cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saudien hallitsijasuku
Historia
Abd al-Aziz ibn Saud julisti vuonna 1932 itsensä kuninkaaksi ja nimesi maansa Saudi-Arabiaksi. Pitääkseen kuningaskuntansa yhtenäisenä hän otti itselleen yhden vaimon joka heimosta ja vaikutusvaltaisista pappissuvuista, tosin vain neljä kerrallaan kuten Koraani määrää. Avioliitoista syntyi yhteensä 45 poikaa. Abd al-Azizin kuoltua vuonna 1953 jokainen Saudi-Arabian kuningas on vuorollaan ollut joku Abd al-Aziz ibn Saudin pojista.
Prinssi Talal, yksi Abd al-Azizin nuorimmista pojista, yritti aloittaa Saudi-Arabiassa poliittisia uudistuksia 1950-luvun lopulla. Kuningas torjui prinssin ehdotukset ja karkotti tämän maasta. Talal perusti maanpaossa oppositioryhmän, johon kuului myös joitain hänen veljiään. Ryhmä ei onnistunut saamaan uudistuspyrkimyksiään läpi.
Vuonna 1973 Arabiliitto painosti Faisalia lopettamaan öljyntuotannon Jom kippur -sodan johdosta. Öljysaarto lopetettiin seuraavana vuonna.
Faisalin veljenpoika salamurhasi kuninkaan vuonna 1975, ja kuninkaaksi nousi prinssi Khalid. Asukasluvultaan vielä pienen maan öljytulot nousivat huomattavasti 1970-luvun lopulla, ja Saudien suvun jäsenet tulivat tunnetuiksi suurina tuhlareina Euroopan kasinoilla. Samalla suku menetti maansa uskonnollisten konservatiivien kunnioituksen.
Vuoden 1979 Mekan välikohtauksen seurauksena Saudit käänsivät maansa aiempaa islamistisempaan suuntaan. Maahan rakennettiin uusia teologisia oppilaitoksia, joista alkoi valmistua suuria määriä wahhabistisia jyrkän linjan uskonoppineita, jotka saarnaavat jihadia vääräuskoisia vastaan.
Kuningas Khalidin kuoltua vuonna 1982 kuninkaaksi nousi kruununprinssi Fahd. Vuonna 1992 wahhabistiset uskonnolliset johtajat arvostelivat kuningasta korruptiosta, ihmisoikeuksien rikkomisesta ja Yhdysvaltain sotilasjoukkojen päästämisestä Saudi-Arabian maaperälle Persianlahden sodan yhteydessä. Kuningas vastasi erottamalla seitsemän ulaman 17 jäsenestä. Uskonoppineiden protestointi kuningasperhettä kohtaan jatkui tulevina vuosina.
Vuonna 1992 Fahd otti käyttöön maansa ensimmäisen kirjoitetun perustuslain. Siinä määriteltiin Saudien hallitsijasuku maan hallitsijoiksi.
Fahd sai sarjan aivohalvauksia vuosina 1995 ja 1996, ja kruununprinssi Abdullah nousi maan tosiasialliseksi hallitsijaksi. Hänestä tuli kuningas vuonna 2005 kun Fahd kuoli.
Abdullahin kuoltua vuonna 2015 valtaan nousi Salman ibn Abudulaziz. Hän rikkoi vanhan perimysjärjestyksen nostamalla kruununprinssiksi poikansa Mohammed bin Salmanin. Salman ja Mohammed aloittivat maassa voimakkaat puhdistukset ja uudistukset vuonna 2017.
Ibn al-Saudilla on vuonna 2017 arviolta ainakin tuhat lastenlasta, joilla taas on lukematon määrä lapsia. Prinssejä maassa on tuhansia. Jokainen Saudi-Arabian kuningas Abd al-Azizin jälkeen on ollut maan perimysjärjestyksen mukaisesti yksi hänen pojistaan. Myös muut pojat ovat toimineet korkeissa asemissa maan hallinnossa.
COBRA (tutka)
COBRA on Euro-artin (European Advanced Radar Technology Gmbh) suunnittelema ja valmistama vastatykistötutka, jonka sarjatuotanto alkoi kesällä 2004. Se on monitoiminen taistelukentälle suunniteltu tutkajärjestelmä, joka määrittää vastustajan tykistöasemien sijainnin sekä omien tykistöaseiden iskemät.
Järjestelmä muodostuu suuritehoisesta tutkasta, tehokkaasta laskentajärjestelmästä sekä niihin liitetyistä komento-, valvonta- ja viestijärjestelmistä. Järjestelmä on mukautettu Natomaiden kansallisiin vaatimnuksiin ja se on tuotettu Ranskan, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisprojektina.
Euro-art on EADSin, Lockheed Martin GESD:n, Thales Defence Limitedin ja Thales Air Defencen yhteisyritys. COBRA tuotettiin OCCARin (Organisation conjointe de Coopération en matière d'Armement) toimeksiannosta.
Kalle Myllymäki
Kaarle (Kalle) Myllymäki (22. tammikuuta 1883 Teisko – 12. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen taloudenhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Myllymäen vanhemmat olivat talollinen Aadolf Myllymäki ja Henriika Jokiniemi. Hän kävi kansakoulun ja kauppakoulun.
Karaslampi
Karaslampi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Palvalan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Kalle Myllymäki
Myllymäki teki aluksi maataloustöitä kotitilallaan. Hän lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin ja oli siellä työssä kaivoksissa, maatiloilla ja liikelaitoksissa aina vuoteen 1912 saakka jolloin hän palasi Suomeen. Myllymäki toimi maanviljelijänä Akaassa 1912–1918. Suomen sisällissodan jälkeen hän oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1919. Myllymäki oli sitten Hämeen läänin eteläisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä Hämeenlinnassa 1919–1925 ja Hämeen Kansa-lehden taloudenhoitajana Hämeenlinnassa 1925–1933.
Karaslampi
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 94,6 metriä mpy.
Kalle Myllymäki
Myllymäki oli naimisissa vuodesta 1907 Elina Kauppisen (1886–1975) kanssa. Heidän poikansa Tenho Kullervo Myllymäki (s. 1912) oli Suomen Sosialidemokraatin toimittajana vuodesta 1937 alkaen. Kalle Myllymäki on haudattu Hämeenlinnaan Ahveniston hautausmaalle.
Kalle Myllymäen toinen poika, Pauli Myllymäki (26. lokakuuta 1919 Hämeenlinna – 21. huhtikuuta 1980), oli suomalainen lehtimies, joka toimi Avun ja Me-lehden päätoimittajana.
Sikainfluenssa
thumb|200px|Influenssavirus
Sikainfluenssa on influenssaviruksen aiheuttama hengitystiesairaus. Sen aiheuttaja on lintuinfluenssaviruksen muunnos, A-tyypin influenssavirus A(H1N1), joka kuuluu ortomyksoviruksiin. Sikainfluenssa yleistyi Manner-Euroopassa 1970-luvun lopusta alkaen, ja nykyään se on Euroopassa yleinen eläintauti. Suomalaisesta siasta se tavattiin ensimmäisen kerran vuoden 2009 alkupuolella.
Esiintyminen sioissa
Sioilla sairaus nostattaa korkean, jopa 41,5 asteen kuumeen. Muita oireita ovat ruokahaluttomuus, yskä ja niiskutus. Viruksen itämisaika on 1–3 vuorokautta. Sikainfluenssan leviämistä voi ehkäistä rajoittamalla eläinten maahantuontia.
