cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pohjois-Korfu
Kunnan osat
Pohjois-Korfun kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka olivat vuosina 2011–2019 osa Korfun kuntaa ja jotka vastaavat vuoden 2011 Kallikrates-suunnitelmaa edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat (vuoden 2011 väestönlaskennan perusteella):
Siddharthanagar
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 63 483. Kaupungin pinta-ala on 36,0 neliökilometriä (2011).
Noin viisi kilometriä kaupungin eteläpuolella on maantien rajanylityspiste Intiaan. Nepalin puoleisen raja-aseman/paikkakunnan nimi on Belahiya ja Intian puoleisen Sunauli tai Sonauli.
Raptori Moe!
Raptori Moe! (VHS- ja DVD-julkaisuissa nimellä Raptori Moe! - disvertikaalinen livevideo ) on suomalainen Hannu Peltomaan ohjaama vuonna 1990 valmistunut musiikkidokumenttielokuva.
Taustaa elokuvalle
Hyvinkääläislähtöinen rap-yhtye Raptori teki vuoden 1990 aikana suuren menestyksen radioasemilla, tanssilavoilla ja albumilla. Kesällä 1990 julkaistu debyyttialbumi Moe! ylitti nopeasti 50 000 myydyn kappaleen eli platinalevyn rajan. Elokuvaa varten tehtiin ensin musiikkivideo keväällä 1990, jonka jälkeen rakennettiin jatkoksi konserttikollaasi, joka sisälsi kaikki albumin kappaleet, lavashowta, yleisön reaktioita ja osallistumista sekä kuvaa yhtyeen jäsenten keikkamatkoilta. Elokuvaa varten kuvaa kuvattiin yhtyeen kekoilta ympäri Suomea lavoilla, diskoissa ja ravintoloissa. Studiokuvaukset tehtiin Nokian vanhalla kaapelitehtaalla. Elokuva sai ensiesityksensä Helsingin elokuvateatteri Illusionissa 6. joulukuuta 1990, joka kuitenkin jäi katsojaluvuiltaan vaisuksi. Elokuva julkaistiin myös VHS-julkaisuna, joka menestyi huomattavasti paremmin, ja tämän myötä ohjaaja Peltomaa teki yhtyeestä vuonna 1991 jatkoelokuvan Ajopuutaheinää, joka julkaistiin suoraan VHS-kasetille.
Paikkakunnat
Lauluesitykset on koostettu eri paikkakunnilla kuvatuista konserttitaltioinneista, jotka kuvattiin kesä-syyskuussa 1990.
Konserttipaikkakunnat: Helsinki, Kuopio, Kajaani, Loviisa, Espoo, Lappeenranta, Savonlinna, Mäntsälä, Suonenjoki, Hämeenlinna
Julkaisut
VHS-julkaisu sisältää myös paperilehtisen, jossa on tietoa yhtyeen historiasta. Elokuva julkaistiin DVD-formaatissa vuonna 2010, joka sisältää myös vuonna 1991 valmistuneen elokuvan Ajopuutaheinää.
Niflumiinihappo
Niflumiinihappo (C13H9N2O2F3) on pyridiinikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä tulehduskipulääkkeenä.
MSC Poesia
MSC Poesia on MSC Cruisesin operoima Ranskassa vuonna 2008 valmistunut risteilyalus.
Rakentaminen
Alus tilattiin Aker Yards SA:n St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin 6. joulukuuta 2006 telakkanumerolla S32 ja alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 2007. Alus luovutettiin huhtikuussa 2008 panamalaiselle Compania Naviera Poesia SA:lle. Aluksen hallinta on genovalaisella Mediterranean Shipping Co.:lla.
Niflumiinihappo
Ominaisuudet ja käyttö
Niflumiinihappo on valkoista kiteistä ainetta. Aine estää COX2- ja fosfolipaasi-A2-entsyymien toimintaa ja estää kalsiumioniaktivoituvia kloridikanavia. Tämä johtaa tulehduksen ja kivun lievittymiseen. Niflumiinihappoa käytetään kivunlievitykseen nivelreuman, nivelpsoriasiksen, hypertrofisen osteoartriitin hoidossa sekä leikkausten jälkeisenä kivunlievityksenä. Tyypillisimmät lääkkeen aiheuttamat haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireet.
MSC Poesia
Liikennöinti
Alus lähti 3. huhtikuuta 2008 telakalta Doveriin, jossa se kastettiin 5. huhtikuuta kumminaan Sophia Loren. Alus kolaroi 6. kesäkuuta Dubrovnikissa Costa Classican kanssa. Tutkimusten jälkeen alus jatkoi matkaansa Venetsiaan.
Niflumiinihappo
Valmistus
Niflumiinihappoa voidaan valmistaa m-aminobentsotrifluoridin ja 2-kloorinikotiinihapon välisellä reaktiolla kaliumjodidin toimiessa katalyyttinä tai emäksisissä olosuhteissa kuparisuolojen katalysoiman 2-aminonikotiinihapon ja m-bromibentsotrifluoridin välisellä reaktiolla.
MSC Poesia
Liikennöinti
Alus myytiin 21. heinäkuuta 2010 Newco S32 SA:lle Geneveen Sveitsiin. Aluksen hallinnointi säilyi MSC Medoterranean Shipping Companyllä, mutta alus liputettiin Panamaan. Alus ajoi karille 7. tammikuuta 2012 lähellä Bahaman Freeportia Port Lucayan edustalla. Alus irtosi illalla karilta nousuveden ja neljän hinaajan avustamana, minkä jälkeen se jatkoi risteilyä.
Planeetat (orkesterisarja)
Planeetat (The Planets) on englantilaisen Gustav Holstin vuosina 1914–1916 säveltämä orkesterisarja, jonka osat on nimetty aurinkokunnan planeettojen mukaan. Teos on säveltäjän esitetyimpiä ja siitä on saatavilla useita levytyksiä. Sarja kantaesitettiin Lontoossa 29. syyskuuta 1918 Sir Adrian Boultin johtamana. Ensimmäinen julkinen esitys ensimmäisen maailmansodan jälkeen oli Birminghamissa 10. lokakuuta 1920. Holst sai idean teokseensa Clifford Baxilta. Säveltäjä oli sitä mieltä, että teos ei sen suosiosta huolimatta kuulunut hänen parhaimpiin teoksiinsa. Hän ilmaisi katkeruutensa siitä, että koki muiden teostensa jäävän täysin Planeettojen varjoon.
Osat
Holst oli vielä elossa, kun Pluto löydettiin vuonna 1930. Hän ei kuitenkaan päättänyt lisätä orkesterisarjaansa Pluton mukaan nimettyä osaa. Vuonna 2000 manchesterilainen Hallé Orchestra tilasi säveltäjä Colin Matthewsilta Planeettojen kahdeksannen osan, Pluton. Hän otti tilauksen vastaan, ja uuden osan ensimmäinen esitys oli Manchesterissa Kent Naganon johtamana 11. toukokuuta 2000. Pluton asema muutettiin elokuussa 2006 kääpiöplaneetaksi, joten Holstin alkuperäinen sarja vastaa jälleen aurinkokuntamme tunnettuja planeettoja Maata lukuun ottamatta.
Fahrenheit
Fahrenheit tarkoittaa seuraavia asioita:
Kubatšilaiset
Kubatšilaiset (omakielinen nimitys гIугъбуг, gugbug) ovat Venäjällä Dagestanin Dahadajevin piirin Kubatšin taajamasta kotoisin oleva etninen ryhmä. Monet heistä ovat muuttaneet Dagestanin kaupunkeihin sekä Azerbaidžaniin, Keski-Aasiaan ja Venäjälle.
