cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Egyptian National Railways
Rautateiden toiminta
Valtaosa vetureista on dieselkäyttöisiä. Rautateistä 63 kilometriä on sähköistetty, nimittäin lähiliikennelinjat Kairo–Helwan ja Kairo–Heliopolis. ENR ostaa veturit ja kiskot ulkomailta, mutta matkustajavaunut rakentaa ja kunnostaa egyptiläinen yhtiö Société Générale Egyptienne de Matériel de Chemins de Fer (SEMAF).
ENR:n kuljettaman rahdin määrä on noin 12 miljoonaa tonnia vuodessa.
Matkustajajunat
ENR on matkustajaliikenteen selkäranka Egyptissä, sillä yhtiön kuljetussuorite on 1 300 miljoonaa matkustajakilometriä vuosittain. Ilmastoiduissa matkustajajunissa on tavallisesti ensimmäisen ja toisen luokan vaunuja, kun taas ilmastoimattomissa junissa on toisen ja kolmannen luokan vaunuja. Suurin osa rataverkosta sijaitsee Niilin suiston tiheimmin asutuilla alueilla keskuksinaan Kairo ja Aleksandria. Lippujen hinnat lähiliikennejunissa ja kolmannen luokan matkustajajunissa on pidetty alhaisina sosiaalisista syistä.
Makuuvaunujunat
Aleksandria–Kairo–Luxor–Aswan-radalla kulkee päivittäin molempiin suuntiin ilmastoitu makuuvaunuja sisältävä juna. Tämä palvelu on erityisen houkutteleva matkailijoille, jotka voivat viettää yön junassa matkallaan Kairosta Luxoriin. Korkeatasoinen pikajuna kulkee myös Kairosta Marsa Matruhiin, joka sijaitsee Libyan rajan lähellä.
Linja-autot ja laivat
ENR kuljettaa matkustajia moneen paikkaan linja-autoilla. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa Abu Simbel, jonne on linja-auto/laiva yhteys, Šarm al-Šaikh, Siwa ja Hurghada.
Rautatiemuseo
Egyptin rautatiemuseo on perustettu 1933. Museo säilöö ja kuvaa ENR:n historiaa ja kehitystä. Se sijaitsee lähellä Kairon Ramses-asemaa.
Onnettomuuksia
Viime aikojen onnettomuuksia edeltää pitkä sarja kuolemaan johtaneita onnettomuuksia:
Ongelmat
Vuonna 2002 tapahtunut Al Ayattin junaonnettomuus osoitti huomattavimmat puutteet laitteissa ja niiden huollossa. Onnettomuuden seurauksena Egyptin rautatieviranomainen ERA pani alulle ohjelman, jotta laitteita uusittaisiin ja samalla parannettaisiin turvallisuutta. Samalla kun joitakin palveluja on yksityistetty, esimerkiksi ruokatarjoilu ja makuuvaunut, ENR on miettinyt yksityistämisen seuraavia askelia lisätäkseen tehokkuutta ja parantaakseen palvelua. Sen lisäksi ENR:llä on tuottamattomia kiinteistöjä, joita yhtiö suunnittelee käyttävänsä hyödyllisemmällä tavalla.
Vuonna 2006 Qalyoubin junaonnettomuuden jälkeen ENR:n johtoa arvosteltiin riittämättömistä määrärahoista ja korruptiosta. ERA:n johtaja Hanafy Abdel-Qawi erotettiin onnettomuutta seuraavana päivänä. Onnettomuuksien seurauksena vuonna 2007 pantiin alulle investointiohjelma, jolla uudistetaan rataverkkoa ja parannetaan turvallisuusstandardeja.
Tärkeimmät asemat
Tärkeimmät ratayhteydet alkavat Kairon Ramses-asemalta ja Aleksandrian Misr-asemalta.
Kannonkosken kirkonkylä
Kannonkosken kirkonkylä (alkujaan kylännimenä oli Pudasjärvi ) on kirkonkylä ja Kannonkosken kunnan keskustaajama Keski-Suomen maakunnan pohjoisosassa, linnuntietä noin 85 kilometriä Jyväskylästä pohjoiseen. Kannonkosken kirkonkylä sijaitsee kolmen järven ympäröimällä kannaksella Syväjärven, Pudasjärven ja Kivijärven välissä.
Seurakunnan perustamisesta päätettiin vuonna 1919. Seurakunta aloitti 1931, kunta itsenäistyi 1934 ja kirkko valmistui vuonna 1938. Paikkakunnan nykyiseen nimeen viitataan historiallisissa lähteissä nimimuodoilla kannonn Maa (1552, eräomistus), Kandoijerffuij (1558, kylä) ja Kannonkoski (1808, mylly). Kirkon ja kuntahallinnon keskukseksi valittiin silloinen Pudasjärven kylä. Tätä ei voitu kuitenkaan valita kunnan nimeksi, koska maassa oli jo kunta tällä nimellä. Nimi poimittiinkin muutaman kilometrin päässä sijaitsevalta koskelta (Kannonkoski). Kosken kautta Kannonjärven eli Kannonselän vedet laskevat Kivijärveen. Koski oli tunnettu Kannonkosken sahan vuoksi.
Anders Carlsson (jääkiekkoilija)
Carlsson on Brynäs IF:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen kautensa Elitserienissä kaudella 1979–1980. New Jersey Devils varasi hänet 66. vuorolla vuoden 1986 varaustilaisuudessa. Carlsson siirtyi varauksen jälkeen NHL:ään ja pelasi kolme kautta New Jerseyssä. Hän palasi Brynäsiin kaudeksi 1989–1990. Carlsson pelasi Elitserienissä 41-vuotiaaksi asti ja lopetti pelaajauransa kauteen 2000–2001.
Carlsson edusti Ruotsin maajoukkuetta maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1986, 1987, 1989, 1990, 1991 ja 1997 voittaen kaksi kultaa ja saavuttaen kaksi hopeaa, sekä Kanada-cupissa vuonna 1987. Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Wienissä vuonna 1987 Carlsson teki neljä maalia ja antoi kolme maaliin johtanutta syöttöä. Suomen maailmanmestaruuskisoissa vuonna 1991 Carlsson voitti toisen maailmanmestaruutensa ja teki yhden maalin sekä antoi yhden maaliin johtaneen syötön.
Thickfreakness
Thickfreakness on The Black Keysin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. huhtikuuta 2003.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dan Auerbach ja Patrick Carney, ellei toisin mainita.
Ismo Tuominen
Ismo Tuominen (s. 1966) on Salosta kotoisin oleva ammattilentopallovalmentaja, joka on voittanut valmennusurallaan muun muassa Suomen mestaruuden ja toiminut Suomen lentopallomaajoukkueen apuvalmentajana vuonna 2005 Mauro Berruton aisaparina. Tuominen toimi päävalmentajana Euroopan liigan finaaliturnauksessa Venäjällä, jossa Suomi voitti hopeaa. Kansainvälistä kokemusta on kertynyt maajoukkuepestin lisäksi Euro-peleistä ja puolen vuoden valmennuspestistä Saudi-Arabiassa.
Tuominen aloitti lentopallovalmentajana vuonna 1999 kotikaupungissaan Salossa. Ennen valmentajan uraansa Tuominen oli pelannut SM-liigassa neljä kautta Salon Viestin riveissä. Kaikkiaan Tuominen on pelannut 147 lentopallon pääsarjaottelua.
Tuomisen palkintoja ovat yksi SM-kulta, yksi hopeaa sekä kaksi pronssia. Suomen Cupista on tullut kulta ja hopea. Lisäksi alle 21-vuotiaiden SM-sarjasta on tullut kaksi kultaa ja yksi hopea.
