cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
New York World
Vuonna 1890 Pulitzer rakennutti New York World Buildingin, joka oli siihen aikaan maailman korkein toimistorakennus. Se hävitettiin 1955, jotta saatiin tilaa uusitulle Brooklyn Bridgelle.
New York World alkoi käyttää neliväripainokonetta 1896, ja sen lanseeraaman värillisen lisälehden sivuilla jatkoi esiintymistään Hogan’s Alley -sarjakuvan The Yellow Kid -hahmo. Tämän jälkeen lehti liittyi William Randolph Hearstin New York Journal Americania vastaan käytyyn levikkisotaan.
thumb|left|New York Worldin sunnuntainumeron värikäs etusivu 8. huhtikuuta 1906. New York Worldia syytettiin tuolloin sensaatiohakuisuudesta, ja sen myöhemmistä levikkitaisteluista Hearstin Journal Americanin kanssa sai alkunsa käsite keltainen lehdistö. Tämän takia monet ovat vetäneet sen johtopäätöksen, että World ja Journal eivät olleet juuri roskalehtiä kummoisempia. On kuitenkin syytä huomata, että syytökset sensaatiohakuisuudesta tulivat yleensä vakiintuneemmilta julkaisijoilta, jotka eivät pitäneet Pulitzerin tavasta pyrkiä siirtolaisryhmien suosioon. Worldin sivuilla oli toki paljon rikosjuttuja, mutta se julkaisi myös esimerkiksi huomattavia kerrostaloasuntoihin liittyvien väärinkäytösten paljastuksia.
Sen jälkeen, kun lämpöaalto 1883 oli tappanut suhteettoman suuren määrän lapsia ja saanut Worldin julkaisemaan artikkeleita, joiden otsikkoina saattoi olla ”Pienten ruumisvaunujen jonot” tai muuta vastaavaa, antoi epäsuotuisa julkisuus riittävän yllykkeen uudistusten tekemiselle. Hearst vuorostaan jäljitteli Pulitzerin lähestymistapaa San Francisco Examinerissa ja myöhemmin Journal Americanissa.
Tässä vaiheessa Pulitzer palkkasi Frank Irving Cobbin (1869–1923) lehden päätoimittajaksi koeajalle. Cobb oli raivokkaan itsenäinen kansaslainen, joka vastusti Pulitzerin yrityksiä johtaa toimistoa kotoa käsin. Pulitzer ei puolestaan osannut olla sekaantumatta Cobbin työhön, ja tämä johti jatkuviin kiistoihin. Kun Pulitzerin poika otti hoitaakseen hallinnolliset tehtävät 1907, Pulitzer kirjoitti huolellisesti laaditun eroilmoituksen, joka julkaistiin New Yorkin jokaisessa lehdessä – Worldia lukuun ottamatta. Pulitzer oli tapauksesta raivoissaan. Hän alkoi kuitenkin pikkuhiljaa kunnioittaa Cobbin laatimia pääkirjoituksia ja tämän itsenäistä henkeä. Myös heidän välinen viestintänsä lisääntyi.
Toukokuussa 1908 Cobb ja Pulitzer tapasivat toisensa hahmotellakseen suunnitelmia johdonmukaista toimituspolitiikkaa varten. Aika ajoin toimitukselliset linjaukset kuitenkin horjuivat, ja syntyi toistuvia kiistoja mitä epäolennaisimmista asioista. Toisaalta Pulitzerin vaatimukset tuon ajan päivänpolttavia uutisia koskevien pääkirjoitusten suhteen ylityöllistivät Cobbia. Pulitzer paljasti huolestuneisuutensa asiasta lähettämällä hänet kuuden viikon mittaiselle hengenkohotusmatkalle Eurooppaan. Pulitzer kuoli pian Cobbin paluun jälkeen, ja Cobb julkaisi lehdessä Pulitzerin kauniisti kirjoitetun eroilmoituksen. Cobb piti kiinni Pulitzerin kanssa jakamastaan toimituksellisesta linjasta siihen saakka, kun hän kuoli syöpään 1923.
thumb|left|Lehden kansi 13. elokuuta 1911. Joseph Pulitzerin kuoltua 1911 New York Worldin hallinta jäi hänen pojilleen Ralph, Joseph ja Herbert Pulitzerille, ja Herbert Bayard Swopen päätoimittajakaudella World jatkoi kasvuaan. Hän palkkasi lehteen Frank Sullivanin ja Deems Taylorin kaltaisia kirjoittajia. Worldin merkittävimpiin journalisteihin lukeutuivat kolumnistit Franklin Pierce Adams, joka kirjoitti ”The Conning Toweria”, ja ”It Seems To Me” -otsikon alla kynäillyt Heywood Broun.
Lehti julkaisi historian ensimmäisen ristisanatehtävän joulukuussa 1913. Se perusti myös vuosittaisen The World Almanac -hakuteoksen, jota julkaistaan edelleen samalla nimellä.
Vuonna 1931 Pulitzerin perilliset menivät oikeuteen saadakseen luvan New York Worldin myymiselle. Tuomioistuimessa asia ratkaistiin Pulitzerin poikien hyväksi. Lehden osti Roy Howard omaa Scripps-Howard-mediaketjuaan varten. Hän lakkautti Worldin välittömästi ja irtisanoi 3 000 hengen suuruisen henkilökunnan sen jälkeen, kun julkaisun viimeinen numero oli painettu 27. helmikuuta 1931. Sitten Howard muutti iltapäivälehtensä Evening Telegramin nimen New York World-Telegramiksi.
Senan kieli
Sena on Mosambikissa puhuttu bantukieli, jota puhuu äidinkielenään 1,3 miljoonaa ihmistä. Kieli kuuluu bantukielten itäiseen haaraan ja on läheistä sukua barwen, nyungwen, phimbin ja malawinsenan kielille.
Hasan & Partners
Hasan & Partnersin toimitusjohtajana on vuodesta 2022 toiminut Riku Vassinen. Koko konsernia on vuodesta 2020 johtanut Simo Kajaste. Heitä aiempia mainostoimiston tai koko konsernin toimitusjohtajia ovat olleet Johanna Juuvinmaa, Eka Ruola, Panu Nordlund, Torsti Tenhunen, Timo Everi ja Ami Hasan. Timo Everi nimitettiin Ami Hasanin seuraajaksi konsernin hallituksen puheenjohtajana.
Asiakkaat
Hasan & partnersin asiakkaita ovat olleet niin isot kansainväliset yhtiöt, kuin suomalaiset yritykset. Näihin lukeutuvat esimerkiksi H&M, Metsä Group, Kone, Valio, Kesko, Helsingin Sanomat, Nokia ja Ikea. Lisäksi toimisto on tullut tunnetuksi pro bono töistään esimerkiksi Plan Internationalille.
Palkintoja
Hasan & partnersin töitä on palkittu useilla Cannes-leijonilla sekä muilla kansainvälisillä markkinointialan tunnustuksilla. Koneelle tehty kampanja ”Machine Conversations” voitti vuonna 2017 Epica awards-kultaa sekä Golden Hammer- kultaa. Vuonna 2016 hasan & Partners voitti kultaa Golden drum -kilpailussa Valiolle tekemällään tribuuttivideolla Valiolle tekemällään tribuutivideolla Lemmy Kilmisterista. Myös vuonna 2017 Valiolle tehty kampanja ”The Lick-hikers guide to inner strength” toi toimistolle muun muassa Golden drum- sekä Cannes grand prix-pronssia.
