cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verenluovutuskielto miesten välisestä seksistä
Ruotsi
Ruotsissa miesten välinen seksi aiheuttaa vuoden mittaisen väliaikaisen luovutuskiellon. Luovutuskielto koskee myös naista, jonka miespuolinen kumppani on harrastanut seksiä miehen kanssa vuoden sisällä. Pysyvästä luovutuskiellosta siirryttiin Ruotsissa väliaikaiseen luovutuskieltoon Sosiaalihallituksen päätöksellä vuonna 2012.
Lee Remick
Lee Ann Remick (14. joulukuuta 1935 Quincy, Massachusetts, Yhdysvallat – 2. heinäkuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli rooleja mm. elokuvissa Erään murhan anatomia (ohj. Otto Preminger, 1959), Viinin ja ruusujen aika (ohj. Blake Edwards, 1962) sekä Ennustus (ohj. Richard Donner, 1976).
Remickin elokuvadebyytti tapahtui vuonna 1957. Vuonna 1962 Remick oli ehdolla Oscar-palkinnon ja vuonna 1966 Tony Awardin saajaksi.
Remick kuoli 55-vuotiaana munuaissyöpään Los Angelesissa, Kaliforniassa vuonna 1991. Hän on Hollywood Walk of Famessa. Näyttelijän ensimmäinen aviomies oli Bill Colleran, jonka kanssa hänellä oli poika ja tytär. Toisen avioliiton hän solmi Kip Gowansin kanssa.
Kansallisromantiikka
thumb|275px|Suomalainen luonto innoitti monia suomalaisia taiteilijoita 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. [[Kolivaaran maisema inspiroi kuvataiteessa Eero Järnefeltiä ja Pekka Halosta, kirjallisuuden alalla Juhani Ahoa ja säveltaiteessa Jean Sibeliusta.]]
Kansallisromantiikka on oman kansakunnan menneisyydestä virikkeitä etsinyt romanttinen tyylisuuntaus Euroopan eri maissa noin 1890–1910. Kansallisromantiikka suosi kansallisia aiheita tai kansallisuusaatteen värittämää romantiikkaa. Kansakunnan omaksi katsottu perintö ja erityislaatu olivat arvostuksen, jäljittelyn ja ihannoinnin kohteita. Kansallisromantiikka ilmeni muun muassa historiankirjoituksessa sekä taidesuuntauksissa, joka esiintyi useissa Euroopan maissa pitkin 1800-lukua ja erityisesti vuosien 1890 ja 1910 välillä. Paikallisista eroista huolimatta näitä taidesuuntauksia yhdisti pyrkimys hakeutua isänmaan luonnon ja maisemien pariin ja perehtyä sen kansanelämään. Myös kansanrunoudesta, mytologiasta ja menneisyydestä poimittuja aiheita sovellettiin taideteoksissa.
Kansallisromantiikan aatteellisena lähteenä oli 1800-luvun nationalismi.
Kansallisromanttinen musiikki
Kansallisromanttisen musiikin tyylipiirteitä olivat kansallisen tunteen värittämä sävelkieli sekä kansantarinoista ja myyteistä kumpuavat aihepiirit. Sävellysten osana saatettiin käyttää kansansävelmiä tai niiden mukaelmia. Kansallisromanttiselle musiikille oli ominaista myös tunnepitoisuus, kuten romantiikan musiikille laajemminkin.
Tunnettuja kansallisromanttisia säveltäjiä olivat Antonín Dvořák, Edvard Grieg, Nikolai Rimski-Korsakov, Sergei Rahmaninov, Edward Elgar sekä Jean Sibelius.
Kansallisromantiikka suomalaisessa taiteessa
Suomessa Kalevala ja karelianismi eli karjalaisen kulttuurialueen ihannointi olivat jo kauan ohjailleet taiteen aihevalintoja. Arkeologia ja kansatiede lisäsivät kiinnostusta menneisyyteen, josta esimerkkeinä olivat keskiaikaiset harmaakivikirkot ja niiden säilynyt esineistö. Kansallisromanttisessa arkkitehtuurissa yhdisteltiin piirteitä kivilinnoista ja karjalaistalosta. Muista eurooppalaisista maista omaksuttiin eläin- ja hirviöhahmojen käyttö ulkoseinissä, pylväissä ja portaikoissa. Ornamentiikassa suosittiin kansallisiksi miellettyjä aiheita, joista yleisimpiä olivat karhu, orava, mänty, kuusi, käpy ja erilaiset lehdet. Kansallisromantiikka liittyi erottamattomasti jugendiin, ja ilmeni maalaustaiteessa symbolismina.
Pyronaridiini
Pyronaridiini (C29H32N5ClO2) on bentsonaftyridiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä malarian hoitoon yhdessä muiden lääkeaineiden kanssa. Pyronaridiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Kansallisromantiikka
Kansallisromantiikka suomalaisessa taiteessa
Kansallisromantiikan ajan tärkeimmät taidemaalarit Suomessa olivat Albert Edelfelt ja Akseli Gallen-Kallela, arkkitehdit Eliel Saarinen, Lars Sonck ja Josef Stenbäck. Säveltaiteen tärkein nimi oli Jean Sibelius (muun muassa Kullervo-sinfonia ja Lemminkäis-sarja) ja kirjallisuudessa Juhani Aho sekä Eino Leino. He kaikki ammensivat inspiraatiota kansallisista aiheista ja perinteestä.
Pyronaridiini
Ominaisuudet ja käyttö
Pyronaridiini tehoaa useisiin Plasmodium-suvun alkueläimiin. Sen vaikutusmekanismi ei ole tarkasti tiedossa, mutta todennäköisesti sama kuin kinoliinijohdannaisillakin eli se estää malarialoisioille myrkyllisen aineenvaihduntatuotteen hemiinin metaboliaa. Pyronaridiini voi myös inhiboida DNA-topoisomeraasientsyymiä. Pyronaridiiniä on käytetty malarian hoitoon Kiinassa 1980-luvulta alkaen. 2010-luvulta alkaen sitä on käytetty yhdessä artesunaatin kanssa ja se on hyvin tehokas. Pyronaridiini on suhteellisen hyvin siedetty ja haittavaikutukset ovat harvinaisia.
Kansallisromantiikka
Kansallisromantiikka suomalaisessa taiteessa
Suomalaisen mytologian kansallisromanttinen kuvaaminen sai alkunsa, kun Elias Lönnrot julkaisi Kalevalan vuonna 1835. Jo eepoksen nimi Kalewala taikka Wanhoja Karjalan Runoja Suomen kansan muinosista ajoista kertoi, mistä runot oli koottu. Monet kansallisromantiikan ajan taiteilijat lähtivät Karjalaan etsimään oikeaa, alkuperäistä suomalaisuutta ja kalevalaisen runouden alkukotia. Tämä karelianismina tunnettu ilmiö (vaikka karelianismi-sanan otti käyttöön Yrjö Hirn vasta vuonna 1939) sai lukuisia taiteilijoita tekemään tutkimusretkiä Karjalaan 1800-luvulla. Muiden muassa Severin Falkman, Carl Eneas Sjöstrand ja Robert Wilhelm Ekman matkustivat Karjalaan jo 1840–1850-luvuilla tekemään etnografisia luonnoksia, joita he myöhemmin käyttivät Kalevalan kuvauksissaan. Esimerkiksi Ekmanin maalauksessa Väinämöisen soitto Väinämöinen on pukeutunut karjalaiseen kansanpukuun. Muutoin tänä aikana kansallinenkin taide oli vielä hyvin klassistisesti suuntautunutta.
