cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lea Saukkonen
Lea Saukkonen (s. 1957 Helsinki ) on suomalainen säätieteilijä. Vuonna 1982 Ilmatieteen laitoksella harjoittelijana aloittanut Saukkonen on sittemmin edennyt samaisen laitoksen kehityspäälliköksi. Saukkonen muistettaneen parhaiten työstään MTV3-kanavan televisiometeorologina 1990-luvulla – hän lopetti kymmenvuotisen pestinsä MTV3:ssa tehtyjen muutosten vuoksi, jotka olisivat vaatineet häntä luopumaan työstään Ilmatieteen laitoksella.
Vuonna 2008 julkaistiin Saukkosen sää- ja ilmastoaiheinen tietoteos Suomalainen sää - Ilmastonmuutos ja ääri-ilmiöt.
Albinus (täsmennyssivu)
Albinus oli roomalainen cognomen ja arvostettu patriisisuku. Alkuperäinen nimi oli Albus, mutta se piteni Albinukseksi. Tunnettuja Albinus-nimisiä oli:
Tannila
Tannila on Oulussa Yli-Iin suuralueella sijaitseva kaupunginosa. Se muodostettiin vuoden 2013 alussa Oulun kuntaliitoksen yhteydessä, ja on Oulun pohjoisin kaupunginosa. Se rajoittuu Yli-Iin kaupunginosaan sekä Iin ja Pudasjärven kunnanrajoille.
Kaupunginosan keskuksessa sijaitsee muun muassa hautausmaa.
Flatwoodsin hirviö
thumb|right|150px| Flatwoodsin hirviö suhteessa ihmiseen
Flatwoodsin hirviö, tunnettu myös Braxtonin piirikunnan hirviönä, on väitetty tapahtuma, joka tapahtui 12. syyskuuta 1952 Flatwoodsissa Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Tapauksen kuvaus
Myöhemmin, hämäränkoitossa, neljä jalkapalloa pelaamassa ollutta poikaa näkivät jonkin laskeutuvan Bailey Fisherin talon lähistöllä olevalle kukkulalle. Matkalla kukkulalle poikien seuraan liittyi Kathleen Mayn kaksi poikaa.
Paikan päällä pojat väittivät nähneensä sihisevän, hohtavan noin kolme metriä halkaisijaltaan olevan esineen. Sen vieressä he näkivät leijuvan olennon, jolla oli kirkkaat punaiset kasvot, "pataässän muotoinen pää" ja kirkkaanvihreä vaatetus, joka roikkui laskoksilla vyötäröltä. Olento vaikutti leijuvan hypäyksittäin lapsia kohti. Lapset lähtivät juoksemaan kukkulalta alas Mayn kotiin, josta he soittivat sheriffin toimistoon. Tutkimuksien lopputuloksena pääteltiin, että lapset olivat nähneet meteorin, ja jonkin eläimen, esimerkiksi pesukarhun tai pöllön, silmät olivat pelästyttäneet heidät.
Julkisuus
Hirviöstä tehdyt ja useissa sanomalehdissä ja kirjoissa julkaistut piirrokset kuuluvat tunnetuimpiin ja pelottavimpiin kuvauksiin avaruusolennoista. Tämän kuvan oli piirtänyt We the People -tv-ohjelman piirtäjä Mayn kuvauksen perusteella.
Frank Feschinon kirja
thumb|right|The Braxton County Monster -kirjan kansi Vaikka tapaus kuuluu ufologian tunnetuimpiin, ei sen yhteydessä ole vuosikymmeniin juuri tapahtunut edistystä. Tästä innostuneena yhdysvaltalainen Frank Feschino Jr. julkaisi vuonna 2004 352-sivuisen kirjan The Braxton County Monster: The Cover-Up of the Flatwoods Monster Revealed (2004), joka väittää kertovansa koko totuuden tapauksesta.
Feschino myös arvelee, että Itä-Timorissa olevissa toteemipaaluissa on kuvattu sama olento kuin jonka May ja lapset näkivät vuonna 1952.
Red Dog (korttipeli)
Red Dog on kasinokorttipeli, jossa käytetään yhtä 52 kortin pakkaa. Kortit sekoitetaan jokaisen kierroksen jälkeen. Voitat Red Dog -pelissä, jos kolmannen kortin arvo sijoittuu kahden ensin jaetun kortin arvojen väliin.
Jokaisella pelikierroksella jaetaan kolme korttia: kaksi kuvapuoli ylöspäin ja kolmas kuvapuoli alaspäin, kahden ensimmäisen kortin väliin. Pelaaja lyö vetoa kahden ensimmäisen kortin erotuksesta ja todennäköisyydestä, että kolmas kortti osuu kahden ensimmäisen väliin. (Erotus on kahden alkuperäisen kortin väliin jäävien korttiarvojen lukumäärä, esimerkiksi jos kaksi ensimmäistä korttia ovat 2 ja 6, erotus on 3.) Jos kolmas kortti on sama kuin alkuperäiset kortit tai niiden erotuksen ulkopuolella, jakaja voittaa. Jos kaksi ensimmäistä korttia ovat peräkkäiset, tuloksena on tasapeli, mutta jos kaksi ensimmäistä korttia ovat samat, kolmas kortti käännetään kuvapuoli ylöspäin ja pelaajalla on mahdollisuus voittaa 11:1, jos myös kolmas kortti on sama. Pelaaja voi korottaa alkuperäistä panostaan kaksi ensimmäistä korttia nähtyään.
Huomaa, että korttien numeroarvot määräytyvät pokerissa käytettävän menettelytavan mukaisesti, joten ässä on 14 eikä 1. Kuningas, kuningatar ja sotamies ovat arvoltaan 13, 12 ja 11. Muiden korttien arvot ovat niiden nimellisarvoja.
Vicki Peterson
thumb|Vicki Peterson Victoria Anne Theresa "Vicki" Peterson (s. 11. tammikuuta 1958) on yhdysvaltalainen rocklaulaja ja -kitaristi. Hän perusti The Bangles -yhtyeen yhdessä Susanna Hoffsin ja siskonsa Debbi Petersonin kanssa.
Petersonin muuhun uraan kuuluu muun muassa toiminta Continental Drifters - ja The Psycho Sisters -yhtyeissä.
John H. Hodgson
John H. Hodgson (24. syyskuuta 1913 Toronto – 8. tammikuuta 2011 Ottawa) oli kanadalainen historioitsija.
Hodgson oli instituutin johtaja Syracuse Universityssä New Yorkissa. Hän oli spesialisti Venäjän kommunismitutkimuksessa, ja tutki varsinkin Pohjoismaiden kommunismia. Hänen kirjansa Communism in Finland lasketaan yhdeksi paremmiksi teoiksi Pohjolan poliittisesta historiasta. Hän on myös kirjoittanut teoksen Otto Ville Kuusisesta.
Anders Østergaard
Anders Østergaard on tanskalainen dokumenttielokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Østergaardin elokuva Burma VJ (Burma VJ - Reporting From a Closed City) on osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa.
Laiva (kirja)
Laiva on Samuli Parosen 1972 julkaistu 272-sivuinen romaani merimiesten elämästä laivalla. Se ilmestyi Otavan kustantamana.