Valmennusura
Ismo ”Iska” Tuominen aloitti valmentamisen Salossa kesällä 1999, jolloin hän otti vastaan salolaisen fuusioseura Viesti-Trolleyn kakkosvalmentajan pestin. Viesti-Trolley oli Salon Viestin ja Perttelin Peikkojen yhdistetty edustusjoukkue. Kaudella 2000-2001 Tuominen aloitti Salon Piivolleyksi nimensä vaihtaneen seuran II-valmentajana, mutta otti kesken kauden päävalmentajan tehtävä hoidettavakseen, kun puolalainen Vodek Sadalski erotettiin tehtävästä tammikuussa. Kausi päättyi SM-pronssit kaulassa.
Kaudeksi 2001-2002 Tuominen siirtyi jälleen II-valmentajaksi, kun Tapio Nissi tuli Piivolleyn päävalmentajaksi. Päävalmentajan pestikin olisi ollut tarjolla, mutta Tuominen ei pystynyt ottamaan sitä vastaan siviilitöiden takia. Kauden päätteeksi Tuominen valmensi Piivolleyn alle 21-vuotiaiden nuorten joukkueen SM-kultaan. Kesällä 2002 Tuominen teki sopimuksen perinteikkään Raision Loimun kanssa. Loimu oli seurahistoriansa pahimmassa taloudellisessa kriisissä eikä sopimuksen allekirjoittamishetkellä ollutkaan varmuutta pelaako joukkue SM-liigaa vai I-sarjaa. Loimu sai lopulta pidettyä pääsarjapaikkansa ja Tuomisen valmentama joukkue täytti tavoitteensa, eli säilytti sarjapaikan sijoittuen SM-Liigassa 9. sijalle. Kauden päätteeksi Loimun alle 21-vuotiaiden joukkue voitti SM-kultaa Tuomisen komennossa.
Raision kauden jälkeen Tuominen palasi kaudeksi 2003-2004 Salon Piivolleyn II-valmentajaksi ja päätti kauden SM-hopea kaulassa. Hopeaa tuli jälleen myös alle 21-vuotiaiden SM-sarjassa, jossa Tuominen valmensi Loimua.
Kausiksi 2004-2007 Tuominen siirtyi Rovaniemelle Perungan Poikien päävalmentajaksi. Ensimmäinen kausi päättyi ilman mitalia, mutta toisella kaudella palkintokaappiin tuli hopeinen mitali ja keväällä 2006 Rovaniemellä juhlittiin Suomen mestaruutta Santasportiksi nimensä vaihtaneen joukkueen kanssa. Kausi 2006-2007 kausi oli haastava, kun kaksi SM-liigaseuraa fuusioitui samaksi organisaatioksi, Rovaniemen Santasportiksi. Verivihollisten yhdistetyssä edustusjoukkueessa Tuomisen tehtävänä oli valmentaa joukkueesta yhteenpuhaltava mitaleille pääsevä huippujoukkue. Tehtävä ei ollut helppo, mutta kauden mittaan hän näytti ehkä uransa suurimman työnäytteensä siihen mennessä. Santasport eteni play-off peleissä finaaleihin asti ja joukkueesta näki että siitä oli tullut yhtenäinen. Finaalisarjasta Santasportin ja Pielaveden Sammon välillä tuli yksi SM-liigan historian mieleenpainuvimmista finaalisarjoista. Molemmat joukkueet esittivät loistavia otteita ja sarja eteni viidenteen ja ratkaisevaan loppuotteluun. Kuopion täyden jäähallin edessä ottelu eteni viidenteen erään ja ratkaisevaan erään jonka Santasport otti kotiin 15-8 pistein. Finaalijuhlissa Jäähallissa Tuomisen jalka loukkaantui ja laitettiin pakettiin myöhemmin sairaalassa, mutta se ei häntä pahemmin haitannut, sillä hän oli voittanut uransa ensimmäisen Suomenmestaruuden valmentajana.
Kultakevään jälkeen Tuominen palasi kotikaupunkiinsa Saloon kausiksi 2007-2011. Kesällä 2011 Tuominen oli vapailla markkinoilla Piivolleyn tarun päätyttyä. Mestaruusliigaan noussut Kokkolan Tiikerit houkutteli Tuomista kesällä valmennustehtäviin, mutta hän pysyi kotikonnuilla Salossa. Lokakuun lopussa Tuominen tarttui kuitenkin Tiikereiden sopimustarjoukseen, kun sarjanousijat olivat erottaneet heikon alkukauden vuoksi päävalmentajana toimineen Matti Förstin. Kausi oli haastava ja Tiikerit oli lopulta runkosarjan viimeinen, mutta säilytti liigapaikkansa karsintojen kautta.
Tuominen palasi Mestaruusliigaan kaudeksi 2015-2016, kun hän teki sopimuksen Raision Loimun kanssa.
Perhe
Ismo Tuomisella on kaksi lasta hänen ex-vaimonsa kanssa. Lapset ovat asuneet koko ajan kotikaupungissaan, mikä onkin osittain vaikuttanut Tuomisen valmennuspestien päättymiseen Rovaniemellä ja Saudi-Arabiassa.
Kaine
Kaine voi viitata seuraaviin:
Kaine (, ”Uusi”; ) tai Kainepolis (, ”Uusi kaupunki”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
Muuta: Sukunimenä:
Nissan 100NX
Nissan 100NX on Nissanin vuosina 1990–1995 valmistama pieni coupé-korinen automalli. Se perustuu B13-alustaiseen Nissan Sunnyyn ja siinä on 2+2-istuinjärjestys. Malli korvasi Nissan EXA:n.
Alkuperäinen 1,6-litrainen moottori oli kaasutinversio ja se on vuosimalleissa 1990–1993, vuodesta 1993 eteenpäin sen korvasi ruiskuversio.
Moottorivaihtoehdot:
Maria Temrjukovna
thumb|Iivana ja Maria 1500-luvun [[Iivana Julman kuvakronikka|Iivana Julman kuvakronikassa.]] thumb|268px|Muistomerkki [[Naltšikissa, Kabardi-Balkarian tasavallan pääkaupungissa.]] thumb|140px|Maria Temrjukovnan sinettisormus. thumb|140px|Lautanen, jonka Temrjukovna sai todennäköisesti häälahjakseen. Maria Temrjukovna (1544/1546 - 1./9. syyskuuta 1569) oli kabardiprinsessa ja Venäjän tsaari Iivana IV Julman toinen vaimo.
Iivanan kerrotaan olleen mieltynyt Maria Temrjukovnan kauneuteen, mutta ensisijaisesti avioliitolla oli poliittiset perusteet, sillä Iivana pyrki vahvistamaan solmimansa liittolaissuhteen Temrjukovnan isän kabardiruhtinas Temrjukin kanssa. Avioliitosta syntyi yksi poika, mutta tämä kuoli vain muutaman kuukauden ikäisenä. Temrjukovna kuoli itsekin nuorena, vain noin 25-vuotiaana. Temrjukovnaa ei koskaan hyväksytty Moskovan Venäjän hovissa ja kansan keskuudessa, vaan häntä pidettiin taustaltaan pakanana ja etnisyydeltään tataarina, joita kohtaan venäläiset tunsivat kaunaa. Jälkeenpäin häntä on syytetty asioista, jotka hänen miehensä hallinnossa on nähty ikävinä, kuten esimerkiksi opritšninan perustamisesta.
Varhainen elämä
Temrjukovnan elämästä ennen kuninkaallista avioliittoa tiedetään vain vähän. Hän oli kabardien päällikön Temrjukin tytär, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Kutšenei. Hän oli noin 15-vuotias, kun hänet tuotiin Moskovaan esiteltäväksi tsaari Iivanalle.