Sikojen hengitystiereseptorit sitovat sekä sian, ihmisen että lintujen influenssaa aiheuttavia A-viruksia. Uusia influenssavirusyhdistelmiä voi syntyä, kun eri eläinlajien influenssavirukset tartuttavat sian samanaikaisesti.
Vuoden 1976 epidemia Yhdysvalloissa
pienoiskuva|vasen|Yhdysvaltain presidentti [[Gerald Ford sai sikainfluenssarokotuksen vuonna 1976.]] 5. helmikuuta 1976 Fort Dixin armeijatukikohdassa Yhdysvalloissa sotilas sairastui ja kuoli seuraavana päivänä. Neljä muuta sotilasta sairastui myöhemmin. Kolme viikkoa myöhemmin terveysviranomaiset ilmoittivat, että kuoleman oli aiheuttanut sikainfluenssa, joka oli H1N1-tyyppiä kuten vuoden 1918 influenssapandemiakin.
Terveysviranomaiset neuvoivat presidentti Gerald Fordia rokotuttamaan kaikki Yhdysvalloissa. . Rokotukset käynnistettiin, mutta niiden aiheuttamien haittavaikutusten vuoksi ne lopetettiin, kun 50 miljoonaa henkeä oli rokotettu: massarokotusten haitat olivat hyötyjä suuremmat, koska tauti ei koskaan levinnyt pandemiaksi tai edes epidemiaksi.
Kaikkiaan tautiin sairastui 230 ihmistä Fort Dixissä. Heistä 13 sai vaikeita hengitystieoireita, mutta kuolemantapauksien määrä jäi yhteen. Rokotusten seurauksena 50 miljoonasta rokotetusta lähes 400 ihmistä sai GBS-syndrooman, jonka kuolleisuus on yleensä 7,5%. Tällä perusteella mahdollisesti 25 ihmistä kuoli rokotusten sivuvaikutuksiin.
Vuoden 2009 pandemia
Keväällä 2009 Meksikon terveysviranomaiset raportoivat sikainfluenssaviruksen muuntuneen siten, että se kykeni leviämään myös siasta ihmiseen ja ihmisestä ihmiseen. Virus oli alatyyppiä H1N1.
Taudin oireet olivat yleensä tyypillisen influenssan oireita. Yleensä tauti oli vaarallinen tyypilliseen influenssan riskiryhmään kuuluville, joiden vastustuskyky oli muun sairauden takia heikentynyt. Tauti kuitenkin tappoi teollisuusmaissakin muuten täysin terveitäkin.
Yleisesti käytettiin epätäsmällistä ”sikainfluenssa”-nimitystä; virus sisältää sian, linnun ja ihmisen influenssavirusgeenejä.
Tauti levisi 2009 melko pian Meksikosta Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Euroopassa sitä havaittiin ensimmäisen kerran Espanjassa. Toukokuun alussa tauti saapui myös Suomeen.
WHO julisti sikainfluenssan pandemiaksi kesäkuussa 2009. Pandemiajulistus merkitsi monessa maassa mittavia rokotehankintoja. Myös Suomi osti sikainfluenssarokotteen koko väestölleen. Elokuussa 2010 WHO:n pääjohtaja Margaret Chan kertoi pandemian päättyneen ja maailman siirtyneen "pandemian jälkeiseen" vaiheeseen, mikä tarkoittaa, että taudin esiintyvyys on tavallisen influenssan tasolla ja taudin odotetaan leviävän tavallisen influenssan tapaan.
Pandemrixia suositellaan käytettäväksi niin sanotun sikainfluenssan ehkäisyyn alle 20-vuotiailta vain silloin, kun kausi-influenssarokotetta ei ole saatavilla. Alkuperäisen rokotteen ja narkolepsian välisen linkin havainnut tutkimusryhmä totesi 2014 olevansa kykenemätön toistamaan tutkimustuloksia. Tapauksen vuoksi he vetivät artikkelin pois.
Streisandin ilmiö
Streisandin ilmiöllä tarkoitetaan tapauksia, joissa yritykset vaientaa tai poistaa internetissä julkaistua informaatiota – esimerkiksi valokuvia, videoita tai tekstiä – johtavatkin informaation saaman julkisuuden räjähdysmäiseen kasvuun. Ilmiön on nimennyt Techdirt-blogin ylläpitäjä Mike Masnick laulaja-näyttelijä Barbra Streisandin mukaan.
Jo vuonna 1993 John Gilmore kuvasi vastaavaa ilmiötä seuraavasti: ”Verkko tulkitsee sensuurin vaurioksi ja reitittää sen ohi.”
Esimerkkejä
Huhtikuussa 2013 Ranskan tiedustelupalvelu DCRI yritti poistattaa ranskankielisestä Wikipediasta Pierre-sur-Hauten sotilasradioasemasta kertovan artikkelin, minkä jälkeen kyseinen artikkeli nousi nopeasti ranskankielisen Wikipedian luetuimmaksi.
Kotimaani ompi Suomi
Kotimaani ompi Suomi on amerikansuomalaisen Jooseppi Riipan 1890-luvulla tekemä laulu. Koska alkuperä ei ole yleisesti tunnettu, laulukirjoissa se saatetaan merkitä kansanlauluksi.
Joseph M. Forshaw
Joseph Michael Forshaw (s. 13. joulukuuta 1939 Newcastle, Uusi Etelä-Wales Australia ) on australialainen, papukaijoihin erikoistunut lintutieteilijä.
Joseph Forshaw kiinnostui linnuista jo poikasena. 1950-luvulla Forshaw opiskeli lääkeaineoppia. Hänen intohimonsa papukaijoihin syttyi liekkeihin sen jälkeen kun hän pääsi tutkimaan New Yorkissa sijaitsevan American Museum of Natural Historyn Mathews-kokoelman australialaisia papukaijoja vuonna 1964. Tästä seurasi kirja Australian papukaijoista, Australian Parrots (1969). Forshaw ei kyennyt lopettamaan kirjoitustyötä, ja niinpä teosta seurasi vielä täydellisempi Parrots of the World (1973). Näitä kirjoja seurasi sarja tropiikin lintujen kuvauksia: Birds of Paradise and Bowerbirds, Kingfishers and Related Birds, Turacos, Cockatoos...
Forshaw toimi Australian kansallispuistojen ja luontopalvelujen (Australian National Parks and Wildlife Service) johtajana. Nykyisin hän toimii tutkijana Sydneyn Australian Museumin ornitologian osastolla. Hän on American Ornithologists' Unionin (AOU) kirjeenvaihtajajäsen.
Bex
Bex on kunta Sveitsissä, Vaud’n kantonin kaakkoisosassa. Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 7 364 vakinaista asukasta. Kunnan pinta-ala on noin 97 neliökilometriä.
Joseph M. Forshaw
Useiden Forshawn kirjojen kuvittajana on toiminut William T. Cooper. Kaikkiaan Forshaw on kirjoittanut 16 teosta.
Bex
Maantiede
Maantieteellisesti kunta sijaitsee Rhônejoen laaksossa, joen itärannalla, pari kymmentä kilometriä Genevenjärven kaakkoisnurkasta kaakkoon. Bex’n korkein kohta on Sommet des Diablerets (3 210 m).
Liikenne
Moottoritie A9 kulkee Bex’n kautta. Bex on rautateiden risteyspaikka: SBB:n Lausanne–Brig-rata kulkee kunnan kautta; Bex’stä lähtee myös TPC-yhtiön rautatie Gryoniin ja Villarsin kautta Bretay’hin.
