cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gornergrat
Gornergrat on myös Gornergratbahn-rautatien pääteasema, jonne johtaa 9,3 kilometrin pituinen hammasrata Zermattista.
Iheb Mbarki
Iheb Mbarki (, s. 14. helmikuuta 1992) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Mbarki edustaa Tunisian pääsarjassa Espérancea.
M/S Liberty of the Seas
Käyttöhistoria
Alus lähti telakalta 19. huhtikuuta kohti Southamptonia, mistä se jatkoi matkaansa New Yorkiin ja Miamiin. Alus aloitti 19. toukokuuta ensimmäisen risteilynsä Miamin Fort Lauderdalesta.
Laivan tarjonta
Palveluja ja ajanvietettä löytyy joka makuun: koko laivan mittainen Royal Promenade myymälöineen, kahviloineen ja ravintoloineen, sisäluistelurata, golfsimulaattori, kiipeilyseinä ulkoilmassa, Flowrider sekä suuri kylpylä-, sauna- ja kuntoilukeskus. H2O-zonen ulkoilmavesipuisto sekä lukuisia allasalueita.
Specsavers
Specsavers on maailman suurin yksityinen optisen alan yhtymä ja kolmanneksi suurin optikkoketju. Ketjulla on liikkeitä Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Alankomaissa, Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Suomessa, Espanjassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Specsavers on tunnettu edullisista silmälaseistaan ja ”Valitse 2 maksa 1” -konseptistaan.
Historia
Mary ja Doug Perkins perustivat Specsaversin vuonna 1984. Optikkopariskunnan ensimmäinen liike sijaitsi heidän asuntonsa yhteydessä. Perkinsien ajatus oli alusta alkaen tarjota näönhuoltoa edullisesti. Tämän he mahdollistivat suurilla tuotantomäärillä. Lisäksi ideana oli olla yhtä luotettava kuin pienet paikalliset optikkoliikkeet ja tarjota asiakkaille kattava valikoima tyylikkäitä silmälaseja.
Specsavers avasi ensimmäiset liikkeensä Hollannissa vuonna 1997, Ruotsissa vuonna 2004, Tanskassa ja Norjassa vuonna 2005, Espanjassa vuonna 2006 sekä Australiassa ja Suomessa vuonna 2007.
Suomessa
Specsaversilla oli vuonna 2015 13 prosentin markkinaosuus, ja täten se on Suomen kolmanneksi suurin optikkoketju. Suurin markkinaosuus on Instrumentariumilla (36 %) ja toiseksi suurin Silmäasemalla (24 %).
Iheb Mbarki
Ura
Mbarki aloitti ammattilaisuransa CA Bizertinissa kaudella 2009–2010. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi neljän vuoden sopimuksella ranskalaiseen Évianiin. Mbarki pelasi kuitenkin vain yhden kauden, jonka aikana hän pelasi 18 sarjaottelua Ranskan pääsarjassa.
James Thompson (soutaja)
James Thompson (s. 18. marraskuuta 1986 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen soutaja ja olympiavoittaja. 180 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Thompson edustaa St. Andrews Coll -seuraa.
Iheb Mbarki
Ura
3. heinäkuuta 2013 Mbarki siirtyi Espéranceen.
James Thompson (soutaja)
Ura
Thompson voitti olympiakultaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoossa kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Thompsonin kanssa joukkueessa soutivat John Smith, Matthew Brittain ja Lawrence Ndlovu. MM-kilpailuista Thompson on saavuttanut kultaa kevyestä pariairokaksikosta Smithin kanssa vuodelta 2014. Thompson on osallistunut kuusiin MM-kilpailuihin.
Iheb Mbarki
Maajoukkueura
Mbarki pelasi ensimmäisen maaottelunsa 15. elokuuta 2012 ystävyysottelussa Irania vastaan.
Specsavers
Suomessa
Suomen Specsaversin maajohtajina ovat toimineet mm. Pekka Happonen, Peter Jakobsen ja Riku Kuusisto. Nykyään maajohtajana on Erkki Tala.
Kaikissa Specsaversin liikkeissä on optikkopalvelu ja yli puolessa myös silmälääkäripalvelu.
Maailmalla
Specsaversilla on yhteensä 1 648 liikettä kymmenessä eri maassa, ja sen liikevaihto on 2 miljardia euroa. Specsavers työllistää yli 30 000 ihmistä. Specsavers myy vuosittain 12 miljoonat silmälasit.
Liikeidea
Specsaversin ajatuksena on tuottaa näönhuoltoa edullisesti. Edulliset hinnat on mahdollistettu suurella tuotantokoolla ja tilausmäärillä. Suomessa silmälasien keskihinta on pudonnut 12 prosentilla Specsaversin tulon jälkeen. ”Valitse 2 maksa 1” -konsepti on käytössä kaikissa Specsaversin liikkeissä. TNS Gallupin vuonna 2009 teettämän tutkimuksen mukaan kaksi kolmasosaa kokeekin silmälasit nykyään entistä enemmän asusteeksi. Specsaversin kehysmerkkejä ovat Tommy Hilfiger, Osiris, Red or Dead, Ben Sherman, Austin Reed, Missoni, Quiksilver, Jasper Conran, Bench, Jaguar ja FCUK.
Ohjelmointiparadigma
Ohjelmointiparadigma on ohjelmointikielen taustalla oleva perustavanlaatuinen tapa ajatella ja mallintaa ohjelmointitehtävän ratkaisu. Paradigma on tyyli tai tapa toteuttaa tietokoneohjelma. Paradigmat eivät ole toisiaan pois sulkevia: yksittäinen ohjelma voi käyttää useita paradigmoja.
Ohjelmointiparadigmat eroavat toisistaan siinä, millaisista eri osista ohjelma rakentuu (esim. olioista, funktioista, muuttujista jne.) ja miten kontrollin ja laskennan eteneminen esitetään. Jotkin ohjelmointikielet voivat tehdä tietyillä paradigmoilla ohjelmoinnista helppoa mutta ei toisilla. Kieli voi tukea useitakin paradigmoja, jolloin sen sanotaan olevan moniparadigmainen.
Paradigmat
thumb|250px|left|Yleiskatsaus useisiin ohjelmointiparadigmoihin Peter Van Royn mukaan.
Tärkeimpiä ohjelmointiparadigmoja ovat:
Paradigmat voidaan hahmottaa myös lajikkeina:
Muita paradigmoja:
Gunnar Stenfors
140px|pienoiskuva|Gunnar Stenfors Gunnar Stenfors (28. helmikuuta 1903 Turku – 6. kesäkuuta 1955 Kolari ) oli suomalainen alppihiihtäjä, joka osallistui muun muassa Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1939.
Helsingissä asunut Stenfors omisti hiihtomajan Kolarin Äkäslompolossa. Hän oli yksi Lapin hiihtomatkailun pioneereita, joka teki tunnetuksi erityisesti Yllästunturia. Vuonna 1949 Stenforsista tuli Suomen Ladun ikäsusi numero 2 ja 1953 Kolarin kunta myönsi hänelle Ylläksen Sivakkaritarikunnan Suurmestarin arvonimen.