1880-luvulla tuli kansallisromantiikka muotiin, ja se oli vallitsevana tyylisuuntana lähes kaikessa suomalaisessa taiteessa. Se sekoittui realismiin ja symbolismiin sekä arkkitehtuurissa ja muotoilussa jugendtyyliin. Taiteilijoiden pyhiinvaellusmatkoiksi rinnastetut vierailut Karjalaan yleistyivät: vuonna 1890 Gallen-Kallela ja Louis Sparre matkasivat Karjalaan, ja seuraavina vuosina heitä seurasivat monet muut, kuten Emil Wikström, Pekka Halonen, Eero Järnefelt, Juhani Aho, Eino Leino, Jean Sibelius, I. K. Inha, Viktor Sucksdorff ja Yrjö Blomstedt. Sortokausien alkaminen antoi vauhtia kansallisen hengen herättämiseen taiteen keinoin. Itsenäisyys puolestaan vei tarpeen oman kansakunnan korostamiselta. Siihen aikaan myös jugendtyyli oli hiljalleen väistynyt klassismin tieltä.
Kansallisromantiikan arkkitehtuuria
Arkkitehtuurissa suomalainen kansallisromantiikka syntyi 1890-luvulla. Gallen-Kallelan ja Wikströmin erämaa-ateljeet Kalela ja Visavuori oli rakennettu tyyliteltyyn karjalaisen tyyliin, johon he tutustuivat matkoillaan. Myös Halosen Halosenniemi on selvästi karjalaisvaikutteinen. Taiteilijoiden itse suunnittelemat rakennukset kuitenkin erosivat suuresti ammattiarkkitehtien tyylistä, joka oli enemmän kansainvälisesti suuntautunutta ja joka ei ainakaan kaupunkiympäristössä voinut saavuttaa samanlaista kansallista tyylipuhtautta.
Kotimaiset rakennusmateriaalit, kuten graniitti, vuolukivi, ja Ruskealan marmori sekä pääasiassa pienrakennuksissa hirsi olivat suosiossa. Tyylille ominaista on massiivisuus ja raskaus sekä rakennustaiteessa sittemmin hylätty tavoite kauniista ja kodikkaasta kokonaisuudesta. Fasadeissa käytettiin lohkokiveä ja monissa rakennuksissa on linnamaisia torneja. Etenkin huviloiden julkisivussa käytettiin myös hirttä, ja rapattujen pintojen värinä suosittiin keltaista. Pohjakaavat ovat tyypillisesti epäsymmetrisiä, mikä kirkoissa näkyy tornin sijoittamisessa sivuun keskiakselista. Kauden merkkirakennusten piirteitä ovat materiaalinkäsittelyn ja vapaan huoneryhmittelyn lisäksi pyrkimys sisustuksen kokonaisvaltaisuuteen sekä ornamenttien ja värityksen runsas käyttö: sisätiloja koristeltiin usein luontoaiheisin maalauksin, esimerkiksi kirkkojen holvikaariin maalattiin eri kasvien köynnöksiä. Monissa rakennuksissa oli tavoitteena kokonaistaideteos, esimerkkeinä Kalela, Hvitträsk ja Suur-Merijoen kartano. Kokonaistaideteos tarkoitti sitä, että arkkitehti suunnitteli rakennuksen huonekaluja, koristuksia ja pienimpiä yksityiskohtia myöten itse.
Ulkoarkkitehtuurissa käytettiin keskiaikaan viittaavia piirteitä. Keskiajan vaikutus näkyy monissa rakennuksissa. Kansallismuseossa ja kansallisteatterissa on selkeästi samoja piirteitä kuin suomalaisissa keskiaikaisissa kirkoissa ja linnoissa. Visavuoren uuden ateljeen ja Tarvaspään ateljeetilan muoto on lainattu keskiaikaisista kivikirkoista, ja Tarvaspään torni oli rakennuksen varhaisissa luonnoksissa huomattavan samanlainen kuin Olavinlinnan tornit. Ihanteena oli usein ympäröivään luontoon sopeutuva rakennus. Rakennukset liitettiin ympäröivään luontoon ja rakennusten sisätilat ulkotiloihin käyttäen pengerryksiä, pihakäytäviä, porrasaskelmia, torneja, terasseja, parvekkeita, toisinaan maastoon upotettuja erkkereitä ja sisätilojen vaihtelevia tasokorkeuksia.
1890-luvulla arkkitehtien tavoitteena oli ”suomalaisen tyylin” luominen. Arkkitehdit Blomstedt ja Sucksdorff olivat karjalankävijöitä ja matkansa jälkeen he kirjoittivat tutkimuksen Karjalaisia rakennuksia ja koristemuotoja oppaaksi muille arkkitehdeille. Karjalaisten talojen selkeää muotoa, luonnonmukaisuutta, ornamentteja ja käytännöllisyyttä ihannoitiin ja ne otettiin käyttöön uudessa tyylissä. Tällainen luonnonmukaisuus liittyy orgaaniseen arkkitehtuuriin, mutta myös sen ihanne on myöhemmin hylätty rakennustaiteesta. Varsinaista ”suomalaista tyyliä” ei koskaan syntynyt, sillä arkkitehtuurissa kansallisromantiikka esiintyi lomittain jugendtyylin kanssa. Puhtainta kansallisromantiikka on varhaisimmissa taiteilijoiden erämaa-asumuksissa, mutta kaupunkien rakennuksista harva on vain toisen tyylin edustaja. Eliel Saarinen, Armas Lindgren ja Herman Gesellius, jotka nousivat Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyn jälkeen kuuluisuuteen, piirsivät rakennuksia synteettisellä tyylillä, joka oli saanut runsaasti vaikutteita vanhan suomalaisen arkkitehtuurin lisäksi saksalaisesta ja amerikkalaisesta arkkitehtuurista sekä englantilaisesta arts and crafts -suuntauksesta. Tästä hyvänä esimerkkinä käy yksi kolmikon varhaisimmista tunnetuista rakennuksista, Pohjolan talo Helsingin Aleksanterinkadulla, lennokkaalla mielikuvituksella suunniteltu kivilinna. Heidän toinen mestariteoksensa ja kotinsa Hvitträsk poikkeaa karjalankävijöiden erämaa-asumuksista selvillä jugendvaikutteillaan, joita ovat muiden muassa tiilikatot ja seinien paanutus. Saarisen siiven tupa tosin on hyvin karelianistinen hirsiseinineen ja leivinuuneineen, ja myös pelkkä ajatus kodista keskellä suomalaista luontoa liittyy kansallisromantiikkaan.
Lars Sonckin tyyli on ehkä kaikkein raskainta ja massiivisinta suomalaisesta kansallisromantiikasta. Sonckin kuuluisimmat työt, Kultaranta, Kallion kirkko ja Tampereen tuomiokirkko, noudattavat hyvin järeää, kulmikasta muotoa päällystettynä karkeilla graniittijärkäleillä. Tampereen tuomiokirkko on taiteellisesti hyvin korkeatasoinen ja kuuluu Suomen kansallisromanttisiin päätöihin.
Josef Stenbäck suunnitteli pääosin kirkkoja ja niitä huomattavasti pienemmässä mittakaavassa kuin Sonck. Hänen tyylilleen ominaista ovat kaavat, joita sovelletaan eri rakennuksissa, ja sen vuoksi monet Stenbäckin kirkot muistuttavat toisiaan paljon.