Muuta
Bex’ssä on nykyisen Sveitsin alueen ensimmäinen merkittävä suolakaivos, jota käytetty 1500-luvulta alkaen. Schweizer Salinen -yhtiön suolakaivoksen lisäksi alueella on museo.
Tunisia
Tunisian tasavalta eli Tunisia (, berberiksi: Tiedosto:Tunisia tifinagh.JPG) on valtio Pohjois-Afrikassa Välimeren etelärannikolla. Muinaisen Karthagon paikalle kohonnut maa ulottuu Välimereltä Saharan reunamille. Sen rajanaapureita ovat lännessä Algeria sekä etelässä ja idässä Libya. Tunisian pääkaupunki on Tunis. Maan lähes kahdentoista miljoonan asukkaan esi-isissä on berbereitä ja arabeja. Entisen siirtomaaisännän kieltä ranskaa käytetään yleisesti.
Maantiede
thumb|200px|left|Tunisia kartalla. Tunisian maasto jakaantuu kolmeen alueeseen. Maan pohjoisosassa on kapea vuorten suojaama rannikkovyöhyke, keski- ja länsiosissa on vuoristoja, jossa sijaitsee maan korkein kohta Jabal ash Shanabi (1 544 metriä), ja eteläosassa on aroa ja aavikkoa, joka kuuluu Saharan reuna-alueisiin.
Rannikolla ja vuoristoalueen pohjoisosassa vallitsee välimerenilmasto, ja siellä saadaan talvisaikaan kohtalaisia sateita. Myös alkukesästä ja syksyllä saadaan ajoittain sateita, mutta kesä on poutainen ja kuuma. Kukkuloiden sateisimmissa osissa sataa 600–900 millimetriä vuodessa. Korkeimmilla vuorilla sataa lunta noin kymmenenä päivänä vuodessa, mutta merenpinnan tasalla se on erittäin harvinaista. Maan keski- ja eteläosissa sataa selvästi vähemmän. Sisämaassa voi olla talvella pakkasta. Mitä etelämmäksi mennään, sitä kuivempi ja kuumempi on ilmasto.
Ichkeuljärvi maan pohjoisosassa lähellä Välimeren rannikkoa on tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka. Sen kattava kansallispuisto on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1980. Kaikkiaan maassa on seitsemän kansallispuistoa ja 14 muuta luonnonsuojelualuetta.
Tunisian kasvillisuus on tammi- ja havumetsää, aroa ja laidunmaata. Maassa on tavattu yli 2 100 putkilokasvilajia, jotka edustavat erilaisia kasvillisuustyyppejä kosteikoista Saharan autiomaahan. Omaleimaisia eläinlajeja ovat strutsit, antiloopit, villisiat ja piikkisiat. Saharan aavikolla elää harvinaisia aavikkokettuja.
Tunisian pinta-alasta 18,3 prosenttia soveltuu viljelyyn. Vuonna 2012 keinokastelun piirissä oli 4 590 neliökilometriä.
Varhaiset vuodet, ottomaanien ja ranskalaisten valtakausi
Nykyisen Tunisian vanhimpia asukkaita ovat berberit. Tyroksesta foinikialaiset siirtolaiset perustivat 814 eaa. Karthagon, perimätiedon mukaan Didon johdolla. Karthago oli vuosisatojen ajan laaja ja huomattava valtakunta, kunnes roomalaiset tuhosivat sen kolmannessa puunilaissodassa vuonna 146 eaa. Sen jälkeen alueesta tehtiin Rooman Africa-niminen provinssi, jonka nimi on aikojen kuluessa laajentunut koko mannerta tarkoittavaksi.
400-luvulla, Rooman valtakunnan tuhoutumisen aikoihin nykyisen Tunisian valloittivat maahan Keski-Euroopasta Espanjan kautta tulleet vandaalit. He perustivat valtakunnan, jonka pääkaupunkina oli Karthago. Itä-Rooma valtasi Pohjois-Afrikan takaisin vandaalisodassa vuosina 533–534. Roomalaiset hallitsivat aluetta 600-luvulle asti, jolloin maan valloittivat arabit, ja vähitellen islamista tuli alueella vallitseva uskonto. Vuonna 909 berberit veivät Tunisian arabeilta. Fatimidit hallitsivat aluetta 900-luvun alussa ja perustivat uuden pääkaupungin Mahdian vuonna 920. Heidän jälkeensä vallan sai Ziridien berberidynastia, joka piti pääkaupunkiaan Kairouanissa. Seuraavan berberidynastian Hammadidien pääkaupunki oli Beni Hammadin Al Qal’a. Vuonna 1159 Tunisian valtasivat almohadit, joita seuranneiden hafsidien valtakausi vuosina 1229–1574 oli vaurauden aikaa. Vuonna 1574 ottomaanit valtasivat Tunisian ja hallitsivat sitä paikallisen aluksi Deyksi myöhemmin Beyksi kutsutun edustajansa kautta. 1500-luvun loppupuolella Tunisiasta tuli pahamaineinen merirosvovaltio, yksi barbareskivaltioista. Osmanien valta alueella pysyi vuoteen 1881, jolloin Ranska valloitti maan ja teki siitä protektoraatin.
Alueella käytiin merkittäviä taisteluja toisessa maailmansodassa marraskuusta 1942 toukokuuhun 1943, jolloin saksalais-italialaiset joukot antautuivat liittoutuneille.
Itsenäisyys
vasen|pienoiskuva|230x230px|Habib Bourguiba allekirjoittaa maan perustuslain vuonna 1959. Tunisia itsenäistyi vuonna 1956, aluksi kuningaskuntana, mutta seuraavana vuonna siitä tuli tasavalta, jonka presidentiksi valittiin Habib Bourguiba. Hallintonsa alkuvuosina Bourguiba tuki naapurimaa Algeriaa sen itsenäisyyskamppailussa, mikä huononsi välejä Ranskaan. Sisäpolitiikassa hän oli radikaali uudistaja, joka muutti maataan länsimaisemmaksi öljyn tuoman varallisuuden turvin. Tunisian on sanottu siirtyneen Bourguiban hallintokaudella keskiajalta 1900-luvulle. Kylmän sodan vuosina maa pysytteli itä- ja länsiliittoutumien ulkopuolella, mutta tuki Palestiinan vapaustusjärjestö PLO:ta.
Levottomuudet 2010–2011
Poliisin korruptioon kyllästynyt katukauppias Mohamed Bouazizi sytytti vastalauseena itsensä tuleen 17. joulukuuta 2010, ja kuoli vammoihinsa sairaalassa 4. tammikuuta 2011. Tämä johti ensin levottomuuksiin Buazizin kotikaupungissa Sidi Bouzidissa, josta levottomuudet levisivät koko maahan. Hallitus syytti levottomuuksista vandaaleja, ulkomaisia islamisteja ja nimitti tekoja terrorismiksi. Levottomuuksien pääsyy oli koulutetun keskiluokan tyytymättömyys hintojen nousuun ja katkeruus maata johtavan eliitin luksuselämään sekä poliittisten vaikutusmahdollisuuksien puutteeseen.
Presidentti Ben Ali yritti hillitä protesteja määräämällä maahan ennenaikaiset vaalit. Hän myös ilmoitti, ettei itse enää asetu ehdolle vuoden 2014 jälkeen. Ben Ali ilmoitti myös ilmapiirin lepyttämiseksi luovansa vuoteen 2012 mennessä 300 000 työpaikkaa.