Kuninkaallinen avioliitto
Vaikka Iivanan kerrotaan olleen mieltyneen kabardeihin kuuluneen Temrjukovnan kauneuteen, avioliitolla oli lähinnä poliittiset perusteet. Kabardit asuivat Kaukasiassa Astrahanin kaanikunnan etelärajan alueilla. Vuonna 1554 Iivana Julma valtasi kaanikunnan ja asetti sen vasallihallitsijakseen Derviş Alin. Kuitenkin jo seuraavana vuonna Derviş Ali nosti Venäjän valtaa vastustaneen kapinan, jonka Iivana taltutti 1556. Tällä kertaa Iivana rupesi vakiinnuttamaan valtaansa Kaukasiassa monin eri keinoin. Iivanan lailla kabardikansan hallitsija Temrjuk oli sodassa Krimin kaanikunnan kanssa, joten kabardit näyttäytyivät Iivanalle sopivina liittolaisina. Myös Temrjuk halusi hyvät välit Moskovan Venäjän kanssa. Hän oli julistanut itsensä Venäjän vasalliksi ja lähettänyt Moskovaan poikansa Salmukin, josta Iivana piti.
Liittolaissuhde vahvistettiin avioliitolla, jonka Iivana solmi Maria Temrjukovnan kanssa 21. elokuuta 1561. Iivanan edellinen vaimo Anastasia Romanovna oli kuollut elokuussa 1560, ja jo syyskuusta alkaen hän oli etsinyt uutta vaimoa, jonka kanssa solmittavalle avioliitolle oli etukäteen asetettu ulkopoliittisia tavoitteita. Iivana oli myös päättänyt, että tulevan vaimon täytyi tulla Venäjän ulkopuolelta, sillä hän ei halunnut avioliiton vahvistavan venäläisaateliston asemaa, kuten Anastasian kohdalla oli käynyt. Temrjukovna ei ollut ensimmäinen ehdokas, jota Iivana oli harkinnut, vaan hän oli aiemmin neuvotellut Puola-Liettuan kuninkaan Sigismund II:n kanssa naimakaupasta, joka olisi saattanut hänet yhteen Sigismundin sisaren Katariinan kanssa. Hän ehti myös harkita avioliittoa Ruotsin Kustaa Vaasan sukuun, mutta Kustaa kuoli syyskuussa 1560.
Iivanan ja Temrjukovnan avioliitosta ei ole juurikaan luotettavaa tietoa. Aikalaiskuvauksissa Marian kerrotaan olleen luonteeltaan villi ja julma, mutta luultavasti huhuihin perustuvat kuvaukset heijastavat venäläisten suhtautumista Marian taustaan. Vaikka Maria oli tšerkessi, häntä pidettiin vihattujen tataarikansojen edustajana. ”Tataarina” ja muslimitaustaisena Temrjukovnaa ei koskaan hyväksytty kansan ja hovin keskuudessa, vaikka hän liittyi Venäjän ortodoksiseen kirkkoon ja vaihtoi nimensä ennen häitä, jotka pidettiin hänen ollessaan noin 17-vuotias. Hän synnytti Iivanalle pojan Vasili Ivanovitšin, mutta tämä kuoli alle kolmen kuukauden ikäisenä. Maria Temrjukovna itsekin kuoli nuorena, vain noin 25-vuotiaana. Iivana epäili ja syytti venäläistä aatelistoa eli pajariluokkaa Marian myrkyttämisestä, samoin hän oli tehnyt aiemmin Anastasian kuollessa.
Jälkimaine
Maria Temrjukovnaa kohtaan tunnettu vastenmielisyys on säilynyt hengissä Venäjällä esimerkiksi kansantarujen muodossa. Myös Venäjän ja Neuvostoliiton historioitsijat ovat usein esittäneet Marian negatiivisessa valossa. Muun muassa Vladimir Solovjov kirjoitti 1800-luvulla: ”On vaikea ymmärtää, mitä hän [Iivana] uskoi voittavansa liittoutumalla villien kanssa.” Vaikka useimpien historioitsijoiden mukaan Marialla tai muilla Iivanan vaimoilla ei ollut juuri vaikutusvaltaa mieheensä tai tämän hallintoon, Temrjukovnaa on myös syytetty teoista, jotka hänen miehensä hallinnossa nähtiin ikävinä, kuten opritšnikkien perustamisesta.
Venäläisessä kansantarustossa kerrotaan Maria Temrjukovnaan liittyviä tarinoita. Yksi niistä sijoittuu Iivanan ja Marian häihin, jossa kaksi riskiä venäläissankaria vastaavat Temrjukovnan veljen Kostrjukin ylimieliseen painiotteluhaasteeseen. Sankarit päihittävät Kostrjukin perusteellisesti Iivanan seuratessa ottelua hyväksyvästi, vaikka hänen tuore vaimonsa protestoi veljensä kohtelua vastaan. Tarinan mukaan sankarit otteluun on valikoinut Mariaa edeltäneen vaimon Anastasia Romanovnan veli. Tarinan yksityiskohdat eivät pidä paikkaansa, vaan se on todennäköisesti symbolinen kuvaelma myöhemmistä tapahtumista. Kaksi venäläispainijaa muistuttavat kuvaukseltaan kovasti ruhtinaita, joiden johtamat joukot löivät tataarit merkittävissä taisteluissa vuosina 1572 ja 1591. Toisessa tarinassa kerrotaan, kuinka puoliso kuolinvuoteellaan varoittaa Iivanaa ottamasta pakanaa vaimoksi. Vaikka tarinassa ei sanota kuolevan puolison nimeä, hyvin todennäköisesti kyseessä on ensimmäinen vaimo Anastasia Romanovna. Tarinoilla ei ole juurikaan tietoarvoa, mutta ne toimivat kuvauksina siitä, miten Temrjukovnaan ja tataareihin yleensä suhtauduttiin Venäjällä.
Maria Temrjukovnaan liittyvät kielteiset mielikuvat elävät myös nykyajan Venäjällä. Vuonna 2009 valmistuneessa Iivana Julmasta kertovassa venäläisessä Pavel Lunginin ohjaamassa elokuvassa Tsar Maria Temrjukovnaa näyttelee tataaritaustainen Ramilja Iskander. Elokuvan Temrjukovna on luonteeltaan väkivaltainen ja villi, hänet esitetään ratsastamassa opritšnikkien mukana ja manipuloivan miestään, joka kuvataan elokuvassa vanhuksena, vaikka Iivana oli heidän avioliittonsa aikana vanhimmillaan 39-vuotias. Elokuvan kohokohdassa Iivana Julman hovinarri kutsuu Temrjukovnaa Babylonin portoksi, jonka vuoksi Temrjukovna vaatii miestään rankaisemaan narria kuolemalla ja tämä poltetaan roviolla.
Fenian sykli
Fenian sykli tai Fenian-tarusto (myös Fionn sykli tai Ossianin sykli) on Irlannin kirjallisuudessa tarukokoelma, joka kertoo Finn MacCumhaillin ja hänen johtamansa sotajoukon, Fianna Éireannin, teoista. Fianna oli vapaaehtoisten soturien ja metsästäjien muodostama valiojoukko, jotka taisivat myös runouden. Fiannan loistoaika oli 200-luvulla, kun Cormac mac Airt oli kuninkaana. Fenian-tarusto oli suosituimmillaan noin vuonna 1200, kun syklin huomattavin tarina The Interrogation of the Old Men kirjoitettiin muistiin. Muut varhaiset tarut kirjattiin The Book of the Dun Cownin (noin 1100) ja Leinsterin kirjan (noin 1160) käsikirjoituksiin. Fenian sykli on Irlannin kansanperinteen olennainen osa ja sisältää useita irlantilaisten rakastamia kansantaruja.
