cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oulun NMKY
Koripallo
Seuran koripallojoukkue nousi vuonna 1966 pääsarjaan. Joukkue pelasi Mestaruussarjassa vain yhden kauden, sillä se voitti kuusi peliä ja hävisi kaksitoista. I-divisioonassa seura pelasi vuoteen 2004 mennessä kahdeksan kautta. Joukkueen viimeinen divarikausi oli kausi 2004–2005, jolloin se pelasi nimellä Oulu Hitech Basket. Kauden 2010–2011 päätteeksi Oulun NMKY nousi I-divisioonaan kuuden vuoden tauon jälkeen.
Oulun NMKY pelaa kotiottelunsa Oulun urheilutalolla.
Rotunainen
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Chrisse Johansson ja sovittanut Jori Sivonen, ellei toisin mainittu.
Lähtöjä
Lähtöjä on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut japanilainen elokuva, jonka on ohjannut Yōjirō Takita. Se kertoo työttömäksi jääneestä sellististä, joka päätyy töihin hautaustoimistoon.
Elokuvan alkuperäinen nimi Okuribito tarkoittaa japanin kielessä vainajien saattamista tai lähettämistä, mutta sana ei ole yleisessä käytössä arkikielessä. Vaatimattomista ennakko-odotuksista huolimatta elokuva menestyi sekä elokuvateattereissa että elokuva-alan palkintogaaloissa. Se oli tuottanut Japanissa 61 010 217 Yhdysvaltain dollaria 12. huhtikuuta 2009 mennessä.
Juoni
Elokuva kertoo tokiolaisessa sinfoniaorkesterissa selloa soittavasta Daigo Kobayashista (Masahiro Motoki), joka orkesterin pakkolakkautuksen jälkeen päättää myydä sellonsa, josta hänellä on vielä maksamatta suuri summa. Rahatilanteen vuoksi Daigo ja hänen vaimonsa Mika Kobayashi (Ryōko Hirosue) päättävät muuttaa asumaan Daigon entiseen kotikaupunkiin Sakataan, Yamagataan. Siellä Daigo päätyy etsimään töitä huomattuaan sanomalehdessä ilmoituksen, jossa etsitään työntekijää työhön, joka koskee ”lähtöjä”.
Daigo päättää tarttua tilaisuuteen, uskoen ilmoituksen jättäneen NK Agencyn olevan matkatoimisto, ja menee työhaastatteluun. Daigo tajuaa myöhemmin joutuneensa hautaustoimistoon (NK tulee japanin kielen sanasta 納棺 nōkan, joka tarkoittaa vainajan arkkuun laskemista), jota johtaa aluksi kovantuntuinen, mutta sarkastisen huumorintajun omaava herra Sasaki (Tsutomu Yamazaki), joka paljastuu kuitenkin mitä herkimmäksi ja taitavimmaksi ihmiseksi, mitä tulee vainajien viimeisen matkan valmisteluun. Daigo joutuukin kohtaamaan työssään paljon sekä omia että muiden ennakkoluuloja ja käsittelemään asioita, jotka saavat hänet todella miettimään, mikä elämässä on tärkeää niin hänelle, hänen vaimolleen kuin koko elämälle.
Rakkauden apostoli
Rakkauden apostoli on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut Christopher Milesin ohjaama brittiläinen elämäkertaelokuva, jonka pääosissa ovat Ian McKellen, Janet Suzman, Ava Gardner, Penelope Keith, Maurizio Merli ja John Gielgud. Rakkauden apostoli kertoo merkittävän englantilaiskirjailija D. H. Lawrencen (McKellen) ja hänen vaimonsa Frieda von Richthofen Lawrencen (Suzman) elämästä.
Rakkauden apostoli perustuu Harry T. Mooren kirjoittamaan D. H. Lawrencesta koskevaan elämäkertaan A Priest of Love, jonka pohjalta Alan Plater laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Christopher Miles ja Andrew Donally. Rakkauden apostoli -elokuvan kuvauspaikkoina olivat Yhdysvaltain New Mexicon Santa Fe, Meksikon Oaxaca de Juárez, Italian Firenze ja Englannin Cornwallin Zennor. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Milesian Films, Ronceval ja Viscount. Rakkauden apostoli oli Ian McKellenin ensimmäinen elokuva kahteentoista vuoteen.
Rakkauden apostoli sai ensi-iltansa Yhdysvaltain New Yorkissa 11. lokakuuta 1981, jolloin elokuvan levittäjänä oli Filmways Pictures. Kotimaan ensi-iltansa elokuva sai Ison-Britannian Lontoossa 18. helmikuuta 1982, jolloin elokuvan levittäjänä oli Enterprise Pictures. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 23. huhtikuuta 1982.
Vuonna 1985 ohjaaja Christopher Miles leikkasi elokuvan alkuperäisestä 125:stä minuutista 98:aan minuuttiin. Elokuva julkaistiin uudelleen elokuvateattereissa, ja vuonna 1985 Rakkauden apostoli sai enemmän kaupallista ja kriittistä menestystä kuin alkuperäisen julkaisuvuotensa aikana. Rakkauden apostoli on julkaistu niin VHS:nä, DVD:nä kuin Blu-raynakin.
Hannu Nieminen (kirjailija)
Hannu Nieminen (s. 1958 Tuusulassa) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Nieminen on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistunut filosofian maisteriksi. Hän on ollut toimittajana mm. Valituissa Paloissa ja toimitussihteerinä Matkaopas-lehdessä. Nieminen on kirjoittanut useita oppikirjoja sekä muun muassa kuunnelman Dunk-juttu (1991) ja näytelmän Omistajat (1994).
Unohdetut jumalat
Unohdetut jumalat on Neil Gaimanin vuonna 2001 ilmestynyt fantasiaromaani. Mika Kivimäen suomennos ilmestyi vuonna 2002 Otavan kustantamana.
Kirja on sovitettu tv-sarjaksi.
Vastaanotto
Kriitikko Markku Soikkelin mukaan romaani kompastuu haluunsa antaa suuruuden vaikutelma. Juoni koostuu kolmesta eri osasta, jotka eivät muodosta onnistunutta kokonaisuutta. Jumalhahmot jäävät luonnosten tai lavasteiden asteelle. Päähenkilö ei ole hahmona kiinnostava, juoni on hieman liian ennalta-arvattava ja pitkitetty.
Kriitikko Toni Jerrmanin mukaan tarina etenee jouhevasti ja hauskasti ja sisältää kiehtovia aineksia. Toisaalta hän on todennut että Unohdetut jumalat ei ole kovin onnistunut romaani. Parhaimmillaan Gaiman on novelleissa.
Kirja on palkittu Hugo-, Nebula-, BSFA-, Locus- ja Stoker-palkinnoilla.
Sliki & Hamuelos
Sliki & Hamuelos on suomalainen rap-duo, joka esittää musiikkia suomen kielellä. Duon jäsenet ovat Jan ”Sliki” Vikman ja Samuel ”Hamuelos” Torttila.
Secret of NIMH 2: Timmy pelastaa päivän
Secret of NIMH 2: Timmy pelastaa päivän on MGM:n tuottama vuonna 1998 valmistunut yhdysvaltalainen suoraan videolevitykseen tehty animaatioelokuva, joka on jatkoa vuoden 1982 elokuvalle NIMH – rouva Brisby ja hänen salainen maailmansa. Toisin kuin edeltäjässä, Don Bluth ei ollut lainkaan mukana jatko-osan tekemisessä.
Ensimmäisen elokuvan ääninäyttelijöistä vain Herra Vanhalaa ääninäytellyt Arthur Malet on mukana jatko-osassakin.
