cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuntouttava työtoiminta
Vuoden 2015 alusta voimaan astui uudistus, jossa siirrettiin pitkäaikaistyöttömille maksettujen työttömyyskorvausten maksuvastuuta yhä enemmän työttömien kotikunnille. Kun työttömän työttömyys on kestänyt yli 300 päivää, kunnan osuus on 50 % työttömälle maksetusta työmarkkinatuesta. Jos työttömyys on kestänyt yli 1 000 päivää, kunnan osuus on 70 % työmarkkinatuesta. Kun työtön osallistuu kuntouttavaan työtoimintaan, kunta säästyy maksuvelvoitteelta.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 2014 – naisten normaalimäki
Naisten normaalimäki talviolympialaisissa 2014 oli olympiahistorian ensimmäinen naisten mäkihyppykilpailu. Historiallinen kilpailu käytiin 11. helmikuuta 2014 RusSki Gorkin hyppyrimäessä. Kilpailun voitti Saksan Carina Vogt.
Gabrielle Carteris
Gabrielle Anne Carteris (s. 2. tammikuuta 1961 Scottsdale, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan Andrea Zuckermanina televisiosarjassa Beverly Hills 90210.
Hän on naimisissa Charles Isaacsin kanssa vuodesta 1992 lähtien.
Ylänen (Jämsä, Halli)
Ylänen on Keski-Suomessa Jämsän Hallissa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,7 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lampi sijaitsee Taipaleenmäen ja Laitumenmäen välisessä painaumassa yhdessä kahden muun lammen kanssa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Pohjoisrannan niemessä on vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie Hallilta valtatielle 9 johtavalta kylätieltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,8 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi metsäojaa, joista toinen on Ristellinsuon kuivatusoja. Järven laskuoja johtaa Keskiseen, josta vesi laskee edelleen Pahajärven kautta Kuusjärveen. Vesireitin vedet laskevat lopulta Eväjärveen.
Scovillen asteikko
thumb|Habanero Capsicum chinense, tulinen chililajike.|alt= thumb|Capsicum annuum|alt= Scovillen asteikkoa käytetään chilien tulisuuden mittaamiseen. Se on nimetty Wilbur Scovillen mukaan. Hän kehitti asteikon vuosina 1910–1912.
Chilien tulisuuden aiheuttaa kapsaisiiniksi kutsuttu kemiallinen yhdiste. Testaaminen suoritetaan siten, että alkoholiin sekoitettua kapsaisiinia laimennetaan niin monta kertaa sokerivedellä, että testimaistajat eivät tunne maistamassaan laimennetussa seoksessa tulisuutta. Esimerkiksi Habanero-chilistä tehtyä uutetta, jonka tulisuusaste on noin 200 000, täytyy laimentaa alkuperäisen ainetilavuuden verran 200 000 kertaa ennen kuin tulisuutta ei ole enää havaittavissa. Asteikko alkaa nollasta (esim. paprika), ja korkein luotettavasti mitattu tulisuus on Trinidad Moruga Scorpion (Capsicum chinense), jonka mitattu arvo on 2 009 231 scovillea. Teollisesti on valmistettu lähes 16 000 000 yksikön ainetta, joka on jo puhdasta kapsaisiinia tai dihydrokapsaisiinia. Puhtaita aineita ei tule nauttia sellaisenaan.
Scovillen asteikon yksikön lyhenne on SHU (Scoville Heat Unit). Nykyisin Scovillen asteita voidaan määrittää myös korkean erotuskyvyn nestekromatografialla, jolla saadaan objektiivisempi tulos kuin perinteisellä menetelmällä.
Paikallissanomat
Paikallissanomat oli Laviassa, Mouhijärvellä ja Suodenniemellä keskiviikkoisin ilmestynyt paikallislehti, jota julkaistiin vuosina 1925–2010. Lehti toimi vuonna 1924 nimellä Mouhijärven, Suodenniemen ja Lavian sanomat, ja vuodesta 1982 sitä julkaisi vammalalainen Tyrvään Sanomat Oy. Vuonna 2005 Paikallissanomien tarkastettu nettolevikki oli 4 890 kappaletta. Lehden viimeinen päätoimittaja oli Heta Tuomisto.
Paikallissanomien verkkosivut palkittiin Sanomalehtien liiton kilpailussa vuonna 2007. Lehti sai yksipäiväisten lehtien parhaan verkkolehden palkinnon.
Paikallissanomien julkaiseminen päättyi kesäkuun 2010 alussa, kun lehti yhdistettiin Tyrvään Sanomiin.
Aira Kemiläinen
Aira Tellervo Kemiläinen (4. elokuuta 1919 Kuopio – 10. heinäkuuta 2006 Vesanto) oli suomalainen historiantutkija, joka toimi Jyväskylän yliopiston yleisen historian professorina vuosina 1971–1986. Hän julkaisi useita nationalismia ja kansallisia identiteettejä käsitelleitä tutkimuksia.
Elämä ja ura
thumb|Aira Kemiläinen (vas.) vierailulla [[Valtionarkistossa elokuussa 1959.]] Aira Kemiläisen isä Arvi Kemiläinen oli Teknillisen korkeakoulun kirjastonhoitaja ja Suomalaisuuden Liiton perustajajäsen vuonna 1906.
Kemiläinen siirtyi vuonna 1962 Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun historian lehtoriksi. Kun korkeakoulusta tuli Jyväskylän yliopisto, hänet nimitettiin yleisen historian apulaisprofessoriksi vuonna 1965 ja professoriksi vuonna 1971. Kemiläinen oli pitkään Suomen ainoa naispuolinen historian professori. Hänen johdollaan Jyväskylän yliopistossa aloitettiin Yhdysvaltain historian tutkimus, mistä valmistui sittemmin useita väitöskirjoja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1986. Jyväskylän professuurinsa ohella Kemiläinen oli myös Helsingin yliopiston dosentti.
Kemiläinen palkittiin Suomalaisen Tiedeakatemian kunniapalkinnolla vuonna 2003 ja Suomen Historiallisen Seuran kunniajäsenyydellä vuonna 2000. Hän oli 1970-luvulla Suomen Akateemisten Naisten Liiton Jyväskylän osaston puheenjohtaja.
Kemiläinen jatkoi historian tutkimista ja julkaisi artikkeleita kuolemaansa asti. Hän asui myöhempinä vuosinaan Vantaalla. Hän kuoli heinäkuussa 2006 sairauskohtaukseen Vesannon Harinkaalla ollessaan venematkalla Saijan saaressa sijainneelta kesämökiltään mantereelle.
Tutkimukset
Kemiläinen suuntautui jo opiskeluajoistaan alkaen anglosaksiseen maailmaan ja täydensi 1950-luvun lopussa opintojaan Asla-stipendiaattina Columbian yliopistossa New Yorkissa. Hän julkaisi vuonna 1964 nationalismin käsitehistoriaa käsittelevän englanninkielisen tutkimuksen Nationalism: Problems Concerning the Word, the Concept and Classification, josta tuli hänen kansainvälisesti lainatuin teoksensa. Se esiintyy monien maailmankuulujen nationalismintutkijoiden, kuten Eric Hobsbawmin, Anthony D. Smithin, Benedict Andersonin ja Miroslav Hrochin pääteosten lähdeluetteloissa. Vaikka Kemiläinen oli alun perin saksankielisen kulttuuripiirin asiantuntija, hän teki myöhemmin myös Englannin ja Ranskan historiaan liittyneitä tutkimuksia.
