cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Architects
The Here and Now ja Daybreaker (2010–2012)
Architectsin viides studioalbumi Daybreaker julkaistiin 28. toukokuuta 2012 Euroopassa ja 5. kesäkuuta 2012 Yhdysvalloissa. 16. huhtikuuta 2012, sen jälkeen kun albumi oli kokonaan äänitetty, ilmoitettiin, että Tim Hillier-Brook jättäisi yhtyeen muiden projektiensa vuoksi. Brittiläisen metalliyhtyeen Sylosisin keulahahmo Josh Middleton tuli yhtyeeseen keikkakitaristiksi siksi aikaa, kun yhtye päätti uudesta viidennestä jäsenestä. Daybreaker sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta. Kielteiset kriitikot totesivat albumin kappaleiden olevan "tarttuvia ja joskus mukaansatempaavia" mutta "identtisiä ja kaavamaisia". yhtye promotoi uutta albumiaan 75 keikan kiertueella 25 maassa (yli 4 maanosassa: Kaakkois-Aasiassa, Australiassa, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa), joka nimettiin Daybreaker Almost World Touriksi.
Tarek Thabet
Ura valmentajana
Elokuussa 2011 Thabet palasi valmennustehtäviin ES Zarzisin riveihin. Joulukuussa 2011 hän sai potkut joukkueen hävittyä CS Sfaxienille maalein 5–1. Thabetin joukkue oli Tunisian pääsarjassa sijalla yksitoista. Joukkue voitti hänen johdollaan neljästä ottelusta yhden.
Architects
One Hundred Days -dokumentti ja Lost Forever // Lost Together (2013–2015)
Vuonna 2013 yhtye promotoi Daybreakeria edelleen, pääasiassa Yhdysvalloissa, ensin lämmittelemällä Enter Shikaria Yhdysvalloissa maaliskuussa Crossfaithin kanssa, ja sitten osana vuoden 2013 Amerikan Warped Touria kesäkuussa. Lisäksi he soittivat vuoden 2013 Download Festivalin päälavalla Donington Parkissa, Leicestershiressä, Isossa-Britanniassa. Ennen heidän suuria keikkasuunnitelmiaan Yhdysvalloissa, yhtye ei ollut itsevarma keikkailustaan siellä johtuen huonosta taloudellisesta menestyksestään kyseisessä maassa, ja he jopa olivat valmiita luovuttamaan Amerikan suhteen. Architects ilmoitti syyskuussa, että heidän kuudes kokonaispitkä albuminsa oli äänityksessä. Yhtye ilmoitti, että he olivat menossa kolmannelle kiertueellensa Yhdysvaltoihin vuoden 2013 marras-joulukuussa Protest The Heron kanssa, lämmittelijöinään The Kindred ja Affiance, sekä suunnittelevansa mennä Australiaan ennen vuoden 2013 loppua. Architectsin viimeinen Daybreakeria tukeva esitys oli on heidän ensimmäinen esiintymisensä Intiassa Saarang-kulttuurifestivaaleilla 11. tammikuuta 2014 romanialaisen rock-yhtye Grimusin kanssa.
Vuoden 2013 huhtikuun puolessavälissä, Architects julkaisi trailerin dokumentistaan One Hundred Days: The Story of Architects Almost World Tour. Dokumentti oli tarina yhtyeen Almost World Tour -kiertueesta, jonka ohjaajana oli Tom Welsh. Elokuvan rahoitus hoidettiin yhteisön rahoittamana projektina Indiegogossa. Sen jälkeen, kun tavoitesumma elokuvalle oli saavutettu, Architects julkaisi klipin uudesta kappaleestaan nimeltä "Black Blood". Yhtye erosi Century Medialta ja liittyi Epitaph recordsille, joka toi heille mahdollisuuden päästä Amerikan markkinoille sekä jäsenten ihailemien yhtyeen kuten Every Time I Dien ja Convergen joukkoon.
Kuudennen albuminsa, Lost Forever // Lost Together, he julkaisivat 11. maaliskuuta 2014. Tuottajana albumilla oli Henrik Udd ja se äänitettiin Göteborgilaisella Studio Fredmanilla. Kaksi albumia promotoivaa singleä, "Naysayer"  sekä "Broken Cross", julkaistiin, sekä lisäksi musiikkivideo kappaleelle "Gravedigger". Maalis-huhtikuussa yhtye kiersi Eurooppaa tukien albuminsa julkaisua, Stray From The Path ja Northlane päälämmittelijöinään. Euroopankiertueensa jälkeen huhti-toukokuussa he aloittivat letliven kanssa Yhdysvaltain kiertueensa,   jonka jälkeen he pääsivät lämmittelemään The Amity Afflictionia Australian kiertueella,  sekä olemaan pääesiintyjänä kahdella omalla keikallaan kyseisessä maassa. Viimeisenä he kiersivät Kanadassa elo-syyskuussa.
18. helmikuuta 2015, Sam Carter ilmoitti, että keikkajäsen Adam Christiansonista oli tullut Architectsin pysyvä jäsen.
All Our Gods Have Abandoned Us ja Tom Searlen kuolema (2015–2017)
12. kesäkuuta 2015 Tom Searle ilmoitti, että yhtye alkoi demota uusia kappaleita, ja että hän oli innoissaan seitsemännen albumin julkaisemisesta. 6. maaliskuuta 2016 Epitaph Records julkaisi uuden kappaleen yhtyeeltä, "A Match Made in Heaven". Siitä tuli 27. toukokuuta julkaistun All Our Gods Have Abandoned Us -albumin ensimmäinen single. 11. huhtikuuta, Architects julkaisi toisen singlensä, "Gone with the Wind". 23. maaliskuuta, Architects tiedotti Brightonissa pidettävästä julkistuskeikasta 27. toukokuuta, lämmittelijänään Counting Days. Johtuen yllättävän suuresta kysynnästä, verkkokauppa myi vahingossa enemmän lippuja kuin paikkoja oli, joka johti yhtyeen esiintymään toisen kerran heti seuraavana päivänä 28. toukokuuta. Architects julkaisi 20. toukokuuta kolmannen singlen albumilta nimeltään "Downfall". Samana päivänä he julkaisivat kiertueen Iso-Britanniassa marraskuulle 2016. Architects soitti myös useita keikkoja manner-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa kesän aikana. Tom Searle totesi albumista, että se kertoo "joukosta ateisteja miettimässä, onko olemassa jotain suurempaa", ja että syöpänsä vuoksi hänestä oli tullut paljon enemmän elämää mietiskelevä, ja että tämä albumi on sen ajatuskulun tuotos. pienoiskuva|Architects livenä vuonna 2017 20. elokuuta 2016 yhtyeen perustajajäsen, kitaristi ja lauluntekijä Tom Searle kuoli 28-vuotiaana sairastettuaan kolme vuotta melanoomaa. Hänen tilaansa ei oltu aikaisemmin tehty julki, vaikkakin hän viittasi siihen kappaleessa "C. A. N. C. E. R" albumilla Lost Forever // Lost Together. Searlen syöpä oli saatu kokonaan poistettua vuonna 2013 jalkaleikkauksen jälkeen, mutta syöpä olikin palannut. Hänet näytettiin 'In Memoriam" -segmentissä vuoden 2017 BRIT awardseissa, ja Northlanen Mesmer-albumin kappale "Paragon" tehtiin kunnianosoituksena hänelle.