Oleksandr Bjeljavskyi
Oleksandr Henrih’ovytš Bjeljavskyi (,, s. 17. joulukuuta 1953) on ukrainalainen shakin suurmestari. Bjeljavskyi syntyi Lvivissä. Hän asuu nykyisin Sloveniassa ja pelaa maan shakkiolympialaisjoukkueessa. Hänet tunnetaan kompromissittomasta pelityylistään ja klassisesta avausrepertuaaristaan, johon kuuluu avauksia kuten kuningatargambiitti, espanjalainen peli ja ranskalainen puolustus.
Bjeljavskyi voitti nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1973 ja Neuvostoliiton mestaruuden 1974 ja 1990. 1980-luvun alussa Bjeljavskyitä pidettiin mahdollisena tulevana maailmanmestarina, mutta hän pääsi ehdokasotteluihin vain kerran ja hävisi neljännesfinaalissa Garri Kasparoville vuonna 1983.
Bjeljavskyi on myös ensiluokkainen shakin loppupelitehtävien laatija. Kolme hänen tehtäväänsä, jotka hän oli laatinut yhdessä Leopold Mitrofanovin kanssa, voittivat ensimmäisen palkinnon tehtäväturnauksissa.
She-Ra: Mahdin prinsessa
She-Ra: Mahdin prinsessa (She-ra: Princess of Power) oli He-man'in vähemmän tunnettu sisarsarja. She-ra lelut ilmestyivät 1980-luvun puolivälissä, He-man and the Masters of the Universe piirrossarjan ollessa suurmenestys. Vuonna 1985 Mattel loi Filmationin kanssa uuden lelusarjan pohjaten Princess of Power nukeille, josta oli suunniteltu He-manin vastinetta tytöille. Filmation ja Mattel tekivät paljon yhteistyötä hahmojen suunnittelussa ja kun He-Manin toinen tuotantokausi päättyi, siirtyivät Filmationin animaattorit tekemään She-Ra animaatiota. Kirjassaan Lou Scheimer mainitsee että heillä ei koskaan ollut tarkoitus tehdä He-Manille kolmatta kautta, koska televisio-kanavat eivät antaneet enää samaa mainosaikaa, jolloin se olisi ollut tappiollista. She-Ran luonti mahdollisti Filmation työntekijöiden jatkamisen työn parissa, koska Lou Scheimer piti tuotannon Amerikan sisällä, eikä teettänyt animointia ulkomailla.
She-ra sekä hänen sarjansa vakiokasti tekivät ensiesiintymisensä 1985 julkaistussa täyspitkässä piirros elokuvassa The Secret of the Sword (22.3.1985) jossa prinssi Adam saa tietää että hänen kaksoissisarensa siepattiin aikoinaan. Adora taistelee Eternian sisarplaneetalla Hordak'ia ja tämän armeijaa vastaan rohkeiden kapinallisten avustamana. Sarja alkoi amerikassa 23.9.1985 ja ensimmäinen kausi oli 65 jaksoa. Sarjan myötä He-Manin vakiohahmot siirtyivät pois parrasvaloista vaikka nämä tekivätkin ajoittaisia vierailuja She-Ran sarjassa.
Tästä huolimatta She-Ra'lla on edelleen laaja fanikunta jotka arvostavat sarjaa.
Vastaanotto ja arvostelu
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 She-Ra: Mahdin prinsessan sijalle 98 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
SAAB D-21
SAAB D-21 oli Datasaabin valmistama suurtietokone. Tietokone oli transistoripohjainen ja valmistui vuonna 1962. Mallin edeltäjä oli D2. D21 mallia seurasivat D22 ja D23.
Xeroderma pigmentosum
Xeroderma pigmentosum (XP) on hyvin harvinainen sairaus, joka kuvattiin ensi kertaa vuonna 1874. Oireisto on peittyvästi periytyvä. Se aiheuttaa ihon kuivumisen ja pigmentoitumisen. Sairaus puhkeaa varhaisella iällä, sillä se havaitaan tyypillisesti lapsen ollessa 1–2-vuotias. Sairauden varhainen merkki on ihon huomattavan nopea palaminen auringossa.
Oireisto liittyy DNA:n korjausvirheeseen, jonka vuoksi elimistö ei kykene korjaamaan auringon ja loistevalaisinten tuottaman ultraviolettisäteilyn aiheuttamia DNA-vaurioita.
XP:lle luonteenomaista on ihosyövän erittäin varhainen puhkeaminen. XP:tä sairastavien alle 20-vuotiaiden ihosyöpäriski (melanooma ja ei-melanooma) on tuhatkertainen. Keskimäärin ihosyöpä ilmenee 8-vuotiaana. Sairauden ennuste onkin huono; alle 40 % potilaista elää yli 20-vuotiaiksi. Yleensä kuolema johtuu melanoomasta tai levyepiteelikarsinoomasta. XP-potilaiden syöpäkuolemat olisi voitu välttää ohjeistamalla potilaita pysyttelemään sisätiloissa tai suojautumaan auringonsäteiltä ja loisteputkien valolta tarkoitukseen soveltuvilla UV-suojakankailla ja kalvoilla.
Erilaiset silmäoireet ovat sairaudessa hyvin yleisiä. Niitä tavataan lähes 80 %:lla potilaista. Neurologiset oireet ovat harvinaisempia, mutta niitäkin esiintyy lähes 20 %:lla potilaista. Sairaus voi aiheuttaa jopa kuurosokeuden.
XP:n esiintyvyys on Yhdysvalloissa noin 1/250 000 ja Japanissa noin 1/40 000.
Namanganin alue
Namanganin alue on hallinnollinen alue Uzbekistanin koillisosassa Ferganan laaksossa Keski-Aasiassa. Se rajoittuu pohjoisessa Kirgisiaan, idässä Andijonin alueeseen, etelässä Ferganan alueeseen ja Tadžikistaniin sekä lännessä Taškentin alueeseen. Alueen pinta-ala on 7 181 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä oli noin 2 238 100 asukasta.
Hallinto
Namanganin alue on yksi Uzbekistanin 12 alueesta. Paikallishallintoa varten alue on jaettu 11 piirikuntaan. Alueen pääkaupunki on Namangan (341 000 as.).
Maantiede
Namanganin alue on pääasiassa ylänköaluetta. Aivan pohjoisimmassa osassa on vuoristoa. Alueen etelärajan tuntumassa virtaa Syrdarja. Alueella vallitsee mannerilmasto.
Talous
Namanganin alueelta saadaan monia luonnonrikkauksia, kuten öljyä, maakaasua, kultaa, kvartsia, lyijyä ja kuparia. Alueen maatalous tuottaa puuvillaa, puutarha- ja karjataloustuotteita (muun muassa angoravillaa). Alueen teollisuus on kaivosteollisuuden ohella keskittynyt tekstiiliteollisuuteen.
Historia
Ferganan laakso ja siis myös nykyinen Namanganin alue kuului 1700-luvulla Kokandin kaanikuntaan. Ferganan laakso liitettiin Venäjään 1876. Sittemmin alue liitettiin Neuvostoliittoon, jossa se tuli kuulumaan vuodesta 1924 lähtien Uzbekistanin neuvostotasavaltaan. Vuodesta 1991 lähtien alue on ollut osa itsenäistä Uzbekistania.
Poison (kappale)
Poison oli suuri menestys ja Yhdysvalloissa kappale nousi singlelistalla sijalle 7; Britanniassa peräti toiseksi. Suomessa single ylsi virallisen listan sijalle 3. Kappale on yksi Cooperin tunnetuimmista ja hänen lyhyen glam metal -aikakautensa selvästi tunnetuin kappale. Kappaleen myötä Cooper nousi taas suosioon – Poison tosin jäi myös hänen toistaiseksi viimeiseksi suureksi hitikseen. Myöhemmin monet muut yhtyeet ovat tehneet kappaleesta cover-version, viimeksi Tarja Turunen hänen toisella sooloalbumillaan My Winter Storm. Päättäessään tehdä coverin Turunen uskoi, ettei kukaan naisvokalisti ollut aiemmin tehnyt kappaleesta cover-versiota, mutta myöhemmin paljastui, että saksalainen Groove Coverage oli aiemmin kuitenkin näin jo tehnyt.
