cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karma-kagyü
Kagyün varhaishistoria
Milarepa oli aiemmin kerännyt huonoa karmaa teoillaan noitana, mistä syystä Marpa laittoi hänet vuosiksi raskaaseen puhdistavaan työhön, ennen kuin suostui antamaan hänelle opetuksia. Milarepan elämäntarina – joka alkaa hänen isänsä varhaisen kuoleman aiheuttamista vaikeista olosuhteista, hänen kostostaan epärehelliselle tädilleen ja sedälleen sekä sen jälkeisestä katumuksesta, joka johti vilpittömään haluun oppia Dharman polku – tunnetaan laajasti tiibetiläisten keskuudessa. Sisukkuudellaan ja kyvyllään hyväksyä kaikki kohtaamansa olosuhteet hän saavutti syvällisen oivalluksen todellisuuden perimmäisestä luonteesta. Hänen opetuksensa on tallennettu Milarepan 100 000 lauluun ja muihin kokoelmiin. Milarepa vietti vuosikausia meditoiden luolissa, saavutti täydellisen valaistumisen ja oli kuuluisa runoilijana ja pyhimyksenä. Hän kuoli 80-vuotiaana, jolloin linjanhaltijuus siirtyi Gampopalle, joka oli aiemmin toiminut lääkärinä.
Milarepan opetuksia välitti edelleen Gampopa (s. 1079), joka tunnetaan myös nimellä Dagpo Largay, lääkäri Dakposta. Myöhemmällä iällään hän tapasi Milarepan, ja tämän johdolla harjoittaessaan hän sai täydet opetukset ja oivalsi niiden todellisen merkityksen. Gampopa oli kagyü-koulukunnan ensimmäinen munkki, ja hän organisoi kagyün luostarijärjestelmän. Hän myös muotoili opetuksia käytännöllisiksi teksteiksi, kuten Vapautumisen jalokiviornamentiksi, jossa on kuvattuna vapautumiseen johtavan asteittaisen polun pääpiirteet. Gampopa yhdisti mahamudra-opetuksiin ja Naropan kuuteen joogaan luostarikeskeisen kadam-koulukunnan (myöhemmin gelug) opetuksia.
Karmapa
Ensimmäisestä Karmapasta Düsum Khyenpasta tuli 1100-luvulla Gampopan oppilas, ja hän sai tältä kaikki sutriin ja tantroihin liittyvät opetukset. Monien vuosien ajan Düsum Khyenpa opiskeli, harjoitti ja opetti eri puolilla Tiibetiä. Hän oli karma-kagyü-linjan perustaja. Düsum Khyenpa oli Tiibetin ensimmäinen tietoiseksi jälleensyntymäksi tunnistettu lama (tulku).
Karmapan johdolla linja kehittyi nopeasti. Karma-kagyü-perinne levisi vauhdilla 1100-luvulla, ja sitä harjoitettiin laajalti ympäri Tiibetiä. Tämä oli poliittisten mullistusten aikaa, jolle oli luonteenomaista aiemmin hallinneiden kuningaskuntien pikainen rappeutuminen. Ilmaantui monia huomattavia poliittisia hahmoja, jotka kilpailivat vallasta, mutta kukaan johtaja ei kyennyt saavuttamaan ylivaltaa, sillä kenelläkään ei ollut yhtenäistä kannattajakuntaa takanaan.
Kaikki Karmapat ovat työskennelleet lakkaamatta Buddhan opetusten levittämiseksi, ja heidät tunnustetaan bodhisattva Chenrezigin (sanskr. Avalokitesvara) ilmentymiksi. Linjan toiseksi korkea-arvoisin lama on Shamarpa, joka toimii linjanhaltijana Karmapan jälleensyntymien välissä. Yhdessä heidät tunnetaan Musta- ja Punahattu-Karmapana, ja heidän mieliään pidetään erottamattomina. Muita merkittäviä kagyü-lamoja ovat mm. Tai Situpa, Goshir Gyaltsapa ja Jamgon Köngtrul.
Karmapat eivät olleet koskaan kiinnostuneita eri poliittisten ryhmien kiistoista, eivätkä osallistuneet niihin. Itse asiassa he joutuivat aktiivisesti vastustamaan kiistoihin sekaantumista, sillä heidän asemansa oli erityisen haavoittuvainen. Valtavan henkisen auktoriteettinsa johdosta he olivat poliittisesti kunnianhimoisten tahojen mielenkiinnon kohteena. Myös heidän uskonnolliset seuraajansa kannustivat heitä ryhtymään johtaviin rooleihin, koska heidän mielestään Karmapoilla oli kansan johtamiseen vaadittavat ominaisuudet.
1200–1300-luvulla sakyapat alkoivat hallita Tiibetiä mongolialaisen keisarin Kublai Khanin ja tämän seuraajan Ganges Khanin tukemina. Jälkimmäisestä tuli Tiibetin ensimmäinen poliittis-uskonnollinen johtaja, ja ensimmäistä kertaa kuninkaiden hävittyä Tiibet yhdistyi yhden johtajan alle. Tuohon aikaan mahtavat mongolilaiset ja tiibetiläiset hallitsijat huomasivat, mikä arvovalta korkeilla lamoilla oli tiibetiläisten parissa, ja he pyrkivät muodostamaan kuuliaisuussiteitä antamalla lamoille lahjoja ja pitkiä arvonimiä sekä esittämälle näille kutsuja kuningaskuntiinsa. Näiden eleiden takana oli useammin poliittinen kuin uskonnollinen motivaatio.
Ming-dynastian aikana 1300-luvulla keisari Yung Lo kutsui 5. Karmapan Deshin Shegpan Kiinaan ja vastaanotti tältä monia opetuksia. Vierailunsa aikana Karmapa esitti monia ihmetekoja, jotka keisarin taiteilijat määrättiin päivittäin kirjaamaan ylös ja joista muodostui parikymmentä isoa rullamaalausta. Muutama niistä oli tallella Tshurpun-luostarissa Tiibetissä aina 1950-luvun invaasioon asti. Yung Lo oli niin liikuttunut näistä tapahtumista ja tunsi niin syvää omistautumista Karmapaa kohtaan, että hän esitti toteutettavaksi suunnitelmansa käännyttää kaikki muut Tiibetin uskonnolliset suuntaukset karma-kagyüksi. Deshin Sheghpa sanoutui ehdottomasti irti tästä, ja hän piti sitä vastoin esitelmän siitä, kuinka tärkeää on kunnioittaa erilaisia ajattelukoulukuntia, sillä ne vastaavat kaikkia moninaisia taipumuksia ja tarpeita, joita koko ihmiskunnasta löytyy.
Huolimatta aikakautta leimanneesta politikoinnista ajanjakso 1200- ja 1600-lukujen välissä oli yleensä ottaen suotuisa karma-kagyü-perinteen kannalta. Opetusten levitessä ja seuraajien määrän kasvaessa linjan johtajista tuli yhä kuuluisampia, ja itse asiassa tätä ajanjaksoa Tiibetin historiassa voitaisiin kutsua "kagyün aikakaudeksi".
10. Karmapasta Chöying Dorjesta tuli näiden poliittisten tapahtumien uhri, ja hänen oli lähdettävä Tiibetistä 1600-luvun puolivälissä Kiinaan Jangin maakuntaan. Tämän jälkeen kagyü-linja rappeutui aina 1700-luvulle asti, jolloin 13. Karmapan Düdül Dorjen aikana Situ Chögyi Jungne johdatti linjan kohti uutta kasvun ja uudistuksen kautta, ja linja alkoi kukoistaa jälleen. Tuohon aikaan linjan lamat tuottivat erityisesti merkittäviä filosofisia tekstejä ja kielioppiin, sanskritiin ja astrologiaan liittyviä töitä, jotka hyödyttivät Tiibetin kirjallista perinnettä ja koko Tiibetin kansaa.