Stenfors katosi kesäkuussa 1955 ollessaan melomassa Äkäsjoella. Hänen ruumiinsa löydettiin parin päivän kuluttua paikallisen maanviljelijän näkemän unen perusteella joen rannalla sijainneesta pienestä lammikosta. Ruumiinavauksessa Stenforsin todettiin kuolleen sydänkohtaukseen.
Kansainvälisen jalkapalloliiton vuoden valmentaja
Kansainvälisen jalkapalloliiton vuoden valmentaja on Fifan myöntämä palkinto vuoden parhaalle miesten ja naisten päävalmentajalle.
Palkinto perustettiin vuonna 2010, ja se jaetaan vuotuisessa Kansainvälisen jalkapalloliiton kultainen pallo -gaalassa. Ennen gaalaa Fifan ja France Football -lehden muodostama asiantuntijaryhmä kokoaa miesten ja naisten valmentajista kymmenen henkilön ehdokasluettelot, joilta maajoukkueiden valmentajat ja kapteenit sekä toimittajat ympäri maailmaa valitsevat voittajat.
Villin Pohjolan salattu laakso
Villin Pohjolan salattu laakso on Aarne Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1963. Tommi Rinteen tuottama elokuva on viimeinen osa kolmiosaisesta sarjasta, jonka edeltäviä osia ovat Villi Pohjola (1955) ja Villin Pohjolan kulta (1963). Suunnitteilla oli vielä neljäskin osa, työnimeltään Korven kostajat, mutta sitä ei koskaan tehty. Villin Pohjolan salattua laaksoa kuvattiin Kuusamossa kesä–heinäkuussa ja studiossa syyskuussa 1963.
Moroni
Moroni on Komorien pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Arvion mukaan vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 48 543. Kaupunki sijaitsee Grande Comore -saaren länsirannalla. Sitä palvelee kaupungin pohjoispuolella sijaitseva Moroni Hahayan kansainvälinen lentokenttä (IATA-koodi: HAH).
Historiaa
Arabit perustivat Moronin luultavasti 10. vuosisadalla. Kaupunki oli Bambaon sulttaanikunnan pääkaupunkina. Kauppaa käytiin Sansibarin kanssa. Suuri Badjanami-moskeija valmistui vuonna 1427. Ranskan valta alkoi alueella 1840-luvulla. Moronista tuli pääkaupunki vuonna 1958.
Talous
Moronin sataman kautta kulkee Komorien ulkomaankauppa. Satamasta viedään ulkomaille vaniljaa, kaakaota ja kahvia. Siellä on myös polttoaineiden varastotiloja.
Kaupungin matkailuelinkeino on kehittynyt huonosti.
London Eye
thumb|London Eye [[Thamesilta nähtynä.]]
London Eye on Thamesjoen rannalla Lontoossa sijaitseva maailmanpyörä, joka avattiin vuonna 1999. Sen virallisia nimiä ovat sponsorisopimusten myötä olleet vuosien varrella British Airways London Eye, Merlin Entertainments London Eye, vuodet 2011 - 2014 EDF Energy London Eye ja vuosina 2015 - 2019 Coca-Cola London Eye. Vuoden 2020 helmikuusta alkaen London Eyen sponsorina aloitti matkailualan yritys Lastminute.com. London Eye tunnetaan vuosituhannenvaihteeseen ajoittuneiden avajaistensa vuoksi myös nimellä Millennium Wheel.
London Eye sijaitsee Thamesin etelärannalla, parisataa metriä Westminsterin sillasta pohjoiseen. London Eye on yksi Lontoon tunnetuimmista nähtävyyksistä ja Lontoon eniten vierailtu maksullinen turistikohde, sen kyydissä vierailee vuosittain 3,5 miljoonaa ihmistä.
Padma Bhushan
thumb|Padma Bhushan -palkinto.
London Eye
London Eye oli maailman korkein maailmanpyörä, kunnes Nanchangin tähti valmistui vuonna 2006 Nanchangiin, Kiinaan. Nykyään London Eye on maailman neljänneksi korkein Nanchangin tähden (160 m), Singapore Flyerin (165 m) ja Las Vegasin High Rollerin (167,6 m) jälkeen.
Padma Bhushan
Padma Bhushan on kolmanneksi korkein Intian valtion myöntämä siviilipalkinto. Se on arvojärjestyksessä Bharat Ratnan ja Padma Vibhushanin jälkeen, mutta ennen Padma Shritä. Palkintoja on jaettu vuodesta 1954.
Karl von Hasenauer
thumb|Karl von Hasenauer Karl von Hasenauer (20. heinäkuuta 1833 Wien – 4. tammikuuta 1894 Wien) oli merkittävimpiä itävaltalaisia historismin arkkitehtejä Wienissä, erityisesti Ringstraßen alueella. Von Hasenauer oli August Sicard von Sicardsburgin ja Eduard van der Nüllin oppilaita. Hänelle myönnettiin vapaaherran (Freiherr) arvo vuonna 1873.
Hasenauer oli Wienin vuoden 1873 maailmannäyttelyn pääarkkitehti. Yhdessä saksalaisen Gottfried Semperin kanssa Hasenauer suunnitteli Wienin taidehistoriallisen ja luonnonhistoriallisen museon (1871–1891), Burgtheaterin (1874–1888) ja keisarillisen Hofburgin palatsin uuden osan (1881–1894). Hasenauer suunnitteli Wieniin myös Palais Lützowin (1870) ja Hermesvillan (1882–1886).
HC 07 Detva
HC 07 Detva on slovakialainen jääkiekkoseura, joka pelaa Slovakian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Uudenkaarlepyyn rata
Uudenkaarlepyyn rata oli Suomen rataverkkoon kuulunut sivurata, joka haarautui Pohjanmaan radalta Kovjoen rautatieasemalla Kokkolan eteläpuolella ja päättyi Uuteenkaarlepyyhyn. Kahdeksan kilometrin mittainen rataosuus rakennettiin vuosina 1948–1949 korvaamaan vuonna 1916 purettua kapearaiteista Uudenkaarlepyyn rautatietä.
Henkilöliikenne välillä Kovjoki–Uusikaarlepyy lakkautettiin 1956 ja tavaraliikenne 1982, jonka jälkeen seurasi radan purkaminen syksyllä 1983.
Vanhalle ratapenkereelle on rakennettu noin kahden kilometrin mittainen Kovjoen museorautatien rataosuus, joka alkaa Kovjoen asemalta ja päättyy valtatien 8 alikulun länsipuolelle. Museorautatiellä liikennöidään höyryjunilla muutamia kertoja kesässä.
Sollefteån kunta
Sollefteån kunta on Västernorrlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Ångermanlandiin. Kunnan keskustaajama on Sollefteå.
Kunnan maapinta-ala on 5 396,48 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 18 814 henkeä (31.12.2021).
Sollefteån taajama on kauppa- ja teollisuuskeskus sekä liikenteen solmukohta. Kunnan nähtävyyksiä ovat Junselen eläinpuisto ja Halstabackenin talviurheilukeskus.
