cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uus-Babylonia
thumb|right|250px|Eräs näkemys Uus-Babylonian rajoista vuonna 540 eaa. Uus-Babylonia oli Uus-Assyriasta uudelleen irtautunut Babylonian valtio. Vuosisatoja kestäneet meedialaisten ja babylonialaisten hyökkäykset olivat muutenkin jo heikentäneet Assyrian valtaa, mutta varsinaisen kuoliniskun antoi Assyrian viimeisen voimakkaan hallitsijan Assurbanipalin kuolema (630/627 eaa.), jolloin maa ajautui sisällissotaan. Tilannetta käytti hyväkseen kaldealainen Nabopolassar, joka sai joukkoineen karkotettua assyrialaiset Babyloniasta.
Uus-Babylonian keskus oli nykyisessä Irakissa muinoin sijainnut Babylonin kaupunki. Sitä johti niin sanottu kaldealaisten dynastia, jonka ensimmäinen kuningas oli Nabopolassar. Hänen poikansa Nebukadressar II valloitti Juudan ja vei juutalaiset pakkosiirtolaisuuteen. Baylonian viimeinen kuningas oli Nabunaid, mutta viimeisinä vuosina Uus-Babyloniaa hallitsi käytännössä varakuningas Belsassar, koska Nabunaid oli Arabiassa.
Koska Nabunaid palvoi kuunjumalaa, perinteisen auringonjumalan palvojapapit liittoutuivat häntä vastaan ja saivat tukea Persian Kyyrokselta, jonka sotajoukko valtasi muutamien taistelujen jälkeen verettä Babylonin vuonna 539 eaa.
Lyhyt historia
Assyrian vallan alle joutunut Babylonia oli kapinoinut jo Assurbanipalin aikana, jolloin maan johtaja Shamasshumukin hävisi taistelunsa ja kuoli. Assyrian kannatus Babyloniassa heikkeni 630-luvulla eaa. hyvin alas.
Babylonian johtoon nousi Nabopolassar (626–605 eaa.). Hän nojautui vanhaan Babylonian Nabu- ja Marduk-jumalia palvovaan perinteeseen, ja ihaili muinaisia Mesopotamian suurkuninkaita Hammurabia ja Sargon Akkadilaista. Hän ei ollut lainkaan niin kerskaileva ja julmia yksityiskohtia kuvaava kuin Assyrian kuninkaat taistelukuvauksien esittämisessä.
Babylonia osallistui vuonna 612 eaa. meedialaisten hyökkäyksessä luhistuneen Uus-Assyrian jakoon Meedian kanssa, ja sai itselleen Eufratin ja Tigrisin jokilaaksot Meedian kuninkaan Kyaxareen kanssa tehdyn sopimuksen mukaan. Meedialaiset pitivät tämän mukaan Babyloniaa tasa-arvoisena. Alussa Babylonia sai Keski- ja Etelä-Mesopotamian sekä periaatteessa myös Syyrian, vaikkei kyennytkään sitä heti valtaamaan.
Babylonialaiset eivät hyökänneet temppeleihin hyökätessään Assyriaan mutteivät voineet estää meedialaisten tekemää Assurin temppelin hävitystä. Assyria kukistui lopullisesti 606 eaa. .
Nabopolassar lähetti poikansa Nebukadressar II:n sotaretkelle Levanttiin, jonne faarao Neko II oli saapunut joukkoineen Assyrian armeijan jäänteiden tueksi. Egyptiläiset asettuivat tielle asettuneen Juudan sotajoukon ja hävisivät Karkemishissa käydyn taistelun Babylonian armeijalle. Näin Nabopolassarin Babylonia ulottui lopulta Palestiinasta Persianlahdelle. Nabopolassarin ollessa Syyrian sotaretkellä hänen isänsä kuoli, ja hän palasi Orontes-joen varrelta Hamatista takaisin Babyloniin.
Uus-Babylonia laajeni viimeistään Nebukadressar II:n hallitessa 605–562 eaa. suurvallaksi. Nebukadressar ei kuvannut teksteissään sotia, enimmäkseen vain temppelin rakennustöitä. Nebukadressar rakennutti kalliita ja mahtavia palatseja ja temppeleitä Babylonin keskustaan. Babylonin ympärille rakennettiin kolminkertainen muuri, ja Sipparista Akshakiin ulottuva Meedian muuri 60 km pohjoiseen Babylonista. Kastelukanava- ja vesisäiliötöitä tehtiin. Kapinointia Babyloniassa oli jo 595 eaa. Levantissa taisteltiin silti pitkään.
Juudaan hyökättiin jo 597 eaa., ja maa pantiin maa maksamaan veroa Babylonialle. Kapinoinut Juuda joutui 587 eaa. pakkosiirtolaisuuteen Babyloniaan. Foinikiassa ollut Itobaalin johtamaTyyroksen saarilinnake antautui 573 eaa. 13-vuotisen saarron jälkeen.
Nebukadressar oli erotuomarina Meedian ja Lyydian kiistassa. Oppositio vastusti suunnattoman kalliita rakennushankkeita, ja se onnistuikin nostamaan Avil-Mardukin kuninkaaksi. Avil-Marduk armahti kymmeniä vuosia vankina olleen Juudan kuninkaan Joojakinin ja pysäytti rakennushankkeet. Pian Neriglissar kaappasi vallan ja jatkoi hallitessaan 560–556 eaa. Nabukadressar II:n aloittamaa rakennushanketta. Hän eteni 150 km vanhan valtakunnanrajan taakse Kilikiaan Lyydian alueelle. Näihin aikoihin Anshanissa eli Persiassa nousi valtaan Meedian Astyageen vävy, kuningas Kyyros Suuri. Neriglissarin alaikäinen poika murhattiin pian valtaistuimelle nousun jälkeen juonittelujen uhrina. Johdossa ollut Mardukin papisto menetti asemansa, Sinin ja Shamashin papit nostivat lopulta kuunjumala Sinin palvojan, Harranissa syntyneen Nabunaidin, joka ei ollut babylonialainen syntyperältään. Nabunaidin äiti Addaguppi oli vuoden 610 eaa. jälkeen Harranista meedialaisia ja kaldealaisia vihollisia paennut kuunjumalan papitar, joka halusi pojastaan kuninkaan.
Uus-Babylonian viimeinen kuningas Nabunaid oli taipuvainen haaveellisuuteen, ja tuki kuunjumalan papistoa. Nabunaid rakennutti uudestaan sortuneet temppelit ja kaivoi ikivanhoista temppeleistä tiedonantoja. Urin kuunjumalan temppeli restauroitiin, kuten myös Shamashin temppeleitä Larsassa ja Sipparissa.
Nabunaid teki sotaretkiä, hyökkäsi 555 eaa. Kilikiaan niin kuin Nariglissar, ja Syyriaan 554–553–552 eaa. Babylon ja viisi muuta maan kaupunkia kapinoivat, samoin Syyriassa puhkesi levottomuuksia. Luultavasti Nabunaid kukisti kapinat.
Nabunaid pelkäsi Kyyroksen Persian nousua ja ajatteli siirtää valtansa painopisteen Arameaan ja Arabiaan ja hyökkäsi Taimaan myöhemmän Medinan seudulle ja viipyi siellä kymmenen vuotta. Hän solmi liiton Meedian Astyageen kanssa, mutta Kyyros valtasi 550 eaa. jälkeen Meedian ja sai hallintaansa valtavan suuren valtakunnan, joka käsitti ainakin nykyisen Iranin, Turkin ja Afganistanin. Nabunaid ei ottanut Mardukin papistoa huomioon, ja se alkoi ajan kuluessa yhä enemmän vihata Nabunaidia, jonka hallinto esti tätä suorittamasta sen kaipaamia kulttimenoja.
