cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niko Hovinen
Paluu SM-liigaan
Elokuussa 2015 Hovinen pestattiin kuukauden mittaisella sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Oulun Kärppiin sijaistamaan loukkaantunutta Iiro Tarkkia. Alkuperäissopimuksen umpeuduttua 5. syyskuuta Kärpät tiedotti pelaajasopimuksen pidentämisestä Hovisen kanssa. Hovisen ensiesiintyminen Kärpissä tapahtui Lahden Pelicansia vastaan. Ottelu ei sujunut Hovisen osalta hyvin, sillä 16 pelaamansa minuutin aikana häntä kohti laukaistiin kuudesti, joista kolme kertaa kiekko meni maaliin. Ottelu jäikin Hovisen ainoaksi Kärppien paidassa pelaamaksi. 25. syyskuuta ilmoitettiin Hovisen siirtyneen loppukaudeksi Pelicansiin. Hän teki marraskuussa 2016 joulukuuhun 2016 kestävän sopimuksen SM-liiga joukkue KalPan kanssa. Hovisen sopimuksen loputtua KalPan kanssa hän teki Kouvolan KooKoon kanssa ottelukohtaisen sopimuksen tammikuussa 2017 KooKoon maalivahdin Leland Irvingin loukkaannuttua. Hovinen palasi kaudeksi 2017-2018 takaisin Kalevan Palloon. Hän on onnistunut torjumaan 5 kertaa nollapelin. Hovinen oli osan alkukautta sivussa loukkaantumisensa johdosta. Alkukaudella 2018-2019 KalPa ilmoitti purkaneensa pelaajasopimuksen Hovisen kanssa. Hänen tilalleen tulee Jonathan Iilahti. Kalevan Pallon kanssa tehty pelaajasopimus purettiin lähinnä Hovisen omasta aloitteesta. Hän koki ettei päässyt tarpeeksi vahvaan rooliin joukkueessaan. Vapaan agentin aikaa ei kestänyt kovin pitkään, sillä hyvin pian ilmoitettiin Hovisen paluusta Keski-Euroopan kiekkokentille: tällä kertaa DEL-sarjan Iserlohn Roostersiin. Suomeen palattuaan Hovinen on pelannut Vaasan Sportin riveissä vaihtelevalla menestyksellä vuodesta 2019 lähtien. Hovisen sopimus Vaasan Sportin kanssa on voimassa kauden 2022–2023.
Mauro Zárate
Mauro Matías Zárate (s. 18. maaliskuuta 1987 Haedo, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Niko Hovinen
Paluu SM-liigaan
Helmikuussa 2023 Tappara tiedotti Hovisen liittyvän joukkueeseen loppukauden kattavalla sopimuksella. Vastaavasti hyökkääjä Viljami Niemisen sopimus purettiin yhteisymmärryksessä, ja hän siirtyi Vaasan Sportiin 1+1 -vuotisella sopimuksella.
Mauro Zárate
Ura
Zárate aloitti jalkapallouransa Vélez Sarsfieldista, jossa hän myös pelasi koko lapsuutensa ajan. 17-vuotiaana hänet nostettiin edustusjoukkueeseen ja teki ensiesiintymisensä 21. huhtikuuta 2004 ottelussa Arsenal de Sarandía vastaan. Vuoden 2006 Aperturassa hän jakoi maalipörssin kärkisijan Rodrigo Palacion kanssa 12 maalilla.
Niko Hovinen
Paluu SM-liigaan
Elokuussa 2023 Hovinen siirtyi yhden vuoden sopimuksella, johon sisältyy lokakuun loppuun ulottuva koeaika Helsingin IFK:n riveihin paikkaamaan Tomi Karhusen loukkaantumista.
Maajoukkueura
Hovinen pelasi ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa huhtikuussa 2011 Euro Hockey Challenge -harjoituspelissä Slovakiaa vastaan.
Mauro Zárate
Ura
18. kesäkuuta 2007 Zárate teki kaksivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Saddin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut kuin kuusi ottelua joukkueessa, joissa hän teki neljä maalia. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Birmingham Cityyn loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 29. tammikuuta 2008 ottelussa Sunderlandia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 22. maaliskuuta 2008 ottelussa Readingia vastaan. Zárate ei jäänyt kuitenkaan seuraan kauden jälkeen, sillä Birmingham ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa.
Niko Hovinen
Maajoukkueura
Hän oli vuoden 2011 MM-kisoissa Suomen kolmosmaalivahti eikä pelannut yhtään ottelua. Suomi voitti kisoissa maailmanmestaruuden.
Mauro Zárate
Ura
Zárate aloitti heti vakuuttavasti joukkueessa, kun hän onnistui maalinteossa ensimmäisessä ottelussaan Cagliaria vastaan. Hän onnistui maalinteossa myös kotidebyytissään Sampdoriaa vastaan. Kauden edetessä hän onnistui maalinteossa muun muassa vierasottelussa Milania vastaan, sekä Torinoa vastaan kahdesti. Kauden puolivälin jälkeen Záraten peliaika kuitenkin väheni, kun Tommaso Rocchi palasi vakavan loukkaantumisensa jälkeen takaisin.
Niko Hovinen
Perhe
Hovisen isoveli Rami ja pikkuveli Miro ovat pelanneet jääkiekkoa puolustajina. Rami pelasi omalla urallaan kolme SM-liigaottelua Helsingin IFK:ssa kaudella 2005–2006 ja Miro pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettan-joukkue Mörrum GoIS IK:ssa. Miro Hovinen on aiemmin pelannut myös SM-liigaa Tampereen Ilveksessä ja Pelicansissa.
Lwówin keskitysleiri
Lwówin keskitysleiri oli natsi-Saksan pakkotyöleiri nykyisen Lvivin kaupungin lähellä Ukrainassa. Natsit kutsuivat kaupunkia Lembergiksi ja sen leiriä Janowskaksi.
Alue joutui Saksan haltuun marraskuussa 1941. Juutalaiset suljettiin elokuussa 1942 Lwowin ghettoon. Valmistelut tähtäsivät juutalaisten tuhoamiseen Wannsee-konferenssin päätösten mukaisesti. Puolan alueesta vastannut valtiosihteeri Bühler vaati, että alueen 2,5 miljoonaa juutalaista oli tuhottava. Tätä varten perustettiin tuhoamisleirejä, joihin juutalaiset aiottiin kuljettaa junakuljetuksin. Lwówin keskitysleiristä muodostui kauttakulkuleiri Durchgangslager Janowska, josta juutalaiset lajiteltiin joko työleirille tai tuhoamisleirille kuljetettaviin. Vankeja surmattiin runsaasti myös Lwówissa, mikäli he kieltäytyivät työnteosta. Tunnetuin leirin vanki oli Simon Wiesenthal, joka myöhemmin omisti elämänsä sotarikollisten paljastamiseen.
Leirin lopettamiseen tähtäävät toimet aloitettiin loppuvuonna 1943. Ennen poistumistaan natsit pakottivat vangit tuhoamaan julmuuksista todistavat joukkohaudat ja polttamaan niissä olevat ruumiit. Vankien keskuudessa syntyi kapina ja tuhansia vankeja pääsi pakenemaan sekasortoisessa tilanteessa. Kiinni saadut pakenijat ja kapinalliset surmattiin.
Niko Hovinen
Perhe
Niko Hovisella on yksi vuonna 2012 syntynyt lapsi.