Virallisesti kubatšilaisia pidetään dargeina ja heidän puhumaansa kielimuotoa kubatšia dargin kielen murteena. Eräiden tutkijoiden mukaan he ovat erillinen kansa ja heidän kielensä itsenäinen kieli. Kubatšilaiset itse katsovat, että heillä on oma kansallinen ja kielellinen identiteettinsä.
Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan kubatšilaisia oli 2 600 henkeä. Nykyään heitä arvioidaan olevan noin 5 000 henkeä, joista 95 % puhuu kubatšia. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin kuitenkin vain 88 kubatšilaista.
Etninen historia
thumb|250px|Kubatšin taajamaa. Kubatšilaiset mainitaan historiallisissa lähteissä 500-luvulta alkaen. Tuolloin heistä käytettiin iranilaista nimitystä zirihgeranit ”panssaripaidan tekijät”. Sama merkitys on myöhemmällä turkkilaisella nimityksellä kubatšit. Zirihgeranin eli Kubatšin kylä oli yksi Kaukasian koillisosan keskuksista, joka maksoi veroa Persialle. Vuosina 738–739 sen valloittivat arabit ja vuonna 1396 Timur Lenkin joukot. 1200–1300-lukujen vaihteessa kylän asukkaat kääntyivät muslimeiksi. 1500–1600-luvuilla kubatšilaiset taistelivat itsenäisyydestään Kaitagin ja Kazikumuhin hallitsijoita vastaan. 1700-luvulla seudulle hyökkäsivät persialaisen Nadir-šaahin joukot. Vuonna 1813 Dagestan liitettiin Venäjään, minkä jälkeen Kubatši kuului Kaitagin–Tabasaranin piirikuntaan.
Elinkeinot ja aineellinen kulttuuri
Kubatšilaisten perinteisiä elinkeinoja ovat erilaiset käsityöammatit. Maanviljelyn ja karjanhoidon merkitys oli vähäinen. Miehet harjoittivat metalli- ja kultasepänammatteja sekä käsittelivät kiveä, puuta ja luuta. Naiset kutoivat, ompelivat sekä valmistivat huopia ja jalkineita. Kubatšissa tuotetut taiteellisesti korkeatasoiset aseet, astiat ja korut tunnettiin laajalti koko Kaukasiassa ja sen ulkopuolella. Vuonna 1924 perustettiin kultasepänartteli, josta vuonna 1960 tuli yksi Dagestanin suurimmista taidekäsityöyrityksistä.
Perinteisiä asumuksia ovat vuorten etelärinteille ahtaasti rakennetut monikerroksiset kivitalot, joiden alimpia kerroksia käytettiin karjasuojina ja varastoina. Asuinhuoneiden erikoisuus ovat eräänlaiset ”kotimuseot”, joihin on kerätty paikallisia ja Lähi-idän maissa valmistettuja metalliastioita sekä eri puolilta maailmaa tuotua keramiikkaa. Ruokavalion perustana ovat jauhot, liha ja maitotuotteet. Suosittuja ruokalajeja ovat vehnä- ja maissijauhoista valmistettu hinkal, erilaiset keitot ja täytetyt piirakat. Perinteiset kansanpuvut ovat nykyään jääneet pois käytöstä.
Yhteiskunta ja henkinen kulttuuri
Yhteiskuntajärjestys perustui 1900-luvun alkuun saakka perhe- ja sukuyhteisöihin. Avioliitot solmittiin yleensä sukuyhteisön kesken. Serkkujen ja pikkuserkkujen väliset avioliitot olivat yleisiä. Huomattava merkitys oli naimattomien miesten seuroilla, joiden kokouksiin liittyi monimutkaisia seremonioita. Naisten asema oli heikko, mutta moniavioisuus harvinaista. Kyläyhteisö vastasi tapaoikeuteen ja islamilaiseen lakiin perustuneesta lainkäytöstä sekä kylän puolustuksesta ja suhteista ulkomaailmaan.
Henkisen kulttuurin erityispiirteitä olivat miesten seuroissa ja häissä esitetyt rituaalitanssit. Suulliseen kansanperinteeseen on vaikuttanut erikoistuminen käsityöammatteihin. Juhlapäiviin kuuluu keväällä vietettävä uusivuosi. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Sen rinnalla säilyi 1900-luvulle saakka myös luontoon liittyviä esi-islamilaisia uskomuksia.
C-luokka (sukellusvene, Britannia)
C-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut sukellusveneluokka, johon kuului 38 Vickersin 1905–1910 valmistamaa alusta. Aluksista menetettiin kymmenen ja loput romutettiin sodan päätyttyä.
Alukset
Luokka tilattiin neljässä osassa. Kaksi ensimmäistä tilausta vuosien 1905-1906 (C.1-C.11) ja 1906-1907 (C.12-C.18) laivasto-ohjelmissa on niin kutsuttu Group I ja loput vuosien 1907-1908 (C.19-C.30) ja 1908-1909 (C.31-C.38) laivasto-ohjelmissa tilatut veneet muodostivat Group II:n.
Hilkka Pagánus
Hilkka Meeri Siviä Pagánus (21. elokuuta 1913 Uukuniemi – 26. joulukuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen runoilija. Hänen tuotantonsa koostuu omakustanteena julkaistuista runokokoelmista. Lisäksi hän kirjoitti runoja viikkolehtiin. Pagánus ei omana elinaikanaan noussut kuuluisuuteen.
Långträskin kirkko
Långträskin kirkko on Ruotsissa Piitimen kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu vuosina 1901-1902. Nykyinen sakaristo on rakennettu vuonna 1922. Uudet urut asennettiin vuonna 1956 ja sisätilat restauroitiin vuonna 1971. Uusi pappila rakennettiin 1977 ja silloin vanhasta tuli seurakuntatalo, joka on ollut sittemmin myynnissä. Seurakunnan toiminta kirkossa on rajoitettua ja jumalanpalveluksia pidetään kerran kuussa.
Tauriscit
290px|thumb|Tauriscien alueet merkittynä kartan alaosaan silloisen [[Noricumin alueelle.]] Tauriscit olivat kansa, joka asutti osaa Balkanista nykyisen Slovenian ja Kroatian alueella Rooman valtakunnan laajentuessa alueelle. Tauriscit puhuivat joko osittain tai kokonaan kelttiläisiä kieliä. Roomalaiset valloittivat heidän asuinalueensa vuosituhannen alkuun mennessä.
Historia
Historiallisissa lähteissä tauriscit mainitaan usein muiden Alppien lähistöjä asuneiden heimojen kanssa. Strabon mainitsee teoksessaan Geografia tauriscien olevan kelttiläinen kansa. Samoin heidät mainitaan Liviuksen ja Plinius vanhemman teoksissa. Vielä 100- ja 200-luvuilla jaa. heidät mainitaan Appianoksen ja Dion Kassioksen teoksissa. Vuosina 170–171 tauriscit mainitaan yhdessä noricien kanssa tapauksessa, jossa noricien hallitsijan veli Cincibulus valitti Rooman senaatille konsuli Gaius Longinuksen joukkojen hävittäneen heidän liittolaistensa, tauriscien, istrien, carnien ja iapodien maita. Valitus tuotti tulosta ja Cincibulus sai korvaukseksi luvan ostaa tuolloin suuressa arvossa pidettyjä venetsialaisia hevosia.
Hieman myöhemmin tauriscit mainitaan jälleen Cornelius Lentuluksen vuosina 146–149 eaa. suorittaman Siscian (nyk. Sisak) valloituksen yhteydessä. Noin vuoden 140 paikkeilla tauriscien alueilta löydettiin kultaa. Suojellakseen hupenevia kultavarojaan tauriscit karkottivat myöhemmin Italian niemimaalta tulleet kullankaivajat. Tämän johdosta roomalaiset suorittivat taurisceja vastaan kostoretken konsuli Sempronius Tuditanuksen johdolla vuonna 129 eaa. Retki kohdistui todennäköisesti myös iapodeja, istrejä ja carneja vastaan. Vuonna 115 Aemilianus Scaurus voitti sodassa carnit ja todennäköisesti myös tauriscit. Vuoden 100 paikkeilla tauriscit ottivat todennäköisesti osaa myös roomalaisten ja kimbrien välisiin yhteenottoihin.
