cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petriikka Pohjanheimo
thumb|upright|Petriikka Pohjanheimo vuonna 2008. Petriikka Pohjanheimo (s. 1971 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja laulunopettaja.
Opiskelu
Petrikka Pohjanheimo valmistui Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjalta teatteritaiteen maisteriksi 1998. Ennen Teatterikorkeakoulua hän opiskeli Helsingin Pop & Jazz Konservatorion muusikkolinjalla 1990–1994 pääaineenaan laulu ja Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen laitoksella 1992–1994 ja 1998–2002 pääaineena laulu. Pohjanheimo suoritti klassisen laulun C-tutkinnon 2001. Teatterikouluaikanaan Petriikka Pohjanheimo kuului myös Ultra Bra -yhtyeen ensimmäiseen kokoonpanoon, joka julkaisi 1995 levyn Houkutusten kiihottava maku.
Keväällä 2009 Petriikka Pohjanheimo suoritti Teatterikorkeakoulun pedagogiikan laitoksella teatteri-ilmaisun ohjaajan tutkinnon.
Teatterikiinnitykset
Teatterikorkeakoulun jälkeen Petriikka Pohjanheimo kiinnitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin. Siellä hän näytteli muun muassa Molièren Don Juanissa, Margaret Edsonin näytelmässä Henki (Wit), Astrid Lindgrenin Vaahteramäen Eemelissä, Tove Janssonin näytelmässä Muumit kulisseissa, Michael Fraynin farssissa Saranat ja sardiinit sekä musikaaleissa The Black Raider, Miss Saigon, Les Misérables ja Tuhkimo. Pohjanheimo jäi freelanceriksi 2004.
Syksyllä 2004 Pohjanheimo oli mukana Marco Bjurströmin ohjaamassa Saturday Night Feverissä. Komediateatteri Arena kiinnitti hänet 2005 revyyhyn Haluatko presidentiksi?. Näytäntökaudella 2007–2008 Pohjanheimo esiintyi Tampereen Teatterissa Agatha Christien näytelmässä Hiirenloukku.
Petriikka Pohjanheimo esiintyi Viivinä Kapsäkkiteatterin musikaalissa Kärsämysoperetti Viivi ja Wagner, jota näyteltiin Aleksanterin teatterissa 2007. Sävellykset olivat Jarmo Julkusen ja tekstit Juba Tuomolan. Musikaalin lauluja on Otavan julkaiseman sarjakuvakirjan Viivi ja Wagner – Tiskiallasblues CD-liitteellä. Viivinä on Petriikka Pohjanheimo ja Wagnerina Sam Huber.
Kesällä 2008 Petriikka Pohjanheimo näytteli Nummisuutarien Eskoa Uudessa Aulangon kesäteatterissa. Esityksen ohjasi ja sovitti Elina Snicker, ja dramaturgina toimi Heini Junkkaala.
Näytäntökaudella 2008–2009 Petriikka Pohjanheimo esiintyi kuopiolaisen Tanssiteatteri Minimin Sulaketta lainaamassa -tanssiteoksessa. Se pohjautuu Maiju Lassilan romaaniin Tulitikkuja lainaamassa. Tanssillisen näytelmän on käsikirjoittanut ja ohjannut Mikko Roiha.
Keväällä 2012 Pohjanheimo oli mukana Heini Tolan dramatisoimassa ja ohjaamassa Avoimien Ovien näytelmässä Salomo ja Ursula, joka perustui Juhani Peltosen samannimiseen romaaniin.
SASO
South African Students' Organisation (SASO) oli eteläafrikkalainen apartheid-hallintoa vastustaneiden mustien opiskelijoiden opiskelijajärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1968 ja sen perustajajäseniä oli Steve Biko. Järjestön merkitys Bikon Musta tietoisuuden-liikkeessä oli merkittävä.
Petriikka Pohjanheimo
Teatterikiinnitykset
Maria Jotunin Huojuva talo sai ensi-iltansa Teatteri Avoimissa ovissa 12. helmikuuta 2013. Petriikka Pohjanheimo näytteli siinä Markun perheen kolmea palvelijaa, Esteriä, Hiljaa ja Siiriä. Dramatisiointi ja ohjaus oli Heini Tolan, musiikki Suvi Isotalon ja koreografia Marjo Kuuselan.
Kaudella 2014-2015 Petriikka Pohjanheimo on näytellyt Maire Ojosen roolia Riihimäen Teatterin musiikkinäytelmässä Harmony Sisters – Kolmannen valtakunnan sisaret. Uudelleen kirjoitettu Harmony Sisters -musiikkinäytelmä tuli Lahden kaupunginteatterin ohjelmistoon keväällä 2017. Petriikka Pohjanheimo näytteli edelleen Maire Ojosen roolin.
Syksyllä 2017 Petriikka Pohjanheimo näytteli perheen äitiä Taisto Reimaluodon haastatteluihin perustuvassa, Taija Helmisen kirjoittamassa, draamassa Merkkipäivä. Sen kantaesitys oli 1.11.2017. Näytelmä oli Teatteri 2.0:n tuotantoa, ja sitä esitettiin Lahden kaupunginteatterin Eero-näyttämöllä. Syyskuussa 2018 sama esitys siirtyi Kajaanin kaupunginteatteriin, ja marras-joulukuun vaihteessa 2018 Petriikka Pohjanheimo näytteli sitä Espoon kaupunginteatterissa.
Samanaikaisesti Pohjanheimo esiintyi Cécile Orblinin, Cristal Snown, ja Jani Toivolan kanssa Marjo Niemen kirjoittamassa tasa-arvoa käsittelevässä uutuusnäytelmässä Norminäytelmä. Se sai kantaesityksensä KokoTeatterissa syksyllä 2021. Teoksen ohjasi Anna Veijalainen.
Lauluyhtyeet
Petriikka Pohjanheimo työskenteli lauluyhtyeessä Ota Minut, joka on lopettanut toimintansa 2014. Ota Minut esitti Katja Lampelan sävellyksiä ja sanoituksia. Yhtye julkaisi syyskuussa 2008 CD:n Vihlovaa iloa. Nykyisin Petriikka Pohjanheimo laulaa kahdessa eri yhtyeessä: Poliittisesti jees vuodesta 2016 alkaen ja The Friends of Dorothy vuodesta 2018. Poliittisesti Jees on lauluesitys, joka koostuu Katja Lampelan säveltämistä lauluista. Lampelan ja Pohjanheimon lisäksi esityksessä laulaa Leena Nuora. Se puolustaa ihmisen oikeutta olla hieman ymmällään pirstaloituvassa maailmassa, muutosten tuulten riepotellessa häntä. The Friends of Dorothy on helsinkiläinen viisihenkinen a cappella -lauluyhtye. Vähemmistöjen ja sorrettujen äänten esille laulaminen kuuluu yhtyeen perustuskirjaan. Yhtyeen ohjelmisto ulottuu vähemmistökielillä lauletuista kansanlauluista ennen kuulemattomalla tavalla sovitettuihin popsävelmiin.
Perhe-elämä
Pohjanheimon vanhemmat ovat Arja ja Erkki Pohjanheimo. Hänen sisarensa on Alankomaissa työskentelevä laulaja-laulunopettaja Pauliina May.
Korpivoirousku
Korpivoirousku (Lactarius tuomikoskii) on kuusen seuralaisena korpimaisissa mustikkatyypin metsissä kasvava, kellertyvämaltoinen vaaleankeltainen rouskulaji. Sen lakin halkaisija on 9–17 cm ja väritys tasaisen vaaleankeltainen. Nuorten sienten lakkien reunat ovat karkeakarvaisia, vanhemmiten kaljuuntuvia. Heltat ovat puhtaanvalkoisia. Korpivoirouskun jalka on sangen iso ja vankka, ja se kapenee tyveä kohden. Maitiaisneste on valkoista mutta värjääntyy ulos tullessaan perin pian rikinkeltaiseksi.