Vuonna 2007 kunnassa oli 77,32 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 1,4 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Nykyisen kunnan alue koostuu 14 entisestä pitäjästä, jotka vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan korvattiin maalaiskunnilla. Vuonna 1902 osa Sollefteån maalaiskunnasta erotettiin Sollefteån kauppalaksi, ja samalla vuonna 1885 perustettu Sollefteån taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin. Kauppala muutettiin Sollefteån kaupungiksi vuonna 1917. Vuonna 1945 loppuosa maalaiskunnasta liitettiin kaupunkiin.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa alueelle muodostettiin seitsemän "suurkuntaa": Lisäksi Multrån maalaiskunta liitettiin Sollefteån kaupunkiin. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa muodostettiin Sollefteån kunta yhdistämällä kaupunki sekä Helgumin, Långselen, Junselen, Reselen ja Ådals-Lidenin maalaiskunnat. Nykyiset rajansa kunta sai vuonna 1974, jolloin Boteån ja Ramselen kunnat liitettiin vielä siihen (paitsi Styrnäsin alue, joka liittyi Kramforsin kuntaan).
Vaakuna
Nykyinen vaakuna on entisen Sollefteån kaupungin vaakuna. Myös maalaiskunnilla oli omia vaakunoita.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 243 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,2 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,2 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 255 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 164 518 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 54 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 62,8 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 7 529 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Sollefteån kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Sollefteån kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Gestrin
Gestrin ja Gästrin ovat sukunimen eri kirjoitusmuotoja. Nimi on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Hunajayhtymä
Tuotteet
Hunajayhtymä on Suomen suurin kotimaisen hunajan pakkaaja. Hunaja ostetaan sopimustuottajilta, pakataan ja myydään edelleen keskusliikkeille. Heiltä ostetaan myös vahaa, josta valmistetaan vahavalssaamossa uusia pohjukkeita. Mehiläishoitotarvikkeita myydään varastomyymälässä ja verkkokaupassa. Lisäksi heinä-elokuussa myydään talviruokintasokeria. Hunajayhtymä toimittaa elintarviketeollisuuteen myös ulkomaista hunajaa.
Feast on Scraps
Feast on Scraps on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten DVD/CD-julkaisu vuodelta 2002. DVD sisältää Morissetten Rotterdamissa Alankomaissa kuvatun konsertin. CD koostuu Morissetten edelliseltä albumilta Under Rug Swept pois jääneistä kappaleista.
Memphis Mansion
Memphis Mansion (aikaisemmin Graceland Randers) on vuonna 2011 Tanskaan valmistunut kopio Elviksen Tennesseen Memphisissä sijaitsevasta Graceland-kartanosta. Randersin Gracelandissa on kauppa, ravintola ja museo. Hankkeen puuhamies on tanskalainen Henrik Knudsen. Kartanon hinnaksi tuli noin 2,5 miljoonaa euroa, ja sinne odotetaan vuosittain 125 000 vierasta. Graceland Randersin avasi Suzi Quatro.
Margit Mattsson
thumb|upright|Margit Mattsson Miss Suomi 1947, 1.Perintöprinsessa/Valtakunnan Ihannetyttö. Valtakunnan elokuvatyttö 1947 Margit Mattsson (myöh. Valkama, 17. marraskuuta 1930 Suoniemi – 21. maaliskuuta 2019 Urjala) oli suomalainen missifinalisti.
Hän oli kolmilapsisen perheen keskimmäinen lapsi. Hän oli vasta 16-vuotias osallistuessaan virallisiin ja valtakunnallisiin kauneuskilpailuihin.
Hän saavutti Maakunnan kaunotar, Miss Pirkka-Häme virallisen arvonimen, huhtikuussa 1947 Tampereella.
Ohjelma Oy kutsui hänet Helsingissä toukokuussa 1947 järjestettävään Kevään Kuningatar -kauneuskilpailuun, mutta siitä hän kieltäytyi.
Ohjelma Oy kutsui hänet vielä syyskuussa järjestettäviin Valtakunnan kaunotar, Miss Suomi 1947 virallisiin valtakunnallisiin kauneuskilpailuihin Helsingin messuhalliin. Siellä hänet valittiin 21.9.1947 Miss Suomen 1. perintöprinsessaksi Valtakunnan Ihannetyttö tittelillä. Samoissa kilpailuissa hän nappasi vielä yhden voiton saaden Valtakunnan Elokuvatyttö 1947 tittelin.
Hän osallistui vielä Miss Pyynikki 1949 kilpailuun, jossa hänet valittiin yleisöäänillä Ihannetytöksi. Tämän jälkeen hän jätti kauneuskilpailut.
Hän työskenteli Siuronkosken konttorissa konttoristina, jossa hänen isänsä oli toimitusjohtajana. Hän avioitui ja sai 3 poikaa. Ensimmäinen pojista syntyi 1950, toinen 1954 ja kolmas 1959.
Dare (La La La)
Dare (La La La) on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijä Shakiran kappale hänen kymmenenneltä, Shakira-studioalbumilta. Kappaleen sanoittivat Shakira, Jay Singh, Lukasz Gottwald, Mathieu Jomphe-Lepine, Max Martin, Henry Walter, Raelene Arreguin sekä John J. Conte, Jr., samalla kun tuotannosta vastasivat Dr. Luke, Shakira, J2, Cirkut ja Billboard. Kappale julkaistiin Italian CHR:llä Shakira-albumin toisena kansainvälisenä (ja kokonaisuudessaan neljäntenä) singlenä 28. maaliskuuta 2014.
Muokattua versiota, nimeltään "La La La (Brazil 2014)" on käytetty vuoden 2014 jalkapallon MM-kilpailujen toissijaisena tunnuskappaleena. "Dare (La La La)" on tämän myötä Shakiran toinen kappale mitä käytetään tässä tarkoituksessa, ensimmäisen ollessa vuoden 2010 World Cupin tunnuskappale, Waka Waka (This Time for Africa).
Margit Mattsson
Margit asui elämänsä aikana jonkin aikaa Saksassa. Suomessa hän asui vuosia mm. Raisiossa ja Kokemäellä. Viimeiset elinvuotensa Margit vietti Urjalassa.
Helsingin varuskunta
Pääesikunta kuuluu varuskuntaan hallintoyksikkönä.
Felix Manz
thumb|250px|Felix Manzin muistokivi [[Zürichissä.]] Felix Manz oli 1500-luvun anabaptisti-liikkeen alkuvaiheen johtajia. Hänet surmattiin hukuttamalla 1527.
Felix Manz oli arvostettuun sukuun kuuluvan kaniikin avioton poika. Hän oli saanut opillista sivistystä. Hän oli vuoden 1523 lopulla yhdessä Konrad Grebelin kanssa Zürichin kaupungin reformaatioliikkeen radikaalin siiven johtohahmoja. Manz, Grebel ja joukko muita yritti taivutella myös Ulrich Zwingliä kannalleen, mutta tämä kieltäytyi. Niinpä joukko alkoi pitää omia kokouksiaan.
