cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tarja Halonen
Presidenttikausien jälkeen
Syyskuussa 2014 Halosen kerrottiin valmistelevan muuttoa Yhdysvaltoihin, missä hän aloittaa Harvardin yliopistossa opettajana. Keväällä 2015 Halonen alkaa opettaa kansainvälistä politiikkaa ja erityisesti kestävää kehitystä.
Sisäpolitiikka
thumb|Halonen ja Yhdysvaltojen varapresidentti Joe Biden. Vuoden 2006 presidentinvaalien aikana Halonen sai arvostelua erityisesti konservatiivisilta ehdokkailta, perussuomalaisten Timo Soinilta ja kristillisdemokraattien Bjarne Kallikselta. Eduskunnassa oli ajankohtaisena laki samaa sukupuolta olevien parien hedelmöityshoitojen hyväksymisestä, joita Halonen asettui tukemaan. Halonen antoi myös lausunnon, jossa hän totesi, että ihanneperheen käsitteen pitää seurata aikaansa. Halonen on ollut aktiivinen seksuaalivähemmistöjen oikeuksien ajaja jo pitkään. 1980-luvun alussa Halonen työskenteli puheenjohtajana Seksuaalinen tasavertaisuus SETA ry:ssä, joka on suomen merkittävin HLBT-oikeuksia ajava kansalaisjärjestö. Hän kannattaa tasa-arvoista avioliittolakia ja on todennut, että lapsen kehitykselle tärkeintä on turvallinen koti, ei se että lapsella on sekä isä että äiti. Halonen sanoi Hjallis Harkimon haastattelussa 8. maaliskuuta 2012 olevansa huolissaan monen muun suomalaisen tavoin Perussuomalaisten suosion ja suvaitsemattomuuden noususta Suomessa, mutta olevansa myös iloinen siitä, että tyytymättömyys tuli ilmi vaaliuurnilla eikä kaduilla. Pekka Haaviston nousua toiselle kierrokselle vuoden 2012 presidentinvaaleissa hän piti vastalauseena perussuomalaisten nousulle. Halonen sanoi yllättyneensä siitä, kuinka moni Sauli Niinistön kannattajista äänesti tätä juuri sillä perusteella, että Niinistö on heteroseksuaali. Hän nosti esille myös häneen itseensä kohdistuneet lesbo-huhut toteamalla, että hänen Setan puheenjohtajuutensa on yhä monille kauhean iso juttu, vaikka hän on heteroseksuaali.
Toisen presidenttikautensa päätyttyä 2012 Halonen liittyi takaisin luterilaiseen kirkkoon. Kuukausiliitteelle antamassaan haastattelussa hän totesi: "Myönnän, ettei kirkosta lähteminen ollut kestävä ratkaisu. Pois voi lähteä vain kerran, vaikuttaminen on kestävämpää."
Turvapaikanhakijoiden pääsyä Suomeen Halonen ei ole halunnut tiukentaa. Hän on todennut, että järjestelmän tulisi olla tehokkaampi ja juridisesti pitävämpi, mutta linjaa ei pidä tiukentaa ja Suomen tulee noudattaa jo allekirjoitettuja kansainvälisiä pakolaissopimuksia.
Turvallisuuspolitiikka
thumb|Presidentti Halonen valtiovierailulla Venäjällä vuonna 2002. Halonen vastustaa Suomen jäsenyyttä Natossa. Hän on todennut olevansa kansan enemmistön kannalla siitä, ettei Suomella ole tarvetta sotilaalliseen liittoutumiseen, vaan maan uskottavan puolustuksen paras perusta ovat hyvät naapuruussuhteet. Venäjää Halonen ei ole pitänyt Suomen turvallisuudelle uhkana, niin kauan kuin maan demokratiakehitys jatkuu positiivisena. Halonen on tukenut asevelvollisuusarmeijan säilyttämistä Suomen peruspuolustusratkaisuna, mutta halunnut kehittää sen rinnalla siviilipalvelusjärjestelmää.
Halonen on hyväksynyt Suomen puolustusvoimien suunnitelmat varuskuntien lakkauttamiseksi ja muiksi säästötoimiksi. Hän on todennut, että Suomi maksaisi väärille ihmisille palkkaa, jos se ei uskoisi puolustusvoimien johdon sanomaa siitä, mitä tarvitaan poliittisten ja turvallisuuspoliittisten suuntaviivojen toteuttamiseksi. Halonen on myös sanonut, ettei minkään paikkakunnan elinkeinorakenne voi perustua ainoastaan varuskunnan paikallaoloon.
Tarja Halonen tuki voimakkaasti maamiinojen poistamista Suomen armeijan puolustusaseistuksesta. Maamiinat päätettiin kieltää Suomessa Halosen päättäväisen toiminnan seurauksena vuonna 2011 Ottawan sopimuksen mukaisesti.
Ulkopolitiikka
Halonen on ollut aktiivinen ulkopolitiikassa erityisesti ihmisoikeuksien puolustajana. Presidenttikausiensa aikana hän on kiinnittänyt kansainvälisesti erityistä huomiota tasa-arvoon ja naisten oikeuksiin sekä globalisaation haittavaikutuksiin. Hänellä oli presidenttikausiensa aikana useita YK:n alaisia tehtäviä. Hän on todennut ihmisoikeuksien edistämisen olevan tärkeää myös Suomelle, koska kansainvälisesti oikeudenmukainen tilanne on tärkeä erityisesti pienten maiden kuten Suomen kannalta. Toisena ulkopoliittisesti tärkeänä tehtävänä hän on pitänyt suomalaisen kaupan ja teollisuuden viennin edistämistä.
Suomen entinen suurlähettiläs Pasi Patokallio kirjoitti Suomen Kuvalehdessä ja Kanava-lehdessä julkaistussa esseessään, että Suomen turvallisuuspoliittinen linja muuttui Tarja Halosen tullessa ulkoministeriksi vuonna 1995. Patokallion mukaan turvallisuuden ydinsisältö on perinteisesti ollut valtakunnan suojeleminen ulkoisilta uhkilta, joista pahimmat ovat sotilaallisia. Halosen aikakaudella Suomen turvallisuusuhkia ei pidetty enää sotilaallisina, vaan turvallisuusuhkiksi nimettiin globaaleja ilmiöitä, kuten ilmastonmuutos. Patokallion mukaan asevaraisesta turvallisuudesta tuli haukkumasana ja aseidenriisunnasta itseisarvo. Huolta kannettiin lähinnä Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin toimista, mutta Halosen ulkopoliittisessa ajattelussa ”ei ollut missään vaiheessa sijaa Venäjän toiminnan kriittiselle arvioinnille saati julkiselle arvostelemiselle”. Lisäksi jalkaväkimiinoista luopuminen heikensi merkittävästi Suomen puolustusta.
Yksityiselämä
thumb|Tarja Halonen yhdessä puolisonsa [[Pentti Arajärvi|Pentti Arajärven kanssa kesällä 2010.]] Halosen perheeseen kuuluvat tytär Anna Halonen sekä puoliso, professori ja oikeustieteen tohtori Pentti Arajärvi. Halonen oli seurustellut Anna Halosen isän SDP:n eduskuntaryhmän sihteerin Kari Pekkosen kanssa kesästä 1977 lähtien ja tytär Anna Halonen syntyi syksyllä 1978. Raskausaikanaan Halonen joutui tilanteeseen, jota hän on itse myöhemmin nimittänyt elämänsä käännekohdaksi. Syksyllä 1978 Halosen oli tarkoitus osallistua eduskunnan maanpuolustuskurssille kurssin emäntänä. Hänen piti lentää kurssia varten Kuopion Rissalaan, mutta lääkäri kielsi lentämisen pitkällä olleen raskauden vuoksi. Lääkärin määräys pelasti Halosen ja hänen tyttärensä hengen, sillä lentokone syöksyi maahan paluulennollaan Helsinkiin. Kaikki koneen matkustajat kuolivat ja Rissalan lentoturma onkin ilmavoimien rauhanajan pahin lento-onnettomuus. Kuolleiden joukossa olivat muun muassa kansanedustajat Arto Merisaari ja Kirsti Hollming sekä maaherra Antti Pohjonen.
