cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UPM Kymi
2001–2012
Vuonna 2008 Kymin sellutehtaan kemikaalien talteenottolaitos käynnistyi, ja laitoksen vihkiäisjuhlaa vietettiin 16.10.2008. Hankkeen kokonaiskustannukseksi tuli noin 360 milj. euroa. Vuonna 2011 PK 7:n myynnistä tehtiin sopimus venäläisen kartonginvalmistajan kanssa. Samana vuonna UPM ilmoitti happivalkaisuinvestoinnista sellutehtaan kuitulinjalle. Kymin ja Kaukaan tehtaille nimitettiin yhteinen tehtaanjohtaja Juha Kääriäinen. Integraattina Kymi kuului nyt UPM:n selluliiketoimintaan, ja sen palveluksessa työskenteli noin 600 henkilöä.
Vuonna 2012 isojen graafisten arkkien (folioarkkien) valmistus alkoi paperitehtaalla ja uudelle arkkileikkauslinjalle palkattiin 24 henkilöä. Linjan nimeksi vakiintui foliosali. Sellutehtaan koivukuitulinjaa uudistettiin happivalkaisulla ja ruskean massan pesulla vuonna 2012.
2014–2018
Vuonna 2014 aloitettiin sellutehtaan 160 miljoonan euron laajennusinvestointi (Kymi-700). Siihen kuului muun muassa: uusi kuorimo, uusi sellun kuivauskone ja kuitulinjan modernisointi. Investoinnin ansiosta sellutehtaan vuosituotanto nousi 170 000 tonnia eli yhteensä 700 000 tonniin. Investoinnin myötä integraatin energiatehokkuus sekä toiminnan joustavuus paranivat ja vuosittainen puuntarve nousi noin 3 miljoonaan kuutiometriin. Markku Laaksonen nimitettiin integraatin johtajaksi ja Juha Kääriäinen siirtyi Uruguayn tehtaalle.
Vuonna 2015 arkkisalissa tuotannon aloitti kolmas A4-leikkurilinja. Loppuvuodesta 2015 sellutehtaan Kymi-700 -laajennusinvestointi otettiin käyttöön ja uuden sellun kuivauskoneen vihkiäisiä vietettiin tammikuussa 2016. ​Junaliikenne sellun lastaukseen uudella raideosuudella alkoi 5. kesäkuuta 2015. Vanha kuivauskone pysähtyi kesällä 2015 ja se purettiin. Vuoden 2016 heinäkuussa sellutehtaalla käynnistettiin 98 miljoonan laajennusinvestointi, joka nosti sellun tuotantokyvyn 870 000 tonniin valkaistua koivu- ja havusellua vuodessa. Jäteveden käsittelyssä otettiin käyttöön uudet jäteveden jäähdytystornit.
UPM Paper Ena Oy perustettiin 2016 ja Kymin paperitehdas oli yksi tähän uuteen osakeyhtiöön kuuluvista yksiköistä. Kymin paperitehtaan johtaja Matti Laaksonen nimitettiin myös Kaukaan paperitehtaan johtajaksi. Isojen arkkien leikkauksessa, foliosalissa, käynnistyi loppuvuodesta uusi isojen arkkien leikkauslinja. Jyri Kylmälä nimitettiin Kymin integraatin johtajaksi 1. maaliskuuta 2018. PK 9:llä tehtiin automaation uudistuksia vuonna 2018.
26. huhtikuuta 2018 UPM Paper ENA:n uudeksi nimeksi ilmoitettiin UPM Communication Papers.
Paperin tuotanto UPM Kymillä
pienoiskuva|Kymin paperitehtaan PK 9 vuonna 2019. Kymin paperitehtaalla toiminnassa on kaksi paperikonelinjaa (PK 8 ja PK 9) sekä toimistopaperien ja isojen painopaperiarkkien leikkauslinjat (2020). Katso paperitehtaan aikaisempi toiminta Kymintehtaalla ja Kuusaansaaressa.
Paperituotteet
Paperitehtaan tuotteita (2020) ovat painopaperit, toimistopaperit, digipaperit, erikoispaperit.
Sellun tuotanto UPM Kymillä
Sellutehtaan tuotantokyky on 870 000 tonnia/v valkaistua koivu- ja havupuusellua, joita käytetään erilaisiin paperilaatuihin, kartonkiin ja pehmopapereihin (2020). Sellutehdas tuottaa myös lämpöä ja sähköä. Yli 90 prosenttia energiasta tuotetaan uusiutuvilla biopolttoaineilla. Tuotannon tähteenä syntyy mäntyöljyä ja tärpättiä. pienoiskuva|Kymin sellutehtaan kuivauskoneen paalauslinja. pienoiskuva|Sellun kuivauskone.
Sellutuotteet
Lyhytkuituinen sellu (UPM Betula). Raaka-aineena koivu
Merkittävät investoinnit
Katso myös aikaisemmat tiedot Kuusaansaaren ja Kymintehtaan sellun ja hiokkeen tuotannosta.
Kymin Voima Oy
Kymin Voima Oy on Pohjolan Voima Oy:n (76 %) ja KSS Energia Oy:n (24%) omistama bioenergian tuotantoyhtiö. Kymin Voiman biovoimalaitos sijaitsee Kymin tehdasalueella Kuusanniemessä. Laitoksen käyttö tapahtuu Kymin sellutehtaalta käsin. Voimalaitos toimittaa Kymin paperitehtaalle ja sellutehtaalle prosessihöyryä ja kaukolämpöä. Kaupungin energiayhtiön jakeluverkkojen kautta sähköä ja kaukolämpöä menee tarvitseville Kouvolaan ja koko maahan.
Merkittävät investoinnit
Kymin Voima Oy:n biopolttoainekattila (2002 -) polttoaineteho 295 MW, sähköteho 80 MW, kaukolämpö 70 MW, höyryt 125 + 107 MW
PCC-laitos
Integraatin alueella toimii myös (Faxe Kalk, JM Huber, nyk. Schaefer Kalk Finland Oy) täyteainekarbonaatin valmistuslaitos (1994-).
Rautatie ja kalusto
Kuusanniemen tehdasaluetta palvelemaan rakennettiin vuonna 1964 Kymintehtaan läheisyydestä alkava ja Rapakosken yli Eerolaan Kuusankosken asemalle kulkeva osuus leveäraiteisesta Kouvola–Kuusankoski-radasta, joka jatkui Pessankosken sillan yli myös Voikkaan tehtaille.
Veturit
thumb|250px|UPM-Kymmene Oyj:n Move66-veturi tallissaan Kuusankoskella Tehdasalueen vaihtotöissä käytettiin keltaiseksi maalattuja teollisuusvetureita. Aiemmin samoja vetureita käytettiin yhdessä Voikkaan paperitehtaan kanssa. Vaihtotyöt UPM-Kymmene Oyj:n omalla kalustolla loppuivat Kuusankoskella vuodenvaihteessa 2008–2009.
Tehtaalla on ollut myös muita vetureita.
Armed and Dangerous (Anthraxin albumi)
Armed and Dangerous on vuonna 1985 julkaistu Anthraxin ensimmäinen EP. Se on myös Anthraxin ensimmäinen julkaisu, jolla laulaa Joey Belladonna. EP sisältää myös singlen Soldiers of Metal. Kahden viimeisen kappaleen kokoonpano on siis Neil Turbin, Dan Lilker, Charlie Benante, Dan Spitz ja Scott Ian.