Tauriscit pakotettiin maksamaan veroa roomalaisille näiden rakennettua linnoituksia pohjoiseen Fulfinumiin vuoden 56 eaa. paikkeilla. Myöhemmin tauriscit olivat liitossa boijien kanssa, kunnes nämä hävisivät taistelussa boijien kuningas Critasiroksen johdolla daakialaisten kuningas Burebistaa vastaan vuosien 41 tai 50 eaa. paikkeilla. Vuosina 35–33 tauriscien itäiset heimot antautuivat tulevan keisari Augustuksen valtaan, kun taas läntiset heimot joutuivat noricien kuninkaan vallan alle. Roomalaiset valloittivat kuitenkin läntistenkin heimojen alueet vuosina 16–15 eaa.
Asuinalue
Tauriscien asuinaluetta ei määritellä missään historiallisessa lähteessä kovin tarkasti. Nykyinen Vrhnika ja silloinen roomalainen Nauportus mainitaan kuitenkin heidän tärkeänä kauppapaikkanaan. Plinius vanhempi mainitsee heidän asuttaneen aluetta mons Claudiuksen länsipuolella. Mons Claudius tarkoitti ehkä nykyistä Moslovacka goraa. Toisella ja ensimmäisellä vuosisadalla tauriscien asuinalueet sijaitsivat Nauportuksesta Culpajoelle kaakossa ja Dravalaaksosta mons Claudiukselle idässä. Nämä tiedot on koottu tiedoista tauriscien naapuriheimojen alueista.
Dell’Orto
thumb|Esimerkki DellOrton valmistamasta kaasuttimesta Dell’Orto on vuonna 1933 perustettu italialainen kaasutinvalmistaja. Alkuaikoinaan Dell’Orto valmisti kaasuttimia Guzzille, Benellille sekä Piaggiolle. 1960-luvulla Dell’Orto laajensi autojen kaasuttimien valmistamiseen, valmistaen kaasuttimia muun muassa Alfa Romeolle, Fordille, Lotukselle sekä Lancialle. 1990-luvulle tultaessa Dell’Orto laajensi myös suoraruiskutusjärjestelmiin. Suomeen Dell’Orton auto- ja moottoripyöräkaasuttimet maahantuo Mopo Sport ja Uimonen Trading Oy maahantuo moottoripyöräkaasuttimia.
Silvano Meconi
thumb|200px Silvano Meconi (28. lokakuuta 1931 – 22. lokakuuta 2005) oli italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kuulantyöntö.
Meconi sijoittui Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kuulantyönnössä viidenneksi tuloksella 16,98 m. Hän hävisi pronssimitalisti Jiří Skoblalle 14 senttimetrin erolla. Toukokuussa 1959 hän paransi Euroopan ennätystä kolmasti: ensin 7. päivänä tulokseen 18,03 m ja sitten 24. päivänä tuloksiin 18,19 m ja 18,48 m.
Meconi voitti Italian mestaruuden 13 kertaa vuosina 1955–1965 sekä 1967–1968. Enemmän Italian kuulantyöntömestaruuksia on vain Angiolo Profetilla. Meconi vei Profetilta Italian ennätyksen työntämällä 19. kesäkuuta 1955 Bolognassa tuloksen 15,82 m. Samana vuonna hän ylitti 16 metrin rajan, 17 metrin raja ylittyi vuonna 1956 ja 18 metriä rikkoutui vuonna 1959. Meconin henkilökohtaiseksi ennätykseksi jäi 18,82 metriä, jonka hän työnsi 10. elokuuta 1960. Se säilyi Italian ennätyksenä vuoteen 1969 saakka.
Sun Wukong
thumb Sun Wukong (perint. 孫悟空; yksinkert. 孙悟空; pinyin: Sūn Wùkōng; Wade-Giles: Sun Wu-k’ung) on kiinalainen apinakuningas. Hahmo saattaa perustua todelliseen henkilöön, mutta myytti on vanha, joten varmuutta asiasta ei ole. Legenda apinakuninkaasta, joka varasti kuolemattomuuden jumalilta, sekoittui myöhemmin buddhalaiseen perinteeseen. Vanhakantaisempi veijarihahmo oppi käytöstapoja ja sai kunnioittavan nimen Sun Wukong.
Apinakuninkaalla oli yli-inhimilliset voimat ja tämä tuli kuolemattomaksi syömällä jumalten kuolemattomuuden persikat sekä ahmimalla Laozin valmistamat kuolemattomuuden pillerit. Niinpä hän sai jumalatar Guanyiniltä tehtäväkseen saattaa munkki Xuanzangia Intiaan hakemaan sieltä pyhiä kirjoituksia. Tarina kerrotaan kirjassa Xiyouji.
MSC Fantasia
MSC Fantasia on MSC Cruisesin Ranskassa 2008 valmistunut risteilyalus.
Rakentaminen
Alus tilattiin STX Europan St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla A33 ja alus laskettiin vesille 8. helmikuuta 2008. Alus luovutettiin 9. joulukuuta napolilaiselle CNF Compania Naviera Fantasialle, joka siirsi aluksen Panaman lipun alla operoivalle MSC Crociere SA:lle.
John Scott (säveltäjä)
Patrick John O'Hara Scott (s. 1. marraskuuta 1930 Bishopston, Bristol) on englantilainen elokuva- ja televisiosäveltäjä. Hän on työskennellyt elokuvien parissa vuodesta 1965 lähtien. Scott on säveltänyt musiikkia muun muassa elokuviin Sumuru – paholaisen tytär, He rakastelivat saappaat jalassa, Hälytys päämajassa, Greystoke: Legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta, Lionheart – liian kova kuolemaan ja Remember the Titans – titaanien taistelu. Hän on säveltänyt myös televisiosarjoihin Teddy Edward, Merten salaisuudet, Return of the Saint ja Buried Secrets.
MSC Fantasia
Liikennöinti
Alus kastettiin 18. joulukuuta MSC Fantasiaksi kumminaan Sophia Loren. Se aloitti vielä samana päivänä ensimmäisen risteilyn Napolista. Alus myytiin joulukuussa 2008 Fantasia Bail Snc:lle Baseliin Sveitsiin, mutta operointi jatkui samalla yrityksellä. Aluksen ollessa Palma de Mallorcalla 5. maaliskuuta 2009 käyntisilta romahti kovassa tuulessa, jolloin yksi matkustaja ja kolme kansimiestä putosi mereen.
John Scott (säveltäjä)
Hänet huomioitiin vuonna 1984 Razzie-ehdokkuudella huonoimmasta sävellyksestä elokuvasta Yor.
Hawkins-luokka (risteilijä)
Hawkins-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston viiden raskaan risteilijän muodostama sotalaivaluokka.
Suunnittelu
Amiraliteetti aloitti uuden risteilijäluokan suunnittelun vuonna 1915 poistamaan Saksan keisarikunnan laivaston aseistettujen saarronmurtajien ja kaappareiden valtameriliikenteelle aiheuttamaa uhkaa. Tämä oli seurausta saksalaisten risteilijöiden jahtaamiseen tarvittujen risteilijöiden hajaantumisesta maailmanmerille elokuusta joulukuuhun 1914 ja samanaikaisesti ei ollut vastaavia aluksia käytettävissä joukkojenkuljetussaattueiden suojaamiseen. Kesäkuussa 1915 Amiraliteetti pyysi suunnitteluvirastolta parannetun Birmingham-luokan piirustuksia. Aluksilla tuli olla mainittua luokkaa raskaampi aseistus, suurempi nopeus ja pidempi toiminta-aika. Suunnitteluvirasto esitti 9 000 tonnin runkoa erilaisilla aseistusvaihtoehdoilla. Vaihtoehtoina olivat kahdeksasta kuuteentoista kappaletta kuuden tuuman tykkejä tai seka-aseistus kaksi 9,2 tuumaa ja kahdeksan 6 tuuman tykkiä. Mutta esityksestä huolimatta alukset aseistettiin 7,5 tuuman tykeillä, joiden ampumatarvike painoi 200 naulaa.