Anna Halonen syntyi vain vähän onnettomuuden jälkeen Helsingissä. Halonen oli jo pitkään odottanut perhe-elämän alkamista, mutta Kari Pekkonen joutui viettämään työnsä vuoksi paljon aikaa poissa kotoa. Halonen on myöhemmin todennut, että hänen miehensä lähti oikeastaan aika samalla tavalla pois hänen elämästään kuin hänen isänsä aikoinaan, eikä Halonen puhunut hänestä enää myöhemmin pahaa mutta ei hyvääkään. Vuonna 1979 Halonen valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Pienen lapsen äiti otti vauvansa mukaan eduskuntaan. Nykyisen miehensä Pentti Arajärven Halonen tapasi 1980-luvulla eduskunnassa, kun Halonen toimi eduskunnan sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana ja Arajärvi oli saman valiokunnan sihteeri. Halonen ja Arajärvi asuivat pitkään samassa talossa, mutta eri huoneistoissa Wallininkatu 10:ssä Kalliossa. He menivät naimisiin vasta Mäntyniemessä 26. elokuuta 2000, muutama kuukausi sen jälkeen, kun Halonen oli valittu presidentiksi. Alun perin Halonen ja Arajärvi kutsuivat ystävät ja omaiset sadonkorjuujuhliin, mutta yllättivät vieraat menemällä naimisiin. Vuoden 2000 presidentinvaalikamppailun aikana Halosen avoliittoa Arajärven kanssa pidettiin paljon esillä, kun vastapuolen ehdokas, keskustan Esko Aho, nosti etenkin kampanjansa alkuvaiheessa perheensä esiin. Ennen avioliittoa Pentti Arajärven titteli nousi keskustelunaiheeksi muun muassa ennen valtiovierailua Ruotsiin keväällä 2000, jolloin pohdittiin, voidaanko avopuolisosta presidentin kanslian käytännön mukaan kutsua ruotsiksi nimellä make. Tällöin päädyttiin presidenttiparin omasta toivomuksesta käyttämään vain titteliä valiokuntaneuvos.
Vapaa-aikanaan Halonen on ilmoittanut harrastavansa itämaista tanssia, voimistelua, uimista, kuvataidetta, erityisesti ikoneiden keräilyä ja teatteria. Lisäksi hän on toiminut useissa luottamustehtävissä teatterin alalla. Lemmikkeinä Halosella on ollut Rontti-kissa (k. 2012) ja Miska-kissa (k. 2011) ja kaksi punakorvakilpikonnaa. 17. tammikuuta 2013 Halonen sai Venäjän pääministeriltä Dmitri Medvedeviltä Neva Masquerade-rotuisen kissan, jonka nimi on Meggi. Halonen osaa puhua myös viroa ja on osallistunut lukuisille kielikursseille Virossa.
Halonen omistaa 20-neliöisen siirtolapuutarhamökin Helsingin Marjaniemessä ja harrastaa puutarhanhoitoa siellä.
Ensimmäisen Ruotsiin suuntautuneen valtiovierailun yhteydessä Ruotsin lehdissä kutsuttiin Halosta Muumimammaksi hänen mukanaan pitämänsä suuren käsilaukun vuoksi. Nimitys jäi elämään.
Poliittisen uran aikajana
thumb|right|Tarja Halonen vuonna 1975 toimiessaan pääministerin eduskunta­sihteerinä.
Palkinnot ja tunnustukset
thumb|200px|Tarja Halosen vaakuna.
Kipsilastulevy
Kipsilastulevy on kipsimassasta ja puulastuista valmistettu rakennuslevy. Rakenteessa puulastu vahvistaa levyä ja tuo taivutuslujuutta sekä sitkeyttä, joka kipsimateriaalilta puuttuu. Kipsi puolestaan antaa hyvät palonkesto- ja ääneneristysominaisuudet sekä helpon pintakäsittelyn. Levy muistuttaa ominaisuuksiltaan kipsilevyä ja lastulevyä, myös käyttökohteet ovat sisärakentamisessa samat.
Kipsilastulevy on raskaampaa, iskunkestävämpää ja lujempaa kuin kipsilevy, ja sen palonkesto-ominaisuudet ovat selvästi paremmat kuin lastulevyssä. Näistä ominaisuuksista johtuen kipsilastulevy sopii parhaiten käytettäväksi rakennusten sisäseinissä, joissa levyn hyvä maalattavuus ja pinnoitettavuus pääsevät myös oikeuksiinsa. Levyn suuri paino sekä kipsi- ja lastulevyä jonkin verran hankalampi työstettävyys ovat vähentäneet levyn suosiota rakennusten yleislevynä, mutta levystä kehitetyt sisäseinäjärjestelmät ovat varsin suosittuja julkisten tilojen sisäseinien verhoiluratkaisuina.
Levyn ja sen tuotantoteknologian on kehittänyt saksalainen yritys Bison Werke Bähre&Greten GmbH 1980-luvulla. Kyseisellä teknologialla valmistettiin levyä Suomessa, Kuopiossa sijaitsevalla Sasmox Oy:n tehtaalla, 2009 huhtikuuhun saakka. Levystä oli saatavilla useita eri paksuuksia ja reunamuotoja, esimerkiksi myös lattialevy. Lisäksi levy voi olla tehtaalla valmiiksi pinnoitettu, esimerkiksi valmiiksi viilutettu. Viilutuksen teki Oy Puu-Component Ab nykyisin Oy Puucomp Ab.
Hinnallisesti puukipsilevyrakenne on yleensä kipsi- ja lastulevyrakennetta kalliimpi siihen sisältyvän suuremman työmäärän sekä levyn kalliimman hinnan vuoksi. Toisaalta esimerkiksi levyn iskunkesto sekä muut lujuusarvot ovat selvästi tavallista kipsilevyä parempia.
NHL-kausi 1984–1985
Runkosarja
''Selite: V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, + = Tehdyt maalit, - = Päästetyt maalit, Pist. = Pisteet, RM = Rangaistusminuutit''
Pudotuspelit
right|175px|thumb|[[Stanley Cup]]
Labyrintti – Aavikkokokeet
Labyrintti – Aavikkokokeet on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut dystopinen tieteistoimintaelokuva, jonka on ohjannut Wes Ball. Se on jatko-osa vuonna 2014 julkaistulle elokuvalle Labyrintti. Elokuvasarjan kolmas osa, Labyrintti – Tappava lääke, sai ensi-iltansa alkuvuodesta 2018.
Ranskan kolmas tasavalta
Ranskan kolmas tasavalta, usein vain kolmas tasavalta (, joskus La IIIe République) oli Ranskassa vuosien 1870–1940 välinen ajanjakso. Se alkoi Ranskan toisen keisarikunnan kaaduttua ja Pariisin kommuunin kukistuttua ja päättyi Saksan hyökkäykseen vuonna 1940 ja Vichyn hallituksen aikaan.
