cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nuori ja viaton
Kuvaukset
Kesken elokuvan kuvausten tuotantoyhtiö Gaumont British lopetti kaiken elokuvatuotannon ja jäi pelkäksi levitysyhtiöksi. Irtisanotuksi joutuivat muun muassa Hitchcockin pitkäaikaiset tuottajat Michael Balcon ja Ivor Montagu. Hitchcock itse sai jäädä, mutta hänen sopimuksensa siirrettiin Gaumont Britishin tytäryhtiölle Gainsborough Picturesille, joka edelleen jatkoi elokuvien tuottamista. Siksi elokuvan kuvaukset jouduttiinkin siirtämään kesken kaiken Gaumont Britishin Lime Grove -studiolta Gainsborough'n Pinewood-studiolle.
Kuvausten teknisesti vaikeimmassa otoksessa kamera lähtee liikkeelle katonrajasta noin 45 metrin etäisyydeltä ja päätyy lopulta parin senttimetrin päähän murhaajan nykivästä silmästä. Hitchcock kuvasi sen yhdellä ainoalla kameranliikkeellä. Kuvauksiin tarvittiin kaksi päivää, sillä kameralle piti rakentaa erityinen alusta, jotta kohtaus pystyttäisiin kuvaamaan leikkaamatta katonrajasta aina silmien tasolle.
Vastaanotto
Ensi-illan jälkeen Nuoren ja viattoman menestys oli vaatimatonta. Monet elokuvantutkijat pitävätkin sitä pelkkänä Hitchcockin sormiharjoitteluna hänen seuraavaa elokuvaansa Nainen katoaa varten. New York Timesin kriitikko sanoi, että elokuvassa on ”hiljaista ja hillittyä charmia”. Hitchcockin virallisen elämäkerran kirjoittaja John Russell Taylor luonnehtii sitä lähes abstraktiksi elokuvanteon oppitunniksi, joka ei kuitenkaan sorru kuivakkuuteen, sillä siinä on myönteisen onnellinen asenne.
Yhdysvalloissa, missä elokuvan nimenä oli The Girl Was Young (suom. ”Tyttö oli nuori”), elokuvasta leikattiin Hitchcockin harmiksi pois kymmenen minuuttia. Brasiliassa elokuva kuitenkin kiellettiin kokonaan. Sensorien mukaan se olisi voinut aiheuttaa levottomuuksia, mutta he eivät kuitenkaan täsmentäneet, miksi.
Teemoja
Nuoressa ja viattomassa Hitchcock käyttää jälleen väärän miehen teemaa. Koko elokuva onkin hyvin samankaltainen kuin Hitchcockin paria vuotta aikaisempi 39 askelta. Elokuvasta löytyy myös yllättäviä yhtäläisyyksiä Hitchcockin myöhempiin elokuviin: lähikuvat lokeista rannalla tuovat eittämättä mieleen Linnut (1963) ja alkukohtaus, jossa murhattu nainen huuhtoutuu rannalle, on kuin Frenzyn (1973) alkukohtaus vuosikymmeniä myöhemmin.
Aleksandr Stepanov
Aleksandr Aleksandrovitš Stepanov (, s. 26. huhtikuuta 1979 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Object Relations Technique
Object Relations Technique eli ORT on projektiivisiin testeihin kuuluva psykologinen tutkimusmenetelmä. Sitä käytetään persoonallisuuden ja erityisesti objektisuhteiden tutkimuksen välineenä.
Charles Plisnier
Charles Plisnier (1896–1952) oli belgialainen kirjailija. Hän kirjoitti ranskaksi realistisia yhteiskuntakriittisiä romaaneja. Plisnier kirjoitti esseitä, runokokoelmia, novellikokoelmia ja romaaneja, joita on suomeksi ilmestynyt 1946 Avioliittoja (Mariages, 1936).
Nekouzin piiri
Nekouzin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Jaroslavlin alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1954,4 neliökilometriä. Asukkaita on 17 400 henkeä (vuonna 2010).
Aleksandr Stepanov
Stepanov aloitti pääsarjauransa Dynamo Moskovassa vuonna 1998. Seitsemän Moskovassa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi Ak Bars Kazaniin vuonna 2005. Aleksandr Stepanov oli voittamassa Kazanissa Venäjän mestaruutta vuonna 2006 ja Euroopan seurajoukkueiden mestaruutta vuonna 2007. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Severstal Tšerepovetsiin, jossa pelasi vuoden ja siirtyi sen jälkeen Salavat Julajev Ufaan.
Nekouzin piiri
Nekouzin piiri sijaitsee Jaroslavlin alueen luoteisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Breitovon, idässä Rybinskin ja etelässä Myškinin piireihin sekä lännessä Tverin alueeseen. Pinta-alasta 27 % on maatalousmaata ja 22 % metsää. Hyötykaivannaisiin kuuluvat huomattavat turvevarat.
Object Relations Technique
Testissä tutkittavalla esitetään kaksitoista kuvaa, joissa esiintyy epäselviä ihmishahmoja. TAT-testin tavoin tutkittavaa pyydetään kertomaan, mitä kuvissa on tapahtunut, tapahtuu ja tulee tapahtumaan.
Nekouzin piiri
Piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Nekouz (keskuspaikka Novyi Nekouz), Oktjabr, Vereteja (keskuspaikka Borok) ja Volga. Asutuskeskuksia on yhteensä 386. Hallinnollinen keskus on Novyi Nekouzin kylä.
Piirin kautta kulkee Sonkovon ja Rybinskin välinen rautatie. Pääelinkeino on maa- ja metsätalous. Teollisuutta edustavat Mokeiha-Zybinskojen turvetuotantoyritys ja Real Sorbin zeoliittitehdas. Borokin taajamassa toimii Venäjän tiedeakatemian sisävesibiologian instituutti ja geofyysinen observatorio.
Object Relations Technique
Testin julkaisi englantilainen psykologi Herbert Phillipson 1950-luvulla.
Nekouzin piiri
Nähtävyyksiin kuuluvat vanhat kirkot, Novinskojen ja Borokin kartanoalueet sekä Volgan paperitehtaan rakennukset. Novyi Nekouzissa on kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Vperjod.
Massanutten
Massanutten on Virginiassa Yhdysvalloissa sijaitseva vuori. Vuoresta valtaosa kuuluu nykyään suojeltuun George Washington and Jefferson National Forests -luonnonmetsään.
Massanutten oli Yhdysvaltain sisällissodassa merkittävä vuori, sillä sen laella sijaitsi Signal Knob -nimellä tunnettu linnoitus, jota sodan kumpikin osapuoli käytti viestien lähettämiseksi omille joukoilleen. Linnoituksesta oli laaja näköyhteys Shenandoahin laakson pohjoisosaan ja Strasburgin kaupunkiin. Konfederaation joukot pitivät linnoitusta hallussaan vuosina 1862-64, minkä jälkeen Unionin joukot valloittivat sen itselleen.
Maitotonkka
thumb|Maitotonkkia Ruotsin maaseudulla. thumb|Maitoa siivilöidään tonkkaan lypsyn jälkeen [[Saksan demokraattinen tasavalta|Saksan demokraattisessa tasavallassa vuonna 1954.]] Maitotonkka eli pystö on kannellinen astia, jota käytettiin maidon kuljetukseen esimerkiksi maito­kärryillä maitolaiturille ja siitä edelleen meijeriin. Tonkat olivat yleisemmin terästä tai alumiinisia. Nykyään vanhoja maitotonkkia käytetään lähinnä koriste-esineinä. Maitoteollisuuden nykyisin käyttämät tonkat ovat teräksisiä ja niitä tehdään useita eri kokoja.
