cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MatkaKaleva
Historiaa
Matkatoimistotoiminta alkoi 2. joulukuuta 1935 Ylioppilas­kunnan omistamassa katutasomyymälässä Heikinkatu 2. Myyntitoimintaa harjoitettiin niiden liikenneyrityksien kanssa, joilta saatiin myynti- ja lipunkirjoitusoikeudet. Liput tilitettiin ja maksettiin kuukausittain. Toiminnan vakiinnuttua muiden palveluntuottajien myydyistä palveluista MatkaKaleva kirjoitti todisteeksi oman voucherin. Valtionrautateiden myyntioikeudet saatiin osakepääoman korotuksen jälkeen. Seuraavat lipunmyyntioikeudet saatiin Euroopan ja Baltian maiden rautatieyhtiöiltä, Suomen sisävesilaivoilta, Finlands Ångfartygs Aktiebolagilta (FÅA), Aerolta, Matkahuollolta, Posti- ja lennätinhallitukselta postiautoliput ja Suomen Pankilta saatiin myös oikeus harjoittaa valuuttakauppaa. Matkatoimistolle oli elintärkeää aktiivisesti hankkia lippujen ja hotellikuponkien myyntioikeuksia. Inturist oli itse ehdotti MatkaKalevaa heidän edustajakseen. Varsinaista sopimusta ei tehty, mutta yhteistyö alkoi. thumb|left|300px|Mannerheimintien toimisto Alkuvuosina toiminta oli tappiollista ja osakepääomaa jouduttiin korottamaan kuusi kertaa vuosina 1935 – 1947. Vuoden 1939 lopussa henkilökunnan muodostivat toimitusjohtaja ja kolme virkailijaa, koska toimiston reserviläiset oli kutsuttu ylimääräisiin harjoituksiin. MatkaKaleva oli ollut mukana jo 1939 vuoden 1940 Olympiakisojen matkailutoimikunnassa sekä oli myös vuoden 1952 olympiakisojen suunnittelu- ja valmistelutehtävissä. Kesäolympialaisiin suunniteltujen matkapakettien myynti oli suuri pettymys.thumb|right|200px|Asiakaslehti Matkakärpänen Aero Oy:n aloittaessa 1953 lentoliikenteen Ouluun MatkaKaleva toimi Oulussa Aeron edustajana, lentopaikkatilaamona ja lentomatkustajain huoltajana. Huolintaliike John Nurminen Oy omisti jo tuolloin puolet MatkaKaleva osakkeista ja lunasti myöhemmin koko osakekannan.
Asiakaslehti Matkakärpänen ilmestyi ensimmäisen kerran 1954. Siinä oli artikkeleita matkailusta, seuramatkoista ja viranomaismääräyksistä. Luottokorttien käytön alkaessa lisääntyä Suomessa MatkaKalevasta tuli Diners Clubin edustaja. Kansallis-Osake-Pankin kanssa sovitulla lipputoimitussopimuksella 1965 saatiin myyntiä kasvatettua. Asiakas varasi matkan lähimmästä MatkaKalevan toimistosta ja nouti liput pankkikonttorista maksaen samalla laskun. Matkatoimisto Kaleva Oy:n nimeksi muutettiin 1996 MatkaKaleva ja myös MatkaKalevan kotisivut www.matkakaleva.fi avattiin. Det Norske Veritaksen SFS-EN ISO 9002 laatusertifiointi myönnettiin 1999 MatkaKalevalle.
Varaus- ja informaatioteknologian kehitys
Matkatoimiston varaustoiminta kehittyi hitaasti, alkuvuosina se tapahtui säästäväisesti kirjeitse. Puhelimien lisäksi tulivat telexit 1950 -luvulla, telefaksit 1987 ja Videotex informaatiojärjestelmiä kokeiltiin 1988 ja sähköposti otettiin käyttöön 1996. Varaustoiminta päätteillä alkoi vasta vuonna 1973. Hilkka Kilpeläinen kertoo 1950-luvun alun työskentelystä Matkatoimisto Kalevassa : MatkaKalevassa Finnairin kehittämä Finnres-varausjärjestelmä otettiin käyttöön 1973. Hyvin nopeasti saatiin myös hotellit ja neljän suomalaisen seuramatkanjärjestäjän tuotannot, laivayhtiöiden ja VR-matkaliput varattavaksi samoilla Finnres-MARS tietokonepäätteillä. Finnres´in lipunkirjoituskoneilla 1983 voitiin jo kirjoittaa Finnairin ulko- ja kotimaan liput sekä Aeroflotin, Malevin, LOT:n ja ČSA:n kansainvälisiä lippuja. Suurena yksityisenä matkatoimistona 1980 MatkaKaleva hankki itselleen kilpailuetua ottamalla käyttöönsä kaksi British Airwaysin ja kaksi SASn ja useita United Airlinesin Apollo varauspääteitä kaksi American Airlinesin Sabre-varauspäätettä sekä yhden Holiday Inn -hotelliketjun Holidex II hotellipäätteen. MatkaKalevan Apollot vaihdettiin 1989 eurooppalaisten lentoyhtiöiden Galilon -paikanvarausjärjestelmään. Finnairin liityttyä 1987 maailmanlajuisen Amadeus – paikanvarausjärjestelmän käyttäjäksi, tuli Amadeuksesta MatkaKalevan päävarausjärjestelmä ja Galileosta luovuttiin vähitellen. Varauspäätteistä siirryttiin matkatoimistojärjestelmiin ensin TravelEaseen ja sitten täysjärjestelmä AmadeusProSaleen.
Siemensin pääteposti asennettiin 1988 Aikatalossa olevan Siemensin pääkonttorin ja MatkaKalevan päätoimiston välille. Se oli 5 – 6 vuotta aikaansa edellä oleva sähköpostijärjestelmä. Siemensin matkanvaraaja otti omalta päätteeltään yhteyden Siemensin keskustietokoneen kautta MatkaKalevassa olleeseen Siemensin päätteeseen. Matkanvaraaja tai matkustaja tulosti vahvistetun tilauksen ja pyysi matkaansa esimiehen matkahyväksynnän. Siemensin toimintalogiikka ennakoi tulevia matkalaskuohjelmia.
Kansainvälistyminen ja jäsenyydet
MatkaKaleva tarvitsi kansainvälisten matkatoimistojen yhteistyötä liikematkustukseen, seuramatka- sekä incoming toimintaan ja etsi aktiivisesti kumppaneita eri puolelta maailmaa.
Liikematkat
thumb|left|250px|Matka-Palace Kansainvälinen ilmakuljetusliitto (IATA) myönsi MatkaKalevalle 1948 kansainvälisten lentolippujen myyntioikeudet, jotka olivat tärkeät sotien jälkeen kansainvälistyvälle virka-, liike- ja yksityismatkustukselle. Liikematkat antoivat ympärivuotista matkalippujen ja -palvelujen myyntiä. Hallituksen puheenjohtaja Matti Nurminen korosti liikematkojen myynnin tärkeyttä. Palacen taloon Helsingissä perustettiin 1954 Matka-Palace ja muutaman vuosi myöhemmin toinen liikematkoihin erikoistunut toimisto Sörnäisten rantatielle. Asiakashallintaa kehitettiin ja yritysasiakkaille 1990 -luvulla tehtiin kokonaisvaltainen liikematkustusohjelma Travel Management Service. Seurantaohjelmaan kuuluivat asiakkaiden neuvominen ja avustaminen matkustuspalvelujen hankintaneuvotteluissa ja matkabudjettien laadinnassa.
