cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauko Heuru
Tutkija
Tohtori Heuru on pitänyt luentosarjoja hallinto-oikeudesta Kuopion yliopistossa, Tampereen yliopistossa ja Turun yliopistossa. Hän on myös harjoittanut kuntien luottamushenkilöiden ym. koulutusta eri puolilla maata (1999–2008) sekä ollut Satakunnan ammattikorkeakoulun tuntiopettaja (2000–2008).
Esperanza Spalding
Spalding on tunnettu jazz-basson ihmelapsena, mutta hän on soittanut myös blues, funk, hip-hop, pop fusion, brasilialaista ja afrokuubalaista musiikkia.
Kauko Heuru
Tutkija
Kunnallisalan kehittämissäätiö (KAKS) on aikoinaan rahoittanut Heurun post doc -työtä.
Kauko Heuru oli yhteiskuntatieteiden tohtori h.c. (1996) Kuopion yliopistosta.
Untuvapakkaus
Untuvapakkaus on Untuvapakkaus-projektin kautta keskosvauvoille kehitetty vaatepakkaus, jonka vaatteet tehdään talkootyönä. Pakkaus sai alkunsa heinäkuussa 2017 Katja ja Nico Korhosen omakohtaisien kokemuksien kautta, kun perheeseen huhtikuussa 2016 keskosena syntyneet kaksoset tarvitsivat pieniä vaatteita. Niitä oli vaikea löytää kaupoista. Vaatekaupoissa on ollut myytävänä pieniäkin kokoja vaatteista, mutta usein nukkeharrastajat ovat ostaneet kaikista pienimmät vaatteet, jotka olisivat sopivia myös keskosille.
Untuvapakkauksessa on bodyja, housuja, potkupukuja, töppösiä ja peitto sekä ulkokäyttöön pipoja, villamyssyjä ja tumppuja. Sen lisäksi siinä on turvalonkero, joka on virkkaamalla puuvilla- tai bambulangasta valmistettu mustekala-pehmolelu. Pakkauksien vaatteet on tehty keskosvauville, jotka tarvitsevat useimmiten 44–40 settimetrin välillä olevia kokoja, mutta joskus on tehty myös 32:n senttimetrin kokoja. Vaatteiden värit eivät ole olleet tärkeitä, koska sopivuus on ollut tärkeämpää. Liian suuret vaatteet eivät pidä vauvaa lämpimänä ja ne saattavat ruttuun mennessään aiheuttaa hiertymiä. Vaatteissa joudutaan myös ottamaan huomioon hoitotoimenpiteet. Esimerkiksi bodyjen pitää olla kietaistavaa mallia. Mittareiden ja antureiden vuoksi housuissa pitää olla avoimet lahkeet joiden kautta niiden johdot voidaan pujottaa.
Untuvapakkaus on ensimmäinen ilmainen saman kaltainen vaatepakkaus kun äitiyspakkaus, mutta joka valmistettu pienikokoisina syntyneille ja keskosvauvoille. Pakkaukset ovat uniikkeja mutta saajan toiveita yritetään toteuttaa. Yhdysvalloissa on ollut aikaisemmin vastaavanlainen mutta maksullinen. Untuvapakkaus ei ole maksullinen, mutta siitä peritään lähetyskulut. Vuoden 2021 alkuun mennessä untuvapakkauksia on toimitettu noin 3 000:lle keskoslapselle Suomeen ja ulkomaille, muun muassa Irlantiin, Norjaan, Ruotsiin, Yhdysvaltoihin, Viroon ja Japaniin.
Untuvapakkauksen sisältöä valmistamassa ja sitä pakkaamassa on ollut vapaaehtoisia ihmisiä: eläkeläisiä, marttoja ja käsityöryhmiä. Materiaaleja on saatu lahjoituksina yrityksiltä, muun muassa yritysten tuotannossa syntyneitä jätepaloja ja vapaaehtoiset ovat käyttäneet myös omia materiaalejaan.
Untuvapakkauksien kokoamisesta ja toiminnasta vastaa Untuvapakkaus ry.
Mäkikylä (Ähtäri)
Mäkikylä on kylä Ähtärissä. Kylä sijaitsee Yhdystie 6215 eli Pihlajavedentien varrella noin 15 kilometriä Ähtärin keskustaajamasta kaakkoon kohti Keuruuta. Kylän osia ovat muun muassa Isomäki, Sipilänkylä, Itä-Peränne sekä Heinämäki. Kylän nimi tulee alueen mäkisyydestä. Alue on Ähtärin haja-asutusaluetta ja kylän talot sijaitsevat usein mäen rinteillä kaukana tosistaan. Kylän alueella toimii Isomäen metsästysseura ry.
Mutasara
Mutasara (Carex limosa) on sarakasvien heimoon kuuluva tuulipölytteinen siemenkasvi. Mutasaran kukinta-aika on kesä-heinäkuussa ja sen levinneisyysaluetta on koko Pohjois- ja Keski-Eurooppa, mukaan lukien Suomi. Sitä tavataan paikoin samoilla leveysasteilla myös Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Mutasara on yleinen erityisesti lettojen ja nevojen rimpipinnoilla. Karheavartinen kasvi kasvaa enimmillään 40 cm:n pituiseksi. Kukka on väriltään vihreä. Mutasaraan ilmestyy myös pieni hedelmä, jota ympäröi pullakko.
Mogofin
Mogofin eli mikifore on Guineassa puhuttu mandelainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään 20 000 ihmistä. Mogofinin ja sen läheisimmän sukukielen kakaben puhujat ymmärtävät toisiaan, mutta kielien puhujat asuvat maantieteellisesti erillään. Muita mogofinin sukukieliä ovat mandinka, lele ja kuranko.
Suomalainen viittomakieli
Suomalainen viittomakieli (usein pelkkä viittomakieli) on Suomessa yleisimmin käytetty viittomakieli. Äidinkielenään suomalaista viittomakieltä käyttäviä kuuroja on arviolta 4 000–5 000. Viittomakieltä käyttäviä kuulevia, kuten huonokuuloisia, kuurojen parissa työskenteleviä, viittomakielen tulkkeja, viittomakielisten omaisia, ystäviä, työtovereita ja kielen harrastajia on arviolta 6 000–9 000. Myös kuurojen vanhempien kuulevien lasten eli CODA-lasten äidinkieli on usein viittomakieli. Muiden viittomakielten tavoin suomalainen viittomakieli on luonnollinen kieli, jolla on oma rakenne ja kielioppi, jotka eroavat ympäristön puhutusta kielestä eli  suomesta. Suomalaisessa viittomakielessä on myös murteita ja slangisanoja. Viittomakielen on voinut ilmoittaa äidinkielekseen Suomessa vuodesta 2008 alkaen, ja vuoden 2012 lopulla niin oli tehnyt vain harva, yhteensä 223 henkeä.
Historia
Suomalaisen viittomakielen voidaan katsoa saaneen alkunsa 1800-luvun puolivälissä, kun Ruotsissa opiskellut suomalainen kuuro Carl Oscar Malm (1826–1863) perusti Suomen ensimmäisen kuurojenkoulun Porvooseen vuonna 1846. Malmin käyttämä ruotsalainen viittomakieli levisi suomalaisten kuurojen käyttöön ja eriytyi omaksi kielekseen. Suomen ensimmäinen kuurojen yhdistys perustettiin Turussa vuonna 1886. Albert Tallroth oli perustamassa viittä eri kuurojen yhdistystä ja myös Kuurojen Liittoa.