Omistus
Toimiston perustajat olivat Ami Hasan, Nono Alakari, Ossi Piipponen, Petri Pesonen, Jouni Luostarinen ja Heikki Kauppila. Timo Everi liittyi joukkoon jo ensimmäisen vuoden aikana. Vuonna 1995 Interpublic osti Hasan & Partners Oy:n, joka omisti 51 prosenttia Hasan & Partners Finland Oy:stä. Loput osakkeet olivat holdingyhtiö Esaton Oy:llä, jonka omistivat Hasan, Everi ja Alakari sekä Henrik Kylander ja Timi Petersen. Vuonna 2011 Esaton Oy osti yrityksen amerikkalaisilta takaisin. Samalla osakkaiden määrää kasvatettiin, ja nykyään toimisto on täysin konsernissa työskentelevien noin 20 henkilön omistama.
Toimitilat
Hasan & Partners toimi pitkään Helsingin Punavuoren Merikorttelissa, kunnes se vuonna 2021 muutti uusiin toimitiloihin Vallilan Sturenkadulle, Ola Gripenbergin suunnittelemaan betonikaarihalliin vuodelta 1940. Tiloihin mahtuvat koko Hasan-konsernin kaikki toiminnot ja satakunta työntekijää. .
Lee Geum-min
pienoiskuva|Lee Geum-min Lee Geum-min (s. 7. huhtikuuta 1994) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2010 sekä pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2014. Lee pelasi Etelä-Korean naisten maajoukkueessa vuoden 2015 MM-kilpailuissa vaihtopelaajana tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Costa Ricaa vastaan ja koko pelin tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Ranskaa vastaan. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi joukkueen kaikki kolme ottelua alusta loppuun. MM-kisojen 2019 päättyessä hän on pelannut yhteensä 54 naisten maaottelua ja tehnyt niissä 16 maalia.
Lee siirtyi kotimaansa Gyeongju KHNP:stä englantilaisseura Manchester Cityyn elokuussa 2019. Kauden 2020–2021 hän pelaa lainalla toisessa englantilaisseurassa, Brighton & Hove Albionissa.
HOS (järjestö)
thumb|Lippu HOS oli kroatialaisen äärioikeistolaisen Hrvatska Stranka Prava (HSP) -puolueen sotilaallinen siipi Jugoslavian hajoamissotien alkuvaiheissa. Puolisotilaallisen HOS:n ja Kroatian kansalliskaartin välillä oli suuria kahnauksia. Dobroslav Paraga, HSP:n johtaja pidätettiin marraskuussa 1991. HPS/HOS:ta pidetään toisen maailmansodan aikaisen ustashan seuraajana. Ustasha terrorisoi ja tappoi Kroatian juutalaisia ja Serbian ortodokseja tavalla jota natsitkin kauhistelivat. HOS ei käyttänyt aseistettuja panssariajoneuvoja kuten Kroatian kansalliskaarti ZNG, sen kilpailija. HOS teki sissi-iskuja ja jalkaväkihyökkäyksiä serbisissejä ja Jugoslavian liittoarmeijaa vastaan sekä puolusti joitakin Kroatian kyliä.
Vaippasakaali
Vaippasakaali (Lupulella mesomelas) on afrikkalainen koiraeläin. Vaippasakaali on perinteisesti luettu koirien (Canis) sukuun, mutta DNA-analyysien perusteella se ei ole läheistä sukua koirien muiden lajien kanssa, ja siksi se on alettu lukea uuteen Lupulella-sukuun. Juovasakaali saattaa kuulua samaan sukuun, mutta sen sukulaissuhteissa on epäselvyyksiä. Vaippasakaali jaetaan kahteen maantieteellisesti eristyneeseen alalajiin, jotka joidenkin geneettisten tutkimusten ovat kaksi erillistä lajia.
Koko ja ulkonäkö
Vaippasakaali muistuttaa ulkonäöltään kettua. Sen turkki on keltaruskea lukuun ottamatta selkäpuolella niskasta häntään asti kulkevaa mustavalkeaa karvoitusta. Sakaalien säkäkorkeus on yleensä 38–48 cm, ruumiin pituus 65–74 cm ja ruumiin paino 7–13 kg. Urokset ovat hieman naaraita kookkaampia.
Levinneisyys
Vaippasakaalilla on Afrikassa kaksi erillistä levinneisyysaluetta; eteläinen Afrikka sekä Afrikan itärannikko. Elinympäristöksi niille kelpaa lähes mikä vain; metsä, pensaikko, savanni ja aavikkomaiset alueet. Parhaiten ne kuitenkin viihtyvät alueilla, joilla on riittävästi ja helposti saatavilla olevaa ravintoa.
Elintavat
Vaippasakaalit elävät yleensä pareina, mutta metsästävät laumassa saadakseen suurempia saaliseläimiä kuten impaloita ja muita antilooppeja. Ne ovat hyvin reviiritietoisia ja jokaisella parilla on oma pysyvä reviirinsä. Vaippasakaali on yöeläin mutta se tulee silloin tällöin luolastaan ulos myös päivisin.
Vaippasakaalien ravinto koostuu siitä aineksesta, mitä elinalueella on tarjolla. Ne ovat raadonsyöjiä, mutta myös hyviä saalistajia. Pääasiallista ravintoa ovat kuitenkin rotat, mangustit ja linnut. Sakaalit ovat omnivoreja.
Lisääntyminen
Vaippasakaalin tiineys kestää kaksi kuukautta. Pesue koostuu 3–6 pennusta joista jokainen painaa syntyessään 200–250 grammaa. Kahdeksan kuukauden ikäisinä pennut ovat tarpeeksi vanhoja aloittaakseen itsenäisen elämän. Sukukypsyys saavutetaan 11 kuukauden iässä.
Sakaali ja ihminen
Sakaaleja tapetaan joskus niiden turkin vuoksi tai vaihtoehtoisesti siksi, että niitä pidetään uhkana karjalle.
San Josén kansainvälinen lentoasema
Terminaalit
Lentoasemalla on kaksi toisiinsa yhteydessä olevaa terminaalia: vuonna 1990 avattu terminaali A ja vuonna 2010 avattu terminaali B. Kentän ensimmäinen terminaalirakennus, terminaali C, avattiin vuonna 1965 ja suljettiin 2010.
Terminaali A
thumb|left|Terminaali A:n porttialuetta Terminaali A:ssa on 16 porttia, jotka on numeroitu 1–16.
Terminaali A ja sen viereinen pysäköintihalli avattiin vuonna 1990 alun perin American Airlinesin käyttöön. Sitä remontoitiin ja laajennettiin vuonna 2009. Sinne tehtiin suurempi lipunmyyntialue, enemmän tienvarsipysäköintitilaa ja suurempi turvatarkastuspiste.
Terminaali A:ssa on myös alue kansainvälisille lennoille. Alueeseen kuuluvat portit 15 ja 16. Näiltä porteilta lähtevät lentoaseman kaikki kansainväliset lennot. Portteja käyttävät myös All Nippon Airwaysin ja Volarisin saapuvat lennot. Kaikkien kansainvälisten lentojen matkustajien täytyy kulkea tullin ja rajatarkastuksen läpi päästäkseen lähtöporteilleen.
Terminaali B
thumb|left|Terminaali B:n lähtöaula Terminaali B avattiin virallisesti 30. kesäkuuta 2010. Terminaalissa on hyödynnetty päivänvaloa, ja sinne on sijoitettu modernia taidetta. Siellä on lisäksi istuimia, joissa on tietokoneidan ja puhelinten latauspistokkeet.
