cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Induktanssi
Induktanssin määritelmä
Toisinaan laskuissa käytetään suuretta käämivuo ,
Induktanssi L voidaan tällöin määritellä käämivuoksi virtayksikköä kohti.
Kelojen induktanssien laskukaavoja
Ferriittirenkaalle käämityn kelan induktanssi voidaan laskea seuraavasta kaavasta:
missä
Kelasydämelle käämityn kelan induktanssin määrittäminen perustuu usein myös AL-lukuun. Sydämelle ilmoitettava AL-luku, jonka yksikkönä käytetään usein nH/n² tarkoittaa, miten paljon nanohenryjä induktanssia saadaan käämin kierrosmäärän (n) neliötä kohti.
Induktanssin mittaaminen
Induktanssin mittaaminen perustuu yleensä kelan impedanssin mittaamiseen jollakin vaihtojännitteellä. Käytännön kelat ovat usein varsin häviöisiä eli reaktanssi voi poiketa impedanssista merkittävästi. Induktanssi voidaan määrittää reaktanssin ja mittaustaajuuden perusteella, mutta tarkkaan mittaukseen pitää ottaa huomioon kelan resistanssikin. Induktanssin mittaamiseen on erityisiä LCR-mittareita.
Georges Marchais
thumb|185px|Georges Marchais Georges René Louis Marchais (7. kesäkuuta 1920 La Hoguette – 16. marraskuuta 1997 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko. Hän toimi Ranskan kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuosina 1972–1994 ja oli ehdokkaana vuoden 1981 presidentinvaaleissa.
Marchais oli alkuperäiseltä ammatiltaan mekaanikko. Hänestä tuli vuonna 1946 Issy-les-Moulineaux’ssa toimineen metallityöläisten ammattiliiton sihteeri, ja seuraavana vuonna hän liittyi kommunistiseen puolueeseen. Hän eteni puolueessa nopeasti ja hänet valittiin vuonna 1956 keskuskomiteaan. Vuonna 1972 Marchais valittiin puoluesihteeriksi. Samana vuonna hän neuvotteli sosialistipuolueen johtajan François Mitterrandin ja vasemmistoradikaalin puolueen Robert Fabren kanssa vasemmiston yhteisen vaaliohjelman, jonka oli tarkoitus luoda pohja suurelle vaaliliitolle. Marchais valittiin itse Ranskan kansalliskokoukseen ensi kerran vuoden 1973 vaaleissa. Hänen johdollaan kommunistit tukivat vuoden 1974 presidentinvaaleissa vasemmiston yhteisenä ehdokkaana olleen Mitterandin ehdokkuutta, mutta tämä ei tullut valituksi. Vuonna 1977 kommunistien ja sosialistien yhteistyö katkesi, jolloin Marchais omaksui aiempaa jyrkemmän linjan ja läheni kannoissaan Neuvostoliittoa. Tämä ei kuitenkaan lisännyt kommunistien kannatusta.
Marchais oli puolueensa ehdokkaana huhtikuun 1981 presidentinvaaleissa, mutta hän sai vain 15,3 prosenttia äänistä, mikä oli kommunistien ehdokkaan siihen mennessä huonoin äänisaalis toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Puolueen kannatus mureni vähitellen seuraavan vuosikymmenen aikana. Marchais vetäytyi lopulta puoluesihteerin tehtävistä tammikuussa 1994. Hän jatkoi kansalliskokousedustajana kevääseen 1997 asti.
Bait
Bait (, pinyin: Báizú) ovat Kaakkois-Kiinassa elävä kansa, joka kuuluu Kiinan virallisesti tunnustamiin etnisiin ryhmiin. Baita oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 1 933 510 ja he puhuvat äidinkielenään baita ja kiinaa.
Asuinalue
250px|thumb|vasen|Baita perinteisissä asuissa. Suurin osa baista asuu nykyisin Yunnanissa, jossa he ovat keskittyneet erityisesti Dalin autonomiseen prefektuuriin. Merkittäviä keskittymiä on myös Liangshanin alueella Sichuanissa, Sangzhin alueella Hunanissa, sekä Bijien alueella Guizhoussa.
Historia
250px|thumb|[[Dalin kuningaskunta kartalla vuonna 1142.]] Baita pidetään Yunnanin vanhimpiin lukeutuvana kansana, mutta heidän alkuperästään tiedetään vain vähän. Bain kielen luokittelusta on kiistelty ja sitä on pidetty vaihtelevasti tiibetiläis-burmalaisena kielenä, thai-kielenä tai mon-khmer-kielenä. Ensimmäiset kontaktit han-kiinalaisten ja baiden välillä syntyivät Qin-dynastian aikana, jolloin kiinalaiset valloittivat baiden edeltäjien Bo kuningaskunnan. Alueelle muutti sittemmin suuria joukkoja han-kiinalaisia, jotka alkoivat 200-lukuun mennessä käyttää baista nimitystä sou. Vuonna 937 Duan Sping -niminen vaikutusvaltainen baimies yhdisti eri baiden alaryhmät Dalin kuningaskunnaksi, joka oli olemassa seuraavan kolmen vuosisadan ajan. Itsenäisyydestä huolimatta yhteydet kiinalaiseen Song-dynastiaan säilyivät.
Eristäytyneiden baiden elämä jatkui sittemmin suhteellisen muuttumattomana kunnes Burman tie valmistui vuonna 1938 ja yhdisti baiden asuttamat alueet Burman ja Intian markkinoille. Tietä pitkin paikalle saapui kaupan ohella myös lähetyssaarnaajia, jotka eivät kuitenkaan saaneet suurta jalansijaa baiden keskuudessa. Kommunistien voitettua kansallismieliset Kiinan sisällissodassa he perustivat Dain autonomisen alueen vuonna 1956. Alueelle perustettiin kolhoositiloja, joita alettiin purkaa 1980-luvun taloudellisten uudistusten myötä.
Kulttuuri
250px|thumb|Valokuva patsaasta baiden buddhalaisesta temppelistä. Suuri valtaosa baista on saanut elinkeinonsa perinteisesti maanviljelystä. Tasangoilla ja muilla vuoristoa matalammilla alueilla viljellään riisiä ja vehnää. Korkeammilla alueilla kasvatetaan maissia ja tattaria. Oopiumi oli aikanaan tärkeä rahakasvi, mutta sen myynti kiellettiin 1930-luvulla. Sitä kasvatetaan kuitenkin ja myydään edelleen mustassa pörsissä. Muita rahakasveja ovat esimerkiksi tupakka, puuvilla, sokeriruoko ja sitrushedelmät. Maanviljelyksen ohella on pidetty kotieläimiä, kuten sikoja, kanoja, aaseja ja vesipuhveleita. Kiinan hallituksen kehitysprojektien myötä baiden asuinalueilla myös teollisuuden merkitys elinkeinona on kasvanut.
Buddhalaisuus saapui baiden keskuuteen 800-luvulla ja taolaisuus jonkin aikaa myöhemmin. Myös perinteinen animistinen usko on säilynyt. Eri kylissä uskotaan erilaisiin henkiolentoihin, jotka voivat vaihtelevasti olla hyvän- tai pahantahtoisia. Niistä jälkimmäisiä voidaan lepytellä šamanististen rituaalien kautta. Uskonnot ovat pitkälle sekoittuneet ja samassa kylässä on monesti sekä buddhalaisia munkkeja että šamaaneja. Taolaisuudesta ja konfutselaisuudesta on omaksuttu myös kiinalaisiin tapoihin kuuluva esi-isien palvonta. Kiinalaisista poiketen bait uskovat esi-isiensä palvonnalla vaikuttavansa animistiseen uskoon liittyviin henkiin.
Luettelo Ruotsin merivoimien monitoreista
Luettelo Ruotsin merivoimien monitoreista listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet monitorit. Ensimmäinen laskettiin vesille 1865 ja viimeinen 1875.
