cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ononjoen taistelu
Taistelun jälkeen
Bunyashiristä ei ollut enää sotilaallista uhkaa ja hänet surmasi kilpaileva mongolisotaherra Mahmūd kaksi vuotta myöhemmin. Yonglen armeija jatkoi marssimista Arutain perässä. Yongle lähetti neuvottelijoita tiedustelemaan mahdollista antautumista. Kiinalaisten kirjoitusten mukaan Arutai olisi ollut halukas luovuttamaan, mutta hänen soturinsa kieltäytyivät. Toinen mongolijohtajista kohtasi oman tappionsa Jing Luzhenin taistelussa heinäkuussa 1410. Yongle onnistui rauhoittamaan maansa pohjoisrajan, mutta vain hetkeksi, sillä toinen mongoliheimo, Oiratit muodostivat nyt uuden uhan.
Sarailinvinttikoira
Alkuperä
Vuonna 2006 perustettiin The National Society for the Sarail Hound of Bangladesh, mutta sen toiminta on viime aikoina ollut hiipumassa. Nykyisin rotu on erittäin uhanalainen ja tulee mahdollisesti kuolemaan sukupuuttoon lähivuosien aikana, koska paikalliset risteyttävät sitä usein paikallisen epäyhtenäisen maatiaisrodun (deshi kukur) kanssa. Lisäksi puhdasrotuista jalostusta vaikeuttaa se, ettei Bangladeshin Kennelliitto ole tunnustanut rotua eikä täten ylläpidä virallista rekisteriä.
Bangladeshin itsenäisyyssota
Rodulla oli merkittävä rooli Bangladeshin itsenäisyyssodassa vuonna 1971. Kenraali M.A.G. Osmanyn sarailinvinttikoira Field Marshall pelasti tuolloin isäntänsä hengen hyökkäämällä kahden pakistanilaisen kommandojoukon jäsenen kimppuun. Sen uskollisuutta kuvaa hyvin, kuinka se kyseisessä välikohtauksessa loukkaantuneena ja muualle asumaan toimitettuna pakeni etsimään kenraalia, jonka löysikin viimein neljän vuoden kuluttua.
Vuonna 1981 kenraali Osmany, vaikuttuneena koiransa teoista, kuvailikin rotua seuraavasti:
Terveys
Odotettavissa oleva elinikä on n. 8–14 vuotta.
The Economics of Prohibition
Sisältö
Thorntonin mielestä suurinta osaa huumeista voidaan pitää käytännössä haitattomina, mikäli niitä käytetään kohtuullisesti. Tällöin huumeiden käyttäjillä ei ole mahdollisuutta tuotteiden laadun varmistamiseen ja heiltä puuttuu oikeudellinen kuluttajansuoja. Vapailla markkinoilla monet nykyisin laittomat huumeet saattaisivat olla lääkeaineita. Esimerkiksi vaarallista crackia ei Thorntonin mukaansa liikkuisi markkinoilla, jos vähemmän haitallista kokaiinia olisi vapaasti saatavilla. Kalliiden huumausaineiden käyttö on usein rahoitettava rikollisuudella. Thornton väittää, että huumeiden kiellosta hyötyvät eniten huumeiden nykyiset tuottajat.
Thorntonin mukaan esimerkiksi Yhdysvalloissa alkoholin kieltolain aikana pimeillä markkinoilla myytyjen juomien keskimääräinen alkoholipitoisuus kaksin- tai kolminkertaistui ja mietojen alkoholijuomien myynti laski. Suuri osa pimeillä markkinoilla myydystä alkoholista sisälsi myrkyllistä metanolia. Alkoholin kohtuukäyttö väheni, sillä juomien alkoholiprosenttia oli vaikea arvioida. Thorntonin mielestä on todennäköistä, että esimerkiksi kannabiksen ja oopiumin kielto on ainoastaan lisännyt näiden huumeiden kulutusta.
Rafał Bartmiński
Bartmiński opiskeli Katowicen Karol Szymanowski -musiikkiakatemiassa, jossa hänen opettajanaan toimi Eugeniusz Sąsiadek. Hän osallistui myös Ryszard Karczykowskin, Helena Łazarskan ja Christian Elsnerin pitämille mestarikursseille. Vuonna 2001 Bartmiński sai kolmannen palkinnon Ada Sari -festivaalissa ja -kilpailussa Nowy Saczissa. Varsovan Moniuszko-kilpailussa hän sai "Lupaavin puolalainen tenori" -tunnustuksen (2005) ja toisen palkinnon (2007). Hän teki oopperadebyyttinsä Lenskin roolissa Pjotr Tšaikovskin Jevgeni Oneginissa Puolan kansallisoopperassa vuonna 2002. Sittemmin hän on esiintynyt Kansallisoopperan kanssa säännöllisesti, esimerkiksi kansainvälisillä kiertueilla Isossa-Britanniassa, Liettuassa, Espanjassa, Itävallassa, Saksassa ja Sveitsissä. Rooleihin näillä matkoilla on kuulunut Tamino (Taikahuilu).
Bartmiński aloitti säännöllisen yhteistyön Wrocławin oopperan kanssa vuonna 2006. Hän on esiintynyt myös esimerkiksi Krakovan oopperassa ja Bolšoi-teatterissa. Rooleihin ovat kuuluneet Paimen (Król Roger), Stefan haunted manorissa, Don Ottavio (Don Giovanni), Drum-Major (Wozzeck), Jontek (Halka), Boris (Katja Kabanova), Alfredo (La traviata) ja Pinkerton (Madama Butterfly). Latvian kansallisoopperassa Bartmiński teki debyyttinsä kaudella 2012–2013 Krzysztof Pendereckin Puolalaisen requiemin esityksessä. Konserttilaulajana hän on esiintynyt muiden muassa Varsovan filharmonikkojen, Puolan radion sinfoniaorkesterin ja Sinfonia Varsovian kanssa. Konserttiohjelmistoon ovat Puolalaisen requiemin ohella kuuluneet esimerkiksi Ludwig van Beethovenin Missa Solemnis, Giuseppe Verdin requiem ja Karol Szymanowskin kolmas sinfonia, jonka levytyksellä häntä myös kuullaan Mariss Jansonsin johtamana.
Bartmińskin kanssa yhteistyötä tehneitä kapellimestareita ovat olleet muiden muassa Łukasz Borowicz, Gabriel Chmura, Teodor Currentzis, Christopher Hogwood, Miguel Gómez-Martínez, Tomáš Hanus, Mariss Jansons, Jacek Kaspszyk, Jan Latham-Koenig, Ewa Michnik, Marc Minkowski, Krzysztof Penderecki, Modestas Pitrenas, Andrzej Straszyński, Antoni Wit ja Alberto Zedda.
Terence Spinks
Terence George "Terry" Spinks (28. helmikuuta 1938 West Ham – 26. huhtikuuta 2012 Essex) oli brittiläinen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Spinks toimi 24-vuotiaana päättyneen nyrkkeilijänuransa jälkeen Etelä-Korean nyrkkeilijöiden valmentajana. Hän osallistui tässä virassa Münchenin vuoden 1972 kesäolympialaisiin, missä hän teki hälytyksen nähtyään Mustan syyskuun terroristien lähestyvän Israelin joukkueen majapaikkaa. Spinks kärsi elämänsä aikana alkoholismista. Hän kuoli 74 vuoden ikäisenä 26. huhtikuuta 2012.
Äetsän voimalaitos
Äetsän voimalaitos on Sastamalassa Kokemäenjoen Meskalankoskessa sijaitseva kahden vesivoimalaitoksen kokonaisuus. Niiden omistaja on UPM-Kymmene Oyj.