Luettelo Rooman sisällissodista
Rooman valtakunnassa käytiin monta sisällissotaa, erityisesti tasavallan lopulla.
Rialton silta
Rialton silta on yksi Canal Granden ylittävistä silloista Venetsiassa, Italiassa. Se kuuluu Italian tunnetuimpiin nähtävyyksiin.
Nykyisen sillan tilalla oli aluksi ponttonisilta ja myöhemmin puusilta. 1400-luvulla käytettiin nostosiltaa, jotta purjelaivat mahtuisivat kulkemaan kanavassa. Nykyinen Antonio da Ponten suunnittelema kivisilta valmistui vuonna 1591.
Rialton silta oli aina vuoteen 1854 asti ainoa silta suuren kanaalin yli sekä ainoa kanaalin rantojen yhdistäjä. Tämä Antonio da Ponten luomus alueen lukuisine ostoskatuineen yhdistää juuri Pyhän Markuksen torin ja Rialton alueen toisiinsa.
Brenda Chapman
Brenda Chapman (1. marraskuuta 1962, Beason, Illinois) on yhdysvaltalainen animaattori ja käsikirjoittaja. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen naispuolinen animaatio-ohjaaja. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Egyptin prinssi (1998), josta hän sai Annie-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta. Sitä ennen vuonna 1994 hän sai Annien Leijonakuningas-elokuvan käsikirjoituksesta. Chapman voitti vuonna 2013 Oscar -palkinnon parhaasta ohjauksesta elokuvalla Urhea (yhdessä Mark Andrewsin kanssa).
Chapmanin puoliso on ohjaaja Kevin Lima.
HMS Violet (1897)
HMS Violet oli Britannian kuninkaallisen laivaston Violet-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin William Doxford and Sonsilta Sunderlandista, missä köli laskettiin 13. heinäkuuta 1896. Alus laskettiin vesille 3. toukokuuta 1897 ja valmistui kesäkuussa 1898, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 54 117 puntaa.
Palvelus
Violet palveli Britteinsaarilla ja se myytiin 7. kesäkuuta 1920 romutettavaksi J. Houstonille Montroseen.
Italian ympäriajo 2011
Italian ympäriajo 2011 oli järjestyksessään 94. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Kilpailu alkoi Italian yhdistymisen 150-vuotisjuhlan kunniaksi Torinosta 7. toukokuuta ja päättyi Milanoon 29. toukokuuta 2011. Kilpailun 21 etapin kokonaispituus oli 3 522,5 kilometriä.
Belgialainen Leopard-Trek-tallin ajaja Wouter Weylandt kuoli kilpailun kolmannella etapilla kaaduttuaan Passo del Boccon jälkeisessä alamäessä. Tämän johdosta kilpailun järjestäjät päättivät, että neljäs etappi ajetaan hänen muistokseen eikä sitä lasketa kokonaistilanteeseen mukaan. Neljännen etapin jälkeen Leopard-Trek-talli vetäytyi kilpailusta samoin teki Tyler Farrar, joka oli harjoitellut säännöllisesti Weylandtin kanssa.
Alberto Contador voitti kilpailun alun perin 6 minuutin 10 sekunnin erolla Michele Scarponiin. Contador oli kuitenkin antanut edellisvuoden Ranskan ympäriajossa positiivisen dopingnäytteen, ja urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin, CAS päätti helmikuussa 2012 hylätä kaikki hänen tuloksensa tuosta kilpailusta alkaen. Italian ympäriajon voittajaksi nousi näin ollen Scarponi, Vincenzo Nibali sijoittui toiseksi ja John Gadret kolmanneksi. Contador menetti myös pistekilpailun voiton Scarponille. Mäkikirikilpailun voitti Stefano Garzelli ja nuorten kilpailun Roman Kreuziger. Suomalaisista mukana ajoivat Jussi Veikkanen (sijoitus 119:s) ja Kjell Carlström (132:s).
Osallistuneet joukkueet
Kilpailuun oli kutsuttu seuraavat 23 joukkuetta:
Lopputulokset
Lähde: Cyclingnews
Etäkäyttö
Etäkäyttö tarkoittaa tietokoneen käyttöä kaukaa verkon yli. Etäkäyttö voidaan suorittaa niin kutsutulla tyhmäpäätteellä tai hieman järeämmässä kunnon tietokoneessa olevalla pääteohjelmalla. Yleisin protokolla on SSH, joka tukee myös muiden protokollien tunnelointia salatulla yhteydellä. Työpöydän etäkäyttöön ovat muun muassa Windowsin RDP (Remote Display Protocol), macOS:n Apple Remote Desktop (ARD) ja useimmille käyttöjärjestelmille sopiva VNC. Virtualisoitujen järjestelmien käyttöön on olemassa SPICE. Unix-pohjaisten järjestelmien X Window System (X11) antaa jo mahdollisuuden etäkäyttöön.
Viva Villa
Elokuvan tuotantovaiheessa ilmeni useita ongelmia. Meksikon hallitus vastusti Wallace Beeryn valintaa Villan esittäjäksi, koska Beery näytteli yleensä rikollishahmoja. Lisäksi Jonny Sykesin rooliin alun perin valittu Lee Tracy aiheutti diplomaattisen välikohtauksen, kun hän sotilasparaatia seuratessaan parvekkeelta virtsasi sotilaiden päälle. Tapauksen vuoksi Tracy erotettiin. Ongelmista huolimatta elokuva valmistui, ja se oli taloudellinen menestys, vaikkakin jotkut kriitikot moittivat sitä liiasta väkivaltaisuudesta. Viva Villa oli Oscar-ehdokkaana neljässä eri sarjassa. John Waters sai palkinnon parhaana apulaisohjaajana.
Aarne Tanninen
Aarne Jaakko Olavi Tanninen (10. joulukuuta 1931 Jämsä – 2. toukokuuta 2022 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli sekä Uuden Suomen (1958–1969) että Yleisradion (1970–1994) palveluksessa. Hän toimi Yleisradion kirjeenvaihtajana Washingtonissa vuosina 1981–1994.
Ura
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Tanninen opiskeli valtiotiedettä Helsingin yliopistossa ja työskenteli aluksi Koillis-Hämeen ja sitten Uuden Suomen kesätoimittajana. Hänet vakinaistettiin vuonna 1958 ja nimitettiin Uuden Suomen Moskovan-kirjeenvaihtajaksi. Tanninen oli toinen suomalainen kirjeenvaihtaja, jonka asemapaikka oli Moskova (ensimmäinen oli Kansan Uutisten Jarno Pennanen). Hän vietti Moskovassa vuodet 1958–1963 avustaen samalla Yleisradiota. Moskovan jälkeen hän toimi Uuden Suomen kirjeenvaihtajana Lontoossa vuosina 1965–1969 ja sen jälkeen vuoden päivät lehden ulkomaanosaston päällikkönä.
Tanninen siirtyi vuonna 1970 Uudesta Suomesta Yleisradion uutistoiminnan päälliköksi, ja hänestä tuli vuonna 1981 Yleisradion Yhdysvaltain pääkirjeenvaihtaja. Tannisen asemapaikaksi vakiintui Washington, jossa hän työskenteli eläkkeelle jäämiseensä asti, vuoteen 1994. Tannisen Washingtonin vuosina hänen uutiskatsauksensa päättyivät säännöllisesti sanoihin, jotka tekivät hänestä koko kansan tunteman hahmon.