Vuonna 1875 hyväksyttiin uusi perustuslaki, joka vakiinnutti Ranskan hallitusjärjestelmäksi parlamentarismin. Kolmannen tasavallan aikana hallitukset olivat lyhytikäisiä, mutta yhteiskunnalliset olot olivat melko vakaat, lukuun ottamatta Dreyfusin tapausta. Aikakautta leimasivat teollistuminen sekä ammattimaisen virkamieskunnan ja hallinnon perustaminen. Kolmannen tasavallan aikana Ranskan maailmanvalta laajeni nopeasti, mikä aiheutti ristiriitoja Britannian kanssa. Sota kuitenkin vältettiin ja lähestymisen seurauksena oli entente cordiale. Kun ensimmäinen maailmansota puhkesi, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta olivat näin ollen samalla puolella.
Aikakauden merkittävimpiä tapahtumia oli Dreyfusin tapaus, joka jakoi maan vuosikymmeneksi ja jätti syvät haavat. Tähän tapaukseen liittyy myös historiallisesti tärkeä uudistus kirkon ja valtion erottamisesta vuonna 1905.
Nissaba
pienoiskuva|Vaasin sirpale Etelä-Mesopotamiasta, noin vuodelta 2430 eaa. Vaasiin on kuvattu sumerilainen jumalatar, joka saattaa olla Nisaba, [[Baba tai Inanna.]] Nissaba tai Nisaba on sumerilainen kirjoitustaidon ja viisauden jumalatar. Hän ”avaa ihmisten korvat” eli antaa heille ymmärryksen. Nissaba on ylijumala Anin tytär ja on mahdollisesti ollut alun perin kasvillisuuden tai viljan jumalatar. Nissaba on myös Unugin kaupunginjumala. Hänen symbolinsa on piirtävä kynä.
Kumivene
thumb|Yhdysvaltain armeijan käytössä oleva suurehko kumivene. thumb|220x220px|Pieni huvikäyttöön tarkoitettu kumivene. Kumivene on kevytrakenteinen vene, joka koostuu tyypillisesti osittain tai kokonaan ilmalla täytettävistä rakenteista. Kokoontaitettavissa kumiveneissä voi olla täytettävä kuminen tai vastaavasta materiaalista tehty pohja, mutta yleensä vaativampaan käyttöön suunnitelluissa malleissa se on tehty kantavammasta ja kestävämmästä materiaalista, kuten puusta tai metallista. Kumiveneen kantavissa rakenteissa on yleensä useita erillisiä lohkoja, joissa kaikissa on venttiili, josta ne voi tyhjentää ja täyttää. Kumiveneissä voi myös käyttää perämoottoria, jos niiden rakenne on suunniteltu kantamaan sellaisen.
Isommat kumiveneet ovat niin sanottuja kovapohjaisia kumiveneitä (, RIB), joiden pohja on tehty jäykästä materiaalista, esimerkiksi lujitemuovista, polyeteenistä tai alumiinista. Jäykkä pohja voidaan rakentaa haluttuun v-muotoon merikelpoisuuden parantamiseksi. RIB-veneeseen voidaan asentaa huomattavan tehokas moottori tai useita moottoreita.
Käyttö
Kovapohjaisten kumiveneiden pituus vaihtelee kolmesta aina yli kymmeneen metriin. Pienet veneet ovat tyypillisiä apu- ja yhteysveneitä. Isot RIB-veneet ovat yleisiä viranomaiskäytössä, kuten Rajavartiolaitoksella. Ne ovat viime aikoina yleistyneet myös vaativassa vapaa-ajan käytössä.
Apollo 18
Apollo 18 oli Apollo-avaruusohjelman peruutettu lento. Muut peruutetut lennot olivat Apollo 19 ja Apollo 20.
Ennen peruutusta (NASA OMSF, Manned Space Flight Weekly Report – 28, heinäkuuta, 1969) Apollo 18:n suunniteltiin laskeutuvan Kuussa Vallis Schröteriin helmikuussa 1972. Muut Nasan lähteet listaavat laskeutumispaikaksi Kopernikuksen kraatterin.
Suunniteltu miehistö
Nasan peruutettua Apollo 18 -lennon Schmitt siirrettiin tiedeyhteisön painostuksesta Apollo 17 -lennolle. Geologi Schmitt oli ensimmäinen tiedemies Kuussa ja kahdestoista Kuussa kävellyt ihminen.
Canceled Apollo missions
Pierina Legnani
pienoiskuva|Pierina Legnani. Pierina Legnani (1863–1923) oli italialainen ballerina. Hän esiintyi Milanossa, Pariisissa, Lontoossa ja Madridissa ennen kuin pääsi vuonna 1893 Mariinski-teatteriin, jossa hän saattoi 32 fouettén käytännön alulle. Legnanin inspiroimana venäläiset tanssijat kehittivät heille nykyisin ominaisen teknisen briljanssinsa.
Legnani esiintyi Venäjällä vuoteen 1901. Hän sai Keisarilliselta baletilta prima ballerina assolutan arvonimen, jonka hänen lisäkseen on siltä saanut vain Mathilde Krzesinska. Sen lisäksi, että Legnani loi Odetten ja Odilen kaksoisroolin Marius Petipan ja Lev Ivanovin versiossa Joutsenlammesta (1895), hän esiintyi myös esimerkiksi Coppéliassa. Hän jatkoi esiintymistä vuoden 1910 paikkeille Italiassa, Ranskassa ja Englannissa.
Bronda
thumb|Vanha Brondan talo 1900-luvun alkupuolella. Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmat, kuvannut Eric Sundström. thumb|[[Santeri Salokivi|Santeri Salokiven maalaus Brondan asiakkaista (Kahvila) vuodelta 1918.]] Brondinin kahvila eli Bronda oli Helsingin Eteläesplanadi 20:ssa vuoteen 1949 toiminut K. M. Brondinin leipomo- ja kahvilaliike, joka oli 1900-luvun alkupuolella kaupungin kuuluisimpia kahviloita. Koko Eteläesplanadin ja Korkeavuorenkadun kulmatalo tunnettiin sen mukaan ”Brondan talona”.
Ensimmäinen Brondan talo oli rakennettu 1840-luvulla. Brondin perusti kahvilansa siihen vuonna 1897. Vuonna 1910 sen paikalle rakennettiin Valter Jungin ja Emil Fabritiuksen suunnittelema uusi Brondan talo. Brondan kahvila oli varsinkin taiteilijoiden suosima ja eli kulta-aikaansa 1920–1930-luvuilla. Vakioasiakkaisiin kuuluivat muun muassa taidemaalarit Tyko Sallinen ja Jalmari Ruokokoski, kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen, kuvittaja Rudolf Koivu, kirjailijat Eino Leino, Joel Lehtonen, Uuno Kailas sekä Tulenkantajat-ryhmän jäsenet. Entisen kahvilan pesulan paikalla 1950-luvulla kokoontunut modernien taiteilijoiden piiri tunnettiin Brondan vintin taiteilijaryhmänä.
Rakennuksessa toimi myös Helsingin ensimmäinen non-stop-elokuvateatteri Kit-Cat.
Brondan talo purettiin vuonna 1972, kun sen silloinen omistaja Kansallis-Osake-Pankki (KOP) halusi tontille rakennuksen, jonka vuokratuotto olisi suurempi. Arkkitehti Keijo Petäjän suunnittelema uusi rakennus, Brondankulma, valmistui vuonna 1975. KOP suunnitteli talon purkamista jo aikaisemmin ja sanoi vuonna 1948 silloiset vuokrasopimukset irti.
Uudessa talossa vuonna 2014 avattu ravintola otti talon historiasta nimekseen Bronda.