Kappalelista
CD:n bonuskappaleet
Kankirauta
Kankirauta on historiallinen nimitys varhaiselle raudan (teräksen) kankimaiselle kauppamuodolle ennen terästen valmistusmenetelmien kehittymistä 1800-luvulla. Kankirautaa valmistetaan mellottamalla eli vuoron perään kuumentamalla ahjossa ja takomalla masuunista saatua kovaa ja haurasta takkirautaa. Saatu lopputulos on sitkeämpää ja soveltuu esineiden valmistamiseen. Takomisen raskauden vuoksi keskiajan lopulla kehitettiin vesivoimalla toimiva kankivasara.
Masuunissa tapahtuvassa raudan pelkistyksessä siihen liukenee hiiltä. Tätä poistetaan mellotuksessa, jossa hapen tai ilman avulla hiili palaa pois. Lopputuloksen hiilipitoisuus riippuu mellotustavasta. Hiilipitoisuuden pitää olla alle 0,5 %, jotta saatu rauta ei olisi haurasta. Historiallinen kankirauta ei ollut kovin tasalaatuista. Nykyaikaisissa teräksissä seosaineiden määrää pystytään kontrolloimaan. Kankirautaa valmistettaessa tätä ei osattu, joten kankiraudan lujuus ei ollut verrattavissa teräkseen. Vanhempi menetelmä raudan tuottamiseen on harkkohytti. Siinä pelkistyvä rautamalmi ei sula eikä liuota itseensä hiiltä, jolloin siitä syntyvä rauta on pehmeää ja taottavaa. Tämä menetelmä ei ollut kovin tehokas raudan pelkistystapa masuunisulatukseen verrattuna, mutta taonta ja kuumennus mellotuksen vuoksi terästä ei pystytty tuottamaan suuria määriä ennen kuin putlaus, Siemens-Martin-prosessi, bessemer-prosessi ja LD-prosessi otettiin käyttöön. Niukkahiilistä terästä syntyy silloin, kun mellotusprosessi viedään loppuun saakka.
Niukkahiilistä terästä on helppoa takoa ja hitsata, mutta sitä ei voi karkaista, sillä sen hiilipitoisuus on liian alhainen martensiittisen kiderakenteen muodostumiseksi. Kankirautaa voidaan kuitenkin kovettaa kylmätaonnalla muokkaamalla raudan kidemuotoja; tästä nimi takorauta. Ahjokarkaisussa raudan hiilipitoisuutta pinnassa nostetaan pitämällä rautakappaletta hehkuvissa hiilissä, jolloin saadaan aikaan esimerkiksi miekkojen kovia teriä.
HMS Svärdet (1663)
Svärdet oli Ruotsin laivaston lippulaiva, jossa oli 86 kanuunaa. Alus oli Claas Ugglan amiraalilaiva 1676. Sen sytytti tuleen 1. heinäkuuta 1676 hollantilainen polttolaiva Öölannin eteläkärjen taistelussa, jossa kuoli 600 miestä ja päällikkö Claas Uggla.
Kankirauta
Meltoraudaksi sanotaan lähes puhdasta rautaa, jonka hiilipitoisuus on alle 0,05 %.
HMS Svärdet (1663)
Öölannin itäpuolelta on löytynyt laiva, joka todennäköisesti on Svärdet.
Kankirauta
Teräskaupassa teräksen yhtenä yleisenä toimitusmuotona on nykyäänkin kanki (pyörötanko, putket, profiilit), jolloin sanat "kankirauta" tai "kankiteräs"-nimitykset voivat viitata vain toimitusmuotoon eivätkä kerro mitään teräksen seostuksesta.
Jääpäiväkirja
Jääpäiväkirja oli laivapäiväkirjaa täydentävä lomake, jota täytettiin 1927–1966 kaikissa konevoimalla kulkevissa suomalaisissa kauppalaivoissa, kun laiva kulki jäissä. Lomake oli käytössä Itämerellä sekä sen lahdissa ja salmissa itäpuolella 9° 30′ itäistä pituutta. Laivan saavuttua suomalaiseen satamaan jääpäiväkirjat jätettiin paikkakunnan merimieshuoneeseen merentutkimuslaitokselle toimitettaviksi tai päällikkö lähetti ne vapaakirjeenä merentutkimuslaitokselle.
Jääpäiväkirjan kaavan vahvisti kauppa- ja teollisuusministeriö ja lomakkeita jaettiin maksutta Suomen tullikamareissa, jonne niitä toimitettiin valtioneuvoston julkaisuvarastosta. Jos laivan päällikkö laiminlöi jääpäiväkirjan pitämisen tai sen toimittamisen merentutkimuslaitokselle, häntä rangaistiin sakolla.
Battlefield 3
thumb|right|Kuvakaappaus pelin moninpelistä. Battlefield 3 on DICE:n kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 2011 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Pelaaminen
Battlefield 3:ssa käytetään DICE:n Frostbite 2.0 -pelimoottoria. DICE kehitti peliin elementtejä, jotka puuttuivat Battlefield: Bad Companysta ja sen jatko-osasta: muun muassa mahdollisuuden ryömiä ja lentää hävittäjillä. Battlefield 3 keskittyy enimmäkseen lähi-itään kuten mm. Irakiin sekä avoimiin ympäristöihin kuten metsään, aavikkoon, vuoristoon ja jopa trooppisille saarille jossa on mahdollisuus käydä taisteluita merellä, ilmassa ja maalla kuten panssarivaunulla. Battlefield 3:n mukana esiteltiin myös Battlelog, kaikille alustoille ilmainen palvelu, joka sisältää äänikommunikoinnin, pelitilastoja sekä mahdollisuuden liittyä peliin, jossa ystävä on jo (molempien pelaajien pitää olla samalla alustalla).
Kaksinpeli
Battlefield 3:n yhteistyöpelitila ei sisällä jaettua ruutua. Uusi Battlelog-palvelu on kytketty kaksinpeliin. Pelaajat voivat yrittää päihittää omia ja ystäviensä parhaita aikoja. Pelaajat voivat myös käyttää kaksinpelistä ansaittuja palkintoja moninpelissä.
Moninpeli
Battlefield 3:n moninpeli tukee Windowsilla 64 yhtäaikaista pelaajaa ja konsoleilla 24 yhtäaikaista pelaajaa, vaikka DICE:n toimitusjohtajan Patrick Soderlundin mukaan he pystyisivät lisäämään peliin jopa 256 pelaajan yhtäaikaisen tuen. Moninpelin osapuolina on Venäjä ja Yhdysvaltain merijalkaväki. Moninpelissä on myös monista Battlefield-pelisarjan peleistä tuttu mahdollisuus kustomoida pelaajan aseita ja taitoja. Moninpelissä on yhdeksän tasoa, joissa kussakin on mahdollista pelata mitä tahansa viittä pelimuotoa. Windows-versiosta tuttu Server Browser eli palvelimien selaus on mahdollista myös konsoleilla.
Moninpelissä on neljä pelaajatyyppiä: Assault, Engineer, Support ja Recon. Sotilaalla on pääasiassa rynnäkkökiväärejä ja siinä on toisten pelaajien auttamiseen soveltuvia apuvälineitä, kuten defibrillaattori ja hoitopakkauksia. Insinööri pystyy taas erilaisilla välineillä korjaamaan ja tuhoamaan ajoneuvoja, tulitukimiehillä on puolestaan käytössä laaja valikoima konekivääreitä ja he voivat jakaa ammuslaatikoita, joista kuka tahansa saa ammusvarastonsa kerättyä täyteen. Isommilla aseilla kuten RPG kestää pidempään ladata ammukset kuin normaalilla aseella. Tarkka-ampuja taas nimensä mukaisesti omaa tarkkuuskiväärin, ja hänellä on tarkkailuun ja viestintään käytettäviä välineitä. Tarkka-ampuja voi myös pystyttää tukiaseman (spawn beacon), johon kuollut saman ryhmän pelaaja voi ”syntyä ” (tai ilmestyä, ilmentyä, spawn) uudelleen.