Kagyu nykyaikana
Kiinan miehitettyä Tiibetin 1950-luvulla 16. Gyalwa Karmapa siirtyi lähimpien oppilaidensa kanssa Sikkimiin, jonne perustettiin Rumtekin luostari uudeksi koulukunnan keskukseksi. Sittemmin Karmapa ja monet muut kagyu-lamat ovat kiertäneet laajalti länsimaissa ja perustaneet lukuisia dharmakeskuksia sekä joitakin luostareita. Edeltäjiensä tavoin 16. Karmapa oli pääasiallisesti hengellinen johtaja, eikä hän siten osallistunut Tiibetin vapauden ajamiseen. Sen sijaan hän ponnisteli pitääkseen Tiibetin henkisen perinteen koskemattomana ja tuki tällä tavoin Tiibetin identiteettiä ainutlaatuisena ja monimuotoisena kulttuurina. 16. Karmapa kuoli Yhdysvalloissa 1981.
16. Karmapan jälleensyntymän, 17. Gyalwa Karmapan henkilöllisyydestä on kaksi näkemystä. Yhden mukaan hän on Urgyen Trinley Dorje, toisen mukaan Trinlay Thaye Dorje. Molemmat ovat syntyneet Tiibetissä, mutta joutuneet siirtymään pois sieltä.
Karma-kagyü-linja korostaa intensiivistä meditaatioharjoitusta. Opettajan (gurun) sopivaksi katsomalla hetkellä oppilas saa mahamudran, tyhjyyden suuren sinetin, käytännön ohjeet. Mahamudra on kagyu-perinteen pääharjoitus. Oppilaan saavutettua täyden mahamudra-ymmäryksen hän voi ryhtyä harjoittamaan Naropan kuutta joogaa.
Surkhetin piirikunta
Surkhetin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Bherin vyöhykkeellä.
Vuonna 2011 Surkhetin piirikunnan väkiluku oli 350 804 (288 527 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 451 neliökilometriä ja väestötiheys 143 as./km2. Hallinnollinen keskus on Birendranagar (47 914 as. 2011), joka oli 2011 piirikunnan ainoa kaupunki. Joulukuussa 2014 muodostettiin piirikuntaan uusi Bheri Ganga -niminen kaupunki.
Surkhetin piirikunta rajautuu pohjoisessa Achhamin, Dailekhin ja Jajarkotin, idässä Salyanin, etelässä Bardiyan sekä lännessä Kailalin ja Dotin piirikuntaan.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä osaksi Keskilännen kumpuvyöhykettä. Tarkemmassa kasvillisuusvyöhykejaottelussa piirikunnasta 2,2 % voidaan luokitella alempaan trooppiseen, 61,9 % ylempään trooppiseen, 32,8 % subtrooppiseen ja 1,3 % lauhkeaan kasvillisuusvyöhykkeeseen sekä 1,9 % vesistöihin kuuluvaksi.
IT Forum
IT Forum on vuonna 1987 perustettu merkittävien suomalaisten organisaatioiden tietohallintovastaavien yhteistyöryhmä. IT Forumin jäseniä ovat yritykset, jotka nimeävät foorumiin edustajansa, joka voi olla paitsi tietohallintojohtaja tai -päällikkö tahi muussa tietohallinnon esimiestehtävässä oleva henkilö, myös liiketoiminnassa toimiva henkilö. Foorumin jäseneksi eivät pääse nykyisten jäsenyritysten kilpailijat eivätkä IT-alan palveluja tuottavat yritykset. Tällä foorumi pyrkii mahdollistamaan avoimen mutta luottamuksellisen keskustelun foorumin kokouksissa.
Historia
IT Forum perustettiin vuonna 1987 nimellä TKN-tutkimuskierros. Aloitteentekijänä oli Partek. TKN-tutkimuskierroksen tarkoituksena oli kerätä jäsenyritysten johdolle tietoa erilaisten johtoa kiinnostavien asioiden tilasta jäsenyrityksissä. Toiminta alussa perustui tutkimuskierroksen puheenjohtajien tekemiin haastattelukierroksiin ja yleiskokouksiin.
Vuonna 1998 foorumin nimeksi vaihtui IT Forum, joka on samalla foorumin toimintaa pyörittävän MJ-Prosessit Oy:n aputoiminimi. Samoihin aikoihin foorumin toiminta muuttui, sillä käyttöön tulivat vuosittain vaihtuva-aiheiset työryhmät sekä sähköpostilla toteutetut pikakyselyt.
Nykyinen toiminta
IT Forum pyrkii edelleen selvittämään jäsenyritystensä tilanteen jäsenyritysten johtoa kulloinkin kiinnostavissa asioissa. Toiminta on kuitenkin organisoitu aikaisempaa selvemmin 2-3 vuosittain vaihtuvan teeman ympärille, joita käsitellään työryhmä- ja yleiskokouksissa ja joita taustoitetaan sisäisin ja ulkoisin asiantuntijaluennoin sekä erilaisten kyselyjen ja selvitysten kautta. Tämän lisäksi foorumi tukee jäsentensä keskinäistä verkostoitumista ja toimii näiden vertaistukiryhmänä.
Puheenjohtajat
IT Forumilla on aina ollut kaksi puheenjohtajaa. Foorumin puheenjohtajat ovat olleet seuraavat henkilöt (suluissa vuodet):
Hallintopäätös
Hallintopäätös on viranomaisen hallintoasiassa tekemä kirjallinen ratkaisu. Sillä perustetaan, muutetaan tai poistetaan hallintokoneiston ulkopuolisen henkilön tai oikeushenkilön oikeuksia tai velvollisuuksia. Hallintopäätöksessä viranomainen käyttää julkista valtaansa ja soveltaa lainsäädäntöä yksittäiseen konkreettiseen tapaukseen. Hallintopäätös on yksipuolinen toimi, kun taas hallintosopimuksessa on vähintään kaksi osapuolta. Hallintopäätös on aina hallintotoimi, mutta vain osa hallintotoimista on hallintopäätöksiä.
Hallintopäätökset jaetaan kolmeen ryhmään: etuja suovat, oikeuksia perustavat ja velvoitteita asettavat. Edunsuova hallintopäätös parantaa saajan eli adressaatin asemaa. Niihin kuuluvat taloudelliset etuudet, kuten toimeentulotuki, ja hallintoluvat, joilla sallitaan muuten kielletty tai rajoitettu toiminta. Hallintolupia ovat esimerkiksi rakennuslupa tai elinkeinolupa.
Oikeuksia perustavalla hallintopäätöksellä luodaan tietty oikeudellinen asema. Sellainen on esimerkiksi kansalaistamispäätös ja virkaan nimittäminen. Legitimaatiolla laillistetaan tai hyväksytään henkilö tiettyä tutkintoa vaativaan ammattiin. Täten auktorisoidaan vaikkapa lääkärit ja tilintarkastajat. Oikeuksia perustetaan laitteiden tai rakennusten tarkastuspäätöksillä, kuten palotarkastuksissa. Myös rekisteröintipäätökset, kuten ajoneuvojen tai tavaramerkkien rekisteröinti, kuuluvat tähän ryhmään.
Velvoittavat hallintopäätökset vaativat toimimaan tietyllä tavalla. Tämän ryhmän tyypillisin edustaja on maksuvelvoite, kuten verotuspäätös tai jostakin viranomaispalvelusta menevä maksu. Hallinnollisella velvoitteella voidaan vaatia korjaamaan vaikkapa ympäristönsuojeluun liittyvä epäkohta. Velvoittavia hallintopäätöksiä ovat myös kieltopäätökset, kuten rakennuskielto tai rakennustyön keskeyttäminen.