Pohjoissiipi
Terminaali B:n pohjoissiivessä on 12 porttia, jotka on numeroitu 17–28. Ensimmäiset kuusi porttia otettiin käyttöön 15. heinäkuuta 2009, ja muut portit 30. kesäkuuta 2012. Pohjoissiiven pääkäyttäjä on Southwest Airlines. Muita käyttäjiä ovat Alaska Airlines ja Horizon Air. Myös Delta Air Lines käytti terminaali B:tä, mutta se siirsi lentonsa A-terminaaliin tammikuussa 2012.
Terminaali C
thumb|left|Terminaali C (matala, tummaikkunainen rakennus) vuonna 2010. Terminaali C avattiin vuonna 1965 ennen matkustajasiltojen yleistymistä, ja niinpä koneeseennousu terminaalista tapahtui portaita pitkin.
Terminaalin pohjoispääty suljettiin joulukuussa 2007. Se purettiin helmikuussa 2008, jotta terminaali B:n rakennustyöt voitiin aloittaa. Terminaalin loppuosa remontoitiin, ja sinne lisättiin muun muassa suurempi turvatarkastuspiste.
United Airlines, Continental Airlines ja jetBlue Airways siirsivät lentonsa terminaali A:han joulukuussa 2009, ja näiden yhtiöiden porttialue suljettiin ja purettiin. Muut terminaali C:tä käyttäneet lentoyhtiöt pysyivät siellä, kunnes terminaali B:n pohjoissiipi avattiin kesäkuussa 2010.
Terminaali C suljettiin lopullisesti 30. kesäkuuta 2010, ja se purettiin saman vuoden heinäkuussa. Terminaalin paikalla on nykyisin pysäköintialue.
Kakheti
Kakheti on hallintoalue (mkhare) Georgian itäosassa. Alueella on noin 318 583 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 11 310 neliökilometriä. Kakhetin pääkaupunki on Telavi.
Historia
Kakheti oli itsenäinen ruhtinaskunta 700-luvulta lähtien. 1000-luvun alussa se liitettiin yhdistyneeseen Georgian kuningaskuntaan, mutta vain alle kymmenen vuoden ajaksi, ja vasta kuningas Davit IV onnistui valloittamaan Kakhetin pysyvästi. 1460-luvulla Georgian hajoamisen jälkeen Kakhetista tuli jälleen itsenäinen kuningaskunta. Vuonna 1762 Kakheti yhdistyi Kartlin kanssa Kartli-Kakhetin kuningaskunnaksi, jonka Venäjän keisarikunta liitti itseensä 1800-luvun alussa.
Maantiede
thumb|270px|Näkymä Alazani-joen laaksoon. thumb|270px|[[Vašlovanin kansallispuisto sijaitsee Kakhetin itäosassa.]]
Kakheti rajautuu Venäjään (Suureen Kaukasukseen) pohjoisessa, Azerbaidžaniin idässä ja etelässä, Mtskheta-Mtianetiin luoteessa ja Kvemo Kartliin lounaassa. Kakhetin pohjoisosassa sijaitsee pieni Tušetin alue. Sen alueella sijaitsi keskiaikana myös Heretin keskiaikainen provinssi, jonka nimi on myöhemmin jäänyt pois käytöstä. Tärkeimmät Kakhetissa virtaavat joet ovat Alazani ja Iori.
Kakheti jaetaan kahdeksaan piirikuntaan:
Pasi Nuija
Pasi Nuija (s. 13. huhtikuuta 1970 Mikkeli) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. Nuija edusti koko peliuransa ajan synnyinkaupunkinsa Mikkelin seuroja.
Ykkösessä Nuija pelasi MP:ssä vuosina 1997–1998 ja 2004–2005 sekä FC Mikkelissä vuosina 1999–2001 yhteensä 126 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Lisäksi Nuija edusti Kakkosessa MiKiä vuosina 1994–1995, MiPaa vuosina 1999 ja 2000 sekä MP:tä vuosina 2002–2003. III divisioonassa Nuija edusti MiKiä kaudella 1990.
Onni Lappalainen
Onni Armas Lappalainen (s. 30. heinäkuuta 1922 Mikkelin maalaiskunta – 12. tammikuuta 1971 Mikkeli) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Vuonna 1955 Lappalainen valittiin Suomen parhaaksi voimistelijaksi.
Lappalainen voitti 1950 voimistelun B-sarjan Suomen-mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti moniottelun SM-hopeaa.
Bentso
Bentso voi viitata seuraaviin:
Fort Hoodin joukkoampuminen
Fort Hoodin joukkoampumisessa 5. marraskuuta 2009 Yhdysvaltain maavoimien psykiatri ja majuri Nidal Malik Hasan avasi tulen Fort Hoodin sotilastukikohdassa Texasissa, tappoi kolmetoista ihmistä ja haavoitti kolmeakymmentä.
Malawinsena
Malawinsena on Malawissa puhuttu bantukieli, jota puhuu äidinkielenään 270,000 ihmistä. Se kuuluu bantukielten itäiseen haaraan ja on läheistä sukua senan, barwen, nyungwen ja phimbin kielille.
Fort Hoodin joukkoampuminen
Ampuja
thumb|upright|Ampumisesta vangittu majuri Nidal Malik Hasan
Nidal Hasan on 39-vuotias Yhdysvalloissa syntynyt psykiatri. jonka vanhemmat ovat jordanialaisia maahanmuuttajia. Silminnäkijöiden mukaan islaminuskoinen Hasan huusi hyökätessään "Allahu Akbar". Sukulaisten mukaan hän pelkäsi lähtöä Afganistaniin ja oli joutunut kokemaan häirintää muilta sotilailta uskonnostaan ja etnisestä taustastaan. Vuonna 2007 Hasanin entinen esimies Walter Reed Army Medical Centerissä kirjoitti muistion, jossa ilmaisi olevansa huolissaan hänen epäpätevyydestä ja välinpitämättömästä käytöksestä. Muistion sanotaan olevan niin raskauttava, että se olisi voinut tuhota hänen uransa, mikäli hän olisi hakenut siviilivirkaa.
Hasanin puolustusasianajaja John Galligan sanoo hänen halvaantuneen poliisin ammuttua häntä neljästi.
Tutkinta
Tultuaan tajuihinsa 9. marraskuuta 2009 Hasan kieltäytyi puhumasta rikostutkijoille.
Myöhemmin hän kuitenkin myönsi tekonsa ja sanoi haluavansa kuolemantuomion. Hasanin todettiin toimineen täydessä ymmärryksessä.
Oikeudenkäynti
Hasan todettiin 23. elokuuta 2013 syylliseksi 13 murhaan ja 32 murhan yritykseen. Hänet tuomittiin kuolemaan 28. elokuuta 2013, mutta teloitukseen voi mennä useita vuosia.
Lähteet
31.14278°N, -97.79694°W
Ștefan Rusu
Ștefan Rusu (s. 2. helmikuuta 1956 Rădăuţi, Suceava) on romanialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari 68 ja 74 kg:n painoluokissa. Hän edusti seuratasolla CS Dinamo Bucureștia ja häntä valmensivat Virgil Gherasim, Ion Corneanu, Ion Cernea, Pavel Nicolae ja Simion Popescu.
Rusu voitti olympiakultaa 68 kg:n painoluokassa Moskovassa 1980 kukistettuaan ratkaisuotteluissa Andrzej Supronin pistein 3–2 ja Lars-Erik Skiöldin 5–1. Montrealissa 1976 hän saavutti samassa sarjassa hopeaa ja Los Angelesissa 1984 74-kiloisissa pronssia.