Matkapalvelupisteet eli satelliitit asiakasyritysten tiloissa
MatkaKaleva perusti ensimmäinen asiakasyrityksen sisäisen matkapalvelupisteen 1967 Fazerilaan Vaaralaan. Matkapalvelupisteessä oli 1-5 MatkaKalevan virkailijaa ko.yrityksen matkustusvolyymistä riippuen varaus- ja lipunkirjoituspäätteineen hoitamassa asiakasyrityksen liikematkoja. Varaus- ja viestintäteknologian muutos 1990 -luvun lopulla muutti palvelukonseptia, jolloin tällaisten matkapalvelupisteiden tarve pieneni. Suomessa eniten näitä satelliittitoimistoja oli MatkaKalevalla, yhteensä 29 kpl.
Yksityis- ja seuramatkat
thumb|right|200px|MatkaKalevan ensimmäinen maailmanympäri lentolippuvihko Ensimmäinen kirjoitettu lippu 1935 oli testilippu välille Helsinki-Pasila. Muutaman epäonnistuneen harjoituksen jälkeen lipunkirjoittaminen lopulta onnistui. Ensimmäinen myyty matkalippu oli toisen luokan junalippu makuupaikoin Savonlinnaan. Vuoteen 1963 asti MatkaKaleva myi lento-, laiva- ja junalippuja pääasiassa yksityisille matkustajille. MatkaKalevan ensimmäinen maailmanympäri -lentolippu myytiin 1962 ja se maksoi 659 355 markkaa (Vuoden 2017 rahanarvolla mitattuna 14 500 €). Lentoreitti oli Helsinki-Buffalo-Chicago-San Fransisco-Los Angeles-Honolulu-Sydney-Melbourne-Bangkok-Kairo-Lontoo-Helsinki. Lippujen kirjoittamiseen meni aikaa kahdeksan tuntia.
Seuramatkojen myynti tuli 1960 -luvulta tärkeäksi osaksi liiketoimintaa. Aurinkomatkojen osakkeista 1963 MatkaKaleva merkitsi 30 % ja oli yksi kolmesta tärkeimmästä perustajista. MatkaKalevalla oli myös jälleenmyyntisopimukset vuodesta 1970 Vingresorin ja Keihäsmatkojen  sekä vuodesta 1975 Tjäreborgin kanssa. MatkaKalevalla oli myös Vingresorin nuorisomatkojen Club 33 yksinoikeus Suomessa.
Ryhmämatkat ja oma tuotanto
Eteläsuomalaisen Osakunnan Laulajat (EOL) lähti 1936 konsertoimaan Tallinnaan, Tarttoon, Kaunakseen ja Riikaan. Tämä ensimmäinen ryhmämatka myytiin juuri avatulle Tallinna-Berliini pikajunavuorolle. Neuvostoliittoon MatkaKaleva järjesti helmikuussa 1936 ensimmäiset matkat yhdessä Suomen Matkatoimiston ja Työväen Matkailuyhdistyksen kanssa. Erillinen seuramatkaosasto perustettiin 1938, ja se hoiti ryhmä-, koululais- ja opintoretkeilyliikennettä. Ensimmäinen charter lento USA:han myytiin Suomen Keilailuliitolle 1959.
MatkaKalevalla oli omaa pakettimatkatuotantoa (Bussi- ja laivamatkoja) Pohjoismaihin, Keski- ja Etelä-Eurooppaan 1950-1960. Inturist-oikeuksien myötä 1955 tulivat Leningradin, Moskovan, Krimin ja Kaukasuksen matkat myyntiin. Etelä-Euroopan sarjalentoseuramatkojen alkuvaiheessa 1960 – 1961 MatkaKaleva teki tuotannollista yhteistyötä Suomen Matkatoimiston ja Arean kanssa perustaen ”3M -matkat” (3 matkatoimiston mukavat matkat). Nimi muuttui ”Tähtimatkoiksi”. MatkaKaleva poistui Tähtimatkoista ja teki sopimuksen suuren ruotsalaisen Europa Resorin seuramatkojen myynnistä. Ruotsista alkaville matkoille täytyi alkumatka tehdä laivalla tai lentäen seuramatkalennon lähtökaupunkiin.
thumb|right|250px|Aero SAS Valmismatkaesite Matkustajat halusivat helpompia matkatapoja ja myyntiin tulivat yksilölliset valmismatkat. MatkaKaleva Aero Oy/SAS valmismatka/allt-i-ett resor ilmestyi vuonna 1960. SAS perusti oman valmismatkaohjhelman, Globetrotterin ja MatkaKaleva sai Suomen pääedustuksen, josta myöhemmin luovuttiin.
MatkaKaleva oli uranuurtajana 1970-luvulla yhteistyössä Finnairin kanssa julkaisten esitteen Talvimatkat Lappiin Suomutunturille. Oma tuotanto reittilennoilla laajeni: Windsormatkat Englantiin, Eiffelmatkat Pariisiin ja Snow How-esite Alpeille. Kaikki nämä erillistuotteet lisättynä lukuisilla Euroopan kohteilla ja ne sisältyivät myöhemmin City-esitteeseen, jota julkaistiin vuoteen 2000 saakka. MatkaKaleva oli myös uranuurtaja Quick- erikoislentohintatuotteelle, joka alun perin tehtiin yhdessä SASn kanssa mutta laajeni käsittämään lukuisat muutkin lentoyhtiöt. Tuotteen elinkaari loppui 1999 kun lentoyhtiöiden hinnoittelupolitiikka muuttui. Messumatkat olivat tärkeä osuus asiakasyritysten liikematkustusta oman alanasa erikoistapahtumiin. Eräs isoista järjestelyistä tehtiin 1979 Muovimessuille Dusseldorfiin kuljetettiin 780 muovialan liikemiestä lukuisilla tilauslennoilla ja majoitusvaihtoehtoina suuressa osin olivat Düsseldorfissa Reinin varrella seisovat laivat.
Ryhmämyynti kasvoi ja 1971 ryhmämatkat ja incoming toiminta erotettiin omiksi osastoikseen. Tuotanto-osasto perustettiin 1973 ja myöhemmin se laajeni tuotanto- ja erikoismatkaosastoksi. Tuotteiden myynnin kasvaessa osasto jaettiin erikoisyksiköihin; tuotantojaos, ryhmäjaos ja Quick Referencejaos. Yksiköt tuottivat kaikki MatkaKalevassa myytävät erikoistuotteet esitteineen ja vastasivat ryhmämatkustuksesta. Quick jaokseen liitettiin myös koko yhtiötä palveleleva hotellipiste.
Liike-, ryhmä-, seura- ja yksityismatkat Neuvostoliittoon
thumb|left|300px|Hotelli Intourist, Moskova Solmittuaan edustusopimuksen 1955 Inturistin kanssa MatkaKaleva järjesti syys-lokakuussa viisi seuramatkaa Neuvostoliittoon ja Neuvostoliitosta Suomeen saapui kuusi ryhmää, joiden järjestelyt MatkaKaleva hoiti. MatkaKalevaan perustettiin myös erillinen Neuvostoliiton matkojen osasto. Osasto jakautui liikematka- ja ryhmämatkajaoksiin. Osastoilla varattiin ja kirjoitettiin tarvittavat lento- ja junaliput, Inturistilta tilattiin yksityis- ja ryhmämajoitukset sekä muut tarvittavat maapalvelut, joista kirjoitettiin voucher. Osasto hankki myös viisumin matkustajan passiin.