Onko sulla pokkaa?
"Onko sulla pokkaa?" on rap-artisti Petri Nygårdin toinen single hänen neljänneltä studioalbumiltaan, Kaikkee pitää olla.
Kappaleen singlen kanssa julkaistiin samaan aikaan musiikkivideo. Musiikkivideossa Nygård näkyy katkelmia muun muassa televisio-ohjelmista Reikä seinässä, Diili, Hauskat kotivideot, Talent Suomi, Totuuden hetki ja Big Brother, joiden vieraana tai juontajana hän esiintyy. Videon lopussa Nygård vilauttaa yleisössä istuvalle Antti Kurhiselle keskisormea.
Abdulaziz Al Faisal
Abdulaziz Al Faisal (s. 4. kesäkuuta 1983 Riad) on saudiarabialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2007 hän sijoittui kolmanneksi Bahrainin Formula BMW -sarjassa. Kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 Faisal voitti Middle Eastern Porsche GT3 Cup Challenge -sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi kaudella 2010–2011. Hän sijoittui toiseksi myös 24H Series - A5 -luokassa vuonna 2010.
Francie Calfo
Francine ”Francie” D. Calfo on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Alias. Häntä esittää näyttelijä Merrin Dungey.
Hahmon tarina
Francine ”Francie” D. Calfo syntyi 3. tammikuuta 1975 Sacramentossa, Kaliforniassa. Hän tapasi parhaat ystävänsä Sydney Bristow'n ja Will Tippinin yliopistossa. Hän seurustelee Charlie Bernardin kanssa. Hän ilahtuu kuullessaan Sydneyn mentyä kihloihin poikaystävänsä Dannyn kanssa, mutta on tämän tukena Dannyn murhan jälkeen, ja he muuttavat samaan asuntoon. Myöhemmin Charlie kosii Francieta ja pari alkaa suunnitella häitään. Sydney saa kuitenkin tietää Charlien suhteesta, minkä seurauksena Francie jättää Charlien. Myöhemmin Francie alkaa suunnitella oman ravintolan perustamista. Ravintola avataan ja siitä tulee menestyksekäs. Myöhemmin hän ja Will ihastuvat toisiinsa ja he suutelevat.
Francien ja Willin juttu ei kerkeä pitkälle, sillä Francien geneettisesti luotu kaksoisolento, Allison Doren, ampuu Francien ja ottaa hänen paikkansa. Hän vakoilee Sydneyn ja Willin kautta CIA:ta ja suorittaa muita Arvin Sloanen toimeksiantoja, kuten murhaa Marcus Dixonin vaimon. Toisen kauden lopulla Will saa tietää totuuden ja Allison yrittää murhata hänet. Sydney ja Allison taistelevat ja Sydney ampuu Allisonia, joka jää kuitenkin eloon. Allison palaa kuvioihin kolmannella kaudella ja kamppailee jälleen Sydneyn kanssa. Lopulta Will riistää hänen henkensä kostoksi Francien kuolemasta.
Francie nähdään takaumassa sarjan päätösjaksossa, jolloin käy ilmi, että Sydney tapasi Dannyn ensimmäistä kertaa Francien kautta.
Akseli Andersson
Akseli (Axel) Evert Andersson (9. syyskuuta 1861 Viipurin maalaiskunta – 20. maaliskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja hovioikeudenneuvos.
Henkilöhistoria
Anderssonin vanhemmat olivat kanavakasööri Anton Andersson ja Lovisa Eleonora Serlachius. Akseli Andersson oli naimisissa vuodesta 1891 Bertha Öhmannin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Mikkelin ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1884. Andersson sai varatuomarin arvon 1887.
Andersson oli Heinolan pormestarina 1891–1900, toimi asianajajana Tampereella 1900–1906 ja oli Viipurin hovioikeudessa apujäsenenä 1906–1910, viskaalina 1910 sekä asessorina 1910–1913. Hän menetti virkansa yhdenvertaisuuslain vastustajana ja oli 8 kuukautta vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913. Andersson oli uudelleen Viipurin hovioikeudessa asessorina 1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1917–1919. Hän oli viimeksi Kiteen tuomiokunnan tuomarina 1919–1927. Andersson oli myös Viipurin kaupungin rahatoimikamarin jäsen.
Andersson oli porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1894.
ǁKaras
ǁKaras on yksi Namibian neljästätoista alueesta. Sen pinta-ala on 161 514 neliökilometriä ja siellä on 77 421 asukasta (vuonna 2011).
ǁKarasin pääkaupunki on Keetmanshoop. Muita suurempia taajamia ovat Lüderitz, Oranjemund, Karasburg, Noordoewer, Bethanie, Koës, Aus, Aroab, Grünau, Ariamsvlei, Warmbad ja Rosh Pinah.
ǁKaras sijaitsee Namibian eteläosassa, ja se rajoittuu Etelä-Afrikkaan, Atlantin valtamereen ja Hardapin alueeseen. Rannikolla harjoitetaan kalastusta ja sisämaassa karjanhoitoa, lisäksi alueella on timanttikaivoksia.
SVT1 HD
SVT1 HD on Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n perustama televisio-ohjelmia teräväpiirtolähetyksinä esittävä televisiokanava. SVT1 HD esittää SVT1:n ohjelmia teräväpiirtotasoisina.
Eddie Calvert
Albert Edward ”Eddie” Calvert (15. maaliskuuta 1922 Preston, Lancashire, Englanti – 7. elokuuta 1978 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli englantilainen viihdemuusikko ja trumpetisti, joka oli suosittu 1950- ja 1960-luvuilla. Hän teki instrumentaalisovituksia tutuista sävelmistä toimien itse niiden trumpettisolistina. Hänen hittejään olivat ”Oh mein Papa” (1954), ”Cherry Pink and Apple Blossom White” (1955), ”Stranger in Paradise” (1955) ja ”Il Silencio” (1966).
”The Man with the Golden Trumpet”
Calvert syntyi Prestonissa, Lancashiren kreivikunnassa perheeseen, jonka jäsenet olivat mukana paikallisen vaskipuhallinyhtyeen toiminnassa. Eddie-poikakin oppi soittamaan useampia puhaltimia, mutta hänen suosikikseen nousi trumpetti. Toisen maailmansodan jälkeen hän alkoi soittaa tanssiorkestereissa ja alkoi saada mainetta virtuoosimaisilla trumpettisooloillaan. Televisioesiintymisessä Stanley Black Orchestran solistina juontaja esitteli Calvertin sanoin ”The Man with the Golden Trumpet”, ja tästä Calvert sai elinikäisen epiteettinsä.
Calvert alkoi saada yhä enemmän televisioesiintymisiä ja vaihtoi levymerkkiään alkuaikojen Melodiscistä Columbia Recordsille. Se aloitti hittiputken, jonka ensimmäinen listaykkönen oli ”Oh Mein Papa” ja runsaan vuoden sitä myöhemmin ”Cherry Pink and Apple Blossom White”. Calvertista tuli ensimmäinen instrumentaalimuusikko, joka oli saanut kaksi ykköshittiä.
The Beatlesin myötä kiinnostus Calvertin sävelmien kaltaiseen pehmeään viihdemusiikkiin alkoi hälvetä 1960-luvun alkupuolella. Tehtyään suuria maailmankiertueita muun muassa moniin Afrikan maihin Calvert valitsi uudeksi kotimaakseen Etelä-Afrikan. Hän esiintyi ahkerasti siellä ja Rhodesiassa. Vuonna 1978 hän kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Johannesburgissa 56 vuoden iässä.
