cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maarekisteri
Ensimmäiset määräykset maarekisteristä annettiin 1895. Vuoden 1951 jakolain mukaan maarekisteriin merkittiin:
Kaavoitetuilla alueilla kiinteistöt merkittiin tonttikirjaan. Maarekisterijärjestelmä ja tonttikirjajärjestelmä yhdistettiin kiinteistörekisteriksi vuonna 1985.
Lähteet
Kadaster
Kannala
Kannala on muinaisjäännöskohde samannimisellä maatilalla Ylitornion Kainuunkylässä. Maatilan pihapiirissä on Oulun yliopiston Historian laitoksen vuonna 1975 tehtyjen tutkimusten perusteella löydetty jälkiä rautakauden lopulle ja keskiajalle ajoittuvasta asutuksesta. Pihapiiristä on löydetty muun muassa kellarikuoppia ja rakennusjäänteitä.
Liittovaltion hallinnoima heimoalue
Väestö jakautui kahdelle alueelle kun brittiläisen Intian ja Afganistanin välistä rajaa määriteltiin. Britannian ulkoministeri Henry Mortimer Durand sai tehtäväkseen vetää rajan kartalle, ja 1893 se kirjattiin asiakirjaan ja tunnetaan nimellä Durand-linja. Vuoristoalueella rajalla ei ollut käytännön merkitystä, ja asukkaille myönnettiin lupa 1901 päättää asioistaan itsehallinnollisesti. Kun Pakistan itsenäistyi Intiasta, alue jäi Pakistanille mutta sopimus itsehallinnosta jäi voimaan ja alue nimettiin Pakistanin heimoalueiksi. Alueella asuu 3,5 miljoonaa asukasta.
Alueella ei päde Pakistanin lainsäädäntö, eikä Pakistanin poliisilla ja armeijalla ole siellä toimintaoikeuksia, ellei presidentti nimenomaan määrää. Hallinnosta vastaa heimojohtajien muodostama jirga-kokous.
Yhteiskunnallisesti seutu on kehittymätöntä. Lukutaitoisia on asukkaista 20 prosenttia, eikä alueella ole muita kouluja kuin uskonnollisia madrassoja, joista on lähtöisin muun muassa suuri osa talibanien taistelijoista.
Seutu on luoksepääsemättömyytensä vuoksi talibanien ja al-Qaidan tukialuetta. Yhtenä syynä siihen, ettei Afganistanin tilannetta saada rauhoitetuksi, pidetään juuri alueen riippumattomuutta Pakistanin hallinnosta, sillä Afganistanin puolella toimivan liittouman Isaf-joukot eivät voi toimia alueella terroristien tavoittamiseksi. Osa heimoista käy sotaa terroristeja vastaan, mutta usein ne joutuvat sallimaan kapinallisten toiminnan. Yhdysvallat käyttää alueella sotimiseen miehittämättömiä lennokkeja, mutta sotilaita se ei voi viedä sinne.
Heimoalue liitettiin Khyber Pakhtunkhwan maakuntaan vuonna 2018.
Italian Grand Prix 2003
Italian Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 14. syyskuuta 2003 Autodromo Nazionale Monza -radalla Italiassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher. Toiseksi sijoittui Juan Pablo Montoya ja kolmas oli Rubens Barrichello.
Nollamatriisi
Nollamatriisi on n×m-matriisi, jonka kaikki alkiot ovat nollia. Se toimii matriisien renkaan nolla-alkiona eli identiteettinä yhteenlaskun suhteen. Nollamatriiseja ovat esimerkiksi
Yhteenlaskussa nollamatriisille pätee
ja kertolaskussa
Nollamatriisi on selvästi nilpotentti ja singulaarinen ja sekä sen jälki että determinantti ovat nollia. Nollamatriisia vastaava lineaarikuvaus vektoriavaruudessa V kuvaa kaikki V:n alkiot nollavektoriksi.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1966–1967
Saksan Bundesliigan kausi 1966–1967 oli järjestyksessään neljäs Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 20. elokuuta 1966 ja päättyi 3. kesäkuuta 1967. Hallitsevana mestarina kauteen lähti 1860 München.
Sarjajärjestelmä
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat voitosta kaksi pistettä ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampia joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalikeskiarvolla. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1965–1966
Borussia Neunkirchen ja Tasmania Berlin putosivat Regionalligaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Fortuna Düsseldorf ja Rot-Weiss Essen.
Kauden yhteenveto
Kauden 1966–1967 voitti yllättäin Eintracht Braunschweig. Keskikastissa aiemmin taistelleelle joukkueelle ei alkuun povattu menestysmahdollisuuksia. Vahva puolustus ja erittäin tasainen sarja toivat kuitenkin tulosta. Joukkue päästi 34 ottelussa ainoastaan 27 maalia. Tasaisuudesta kertoo se, että esimerkiksi toiseksi sijoittunut 1860 München oli vielä sijalla 17, kun kolmasosa kaudesta oli pelattu.
Sarjataulukon alakastissa nousijajoukkueet Fortuna Düsseldorf ja Rot-Weiss Essen jäivät putoajien paikoille ja joutuivat jättämään pääsarjan yhden kauden jälkeen. Ammattimaisen Bundesliigan ja puoliammattimaisenRegionaligan erot näkyivät selvästi ja putoajilla ei ollut saumoja taistella pääsarjapaikastaan.
Ron Grahame
Ron Grahame (s. 7. kesäkuuta 1950 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Pelaajaura
Grahame pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta Denverin yliopiston joukkueessa Pioneersissa yliopistosarja WCHA:ssa. Hänet nimettiin vuonna 1973, viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, sarjan vuoden pelaajaksi. WHA-seura New York Raiders varasi hänet helmikuun 1972 WHA General Player Draftissa, mutta myi hänen pelaajaoikeutensa seuraavan vuoden kesäkuussa Houston Aerosille vaihdossa puolustaja Ray LaRoseen. Grahame aloitti ammattilaisuransa kaudella 1973–1974, jolla edusti Aerosia neljässä WHA:n runkosarjaottelussa. Suurimman osan tuosta kaudesta hän pelasi kuitenkin Southern Hockey Leaguen (SHL) Macon Whoopeesissa.
Grahame pelasi kaudesta 1974–1975 kauteen 1976–1977 vakituisesti WHA:ssa. Vuonna 1975 hän oli johdattamassa Houston Aerosia Avco Cupin voittoon ja nimettiin WHA:n pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hänet palkittiin WHA-vuosinaan myös kahdesti liigan parhaan maalivahdin palkinnolla Ben Hatskin Trophylla, vuosina 1975 ja 1977, sekä nimettiin vuonna 1975 liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja vuonna 1976 toiseen tähdistökentälliseen.
Vuonna 1977 Grahame siirtyi vapaana pelaajana NHL-seura Boston Bruinsiin. Hän edusti Bruinsia vain kauden 1977–1978, jolla pelasi 40 runkosarja- ja neljä pudotuspeliottelua. Lokakuussa 1978 hän siirtyi Los Angeles Kingsiin vaihdossa Kingsin ensimmäisen kierroksen varausvuoroon NHL:n varaustilaisuudessa 1979, jolla Bruins varasi puolustaja Ray Bourquen. Grahame edusti Kingsiä joulukuuhun 1980 asti, jolloin siirtyi kesken kauden 1980–1981 Quebec Nordiquesiin. Hän pelasi kauden aikana paitsi Kingsissä ja Nordiquesissa, myös AHL:n Binghamton Whalersissä.
