cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Artturi Lindman
Artturi Vilho "Ari" Lindman (28. toukokuuta 1914 Iisalmi – ?) oli suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti Iisalmen Visaa. Kalevan kisoista hän voitti moukarinheiton hopeaa vuonna 1948. Ennätyksekseen Lindman heitti tuloksen 51,38 metriä vuonna 1947.
Yuka Miyazaki
Yuka Miyazaki (s. 13. lokakuuta 1983 Mie) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Miyazaki debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 2001. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2003. Hän on pelannut 18 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Kurjenkello
Kurjenkello (Campanula persicifolia) on heinäkuussa kukkiva kellokasvi. Sen jopa 5 cm:n levyiset kukat ovat tavallisesti sinisiä, mutta toisinaan tavataan myös hivenen punertavia tai jopa aivan valkoisia kukkia. Kurjenkellon kukat ovat kaksineuvoisia; kellot ovat ensin muutaman päivän toiminnallisesti hedekukkia ja seuraavat päivät emikukkia. Kurjenkellon tanakka, tavallisesti 30–70 senttimetrin (joskus jopa metrin) pituinen varsi on usein yksihaarainen. Kasvia tavataan metsissä, niityillä ja pientareilla. Kurjenkelloa viljellään joskus myös koristekasvina.
Martti Kallionpää
Ennen työtään Seinäjoen helluntaiseurakunnassa, Kallionpää toimi hengellisenä vaikuttajana Kuopiossa. Kallionpään vaikutusvuosien aikana sekä Kuopiossa, että Seinäjoelle rakennettiin seurakunnissa uudet kirkot. Kallionpää jäi eläkkeelle seurakunnan johtavan pastorin tehtävästä 68-vuotiaana helmikuussa 2015. Tehtävässä seurakunnan johtajana Kallionpäätä seurasi Markku Tuppurainen. Palvelutehtäväänsä evankelistana Kallionpää on jatkanut myös eläköitymisen jälkeen.
Kurjenkello
Kurjenkelloa tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa. Suomessa ja Ruotsissa sen levinneisyys rajoittuu maiden eteläosiin. thumb|left|Purppuranpunaisia kukkia thumb|left|Valkoisia kukkia thumb|left|
Martti Kallionpää
Kallionpää pelasi vuosina 1964–1966 jääkiekon SM-liigassa HJK:ssa.
Teuvo Aura
Teuvo Ensio Aura (28. joulukuuta 1912 Ruskeala – 11. tammikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, talousmies ja juristi. Hän toimi Suomen pääministerinä kahdessa lyhytikäisessä virkamieshallituksessa vuosina 1970 ja 1971–1972, ministerinä useassa hallituksessa 1950-luvulla, Postisäästöpankin pääjohtajana vuosina 1943–1968 sekä Helsingin kaupunginjohtajana vuosina 1968–1979. Hän edusti Vapaamielisten Liittoa ja sen jälkeen Liberaalista Kansanpuoluetta.
Elämä
Teuvo Aura syntyi Ruskealassa Laatokan Karjalassa, josta perhe muutti Helsinkiin Teuvon ollessa 13-vuotias. Helsingissä hänen koulukseen tuli Helsingin normaalilyseo, jossa hänen luokkatovereinaan olivat muiden muassa tuleva arkkitehti ja Rakennushallituksen pääjohtaja Jussi Lappi-Seppälä, tuleva ministeri ja Suomen Pankin johtaja Aarre Simonen sekä tuleva Suomen Pankin pääjohtaja, ministeri ja diplomaatti Sakari Tuomioja.
Aura haaveili koulupoikana arkkitehdin urasta, mutta lähti ylioppilaaksi tultuaan opiskelemaan lakia. Hän valmistui lakitieteiden kandidaatiksi vuonna 1937 ja sai vuonna 1940 varatuomarin arvon. Vuonna 1948 hän suoritti lakitieteen lisensiaatin tutkinnon. Hän toimi Helsingin kaupungin kansanhuollon palveluksessa vuosina 1940–1942, sen jälkeen Postisäästöpankissa johtajana ja vuodesta 1943 pääjohtajana. Pääjohtajan tehtävissä Aura toimi vuoteen 1968 saakka, jolloin hänet valittiin Helsingin kaupunginjohtajaksi. Aura oli toiminut ennen kaupunginjohtajan virkaansa runsaat kymmenen vuotta Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana.
Poliittinen ura
Poliitikkona Aura edusti aluksi Kansallista Edistyspuoluetta, jonka hajoamisen jälkeen hän oli Vapaamielisten Liiton johtohahmoja. Aura oli mukana myös Liberaalisessa Kansanpuolueessa (LKP), joka muodostettiin vuonna 1965 Vapaamielisten Liiton ja Suomen Kansanpuolueen yhdistyessä.
Sukselaisen ensimmäisessä hallituksessa Aura toimi sisäministerin tehtävien lisäksi myös virkaatekevänä oikeusministerinä, ja tässä asemassa hän teki syksyllä 1957 päätöksen Agnar Myklen romaanin Laulu punaisesta rubiinista takavarikoinnista oikeusministeri J. O. Söderhjelmin ollessa virkamatkalla ulkomailla. Tapaus on yksi viimeisistä, joissa jokin teos on Suomessa määrätty takavarikoitavaksi.
1970-luvun alussa Aura toimi kahden virkamieshallituksen, niin sanottujen ”Auran vapaapalokuntien”, pääministerinä: Auran ensimmäisessä hallituksessa kaksi kuukautta vuonna 1970 ja Auran toisessa hallituksessa neljä kuukautta 1971–1972.
Helsingin kaupunginjohtajana
Aura oli suosittu kaupunginjohtaja ja hänen virkahuoneensa ovi oli aina auki kaupunkilaisille, joista monet kävivätkin purkamassa huoliaan kuunteluvalmiille ylipormestarille. Auran uudenvuoden puheista Senaatintorilla tuli suorastaan instituutio. Hän naureskeli eräässä haastattelussa, että vaikea sanoa mistä huomionosoituksesta piti enemmän: siitä, että uusi satamajäänmurtaja sai nimen Teuvo, vai siitä, että Korkeasaaren eläintarhaan hankittu myskihärkäpariskunta sai nimet Teuvo ja Aura.
Aura piti liikennejärjestelyjä Helsingin pääongelmana ja moitti usein päättäjiä joukkoliikenteen kehityksen jarruttamisesta. Aura ajoi metropäätöksen läpi Helsingissä. Myöhemmin oikeuskansleri syytti häntä valtuuksiensa ylittämisestä Auran allekirjoitettua metron junanhankintasopimuksen. Korkein oikeus katsoi Auran menetelleen varomattomuuttaan virheellisesti, mutta samalla syyteoikeuden todettiin jo vanhentuneen.
Aura jäi eläkkeelle Helsingin kaupunginjohtajan virasta vuoden 1979 lopussa 67-vuotiaana. Hän kuoli 86-vuotiaana Helsingin Marian sairaalassa maanantaina 11. tammikuuta 1999.
Yksityiselämä
Aura oli huomattava vapaamuurari.
Auran ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1939 varatuomari Kaino Kielo Kivekäs (1914-1970), joka kuoli vuonna 1970. Heillä oli kolme lasta, mm. Pirkko Tuulikki Koskinen (1941-1982) ja ministeri Matti Aura. Leskeksi jäätyään Aura seurusteli ministerinäkin toimineen sosiaalihallituksen pääjohtajan Alli Lahtisen kanssa, joka kuitenkin kuoli vuonna 1976. Suomalaisia poliitikkoja käsittelevässä satiirisessa paljastuskirjassa Tamminiemen pesänjakajat väitettiin, että mikäli Lahtinen olisi elänyt pitempään ja mennyt naimisiin Auran kanssa, Auralla olisi ollut hyvät mahdollisuudet pyrkiä presidentiksi Urho Kekkosen jälkeen.