Voimalaitoksen pato toimii myös Kokemäenjoen ylittävänä kevyen liikenteen siltana.
Äetsän voimalaitos ympäristöineen kuuluu Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vanha voimalaitos
Äetsän vanhan voimalaitoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1919. Arkkitehti Sigurd Frosteruksen suunnittelema tiilirakenteinen voimalaitosrakennus valmistui kaksi vuotta myöhemmin.
Voimalaitoksen rakennutti porilaisen Oy W. Rosenlew Ab:n tytäryhtiö Björneborgs Kraft, joka oli hankkinut omistukseensa kolme Keikyässä ja Tyrväällä sijainnutta koskea.
Vanhassa voimalaitoksessa on seitsemän 1920- ja 1930-luvuilla asennettua turbiinia, joista osa on yhä käytössä.
Voimalaitoksen pato rakennettiin Meskalankoskessa sijainneelle Kaijalan kalliolle. Se on vanhin koko joen ylittävä pato Kokemäenjoessa. Rakentamisen yhteydessä perattiin myös Meskalankosken yläpuolella oleva Äetsänkoski.
William Penney
thumb|William Penneyn passikuva Los Alamosin (LANL) salaiseen ydintutkimusyksikköön. William "Bill" George Penney (24. kesäkuuta 1909 – 3. maaliskuuta 1991 ) oli brittiläinen matemaatikko ja ydinfyysikko, joka osallistui Manhattan-projektiin, jonka niin kutsuttu alaprojekti Projekti Alberta oli. Häntä on luonnehdittu brittien atomipommin isäksi. Koeräjäytys nimeltä "Operaatio Hurrikaani" tehtiin vuonna 1952. Penneyn matemaattisia kykyjä tarvittiin jo Yhdysvaltain atomipommihankkeessa. Penney oli toinen Nagasakin atomipommin pudottamiseen osallistuneista brittitarkkailijoista Leonard Cheshiren ohella.
Äetsän voimalaitos
Uusi voimalaitos
Vuonna 1993 aloitettiin padon eteläpuolelle rakentamaan toista jokiuomaa sekä uutta voimalaitosta. Kokonaan kallion sisään louhittu voimalaitos otettiin käyttöön 1996. Uudessa laitoksessa on kaksi turbiinia.
William Penney
Saavutuksiensa vuoksi William Penney sai paronin aatelisarvon Brittiläiseltä Kansainyhteisöltä. Tämä tarkoitti myös Sir-etuliitettä nimen yhteydessä, lordin tittelin ohella. Atomivakooja Klaus Fuchs toimi varsin ilmeisesti hänen työtoverinaan. Brittien omat ydintutkimusyksiköt sijaitsivat Harwellissa ja Aldermastonissa. Ydinpommien koeräjäytyksiä toteutettiin muun muassa Australian Maralingassa ja Joulusaarilla.
Äetsän voimalaitos
Uusi voimalaitos
Voimalaitoksen suunnitteli oululainen Uki Arkkitehdit.
Brit Air
Brit Air oli ranskalainen alueellinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1973. Yhtiö operoi lentoja 32 kohteeseen 45 koneen laivastollaan osana Air France-KLM:n reittiverkostoa. Yhtiö liittyi maaliskuussa 2013 ranskalaiseen Hop! -lentoyhtiöön, joka on Air Francen tytäryhtiö.
Kohteet
Brit Air operoi lentojaan 32 kohteeseen Ranskassa ja Länsi-Euroopassa.
Laivasto
Toukokuussa 2011 Brit Airin laivaston keski-ikä oli 9,8 vuotta.
M/S Isabelle
pienoiskuva|M/S Isabelle Talinnassa vuonna 2013.
M/S Isabelle on virolaisen laivavarustamo Tallinkin omistama matkustaja-autolautta. Tätä ennen se oli Viking Linen omistuksessa nimellä M/S Isabella, kunnes se myytiin Tallinkille vuonna 2013, jolloin alus sai nykyisen nimensä. Laivan pituus on 169,4 metriä, leveys 27,6 metriä ja suurin syväys 6,4 metriä. Laivan koneet tuottavat 24 000 kilowatin tehon ja 21,5 solmun maksiminopeuden.
M/S Isabelle on M/S Mega Victorian, M/S Gabriellan ja M/S Crown Seawaysin sisaralus.
Kansikuvaus
kehyksetön|500x500px|M/S Isabellen kansikartta.
Hytit
Isabellen kaikissa hyteissä on WC ja suihku sekä ilmastointi.
1989–2013
Laiva liikennöi vuodesta 1989 tammikuuhun 2013 nimellä M/S Isabella Turku–Maarianhamina/Långnäs–Tukholma-reitillä M/S Amorellan parina lähtien Turusta iltaisin ja Tukholmasta aamuisin. Alus on liikennöinyt myös reiteillä Naantali–Tukholma, Helsinki–Tukholma ja Helsinki–Muuga/Tallinna. Aluksen päällikköinä toimivat vuonna 2007 Magnus Thörnroos, Nils Jansson ja Stefan Karell.
Isabella ajoi karille Ahvenanmaalla Staholmin luona Långnäsin eteläpuolella 20. joulukuuta 2001 matkalla Turusta Tukholmaan. Karilleajoon vaikutti vaikea sää ja se, että onnettomuuden sattuessa yksi aluksen perämiehistä suoritti koeluotsausta linjaluotsin kirjaa varten; luotsauskokeen vuoksi osa navigointijärjestelmän antamasta informaatiosta oli poistettu käytöstä. Alus sai karilleajossa huomattavia vaurioita ja oli poissa liikenteestä lähes kaksi kuukautta.
Isabellalla kuvattiin vuosina 1991–1995 Jukka-Pekka Palon juontamaa televisio-ohjelmaa Megavisa.
2013–2020
Isabella korvattiin Viking Linen uudella aluksella M/S Viking Gracella. Isabella korvasi telakalla olevaa M/S Amorellaa 13. helmikuuta 2013 asti. Alusta suunniteltiin siirrettäväksi kesäksi 2013 Helsingin ja Tallinnan väliseen liikenteeseen M/S Viking XPRS:n pariksi vastaamaan reitillä kasvaneeseen risteilykysyntään ja kapasiteettipulaan, mutta huhtikuussa 2013 Viking Line tiedotti myyneensä laivan Tallinkin tytäryhtiölle Hansalink Limitedille. Aluksen luovutus tapahtui 22. huhtikuuta 2013.
Isabelle aloitti toukokuussa 2013 liikennöinnin Tukholman ja Riian välillä korvaten M/S Silja Festivalin. Alus säilytti aluksi Viking Linen ajoilta peräisin olevan punaisen värinsä, kunnes vuonna 2017 alus maalattiin uudelleen Tallinkin tyylin mukaisesti valkoiseksi.
2020–2022
Isabellen liikennöinti keskeytettiin kokonaan maaliskuussa 2020 koronaviruspandemian alkamisen takia. Isabelle seisoi Tallinnan satamassa ja Paljassaaren satamassa.
M/S Romantika liikennöi ennen koronaviruspandemiaa Isabellen linjaparina, mutta alkuvuodesta 2022 Tallink ilmoitti, että Romantika vuokrataan kolmeksi vuodeksi Hollantiin.
Liikennöinnin oli tarkoitus jatkua 6. huhtikuuta 2022 alkaen Riika–Tukholma-linjalla, mutta Tallink ilmoitti 24. maaliskuuta 2022, että Isabellen liikennöinnin aloitusta siirrettiin kesäkuuhun alhaisen varaustilanteen ja polttoaineen hinnan nousun takia.