Harry Orchard
Harry Orchard (1867–1954) oli Idahon kuvernöörin Frank Steunenbergin salamurhaaja. Hänet tunnetaan myös nimillä Albert Horsley ja Thomas Hogan. Orchard oli syntyjään kanadalainen. Hän oli kotoisin Ontariosta ja lähti sittemmin isänsä maatilalta etsimään töitä Yhdysvalloista. Orchard saapui Idahon osavaltioon, jossa hän työskenteli paikallisessa kaivoksessa Burkessa.
Ron Grahame
Pelaajaura
Grahame pelasi vuodesta 1977 vuoteen 1981 kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 114 runkosarjaottelua, joista voitto-otteluja 50, ja neljä pudotuspeliottelua, joista voitto-otteluja kaksi. WHA:ssa hän pelasi vuosien 1973 ja 1977 välillä yhteensä 143 runkosarjaottelua, joista voitto-otteluja 102, ja 36 pudotuspeliottelua, joista voitto-otteluja 22.
Harry Orchard
Steunenbergin murha
Orchard murhasi entisen kuvernööri Steunenbergin 30. joulukuuta 1905. Steunenberg oli talonsa ulkopuolella, kun sinne oli asennutettu pommi, jonka laukaisu aiheutti hänen kuolemansa. Pinkertonin etsivätoimiston James McParland alkoi selvittää henkirikosta. Etsivä oli ollut alun alkaen vakuuttunut siitä, että jutun takana olivat Western Federation of Minersin johtajat. McParland pidätti Orchardin hotellihuoneesta, josta löytyi dynamiittia. Orchard kirjoitti tapahtuneesta selvityksen, josta hänelle lupailtiin lievennettyä tuomiota. Hän ilmoitti toimineensa salaliitossa Bill Haywoodin, Charles Moyerin ja George Pettibonen kanssa. Poliisi pidätti heidät helmikuussa 1906. Oikeudenkäynnit kestivät kolme kuukautta. Hayward, Moyer ja Pettibone saivat kukin vapauttavan tuomion todisteiden vähyyden ansiosta. Orchard sai elinkautisen ja kuoli vankeudessa 1954.
Ron Grahame
Pelaajauran jälkeen
Grahame on työskennellyt vuonna 1981 päättyneen pelaajauransa jälkeen Denverin yliopiston palveluksessa. Hän on toiminut muun muassa yliopiston jääkiekkojoukkueen apuvalmentajana vuosina 1982–1990 ja vuodesta 2005 hänen nimikkeenään on ollut Assistant Vice Chancellor/Senior Associate Athletics Director.
Perhe
Ron Grahame on naimisissa pitkään NHL-seura Colorado Avalanchen johtotehtävissä toimineen Charlotte Grahamen kanssa. Heillä on kaksi lasta, molemmat poikia. Pojista vanhempi, John Grahame, on isänsä tavoin entinen NHL-maalivahti.
Sammakot
Sammakot eli pyrstöttömät sammakot eli varsinaiset sammakot (Anura, ennen myös Salientia) on yksi sammakkoeläinten kolmesta lahkosta.
Sammakkojen tuntomerkkeihin kuuluu aina lyhyt ruumis sekä täysikasvuisilta yksilöiltä puuttuva häntä. Raajat, varsinkin takaraajat, ovat hyvin kehittyneet. Yleensä sammakot liikkuvatkin loikkimalla. Sammakkojen kallo taas on harvinaisuus selkärankaisten keskuudessa, sillä se koostuu hyvin harvoista osista. Sammakkojen selkärangassa on enintään yhdeksän nikamaa.
Sammakkojen lahko Anura on sammakkoeläinten kolmesta nykyään elävästä lahkosta lajimäärältään ylivoimaisesti suurin. Tästä lahkosta on joskus käytetty myös nimitystä ”sammakot ja konnat”, mikä on kuitenkin tarpeetonta, sillä biologisen määritelmän mukaan konnatkin ovat sammakoita. Sammakot eroavat selvästi sammakkoeläinten kahdesta muusta lahkosta, matosammakoista ja pyrstösammakoista.
Täysin kehittyneillä sammakoilla on tyypillisesti lyhyt ja leveä pää, jossa laajahko suu ja suuret ja ulkonevat silmät. Varsinainen vartalo on lyhyt mutta raajat pitkät, yhteinen ominaisuus on myös pyrstön eli hännän puuttuminen. Iho on löyhä ja sisältää nesteonteloita. Arkikielessä joskus tehtävä ero sammakoiden ja konnien (esimerkiksi rupikonna) välillä perustuu edellisten kosteaan ja jälkimmäisten kuivaan ihoon, mutta tällä ei varsinaisesti ole luokittelullisia perusteita, sillä vaikka eräs sammakoihin kuuluvista heimoista onkin nimeltään konnat (Bufonidae), nimitetään konniksi myös monia muihin heimoihin lukeutuvia lajeja. Sammakoiden lahkon merkittävin heimo on myös nimeltään sammakot eli aitosammakot (Ranidae), jossa on yli 600 lajia.
Sammakkojen lahkosta tunnetaan runsaaseen kolmeenkymmeneen heimoon jakautuneena jo yli 6 000 lajia, joista lähes kaikki ovat trooppisten sademetsien eläimistöä. Sammakot ovat kuitenkin levittäytyneet lähes kaikkialle maailmaan Etelämannerta lukuun ottamatta. Lajirunsaudessa onkin paljon vaihtelua: pieni kuubansammakko on alle 2 cm pitkä, kun taas goljatsammakko on 25-senttinen ja suurimmillaan yli viisikiloinen. Kaikki munivat veteen, ja siinä kun munien lukumäärä jää kuubansammakolla yhteen, nousee se agakonnalla kymmeniin tuhansiin. Tropiikin ulkopuolella sammakkolajeja on vähemmän, Euroopassa runsaat 20 lajia. Suomessa esiintyy vakinaisesti kolme lajia: sammakko, viitasammakko ja rupikonna. Satunnaisina on tavattu mölysammakko, syötäväsammakko, lessonansammakko ja viherkonna.
Luokittelu
Sammakoiden luokittelu:
Juhani Kurikka
Juhani (Johannes) Kurikka (23. lokakuuta 1870 Tuutari, Inkeri – 7. toukokuuta 1930 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen suomalainen agronomi, nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja ja näytelmäkirjailija.
Kurikan vanhemmat olivat tilanomistaja Aatami Tuomaanpoika Kurikka ja Anna Juhanintytär Pöyhönen. Kurikka pääsi ylioppilaaksi 1892 ja valmistui agronomiksi 1897 Mustialan maanviljelysopistosta. Hän toimi sitten opettajana Simananniemen, Soanlahden ja Pääskylahden maanviljelyskouluissa sekä Limingan ja Viipurin läänin Uudenkirkon kansanopistoissa vuosina 1897–1904. Kurikka oli Itä-Karjalan maanviljelysseuran sihteerinä ja konsulenttina Sortavalassa 1904–1920 ja hän viljeli myös omaa maatilaansa Sortavalan maalaiskunnassa 10 vuoden ajan. Viimeksi Kurikka oli asutushallituksen virkamiehenä 1920–1927. Viimeiset elinvuotensa hän oli sairauden invalidisoima.
Kurikka oli nuorsuomalaisten kansanedustajana 1908–1909 ja 1911–1914 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Maataloustuottajain Viipurin läänin piiriliiton puheenjohtajana. Kurikka kuului myös MTK:n valtuuskuntaan. Kurikka oli lisäksi mukana raittiusliikkeessä ja hän toimi useita vuosia Inkeri-lehden vastaavana toimittajana.