MatkaKalevan Neuvostoliiton osastolla liikematkojen myynti alkoi nopeasti kasvaa 1970 -luvun lopulla bilateraalikaupan kasvun myötä. Moskovan hotellipulan takia MatkaKaleva joutui muutaman vuoden ajan tekemään sopimuksen riskillisistä huonekiintiöistä Moskovassa (mm. yksi koko kerros Hotelli Inturistista ja huoneita Hotelli Mezhdunarodnajasta). Moskovaan saatiin myös suomalainen edustaja ja avattiin edustusto. Suomalainen turismi hiipui Neuvostoliiton romahdettua ja liikematkustus väheni Clearing-kaupan yhtäkkisestä loppumisesta. MatkaKaleva pystyi korvaamaan kauppaa hoitamalla matkajärjestelyjä kolmansista maista tuleville ryhmille esim. USA:n turisteille ja incentive -ryhmille Suomen kautta Neuvostoliittoon. thumb|right|200px|Kamratsfestenin jälkeen lähetetty erikoislehti
Iso asiakastapahtuma Leningradissa
Kaksi suurta ruotsalaista matkatoimistoa Nyman & Schultzja Nordstjernans Resespecialisterna AB yhdistyivät Travel Management Group’ksi. Yhdistymistä juhlittiin 1987 perjantai-sunnuntai Kamratsfesten viikonloppumatkalla Leningradiin. Juhlavieraita oli lähes 1000 henkilöä eli koko henkilökunta puolisoineen. Matkajärjestelyt tilattiin MatkaKalevalta ja niihin kuului mm.: viisi Aeroflotin tilauslentoa Tukholma – Leningrad – Tukholma, koko hotelli Pribaltiskaja ryhmän käyttöön, erikois balettinäytäntö Kirovin ooppera- ja balettiteatterissa, kahdeksan ruokalajin juhlaillallinen, jonka aikana esiintyi Puna-armeijan kuoro ja tanssiryhmä ynnä muita erikoisjärjestelyitä. Järjestelyt onnistuivat hyvin viimeistä piirtoa myöten. Henkilökunnan tullessa töihin matkan jälkeisenä maanantaina, jokaisella oli pöydällään A3-kokoinen ja 20-sivuinen erikoislehti viikonlopun Kamratsfesten viikonlopusta.
Incoming toiminta
thumb|right|250px|Conferences & Exhibitions Internatuonal award Incoming on Suomeen tuleville matkustajille ja ryhmille Suomen turistipalveluiden myymistä. Incoming kehittyi yksittäisten ulkomaisten matkustajien hoitamisesta laajaksi yksittäis-, ryhmä- tai kongressimatkustukseksi. Kotimaan kongressien opertointiin hankittiin Congra-kongressipalveluohjelma. Incoming-osasto toimii läheisesti ulkomaisten matkatoimistojen kanssa. MatkaKaleva incoming- ja ryhmäosaston kumppaneita eri vuosina olivat mm: Euromic, Pacific Asia Travel Association (PATA), Common Market Travel Association (CMT), Internet INC Amerikkaisen Mauritz matkatoimiston luoma incoming agenttien yhteenlittymä ja COTAL. Friendly Finland Tours eli Suomi -pooli perustettiin 1973. Friendly Finland Tours olivat yksittäisturistille tarkoitettuja taattujen lähtöjen matkoja Suomessa lentäen, junalla ja bussilla sekä keskitetty hotellihuoneiden varaus kaikille Suomeen tuleville matkustajille. Poolin jäsenet markkinoivat tuotetta omissa esitteissään. Incoming toiminnan kannattavuus laski 1980 luvun lopussa ja Skandinavian Express Ab osti 1991 tämän liiketoiminnan.
Incoming-osaston huippusuoritus
Syyskuussa 1983 MatkaKalevan incoming osasto teki uskomattoman palvelusuorituksen. Ford Motor Company oli tilannut kaksi incentive-ryhmämatkaa á 320 henkilöä Finnairin Pohjois-Amerikan piiriltä Leningradiin. Korealaisen matkustajakoneen tultua alasammutuksi torstaina 1. syyskuuta, Fordin johto halusi vaihtaa matkakohteen. MatkaKaleva sai lauantaina 3. syyskuuta puhelimitse tilauksen ja puhelun aikana piti antaa Suomessa tapahtuvien maajärjestelyiden hinta molemmille ryhmille. Ensimmäinen ryhmä oli tulossa keskiviikkona 7. syyskuuta. Eeva-Liisa Hannukainen ja Antero Santala pystyivät kahdessa vuorokaudessa rakentamaan täydellisen ohjelman opastuksineen. Vieraat vietiin erikoisjunalla Turkuun, jossa oli gaalaillallinen Turun linnassa. Ohjelmaan kuuluivat myös tilauslennot Rovaniemelle ja ohjelma Helsingissä. Koko paketti majoituksineen, ruokailuineen ja kiertoajeluinen oli ensimmäisen ryhmän saapumispäivänä kunnossa, ja järjestelyt toimivat hienosti.
Reisibüroo K
Matkatoimisto Kaleva osti osuuden vuonna 1992 Baltlink Reisibürosta Tallinnasta. Kaleva nimeä ei silloin saatu rekisteröidyksi Virossa ja matkatoimiston nimeksi tuli Reisibüro K. Myyntitoimisto perustettiin Hotelli Viruun. MatkaKaleva omisti 1993 jo 56 % Reisibüroo K:n osakkeista ja koko osakekanta ostettiin 1996.
Merkittäviä yhteistyö- ja asiakastilaisuuksia
thumb|right|200px|Koulutusristeily esite v. 2000
Tunnustuksia
thumb|right|250px|Toimitusjohtaja Arno Mattsson ja Oskarinen
Longin Jan Okoń
Longin Jan Okoń, kirjailijanimi myös Leon Jorun (20. joulukuuta 1927 Świerszczów, Puola – 3. huhtikuuta 2020 Chełm ) oli puolalainen kirjailija ja runoilija. Hän oli opiskellut Varsovan yliopistossa puolan kieltä ja työskennellyt muun muassa opettajana sekä kulttuurilehti Egerian toimittajana.
MatkaKaleva
Asioimistot
MatkaKalevalla oli eri aikoina kymmenen yritystä tai henkilöitä, jotka toimivat asioimistoina. Kouvolan Matkapalvelu ja Tampereella Matkatoimisto Sampo sekä Turistimatkat ostettiin ja muutettiin MatkaKaleva-myyntitoimistoiksi. Lahden perustettuun toimistoon sulautettiin Turistimatkat Lahti. Vaatimattoman ostovolyymin takia lopetettiin asioimistot: Lauri Koski Vammala, Kunnallislehtien Kirjapaino Oy Pieksämäki, Siiri Hurri Kotka, Hotelli Koillispohja Kuusamo, Bo Swanljung Oy Raahe ja Andelslaget Kimito Busstation Kemiö.
Pontchâteau
Urheilu
Pontchâteau on isännöinyt useasti cyclocross-kilpailuja. Coët-Rotzin metsässä on järjestetty Cyclocrossin maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1989 ja 2004 sekä Euroopan-mestaruuskilpailut vuosina 2005 ja 2016. Lisäksi siellä on järjestetty useasti lajin Ranskan-mestaruuskilpailut sekä maailmancupin osakilpailuja.
Sebastian Waheeb
pienoiskuva|Kuvassa oikealla Sebastian Waheeb. pienoiskuva|Waheeb Sebastian Waheeb (s. 1983) on suomalainen urheiluselostaja- tuottaja ja toimittaja, joka työskentelee C Morella ja MTV3:lla jääkiekkoselostajana sekä tuottajana. Hän työskenteli ennen MTV3:n vuosiaan Sanoman ja Canal+:n palveluksessa. Waheeb selosti jääkiekon MM-kisoja vuosina 2012 ja 2013 Canal+:lla. Hän toimi usean vuoden ajan urheilutoimittajana MTV3:n Tulosruudussa. Viime vuosina (2015-2022) Waheeb on toiminut C Morella sekä MTV3:lla tuottajana ja selostajana jääkiekon MM-kisoissa ja SM-liigassa.
