cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afrikanpingviini
Afrikanpingviinit kasvavat 68–70 senttiä pitkiksi ja painavat 2–4 kiloa. Niillä on rintakehässään musta raita ja pilkkuja, jotka ovat erilaiset jokaisella pingviinillä, aivan kuten raidat seeproilla. Niillä on myös vaaleanpunaiset hikirauhaset silmiensä yläpuolella. Lämpimällä ilmalla hikirauhaseen kerääntyy enemmän verta, jotta ympärillä oleva ilma jäähdyttää sitä eli siis mitä lämpimämpi ilma, sitä suurempi vaaleanpunainen alue on pingviinin silmän yläpuolella. Koiraat ovat naaraita suurempia ja niillä on myös suurempi nokka.
Rönnkobben
Rönnkobben on kallioluoto Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee Miessaaren ja Pyöräsaaren kaakkoispuolella sekä Stora Ådholmenin ja Haraholmenin lounaispuolella kymmenisen kilometriä Helsingin keskustasta lounaaseen. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Rönnkobben kuuluu Matinkylään.
Rönnkobbenin pinta-ala on noin hehtaari, suurin länsi–itäsuuntainen pituus noin 180 metriä ja rantaviivan pituus noin 410 metriä. Rönnkobben koostuu yhdestä kiinteistöstä.
Afrikanpingviini
Afrikanpingviinit lisääntyvät vuoden ympäri, mutta pääasiallinen lisääntymiskausi alkaa helmikuussa. Naaraat munivat kaksi munaa ja hautovat niitä 38-42 päivää. Ne ovat yksiavioisia ja koiraat myös vuorottelevat hautomisessa. Pingviinien sulat vaihtuvat loka- ja helmikuun välillä, mutta suurimmalla osalla linnuista sulat vaihtuvat marras-joulukuussa, jonka jälkeen ne lähtevät merelle ruoan hakuun. Ne eivät syö ollenkaan sulkienvaihdon aikana, sillä ne eivät mene sinä aikana veteen vaan pysyvät maalla. Afrikanpingviinit syövät enimmäkseen pieniä kaloja, kuten sardiineja ja anjoviksia ja ne saavat tarvitsemansa veden syömistään kaloista.
Afrikanpingviinit pesivät harvoin maalla, koska siellä niitä uhkaavat monet petoeläimet. Ne kaivoivat pesänsä aiemmin guanoon, joka on merilintujen tai lepakoiden ulostetta, joka on kertynyt kerroksiksi eläinten elinpaikoille. Guano sisältää runsaasti fosforia ja typpeä, ja sitä kerättiin runsaasti lannoitteeksi 1800-luvulla, joten pingviinit pesivät nykyään hiekkaan ja kalliokielekkeiden alle.
Vielä 1900-luvun puolivälissä pingviinien munia pidettiin hienoina herkkuina ja niitä kerättiin myyntitarkoitukseen. Tapana oli kuitenkin rikkoa kaikki munat, jotka oli kerätty yli kaksi päivää aikaisemmin, jotta myytävien munien tuoreus taattaisiin. Tämän lisäksi pingviinien guanon keräys vähensi afrikanpingviinien populaatiota huomattavasti. Afrikanpingviinit ovat vieläkin alttiita asuinalueellaan öljysaasteille, jotka ovat peräisin laivojen öljyvuodoista ja pilssivesistä. Myös kaupallinen kalastus uhkaa vähentää pingviinien ainoaa ruokalähdettä.
Jokainen saari Robben Islandia lukuun ottamatta, jossa afrikanpingviinit pesivät, on suojeltua aluetta tai osa West Coast National Park -nimistä kansallispuistoa. Silti joillakin saarilla pingviinit joutuvat kilpailemaan ahtaista pesimäalueista hylkeiden kanssa ja jotkut yksittäiset hylkeet saattavat tappaa ja syödä pingviinejä. Tätä uhkaa on yritetty vähentää, kuten myös joidenkin pesimäsaarten villiintyneiden kissojen populaatiota on yritetty karsia. Afrikanpingviini on yksi Afrikan ja Euraasian muuttavien vesilintujen suojelemista koskevan sopimuksen (AEWA) suojelun alainen laji.
Wonderland by Night
”Wonderland by Night” on Klaus Günter Neumannin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale.
Kappaleen levytti alun perin saksalainen orkesterinjohtaja Bert Kaempfert, joka vastasi myös sovittamisesta ja tuottamisesta. Vuonna 1959 amerikkalainen musiikkituottaja Milt Gabler sovitti kappaleen uudelleen Yhdysvaltojen markkinoita varten. Kaempfertin uusi versio nousi Yhdysvaltojen listan kärkeen ja oli orkesterinjohtajan ensimmäinen kansainvälisesti menestynyt levytys. Kaempfertin vuoden 1961 albumi Wonderland by Night nousi nimisinglen suosion tukemana albumilistan kärkeen viideksi viikoksi.
Myös yhdysvaltalainen Louis Prima levytti kappaleen orkesterinsa kanssa vuonna 1960, mutta hänen tulkintansa ei saavuttanut samanlaista suosiota kuin Kaempfertin versio.
Spektriviiva
right|thumb|400px| [[Vety|Vedyn emissioviivaspektri.]]
Spektriviiva on prismalla tai hilalla synnytetyssä valonlähteen spektrissä oleva tumma tai kirkas viiva.
Mitä spektriviivat kertovat?
Kukin alkuaine tuottaa itselleen tyypillisen muista eroavan joukon spektriviivoja. Siksi spektriviivojen paikasta voi päätellä, mitkä alkuaineet ovat viivat synnyttäneet. Absorptioviiva on tumma viiva kirkkaan spektrin päällä, ja emissioviiva on kirkas viiva tummemman tai mustan spektrin päällä. Kukin spektriviiva vastaa tiettyä valon aallonpituutta, ja kunkin spektriviivan synnyttää tietyn alkuaineen tietty säteilytapahtuma. Absorptioviiva syntyy, kun valo kulkee valoa viivan kohdalta imevän kaasun läpi. Tämä on tavallista tähdissä, jossa tähden pinnasta tuleva valo kulkee sen kaasukehän läpi. Emissioviiva syntyy, kun hehkuva kaasu säteilee valoa juuri emissioviivan aallonpituudella.
Voimakas magneettikenttä kahdentaa spektriviivoja, mitä kutsutaan Zeemanin ilmiöksi.
Tähdet ja spektriviivat
Tähtien spektriviivoista voidaan päätellä, mitä molekyylejä, atomeja ja ioneja tähtien kaasuissa on. Näistä voidaan arvioida tähtien lämpötiloja. Kun tähti kuumenee, eri aineiden molekyylit hajoavat ensin neutraaleiksi atomeiksi ja sitten ionisoituvat. Neutraalin heliumin viivat näkyvät vain kuumien tähtien kaasukehissä, ja vielä kuumemmissa tähdissä näkyy vain ionisoituneen heliumin viivoja. Lämpötila vaikuttaa, miten suuri prosenttiosuus jostain aineesta on ionisoitunut. ”Kylmissä” tähdissä esiintyy runsaasti molekyylejä.
Jos spektriviiva vaeltaa punaiseen päin, valonlähde liikkuu poispäin havaitsijasta, jos siniseen päin, valonlähde liikkuu havaitsijaa kohti; Spektrissä näkyy punasiirtymä ja Dopplerin ilmiö. Jos spektriviiva leviää, valonlähde pyörii. Tällöin nimittäin spektrissä esiintyy lievästi samanaikainen siirtymä punaiseen ja siniseen päin: tähden lähenevä ja pakeneva reuna vaikuttavat yhtä aikaa spektriin.