Laitoskirjasto
Laitoskirjastot ovat yksi erikoiskirjastotoiminnan muoto. Laitoskirjastot tarjoavat yleisen kirjaston palveluja normaalista kirjastoympäristöstä poikkeavissa olosuhteissa. Esimerkkejä tästä ovat sairaala- ja vankilakirjastot sekä palvelutalojen kirjastot. Usein puhutaan myös hakeutuvasta kirjastotoiminnasta (sisältäen myös kotipalvelu- ja kirjastoautotoiminnan).
Suomen laitoskirjastojen historiaa
Suomen laitoskirjastotoiminnalle tärkeä paikka on ollut Suomen Punaisen Ristin vuonna 1932 Helsinkiin perustama sairaala (nyk. Töölön sairaala). Sairaalan ylihoitaja Berrit Kihlman valmisteli kirjaston lainaustoimintaa jo ennen sairaalan toiminnan käynnistymistä, ja oli näin ollen yksi suomalaisen laitoskirjastotoiminnan pioneereista. Myös Else Branders (1901-1997), joka toimi vapaaehtoisena Töölön sairaalassa (ent. Punaisen ristin sairaala) vuodesta 1937 aina 1970-luvun lopulle saakka, oli vaikuttava henkilö laitoskirjastojen kehittymisessä. Branders oli koulutukseltaan sairaanhoitaja, mutta omistautui vahvasti sairaalaan kirjastotoiminnan kehittämiselle. Hän korosti kirjastotyön parantavaa vaikutusta unohtamatta kansankasvatuksellista näkökulmaa. Laajan kirjallisen tuntemuksen ja kielitaitonsa avulla hän suositteli potilaille luettavaa. Branders toimi myös kansainvälisessä The International Guild of Hospital Librarians -järjestössä. Sota-aikana kaupunginkirjastojen virkailijat ja sairaanhoitajat järjestivät sairaaloissa kirjastotoimintaa vapaaehtoistyönä. Sotasairaaloiden kirjastoista huolehtivat usein sotilaskotisisaret. Vuonna 1945 Vaasassa ja Helsingissä alkoi säännöllinen sairaalakirjastotoiminta. Laitoskirjasto-nimitys otettiin käyttöön vasta 1960-luvulla. Sairaalakirjasto-käsitteellä tarkoitetaan aiemmin vastaavalla tavalla järjestettyä kirjastotoimintaa. Vuoden 1961 kirjastolain nojalla laitoskirjastot alkoivat saada valtionapurahaa, joka kattoi 90 prosenttia niiden menoista. Terminä laitoskirjasto esiintyi lakitekstissä vasta kirjastoasetuksessa (30.3.1962/268).
Iago Aspas
Iago Aspas Juncal (s. 1. elokuuta 1987 Moaña, Pontevedra, Galicia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celtaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Laitoskirjasto
Kotipalvelu- ja laitoskirjastotyöryhmä
Ko-La eli kotipalvelu- ja laitoskirjastotyöryhmä on Suomen kirjastoseuran alainen työryhmä, jonka tehtävänä on edistää kirjastopalvelujen tasavertaista saatavuutta. Työryhmä yhdistää hakeutuvissa kirjastopalveluissa työskenteleviä ammattilaisia ja järjestää koulutuspäiviä. Työryhmän nimessä onkin nähtävissä nykyään yleinen suuntaus, jossa laitoskirjastotoiminta niputetaan kirjastojen kotipalvelutyön kanssa yhteen.
Iago Aspas
Seurajoukkueura
Aspas pelasi vuosina 2006–2009 Celta Vigon reservijoukkueessa Celta Vigo B:ssä. Pelaamissaan 84:ssä Segunda División B:n ottelussa hän teki 11 maalia. Kaudella 2007–2008 Aspas pelasi myös yhden ottelun Celta Vigon edustusjoukkueessa Segunda Divisiónissa. Seuraavalla kaudella otteluja edustusjoukkueessa kertyi kolme, joissa hän teki kaksi maalia.
Éric Guérit
Éric Guérit (s. 21. heinäkuuta 1964 Niort, Deux-Sèvres, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimii nykyään Stade Rennais'n scouttina.
Iago Aspas
Seurajoukkueura
Aspas jatkoi seuraavina vuosina Celta Vigon edustusjoukkueessa. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 36 ottelua tehden viisi maalia ja seuraavalla kaudella 28 ottelua tehden neljä maalia. Kaudella 2011–2012 Aspas teki pelaamissaan 35 ottelussa 23 maalia ja Celta Vigo nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin.
Éric Guérit
Ura pelaajana
Guérit aloitti peliuransa Angoulême CFC:ssä 1981. Hän pelasi seurassa yhden kauden liittyen 1982 Chamois Niortais'n organisaatioon. Hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua kahdella kaudellaan seurassa ja palasi 1984 Angoulêmeen. Nyt Guérit onnistui murtautumaan kolmannella sarjatasolla pelanneen seuran avauskokoonpanoon ja urakoi kahden kauden aikana 60 ottelua seurassa.
Iago Aspas
Seurajoukkueura
Aspas pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 18. elokuuta 2012 Málagaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki kolmannessa ottelussaan 1. syyskuuta 2012 Osasunan verkkoon.
Jaaranjoki
thumb|Jaaranjoki on keskijuoksultaan nopeasti virtaava mutta samalla kapea joki. Jaaranjoki eli Piilijoki on 13,5 kilometriä pitkä Sastamalan Kiikoisjärven ja Kokemäen Sääksjärven välillä. Se on osa Kauvatsanjoen valuma-alueen pääuomaa, joka laskee Sääksjärven, Kauvatsanjoen, Puurijärven ja Ala-Kauvatsan joen kautta Kokemäenjokeen. Valuma-alue on siten osa Kokemäenjoen vesistöä, joka laskee Selkämereen Pihlavanlahdella Porissa.
Iago Aspas
Seurajoukkueura
14. heinäkuuta 2014 Aspas siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella Sevillaan. Kauden jälkeen Sevillalla on mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä 6 miljoonalla eurolla.
Jaaranjoki
Joen nimityksistä
Kauvatsanjoki oli aiemmin laajempi käsite. Vanhoissa kartoissa samaa nimeä käytettiin Kokemäenjoesta Mouhijärvelle saakka. Nykyään jokea, joka on selkeästi valuma-alueensa pääuoma, kutsutaan eri paikoissa erilaisilla nimillä. Lyhyttä osuutta Puurijärveltä Kokemäenjokeen kutsutaan Ala-Kauvatsan joeksi. Osuutta Sääksjärvestä Puurijärveen kutsutaan Kauvatsanjoeksi. Kiikoisjärven ja Sääksjärven väliä kutsutaan aluksi Jaaranjoeksi ja lopuksi Piilijoeksi. Mouhijärven ja Kiikoisjärven osuutta nimitetään sekä Kiikoisjoeksi että Mouhijoeksi.
Éric Guérit
Ura pelaajana
1986 Guérit siirtyi pääsarjaseura OGC Niceen, jota hän edusti kaikkiaan kolmen kauden ajan. Guérit kuului joukkueen vakiomiehistöön. Kauden 1989/90 alussa hän siirtyi AS Monacoon, jossa hänen uransa jäi yhteen kauteen. Pelattuaan kaksi kautta AS Cannes'ssa hän siirtyi 1992 FC Girondins de Bordeaux'hon. Rolland Courbis'n joukkueessa Guérit pelasi yhdessä mm. Zinedine Zidanen kanssa. Guérit lopetti uransa Bordeaux'ssa kauden 1994/95 jälkeen.