Lahtisen kuoltua Aura avioitui vuonna 1976 uudelleen. Uusi vaimo oli Arne Bernerin vapaamuurariveljelleen esittelemä diplomikosmetologi Sirkka Annikki Wiik, os. Kosonen (1944-2000), joka oli myös leski. Tamminiemen pesänjakajien mukaan Teuvo Aura menetti lopullisesti mahdollisuutensa presidentinvaalissa Sirkka Auran ja tämän pojan Boris Wiikin jouduttua keväällä 1979 syytteeseen verorikoksista ylikorkotalletuksista. Lehdistö nosti esiin myös Sirkka Auran edesmenneen ensimmäisen puolison Joel Wiikin vanhat talousrikokset.
Antti Matinolli
Antti Kaarlo Juhani Matinolli (s. 27. huhtikuuta 1939 Tyrnävä) on suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti Tyrnävän Tempausta. Kalevan kisoista hän voitti moukarinheiton pronssia vuonna 1962. Matinolli edusti Suomea Ruotsi-maaottelussa 1962. Ennätyksekseen Matinolli heitti tuloksen 59,51 metriä vuonna 1964.
Evil Mysteries
Evil Mysteries on suomalaisen black metal -yhtye Baptismin kolmas EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Northern Heritage.
Kokoonpano
+
Yūki Tsuchihashi
Yūki Tsuchihashi (s. 16. tammikuuta 1980 Tokushima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Tsuchihashi debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 2001. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Kirovin tehdas
thumb|250px|Kirovin tehtaan tehdashalli Pietarin Statšek-prospektilla. pienoiskuva|Kirovets traktori K-701 työssä Kirovin tehdas on vuonna 1801 perustettu konetehdas Pietarissa.
Tehtaan perusti Paavali I, joka 1801 määräsi Kronstadtin rautavalimon siirrettäväksi Retusaarelta Pietariin. Tehdas valmisti alun perin kanuunankuulia. Vuonna 1868 sen osti insinööri Nikolai Putilov, joka alkoi tuottaa rautatiekiskoja. Saadakseen varoja vaunujen valmistamisen aloittamiseen hän järjesti yhtiön osakeyhtiöksi vuonna 1873. Tämän jälkeen tehdas tunnettiin nimellä Putilovin tehdas. Ensimmäiset torpedoveneet rakennettiin 1887. Tehdas laajeni voimakkaasti 1890-luvun teollistumisen myötä, vuonna 1900 siellä oli 12 000 työntekijää. Ensimmäiset veturit valmistettiin vuonna 1894 ja vuodesta 1902 lähtien tehdas tuotti myös tykkejä Venäjän armeijalle. Ensimmäisen maailmansodan aikana se kasvoi suurimmaksi tykistön ammusten toimittajaksi.
Vuoteen 1917 mennessä Putilovin tehdas oli kasvanut Pietarin suurimmaksi tehtaaksi, ja siellä alkaneet lakot vaikuttivat merkittävästi helmikuun vallankumouksen syttymiseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen työläisten osallisuudesta siihen se nimettiin tämän kunniaksi "Punaisten putilovilaisten tehtaaksi". Se valmisti Neuvostoliiton ensimmäiset traktorit Fordson-Putilovetsit, jotka perustuivat Fordin Fordson malli F:ään.
Leningradin puoluejohtajan Sergei Kirovin vuoden 1934 salamurhan jälkeen yhtiö sai nimen Kirovin tehdas. Toisen maailmansodan aikana tehtaassa valmistettiin KV-panssarivaunuja. Vuonna 1954 valmistettiin ensimmäiset sentrifugit uraanin rikastamiseen ja vuonna 1957 kaasuturbiinit ydinkäyttöiseen Lenin-jäänmurtajaan. Tehdas valmistaa edelleen Kirovets-traktoreita ja maatalouskalustoa.
Tehdas on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä, Punalipun kunniamerkillä, Työn kunniamerkillä, Lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä, Kansojen ystävyyden kunniamerkillä sekä Suuren isänmaallisen sodan 1. luokan kunniamerkillä.
Deauville
thumb|Vuonna 1912 valmistunut Normandy-hotelli Deauvillessä. Deauville on kaupunki ja kunta Calvadosin departementissa Ala-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 364 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Deauvillen pinta-ala on neljä neliökilometriä.
Nykyisen Deauvillen historian voidaan katsoa alkavan vuodesta 1860, jolloin Napoleon III:n velipuoli Charles de Morny mieltyi vierailullaan pieneen kalastajakylään Kanaalin rannikolla ja osti suuren osan rantamaista. Seuraavien neljän vuoden aikana kylä muutti muotoaan lomakohteeksi, kun sinne valmistui muun muassa rautatieasema, laukkarata ja kasino sekä useita huviloita.
Deauville tunnetaan muun muassa 1970-luvulta lähtien järjestetyistä yhdysvaltalaisen elokuvan festivaaleista, mutta nykyään kaupungissa järjestetään vuosittain myös aasialaisen elokuvan festivaalit ja monia muita tapahtumia. Vuonna 2011 Deauvillessä pidettiin G8-maiden huippukokous.
Ilmiantaja
Ilmiantaja on henkilö, joka välittää näkemiään ja kuulemiaan tietoja eteenpäin viranomaisille tai tiedustelupalvelulle. Totalitaarisissa valtioissa on käytetty ilmiantajia, jotka tarkkailevat muiden ihmisten yksityiselämää ja välittävät tietonsa eteenpäin valtion viranomaiselle tai puolueen paikallisosastolle. Toiminta oli erityisen laajaa Neuvostoliitossa, jossa se muodosti keskeisen osan valtioterrorismia. Myös Itä-Saksan turvallisuuspalvelu Stasi loi hyvin laajamittaisen ilmiantajaverkoston. Ilmiantaja sai luovuttamistaan tiedoista korvauksen, yleensä rahaa.
Suomessa ei valtiolla tiettävästi ole ollut vastaavaa järjestelmää, jossa kansalaisten elämää olisi seurattu ja tietoja kirjattu. Suomessa ilmiannettiin kuitenkin järjestäytymättömiä työntekijöitä ammattiosaston ja vasemmistopuolueen paikallisorganisaatiolle, ja sitä kautta henkilö saattoi joutua laajempaan epäsuosioon tai häntä painostettiin jättämään työpaikkansa.
Uskonto
thumb|Uskontojen tunnuksia. Ylhäältä alas, vasemmalta oikealle: Rivi 1. kristinusko, juutalaisuus, hindulaisuus. Rivi 2. islam, buddhalaisuus, šintolaisuus Rivi 3. sikhiläisyys, Bahá'í, jainalaisuus. Uskonto tarkoittaa uskoa ja siihen liittyvää pyhyyden kokemusta, joka on muotoutunut oppijärjestelmäksi ja ilmenee erilaisina (yhteisöllisinä) tapoina ja (palvonta)menoina.
Uskonnon määritelmä
Uskonnon määritelmiä on lukuisia eikä niistä vallitse yksimielisyyttä. Uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäisen mukaan uskonto on käsitteellistys, joka on tehty suuresta määrästä erilaisia uskomuksia, käyttäytymistaipumuksia ja kokemuksia.