Vuonna 1524 Manz johti liikettä, joka oli alkanut kieltäytyä viemästä lapsia kastettavaksi. Hän oli myös yhdessä muiden kanssa kirjoittamassa syyskuun alussa 1524 Thomas Müntzerille kirjettä, jossa he kiittelivät tämän näkemyksiä muun muassa kasteesta mutta kehottivat hartaasti tätä näkemyksiään ajaessaan välttämään väkivallan käyttöä.
Tammikuussa 1525 Zürichin kaupungin raati uhkasi maastakarkotuksella niitä, jotka kieltäytyivät kastamasta lapsiaan ja määräsi karkotettaviksi kaikki ne radikaaleihin kuuluvat, jotka eivät olleet kotoisin Zürichistä ja velvoittivat Zürichin kansalaisia, kuten Manzia ja Grebeliä, alistumaan ja lopettamaan keskustelun aiheesta. Tällöin kuitenkin radikaalit tekivät selvän irtautumisen muusta kirkosta, kun Grebel kastoi entisen munkin Georg Blaurockin uskovien kasteella ja tämä kastoi sen jälkeen 15 muuta. Näin sai alkunsa anabaptisminakin tunnettu kastajaliike.
Liike alkoi nopeasti levitä, mutta Zürichissä sitä alettiin niin ikään nopeasti nujertaa: maaliskuussa 1526 raati tuomitsi Grebelin, Manzin ja Blaurockin vangittaviksi torniin vedelle ja leivälle ja kielsi kaikkia vierailemasta heidän luonaan, myös sairauden sattuessa. Tarkoitus oli antaa heidän kuolla sinne. Kastajaliikkeen kuitenkin levitessä voimakkaasti Pohjois-Sveitsissä Balthasar Hubmaierin vaikutuksesta Felix Manz hukutettiin Zürichin läpi virtaavaan Limmatjokeen. Samalla Blaurock tuomittiin kujanjuoksuun, mutta hän selvisi tämän jälkeen muukalaisena karkotuksella. Paluusta olisi seurauksena kuolemantuomio. Grebel oli kuollut ruttoon jo kesällä 1526.
Adolf Hitlerin seksuaalisuus
thumb|280px|Hitler ja Eva Braun koirineen Obersalzbergissa. Adolf Hitlerin seksuaalisuus on ollut historioitsijoiden spekulaatioiden kohteena, eikä siitä ole päästy yksimielisyyteen.
Hitlerillä oli 1920-luvulla kihlattu Maria Reiter, ja myöhemmin vaimo Eva Braun. Tästä huolimatta Hitleriä on väitetty homoseksuaaliksi tai että hänellä oli jokin parafilia.
Aihetta on tutkittu paljon, sillä Hitler esiintyi julkisuudessa poliittisiin tavoitteihinsa keskittyvänä vahvana johtajana vailla intiimielämää tai seksuaalisuutta. Monet tutkimukset ovat olleet sensaationhakuisia ja paikkansapitämättömiä kohteen luonteen takia.
OSS-raportti
Vuonna 1943 CIA:n edeltäjä OSS (Office of Strategic Services) julkaisi 281-sivuisen raportin A Psychological Analysis of Adolf Hitler: His Life and Legend. Raportissa analysoidaan Hitlerin toimintaa ja motiiveja psykoanalyysin kautta. Siinä muun muassa luonnehditaan Hitlerin luonteessa olevan ”homoseksuaalisia vivahteita”. Samassa raportissa Carl Jung arveli, että Hitlerillä olisi jopa feminiininen vietti.
Raportin sivulla 138 väitetään Hitlerin olleen ”äärimmäinen masokisti, joka saa seksuaalista tyydytystä naisen kyyristyessä hänen päänsä päälle samalla virtsaten ja ulostaen”. Otto Strasserin haastattelujen mukaan Hitlerillä oli tämänkaltainen partneri, todennäköisesti sisarpuolensa tytär Geli Raubal. Tämän myötä Hitleriin on kohdistettu myös insestiepäilyjä.
Muita näkemyksiä
Kirjassaan Explaining Hitler: The Search for the Origins of His Evil toimittaja Ron Rosenbaum haastatteli OSS:n raporttiin tietämättään osallistuneita psykologeja, jotka kielsivät tehneensä vastaavan diagnoosin. Rosenbaumin mukaan raportin kirjoittaja keksi itse väitteet Hitlerin homoseksuaalisuudesta.
Historioitsija Samuel Igra väitti teoksessaan Germany’s National Vice Hitlerin olleen miesprostituoitu Wienissä oleskeluaikanaan vuosina 1907–1912 ja Münchenissä uudestaan 1912–1914. Hitlerin mahdollisista asiakkaista ei ole kuitenkaan mitään tietoa. Hitlerin ystävä August Kubizek väitti hänen myös olleen ankara prostituution vastustaja.
Villamammutti
Villamammutti eli villakarvamammutti (Mammuthus primigenius) on jääkauden aikana laajalle levinneellä arotundralla elänyt mammuttilaji. Yleensä mammuteista puhuttaessa tarkoitetaan juuri villamammuttia.
Pyhäselän kirkko
Pyhäselän kirkko on luterilainen kirkko Joensuun Hammaslahdessa, entisen Pyhäselän kunnan alueella. Kirkko vihittiin käyttöön 19. elokuuta 1928. Sen arkkitehtuurissa on vaikutteita funktionalismista ja siihen mahtuu noin 450 henkilöä. Kirkossa on nykyisin kahdet urut, joista vanhemmat ovat urkuparvella ja uudemmat, vuonna 2000 valmistuneet ovat lattiatasolla. Kirkon alttaritauluna on Fritz Hilbertin lasimaalaus Kristus rauhan ruhtinaana. Vuonna 1997 kirkon ikkunoihin valmistuivat Sulo Saikkosen lyijylasimaalaukset.
Villamammutti
Villamammutilla oli pitkä, tiheä ja paksu turkki ja valtavat syöksyhampaat, jotka kaartuivat pään yli. Siperiasta on löydetty suohon uponneita, muumioituneita mammutin ruhoja. Villamammutti söi etupäässä heinä- ja sarakasveja ja jonkin verran puiden silmuja.
Ulkonäkö
thumb|Villamammutteja myöhäisen [[pleistoseeninin maisemassa Pohjois-Espanjassa.]] Villamammuttiuroksen säkäkorkeus oli tavallisimmin 2,7–3,4 metriä, mikä on sama kuin suurimman nykyisin elävän maanisäkkään, afrikannorsun. Näin ollen mammutit painoivat 3–6 tonnia.
Villamammutti painoi syntyessään ehkä noin 90 kg ja sen korkeus oli 90 cm. Uroksesta tuli täysikokoinen vasta 40-vuotiaana ja naaraasta 25-vuotiaana. Villamammutti eli jopa 60-vuotiaaksi.