1980-luvun alkupuolella Kemiläinen johti Suomen akatemian rahoittamaa tutkimushanketta ”Suomen väestön rodullinen alkuperä ja kansallinen identiteetti suomalaisessa ja muussa eurooppalaisessa ajattelussa 1800- ja 1900-luvuilla”. Hän jatkoi saman aihepiirin parissa myös eläkevuosinaan ja julkaisi 1990-luvulla kaksi tutkimusta rotukysymyksen roolista suomalaisen identiteetin pohdinnassa. Viimeisessä teoksessaan Toisen maailmansodan paineessa (2001) Kemiläinen käytti materiaalina omia päiväkirjamerkintöjään ja kirjeenvaihtoaan.
Kathryn Joosten
Kathryn Joosten (20. joulukuuta 1939 Eustis, Florida – 2. kesäkuuta 2012 Westlake Village, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän toimi psykiatrisena hoitajana ennen kuin aloitti näyttelijänuransa 1980-luvulla. Vuosina 1999–2001 hän esiintyi Mrs. Landinghamin roolissa televisiosarjassa West Wing. Vuosina 2005 ja 2008 hän sai Emmy-palkinnot esiintymisistään komediasarjassa Täydelliset naiset. Hän oli sarjassa toistuva vierailija. Joosten vieraili myös monessa muussa televisiosarjassa, kuten Kovan onnen kundi, Siskoni on noita ja Dharma ja Greg.
Joosten tupakoi runsaasti, kunnes sai keuhkosyöpädiagnoosin vuonna 2001. Hän sairastui jälleen vuonna 2009. Joosten kuoli keuhkosyöpään 2. kesäkuuta 2012 72-vuotiaana.
Benjamin Graham
Benjamin Graham (alkujaan Grossbaum) (9. toukokuuta 1894 Lontoo, Englanti – 21. syyskuuta 1976 Aix-en-Provence, Ranska) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja sijoittaja, joka tunnetaan arvosijoittamisen teorian luojana. Graham tunnustetaan yleisesti modernin arvopaperianalyysin isäksi.
Elämä
Graham syntyi vuonna 1894 Lontoossa, ja muutti perheensä kanssa Yhdysvaltoihin pikkulapsena. Graham opiskeli Columbian yliopistossa, valmistui vuosikurssinsa priimuksena vuonna 1914 ja otti valmistuttuaan vastaan työtarjouksen Wall Streetiltä. Vuoden 1929 pörssiromahduksen jälkeiset havainnot innoittivat häntä kirjoittamaan David Doddin kanssa Security Analysis -teoksen, joka julkaistiin vuonna 1934 suuren laman alkaessa, kun Graham oli luennoitsijana Columbian yliopiston kauppakorkeakoulussa. Kirjassa esiteltiin arvosijoittamisen teoria, jonka mukaan sijoittajan tulisi ostaa arvopaperianalyysin perusteella havaittuja aliarvostettuja osakkeita, joilla on potentiaalia hinnan kasvuun ajan kuluessa. Aikana, jolloin osakkeet tunnettiin lähinnä keinottelun välineinä, kirjan esittämät ajatukset arvopapereiden analysoinnista olivat uraauurtavia.
Vuonna 1949 Graham kirjoitti teoksen The Intelligent Investor: The Definitive Book on Value Investing, jota on pidetty arvosijoittamisen "Raamattuna". Teoksessa toistetaan Security Analysis -kirjassa esitellyt arvosijoittamisen perusteet, mutta neuvotaan myös sijoittajia olemaan seuraamatta väkijoukkoa, pitämään salkussaan 50 prosenttia osakkeita ja 50 prosenttia joukkovelkakirjalainoja tai käteistä rahaa, välttämään päiväkauppaa ja varomaan yritysten epärehellisiä kirjanpitotekniikoita, joita yhtiöt käyttävät tehdäkseen osakkeidensa arvosta houkuttelevamman sijoittajille.
Suursijoittaja Warren Buffett, joka oli Grahamin oppilas Columbian yliopistossa, kutsui The Intelligent Investor -kirjaa kaikkien aikojen parhaaksi sijoittamista käsitteleväksi kirjaksi. Kirjaa on myyty yli miljoona kappaletta. Columbian lisäksi Graham opetti myös Kalifornian yliopiston (Los Angeles) kauppakorkeakoulussa ja New York Institute of Financessa.
Robert Ryan
thumb|right|Robert Ryan Robert Bushnell Ryan (11. marraskuuta 1909 – 11. heinäkuuta 1973) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Chicagossa ja meni vuonna 1939 naimisiin elämänkumppaninsa Jessican kanssa. Hän valmistui Dartmouth Collegesta vuonna 1932 ja oli toisen maailmansodan veteraani.
Ryan oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolillaan elokuvassa Oikeutettu kosto (1947). Bafta-ehdokkuuden hän sai elokuvasta Billy Budd (1962). Ryan esiintyi myös muissa maineikkaissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Viimeinen isku (1949), Mies astui junasta (1954), He pakenivat huomispäivää (1959), Atlantin valli murtuu (1962), Taistelu Ardenneilla (1965) ja Hurja joukko (1969).
Ryan oli kolmen lapsen isä. Hän jäi leskeksi 1972 ja kuoli itse keuhkosyöpään New Yorkissa 11. heinäkuuta 1973 63-vuotiaana.
James J. Hill
James Jerome Hill (16. syyskuuta 1838 Ylä-Kanada – 29. toukokuuta 1916 Saint Paul, Minnesota) oli kanadalais-yhdysvaltalainen rautatiemagnaatti, kapitalisti ja liikemies. Hän oli mukana rakentamassa Luoteis-Yhdysvaltojen rautatieverkostoja. Hill julkaisi muun muassa teoksen History of agriculture in Minnesota. Hänellä oli kahdeksan tytärtä ja kaksi poikaa.
Gloria Grahame
pienoiskuva|Gloria Grahame 1952. Gloria Grahame, alun perin Hallward (28. marraskuuta 1923 Los Angeles, Kalifornia – 5. lokakuuta 1981 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Grahame voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon roolistaan elokuvassa Särkyneiden haaveiden kaupunki (1952).
Muiden elokuvien joukossa ovat Oikeutettu kosto (1947), Hermot pinnalla (1950), Pelko (1952), Macao – syntisten saari (1952), Suuri maailmansirkus (1952), Gangsterikuningas (1953), Oklahoma (1955), Pyörteitä (1955), He pakenivat huomispäivää (1959) ja Puhtaana käteen (1980).
Grahame oli myös tunnettu teatteriesiintyjä. Hänellä oli useita, monesti lyhyiksi jääneitä kohusuhteita. Hän oli naimisissa muiden muassa elokuvaohjaaja Nicholas Rayn kanssa. Paul McGuiganin elokuva Filmitähdet eivät kuole Liverpoolissa (2017) perustuu väljästi Gloria Grahamen suhteeseen itseään puolta nuoremman brittinäyttelijän Peter Turnerin kanssa vähän ennen kuolemaansa. Elokuvan pääosia näyttelevät Annette Bening ja Jamie Bell.
Grahame kuoli rintasyöpään New Yorkissa 57-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Juhana II (Portugali)
Portugalin Juhana II (3. maaliskuuta 1455–25. lokakuuta 1495), lisänimeltään Täydellinen ruhtinas (portugaliksi João II o Príncipe Perfeito) oli Portugalin ja Algarven kolmastoista kuningas.