Korpivoirousku kelpaa syötäväksi, kunhan sen ensin esikäsittelee keittämällä.
Petri Rouvinen
Petri Rouvinen (s. 31. tammikuuta 1968 Lappeenranta) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee ETLAn tytäryhtiön Etlatieto Oy:n toimitusjohtajana. Aiemmin Rouvinen on työskennellyt muun muassa tutkijana ja tutkimusjohtajana ETLAssa ja Etlatiedossa. Rouvinen on tutkimuksissaan ja selvityksissään erikoistunut innovaatiotoimintaan ja teknologiaan, kilpailukykyyn sekä globalisaatioon ja yrittäjyyteen liittyviin aiheisiin. Rouvinen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Vanderbiltin yliopistosta vuonna 2000 otsikolla ”Essays in Technology, R&D and Innovative Activity”.
Friisia
250px|thumb|right|Historiallinen Friisinmaa.
Friisinmaa, myös Friisia tai Friislanti on historiallinen maakunta Luoteis-Saksassa ja Alankomaiden koillisosassa rannikkoalueella Pohjanmeren kaakkoisosassa. Friisinmaa on friisien perinteistä asuma-aluetta. Friisinmaa ulottuu nykyisen Hollannin luoteisosasta Tanskan rajalle saakka.
Friisinmaa jaetaan yleensä kolmeen alueeseen :
Historia
Friisit rupesivat asuttamaan Friisinmaata noin 200 eaa. 600–700-luvuilta on ensimmäiset maininnat Friisinmaan kuningaskunnasta. Friisinmaan keskus oli tuolloin Utrechtissä Hollannissa. Alueen länsiosat liitettiin Hollannin maakuntaan 1100-luvulla. Lukuisat tulvat loivat alueelle Zuiderzeen. 1400-luvulla Bremen, Hampuri ja Tanska valloittivat suurimman osan itsenäisestä Friisinmaasta. Pier Gerlofs Donian johtama itsenäisyystaistelu epäonnistui. Hollannin Friesland oli itsenäinen 1581–1795.
Iron
Iron on Ensiferumin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2004. Se oli yhtyeen viimeinen albumi, jolla soitti Jari Mäenpää, joka oli levyn julkaisuhetkellä jo eronnut yhtyeestä.
Jukka Kataja
Jukka Johannes Kataja (s. 13. huhtikuuta 1982 Forssa) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Pituudeltaan 197-senttinen Forssan Koripoikien kasvatti Kataja valittiin koripallon SM-sarjan vuoden tulokkaaksi kaudella 2001–2002. Hän saavutti pelaajaurallaan kaksi SM-mitalia ja kahdesti Suomen cupin hopeaa. Suomen maajoukkueessa Kataja pelasi 13 maaottelua. FoKoPon lisäksi Kataja edusti pääsarjassa kolmea muuta joukkuetta, muun muassa Salon Vilpasta.
Seurajoukkueet
Katajan ura kansallisissa sarjoissa alkoi koripallon I-divisioonasta, jossa hän edusti kasvattajaseuraansa Forssan Koripoikia kaudet 1999–2000 ja 2000–2001. Ensimmäisellä I-divisioona-kaudella koreja syntyi 4,1 pisteen keskiarvolla ja toisella kaudella 13,8 pisteen keskiarvolla. FoKoPo nousi jälkimmäisen kauden päätteeksi pääsarjaan SM-karsintasarjan kautta, jossa Kataja oli joukkueensa paras pistemies 17,8 pisteen keskiarvollaan.
Ensimmäisellä SM-kaudellaan Kataja oli FoKoPon paras pisteentekijä 16,6 pisteen keskiarvolla. Palkintona hyvin menneestä tulokaskaudesta Kataja valittiin SM-sarjan vuoden tulokkaaksi. Katajan SM-sarjauran henkilökohtainen piste-ennätys 34 syntyi 14. marraskuuta 2001 pelatussa ottelussa KTP-Basketia vastaan. Kaudeksi 2002–2003 Kataja siirtyi kasvattajaseurastaan edustamaan pääsarjassa pelannutta Salon Vilpasta. Kataja pelasi Vilppaan edustusjoukkueessa myös kaudet 2003–2004 ja 2004–2005.
Salon Vilppaan pudottua I-divisioonaan kauden 2004–2005 päätteeksi Kataja teki sopimuksen Torpan Poikien kanssa. Kausi ei sujunut kuitenkaan suunnitelmien mukaan, sillä Kataja kärsi selkävaivoista, ja pelit jäivät kauden aikana kolmeentoista runkosarja- sekä neljään pudotuspeliotteluun. Seuraavaksi kaudeksi 2006–2007 Kataja katsoi selkänsä kannalta parhaaksi vaihtoehdoksi palata kasvattajaseuraansa Forssan Koripoikiin pelaamaan koripallon I-divisioonaa. FoKoPon kauden tavoitteena ollut sarjanousu jäi haaveeksi, ja Kataja siirtyi kaudeksi 2007–2008 Korisliigaan edustamaan Kouvoja.
Kaudella 2007–2008 Kataja pelasi runkosarjassa 35 ottelua 7,5 pisteen keskiarvolla. Kauden pudotuspelit päättyivät Kouvojen osalta SM-hopeaan. Kataja teki pelaamissaan kymmenessä ottelussa keskimäärin 9,9 pistettä. Hän teki sopimuksen Kouvojen kanssa myös kaudeksi 2009–2010. Tämän jälkeen hän palasi Vilppaaseen.
Toukokuussa 2014 Kataja teki Vilppaan kanssa jatkosopimuksen. Kauden 2014–2015 jälkeen Kataja ilmoitti lopettavansa 14 vuotta kestäneen ammattilaisuransa Suomen pääsarjassa. Hän jatkoi edelleen Vilppaan koripallon hallituksessa ja aloitti työt Kisakallion Urheiluopiston Susi Training Centerin koripallon avainasiakasvastaavana.
Maajoukkue
Kataja edusti Suomea A-poikien maajoukkueessa kahdeksassa ja 20-vuotiaiden maajoukkueessa 12 maaottelussa. Miesten maajoukkueeseen hän nousi ensimmäisen kerran vuonna 2001, jolloin hän kuului Suomen kokoonpanoon kahdessa maaottelussa Ruotsia vastaan. Kataja pelasi maaotteluita myös kahtena seuraavana vuonna. Hänen miesten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 10 pistettä, syntyi 6. elokuuta 2004 Latviaa vastaan. Yhteensä Kataja pelasi 13 miesten maaottelua 2,0 pisteen keskiarvolla.
Pugetinsalmi
Pugetinsalmi tai Pugetinlahti on Yhdysvaltain Washingtonin osavaltion luoteisosassa sijaitseva Tyynenmeren lahti. Juan de Fucan salmen itäkärjen eteläpuolella levittäytyvä noin 160 kilometriä pitkä merenlahti on osa Pohjois-Amerikan luoteisrannikon Salishinmereksi kutsuttua Tyynenmeren reunamerta. Lahden ympäristön jokilaaksoissa harjoitetaan metsäteollisuutta ja maanviljelyä, ja lahden rannalla on useita suojaisia luonnonsatamia, joiden äärelle on muodostunut kaupunkeja, kuten Seattle ja Tacoma.