Velkoja
Velkoja on velkasuhteen osapuolena oleva henkilö tai oikeushenkilö, jolla on saamisoikeus toista osapuolta eli velallista kohtaan. Velan oikeusperusteena voi olla velallisen antama sitoumus, sopimus, vahingonkorvausvelvollisuuden aikaansaanut teko, perusteettoman edun saaminen tai viranomaisen päätös. Jos velkojia on useita eli kyseessä on yhteisvelkasuhde, he määräävät koko velasta yhteisesti ja kukin voi vaatia velalliselta vain omaa osuuttaan.
Velkojalla, jonka saatavan perusteella on ulosmitattu osuus kuolinpesästä, on pesän osakkaan lailla oikeus vaatia perinnönjakoa. Kuolinpesän osakkaan ulosmittausvelkojalla on myös oikeus saada tuomioistuin määräämään kuolinpesälle pesänselvittäjä. Konkurssivelkoja on saatavan haltija, joka on konkurssivalvonnassa valvonut vaateensa. Velkojainkokous on konkurssipesässä ylintä päätösvaltaa käyttävä toimielin, jossa konkurssivelkojan äänivallan suuruus riippuu saatavan suuruudesta. Velkojainkuulustelu on alioikeuden istunto, jossa ratkaistaan, onko edellytyksiä täysimittaiseen konkurssimenettelyyn vai lopetetaanko menettelyn jatkaminen. Velkojansuoja tarkoittaa varallisuusoikeuden haltijalle kuuluvaa suojaa ulosmittauksen toimittamisen tai konkurssin alkamisen jälkeen ilmaantuvia velkojia vastaan.
Aluminoni
Aluminoni on auriinitrikarboksyylihapon triammoniumsuola. Sitä käytetään havaitsemaan alumiini-ioneita vesiliuoksista, sillä yhdiste muodostaa punaisen kompleksin suolan Al3+-ionien kanssa.
Aluminonia käytetään myös väriaineiden muodostukseen erilaisten metalli-ionien kanssa. Väriaineet ovat punaisia jos ioni on Be2+ tai Ga3+. Väriaine on tummanvioletti tai ruskeanpunertava jos ioni on Fe3+. Pigmenttien väri voi vaihtua liuoksen pH-arvon mukaan. Happamassa liuoksessa aluminoni ja Sc2+ muodostavat punaisia pigmenttejä, mutta liuokset ovat värittömiä jos liuos ei ole hapan. keski|pienoiskuva|Tummanvioletti väriaine neutraalissa vesiliuoksessa, joka on tehty reagoimalla aluminonia ja ferri-ioneita (Fe3+) keskenään.
Gibraltar
Gibraltar on Britannian merentakainen alue. Se sijaitsee Pyreneiden niemimaan eteläosassa Espanjan rannikolla Gibraltarinsalmessa. Sijainti on strategisesti tärkeä, koska Gibraltarinsalmi on Atlantin ja Välimeren välissä, ja se erottaa toisistaan Euroopan ja Afrikan.
Gibraltarin noin 34 000 ihmistä asuvat 6,8 neliökilometrin alueella, ja asukastiheys on siten 5 000 asukasta neliökilometrillä. Todellinen asukastiheys on vielä suurempi, sillä 40 prosenttia maa-alasta on luonnonsuojelualuetta. Gibraltarissa ei harjoiteta maanviljelystä – sillä ei ole pohjavesivaroja eikä omia energianlähteitä. Talouden kulmakivinä ovat matkailu, offshore-pankkitoiminta ja merenkulku. Väestöllä on tiiviit suhteet emämaahan Britanniaan ja ympäröivään Espanjaan, ja monet ovat kaksikielisiä. Vuosisatojen varrella maahanmuuttajia on tullut muualtakin Välimeren seudulta, ja kulttuuriin on sulautunut piirteitä näistä kaikista.
Maantiede
thumb|vasen|[[Gibraltarinvuori kuvattuna Espanjan puolelta.]]
Gibraltarin alue on 6,8 neliökilometrin laajuinen. Se on kasvanut kahden viime vuosikymmenen aikana, kun mereltä on vallattu lisää maata.
Alue jakaantuu geologialtaan kahteen osaan. Pohjoisessa on hiekkatasanko, jonka kymmenmetrisen hiekkakerroksen alla on savea, soraa ja alimpana kalkkikivikerros. Alueen eteläosa Gibraltarinvuoresta Europa Pointiin on jurakautista kalkkikivikalliota, jota paikoin peittää breksia, tumma savikivi tai hiekka.
Gibraltarin rantaviiva on 12 kilometriä pitkä, ja Espanjan kanssa sillä on 1,2 kilometriä pitkä yhteinen maaraja. Espanjan puolella rajaa sijaitsee Andalusian itsehallintoalueeseen ja Cádizin maakuntaan kuuluva runsaan 60 000 asukkaan La Línea de la Concepciónin kunta.
Gibraltarin länsipuolella on noin 75 neliökilometrin kokoinen Gibraltarinlahti, jonka vastarannalla sijaitsee muun muassa runsaan 100 000 asukkaan Algecirasin kunta. Lahtea ja Gibraltaria ympäröivä alue tunnetaan yhteisnimityksellä Campo de Gibraltar. Gibraltarilla on kaksi rannikkoa: East Side, jossa sijaitsevat Sandy Bayn ja Catalan Bayn asutuskeskukset, ja West Side, jossa suurin osa väestöstä asuu. Gibraltarin eteläisin osa on nimeltään Europa Point.
Alueen hallitseva maamerkki on niemen eteläosassa sijaitseva Gibraltarinvuori, jonka korkeus on 426 metriä. Vuori on kalkkikiveä, ja sen sisällä on lukuisia sotilaskäyttöön rakennettuja luolia ja tunneleita.
Ilmasto
Gibraltarissa on välimerellinen ilmasto, jolle ovat tyypillisiä leudot talvet ja kuumat kesät. Alueella vallitsee kaksi tuulta: Saharasta puhaltava itätuuli levante tuo mukanaan lämmintä kosteaa ilmaa, länsituuli poniente puolestaan raikkaampaa ilmaa.
Vuoden keskilämpötila on 18 celsiusastetta. Keskilämpötilaltaan lämpimin kuukausi on elokuu, +24 °C, ja kylmin tammi–helmikuu, +13 °C. Keskimääräinen sademäärä on 830 millimetriä vuodessa. Keskimäärin eniten sataa marraskuussa, 140 millimetriä, ja vähiten heinä–elokuussa, jolloin ei sadetta saada lainkaan.
Luonto
thumb|vasen|[[Magotti on Euroopan ainoa villinä elävä apinalaji.]]
Gibraltarinvuoren yläosa julistettiin vuonna 1993 luonnonpuistoksi. Paikallista luontoa suojelemaan perustettu puisto käsittää noin 40 prosenttia Gibraltarin koko pinta-alasta.
Gibraltarissa esiintyy luontaisesti yli 600 kasvilajia. Niistä kotoperäinen on ristikukkainen Iberis gibraltarica; Gibraltar on ainoa paikka Euroopassa, jossa sitä kasvaa villinä. Yleisimpiä kasvillisuustyyppejä ovat korkea macchia-pensaikko ja matalampi pensaikon ja varvikon välimuoto garigue. Kalliojyrkänteillä kasvaa monia harvinaisia kalkinsuosijakasveja, jotka kukoistavat etenkin keväällä ja alkukesästä. Myös merenrannalla, hietikolla ja Windmill Hillin aroalueella on omat kasvillisuustyyppinsä.
Gibraltarilla elää Euroopan ainoa villi apinalaji, magotti. Kaikkiaan Gibraltarilla esiintyy 11 maanisäkästä. Niihin kuuluvat isokotipäästäinen, kettu, kaniini, mustarotta, isorotta, kotihiiri ja neljä lepakkolajia. Gibraltarinlahdessa elää munkkihylkeitä sekä delfiinejä ja muita valaita.