Juhana II:n isä oli Alfonso V ja äiti Coimbran Isabella. Juhana avioitui serkkunsa Viseun Leonorin kanssa vuonna 1473. Hän nousi sijaishallitsijaksi vuonna 1475 isänsä keskittyesässä taistelemaan Kastilian kruununperimyksestä, mutta varsinaisesti Juhanasta tuli kuningas vasta isänsä kuoltua vuonna 1481.
Juhana seurasi isäänsä Afrikan sotaretkille jo nuorena prinssinä. Muut ylhäiset pelkäsivät ja vihasivat Juhanaa, koska hän oli oman tiensä kulkija. Valtaan päästyään Juhana pyrki vähentämään aateliston valtaa ja keskittämään sitä itselleen. Aateliset alkoivat juonia ja punoa salaliittoja. Ensimmäiset salaliitoista Juhana tyrehdytti verisesti ja sai sitten hallita rauhassa. Ne aateliset, jotka vannoivat julkisesti uskollisuutta Juhanalle, saivat tiettyjä etuja, mutta heidänkin oli maksettava veroa kuninkaalle.
Juhanan aikakaudella Portugalin valtio maksoi velkansa ja sen valuutasta tuli Euroopan vakain. Syynä olivat Afrikasta löytynyt kulta ja kuninkaan veropolitiikka, joka kerrytti siirtomaatuloja valtion kassaan.
Juhana edisti löytöretkiä, ja hänen aikanaan portugalilaiset etsivät meritietä Intiaan, kiersivät Hyväntoivonniemen ja löysivät Kongo-joen. Löytöretkien yksityiskohdista ei ole säilynyt paljoa tietoa, sillä lokikirjat pidettiin salaisina suojassa kilpailevilta espanjalaisilta, ja talletetuista kirjoista iso osa tuhoutui vuoden 1755 Lissabonin maanjäristyksessä.
Juhana kuoli ilman perillisiä, joten hänen seuraajansa oli Juhanan serkku Emanuel I.
Jälkipolvien antama lisänimi "Täydellinen ruhtinas" viittaa Lope de Vegan kirjoittamaan näytelmään. Siinä on nähty myös yhtymäkohtia Niccolò Machiavellin pääteokseen Ruhtinas. Aikalaiset tunsivat Juhanan lisänimellä Tyranni.
Gunnar Haase
Gunnar Hans Werner Haase (14. toukokuuta 1916 Viipuri – 25. toukokuuta 1999 Rovaniemi) oli "Lapin sähköistämisen isä", suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Haasen vanhemmat olivat metsänhoitaja Werner Friedrich Haase ja Martha Johanna Clemens ja puoliso vuodesta 1944 Irmeli Meri Teirilä. Haase tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteislyseosta 1933 ja valmistui sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1939. Valmistuttuaan hän toimi opistossa assistenttina, mutta osallistui sitten talvisotaan lennoston teknillisen varaston hoitajana ja jatkosotaan apumekaanikkona ja sähkötarkastajana. Haasesta tuli Valtion lentokonetehtaan Kuoreveden tehtaan tarkastuspäällikkö talvella 1943. Sotien jälkeen hän siirtyi Lapin rakennuspiirin sähköasiantuntijaksi.
Vuonna 1947 Haasesta tuli Tornionlaakson Sähkö -yhtiön toimitusjohtaja ja vuoden 1949 alussa Koillis-Kairan Sähkö -yhtiön väliaikainen toimitusjohtaja. Kun vielä perustettiin Rovakairan Sähkö -yhtiö, Haasesta tuli sen toimitusjohtaja vuonna 1949. Tätä tehtävää hän hoiti aina eläkkeelle jäämiseensä asti eli toukokuuhun 1979. Hän oli lisäksi Lapin Voimajohto -sähkönsiirtoyhtiön toimitusjohtaja 1955–1966. Haasen johdolla Rovakairan Sähkö rakennutti Kaihuanjoen vesistöön kolme vesivoimalaitosta ja osallistui Porttipahdan sähköistykseen. Haase toi Ruotsista Suomeen valtakunnallisen sähköverkon kehittymisen kannalta keskeisen pylväsmuuntajaratkaisun jo 1950-luvulla, edisti sähkölämmitystä, mukaan lukien varaava lattialämmitys, sekä puhui yösähkön käytön puolesta. Haasella oli myös useita järjestö- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1975.
Nailonia syövä bakteeri
Nailonia syövä bakteeri on nailontehtaan jätevedestä vuonna 1975 löydetty bakteeri, joka kykenee syömään joitain nailonin valmistukseen liittyviä aineita. Näitä ovat esim. aminokaproiinihappo (6-aminoheksaolaatti). Nailonia syövä bakteeri on eräs flavobakteeri sp. K172:n kanta, jolla on nylonaaseiksi kutsuttuja entsyymejä.
FINA
pienoiskuva|FINA:n logo Fédération internationale de natation (FINA) (ranskaa, ”Kansainvälinen uimaliitto”) on Kansainvälisen olympiakomitean uintiurheilun lajiliitto. Uimaliiton päätoimipaikka sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä.
FINA järjestää mestaruuskilpailuja viidessä eri uintiurheilulajissa: uinti, uimahypyt, taitouinti, vesipallo ja avovesiuinti.
Nailonia syövä bakteeri
Bakteerin tuottamat entsyymit
Vuonna 1977 tehdyt tutkimukset paljastivat, että kolme entsyymiä, joita bakteerit käyttivät sivutuotteiden sulattamiseen, erosivat merkittävästi muista entsyymeistä, joita muut bakteerit tuottivat, eivätkä ne tehonneet mihinkään muuhun materiaaliin kuin keinotekoisiin nailonsivutuotteisiin.
FINA
FINA:n puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2021 Husain Al-Musallam.
Historia
FINA perustettiin 19. heinäkuuta 1908 Lontoossa Manchester Hotelissa vuoden 1908 kesäolympialaisten lopussa. Liittoa oli perustamassa Belgian uimaliitto, Britannian uimaliitto, Tanskan uimaliitto, Suomen Uimaliitto, Ranskan uimaliitto, Saksan uimaliitto, Unkarin uimaliitto sekä Ruotsin uimaliitto.
Nailonia syövä bakteeri
Bakteerin tuottamat entsyymit
Kaikki kolme entsyymiä on koodattu plasmidilla pOAD2. Plasmidi voidaan siirtää E. coliin, kuten on esitetty vuoden 1983 julkaisussa.
FINA
Uinnin pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut
FINA järjestää joka toinen vuosi Uinnin pitkän radan MM-kilpailut. Poikkeus tehtiin vuonna 2000, jolloin MM-kilpailujen väliin tuli 4 vuotta kesäolympialaisten takia. Kilpailuissa kilpaillaan kaikissa viidessä uintiurheilulajissa.
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka toinen vuosi, ja ne uidaan aina lyhyellä (25 m) radalla.
Muut
Muut FINAN järjestämät mestaruuskilpailut:
Muut FINAN järjestämät ei-mestaruuskilpailut:
Grundig
Grundig AG on saksalainen kuluttajaelektroniikkaa valmistava yritys. Sen perusti Max Grundig Nürnbergissä vuonna 1945 toisen maailmansodan päätyttyä.