Maantiede
pienoiskuva|Pugetinsalmen eri vesialueet kartalla Pugetinsalmi on noin 161 kilometriä pitkä monihaarainen, kapea ja syvä merenlahti, jota on luonnehdittu vuonoksikin. Se sijaitsee Yhdysvaltain luoteisrannikolla Washingtonin osavaltion pohjoisosassa Juan de Fucan salmen itäpäädystä etelään Georgiansalmea vastapäätä; nämä kolme vesialuetta muodostavat Salishinmeren. Pugetinsalmen kaksijakoinen pohjoisosa jakautuu itäiseen Whidbey Basinin vesialueeseen ja läntiseen Admiralty Inletin vesialueeseen, josta haarautuu lounaaseen pitkä ja kapea Hood Canalin vuono. Pugetinsalmessa on lukuisia saaria, joista merkittävimpiä on noin 65 kilometriä pitkä Whidbey Island, joka on yksi Yhdysvaltain suurimmista saarista.
Pugetinsalmi on suuremman Kaskadivuorten ja Rannikkovuorten väliin muodostuvan yli 560 kilometriä pitkän laakson merenalainen osa. Laakson eteläosa muodostaa Willamettejoen jokilaakson. Pugetinsalmeen laskee 19 merkittävää jokea. Näistä suurimpia ovat Duwamishjoki, Skagitjoki ja Snohomishjoki.
Geologia
Nykyinen Pugetinsalmi syntyi kvartäärikauden mannerjäätiköiden kuluttaessa vuoristojen välistä laaksoa. Alueen maaperä koostuu lähes kokonaan viimeisen kahden miljoonan vuoden toistuvien jäätiköitymisten tuomasta moreenista ja jäätikköjokikerrostumista. Nuorimmat jäätikön muodostamat kerrostumat Pugetinsalmen ympäristössä ovat noin 15 000 vuotta vanhoja. Paikoin paljastuva kallioperä on alueella vaihtelevasti tertiäärikauden tulivuorenpurkausten laavavirtauksista muodostunutta vulkaniittia tai sedimenttikiviä.
Hydrologia
pienoiskuva|Deception Passin kapea salmi Hydrologialtaan Pugetinsalmi on suolavetinen estuaari, johon laskee useita jokia. Näiden jokien yhteenlasketuksi keskivirtaamaksi on arvioitu 1 174 kuutiometriä sekunnissa. Merenlahden veden keskimääräinen suolapitoisuus on 28,5 ppt, kun taas ympäröivän Tyynenmeren vesien suolapitoisuus on noin 34 ppt. Vesialueen pinta-ala on noin 2 632 neliökilometriä, veden keskisyvyys on noin 70 metriä, ja suurin syvyys 286 metriä. Pugetinsalmessa on noin 168 kuutiokilometriä vettä.
Pugetinsalmessa esiintyy huomattavaa vuorovesivaihtelua, joka yltää joissakin merenlahden osissa neljään metriin. Vuorovedet ovat voimakkaimpia lahden eteläkärjen pohjukassa, mihin ne saapuvat tuntia tai kahta myöhemmin kuin lahden suulle. Vuorovesi myös aiheuttaa alueen vesiin voimakkaita virtauksia, jotka saavuttavat 3,4 m/s nopeuden Tacoma Narrowsin salmessa ja 3,8 m/s nopeuden Deception Passin salmessa.
Luonto ja ympäristö
pienoiskuva|[[Pycnopodia helianthoides -meritähti Kitsapin niemimaalla]] Pugetinsalmen luonto on monimuotoista. Merenlahden ympäristössä on monentyyppisten mereisten elinympäristöjen lisäksi monenlaisia kosteikkoja ja metsiä.
Pugetinsalmen vesissä elää yli 3 000 lajia selkärangattomia eläimiä, kuten simpukoita, mustekaloja, merisiilejä, taskurapuja ja meritähtiä. Merenlahden vesistä tunnetaan yli 200 erilaista merikalaa, joihin kuuluvat piikkihai ja tyynenmerenturska sekä useat lohet, sillit ja punasimput. Alueella elää myös satoja lintulajeja, joihin kuuluvat amerikanjääkuikka, pikkutelkkä, sarvikiisla, tundrasirri, tyynenmerenriskilä, töyhtölunni, valkopäämerikotka ja virta-alli sekä useat merimetsot, mustalinnut ja uikut. Vesialueen merinisäkkäisiin kuuluvat harmaavalas, miekkavalas, ryhävalas, merisaukko, kalifornianmerileijona ja kirjohylje. Pugetinsalmen vesistä tunnetaan kymmeniä lajeja suuria Laminariales-ruskoleviä, joiden kasvustot tarjoavat sekä suojaa kaloille, linnuille ja merisaukoille että ravintoa erityisesti merisiileille. Meriajokkaan muodostamat vedenalaiset niityt toimivat sillien kutupaikkana ja vesilintujen ravinnonlähteenä.
Pugetinsalmen rannoilla ja saarilla kasvaa enimmäkseen ainavihantaa havumetsää, jonka valtapuulajeja ovat jättituija, lännendouglaskuusi ja lännenhemlokki. Kuivemmilla paikoilla yleisiä puita ovat keltamänty, kalifornianmansikkapuu, oregoninkanukka ja oregoninvalkotammi. Pugetinsalmen saarten etelärinteiden kasvillisuus on usein ruohostomaata, jolla kasvaa myös hajanaisesti puita. Alueen metsien tyypillisiä maanisäkkäitä ovat kojootti, minkki, pesukarhu ja muulipeura.
Ihminen
pienoiskuva|Näkymä Seattlen kaupunkiin Pugetinsalmen vesiltä pienoiskuva|Matkustajalautta MV Tacoma saapuu Seattleen. Pugetinsalmen ympäristössä asuu yli neljä miljoonaa ihmistä, ja lahden rannoilla on useita suuria kaupunkeja, kuten Seattle, Everett, Olympia ja Tacoma. Monet alueen elinkeinoista ovat riippuvaisia lahdesta ja sen luonnonvaroista.
Historia
Pugetinsalmen äärellä on perinteisesti asunut useita Pohjois-Amerikan luoteisrannikon alkuperäiskansoja, kuten suquamishit, duwamishit ja snoqualmiet. Eurooppalaiset tutkimusmatkailijat kartoittivat aluetta ensi kertaa 1700-luvulla. Aiemmin paikallisella salish-kielellä nimellä Whulge tunnettu merenlahti sai englanninkielisen nimensä vuonna 1792, kun brittiläinen laivastoupseeri George Vancouver nimesi sen luutnanttinsa Peter Puget’n mukaan. Eurooppalaiset alkoivat asuttaa seutua 1800-luvun puolessavälissä.
Talous
Monet merenlahden ympäristön elinkeinot pohjautuvat lahteen ja sen luonnonvaroihin. Alueella harjoitetaan kalastusta, ja Washingtonin osavaltio on yksi Yhdysvaltain suurimmista äyriäisten ja nilviäisten tuottajista. Se tunnetaan erityisesti Pugetinsalmen Cancer magister -taskuravuista ja Geoduck-simpukoista. Alue houkuttelee myös vuosittain satojatuhansia matkailijoita, joista monet veneilevät, melovat, kalastavat tai katselevat valaita merenlahden vesillä.
Liikenne
Pugetinsalmi on tärkeä meriliikenneväylä. Sen rannoilla sijaitsee useita merkittäviä satamia, kuten Seattle, Anacortes, Everett, Olympia ja Tacoma. Matkustajaliikennettä Pugetinsalmen vesillä järjestää Washingtonin osavaltion lauttapalvelu Washington State Ferries.