Babyloniassa nousi uusi kapina, jonka Nabunaidin poika Belsassar kukisti. Nabunaid päätti palata Babyloniin ja lepyttää laiminlyötyä Mardukin papistoa ja päätti viettää suuren tuhatvuotisen uuden vuoden juhlan, jolloin kaikki jumalankuvat piti viedä Mardukin temppeliin. Sitä ei ollut vietetty pappien vihastukseksi ajallaan.
Tämä oli liian myöhäistä, sillä syrjäytetty Mardukin papisto liittyi yhteen akhemenidien Persian kanssa. Kyyros lupasi Mardukin papistolle sen kaipaamat jumalanpalvelukset.
thumb|right|250px|Kyyroksen hyökkäys Babyloniaan.
Kulttuuri
Arkeologiset kaivaukset ovat tuoneet päivänvaloon Uus-Babylonian aikaisten rakennusten jäänteitä. Nebukadressar II oli merkittävä hallitsija ja merkittävä rakennuttaja. Babylonin kaupungin ympärille rakennutettiin suuret vallihautojen ympäröimät muurit. Muurissa sijaitsi myös kuuluisa Ištarin portti. Muureista ei kaupungille ollut lopulta mitään hyötyä, sillä se antautui ilman taistelua.
Kaupunkeihin rakennettiin suuria yksityisten kansalaisten omistamia taloja, ja hallitsija rakennutti itselleen palatsin, jonka yhteydessä on oletettu olleen antiikin maailman seitsemän ihmeen joukkoon kuuluneet riippuvat puutarhat. Kuuluisa "Baabelin torni", Etemenanki rakennutettiin suurelta osin Nebukadressar II:n hallituskaudella. Erään säilyneen kirjoituksen mukaan tornista oli olemassa vain kaksi kaksi alinta kerrosta, mutta Nebukadressar II määräsi sen rakennettavaksi loppuun. Suurimmat rakennukset koristeltiin värillisillä tiilillä ja ne saattoivat esittää leijonia tai taruolentoja.
Kulttuurihistoriallisesti merkittäviä ovat Uus-Babylonian ajalta säilyneet savitaulut, jotka ovat paljastuneet yksityishenkilöiden kirjoittamiksi kirjeiksi. Kirjeet käsittelevät liikeasioita, uskontoa ja tavallisten ihmisten jokapäiväisiä kuulumisia.
Monet säilyneistä kirjeistä käsittelevät Sipparissa olleen auringonjumalan temppelin taloutta. Temppelin talous oli vaativaa työtä ja kirjeissä todetaan, että temppelin omistamien tilojen viljelijät olivat laiskoja ja huolimattomia ja pellot eivät tuottaneet riitävästi. Lisäksi sen papisto valittaa, että sillä on jatkuva puute laadukkaista kankaista.
Uusbabylonialainen dynastia
Uus-babylonialainen tai kaldealainen Babylonin XI eli 11. dynastia.
Jun’ichi Inamoto
Jun’ichi Inamoto (, s. 18. syyskuuta 1979 ) on japanilainen jalkapalloilija.
Ura
Viimeisenä lukiovuotenaan Inamoto pelasi japanilaisessa Gamba Osakassa, johon hän liittyi vuonna 1998. Myöhemmin hän siirtyi Eurooppaan pelaamaan Arsenaliin, mutta hän ei päässyt ensimmäiseen FA Premier League -joukkueeseen, vaan pelasi vain Carling Cupissa. Inamoto teki kaksi maalia Japanin joukkueessa vuoden 2002 jalkapallon MM-kisoissa. Tämän jälkeen hän teki pitkäaikaisen sopimuksen Fulhamin kanssa, missä eurooppalainen joukkue lainasi pelaajaa Gamba Osakalta. Hän sopi hyvin lontoolaiseen joukkueeseen. Kansainvälisessä ystävyyspelissä Englantia vastaan Inamoto mursi sääriluunsa ja palasi Gamba Osakaan tekemään promootiotyötä. Fulham halusi tehdä hänen kanssaan vielä yhden sopimuksen, mutta loukkaantuminen herätti epäilyksiä, eikä sopimusta syntynyt.
Inamoto teki lopulta sopimuksen West Bromwich Albionin kanssa 200 000 punnan siirtomaksusta, joka maksettaisiin vasta, kun hän pelaisi Midlandsissa. Pian tämän jälkeen Gary Megson erosi West Bromwich Albionista, eikä hänen seuraajansa Bryan Robson ollut varma japanilaisen taidoista. Inamoto lainattiin Cardiff City FC:hen vuosien 2004–05 loppujaksoksi. Joukkueessa tekemänsä vaikutuksen vuoksi hänet kutsuttiin pelaamaan takaisin West Bromwich Albioniin Premiershipiin. Vuosina 2005–2006 hän pelasi usein WBA:ssa, ja hänet kutsuttiin vuoden 2006 MM-kilpailuihin, joissa hän pelasi kahdessa ottelussa. Inamoto oli näin ensimmäinen West Bromwichin pelaaja MM-kisoissa 20 vuoteen. Vuoden 2006 elokuussa hän siirtyi Galatasaray SK:hon.
Ura Turkissa jäi yhteen kauteen ja kesällä 2007 Inamoto siirtyi Eintracht Frankfurtiin. Saksan Bundesliigassa japanilainen pelasi hienon debyyttikauden tehden viisi maalia, mutta kaudella 2008/09 paikka avauksessa oli tiukassa. Kesällä 2009 Inamoto jätti Eintrachtin ja siirtyi kahden vuoden sopimuksella Stade Rennaisiin. Siirron taustalla oli Gamba Osakasta tuttu päävalmentaja Frédéric Antonetti. Pesti Ranskassa jäi kuitenkin lyhyeksi ja Inamoto pelasi syyskaudella vain viidessä ottelussa. Tammikuussa 2010 hän palasikin kotimaahansa Kawasaki Frontalen joukkueeseen.
Audiodog (EP)
Audiodog EP on entisen Kiss-kitaristin, Bruce Kulickin EP-levy, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2001. Albumin vastaavana tuottajana toimi säveltäjä Curt Cuomo. Albumia painettiin vain 1000 kappaletta, jotka numeroitiin.
Bayonetta 2
Bayonetta 2 on Platinum Gamesin kehittämä ja Nintendon julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu Wii U:lle vuonna ja Nintendo Switch -alustalle vuonna.
Gattaca
Gattaca on Andrew Niccolin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 1997. Elokuvan pääosissa ovat Ethan Hawke, Uma Thurman, Jude Law, Gore Vidal ja Loren Dean.
Bayonetta 2
Peli on seuraaja vuoden 2009 pelille Bayonetta.
Gattaca
Elokuva on biopunkia, jossa nähdään yhteiskunnan eriarvoisuutta geeneihin liitettyihin ennakkoluuloihin perustuen.
Bayonetta 2
Vastaanotto
Pelin Wii U -versio on saanut täydet 10/10 pistettä GameSpotin arvostelussa.
Rafael Spåre
Rafael Knut Harald Spåre (11. tammikuuta 1864 Helsinki – 12. tammikuuta 1943 Bryssel, Belgia) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri, joka toimi 1911–1917 Hämeen läänin kuvernöörinä.