Levottomuuksien takia presidentti Ben Ali poistui maasta 14. tammikuuta 2011. Presidentin perustuslaillista demokratiapuoluetta edustanut pääministeri Muhammad al-Ghannuši ilmoitti toimivansa väliaikaisena presidenttinä vaaleihin saakka. Seuraavana päivänä maan perustuslakineuvosto kuitenkin ilmoitti, että väliaikaisen presidentin tehtävä kuuluu parlamentin puhemiehelle Foued Mebazaâlle. Onnistunut vallankumous käynnisti arabikevään.
Tunisia vuoden 2011 jälkeen
Maa sai uuden hallituksen ja perustuslain 26. tammikuuta 2014. Pääministeriksi tuli islamilaisen Ennahda-puolueen Mehdi Jomaa.
Presidentti
thumb|Tunisian pääministerinä oli vuosina 2014–2015 [[Mehdi Jomaa.]] Tunisia on semipresidentiaalinen tasavalta. Tunisiassa on ollut 50 vuoden aikana vain kaksi presidenttiä. Maan ensimmäinen presidentti oli Habib Bourguiba. Vuosina 1987–2011 Zine el-Abidine Ben Ali toimi maan toisena presidenttinä, jonka aikana hallitus oli käytännössä yhden puolueen hallussa. Maaliskuussa 2011 Tunisian vallankumouksen jälkeen oikeus hajotti hallitsevan puolueen, ja maanpakoon lähtenyt presidentti ja hallitus korvattiin väliaikaishallinnolla. Vaalit suunniteltiin pidettäviksi heinäkuussa, mutta ne lykättiin lokakuuhun. Uudeksi väliaikaispresidentiksi valittiin lopulta Moncef Marzouki. Presidentinvaalit järjestettiin 23. marraskuuta 2014. Sen toiselle kierrokselle pääsivät 88-vuotias anti-islamistista puoluetta edustava Beji Caid Essebsi ja istuva presidentti, 69-vuotias Moncef Marzouki. Ovensuukyselyn mukaan Essebsi oli saamassa noin 55 prosenttia äänistä ja tulisi siten valituksi. Essebsi valittiin maan presidentiksi joulukuussa 2014. Essebsi kuoli 25.7.2019 ja presidentin virkaa alkoi väliaikaisesti hoitaa parlamentin puhemies Mohamed Ennaceur. Presidentinvaalit järjestetään syksyllä 2019. Syyskuun puolivälissä pidetyillä vaalin ensimmäisellä kierroksella jatkoon pääsivät ennakkosuosikki Nabil Karoui ja riippumaton ehdokas Kais Saied.
Lokakuussa 2019 presidentinvaalien toisella kierroksella ylivoimaisen voiton sai konservatiivinen oikeustieteen professori Kais Saied, jota tukivat sekä vasemmisto että islamistit. Hän on toiminut lokakuusta 2019 lähtien Tunisian viidentenä presidenttinä.
Presidentti valitaan viideksi vuodeksi kerrallaan; vuonna 2014 hyväksytyn uuden perustuslain mukaan kausien määrä on rajattu kahteen. Presidentillä on valta nimittää pääministeri ja hallitus. Keskusjohdolla on myös valtaa valita aluehallintoa. Pormestarit ja aluevaltuustot valitaan paikallisilla vaaleilla, mutta niillä on lähinnä neuvoa antava rooli.
Parlamentti ja hallitus
Lakiasäätävänä elimenä toimii kaksikamarinen parlamentti. Sen alahuoneessa on 214 edustajanpaikkaa. Alahuoneen edustajat valitaan viideksi vuodeksi kerrallaan. Parlamentin ylähuoneessa 126 edustajaa kuuden vuoden kausilla. Heistä presidentti nimittää 41 ja paikallisviranomaiset ja ammattiliitot 85.
Vallankumouksen jälkeen Tunisian pääministerinä toimi 2010-luvun alkupuolella Ali Larayedh. Hän erosi paikaltaan tammikuun alussa 2014. Eron tarkoituksena oli rauhoittaa kuukausia kestäneet levottomuudet. Pyrkimyksenä oli tämän jälkeen koota virkamieshallitus. Hallitusneuvottelija ja pääministeriehdokas Mehdi Jomaa ilmoitti 26. tammikuuta 2014, että hän ei onnistunut virkamieshallituksen muodostamisessa. Sen sijaan hän kokosi väliaikaishallituksen 26. tammikuuta 2014. Myös uusi perustuslaki hyväksyttiin parlamentissa 26. tammikuuta 2014.
Heinäkuussa 2021 Tunisiassa puhkesi pääministeri Hichem Mechichin vastaisia mielenosoituksia. Presidentti Kais Saied ilmoitti 26. heinäkuuta, että parlamentin toiminta keskeytetään ja pääministeri Mechich erotetaan.
Tunisia on ollut johtava arabimaa naisten oikeuksien edistämisessä. Pian itsenäistymisen jälkeen tuli voimaan henkilölaki, joka salli naisten hakea passia, avata pankkitilin ja perustaa yrityksen. Moniavioisuus kiellettiin ensimmäisenä arabimaista. Tyttöjen koulunkäyntiä rohkaistiin, ja nykyisin yliopisto-opiskelijoista ja esimerkiksi juristeista huomattava osa on naisia.
Sananvapaus
Tunisian sananvapaus on parantunut arabikevään vallankumouksen ansiosta. Freedom House -järjestö luokitteli vuoden 2015 aikoihin Tunisian ainoaksi arabimaaksi, jossa on sananvapaus. Vastaava arvio Toimittajat ilman rajoja -järjestöltä on hiukan kielteisempi. Silti ongelmiakin on. Toimittajat saattavat joutua oikeuteen esimerkiksi viranomaisten loukkaamisesta. Tunisialainen bloggaaja Yassine Ayari tuomittiin vuoden 2015 alussa vuodeksi vankeuteen armeijan häpäisemisestä Facebookissa.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2023 raportin mukaan Tunisia luokiteltiin osittain vapaaksi.
Kun Tunisian pitkäaikainen autoritaarinen johtaja syrjäytettiin vuonna 2011, Tunisiassa järjestettiin sarja monipuoluevaaleja, joissa ehdokkaiden valinta oli vapaa. Kansalaiset nauttivat huomattavista poliittisista oikeuksista ja kansalaisvapauksista vuonna 2014 annetun perustuslain nojalla. Demokratian vakiinnuttamisen estivät kuitenkin maan läpikotainen korruptio, taloudelliset haasteet ja turvallisuusuhat. Ratkaisemattomia ongelmia liittyy sukupuolten tasa-arvoon ja siirtymäajan oikeuksiin, jotka estivät ja demokratian vakiinnuttamisen. Vuonna 2021 presidentti Kaïs Saïed ryhtyi toteuttamaan hätätoimenpiteitä, joiden tarkoituksena oli muuttaa poliittista järjestelmää ja laajentaa hänen omaa toimeenpanovaltaansa. Saïed korvasi yksipuolisesti pääministerin ja keskeytti parlamentin toiminnan, sekä lakkautti virallisesti vanhan lainsäädäntöelimen vuonna 2022. Hän antoi uuden perustuslain ja vaalilain, sekä jatkoi kampanjoita poliittisia vastustajiaan kohtaan.