Rusu voitti maailmanmestaruuden 68 kg:n sarjassa Méxicossa 1978 ja 74-kiloisissa Katowicessa 1982. Hän sai MM-hopeaa 74 kg:n painoluokassa Kolbotnissa 1985, pronssia 68-kiloisissa Oslossa 1981, sijoittui neljänneksi 74-kiloisissa Kiovassa 1983 ja viidenneksi 68-kiloisissa Göteborgissa 1977.
Rusu voitti Euroopan-mestaruuden 68 kg:n painoluokassa Oslossa 1978, Bukarestissa 1979, Prievidzassa 1980 ja Göteborgissa 1981 sekä 74-kiloisissa Leipzigissa 1985. EM-hopeaa hän saavutti 68 kg:n sarjassa Leningradissa 1976 ja Bursassa 1977 sekä pronssia 74-kiloisissa Budapestissa 1983. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi 74 kg:n painoluokassa 1982 ja 1986 sekä kuudenneksi 68-kiloisissa 1975 ja 74-kiloisissa 1984.
Rusu voitti nuorten ("espoir") Euroopan-mestaruuden 62 kg:n painoluokassa 1974 ja sai junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa 68-kiloisissa 1975.
Ratsumieskilta
Ratsumieskilta Ry on suomalaisia ratsuväkiperinteitä ylläpitävä yhdistys. Sillä on paikallisia jaostoja: Helsingin Eskadroona, Joensuun Eskadroona, Keski-Suomen Eskadroona, Kouvolan Eskadroona, Lahden Eskadroona, Lappeenrannan Eskadroona, Lempäälän Seudun Eskadroona, Ratsukoulun Eskadroona ja Uudenmaan Eskadroona.
Ratsumieskilta Ry:n lisäksi toimii Tampereen Seudun Ratsuväenkilta ry.
Ratsumieskillan Eskadroonat ja Tampereen Seudun Ratsuväenkilta asettavat ratsukoita käyttöön Suomen puolustusvoimien virallisiin paraateihin sekä tukevat elokuvien ja televisiosarjojen ohjausta. Ratsukkoja on ollut mm. televisiosarjassa Hovimäki sekä elokuvissa Ilomantsin torjuntataistelut, Käsky, Lupaus, Raja 1918, Sauna ja Täällä Pohjan tähden alla.
Kraken
Kraken on norjalaisissa merimiestarinoissa esiintyvä valtava merihirviö, joka saattoi hyökätä laivojen kimppuun ja vetää ne meren syvyyksiin. Se oli puoliksi mustekala ja puoliksi rapu, joidenkin lähteiden mukaan jättiläiskalmari. Krakenin kuvasi ensi kerran Erik Pontoppidan vuonna 1752 julkaistussa teoksessaan Norjan historia. Krakenin on väitetty elävän Norjan ja Islannin rannikkojen läheisyydessä.
Historia
Krakenia käsittelevät kertomukset luultavasti pohjautuvat skandinaavisessa mytologiassa esiintyneeseen hafgufa-merihirviöön, tai mahdollisiin havaintoihin jättiläiskalmareista. Ensimmäiset tarinat krakenista ovat peräisin Norjasta 1100-luvulta.
Myöhemmin 1800-luvun alkupuolella ranskalainen meritutkija Pierre Denys de Montfort löysi kaksi rannalle huuhtoutunutta jättiläiskalmarin ruumista. Hän uskoi näiden olleen itse asiassa krakeneita, ja ryhtyi väittämään, että vuonna 1782 kymmenen brittiläistä sotalaivaa olisi joutunut krakenin upottamaksi. Britit kiistivät jyrkästi väitteet, ja Montfortin maine tutkijana oli mennyttä.
Tillander
Tillander viittaa muun muassa seuraaviin:
Avoimet kylät
Avoimet kylät (kirjoitusmuoto Avoimet Kylät) on Suomen Kylät ry:n yhdessä paikallisten kyläyhdistysten ja muiden toimijoiden kanssa vuosittain järjestämä valtakunnallinen kesätapahtuma manner-Suomessa kesäkuun toisina lauantaina. Tapahtumaan osallistuu 6. kesäkuuta 2019 jo noin 1 500 paikallista tapahtumanjärjestäjää. Joidenkin kuntien tai kaupunkien kylissä voi olla useampia kuin yksi tapahtuma.
Sininen (heraldiikka)
pienoiskuva|120px|Esimerkkivaakuna, jossa näkyy sininen väri ja sitä vastaava skraffeeraus eli viivakuvaus. Sininen on heraldinen tinktuuri ja yksi heraldiikassa tyypillisesti käytetyistä viidestä väristä. Sille ei ole määritetty tarkkaa väriarvoa, mutta se määritellään yleensä tummemmaksi siniseksi kuin bleu celeste (taivaansininen). Sitä kuvastaa vaakunoiden viivapiirroksissa vaakaviivoilla merkitty alue.
Tinktuurin ranskan- ja englanninkielinen nimitys azure on luultavasti peräisin arabian kielen sanasta lazura, joka on ristiretkien myötä tullut Eurooppaan. Sinistä tinktuuria on aiemmin lähinnä runollisessa mielessä kutsuttu Jupiterin ja safiirin väriksi.
HMS Hardy (1895)
HMS Hardy oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Hardy-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 William Doxford and Sonsin Pallionin telakalta Sunderlandista. Tilauksen mukaan aluksen tuli valmistua 18. joulukuuta 1894 mennessä. Aluksen köli laskettiin 4. kesäkuuta 1894 telakkanumerolla 226. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1895 ja valmistui elokuussa 1896, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 42 055 puntaa.
Palvelus
Alus oli Britteinsaarten vesillä lukuun ottamatta vuoden 1900 palvelusta Välimerellä. Se myytiin 11. heinäkuuta 1911 Garnhamille romutettavaksi.
Kvemo Kartli
thumb|250px|[[Betanian luostari sijaitsee Gardabanin piirikunnassa.]] Kvemo Kartli (, "alempi Kartli") on hallintoalue (mkhare) Georgian eteläosassa. Alueella on noin 443 500 asukasta (2022) ja sen pinta-ala on 6 528 neliökilometriä. Kvemo Kartlin pääkaupunki on Rustavi.
Kvemo Kartli käsittää puolet historiallisesta Kartlin alueesta, josta koko Georgia on saanut nimensä ja jonka antiikin lähteet tunsivat nimellä Iberia. Alue rajautuu Samtskhe-Džavakhetiin lännessä, Šida Kartliin (ylempään Kartliin) luoteessa, Mtskheta-Mtianetiin pohjoisessa, Kakhetiin idässä ja Armeniaan sekä Azerbaidžaniin etelässä. Georgian pääkaupunki Tbilisi sijaitsee hallintoalueen pohjoisrajalla. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan alueen asukkaista 51,3 prosenttia oli georgialaisia, 41,8 prosenttia azereja ja 5,1 prosenttia Armenialaisia.
Kvemo Kartli jaetaan yhteen piirivapaaseen kaupunkiin* ja kuuteen piirikuntaan:
Roman Kienast
Kienast kuului Itävallan 23-henkiseen kokoonpanoon vuoden 2008 EM-kotikilpailuissa.
Stefan Hell
Stefan W. Hell (1962, Arad, Romania ) on saksalainen fyysikko, joka tunnetaan mikroskopiatutkimuksista. Hell on yksi Max Planck Institute for Biophysical Chemistryn johtajista ja toimii myös saksalaisessa syöpätutkimuskeskuksessa Deutsches Krebsforschungszentrumissa. Hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2014 yhdessä Eric Betzigin ja William Moernerin kanssa erittäin korkean resoluution fluoresenssimikroskopian kehittämisestä.