Kappaleen sanat kertovan laulajan femme fatale -tyyppisestä epäonnisesta rakkaussuhteesta naiseen jota tarinassa verrataan myrkkyyn.
Kappaleen musiikkivideossa Cooper kahlitaan erikoiseen laitteeseen, jonka ympärillä Rana Kennedyn esittämä nainen kiertelee ja katselee Cooperia tämän laulaessa. Alkuperäinen video sensuroitiin, koska nainen oli siinä pukeutuneena pelkästään mustiin housuihin. Videon sensuroidussa versiossa nainen oli pukeutunut säädyllisemmin. Tätä versiota näytetään edelleen toisinaan VH1-kanavalla.
Keisarinviitta
pienoiskuva|Naaras, f. valesina Keisarinviitta (Argynnis paphia) on täpläperhosiin (Nymphalidae) kuuluva päiväperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Keisarinviitan siipien kärkiväli on noin 5–7 cm. Keisarinviitan siipien yläpinta on kullankeltainen ja mustien täplien kirjoma. Naaras on yleensä hiukan tummempi pohjaväriltään kuin koiras ja siltä puuttuu koiraalle tyypilliset pitkät mustat viirut. Muista hopeatäplistä poiketen keisarinviitan takasiipien alapinnassa ei ole hopeanhohtoisia täpliä, vaan pitkiä helmiäisviiruja kuparinvihreällä pohjalla. Välillä keisarinviitan naaraissa tavataan erittäin harvinaista värimuotoa, f. valesinaa (ks. kuva). Sen yläpinnan pohjaväri ei ole kullanvärinen, vaan metallisen siniharmaa.
Deksametasoni
Ominaisuudet
Deksametasoni on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja kloroformiin. Deksametasoni on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky dioksaaniliuoksessa on +77,5.
Keisarinviitta
Levinneisyys ja lentoaika
Keisarinviitta on pääsääntöisesti Etelä-Suomen laji, kannan painottuessa voimakkaimmin Kaakkois-Suomeen. Vielä kymmenen vuotta sitten laji oli paikallinen ja harvinainen, mutta se on viime aikoina laajentanut elinpiiriään ja myös yksilömäärät ovat kasvaneet.
Deksametasoni
Valmistus
Deksametasonisynteesin lähtöaineena on 16α-metyyliprednisoloniasetaatti, joka dehydrataan, jolloin muodostuu kaksoissidos sykloheksaanirenkaaseen. Tämä yhdiste reagoi hypobromihapokkeen lähteen esimerkiksi natriumhypobromiitin kanssa muodostaen bromialkoholin. Käsiteltäessä tätä yhdistettä heikolla emäksellä esimerkiksi kaliumasetaatilla muodostuu epoksidi, joka reagoi vetyfluoridin kanssa deksametasoniksi.
Keisarinviitta
Levinneisyys ja lentoaika
Keisarinviitan lentoaika on heinäkuun lopulta elokuun loppupuolelle.
Deksametasoni
Käyttö
Deksametasonin tulehdusta hillitsevät ja allergiaoireita lieventävät vaikutukset ovat potentimpia kuin monilla muilla glukokortikoideilla. Yhdiste on aihiolääke, joka metaboloituu vaikuttavaksi aineeksi maksassa. Esimerkiksi prednisoloniin verrattuna tulehdusta lievittävät vaikutukset ovat viisinkertaiset ja hydrokortisoniin verrattuna noin kolmekymmentäkertaiset. Deksametasonia voidaan käyttää muun muassa reuman, vaikeiden allergioiden, hyönteistenpistojen ja käärmenpuremien hoitamiseen, palovammojen hoitoon, vaikeiden astmakohtausten hoitoon, silmätulehdusten hoitoon, yhdessä muiden antiemeettien kanssa syöpähoidoista aiheutuvan pahoinvoinnin hoitoon, keskosten hengitysongelmien hoitoon ja valekuristustaudin hoitoon sekä Cushingin oireyhtymän diagnosointiin. Eläinlääketieteessä deksametasonia voidaan käyttää tulehdustilojen ja autoimmuunisairauksien hoitoon. Aineen vaikutus perustuu glukokortikoidireseptoreihin sitoutumiseen, minkä vuoksi prostaglandiinien ja leukotrieenien biosynteesi estyy. Deksametasoni kuuluu pitkävaikutteisiin glukokortikoideihin. Deksametasonia käytetään usein asetaattiesterinä tai fosfaatti- tai isonikotinaattisuolana.
Kesäkuussa 2020 uutisoitiin, että deksametasonilla oli saatu merkittäviä tuloksia koronaviruksen aiheuttaman covid-19-taudin lääkehoidossa Oxfordin yliopiston tekemässä tutkimuksessa. Raportin mukaan deksametasonista oli hyötyä vakavista hengitystietulehduksen oireista kärsivillä covid-19-potilailla, kun taas lievempiin oireisiin deksametasonilla ei näyttänyt olevan vaikutusta. Lääkettä annetaan tablettimuodossa niille potilaille jotka eivät ole tehohoidossa, ja laskimonsisäisesti tehohoidossa oleville potilaille. Koronavirustartunnan saanutta Yhdysvaltain presidenttiä Donald Trumpia hoidettiin deksametasoni-lääkkeellä.
Keisarinviitta
Elinympäristö ja elintavat
Keisarinviitta elää joutomailla ja metsän reunojen niityillä. Keisarinviitta on nopea ja voimakas lentäjä ja pystyy periaatteessa liikkumaan pitkiäkin matkoja. Lajille on kuitenkin tyypillistä reviirikäyttäytyminen. On todettu, että f. valesina suosii hieman pimeämpiä alueita kuin keisarinviitat keskimäärin. Laji talvehtii toukkana.
Deksametasoni
Käyttö
Kehitysmaissa maanviljelijät käyttävät käsikauppatuotteena saatavaa lääkettä karjan lihottamiseen. Bangladeshissa lääkettä syötetään seksityöntekijöille. Se lisää ruokahalua ja saa prostituoidut lisäämään painoaan ja näyttämään terveemmiltä, sekä alaikäiset näyttämään vanhemmilta, mikä myös houkuttelee muodokkaammista naisista pitäviä asiakkaita.
Haittavaikutukset
Tyypillisimpiä deksametasonin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat suolisto-oireet, unettomuus, keskosilla kasvuun ja kehitykseen liittyvät häiriöt, korkea verenpaine, lisämunuaisten toimintahäiriöt, euforia ja muut vaikutukset psyykeen, kuten yli-ihmistuntemus.
Keisarinviitta
Ravintokasvi
Keisarinviitan toukat ovat oligofageja mutta keskittyvät syömään orvokkeja (Viola). Aikuinen yksilö syö kukkien mettä, esimerkiksi pietaryrtin ja ohdakkeiden kukat vetävät niitä puoleensa.
Stockmannin Moskovan tavaratalot
Stockmannilla oli 31. tammikuuta 2015 asti Venäjän pääkaupungissa Moskovassa neljä eri tavarataloa. Niistä yksi sijaitsi keskikaupungilla Metropolis-kauppakeskuksessa ja kolme muuta keskustan ulkopuolella sijaitsevissa kauppakeskuksissa; yksi kauppakeskus Mega Etelässä, yksi kauppakeskus Mega Pohjoisessa ja yksi kauppakeskus Mega Idässä. Lisäksi Smolenskajan tavaratalo lakkautettiin jo aiemmin.
