cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tamara Ecclestone
Varhainen elämä
Tamara Ecclestone syntyi Milanossa. Hän on kroatialaisen Armani-mallin Slavica Ecclestonen ja englantilaisen Formula 1 -sarjan päähallinnoitsijan Bernie Ecclestonen tytär. Hänellä on vanhempi sisarpuoli Deborah isänsä aiemmasta avioliitosta ja nuorempi sisar Petra Ecclestone.
Ecclestone kävi koulunsa yksityisessä Francis Holland School -tyttökoulussa Lontoossa ja opiskeli myöhemmin London School of Economicsissa ja University College Londonissa suorittamatta jälkimmäisissä kuitenkaan kokonaisia tutkintoja.
Ura
Vuonna 2006 Ecclestone debytoi televisiossa juontamalla Redbull Air Racen maailmanmestaruuskisat. Tämän jälkeen hän on esiintynyt lukuisia kertoja eri kanavilla; esimerkiksi formulakaudella 2009 Ecclestone toimi juontajana Italian Sky Sportsilla. Vuonna 2011 Sub-kanava esitti realitysarjaa Tamara Ecclestone - formulakuninkaan megatytär.
Ecclestone on tehnyt hyväntekeväisyystyötä muun muassa lahjoittamalla rahaa Great Ormond Streetin sairaalalle ja poseeraamalla PETAn turkisten vastaisissa mainosjulisteissa.
Yksityiselämä
Vuonna 2002 Ecclestonen poikaystävä oli kiinteistövälittäjä Jonathan Keterman, joka myöhemmin nimellä Derek Rose, tuomittiin Ecclestonen kiristämisestä vuonna 2013. Vuoteen 2006 asti Ecclestone seurusteli personal trainer Patrick Toplissin kanssa. Vuosina 2007–2008 Ecclestone oli kihloissa liikemies Gavin Dein kanssa. Vuosina 2010–2012 hän seurusteli liikemies Omar Khyamin kanssa.
Makamban provinssi
thumb|right|175px|Makamban provinssi Burundin kartalla. Makamban provinssi on Burundin 17 provinssista eteläisin. Provinssi rajoittuu lännessä Tanganjikajärveen ja etelässä ja idässä Tansaniaan. Myös sen pääkaupungin nimi on Makamba. Vuonna 2007 Makamban väkiluvuksi arvioitiin 549 000 henkeä. Sen pinta-ala on 1 960,60 km2.
Pako Siperiasta
Pako Siperiasta on vuonna 2001 ilmestynyt saksalainen toiseen maailmansotaan sijoittuva elokuva, jonka ohjasi Hardy Martins.
Abderraouf Ratouli
Abderraouf Ratouli (s. 15. toukokuuta 1981) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä kotimaassaan CS Sfaxienin riveissä. Hän on pelannut urallaan myös Espérancessa ja Jendouba Sportissa. Ratouli on pelanut myös Tunisian nuorten maajoukkueessa vuosina 1998–2000.
Arvid Knöppel
Johan Arvid Konstantin Knöppel (7. maaliskuuta 1867 Tukholma, Ruotsi – 8. maaliskuuta 1925 Bad Nauheim, Saksa) oli ruotsalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa sadan metrin hirviammunnan kertalaukausten joukkuekilpailussa.
Pyyfasaanit
Pyyfasaanit (Galloperdix) on aitokanojen heimoon kuuluva kanalintusuku. Pyyfasaanien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kolme lajia.
Darkest Day
Darkest Day on Obituaryn kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 30. kesäkuuta 2009. Se on yhtyeen viimeinen, jolla oli mukana pitkäaikainen basisti Franks Watkins. Albumin kansitaiteesta vastaa Andreas Marschall.
Gilson Andrade da Silva
thumb|right|Gilson Andrade da Silva
FK Jelgava
Futbola Klubs Jelgava on latvialainen jalkapalloseura Jelgavan kaupungista. Se pelaa Virslīgassa, joka on Latvian korkein sarjataso. Seura on voittanut viidesti Latvijas kaussin eli Latvian cupin. Seura on tunnettu aikaisemmin nimellä RAF Jelgava, Metālists Jelgava ja Automobīlists Jelgava.
Donato Negro
pienoiskuva Donato Negro (s. 3. tammikuuta 1948 San Cesario di Lecce) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1972 ja nimitettiin Molfetta-Ruvo-Giovinazzo-Terlizzin hiippakunnan johtoon 22. joulukuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. helmikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Cosmo Francesco Ruppi, jota avustivat Francesco Minerva ja Michele Mincuzzi.
Negro sai 29. huhtikuuta 2000 nimityksen Otranton arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. kesäkuuta.
Sarpiokasvit
Sarpiokasvit (Alismataceae) on lahkoon Alismatales kuuluva yksisirkkaisheimo, jossa on 15 sukua ja 88 lajia. Ne ovat levinneet lähes koko maapallolle. Enin osa lajeista kasvaa tropiikissa, mutta joitakin lajeja tavataan Suomessakin.
Tuntomerkit
Sarpiokasvit ovat maitiaisnesteellisiä vesikasveja. Toisinaan ne ovat pystyjuurakkoisia tai rönsyllisiä. Maavarressa on sisäketto (endodermi) keskuslieriön ympärillä. Joskus puusolukon putkilot saattavat puuttua, mikä on sopeutuma vesielämään. Lehdet voivat olla kelluvia tai vedenpinnan yläpuolelle kasvavia; ne sijaitsevat kahdessa rivissä tai kierteisesti, ja niissä on valeruoti, lavassa vahva keskisuoni, silposuoniset pääsuonet, poikittaissuonia, ja lehden kärjessä on epidermin eli päällysketon alainen huokonen. Lehden pääsuonet joko yhtyvät toisiinsa tai ovat erillään.
Tavallisesti kasvit ovat kaksineuvoisia; yksineuvoiset lajit ovat joko yksi- tai kaksikotisia. Kukinto on haarova, ja haarat sijaitsevat kiehkuroina. Kukassa on ohutlehtinen ja lyhytikäinen teriö, joka on nupun sisällä epäsäännöllisesti laskoksilla, sekä mesiäisiä, joiden sijainti vaihtelee. Mettä voi erittyä myös joutoheteistä tai emilehden siivekkeistä. Heteitä on kolme tai enemmän, ja ne kehittyvät keskipakoisessa tai –hakuisessa järjestyksessä. Ponnet avautuvat kukan keskustasta poispäin. Siitepöly on pantoporaattista eli siitepölyhiukkanen muistuttaa huokosineen golf-palloa (huokosia on siis yltympäriinsä). Lisäksi siitepölyhiukkasen pinta on piikkinen.
Erillisiä emilehtiä on kaksi tai useampia, sikiäimet ovat kehänpäällisiä. Toisinaan emilehdet ovat kasvaneet tyveltään yhteen. Emiön keskellä on kukkapohjuksen kärjen surkastuma. Siemenaiheita on kussakin emilehdessä yksi tai useampia pohja- tai laitaistukkaan kiinnittyneinä.
Hedelmä on tuppilo tai pähkylä. Siemenkuoren hienorakenteelle on ominaista uloimman solukerroksen (eksotesta) ulospäin olevien soluseinien paksuuntuminen; kuoren sisäosa (tegmen) on joko hävinnyt tai senkin soluseinät ovat enemmän tai vähemmän paksuuntuneet. Siemenen sisällä on voimakkaasti käyristynyt alkio, minkä havaitsee jo siementä päällisin puolin tarkasteltaessa. Alkioripustimen (suspensori) tyvisolu on laajentunut. Kromosomiluku on sarpiokasveilla n = (5–)7–8(–13).