Ura valmentajana
Guérit'n valmennusura alkoi FC Girondins de Bordeaux'ssa huhtikuussa 1995, kun hän nousi António José Conceição Oliveiran seuraajaksi. Pesti oli kuitenkin lyhyt ja kauden jälkeen Guérit teki tilaa Slavoljub Muslinille.
Taskukolibrit
Taskukolibrit (Elvira) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu kaksi Keski-Amerikassa elävää lajia.
Éric Guérit
Ura valmentajana
Guérit palasi valmentajaksi maaliskuussa 1997 siirryttyään entisen seuransa Angoulêmen päävalmentajaksi. Hän erosi tehtävistään joulukuussa 1998. Kaudella 1999/2000 hän toimi Lille OSC:n reservijoukkueen valmentajana.
Kaudella 2002/03 Guérit toimi SCO Angersin päävalmentajaksi ja luotsasi seuran Nationalin kakkoseksi kauden päätteeksi. Menestyksestä huolimatta hän sai väistyä tehtävistä kauden jälkeen.
Jaaranjoki
Joen nimityksistä
Joelle on kaksi nimeä, jotka karttojen mukaan vaihtuvat kunnan rajan kohdalla. Yläjoksulla joki alkaa Jaaran kylästä, mistä nimikin on peräisin. Joen keskivaiheella on Piilijoen kylä ja lopussa Piilisuo, joten on mahdollista, että molemmat paikat ovat toimineet innoituksena joen nimelle.
Éric Guérit
Ura valmentajana
Helmikuussa 2004 hän palasi toistamiseen Angoulêmen valmentajaksi. Pesti päättyi huhtikuussa 2005.
Jaaranjoki
Joen kulku
Kiikoisjärvi on 59,6 metriä merenpinnan yläpuolella, mutta säännöstelypato Jaarassa säätelee sen valumaa niin, että järven vedenpinta on alimmillaan 58,5 metriä. Joki laskee Sääksjärveen, joka on 49,0 metriä merenpinnan yläpuolella. Joelle tulee matkalla pudotusta 10,6 metriä 13,8 kilometrin matkalla. Alussa joki on vuolas, mutta viimeiset kilometrit Piilisuolla joki virtaa enää huomaamattomasti, ja tällöin joki myös levenee huomattavasti.
Lyhyellä matkallaan Jaaranjokeen yhtyy vain kolme ojaa: Hyssälänoja saa vetensä Arvennevalta, Pelto-oja Tyynistönmaalta ja Nevanoja Hanhinevalta ja Isosuolta.
Historia
Kun asutus levisi Sääksjärven ohi, asettui väkeä myös Piilijoen varrelle Piilisuon itäpuolelle ja Jaaraan. Pitkät etäisyydet ja joen ripeä virtaus mahdollisti vesimyllyjen rakentamisen.
Éric Guérit
Ura valmentajana
Tammikuussa 2007 Guérit liittyi Stade Rennais'n organisaatioon scoutiksi.
Jaaranjoki
Historia
Meloja kiinnittää huomiota Jaaran- ja Piilijoen kivettömyyteen. 1800-luvun tukinuitto oli pääsyy joen perkauksiin, sillä tukkien haluttiin uivan sulavasti uomaa alas sahalle päin.
Ristikankaan hautausmaa
pienoiskuva|Hautausmaan kaakkoiskulman rautaportti. pienoiskuva|Seremonia- ja huoltorakennus Saattola. Ristikankaan hautausmaa on Kemin Ristikankaalla sijaitseva yksityinen Vapaa-ajattelijoiden ylläpitämä hautausmaa. Hautausmaa sijaitsee Perta-aapantien varressa noin neljän kilometrin päässä kaupungin keskustasta Ristikankaan kaupunginosassa. pienoiskuva|vasen|Eva Järnforsin hauta. pienoiskuva|Kontiokankaan ja Pietilän haudat. Hautausmaa otettiin käyttöön 1941 ja ensimmäinen haudattu vainaja oli sotilas, jonka haudan paikka ei ole tiedossa. Vuonna 1942 tapahtui seuraava hautaus, kun Eva Järnfors (1903-1941) saatettiin haudan lepoon. Myös Kemin veritorstaina elokuussa 1949 kuolleet Anni Kontiokangas ja Felix Pietilä on haudattu alueelle.
Alueella on myös muistolehtoalue ja Uurnalehto vainajien tuhkia varten.
Jaaranjoki
Historia
Joen alajuoksu ja suistomaat olivat alavaa ja tulvaherkkää suomaata. Näitä maita haviteltiin viljelyyn, ja hanketta varten perustettiin 1920-luvulla perkausyhtiö. Lupa-anomukset etenivät vasta vuonna 1929, jolloin saatiin lupa suorittaa suunnitellut työt. Yhtiö sai valtionapua 600 000 markkaa, jonka avulla työt aloitettiin. Jokea raivattiin Sääksjärvestä ylöspäin Jaakkolankoskelle saakka Kiikoisten ja Kauvatsan rajalle. Joen vedenpinta aleni, ja noin 250 hehtaaria maata voitiin ottaa viljelyyn. Perkauksen seurauksena joesta katosi eräs koski kokonaan.
Jaaraan rakennettu säännöstelypadon tarkoitus oli säädellä Kiikoisjärven pintaa, eikä sillä suoraan haettu Jaaranjokeen mitään hyötyä.
Vesistön tila
Jaaranjoen vesistöalueella ei ole merkittäviä teollisuuslaitoksia. Tärkeimmät vesitön kuormittajia ovat maa- ja metsätalous. Veden väriin vaikuttaa vesistöalueen yläjuoksun suoperäinen maa, joka värjää veden ruskeaksi. Vesi virtaa kuitenkin myös peltoaukeiden läpi, mikä kerää veteen lannoitteista ravinteita. Yläjoksulla Kiikoisjärven heikko vedenlaatu vaikuttaa suoraan myös Jaaranjoen tilaan.
Tähtiportti (albumi)
Tähtiportti on suomalaisen saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2015 levymerkillä Svart Records.
Jaaranjoki
Vesistön tila
Jaaranjoessa veden virtaama vaihtelee kevättulvien jälkeen huomattavasti. Kesäisin koskia ei voi laskea kolistelematta edes kanootilla, vaikka keväällä laskeminen on helppoa. Vähävetisyys vaikuttaa heti veden laatuun. Sääksjärven kunnostukseen liittyen myös Piilijoen suu halutaan perata, mikä voi vaikuttaa virtaukseen ja Sääksjärveen tulevaan veden laatuun.
Tähtiportti (albumi)
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 35. Kappaleesta "Poikarakkaus" kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet Randy Barracuda, Stiletti Ana ja Vilunki 3000 sekä sanoittanut Albert Witchfinder, ellei toisin mainittu.
Jaaranjoki
Virkistyskäyttö
Jaaran- ja Piilijoen kautta kulkeva on osa Kymmenen joen ja kymmenen järven melontareittiä, joka alkaa Kauvatsanjoen vesistön latvoilta ja kulkee Suodenniemen, Jaaran kautta Sääksjärvelle ja vielä alas Puurijärvelle. Reittikuvauksen voi noutaa esimerkiksi Kokemäenjoen kuntien kirjastoista.
Sestri Levante
Sestri Levante on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Genovan metropolikaupungissa Ligurian alueella. Se sijaitsee Rivieran rannikolla. Sestri Levanten keskustan edustalla oleva pieni niemi jakaa kaupungin rannan kahdeksi erilliseksi rannaksi, joista läntinen on Baia delle Favole ja itäinen Baia del Silenzio.
S/S Normandie
S/S Normandie oli ranskalaisen Compagnie Generale Transatlantiquen linjalaiva.