Gibraltar on tunnettu petolintujen muuttoreitti. Se muodostaa Euroopan ja Afrikan välille pullonkaulan, jonka kautta muuttaa arviolta 250 000 petolintua kaudessa. Gibraltar on myös levähdyspaikka muuttaville varpuslinnuille. Alueen hedelmäpensaat mahdollistavat suuren määrän talvehtivia ja läpimuuttavia varpuslintuja. Gibraltar on Manner-Euroopan ainoa paikka, jossa esiintyy kalliopyitä. Gibraltarilla on kaksi kansainvälisesti tärkeätä lintualuetta (IBA). Vuonna 2000 arvioitu Rock of Gibraltar ‑IBA-alue käsittää lähes koko Gibraltarin maa-alueen eli 600 hehtaaria. Toinen IBA-alueista, vuonna 2007 arvioitu Strait of Gibraltar, sijaitsee kokonaan merellä käsittäen koko Gibraltarinsalmen Gibraltarin, Espanjan ja Marokon aluevesillä.
Luonnonpuiston alueella esiintyy kahtatoista matelijalajia. Niistä kuusi on käärmeitä, viisi liskoja ja yksi matolisko. Myös selkärangattomien lajimäärät ovat suuria.
Historia
thumb|[[Gibraltarin taistelu 1607.]]
Ihmisasutuksesta Gibraltarilla on todisteita jo neandertalinihmisten ajoista asti. Alue oli neanderintalinihmisen viimeisiä elinpaikkoja Euroopassa ennen sukupuuttoa. Foinikialaiset kävivät paikalla noin 950 eaa. ja karthagolaiset myöhemmin, mutta kummatkaan eivät luoneet alueelle pysyvää asutusta. Platon käytti Gibraltarista ja salmen toisella puolella olevasta Monte Hachosta nimitystä Herakleen pylväät.
Myöskään roomalaiset eivät perustaneet Gibraltariin pysyvää siirtokuntaa. Rooman valtakunnan tuhon jälkeen tulleet vandaalit jäivät Gibraltarille väliaikaisesti, mutta visigootit vaikuttivat siellä vuosina 414–711. Ibn al-Hakamin noin vuonna 850 kirjoittaman historian mukaan tuona vuonna berberipäällikkö Tarik ibn Zijad nousi valtausretkellään maihin Espanjaan Gibraltarin eteläkärjessä. Vuori sai nimen Džebel al Tarik (Tarikin vuori, ). Tästä muodostui ajan mittaan nimi Gibraltar.
Aikalaislähteistä Tariqin mainitsee vain "Vuoden 754 kronikka", joka on säilynyt 1100-luvulta peräisin olevana käsikirjoituksena. Se kertoo Tarikin nousseen maihin vuonna 712, mutta ei mainitse Gibraltaria. On arveltu, että Tarikissa olisi voinut yhdistyä kaksi henkilöä, Tarik ibn Amr ja Tarik ibn Zijad. On myös pohdittu sitä, että Tarik ei olisi nimi vaan partisiippimuoto verbistä "taraqa", joka muun muassa tarkoittaa "valloittamista". Eräs mahdollisuus on, että nimi tulee Gibraltarista, joka taas olisi arabialainen muunnos latinankielisestä nimestä "altus" eli korkea, jolloin nimen alkuun olisi lisätty aramean (puunin?) korkeaa tarkoittava sana GBR (arabiaksi KBR, "kabir").
Alue säilyi muslimien hallussa vuoteen 1462, jolloin Kastilian joukot valtasivat sen ja alue liitettiin Medina-Sidonian ruhtinaan maihin. Vuonna 1501 Gibraltarista tuli osa Espanjan kruunun maita ja kuningatar Isabella myönsi sille seuraavana vuonna vaakunan, jota käytetään tänäkin päivänä.
Osana kahdeksankymmenvuotista sotaa käytiin 25. huhtikuuta 1607 Gibraltarin taistelu, jossa alankomaalaislaivasto yllätti ja tuhosi täysin Gibraltarinlahdelle ankkuroituneen espanjalaislaivaston. Espanjan perimyssodassa 4. elokuuta 1704 George Rooken johtamat brittiläis-alankomaiset joukot valtasivat Gibraltarin. Alue siirtyi lopullisesti Britannian haltuun vuoden 1713 Utrechtin rauhan myötä. Vaikka Espanja yritti aluksi palauttaa Gibraltarin haltuunsa, muun muassa vuosien 1779–1783 piirityksessä, alue on säilynyt Britannian hallinnassa.
Gibraltarista tuli tärkeä kuninkaallisen laivaston tukikohta, ja sen osuus oli tärkeä lokakuun 1805 Trafalgarin taistelussa. Strateginen merkitys korostui Suezin kanavan avaamisen jälkeen, sillä Gibraltar oli Britannian ja sen siirtomaiden Intian ja Australian välisen tärkeän merireitin varrella. Toisen maailmansodan aikana asukkaat evakuoitiin ja Gibraltarin avulla liittoutuneet pystyivät kontrolloimaan liikennettä Välimerelle. Sodan aikana italialaiset tekivät Gibraltariin useita vedenalaishyökkäyksiä. Natsi-Saksan suunnittelema operaatio Felix Gibraltarin valtaamiseksi kaatui Espanjan haluttomuuteen päästää Saksan joukkoja maaperälleen.
Francisco Francon diktatuurin aikana Espanja uusi vaatimuksensa Gibraltarin palauttamisesta hallintaansa. Vastavetona vuonna 1969 hyväksytylle perustuslaille, jolla Gibraltar sai itsehallinnon, Espanja sulki Gibraltarin-rajansa. Raja avattiin uudelleen vuonna 1985 ennen Espanjan liittymistä Euroopan yhteisöön.
Syyskuussa 2006 Espanjan, Gibraltarin ja Britannian edustajien välisissä historiallisissa neuvotteluissa päästiin sopimukseen useista Gibraltariin ja sen lähiympäristöön vaikuttavista seikoista kuten rajaliikenteen sujuvoittamisesta, lentoaseman käytöstä, Gibraltarin kansainvälisen suuntanumeron hyväksymisestä ja 1960-luvulla rajan sulkemisen myötä työpaikkansa menettäneiden espanjalaisten eläkkeistä.
Politiikka
thumb|left|Gibraltarin parlamenttitalo. Gibraltarin hallitsija on kuningas Charles III, jota edustaa Gibraltarin kuvernööri. Kuvernööri on de facto valtionpäämies, joka toimii yhteyshenkilönä Britannian hallituksen suuntaan. Kesäkuussa 2020 kuvernööriksi valittiin vara-amiraali David Steel. Kuvernööri nimittää vaalien jälkeen pääministerin ja hallituksen muut ministerit. Hän on lisäksi vastuussa ulkopolitiikasta sekä puolustus- ja turvallisuusasioista.
Gibraltarin hallitus muodostetaan kerrallaan neljäksi vuodeksi, ja hallituksen puheenjohtaja on pääministeri. Yksikamarinen parlamentti koostuu 17:stä vaaleilla valitusta jäsenestä ja parlamentin valitsemasta puhemiehestä. Gibraltarin vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Gibraltarin sosialistinen työväenpuolueen ja Gibraltarin liberaalipuolueen vaaliliitto sai 10 paikkaa, ja vaalien jälkeen pääministerinä jatkoi työväenpuolueen Fabian Picardo, joka on ollut pääministerinä jo vuodesta 2011. Parlamenttiin paikkoja saivat myös Gibraltarin sosiaalidemokraatit ja Together Gibraltar. Äänioikeus on kaikilla yli 18-vuotiailla gibraltarilaisilla ja siellä yli puoli vuotta asuneilla brittikansalaisilla.