Tavaratalot siirtyivät pois Stockmannin omistuksesta Reviva Holdings Limited -yhtiölle 1. helmikuuta 2016 alkaen. Uusi omistaja aikoo siirtää tavaratalot omistamansa Debenhams-brändin alle vuoden 2018 alkuun mennessä.
Smolenskajan tavaratalo
Stockmann avasi ensimmäiset myymälänsä Moskovassa jo Neuvostoliiton aikana vuonna 1989, mutta ensimmäinen täysimittainen tavaratalo avautui Smolenskajalle vasta vuonna 1998. Näin se oli Stockmannin toinen täysimittainen tavaratalo ulkomailla Tallinnan tavaratalon jälkeen. Tavarataloa on avaamisen jälkeen laajennettu vuonna 2002.
Toukokuussa 2008 Stockmann joutui sulkemaan tavaratalon vuokranantajien laittoman toiminnan vuoksi. Siitä huolimatta, että Moskovan kansainvälinen välitystuomioistuin ratkaisi Smolenskajan tavaratalon vuokrakiistan Stockmannin eduksi, lopettivat vuokranantajat sähkönjakelun Stockmann-tavarataloon ja tekivät toiminnallaan tavaratalon aukipitämisen mahdottomaksi. Smolenskajan tavaratalon korvikkeeksi avattiin kuitenkin helmikuussa 2009 Venäjän uusin Stockmann Moskovan uudessa Metropolis-kauppakeskuksessa.
Tavaratalon kellarikerroksessa sijaitsi elintarvikkeita myynyt Herkku-osasto sekä kioski, joka myi lehtiä ja tupakkatuotteita.
Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsivat miesten pukeutuminen, aluspukeutuminen, sukat ja asusteet, kosmetiikka, laukut, palvelupiste sekä löytötavarat. Toisessa kerroksessa sijaitsivat naisten pukeutuminen, aluspukeutuminen, sukat ja asusteet, nuorten pukeutuminen sekä lasten pukeutuminen. Kolmannessa kerroksessa oli kodin tuotteiden myymälätilat, joissa myytiin kodin tekstiilejä, keittiötuotteita sekä leluja.
Moskovan muut Stockmann-tavaratalot
Vuonna 2004 Stockmann avasi Moskovassa kaksi uutta tavarataloa Ikealta vuokratuissa tiloissa. Mega Etelän tavaratalo aloitti toimintansa 17. huhtikuuta ja Mega Pohjoisen 15. joulukuuta. Vuonna 2006 avattiin uusi tavaratalo Moskovan kaakkoispuolella sijaitsevaan Mega Itä -kauppakeskukseen. Stockmann aikoi alun perin sulkea Mega-keskusten tavaratalot, mutta päätti sittemmin luopua koko Venäjän liiketoiminnasta ennen niiden lopullista sulkemista. Uusi omistaja päätti jatkaa myös Mega-keskusten tavaratalojen toimintaa.
Stockmannin muut myymäläketjut Moskovassa
Tavaratalojen lisäksi Stockmannilla on ollut liiketoimintaa Moskovassa Seppälä- ja Bestseller-myymäläketjujen kautta.
Rottasankari
Rottasankari on Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani. Kirja on 24. osa Komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.
Loppiaisaatto
Loppiaisaatto on William Shakespearen vuosien 1600–1601 välillä kirjoittama näytelmä.
Esitykset
Ensimmäisen kerran näytelmä esitettiin Middle Temple Hallissa 2. helmikuuta 1602. Esityksestä on säilynyt merkintä englantilaisen lakiopiskelijan John Manninghamin päiväkirjassa. Manningham oli kiinnittänyt huomiota näytelmän samankaltaisuuteen suhteessa Shakespearen aiempiin näytelmiin.
Näytelmää on mahdollisesti esitetty jo aiemmin Englannin hovissa Whitehallin palatsissa loppiaisaattona (5. tammikuuta) 1601, sekä myös pääsiäismaanantaina 6. huhtikuuta 1618 ja kynttilänpäivänä 1623.
Näytelmä oli yksi Shakespearen varhaisimpia teoksia, joita esitettiin Englannin restoraation alussa. Sir William Davenantin sovitus esitettiin vuonna 1661. Thomas Betterton esitti Sir Toby Belchin roolin. Samuel Pepys piti näytelmää hassuna ja hieman typeränä, mutta katsoi sen kuitenkin kolmesti. Näytelmästä tehtiin toinen sovitus vuonna 1703 nimellä Love Betra'd, or, The Agreeable Disappointment.
1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa esitettiin vain näytelmästä tehtyjä sovituksia. Alkuperäisversiota esitettiin vuonna 1741. Vuonna 1820 Frederic Reynolds teki näytelmästä oopperaversion. 1900-luvun alussa näytelmästä tehtiin kaksi suurempaa tuotantoa, vuosina 1912 ja 1916.
Kun näytelmää esitettiin ensimmäisiä kertoja, kaikki naisroolit olivat miesten tai poikien esittämiä, mutta sittemmin käytännöksi on muodostunut valita naisia naisten rooleihin. Näytelmästä on kuitenkin tehty useita suosittuja esityksiä, joissa kaikki roolit ovat miesten esittämiä.
Synopsis
Näytelmä sijoittuu Illyriaan, ikivanhaan alueeseen Adrianmeren itärannikolla. Seutu sijoittuu nykyisen Albanian alueelle ja on tärkeä näytelmän romanttisen ilmapiirin luoja.
Kirkendall-efekti
Kirkendall-efekti on syynä purppuraruttoon, joka heikentää mikropiireissä johtimia.
Loppiaisaatto
Synopsis
Kuten niin monet Shakespearen komediat, myös Loppiaisaatto rakentuu väärän henkilöllisyyden ympärille. Näytelmän päähenkilö, Viola, haaksirikkoutuu Illyrian rannikolle näytelmän avauskohtauksessa. Viola menettää yhteyden kaksoisveljeensä Sebastianiin, jonka hän luulee menehtyneen. Pukeutuneena mieheksi hän pääsee herttua Orsinon hoviin palvelijaksi. Orsino on rakastunut vastikään veljensä menettäneeseen ja tämän kuolemaa surevaan Lady Oliviaan. Orsino päättää käyttää ”Cesariota” välittäjänä, mutta Olivia, joka uskoo Violan olevan mies, rakastuu komeaan ja kaunopuheiseen viestintuojaan. Viola puolestaan on rakastunut herttuaan, joka myös uskoo tämän olevan mies ja pitää tätä uskottunaan.
Kirkendall-efekti
Kirkendall-efekti on nimetty tohtori Ernest O. Kirkendallin (1913 - 22.08.2005) mukaan.
Loppiaisaatto
Synopsis
Sebastianin saapuessa näyttämölle syntyy hämmennys. Olivia erehtyy luulemaan häntä Violaksi (alb. Violeta) ja kosii Sebastiania. Pari vihitään salassa. Kun kaksoset esiintyvät yhtaikaa sekä Olivian että herttuan edessä, syntyy lisää hämmennystä heidän samankaltaisuudestaan. Lopulta Viola kuitenkin paljastaa olevansa todellisuudessa nainen ja kertoo, että Sebastian on hänen kadoksissa ollut kaksoisveljensä. Näytelmä päättyy herttuan ja Violan, Tobyn ja Marian sekä Olivian ja Sebastianin avioliittojen julistukseen.