Paini kesäolympialaisissa 1920 – kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg
Kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg sarjaan Antwerpenin olympiakisoissa osallistui 21 painijaa. Kukin maa sai asettaa enintään kaksi painijaa samaan sarjaan. Kreikkalais-roomalainen painittiin ns. Bergvallin karsintajärjestelmää käyttäen, jossa ensiksi käytiin yksinkertainen cup-kilpailu kultamitalista. Voittajalle hävinneet koottiin sitten otteluihin hopeamitalista, ja lopuksi hopeapainijalle hävinneet pääsivät tavoittelemaan pronssimitalia.
Stefan Hell
Hell opiskeli fysiikkaa Heidelbergin yliopistossa Saksassa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1990. Tämän jälkeen hän työskenteli tutkijana Siegfried Hunklingerin tutkimusryhmässä ja kiinnostui fluoresenssimikroskopiamenetelmien resoluution parantamisesta. Vuosina 1991–1993 Hell toimi tutkijana European Molecular Biology Laboratoryssa ja kehitti konfokaalimikroskopiamenetelmiä ja erityisesti niin kutsuttua 4Pi-mikroskopiaa. Vuonna 1993 Hell siirtyi Turun yliopistoon lääketieteellisen fysiikan laitokselle, jossa hän johti fluoresenssimikroskopiaa tutkivaa tutkimusryhmää. Hell oli kiinnostunut kehittämään tekniikoita, joilla olisi hyvin korkea resoluutio ja soveltuisi biologisten systeemien tutkimukseen. Tähän tarkoitukseen soveltuvan laitteiston tulisi ylittää Ernst Abben muotoileman diffraktiorajan. Turussa ollessaan Hell kehitti stimuloidun emissio-depleetiomikroskopian (STED-mikroskopia) teoreettisen periaatteen ja osoitti, että käyttämällä fluoresenssitekniikkaa tällä laitteistolla päästäisiin hyvin korkeaan resoluutioon. Hell palasi Saksaan vuonna 1997 ja perusti nanofotoniikan laitoksen Max Planck -instituuttiin Heidelbergiin. Vuonna 2002 hänestä tuli laitoksen johtaja.
Hellille on myönnetty lukuisia palkintoja hänen työstään. Hän sai kansainvälisen optiikan komission ICO:n palkinnon vuonna 2000, Otto Hanh -palkinnon vuonna 2009, Lise Meitner -palkinnon ja Körberin eurooppalaisen tiedepalkinnon vuonna 2011 sekä Kavli-palkinnon nanotieteessä vuonna 2014.
Paini kesäolympialaisissa 1920 – kreikkalais-roomalaisen painin 60 kg
Ottelut
Ottelut hopeamitalista
Ottelut pronssimitalista
Paolo Macchiarini
Macchiarini asensi kahdeksalle potilaalle kehittämänsä synteettisen henkitorven vuosina 2011–2014. Kaikki potilaat kuolivat, paitsi yksi, jolta synteettinen henkitorvi oli myöhemmin poistettu. Henkitorvileikkauksista kolme tehtiin Tukholman Karoliinisessa instituutissa. Macchiarini uskotteli, että istuttamalla synteettiseen (muoviseen) henkitorveen ihmisen kantasoluja voitaisiin elin saada toimimaan. Hänellä ei ollut väitteelleen tieteellistä todistetta, sillä yhtään eläinkoetta asiasta ei ollut tehty. 16.1.2016 Ruotsin televisio lähetti ensimmäisen osan Bosse Lindquistin dokumentista Experimenten, jossa paljastettiin Paolo Macchiarinin menettely. Tällöin kävi ilmi, että Macchiarini oli tehnyt samantyyppisiä kokeiluja myös Venäjällä.
Tapauksen johdosta teetettiin selvitys, jonka syyskuussa 2016 julkistamien tulosten mukaan Karoliininen instituutti oli osoittanut piittaamattomuutta lukuisissa asioissa. Yliopiston hallitus varakansleri Anders Hamsten erotettiin. Nobelkomitean lääketieteellisenä asiantuntijana toiminut Urban Lendahl, joka oli osallistunut Macchiarinin palkkaamiseen, luopui Nobelkomitean työstä.
Vuonna 2017 Ruotsin tieteen eettinen neuvottelukunta päätti, että kuusi Macchiarinin aiemmin julkaisemaa tutkimusartikkelia pitää hylätä. Artikkeleista oli löydetty ongelmia jo vuonna 2015, mutta Macchiarinin antaman selvityksen jälkeen Karoliininen instituutti jatkoi hänen sopimustaan. Yliopisto lopetti yhteistyön hänen kanssaan vuoden 2016 alkupuolella.
Kesäkuussa 2018 Karoliininen instituutti tiedotti julkisuuteen, että Paolo Macchiarini oli syyllistynyt vilppiin. Samalla leimatuksi tuli myös ensimmäistä potilasta koskevaan artikkeliin hänen kanssaan osallistunut, mutta sittemmin hänen toimintaansa arvostellut ruotsalainen kirurgi. Lisäksi moitteita saivat Macchiarinin kanssa yhteisjulkaisuun osallistuneet kirurgit. Näiden ratkaisujen oikeudellinen selvittäminen on edelleen kesken.
Macchiarini kihlasi yhdysvaltalaisen televisiotuottajan Benita Alexanderin, joka haastatteli häntä. Macchiarini antoi suurellisia lupauksia häävieraista ja hääjuhlasta, jossa itse paavi tulisi toimittamaan vihkimisen, mutta mies paljastui lopulta huijariksi. Alexander on tehnyt tapauksesta dokumenttiohjelman Hän valehteli aivan kaikesta. Paolo Macchiarini toimii tiettävästi yhä kirurgina Turkissa, Espanjassa ja Italiassa.
Tetsuo Hamuro
Hamuro lopetti uinti-uransa 1940-luvun alussa. Vuonna 1990 hänet valittiin International Swimming Hall of Fameen. Hamuro kuoli 30. lokakuuta 2005 88-vuotiaana.
KOTA-tietokanta
KOTA-tietokanta on opetusministeriön koulutus- ja tiedepolitiikan osaston ylläpitämä tietokanta, joka tarjoaa yliopisto- ja koulutusalakohtaisia tilastotietoja. Keväällä 1997 varsinaisen KOTA-tietokannan rinnalle avattiin KOTA Online -palvelu, joka ilman erillistä käyttölupaa tarjoaa internetin käyttäjille mahdollisuuden hyödyntää supistettua versiota tietokannan sisällöstä www-selaimella.
Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus
Vuoden ulkomaalaisvahvistuksen valitsevat vuosittain SM-joukkueiden päävalmentajat ja kapteenit.
Coolio
thumb|Coolio esiintymässä vuonna 2002 US military Task Force Eagle SFOR joukoille. Coolio (oik. Artis Leon Ivey, Jr., 1. elokuuta 1963 – 28. syyskuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan ”Gangsta's Paradise” -kappaleesta.
Coolio oli kotoisin Pennsylvaniasta ja kävi myöhemmin koulua Kalifornian Comptonissa. Coolion ensimmäinen single oli 1980-luvun lopulla julkaistu ”Watcha Gonna Do”, jota soitettiin radiossa kalifornialaisilla hip hop -asemilla. Hän liittyi tämän jälkeen rapyhtye WC and the Maad Circleen ja esiintyi sen vuoden 1991 esikoisalbumilla Ain’t a Damn Thang Changed.