Uskontojen jaottelua
thumb|320px|Maailmanuskonnot: {{legend|#9966cc|[[Kristinusko}}
{{legend|#ffcc00|Buddhalaisuus}} {{legend|#ff3399|Kiinan perinteiset uskonnot}}
{{legend|#ff3399|Luonnonuskonnot}} {{legend|#ccff33|Korean perinteiset uskonnot}} {{legend|#ffcccc|Shintolaisuus}} ]]
Uskontoja voidaan jaotella monin eri perustein. Jumalakäsityksen mukaan teistiset eli jumalauskoiset uskonnot voidaan jakaa yksijumalaisiin (esimerkiksi länsi-Aasiassa syntyneet juutalaisuus, kristinusko ja islam) sekä monijumalaisiin (kuten hindulaisuus) ja monistisiin uskontoihin (useat Itä-Aasian uskonnot: buddhalaisuus, taolaisuus, kungfutselaisuus ja šintolaisuus).
Sosiologisessa analyysissa uskontoja voidaan jaotella sen yhteiskuntatyypin mukaan, jossa ne ovat syntyneet. Shamanistiset uskonnot liittyvät keräily- ja paimentolaistalouksiin, kirjauskonnot maatalousyhteiskuntiin. Hindulaisuuden yhteyttä Intian niemimaan yhteiskunnalliseen rakenteeseen osoittaa se, että hindulaisuus ei ole kyennyt leviämään sen ulkopuolelle. Erikoistapauksen muodostaa islam, joka nähtävästi sai alkunsa jakautumalla kristillisestä kirjauskonnosta, mutta muokkaantui palvelemaan lähinnä paimentolaisuuteen perustuvien klaaniyhteiskuntien tarpeita.
Uskonto Suomessa
Suomessa 69,8 % väestöstä kuului vuoden 2018 lopussa evankelis-luterilaiseen kirkkoon ja 1,1 % ortodoksiseen kirkkokuntaan. Muihin uskontokuntiin kuului 1,7 % väestöstä. Uskontokuntiin kuulumattomia oli 27,4 prosenttia väestöstä.
Uskonnollisuus
thumb|320px|Tutkimustulokset uskontojen merkityksestä ihmisille maittain. Prosenttiosuudet sille, kuinka moni pitää uskontoa hyvin tärkeänä: violetti = hyvin merkittävä vaalea = ei kovin merkittävä harmaa = ei tietoja. Vuonna 2009 julkaistun Gallup Internationalin mielipidekyselyn mukaan vähiten uskonnollisia ovat virolaiset, ruotsalaiset, tanskalaiset ja norjalaiset. Suomalaiset ovat naapurikansojaan uskonnollisempia ollen vertailussa 14. vähiten uskonnollinen maa. Suomessa 29 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä elämässään ja 70 prosenttia vastaajista ei pitänyt uskontoa tärkeänä elämässään. Tutkimuksen mukaan uskonnollisuudella on taipumus vähetä, mitä enemmän yhteiskunta vaurastuu. Länsimaista uskonnollisimpiin kuuluu Yhdysvallat, jossa 65 prosenttia vastaajista piti uskontoa tärkeänä. Maan sisällä uskonnollisuus vaihteli itäisen Vermontin 42 prosentista etelävaltioiden Mississipin 82 prosenttiin.
Ninian Smart on esittänyt, että monissa uskonnoissa olisi seitsemän uskonnon ulottuvuutta. Näitä ovat Smartin mukaan käytännön ja uskonnollisten menojen ulottuvuus, kokemuksen ja tunteen ulottuvuus, kertomusten ja myyttien ulottuvuus, opin ja ajattelun ulottuvuus, moraalin ja säädösten ulottuvuus, yhteisöjen ja laitosten ulottuvuus ja aineellinen ulottuvuus.
Ninian Smartin luokittelun kaltaisia tutkimukseen perustumattomia luokitteluja on arvosteltu siitä, että ne ovat mielivaltaisia. Smart ei ilmaise täsmällistä kokemusperäistä menetelmää jäsennysten muodostamiseksi. Hän ei esitä perusteluja sille, miksi kyseiset ulottuvuudet on valittu.
Teorioita uskonnon alkuperästä
Uskonnon syntyä pohti antiikin runoilija Lucretius. Hänen mukaansa uskonto syntyi siitä, että ihmiset eivät ymmärtäneet heidät synnyttäneen kaikkeuden toimintaa ja luonnon ilmiöiden syitä, kuinka ihmiset olivat syntyneet ja miksi heidän elinolosuhteensa vaihtelivat onnessa ja onnettomuudessa.
Sosiologiset teoriat
Ranskalainen sosiologi Émile Durkheim julkaisi vuonna 1912 teoksen Uskontoelämän alkeismuodot, jossa hän katsoi, että jumala on yhteiskunnan vertauskuva. Uskonnossa yhteisö palvoo viime kädessä itseään ja jaettuja normejaan.
Historioitsijat McNeill ja McNeill yhdistävät suurten kirjauskontojen syntymisen kaupunkien kasvuun ja yhteiskuntien monimutkaistumiseen. Niitä edeltäneet, yleensä shamanistiset uskonnot palvelivat yksinkertaisempien yhteisöjen uskonnollisia tarpeita, kun ne antoivat ihmisille mahdollisuuden esi-isien palvontaan ja vuorovaikutukseen jumalien kanssa. Yhteiskuntien monimutkaistuminen toi mukanaan hierarkkisen luokkayhteiskunnan ja laajamittaisen sosiaalisen sorron. Voittajiksi alkoivat päätyä sellaiset uskonnot, jotka kykenivät jakamaan ihmisille tuonpuoleista toivoa ja lohtua. Siitä kirjoitti 25-vuotias Karl Marx: ”Uskonto on ahdistetun luontokappaleen huokaus, sydämettömän maailman sydän, hengettömien olosuhteiden henki. Se on kansan oopiumia.” Marxin sanat ”Sie ist das Opium des Volkes” käännetään säännöllisesti mutta virheellisesti muotoon ”oopiumia kansalle”, mikä muuttaa niiden merkityksen.
Eräät tutkimustulokset osoittavat jaetun uskonnon toimivan voimakkaana keskinäisen luottamuksen lisääjänä ja yhteistoimintaan liittyvien ongelmien ratkaisijana. Keskeisessä asemassa ovat sitoutumista ilmaisevat uhraukset. Tutkimukset osoittavat muun muassa uskonnollisten yhteisöiden olevan pitkäikäisempiä kuin sekulaarit verrokkinsa. Kokeellisissa tutkimuksissa on havaittu, että yhteinen uskonnollinen identiteetti on saanut koehenkilöt käyttäytymään avuliaammin toisiaan kohtaan. Antropologi Richard Sosis ja evoluutiobiologi David Sloan Wilson ovatkin esittäneet taipumuksen uskonnolliseen käyttäytymiseen kehittyneen ja säilyneen, koska se on edistänyt ihmisen selviytymistä evoluutiossa.
Evoluutio selityksenä
2000-luvulla tieteellinen keskustelu uskonnon merkityksestä ihmisen evoluutiossa on ollut kiivasta: onko kyse ihmisyksilöiden tai -ryhmien selviytymistä edesauttaneesta adaptaatiosta vai merkityksettömästä tai haitallisesta evoluution sivutuotteesta.