Varhainen taru nimeltään The Boyish Exploits of Finn (Macgnímartha Finn) kertoo, kuinka Fiannan johtaja Cumhaill eli Cool tapettiin ja kuinka hänen kuolemansa jälkeen syntynyt poikansa kasvatettiin salaa metsässä. Poika saa urotöidensä ansiosta nimen Finn (”oikeudenmukainen”). Kasvettuaan Finn lyö isänsä surmaajan Goll MacMornan ja kohoaa Fiannan johtajaksi. Myöhemmin joukkoon liittyvät Finnin poika, runoilija Oisín eli Ossian, hänen pojanpoikansa Oscar ja komea Diarmaid sekä Finnin entinen vihollinen Goll MacMorna.
Legendojen mukaan Finn oli druidien jälkeläinen. Hän oli viisas ja ymmärsi luontoa, ja 600-luvulla hänestä tuli hyvin suosittu sankarihahmo. Muut tarut kertovat Fiannan noususta ja tuhosta. Joukko alkaa hajota, kun Diarmaid karkaa kuninkaan tyttären Gráinnen kanssa. Finn on jo iäkäs, mutta hänen on ollut määrä mennä naimisiin Gráinnen kanssa. Kun Diarmaid myöhemmin haavoittuu, antaa Finn hänen kuolla janoon. Kuningas ja kansa kääntyvät lopulta määräilevää Finniä vastaan. Kiista huipentuu Gabhran taisteluun, jossa Fianna tuhoutuu. Oscar saa surmansa taistelussa. Oisin jää henkiin, mutta haltijaprinsessa houkuttelee hänet Tír na nÓgiin.
Keijo Pehkonen
Ensimmäisen Suomen mestaruutensa Heinolan Iskua edustanut Keijo Pehkonen voitti vapaapainissa 48-kiloisena juniorina 1980. Vuosikymmenen jälkipuoliskolla hän oli kasvanut 57-kiloiseksi ja hankki suurimmat saavutuksensa kreikkalais-roomalaisessa painissa. EM-mitaleille hän ylsi ensi kerran Ateenassa 1986, josta tuli pronssia. Tampereen EM-kisoissa 1987 Pehkonen kruunattiin mestariksi, kun finaalissa kukistui Bulgarian Emil Ivanov. Saman vuoden MM-kisoissa Clermont-Ferrandissa Pehkonen sai pronssia voitettuaan mitaliottelussa Yhdysvaltain Anthony Amadon pistein 11–7. Neljännen arvokisamitalinsa Pehkonen saavutti Oulun EM-kisoissa 1989, kun hän kukisti loppuottelussa jälleen Emil Ivanovin.
Ludvig Dam
Hans Peter Ludvig Dam (24. maaliskuuta 1884 Nykøbing Falster, Guldborgsund – 29. maaliskuuta 1972 Odense) oli tanskalainen uimari. Hän saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 hopeaa 100 metrin selkäuinnissa. Samoissa olympialaisissa hän edusti Tanskaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Ateenan välikisoissa 1906 Dam karsiutui 100 metrin vapaauinnissa alkuerissä.
Hauptscharführer
thumb|200px|Hauptscharführerin kauluslaatat. thumb|200px|Hauptscharführer Gustav Schreiber Hauptscharführer (lyh. Hscha, ) oli SS:n käyttämä arvo, joka vastasi Wehrmachtin ylivääpeliä.
SS käytännössä murskasi Ernst Röhmin johtaman Sturmabteilungin pitkien puukkojen yönä 1934. Kesäkuussa uudelleenorganisoinnin yhteydessä luovuttiin SA:lta peritystä Obertruppführerin arvosta ja se korvattiin Hauptscharführerillä.
Allgemeine SS:n Hauptscharführer saattoi olla komppanian kokoisen SS-Sturm-yksikön korkein aliupseeri tai sitten arvonhaltija oli virkamies SS:n päämajassa, Gestapossa tai Sicherheitdienstissä. Arvo oli yleinen myös keskitysleirien vartijoiden aliupseerien arvo.
Waffen-SS:n riveissä Hauptscharführeriä pidettiin toiseksi korkeimpana aliupseerin arvona. Seuraava ylennys tuli tyypillisesti joko Sturmscharführerin tai Stabsscharführerin arvoon, joka tarkoitti yksikkönsä virkaiässä vanhinta aliupseeria.
Uki Heikkinen
thumb|upright|[[Vakuutustorni, Oulu (1957).]] thumb|upright|Tornion sankaripatsas (1948). Uki (Urho Eelis) Heikkinen (1. elokuuta 1908 Helsinki – 1. toukokuuta 1972 Oulu) oli suomalainen arkkitehti ja Uki Arkkitehdit-yhtiön perustaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1970.
Demurrage-vero
Demurrage-verolla tarkoitetaan valuutan omistamisesta tai hallussapidosta perittävää maksua. Sitä kutsutaan joskus "hamstrausveroksi" tai "valuutan parkkimaksuksi". Esimerkiksi kullan omistajat maksavat eräänlaista demurrage-veroa maksuna kullan säilytyksestä ja turvassa pitämisestä. Muiden valuuttojen tapauksessa käytetään yleensä jaksoittaista veronkeräystä kuukausittain tai vuosittain, seteleiden tapauksessa esimerkiksi kuukausittaista leimaveroa. Demurrage esitetään usein edistykselliseksi taloudelliseksi työkaluksi, varsinkin puhuttaessa erilaisista rinnakkaisvaluutoista.
Uki Heikkinen
Ura
Sotien jälkeen Heikkiselle tarjottiin opetustehtäviä sekä Kuopiosta että Oulusta. Hän valitsi Oulun muun muassa siksi, että oli tutustunut sota-aikana pohjoissuomalaisiin miehiin.
Demurrage-vero
Demurrage-veroa on kokeiltu mm. Itävallan Wörglissä paikallisvaluutan kanssa 1930-luvulla erittäin menestyksekkäästi, ja kokeilusta puhutaankin "Wörglin ihmeenä". Väitteen mukaan jokaisen paikallisvaluutan demurrage-verotetun shillingin työllistävä vaikutus oli 12-14 kertaa suurempi kuin rinnalla kiertäneiden Itävallan kansallisten shillinkien. Tämä johtui nimenomaan "hamstrausverosta", ja että se kannusti kuluttamaan rahaa ennemmin kuin säästämään. Menestyksestä säikähtäneenä Itävallan keskuspankki torppasi kokeilun, ja hiukan myöhemmin vastaavat valuuttakokeilut tehtiin Itävallassa laittomiksi.
Uki Heikkinen
Ura
Vuonna 1946 hän siirtyi Oulun teknilliseen oppilaitoksella rakennusmestarikoulutukseen huoneenrakennusopin lehtoriksi ja toimi siellä opettajana vuoteen 1968. Vuosina 1962–1965 hän oli myös oppilaitoksen rehtori.
Vuosina 1949–1954 hän toimi Oulun läänin rakennustarkastajana. Opettajan työn ohessa hän suunnitteli Pohjois-Suomeen rakennuksia ja sankarihautausmaita esimerkiksi Iihin, Ouluun , Pattijoelle ja Utajärvelle Hän pääsi Oulu Osakeyhtiön suunnittelijaksi, ja aloitti uransa teollisuuden ja voimayhtiöiden suunnittelun parissa. Heikkinen suunnitteli Oulun ensimmäisen 10-kerroksisen kerrostalon, jonka nimeksi tuli Vakuutustorni. Hän on suunnitellut myös Alvar Aallon Koskikeskussuunnitelmaan pohjautuvan 8-kerroksisen pistetalon Toivoniemessä.
Suunnittelutöiden lisääntyessä Heikkinen perusti oman toimiston vuonna 1958 kotinsa yläkertaan. Hän palkkasi toimistonsa suunnittelijoiksi myös neljä taitavaksi piirtäjäksi tietämäänsä rakennusmestaria. Arkkitehtuuritoimisto Uki Heikkinen suunnitteli rakennuksia erityisesti Pohjois-Suomeen, Ouluun muun muassa Peltolan Nokia-Housen, Tapiolan talon, Iso-Albertin, Oulu-yhtiön talon, lukuisia kouluja, sairaanhoito-oppilaitoksen ja sen tornitalot.