Tarina
Yksinpelissä Yhdysvaltain merijalkaväki taistelee PLR:ää (People’s Liberation and Resistance, ) vastaan. PLR on kaapannut vallan sekä Iranissa että Irakissa. Lähes kaikki tehtävät ovat pelin päähenkilö Blackburnin kuulustelussa kertomia takaumia. Pelin edetessä tapahtumat siirtyvät Pohjois-Iraniin, lisäksi yksi tehtävä on Pariisin kaduilla ja viimeinen New Yorkin metro- ja viemäriverkossa. Yksinpelissä on mukana ajoneuvoja, mutta niiden käyttö on rajoitettua.
Juoni
On vuosi 2014. Merijalkaväen kersantti Blackburn johtaa viiden hengen ryhmää, jonka tehtävänä on etsiä merijalkaväen partio, joka oli tarkistamassa tienvarsipommiepäilyä. Partioon kadotettiin yhteys Sulaymaniyahissa Irakissa. Alue on kuitenkin pahamaineisen terroristijärjestö PLR:n hallinnassa. Kesken Blackburnin ryhmän ja PLR:n välisen taistelun alueelle iskee kaupungin tuhoava maanjäristys. Blackburn onnistuu Montesin ja muiden eloonjääneiden kanssa pakenemaan raunioista. Muutaman viikon päästä merijalkaväen joukot siirretään Iraniin. Luutnantti Hawkins osallistuu ilmatorjuntaoperaatioon, jonka tavoitteena on tuhota Mehrabadin lentoasema. Ilmaiskun jälkeen Blackburn ryhmineen lähetetään Teheraniin arvioimaan taistelujen aiheuttamia vahinkoja sekä pidättämään PLR:n johtaja Faruk Al-Bashir. Kun miehet tutkivat paikallisen pankin alla olevaa pankkiholvia, heille selviää, että PLR:llä on ollut hallussaan kolme venäläistä kannettavaa ydinkärkeä, joista kaksi PLR:n joukot onnistui ottamaan mukaansa paetessaan holvista. Kersantti Johnny Millerin johtama M1 Abrams -saattue tulee turvaamaan kolmannen ydinkärjen ja Blackburnin ryhmän pois hakevan helikopterin laskeutumista. Helikopteri pääsee turvallisesti matkaan, mutta PLR:n joukot kaappaavat yksin jääneen Millerin ryhmän. Solomon ja Al-Bashir kuvaavat kaappaamastaan Milleristä videon, jolla he vaativat Yhdysvaltoja vetämään joukkonsa pois maasta ja surmaavat lopuksi Millerin.
Myöhemmin Blackburnin ryhmä onnistuu pidättämään Al-Bashirin, joka ehtii kertoa Solomonin pettäneen hänet ja paljastaneen juonensa. Solomon aikoo räjäyttää ydinpommit Pariisissa ja New Yorkissa. Al-Bashir kuolee helikopterissa taistelussa saamiinsa vammoihin. Blackburnin ryhmä saa myös tietää kolmannesta avainhenkilöstä, Kaffarovista, joka toimittaa Solomonin joukoille aseita. Kun yhdysvaltalaiset yrittävät etsiä Kaffarovia Azerbaidžanissa, he törmäävät venäläisiin, jotka ovat myös Kaffarovin jäljillä. Venäjän erikoisjoukot eivät kuitenkaan halua tehdä yhteistyötä yhdysvaltalaisten kanssa, vaan surmaavat lähes kaikki Blackburnin ryhmään kuuluvat. Venäläisten erikoisjoukkojen johtaja Dima Mayakovski kiristää Kaffarovilta tiedot Solomonin suunnitelmista ja pudottaa Kaffarovin helikopterista häneltä tiedot saatuaan.
Blackburnin saapuessa huvilaan hän löytää Diman ja tajuttoman Kaffarovin. Dima kertoo Blackburnille ydinuhasta ja pyytää tätä estämään maailmansodan. Samaan aikaan Blackburnin komentaja saapuu paikalle, ja Blackburnin on pakko ampua tämä. CIA:n agentit nappasivat Blackburnin ja kuulustelevat tätä. Kuulustelujen aikana Dima ryhmineen yrittää pysäyttää Pariisissa PLR:n varastaman pienoisydinkärjen räjäyttämisen, mutta epäonnistuu ja hänen ryhmänsä saa vakavia säteilyvaurioita. CIA:n agentit eivät usko Blackburnin tarinaa, sillä Solomon on CIA:n ilmiantaja, ja hänen osallisuudestaan ei ole mitään konkreettisia todisteita. Sen sijaan he uskovat venäläisten olleen vastuussa hyökkäyksistä, ja että Dima selitti tarinan Solomonista tarkoituksella Blackburnille.
Blackburn ja hänen ryhmänsä viimeinen eloonjäänyt Montes päättävät paeta ja yrittävät estää ydiniskun. New Yorkin Times Square -aukiolla Montes kuolee Solomonin luoteihin, mutta Blackburn onnistuu surmaamaan Solomonin käsikähmän päätteeksi ja tekemään ydinkärjen vaarattomaksi.
Ennakkoversio
Battlefield 3:n ennakkoversion eli betan tarkoituksena oli paitsi antaa pelaajien kokeilla peliä, myös saada heidät lähettämään palautetta ja raportoimaan pelissä esiintyvistä bugeista ja ongelmista DICE:lle, jotta näitä saataisiin jo tekovaiheessa karsittua myyntiin tulevasta pelistä. Ennakkoversio julkaistiin avoimesti internetistä ladattavaksi Windowsille, Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle, ja se avattiin kaiken yleisön kokeiltavaksi ajalle 29. syyskuuta – 10. lokakuuta 2011. Aiemmin 30. heinäkuuta 2010 Electronic Arts ilmoitti, että kaikki Medal of Honor Limited Editionin ja Tier 1 Editionin ostaneet pääsevät mukaan Battlefield 3:n betaan 12 kuukauden sisällä siitä, kun uusin Medal of Honor on julkaistu. Niinpä Medal of Honor: Limited Editionin ostaneet tai Electronic Artsin uudesta latauspalvelu Originista pelin ennakkotilanneet pääsivät beetaan 48 tuntia etuajassa varsinaiseen ennakkoversion avajaisajankohtaan nähden.
Yhteensä ennakkoversiota kokeili 9,5 miljoonaa testaajaa.
Julkaisu ja myynti
Pelistä julkaistiin myös Limited Edition -versio, jolla pelaajat pääsevät pelaamaan Battlefield 2 -pelaajien mielestä parhaimpia moninpelikenttiä. Battlefield 3:a oli syyskuun 2011 alussa ennakkotilattu jo 1,25 miljoonaa kappaletta. Yhteensä ennakkotilaajia oli vajaa kolme miljoonaa.
Vastaanotto
Battlefield 3 on saanut kriitikoilta positiivisen vastaanoton. 30. syyskuuhun 2013 mennessä peliä oli myyty 20 miljoonaa kappaletta.
Saksalaisten kuluttajien keskuudessa vastaanotto on ollut selvästi varautuneempaa. Windows-pelaajien on hankittava itselleen Origin-tili, jonka seurauksena EA:lla on oikeus kerätä tietoja pelaajien järjestelmistä. EA:lla on mahdollisuus hyödyntää kerättyjä tietoja muiden muassa markkinointiin sekä jakaa niitä yksilöimättömien yhteistyökumppanien kesken.