Tarina
Elokuva alkaa "recapilla" ensimmäisestä elokuvasta, tosin asioita muunneltiin hieman ja nyt Kuningas Nicodemus oli ennustanut Jonathan Brisbyn pojan olevan valittu pelastamaan rotat NIMHiltä (tutkimuslaitos, jossa tehdään vaarallisia eläinkokeita). Sitten nähdään kuinka ensimmäisestä elokuvasta tuttu Rouva Brisby, lähettää poikansa Timmyn opiskelemaan rottien luo Oka-laaksoon. Timmy lähtee jättäen jälkeensä Äitinsä ja veljensä Martinin ja siskonsa.
Oka-laaksossa Timmy varttuu vanhemmaksi ja eräänä päivänä Timmy tapaa hiiritytön nimeltä Jenny, joka on karannut NIMHistä. Selviää, että myös Martin oli kaapattu NIMHiin. Timmy ja Jenny lähtevät pelastamaan loppuja hiiriä NIMHistä ja tapaavat matkalla ensimmäisestä elokuvasta tutun Jeremy-variksen ja lentävät tämän kyydissä NIMHiin, NIMHissä heidän joukkonsa liittyvät Oka-laaksosta heitä seuranneet Herra-vanhala, Rottien Johtaja Justin, ja muita rottia. Retkikunnalle selviää, että NIMHissä vallitsee kaaos, Tiedemiehet on muutettu koiriksi ja muita omituisia eläinkokeita on tapahtunut. Selviää että Timmyn veli Martin on ottanut vallan tultuaan hulluksi ja suunnittelee maailman valtaamista. Timmy ja Jenny onnistuvat voittamaan Martinin ja mattkustavat takaisin Ora-laaksoon, ja Timmyä juhlitaan sankarina ja selviää että peittoamalla Martinin, Nicodemuksen ennustus oli käynyt toteen.
Vastaanotto
Ilmestyttyään elokuva sai hyvin negatiivisen vastaanoton kriitikoilta ja ensimmäisen elokuvan faneilta. Entertainment Weeklyn Marc Bernardin antoi elokuvalle arvosanaksi C-, Chicago Tribunen Harlene Ellin antoi puolitoista tähteä neljästä ja Radio Times kutsui elokuvaa ”animaatiolaadultaan lauantaiaamun piirrettyjen tasoisiksi, yllättävän karun oloiseksi, epätasaisesti rytmitetyksi ja äärimmäisen hutiloiden kirjoitetuksi”.
Ganander
Ganander viittaa seuraaviin henkilöihin:
Winha (moottoripyörä)
Winha oli suomalainen moottoripyörämerkki. Merkin pyöriä valmistettiin pieni määrä 1970-luvulla. Winhan valmistaja oli Polar Metal Plast Rovaniemellä.
Winhan moottori oli Kohlerin valmistama 2-sylinterinen 2-tahtimoottori. Samaa moottoria käytettiin Winha-moottorikelkoissa.
Winha maksoi 7000 markkaa. Hinta saatiin alhaiseksi, sillä pyörä oli veroton. Verottomuuden saavuttamiseksi pyörässä oli voiman ulosotto, jonka avulla moottoripyörällä saattoi pyörittää jotain työkonetta.
Merville-Franceville-Plage
thumb|250px|Merville-Franceville-Plage'n kunnantalo Merville-Franceville-Plage on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 521 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Merville-Franceville-Plage'n pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Varasta pomolta
Varasta pomolta on suomalaisen rap-artisti Seppo Lampelan Steen1 -nimellä julkaistu toinen studioalbumi. Sen julkaisi Monsp Records 28. syyskuuta 2005. Kappale "Unionin sotilas" julkaistiin lisäksi ilmaiseksi ladattavaksi Lampelan kotisivuilla.
Multituberculata
Multituberculata oli varhainen nisäkkäiden lahko. Ne muistuttivat päällisin puolin jyrsijöitä ja elivät noin 178–50 miljoonaa vuotta sitten. Ne kehittyivät synapsideista ennen pussi- ja istukkanisäkkäiden ilmestymistä. Lahkoon kuuluivat muun muassa Lambdopsalis, Ptilodus ja Meniscoessus.
Varasta pomolta
Albumi oli Suomen virallisella listalla viikot 40–41, parhaimmillaan sijalla 24. Levyn singlejulkaisu "Terroristi" oli viikon singlelistan 18. Kappaleesta "Carosol Kid" on julkaistu musiikkivideo.
Multituberculata
Lahkoon kuuluvien eläinten koko vaihteli hiiren kokoisista majavan kokoiseen. Useimmat söivät kasveja tai siemeniä. Jotkut elivät koloissa, toiset kiipeilivät puissa kuten nykyiset oravat. Kapeasta lantiosta voidaan päätellä, että poikaset syntyivät pieninä ja avuttomina.
Maryam
thumb|Maria ottaa tukea taatelipalmusta synnyttäessään. Kuvassa on myös Koraanin mainitsema "ääni alhaalta" sekä Marian jalkojen juuresta kumpuava puro (Turkkilainen miniatyyri 1500-luvulta). Maryam (Arab. مريم‎ "Maria") eli Marian suura on Koraanin 19. suura ja sisältää 98 säettä. Se on saanut nimensä Mariasta, Jeesuksen (Isa) äidistä, joka esiintyy säkeissä 16–34.
Suura sisältää Raamatusta ja apokryfisistä teksteistä tutut tarinat Jeesuksen ja Johannes Kastajan syntymästä ja luettelee joukon "profeettoja". Heistä eniten saa huomiota Abraham ja tämän välienselvittely uskottoman isänsä kanssa.
Teksti torjuu sen, että Jumalalla olisi lapsia ja varoittaa viimeisestä tuomiosta, jolla ihmiset valitaan joko Paratiisiin tai Helvettiin. Hurskaita ovat ne, jotka palvovat Jumalaa ja tekevät hyviä tekoja.
Sakarias ja Johannes Kastaja (2–15)
Jakeissa 2–15 kerrotaan tarina Johannes Kastajan syntymästä. Tarina sisältää Markuksen ja Luukkaan evankeliumeista tuttuja yksityiskohtia. Profeetan isä, Sakarias, on jo vanha, kun hän saa ilmestyksen, jossa kerrotaan Johanneksen syntymästä. Ilmestyksen takia hän menettää puhekykynsä kolmeksi päiväksi. Nämä samat asiat Koraani kertoo myös Imranin perheen suurassa (3: 37–41).
Jeesuksen syntymä (16–34)
Jakeissa 16–34 aiheena on Jeesuksen syntymä. Kerrotaan, että "Maria vetäytyi perheensä luota itäiseen paikkaan ja kätkeytyi heiltä". Jumala lähetti Henkensä hänen luokseen sopusuhtaisen ihmisen hahmossa. Maria pelkää tulevansa raiskatuksi, mutta Henki sanoo: "Herrasi on lähettänyt minut antamaan sinulle puhtaan pojan." Maria ihmettelee, miten se on mahdollista, koska yksikään ihminen ei ole koskenut häneen. Sama kysymys esiintyy Luukkaan evankeliumissa (Luuk. 1: 34). Henki ilmoittaa, että asian järjestäminen on Herralle helppoa.
Maria tulee raskaaksi ja vetäytyy synnyttämään "kaukaiseen paikkaan". Synnytyspoltot saavat hänet valittamaan ja ottamaan tukea palmupuusta. Kaikkien eurooppalaisten käännösten mukaan: "'Silloin ääni huusi hänelle alhaalta: Älä sure, sillä Herrasi antaa puron kummuta jalkojesi juuresta.'"Kun Maria palaa muiden luo lapsen kanssa, häntä puhutellaan "Aaronin sisareksi" (19:28). Koraani sekoittaa tässä Marian Mooseksen ja Aaronin sisareen Mirjamiin, mikä siirtää hänet 1 500 vuotta ajassa taaksepäin. Lapsi puhkeaa kehdossa puhumaan ja sanoo olevansa Jumalan palvelija (abd Allah), jolle Jumala on antanut Kirjan, ja tehnyt hänestä profeetan.