Manutius
Manutius oli italialainen kirjanpainajasuku, jonka tunnettuja jäsenä ovat:
Mauro Zárate
Ura
13. toukokuuta 2008 Zárate oli voittamassa Italian cupia, onnistuen loppuottelussa maalinteossa rangaistuspotkulta. Kauden jälkeen Lazio teki siirrosta pysyvän ja maksoi Záratesta noin 20 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat (, Zhōngguó Rénmín Jiěfàngjūn Kōngjūn) on yksi Kiinan kansantasavallan kansan vapautusarmeijan viidestä puolustushaarasta. Muut neljä puolustushaaraa ovat maavoimat, laivasto, strategiset ohjusjoukot sekä strategiset tukijoukot.
Sif Ruud
thumb|right|Sif Ruud vuonna [[1962]] Sif Einarsdotter Ruud Fallde (6. toukokuuta 1916 Tukholma – 15. elokuuta 2011 Tukholma) oli ruotsalainen Guldbagge-palkittu näyttelijä. Hän pääsi Dramateniin vuonna 1953. Hän sai tunnustusta muun muassa Madam Flodin roolista televisiosarjassa Hemsöborna 1960-luvulla.
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat perustettiin virallisesti 11. marraskuuta 1949. Ilmavoimien vahvuus on noin 398 000 henkilöä, mikä tekee niistä suurimmat ilmavoimat Aasiassa.
Sif Ruud
Sif Ruud solmi ensimmäisen avioliittonsa käsikirjoittaja Sune Bergströmin kanssa ja sai ensimmäisen lapsensa vuonna 1944. Avioliitto päättyi eroon, ja vuonna 1954 Ruud meni uusiin naimisiin Per-Olof Fallden (k. 2007) kanssa. Tästä liitosta syntyi kaksi lasta. Ruudille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2000.
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat
Kiinan kansanvapautusarmeijan laivastolla on myös erilliset laivaston ilmavoimat (Kiinan kansanvapautusarmeijan laivaston ilmavoimat).
Historia
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat perustettiin 11. marraskuuta 1949 ja sen ensimmäisinä ilma-aluksina toimivat kansallismielisiltä ja Japanilta vallatut lentokoneet. Samaan tapaan kuin kansan vapautusarmeija merivoimien komentajilla, uusien ilmavoimien päälystöllä oli kokemusta vain maasodasta. Vuonna 1957 ilmavoimiin liitettiin ennen itsenäiset kansan vapautusarmeijan ilmatorjuntajoukot. Vaikka ilmavoimat olivat periaatteessa itsenäinen puolustushaara, käytännössä ne olivat alisteisia maavoimille aina kylmän sodan loppuun saakka.
Kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan kansallismieliset olivat vetäytyneet Taiwaniin ja hallitsivat joitakin Taiwaninsalmen saaria. Toisen Taiwaninsalmen kriisin aikaan kansan vapautusarmeijan ilmavoimat ottivat yhteen Kiinan tasavallan ilmavoimien kanssa seitsemän kertaa. Ennen kriisiä tasavallan ilmavoimien koneiden oli ollut mahdollista lentää Kiinan mantereen yläpuolella aina Tianjiniin saakka. Kriisin myötä kansan vapautusarmeijan ilmavoimien osia sijoitettiin Taiwania vastapäätä, mikä rajoitti kansallismielisten ylilentoja. Kansallismieliset tekivät kuitenkin vielä tiedustelulentoja amerikkalaisilla U-2 lentokoneilla, joista viisi ammuttiin alas ennen kuin ohjelma lakkautettiin vuonna 1967.
Vuoden 1949 jälkeen ilmavoimien kokoa on pienennetty kuusi kertaa vuosina 1960, 1970, 1975, 1985, 1992 ja 2003. Vähennykset ovat olleet osa koko kansanvapautusarmeijaa koskevista vähennyksistä, joilla pyritään luomaan ammattimaisemmat asevoimat.
Organisaatio
250px|thumb|Kansan vapautusarmeijan ilmavoimien [[Chengdu J-10.]] Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat on organisoinut johtonsa seitsemän sotilasalueen ilmavoimien kautta. Näitä ovat Shenyang, Peking, Lanzhou, Jinan, Nanjing, Kanton ja Chengdu.
Varsinaisen lentokaluston lisäksi ilmavoimien vastuulla on ilmatorjuntatykistö ja ilmatorjuntaohjukset. Ilmavoimiin kuuluu myös kolme laskuvarjodivisioona.
Anna Chlumsky
Anna Chlumsky (s. 3. joulukuuta 1980 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Tyttöni mun (1991), Tyttöni mun 2 (1994), Mutsimarkkinat (1994) ja In the Loop – Silmukka kiristyy (2009).
Vuodesta 2012 Chlumsky on näytellyt komediasarjassa Rouva varapresidentti, josta hän on saanut viisi Primetime Emmy -ehdokkuutta parhaasta naissivuosasta.
Villin Pohjolan kulta
Villin Pohjolan kulta on Aarne Tarkaksen käsikirjoittama ja ohjaama elokuva vuodelta 1963. Elokuva on vuonna 1955 valmistuneen elokuvan Villi Pohjola jatko-osa. Sarjaan tehtiin kolmaskin osa nimeltä Villin Pohjolan salattu laakso (1963). Neljäs osa, työnimeltään Korven kostajat, jäi suunnitteluasteelle. Villin Pohjolan kulta on kuvattu elo-syyskuussa 1962 Kuusamossa. . Elokuvan tuottaja on Toivo Särkkä ja tuotantoyhtiö Suomen Filmiteollisuus.
Elokuvassa on paljon aineksia vanhoista lännenelokuvista Lapin kultaryntäyksen aikoihin hiukan parodisestikin sovellettuna, mutta tapahtuma-aikaa ei elokuvassa määritellä. Tapahtumat sijoittuvat paikkaan, jota ”ei löydy Maanmittaushallituksen kartoista, mutta jokaisen romantiikkaa ja seikkailuja rakastavan ihmisen mielikuvituksesta se sitä varmemmin voi löytyä”.
Juoni
Vornan veljekset (Åke Lindman, Helge Herala ja Vili Auvinen) ovat saapuneet pankinjohtajan ja saluunanpitäjän vallassa olevaan kaupunkiin, jossa on käynnissä monenlaista vehkeilyä. Veljekset joutuvat hankaluuksiin, sillä heitä epäillään vuosia aiemmin tapahtuneesta ryöstömurhasta. Elokuvassa on nuorimman veljen (Vili Auvinen) ja Karin Jäärän (Tamara Lund) romanssi, jonka vaikeutena on, että Karin on jo luvattu toiselle miehelle. Veljekset selvittelevät elokuvassa välejään niin virkavallan kuin Pohjolan väenkin kanssa.
Luigi Federico Menabrea
Luigi Federico Menabrea, de Valdoran markiisi (4. syyskuuta 1809 Chambéry – 24. toukokuuta 1896 Chambéry) oli italialainen matemaatikko, kenraalin arvoinen sotilasinsinööri ja poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1867–1869.