Coolion kolmas albumi oli vuonna 1997 julkaistu My Soul, jolla oli muun muassa single ”C U When U Get There”. Se ei menestynyt edellisten albumien tavoin, ja sen suosiota heikensivät Coolion yksityiselämän ongelmat. Ensin hänet pidätettiin Saksassa myymälävarkaudesta ja liikkeen omistajan pahoinpitelystä, ja seuraavana vuonna hän sai Kaliforniassa syytteen aseenkantorikoksesta. My Soul myi kultaa, mutta se oli hänen viimeisensä Tommy Boylle. Sen jälkeen hän julkaisi vielä viisi albumia, Coolio.com (2001), El Cool Magnifico (2002), The Return of the Gangsta (2006), Steal Hear (2008) ja ''From the Bottom 2 the Top' (2009).
Musiikkiuransa aikana ja sen jälkeenkin Coolio oli mukana televisiossa erilaisissa ohjelmissa. Hän sijoittui vuonna 2004 kolmanneksi saksalaisessa televisio-ohjelmassa, jossa etsittiin paluuta tekeviä artisteja. Hän teki muun muassa keittokirjan Cookin’ With Coolio ja esiintyi television kokkiohjelmissa. Lisäksi hän näytteli useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Coolio kuoli syyskuussa 2022. Hänen managerinsa mukaan kuolinsyy oli fentanyylin yliannostus.
Tuoksupielus
Tuoksupielus eli valkopielus (Lobularia maritima) on yksi- tai monivuotinen ristikukkaiskasvi, jota viljellään koristekasvina, yleensä yksivuotisena kesäkukkana. Se kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa Välimeren alueen länsiosassa ja ehkä Kanariansaarilla.
Tuoksupielus on matala, enintään 20 senttimetriä korkeaksi kasvava tyveltä haarova ruohokasvi. Tuoksuvat, pienehköt, mutta runsaslukuiset kukat muodostavat tiheitä pyöreitä kukintoja. Kukkien terälehdet ovat valkoisia tai violetteja. Litu on päärynän muotoinen. Laji muistuttaa koristekasvina viljeltyjä yksivuotisia saippoja.
Laura Koskela
Laura Koskela (s. 28. huhtikuuta 1977) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Koskela teki naisten SM-sarjadebyyttinsä kasvattajaseurassaan kaudella 1994–1995 ja pelasi Pyrinnössä SM-sarjaa viiden kauden ajan. Pyrinnön jälkeen hän siirtyi kolmen kauden ajaksi Ruotsiin, KFUM Uumajan joukkueeseen ja sieltä kuuden kauden ajaksi pääsarjassa pelanneeseen BC Nokiaan, jossa voitti yhden Suomen mestaruuden, yhden SM-pronssin ja cup-hopean. Pääsarjauransa jälkeen Koskela pelasi vielä I-divisioonaa kaksi kautta Pyrinnössä ja kaksi kautta Nokialla.
Koskelan kaksoissisko Lotta Toivonen (o.s. Koskela) on myös koripallon Suomen mestari.
Južno-Sahalinsk
Južno-Sahalinsk on Sahalinin alueen suurin kaupunki ja hallinnollinen keskus Venäjän kaukoidässä. Kaupunki sijaitsee Sahalinin saaren eteläosassa Susujajoen varrella.
Kaupungin väkiluku oli 181 728 vuonna 2010, lähikylät sisältävän kaupunkipiirin 189 010.
Kaupungissa on rautatieasema ja kantakaupungin eteläpuolella toimii Južno-Sahalinskin lentoasema.
Historia
Vuonna 1882 paikkakunta perustettiin Vladimirovka-nimisenä kylänä. Vuonna 1905 se siirtyi Japanin hallintaan nimellä Toyohara (豊原) ja sai kaupungin aseman. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki palautui Venäjälle, ja nykyisen nimensä se sai 1946.
Avoin piiri
Avoin piiri tarkoittaa sähköistä kytkentää, jossa sähkövirta ei pääse kulkemaan. Esimerkiksi lampun sammuttaminen kytkimestä tai virtajohdon katkaiseminen aiheuttavat avoimen piirin. Jos virtapiiri on avoin, sähkövirtaa ei kulje.
Berndt Lindfors
Berndt Torbjörn Lindfors (21. lokakuuta 1932 Helsinki – 19. helmikuuta 2009) oli suomalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Tony Kaikkonen
Tony Kaikkonen on suomalainen laulaja, joka on toiminut päälaulajana yhtyeissä Bone5 ja Dark Days Ahead sekä toisena laulajana Antti Strömin kanssa yhtyeessä Code for Silence. Kaikkonen asuu Jyväskylässä ja toimii myös tatuointitaiteilijana His Masters Tattoossa.
Berndt Lindfors
”Benne” Lindfors saavutti olympiapronssia voimistelun joukkuekilpailussa Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Kotimaassa hän edusti Helsingin Voimistelijoita ja saavutti eri telineillä seitsemän Suomen mestaruutta.
Lindfors kuoli 19. helmikuuta 2009. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
HMS Haughty (1895)
HMS Haughty oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Hardy-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 William Doxford and Sonsin Pallionin telakalta Sunderlandistä, jolloin sen luovutusajankohdaksi määrättiin 18. syyskuuta 1895. Köli laskettiin 28. toukokuuta 1894 telakkanumerolla 227. Alus laskettiin vesille 18. syyskuuta 1895 ja valmistui elokuussa 1896.
Palvelus
Alus oli Britteinsaarten vesillä, kunnes se myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.
Hietakilpiruoho
Hietakilpiruoho (Alyssum alyssoides) on yksivuotinen ristikukkaiskasvi. Se on matalakasvuinen 5–25 senttimetriä korkeaksi kasvava harmaan tähtikarvainen ruoho. Sillä on pienet kellertävät kukat, joista kasvaa litteän pyöreitä, karvaisia, lyhytperäisiä lituja.
Hietakilpiruoho kasvaa hietikoilla ja monenlaisilla muilla kuivilla kasvupaikoilla. Sitä esiintyy lähes koko Euroopassa. Suomessa kasvi on harvinainen satunnainen uustulokas.
Kari Ketonen
Kari Mikael Ketonen (s. 16. elokuuta 1971 Espoo) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja.
Ura
Ketonen kirjoitti ylioppilaaksi 1991 Mäkelänrinteen lukiosta ja valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1997 teatteritaiteen maisteriksi. Sen jälkeen hän on valmistunut myös ylemmän erityistason psykoterapeutiksi vuonna 2007.
Näyttelijänä Ketonen on tunnettu erityisesti rooleistaan elokuvassa Pelikaanimies ja televisiosarjoissa Ketonen & Myllyrinne sekä Putous. Ketonen on voittanut parhaan miesnäyttelijän Venlan vuonna 2009 roolistaan televisiosarjassa Suojelijat. Ketonen & Myllyrinne palkittiin vuonna 2009 puolestaan parhaan komediasarjan Venlalla. Pääroolistaan elokuvassa Pelikaanimies hän sai Jussi-palkintoehdokkuuden.
Ketonen sai kansainvälistä huomiota esiinnyttyään Venäjän presidentti Vladimir Putinina sketsissä Putouksen 6. tuotantokaudella 2014. Sketsi poiki hänelle roolin samaisena henkilönä myös Iron Sky: The Coming Race -elokuvassa. Ketonen on näyttelijäntyön ohessa vieraillut yrityksissä esitelmöimässä karismasta, läsnäolosta ja esiintymisjännityksen hallinnasta.
Ketosen pitkän elokuvan esikoisohjaus Häät ennen hautajaisia tuli ensi-iltaan 24. syyskuuta 2022.
M42 Duster
M42 40 mm Self-Propelled Anti-Aircraft Gun tai ”Duster” on yhdysvaltalaisvalmisteinen kevyt ilmatorjuntapanssarivaunu.