Villamammutin selkä oli luisu ja häntä lyhyt, vain 36 cm:n mittainen, ja sen päässä oli pitkät karvat luultavasti kärpäslätkäksi. Villamammutin korvat olivat pienet ja niiden pinta-ala vain 1/15 afrikannorsun korvista.
Syöksyhampaat olivat uroksella yleensä 2,4–2,7 m pitkät ja painoivat 45 kg, mutta saattoivat joskus olla huomattavastikin suuremmat. Puolustukseen ja ruoan kaivamiseen lumen alta tarvittavat syöksyhampaat tekivät päästä painavan, joten sen painoa kannattelevan niskan oli oltava lyhyt. Tästä syystä mammutti ei kyennyt kumartamaan päätään maahan, vaan nosti ruoan suuhunsa kärsänsä avulla.
Nykyisistä norsueläimistä villamammutti muistutti eniten aasiannorsua. Villamammutilla oli niskakyttyrä, jollainen on myös aasiannorsulla.
Sopeutumat kylmään
Villamammutti oli hyvin sopeutunut kylmiin arktisiin oloihin. Vaikka mammuttien säilyneet turkit ovat oransseja, kyseessä lienee haalistuma tummanruskeasta tai mustasta. Mammutilla oli ohutvillainen, 2,5–8 cm paksu alusturkki ja hyvin paksusta siimamaisesta karvasta koostuva päällysturkki. Turkki peitti koko ruumiin. Kärsässä karvoitus oli vain muutaman senttimetrin pituista, mutta selässä 30 cm pitkää, ja kyljissä oli 90 cm:n mittainen helma samaan tapaan kuin myskihärillä. Luultavasti mammutti vaihtoi edellä kuvatun pitkän talviturkin pois, ja kesäturkki oli oletettavasti hieman lyhyempi. Kaikki säilyneet pakastuneet mammutit ovat talviturkillisia ja lienevät kuolleet syksyllä, eikä kesäturkillisia yksilöitä ole säilynyt. Mammutilla oli 1–2 sentin paksuinen nahka ja sen alinen 8–10 cm paksu rasvakerros, joka ei kuitenkaan ollut niin hyvä lämmöneriste kuin villa.
Villamammutin veren hapenottokyky oli luultavasti nykyisten norsujen hapenottokykyä parempi   niin että eläin pärjäisi paremmin kylmässä.
Uuden Siperian saarilta vuonna 2013 löydetystä mammutista saatiin viitteitä siitä, että mammutin veri olisi siinä olevan luonnollisen jäänestoaineen ansiosta pysynyt juoksevana jopa 17 asteen pakkasessa.
Elintavat
Mammuttien perheryhmät koostuivat naaraista, urokset elivät yksin tai pienissä poikamiesryhmissä. Mammuttien perheryhmissä oli 2–20 yksilöä: vanhoja naaraita ja niiden jälkeläisiä. Tavallisin mammuttiryhmä oli 10 yksilön suuruinen.
Ruokavalio
Säilyneiden mammuttien mahalöydöistä päätellen villamammutti söi enimmäkseen heiniä, sarakasveja, ruohoja, varpuja, pensaita ja sammalia.
Lisäksi mammutit söivät kukkakasveja, saniaisia, juuria ja syötäväksi kelpaavia puiden osia. Mammutin päiväateria oli yleensä 135–300 kg erilaisia heinämäisiä kasveja.
Varovaisempien arvioiden mukaan mammutti olisi syönyt vain 180–250 kg päivässä. Mammutti on saattanut käyttää syömiseen aikaa jopa yli 20 tuntia vuorokaudessa. Villamammutin ruoansulatus oli melko yksinkertainen ja ainakin puolet ravinnosta meni sulamatta suolen läpi. Toisaalta villamamutti pystyi hyödyntämään melko monipuolista ravintoa. Mammutit eivät näytä yleensä syöneen puiden lehtiä, mutta niiden jätöksistä on löydetty jonkin verran jäännöksiä lepästä, koivusta, kuusesta ja lehtikuusesta.
Esimerkiksi niin kutsutusta ”Shandrinin mammutista” löytyi 290 kg ravintoa, josta 90 % oli heinää. Mukana oli lisäksi hieman pajun, koivun, lehtikuusen ja lepän silmuja. Jääkauden lämpimällä jaksoilla eläneestä ”Jukagirin mammutista” on löydetty huomattava määrä pajun jätettä. Luultavasti mammutti söi pajun silmuja monien muiden eläinten tavoin keväällä, jolloin silmujen myrkkypitoisuus oli pieni. Säilyneistä mammuteista on löytynyt lisäksi muun muassa lapinvuokkoja ja puolukoita Monista Beringian seudun ja Amerikan mammuteista on löydetty kohtalaisesti Kobresia-sarakekasvia, jota nykyisin kasvaa alpiinisella alueella ja muun muassa Mongolian kuivilla alueilla
Muun muassa luuston kasvattamiseen mammutit tarvitsivat nykyisten norsujen tavoin erittäin runsaasti kivennäisaineita, muun muassa kalsiumia, natriumia ja magnesiumia.
Villamammutin elinympäristö
Villamammutti eli tutkijoiden mukaan jäätikönääreisellä arolla ja tundralla, monesti jokivarsilla. Elinympäristö oli monesti lähes puuton ja jossa ei kasvanut kovin korkeita pensaitakaan. Monet Siperiasta löytyneet mammutit lienevät eläneen alankojen melko soisessa ympäristössä, jossa kasvoi saraa ja heiniä, ja vain vähän tai ei lainkaan puita. Monesti lehtikuusimetsän tai pensastundran keskellä oli joenvarsiniittyjä ja soita, ja ylempänä aroa tai vuoristokasvillisuutta.
Etelämpänä mammutit elivät jääkaudella kylmällä, kuivaa aroa muistuttavalla arotundralla, jonka keskellä oli kosteampia keitaita. Mammuttien jäännöksiä löytyy lössikerrostumista, jotka syntyivät tuulisina, kylminä jääkauden aikoina, jolloin oli pölymyrskyjä. Alue oli puuton tai vähäpuinen. Se oli tuulinen ja talvella vähäluminen. Kasvillisuus vaihteli savannia muistuttavasta matalaan heinikkoon ja aavikkoon. Suurin osa kasveista kasvoi vain lyhyen kasvukauden aikana. Mammuttiarolla oli kuivaa, ja kasvit kasvoivat nykyistä tundraa nopeammin ja runsaslukuisemmin. Mammuttiaron kasvillisuuteen kuuluivat heinät, sarat ja pienet marunoiden tapaiset pensaat sekä ruohokasvit, joihin luetaan herneen, leinikin ja päivänkakkaran sukuiset kasvit. Varsinkin arotundran lämpimimmissä osissa kasvoi muun muassa vaivaiskoivua ja vaivaispajua. Mammuttiaron eteläosissa kasvoi paikoitellen puita, kuten lehtikuusia ja koivuja.