Elämäkerta
Menabrea palveli alkujaan insinööriupseerina Sardinian kuningaskunnan armeijassa. Myöhemmin hän oli mekaniikan ja rakennusopin professorina Sardinian sotilasakatemiassa, tykistökoulussa sekä Torinon yliopistossa. Hänet valittiin vuonna 1848 Sardinian parlamenttiin ja lähetettiin diplomaattiselle komennukselle Parmaan ja Modenaan, tarkoituksenaan suostutella nämä alueet yhdistymään Sardinian kuningaskuntaan. Vuoden 1859 sodan puhjettua Menabrea ylennettiin kenraalimajuriksi ja nimitettiin Sardinian armeijan insinöörikunnan komentajaksi. Hän johti sodassa Peschieran piiritystä ja osallistui Solferinon taisteluun. Vuonna 1860 kuningas Viktor Emanuel II nimitti hänet senaattoriksi ja myönsi hänelle kreivin arvon. Sen jälkeen hän sai johtaa eräiden kaupunkien linnoitustöitä, sotilasoperaatioita Anconan ja Capuan luona sekä Gaetan piiritystä, joka johti 1861 kyseisen linnoituksen kukistumiseen.
Italian yhdistyttyä Menabrea nimitettiin kesäkuussa 1861 Bettino Ricasolin hallituksen meriministeriksi. Vuoden 1866 Prahan rauhanneuvotteluissa hän toimi Italian täysivaltaisena edustajana. Lokakuussa 1867 Menabrea nimitettiin pää- ja ulkoministeriksi. Hän sai ensitöikseen selvitellä Italian ja Ranskan suhteissa syntynyttä kriisiä, jonka oli aiheuttanut Giuseppe Garibaldin vapaaehtoisten epäonnistunut yritys vallata Ranskan suojelema Kirkkovaltio. Menabrean hallitus lakkautti 1869 pappisseminaarien oppilaille siihen asti kuuluneen vapautuksen asevelvollisuudesta. Hallitus jätti paikkansa vaalitappion jälkeen saman vuoden joulukuussa. Menabrea oli vielä myöhemmin Italian lähettiläänä Lontoossa 1876–1882 ja Pariisissa 1882–1892. Hän sai 1875 markiisin arvon.
Menabrea liittyy myös tietokoneiden suunnittelun esihistoriaan. Hän julkaisi vuonna 1842 Charles Babbagen analyyttistä konetta käsitelleen tutkielman Notions sur la machine analytique de Charles Babbage, jonka Ada Lovelace seuraavana vuonna käänsi englanniksi.
FS Cassiopée (M642)
Cassiopée (runkonumero M642) on Ranskan laivaston 1984 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1979. Se laskettiin vesille 26. syyskuuta 1981 ja otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1984.
Palvelus
Toukokuun lopulla 2012 alus vieraili Ranskan laivasto-osaston mukana Helsingin Katajanokalla, missä se oli avoinna yleisölle 25.-26. toukokuuta. Osaston muut alukset olivat Commandant Blaison ja Sagittaire. Alus oli 2014 aktiivipalveluksessa sijoitettuna Brestiin.
American Kennel Club
pienoiskuva|Virallinen logo. American Kennel Club (AKC) eli Amerikan kennelliitto on rekisteri puhdasrotuisille koirille Yhdysvalloissa. Sukutaulurekisterin lisäksi se myös tukee ja antaa lupia puhdasrotuisten koirien tapahtumille, joita ovat esimerkiksi vuotuinen AKC:n virallista kokoontumista edeltävä Westminster Kennel Club Dog Show, National Dog Show ja AKC/Eukanuba National Championship. Toisin kuin suuri osa muiden maiden kennelliitoista, AKC ei kuulu Kansainväliseen kennelliittoon FCI:hin. Tämän vuoksi sillä on muun muassa viimeksi mainitusta poikkeavat ryhmittelyt ja osin myös rotumääritelmät.
Suosituimmat rodut
Yhdysvaltojen 50 suosituinta rotua vuonna 2019 olivat AKC:n rekisterin mukaan:
Viralliset rodut
American Kennel Club luokittelee hyväksymänsä rodut kahdeksaan eri ryhmään. Lisäksi sillä on niin sanottu Foundation Stock Service (FSS), ohjelma roduille jotka eivät ole vielä täysin hyväksyttyjä. Tämän vuoksi ne eivät vielä kuulu Luokittelemattomien koirien ryhmään, joka olisi niille seuraava askel. Se edellyttää, että vähintään siihen rekisteröitävän koiran vanhemmat tunnetaan. AKC ei anna muotovaliopisteitä näiden rotujen koirille ennen kuin niiden kantakirja on suljettu ja ne ovat saavuttaneet täyden virallisen hyväksymisen.
Lintukoirat (Sporting Group)
Sporting Group eli sananmukaisesti urheiluryhmä viittaa metsästykseen. Ajo- ja vinttikoirat eivät kuitenkaan lukeudu siihen, vaan se sisällyttää ainoastaan lintukoirat.
Ajo- ja vinttikoirat (Hound Group)
Ajo- ja vinttikoirien lisäksi ryhmään kuuluu myös joitain alkukantaisia rotuja, kuten basenji ja rhodesiankoira.
Seurakoirat (Non-Sporting Group)
Ryhmä sisältää myös suomenpystykorvan, koska Yhdysvalloissa sitä kasvatetaan yksinomaan seurakoiraksi eikä metsästyskoiraksi kuten Suomessa.
Probactrosaurus
Probactrosaurus oli Ornithopoda-osalahkoon kuulunut dinosaurusten suku, joka eli liitukauden alussa noin 110–100 miljoonaa vuotta sitten.
Kuvaus
pienoiskuva|283x283px|taiteilijan näkemys Probactrosauruksesta Siihen kuulunut laji oli P. gobiensis. Se oli noin 4–6 metriä pitkä, korkeutta sillä oli 2,6 metriä ja paino oli noin 900 kiloa.
Ravinto
Probactrosaurus oli kasvissyöjä. Se pureskeli kasveja niiden hampaattomalla nokalla. Kuitenkin sillä oli hampaita leuan takaosassa. pienoiskuva|267x267px|Probactrosauruksen kallo Probactorosaurus söi havupuita ja saniaisia.
Löydöt
pienoiskuva|267x267px|Probactrosauruksen [[luuranko]] Se asui nykyisen Aasian alueella. Sen fossiileja on löydetty muun muassa Sisä-Mongoliasta (Kiina) ja Gansuista (Kiina).
Nimi
Sen nimesi Rozhdestvensky.
Nimi Probactrosaurus tarkoittaa ”Before Bactrosaurus‭” eli suomeksi ”Ennen Bactrosaurusta”.
Eddie Brigati
Edward ”Eddie” Brigati (s. 22. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan etenkin popyhtye The Young Rascalsin laulajana ja toisena ryhmän pääasiallisista lauluntekijöistä. Brigati valittiin vuonna 1997 Rock and Roll Hall of Fameen ja vuonna 2009 Songwriters Hall of Fameen.
Elämä ja ura
Edward Brigati syntyi Garfieldin kaupungissa New Jerseyssä 22. lokakuuta 1946. Hänen isoveljensä David Brigati oli myös muusikko. Eddie oli kiinnostunut soulista ja R&B-musiikista ja esiintyi laulajana useiden yhtyeiden kanssa New Jerseyssä ja New Yorkissa ennen pääsyään Joey Dee & The Starliters -ryhmään veljensä Davidin tilalle. Yhtyeessä soittivat myös muun muassa laulaja-urkuri David Cavaliere ja kitaristi Gene Cornish.
Vuonna 1964 Brigati, Cavaliere ja Cornish lähtivät The Starlitersistä perustaakseen oman yhtyeensä. Kokoonpanoon liittyi Lionel Hamptonin ja Little Willie Johnin yhtyeissä soittanut rumpali Dino Danelli, ja yhtyeen nimeksi otettiin The Young Rascals (suom. Nuoret riiviöt). Pääasiallisiksi lauluntekijöiksi tulivat Brigati ja Cavaliere. Ahmet Ertegün hankki yhtyeelle levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta.