Waheeb oli nuoruudessaan oululaisen paikallisradio Radio Megan juontaja ja selostaja. Hän selosti uransa alkuvaiheissa AC Oulun jalkapallo-otteluita ja Oulun Lipon pesäpallo-otteluita sekä oli toimittajana Oulun Kärppien otteluissa.
Veikko Larkas
thumb|250px|Kolarin kirkko valmistui 1965 Veikko Viljo Vilhelm Larkas (ent. Lindberg , 27. maaliskuuta 1909 Helsinki – 1969 ) oli suomalainen arkkitehti.
Larkas valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1938. Valmistumisensa jälkeen hän toimi muun muassa Lääkintöhallituksen arkkitehtina. Oman toimiston Larkas perusti vuonna 1947. Larkas oli mukana Kuopion keskussairaalan suunnittelijana ja Uno Ullbergin avustajana Lastenklinikan suunnittelutyössä, mutta erityisesti hän on tullut tunnetuksi lukuisten kirkkojen arkkitehtina. Larkaksen kirkoissa voi nähdä vaikutteita Suomen keskiaikaisista kivikirkoista.
Larkas oli naimisissa arkkitehti Laura Järven kanssa.
Ambon
Ambon voi tarkoittaa seuraavia:
Jakriborg
pienoiskuva|Katu Jakriborgin asuinalueella. Jakriborg on Ruotsin Hjärupissa, lähellä Lundia ja Malmöä, sijaitseva asuinalue. Jakriborgin talot on rakennettu uusvanhaan tyyliin muistuttamaan keskiaikaisia rakennuksia. Asuntojen sisustus ja varustelu on kuitenkin nykyaikaista.
Alueen on rakennuttanut kiinteistöyhtiö Jakri AB, jonka perustajia ovat veljekset Jan ja Krister Berggren. Jakriborg toteutettiin 1990-luvun loppupuolella yhteistyössä arkkitehtien Robin Mangerin ja Marcus Axelssonin kanssa. Jakriborg-hankkeessa on joitain yhtymäkohtia uuteen urbanismiin, ja sitä on myös verrattu Ison-Britannian Poundbury-projektiin. Jakriborgin innoittajana on toiminut teollistumisen aikaa edeltäneen Itämeren eteläosien ja Baltian maiden arkkitehtuuri. Monet nykyarkkitehdit ovat arvostelleet Jakriborgia keskiaikaisen kaupungin pastissiksi.
Haarlemmerliede en Spaarnwoude
Haarlemmerliede en Spaarnwoude on kunta Alankomaissa, Pohjois-Hollannin maakunnassa. Vuonna 2016 siellä oli arviolta 5 578 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 19,23 neliökilometriä.
Kylät
Kunta koostuu seuraavista kylistä:
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Haarlemmerliede en Spaarnwouden kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Etelä-Sulawesi
Etelä-Sulawesi on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Etelä-Sulawesin suurin kaupunki ja pääkaupunki on Makassar. Alueen pinta-ala on 46 717 neliökilometriä ja asukasluku noin 8 010 700 (vuonna 2010). Provinssia rajaavat merialueet ovat Makassarinsalmi, Floresinmeri ja Boninlahti. Etelä-Sulawesilla on yhteistä maarajaa Länsi-Sulawesi, Keski-Sulawesin ja Kaakkois-Sulawesin provinssien kanssa. Vuonna 2004 osa Etelä-Sulawesista erotettiin omaksi Länsi-Sulawesin provinssikseen.
Etelä-Sulawesin väestöstä runsaslukuisimmat kansat ovat bugisit ja makassarit.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 1986 loppuottelu
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 1986 loppuottelu pelattiin 29. kesäkuuta 1986 Estadio Azteca, Méxicossa. Loppuottelussa kohtasivat Argentiina sekä Länsi-Saksa. Argentiina voitti ottelun 3–2 ja voitti näin sen historian toisen mestaruuden. Argentiinan maaleista vastasivat José Luis Brown, Jorge Valdano ja Jorge Burruchaga ja Saksan maalintekijät olivat Karl-Heinz Rummenigge ja Rudi Völler. Ottelun erotuomarina toimi brasilialainen Romualdo Arppi Filho.
Ottelu
Joukkueen kapteeni on merkitty (c) -merkinnällä
RNA-replikaasi
RNA-replikaasientsyymejä esiintyy myös aitotumallisilla eliöillä, joilla ne osallistuvat RNA-interferenssiin toimimalla sitä säätelevien mikroRNA-molekyylien monistajina.
Frank Baumgartl
Frank Baumgartl (29. toukokuuta 1955 Schlema, Saksi, Saksan demokraattinen tasavalta – 26. elokuuta 2010 Comojärvi, Italia) oli itäsaksalainen estejuoksija ja olympiamitalisti.
Baumgartl voitti vuonna 1973 juniorien Euroopan-mestaruuden 2 000 metrin estejuoksussa ajalla 5.28,14. Hän saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 8.10,36. Hän oli vielä loppusuoralla kilpailua johtavan Anders Gärderudin rinnalla, mutta kaatui viimeiseen kuivaesteeseen ja joutui päästämään Gärderudin lisäksi myös Bronisław Malinowskin ohitseen.
Baumgartl edusti seuratasolla SC Karl-Marx-Stadtia. Hänen valmentajansa oli Klaus Kretschmann. Hän lopetti polvivaivojen myötä uransa ennen Moskovan 1980 olympialaisia.
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Baumgartl muutti Baden-Württembergiin ja työskenteli siellä Boschin palveluksessa. Hän kuoli sydänkohtaukseen 55-vuotiaana elokuussa 2010.
Jack Clayton
Jack Clayton (1. maaliskuuta 1921 Brighton, Sussex, – 25. helmikuuta 1995 Slough, Berkshire, Iso-Britannia, Iso-Britannia) oli brittiläinen elokuvaohjaaja.
Clayton oli Oscar-ehdokkaana vuoden 1959 elokuvan Tilaa huipulla ohjauksesta. Hänen muita ohjaustöitään on muun muassa Jotain outoa ilmassa (1983).
Aremark
thumb|right|275px|Aremarkin väkiluvun kehitys vuodesta 1951.
Aremark on Norjan kunta Vikenin läänissä. Sen rajanaapureita ovat idässä Ruotsi, pohjoisessa Marker ja lännessä Rakkestad ja Halden. Kunnassa on noin 600 vapaa-ajan asuntoa. Vuoden 2022 alussa Aremarkissa oli 1 315 asukasta.
Tšehov (täsmennyssivu)
Tšehov tai Tšehova voi tarkoittaa seuraavia:
Teollisuuden Keskusliitto
Teollisuuden Keskusliitto (lyhenne TK) oli työnantajajärjestö, joka syntyi vuonna 1976 Suomen Teollisuusliiton ja Teollisuuden harjoittajain liiton yhdistyessä. Metsäteollisuus liittyi TK:oon toimialajärjestönä.
Teollisuuden Keskusliitto oli teollisuuden talouspoliittinen järjestö. Liiton tehtäviin kuuluivat yleisten talouspoliittisten kysymysten lisäksi mm. kauppapolitiikkaan, teknologiaan, verotukseen ja ympäristönsuojeluun liittyvät teollisuuden yhteiset asiat.
Vuonna 1992 Suomen Työnantajain Keskusliitto (STK) ja Teollisuuden Keskusliitto yhdistyivät, minkä tuloksena syntyi Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliitto (TT). Vuonna 2005 TT ja Palvelutyönantajat yhdistyivät muodostaen nykyisen Elinkeinoelämän keskusliiton.