Professori Uki Heikkinen kuoli äkillisesti vuonna 1972 ollessaan 63-vuotias. Hänen yhtiössään oli silloin 12 työntekijää ja toimitusjohtajana aloitti hänen poikansa, rakennusneuvos Matti Heikkinen (s. 1940).
Maailmojen sota (vuoden 1953 elokuva)
Maailmojen sota (The War of the Worlds) on vuonna 1953 ilmestynyt H. G. Wellsin romaanin Maailmojen sota filmatisointi. Elokuvan on ohjannut Byron Haskin, ja sen pääosissa ovat Gene Barry, Ann Robinson ja Les Tremayne. Elokuva kertoo Marsilaisista jotka saapuvat meteoriittien tavoin maapallolle ja aloittavat planeetan valloituksen. Heidän sotakoneensa poikkeavat valtavasti kirjan "Tripodeista" ja ovat sen sijaan lentäviä aluksia.
Kaine (Egypti)
Kaine eli Kainepolis  eli Maksimianopolis (, myös ; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Tentyriteen nomokseen. Kaupunki sijaitsi nykyisen Qinan kaupungin paikalla.
Kaine sijaitsi Niilin itärannalla pohjoiseen Koptoksesta. Samalla kohdalla joen toisella puolella sijaitsi Tentyris. Kainen länsipuolella eli alajuoksulla päin sijaitsi Diospolis Mikra ja eteläpuolella Koptoksesta yläjuoksulle Apollonopolis Mikra sekä Theba eli Diospolis Megale.
Herodotos mainitsee kaupungin nimeltä Neapolis, joka saattaa olla sama kaupunki; kummankin nimi tarkoittaa ”Uutta kaupunkia”. Myöhäisantiikin aikana kaupunki sai nimen Maksimianopolis.
PFK TsSKA Moskova
PFK TsSKA on Venäjän armeijan keskusurheiluseuran TsSKA Moskovan jalkapalloseura. TsSKA Moskova on yksi Venäjän jalkapallon mestaruussarjan parhaista joukkueista. Joukkueen suurin paikallinen vihollinen on Spartak.
Historia
Joukkue perustettiin vuonna 1911. Jalkapallossa TsSKA voitti Neuvostoliiton mestaruuden yhteensä seitsemän kertaa (1946, 1947, 1948, 1950, 1951, 1970 ja 1991), Neuvostoliiton cupin viidesti (1945, 1948, 1951, 1955 ja 1991), Venäjän mestaruuden kuudesti (2003, 2005, 2006, 2013, 2014 ja 2016), Venäjän cupin seitsemästi (2002, 2005, 2006, 2008, 2009, 2011 ja 2013) sekä Venäjän supercupin neljästi (2004, 2006, 2007 ja 2009).
Lisäksi kaudella 2004–2005 TsSKA voitti jalkapallon UEFA Cupin peittoamalla finaalissa Sporting Lissabonin maalein 3–1. Näin siitä tuli Venäjän ensimmäinen jalkapallon eurocup-tittelin voittanut seura.
Pietari IV (Aragonia)
Pietari IV lisänimeltään Julma oli Aragonian kuningas vuosina 1336–1387 isänsä Alfonso IV:n jälkeen. Pietarin äiti Teresa de Entenza oli kuollut lapsivuoteeseen, ja Alfonso IV:n toinen vaimo Kastilian Leonor vaati pojalleen Ferranille osuutta perinnöstä. Vuonna 1332 Alfonso IV antoikin Ferranille ensin Tortosan ja sitten Valencian. Kun sitten Alfonso IV kuoli ja Pietari nousi 16-vuotiaana valtaan, hän yritti vangita äitipuolensa Leonorin, joka kuitenkin onnistui pakenemaan Kastiliaan.
Pietari IV taisteli Mallorcan herruudesta sekä kohtasi kapinoita vuonna 1354 Sardiniassa ja vuonna 1355 Sisiliassa. Pitkä taistelu Kastiliaa vastaan vuosina 1356–1366 leimasi kuitenkin Pietarin hallituskautta. Hän asettui tukemaan Pietari I Julman velipuolen Henrik Trastámaralaisen kruununvaatimuksia saatuaan sitä ennen lupauksen laajoista Kastilian alueista. Sota kuitenkin osoittautui tuhoisaksi Aragonialle, ja valtakunnan pelasti ainoastaan ranskalaisen Bertrand du Guesclinin joukot. Henrik Äpärä ei kyennyt maksamaan Pietari IV:lle lupaamiaan maksuja ja lopulta Aragonia irrottautui Satavuotisesta sodasta ja pysytteli puolueettomana.
Kuninkaana Pietarin kuoleman jälkeen seurasi hänen poikansa Juhana I.
Mell Lazarus
Melvin ”Mell” Lazarus (nimimerkki Mell; 3. toukokuuta 1927 Brooklyn, New York – 24. toukokuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan piirtämistään strippisarjakuvista Miss Peach (julkaistu suomeksi nimellä Neiti Maikka) ja Momma.
Lazarus jätti high schoolin kesken toisena lukuvuonna vuonna 1943 ryhtyäkseen piirtäjäksi. Hän piirsi aluksi Wee Women ja Li’l One -nimisiä sarjoja ja työskenteli sarjakuvapiirtäjä Al Cappin omistamassa Toby Press -kustantamossa mainoskuvien piirtäjänä ja myöhemmin toimittajana. Älykkäistä ja kyynisistä isopäisistä koululapsista kertonut Miss Peach -sarjakuva syntyi vuonna 1957 Lazarusin ehdotuksena United Features Syndicaten julistamaan kilpailuun ja se alkoi ilmestyä samana vuonna New York Herald Tribunessa. Sarja sisälsi usein poliittista ja yhteiskunnallista satiiria. Miss Peach ilmestyi parhaimmillaan 300 sanomalehdessä. Lazarus lopetti sen piirtämisen vuonna 2002. Vuonna 1970 Lazarus lanseerasi myös toisen sarjakuvan, aikuisia lapsiaan määräilevästä iäkkäästä äidistä kertovan Momman. Tämä sarja levisi Publishers-Hall Syndicaten levittämänä yli 400 lehteen. Lazarus piirsi Mommaa kuolemaansa asti, viimeisessä vaiheessa vaimonsa avustamana. Hän teki uransa aikana yli 33 000 yksittäistä strippiä.
Lazarus palkittiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnolla 1982. Hän toimi seuran puheenjohtajana 1989–1993.
Lazarus julkaisi romaanit The Boss Is Crazy, Too (1964) ja The Neighborhood Watch (1986). Lisäksi hän kirjoitti näytelmiä ja televisio-ohjelmien käsikirjoituksia. Lazarus oli Mensan jäsen.
Lazarus asui vuodesta 1975 Kaliforniassa. Hän kuoli 89-vuotiaana Los Angelesissa 24. toukokuuta 2016 Alzheimerin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Lidköpings AIK
Lidköpings Allmänna Idrottsklubb eli Lidköpings AIK on vuonna 1968 perustettu Länsi-Göötanmaan Lidköpingin  jääpalloseura, joka syntyi kahden linköpingiläisen seuran Sjödalen ja Wästerlund. Lidköping AIK on pelannut 2010-luvulla toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa sen Etelälohkossa.
Mervi Kianto
Mervi Hilkka Elisabet Kianto (vuodesta 1978 Kianto-Wichmann; s. 1947) on suomalainen pianisti ja pianopedagogi.