Gibraltar erosi Euroopan unionista muun Britannian tavoin Brexitissä. EU-kansanäänestyksessä gibraltarilaisista peräti 96 prosenttia kannatti EU:ssa pysymistä. Vielä vuonna 2020 oli auki EU:n ja Gibraltarin välinen tuleva suhde. Pääministeri Fabien Picardon mukaan Gibraltar saattaa liittyä EU:n tulliliittoon ja jopa Schengen-alueisiin, sillä alueen talous on vahvasti liitoksissa Espanjan Cádizin maakuntaan ja Espanjasta tuleviin työntekijöihin.
Gibraltarin perustuslaki vuodelta 1969 takaa sille huomattavan sisäisen itsemääräämisoikeuden. Edelleen tärkeä osa Gibraltarin politiikkaa on kysymys alueen hallinnasta. Paikalliset puolueet vastustavat hallinnan siirtämistä Espanjalle, joka edelleen vaatii aluetta itselleen. Asiasta on järjestetty Gibraltarissa kansanäänestykset vuosina 1967 ja 2002; molemmilla kerroilla yli 95 prosenttia äänesti Espanjaan liittymistä vastaan. Vuonna 2006 hyväksyttiin uusi nykyaikaistettu perustuslaki.
Asevoimat ja poliisi
thumb|Gibraltarin kuninkaallisen poliisin kumivene.
Gibraltarin puolustuksesta vastaa joukko-osasto nimeltään British Forces Gibraltar. Sen rungon muodostaa jalkaväkirykmentti (Royal Gibraltar Regiment), joka koostuu Gibraltarilta värvätyistä osa-aikaisista sekä Britannian maavoimien vakinaisesta väestä. Kuninkaallinen laivasto ylläpitää laivuetta (Gibraltar Squadron), jonka tehtävänä on Gibraltarin aluevesien turvallisuudesta ja koskemattomuudesta huolehtiminen. Siihen kuuluu Scimitar-luokan partioveneet HMS Scimitar ja HMS Sabre sekä kolme 6,5-metristä Arctic-kumivenettä. Kolmannen osan joukoista muodostaa Britannian Kuninkaallisten ilmavoimien asema, jolla ei kuitenkaan enää ole yhtään konetta vakinaisella komennuksella, ja se on lähinnä siviilikäytössä (katso liikenne).
Gibraltarin sisäistä järjestystä valvoo Gibraltarin kuninkaallinen poliisi.
Special Air Service -erikoisjoukkojen sotilaat surmasivat vuonna 1988 osana operaatio Flaviusta kolme Irlannin tasavaltalaisarmeijan jäsentä, jotka olivat Gibraltarilla valmistelemassa autopommi-iskua. Surmatut paljastuivat aseettomiksi, mutta Espanjan puolelta löydettiin myöhemmin kolmikon vuokraama auto, joka oli pakattu 64 kilolla Semtex-muoviräjähdettä. Thames Television teki tapauksesta kiistanalaisen dokumentin Death on the Rock.
Vuonna 2000 Britannian, paikallisten ja Espanjan välejä kiristivät Välimerellä reaktorivaurion kärsineen ydinsukellusvene HMS Tirelessin pitkään kestäneet korjaustyöt Gibraltarilla.
Alueet
Alueet ja niiden asukasluvut (2012):
Talous
thumb|Matkailu ja merenkulku ovat tärkeitä tekijöitä Gibraltarin taloudessa. [[Gibraltarin satamassa käy paljon risteilyaluksia.]] Gibraltarin talouden merkittävimmät haarat ovat matkailu, offshore-pankkitoiminta ja merenkulku. Vuonna 2019 Gibraltarin bruttokansantuote oli alustavien arvioiden mukaan 69 917 puntaa asukasta kohden. Bruttokansansuotteesta vuonna 2010 vähittäiskauppa ja matkailu muodostivat 25, finanssipalvelut 22 ja merenkulku 20 prosenttia. Vielä vuonna 1984 Britannian asevoimien edustus tuotti Gibraltarin bruttokansantuotteesta peräti 60 prosenttia, mutta nykyään sen osuus on alle kymmenen prosenttia. Maanviljelyä Gibraltarilla ei ole mahdollista harjoittaa ollenkaan, ja kevyttä teollisuutta siellä on vain vähän.
Gibraltarin tuloista suurin osa tulee tuloveroista ja tullitariffeista. Lisäksi se saa laajaa tukea Britannialta. Suurimmat kustannukset syntyvät sosiaalipalveluista, yleisistä töistä ja kunnallispalveluista. Koska Gibraltarilla ei ole luonnonvaroja eikä teollisuutta, se joutuu tuomaan käytännössä kaikki tavarat ja ruokatuotteet ulkomailta. Gibraltarin tuonnin arvo olikin vuonna 2016 noin 615 miljoonaa puntaa, kun vienti oli vain 227 miljoonaa puntaa. Vienti on pääosin muualta tulevien tavaroiden uudelleenvientiä.
Ulkomaalaisia sijoituksia Gibraltarille houkuttelee matalat verot. Monet rahapeliyritykset ovatkin sijoittaneet pääkonttorinsa Gibraltarille sen taloudellisen vapauden ansiosta. Lisäksi yrityksiä houkuttelevat Gibraltarin hyvät tietoliikenneyhteydet. Matkailu on kasvanut selvästi 1900-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa. Vuonna 2011 Gibraltariin saapui maitse 11,4 miljoonaa vierailijaa, risteilyvierailijoita yli 325 000 ja lentäen melkein 190 000 matkustajaa. Lentomatkustajista iso osa jatkoi suoraan Espanjan Aurinkorannikolle. Matkailun määrä alkoi kasvaa, kun Gibraltariin rakennettiin uusia hotelleja, rantapalveluita ja kasinoja. Merenkulkua palvelee Gibraltarin satama, joka on merkittävä tekijä maan taloudelle. Sataman tärkeimmät toiminnot ovat polttoainehuolto ja muut satamapalvelut. Monet alukset, jotka tarvitsevat polttoainetäydennystä, tai alukset, jotka ovat menossa Välimereltä Englannin kanaalin ja Pohjanmeren rikkipäästöjen rajoitusalueelle ja näin tarvitsevat ympäristöystävällisempää polttoainetta, vierailevat Gibraltarin satamassa. Gibraltarinsalmesta kulkee vuosittain yli 110 000 alusta, joten satama sijaitsee strategisesti hyvässä paikassa sekä sotilas- että siviilimerenkulun tarpeisiin. Brittilaivaston telakalla on korjattu Nelsonin lippulaiva HMS Victory ja lukuisia muita aluksia. Telakka siirtyi siviiliyrityksen hallintaan vuonna 1985.
Gibraltarin eri museoissa käy vuosittain 15 000–20 000 vierasta, kun taas luonnonsuojelualueella käy vuosittain noin 800 000 vierailijaa, joista suurin osa elo- ja syyskuussa.
Rahayksikkö on Gibraltarin punta, jonka kurssi on kiinteästi sidottu Englannin puntaan, mutta myös brittiläiset rahat käyvät maksuvälineenä. Euro ei ole laillinen maksuväline, mutta useimmat kaupat ja ravintolat hyväksyvät pieniä euromääriä.
Energia
Gibraltarin energialaitos tuottaa sähköä kolmella dieselgeneraattorilla Waterportin voimalaitoksessa. Se ostaa sähköä myös yksityiseltä OESCOn voimalaitokselta. Vuonna 2011 hallitus teki päätöksen näiden vanhanaikaisten, riittämättömien ja saastuttavien laitosten korvaamisesta uudella kahdeksan dieselgeneraattorin yksiköllä.