Yrityksen historia alkaa 1930-luvulta, jolloin perustettiin radioita myynyt kauppa Fuerth, Grundig & Wurzer (RVF). Toisen maailmansodan jälkeen Max Grundig huomasi Saksassa olevan kysyntää radioille ja valmisti vuonna 1947 radiosarjan. Hän perusti tehtaan Fürthiin. Vuoteen 1951 mennessä yritys oli Euroopan suurin radioiden valmistaja ja se laajensi toimintaansa jatkuvasti. Ensimmäiset televisiot Grundig valmisti vuonna 1951. 1960 tuotevalikoimaan tulivat kasettinauhurit, jotka valmistettiin Belfastissa Pohjois-Irlannissa.
Vuonna 1972 Grundig GmbH:sta tuli Grundig AG ja tämän jälkeen Philips alkoi hiljalleen ostaa Grundigin osakkeita ja lopulta hankki määräysvallan vuonna 1993. Philips myi Grundigin baijerilaiselle yhteenliittymälle vuonna 1998. Kesäkuun 2000 lopussa yritys teki merkittäviä uudelleenjärjestelyitä ja seuraavana vuonna se kirjasi lähes 1,3 miljardin euron tappion. Syksyllä 2002 Grundigin rahoittajat lopettivat luotonannon ja Grundig AG hakeutui konkurssiin huhtikuussa 2003.
Vuonna 2004 isobritannialainen Alba plc ja turkkilainen Koç Beko ostivat yhdessä Grundig Home InterMedia System -yrityksen, eli Grundigin kulutuselektroniikkaliiketoiminnan.
Vuonna 2007 Grundig-tuotemerkistä tuli osa Turkin Arçelik A.Ş:ää, joka on kolmanneksi suurin kodinkoneteollisuuden yritys Euroopassa ja osa pörssinoteerattua Koç Holding A.Ş. -yritystä, jolla on yli 120 000 työntekijän maailmanlaajuisesti.
Alec Bedser
Bedser oli toisen maailmansodan veteraani. Sodan jälkeen hän pelasi 51:ssä test matchissa aikavälillä 1946–1955.
Bedser oli Wisdenin vuoden kriketinpelaaja 1947. Lopetettuaan ammattilaisena pelaamisen hän kuitenkin jatkoi elämäntyötään lajin parissa; hän oli muun muassa Surrey County Cricket Clubin puheenjohtajana vuonna 1987.
Sophia Maria
thumb|300px|Sophia Marian hylystä löydettyjä esineitä Pohjois-Pohjanmaan museossa. Sophia Maria (myös kirjoitusasu Sofia Maria käytössä) oli hollantilainen koffitakiloitu purjealus, joka rakennettiin Friisinmaalla vuonna 1840 rotterdamilaiselle laivanvarustamolle. Alus siirtyi edelleen friisinmaalaiselle Zeilmaker & Co. -yhtiölle vuonna 1857. Aluksen kotisatama oli Harlingen. Alus oli noin 27 metriä pitkä, hieman yli kuusi metriä leveä ja lähes viisi metriä syvä. Aluksen keula oli tylpänpyöreä.
30. kesäkuuta 1859 alus lähti Hullista Englannista painolastissa kohti Oulun satamaa, tarkoituksenaan noutaa oululaiselta Bergbomin kauppahuoneelta tervalasti. Alus saapui Perämerelle heinäkuun puolessa välissä ja joutui myrskyyn. Myrskyn vuoksi se ei saanut luotsia, ja luoviessaan myrskyssä Hailuodon pohjoispuolella 19. heinäkuuta se törmäsi karille lähellä Kattilankallan saarta ja upposi nopeasti. Aluksen seitsenhenkinen miehistö pelastui laivaveneellä, mutta joutui hylkäämään haaksirikkoutuneen aluksen niin nopeasti, ettei se ehtinyt pelastaa juurikaan esineistöä.
Aluksen hylky löytyi heinäkuussa 1973, kun kellolainen kalastaja ilmoitti troolin tarttuneen kiinni vedenalaiseen puurakenteiseen esteeseen. Paikka sijaitsi Kattilankallan saaren länsipuolella, ja väylätöissä olleet sukeltajat löysivät ilmoitetulta paikalta puisen laivanhylyn. Arkistojen perusteella alus tunnistettiin Sophia Mariaksi.
Museovirasto antoi hylyn tutkimisoikeuden Pohjois-Pohjanmaan museolle, joka yhteistyössä Oulun Meripelastusseuran sukellusjaoksen sukeltajien kanssa aloitti hylyn tutkimukset. Myöhemmin sukellustutkimukset suoritti vasta perustettu Oulun Vesimiehet ry.
Koska alus oli uponnut nopeasti, hylystä löydettiin runsaasti esineistöä, muun muassa liitupiippuja, savi- ja lasipulloja, runsaasti astioita, keittiöesineistöä, merimiesten henkilökohtaisia tavaroita, laivan varusteita ja tarvikkeita, kupari- ja rautapatoja ja -pannuja. Merimiehille kuuluneita esinelöytöjä olivat muun muassa piiput, nuuskarasia, sateensuojan jäänteet, sinettileimasin, puinen kenkäpari sekä nahkajalkineiden jäänteet. Rahoja löydettiin yhdeksän kappaletta, eriarvoisia kupari- ja hopeakolikoita eri maista. Laivan tarvikkeita oli runsaasti, muun muassa laivakello, kompassi, kaukoputket, kaksi lyijyluotainta, tiimalasit, lyhdyt, työkalut, aseet ja takilan osat. Suurin osa tunnistetuista esineistä on peräisin aluksen reitin varrelta Alankomaista, Englannista ja Saksasta.
Pohjois-Pohjanmaan museossa on Sophia Marian hylystä nostetuista esineistä koottu pysyvä näyttely, johon kuuluu myös hylyn pienoismalli.
Boyan Slat
pienoiskuva|Boyan Slat Boyan Slat (s. 27. heinäkuuta 1994 ) on alankomaalainen yrittäjä ja keksijä, joka toimii perustamansa voittoa tavoittelemattoman The Ocean Cleanup -järjestön toimitusjohtajana. Hänen järjestönsä tavoitteena on kehittää teknologiaa valtamerten muovijätteiden keräämiseksi. Slatin idea oli kehittää automatisoitu laite, joka kerää muovijätettä kierrätettäväksi. Valtamerten puhdistamisen lisäksi hän on suunnitellut ratkaisuja joista peräisin olevan muoviroskan keräämisen. Ocean Cleanup -hankkeen teknologiaa on hyödynnetty muun muassa Tyynenmeren jätepyörteen puhdistamisessa. Käytetty laite on U-kirjaimen muotoinen putki, jonka alla on kolmen metrin syvyyteen ulottuva verkko, laitteen anturit ilmoittavat sijaintinsa laivalle, joka vastaa laitteen tyhjentämisestä.
Boyan Slat valittiin vuoden 2016 Forbes 30 Under 30 -luetteloon
Lapatossu (elokuva)
Lapatossu on Toivo Särkän ohjaama vuonna 1937 ensi-iltansa saanut ensimmäinen Lapatossu-elokuva. Elokuva kertoo kansantarinoihin pohjautuvasta hahmosta Lapatossusta.