Kianto opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa 1961–66 ja yleisellä osastolla 1966–1969 Meri Louhoksen ja Rolf Bergrothin johdolla. Hän suoritti soitonopettajan tutkinnon ja sai päästötodistuksen 1969. Vuonna 1970 hän suoritti pianonsoiton diplomitutkinnon. Hän on opiskellut Münchenissä 1971–73 Sibelius-stipendiaattina Rosl Schmidtin johdolla, Sommerakademie Salzburgissa 1967–72 Kurt Neumüllerin, Hans Leygrafin ja Carlo Zecchin johdolla sekä osallistunut Timo Mikkilän ja Guido Agostin mestarikursseille. Lisäksi Kianto suoritti filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1977 pääaineenaan musiikkitiede.
Kianto piti ensikonserttinsa Helsingissä 1975 ja on konsertoinut ympäri Suomea sekä tehnyt radionauhoituksia. Hän on toiminut pianonsoitonopettajana Itä-Helsingin musiikkiopistossa 1968–70, Sibelius-Akatemiassa 1971–76 ja 1981–84 sekä Helsingin yliopiston opettajankoulutuslaitoksessa lehtorina 1977–81. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Sibelius-Akatemiaan pianomusiikin ja pianopedagogiikan lehtoriksi.
Kianto on toiminut freelancer-toimittajana Yleisradiossa ja tehnyt musiikkiohjelmia. Lisäksi hän on kirjoittanut artikkeleita ja musiikkiarvosteluja mm. Rondoon, Aamulehteen ja Demariin). Hän on toiminut avustajana Otavan Ison Musiikkitietosanakirjan osien 4–5 toimitustyössä. Kianto on laatinut tutkielman Bach-tulkinta tyylin ja tradition valossa: J.S. Bachin Das Wohltemperierte Klavier II:n preludien ja fuugien nro 17–24 pianotulkintojen vertailua (Helsingin yliopiston pro gradu 1977) sekä julkaissut kirjan Matka pianon soittamiseen: Kirja pianonsoiton ja pianopedagogiikan opettajille ja opiskelijoille (Otava 1994).
Mervi Kiannon isä oli rovasti Otso Kianto ja isänisä kirjailija Ilmari Kianto.
Isabella Bird
Isabella Bird Bishop (15. lokakuuta 1831 – 7. lokakuuta 1904 ) oli englantilainen matkailija, joka kirjoitti matkoistaan Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa 1800-luvun lopulla. Lääkäri suositteli hänelle matkailua hoitona selkärankakasvaimen poiston aiheuttamiin kipuihin, masennukseen ja unettomuuteen. Isä antoi sadan punnan apurahan matkakuluihin. Isabella käytti rahat Pohjois-Amerikan matkaan, ja julkaisi sieltä siskolleen kirjoittamiensa kirjeiden perusteella teoksen The Englishwoman in America.
Isänsä kuoleman jälkeen Bird vietti puoli vuotta Havaijilla, ja jatkoi sieltä Yhdysvaltojen länsirannikolle ja Kalliovuorille, ja sieltä Japaniin, Singaporeen ja Malesiaan.. Etenkin Havaijista ja Kalliovuorista kertovat kirjat tekivät Birdistä kuuluisan. Hän palasi Britanniaan, missä sisar oli sairastunut. Isabella Bird meni naimisiin siskoaan hoitaneen lääkärin kanssa. Avioliitto oli onnellinen, mutta mies kuoli viiden vuoden kuluttua.
Miehensä kuoleman jälkeen Bird jatkoi matkustelujaan ja kävi Intiassa, Persiassa ja Turkissa sekä toisella matkallaan Japanissa ja Kiinassa. Hänestä tehtiin Royal Geographical Societyn jäsen.
Ensimmäiset teoksensa Bird kuvitti piirroskuvin, mutta myöhemmillä matkoillaan hän kuljetti mukanaan kameraa ja kehitti itse valokuvat yön pimeydessä.
Karolína Muchová
Karolína Muchová (s. 21. elokuuta 1996) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 19 toukokuussa 2021. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä.
Tennisura
Muchová pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Yhdysvaltain avoimissa 2018, missä hän eteni kolmannelle kierrokselle voitettuaan toisella kierroksella 14:nneksi sijoitetun entisen maailmanlistan ykkösen Garbiñe Muguruzan. Wimbledonissa 2019 Muchová pääsi puolivälieriin voitettuaan neljännellä kierroksella maannaisensa, kolmanneksi sijoitetun Karolína Plíškován yli kolme tuntia kestäneessä ottelussa. Vuoden 2021 Australian avoimissa hän eteni välieriin, missä hävisi Jennifer Bradylle. Puolivälierissä hän voitti maailmanlistan ykkösen, Ashleigh Bartyn.
Vuoden 2023 Ranskan avoimissa Muchová eteni ensimmäistä kertaa grand slam -turnauksen loppuotteluun voitettuaan välierissä maailmanlistan kakkosen, Aryna Sabalenkan. Loppuottelussa hän kohtaa maailmanlistan ykkösen, Iga Świątekin.
Tularosankilli
Tularosankilli (Cyprinodon tularosa) on hammaskillien (Cyprinodontidae) heimoon kuuluva kalalaji. Robert Rush Miller ja Anthony A. Echelle kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1975.
Ulkonäkö ja koko
Tularosankilli on tavallisesti noin 3,3 senttimetrin mittainen ja voi kasvaa jopa 5,0 senttimetrin mittaiseksi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajia on toistaiseksi tavattu vain Yhdysvalloista, jossa se elää Tularosan valuma-alueella New Mexicossa. Tularosankilliä tavataan vesistä, joiden lämpötila vaihtelee 26–30 celsiusasteen välillä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi.
3Xtrim Aircraft Factory
pienoiskuva|3Xtrim Aircraft Factoryn logo.
3Xtrim Aircraft Factory eli Zakłady Lotnicze 3Xtrim Sp.z o.o. on puolalainen lentokonetehdas. Sen tehdas sijaitsee Bielsko-Białassa, Etelä-Puolassa.
Yrityksen perusti PZL-Bielskon SZD-purjelentokoneiden suunnittelija Adam Kurbiel vuonna 1996. Aluksi yhtiön nimi oli Wytwórnia i Naprawa Konstrukcji Lekkich - A. Kurbiel. Yhtiö palkkasi PZL:n insinöörejä oman suunnittelukapasiteettinsa muodostamiseksi. Nimi muuttui nykyiseen muotoon marraskuussa 1999, ja tuon ajan talouden nk. hypeen liittyen yhtiö nimeksi tuli "three extreme". 3Xtrim on suunnitellut ja valmistaa 3X55 ja 3X47 ultralight-lentokoneita. Ensimmäinen koneprototyyppi lensi jo vuonna 1996.
Ibadan
Ibadan on kaupunki Nigeriassa. Se on Oyon osavaltion pääkaupunki ja samalla sen suurin kaupunki 2,6 miljoonalla (2007) asukkaallaan.
Jorubat perustivat kaupungin vuonna 1750 ja siitä tuli heidän sotilaallinen tukikohtansa. Kaupunki joutui brittiläisten haltuun 1893. Ibadan oli pitkään Länsi-Afrikan suurin kaupunki 1900-luvulla.
Ibadanin yliopisto on Nigerian vanhin yliopisto. Se perustettiin vuonna 1948 osana Lontoon yliopistoa.
Olavi Salonen (juoksija)
Olavi Vihtori Kalervo Salonen (s. 20. joulukuuta 1933 Noormarkku) on entinen keskimatkojen juoksija ja yhdessä Olavi Salsolan kanssa viimeisin suomalainen 1 500 metrin juoksun maailmanennätysmies. Hän kuului 1950-luvulla kuuluisaan suomalaiseen keskimatkojen ”Olavi-trioon” Salsolan ja Vuorisalon kanssa.