The Young Rascalsin ”Good Lovin’” nousi listaykköseksi vuonna 1966. Seuraavana vuonna julkaistiin ”A Girl like You” sekä Brigatin ja Cavalieren yhteistyösävellykset ”Groovin’” ja ”How Can I Be Sure?”. Jälkimmäinen kappale nousi Ison-Britannian singlelistan kärkeen vuonna 1972. Vuonna 1968 yhtye lyhensi nimensä muotoon The Rascals. He saavuttivat menestystä singleillä ”A Beautiful Morning”, ”People Got to Be Free”, ”See” ja ”Carry Me Back”, mutta alkoivat sitten menettää suosiotaan. Brigati jätti yhtyeen vuonna 1970.
The Rascalsin jälkeen Brigati on nauhoittanut sooloalbumin Lost in the Wilderness. Hän ei ole yhtyeestä lähtemisen jälkeen esiintynyt Cavalieren kanssa, mutta on tehnyt yhteistyötä Cornishin ja Danellin kanssa The Rascalsin hajoamisen jälkeen. Eddie ja David Brigati ovat nauhoittaneet yhdessä nimellä Brigati.
The Rascals valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1997. Yhtyeen lauluntekijät Brigati ja Cavaliere valittiin vuonna 2009 Songwriters Hall of Fameen.
Maailman ihanin tyttö (elokuva)
Maailman ihanin tyttö (engl. Billy Rose's Jumbo) on vuonna 1962 ensi-iltansa saanut musikaalielokuva, jonka pääosia näyttelevät Jimmy Durante, Doris Day, Martha Raye ja Stephen Boyd. Elokuvan ohjasi Charles Walters ja se sisältää Busby Berkeleyn koreografiaa. Elokuva oli ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta sovitetusta sävellyksestä.
Elokuva sai nimensä broadway-esityksestä, johon elokuva perustuu. Kyseinen esitys sai ensi-iltansa 16. marraskuuta 1935 New York Hippodrome -teatterissa ja se jäi teatterin viimeiseksi musikaaliksi ennen sen sulkemista vuonna 1939. Billy Rose tuotti musikaalin ja vaati itsensä mainittavaksi elokuvan nimessä, jos sellainen ikinä tehtäisiin.
Sekä musikaali että elokuva sisältävät kappaleita Richard Rodgersilta ja Lorenz Hartilta. Elokuvakäsikirjoituksen laati Sidney Sheldon.
Soundtrack
Columbia Records julkaisi elokuvan soundtrack-albumin Billy Rose's Jumbo vuonna 1962.
Hydroletalus
Hydroletalus on sairaus, joka aiheuttaa vesipäisyyttä, keskushermoston epämuodostumia, polydaktyliaa ja muita oireita, kuten hengitysteiden ahtautumista sekä huuli- ja kitalakihalkioita. Se aiheuttaa kuolleena syntymisen tai pian syntymän jälkeen tapahtuvan menehtymisen.
Hydroletalus on autosomin kautta peittyvästi periytyvä, suomalaiseen tautiperintöön kuuluva oireyhtymä. Suomalaiset tutkijat kuvasivat sen ensimmäistä kertaa vuonna 1981, ja sairautta aiheuttava geenivirhe on peräisin Itä-Suomen harvaan asutuilta alueilta. Suomessa hydroletalus on yhdellä noin 20 000 syntyvästä lapsesta.
Louis Réard
Louis Réard (1897 – 16. syyskuuta 1984 ) oli ranskalainen autoinsinööri ja muotisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten bikinien keksijänä.
Réard keksi bikinit vuonna 1946 lähdettyään pestistä autoinsinöörinä ja siirryttyään äitinsä alusvaatekauppaan. Réard kilpaili Jacques Heimin kanssa maailman pienimmän uima-asun keksimisestä. Heimin suunnitelma oli nimeltään "Atomi". Réard nimesi bikinit Bikinin atollin mukaan. Kaksiosaisia uima-asuja oli ollut ennenkin Hollywoodin ikoneilla ja pin-up-malleilla, mutta napa ei ollut näkynyt. Bikini oli aluksi enemmän sensaatio kuin menestys, mutta muutamat kuvaajat ja mallit uskaltautuivat kuvauksiin niissä ja Réard muodosti liiketoiminnan niiden ympärille.
Luettelo Mongolian kaupungeista
thumb|Mongolian kartta Tämä on luettelo Mongoliassa sijaitsevista kaupungeista.
Viritetty massavaimennin
thumb|Massanvaimentimen toimintaperiaate thumb|[[Taipei 101 -pilvenpiirtäjän viritetty massavaimennin]] Viritetty massavaimennin tai dynaaminen massavaimennin on laite, joka pyrkii vaimentamaan massan värähtelyä ja tärinää esimerkiksi kulkuneuvoissa, työkoneissa, ja rakennuksissa, kuten silloissa ja pilvenpiirtäjissä. Massavaimentimessa resonanssissa värähtelevä apusysteemi aiheuttaa kiinnityspisteessä rakenteen värähtelyä kumoavan voiman.
Perinteisestä viritetystä massavaimentimesta on olemassa useita muunnoksia :
Giuseppe Andrews
Giuseppe Andrews (s. 25. toukokuuta 1979 Key Largo, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä-käsikirjoittaja-ohjaaja. Parhaiten hänet muistetaan rooleistaan Detroit Rock Cityssä, outona sheriffinä Cabin Feverissä, ja pienessä osassa Never Been Kissedissä. Hän on ollut myös Smashing Pumpkinsin videossa "1979".
Marko Šakić
Marko Šakić (s. 13. huhtikuuta 1994 Zagreb, Kroatia) on kroatialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan neljännellä sarjatasolla ESV Hallen kakkosjoukkueessa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Seuraura
Šakić aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Medveščak Zagrebin joukkueessa, mutta hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin itävaltalaiessa Klagenfurter AC:ssä. Šakić oli kaudella 2011–2012 joukkueen A-nuorten paras pistemies tehoilla 12+31=43.
Heinäkuussa 2013 Šakić siirtyi try-outille alkavalla kaudella KHL:ään liittyneeseen Medveščak Zagrebiin. Elokuussa hän sai joukkueeseen kauden 2013–2014 kattavan sopimuksen. Šakić pelasi kauden aikana yhden KHL-ottelun ja pelasi kauden aikana myös Kroatian pääsarjaa Medveščakin kakkosjoukkueessa voittaen kauden päätteeksi mestaruuden. Kaudella 2014–2015 hän ei saanut peliaikaa KHL:stä, vaan pelasi kautensa pääosin Medveščakin A-nuorissa Itävallan A-junioriliigassa. Šakić pelasi myös seuran kakkosjoukkueessa voittaen kauden päätteeksi taas Kroatian-mestaruuden.
Kaudeksi 2015–2016 Šakić siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle Regionalliga -joukkue EHC Zweibrückeniin. Joulukuussa 2015 hän siirtyi sieltä kuitenkin Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Inter-National-Leagueassa pelanneen slovenialaisjoukkue HK Slavija Ljubljanan riveihin. Kaudella 2016–2017 Šakić jatkoi uraansa Slovenian pääsarjassa Medveščak Zagrebin kakkosjoukkueessa. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 14+22=36.