Suuren osan näytelmästä vie koominen sivujuoni, jossa useat henkilöt juonittelevat saadakseen Olivian mahtailevan pääpalvelijan Malvolion uskomaan, että Lady Olivia haluaa naida hänet.
Maria, Sir Toby ja Sir Andrew Aguecheek yhdessä muiden kanssa vakuuttavat Malvoliolle, että Olivia on salaisesti rakastunut häneen. He kirjoittavat Olivian nimissä kirjeen ja pyytävät Malvoliota pukeutumaan keltaisiin sukkanauhoihin, olemaan töykeä muille palvelijoille ja hymyilemään kaikissa tilanteissa. Olivia, joka on surullinen Violan kiinnostumattomuudesta, kutsuu pääpalvelijansa ja järkyttyy, koska Malvolio näyttää menettäneen järkensä. Olivia jättää hänet juonittelijoiden käsiin ja Malvolio lukitaan huoneeseen, jonne vain pieni valonsäde yltää. Feste saapuu pilkkaamaan hänen ”hulluuttaan” pukeutuneena ensin papiksi ja tämän jälkeen omana itsenään. Näytelmän lopussa Malvolio saa tietää salaliitosta ja vannoo kostoa, mutta herttua lähettää jonkun (luultavasti Fabianin) rauhoittamaan häntä.
Hanoi
Hanoi on Vietnamin pääkaupunki ja asukasluvultaan toiseksi suurin kaupunki Hồ Chí Minhin kaupungin jälkeen: sen väkiluku oli vuonna 2007 lähes 3,3 miljoonaa. Hanoin virallinen perustamisvuosi on 1010, mutta samalla paikalla on sijainnut tärkeä kaupunki ainakin 600-luvulta lähtien. Arkeologisten kaivausten mukaan seudulla on ollut asutusta yli 4 000 vuoden ajan.
Maantiede ja ilmasto
Hanoi sijaitsee Punaisenjoen länsirannalla noin 140 kilometrin päässä Tonkininlahden rannikolta. Alue on osa Punaisenjoen suistoa, johon kertyvät vedet kolmesta suuresta sivujoesta, Da, Taho ja Lo. Alueella esiintyy tulvia kesäkuusta lokakuuhun, ja pahimpia ne ovat yleensä elokuussa. Hanoin suojaksi on rakennettu mittava patojärjestelmä tuhannen vuoden aikana. Vuonna 1971 tulvat nousivat patojen yli, ja jopa sadantuhannen ihmisen arvioidaan saaneen surmansa. Koska tämä tapahtui Vietnamin sodan aikana, monet yksityiskohdat ovat epämääräisiä.
Hanoissa, kuten muuallakin Pohjois-Vietnamissa, on neljä vuodenaikaa, joihin vaikuttaa Aasian monsuuni. Kevät jatkuu helmikuusta huhtikuuhun, ja sille ovat tyypillisiä kevyet tihkusateet. Kesä on kuuma ja kostea ja kestää kesäkuusta elokuuhun. Lämpötila voi olla 38–40 astetta, ja vuoden rankimmat sateet sattuvat kesälle. Syksy on kuiva ja viileä, ja sitä pidetään miellyttävimpänä ajanjaksona. Se kestää syyskuusta marraskuuhun. Talvi kestää joulukuun ja tammikuun ajan, ja silloin lämpötila voi olla +6 °C.
Historia
thumb|vasen|Lý Thái Tổ patsas 600-luvun lopulla nykyisen Hanoin paikalle rakennettiin tuolloin kiinalaisen Tang-dynastian (618–907) protektoraatin Annamin hallinnollinen pääkaupunki. Vietnamilaisten Đinh-dynastian (968–980) ja Lý-dynastian (980–1009) pääkaupunki oli vuoteen 1010 saakka Hoa Lưssa, jolloin keisari Lý Thái Tổ siirsi pääkaupunkinsa tuolloin nimellä Thăng Long tunnettuun Hanoihin. Kaupunkia kutsuttiin myös ajoittain nimellä Đông Đô, joka tarkoittaa itäistä pääkaupunkia erotukseksi Thanh Hóan kaupungista (tuolloinen Tây Đô), joka puolestaan tarkoittaa läntistä pääkaupunkia ja joka sai nimensä Hồ-dynastian (1400–1407) valtakaudella. Nguyễn-dynastia (1802–1945) puolestaan muutti pääkaupungin Huếen. Nguyễn-dynastian kaudella Hanoin poliittinen merkitys väheni ja siitä tuli maan pääkaupungin sijaan paikallisen hallinnon keskus. Nguyễn-dynastian kaudella rakennettiin myös kaupungin Vauban-tyylinen sitadelli. Sitadellin ja kiinalaiseen tyyliin rakennetun keisarillisen palatsin itäpuolelle Tô Lịch -joen varrelle syntyi torialue, jonka mukaan Hanoita alettiin kutsua nimellä Kẻ Chợ. Kaupunkiin syntyi myös kiinalainen kaupunginosa, joka kasvoi etenkin 1800-luvulla. Vuonna 1789 Tây Sơnin kapinan aikana Qing-dynastiaa vastaan käytyä Hanoin taistelua pidetään yhtenä Vietnamin sotahistorian suurimmista voitoista.
Nykyisen nimensä Hanoi kaupunki sai vuonna 1831. Ranska valtasi kaupungin vuonna 1884. Hanoista tuli Ranskan Indokiinan kenraalikuvernöörin päämaja, ja kaupungissa aloitettiin infrastruktuurihankkeita. Kaupungin keskustaan rakennettiin suoria teitä, ja Punaisenjoen yli rakennettiin kenraalikuvernööri Paul Doumerin mukaan nimetty silta. Tyypillisimpiä ranskalaistyylisiä rakennuksia olivat kenraalikuvernöörin toimistot, oopperatalo ja Pyhän Joosefin katedraali. Ranskalaisten mukana tulivat myös raitio- ja rautatieliikenne. Toisaalta kaupungin sitadelli purettiin. Kun Vietnamin demokraattinen tasavalta perustettiin syyskuussa 1945 Hanoista tuli maan pääkaupunki. Indokiinan sodan lopussa vuonna 1954 Hanoilla oli kokoa noin 130 km², ja sen väkiluku oli noin 380 0000. Vuonna 1961 se käsitti jo 900 km². Vietnamin sodan aikana Yhdysvallat vältteli aluksi Hanoin pommittamista, mutta Richard Nixon hyväksyi kaupungin ilmapommitukset yrityksenä pakottaa Pohjois-Vietnam myönnytyksiin Pariisin rauhanneuvotteluissa. Etenkin Operaatio Linebacker II:n kohteena oli Hanoi ja sen ilmapuolustuksen pommittaminen. Kaupunki koki merkittäviä hävityksiä ja kaupungin jälleenrakentaminen alkoi sodan jälkeen. Sitten vuoden 1975 kaupunki on kasvanut tasaiseen tahtiin ja niellyt itseensä sitä ympäröineitä asutuskeskuksia. Kaupungin 1 000-vuotissyntymäpäivä vietettiin 10. lokakuuta 2010.
Teollisuus
Kaupungista on kehittynyt teollisuuskeskus vuoden 1954 jälkeen. Teollisuuden tuotteisiin kuuluvat koneet, moottorit ja sähkögeneraattorit, vaneri, tekstiilit, elintarvikkeet ja tulitikut.