Spåren isä oli senaattori Knut Robert Karl Valfrid Spåre. Spåre kävi Haminan kadettikoulun ja palveli vuodesta 1886 upseerina Venäjän armeijassa. Suuren osan urastaan hän palveli Henkikaartin Keisarinna Aleksandra Feodorovnan ulaanirykmenttissä. Hän sai mainetta Liivinmaan levottomuuksien tukahduttamisesta vallankumousvuosina 1905–1906. Spåre yleni vuoteen 1907 mennessä everstiksi. Hänet nimitettiin marraskuussa 1911 Hämeen läänin kuvernööriksi ja hänet ylennettiin 1913 kenraalimajuriksi. Spåre erosi helmikuun vallankumouksen jälkeen kuvernöörinvirastaan huhtikuussa 1917 ja kuukautta myöhemmin myös sotapalveluksesta. Hän muutti vuonna 1922 asumaan loppuiäkseen Brysseliin.
Spåre oli aatelissäädyssä Tawast-suvun valtuuttama edustaja valtiopäivillä 1891.
Seikkailija Dora
pienoiskuva|Englanninkielinen logo Seikkailija Dora on yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja. Sarjassa tutkimusmatkailija Dora seikkailee yhdessä Nuuti-nimisen apinan kanssa. Sarja opettaa lapsille huumorin varjolla muun muassa englannin kieltä Suomessa, sen sijaan alkuperämaassa, jossa pääosin puhutaan englantia, on kielenä, jota viljellään pääkielen ohella, espanja. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3, MTV Sub, C More Juniori, Nickelodeon/Nick Jr. ja Fox.
John Barnes (kirjailija)
John Barnes (s. 1957) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, jonka teokset usein tutkailevat henkilökohtaisen moraalisen vastuun kysymyksiä laajemmassa yhteiskunnallisessa viitekehyksessä. Sosiaalikriittinen lähestymistapa nivoutuu usein hänen teostensa juonikehitelmiin. Hänen A Million Open Doors -teokseen pohjautuva sarjansa herättelee vakavia kysymyksiä globalisaation vaikutuksesta eristäytyneisiin yhteisöihin. Barnes on teatteritieteen tohtori ja hän opetti kyseistä oppialaa useita vuosia Coloradossa, jossa asuu edelleen.
Barnes on ollut kahdesti naimisissa; hänen toinen vaimonsa oli kirjailija Kara Dalkey. Vaikka hänen Million Open Doors -sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa käsittelivät päähenkilön Giraut Leonesin avio-ongelmia, John Barnes on kiistänyt esitetyt väitteet, että tämä olisi ollut omien turhautumisiensa prosessointia fiktion keinoin, todeten muun muassa:
"Todennäköisesti lukijat ja arvostelijat ovat hyväntahtoisesti olettaneet että ilmaisin tai purin jotain jota minun piti päästää ulos sisältäni, pikemmin kuin että tutkin jotain rumaa ihan itsensä takia kirjoissani Earth Made of Glass ja The Merchants of Souls, mutta ollakseni rehti kaikkia kohtaan, erityisesti entisille vaimoilleni, minun täytyy myöntää että kirjat kirjoitettiin rumien asioiden tutkimisen tähden, sekä joidenkin valtavan kauniiden asioiden, ihan vain itsensä takia. Rumat asiat noissa kirjoissa ovat siellä koska minua kiinnosti sen laatuiset rumat asiat; olen sittemmin siirtynyt toisiin laatuihin."
Erik Arppe
Erik Reinhold Arppe (27. huhtikuuta 1892 Helsinki – 7. elokuuta 1977 Tampere) oli suomalainen taiteilijanimiä Eric Reinhold ja Lapin Noita käyttänyt taikuri. Hän toimi myöhemmin myös parturina Kemijärvellä.
Arppe kiinnostui jo lapsena taikatempuista nähtyään ulkomaisten taikureiden esityksiä. Hän sai sitten 1909 taikatemppujen tekoon yksityisopetusta Tohtori Faust taiteilijanimeä käyttäneeltä tanskalaissyntyiseltä Christian Lind-Hansenilta jolla oli taikavälinekauppa Helsingissä. Omat esityksensä Arppe aloitti 1911 eräässä helsinkiläisessä elokuvateatterissa. Hän sai vielä ideoita uusiin taikatemppuihin vuonna 1912 Helsingissä Maxim-elokuvateatterissa esiintyneeltä tunnetulta illusionistilta Chevalier Ernest Thornilta.
Arppe käytti ensimmäisen maailmansodan jälkeen taiteilijanimeä Eric Reinhold. Hänen tunnetuin taikatemppunsa oli ilmaan kohoava Phantom-niminen nainen ja tämä temppu oli hänen ohjelmassaan vuosina 1924–1934. Frakkia esiintymisasunaan käyttäneen Arppen temppuja pidettiin nerokkaina ja loppuun saakka viimeisteltyinä.
Arppe muutti 1924 Helsingistä Kemijärvelle ja perusti sinne parturiliikkeen. Hän meni 1926 naimisiin romaniheimoon kuuluneen Fanni Flinkin kanssa joka toimi sitten kampaajana Arppen liikkeessä. Vuonna 1934 Arppella oli parturi- ja kampaamoliike myös Rovaniemellä hotelli Lipposen alakerrassa. Arppe joutui lopettamaan taikuriesiintymisensä kun hänen taikurivälineistönsä tuhoutui Lapin sodan aikana syksyllä 1944 Kemijärvellä. Sotien jälkeen Arppe piti vaimonsa kanssa parturi- ja kampaamoliikettä Kemijärvellä Annaliisankadun varrella Vahtolan talossa jossa heillä oli myös asunto.
Arppe tutustui 1950-luvun alussa taikuri Solmu Mäkelään ja liittyi alan harrastajien vuonna 1945 perustaman Suomen Taikapiirin jäseneksi. Hän hankki uusia taikurivälineitä ja esitti taikatemppujaan alan kansainvälisissä kokouksissa Itävallassa elokuussa 1958 ja 1967 Baden-Badenissa tyyliteltyyn lapinpukuun pukeutuneena. Kemijärvellä Arppe harrasti myös näyttelemistä ja oli mukana paikallisen VPK:n torvisoittokunnassa.
Vahtolan talo jossa Arppen liike ja asunto sijaitsivat tuhoutui tulipalossa kesäkuussa 1970. Talon ulkorakennuksessa säilyi kuitenkin jonkin verran Arppen taikurivälineistöä ja taikurilehtiä. Vaimonsa kuoltua vuoden 1970 lopulla Arppe muutti Kemijärveltä Turkuun. Hän kuoli Tampereella elokuun alussa 1977 ollessaan tulossa käymään Kemijärvellä. Kemijärven kotiseutumuseon kokoelmissa on Arppen parturintuoli sekä hänen tulipalolta säästynyttä taikurivälineistöään.
Audiodog
Audiodog on entisen Kiss-kitaristin, Bruce Kulickin esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2001. Albumi menestyi hyvin listoilla ja sai suosiota myös Kiss-fanien keskuudessa.
Hjorthagen
thumb|220px|Hjorthagenin kirkko, valmistunut 1909, arkkitehti Carl Bergsten.
Hjorthagen (lempinimeltään Hjortis) on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Hjorthagen on maa-alaltaan 1,16 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita sillä on noin 2 200.
Hjorthagen tunnetaan vanhana teollisuusalueena. Kaupunginosan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Hjorthagenin kirkko, joka edustaa esimerkillisesti jugend-tyyliä.
Hjorthagenissa sijaitsee myös Tukholman metron linjan 13 pääteasema Ropsten, samasta paikasta alkaa myös Lidingön kuntaan johtava Lidingöbanan-pikaraitiotie. Silja Linen terminaali Värtahamnenissa on myös kävelyetäisyydellä.