Biologi Richard Dawkinsin mukaan uskonnot edustavat evoluution näkökulmasta voimavarojen tuhlausta. Yleensä eläimet säästävät voimavaroja, sen sijaan uskonnot ovat tuottaneet esimerkiksi sotia ja vainoja. Ihmiset välittävät informaatiota kielellisesti sukupolvelta toiselle. Dawkins kuvailee, kuinka ainakin lapsille on eduksi, jos he tottelevat kieltoa uida vedessä, jossa on krokotiileja. Tämän vuoksi ihmisillä on taipumus uskoa myös perustelemattomiin väitteisiin. Dawkinsin mielestä uskonnot ovat haitallisia sivuvaikutuksia, joilla ei ole evoluution näkökulmasta mitään merkitystä. Anthony C. Lunn ei ole Dawkinsin kanssa täysin samaa mieltä siitä, minkä ilmiön sivuvaikutuksia uskonnot ovat. Hän esittää, että ihmisellä on luonnonvalinnan ansiosta kehittynyt kyky etsiä ilmiöiden syitä ja uskontojen näennäisselitykset ovat tämän ominaisuuden sivuvaikutuksia.
Pascal Boyer
Uskontotieteilijä Pascal Boyerin mukaan evoluutio on luonut ihmisille mielellisen rakenteen, joka kannustaa käyttäytymään tietyllä tavalla. Kognitiivinen uskontotiede tarkastelee uskontoa ihmisen mielen toimintana. Boyerin mukaan ”Uskonto on kognitiivinen loinen, joka pesii aivoissa.” Boyerin mukaan uskonnolliset käsitteet voidaan yksinkertaistaen selittää siten, että niiden arkiajattelun vastaiset piirteet loukkaavat ihmismielen muodostamien käsitysten ominaisuuksia. Arkiajattelua vastaamaton piirre voi olla esimerkiksi kuollut esi-isä, joka vaeltaa näkymättömänä ihmisten keskuudessa. Arkiajattelun vastaisuutta ei kuitenkaan saa olla liikaa, vaan juuri sopiva määrä, koska liian arkiajattelun vastaiset käsitykset ovat vaikeita käsitellä mielessä ja ne unohtuvat nopeasti. Sen sijaan sopivassa määrin arkiajattelun vastaiset käsitykset loisivat aivoissa. Boyerin mukaan uskonnossa on jotain, mikä saa sen välittymään sukupolvelta toiselle. Kyse on elinkelpoisten ajatusten siirrosta, jota on luonnehdittu meemin eli mielen viruksen käsitteen avulla.
Afallia
Afallia on tila, jossa muutoin anatomisesti miespuolinen henkilö syntyy ilman siitintä. Tällainen epämuodostuma on hyvin harvinainen. Afalliaa on dokumentoitu vasta noin kahdeksankymmentä tapausta (2008). Tyypillisesti afalliaan liittyy muita vakavia poikkeavuuksia.
Afalliasta käytetään myös nimitystä "siittimen agenesia".
Karel Čapek
thumb|Karel Čapekin muistomerkki Prahassa. Karel Čapek ['karel 'tšapek] (9. tammikuuta 1890 Malé Svatoňovice, Böömi, Itävalta-Unkari – 25. joulukuuta 1938 Praha, Tšekkoslovakia) oli 1900-luvun merkittävimpiä tšekkiläisiä kirjailijoita. Čapek kirjoitti nykynäkökulmasta katsoen scifi-vivahteisia kertomuksia, joille oli ominaista pisteliäs satiiri. Čapek esitteli sanan robotti näytelmässään R.U.R, jonka hän kirjoitti vuonna 1920 ja jonka ensiesitys oli Prahassa 1921.
Tuotanto
Čapekia pelottivat nähtävillä olleet yhteiskunnalliset epäkohdat, diktatuurit, väkivalta ja suuryhtiöiden kasvava valta. Erityisesti Čapekia huolestutti 1930-luvulla natsi-Saksan diktatuuri mutta myös kommunismi. Nämä kaikki nivoutuvat yhteen Čapekin ehkä tunnetuimmassa romaanissa Salamanterisota (1936), joka sisältää paikoin hyvinkin synkkää satiiria.
Sodan jälkeen Tšekkoslovakian kommunistihallinto hieman vastahakoisesti hyväksyi Čapekin tuotannon, koska häntä pidettiin kansallissosialismin vastustajana.
Elämä
Čapek opiskeli filosofiaa Prahassa, Berliinissä ja Pariisissa, ja asettui Prahaan vuonna 1917 missä hän työskenteli kirjailijana ja journalistina. Vuosina 1907–1920 hän kirjoitti yhdessä taiteilijaveljensä Josef Čapekin kanssa.
Čapek ei kelvannut sotapalvelukseen selkärankareuman takia. Hän työskenteli ensimmäisen maailmansodan aikana museossa. Čapekille ehdotettiin Nobelin kirjallisuuspalkintoa useita kertoja 1930-luvulla.
Douvres-la-Délivrande
thumb|250px|Notre Dame de la Délivrande -kirkko Douvres-la-Délivrande on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 809 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Douvres-la-Délivranden pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Karel Čapek
Elämä
Natsi-Saksan tunkeutuminen Tšekkoslovakiaan 1938 oli vakava isku natseja ja sotaa vastustaneelle Čapekille. Hän siirtyi kesäpaikkaansa Stržiin kirjoittamaan, mutta hänen terveytensä heikkeni nopeasti osittain kiihkeän kirjoitustahdin ja uupumuksen vuoksi. Hän kuoli keuhkokuumeeseen Prahassa jouluna 1938. Josef-veli pidätettiin ja joutui Saksaan, jossa kuoli Bergen-Belsenin keskitysleirillä huhtikuussa 1945.
Head Automatica
Head Automatica on yhdysvaltalainen yhtye, jonka perustaja on Glassjaw-yhtyeessä ollut Daryl Palumbo.
Yhtyeen debyyttialbumi "Decadence" julkaistiin 17. elokuuta 2004. Albumi sijoittui Billboard-lehden top 200-albumilistalle ja Top Heatseekers-listalle. Toisen albuminsa, nimeltään "Popaganda" yhtye julkaisi 6. kesäkuuta 2006. Ensimmäisen albumin tuotti Dan Nakamura ja toisen albumin Howard Benson, joka tunnetaan työskentelystä P.O.D.in ja Coldin kanssa.
Vuonna 2006 yhtye oli kiertueella yhdessä muun muassa Coheed and Cambrian ja Avenged Sevenfoldin kanssa.
Tähden nimi
Tähdille antaa nykyään nimiä vain Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni IAU. Monilla kirkkaimmista paljain silmin nähtävistä tähdistä on perinteellinen nimi, joka on monesti arabien tai kreikkalaisten antama, esimerkiksi Sirius. Useimmilla tähdillä ei ole nimeä, tai niihin viitataan vain luettelonimillä.
Yleensä melko kirkkaasta tähdestä käytetään Bayerin nimeä tai Flamsteedin numeroa. Bayerin nimessä on tavallisimmin kreikkalainen aakkonen, joka on valittu tähden kirkkauden mukaan ja lisäksi tähdistön nimen genetiivi. Flamsteedin numerossa on numero ja tähdistön nimen genetiivimuoto. Bayerin nimeä muistuttaa Proxima Centauri, joka on "Kentaurin tähdistön lähin tähti". Kirkkaudeltaan muuttuvat tähdet nimetään kirjaimilla tai V999-tyyliin (V ja numero) sekä lisätään tähdistön nimen genetiivi. Joillakin tähdillä on nimi henkilön mukaan, esimerkiksi Barnardin tähti.