The Ronski Gang
Ronski & Exotic oli vuonna 1968 Åminneforsissa perustettu suomalainen rockyhtye. Vuonna 1978 se muutti nimensä The Ronski Gangiksi. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Shake" (LP:ltä Ronski & Exotic), "Oh My Boogie" (LP:ltä Here We Come), "Larry and Johnny" (LP:ltä Sold Out) ja "Hippy Hippy Shake" (LP:ltä Run Don’t Walk).
Luettelo Ruotsin merivoimien monitoreista
3. luokan panssarilaivat
thumb|left|HMS Sölve.
The Ronski Gang
Historia
Yhtye perustettiin vuonna 1968 nimellä The Exotic, jolloin kokoonpano oli laulaja Harry "Ronski" Sjöblom, rumpali Hans "Hate" Sjöblom, basisti Kaj "Misteri" Eklund, soolokitaristi Kaj "Kajje" Lindström, komppikitaristi Kari "Pärkkä" Pärnänen ja saksofonisti Lauri "Lapa" Männikkö. Yhtye voitti Lahdessa pidetun pop-yhtyeiden SM-kisan vuonna 1970 (yhtyeessä mukana Ronski, Misteri, Hate, Kajje ja Lapa). 1970-luvun alussa yhtye alkoi esiintyä nimellä Ronski & Exotic (Ronski laulu, Misteri basso, Hate rummut ja Kajje kitara). Tällä nimellä ja kokoonpanolla yhtye levytti kolme albumia EMIlle (Ronski & Exotic 1975, Here We Come 1976 ja The Rollicking Good Times 1977).
Vuonna 1978 kitaristin vaihtumisen myötä (kitaraan Olli Pekkola Sleepy Sleepersistä) yhtyeen nimeksi tuli The Ronski Gang. Tällä kokoonpanolla yhtye teki kolme albumia, joista yhden EMIlle (Sold Out 1978) ja kaksi RCA:lle (Run Don’t Walk 1979 ja Night Attack 1980). Yhtye oli uransa huipulla 1970-luvun lopulla ja oli esimerkiksi vuonna 1978 Suomen suosituin keikkayhtye. Vuonna 1981 yhtye esiintyi elokuvassa Rokkidiggari, jossa oli mukana myös muita sen ajan huippunimiä, kuten Hurriganes, Pave’s Mistakes, Kojo ja Sleepy Sleepers. Tässä vaiheessa Pekkolan rinnalle kitaristiksi oli tullut Kimi Engström. Elokuvasta julkaistiin myös soundtrack-levy, jossa The Ronski Gangilta oli mukana kaksi kappaletta.
Yhtye lopetti toimintansa 1980-luvulla. Vuonna 1983 ilmestyi toistaiseksi viimeinen uusi albumi Rock’n Roll Le Baron/Bluebird-levymerkille. Levyllä kitaristeina olivat Kimi Engström ja Jakke Pätäri Olli Pekkolan siirryttyä Bad Signiin.
1990-luvun alkupuolella yhtye teki 25-vuotisjuhlakiertueen kokoonpanolla Ronski, Misteri, Hate ja Kimi. Keikoilla lisävahvistuksena oli Mikko Rintanen koskettimissa. Vuonna 2001 Warner julkaisi remasteroidun CD:n albumista Night Attack ja vuonna 2002 albumista Run Don’t Walk. 2000-luvun alkupuoliskolla yhtye teki muutaman keikan vuodessa esiintyen muun muassa kolmena kesänä Rönnin lavalla Eräjärvellä yhdessä muiden 1970-luvun yhtyeiden kanssa.
2005 EMI Finland julkaisi yhtyeen koko tuotannon kattavan tupla-CD:n Still Shakin' - The Ronski Gang Anthology, jolle on koottu parhaat kappaleet yhtyeen kaikilta seitsemältä albumilta. Lisäksi mukana on Rokkidiggari-elokuvan kaksi livekappaletta ja harvinaisia singleraitoja. Mukana on myös yksi uusi studiokappale ja viisi ennen julkaisematonta live-esitystä, jotka on äänitetty 2004 heinäkuussa Lohjan Rantajameissa lähes kolmen tuhannen hengen yleisön edessä. Uusina kitaristeina livebiiseissä soittavat Carl "Kiffe" Sjöblom ja Vesa Kääpä. Lisäksi yhtyeeltä julkaistiin uusi single "Someone to Call My Own".
Boris Sederholm
thumb|Boris Sederholm Boris Sederholm, sukunimi esiintyi myös muodossa Cederholm (27. tammikuuta 1884 Nikolajev, Venäjän keisarikunta – 30. toukokuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa laivastossa palvellut kapteeni ja liikemies joka kirjoitti kuvauksen kokemuksistaan Solovetskin vankileirillä 1920-luvulla.
Sederholm palveli ennen vallankumousta Venäjän keisarillisessa laivastossaä Mustallamerellä ja Itämerellä ja toimi viimeksi Viaporin miinoituspäällikkönä. Ensimmäisen maailmansodan alettua Sederholm oli mukana tekemässä syksyllä 1914 suunnitelmaa Pietarin suojaamisesta Saksan hyökkäykseltä merimiinakenttien avulla. Suunnitelman perusteella Itämereen laskettiin 22 000 merimiinaa. Sederholm ylennettiin työnsä ansiosta kapteeniksi. Vallankumouksen jälkeen hän palasi Suomeen ja ryhtyi liikemieheksi. Hän sai työpaikan myyntiedustajana erään suuren argentiinalaisen vientiyrityksen Suomen edustustossa. Vuonna 1923 Sederholm matkusti Pietariin tekemään neuvostohallituksen kanssa kauppasopimusta erään eteläamerikkalaisen parkitusaineita valmistavan yhtiön edustajana. Tämä tapahtui sen jälkeen kun neuvostohallitus oli alkanut noudattaa NEP-talouspolitiikkaa. Sopimusneuvottelut venyivät kuitenkin pitkiksi, ja niiden tulosta odotellessaan Sederholm alkoi harjoittaa myös omaa liiketoimintaa. Salainen poliisi Tšeka vangitsi hänet 2. huhtikuuta 1924 erään salakuljetusjutun yhteydessä, ja häntä pidettiin vangittuna Špalernajan tutkintavankilassa. Sederholmia uhkasi karkotus Vienanmeren saarella entisessä luostarissa sijainneeseen Solovetskin vankileiriin kärsimään hänelle hallinnollisesti langetettua kolmen vuoden tuomiota. Hän ryhtyi nälkälakkoon viivyttääkseen karkotusta toivoen samalla Suomen hallituksen ehtivän pelastaa hänet.
Sederholm kuoli toukokuun lopulla 1933 sairaalassa Helsingissä vaikeaan sairauteen. Viimeiset vuotensa hän asui Hangossa.
Aimo Ryynänen
pienoiskuva|Aimo Ryynänen 2012 Aimo Ryynänen (s. 1946 ) on Tampereen yliopiston kunnallisoikeuden professori emeritus. Hänen tutkimuskohteitaan ovat muun muassa kunnallinen itsehallinto, yhdentymiskehityksen vaikutukset alueiden ja kuntien asemaan sekä kuntalain soveltamiseen liittyvät kysymykset. Ryynänen on kirjoittanut monia kunnallisoikeudellisia teoksia.
Hän on toiminut Orimattilan kaupunginvaltuustossa 1997–2021, ja sen puheenjohtajana 1997–2000. Viimeksi hän on toiminut Orimattilan kaupunginhallituksen puheenjohtajana 2013–2014 ja 2017–2021. Hän on myös Päijät-Hämeen maakunnan liiton hallituksen pitkäaikainen jäsen. Euroopan alueiden komiteaan hän kuului 1998–2001 ja Euroopan neuvoston kuntia ja alueita edustavaan kongressiin 2002–2012. Valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan (Suomen Akatemia) jäsenenä hän on ollut vuosina 1989–1991, Suomen Kuntaliiton valtuuston jäsenenä 1997–2001 ja Kokoomuksen puoluevaltuuston jäsenenä 1997–2001.