Se rakennettiin Saint-Nazairessa ja laskettiin vesille 1932. Aluksella tehtiin neitsytpurjehdus 29. toukokuuta 1935. Uudenaikainen muotoilu ja loistelias sisustus herättivät laajalti huomiota ja valmistuessaan se oli yksi suurimmista ja nopeimmista laivoista. Alus ei kuitenkaan ollut kaikesta saamastaan positiivisesta huomiosta huolimatta kaupallinen menestys. Sen toimintaa pidettiin yllä Ranskan hallituksen tukiaisilla.
Aluksen kotisatamana oli Le Havre ja määräsatamana New York, joiden välillä sillä tehtiin 139 itä–länsi -suuntaista ja 138 länsi–itä -suuntaista Pohjois-Atlantin ylitystä. Toisen maailmansodan alettua Yhdysvaltain viranomaiset takavarikoivat aluksen. Se nimettiin USS Lafayetteksi. Muutettaessa joukkojenkuljetusalukseksi se syttyi 1942 tuleen, kaatui kyljelleen ja upposi New Yorkin satama-altaaseen.
Tausta
"Iloisella 1920-luvulla" alettiin ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistuneita laivoja, kuten RMS Mauretaniaa ja RMS Olympicia, pitää vanhentuneina. Haluttiin rakentaa uusia laivoja, joiden tekniikka olisi ajanmukaista ja sisustus muodikasta.
Suuret siirtolaisvuodet olivat ohi Yhdysvaltain tiukennettua maahanmuuttopolitiikkaansa. Varustamot etsivät nyt asiakkaikseen keskiluokkaisia matkustajia. Erityissijalla olivat yhdysvaltalaiset, jotka matkustivat Eurooppaan nauttimaan vapaamielisestä alkoholipolitiikasta. White Star Line, Cunard Line ja Compagnie Generale Transatlantique ryhtyivät suunnittelemaan uusia aluksia.
Compagnie Generale Transatlantique oli jo rakennuttanut lippulaivakseen S/S Ile de Francen, jonka sisustus oli art decoa, mutta sen runkoa pidettiin vanhanaikaisena. Yhtiötä lähestyi venäläinen emigrantti Vladimir Jurkevitš, joka oli suunnitellut aluksia Venäjän keisarikunnan laivastolle. Hän oli kokeillut pienoismalleilla uusia runkoratkaisujaan, jotka olivat toimineet loistavasti. Uusia ratkaisujaan hän tarjosi aluksi Cunard Linelle, joka kuitenkin hylkäsi ne liian radikaaleina.
Rakentaminen
pienoiskuva|Poikkileikkauskuva Normandiesta Valtionavustamana aluksen rakentaminen aloitettiin tammikuussa 1931. Lehdistö ja suuri yleisö seurasivat rakentamista alusta alkaen.
Alus suunniteltiin edustamaan Ranskaa maailman merillä, joten suurin osa sen osista tuli ranskalaisilta valmistajilta. Kuitenkin sen peräsimen valmisti tšekkoslovakialainen Škoda ja ohjauslaitteisto tuli Edinburghista. Alus oli varustettu, siihen aikaan ainutlaatuisella, jäävuorien ilmaisuun tarkoitetulla tutkalaitteella.
Vesillelaskua oli 29. lokakuuta 1932 seuraamassa 200 000 katselijaa. Sisustaminen ja muu varustelu saatiin valmiiksi alkuvuodesta 1935. Saman vuoden toukokuussa tehtiin lehdistön innolla seuraamat koepurjehdukset. Niissä saavutettiin vaikuttava 32,125 solmun (59,496 km/h) nopeus ja tehtiin hätäpysäytys, joka pysäytti aluksen vain 1 700 metrin matkalla.
Sisustus
Aluksen kuuluisa ja aikanaan paljon kehuttu sisustus oli Art Decoa. Aluksen monet maalaukset ja patsaat kuvasivat sen nimikkomaakuntaa, Normandiaa.
Matkustajia houkuteltiin myös grillibaarilla, suurella salongilla, jota käytettiin yökerhona, ulko- ja sisäuima-altailla, kappelilla ja teatterilla joka toimi sekä puhe- että elokuvateatterina. Sanottiin, että aluksen loistavat yleiset tilat sopivat rikkaille ylemmän keskiluokan naisille hyvinä pukujen ja korujen esittelypaikkoina.
Kalleimpiin hytteihin kuului useampi makuuhuone, piano ja oma yksityinen kansi.
Linjalaivana
Arviolta 50 000 katsojaa oli 29. toukokuuta 1935 kerääntynyt Le Havren satamaan katselemaan aluksen lähtöä neitsytmatkalleen. Ranskalaiset toivoivat sen voittavan nopeimmalle matkustaja-alukselle myönnettävän Sinisen nauhan. Normandie lunasti odotukset ja riisti arvostetun palkinnon S/S Rexiltä keskinopeudella 30 solmua (56 km/h). Matka Le Havresta yli Pohjois-Atlantin New Yorkiin kesti neljä vuorokautta, kolme tuntia ja neljätoista minuuttia. Se oli ensimmäinen Sinisen nauhan voittanut ranskalainen alus ja piti ennätystä hallussaan vuoteen 1936, jolloin sen rikkoi RMS Queen Mary. Sininen nauha palasi 1937 alukselle.
Lyhyen linjalaivauransa aikana alus oli aikansa julkisuuden henkilöiden suosiossa. Sillä matkustivat Marlene Dietrich, Walt Disney, Fred Astaire, Ernest Hemingway, Irving Berlin, James Stewart ja Ranskan presidentti Albert Lebrun.
Tuho
Vuonna 1939 Saksa hyökkäsi Puolaan ja Normandie, joka tuolloin oli odottamassa lähtöä paluumatkalle New Yorkissa, jäi aloilleen ja internoitiin 3. syyskuuta 1939 Se pysyi ranskalaisen päällystön alaisuudessa, kunnes Yhdysvaltain rannikkovartiosto otti 1941 aluksen haltuunsa. Joulukuussa 1941 laiva liitettiin virallisesti Yhdysvaltain laivastoon, joka nimesi sen La Fayetteksi, joka myöhemmin epävirallisesti, mutta yleisesti kirjoitettiin muodossa Lafayette. Sitä alettiin muuttaa joukkojenkuljetusalukseksi. Sillä syttyi 9. helmikuuta 1942 hitsauskipinän aiheuttama tulipalo, jolloin ensimmäisen luokan ruokasalissa säilytetyt tulenarat materiaalit leimahtivat ja sytyttivät aluksen puuosat tuleen.
pienoiskuva|USS Lafaytte (Normandie) tulessa New Yorkin satamassa. Tulipalon ja voimakkaan tuulen vallitessa laiva alkoi kallistua ja sisään virtaava vesi, jota auttoivat vielä alukseen ruiskutetut sammutusvesitonnit, kaatoivat aluksen kyljelleen 10. helmikuuta kello 2.45. Se makasi New Yorkin satamassa, kunnes se nostettiin 1943 pystyyn.
Wolfgang von Hessen
Wolfgang Moritz Prinz von Hessen (6. marraskuuta 1896 – 12. heinäkuuta 1989) oli vuoteen 1918 saakka Hessenin suvun Hessen-Kasselin sukuhaaraan kuuluva Hessenin prinssi. Hän oli myös Suomen kuningaskunnan kruununprinssi virallisesti 14. joulukuuta 1918 asti, eräiden monarkistien mukaan myöhemminkin.
Elämä
Wolfgang syntyi Rumpenheimin linnassa Saksan Offenbach am Mainissa 6. marraskuuta 1896. Hän oli myöhemmin Suomen kuninkaaksi valitun Friedrich Karlin (1868–1940) ja hänen vaimonsa Margaretin (1872–1954) neljäs poika. Wolfgangin eno oli Saksan keisari Vilhelm II.