1800-luvun lopulla Suomessakin alettiin kuurojen opetuksessa suosia oralismia eli puhemetodia, jonka myötä viittomakielen käyttö kiellettiin kouluissa jopa rangaistuksen uhalla. Oralismin mukaan kuurojen tuli oppia puhumaan ja hylätä viittomakieli. Oralismin seurauksena suomalainen viittomakieli ja suomenruotsalainen viittomakieli lähtivät erkaantumaan toisistaan. Kiellosta huolimatta kuurojen koulujen oppilaat jatkoivat viittomista salaa asuntoloissa. Viittomakielen käyttö jatkui sittemmin kuurojen yhdistyksissä. Viittomakielestä tuli yhteisön sisäinen kieli, ja koulussa opittua puhekieltä käytettiin, kun oltiin tekemisissä kuulevien kanssa.
Yhteiskunta alkoi suhtautua 1970-luvun jälkeen kuuroihin ja viittomakieleen myönteisemmin. Viittomakielestä tuli kuntoutuksen ja opetuksen apuväline ja sitä alettiin opettaa kursseilla kuurojen lasten vanhemmille. Vuonna 1979 tulkkipalvelu tuli osaksi invalidihuoltolakia ja vuonna 1995 viittomakieli sai perustuslaillisen aseman. Vuonna 1991 viittomakielisen opetuksen mahdollisuus kirjattiin peruskoululakiin. Nykyisessä Perusopetuslaissa sekä uusimmassa perusopetuksen järjestämistä säätelevässä eli vuoden 2014  Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteissa määritellään, että "kuulovammaisille tulee tarvittaessa antaa opetusta myös viittomakielellä". Ainakin viittomakieltä ensimmäisenä kielenä oppineille kuuroille opetus tulee antaa viittomakielellä. Opetussuunnitelman perusteissa esitetään Viittomakieli ja kirjallisuus -oppimäärän tavoitteet ja arviointiperusteet perusopetukseen. Erityisenä tavoitteena mainitaan suomalaisten viittomakielten elävänä säilymisen tukeminen. Viittomakielen tuki ja vahvistaminen mainitaan myös perusopetusta edeltävää esiopetusta säätelevässä Esiopetuksen opetussuunnitelman perusteissa (2014) sekä pienten lasten  varhaiskasvatusta säätelevässä Varhaiskasvatussuunnitelman perusteissa (2018). Esiopetuksen osalta suunnitelmaperusteiden sanavalinnat ovat velvoittavampia. Lukion opetussuunnitelman perusteissa (2019) on huomioitu viittomakieliset, mutta viittomakieltä ei voi suorittaa ylioppilaskokeessa.
Tutkimus
Suomalaisen viittomakielen tutkimus alkoi varsinaisesti Terhi Rissasen vuonna 1985 julkaiseman "Viittomakielen perusrakenne" -tutkimuksen myötä. Nykyään viittomakieltä tutkitaan muun muassa Kuurojen Liitossa ja Kotimaisten kielten keskuksessa.
Opiskelu
Viittomakieltä voi opiskella pääaineena Jyväskylän yliopistossa, joka tarjoaa myös viittomakielistä luokanopettajakoulutusta. Lisäksi Turun yliopistossa on ollut mahdollista suorittaa viittomakielen ja kommunikaation perusopinnot.
Viittomakielen tulkkeja koulutetaan ammattikorkeakoulussa humanistisella ja kasvatusalalla. Tulkiksi voi opiskella Diakonia-ammattikorkeakoulun Turun yksikössä sekä Humanistisen ammattikorkeakoulun Helsingin ja Kuopion yksiköissä.
Viittomakielen ohjaajaksi voi opiskella Pohjois-Savon opistossa Kuopiossa, Rovala-Opistossa Rovaniemellä ja Turun kristillisessä opistossa.
Suomalaista viittomakieltä voi opiskella Kuurojen kansanopistossa, kansalais- ja työväenopistoissa ja kesäyliopistoissa.
Media ja kulttuuri
Viittomakielinen kirjasto on kirjasto, joka tuottaa ja julkaisee viittomakielistä kirjallisuutta. Viittomakielinen kirjasto toimii vain internetissä ja on kaikille avoin. Pääosa aineistosta on tehty suomalaisella viittomakielellä. Kirjallisuustilaisuuksia, kuten runoesityksiä, tulkataan toisinaan viittomakielelle.
Viittomakielistä teatteria Suomessa tekee Teatteri Totti ja Ursa Minor.
Suomalaisella viittomakielellä tehdään myös musiikkia. Suomen tunnetuin viittomakielinen muusikko on Signmark eli Marko Vuoriheimo. Suomessa on myös viittomakielinen kuoro. Varsinaisen viittomakielisen musiikin lisäksi sekä laulettu musiikki että soitinmusiikki voidaan tulkata viittomakielelle. Tulkkaus vaatii perehtymistä kunkin kappaleen taustaan ja syntyhistoriaan. Viittomakielisen musiikin osia ovat viittomat, ilmeet, ääniaaltojen aiheuttamat kehoaistimukset, valot ja värit. Kauneimmat Joululaulut -lauluvihkoon tuli ensimmäistä kertaa viittomakielinen sanoitus yhteen lauluun vuonna 2013. Laulu oli Jouluyö, juhlayö.
Daniel François Malan
Daniel François Malan (22. toukokuuta 1874, Riebeeck West – 7. helmikuuta 1959, Stellenbosch) oli eteläafrikkalainen pappi ja Kansallispuolueen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä 1948–1954. Hän oli yksi Etelä-Afrikan rotuerottelujärjestelmän keskeisiä hahmottelijoita ja teki apartheidista hallituksen virallisen politiikan. Malan nosti Kansallispuolueen Etelä-Afrikan johtoon voittamalla toisen maailmansodan jälkeiset ensimmäiset vaalit.
Daniel François Malan opiskeli teologiaa Stellenboschissa ja suoritti filosofian tohtorin tutkinnon Utrechtin yliopistosta. Palattuaan Etelä-Afrikkaan hän toimi jonkin aikaa Nederduitse Gereformeerde Kerkin pappina.
Malanista tuli James Hertzogin vuonna 1914 perustaman Kansallispuolueen äänenkannattajan Die Burgerin päätoimittaja vuonna 1915. Hän ajoi lehtimiehenä voimakkaasti afrikaanerien poliittista yhtenäisyyttä ja pääsi maan parlamenttiin vuonna 1918. Hän nousi puolueen Kapmaan osaston johtajaksi ja sai ministerinimityksen vuonna 1924. Kun Hertzog muodosti Jan Smutsin kanssa koalitiohallituksen vuonna 1933, Malan katsoi tämän pettäneen afrikaaneriaatteen ja hän perusti oman Puhdasoppisen kansallispuolueensa.
Toisen maailmansodan jälkeen puolueet palasivat jälleen yhteen Yhdistyneeseen Kansallispuolueeseen (Herenigde Nasionale Party). Puolueen vuoden 1948 vaalien vaaliohjelma perustui uuteen apartheidiksi kutsuttuun politiikkaan. Kansallispuolue lupasi turvata ”valkoisten työläisten edut ja työmahdollisuudet valkoisten alueilla”, ja sen vaalikampanjassa käytettiin iskulauseita kuten Swart gevaar (musta vaara) ja Die kaffer op sy plek (kafferi sinne minne kuuluukin). Malan jäi vuonna 1954 eläkkeelle ja uudeksi pääministeriksi nousi Johannes Strijdom.