Tutkijana
Ryynänen on toiminut vakinaiseen virkaan nimitettynä Tampereen yliopiston kunnallisoikeuden professorina 1991–2011. Hän toimi muun muassa Kunnallistieteiden laitoksen johtajana ja tiedekunnan varadekaanina.
Ryynäsen perusajattelussa kunnallinen itsehallinto on kunnan asukkaille osoitettu oikeus, joka taataan niin kansallisessa oikeudessa (perustuslaissa) kuin Eurooppa-oikeudellisesti (Euroopan neuvoston paikallisen itsehallinnon peruskirjassa, jonka Suomi on ratifioinut). Myös Euroopan unioni tunnustaa kunnallisen itsehallinnon subsidiariteettiperiaatteen hyväksymisen muodossa ja alueiden komitean kannanottojen kautta. Kunnallinen itsehallinto muodostaa demokratian perustan. Kunta ei siis ole pelkästään palvelujen tuottaja.
Ryynänen on Lapin yliopiston dosentti vuodesta 1994.
Ryynänen toimi pitkään Kunnallistieteen yhdistyksen hallituksen jäsenenä, puheenjohtajana 1998–1999 ja Kunnallistieteellisen aikakauskirjan päätoimittajana 2003–2007.
Huomionosoitukset ja kunniamerkit
Tasavallan presidentti on myöntänyt Ryynäselle kunnallisneuvoksen arvon 2013. Hänelle on myönnetty myös Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki 2001, Suomen Kaupunkiliiton hopeinen kunniamerkki 1993, Suomen Kuntaliiton kultainen kunniamerkki 2006, Kokoomuksen kultainen leijona 2009 ja Kokoomuksen 100-vuotiskunniamerkki 2019. Rotaryjärjestön Paul Harris Fellow -mitali ja arvo Ryynäselle on myönnetty 1997. Ryynänen on kutsuttu Focus Localis ry:n (ent. Kunnallistieteen yhdistys) kunniajäseneksi 2019. Kustantajan vuoden kirja -tunnustuksen Ryynänen sai kirjastaan Kunnallishallinnon kansainväliset vaikutteet (2013) ja Kunnallisalan kehittämissäätion kehittämispalkinnon 2010.
Taenia
pienoiskuva|Taenia merkittynä doorilaiseen [[entablementtiin (friisin ja arkkitraavin välissä).]] Taenia (lat., ’nauha’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa doorilaistyylisen entablementin friisin ja arkkitraavin välissä sijaitseva lista. Sen alapinnassa kunkin triglyfin kohdalla sijaitsivat regulat, jotka oli koristeltu gutta-pisaroilla.
Hyvää yötä, hyvät ihmiset
Hyvää yötä, hyvät ihmiset on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jarkko Martikaisen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa livealbumi, ja järjestyksessään hänen kolmas sooloalbuminsa. Se julkaistiin 19. syyskuuta 2007. Albumin materiaali on taltioitu Heinolassa, Jyväskylässä ja Oulussa.
Neiti Brander
Neiti Brander on sarjakuvataiteilija Timo Mäkelän sarjakuvateos, joka kertoo 1900-luvun alussa Helsinkiä valokuvanneesta Signe Branderista. Arktinen Banaani julkaisi sen vuonna 2018.
Timo Mäkelä on tehnyt Neiti Brander -sarjaa muutaman vuoden Helsingin kaupungin Helsinki-info-nimiseen tiedotuslehteen. Sarjakuvateos on oma kokonaisuutensa, eikä siinä ole aiemmin ilmestyneitä paloja.
Mäkelän sarjakuvakirjassa Brander esiintyy voimakastahtoisena Helsingin ikuistajana. Mäkelä käytti ruuduissaan hyväksi Branderin kuvaamia maisemia. Hän on kertonuyt myös tuntevansa kiitollisuutta Branderia kohtaan, koska tämä on mahdollistanut kuvillaan Helsingin historiaan liittyvien sarjakuvien tekemisen.
Vanja Milinković-Savić
Vanja Milinković-Savić (, s. 20. helmikuuta 1997 Ourense, Espanja) on Espanjassa syntynyt serbialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa belgialaista Standard Liègea lainalla italialaisseura Torinosta.
Seurajoukkueura
Milinković-Savić on FK Vojvodinan kasvatti. Hän siirtyi seurasta Englannin valioliigan Manchester Unitediin heinäkuussa 2014. Hänet lähetettiin kuitenkin seuraavana päivänä lainasopimuksella takaisin vanhaan seuraansa. Kaudella 2014–2015 Milinković-Savić pelasi Serbian superliigassa 17 ottelua. Kesäkuussa 2015 hän palasi takaisin manchesterilaisseuraan.
Kaudella 2016–2017 Milinković-Savić edusti puolalaista Lechia Gdańskia. Italialaisseura Torino osti hänet vuonna 2017 mutta hän on pelannut seuran edustusjoukkueessa vain yhden Serie A -ottelun ja kolme Italian cupin ottelua. Hän on ollut Torinosta lainalla Italian SPAL:issa ja Ascolissa sekä kaudella 2019–2020 Belgian Standard Liègessa, jossa hän on pelannut kolme Eurooppa-liigan ottelua.
Saavutukset
Serbia
Troikka
thumb|[[Aleksander Orlowskin teos Matkamies kibitkassa, litografia vuodelta 1819.]] Troikka (, sananmukaisesti ”kolmikko”) on perinteinen venäläinen kolmivaljas. Troikka eroaa muista kolmen hevosen valjakoista siten, että kaikki kolme hevosta valjastetaan rinnakkain. Keskimmäisellä hevosella on luokki ja länget, reunahevosilla silavaljaat. Troikkaa on perinteisesti ajettu siten, että keskihevonen ravaa ja reunimmaiset laukkaavat; oikeanpuoleinen hevonen on oikeassa laukassa ja vasemmanpuoleinen vasemmassa. Troikan nopeus voi olla jopa 45–50 km/h, mistä oli hyötyä pitkiä välimatkoja kuljettaessa ennen autojen yleistymistä.
Troikat tulivat Venäjällä käyttöön 1600-luvulla. Niitä käytettiin kulkuvälineenä hevosenvaihtoasemien välillä. Aiemmin kolmea hevosta olivat saaneet käyttää vain vähintään kolmen hengen ryhmät, ja yksittäinen matkustaja oli saanut ajaa korkeintaan parivaljasta.
Venäjän keisarikunnan aikana aateliset ja rikas keskiluokka antoivat livreepukuisten kuskien ajaa troikkaansa. Troikat olivat koristeltuina myös suosittuja suurissa uskonnollisissa juhlissa ja hääjuhlissa. Troikka kuului Venäjällä sekä kaupunkien että maaseudun maisemaan, ja siitä tuli pian maanomistajien kulkuneuvo.
Hevoset eivät yleensä olleet komeannäköisiä, mutta ne olivat kestäviä; esimerkiksi vjatkanhevonen ei ollut 145 cm korkeampi. Rikkaat käyttivät mieluusti elegantteja kimoja orlovhevosia.
Damasus I
Pyhä Damasus I (305 – 11. joulukuuta 384 ) oli paavina 1. lokakuuta 366 – 11. joulukuuta 384. Hän oli syntynyt noin vuonna 305 joko Roomassa tai nykyisen Portugalin alueella. Damasuksen valintaa edelsi katkera taistelu Ursinuksen kanssa, josta tuli vastapaavi.
Damasus oli läheisessä yhteydessä kirkkoisä Hieronymukseen ja teetti tällä uudistetun latinankielisen raamatunkäännöksen Vulgatan.