Juhani Kurikka oli naimisissa kolme kertaa: 1901–1920 Laura Lydia Uotilan (k. 1920) kanssa, 1922–1925 Alma Helena Koskisen (avioero 1925) kanssa ja vuodesta 1925 apteekkari Hanna (Johanna) Lappalaisen kanssa.
Enslaved (täsmennyssivu)
Enslaved voi tarkoittaa:
Maureen Jones
Maureen Jones (o.s. Caird, s. 29. syyskuuta 1951 Sydney) on entinen australialainen pika-aitajuoksija. Hän on edelleen lajinsa nuorin olympiavoittaja.
Maureen Caird voitti 80 metrin aitajuoksussa olympiakultaa Méxicon 1968 kisoissa maailmanennätysajalla 10,3 s. Hänellä oli tuolloin ikää vain 17 vuotta ja 19 päivää. Vuoden 1969 toukokuussa hän juoksi uuden lajin, 200 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen 27,1 s, mutta se alitettiin jo seuraavana päivänä. Kansainyhteisön kisoissa 1970 Caird saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ja lopetti sen jälkeen uransa.
Sky Team
Esimerkkejä Sky Teamin malleista:
Kaikissa näissä mopoissa toimii nelitahtinen Honda Monkeyyn perustuva, lisenssillä valmistettu moottori. Erona muihin lisenssillä valmistettuihin moottoreihin on vaihteet, jotka toimivat kuten (1987->) aidossa Hondassa (eli yksi alas, kolme ylös). Vuonna 2008 Sky Teamin mopoja myi Suomessa Motorpower Oy, jonka toimipisteet toimivat Vantaalla ja Tampereella. Suomessa Sky Team enduroja myy myös Solifer omalla nimellään. Sky Team myy myös moottoreita 50 cc - 250 cc.
Civilization
Sid Meier's Civilization (yleisesti Civilization) on MicroProsen kehittämä vuonna julkaistu strategiapeli.
Peli on Civilization-pelisarjan ensimmäinen videopeli. Peli on julkaistu muun muassa Amigalle, Atari ST:lle, Macintoshille, MS-DOSille sekä NEC PC-9801:lle.
Pelisarjaan on julkaistu useita uudempia versioita, kuten ensimmäisen pelin jatko-osa Civilization II. Pelistä on julkaistu myös useita "klooneja".
Kehitys
Pelin suunnittelivat Sid Meier ja Bruce Shelley, joista jälkimmäinen tunsi 1980-luvulla julkaistun samannimisen lautapelin entuudestaan.
Pelin idea
200px|vasen|thumb|Kuvankaappaus pelistäPeli alkaa vuodesta 4000 eaa., josta on tarkoituksena kehittyä ja laajentua vuosisatojen halki aina moderniin aikaan ja lähitulevaisuuteenkin asti. Peli päättyy vuoteen 2050, ellei pelaaja kykene kukistaamaan kaikkia vastustajiaan (tai päinvastoin) tai jokin sivilisaatio pystyy tekemään onnistuneen avaruuslennon Alfa Centauriin. Pelissä perustetaan kaupunkeja ja niiden kasvun parantamiseksi viljellään maata ja rakennetaan teitä. Kaupunkeihin voi rakentaa erilaisia rakennuksia, jotka parantavat niiden ominaisuuksia; kasvu- ja rakennusnopeutta, puolustuskykyä sekä tutkimuksien edistämistä. Keksinnöt vaihtelevat pyörästä ydinvoimaan ja uuden tekniikan löytäminen avaa uusia mahdollisuuksia kehittyneemmille sotajoukoille ja keksinnöille.
Vastaanotto ja merkitys
Pelistä tuli välittömästi erittäin suosittu, ja se kuuluu yhä kaikkien aikojen arvostetuimpien tietokonepelien joukkoon. Peli arvosteltiin Suomessa Pelit-lehden ensimmäisessä numerossa huippuarvosanoin (Pelit 1/92, 96 pistettä). Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanan 94 % arvostelussaan, ja ACE -lehti antoi pelille arvosanan 95 %. Peli on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelien listalle vuonna 2007.
pienois|vasen|”Tervehdys M. Gandhilta, intialaisten hallitsijalta ja kuninkaalta. Sanojemme tukena ovat YDINASEET!”
Civilization tunnetaan myös Internet-meemistä, jossa Mahatma Gandhi uhkailee ydinaseilla. Laajalle levinneen virhekäsityksen mukaan pelissä olisi ohjelmointivirhe, jonka seurauksena rauhan ja väkivallattomuuden kannattajana tunnettu Gandhi muuttuu sodanlietsojaksi saatuaan käyttöönsä ydinaseita. Tarinan mukaan pelin johtajahahmoille on annettu soitaisuutta määrittelevä luku asteikolla 1–10, ja Gandhin sotaisuus on matalin mahdollinen eli 1. Demokraattisen hallintomuodon käyttöön ottaminen laskee pelissä sivilisaation johtajan aggressiivisuutta kahdella pykälällä. Gandhilla uudeksi arvoksi tulisi tällöin −1, mutta koska peli ei pysty käsittelemään negatiivisia lukuja, aggressiivisuus hyppääkin nollasta arvoon 255. Sid Meierin mukaan kyse on kuitenkin pelkästä huhusta. Pelisuunnittelija Brian Reynoldsin mukaan johtajien sotaisuus määritellään todellisuudessa asteikolla 1–3, ja Gandhi kuuluu matalimpaan kolmannekseen lukuisten muiden johtajien kanssa. Hyppäys lukuun 255 ei sitä paitsi tekisi Gandhista sen sotaisampaa kuin niistä johtajista, joiden sotaisuus on jo valmiiksi määritelty korkeimmaksi mahdolliseksi. Reynoldsin mukaan Civilizationin tekoäly alkaa aina käyttäytyä holtittomasti saatuaan käyttöönsä ydinaseita, mutta Gandhin uhkailu jäi pelaajien mieleen erityisen hyvin, mikä lienee johtanut legendan syntyyn.
Suffren
Suffren voi tarkoittaa seuraavia asioita:
FC Barcelona Femení
Fútbol Club Barcelona Femení on Espanjan pääsarjassa pelaava naisten jalkapallojoukkue. Se perustettiin vuonna 1988 nimellä Club Femení Barcelona, ja se on nykyisin osa FC Barcelona -seuraa. Barcelona on yksi naisten Primera Divisiónin perustajista. Joukkue on voittanut Espanjan mestaruuden seitsemän ja Espanjan cupin yhdeksän kertaa. Kaudella 2018–2019 se pelasi Mestarien liigan loppuottelussa, jonka se hävisi Lyonille 1–4. Kaudella 2020–2021 Barcelona voitti Mestarien liigan ensimmäisenä espanjalaisseurana; Göteborgissa pelatussa loppuottelussa se voitti Chelsean 4–0.
Joukkueen kotikenttä on 6 000 katsojan Estadi Johan Cruyff. Barcelonan ja Atlético Madridin välinen ottelu maaliskuussa 2019 rikkoi seurajoukkueiden kohtaamisen yleisömäärän maailmanennätyksen. Atléticon kotiottelua seurasi 60 739 katsojaa. Uusi kaikkia naisten otteluita koskeva yleisöennätys saavutettiin maaliskuussa 2022, kun FC Barcelona ja Real Madrid pelasivat Barcelonan Camp Noulla Mestarien liigan puolivälieräottelun 91 553 katsojan ollessa paikalla.
Suomi–Assyria-yhdistys
Suomi–Assyria-yhdistys on vuonna 2007 perustettu ystävyysseura, jonka tavoitteena on assyrialaisten kansallisten oikeuksien puolustaminen. Yhdistys jakaa tietoa assyrialaisten kansasta, valistaa mielipidemuokkaajia ja päätöksentekijöitä sekä tukee assyrialaisia heidän kotimaissaan taloudellisesti ja aineellisesti.