Suomen kuningaskunta
Wolfgangin isä Friedrich Karl von Hessen valittiin Suomen kuninkaaksi 9. lokakuuta 1918 Saksan autettua valkoisia sisällissodassa. Tässä asemassa hän korvasi serkkunsa, syrjäytetyn Venäjän keisarin Nikolai II:n, jota oli nimitetty Suomen suuriruhtinaaksi. Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan Wolfgangin eno Vilhelm II luopui kruunusta ja kaikki liittoruhtinaat seurasivat häntä. Myös Friedrich Karl luopui hänelle tarjotusta kruunusta 14. joulukuuta, eikä asema koskaan tosiasiallisesti ollut hänen hallussaan.
Wolfgang oli valittu Suomen kruununprinssiksi vanhemman kaksosveljensä Philipp von Hessenin sijasta, lähinnä koska Wolfgang oli vuonna 1918 vanhempiensa luona ja valmis matkustamaan Suomeen, kun taas Philipp oli tuolloin sotilaspalveluksessa ja tavoittamattomissa; lisäksi Philipp oli päättänyt jäädä kotiinsa Hesseniin hoitamaan perheen asioita. Suomessa Wolfgangille tiettävästi kaavailtiin avioliittoa suomalaisen naisen kanssa.
Weimarin tasavalta ja natsi-Saksa
Pankkiiriksi koulutettu Wolfgang von Hessen työskenteli hampurilaisessa yksityispankissa M. M. Warburg & CO sekä Wiesbadenin kauppa- ja teollisuuskamarissa. Vuonna 1933 Hermann Göring nimitti hänet Obertaunuskreisin piirivalvojaksi, vaikkei hän ollut tuolloin vielä liittynyt Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen. Wolfgang von Hessen oli SA:n jäsen ja liittyi natsipuolueeseen 1. huhtikuuta 1933 jäsennumerolla 1 794 944. Sotilasurallaan hän nousi majuriksi asti. Toisessa maailmansodassa entinen Suomen kruununprinssi palveli kolme vuotta Lappiin sijoitetuissa saksalaisissa joukoissa ja sai vuonna 1943 Carl Gustaf Emil Mannerheimiltä Suomen III luokan vapaudenristin osoitukseksi ansioistaan. Myöhemmin hän taisteli Lapin sodassa suomalaisia vastaan.
Toisen maailmansodan jälkeen
Sodan jälkeen Wolfgang joutui liittoutuneiden vangiksi. Myöhemmin hän asui Friedrichshofin linnan lisärakennuksessa Kronberg im Taunusissa ja toimi vuosien ajan Kurhessische Hausstiftungin johtajana.
Kuolema
Wolfgang kuoli Frankfurt am Mainissa 12. heinäkuuta 1989 92 vuoden ikäisenä. Kuollessaan hän oli viimeinen elossa oleva kuningatar Viktorian lapsenlapsenlapsi, joka oli syntynyt hänen elinaikanaan. Viktoria kuoli vuonna 1901 Wolfgangin ollessa neljän vuoden ikäinen.
Perhe
Wolfgang avioitui 17. syyskuuta 1924 Badenin prinsessan, prinssi ja liittokansleri Maximilian von Badenin sekä Maria-Luise von Hannover-Cumberlandin tyttären Marie Alexandran (1902–1944) kanssa. Heillä ei ollut omia lapsia, mutta Wolfgang adoptoi veljenpoikansa, prinssi Karl Adolf von Hessenin (synt. 1937), kun tämän isä Christoph von Hessen oli kaatunut vuonna 1943. Marie Alexandra kuoli toisen maailmansodan ilmapommituksissa Frankfurt am Mainissa 29. tammikuuta 1944. Myös Wolfgangin toinen, Ottilie Möllerin (1903–1991) kanssa vuonna 1948 solmima avioliitto jäi lapsettomaksi.
Mendes
Mendes tai Mendez voi viitata seuraaviin:
Maailmanlopun taustamusiikkia
Maailmanlopun taustamusiikkia on Siunattu hulluus -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2006.
Manhattan (drinkki)
pienoiskuva|Manhattan jossa kuultaa kirsikka pohjalla. Manhattan on cocktail, joka valmistetaan viskistä, makeasta punaisesta vermutista, jääpaloista ja angosturasta. Sekoitetaan lusikalla tai ravistamalla ja kaadetaan siivilän läpi jäähdytettyyn cocktaillasiin. Yleensä se koristellaan maraschinokirsikalla ja appelsiininkuorisuikaleella.
Yleensä Manhattan tehdään ruisviskistä tai bourbonista, mutta myös kanadalaista viskiä ja skottilaista viskiä on käytetty.
Suosittu klassikko
Manhattan on ollut klassikkodrinkki ja on maailman suosituimpien drinkkien listalla kärkisijoilla. Se on yksi niistä kuudesta perusdrinkistä, jotka mainitaan David A. Emburyn klassikkoteoksessa The Fine Art of Mixing Drinks.
Historia
Manhattanille ei ole mitään varmaa keksijää. Se voi olla kehittynyt useissa paikoissa samanaikaisesti, koska ainekset ovat niin tavallisia. Ensimmäinen resepti Manhattanille oli O. H. Byronin vuonna 1884 ilmestyneessä kirjassa The Modern Bartenders’ Guide.
Vaihtoehdot
Manhattanista on lukuisia muunnoksia jotka ovat oma drinkkinsä:
Lähde:
Myös New Yorkin kolme muuta kaupunginosaa on saanut omat muunnoksensa Manhattanista: Bronx, Brooklyn ja Queens.
Kosti Linna
Kosti Kalevi Linna (11. heinäkuuta 1931 Viipuri – 18. helmikuuta 2006 Mäntsälä)  oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja.
Gaston Rebry
Rebry voitti Pariisi–Roubaix-klassikon vuosina 1931, 1934 ja 1935. Hän voitti 1934 myös Flanderin ympäriajon ja Pariisi–Nizza-ajon. Ranskan ympäriajossa hän voitti kaikkiaan neljä etappia ja sijoittui kokonaiskilpailussa parhaimmillaan neljänneksi.
Rebry edusti suuren osan ammattilaisurastaan Alcyon-Dunlop-tallia. Hänen muita joukkueitaan olivat Griffon-Dunlop, Peugeot-Dunlop, Ganna ja Mercier-Hutchinson. Uransa alkuaikoina hän ajoi itsenäisenä ajajana ja Ranskan ympäriajossa hän edusti Belgian maajoukkuetta 1931–1934.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Mémoire du cyclisme , The-sports.org
Mitävittuuvaan
"Mitävittuuvaan" (myös nimellä "Mitävittuuvaan (Tuska)") on rap-artisti Petri Nygårdin kolmas single hänen neljänneltä studioalbumiltaan, Kaikkee pitää olla. Sen on tuottanut MMEN ja se julkaistiin 25. marraskuuta 2009. Kappaleen musiikkivideo on kuvattu ruotsinlaivalla. Videolla Nygård tapansa mukaan juopottelee ja harrastaa seksiä. Video sisältää myös samalla levyllä olevan "Tuska" -kappaleen.