Tanninen julkaisi vuonna 1996 muistelmateoksen Täällä Tanninen: Reportterina neljässä maassa, jossa hän kertoo työstään ja kirjeenvaihtajan kokemuksista.
Yksityiselämä
Aarne Tannisen puoliso vuodesta 1957 oli lastenkirjailija ja kuvittaja Oili Tanninen. Heidän tyttärensä Maija Tanninen-Mattila on Helsingin taidemuseon johtaja.
Max Cavalera
Massimiliano Antonio "Max" Cavalera (s. 4. elokuuta 1969 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialainen metallimuusikko. Hän soittaa veljensä Igorin kanssa yhtyeessä nimeltä Cavalera Conspiracy, jolta ilmestyi ensimmäinen levy, Inflikted, maaliskuussa 2008. Cavalera oli metalliyhtye Sepulturan alkuperäinen laulaja-kitaristi, hän soitti yhtyeessä vuosina 1984–1996.
Max Cavalera muutti 1990-luvun alussa Phoenixiin Arizonaan manageri-vaimonsa Glorian (o.s. Bujnowski) kanssa. Gloria oli syntyperältään alun perin yhdysvaltalainen.
Max Cavaleran nimikkosoitin on ESP:n signature-malli. Cavalera on käyttänyt usein myös ESP-kitaroita, joissa on tyylitelty Brasilian lippu. Hän pitää kitarassaan yleensä vain neljää äänialaltaan alinta kieltä.
Max Cavalera on työstänyt musiikkia muun muassa seuraavien artistien ja yhtyeiden kanssa:
HMS Sylvia (1897)
HMS Sylvia oli Britannian kuninkaallisen laivaston Violet-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin William Doxford and Sonsilta Sunderlandista, missä köli laskettiin 13. heinäkuuta 1896. Alus laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1897 ja valmistui tammikuussa 1899, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 55 778 puntaa.
Palvelus
Sylvia palveli Britteinsaarilla ja se myytiin 23. heinäkuuta 1919 romutettavaksi Wardille New Hollandiin.
MSC Splendida
MSC Splendida on Ranskassa 2009 valmistunut MSC Cruisesin risteilyalus.
Rakentaminen
Alus tilattiin STX France SA:n St. Nazairen telakalta Ranskasta nimellä MSC Serenata. Sen köli laskettiin telakkanumerolla B33. Alus luovutettiin 2. heinäkuuta 2009 panamalaiselle Compania Naviera Serenata SA:lle.
Liikennöinti
Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä MSC Cruisesin lipun alla lähtiessään 4. heinäkuuta 2009 kohti Barcelonaa, jossa alus kastettiin 12. heinäkuuta MSC Splendidaksi kumminaan Sophia Loren. Alus aloitti 13. heinäkuuta risteilyt Välimerellä.
Naakan koulu
Naakan koulu on toinen Valkeakosken kahdesta yläkoulusta. Toinen on Tyryn koulu. Naakan koulu sijaitsee Valkeakosken etäläpuolella Naakassa, ja siinä on luokat 7–9. Vuosittain Naakan koulussa opiskelee noin 300 oppilasta.
Vuonna 1987 valmistuneen Naakan koulun rehtorina toimii Marko Tuominen.
Keskustelufoorumi
Keskustelufoorumi voi tarkoittaa:
Alex Vaenerberg
Alex Oliver Vaenerberg (s. 21. elokuuta 1992 Zürich, Sveitsi) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pelintekijänä pelannut Vaenerberg oli Raholan Pyrkivän kasvatti. Hän pelasi Korisliigassa kymmenen kautta edustaen Tampereen Pyrintöä, jossa hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 2014 ja sijoittui samalla kaudella Baltian liigassa neljänneksi, Salon Vilpasta, jossa hänet palkittiin kaudella 2011–2012 Korisliigan vuoden tulokkaana, ja Helsinki Seagullsia jossa voitti SM-pronssia vuosina 2017 ja 2018. Vaenerberg pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueissa ja edusti maata vuosien 2013 ja 2015 universiadeissa.
Matka pääsarjatasolle
Vaenerberg aloitteli pääsarjauraansa Tampereen Pyrinnön organisaatiossa. Hän pelasi kaudella 2009–10 viidessä ja kaudella 2010–11 kolmessa Korisliiga-ottelussa. Kauden 2010–11 Vaenerberg pelasi kuitenkin pääasiassa kaksoislisenssillä BC Nokian joukkueessa, ja samalla kaudella hän pelasi myös Pyrinnön I-divisioonaan nousseessa kakkosjoukkueessa ja SM-hopeaa voittaneessa A-juniorijoukkueessa.
Martti Montonen
Martti Montonen (5. huhtikuuta 1925 Viipuri – 21. elokuuta 2019 Ivalo) oli suomalainen kustannusvirkailija, luontokirjailija, luontovalokuvaaja ja suomentaja.
Montonen oli vuonna 1972 ajamassa yhdessä Erkki Vannisen ja rovasti Jorma Kaukon kanssa suojelualueen perustamista Kuhmon Elimyssaloon uhanalaiselle metsäpeuralle. Presidentti Urho Kekkoselle tehdyn vetoomuksen ansiosta Elimyssalon ydinalue säilyi metsänhakkuilta. Montonen julkaisi aiheeseen liittyen kirjan Suomen metsäpeura.
Luís Figo
Luís Filipe Madeira Caeiro Figo, (s. 4. marraskuuta 1972 Lissabon, Lissabonin piiri, Portugali) on portugalilainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana.
Alex Vaenerberg
Läpimurto Vilppaassa
Kaudeksi 2011–2012 Vaenerberg siirtyi Vilpas Vikingsiin. Vilppaan-tulokaskaudellaan hän pelasi 3,9 pisteen, 1,7 syötön ja 1,6 levypallon ottelukohtaisella keskiarvoilla. Vilpas sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi ja selviytyi pudotuspeleihin, joiden puolivälierissä joukkue kuitenkin hävisi Joensuun Katajaa vastaan otteluvoitoin 3–0. Vaenerberg valittiin kauden lopuksi Korisliigan vuoden tulokkaaksi. Seuraavalla kaudella Vilpas sijoittui jälleen runkosarjassa kahdeksanneksi ja putosi puolivälierissä, tällä kertaa Loimaan Bisonsille. Vaenerbergillä oli merkittävä rooli Vilppaan pelinteon avustamisessa. Hän toi pallon hyökkäyspäähän, ja oli myös osittain vastuussa joukkueen pelin pyörimisestä. Hänen toinen Vilppaan-kautensa päättyi sormimurtumaan. Vaenerberg oli kahdella ensimmäisellä Vilppaan-kaudellaan joukkueen päävalmentaja Mikko Tupamäen avainpelaajia.
Luís Figo
Figo kuului Portugalin jalkapallon niin sanottuun kultaiseen sukupolveen, joka voitti vuonna 1991 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden. Seurajoukkueurallaan hän edusti muun muassa FC Barcelonaa ja Real Madridia. Hän voitti urallaan Kultaisen pallon vuonna 2000, minkä lisäksi hänet valittiin FIFA:n vuoden pelaajaksi 2001.
Alex Vaenerberg
Paluu Pyrintöön ja Suomen mestaruus
Kesäkuussa 2013 Vaenerberg palasi takaisin Pyrintöön kaksivuotisella sopimuksella. Pyrintö pelasi ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Baltian liigassa, jossa se sijoittui neljänneksi. Korisliigassa Pyrintö voitti runkosarjan uudella voittoennätyksellä ja voitti kauden päätteeksi historiansa kolmannen ja Vaenerbergin ensimmäisen Suomen mestaruuden.