Tehtävä: Maa
Tehtävä: Maa (Earth: Final Conflict) on kanadalainen television scifi-sarja. Sarjaa tehtiin viisi tuotantokautta vuosina 1997–2002. Se perustuu Star Trek -sarjan luojana tunnetuksi tulleen Gene Roddenberryn ideoihin ja muistiinpanoihin. Sitä tuotettiin hänen leskensä Majel Barrett-Roddenberryn alaisuudessa.
2000-luvun alkupuolelle sijoittuva tarina kertoo, kuinka vieras rotu, taelonit, saapuu maapallolle turvapaikkaa hakien. Vastineeksi taelonit tarjoavat edistynyttä teknologiaansa, jonka avulla sairaudet, sodat ja saasteet saadaan hävitettyä. Jotkut ihmiset kuitenkin vastustavat taeloneita uskoen näillä olevan hämäriä motiiveja.
Volare (albumi)
20 suosikkia – Volare on Kai Hyttisen kokoelmalevy vuodelta 1997. Levy on Hyttiseltä toinen osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjassa.
Norra Djurgården
thumb|250px|Rakennuksia Valhallavägen-kadulla Norra Djurgårdenissa.
Norra Djurgården on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on maa-alaltaan 6,3 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 6 500.
Norra Djurgården on entistä kuninkaallista metsästysseutua. Nykyisin siellä sijaitsee muun muassa Tukholman yliopisto sekä Tukholman olympiastadion.
Carrion (yhtye)
Kesäkuussa 2012 laulaja Grzegorz Kowalczyk jätti yhtyeen ja hänet korvasi Kamil Pietruszewski marraskuussa samana vuonna.
Wang Chengyi
Wang Chengyi (s. 17. heinäkuuta 1983 Zhejiang) on kiinalainen kivääriampuja ja olympiamitalisti.
Pyhätunturi (Kittilä)
Pyhätunturi (449,8 metriä) on tunturi Kittilässä Kätkätunturin (504,6 metriä) länsipuolella. Samalla seudulla sijaitsevat Levitunturi (531 metriä) laskettelukeskuksineen sekä Sirkan kylä.
Tästä Pyhätunturista noin 18,5 kilometriä länsilounaaseen löytyy Kittilän toinen Pyhätunturi.
Transformer (Bruce Kulickin albumi)
Transformer on Bruce Kulickin toinen studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2003. Albumi menestyi yhtä hyvin kuin edeltäjänsä, ja myi kultalevyn verran.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Bruce Kulick.
Koskenkorva (Raahe)
Koskenkorva on kylä Pohjois-Pohjanmaalla Raahessa entisen Saloisten kunnan alueella. Koskenkorva sijaitsee Saloisten kirkonkylältä noin 7 km itään. Kylän läpi virtaa Pattijoki. Kylän alapuolelta haarautuu Pattijoesta kanava, jota pitkin joen vettä johdetaan Haapajärven tekoaltaaseen. Kylän vanhimman talon Koskenkorvan perusti Juho Koskenkorva vuonna 1776 Palonkylän takamaille. Suurin osa alueen taloista on aikojen kuluessa lohkottu Koskenkorvan kantatilasta.
Kätkätunturi
Kätkätunturi sijaitsee Kittilän kunnassa pienen matkan päässä Sirkan kylästä lounaaseen. Tunturin korkeus on 504,6 metriä. Muutama kilometri Kätkätunturin itäpuolella kohoaa Levitunturi. Tunturin korkeudeksi on ilmoitettu myös 498 metriä. Tunturi sijaitsee Immeljärven länsirannalla.
Aiheesta muualla
67.78333°N, 24.72528°W
Kollageenisyy
Kollageenisyyt ovat kaikkialla tukikudoksessa (erityisen runsaasti jänteissä, nivelsiteissä ja jännekalvoissa) esiintyviä syitä, joilla on suuri vetolujuus syyn suunnassa. Kollageenisyiden (tyyppi I) esiasteen, prokollageenin, erittää tukikudoksen soluväliaineeseen fibroblasti, jonka samaan aikaan erittynyt entsyymi muokkaa tropokollageeniksi. Tropokollageenien asettuessa peräkkäin ja vierekkäin muodostuu kollageenisyy. Yksittäiset syyt muodostavat monesti kimppuja joista muun muassa verinahka ja jänteet suurimmaksi osin koostuvat.
Kollageenisäietyyppejä on monta. Esimerkiksi rustokudoksessa on sille ominaisia kollageenisäikeitä (tyyppi II). Ja lisäksi on verkkosäikeitä eli retikuliinisäikeitä (kollageeni tyyppi III). Verkostoksi asettuneet säikeet tukevat soluja muun muassa rasvakudoksessa ja imukudoksessa.
Taina Latvala
thumb|250px|Taina Latvala [[Turun kansainväliset kirjamessut|Turun kirjamessuilla 2012.]] Taina Latvala (s. 24. syyskuuta 1982 Lapua) on suomalainen kirjailija, kolumnisti ja toimittaja.
Latvala valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2008 Helsingin yliopistosta pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Opiskeluaikoinaan hän vei tekstejään kirjoittajaryhmä Nobelistiklubiin, joka oli tärkeä ponnahduslauta kirjailijan uralle. Latvala on opiskellut myös elokuvakäsikirjoittamista ja suorittanut Master of Arts -tutkinnon Manchesterissä. Opinnot olivat brittiläisen Salfordin yliopiston ja Tampereen ammattikorkeakoulun yhteishanke. Latvala valmistui koulusta heinäkuussa 2012.
Vuonna 2007 ilmestyi Latvalan novellikokoelman ja romaanin välillä liikkuva esikoisteos Arvostelukappale, jolle myönnettiin Kalevi Jäntin palkinto. Teos oli myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana. Kirjan novelli ”Kuolemattomat” on käännetty saksaksi julkaisuun die horen (2008). Syksyllä 2009 ilmestyi Latvalan toinen teos Paljastuskirja, joka on satiirinen romaani iltapäivälehden toimittajan ja Ilkka Kanervan oloisen ulkoministeri Lasse Laxin suhteesta.
Latvalan kolmas teos Välimatka (2012) kertoo eteläpohjalaisesta äidistä ja hänen aikuisesta tyttärestään, jotka matkustavat Synkkylän kylästä Teneriffalle viettämään äidin 60-vuotissyntymäpäivää. Latvala dramatisoi romaaninsa näytelmäksi, jonka ensi-ilta oli Vaasan kaupunginteatterissa vuonna 2014. Vuonna 2015 ilmestyi Latvalan novellikokoelma Ennen kuin kaikki muuttuu ja vuonna 2018 romaani Venetsialaiset.
Latvalan novelleja on ilmestynyt antologioissa, muun muassa Matkanovelleja-kokoelmassa (WSOY 2013) ja Maailma on sun -antologiassa (Tammi 2014). Hän on kirjoittanut novellin Granta-aikakauskirjan erikoisnumeroon ”Parhaat nuoret suomalaiset kertojat”, johon valittiin 20 kirjailijaa. Numero ilmestyi syyskuussa 2014. Latvalan novelli ”Leikki” on käännetty ruotsiksi. Latvalan Kekkosen tytär voitti parhaan kotimaisen näytelmän Lea-palkinnon vuonna 2020.
Latvala on työskennellyt toimittajana Lapuan Sanomissa, Me Naisissa, Iltalehdessä ja Helsingin Sanomissa. Hän on kirjoittanut kolumneja sanomalehti Ilkkaan ja Sairaanhoitaja-lehteen.