Luxenbergin tulkinta
Koraanin tekstissä jää epäselväksi, kuka puhuu ”alhaalta”, ja mistä purosta on kysymys. Christoph Luxenberg ottaa Koraanin tekstistä siihen myöhemmin lisätyt diakriittiset merkit pois ja valitsee mahdollisten sanojen joukosta myös arameankieliset variantit. Tämän perusteella hän päätyy uuteen käännökseen: "”Silloin hän kutsui häntä heti synnytyksen jälkeen: älä ole surullinen, Herrasi on tehnyt synnytyksesi lailliseksi.”"Kutsuja olisi siten aiemmin mainittu Henki, joka kertoo, että kyse on neitseellisestä ja siten laillisesta synnytyksestä. Tällöin sekä mystinen ääni alhaalta ja Marian jaloista kumpuava puro olisivat vain käännösvirheitä.
Jakeessa 19:28 kansa toteaa: "”Aaronin sisar, ei isäsi ollut paha mies eikä äitisi tehnyt huorin”."Viittaus Marian äidin vanhempiin liittyy ilmeisesti tarinaan, jonka mukaan myös Maria sai alkunsa neitseellisesti. Tarina löytyy sekä Jaakobin että Pseudo-Matteuksen evankeliumeista. Pseudo-Matteuksen evankeliumista on peräisin myös tarina Mariasta ja palmupuusta.
Muiden kristillisten suuntausten kritiikki (35–40)
Kertomus Jeesuksen syntymästä jatkuu huomautuksella:"Ei Jumalan sovi hankkia itselleen lasta." Huomautus on kritiikkiä Bysantissa omaksuttua kristologiaa kohtaan, jossa Jeesus ymmärrettiin Jumalan pojaksi.
Teksti mainitsee myös, miten "heidän puolueensa kiistelevät keskenään Jeesuksesta", mikä viittaa Lähi-idän eri kirkkojen kristologiseen kiistelyyn, missä Lähi-idän nestoriolaiset ja monofyysit sekä Bysantin trinitaariset kristityt jakoivat kaikki erilaisen ymmärryksen Jeesuksesta. Kaikkia näitä väärintekijöitä varoitetaan viimeisestä tuomiosta.
Muita profeettoja (41–58)
Suura jatkuu Vanhan Testamentin profeettojen ketjun esittelyllä: "Mainitse Kirjassa myös Abraham. Hän oli tosi profeetta". Kun Abraham Koraanissa on uskovien isä, herää kysymys, kuka oli Abrahamin isä ja mihin hän uskoi. Suura käy perusteellisesti läpi Abrahamin välienselvittelyn isänsä kanssa. Tämän jälkeen luetellaan profeetat Iisak, Jaakob, Mooses, Aaron ja Idris (Raamatun Eenok), jotka kaikki ovat Nooan jälkeläisiä. Oppi yhteistä uskontoa edustavien profeettojen ketjusta kuuluu islamiin. Muhammed kuitenkin puuttuu joukosta, eikä suura missään mainitse häntä.
Paratiisi ja helvetti (59–98)
Profeettojen luettelon jälkeen seuraa pitkä kokonaisuus, jonka sisältönä ovat muistuttaminen Jumalan antamista merkeistä, viimeinen tuomio, hurskaita odottava Paratiisi ja muita odottava Helvetti. Jumalasta käytetään nimityksiä "Herra" tai "Armollinen". Hurskaitten tuntomerkkejä ovat Jumalan palvominen ja hyvien tekojen tekeminen, kun taas uskottomat, jotka harhaavat eksyksissä, seuraavat omia halujaan ja joutuvat lopuksi korventumaan Helvetissä.
Loppulauseet (88–98)
Lopuksi suura palaa kauhistelemaan uskomusta, että Armollisella olisi lapsia:"Puhuttepa te kauheita: taivas on vähällä haljeta, maa revetä ja vuoret sortua maahan". Suura kertaa vielä uudelleen viimeiseen tuomioon liittyviä asioita. Teksti viittaa myös itseensä ja käytettyyn kieleen: "Me olemme tehneet tämän Koraanin helpoksi sinun kielelläsi, jotta toisit huskaille ilosanoman ja varoittaisit sillä riidanhaluisia ihmisiä."
Marian suuran historiaa
Pergamentin ikää tutkittiin vuonna 2015 radiohiilimenetelmällä. Tutkimus osoitti, että nahka oli 95,4 % todennäköisyydellä peräisin aikaväliltä 569–645 keskikohdan ollessa vuosi 607. Pergamentilla olevan kirjoituksen ikää ei ole selvitetty. Ajoitusta on pidetty todisteena siitä, että Koraani on peräisin Muhammedin elinajalta. Varovaisempien arvioiden mukaan se osoittaa, että ainakin osa Koraanista on peräisin tältä ajalta ja mahdollisesti jopa ajalta ennen Muhammedin ilmestyksiä.
Marian suuran mainitsemat asiat eivät sinänsä ole ristiriidassa islamin kanssa. Kiinnostavaa on se, mikä puuttuu. Suuran tärkeimpiä profeettoja ovat Johannes Kastaja ja Jeesus, kun taas Muhammedia ei mainita. Teksti näyttää edustavan jonkinlaista protoislamia, joka ei vielä ollut irtautunut kristinuskosta vaan piti Johannesta ja Jeesusta tärkeimpinä profeettoinaan. Suura ei sisällä mitään sellaista teologista ajattelua, joka tekisi siitä nimenomaan islamilaisen tekstin.
Numismaatikko Volker Poppin teorian mukaan Johannes Kastaja oli vielä 660-luvullakin arabikalifaatin tärkein profeetta, jonka kuva esiintyi kalifi Muawijan lyömissä kolikoissa. Jeesuksen kunnianimi "Jumalan palvelija" (abd Allah) esiintyy myös Jerusalemin Kalliomoskeijan seinäkirjoituksessa vuodelta 691. Nimitys korostaa sitä, että Jeesus oli vain Jumalan palvelija, ei hänen poikansa. Myös Marian suuran jakeet 33–36 löytyvät hieman muunneltuina Kalliomoskeijan friisitekstistä. Vaikka näitä kohtia ei olekaan säilyneessä pergamentissa, on mahdollista, että ne olisi poimittu sinne jo olemassa olleesta suuran alkuosasta.
Kirjalliset lähteet
Matteuksen ja Luukkaan evankeliumien lisäksi kertomus Marian synnytyksestä sisältää aineistoa, joka löytyy apokryfisestä Pseudo-Matteuksen evankeliumista. Siinä Jeesus-lapsi puhuu Egyptiin tapahtuvan paon yhteydessä äitinsä sylissä palmupuulle, ja kehottaa taatelipalmua tarjomaan hedelmiään ja aukaisemaan juuristaan puron, jotta siitä voisi juoda vettä.