Aikalaiset syyttivät Damasusta maallisten huvitusten tavoittelusta, sillä hänen juhlansa tunnettiin ylellisyydestä.
Kvarnträsk
Kvarnträsk on noin kuuden hehtaarin laajuinen järvi Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Espoonkartanon kaupunginosassa. Lähin naapurijärvi on Dämman idässä. Turunväylä kulkee Kvarnträskin pohjoispuolitse.
Kvarnträskin ympärillä on Kvarnträskin luonnonsuojelualue.
Diplo
Diplo (oik. Thomas Wesley Pentz, s. 10. marraskuuta 1978 Tupelo, Mississippi) on yhdysvaltalainen Los Angelesissa toimiva DJ, tuottaja, rap-muusikko ja lauluntekijä.
Hän perusti ja johtaa levy-yhtiö Mad Decent:iä ja osallistui voittoa tavoittelemattoman Heaps Decent organisaation perustamiseen. Hän on myös työskennellyt opettajana Philadelphiassa. Diplo on jäsenenä elektronisessa dancehall-yhtyeessä Major Lazerissa.
Julkisuuteen nousun aikoihin Diplo työskenteli brittiläisen muusikon M.I.A.:n kanssa, jonka sanotaankin luoneen hänelle näkyvyyttä. Myöhemmin Diplo ja toinen M.I.A.N musiikkia tuottanut Switch perustivat dancehall-yhtyeen Major Lazerin. Sittemmin Diplo on tuottanut ja tehnyt mixtapeja tunnettujen nimien kuten Beyoncén, No Doubtin, Justin Bieberin, Usherin, Snoop Lionin, G-Dragonin kanssa.
Diplon alias, lyhennelmä Diplodocus, juontaa hänen lapsuudestaan, jolloin hän oli kiinnostunut dinosauruksista.
The Italian Job
The Italian Job on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut elokuva. Se on uusintaversio vuonna 1969 ilmestyneestä elokuvasta Riehakas ryöstö. Elokuvasta on valmistunut myös videopeli The Italian Job.
Niccolò Machiavelli
Elämä
Machiavelli syntyi vanhaan ja varakkaaseen sukuun, ja siksi hän sai aikansa parhaan humanistisen koulutuksen, joka koostui triviumista eli logiikasta, retoriikasta ja grammatiikasta sekä quadriviumista eli aritmetiikasta, geometriasta, astronomiasta ja musiikista. Hänen arvellaan opiskelleen Firenzen yliopistossa.
Vaikka renessanssin ajan Italia eli kulttuurista hurmosta, se oli samaan aikaan ajautumassa poliittiseen kaaokseen. Apenniinien niemimaa oli jakautunut keskenään vihamielisiin valtioihin, joihin kuuluivat Firenze, Milano, Rooma, Genova, Siena, Napoli ja Venetsia. Firenze, joka oli 1400-luvulta lähtien ollut hallitsevassa asemassa suhteessa naapureihinsa, oli menettämässä asemiaan. Firenzeltä puuttui voimakastahtoinen hallitsija, joka olisi voinut yhdistää kaupungin toisiaan vastaan juonittelevat suvut. Myös kansallisvaltiot Ranska ja Espanja sekä Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta muodostivat vakavan uhan koko hajanaiselle niemimaalle. Machiavellin teoksia on luettava tätä taustaa vasten.
Ennen kuin Machiavelli määrättiin salaliitosta epäiltynä maanpakoon, hän ehti toimia kansalaisarmeijan diplomaattina ja sihteerinä vuonna 1507 perustetussa yhdeksänjäsenisessä komiteassa, joka perustettiin Machiavellin ehdotuksesta. Vuonna 1512 Medicit ottivat vallan espanjalaisten joukkojen tuella ja hajottivat hallituksen. Machiavelli joutui ensin sisäiseen karkotukseen ja sitten vankilaan. Vapauduttuaan hän lähti Firenzestä ja asettui maatilalle sen ulkopuolelle.
Maanpaossa vuonna 1513 Machiavelli kirjoitti tunnetuimman teoksensa Ruhtinas. Siinä hän esittelee ihannemallinsa hallitsijasta, jonka ainoana moraalina tulee olla päämääräänsä pyrkiminen suosiosta välittämättä. Ilmiötä kutsutaan myös machiavellismiksi. Teos loi Machiavellin maineen ateistina ja moraalittomana kyynikkona.
Maanpaossa Machiavelli kirjoitti myös toisen pääteoksensa Valtiollisia mietelmiä eli Esitelmiä Titus Liviuksen kymmenestä ensimmäisestä kirjasta. Kolmesta kirjasta koostuva teos on pinnallisesti kommentaari Titus Liviuksen Rooman historiaan, mutta käytännössä Machiavelli esittelee ennemminkin omia kuin Liviuksen näkemyksiä ja pyrkii historiantutkimisen sijaan käyttämään historiallisia tapahtumia opettavaisina tarinoina siitä, kuinka valtio on järjestettävä. Perinteisen näkemyksen mukaan tässä teoksessa Machiavelli esittää tasavaltaisen valtionäkemyksen, kun hän Ruhtinaassa keskittyi yksinvaltiuteen.
thumb|[[Lorenzo Bartolini, Niccolò Machiavelli, 1845.]]
Teokset
Lisäksi Machiavellilta on julkaistu esimerkiksi runoja, kirjeenvaihtoa, muita näytelmiä ja lyhyempiä poliittisia kirjoituksia.
Aasian kisat
Aasian kisat, (myös Asian Games tai Asiad) ovat monilajinen Aasiassa järjestettävä urheilukilpailu. Kisat järjestetään joka neljäs vuosi. Kisoja säätelee Aasian olympiakomitea Kansainvälisen olympiakomitean valvonnassa. Ensimmäiset Aasian kisat pidettiin 1951 Delhissä, Intiassa.
Vuoden 2018 Aasian kisat järjestettiin Jakartassa, Indonesiassa. Seuraavat kisat järjestetään Hangzhoussa, Kiinassa vuonna 2022.
Tapahtuman historia juontaa Kaukoidän mestaruuskilpailuihin (The Far Eastern Championship Games), joita järjestettiin Japanin Keisarikunnan, Filippiinien ja Kiinan tasavallan välillä vuosina 1913–1934. Vuoden 1938 kisat peruuntuivat, kun Japani hyökkäsi Kiinaan ja valloitti Filippiinit. Toinen maailmansota levisi Tyynellemerelle ja kisat taukosivat aina vuoteen 1951 saakka.
Toisen maailmansodan jälkeen alkoi Aasian dekolonisaatio, jonka seurauksena entiset siirtomaat alkoivat itsenäistyä. Tämä avasi mahdollisuuden herättää Aasian kisat jälleen henkiin.
Osallistujavaltiot
Lukuisten muutosten jälkeen nykyiset osanottajamaat ovat seuraavat
Järjestäjäkaupungit
thumb|400px|Kartta Aasian kisojen järjestämispaikoista
Balsapuu
thumb|Balsapuuta Balsapuu (Ochroma pyramidale, syn. Ochroma lagopus) on malvakasvien (Malvaceae) heimoon kuuluva trooppinen puu, joka tunnetaan kevyestä puuaineksestaan (60–200 kg/m³). Se on balsapuiden (Ochroma) suvun ainoa laji.
Balsapuu kasvaa luonnonvaraisena pohjoisessa Etelä-Amerikassa ja Keski-Amerikassa. Sitä viljellään myös Aasiassa ja Afrikassa.
Majid Abdullah
thumb|Majid Abdullah Majid Ahmad Abdullah Muhammad (s. 1. marraskuuta 1959 Jedda) on saudiarabialainen entinen jalkapalloilija.
Tujiat
Tujiat (, Tǔjiāzú) ovat Kiinassa elävä kansa, joka kuuluu Kiinan etnisiin ryhmiin. Tujiat ovat uskonnoltaan pääasiassa animisteja, buddhalaisia ja taolaisia.