Juoni
Laiva on vanha, koska uudemmat ovat tuhoutuneet sodassa tai menneet sotakorvauksina Neuvostoliittoon. Laivan uppoamisvaaran pohtiminen tuo puheenaiheeksi Atlantiksen ja taivaan ja helvetin: "Herrat ovat keksineet huvikseen helvetin ja taivaan ja kaikenmoisesta millä sahaavat yksinkertaista linssiin, vievät rahat." Politiikkaa pohdittiin syvältä: "Jossain sanottiin, että herrat hyväksyttää ihmisillä uuden auton- ja tykinmallin muttei uusia ajatusmalleja millään. Tilanne tota noin sillä tapaa pysyy niille edullisena, vaikka se sitten kuullemma juur sen takii aina pahenee yleensä."
Kirjan alussa hankittiin Saksaan naisten kenkien pohjiksi myytävää korkkia tyhjentämällä pelastusliivit korkista. Myös tupakkaa on siunaantunut myytäväksi asti, provianttiostot ovat tässä avuksi.
Sodasta sanovat miehet mm. "On haudat. Saavat kansakoulujenopettajat viedä kakaroitaan retkille pyhille paikoille ja sanoa ettei saa unohtaa, isien henki velvoittaa kumpujen yöstä, huutaa kostoa, tai kuinka ne sen sanoo, mättävät uutta mätää päihin." Merimies sai miinoista sai sotalisää tavallisen palkan päälle rauhan tultuakin.
Laiva lähtee sillien kalastukseen Norjan rannikolle. Nuotat vedettiin veneillä. Kahnausta norjalaisten kanssa oli jonkin verran jo tuolloin hyvillä apajilla. Saaliin hankkiminen sumussa toisten laivojen yliajon ja oman kuoleman riskillä oli miehille tärkeää, tietyn määrän ylitys kaksinkertaistaa lisätulon.
Christian Frei
Sotakuvaaja on osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa sekä myös Docventuresin ohjelmistoa.
Laiva (kirja)
Juoni
Kun kalan tulo hiipuu miehet löytävät selityksen, miten Jeesus ruokki muutamalla kalalla ja leivällä ison yleisönsä: Maalle matkanneet varakkaammat kuulijat toivat ruokaa mukanaan ja Jeesus puheellaan saa sen jakamisen köyhemmille aikaiseksi. Johtopäätökseksi lausutaan: "Kuuluu vain nykyisinkin rosvosysteemin etuihin että uskotaan ihmeisiin ettei ihmiset kehittyis ensinkään, asetetaan niiden mahdollisuudet paljon matalammalle mitä ne todellisuudessa ovat ja kun joku ylittää nämä annetut mahdollisuudet, katotaan sen tekevän ihmeitä ja ties mitä." Vierassatamasta saatiin laivalle osoitettua postia, mm. lehtiä, joissa mm. sanottiin:"Sota maksoi Saksalle 400 miljardia saksanmarkkaa...
Kalastus alkoi taas. Kalan päiden leikkuu toi mieleen: "Koneet tarvitsevat ihmisenkaltaisia lisäkkeitä, jotka kuitenkin ovat enemmän koneita kuin ihmisiä, silloin ne niveltyvät kitkattomasti ohjelmiin. ... Ihminen itsellisenä oliona on silloin jo melko näkymätön yleisessä menossa." Kirjan loppupuolella tätä ajatusta kehitellään:"Suosiiko tekniikka systeemiä, jossa ei ole ykstyisajatuksia eikä yksityisiä tekoja? Suosiiko tekniikka suuria tuotantosarjoja ja laumatahtoista kulutusta?"
Matkalla käydään Tanskassa ja miehet yllättyvät maasta, jossa oli halpoja hyviä vuokra-asuntoja, omenapuita, polkupyöriä. Runsaus tuntui oudolta Suomeen verrattuna. Miten omenilla voi tehdä kauppaa, jos niitä on ylenpalttisesti saatavilla. Paikalla on suomalainen pummi, joka elää Suomen sotasankarimaineella, merimiehetkin saavat ilmaiset ruoat kunhan eivät mene puhumaan ruotsia.
Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)
"Never Let You Go" on kappale, jonka Dima Bilan esitti Venäjän edustuskappaleena vuoden 2006 Euroviisuissa. Kappale sijoittui kilpailussa toiseksi.
Kappaleen esitti kilpailussa pop-laulaja Dima Bilan. Kappaleen on säveltänyt Aleksandr Lunyov ja sanoittaneet Karen Kavalerian ja Irina Antonyan. Kavalerian ja Antonyan olivat tällä kappaleella mukana Euroviisuissa jo toista kertaa – vuonna 2002 heidän kappaleensa Northern girl sijoittui kymmenenneksi.
Esiintyessään Ateenassa Dima Bilanin päällä oli valkoinen toppi, jossa oli hänen kilpailunumeronsa - 13 ja 10(semifinaalissa numero 13 ja finaalissa 10). Bilanin takana oli kaksi tanssivaa ballerinaa sekä valkoinen flyygeli, jonka päälle oli siroteltu ruusun terälehtiä ja josta puolivälissä esitystä nousi aaveenkaltainen naishahmo.
Johtuen Venäjän heikosta menestyksestä edellisenä vuonna (2005), Venäjän täytyi osallistua Euroviisujen semifinaaliin. Semifinaali-iltana kappale esitettiin numerolla 13, Puolan ja Turkin esitysten välissä. Kappale sai yhteensä 217 pistettä, sijoittuen kärkikymmenikköön ja jatkaen matkaansa finaaliin.
Finaali-iltana Bilan esiintyi numerolla 10, Tanskan ja Makedonian esitysten välissä. Tällä kertaa kappale vastaanotti huikeat 248 pistettä, sijoittuen kilpailussa toiseksi – 44 pistettä voittaja Lordin jäljessä. Kappale sai täydet 12 pistettä seitsemältä maalta: Armenialta, Valko-Venäjältä, Suomelta, Israelilta, Latvialta, Liettualta ja Ukrainalta. Ainoat maat, joilta Venäjä ei saanut yhtään pistettä, olivat Monaco ja Sveitsi.
Tämä oli Venäjän kaikkien aikojen paras sijoitus Euroviisuissa. Bilan ylitti Alsoun tuloksen, joka tuli myös toiseksi, mutta vain 155 pisteellä. Myöhemmin parhaaksi sijoitukseksi tuli niin ikään Dima Bilanin esittämän kappaleen "Believe" voitto kaksi vuotta myöhemmin, 2008. Huomattavaa on kuitenkin se, että Alsoun aikana, vuonna 2000, Euroviisuihin osallistui vain 24 maata ja vuonna 2006 maita olikin jo 38. Mutta silti Alsou sai vain 53.8 % suurimmasta mahdollisesta määrästä kun taas Dima Bilan 54.4 %.
Pekka Huokuna
Jari Pekka Huokuna (s. 19. marraskuuta 1960 Pori) on suomalainen evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hän on toiminut Evankelis-luterilaisen kirkon kirkkohallituksen kansliapäällikkönä 1. tammikuuta 2019 lähtien.
Aikaisemmin Huokuna toimi kirkkoneuvoksena (2009-2018) ja Kirkkohallituksen toiminnallisen osaston johtajana. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui teologian maisteriksi vuonna 1985. Hän sai pappisvihkimyksensä Helsingissä samana vuonna. Hänestä tuli vuonna 2006 Mikkelin maaseurakunnan kirkkoherra ja Mikkelin tuomiorovastikunnan lääninrovasti. Aiempaan uraan kuuluu myös 16 vuoden jakso kirkkoherrana Hirvensalmella sekä viiden vuoden jakso seurakuntapappina Helsingin Vartiokylässä.