Evoluutio
Sarpiokasvien heimon iäksi on arveltu noin 80 miljoonaa vuotta, joten heimo lienee peräisin myöhäiseltä liitukaudelta.
Kukkabiologiaa
Ainakin joillakin sukujen Ranalisma ja keiholehdet (Sagittaria) lajeilla siiteputket voivat kasvaa emin vartaloa pitkin kukkapohjukseen ja sitä kautta myös lähellä oleviin emilehtiin. Limnocharis-lajeilla yksittäiset hedelmät irtaantuvat pohjuksesta ja kelluvat. Kellunnan aikana siemenet kylväytyvät ympäriinsä.
Morfologiaa
Vaikka sarpiokasvien kukassa on usein paljon emilehtiä ja heteitä, eri elimet saavat alkunsa kiehkuraisesti sijaitsevista aiheista. Heteet voivat syntyä keskipakoisessa tai –hakuisessa järjestyksessä, mutta heteillä on yhteiset aiheet. Sarpioilla (Alisma) on jyväspintainen eikä piikikäs siitepöly, eikä siemenen endospermi kehity samalla tavoin kuin yleensä heimon kasveilla. Siitepölyhiukkasessa on usein tärkkelystä, ja sen pinnalla olevien huokosten reunat ovat hyvin epäsäännöllisiä.
Emilehdet voivat syntyä aluksi kohdakkain verholehtien kanssa tai ne voivat olla monessa kiehkurassa ja peittää kokonaan pohjuksen. Toinen vaihtoehto on, että emilehdet ovat yhtenä kiehkurana ison kukkapohjuksen kärjen surkastuman ympärillä, niin kuin on laita lajeilla, jotka ennen luettiin omaan Limnocharitaceae-heimoon. Niillä emilehdet ovat myös tyveltään yhteen kasvaneita ja kussakin niistä on paljon siemenaiheita laitaistukoissa.
Sukulaisuussuhteet
Varsinaisten sarpiokasvien ja entisen heimon Limnocharitaceae sukulaisuuden yksityiskohdat ovat vielä melko lailla selvittämättä. Suku Echinodorus on polyfyleettinen. Morfologiset analyysit tuottavat tulokseksi, että suvut Butomopsis, Hydrocleys ja Limnocharis olisivat varhaisimmat sukupuun eli kladogrammin haarautumat. Niin ollen ahtaasti ymmärretty Alismataceae-heimo muodostaa hyvin perustellun kladin eli kehityslinjan. Eräiden, pääasiassa viherhiukkasen, geenien analyysissä, jossa oli kattava otos sarpiokasveja, saatiin tulokseksi, että sukujen Luronium, Damasonium, Baldellia ja Alisma muodostama kladi muodostaisi sisarryhmän heimon muille suvuille. Tätä tulosta ei kuitenkaan saatu toisessa, pienemmässä tutkimuksessa, jossa käytettiin toisia viherhiukkasen geenejä eikä myöskään käytettäessä mitokondrion geenejä.
Luokittelu
Sarpiokasvien heimo sisältää tässä entisen heimon Limnocharitaceae, jonka Armen Tahtadžjan määritteli ensimmäisenä vuonna 1954, ja jolla on paljon yhteistä varsinaisten sarpiokasvien kanssa. Jos Limnocharitaceae erotettaisiin omaksi heimokseen, ei Alismataceae-heimolla olisi käytännössä mitään ominaisuuksia, joiden perusteella se voitaisiin määritellä.
Suvut
Alpukat (Albidella) ja suokit (Helanthium) Angiosperm Phylogeny Website sisällyttää vesimiekkojen (Echinodorus) sukuun.
Charles L’Eplattenier
pienoiskuva|Charles L’Eplattenier, omakuva Charles L’Eplattenier (9. lokakuuta 1874 Neuchâtel, Neuchâtelin kantoni, Sveitsi – 1946 Les Brenets, Neuchâtelin kantoni, Sveitsi ) oli sveitsiläinen taidemaalari ja arkkitehti. Hän oli Sveitsin merkittävimpiä art nouveau -taiteilijoita ja merkittävä opettaja La Chaux-de-Fondsin taidekoulussa.
L’Eplattenier opiskeli piirtämistä Neuchâtelissa, mutta isänsä kuoleman jälkeen hän muutti Budapestiin tätinsä luokse. Budapestissä hän opiskeli koristetaidetta. Sieltä hän muutti Pariisiin, missä hän opiskeli École des Beaux-Artsissa maalaustaidetta, kuvanveistoa ja arkkitehtuuria Luc-Olivier Mersonin studiossa. L’Eplattenier palasi Sveitsiin vuonna 1898, jolloin hänestä tuli La Chaux-de-Fondsin taidekoulun opettaja.
L’Eplattenier’n ansiosta La Chaux-de-Fondsin taidekoulusta kehittyi merkittävä keskus. Hän auttoi useita oppilaitaan löytämään lahjakkuutensa, ja lisäksi hän tutustutti oppilaansa arts and crafts -liikkeeseen sekä William Morrisin ja John Ruskinin ajatuksiin. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa nuori Charles-Édouard Jeanneret, joka tunnetaan myöhemmin nimellä Le Corbusier. L’Eplattenier oli henkilö, joka lopulta rohkaisi Le Corbusier’ta ryhtymään arkkitehdiksi.
L’Eplattenier’n tuotannon tyyliä on kutsuttu ”pihtatyyliksi”, sillä hänen teoksissaan oli toistuvia elementtejä pihdoista, männyistä ja muista luonnonkohteista. Hän etsikin usein inspiraatiota maaseudulta. Hän rohkaisi oppilaitaankin etsimään aiheita luonnosta ja tutkimaan paikallisia kasveja ja eläimiä.
L’Eplattenier kuoli vuonna 1946 vaellusretkellä pudottuaan Les Brenetsin lähellä Doubsjoen varrella olevalta kalliokielekkeeltä.
Secret Symphony
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 6.
Sapsojärvet
Sapsojärvet ovat keskikokoinen järvi Oulujoen päävesistössä. Se sijaitsee Kainuun maakunnassa, Sotkamon keskustan etelä- ja länsipuolella. Se koostuu kahdesta järvestä: Iso Sapsojärvi ja Pieni Sapsojärvi. Niiden välissä on Kumpusalmi. Sotkamon Jymyn kotikenttä Hiukan pesäpallostadion on Ison Sapsojärven rannan tuntumassa.
Säännöstely
Järven vedenpinnan korkeus on 137,9 metriä mpy. Järven vedenpinta on samalla korkeudella kaikilla Sotkamonjärvillä, joita ovat myös Nuasjärvi, Sapsojärvet, Kiantajärvi, Pirttijärvi-Kaitainjärvi ja Iso-Kiimanen. Niitä voi siten pitää Sotkamonjärvien eri järvialtaina. Tilanne johtuu kuitenkin Kajaaninjoessa olevasta Koivukosken voimalaitoksesta, jonka patoaltaaseen edellä luetellut järvet kuuluvat. Sotkamonjärviä on säännöstelty siten, että Sapsojärvien vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 136,20 metriä ja 138,70 metriä mpy.