Colony (In Flamesin albumi)
Colony on metalliyhtye In Flamesin vuonna 1999 julkaisema albumi. Se on myös In Flamesin albumeista ensimmäinen, jolla soittavat basisti Peter Iwers ja rumpali Daniel Svensson.
Bruttopalkka
Bruttopalkka tarkoittaa palkan määrää ennen palkasta pidätettäviä veroja ja muita maksuja. Bruttopalkka on yleensä suurempi kuin palkansaajalle palkkapäivänä maksettava nettopalkka.
Colony (In Flamesin albumi)
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 27. Kappale Embody the Invisible on myös pelissä Tony Hawk's Underground.
Bruttopalkka
Bruttopalkkaan voi kuulua rahapalkan lisäksi luontoisetuja.
Colony (In Flamesin albumi)
Kappaleet
Sävellykset: Björn Gelotte ja Jesper Strömblad, sanoitukset: Anders Fridén, ellei toisin mainita.
Mys Šmidtan lentoasema
Mys Šmidtan lentoasema (ICAO: UHMI; kansallinen lentopaikka-tunnus: УХМИ ja ЬХМИ; ) on lentoasema Mys Šmidtan kaupunkityyppisessä taajamassa Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa Venäjän kaukoidässä, Tšuktšienmeren lähellä. Lentoasema sijaitsee noin kaksi kilometriä Mys Šmidtan keskustasta itäkaakkoon. Mys Šmidta tarkoittaa kirjaimellisesti 'Schmidtinniemeä' ja on nimetty Otto Schmidtin mukaan.
Luettelo Suomen virallisen musiikki-DVD-listan ykkösistä vuonna 2015
Tämä on luettelo Suomen virallisen listan musiikki-DVD myynnin ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä musiikki-DVD:stä vuonna 2015.
Mys Šmidtan lentoasema
Lentokenttä on rakennettu vuonna 1954 silloisen polaaritutkimusaseman läheisyyteen.
Bruttopalkka
Työsopimuksissa, lehtiartikkeleissa ja tilastoissa esiintyvät palkat ovat tavallisesti bruttopalkkoja. On yleistä, että bruttopalkalla tarkoitetaan kuukausipalkkaa, mutta sillä voidaan tarkoittaa muutakin palkkaa, esimerkiksi tuntipalkkaa.
Jace Everett
Jace Everett (s. 1972	Evansville, Indiana Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuin kappaleensa on True Blood -televisiosarjan tunnussävel "Bad Things".
Ura
Everett julkaisi ensimmäisen singlensä "That's The Kind of Love I'm In" vuonna 2005. Hänen esikoisalbuminsa Jace Everett ilmestyi seuraavana vuonna. Albumin kappaleesta "Bad Things" tehtiin myöhemmin televisiosarjan True Blood tunnussävel. Everett on sittemmin julkaissut albumit Old New Borrowed Blues (2008), Red Revelations (2009) ja Mr. Good Times (2011).
Everett on ollut säveltämässä Josh Turnerin kappaletta "Your Man". Kappale nousi Billboardin country-listan ykköseksi vuonna 2006.
Agnes Arber
Arber pääsi ensimmäisenä naispuolisena kasvitieteilijänä Royal Societyn jäseneksi vuonna 1946. Hän oli myös ensimmäinen nainen, joka sai Linnean Societyn kultamitalin.
Hyllykallio
Hyllykallio on kaupunginosa Seinäjoella, joka sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta itään päin. Sen väkiluku oli 4 082 joulukuussa 2022. Kaupunginosa on osa samannimistä suuraluetta.
Hyllykalliolla on kerros-, rivi- ja omakotitaloja. Se on myös suuri liiketoiminnallinen keskus, joka alkoi kehittyä 1960-luvulta alkaen silloisen Nurmon ja Seinäjoen rajan lähelle noin kolmen kilometrin päähän Seinäjoen keskustasta. Hyllykallion alueella sijaitsevat Nurmon vesitorni sekä Prisma. Hyllykallion vieressä sijaitsevalla Pohjan asuinalueella on Päivölän kauppakeskittymä, jossa sijaitsevat K-Citymarket, Biltema, Minimani, Puuilo, Lidl, Hankkija, Meltex, McDonald's ja Tokmanni.
Ennen vuoden 2009 kuntaliitosta Hyllykallio kuului Nurmon kuntaan. Hyllykallio on kuitenkin rakennettu niin kiinni Seinäjokeen, että osa piti sitä jo aiemmin enemmän Seinäjoen kuin Nurmon asuinalueena.
Henrik IV (Ranska)
Henrik IV (13. joulukuuta 1553 – 14. toukokuuta 1610) oli ensimmäinen Bourbon-sukuinen Ranskan kuningas. Hän hallitsi vuosina 1589–1610. Hän oli Navarran kuningas Henrik III vuodesta 1572. Hänen vanhempansa olivat Vendômen herttua Anton Bourbonilainen ja Navarran kuningatar Jeanne d’Albret.
Elämäkerta
Henrik IV oli alun perin protestantti Henrik Navarralainen, joka nuoruudessaan vältti katolilaisena esiintymällä täpärästi joutumasta Pärttylinyön verilöylyn uhriksi. Hänestä tuli Ranskan laillinen kruununperijä Anjoun herttuan kuoltua vuonna 1584, koska hän oli Ludvig IX:n jälkeläinen ja Kapetingien dynastian viimeinen miespuolinen perillinen. Hän joutui kuitenkin taistelemaan kruunusta katolista liigaa vastaan, joka ei hyväksynyt protestanttista kuningasta. Aiempi kuningas Henrik III liittyi lopulta Henrik IV:n joukkoihin, mutta hänet murhattiin pian. Henrik IV oli Henrik III:n kuoltua nimellisesti kuningas vuodesta 1589, mutta katolinen liiga vastusti häntä yhä.
Henrik IV löi katolisen liigan joukot vuonna 1589 Arquesin ja vuonna 1590 Ivryn taistelussa, mutta joutui luopumaan Pariisin piirityksestä, kun katolinen liiga liittoutui espanjalaisten kanssa. Lopulta Henrik suostui ainakin nimellisesti luopumaan protestanttisuudesta – hänen kerrotaan sanoneen ”Pariisi on aina yhden messun arvoinen” – ja hän tuli käytännössäkin kuninkaaksi vuonna 1594. Hän antoi Nantesin ediktin, joka lisäsi protestanttien uskonnonvapautta huomattavasti ja käytännössä lopetti Ranskan uskonsodat. Henrik IV kävi menestyksekkään sodan Espanjaa vastaan vuosina 1595–1598, lisäsi ulkomaankauppaa kauppasopimuksilla osmanien Turkin, Englannin ja Espanjan kanssa sekä rohkaisi Kanadan uudisasuttamista. François Ravaillac -niminen fanaatikko murhasi Henrik IV:n vuonna 1610.
Henrik IV oli aikaansa nähden suvaitsevan ja kansasta välittävän asenteensa sekä ulkopoliittisen menestyksensä takia varsin pidetty, mistä syystä hän on saanut lempinimiä kuten Suuri ja Hyvä kuningas.
Puolisot ja lapset
Henrik IV:n ensimmäinen puoliso oli Valois’n Margareta, mutta lapseton avioliitto mitätöitiin vuonna 1599. Toinen puoliso oli Maria de’ Medici. Henrik suunnitteli avioliittoa myös rakastajattarensa Gabrielle d’Estrées’n kanssa, mutta tämä kuoli vuonna 1599 ennen kuin avioliittoa ehdittiin solmia.