Huokuna valittiin Vuoden papiksi vuonna 2008. Hän on ollut Mikkelin hiippakunnan pappisedustajana kirkolliskokouksessa 2000–2004 ja 2008–2009 sekä Kirkkohallituksen pappisjäsenenä 2008–2009. Hän on myös sanoittanut lauluja.
Propargyylialdehydi
Propargyylialdehydi eli propynaali (C3H2O) on tyydyttymättömiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa propargyylialdehydi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja tolueeniin. Propargyylialdehydi on hyvin reaktiivista ja sen reaktiot ovat tyypillisiä aldehydeille. Se voi esimerkiksi polymeroitua ja polymeroitumienn on voimakkaasti eksoterminen reaktio. Propargyylialdehydi ärsyttää hengitysteitä. Propargyylialdehydiä on havaittu tähtienvälisessä avaruudessa.
Propargyylialdehydiä valmistetaan hapettamalla propargyylialkoholia esimerkiksi kromihapolla. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi konjugaattiadditioissa ja dienofiilinä Diels–Alder-reaktioissa.
Kamal
thumb|250px|Yksinkertainen puinen kamal. Kamal on tähtinavigoinnissa käytetty työkalu, jolla määritellään leveyspiiri. Alkujaan kamalia käyttivät arabit islamin kulta-ajalla, myöhemmin kiinalaiset 1700- ja 1800-luvuilla. Sitä on arveltu käytetyn myös muinaisessa Intiassa. Se oli käyttökelpoinen – hyvien sääolosuhteiden vallitessa – vain päiväntasaajan tienoilla ja sillä pystyttiin määrittämään sijainti ainoastaan pohjois-eteläakselin suhteen, eikä sitä siksi käytetty Euroopassa. Työkalun käyttö myös edellytti, että käyttäjä oli "kalibroinut" sen jo aiemmin navigoinnin kohteena olevassa kaupungissa. Navigointiin uusiin kohteisiin se ei täten soveltunut.
Rakenne ja käyttö
Kamal oli varsin yksinkertainen navigointityökalu. Pienen levypalan keskeltä lähti naru, johon oli solmittu solmuja osoittamaan eri kaupunkien sijaintia. Navigoija asetti solmun suuhunsa ja kohotti levyn alareunan silmiensä ja toisaalta horisontin tasolle. Levyn yläreunasta etsittiin Pohjantähteä. Mikäli tähti jäi levyn taakse, oli sijainti liian etelässä. Vastaavasti, jos tähti oli levyn yläreunan yläpuolella, oli sijainti liian pohjoisessa.
Debbi Peterson
Peterson meni vuonna 1989 naimisiin ääni-insinööri Steven Bottingin kanssa. Parilla on kaksi yhteistä lasta.
Malaattisyntaasi
thumb|250px|Malli [[Escherichia coli-bakteerin malaattisyntaasi G:n rakenteesta]] Malaattisyntaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi omenahapon muodostumista glyoksyylihaposta ja asetyylikoentsyymi-A:sta. Malaattisyntaasi on osa niin kutsuttua glyoksylaattikiertoa ja sitä esiintyy muun muassa bakteereissa, kasveissa ja sienissä mutta ei eläimissä. Malaattisyntaasin EC-numero on EC 2.3.3.9.
Rakenne ja toiminta
Malaattisyntaasista esiintyy kaksi rakenteellisesti toisistaan eroavaa isoentsyymiä, jotka ovat malaattisyntaasi A ja malaattisyntaasi G. Näistä malaattisyntaasi A:ta esiintyy bakteerien lisäksi myös eräissä aitotumaisissa eliöissä kuten kasveissa ja sienissä ja malaattisyntaasi G:tä esiintyy ainoastaan bakteereissa. Escherichia coli-bakteerin on todettu olevan ainoa organismi, joka tuottaa molempia malaattisyntaasin isoentsyymejä. Rakenteeltaan malaattisyntaasi on useammasta alayksiköstä koostuva entsyymi, kun malaattisyntaasi G esiintyy monomeerina. Malaattisyntaasi A:n tuotantoa ohjaa etikkahapon ja rasvahappojen määrä ja malaattisyntaasi G:n tuotantoa ohjaa glykolihapon määrä soluissa. Malaattisyntaasia esiintyy soluissa sekä sytoplasmassa että solukalvoissa. Solukalvoissa se voi toimia mikrobien virulenssia lisäävänä tekijänä avustaen sitoutumisessa isäntäeliön proteiineihin.
Toimiakseen malaattisyntaasi tarvitsee koentsyymeikseen magnesiumioneja. Magnesiumionit sitoutuvat glyoksyylihappoon, kahteen vesimolekyyliin sekä entsyymin asparagiinihappo- ja glutamiinihappomolekyyleihin. Malaattisyntaasin katalysoiman reaktion mekanismi on Claisen-kondensaation mekanismia muistuttava. Ensimmäisessä vaiheessa entsyymin aktiivisen kohdan asparagiinihapon anioni eli aspartaatti-ioni vastaanottaa protonin asetyylikoentsyymi-A:lta, jolloin siitä muodostuu enolaatti-ioni. Tämä nukleofiilinen enolaatti reagoi glyoksyylihapon elektrofiilisen aldehydiryhmän kanssa additioreaktiolla. Muodostuva malinyylikoentsyymi-A hydrolysoidaan seuraavassa vaiheessa omenahapoksi ja koentsyymi-A:ksi ja tätä katalysoivat aminohapot ovat asparagiinihappo- ja arginiini.
Ruokolahden kirkko
thumb|Kellotapuli on säilynyt Ruokolahden edellisestä kirkosta. thumb|250px|Albert Edelfelt, [[Ruokolahden eukkoja kirkonmäellä, 1887.]] Ruokolahden kirkko, Ruokolahden seurakunnan neljäs kirkko, sijaitsee Ruokolahden keskustaajaman lähistöllä rakentamattomana säilyneessä maisemassa mäen päällä. Kirkko tapuleineen kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Puinen sisäviisteinen ristikirkon on suunnitellut Yleisten rakennusten intendentinkonttorin intendentti Ernst Lohrmann vuonna 1852. Rakennusmestari Theodor Johannes Tolpon johdolla rakennettu kirkko valmistui 1854.
Ruokolahden kirkko on kuuluisa myös Albert Edelfeltin tunnetusta maalauksesta Ruokolahden eukkoja kirkonmäellä (1887). Kirkon seinustalla on vuonna 1954 pystytetty kaksiosainen muistokivi Edelfeltin maalaukselle. Muistomerkin ovat suunnitelleet taiteilijat Gerda Qvist ja Erkki Pitkäpaasi. Kivet ovat peräisin Salpalinjan panssariesteestä.
Shahbaz Bhatti
pienoiskuva|Shahbaz Bhatti Shahbaz Bhatti (9. syyskuuta 1968 Lahore, Punjab – 2. maaliskuuta 2011 Islamabad) oli pakistanilainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Pakistanin kansanpuolue, jonka jäseneksi hän liittyi vuonna 2002.
Bhatti toimi marraskuusta 2008 alkaen maansa vähemmistöministerinä, kunnes kuoli maaliskuussa 2011 salamurhan uhrina. Murhan järjestäjäksi ilmoittautui Pakistanin Taliban-liike. Bhatti, joka oli uskonnoltaan roomalaiskatolilainen, ja näin hallituksen ainoa kristitty ministeri, oli vaatinut pitkään muutoksia Pakistanin jumalanpilkkalakiin, jonka mukaan islamin tai profeetta Muhammadin pilkkaamisesta voidaan tuomita kuolemaan. Aiemmin samana vuonna oli murhattu samaa lakia arvostellut Punjabin maakunnan kuvernööri Salmaan Taseer. Ennen ministeriyttään Bhatti oli aloittanut aiemmin vuonna 2008 maansa parlamentin, Majlis-e-Shooran, alahuoneen jäsenenä.