Maajoukkueura
Šakić edusti Kroatiaa IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän pelasi myös II-divisioonan A-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin Šakić voitti kultaa. Hän pelasi myös Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, jolloin Šakić jakoi ennakkokarsinnoissa Kroatian sisäisen pistepörssin voiton Dominik Kanaetin kanssa tehoilla 1+1=2.
Maristiveljet
Maristiveljet (Institutum Fratrum Maristarum a Scholis, F. M. S.) on katolinen sääntökunta, jonka on perustanut Marcellin Champagnat (1789–1840) vuonna 1817 Lavallassa. Sen tehtäviin kuuluu kristillisen koulukasvatuksen antaminen nuorisolle. Vuonna 1981 siihen kuului 6 843 jäsentä.
Johann Wolfgang von Goethe
thumb|G. O. May, Johann Wolfgang von Goethe, 1779. thumb|Goethen kuva saksalaisessa postimerkissä vuodelta 1961. Johann Wolfgang von Goethe (28. elokuuta 1749 Frankfurt am Main – 22. maaliskuuta 1832 Weimar) oli saksalainen yleisnero: runoilija, romaanikirjailija, näytelmäkirjailija, humanisti, tutkija, taidemaalari ja kymmenen vuoden ajan myös Weimarin valtion pääministeri. Goethea pidetään yleisesti saksankielisen kaunokirjallisuuden vaikutusvaltaisimpana hahmona.
Goethe oli Weimarin klassikkoihin kuuluva, ajan antiikkiin nojaava uushumanisti, joka antoi vaikutteita myös suomalaiseen kansallisromantiikan ajan kirjallisuuteen. Goethen kuuluisa nuoruudenteos on kirjeromaani Nuoren Wertherin kärsimykset (1774), ja hänen pääteoksensa on kaksiosainen, runomuotoon kirjoitettu Faust (1808, 1832).
Elämä
thumb|upright|right|Goethen synnyintalo [[Frankfurt am Main|Frankfurtissa.]] Goethen isä Johann Kaspar Goethe (1710–1782) oli lakitieteen tohtori, joka kuului Frankfurtin varakkaimpiin porvareihin. Goethen äiti oli Katharina Textor (1731–1808). Goethe ei käynyt lapsena koulua, vaan hän sai kotiopetusta laajasti sivistyneeltä isältään ja kotiopettajilta. Hänelle opetettiin muun muassa historiaa, matematiikkaa, maantiedettä, miekkailua, tanssia ja piirtämistä. Ranskan kielen hän oppi niin perusteellisesti, että hän kykeni puhumaan sitä yhtä hyvin kuin äidinkieltään.
Valmistuttuaan lakitieteen lisensiaatiksi vuonna 1771 Goethe toimi jonkin aikaa asianajajana Frankfurtissa. Samoihin aikoihin hän alkoi saada mainetta kirjailijana. Vuonna 1774 ilmestyi kirjeromaani Nuoren Wertherin kärsimykset, josta tuli nopeasti suurmenestys joka puolella Eurooppaa. Romaanin päähenkilö Werther ajautuu onnettoman rakkauden vuoksi itsemurhaan, ja tämä tarina teki lukijoihin niin vahvan vaikutuksen, että nuorison keskuuteen levisi suoranainen itsemurhaepidemia. Tätä Goethen romaania pidetään hyvin leimallisena teoksena saksankielisen kirjallisuudenhistorian vuosina 1767–1785 vallinneelle Sturm und Drang -kaudelle.
Weimarin herttua Karl August (1757–1828) vaikuttui Goethen kirjallisista kyvyistä ja tarjosi tälle vuonna 1775 työtä herttuakunnassaan. Weimarista tuli Goethen kotikaupunki tämän loppuiäksi. Hänestä tuli monialainen poliitikko, joka vastasi muun muassa ulko-, opetus-, kulkulaitos- ja rahaministerin tehtävistä. Lisäksi hän toimi sotaministerinä yhteistyössä herttuan kanssa. Kaiken tämän ohella hän jatkoi työtään kirjailijana. Aikaa riitti myös tieteellisille harrastuksille, muun muassa kasvitieteelle ja geologialle. Weimariin perustettiin myös teatteri, jossa Goethe toimi käsikirjoittajana, ohjaajana, lavastajana ja näyttelijänä. Hänen ansiostaan vähäpätöisestä Weimarista kehittyi eurooppalainen kulttuurikeskus, joka veti puoleensa aikansa lahjakkaimpia taiteilijoita. Kaikkein kuuluisin näistä Goethen jälkeen Weimariin muuttaneista taiteilijoista oli kirjailija Friedrich Schiller.
Vuonna 1786 Goethe tunsi tarvetta maisemanvaihdokseen. Hän lähti Italiaan ja vietti siellä seuraavat kaksi vuotta, tutkien väsymättömällä innolla paikallista kulttuuria. Myöhemmin hän kirjoitti matkalla tekemiensä päiväkirjamerkintöjen pohjalta laajan matkakertomuksen. Goethe totesi vanhuksena, että Italiassa vietetty aika oli hänen elämänsä onnellisinta aikaa. Hänen tuotannossaan nousivat tänä aikana vahvasti esille antiikkiin ja humanismiin liittyvät teemat.
Italian matkan jälkeen Goethen hallinnollista työtaakkaa kevennettiin, niin että hän saattoi entistä paremmin keskittyä kirjailijan työhön. Vaikka hän oli erittäin ahkera kirjoittaja, saattoi teosten valmistuminen kestää vuosikymmeniä, sillä hänellä oli tapana työstää monta teosta yhtäaikaisesti. Faust työllisti häntä jopa 60 vuoden ajan.
Goethella oli taipumus rakastua usein ja intohimoisesti, mutta avioliittoon hän päätyi vasta 57-vuotiaana, vuonna 1806, Christiane Vulpiuksen (1765–1816) kanssa. Pari oli asunut yhdessä jo vuodesta 1788. Vulpius ei ollut erityisen älykäs tai sivistynyt nainen, joten seurapiireissä ihmeteltiin suuresti sitä, miten Goethen kaltainen nero saattoi päätyä tuollaiseen avioliittoon. Goethea vaimon sivistystaso ei kuitenkaan huolettanut, sillä hän arvosti ennen kaikkea Christianen iloisuutta ja energisyyttä. Avioliitosta syntyi viisi lasta, joista eli aikuiseen ikään vain ensimmäisenä syntynyt poika, August (1789–1830).
Goethe kuoli 82 vuoden iässä vuonna 1832. Hänen viimeisten sanojensa kerrotaan olleen Mehr Licht! (saksaksi "Lisää valoa!").
Goethen koko tuotanto on koottu 143-osaiseen teossarjaan, jota kutsutaan Weimarin laitokseksi. Osalla Goethen teoksista on enää historiallista merkitystä, mutta hänen keskeiset runonsa ja muutamat näytelmät ovat säilyttäneet tuoreutensa.
Nakanoshiman puisto
Nakanoshiman puisto (中之島公園 Nakanoshima kōen) on viheralue Osakan keskustassa Nakanoshiman saarella. Puisto rajoittuu Dojimagawa- ja Tosaborigawa-jokiin. Sen pituus on 1,6 km ja pinta-ala 10,6 hehtaaria.
Nakanoshiman puisto on Osakan vanhin julkinen puisto. Se perustettiin vuonna 1891. Alkuvuosina siellä oli paljon ravintoloita, hotelli, teatteri ja Osakan ensimmäinen olutterassi. Nykyisin sen nähtävyyksiin kuuluvat ruusuistutukset ja vuodenvaihteeseen ajoittuva juhlavalaistus. Valotapahtuma on järjestetty vuosittain vuodesta 2002 alkaen. Vuonna 2012 siihen osallistui 3,5 miljoonaa vierasta.