Pyörimisen määrittämiseen käytetään usein magnesiumin spektriviivaa Mg II 448,1 nm, Sr II 421,5 nm ja He I 447,2 nm. Nämä viivat ovat luonnostaan teräviä.
Spektristä voi päätellä painovoiman tähden pinnalla: Jotkut spektriviivat voimistuvat huomattavasti, kun toiset voimistuvat vähemmän tähden säteen kasvaessa ja painovoiman pienetessä. Esimerkiksi strontiumin (Sr II) ja raudan (Fe I) viivat ovat painovoiman määrityskriteeri spektriluokkien F ja G tähdillä. Suhde Sr II/FeI kasvaa painovoiman pienetessä. Luokassa A vetyviivat, erityisesti HGamma, heikkenevät tähden kirkastuessa ja säteen kasvaessa.
Vetyatomin spektriviivat
Eri alkuaineilla on niille tyypilliset spektriviivat, jotka muodostavat kunkin alkuaineen ominaissäteilyn. Niiden aallon­pituudet noudattavat tiettyjä säännön­mukaisuuksia, jotka johtuvat atomin rakenteesta ja elektronien energian kvantittumisesta. Yksin­kertaisimman sarjan muodostavat vety­atomin spektri­viivat. Niiden aallonpituudet saadaan kaavasta
Alfa Andromedae
Alfa Andromedae (α And / α Andromedae) on Andromedan tähtikuviossa oleva sinivalkoinen tähti, joka tunnetaan myös nimillä Alpheratz ja Sirrah (tai Sirah). Tähdestä on käytetty myös nimeä Delta Pegasi (δ Peg), koska se kuuluu Pegasus-neliöön, mutta tätä nimeä ei enää nykyään käytetä. Alfa Andromedae on spektroskooppinen kaksoistähti.
Alfa Andromedae, spektroskooppinen kaksoistähti
Alfa Andromedae on vain spektroskooppinen kaksoistähti, jonka kiertoaika on 96,7 päivää. Suurempi Alpheratzin tähdistä on erikoinen "elohopea-mangaanitähti", jossa näyttää olevan runsaasti elohopeaa, galliumia, mangaania ja europiumia. Tähti on myös Alfa2 Canum Venaticorum -muuttuja jonka kirkkaus vaihtelee +2,02 - +2,06 23,19 tunnin jaksolla.
Huracan (täsmennyssivu)
Huracan voi viitata seuraaviin:
Spektriviiva
Vetyatomin spektriviivat
missä n1 ja n2 ovat kokonais­lukuja ja R Rydbergin vakio. Näistä näkyvän valon aallon­pituus­alueella ovat kuitenkin vain ne, joissa n1 on 2. Niiden osalta säännön­mukaisuus todettiin jo vuonna 1885, ja nämä spektri­viivat muodostavat Balmerin sarjan.
Vlamertinge
Vlamertinge on Belgian entinen kunta ja kylä, joka on nykyisin osa Ieperin kaupunkia. Vlamertinge muodostaa yhden Ieperin kahdestatoista kaupunginosasta. Siellä on 3 623 asukasta.
Vlamertingen länsipuolella sijaitsee Poperingen kunta, jonne kulkee maantie N38.
Maantiede
Vlamertinge on 17 metriä merenpinnan yläpuolella. Kuntaa rajaavat Ieperin keskusta idästä, Voormezelen ja Dikkebusin kaupunginosat etelästä, Poperinge lännestä ja Elverdingen kaupunginosa pohjoisesta.
Historia
Varhaisimmat tiedot Vlamertingesta ovat peräisin keskiajalta. Vuonna 857 Vlamertingeen rakennettiin kappeli. Ieper tuhottiin vuonna 970 ja samalla poltettiin myös Vlamertingen kappeli. Vanhin dokumentti, jossa Vlamertinge mainitaan nimeltä on vuodelta 1066.
Vlamertinge lähialueineen kuului Veurne-Ambachtin varakreivin maihin 1700-luvulle saakka. Läheisin Ieperin kaupungin lähistöllä on käyty historian aikana useita taisteluja, joiden vaikutukset ovat ulottuneet myös Vlamertingeen. Ensimmäisen maailmansodan Passchendaelen taistelussa Vlamertingen tuhoutui täysin. Vlamertingen kunta liitettiin Ieperiin vuonna 1977.
Väestökehitys
Vuodesta 1487 vuoteen 1697 Valmertingen väkiluku romahti kirkonkirjojen mukaan. Todennäköisin tämä johtui kahdeksankymmenvuotisesta sodasta. Väestönkasvun kehitys pysähtyy jälleen ensimmäiseen maailmansotaan ja sodan loppupuolella väkiluku hetkellisesti romahtaa, mutta palautuu nopeasti, minkä jälkeen väkiluku pysyy suunnilleen samana näihin päiviin saakka.
PIK-20
300px|thumb|NASA:lla oli vuosina 1981–1991 tutkimuskäytössä kaksi PIK-20E-konetta. PIK-20, PIK:n käyttämä lempinimi "Tiu", on toistaiseksi suomalaisen lentokonesuunnittelun menestynein tuote. Tämä purje- ja moottoripurjelentokonesarja (PIK-20, B, D, E ja E II) perustui DI Pekka Tammen diplomityöhön. Sen suunnitteluun ja rakentamiseen, joka alkoi keväällä 1971, osallistuivat myös voimakaksikko DI Hannu Korhonen (PIK:n rakennuspäällikkö) ja teknikko Markku Hiedanpää, joka oli PIK-20-koneen tuotannon aikaansaamisessa avainasemassa. PIK-20 projektista ja muista ilmailuharrastetta kansallisesti edistäneistä tehtävistä saivat Korhonen ja Hiedanpää lentokapteenin arvonimet vuonna 2008.
Teknillisen korkeakoulun kevytrakennetekniikan laboratoriossa PIK-19 “Muhinu” projektissa työskentelevien purjelentäjien oli aluksi vain tarkoitus harrasterakentaa uusien OSTIV 15m luokkasääntöjen mukaisesti kaksi kilpapurjelentokonetta Polyteknikkojen Ilmailukerho ry:lle ja Matkalentäjät ry:lle (DI Hannu Korhonen, DI Stefan Nyström, DI Erkki Lehtonen, DI Vesa Kokkonen ja teknikko Markku Hiedanpää). Kevytrakennetekniikan laboratorioinsinöörin DI Ilkka Rantasalon siirtyessä uudeksi Molino Oy:n toimitusjohtajaksi hän näki projektin sopivana ja lupaavana tuotteena Molino Oy:lle. Joten projekti kaupallistui ja yhteistyö Molinon, PIK:n ja TKK:n välillä käynnistyi.
TKK:ssa tehtiin koneprojektiin liittyviä diplomitöitä 7 kappaletta, työt liittyivät ilma-aluksen perussuunnitteluun, kevytrakennetekniikkaan, rakenteen lujuuteen ja väsymiseen, flutteriin, aerodynamiikkaan, lennon optimointiin jne. Viimeisin näistä Eiriavionin kehitystöistä oli DI Erkki Sointeen suunnittelema kärkiväliltään 18-metrinen moottoripurjelentokone. Tähän projektiin ei saatu haettua KTM:ltä avustusta, jonka jälkeen kehitystyö lopetettiin ja Eiriavion myi valmistusoikeudet Ranskaan.