Tähtien nimeämisessä on runsaasti epäselvyyksiä. Monesti sama nimi kirjoitetaan monin eri tavoin esimerkiksi Almach, Almaach, Almak ja Alamak ovat sama tähti. Lisäksi samaa tähteä kutsutaan muutenkin monin eri nimin, esimerkiksi Otavassa on Alkaid tai Benetnasch. Aina ei olla myöskään varmoja, onko vanhan tähtiluettelon tähti juuri se mitä sillä nykyisin tarkoitetaan. Samaa nimeä käytetään monesti eri tähdistä, esimerkiksi nimeä Algenib käytetään sekä Perseuksen että Pegasuksen tähdistöissä sijaitsevasta tähdestä.
Tähtiluettelot
Monilla tähdillä on luettelonimi, esimerkiksi HD ja numerosarja. Muita monesti käytettyjä luetteloita ovat HDE, BD, CD, AG, Gliese (GJ, Gl), HIP, SAO, Lyuten (L) sekä HR (BS, BSC). Alla on lueteltu tunnetuimmat tähtiluettelot. Tähdet tunnetaan yleensä parhaiten jollakin tietyllä luettelonimellä.
Luettelo animaatiosarjan Avatar jaksoista
Avatar on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka ovat luoneet Michael Dante DiMartino ja Bryan Konietzko.
Yhdystie 8210
Yhdystie 8210 eli Säräisniementie on Suomen tieverkon osuus. Tie haarautuu Vaalan Säräisniemellä seututien 800 ja seututien 879 risteyksestä, kulkee Säräisniemen kyläkeskuksen läpi ja liittyy takaisin seututiehen 800 alkuristeyksensä pohjoispuolella. Tien pituus on noin 7 kilometriä. Vuoden 1996 tiennumerouudistukseen saakka tie oli osa maantietä 821.
Roger Pontare
pienoiskuva|200px|Roger Pontare Roger Pontare (s. 17. lokakuuta 1951 Slagnäs) on Ruotsista lähtöisin oleva laulaja, joka on taustaltaan saamelainen. Hän asuu tällä hetkellä (heinäkuu 2008) Örnsköldsvikissa.
Hän on edustanut Ruotsia Euroviisuissa kahdesti, vuosina 1994 laulaja Marie Bergmanin kanssa ja 2000 laululla When Spirits Are Calling My Name. Hänellä on kolme lasta, Jimmy, Viktor ja Vincent Pontare, joka on myös musiikkiuralla.
Täplänenämarakatti
Täplänenämarakatti eli valkokuonomarakatti (Cercopithecus nictitans) on afrikkalainen, hyvin pienikokoinen apinalaji. Lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ehdotettu valkokuonomarakattia, jota Suomen Lajitietokeskus suosittelee käyttämään.
Levinneisyys
Täplänenämarakatteja elää Länsi- ja Keski-Afrikassa: sen kotimaita ovat Angola, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Kongon tasavalta, Kongon demokraattinen tasavalta, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Gabon, Liberia ja Nigeria.
Elintavat
Täplänenämarakatit elävät puissa 13–60 jäsenen perheryhminä. Ne ovat aktiivisia lähinnä päiväsaikaan. Tärkeintä ravintoa ovat hedelmät ja siemenet.
Lucifer-luokka
Lucifer-luokka oli Ranskan laivaston kahden puurunkoisen parkkitakiloidun aluksen muodostama 1. luokan avisoluokka.
Taustaa
Joulukuussa 1847 Ranskan laivasto päätti kahden uuden höyryvoimalla kulkevan aluksen valmistuksesta vuonna 1849. Cherbourgissa valmistettava 300 hevosvoiman höyrykoneella varustettu korvetti nimettiin Luciferiksi ja 200 hevosvoiman höyrykoneella Rochefortissa valmistettu alus Mégerèksi. Tilaus kuitenkin peruutettiin vuonna 1848 budjettileikkausten seurauksena, mutta varatut nimet säilytettiin meriministerin lisättyä 19. helmikuuta 1851 vuoden 1851 hankintaohjelmaan kaksi Rochefortissa valmistettavaa alusta. Ministeri ei kuitenkaan täsmentänyt alusten käyttötarkoitusta, joten työvoimaneuvosto päätti 22. maaliskuuta käyttää kuljetusaluksen piirustuksia lukuun ottamatta rungon muuttamista puiseksi. Tuloksena oli lähes identtinen alus kuin 220 hevosvoiman höyrykoneella varustettu siipiratasalus Périclès, joka oli luotu käyttämällä 160 hevosvoiman höyrykoneella varustettujen Sphinx-luokan avison piirustuksia.
Alukset
Victorin Gabriel Sabattier'n Luciferin rungosta tekemät piirustukset hyväksyttiin 22. lokakuuta 1851. Piirustuksissa oli säilytetty siipiratasaluksen kansiratkaisut, mikä mahdollisti niiden käytön kuljetusaluksena. Mégère valmistettiin samojen piirustusten mukaan, mutta runkorakenne oli Lucien Armanin kehittämä komposiitti eli muun muassa metallikaaret. Komposiittirungon sanottiin olevan 25 tonnia kevyempi kuin Luciferin koko puurungon. Työvoimaneuvosto hyväksyi 23. helmikuuta 1852 Sabattier'n piirustukset propulsiojärjestelmästä kolmannella yrityksellä.
Nao Shikata
Jalkapallomaajoukkue
Shikata debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2001. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua.
Ressetan kulttuuri
Ressetan kulttuuri on Venäjällä vaikuttanut varhaismesoliittinen kulttuuri, joka on saanut nimensä Ressetan asuinpaikan mukaan. Muita kulttuurin asuinpaikkoja, kuten Sukontsevo 3 ja 8 (Суконцево) sekä Kultino 3 (Култино), tunnetaan lähinnä Ylä-Volgan läntisellä alueella. Volgan varrelta tiedetään neljä kohdetta, Okan sivuhaaran varrelta aivan Moskovan läheltä yksi ja etelämpänä Okan päähaaran läheltä yksi kohde.
Asuinpaikat valittiin aina vesistön ääreltä joko jokien tai järvien rannoilta. Niiden läheltä tunnetaan myös hyvät piiraaka-aineen esiintymät, jotka joet ja purot ovat kulutuksellaan paljastaneet. Heillä oli hyvät käsityötaidot ja he käyttivät työssään hyvälaatuista piitä, joista saatiin iskemällä säännöllisiä säleitä jatkotyöskentelyä varten.
Ressetan kulttuuri on heikosti tutkittu. Kivi-, luu- ja sarviesineiden ulkonäkö, valmistus ja koristelutavat eroavat selvästi jälkiswidryläisten Kundan ja Butovon kulttuurien esineistä. Esimerkiksi Ressetan nuolenkärjet valmistettiin paikallisesta hyvästä piistä. Pitkä säle taitettiin kärjestään teräväksi ja talttamaiseksi vinoksi kärjeksi. Tyvi ohennettiin kolmanneksen verran toiselta reunastaan kiinnittämistä varten ja muutenkin yhtä ja samaa reunaa nyrhittiin nuolenkärkeä muotoillessa.
Ressetan kulttuurin ryhmillä oli yhteyksiä Butovon naapurikulttuuriin, jonka asuinpaikat sijaitsivat Ressetan kohteiden lomassa. Myös kauempana vaikuttaneeseen Kundan kulttuurin ryhmiin pidettiin yhteyttä. Tämä on huomattu Ressetan asuinpaikoilta löydettyjen niin sanottujen Pullin nuolenkärjistä, jotka on valmistettu tummanharmaasta piistä. Tummaa tai mustaa piitä ei esiinny Ylä-Volgalla, joten se on tuotu etelämpää. Myös Kundan asuinpaikoilta on löydetty Ylä-Volgan punertavaa piitä, joten materiaalia siirtyi myös Itäbaltiaan.