Juoni
Elokuvassa rakennetaan rautatietä Turusta, Tampereen kautta Vaasaan. Muuan työmies, Lapatossu nimeltään (Aku Korhonen), tuli kuuluisaksi kekseliäänä laiskajaakkona. Lapatossulla oli myös tomppeli aisapari Vinski (Kaarlo Kartio). Laurilan leskiemännän (Siiri Angerkoski) takia radan rakentaminen ei sujunutkaan hyvin, sillä hän ei antanut lupaa rakentamiseen. Mutta Lapatossu ehti juuri parahiksi hätiin. Samaan aikaan Laurilan tyttärellä Irjalla (Laila Rihte) on rakkaussuhteita Heikki Heloheimon (Jorma Nortimo) ja insinööri Tarkan (Eino Kaipainen) kanssa.
Arviot
Jo aikalaisarvioissa todetaan Aku Korhosen ansiot elokuvan kantavana voimana. Myöhemmässä kritiikissä Pertti Avola (Helsingin Sanomat) toteaa, että Lapatossu-huumori ei toimisi enää vuosikymmeniä myöhemmin ilman Korhosta, joka on taitavin silloisista suomalaisista komedianäyttelijöistä. Yleisestikin on todettu Lapatossu-elokuvien toimivan Korhosen loistavien koomikonkykyjen varassa. Arto Pajukallio pitää kuitenkin ohjausta väkinäisenä, mutta Korhonen Lapatossuna saa häneltäkin kiitosta leppoisana, tarvittaessa nokkelana veijarina. Myös Lapatossun kaveria Vinskiä näyttelevä Kaarlo Kartio saa Avolalta luonnehdinnan "mainio".
Henrik V
Henrik V voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lindsay Tuckett
Lindsay Tuckett (6. helmikuuta 1919 – 5. syyskuuta 2016 Bloemfontein ) oli eteläafrikkalainen kriketinpelaaja, joka oli mukana yhdeksässä test matchissa vuosina 1947–1949. Myös hänen isänsä Len Tuckett ja setänsä Joe Cox pelasivat aikoinaan samaa lajia kansainvälisesti.
La Bayadère
thumb|upright|[[Anna Pavlova (balettitanssija)|Anna Pavlova Nikiyan rooliasussa vuonna 1902.]] La Bayadère eli Bajadeeri (Temppelitanssijatar, ) on baletti, jonka koreografian on tehnyt Marius Petipa ja musiikin säveltänyt Ludwig Minkus. Baletin esitti ensimmäisen kerran Mariinski-teatterin baletti 4. helmikuuta 1877 Pietarissa, Venäjällä. Bajadeerin kuuluisimpia kohtauksia ovat muun muassa klassikon asemaan noussut Varjojen valtakunta, pronssijumalan tanssi , Nikiyan kuolema ja viimeisen näytöksen Grand pas d'action.
Bajadeeri on kuulunut useina vuosina Suomen Kansallisbaletin ohjelmistoon.
Juoni
Bajadeeri sijoittuu tarunomaiseen Intiaan. Baletti kertoo temppelitanssijattaresta eli bajadeerista Nikiyasta, joka rakastuu sotasankari Soloriin. Nikiya ja Solor vannovat toisilleen rakkaudenvalan, mutta radza eli hallitsija haluaa tyttärensä Gamzattin menevän naimisiin Solorin kanssa. Papiston ylibramiini, joka on itse rakastunut Nikiyaan, paljastaa radzalle Solorin ja Nikiyan rakkauden. Gamzatti ja radza päättävät, että tanssijattaren on kuoltava. Nikiyan tanssiessa Solorin ja Gamzattin kihlajaisissa hänelle annetaan kukkakori, jonka sisällä oleva myrkkykäärme puree Nikiyaa. Ylibramiini tarjoaa naiselle vastamyrkkyä, mutta Nikiya valitsee mieluummin kuoleman.
Koukkujärvi (Jämsä, Halli)
Koukkujärvi on Keski-Suomessa Jämsässä  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisen ylängön mäkien välisessä painaumassa, jota kutsutaan edelleen Töyrypelloiksi. Järven pohjoispuolella parin sadan metrin päässä kuohoavat Valkeanjärvenvuoren huiput ja itäpuolella Koukkuvuori. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat pääasiassa soistunutta metsämaata. Järvelle ei tule tietä.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa luoteisessa sijaitsevan maatilan peltoja oli raivattu myös Koukkujärven länsipuolelta. Ahvenjärven laskuoja oli jo tuolloin perattu suoraksi. Nämä pellot on metsitetty vuoden 1981 kartan jälkeen ja loput maatilan pelloista metsitettiin vuoden 1988 kartan painamisen jälkeen.
Pikkuvaahtera
Pikkuvaahtera, aiemmin tataarivaahtera, (Acer tataricum) on puuksi tai pensaaksi kasvava vaahteralaji. Sitä esiintyy alkuperäisenä Euraasiassa Itä- ja Kaakkois-Euroopasta Itä-Aasiaan, Koreaan ja Japaniin.
Alalajit
Pikkuvaahtera jaetaan viiteen alalajiin:
(Don’t) Give Hate a Chance
(Don't) Give Hate a Chance on brittiläisen musiikkiyhtye Jamiroquain single. Se on kolmas julkaistu single Dynamite-albumilta, joka on yhtyeen kuudes pitkäsoitto. Single julkaistiin Britanniassa 7. marraskuuta 2005, ja se pääsi Britannian singlelistalla sijalle 27. "(Don't) Give Hate a Chance" -kappaleen ovat säveltäneet Jamiroquain laulaja Jay Kay, kitaristi Rob Harris ja kosketinsoittaja Matt Johnson. Kappaleen tuottivat Jay Kay ja Mike Spencer.
Novi Sadin kaupungintalo
Novi Sadin kaupungintalo ( tai ) tai alun perin Kaupungintalo eli magistraatti- tai hallintoneuvosto on unkarilaisen arkkitehdin György (Georg tai Đerđe ) Molnárin suunnittelema ja vuosina 1892–1894 rakennettu varhaisrenessanssia  ja uusbarokkia eklektistisesti yhdistelevä monumentaalinen kivirakennus vastapäätä katolista Marian nimen kirkkoa Novi Sadin vanhassa keskustassa, Vojvodinan provinssissa, Pohjois-Serbiassa.
Vaikka Novi Sadin hallinto- ja henkikirjoitusvirasto perustettiin 1. helmikuuta 1748, jolloin kaupunki sai vapaan kuninkaallisen kaupungin aseman, kaupunginviranomaiset saivat ensimmäisen pysyvän rakennuksen vasta useiden muutosten jälkeen 1800-luvun viimeisellä vuosikymmenellä. Joidenkin lähteiden mukaan ensin hallinnoija eli magistraatti majoitettiin vuokralle lihakauppiaan-teurastajan ja kaupungin senaattorin Peter Ferenćin taloon ns. "Ferenćijaniin", joka sijaitsi nykyisen kaupungintalon paikalla pääaukiolla. Tämän jälkeen vuoteen 1895 asti hallintoneuvosto muutti rakennuksesta toiseen ympäri kaupunkia. Vuonna 1855 julistettiin ensimmäinen tulevan raatihuoneen arkkitehtuurikilpailu, johon kaikki Habsburgin valtakunnan rakentajat saivat osallistua. Vuonna 1869 perustettiin uuden kaupungintalon tai raatihuoneen rakentamista hoitava komitea. Joidenkin lähteiden mukaan silloisen kaupungininsinöörin Lazar Uroševićin 28. heinäkuuta tekemää kaupungintalon rakentamissuunnitelmaa on säilytetty Budapestin valtionarkistossa. Ja vaikka vuosina 1873–1874 järjestettiin pienempi sisäinen kilpailu, virallinen päätös tehtiin vasta syksyllä 1885, kun ilmoitettiin, että "kaupunginhallitus antoi suunnitelmien valmistelun ja rakentamisen valvonnan paikalliselle arkkitehdille Đerđe Molnarille”.