PIK-20 purjekoneen muottien ja proton rakentamiseen osallistui TKK:n kevytrakennetekniikan laboratoriossa diplomitöiden tekijöiden lisäksi useita kymmeniä Polyteknikkojen ilmailukerhon jäseniä. Tuotantoon Jämijärvellä ja Lahdessa osallistuivat edellä mainittujen Korhosen ja Hiedanpään lisäksi PIK:n jäsenistä mm. DI Ilkka Rantasalo, DI Stefan Nyström ja DI Aki Suokas. Koneen ensilento tapahtui 10. lokakuuta 1973. Sen teki DI Raimo Nurminen Jämijärvellä. Suomen ilmailumuseo sai 10. lokakuuta 1988 PIK-20-koneen prototyypin, OH-425X, kokoelmiinsa.
PIK-20 menestyi alun alkaenkin hyvin kansainvälisissä kilpailuissa. Vuoden 1976 maailmanmestaruuskilpailuissa Räyskälässä australialainen Ingo Renner lensi PIK-20B:llä maailmanmestariksi. Sarjatuotanto alkoi keväällä 1974. Koneesta tehtiin eri versioita, joita valmistettiin teollisesti Suomessa 416 kappaletta ja Ranskaan vietiin tuotannon loppuessa muottien ja työkalujen lisäksi yli 10 puolivalmista konetta (yhteensä noin 433 kpl), joka jäänee koko Suomen ilmailuhistorian suurimmaksi lentokoneen tuotantosarjaksi.
Purje- ja moottoripurjelentokonetta valmisti vuonna 1966 perustettu Molino Oy, jonka omistajaksi tuli 1976 Eiriavion Oy, myöhemmin EIRI Ky - Eiriavion. Uuden moottoripurjelentokonetyypin kehitystyön jäätyä ilman KTM:n tukea ja vanhan tyypin kysynnän hiipuessa se päätyi tuotannon lopettamiseen.
Tammikuussa 1981 PIK-20 EII koneen valmistusoikeudet myytiin Sirenille Ranskaan. PIK-20 tuotanto päättyi Suomessa 31. maaliskuuta 1981.
Suomen posti on julkaissut 13.1.1976 PIK-20-aiheisen postimerkin.
Alatyypit
- PIK-20 Prototyyppi OH-425X on Suomen Ilmailumuseossa Vantaalla (protosarja 3 konetta). Protosarjan jälkeen tehtiin koneeseen useita tuotantoa helpottavia muutoksia ja ensimmäinen tuotantoversio. Kaksiosainen ohjaamon kuomu. Varsinaisia lentojarruja ei siivessä ollut, mutta jättöreunalaipat voitiin kääntää +90-astetta liitokulman säätämiseksi. 24 valmistettua kappaletta.
- PIK-20B Sarjavalmistukseen suunniteltu malli. Kuomu muutettu yksiosaiseksi paremman näkyvyyden takia. Siivekkeet yhdistettiin liikkumaan laippojen kanssa ±8 astetta. Suurinta lentoonlähtömassaa kasvatettiin 450 kg:n. Siipiin voitiin tehdasoptiona valita hiilikuituvahvisteiset siipisalot, jolloin saatiin painon säästöä parikymmentä kiloa. 131 valmistettua kappaletta.
- JT-6 Moottoripurjelentokoneen rakensivat yhteistyönä DI Jukka Tervamäki ja Eiriavion Oy PIK-20 B:n modifioidulle rungolle ja siiville sekä Rotax 503 moottorille moottoripurjelentokoneen (OH-520X), jonka tyyppimerkintä on Jukka Tervamäen mukaan JT-6 (proto on Suomen ilmailumuseossa), valmistettu 1 kpl.
- PIK-20D Eniten valmistettu kaikista malleista. Muutoksista suurimpana edellisiin versioihin voidaan mainita siipiin lisätyt Schempp-Hirth lentojarrut. Samalla siiven jättöreunalaippojen liikerata rajoitettiin alueelle −12 – +20 astetta. Korkeusperäsintä siirrettiin eteenpäin 12 senttimetriä. Hiilikuitusalot ja rungonvahvistukset vakiovarustuksena. Rungon päällä siipien pääsalon kohdalla olevaa huoltoluukkua siirrettiin keskilinjalta vasemmalle. 167 valmistettua kappaletta. Kevyin valmistetyista koneista tyhjämassa n 220 kg ja max lentoonlähtömassa 450 kg.
- PIK-20E (EII ja EII F) "Mopu piki" Sisään kelattavalla moottorilla (Rotax 501 ja 505 2-tahtimoottorit) varustettu moottoripurjelentokone, jolla on kyky itsenäisesti nousta kiitotieltä. JT-6 moottoripurjelentokoneen prototyypistä kehitettiin PIK-20 D:n suurennettua runkoa ja korkeusohjainta sekä nuolimuotoon käännettyjä siipiä käyttäen uusi moottoripurjelentokone PIK-20 E ja EII. Moottoripurjekonetta valmistettiin 103 kappaletta, joiden lisäksi tehtiin noin 17 moottoripurjelentokonetta (joista osa tyyppimerkinnällä PIK-30 (17 m kärkiväli)) lisenssillä Ranskassa.
- PIK-20F ("Fix") Suunnitelma kerho-/vakioluokan mallista, proton rakentaminen aloitettiin, työ keskeytettiin alkuvaiheessa siipien laminoinnissa sattuneen työvirheen takia. Siiven jättöreunan laipat olisi jätetty pois ja sisäänvedettävän laskutelineen muuttamista kiinteäksi suunniteltiin.
- PIK-30 Sirenen Ranskassa valmistama 17 m kärkivälinen PIK-20 EII F:n kehitysversio. Valmistusmäärä 10 kpl.
PIK-20 EASA-tyyppihyväksynnät (EASA Specific Airworthiness Specification):
- EASA.SAS.A.011 - Siren PIK-20E IIF, PIK-30
- EASA.SAS.A.023 – PIK 20, PIK 20B
- EASA.SAS.A.024 – PIK 20D
- EASA.SAS.A.085 – PIK 20E, PIK-20E II
Tuk-tuk
thumb|240px|Tuk-tuk Tuk-tuk eli samlor  on thaimaalainen versio kolmipyöräisestä skootterista, jota kutsutaan muualla autorikša‎ksi. Tuk-tukia käytetään paitsi vuokra-ajoneuvona, myös tavarankuljetukseen. Tuk-tukin käyttö on useissa kaupungeissa Thaimaassa kielletty, ja sitä tapaakin Bangkokin ja Chiang Main ulkopuolella lähinnä maaseutukaupungeissa ja -kylissä. Tuk-tukia ajaa alempaan sosiaaliryhmään kuuluva, yleensä Thaimaan koillisosasta Isanista kotoisin oleva henkilö, jolla ei ole varaa varsinaiseen taksiautoon.
Tuk-tukit ovat kolmipyöräisiä ja sivuilta avoimia. Auringolta ja sateelta suojaa kangaskatto. Voimanlähteenä on 300-kuutioinen kaksitahtimoottori. Ratin sijasta tuk-tukissa on ohjaustanko. Jotkut tuk-tukit käyttävät kaasua polttoaineena.
Historia
Toisin kuin Intiassa ja Indonesiassa, joissa paikallinen kolmipyörä perustuu italialaiseen Vespaan (Bajaj), thaimaalaisen tuk-tukin esikuvana oli Daihatsu Midget, japanilainen kääpiöauto. Ensimmäiset moottorikäyttöiset kolmipyörärikša‎t eli tuk-tukit esiteltiin vuonna 1959. Thaimaassa on tällä hetkellä kuusi valmistajaa. Tuk-tukin tulevaisuus saattaa olla uhattuna, sillä kiristyvät päästönormit ja nouseva elintaso suosivat hiljaisia ja ilmastoituja taksiautoja. Tuk-tuk on kuitenkin edelleen Thaimaan ja Bangkokin tunnetuin kulkuväline ja eräänlainen kansallinen tunnuskuva, joka kiehtoo varsinkin turisteja. Tuk-tuk-kyydin hinta ei enää ole kilpailukykyinen mittaritakseihin verrattuna, mutta sillä on oma käyttäjäkuntansa katukauppiaiden keskuudessa, tavarankuljetuksessa ja ruuhka-aikoina.