Maitotonkat jäivät maidon keräilyssä käytöstä kun maitoautot vaihtuivat lavallisista kuorma-autoista säiliöautoiksi ja maito maatiloillakin alettiin jäähdyttää ja varastoida tilasäiliöissä. Tiloilla, joilla lypsy vielä kesällä tehtiin laitumella, niitä saatettiin käyttää maidon kuljetuksessa laitumelta tilasäiliöön tämän jälkeenkin. Muuta käyttöä vanhoilla pystöillä on edelleen suurina elintarvikeastioina esim. juomavedelle.
Garázo
Garázo on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mylopótamoksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 305 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Garázon Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Koímisi tis Theotókou) kirkko. Garázon kylä sijaitsee Ída- ja Kouloúkonas-vuorten välissä noin 35 kilometriä itään Réthymnosta. Se on rakennettu noin 270 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Garázo muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Γαράζου, Topikí Koinótita Garázou), johon kuuluvat varsinaisen Garázon kylän lisäksi kylät Farátsi, Mourtzaná ja Omála. Koko yhdyskunnan väkiluku on 358.
Aiemmin kylä kuului Kouloúkonaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Mylopótamoksen kunnan Kouloúkonaksen kunnallisyksikköön.
Valkoinen poika
Valkoinen poika on Yves Allégret’n ohjaama italialais-länsisaksalainen televisiosarja vuodelta 1976. 13-osainen sarja perustuu Alberto Manzin romaaniin, ja se esitettiin Suomen ykköskanavalla Mainos-TV:n ohjelmistossa 2. heinäkuuta 1976 alkaen.
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1945
Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1945 pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1945 Ruotsin jääpallomestaruudesta.
Lohkovoittajiksi selviytyivät Sandvikens AIK ja Slottsbrons IF. Tukholmassa 25. helmikuuta pelatussa loppuottelussa Sandvikens AIK voitti maalein 3-2.
Etelä
VSK sai luovutusvoiton IF Götasta.
Loppuottelu
25.2.1945 Tukholma
Viipurin historia
pienoiskuva|220x220px|Viipurin lippu. Viipurin historia alkaa vuodesta 1293 Viipurin linnan perustamisen aikaan. Viipurista tuli sittemmin Vuoksen rannalla sijainnut karjalaisten kauppapaikka.
Torkkeli Knuutinpoika johti upplantilaisten kolmatta ristiretkeä Suomeen vuonna 1293. Sotaretken päätteeksi Ruotsi perusti Viipurin linnan vahvistaakseen valtaansa. Linna sijoitettiin eräälle Vuoksen pienelle saarelle, sillä sijainti oli jo entuudestaan tuttu monille ruotsalaisille, jotka olivat tehneet sotaretkiä Karjalan alueelle.
Viipurin linnan läheisyyteen rakennettiin puolustuslaitteita sekä suojattu satama-alue viikinkien ja muiden epätoivottujen vierailijoiden vuoksi. Vuonna 1323 Viipurin linnasta ja sen lähiympäristöstä tuli Ruotsin omaisuutta. Ruotsin kuningas Eerik XIII Pommerilainen myönsi Viipurille kaupunki-oikeudet vuonna 1403, joten Viipurista tuli virallinen kaupunki. Sittemmin Viipuri oli yksi Suomen merkittävimmistä kauppakaupungeista sekä Kaakkois- ja Itä-Suomen keskus. Eerik Akselinpoika Tott rakennutti 1470-luvulla Viipurin ympärille suojamuureja. Muurit sisälsivät suojavarustuksia ja puolustustorneja. Tunnetuin Viipurin suojatorneista oli Pyhän Andreaksen torni. Jo 1400-luvun alussa Viipuriin rakennettiin monta kirkkoa, mm. kivirakenteinen tuomiokirkko, joka tuhoutui vuonna 1477 tulipalossa. 1550-luvun alkaessa Viipuri oli jo täyteen rakennettu.
Venäjän tšaarin Pietari Suuren joukot valloittivat Viipurin huhti-kesäkuussa 1710, joten kaupunki liitettiin Venäjän lääniksi. Venäläinen sotajoukko piiritti kaupunkia 77 päivää ennen kuin ruotsalaiset antautuivat ja Viipuri jäi Venäjälle. Valloitus tapahtui Suuren Pohjan sodan aikoihin. Neljä vuotta aikaisemmin tapahtunut Viipurin piiritys epäonnistui, joten tapahtumaa voidaan kutsua "toiseksi Viipurin piiritykseksi". Vuonna 1710 Pietari Suuren voima oli kuitenkin vahvistunut, joten hän päätti yrittää Viipurin valtaamista uudelleen.
Nykyisin Viipuri on osa Luoteis-Venäjää ja kuuluu Leningradin alueeseen.
Vjazniki
thumb|125px|Vjaznikin vaakuna vuodelta 1781. Vjazniki on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmajoen rannalla 113 kilometriä Vladimirista itään. Kaupunki on Vjaznikin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan, Nižni Novgorodin ja Kazanin välinen M7-valtatie. Vjaznikin asema Moskovan ja Nižni Novgorodin välisellä rautatiellä sijaitsee 8 kilometrin päässä kaupungista. Asukkaita on 41 500 henkeä (vuonna 2008).
Nähtävyyksiä ovat Jaropoltšin mäellä sijaitseva Pyhän kolminaisuuden kirkko (1756–1761), Marian ilmestyksen kirkko (1682–1683) sekä lukuisat 1800–1900-luvun alun kauppiastalot ja koristeelliset puurakennukset.
Sojuz TM-22
Sojuz TM-22 oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento. Se alkoi 3. syyskuuta 1995 ja päättyi paluuseen Maahan 29. helmikuuta 1996. Lennon tunnus oli Ура́н (Uraani). Alus kiersi 179 vuorokaudessa Maan 2800 kertaa.
Rangaistuspartio
Rangaistuspartio (Wheels of terror tai The Misfit Brigade) on Sven Hasselin teoksesta Kuolema telaketjuilla tehty elokuva vuodelta 1987. Sen on ohjannut Gordon Hessler.
Sojuz TM-22
Mission parameterit
Lento oli 23. lento Mir-avaruusasemalle.
Rangaistuspartio
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Roope Lehtinen kutsuu Rangaistuspartiota raa’aksi sotaelokuvaksi aivottoman toiminnan ystäville. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Tummaorneero
Tummaorneero (Clibanornis rubiginosus) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Tummaorneeroa tavataan laajalla alueella Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteis- ja pohjoisosissa. Lajin populaation arvioidaan olevan 500 000–4 999 999 yksilöä, ja sen kanta on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Allan Päiviö
pienoiskuva|Allan Päiviö vuonna 1948. Allan Urho Päiviö (29. maaliskuuta 1925 Thunder Bay, Kanada – 19. kesäkuuta 2016 ) oli psykologian professori Länsi-Ontarion yliopistossa. Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1971 kehittämästään muistin kaksoiskoodausteoriasta (dual-coding theory). Päiviö väitteli tohtoriksi Montrealin McGill-yliopistossa vuonna 1959 ja toimi sen jälkeen opettajana Länsi-Ontarion yliopistossa vuodesta 1963 lähtien. Nuorempana hänet tunnettiin myös kehonrakentajana, joka voitti Mr. Canada -tittelin vuonna 1948.