Tom Searlen kaksoisveli ja yhtyekaveri Dan Searle vahvisti julkilausumalla yhtyeen virallisella Facebook-sivulla, että heidän tulevat Australian, Britannian, sekä Euroopan kiertueensa kyllä järjestettäisiin, nyt vain tribuuttina hänen veljelleen. yhtyeen tulevaisuudesta Dan kirjoitti "Haluamme jatkaa, se on tärkeä sanoa, ja tulemme tekemään töitä sen eteen, mutta emme tule julkaisemaan mitään musiikkia, josta emme oikeasti usko, että Tom olisi ollut ylpeä. Se, pystymmekö tämän toteuttamaan, on asia, jonka tulemme näkemään ajan kanssa". Thy Art Is Murderin Sean Delander täytti Searlen paikan Australian kiertueella, ja Sylosisin Josh Middleton teki saman Euroopan kiertueella.
Holy Hell (2017–)
6. syyskuuta 2017, Architects julkaisi singlen "Doomsday". Single on ensimmäinen kappale, joka julkaistiin Searlen poismenon jälkeen, ja kappaleen musiikkivideossa on mukana yhtyeen uusi pääkitaristi, Josh Middleton. Kappale julkaistiin pian sen jälkeen, kun yhtye ilmoitti, että he olivat alkaneet työstämään uutta materiaalia. Dan Searle vahvisti, että "Doomsday" on laulu, jota Tom Searle ei ehtinyt viedä loppuun ennen kuolemaansa, ja että kappale toimii myös heidän "tapanaan osoittaa kaikille, että tulevaisuutta vielä on." Seuraavana päivänä Architects vahvisti, että Josh Middleton oli tullut pysyväksi jäseneksi yhtyeeseen.
20.10.2020 Architects julkaisi kappaleen "Animals" joka on ensimmäinen single uudelta albumilta For Those That Wish to Exist.
Musiikkityyli
Architects on tehnyt useita tyylillisiä siirtymiä ja muutoksia uransa aikana,  ja Sam Carter kertoi vuonna 2011, että jokaisen albumin tulisi kuulostaa omanlaiselta. Toisella albumillaan yhtyeen soundi oli raskaampaa ja synkempää kuin debyyttialbumi Nightmaresilla. Hollow Crown säilytti Ruinin aggression ja teknisen taitavuuden tuoden kuitenkin lisää melodiaa, tarttuvia riffejä sekä "puhdasta" laulamista. yhtye myös käytti syntetisoituja soittimia kuten kosketinsoittimia ja rumpukoneita. Kitarat viritettiin Drop B:hen antaen "mahdollisuuden todella raskaaseen matalaan soundiin alakielillä, mutta silti mukavasti jännitystä korkeammilla kielillä" Hyvä esimerkki heidän tunnusomaisesta tyylistään on laulu "We're All Alone" sen teknisillä, progressiivisilla kitarariffeillään ja hardcore punk -vaikutteisilla breakdowneillaan.
Yhtyeen neljäs albumi The Here and Now edusti yhtyeen tyylillistä muutosta, jota on pidetty "pohjimmiltaan omakohtaisna" sekä "heidän kaikista sävykkäimpänä". Sen on kuvailtu menevän enemmän "puhtaan post-hardcoren" suuntaan, ja The Here and Now suosi laulamista huudon sijaan sekä hymnimäisiä kertosäkeitä. Albumi yhä kuitenkin säilytti elementtejä edellisiltä albumeilta, sisältäen "tuskaisia huutoja, vimmaisia riffejä sekä järisyttäviä rytmejä, vaikkakin hieman mainstreamimmalla särmällä." Albumi sisältää melankolisen, glitchmäisen elektroniseen musiikkiin pohjautuvan kappaleen "An Open Letter To Myself" sekä rock-balladin nimeltä "Heartburn",  joista molempia yhdistää "mukaansatempaavat kertosäkeet". Yhtyeen viides albumi Daybreaker palautti yhtyettä hieman aikaisempaan, aggressiivisempaan tyyliin, tasapainotellen tätä The Here and Nown melodioihin ja koukkuihin. Daybreaker sisältää myös jopa melodisempia ja tunnelmallisia kappaleita kuin normaalisti, esimerkkeinä "Truth Be Told", "Behind The Throne" ja "Unbeliever".
Lauluosuudet ja sanoitukset
Äänellisesti Carterin on kuvailtu omaavan karkean ja "tuskallisen" huutotyylin, ja hän käyttää puhdasta laulua tämän kontrastina. The Here And Nowin kirjoittamisen aikana Carter sai laulunopetusta puhtaan laulunsa kehittämiseen. Näiden tuntien aikana Carter oppi paljon tekniikoista, lämmittelystä sekä sävelasteikoista. Carterin karkeaa laulamista on verrattu brittiläiseen metalcore-aikalaiseensa Oliver Sykesiin Bring Me the Horizonista.
Kun Sam Carter liittyi yhtyein korvaten Matt Johnsonin, rumpali Dan Searle kommentoi, että Carterin sanoitukset käsittelivät enemmän henkilökohtaisia kokemuksia kuin hänen edeltäjänsä. Hollow Crownin sanoitukset käsittelivät suurta määrää eri aihealueita: osa kappaleista kertoivat tavanomaisista asioista kuten kavereiden kanssa autossa istumisesta tai angstista tyttöjä kohtaan, kun taas osa lauluista, erityisesti "Early Grave", "Follow the Water" sekä "In Elegance" kertoivat Carterin kasvavasta kannabisriippuvuudesta ja hänen "taistelustaan omia vaistojaan ja itsetuhoisia pakkomielteitään vastaan". Daybreakerin sanoituksissa Carter ja Tom Searle tekivät yhteistyötä, keskittyen enemmän "isompiin" teemoihin, kuten kritiikkiin uskonnon sekä yhteiskunnan huonoja puolia kohtaan. Carter ja Searle yhdistivät voimansa uudestaan Lost Forever // Lost Togetherilla, sisällyttäen tällä kertaa mukaan myös helposti samaistuttavia aiheita pelkän poliittisen ja yhteiskunnallisen puinnin sijaan.
Jäsenet
Nykyiset Entiset
Blidö
thumb|right|250px|Satelliittikuva Blidöstä.
Blidö on saari Tukholman saaristossa, Ruotsissa. Hallinnollisesti se kuuluu Norrtäljen kuntaan. Saarelle on bussiyhteys Norrtäljestä ja lauttayhteys Vaxholmista. Saarella ei ole ainuttakaan siltaa. Sillä on oma seurakuntansa (Blidö församling), joka kuuluu Uppsalan arkkihiippakuntaan. Siellä sijaitsee Blidön kirkko.
Blidö on myös saarella sijaitsevan pientaajaman nimi. Pientaajamassa oli vuoden 2010 lopussa 72 asukasta. Blidö on aiemmin ollut myös oma kuntansa. Se liitettiin Norrtäljen kuntaan vuonna 1971.
Speden saluuna
Speden saluuna oli keväällä 1965 esitetty suomalainen Spede Pasasen 13-osainen televisiosarja. Sarjan ohjasi Pekka Parikka. Ensimmäinen ohjelma lähetettiin 6. tammikuuta 1965. Sketseistä koostuneesta sarjasta ei ole säilynyt kokonaisia jaksoja MTV3:n arkistoissa, ainoastaan muutamia yksittäisiä sketsejä.
Ohjelma sijoittui Speden saluuna -nimiseen saluunaan. Spede Pasanen perusti vuonna 1967 Simo Salmisen kanssa Kouvolaan samannimisen ravintolan. Ravintola toimi vuoteen 2023 asti, jolloin se hakeutui konkurssiin koronan jälkimainingeissa. Spede itse oli vetäytynyt ravintolan toiminnasta vuonna 1970.