Ympäristöongelmat
Ihmisen toiminta on vahingoittanut alueen meriluontoa, ja suuri osa ympäristön luontaisista metsistä on kaadettu. Alueen vedet ovat rehevöityneet ihmisen toiminnan seurauksena maatalouden typpipitoisten lannoitteiden ja karjan lannan valuessa merenlahteen sadeveden mukana. Rehevöityminen aiheuttaa suuria leväkukintoja, jotka kuoltuaan vajoavat pohjaan, jolloin niitä hajottavat mikrobit kuluttavat veden happea ja aiheuttavat happikatoa.
Alueen vesissä on paikoin havaittu huomattavia määriä asutuksen ja teollisuuden luontoon päästämiä kemikaaleja sekä bakteereita, jotka ovat peräisin ihmisten ja maatalouseläinten ulosteesta, jota päätyy lahden veteen sekä veneistä että rikkinäisistä ja ylivuotavista jätevesijärjestelmistä. Myös ilmastonmuutoksen mukanaan tuomat veden happamoituminen ja merenpinnan nousu saattavat tuhota lahden meriluontoa ja sen rannoilla sijaitsevia vuorovesikosteikkoja ja makeanveden kosteikkoja.
Ljubljanan yliopisto
thumb|300px|right|Yliopiston päärakennus Ljubljanassa Ljubljanan yliopisto on yliopisto Ljubljanassa, Sloveniassa. Yliopisto on maansa vanhin ja suurin. Vuonna 2020 siellä opiskeli noin 41 000 henkilöä. Yliopistossa on 23 tiedekuntaa ja niiden lisäksi kolme taideakatemiaa.
Ljubljanan yliopisto perustettiin vuonna 1919, ja ensimmäisenä toimintavuotenaan yliopistossa oli 942 opiskelijaa.
Sarthe
Sarthe on Ranskan departementti numero 72, joka on saanut nimensä Sarthe-joen mukaan. Departementti sijaitsee Länsi-Ranskassa Pays de la Loiren hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 206 neliökilometriä ja siellä on 565 718 asukasta (2011). Sarthen pääkaupunki on Le Mans. Sarthe on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 40 kantoniin ja 375 kuntaan.
Sarthen departementti syntyi Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Sarthe muodostettiin osasta Mainen provinssia.
Alison Moyet
Geneviève Alison Jane Moyet (s. 18 kesäkuuta 1961) on englantilainen poplaulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan voimakkaasta kontra-alttoäänestään. Hän tuli ensin tunnetuksi Yazoo-yhtyeen toisena jäsenenä, mutta on sittemmin toiminut sooloartistina.
Moyet syntyi Billericayssä Essexissä. Vuonna 1982, 21-vuotiaana, hän perusti popduo Yazoon yhdessä entisen Depeche Moden jäsenen, Vince Clarken, kanssa. Yazoo levytti kaksi albumia ja sen suurimmat hitit olivat "Only You", "Don't Go", "Situation" ja "Nobody's Diary".
Vuonna 1983 Moyet päätti siirtyä soolouralle. Seuraavana vuonna hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Alf, jonka isoimmat hitit olivat "Love Resurrection", "Invisible" ja "All Cried Out". Levy nousi Britannian albumilistan kärkeen.
Moyet esiintyi Live Aidissa 1985 ja julkaisi samana vuonna singlehittinsä "That Ole Devil Called Love". Se nousi sijalle 2 Britannian singlelistalla. Vuonna 1987 ilmestyi toinen albumi Raindancing.
Kōichi Ishii
Kōichi Ishii (, s. 9. kesäkuuta 1964) on japanilainen videopelisuunnittelija. Hän toimii nykyisin Grezzo-pelitalon toimitusjohtajana.
Ishii alkoi työskennellä Squarella 1980-luvulla ja suunnitteli aluksi pääasiassa Final Fantasy -sarjan pelejä, joiden yhteydessä hän kehitti sarjan maskotteina pidetyt chocobo ja moogle-hahmot. Ohjattuaan vuonna 1991 julkaistun Mystic Questin hän myös loi Seiken densetsu -pelisarjan, johon kuuluvissa peleissä hän on toiminut lähinnä ohjaanana ja tuottajana. Final Fantasyn ja Seiken densetsun lisäksi Ishii on työskennellyt SaGa -sarjan suunnittelijana. Kun Squaren fuusioitui Enixin kanssa, Ishiistä tuli Square Enixin tuotantoryhmä 8:n johtaja. Lähdettyään yhtiöstä hän perusti joulukuussa 2006 oman Grezzo-pelinkehitysyhtiönsä.
Valmistusvirhe
Valmistusvirhe on tuotekappaleita tehtäessä yksittäiseen tai pieneen joukkoon tuotteita tullut vika, jolloin tuote poikkeaa hyväksyttävästä laadusta. Tuotantoprosessissa on tällöin ollut hetkellisiä ongelmia. Poikkeamat voivat johtua esimerkiksi heikosta tai toimimattomasta laadunvalvonnasta tai raaka-aineen virheellisyydestä. Jos virhe kohdistuu kokonaiseen tuotesarjaan, puhutaan rakenne- ja suunnitteluvirheestä.
Virheiden syiden tyypittelyllä ei ole suoraa oikeudellista merkitystä, sillä tuotevastuulaki (694/1990) koskee samalla tavoin ohjevirheitä, rakenne- ja suunnitteluvirheitä sekä valmistusvirheitä. Tuotevastuulaki koskee yksityiseen käyttöön tai kulutukseen tarkoitettuja tuotteita, joista aiheutuu vahinkoa ihmisille tai omaisuudelle. Laissa pidetään tuotteena myös sähköä. Laki ei koske tuotteelle itselleen syntynyttä vahinkoa, eikä ydinlaitoksen aiheuttamaa vahinkoa, jota koskee ydinvastuulaki (484/1972).
Korjaamattomana tuotteen toimimattomuuden aiheuttava valmistusvirhe ei kuulu tuotevastuuvakuutuksen piiriin, ellei se aiheuta esine- tai henkilövahinkoa. Tuotteita valmistavien yritysten on mahdollista vakuuttaa riski siitä, ettei tuote toimi tai täytä vaatimuksia. Tällaista vakuutusta nimitetään valmistustakuuvakuutukseksi. Se korvaa myydyn tai luovutetun tuotteen virheellisyyden korjaamisesta aiheutuvia kustannuksia tai tuotteen vaihtamisen uuteen tuotteeseen, jos se on korjaamista halvempaa. Vakuutus korvaa enintään omakustannushinnan.
Los Millaresin kulttuuri
thumb|250px|[[Ruukku, jossa on Los Millaresin kulttuurille tyypillinen koristelu.]]
Los Millaresin kulttuuri oli varhaisin kuparikulttuuri Etelä-Espanjassa ja Etelä-Portugalissa noin 3200–1800 eaa. Sen loivat varhaiset minolaiset eli pelasgit, jotka purjehtivat laivoillaan itäiseltä Välimereltä. Nämä maanalaisia hautoja rakentaneet pelasgit kehittyivät Diminin pelasgeista noin 4100 eaa. ja purjehtivat mm. Maltalle. Pelasgit perustivat kaivoskaupunkeja eteläiselle Iberian niemimaalle louhien kultaa, hopeaa, kuparia ja muita mineraaleja. Los Millares (suomennettuna "Tuhannet") oli noin 1000 asukkaan asutuskeskus. Los Millaresissa oli kymmeniä kupolihautakammioisia tholos-hautoja. Vuodesta 2600 eaa. alkaen seudulla näkyy väestön vähenemisen ja kasvavan sotaisuuden merkkejä. Noin 1800 eaa. pronssikautinen El Argarin kulttuuri korvasi Los Millaresin kulttuurin, ehkä sotaisesti.