Hallinnollinen jako
Tunisia muodostuu 24 kuvernoraatista. Ne ovat:
Talous
Tunisian talous on monipuolinen. Talous perustuu matkailuun, kaivosteollisuuteen, maatalouteen ja teollisuustuotteiden valmistukseen. Myös öljyllä on tärkeä osuus Tunisian taloudessa. Tunisian rahayksikkö on Tunisian dinaari. Dinaareita ei saa kuljettaa maan ulkopuolelle. Turistipaikoissa myös euroja hyväksytään epävirallisena maksuvälineenä.
thumb|Oliivipuuviljelmiä Sfaxissa. Merkittävimmät luonnonvarat ovat öljy ja maakaasu, fosfaatti, rautamalmi ja suola. Merkittävimmät maataloustuotteet ovat oliivit ja oliiviöljy, vilja, sitrushedelmät, mantelit ja taatelit. Merkittävimpiin vientituotteisiin kuuluvat tekstiilit, fosfaatti ja öljy.
Liikenne
Rautateitä on 2 165 kilometriä ja niillä liikennöi valtion omistama SNCFT. Tunisin alueella on myös raitiovaunuverkosto Metro Leger.
Ezra Laderman
Laderman opiskeli sävellystä Stefan Wolpen, Miriam Gideonin ja Otto Lueningin johdolla. Hänet otettiin The American Academy of Arts and Lettersin jäseneksi vuonna 1991 ja sen puheenjohtajaksi vuonna 2006.
Tunisia
Liikenne
Tunisian merkittävimmät satamakaupungit ovat Biserta, Gabès, Radès, Sfax ja Skhira.
Väestö
Vuonna 2016 Tunisiassa arvioitiin elävän 11 134 588 asukasta.
Tunisian väestö periytyy berbereistä ja arabeista. Eurooppalaisia ja juutalaisia on pienenä vähemmistönä. Noin 98 prosenttia väestöstä on islaminuskoisia. Djerban saarella on elänyt jo kauan vahva juutalaisyhteiskunta. Suurin osa väestöstä puhuu äidinkielenään arabiaa, mutta myös ranskaa puhutaan yleisesti. 1990-luvulla laskettiin, että äidinkieleltään ranskankielisiä oli noin 11 000 ja berberikielen puhujia 26 000.
Ritola-halli
right|pienoiskuva|Kuva PeTo Salibandyn 2-divisioona ottelusta kaudelta 2009-2010 pienoiskuva|Ritola-halli kesäkuussa 2023 Ritola-Halli on Seinäjoen Peräseinäjoella sijaitseva urheiluhalli. Sen rakennustyöt aloitettiin toukokuussa 1998 ja se valmistui vuodeksi 1999. Ritola-Halli toimii Peräseinäjoen Toiveen eri lajien harjoittelu- ja kotikenttänä. Ritola-Hallissa järjestetään myös vuosittaiset painikilpailut Mannin Matsit. Halli on saanut nimensä entisen peräseinäjokelaisen juoksijan, Ville Ritolan mukaan.
Tunisia
Uskonto
Tunisian valtauskonto on Islam. Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Tunisiassa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan kristityt kokevat suuria paineita, erityisesti perhe- ja seurakuntaelämässä. Erityisesti muslimikäännynnäisten on erittäin vaikeaa elää uskoaan avoimesti, sillä he saattavat kokea jopa väkivaltaista vastustusta perheidensä ja yhteisöidensä taholta.
Kurt Furgler
thumb|Kurt Furgler (1985)
Laulu Suomessa
Myöhemmät versiot
Irwin Goodmann vuonna 1966 julkaistulla levyllä Ei tippa tapa kappale ”Uusi Paavo” mukailee Juteinin runoa ja sävelmää.
Tunisia
Kulttuuri
thumb|Mosaiikki Douggasta. Koska Tunisia on pieni ja varsin homogeeninen maa, sen kansallistunne on vahva. Sitä vahvistavat muistot viimeaikaisista vaikeuksista etenkin itsenäisyyskamppailusta ranskalaisia vastaan.
Tunisialaisessa ruokavaliossa vehnä on keskeisessä asemassa, ja sitä syödään sekä kuskusina että leipänä. Muita keskeisiä raaka-aineita ovat oliivit ja oliiviöljy, lampaanliha, hedelmät ja vihannekset. Yksinkertaista kuskusia syödään lähes päivittäin, ja juhlaruuaksi siitä tehdään monimutkaisempia versioita. Rannikolla syödään myös kalaa ja äyriäisiä. Maalla juodaan enemmän teetä, kaupungeissa kahvia.
Kurt Furgler
Kurt Furgler (24. kesäkuuta 1924 Sankt Gallen – 23. heinäkuuta 2008 Sankt Gallen) oli sveitsiläinen poliitikko. Hän oli Sveitsin liittoneuvoston jäsen vuosina 1972–1986. Häntä pidetään yhtenä sodanjälkeisen Sveitsin merkittävimmistä poliitikoista.
Furgler oli liittoneuvoston puheenjohtaja eli liittopresidentti vuosina 1977, 1981 ja 1985 sekä varapresidentti vuosina 1976, 1980 ja 1984.
Ezra Laderman
Ladermanin tuotanto on tyyliltään monipuolinen. Siihen kuuluu mm. 11 jousikvartettoa, konserttoja, elokuvamusiikkia, soitinmusiikkia sekä Marilyn Monroen elämään pohjautuva ooppera.
Ritola-halli
Faktat
Ritola-Hallin valmistumisvuosi on 1999. Halli on yksikerroksinen. Pääsalin koko on 1000 neliömetriä ja sen alustana on mattolattia. Juoksuradan pituus on 80 metriä. Lisäksi hallista löytyy myös 200 hengen ravintolasali, kuntosali sekä tanssisali. Katsomotilana Ritola-Hallissa on noin 250 hengen sisäänvedettävä katsomo.
Historia
Peräseinäjoen kunta oli kuntasuunnitelmissa varautunut rakentamaan koulukeskuksen yhteyteen liikuntatilat ja toiveena oli että rakennustyöt voitaisiin aloittaa jo vuonna 1996. Helmikuussa 1995 tarkempi aikataulu ei kuitenkaan vielä ollut tiedossa, mutta kunnanhallitus asetti jo Ritola-Hallin rakennustoimikunnan ja rakennuttajaksi valittiin Antti Katajamäki Ky Tampereelta.
Ritola-Hallin kustannusarvio oli 16,5 miljoonaa markkaa ja opetusministeriö oli ajoittanut hallin vuoden 1998 valtionosuuden saajaksi. Valtuusto hyväksyi hallin piirustukset ja kustannusarviot marraskuussa 1997. Valtionosuus kattoi 4–6 miljoonaa markkaa ja lisäksi J. G. Annalan säätiö myönsi hallille 125 000 markkaa.
Hallin teräsrungon toimitti MAK-Metalli ja rakennustyöt pääsivät alkuun toukokuussa 1998. Halli valmistui vuodeksi 1999.
Lajit
RitolaHallissa voi urheilulajeista harjoittaa eri sisäpelejä, kuten lentopalloa, salibandya, futsalia ja koripalloa. Yleisurheilulajeista keihäänheittoa, kuulantyöntöä, seiväs- ja korkeushyppyä, pituushyppyä ja kolmiloikkaa. Myös pesäpallon lyöntiharjoituksia varten hallissa on lyöntiverkko. Hallin yhteydessä ja läheisyydessä toimivat myös koulujen kaksi liikuntasalia, painisali sekä Peräseinäjoen pesäpallostadion.
Tunisia
Kulttuuri
Karthagon rauniot ovat yhä turistikohteena kiinnostavat. Maassa on kaikkiaan kahdeksan Unescon maailmanperintökohdetta: Dougga, El Jemin amfiteatteri, Ichkeulin kansallispuisto, Kairouan, Karthagon rauniot, Kerkuanen puunilaiskaupunki ja sen nekropoli, Soussen medina ja Tunisin medina.