Toimitusjohtajat
Teollisuuden Keskusliiton toimitusjohtajina ovat toimineet:
RN Legionario (1941)
RN Legionario oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 21. lokakuuta 1940. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1941 ja liitettiin laivastoon 1. maaliskuuta 1942.
Palvelus
Alus luovutettiin 15. elokuuta 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa. Duchaffaultiksi nimetty alus poistettiin alusluettelosta 12. kesäkuuta 1954.
Anders Johansson
thumb|Anders Johansson rumpusettinsä edessä
Anders Johansson (s. 25. toukokuuta 1962 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen rumpali.
Johansson tunnetaan nykyään metalliyhtye HammerFallista, johon hän liittyi vuonna 1999. 1980-luvulla hän kuului Silver Mountainiin ja Yngwie Malmsteenin Rising Force -yhtyeeseen. Hän on julkaissut myös kaksi sooloalbumia ja useita albumeita veljensä, kosketinsoittaja Jens Johanssonin kanssa (nimillä The Johansson Brothers ja Johansson) sekä tehnyt yhteistyötä muun muassa Jonas Hellborgin ja Benny Janssonin kanssa.
Johansson on pianisti Jan Johanssonin poika. Hän omistaa veljensä kanssa Heptagon Records -levy-yhtiön.
The Good Witch’s Family
The Good Witch’s Family on vuonna 2011 julkaistu fantasiahenkinen koko perheen televisioelokuva. Sen on ohjannut Craig Pryce ja päärooleissa näyttelevät Catherine Bell ja Chris Potter.
Elokuva on The Good Witch -elokuvasarjan neljäs osa ja se esitettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa Hallmark Channelilla 29. lokakuuta 2011.
Juoni
Cassandra ja Jake totuttelevat avioelämään kunnen kadoksissa ollut sukulainen, Abigail saapuu kaupunkiin. Hyvin nopeasti Cassie huomaa saaneensa kilpailijan Abigailista, kun heidän näkemyksensä toisten auttamisesta johtavat erinlaisiin ihmissuhdesolmuihin.
Tuotanto
Good Witch -elokuvasarjan hyvän menestyksen myötä neljättä elokuvaa kuvatessa Catherine Bell oli sopinut jo seuraavasta jatko-osasta.
Vastaanotto
The Good Witch’s Family oli Hallmark Channelin parhaiten arvosteltu televisioelokuva vuonna 2011.
Elokuvalle myönteisen arvostelun kirjoittanut South Coast Today -lehden Kevin McDonough myönsi olevan lumoissaan Good Witch -elokuvista niiden rohkeuden takia. Radiotimes.comin arvostelija Sloan Freer antoi elokuvalle 2/5 tähteä.
Rauhankatu (Turku)
Rauhankatu on Turun Puolalanmäen länsipäästä läpi VIII kaupunginosan eli Port Arthurin kulkeva, Aurajoen suuntainen katu. Noin puolentoista kilometrin mittaisen Rauhankadun varrella sijaitsevat muun muassa Mannerheiminpuisto ja Mikaelinkirkko.
Rauhankatu alkaa Puolalanmäen juurelta ja ylittää muun muassa Humalistonkadun sekä Koulukadun ja Puistokadun, jatkuu läpi Portsan puutaloalueen ja päättyy Annankatuun Portsan länsipäässä. Rauhankatu on melko hiljainen, koska valtaosa liikenteestä, muun muassa bussireitit, on ohjattu kulkemaan pitkin Rauhankadun eteläpuolella kulkevaa samansuuntaista mutta leveämpää Puutarhakatua. Rauhankatu on valtaosin asfaltoitu, mutta kahden viimeisen korttelin osuudelta mukulakivipintainen.
Rauhankatu 1:ssä Puolalanpuiston reunassa sijaitsee W:m Crichton & C:o -telakan johtajan John Edward Eagerin itselleen 1900-luvun alkuvuosina rakennuttama jugendtyylinen huvila, jossa on vuodesta 1984 toiminut Park Hotel. 1960- ja 1970-luvuilla talossa toimi Turun Marttayhdistyksen talouskoulu.
Numerossa 8, Alex Nyströmin piirtämässä talossa toimi vuosina 1925–1973 hotelli National eli ”Natsu”. 1990-luvun alussa rakennus purettiin vastustuksesta huolimatta ja tilalle rakennettiin nykyinen asuinkerrostalo.
Rauhankatu 14:ssä oli vuosina 1938–1973 Sisu-pastilleja valmistanut Seres Oy:n tehdas. Kiinteistössä toimi sittemmin muun muassa Turun kaupungin ulkomaalaistoimisto.
Rauhankatu 15:ssä, Pumppumäellä eli nykyisen Mannerheiminpuiston laidalla toimivat vuosina 1925–1962 Juseliuksen paitatehdas, vuoteen 1953 saakka myös sen sisaryhtiö Turun Sateenvarjotehdas Oy.
Google Moon
Google Moon on Google Earthin palvelu, jonka avulla voi katsoa virtuaalisesti Kuun pintaa.
Käänteisen neliön laki
Käänteisen neliön lailla tarkoitetaan relaatiota, missä x on suhteessa y:n neliön käänteisarvoon, x ~ 1/y^2. Lakia noudattavat esimerkiksi gravitaatiolaki, Coulombin voima kahden varauksen välillä ja pallomaisen säteilylähteen säteilyn vaimeneminen etäisyyden funktiona. Esimerkiksi kaksinkertaisen etäisyyden päässä vaikutus on yhden neljäsosan alkuperäisestä, kolminkertaisen matkan päässä yhdeksäsosa, nelinkertaisen matkan päässä kuudestoistaosa jne.
Attikalaiset puhujat
thumb|220px|[[Demosthenes harjoittamassa puhetaitoaan (Démosthène s'exerçant à la parole), Jean Lecomte du Nouÿ.]]
Attikalaiset puhujat on nimitys, jota käytetään antiikin Kreikan klassisen kauden (400-luvulta 300-luvulle eaa.) kymmenestä suurimmasta puhujasta ja puheenkirjoittajasta. Nämä puhujat olivat:
Heidän kirjoituksensa kuuluvat Aleksandrialaiseen kaanoniin, jonka kokosivat Aristofanes Byzantionlainen ja Aristarkhos Samothrakelainen. Heidän työstään sai alkunsa myöhempi retoriikan alaan kuulunut liike nimeltä attikismi.
Venäjän–Turkin sota (1710–1711)
Muutamia kahakoita, poltetun maan taktiikkaa ja pienten laivasto-osastojen manöövereitä lukuun ottamatta sodan aikana käytiin vain yksi merkittävä taistelu Prut-joen varrella Moldovassa. Sekä Pietari Suuren johtamat venäläiset että suurvisiiri Baltacı Mehmet paššan osmanit liittivät mukaan paikallisia joukkoja marssiessaan kohti Moldovaa. Niinpä taistelun koittaessa 19. heinäkuuta 1711 osmanien riveissä taisteli tataareja, valakialaisia, puolalaisia vapaaehtoisia ja kasakoita, joita oli liittynyt myös Venäjän keisarin armeijaan. Pietarin joukkoon liittyi myös moldovalainen kapinallisarmeija. Taistelu päättyi osmanien selvään voittoon, kun he saivat saarrettua Pietarin armeijoineen Prutin rannalle. Lyhyen piirityksen ja tykistöpommituksen jälkeen Pietari antautui, mutta onnistui solmimaan Venäjän kannalta varsin helpon rauhan ottaen huomioon tilanteen luomat mahdollisuudet. Paikalla neuvoteltiin ja allekirjoitettiin Prutin rauhansopimus, joka ei kuitenkaan tyydyttänyt sodan osapuolia.
Taustaa
thumb|left|Kaarle XII ja [[Kasakat|kasakkahetman Ivan Mazepa Pultavan taistelun jälkeen. Gustaf Cederströmin (1845–1933) maalaus.]]