Luís Figo
Vuosituhannen vaihteessa Figo siirtyi Barcelonasta Real Madridiin maailmanennätyksen rikkoneella 37 miljoonan punnan siirtosummalla.
Alex Vaenerberg
Paluu Pyrintöön ja Suomen mestaruus
Kauden 2014–2015 päätyttyä Vaenerberg teki Pyrinnön kanssa vuoden pituisen jatkosopimuksen.
Luís Figo
Seurajoukkueet
Seurajoukkueista Figo pelasi kotimaassaan Sportingissa, josta hän siirtyi Kataloniaan Barcelonaan vuonna 1995. Siellä hän pelasi viisi kautta, kunnes hän siirtyi Barçan veriviholliseen Real Madridiin vuonna 2000. Siirto herätti Barcelonan kannattajissa suurta raivoa ja Figoa kutsuttiin juudakseksi. Figo oli ensimmäinen Real Madridin niin sanotuista galáctico-hankinnoista.
Alex Vaenerberg
Paluu Pyrintöön ja Suomen mestaruus
Kaudella 2015–2016 Pyrinnön kokoonpano- ja peluutusmuutosten johdosta Vaenerbergin peliaika väheni. Vaenerbergin vanha seura Vilpas otti yhteyttä Pyrintöön, ja 9. helmikuuta 2016 hän siirtyi loppukaudeksi lainalle Vilppaaseen. Vilppaan toinen pelintekijä Sami Ikävalko oli poistunut seurasta aikaisemmin, ja salolaisseura tarvitsi ykköspelintekijälleen Doug Wigginsille enemmän lepoa vaihdossa, joten Vaenerbergin oletettiin saavan enemmän peliaikaa. Vaenerbergin peliaika myös kasvoi noin 15 minuuttiin per ottelu, ja keskimäärin hän teki lopuissa kahdeksassa runkosarjaottelussa 5,4 pistettä ja antoi 2,1 koriin johtanutta syöttöä. Vilpas sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja sai vastaansa Kouvot. Vaenerberg sai nilkkavamman kolmannessa puolivälieräottelussa. Puolivälieräsarja oli erittäin tasainen, ja Kouvot eteni välieriin viimeisen ottelun viimeisen hetken korilla päättäen Vilppaan ja pudotuspelit sen rotaation yhdeksäntenä pelaajana pelanneen Vaenerbergin kauden.
Luís Figo
Seurajoukkueet
Vuonna 2005 Figo päätti siirtyä italialaiseen Interiin ajauduttuaan riitoihin valmentaja Vanderlei Luxemburgon kanssa. Heinäkuussa 2007 Figon piti siirtyä puolitoistavuotisella sopimuksella saudiarabialaiseen Al-Ittihadiin, mutta päättikin jäädä italialaisseuraan vielä kahdeksi vuodeksi. Viimeisessä ottelussaan ammattilaisurallaan Figo sai kantaa kapteenin nauhaa, jonka hän sai joukkueen kapteenilta argentiinalaiselta Javier Zanettilta. Figo kertoi pelin jälkeen:
Alex Vaenerberg
Helsinki Seagulls
Kesäkuussa 2016 Vaenerberg siirtyi Helsinki Seagullsiin 1+2-vuotisella sopimuksella. Keväällä 2017 hän voitti Seagullsissa SM-pronssia. Myös kevät 2018 päättyi Vaenerbergin ja Seagullsin osalta pronssimitaleihin.
Luís Figo
Maajoukkue
Figo pelasi Portugalin maajoukkueessa 127 ottelua ja teki niissä 32 maalia. Hänestä tuli kaikkien aikojen eniten Portugalin maajoukkueessa esiintynyt pelaaja, kun hän ohitti Fernando Couton kesällä 2005 Slovakiaa vastaan pelatun pelin jälkeen 111:stä maajoukkuepelillään. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 1991 ja on pelannut vuosien 1996, 2000 ja 2004 EM-kilpailuissa sekä vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa. Hän lopetti maajoukkueuransa 2006 MM-kilpailujen jälkeen.
Alex Vaenerberg
Helsinki Seagulls
Keväällä 2019 Vaenerberg koki uransa jääneen polkemaan paikalleen vaihtopenkiltä tulevan pelintekijän rooliin. Lisäksi hän karsasti Korisliigan tuolloista neljän ulkomaalaispelaajan joukkuekohtaista kiintiötä, eikä häntä houkuttanut lähteä pelaamaan esimerkiksi Lapualle. Hän hankki myös asunnon Helsingistä ja siirtyi työskentelemään rahoitusalalle. Toukokuussa 2019 Vaenerberg ilmoitti virallisesti päättävänsä kilpauransa.
Maajoukkue
Vaenerberg pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueissa. Kesäkuussa 2015 hänet nimettiin Suomen saman vuoden haastajamaajoukkuerinkiin. Vaenerberg kuului Suomen joukkueeseen vuosien 2013 ja 2015 kesäuniversiadeissa.
Luís Figo
Yksityiselämä
Figo avioitui ruotsalaisen mallin Helen Svedinin kanssa vuonna 1996, ja heillä on kolme tytärtä.
Alex Vaenerberg
Pelityyli
Pyrinnössä Vaenerbergin rooli oli toimia pelin vauhdittajana kuljettamalla pallo nopeasti ylös hyökkäykseen ja hakemalla aktiivisesti palloa pallottomana. Aamulehden toimittaja kuvaili Vaenerbergiä kauden 2014–2015 päätyttyä "kovaksi raatajaksi" Ville Pekkolan tapaan. Vaenerbergiä kuvailtiin varmaksi pallon hyökkäyspäätyyn kuljettajaksi ja aktiiviseksi takamiesten puolustajaksi.
Yksityiselämä
Vaenerberg asui ensimmäiset kolme elinvuottaan Sveitsissä, missä hänen isänsä työskenteli. Eurobasketin mukaan hänellä on myös Sveitsin kansalaisuus. Vaenerbergin vanhemmat ovat suomalaisia, ja hän käyttää suomenruotsalaisena äidinkieltään ruotsia keskustellessaan Kauniaisista kotoisin olevan isänsä kanssa.
Vaenerberg oli koripalloilijana mukana muun muassa Majurin Pusiboi-musiikkivideolla ja YleX:n vuoden 2015 Blockfest-lähetyksessä.
Kaikkialla ääni kaikuu
Kaikkialla ääni kaikuu on suomalaisen Beda Stjernschantzin öljymaalaus kankaalle vuodelta 1895, 85,5×129,5 cm. Tämä työ tallennettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1932 (Antellin kokoelmat).
Stjernschantz maalasi Kaikkialla ääni kaikuu -maalauksen Virossa, Vormsin saarella. Sinne hänet houkutteli tieto vanhoja tapoja noudattavista alkuperältään ruotsalaisista asukkaista. Maalauksessa kuvataan ulkosalla olevia lapsia tuulimyllyt horisontissa. Yhdellä tytöllä on käsissään kannel, jota hän soittaa ja yksi toinen tyttö laulaa. Musiikki vie lapsia mukanaan, he kuuntelevat sitä hartaana ja keskittyneesti pitkissä mustissa hameissaan. Maalauksessa on katsottu kuvattavan lapsuudelle ominaista viattomuuden tilaa. Toisaalta kyse saattaisi olla esiintyjäryhmästä, joka on harjoittelemassa esitystään. Taustan aikuinen ja lapsi ovat pukeutuneet tyttöihin verrattuna lämpimiin ulkovaatteisiin. Stjernschantz lainasi maalauksen nimen Emil von Qvantenin sanoittamasta Suomen laulusta.