Huomattavien poliittisten erimielisyyksien puhjetessa siitä, mihin pormestarin uusi rakennus rakennettaisiin, viivästytti viimeisiä valmisteluja rakentamisen aloittamiseen. Taistelu kaupunkitalon tulevasta sijaintipaikasta johtui siitä, että sen piti tulla alun perin eri paikkaan. Vuonna 1893, kun päätös virastotalon rakentamisesta tehtiin, Svetozar Miletić ja hänen kannattajat ehdottivat Serbian kansallisteatterin rakentamista Ferenćin puretun talon paikalle ja että kaupungintalo rakennettaisiin Novi Sadin perinteiseen serbialaiseen kaupunkiosaan, paikalle, jossa nykyään on Matica Srpskan rakennus. Kaupungin katolisen yhteisön vaatimuksena oli rakennuksen pystyttäminen pääaukiolle heidän kirkkoaan vastapäätä, jonka toteuttamisen suhteen lopuksi onnistuttiin.
Tämän vaikuttavan rakennuksen rakentamiseen osallistuivat Molnárin lisäksi tunnetut mestarimuurarit Karl Lehrer ja Jožef Cocek, jota työstään ylistettiin. Palatsin julkisivussa on kuvanveistäjän Julija Anikan kuusitoista veistosta kuvaamassa allegorisia kreikkalaisia jumalatarhahmoja. Myös kuvanveistäjä-rappaaja Johan Kistner osallistui rakentamiseen ja talon arvokkain huone on ensimmäisen kerroksen juhlasali, jonka barokkityyliset stukkokoristeet ja maalatut freskot ovat taidemaalarin Pavle Ružičkan kätten työtä vuodelta 1907 ja 1911. Niin 3. tammikuuta 1895 pidetty ensimmäinen kokoontumisistunto uudessa palatsissa kuin myös kuuluisat Novi Sadin tanssiaiset olivat tässä salissa. Tärkeimpiin Novi Sadin kaupungintalon vieraisiin kuuluvat Habsburg-suvun arkkiherttua ja Unkarin palatiini Joseph vuonna 1911 ja Aleksanteri I valtionhoitajana vuonna 1919 ja Jugoslavian kuninkaana vuonna 1933. Kaupungintalon julkisivun pronssilaattaan on merkitty Novi Sadin ystävyyskaupunkeja, joiden kanssa tehdään taloudellista ja kulttuurista yhteistyötä.
Kolonos (demos)
Kolonos oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Kolonos sijaitsi lähellä Akatemiaa ja Kefissos-jokea noin kymmenen stadioninmitan päässä Dipylon-portilta luoteeseen. Sen nimi on peräisin alueen Kolonos Hippeioksen kukkulasta. Demoksesta on perinyt nimensä Ateenan nykyinen Kolonóksen kaupunginosa, joka sijaitsee samalla alueella.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa.
Kolonoksessa oli Poseidonille omistettu temppeli, Eumenidien, Theseuksen ja Oidipuksen pyhäköt sekä Athenen, Demeterin, Zeuksen ja Prometheuksen alttarit. Tragediakirjailija Sofokles oli kotoisin Kolonoksesta, ja sinne sijoittui tämän näytelmä Oidipus Kolonoksessa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymejä ek Kolōnū, Kolōnēthen tai Kolōneus.
Lore
Lore tarkoittaa seuraavia:
Kaarle Mänty
Kaarle Oskari Mänty (synt. Mäkilä, 2. joulukuuta 1865 Loimaan pitäjä – 3. syyskuuta 1937 Vaasa) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908 ja 1910–1918. Sisällissodan aikana Mänty työskenteli punaisten hallinnossa ja oli sodan jälkeen vankilassa vuoteen 1921 saakka. Myöhemmin hän vaikutti Suomen Sosialistisessa Työväenpuolueessa ja sai poliittisen toimintansa vuoksi uuden vankilatuomion 1924.
Varhaiset vuodet
Mänty syntyi Loimaan Isoperän kylässä torppari Kaarle Mäkilän ja Eva Stiina Anttilan yhdeksänlapsiseen perheeseen. Hän kävi muutaman kuukauden kiertokoulua ja työskenteli 16-vuotiaasta lähtien renkinä kotiseudullaan. Asevelvollisuuden jälkeen Mänty palveli Hämeenlinnan tarkk'ampujapataljoonan aliupseerina 1887–1895. Samalla hän vaihtoi sukunimensä, koska pataljoonassa oli useita Mäkilä-nimisiä. Sotaväestä erottuaan Mänty muutti Jyväskylään, jossa hän työskenteli poliisina 1895−1903, satamamestarina 1903−1905 ja kaupungintalon vahtimestarina 1905−1918. Vuonna 1905 Mänty aloitti poliittisen toimintansa liittymällä Jyväskylän työväenyhdistykseen. Hän oli myös perustamassa Osuuskauppa Mäki-Mattia ja toimi sosialidemokraattisen puolueen piirisihteerinä 1906−1909. Maaliskuussa 1907 Mänty valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa.
Sisällissota
Helmikuun vallankumouksen aikana keväällä 1917 Mänty valittiin Jyväskylän järjestyskomitean jäseneksi. Sisällissodan käynnistyessä tammikuussa 1918 Mäntyä pyydettiin sotilastaustansa johdosta rintamakomentajaksi tai Helsinkiin suunnitellun punaisten sotakoulun johtajaksi, mutta hän kieltäytyi tehtävistä ikäänsä ja terveydentilaansa vedoten. Sodan jälkeen tehdyissä kuulusteluissa Mänty kertoi myös vastustaneensa aseellista vallankumousta. Maaliskuun alusta lähtien hän toimi Suomen Punaisen Kaartin muonitusosaston kansliapäällikkönä. Mänty vangittiin Helsingin taistelun yhteydessä 12. huhtikuuta ja toimitettiin Suomenlinnan vankileirille. Lokakuussa hän sai viiden vuoden kuritushuonetuomion avunannosta valtio- ja maanpetokseen, jonka valtiorikosylioikeus korotti tammikuussa yhdeksään vuoteen. Mänty kärsi tuomiotaan aluksi Lappenrannan pakkotyölaitoksessa ja vapautui presidentin armahduksella Tammisaaren pakkotyölaitoksesta joulukuussa 1921.
Sodan jälkeen
Vapauduttuaan Mänty muutti Vaasaan, jossa hän liittyi SSTP:n jäseneksi ja työskenteli muun muassa Työn Äänen kirjapainon taloudenhoitajana. Elokuussa 1923 Mänty vangittiin niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä ja tuomittiin lähes neljän vuoden kuritushuonerangaistukseen, josta hän vapautui keväällä 1927. Myöhemmin Mänty oli mukana muun muassa kommunistisen Suomen Rakennustyöväen Liiton toiminnassa. Hän kuoli Vaasassa 71-vuotiaana. Mänty on haudattu Vaasan uudelle hautausmaalle.
Perhe
Männyn puoliso oli Saarijärvellä syntynyt Edla (Etna) Seliina Malmberg (1868−1944), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1893. Pariskunnalla oli yhdeksän lasta.
Anssi Nieminen
Anssi Nieminen (s. 24. heinäkuuta 1967) on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1985–1993.