Väinö Sipi
Väinö Vilho Sipi (19. helmikuuta 1881 Tyrvää – 9. maaliskuuta 1961 Helsinki ) oli pankinjohtaja, tilintarkastaja ja kunnallispoliitikko.
Tuulikki Jantunen
Tuulikki Jantunen (3. elokuuta 1922 Viipurin maalaiskunta – 13. lokakuuta 2011 ) oli suomalainen peruskoulun opettaja, lähetystyöntekijä ja kirjailija.
Jantunen pääsi ylioppilaaksi Haapamäen yhteiskoulusta 1942 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän Kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1944. Hän opiskeli Suomen Lähetysseuran lähetysopistossa 1948–1949 ja opiskeli afrikaansin kieltä Etelä-Afrikassa 1949. Jantunen oli lähetystyössä sanien parissa Okavangon lähetysasemalla Namibiassa yli 30 vuoden ajan. Hän kirjoitti pakinoita aikakaus- ja sanomalehtiin sekä teki muun muassa kansansatu ja runokäännöksiä kwangalin kielestä.
Sirmakka
Sirmakka on karjalainen lempinimi harmonikalle. Se voi viitata myös seuraaviin asioihin:
Forssan linja-autoasema
Forssan linja-autoasema on yksi Suomen linja-autoasemista. Linja-autoasema on pika- ja vakiovuoroliikenteen käytössä. Linja-autoaseman yhteydessä on myös kahvila. Forssan asemarakennus valmistui vuonna 1958 ja peruskorjattiin vuonna 2014.
Asemarakennus
Forssan linja-autoaseman rakennus valmistui vuonna 1958. Funktionalismia edustavan asemarakennuksen on suunnitellut kauppalanarkkitehti Yrjö Mykkänen. Museovirasto valmistelee asemarakennuksen suojelupäätöstä. Asemarakennuksessa on tehty avaamisen jälkeen muutamia korjaustöitä sekä 2014 tapahtunut peruskorjaus. Peruskorjauksessa tehtiin kattavia julkisivujen sekä sisätilojen korjauksia jossa paranneltiin toimivuutta ja palautettiin rakennukseen alkuperäistä henkeä. Korjaukseen kuului myös lämmöneristeiden parantaminen ja talotekninen peruskorjaus. Myös piha-alueen pintarakenteet ja ulkovarusteet vaihdettiin.
Kongon vapaavaltio
Kongon vapaavaltio oli Belgian kuninkaan Leopold II:n vuosina 1885–1908 hallitsema valtio Keskisessä Afrikassa. Se vastasi alueeltaan nykyistä Kongon demokraattista tasavaltaa.
Kongossa syyllistyttiin vuosina 1877–1908 massiiviseen riistoon ja kansanmurhaan. Edmund Dene Morel, liverpoolilainen varustamotyöntekijä ja myöhemmin kuuluisa pasifisti, toi Kongon julmuudet yleiseen tietoisuuteen. Hän sai puolelleen useita aikansa julkisuuden henkilöitä, kuten Canterburyn arkkipiispan, kirjailija Mark Twainin sekä Britannian ulkoministerin, Sir Edward Greyn.
Arviot joukkomurhan uhrien määrästä vaihtelevat. Britannian palveluksessa olleen irlantilaisen diplomaatin Roger Casementin arvio vuodelta 1904 on kolme miljoonaa uhria kahdessatoista vuodessa. Peter Forbathin arvio on ainakin viisi miljoonaa, Adam Hochschildin kymmenen miljoonaa. Encyclopædia Britannica arvioi väestön vähentyneen 20–30 miljoonasta kahdeksaan miljoonaan.
thumb|Kuminkeruukiintiön täyttämättä jättämisestä työntekijöitä rangaistiin usein käden irti leikkaamisella.
Alertin lentoasema
Alertin lentoasema  on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Alertin sotilastukikohdassa. Lentokenttää ylläpitää Kanadan puolustusvoimat. Lentoaseman pohjoisesta sijainnista johtuen kiitotiet ovat normaalista magneettisesta suuntimasta poiketen maantieteellisten koordinaattien mukaiset. Alert on maailman pohjoisin ympärivuoden toiminnassa oleva lentoasema.
Potilaan oikeudet
Laki potilaan asemasta ja oikeuksista tuli Suomessa voimaan 1. maaliskuuta 1993. Lain kohtia on muutettu useaan otteeseen tämän jälkeen. Potilaan oikeudet on otettava huomioon kaikissa terveydenhuollon palveluissa terveydenhuollon ja sosiaalihuollon piirissä Suomessa. Valtioneuvoston asettama valtakunnallisen terveydenhuollon eettinen neuvottelukunta, ETENE, käsittelee terveydenhuoltoon ja potilaan asemaan liittyviä eettisiä kysymyksiä periaatteelliselta kannalta ja antaa niistä suosituksia.
Alf-Erik Helsing
Alf-Erik Helsing (s. 1941) on suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka työskenteli Arbetarbladetin päätoimittajana vuosina 1978-2005. Hän on kirjoittanut lukuisia suomenruotsalaisten työväenjärjestöjen historiikkeja.
Noken metroasema
Noken metroasema on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kolmastoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Uudenkaupungin jäähalli
Uudenkaupungin jäähalli on vuonna 1977 valmistunut jäähalli Uudessakaupungissa.
Käyttäjät
Jäähallin suurin käyttäjä on jääkiekkoseura Uudenkaupungin Jää-Kotkat, mutta sitä on käyttänyt aiemmin muun muassa Lätkä77.
Katsomotilat
Jäähallissa on seisoma- ja istumakatsomot. Istumapaikkoja on kahdenlaisia, on vihreitä puisia penkkejä ja sinisiä selkänojallisia penkkejä. Näiden lisäksi jäähallissa on yleisölle kaksiosainen kahvio jossa on myynnissä virvokkeita ja Jääkotkien kannatustuotteita. Kahvion toisella puolella on Jääkotkien vanhoja Mestiksen aikaisia lehtijuttuja, siellä on myös edustusjoukkueen otteluissa anniskelualue. Jäähalliin mahtuu nykyään katsomon puolelle noin 2000 henkilöä, mutta Jääkotkien Mestis-otteluita oli aikoinaan seuraamassa parhaimmillaan yli 3000 henkilöä.
Muut tilat
Jäähallissa on 5 pukukoppia, joista yksi on edustusjoukkueen käytössä. Jäähallissa on 12 varustekoppia jotka ovat juniorijoukkueiden käytössä. Lisäksi on huoltotilat, hallin hoitajan toimisto, valmennuskoppi, teroitushuone, tuomarin koppi, Jääkotkien toimisto, lipunmyyntitiski, varustevastaavan koppi ja kahvion toisessa osassa varustekirppis. Katsomoiden alla on lisäksi varustekoppeja jotka on kuitenkin jo poistettu käytöstä.
Guillaume de Nogaret
Guillaume de Nogaret (s. 1260 tai 1270, Saint-Félix-de-Caraman – k. huhtikuussa 1313) oli Ranskan kuninkaan Filip IV Kauniin oikeusministeri. Hän oli yksi tarmokkaimmista légisteistä eli kuninkaallisen vallan edistäjistä, etenkin kirkollisissa asioissa. Nogaret oli keskeisessä asemassa Filipin ja paavi Bonifatius VIII:n välisessä kiistassa, ja johti paavia kohtaan suunnattuja kostotoimenpiteitä.
Varhaisvuodet
Nogaret’n suku ylläpiti pientä perintötilaa Nogaret’n kylässä lähellä Saint-Felix-de-Caramania, joka on nykyisin Saint-Felix-Lauragais. Perheen nimi tulee tästä kylästä. Guillaume de Nogaret’n isä oli kotoisin Toulousesta ja hänet tuomittiin kerettiläisenä albigenssiristiretkien (1208—1229) yhteydessä.