Kanarianpielus
Kanarianpielus (Lobularia canariensis) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluvan pieluksien (Lobularia) suvun kasvi, joka kasvaa pieninä mättäinä tai pensaina. Kanarianpielus on suvun lajeista yleisimpiä Kanariansaarilla.
Varsi ja lehdet
Kanarianpielus muodostaa tiheitä mättäitä. Sen lehdet ovat kapeat, lehtilaita on ehyt. Lehtien kärjet ovat tylpät ja pyöristyneet.
Kukat ja hedelmät
Kanarianpieluksen kukat ovat pieniä harmahtavan valkoisia. Hedelmä on litu.
Levinneisyys
Kanarianpielusta kasvaa endeemisenä eli kotoperäisenä kaikilla Kanariansaarien saarilla. Makaronesiassa Selvagenssaarilla ja Kap Verdellä sillä on useita alalajeja joita on vaikea erottaa toisistaan.
Seututie 408
Seututie 408 on Lappeenrannasta Taipalsaaren kautta Savitaipaleelle johtava seututie. Tie alkaa Lappeenrannan keskustasta Oksasenkadulta ja päättyy Savitaipaleella seututielle 409.
Blue Sea Film Festival
Blue Sea Film Festival eli Sinisen meren elokuvajuhlat on Raumalla vuosittain järjestettävä elokuvafestivaali. Rauman elokuvakerho järjesti festivaalin ensimmäisen kerran elokuussa 1994.
Festivaaliin kuuluu Itämeren maiden asukkaille suunnattu Baltic Herring -lyhytelokuvakilpailu, jossa on kolme sarjaa: avoin sarja, opiskelijasarja ja ammattilaissarja. Festivaalin yhteydessä myönnetään myös Kampela-tunnustuspalkinto elokuvakulttuurin hyväksi tehdystä työstä.
Napalehdet
Napalehdet (Umbilicus) on maksaruohokasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on 16 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Etelä-Euroopassa, Makaronesiassa, Lounais-Aasiassa ja Afrikan keski- ja pohjoisosassa.
Napalehtilajeja
Sukuun luokitellaan toisinaan myös kultakaari (Chiastophyllum oppositifolium, syn. Umbilicus oppositifolius).
David Vaughan
David Owen Vaughan (s. 18. helmikuuta 1983 Abergele, Wales) on walesilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja. Vaughan edustaa Englannin kakkosliigassa pelaavaa Notts Countya, jonne hän siirtyi Englannin mestaruussarjan Nottingham Forestista kesällä 2018.
Vaughan on pelannut Walesin maajoukkueessa 42 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Kaksikielisyys
Kaksikielisyyden määritelmiä
Kaksikielisyydellä on useita määritelmiä, sillä se on hyvin ”monimuotoinen ilmiö”. Kaikkein kapea-alaisimman määritelmän mukaan kaksikielisiä ovat ihmiset, jotka ovat omaksuneet kaksikielisyyden kasvuympäristöstään ennen neljättä ikävuottaan. Kaksikielisyyttä ei kuitenkaan aina tarvitse määritellä omaksumisiän perusteella, vaan henkilöä voidaan kutsua kaksikieliseksi, jos hän on ”omaksunut kaksi kieltä kasvu- tai asumisympäristössään ja käyttää kieliään päivittäin lähes natiivin - - tasolla”.
Kaksikielisyyttä voidaan kuitenkin määrittää joko henkilökohtaisella tai yhteiskunnallisella tasolla. Sitä voidaan myös luonnehtia esimerkiksi kielten hallitsemistason tai omaksumisiän perusteella tai kielten tehtäväsidonnaisuuden mukaan. Psykologisesti kaksikielisyys voidaan erotella joko yhdyskaksikielisyydeksi tai rinnakkaiskaksikielisyydeksi. Yhdyskaksikielisyydessä ilmauksia käännetään kielestä toiseen, rinnakkaiskaksikielisyydessä kielijärjestelmät ovat semanttisesti itsenäisiä. Tämä jaottelu saattaa kuitenkin yksittäisen henkilön tapauksessa olla hyvinkin tilannesidonnaista.
Simultaanisessa eli samanaikaisessa kaksikielisyydessä lapsi omaksuu kaksi kieltä siten, että hänen kumpikin vanhempansa puhuu perheessä omaa kieltään. Lapsi oppii siis molemmat kielet tavallaan yhtä aikaa. Suksessiivisessa eli peräkkäisessä kaksikielisyydessä toisen kielen oppiminen alkaa kolmannen ikävuoden, subordinatiivisessa eli alisteisessa kaksikielisyydessä vasta 7–12-ikävuosien jälkeen.
Kaiken kaikkiaan kaksikielisyys on enemmänkin elämäntapa kuin oppimisen tulos. Se näkyykin kaksikielisen elämässä kokonaisvaltaisesti. Kaksikielisyys on ”dynaaminen prosessi”, joka mukautuu eri tilanteisiin yksilön tarpeiden mukaan. Jotkut lapset voivat omaksua ensikielenään kaksikielisyyden. Joissakin tilanteissa voidaankin konkreettisesti puhua ”äidinkielestä” ja ”isänkielestä”, kun lapsen vanhemmilla on kummallakin oma kielensä, jota lapsi käyttää johdonmukaisesti kyseisen vanhemman kanssa.
Lapsen kielenkehitys
Äidinkieli opitaan suurin piirtein neljän ensimmäisen vuoden aikana. Lapsella onkin kielenoppimiseen synnynnäinen taipumus. Jos lapsella on normaalit biologiset, sosiaaliset ja kognitiiviset valmiudet, hänellä on mahdollisuus oppia ympäristössään puhutut kielet.
Lapsi omaksuu kielen vähitellen, asteittain, aluksi vuorovaikutusta jäljittelemällä. Kieli opitaan kahdessa vastakkaisessa prosessissa, joista toisessa tapahtuu määrällistä ja toisessa laadullista muutosta. Jo vauvana lapsi herkistyy äidinkielensä vivahteisiin. Vähitellen lapsen äänteiden määrä vähenee. Erilaiset ympäristötekijät vaikuttavat lapsen kielelliseen kehitykseen, ja lasten yksilöllisessä kielenkehityksessä on huomattaviakin eroja.
Aluksi kaikki vauvat ääntelevät suurin piirtein samalla tavalla, mutta vähitellen ympäristössä puhuttu kieli alkaa vaikuttaa äänteiden muodostukseen. Arnberg arvostelee Roman Jakobsonin käsitystä siitä, että lapsi oppisi kielen äänteitä vastakkaisuuksien perusteella. Hänen mielestään sanat pikemminkin omaksutaan yksittäin. Kahden vuoden ikäisenä lapsi hallitsee kaksisanaisia ilmauksia, ja nelivuotiaan ilmaukset ovatkin jo monirakenteisia.
Eräs kaksikielisyyden tutkimuksen ongelma on, missä vaiheessa lapsi tulee tietoiseksi siitä, että hän puhuu kahta eri kieltä. Tutkijoiden käsitykset eroavat tässä kohdassa.
Kahden kielen samanaikainen oppiminen
Samanaikaisesta oppimisesta voidaan puhua silloin, jos lapselle on alettu opettaa kahta kieltä ennen tämän kolmatta ikävuotta. Kahden kielen samanaikaisessa oppimisessa on havaittu olevan tiettyjä yhteisiä piirteitä. Aluksi lapsi sekoittaa kaksi kieltä toisiinsa, ja hän alkaa vasta vähitellen erottaa ne toisistaan yhä kuitenkin yhdistellen niiden piirteitä. On myös huomattu, että usein toiselle kielistä muodostuu hallitseva asema. Kieliympäristön vaihtuessa kielten asemassa voi kuitenkin tapahtua äkkinäinen muutos.