Mark Ronson
Mark Daniel Ronson (s. 4. syyskuuta 1975 Lontoo) on englantilainen Grammy-palkittu musiikkituottaja, cover-artisti ja Allido Recordsin perustaja. Hänen debyyttialbuminsa on Here Comes the Fuzz. Hänen toinen albuminsa on Version. Kolmas albumi joka häneltä on julkaistu on nimeltään Record Collection.
Biografia
Ronson syntyi varakkaaseen perheeseen Wellingtonin sairaalassa, Pohjois-Lontoossa 4. syyskuuta 1975. Hänen äitinsä on kirjailija Ann Dexter-Jones. Ronsonilla on kaksi pikkusiskoa muotisuunnittelija Charlotte Ronson ja laulaja/DJ Samantha Ronson.
Mark asuu tällä hetkellä New Yorkissa.
Billy Rose’s Jumbo (täsmennyssivu)
Billy Rose's Jumbo voi viitata:
Kenyanthropus platyops
Kenyanthropus platyops eli kenianesi-ihminen oli noin 3,5–3,3 miljoonaa vuotta sitten elänyt varhainen apinaihminen. Lajin kallon pieniä sirpaleita löysi brittiläinen paleontologi Meave Leakey 1998 ja 1999 Keniasta Turkanajärven länsipuolelta. Samasta kerrostumasta on löytynyt myös alaleuka, hampaita ja lisää kallon sirpaleita, joiden kaikkien uskotaan kuuluvan samalle lajille kuin kallokin. Kallon huonon kunnon vuoksi kaikki tutkijat eivät ole yhtä mieltä siitä, että kyseessä on uusi suku ja laji, vaan että kyse on afarinapinaihmisestä. Jotkut haluavat sijoittaa sen sukuun Paranthropus tai Homo.
Lajin kasvojen piirteet ovat kehittyneet, mutta aivokopan muoto ja rakenne on alkeellinen. Aivotilavuus on luultavasti korkeintaan vain 400 kuutiosenttimetriä. Poskiluut ovat suuret ja litteät ja sijaitsevat hyvin edessä leukoihin nähden. Etu- ja kulmahampaat ovat melko pienet. Laji onkin näyttänyt ihmismäisemmältä kuin esimerkiksi sen aikalainen afarinapinaihminen. Sen asennosta ja liikkumistavasta ei tiedetä mitään.
John Stuart Mill
John Stuart Mill (20. toukokuuta 1806 Pentonville – 8. toukokuuta 1873 Avignon) oli englantilainen filosofi ja taloustieteilijä, joka tunnetaan parhaiten utilitaristisen moraaliteorian kehittäjänä, taloustieteilijänä ja loogikkona, sekä yhtenä varhaisista feministeistä.
Elämä
John Stuart Millin isä James Mill (1773–1836) oli Jeremy Benthamin ja David Ricardon ystävä ja skottilaisen valistuksen hengessä kasvanut mies. John Stuart Millillä ei ollut akateemista eikä muuta tutkintoa, vaan yksityisopettajat kouluttivat hänet varakkaiden vanhempien tuella. Mill oli laajasti sivistynyt ja kielitaitoinen: hän osasi englantia, ranskaa (Mill kirjoitti osan tuotannostaan ranskaksi), saksaa, latinaa ja kreikkaa.
Mill työskenteli 35 vuoden ajan Englannin Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa ja toimi parlamentin sitoutumattomana liberaalina jäsenenä 1865–1868. Toimiessaan parlamentissa Mill ehdotti äänioikeuden myöntämistä naisille samoin perustein kuin miehillekin, tosin äänioikeudella tuli olla tarkat ehdot, jotta parhaimmisto valikoituisi parlamenttiin (Considerations on Representative Government, 1861). Aloite hävisi parlamentissa äänin 196–73. Mill toimi The Westminster Review -lehden päätoimittajana ja omistajana 1836–1840.
Mill ja Taylor tapasivat vuonna 1830 Mill ja Harriet Taylor solmivat avioliiton 1851. Harriet Taylor kuoli tuberkuloosiin 1858. Mill kuoli Ranskassa Avignonissa 1873. Tytärpuoli Helen Taylor toimitti julkisuuteen eräitä Millin kesken jääneitä teoksia.
Ajattelu
thumb|John Stuart Mill vanhana. Historiankirjoihin Mill on jäänyt ennen kaikkea yhteiskunnallisena ajattelijana, joka vaati muun muassa valistuksen ajan ihanteita, yksilönvapautta ja ihmisten arviointia vain heidän ansioidensa pohjalta. Mill tunnetaan parhaiten utilitaristisen moraaliteorian kehittäjänä kummisetänsä Jeremy Benthamin ajatusten pohjalta. Eläessään hänet tunnettiin myös eräänä aikansa vaikutusvaltaisimmista taloustieteilijöistä. Myös hänen logiikkaa koskeva teoksensa A System of Logic oli aikanaan erittäin tunnettu teos.
Teoksessaan Principles of Political Economy (1848) Mill otti laissez-faire -myönteisen kannan, mutta katsoi toisaalta markkinoiden usein epäonnistuvan täydellisen hyödyn saavuttamisessa. Niinpä teoksessa on lueteltu joukko tilanteita, joissa valtion väliintulo on mahdollinen. Utilitarismissa (1861) Mill uudisti benthamilaisuutta ja erotti toisistaan korkeammat ja alemmat halut ja mielihyvän. Teoksessa on tunnettu lause: ”On parempi olla tyytymätön ihminen kuin tyytyväinen sika, ja on parempi olla tyytymätön Sokrates kuin tyytyväinen typerys.” Teoksessaan Vapaudesta (1859) Mill esitti vapauden puolustuksen utilitarismin, ei luonnonoikeuden perusteella. Teoksen kantava ajatus on ennakkosensuurin vastustaminen. Totuus nähdään prosessina, joka toteutuu asettamalla tietoisesti vastakkain erilaisia ja tarvittaessa vastakkaisia väittämiä. Teoksessaan Naisen asema (The Subjection of Women, 1869) Mill arvosteli naisten alistettua asemaa Britanniassa ja esitti, että toisen sukupuolen oikeudellinen vallanalaisuus toiseen sukupuoleen nähden on suuri este ihmiskunnan edistymiselle ja vaati naisille äänioikeutta (kuten jo Benthamkin).
Mill ja liberalismi
Milliä on pidetty klassisen liberalismin perinteen ajattelijoista yhtenä vasemmistolaisimmista tai ei enää klassisen liberalismin vaan sosiaaliliberalismin yhtenä ensimmäisistä edustajista. 1830-luvulla hän etääntyi klassisesta liberalismista muttei luopunut yksilökeskeisyydestä.
Luettelo Moldovan kaupungeista
thumb|330px|Moldovan aluehallinnollinen piirijako (de jure) ja kaupunkien sijainti. Etelän [[Gagauzia näkyy kuvassa vihreänä ja kiistanalainen Transnistria itäosan harmaana alueena.]]