2022–2023
Viron valtio vuokrasi M/S Isabellen toistaiseksi huhtikuussa 2022 voidakseen majoittaa Ukrainan sotaa paenneita ihmisiä. Alus ankkuroitiin Tallinnan satamaan ja siihen on majoitetettiin 1 800 ukrainalaista pakolaista.
2023–
vuonna 2023 Tallink allekirjoitti monivuotisen vuokrasopimuksen M/S Isabellen vuokraamisesta Heinäkuussa kanadalaiselle Bridgemans Floatel LP/Bridgemans Services Group LP:lle. Sopimukseen sisältyy myös ostomahdollisuus.
Avunannot
Isabella osallistui vuonna 1994 uponneen M/S Estonian pelastusoperaatioon. Muista aluksista poiketen Isabella ei kuullut Estonian hätäkutsua. Myöhemmin M/S Silja Symphony ilmoitti kääntyvänsä kohti Estoniaa, jolloin alus sai tiedon Estonian onnettomuudesta. Saavuttuaan onnettomuuspaikalle Isabella laukaisi pelastusliukumäen ja laski pelastuslauttoja mereen. Isabella pelasti merestä 17 ihmistä. Iltapäivällä alus sai luvan jatkaa Helsinkiin, jonne alus saapui muutamaa minuuttia Silja Symphonyn jälkeen.
Panagía Paraportianín kirkko
Panagía Paraportianín kirkko on kirkko Mýkonoksen kaupungissa Mýkonoksen saarella Kreikassa. Se on omistettu ”Portin vieressä” olevalle Neitsyt Marialle.
pienoiskuva|vasen|Panagía Paraportianín kirkko takaa. Kirkko edustaa valkoista kykladista arkkitehtuuria. Se sijaitsee lähellä merenrantaa ja Mýkonoksen kaupungin satamaa. Kirkon nimi osoittaa, että se on alun perin ollut lähellä kaupungin venetsialaisaikaisen linnan (Kástro) porttia. Kirkko koostuu oikeastaan useasta pienestä kirkosta, jotka on rakennettu aikojen kuluessa rykelmäksi ja kahteen kerrokseen toistensa päälle. Keskellä on Pyhän Eustathioksen (Efstatioksen) kirkko. Sen ympärillä ovat Pyhien Palkattaparantajien (Ágioi Anárgyroi), Pyhän Sozonin sekä Pyhän Anastasian kirkot. Näiden neljän kirkon päällä on kupolilta näyttävä Neitsyt Marialle omistettu kirkko, josta kokonaisuus on saanut nimensä.
Vanhin kirkoista on Pyhien Palkattaparantajien kirkko, joka on rakennettu 1300-luvun loppupuolella. Muut kirkot on rakennettu 1500–1600-luvuilla. Kirkkokokonaisuus on kunnostettu 1920-luvulla. Kirkon itäpäässä on pieni kaari, joka toimii kellotornina.
Seiji Honda
Seiji Honda (s. 25. helmikuuta 1976 Tokushima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Honda kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1995.
John Flynn
John Flynn voi olla
Joaquín Dualde
Joaquín Dualde Santos de Lamadrid (14. marraskuuta 1932 Barcelona – 28. huhtikuuta 2012) oli espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Danny (albumi)
Danny on Dannyn studioalbumi vuodelta 1968. . Se julkaistiin Scandia-levymerkillä (SLP 525) ja äänitettiin Scandia Studioilla Helsingissä 1968. Albumi oli Suomen listaykkösenä 12 viikkoa.
Joaquín Dualde
Dualde kuului Espanjan olympiapronssia Roomassa 1960 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi kuudessa ottelussa ja teki kaksi maalia, joista toisen Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan käydyssä ja Espanjan 2–1-voittoon päättyneessä pronssiottelussa.
Takaisinkytkentä
thumb|300px|Yksinkertainen takaisinkytkentä Takaisinkytkennässä (engl. feedback) järjestelmän lähtösignaali ohjataan takaisin järjestelmän alkuun tulosignaaliksi. Takaisinkytkentä on siis silmukka, jonka kautta järjestelmän aiemmin tuottama informaatio vaikuttaa sen myöhemmin tuottamaan informaatioon.
Takaisinkytkennällä voidaan joko vahvistaa (positiivinen takaisinkytkentä) tai heikentää (negatiivinen takaisinkytkentä) järjestelmän häiriöitä, eli järjestelmän lähtöä muokkaavia tekijöitä.
Takaisinkytkennän käyttökohteita ja esiintymismuotoja ovat mm: Lisäksi mm. esiintymisestä ja johtamisesta saatavaa palautetta sekä asiakaspalautetta voidaan pitää takaisinkytkentänä, joissa toimintaa muokataan aiemman toiminnan perusteella. Takaisinkytkentä on kuitenkin vahvasti tekniikkaan liittyvä termi, toisin kuin englannin kielen feedback, joka voi tarkoittaa sekä palautetta että takaisinkytkentää.
Negatiivinen takaisinkytkentä
Negatiivinen takaisinkytkentä pyrkii minimoimaan tulo- ja lähtösignaalin eron.
Negatiivisella takaisinkytkennällä voidaan mm:
pienoiskuva|Kuva 1: Negatiivinen takaisinkytkentä
Negatiivisella takaisinkytkennällä voidaan siis parantaa useita signaalin ominaisuuksia, mutta samalla se heikentää signaalin vahvistusta. Negatiivinen takaisinkytkentä ei myöskään takaa systeemin stabiiliutta.
Negatiivisesti takaisinkytketyn systeemin siirtofunktio on muotoa:
pienoiskuva|Kuva 2: Negatiivisen takaisinkytkennän vaikutus|right
Positiivinen takaisinkytkentä
Positiivinen takaisinkytkentä pyrkii vahvistamaan tulo- ja lähtösignaalin eroa. Positiivinen takaisinkytkentä johtaa systeemin arvon eksponentiaaliseen kasvuun tehden siitä epästabiilin. Positiivisella takaisinkytkennällä on kuitenkin useita tärkeitä käyttösovelluksia.
Positiivisesti takaisinkytketyn systeemin siirtofunktio on muotoa:
Sovellukset
Elektroniikassa positiivista takaisinkytkentää sisältäviin sovelluksiin lukeutuvat mm.
Negatiivista takaisinkytkentää sisältäviä sovelluksia taas ovat esimerkiksi
Kensaku Ōmori
Kensaku Ōmori (s. 21. marraskuuta 1975 Ehime) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Ōmori kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1995.
Nicolas Kiefer
Nicolas Kiefer (s. 5. heinäkuuta 1977 Holzminden) on saksalainen entinen ammattilaistennispelaaja. Hän oli parhaimmillaan ATP-maailmanlistalla neljäs. Hän voitti kuusi ATP-kaksinpeliturnausta ja kolme ATP-nelinpeliturnausta.
Kiefer kertoi uran päättymisestä joulukuussa 2010.
Wimbledonin tennisturnauksessa 1997 Kiefer selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen puolivälieriin. Neljännellä kierroksella hän voitti silloisen maailmanlistan kuutosen Jevgeni Kafelnikovin, mutta hävisi puolivälierissä Todd Woodbridgelle erin 6–7(7), 6–2, 0–6, 4–6. Vuonna 2000 Yhdysvaltain avoimissa Kiefer selviytyi myös puolivälieriin. Turnauksen neljännellä kierroksella hän voitti silloisen maailmanlistan kolmosen Magnus Normanin lukemin 6–2, 6–7(3), 6–1, 6–3. Puolivälierissä hän hävisi Marat Safinille lukemin 5–7, 6–4, 6–7(5), 3–6.