Asuinalue ja lukumäärä
220px|thumb|vasen|Tujioiden asuinalueet Kiinan kartalla. Tujiat asuvat pääasiassa Keski-Kiinan Wulingvuorilla. Alueen maanpinnankorkeus vaihtelee 500:sta 2000:n metriin. Alue myös erottaa Sichuanin syvängön Jangtsejoen keskiosien tasangoista. Alueella asuu tujioiden lisäksi han-kiinalaisia, miaoja ja dongeja. Vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan tujiaa oli yhteensä 5 725 049 ja he olivat koko Kiinan etnisistä ryhmistä kahdeksanneksi suurin. Heistä 1 771 004 asui Hubeissa, 1 794 855 Hunanissa, 1 076 529 Sichuanissa, 1 045 Guizhoussa ja 37 026 muualla Kiinassa.
Balsapuu
Balsapuu on erittäin nopeakasvuinen puu; se on jo kahden vuoden vanhana 4–6 metriä korkea ja hakkuukypsä 6–8 vuoden ikäisenä, jolloin sen korkeus on 16–22 metriä ja rungon paksuus noin 30 cm. Täysikasvuisen balsapuun korkeus voi olla 40 metriä ja rungon paksuus 100 cm.
Majid Abdullah
Abdullah pelasi koko uransa Al-Nasrissa ja Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkueessa. Hän on molempien kaikkien aikojen paras maalintekijä, seurajoukkueessa maaleja syntyi uran aikana 324 ja maajoukkueessa 139 ottelussa 67. Ystävyysottelutkin huomioiden hänen maajoukkue-ennätyksensä on kuitenkin peräti 209 maalia.
Balsapuu
Käyttö ja ominaisuudet
Balsapuuta voidaan helposti työstää kaikilla tavallisilla puuntyöstötyökaluilla, mutta leikkaavien terien on syytä olla hyvin teräviä. Vähänkin tylsynyt terä jättää balsapuuhun helposti rikkonaisen työstöpinnan. Balsapuu tukkii hyvin hienon hiekkapaperin. Liimaliitokset pitävät balsapuussa erinomaisesti, kun taas naulat ja ruuvit eivät pidä lainkaan. Balsapuulle soveltuvat myös tavalliset puun pintakäsittelyaineet.
Majid Abdullah
Abdullah pelasi myös jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 1994, lopettaen vuonna 1978 alkaneen maajoukkueuransa turnaukseen.
Tujiat
Kulttuuri
220px|thumb|Tujianaisia kansallispuvuissa. Tujiat saivat historiallisesti elinkeinonsa kaskiviljelystä, sekä metsästyksestä ja keräilystä. Sittemmin kaskiviljelyn korvasi tavanomaisempi riisinviljely ja metsästyksen kotieläimet. 1700-luvulta eteenpäin käyttöön tulivat myös aiemmin vieraat viljelykasvit, kuten maissi ja peruna, mikä johti aikanaan väestöräjähdykseen. Tujiat asuttavat yleensä kyliä joiden asukasluku vaihtelee noin 100:sta noin 1 500:n Kylät sijaitsevat tavallisesti vuorien alarinteillä tai laaksoissa lähellä jokia, puroja, järviä tai muita vedenlähteitä. Tujioiden uskonto on sekoitus taolaisuutta, animismia, buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa.
Tujian kieli kuuluu tiibettiläis-burmalaisiin kieliin ja se on läheistä sukua yille. Nykyisin suurin osa tujioista puhuu kuitenkin äidinkielenään tujian sijaan kiinaa tai miaoa. Tujian kieli jakautuu pohjoisiin ja eteläisiin murteisiin. Vuonna 1986 arvioitiin pohjoisilla murteilla olevan noin 170 000 puhujaa, kun taas eteläisiä murteita puhui 3 000-4 000 henkilöä.
Rynnäkkökivääri
300px|thumb|right|[[Rk 62|Rynnäkkökivääri 62.]] Rynnäkkökivääri on keskitehoista patruunaa käyttävä, usein lyhyehkö kivääri, jolla voi ampua sekä itselataavaa kertatulta että sarjatulta purskeena tai jatkuvana tulena. Rynnäkkökivääri on suunniteltu sotilaan henkilökohtaiseksi aseeksi ja nykyisin kaikki armeijat käyttävät jonkin tyyppistä rynnäkkökivääriä jalkaväen perusaseena. Historiallisesti rynnäkkökiväärin oli tarkoitus korvata sekä jalkaväen kiväärit ja konepistoolit että tukiaseina käytettävät pikakiväärit. Rynnäkkökiväärin rakenteellinen tarkkuus on tyypillisesti noin 10 cm/150 metriä ja teoreettinen tulinopeus 500-900 ls/min. Rynnäkkökiväärien pohjalta on rakennettu myös erilaisia tarkka-ampujan aseita, mutta puoliautomaattitoimiset aseet eivät muun muassa lukkorungon liiallisen taipuisuuden vuoksi ole yhtä tarkkoja kuin kertalaukausaseet.
Raumanmeren koulusurmat
Raumanmeren koulusurmat tapahtuivat Raumanmeren yläasteella Raumalla 25. tammikuuta 1989. Kyseessä on Suomen historian ensimmäinen kouluammuskelu. Tekijä oli 14-vuotias koulupoika, joka ampui kahta koulutoveriaan aseella kesken aamun oppitunnin. Molemmat uhrit olivat poikia ja kuolivat vammoihinsa myöhemmin samana päivänä. Toinen uhreista oli 15-vuotias ja toinen 14-vuotias.
Tapahtumat
Surma tapahtui kesken päivänavauksen, noin kello 8. Luokkatoveriensa mukaan koulupoika kaivoi repustaan pistoolin ja ampui omasta pulpetistaan ensimmäistä uhriansa. Toinen uhriksi joutunut kaatui maahan ja yritti suojata itseään repullaan, jolloin tekijä ampui häntä repun läpi. Ampuja yritti surmata myös kolmannen oppilaan, mutta tämä väisti luodin kaatuessaan. Molemmat uhrit kuljetettiin sairaalaan, mutta heidän pelastamisekseen ei ollut tehtävissä mitään.
Ampuja oli ottanut aseen mukaansa kotoa kouluun vanhempiensa tietämättä.
Rynnäkkökivääri
Suomen puolustusvoimissa käytössä olevat rynnäkkökiväärit ovat kaikki AK-47:n pohjalta suunniteltuja, esimerkiksi Rk 62, eli ”Rynnäkkökivääri 62”, ja RK 95 TP.
Historia
300px|right|thumb|[[Sturmgewehr 44 rynnäkkökivääri.]] thumb|300px|right|AK-47 rynnäkkökivääri pistimen kanssa. Ensimmäinen rynnäkkökivääriä muistuttava ase oli venäläinen Vladimir Fjodorovin suunnittelema Avtomat Fjodorova. Se käytti japanilaista 6,5 × 50 millimetrin kivääripatruunaa ja sillä pystyi ampumaan myös sarjatulta. Asetta valmistettiin 3200 kpl ja sitä käytettiin vähäisesti ensimmäisessä maailmansodassa. Näiden varhaisten kokeilujen jälkeen rynnäkkökiväärin kehittäminen jäi joksikin aikaa ja kevyen sarjatuliaseen tehtävä jäi konepistoolille.
Raumanmeren koulusurmat
Oikeuskäsittely
Kouluampumisessa kuolleiden ja kahden ampumisesta selvinneen oppilaan vanhemmat vaativat ampujalta ja tämän vanhemmilta yhteensä yli 500 000 markan korvauksia henkisistä kärsimyksistä. Oikeus hylkäsi vaatimukset, koska ne eivät perustuneet voimassa olevaan lakiin. Oikeuden mukaan ei ollut näytetty toteen, että ampujan tarkoituksena olisi ollut aiheuttaa uhrien vanhemmille aineettomaksi katsottavaa henkistä järkytystä ja kärsimystä. Tekijän vanhempien ei katsottu syyllistyneen kasvatuksellisiin laiminlyönteihin, eivätkä he siten olleet syytteessä.
