cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valopaikannin
Valopaikantimen toiminta
Valopaikannin mittaa valoa ja se tallentaa valon määrää tietyin ajoin. Valon määrästä selvitetään auringon nousu- ja laskuajat, joista voidaan päätellä keskipäivä. Laitteen kello on Greenwichin keskiajassa, ja sen sekä laitteen keskipäivän erotuksesta voidaan päätellä pituuspiiri, päivän pituudesta taas saadaan leveyspiiri. Laitteen tarkkuus ei ole niin hyvä kuin GPS-paikannuksen, mutta sillä päästään noin 50–200 kilometrin tarkkuuteen.
Valopaikannin kiinnitetään lintuun joko selkään erilaisilla joustavasta materiaalista, esimerkiksi silikonikumista, tehdyillä valjailla tai muovisella renkaalla jalkaan, ja rengas voidaan lukita tipalla pikaliimaa jottei se lähde irti. Valoanturin pitää jäädä esille niin etteivät esimerkiksi höyhenet estä valon pääsyä anturiin.
Valopaikantimen käyttökohteet
Valopaikantimella on Suomessa tutkittu ainakin vesipääskyn (Phalaropus lobatus) muuttomatkaa, josta ei ennen ole ollut tarkkaa tietoa. Lintujen kaakkomuuton tutkimisessa sitä on käytetty lintujen keskeisten talvehtimisalueiden kartoittamiseen Aasiassa sekä muuttoreittien selvittämiseen, jotta voitaisiin suojella pysähdys- ja levähdysalueita. Vesipääskyn lisäksi on pikkutyllin (Charadrius dubius), punavarpusen (Erythrina erythrina), viitakerttusen (Acrocephalus dumetorum), pikkusirkun (Schoeniclus pusillus) ja pohjansirkun (Schoeniclus rusticus) muuttomatkoja kaakkoon seurattu valopaikantimella.
Historia
Valopaikantimen kehittämisessä ovat olleet uranuurtajina insinööri Vsevolod Afanasyev ja British Antarctic Surveyn tutkijat, jotka kehittivät ensimmäiset laitteet vuonna 1990 jättiläisalbatrossin (Diomedea exulans) seuraamiseen ja tutkimiseen. Vaikka se ei ole napa-alueiden lähellä kovin luotettava laite niin sielläkin voidaan hämärän perusteella arvioida sijaintia. Valopaikantimessa on sen rajoitteisuuksista huolimatta hyvinä puolina sen keveys ja pitkäikäisyys. Se on myös esimerkiksi GPS-paikanninta edullisempi valmistaa.
Vuoden 2013 konklaavi
thumb|200px|Vuoden 2013 konklaavi valitsi [[katolinen kirkko|katolisen kirkon uudeksi päämieheksi argentiinalaisen Jorge Mario Bergoglion, joka otti paavilliseksi nimekseen Franciscus.]] Vuoden 2013 konklaavissa valittiin uusi paavi tehtävästään eronneen Benedictus XVI:n tilalle. Benedictus XVI ilmoitti erostaan 11. helmikuuta 2013 ja ero astui voimaan 28. helmikuuta. Konklaavia edeltävät kardinaalien kokoontumiset alkoivat 4. maaliskuuta ja itse konklaavi alkoi 12. maaliskuuta.
Konklaavi muodostui 115 kardinaalista, jotka tulivat 50 eri maasta. Konklaaviin saivat osallistua ne kardinaalit, jotka olivat alle 80-vuotiaita sede vacanten alkaessa 28. helmikuuta. Benedictus XVI oli muuttanut motu propriolla (Normas nonnullas) konklaavin sääntöjä niin, että jos kaikki äänioikeutetut kardinaalit ovat koolla, konklaavi voi alkaa jo ennen kuin sede vacanten alkamisesta on kulunut vaaditut 15 päivää.
Uudeksi paaviksi valittiin konklaavin toisena päivänä, 13. maaliskuuta, argentiinalainen kardinaali Jorge Mario Bergoglio, joka valitsi paavinimen Franciscus.
Litterointi
Litterointi on äänitallenteen puhtaaksikirjoittaminen tekstimuotoon. Litteroinnissa tyypillisesti ääninauhurilla tallennettu haastattelu kirjoitetaan tekstiksi. Litterointi on aikaa vievää, sillä litteroija voi joutua kelaamaan samaa ääninäytteen kohtaa useamman kerran, ennen kuin hän saa selvää puhutusta asiasta.
Lähteet
Transkription (Schreibung) Практическая транскрипция
Hov (Färsaaret)
Hov (IPA:, ) on kylä Färsaarilla. Se sijaitsee eteläisimmällä saarella Suðuroylla. Hov on Hovin kunnan ainoa kylä ja sijaitsee saaren itärannalla Hovsfjørðurin vuonon rannalla, jossa on 1,7 hehtaarin kokoinen Hovshólmurin saari. Hov on Färsaarten vanhimpia kyliä, ja se mainitaan Färsaarelaisten saagassa. Saaga kertoo viikinkipäällikkö Havgrímurista, joka asui Hovissa 900-luvulla. Hän palveli pakanajumalia (esikristillisiä) gudahovissa, josta paikkakunnan nimikin johtuu. Vuoden 2015 väestönlaskennassa Hovissa oli 110 asukasta. .