Lisäosat
Joulukuussa peliin julkaistiin lisäosa Battlefield 3: Back to Karkand. Julkaisuajankohta Windowsille ja Xbox 360:lle oli 14. joulukuuta 2011. Limited Edition -version ostaneilla henkilöillä on oikeus saada lisäosa ilmaiseksi. Lisäosa sisältää neljä Battlefield 2:sta tuttua tasoa. Kukin taso on tehty uudelleen DICE:n tuoreella Frostbite 2 -pelimoottorilla. Lisäosan mukana tulee myös aseita ja ajoneuvoja, jotka ovat tuttuja Battlefield 2:sta, sekä saavutuksia ja palkintoja, joita pelaaja voi saada. Myöhemmin samana vuonna pelaajille julkaistiin ilmaiseksi Physical Warfare Pack, jonka mukana tulee Type-88-kevytkonekivääri, DAO-12-puoliautomaattinen haulikko, suuliekin vaimentaja sekä Flechette-ammuksia.
Kesällä 2012 julkaistiin lisäosa Close Quarters. Se sisältää pieniä kenttiä, jotka ovat pelattavissa vain jalkaväellä. Myöhemmin samana vuonna julkaistiin lisäosat Armored Kill ja Aftermath. Armored Kill keskittyy ajoneuvopohjaiseen taisteluun ja tarjoaa koko historian suurimman Battlefield-tason. Maaliskuussa 2013 julkaistiin lisäosa End Game.
Stefano Garzelli
Stefano Garzelli (s. 16. heinäkuuta 1973 Varese) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1997–2013. Monipuolisena ajajana tunnettu Garzelli oli hyvä niin aika-ajoissa, vuorietapeilla kuin loppukireissäkin. Hän voitti vuonna 2000 Italian ympäriajon ohitettuaan Francesco Casagranden viimeisellä aika-ajoetapilla. Vuoden 2002 Liège-Bastogne-Liègessä hän auttoi tallitoverinsa Paolo Bettinin voittoon sijoittuen itse toiseksi. Saman vuoden Italian ympäriajossa hän jäi kiinni probenecidin käytöstä. Vuonna 2003 hän palasi huipulle sijoittumalla Giro d'Italiassa toiseksi Gilberto Simonin jälkeen.
Emil Fedorov
Emil Fedorov (s. 16. joulukuuta 1996 Porvoo) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ruotsin Elitserienin Vetlandassa ja Suomen maajoukkueessa.
Seurajoukkueura
Fedorov on porvoolaisen Akilleen kasvatti. Kaudella 2015–2016 hän sijoittui joukkueen kanssa Bandyliigan hopealle.
Kesällä 2016 Fedorov siirtyi lappeenrantalaiseen Veiterään, jossa hän voitti kahtena seuraavana kautena Suomen-mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän oli pudotuspelien paras pistemies (10 + 7 = 17) ja teki loppuottelussa kaksi maalia.
Kaudeksi 2018–2019 Fedorov siirtyi Ruotsin Elitserienin Vetlandaan, jonka kanssa hän teki kolmivuotisen sopimuksen.
Keväällä 2023 Fedorov valittiin Vuoden jääpalloilijaksi.
Maajoukkueura
Toukokuuhun 2018 mennessä Fedorov oli pelannut kahdeksan B- ja viisi nuorten maaottelua. Ensimmäiset A-maaottelunsa hän pelasi syksyllä 2018. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuihin.
Saavutukset
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Muuta
Fedorov pelasi juniorina myös jääkiekkoa ja jalkapalloa. Jääkiekkoa hän pelasi B-juniori-ikäiseksi asti, ja hänen seuransa oli HIFK.
Fedorovin isä on venäläislähtöinen Artur Fedorov (Fjodorov), joka pelasi Bandyliigaa Akilleessa, Vestassa ja Botniassa. Fedorovin äidinkieli on ruotsi.
Lahja Oksanen
Lahja August Oksanen (12. maaliskuuta 1897 Messukylä – 5. joulukuuta 1968 Turku) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat kauppias August Oksanen ja Islina Josefina Ammeenmäki. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Kaino Kyllikki Kantolan kanssa.
Opinnot
Hän kävi kuusi luokkaa Turun suomalaista lyseota ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan samassa koulussa vuonna 1925. Oksanen suoritti Sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925 ja kapteenikurssin Sotakorkeakoulussa vuonna 1926 sekä komppanianpäällikkökurssin Taistelukoulussa vuonna 1929. Konekivääri- ja kranaalinheitinkurssin hän suoritti Taistelukoulussa vuonna 1935.
Jääkärikausi
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennyspataljoonaan 15. lokakuuta 1916. Hän osallistui Berliinissä järjestetyille räjäytyskursseille vuosina 1916 ja 1917, jotka käytyään hänet komennettiin Saksan Meriesikunnan käyttöön, joka komensi hänet erikoistehtäviin Ruotsiin sekä Suomeen.
Suomen sisällissota
Oksanen toimi ennen sisällissodan alkamista suojeluskuntatyössä Varsinais-Suomessa. Sisällissodan alettua hän toimi aluksi komppanianpäällikkönä Hämeen ryhmän 4, komppaniassa ja myöhemmin 13. komppaniassa sekä 22. maaliskuuta 1918 lähtien III Seppälän pataljoonan 3. komppaniassa. Hänet määrättiin 8. huhtikuuta 1918 Vaasaan rykmentin II pataljoonan 7. komppanian päälliköksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Mannisella ja Messukylässä sekä Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Oksanen siirrettiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyssä Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een, josta myöhemmin muodostettiin Porin rykmentti. Porin rykmentistä hänet siirrettiin 10. joulukuuta 1918 Kaartin jääkäripataljoonaan ja 11. tammikuuta 1919 alkaen Pohjolan jääkäripataljoonaan, josta myöhemmin muodostettiin Kajaanin sissipataljoona. Kajaanin sissipataljoonassa hänet määrättiin 14. helmikuuta 1919 alkaen 3. komppanian päälliköksi. Kajaanin sissipataljoonasta hänet siirrettiin 6. joulukuuta 1920 alkaen Uudenmaan rykmenttiin 1. komppanian päälliköksi ja 29. kesäkuuta 1928 alkaen I pataljoonan komentajaksi. Uudenmaan rykmentistä Oksanen siirrettiin 1. joulukuuta 1931 Porin rykmentin I pataljoonan komentajaksi ja 30. toukokuuta 1938 alkaen Turun eteläisen sotilaspiirin päälliköksi. Myöhemmin hän toimi Santahaminan komendanttina vuosina 1927–1931 ja Turun kaupungin komendanttina vuosina 1932–1938.
Talvi- ja jatkosota
Oksanen osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 14:ssä ja osallistui taisteluihin Muolaalla, Summassa, Viipurissa, ja Viipurinlahdella. Välirauhan aikana hän jatkoi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin päälliköksi Lahden suojeluskuntapiirin I alueelle.