Elämäkerta
Olavi Salosen paras arvokisasaavutus oli 800 metrin juoksun neljäs sija Belgradin EM-kisoissa 1962. Hän karsiutui 800 metrin välierissä Tukholman EM-kisoissa 1958 sekä 1 500 metrin alkuerissä kaksissa olympialaisissa, Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964.
"Tankki" Salonen kilpaili 34 maaottelussa ja saavutti 22 lajivoittoa. Pohjoismaitten mestaruuden hän voitti 1 500 metrillä vuonna 1963. Suomen mestaruuden hän voitti 800 metrillä kuusi kertaa, 1 500 metrillä kuusi kertaa, maastojuoksun henkilökohtaisessa kilpailussa kolme kertaa sekä viesteissä ja maastojuoksun joukkuekilpailussa yhteensä 18 kertaa.
Salosen uran huippuhetki oli 1 500 metrin maailmanennätysjuoksu Turussa 11. heinäkuuta 1957. Olavi Salsola voitti kilpailun, mutta toiseksi sijoittunut Salonen sai saman ajan 3.40,2 ja nimensä maailmanennätystilastoon. Aika kesti maailmanennätyksenä vain yhden vuorokauden ennen kuin Stanislav Jungwirth juoksi ajan 3.38,1. Vuonna 1962 Salonen alitti kaikkien aikojen toisena suomalaisena neljän minuutin rajan mailin juoksussa.
Seuratasolla Salonen edusti Noormarkun Nopsaa, Rosenlewin Urheilijat -38:aa, Kaipolan Virettä ja Valkeakosken Hakaa. Suomen urheilutoimittajien Vuoden urheilija -äänestyksessä Salonen valittiin vuoden 1957 seitsemänneksi parhaaksi suomalaisurheilijaksi. Pro Urheilu -palkinnon Salonen sai vuonna 2009.
Kauko Rummukainen
Kauko Hannes Rummukainen (22. elokuuta 1921 Liperi – 7. syyskuuta 2008 Joensuu) oli Väinö Linnan rintamatoveri ja Tuntematon sotilas -romaanin Rahikaisen esikuva.
Rummukainen asui Joensuussa. Hän oli sotainvalidi; hän menetti toisen kätensä sodan loppuaikoina 1944.
FC Vaslui
FC Vaslui on ammattilaisjalkapalloseura Vasluista, Romaniasta. Vuonna 2002 perustetun seuran edustusjoukkue pelaa Romanian pääsarjassa Liga I:ssä. Se on parhaimmillaan sijoittunut sarjassa toiseksi kaudella 2011–2012. Kaudella 2011–2012 seura selviytyi ensimmäistä kertaa Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen.
Aasianmonni
Aasianmonni eli japaninmonni (Silurus asotus) on itäaasialainen monnien heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Se elää luonnonvaraisena Japanissa, Kiinassa ja Venäjän itäosassa. Aasianmonni kasvaa tavallisesti noin 37 senttimetrin mittaiseksi. Suurimmillaan se voi olla 130 cm pitkä. Japanissa sitä on kasvatettu riisipelloilla.
Saturday Night Live
Saturday Night Live (SNL) on yhdysvaltalainen viihdeohjelma, joka sai ensiesityksensä NBC-televisiokanavalla vuonna 1975. Ohjelmassa näyttelijät esittävät erilaisia sketsejä puolentoista tunnin ajan suorassa lähetyksessä. SNL on toiminut ponnahduslautana monille näyttelijöille ja koomikoille, kuten Eddie Murphylle, Tina Feylle ja Kristen Wiigille.
Ohjelma lähetetään lauantai-iltaisin suorana New Yorkista. Jokaisessa jaksossa esiintyy viikoittain vaihtuva julkkisjuontaja, joka näyttelee myös ohjelman sketseissä, sekä musiikkivieras, joka esittää yleensä kaksi kappalettaan lähetyksen aikana.
Saturday Night Live on yksi pisimpään esitetyistä televisiosarjoista Yhdysvalloissa. Sarjaa on tehty yli 40 tuotantokautta ja 800 jaksoa. Se on ollut ennätykselliset 183 kertaa ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi, ja se on voittanut palkinnon 42 kertaa (vuoteen 2015 mennessä).
Muut nykyiset näyttelijät
ⱡ Toimittavat uutiskatsaus-osion.
Entisiä näyttelijöitä
Alla on lueteltu tunnettuja sarjassa näytelleitä henkilöitä.
Ohjelmaan perustuvat elokuvat
Seuraavat elokuvat perustuvat ohjelmassa esitettyihin sketseihin.
The Roxbury Guys
thumb|200px|[[Chris Kattan, Jim Carrey ja Will Ferrell nytkyttelevät päitään Haddawayn ”What Is Love” -kappaleen tahdissa.]] The Roxbury Guys, kertoo veljeksistä Doug ja Steve Butabista (Chris Kattan ja Will Ferrell), jotka viettävät aikaa bailaamalla yökerhoissa ja iskemällä epätoivoisesti naisia. Autoa ajaessa veljekset kuuntelevat Haddawayn esittämää "What Is Love" -kappaletta, samalla nytkyttäen päitään. Erityiseen suosioon nousi sketsi, jossa esiintyi illan vieras, koomikko-näyttelijä Jim Carrey. Sketsin pohjalta tehtiin myös elokuva Bileet Roxburyssa vuonna 1998.
Suomalainen versio
MTV3 alkoi näyttää kotimaista versiota Saturday Night Livestä helmikuussa 2016.
Elokuvagenre
Elokuvagenre eli elokuvan lajityyppi on tapa luokitella elokuvat genreihin esimerkiksi niiden sisällön, ilmaisukeinojen ja sävyn perusteella. Genre vaikuttaa elokuvassa monella tavalla: tuotannon suunnitteluun, elokuvan rakenteisiin, elokuvan levittämiseen sekä yleisön katsomiskokemukseen ja elokuvan tulkintaan.
Nissan Wingroad
Nissan Wingroad / AD on Nissanin vuodesta 1982 lähtien valmistama keskiluokan farmariauto. Nissan AD on tavarankuljetukseen tarkoitettu malli, kun taas Wingroad on paremmin varusteltu henkilöautoversio. Malleja on markkinoitu lukuisilla eri nimillä, ja esimerkiksi Euroopassa myyty Sunny N14 -mallin farmariversio on todellisuudessa uudelleennimetty AD (katso taulukko sivun lopussa).
Elokuvagenre
Tunnetuimpia elokuvagenrejä ovat esimerkiksi komediaelokuva, jännityselokuva, draamaelokuva, lännenelokuva, lastenelokuva, nuortenelokuva, musikaali, kauhuelokuva, sotaelokuva, rakkauselokuva, melodraama, tieteiselokuva, rikoselokuva, toimintaelokuva ja film noir.
Nissan Wingroad
Nissan AD VB11 (1982–1990)
Ensimmäisen sukupolven Nissan AD esiteltiin vuonna 1982, ja se perustui Sunny B11 -malliin, jonka farmariversio se oli. Autoa myytiin sekä kolmi- että viisiovisina korimalleina.
Elokuvagenre
Vaikutus
Elokuvagenren käsite on monipuolinen ja kattaa useita näkökohtia. Ensinnäkin genret tarjoavat kaavoja, jotka panevat tuotannon liikkeelle ja ohjelmoivat sitä. Toiseksi, genret muodostavat niitä rakenteita, jotka määrittävät yksittäisiä teoksia. Kolmanneksi, genret toimivat kategorian nimenä, jolla on keskeinen tehtävä levittäjien ja esittäjien päätösten ja kommunikaation kannalta. Neljänneksi, genre edellyttää yleisöltään tiettyä katsomispositiota ja siten määrittää katsojan tavan tulkita elokuva.
TsSKA
TsSKA tarkoittaa armeijan keskusurheiluseuraa.