Suomi–Assyria-yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Helsingin yliopiston assyriologian professori Simo Parpola. Hänen jälkeensä puheenjohtajana toimi dosentti Svante Lundgren, nykyinen puheenjohtaja on rovasti Veijo Koivula.
Belgianpaimenkoira laekenois
Belgianpaimenkoira laekenois (berger belge laekenois), joka tunnetaan hollanniksi myös nimellä laekeninpaimenkoira (Lakense herder), on Belgiasta kotoisin oleva koirarotu, belgianpaimenkoiran karkeakarvainen muunnos. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 1. Laekenois on belgianpaimenkoiramuunnoksista harvinaisin ja sitä kasvatetaan eniten Hollannissa. Se on yhdessä malinoisin kanssa onnistuttu - osittain karumman ulkonäkönsä ansiosta - säilyttämään puhtaammin työkoirana kuin nykyisin usein näyttelyä silmällä pitäen jalostetut, pitkäkarvaiset muunnokset tervueren ja groenendael.
Ulkonäkö
thumb|250px|left|Laekenoisin pää: kuonossa heikosti erottuvaa hiilikkoväriä. Laekenoisin ulkonäkö tuo mieleen picardienpaimenkoiran ja ardennienkarjakoiran. Karkea, pörröinen ja hieman kihartuva, rungon alueella noin 6 cm pitkä karvapeite on rotumääritelmän mukaan aina punaruskea, mutta käytännössä sen sävy vaihtelee vaalean kellertävästä (fawn) punaiseen. Lisäksi ns. hiilikkoväriä (charbonné) eli mustia karvankärkiä - joka vastaa joidenkin muiden rotujen seesamia, soopelia ja riistanväriä eli agoutia - esiintyy hännässä ja kuonossa harmaan maskin muodossa, joka on paljon heikommin erotettavissa kuin malinoisin ja tervuerenin musta maski. Säkäkorkeus on sama kuin muillakin belgianpaimenkoirilla: uroksilla noin 60–66 cm ja nartuilla 56–62 cm. Urokset painavat keskimäärin 25–30 kg ja nartut noin 20–25 kg. Laekenoisin rotumääritelmä on yhteinen kaikkien kolmen muun belgianpaimenkoiran kanssa, joten ainoat poikkeamat koskevat karvanlaatua ja väritystä.
Luonne
thumb|250px|right|Laekenoisin sivuprofiili. Rodulla on saavutettu hyviä tuloksia muun muassa agility-kilpailuissa. Belgianpaimenkoira onkin palveluskoirana ehdottomasti onnellisin silloin kun sillä on jokin tehtävä, olkoon se sitten palveluskoiralaji, agility, vetoharrastus, pelastuskoiratoiminta tai mitä tahansa missä se saa toteuttaa itseään ja kuluttaa energiaansa ja käyttää älyään (aktivointi). Monipuolisena rotuna eri harrastusmahdollisuuksia belgianpaimenkoiran kanssa on runsaasti. Belgianpaimenkoiran kiintymys omaan perheeseen on suuri ja tämä on otettava huomioon koulutuksessa - omistajan pitää itse kouluttaa belgialaisensa.
Alkuperä
Laekenois on kotoisin Brysselin esikaupunkialueella sijaitsevasta Laekenin kunnasta, josta se on saanut nimensä. Se muistuttaa ulkonäöltään enemmän ardennienkarjakoiraa kuin muita belgianpaimenkoiria, ja koska Ardennit sijaitsevat juuri Brysselin eteläpuolella, nämä kaksi rotua voivat hyvinkin olla sukua toisilleen. Alun perin muunnoksesta tunnettiin myös tuhkanharmaa väritys, mutta se kuoli sittemmin sukupuuttoon. Kaikki belgianpaimenkoiran eri muunnokset yhdistettiin vuonna 1892 virallisesti samaan rotuun kuuluviksi, joista laekenois tunnettiin alussa nimellä karkeakarvainen belgianpaimenkoira.
Fortum
Fortum Oyj on Suomessa vuonna 1998 perustettu energiakonserni, jonka pääliiketoiminta sijoittuu nykyään Pohjoismaihin.
Vuonna 2021 Fortum oli Suomen suurin yritys 112 miljardin euron liikevaihdollaan. Suurin osa yhtiön tuloksesta tuli tuolloin Uniper-tytäryhtiöstä, jonka Fortum myi Saksan valtiolle joulukuussa 2022.
Fortumin tausta: Imatran Voima ja Neste
Vuonna 1932 perustetun Imatran Voiman alkuperäinen tavoite oli hallinnoida ja käyttää Imatrankosken vesivoimalaitosta. Se oli pääasiassa sähkön- ja lämmöntuotantoa harjoittava yhtiö, jonka omistukseen tuli myöhemmin myös muita voimalaitoksia, kuten Oulujoen voimalaitokset, Inkoon ja Naantalin hiilivoimalaitokset ja Loviisan ydinvoimalaitos.
Vuonna 1948 perustetun Nesteen tarkoituksena oli turvata Suomen energia- ja öljynhuoltoa. Suomessa ei ollut tuolloin mitään alan teollisuutta tai siihen liittyvää osaamista, vaan kaikki piti aloittaa tyhjästä. 1960- ja 1970-luvuilla Nesteestä tuli Suomen suurin yritys samalla kun koko maa teollistui ja autokanta kasvoi. Öljynjalostuksen lisäksi Neste alkoi etsiä ja tuottaa öljyä ja kaasua sekä kehittää kemianteollisuutta.
1998–2004
Fortum Oyj muodostettiin vuonna 1998 yhdistämällä Imatran Voima Oy ja Neste Oy, joissa molemmissa Suomen valtio oli enemmistöomistajana. Toukokuussa 1998 Nesteen pienosakkaille suunnattiin erikoistarjous osakkeiden vaihtamisesta uuden yhtiön osakkeisiin. IVO:n toimitusjohtaja Heikki Marttinen nimitettiin uuden yhtiön pääjohtajaksi. Yhtöiden yhteenlaskettu liikevaihto oli 60 miljardia markkaa. Yhtiö toimi aluksi IVO-Neste-nimellä, mutta vaihtoi nimensä Fortumiksi kesäkuussa 1998. Fortum listautui Helsingin pörssiin joulukuussa. Vuonna 2001 yhtiön toimitusjohtajana aloitti Mikael Lilius.
2004–2009
1. toukokuuta 2004 Fortum jakautui kahdeksi yhtiöksi, joista Fortumiin jäi sähkön- ja lämmöntuotanto ja Neste Oilille siirtyi öljyliiketoiminta. Neste Oil kuului koko vuoden 2004 Fortum-konserniin ja irtaantui siitä vasta keväällä 2005.