Bhatti oli perustamassa vuonna 1985 ihmisoikeusjärjestö APMAa (All Pakistan Minorities Alliance), jonka tavoitteena on valvoa ja suojella Pakistanin uskonnollisten vähemmistöjen oikeuksia. Hän toimi APMAn, kuten myös CLF-järjestön (Christian Liberation Front), johdossa. Bhatti palkittiin ihmisoikeustyöstään muun muassa Yhdysvaltain kansainvälisen uskonnollisen vapauden komission (USCIRF) mitalilla vuonna 2009.
Maan suolaantuminen
thumb|290px|Maaperän suolaantuminen keinokastelun takia. 1) Kastelu tuo vettä maaperään ja liuottaa suolaa. 2) Kun vesi haihtuu auringon vaikutuksesta, [[kapillaari-ilmiö nostaa vettä ja liuennutta suolaa pintaan. 3) Suola saostuu pinnalle ja kasaantuu suolakerrokseksi.]]
Suolaantumisessa natriumin, kalsiumin ja magnesiumin suoloja kerääntyy maan pintakerrokseen ja juuristovyöhykkeeseen, niin että kasvit eivät pysty enää hankkimaan vettä ja ravinteita entiseen tapaan. Suolaantuminen pahenee yleensä vaiheittain, jolloin maanviljelijät joutuvat asteittain siirtymään entistä paremmin suolaa kestäviin kasvilajeihin tai -lajikkeisiin. Lopulta tuottavuus muodostuu niin alhaiseksi, ettei viljely enää kannata. Joidenkin korkeakulttuurien taantumisen merkittävänä osasyynä pidetään suolaantumisesta aiheutunutta ruoantuotannon laskua.
Lainkohta
Lainkohta (vanha nimitys lainpaikka) on lakitekniikassa käytettävä vakiintuneen järjestelmän mukainen ilmaus, jonka avulla säädöksen osat yksilöidään. Teknistä nimitystä lainkohta ei pidä sekoittaa nimitykseen oikeussäännös, joka tarkoittaa säädökseen sisältyvää oikeusnormia. Lainkohtaan voi sisältyä useita säännöksiä ja säännös voi muodostua useasta lainkohdasta.
Suomalaiset säädökset
Suomalaiset säädökset jakaantuvat arabialaisin numeroin numeroituihin pykäliin. Usean pykälän ryhmä voidaan nimetä luvuksi ja luvut voidaan yhdistää osiksi. Säädöksessä, jota ei ole jaettu lukuihin, voidaan pykäliä ryhmitellä väliotsikoiden avulla.
Pykälät jakaantuvat momentteihin, joita ei yleensä numeroida, mutta jotka voidaan joskus varustaa pisteellä muusta tekstistä erotetuilla arabialaisilla numeroilla. Vain yhden momentin sisältäviin pykäliin viitattaessa käytetään ainoastaan ilmaisua pykälä, ja jos halutaan viitata pykälän mahdollisiin kohtiin, käytetään ilmaisua pykälän kohta.
Oikeustieteellisissä yhteyksissä pykälän merkintänä käytetään pykälämerkkiä § ja pykälän arabialaisen numeron perässä ei käytetä pistettä. Lukuihin jakaantuvien säädösten pykälät numeroidaan joko juoksevasti lain alusta sen loppuun saakka tai juoksevasti luvun alusta luvun loppuun saakka. Jos pykälät on numeroitu luvuttain, on pykäliin viitattaessa ilmoitettava myös luku, johon pykälä sisältyy. Säädösteksteissä luku ilmaistaan kirjoittamalla sana luku. Oikeustieteellisissä kirjoituksissa sanan luku tilalla käytetään kaksoispistettä. Esimerkiksi rikoslain 24 luvun 1 § lyhennetään RL 24:1.
Momentti jakaantuu toisinaan johdantokappaleeseen ja sitä seuraaviin kohtiin, jotka voivat jakaantua alakohtiin. Kohdat numeroidaan arabialaisin numeroin, jotka erotetaan muusta tekstistä oikealla kaarisulkeella ")". Alakohdat yksilöidään alussa olevan pienaakkosen avulla. Kohtiin jaetussa momentissa kohtia edeltää johdantokappale, jonka perässä on kaksoispiste. Säädösteksteissä sanaa momentti ei lyhennetä. Sen sijaan muissa teksteissä se usein lyhennetään "mom.".
Muut säädökset
Euroopan unionin säädöksissä pykäliä vastaavat artiklat, jotka jakaantuvat yhdestä tai useammasta tekstikappaleesta muodostuviin numeroituihin kohtiin. Kohdat jakaantuvat alakohtiin.
Suomalaisissa valtiosopimuksissa ja sopimusten suomennoksissa käytetään pykälän sijasta sanaa artikla ja momentin sijasta sanaa kappale.
Pykälä
Pykälä, vanhentunut nimi paragrafi, on jonkin kirjoituksen osa, jonka avulla kirjoituksen sisältö jakaantuu jäsennystä selventäviin alaosastoihin. Pykäliä käytetään järjestelmällisissä esityksissä, kuten laeissa, asetuksissa, säännöissä, pöytäkirjoissa ja muissa vastaavissa kirjoituksissa.
Merkintä
thumb|100px|Pykälämerkki, Arial.
Uuden pykälän alkamisen merkiksi kirjoitetaan lyhenteenomainen pykälämerkki §, jonka yhteyteen liitetään arabialainen numero. Pykälämerkki voi tilanteen mukaan olla numeron edellä tai sen perässä: § 10 (’pykälä kymmenen’) tai 10. § (’kymmenes pykälä’). Säädösteksteissä ja oikeustieteellisissä yhteyksissä järjestysluvun piste kuitenkin jää pois: 10 § (yleiskielen periaatteiden mukaan ’kymmenen pykälää’, mutta lakikielessä ’kymmenes pykälä’).
Lyhyissä laeissa on usein pelkkä pykäläjako, kun taas laajemmat lait jakaantuvat lukuihin ja luvut pykäliin. Pykälät voivat jakaantua momentteihin, ne taas kohtiin ja kohdat alakohtiin.
Jos laki jakaantuu lukuihin, pykälien numerointi voi olla koko laissa juokseva (esimerkiksi tieliikennelaissa) tai alkaa kussakin luvussa uudestaan 1:stä (esimerkiksi rikoslaissa). Jälkimmäisessä tapauksessa on pykälään viitattaessa aina mainittava, minkä luvun pykälää tarkoitetaan.
Lähteet
Paragraphos
Sin (Final Fantasy)
Sin on kuvitteellinen pahaa voimaa omaksuva hahmo ja päävihollinen videopelissä Final Fantasy X.
Synty
Sin syntyi Yu Yevon- nimisen velhon vaikutuksesta. Yu Yevon oli kaikkien aikojen mahtavin velho Spirassa. Luodakseen Sinin hän takoi kuolleitten hengistä itselleen panssarin, jota hän kutsui nimellä ”Sin”. Sin ilmestyi ensimmäisen kerran Spirassa käydyn Machinasodan loppuvaiheilla ja tuhosi mahtavan machinakaupungin, Zanarkandin. Tämä muutti Spiran täysin. Spiran kehittynyt sivilisaatio pysähtyi paikalleen, kun Zanarkandin jälkeen Sin tuhosi kaikki muutkin machinakaupungit. Näin Spira joutui elämään jatkuvassa pelossa Sinin vuoksi, sillä Sin saattoi ilmestyä milloin vain ja missä vain.