Lapsen kahden kielen oppiminen on samankaltainen prosessi kuin yhdenkin kielen oppiminen. Tietyt vaikeudet koetaan suurin piirtein samaan aikaan molempien kielien kohdalla. Kahden kielen oppiminen poikkeaa kuitenkin prosessista nopeudeltaan. Silti kaksikielisen lapsen kielenoppimisen työmäärä ei välttämättä ole kaksinkertainen, kuten usein uskotaan. Tätä voi perustella muun muassa sillä, että useimmiten kaksikielinen hallitsee toisen kielistään toista paremmin. Kielillä voi myös olla tiettyjä yhtäläisyyksiä, jotka helpottavat oppimista.
Kahden kielen perättäinen oppiminen
Usein sellaisissa kodeissa, joissa vanhemmat puhuvat vähemmistökielellä, lapsesta tulee kaksikielinen kielien perättäisellä oppimisella. Lapsi siis omaksuu ensin vanhempiensa kielen ja sitten kodin ulkopuolella puhutun enemmistökielen kommunikoidessaan esimerkiksi muiden päiväkotilasten kanssa. Tällaisissa tilanteissa tutkijoita onkin kiinnostanut esimerkiksi se, vaikuttaako ensiksi opittu kieli toisen oppimiseen ja minkälaisia kehitysvaiheita tällaiseen oppimiseen kuuluu.
On havaittu, että lapsen tekemät kielivirheet eivät välttämättä kumpua omasta äidinkielestä, vaan lapsi voi tehdä samankaltaisia virheitä kuin yhdenkin kielen oppija. Lapsi hyödyntää erilaisia menetelmiä opetellessaan toista kieltään. Lapsen omalla motivaatiolla onkin suuri merkitys toisen kielen oppimisessa; ei ole itsestään selvää, että lapsi oppii esimerkiksi koulukielensä niin hyvin, että häntä voitaisiin kutsua kaksikieliseksi.
Kielien sekoittaminen, kielen vaihto sekä kielenkäytön häiriöt
Kielien sekoittamisella tarkoitetaan sitä, että lapsi sekoittaa samassa ilmaisussa kahta kieltä, sillä hän ei ole vielä tietoinen kielien eriävyydestä. Kielen vaihdosta puhutaan silloin, kun lapsi vaihtaa ilmaisuja kielien välillä tietoisesti. Tämä voi johtua monista eri syistä, esimerkiksi siitä, että jotkut käsitteet on helpompi ilmaista toisella kielellä tai että lapsi haluaa osoittaa kuulumistaan tiettyyn ryhmään. Kielitieteessä tätä nimitetään koodinvaihdoksi, ja sitä pidetään normaalina kaksikielisyyden piirteenä. Interferenssissä eli kielenkäytön häiriöissä kaksi kieltä vaikuttaa kielteisesti toisiinsa. Tällaista ilmenee esimerkiksi siirtolaisperheiden lapsilla enemmistökielen muodostuessa hallitsevaksi kieleksi. Ongelmia voi ilmetä esimerkiksi ääntämisen tai lauserakenteiden kohdalla.
Kaksikielisyyden vaikutukset lapsen kielelliseen kehitykseen
Kaksikielisellä kasvuympäristöllä voi olla lapsen kehitykselle joko myönteisiä tai kielteisiä vaikutuksia, joista ensiksi mainittuja voidaan saavuttaa hyvissä olosuhteissa. Kaksikielisyys on siis muutamia poikkeustapauksia lukuun ottamatta lapselle etu. Sosiaalisilla tekijöillä on huomattava vaikutus lapsen kaksikielisyyden kehitykseen. Tehtäessä johtopäätöksiä kaksikielisyyden vaikutuksista lapsen kehitykseen on kuitenkin aina analysoitava lasta yksilönä.
Päätelmiin kaksikielisyyden seurauksista vaikuttavat tutkimusten erilainen taso ja tutkittujen lasten sosiaalinen tausta. Vähitellen kaksikielisyystutkimuksen painopiste on kuitenkin alkanut siirtyä ilmiön myönteisten ja kielteisten piirteiden erittelystä vaikutusten laadun tutkimiseen.
Älykkyys ja kouluosaaminen
Vanhemmat, jotka aikovat kasvattaa lapsestaan kaksikielisen, saattavat pelätä, että lapsesta kehittyisi niin sanotusti puolikielinen. Ennen 1960-luvun puoliväliä tehdyissä tutkimuksissa selvitettiinkin, että kaksikielisten koulumenestys oli yksikielisiä huonompi. Tämä havaittiin muun muassa Ruotsissa asuvien suomalaislapsien yhteydessä. Usein siirtolaislapset menestyivät ikätasoaan vastaavasti älykkyystestien ei-kielellisissä osuuksissa, mutta heikosti kielellisissä tehtävissä. Kuitenkin myöhemmin, 60-luvun jälkeen, tehdyissä kanadalaisissa älykkyystutkimuksissa kaksikieliset lapset suoriutuivat jopa yksikielisiä paremmin sekä ei-kielellisissä että kielellisissä tehtävissä. Molemmilla tutkimuksilla oli omat ongelmakohtansa. Ennen 1960-lukua tehtyjen tutkimusten ongelmana oli valvonnan heikkous, ja Kanadan tutkimuksissa kaksikielisyyden määrittely oli kyseenalainen. Myöskään lasten taustoja ei ollut arvioitu huolellisesti. Siksi kummatkaan tutkimukset eivät välttämättä tarjoa tarpeeksi vakuuttavaa tietoa kaksikielisyyden vaikutuksista lapsen älykkyyteen. Luotettavaa tietoa kysymykseen ei ole saatu myöhemmistäkään tutkimuksista.
Ei olekaan varmaa tietoa siitä, vaikuttaako kaksikielisyys myönteisesti lapsen kognitiiviseen kehitykseen. Uskotaan kuitenkin, että kaksikielinen lapsi ymmärtää joitakin kielellisiä muotoja helpommin kuin yksikielinen. Esimerkiksi joidenkin tutkimusten mukaan kaksikielisen on yksikielistä helpompi tunnistaa kieliopillisia virheitä.
Sosiaaliset tekijät
Ympäristön myönteinen suhtautuminen kaksikielisyyteen saattaa vaikuttaa lapsen asennoitumiseen omaa kaksikielisyyttään kohtaan. Kaksikielisessä opetuksessa saavutetaan parhaat edut, kun molempia lapsen puhumia tai koulussa käyttämiä kieliä arvostetaan. Jos esimerkiksi lapsen kotikieltä väheksytään, lapsen kielellinen kehitys voi kärsiä.
Paras tulos kotiympäristön kaksikielisyydessä saavutetaan, jos molemmat vanhemmat puhuvat ja näin opettavat lapselleen järjestelmällisesti aina omaa kieltään. Kodin ulkopuolellakin molempia kieliä on käytettävä monissa tehtävissä. Erityistä harjoitusta tarvitsee kieli, jota ei käytetä ympäristössä. Hyvissä olosuhteissa kaksikielisyys voikin kehittää lapsen metalingvististä tietoutta sekä hänen analyyttista asennettaan kieleen.
Kaksikielisyyden myönteisistä sosiaalisista vaikutuksista ei ole paljon tietoa. On kuitenkin tutkittu, että kaksikielinen lapsi kykenee ymmärtämään muiden ”kommunikaatio-ongelmia ja tarpeita” hyvin.
Mary Elwyn Patchett
Mary Elwyn Patchett, kirjoittajanimiä: M. E. Patchett, Mary Osborne Elwyn Patchett ja Mary Patchett (2. joulukuuta 1897 Sydney, Australia – 1989 Berkshire, Englanti) oli australialaissyntyinen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän muutti Australiasta Britanniaan 1931.