Li Zicheng
Li Zicheng (n. 1605 Mizhi, Shaanxi – 1645 Hurbei) oli taitava kiinalainen kapinajohtaja, joka syrjäytti vuonna 1644 Ming-dynastian viimeisen keisarin Chongzhenin.
Li oli alun perin paikallinen kyläpäällikkö, joka ryhtyi kapinalliseksi Pohjois-Kiinaa koetelleen vuoden 1630 nälänhädän jälkeen. Hän loi kapinapesäkkeen pohjoiseen Shaanxin maakuntaan ja onnistui vähitellen lisäämään kannatustaan sekä laajentamaan vaikutusvaltaansa. Hän oli taitava sotilaallisena johtajana ja käytti itsestään nimitystä Chuang Wang, ’iskevä kuningas’. Vuodesta 1639 alkaen hän sai tuekseen useita oppineita, joiden neuvosta hän kielsi sotajoukoiltaan ryöstelyn ja ryhtyi sen sijaan jakamaan takavarikoitua ruokaa ja maata köyhille. Tämä lisäsi hänen suosiotaan ja hänen sankarillisista teoistaan alettiin kertoa tarinoita, jotka levisivät ympäri maan.
Li perusti hallitsemalleen alueelle oman hallinnon ja alkoi muun muassa lyöttää omaa rahaa. Vuonna 1644 hän lopulta julistautui itse keisariksi, ilmoitti perustaneensa Shun-dynastian ja marssi Pekingiin. Hän sai pääkaupungin haltuunsa helposti, sillä keisari Chongzhen joutui omien kenraaliensa pettämäksi. Keisarille uskollinen kenraali Wu Sangui onnistui kuitenkin saamaan Kiinan koillisrajalla eläneet mantšut puolelleen ja voitti Lin joukot Shanhaiguanin taistelussa, jonka jälkeen mantšut valtasivat Pekingin. Li pakeni eteläiseen Hubein maakuntaan, jossa hän kuoli mahdollisesti paikallisten asukkaiden surmaamana. Hänen kuolemastaan on tosin muitakin versioita.
Chiyodagata
Chiyodagata oli Tokugawan laivaston puurunkoinen prikitakiloitu 3. luokan tykkivene. Se oli ensimmäinen Japanissa valmistettu höyrylaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Ishikawajimasta, missä köli laskettiin 7. toukokuuta 1861. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1863 ja valmistui toukokuussa 1888.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta kesäkuussa 1869. Se oli valaanpyyntialuksena 28. tammikuuta 1888 alkaen, kunnes se romutettiin 1911.
Ihmisen ääni
Ihmisen ääni on WSOY:n julkaisema kirjasarja, jossa kirjailijat ja muut kulttuurielämän vaikuttajat kertovat elämästään ja ajatuksistaan. Kirjojen muoto on vapaa, ja ne voivat olla esimerkiksi muistelmia, haastatteluja tai esseekokoelmia. Sarjassa julkaistiin vuosina 1976−1983 yhteensä 29 kirjaa, ja siihen kirjoittivat muun muassa Eeva Kilpi, Pentti Saarikoski, Mika Waltari, Jörn Donner, Paavo Haavikko, Kari Suomalainen ja Arvo Ylppö. Pitkän tauon jälkeen sarja käynnistyi uudelleen vuonna 2001 Juha Turkan teoksella Huutoja hiekkalaatikosta.
Alkuperäisessä kirjasarjassa ilmestyivät seuraavat teokset:
Turkan teoksesta alkaen Ihmisen ääni -sarjassa ovat ilmestyneet seuraavat teokset:
Kokoontumisrikkomus
Kokoontumisrikkomus on rikos, johon voi syyllistyä rikkomalla kokoontumislain säännöksiä yleisen kokouksen tai yleisötilaisuuden järjestämisestä. Kokoontumisrikkomukseen voi syyllistyä sekä tilaisuuden järjestäjä että siihen osallistuja.
Rikkomuksen sisältö
Joka tahallaan tai törkeästä huolimattomuudesta
tai
on tuomittava, jollei teosta ole muualla laissa säädetty ankarampaa rangaistusta, kokoontumisrikkomuksesta sakkoon.
Rangaistuskäytäntö
Kokoontumisrikkomuksesta on seurauksena sakkorangaistus. Sen antaa joko poliisi tai sakkoon voidaan tuomita oikeudessa. Päiväsakkojen lukumäärä on ollut tyypillisesti 7–11 kpl ja sakon rahamäärä noin 40–120 euroa vuosina 2004–2007.
Ignacy Matuszewski
Ignacy Hugo Stanisław Matuszewski (10. syyskuuta 1891 Varsova – 3. elokuuta 1946 New York City) oli puolalaispoliitikko, diplomaatti ja ministeri, eversti ja Kansainvälisen olympiakomitean jäsen.
Ensimmäisen maailmansodan aika
Ignacy Matuszewski opiskeli filosofiaa Jagellon yliopistossa Krakovassa, arkkitehtuuria Milanossa, lakia Tartossa ja maataloutta Varsovassa. Ensimmäisen maailmansodan aikaan hän kuului tulevan Puolan johtajan Piłsudskin lähipiiriin. Joulukuussa 1914 lähtien hän palveli Venäjän keisarillisessa armeijassa, mm. tiedustelujoukkojen komentajana. Helmikuun vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 hän organisoi Pietarissa Vapaan Puolan armeijayksikön perustamiseen, jonka komentajana toimi kenraali Józef Dowbor-Muśnicki ja johon hän liittyi joulukuussa 1917.
Itsenäisen Puolan johtotehtävissä
Puola sai itsenäisyyden Piłsudskin johdolla marraskuussa 1918 maailmansodan päättyessä keisarillisen Saksan tappioon. Matuszewski oli sitten mukana sodassa, joka käytiin Puolaan hyökännyttä Neuvosto-Venäjää vastaan. Hän osallistui myös sodan päättäneisiin kevään 1921 Riian rauhanneuvotteluihin. Vuosina 1923–1924 käydyn diplomaattikoulutuksen jälkeen hän siirtyi sotilasasiamieheksi Roomaan Puolan hallituksen puolustusministeriön edustajana. Joulukuussa 1924 hänet ylennettiin everstiksi, ja palattuaan sotilasasiamiehen tehtävästä takaisin Varsovaan vuonna 1926 hänet siirrettiin armeijan palveluksesta reserviin.
Vuoden 1926 vallankaappauksessa Matuszewski kuului kaappausta johtaneen marsalkka Józef Piłsudskin kannattajiin, ns. everstijunttaan. Vuosina 1926–1928 hän toimi Puolan lähettiläänä Budapestissä ja sen jälkeen vuosina 1929–1931 valtiovarainministerinä Kazimierz Bartelin ja Walery Sławekin hallituksissa. Vuosina 1932–1936 hän toimi päätoimittajana puolalaisessa viikkojulkaisussa Gazeta Polska. Vuonna 1937 hän sai kirjallisista ansioistaan Puolan kirjallisuusakatemian palkinnon.