Tuhat vuotta pelkoa
Aluksi näytti, että Siniä ei pysäytä mikään. Mutta sitten aikoinaan Zanarkandissa elänyt velho Yunalesca keksi keinon, jolla Sinin pystyy tuhoamaan. Tarvittiin Siniin verrattavissa oleva olento, jolla olisi mahdollisuus sitä vastaan. Yunalesca keksi tällöin Viimeisen Kutsumuksen (The Final Summoning), jolla pystyi kutsumaan Viimeisen Aeonin (The Final Aeon). Siihen hän valitsi ainutlaatuisen faythin, miehensä lordi Zaonin, koska vain tietynlainen side velhon ja hänelle tärkeän henkilön välillä voi luoda tarpeeksi voimakkaan aeonin. Yunalesca sai tällöin Viimeisen Aeonin ja käytti sitä Siniä vastaan. Viimeinen Aeon tuhosi Sinin ja samalla tappoi Yunalescan. Mutta Sinin olemassaolo ei päättynyt tähän. Vaikka Sin tuhoutuikin, Yu Yevon jatkoi elämistä. Yu Yevon otti Viimeisen Aeonin haltuunsa ja muunsi sen uudeksi Siniksi. Tämä muutos kesti noin kymmenen vuotta. Yunalesca ei kuitenkaan kuollut täysin, vaan hänestä tuli ainoa tapa Viimeisen Kutsumuksen saamiseen.
Tästä menetelmästä kehittyi pian ainoa tunnettu tapa Siniä vastaan. Tämän perustaksi syntyi Yevon-niminen yhteisö, joka loi Spiralle opetuksia, joita tuli noudattaa, jos Sinistä haluttiin joskus päästä eroon kokonaan. Ensimmäinen opetus kuului, että Sin syntyi Spiralle rangaistukseksi machinasodan vuoksi, ja Sin ei palaisi sen jälkeen kun se virhe on hyvitetty. Jotta tämä saavutettaisiin, Yevon kielsi machinoiden käytön. Hyvin monet kansat Spirassa rupesivat noudattamaan tätä sääntöä, mutta jotkut eivät uskoneet tähän, erityisesti Al Bhed -heimo.
Viimeistä Kutsumusta käytettiin tuhannen vuoden ajan. Joka kerta kun Sin voitettiin, se aina palasi. Spiran kansa tietysti luuli, että hyvitystä ei oltu vieläkään saavutettu. Tämän tuhannen vuoden ajan se aika, jolloin Siniä ei tarvinnut pelätä, alettiin kutsua Rauhaksi (The Calm). Mutta Sin palasi aina joka kerta ja pelko uusiutui jälleen.
Sinin lopullinen tuho
Velhoista tuli Spiran ainoa toivo, sillä vain heillä oli tarvittava kyky käyttää Viimeistä Kutsumusta. Eräs velho, Braska, päätti tuhota Sinin kostaakseen vaimonsa kuoleman. Hän lähti suorittamaan tätä kahden vartijansa, Auronin ja Jechtin, kanssa. Tavoitteena oli matkata Zanarkandiin, ensin kuitenkin käyden jokaisessa Yevonin temppelissä rukoilemassa faythille. Vain siten velhosta tulisi tarpeeksi voimakas. Kun Braska pääsi Zanarkandiin, hän valitsi Jechtin faythiksi Viimeistä Kutsumusta varten. Braska voitti Sinin, mutta kuoli itse kutsuessaan aeoninsa, ja Jechtistä syntyi uusi Sin.
Sinin paluu
Final Fantasy X Will -äänikuunnelmassa, joka sijoittuu vuosi Final Fantasy X-2 -pelin jälkeen, Sin ilmestyy yllättäen Bevellen yläpuolelle. Yuna päättelee Sinin syntyneen uudelleen jonkun toivomuksesta ja Sinin tulon selittävän Farplanen epävakaisuuden. Sinin paluun myötä Spiran rauha lakkaa. Yuna pitää puheen Spiran ihmisille luvaten tuhota Sinin uudelleen.
Devlet II Giray
Devlet II Giray (1654–1725) oli Krimin kaanikunnan hallitsija, 24. Krimin kaani vuosina 1699–1702 ja toisen kerran 1708–1713. Giray hallitsi Krimiä Osmanien valtakunnan alaisuudessa.
Hän syntyi Giray-sukuun, josta valittiin Krimin kaanikunnan jokainen kaani. Hänen isänsä oli Selim I Giray, joka oli Krimin kaani neljä kertaa vuosien 1671–1704 välisenä aikana. Myös hänen veljensä Saadet IV Giray oli kaani vuosina 1717–1724.
Krimin tataarit olivat historiansa aikana hyödyntäneet mm. Puola-Liettuaa ja Venäjää tekemällä pitkiäkin ryöstöretkiä valtioiden alueelle. Ensimmäinen Devlet Giray -nimellä kulkenut kaani oli jopa polttanut Moskovan 1500-luvun puolessa välissä. Devlet II Girayn tullessa valtaan suunta oli kuitenkin muuttunut ja etenkin voimakkaaksi kasvanut Venäjä pyrki laajentumaan kaanikunnan alueelle. 1600-luvun viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana kaanikunta oli ollut mukana Itävaltaa, Puola-Liettuaa ja kolmessa Venäjää vastaan käydyssä sodassa, joiden aikana Venäjä oli tehnyt neljä suurta sotaretkeä Krimiin saadakseen jalansijan alueella sekä sataman Mustallemerelle. Nämä olivat Krimin sotaretket 1687 ja 1689 ja Azovin sotaretket 1695 ja 1696. Devlet Giray osallistui Azovin puolustustaisteluihin, joista ensimmäisellä kerralla Pietari Suuri joutui vetäytymään, mutta saavutti toisella kertaa voiton osmani-tataariarmeijasta.
Kaaniksi Devlet Giray tuli aluksi sijaisena, sillä hänen isänsä Selim I jätti kolmannen valtakautensa kesken tehdäkseen pyhiinvaellusmatkan Mekkaan vanhemmalla iällä. Hän nimesi Devletin tilalleen ja jatkoi palattuaan. Selim I kuoli 1704, mutta valtakamppailun vuoksi Devlet ei perinytkään valtaistuinta. Välillä ehti olla kaksi muuta kaania, ennen kuin hän astui virkaan uudestaan vuonna 1709. Osan väliajasta hän joutui olemaan Rodoksella. Noihin aikoihin osmanien alaisuuteen kuuluneeseen länsinaapurivaltioon Moldovaan saapui Pultavan taistelun Venäjälle hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII, joka haki Osmanivaltakunnasta liittolaisia sotaan Venäjää vastaan. Devlet Giray, joka oli seurannut kiinnostuneena kasakkahetmani Ivan Mazepan liittolaisuutta Kaarle XII:n kanssa, asettui vuorostaan tukemaan ruotsalaista tämän hankkeissa suostutella sulttaani Ahmed III mukaan. Loppuvuonna 1710 Ahmed asettui viimein heidän kannalleen ja Venäjän–Turkin sota 1710–1711 alkoi sulttaanin sodanjulistuksella. Sota päättyi osmanien ja liittolaisten Prutjoen varrella saamaan voittoon heinäkuussa 1711, mutta sotaa johtanut suurvisiiri Baltacı Mehmet pašša oli sanellut sulttaanin mielestä turhan lempeät ehdot Prutin rauhansopimukseen.