Avioliitosta Maria de’ Medicin kanssa syntyivät lapset:
Suhteesta Gabrielle d’Estrées’n kanssa syntyi kolme aviotonta lasta, jotka Henrik tunnusti:
Liisa Tavi
Liisa Kaarina Tavi (12. toukokuuta 1956 Tohmajärvi – heinäkuu 2023 ) oli suomalainen laulaja ja lauluntekijä.
Ura
Kesällä 1979 Tavi teki läpimurtonsa, kun hänen Henrik Otto Donnerin perustamalla Ponsi-levymerkillä julkaistu esikoissinglensä ”Lasta ei saa tukuttaa” voitti television Levyraadin. Hän levytti myös Kollaa kestää -yhtyeen kappaleen ”Jäähyväiset aseille” (1981).
Liisa Tavi osallistui Suomen euroviisukarsintoihin vuonna 1980 kappaleella ”Nopea talven valo”, jonka oli säveltänyt hänen silloinen aviomiehensä Pekka Tegelman.
Liisa Tavi myös sävelsi ja sanoitti omaa tuotantoaan. Joissakin lauluissa sekä sävel että sanat ovat artistin omat: ”Ihmeiden aika”, ”Levoton taival”, ”Onneton vai onnellisin”, ”Suojele itseäs” ja ”Vuokses uskallan”. Kappaleet löytyvät levyltä Ihmeiden aika, jonka Helsingin Sanomien kulttuuritoimitus valitsi vuoden 1994 parhaiden levyjen joukkoon.
1990-luvun lopulla Liisa Tavi matkusti Brasiliaan esiintymään ja keräämään aineistoa uutta levyä varten. Vuonna 2002 ilmestyi viimeiseksi jäänyt levy Vaeltava sydän, joka koostuu brasilialaisesta musiikista ja on bossanovan sävyttämä kokonaisuus. Levyllä vierailivat Tavin duettopareina Anneli Saaristo ja Otto Donner, joka myös tuotti levyn.
Tavi sai valtion taiteilijaeläkkeen keväällä 2008.
Scott Patterson (maastohiihtäjä)
Scott Patterson (s. 28. tammikuuta 1992) on yhdysvaltalainen hiihtäjä.
Antti Parviainen (valmentaja)
Antti Parviainen (s. 1960 ) on suomalainen jääpallovalmentaja.
Scott Patterson (maastohiihtäjä)
Patterson kilpaili talviolympialaisissa 2018. Hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi, 15+15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 18:nneksi, vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä 21:nneksi ja viestissä 11:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan vapaan hiihtotavan 50 kilometrillä 23:s ja viestissä yhdeksäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kymmenes, 15+15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa neljästoista, vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä 27:s ja viestissä kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi, yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 38:nneksi ja viestissä yhdeksänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15:s, 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 16:s ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 19:s.
Antti Parviainen (valmentaja)
Valmentajaura
Parviainen on toiminut kolmeen otteeseen Suomen jääpallomaajoukkueen päävalmentajana, vuosina 1989–1992, 1997–1999 ja 2013–2019. Hän on valmentanut maajoukkuetasolla myös Viroa vuosina 2000–2001 ja Suomen junioreita vuosina 1985–1988. Seuratasolla hän on valmentanut jyväskyläläisseura JPS:ää vuosina 1983–1988, helsinkiläisseura Botniaa vuosina 1988–1996 ja porvoolaisseura Akillesta vuodesta 2012 vuoteen 2016.
Scott Patterson (maastohiihtäjä)
Patterson kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan yhdeksäs Pyeongchangin yhdistelmäkilpailussa helmikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi Falunin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2022. Hän oli samana viikonloppuna voittamassa sekaviestin maailmancupkilpailua.
Antti Parviainen (valmentaja)
Valmentajaura
Parviainen toimi toisen kerran Akilleen päävalmentajana kaudella 2018-2019.
Botnia voitti hänen valmennuksessaan kahdesti SM-kultaa ja kolmesti SM-hopeaa. Parviainen on valmentanut jääpallon lisäksi myös junioritason jääkiekossa.
Yksityiselämä
Parviainen on koulutukseltaan liikuntatieteiden kandidaatti, joksi valmistui Jyväskylän yliopistosta vuonna 1988. Urheiluvalmentamisen lisäksi hän on toiminut muun muassa Mercuri Urvalin konsulttina, Helsingin Diakonissalaitoksen kehitysjohtajana, erityisasiantuntijana ja laatu- ja turvallisuuspäällikkönä sekä SLU:n erityisasiantuntijana.
Keväällä 2022 Parviainen valittiin Suomen Jääpalloliiton puheenjohtajaksi.
Saavutukset
Maajoukkueessa:
Seurajoukkueessa:
Midway
Midway tarkoittaa:
William M. Bulger
pienoiskuva|William M. BulgerWilliam Michael (”Billy”) Bulger (s. 2. helmikuuta 1934) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Bulger syntyi Massachusettsissa irlantilaisille vanhemmille. Hän oli kolmas näiden kuudesta lapsesta; yksi sisaruksista on FBI:n pitkään etsimä rikollinen James J. Bulger. Hän itse on valmistunut Boston College High Schoolista, Boston Collegesta ja Boston College Law Schoolista.
Bulger nimitettiin Massachusettsin yliopiston johtoon vuonna 1996. Hän vetäytyi kyseisestä virasta 1. syyskuuta 2003. Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1960 Mary, jonka kanssa hänellä on yhdeksän lasta.
Päijänteen pohjoisosa
Järven piirteitä
thumb|280px|Näkymä Jyväskylästä Nenäinniemestä kohti etelää suurten saarien suuntaisesti. thumb|280px|Näkymä Hauhonselällä Muuratsalon rannasta tammikuussa 2015. thumb|280px|Näkymä Säynätsalosta kohti pohjoista. Päijänteen pohjoisosaan kuuluu se osa järveä, joka jää Korpilahden kirkonkylän länsipuolella Kärkistensalmen entisen lossin (nykyään sillan) itä- ja pohjoispuolelle. Sen pinta-ala on 14 109 hehtaaria eli 141,1 neliökilometriä. Sen pituus on 35 kilometriä mitattuna Jyväskylän Haapalahdelta Synsiänlahdelle ja leveys on 22 kilometriä mitattuna Muuramen Uimolan Kylmärannasta Rutalahden pohjukkaan. Järvenosan äärimitat eivät ilmaise pohjoisosan todellista kokoa, sillä se on saaristoista ja se on lisäksi niemien ja lahtien rikkomaa vesialuetta. Sillä on viisi laajempaa järvenosaa, jotka ovat pohjoisesta lukien Murtoselkä, Hauhonselkä, Ristinselkä ja Mustanselkä. Murtoselän pohjoispuolella Jyväskylässä on paljon niemiä ja lahtia, joista Jyväsjärveä kutsutaan kuitenkin järveksi sen historiaan vedoten. Ristinselkä muistuttaa ristiä, jonka itäinen sakara on itsenäinen ja pitkä Rutalahti ja sen läntinen haara lyhyt Hautalahti. Mustanlahdella on kaksi kapeasuista lahtea, jotka työntyvät etelään: Pajulahti eli Soukka ja Synsiänlahti. Pohjoisosan suuret saaret vievät runsaasti tilaa ja tekevät sekä järvenosan pohjoispäästä että Muuramen keskustaajaman edustasta sokkeloiset.