Ateenan olympialaisissa 2004 Kiefer voitti olympiahopeaa nelinpelissä yhdessä parinsa Rainer Schüttlerin kanssa. Välierissä he voittivat Mahesh Bhupathin ja Leander Paesin erälukemin 6–2, 6–3. Loppuottelussa he hävisivät Fernando Gonzálezille ja Nicolás Massúlle lukemin 2–6, 6–4, 6–3, 7–6(7), 6–4. Australian avoimissa 2006 Kiefer selviytyi välieriin saakka. Puolivälierissä hän voitti Sébastien Grosjeanin, mutta välierissä hän hävisi Roger Federerille lukemin 3–6, 7–5, 0–6, 2–6.
Tiit-Rein Viitso
pienoiskuva|Tiit-Rein Viitso (2011) Tiit-Rein Viitso (4. maaliskuuta 1938 – 2. joulukuuta 2022 ) oli virolainen itämerensuomalaisten kielten tuntija ja Tarton yliopiston emeritusprofessori. Hän väitteli vuonna 1982 tohtoriksi aiheenaan itämerensuomalaisten kielten äänneopilliset kysymykset. Hänen väitöskirjansa nimi on Läänemeresoome keelte fonoloogilise ehituse ja selle ajaloo põhiprobleemid. Viitso teki myös pitkän uran Eesti Keele Instituutissa. Erityisen perehtynyt Viitso oli liivin kieleen ja oli tällä saralla maailman huippua. Hän ei ollut kiinnostunut vain liivin kielestä, vaan myös sen puhujista ja kulttuurista sekä arjesta.
Hän julkaisi paljon tutkimuksia ja hänet palkittiin muun muassa Valkoisen tähden ritarikunnan V-luokan ansiomerkein vuonna 2001 sekä Viron tiedeakatemian Paul Ariste -mitalein vuonna 2005. Vuodesta 2007 hän toimi Linguistica Uralican päätoimittajana. Lisäksi hän oli jäsenenä Keel ja kirjandus -lehden toimituskunnassa.
Jänissaari (Pietari)
Jänissaari on saari Nevan suistossa Pietarin kaupungin alueella Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Nevan leveimmän kohdan pohjoispuolella. Pohjoisessa Kronverkin salmi erottaa sen Koivusaaresta. Saaren pituus on 750 ja leveys noin 400 metriä.
1600-luvulla Jänissaari oli asumatonta heinämaata. Sen pohjoispuolella sijaitsi samanniminen kylä, johon kuuluivat lähes kaikki Koivusaaren talot. Asukkaat olivat pääosin Suomesta muuttaneita inkeriläisiä.
Vuonna 1703 Jänissaarelle ryhdyttiin Pietari I:n käskystä rakentamaan Pietari-Paavalin linnoitusta. Linnoituksen muurien juurella on auringonottajien suosimia hiekkarantoja.
Jarkko Laiho
Jarkko Laiho (s. 30. tammikuuta 1964 Pudasjärvellä) on entinen suomalainen jääkiekkoilija.
Miraakkelinäytelmä
thumb|right|200px|Taiteilijan näkemys miraakkelinäytelmästä [[Chesterissä keskiajalla.]] Miraakkelinäytelmä on keskiaikainen näytelmälaji, jonka keskeinen aihe on ihme. Se syntyi noin 900–1100-luvulla ja kuvaa Neitsyt Marian tai kristillisten pyhimysten elämää ja etenkin heihin liittyviä ihmetekoja. Nykyään miraakkelinäytelmä erotetaan yleensä Raamatun kertomuksiin keskittyvistä mysteerinäytelmistä, joiden kultakautta miraakkelinäytelmät edelsivät. Keskiajalla tällaista erottelua ei kuitenkaan käytetty.
Jarkko Laiho
Laiho pelasi urallaan 254 ottelua SM-liigassa vuosina 1985–92, kaikki HIFK:n paidassa. Viimeisellä liigakaudellaan HIFK vuokrasi niukasti peliaikaa saaneen Laihon Ranskan pääsarjan Rouenille, joka etsi vahvistusta joukkueeseensa Euroopan Cupin karsintaturnausta varten. Rouenin paidassa Laiho pelasi kaksi sarjapeliä ja kolme Euroopan Cupin peliä ennen paluutaan HIFK:hon.
Miraakkelinäytelmä
Keskiajalla miraakkelinäytelmiä esitettiin varsinkin Ranskassa, Englannissa ja Saksassa. Tunnettuja näytelmiä ovat Ludus De Sancta Katharina, Miracles de Notre Dame, johon kuuluu 42 näytelmää, Marienklage ja Mariken van Nieumeghen. Neitsyt Marian lisäksi etenkin Pyhä Nikolaus oli näytelmissä suosittu hahmo. Suomessa keskiajalta säilynyt Piispa Henrikin surmavirsi on ilmeisesti liittynyt piispan kohtalosta ja ihmeistä kertoneeseen mirakkelinäytelmään.
Pähkähullu professori
Pähkähullu professori on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jossa pääosaa näyttelee Eddie Murphy. Se on uudelleenfilmatisointi vuonna 1963 valmistuneesta Tohtori Jerry ja herra Hyde -elokuvasta, jonka pääosassa nähtiin Jerry Lewis. Pähkähullu professori palkittiin parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnolla vuoden 1997 Oscar-gaalassa.
Jarkko Laiho
Liigauransa jälkeen Laiho edusti Joensuun Kiekko-Poikia I-divisioonassa sekä Ours de Villard-de-Lansia että Epinalia Ranskan kakkossarjatasolla ennen paluutaan Suomeen. Laihon ura päättyi Pitäjänmäen Tarmon riveissä vuonna 1998. Pelaajauransa jälkeen Laiho on toiminut HIFK:n juniorivalmennuksessa.
Pähkähullu professori
Juoni
Hän ihastuu oppilaitoksen uuteen naisopettaja Carla Purtyyn, mutta luulee että ei ulkonäkönsä vuoksi saa Carlalta vastakaikua. Klump pyytää kuitenkin Carlaa treffeille, ja päättää samalla aloittaa laihdutuskuurin. Tapaamisiltana Sherman ja Carla menevät Scream-nimiseen ravintolaan, jossa he syövät ja viettävät iltaa. Illan aikana ravintolassa esiintyy stand up -koomikko, joka ottaa silmätikukseen Shermanin ja keksii hänestä loukkaavia vitsejä.
Samana yönä Sherman kehittää eliksiirin, joka laihduttaa hänet huippukuntoon. Hänestä tulee uusi henkilö, Buddy Love. Tosin eliksiirin vaikutus kestää vain tietyn ajan, ja Sherman muuttuu entiseen kokoonsa. Shermanille selviää, että Carla on kiinnostunut Buddysta ja näin hän muuttuu takaisin laihaksi. Vähitellen selviää, että Buddyn roolissa oleminen alkaa riistäytyä käsistä. Eräänä aamuna Carla saapuu Shermanin talolle, jossa on hirveä sotku. Edellisenä iltana Buddy oli pitänyt ystäviensä kanssa juhlat ja nukkumisen aikana hän oli muuttunut takaisin normaaliksi Sherman Klumpiksi. Carlalle selviää, että Sherman on yhtä lipevä naistenmies, kuin Buddykin (tosin Carla ei tiedä Buddyn olevan Shermanin takana).
Shermanille tulee häätöilmoitus, ja hän saa potkut työpaikastaan. Eräänä iltana Sherman katsoo televisiota, jolloin Buddyn tekemä videonauha käynnistyy, jossa hän kertoo että hänen pitäisi juoda laihdutuseliksiiriä. Samana iltana Sherman saapuu laboratorioon, ja aikoo kaataa kaikki laihdutuseliksiirit pois ja kertoa Carlalle totuuden. Sherman nauttii vahingossa laihdutuseliksiiriä, ja muuttuu Buddyksi. Buddy on valmistanut suuren määrän eliksiiriä ja jos hän nauttii sen kokonaan, hän pääsee Shermanista eroon ikuisesti. Samana iltana on juhlat, jossa Buddyn tulee esittää nuorennuseliksiiri. Buddyn on tarkoitus juoda eliksiiri, mutta hän ei ehdi, ja näin muuttuu Shermaniksi ja kaikille selviää totuus. Loppujen lopuksi Sherman saa apurahan.