Vuodesta 2007 kylässä on ollut tunneli Hovstunnilin, joka yhdistää Hovin ja Øravíkin, mutta sitä kautta pääsee kätevästi myös sekä pohjoiseen että etelään. Aiemmin pääsi autolla vain vuorten yli, ja talvella se oli hankalaa. Tunnelin ansiosta matka Tvøroyriista Váguriin kestää vain 15 minuuttia. Tunneli on 2,5 kilometriä pitkä.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Foldarafossur Hovin länsipuolella on Foldarafossurin vesiputous, joka on osa Hovsájokea. Hovsá virtaa Vatnsnesista ja laskee mereen Porkeriin ja Hovin kylän välissä. Foldarafossur on suosittu kuvauskohde, ja se oli Färsaarten postimerkin aihe vuonna 1999. Heti kylän eteläpuolella on Foldarsskarðin sola.
Väkiluvun kehitys
Lähde
Michele Mastromarino
Michele Mastromarino (1. marraskuuta 1893 Cagliari – 25. kesäkuuta 1986 Cagliari) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Giovanni Mangiante
Giovanni Mangiante (28. elokuuta 1893 Brescia – 6. joulukuuta 1957 Brescia) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Hän oli Lorenzo Mangianten veli.
Super GT -kausi 2015
Super GT -kausi 2015 oli Super GT -sarjan 22. kausi. Kausi alkoi 5. huhtikuuta Japanin Okayamassa ja päättyi 15. marraskuuta Japanin Motegiin.
Émile eli kasvatuksesta
Émile eli kasvatuksesta on Jean-Jacques Rousseaun vuonna 1762 ilmestynyt kirja. Teoksen on suomentanut Jalmari Hahl vuonna 1905.
Teoksessa käsitellään Rousseaun oikeana pitämän kasvatuksen periaatteellisella tasolla. Hänen mukaansa lapsi on kasvatettava todella vapaaksi, autonomiseksi ihmiseksi. Ajatuksena on, että ihminen on lähtökohtaisesti hyvä, mutta vääristyneessä ympäristössä pahuus ja väärä pääsevät ihmiseen. Siksi Émile-lapsi ja hänen kasvattajansa vetäytyvät teoksessa kasvatuksen toteuttamiseksi puhtaaseen, turmeltumattomaan luonnonmukaiseen yhteisöön, jossa lapsi kuitenkin kasvatetaan yhteisön jäseneksi. Kasvatuksen jälkeen Émile palaa sivistyksen pariin.
Fenfuraami
Fenfuraami (C12H11NO2) on orgaaninen yhdiste, jota käytetään maataloudessa fungisidina eli sienten kasvua estävänä aineena.
Ominaisuudet
Fenfuraami kuuluu karboksanilideihin, joiden vaikutusmekanismi sieniä vastaan on sienten mitokondrioiden soluhengityksen estäminen. Aine tehoaa vain avokantaisiin sieniin. Yhdisteen myrkyllisyys nisäkkäille on suhteellisen alhainen ja fenfuraamin LD50-arvo rotilla suonensisäisesti on 1,49 g/kg. Yhdiste ei ole myöskään osoittautunut mutageeniseksi Amesin testillä.
Valmistus ja käyttö
Fenfuraamia voidaan valmistaa käyttämällä lähtöaineena 2-metyylifuraanikarboksyylihappoa. Tämä reagoi tionyylikloridin kanssa muodostaen happokloridijohdannaisen, joka reagoi aniliinin kanssa fenfuraamiksi.
Fenfuraami tuli Yhdysvalloissa markkinoille vuonna 1974. Yhdistettä käytetään viljojen siementen käsittelyyn ja ohran, vehnän ja kauran sienitautien kuten lumihomeen ja ruostesienten ehkäisyyn. Fenfuraamia voidaan käyttää jauheena tai liuoksena.
Joe Roth
Joe Roth (s. 13. kesäkuuta 1948 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, jonka töiden joukossa ovat Nynnyjen kosto II (1987), Unohdetut (2004) ja Skipataan joulu (2004).
Tutkielma ihmisten välisen eriarvoisuuden alkuperästä ja perusteista
Tutkielma ihmisten välisen eriarvoisuuden alkuperästä ja perusteista on Jean-Jacques Rousseaun vuonna 1755 ilmestynyt kirja. Teoksen on julkaissut suomeksi Vastapaino vuonna 2000 ja sen on suomentanut Ville Keynäs.
Lorenzo Mangiante
Lorenzo ("Renzo") Mangiante (14. maaliskuuta 1891 Brescia, Italia – 16. kesäkuuta 1936 Curitiba, Brasilia) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä kuuluen molemmilla kerroilla kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Lorenzo oli Giovanni Mangianten veli.
Jarkko Miettinen
Jarkko Miettinen (s. 19. joulukuuta 1983 ) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi teatterikorkeakoulusta vuonna 2008.