Vaikuttaa siltä, että väestö on siirtynyt paikalle muualta tuoden mukanaan omanlaisen kulttuurin piirteet. Jotkin löytöjen piirteet olivat varhaismesoliittisella kaudella yleisiä luoteessa, lännessä ja lounaassa Ylä-Volgasta katsoen. Nämä ovat toistaiseksi heikosti inventoituja venäläisessä arkeologiassa. Arkeologi M. G. Zhilin pitääkin Smolenskin, Pihkovan tai Valko-Venäjän luoteisosan seutuja todennäköisimpänä Ressetan kulttuurin syntyseutuna.
Falaise (Calvados)
thumb|250px|Falaisen linna Falaise on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 8 434 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Falaisen pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Liikanen
Liikanen tarkoittaa seuraavia:
Falaise (Calvados)
Englannin ensimmäinen normannikuningas Vilhelm Valloittaja syntyi Falaisessa noin vuonna 1028.
Viktor Jevsejev
thumb|Viktor Jevsejev. Viktor Jakovlevitš Jevsejev (, 13. heinäkuuta 1910 Suojärvi – 12. joulukuuta 1986 Petroskoi ) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen kansanrunouden tutkija.
Viktor Jevsejev syntyi karjalaisperheeseen Jehkilän kylässä. Hänen isänsä, joka oli kotoisin Venäjän puolelta Vuohtjärveltä, työskenteli metsätöissä. Äiti oli kotoisin Suojärven taajamasta.
Perhe muutti vuonna 1917 Petroskoihin, jossa Jevsejev suoritti keskikoulun, osallistui nuorisoliiton toimintaan ja liittyi Karjalan proletaarikirjailijain yhdistykseen. Vuonna 1927 hän pääsi Leningradin yliopistoon, jossa hänen opettajiinsa kuului Dmitri Bubrih. Jevsejev oli kiinnostunut marrilaisesta kielitieteestä, mistä aiheutunut konflikti sai hänet eroamaan yliopistosta.
Palattuaan Petroskoihin vuonna 1931 Jevsejevistä tuli Karjalan tieteellisen tutkimusinstituutin tutkija. Toimittuaan välillä Komsomolin Karjalan aluekomitean propagandistina, Karjalan pedagogisen instituutin opettajana ja Punainen Karjala -lehden toimittajana hän palasi Karjalan kulttuurin tutkimuslaitokseksi muuttuneeseen instituuttiin vuonna 1935. Sieltä hän siirtyi Karjalan kirjakustantamon kääntäjäksi, mutta palasi kulttuuri-instituutin tutkijaksi vuonna 1939.
Jevsejevin ensimmäiset tieteelliset tutkimukset ilmestyivät Kalevalan juhlavuonna 1935. Hän keskittyi Neuvosto-Karjalan eteläosien kansanrunouteen ja julkaisi Sampo-nimisen venäjänkielisen perinnekokoelman vuonna 1940.
Sodan alettua Jevsejev evakuoitiin vuonna 1941 Kurganin alueelle. Sieltä hän siirtyi Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan väliaikaiseen pääkaupunkiin Belomorskiin, jossa hän työskenteli kustannusliikkeen toimittajana. Vuonna 1944 Jevsejev oli sotilaana Karjalan rintamalla ja palasi sen jälkeen kulttuuri-instituuttiin, joka muuttui pian Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalin kielen, kirjallisuuden ja historian instituutiksi.
Sodan jälkeen Jevsejev julkaisi joukon kansanrunokokoelmia, joista merkittävin on venäjänkielinen Karelskije epitšeskije pesni (”Karjalan eeppisiä lauluja”) vuodelta 1950. Vuosina 1976 ja 1980 Tallinnassa ilmestyi alkukielinen kokoelma Karjalan kansan runot, vuonna 1981 Karelskoje narodnoje poetitšeskoje tvortšestvo (”Karjalainen kansanrunous”) ja vuonna 1985 Karelski narodnyi epos (”Karjalainen kansaneepos”), jotka antavat käsityksen Neuvosto-Karjalassa 1920–1930-luvuilla kerätystä kertomarunoudesta. Jevsejevin kuoleman jälkeen julkaistiin vuonna 1994 kaksiosainen kokoelma Karjalais-suomalainen kansaneepos, joka käsittää myös suomalaisten ja inkerikkojen kertomarunoutta venäjänkielisine käännöksineen.
Teemu Henritius
Teemu Miikkael Olavi Henritius (s. 20. huhtikuuta 1993 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Henritius osaa pelata myös laidassa. Hän johtaa kauden 2021–2022 jälkeen Jukureiden seitsemän kauden mittaisen SM-liigahistorian kaikkien aikojen ottelutilastoa 308 runkosarjaottelullaan.
Viktor Jevsejev
Jevsejev ei ollut suorittanut yliopistotutkintoa, mutta hän laajensi tietämystään itseopiskelun ja akteemisen ohjauksen avulla. Vuonna 1957 ilmestyi ensimmäinen osa hänen tutkimuksestan Istoritšeskije osnovy karelo-finskogo eposa (”Karjalais-suomalaisen eepoksen historialinen perusta”), jota hän puolusti kandidaatinväitöskirjanaan vuonna 1958. Jevsejeville myönnettiin sen perusteella myös filologian tohtorin oppiarvo. Julius ja Kaarle Krohnin historiallis-maantieteellistä metodia vastaan suunnatun teoksen toinen osa julkaistiin vuonna 1960. Jevsejevin aikansa ideologiaa heijastaneet näkemykset herättivät arvostelua ja ovat nykyään vanhentuneita, mutta varsinkin hänen runokielen analyysinsa on säilyttänyt arvonsa. Karjalaisen kansanrunouden eri tyylilajeja käsittelee vuonna 1968 ilmestynyt teos Karelski folklor v istoritšeskom osveštšeni (”Karjalainen kansanrunous historian valossa”). Jevsejevin tieteelliseen jäämistöön kuuluu myös yli 50 artikkelia ja rikas arkistokokoelma. Hänen tuotantoaan ovat tarkastelleet Eino Kiuru ja Eino Karhu.
Teemu Henritius
Seuraura
Henritius on Jokereiden kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 joukkueen C-nuorten paras maalintekijä SM-karsinnoissa 16 osumallaan. C-nuorten SM-sarjan pudotuspeleissä Henritius jakoi sarjan pistepörssin voiton Kärppien Juho Palatsin ja Markus Granlundin kanssa tehoilla 6+6=12. Henritius voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
T. M. Kivimäki
Toivo Mikael (T. M.) Kivimäki (5. kesäkuuta 1886 Tarvasjoki – 6. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja Kansallisen Edistyspuolueen poliitikko, joka toimi Suomen pääministerinä vuosina 1932–1936. Hän oli myös sisäministerinä vuosina 1928–1929, oikeusministerinä 1931–1932 ja kansanedustajana 1922, 1924–1927 ja 1929–1940. Kivimäki edusti puolueensa oikeaa siipeä ja hänen poliittinen linjansa voidaan nähdä oikeistoliberaalisena. Kivimäki toimi Suomen Berliinin-lähettiläänä välirauhan ja jatkosodan aikana 1940–1944. Hän oli yksi sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syytetyistä ja tuomituista, ja sen vuoksi vankilassa vuosina 1946–1948. Poliittisen uransa ohella Kivimäki toimi siviilioikeuden professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1931–1956.