Devlet Girayn tukema Ruotsin kuningas agitoi sulttaania julistamaan uuden sodan. Tämä tekikin niin 30. huhtikuuta 1713, mutta oli haluton järjestämään suurta sotaretkeä, jota Devlet ja Kaarle XII kannattivat. Ahmed kuitenkin kyllästyi tarmokkaasti juonitteleviin liittolaisiinsa. Hän määräsi Kaarlen kotiarestiin ja poistettavaksi maasta, karkotti Devletin Rodokseen ja sopi rauhasta 5. kesäkuuta. Devlet sai juonittelunsa myöhemmin anteeksi, mutta hän ei osallistunut enää politiikkaan.
USS Bennington (CV-20)
USS Bennington (runkonumero CV-20) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössä vuosina 1944–1946 ja 1952–1970, joina aikoina se osallistui toiseen maailmansotaan, Laosin kriisiin sekä Vietnamin sotaan.
Palvelus
Vastaanottotestit läpäistyään Bennington lähti 14. joulukuuta New Yorkista kohti Tyynenmeren sotatoimia. Alus kulki 21. joulukuuta Panaman kanavan läpi ja se kiinnittyi San Diegon laituriin 29. joulukuuta. Uuden vuoden päivänä alus jatkoi matkaansa kohti länttä. Se saapui 7. tammikuuta 1945 Pearl Harboriin, jossa se vietti loppukuun koulutuksessa. Alus lähti 1. helmikuuta USS Belleau Woodin, USS Bunker Hillin, USS Randolphin, USS Saratogan ja USS Alaskan kanssa merelle liittyäkseen TF58:aan Ulithissa.
Alus lähti 18. helmikuuta kohti Iwo Jimaa, jossa se viipyi 20.–22. helmikuuta. Tankattuaan se lähti 24. helmikuuta takaisin Japanin rannikolle, missä sen lentokoneet iskivät 25. helmikuuta jälleen Tokioon. Seuraavana päivänä alus poistui alueelta, ja sen koneet iskivät Okinawan ilmapuolustukseen 1. maaliskuuta. Alus lähti 3. maaliskuuta osastonsa mukana paluumatkalle Ulithiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Miehistö oli runsaan viikon levossa ennen paluuta sotatoimiin 14. maaliskuuta.
Oltuaan joitakin päiviä koulutuksessa alus lähti osastonsa mukana kohti Kyushua, jossa ne Okinawan valtaukseen valmistauduttaessa iskivät ilmapuolustukseen. Hyökkäyksiä jatkettiin 18. maaliskuuta saakka, ja seuraavana päivänä aluksen lentokoneet iskivät Kuren ja Hiroshiman alueille. Lentokoneet palasivat Kyushun ylle 20. maaliskuuta ja iskivät lentokenttiin. Samana päivänä alus lähti osaston mukana Okinawalle tukeakseen maihinnousua. Sen lentokoneet aloittivat 23. maaliskuuta hyökkäykset Okinawalle ja lähisaarille, ja pääkohteena oli Kerama Retto, joka antautui seuraavana päivänä.
Maihinnousujoukkojen aloitettua hyökkäyksen 1. huhtikuuta Bennington jakoi koneensa Okinawan ja lähisaarten kesken tukien hyökkääviä joukkoja sekä iskuihin Japanin kotisaarille erityisesti Kyushulle. Aluksen koneet osallistuivat torjuttaessa keisarillisen Japanin laivaston viimeinen epätoivoinen isku-osasto, joka oli koottu taistelulaiva Yamaton ympärille ja jonka tavoitteena oli Okinawalle hyökkäävät osastot. Aluksen koneet saivat ainakin kaksi torpedo-osumaa Yamatoon ja menetti ainoastaan yhden lentokoneen.
Alus lähti 28. huhtikuuta taisteluosaston TG58.1 mukana Ulithiin, jossa se oli 30. huhtikuuta – 9. toukokuuta. Alus lähti harjoiteltuaan 10. toukokuuta Okinawalle, jossa sen lentokoneet aloittivat maajoukkojen tukemisen 12. toukokuuta. Alus vaurioitui kesäkuun alussa pyörremyrskyssä ja se lähti 9. kesäkuuta Leytenlahdelle, jonne se saapui kaksi päivää myöhemmin. Aluksen korjaukset kestivät 27. kesäkuuta saakka ja se lähti 1. heinäkuuta San Pedronlahdelta.
Sotatoimien loppuun saakka aluksen koneet pommittivat Japanin kotisaaria sekä niiden lähivesien kohteita. Aluksen koneet olivat hyökkäämässä, kun 15. elokuuta saatiin tieto Japanin antautumisesta. Sotatoimien päätyttyä alus viipyi Japanin lähivesillä tukien miehitysjoukkoja. Sen koneet etsivät rutiinipartioinnin ohella muun muassa vankileirejä. Alus siirtyi 10. syyskuuta Tokionlahdelle. Alus lähti lokakuun puolivälissä paluumatkalle Yhdysvaltoihin.
Matkalla alus vieraili Saipanilla, jossa sen lentorykmentti siirrettiin maihin, ja Pearl Harborissa ennen saapumistaan San Franciscon lahdelle 7. marraskuuta. Alus viipyi San Franciscossa aina tammikuun alkuun 1946, jolloin se lähti Havaijille kuljettaen lentokoneita ja täydennyksiä. Harjoiteltuaan Havaijilla alus aloitti paluumatkan San Franciscoon, jonne se saapui 30. maaliskuuta. Alus aloitti huhtikuun alussa matkan itärannikolle. Läpäistyään kuun puolivälissä Panaman kanavan alus saapui Norfolkiin 22. huhtikuuta. Alus poistettiin palveluksesta 8. marraskuuta Norfolkissa ja se sijoitettiin Atlantin laivaston reserviin.
Toinen palvelusrupeama
Bennington siirrettiin 29. lokakuuta 1950 New Yorkin laivastontelakalle modernisoitavaksi sekä valmisteltavaksi palvelukseenottoa varten. Seuraavien kahden vuoden aikana aluksen uppouma, pituus ja leveys kasvoivat. Aluksen lentokantta vahvistettiin ja levennettiin suihkuhävittäjien sijoittamiseksi alukselle. Aluksella tehtiin lisäksi runsaasti muita muutoksia kuten vaihdettiin katapultit ja hissit. Lokakuussa muutosten valmistuttua alus luokiteltiin hyökkäyslentotukialukseksi CVA-20. Lopulta 13. marraskuuta 1952 alus otettiin palvelukseen päällikkönään David B. Young.
Koeajojen ja erilaisten testien jälkeen alus lähti 19. helmikuuta 1953 New Yorkista testipurjehdukselle Länsi-Intian saaristoon. Reilun kolmen kuukauden risteilyn aikana alus vieraili muutamaan otteeseen Guantanamonlahdella Kuubassa. Aluksella tapahtui räjähdys 27. huhtikuuta, jolloin 11 miehistönjäsentä sai surmansa. Alus aloitti 29. huhtikuuta viikon kestäneet korjaukset Guantanamonlahdella. Testien ja koulutuksen päätyttyä alus suuntasi 7. toukokuuta takaisin New Yorkiin. Matkan aikana se pysähtyi Norfolkissa, jossa lentorykmentti siirtyi maakentälle. Alus siirrettiin 25. toukokuuta New Yorkin laivastontelakalle viimeisteltäväksi ennen palveluksenalkua.