Syksyllä 2005 julkisuudessa keskusteltiin Fortumin kannustinjärjestelmistä, kun johdon optiovoitot kohosivat yli puoleen miljardiin euroon, muun muassa Lilius sai noin 2,4 miljoonaa euroa lokakuussa 2004 myymistään optioista. Lokakuussa 2005 asiasta eduskunnan talousvaliokunnan kuultavana ollut kauppa- ja teollisuusministeri Mauri Pekkarinen totesi, että valtio puuttuu Fortumin johtajien optioihin vain eduskunnan toiveesta, omalla riskillään kauppa- ja teollisuusministeriö ei halunnut kaventaa johtajien etuja. Vuonna 2009 valtion omistajaohjauksesta vastaannut ministeri Kari Häkämies totesi eduskunnan kyselytunnilla, ettei saatuja palkkioita voi kerätä takaisin eikä palkkioita voi kohtuullistaa. Palkkiojärjestelmä oli muodollisesti Suomen hallituksen antaman ohjeistuksen mukainen, mutta valtio ei ollut tyytyväinen lopputulokseen. Vuosien palkkiokohun vuoksi Fortumin johto lopulta uudistui: huhtikuussa 2009 hallituksen puheenjohtaja Peter Fagernäs ilmoitti, ettei aio jatkaa hallituksessa ja toimitusjohtaja Mikael Lilius jäi eläkkeelle loppuvuonna 2009.
thumb|[[Meri-Porin voimalaitos lokakuussa 2009.]] Tammikuussa 2006 Fortumin tytäryhtiö Fortum Power and Heat osti Espoon kaupungilta sen osuuden E.ON Finland Oy:stä. Kaupan ansiosta Fortumin arvosteltiin saaneen siirtokapasiteetin niukkuuden vuoksi ainakin osan ajasta määräävän markkina-aseman Suomen markkinoilla. Kilpailuvirasto hyväksyi kaupan kesäkuussa, mutta asetti kaupan ehdoksi sähköntuotannon vuokraamisen kilpailijoille: Fortumin tuli vuokrata 1 TWh niin sanottua virtuaalikapasiteettia 31. maaliskuuta 2011 asti, ja Meri-Porin hiilivoimalaitoksen osuus tuotannosta 30. kesäkuuta 2010 asti. Lisäksi Haapaveden turvelauhdevoimala ja Hämeenlinnan yhteistuotanto- sekä kaasuturbiinivoimalaitos tuli myydä. Fortum valitti päätöksestä, ja markkinaoikeus hyväksyi Fortumin valituksen maaliskuussa 2008. Ratkaisussaan markkinaoikeus katsoi Kilpailuviraston päätöksestä poiketen, ettei Fortum ollut määräävässä markkina-asemassa ennen kyseistä yrityskauppaa eikä sen jälkeenkään. Kilpailuvirasto valitti päätöksestä edelleen korkeimpaan hallinto-oikeuteen, joka kuitenkin piti voimassa markkinaoikeuden antaman ratkaisun. Syyskuussa Matti Purasjoki esitteli kauppa- ja teollisuusministeriölle Mauri Pekkarisen häneltä tilaaman selvityksen, jossa hän ehdotti muun muassa Fortumin hallitsevan markkina-aseman rajoittamista siten, että kotimaiset vesivoimalat irrotettaisiin siitä ja Fortum itse taas irtautuisi Teollisuuden Voimasta, joka omistaa ydinvoimaloita Eurajoen Olkiluodossa.
Kesällä 2007 Fortum myi osuuteensa Luoteis-Venäjällä toimivasta Lenenergo-sähkönjakeluyhtiöstä. Ostajina olivat RAO UES, VTB pankki ja I.D.E. Electricity Distribution Investments 1. Viimeksi mainitun nimen takana oli Integrated Energy Systems. Myös Pietarin kaupunki oli ollut kiinnostunut osuuden ostamisesta. Lokakuussa Helsingin Sanomat arvioi, että Espoon Sähkön osto E.ON:lta oli Fortumille hyvä liiketoimi, sillä espoolaisten maksamat hinnat kaukolämmöstä paransivat sen tulosta selvästi.
Maaliskuussa 2008 Fortum osti venäläisestä sähköntuotantoyrityksestä TGK-10 29 prosentin osuuden Tšeljabinskin alueella. Myyjä oli RAO UES. Yrityksen liikevaihto oli 590 miljoonaa euroa ja sillä oli 6100 työntekijää. Talouselämä-lehden mukaan Fortumin yritysostohanke oli Suomen historian suurimpia investointeja ulkomaille ja suurin investointi Venäjälle. Kauppa maksoi 2,7 miljardia euroa. Fortum nosti omistusosuuteensa 93 prosenttiin vuoden 2008 loppuun mennessä. Fortumin kannattavuuslaskenta perustui sähkön hinnan vapauttamiseen vuonna 2011, jolloin analyytikkojen mukaan sähkön hinta Venäjällä saattoi kaksinkertaistua. Ostetun yrityksen voimaloiden alueella asui neljä miljoonaa ihmistä. Yhtiön nimeksi muutettiin OAO Fortum keväällä 2009.
Troika
Troika voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Fortum
2010–2017
2010-luvulla Fortum on pyrkinyt eroon turvallisesta, mutta pienikatteisesta sähkönsiirtoliiketoiminnasta korvatakseen sen korkeamman tuoton liiketoiminnalla.
Vuonna 2012 Fortum myi tytäryhtiönsä Fortum Energiaratkaisut Oy:n ja Fortum Termest AS:n Pohjois-Euroopassa toimivalle sijoitusyhtiölle, EQT Infrastructure Fundille, joka yhdisti ne Adven Oy:ksi. Vuonna 2012 Fortum kertoi investoivansa 20 miljoonaa euroa uuteen bioöljyn tuotantolaitokseen Joensuussa. Laitos integroitiin Joensuun sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitokseen, ja sen tuotantotoiminta käynnistyi marraskuussa 2013. Laitos oli Fortumin mukaan ensimmäinen laatuaan maailmassa.
Fortum vastusti windfall-veroa, jossa verotetaan päästötöntä sähköä tuottavia voimalaitoksia, jotka ovat valmistuneet ennen kuin Euroopan unionin päästökauppadirektiivi tuli voimaan vuonna 2004. Vero kohdistui noin 130 vesivoimalaitokseen, neljään ydinvoimalaitosyksikköön ja 10–15 tuulivoimalaitokseen, jotka hyötyvät ansiottomasti päästökauppajärjestelmästä pohjoismaisilla sähkömarkkinoilla. Fortumin laskelmien mukaan se on veron suurin maksaja, vuositasolla noin 25 miljoonan euroa. Se teki verosta kantelun Euroopan komissiolle. Eduskunta hyväksyi hallituksen esityksen windfall-verosta loppuvuodesta 2013.
Joulukuussa 2013 Fortum ilmoitti luopuvansa sähkönsiirrosta Suomessa ja myyvänsä liiketoimintonsa Suomi Power Networksille, jonka suurimpina osakkaina olivat kansainväliset sijoittajat First State Investments ja Borealis Infrastructure Management ja muina osakkaina Keva ja LähiTapiola Eläkeyhtiö (nyk. Elo). Kauppahinta oli 2,55 miljardia euroa. Kauppa saatiin päätökseen maaliskuussa 2014, ja uusi sähkönsiirtoyhtiö aloitti toimintansa nimellä Caruna Oy.
Helmikuussa 2015 Fortumin toimitusjohtajana vuodesta 2009 toiminut Tapio Kuula erosi sairauden vuoksi. Väliaikaiseksi toimitusjohtajaksi nimitettiin yhtiön talousjohtajana toiminut Timo Karttinen. Pekka Lundmark aloitti uutena toimitusjohtajana syyskuussa. Ennen nimitystä hän toimi Konecranesin toimitusjohtajana. Maaliskuussa 2015 Fortum kertoi myyneensä Ruotsin sähkönsiirtoliiketoimintansa 6,6 miljardilla eurolla.