Liikenne
Pieni mutta tehokas Noi Bain kansainvälinen lentoasema sijaitsee 35 km kaupungista pohjoiseen. Päärautatieasema on kilometrin verran keskustasta länteen. Hanoin kolme linja-autoasemaa sijaitsevat kaikki kantakaupungin ulkopuolella, ja niihin pitää matkustaa keskustasta paikallisbusseilla. Perinteinen kolmipyöräinen polkupyöräriksa cyclo on käymässä harvinaisemmaksi, niiden liikkumista on rajoitettu ydinkeskustassa, ja ne keskittyvät enenevässä määrin turistien kuljettamiseen. Niiden tilalle on tullut moottoripyörätakseja, xe om. Maantiet yhdistävät Hanoin muihin Vietnamin suurempiin kaupunkeihin. Rautatiet yhdistävät sen Hải Phòngin satamaan, Kunmingin kaupunkiin Kiinan Yunnanissa ja Hồ Chí Minhin kaupunkiin etelässä. Pienillä aluksilla voi purjehtia Punaistajokea pitkin, ja pienempiä jokia pitkin on yhteydet suureen osaan Pohjois-Vietnamia.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
thumb|[[Ho Tši Minhin mausoleumi]] thumb|Uudelleen kunnostettu Hanoin Ooppera Suurin osa Hanoin kaupunkikuvasta näyttää yhteenkasvaneilta kyliltä, joissa on kapeita taloja pienillä tonteilla, ja monilla kortteleita rajaavilla väylillä on hädin tuskin tilaa moottoripyörille. Joidenkin arvioiden mukaan 90 % Hanoin taloista on rakennettu ilman rakennuslupaa, useimmat ilman asemakaavaa. Toisin kuin monet muut kehitysmaiden nopeasti kasvavat suurkaupungit, Hanoi on kyennyt välttämään varsinaisten slummien muodostumisen. Tähän on auttanut käytäntö, että edes jotenkuten rakennusmääräykset täyttäville taloille voidaan myöntää rakennuslupa jälkikäteen.
Hanoin yliopisto on perustettu 1906, jolloin kaupunki oli osa Ranskan Indokiinaa.
Kalmukkien autonominen alue
Kalmukkien autonominen alue oli hallinnollinen alue Neuvostoliitossa ja se käsitti suunnilleen saman alueen kuin nykyinen Kalmukia. Kalmukkien autonominen alue perustettiin kalmukkien asuttamalle alueelle Kaspianmeren luoteispuolelle 1920. Vuonna 1931 tällä alueella oli 164 500 asukasta, joista 76 prosenttia oli kalmukkeja.
Kalmukkien autonominen alue korotettiin Kalmukian autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi vuonna 1935.
Luton Town FC
Luton Town Football Club on jalkapalloseura Lutonin kaupungista Englannista. Joukkue pelaa kaudella 2022–2023 Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa noustuaan keväällä 2018 Kakkosliigasta Ykkösliigaan ja keväällä 2019 vielä sarjaporrasta ylemmäs. Joukkueen lempinimi on "The Hatters", mikä juontaa juurensa kaupungin perinteiseen hattuteollisuuteen. Luton Town tulee pelaamaan Valioliigassa kaudella 2023-24, joukkueen voitettua Coventry City FC:n nousukarsintojen finaalin rangaistuspotkukilpailussa lukemin 6-5 (varsinainen peliaika 1-1).
Historia
Luton Town syntyi, kun Luton Wanderers ja Luton Excelsior yhdistyivät vuonna 1885. Luton Town oli yksi Southern Leaguen perustajaseuroista vuonna 1894, ja vuonna 1897 se siirtyi Football Leagueen, mutta palasi takaisin Southerniin vuonna 1900. Seura muutti nykyisille asuinsijoilleen Kenilworth Roadille vuonna 1905.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Southern Leaguesta muodostettiin Football Leaguen kolmosdivisioonan etelälohko, ja Luton pelasi siinä kaikkiaan 17 vuoden ajan, kunnes kaudella 1936/1937 nousi sarjaporrasta ylemmäs. Vuonna 1959 Luton pelasi historiansa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran FA Cupin finaalissa, jossa hävisi Nottingham Forestille. Seuraavien vuosien aikana tapahtui notkahdus, ja seura putosi nopeasti neljänteen divisioonaan.
Lutonin paluu huipulle alkoi kaudella 1967/1968, jolloin se voitti neljännen divisioonan, ja nousi pikaisesti 2. divisioonaan saakka, jossa pelasi kauteen 1981/1982. Tuollain David Pleatin toimiessa managerina se voitti 2. divisioonan mestaruuden ja nousi korkeimmalle sarjatasolle.
Ray Harfordin aikakausi
Ray Harford (1945–2003) oli yksi Luton Townin historian menestyksekkäimmistä managereista. Hän tuli manageriksi toukokuussa 1987 John Mooren tilalle toimittuaan apulaisvalmentajana edelliskauden, jonka loppupisteissä Luton oli sijoittunut seitsemännelle tilalle. Harfordin valmennuskaudella kuuluisa Lutonin miehistö, johon kuuluivat muun muassa Les Sealey, Brian Stein, Danny Wilson ja Mick Harford, voitti Liigacupin loppuottelussa Wembleyllä Arsenalin maalein 3–2. Kyseinen Liigacupin onkin Luton Townin historian ainoa suuren luokan voitto. Kaksi vuotta myöhemmin, tammikuussa 1990 Harford kuitenkin erotettiin tehtävästään, kun joukkue ajautui putoamisuhan alle.
1990- ja 2000-luvut
Harfordin tilalle manageriksi tuli Jim Ryan, joka pelasti seuran putoamiselta. Hän kuitenkin sai potkut kauden 1990/1991 jälkeen. Manageriksi tuli David Pleat toistamiseen seuran historian aikana, mutta kauden 1991/1992 viimeisellä ottelukierroksella varmistui seuran putoaminen kakkosdivisioonaan. Pleat jatkoi tehtävässään kesään 1995 saakka, kunnes siirtyi Sheffield Wednesdayn peräsimeen. Seuraaja Terry Westley potkittiin pihalle heti kuuden kuukauden kuluttua, eikä hänen seuraajansa Lennie Lawrence kyennyt estämään Luton Townin sijoittumista sarjataulukossa viimeiseksi ja putoamista 2. divisioonaan (entinen 3. divisioona).
Lawrence erotettiin kauden 1999/2000 lopulla neljän menestyksettömän vuoden jälkeen. Hänet korvattiin Ricky Hillillä, joka kuitenkin erotettiin varsin nopeasti Lutonin jatkettua surkeita otteita, samoin kuin seuraajansa Lil Fuchillon alaisuudessa. Entinen Wimbledonin manageri Joe Kinnearkaan ei kyennyt estämään Lutonin putoamista Football Leaguen alimmalle sarjatasolle, tuolloiseen 3. divisioonaan, ensimmäistä kertaa kolmeenkymmeneen vuoteen.
Kinnearin alaisuudessa Luton kuitenkin sijoittui kaudella 2001/2002 kolmosdivisioonassa toiseksi ja nousi ylemmälle sarjatasolle. Kaudella 2002/2003 Luton sijoittui 2. divisioonassa yhdeksänneksi, ja seuraavana kesänä seuran siirryttyä uusien omistajien käsiin Kinnear korvattiin entisellä Luton-pelaajalla Mike Newellillä.
Uudet omistajat menettivät vallan organisaatiossa, kun seuran kannattajayhdistys Trust in Luton hankki enemmistön seuran päätukijoilta, Hatter Holdingsista. Päätösvallan siirryttyä paikallisen yhtymän käsiin, sai Trust in Luton 10 % osuuden ja paikan seuran hallituksessa.