Amir Peretz
Amir Peretz (, s. 9. maaliskuuta 1952 Boujad, Marokko ) on israelilainen poliitikko. Hän oli apulaispääministeri ja puolustusministeri vuoteen 2007 sekä ympäristönsuojeluministeri vuoteen 2014. Hän oli Israelin työväenpuolueen johtaja vuodesta 2005.
Kollageeni
thumb|Tropokollageenin rakenne|alt= Kollageeni on tukikudoksen yleisin säiemäinen proteiini. Erityyppistä kollageenia esiintyy muun muassa luussa, rustossa, jänteissä, ihossa, verisuonissa, selkärangan välilevyissä sekä elinten ympärillä. Noin 40 prosenttia elimistön proteiinien kokonaismassasta ja noin 70 prosenttia ihon kuivapainosta on kollageenia. Kollageenin tehtävänä on pitää kudokset joustavina, uusiutuvina ja toimintakykyisinä.
Amir Peretz
Amir Peretz (syntyjään Armand Peretz) syntyi Boujadin kaupungissa Marokossa. Hänen isänsä omisti Boujadissa huoltoaseman ja oli paikallisen juutalaisyhteisön päämies. Vuonna 1956 Peretzin perhe muutti Israeliin Sderotin kaupunkiin.
Vieläkin vieläkin vain
20 suosikkia – Vieläkin vieläkin vain on Kai Hyttisen kokoelma-albumi vuodelta 2001. Levy on Hyttiseltä kolmas ja viimeinen osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjassa.
Kollageeni
Luista haudutettu liemi, aladobi, liha ja kala sisältävät kollageenia. Luuliemessä on lisäksi paljon magnesiumia, kalsiumia ja kaliumia.
Amir Peretz
Vuonna 1973 Peretz liittyi Israelin puolustusvoimien palvelukseen, jossa hän yleni aina kapteeniksi saakka. Jom kippur -sodan aikana hän haavoittui pahasti ja joutui toipumaan vuoden sairaalassa. Sairaalasta päästyään hän osti maatilan ja tapasin tulevan vaimonsa Ahlaman, jonka kanssa hän meni naimisiin. Nykyisin heillä on neljä lasta.
Ladugårdsgärdet
thumb|200px|Ladugårdsgärdetissä sijaitseva Kaknästornet.
Milos Slavicek
Milos Salavicek (s. 1993) on tšekkiläinen haulikkoampuja ja nuorten maailmanmestari.
Ladugårdsgärdet
Ladugårdsgärdet, tunnetaan yleisesti myös nimellä Gärdet, on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Östermalmin kaupunginosa-alueella. Kaupunginosa on maa-alaltaan 5,12 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 17 100 ihmistä. Tukholman metron asema, Gärdet, sijaitsee kaupunginosassa.
Ladugårdsgärdetissä sijaitsee muun muassa Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia sekä 155 metrin korkeuteen yltävä TV-torni Kaknästornet.
Kollageeni
Sana kollageeni on peräisin kreikasta, ja tarkoittaa liimaamuodostavaa.
Milos Slavicek
Salavicek voitti sekä henkilökohtaisen että joukkuekullan MM-kilpailuissa Mariborissa 2009 poikien sarjassa.
Kollageeni
Biologinen merkitys
Kollageenisäikeet syntyvät tukikudossolujen, pääosin fibroblastien tuottaessa prokollageenia, kollageenin esiastetta. Solut erittävät prokollageenin solunulkoiseen tilaan yhdessä sitä muokkaavan entsyymin kanssa. Solunulkoisessa tilassa entsyymi pilkkoo prokollageenin edelleen tropokollageeniksi. Vierekkäin asettuneilla tropokollageenisäikeillä on luontainen taipumus kietoutua toistensa ympärille muodostaen kovalenttisia sidoksia säikeiden välille. Tuloksena on valmis kollageenisyy, joka koostuu kolmesta tropokollageenisäikeestä.
Kollageenistä tunnetaan 28 aminohappojärjestykseltään toisistaan hieman poikkeavaa alatyyppiä, jotka esiintyvät kullekin alatyypille ominaisissa rakenteissa ja kudoksissa. Määrällisesti eniten on tyypin I kollageenia; sitä on erityisesti luussa, mutta myös muun muassa jänteissä, nivelsiteissä ja ihon verinahassa. Tyypin II kollageenia esiintyy runsaiten rustossa, kun taas kollageeni tyyppiä III (retikuliini- eli verkkosäikeitä) esiintyy etenkin rasvakudoksessa.
Kollageeniin liittyviä sairauksia
Keripukki oli 1700-luvulle asti yleinen sairaus, joka syntyy C-vitamiinin puutteesta. Eräs syy C-vitamiinin tärkeydelle terveyden ylläpidossa on siinä, että sitä tarvitaan kollageenin synteesiin elimistössä. Valtaosa keripukille tunnusomaisista oireista syntyykin kollageenisynteesin häiriintymisestä. Oireisiin kuuluvat muun muassa ihon ja limakalvojen heikko kunto, herkkyys mustelmien synnylle, haavojen puutteellinen paraneminen sekä verenvuototaipumus. Keripukki on varsinkin länsimaissa kadonnut lähes kokonaan, mutta lievemmät C-vitamiinin puutostilat voivat kuitenkin ilmetä ihon ja limakalvojen heikentyneenä kuntona.
Systeeminen lupus erythematosus (SLE) on autoimmuunisairaus, jossa elimistön puolustusjärjestelmä synnyttää immunologisen vasteen kollageenia kohtaan. Kyseessä on melko harvinainen mutta varsin vaikeasti hoidettavissa oleva sairaus.
Ehlers-Danlosin syndrooma on harvinainen geneettinen sidekudossairaus, jonka aiheuttaa kollageenien geeneissä esiintyvä mutaatio (ehlers-danlos.fi).
Kemiallinen koostumus
Kollageeni muodostuu kolmois-helix-kierteestä, joka koostuu tyypillisesti kahdesta identtisestä ketjusta (α1) ja lisäketjusta, joka eroaa hieman kemiallisella koostumuksellaan (α2). Kollageenille on tyypillistä hyvin yksinkertainen aminohappokoostumus, jossa lähes puolet aminohapoista on glysiiniä ja alaniinia. Toinen tyypillinen piirre on epätavallisten aminohappojen hydroksiproliini ja hydroksilysiini korkea pitoisuus. Keskimääräinen aminohappokoostumus kalan ja nisäkkään iholle on esitetty alla taulukossa.
Teollinen käyttö
Pilkkomalla osittain tropokollageenisäikeiden väliset sidokset kollageenista voidaan teollisesti valmistaa gelatiinia. Gelatiinin tavanomaisin käyttötarkoitus on elintarviketeollisuudessa hyydykkeenä tai rakennekomponenttina. Elintarviketeollisuuden lisäksi gelatiinia käytetään myös kosmetiikkatuotteissa ja osin myös lääketieteessä.
Kollageeni ravintolisänä
Kollageenia myydään ihon ikääntymisen peittämiseen. Nielty kollageeni kuitenkin pilkkoutuu suolistossa aminohapoiksi, eikä ole mitään takeita, että se päätyisi iholle tai että niista haposta rakennettaisiin juuri kollageenia eikä jotakin muuta.
Amir Peretz
Peretzin ministerinkaudella Israel kävi toisen Libanonin sodan, jonka hoidosta Olmert ja Peretz saivat vakavia moitteita Winogradin tutkimuskomissiolta.