Samana kesänä Vormsissa syntyi myös kaunislinjainen pienempikokoinen Irma (Tytön pää). Se on nuoren tytön muotokuva, jossa Stjernschantz kuvaa tytön hentoon sinisen puseroon pukeutuneeksi. Stjernschantzin syntetismi on edustettuna myös tässä työssä, maalauksessa, jossa tyttö arvoituksellisesti katsoo jotain, ei meitä, mutta suoraan kohti.
Tote
Seurajoukkueura
Tote pelasi nuoruusvuosinaan Atlético Madridin sekä Real Madridin junioriakatemioissa, joista jälkimmäiseen hän siirtyi vuonna 1993. Hän pelasi pääosin Real Madridin reservijoukkueessa, kunnes 8. toukokuuta 1999 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Vietettyään kauden 1999–2000 lainalla portugalilaisseura Benficassa, hän palasi Madridiin kaudeksi 2000–2001 ja onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa edustusjoukkueen kokoonpanossa. Tästä huolimatta peliaika jäi kuitenkin hyvin vähäiselle kauden aikana, vain kolme ottelua. Seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Tote siirtyi lainasopimuksella Valladolidiin, joka pelasi myös maan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 16. syyskuuta 2001 ottelussa Málagaa vastaan. Kuukausi myöhemmin hän merkautti hattutempun ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.
Kaudella 2002–2003 hän pelasi ainoastaan yhden ottelun madridilaisseurassa. Seuraavana kesänä 2003 hän teki viisivuotisen sopimuksen Betisin kanssa. Loukkaantumiset haittasivat kuitenkin hänen aikaansa sevillaisseurassa, ja lopulta tammikuussa 2005 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella naapuriseura Málagaan.
Pelattuaan kauden 2005–2006 Valladolidissa, hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Segunda Divisiónissa pelanneeseen Hérculesiin. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 35 ottelua ja teki niissä neljä maalia, kun alicantelaisseura nousi Primera Divisióniin.
Jayson Sherlock
Jayson Sherlock (12. heinäkuuta 1970 ) on australialainen extreme metal -muusikko, joka on toiminut rumpalina death metal -yhtyeessä Mortification vuosina 1990–1993 ja doom metal -yhtyeessä Paramaecium vuosina 1993–1999 sekä myös Hordessa, jossa hän käytti pseudonyymiä Anonymous.
Sherlockin rumpujen soittotyyli erikoista ja taitavaa sekä erikoista siinä on nopea tuplabasarien blast beat -työskentely. Monet pitävät häntä yhtenä parhaimmista äärimetallirumpaleista. Rumpujen lisäksi hän soittaa myös muita instrumentteja kuten kitaraa ja bassoa.
Sherlock kuvitti useat yhtyeidensä albumien kansilehdet sekä suunnitteli logot ja oheistuotteita. Nykyään hän työskentelee graafisena suunnittelijana ja soittaa rumpuja yhtyeissä InExordium ja Altera Enigma.
Igor Mirnov
Igor Sergejevitš Mirnov (, s. 15. syyskuuta 1984 Tšita, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) venäläinen jääkiekkoilija. Hän edustaa KHL-seura Salavat Julajev Ufaa.
Mirnov aloitti uransa vuonna 2001 Dynamo Moskovassa, jossa hän nousi huipulle yhdessä joukkuetoverinsa Aleksandr Ovetškinin kanssa. Ottawa Senators varasi hänet NHL:ään vuoden 2003 varaustilaisuudessa, toisella kierroksella, numerolla 67. Varsinainen läpimurtokausi Mirnoville oli 2006–2007, jolloin hän saavutti 45 pistettä (21+24) 49 ottelussa. Kesken kauden 2007–2008 hän siirtyi Metallurg Magnitogorskiin, jossa pelasi seuraavankin kauden. Kaudella 2009–2010 Mirnov pelasi Atlantissa, MVD:ssä ja Sibir Novosibirskissa. Seuraavalla kaudella hän jatkoi Sibir Novosibirskissa ja kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Salavat Julajev Ufaan.
Haukilan koulu
Haukilan koulu oli Valkeakosken kaupungissa toiminut alakoulu. Koulu lakkautettiin vuoden 2017 alussa.
István Barta
István Barta (joskus myös Berger; 13. elokuuta 1895 Álmosd – 16. helmikuuta 1948 Budapest) oli unkarilainen vesipalloilija, uimari ja olympiavoittaja. Hän pelasi maalivahtina ja edusti seuratasolla III. Kerületi Vivó Egyletia sekä myöhemmin Újpesti Torna Egylet -seuraa. Barta osallistui olympialaisiin kolmesti vuosina 1924–1932. Hän voitti kaksi olympiamitalia, kultaa Los Angelesin kisoista 1932 ja hopeaa Amsterdamista 1928. Barta oli mukana maansa kultaa voittaneessa joukkueessa EM-kisoissa vuosina 1926, 1927 ja 1931. Hänet valittiin juutalaisen urheilun kunniagalleriaan vuonna 1998.
Barta menestyi myös uinnissa; hän voitti maansa mestaruuden 100 metrin rintauinnissa vuosina 1924 ja 1926.
Iyo
Iyo voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Liettuan ilmavoimat
Liettuan ilmavoimat on yksi Liettuan puolustusvoimien puolustushaaroista. Se perustettiin virallisesti uudelleen 5. toukokuuta 1992. Liettuan ilmavoimat, jossa palvelee kaikkiaan 1 150 henkeä (noin 150 varusmiestä), on suurin ja parhaiten varustettu Baltian maiden ilmavoimista. Ilmavoimiin kuuluu myös muutama kevyt suihkuhävittäjä.
Tyryn koulu
Tyryn koulu (ensin Roukon yhteiskoulu ja myöhemmin Tyryn yläaste) on toinen Valkeakosken kahdesta yläkoulusta. Toinen on Naakan koulu. Tyryn koulu sijaitsee Valkeakosken pohjoispuolella. Koulun nimi on nykyään Roukon yhtenäiskoulu ja siihen kuuluvat vuodesta 2019 lukien luokat 1–9.
Tyryn koulu on perustettu vuonna 1960 vuorineuvos J. W. Waldenin ja hänen puolisonsa T. Waldenin aloitteesta. Koulu toimi aluksi Yhtyneet Paperitehtaat Osakeyhtiöltä vuokratussa Furunäsin kartanon vuokratiloissa, mutta oma koulurakennus valmistui vuonna 1961 ja sen lisäsiipi vuonna 1965. Koulukiinteistön suunnittelijana toimi arkkitehti T. Uusitalo. Vuonna 2006 koulun yläpihalle tuotiin lisätiloiksi kaksi ns. viipalekoulua lisääntyneen oppilasmäärän takia.
Koulu toimi alkuvaiheessa yksityisenä kouluna nimellä Roukon yhteiskoulu. Lukiotoiminta Roukon yhteiskoulussa alkoi syksyllä 1966 ja ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat Roukon yhteiskoulusta vuonna 1968. Vuonna 1976 Valkeakosken kaupungissa Roukon yhteiskoulu ja Valkeakosken yhteiskoulu yhdistettiin Valkeakosken lukioksi. Roukon yhteiskoulun tiloihin perustettiin Tyryn yläaste vuosiluokkien 7–9 peruskouluksi. Vuonna 2001 Tyryn yläasteen nimeksi muutettiin Tyryn koulu.
Liettuan ilmavoimat
Nykyiset ilmavoimat
1. Lentotukikohtaan kuuluvat Hävittäjäparvi ja Kuljetuslaivue, joihin on sijoitettu neljä Aero L-39C/ZA-harjoitushävittäjää, kaksi kevyttä Antonov An-2-kuljetuskonetta, kolme Antonov An-26-kuljetuskonetta ja kaksi Let 410UVP -lentokonetta.