Kesällä Bennington liitettiin Atlantin laivastoon kotisatamanaan Quonset Point. Syyskuun puolivälissä alus liittyi suureen Nato-harjoitukseen operaatio Marineriin, joka päättyi 4. lokakuuta. Alus läpäisi Gibraltarinsalmen aloittaen ensimmäisen partiomatkansa Yhdysvaltain 6. laivastossa Välimerellä. Alus lähti kotimatkalle 16. helmikuuta 1954 ja se saapui Quonset Pointiin 21. helmikuuta siirtäen lentorykmenttinsä maihin. Alus siirrettiin 1. maaliskuuta New Yorkin laivastontelakalle tarkastettavaksi.
Huhtikuun alussa alus palasi telakalta ja se siirtyi Mayportiin valmiuskokeisiin. Kokeiden päätyttyä alus palasi Quonset Pointiin 29. huhtikuuta. Toukokuun lopulla siirtyi Norfolkiin, jossa se 22. toukokuuta vastaanotti kannelleen lentorykmentti 181:n. Alus lähti Narrangansettinlahdelle lentotoiminnantestaamiseksi. Aluksen ensimmäinen kone lähetettiin lentoon 26. toukokuuta kello 06.00. Yksitoista minuuttia myöhemmin sarja räjähdyksiä ravisteli alusta, kun vasemman puoleisen katapultin voiteluöljyt olivat jostakin syystä syttyneet. Vaurioitunut alus kykeni kuitenkin saamaan ilmaan loputkin lentokoneensa ja lähettämään ne Quonset Pointiin. Alus lähti paluumatkalle pelastus- ja sammutusryhmien sammuttaessa tulipaloja ja pyrkiessä rajoittamaan vahinkoja. Onnettomuudessa sai surmansa 103 upseeria ja miehistöjäsentä ja 200 loukkaantui, joista pääosa sai pahoja palovammoja.
Alus saapui 12. kesäkuuta New Yorkin laivastontelakalle, jossa vaurioiden korjaamisen lisäksi tehtiin myöhemmäksi suunniteltuja muutostöitä muun muassa asennettiin hurrikaanikeula ja viistolentokansi. Aluksen korjaus- ja muutostyöt valmistuivat 11. maaliskuuta 1955 ja se palasi palvelukseen 25. huhtikuuta aloittaen testi- ja koulutuspurjehduksen Mayportissa ja Guantanmonlahdella. Seuranneiden neljän kuukauden ajan alus oli Yhdysvaltain itärannikolla ja Länsi-Intian saaristossa.
Bennington lähti 8. syyskuuta uuteen sijoituspaikkaansa. Alus kiersi Kaphornin ja se saapui 20. lokakuuta uuteen kotisatamaansa San Diegoon Kaliforniaan, jossa alus liittyi Tyynenmeren laivastoon. Seuraavien yhdeksän vuoden aikana alus oli joko partiomatkalla 7. laivaston mukana Kaukoidässä tai purjehduksilla Kalifornian rannikolla. Tuona aikana alus teki viisi partiomatkaa itään. Näistä kaksi ensimmäistä talvella 1955–1956 ja talvella 1957–1958 olivat tavaomaisia valvontamatkoja Aasian satamiin tehtyine laivastovierailuineen. Kolmas matka elokuusta 1958 tammikuuhun 1959 muuttui kriisimatkaksi kommunistisen Kiinan uhatessa kansallista Kiinaa kiisteltäessä Quemoyn ja Matsun saarten hallinnasta. Palattuaan Yhdysvaltoihin alus luokiteltiin sukellusveneentorjunta-alukseksi CVS-20. Aluksen neljänteen partiomatkaan lokakuusta 1960 toukokuuhun 1961 liittyi Laosin kriisi. Viides ja viimeinen partiomatka oli jälleen valvontaa ja laivastovierailuita.
Aluksen viimeiset seitsemän vuotta, joihin kuului partiomatkoja Yhdysvaltain 7. laivaston mukana, sisälsivät Yhdysvaltain osallistumisen Vietnamin sotaan. Vuoden 1964 alussa alkanut partiomatka alkoi rauhallisesti, mutta Tonkininlahden tapahtumat elokuussa jatkoivat suunniteltua partioaikaa. Se viipyi Vietnamin aluevesillä lokakuun ja marraskuun. Alus teki seuraavan matkansa kesällä ja syksyllä 1965, jolloin se oli jälleen Vietnamin rannikolla.
Alus lähti 4. marraskuuta 1966 partiomatkalle Kaukoitään. Se kuului Yankee-alueelle Tonkininlahdelle sijoitettuun lentotukialusosastoon. Sen lisäksi, että alus suojasi TF77:n aluksia sukellusveneiltä, se valvoi merialuetta ja tunnisti havaitut kohteet sekä pelasti mereen pudonneet lentäjät. Alus vapautui operaatiosta 21. huhtikuuta 1967 ja se suuntasi Australiaan osallistuakseen Korallimeren taistelun 25-vuotisjuhlallisuuksiin. Alus saapui 8. toukokuuta Sydneyyn. Alus vieraili 18. toukokuuta Pearl Harborissa ja se saapui 23. toukokuuta San Diegoon.
Alus palasi palvelukseen 30. huhtikuuta 1969. Se poistettiin palveluksesta 15. tammikuuta 1970 Puget Soundin laivastontelakalla. Se kiinnitettiin laituriin Bremertonissa osaksi Tyynenmeren reserviä. Alus poistettiin alusluettelosta 20. syyskuuta 1989 ja se myytiin Intiaan romutettavaksi 12. tammikuuta 1994.
Vaarniemen koulu
Vaarniemen koulu on Kaarinassa sijaitseva, vuonna 1989 valmistunut yläasteen koulu. Yläasteella on oppilaita noin 270 ja opettajia 27. Piispanristin koulu ja Vaarniemen koulu yhdistyivät 1.8.2007 ja nimeksi annettiin Piispanlähteen koulu.
Argumentti ja kritiikki
Argumentti ja kritiikki: Lukemisen, keskustelun ja vakuuttamisen taidot on ensimmäinen perusteellinen suomalainen argumentaation, väittelyn ja retoriikan oppikirja. Teoksen on toimittanut Marja-Liisa Kakkuri-Knuuttila ja sen on julkaissut Gaudeamus vuonna 1998. Teoksen tavoitteena on kehittää lukemisen, kirjoittamisen, väittelyn ja keskustelun taitoja. Teos on suunniteltu erityisesti korkeakoulujen opetuksen käyttöön.
Momentti (oikeustiede)
Momentti (lyhennetään mom. ) on lakiin, asetukseen tai sääntöihin sisältyvän pykälän alakohta tai kappale. Laajat momentit jakaantuvat usein kohtiin ja kohdat alakohtiin.
Suomen lainsäädännössä momentteja ei yleensä eksplisiittisesti numeroida, mutta niihin viitataan numeroin, esimerkiksi: "Sen estämättä, mitä 1 momentissa säädetään..." Yleensä saman pykälän eri momentit erotetaan lakitekstissä toisistaan typografisesti samoin kuin kappaleet normaalissa tekstissä. Suomen lainsäädännössä on kuitenkin myös säädöksiä, joissa momentin alussa on muusta tekstistä pisteellä erotettu arabialainen numero selventämässä pitkää ja mutkikasta pykälää.
Valtion talousarviossa johonkin tarkoitukseen osoitettu määräraha käsittää yleensä koko momentin. Momentti saattaa kuitenkin jakaantua useaankin määrärahaan, joiden tarkoitus kerrotaan tarkemmin talousarvion perusteluissa.