Nogaret’n lapsuudesta ja nuoruudesta tiedetään hyvin vähän. Hän opiskeli lakia Montpellier’n yliopistossa ja hänestä tuli yliopiston roomalaisen oikeuden professori vuonna 1297. Näinä uransa varhaisvuosina Guillaumen ura noudatteli Etelä-Ranskan muiden oikeustiedettä opiskelleitten nuorten uraa, joka jakautui kahden eri toimintamallin välillä. Hän opetti oikeustiedettä omassa opinahjossaan, Montpellier’n yliopistossa ja toimi samalla erilaisten juridisten asioiden neuvonantajana. Hänen asiakkaitaan olivat muun muassa Mallorcan kuningas ja Maguelonnen piispa sekä eritoten Ranskan kuningas. Hän myös toimi välittäjänä kaupassa, jossa Ranskan kuningas osti osan Montpellier’n herrakuntaa Maguelonnen piispalta.
Vuonna 1293 Nogaret astui Filip IV Kauniin palvelukseen ja hänestä tuli ylituomari (juge-mage) Beaucaire-Nîmesin tuomiokuntaan kahden vuoden ajaksi. Tehtävä oli vaativa ja vastuu suuri; siinä vaadittiin tarkkaa oikeudentajua ja oikeutta, sillä kyseessä oli yksi valtakunnan tärkeimmistä tuomiokunnista.
Kohti valtaa
Vuoden 1295 lopulla Nogaret tuli kuninkaan palvelukseen Pariisiin. Tällöin hän toimi vuoteen 1301 tai 1302 saakka rikostutkijana Champagnessa ja muissa valtakunnan itäisen osan maakunnissa. Samaan aikaan hänet hyväksyttiin jäseneksi joihinkin valtakunnan keskeisiin instituutioihin: parlamenttiin, jossa hän vaikutti vuodesta 1298 lähtien, sekä kuninkaan neuvostoon, missä hänen jäsenyydestään on todisteita aina vuodesta 1300 lähtien.
Nogaret’n vastuulliset tehtävät lisääntyivät vuosisadan vaihteesta lähtien. Hän oli tosiasiassa vastuussa henkilökohtaisesti mitä erilaisimmista asioista. Jotkin näistä asioista olivat hyvinkin merkittäviä, kuten esimerkiksi Montpellier’n kaupungin jatko Mallorcan kuninkaan kanssa sekä Figeacin kaupungin asemaa koskevat neuvottelut, joiden tuloksena kuningas myönsi kaupungille vapaakaupungin oikeudet.
Vuosisadan vaihteesta oli peräisin Nogaret’n kiinnostus kirkollisiin asioihin. Tämä tapahtuu aluksi kulisseissa kuten Languedocin uskonnollisten mellakoiden yhteydessä ja piispa Bernard Saisset’n tapauksessa, jossa Saisset vaati Philip IV Kauniin eroa. Myöhemmin Nogaret nousi julkisuuteen, kun hän vuonna 1303 kuuluisassa puheessaan toi esiin paavi Bonifatius VIII rikokset. Nogaret kutsui paavia kerettiläiseksi ja väitti hänen syyllistyneen simoniaan eli kirkollisten virkojen hankkimiseen rahalla. Tällöin Guillaime de Nogaret’n nimi liitettiin lopullisesti ja pysyvästi paavin ja kuningas Filip IV Kauniin välirikkoon. Jo aiemmin vuonna 1300 Nogaret oli lähetetty paavin luokse, jossa hän luovutti maalauksellisen ja suuresti väritetyn selontekonsa.
Tapaus Bonifatius VIII
Nogaret matkusti pian Italiaan Filip IV:n valtuuttamana ja otti yhteyttä Bonifatiuksen vihollisiin Italiassa. Yhdessä näiden liittolaisten kanssa Nogaret matkusti Anagniin 7. syyskuuta 1303 ja vangitsi paavin, joka oli aikeissa julistaa Filipin kirkonkiroukseen seuraavana päivänä. Äkillinen kansannousu kuitenkin pakotti heidät vapauttamaan Bonifatiuksen parin päivän päästä ja pakenemaan.
Paavi kuitenkin järkyttyi tapahtumasta niin paljon, että hän kuoli Roomassa kuukauden kuluttua 11. lokakuuta. Uuden paavin, ujon ja vaatimattoman Benedictus XI:n (1303–1304) valinta merkitsi Ranskan kuninkaanvallan voittoa paavista, ja tietenkin mainetta Guillaume de Nogaret’lle. Tämä Ranskan valtapolitiikka korostui kun pari vuotta myöhemmin valittiin Benedictus XI:lle seuraajaksi Klemens V (1305–1314), joka oli ollut Bordeaux’n arkkipiispa Bertrand de Got, ja joka siirsi paavin istuimen Avignoniin.
Palkkiokseen tehtävän suorittamisesta de Nogaret sai runsaasti kiitosta, mutta myös aineellista hyvää. Kuningas lahjoitti hänelle runsaasti tiluksia ja merkittävän summan rahaa.
Vallan huipulla
Valtansa huipulla de Nogaret oli vuonna 1307 kun hänet nimitettiin Pierre de Belleperchen jälkeen sinetinvartijan (oikeusministerin) tehtävään. Tässä asemassa hän kontrolloi koko oikeuslaitosta ja samalla myös toimi kuninkaan keskeisenä neuvonantajana. Koska Nogaret ei ollut pappi, hänestä ei tehty muodollisesti Ranskan kansleria vaan hänelle luotiin oma erityisnimikkeensä ”kuningaskunnan yleinen sihteeri ja sinetinvartija” – joskin hän käytti kaikkea Ranskan kanslerin valtaa.
Temppeliherrain tapaus
Ehkäpä oli kerettiläiseksi tuomitun isän vaikutusta, että de Nogaret suhtautui erittäin kriittisesti kirkon organisaatioon ja yleensä kirkkoa lähellä oleviin järjestelmiin. Häntä voidaan kutsua jopa paholaisen asianajajaksi, sillä hän hyökkäsi voimalla esimerkiksi Troyes’n piispan Guichardin kimppun ja syytti tätä moninaisista rikoksista. Tämä prosessi kesti vuodesta 1308 vuoteen 1313. Maurice Druonin mukaan Nogaret oli ankarista ankarin tutkintatuomari, voidaan sanoa suorastaan inkvisiittori: hänen tapansa johtaa kidutuskuulustelua oli kerta kaikkiaan sellainen, että kukaan ei kestänyt moista.
Varhain 13. lokakuuta 1307 Guillaume Nogaret’n, josta oli tullut kuninkaan sinetinvartija eli oikeusministeri, johtamat poliisit suorittivat salaisen operaation ja pidättivät lähes kaikki Ranskan alueella olleet temppeliherrat. Pidätystä seuranneessa oikeudenkäynnissä, jossa käytettiin kiduttamalla saatuja todisteita, noin 50 temppeliherraa poltettiin roviolla. Heitä syytettiin kerettiläisyydestä, sodomiasta, homoseksuaalisuudesta ja moraalittomuudesta. Samalla Temppeliherrain hallinnassa oleva omaisuus takavarikoitiin. Filip IV sai paavi Klemens V:n asettumaan Avignoniin 1309, ja vuonna 1312 hän taivutteli Klemens V:n suostumaan siihen, että temppeliherrain ritarikunta hävitettäisiin lopullisesti.