USS Raleigh
USS Raleigh voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Jarkko Miettinen
Miettinen on näytellyt Kuopion kaupunginteatterissa (2000–2003), Lappeenrannan kaupunginteatterissa (2005–2006), Helsingin Kaupunginteatterissa (2011–2013) sekä vuodesta 2008 alkaen useissa eri rooleissa Lahden kaupunginteatterissa. Miettisen ensimmäinen pitkäkestoinen televisiosarjarooli on Salatut elämät -saippuasarjassa hänen esittämänsä lakimies Noel Axelsson, jonka ensiesiintyminen sarjassa oli loppuvuodesta 2018.
Miettinen on työskennellyt myös radiojuontajana lahtelaisessa paikallisradiossa Radio Voimassa.
Pierce Brosnan
Pierce Brendan Brosnan (s. 16. toukokuuta 1953 Drogheda, Irlanti) on yhdysvaltalais-irlantilainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Brosnan tunnetaan parhaiten roolistaan James Bondina, jota hän esitti neljässä Bond-elokuvassa (007 ja kultainen silmä, Huominen ei koskaan kuole , Kun maailma ei riitä ja Kuolema saa odottaa ) vuosina 1995–2002 ja näiden pohjalta tehdyissä videopeleissä.
Varhainen elämä
Pierce Brosnan syntyi 16. toukokuuta 1953 Irlannin Droghedassa. Hänen isänsä jätti perheen pian pojan syntymän jälkeen, ja kun äiti muutti Englantiin töihin, sukulaiset kasvattivat Piercen.
Näyttelijänura
Brosnan muutti 15-vuotiaana Lontooseen ryhtyäkseen näyttelijäksi. Siellä hän liittyi teatteriryhmään ja opiskeli sen jälkeen näyttelemistä Drama Centressä. Hän muutti vaimonsa kanssa Yhdysvaltoihin, jossa hän sai pääroolin NBC:n salapoliisisarjassa Remington Steele (1982–1987).
Brosnan valittiin vuonna 1986 esittämään James Bondia, mutta hänen sopimuksensa NBC:n kanssa esti häntä hyväksymästä tarjousta vielä silloin. Remington Steelen jälkeen Brosnan näytteli muissa televisio- ja elokuvarooleissa.
Brosnan sai Bondin roolin vuonna 1994. Hän esiintyi neljässä Bond-elokuvassa, 007 ja kultainen silmä (1995), Huominen ei koskaan kuole (1997), Kun maailma ei riitä (1999) ja Kuolema saa odottaa (2002). Bond-elokuvien ohella Brosnan on näytellyt useissa muissakin menestyselokuvissa jännityselokuvista musikaaleihin ja komedioihin, kuten Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä (1993), Matador (2005), Mamma Mia! (2008), The Ghost Writer (2010) ja Mamma Mia: Here We Go Again! (2018).
Yksityiselämä
Vuosina 1980–1991 Brosnan oli naimisissa australialaisen näyttelijän Cassandra Harrisin kanssa, kunnes tämä kuoli munasarjasyöpään. Heillä on yhteinen lapsi, vuonna 1983 syntynyt poika. Brosnan adoptoi Harrisin aiemmassa liitossa syntyneet lapset, tyttären ja pojan. Adoptiotytär kuoli 41-vuotiaana munasarjasyöpään vuonna 2013.
Vuodesta 2001 lähtien Brosnan on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen kirjailija ja journalisti Keely Shaye Smithin kanssa, jonka tapasi Meksikossa vuonna 1994. Heillä on kaksi yhteistä poikaa.
Brosnan on ympäristönsuojelija. Brosnan perusti oman tuotantoyhtiönsä Irish DreamTeamin vuonna 1996 Beau St. Clairin kanssa.
Tunnustuksia
Brosnan on saanut kaksi Golden Globe -ehdokkuutta: vuonna 2006 elokuvasta Matador ja vuonna 1985 televisiosarjasta Nancy Astor. Brosnan sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1997.
Among Beggars and Thieves
Among Beggars and Thieves on Falconerin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 2. syyskuuta 2008. Se on teema-albumi, jonka kaikki kappaleet kertovat Ruotsin historiasta. Esimerkiksi kappale ”Man of the Hour” kertoo Kronan-laivan uppoamisesta ja ”Carnival of Disgust” julkisista teloituksista. Jälkimmäisestä kappaleesta kuvattiin musiikkivideo. Musiikiltaan albumi edellistä Northwindiä aggressiivisempi, riffipainotteisempi ja teknisempi rauhallisemman Northwind -albumin jälkeen. .
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Weinerhall, ellei toisin mainita.
Tudor Vladimirescu
Tudor Vladimirescu (1780–1821) oli Valakian ja Romanian vallankumoussankari. Vladimirescu johti Valakian vallankumousta ja samalla Pandurin miliisiä.
WWE Hardcore Championship
Hardcore Championship on WWE:stä poistettu mestaruusvyö. Ensimmäinen Hardcore Champion oli Mick "Mankind" Foley. Hänen lisäkseen vyön omistajina ovat olleet muiden muassa Big Show, Kane, Raven, Jeff Hardy, Tommy Dreamer, Hardcore Holly ja Big Bossman. Myös "Road Dogg" Jesse James ja "Bad Ass" Billy Gunn ovat myös olleet Hardcore mestareita.