Patchett oli perheensä ainoa lapsi. Hän vietti lapsuutensa karjatilalla Queenslandin Texasissa, ja näin hän tutustui eläimiin niiden luonnollisessa elinympäristössä. Hän työskenteli muutaman vuoden Sun-yhtymän lehtien palveluksessa, ennen kuin lähti Englantiin työskentelemään freelance-toimittajana, mutta palasi kotimaahan lomilla. Esikoisteos Ajax the Warrior (1953) on paljolti elämäkerrallinen. Se esitettiin alun pitäen BBC:n lastentunnilla 1952, ja hän teki vuosien varrella ohjelmaan muitakin tekstejä. Tekstejä julkaistiin myös painettuina. Hän oli kiinnostunut avaruuslennoista ja oli British Interplanetary Societyn jäsen. Hän kirjoitti nuorten tieteiskirjoja, ja häntä pidetään siksi sillä alalla Australiassa uranuurtajana. Hän työskenteli myös teatterin parissa ja omisti kauneushoitolan, mikä näkyy kirjasta Kauneussalongin oppilaat.
Method Man
Method Man (oikealta nimeltään Clifford Smith, s. 2. maaliskuuta 1971 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen rap-muusikko ja näyttelijä. Hän on yksi newyorkilaisen Wu-Tang Clan -hip hop-yhtyeen tunnetuimmista jäsenistä. Hänet tunnetaan myös soolourastaan ja yhteistyöstään Redmanin kanssa. Lisäksi Method Man on esiintynyt esimerkiksi elokuvassa Pilvessä ja televisiosarjoissa Kylmä rinki ja Langalla.
Mary Elwyn Patchett
Patchettin kirjoja on käännetty monille kielille, myös suomeksi, ja hän oli aikansa luetuimpia australialaisia lastenkirjailijoita.
Method Man
Varhaiset vaiheet
Smith syntyi Hempstedissä Long Islandissa vuonna 1971. Lapsena hän asui vuorottain isänsä luona Long Islandissa ja äitinsä luona Staten Islandin Park Hillissä. Hän on kertonut nuorena myyneensä ja kokeilleensa huumeita. Park Hillissä hän tapasi paikallisia rap-artisteja, joiden kanssa hän perusti Wu-Tang Clan -hip hop-yhtyeen. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa Enter the Wu-Tang (36 Chambers) vuonna 1993 ja Smith julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Tical vuonna 1994.
Mary Elwyn Patchett
Patchettin kirjailijanimeksi on mainittu myös David Bruce, mutta sillä nimellä ei ole löytynyt yhtään kirjaa, jota voitaisiin pitää hänen kirjoittamanaan.
Patchett kirjoitti poneista Villiori-sarjan. Sarjaan kuuluu seitsemän kirjaa, joista on suomennettu neljä. Joskin viimeisen kirjan suojapaperissa sanotaan sen olevan kahdeksas. Sarjan päähenkilö Joey Meehan saattaa esiintyä jossakin muussa kirjassa, joka sitten lasketaan kuuluvaksi sarjaan. Ajax-sarjassa on hevosaihe ainoastaan yhdessä, Ajax ja talttumaton Tam.
Blues (täsmennyssivu)
Blues voi tarkoittaa seuraavia:
Nigel Bruce
Bruce syntyi Ensenadassa, Meksikossa hänen vanhempiensa ollessa siellä lomamatkalla. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli luutnanttina Ranskassa ja haavoittui vaikeasti 1915 saatuaan 11 luotia vasempaan jalkaansa Cambraissa.
Elokuvauransa aikana Bruce esiintyi 78 elokuvassa, muun muassa Alfred Hitchcockin elokuvissa Rebekka (1940) ja Vaarallisia valheita (1941).
Brucen tunnetuin roolihahmo oli Sherlock Holmesin aisapari tohtori John Watson. Tätä roolia hän esitti 14 elokuvassa ja yli 200 radiokuunnelmassa vuosien 1939–1946 välillä Basil Rathbonen esittäessä Sherlock Holmesia. Vuosien 1946–1947 radiokuunnelmissa Sherlock Holmesia esitti Tom Conway.
Ivars Godmanis
Ivars Godmanis [ˈivars ˈguɐdmanis] (s. 27. marraskuuta 1951) on latvialainen poliitikko ja maan pääministeri joulukuusta 2007 helmikuuhun 2009.
Godmanis on toiminut pääministerinä myös aiemmin, vuosina 1990–1993. Tuolloin hän edusti Latvian kansanrintama -puoluetta. Vuonna 1998 Godmanis nousi saeimaan Latvian tie -puolueen edustajana ja toimi vuosina 1998–1999 Latvian valtiovarainministerinä. Myöhemmin hänestä tuli puolueen puheenjohtaja. Marraskuussa 2006 Godmanisista tuli Aigars Kalvītisin hallituksen sisäministeri. Kalvītisin siirryttyä syrjään pääministerin virasta joulukuussa 2007 presidentti Valdis Zatlers nimitti Godmanisin 14. joulukuuta 2007 uuden hallituksen muodostajaksi. Latvian parlamentti hyväksyi hänen muodostamansa keskustaoikeistolaisen hallituksen 20. joulukuuta äänin 54–43.
Arthur Aspelin
Gustaf Arthur Aspelin (2. helmikuuta 1868 Lestijärvi – 22. syyskuuta 1949 Raahe) oli suomalainen varatuomari ja kansanedustaja. Hän oli ammatiltaan everstiluutnantti evp.
Arthur Aspelin kirjoitti ylioppilaaksi 1886 ja suoritti kameraalitutkinnon 1891. Hän palveli Suomen vanhassa sotaväessä sen lakkauttamiseen asti vuoteen 1902. Hän suoritti oikeustutkinnon 1892 ja saanut varatuomarin arvon 1902. Sen jälkeen hän toimi tuomarin virassa Lapissa 1904–1906 sekä Vaasan poliisimestarina 1906–1910. Ura Vaasan poliisimestarina päättyi riitoihin Suomen kenraalikuvernööri Franz Albert Seynin kanssa, jonka vuoksi hän erosi virastaan. Aspelin muutti tämän jälkeen Inariin, jossa hän asui vuodet 1910–1918 harjoittaen metsästystä, kalastusta, poronhoitoa ja kullanhuuhdontaa.
Vuonna 1918 Aspelin astui Suomen armeijan palvelukseen kapteenina toimien aluksi Tornion rajasuojeluskunnan komentajana ja seuraavana vuonna majuriksi ylennettynä kutsuntapäälliköksi Kittilään. Vaikka hän oli armeijan palveluksessa, hänen tehtävänsä katsottiin mahdollistavan kansanedustajuuden. Niinpä hänet valittiin kansanedustajaksi Edistyspuolueesta Lapinmaan vaalipiirissä. Kansanedustajana hän oli kulkulaitosvaliokunnan, perustuslakivaliokunnan ja sotilasasiainvaliokunnan jäsen työskennellen kansanedustajana 5.9.1922 – 30.4.1924. Organisaatiouudistuksen myötä Aspelin siirtyi kutsuntapiirin päälliköksi Kainuuseen. Hänet ylennettiin 1927 everstiluutnantiksi, ja hän jäi eläkkeelle tehtävästä 1930.
Everstiluutnantti, varatuomari Arthur Aspelin kuoli Raahessa syyskuussa 1949.