Vuonna 2016 Fortum osti pohjoismaisen kiertotalousyhtiö Ekokem Oyj:n. Entisestä Ekokemistä muodostui tytäryhtiö Fortum Waste Solutions, joka tarjoaa ympäristöasioiden hallintaan ja materiaalitehokkuuteen liittyviä palveluita Pohjoismaissa. pienoiskuva|Fortumin voimalaitos [[Njaganissa.]] Vuonna 2016 saatiin valmiiksi vuonna 2008 käynnistetty mittava investointiohjelma, jonka aikana Fortum rakensi yli kaksi gigawattia uutta tuotantokapasiteettia Venäjälle. Investointiohjelmaan kuului kahdeksan voimalaitosta, joista suurin oli Nyagan GRES. Sen ensimmäinen ja toinen yksikkö vihittiin käyttöön vuonna 2013 ja kolmas yksikkö vuonna 2014. Njaganin kaupungissa, Pohjois-Uralilla sijaitseva voimalaitos tuottaa sähköä Hanti-Mansian öljy- ja kaasuteollisuudelle.
2018–2021
Helmikuussa 2020 Venäjän viranomaiset antoivat Fortumille lopullisen luvan nostaa Uniper-osuutensa 70,5 prosenttiin. Kauppa oli yksi Suomen historian suurimpia yrityskauppoja ja se teki Fortumista liikevaihdoltaan Suomen suurimman yrityksen, yhdeksi Euroopan saastuttavimmaksi yhtiöksi, Euroopan kolmanneksi suurimmaksi hiilidioksipäästöttömän sähkön tuottajaksi sekä Euroopan toiseksi suurimmaksi ydinvoimatuottajaksi.
Uniperista tuli Fortumin tytäryhtiö, kun Fortumin omistus nousi yli 75 prosenttiin. Fortum kertoi aikeistaan tehdä yhteinen strategia ja näkemys tytäryhtiö Uniperin kanssa vuoden loppuun mennessä. Maaliskuussa Fortumin toimitusjohtaja Pekka Lundmark kertoi siirtyvänsä Nokian toimitusjohtajaksi Rajeev Surin tilalle. Lundmarkin aikana Fortumista tuli Uniper-investoinnin myötä yksi Euroopan suurimmista energiayhtiöistä ja sen taloudellinen tulos parani selvästi. Joulukuussa Fortum päivitti strategiaansa. Sen uusi tavoite Euroopan tuotannon suhteen oli puolittaa hiilidioksidipäästöt vuoteen 2030 mennessä (vuoteen 2019 verrattuna) ja muuttaa se kokonaan hiilineutraaliksi vuoteen 2035 mennessä. Kaikkien Fortumien globaalien toimintojen suhteen tavoite oli saavuttaa hiilineutraalius vuoteen 2050 mennessä. Fortum alkoi myös kartoittaa sähkön ja kaasun vähittäismyynnistä vastaavan liiketoimintayksikön tulevaisuutta, esimerkiksi toimintojen myyntiä. Fortum kertoi sijoittavansa vuoteen 2025 mennessä kolme miljardia euroa uusiutuvaan energiaan kuten maatuuli- ja aurinkovoimaan, vetyyn ja puhtaaseen kaasuun. Se kertoi myös sulkevansa hiilivoimalansa ja muuttavansa kaasuvoimaa puhtaaksi.
Loppuvuonna 2020 Fortumin ydintoimintaan kuuluivat vesivoima, ydinvoima, entistä puhtaampi kaasuvoima ja kaasun varastointi, myynti ja jakelu. Se halusi kasvattaa osuuttaan maatuulivoimassa, aurinkoenergiassa, vedyssä ja puhtaassa kaasussa sekä teollisuuden ja infrastruktuuriratkaisuissa. Sen sijaan esimerkiksi hiilivoima, Puolan kaukolämpö, 50 prosentin osuus Stockholm Exergissä tai kuluttajaliiketoiminta eivät kuuluneet sen strategiaan ja se harkitsi niistä luopumista.
Alkuvuonna 2021 Fortum vaihdatti Uniperin ylimmän johdon eli toimitusjohtajan, talous-, lakiasiain- ja strategiajohtajan. Baltian kaukolämpöliiketoiminta myytiin maaliskuussa sijoitusyhtiö Partners Groupille. Toukokuussa kerrottiin, että Fortum alkaa johtaa sekä Fortumin että Uniperin pohjoismaisia vesivoimatoimintoja kun taas Uniper vastaa molempien yhtiöiden tuuli- ja aurinkovoimasta ja vetyliiketoiminnasta. Suurin osa vuoden tuloksesta tuli Uniper-tytäryhtiöstä.
2022–
Vuonna 2022 Fortum ajautui talousvaikeuksiin. Venäjän hyökkäys Ukrainaan helmikuussa 2022 aiheutti eurooppalaisen energiakriisin. Keväällä Fortum kirjasi Venäjän-liiketoimintansa arvoa 2,2 miljardilla eurolla alaspäin. Fortum haki uutta käyttölupaa Loviisan ydinvoimalan kahdelle reaktorille. Luvan myötä voimalaa voitaisiin käyttää vuoteen 2050 asti, kun sen silloiset luvat olivat voimassa vuosiin 2027 ja 2030 asti. Maaliskuussa Fortum kertoi lopettaneensa vuonna 2020 alkaneen arvioinnin sähkön vähittäisliiketoiminnasta ja Puolan kaukoliiketoiminnasta ja jatkavansa niiden toiminnan kehittämistä yhtiössä. Toukokuussa Fortum kertoi aikeistaan vetäytyä Venäjältä.
Kesäkuussa kerrottiin, että Suomen ja Viron vuokraama LNG-terminaalilaiva sijoitetaan Fortumin satamaan Inkooseen, käytöstä poistetun hiilivoimalan alueelle.
Huhti–kesäkuussa Fortum teki 9 miljardia euroa tappiota, joista kaksi kolmannesta johtui Uniperin kaasuliiketoiminnasta. Kun Venäjältä ei saatu tarvittua maakaasua, sitä piti ostaa markkinahintaan, mutta myydä se eteenpäin vanhojen sopimusten mukaisesti huomattavasti edullisemmin. Toimitusjohtaja Markus Rauramon mukaan yritys ei nähnyt riskiä, että maakaasun saanti Venäjältä loppuisi, sillä Venäjä oli toimittanut kaasua sopimusten mukaisesti viisikymmentä vuotta. Toimitukset jatkuivat sodan alettua normaaliin tapaan kesäkuuhun asti. Uniper antoi tulosvaroituksen kesäkuun lopussa.
Heinäkuussa Saksan hallitus päätti hankkia itselleen 30 prosenttia Uniperista, jolloin Fortumin osuus laski 80 prosentista 56 prosenttiin. Samassa kuussa Venäjän viranomaiset keskeyttivät niin Fortumin kuin italialaisen Enelin myyntiaikeet vedoten Putinin keväällä antamiin määräyksiin.
Elokuussa Fortum nosti Venäjän-toimintojensa arvon takaisin 5,5, miljardiin euroon. Tämän seurauksena yhtiön oma pääoma säilyi positiivisena.