Emily Warren Roebling
Emily Warren Roebling (23. syyskuuta 1843 Cold Spring, New York, Yhdysvallat – 28. helmikuuta 1903 Trenton, New Jersey, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalaisen rakennusinsinöörin Washington Roeblingin vaimo. Washington Roebling sai valvottavakseen Brooklynin sillan (Brooklyn Bridge) rakennustyöt, mutta sairastui vuonna 1872 sukeltajantautiin kasuunin rakentamisen yhteydessä ja joutui vuodepotilaaksi. Emily Warren Roeblingista tuli aluksi miehensä sihteeri ja viestinvälittäjä. Kun Washington Roebling opetti hänelle edistynyttä matematiikkaa, Warren Roeblingista tuli käytännössä hänen epävirallinen sijaisensa, kunnes silta avattiin vuonna 1883. Häntä pidetään koulutuksensa epävirallisuudesta huolimatta ensimmäisenä naispuolisena insinöörinä.
Nuoruus
Emily Warren syntyi 23. syyskuuta 1843 Cold Springin kylässä New Yorkin osavaltiossa. Hän oli lainsäätäjä Sylvanus Warrenin ja hänen vaimonsa Phebe Lickley Warrenin 12 lapsesta toiseksi nuorin. Warren kävi teini-ikäisenä Washingtonissa Georgetown Academya, jossa hän opiskeli talous- ja käsitöiden lisäksi muun muassa historiaa, tähtitiedettä, ranskaa ja algebraa.
Warren tapasi vuonna 1864 tulevan miehensä rakennusinsinööri Washington A. Roeblingin veljensä G. K. Warrenin kautta. Roebling oli sisällissodassa kenraali, ja G. K. Warren oli hänen alaisensa. Roeblingin isä oli riippusiltojen suunnittelijana tunnettu saksalais-yhdysvaltalainen insinööri John A. Roebling. Washington Roebling ja Emily Warren menivät naimisiin vuonna 1865 ja lähtivät pian Eurooppaan, jossa Roebling tutustui kasuuneihin, paineilmalla täytettyihin vesitiiviisiin rakennelmiin, joiden avulla rakennustöitä voitiin tehdä jokien pohjassa. Pariskunnan ainoa lapsi, John A. Roebling II, syntyi Euroopan-matkan aikana Mülhausenissa 21. marraskuuta 1867.
Brooklyn Bridge
Roeblingit palasivat Yhdysvaltoihin, jossa John A. Roebling oli saanut valvottavakseen Brooklyn Bridgen (tunnettiin aluksi nimellä Great East River Bridge) rakennustyöt. Hänen jalkansa jäi laiturin ja proomun väliin, kun rakennustyöt olivat olleet vasta muutaman päivän käynnissä. Hän sairastui jäykkäkouristukseen ja kuoli vajaan kuukauden kuluttua. Rakennustyöt jäivät Washington Roeblingin vastuulle. Hän kuitenkin sairastui vuonna 1872 sukeltajantautiin ollessaan mukana rakentamassa kasuunia, jonka pohja oli 24 metriä vedenpinnan alapuolella. Roebling halvaantui taudin seurauksena lähes kokonaan, ja hänestä tuli osittain sokea ja kuuro. Warren Roebling oli ainoa, joka kykeni kommunikoimaan hänen kanssaan, ja niinpä hänestä tuli miehensä avustaja.
Aluksi Warren Roeblingin tehtävä oli lähinnä huolehtia miehestään ja vakuuttaa julkisuuteen miehensä olevan kunnossa ja sillan rakentamisen etenevän suunnitellusti. Kunnon heikentyessä Roebling ei enää päässyt poistumaan kotoa, niinpä Warren Roebling valvoi työmaata hänen puolestaan. Valvonnan helpottamiseksi Roebling kirjoitti vaimolleen kattavat ja tarkat ohjeet siitä, miten silta tuli rakentaa. Lisäksi hän opetti Warren Roeblingille edistynyttä matematiikkaa, kuten ketjukäyriä, lujuusoppia, rasitusanalyysejä, sillan mittoja ja vaijerirakenteita. Warren Roebling oli käytännössä miehensä sijainen Brooklyn Bridgen pääinsinöörinä vuoteen 1883 asti, jolloin silta valmistui.
Myöhemmät vuodet
Sillan valmistuttua Roeblingit muuttivat Trentoniin New Jerseyyn, jossa Warren Roebling valvoi heidän kotinsa rakentamista. Hän vietti vilkasta seurapiirielämää, ja hän oli mukana Daughters of the American Revolution- ja The Huguenot Society of America -järjestöissä sekä muissa kansalaisjärjestöissä. Warren Roebling matkusteli paljon. Hän osallistui vuonna 1894 Nikolai II:n kruunajaisiin, ja hänet esiteltiin Lontoossa vuonna 1896 kuningatar Viktorialle. Hän toimi myös sekä sairaanhoitajana että rakennustöiden valvojana Long Islandille perustetulla leirillä, jonne majoitettiin Espanjan–Yhdysvaltain sodasta palanneita sotilaita.
Emily Warren Roebling kuoli 28. helmikuuta 1903 kotonaan Trentonissa mahasyöpään.
Mikkel Näkkäläjärvi
Näkkäläjärvi on toiminut Suomen opiskelijakuntien liitto – SAMOK ry:n varapuheenjohtajana sekä Pohjoismaiden ja Baltian maiden Demarinuorten puheenjohtajana.
Poliittinen toiminta
Näkkäläjärvi nimitettiin vuoden 2015 Suomen YK-nuorisodelegaatiksi. Näkkäläjärvi oli SDP:n eduskuntavaaliehdokas Lapin vaalipiirissä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai 640 ääntä eikä tullut valituksi.
Demarinaiset palkitsivat Näkkäläjärven Risto Rohkea -tasa-arvotunnustuksella vuonna 2018. Perusteena olivat Näkkäläjärven kannanotot tasa-arvon ja yhdenvertaisuuden sekä feminismin puolesta.
Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Näkkäläjärvi sai 10 761 ääntä eikä tullut valituksi. Vaalien ennakkoäänestyksen aikana nousi kohu, kun paljastui, että hänet on aikaisemmin tuomittu eläinsuojelurikoksesta ja rattijuopumuksesta.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Näkkäläjärvi oli SDP:n ehdokkaana Lapin vaalipiirissä. Hän sai 3853 ääntä, mikä riitti varakansanedustajan paikkaan.
Yksityiselämä ja rikostuomiot
Helsingin Sanomat julkaisi ennen vuoden 2019 EU-vaaleja tekemänsä selvityksen ehdokkaiden rikostuomioista. Näkkäläjärveä ei mainittu artikkelissa nimeltä mutta hän kertoi olevansa artikkelissa mainittu sosiaalidemokraattien ehdokas. Hän sanoi tekojaan nuoren ikänsä raskaimmiksi virheiksi. Hän sai vuonna 2006 sakot eläinsuojelurikoksesta, kotirauhan rikkomisesta ja vahingonteosta. Hän oli tunkeutunut kissan omistajan mökkiin kolmen muun nuoren henkilön kanssa ja osallistunut kissan tappamiseen lyömällä sitä lapiolla. Vuonna 2010 hänet tuomittiin rattijuopumuksesta 30 vuorokauden ehdolliseen vankeuteen. Näkkäläjärvi oli lomakkeella vakuuttanut ehdokkaaksi asettuessaan ilmoittaneensa puolueelle mahdollisista tuomiosta. Näin hän ei kuitenkaan ollut tehnyt.
Selwyn Ward
Selwyn Jaydon Ward (s. 13. kesäkuuta 1977 Kokomo, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan TJ Johnsonina televisiosarjoissa Power Rangers Turbo ja Power Rangers in Space.