Jatkosodan puhjettua Oksanen komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 22:een, josta hänet siirrettiin myöhemmin komentajan viransijaiseksi Jalkaväkirykmentti 44:ään. Edellä mainitusta rykmentistä hänet nimitettiin vuonna 1941 Jalkaväkirykmentti 22:n komentajaksi, missä tehtävässä hän oli vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet komentajan viransijaiseksi Rajajääkäripataljoonan 3:een. Myöhemmin hänet siirrettiin IV Armeijakunnan esikuntaan, missä hän toimi maastosuunnittelu-upseerina ja kenttävarustustoimiston päällikkönä aina vuoteen 1944 saakka. Armeijakunnan esikunnasta hän oli komennettuna Jääkäripataljoona 2:n komentajan viransijaiseksi eri aikoina vuosina 1942–1943. Armeijakunnasta hänet siirrettiin vuonna 1944 pataljoonan komentajaksi Jalkaväen aliupseerikouluun, josta hänet siirrettiin edelleen sodan lopussa Jalkaväen koulutuskeskus 27:n päällikön apulaiseksi. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin edelleen Panssarintorjuntakoulutuskeskuksen päälliköksi. Oksanen osallistui jatkosodan taisteluihin Korpiselässä, Salmissa, Kaukjärvellä, Säntämässä, Tuuloksessa, Nurmoilassa ja Syvärillä.
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen Oksanen jatkoi edelleen samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin Jääkäripataljoona 3:n Aliupseerikoulun väliaikaiseksi johtajaksi. Pataljoonan väliaikaisena komentajana hän toimi vuonna 1945, kunnes hänet nimitettiin kyseiseen virkaan. Pataljoona komentajan hän toimi vuosina 1945–1946. Lahden sotilaspiirin komentajaksi hänet nimitettiin vuonna 1946 ja oli tehtävässä vuoteen 1952 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja työskenteli sen jälkeen toimitusjohtajana omistamassaan Turun Sulkemis- ja Vartioimis Oy:ssä kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Turkuun.
Luottamustoimet
Oksanen toimi Uudenmaan rykmentin kunnianeuvoston jäsenenä vuonna 1925 ja 1. Divisioonan kunniatuomioistuimen varajäsenenä vuosina 1925–1926 ja jäsenenä vuonna 1933. Hän toimi myös Helsingin pitäjän kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1930–1931 ja 1. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1945 sekä Etelä-Hämeen sotilasläänin varsinaisena jäsenenä vuonna 1947.
Chóra Sfakíon
Chóra Sfakíon on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 212 (vuonna 2011). Chóra Sfakíon on Sfakián kunnan kuntakeskus.
Spreading the Disease
Spreading the Disease on Anthraxin toinen kokopitkä albumi. Se julkaistiin lokakuussa 1985. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen laulaja Joey Belladonnan kanssa. Albumi sai edeltäjäänsä nähden paremman vastaanoton ja albumia pidetään thrash metallin klassikkojulkaisuna, joskaan ei yhtä tärkeänä, kuin vuonna 1987 ilmestynyt Among the Living.
Chóra Sfakíon
thumb|left|240px|Chóra Sfakíon sijaitsee Libyanmeren ja vuoriston välissä. Chóra Sfakíon sijaitsee Välimereen kuuluvan Libyanmeren rannalla. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Χώρας Σφακίων, Topikí Koinótita Chóras Sfakíon), johon kuuluvat varsinaisen Chóra Sfakíonin kylän lisäksi myös Komitádes ja Vritomártis. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 265.
Spreading the Disease
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Anthrax, ellei toisin mainittu.
Chóra Sfakíon
Toisessa maailmansodassa pääosa liittoutuneiden 10 000 sotilaasta evakuoitiin Chóra Sfakíonin kautta pois Kreetalta hävityn Kreetan taistelun jälkeen. Pääosa kylän kirkoista tuhoutui maailmansodan kuluessa.
Chóra Sfakíonissa on muun muassa kunnantalo, hotelleja, tavernoita ja kauppoja. Chóra Sfakíonista kulkee laivoja muun muassa Gávdoksen saarelle, Loutróon ja Agía Rouméliin. Chóra Sfakíonista on kehittynyt läpikulkupaikka, sillä laivat tuovat Agía Roumélista Samarián rotkon läpi vaeltaneita kylään. Kylästä vaeltajat jatkavat matkaa linja-autoilla.
Latvanen (Pyhäjärvi)
Latvanen on kylä Pyhäjärven kunnassa Oulun läänissä. Kylä sijaitsee seututien 858 varrella. Kylässä asuu nykyisin noin 70 ihmistä. Nimensä kylä lienee saanut kylän laidalla olleesta pienestä järvestä, jonka nimi oli Latvasten järvi. Latvasten järvi on yksi Kalajoen vesistön alkulähteistä.
Kylän syntyhistoriaa
Alkujaan 1900-luvun alkupuolella kylä on ollut ainoastaan yhden talon korpiasutus. Tämä kylän ensimmäinen, Myllypuro-niminen tila on perustettu 1900-luvun alkuvuosina. Tilan nimi, Myllypuro on muotoutunut 1930-luvulla tilan lähellä virranneen puron varrelle rakennetun vesikäyttöisen myllyn mukaan.
Kylän kasvuhistoriaa
1940-luvun lopulla kylälle rakennettiin toinen talo, kaksihuoneinen hirsimökki. 1950-luvun alkuvuosina vesimyllyn lähettyville perustettiin kolmas tila, jolloin alueesta oikeastaan ensimmäisen kerran voitiin käyttää alueellista nimitystä kylä. 1950-luvun alkuvuosina Myllypuron tilan isäntä Leevi Kekkonen rakensi vesimyllyn yhteyteen vesivoimalalaitoksen, joka alkoi jauhaa sähköä Myllypuron sekä myllyn lähelle rakennetun Lähde-nimisen tilan valaistustarpeeksi. 1950-luvulla Myllypuron tilan isäntä Leevi Kekkonen rakensi tilalle suuremman maamoottorikäyttöisen myllyn, jolla jauhettiin viljaa useamman kylän tarpeisiin.
Asutusalueeksi
1950-luvun alkupuolella silloisen maatalousministeriön asutusasiain osaston ylijohtajan, Veikko Vennamon päätöksellä Latvasten kylästä päätettiin perustaa rintamamiesten asuttamiseen tarkoitettu asutusalue. Maa tähän tarkoitukseen otettiin Metsähallituksen sekä jossain määrin pakkolunastuksella silloisten metsäyhtiöiden, muiden muassa Enso-Gutzeit´in maista. Ensimmäinen asutustila eli ns. kylmätila alueelle perustettiin vuonna 1958. Perustettu tila sai nimekseen hyvin tilannetta kuvaavasti Ensilä. Tilan perustajat tulivat Sotkamon Naapurinvaarasta. Kylälle oli 1950-luvulla laaditun kaavan mukaan suunniteltu rakennettavaksi yli 30 asutustilaa sekä muun muassa koulu, urheilukenttä ja kauppa. Vuonna 1960 asutusalueelle perustettiin kolme uutta tilaa, joiden kaikkien perustajat tulivat Kuusamosta. Tähän saakka kaikki Latvasten asutusalueelta asutustiloja saaneet olivat entisiä rintamamiehiä. Vuosien 1961–1962 aikana asutusalueen rakennuskaavaa ja suunnitelmaa muutettiin siten, että suunniteltua asutustilamäärää pienennettiin ja tilojen kokoja suurennettiin. Samalla rakennettavien julkisten tilojen listalta poistettiin koulu, urheilukenttä ja kauppa.