Runeberg-palkinto
Runeberg-palkinto on suomalainen kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuosittain Johan Ludvig Runebergin syntymäpäivänä 5. helmikuuta. Palkinto on jaettu vuodesta 1987.
Palkinnon jakavat yhdessä Porvoon kaupunki, sanomalehti Uusimaa, Suomen Kirjailijaliitto, Suomen arvostelijain liitto ja Finlands Svenska Författareförening.
Vuonna 2015 palkinnon suuruus oli 10 000 euroa. Vuonna 2020 palkintosumma nostettiin 20 000 euroon. Sen rahoittavat puoliksi sanomalehti Uusimaa ja Porvoon kaupunki. Uusimaan koolle kutsuma valitsijaraati nimeää 8–10 ehdokasta, joiden joukosta palkintoraati valitsee palkinnon saajan.
Psyko
Psyko voi tarkoittaa seuraavia:
Viljelytuppisieni
Viljelytuppisieni (Volvariella volvacea) on tuppisienilaji. Se muodostaa pieniä, harmahtavanruskeita itiöemiä. Lajia käytetään ruokasienenä lähinnä Aasiassa ja erityisesti Kiinassa. Se on kypsennettynä pehmeä ja maultaan hyvin mieto. Sientä myydään usein tölkitettynä tai kuivattuna.
pienoiskuva|vasen|Puhkeamattomia viljelytuppisieniä myytävänä [[Thaimaassa.]]
Fisher-Price
Fisher-Price on yhdysvaltalainen leikkikalujen valmistaja. Vuodesta 1993 se on ollut Mattelin tytäryhtiö.
Yrityksen perustivat vuonna 1930 Herman Fisher, Irving Price, Margaret Evans Price ja Helen Schelle. Margaret Evans Price oli lastenkirjojen kuvittaja, ja monet lelut perustuivat hänen piirroksiinsa. Irving Price oli hänen aviomiehensä, joka jäi eläkkeelle sekatavarakaupasta. Helen Schellellä oli oma pieni lelukauppa. Fisher oli toiminut pelikaupan tuotanto-, myynti- ja markkinointitehtävissä.
Ensimmäiset lelut tehtiin metallista ja puusta, mutta 1940-luvun lopussa Fisher-Price oli ensimmäinen valmistaja, joka siirtyi tekemään leluja muovista.
Eräs tunnetuimmista Fisher-Pricen leluista on "Rock-A-Stack", jossa pinotaan erikokoisia ja värisiä muovirenkaita kokojärjestykseen keinuvalle alustalle.
Herman Fisher jäi eläkkeelle vuonna 1966 ja Quaker Oats Company osti Fisher-Pricen vuonna 1969.
1980-luvun lopussa yritys tuotti tappiota. Se irtosi Quaker Oats Companystä ja listautui pörssiin 1991. Yrityksen taloutta parannettiin siirtämällä tuotantoa ulkomaille. Vuonna 1993 Fisher-Price fuusioitui Mattelin kanssa, jonka siihenastisesta liikevaihdosta yli puolet oli liittynyt Barbieen.
2010-luvulla on vanhoista muovileluista löytynyt myrkyllisiä aineita.
Antonian maailma
Antonian maailma (Antonia tai Antonia's Line) on hollanninkielinen elokuva vuodelta 1995. Sille myönnettiin Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinto. Se on määritelty ”feministiseksi fantasiaksi”, ja kertoo Antoniasta, joka palaa synnyinkyläänsä Hollannin maaseudulle ja perustaa tiiviin matriarkaalisen yhteisön. Elokuvassa yhdistyvät draama, komedia ja tragedia.
Juoni
90-vuotias Antonia (van Ammelrooy) on päättänyt kuolla ja aloittaa 50 vuotta kattavan muistelonsa epäsovinnaisesta elämästään hollantilaiskylässä. Hänen homoseksuaalinen tyttärensä Danielle (Dottermans) haluaa lapsen muttei miestä. Antonia järjestää asian, ja Danielle synnyttää Theresen, ja tämä aikanaan Sarah’n (van Overloop). Tarinan kerronnassa on mukana maagista realismia.
1974 (albumi)
1974 on Bruce Kulick, Mike Katzin ja Guy Boisin yhtyeen KKB:n kokoelma-albumi, joka sisältää harvinaisia kappaleita ja esiintymisiä Brucen uralta. Levyä painettiin 1000 kappaletta. Kulick ei itse laula albumilla. Vuonna 2015 albumista julkaistiin vinyylipainos.
Gérard Houllier
Gérard Houllier (3. syyskuuta 1947 – 14. joulukuuta 2020 ) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja pelaaja.
Hänen nimensä oikeinkirjoitus on pitkäaikaisen spekulaation kohde. Useimmissa ranskankielisissä lähteissä nimi kirjoitetaan Houillier, mitä on siksi pidettävä oikeana muotona, mutta brittiläisten lähteiden väärä kirjoitusasu on vakiintunut yleiseen käyttöön.
Ura pelaajana
Houllier aloitti 1960-luvulla englannin kielen opinnot Lillen yliopistossa, mutta hänen isänsä sairastuttua Houllier joutui luopumaan täysipainoisesta opiskelusta opettajana työskentelemisen vuoksi. Hän sai kuitenkin suoritettua opintonsa, joihin kuului vaihtovuosi Liverpoolin Alsop Comprehensive Schoolissa 1969–1970. Tuolloin hän pelasi Liverpool FC:n organisaatiossa ja oli voittamassa irlantilaista Dundalk FC:tä syksyllä 1969 maalein 11–0.
Ura valmentajana
Houllier siirtyi Le Touquet AC:sta US Noeux-les-Mines'n valmentajaksi 1976. Alasarjoissa saavutettu menestys poiki Houllierille sopimuksen RC Lensin kanssa 1982. Heti ensimmäisellä Lens-kaudellaan Houllier luotsasi seuran Ranskan liigassa neljänneksi ja UEFA Cupiin. Seuraavat kaudet eivät sujuneet yhtä ruusuisesti, mutta Houllier oli tehnyt läpimurtonsa Ranskan jalkapalloiluun.
1985 Houllier siirtyi Paris Saint-Germainin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan PSG juhli Ranskan mestaruutta kaudella 1985–1986 ensi kertaa pariisilaisseuran historiassa. Seuraavalla kaudella joukkue vajosi liigassa seitsemänneksi, eikä kausi 1987–1988 alkanut lupaavasti. Lokakuussa 1987 Houllier sai väistyä päävalmentajan tehtävistä. Tilalle palkattu Erick Mombaerts ei kuitenkaan onnistunut kääntäämään PSG:n kelkkaa ja helmikuussa 1988 Houllier palasi hänen rinnalleen PSG-valmentajaksi. Kaksikko joutui jättämään tehtävänsä kauden jälkeen PSG:n jäätyä liigassa sijalle 13.
PSG-pestin päättymisen jälkeen Houllier jatkoi uraansa Ranskan jalkapallomaajoukkueen teknisenä johtajana. Houllier ja päävalmentaja Michel Platini eivät onnistuneet luotsaamaan Ranskaa MM-kisoihin 1990 ja EM-kisat 1992 päättyivät jo 1. kierroksella. Platinin jätettyä tehtävänsä Houllier nousi maajoukkueen päävalmentajaksi. Kisapaikkaa Yhdysvaltain MM-kisoihin 1994 ei kuitenkaan tullut ja Houllier erosi tehtävistään marraskuussa 1993. Ranskan huono menestys henkilöityi Houllieriin, joka sai vastuulleen myös huippusuositun Platinin valmennuskauden tappiot. Ranskan liitto kuitenkin luotti Houllieriin ja hän jatkoi teknisenä johtajana myös Aimé Jacquet'n päävalmentajakaudella. Kun Ranska voitti maailmanmestaruuden kotikisoissaan 1998, myös Houllier sai viimein ansaitsemansa tunnustuksen ja hänet palkittiin erikoismitalilla mestaruuden jälkeen.