Ura
Wardin näyttelijäura alkoi vuonna 1997 televisiosarjassa Power Rangers Turbo, jossa hän tuli Jason David Frankin näyttelemän Punaisen Turbo Rangerin Tommy Oliverin seuraajaksi. Tämän myötä Wardista tuli ensimmäinen tummaihoinen, joka on esittänyt Punaista Rangeria. Sarjan aikana hänellä oli cameorooli elokuvassa American History X. Wardin näyttelemä hahmo TJ Johnson jatkoi vielä Power Rangers in Spacessa, mutta tällä kertaa Sinisenä Avaruus Rangerina. Sarjaa esitettiin vuonna 1998, jonka jälkeen Ward vieraili vielä kahdessa jaksossa Power Rangers: Lost Galaxyssa Sinisenä Avaruus Rangerina.
Power Rangersin jälkeen Ward teki muutamia vierasesiintymisiä televisiosarjoissa ja pieniä rooleja elokuvissa Moesha, The Expendables ja Passions. Hän palasi vielä Power Rangersin pariin vuonna 2002 Power Rangers: Wild Forcessa, jossa Ward uusi roolinsa Punaisena Rangerina jaksossa "Forever Red".
Magdalena Abakanowicz
pienoiskuva|upright|Nierozpoznani, [[Poznań.]] Marta Magdalena Abakanowicz-Kosmowska (20. kesäkuuta 1930 – 20. huhtikuuta 2017 ) oli puolalainen kuvanveistäjä ja nykytekstiilitaiteilija. Hän syntyi aristokraattiseen puolalaisvenäläiseen sukuun.
Hänen tuotantoonsa kuului muun muassa vuonna 1967 aloitettu Abakan-sarja. Monissa kankaista tehdyissä tilateoksissa keskeisessä osassa oli ihmishahmo. Viimeisiin hankkeisiin kuului Agora, joka suunniteltiin julkiselle paikalle Chicagon Grant Parkiin. Abakanowiczillä oli näyttelyitä eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvalloissa ja Japanissa.
Abakanowicz oli taideakatemian professori Poznańissa 1965–1990.
Expedition Robinson
Expedition Robinson tai lyhyemmin Robinson on ruotsalainen reality-ohjelma, jota lähetettiin Ruotsin televisiossa vuosina 1997–2004 SVT:llä, 2004–2005 TV3:lla sekä 2009–2012 TV4:llä. Kuudestoista kausi tuotettiin marraskuussa 2014 Sjuanilla, joka on TV4:n sisarkanava. Kausi näytettiin myöhemmin keväällä 2015. Ohjelmassa asutaan autiolla trooppisella saarella ja kilpaillaan. Kaksi tai useampi joukkue kohtaa toisensa erilaisissa kilpailuissa. Hävinnyt joukkue joutuu heimoneuvostoon, jossa joukkue äänestää pois yhden jäsenen. Vuonna 1998 voittajajoukkue äänesti pois yhden häviäjäjoukkueesta. Kilpailun voittaja saa niin kutsutun Robinson-patsaan ja tietyn rahasumman.
Formaatti
Englantilainen Charlie Parsons loi formaatin, mutta mikään englantilainen tv-kanava tai tuotantoyhtiö ei uskonut ideaan. Ruotsalainen tuotantoyhtiö Strix Television kuitenkin uskoi siihen, ja siitä tuli ensimmäinen ohjelmaa tuottanut yhtiö. Robinsonista tuli nopeasti hyvin suosittu, ja se on nykyään Ruotsin suosituin tv-ohjelma kautta aikojen. Ohjelmaa on tuotettu myös Unkarissa, Turkissa, Belgiassa, Tanskassa, Virossa, Suomessa, Ranskassa, Kreikassa, Israelissa, Latviassa, Liettuassa, Alankomaissa, Norjassa, Puolassa, Venäjällä, Saksassa, Romaniassa ja Yhdysvalloissa. Yhdessä Big Brotherin kanssa Expedition Robinson -konsepti on kansainvälisesti laajimmalle levinnein realitysarja.
Tunnusmusiikki
Ensimmäisen tunnusmusiikin sävelsi Jon Rekdal. TV3:lla käytetyn tunnusmusiikin sävelsivät Mikael Anderfjärd ja Andreas Nordqvist. Suurin osa ohjelman aikana käytetystä musiikista otettiin elokuvasta The Rock (1996). Kun TV4 alkoi lähettää Robinsonia keväällä 2009, tunnusmusiikista vastasi Snowdrop-yhtye. Ennen TV4:n ensimmäistä kautta Dead by April -yhtye otti vastuun trailerin musiikista, ja kun TV4 näytti Robinsonia syksyllä 2009 oli Corroded-yhtye vastuussa trailerin musiikista.
Itsemurha
Siniša Savija (syntynyt 1963, kuollut 11. heinäkuuta 1997 Norrköpingissä) oli ensimmäinen kilpailija, joka äänestettiin ulos Robinsonista. Tultuaan kotiin Norrköpingiin hän teki itsemurhan makaamalla junaraiteilla ja antamalla junan ajaa ylitseen. Muutama päivä ennen ensi-iltaa Savijaksen leski, Nermina Savija, pyysi lakimiehensä kautta että ohjelma lopetettaisiin sillä säännöt aiheuttivat kuolemantapauksen. SVT kieltäytyi ja näytti sarjan katsojien protesteista huolimatta. Lehdistö syytti Robinsonia fasistisuudesta ja kiusaamisesta.
Maailmanennätys
Viidennentoista kauden aikana osallistuja Robert Andersson, jota myös Robinson-Robbaniksi kutsuttiin, löi maailmanennätyksen pisimmästä ajasta autiolla saarella vietettynä sarjan kuvausten aikana. Aikaisempi maailmanennätys oli 117 päivää, minkä Andersson onnistui lyömään vietettyään 27 päivää saarella kaudella 15. Andersson on siis istunut autiolla saarella 125 päivää, yli neljän tuotantokauden aikana.
Digamma
Digamma, alun perin wau (isona kirjaimena Ϝ, pienenä ϝ,, ), on käytöstä pois jäänyt kirjain kreikkalaisessa kirjaimistossa. Sen äännearvo muinaiskreikassa oli. Digammaa käytettiin vielä arkaaisella kaudella. Se oli aakkosissa kuudentena, epsilonin ja zeetan välissä. Kreikkalaisissa numeroissa digamman lukuarvo oli 6.
Suomen kieleen muinaiskreikan digamma translitteroidaan tarvittaessa w.
Muoto ja sen historia
Sana digamma (dis + gamma) merkitsee ”kaksoisgammaa” ja johtuu siitä, että se muodoltaan muistuttaa kahta päällekkäin asetettua versaaligammaa. Kirjaimen harvemmin käytetty, todennäköisesti alkuperäinen nimi wau viittaa paitsi kirjaimen ääntöasuun myös sen alkuperään: kirjain on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta 15px (vav), jota vastaa heprean ו (vav) ja arabian و (waw). Samaan esikuvaan perustui myös kreikkalainen ypsilon.
Digamma merkitsi alkujaan samaa /u/:n tapaista puolivokaalista äännettä, joka englannissa merkitään w:llä. Tämä äänne kuitenkin hävisi useimmista kreikan murteista, kuten Attikan murteesta, jo ennen klassista kautta, minkä jälkeen digammaa ei kirjoituksessakaan käytetty. Muun muassa Argoksen, Delfoin ja Kreetan murteissa äänne kuitenkin säilyi kauemmin kuin muualla, ja esimerkiksi työtä tarkoittanut kreikan sana ergon, josta on johdettu esimerkiksi sanat 'ergonomia' ja 'energia', oli Argoksen murteella wergon , ja sana onkin samaa indoeurooppalaista alkuperää kuin esimerkiksi saksan Werk.