Arotundra muistutti jossain määrin nykyajan Etelä-Venäjän aroja, vaikka oli niitä kylmempi. Esimerkiksi Wrangelinsaaren normaalia lajirikkaampaa tundraa on pidetty arotundran jäänteenä. Kuivassa suolaisessa ympäristössä riitti mammuteille suolapitoista maaperää, josta se sai kivennäisiä. Yleensä kuivalla, mosaiikkimaisella mammuttiarolla oli kosteita keitaita, esimerkiksi virtaavaa vettä, josta mammutit saivat juodakseen. Joillakin etelään päin suuntautuneilla rinteillä kasvit kasvoivat eri tavalla kuin pohjoisrinteillä, ja niillä esiintyi arktisia keitaita. Föhn-ilmiö oli merkittävä lämmittäjä ja kasvillisuuden rehevöittäjä joillakin alueilla.
Nykyajan norsulla on helpointa pitkäruohoisessa ympäristössä, jota arotundra ei aina ollut. Mammutin kannalta parhaita elinympäristöjä lienevät olleen subarktiset arot tai metsäarot, joiden keskellä, lähinnä jokilaaksossa oli siellä täällä puita tai metsiä. Mammuttiaron eteläisempi osa oli kesälämpötillataan havumetsävyöhykettä vastaavaa ”boreaalista”. Jääkauden huippukaudelta peräisin olevia mammutteja on löydetty Ukrainan jokilaaksoista, joissa oli puistomaista ympäristöä, vaikka niiden ympärillä olikin kylmää suola-aroa. Afrikannorsujahan on eniten metsäsavanneilla, missä yhden lauman elinalue on muutamia kymmeniä neliökilometrejä, kun taas kuivilla alueilla alue on jopa tuhansien neliökilometrejä, Namibian aavikkonorsuilla peräti parisataa tuhatta neliökilometriä. Mammutti ei viihtynyt hyvin esimerkiksi metsätundralla tai kuivilla periglasiaalisilla aroilla. Ei osata sanoa, vaelsiko mammutti peuran tavoin vuodenaikojen mukaan talveksi pois kylmiltä alueilta. Ainakin mammutin lähisukulainen aasiannorsu on melko liikkuva.
Mammuttien esiintyvyys lienee vaihdellut huomattavasti elinympäristön kasvimäärien mukaan. Teoriassa yksi mammutti eläisi muutamalla hehtaarilla hyvätuottoista ruohomaata, mutta muutkin eliöt kuluttavat ruohoa. Tällöin keskimääräinen mamuttiaro saattoi elättää yhden mammutin viidellä neliökilometrillä, hyvällä alueella yhden mammutin neliökilometrillä, ja huonolla alueella yhden neliöpeninkulmalla (10×10 kilometriä).
Eräissä laskelmissa on väitetty mammuttien määrälliseksi tiheydeksi 0,1–4 mammuttia/km² eli samaksi kuin nykyisten aasian- ja afrikannorsujen tiheys. Toinen lähde väittää Siperiassa eläneen 0,038–0,23 mammuttia/km². Eräs arvio väittää Siperiassa eläneen mammutteja tiheydellä 1 mammutti/10 km², toinen 16 mammuttia 100 km².
Mammuttitiheys luultavasti vaihteli ajan mukana, kun ilmasto ja kasvillisuus muuttuivat. Monesti ajatellaan tiheiatä metsistä pensaikoista ja soista koostuvan kasvuympäristön olleen mammuteille jostain syystä elinkelvoton. Esimerkiksi ”valkea taiga” lehtikuusi-koivumetsä oli mammutille soveltumaton. Jotkut kiistävät tämänkin ja väittävät mammuttien alkaneen hävitä vasta jääkauden loppupuolella. Joidenkin lähteiden mukaan mammutti olisi hävinnyt tai harvinaistunut huomattavasti jääkauden kylmimpänä aikana esimerkiksi Euroopassa. Toisten tutkimusten mukaan Pohjois-Siperian mammuttitiheys vaihteli ajan mittaan noin satakertaisesti.
Elinympäristö mahdoton?
Joidenkin tutkijoiden mukaan mammutin elinalue olisi supistunut jääkauden ankarimpana aikana ja ollut suurimmillaan jääkauden keskikylmissä vaiheissa. Joidenkin tietojen mukaan mammutti katosi jääkauden kylmyys- tai kuivuushuipun aikana 20 000–15 000 vuotta sitten muun muassa Lenan jokisuiston läheltä Lenan jokisuiston tienoilta, jolloin Pohjois-Siperian laajoilla alueilla vallitsi hyvin kitukasvuinen tundra tai polaariaavikko. Paremmat olot mammutille olisivat olleet Pohjois-Siperiassa aiemmin happi-isotooppivaiheessa MIS 3 noin 35 000–30 000 vuotta sitten ja erityisen hyvät 50 000–40 000 vuotta sitten, jolloin oli hyvin lämmintä ja kuivaa. Kuiva arokasvillisuus palasi Pohjois-Siperiaan mammutille epäedullisen kylmän tundran jälkeen ajalle noin 14 500–12 500 radiohiilivuotta sitten. Mutta se että mamutteja säilyi eniten pohjoisen arovaiheista, saattaa viitata vain siihen että ne säilyivät kylmillä aroilla pisimpään kuoltuaan, ja siihen, että mammutti eli myös suhteellisen kylmissä kosteissa oloissa.
Monia mammuttien jäännöksiä on löydetty jääkauden ankarimmalta ajalta, jolloin laajat alueet olivat kylmää puoliaavikkoa ja/tai aavikkoa. Laajoilla alueilla kasvoi pääosin ruohoa ja heinää. Eräiden tietojen mukaan mammutit elivät ainakin joskus melko lähellä mannerjään reunaa. Tähän viittaavat löydöt ja ajoitukset joiden mukaan mammuttien jäännöksiä on löydetty jääkauden huippukaudelta Mckenzie-joen suistosta, Banksin saarelta ja luultavasti myös Melvillen saarelta melko läheltä valtavan jääkautisen laurentiden jäätikön reunaa.