Nieminen sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikolla 1985–1986 kuudenneksi Oberstdorfin ja kolmanneksi Innsbruckin osakilpailussa. Joulukuussa 1990 hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa Lake Placidin normaalimäessä kolmanneksi ja Thunder Bayn normaalimäessä neljänneksi. Lisäksi hän oli kahdesti kahdeksas Salpausselän kisoissa: normaalimäessä 1988 ja suurmäessä 1990. Nieminen edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa ja häntä valmensivat Matti Pulli ja Risto Pirttimäki.
Suppiloköynnökset
pienoiskuva|oikea|Beaumontia multiflora -suppiloköynnös. Suppiloköynnökset (Beaumontia) on kasvisuku, joka kuuluu oleanterikasveihin (Apocynaceae).
Ulkonäkö ja koko
Suppiloköynnökset ovat rotevia ja maitiaisnesteellisiä puuvartisia liaaneja. Lehdet ovat vastakkain, ja ruodissa on tavallisesti rauhasia. Kukinto on terminaalinen tai lehtihankainen viuhko, jossa on lehtimäiset isot ylälehdet. Kukat ovat kookkaita ja tuoksuvia. Verhiö on erilehtinen, ja sen sisäpinnalla on monta tyvirauhasta; verhiön liuskat ovat kookkaita ja lehtimäisiä. Teriö on valkoinen, suppilomainen, pitkä- tai lyhyttorvinen, laide avoimen kellomainen, nielu suomuton ja liuskat limittyvät oikealle. Heteet kiinnittyvät teriötorven kärkikapeikkoon; palhot ovat kaareutuvia, pitkiä ja kärjestä paksuuntuneita. Ponnet ovat nuolimaisia ja tyveltä kannuksellisia ja tavallisesti pistävät ulos kukasta; ne tarrautuvat vartalon kärkeen. Kukassa on rengasmainen diskus eli pohjuskehrä; siinä on viisi matalaa liuskaa. Yhdislehtinen sikiäin on kaksilehtinen, ja se on diskuksen ympäröimä. Kussakin sikiäimen lokerossa on lukuisesti siemenaiheita. Vartalo on pitkä ja päästään linssimäinen. Tuppilot ovat pitkänomaisia, paksuja ja kovia. Siemenet ovat litteitä, kärjestään ohuita ja silkkikarvaisia. Siemenessä on lehtimäiset tai paksut sirkkalehdet ja lyhyt sirkkajuuri.
Levinneisyys
Suppiloköynnökset ovat kotoisin Itä- ja Kaakkois-Aasiasta.
Luokittelu
Lajit:
Pohjanmaan Vasemmisto
Pohjanmaan Vasemmisto (ruotsiksi Österbottens Vänster) on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Sen toimii Vaasan vaalipiirissä, eli Pohjanmaan, Etelä-Pohjanmaan ja Keski-Pohjanmaan maakunnissa. Piirin puheenjohtaja on Antti Knuuttila Seinäjoelta. Piirin toimisto sijaitsee Vaasassa Kotirannan Työväentalolla.
Piirijärjestöllä on ruotsinkielinen jaosto, joka huolehtii toiminnasta ruotsin- ja kaksikielisissä kunnissa.
Gilgit
Gilgit on kaupunki Pakistanin koillisosassa. Se on Gilgit-Baltistanin alueen pääkaupunki. Vuonna 1998 kaupungissa asui 56 701 henkilöä.
Maantiede
Gilgit sijaitsee Gilgitjoen oikealla rannalla noin 1 500 metrin korkeudelle merenpinnasta. Kaupunki sijaitsee maantieteellisesti tärkeällä paikalla ja on portti Karakorumin ja Himalajan vuoristoille.
Historia
thumb|vasen|Tori ja liikennettä Gilgitissä. Gilgitin vanha nimi on Sargin ja se sai nykyisen muotonsa Gilgit tuntemattomasta syystä. Paikan tunsivat esimerkiksi kiinalaiset matkaajat Faxian ja Xuanzang, sekä muslimitaustainen oppinut al-Biruni, joka kirjoitti alueen hallitsijan olevan nimeltään Bhatta-Shah. Gilgitin varhainen historia tunnetaan kuitenkin pääosin vain legendoista. Arabit valtasivat Gilgitin sitä hallinneilta kiinalaisilta vuonna 751 ja 1100-luvulla alueen valloitti puolestaan turkkilaistaustainen Trakane-suvun Šamšir, joka kukisti Gilgitin buddhalaisen hallitsija Šri Budatin. Tarinan mukaan Šamširin valtakaudella alueelle kuusi suufilaistapyhimystä, jotka käännyttivät paikalliset islamin uskoon. Myöhemmin hallinnut Tara Khan (1290–1335) pyrki vakiinnuttamaan ismalilismin alueelle, mutta hänen seuraajansa Mirza Khan (1565-1600) kääntyi 12-šiialaisuuteen, joka on edelleen alueen valtausko.
Trakane-dynastian valta päättyi vuonna 1822, jonka jälkeen Gilgitiä hallitsivat Punialin, Nagarin ja Yasinin päälliköt. Nagarin Karim Khan valtasi Gilgitin Yasinin hallitsija Gawhar Amanilta vuonna 1842. Karim Khan sai apua sikheiltä ja hänestä tuli Sikhivaltion vasalli. Brittien liittäessä Kashmirin Gulab Singhin hallitsemaan ruhtinaskuntaan he pitivät Gilgitiä tämän valtion osana. Britit valtasivat sen kuitenkin vasta vuonna 1889, kun Venäjän keisarikuntaa alettiin pitää uhkana Intialle. Gilgit asetettiin suoran brittiläisvallan alle, mutta hieman ennen Intian itsenäistymistä elokuussa 1947 se alistettiin Jammu ja Kashmirin hallitsijalle. Saman vuoden marraskuussa paikalliset pidättivät alueen kuvernöörin ja julistivat Gilgitin liittyvät Pakistaniin, joka on hallinnut aluetta siitä lähtien. Sittemmin kiinalaiset rakennuttivat Gilgitin Rawalpindiin ja Sinkiangiin liittävän tien, mikä on lisännyt kaupungin strategista merkitystä. Kaupunki on kärsinyt myös sunnien ja šiialaisten välisestä väkivallasta.
Väestö
Vuoden 1998 väestönlaskennan mukaan Gilgitissä asui yhteensä 56 701 asukasta. Paikalliset asukkaat ovat šinan kieltä puhuvia šinoja ja alueen väestö on enimmäkseen Pakistanin enemmistöstä poiketen 12-šiialaisia. Kaupungissa asuu myös muutamia tuhansia Kiinasta Gilgitiin muuttaneita uiguureja.
Piotr Kałwa
Piotr Kałwa (18. lokakuuta 1893 – 17. heinäkuuta 1974) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. kesäkuuta 1916 ja nimitettiin Lublinin hiippakunnan piispaksi 30. toukokuuta 1949. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński.
Kałwa osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
Daniel M. Buechlein
Daniel Mark Buechlein (20. huhtikuuta 1938 – 25. tammikuuta 2018) oli katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 3. toukokuuta 1964 ja piispaksi 2. maaliskuuta 1987.
Benediktiineihin kuuluva Buechlein toimi Memphisin hiippakunnan piispana Tennesseessä vuosina 1987–1992. Syyskuussa 1992 hänestä tuli Indianapolisin arkkipiispa. Tästä tehtävästä hän erosi syyskuussa 2011.