Digamma oli käytössä useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta ei kuitenkaan esimerkiksi Aiginan, eteläisten Kykladien, Joonian siirtokuntien, Knidoksen ja Rhodoksen kirjaimistoissa. Se poistui käytöstä 400-luvulle eaa. tultaessa. Ennen kuin digamma oli hävinnyt kreikasta, se oli jo omaksuttu latinalaisiin aakkosiin, joissa siitä muodostettiin kirjain F, koska vastaavaa äännettä [f] ei esiintynyt kreikassa eikä siksi äänteelle ollut vielä omaa kirjoitusmerkkiäkään.
Kreikassa digamma sen sijaan jäi käyttöön vain luvun 6 numeromerkkinä. Tässä käytössä sen korvasi myöhemmin stigma ja sittemmin kirjainyhdistelmä.
Petter Lang
Petter Lang (12. lokakuuta 1727 Helsinki – 8. tammikuuta 1780 Viipuri) oli suomalainen taidemaalari.
Digamma
Variantteja
Epigrafisissa lähteissä digammasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Petter Lang
Langin vanhemmat olivat maalari Claes Lang ja Catharina Elisabet Röling. Lang vihittiin 16. kesäkuuta 1758 ensimmäiseen avioliittoonsa neitsyt Anna Margareta Lilian (k. 1767) kanssa. Tästä ensimmäisestä liitosta Langit saivat viisi lasta. Anna Lang menehtyi kaksi päivää nuorimman lapsen syntymän jälkeen. Toisen avioliittonsa Petter Lang solmi Räisälässä vuonna 1770 Birgitta Christina Lithoviuksen (1740–1808) kanssa. Tästä liitosta syntyneet neljä lasta kuitenkin kuolivat varsin pian. Petter Lang menehtyi halvaukseen tammikuussa 1780 vain 52-vuotiaana jättäen perheensä ilmeisen niukkoihin oloihin. Hänen leskensä eli Viipurissa vielä lähes kolmekymmentä vuotta, mutta hänen mainitaan kuolleen köyhänä.
The Saturdays
thumb|The Saturdays esiintymässä syyskuussa 2011. Vasemmalta oikealle Frankie, Una, Vanessa, Rochelle ja Mollie. The Saturdays oli vuonna 2007 perustettu irlantilais-brittiläinen popyhtye, johon kuului viisi naisjäsentä: Frankie Sandford, Vanessa White, Una Healy, Mollie King ja Rochelle Humes.
The Saturdays ponnahti suosioon heti ensimmäisen singlejulkaisun ”If This Is Love” myötä. Pian he julkaisivat ensimmäisen studioalbuminsa Chasing Lights. Albumin julkaisun jälkeen he aloittivat ensimmäisen kiertueensa nimeltä The Work Tour. Lokakuussa 2009 ilmestyi yhtyeen toinen albumi Wordshaker.
Petter Lang
Langin teoksia ovat Vahdon kirkon alttaritaulu 1747 ja Perttelin kirkon lehterin koristeet. Hän on maalannut myös Käkisalmen vanhan puukirkon alttaritaulun Viimeinen tuomio, 1749. Hän työskenteli myöhemmin Venäjällä.
The Saturdays
Vuonna 2010 yhtyeen jäsenistä kuvattiin televisiosarjaa The Satudays: 24/7. He ovat myös kirjoittaneet kirjan nimeltä The Saturdays: Our Story.
Digamma
Esimerkkejä
Esimerkkejä sanoista, joissa on alun perin ollut digamma:
The Saturdays
Kolmas albumi On Your Radar julkaistiin marraskuussa 2011. Siltä julkaistiin singleinä kappaleet ”Notorious”, ”All Fired Up” ja ”My Heart Takes Over”. Joulukuussa 2011 yhtye aloitti kolmannen kiertueensa ''All Fired Up! Live''.
Syksyllä 2013 yhtye julkaisi neljännen studioalbuminsa Living for the Weekend, josta julkaistiin singleinä ”30 Days”, ”What About Us”, ”Gentleman” ja ”Disco Love”.
Digamma
Jäänteet runokielessä
Digamma ei esiinny Homeroksen Iliaan ja Odysseian vanhimmissakaan säilyneissä käsikirjoituksissa. Kuitenkin runoissa on havaittavissa selviä jälkiä siitä, että sillä merkitty äänne on niihin alkujaan kuulunut. Muinaiskreikkalaisessa runoudessa sananloppuiset lyhyet vokaalit näet katoavat (elisio) ja pitkät vokaalit ja diftongit lyhenevät, jos seuraava sana alkaa vokaalilla. Sana, jossa on alun perin ollut digamma, ei Homeroksella yleensä noudata tätä sääntöä.
Mathis Babylette
Mathis Babylette oli straßburgilaisen E.E.C. Mathisin vuosina 1912–1914 valmistama kevytautomalli. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä kevytautona.
Moottori
Alun perin Babylettessa oli iskutilavuudeltaan alle litrainen nelisylinterinen moottori, jonka teho oli hädin tuskin kymmenen hevosvoimaa. Kampiakseli oli laakeroitu kolmesta kohdasta. Suurin kierrosnopeus oli 1 800 1/min. Myöhemmin iskutilavuutta kasvatettiin noin sadalla kuutioilla, jolloin tehoksi tuli 14 hevosvoimaa. Auton huippunopeus ylsi yli 60 km/h ja polttoaineenkulutus oli 6–7 litraa sadalla kilometrillä. Moottorissa oli magneettosytytys ja sen voitelu tapahtui erityisen patentoidun järjestelmän avulla; vauhtipyörässä olleet kourut roiskivat öljyä kanaviin, jotka johtivat sen laakereille. Jäähdytys oli vapaakiertoinen.
Voimansiirto ja alusta
Moottorilta veto välittyi nahkapintaisen kartiokytkimen välityksellä kolmivaihteiseen vaihteistoon. Taka-akselilla ei ollut tasauspyörästöä. Jarrut vaikuttivat takapyöriin.
Kori
Autoa sai lukuisina eri korivaihtoehtoina, joiden henkilöluvut vaihtelivat kahden ja neljän välillä. Värivaihtoehdot olivat harmaa, keltainen, punainen, vihreä ja tumman vihreä.
Valmistus ja myynti
Autonvalmistusta aloitellut Emile Mathis halusi panostaa massatuotantoon ja rakennutti tätä varten uuden tehtaan Straßburgin Meinau'hun. Tehdas rakennettiin maaliskuun ja syyskuun välillä 1911. Babyletten ohella tehtaassa valmistettiin hiukan suurempaa Babya, Populairea sekä eräitä suurempia malleja.
Vuodesta 1913 lähtien Babylettea oli mahdollista alkaa valmistaa suurina sarjoina. Yksistään Britanniaan toimitettiin tuona vuonna 200 alustaa. Lontoolainen tavaratalo Harrods myi Babylettea omalla nimellään varustettuna. Autoissa oli alkuperäisestä poikkeava jäähdytin, jossa oli Harrod-teksti.
Kilpailumenestys
1 057-kuutioinen Mathis Babylette kilpaili vuoden 1913 Ranskan Grand Prix -kisoissa pikkuautoluokassa. Autoa kuljetti itse Emile Mathis ja mekaanikon paikalla istui hänen vaimonsa. Tuloksena oli luokkavoitto keskinopeudella 72 km/h.
Alfredo Jaar
Alfredo Jaar (s. 5. helmikuuta 1956 Santiago, Chile) on chileläissyntyinen, nykyisin New Yorkissa asuva nykytaiteilija. Hänet tunnetaan poliittisista aihevalinnoistaan, joita edustavat mm. Ruandan kansanmurhaa käsitellyt kuusivuotinen projekti The Rwanda Project (1994–2000) sekä Ars 95 -näyttelyssä esillä ollut Miljoona Suomen passia (1995). Jaarin töitä on ollut näytillä mm. Venetsian biennaalissa sekä Kasselin Documentassa.