Patomäki (täsmennyssivu)
Patomäki tarkoittaa seuraavia:
Doki Doki Literature Club!
Doki Doki Literature Club! on yhdysvaltalaisen Team Salvaton kehittämä ja julkaisema visual novel -peli. Se julkaistiin 22. syyskuuta 2017, ja se on saatavissa Windowsille ja MacOS:lle. Peli seuraa miespuolista high school -opiskelijaa, joka liittyy koulunsa kirjallisuuskerhoon ja päätyy tekemisiin sen neljän naisjäsenen kanssa. Vaikka Doki Doki Literature Club! vaikuttaa aluksi tavanomaiselta bishōjo-treffisimulaattorilta, jossa pelaaja pyrkii seurustelemaan vastakkaisen sukupuolen edustajien kanssa, se edustaa tosiasiassa psykologista kauhua ja sisältää runsaasti neljännen seinän rikkomista ja metafiktiota.
Pelin kehitti noin kahden vuoden aikana Dan Salvato, joka oli ennen pelin julkaisua tunnettu pääasiassa Super Smash Bros. Melee -peliin tekemistään modeista. Salvaton mukaan inspiraatio pelin tekemiseen tuli hänen ristiriitaisista tunteistaan animea kohtaan ja kiinnostuksestaan psykologiseen kauhuun. Doki Doki Literature Club! yhdisteleekin visual novel -peleille tyypillistä pinnallista söpöyttä kauhun elementteihin ja käsittelee samalla vakavampia aiheita, kuten masennusta ja ahdistusta. Peli saavutti julkaisunsa jälkeen kulttimaineen, ja sen sisältämä metafiktio ja kauhu saivat ylistystä kriitikoilta. PC Gamer -lehti sanoi sen olevan yksi vuoden 2017 yllättävimmistä peleistä.
Nimessä oleva ”dokidoki” matkii tykyttävän sydämen ääntä ja on japanilainen onomatopoeettinen (”mimeettinen”) sana, joka tarkoittaa jännittyneisyyttä tai hermostuneisuutta.
Pelaaminen
pienoiskuva|vasen|Minipeli, jossa pelaaja kirjoittaa runoja valitsemalla listalta sanoja. Pelaaminen koostuu kahdesta osasta, joista ensimmäinen on treffisimulaattorin lajityypin mukainen sekä pelimekaniikan että kerronnan osalta. Pelaaja voi vaikuttaa tapahtumiin dialogivalinnoilla (joilla oppii tuntemaan hahmot) ja runouden kirjoittamisen minipelillä. Eri tytöt pitävät eri asioista, ja sanavalinnoilla voi vaikuttaa tyttöjen reaktioihin sekä lisäkohtauksien avaamiseen heidän kanssaan. Muutaman tunnin pelaamisen jälkeen peli ottaa dramaattisen käänteen toiseen lajityyppiin romantiikasta kauhuun. Yhden päätöksen jälkeen peli alkaa uudelleen erilaisena.
Peli sisältää ristiriitaisia viestejä sen videopelimäisyydestä samalla estäen pelaajaa tekemästä merkittäviä valintoja. Siten se herättää kysymyksen mitä on "pelaaminen" jäykässä rakenteessa.
Juoni
Kerho on valmistautumassa lähestyviä festivaaleja varten, kun Sayori yllättäen paljastaa päähenkilölle kärsineensä koko elämänsä vaikeasta masennuksesta ja tunnustaa rakastavansa tätä. Festivaalipäivän lähestyessä Sayorin tavanomaisen, tyyliltään katkeransuloisen runon sijasta päähenkilö saakin häneltä synkän runon, jonka puhuja käskee toistuvasti jotakuta poistumaan päästään. Kun Sayori ei enää vastaa hänen tekstiviesteihinsä, päähenkilö lähtee kerhon tapaamisesta ja kiirehtii Sayorin kotiin. Sayori löytyy huoneestaan hirttäytyneenä. Peliin alkaa tulla glitchejä, ja päähenkilön pohtiessa, olisiko hän voinut pelastaa Sayorin toimimalla toisin, peli päättyy äkillisesti.
Juuri ennen juhlia Yuri antaa päähenkilölle veritahraisen, täysin lukukelvottoman runon, ja Natsukilta puuttuu joissakin keskusteluissa kasvot. Yuri tunnustaa rakastavansa päähenkilöä ja puukottaa sitten itseään vatsaan ja rintaan. Peliin tulee jälleen glitch, jonka seurauksena päähenkilö viettää tahtomattaan koko viikonlopun koululla Yurin ruumiin vierellä. Maanantaina Natsuki saapuu paikalle, oksentaa nähdessään ruumiin ja pakenee paikalta. Monika tulee hänen perässään, pyytää anteeksi ja poistaa Yurin ja Natsukin ”hahmotiedostot”. Peli alkaa jälleen alusta.
Päähenkilö päätyy uudessa pelissä huoneeseen istumaan kasvokkain Monikan kanssa. Monika selittää olevansa tietoinen siitä, että hän on pelissä. Hän kertoo voivansa manipuloida pelin tiedostoja niin, että muiden hahmojen persoonallisuus muuttuu, ja jopa poistaa muita hahmoja kokonaan pelistä. Hän myöntää tehneensä Sayorista masentuneemman ja vahvistaneensa Yurin pakkomielteistä persoonallisuutta, jotta päähenkilön kiinnostus heitä kohtaan vähenisi. Syyksi tähän Monika kertoo identiteettikriisin, joka seurasi siitä, ettei häntä ollut suunniteltu pelissä sellaiseksi hahmoksi, johon päähenkilö voi rakastua. Sen jälkeen hän alkaa puhutella päähenkilön sijaan itse pelaajaa ja sanoo rakastavansa tätä. Peli jatkuu tässä huoneessa, jossa pelaaja juttelee Monikan kanssa erilaisista aiheista niin kauan, kunnes itse menee pelin kansioon ja poistaa sieltä Monikan hahmotiedoston. Kun pelaaja tekee näin, peliin tulee glitch ja Monika panikoi, kun hänet poistetaan pelistä. Hän on aluksi pelaajalle vihainen, mutta rauhoittuu sitten ja sanoo yhä rakastavansa pelaajaa. Hän katuu kaikkea tekemäänsä, palauttaa muut tytöt peliin ja poistaa itsensä.
Lopetukset
Pelissä on kaksi erilaista lopetusta. Pelin aikana tehdyt valinnat vaikuttavat siihen, kumman niistä pelaaja näkee. Normaalissa lopetuksessa peli alkaa Monikan poistamisen jälkeen taas alusta samanlaisena kuin alkuperäinen pelikerta. Pian sen jälkeen, kun päähenkilö on tavannut Yurin ja Natsukin, Sayori paljastaa pelaajalle, että nyt, kun hän on kirjallisuuskerhon johtaja, hän tietää kaiken pelistä ja siitä, mitä Monikalle tapahtui. Hän aikoo käyttää peliä samalla tavoin kuin Monika. Tämän kuultuaan Monika palaa välittömästi peliin ja poistaa komentokehotteen kautta Sayorin pelastaakseen pelaajan. Monikan ääni kuullaan ensimmäistä kertaa, kun hän tämän jälkeen puhuu pelaajalle ja laulaa laulun ”Your Reality” samalla, kun lopputekstit alkavat pyöriä näytöllä. Lopputekstien aikana Monika poistaa hiljalleen pelitiedostoja. Lopputekstien päätteeksi näytöllä näkyy Monikan kirjoittama viesti, jossa hän sanoo lakkauttaneensa kirjallisuuskerhon, koska sieltä ei ollut löydettävissä onnellisuutta.