On keskusteltu paljon siitä, miten oli mahdollista, että mammutit elivät kuivalla, kylmällä ja melko niukkatuottoisella arotundralla. Joidenkin mielestä arotundra oli nykyistä tundraa ainakin osaksi tuottavampi ja/tai runsaslajisempi muun muassa lössilannoituksen takia. Kuivempi jääkauden arotundra oli laajalti myös kesällä nykyistä tundraa lämpimämpi, vaikka olikin talvella kylmempi. Kun tuuli kuljetti lössiä, kasvit saivat runsaasti ravinteita. Tällöin mammutin syömän ravinnon määrä ja/tai laatu olisi ollut ainakin paikoitellen parempi kuin mitä nykyisellä tundralla yleensä on. Toinen vastaus on, että mammutti liikkui huomattavan laajalla alueella ravintoa etsien hieman nykyisten Namibin puoliaavikolle sopeutuneiden savanninorsujen, eli niin kutsuttujen ”aavikkonorsujen” tapaan käyttäen hyväkseen normaalia runsaskasvuisempia keitaita. Venäjällä tehtyjen tutkimusten mukaan eroosio synnytti jääkauden aikana jokien viereen suuria balkoiksi kutsuttuja painumia, jotka keräsivät kosteutta mammuttien tarvitsemaa kasvillisuutta varten. Näihin kehittyi humukseltaan mustamultaa vastaava maannos, jossa saattoi kasvaa runsas niittykasvillisuus. Jokien tulvatasangoilla oli rehevää kasvillisuutta, joka houkutteli mammutteja. Toisaalta raskaat mammutit eivät pystyneet kulkemaan hyvin mutaisessa tai soisessa maastossa. Jääkauden kylmimpänä aikana mammutteja lienee Ukrainan seuduun mammutteja lienee eniten elänyt Itä-Euroopan tasangon keskiosan länsipuoliskossa, jossa periglasiaalinen aro tuotti maksimissaa 800–1 700 kg/ha ja jokivarsien niityt enintään 2 500 kg/ha. Nykyisen tundrakasvillisuuden vuosituotanto on tätä luokkaa. Bliss ja Richards ovat väittäneet Keski-Beringian ympäristön tuottaneen jääkaudella jopa 9 tonnia/ha maan päällistä kasvibiomassaa, josta 6 500 kg/ha heinä-sara-marunanniityillä. Niinpä tämän valossa ei ole mahdotonta, että mammutit olisivat eläneet myös kylmässä Beringiassa tai jopa Jakutian pohjoisosien jokilaaksoissa jääkauden kylmimpään aikaan.
On tehty laskelmia, joiden mukaan pienet 20–30 mammutin laumat saattoivat laiduntaa suhteellisen kuivissa, kasvibiomassan nettotuotannolta pienissä vain 500–1 000 kg/ha luokkaa olevissa ympäristöissä. Tällöin lauma vaati 10,5 km² suuruisen alan ruohoa kasvavaa ympäristöä. Koska kasvillisuus oli laikkuista, lauma laidunsi noin 20–50 km² alalla.
Esimerkiksi Wrangelinsaaren mammuttilöydöt onkin tehty pääosin jokivarsilta joko sen takia, että mammutteja on sieltä helpompi löytää, tai siksi että mammutit elivät jokivarsien lähellä. Myös lähes kaikki Siperian mammuttilöydöt on tehty jokien tai rantojen läheltä Nykyajan norsutkaan eivät mene kauas juomapaikkojen läheltä, mutta saattavat vaeltaa vettä etsiäkseen jopa 30 kilometriä. Arotundra oli mosaiikki, jossa aavikkomaisten alueiden keskellä oli kosteampia niittyjä. Esimerkiksi ajoittain veden alle jääneet tulvaniityt olivat hyvin tuottavia.
Jääkauden ympäristöt eivät liene kaikilla alueilla olleet niin kylmät kuin mitä perinteisesti on ajateltu. Esimerkiksi ”Berezovkan mammutista” on löydetty kasveja, joita elää nykyään huomattavasti etelämpänä. Jääkaudella lienee mammuttien elinympäristössä ollut nykyistä lämpimämpää erilaisten ilmavirtausten tai pilvettömyyden takia.
Villamammutin levinneisyys
Villamammutti näyttää Alaskassa viihtyneen melko lähellä jääkautisen mannerjään reunaa. Jääkauden huippukaudella Alaskan heinäkuun keskilämpötila oli tyypillisesti +3–6 °C. Tällöin villamammutin kylmänsietokyky lienee ollut sama kuin nykyisen myskihärän. Mammutin lisäksi suurista eläimistä hyvin pohjoisessa eli esimerkiksi villasarvikuono. Villamammutteja on löydetty Euroopasta ja Aasiasta alueelta, jonka eteläraja kulkee Pohjois-Espanjasta Italian eteläkärkeen ja Pohjois-Balkanin halki Kaukasukselle ja suunnilleen Araljärven halki Pohjois-Sahalinin leveyksille ja Kamtšatkan niemimaan pohjoisosan halki. Tämän mukaan Amerikassa eli villamammutteja lähinnä Alaskassa, Länsi-Kanadassa ja Pohjois-Yhdysvalloissa jopa New Yorkin seuduilla. Villamammutti eli Euroopassa jopa Keski-Suomen ja Keski-Ruotsin leveyksillä asti, ja Aasiassa jopa Jäämeren rannoilla asti. Pohjoismaissa mammutteja eli Etelä-Norjassa ja Keski-Ruotsissa sekä pohjoisessa Keski-Suomessa asti, joskin useimmat jäännökset ovat jääkauden hävittämiä.
Mammutit Suomessa
Suomessa on löydetty mammutin jäännöksiä ainakin yhdeksältä eri paikkakunnalta. Kolme luista on löytynyt Helsingistä (Töölöstä, Herttoniemestä ja Vuosaaresta). Vuonna 2006 paljastui professori emerita Marja Simonsuuri-Sorsa:n löytämä olkaluu, jota kauan luultiin mammutin luuksi, mutta sen ikää määritellessä vuonna 2016 se paljastuikin yli 5 miljoonaa vuotta vanhaksi Deinotherium- norsueläimen luuksi.
Mammutit kansanperinteessä
thumb|Rekonstruktio mammutista [[Prahan kansallismuseossa.]] Mammutit esiintyvät monien Siperian kansojen kansanperinteissä. Vaikka mammutit ovat kuolleet sukupuuttoon jo kauan sitten, Siperian asukkaat löysivät toisinaan niiden luita ja jopa hyvin säilyneitä ruhoja. Siksi he uskoivat, että mammutit elävät yhä. Eläviä mammutteja ei kuitenkaan näkynyt, joten niiden uskottiin siirtyneen jokiin ja pyörteisiin ja saavan aikaan rantojen vyörymisen. Erään hantien heimon sankarilaulu kertoo, miten Ob-joen mammutit hävitettiin. ”Multavatsaisten vesimammuttien” poikaset, kuten kertomus olentoja kutsui, hyökkäsivät syvyyksistä, tuhosivat monta venettä ja söivät niiden miehistöt. Sankari iski tyhjien veneiden pohjiin kiinni rautaisia ongenkoukkuja, ja työnsi veneet vesille. Mammutin poikaset hyökkäsivät veneiden kimppuun ja kuolivat koukkuihin. Tätä jatkettiin, kunnes hyökkäykset loppuivat. Tällöin arveltiin mammuttien loppuneen. 1800-luvulla Renwallin sanakirjassa ja M. A. Castrénin Kalevalan ruotsinkielisessä käännöksessä suomen sana tarvas käännettiin ”elefantiksi”. Nykytutkimus ei kuitenkaan tue tätä käännöstä.
Jäätyneet mammutit
thumb|Yksi muutamista Siperiasta löytyneistä, talteen saaduista harvinaisen hyvin säilyneistä mammuteista.