Kaarle-kuninkaan pako
8. heinäkuuta 1709 ukrainalaisen Pultavan kaupungin taistelukentillä makasi noin 15 000 kaatunutta ja haavoittunutta, seassa ruotsalaisia, suomalaisia, saksalaisia, ukrainalaisia, romanialaisia, baltteja, kasakoita, kalmukkeja ja venäläisiä. Heistä noin kahdeksan kymmenestä oli taistellut Ruotsin puolella. 27-vuotias Ruotsin kuningas keräsi joukkojensa rippeitä pohtien, mitä tekisi seuraavaksi. Samaan aikaan voittaja, Pietari Suuri, valmistautui jo juhlimaan viimeisten vastarintapesäkkeiden antaessa periksi. Venäläinen ratsuväki oli hajaantunut liian pieniin osastoihin jatkaakseen tehokkaasti takaa-ajoa, mikä oli Kaarle XII:n onni, sillä hänen noin 1 500 miehen pakeneva marssirivistönsä ei olisi kestänyt suurten yksiköiden hyökkäystä. Monet hänen miehistään olivat sairaita tai kuninkaan lailla haavoittuneita. Kaarle päätyi päivän mittaan jatkamaan etelään, sillä muut ilmansuunnat olivat pääosin tukitut.
24. heinäkuuta kuningas saapui joukkonsa kanssa silloiseen moldovalaiseen Benderiin. Sinne hän jäi odottamaan armeijansa loppuosien saapumista, mutta sai muutama päivä myöhemmin kuulla sen antautuneen. Pysähdys muuttui pitkäksi vierailuksi, ja Kaarle aloitti juonittelun liittolaisten hankkimiseksi. Hänen sinnikäs pelottelu- ja agitaatiokampanjansa ei ollut pienin syy seuranneen sodan alkamiseen. Kaarlen joukot puolestaan kuluttivat aikaa tutustumalla muun muassa paikallisiin herkkuihin, kuten kaalikääryleisiin, jotka olivat vielä tätä ennen tuntematon herkku Pohjois-Euroopassa.
Rajaloukkaus
Osa Kaarlen joukoista oli ylittänyt rajan Moldovan puolelle ja jäänyt Prutjoen varrella olevan Tšernivtsin alueelle. Tästä tietoiset venäläiset ylittivät Osmanien valtakunnan rajan lupaa kyselemättä ja hyökkäsivät ruotsalaisten kimppuun. Yllätysedun vuoksi taistelu jäi lyhyeksi, ja ruotsalaiset antautuivat nopeasti. Venäläiset marssittivat sotavankinsa omalle puolelleen rajaa. Uutinen tapahtumasta herätti kovasti suuttumusta Istanbulissa, jonka Venäjän suurlähettiläs Tolskoi onnistui estämään välittömän sodanjulistuksen vain täpärästi. Ahmed III, joka oli taannut Ruotsin kuninkaalle turvapaikan, siirsi nyt pienen armeijan tämän turvaksi Benderiin. Kuningas pyysi sulttaania kokoamaan suuremman armeijan 30 000 sipahista ja 20 000 janitsaarista. Armeijan tarkoitus olisi ollut saattaa Kaarle Puolan halki Itämeren rannikolle kohti hänen omaa valtakuntaansa, mutta Ahmed kieltäytyi, koska se olisi suurella todennäköisyydellä tarkoittanut vihamielisyyksiä Puolan ja Venäjän kanssa.
Sodanlietsontaa
thumb|upright|Ahmed III:n äiti [[Emetullah Rabia Gülnûş Sultan osallistui innokkaasti sodan lietsomiseen. Jean Baptiste Vanmourin maalaus 1700-luvulta.]] Kaarle löysi innokkaan tukijan ja myötäjuonittelijan Krimin kaani Devlet II Giraysta, joka piti Venäjää Krimin kaanikunnan perinteisenä vihollisena. Hallintonsa aikana Pietari oli ehtinyt järjestää jo neljä sotaretkeä kaanikuntaan tavoitteenaan saada Venäjälle Mustanmeren satama. Hän oli lopulta valloittanut Azovin linnakkeineen sekä rakentanut uuden linnakkeen ja sataman Taganrogiin. Venäjän keisari oli kuitenkin pyrkinyt lieventämään jännitystä Venäjän ja Osmanien valtakunnan välillä ja lähettänyt sulttaanille ylenpalttisia lahjoja. Hän oli myös polttanut osan Asovanmerelle rakennuttamasta laivastostaan näennäisenä hyvän tahdon eleenä. Todellinen syy piili siinä, että Asovanmeren ja Mustanmeren välisen kapean Kertšinsalmen molemmat rannat olivat osmanien hallussa.
Hieman yllättävämpi tukija oli suurvisiiri Çorlulu Damat Ali pašša. Vaatimattomista oloista lähtöisin olleen Damat Ali paššan nousu valtakunnan toiseksi tärkeimmäksi mieheksi oli esimerkki Osmanien valtakunnan erityispiirteestä, joka salli kyvykkäiden kansalaisten edetä urallaan korkealle lähtökohdista huolimatta. Tehtävässään Damat Ali pašša oli aiemmin pyrkinyt välttämään sotia: hän piti valtakunnan erossa Espanjan perimyssodasta ja suuresta Pohjan sodasta huolimatta Ranskan ja Ruotsin yrityksistä vetää osmanit mukaan kriiseihinsä. Hän oli käyttänyt nelivuotisen aikansa suurvisiirinä sisäpoliittisen vakauttamisen sekä perusteellisten taloudellisten ja sotilaallisten uudistusten parissa nostaen sekä laivaston että maavoimien tasoa. Janitsaari- ja kapikulu-joukot oli järjestetty uudelleen ja laivastosta oli kitketty kelvotonta henkilökuntaa. Pultavan jälkeen hänen oli ollut pakko antaa Kaarlelle lupa tulla osmanien suojelukseen. Samalla hän näki valtatasapainon keikahtaneen Venäjän puolelle ja liittyi sodan kannattajiin. Vaikka Ahmed III oli aluksi taipuvainen noudattamaan sotaisan puolueen tahtoa, Pietari Suuren liennytyksen seurauksena sulttaani luopui Venäjän vastaisesta politiikasta toistaiseksi. Hän erotti Damat Ali paššan 15. kesäkuuta 1710 ja nimitti hänen tilalleen Köprülü Damat Numan paššan sodan vastustajien leiristä.
Poliittinen tilanne jatkoi kehittymistään toiseen suuntaan. Istanbulista tuli juonittelujen keskus. Devlet Giray kanteli pajariyläluokan harkitsevan kapinaa sekä Valakiassa että Moldovassa. Seuraavaksi Numan pašša teki ratkaisevan virheen, kun hän lupasi osmanien järjestävän suuren armeijan saattamaan Kaarle XII:n Puolan halki seuraavana keväänä. Tämä olisi lisännyt ulkopoliittisia ongelmia, joita vanhurskas islamisti Numan pašša aiheutti muutenkin yrittäessään vähentää ortodoksien ja katolisten vaikutusvaltaa Istanbulissa. Lopulta sotaa kannattava leiri voitti, ja muutamaa vuotta aiemmin suurvisiirinä toiminut Aleppon kuvernööri Baltacı Mehmet pašša kutsuttiin korvaamaan sisäpolitiikan vakauttamisessa epäonnistunut Damat Numan pašša, kun tämä oli ehtinyt olla virassaan kaksi kuukautta ja kaksi päivää. Mehmet pašša ei ollut erityisen venäläisvastainen ja kumosi ensitöikseen kristittyjä vaivanneet edeltäjänsä säädökset. Hän kuitenkin antoi periksi sotapuolueelle, ja myöhemmin keskustellessaan Englannin suurlähettiläs Sir Robert Suttonin kanssa Mehmet pašša esitti tälle Venäjää vastaan suurin piirtein samat syytökset, joita Kaarle, Devlet Giray ja muut olivat käyttäneet lietsonnassaan.