Normaalin lopetuksen sijaan on mahdollista saada myös vaihtoehtoinen lopetus, mikäli pelaaja on avannut kaikkien kolmen tytön piilotetut kohtaukset yhden läpipeluun aikana. Tämä vaatii pelin tallentamista ja lataamista uudelleen useita kertoja ennen Sayorin itsemurhaa. Monikan poistamisen jälkeen Sayori hyväksyy tässä lopetuksessa todellisuutensa ja kiittää kyynelsilmin pelaajaa siitä, että tämä on yrittänyt tehdä kaikki tytöt onnellisiksi. Hän hyvästelee pelaajan toivoen, että hän tulee vielä uudelleen käymään ja kertoen, että kaikki tytöt rakastavat häntä. Sen jälkeen hän poistaa pelin. Lopputekstien aikana soi jälleen ”Your Reality”, mutta niiden jälkeen näytölle tulee pelin tekijä Dan Salvaton kirjoittama kiitoskirje.
Vaikka se ei olekaan varsinainen lopetus, yksi tapa saada peli päättymään, on poistaa Monikan hahmotiedosto jo ennen pelin aloittamista. Sayorista tulee tällöin kerhon johtaja, mutta ymmärrettyään pelin luonteen ja roolinsa siinä hän kaappaa pelin hallinnan, poistaa kaikki hahmotiedostot ja sulkee pelin. Jos pelaaja yrittää jatkaa peliä, näytölle tulee musta pelin loppumisesta kertova näyttö ja sen jälkeen kuva hirttäytyneestä Sayorista. Noin kymmenen minuutin kuluttua kuvan viereen ilmestyy teksti ”Nyt kaikki voivat olla onnellisia”.
Riippumatta siitä, miten peli päättyy, sen pelaaminen uudelleen vaatii joko koko pelin asentamisen uudelleen tai pelitiedostojen palauttamisen alkuperäiseen tilaansa.
Tekijät, kehitys ja julkaisu
Doki Doki Literature Club! on Dan Salvaton esikoispeli, jota hän kehitti salassa noin kaksi vuotta ennen kuin se julkaistiin 22. syyskuuta 2017. Peli on ilmainen, mutta siitä voi maksaa haluamansa summan. Kymmenellä dollarilla saa fanipaketin, johon kuuluu muun muassa taustakuvia ja pelin ääniraita.
Ola Kolehmainen
Ola Kolehmainen (s. 1964 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja. Hän on tullut kansainvälisesti tunnetuksi suurikokoisista minimalistisista valokuvistaan, joiden lähtökohtana on arkkitehtuuri, josta hän nostaa esiin yllättäviä yksityiskohtia. Hänen valokuvansa Keltainen portaikko myytiin Christie'sin Nordic Sale -huutokaupassa Lontoossa 31. lokakuuta 2006 14 300 eurolla. Teoksen lähtöhinta oli 5 900–8 800 euroa. 22. huhtikuuta 2012 Kolehmaisen valokuva Portaikko kaupattiin 22 400 euron hintaan Bukowskin huutokaupassa.
Doki Doki Literature Club!
Tekijät, kehitys ja julkaisu
Salvato on kertonut saaneensa inspiraation pelin tekemiseen ”viha-rakkaussuhteestaan” animeen. Koska hän tiesi, että stereotyyppinen anime, jossa on vain ”söpöjä tyttöjä tekemässä söpöjä asioita”, jakaa vahvasti mielipiteitä, pyrki hän tekemään pelin, josta kiinnostuisivat sekä animen ystävät että vihaajat. Salvato halusi, että peli saisi ihmiset aluksi pitämään sitä vain tavallisena animepelinä, mutta lopulta välittämään hahmoista ja jopa pelkäämään niitä. Salvaton mukaan häntä inspiroivat ”asiat, jotka ovat pelottavia, koska ne saavat ihmisen tuntemaan olonsa epämukavaksi, eikä vain koska ne näyttävät pelottavilta”. Doki Doki Literature Club! yhdisteleekin visual novel -peleille tyypillistä pinnallista söpöyttä kauhun elementteihin ja käsittelee samalla vakavampia aiheita, kuten masennusta ja ahdistusta.
Lennart Koskinen
Lennart Koskinen (s. 12. marraskuuta 1944 Helsinki) on Ruotsin kirkon Visbyn hiippakunnan emerituspiispa.
Doki Doki Literature Club!
Tekijät, kehitys ja julkaisu
Itse pelin suunnittelun ja ohjelmoinnin lisäksi Salvato myös käsikirjoitti pelin tarinan ja sävelsi siihen musiikin. Pelin hahmot piirsi Satchely ja taustat Velinquent. Peli on toteutettu Ren’Py-pelimoottorilla.
Ola Kolehmainen
Kolehmainen opiskeli ensin tiedotusoppia, mutta vaihtoi sitten valokuvaukseen. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1999. Hän kuuluu Helsinki Schooliin, "Helsingin koulukuntaan", joka on TAIK:n piirissä syntynyt käsitteellisen valokuvauksen väljä näyttely-yhteisö. Hänen töitään on monissa kansainvälisissä kokoelmissa.
Lennart Koskinen
Hän opiskeli teologiaa Ruotsissa ja vihittiin Ruotsin kirkon papiksi Luulajan hiippakunnassa vuonna 1975. Hän oli Ruotsin kirkon työelämäinstituutin (Kyrkans arbetslivsinstitut) johtajana 1980–1991 sekä Uppsalan tuomiokirkkoseurakunnan pappina. Hän tuli tunnetuksi Ruotsin radiossa pitämiensä aamuhartauksien ”God morgon, Gud” välityksellä. Hän on suorittanut teologian tohtorin tutkinnon Uppsalan yliopistosta vuonna 1980 ja toiminut tutkijana ja yrityskonsulttina erityisesti etiikkaan ja elämänkatsomuskysymyksiin liittyvissä asioissa.
Doki Doki Literature Club!
Vastaanotto
Doki Doki Literature Club! sai pian julkaisunsa jälkeen kulttimaineen. Ensimmäisen kuukauden aikana sitä ladattiin miljoona kertaa, ja se rikkoi kahden miljoonan latauksen rajan noin kuukautta myöhemmin.
Ola Kolehmainen
Rakennusten pinnat, värit ja valot ovat elementtejä, joista Kolehmainen rakentaa suuret minimalistiset teoksensa.
Nerkoonjärvi
Nerkoonjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Nerkoonjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta. Se on Kihniön suurin ja Suonen 205. suurin järvi. Järven vedenpintaa säännöstellään. Viranomaiset kohtelevat Kylmälahtea omana erillisenä järvenä, mutta tässä se luetaan Sammallahden sivulahdeksi (Huom! Tietolaatikko oikealla).
Lennart Koskinen
Hän toimi Tukholman tuomiorovastina 2001–2003 ja valittiin vuonna 2003 Visbyn hiippakunnan piispaksi. Siten hänestä tuli Ruotsin ensimmäinen Suomessa syntynyt piispa yli 200 vuoteen. Visbyn piispan tehtäviin littyy myös Ruotsin kirkon ulkomaantoiminnan ja ulkomaanseurakuntien kaitsenta. Hänen edeltäjänsä Visbyn piispana oli Biörn Fjärstedt ja häntä seurasi Sven-Bernhard Fast. Hän jäi eläkkeelle 2011. Sittemmin hän on toiminut pappina Ahvenanmaalla. Hänelle myönnettiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappisoikeudet vuonna 2012.