Elämä
Alfredo Jaar syntyi 5. helmikuuta 1956 Santiagossa, Chilessä. 5–16-vuotiaana hän asui Martiniquessa Karibianmerellä. Palattuaan Chileen hän opiskeli elokuvaohjausta ja arkkitehtuuria. Valmistuttuaan jälkimmäisestä, hän muutti vuonna 1982 Pinochetin diktatuurin alaisesta Chilestä New Yorkiin. Tätä ennen hän oli saattanut valmiiksi ensimmäisen merkittävän taideprojektinsa, Studies on Happinessin (1979–1981), joka julkisen tilan interventiona käsitteli Pinochetin Chileä ja sen rajoitettua sananvapautta. Kyselylomakkeista, videohaastatteluista, valokuvista ja julkiseen tilaan tuoduista kylteistä koostunut teos kysyi kadulla liikkuvilta ihmisiltä yksinkertaisesti "oletko onnellinen?" Teosta tehdessä Jaaria inspiroi saksalaissyntyisen Hans Haacken New Yorkissa toteuttama kyselyteos MoMA Poll (1970).
Jaarin teoksissa näkyy hänen taustansa arkkitehtuurissa. Jaar puhuu taiteen tekemisestä ongelmanratkaisuna: taiteilija asettaa itselleen tietyn probleemin, jonka hän pyrkii taiteen keinoin ratkaisemaan. Pääasiassa installaatioita tekevän taiteilijan tärkeimpiä teemoja ovat kansallisuus ja kansalaisuus, ihmisoikeudet ja media. Hän ottaa töissään voimakkaasti kantaa yhteiskunnallisiin epäkohtiin, joihin hänellä on usein henkilökohtainen side. Jaar sanoo, että todellisuuden ja sen mahdollisten representaatioiden välillä on huomattava kuilu. Taiteilijana hänen täytyy etsiä erilaisia represennoinnin (uudelleenesittämisen) strategioita. Päämääränä on kokijan samastuminen, joka synnyttää tässä "empatiaa, solidaarisuutta ja älyllistä osallistumista."
Kotimaassaan Chilessä Jaar ei pitkään saanut merkittävää huomiota. Adriana Valdésin vuonna 2006 kuratoima näyttely Fundación Telefónicassa oli Jaarin ensimmäinen oma näyttely Chilessä 25 vuoteen. Sen jälkeen hän on palannut kotimaahansa useammin, julkistamalla varhaisia teoksiaan sekä tekemällä uusia. Vuodeksi 2012 Santiagoon valmistuneen, Pinochet'n hallinnon aikaisista ihmisoikeusrikkomuksista kertovan museon eteen hän suunnitteli The Geometry of Conscience -nimisen muistomerkin.
Aikansa Jaar pyrkii jakamaan tasan kolmen alan kesken: julkisen tilan interventioiden, museoiden ja gallerioiden sekä opettamisen.
Näyttelyt
Jaarin teoksia on esitelty useissa merkittävissä taidenäyttelyissä ja biennaaleissa ympäri maailman. Venetsian biennaalissa sekä Kasselin Documentassa hän oli ensimmäinen latinalaisamerikkalainen taiteilija. Vuoden 2013 Venetsian biennaalissa hän edusti Chileä. Sen lisäksi hänellä on ollut lukuisia omia näyttelyitä. Jaar on myös järjestänyt julkisen tilan interventioita monissa paikoissa.
Nykytaiteen museo Kiasma järjestää ensimmäisen suomalaisen Jaar-näyttelyn 11.4.–7.9.2014.
Bela Papp
Bela Papp (s. 9. maaliskuuta 1994 Kuopio) on suomalainen taitoluistelija. Hän asuu ja harjoittelee Kanadan Burnabyssa. Suomessa hän edustaa Kuopion Taitoluistelijoita.
Papp voitti junioreiden suomenmestaruuden vuosina 2008 ja 2009 ja oli kolmas vuonna 2010. Vuonna 2011 hän voitti aikuisten SM-kultaa ja oli vuosina 2012 ja 2014 kolmas.
Pappin perhe muutti Vancouveriin kesällä 2007. Perheen äiti Ulla Papp on taitoluisteluvalmentaja ja Bela Pappin muut sisarukset ovat myös taitoluistelijoita. Heistä Beata Papp kilpailee taitoluistelun kansainvälisellä tasolla.
Halkosaari (Lappajärvi)
63.25939°N, 23.63447°W thumb|right|Halkosaaren tanssilava vuonna 1962. Halkosaari on saari Lappajärvessä, saari sijaitsee järven pohjoisosassa Ähtävänjoen niskassa. Saareen on rakennettu vuonna valmistunut 1961 tanssilava, jonka on suunnitellut Nestori Viinamäki. Kesäteatteri on ollut toiminnassa vuodesta 1993 lähtien. Saaressa järjestettiin aikoinaan myös Tulivuorirock-festivaalit. Halkosaaren ja mantereen väliseen kannakseen kaivettiin vuonna 1993 kanava erottamaan niemi taas saareksi.
Irene Curtoni
pienoiskuva|Irene Curtoni
Irene Curtoni (s. 11. elokuuta 1985 Échirolles, Ranska ) on italialainen alppihiihtäjä, ja joukkuekilpailun MM-mitalisti, joka laskee pujottelua ja suurpujottelua. Myös hänen siskonsa Elena on alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Curtoni kilpaili ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa joulukuussa 2007. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 16:s Mariborin pujottelussa tammikuussa 2008. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan kahdeksas Arber-Zwieselin suurpujottelussa helmikuussa 2011. Hän saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa oltuaan kolmas Ofterschwangin suurpujottelussa maaliskuussa 2012. Hän sijoittui kolmanneksi myös Courchevelin paripujottelussa joulukuussa 2017. Pujottelussa hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on viides sija Åressa maaliskuussa 2012.
Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 Curtoni oli pujottelussa 11:s ja suurpujottelussa 27:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui suurpujottelussa 14:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli pujottelussa kymmenes. Åren MM-kilpailuissa 2019 Curtoni voitti pronssia joukkuekilpailussa.
Aluetaloustiede
Aluetaloustiede tutkii taloudellisia ilmiöitä alueiden näkökulmasta. Tämä taloustieteen haara liittyy kiinteästi aluepolitiikkaan.
Keltalyijykerttu
Keltalyijykerttu (Camaroptera superciliaris) on lyijykerttujen sukuun kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi ja kuvaili Louis Fraser 1843.
Sleepy Hollow
Sleepy Hollow voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Keltalyijykerttu
Koko ja ulkonäkö
Linnun yläpuoli ja poski ovat keltaiset, alapuoli on valkoinen ja kurkussa on sininen laikku. Koivet ovat pitkähköt ja punertavat, nokka suora, pitkähkö ja tumma.
Laji kuuluu lyijykerttujen sukuun, johon sen lisäksi kuuluu kaksi muuta lajia. Suku kuuluu laajaan herttujen (Cisticolidae) heimoon.
Elinympäristö
Lajin tyypillistä elinympäristöä ovat trooppiset ja subtrooppiset alavat metsät ja pensaikot.
La Traviata
La Traviata pohjautuu Alexandre Dumas nuoremman vuonna 1848 julkaistuun romaaniin Kamelianainen. Oopperan päähenkilönä on Violetta, tuberkuloosia sairastava kurtisaani, johon aatelinen Germont rakastuu.