Viktor Jevsejev
Jevsejev toimi myös kirjailijana vuodesta 1934 ja julkaisi kuvauksia ja artikkeleita eri aikakauslehdissä ja kokoelmissa. Hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1946. Herzenille nimetty kirjallisuusinstituutti myönsi hänelle professorin arvonimen vuonna 1968. Jevsejev ohjasi opinnäytteitä ja oli jonkin aikaa Karjalan pedagogisen instituutin ja Petroskoin yliopiston opettajana. Hän sai Karjalan ansioituneen tieteilijän arvonimen vuonna 1967. Jevsejev oli Kalevalaseuran ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen. Pertti Virtaranta on kutsunut häntä ”Neuvosto-Karjalan kansanrunoudentutkimuksen nestoriksi”.
T. M. Kivimäki
Nuoruus
Kivimäen vanhemmat olivat satakuntalainen kansakoulunopettaja Frans Mikko Kivimäki ja Mathilda Josefina Broman. Kivimäen sukunimi tuli Kokemäellä Kokemäenkartanon mailla sijainneesta Stenbackan torpasta, josta hänen isänsä oli ollut lähtöisin. Tarvasjoella syntynyt Kivimäki kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta vuonna 1905. Hän pääsi yliopistoon vapaaoppilaspaikalta ja sai rahoitettua lakiopintonsa yksityisellä opintolainalla. Opiskeluvuosinaan hän oli mukana Suomalaisen puolueen toiminnassa. Hän muun muassa toimi puolueen vaaliagitaattorina ensimmäisissä eduskuntavaaleissa vuonna 1907. Kivimäki suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1908, sai varatuomarin arvon 1911 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1912. Sen jälkeen hän toimi vuoteen 1920 asianajajana ja osakkaana Turussa ystävänsä Eino Tulenheimon kanssa perustamassaan Kivimäki & Tulenheimo -lakitoimistossa. Suomen sisällissodan jälkiselvittelyiden yhteydessä Kivimäki määrättiin toimimaan valtiorikosoikeuden kuulustelupöytäkirjanpitäjänä Tammisaaressa ja sen jälkeen tuomarina Hämeenlinnassa. Hänet nimitettiin johtamaan myös arviointilautakuntaa, joka selvitti turkulaisten kauppiaiden marras–joulukuun 1917 Turun mellakoiden ryöstelyaallon sekä itse sisällissodan aikana kärsimiä taloudellisia vahinkoja. Tohtoriksi Kivimäki väitteli 1924 asianajajan siviilioikeudellisesta vastuusta.
Teemu Henritius
Seuraura
Kaudella 2011–2012 Henritius debytoi miesten peleissä; hän pelasi kahdeksan Mestis-ottelua Kiekko-Vantaassa tehopistein 1+3=4 sekä yhdeksän runkosarja- ja kolme playoff-ottelua Jokereiden SM-liigajoukkueessa tehden kaksi syöttöpistettä. Henritius teki SM-liigadebyyttinsä 27. joulukuuta 2011 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Jokereiden kolmossentteriksi laidoilleen Jarkko Ruutu ja Teuvo Teräväinen. Henritius voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Jokereiden A-nuorissa, joiden paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Henritius oli tehoilla 11+37=48. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli Jokereiden paras syöttäjä kuudella syöttöpisteellään. Henritius voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Helmikuussa 2012 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
T. M. Kivimäki
Nuoruus
Kivimäki oli mukana puoluepiireistään tuntemansa K. N. Rantakarin johtamassa hankkeessa yksityisen suomenkielisen yliopiston perustamiseksi Turkuun. Kivimäki kuului varoja keränneen Turun Suomalaisen Yliopistoseuran johtoon sen perustamisesta marraskuussa 1917 alkaen ja oli seuran puheenjohtajana 1926–1933. Turun yliopisto aloitti toimintansa 1922 ja Kivimäki kuului myös sen hallitukseen 1927–1933.
Teemu Henritius
Seuraura
Kausi 2012–2013 Henritiuksella alkoi ikävästi, sillä hänen akillesjänteensä katkesi kauden toisessa ottelussa. Henritiuksen on ennustettiin palaavan kaukaloihin vasta kevätkauden puolella, mutta hän ei pelannut enää loppukaudella. Henritius pelasi ennen loukkaantumistaan myös kolme nuorten maaottelua. Myös kausi 2013–2014 hänellä meni loukkaantumisten takia pilalle. Henritius pelasi Jokereissa kaksi European Trophyn ottelua, mutta runkosarjassa hän pelasi ainoastaan lainalla Kiekko-Vantaassa. Kaudeksi 2014–2015 Henritius siirtyi try-outille SM-liigan nousijajoukkue Vaasan Sportiin. Syyskuun 2014 lopulla hän sai 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Sportiin. Henritius teki liigauransa avausmaalin 20. tammikuuta 2015 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänen varsinainen tulokaskautensa toi kaikkiaan 51 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9.
T. M. Kivimäki
Poliittisen uran alkuvaiheet
Kivimäki siirtyi aktiivisemmin politiikkaan sisällissodan jälkeen. Hän kuului niihin harvoihin vanhasuomalaisiin, jotka vuoden 1918 valtiomuotokiistan aikana kannattivat tasavaltaa, ja hän päätti siksi liittyä uuteen edistyspuolueeseen monarkistien perustaman kokoomuksen sijaan. Eduskuntaan Kivimäki nousi ensimmäistä kertaa varasijalta vuonna 1922, murhatun sisäministeri Heikki Ritavuoren tilalle. Hän putosi eduskunnasta vielä saman vuoden vaaleissa, mutta oli uudelleen kansanedustajana 1924–1927 ja 1929–1940. Poliittisen uransa ohella Kivimäki työskenteli vuosina 1922–1924 oikeusministeriön lainvalmistelukunnassa, 1924–1929 Länsi-Suomen Osake-Pankin johtajana sekä 1929–1931 sen ja kahden muun maakunnallisen pankin fuusiosta syntyneen Maakuntain Pankin johtokunnan jäsenenä. Hän siirtyi vuonna 1931 siviilioikeuden professoriksi Helsingin yliopistoon, vuotta ennen kuin 1930-luvun lama kaatoi myös Maakuntain Pankin KOP:n syliin.
Teemu Henritius
Seuraura
Henritius siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Hän oli joukkueen ja koko Mestiksen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 17+37=54. Henritius voitti myös koko sarjan tehotilaston lukemalla +32 ja hänet palkittiin Jari Hirsimäki -palkinnolla. Henritius voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Syyskuussa 2015 Jukurit ilmoitti hänen jatkavan joukkueessa vuoden mittaisella sopimuksella, kun Jukurit siirtyi pelaamaan SM-liigaan kaudeksi 2016–2017. Joulukuussa 2016 joukkue jatkoi Henritiuksen sopimusta taas vuodella.