Kasvun aikaa
Vuosien 1964–1966 aikana asutusalueelle perustettiin 14 uutta tilaa, jolloin kylän asuttuina olevien talojen kokonaismäärä nousi 21:een. Tämän uuden "asutusaallon" tulijat olivat kaikki Pyhäjärven alueelta olevia, maata omistamattomaan luokkaan kuuluvia entisiä sekatyömiehiä ja metsureita. Uutta tämän asutusalueen asutushistoriassa oli se, että ainoastaan yksi näistä vuosina 1964–1966 asutustilan saaneista oli entinen rintamamies. Tämän mahdollisti 1960-luvun alkupuolella tehty lainmuutos, jolla mahdollistettiin asutustilojen luovuttaminen myös muille kuin entisille rintamamiehille. Vuodet 1964–1969 olivat kylällä voimakasta rakentamisen aikaa. Tuona aikana kylälle rakennettiin muun muassa edellä mainitut 14 uutta asuinrakennusta, 17 uutta navettarakennusta, aittoja, rehusuojia, latoja, kalustovajoja ja muita pienempiä uudisrakennuksia. Tuona aikana alueelle raivattiin uutta viljelysmaata yli 250 hehtaaria. Kylän asukasluku oli suurimmillaan tuon suuren rakennusvaiheen loppupuolella, jolloin se lienee ollut noin 160 henkilön paikkeilla.
Koulutoiminta
Koska asutusalueen rakennussuunnitelmista poistettiin alueelle rakennettava koulu, koulunkäynti jouduttiin suorittamaan naapurikylän Pitäjänmäen, sekä Kontiolan koululla.
Emulsio
Emulsio on kahden luonnostaan toisiinsa sekoittumattoman nesteen, kuten veden ja ruokaöljyn, seos. Emulsio on yksi kolloidiseostyypeistä. Nesteet eivät muodosta homogeenista seosta vaan emulsio saadaan aikaan sekoittamalla aineet keskenään. Esimerkiksi maito ja majoneesi ovat emulsioita. Nesteistä toinen on jatkuva faasi (ulkofaasi, kantava faasi) joka muodostaa ikään kuin "liuottimen", ja toinen dispergoitunut faasi (sisäfaasi, kannettu faasi), joka on sekoittunut jatkuvan faasin sisään mikropisaroiksi. Mitä pienempiä mikropisarat ovat, sitä stabiilimpi eli vakaampi emulsio on.
Emulsiossa useimmiten on toisena faasina polaarinen neste (vesi, alkoholi tai vastaava), ja toisena faasina pooliton (triglyseridi, hiilivety). Tällöin puhutaan ulko- ja sisäfaasin suhteen joko "O/W" tai "W/O" -emulsioista (oil in water tai water in oil, missä O on pooliton ja W on polaarinen neste). Esimerkki O/W-emulsiosta on maito (vesi on ulkofaasina ja maitorasva sisäfaasina), ja vastaavasti voi on W/O -emulsio; siinä on tapahtunut faasi-inversio, eli ulko- ja sisäfaasi ovat vaihtaneet paikkaansa: voissa maitorasva on ulkofaasi ja vesi sisäfaasi.
Ihmisen elimistössä olevia emulgaattoreita ovat muun muassa sapen mukana ohutsuoleen erittyvät sappisuolat, jotka emulgoivat rasvoja. Tällöin haiman erittämä vesiliukoinen lipaasi pääsee pilkkomaan rasvoja ilman, että sen täytyisi poistua vesifaasista.
Emulsio sirottaa valoa Tyndallin ilmiön mukaisesti. Emulsion perusväri on valkoinen; mitä suurempi polaarisen aineen konsentraatio on, sitä sinisempää emulsio on; mitä suurempi poolittoman aineen konsentraatio on, sitä oranssimpaa emulsio on. Tästä syystä esimerkiksi rasvaton maito on sinertävää, kun taas kerma on kellertävää.
The Cranberries
The Cranberries oli irlantilainen rock-yhtye. Veljekset Noel ja Mike Hogan (kitaristi ja basisti) perustivat yhtyeen rumpali Fergal Lawlerin kanssa vuonna 1989 nimellä ”The Cranberry Saw Us”. Vuonna 1990 yhtye kuitenkin vaihtoi nimensä muotoon the Cranberries. Yhtye sai jo pian suosiota singlellään Linger. Yhtye ilmoitti vuonna 2004 pitävänsä taukoa. Yhtyeen laulaja Dolores O’Riordan aloitti soolo­uransa albumilla Are You Listening?, joka ilmestyi 2007. Uusin soolo­albumi No Baggage ilmestyi vuonna 2009.
Yhtye ilmoitti tammikuussa 2009 tekevänsä paluun ja sen yhteydessä ilmoitti kiertävänsä Pohjois-Amerikkaa ja Eurooppaa. Vuonna 2011, kymmenen vuoden tauon jälkeen, yhtye ilmoitti julkaisevan uuden albumin nimeltä Roses. Keväällä 2017 The Cranberries julkaisi albumin nimeltä Something Else, joka sisältää akustisia sovituksia yhtyeen suurimmista hiteistä sekä kolme uutta kappaletta.
Dolores O’Riordan kuoli äkillisesti Lontoossa 15. tammikuuta 2018. Loka­kuussa 2018 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa viimeisen albuminsa In the End julkaisun jälkeen.
Musiikilliset vaikutteet
The Cranberriesin jäsenten varhaisia vaikuttajia olivat the Smiths, Sinead O'Connor, post-punk -yhtyeet, kuten Siouxsie and the Banshees, the Cure, Depeche Mode, ja Echo & the Bunnymen, ja 1970-luvun punk -yhtyeet, kuten the Clash.
Pitkäkankaan koulu
Pitkäkankaan koulu on Oulussa Oulunsalon kaupunginosassa, Pitkäkankaan asuinalueella sijaitseva yhtenäisperuskoulu. Koulua on rakennettu vuosien 1981–1985 välillä, ja sen on suunnittelut Heikki Taskinen. Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1–9. Oppilaita koulussa on noin 800. Rehtorina on toiminut Miia Viljamäki vuodesta 2022.
Koulussa toimii vanhempaintoimikunta.
Koulukeskuksen historiaa
Aiemmin vain ala-asteena toimineesta Pitkäkankaan koulusta ja Oulunsalon yläasteesta muodostettiin vuonna 2012 yhtenäisperuskoulu, jonka nimeksi tuli Pitkäkankaan koulu.
Gösta Brännäs
thumb|150px|Gösta Brännäs Gösta Brännäs (6. heinäkuuta 1904 – 28. heinäkuuta 1928) oli keskisarjan nyrkkeilijä. Hän voitti hopeaa työläisolympialaisissa Frankfurt am Mainissa vuonna 1925. Hän edusti Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä.
Brännäsilla arveltiin olevan mahdollisuuksia ammattilaiseksi, mutta hän alkoi kärsiä pahasta päänsärystä nyrkkeilyssä saamiensa kolhujen vuoksi, minkä takia hän piti kokonaisen vuoden tauon nyrkkeilyssä. Kivut kävivät ajan mittaan sietämättömiksi, ja lopulta hän ampui itsensä.
Brännäsin veli oli näyttelijä Tauno Palo.
Divisioonan määrävahvuus
Divisioonan määrävahvuus oli määritelty ennen talvisotaa vuonna 1939 seuraavanlaiseksi.
Kalusto
thumb|Suomalaisten käytössä ollut pikakivääri Lahti-Saloranta m/26
Määrävahvuisessa divisioonassa vuonna 1939 olisi pitänyt olla muun muassa:
Käytännössä Suomen Armeijan kalustotilanne oli siinä määrin heikko, että mainittuja määrävahvuuksia ei saavutettu yhdenkään YH:ssa perustetun divisioonan osalta.
Yksiköt
Määrävahvuiseen Divisioonaan kuului vuonna 1939 muun muassa seuraavat yksiköt (numerointi suluissa):
Intendentuurivarustus
250px|thumb|Esimerkki vaatetuksen kirjavuudesta
Divisioonan sotavarustuksen arvo
Perushankintaohjelmassa vuodelta 1939 jalkaväkidivisioonan sotavarustuksen arvoksi laskettiin noin 101 miljoonaa tuolloista markkaa. Vuoden 2006 rahaksi muutettuna kyseessä on noin 30 miljoonan euron summa.