Syyskuun alussa Suomen valtio myönsi sijoitusyhtiö Solidiumin kautta Fortumille 2,35 miljardin euron hätälainan. Fortumin mukaan lainan nostaminen olisi sille viimeinen vaihtoehto. Lainan korko olisi 14,2 prosenttia. Ehtoihin sisältyi maksuton osakeanti valtiolle. Lisäksi johdon palkitsemista rajoitettaisiin. 21. syyskuuta Fortum sopi myyvänsä Uniper-omistuksensa Saksan valtiolle 500 miljoonalla eurolla. Lisäksi yritys saa takaisin Uniperille antamansa 8 miljardin euron rahoituspaketin. Fortum oli aikanaan maksanut Uniperista 7 miljardia euroa. Yhtiö aikoi keskittyä pohjoismaiseen ydinliiketoimintaansa, eli päästöttömän sähkön tuotantoon, lämpöliiketoimintaan ja "kestäviin asiakasratkaisuihin". Venäjän liiketoimintojen myynti oli edennyt loppusuoralle, jossa ostosta neuvotteli useampi ostajaehdokas. 26. syyskuuta Fortum kertoi nostavansa Solidiumilta 350 miljoonan euron lainan. Syyskuussa Fortum kertoi, että kun se luopuu Uniperistä, se aikoo keskittyä pohjoismaiseen ydinliiketoimintaansa, eli päästöttömän sähkön tuotantoon, lämpöliiketoimintaan ja "kestäviin asiakasratkaisuihin". Joulukuussa Fortum, Uniper ja Saksan valtio allekirjoittivat sopimuksen Uniper-kaupasta. Fortum sai osakekaupasta noin 0,5 miljardia euroa, ja Uniper maksoi Fortumille takaisin neljän miljardin euron lainan. Samalla myös Fortumin neljän miljardin euron emoyhtiötakauksesta vapautui kolme miljardia. Kaupan myötä Fortumin edustajat erosivat Uniperin hallintoneuvostosta.
Maaliskuussa Fortum julkaisi uuden strategiansa, jossa sen painopisteitä olivat luotettavan puhtaan energian toimittaminen ja hiilidioksidipäästöjen vähentäminen pohjoismaisessa teollisuudessa. Yhtiö kiristi myös ympäristötavoitteitaan. Toiminnan hiilineutraalius haluttiin saavuttaan vuoteen 2030 mennessä ja hiilestä aioittiin luopua vuoden 2027 loppuun mennessä.
Liiketoiminta
Vuonna 2023 Fortumin pääliiketoiminta sijoittui Pohjoismaihin. Yhtiö julkaisi maaliskuussa uuden strategiansa, jonka mukaan se aikoi keskittyä päästöttömään ja Pohjoismaissa tuotettuun energiaan. Venäjän toiminnoista aiottiin luopua, mutta se tulee todennäköisesti kestämään vielä ”jonkin aikaa”.
Fortumin liiketoiminnat vuonna 2023:
Aurinkoenergia
Fortum on panostanut aurinkoinvestointeihin. Vuonna 2016 se voitti kilpailutuksen 70 MW:n aurinkovoimalan rakentamisesta Intiaan. Suomen suurin aurinkovoimala oli silloin noin 1 MW:n kokoinen. Fortumilla on myös toinen, 100 MW kokoinen aurinkovoimaprojekti Intiassa, jonka toimitus alkoi vuonna 2017. Fortum myös myy kuluttajille aurinkopaneelipaketteja avaimet käteen -toimituksina.
Vuonna 2018 Fortumilla oli 7 aurinkovoimalaitosta Intiassa ja Venäjällä, esimerkiksi Amrit, Kapeli, Bhadla ja Pavagada.
Joulukuussa 2020 Fortum kertoi haluavansa rakentaa 1,5–2,0 gigawattia uutta tuuli- ja aurinkovoimakapasiteettia seuraavan viiden vuoden aikana. Tuuli- ja aurinkovoiman osuus sen lähes 50 gigavatin kapasiteetista oli 0,5 gigawattia ja 1,8 gigavattia, kun mukaan laskettiin myös Fortumin osakkuushankkeet ja rakenteilla olevat voimalat.
Hiilivoima
Vuonna 2019 hiilivoiman osuus Fortumin ja Uniperin sähköntuotannosta oli 12 prosenttia. Fortum päivitti strategiansa loppuvuonna 2020, jossa se päätti luopua hiilivoimasta. Se aikoi sulkea laitoksia Saksassa, Hollannissa, Britanniassa ja Suomessa. Fortum näki hiilestä luopumisen hyvänä mahdollisuutena hyödyntää laitosten sijaintipaikkoja uusiutuvan energian tai puhtaan kaasun tuottamiseen.
Vuonna 2022 Fortum omisti hiilivoimaloita Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Venäjällä ja Puolassa. Se omistaa Suomen suurimman hiilivoimalan, Meri-Porin voimalaitoksen, joka oli ollut tehoreservissä vuodesta 2017 lähtien. Lokakuussa 2022 siihen tehdään vuosihuolto, minkä jälkeen sitä voidaan hyödyntää 560 megawatin teholla. Fortum omistaa myös Suomenojan voimalaitoksen, joka käyttää polttoaineenaan kivihiiltä ja maakaasua. Kivihiilen käyttö Suomenojan voimalaitoksella päättyy vuonna 2025.
Kaasu ja vety
Vuonna 2019 kaasun osuus Fortumin ja Uniperin sähköntuotannosta oli lähes puolet, 49 %. Kun päästökauppa on syönyt hiilivoiman kannattavutta, Fortumin kaasuvoimaloiden käyttöaste ja kannattavuus on noussut.
Loppuvuonna 2020 päivitetyn strategian mukaan Fortumin ydintoimintaan kuuluu entistä puhtaampi kaasuvoima ja kaasun varastointi, myynti ja jakelu. Fortum halusi kasvattaa osuuttaan vedyssä ja puhtaassa kaasussa. Asiantuntijoiden tekemien ennusteiden mukaan vety ja biokaasu syrjäyttävät maakaasun osuutta vuoden 2030 jälkeen.
Maakaasuverkkoon voidaan tiettyyn rajaan saakka sekoittaa puhdasta vetyä. Kun vetyyn lisätään hiilidioksidia, syntyy puhdasta metaania, jolla voidaan korvata maakaasua. Vety tai sen avulla tehty synteettinen metaani voivat pienentää päästöjä siellä, missä sähköistäminen ei onnistu kuten teollisuuden prosesseissa, talojen lämmityksessä ja raskaassa liikenteessä. Vetyä voidaan tuottaa puhtaasti uusiutuvalla energialla tai ydinvoimalla. Vetyä voi varastoida Uniperin omistamiin maanalaisiin suolataskuihin, joten sitä voidaan käyttää säätövoimana, jolla paikataan uusiutuvan energiaan tuotantoon liittyvää vaihtelua. Vetyyn haluttiin investoida noin 300 miljoonaa euroa vuoteen 2025 mennessä.
Kaukolämpö
Fortum omistaa toimintamaissaan parikymmentä sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitosta (CHP) ja satoja lämpölaitoksia. Se on osaomistajana myös viidessä yhteistuotantolaitoksessa. Vuonna 2019 Fortumilla oli sähkön ja lämmön yhteistuotantoa Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Suomessa, Venäjällä ja Virossa. Syyskuussa 2019 Fortum ilmoitti tavoittelevansa kivihiilen käytön lopettamista Espoon, Kauniaisten ja Kirkkonummen alueella toimivassa kaukolämpöverkossa vuonna 2025. Fortumin ja Espoon kaupungin yhteisellä Espoo Clean Heat -projektilla tähdätään hiilineutraaliin kaukolämpöön Espoossa 2020-luvun aikana.
Loppuvuonna 2020 päivitetyn strategian mukaan Puolan ja Baltian kaukolämmöstä luovutaan. Baltian kaukolämpöliiketoiminta myytiin maaliskuussa 2021.
Hukkalämmön hyödyntäminen
Fortum on hyödyntänyt muun muassa suomalaisten sairaaloiden ja palvelinkeskusten tuottamaa hukkalämpöä kaukolämpöverkossaan vuodesta 2014 lähtien. Vuonna 2017 se alkoi ostaa hukkalämpöä kaikilta puhtaan energian tuottajilta, esimerkiksi taloyhtiöiltä ja Lidlin Järvenpään jakelukeskukselta.