Sodanjulistukset ja valmistelut
Osmanien valtakunta julisti sodan Venäjälle marraskuussa 1710 ja valmistelut aloitettiin tämän jälkeen. Devlet Giraylle lähetettiin saman tien käsky marssittaa tataarinsa rajan yli kohti Moskovaa ja tuhota venäläisten alueita matkalla. Pietari, jolle sana sodanjulistuksesta oli kantautunut vasta joulukuun lopussa koetti vielä välttää sodan ja kirjoitti sulttaanille. Sodan valmistelun hän aloitti kuitenkin saman tien. Pietari määräsi tuolloin Riiassa olleen kenraali Šeremetevin marssittamaan arviolta 60 000 miehen armeijan välittömästi Kiovan ja Puolan halki Moldovaan. Vara-amiraali Cornelius Cruysin hän lähetti Voronežiin valmistelemaan Azovanmeren laivastoa sotaa varten. Venäläisten ammattilaisten lisäksi kaupungin telakoilla työskenteli 3 000 Pultavassa kaapattua ruotsalaista sotavankia.
Asovanmeren laivasto
Cruys löysi Ukrainaan saapuessaan alukset huonosta jamasta. Devlet Girayn tataarit olivat juuri yrittäneet vallata Voronežin ryöstöretkensä aikana, eikä uhka ollut vielä poistunut. Laivanrakentajat ja kaupunkilaiset oli komennettu aseisiin, eikä kukaan tehnyt töitä telakalla. Alueesta oli vastuussa kenraali Fjodor Apraksin, mutta hän oli kaukana Ruotsin vastaisella rintamalla. Hänen apulaiskomentajansa oli joutunut määräämään laivat siirtymään Tavroviin turvaan. Vuoden 1697 jälkeen keisarillista Asovanmeren laivastoa varten oli rakennettu 92 alusta. Näistä vanhentuneet, noin 40 laivaa, oli tuhottu liennytystarkoituksessa. Jäljellä olevista 50 aluksesta 19 sijaitsi vaikeasti navigoitavan Donin ylävirralla pohjoisessa, ja nekin olivat eri tavoin korjauksen ja kunnostuksen tarpeessa. Turkkilaisten julistaessa sodan Asovanmerellä oli 27 laivaa, joiden tehtäväksi jäi puolustaa vaivalla vallattua rannikonpätkää.
thumb|upright|[[Dimitrie Cantemir. Haarniska kuvaa sotaisuutta, kärpännahkaviitta hallitsijan asemaa, sauva tai valtikka johtajuutta ja kirjat oppineisuutta.]]
Hirveät Hospodarit
Pitkäaikaisen ja vihamielisen keskinäisen kilpailunsa ohella romanialaiset hospodarit, Moldovan Dimitrie Cantemir ja Valakian Constantin Brâncoveanu, olivat tahoillaan ajautuneet kaavailemaan ruhtinaskuntiensa itsenäistämistä osmanihallinnosta. Cantemir oli kirjanoppinut tieteilijä ja sotilas, joka piti Osmanien valtakuntaa heikkenevänä mahtina. Brâncoveanu taas oli vihastunut, koska sulttaani halusi kiristää Valakian verotusta laajojen rakennusprojektiensa aiheuttamien kulujen vuoksi. Molemmat olivat kiinnostuneita tekemään valtaistuimestaan jälkipolvilleen periytyvän. Kaikessa hiljaisuudessa Brâncoveanu oli jo aiemmin hakenut tukea Habsburgeilta, ja nyt sodanjulistuksen myötä hän kääntyi saman tien Pietari Suuren puoleen. Hän lupasi tarjota alaisuudessaan olevat 30 000 miestä Pietarin käyttöön ja huoltaa tämän joukot Tonavan maakunnissa. Suunnitelma ei kuitenkaan pysynyt salaisuutena, ja Cantemir sai sulttaanilta ohjeet pidättää kilpailijansa joko elävänä tai kuolleena. Cantemirilla ei ollut aiettakaan noudattaa käskyä, vaan hän aloitti omat neuvottelunsa tsaarin kanssa. Tosin hän ymmärsi ensiksi kysyä Istanbulista luvan antaen ymmärtää, että hän voisi toimia välittäjänä mahdollisen rauhan solmimiseksi, mutta myös vakoilijana tulevan taistelun varalle. Cantemir ja Brâncoveanu eivät olleet ainoita itsenäisyyden havittelijoita, sillä irtautumisajatuksia heräsi Montenegrossa asti.
Pietari julisti sodan 11. maaliskuuta ja kutsui montenegrolaiset ja kaikki muut osmanien alaiset kristityt mukaan taisteluun. Ristiretki-retoriikkaa käyttäen tsaari kehotti heitä ”taistelemaan isänmaan ja uskonsa puolesta” ja ”ajamaan pakana Muhammadin jälkeläiset takaisin Arabiaan”. Eniten hän oli kuitenkin kiinnostunut Moldovan ja Valakian ruhtinaiden tuesta. Näitä maita hän saattaisi myöhemmin käyttää tukikohtana tuleville osmanien vastaisille sotaretkilleen.
Prutin sotaretki
Pietari menetti aloitteen osmaneille, koska hänen armeijansa eteni hitaasti. Armeijan huoltaminen vaikeutui entisestään, koska Pietari teki päätöksen pitää armeijansa yhdessä. Kenraali Šeremetev ei ehtinyt hidastamaan osmanien etenemistä ja Mehmet paššan etujoukot ylittivät Tonavan kaikessa rauhassa 15. kesäkuuta. Pietari sai sanan tästä Dnestrin rannalla olevaan leiriinsä 10 päivää myöhemmin. Suurvisiiri ylitti joen pääjoukkonsa kanssa Izmailin kohdalla 28. kesäkuuta. Noihin aikoihin Constantin Brâncoveanu päättikin kumota lupauksensa Pietarille palauttaen tältä saamat lahjansa. Sen sijaan hän liittyi turkkilaisten armeijaan, lukuun ottamatta joitakin pajaripäälliköitä, jotka olivat jo karanneet tsaarin puolelle. Nämä epäonnistumiset saivat Pietarin raivostumaan.
Myös Asovanmereltä kantautui huonoja uutisia. Kenraali Apraksin, joka oli Venäjän laivaston luoja, saapui itse paikalle maaliskuussa. Hän määräsi pohjoisessa olevat alukset lähetettäväksi etelään pitkin Donia, mutta sää asettui poikkiteloin. Virta oli liian kuiva suurille aluksille, eivätkä myöhässä tulleet kevättulvat nostaneet vedenpintaa riittävästi. Laivojen rakennustoimiin ruvettiin kiireellä. Apraksin kirjoitti Pietarille: "... Vettä oli vain liian vähän kantamaan laivoja, se on Jumalan tahto. Kuitenkin, teidän korkeutenne on hyvin syyllinen erääseen seikkaan: Te tarkistitte paikan ja totesitte veden riittävän ympäri vuoden, kun minä ehdotin [uuden telakan paikaksi] Donin suuta." Pietarin mukaan Apraksin ei puhunut ihan täysin perättömiä.