Urheilu
thumb|Olympique Radès Stadium Tunisian suosituin laji on jalkapallo, ja maan jalkapallomaajoukkue on pelannut MM-kisoissa viidesti vuosina 1978, 1998, 2002, 2006 ja 2018. Maa on FIFA-rankingissa marraskuussa 2017 sijalla 28. Se voitti isäntämaana Afrikan-mestaruuden vuonna 2004. Tunisian pääsarja on nimeltään Ligue Professionnelle 1, jota on pelattu vuodesta 1957 lähtien. Sarjan menestyneimpiä seuroja ovat Espérance, Club Africain ja Étoile Sportive du Sahel. Tunisia on varsin menestynyt myös käsipallossa. Maa on voittanut yhdeksän kertaa miesten Afrikan-mestaruuskilpailut, joka on Afrikan-mestaruuskisojen ennätys. Myös naisissa Tunisia on voittanut kaksi Afrikan-mestaruutta käsipallossa. Tunisia isännöi myös kerran miesten maailmanmestaruuskilpailuja vuonna 2005. Tuolloin Tunisia sijoittui kisoissa neljänneksi.
Tunisia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1960 alkaen. Se on saanut yhteensä kymmenen mitalia, joista pitkänmatkanjuoksija Mohammed Gammoudi on tuonut neljä.
Koripallossa Tunisian koripallomaajoukkue eteni ensimmäistä kertaa koripallon MM-kisoihin vuonna 2010, jossa Tunisian jäi alkulohkoon. Sen sijaan koripallon Afrikan-mestaruuskilpailuissa Tunisia voitti ensimmäisen mestaruutensa vuonna 2011.
Koulutus
thumb|[[Sadiki College Tunis]]
Aikuisväestösstä lukutaito oli vuonna 2015 81,8 prosenttia, vuonna 2008 oli 77,6 prosenttia. Koulutukseen on panostettu voimakkaasti ja siihen käytetään kuusi prosenttia bruttokansantuotteesta. 6–16-vuotiailla lapsilla on ollut oppivelvollisuus vuodesta 1991. Tunisia sijoittui sijalle 17 korkeamman koulutuksen sarjassa ja oli 21. peruskoulutuksen sarjassa kansainvälisessä The World Economic Forum -vertailussa vuosina 2008–2009.
Kansanterveys
Vuonna 2019 terveydenhuoltoon käytettiin seitsemän prosenttia bruttokansantuotteesta. Elinajanodote oli vuonna 2022 76,8 vuotta.
Imeväiskuolleisuus vuonna 2022 noin 12 lasta tuhannesta,, vuonna 2004 25 lasta tuhannesta. .
Viljam Heloterä
thumb|150px|Viljam August Helander Viljam August Helander myöh. Heloterä (31. joulukuuta 1890 Orivesi – 25. elokuuta 1959) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat sahanasettaja August Helander ja Gustava Lindgren. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Iida Sofia Henrikssonin kanssa.
Poás
Poás on kerrostulivuori Costa Ricassa, 45 kilometriä maan pääkaupungista San Josésta koilliseen. Korkeutta vuorella on 2 708 metriä. Poás on yksi Costa Rican aktiivisimmista tulivuorista, ja se on purkautunut viimeksi vuonna 2010.
Laulu Suomessa
Myöhemmät versiot
Tapio Rautavaara levytti oman versionsa kappaleesta vuonna 1967 nimellä ”Arvon mekin ansaitsemme” levyllä Tapsa laulaa ja laulattaa.
Viljam Heloterä
Opinnot
Helander kävi kansakoulun ja suoritti yksityisoppilaana viidennen luokan kurssin Kuopion lyseossa vuonna 1929. Hän suoritti täydennyskurssit Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1924 ja taktiikan soveltamiskurssin vuonna 1926 sekä komppanianpäällikkökurssin vuonna 1931 ja luutnanttikurssin vuonna 1937.
Suomen sisällissota
Helander saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueen varajohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, joka siirrettiin 26. maaliskuuta 1918 alkaen 1. jääkäripataljoonan 2. komppaniaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Vesilahdella, Säiniössä ja Viipurissa. Hän haavoittui lievästi Lempäälässä.
Sisällissodan jälkeinen aika
Helander sijoitettiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleen järjestelyssä vääpeliksi Suomen valkoisen kaartin 10. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 11. huhtikuuta 1919 Miinanetsintälaivueeseen, missä hän toimi jalkaväen koulutusaliupseerina ja myöhemmin nuorempana upseerina sekä lyhyitä viransijaisuuksia Miinanetsintälaivueen koulutuskomppanian päällikkönä. Armeijasta hän erosi 31. maaliskuuta 1922 ja astui suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin 15. lokakuuta 1922 alkaen Kuopion maalaiskunnan suojeluskunnan paikallispäälliköksi, josta hänet siirrettiin 1. helmikuuta 1925 Kuopion suojeluskuntapiirin 2. alueen ja 1. helmikuuta 1933 alkaen 9. alueen päälliköksi. Helander toimi myös useilla suojeluskuntain leiripäivillä opetustehtävissä.
Luottamustoimet
Heloterä toimi Iisalmen suojeluskuntapiirin kenttäoikeuden upseerijäsenenä vuosina 1941–1944 ja hoiti sotien jälkeen eri luottamustehtäviä Lapinlahden kunnassa muun muassa Vapaan huollon keskuksen sihteerin tehtäviä vuodesta 1946 alkaen sekä väestönsuojelulautakunnan sihteerin tehtäviä vuosina 1947–1957 sekä huoneenvuokralautakunnan puheenjohtajana vuosina 1947–1957. Hän oli myös Sotainvalidien Veljesliiton ja Kansallisseuran jäsenenä sekä Suomi–Neuvostoliitto-Seuran jäsenenä ja puheenjohtajana Lapinlahden alaosastossa sekä Lapinlahden Veto ry:n jäsenenä ja puheenjohtajana. Hänet haudattiin Kuopioon.
Laulu Suomessa
Myöhemmät versiot
Sibelius-Akatemian kansanmusiikin lehtori Petri Prauda on 2010-luvulla julkaissut uuden sävelmän Juteinin tekstiin. Akatemian kansanmusiikkiopiskelijat esittivät kappaleen kannanottona Pekka Haaviston presidentinvaalikampanjassa vuonna 2012.
Poás
Poásilla on kolme kraatteria. Huipulla sijaitsee kaksi kraatterijärveä, joista eteläisempi on nimeltään Botos. Se on kirkas- ja kylmävetinen. Botos on viimeksi purkautunut noin 7 500 vuotta sitten. Pohjoisempi kraatterijärvi on nimeltään Laguna Caliente. Se puolestaan lukeutuu maailman happoisimpiin järviin ja sen pH on miltei nolla. Laguna Calientella on tapahtunut useasti hydrovulkaanisia purkauksia vuoden 1828 jälkeen, jolloin ensimmäinen purkaus tapahtui.
Tulivuorella vierailee vuosittain tuhansittain ihmisiä.
Jussi Taipale
pienoiskuva|Jussi Taipale vuonna 2011. Jussi Taipale (s. 1968 ) on Helsingin yliopiston lääketieteellisen systeemibiologian professori ja Kansan­terveys­laitoksen tutkimusprofessori. Hän tekee tutkimustyötä Suomen Akatemian rahoittamana akatemiaprofessorina. 2008 Taipale sai 400 000 Norjan kruunun eli 50 000 euron suuruisen nuoren tutkijan Anders Jahre -tiedepalkinnon, jonka hän sai puoliksi yhdessä Oslon yliopistossa työskentelevän tutkija Mahmood Amiry-Moghaddamin kanssa. Taipaleen vanhemmat ovat psykiatri ja entinen kansanedustaja Ilkka Taipale ja psykiatri ja entinen sosiaali- ja terveysministeri Vappu Taipale.