Allan Päiviön isä on kanadansuomalainen toimittaja, runoilija ja sosialisti Aku Päiviö. Hänen vanhempi veljensä Jules Päiviö oli arkkitehti ja professori, joka tuli tunnetuksi myös viimeisenä elossa olleena Espanjan sisällissodan kanadalaisena vapaaehtoisena.
Wareon taistelu
Wareon taistelu oli Australian ja Japanin välillä käyty taistelu Wareossa, Uudessa Guineassa. Sotatoimet alkoivat australialaisten hyökkäyksellä 27. marraskuuta ja päättyi australialaisten voittoon 8. joulukuuta 1943 japanilaisten vahvasta puolustautumisesta huolimatta. Australialaisilla oli käytössään tykistö ja tankit, kun japanilaisjoukot eivät juuri pystyneet käyttämään tykistöä puolustuksessa.
Sotatapahtumat
pienoiskuva|left|Wareon taistelut kartalla.
Eteneminen Bongaan
27. marraskuuta australialaisjoukot alkoivat edetä North Hillin ja Bongan välillä rannikkoa pitkin. Australialaisjoukot eivät juuri joutuneet kohtaamaan vastustusta japanilaisten taholta. Seuraavana aamuna joukot jatkoivat etenemistään. Tiheät viidakot estivät australialaistankkeja kulkemaan sotilaiden perässä. Tankkien pysyessä teillä, australialaisjoukot eivät pystyneet hyödyntämään koko tulivoimaansa, ja eteneminen oli hitaampaa.
Japanilaiset hidastivat australialaistankkien etenemistä tuhoamalla siltoja. Japanilaisjoukkojen yritykset hidastaa australialaissotilaita tarkka-ampujien avulla eivät onnistuneet tankkien hyvän tuen ansiosta. Japanilaiset joutuivat peräytymään epäonnistuneiden yritysten vuoksi. Bongan menettäminen maksoi japanilaisille kuljetusyhteyksien katkeamisen, ja he joutuivat turvautumaan huonoja reittejä pitkin Wareon ja Kiligian kautta tuleviin lähetyksiin.
Maasto muuttui huonommaksi ja raskaammaksi australialaisten edetessä Bongasta pohjoisemmaksi. Tämä aiheutti väsymystä sotilaiden keskuudessa ja kaluston rikkoutumista. Lisäksi tarvikkeiden saaminen kävi yhä vaikeammaksi, jonka johdosta osasta Jeepeistä ja tankeista tuli käyttökelvottomia.
Japanilaisten puolustusasema Horacessa
30. marraskuuta mennessä australialaiskomentaja oli keskittänyt suuren osan kalustostaan ja joukoistaan seuraavan vaiheen etenemiseen. Ylittäessään Kalueng-jokea, australialaisjoukot kohtasivat lähes välittömästi epätoivoisten japanilaisten vastustusta, jonka joukot kuitenkin selvittivät, tykistön avustamana.
Horacessa japanilaiset päättivät pysyä asemassaan, ja australialaisjoukkoja vastassa oli 75 mm konekivääri. Japanin tuliylivoiman vuoksi australialaisjoukot kutsuivat tykistötukea, jonka ansiosta joukot pääsivät japanilaispuolustuksen yli.
Kalueng-järvet
pienoiskuva|Wareon sijainti kartalla. Australialaisjoukot olivat saaneet tiedustelun Kalueng-joelle 1. joulukuuta. Edellisenä päivänä tykistö oli karsinut japanilaisia joukkoja laguunan alueelta. Japanilaiset saivat ensin estettyä australialaisten etenemisen järvien lähistölle, mutta lopulta 2. joulukuuta australialaiset lävistivät japanilaisjoukkojen puolustuksen tankkien tuella. Australialaisten edetessä he kohtasivat japanilaisen konekivääriaseman tiheässä metsässä, joka lamautti australialaiset. Tästäkin he kuitenkin selvisivät tankkien avustuksella.
Eteneminen Wareoon
pienoiskuva|left|Australialaissotilaita hakemassa tarvikkeita. Australialaisten selvitettyä Nongora- ja Joulumäet, jatkoivat he etenemistä kohti Wareoa. Japanilaiset hidastivat hyökkääjien etenemistä tuhoamalla siltoja perääntyessään. Lisäksi sade hidasti etenemistä entisestään, tehden maastosta mutaista. Australialaiset menettivät suoran tulitukensa sateen ja varusteiden vähyyden vuoksi. Osa joukoista lähetettiin hakemaan ammuksia.
5. joulukuuta mennessä australialaiset olivat saaneet huollon toimimaan, ja he pystyivät jatkamaan hyökkäystään. Wareoon kohdistuneesta tykistötulesta huolimatta jäljellä olevat japanilaiset pysäyttivät hyökkäyksen. Yön aikana japanilaiset perääntyivät jälleen, ja 7. joulukuuta australialaiset saivat haltuunsa Wareon lähellä olevan mäen. Aamun mittaan australialaiset jatkoivat etenemistään noin 550 metrin päässä olevaan Wareoon. Japanilaiset puolustivat ankarasti asemiaan viimeiseen asti, kunnes 8. joulukuuta mennessä lähettyvillä oleva Kwatingkoo vallattiin. Kwatingkoon valtauksen ansiosta myös Wareo vallattiin japanilaisilta.
Jälkiseuraukset
Australialaiset onnistuivat tavoitteessaan yhdistää Bonga ja Wareo. Viidakko, vahva puolustus ja huonot olosuhteet väsyttivät australialaissotilaita; viidakkotaudit tappoivat enemmän australialaisia kuin itse japanilaiset.
Janne Ahola (sanoittaja)
Hän on erikoistunut iskelmä-, tanssi-, lasten- ja pop-musiikkiin ja hänen kappaleitaan esittävät muun muassa Jore Marjaranta, Juhamatti, Kai Jämsä, Kari Vepsä, T. T. Purontaka, Leevi Andersson ja Kalle Jussila.
Hän tekee tiivistä yhteistyötä eri ammattisäveltäjien kanssa, joista esimerkkinä yhteiset teokset Tapio Lauhamaan kanssa.
Janne Ahola on lisäksi ollut vuodesta 2016 Suomen elokuvasäätiön (SES) jäsen.
Peter Lamont
Peter Lamont (12. marraskuuta 1929 – 18. joulukuuta 2020 ) oli brittiläinen elokuvien tuotantosuunnittelija. Hän on voittanut Oscarin elokuvasta Titanic ja ollut kolme kertaa Oscar-ehdokkaana. Lamont on työskennellyt usean James Bond -elokuvan tuotannossa.
Lamont lopetti taideopintonsa vuonna 1946 ja meni töihin Pinewood Studiosille, aluksi lähetiksi. Hän tuli mukaan elokuvan 007 ja Kultasormi tuotantoon piirtäjäksi. Lamont suunnitteli elokuvaan Fort Knoxin ulkopuolen. Hän jatkoi James Bond -elokuvien parissa ja yleni piirtäjästä lavastajaksi, sitten Art Directoriksi ja lopulta tuotantosuunnittelijaksi. Hän ei ollut tekemässä Bond-elokuvaa Huominen ei koskaan kuole (1997), koska oli samanaikaisesti tehdyn Titanicin tuotantosuunnittelija. Lamont sai elokuvasta Oscar-palkinnon. Hän oli aiemmin ollut Oscar-ehdokkaana kolme kertaa: elokuvista Viulunsoittaja katolla (1971), 007 rakastettuni (1977) ja Aliens – paluu (1986). Art Director -kilta myönsi Lamontille palkinnon elokuvasta Casino Royale (2006).