Guillaume de Nogaret sai 27. huhtikuuta 1311 paavi Klemens V:lta anteeksiannon paavi Bonifatius VIII:ta vastaan tehdystä kapinasta ja pidätyksestä. Tätä anteeksiantoa aiempi paavi Benedictus XI ei ollut suostunut antamaan. Vastapalvelukseksi anteeksiannosta paavi vaati osallistumista ristiretkelle ja useissa pyhiinvaelluspaikoissa vierailemista. Mutta näitä riittejä hän ei koskaan suorittanut. Guillaume de Nogaret kuoli maaliskuun lopulla vuonna 1313, näin hän ei ehtinyt kuulemaan temppeliritareiden suurmestarin Jacques de Molayn suorittamaa Filip IV ja kaikkien temppeliherroja vastaan toimineiden kiroamista.
Ranskalainen kirjailija Maurice Druon väittää Nogaret’n vihamiesten myrkyttäneen hänet kynttilään sekoitetulla merkurisyanidisulfaatilla, joka oli sijoitettu kynttilän sydämen viereen pitkin pituutta: palaessaan aine synnytti myrkyllisiä höyryjä. Varmistukseksi myrkkyyn oli lisätty tuhkaa Nogaret’n hirtättämän miehen kielestä, sillä taikauskon mukaan näin myrkky iskisi vain hirtättäjään. Koko tarina lienee pitkälti kirjailijan sepittämä, varsinkin kun kyse oli kiduttamalla tapetun miehen, kuninkaan miniän kanssa aviorikokseen syyllistyneen Gautier tai Philippe d’Aynayn kielestä. Hänen kanssaan juonessa mukana ollut aatelistyttö oli ostanut kielen pyöveleiltä sanoen syyksi sen auttavan ”naisten vaivoihin”.
Pedro Hietanen
Pedro Heikki ”Hessu” Kalevi Hietanen (s. 5. toukokuuta 1949 Jaala ) on suomalainen muusikko, kapellimestari, tuottaja sekä televisio- ja radioesiintyjä.
Hietasen pääinstrumentteja ovat olleet piano ja harmonikka sekä sähköurut ja muut kosketinsoittimet.
Pedro-nimen hän on alun perin saanut Dave Lindholmilta, joka alkoi nimittää Hietasta muhkeiden meksikolaisviiksien takia Pedroksi.
Lapsuus
Musikaaliseen sukuun syntynyt Hietanen sai harmonikansoiton opetusta äidiltään jo kolmivuotiaana. Hietanen esiintyi ensimmäisen kerran yleisölle jo viisivuotiaana, jolloin hän esitti kaksi kappaletta soittaen haitaria ja laulaen. Myöhemmin koulussa hän jatkoi musiikkiharrastustaan. Hän pääsi välituntisin koulun musiikkiluokkaan väittäen, että hänen pitää harjoitella pianonsoittoa.
Ura
14-vuotiaasta lähtien Hietanen esiintyi muun muassa Matti Lavin yhtyeen mukana tanssikeikoilla ja ravintoloissa pääasiassa Kymenlaaksossa. Alaikäinen Hietanen tarvitsi luvan Kouvolan nimismieheltä ja koulunsa rehtorilta sekä vanhempiensa suostumuksen päästäkseen esiintymään ravintoloissa.
Hietasen ammattilaisura alkoi 1960-luvun puolivälissä, jolloin hän soitti kouvolalaisessa tanssiorkesterissa, ja hänet napattiin sieltä iskelmätähtien taustamuusikoksi. Niinpä 1960-luvulla Tampereella perustetussa orkesterissa Hietanen säesti sen aikaisia huippusolisteja kuten Irwin Goodmania, Paula Koivuniemeä, Eino Gröniä, Sammy Babitzinia, Kari Kuuvaa ja Kristina Hautalaa.
Sittemmin Hietanen muutti Helsinkiin ja siirtyi soittamaan pop-yhtyeisiin. Hän soitti Pepe & Paradisessa vuosina 1969–1974 ja Wigwamissa vuosina 1975–1979. Oman yhtyeensä Pedro's Heavy Gentlemen hän perusti vuonna 1980.
Yhteistyö M. A. Nummisen alkoi tilanteessa, jossa Hietanen oli tullut Euroopasta Wigwamin kiertueelta ja oli käytännössä rahaton. Hän näki Nummisen Love Recordsin toimistossa ja mainitsi tälle osaavansa soittaa myös haitaria. ”Ajattelin, ettei siitä seuraa sen enempää. Mutta ei mennyt kuin kuukausi, ja minulla oli eka keikka Nummisen kanssa. Siitä se lähti, eikä ole loppua näkynyt.” Hietanen on ollut mukana monissa M. A. Nummisen kokoonpanoissa, kuten Underground Rock Orchestrassa, Uusrahvaanomaisessa Jatsiorkesterissa sekä lapsille suunnatussa Gommi ja Pommi -duossa.
Kun Hietanen alkoi esiintyä M. A. Nummisen kanssa, hän alkoi käyttää taiteilijanimenään Pedroa. Tästä seurasi myöhemmin ongelmia esimerkiksi lentolippujen kanssa, koska ne oli varattu nimellä Pedro, joka ei siis ollut Hietasen virallinen nimi. Tämän vuoksi Hietanen otti Pedron ensimmäiseksi viralliseksi nimekseen.
Hietanen on tehnyt yhteistyötä myös lukuisten muiden artistien, muun muassa Pirkka-Pekka Peteliuksen, Tapio Liinojan, Remu Aaltosen, Veikko Lavin, Yrjänä Sauroksen, Topi Sorsakoski & Agentsien, Jukka Pojan, Laura Mikkola - Pedro Hietanen - Jukka Perko -trion, Ritva Oksasen, Matti Salmisen ja Ismo Alangon kanssa.
Hietanen on säveltänyt ja sovittanut musiikkia suomalaisiin elokuviin, kuten Aki Kaurismäen Rikos ja rangaistus, Jörn Donnerin Dirty Story, Kuulustelu, Isäni jalanjäljillä ja Tapio Piiraisen Glenn sekä Mika Kaurismäen Haarautuvan rakkauden talo. Hän on toiminut kapellimestarina television viihdeohjelmissa, kuten TV1:n Velipuolikuussa, Mutapainin ystävissä ja Hotelli Soinnussa.
Hietanen tunnetaan myös koomikon työstään yhdessä Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa televisio-ohjelmissa Hei hulinaa, Hui helinää ja Neurovisio sekä Yleisradion Yömyöhä-radiolähetyksissä. EMI on julkaissut kaikki 1980- ja 1990-lukujen Yömyöhät CD-levyillä otsikolla Serpien kylässä.
Hietanen työskenteli EMI Oy:n tuotantopäällikkönä vuosina 1984–1989 ja freelance-tuottajana eri levy-yhtiöille, sekä studiomuusikkona vuodesta 1970 lähtien. Tuotantotehtäviä hän on kommentoinut seuraavasti: “Kiinnosti katsoa musiikkibisnestä myös siltä toiselta puolelta. Mutta lopulta tuntui, että teen mieluummin muuta kuin istun täällä ja teen muille levyjä. Ja hyvä että lähdin, koska olen ehtinyt tehdä sen jälkeen vaikka mitä mielenkiintoista.”
Uran myöhäisvaihe
1980- ja 1990-luvuilla Hietanen esiintyi useissa televisio-ohjelmissa moninaisissa rooleissa. Lastenohjelmissakin Hietanen nähtiin Pommi-kissana M. A. Nummisen esittämän Gommi-jäniksen kanssa. Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa Hietanen esiintyi myös radiossa Yömyöhä -huumorilähetyksissä vielä 2000-luvun alkuvuosina. Viimeisin Yömyöhä lähetettiin 29. toukokuuta 2009.
Hietaselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2012. Hän ilmoitti kesällä 2022 sairastuneensa vakavasti. Hänen vaimonsa kuoli kaksi vuotta aiemmin.
Osittainen diskografia
Serpien kylässä -sarjan osia 7, 8 ja 0 ei saa yksittäisinä, vaan ne ovat mukana ainoastaan Serpien kylässä Box 2:lla, joka ilmestyi vuonna 2007. Samaan boxiin kuuluu myös osat 5 ja 6. Serpien kylässä Box 1 taas sisältää neljä ensimmäistä Serpien kylässä -julkaisua, sekä ekstralevyn Kovan päivän ilta haastattelu, joka sisältää Kalevi Pollarin tekemän radiohaastattelun.
Kakskerran Koetus
Kakskerran Koetus oli alun perin Kakskerran kuntaan 1920-luvulla perustettu pesäpalloseura. Seura oli sekä SVUL:n että Pesäpalloliiton jäsen. Toiminta hiipui jäsenistön siirryttyä suojeluskuntatoimintaan. Seura perustettiin uudestaan vuonna 2005 Turun Kakskertaan. Seura järjesti säännönmukaisesti Kakskerranjärven ympärijuoksun. Kakskerran Koetus päätettiin purkaa 6. lokakuuta 2022.
Eino Ihalainen
Eino Ilmari Ihalainen (27. lokakuuta 1923 Kuopio – 2012 ) oli suomalainen rakennusmestari ja kirjailija. Hän on käyttänyt myös nimimerkkiä Veteraani.
Ihalaisen vanhemmat olivat kirvesmies Jafet Ihalainen ja Rosa Maria Toivanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti kauppakoulun iltakoulun 1938. Rakennusmestariksi Ihalainen valmistui Kuopion teknillisestä oppilaitoksesta 1952.
Ihalainen työskenteli varastomiehenä, kirvesmiehenä ja myllärinä sekä rakennusmestariksi valmistuttuaan mestarina eri työmailla. Hän jäi eläkkeelle 1986 toimittuaan lähes 20 vuotta Uudenmaan tie- ja vesirakennuspiirin rakennusmestarina. Hän asui Hyvinkäällä vuodesta 1972.
Ihalainen esiintyi sotavuosien jälkeen iltamatilaisuuksissa kuplettilaulajana. Hän kirjoitti myös pakinoita lehtiin. Ensimmäisen kirjansa Ihalainen julkaisi vuonna 2002.
Keskisyksyn juhla
pienoiskuva|Keskisyksyn juhlan viettoa [[Chinatown (San Francisco)|San Franciscon Chinatownissa.]] Keskisyksyn juhla tai kuujuhla on perinteinen ja suosittu kiinalainen juhla, jota vietetään kiinalaisen kalenterin kahdeksannen kuun 15. päivänä täysikuun aikaan. Länsimaisessa kalenterissa ajankohta sijoittuu yleensä syyskuun loppuun tai lokakuun alkuun.
thumb|upright|Houyi katselee voimattomana vaimonsa Chang Erin leijailevan Kuuhun. Juhlan tausta on vanhassa kiinalaisessa Kuun palvonnassa. Kiinalaiset uskovat täysikuun edustavan hyvää satoa ja menestymistä elämässä. Juhlaan liittyy kuuluisa kiinalainen taru, jossa sankarillinen Houyi teki Maasta elinkelpoisen ampumalla taivaalta alas yhdeksän polttavaa Aurinkoa. Sen jälkeen hänen vaimonsa Chang Er söi vahingossa kuolemattomuuspillerin, joka sai hänet muuttumaan niin kevyeksi, että hän leijaili Kuuhun. Nyt Houyi ja Chang Er tapaavat toisensa vain kerran vuodessa, kahdeksannen kuukauden 15. päivänä, kun Kuu on kaikkein suurimmillaan ja kirkkaimmillaan.
Keskisyksyn juhlasta tuli virallinen juhla Tang-dynastian (618–907) aikana. Sitä vietetään edelleen joka puolella Kiinaa ja ulkokiinalaisten yhteisöissä, kuten myös Vietnamissa, Malesiassa, Singaporessa ja Filippiineillä, missä sitä saatetaan kutsua lyhtyjuhlaksi.
Juhlapäivää vietetään perinteisin menoin koko perheen kesken. Osallistujat laulavat ja tanssivat, syövät kuukakkuja, valmistavat paperilyhtyjä, kirjoittelevat runoja ja toivottelevat toisilleen onnea.
Venus and Mars
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Paul McCartney, ellei toisin mainita
Vuoden 1993 uusintapainoksen bonuskappaleet
Deggendorf
Deggendorf on kaupunki Baijerin osavaltiossa, kaakkoisessa Saksassa. Se kuuluu Ala-Baijerin hallintopiiriin ja Deggendorfin piirikuntaan. Kaupunki on Deggendorfin piirikunnan keskuskaupunki. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa oli 33 750 asukasta. Tonava virtaa Deggendorfin kautta. pienoiskuva|vasen|Deggendorfin sijainti Deggendorfin piirikunnassa.
Historia
Varhaisin maininta Deggendorfista on peräisin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kuninkaan Henrik II:n vuoden 1002 kirjeestä Regensburgin Niedermünsterin luostarille. Deggendorf sai kaupunginoikeudet 1300-luvun alkupuoliskolla. Se oli tuolloin alueensa huomattavia kaupankäynnin solmukohtia.
pienoiskuva|Comenius-Gymnasium Deggendorfissa. Deggendorf koki kolmikymmenvuotisessa sodassa väestöllisen katastrofin. Sodan aikana, vuosina 1633–1634, kaksi kolmaosaa kaupungin asukkaista kuoli ruttoon. Espanjan ja Itävallan perimyssotien aikana osia kaupungista poltettiin ja tuhottiin maan tasalle. Deggendorfin keskiaikainen kaupunginkuva katosi 1800-luvulla kaupunginporttien ja -muurien hävityksen yhteydessä.
Elina Hietamäki
Elina Hietamäki (o.s. Pienimäki, s. 20. heinäkuuta 1976 Oulu) on suomalainen maastohiihtäjä. Hietamäki edusti Seinäjoen Hiihtoseuraa ja Tampereen Pyrintöä ja häntä valmensi hänen aviomiehensä ja entinen maajoukkuehiihtäjä Karri Hietamäki. Heillä on viisi lasta.
Elina Hietamäen menestys alkoi jo Hopeasompa-hiihdoissa. Nuorten SM-kisoissa hän on saanut kaksi kultamitalia, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Nuorten sarjan ura huipentui viestin MM-pronssiin. Naisten sarjassa Hietamäellä on yksi henkilökohtainen SM-hopea, kolme SM-pronssia, yksi SM-viestihopea ja -pronssi sekä yksi sprinttiviestin pronssi.
Maailmancupissa parhaat menestyksensä Hietamäki saavutti sprinttihiihdossa. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui kaksi kertaa palkintokorokkeelle ja sijoittui kauden päätteeksi sprintticupissa viidenneksi.
Lahden MM-kilpailuissa 2001 Hietamäki sijoittui sprintissä kahdeksanneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä parhaana suomalaisena 14:nneksi karsiuduttuaan puolivälierissä ja takaa-ajokilpailussa 40:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 19:nneksi karsiuduttuaan alkuerässä ja takaa-ajossa 23:nneksi. Torinon olympialaisissa 2006 Hietamäki oli takaa-ajossa 33:s ja vapaan hiihtotavan sprintissä 42:s.