Nikolai Nekrasov (poliitikko)
Nikolai Vissarionovitš Nekrasov (, 1. helmikuuta 1879 Pietari, Venäjän keisarikunta – 7. toukokuuta 1940 Kazan, Neuvostoliitto) oli venäläinen liberaalipoliitikko. Hän toimi Suomen kenraalikuvernöörinä 17. syyskuuta 1917 – 7. marraskuuta 1917. Hän oli Suomen viimeinen kenraalikuvernööri.
Nekrasov kävi kimnaasin Pietarissa ja sen jälkeen opiskeli insinööriksi teknillisessä instituutissa. Valmistuttuaan vuonna 1902 hän toimi Tomskin teknologian instituutin rakennusinsinööriosaston lehtorina ja vuodesta 1905 statiikan ja sillanrakennustekniikan professorina.
Politiikan alalla Nekrasov valittiin duuman jäseneksi 1907–1912 ja 1915–1917, josta ajasta hän vuosina 1915–1917 toimi varapuhemiehenä. Maaliskuun vallankumouksen jälkeen hän toimi ruhtinas Georgi Lvovin hallituksessa kulkulaitosministerinä 15. maaliskuuta – 21. heinäkuuta 1917 sekä sen jälkeen Aleksandr Kerenskin hallituksessa valtiovarainministerinä ja varapääministerinä 21. heinäkuuta – 17. syyskuuta 1917, minkä jälkeen hänet nimitettiin Suomen kenraalikuvernööriksi.
Nekrasovin lähdettyä 7. marraskuuta 1917 virkamatkalle Pietariin bolševikit aloittivat lokakuun vallankumouksen. 30. päivänä marraskuuta 1917 Nekrasov ilmoitti estyneensä hoitamasta virkaansa.
Nekrasov selvisi Venäjän sisällissodista, mutta vangittiin ja vapautettiin useasti 1920–30-luvuilla. Lopulta hänet teloitettiin 1940.
Varistaipale
Varistaipale (myös Varistaival) on kylä ja kulttuurimaisema Heinävedellä Pohjois-Karjalassa.
Varistaipaleen kylä sijaitsee neljän kilometrin päässä Karviosta Kuopioon päin ja noin 60 kilometrin päässä lähimmästä kaupungista, Varkaudesta. Kylän eteläpuolelta kulkee valtatie 23 ja se sijaitsee Tuusniemelle kulkevan seututie 542:n varrella. Valamon ja Lintulan luostarit sijaitsevat lähellä kylää, molemmat noin kymmenen kilometrin päässä.
Nyttemmin kylä tunnetaan Varistaipaleen kanavasta, joka on Suomen korkein ja on korkeuseronsa vuoksi nelisulkuinen kanava. Se rakennettiin vuosina 1911–1913 aiempaan puronuomaan. Yhdessä Taivallahden kanavan kanssa se yhdistää Varisveden Juojärveen. Kanavan pituus on 1 100 metriä ja pudotuskorkeutta sen suluilla on 13-14,5 metriä veden korkeudesta riippuen. Varistaipaleen kanava on Suomen korkein ja ainoa nelisulkuinen kanava.
Kanavan ylimmän sulun äärellä on kanavanvartiontorni, josta kanavaa ohjataan ja sen toisella puolella on Väyläviraston omistama kanavamuseo. Varistaipaleelta valvotaan myös alueen itsepalvelukanavia. Museorakennus on entinen kanavarenkien talo. Siinä asui kanavan käyttöaikana kaksi kanavarenkiä ja kesällä lisäksi yksi kesäapulainen. Kanavapuisto on muiden Heinäveden reitin kanavien tapaan hyvin hoidettu ja kaunis. Kesällä 2004 pidettiin Varistaipaleen kanavalla perinneuittotapahtuma ”Naiset nipunlaskussa”. Tilaisuus oli yleisömenestys, nipunlaskua oli seuraamassa molemmin puolin kanavaa noin 2 500 kesävierasta ja paikkakuntalaista. Tapahtuma televisioitiin ja sille saatiin sponsoreiksi 50 yritystä. Suomen Kylätoiminta ry. nimesi Varistaipaleen vuoden kyläksi 2004.
Eye of the Tiger (kappale)
Kappaletta soitetaan usein urheilutapahtumien käynnistysmusiikkina ja pelitaukojen täytesävelenä. Tunnettuutensa takia sitä on myös usein parodioitu (esimerkiksi ”Weird Al” Yankovicin Theme from Rocky XIII: Rye of the Kaiser).
Kappaletta on kuunneltu yli miljardi kertaa Spotifyssä.
Ukrainan kansallisooppera
Ukrainan kansallisooppera on Ukrainan suurin musiikkiteatteri Kiovassa.
Kiovan ooppera on perustettu 1867. Tulipalo tuhosi alkuperäisen teatteritalon, ja nykyinen rakennus valmistui vuonna 1901. Julkisivunsa osalta uusrenessanssia edustavaksi luonnehditun uuden oopperatalon on suunnitellut saksalaistaustainen, Pietarissa syntynyt arkkitehti Viktor Schröter.
Vallankumouksellinen Dmitri Bogrov ampui syyskuussa 1911 oopperatalossa Venäjän pääministerin Pjotr Stolypinin, joka oli keisarin seurueessa seuraamassa Nikolai Rimski-Korsakovin oopperaa Tsaari Saltanin tarina.
Kaarlo Castrénin hallitus
K. Castrénin hallitus työskenteli 17. huhtikuuta 1919 – 15. elokuuta 1919 eli se toimi vain 121 päivää. Se oli järjestyksessä Suomen tasavallan 4. hallitus. Se oli vähemmistöhallitus, joka syntyi maaliskuun 1919 eduskuntavaalien tuloksena. Jalasjärveläisen maalaisliittolaisen salkuttoman ministerin, Mikko Luopajärven, tehtävänä hallituksessa oli hoitaa Itä-Karjalaan liittyviä asioita, koska suomalaisia sotilaita oli sotimassa Aunuksen Karjalassa tukemassa alueen pyrkimyksiä irtautua Venäjästä.
Hallituksen muodostaminen ei ollut helppoa. Edistyspuolue asetti pääministeriehdokkaaksi kouluhallituksen pääjohtajan Mikael Soinisen, jonka kanssa Maalaisliitto oli valmis yhteistyöhön. Tämä ei kuitenkaan kelvannut valtionhoitaja Gustaf Mannerheimille, joka tiedusteli professori K. J. Ståhlbergin suostumusta tehtävään. Ståhlberg kuitenkin kieltäytyi yksityisiin ja yleisiin syihin vedoten, jolloin Mannerheim päätyi edellisen hallituksen valtiovarainministeriin, Edistyspuolueen oikeaan laitaan lukeutuneeseen Kaarlo Castréniin. Maalaisliiton puheenjohtaja Santeri Alkio suostui tulemaan hallitukseen varmistaakseen kieltolain läpimenon. Hallituksella oli eduskunnassa takanaan 90 kansanedustajan tuki, mutta se laski saavansa kannatusta myös sosialidemokraateilta. Ohjelmajulistuksessaan Castrénin hallitus korosti mm. tasavaltaisen hallitusmuodon laatimista.