Tudor Vladimirescu
Taustaa
Vladimirescu syntyi Vladimirin kaupungissa Olteniassa. Noin 12-vuotiaana hän meni töihin Craiovaan pajari Ioan Glogoveanun palvelukseen, missä hän oppi kielioppia, retoriikkaa sekä kreikan kieltä. Hänestä tuli pajareiden kiinteistöjen hoitaja sekä Cloşanin pitäjän miliisien johtaja vătaf. Hänen kokemuksensa miliisista oli tärkeää, sillä hän oppi eri yhteiskuntaluokkien tapoja, perinteitä sekä ajatusmaailmaa. Vallankumouksen aattona hän pystyikin olemaan rinta rinnan aatelisten ja työväen joukossa.
Vladimirescu liittyi Venäjän keisarikunnan armeijaan ja osallistui Venäjän-Turkin sotaan vuosina 1806-1812. Hänet palkittiin korkealla venäläisellä kunniamerkillä, ja hän sai sekä Venäjän että osmanien syytesuojan. Sodan jälkeen hän palasi synnynseudulleen. Vuonna 1814 hän matkusti Wieniin osallistuakseen oikeudenkäytiin, joka koski Glogoveanun vaimon omaisuuden jakamista. Samaan aikaan kaupungissa järjestettiin Wienin tanssiva kongressi, jolla uskotaan olevan vaikutus hänen tulevaisuuden pyrkimyksiinsä.
Vuosina 1812 - 1821 Vladimirescu rakensi hiljalleen kannattajien verkostoa. Pandurin miliisit arvostivat häntä sotilasjohtajana ja aateliset pitivät hänen karismastaan.
Kapina
Prinssi Alexandru Suţun kuoleman jälkeen tammikuussa 1821 muodostettiin tärkempien pajariperheiden kesken väliaikainen hallinnollinen komitea Comitet de Ocârmuire. Comitet ryhtyi ajamaan voimakkaasti omia etujaan, mikä aiheutti varsinkin Olteniassa pajarien ja fanarioottien vastaista liikehdintää. Samoihin aikoihin Vladimirescu lähetti osmanien oikeuteen Mahmud II:lle kirjeen, jossa hän kertoi, että hänen tarkoituksenaan ei ole hylätä osmanien valtaa, vaan sotilasvoimin säilyttää valtakunnan oikeusjärjestys. Näin hän sai aikaa neuvotella kreikkalaisten osmanien vastustajien kanssa liittoumasta. Hän saikin kreikkalaiset puolelleen, ja tätä kautta hän sai myös Venäjän tuen irtautumiselleen osmanien valtakunnasta.
Vladimirescu linnoitti luostareita Olteniassa, jossa hän ajatteli käytävän ratkaisutaistelut osmaneja vastaan. Linnoitustöiden valmistuttua hän matkusti Padeşin kaupunkiin, jossa hän antoi 23. tammikuuta ensimmäisen julistuksen. Julistuksessa hän viittasi valistuksen aikakauden teeseihin, tarkemmin oikeuteen nousta kapinaan sortoa vastaan. Helmikuussa hän vaati hallinnon muuttamista meritokraattiseen suuntaan, erilaisten verojen muuttamista tai poistamista, Valakian armeijan sekä oman tullilaitoksen perustamista. Näiden lisäksi hän vaati tiettyjen fanarioottiperheiden karkottamista sekä vallanperimysjärjestyksen romuttamista.
Vaihtovelkakirjalaina
Vaihtovelkakirjalaina on korollinen tai koroton laina, jonka osakeyhtiö voi ottaa sijoittajalta. Lainan ehdoissa sovitaan siitä, onko sijoittajalla laina-ajan päätyttyä oikeus halutessaan vaihtaa koko lainamäärä tai osa siitä yhtiön osakkeisiin ennalta määrätyn vaihtosuhteen mukaisesti. Kyseessä on siis jossain määrin optiota muistuttava järjestely.
Phạm Thanh Nghiên
Phạm Thanh Nghiên (s. 1977) on vietnamilainen ihmisoikeusaktivisti.
Vaihtovelkakirjalaina
Vaihtosuhde (se, kuinka monta osaketta lainanantaja saa tietyllä lainamäärällä) voi olla kiinteä tai se voidaan sopia määräytyväksi vaihtoajankohdan olosuhteiden perusteella, esimerkiksi yhtiön tilinpäätöksestä laskettavien taloudellisten tunnuslukujen mukaan. Vaihto voi tapahtua ennalta sovittuna ajankohtana tai tiettyjen olosuhteiden vallitessa. Vaihtovelkakirjalaina voi olla suunnattu tietylle kohderyhmälle niin, että osakkeiden merkintäoikeutta ei voida siirtää.