Petri Keskitalo (muusikko)
Petri Keskitalo (8. heinäkuuta 1972 Janakkala – 2023 ) oli Helsingin Kaupunginorkesterin tuuban äänenjohtaja vuosina 2000–2023. Hän toimi tuubansoiton opettajana Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa vuosina 2003–2023. Monipuolisena muusikkona ja virtuoosisena instrumentalistina tunnettu Keskitalo oli kamariorkesteri Avanti!n äänenjohtaja ja soitti useissa eri yhtyeissä kuten Gourmet, Tubhonium, KOLIZIO ja Pipoka. Hän oli myös tuottelias säveltäjä ja sovittaja.
Keskitalo aloitti tuubansoiton opinnot Sotilasmusiikkikoulussa valmistuen sotilassoittajaksi 1992. Keskitalo menestyi sekä kotimaisissa että kansainvälisissä kilpailussa mm. voittamalla Puolustusvoimien soittomestaruuskilpailujen tuubasarjan 1991 ja 1996. Vuonna 1998 Lieksan Vaskiviikko valitsi hänet Vuoden Vaskisoittajaksi.
Ivana Kobilca
250px|thumb|right|Ivana Kobilcan omakuva Ivana Kobilca (20. joulukuuta 1861 – 4. joulukuuta 1926) oli slovenialainen taidemaalari, tyylillisesti realisti. Hän opiskeli, asui ja työskenteli useissa Euroopan kaupungeissa, kuten Wienissä, Sarajevossa, Berliinissä, Pariisissa ja Münchenissä.
Monet Kobilcan töistä ovat asetelmia ja muotokuvia. Hän eteni uransa myöhemmässä vaiheessa kohti impressionismia.
Kobilcan kuva oli 5 000 Slovenian tolarin setelissä ennen vanhan rahayksikön korvaamista eurolla vuoden 2007 alusta.
Viimeinen yhteys: The Dead Zone
Viimeinen yhteys: The Dead Zone on David Cronenbergin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1983. Se perustuu Stephen Kingin romaaniin Kosketus. Siinä viisi vuotta koomassa maannut mies (Christopher Walken) huomaa herättyään saaneensa selvänäköisyyskyvyn.
Arvioita
Viimeinen yhteys sai heti ilmestyttyään erittäin positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuva on saanut käyttäjiltä 91% arvosanakseen. Sivusto kuvailee elokuvaa: "David Cronenbergin vakaan ohjauksen ja Christopher Walkenin rikastuttavan tulkinnan yhdistelmä tekee Viimeisestä yhteydestä yhden varmaotteisimmista Stephen King -filmatisoinneista."
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo Viimeistä yhteyttä surumielisyydessään ja hillityssä tyylissään harvinaisen hienoksi kauhuelokuvaksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever pitää elokuvaa hyvänä Kingin romaanin filmatisointina ja antaa sille kolme tähteä neljästä.
Trinità dei Monti
thumb|220px|Trinità dei Montin kirkko ja espanjalaiset portaat ovat Rooman kuvatuimpia nähtävyyksiä.
Santissima Trinità al Monte Pincio (Pyhän Kolminaisuuden kirkko Pinciolla), lyhyesti Trinità dei Monti, on kirkko Roomassa. Kirkko sijaitsee Pincion kukkulalla lähellä Piazza di Spagnan aukiota kuuluisien espanjalaisten portaiden yläpäässä. Portaat, joiden virallinen nimi on Scalinata della Trinità dei Monti, muodostavat kirkon kanssa yhtenäisen kokonaisuuden. Kirkon edessä on pieni aukio, josta vasemmalle lähtee katu Viale della Trinità dei Monti ja oikealle Via Sistina ja Via Gregoriana. Aukiolla seisoo roomalainen keisariaikainen obeliski Obelisco Sallustiano, joka pystytettiin paikalleen 1789.
Historia
Ludvig XII alkoi 1502 rakentaa Trinità dei Montin kirkkoa Napolista saamansa voiton kunniaksi paikalla olleen luostarin Fratres Minimi di San Francesco di Paola pyhäköksi. Alkuperäinen suunnitelma edusti myöhäistä ranskalaista gotiikkaa. Rakentaminen pitkittyi, ja lopullinen renessanssityylinen kirkko vihittiin 1585. Giacomo della Porta suunnitteli kirkon julkisivun. Kirkko oli pitkään Bourbon-sukuisten kuninkaiden hallinnassa. Napoleonin sotien aikana sen esineistö ryöstettiin. Ludvig XVIII palautti saaliin Bourbonien restauraatiossa. 1828 kirkko uskottiin ranskalaisen katolisen Pyhän sydämen järjestön (Religieuses du Sacré-Coeur de Jésus) haltuun.
Viitteet
41.90639°N, 12.48361°W
Jeremy Brett
Jeremy Brett (oik. Peter Jeremy William Huggins, 3. marraskuuta 1933 Berkswell, Warwickshire, Englanti – 12. syyskuuta 1995 Lontoo, Englanti) oli englantilainen näyttelijä. Uransa aikana hän esiintyi useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänen tunnetuin roolinsa oli Sherlock Holmes Tv-sarjassa Sherlock Holmesin seikkailut. Hän on esiintynyt myös mm. My Fair Ladyn elokuvaversiossa ja Macbethin ja Dorian Grayn muotokuvan televisioversioissa.
Brett opiskeli nuorena Eton Collegessa ja Central School of Speech and Dramassa, Lontoossa. Hän avioitui näyttelijä Anna Masseyn kanssa vuonna 1958. Heille syntyi poika David Huggins vuonna 1959, mutta pari erosi vuonna 1962. Brett avioitui toisen kerran vuonna 1977 Joan Wilsonin kanssa. Wilson kuoli syöpään vuonna 1985. Brett kuoli sydänkohtaukseen 61-vuotiaana vuonna 1995.
Helsingin jäähalli
Helsingin jäähalli (lempinimeltään Nordis) sijaitsee Nordenskiöldin­kadulla Taka-Töölössä Bolt Arena -jalkapallostadionin, Pallokentän, Olympiastadionin, Uimastadionin, sekä Eläintarhan yleisurheilukentän ja juoksuputken lähellä. Jaakko Kontion ja Kalle Räikkeen suunnittelema halli avattiin 1. lokakuuta 1966 ja se on Helsingin vanhin ja Suomen toiseksi vanhin jäähalli. Jäähalli suunniteltiin alun perin Suomessa pidettyjä vuoden 1965 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja varten, mutta aikataulun venymisen vuoksi kisat pidettiin Tampereen jäähallissa.
Hallin käyttö
Jäähalliin mahtuu yleisöä 8 200 henkilöä, mutta helmikuussa 1967, kun vastakkain olivat HIFK ja Töölön Vesa, oli katsojia liki 11 000. Toinen helsinkiläinen SM-liigajoukkue Jokerit pelasi kotiottelunsa vuoden 1997 kevääseen saakka samassa jäähallissa, mutta siirtyi syksyllä 1997 Hjallis Harkimon rakennuttamaan Hartwall Areenaan. Alun perin myös HIFK:n oli tarkoitus muuttaa Areenalle, mutta lopulta seura päätti pysyä Nordenskiöldinkadulla, kun Harkimo vaati HIFK:lta lopulta korkeampaa hallivuokraa kuin esisopimukseen oli kirjattu. Jäähallin omistaa Jääkenttäsäätiö. Sen toimitusjohtaja on Tom Kivimäki. Jäähallissa on myös seisomakatsomo joka saatiin valmiiksi 2007. Helsingin jäähalli on neljänneksi suurin jäähalli Suomessa Helsinki-hallin (entinen Hartwall Areena) ja Turun Gatorade Centerin sekä Tampereen Kannen areenan jälkeen.
Aiheesta muualla
60.18917°N, 24.92222°W
Penka Metodieva
Penka Metodieva (, s. 12. lokakuuta 1950 Pernik) on bulgarialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.