Naoki Nakamura
Naoki Nakamura (, s. 19. syyskuuta 1996 Rumoi) on japanilainen mäkihyppääjä. Nakamura edustaa Tokai Universityä.
Nakamura saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia joukkuemäessä 2016. Universiadeissa 2017 hän voitti kultaa sekä normaalimäessä että joukkuekilpailussa.
Piotr Wtulich
Diskografia
Neolithic
Black River
Mika Hilander
Mika Hilander (s. 17. elokuuta 1983 Tampere) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Ura
Oltuaan muutaman kauden Tampere Unitedissa ykkösmaalivahti Mikko Kavénin varjossa Hilander siirtyi lainalle PP-70:een. Kaudella 2008 hän vartioi Nokian Palloseuran maalia Tampereen Kolmosessa. Kaudelle 2009 Hilander siirtyi TPV:n riveihin, mutta polvivamma pilasi kauden. Kaudeksi 2010 hän palasi Tampere Unitedin riveihin ja teki debyyttinsä Veikkausliigassa. Hän pelasi kauden aikana 16 ottelua. Vuosina 2011–2013 Hilander edusti Kuopion Palloseuraa.
Kaudeksi 2014 Hilander siirtyi Ykkösessä pelaavaan Ilvekseen.
Hilanderin ensiesiintyminen Suomen A-maajoukkueessa oli 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan.
Kaudeksi 2021 Hilander siirtyi Veikkausliigassa pelaavaan FC Hakaan.
Elena Kondulainen
Kondulainen on sukujuuriltaan inkerinsuomalainen. Vuonna 1983 hän valmistui Pietarin valtiollisen teatteritaiteen akatemiasta. Kondulainen tuli näyttelijänä tunnetuksi ”Neuvostoliiton ensimmäisenä seksisymbolina”. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Venäjän ansioituneen taiteilijan arvonimi.
Elena Kondulainen on ollut naimisissa kahdesti ja hänellä on kaksi aikuista poikaa.
Lääninoikeus Ruotsissa
thumb|Göteborgin lääninoikeus.
Ruotsissa toimi vuosina 1979–2010 lääninoikeuksia, jotka olivat osa läänien hallintoa. Helmikuun 2010 alussa aikaisemmat 23 lääninoikeutta korvattiin 12 hallintotuomioistuimella.
Seuraavat lääninoikeuksien muutokset hallinto-oikeuksiksi astuivat voimaan 15. helmikuuta 2010:
Sateenkaaripitta
Sateenkaaripitta (Pitta moluccensis) on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Sateenkaaripittaa tavataan Kaakkois-Aasiassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 2 610 000 km2. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Attacker
Attacker tarkoittaa seuraavia asioita:
MRV
MRV (Multiple Re-entry Vehicle) on alkeellinen monikärkiohjus, jossa on monta paluukärkeä. Nämä eivät kuitenkaan kykene ohjautumaan itsenäisesti kohteisiinsa. MIRV on MRV:tä kehittyneempi varsinainen monikärkiohjus.
Polio
thumb|Polion vaurioittama lapsi thumb|Polion aiheuttamassa hengityshalvauksessa käytetty rautakeuhko
Polio (vanh. lapsihalvaus) tai Heine-Medinin tauti (poliomyelitis) on viruksen aiheuttama sairaus. Valtaosa tartunnoista on oireettomia ja useimmilla tartunnan saaneilla oireet ovat lieviä, kuten kuumetta, kurkkukipua ja huonovointisuutta. Vakavampia oireita kuten halvausta tai aivokalvontulehdusta esiintyy noin yhdellä prosentilla tartunnan saaneista. Halvaukseen sairastuneilla kuolleisuus on noin 5–10 prosenttia; puolet halvaukseen sairastuneista toipuu kokonaan ja lopuilla esiintyy pysyviä haittoja. Halvausoireita tartunnan saaneista arvioidaan esiintyvän yhdellä neljästäsadasta. Aikoinaan käytetty nimi "lapsihalvaus" tulee siitä, että tauti tarttuu noin 600 kertaa todennäköisemmin lapsiin kuin aikuisiin, joskin aikuisilla tauti on vakavampi.
Poliota on nimitetty toisinaan Heine-Medinin taudiksi Jakob Heinen ja Oskar Medinin mukaan. Medin osoitti, että tauti on tarttuva ja esiintyy epidemioina.
Suomessa poliotapaukset herättivät erityisen suurta huomiota 1950-luvulla. Vuosina 1950–1959 polioepidemiat aiheuttivat 2 893 suomalaisen halvaantumisen, ja 8,2 prosenttia näistä johti potilaan kuolemaan. Synkin vuosi oli 1956, jolloin 619 halvauksen saaneesta menehtyi 37. Vuonna 1960 polion aiheuttamia halvaustapauksia todettiin vielä 273, mutta vuonna 1961 vain 28 ja vuonna 1962 enää kaksi. Jyrkän vähentymisen katsotaan olleen tehokkaan rokotuskampanjan ansiota.
Poliovirus
Sairauden aiheuttaa ruoansulatusjärjestelmän kautta kehoon tunkeutunut poliovirus. Sairaus saattaa levitä verenkiertoon ja keskushermostoon aiheuttaen lihasheikkoutta ja vakavimmassa tapauksessa halvauksen. Poliovirus (PV) on pikornaviruksiin kuuluva hyvin pienikokoinen ja erittäin virulentti RNA-virus, joka on sukua hepatiitti A:lle. Viruksesta on olemassa 12 alatyyppiä, joista kolme aiheuttaa taudin. Immuniteetti yhdelle alatyypille ei suojaa muita alatyyppejä vastaan.
Polio leviää ulosteen ja ilmassa olevien hiukkasten avulla. Ensimmäisen tehokkaan rokotteen poliota vastaan kehitti Jonas Salk; rokote otettiin käyttöön vuonna 1954. Poliotartunnan saaneet pienet lapset selviävät sairaudesta todennäköisimmin lievin oirein ja saattavat saada immuniteetin sairautta vastaan. Polion itämisaika on 3–35 vuorokautta, ja tartunnan jälkeen virusta esiintyy potilaiden eritteissä. Poliovirus etsiytyy keskushermoston motorisiin hermoihin, jotka sijaitsevat selkäytimen ja ydinjatkoksen harmaassa aineessa (muinaiskreikan poliós (πολιοσ, harmaa).
Sairauden kulku
Noin 90 prosentilla tartuntatapauksista poliovirus ei aiheuta minkäänlaisia oireita. Vaikka potilas ei itse tiedä saaneensa tartuntaa, hänen nenänielunsa eritteissä ja ulosteissaan on riittävästi viruksia muiden ihmisten tartuttamiseksi. Vaikka potilaasta otettaisiinkin näytteitä, tavanomaisessa PCR-tyypityksessä polio ei erotu muista enteroviruksista. Suomessa polion erotusdiagnoosiin vaadittavat koettimet ovat saatavilla ainoastaan Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen laboratoriossa, jonne kaikki epäillyt polionäytteet täytyykin lähettää.
Noin 5 prosentilla tartuntatapauksista tauti aiheuttaa lievän flunssan kaltaisen tilan, johon sisältyy kuumeilua (38–39 °C), väsymystä, lihasheikkoutta sekä yleisiä vilustumisen oireita. Tätä tilaa kutsutaan abortiiviseksi polioksi. Ilman laboratoriokokeita sitä on lähes mahdotonta erottaa tavanomaisesta flunssasta.