Vuonna 2019 Fortum kertoi suunnittelevansa uuden hukkalämpöjä hyödyntävän lämpöpumppuyksikön rakentamista Suomenojan laitokselle. Yksikössä on tarkoitus hyödyntää Helsingin seudun ympäristöpalveluiden eli HSY:n vuonna 2022 valmistuvan Blominmäen jätevedenpuhdistamon hukkalämpöjä ja kesäisin merivettä.
Uusiutuvien biopolttoaineiden hyödyntäminen
pienoiskuva|Fortumin voimalaitos [[Klaipėdassa.]] Fortumin voima- ja lämpölaitoksista pääasiallisena polttoaineenaan biomassaa käyttävät Joensuun, Järvenpään, Pärnun, Tarton, Jelgavan ja Klaipėdan laitokset.
Vuonna 2018 Fortum alkoi rakentaa Espoon Kivenlahteen 58 megawatin biolämpölaitosta. Noin 21 000 omakotitalon lämmönkulutusta vastaavalla tuotannolla oli tarkoitus korvata osa Fortumin hiilipohjaisesta lämmöntuotannosta. Tuotanto alkoi vuonna 2020.
Kierrätys- ja jäteratkaisut
Ekokemin oston myötä 2016, Fortum ja Ekokem yhdistyivät Fortumin brändin alle huhtikuussa 2017. Fortum Waste Solutions -yksikkö tarjoaa kierrätys-, uudelleenkäyttö- ja loppusijoitusratkaisuja sekä maaperän kunnostus- ja ympäristörakennuspalveluita.
Fortumin muovijalostamolla Riihimäellä käsitellään kaikki eri puolilta Suomea tulleet kotitalouksien keräämät muovipakkaukset. Myös teollisuus toimittaa pakkausmuovijätteensä Fortumille. Syksyllä 2018 jalostamolle avattiin uusi käsittelylinja, minkä ansiosta sen tuotantokapasiteetti kolminkertaistui noin 30 000 tonniin vuodessa.
Jekaterina Dolgorukova
Elämäkerta
Dolgorukovan isä ruhtinas Mihail Mihailovitš Dolgorukov (1816-1865) oli ollut taloudellisesti riippuvainen maaorjuudesta, jonka Aleksanteri II oli kieltänyt vuonna 1861. Jekaterinan lisäksi perheeseen kuului tämän neljä veljeä ja yksi sisko.
Fortum
Kierrätys- ja jäteratkaisut
Vuonna 2017 jalostamossa käsiteltiin noin 6 000 tonnia kuluttajien muovipakkausjätettä, vuonna 2018 määrä oli noin 10 000 tonnia. Vastaanotettu muovi punnitaan ja syötetään lajittelulaitokseen, jossa eri muovilaadut erotellaan toisistaan koneellisesti. Välivarastoinnin jälkeen eri muovilaadut pestään ja niistä valmistetaan muovipellettejä eli granulaatteja. Fortumin granulaatteja käyttävät esimerkiksi Amerplast, Orthex ja Sinituote. Kierrätysmuovista tehdään myös putkia ja muita teollisuuden tarvitsemia muoviosia.
Jekaterina Dolgorukova
Elämäkerta
Perheen huonon taloudellisen tilanteen vuoksi Dolgorukovan äiti Vera Gavrilovna Višnevskaja (1820-1867) lähetti tyttärensä opiskelemaan Smolnan instituuttiin, jossa monet oppilaista olivat yläluokkaisista mutta taloudellisesti huonosti asemassa olevista perheistä.
Time
Time on viikoittain ilmestyvä yhdysvaltalainen aikakauslehti, jossa kirjoitetaan merkittävistä tapahtumista ja politiikasta. Lehden julkaisijana toimii yhdysvaltalainen Time Inc., joka oli vuoteen 2014 asti Time Warnerin tytäryhtiö, kunnes se vuonna 2014 listattiin pörssiin itsenäisenä yhtiönä ja myytiin Meredith Corporationille marraskuussa 2017. Time-lehdellä on yhdysvaltalaisen painoksen lisäksi nykyisin kolme kansainvälistä painosta: Aasia, eteläinen Tyynimeri ja EEMEA (Eurooppa, Lähi-itä ja Afrikka). Timen mainoskampanjoissa on sen nimen kirjaimista tehty mainoslause: ”Today Information Means Everything.”
Jekaterina Dolgorukova
Elämäkerta
Keisarinna Maria Aleksandrovnan terveys oli alkanut heikentyä kahdeksannen lapsen synnytyksen jälkeen vuonna 1860. Hän vietti aikaansa lähinnä terveyskylpylöissä sekä talvisin Krimillä eikä lääkärien määräyksestä saanut enää tulla raskaaksi, eli ei ollut enää seksuaalisessa kanssakäymisessä aviomiehensä kanssa. pienoiskuva|299x299px|Jekaterina Dolgorukaja teini-ikäisenä 16-vuotias Jekaterina kiinnitti keisarin huomion tämän virallisella vierailulla Smolnan insituutissa vuonna 1864. 45-vuotias keisari alkoi viedä Jekaterinaa kävelyille ja vaunuajeluille ja oli kiinnostunut tytön liberaaleista mielipiteistä. Heidän välillään alkoi 13. heinäkuuta 1866 suhde, joka kesti lopulta neljätoista vuotta. Tässä vaiheessa tytön isä oli juuri kuollut. Keisari nimitti Dolgurokovan vuonna 1868 vaimonsa hovineidoksi. Tässä vaiheessa myös tytön äiti oli jo kuollut. Aleksanteri II osti Dolgorukovalle asunnon Pietarista ja lupasi naida hänet heti sen ollessa mahdollista.
Kun Aleksanteri II:n vaimo kuoli vuonna 1880 tuberkuloosiin, Aleksanteri ja Jekaterina Dolgorukova avioituivat 46 päivän päästä välittämättä vuoden mittaisesta suruajasta. Avioliitto oli morganaattinen eli epäsäätyinen, puolisoiden yhteiskunnallinen asema ei ollut tasavertainen - näitä liittoja pidettiin tuolloin Venäjällä sopimattomina. Ruhtinatar Jurjevskaja -arvonimen saaneen Dolgorukovan ja pariskunnan yhteisten lasten Georgin (1872–1913), Olgan (1873–1925) ja Jekaterinan (1878–1959) sukunimeksi tuli Jurjevski ja arvonimeksi ruhtinas/ruhtinatar. Kaikki heistä menivät naimisiin venäläisperäisen aatelisen kanssa, jotka olivat heidän serkkujaan. Toinen pojista kuoli pian syntymänsä jälkeen vuonna 1876.
Fortum
Kierrätys- ja jäteratkaisut
Alkuvuonna 2019 Fortum kertoi aloittavansa sähköautojen akkujen kierrätyksen. Fortumin mukaan sähköauton litiumioniakusta pystytään uudella hydrometallurgisella kierrätysprosessilla kierrättämään jopa 80 prosenttia aiemman 50 prosentin sijaan. Suomalaisen Crisolteq-yrityksen kehittämässä teknologiassa akut tehdään ensin turvallisiksi mekaanista käsittelyä varten, minkä jälkeen muovit, alumiini ja kupari erotetaan toisistaan ja ohjataan kukin omaan kierrätysprosessiinsa. Talteenotetut koboltti, mangaani ja nikkeli toimitetaan akkuvalmistajille uusien akkujen tuotantoa varten. Fortumin tavoite on kierrättää Suomessa koko Euroopasta kerättyjä akkuja.
Time
Alkuaikoinaan Time oli poliittisesti hieman konservatiivimyönteinen, mutta lehti ei ole enää 1970-luvulta lähtien edustanut mitään poliittista kantaa.