General Motorsin Cadillac Motor Car Division ja ACF Industries valmistivat M41 Walker Bulldogin alustalle rakennettua vaunua Yhdysvaltain armeijalle vuosien 1952–1959 välillä yhteensä noin 3 700 kappaletta.
Variaatiot
M42A1 – varustettu tehokkaammalla AOSI-895-5-moottorilla.
Museovaunuja Suomessa
Suomessa Ilmatorjuntamuseossa on näytteillä Saksan Bundeswehrin käyttämä M42 Duster.
Valkoinen Toyota vei vaimoni
Valkoinen Toyota vei vaimoni on oululaiskirjailija Joni Skiftesvikin omaelämäkerrallinen romaani, joka palkittiin Runeberg-palkinnolla vuonna 2014. Kirja voitti myös Runeberg-palkinnon yleisöäänestyksen. Skiftesvik kuvaa romaanissaan useassa aikatasossa elämäänsä, sen iloja ja tummia hetkiä mm. kymmenvuotiaan Kim-poikansa hukkumista kanoottiretkellä 1985. Kirjaa voikin luonnehtia yhtä hyvin Kimin kuin hänen isänsä elämäkerraksi. Näkyvän ja merkitsevän aseman teoksessa saa kirjailijan Hilkka-puolison sydämensiirtoleikkaus ja sitä edeltävä kriittinen aika, uuden sydämen odottaminen, joka heijastuu koko perheen elämään. Samoihin aikoihin, kun puoliso on sydämensiirtoleikkauksessa, kirjailija sairastuu itse ja molemmat ovat yhtä aikaa tehohoidossa, toinen Oulussa, toinen Meilahdessa.
Skiftesvik kertoi Oulun Akateemisen kirjakaupan yleisötilaisuudessa jouluna 2014 kirjan synnyttämisen alkaneen Oulun yliopistollisen sairaalan teho-osastolla, jossa menneen elämän kuvat alkoivat lipua hänen silmiensä edessä. Kirjan alaotsikko onkin Elämänkuvia.
Runeberg-palkintoraati perusteli palkintoaan:
''»Joni Skiftesvik on kertojana suuri tyylitaituri ja hänen romaaninsa realistista kerrontaa parhaimmillaan. Skiftesvikin lause on tarkka ja merkitystä täynnä, hänen kielensä väreilee omintakeisella tavalla, dialogit ovat lyhyiksi pelkistettyjä, mutta jännitteisiä. Harvassa ovat ne kirjailijat, joiden tekstin maun tuntee, muistaa ja tunnistaa, kun sitä on kerran päässyt maistamaan. Tästä syystä Skiftesvik on kertojana ohittamaton.''
''Valkoinen Toyota vei vaimoni -romaanin alku enteilee kohtalokkaita tapahtumia. Sairastuminen vie vanhan pariskunnan eroon toisistaan ja päähenkilö vajoaa muistoihin, tekee tiliä elämänsä kanssa. Tarina vetoaa tunteisiin, se koskettaa, mutta mikä tärkeintä, kun kirjan on sulkenut, tapahtuu ihme: kirjan painava sisältö jatkaa elämäänsä mielessä ja kasvaa päivä päivältä. Paljon on kirjoitettu hyviä romaaneja, mutta mestaruus tunnetaan jälkivaikutuksesta.»''
Mehmet Bozdogan
Mehmet Bozdogan (s. 4. kesäkuuta 1977 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten tv-sarjasta Kriminalisti (Der Kriminalist), jossa hän näyttelee rikoskomisario Bülent Celikiä. Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa GSG 9 - Die Elite Einheit ja Zeit der Entscheidung - Die Soap Deiner Wahl. Suurimman osan työstään hän on tehnyt Berliinissä eri teattereissa.
Tšita
Historia
Venäläiset perustivat Tšitan 1653 ja kaupunki siitä tuli 1851. Kaupunki toimi 1800-luvulla karkotuspaikkana. Tšita oli Taka-Baikalian oblastin pääkaupunki vuoteen 1917 asti. Venäjän sisällissodassa alue oli Japanin tukeman kasakka-atamaani Grigori Semjonovin hallitsema 1918–1920. Vuonna 1920 Tšitasta tuli Kaukoidän tasavallan pääkaupunki. Kaupunki liitettiin Neuvosto-Venäjään 1922, jonka jälkeen se kuului Itä-Siperian maakuntaan. Tšitan alue perustettiin vuonna 1937, ja sen nimi muutettiin nykyiseksi Taka-Baikalian aluepiiriksi vuonna 2008.
Talous
Tšitassa on kone-, kemian-, nahka-, metsä-, tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Se on myös merkittävä kaivoskaupunki, joka tuottaa kivihiiltä, kultaa, rautaa, volframia ja molybdeeniä.
thumb|Tšitan rautatieasema (1910)
Oppilaitokset
Kaupungissa on lääketieteellinen instituutti ja teknillisiä oppilaitoksia.
Dynasty (elokuva)
Dynasty on vuonna 1976 kuvattu televisiodraamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Sarah Miles, Stacy Keach, Harris Yulin, Harrison Ford, Amy Irving ja Granville Van Dusen. Elokuva kertoo 1800-luvulle sijoittuvasta Blackwoodin perheestä, jotka lähtevät etsimään omaisuutta Ohion seudulta. Elokuvan on ohjannut Lee Philips.
Kaino Lempinen
Kaino Lempinen (8. helmikuuta 1921 Lemu – 13. syyskuuta 2003 Turku ) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti.
Lempinen saavutti olympiapronssia telinevoimistelun joukkuekilpailussa Helsingissä 1952. MM-kisoissa 1950 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja osallistui myös vuoden 1954 MM-kisoihin kilpailijana. Vuoden 1958 MM-kisoissa hän toimi arvostelutuomarina.
Seuratasolla Lempinen edusti Turun Pyrkivää.
Thistledownin laukkarata
Thistledown Racino on yhdistetty laukkarata ja kasino North Randallissa Yhdysvaltain Ohiossa. Sen omistavat Caesars Entertainment ja Rock Gaming. Radan kausi on huhtikuusta syyskuuhun. Sen päätapahtuma on III-luokan Ohio Derby, joka on ainoa Ohiossa järjestettävä graded stake race. Thistledownin rata on 1609 metriä pitkä ja maapohjainen.
Thistledownin laukkarata rakennettiin vuonna 1931. Se kuuluu Ohio 7/7 -ohjelmaan, joka varmistaa sen, että Ohion osavaltion alueella kahdella radalla on kilpailuita samaan aikaan. Kesäkaudella Thistledownissa ja River Downsissa juostaan kummassakin seitsemän lähtöä ja syyskuussa River Downsin vuoro siirtyy Beulah Parkille.
Talousvaikeudet
Vuonna 2007 Thistledownin vuodesta 1999 omistanut Magna Entertainment ilmoitti laukkaradan olevan myytävänä johtuen radan tuottamista valtavista nettotappioista ja kaikkiaan 394 miljoonan dollarin alijäämästä maaliskuuhun 2007 mennessä. Magna Entertainment oli pyrkinyt saamaan Ohion-radoilleen rahapeliautomaatteja, mutta vuoden 2006 lokakuussa kaatui äänestyksessä esitys, joka olisi sallinut automaatit laukkaradoilla. Tästä syystä Thistledownin kilpailukyky Indianan ja West Virginian ratojen kanssa oli alhainen. Samalla uusi Presque Isle Downs -laukkarata Clevelandissa houkutteli hevosten omistajia isommilla voittorahoilla.