Jälkipuinti
Surmatöihin käytetty Mauser-merkkinen pistooli kuului tekijän ammuntaa harrastavalle isälle. Syyksi tekoihin ampuja kertoi ala-asteelta asti jatkuneen koulukiusaamisen.
Tilanteen silminnäkijöiksi joutuneiden ampujan luokkatoverien mukaan tapauksen henkinen jälkihoito epäonnistui täysin. Heidän mukaansa tapahtunutta ei käsitelty koulussa kovinkaan pitkään. Sen sijaan Rauman kouluampuminen nostatti kiivaan keskustelun koulukiusaamisesta muun muassa sanomalehtien yleisönosastoissa. Tapausta seuranneessa julkisessa keskustelussa koulukiusaamisesta syytettiin yleisesti television väkivaltaohjelmia. Koulun rehtori kiisti väitteet, joiden mukaan ampujan kokemaan kiusaamiseen ei ollut puututtu. Hänen mukaansa mitään sellaiseen viittaavaa ei ollut tullut koulun henkilökunnan tietoon.
Iltalehden tietojen mukaan kouluampuja on sittemmin muuttanut asumaan ulkomaille.
Lähi-idän taistelut (ensimmäinen maailmansota)
Lähi-idän taistelut ensimmäisessä maailmansodassa käytiin muiden keskusvaltojen tukeman Osmanien valtakunnan ja ympärysvaltojen (erityisesti Brittiläisen Imperiumin ja Venäjän keisarikunnan) välillä 29. lokakuuta 1914 – 30. lokakuuta 1918. Sotatoimet voidaan jakaa viiteen erilliseen sotaretkeen, jotka olivat: Siinain ja Palestiinan, Mesopotamian, Kaukasuksen, Persian sotaretket sekä Gallipoli. Lisäksi oli vaatimattomammat Pohjois-Afrikan, Arabian niemimaan ja Etelä-Arabian sotaretket. Järjestäytyneiden yhtymien lisäksi kumpikin osapuoli käytti erilaisia erikoisjoukkoja ja sissejä. Ympärysvaltojen puolella taisteli esimerkiksi arabikapinallisia ja armenialaisia vastarintataistelijoita.
Rynnäkkökivääri
Historia
Yhdysvalloissa havainto tavanomaisen kiväärin ominaisuuksista tehtiin selvitysten ja kokeneille sotilaille tehtyjen kyselyiden perusteella etsittäessä uutta perusasetta. Niissä oli myös havaittu, että modernissa sodankäynnissä jouduttiin taisteluihin ryhmiä vastaan. Näissä tilanteissa ammuttiin sulkutulta, jota sotilaat eivät juuri tähdänneet ilman selvää maalia. Tässä yksittäisen aseen suurella teholla ja kantamalla ei ollut merkitystä, vaan tulinopeudella ja siten kuljetettavien patruunoiden määrällä. Lisäksi he totesivat, että 90 % kevyiden aseiden tulesta kohdistuu alle 300 metrin etäisyydelle.
Lähi-idän taistelut (ensimmäinen maailmansota)
Venäjän keisarikunnan sotatoimet alueella päätti Erzincanin aselepo 5. joulukuuta 1917 ja Venäjän vallankumousneuvosto vetäytyi sodasta lopullisesti allekirjoitettuaan Brest-Litovskin rauhan 3. maaliskuuta 1918. Armenialaiset osallistuivat Tranzonin rauhankokoukseen 14. maaliskuuta 1918, minkä tuloksena allekirjoitettiin Batumin sopimus 4. kesäkuuta. Osmanit hyväksyivät Mudrosin aseleposopimuksen 30. lokakuuta ja Sevresin rauhansopimus allekirjoitettiin 10. elokuuta 1920 ja edelleen Lausannen sopimus 24. heinäkuuta 1923.
Rynnäkkökivääri
Historia
Poliittisista ja byrokraattisista syistä Yhdysvalloissa uudeksi aseeksi M1 Garand- ja M1 Carbine -kiväärien tilalle tuli silti 1950-luvulla M14-kivääri. Rynnäkkökiväärin kehittäminen alkoi 1957 määriteltyjen periaatteiden mukaan.
Lähi-idän taistelut (ensimmäinen maailmansota)
Taustaa
Osmanit olivat allekirjoittaneet salaisen liittosopimuksen Saksan kanssa 2. elokuuta 1914. Osmanien valtakuntaa vastassa olivat Ison-Britannian ja Venäjän joukot. Taisteluja käytiin Kaukasuksella, Dardanelleilla, Mesopotamiassa, Siinailla ja Palestiinassa sekä Arabiassa.
Rynnäkkökivääri
Historia
Yhdysvalloissa asesuunnittelija Eugene Stoner kehitti 1950-luvun lopulla Armalite AR-15-rynnäkkökiväärin, joka otettiin palveluskäyttöön 1960-luvun alussa M-16-nimisenä. Aseessa käytettiin kaliiperia 5,56 x 45, joka mahdollisti luodin lähtönopeudeksi noin 950 m/s. Myös Neuvostoliitto siirtyi 1970-luvulla käyttämään pienempää 5,45 x 39 -kaliiperia, jonka lähtönopeus oli aiemman 7,62 x 39 -kaliiperin noin 710 m/s selvästi korkeampi, vajaat 900 m/s.
Lähi-idän taistelut (ensimmäinen maailmansota)
Lähi-idän taistelut
Kaukasuksen taistelu alkoi, kun Turkki hyökkäsi Venäjän eteläosissa. Venäjä eteni Kaukasuksella vuosina 1915 ja 1916, ja taas vuonna 1917 Turkki. Vuonna 1915 islaminuskoiset osmanit kohdistivat ankaran vainon kristittyihin armenialaisiin tappaen heitä arvolta 600 000–1,5 miljoonaa. Venäjälle kärsitty tappio haluttiin kostaa armenialaisille, jotka olivat samankaltaisessa asemassa kuin natsi-Saksan juutalaiset. Jotkut armenialaiset olivat liittyneet Venäjän armeijaan. Armenialaisia karkotettiin kotiseudulta muun muassa Syyriaan nälkään kuolemaan. Armenialaisia oli Turkissa 1914 noin kaksi miljoonaa. Nuorturkkilainen hallinto oli tämän vainon takana.
Rynnäkkökivääri
Historia
Pienemmällä kaliiperilla saavutettiin paitsi edullisemmat aseen ja patruunan valmistuskustannukset, myös ase-patruuna -yhdistelmän pienempi paino. Se helpotti huoltoa ja mahdollisti taistelijan varustamisen suuremmalla tuliannoksella tai mahdollisuuden käyttää painonsäästö muun varustuksen lisäämiseen. . Lisäksi pienikaliiperinen, mutta nopea luoti on ballistisesti edullinen koska pyyhkäisyala on suurempi suoremman lentoradan vuoksi. Aseen käsittely etenkin sarjatulella on helpompaa pienemmän rekyylin vuoksi. Maalivaikutusta on kritisoitu mutta sitä voi muokata luodin suunnittelulla.
Lähi-idän taistelut (ensimmäinen maailmansota)
Lähi-idän taistelut
Etelämpänä ympärysvallat yrittivät vallata Osmanien valtakunnan alueita aluksi turhaan, myöhemmin menestyen. Mesopotamiassa taisteltiin 1915–1916 briteille tappiollisesti, mutta 1917 Britannian joukot valtasivat Bagdadin. Menestystä ei briteille tullut myöskään Siinailla ja Palestiinassa ennen vuosia 1917 ja 1918. Brittikomentaja T. E. Lawrence auttoi arabeja tekemään kapinan sodan loppupuolella.