Phạm Thanh Nghiên
Phạm Thanh Nghiên tuomittiin Vietnamin virallisen radion Vietnamin äänen mukaan neljän vuoden vankeuteen tammikuussa 2010 "Vietnamin sosialistisen tasavallan vastaisesta propagandasta." Phạm Thanh Nghiên on työskennellyt villakombinaatissa Koillis-Vietnamissa. Hän ryhtyi puolustamaan ihmisoikeuksia sen jälkeen kun Kiinan merivartiosto ampui kahta kiinalaista kalastusvenettä ja yhdeksän kalastajaa kuoli. Vietnamin valtio lupasi omaisille korvaukset, mutta rahojen epäillään ainakin osaksi menneen välikäsille. Phạm Thanh Nghiên perusti internetiin blogin, jossa hän syytti viranomaisia. Hänet pidätettiin syyskuussa 2008. Tuomion perusteena oli ulkomaisten viestimien kanssa tehdyt haastattelut.
Vaihtovelkakirjalaina
Vaihtovelkakirjalainassa yhdistyy lainan korkotuotto ja mahdollisuus joko lainapääoman palautukseen tai osakkeen arvonnousun hyödyntämiseen. Se on näin ollen oman pääoman ja vieraan pääoman välimuoto. Vaihtovelkakirjalaina on suosittu rahoitusmuoto esimerkiksi tilanteissa, joissa pääomasijoittajat rahoittavat pientä kasvuvaiheessa olevaa yritystä. Lainaan sisältyvä optio kasvuyrityksen lainan vaihtamisesta myöhemmin osakkeiksi voi olla sijoittajan kannalta erittäin arvokas. Kasvuyrityksen ei tästä syystä yleensä tarvitse maksaa vaihtovelkakirjalainalle yhtä suurta korkoa kuin muulle lainalle.
Tudor Vladimirescu
Kapina
thumb|left|350px|Etaireía ja osmanit taistelussa Bukarestissa elokuussa [[1821.]]
Phạm Thanh Nghiên
Phạm Thanh Nghiên sai 2008 Human Rights Watchin sananvapauspalkinnon neljän muun kirjoittajan kanssa.
Tudor Vladimirescu
Kapina
Armeija, jonka vahvuus lisääntyi sen edetessä, valloitti Bukarestin 21. maaliskuuta. Bukarestissa Vladimmirescu antoi uuden julistuksen, jossa hän vakuutti rauhantahtoisuuttaan osmaneja kohtaan. Paikalliset pajarit olivat hiljalleen menettäneet luottamuksen Vladimirescuun. Hän oli ryhtynyt käyttämään osmanityylisiä vaatteitta ja vaatimaan, että häntä kutsuttaisiin domniksi (herra, prinssi). Tämä etäännytti häntä maanomistajien ajatusmaailmasta.
Samoihin aikoihin Venäjä oli valloittanut Moldavian. Siellä olleet joukot, johtajanaan Philikí Etaireía]] olivat vetäytyneet Bukarestiin. Vladimirescu oli nyt kahden tulen välissä: pohjoisesta oli lähestymässä Etaireían vihollinen Venäjä ja etelässä osmanit valmistelivat Tonavan ylitystä. Osmanit eivät halunneet antaa venäläisille jalansijaa Valakiasta.
Vladimirescun armeija perääntyi Olteniaan toukokuussa, ja osmanit valloittivat Bukarestin ilman vastarintaa. Vladimirescu oli menettämässä armeijansa kontrollia, joten hän järjesti kapinoivien sotilaiden hirttäjäisiä. Etaireía pidätytti Vladimirescun, sillä hän ei voinut sietää Vladimirescun myötämielistä suhtautumista osmaneihin. Vladimirescu surmattiin kidutuksen jälkeen 7. kesäkuuta 1821. Etaireían ei onnistunut saamaan Vladimirescun armeijan luottamusta, joten hänen vastarintansa osamaneja vastaan kuihtui.
Perintö
Vladimirescun kapinoinnin myötä Valakia säilyi miehitettynä. Vaikka tilanne oli rauhoittunut jo vuoden 1821 elokuuhun mennessä, osmanien joukot pysyivät alueella vuoteen 1826 saakka. Osmanit eivät kuitenkaan luottaneet fanaarien hallintaan, ja he antoivat vallan luotetuille voivodeille Grigore IV Ghicalle Valakiassa sekä Ioan Sturdzalle Moldaviassa.
Tilanne vakiintui Adrianopolin rauhassa 14. syyskuuta vuonna 1829, kun Venäjä otti valtaansa nämä kaksi aluetta.
WWE Hardcore Championship
Alkuperä
Vyön uskotaan olevan kopio vanhasta WWF Vinged Eagle -vyöstä. Pitkäaikaisen huhun mukaan vyö on sama, jonka Mr. Perfect varasti Hulk Hoganilta 1989 Saturday Night's Main Eventissä ja tuhosi show’n lopussa vasaralla.
24/7-sääntö
Kun Crash Holly voitti vyön, hän esitteli 24/7-säännön, jonka mukaan vyön omistajuudesta voidaan kilpailla niin kauan, kuin tuomari tai tuomareita on läsnä. Raven voitti vyön 26 kertaa ja Steven Richards 21 kertaa. Nämä voitot ansaittiin suurimmaksi osaksi 24/7-otteluissa tai one on one -hardcoreotteluissa.