Pakolaisuudessa
1930-luvun loppupuoliskolla Matuszewski joutui Piłsudskin kuoleman jälkeisten vallanpitäjien kanssa vastakkainasetteluun. Hänen kirjoituksensa, joissa hän toi esille huolensa Puolan tulevasta kohtalosta, otettiin vastaan ristiriitaisesti. Matuszewski toi julkisesti esille huolensa Puolan kohtalonsa mahdollisesta sodasta Saksan kanssa. Puolan kannalta katastrofaaliseen tilanteeseen jouduttiinkin toisen maailmansodan käynnistyttyä juuri syyskuun alussa 1939 Saksan hyökkäyksellä Puolaan. Hän oli sodan sytyttyä mukana ryhmässä, joka evakuoi Puolan valtion kultavarantoa Puolan pakolaishallituksen käyttöön. Lopetettuaan yhteistyön pakolaishallituksen johtajan eversti Władysław Sikorskin kanssa hän siirtyi syyskuussa 1941 Ranskan, Espanjan, Portugalin ja Brasilian kautta Yhdysvaltoihin. Matuszewski vastusti kirjoituksissaan Sikorskin Neuvostoliitto-politiikkaa, johon liittyi mm. Sikorski–Maiski sopimus.
Sodan aikana Yhdysvalloissa ollessaan Matuszewski oli perustamassa muiden puolalaisten pakolaispoliitikkojen kanssa Yhdysvaltojen puolalaisia kulttuuriorganisaatioita. Toisaalta hän omalla toiminnallaan pyrki vaikuttamaan Yhdysvalloissa yleiseen asenneilmastoon, jolla vastustettaisiin Puolan luovuttamista Stalinin valtapiiriin.
Matuszewski kuoli yllättäen New Yorkissa 3. elokuuta 1946. Hän oli naimisissa vuodesta 1928 puolalaisen yleisurheilun olympiavoittajan Halina Konopackan kanssa. Konopacka oli urheilu-uransa jälkeen myös miehensä Matuszewskin tavoin kirjailija ja runoilija.
Matuszewski oli vuodesta 1928–1939 Puolan edustajana Kansainvälisessä olympiakomiteassa.
Harold Camping
Harold Egbert Camping (19. heinäkuuta 1921 – 15. joulukuuta 2013 Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen kristillinen radiokuuluttaja. Hän oli kalifornialaisen Family Radio -radiokanavayhdistyksen presidentti. Campingin päivittäinen radio-ohjelma Open Forum lähetettiin yli 60 yhdysvaltalaisella radiokanavalla.
Camping oli tunnettu pyrkimyksistään ennustaa maailmanlopun tuloa Raamattua numerologisesti tulkiten. Hän ennusti 2010, että Jeesus palaisi ja vanhurskaat temmattaisiin taivaaseen 21. toukokuuta 2011, minkä jälkeen maapallolla olisi seurannut viiden kuukauden ajanjakso tulta, tulikiveä ja tauteja, joiden seurauksena miljoonia olisi kuollut joka päivä; tämä ajanjakso olisi päättynyt 21. lokakuuta 2011 maailmanloppuun, jolloin Jumala olisi tuhonnut koko maailmankaikkeuden.
Campingin aikaisemmin ennustamia tuomiopäiviä olivat 21. toukokuuta 1988 ja 7. syyskuuta 1994.
Hänen ennustuksensa vuodesta 2011 oli laajasti uutisoitu ja sai vastauksia sekä ateistisilta että kristillisiltä yhdistyksiltä. Toukokuun 21. päivän tultua ja mentyä ilman mitään vakavia seurauksia Camping sanoi uskovansa, että ”hengellinen” tuomio oli tapahtunut tuona päivänä, ja että fyysinen taivaaseentempaus tapahtuisi 21. lokakuuta 2011 samanaikaisesti kun Jumala tuhoaa maailmankaikkeuden.
Kesäkuussa 2011 Camping joutui sairaalaan aivoverenkiertohäiriön takia; tämä todettiin myöhemmin aivoinfarktiksi. Hän jäi myös paljolti pois julkisuudesta ohjelmansa lopettamisen jälkeen.
Hänelle myönnettiin vuoden 2011 matematiikan Ig Nobel -palkinto ansionaan maailman opettaminen tarkkaavaisemmaksi matemaattisia oletuksia ja laskelmia tehtäessä. Samalla palkittiin myös muun muassa Pat Robertson (maailmanloppu 1982) ja Elizabeth Clare Prophet (1990).
Daniel Jodoin
pienoiskuva Daniel Jodoin (s. 2. maaliskuuta 1957 Granby) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sherbrooken arkkihiippakuntaan 3. lokakuuta 1992 ja nimitettiin Bathurstin hiippakunnan johtoon 22. tammikuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Valéry Vienneau, jota avustivat Claude Champagne ja Robert Harris.
Henri Bonnefoy
Henri Edmond Bonnefoy (17. lokakuuta 1887 Le Tremblois, Ranska – 9. elokuuta 1914 Cernay, Ranska) oli ranskalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli mukana joukkueessa saamassa pronssia 50 ja 100 jaardin pienoiskiväärin makuukilpailussa.
Bonnefoy kuoli ensimmäisessä maailmansodassa ollessaan 26-vuotias.
Liidia Tuulse
Liidia Tuulse (o.s. Haas, 18. maaliskuuta 1912 Hummuli vald, Soe, Viro – 17. maaliskuuta 2012 Sköndal, Ruotsi) oli virolainen runoilija.
Tuulse opiskeli 1929–1934 opiskeli Tarton yliopistossa filosofiaa, germaanista filologiaa ja taidehistoriaa. Hän jatkoi opintoja Tukholman ja Königsbergin yliopistoissa. Filosofian maisterin arvon hän sai 1938.
Vuonna 1944 Tuulse pakeni neuvostovaltaa perheensä kanssa Ruotsiin.
Ruotsissa kirjoittamissaan teoksissaan Tuulse kuvaa muun muassa nuoruuttaan Valgan kaupungissa. Sen sijaan aikaisemmat, opiskeluaikojen tekstit käsittelivät Länsi-Eurooppaa, sillä vuonna 1937 hän lähti yhdessä miehensä Armin Tuulsen kanssa pitkälle tutkimusmatkalle eurooppalaisiin taidekeskuksiin: hän vieraili Alankomaissa, Italiassa ja Saksassa. Matkalta Liidia Tuulse lähetti matkakirjeitä virolaisiin lehtiin.
Ruotsissa asuessaan Liidia Tuulse käänsi viroksi saksalaista ja ruotsalaista runoutta. Tuulsen kääntämien kirjoittajien luettelo on pitkä: Magda Bergquist von Mirbach, Karin Boye, Erik Lindegren, Anders Österling, Mare Kandre, Edith Södergran, Gunnar Ekelöf, Erik Axel Karlfeldt, Bo Bergman, Gottfried Benn, Hermann Hesse. Osa käännetyistä runoista julkaistiin 1960-luvulla ruotsinvirolaisissa lehdissä, osa tuli julkisuuteen Viron radion runo-ohjelmissa 1990-luvulla.
Reijola (Lappeenranta)
thumb|[[Lappeenrannan rautatieasema ja matkakeskus]]
Reijola on Lappeenrannan kaupunginosa. Se sijaitsee ydinkeskustan laitamilla valtatie 6:n varrella.
Reijolassa sijaitsee Lappeenrannan rautatieasema, jonka yhteyteen 2000-luvun alussa valmistui matkakeskus myös linja-autoliikenteen käyttöön. Reijolassa on myös teollisuutta ja suuria valintamyymälöitä sekä Toikansuon jätevedenpuhdistamo, joka on Lappeenrannan kaupungin kuudesta puhdistamosta suurin. Puhdistamon vedet lasketaan Rakkolanjokeen.