Saaret
thumb|280px|Mökki Tiirinsaaressa. thumb|280px|Säynätsalo ja Lehtisaari Louhunsalmen sillalta nähtynä. Järven pohjoisosassa on 235 saarta, joiden pinta-ala on 2 124,27 hehtaaria eli noin 21,2 neliökilometriä. Niiden pinta-ala on noin 13 % järven pohjoisosan pinta-alasta. Kolme saarta ovat yli neliökilometrin suurisia. Suurin saari on Muuratsalo, joka on 5,5 kilometriä pitkä, 3,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna noin 9,7 neliökilometriä. Toiseksi suurin saari on Vuoritsalo, joka on 4,1 kilometriä pitkä, 1,7 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,8 neliökilometriä. Säynätsalo on pituudeltaan ja leveydeltään 1,6 kilometriä ja sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Muista saarista 38 ovat yli hehtaarin suuruisia, 161 ovat yli aarin ja loput 33 saarta ovat pienempiä luotoja.
Päijänteen pohjoispäässä heti Vaajanvirran alla sijaitsee Varassaari. Päijänne on pohjoispäästään monilahtinen, ja itäosan erottaa Haaplahdesta Haapaniemi. Ahtaan lahden itärannasta työntyy Laurinniemi, jonka suojaan jää Laurinlahti ja siellä sijaitsevat Majasaari ja Itikkasaari. Haapalahden suun suojaa Iso Haapasaari, ja sen takana sijaitsee Pikku Haapasaari. Samulinniemen edustalla laivaliikenteen vieressä ovat pienet Tiirinsaari ja Saukonsaari. Vaikka Päijänne leviää tässä kohdassa, on siinä rinnakkain heti neljä suurta saarta: Lehtissaari, Kalasaari, Vuoritsalo ja Siikasaari. Saarien takana aukeaa Murtoselkä, joka jatkuu Säynätsaloon ja Muuratsaloon asti. Murtoselän länsipuolella on muutama saari, jotka ovat pohjoisesta lukien: Pieni-Lehtinen, Pieni Vuoritsalo, Vähä-Urtti, Vähä-Poro ja Iso-Poro. Iso-Urtti ei ole saari vaan niemi. Itäpuolella on lisäksi Iso-Holsti, Pieni-Holsti ja Iso Teerisaari. Muuratsalo halkaisee Päijänteen kahtia, ja läntinen eli Muurame ja sen saaristoinen puoli jäävät suojaisaksi järvenalueeksi ja itäinen Hauhonselän puoli avoimeksi järvenseläksi. Pieni Kaakkosaari sijaitsee Hauhonselän pohjoisosassa. Suojapuolella löytyy Säynätsalon saari, Lehtissaari, Lappi, Korpinen, Majasaari, Tervaluoto, Kontti, Verkkosaari, Saarenkylä, Vuohisaari ja Viitesaari.
Muuratsalon eteläpuolella aukeaa Ristinselkä, jonka järvenselät haarautuvat neljään eri suuntaan. Selän keskellä sijaitsee pieni Sudensaari. Luoteeseen työntyvässä Hautalahdella on Lapinsaari ja kaakkoon työntyvässä pitkässä Rutalahdessa on Kummelinsaari, Iso Selkäsaari ja Soransaari sekä edempänä on Pätiänsaari. Ristinselän eteläpuolella pääsee Rutasalmen kautta Mustanselälle, jonka keskellä ovat Mustatsaaret, Kalliosaaret, Neihtyensaaret, Revonsaari ja Sahinsaaret. Selän etelärannoilla sijaitsevat Huhtsaari ja Livansaaret. Kärkistensalmen suulla ovat Lintusaari, Heinäsaari ja Tahkosaari. Etelään työntyvässä Synsiänlahdella on lahdensuussa ensin Ritosaari, Haapasaari ja Puustinsaari, ja pohjukassa Jysmänsaaret, Kiviluoto, Isosaari ja Alasaari.
Syvyysvaihtelut
Ristinselällä tulee kaakosta päin Rutalahden pitkä syvännejakso. Se on Rätiänsaaren kohdalla jo 77 metriä syvä, mutta se jatkuu Ristinselän keskellä yli 70-metriä syvänä. Sen syvimmät kohdat ylettyvät yli 80 metrin syvyyteen ja täällä lienee pohjoisen järvenosan syvin kohta 94 metriä (karttalukema 92 metriä). Koska Päijänteen vedenpinta on 78,3 metriä merenpinnan yläpuolella, sijaitsee syvin kohta noin 16 metriä merenpinnan alapuolella (kryptodepressio). Rutasalmen lounaispuolella on Mustanselkä ja Kalliosaarenselkä ja lopuksi vielä Kärkistensalmi. Täällä on Kalliosaarenselällä laaja syvänne, jonka syvin kohta 54 metriä sijaitsee Huhtsaaren edustalla. Myös Mustanselällä on 54 metriä syvää. Muualla on sitten huomattavasti tätä matalampaa.
Laajat valuma-alueet
Päijänteen pohjoisosa sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Sen vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy. Siihen on johdettu ja siihen laskee lukuisia ojia, puroja ja jokia, joista osa on lueteltu alempana.
Suurin tulovirtaama Päijänteeseen saadaan Leppäveden–Kynsiveden alueelta (14.3), joka kokoaa ja tuo Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4), Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) ja Koliman alueen (14.47) vedet Päijänteeseen. Ne laskevat Vaajakoskella sijaitsevaa Vaajavirtaa pitkin Vaajakosken vesivoimalaitokseen. Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueen (14.29) laskujoki Tourujoki laskee Jyväsjärveen, jonka länsirantaan laskee vielä pienempi Köhniönjärven valuma-alueen (14.232) Köyhänoja. Muuremessa Päijänteen Lehtisselkään laskee Muuratjärven valuma-alueen (14.28) Muuratjoki. Muiden ojien valuma-alueet ovat pieniä. Ne kuuluvat Ristiselän alueeseen ja ne laskevat kaikki Päijänteen itärantaan. Hauhonselän Ilmolahteen laskee Ilmojärvien valuma-alueen (14.233) laskuoja Isosta Ilmojärvestä. Muut lasku-uomat laskevat Rutalahteen. Ne ovat Nisulassa järveen laskevat Tervaojan valuma-alueen (14.234) Tervaoja ja Vihijärvestä laskeva Vihijärven valuma-alueen (14.235) oja. Rutalahdessa lahden pohjukkaan laskevat Rutajärvestä alkava Rutajoen valuma-alueen (14.236) Rutajoki ja Järnätjärvestä alkana Haapajoen valuma-alueen (14.237) Haapajoki. Vielä Päiväkunnassa järveen laskee Kivijärvestä alkava Ravioja, joka on Ravionojan valuma-alueen (14.238) laskuoja. Viimeinen suuri uoma on Synsiässä Synsiänlahteen Tyystlammen viereen laskeva Tyystijoen valuma-alueen (14.239) Tyystjoki, joka alkaa Kaitajärvestä ja Vahtajärvestä.