Ekinokokkoosi
thumb|Echinococcus granulosus lampaan keuhkoissa thumb|Echinococcus multilocularisin tartuttama puuvillarotta
Ekinokokkoosi on muun muassa hirviekinokokki (Echinococcus granulosus) tai myyräekinokokki (Echinococcus multilocularis) -heisimatojen aiheuttama, ihmiselle vaarallinen tauti, jossa loisten toukkavaiheet aiheuttavat sisäelimissä nesteen täyttämiä rakkuloita, hydatidikystoja. Tauti tarttuu eläimistä ihmisiin ulosteiden tai saastuneen lihan välityksellä.
Pääisäntinä toimiville koiralle, sudelle ja ketulle loiset eivät aiheuta oireita. Sen sijaan munien siirryttyä ulosteen välityksellä väli-isännäksi valikoituvaan ihmiseen, sikaan tai kasvinsyöjään väli-isännän sisäelimiin muodostuu ekinokokin toukka-asteiden täyttämiä rakkuloita. Ekinokokkoosi onkin yksi tärkeä syy huolehtia koirien säännöllisestä heisimatolääkityksestä.
Sekä lihakarjassa että ihmisessä kystoja muodostuu useimmin maksaan ja keuhkoihin mutta myös munuaisiin ja aivoihin. Yleisemmän hirviekinokokin muodostamat kystat voivat olla halkaisijaltaan jopa 10 cm, mutta monilokeroisia kystoja synnyttävä myyräekinokokki on ihmiselle vaarallisempi.
Liposarkooma
thumb|right|Liposarkooma [[Tietokonekerroskuvaus|CT-kuvassa.]] Liposarkooma on pehmytkudossarkoomiin lukeutuva rasvasoluista alkunsa saava syöpä. Kyseessä on aikuisten yleisin pehmytkudossarkooma. Kasvain on yleensä kivuton ja hitaasti kasvava, mutta joissain tapauksissa se kasvaa nopeasti ja voi haavautua varhain. Yleensä liposarkooma ei kehity edeltävästä lipoomasta.
Yhdysvalloissa liposarkoomaan sairastuvat henkilöt ovat keskimäärin 50-vuotiaita. Siellä alle 20 % kaikista pehmytkudossarkoomista on liposarkoomia, lapsilla vain alle 5 %. Kansainvälisesti sairauden vuotuinen insidenssi on 2,5 tapausta miljoonaa henkeä kohti. Kasvaimen todennäköisimmät sijainnit ovat torso ja alaraajat. Etäpesäkkeitä kehittyy tavallisimmin keuhkoihin ja maksaan. Liposarkooma hoidetaan muiden pehmytkudossarkoomien tavoin ensisijaisesti kirurgisesti.
Puolet liposarkoomista on hyvin erilaistuneita, ja näissä tapauksissa eloonjäämisennuste on viiden vuoden aikajaksolla 100 % ja 10-vuotisennuste 87 %. Myksoideissa liposarkoomissa vastaavat luvut ovat 88 % ja 76 %, pleomorfisissa 56 % ja 39 %.
Makkara
pienoiskuva|Hiilloksessa kypsennetty B-luokan suomalainen makkara [[sinappi|sinapin kera.]] Makkara on suoleen tai muuhun päällykseen tai muottiin tehty elintarvike, jonka oleellisena valmistusaineena on liha, elimet tai niihin verrattavat ainesosat.
Makkara tarjoillaan yleensä kuoren kanssa, jos makkaran kuorena on käytetty niin sanottua luonnonkuorta eli pätkää puhdistettua eläimen suolta. Kollageenista, selluloosasta sekä paperista ja viskoosista valmistetut keinosuolet ovat myös syötäviä, toisin kuin muovikuori. Elintarviketeollisuudessa kutsutaan suoliksi kaikkia edellä mainittuja kuoria.
Ilman kuorta kypsennettyä makkarataikinasta valmistettua tuotetta kutsutaan pateeksi tai pasteijaksi.
Jauhomakkaralla tarkoitetaan yleensä lihapitoisuudeltaan alle 63 prosentin makkaraa, joka vanhassa luokkajaossa kuului B-luokan makkaroihin.
Etymologia
Kyseessä voi olla vanha balttilainen lainasana ja sen lähteenä sana, jota nykykielissä edustaa latvian maks ’kukkaro; pussi, tasku’.
Kulutus
Noin kolmannes Suomessa kulutetusta lihasta käytetään makkaran, kinkun, pasteijoiden ja lihahyytelöiden valmistukseen, joita keskivertosuomalainen nauttii yhteensä päivittäin yli 50 grammaa.
Kestomakkara
Kestomakkara kestää pisimpään säilytystä. Sen pitkäikäisyys johtuu esimerkiksi savustamisesta ja makkaran pienestä vesipitoisuudesta taikka edellä mainittujen yhdistelmästä. Suomessa käytetään myös säilyvyyttä parantavia nitriittiä ja nitraattia.
Kestomakkara valmistetaan kuumentamatta, joko kuivaamalla, kylmäsavustamalla tai upposuolaamalla. Suomessa on eniten käytössä menetelmä, jossa liha ja muut valmistusaineet hienonnetaan, maitohappokäytetään eli fermentoidaan ja/tai kylmäsavustetaan ja sen jälkeen ruiskutetaan suoleen ja lopuksi kuivataan valmiiksi tuotteeksi. Kestomakkaraa myydään Suomessa meetvursti- ja salami-nimikkeillä. Kestomakkaran lihapitoisuuden on oltava valmiissa tuotteessa vähintään 95 painoprosenttia.
Keittomakkarat
Leikkelemakkara ja ruokamakkara ovat keittomakkaroita. Keittomakkarat valmistetaan hienontamalla kutteriksi kutsutulla laitteella liha ja muut valmistusaineet hienoksi emulsioksi, joka ruiskutetaan suoleen, makkaralaadusta riippuen mahdollisesti savustetaan ja sen jälkeen kypsennetään keittämällä, tai oikeammin hauduttamalla vesihöyryssä. Makkara on kypsä, kun sen sisälämpötila on 70–72 °C. Keiton jälkeen makkarat jäähdytetään välittömästi kylmällä vedellä ja siirretään kylmävarastoon odottamaan jatkokäsittelyä.
Leikkelemakkaran ja ruokamakkaran ero on lähinnä lainsäädännöllinen. Molemmissa makkaratyypeissä perusvalmistusaineet ja -menetelmät ovat täsmälleen samanlaiset. Niitä ei enää jaeta valmistusaineiden perusteella A- ja B-luokan makkaroihin, mutta leikkelemakkaraa ja ruokamakkaraa saa kaupassa nimittää A-luokan makkaraksi, jos se täyttää seuraavat ehdot:
1) valmistusaineena käytetyn lihan ja muiden lihaan verrattavien valmistusaineiden yhteismäärä on vähintään 63 painoprosenttia laskettuna valmiista elintarvikkeesta; 2) muina lihaan verrattavina valmistusaineina on käytetty vain elimiä, silavaa ja muuta rasvakudosta, kamaraa ja siipikarjan nahkaa; 3) eliminä on käytetty vain kieltä, sydäntä tai maksaa; 4) kamaraa ja siipikarjan nahkaa saa käyttää enintään 6 painoprosenttia laskettuna valmiista elintarvikkeesta ja 5) valmistusaineena ei ole käytetty tärkkelystä eikä perunajauhoa.