MM-menestyksen jälkeen Houllier suuntasi valmennusurallaan ensi kertaa ulkomaille ja siirtyi kesällä 1998 Roy Evansin aisapariksi Liverpool FC:hen. Kaksikon yhteistyö ei kuitenkaan tuottanut toivottua tulosta ja Evans erosi tehtävistään marraskuussa 1998 jättäen Houllierin yksin Liverpoolin päävalmentajaksi.
Liverpoolissa Houllier aloitti viisivuotisohjelmansa, jonka tarkoituksena oli palauttaa seura takaisin mestaruuskantaan. Houllierin uudistuksissa englantilaispelurit kuten Paul Ince, Robbie Fowler, David James ja Steve McManaman saivat tehdä tilaa mannereuroopasta saapuneille pelaajille. Houllierin aikana Liverpool hankki myös Sami Hyypiän vahvistamaan puolustusta. Yhdessä sveitsiläistoppari Stephane Henchozin kanssa Hyypiä nousi heti debyyttikaudellaan 1999–2000 avainasemaan Houllierin miehistössä. Kausi päättyi lopulta Englannin Valioliigan neljänteen sijaan Liverpoolin hävittyä päätöskierroksella putoamiskurimuksessa olleelle Bradford Citylle.
Kaudella 2000–2001 Houllier pääsi Liverpoolin peräsimessä vihdoin kiinni pokaaleihin. Hän luotsasi seuran cup-triplaan eli FA Cupin, Englannin liigacupin ja UEFA Cupin voittoon. Valioliigassakin tuli jälleen parannusta ja Liverpool oli kolmas. Saavutuksia kuitenkin vähäteltiin puhumalla Mikki Hiiri -triplasta, koska Liverpool ei voittanut sen paremmin Englannin Valioliigaa kuin Mestarien liigakaan.
Lokakuussa 2001 Houllier juoutui sairaalaan kesken Liverpoolin ja Leeds Unitedin välisen ottelun sydänvaivojen vuoksi. Hän joutui viideksi kuukaudeksi sairauslomalle ja seuran valmennusvastuun otti kakkosvalmentaja Phil Thompson. Houllier palasi kuitenkin takaisin, mutta monien mielestä ei yhtä hyvänä valmentajana kuin aikaisemmin. Kausi 2001–2002 päättyi Valioliigan kakkossijaan, mutta kesähankinnat kuten El-Hadji Diouf ja Bruno Cheyrou eivät pystyneet korvaamaan Gary McAllisterin ja Jari Litmasen jättämiä aukkoja ja kausi 2002–2003 päättyikin Valioliigassa pettymyksellisesti viidenteen sijaan.
Vaikka Liverpool onnistui kaudella 2003–2004 nousemaan takaisin neljän parhaan joukkoon Englannin Valioliigassa, menetti Houllier fanien luottamuksen. Epäsuosioon joutunut ranskalaisvalmentaja jätti tehtävänsä toukokuussa 2004. Vuotta myöhemmin uusi päävalmentaja Rafael Benítez luotsasi seuran Mestarien liigan voittoon.
Vuoden verran sivussa valmennustehtävistä ollut Houllier palasi sorvin ääreen kesällä 2005, kun Ranskan mahtiseura Olympique Lyonnais palkkasi hänet kaksivuotisella sopimuksella päävalmentajakseen. Tavoitteena oli nostaa Ranskan liigaa hallinnut Lyon menestykseen myös Euroopassa. Kaudella 2005–2006 joukkue putosi kuitenkin Mestarien liigassa puolivälierissä ja seuraavalla kaudella jo ensimmäisellä pudotuspelikierroksella. Vaikka Lyon voitti Ranskan mestaruuden molemmilla Houllierin valmennuskausilla, eivät tulokset olleet täysin tyydyttäviä, koska sekä Ranskan Cupin että Liigacupin voitot jäivät saavuttamatta. Kauden 2006–2007 jälkeen Houllier jätti tehtävänsä Lyonin päävalmentajana riitauduttuaan puheenjohtaja Jean-Michel Aulas'n kanssa.
Lyon-pestinsä jälkeen syyskuussa 2007 Houllier palasi Ranskan jalkapalloliiton palvelukseen teknisen johtajan tehtäviin.
Syyskuussa 2010 Houllier nimettiin Valioliiga-joukkue Aston Villan päävalmentajaksi. Houllierin menestys Villassa oli läpi kauden vaatimatonta ja seura vajosi lähelle putoamisviivaa. Huhtikuussa 2011 hän joutui sairaalahoitoon sydänvaivojen vuoksi. Kauden jälkeen Houllier jätti tehtävänsä Villan päävalmentajana terveyssyiden vuoksi.
Res gestae Divi Augusti
thumb|200px|Osa piirtokirjoituksesta. Res gestae Divi Augusti (lat. "Jumalaisen Augustuksen urotyöt") eli Monumentum Ancyranum ("Ankaran monumentti") on Rooman ensimmäisen keisarin Augustuksen teettämä piirtokirjoitus, jossa hän kertoo ensimmäisessä persoonassa elämästään ja saavutuksistaan. Alkuperäinen teksti sijaitsi Roomassa, Augustuksen mausoleumin edessä, mutta se ei ole säilynyt nykypäivään. Tekstin kopio on kuitenkin löydetty Ankarasta. Vaikka Res gestae on pääasiassa Augustuksen propagandaa, pidetään sitä tärkeänä lähteenä hänen hallituskaudelleen.
Historia
Suetonius kertoo että Augustus luovutti ennen kuolemaansa Vestan neitsyille testamenttinsa lisäksi myös yhteenvedon teoistaan keisarina, jonka hän halusi luettavan senaatille kuolemansa jälkeen. Augustus halusi myös että tämä teksti kaiverrettaisiin pronssitauluille ja laitettaisiin esille hänen Campus Martiuksen lähellä sijaitsevan mausoleuminsa eteen. Nämä pronssitaulut ovat kuitenkin hävinneet aikojen saatossa.
Res gestaen kirjoitusaika on kiistelty. Erään käsityksen mukaan Augustus kirjoitti tekstiä koko elämänsä ajan ja laajensi sitä ajoittain. Toisen käsityksen mukaan hän kirjoitti sen hallituskautensa keskivaiheilla ja teki siihen myöhemmin lisäyksiä. Kolmannen käsityksen mukaan Res gestae puhuu puolestaan: "Olin 76-vuotias tätä kirjoittaessani". Tämän mukaan Res gestaen kirjoitushetken voi ajoittaa Augustuksen viimeisen syntymäpäivän (23. syyskuuta 13 jaa.) ja kuoleman (19. elokuuta 14 jaa.) välille. Nykypäivään säilynyt tekstin esipuhe ei voi kuitenkaan olla alkuperäinen. Siinä esiintyvät viittaukset Roomaan on selvästi lisätty koska lukijat olivat provinssien asukkaita. Esipuhe oli ehkä Tiberiuksen käsialaa tai ainakin tämän käskystä kirjoitettu.