Elokuvagenre
Piirteitä
Elokuvagenret ovat syntyneet yleisön ja elokuvastudion keskinäisen vuorovaikutuksen tuloksena. Ne ovat samalla sekä teollisesti vahvistettuja että yleisesti hyväksyttyjä kategorioita.
Samaan lajityyppiin kuuluvilla elokuvilla on yhteisiä piirteitä, joista lajityypit voi erottaa toisistaan. Joidenkin lajityyppien tyypilliset piirteet liittyvät esimerkiksi lavastukseen, kuvauspaikkoihin ja asuihin, kuten lännenelokuvien ja tieteiselokuvien kohdalla. Joissain genreissä erottavina tekijöinä on kerronnan sävy ja vaikutus katsojaan, kuten komediassa ja melodraamassa. Lajityyppi antaa käsikirjoittajalle kontekstin. Kun katsoja tuntee elokuvan lajityypin, käsikirjoittajan ei tarvitse selittää tarinaa ja sen henkilöhahmoja erikseen. Näin elokuvan kerronta saadaan taloudellisemmaksi.
Nissan Wingroad
Nissan AD Y10 (1990–1998)
Toisen sukupolven Nissan AD esiteltiin vuoden 1990 lopussa. Se oli Sunny B13 -mallin farmariversio, ja Euroopassa sitä myytiin Sunny N14:n farmarimallina. Alkuperäinen henkilöautoversio oli nimeltään Sunny California. Nissan AD:n rinnalle esiteltiin myös suurempi Nissan Avenir, jota myytiin Euroopassa Primeran farmarimallina. vasen|pienoiskuva|235x235px|Nissan Sunny California vasen|pienoiskuva|235x235px|Nissan Wingroad Vuonna 1996 esiteltiin ensimmäinen Nissan Wingroad, joka oli AD:ta urheilullisemmin muotoiltu. Siinä oli 2,0-litrainen bensiinimoottori. Tätä mallia myytiin myös nimillä Mazda Familia ja Subaru Leone. vasen|pienoiskuva|235x235px|Mazda Familia Wagon vasen|pienoiskuva|235x235px|Nissan AD Max Kaksi muuta AD:n hyötyajoneuvoversiota olivat korotetulla takaosalla varustettu AD Max ja Thaimaassa valmistettu ja myyty lava-automalli Nissan NV. vasen|pienoiskuva|235x235px|Nissan NV
Elokuvagenre
Piirteitä
Genre-elokuvat ovat usein ennustettavia, eli elokuvan sisällön ja lopetuksen voi usein arvata jo etukäteen. Katsojat menevät kuitenkin nauttimaan elokuvan tarjoamasta jännityksestä nimen omaan tällaisessa kontrolloidussa ja tunnistettavassa ympäristössä.
Nissan Wingroad
Nissan AD Y11 (1999–2008)
Kolmannen sukupolven AD tuli markkinoille vuonna 1999. Se perustuu tekniikaltaan Sunny B15 -malliin, mutta on ulkoapäin erinäköinen. Sisusta on kuitenkin sama kuin Sunnyssa. Mallia myytiin jälleen myös Mazda Familia -nimisenä. vasen|pienoiskuva|235x235px|Nissan Wingroad AD:n moottorivaihtoehtoina olivat 1,3-, 1,5- ja 1,8-litraiset bensiinimoottorit sekä 2,2-litrainen diesel. Wingroadin sai puolestaan 1,5-, 1,8- ja 2,0-litraisilla bensiinimoottoreilla. 1,8-litraisen moottorin yhteydessä oli aina neliveto sekä AD- että Wingroad-malleissa. vasen|pienoiskuva|235x235px|Mazda Familia vasen|pienoiskuva|235x235px|Facelift-mallin Nissan Wingroad Y11. Nissan Wingroad sai vuoden 2001 lopussa kasvojenkohotuksen, jossa se sai sulavalinjaisemman etupään ilmeen ja uudistetun sisustan.
Joan Didion
Joan Didion (5. joulukuuta 1934 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat – 23. joulukuuta 2021 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, esseisti ja toimittaja. Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1981.
Nissan Wingroad
Nissan AD Y12 (2005–)
Neljäs ja uusin AD-sukupolvi tuli myyntiin vuonna 2005, mutta vanhempi Y11-malli pysyi sen rinnalla vuoteen 2008 saakka. AD Y12 jakaa suuren osan tekniikastaan Tiida-, Note- ja Livina-mallien kanssa. Autoa myydään myös nimillä Mazda Familia ja Mitsubishi Lancer Cargo. vasen|pienoiskuva|235x235px|Mazda Familia vasen|pienoiskuva|235x235px|Mitsubishi Lancer Cargo vasen|pienoiskuva|235x235px|Nissan Wingroad
Joan Didion
Nuoruus ja opiskelu
Joan Didion syntyi Sacramentossa vuonna 1934. Hänen vanhempansa olivat Frank ja Eduene Didion. Hän oli viidennen polven kalifornialainen, ja hänen esivanhempansa saapuivat osavaltioon erkauduttuaan vuonna 1846 Donnerin uudisraivaajajoukosta.
Elokuvagenre
Piirteitä
Genretutkimuksessa on yleistä, että yksi elokuva luokitellaan vain yhteen genreen. Elokuvan luokittelu tiettyyn genreen edellyttää sitä, että sekä elokuvan aihe että rakenne kuuluvat siihen. Tämän vuoksi esimerkiksi Tähtien sota -elokuvien ei yleisesti katsota olevan lännenelokuvia, vaikka ne onkin hahmoteltu niin vahvasti lännenelokuvien eeppiseen tapaan, että jotkut kriitikot kutsuivatkin niitä westerneiksi.
Joan Didion
Nuoruus ja opiskelu
Didion opiskeli Berkeleyn yliopistossa ja voitti ensimmäisenä vuotenaan Mademoiselle-lehden novellikilpailun. Seuraavana vuonna hän voitti Vogue-lehden kilpailun. Didion valmistui Kalifornian yliopistosta (Berkeley) vuonna 1956.
Elokuvagenre
Piirteitä
Genre-elokuville on tyypillistä intertekstuaalisuus eli se, että ne viittaavat useasti vanhempiin saman genren teoksiin. Genre-elokuvat nojaavat tavallisesti avainkuvien, -äänien ja -tilanteiden symboliseen käyttöön. Esimerkiksi lännenelokuvissa maisemaa käytetään kuvaamaan sitä yhtäaikaista vaaraa ja mahdollisuutta, jota länsi edustaa. Monet lännenelokuvan elementit kuten juna, ase, kirkko ja koulutalo liittyvät ajatukseen luonnon uhkien kesyttämisestä ja lännen sivilisoitumisesta. Symboliikkaa helpottaa genre-elokuvissa käytetty historian ja ihmisten välisten suhteiden yksinkertaistaminen.
Joan Didion
Ura
Didion työskenteli Voguella 1956–1963. Hän oli ensin tekstisuunnittelija ja myöhemmin toimittaja. Didionin artikkeleita julkaistiin muun muassa Lifessa ja The Saturday Evening Postissa. Hänestä tulikin niin sanotun uuden journalismin johtavia hahmoja. Liikkeen jäsenet hämärsivät kirjoituksillaan tavanomaisen raportoinnin rajoja.
Elokuvagenre
Synty ja kehitys
Genrejä on usein kuvailtu “ylihistoriallisiksi”, ja niiden on katsottu olevan esittämisen muotoja, jotka juontuvat suoraan jostakin perustavanlaatuisesta inhimillisestä kyvystä. Genrekriitikot ovat esimerkiksi puhuneet “melodramaattisesta mielikuvituksesta” ja “koomisesta mielenlaadusta”. Genrejä on usein verrattu myytteihin, kuten lännenelokuvaa, tai pidetty myyttien nykyaikaisina ruumiillistumina.