Reijola on nimetty samannimisen maanomistajan mukaan. Reijolan talo sijaitsee alueella edelleen, mutta asutusta kaupunginosassa ei ole. Reijolan kantatilan maita oli myös nykyisen kaupunginosan ulkopuolella, muun muassa Reijolan pohjoisen naapurikaupunginosan Tykin–Kiviharjun alueella. Tykin–Kiviharjun ja Peltolan alueille suunniteltiin 1900-luvun alussa Reijolan taajaväkistä yhdyskuntaa, joka kuitenkin jäi käytännössä toteutumatta ensimmäisen maailmansodan aiheuttamien yhteiskunnallisten ja taloudellisten poikkeusolojen vuoksi.
Kaupunginosaa rajaavat Ratakatu pohjoisessa, Vanha Viipurintie idässä, valtatie 6 etelässä ja vanha Simola–Lappeenranta-rata lännessä. Reijolan naapurikaupunginosia ovat Tykki–Kiviharju, Alakylä, Harapainen, Hyrymäki, Myllymäki, Ihalainen, Mattila ja Kesämäki.
Aiheesta muualla
61.04467°N, 28.19286°W
Tuiran koulu
Tuiran koulu on Oulun Tuiran kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan perusopetusta luokkatasoilla 1–6.
Tuiran koulun vanha rakennus on valmistunut vuonna 1900. Kaksikerroksisen uusgoottilaisvaikutteisen rakennuksen on suunnitellut rakennusmestari J. W. Lillqvist. Koulurakennusta on laajennettu samaa tyyliä noudattaen vuonna 1930.
Karttuankeriaat
Karttuankeriaat (Colocongridae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia
Karttuankeriaiden heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 5–7 lajia. Lajeja ovat muun muassa japaninkarttuankerias (Coloconger japonicus), jättikarttuankerias (C. giganteus), karibiankarttuankerias (C. meadi), sammakkoankerias (C. raniceps) ja tummakarttuankerias (C. cadenati). Muihin ankeriaskaloihin verrattuna heimon kalat ovat ruumiinrakenteeltaan tukevampia eivätkä yhtä pitkulaisia. Kooltaan ne kasvavat suurimmillaan 50–60 cm pitkiksi. Pää on suurehko ja kuono lyhyt sekä tylppä. Selkäevä on karttuankeriaslajeilla pitkä ja yhtyy pyrstö- ja peräevän kanssa. Rintaevät ovat hyvin kehittyneet, vatsaevät puuttuvat. Heimon lajien kylkiviiva on täysin kehittynyt ja päässä on aistikanavia. Karttuankeriaat ovat suomuttomia ja väriltään ruskeita tai harmaita.
Levinneisyys ja elintavat
Karttuankeriaslajeja tavataan lämpimissä vesissä Atlantilla ja indopasifisella merialueella. Ne elävät usein lähellä mutapohjia 300–1 000 metrin syvyydessä. Karttuankeriaita saadaan sivusaaliiksi kalastettaessa trooleilla, mutta niillä ei ole juurikaan kaupallista arvoa.
Pernilla Wallgren
Pernilla August
Deuce (albumi)
Deuce on Rory Gallagherin toinen soololevy vuodelta 1971.
Jättipökkövehka
Jättipökkövehka (Amorphophallus titanum) on vehkakasveihin kuuluva trooppinen ruohovartinen kasvilaji. Sen hajua on kuvattu yhdeksi kasvimaailman kamalimmista.
Ulkonäkö ja koko
Jättipökkövehkalla on yksi ainoa lehti ja valtava kukinto, joka kasvaa kolme metriä korkeaksi. Kasvi kukkii epäsäännöllisin välein.
thumb|upright|left|Hede- ja emikukkia. Muiden vehkakasvien tapaan kukinto koostuu pylväsmäisestä tähkästä ja sitä reunustavasta suojuslehdestä. Suojuslehti on kellomainen ja sillä on aaltoileva reuna. Ulkopuoli on kalpean vihreä, sisäpuoli punainen. Emikukat sijaitsevat tähkän alaosassa, hedekukat niiden yläpuolella keltaisena raitana. Emikukat aukeavat ennen hedekukkia, mikä estää kasvin itsepölyttymisen. Tähkän yläosa levittää mätänevää raatoa muistuttavaa hajua, joka houkuttelee pölyttäviä hyönteisiä. Kukinnan jälkeen tähkään kehittyy oliivin kokoisia punaisia marjoja. Suojuslehti kiertyy tähkän ympärille suojaamaan kypsyviä marjoja, mutta kun ne ovat kypsiä, suojuslehti kuihtuu ja linnut pääsevät levittämään kasvin siemeniä.
thumb|left|upright|Lehti näyttää pieneltä puulta. Jättipökkövehkan ainoa lehti kasvaa viisi metriä korkeaksi. Sen lehdykät levittäytyvät puumaiseksi latvukseksi, jonka leveys voi olla seitsemän metriä.
Jättipökkövehka varastoi ravintoa maanalaiseen mukulaan, joka voi kasvaa jopa 75 kg painavaksi. Mukulasta nousee joka vuosi uusi lehti entisen lakastuneen tilalle, ja toisinaan myös kukka joka kasvaa 10 cm päivässä.
Sakke Kotilainen
thumb|upright|Sakke Kotilainen Sauli "Sakke" Kotilainen on suomalainen iskelmälaulaja, joka on toiminut rekka-autonkuljettajana ja bussinkuljettajana. Kotilainen perusti yhtyeensä Tanssiorkesteri Focus vuonna 2004. Kotilainen yhtyeineen sijoittui toiseksi Helsinki-Pavin Tanssiorkesterikisa 2013 -kilpailussa. Yhtye on ollut Yhdysvaltain-kiertueella Floridassa 2014 Kotilainen on julkaissut yhden CD-levyn Fifty Fifty -levymerkille vuonna 2013, ja sitä ennen tuplasinglen vuonna 2012.
Frank Vatrano
Frank "Frankie" Vatrano (s. 14. maaliskuuta 1994 East Longmeadow, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Anaheim Ducksin organisaatiossa.
Amatööriura
Vatrano kävi yliopiston Springfieldissä, jossa valmistui vuonna 2010. Hän pelasi Boston Bruinsin juniorijoukkueessa, jossa teki kaudella 2009–2010 kahdeksan maalia ennen kuin siirtyi USA Hockey National Team Development Programiin. Vatrano palasi Bruinsin juniorijoukkueeseen, ennen kuin siirtyi seuraavaksi kaudeksi Massachusetts Amherstin yliopistoon. Kaudella 2014–2015 Vatrano aloitti ammattilaisuransa tekemällä kolmivuotisen tulokassopimuksen Boston Bruinsin kanssa 12. maaliskuuta 2015. Hän siirtyi kauden 2014–2015 lopuksi Bruinsin AHL-farmiseura Providence Bruinsiin.
Ammattilaisura
Bruinsin harjoitusleirin jälkeen Vatrano aloitti tulokaskautensa Providencessa Bruinsissa. Vatrano aloitti kauden 2015–2016 ollen AHL:n maalipörssin kärjessä kymmenen ottelun jälkeen kymmenellä maalillaan, ansaiten kuukauden tulokkaan palkinnon. Hyvän kauden aloituksen jälkeen Vatrano sai kutsun Bostonin NHL-kokoonpanoon 6. marraskuuta 2015. Seuraavana päivänä hän teki debyyttinsä ja iski myös ensimmäisen maalinsa Bostonin hävitessä Montreal Canadiensille lukemin 4–2. Myöhemmin Vatrano teki toisen maalinsa ratkaistuaan jatkoajalla ottelun Detroit Red Wingsiä vastaan.