Rynnäkkökivääri
Eri maiden malleja
Tällä hetkellä maailman yleisimpiä rynnäkkökiväärejä ovat AK-47 ja siihen perustuvat mallit. Sen suosio perustuu rakenteelliseen varmatoimisuuteen ja helppoon huoltopurkamiseen myös kenttäoloissa, sekä halpuuteen ja helppoon saatavuuteen. Ase on halpa ja helppo hankkia, koska sitä valmistetaan paljon ja useissa eri maissa. AK-47 ja muun tyyppiset rynnäkkökiväärit ovat paitsi useiden armeijoiden käytössä, myös laittomien ryhmittymien käytössä mihin vaikutti Neuvostoliiton romahtaminen sekä kylmän sodan jälkeiset aseylijäämät.
Lähes kaikki Nato-maat käyttävät kaliiperia 5,56×45 mm NATO. Venäjä käyttää kaliiperia 5,45 x 39 mm ja 7,62 x 39 mm. Näitä patruunoita käyttävät aseet ovat AK-74 ja AK-47 eri versioineen. Kiina puolestaan on siirtynyt käyttämään omaa 5,8 x 42 mm:n kaliiperiaan. Sitä käyttävä ase on ollut Norincon valmistama bullpup- mallinen QBZ 95/Tyyppi 95. Kiina on korvaamassa QBZ 95 - asetta uudella QBZ-191 tyypillä. Ase kehitettiin 2019. QBZ 191 on rakenteeltaan perinteinen mutta siinä on paremmat mahdollisuudet lisävarusteiden käyttöön.
Tunnettuja rynnäkkökivääreitä yhdysvaltalaisten M16 ja M4 lisäksi ovat esimerkiksi ranskalainen FAMAS, israelilainen Galil, saksalainen Heckler & Kochin G36 ja sen variaatiot sekä itävaltalainen Steyr AUG. Saksalainen H&K G36 perustuu lukkolaitteensa osalta Armalite AR-18:aan. Galil perustuu suomalaisen Valmet Rk 62:n kautta rakenteeltaan Kalašnikoviin. Ruotsalainen, prototyyppiasteelle jäänyt FFV 890 oli Galil-aseen versio. Sekä FAMAS että Galil ovat poistuneet ensilinjan käytöstä. FAMAS- aseen korvasi Heckler & Koch HK 416. Galil- rynnäkkökiväärin tilalle tuli Tavor TAR-21.
Yhdysvalloissa käytiin keskustelu nykyisen 5,56 mm:n standardipatruunan ja sitä ampuvien aseiden korvaamisesta. Aseen tuli olla tämän kaliiperin ja 7,62 mm:n välissä. Perusteluina ovat parempi tarkkuus sekä teho yli 500:n metrin matkoille. Tähän ovat vaikuttaneet kokemukset maissa, joissa on avointa maastoa. 6,8 x 43 mm on ollut erikoisjoukkojen käytössä muunnetussa M16 rynnäkkökiväärissä. Patruuna on jonkin verran raskaampi kuin nykyinen standardipatruuna. Huhtikuussa 2022 ilmoitettiin, että uudeksi ensilinjan joukkojen aseeksi tulee Sig Sauerin ehdottama XM 25 kaliperissa 0.278 Fury eli 6,8 x 51 mm. Aseeseen tulee mikroprosessori-pohjainen, pitkälle automatisoitu optinen tähtäin. 5,56 mm säilyy silti huolto- ja muiden tukijoukkojen aseena.
Vuonna 2011 Venäjällä käynnistyi Ratnik - projekti ja suunnittelukilpailu, jonka voitti Kalaŝnikov - konsernin AK-12 - ase. Vuonna 2017 AK-12 päätettiin ottaa uudeksi 5,45 x 39 mm:n standardiaseeksi. 7,62 mm:n rinnakkaisversio on AK-15.
Lisälaitteita ja muunnelmia
Rynnäkkökivääreihin on suunniteltu joukko lisävarusteita. Hyödyllisimpiä ovat erilaiset kehittyneet tähtäimet: erilaiset punapiste-, holografi- ja optisentähtäimet, jotka voidaan lisäksi integroida pimeä- ja lämpötähtäimiin. Lisäksi useisiin aseisiin on saatavilla muun muassa kiväärikranaattiputki, erilaisia valaisimia, äänenvaimentimia, ampumatukia ja suurikapasiteettisia lippaita, jolloin asetta voidaan käyttää kevyen konekiväärin tapaan tai sijasta.
Rynnäkkökivääreistä on lisäksi tehty taitto- ja teleskooppiperäisiä malleja tai lyhyitä nk. bullpup-versioita.
Sturmgewehr -termin alkuperästä
Termin Rynnäkkökivääri on yleisesti kerrottu olleen Adolf Hitlerin keksimä, joka propagandatarkoitukseen käytti saksan kielen sanaa "Sturmgewehr" (suomeksi "rynnäkkökivääri"), kun puhuttiin MP43-rynnäkkökivääristä, jota sittemmin tunnetaan nimillä Sturmgewehr 44:nä tai StG 44. Tosin jotkut lähteet kiistävät, että Hitler keksi tämän sanan.
Rynnäkkökiväärin määrittelystä
Määritelmän mukaan tuliaseella pitää olla vähintään seuraavat ominaisuudet, jotta se voidaan luokitella rynnäkkökivääriksi:
Monet aseet täyttävät useita kriteereistä, ja niitä kutsutaan rynnäkkökivääreiksi. Esimerkkeinä tällaisista aseista, M2 karbiini ei ole rynnäkkökivääri lyhyen tehokkaan kantamansa vuoksi, mikä on vain n. 182 metriä. Sarjatulta ampuvat kiväärit kuten FN FAL ja Heckler & Koch G3 eivät ole rynnäkkökivääreitä, koska niillä ammutaan täysitehoisia patruunoita. Näitä täysitehoisia ja vastaavanlaisia aseita nimitetään taistelukivääreiksi. (battle rifle). Turkin armeija on ottanut käyttöönsä uuden MPT-76 aseen, joka käyttää Naton täysitehoista standardipatruunaa 7,62 x 51 ja sillä voi ampua sarjatulta. MPT-76 korvaa ikääntyneet H & K G3 - taistelukiväärit.
Galleria
thumb|450px|left|Venäjän laskuvarjojoukkojen sotilas tähtää [[AK-74M-rynnäkkökiväärillä.]] thumb|450px|right|Yhdysvaltalainen sotilas ampuu M4-karbiinilla. thumb|450px|center|Ranskalainen sotilas tähtää [[FAMAS-rynnäkkökiväärillä. Ase edustaa bullpup-tyyppiä.]]
Katso myös
Rynnäkkö
Höyryolut
thumb|Saksalainen höyryolut Höyryolut tai kalifornialainen höyryolut voidaan määritellä oluttyypiksi, jossa olut on valmistettu pohjahiivalla käyttämällä niitä pintahiivoille tyypillisissä korkeammissa lämpötiloissa. Käsitteellä on kaksi toisistaan poikkeavaa, mutta läheistä merkitystä:
Anchor Steam beerin lisäksi kaupallisia California common -oluita ovat mm. Southampton West Coast Steam Beer, Old Dominion Victory Amber ja Flying Dog Old Scratch Amber Lager.
Sting (showpainija)
thumb|right|Steve Borden eli Sting. thumb|right|Sting kehässä. Steven James "Steve" Borden, Sr. (s. 20. maaliskuuta 1959 ) tunnetaan paremmin nimellä Sting on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan ehkäpä parhaiten ajoistaan World Championship Wrestlingin (WCW) kanssa. Hän paini jonkin aikaa TNA:ssa mutta debytoi WWE:ssä vuonna 2014. Stingiä pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista showpainijoista.