Jatkuvat välikohtaukset Suomen ja Venäjän rajaseudulla kiristivät maiden välejä. Apulaisulkoministeri, RKP:n Leo Ehrnrooth lähetti Neuvosto-Venäjän ulkoministerille Georgi Tšitšerinille 7. kesäkuuta 1919 erittäin jyrkkäsanaisen nootin, jossa hän haukkui bolševikkeja "inhottavinta sortovaltaa edustaviksi sanansa syöjiksi". Ehrnrooth uhkasi, että "suomalaisten kärsivällisyys saattaa loppua" ja että Suomen hallitus "katsoo olevansa oikeutettu ryhtymään ilman edelläkäypää ilmoitusta tarpeellisiin toimenpiteisiin Venäjän neuvostohallituksen saattamiseksi järkiinsä".
Eagle Peak (Wyoming)
Eagle Peak on Wyomingissä Absarokavuoristossa sijaitseva vuori, joka on 3 462 metriä korkea ja Yellowstonen kansallispuiston korkein kohta. Se sijaitsee Yellowstonen ja Shoshonen kansallismetsän rajalla. Nimen vuorelle antoi geologi Arnold Hague.
Phil McGraw
Phillip Calvin McGraw (tunnetaan nimellä Dr. Phil, ”tohtori Phil”; s. 1. syyskuuta 1950 Vinita, Oklahoma, Yhdysvallat) on suosittu yhdysvaltalainen televisiopsykologi.
Hän tuli tunnetuksi tehtyään yhteistyötä Oprah Winfreyn kanssa vuosina 1998–2002. Hän juonsi Tuesdays with Dr. Phil -juttusarjaa ohjelmassa Oprah. Suosion kasvun takia McGrawille perustettiin oma ohjelma Dr. Phil, jota tuottaa Winfrey's Harpo Studios. Hän on isännöinnyt ohjelmaa vuodesta 2002.
MP4
Osa ohjelmista saattaa tunnistaa MP4-tiedoston M4A:ksi, joka on sama tiedostomuoto kuin MP4, mutta sisältää yleensä vain ääntä.
Phil McGraw
McGraw on kirjoittanut seitsemän kirjaa ja niiden oheismateriaalin. Kirjoista kuudessa neuvotaan muun muassa ihmissuhteisiin liittyvissä asioissa ja yhdessä autetaan laihdutuksessa ja elämäntapojen muuttamisessa. Hän on tehnyt myös cameoroolin elokuvassa Scary Movie 4 sekä televisiosarjoissa Frasier ja Simpsonit. Hän on ollut myös esikuvana Seesamtien hahmolle Dr. Feel.
MP4
M4V
M4V-tiedostomuoto on MPEG-4:n muunnelma. Erona on se, että M4V voidaan kopiosuojata Applen FairPlay DRM -ohjelman avulla. M4V:tä käytetään iTunes-verkkokaupan tallenteissa kuten televisio-ohjelmien jaksoissa, musiikkivideoissa ja täyspitkissä elokuvissa.
Phil McGraw
McGraw ja Debbie McCall avioituivat vuonna 1970 ja erosivat 1973. Robin Jamesonin kanssa McGraw avioitui vuonna 1976, ja parilla on kaksi poikaa, Jay (s. 1979) ja Jordan (s. 1986). Jay McGraw on seurannut isänsä jalanjälkiä ja julkaissut Dr. Phil -tyylisen kirjan, joka on suunnattu teini-ikäisille, sekä vieraillut usein Dr. Phil-ohjelmassa. McGraw on ollut myös vieraana Conan O'Brienin juontamassa Late Night with Conan O'Brien -showssa.
McGraw'lle tehtiin siemenjohdinten katkaisu eli vasektomia 29-vuotiaana ensimmäisen lapsen saatuaan. Myöhemmin hän on kutsunut tätä elämänsä suurimmaksi virheeksi.
Torgny Lindgren
Gustav Torgny Lindgren (16. kesäkuuta 1938 Raggsjö, Norsjö, Västerbotten – 16. maaliskuuta 2017 Kinda, Itä-Götanmaa) oli ruotsalainen kirjailija.
Lindgrenin vanhemmat olivat Andreas Lindgren ja Helga o.s. Björk. Hän opiskeli Uumajassa opettajaksi ja oli pitkään myös aktiivinen paikallispoliitikko Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa. Hän kääntyi aikuisiällään katolilaiseksi.
Lindgren aloitti uransa runoilijana vuonna 1965, mutta läpimurto tapahtui vasta vuonna 1982 romaanilla Ormens väg på hälleberget, josta Bo Widerberg ohjasi elokuvasovituksen. Hän kuului Ruotsin kirjallisuuden kärkinimiin. Hän oli Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1991.
Luhanka
Luhanka on Suomen kunta, joka sijaitsee Keski-Suomen maakunnan eteläosassa Päijänteen itäisillä rantamilla ja saarissa. Luhangassa oli 0 asukasta. Luhanka on väkiluvultaan sekä maakunnan että koko Manner-Suomen pienin kunta.
Luhangan pinta-ala on 0 km², josta 0 km² maata ja 0 km² sisävesiä.
Luhanka on kuulunut alun perin Sysmään, josta se erkani ensin kappeliseurakunnaksi vuonna 1766 ja sitten omaksi kunnakseen 1864. Luhangan kirkko on Josef Stenbäckin suunnittelema puukirkko ja se valmistui 1893. Kirkko on yksi Suomen suurimmista puukirkoista, ja siihen mahtuu noin 1 500 kuulijaa. Kirkko on tyyliltään päätytornillinen pitkäkirkko ja edustaa uusgotiikkaa. Alttaritauluna on Selinda Danielssonin Jeesus seisoo ovella ja kolkuttaa vuodelta 1906. Kirkossa järjestetään kesäisin konsertteja, muun muassa jokavuotinen kesäkonsertti.
Maantiede
Luhanka sijaitsee Päijänteen rannalla. Päijänteen lahti, johon kuuluu Tammiselkä, Pilkanselkä ja Kotkatselkä sekä Tammipohja, jakaa kunnan kahtia pohjois-eteläsuunnassa. Kuntakeskuksia ovat Luhangan kirkonkylä, Tammijärvi ja Lempää. Keskellä Luhankaa on Onkisalon saari, ja kunnan eteläisimmän osan muodostaa suuri Judinsalon saari. Luhangan liikenneoloja paransi tuntuvasti Judinsalon kautta Sysmään kulkevan maantien (nykyisin seututie 612) valmistuminen 1960-luvulla.
Luhangan naapurikunnat ovat Hartola, Joutsa, Jyväskylä, Jämsä, Kuhmoinen ja Sysmä. Entisiä naapurikuntia ovat Jyväskylään liitetty Korpilahti ja Joutsaan liitetty Leivonmäki.
Luhangan Natura-kohteita ovat Onkisalo-Herjaanselkä, jossa sijaitsee yksi Keski-Suomen laajimmista lehdoista (Molikon lehto), Vanhanselkä-Ruppavuori, jonka ytiminä ovat neljä luonnonmetsäaluetta sekä Vahervuori, joka koostuu jyrkänteestä ja laajahkosta jyrkänteenaluslehdosta.
Kylät ja kulmakunnat
Luhangassa on 5 henkikirjakylää (tieto vuodelta 1973):
Kulmakuntia Luhangassa ovat Klemettilä, Lempää, Rekolankylä ja Rantakylä.