MEKO
MEKO (, monitoimiyhdistelmä) on saksalaisen Blohm & Vossin suunnittelema ja toteuttama modulaarinen keveiden sotalaivojen luokka ja yhtiön rekisteröimä tuotemerkki. Modulaarisuus sisältää asejärjestelmät, elektroniset järjestelmät, voimanlähteen ja niin edelleen. Modulaarisuuden avulla saadaan parannettua alusten käytettävyyttä merkittävästi sekä samalla niiden palveluksessa olo aikaa kasvatettua.
Järjestelmään kuuluu fregatteja, korvetteja sekä avomerikelpoisia partioaluksia. Ensimmäiset tämän tyypin alukset valmistuivat 1970-luvulla ja viimeisin tilaus on tullut aivan viime vuosina.
Africa (provinssi)
Africa, myöhemmin Africa vetus (”Vanha Africa”, ), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pohjois-Afrikassa ja vastasi osapuilleen nykyisen Tunisian aluetta sekä osaa Libyan rannikosta. Provinssin mukaan sai myöhemmin nimensä koko Afrikan manner.
Maantiede
African provinssi käsitti alueen Pohjois-Afrikassa Välimeren rannikolla. Sen alue vastasi aiempaa Karthagon valtakunnan aluetta. Nykyisin alue jakautuu Tunisian ja Libyan valtioiden alueille. Provinssin hallinnollinen keskus oli Utica.
Kaupunkeja
African roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia
African provinssi perustettiin vuonna 146 eaa. kolmannen puunilaissodan jälkeen, kun Rooma valtasi Karthagon silloiset alueet. Provinssi muodostettiin kyseisistä alueista. Sen johtoon tuli prokonsuli. Keisariajalla Africa luettiin senaatin provinsseihin.
Thapsuksen taistelun jälkeen vuonna 46/45 eaa. provinssin nimeksi tuli Africa vetus (”Vanha Africa”), kun sen rinnalle perustettiin Julius Caesarin valtaamasta Numidiasta tehty Africa nova (”Uusi Africa”). Ne yhdistettiin Augustuksen aikana noin vuonna 27 eaa. uudeksi provinssiksi nimeltä Africa proconsularis, johon kuului siis myös Numidia.
Myöhemmän Rooman valtakunnan aikana alueen provinsseissa tapahtui paljon muutoksia. Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Alue pysyi valtakunnan osana siihen asti, kunnes vandaalit valtasivat ne 400-luvulla. Vuonna 533 keisari Justinianus lähetti sotapäällikkö Belisariuksen valtaamaan Afrikan pohjoisrannikon takaisin valtakunnalle. Tämän jälkeen alueesta muodostui Afrikan eksarkaatti, joka kuului Rooman valtakuntaan aina 600-luvulla tapahtuneisiin muslimien valloituksiin saakka.
Yhdystie 2111
Yhdystie 2111 on yhdystie, joka alkaa Euran Luvalahdesta, Seututien 204 risteyksestä ja päättyy Kepolaan, eli Köyliön keskustaan. Tie on noin 6 kilometriä pitkä.
Salolampi
Salolampi on Pohjois-Minnesotassa toimiva suomen kielen leirikeskus, jossa järjestetään leiritoimintaa niin lapsille ja nuorille kuin aikuisillekin vuoden ympäri. Suurin osa leiriläisistä on juuriltaan suomalaisia, mutta joukossa on amerikansuomalaisten lisäksi myös muita suomen kielestä ja kulttuurista kiinnostuneita.
Salolampi on osa Concordia Language Villages -organisaatiota, joka taas toimii Concordia Collegen alaisena. Kielikylien tärkeimpänä opetusmetodina on kielikylpy, mistä johtuen Salolammellakin käytetään mahdollisuuksien mukaan vain suomen kieltä.
Péter Erdő
thumb|Péter Erdő. Péter Erdő (s. 25. kesäkuuta 1952) on katolisen kirkon unkarilainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 18. kesäkuuta 1975 ja piispaksi 6. tammikuuta 2000. Hänet nimitettiin Esztergom-Budapestin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 7. joulukuuta 2002, ja hän astui virkaansa 11. tammikuuta 2003. Hän sai nimityksen kardinaaliksi 21. lokakuuta 2003 ja astui virkaansa S. Balbinan kardinaalipappina 9. maaliskuuta 2004.
Erdő osallistui vuonna 2005 uuden paavin valinneeseen konklaaviin.
Bridges to Babylon
Bridges to Babylon on The Rolling Stonesin vuonna 1997 julkaistu studioalbumi.
Dardanos (täsmennyssivu)
Dardanos tai Dardanus (lat.) voi viitata seuraaviin:
Céligny
Céligny on kunta Sveitsissä, Geneven kantonissa. Kunnan pinta-ala on 4,46 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 679 (31.12.2015).
Céligny on Geneven kantonin eksklaavi, sillä se sijaitsee kokonaan erossa varsinaisesta kantonista. Kunta rajautuu kaakkoa lukuun ottamatta kaikissa ilmansuunnissa Vaud’n kantoniin. Kaakossa, Genevenjärvellä Célignyllä on yhteistä rajaa Ranskan Haute-Savoien departementin kanssa. Célignyn naapurikunnat ovat Arnex-sur-Nyon, Bogis-Bossey, Chavannes-de-Bogis, Crans-près-Céligny, Founex sekä Ranskassa sijaitseva Chens-sur-Léman.
Kunnassa toimii sekä protestanttinen että katolinen seurakunta.
Väkiluvun kehitys
Kunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti
Mantšukuon keisarillinen armeija
thumb| 200px |[[Mantšukuon lippu]]
Mantšukuon keisarillinen armeija oli Japanin Kiinan koillisosien Mantšurian alueelle perustaman nukkevaltio Mantšukuon asevoimat. Armeija toimi vuosina 1932–1945 ja ehti osallistua toiseen Kiinan–Japanin sotaan, Neuvostoliiton ja Japanin välisen rajasodan taisteluihin vuosina 1938–1939 sekä toiseen maailmansotaan.
Historia
thumb| 200px |Mantšukuon keisarillisen armeijan kenraaleja. thumb| 200px |Mantšukuon keisarillisen armeijan sotilasharjoitus.
Armeijan perustaminen ja loikkarit
Kun Japani hyökkäsi Mukdenin välikohtauksen seurauksena Mantšuriaan noin 60 000 sotilasta marsalkka Zhang Xueliangin koillisarmeijasta loikkasi kenraaleineen keisarillisen Japanin armeijaan. Monet puolta vaihtaneista kuuluivat eristyksiin joutuneisiin sotilasyksiköihin, jotka olivat päätyneet japanilaisten sotavangeiksi Mantšurian valloituksen aikana. Huomattavia loikkareita olivat Kirinin armeijan kenraali Xi Qia, Hsinganin armeijan kenraali Chang Hai-peng ja Harbinin erityisalueen kenraali Zhang Jinghui.
Mantšukuon keisarillinen armeija perustettiin loikanneista kiinalaisista yksiköistä Japanin miehitettyä Mantšukuon maaliskuussa 1932. Armeijan aseistuksena vangitsemishetken Kiinan koillisarmeijan varustus. Joukkojen taisteluvalmius ja luotettavuus olivat kyseenalaisia. Suuri osa sotilaista oli kokemattomia asevelvollisia tai puolisotilaallisia joukkoja. Monet olivat riippuvaisia oopiumista. Mukana oli myös palkkasotilaita, jotka olivat lojaaleja eniten maksavalle taholle.