4–5 % tartuntatapauksista kehittää ei-paralyyttisen polion. Heillä tauti muistuttaa vakavaa influenssaa, johon liittyy korkea kuume, oksentelua, ripulointia, väsymystä, lihasoireita ja vatsaoireita, ja tauti menee ohi noin 2–7 vuorokaudessa. Virus on aiheuttanut taudin, mutta elimistön immuunijärjestelmä on saanut siitä nopeasti yliotteen, ja tauti paranee ilman halvausoireita.
Polio voi levitä selkäytimestä ydinjatkokseen ja aivoihin. Tällöin seurauksena on hengitystä, nielemistä ja kasvojen lihaksia käyttävien hermojen tuhoutuminen ja halvaantuminen. Nämä bulbaarioireet ovat erittäin vakavia, sillä hengityselimistön halvaantuminen johtaa kuolemaan. Bulbaarioireita esiintyy noin 19 % kaikista paralyyttisistä poliotapauksista, ja ennen ylipainehengityslaitteen käyttöönottoa 25–75 % heistä kuoli; ylipainehengityslaitteilla kuolleisuus saatiin laskemaan noin 15 prosentin tienoille. Noin 2 % tapauksista halvausoireet rajoittuvat vain bulbaarioireisiin. Vaikka noin 20 % paralyyttisistä poliotapauksista pallea ja muut hengityslihakset halvaantuvat ja heidän hoidossaan joudutaan turvautumaan hengityslaitteeseen, vain noin joka tuhannennelle paralyyttiselle poliopotilaalle hengityshalvaus jää pysyväksi.
Ennuste
Miehillä kuolleisuus on suurempaa kuin naisilla, mutta henkiinjääneistä miehet paranevat useammin työkykyisiksi. Paralyyttisistä poliotapauksista kaikkiaan
Halvauspotilaan hoito
Halvauspotilaan hoitoon voidaan ryhtyä välittömästi taudin akuutin vaiheen väistyttyä. Ensisijalla on fysioterapia. Mikäli kyseessä on hengityselimistön halvaus, hoitoon voidaan ryhtyä kun potilas kykenee itse hengittämään, yleensä noin 2–6 kuukauden jälkeen.
Australialainen sairaanhoitaja Elizabeth Kenny (1880–1952) hoiti poliota fysioterapian keinoin ennen rokotteen keksimistä. Häntä pidetään poliopotilaiden fysioterapian uranuurtajana. Terapian tarkoituksena on saada terveinä säilyneet hermot kasvattamaan uusia aksoneita ja saattamaan lihakset jälleen toimintakuntoon, ja toisaalta estää lihasten surkastuminen (lihasdystrofia). Ennuste on yleensä hyvä, ja useimmat potilaat paranevat noin puolessa vuodessa. Mikäli halvaus kestää yli vuoden, halvaus on todennäköisesti jäänyt pysyväksi.
Useimmat poliosta selvinneet kykenevät elämään täysin normaalia elämää ilman minkäänlaisia ongelmia. Mikäli halvausoireet jäävät pysyviksi, ne yleensä esiintyvät alaraajoissa (paraplegia) tai toisella puolella kehoa (hemiplegia). Neliraaja- tai hengityshalvaus esiintyy noin 0,1 prosentissa paralyyttisistä poliotapauksista. Vuonna 2006 Suomessa oli elossa 1950- ja 1960-lukujen polioepidemioista vielä neljä poliopotilasta, jotka joutuvat turvautumaan hengityslaitteeseen. Ensimmäinen käyttökelpoinen hengityslaite oli 1929 kehitetty alipaineresipiraattori, rautakeuhko, joka pysyi käytössä 1950-luvulle. Nykyisin yleisimmin käytetyssä ylipainehengityslaitteessa laite puhaltaa letkulla kurkkuavanteen kautta lämmitettyä ja kostutettua ilmaa keuhkoihin.
Eräissä tapauksissa polion sairastaneet voivat saada uudelleen oireita (yleensä lihasheikkoutta) vuosikymmeniä tartunnan jälkeen. Tätä kutsutaan polion myöhäisoireiksi. Niitä esiintyy noin puolella kaikista paralyyttisen ja 30 prosentissa kaikista ei-paralyyttisen polion sairastaneilla. Joissakin tapauksissa myös abortiivinen polio voi aiheuttaa myöhäisoireita. Myöhäisoireiden synty ei tällä hetkellä (2006) ole täysin selvillä, mutta syyksi oletetaan hermoston luontainen kuluminen ja "ylirasitettujen" hermojen väsyminen ja loppuun palaminen. Ainoa hoito on lepo ja lihaksiston ylirasittamisen välttäminen.
Polion torjunta
Koska kyseessä on virustauti, taudin akuuttia vaihetta ei voida hoitaa. Samoin, koska hermosolut uusiutuvat hyvin hitaasti, tuhoutuneita hermosoluja ei voida korvata. Tulevaisuudessa halvausoireita ehkä voidaan hoitaa kantasoluhoidoilla, mutta painopiste on ennaltaehkäisyssä ja rokotuksissa.
1970-luvulla polio iski takaisin kehitysmaissa. Elintason kohotessa ihmisten luontainen vastustuskyky oli heikentynyt, ja polioepidemiat iskivät nyt Intiassa, Aasiassa ja Afrikassa. Miljoonat ihmiset kuolivat tai halvaantuivat loppuiäkseen. Rotary International käynnisti kampanjan poliorokotusten organisoimiseksi ja polion torjuntaan. Rokotusten ansiosta poliotartunnat on saatu rajattua.
Viimeinen Suomessa tavattu polioepidemia oli vuosina 1984–1985, jolloin ryhdyttiin koko kansan kattaviin joukkorokotuksiin. Rokotuksissa käytettiin ns. "sokeripalarokotetta", kouluikäiset lapset kuitenkin rokotettiin pistoksella ennen sokeripalarokotuksia.
Vuonna 2004 Maailman terveysjärjestö julkisti kolmen miljardin dollarin kampanjan polion hävittämiseksi maapallolta vuoteen 2006 mennessä. Tällä hetkellä sairaudesta kärsitään lähinnä Pakistanissa ja Afganistanissa. Alkuvuonna 2017 poliota oli enää kolmessa maassa.
Polion esiintyminen
Poliota on suurimmassa osassa maailmaa pidetty jo hävitettynä tautina. Kuitenkin rokoteperäiseen polioon sairastuminen on Kansanterveyslaitoksen mukaan Suomessakin mahdollista kattavista rokotuksista huolimatta. Aiemmin kolmannen maailman maista, esimerkiksi Afrikasta ja Intiasta, tulevien siirtolaisten vuoksi oli polion uhkaa Euroopassa, mutta vuoden 2016 jälkeen ei Afrikassa ole havaittu poliota ja vuonna 2020 Afrikka julistettiinkin poliosta vapaaksi. Ongelmana on edelleenkin että rokotteissa olevat elävät muuntuneet virukset lähtevät leviämään jos väestön rokotesuoja on puuttellinen. Länsimaissa ei käytetä enää eläviä viruksia sisältäviä rokotteita. Tietyt uskonnolliset ryhmät Euroopassa ja muualla maailmassa, kuten Nigerian ja Pakistanin muslimit, välttelevät poliorokotusten ottamista. Osittain tästä syystä noin 12 miljoonaa eurooppalaista lasta oli vuonna 2013 poliorokotusohjelmien ulkopuolella. Lisäksi riskialueiden poliittisen epävakauden ansiosta taudinkantajat siirtyvät lähialueille.