Tuulivoiman, aaltovoiman ja jätteiden polton käyttöä energialähteinä tutkitaan, ja uusiutuvien energialähteiden on tarkoitus tyydyttää 12 prosenttia Gibraltarin sähköntarpeesta vuoteen 2032 mennessä.
Liikenne
thumb|left|[[Gibraltarin lentoasema.]]
Muista Britannian erillisalueista poiketen Gibraltarilla on käytössä oikeanpuoleinen liikenne, koska sillä on yhteinen maaraja Espanjan kanssa. Yleisin kulkuväline on henkilöauto, mutta aluetta palvelevat myös lähiliikenteen linja-autot. Gibraltarilla on noin 29 kilometriä teitä,, ja ne ovat pääosin kapeita. Gibraltarin tieverkkoon kuuluu myös Gibraltarinvuoren alittavia tunneleita. Vuorelle puolestaan pääsee köysiradalla.
thumb|[[Gibraltarinvuori|Gibraltarinvuoren huipulle nouseva köysirata.]] Gibraltarin satamaan ajaa sekä rahti- että risteilyaluksia. Vuonna 2011 satamassa kävi kaikkiaan 10 350 alusta. Sieltä on myös päivittäinen lauttayhteys Marokon puolelle Tangeriin. Gibraltarin lentoasemalla operoivat vuonna 2011 British Airways, Monarch Airlines, EasyJet ja Bmibaby, ja sieltä on yhteydet Lontooseen, Manchesteriin, Liverpooliin ja East Midlandsin lentoasemalle.
Jäte- ja vesihuolto
Gibraltarin jätehuolto on haasteellista, sillä se on vain 6,8 neliökilometrin laajuinen eikä siellä ole tilaa omalle jäteasemille. Lisäksi koska Gibraltarilla ei ole juurikaan teollisuutta, kaikki normaalit käyttötavarat on tuotava muualta, mikä lisää kuljetusjätteen määrää. Toisaalta siellä ei tuoteta teollisuuden vähyyden takia juurikaan ongelmajätettä. Kunnallisjäte kerätään kuudesti viikossa ja se viedään Espanjan Los Barriosiin. Ongelmajäte kuljetetaan myös Espanjan puolella sijaitseviin käsittelylaitoksiin. Gibraltarilla oli oma jätteenpolttolaitos, mutta se lakkautettiin vuonna 2000. Gibraltarissa ei ole pohjavesivaroja, vaan käyttövesi saadaan keräämällä sadevettä tai nykyisin yhä enemmän poistamalla suolaa merivedestä.
Väestöjakauma
thumb|Gibraltarin väestö 1725–2001. Gibraltarin väkiluku vuonna 2016 oli tilastokeskuksen mukaan 34 003. Alueen väestötiheys on noin 5 231 asukasta neliökilometrillä, ja se on yksi maailman tiheimmin asutetuista alueista. Gibraltarin pieni pinta-ala oli ongelma etenkin ennen 1990-luvun sotilasalueen pienentämistä, jolloin vain 20 prosenttia koko alueesta oli siviilien käytössä.
Kielet
Gibraltarin ainoa virallinen kieli on englanti, jota hallinto ja koulut käyttävät. Espanjan läheisyyden takia useat gibraltarilaiset osaavat myös espanjaa. Pääpuhekieltä kutsutaan nimellä llanito, joka on ainoastaan Gibraltarilla puhuttava andalusianespanjan muoto, jossa on paljon lainasanoja muun muassa englannista.
Gibraltarilla puhutaan monia muitakin Välimeren alueen kieliä, kuten marokonarabiaa, berberiä, hindiä, sindhiä ja maltaa.
Koulutus ja terveys
thumb|left|Gibraltarilainen toisen asteen koulu. Koulutus on ilmaista ja pakollista 5–15-vuotiaille. Gibraltarin koulujärjestelmä noudattaa pitkälti brittiläistä mallia ja opetussuunnitelmaa, mutta koulujärjestelmästä vastaa kuitenkin Gibraltarin hallinto. Normaalien peruskoulujen lisäksi Gibraltarilla toimii heprealainen peruskoulu. Lisäksi siellä on kaksi toisen asteen oppilaitosta ja Gibraltar College of Further Education, jossa annetaan ammatti- ja uudelleenkoulutusta. Peruskoulu on jaettu kahteen asteeseen; alaluokkiin 5–8-vuotiaille ja keskiluokkiin 8–12-vuotiaille. Toisen asteen koulutus on 12–15-vuotiaille. Englanti on opetuskieli, mutta espanjaakin opetetaan neljännestä luokasta alkaen. Korkeakouluopintoja varten opiskelijoiden täytyy lähteä ulkomaille. Hallitus tarjoaa stipendejä Britannian yliopistoihin.
Gibraltarin kansanterveys on hyvällä länsimaisella tasolla. Naisten elinajanodote vuonna 2012 oli 85,6 vuotta, miesten 80,9 vuotta. Sydäntaudit ja syöpä ovat syynä kumpikin neljännekseen kuolemista. Lapsille on kattava rokotusohjelma, joka saavuttaa noin 95 prosenttia ikäluokasta. Ylipaino on samanlainen terveysriski kuin muuallakin länsimaissa, tupakointia koetetaan vähentää ja rintasyöpäseulonnat ovat suunnitteilla.
Kulttuuri
thumb|Kansallispäivän ilmapallot.
Kansallistunne ja arkikulttuuri
Gibraltarin kulttuurissa on vaikutteita monista lähteistä, ei pelkästään Britanniasta ja Espanjasta. Useimpien gibraltarilaisten etninen tausta onkin jotain muuta kuin brittiläistä tai espanjalaista: muun muassa maltalaista, portugalilaista, genovalaista tai pohjoisafrikkalaista. Gibraltar ei ole itsenäinen valtio, mutta sen asukkailla on silti voimakas kansallistunne. Gibraltarilainen ideologia painottaa ei-englantilaista brittikulttuuria ja vastustaa Espanjan aikomuksia, jotka uhkaavat Gibraltarin itsemääräämisoikeutta.
Gibraltarilla on 1900-luvun lopulla panostettu voimakkaasti kansallissymbolien luomiseen, ja tämän seurauksena maalle on kehittynyt lippu ja kansallislaulu. Lippu on pitkänomainen versio vaakunasta, jossa on kolmitorninen linnoitus ja sen keskellä riippuva kultainen avain. Vaakunan alla lukee usein Montis Insignia Calpe, ”Gibraltarinvuoren tunnus”.
Gibraltarin ruokakulttuuri on sekoitus brittiläisiä ja välimerellisiä vaikutteita. Siihen ovat vaikuttaneet erityisesti englantilainen, espanjalainen, italialainen ja juutalainen keittiö. Genovalaisperäinen kikhernepiiras calentita on Gibraltarin kansallisruoka.
Taiteet
Gibraltarilaista kirjallisuutta on vähän, mutta joitakin teoksia on ilmestynyt. Ensimmäinen gibraltarilainen romaani oli todennäköisesti Héctor Licudin kirjoittama espanjankielinen Barbarita, joka ilmestyi 1929. Tämän jälkeen on ilmestynyt jonkin verran muita romaaneja, runoja ja näytelmiä. Kulttuurikeskus John Mackintosh Hall puolestaan tukee paikallisia kuvataiteilijoita, ja siellä on esillä piirroksia, maalauksia ja veistoksia.
Gibraltarilla on myös joitakin esiintyviä taiteilijoita, kuten tanssi- ja teatteriryhmiä. Tunnettuja gibraltarilaisia muusikoita ovat kitaristi Charles Ramirez ja Albert Hammond, joka on tehnyt kappaleita monille kansainvälisille muusikoille. Menestyneimpiä rockyhtyeitä ovat Breed 77, Melon Diesel ja Taxi.