Esimerkiksi vuonna 2002 Wrestlemania 18:ssa käydyn 24/7-ottelun alussa vyötä puolusti Maven ja häntä vastassa oli Goldust. Spike Dudley hyökkäsi kehään ja voitti vyön. Crash Holly tuli kehään ja lähti jahtaamaan Spike Dudleyta. Backstagella Crash Holly alkoi hakata Dudleyta, kun The Hurricane Helms tuli ja voitti vyön. Näin 24/7-säännön mukaisesti The Hurricane Helms nimettiin WWE Hardcore Championiksi.
Yhteiskuntasopimuksesta
Yhteiskuntasopimuksesta, eli, Valtio-oikeuden johtavat aatteet on Jean-Jacques Rousseaun vuonna 1762 ilmestynyt kirja. Teoksen on suomentanut J. V. Lehtonen vuonna 1918. Teoksessa Rousseau käsitteli ajatusta yhteiskuntasopimuksesta ja esitteli yleistahdon käsitteen.
Ernest Lespinasse
Ernest Lespinasse (20. lokakuuta 1897 Hautmont – 22. marraskuuta 1927 Hautmont) oli ranskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
True Brit
True Brit on Beth Petersin kirjoittama vuonna 1999 julkaistu kirja. Teos kertoo poptähti Britney Spearsin elämästä. Kirjan julkaisi suomeksi WSOY vuonna 2000. Suomennoksen teki Ulla Selkälä.
Giovanni Tubino
Giovanni Battista Tubino (22. elokuuta 1900 Sampierdarena – 27. joulukuuta 1989 Genova) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
How Long
How Long on yhdysvaltalaislaulaja Charlie Puthin kappale. Kappaleen ovat sanoittaneet Jacob Kasher, DJ Frank E ja Puth. Sen julkaisi Atlantic Records artistin toisen, Voicenotes-studioalbumin toisena singlenä 5. lokakuuta 2017. Kaupallisesti kappaleesta tuli kohtalainen menestys päästyään singlelistalla kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa (Vallonia), Filippiineillä, Iso-Britanniassa, Israelissa, Libanonissa, Malesiassa ja Skotlannissa. Sen lisäksi kappale pääsi kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Australiassa, Belgiassa (Flanderi), Espanjassa, Irlannissa, Slovakiassa, Tanskassa ja Uudessa-Seelannissa. Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listalla kappaleen korkein sijoitus oli listasija 21.
Don’t Let Me Be the Last to Know
Don’t Let Me Be the Last to Know on Britney Spearsin kappale ja viimeinen single hänen toiselta studioalbumiltaan Oops!… I Did It Again. Se julkaistiin 7. tammikuuta 2001. Kappaleen ovat kirjoittaneet Robert Lange, Shania Twain ja Keith Scott. Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Herb Ritts.
Suomen virallisella singlelistalla kappaleen paras sijoitus oli 17.
Lemmenlukko
thumb|Lemmenlukkoja Korean yhdellä maamerkillä, [[N Seoul Tower ja kieltokyltti avaimen poisheittämisestä.]] thumb|Lemmenlukkoja [[Tampereen Patosillassa.]] Lemmenlukko tai rakkauslukko on riippulukko, joka kiinnitetään sillan kaiteeseen symboloimaan rakkauden kestävyyttä. Lemmenlukko on etenkin Keski-Euroopassa suosittu tapa. Lukkoon kaiverretaan parin nimet tai nimikirjaimet ja vuosiluku, minkä jälkeen lukko käydään ripustamassa sillan kaiteeseen. Kun lukko on lukittu, pari heittää avaimen veteen.
Historia ja perinteet
Lemmenlukon perinne juontaa juurensa vanhaan serbialaiseen melankoliseen tarinaan ensimmäisestä maailmansodasta ja nuoren kouluopettajan rakkaudesta sotilaaseen kylpyläkaupunki Vrnjacka Banjassa. Sotilas lähetettiin lopulta taistelemaan Kreikkaan ja Serbian etulinjaman kaaduttuessa mies jäi Kreikasta löytämän uuden rakkautensa luo eikä koskaan palannut kotimaahansa. Sydän särkyneenä nuori nainen menehtyi ja peloissaan kylpyläkaupungin muut naiset kiinnittivät lemmenlukkoja paikalliseen siltaan välttyäkseen samalta kohtalolta. Silta on nimeltään Most Ljubavi ja tarina elvytettiin sekä popularisoitiin 1900-luvun puolessavälissä, kun yksi Serbian kuuluisimmista naisrunoilijoista, Desanka Maksimovic, julkaisi runon nimeltä Molitva za ljubav. Serbiasta tapa on levinnyt ympäri Etelä-Eurooppaa ja Baltian maita. Latvian Riiassa rakastavaisten sillalla lukkoja on satamäärin, siellä tuore vaimo käy heti vihkimisen jälkeen kiinnittämässä lukon lähipuistossa olevaan sillankaiteeseen. Tukholmassa lukkoja on Västerbron-nimisellä sillalla ja Lontoossa Towerin sillalla ja Italiassa niitä näkee miltei joka sillalla. Firenzessä lukon laittamisesta Ponte Vecchio -siltaan saa 50 euron sakon, ja Japanissa eräs silta romahti lemmenlukkojen painosta.