Paavola (Myrskylä)
Paavola on Paavolantien varrella oleva kylä Myrskylässä. Siellä on toiminut aikaisemmin Paavolan kartano, mikä on toiminut alun perin Myrskylän kartanon maidontuotantoa tukevana kasvattamokartanona, apukartanona. Alue on ollut uukuniemeläisen siirtoväen asuttamaa toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta alkaen.
Laulu Suomessa
Myöhemmät versiot
Teksti oli mukana improvisoidun oloisena lauluversiona myös Juha Hurmeen kirjoittamassa ja ohjaamassa, Juteinin elämästä kertoneessa näytelmässä Maailmankaikkeus Teatteri Telakassa Tampereella vuonna 2014. Sekä Praudan että Hurmeen versiot kunnioittivat Juteinin alkuperäistä tekstiä esittäen sen ilman lisukkeita.
Paavola (Myrskylä)
Pohjoiseen kääntyvän Paavolantien jatkeella on Sääksmäentie, joka muodostaa oman kylämäisen kokonaisuutensa, jossa ovat Kilpilän ja Vaskiharjun talot. Sääksmäentie kiertää ympyrän ja sen itäisin osa on miltei Pukkilan kunnanrajalla. Teleliikenteeseen vaikuttaa Telian Kanteleen telemasto.
Paavolassa ei ole enää karjataloutta, vaan viljanviljelyä.
Luonnonsuojelu
Paavolan kolmas Kerttu Nelimarkan perikunnan maille perustettu luonnonsuojelualue Takusenojalla, YSA206827, 20.2.2012, sijaitsee Paavolassa. Sen laajuus on 10,7 hehtaaria. Paavolan ensimmäinen luonnonsuojelualue Karsojalla ja toinen luonnonsuojelualue Lähdeojalla ovat lähempänä Kylmäsuota.
Paavolantie
Paavolantie kulkee Myrskylän kirkonkylästä Paavolan kylän kautta Kylmäsuolle.
Jamie Madrox (sarjakuvahahmo)
Monikko, oikealta nimeltään Jamie Madrox, on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo, Ryhmä-X:än entinen vihollinen myöhemmin sankari ja yksityisetsivä. Monikon loivat Chris Claremont ja John Buscema. Hahmon ensiesiintymisen tapahtui Giant-Size Fantastic Four -lehden numerossa 4 (vuonna 1975).
Historia
Jamie Madroxin mutanttikyky oli ilmeinen syntymässä, kun lääkärin läimäyttäessä häntä syntyi kaksoisolento. Kaksi viikkoa myöhemmin Jamien isä otti lopputilin Los Alamosin Ydintutkimuskeskuksesta ja muutti perheensä kanssa tarkoituksellisen eristetylle farmille Kansasiin professori Charles Xavierin ehdotuksesta. Nuoresta iästä lähtien Madrox käytti erityistä pukua, joka neutraloi hänen mutanttikykynsä, mutta ennen kuin tämä selitettiin hänelle, hänen vanhempansa kuolivat oudossa tornadossa Jamien ollessa 15 vuotta.
Madrox vietti seuraavat kuusi vuotta huolehtien vanhempiensa farmista. Hänen ollessaan 21 vuotta, puvun vialliset hallintakomponentin aiheuttivat virtapiikin, joka vapautti hänen voimansa ja sai puvun absorboimaan vallitsevaa sähköenergiaa. Hämmentyneenä, peloissaan ja eristyksen hullaannuttamana Madrox tunsi vetoa New Yorkiin. Siellä hän taisteli Ihmenelosia vastaan kunnes Xavier saapui purkamaan tilanteen. Xavierin ja Ihmenelosten Reed Richardsin avulla Madroxin puku korjattiin ja hän lähti Xavierin matkassa tämän kartanolle Westchesteriin. Siellä Madroxin mielentila korjattiin ja opeteltuaan sopeutumaan voimiinsa, hän sai kutsun Ryhmä-X:än. Hän kieltäytyi ja lähti sen sijaan Xavierin mukana Muirin saarelle, jossa hän ryhtyi labra-assistentiksi tri Moira MacTaggertille. Madroxin kyky oli korvaamaton MacTaggertille, ja hänestä tuli pian Muirin säännöllinen työntekijä. Valitettavasti Madrox huomasi myös joutuvansa taistelemaan uhkia kutenEerika Punaista ja Todellisuutta muuttavaa Proteusta vastaan, joka riivasi yhden Madroxin kopioista paetakseen vankeudelta. Proteuksen valtaus tappoi kopion välittömästi, ja Madrox tunsi ensimmäistä kertaa sen tuottaman tuskan. Kun Proteus oli voitettu, Madrox kieltäytyi jälleen liittymästä Ryhmä-X:än, haluten jäädä Muirin saarelle Moiran ja hänen rakastajansa, X-mies Ulvojan kanssa. Pian sen jälkeen Ulvojan tytär Sireeni tuli asumaan Muirille, ja hänestä tuli läheinen Madroxille.
Tutkiessaan Xavierin salamurhayritystä, josta epäiltiin tulevaisuudesta tullutta mutanttisoturi Cablea, Tekijä-X ja Ryhmä-X liittoutuivat vangitsemaan Cablen mutanttitiimin, X-Voiman. X-Voimaan kuului myös Sireeni, joka kohtasi Madroxin heidän menneen suhteensa tiimoilta. Madrox paljasti Sireenille, että vaikka hänellä oli kaikki muistot tytön suhteesta hylkiökopion kanssa, hänellä ei ollut siihen liittyviä tunteita.
Madrox muodosti läheisen siteen tiimitoveriinsa Guido Carosellaan alias Korstoon. Parivaljakko jakoi oudon huumorintajun ja he vitsailivat paljon tiimin johtaja Havokin kiusaksi. Tohtori Leonard Samsonin psykiatrinen analyysi paljasti lopulta Madroxin asenteen syyn. Koska hän oli elänyt lapsena yksin vuosien ajan, hänellä oli miltei patologinen huomionkaipuu, jotta hänen ei tarvitsisi enää olla yksin, ja hän suostui tekemään mitä vain – oli se vitsien kertominen, kepposet tai huijaaminen – saadakseen ihmiset huomaamaan itsensä.
Seuraavaksi Ulvoja värväsi Madroxin puolisotilaallisiin X-Joukkoihinsa, jota varten Madrox loi kopioita toimimaan henkilökuntana aina viestivalvojasta lentäjäksi. Kun X-Joukot muutettiin X-Yhdistykseksi, maailmanlaajuiseksi mutanttien etsintä- ja pelastusjärjestöksi, Madrox toimi ryhmän Euroopan haarassa aikansa kunnes taistelu elävää bakteeritietoisuutta Ase XII:tä vastaan maksoi hänen tiimitoverinsa Pimeätähden hengen. Madrox erosi ryhmästä ja lähti omilleen, lähettäen ”pitkäaikaisia tutkijakopioita” ympäri maailman oppiakseen uusia kykyjä ennen sulautumista takaisin. Madrox perusti sen jälkeen XXX-Etsivät Mutanttikylään Guidon ja Suden kanssa. Hänen ensimmäinen tapauksensa oli tutkia yhden kopionsa murhaa erään Clayn käsissä, joka myös pystyi luomaan kopioita itsestään, ja tämä johti Madroxin Chicagoon Sheila DeSoton luokse, joka oli multimiljonääri Edward Vancen morsian. Madroxin, joka oli ihastunut Sheilaan, tietämättä nainen oli palkannut Clayn estämään Madroxia sekaantumasta hänen suunnitelmiinsa ottaa Chicagon rikossyndikaatti valtaansa. Lopulta Sheila kuoli paljastuttuaan pitkälle kehittyneeksi mutantiksi.