Alueen varhaishistoriaa
Hartolan kappelin ja Joutsan, Leivonmäen ja Luhangan kylän asukkaat kuuluivat Sysmän pitäjän hämäläisiin 1400-luvulla. Vuonna 1539 Suur-Sysmässä oli 210 taloa, joista 170 oli Sysmän ja Hartolan pitäjissä. Joutsan, Korpilahden, Koskenpään, Luhangan, Muuramen, Petäjäveden ja Jyväskylän vakinaisesti asutut kylät sijaitsivat hämäläisten eräsijojen keskuudessa – keskiajan lopulla hämäläisillä oli Keski-Suomen pohjoisosissa 400–450 eräsijaa. Hämäläisasutuksen pohjoisosassa, Joutsan, Luhangan ja Leivonmäen hajakylissä, oli 40 veroamaksavaa taloa. Eteläisen Keski-Suomen Joutsa, Leivonmäki ja Luhanka säilyttivät hämäläisasutuksensa 1500-luvulla. Jämsän, Korpilahden, Kuhmoisten, Luhangan ja Muuramen vanhin asutus sijoittui saviperäisille viljelysmaille. Vuonna 1985 lähes 70 prosenttia maakunnan väestöstä asui taajamissa. Keski-Suomessa oli useita yli 200 asukkaan kahden taajaman kuntaa: Konnevesi, Luhanka, Muurame, Pihtipudas ja Säynätsalo.
Kunnan perustaminen
Kornetti Aleksander Reeth ryhtyi ajamaan Luhangan kappelin perustamista perusteluinaan muun muassa pitkät kirkkomatkat Sysmään. Tieolosuhteet maitse olivat heikot. Sysmän pitäjänkokous suostui 1766 Luhangan muodostamiseen kappeliksi. Kuningas Adolf Fredrik vahvisti kappelin perustamisen seuraavana vuonna. Reeth oli samanaikaisesti ajanut kirkon rakentamista ja papin valitsemista. Kirkko valmistui syksyllä 1766 ja vihittiin käyttöön 22.2.1767, ja ensimmäiseksi kappalaiseksi nimitettiin Thomas Neovius. Tämä ”Reethin kirkko” oli käytössä 125 vuotta vuoteen 1892 asti, jolloin se purettiin huonokuntoisena.
Nykyisessä vanhassa kirkossa ovat vieläkin tallella ja käytössä kirkonkello ja kattokruunu, jotka seurakunnan perustaja hankki Tukholmasta 1766 omalle kirkolleen. Kruunussa on kaiverrus: Gord Af I. A. Kiempe Alexsander Reeth A. 1766, I. A. Kiempen valimon tekemä.
1800-luvun kehitys
1800-luvulla maisteri A. F. Danielson edisti maataloutta Luhangassa. Hän vaikutti politiikassa ja edesauttoi rautatien syntymistä Keski-Suomessa. Luhangan kunnanrahasto perustettiin vuonna 1868 ja säästöpankki 24. tammikuuta 1898. Koulutusjärjestelmä sai alkunsa 12. tammikuuta 1834.
1800-luvun jälkipuoliskolta alkaen teollisuuden merkitys alkoi lisääntyä maatalouden kustannuksella ja liikenne ohjautui vesiteiltä rauta- ja maanteille. Luhangan maatalouspitäjä jäi syrjään teollisuuskeskuksista ja kulkureiteistä. Muualla kehitys kulki eteenpäin, Luhangassa se pysähtyi. 1900-luvun suuret aatteelliset ja poliittiset virtaukset eivät juuri levinneet Luhankaan.
Talous
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat koneellista puunkorjuuta tekevät Moto-Jussi ja Motocat sekä Luhangan Osuuspankki.
Luhangassa on tuulivoimapuisto, joka perustettiin vuonna 2014.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan ikärakenne viiden vuoden välein vuodesta 1990 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2021 tilanteen mukainen.
Vuoden 2017 taajamarajauksen mukaan Luhangassa ei ole lainkaan taajamia. Vuoden 2017 lopussa Luhangassa oli 734 asukasta, joista 723 asui haja-asutusalueilla ja 11:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa.
Luhangassa asuu vähiten muita kuin suomenkielisiä asukkaita Suomen kunnista, vuonna 2016 vain 3. Kunnassa ei asu ruotsin- tai saamenkielisiä.
Palvelut
Luhangassa annetaan perusopetusta Luhangan koulussa, joka on Tammijärven kylässä toimiva luokka-asteiden 0–6 alakoulu.
Luhangan pääkirjasto toimii kirkonkylällä kylätalossa ja Tammijärven kirjasto nykyisin Luhangan kouluna tunnetussa kiinteistössä. Lisäksi käytössä ovat Keski-kirjastojen verkkokirjasto ja kirjastokimpan muut toimipisteet.
Terveyspalveluja tarjoaa muun muassa Luhangan terveysasema, joka on eräs Keski-Suomen seututerveyskeskuksen toimipisteistä. Luhangan sosiaalipalvelujen tuottamisesta on maaliskuusta 2021 lähtien vastannut naapurikunta Joutsan sosiaalipalvelut.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Luhangassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Seurakunta toimii myös Joutsan kunnan alueella.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Luhangalla toimii Tammijärven helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Luhangan alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Luhangan kunnan nykyisellä alueella.
Kulttuurillisesti arvokkaita kohteita
”Kärmelahti on vanha rakuunarykmentin kirjurin talo. Sen asukkaina on ollut myöhemmin paikkakunnan vaikuttajaperhe Alfred ja Selinda Danielsson. Danielssonit osallistuivat mm. Luhangan maanviljelyksen, kulttuurin, kunnalliselämän ja valtiopäiväasioiden kehittämiseen. Kärmelahden pihapiirissä sijaitsee useita 1800-luvun lopun rakennuksia. Kartanomaiseen tyyliin rakennettu päärakennus on peräisin 1850–1860-luvuilta.”
”Ruohtula on vanha kantatalo, joka on ollut samalla suvulla 1600-luvulta alkaen. Pihapiiri muodostaa Tammijärven kylään näkyvän ja arvokkaan maatilakokonaisuuden. Tilalla on toiminut kauppa 1860–1970-lukujen välisenä aikana. Myös Luhangan ensimmäinen pankki toimi Ruohtulan tiloissa 1920-luvulle saakka. Ruohtulan pihapiiriin kuuluvat 1800-luvun päärakennus, mansardikattoinen asuinrakennus vuodelta 1912 ja kaupparakennus 1800- ja 1900-luvun vaihteesta. Talous- ja piharakennuksiin kuuluvat talli, riviaitta-liiteri 1890-luvulta, aittarakennus ja puuliiteri 1900-luvun alusta, sementtitiilinen maitohuone, sauna ja vanhan navetan lohkokivirauniot. Tien toisella puolella sijaitsevat riihi ja puimala.”
Huomionosoitukset
Suomen rehdeimmät ihmiset asuvat Luhangan kunnassa, kertoo Ilta-Sanomat vuonna 2015. Ilta-Sanomien tekemän selvityksen mukaan Suomen väkivallattomin kunta vuonna 2012 on Luhanka.
Nokikiitäjät
Nokikiitäjät (Cypseloides) on kiitäjien heimoon kuuluva kiitäjälintusuku. Nokikiitäjien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kahdeksan lajia.
Luhanka
Huomionosoitukset
Keski-Suomen ensimmäisen tuulivoimalan rakennuslupa Luhankaan hyväksyttiin vuonna 2013. Sahdinvalmistuksen SM-kisa 2007 pidettiin Luhangassa ja sen järjestivät Luhangan kunta ja Suomen Sahtiseura ry.
32 (luku)
32 (kolmekymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 31 ja seuraa luku 33.
Luhanka
Huomionosoitukset
YLEn Alivaltiosihteeri teki ohjelman Luhangasta.
Luhangassa pidetään vuosittain Luhangan Yöjuoksu.