Hietamäki lopetti hiihtouransa kauden 2005–2006 jälkeen. Hän osallistui 69 maailmancupin kilpailuun.
Albert II (Belgia)
Albert II, koko nimeltään Albert Félix Humbert Théodore Christian Eugène Marie Wettin, ( s. 6. kesäkuuta 1934 Laeken) on Belgian entinen kuningas, joka toimi Belgian valtionpäämiehenä 1993–2013. Vuonna 2013 Albert II luopui kruunusta poikansa kruununprinssi Philippen hyväksi.
Vaikea lapsuus
Albert II on Saksi-Coburg-Gothan sukua, kuningas Leopold III:n (1901–1983) ja Ruotsin prinsessa Astridin (1905–1935) nuorempi poika, joka sai syntyessään arvonimen Liègen prinssi. Hän on myös Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan Elisabet II:n kaukainen serkku.
Prinssi Albertin lapsuutta ja nuoruutta varjosti hänen äitinsä kuningatar Astridin kuolema auto-onnettomuudessa Küssnachtissä, Sveitsissä 29. elokuuta 1935 sekä toinen maailmansota.
Hän eli Ranskassa ja Espanjassa, mutta ennen muuta suuren osan ajasta Brysselissä. Nuori prinssi vietti kymmenettä syntymäpäiväänsä 4. kesäkuuta 1944, ja kaksi päivää myöhemmin alkoi liittoutuneiden maihinnousu Normandiaan. Tämän jälkeen saksalaiset internoivat kuninkaallisen perheen Hirschsteiniin Saksassa ja sittemmin Strobliin Itävallassa, josta amerikkalaiset joukot vapauttivat perheen 7. kesäkuuta 1945. Tämä vapautus ei suinkaan merkinnyt nuorelle ruhtinaalle ja koko perheelle paluuta Belgiaan. Kuninkaallisen perheen pakotti ns. ”kuninkaallinen ongelma” maanpakoon Sveitsiin, josta perhe palasi takaisin Belgiaan heinäkuussa 1950. Albertin veljestä Baudouinistä, Brabantin herttuasta, tuli 11. elokuuta 1950 kuninkaallinen prinssi, ja sittemmin 17. heinäkuuta 1952 kuningas poikien isän Leopold III:n luovuttua kruunusta.
Perheen ollessa maanpaossa nuori prinssi Albert kävi sveitsiläistä yksityiskoulua Institut Le Roseytä.
Kuninkaan veli
Liègen prinssinä ollessaan hän oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen hän oli vuosina 1958–1964.
Prinssi Albert toimi myös Belgian Punaisen ristin puheenjohtajana vuosina 1958–1993 sekä hallintoneuvoston puheenjohtajana maan säästökassassa ja eläkelaitoksessa vuosina 1954–1992.
Albert II, kuudes belgialaisten kuningas
Veljensä Baudouin I:n kuoleman jälkeen Albert II vannoi valansa kuudentena belgialaisten kuninkaana 9. elokuuta 1993. Päinvastoin kuin edeltäjänsä, Albert II hallitsee nykyisin liittovaltiota. Kyseisen perustuslain muutoksen hän allekirjoitti 17. helmikuuta 1994. Hallitsijana Albert II pitää tärkeimpänä tehtävänään rohkaista ja tukea liittovaltion, sen kolmen alueen ja kolmen kieliyhteisön eri osien yhteistyötä. Hallitsija osaa esimerkillisesti kutakin kolmen kieliyhteisön käyttämää kieltä.
Kuningas on ilmoittanut olevansa monikulttuurisen yhteiskunnan innokas kannattaja, ja puheissaan hän on jyrkästi tuominnut rasistiset ja ksenofobiset mielenilmaisut ja antanut henkilökohtaisen tukensa järjestölle, joka taistelee rasismia vastaan ja on ihmisten yhtäläisten oikeuksien puolestapuhuja. Valtaan astumisensa jälkeen Albert II ei ole suonut vastaanottoa äärioikeistolaisten liikkeiden edustajille, eikä heitä kutsuta mihinkään virallisiin tilaisuuksiin.
Kuten edesmennyt veljensä, kuningas Albert II on myös vannoutunut Euroopan yhtenäisyyden kannattaja. Hän on asettunut tukemaan sitä voimakkaasti, mistä on näyttönä myös kuninkaan tuki Belgian frangin muuttamiseksi euroksi sekä Euroopan tulevan yhteisen armeijan luomiseksi.
Vuonna 2013 Albert II ilmoitti luopuvansa kruunusta Belgian kansallispäivänä 21. heinäkuuta. Hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa kruununprinssi Philippe. Kruunusta luopumisesta huolimatta Albert käyttää edelleen arvonimeä kuningas.
Avioliitto ja perhe
Liègen prinssi Albert avioitui Brysselissä 2. kesäkuuta 1959 Paola Margherita Maria Antonia Consiglia Ruffo di Calabrian (s. 1937) kanssa. Paola on ruhtinas Fulco Ruffo di Calabrian, Guardia Lombarda herttuan ja tämän vaimon Luisa Gazellin tytär.
Kuninkaalla on avioliitosta kolme lasta ja yksi avioton lapsi, sekä useita lapsenlapsia:
Prinssivuosinaan Albertilla oli myös avioliiton ulkopuolinen suhde. Belgian hovioikeus määräsi syksyllä 2018 Albert II:lle tehtäväksi DNA-testin, jossa selvitetään onko hän tämän naisen isä. Tammikuussa 2020 DNA-testi vahvisti että Albert II on isä, ja myös hänen lakimiehensä vahvisti isyyden. Lokakuussa 2020 oikeus totesi, että tyttärellä ja tämän jälkeläisillä on oikeus prinsessan ja prinssin arvonimiin.
T.I.
Clifford Joseph Harris, Jr. (s. 25. syyskuuta 1980 Atlanta, Georgia) joka tunnetaan paremmin nimillä T.I. tai T.I.P. on yhdysvaltalainen rap-artisti. T.I. on myös tunnettu lauluntekijänä, näyttelijänä, levytuottajana sekä Grand Hustle Recordsin rinnakkaistoimitusjohtajana. T.I. levyjä on myyty maailmanlaajuisesti yli 10 miljoonaa kappaletta.
40 v. ja neitsyt
40 v. ja neitsyt on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Judd Apatow.
T.I.
Tausta
T.I. syntyi Georgiassa Atlantan lähiössä Bankheadissa. Hänen vanhempansa olivat Violetta Morgan ja Clifford Harris Sr. Hänen isänsä sairasti Alzheimerin tautia. T.I.'n alkuperäinen lavanimi T.I.P. juontaa juurensa artistin lapsuuden lempinimestä "Tip", jonka hän sai isoisältään. Hän aloitti räppäämisen 9-vuotiaana ja päätti ryhtyä räppäriksi 11-vuotiaana. Ensimmäisen levysopimuksensa hän allekirjoitti 21-vuotiaana.
40 v. ja neitsyt
Juoni
Andy Stitzer on 40-vuotias, joka on mielestään tyytyväinen tähänastiseen elämäänsä. Hänellä on hyvä työpaikka kodinkoneliikkeessä ja hänellä on suuri kokoelma sarjakuvia ja toimintafiguureja. Mutta jokin Andyn elämässä vaivaa hänen ystäviään, Andy on edelleen neitsyt. Andy ei pidä sitä kummoisena asiana, mutta ystävät kylläkin. He päättävät auttaa Andyä tässä asiassa mutta mikään ei näytä onnistuvan. Mutta silloin Andy tapaa Trishin ja ystävät innostuvat Andyn uudesta mahdollisuudesta, kunnes kuulevat parin erikoisjärjestelystä.
T.I.