Voimat ja Varusteet
Madrox luo itsestään identtisen elävän kopion jokaisesta fyysisestä iskusta, mahdollisesti hankkien massaa toisesta ulottuvuudesta samalla prosessilla kuten Muurahaismies ja Hulk. Prosessi on spontaani, eikä Madrox voi estää sitä. Vaikka hän voi luoda useita kopioita, ja myös kopiot voivat jakautua, jokainen pystyy luomaan kerrallaan vain yhden kopion; hänen on nähty luovan noin 40 kopiota ennen kuin se ei enää onnistunut. Kopiot ajattelevat, tuntevat ja toimivat itsenäisesti. Jokaisella on taipumus edustaa Madroxin persoonan eri puolia, joka vahvistuu mitä kauemmin kopio on olemassa; näistä ominaisuuksista on hiljattain tullut äärimmäisempiä. Madroxilla on telepaattinen ja empaattinen side jokaiseen kopioon, ja hän kokee vakavan, mahdollisesti kohtalokkaan trauman yhden kuollessa. Madrox voi ”sulauttaa” kopionsa, saaden heidän uudet tietonsa ja taitonsa itselleen. Samoin hän kärsii fyysistä kipua tai psykologisia oireita sulautettuaan viallisen kopion. Jos Madrox itse kuolisi, ei tiedetä jatkaisiko mikään kopio itsenäistä elämää; on käytännössä mahdotonta erottaa alkuperäistä kopioista. Madrox on hankkinut laajat tiedot ja taidot kopioidensa kokemusten myötä, kuten tiedot ihmisen anatomiasta, taidon puhua venäjää ja shaolinmunkin hiipimistekniikat.
Madroxin alkuperäinen asu absorboi kineettistä energiaa, estäen kopion syntymisen vahingossa. Madroxin fyysiset voimat kasvoivat suhteessa tämän absorboidun energian kanssa.
Elokuvat
Elokuvassa X-Men 2 hänen nimensä on Strykerin tietokoneella, johon Mystikko hakkeroituu
Mongolian provinssit
thumb|300px|Mongolian provinssit Mongolian provinssit eli aimagit ( aimag) jakavat maan kahteenkymmeneenyhteen osaan. Aimagit puolestaan jaetaan sumeihin. Pääkaupunkia Ulan Batoria hallitaan itsenäisenä kuntana ja se ei kuulu yhteenkään provinssiin.
John Kipling
pienoiskuva|John Kiplingin hauta. John ”Jack” Kipling (17. elokuuta 1897 Torquay Englanti – 27. syyskuuta 1915 Loos-en-Gohelle, Ranska) oli ensimmäiseen maailmansotaan osallistunut brittiarmeijan luutnantti, joka katosi saksalaisia vastaan käydyssä Loosin taistelussa syyskuussa 1915.
Henkilökuva
John Kipling syntyi 17. elokuuta 1897. Hänen isänsä oli brittiläinen kirjailija Rudyard Kipling ja äiti Caroline Balestier. Hän oli perheensä nuorin lapsi ja ainoa poika. John halusi liittyä brittien armeijaan, mutta osittain sitä vaikeutti hänen likinäköisyytensä, joka käytännössä tarkoitti sitä, että hän oli palveluskyvytön. Johnin isä Rudyard kuitenkin sai puhuttua ympäri brittiarmeijan upseerit ja John hyväksyttiin mukaan armeijaan, olihan isä kuuluisa kirjailija saatuaan muun muassa Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1907.
Loosin taistelu
John Kipling osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja Loosin taisteluun joukkueenjohtajana syksyllä 1915. Hän oli täyttänyt 18 vuotta vain muutamaa viikkoa aiemmin. Loosin taistelun alkupäivinä satoi rankasti vettä ja hän olisi halunnut jättää silmälasinsa kokonaan pois, koska ne huurtuivat helposti kosteassa säässä, mutta hänen huonon näkönsä takia se ei ollut mahdollista. Kipling katosi 27. syyskuuta 1915 Loosin taisteluissa, eikä hänen ruumistaan koskaan löydetty. Joidenkin silminnäkijähavaintojen mukaan hänet olisi nähty hetki ennen katoamistaan elossa, mutta haavoittuneena.
Loosin taisteluissa kaatui ja haavoittui enemmän miehiä kuin missään muussa ensimmäisen maailmansodan taistelussa. Arvioiden mukaan brittijoukkojen kokonaistappiot Loosin taisteluiden ensimmäisenä päivänä 25. syyskuuta olivat 10 272 miestä. Monelle heistä kävi sama kohtalo kuin Kiplingille, eli heitä ei koskaan löydetty.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen
Vanhemmat pitivät vielä ensimmäisen maailmansodan jälkeenkin yllä pientä toivoa siitä, että Kipling palaisi takaisin rintamalta, vaikka hänestä ei ollut kuultu mitään kolmeen vuoteen. Vasta vuonna 1919 vanhemmat hyväksyivät lopullisesti sen, että heidän poikansa oli kaatunut taisteluissa.
Kiplingin hauta on Ranskassa Saint Mary's Advanced Dressing Stationin hautausmaalla, jonne haudattiin paljon ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneita.
Elokuva
John Kiplingistä on tehty elokuva Poikamme Jack vuonna 2007. Elokuva kertoo Loosin taistelusta, perheen huolesta ja kadonneen pojan kohtalosta. Elokuvassa John Kiplingiä esittää Daniel Radcliffe.
Tenhonlampi
Tenhonlampi on Päijät-Hämeessä Sysmässä kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,8 metriä mpy.
Kimbangulaisuus
pienoiskuva|Kimbangulaisia juhlimassa joulua Lissabonissa vuonna 2013.Kimbangulaisuus on nykyisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa kehittynyt kristinuskon suuntaus. Se kuuluu Afrikan riippumattomiin kirkkoihin. Sillä on miljoonia kannattajia.
Suuntauksen perusti Simon Kimbangu, jonka sanotaan alkaneen tehdä parantamisihmeitä vuonna 1921. Liike oli muutaman vuosikymmenen ajan vainottu, ja muun muassa Kimbangu itse kuoli vangittuna. Kimbangun jälkeen liikkeen johto on pysynyt hänen suvussaan. Kimbangun syntymäpaikka N’Kamba on kimbangulaisten keskuudessa tärkeä uskonnollinen kohde. Kimbanguun viitataan liikkeen keskuudessa Kristuksen erityislähettiläänä.
Kimbangulaisuus kieltää muun muassa alkoholin käytön, tupakoinnin ja tanssin. Liikkeessä käytetään vuonna 1978 kehitettyä mandombe-nimistä kirjoitusjärjestelmää. Liike, joka on levinnyt laajasti eri puolille maailmaa, toimii myös Suomessa nimellä Kimbangun kirkkokunta. Kimbangun kirkkokunta katsoo, että Jeesus Kristus on perustanut kimbangulaisuuden erityislähettiläänsä Simon Kimbangun kautta.