Vatrano pelasi Bostonissa helmikuuhun 2018 saakka, jolloin siirtyi Florida Panthersiin vaihdossa Bostonin 3. kierroksen varausvuoroon 2018.
Maaliskuussa 2022 Vatrano siirtyi New York Rangersiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuodelle 2022.
Heinäkuussa 2022 Vatrano teki vapaana agenttina Anaheim Ducksin kanssa kolmen vuoden mittaisen ja yhteensä 10,95 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Miikka Mujunen
Miikka Mujunen (s. 14. elokuuta 1996 Lahti) on jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Hän on pelannut myös FC Kuusysissä, FC Lahdessa ja Turun Palloseurassa. Hän on pelannut Veikkausliigassa 16 ottelua. Mujunen on pelannut Suomen alle 17-, alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo
right|thumb|250px|Kilparadan profiili Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo on moottoriurheilukilpailu, joka on luonteeltaan kestävyyskilpailu. Se ajetaan Austinin kaupungissa Yhdysvaltojen Texasissa. Kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan. Ratana toimii Austinin Circuit of the Americas.
Margus
Margus on virolainen miehen etunimi. Se on muunnos nimestä Marcus.
Henrik Karlsson
Henrik Karlsson on seuraavien henkilöiden nimi:
Marjatta Meritähti
Eeva Marjatta Meritähti (s. 1943 ) on suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi, joka on erikoistunut lastenmusiikkiin.
Ura
Meritähti aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana isän kotiin hankkimalla pianolla ja soittotunneilla Viipurin musiikkiopistossa Lahdessa. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1962 alkaen, aluksi solistisella osastolla mutta vaihtoi käsikramppiongelmien vuoksi koulumusiikkiosastolle. Meritähti valmistui musiikinopettajaksi 1970 ja jatkoi kapellimestariopintoja Jorma Panulan luokalla vuoteen 1972 saakka. Säveltäjänä Meritähti sanoo olevansa itseoppinut.
Meritähden laajin sävellystyö on Helsingin kaupunginorkesterin tilaama ”orkesteriopassinfonia” Ihmeellinen maalari, joka on sävelletty Ellen Niitin runosadun pohjalta. Se ensiesitettiin vuonna 1984 ja myös levytettiin Okko Kamun johdolla. 1970-luvulla syntyivät levytykset Kissa Kehrääväinen sekä Pikku-Marjan eläinlauluja (1980) Laura Latvalan vuonna 1947 julkaiseman runoteoksen Pikku-Marjan eläinkirja pohjalta. Lapsikuoro Karviaisten esittämänä levyltä kestosuosikiksi on noussut laulu ”Ihahaa”. Yleisradion kevyen musiikin toimikunta valitsi Pikku Marjan eläinlauluja -albumin vuoden levyksi 1980.
Meritähti perusti Pessi-lapsikuoron vuonna 1992 Vantaalle ja johti sitä 18 vuotta kevääseen 2010 asti. Musiikkipedagogina Marjatta Meritähti vieroksuu nykyajan kilpailukulttuuria. Niinpä hänen johtamiinsa lapsikuoroihin ei ole pääsykokeita vaan mukaan voi tulla kuka haluaa. Meritähti esiintyy Paatti-nimisen kokoonpanonsa kanssa. Sen kokoonpano laajenee tarpeen mukaan ja vakiojäseniin kuului myös Kosti Kotiranta. Vuonna 1998 Meritähti ohjasi Loviisan teatteriin lastennäytelmän Amelei, majava ja höperö kuningas. Hän on tehnyt pitkään yhteistyötä kirjailija Jukka Itkosen kanssa. Sen tuloksena ovat syntyneet Helsingin kulttuuripääkaupunkivuoden tilausteos Kauas on lyhyt matka (2000), laulukirja Maakäki ja Pingviini sekä laulusarja Lohi ui ohi (2002). Meritähti on säveltänyt lauluja myös aikuisille muun muassa Arvo Turtiaisen, Elmer Diktoniuksen ja Katri Valan runoihin.
Palkintoja
Marjatta Meritähti sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 2003. Vuonna 1978 hänelle myönnettiin Rauhanpuolustajien tunnustuspalkinto ja vuonna 1983 Vuoden Kiila -palkinto.
Animal Kingdom (yhtye)
Animal Kingdom on lontoolainen (Englanti) indie rock -yhtye. Yhtyeeseen kuuluu Richard Sauberlich, Hamish Crombie ja Geoff Lea. He ovat julkaisseet kaksi albumia: Sings and Wonders vuonna 2009 ja The Looking Away 8.5.2012. Singlejä: Chalk Stars (2009), Tin Man (2009), Two by Two (2010), Sings and Wonders (2010), Strange Attractor (31.1.2012).
Gergő Nagy
Gergő Nagy (s. 10. lokakuuta 1989 Dunaújváros, Unkari) on unkarilainen jääkiekkoilija, joka pelaa unkarilaisessa Ferencvárosi TC:ssa. Nagy on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan Unkarin Erste Ligan lisäksi monikansallisessa EBEL:ssä sekä Pohjois-Amerikassa AHL-, ECHL- ja CHL-liigoissa. Nagy on voittanut urallaan muun muassa kahdesti Erste Ligan ja yhdeksän kertaa Unkarin-mestaruuden. Unkaria hän on edustanut kolme kertaa pääsarjan MM-kilpailuissa.
Seuraura
Nagy vietti junioriuransa pääasiassa Alba Volán Székesfehérvárissa. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Unkarin pääsarjan Fehérvári Titánokissa kaudella 2006–2007, jolloin Nagy oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+6=21. Kauden 2007–2008 hän vietti itävaltalaisessa EC Red Bull Salzburgissa, jossa suurin osa kaudesta eteni sen A-nuorissa ja loput Salzburgin kakkosjoukkueessa, maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa.
Kaudeksi 2008–2009 Nagy palasi Alba Volán Székesfehérváriin pelaamaan Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligaa, jossa tulokaskausi toi 49 runkosarjaottelussa tehot 6+12=18. Hänet valittiin kauden aikana kerran liigan kuukauden nuoreksi pelaajaksi ja hän voitti Alba Volánissa kauden päätteeksi Unkarin-mestaruuden, kuten myös kauden 2009–2010 päätteeksi. Kaudelle 2010–2011 Nagy haki pelipaikkaa try-outin kautta Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan, mutta jäätyään ilman sitä hän palasi Alba Volániin. Nagy oli seuran kakkosjoukkueen paras pistemies Unkarin pääsarjan runkosarjassa tehoilla 5+14=19. Kesken kauden 2011–2012, tammikuussa 2012 hän siirtyi Alba Volánista Miskolci JJSE:hen pelaamaan MOL Ligaa sekä kotimaansa pääsarjaa. Nagy jakoi tehoilla 6+8=14 MOL Ligan pudotuspelien pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Josh Bonarin kanssa. Miskolc hävisi finaalisarjan, mutta Nagy valittiin kuitenkin pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi.