Maailman terveysjärjestö WHO julisti vuonna 2019, että villi polioviruksen tyyppi 3 on saatu kokonaan hävitetyksi maailmasta. Aiemmin vuonna 2015 saatiin villi poliovirustyyppi 2 hävitettyä. Jäljellä on enää tyyppi 1, jota leviää villinä vain Afganistanissa ja Pakistanissa. Vuonna 2021 Tadžikistanissa on tavattu useita kymmeniä poliotapauksia, joissa taudinaiheuttajana on villiintynyt rokoteperäinen tyypin 2 poliovirus (cVDPV2).
Vuonna 2022 New Yorkin osavaltion kahdessa piirikunnassa (Rockland ja Orange) tavattiin poliota jätevesitutkimuksissa. Yksi sairastunut sai halvauksen jalkoihinsa. Viranomaisten mukaan polioon sairastuneita saattaa olla satoja. Mainitun kahden piirikunnan poliorokotekattavuus on suhteellisen matala. Lapsista noin 60% on saanut kolme annosta poliorokotetta ennen toista syntymäpäiväänsä. Yhdysvalloissa vastaava luku on 93%.
Naratšanski
Naratšin kansallispuisto, Naratšanski tai Narotšanski eli  on kansallispuisto, joka sijaitsee Valko-Venäjän luoteisosissa lähes kokonaan Minskin alueella, noin 150 km:n päässä Minskistä.
thumb|250px|left|Näkymä Naratšjärvelle
Järviluonto ja -matkailu ovat alueen paikallisia vetonauloja; kalastus etenkin alueen kymmenessä suurimmassa järvessä on suosittua. Suurin järvistä on Naratš- eli Narotš-järvi, jonka pinta-ala 80 km² ja keskisyvyys 9 m. Metsiä on noin puolet puiston pinta-alasta. Mäntymetsät ovat hallitsevia, lisäksi esiintyy melkoisesti seka- ja koivumetsää; kansallispuiston "Karjalan koivikot" ovat valkovenäläisittäin harvinaisia. Alueella pesii noin 185 lintulajia, joista 24 on luokiteltu harvinaisiksi.
Kansallispuisto on perustettu 1999. Sen pinta-ala on nykyään 973 neliökilometriä, josta kansallispuistohallinnon maa- ja vesialueita on 69 % ja loput 31 % on muiden maanomistajien hallussa. Kansallispuiston hallinto on Naratšin kaupunkityyppisessä taajamassa.
Mária Mednyánszky
Mária Mednyánszky (7. huhtikuuta 1901 Budapest – 20. joulukuuta 1978 Budapest) oli unkarilainen pöytätennispelaaja. Hän voitti 1920- ja 1930-luvuilla 18 maailmanmestaruutta, joista viisi naisten kaksinpelissä, seitsemän naisten nelinpelissä ja kuusi sekanelinpelissä.
Mednyánszkyn äiti kuoli hänen ollessaan yhdeksänvuotias ja isä hänen ollessaan 16-vuotias. Hän aloitti pöytätenniksen pelaamisen 22-vuotiaana työtovereidensa kanssa tauoilla budapestilaisessa pankissa.
MM-mitalit
Lähde:
Linnoittaminen
Linnoittaminen on sodankäyntiin kuuluva vaihe, jossa linnoitteiksi kutsuttuja rakenteita rakentamalla ja yksittäisen sotilaan suojautumis- ja kaivautumistoimenpiteillä luodaan suojaa vihollisen tulenkäyttöä vastaan.
Esimerkkejä linnoittautumisessa rakennetuista rakenteista ovat juoksuhauta, potero ja pesäke. Linnoittamisrakenteet suojaavat tyypillisesti suora-ammuntatulelta ja kranaatti-iskuilta.
Myös ase voidaan linnoittaa, esimerkiksi kranaatinheitin. Linnoittamisella voidaan suojata miehistöä, aseita, varusteita ja ampumatarvikkeita (a-tarvikkeita).
Kiteen Urheilijat
Kiteen Urheilijat on kiteeläinen 12. huhtikuuta 1931 perustettu urheilun yleisseura.
Seuran lajivalikoimaan kuuluvat nykyisin mäkihyppy, yhdistetty, hiihto, jalkapallo, yleisurheilu, uinti, lentopallo ja koripallo. Pesäpallon SM-sarjassa KiU:n joukkue pelasi ensimmäisen kerran 1973 ja 1976 ja sitten yhtäjaksoisesti 12 kautta vuosina 1978-1989 ja sijoittui parhaimmillaan neljänneksi kausilla 1984 ja 1988. Molemmilla kerroilla seura kukisti jatko-otteluissa runkosarjan ykkösen - 1984 mitalisarjassa Alajärven Ankkurit ja 1988 pudotuspeleissä Vaasan Mailan, mutta aivan mitaleille asti potku ei riittänyt. Seura selvisi myös Suomen Cupin loppuotteluun 1974. Nuorten sarjoissa seura saavutti useita SM-mitaleja. Vuonna 1990 KiU:n pesäpalloilu siirtyi uuden seuran, Kiteen Pallo -90, alaiseksi. Seura peri Kiteen Urheilijoiden paikan Superpesiksessä. Kiteen joukkue on pelannut pesäpalloilun ylimmässä sarjassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1978.
Palkitut
Kärkilyöntikuningas:
Oranssisilmäorneero
Oranssisilmäorneero (Automolus rufipileatus) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Oranssisilmäorneeroa Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Guayanassa, Kolumbiassa, Perussa, Ranskan Guayanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Helvetin talo
Helvetin talo on vuonna 1971 ilmestynyt Richard Mathesonin kirjoittama kauhuromaani. Teoksessa neljä poltergeist-ilmiöiden tutkijaa pyrkii selvittämään Yhdysvaltain itärannikon kuuluisimman kummitustalon salaisuutta.
MIRV
MIRV (, "monta itsenäisesti ohjattavaa paluukärkeä") on ballististen ohjusten asejärjestelmä, jossa ohjuksen kärjen sisäpuolella on useita räjähtäviä taistelukärkiä, jotka lentomatkan aikana laukaistaan kohteeseen ohjuksen "paluulaitteesta". MIRV-järjestelmä keksittiin alun perin kylmän sodan asevarustelukilpailussa. START II -sopimus kielsi MIRV-järjestelmän käytön mannertenvälisissä ICBM-ohjuksissa. Sitä vastoin sukellusveneistä laukaistavissa SLBM-ohjuksissa MIRV-taistelukärjet ovat edelleen sallittuja.