Józef Zawitkowski
thumb|right|Józef Zawitkowski Józef Zawitkowski (23. marraskuuta 1938 – 29. lokakuuta 2020 ) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Varsovan arkkihiippakuntaan Stefan Wyszyński 20. toukokuuta 1962, ja hänet nimitettiin Varsovan vihkipiispaksi sekä Ausanan titulaaripiispaksi 26. toukokuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Damian Zimoń ja Wladyslaw Miziolek.
Zawitkowski sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Łowiczin hiippakunnan vihkipiispaksi.
Rooma (televisiosarja)
Rooma (Rome) on yhdysvaltalais-brittiläis-italialainen draamasarja, joka kertoo Rooman tasavallan lopunajan tapahtumista. Se on kuvattu Italiassa. Sarjan ovat tuottaneet televisioyhtiöt HBO, BBC ja RAI. Suomessa sarjaa esittää Nelonen, Jim ja Canal+. Ensimmäinen kausi esitettiin 30. elokuuta – 15. marraskuuta 2006.
Toinen kausi alkoi Yhdysvalloissa HBO-kanavalla tammikuussa 2007. Suomessa toisen kauden esitys alkoi Nelosella elokuussa 2008.
Juoni
Sarja käsittelee tasavallan lopunajan Roomaa, jossa poliittisen järjestelmän epävakaus johtaa lopulta perinteisen harvainvallan korvautumiseen yksinvallalla. Sarjassa käsitellään sekä historian merkkihenkilöiden vaiheita että fiktiivisten "tavallisten" roomalaisten elämää.
Ensimmäinen kausi kuvaa Julius Caesarin yhteenoton Pompeiuksen ja optimaattien kanssa. Gallian sodasta palaava Caesar kieltäytyy luopumasta legioonistaan ja alkaa verinen sisällissota. Caesar voittaa sodan, mutta tulee murhatuksi tasavaltalaisten attentaatissa. Samalla kuvataan nuoren Octavianuksen kasvua uralla, joka johtaa hänet lopulta Rooman ensimmäiseksi keisariksi.
NWo
New World Order (nWo) oli yksi amerikkalaisen vapaapainin kuuluisimpia ryhmittymiä.
Synty
nWo sai alkunsa vuonna 1996 WCW:n Bash at Beach -tapahtumassa, jossa Scott Hall ja Kevin Nash ottelivat Randy Savagea, Lex Lugeria ja Stingiä vastaan. Ottelun lopussa Hulk Hogan juoksi kehään antamaan Leg Dropin Randy Savagelle. Ottelun jälkeen Hogan piti puheen, jossa hän kertoi vihaavansa faneja ja tehneensä kaiken rahasta. Näin nWo syntyi ja Hulk Hoganista tuli Hollywood Hogan, ilkeä, petollinen ja manipuloiva mies.
Jakaantuminen
nWo kasvoi ja kuihtui jatkuvasti. Se myös jakautui kahdeksi Kevin Nashin ja Hulk Hoganin keskinäisen vihoittelun takia. Jakaantumisessa syntyi nWo Wolfpac (Kevin Nashin johtama) ja nWo Hollywood (Hulk Hoganin johtama). Lukuisten kieroiluiden ja taisteluiden jälkeen nämä kaksi ryhmittymää yhdistyivät jälleen, kunnes nWo lakkautettiin vuonna 2000 ja WWF osti WCWn vuonna 2001.
Paluu ja Hoganin ero
Vuoden 2002 alussa nWo palasi WWE:hen. Sen muodostivat nyt Hollywood Hulk Hogan, Scott Hall ja Kevin Nash. WrestleMania X-8:ssa Hulk Hogan kohtasi Dwayne Johnsonin (The Rock) ja Scott Hall kohtasi Stone Cold Steve Austinin. Scott Hall hävisi Stone Coldille, kuten myös Hulk Hogan. Hulk Hogan oli kuitenkin hyvä häviäjä ja kätteli The Rockin kanssa. Scott Hall ja Kevin Nash eivät pitäneet tästä ja he hyökkäsivät Hulk Hoganin kimppuun, jolloin The Rock tuli pelastamaan tilanteen. Lopuksi Hogan ja Rock poseerasivat faneille ja Hulk Hogan lähti nWo:sta.
Miehistön vaihto ja nWo:n tuho
Hulk Hoganin eroamisen myötä Kevin Nashista tuli nWo:n uusi johtaja. Hoganin tilalle otettiin entinen nWo:n jäsen, X-Pac (Sean Waltman). Muita liittyjiä olivat muun muassa Ric Flair, Booker T, Big Show (Big Show oli myös WCW-aikoina jäsenenä nimellä The Giant.) ja paluun tehnyt Shawn Michaels. Scott Hall erotettiin kuitenkin WWEstä pian, ja Nash loukkaantui jatkuvasti. Johtuen näistä seikoista koko nWo:n taru päättyi vuoden 2002 kesällä.
Viimeksi new World orderin paluuta huhuttiin vuoden 2006 syksynä, kun tuli kuluneeksi 10 vuotta sen ensimmäisestä tulemisesta. New World orderin oletettiin asettuvan uudelleen muodostettua D-Generation-X -ryhmittymää vastaan. nWo'n kokoonpanossa oletettiin ainakin olevan Hulk Hogan, mutta muita alkuperäisjäseniä ei uskottu näkyvän. Yhden paikan uskottiin täyttävän Harry Smith, legendaarisin British Bulldogin poika. Huhut osoittautuivat kuitenkin vääriksi.
Ahvenjärvi (Jämsä, Halli)
Ahvenjärvi on Keski-Suomessa Jämsän Hallin lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Eväjärven itäpuolella Seljänsyrjän kulmakunnan takana Koukku- ja Ahvenvuorten juurella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sinne johtaa tie Seljänsyrjästä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 147,7 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi lyhyttä ojaa. Sen laskuoja laskee 700 metrin päässä Koukkujärveen, joka vuorostaan laskee Eväjärveen.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa lammen kaakkoisouolella sijaitsi maatila, mutta seuraavassa vuoden 1981 kartassa sen pellot oli metsitetty.
Voima (lehti)
Voima on yhteiskunnallinen kulttuurilehti. Se on suomalainen, valtakunnallinen ja pääosin mainosrahoitteinen julkaisu. Voiman ensimmäinen numero ilmestyi joulukuussa 1999. Tammikuusta 2000 alkaen lehti on ilmestynyt kymmenen kertaa vuodessa.
Voiman tavoitteena on olla journalistisesti kunnianhimoinen, mutta toimitukselliselta näkökulmaltaan kriittinen yhteiskunnallis-kulttuurinen julkaisu. Lehden artikkelit käsittelevät usein taloutta, demokratian ja kansalaisosallistumisen haasteita, politiikkaa, kaupallisuutta, ympäristöä, kulttuurihäirintää sekä muita kulttuurin ja yhteiskunnan erilaisia ilmiöitä. Siinä julkaistaan paljon taidekritiikkiä.
Voima on Julkisen sanan neuvoston jäsen ja puoluepoliittisesti sitoutumaton julkaisu.
Lehteä julkaisee Voima Kustannus, jonka osakkaita ovat Rosebud Books, Suomen Rauhanpuolustajat, Luonto-Liitto, Maan ystävät, Heikki Hiilamo, Tuomas Rantanen ja Vilppu Rantanen.