John Stuart Mill
Mill ja liberalismi
Postuumissa teoksessa Chapters on Socialism (1879) Mill tuki osuustoimintaliikettä ja hyväksyi valtiolliset yritykset edellyttäen, että niillä ei ole monopolia, vaan ne kilpailevat yksityisten yritysten kanssa. Toisaalta J. C. Reesin tutkimuksen mukaan teos ei ole Millin kirjoittama (Mill and his early critics, Leicester, 1956). Lisäksi Millille sosialismi tarkoitti yksilöiden yhteistyötä yhteisten päämäärien eteen (vastakohtana itsekäs egoismi), ei pakollista yhteisomistusta kuten myöhemmin. Hänen mukaansa ne sosialistit, jotka kannattavat valtion väliintuloa, eivät ymmärrä sen siveellistä puolta. Mill oli individualisti, jolle yhteisöillä ei ollut itseisarvoa.
Millin kuulumisesta klassisen liberalismin ajattelijoihin on kiistelty. Hän hyväksyi liberalismin perusperiaatteista esimerkiksi pakkovallan vastustamisen, uhrittomien rikosten turhuuden ja valtiovallan roolin rajoittamisen tarpeellisuuden:
Toisaalta Millin ajattelu ei taivu yksityisen eduntavoittelun ja kilpailun ehdottomaksi puolustukseksi. Hän oli sitä mieltä, että ”ihmiskunnan tulevaisuuden suurin vaara on kaupallisen hengen rajoittamaton vaikutus”, ja totesi seuraavasti:
Luettelo Moldovan kaupungeista
Tämä on luettelo Moldovassa sijaitsevista kaupungeista (, mon. orașe). Vuoden 2014 alussa Moldovassa oli maan tilastokeskuksen mukaan kaikkiaan 66 kaupunkia, joista viisi oli kaupunkipiirinsä keskuksia. Luettelossa on esitetty kaupunkien, myös autonomisten alueiden, Gagauzian ja Transnistrian kaupunkien väkiluvut. Kaupungeille on esitetty Moldovan tai Transnistrian tilastokeskuksen vuoden 2014 alun väkilukuarvio sekä vuoden 2004 väestönlaskennan mukainen asukasluku. Kaupunkien sijainti Moldavassa käy ilmi oheisesta kartasta.
Kaupungit on ryhmitelty kahteen tasoon. Aluehallinnon ylempänä tasona on Moldovassa tavallisesti piiri (raionul) tai tätä vastaava kaupunkipiiri (municipiul). Enemmistö kaupungeista sijaitsee piireissä. Moldovan neljä suurinta kaupunkia sekä Gagauzian Comrat muodostavat aluehallinnollisesti itsenäiset, paljolti piirejä vastaavat kaupunkipiirinsä: Chișinău, Bălți, Tiraspol, Bender ja Comrat. ** Transnistria ja Gagauzia jaetaan taulukossa de facto -käytännön mukaisesti eli Transnistria tilastokeskuksensa piirijaon mukaisesti ja kuvaamalla Gagauzia kahtena osana (Comrat ja loppu Gagauziasta). Vertailun vuoksi oheisessa kartassa on esitetty Moldovan aluehallinnon de jure -jaottelu, jossa itsehallinnolliset alueet ovat yhtenäisiä.
* Vuoden 2004 väestönlaskennassa Tverdiţan asukkaat oli luokiteltu maaseutuväestöksi. ** Itsehallinnollisten kaupunkipiirien (suuruusjärjestyksessä: Municipiul Chișinău, Municipiul Bălți, Municipiul Tiraspol, Municipiul Bender, Municipiul Comrat) alueeseen kuuluu keskuskaupungin ohella maaseutukyliä ja mahdollisesti myös pienempiä kaupunkeja. *** Vuoden 2004 väestönlaskennassa ja 2014 arviossa nämä olivat taajamia oc- (пос.). **** Käytössä olleessa vuoden 2014 väestönarviossa tätä ei kuvata itsenäisenä kaupunkina, väestö sisältynee Tiraspolin lukuihin.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 52 kg
Miesten 52 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 28. heinäkuuta – 7. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistui 28 nyrkkeilijää. Olympiakultaa voitti brittiläinen Galal Yafai, joka voitti loppuottelussa filippiiniläisen Carlo Paalamin.
Sakari Marila
Matti Sakari Marila (s. 27. elokuuta 1945 Ilmajoki ) on suomalainen taidemaalari ja professori emeritus. Hänen taideteokset tunnetaan värikkäistä maalauksista.
Henkilöhistoria
Marila opiskeli vuosina 1967- 70 Suomen Taideakatemian koulussa ja vuosina 1970­ - 71 Accademia di belle arti di Firenze:ssä. Hän piti debyyttinäyttelynsä Jyväskylässä 1971. Taiteellisen tuotantonsa rinnalla Marila toimi pitkään opetus- ja hallinnollisissa tehtävissä Taideteollisessa korkeakoulussa, jossa hän aloitti opettajana vuonna 1972 ja jatkoi siellä uraansa 37 vuotta. Vuodesta 1997 alkaen Marila toimi professorin virassa, josta hän eläköityi vuonna 2011.
Taiteellinen tuotanto
Marila tunnetaan hehkuvien värien käyttäjänä. Uusimpressionistisista guassimaalauksista aloittanut taiteilija siirtyi myöhemmin sekatekniikkaan. Hänen maalauksensa ovat olleet kirkassävyisiä, ja sivellin ja piirrostekniikka on nopea ja tyylittelevä. 2000-luvulla hänen värinsä ovat lämpimiä ja ilmaisu lähenee abstraktia. Marila on tehnyt myös lasimaalauksia, kuten Valtioneuvoston lisärakennuksen 16 neliön lasimaalauksen Karkelot (1982).
Sulo J. Saksa
Sulo Josef Saksa, kirjailijanimi Juuso Sarkka, (28. kesäkuuta 1909 Kangasniemi – 17. marraskuuta 1990) oli suomalainen maanviljelijä ja kirjailija.
Giuseppe Saracco
Saracco oli alkuperäiseltä ammatiltaan asianajaja. Hänen poliittinen uransa alkoi jo vuonna 1849 Sardinian kuningaskunnan kansalliskokouksen jäsenenä. Hän tuki Camillo Cavouria. Vuodesta 1865 Saracco kuului Italian senaattiin. Hän toimi 1887–1889 ja 1893 työministerinä sekä 1898–1900 ja 1902–1905 senaatin puhemiehenä. Hän kokosi kesäkuussa 1900 maltillisista liberaaleista muodostuneen hallituksen, mutta joutui eroamaan jo seuraavan vuoden helmikuussa, sillä parlamentin mielestä hän oli toiminut liian pehmeästi Genovan suuren satamalakon suhteen.
Sulo J. Saksa
Sulo Saksa oli naimisissa mielisairaanhoitaja Lilli Hukan kanssa. Kuvanveistäjä Juhani Saksa (s. 1939) on heidän poikansa.
Carl Wilhelm Fontell
Carl Wilhelm Fontell (16. tammikuuta 1794 Raippaluoto – 2. syyskuuta 1862 Pietarsaari) oli Pietarsaaren piirilääkäri. Fontellin vanhemmat olivat kappalainen Sven Abraham Fontell (1756–1819) ja Anna Katarina Hultman (-1844). Hän opiskeli aluksi ylioppilaaksi Turussa, sitten muun muassa P. Afzeliuksen johdolla Uppsalassa, jonka suomalaisen osakunnan kuraattori painosti hänet väistymään 1818 käydyn valtataistelun seurauksena Adolf Ivar Arwidssonin tieltä. Turkuun palattuaan Fontellista tuli lääketieteen lisensiaatti 1822. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1832 aiheesta Om neuralgierne i allmänhet. Kristiinankaupungin lääkärinä Fontell toimi 1832–1839 ja sitten 1832–1839 Pietarsaaren kaupunginlääkärinä ja piirilääkärinä (vuodesta 1857 Kokkolan piirin). Erityisesti viimeksi mainitussa tehtävässä Fontell tuli tunnetuksi ja arvostetuksi. Hän teki pitkiä matkoja syrjäseudulle, mutta hänen luokseen tuli potilaita kaikkialta Suomesta ja Venäjältäkin. Asessorin arvonimi Fontellille myönnettiin 1841. Fontell erosi virastaan vasta vuosi ennen kuolemaansa 1861.