Päijänteen pohjoisosan lähialueen vesistöjä
Muita laskuojia ei ole luetteloitu erikseen, vaan ne on sisällytetty viranomaistiedoissa Ristiselän–Murtoselän alueeseen. Niistä merkittävimmät on mainittu tässä alla. Jyväskylän kaupunkialue ulottuu monissa paikoissa rantaan asti, joten kaupunkialueella on järviä ja lampia, jotka laskevat Päijänteeseen. Niistä tunnetuin on Jyväsjärvi, joka on mainittu jo aiemmin. Lisäksi Kangasvuorelta laskee pieni Vuorilampi ja todennäköisesti myös Köyhälampi Hippokselta. Jyskän pohjoispuolella sijaitsee Asmalampi (3 hehtaaria, ha), joka laskee Haapalahteen. Sinne laskee myös pieni Haapalampi (2 ha) Savonmäeltä ja valtatien taakse jäänyt lampimainen Haapalahdenpohjukka (2 ha). Jyväsjärven eteläpuolella sijaitsevat Pohjanlampi (1 ha), joka laskee Nenäinniemen viereen Pohjanlahteen, ja hyvin kapea Niemijärvi, joka laskee Keljonlahteen. Samaan lahteen laskee Etelä-Keljosta myös Myllyoja. Sen valuma-alueella sijaitsevat Kaijanlampi (3 ha), Härköjärvi (2 ha), Huhtalampi (1 ha), Kolmisoppinen (14 ha), Vuorilampi (1 ha) ja eräs tekolampi (2 ha). Keljonkankaan Sarvivuorella sijaitsee isompi Sääksjärvi (60 ha), joka virtaa ensin Hinkanlammen (1 ha) ja Ahvenlammen (5 ha) läpi ja laskee sitten Säynätsalon eteen. Samalla valuma-alueella on vielä Raudanjärvi (4 ha) ja Päijänteen rannassa Kinkomaalla Kangaslampi (1 ha).
Jyväskylän itäpuolella Vaajakosken Laajarannan eteläpuolella sijaitsee Lepäslampi (22 ha), joka laskee Vuoritsalon viereen Turanlahteen. Sen lähellä sijaitseva Onkilampi (1 ha) laskee etelämmäksi Teerilahteen. Toivakan Haukanmaalla laskevat Ristinselälle Piililänlampi (6 ha), Vääräjärvi (10 ha) ja Kolmaslampi (2 ha), sekä etelämpänä Haukkalampi (15 ha) erikseen omaa ojaa myöten. Saman Rutalahden eteläpuolella sijaitsee Kivijärvi (43 ha), jonka lähellä on pieni Närhilampi (1 ha). Synsiänlahteen valuvat seuraavat järvet: Punalampi (19 ha), Sonnamanlampi (1 ha), Vaarunjärvi (10 ha), Myllylampi (1 ha) ja Myllyjärvi (18 ha). Viereiseen Syvälahteen laskee Mutalampi (10 ha) ja Lauttalampi (1 ha).
Päijänteen länsipuolella ja Muuramen eteläpuolella sijaitsee Heinosniemi, jonka rannat kuuluvat pohjoispään alueeseen. Siellä laskee Mäkijärvi (14 ha) korkealta Ristinselän lahteen ja etelämpää laskee Mustajärvi (1 ha) samaan lahteen. Heinosniemen valuma-alueisiin kuuluu myös Ison Niinijärven (4 ha) Niinioja. Sen valuma-alueeseen kuuluvat Vähä Niinijärvi (1 ha) ja Mustalampi. Etelämpänä on toinen valuma-alue, johon luetaan Alainen Vehkajärvi (13 ha), Keskinen Vehkajärvi (4 ha) ja Yläinen Vehkajärvi (4 ha).
Päijänteen pohjoisosan suuret saaret sisältävät muutaman järven. Vuoritsalossa on pieni lampi (1 ha) ja Muuratsalossa on Ojasenlampi (5 ha), Velakallionlampi (3 ha), Pieni-Sikonen (1 ha) ja Iso-Sikonen (2 ha).
Historiaa
Järven kaikkien järvenosien yhteistä historiaa esitellään Päijänteen historian osiossa.
Katso myös
Päijännettä on esitelty myös kahdessa muussa järvenosan artikkelissa:
Via Aurelia (täsmennyssivu)
Via Aurelia voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin roomalaisiin teihin:
Flachau
Flachau on kunta Salzburgin osavaltiossa Itävallassa. Flachaussa on useita suuria hiihtokeskuksia ja yhteensä 760 km laskettelurinteitä. Kansainvälisten urheilutapahtumien ja talviurheilukeskusten takia noin 2 600 asukkaan kunnassa on majoituspaikkoja yli 9 300 vierailijalle.
Luettelo Ghanan kaupungeista
thumb|Ghanan kartta. Tämä on luettelo Ghanassa sijaitsevista kaupungeista.
Taideyhdistys Harha
Taideyhdistys Harha ry on joensuulainen yhdistys, jonka tarkoitus on edistää pohjoiskarjalaisten, ennen kaikkea nuorten taiteilijoiden oloja ja taiteentekemisen mahdollisuuksia. Yhdistyksen perustivat Aleksi Martikainen, Antti Pesonen, Jyrki Pitkä ja Vesa Rahikainen vuonna 2004.
Quezon City
Quezon City on Filippiinien entinen pääkaupunki ja suurin kaupunki asukasluvultaan. Kaupungissa asui 2 679 450 ihmistä vuonna 2007. Quezon kuuluu Metro Manilan suurkaupunkialueeseen, joka muodostaa yhden maailman suurimmista metropolialueista. Kaupunki on nimetty Filippiinien entisen presidentin Manuel L. Quezonin mukaan.
Taideyhdistys Harha
Taideyhdistys Harha ry perusti talkoovoimin vuonna 2007 Joensuuhun oman taidegallerian, Galleria Harhan. Gallerian tarkoitus oli tarjota huokeaa esittäytymistilaa niin ammattitaiteilijoille kuin taiteen harrastajille ja opiskelijoillekin. Yhdistys järjestää näyttelyitä Joensuun Teatteriravintolan tiloissa.
Quezon City
Kaupungissa on useita avaria puistoja, puiden reunustamia bulevardeja ja monia kauppa-alueita, jotka ovat suosittuja ympäri metropolialueen. Yli 160 neliökilometrin laajuisessa kaupungissa on hyvin vähän teollisuutta. Suurin osa kaupungista on kaavoitettu asumisalueeksi.
Presidentti Manuel L. Quezonin haaveesta perustaa maalleen tulevaisuuden pääkaupunki sai Quezon City alkunsa. Kaupunki perustettiin 12. lokakuuta 1939. 17. heinäkuuta 1948 Quezon Citystä tehtiin Filippiinien pääkaupunki ja samalla kaupunki laajeni käsittämään nykyisen alueensa. Presidentti Ferdinand Marcos siirsi Filippiinien pääkaupungin takaisin Manilaan 24. kesäkuuta 1976.
Quezon City keräsi kansainvälisen mediahuomion nyrkkeilypromoottori Don Kingin järjestäessä kaupungissa olevalla Araneta Coliseumilla Thrilla in Manila -nyrkkeilyottelun Muhammad Alin ja Joe Frazierin välillä 1. lokakuuta 1975.
Via Aurelia (Venetia)
Via Aurelia oli roomalainen tie, joka kulki Venetiassa Italiassa. Se johti Pataviumista Acelumin kautta Raetiaan johtaneelle Via Claudia Augustalle. Venetian Via Aureliaa ei tule sekoittaa paremmin tunnettiin Via Aureliaan, joka kulki Etrurian rannikolla.
Venetian Via Aurelia tunnetaan vain huonosti. Sen rakennuttajana pidetään yleensä Gaius Aurelius Cottaa, joka toimi konsulina vuonna 75 eaa. ja Gallia cisalpinan prokonsulina vuonna 74 eaa. Tie mainitaan lähinnä seudun centuriation eli maanmittauksen yhteydessä.