Syyskuussa 2009 rahapelikonserni Harrah's Entertainment (nykyisin Caesar's Enterntainment) tarjoutui ostamaan Thistledownin 89,5 miljoonalla dollarilla mikäli rata saisi oikeuden peliautomaatteihin. Niin ei käynyt, ja maaliskuussa 2010 kaupat toteutuivat alle puoleen hintaan 43 miljoonalla dollarilla ilman tietoa siitä, sallittaisiinko rahapelit Ohion laukkaradoilla tulevassa äänestyksessä. Muutkin Ohion laukkaradat olivat vaikeassa taloustilanteessa ja jopa suoran lopetusuhan alaisina. Rahapeleistä tuli lopulta sallittuja mutta luvanvaraisia.
Seuraavina vuosina kuvernööri John Kasich pyrki sijoittamaan Ohion vedonlyöntipaikat niiden voittojen ja verotuottojen optimoimiseksi. Toukokuussa 2012 Thistledownin omistava Rock Ohio Caesars sai luvan siirtää laukkaradan Interstate 77 -tien varrelle Akronin ja Cantonin väliselle alueelle. Sopimus salli myös 2 000 rahapeliautomaatin väliaikaisen asentamisen Thistledownin tiloihin North Randalliin siirron valmisteluiden ajaksi. Siirron edellytyksenä oli 25 miljoonan dollarin siirtohyvitys osavaltiolle ja 150 miljoonan dollarin investointi uusiin tiloiohin.
Saman vuoden kuluessa Rock Ohio Caesars luopui suunnitelmista siirtää laukkarata ja sen sijaan asettui investoimaan 88 miljoonaa dollaria Thistledownin remontoimiseen ja muuttamiseen "racinoksi". Ratkaisu oli samantapainen kuin Scioto Downsin radalla, johon oli yhdistetty kasino kesällä. Kunnostuksen lisäksi katsomon 5 300 neliömetrin laajuinen päätaso muutettiin 1 150 rahapelikoneen kasinoalueeksi ja radalle rakennettiin 60 asiakaspaikan ravintola, kaksi ruokala-aluetta ja erillinen oleilutila asiakkaille. Thistledownin kasinotoiminta alkoi huhtikuussa 2013.
Geely
Geely, täydellisemmältä nimeltään Zhejiang Geely Holding Group Co., Ltd. , on eräs Kiinan suurimpia autonvalmistajia. Vuonna 2015 yhtiö raportoi valmistaneensa kaikkiaan 509 863 autoa (nousua edellisvuoteen). Tuotantomääriltään yhtiö lukeutuu Kiinan kymmenen suurimman autonvalmistajan ryhmään. Yhtiön valmistama Geely GC9 -automalli nimettiin Kiinassa vuoden 2016 autoksi. Tätä mallia myytiin 32 570 kappaletta vuoden 2015 aikana. Yhtiön myydyin automerkki (autosarja) oli kuitenkin Emgrand (204 800 myytyä autoa 2015), erityisesti suosittiin mallia Emgrand EC7.
Yhtiömuodoltaan Geely on julkinen osakeyhtiö, ja yhtiön osake noteerataan Hongkongin pörssissä (0175). Vuonna 2015 talouslehti Fortune asetti yhtiön sijalle 477 viidestäsadasta maailmanlaajuisesti Fortune Global 500 -listallaan tarkastelemastaan suuriyrityksestä.
Vuonna 2000 Geely Group perusti Pekingiin yksityisen yliopiston, jonka englanninkielinen nimi on Geely University. Geely aloitti autojen kokoamisen Iranissa vuoden 2004 lopulla ja allekirjoitti toukokuussa 2005 sopimuksen malesialaisen yhteistyökumppanin kanssa aikoen valmistaa yhdessä 30 000 autoa vuoden 2005 loppuun mennessä. Geely osti ruotsalaisen Volvo-henkilöautot yhdysvaltalaiselta Fordilta. Kauppa varmistui maaliskuussa 2010. Helmikuussa 2013 Geely Group osti Lontoon taksiyhtiön. Geely investoi samalla uusien Lontoon taksiautojen kehittelyyn ja tuotantoon.
FC Viikingit
FC Viikingit on Helsingin Vuosaaren kaupunginosasta kotoisin oleva jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa kaudella 2023 Vitosessa. Edustusjoukkue on pelannut yhden kauden Veikkausliigassa. FC Viikingit pelaa kotiottelunsa Kartanon kentällä, ja seuran tunnusväri on punainen. Seuran kakkosjoukkue Viikingit/S.C.P pelaa kaudella 2023 Nelosessa. Naisten edustusjoukkue pelaa Naisten Nelosessa.
Geely
Geely Groupin automerkit tai -mallisarjat olivat vuoden 2016 alussa: Geely, Gleagle, Emgrand, Shanghai Maple ja Englon (Shanghai LTI).
FC Viikingit
Vuosaaren Viikingit (1965–1997)
Urheilun monitoimiseura Vuosaaren Viikingit perustettiin vuonna 1965. Vuoteen 1972 asti sen jalkapallojoukkue pelasi 5. ja 6. divisioonassa. Kaudeksi 1973 Viikingit nousi 4. divisioonaan, jossa se pelasi vuoteen 1983 asti. 1984 tehtiin kauden mittainen ranskalainen visiitti 3. divisioonaan, ja kaudet 1985–1992 vietettiin taas 4. divisioonassa. Kaudeksi 1993 seura nousi jälleen 3. divisioonaan. Seura nousi kaudeksi 1996 Kakkoseen, mutta pelasi siellä vain yhden kauden ja putosi takaisin Kolmoseen.
FC Viikingit (1998–)
Vuonna 1998 Viikinkien jalkapallo-osasto erkani emäseurasta omaksi seurakseen nimellä FC Viikingit.
FC Viikingit nousi Kolmosesta Kakkoseen kaudeksi 2001 ja heti seuraavana vuonna Kakkosesta Ykköseen kaudeksi 2002. Viikingit joutui heti ensimmäisellä kaudellaan Ykkösessä karsimaan paikastaan varkauslaista WJK:ta vastaan, mutta vuosaarelaiset voittivat putoamiskarsinnan. Kaudella 2003 päävalmentajaksi tuli Markku Kanerva, ja Viikingit sijoittui 14 joukkueen Ykkösessä kolmanneksi, vain pisteen päähän liigakarsintapaikasta. Seuraavalla kaudella Steven Polackin valmentama Viikingit sijoittui Ykkösessä neljänneksi. Vuonna 2005 päävalmentajaksi tuli Jari Europaeus, jonka johdolla FC Viikingit nousi kauden 2006 päätteeksi Veikkausliigaan. Liigakauden 2007 ensimmäisessä kotiottelussa kaatui FC Honka maalein 3-2 yli 3 000 katsojan edessä. Viikinkien yleisöennätys, 4 255 katsojaa, saavutettiin liigakauden paikallisottelussa HJK:ta vastaan. Alkukaudesta näytti siltä, että sarjapaikka säilyisi silloisilla otteilla, mutta lähempänä syksyä alkoi tulla rökäletappioita. Viikingit väänsi viimeisissä otteluissa tarpeelliset pisteet, joiden avulla joukkue vältti suoran putoamisen ja selvisi liigakarsintoihin. Vastustajaksi tuli RoPS, joka voitti ensimmäisen karsintaottelun 1–0. Viikinkien kotiottelu pelattiin talvisten olosuhteiden vuoksi Heteniityn sijaan Töölön Pallokentällä, ja sen loppulukemat 1-1 merkitsivät RoPS:n nousua Veikkausliigaan ja Viikinkien putoamista takaisin Ykköseen.