T. M. Kivimäki
Poliittisen uran alkuvaiheet
Edistyspuolueen oikeistosiipeä edustanut Kivimäki sai vuosien varrella harkitsevaisen ja sovittelevan poliitikon maineen, mutta toisaalta hän päätyi myös toistuvasti tukahduttamaan ja rajoittamaan poliittisten ääriliikkeiden toimintaa. Ensin oli vuorossa äärivasemmisto. Kivimäki oli sisäministerinä Oskari Mantereen hallituksessa vuosina 1928–1929. Tuolloin yksi hänen kuuluisista päätöksistään oli kommunistien Kominternin ohjeesta 1. elokuuta 1929 suunnittelemien niin sanotun punaisen päivän suurten mielenosoitusten kieltäminen ja poliisien määrääminen hajottamaan mielenosoitukset kovin ottein. Kesällä 1930 hän hahmotteli Lapuan liikkeen vaatimista kommunistilaeista Kivimäen linjana tunnetun ”vapaamielisemmän” version, joka sopi laillisuusrintamallekin. Kivimäen ehdotuksen mukaan vaalikelpoisuus olisi tullut evätä ainoastaan rikoslain 11 tai 12 luvussa mainituista rikoksista (kuten valtiopetos) aiemmin tuomituilta tai niistä parhaillaan syytteissä olleilta. Lopulta laki säädettiin kuitenkin Svinhufvudin hallituksen ajamassa vielä tiukemmassa muodossa, joka mahdollisti vaalikelpoisuuden riistämisen kaikilta kommunistien järjestöihin edellisen kolmen vuoden aikana kuuluneilta tai niiden ”toimintaa edistäneiltä”.
Teemu Henritius
Seuraura
Maaliskuussa 2018 Henrius teki Jukureiden kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Helmikuussa 2019 seura käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Henritiuksen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Joulukuussa 2019 hän teki Jukureiden kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2019–2020 Henritiuksen rooli joukkueessa kasvoi Jukureiden sentteriosaston kapeudenkin myötä. Hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+15=23.
Jatkoaika.com-verkkolehden pelaaja-arvion mukaan kausi 2021–2022 oli Henritiukselle tehopisteiden valossa pettymys ja hän teki runkosarjassa 37 ottelussa vain viisi tehopistettä. Henritiuksen keskimääräinen peliaika putosi edellisestä kaudesta lähes viidellä minuutilla. Arvion mukaan hän kuitenkin pelasi kevätkaudella pirteästi Jukureiden nelosketjussa. Joulukuussa 2021 seura lainasi Henritiuksen yhden ottelun ajaksi Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon.
T. M. Kivimäki
Pääministerinä
pienoiskuva|Pääministeri T. M. Kivimäki. Sunilan hallituksen kaaduttua Svinhufvud nimitti Kivimäen pääministeriksi joulukuussa 1932. Hänen hallituksessaan oli edustajia kaikista porvaripuolueista, mutta maalaisliitto ja Kivimäkeä vierastanut kokoomus eivät halunneet sitoutua hallitukseen. Vain RKP ja edistyspuolue ilmoittivat tukevansa hallitusta, joten se oli periaatteessa todella kapealla pohjalla. RKP:n ministerien erottua alkuvuodesta 1936 hallitusta tuki muodollisesti enää pelkkä piskuinen edistyspuolue. Vielä oikeistolaisemman hallituksen valtaantuloa pelänneen SDP:n antama taktinen tuki kuitenkin piti Kivimäen hallituksen pystyssä kaksien eduskuntavaalien yli. Useimmat Suomen 1920- ja 1930-lukujen hallituksista kestivät korkeintaan vuoden. Kokonaiset 1 393 päivää istunut Kivimäen hallitus oli Suomen pitkäikäisin hallitus lähes koko 1900-luvun, kunnes 1980-luvulla eduskuntakauden mittaiset hallitukset yleistyivät. Svinhufvud tuki hallitusta ja luotti Kivimäen arvostelukykyyn, suunnittelipa hän jopa Kivimäestä seuraajaansa.
Teemu Henritius
Seuraura
Kaudeksi 2022–2023 Henritius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan Lausitzer Füchseen. Joukkuetta valmentaa suomalainen Petteri Väkiparta.
T. M. Kivimäki
Pääministerinä
Kivimäki oli erityisesti 1930-luvulla edistyspuolueen oikean siiven johtava poliitikko, kun taas puolueen puheenjohtaja A. K. Cajander edusti vasenta siipeä. Puolueen sisäistä hajanaisuutta kuvasti se, että samanaikaisesti puoluejohto oli vasemman siiven ja ministeriryhmä oikean siiven hallussa. Puolueen vasenta siipeä lähellä olleessa Nykypäivä-lehdessä arvosteltiin vuosina 1936–1937 voimakkaasti Kivimäen hallituksen linjaa liian oikeistolaiseksi ja kansalaisvapauksien rajoittamiseen pyrkiväksi. Myös Kivimäen ja Cajanderin henkilösuhteet olivat noihin aikoihin kireät.
Teemu Henritius
Maajoukkueura
Henritius pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hänet valittiin Venäjää vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaana pelaajana. Yhteensä Henritius on pelannut yhdeksän nuorten ja 25 poikien maaottelua.
T. M. Kivimäki
Pääministerinä
Kivimäen keskustaoikeistolainen hallitus suitsi poliittista kuohuntaa erilaisilla rajoituslaeilla, ja Kivimäki leimautui nyt myös oikeistoradikalismin patoajaksi. Lähinnä Isänmaallista Kansanliikettä (IKL) vastaan oli tähdätty sotilaallisesti järjestäytyneiden poliittisten yhdistysten kieltäminen sekä niin sanottu puserolaki, joka kielsi poliittiset univormut julkisissa tilaisuuksissa. Samoihin aikoihin eli huhtikuussa 1934 säädettiin myös hallituksen arvostelun käytännössä kriminalisoinut niin sanottu kiihotuslaki sekä rajoitettiin asetuksella poliittisissa tilaisuuksissa muun kuin Suomen lipun käyttöä. SDP ja IKL:n kanssa vaaliliittoon mennyt kokoomus tekivät keväällä 1933 toisiaan koskeneet välikysymykset, jossa kummatkin vaativat hallitusta puuttumaan yhteiskuntajärjestystä uhkaavaan toimintaan, mutta Kivimäen hallitus jätti molemmat välikysymykset raukeamaan vaalien alla eikä vastannut niihin. IKL:ää Kivimäen hallitus ei nähnyt tarpeelliseksi murskata kokonaan samalla tavoin kuin laitavasemmiston julkista toimintaa, mutta puolueen nuorisojärjestö Sinimustat lakkautettiin tammikuussa 1936 sen johdon sekaannuttua Viron oikeistoradikaalien vallankaappaushankkeeseen.
Kivimäen hallituksen tärkein aikaansaannos oli Suomen talouden vaivalloinen kääntäminen kasvuun niukkojen pulavuosien jälkeen ja siihen liittynyt valtionvelan lyhentäminen. Tärkeänä linjanvetäjänä toimi Suomen Pankin pääjohtaja Risto Ryti. Valtiovarainministeriksi Kivimäki oli järjestänyt entisen lyseonsa rehtorin H. M. J. Relanderin, joka ajoi valtiontaloudessa tiukkaa säästölinjaa. Kivimäen hallituksen aikana säädettiin myös vuonna 1934 tärkeä laki Yleisradion kansallistamisesta valtion omistukseen. Yritys ratkaista vuosia vellonut kiista Helsingin yliopiston suomen- ja ruotsinkielisistä professuureista vuoden 1935 ylimääräisillä valtiopäivillä sen sijaan kaatui aitosuomalaisten jarrutuspuheenvuoroihin.
Teemu Henritius
Pelityyli
Henritiuksen entisen seuran Jukureiden silloinen urheilutoimenjohtaja Jukka Holtari on kuvaillut Henritiusta klassiseksi kahden suunnan sentteriksi, joka pelaa yleensä vastustajan parhaita pelaajia vastaan, on joukkueensa paras aloittaja ja luotettava erikoistilannepelaaja.