Borden on voittanut 23 mestaruutta eri yhtiöissä uransa aikana, joihin kuuluu kolmetoista maailmanmestaruutta. Hän on kuusinkertainen WCW World Heavyweight-mestari, kaksinkertainen NWA World Heavyweight-mestari, kaksinkertainen WCW International World Heavyweight-mestari, kaksinkertainen TNA World Heavyweight-mestari ja entinen WWA World Heavyweight-mestari. Hänet tunnettiin "WCW:n yksinoikeutena". Borden on ainoa painija, joka on voittanut Pro Wrestling Illustrated -lehden "Kuuluisin painija" -palkinnon neljä kertaa.
Euripides
Euripides (n. 480–406 eaa.) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija. Hänet tunnetaan viimeisenä kolmesta suuresta kreikkalaisesta tragediarunoilijasta Aiskhyloksen ja Sofokleen jälkeen.
Euripides ammensi aiheensa perinteiseen tapaan kreikkalaisesta jumaltarustosta, mutta käsittelee aiheita edeltäjiään realistisemmin ja henkilöitään psykologisesti eritellen. Näytelmissään Euripides toi esiin aikaisemmin sivuun jääneet voimakkaat naishahmot sekä painotti erityisesti yksilön omaa pohdintaa ja toimintaa. Toisaalta häntä syytettiin ateismista ja misogyniasta. Euripides saavutti selvästi vähemmän kilpailuvoittoja kuin Aiskhylos ja Sofokles; hän voitti eläessään neljä ensipalkintoa ja yhden kuolemansa jälkeen.
Antiikin lähteet
Euripideen elämästä näytelmien ulkopuolella on jäänyt hyvin vähän lähdemateriaalia. Antiikin ajalta on säilynyt yksi anonyymi Euripideen elämäkerta. Aristofaneen näytelmien perusteella voidaan muodostaa vain irvaileva kuva Euripideestä. Esimerkiksi näytelmässä Naistenjuhla Euripides on loukannut naisia ja lähettää ystävänsä naiseksi pukeutuneena naisten pariin korjaamaan tilannetta. Aristofaneen näytelmässä Sammakot Dionysos matkustaa Haadeeseen hakemaan Euripidesta kuolleista, mutta päättää sittenkin tuoda Aiskhyloksen.
Nuoruus
Euripides oli kotoisin Ateenan kaupunkivaltioon kuulunesta Attikan Flyan demoksesta tai joidenkin lähteiden mukaan Fylen demoksesta. Hänen isänsä oli Mnesarkhos ja äitinsä Kleito. Euripideen kerrotaan syntyneen Salamiin saarella vuonna 480 eaa., kun hänen vanhempansa oli evakuoitu sinne muiden ateenalaisten tavoin persialaisten hyökkäyksen aikaan. Legendan mukaan hän olisi jopa syntynyt saman päivänä, jolloin Salamiin taistelu käytiin. Kertomusta voi kuitenkin epäillä, koska on mahdollista, että hänet haluttiin myöhemmin liittää jotenkin samaan taisteluun, johon Aiskhylos oli itse osallistunut ja jonka voitonjuhlissa Sofokles oli tanssinut. Eratostheneen mukaan Euripides olisi ollut kuollessaan vuonna 406 eaa. 75-vuotias, jolloin hän olisi syntynyt vuonna 481 eaa. Paroslainen kronikka taas ajoittaa Euripideen syntymän vuoteen 485 eaa.
pienoiskuva|vasen|upright=0.8|Euripides. Vatikaanin museot. Myös Euripideen perheen asemasta liikkui erilaisia versioita. Johannes Stobaioksen mukaan hänen isänsä olisi ollut boiotialainen, joka oli karkotettu kotimaastaan köyhyyden vuoksi. Aristofanes puolestaan pilkkasi Euripideen äitiä vihanneskauppiaaksi ja vieläpä epärehelliseksi sellaiseksi. Toisten antiikin aikaisten lähteiden mukaan Euripides olisi kuitenkin nuoruudessaan suorittanut Thargelia-juhlassa kulttitehtäviä, jotka oli varmasti varattu vain hyväsukuisille nuorille. Se, että Euripides oli kohtalaisen varakkaasta kodista, näkyy myös siinä, että hän sai hyvän kasvatuksen ja monipuolista opetusta. Retoriikassa häntä opetti Prodikos, joka pyrki samaan oppilaikseen juuri merkittävien perheiden poikia. Myöhemmin Euripideen tuttaviin kuuluivat myös muun muassa filosofit Anaksagoras ja Sokrates sekä sofistit Protagoras ja Gorgias.
Kerrotaan, että oraakkeli olisi ennustanut Euripideen tulevaisuuden olevan huomattava, ja että tämä tultaisiin kruunaamaan ”pyhin seppelein”. Tämän vuoksi hänen isänsä laittoi hänet opiskelemaan urheilua. Euripideen kerrotaankin voittaneen nuorukaisena Eleusinia- ja Theseia-juhlien kilpailuissa. Hän myös pyrki 17-vuotiaana Olympian kisoihin, mutta ei päässyt niihin, koska hänen iästään oli jotakin epäilystä. Joskus hänen urheilutaustansa on katsottu näkyvän Foinikian naiset (Foinissai) -näytelmän kuvauksessa Eteokleen ja Polyneikeen kamppailusta. Myöhemmin Euripides opiskeli taidemaalausta, filosofiaa ja kirjallisuutta, sekä luonnontieteitä Anaksagoraan oppilaana ja retoriikkaa, kuten jo mainittua, Prodikoksen oppilaana.
Varhainen ura
Tragedioiden kirjoittamisen Euripides aloitti viimeistään 18-vuotiaana. Hänen ensimmäinen julkisesti ja omalla nimellä esitetty näytelmänsä oli Peliaan tyttäret (Peliades), joka esitettiin Dionysia-juhlien näytelmäkilpailuissa vuonna 455 eaa. Se sijoittui tuolloin kolmanneksi. Vuonna 441 eaa. Euripides voitti ensimmäistä kertaa ensimmäisen palkinnon.
Athenaios kertoo Euripideen olleen suuri kirjojen keräilijä. Hänen kerrotaan myös opetelleen ulkoa Herakleitoksen teoksia, jotka löysi Efesoksen Artemiin temppelistä, ja olleen ensimmäinen, joka toi nämä Sokrateen tietoon. Euripides oli läheisissä väleissä Sokrateen kanssa, joskin Aulus Gelliuksen mainitsema tieto siitä, että Sokrates olisi opettanut Euripideelle etiikkaa, ei välttämättä pidä paikkaansa, sillä Sokrates oli Euripidesta yli kymmenen vuotta nuorempi. Euripideen näytelmissä oli selviä viittauksia Anaksagoraan opetuksiin, ja niitä vaikuttaa olleen erityisesti kadonneessa tragediassa Viisas Melanippe. Euripides olikin selvästi luonteenlaadultaan hyvin filosofinen. Joskus on jopa ihmetelty, miksi tällaisen luonteen omaava halusi kirjoittaa tragedioita, joissa liikutaan jatkuvasti myytin maailmassa.
Myöhempi ura ja siirtyminen Makedoniaan
pienoiskuva|upright|Istuvaa Euripidesta esittävä patsas [[Roomasta, 100-luku jaa. Louvre.]]
Euripides esitytti näytelmiä aina vuoteen 408 eaa. saakka, jolloin osallistui viimeistä kertaa näytelmäkilpailuihin tragedialla Orestes. Pian tämän jälkeen vuonna 408 tai 407 eaa. hän siirtyi ensin Magnesiaan ja sitten kutsuttuna Pellaan Makedonian kuninkaan Arkhelaoksen hoviin, jonne oli kerätty joukko eteviä kreikkalaisia taiteilijoita.