Aikaisempaa B-luokan makkaraa laki ei enää tunne lainkaan.
Terveysriskit
Makkaran ja muiden lihajalosteiden 20 gramman ylittävä päivittäiskäyttö lisää väestön keskimääräistä kuolleisuutta siten, että kuolemanriski kasvaa kolme prosenttia 20-40 gramman päiväannoksella, 10 prosenttia 40-80 gramman annoksella ja 20 prosenttia 80-160 gramman päiväannoksella. Ylimääräiset kuolemat johtuvat etenkin sydän- ja verenkiertoelinten sairauksista ja syövistä. Muut terveyteen vaikuttavat tekijät pyrittiin ottamaan huomioon tutkimuksessa, johon laskelma perustuu. Syyksi on arveltu lihajalosteiden sisältämiä lisäaineita, kuten nitraattia ja fosfaattia sekä polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä, heterosyklisiä aromaattisia amiineja ja nitrosoamiineja.
Ruotsi
pienoiskuva|Ruotsalaista Falukorv-makkaraa. Falukorv kuuluu Ruotsin vanhimpiin makkaratyyppeihin. Makkaraa ei pidetty hienona ruokana, vaan sitä söi työväenluokka. Korkeammat säädyt käyttivät makkaraa vain leikkeleenä. Falukorv on lähtöisin Falunista, joka on kaivoskaupunki. Härkiä teurastettiin ennen kaikkea siksi, että niistä saatiin tarvittavaa köysimateriaalia kaivokseen. Ongelmaksi muodostui härkien liha, joka piti saada säilymään. Tämä oli syynä Falumakkaran syntyyn.
Suomalaista lenkkimakkaraa maultaan lähinnä muistuttava käy siellä nimellä kokt fläskkorv, jota valmistetaan Scan-tavaramerkillä. Samanlaisia makkaroita ovat köttkorv ja värmlandskorv. Toinen suosittu makkaratyyppi Ruotsissa on prinskorv, joka muistuttaa nakkimakkaraa, tai magis, jossa on enemmän lihaa. Tölkeissä säilytettyinä myydään makkaraa Bullens pilsnerkorv, joka sai nimensä näyttelijältä ja keittokirjojen kirjoittajalta Erik Berglundilta.
Leikkelemakkaroita on paljon: Strövelskorv, Munsökorv, Onsalakorv ja niin edelleen. Ne ovat usein savustettuja. Niitä kutsutaan joskus prickig korviksi pienien rasvapalojen vuoksi. Gustavskorv on tehty hevoslihasta.
Espanja
Espanjan kestomakkaroihin kuuluvat chorizo, longaniza, salchichón, fuet ja sobrassada. Keittomakkaroiden ryhmässä on androlla, butifarra, verimakkara morcilla ja mortadela. Makkaroista on paikallisia versioita, ja Espanjassa on myös useita alkuperänimityksiä makkaroille.
Etelä-Amerikka
Argentiinassa, Uruguayssa ja Perussa chorizo on tuore makkara, jota grillataan.
Historiaa
pienoiskuva|Salamia. Ensimmäiset maininnat makkaroista ovat sumerilaisilta nykyisestä Irakista noin vuodelta 3000 eaa. Makkarasta ovat kirjoittaneet myös kiinalaiset 589 eaa. ja Homeros Odysseiassa. Keisari Neron aikana Roomassa makkarat olivat juhlaruokaa, jolla etenkin juhlistettiin Lupercaliaa. Katolinen kirkko yhdisti niin Lupercalian vieton kuin makkaransyönninkin pakanallisuuteen, joten kirkko ja Rooman keisari Konstantinus Suuri julistivat makkaransyönnin synniksi.
Makkaran alkuperäinen tarkoitus on ollut hyödyntää veri, suolet, elimet sekä ruhon muut osat.
Makkara seuraa ihmistä läpi kulttuurihistorian. Makkara oli yksinkertainen tapa säilyttää lihaa eläimen teurastuksen jälkeen puhdistamalla eläimen suolet ja laittamalla niihin talteen se, mitä ei hetkeen syöty. Ajan myötä tulivat käyttöön säilytysmenetelmät kuten savustus, suolaus ja kuivaus.
Keskiajalla makkarasta tuli suosittua ruokaa Italiassa, Espanjassa, Ranskassa ja Saksassa. Saksassa makkaraa kulutetaan eniten maailmassa. Saksassa tunnetaan yli 1 500 paikallista makkaraa.
Makkaran historia Suomessa
Makkaran uskotaan tulleen Suomeen hansakauppiaiden mukana. Ensimmäinen kirjallinen maininta Suomessa makkarasta on 1500-luvulta. Vuonna 1547 makkara mainittiin Kokemäenkartanon inventaariossa. Tuolloin suoleen laitettiin teurasjätettä, verta sekä usein myös ohraa tai perunaa. Itä-Suomessa saatettiin laittaa makkaraan pelkkiä jauhoja tai ryynipuuroa. Savossa valmistettiin kakaramakkaraa, joka tehtiin pelkistä suolatuista ohraryyneistä. Niitä voidaan pitää nykyajan kasvismakkaroiden edeltäjinä.
Suomalainen makkarakulttuuri on saanut vaikutteita etenkin Saksasta, jota pidetään vieläkin johtavana makkaramaana. Suomessa makkaranteko on enemmän länsi- kuin itäsuomalaista perinnettä. Kotitiloilla teurastettiin eläimiä ja jokaisella kylällä oli omat makkaralajinsa ja maustesekoituksensa.
Suomen ensimmäinen makkaravalmistaja oli saksalainen Carl Knief, joka aloitti toimintansa Helsingissä vuonna 1862. Ensimmäinen suomenkielinen makkaravalmistaja K. O. Heikkilä aloitti toimintansa Helsingissä vuonna 1869. Vuonna 1910 Suomessa oli kolmekymmentä makkaratehdasta. Makkaraa myytiin tuolloin lähinnä toreilla, kauppahalleissa, sekä harvoissa lihapuodeissa. Maaseudulla väestö valmisti makkaransa pitkälti itse teurastuksen yhteydessä.
Sota-aikana raaka-ainepulan vuoksi makkaran lihapitoisuutta laskettiin, ja makkaroihin alettiin lisäämään jauhoja.
Vielä 1950-luvulla makkara oli lihaa kalliimpaa. Poikkeus oli ruhon halvemmista osista valmistettu Suomimakkara. Teollisesti valmistettua makkaraa oli lähinnä vain kaupungeissa 1950-luvulle asti, koska kylmälaitteita ei juuri ollut. Makkaran suuri suosio alkoi 1960-luvulla, kun suuri muuttoliike maaseudulta kaupunkeihin työn perässä alkoi. Teollistuvassa yhteiskunnassa jäi yhä vähemmän aikaa ruuanvalmistukseen kotona. Varsinaisia eineksiä oli vielä tuohon aikaan hyvin vähän. Makkara tarjosikin nopean ja kohtuullisen edullisen tavan tyydyttää ravinnontarve. Makkaran suosio kulkeutui sittemmin suomalaisten mukana maailmalle, ja suomalainen lenkkimakkara on edelleen yksi ulkomailla asuvien suomalaisten suosikkituliaistoiveista. Esimerkiksi Ruotsin suurilla teollisuuspaikkakunnilla myydään suomalaisista elintarvikkeista nimenomaan makkaraa.
Makkaramassasta valmistetaan myös pihvejä, jotka paistetaan pannulla tai uunissa.
Vegaanisia makkaroita ja nakkeja valmistetaan muun muassa seitanista, tofusta ja lupiinista.