Doki Doki Literature Club!
Vastaanotto
IGN Entertainmentin vuoden 2017 palkintogaalan yleisöäänestyksessä Doki Doki Literature Club! oli vuoden paras tietokonepeli ja seikkailupeli (minkä lisäksi se myös sijoittui raadin varsinaisessa palkintoäänestyksessä toiseksi), sen tarina oli paras ja se oli innovatiivisin peli. Electronic Gaming Monthly -lehden vuoden 2017 25 parhaan pelin listalla Doki Doki Literature Club! oli sijalla 16.
Ola Kolehmainen
Yhdysvalloissa Kolehmainen otti vaihto-oppilasaikanaan rullalautailijakaveristaan promokuvia, jolloin tämä sanoi, että hänestä pitäisi tulla valokuvaaja. Asia unohtui, mutta hänen piti valtiotieteellisten opintojen toimittajaharjoitteluvaiheessa myös valokuvata. Hän innostui valokuvaamisesta ja pyrki TAIK:iin sivuaineopiskelijana. Kolehmainen pääsi sillä tavalla varsinaiseksi opiskelijaksi, ja yliopisto-opinnot jäivät. Hän on ollut Yleisradiossa kuvatoimittajana ja tehnyt Aamu-TV:tä ja Urheiluruutua.
Kolehmaisen varhaisia esikuvia ovat Timo Kelaranta, Jorma Puranen ja amerikkalaiset Mike ja Douglas Starn. Kelaranta on ollut myös hänen opettajansa. Minimalisteista hänen esikuviaan ovat Donald Judd ja Dan Flavin, valokuvaajista Andreas Gursky. Valokuvaaja Paul Graham on hänelle jatkuvasti tärkeä. Nykyisin Kolehmainen asuu Berliinissä.
Nerkoonjärvi
Maantietoa
Järven pituus on 8,4 kilometriä, leveys 4,6 kilometriä ja sen pinta-ala on 15,3 km². Se sijaitsee neljä kilometriä Kihniön kirkolta etelään. Nerkoojärven valuma-alueen pinta-aja on 162 km² ja siihen laskee useampi järvi tai lampi. Valuma-alueen järvisyys on 12%. Idästä siihen laskee 600 metriä pitkä Niskosjoki, joka on Niskoslammen, Launoslammen ja Aittoluoman valuma-alueen yhteinen laskujoki. Järveen laskee etelästä Haukkalampi ja Jänisjärvi omia laskuojia myöten. Tämä lähelle laskee Heinämaanlammen, Vähä Korpijärven, Iso Korpijärven, Jouttijärven, Vähä Jouttijärven, Aureen Korpijärven, Pikku Luppolammen ja Petäjälammen vedet Mäntysenluomaa pitkin. Eteläpäähän laskeva Hirvijoki on Hirvijärven, Vähä Hirvijärven, Iso Luppolammen ja Kirjaslammen laskujoki. Pohjoisesta laskee vielä pieni Pikku Palolampi Nerkoonjärven Pohjanlahteen. Kylmälahden luusuasta lähtee neljä kilometriä pitkä Nerkoonjärven oma laskujoki Myllyjoki, joka laskee Tarsianjärven ja Syväjärven kautta Kankarinjärveen.
Järven yleisilme on pitkien niemien ja pitkien lahtien järvi. Siitä on helposti osoitettavissa seitsemän järven selkää rikkovaa niemeä. Nämä ovat Kärkiniemi, Paloniemi, Helaanniemi, Kivelänniemi, Huutoniemi, Korpi- ja Jataniemi sekä Soininperällä Ruuhiniemi. Myös saaret rikkovat selän yhtenäisyyttä, vaikka saaria onkin vähän. Lounaispäässä ovat Kotasaari, Pikkusaari ja Tirrat, keskellä ovat Palosaari, Pienet Selkäsaaret, Iso Selkäsaari ja Selkäkari, sekä koillispäässä ovat vielä Kivelänkarit, Vehkasaari, Rinkulakari, Välikari ja Kovasensaari. Suojaisia lahtia muodostuu Viinamäenlahdesta, Rasinlahdesta, Haukilahdesta, Pohjanlahdesta, Myllyselän ja Sammallahdesta, sekä lounaispäässä vielä Siltalahdesta.
Lauri Patomäki
Lauri Kalevi Patomäki (10. elokuuta 1934 Viipuri – 15. kesäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen fyysikko. Hän oli Kuopion yliopiston lääketieteellisen fysiikan professori 1974–1997. Hänen tutkimusalaansa olivat säteilyannosten mittaus ja isotooppilääketiede.
Nerkoonjärvi
Maantietoa
Järven keskisyvyys on 3,7 metriä ja monet lahdenpohjukat ovat alle metrin syvyisiä. Palosaaren itäpuolelta löytyy kuuden metrin syvänne, Pohjanladesta ja Helaanniemen edustalta yli 10 metrin syvänteet. Selällä on itäpäässä laaja yli kuuden metrin syvänvedenalue. Sammallahti on alle kaksi metriä syvä, mutta yllättäen puoli metriä syvän salmen erottamassa Kylmälahdessa on noin kuusi metriä syvää. Järven syvin kohta sijaitsee Helaanniemen edustalla, missä on 16 metriä syvää.
Rantaviiva on 67 kilometriä pitkä, mihin sisältyy myös saarien rantaviivat. Rannalle ulottuvia peltoja on suhteellisen vähän. Niitä on Kärkikulmalla, Rasinkylällä ja Niskoksessa. Maatiloja on muutamia, mutta vapaa-ajan asuntoja runsaasti. Useimmat asuntojen tontit on lohkaistu vesijättömaasta, jota syntyi järvenlaskun yhteydessä 1940-luvulla. Kihniön keskustasta lähteviä valtatietä 23 ja yhdystietä 3350 sekä niiltä haarautuvia yhdysteitä 13359 ja 13361 pitkin voi helposti kiertää koko järven melko läheltä rantaa.
Vedenpinnankorkeus
Säännöstelyn lupaehdoissa määrätään järven vedenpinnan korkeudeksi 142,60 metriä merenpinnan yläpuolella (N60+mpy). Käytännössä pinnankorkeus on ollut vaihdellut tätä arvoa alempana välillä 142,50–142,55 mpy. Etenkin kesäkuukausina vedenpinta alenee keskiarvosta huomattavasti (NW = 142,25 mpy) madaltaen rantoja, jolloin kasvillisuusrajat siirtyvät syvemmälle. Samalla myös veden laatu heikentyy. Haittojen vuoksi on 1980-luvulta saakka tehty useita aloitteita vedenpinnan nostamiseksi.
Vedenlaatu
Järven vesi on hapahkoa, runsashumuksista ja väriltään ruskeaa. Happamuusaste (pH) on 6,5. Humusta saapuu järveen Hirvijoen, Mäntysenluoman, Majaluoman, Launosluoman ja Aitoluoman kautta. Kesäkuukaisina veden fosforipitoisuus nousee 22 μg/l (mikrogrammaa litrassa) ja typpipitoisuus 590 μg/l. Nämä ravinnemäärät yhdessä veden lämpötilakerrostuneisuuden kanssa aiheuttaa syvänteissä happikatoa syksyn alussa ja talven lopulla. Veden käyttökelpoisuuslauokitus on kuitenkin hyvä.