Katastrofiteorioita arvostelevat paleontologit pitävät joidenkin mammuttien säilymistä harvinaisten yhteensattumien tuloksena. Paleontologi Björn Kurténin mukaan mammutin säilyminen perustui harvinaiseen jäätymiseen, kuivumiseen ja säästymiseen haaskansyöjiltä. Maanvyöryt ovat arktisilla alueilla yleisiä, ja jokin niistä on saattanut haudata mammutin kylmään ikiroudan lähelle vaikkapa maassa olevaan kanjoniin tai halkeamaan. Eristävä maakerros suojasi mammuttia sulamiselta. Esimerkiksi Suomessakin Lapin palsoissa näkyy, että turve peittää suuria jääkimpaleita, jotka sulavat vasta, kun palsan sisällä kasvava jääkimpale rikkoo turpeen.
Mammuttien katoaminen
Yleisesti uskotaan jääkauden lopun ilmastonmuutosten ja nykyihmisen harjoittaman lisääntyneen metsästyksen hävittäneen mammutit. Mammuttien määrä alkoi pienentyä Euroopassa noin 40 000 vuotta sitten, jolloin nykyihminen saapui alueelle. Jääkauden kylmin vaihe harvensi mammuttien määrää ehkä ilmaston kuivumisen vuoksi. Jääkauden lopussa ihminen levittäytyi mammuttien elinalueilla. Toisaalta ilmasto, maaperä ja kasvillisuus muuttuivat kostumisen takia. Kuiva lössipitoinen, ikiroutainen mammuttiaro korvautui metsällä ja soisella tundralla laajoilla alueilla. Ehkä kasvilajisto harveni ja muuttui mammuteille sopimattomaksi, ja metsittymien vähensi mammutin syömien heinien ja muiden kasvien määrää. Maaperän kostuminen hapatti maan ja hävitti mammuttien tarvitsemia kivennäisaineita. Tämä huononsi niiden syömän ravinnon laatua. Talvien kostuminen johti lumen syvenemiseen. Lopullinen häviäminen tapahtui noin 16 000–10 000 vuotta sitten. Mammutti hävisi laajalta alueelta Euraasiasta noin 14 000 vuotta sitten, jolloin ensimmäinen jääkauden jälkeinen lämmin kausi oli päättymässä.
Henkiinherättäminen
Villamammutti on yksi niistä lajeista, joita jotkut suunnittelevat herätettäväksi henkiin sukupuutosta geenitekniikan avulla. Harvardin yliopiston vuonna 2015 aloittaman ja George Churchin johtaman hankkeen tarkoituksena on kehittää villamammutin ja aasiannorsun hybridi, jolla olisi useita mammutille ominaisia piirteitä. Hanke hyödyntää Crispr/Cas9-geenimuuntelutekniikkaa, jolla tutkijat yhdistelevät villamammutin jäänteistä saatua geeniperimää aasiannorsun ihosoluihin. Alkiot kasvatettaisiin keinotekoisessa kohdussa.
Kuuden miljoonan dollarin mies
Kuuden miljoonan dollarin mies (The Six Million Dollar Man) oli ABC-tv kanavan scifi-sarja, jossa onnettomuudessa pahoin vammautunut koelentäjä Steve Austin varustettiin biomekaanisilla implanteilla. Austinia näytteli Lee Majors. Sarjaa tehtiin vuosina 1974-1978.
Sarjasta tehtiin myös spin-off -sarja Bioninen nainen, jota esitettiin vuosina 1976-78 ja jossa pääosaa esitti Lindsay Wagner.
Radviliškisin kunnallispiiri
Radviliškisin kunnallispiiri on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Šiauliain läänissä maan lounaisosassa. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 49 250 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Radviliškis, joka on saanut nimensa aluetta pitkään hallinneen Radvilan aatelissuvun mukaan..
Maarit Lalli
Maarit Lalli (s. 4. huhtikuuta 1964 Rauma, Suomi) on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja. Hänet tunnetaan lähinnä lyhytelokuvistaan. Lallin ensimmäinen pitkä elokuva Kohta 18 voitti parhaan käsikirjoituksen, parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen Jussi-palkinnon. Lalli asuu Suomenlinnassa.
Siemens Velaro
Velaro on saksalaisen Siemensin Deutsche Bahnin käyttämästä ICE 3:sta kehittämä suurnopeusjunamalli. Toisin kuin ICE 3, Velaro on täysin Siemensin omaa tuotantoa.
Velaro-junia on vuoteen 2009 mennessä liikenteessä Espanjan Renfellä, Kiinan China Railwaysillä sekä Venäjän RŽD:llä yhteensä 94 kappaletta. Näiden lisäksi Deutsche Bahn on tilannut 15 junaa.
Velaro E
Renfe tilasi vuonna 2001 16 Velaroa, mutta siihen lisättiin myöhemmin vielä 10 junaa. Junat liikennöivät pääosin Madridin ja Barcelonan välillä, jolla matka-aika 621 kilometrin matkalla on nopeimmillaan noin kaksi ja puoli tuntia. Velaro E pitää hallussaan sarjavalmisteisten junien nopeusennätystä, 403,7 km/h.
Ensimmäiset junat toimitettiin heinäkuussa 2005 ja liikenteeseen ne tulivat seuraavana vuonna.
Velaro CN
Kiina tilasi marraskuussa 2005 60 yksikköä Pekingin ja Tianjinin välisen suurnopeusradan liikenteeseen. Velaro CN -junat ovat samankaltaisia kuin Espanjassa, joskin 30 cm leveämpiä paikkamäärän kasvattamiseksi. Kiinan junat Siemens valmisti yhdessä CNR Tangshanin kanssa. Ensimmäinen yksikkö esiteltiin 11. huhtikuuta 2008 Tangshanin tehtaalla.
Velaro RUS
Siemens ilmoitti 19. maaliskuuta 2006 Venäjän rautateiden tilanneen siltä 8 Velaroa. Sopimukseen kuului myös huollot 30 vuoden ajanjaksolle. Velaro RUS poikkeaa aiemmista versioista siinä, että junassa on kahdeksan vaunun sijasta kymmenen vaunua.
Velaro RUS -junat kulkevat markkinointinimellä Sapsan Moskovan ja Pietarin välillä. Myöhemmin niiden on tarkoitus kulkea myös Moskovan ja Nižni Novgorodin välillä.
Tatjana Štšelkanova
Tatjana Sergejevna Štšelkanova (, 18. huhtikuuta 1937 Jejsk – 24. marraskuuta 2011 Pietari) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka menestyi parhaiten pituushypyssä, mutta menestyi myös naisten silloisessa moniottelussa eli viisiottelussa. Hänen suurimmat saavutuksensa urheilijana osuvat 1960-luvun alkupuolelle.
Venttiilikoneisto
pienoiskuva|Kannen yläpuolisella nokka-akselilla varustetun moottorin venttiilikoneisto. Venttiilikoneisto on polttomoottoreissa käytettävä järjestely, jolla huuhdellaan palotila ja tuodaan uusi polttoaineseos sisään sylinteriin. Venttiilikoneistoissa on venttiilejä kahta eri tehtävää varten: imuventtiilejä ja pakoventtiilejä. Näiden lisäksi venttiilikoneisto hoitaa venttiilien aukaisun ja sulkemisen oikeassa järjestyksessä oikea-aikaisesti.