King (yhtiö)
King on maltalainen sosiaalisen median peleihin erikoistunut pelitalo. Yritys sai suurta suosiota julkaistuaan alustariippumattoman pelin Candy Crush Saga vuonna 2012, jota on pidetty yhtenä taloudellisesti kaikkien aikojen menestyneimmistä freemiumia hyödyntävistä peleistä. Yhdysvaltalainen holdingyhtiö Activision Blizzard osti Kingin 5.9 miljardilla dollarilla helmikuussa 2016 ja se toimii omana kokonaisuutenaan yrityksen sisällä. Yritystä johtaa Riccardo Zacconi, joka on toiminut yrityksen toimitusjohtajana sen perustamisesta lähtien. Marraskuussa 2017 King työllisti yhteensä 2 000 työntekijää.
Cowdenbeath FC
Cowdenbeath Football Club on perinteikäs jalkapalloseura Cowdenbeathista, Fifesta, Skotlannista. Joukkue pelaa Scottish Professional Football Leaguen alaisuudessa toimivaa neljänneksi korkeinta sarjatasoa Kakkosliigaa, johon se putosi kaudeksi 2016–2017.
Historiaa
Cowdenbeath Football Club syntyi vuonna 1881 kun kaksi paikallista seuraa, Cowdenbeath Rangers (1880) ja Cowdenbeath Thistle yhdistyivät. Joidenkin historioitsijoiden mukaan Rangers-nimeä käytettiin vielä yhdistymisen jälkeen vuoteen 1882 saakka, minkä johdosta todelliseksi perustamisvuodeksi pitäisi laskea 1882, kun silloinen Rangers yhdistyi Raith Roversin kanssa. Samana vuonna perustettiin Fifeshiren jalkapalloliitto. Vuonna 1883 Cowdenbeath hävisi kautta aikain ensimmäisen Fife Cupin loppuottelun, mutta voitti cupin kaksi vuotta myöhemmin. Hyvän menestyksensä ansiosta joukkue nousi vuonna 1905 Skotlannin liigaan. Vuosina 1914 ja 1915 se voitti kaksi kakkosdivisioonan mestaruutta, mutta ei silloisen sarjajärjestelmän vuoksi noussut korkeimmalle sarjatasolle. Kaudella 1923–1924 joukkue viimein nousi 1. divisioonaan ja sijoittui heti ensimmäisellä kaudellaan viidenneksi. Kaikkiaan se säilyi pääsarjassa vuosikymmenen ajan ja kolme joukkueen pelaajaa pelasi myös Skotlannin maajoukkueessa.
Vuonna 1934 Cowdenbeath putosi 1. divisioonasta, mutta nousi sinne takaisin voitettuaan kakkosdivisioonan kaudella 1938–1939. Tuolloin Rab Walls teki 54 maalia, mikä on toiseksi eniten Skotlannin liigan historiassa. Sodan takia jalkapallotoiminta keskeytyi ja sodan päätyttyä joukkue joutui kiistanalaisen ratkaisun seurauksena uuteen B-liigaan. Vuonna 1949 joukkue menestyi liigacupissa, mutta pääsi vasta kaudella 1969–1970 silloisen managerin Andy Matthewin alaisuudessa takaisin pääsarjaan, mistä se kuitenkin putosi pikaisesti. Kauden 1992–1993 Cowdenbeath pelasi ykkösdivisioonassa, mutta ei voittanut otteluakaan.
Vuonna 1997 Cowdenbeathin manageriksi tuli skottipuolustaja Craig Levein, jonka ura oli alkanut seurasta. Hän nosti vuonna 2001 seuran 2. divisioonaan, missä se säilyi kahden vuoden ajan. Kaudella 2004–2005 Cowdenbeath sijoittui 3. divisioonassa kolmanneksi ja 2005–2006 se saavutti entisen Suomen maajoukkuepelaajan Mixu Paatelaisen valmennuksessa ensimmäisen divisioonamestaruutensa 67 vuoteen.
Cowdenbeath putosi 2. divisioonasta kahden kauden jälkeen. Kaudella 2008–2009 se sijoittui toiseksi 3. divisioonassa, mutta nousi, koska Livingston pudotettiin 3. divisioonaan talousvaikeuksien vuoksi. Kaudella 2009–2010 Cowdenbeath sijoittui lopulta kolmanneksi ja pääsi nousukarsintoihin. Karsinnoissa se voitti Alloa Athleticin ja Crechin Cityn ja nousi 1. divisioonaan.
Ennätyksiä
Ennätys yleisömäärässä: 25 586 Rangers, Skotlannin liigacup, 21. syyskuuta 1949
Suurin voitto: 12–0 Johnstone, Skotlannin Cup, 21. tammikuuta 1951
Suurin tappio liigassa: 1–11 Clyde FC, 6. lokakuuta 1951
Feel the Love Go
Feel the Love Go on skotlantilaisen rockyhtyeen Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen viidenneltä studioalbumilta Always Ascending. Kappale julkaistiin 8. tammikuuta 2017 YouTubessa ja monissa suoratoistopalveluissa.
Kappaleen musiikkivideo tuli saataville Apple Music -palveluun. Singlen B-puolena julkaistiin lyhennetty radioversio kappaleesta.
Karvaslakit
Karvaslakit (Gymnopilus) on helttasienisuku. Eräs sukuun kuuluva laji on Suomessa yleinen kangaskarvaslakki.
Jotkut karvaslakit sisältävät hermoston toimintaa häiritseviä hermomyrkkyjä, psilosybiiniä ja psilosiinia ja niitä on käytetty päihteenä. Laki tulkitsee ne huumausaineiksi.
Yann Martel
thumb|Yann Martel lokakuussa 2007. Yann Martel (s. 25. kesäkuuta 1963) on kanadalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa tähän mennessä on Piin elämä, joka toi kirjoittajalleen Booker-palkinnon vuonna 2002.
Martelin tuotantoon kuuluu romaaneja ja novelleja. Piin elämän suomennos on julkaistu Keltaisessa kirjastossa vuonna 2003.
Martel syntyi Salamancassa Espanjassa ja opiskeli filosofiaa Trentin yliopistossa Kanadan Ontariossa. Hän on matkustellut laajalti ja asui aiemmin pitkän ajanjakson Intiassa. Hänen julkaisu-uransa alkoi vuonna 1993 teoksella Seven Stories.
Saskatoonissa asuvan Martelin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa novellikokoelma Totuus Helsingin Roccamatioista (The Facts Behind the Helsinki Roccamatios, suom. 2008), johon kohdistunut yleinen mielenkiinto alkoi kasvaa Piin elämän julkaisun jälkeen 2000-luvun alussa.
Renault 5 (2025)
Renault 5 on Renault’n tuleva sähköauto, jonka valmistuksen on suunniteltu alkavan vuonna 2025.
George Voinovich
thumb|right|George Voinovich George Victor Voinovich (15. heinäkuuta 1936 Cleveland, Ohio – 12. kesäkuuta 2016 Cleveland, Ohio ) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Voinovich syntyi Clevelandissa, Ohiossa, kroatialaiselle serbi-isälle ja slovenialaiselle äidille. Hän opiskeli valtio-oppia ja lakia ja valmistui Ohio Universitystä vuonna 1958 sekä Ohio State Universitystä 1961. Hän meni vuonna 1962 naimisiin puolisonsa Janetin kanssa ja sai neljä lasta. Heistä nuorin, Molly, kuoli kuitenkin liikenneonnettomuudessa 9-vuotiaana.
Voinovich istui Ohion edustajainhuoneessa vuosina 1967–1971. Hän toimi Ohion varakuvernöörinä 1979 ja Clevelandin pormestarina 1980–1989. Vuosina 1991–1998 hän oli Ohion kuvernööri, ja sen jälkeen hän istui Yhdysvaltain senaatissa 1999–2011.
Jakob Steiner
Jakob Steiner (18. maaliskuuta 1796 – 1. huhtikuuta 1863) oli sveitsiläinen matemaatikko, joka tutki lähinnä geometriaa.