Suomessa
Turussa lemmenlukkoja on Teatterisillalla ja Tuomiokirkkosillalla. Helsingissä lukkoja on rakennusviraston tietojen mukaan tällä hetkellä eniten Vanhankaupunginkosken ylittävällä pienellä kävelysillalla. Tampereella ensimmäinen Tammerkosken lemmenlukko kiinnitettiin Kehräsaaren siltaan. Jatkossa Tammerkosken lemmenlukkoja kiinnitetään Kehräsaaren sillan lisäksi Patosiltaan ja Laukonsiltaan. Kouvolassa lemmenlukkoja näkee Repoveden kansallispuistossa Valkealassa, jossa lukkoja roikkuu Lapinsalmen riippusillan kaiteissa. Kajaanissa lukkoja löytyy ripustettuna Linnansiltaan ja Oulussa Patosillalle johtavien portaiden kaiteeseen kiinnitettynä. Seinäjoella lukkoja on ripustettu Provinssinkin tapahtumapaikkana olevan törnävänsaaren vieressä virtaavan Seinäjoen yli kulkevaan siltaan.
Hämeenlinnasta lukkoja löytyy linnan läheiseltä rautatiesillalta.
Attention (Charlie Puthin kappale)
Attention on yhdysvaltalaislaulaja Charlie Puthin kappale. Jacob Kasherin ja itse Puthin sanoittaman kappaleen julkaisi Atlantic Records artistin toisen, Voicenotes-studioalbumin ensimmäisenä singlenä 21. huhtikuuta 2017. "Attention" pop rock-kappale, jossa on elementtejä 1980-luvun pehmeänsävyisestä soul ja funkmusiikista. Kappaleesta nousi kaupallinen menestys saavutettuaan singlelistan ensimmäisen sijan Israelissa, Latviassa ja Venäjällä, jonka lisäksi se pääsi kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgiassa, Espanjassa, Etelä-Koreassa, Filippiineillä, Iso-Britanniassa, Italiassa, Kanadassa, Kroatiassa, Libanonissa, Malesiassa, Puolassa, Ranskassa, Romaniassa, Saksassa, Slovakiassa, Sveitsissä, Unkarissa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Kappaleelle toteutettu Emil Navan ohjaama musiikkivideo julkaistiin 24. huhtikuuta 2017.
Fernand Fauconnier
Fernand Fauconnier (14. huhtikuuta 1890 Maubeuge – 28. huhtikuuta 1940 Hautmont) oli ranskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Aivokuolema
Aivokuolemalla tarkoitetaan tilannetta, jossa aivojen toiminta on peruuttamattomasti loppunut, vaikka sydän ja verenkierto vielä toimivat. Aivokuolemassa aivojen sähkötoiminta ja refleksit lakkaavat täydellisesti ja pysyvästi. Myös hengitys on lakannut, ja tilaa voidaan pitää yllä ainoastaan hengityskoneen avulla. Aivokuolema voi johtua koko aivoihin kohdistuneesta vammasta tai paikallisesta vauriosta aivorungossa.
Aivokuolemasta ei voi toipua, sillä verenkierron loputtua alkaa itsestään hajoaminen eli solujen tuhoutuminen. Aivokuolleena ei voi olla viikkoja, puhumattakaan kuukausista tai vuosista. Koska aivojen verenkierto on pysyvästi lakannut, aivot alkavat hajota. Myöskään verenpainetta ja sydämen toimintaa ei voida pitää yllä muutamia vuorokausia pitempään tehohoidonkaan avulla, vaan aivokuolleen sydämen toiminta lakkaa joka tapauksessa muutamien vuorokausien kuluessa.
Aivokuolleen henkilön aivotoiminta on peruuttamattomasti ja täydellisesti lakannut, jolloin tämä on Suomen lain mukaan kuollut. Aivokuolleen henkilön hengitystä ja verenkiertoa voidaan tilapäisesti ylläpitää, jos häneltä on tarkoitus ottaa elimiä luovutettavaksi.
Tunnustuksia
Tunnustuksia on Jean-Jacques Rousseaun vuonna 1770 ilmestynyt kirja. Teoksen on osittain suomentanut Edwin Hagfors vuonna 1938.
Nesar Ahmad Bahave
Nesar Ahmad Bahave tai Nesar Ahmad Bahawi (, s. 27. maaliskuuta 1984 Kapisa, Kapisan maakunta) on afganistanilainen taekwondoin. Hän on edustanut kabulilaisseuroja M.A Taekwondo Association ja Haidary Taekwondo Association.
Bahave saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2007 hopeaa alle 72 kg:n painoluokassa. Voitettuaan viisi ottelua hän hävisi loppuottelussa taiwanilaiselle Sung Yu-Chille pistein 0–5. Hän sai Aasian kisoissa pronssia 72 kg:n sarjassa Dohassa 2006 ja hopeaa 80-kiloisissa Kantonissa 2010.