Maaliskuun 15. 2007 Mike Newell erotettiin ja Brian Stein toimi väliaikaisena managerina Kevin Blackwellin nimittämiseen 27. maaliskuuta 2007 saakka. Blackwell erotettiin tehtävästään tammikuussa 2008 ja hänen seuraajakseen nimitettiin 16. tammikuuta 2008 entinen Lutonin pelaaja Mick Harford.
Luton putosi vuodesta 2007 alkaen kolmesti peräkkäin sarjaporrasta alemmas, konferenssiin asti. Selvitystilaan joutumisen jälkeen seuralle määrättiin ykkösliigan kaudella 2007/2008 kymmenen pisteen menetys ja talousvaikeuksien jatkuttua kolmenkymmenen pisteen menetys kakkosliigan kaudelle 2008/2009. Luton pelasi liigan ulkopuolella viisi vuotta ennen nousua takaisin kakkosliigaan vuonna 2014.
Keep Yourself Alive
Keep Yourself Alive on brittiläisen Queen-yhtyeen kappale sen vuonna 1973 julkaistulta esikoisalbumilta Queen. Kappale oli myös yhtyeen ensisingle B-puolen ollessa myös yhtyeen esikoisalbumille kuuluva ”Son and Daughter”. Single ei saavuttanut sijoitusta Britanniassa eikä Yhdysvalloissa, missä singlen julkaisi EMI-yhtiön sijaan Elektra Records. Yhtye tuotti singlen itse.
Kappaleen kirjoittaja, kitaristi Brian May, on kertonut, että hän kirjoitti kappaleen sanoituksen alun perin ironiseksi ja kieli poskessa tehdyksi. Hänen mukaansa laulun sanoma kuitenkin muuttui Freddie Mercuryn laulettua sen nauhalle.
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Stonetone
Stonetone on Espoossa vuodesta 2004 hiljalleen muotoansa saanut ja vuonna 2006 "Giants II"-EP:n myötä syntynyt punkrock -yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita vaihtoehtorockista sekä reggaesta. Yhtye on tehnyt uransa aikana kaksi levyä, viisi EP:tä ja kaksi musiikkivideota. Yhtye julkaisi Would be Warriors -debyyttialbuminsa lokakuussa 2014.
Diskografia
Bonus Track: Red to White -single
The Beat
thumb|The Beat heinäkuussa 2009. The Beat (Yhdysvalloissa tunnetaan nimellä The English Beat) on englantilainen Birminghamissa vuonna 1978 perustettu yhtye, joka yhdistelee musiikissaan skata, poppia, soulia, reggaeta ja punkrokkia. Jamaikalainen saksofonisti Saxa (oik. Lionel Martin s. 1930, aka "Papa Saxa") lisäsi perinteiseen rock-kokoonpanoon jamaikalaisen ska-musiikin soundin.
Yhdysvalloissa toimi 1970-luvulla myös The Beat -yhtye, tämän vuoksi Pohjois-Amerikassa yhtye käytti nimeä The English Beat. Yhdysvaltalainen yhtye käytti myöhemmin itsestään nimeä Paul Collins’ Beat.
Hajoamisen jälkeen
Yhtye hajosi vuonna 1983. Dave Wakeling (kitara, laulu) ja Ranking Roger perustivat General Public -yhtyeen, Andy Cox (kitara) ja David Steele (basso) Fine Young Cannibalsin yhdessä laulaja Roland Giftin kanssa. Vuonna 2003 alkuperäiskokoonpano (pois lukien Cox ja Steele) yhdessä Ranking Rogerin pojan Juniorin kanssa palasivat yhteen yhden loppuunmyydyn Royal Festival Hall -konsertin ajaksi. VH1:n ohjelma Bands Reunited yritti saada alkuperäiskokoonpanoa yhteen vuonna 2004 siinä onnistumatta.
Nykyisin yhtye esiintyy The Beatina Englannissa (kokoonpanolla Ranking Roger, Everett Moreton ja  Mickey Billingham [ex-Dexys Midnight Runners, korvasi yhtyeessä Blockhead Daven]) ja The English Beatina Yhdysvalloissa (Wakeling, Wayne Lothian [ex-General Public ja Special Beat], Rick Torres [ex-Supreme Beings of Leisure], Rhythmm Epkins, Fernando Jativa ja Paul Welch)
Lasse Erola
Lasse Erola (s. 13. joulukuuta 1946 Lahti) on suomalainen sanomalehtitoimittaja ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt Etelä-Suomen Sanomissa, Turun Sanomissa ja Ilta-Sanomissa. Erola on toiminut muun muassa ulkomaan- ja urheilutoimitusten esimiestehtävissä. Hän kirjoittanut elämäkertoja ja muita tietoteoksia. Erola on myös suomentanut useita kirjoja.
Elie
Elie tai Élie voi tarkoittaa seuraavia:
Rejlers
Rejlers AB on ruotsalainen yhtiö, joka tarjoaa insinööripalveluja teollisuuden, energian, rakentamisen ja infran asiakaskunnille. Rejlers yhdistää ICT:n insinööriosaamiseen ja tarjoaa asiakkailleen myös digitaalisia palveluratkaisuja. Asiakkailleen yhtiö tarjoaa palveluitaan konsultointina, palvelutuotteina ja projektiratkaisuina.
Rejlersin kotimarkkinat ovat Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa, missä sillä on noin 2000 työntekijää ja yli 80 toimistoa. Yhtiön B-sarjan osake on listattuna Tukholman pörssissä. Rejlerin perheellä on 56 prosentin äänienemmistö yhtiön osakkeista.
Yhtiön on perustanut Gunnar Rejler, jonka pojanpoika Peter Rejler oli yhtiön toimitusjohtajana vuosina 1999–2012 ja myöhemmin 2014–2018. Peter Rejlerin jälkeen toimitusjohtajana aloitti maaliskuussa 2018 Viktor Svensson, joka tuli Rejlersin palvelukseen konsulttiyhtiö ÅF:ltä.
Three Rivers
Three Rivers voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
LaserWriter
LaserWriter oli Applen 1. maaliskuuta 1985 julkaisema lasertulostin. Laite oli ensimmäisiä, massatuotantoon valmistettuja lasertulostimia ja se oli avainasemassa Applen tulevien vuosien kehitykselle julkaisualustojen toimittajana. LaserWriter oli ensimmäinen tulostin, joka käytti Adoben kehittämää PostScript-kuvauskieltä tulostustöiden mallinnuksessa.
Yleistä
LaserWriter, yhdessä Macintoshin graafisen käyttöliittymän ja ohjelmistojen kuten Aldus PageMaker ja Microsoft Office kanssa, esitteli maailmalle uuden, vaivattoman tavan työskennellä tietokoneen kanssa. Dokumenttia saattoi muokata tietokoneen näytöllä juuri samassa muodossa, kuin se ilmeni tulostettaessa (ks. WYSIWYG). LaserWriteriin rakennettu, tehokas suoritin muutti PostScript-kielisen, tulostimelle lähetetyn dokumentin rasteroitavaan muotoon. Skaalattavat vektorimuotoiset kuvat ja fontit tulostuivat paperille juuri oikean kokoisina ja terävinä. Tulostimessa oleva suoritin myös nopeutti tulostustyötä, sillä PostScript-muotoisen tiedoston lähettäminen tulostettavaksi oli nopeampaa hitaiden verkkoyhteyksien yli, kuin valmiiksi tulostusmuotoon tallennetun dokumentin lähettäminen.
Kalliin tulostimen hankkimista suosi sen liitettävyys useisiin Macintosh-työasemiin samanaikaisesti LocalTalk-verkkoprotokollan avulla. Apple kehitti verkkotekniikan AppleTalkin pohjalta tulostustyöskentelyyn sopivaksi.