Fontellin puoliso vuodesta 1829 oli Kristina Sofia Lovisa Barck (k. 1888). He saivat lapset Carolina, Sven Wilhelm ja Maria Fontell.
Hänen haudallaan esitettiin 11.9.1862 Zacharias Topeliuksen kirjoittama ja ylioppilaitten esittämä laulu, joka koostuu kolmesta lyhyestä säkeestä ja jonka sisältö on kaunis hyvästijättö paljon töitä tehneelle rakastetulle lääkärille.
Stepa Stepanović
thumb Stepa Stepanović (11. maaliskuuta (J: 28. helmikuuta) 1856 Kumodraž, Serbia – 29. huhtikuuta 1929 Čačak, Jugoslavia) oli serbialainen sotapäällikkö, joka toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Stepanović osallistui vuosien 1876–1878 sotiin Turkkia vastaan ja vuoden 1885 sotaan Bulgariaa vastaan. Hänet nimitettiin vuonna 1903 divisioonan komentajaksi. Balkanin sotien aikana 1912–1913 hän komensi Serbian toista armeijaa ja osallistui Kumanovan taisteluun sekä Adrianopolin valtaukseen. Stepanović toimi myös Serbian sotaministerinä vuosina 1908–1909, 1911–1912 ja 1914.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Stepanović johti Serbian armeijan liikekannallepanoa ylipäällikkö Radomir Putnikin ollessa tilapäisesti vangittuna Itävalta-Unkarissa. Sen jälkeen Stepanović otti jälleen komentoonsa Serbian toisen armeijan ja löi Itävalta-Unkarin armeijan Cerin taistelussa elokuussa 1914, mikä oli ympärysvaltojen ensimmäinen voitto koko suursodassa. Hänet ylennettiin tämän myötä voivodiksi eli marsalkaksi. Stepanović osallistui armeijoineen myös voittoisaan Kolubaran taisteluun joulukuussa 1914. Keskusvaltojen yhteishyökkäyksen käynnistyttyä syksyllä 1915 Stepanovićin toinen armeija vastasi itärintamasta. Hän onnistui aluksi pysäyttämään Bulgarian hyökkäyksen, mutta lopulta joukot eivät riittäneet bulgarialaisten eikä saksalaisten pidättelemiseen. Syyskuussa 1918 Stepanovićin toinen armeija osallistui kahdella ranskalaisdivisioonalla vahvistettuna ympärysvaltojen lopulliseen hyökkäykseen Salonikin rintamalla ja sai aikaan läpimurron.
Erkylänjärvi
Erkylänjärvi on 62,8 hehtaarin laajuinen, itä-länsi -suunnassa runsaan 1,3 kilometrin mittainen järvi Hausjärven kunnan lounaisosissa. Järvi kuuluu Vantaanjoen vesistöön ja sijaitsee linnuntietä noin 6-7 kilometriä Riihimäen rautatieasemalta itäkaakkoon.
Järven pinta on 111 metriä merenpinnan yläpuolella. Erkylänjärven kaakkoispuolella on siihen laskeva, samalla tasolla oleva Lallujärvi.
Suomenlahteen laskeva Vantaanjoki saa alkunsa Erkylänjärven luoteisosasta. Nimistötutkija Saulo Kepsu on esittänyt järven luoteispuolella sijaitsevan Vantaa-kylän saaneen nimensä Erkylänjärveltä. Tätä on aiemmin nimitetty Vantaanjärveksi ( < Vanantaanjärvi; mahdollisesti Janakkalan Vanaantaan kylän eräjärvi (Wandois Träsk 1782). Vanaantaka kertoo nimen lukeutuvan Vanajaveteen kytkeytyviin Vanaja-nimiin.
Piruntatti
pienoiskuva|Piruntatti Piruntatti (Rubroboletus satanas, aiemmin Boletus satanas ) on myrkyllinen tattilaji, jonka lakki on väriltään valkoinen tai hopeanharmaa. Tatin maku on nuorena mieto, vanhemmiten epämiellyttävä. Jalka on yläosastaan kellertävä, alhaalta punertava. Muitakin myrkyllisiä tatteja, kuten tauriontatti, on olemassa. Punaiset tatit onkin syytä jättää sienikirjojen mukaan käyttämättä.
Esiintyminen
Piruntattia ei esiinny Suomessa. Sitä on ilmoitettu havaitun kerran Korppoossa, mutta havainto on myöhemmin todettu virheelliseksi.
Mate Trojanović
Mate Trojanović (, 20. toukokuuta 1930 Metković, Jugoslavian kuningaskunta – 27. maaliskuuta 2015 Maribor, Slovenia) oli Jugoslaviaa edustanut soutaja ja olympiavoittaja.
Trojanović kuului Jugoslavian olympiakultaa voittaneeseen perämiehettömän nelosen miehistöön Helsingin kesäolympialaisissa 1952.
Trojanović kuoli 84-vuotiaana Slovenian Mariborissa 27. maaliskuuta 2015.
Petar Bojović
Bojović aloitti upseerinuransa vuonna 1876 ja osallistui sotiin Turkkia vastaan 1876–1878 sekä sotaan Bulgariaa vastaan 1885–1886. Vuonna 1901 hänestä tuli eversti. Ensimmäisen Balkanin sodan alussa lokakuussa 1912 Bojović nimitettiin Serbian ensimmäisen armeijan esikuntapäälliköksi ja Kumarovon taistelun jälkeen hänet ylennettiin kenraaliksi. Vuonna 1913 hänestä tuli sotaministeri ja 1914 Balkanin sodissa vallattujen alueiden miehitysjoukkojen komentaja. Ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa hän toimi ensimmäisen armeijan komentajana. Hän johdatti perääntyvän Serbian armeijan tammikuussa 1916 Kreikan Salonikiin. Syyskuussa 1918 Bojović ylennettiin voivodiksi eli marsalkaksi. Hän oli neljäs ja viimeinen tämän korkeimman sotilasarvon saanut serbialainen. Bojovi toimi vielä 1921–1922 Jugoslavian armeijan esikuntapäällikkönä, ja vetäytyi sitten palveluksesta.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2011
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2011 järjestettiin 27. elokuuta – 4. syyskuuta 2011 Etelä-Koreassa, Daegussa. Kilpailut olivat järjestyksessään 13. ulkoradan kisat. Kisa-areenaksi valittiin Daegu Stadium. Yhdysvallat oli jo viidennen peräkkäisen kerran kilpailujen menestynein maa, Suomen joukkue jäi kolmannen kerran ilman mitaleita – ja lisäksi ensimmäistä kertaa ilman pistesijoja. Suomen parhaiten pärjänneet urheilijat olivat yhdeksänneksi lajiensa loppukilpailuissa tulleet keihäänheittäjä Antti Ruuskanen ja moukarinheittäjä Olli-Pekka Karjalainen.