Anders Hellander
Anders Hellander (8. joulukuuta 1718, Tornio – 29. toukokuuta 1757, Utsjoki) oli Utsjoen seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra. Hänen vanhempansa olivat torniolainen raatimies Abraham Hellander (1686–1747) ja Anna Johansdotter (1690–1723). Hellanderin opinto- ja työelämän taitekohdat olivat: ylioppilas Uppsalan yliopistossa 1733, pappisvihkimys 1740, Ylitornion kappalaisen apulainen 1740, Utsjoen seurakunnan saarnaaja ja koulumestari 1742, Utsjoen kirkkoherra (Turun hiippakunta) 1747. Hellander kuoli Utsjoella 29.5.1757. Hänen toimialueensa Utsjoella oli laaja pinta-alaltaan, mutta asukkaita oli 1700–luvun puolivälissä vain noin 250 henkilöä. Väestö muodostui pääosin porosaamelaisista ja heidän perheistään. Pieni osa asukkaista oli lohenkalastuksella eläviä saamelaisia. Asutus oli keskittynyt Utsjoen ja Tenojoen laaksoihin sekä Utsjoen kylään. Ennen kirkkoherraksi nimittämistään Hellander toimi Utsjoelle perustetun lapinkoulun koulumestarina. Koulun pääasiallinen tehtävän oli kristinopin opetus nuorille. Hän toimi samaan aikaan saarnaajana ja aloitti siten ensimmäisenä säännöllisen kirkollisen toiminnan järjestämällä muun muassa jumalanpalveluksia.
Taustaa
Hellander aloitti opintonsa käymällä Suuren Pohjan sodan jälkeen uudelleen muodostettua Tornion pedagogiota, josta hän pääsi lahjakkaana oppilaana suoraan yliopistoon. Hellander aloitti opiskelunsa Uppsalan yliopistossa vuonna 1733 ja vihittiin papiksi Härnösandin hiippakunnassa vuonna 1740. Hän avioitui samana vuonna silloisen esimiehensä Ylitornion kappalaisen Isaac Tornbergin tyttären Margaretan (1711–1767) kanssa. Avioliitosta ei syntynyt lapsia. Hän ilmaisi halukkuutensa lähteä missionääriksi eli kiertäväksi papiksi Lappiin. Länsipohjan läänin maaherra Gabriel Gyllengrip ja Lapin kirkollistoimen johtokunta halusivat, että saamelaiset piti käännyttää todelliseen kristinuskoon, ja siten Gyllengrip puolsi Hellanderin hakemusta etenkin, koska tämä osasi suomen kieltä. Maaherran mielestä suomenkielisille missiönääreille ei tarvinnut opettaa erikseen saamen kieltä, koska nämä osaavat tarpeeksi suomea. Myös Härnösandin tuomiokapituli hyväksyi hänet missionäärin tehtävään. Ennen Utsjoelle lähtemistään vuodesta 1739 alkaen Hellander toimi Ylitornion ikääntyneen kappalaisen apulaisena, jolloin hän myös tutustui aviopuolisoonsa. Tuona aikana hänen ajatuksensa muuttuivat, ja hän luopui aikeestaan ryhtyä missionääriksi.
Utsjoen kirkkoherraksi
Vuoden 1741 lopulla päätettiin, että Utsjoelle perustetaan lapinkoulu, ja sinne tarvitaan suomen kielen taitoinen koulumestari. Tornion Lapin lääninrovasti Abraham Fought pyysi tehtävään Hellanderia, ja tämä suostui. Matka Utsjoelle tapahtui sitten kevättalvella 1742 viimeisillä talvikeleillä, koska kesällä ei realistisia mahdollisuuksia matkustamiseen ollut teiden puuttuessa. Lapinkoulun tehtävänä oli erityisesti kristinopin opetus nuorille. Se oli Ruotsin valtakunnan kehittämä koulumuoto syrjäseutujen kristilliseen opetukseenJukkasjärvelle oli jo perustettu lapinkoulu ja seuraava oli tarkoitus perustaa Koutokeinoon, mutta siitä luovuttiin. Tarkoituksena oli myöhemmin perustaa lapinkoulu myös muualle Lappiin, mutta Turun hiippakunta luopui hankkeesta ja Utsjoen lapinkoulu jäi ainutkertaiseksi kokeiluksi. Utsjoelle tultuaan koulumestari Hellander nimitettiin varsinaisen päätehtävänsä lisäksi saarnaajaksi, ja hän aloitti säännöllisen kirkollisen toiminnan. Jumalanpalveluselämä ei tuohon aikaan ollut Utsjoella jokaviikkoista. Koutokeinon kirkkoherra kävi siellä vain kerran vuodessa saarnaamassa ja pitämässä jumalanpalveluksia. Vuoteen 1747 asti Utsjoki kuului Härnösandin hiippakuntaan ja Koutokeinon emäseurakuntaan. Silloin Tenojoen eteläpuolisista alueista muodostettiin Utsjoen emäseurakunta, joka kuului Turun hiippakunnan alaisuuteen. Hiippakuntajärjestelyjen ansiosta Hellander nimitettiin vuonna 1747 Utsjoen ensimmäiseksi kirkkoherraksi.
Elämää Utsjoella
Kirkkoherran elämä syrjäisellä Utsjoella oli köyhää, vaikka hän sai virastaan säännöllistä palkkaa. Vaikeutena oli erityisesti se, että palkan sai Ruotsin rahana, vaikka ruokaostokset piti tehdä Norjan puolella, ja Norjan kauppiaat eivät ottaneet mielellään Ruotsin rahaa vastaan. Hän sai toimessaan hankaluuksia myös siitä, että oli loukannut norjalaisen papiston etuja. Eräässä kantelussa väitettiin, että Hellander oli saarnannut Norjan puolella Ruotsin ja Tanskan alamaisille karjalan kielellä ja ottanut ennen paluumatkaansa vastaan lahjoja, muutamia juustoja. Asian selvittely kesti hänen kuolemaansa asti. Lapinkoulunkaan opetus ei mennyt ihan sääntöjen mukaan. Lääninrovasti Ervasti havaitsi tarkastusmatkallaan, että Hellander oli opettanut oppilaitaan kirjoittamaan. Rovastin mielestä kirjoittamisen opetteluun kulutettu aika olisi pitänyt hyödyntää kristinoppia lukemalla. Elämä oli myös yksinäistä, koska pappila sijaitsi kaukana muusta asutuksesta. Lähistöllä ei ollut kirkon ja pappilan lisäksi kuin muutamia väliaikaiseen asumiseen tarkoitettuja kirkkotupia. Lapinkoulu lopetti toimintansa 1750–luvun alussa, ja Hellanderin toimeliaisuus väheni hänen sairastelunsa vuoksi. Hellanderin lopun ajan sairastelun arvellaan johtuneen siitä, että hän vuonna 1744 oli kauppamatkallaan eksynyt rajuilmalla edellä ajavasta oppaastaan ja palelluttanut itsensä pahasti vietettyään viisi yötä tunturissa. Eväänä oli ollut vain puolikas leipää ja tilkka paloviinaa. Vuoden 1757 rovastintarkastuspöytäkirjassa kerrotaan, että Hellander ja hänen rouvansa ovat hyvin sairaalloisia ja heikkoja. Säälitellään lisäksi sitä, että he sellaisessa kunnossa joutuvat elämään hirvittävien vuorien ja tunturien keskellä ilman sopivaa seuraa ja sairaanhoitoa. Anders Hellander kuoli myöhemmin samana vuonna ainoastaan 38-vuotiaana. Hänen puolisonsa Margareta muutti miehensä kuolemaa seuranneiden armonvuosien jälkeen Ylitornion Hietaniemeen, jossa hän kuoli vuonna 1767.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1896 – miesten 800 m
Miesten 800 metrin juoksu kesäolympialaisissa 1896 käytiin 6. – 9. huhtikuuta. Kilpailuun osallistuneet yhdeksän juoksijaa jaettiin kahteen erään, joista kaksi parasta pääsivät finaaliin. Olympiakultaa voitti Australian Edwin Flack.
Kasper Hjulmand
Kasper Hjulmand (s. 9. huhtikuuta 1972) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Kesästä 2020 Hjulmand toimii Tanskan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.