Kaudella 2012–2013 Nagy oli MOL Ligassa Miskolcin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+42=58, joilla hän sijoittui myös liigan pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudella 2013–2014 Nagy jatkoi MOL Liga -uraansa slovakialaisen HC Nové Zámkyn riveissä, mutta yhdeksän siellä pelaamansa ottelun jälkeen hän siirtyi lokakuussa 2013 Pohjois-Amerikkaan CHL:n Quad City Mallardsiin. Nagy oli Jeffrey Leen jälkeen joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 20+34=54 ja voitti myös Mallardsin sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Helmikuussa 2014 hän siirtyi ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Chicago Wolvesiin. Nagy sai maaliskuussa loppukauden kattavan sopimuksen joukkueeseen, mutta hän jatkoi kuitenkin tämän jälkeen pelejään Mallardsissa.
Syyskuun 2014 lopulla Nagy solmi vuoden mittaisen jatkosopimuksen Chicago Wolvesin kanssa. Hän pelasi siellä kuusi runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä, kunnes Nagy lähetettiin marraskuun lopulla ECHL-joukkue Kalamazoo Wingsin vahvuuteen. Hän pelasi siellä loppukauden ja oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Matt Carian jälkeen tehoilla 18+36=54. Kevään 2015 pudotuspeleissä Nagy oli Wingsin paras pistemies tehoilla 2+3=5. Kaudeksi 2015–2016 hän palasi vuoden mittaisella sopimuksella Alba Volániin. Nagy oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Dániel Kogerin jälkeen tehoilla 12+20=32.
Nagy edusti kauden 2016–2017 sekä kauden 2017–2018 alun MAC Budapestissa, joka pelasi Unkarin ja Romanian Erste Ligassa. Ensimmäisellä kaudella hän teki 58 pistettä 40 ottelussa. Hän jätti kuitenkin joukkueen joulukuussa 2017 ja siirtyi takaisin ECHL-liigan Quad City Mallardsiin.
Nagy palasi kaudeksi 2018–2019 Pohjois-Amerikasta Unkariin, kun hän teki sopimuksen Erste Ligan Ferencvárosi TC:n kanssa. Nagy valittiin ensimmäisellä kaudellaan Ferencvárosissa Erste Liga parhaaksi hyökkääjäksi. Hän teki runkosarjassa 46 ottelussa 58 pistettä. Ferencváros voitti sekä Erste Ligan että Unkarin-mestaruuden. Ferencváros ja Nagy ovat jatkaneet menestystään myös seuraavilla kausilla. Joukkue voitti 2019–2020 Erste Ligan ja Unkarin-mestaruuden. Joukkue oli Unkarin ykkönen myös seuraavien kolmen kauden aikana.
Maajoukkueura
Hän pelasi alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2007, joista ensimmäinen turnaus päättyi B-lohkon kultaan ja jälkimmäinen A-lohkon hopeaan. Nagy pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2007, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa. Nagy jakoi kuudella osumallaan Unkarin sisäisen maalipörssin voiton András Benkin ja Nikandrosz Galaniszin kanssa.
Nagy on edustanut Unkaria MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2016 ja 2023. Hän pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010 voittaen B-lohkon hopeaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2013 voittaen pronssia, vuonna 2018, 2019 ja 2022, joka päättyi nousuun. Nagy pelasi myös Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa ja Pekingin olympiakisojen 2022 karsinnoissa.
Mathias Hynes
Mathias ("Matt") Hynes (21. tammikuuta 1883 – 9. maaliskuuta 1926) oli Irlannissa syntynyt, Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustanut köydenvetäjä. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa.
Tuulitunneli (televisiosarja)
Ohjelmaa juonsi Aki Linnanahde ja sen vakiopanelisteina toimivat Niko Saarinen sekä Maisa Torppa. Vaihtuvina panelisteina toimivat Suvi Pitkänen, Sahra Ali, Johanna Pulkkinen, Elina Tervo ja Marianne Kallio.
Ohjelma perustuu tuotantoyhtiö Rabbit Filmsin kehittämään formaattiin.
Saara Laaksonen
Saara Katariina Laaksonen (s. 7. helmikuuta 1982 Paimio) on suomalainen urheilija. Hän on kilpaillut SM-tasolla crossfitissä, seiväshypyssä, nyrkkeilyssä ja painonnostossa.
Yleisurheilussa Laaksonen edusti Turun Urheiluliittoa (vuoteen 2003), HKV:tä (2004–2006), Kauhajoen Karhua (2007–2010) ja vuodesta 2011 lähtien uudelleen Turun Urheiluliittoa. Hänen äitinsä Sirkka Laaksonen valmensi häntä vuoteen 2002 saakka, jonka jälkeen valmennusvastuun otti Jari Holttinen. Aikuisten SM-tasolla Laaksonen saavutti ulkoradoilta yhden kullan ja kaksi pronssia sekä sisäradoilta yhden kullan ja yhden hopean. Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun hän osallistui vuosina 2001, 2004 ja 2007. Ulkorataennätyksensä 400 cm hän hyppäsi Vaasassa 2004 ja halliennätyksensä 405 Kuortaneella 2003.
Seiväshyppyuransa jälkeen Laaksonen on kilpaillut crossfitissä, nyrkkeilyssä ja painonnostossa saavuttaen SM-mitaleita näistä jokaisessa lajissa.
Vuoden kokki
thumb|Vuoden Kokki -kilpailun tunnus Vuoden Kokki oli vuoteen 2020 asti ELO-säätiön vuosittain järjestämä alan ammattilaisten suomenmestaruuskilpailu, jossa tuomaristo arvioi kokkien valmistamia ruokia. Vuodesta 2021 eteenpäin päävastuun järjestämisestä otti Wihurin Metro-tukku yhteistyössä Vuoden Kokki Akatemian sekä yhteistyötahojen kanssa. Kilpailua on järjestetty vuodesta 1995. Ensimmäisen voiton vei Pekka Terävä. Vuonna 2022 kilpailun voitti Jonathan Slotte.
Vuodesta 2013 Vuoden Kokki -kilpailun rinnalla on järjestetty samanaikaisesti Vuoden Tarjoilija -kilpailua, jonka tarkoituksena on lisätä alan arvostusta ja ammattitaitoa.
Kilpailun kulku
Kilpailukausi kestää vuoden. Kilpailua tuomaroivat alan tunnustetut osaajat. Pisteitä saa muun muassa annosten mausta ja herkullisuudesta sekä raaka-aineiden oikeaoppisesta käytöstä ja luovuudesta. Keittiötyöskentelyä valvovat erikseen keittiötuomarit, jotka huomioivat muun muassa hygieniaa, huolellisuutta, taloudellisuutta sekä kilpailun sääntöjen noudattamista esimerkiksi välineiden suhteen.
Liisa Mäntymies
Liisa Mäntymies, vuoteen 1992 asti Liisa Suurla, (s. 18. helmikuuta 1947 Kuusankoski) on suomalainen kirjailija, joka on julkaissut ainakin seuraavat teokset:
Vuoden kokki
Kilpailun historia
Ensimmäiset Vuoden Kokki -nimellä käydyt kilpailut järjesti Hotelli- ja Ravitsemisalan Yrittäjäliitto ry (HRY). Turussa vuonna 1980 käydyn kilpailun voitti Tapio Tolvanen Lahdesta. Muut voittajat olivat Matti Muuronen (1982), Jens Sandström (1984), Helena Ollila (1986), Arto Johansson (1988) ja Mika Repo (1990). HRY:n järjestämän kilpailun yhtenä tavoitteena oli saada reseptejä jäsenyritysten käyttöön. Osallistumisoikeus oli yrittäjäliiton jäsenillä ja jäsenyritysten henkilökunnalla.