Turvetuotannosta valuvien vesien humus kulkeutuu laskeutuksesta huolimatta laskuojiin ja sitä kautta järveen. Nerkoonjärvessä on havaittu sedimentaation lisääntymistä niin, että ruoppauksiin on katsottu olevan tarvetta. Ruoppausta tullaan tekemään Viinamäenlahdessa, johon laskee Niskosjoki.
Kalaisuus
Nerkoonjärvi on kalaisuudeltaan tyydyttävä järvi, jonka kuhaistutukset ovat herättäneet vapaa-ajankalastajien huomiota. Järvestä on kalastettu kuhaa ja muikkua myyntiin asti. Monena vuonna tehdyissä istutuksissa on järveen laskettu myös järvitaimenta, kirjolohta ja siikaa. Muita järven kalalajeja ovat vuoden 2015 kalastotutkimuksen mukaan hauki, ahven, kiiski, särki, lahna, sulkava, made ja kuore.
Historiaa
Myllyjoen aikaisempi nimi oli "Nerkoonjoki". Vanhasta 1800-luvun Parkanon ja Kihniön pitäjänkartasta voi poimia lähihistoriaan liittyviä havaintoja. Länsirantojen taloja olivat tuolloin Vaivionlahti, Lahdentausta, Kärkelä, Viikeri ja Kirvesniemi. Etelärannalla sijaitsi Soisenlahti ja Korpiniemi. Järven itäpäässä sijaitsivat Hietanen, Jokela ja Viinamäki ja pohjoisessa oli lisäksi Kovanen.
Vuonna 1902 Malakias Soini ja hänen yhteistyökumppaninsa hakivat lupaa saada laskea Nerkoonjärven vedenpintaa. Asiassa ei kuitenkaan edetty, ennen kuin vuonna 1928, kun Nerkoonjärven veden laskemisyhtiö haki järvenlaskulle lupaa. Nyt lupa saatiin samana vuonna. Järven vedenpintaa laskettiin 1930–1940-lukujen vaihteessa. Järven luvanmukainen vedenpinnankorkeus 142,60 metriä merenpinnan yläpuolella (mpy) perustuu vuoden 1937 suunnitelmaan ja vuoden 1938 Vesistötoimikunnan antamaan päätökseen. Vedenpinnan korkeutta laskettiin silloin noin 70–80 senttimetriä. Rantaviiva on siirtynyt alavilla paikoilla 40–50 metriä ja tämä on havaittavissa esimerkiksi joidenkin vapaa-ajan rakennusten tonttien sijoittelussa.
Järvenlaskun seurauksia voi havaita vanhoista pitäjänkartoista. Eräät saaret maatuivat rantaan kiinni. Näitä olivat lounaispäässä Lahdenperällä Mertasaari, Paloniemessä Kortseslahden niemi, Rasinkylällä Haikonsaari ja Helaanniemellä Helaansaari. Olemassa olleet saaret kasvoivat hieman. Näin kävi Isolle Selkäsaarelle, Palosaarelle, joka yhdistyi viereisen luodon kanssa ja Kotasaari, joka pinta-ala moninkertaistui. Sen eteläpuolella oleva Pikkusaari on järvenlaskun synnyttämä.
Robert Stigell
pienoiskuva|Stigell vuonna 1903
Robert Konstantin Stigell (14. toukokuuta 1852 Viapori (Suomenlinna) – 1. joulukuuta 1907) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuin veistoksensa on Helsingin Tähtitorninmäellä sijaitseva 4,5 metriä korkea pronssinen Haaksirikkoiset-patsas.
Elämäkerta
Stigellin vanhemmat olivat merikapteeni Alexander Mury ja Carolina Wilhelmina Hidström. Äidin mentyä naimisiin vuonna 1855 kivenhakkaajamestari Henrik Johan Stigellin kanssa, sai Robert isäpuolensa sukunimen. Robert Stigell lähetettiin 15-vuotiaana kivenhakkaajan oppiin Pietariin ja opiskeli siellä myös piirustusta. Hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1869–1870 ja opiskeli sitten St. Luca-akatemiassa Roomassa vuosina 1872–1876 sekä École des Beaux-Arts-koulussa Pariisissa vuosina 1876–1878. Stigell asui lähes 20 vuotta Pariisissa.
pienoiskuva|100px|Nuori Stigell kuvanveisto-opiskelijana vuonna 1875 Roomassa
Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä
Etelä-Savon sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymä (Essote) oli sairaanhoitopiiri, johon kuului kaksi sairaalaa Etelä-Savossa. Essote oli yhdeksän kunnan kuntayhtymä ja sen kotipaikka oli Mikkelin kaupunki. Viimeisimpänä sairaanhoitopiiriin liittyi Joroisten kunta vuoden 2008 alussa.
Robert Stigell
Elämäkerta
Stigellin työt liittyvät realismiin ja barokkiin. Teoksissaan hän harrasti voimakkaita liikemotiiveja.
Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä
Etelä-Savo on Lapin ohella ainoa maakunta, jossa oli yhden sijasta kaksi sairaanhoitopiiriä. Maakunnan itäosa kuului Savonlinnan seudulla toimivaan Itä-Savon sairaanhoitopiiriin (Sosteri).
Kuntayhtymän johtajana toimi Risto Kortelainen ja johtajaylilääkärinä Jarmo J. Koski.
Kuntayhtymän toiminta päättyi Sote-uudistukseen liittyen 31. joulukuuta 2022. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys ja pelastustoimen palvelut tuottaa Etelä-Savon hyvinvointialue.
Terveyskeskukset ja -asemat
1) Palveluntuottajana Joroinen, yhteystyötä myös Varkauden kanssa. 2) Palveluntuottajana Pieksämäki.
Hyvis -terveysportaali
Hyvis on Etelä-Savon sairaanhoitopiiriin kuuluvien kuntien asukkaille suunnattu ei-kaupallinen internet-sivusto, jonka tarkoituksena on tukea ja edistää kansalaisten omatoimista kykyä ratkaista hyvinvointiin liittyviä kysymyksiä sekä helpottaa yhteydenottoa sosiaali- ja terveyspalveluiden tarjoajiin ajasta ja paikasta riippumatta.
Hyvis -terveysportaalista saa ohjausta ja neuvontaa sairauksiin, terveyteen ja alueen palveluihin liittyvissä kysymyksissä. Viittomakieltä käyttäville henkilöille Hyvis tarjoaa myös ajanvarauspalveluja. Asiointi- ja neuvontapalveluja kehitetään asteittain uusissa hankkeissa.
Blue Moves
Blue Moves on Elton Johnin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Se oli myös hänen toinen kaksoisalbuminsa ja hänen ensimmäinen Rocket Recordsin kautta julkaistu albuminsa. Elton John on ilmoittanut, että se on yksi hänen suosikeistaan hänen itse levyttämistään albumeista. Se oli viimeinen Gus Dudgeonin tuottama albumi lähes vuosikymmeneen.
Upseeriliitto
Upseeriliitto (UL) on Akavaan kuuluva ammattiliitto, johon kuuluu yli 6400 jäsentä eli noin 98 prosenttia Suomen puolustusvoimien upseereista. Jäsenkunta kattaa upseeriston kadeteista kenraaleihin ja siihen kuuluu myös eläkkeelle vakinaisesta palveluksesta siirtyneitä. Suurin osa jäsenistä toimii aktiivipalveluksessa Puolustusvoimissa, Rajavartiolaitoksessa, kansainvälisissä esikunnissa, puolustusministeriössä tai kriisinhallintatehtävissä. Liiton jäsenen tulee olla Maanpuolustuskorkeakoulusta (ent. Kadettikoulu) valmistunut ns. kadettiupseeri. Upseeriliitto on perustettu 24. marraskuuta 1918. Akavaan liitto liittyi vuonna 1958.
Blue Moves
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin ellei toisin mainita.