Tyryn koulu
Tyryn koulu on saanut nimensä kalaisan Tyrynlahden Annilan tilan Tyryn torpasta. Tyry tarkoittaa pientä kalapatoa.
Liettuan ilmavoimat
Nykyiset ilmavoimat
2. Lentotukikohtaan kuuluu Helikopterilaivue, johon on sijoitettu kolme Mi-8T-kuljetushelikopteria, kaksi Mi-8T SAR -helikopteria, kaksi Mi-8PS VIP -helikopteria ja yksi Mi-8MTV- yhdistetty kuljetus- ja SAR-helikopteri.
Tyryn koulu
Rehtoreina koulun historian aikana ovat toimineet
Liettuan ilmavoimat
Historia
Tämä mikä johti Liettuan ilmavoimien perustamiseen 30. tammikuuta 1919. Se oli alussa osa pioneerikomppaniaa, josta myöhemmin muodostui pioneeripataljoona. Pataljoonasta muodostettiin 12. maaliskuuta erillinen lentoyksikkö. Samalla perustettiin Sotilaslentokoulu ( KAM) Kaunasiin.
Tyryn koulu
Syksystä 2011 lukien Tyryn koulun väki siirtyi osaltaan evakkotiloihin entisen Lotilan teollisuusoppilaitoksen, Valkeakosken lukion ja Hämeen ammattikorkeakoulun tiloihin. Tyryssä syksyllä 2010 todetut sisäilmaongelmat ja B-siiven alapohjan kosteusvauriot olivat sen verran mittavia, että Valkeakosken kaupunki koulutuksen järjestäjänä päätti, ettei Tyryn koulun A- ja B-siipeä osoiteta terveydellisiin syihin vedoten enää opetuskäyttöön. Evakkoajan aikana rakennettiin uusi Tyryn koulu nykyisen paikalle, josta kaupunginvaltuusto teki päätöksen joulukuussa 2010. Itse uudisrakentaminen tapahtui kylläkin vasta vuosien 2013–2014 välisenä aikaan. Uusi Tyryn koulu valmistui vanhalle tontille Roukontielle syksyksi 2014 ja kolmen vuoden evakkotaival päättyi kun opetus käynnistyi syksyllä 2014 uudessa 2010-luvun vaatimusten mukaisessa koulukiinteistössä. Uuden Tyryn koulukiinteistön pääsuunnittelijana oli arkkitehti Jouko Laitinen ja rakentamisen aikaisena pääurakoitsijana toimi rakennusliike J.Malm Oy. Kesällä 2017 Tyryn koulun C-siiven viereen valmistui Tyryn koulun lisäsiipi (= D-siipi), jossa on kuusi uutta opetustilaa.
Liettuan ilmavoimat
Historia
Liettuan ilmavoimien ensimmäinen lentokone oli puna-armeijan ilmavoimien Sopwith Strutter, joka saatii käyttöön 5. helmikuuta 1919 sen lentäjän hylättyä koneen Kaunasin eteläpuolella. Ilmavoimat osti 27. helmikuuta kahdeksan LVG C VI-konetta (sn 1200, 4912, 4917, 4921, 4916, 4999, 5001 ja 5003) Saksasta. Lisäksi viisi lentokonetta toimitettiin huhtikuussa 1919 Kaunasiin sijoitetusta saksalaisesta 425 laivueesta ( FA425). Ne olivat kolme Albatros B.II (sn 1349, 2128 ja 2274), yksi Rumpler C I (sn 8414) ja yksi Halberstad CL IV (sn9432).
Tyryn koulu
Syksystä 2015 lukien Tyryn koulun tiloissa on osaltaan olleet myös viereisen Roukon alakoulun oppilaita, koska Roukon koulu purettiin sisäilmaongelmien vuoksi.
Valkeakosken kaupunginhallitus päätti kokouksessaan 23.4.2018, että Tyryn (ylä)koulu ja Roukon (ala)koulu yhdistetään yhtenäiskouluksi 1.1.2019 lukien ja näin Tyryn koulun taival itsenäisenä kouluyksikkönä loppui vuoteen 2018. Uuden koulun nimeksi tulee Roukon yhtenäiskoulu ja siinä toimii luokat 1–9. Alakoululaisille valmistuu uusi kiinteistö nykyisen Tyryn koulun viereen vuoden 2021 alkuun mennessä. Tyryn koulun perillisen eli Roukon yhtenäiskoulun vt. rehtorina toimii tällä hetkellä Taru Räsänen.
Liettuan ilmavoimat
Historia
Ilmavoimien ensimmäinen sotilaallinen tehtävä oli 3. maaliskuuta tiedustella miehitettyä Vilnaa. Maajoukkojen tukilennot aloitettiin 2. toukokuuta, jolloin viisi lentokonetta hyökkäsi venäläisten joukkoja vastaan lähellä Ukmergea. Näillä lennoilla ei tullut tappioita vihollisen toiminnan vuoksi, mutta yksi kone menetettiin tulipalossa 28. toukokuuta lähellä Giedraiciaita.
Mayflower (täsmennyssivu)
Mayflower voi tarkoittaa:
Liettuan ilmavoimat
Historia
Rauhansopimus allekirjoitettiin 12. heinäkuuta 1920 Moskovassa, jolloin Venäjä luopui vaatimuksistaan Liettuan alueeseen.
Vuonna 1920 Puola hyökkäsi Liettuaan miehittäen Vilnan ja Itä-Liettuan. Liettuan ilmavoimien vaikutus puolalaisten hyökkäyksen torjumisessa oli vähäinen
Ilmavoimien muodostuttua itsenäiseksi puolustushaaraksi se aloitti modernisointiohjelman. Antanas Gustaitis, josta myöhemmin tuli Liettuan ilmavoimien komentaja, aloitti lentokonesuunnittelun ja -valmistuksen Liettussa. Tehdas suunnitteli vuonna 1925 ANBO-I lentokoneen, joita tehtiin kaikkiaan 66 kappaletta kahdeksana eri versiona neljäntoista seuraavan vuoden aikana. Niiden lisäksi ilmavoimat osti :
Toisen maailmansodan syttyessä Liettuan ilmavoimilla oli yhteensä noin 100 lentokonetta sijoitettuna neljään tukikohtaan. Lentokoneista oli muodostettu kahdeksan laivuetta sekä lentokoulu.
Toinen maailmansota
Neuvostoliitto aloitti 15. kesäkuuta 1940 Liettuan miehityksen lähettämällä ilmavoimien yksiköitä neljään liettualaiseen lentotukikohtaan, joissa ne miehittivät lentokonehangaarit ja takavarikoivat kaiken kaluston. Näitä vastaan ei taisteltu. Liettuan ilmavoimat pakotettiin pysymään maassa. Liettuassa lensi vain puna-armeijan perustama tiedustelulaivue. Perustettu laivue liitettiin uuteen Baltian sotilasalueen 29. Armeijakuntaan. Siihen kuului yhdeksän ANBO-41-konetta, kolme ANBO-51-konetta ja yksi Gloster Gladiator-hävittäjä, joihin kaikkiin oli maalattu Neuvostoliiton tunnus, punatähti.
Kun Natsi-Saksan ilmavoimien aloittivat 23. kesäkuuta 1941 ilmahyökkäykset neuvostovoimia vastaan Liettuan alueella, tiedusteluyksikkö siirrettiin Ukmergestä Pabradeen. Saksalaisten eteneminen pakotti yksikön jättämään Pabraden. Kolme ANBO-41-konetta lennettiin Valko-Venäjälle Gomeliin. Jälkeen jääneistä koneista ainakin muutama ANBO-41 liitettiin Luftwaffen yksiköihin, jotka operoivat Ukmergessä kesällä 1941.
Pohjanlammen koulu
thumb|300px|Kuokkalan yhtenäiskoulu rakenteilla vuonna 2017.