La Traviata on Verdin ”romanttisen trilogian” viimeinen ooppera. Yhteistä näille kaikille teoksille oli yhteiskunnan hylkimä keskushenkilö sekä heidän musiikillinen erottuvuutensa edellisistä oopperoista; Rigolettossa rujo kyttyräselkä hovinarri, Trubaduurissa mustalaisnainen Azucena ja La Traviatassa kurtisaani Violetta Valéry.
Kamelianainen
Alexandre Dumas nuorempi julkaisi romaanin Kamelia­nainen vuonna 1848. Kirja perustuu hänen omiin kokemuk­siinsa 23-vuotiaana keuhkotautiin kuolleen pariisilaisen kurtisaanin Marie Alphonside Duplessisin (1824–1847) kanssa. Kirjassaan kirjailijan alter ego Armand Duval koki suuren rakkauden Marguèrite Gautierin kanssa, jonka esikuvana oli Marie Duplessis.
Historiaa
Oopperan nimi La Traviata tarkoittaa kirjaimellisesti käännettynä langennut nainen. Giuseppe Verdi näki Dumasin näytelmän La Dame aux camélias (Kamelianainen) talvella 1852 Pariisissa mutta valitsi sen seuraavan oopperansa aiheeksi vasta loppuvuodesta 1852. Teoksen ensi-ilta oli vain 46 päivää Trubaduurin jälkeen.
La Traviatan ensi-ilta Venetsian La Fenicessä epäonnistui. Kriitikot tosin suhtautuivat teokseen positiivisemmin kuin yleisö. Verdi huudettiin esiin ensimmäisen näytöksen jälkeen ja brindisille sekä sitä seuraavalle duetolle taputettiin, mutta toinen näytös oli jo katastrofi. Kolmannessa näytöksessä yleisö nauroi huvittuneena pyylevälle ja keuhkotautiin kuolevalle sopraanolle. Muutkaan pääosanesittäjät eivät yltäneet omalle tasolleen. Toinen ja ehkä tärkeämpi syy teoksen epäonnistumiselle oli puvustus. Yleisö ei ollut tottunut näkemään laulajia pukeutuneena oman aikansa vaatetukseen.
La Traviata esitettiin uudestaan 14 kuukautta myöhemmin venetsialaisessa San Benedetto -teatterissa, jossa näyttämökuva ja puvustus oli toteutettu Ludvig XIV:n aikaiseksi. Musiikkiin Verdi teki vain muutamia korjauksia. Verdin kuoleman jälkeen La Traviataa on esitetty yleensä 1850-luvun Pariisia kuvaten.
Violettan rooli on aina ollut merkittävä näytön paikka sopraanoille. Menestyksekkäimpiä roolin esittäjiä ovat olleet Maria Callas, Joan Sutherland, Beverly Sills, Anna Moffo, Renata Scotto, Ileana Cotrubaș ja Angela Gheorghiu. Alfredon roolista muistetaan mm. Giuseppe Di Stefano, Carlo Bergonzi, Alfredo Kraus ja Luciano Pavarotti. Germontin roolin kuuluisia esittäjiä ovat olleet muun muassa Robert Merrill, Rolando Panerai, Cornell McNeil, Renato Bruson ja Leo Nucci.
Musiikki
Musiikillisesti La Traviata on pelkistetty, siinä on valssintapaisia rytmejä ja teemoja. Ensimmäisen näytöksen Violettan suuri aaria on perinteinen kolmijakoinen italialainen aaria. Oopperan kaksi pääteemaa ovat Amami Alfredo ja Di quell`amore. Kumpikin toistuu muutaman kerran. Oopperan perusjännite on sopraanon, baritonin ja tenorin jatkuvissa muuttuvissa henkilösuhteissa. Violettan ja isä Germontin duetto on tyypillinen Verdin oopperoissa toistuva isän ja tyttären välinen duetto. Violetta oli kokonaan uudentyyppinen sankaritar italialaisessa oopperassa.
Violettan teemaa käytettiin 1930-luvun saksalaisessa iskelmässä Hör mein Lied, Violetta!
Tapahtumapaikka ja -aika ja oopperan kesto
Aika: n. 1850 (Verdin elinaikana 1700-luku) 	Paikka: Pariisi ympäristöineen
Lyhyt juoniseloste
Alfredo yllytetään laulamaan juomalaulu (brindisi) "Libiamo ne'lieti calici" (Juokaamme ilon malja). Juomalaulun toisen säkeistön laulaa Violetta. Vieraat siirtyvät viereiseen salonkiin, Violetta jää paikalleen saatuaan yskänkohtauksen. Alfredo on nyt kahden ja kertoo rakastavansa Violettaa "Un dì, felice, eterea" (Eräänä onnen päivänä). Alfredo haluaa tavata Violettan uudelleen, ja Violetta antaa kameliankukan ja sanoo, että Alfredo voi palauttaa kuihtuneen kukan.
Violetta jää yksin kaikkien poistuttua. Hän muistelee Alfredoa suuressa näytöksen päättävässä aariassaan. Aluksi hän tuumailee "É strano!" (Omituista). Sitten hän kuvittelee löytäneensä suuren rakkauden "Ah, fors'è lui che l'anima" (Ehkä hän on se mies). Lopuksi hän on sitä mieltä, että hänen kaltaisensa nainen ei löydä kestävää rakkautta "Sempre libera" (Aina vapaana).
II näytös - Tammikuu 1. kohtaus
Violetta ja Alfredo ovat muuttaneet yhteen ja asuvat Pariisin ulkopuolella. Alfredo iloitsee elämästään Violettan kanssa ("De'miei bollenti spiriti" (Hän tyynnyttää nuorekkaan kiihkoni)). Alfredo kuulee Anniinalta, että Violetta on päättänyt myydä omaisuuttansa. Alfredo lähtee Pariisiin järjestämään raha-asiat kuntoon.
Violetta on saanut kutsun ystävättärensä Floran juhliin samana iltana. Hän ei ole aikeissa mennä sinne. Alfredon isä Giorgio Germont on tullut keskustelemaan Violettan kanssa. Isä Germont saa kuulla Violettan elävän omillaan. Germontin suvun maine on vaarassa ja heidän tyttärensä ei pääse kunniallisiin naimisiin, mikäli Violettan ja Alfredon häpeällinen suhde jatkuu. Giorgio Germont vetoaa Violettaan ("Pura siccome un angelo" (Puhdas kuin enkeli)) suhteen lopettamiseksi. Aluksi Violetta kieltäytyy, mutta lopulta taipuu ja uhraa oman rakkautensa ("Dite alla giovine" (Sanokaa puhtaal­le neidolle)).
Germontin lähdettyä Violetta kirjoittaa myöntävän vastauksen Floran kutsuun. Annina lähtee viemään sitä ja hänen poistuttuaan Violetta kirjoittaa jäähyväiset Alfredolle. Alfredo saapuu yllättäin ja Violetta pyytää Alfredoa rakastamaan häntä niin kuin hän on aina rakastanut Alfredoa "Amami Alfredo" (Rakasta minua Alfredo). Violetta poistuu ja jättää hämmästyneen Alfredon yksin.
Lähetti tuo Alfredolle Violettan jäähyväisviestin ja Giorgio Germont saapuu lohduttamaan poikaansa "Di Provenza il mars" (Mikä pyyhkii mielestäsi Provencen meren ja maan?). Alfredo toteaa Violettan menneen Floran juhliin ja lähtee perään kosto mielessään.
2. kohtaus Floran juhlissa esiintyvät mustalais-, ja matadoritanssiryhmät. Alfredon jälkeen saapuu Violetta käsipuolessaan paroni Douphol. Alfredo pelaa ja voittaa. Paroni pelaa Alfredoa vastaan ja Alfredo voittaa edelleen. Vieraat siirtyvät salonkiin.