Steiner syntyi pienessä kylässä Sveitsin maaseudulla ja tuli 18-vuotiaana Pestalozzin koulun oppilaaksi. Myöhemmin hän opiskeli Heidelbergin ja Berliinin yliopistoissa. Berliinissä Steiner ystävystyi Carl Gustav Jacob Jacobiin, August Leopold Crellen ja Niels Henrik Abelin kanssa. Urallaan Steiner julkaisi yhteensä 62 tutkimuspaperia Crellen perustamassa matemaattisessa aikakauskirjassa. Steiner nimitettiin Berliinin yliopiston geometrian professoriksi vuonna 1834, ja hän pysyi tässä toimessa kuolemaansa saakka.
Steinerin matematiikka rajoittui lähes kokonaan synteettiseen ja projektiiviseen geometriaan. Hän inhosi suuresti algebran tai analyysin käyttämistä sekä analyyttistä geometriaa. Häntä on joskus luonnehdittu suurimmaksi puhtaaksi geometrikoksi Apolloniuksen jälkeen. Steiner todisti monia erilaisia geometrian tuloksia, etenkin liittyen algebrallisiin käyriin ja pintoihin. Matkalla Roomaan 1844 hän keksi Steinerin pinnan (tunnetaan myös roomalaisena pintana), joka on reaalisen projektiivisen tason kuvaus kolmiulotteiseen avaruuteen.
Steiner todisti Ponceletin–Steinerin lauseen, jonka mukaan jokainen geometrinen konstruktio, joka voidaan tehdä harpin ja viivoittimen avulla, voidaan tehdä muuten pelkällä viivaimella jos harppia saa kuitenkin käyttää yhden kerran. Toisin sanoen tehtävän ratkaisemiseen tarvitaan yksi tunnettu ympyrä keskipisteineen.
Steinerin Systematische Entwicklungen (1832) on laaja projektiivisen geometrian esitys. Hänen kootut paperinsa julkaistiin kuoleman jälkeen nimellä Gesammelte Werke, suom. “Kootut teokset” (1881–1882).
NHL 07
NHL 07 on EA Sportsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema urheilupeli, joka on julkaistu vuonna.
Pelaaminen
Peli on jääkiekkoaiheinen peli, jossa voi pelata kauden Ruotsin Elitserien-liigassa, Saksan DEL-liigassa, Tšekin Extraliga:ssa, NHL:ssä, maajoukkueilla tai SM-liigassa. SM-liigan joukkueista on mukana myös liigaan noussut KalPa. Lisäksi mukana on Nationalliga A:n joukkue HC Davos. Pelin kannessa on Pohjois-Amerikan versiossa Aleksandr Ovetškin, Suomen versiossa Teemu Selänne ja Ruotsin versiossa Henrik Lundqvist.
Pelissä on "Dynasty mode", jossa pelaaja voi toimia joukkueen managerina. NHL 06:sta maalivahtien tekoälyä on parannettu ja selostukseksi voi pelialustasta riippuen valita englannin- ja suomenkielisen. Xbox 360 -versiossa ei ole SM-liigaa, mutta sillä on uudenlainen SkillStick-menetelmä, jossa ohjataan pelaajia peliohjaimen tattien avulla.
NHL 07:n Xbox-versiossa esiintyy Skill Stick-menetelmä. PlayStation 2 ja Windows-versiot ovat lähempänä toimintapeliä. Suomenkielisen version selostajina toimivat Mika Saukkonen ja Timo Jutila.
Pelin PlayStation 2 ja Windows~versiot tehtiin Montrealissa Vancouverin sijaan. Pelissä oli kokoonpanovirheitä ja vapaat pelaajat~kohta oli täytetty EA Montrealin työntekijöillä.
Oulun junaonnettomuus
Oulun junaonnettomuus sattui 13.8.2016 Oulussa Nokelan ratapihalla, kun Kemistä Kontiomäelle matkalla ollut puutavarajuna törmäsi raiteella olleeseen toiseen tavarajunaan. pienoiskuva|Näkymää tapahtumapaikalta
Tapahtumien kulku
Tyhjä puutavarajuna numero T5316 Kemistä Oulun kautta Kontiomäelle saapui Ouluun Nokelan varikolle noin kello 16:54. Junaan oli tarkoitus vaihtaa kuljettaja Nokelassa.
Junan lähestyessä Oulua kuljettajan vaihto siirrettiin Oulun rautatieasemalta Nokelaan, raiteella 208. Liikenteenohjaus käski vaihdemiestä turvata T5316:lle kulkutie raiteelle 208, mutta vaihdemies päätti turvata kulkutien raiteen 118 kautta. Osittain autolla liikkuen, vaihdemies tarkisti vaihteiden asennot sekä raiteen vapaanaolon, havaitsematta, että raiteella 118 oli vaunuja. Vaihdemies ilmoitti liikenteenohjaukseen raiteen olevan turvattu raiteen 118 kautta. Liikenteenohjaus välitti tiedon junan 5316 kuljettajalle. T5316 saapui Nokelaan vajaa 30km/h veturinkuljettajan antaessa rullaten junaa eteenpäin. Kello 16:49 juna törmäsi raiteella 118 olleisiin tyhjiin tavaravaunuihin. Kaksi vaunua nousivat pystyyn aiheuttaen vahinkoa veturille sekä ajolankoja kannatelevaan portaaliin. Vaihdemies sekä eräs ratapihatyötekijä menivät auttamaan veturinkuljettajan pos veturista. Veturinkujettaja loukkaantui törmäyksessä. Lähistön asukkaat soittivat hätänumeroon. Kustannukset olivat noin 800 000 euroa.
Tracy Middendorf
Tracy Lynn Middendorf (s. 26. tammikuuta 1970 Miami Beach, Florida) on yhdysvaltalainen televisio-, elokuva- ja teatterinäyttelijä.
Middendorf opiskeli Pickens High Schoolissa Jasperissa, Georgiassa. Vuonna 1987, kesken viimeisen vuoden, hän kuitenkin lähti Jasperista opiskellakseen draamaa Miamissa. Myöhemmin hän siirtyi SUNY Purchaseen.
Middendorfin televisioura alkoi vuonna 1992, kun hän esitti Carrie Bradya saippuaoopperassa Päivien viemää. Sen jälkeen hän on esiintynyt sivuosissa monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Angel, Ally McBeal, 24 ja Beverly Hills 90210. Vuonna 2005 hän esitti huolestunutta äitiä Housessa.
Middendorf on palkittu Ovation Awardilla roolistaan Almana Tennessee Williamsin näytelmässä Summer and Smoke losangelesilaisessa Fountain Theatressa vuonna 1999. Vuonna 2015 ilmestyneessä Scream-sarjassa hän näytteli Emman äitiä. Sarja on katsottavissa Netflixissä.
Middendorf on naimisissa kirjailija Franz Wisnerin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Jack Coghill
thumb|Jack Coghill John Bruce "Jack" Coghill (24. syyskuuta 1925 Fairbanks, Alaska – 13. helmikuuta 2019 North Pole, Alaska ) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän kuului Alaskan itsenäisyyspuolueeseen.
Coghill toimi 22 vuotta Nenanan pormestarina sekä vuosina 1990–1994 Alaskan varakuvernöörinä. Hänelle myönnettiin vuonna 2004 Alaskan yliopiston Fairbanksin-kampuksen kunniatohtorin arvo.
Torbjörn Kevin
Torbjörn Johan Vilhelm Kevin [tševiːn] (s. 22. kesäkuuta 1951 Tammisaari) on suomalainen journalisti, joka työskenteli pitkään Åbo Underrättelser -lehden päätoimittajana.