Rooman Grand Prix
Rooman Grand Prix on autourheilukilpailu, joka järjestettiin Roomassa, Italiassa kaikkiaan 40 kertaa vuosina 1925–1991. Rooman Grand Prix’n nimellä on järjestetty lukuisten eri sarjojen osakilpailuja useilla eri radoilla. Suurin osa kisoista on ollut Formula 2 -kisoja Vallelungan radalla.
Wisin & Yandel
Wisin & Yandel on vuonna 1995 perustettu reggaeton-duo Puerto Ricosta. Duon muodostavat Wisin (oik. Juan Luis Morera Luna) ja Yandel (oik. Llandel Vegulla Malavé).
Elämäkerta
Yandel (Llandel) syntyi tammikuun 14. päivä, vuonna 1977 ja Wisin (Juan Luís) joulukuun 19. päivä, vuonna 1979 ja kummatkin ovat kotoisin Puerto Ricosta.
Yandelilla on 2 poikaa vaimonsa Ednerisin kanssa, Andrian ja Derek. Wisin meni naimisiin vaimonsa Yomaira kanssa heinäkuun 26. päivä, vuonna 2008. Parilla on 2 lasta Yelena ja Dylan. Yandel oli Wisinin häissä bestman ja nykyään Yelenan kummisetä.
Duo on tehnyt yhteisiä kappaleita useiden tunnettujen artistien, kuten Nelly Furtadon, Enrique Iglesiasin, Bone Thugs-N-Harmonyn, R. Kellyn, David Bisbalin, Gloria Estefanin, Paris Hiltonin, Lenny Kravitzin, 50 Centin, Jennifer Lopezin ja Daddy Yankeen kanssa.
Líderes-kiertueen jälkeen marraskuussa 2013 duo jäi tauolle jäsenten sooloalbumiprojektien takia, ja syyskuussa 2014 duo ilmoitti työskennelleensä jälleen yhteisen raidan kanssa. Wisin on ilmoittanut VEVOn fanisession yhteydessä että duon on tarkoitus jatkaa täysimääräisesti jälleen vuonna 2016.
Rut Bryk
Linnea Rut Bryk (18. lokakuuta 1916 Tukholma – 14. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen keraamikko. Häntä pidetään yhtenä Suomen modernin keramiikkataiteen keskeisistä uudistajista.
Suomessa Brykin tunnetuimpia monumentaaliteoksia ovat ”Kaupunki auringossa” (1975) Helsingin kaupungintalon ala-aulan portaikossa sekä seitsemänpaneelinen reliefiseinä "Jäävirta" (1987–1991) tasavallan presidentin virka-asunnossa Mäntyniemessä.
Bryk oli naimisissa Tapio Wirkkalan kanssa. He saivat kaksi lasta: Sami Wirkkala (s. 1948) ja Maaria Wirkkala (s. 1954). Sami on sisustusarkkitehti ja Maaria nykytaiteilija. Taiteilijaparin perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö, joka talletti vuonna 2011 hallussaan olevan kokoelman Espoon modernin taiteen museo Emmaan. Kokoelmasta on pysyvä pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeessä.
Suomessa Rut Bryk on palkittu Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1962 ja Valtion taideteollisuuspalkinnolla vuonna 1974. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan Ritarimerkki vuonna 1982 ja filosofian tohtori h.c. -arvonimi Helsingin yliopistoon vuonna 1994.
Bryk kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen Helsingissä vuonna 1999. Hän oli kuollessaan 83-vuotias. Bryk on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle samaan hautaan puolisonsa Tapio Wirkkalan kanssa.
Rut Brykin veli oli diplomi-insinööri ja Outokumpu Oy:n toimitusjohtaja, vuorineuvos Petri Bryk. Heidän isänsä oli kirjailija, taidemaalari ja hyönteistutkija Felix Bryk ja äiti Aino o. s. Mäkinen.
Gwendolen Mary John
Gwendolen Mary John (22. kesäkuuta 1876 Havesfordwest, Wales – 18. syyskuuta 1936 Dieppe, Ranska) oli walesilainen taidemaalari. Omana aikanaan hän jäi veljensä, Augustus Johnin varjoon, mutta nykyään häntä pidetään merkittävänä taiteilijana. Hänen töitään on nykyään esillä Museum of Modern Artissa New Yorkissa ja Tate Galleryssa Lontoossa.
Johnin perheen lapset olivat luonteiltaan hyvin erilaisia: Augustus oli äänekäs ja ulospäinsuuntautunut ja Gwendolen oli hiljainen ja pelkäsi vieraita ihmisiä. Nämä piirteet näkyivät myös hänen elämässään ja taiteellisessa työssään.
Gwendolen seurasi veljeään Augustusta Slade School of Artiin. Valmistuttuaan hän matkusti Pariisiin, missä opiskeli tuolloin kovin muodikkaan James Whistlerin johdolla. Saatuaan selville, että hänen Augustus-veljellään oli avioliiton lisäksi suhde myös Doria McNeiliin, hän erotti heidät toisistaan. Yhdessä naiset päättivät kävellä Roomaan, mutta jäivät Ranskaan. Ranskassa John vietti suurimman osan loppuelämästään.
Ranskassa John tapasi kuvanveistäjä Auguste Rodinin. Taiteilijoilla oli 33 vuoden ikäero, mutta John rakastui kuvanveistäjään heti ja oli mallina hänen veistoksissaan. Hänellä oli suhde myös saksalaiseen runoilijaan Rainer Maria Rilkeen. Suhteen jälkeen hän löysi uskonnon ja kääntyi roomalaiskatolilaisuuteen. Tämän jälkeen hän kuvasi itseään "Jumalan pieneksi maalariksi".
Elämänsä viimeiset vuodet John asui Bretagnessa, jonka maisemat toivat mieleen hänen synnyinseutunsa. Hän kuoli Dieppessä ja näyttää siltä, että hän matkusti sinne tietoisena lähestyvästä poismenostaan. Hän oli ottanut mukaansa testamenttinsa ja ohjeet hautajaisjärjestelyihin.
Jälkeensä John jätti lähes 200 maalausta ja tuhat luonnosta. Moni hänen elämäänsä liittyvä asia on jäänyt arvoitukseksi.
David Bisbal
David Bisbal Ferre (s. 5. kesäkuuta 1979 Almería, Almerían maakunta, Espanja) on espanjalainen poplaulaja.
Luettelo Grenadan kaupungeista
Tämä on luettelo Grenadalla sijaitsevista kaupungeista.
pt:Anexo:Lista de cidades em Granada Danh sách thành phố Grenada
Anna-Lisa Almqvist
Anna-Lisa Almqvist (1903–1993) oli ruotsalainen lasten- ja nuorten kirjailija, joka tunnetaan Suomessa Annika -kirjasarjasta. Hän on julkaissut ruotsiksi huomattavan määrän muitakin eläinaiheisia kirjoja. Almqvist halusi taiteilijaksi ja kävi taidekoulua Münchenissä. Hän oli jonkin aikaa naimisissa taiteilija Bertil Almqvistin kanssa. Hän perusti kahvilan Tukholman Karlaplanille sekä kaupungin ensimmäisen yksityisen kirjalainaamon nimeltään Bokbaren.
1940-luvun alussa kirjailija osti halvalla sirkushevosen ja kirjoitti siitä ensimmäisen teoksensa Babiana, en cirkushäst berättar. Hän muutti maalle hevosen ja tyttärensä kanssa ja kirjoitti sen jälkeen monia suosittuja tyttökirjoja hevosista.