Piirteitä
MIRV-järjestelmässä ohjus ei ole tavanomaisista ballistisista ohjuksista poiketen varustettu yhdellä räjähtävällä taistelukärjellä, vaan ohjus on pelkkä kantoraketti eli "bussi" useille taistelukärjille, jotka on asennettu ohjuksen kärjen paluulaitteen sisäpuolelle. Jokaisessa taistelukärjessä on oma navigaatiolaitteistonsa, johon ohjelmoidaan maalin koordinaatit. Kun ohjus on laukaistu, moottorijärjestelmät sammuvat vuorotellen ja irtautuvat ohjuksesta, kunnes jäljellä on pelkkä kärki. Kärki jatkaa kohteeseen, kunnes se paljastaa paluulaitteensa taistelukärjet, joiden oma moottorijärjestelmä käynnistyy automaattisesti ja kuljettaa taistelukärjet maaliin. MIRV-järjestelmä on paljon tuhovoimaisempi kuin tavanomainen ydinohjus, koska monessa taistelukärjessä on yhteensä enemmän tulivoimaa kuin pelkässä yhdessä aseessa. Taistelukärjet voidaan ohjelmoida erillisiin maaleihin, joten yhdellä ohjuslaukaisulla voidaan tuhota useita kohteita samanaikaisesti. MIRV-järjestelmä on myös asevoimien ohjusarsenaalin kannalta käytännöllisempi vaihtoehto, koska monen maalin eliminointi ei vaadi useita ohjuslaukaisuja.
MIRV-järjestelmän ilmaantuminen 1970-luvulla muutti Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välistä asevarustelua siten, että molemmat valtiot eivät enää yrittäneet valmistaa käyttöönsä valtavaa ydinohjusten arsenaalia, vaan pyrkivät aseistamaan yksittäiset ohjukset mahdollisimman suurella määrällä pienoistaistelukärkiä. MIRV-järjestelmä myös muutti kauhun tasapainon luonnetta, koska useilla taistelukärjillä varustetun ohjuksen laukaisu olisi aiheuttanut enemmän tuhoja ja molemmat valtiot alkoivat panostaa uusien ohjustorjuntajärjestelmien kehittämiseen. Sekä yhdysvaltalaiset että neuvostoliittolaiset huomasivat MIRV-järjestelmässä uudenlaisen tavan kiertää molempien valtioiden allekirjoittaman SALT II -sopimuksen vaatimat aserajoitukset, koska sopimus asetti rajan ydinohjusten määrälle, mutta taistelukärkien määrää ei ollut erikseen kielletty sopimuksessa. Yhdysvaltain laivasto asensi ydinsukellusveneiden SLBM-ohjuksiin MIRV-järjestelmät, minkä seurauksena ydinsukellusveneiden strateginen merkitys kylmässä sodassa muuttui olennaisemmaksi ja mannertenvälisten ICBM-ohjusten merkitys vaihtui ensisijaisesta ydinohjusten tyypistä toissijaiseksi.
Yksityiskohtaiset tekniset tiedot MIRV-järjestelmien toiminnasta on pidetty sotilassalaisuuksina, joten ohjuksen toiminnasta ei ole tarkkoja tietoja, vaikka perustiedot laukaisun eri vaiheista on julkistettu. Oletuksen mukaan ohjukset suunnistavat lennon aikana maaleihinsa syöttämällä ohjelmoidut koordinaattinsa tiedustelusatelliitteihin, koska tehokkaaman navigaatiolaitteiston asentaminen pienoiskokoiseen taistelukärkeen vaatisi tilaa aseen räjähtävältä ydinkärjeltä. Taistelukärkien moottorijärjestelmistä ja osumatarkkuudesta on myös olemassa ristiriitaisia ja epäluotettavia tietoja. On väitetty, että kantoraketissa olisi myös harhautuslaitteita ohjustorjuntajärjestelmien hämäämiseksi.
Suklaata iholla
thumb|Elokuvan juliste. Suklaata iholla (Como agua para chocolate) on Alfonso Araun ohjaama meksikolainen elokuva vuodelta 1991. Se perustuu Araun tuolloisen vaimon Laura Esquivelin omasta menestysromaanistaan Pöytään ja vuoteeseen tekemään käsikirjoitukseen. Elokuvan pääosia näyttelevät Marco Leonardi, Lumi Cavazos ja Regina Torne.
Elokuva kertoo suuren perheen kuopuksesta, tyttärestä jonka vanhat perinteet ovat tuominneet naimattomuuteen ja huolehtimaan vanhasta äidistään. Maagista realismia edustava tarinan teemana on tukahdutettu rakkaus.
Juoni
Perheen kuopus, Tita-tyttö (Lumi Cavazos), syntyy perheen keittiössä ja hänen äitinsä keittiö on aikuisuuteen asti hänen elämänsä keskipiste. Hänen rakkautensa, komea karjatyöläinen Pedro (Marco Leonardi), menee naimisiin hänen sisarensa kanssa ja muuttaa perheen taloon asumaan. Tita erikoistuu loihtimaan mitä uskomattomampia ruokia, jotka saavat aikaan yllättäviä asioita. Lopulta Tita ja Pedro saavat toisensa.
Vastaanotto
Suklaata iholla sai erittäin hyvät ensi-ilta-arviot, ja sitä pidetään meksikolaisen elokuvan uuden tulemisen aloittajana. Se sai Yhdysvalloissa 8,5 miljoonan dollarin teatterituoton, mikä oli ainutlaatuista vieraskieliselle elokuvalle. Suklaasta iholla on tullut kaikkien aikojen menestynein meksikolaiselokuva.
Elokuva voitti kymmenkunta meksikolaista Ariel-elokuvapalkintoa, lukuisia palkintoja festivaaleilla eri puolilla maailmaa ja oli ehdolla parhaaksi vieraskieliseksi elokuvaksi sekä Bafta- että Golden Globe -gaalassa. The New York Timesin kriitikot valitsivat Suklaata iholla vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Brachycereus nesioticus
Brachycereus nesioticus on kaktuslaji, joka ainoa laji suvussaan. Se on Galápagossaarten endeeminen kasvilaji. Se on verraten pienikokoinen ja kasvaa lähes paljailla laavakentillä, joilla ei monikaan kasvi tule toimeen. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikankielisestä lyhyttä tarkoittavasta sanasta brakhys.
Tuntomerkit
Brachycereus-kaktus on monivartinen ja muodostaa tiheitä kasvustoja, joiden korkeus on 40–60 cm ja leveys jopa kaksi metriä. Varret ovat vaihtelevissa määrin pystykasvuisia, liereitä ja tiheäpiikkisiä. Läpimitta on 3–5 cm. Matalia varren pitkittäisharjuja on 16–22. Yhdessä ryhmässä (areolissa) on n. 40 piikkiä, jotka ovat erikokoisia, kellertäviä ja vanhemmiten tummuvia, jopa viiden sentin mittaisia.
Päivällä avautuvat kukat ovat kapean suppilomaisia, kermanvalkoisia, 6–11 cm pitkiä ja 2–5,5 cm leveitä. Kukkaperässä on paljon piikkisiä areoleja ja pieniä suomuja. Hedelmä on tumma, kypsänä mehevä, 1,5–3,5 cm pitkä, keltaisten piikkien peittämä ja siinä on jäljellä kuihtuneet terälehdet. Siemen on ruskeanmusta, pyöreä tai hieman soikea, 1–1,5 mm:n pituinen.
Ekologia
Brachycerus nesioticus kasvaa Galapagossaarista Bartolomén, Fernandinan, Genovesan, Isabelan, Pintan ja San Salvadorin saarilla. Sen kasvupaikat ovat hyvin kuivia laava-alustoja merenpinnan tasossa. Ecuadorin hallitus on kieltänyt kasvin keräämisen saariston muodostamasta kansallispuistosta. Niinpä kasvi on lähes tuntematon viljelyssä.
Naskalikalat
Naskalikalat (Anoplogastridae, usein myös virheellisesti Anoplogasteridae ) on limapääkaloihin kuuluva heimo, jonka lajit elävät syvissä vesissä.