Tausta
T.I.'n puhetavan takia monet fanit luulivat artistin lempinimen olevan "Chip" joten hän rupesi tavaamaan lempinimensä T.I.P. Ollessaan levysopimuksessa Arista Recordsin tytäryhtiön LaFace Recordsin alaisena 2001, artisti lyhensi lavanimensä T.I.P.'stä T.I.'ksi kunnioittaakseen levy-yhtiö toveri Q-Tippia.
Artistin muita lempinimiä ovat "Rubberband Man" ja itsekeksitty "King of the South" (mikä on aiheuttanut riitaa muiden eteläisten räppärien kuten Lil' Flipin ja Ludacrisin kanssa). T.I. kirjoitti noin 30% Bow Wow'in kolmannen albumin Unleashedin lauluista kuten myös 3 säkeistön ja kertosäkeen singlestä "Let's Get Down". Hän on kirjoittanut tekstejä myös muille artisteille, kuten P. Diddylle ja Trinalle.
I'm Serious
T.I.'n debyyttialbumi I'm Serious julkaistiin 9. lokakuuta, 2001 Arista Recordsin kautta, joka julkaisi myös T.I.'n samannimisen singlen, jossa esiintyi myös reggae-artisti Beenie Man. T.I. teki debyyttialbumillaan yhteistyötä Pharrell Williamsin, Jazze Pha'n ja YoungBloodZin kanssa. Levyn tuotanto oli The Neptunesin, DJ Toompin ja The Grand Hustle -tiimin käsialaa. Levy ei myynyt hyvin ja T.I.'n levytyssopimus purettiin. Levy myi 268 000 kopiota.
T.I. julkaisi ensimmäisen singlensä "I'm Serious" Beenie Manin kanssa. Single ei menestynyt kovinkaan hyvin listoilla. Levy-yhtiö ei halunnut julkaista enää singlejä eikä videota, joten T.I. loi videon kappaleelle "Dope Boyz".
Artisti julkaisi useita mixtapeja DJ Draman kanssa.
Trap Muzik
300px|thumb|T.I. Summer Jam konsertissa [[Pittsburghissa, vuonna 2006.]]
T.I. julkaisi Trap Muzikin kesällä 2003. Se myi 193 000 kopiota ensimmäisellä viikollaan. Trap Muzik oli edeltäjään menestyneempi ja sisälsi singlet "24's", "Be Easy", "Rubberband Man" ja "Let's Get Away". Vierailevia artisteja olivat 8Ball & MJG, Jazze Pha, Bun B, ja Macboney. Levyn tuottajina olivat mm. Jazze Pha, Kanye West, David Banner ja DJ Toomp. Albumin menestyksestä seurasi erimielisyyksiä. T.I.'n ollessa kiertueella, artistia syytettiin väkivaltaisesta käytöksestä ehdonalaisessa huumerikoksesta vuonna 2003 ja hän ilmiantoi itsensä. T.I. tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankilaan. Trap Muzik oli julkaistu Grand Hustle Recordsin kautta ja myi yli miljoona kopiota Yhdysvalloissa, eli platinaa.
Levyn ensimmäinen single "24's" ylsi Yhdysvaltojen listoille sijalle 74, R&B -listan sijalle 27 ja rap-listan sijalle 15.
"Be Easy" julkaistiin toisena singlenä. Se ei menestynyt yhtä hyvin kuin edellinen single, mutta oli sijalla 55 Yhdysvaltojen R&B listoilla.
"Rubberband Man" julkaistiin kolmantena singlenä. Se ylsi Yhdysvaltojen listalla sijalle 30, R&B -listalla sijalle 15 ja rap-listalla sijalla 11.
Trap Muzikin viimeinen single oli "Let's Get Away". Se nousi sijalle 35 Yhdysvaltojen listalla, R&B -listan sijalle 17 ja rap-listan sijalle 10. T.I. voitti "The Best Street Anthem" -palkinnon "Rubberband Manista" vuoden 2004 Vibe Awardseista.
Urban Legend
T.I. julkaisi kolmannen albuminsa "Urban Legend" vuoden 2004 lopussa. "Urban Legend":in single "Bring Em Out" oli menestys. Se nousi sijalle 9 Top 100 Bilboardissa. Albumilla vierailivat tuottajat Ruff Ryders&Swizz Beatz Albumilla vierailivat Trick Daddy, Nelly, Lil Jon, B.G., Mannie Fresh Big Tymersista, Daz Dillinger, Lil Wayne, Pharrell The Neptunes'sta, P$C ja Lil' Kim. Albumi sai platinaa myymällä 1.3 miljoonaa kopiota. "Chopped and Screwed" versio julkaistiin myös.
Vuoden 2005 alussa T.I. nautti menestyksestä Lil Waynen rinnalla Destiny's Childin singlellä "Soldier", josta tuli iso hitti.
T.I. julkaisi toisen singlensä "U Don't Know Me". Single oli Yhdysvaltojen Hip-Hop,R&B ja Pop 100 -listoilla. Liikkui huhuja, että kappale oli osoitettu entiselle vastustajalle Ludacrisille, sen perustella, että Ludacrisillä oli kappale "Get Back", jossa sanottiin:"Get back, get back, you don't know me like that", joka oli julkaistu samaan aikaan kuin "U Don't Know Me".
Artistin kolmas single "ASAP" oli sijalla 75 Yhdysvaltojen listalla, #18 Yhdysvaltojen R&B listalla, #14 Hip-Hop listalla ja #35 Ison-Britannian singlelistalla. T.I. teki videon "ASAPille ja Motivationille.Motivation nousi vain Yhdysvaltojen R&B listalle.
T.I. julkaisi myös kappalen "Get Loose", jossa vieraili Nelly ja tuottajana Jazze Pha. Video oli suunnitteilla, mutta sitä ei tehty. kappale oli #70 Yhdysvaltojen R&B listoilla.
Vuonna 2006 T.I. sai kaksi Grammy-ehdokkuutta: "Best Song Collaboration" ("Soldier" w/ Destiny's Child & Lil Wayne) ja "Best Rap Solo Performance" "U Don't Know Me"sta 48. Grammy Awardseissa.
King
T.I'n neljäs levy "King" debytoi sijalla #1 Billboard 200 -listalla vuoden 2006 ensimmäisella puoliskolla, myyden 522 000 kopiota ensimmäisellä viikolla. Siitä tuli Atlantic Recordsin parhaiten myyvä levy 15 vuoteen. T.i. julkaisi promosinglensä "Front Back" ja "Ride With Me" ennen albumin julkaisupäivää. Singlet saivat vähän huomiota, mutta se helpotti albumin ja T.I.'n debyyttielokuvan ATL'n promotointia. Albumi sisälsi myös singlet "What You Know" "Why You Wanna" "Live In The Sky" ja "Top Back". KING on saanut paljon palkintoja ja ehdokkuuksia mm. Grammy-ehdokkuuden("Best Rap Album").T.I. vieraili mm. seuraavien artistien levyillä: UGK, Young Jeezy, BG, Young Buck, P$C, Pharrell, Common, Jamie Foxx, Young Dro & Governor.
Keväällä 2006 T.I. julkaisi singlen "What You Know". kappaleä on käytetty myös ATL-elokuvan promotiossa, jossa T.I. näyttelee. Elokuva sai viisi tähteä Pitchfork Medialta. kappale oli kolmantena Billboard Hot 100. Se on ollut lisäksi Hot R&B/Hip hop Singles & Tracks ja Hip hop listojen kärjessä. kappale hyödyntää näytettä Roberta Flacksin versiosta The Impressionsin "Gone Away" -kappalestä ja Hey Joe.