Suomen Keittiömestarit ry järjesti Jyväskylässä Kokki -95 -nimisen kilpailun, joka toimi tulevien kilpailujen mallina. Tästä tapahtumasta on myöhemmin käytetty myös Vuoden Kokki -nimeä. Kilpailutoimintaa varten perustettu Vuoden Kokki ry käynnisti nykymuotoisen kilpailun ja järjesti sen vuosina 1996–2005.
Välivuosien (2006–2009) jälkeen ELO – Suomalaisen ruokakulttuurin edistämissäätiö (aikaisemmalta nimeltään Gastronomie Finlande -säätiö) on järjestänyt kilpailuja.
Bad Wiessee
Bad Wiessee on kunta Saksassa Baijerin osavaltiossa. Kunnan asukasluku oli 4 913 vuoden 2015 lopussa. Bad Wiesseestä on matkaa osavaltion pääkaupunkiin Müncheniin 50 kilometriä.
M Room
M Room on miesten parturiliikeketju, jonka emoyhtiö on M Company Oy. Yritys on perustettu vuonna 2008, ja koko ketjun ensimmäinen liike avattiin Tampereelle saman vuoden lokakuussa.
Ketjulla on yli 60 parturiliikettä. Niitä on Suomessa, Virossa ja Norjassa.
Franchising-periaatteella toimivan parturiliikeketjun perusajatuksena on parturipalveluiden tarjoaminen ilman ajanvarausta.
Historia
M Roomin perustivat Petri Sipiläinen ja Toni Kylätasku. Vuonna 1998 he alkoivat kehittämään miehille sopivaa palvelua.
Rory Gallagher (albumi)
Rory Gallagher on Rory Gallagherin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1971.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Rory Gallagher jollei erikseen mainita.
Kinkonidiini
Kinkonidiini (C19H22N2O) on kiina-alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on kinkoniinin stereoisomeeri. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Esiintyminen, ominaisuudet ja käyttö
Kinkonidiinia esiintyy useissa kiinapuiden suvun kasvien kuoressa, erityisesti Cinchona pubescens- (C. succirubra) ja C. pitayensis-lajeissa. Yhdiste on veteen hyvin niukkaliukoinen ja liukenee paremmin etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Kinkonidiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on -109,2°. Yhdisteellä on malarialoisioita tappavia ominaisuuksia, kuten useilla muillakin kiina-alkaloideilla.
Kinkonidiinia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä optisesti aktiivisten karboksyylihappojen enantiomeerien erottamiseen toisistaan resoluutiolla ja kiraalisena katalyyttinä.
Markov
Markov, Mărkov on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jetze Doorman
Jetze Doorman (2. heinäkuuta 1881 Balk – 28. helmikuuta 1931 Breda) oli alankomaalainen miekkailija ja nykyaikainen viisiottelija. Hän voitti miekkailussa uransa aikana neljä olympiamitalia.
Doorman osallistui Ateenan välikisoissa 1906 henkilökohtaiseen kilpailuun niin kalvalla, säilällä kuin floretillakin, mutta ei päässyt mitalisijoituksille. Hän miekkaili myös kalvan joukkuekilpailussa, jossa Alankomaat sijoittui jaetulle viidennelle eli viimeiselle sijalle. Doorman voitti vuonna 1907 Euroopan-mestaruuden säilällä, mikä tarkoitti, että Alankomaat sai vastuun järjestää seuraavan vuoden kisat. Tämä edesauttoi maan miekkailuliiton perustamista.
Doorman oli Lontoon olympialaisissa 1908 mukana neljässä lajissa ja sai korkeimman sijoituksensa säilän joukkuekilpailusta, jossa Alankomaat oli jaetulla viidennellä tilalla. Hän sijoittui samoissa olympialaisissa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi Georges de la Falaisen kanssa ja kalvan joukkuekilpailussa Alankomaiden joukkueen kanssa yhdeksänneksi eli viimeiseksi, jonka lisäksi hän pääsi kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa toiselle kierrokselle saakka.
Doorman oli miekkailun lisäksi hyvä pikaluistelija, ja hän osallistui vuonna 1912 Elfstedentocht-kilpailuun. Hän pelasti matkan aikana kaksi jäihin pudonnutta luistelijaa ja joutui myöhemmin keskeyttämään hypotermian takia. Doorman voitti samana vuonna Tukholman olympialaisissa pronssimitalin sekä säilän että kalvan joukkuekilpailusta. Hän osallistui myös nykyaikaisen viisiottelun henkilökohtaiseen kilpailuun, mutta keskeytti lajin ammunnan jälkeen. Vuonna 1914 Doorman lähetettiin sotilaspalvelukseen Albaniaan, johon Alankomaat yritti vakiinnuttaa poliisivoimat.
Doorman oli maansa joukkueessa Antwerpenin olympialaisten kalvan ja säilän joukkuekilpailuissa 1920. Alankomaat sijoittui kalvassa jaetulle seitsemännelle tilalle ja voitti säilässä pronssimitalin, jonka joukkue pystyi uusimaan myös Pariisin kisoissa 1924. Doorman oli Pariisin olympialaisten aikaan jo 42-vuotias.
Walter Chaffe
Walter Chaffe (2. huhtikuuta 1870 – 22. huhtikuuta 1918) oli brittiläinen köydenvetäjä. Hän sai joukkueineen pronssia kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa ja sitten hopeaa kesäolympialaisissa 1912 Tukholmassa.
Pop-uskonto
Pop-uskonto on suomalaisen Neljä Ruusua -yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1993. Levyn on tuottanut yhtye itse, Pekka Witikka ja Tommi Lindell. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Yhteensä listaviikkoja levylle kertyi 22. Albumi ylitti kultarajan julkaisuvuonnaan ja platinarajan kuusi vuotta myöhemmin. Levyä on myyty yhteensä yli 55 800 kappaletta.
”Kuka näkee” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi singlelistan sijalle 20, radiosoittolistan sijalle kolme ja Rumban 50 Hittiä -listan kärkeen. Kappaleeseen kuvattiin myös Aulis Moision ja Tommi Tikan ohjaama musiikkivideo. Toinen single ”Poplaulajan vapaapäivä” nousi sijalle kuusi radiolistalla sekä single- ja 50 Hittiä -listan toiselle sijalle. Kappaleen musiikkivideon ohjasivat jälleen Aulis Moisio ja Tommi Tikka. ”Idänprinsessa” nousi singlelistan sijalle seitsemän ja 50 Hittiä -listan sijalle 18. ”Meistä jokainen” julkaistiin albumin neljäntenä singlenä. Kappale ”Luen” nousi myös 50 Hittiä -listan sijalle 43.
Kappaleet
Kaikki san. Ilkka Alanko, säv. Kode Koistinen sekä sov. Ilkka Alanko ja Kode Koistinen, ellei muuta mainittu.
Tekijät
Neljä Ruusua Muut esiintyjät
Tuotanto
Video Greatest Hits - HIStory
Video Greatest Hits - HIStory on Michael Jacksonin musiikkivideokokoelma, jonka Sony Music Video Enterprises julkaisi VHS:lle ja Laserdisc:lle vuonna 1995 ja DVD:lle vuonna 2001.
Strykniinipuu
Strykniinipuu eli ketunstrykniinipähkinä (Strychnos nux-vomica) on strykniinipähkinäkasveihin (Loganiaceae) kuuluva puu. Sen siemenet ja kuori sisältävät strykniiniä, joka on kuolettavan myrkyllinen alkaloidi. Yksi gramma ainetta riittää tappamaan noin kymmenen ihmistä.