Lajit ja anatomia
Naskalikalojen heimoon kuuluu kaksi lajia, naskalikala (Anoplogaster cornuta) ja okanaskalikala (Anoplogaster brachycera). Lajit voivat kasvaa korkeintaan 16 cm pitkiksi. Naskalikalojen pää on suurikokoinen ja on noin kolmasosan kokonaispituudesta. Päässä on monia limatäytteisiä onkaloita ja silmät ovat pienet. Aikuisten naskalikalalajien hampaat ovat kookkaat ja terävät, poikasilla ne ovat pienet. Lajien suomut ovat pienikokoiset. Nuorilla kaloilla uimarakko on hyvin kehittynyt, mutta aikuisilla se on surkastunut. Poikasilla on päässään myös piikkejä, joita aikuisilla kaloilla ei ole.
Levinneisyys ja elintavat
Naskalikaloja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne elävät niin trooppisissa kuin lauhkeissakin vesissä 75–5 500 metrin syvyydessä merenpinnasta. Naskalikalojen tiedetään liikkuvan pienissä parvissa. Nuoret naskalikalat käyttävät ravintonaan pieniä äyriäisiä ja aikuisten ravinto koostuu pääasiassa kaloista, mutta ne syövät myös äyriäisiä.
Lähteet
Anoplogaster cornuta オニキンメ Anoplogaster cornuta Длиннорогий саблезуб
Karl Wazulek
Karl Wazulek (13. joulukuuta 1914 – 10. maaliskuuta 1958) oli itävaltalainen pikaluistelija, joka Itävallan Saksaan liittämisen jälkeen edusti Saksaa.
Karl Waszulek osallistui 1930-luvulla kaikkiaan kuusi kertaa niin MM- kuin EM-kisoihin vuodesta 1934 lähtien. Parhaimpina menestyksinä Itävallan lipun alla oli vuoden 1935 Euroopan mestaruus ja edellisenä vuonna saavutettu EM-pronssi. Saksan väreissä hän saavutti 1938 MM-hopeaa. Saksan mestaruuksia hän otti vielä vuosina 1939–1941. Olympiakisoihin Waszulek osallistui Garmisch-Partenkirchenissä 1936. Hän luisteli kaikki matkat sijoittuen 500 metrillä 13., 1 500 metrillä kuudenneksi, 5 000 metrillä kahdeksanneksi ja 10 000 metrillä 11.
Karl Waszulek osallistui toiseen maailmansotaan Saksan joukoissa. Hän haavoittui itärintamalla ja menetti toisen jalkansa. Hänestä tuli vuoden 1943 alusta Unkarin maajoukkueen valmentaja. Tällöin hän oli nostamassa Kornél Pajoria kansainväliseksi tähdeksi.
San Francisco sourdough
San Francisco sourdough on San Franciscolle ominainen taikinajuuresta tehty leipä. San Francisco sourdoughin historia ulottuu Kalifornian kultaryntäykseen 1800-luvun puolivälissä. San Francisco sourdough voi esiintyä patongin muodossa. San Franciscossa moni leipomo tarjoaa sourdoughia: niistä tunnetuin lienee Boudin Bakery, joka on tarjonnut sourdoughia vuodesta 1849. Tarinan mukaan käytetty taikinajuuri on säilynyt nykypäiviin asti.
Joint Application Design
Joint Application Design (JAD) on IBM:n kehittämä menetelmä, jonka avulla yrityksen tuotekehitystiimi, johto sekä käyttäjät työskentelevät keskenään tuotteen suunnittelemiseksi.
JAD:n perustana on monialainen, tarkasti rakenteeltaan määritelty työpaja, johon osallistuu suunnittelijoita eri osastoilta. Yrityksen työntekijöiden lisäksi yhdeksi suunnittelijaksi otetaan mukaan käyttäjä. Työpajaa edeltää projektin määrittelyvaihe, tutkimus ja niin kutsutun työpajan (workshop) valmisteluvaihe. Työpajavaiheen jälkeen tulokset dokumentoidaan myöhempää soveltamista teknistä suunnittelua varten.
JAD:n kehitys IBM:llä lähti alun perin liikkeelle tarpeesta kehittää jokin prosessi, joka toisi käyttäjät ja kehittäjät yhteen luovalla ja innovatiivisella tavalla, joka olisi kuitenkin helppo määritellä toistettavaksi ja paranneltavaksi prosessiksi. Käyttäjien ja kehittäjien tapaamiset olivat hyvä tapa saada laadukasta tietoa käyttäjien vaatimuksista. Nyttemmin JAD on kehittynyt muotoon, jossa suoritetaan työpajoja. Työpajat suunnitellaan ja toteutetaan käyttäen apuna yhdeksän avainkohdan mittaista listaa. JAD:n vahvuuksia ovat poikkitieteellisyys, käyttäjäläheisyys ja riippumattomuus muista käytetyistä tuotekehitysmenetelmistä. Se on helppo sisällyttää perinteiseen tuotekehitysprosessiin, jolloin menetelmä voidaan suorittaa projektien alkupuolella muuttamatta niissä sovellettuja vakiintuneita työskentelytapoja ja niiden rakennetta.
Vaiheet
JAD sisältää yhdeksän avainkohtaa:
Ensimmäisessä kolmessa kohdassa määritellään projekti yleisellä tasolla; tavoitteet, rajoitteet, tuotokset ja tärkeimmät asiat tulee tiedostaa ennen kuin varsinaisia työpajoja suunnitellaan. Projektilla viitataan tässä yhteydessä JAD:n soveltamisprojektiin. Tämän jälkeen projekti aikataulutetaan ja päätetään, ketkä työpajoihin osallistuvat. Osallistujina tulisi olla tuotepäällikkö (tai vastaava henkilö), projektin vetäjä (joka suunnittelee JAD:n), kirjuri (joka kirjaa ja dokumentoi edistymistä ja tuotoksia), tarkkailijat (yleensä tuotekehitystiimin jäsenet, joiden tulee vain hiljaa tarkkailla) sekä työpajoihin osallistuvat kehittäjät ja käyttäjät.
Pastrami
thumb|Pastramisiivuja. thumb|Pastramivoileipä.
Pastrami eli suolaliha on leikkele, joka valmistetaan yleisimmin naudanlihasta, mutta myös sianlihasta, lampaanlihasta tai esimerkiksi kalkkunanlihasta.
Pastramia käytetään voileipien välissä. Sana pastrami tulee romanian kielen sanasta pastramă, joka vuorostaan tulee kreikan kielen sanoista παστραμάς/παστουρμάς, jotka ovat laina turkin kielen sanasta pastırma. Turkinkielinen nimi pastırma tulee sanasta bastırma, joka tarkoittaa puristettua lihaa.
Kambodžalainen uusivuosi
Kambodžalainen uusivuosi eli Chaul Chnam on vuotuinen juhla, jota vietetään Kambodžassa vuosittain huhtikuun puolivälissä. Juhlinta kestää kolme päivää. Kambodžalaiset vievät uhrilahjoja wateihin, siivoavat kotinsa ja vaihtavat lahjoja. Uudenvuoden juhlintaan kuuluu myös joukko perinteisiä leikkejä ja pelejä. Juhlan kolmantena päivänä perinteen mukaan pestään Buddhan patsaat. Myös kunnioitettujen henkilöiden jalat pestään osoituksena anteeksipyynnöstä edellisen vuoden pahoista teoista. Pesurituaalista on kehittynyt riehakasta vesisotaa, joka muistuttaa Thaimaan Songkrania.