Jättäen huoltokuormastonsa jälkeen Pietari vuorostaan joudutti joukkojaan pikamarssiin kohti etelää ja saavutti Jassyn heinäkuun ensimmäisellä viikolla. Hän sai kuulla siellä olevien moldovalaisten kapinallisten kuluttaneen jo omat vähäiset tarvikkeensa. Pietarin armeija kärsi ruoka- ja vesipulasta. Pietari lähetti ratsuväkiosaston ryöstämään Tonavan varrella Brăilassa olevan osmanien varaston ja aloitti etenemisen oman joukkonsa kanssa Prutin länsipuolta kohti etelää. Itäisellä puolella olevien Šeremetevin joukkojen tehtävänä oli estää osmanien joen ylitys. Vaikeuksista huolimatta venäläiset olivat Pultavassa saadun voiton tähden itsevarmoja, mutta osmaneilla oli puolellaan suuri ylivoima.
Taistelu
thumb|upright|Prutin taistelu. William Hogarthin kuvitus Aubry de La Motrayen teokseen vuodelta 1724. 19. heinäkuuta Yusuf paššan janitsaarit aloittivat ponttonisillan rakentamisen Prutin yli. Ryhmä tataareja ja osmaneja ylitti joen lautalla ja uimalla suojatakseen sillan rakentamista. Tämä joukko aloitti hurjan taistelun Šeremetevin venäläisiä vastaan jo yöllä. Joukon johtajat Cherkes Mehmed pašša ja Diyarbakırin kuvernööri Ali pašša tarjosivat tapetuista ja vangituista venäläisistä ja moldovalaiskapinallisista rahapalkkion, joka innostikin joukkoja siinä määrin, että aluksi maksettu 100 altinin palkkiosumma pieneni päivän mittaan 30 kuruşiin. Janitsaarit tekivät töitä koko yön, ja heinäkuun 20. päivän aamulla Prutin yli johti kolme hevoskulkuista siltaa.
Šeremetevin joukot aloittivat vetäytymisen puolenpäivän aikaan 20. heinäkuuta. Turkkilaiset, joiden tueksi oli saapunut vaikuttava määrä tataareja, kasakoita ja puolalaisia marssivat perässä häiriten alati vetäytyvää vastustajaa. Taistelu taukosi yöksi, jonka turvin Šeremetev marssi kohti Pietarin leiriä.
Marssista väsyneet ja huollon puutteen heikentämät Pietarin joukot leiriytyivät Prutin länsirannalle Stănileștin kylän lähelle, jonne myös Šeremetevin joukkojen rippeet saapuivat. Venäläiset kyhäsivät vakuuttavan väliaikaisen linnoituksen espanjalaisista ratsuista, jotka tarkoittavat ulospäin sojottavista terävistä seipäistä rakennettua estettä. Mehmet paššan joukot yrittivät hyökätä leiriä vastaan kolmesti ilman tulosta. Venäläiset puolustautuivat tarmokkaasti. Näissä taisteluissa muun muassa janitsaarien luku väheni huomattavasti, ja nämä alkoivat menettää taistelutahtoansa. Osmanisotapäällikkö vaihtoi tehokkaaseen piiritystaktiikkaan. Tämä ei heti alkuun innostanut, sillä kun käsky joukkojen levittämisestä piiritykseen tuli, paikalla ollut janitsaari Kurdi Hasan kuvaili myöhemmin, kuinka joukot puhkesivat yhteiseen valitukseen: "...valtava valitus kaikui, niin kuin tuomiopäivänä." Jotkut heittäytyivät polvilleen rukoilemaan ja kiittämään jumalaa siitä, että he olivat vielä hengissä, tai pyytämään lisää suojelusta. Venäläisten saartaminen oli helppoa, koska Pietari ei ollut hajottanut armeijaansa pienempiin osiin.
Järjestäytymisen jälkeen osmaniarmeija kaivoi ojia ja juoksuhautoja tuoden tykkejä ja mörssäreitä leirin eteen. Prutin itärannalle tuotiin myös turkkilaisten tykistöä, jonka tuli kohdistettiin kaikkiin, jotka yrittivät noutaa vettä vastapäiseltä rannalta. 22. heinäkuuta osmanit hyökkäsivät venäläisleirin selustaan luoteesta, samalla kun muilta suunnilta avattiin valtava tykistötuli. Tämä taktiikka tuotti nopeasti tulosta, sillä myös venäläisten taistelutahto oli alhaalla. Pommitus, vesipula, huollon puute ja tappiot alkoivat painaa. Osa venäläissotilaista pudotti aseensa, ja heitä antautui laumoissa. Puolustuksen romahdettua Pietari vetäytyi telttaansa ja kielsi ketään tulemasta sisälle. Kenraali Šeremetev sai tehtäväkseen välittää Baltaci Mehmet paššalle antautumispyynnön. Ensimmäinen yritys antautua kaikui kuitenkin kuuroille korville. Šeremetevin sanoin:"He olivat hiljaa – vain heidän tykistönsä puhui". Toinen yritys otettiin vastaan, mutta vastaus tuntui viipyvän. Pakon edessä Šeremetev komensi joukkonsa etenemään kohti osmaneja. Epätoivoinen pelottelutaktiikka toimi: Kun venäläisten rivistöt olivat marssineet muutamia kymmeniä metrejä kohti osmaneja, tieto antautumisen hyväksymisestä saapui.
Merisodankäynti
thumb|left|upright|[[Fjodor Apraksin Johann Gottfried Tannauerin aikalaismaalauksessa 1700-luvulta.]] Sodankäynti Asovanmerellä jäi Prutin taisteluun verrattuna sivurooliin. Toukokuun alussa Donia pitkin hitaasti purjehtinut Cruys oli päässyt Taganrogiin, mutta vasta kuun puolenvälin jälkeen vesi nousi tarpeeksi, jotta suuret laivat saattoivat seurata häntä avoimille vesille. 24. kesäkuuta kaksi snauta purjehti etsimään turkkilaisia aluksia, ja viikon kuluttua toinen palasi ilmoittamaan nähneensä 16 turkkilaislaivaa 175 kilometrin päässä lounaassa. Prutin taistelun alkamispäivänä 19. heinäkuuta seitsemän vanhanaikaista turkkilaiskaleeria souti Taganrogin läheisyyteen, mutta vetäytyi sitten neljän venäläislaivan edestä.
Rauhansopimus
Aikailtuaan hetken osmanipäällikkö hyväksyi antautumisen. Tuolla hetkellä Baltacı Mehmet paššalla oli kohtalon avaimet käsissään. Mikäli hän olisi kieltäytynyt vastaanottamasta antautumista ja sen sijaan mestannut tsaarin tai tehnyt hänestä osmanien vasallin, olisi maailmanhistoria muuttunut varsinkin Venäjän osalta. Sen sijaan hän tyytyi kirjoittamaan nimensä Prutin rauhansopimukseen. Teko johti hänen myöhempään erottamiseensa sekä maineen menetykseen.
Sopimuksessa osmanit saavuttivat suurin piirtein tavoitteensa, jotka he sotaretkelleen olivat asettaneet. Venäjä luopui Azovista, Taganrogista ja Dneprin varrella olevista linnoituksista. Lisäksi Pietarin tuli lopettaa Puolan sisäisiin asioihin puuttuminen ja Kaarle XII:n piti antaa palata vapaasti Ruotsiin. Venäläiset joutuivat tuhoamaan pääosan Asovanmeren laivastosta. Mehmet pašša vaati myös loikanneiden Cantemirin ja muiden pajareiden luovuttamista. Tähän ehtoon Pietari ei kuitenkaan suostunut. Sulttaanin mandaatilla myös osmanit tekivät myönnytyksiä. Venäläisten kauppiaiden luvattiin antaa tehdä kauppaa osmanivaltakunnan alueella ilman rajoituksia ja sulttaani lupasi toimia välittäjänä Venäjän ja Ruotsin välisen sodan rauhanneuvotteluissa.