Viestintä
thumb|Gibraltarin ensimmäinen puhelinvaihde avattiin vuonna 1886.
Gibraltarin pääasiallisella viestintäpalveluntarjoajalla Gibtelecomilla on lankapuhelin-, GSM- ja internetpalveluja. Ensimmäinen internetpalveluntarjoaja Gibnet aloitti toimintansa tammikuussa 1996 ja muutti myöhemmin nimekseen Sapphire Networks. CTS:llä on WiMAX-pohjaisia langattomia internetyhteyksiä. Gibraltarin kansainvälinen suuntanumero on +350 ja ylätason verkkotunnus .gi.
Urheilu
thumb|Jalkapallostadion [[Victoria Stadium.]] Virallisen aseman on lajien kansainvälisiltä kattojärjestöiltä saanut 18 gibraltarilaista urheilun lajiliittoa. Gibraltar on International Island Games Associationin jäsen ja on osallistunut sen järjestämään Island Games -monilajitapahtumaan vuodesta 1987 lähtien. Vuonna 1995 tapahtuma järjestettiin Gibraltarilla. Se on osallistunut Kansainyhteisön kisoihin vuodesta 1958 alkaen, mutta ei ole saavuttanut kisoista yhtään mitalia.
Gibraltarin jalkapalloliitto (Gibraltar Football Association, GFA) perustettiin vuonna 1895, ja se kuuluu maailman vanhimpiin jalkapalloliittoihin. Se hyväksyttiin Euroopan maanosaliiton Uefan jäseneksi vuonna 2013. Gibraltar oli hakenut Uefan jäsenyyttä vuodesta 1999 lähtien. Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto vastusti voimakkaasti Gibraltarin liittymistä Uefaan. Gibraltarin maajoukkueen kotikenttä on lentoaseman läheisyydessä sijaitseva Victoria Stadium. Maajoukkue osallistui vuoden 2006 FIFI Wild Cupiin. Jalkapallon Gibraltarin-mestaruudesta on pelattu 1800-luvun lopulta lähtien.
Gibraltarilla on pelattu krikettia 1800-luvun alkupuolelta asti. Sen maajoukkue on voittanut Euroopan mestaruuskilpailujen kakkosdivisioonan vuosina 2000 ja 2002.
Leoben
Leobenin yliopisto on Itävallan tärkein kaivannaistoimintaan erikoistunut koulutuskeskus. Siellä sijaitsee myös Itävallan vanhin yhä toiminnassa oleva teatteri.
Love in Rewind
Love in Rewind on bosniahertsegovinalaisen Dino Merlinin kappale, jolla Merlin edusti kotimaataan vuoden 2011 euroviisuissa. Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sai 109 pistettä, sijoittui viidenneksi ja pääsi siten finaaliin. Finaalissa se sijoittui kuudenneksi 125 pisteellä. Kappale sai täydet 12 pistettä Itävallalta, Makedonian tasavallalta, Serbialta, Slovenialta ja Sveitsiltä.
Suolajärvi
Veden suolaisuus ilmaistaan promilleina. Makeaksi vedeksi katsotaan vesi, jossa on suolaa vähemmän kuin 0,5 promillea. Murtovesi on vettä, jossa on suolaa 0,5–25 promillea ja merivedessä on 25–40 promillea suolaa. Yli 40 promillea sisältävä vesi on hypersuolaista vettä.
Kaspianmeren suolapitoisuus on 5–10 promillea, joten se lasketaan murtovedeksi. Araljärven suolapitoisuus oli aikaisemmin vain 10 promillea, mutta kuivumisen myötä suolapitoisuus on noussut 110 promilleen, mutta pääallas kuivui elokuussa 2014 kokonaan. Vertailun vuoksi Itämeren suolaisuus on Suomen alueilla 4–8 promillea. Esimerkkejä hypersuolaisista järvistä ovat Iso Suolajärvi, jonka suolapitoisuus on vuodesta 1985 vaihdellut 60–270 promillen välillä ja Kuollutmeri, jonka suolapitoisuus on noin 250 promillea. Urmiajärven, joka on Iranin toiseksi suurin suolajärvi Kaspianmeren jälkeen, suolapitoisuus on ollut noin 300 promillea, ja se on ollut vaarassa kuivua kokonaan, mutta vuoden 2019 tulvat lisäsivät sen pinta-alaa 3 000 neliökilometriin ja syvyyttä 62 senttimetriä vuoteen 2018 verrattuna.
Vjatšeslav Malakejev
Vjatšeslav Aleksejevitš Malakejev (, s. 26. heinäkuuta 1973 Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomalais-venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Malakejevin kasvattajaseura on Rotor Volgograd. Venäjällä pelatessaan hänen seuransa olivat Zvezda Gorodištše sekä Torpedo Volžski, joista jälkimmäisen riveissä Malakejev pelasi parhaimmillaan maan toisella sarjatasolla. Hän siirtyi Suomeen pelaamaan vuonna 1995, liittyen Kakkosessa pelanneeseen Kemin Pallotoverien joukkueeseen. KPT-85:ssä Malakejev pelasi neljän kauden verran ja seura nousi sinä aikana Ykköseen. Kaudeksi 1999 Malakejev siirtyi Myllykosken Palloon -47. Hän ei kuitenkaan koskaan vakiinnuttanut paikkaa MyPan avauskokoonpanossa, tullen 45 ottelustaan 25 kertaa vaihdosta kentälle. Malakejev vietti myös jälkimmäisellä MyPa-kaudellaan aikaa lainalla AC Vantaassa.
Velallinen
Yhteisvelalliset
Jos kaksi tai useampi henkilö, esimerkiksi puolisot, ottavat yhdessä velkaa, heitä kutsutaan yhteisvelallisiksi. Velkavastuu on tällöin lähtökohtaisesti yhteisvastuullista eli solidaarista. Velkoja voi vaatia koko velan maksua yhdeltäkin velalliselta.
Jos joku velallisista on maksanut velkaa omaa osuuttaan enemmän, hänelle syntyy takautumisoikeus. Sen perusteella hän voi vaatia muiden puolesta maksamaansa osuutta takaisin toisilta velallisilta.
Brian Savage
Brian Savage (s. 24. helmikuuta 1971 Sudbury, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Velallinen
Yhteisvelalliset
Yhteisvelalliset vastaavat velasta kukin yhtä suurin osuuksin, jos muuta ei ole sovittu. Jos tasaosuuksista halutaan poiketa, on määräosaisvastuut mainittava velkakirjassa. Voidaan esimerkiksi sopia, että A vastaa 10 000 euron osuudesta ja B 20 000 euron osuudesta.
Brian Savage
Ennen ammattilaisuraa
Ennen ammattilaisuraansa Savage pelasi vuodet 1990–1993 ohiolaisen Miami Universityn jääkiekkojoukkueen Redskinsin riveissä yliopistosarja CCHA:ssa (Central Collegiate Hockey Association). Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi hänet nimettiin CCHA:n vuoden pelaajaksi ja valittiin CCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Vjatšeslav Malakejev
Malakejev on saavuttanut urallaan MyPan paidassa kaksi Veikkausliiga-pronssia vuosina 1999 ja 2000 sekä futsalin SM-hopeaa Futsal Team Kemi-Tornion riveissä vuonna 2000. Hän on myös ollut usein joukkueensa paras maalintekijä: KPT-85:n kanssa 18 maalillaan vuonna 1996 sekä Viikingeissä yhtäjaksoisesti neljän kauden ajan 2001–2004. Malakejev toimi kausina 2012–2014 entisen seuransa Viikinkien apuvalmentajana.