Annika-sarja kertoo nuoren Annikan kasvamisesta ratsastusuransa alkutaipaleelta huippukilparatsastajaksi. Turk on alussa se sama huonokäytöksinen hevonen, jolla kaikki hevossarjat alkavat. Annika pelastaa Turkin raa'alta kohtalolta ja tulipalosta ja hevosen ja tytön välille muodostuu kiinteä side. Kirjasarjan aikana mukaan tulee Bettina, nuori kaltoin kohdeltu tyttö. Taustalla vaikuttaa mystinen intiaaninoloinen Harry, johon Annika kirjasarjan lopussa rakastuu.
Annika-sarja on hevossarjaksi hieman realistisempi kuin esimerkiksi Lisbeth Pahnken Britta ja Hopea -sarja tai Ruby Fergusonin Laura-sarja. Kirjoissa on raakalaismaisia tyyppejä ja jopa hevosten pahoinpitelyä.
Sarja alkoi ilmestyä 1962, jolloin Wahlströms flickböcker -sarjassa ilmestyi En häst åt Annika.
Annika-kirjat ilmestyivät Suomessa 1970-luvulla Kariston nuortenkirjastossa ja uudestaan 1990-luvulla. Ensimmäinen (ja harvinainen) kirja Hevonen Annikalle ilmestyi vain pokkaripainoksena muutamaan teokseen jääneessä Vaasan nuorisokirjat -sarjassa.
Toisesta kirjasta Fast i sadeln, Annika ei ole otettu suomenkielistä painosta. Näissä kahdessa ensimmäisessä kirjassa esitellään Annikan ratsastuksen aloittaminen. Hevonen Annikalle -kirjassa Annika pelastaa Turkin tallin tulipalosta. Fast i sadeln -kirjassa kuvataan mm. Villin Lännen ratsastusesitystä. Kirjasarjassa on useita viittauksia näihin kahteen ensimmäiseen kirjaan.
Sarjassa välittyy ajankuva 1960- ja 1970 -luvuilta Ruotsista. Mm. päähenkilö Harry tupakoi tallissa useammassa kirjassa, samoin Annikan väli-ihastus Jan. Lopussa kirjailijan oli pakko tuoda päähenkilönsä yhteen sarjan lopettamiseksi. Hevoskirjana paras koko sarjasta on Annikan ratsastuskoulu. Siinä päähenkilöinä ovat hevoset ja varsinaisen satuilun osuus on pienempi kuin muissa kirjoissa.
Kiintolevy
Kiintolevy, varsin usein puhekielessä myös kovalevy (vanhentuneesti myös umpilevy, joka tarkkaan ottaen viittaa tietyn tyyppiseen kiintolevyteknologiaan), on tietokoneeseen asennettu levymuisti, jota käytetään massamuistina. Siihen tallennetaan ohjelmat ja muut tiedostot. Se tallentaa tiedon yhden tai useamman pyörivän metalli- tai lasikiekon pinnalla olevaan magneettiseen materiaaliin. Tiedot säilyvät kiintolevyllä myös ilman tehonsyöttöä. Levyperustaisen kiintolevyn korvaavaksi massamuistiksi on yleistymässä SSD-puolijohdelevy, erityisesti sulautetuissa järjestelmissä.
Vaihtolevy on levy, jonka levypakan eli levykön voi vaihtaa; kiintolevyn pakkaa ei voi vaihtaa, se on kiinteä. Umpilevyn (eli winchester-levyn, winsun) kiekot ja lukupäät ovat pölytiiviissä kotelossa.
Ulkoinen kiintolevy on tavallinen kiintolevy, mutta helposti kuljetettavissa paikasta toiseen, sillä sitä ei tarvitse asentaa tietokoneen sisälle ja siinä on tyypillisesti kuljetusta varten kotelo. Ulkoisia kiintolevyjä on valmistettu muun muassa SCSI-liitännällä. Nykyään ulkoinen kiintolevy toimii yleensä eSATA- tai USB-liitännällä. Applen laitteissa on mahdollista kytkeä ulkoinen kiintolevy Thunderbolt-liitännällä.
Historia
Ensimmäinen kiintolevy oli IBM 350, joka esiteltiin vuonna 1956. Kiintolevy esiteltiin IBM 305 RAMAC -tietokoneen yhteydessä, joka oli viimeisiä elektroniputkiin perustuvia malleja IBM:ltä. 350:ssä oli 50 magneettista levyä, joissa oli sektoria, joista jokainen sisälsi 100 alfanumeerista merkkiä 5 miljoonan merkin yhteiskapasiteetilla.
Vuonna 1973 IBM esitteli IBM 3340 levy-yksikön (umpilevyn), jonka tekniikka tunnettiin nimellä "Winchester". Tekniikkaan kuului halvempi lukupäärakenne, joka mahdollisti kahden lukupään käyttöä levypintaa kohden. 3340 saavutti 25 millisekunnin hakuajat. 3340-levyä voitiin käyttää IBM S/370 tietokoneen kanssa. IBM 3340 sai lempinimensä Winchester siitä, että se suunniteltiin käyttämään kahta 30 megatavun levypakkaa ("30-30") ja eräs Winchester-kiväärien malli on 30-30. Winchester-tekniikassa levyt, laakerit, lukupäät ja lukupäitä liikuttavat varret olivat kaikki irrotettavan moduulin sisällä.
Control Data Corporation (CDC) aloitti oman kehitystyön vuonna 1972 kuultuaan (silloin tulevasta) Winchester-järjestelmästä. CDC kehitti Storage Module Drive (SMD) -liitännän kiintolevyille ja yhtiöstä tuli vuonna 1981 maailman suurin kiintolevyjen OEM-valmistaja. Kun SMD hyväksyttiin ANSI-standardiksi yli 20 valmistajaa tarjosi yhteensopivia tuotteita.
Helmikuussa 2020 ilmoitettiin 20 teratavun HAMR-tekniikkaan perustuvien kiintolevyjen toimitusten alkamisesta saman vuoden aikana. Kiintolevyjen levyjä valmistava Showa Denko on kertonut kehitysaskeleesta HAMR-tekniikassa joka mahdollista 80 teratavun kiintolevyt. Showa Denko käyttää Fe-Pt seosta magneettisena kalvona.
Toimintaperiaate
pienoiskuva|Kiintolevyn lukuvarsi ja lukupää voimakkaasti heijastavan levypinnan päällä.pienoiskuva|1. Levypinnan rakenne: (A) Raita (B) Geometrinen sektori (C) Raidan sektori (D) Sektoreista koostuva klusteri eli rypäs Tieto tallennetaan kiintolevyn kiekoille magneettisesti. Tieto kirjoitetaan bitti kerrallaan jonoiksi ympyränmuotoisille raidoille eli urille, jotka jakautuvat tasakokoisiin tallennusyksiköihin eli sektoreihin. Magneettikenttiin tallennettu data saadaan muutettua sähköiseksi, kun lukupään ohi liikkuva magneettinen varaus indusoi lukupäähän heikon sähkövirran. Virran muutokset tulkataan signaaleiksi, jotka muutetaan ohjauselektroniikan avulla käyttökelpoiseen muotoon.
Levyn tallennuskapasiteetti ilmoitetaan nykyisin gigatavuina (lyhenne Gt tai GB, 1 000 000 000 tavua) tai joskus megatavuina (lyhenne Mt tai MB, 1 000 000). On syytä huomata, että käyttöjärjestelmät esittävät levyn kapasiteetin edelleen gibitavuina, (lyhenne GiB) kahden potensseina, eli gigatavu on 230 eli 1 073 741 824 tavua. Muita valmistajien ilmoittamia ominaisuuksia ovat