Löytyminen ja julkaisu
right|thumb|Rooman ja Augustuksen temppelin rauniot Ankyrassa. Alkuperäinen teksti oli kaiverrettu pronssipilareihin Augustuksen mausoleumin edessä, mutta se ei ole säilynyt. Tekstistä on kuitenkin löydetty lukuisia kopioita, huomattavin näistä Galatian provinssin pääkaupungista Ankarasta, jonka mukaan teksti sai vaihtoehtoisen nimensä "Monumentum Ancyranum". Piirtokirjoitus sijaitsi Rooman ja Augustuksen temppelin pronaoksessa. Ankaran versio oli lähes täydellinen, mutta osittain vaurioitunut. Tämä teksti tuli länsimaalaisten tietoon ensimmäisen kerran 1500-luvulla, kun kirjailija ja diplomaatti Ogier Ghiselin de Busbecq julkaisi siitä osia. Ferdinand I oli lähettänyt Busbecqin lähettilääksi Suleiman Suuren hoviin. Ankaran temppelin cellasta löytyy myös kreikankielinen versio Res gestaesta. Kreikankielistä versiota on käytetty latinankielisen version vaikeaselkoisten kohtien korjaamiseen. W. M. Ramsay löysi vuonna 1914 Pisidian Antiokiasta toisen version Res gestaesta. Tämä, niin sanottu "Monumentum Antiochenum", on kirjoitettu latinaksi ja kreikaksi. Tämä versio on myös vaurioitunut, mutta sen latinankielinen versio sisältää osia, joita ei löydy Ankaran tekstistä. Ankaran ja Antiokian tekstit eivät kuitenkaan ole täysin identtisiä. Kreikankielisestä tekstistä on löydetty katkelmia myös Pisidian Apolloniasta, joka myös sijaitsi Galatian provinssissa. Eri versiot yhdisti ensimmäisen kerran Theodor Mommsen vuonna 1883.
Sisältö
thumb|left|Augustuksen mausoleumin rauniot. Res gestaen alkuperäinen teksti oli kaiverrettu pronssitauluihin, jotka oli kiinnitetty mausoleumin edessä olleisiin pilareihin. Tyyliltään teksti on vähäsanaista. Adjektiivit ja adverbit puuttuvat miltei kokonaan. Koska Res gestaen sisältö oli tarkoitettu yleisön nähtäväksi, voidaan olettaa, ettei se sisällä suoranaisia valheita. Toisaalta Augustus ei ole aina täysin rehellinen kaikkien tapahtumien suhteen. Esimerkiksi hän mainitsee ensimmäisessä kappaleessa koonneensa armeijan, mikä oli laitonta yksityishenkilölle. Kolmannessa kappaleessa hän kertoo armahtaneensa sisällissodassa häntä vastaan sotineita vastustajia, vaikka todellisuudessa hän antoi teloittaa useita heistä. Augustus jättää poliittiset vastustajansa nimeämättä. Esimerkiksi Marcus Antoniusta ja Lepidusta ei mainita suoraan. Sextus Pompeiusta kuvaillaan orjakapinan päällikkönä. Republikaaneja, jotka olivat Julius Caesarin murhan takana, kuvaillaan vain "isäni murhaajiksi". Augustus ei myöskään mainitse itseään nimeltä kuin kerran, "Augustus"-arvonimen myöntämisen yhteydessä. Perheenjäsenistään Augustus mainitsee tekstissä vain Agrippan, Tiberiuksen, Gaius Caesarin ja Lucius Caesarin.
Räikeintä faktojen vääristelyä esiintyy kappaleessa 34, jossa Augustus kuvailee hänelle annettuja perustuslaillisia oikeuksia. Hän kertoo palauttaneensa Roomaan tasavallan vuosia kestäneen sisällissodan jälkeen, vaikka todellisuudessa hän sai senaatilta ennennäkemättömät valtaoikeudet. Res gestae ei myöskään kerro useista diplomaattisista ja sotilaallisista epäonnistumisista, jotka tapahtuivat Augustuksen valtakaudella. Lisäksi Parthian kanssa saavutettu diplomaattinen voitto, jonka yhteydessä parthialaiset palauttivat Carrhaessa tuhoutuneiden legioonien sotamerkit, esitellään res gestaessa sotilaallisena voittona.
Teksti koostuu 35 kappaleesta, jotka voidaan jakaa neljään tai viiteen eri osioon, sekä lyhyestä Augustuksen kuoleman jälkeen tehdystä lisäyksestä. Ensimmäinen osa käsittelee Augustuksen poliittista uraa (kappaleet 1–14). Näistä kappaleet 1–3 sisältävät yhteenvedon Augustuksen urasta vuoteen 28 eaa. asti. Toinen osio (kappaleet 15–24) käsittelee hänen rahalahjoituksiaan ja rakennushankkeitaan. Kolmannessa osassa kuvataan hänen saavutuksensa sodissa ja diplomatian alalla (kappaleet 25–33). Neljäs osa käsittelee Augustuksen asemaa hallinnossa (kappaleet 34–35). Loppuun tehty lisäys kertoo kolmannessa persoonassa tiivistelmän aiemmasta tekstistä ja luetteloi Augustuksen kunnostamia rakennuksia.
thumb|Res gestaen tekstin kopio Roomassa, Ara Pacis -museon yhteydessä, joka sijaitsee Augustuksen mausoleumia vastapäätä.
Merkitys
Res gestaeta pidetään hyvin merkittävänä lähteenä Augustuksen hallituskaudelle. Se on kuitenkin Augustuksen propagandaa ja sisältää vain sen mitä Augustus halusi säilyttää jälkipolville. Res gestaen sisältöä tulee verrata muiden aikalaislähteiden kanssa, kuten Suetoniuksen, Tacituksen, Dion Kassioksen, Velleius Paterculuksen ja Plutarkhoksen kanssa.
Valkopilkkahai
Valkopilkkahai, aikaisemmalta nimeltään valkotäplähai (Carcharhinus longimanus) on suurikokoinen ulappavesien hailaji, joka elää kaikissa maailman lämpimissä merissä.
Valkopilkkahain ruumis on roteva ja sillä on luonteenomaisen pitkät rintaevät ja pitkä, pyöreäkärkinen selkäevä. Evien päät ovat lajinimen mukaisesti valkoiset. Lajin tieteellinen nimi longimanus taas viittaa evien pituuteen. Kala tulee sukukypsäksi vajaan parin metrin mittaisena ja kasvaa yleensä kolmimetriseksi, suurimmat tavatut ovat olleet lähes nelimetrisiä.
Valkopilkkahai elää kaikkialla valtamerten ulapoilla, missä lämpötila on yli 18 celsiusastetta; runsaimmillaan se on 20–28 -asteisissa vesissä. Se liikkuu pintavesissä alle 150 metrin syvyydessä. Laji on vivipaarinen eli se synnyttää eläviä poikasia, 1–15 poikasta kerrallaan. Parittelu tapahtuu alkukesästä ja kantoaika on vuoden mittainen.
Valkopilkkahai syö pääasiassa luukaloja ja mustekaloja. Muukin ravinto kelpaa ja sen tiedetään syöneen myös keihäsrauskuja, merikilpikonnia, merilintuja, kotiloita, äyriäisiä, valaiden ulosteita ja laivoista mereen heitettyjä roskia. thumb|left|250px Valkopilkkahai ui yleensä rauhallisesti ravintoa etsien mutta saaliin havaitessaan on peloton, määrätietoinen ja aggressiivinen. Se on yksi neljästä useimmin ihmisen kimppuun hyökkäävästä hailajista ja sen uskotaan koituneen lukuisten haaksirikkoisten kohtaloksi. Esimerkiksi Jacques Cousteau on luonnehtinut sitä vaarallisimmaksi kaikista hailajeista.