Bahave toimi Afganistanin joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Pekingissä 2008 hän hävisi molemmat ottelunsa sijoittuen jaetulle seitsemännelle sijalle. Lontoossa 2012 hän eteni keräilyottelun kautta pronssiotteluun, jonka hävisi italialaiselle Mauro Sarmientolle sijoittuen viidenneksi. Hän voitti olympiakarsintaturnauksen 80 kg:n sarjan Bangkokissa 2011.
Sayed Hasan Rezai
Sayed Hasan Rezai (s. 5. kesäkuuta 1990) on afganistanilainen taekwondoin.
Rezai sai junioreiden MM-pronssia alle 63 kg:n painoluokassa Izmirissä 2008. Aikuisten MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 58 kg:n sarjassa Kööpenhaminassa 2009. Voitettuaan neljä ottelua hän hävisi välierässä meksikolaiselle Damián Villalle pistein 2–5. Gyeongjun MM-kilpailuissa 2011 hän putosi jatkosta hävittyään ensimmäisen ottelunsa.
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1940
Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1940 pelattiin neljässä kuuden joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat välierät ja loppuottelun vuoden 1940 Ruotsin jääpallomestaruudesta. Jokaisen lohkon kaksi heikointa joukkuetta putosi Divion II:en, josta nousi tilalle kahdeksan joukkuetta.
Alkuohkot pelattiin yksinkertaisina sarjoina, välierissä oteltiin kaksoisotteluin ja loppuottelu pelattiin kerrasta poikki -periaatteella 3. maaliskuuta Tukholman stadionilla.
Loppuottelu
3. maaliskuuta 1940 Tukholma.
Roger Moore
Roger George Moore (14. lokakuuta 1927 Lontoo, Iso-Britannia – 23. toukokuuta 2017 Crans-Montana, Sveitsi) oli englantilainen, useissa toimintaelokuvissa esiintynyt näyttelijä. Tämän lisäksi hän toimi Unicefin hyväntahdon lähettiläänä. Moore esitti James Bondia (1973–1985) sekä Pyhimys-televisiosarjan Simon Templaria (1962–1969).
James Bond -ura (1973–1985)
Roger Moorea pidettiin vahvana ehdokkaana ensimmäiseen James Bond -elokuvaan Salainen agentti 007 ja tohtori No. Erinäisistä syistä tämä jäi kuitenkin toteutumatta, vaikka Ian Fleming piti häntä parhaana ehdokkaana rooliin. Moore on itse sanonut, että hän olisi ollut tuolloin liian nuori Bondiksi – rooliin lopulta valittu Sean Connery oli tosin Moorea nuorempi.
Roger Moore näytteli James Bond -nimistä hahmoa 1964 Millicent Martinin TV-show'ssa Mainly Millicent yhden noin 8 minuuttia kestäneen sketsin ajan. Vuonna 1969 Moore lopetti Pyhimys-televisiosarjassa näyttelemisen ja oli vuonna 1972 vapaana Conneryn paikalle esittämään James Bondia. Ensiesiintymisen Bondina Moore teki elokuvassa Elä ja anna toisten kuolla vuonna 1973 ollessaan 45-vuotias. Elokuva sai ristiriitaisia arvioita. Monien mielestä Moore oli paljon lähempänä Flemingin alkuperäistä Bondia kuin Sean Connery, mutta toiset pitivät Moorea sopimattomana rooliin, sillä hän oli täydellinen vastakohta Conneryn Bondille. Heti seuraavana vuonna Moore esiintyi jälleen Bondina elokuvassa 007 ja kultainen ase, mutta elokuva ei menestynyt erityisen hyvin.
Vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Mooren seuraava Bond-elokuva 007 rakastettuni oli menestyksekäs. Tuolloin siitä tuli elokuvasarjan katsotuin osa. Moore on itse sanonut kyseisen elokuvan olleen hänen uransa paras elokuva. Myös kaksi seuraavaa elokuvaa, Kuuraketti (1979) ja Erittäin salainen (1981), rikkoivat katsojaennätyksiä, ja viimeistään nyt Roger Moore liitettiin Bond-elokuvien historian keulahahmoksi.
Moore teki vielä kaksi Bond-elokuvaa, Octopussy – mustekala (1983) ja 007 ja kuoleman katse (1985), joista jälkimmäinen ei menestynyt erityisen hyvin. Moore sanoi viimeisen Bondinsa olleen elokuvasarjan huonoin ja totesi olleensa liian vanha rooliin. Joulukuussa 1985 Moore ilmoitti jättävänsä Bondin roolin, ja samalla hänen seuraajakseen ilmoitettiin Timothy Dalton.
Roger Moore muistetaan Bondina, joka tiukan paikan tullen ei hermostunut vaan oli koko ajan ”pilke silmäkulmassa”. Moore onkin itse sanonut, että hän ei yrittänytkään matkia Conneryn tyyliä, sillä he ovat aivan erilaiset näyttelijät. Mooren Bondeissa huumorilla on myös oma, vahva asemansa. Hän voitti Golden Globe -palkinnon vuonna 1980.
Mooren palkkiot Bond-ajalta on pidetty salaisena, mutta hänen väitetään ansainneen kahdesta viimeisestä elokuvastaan yhteensä noin kymmenen miljoonaa puntaa. Moore on edelleen eniten (seitsemän kappaletta) virallisia Bond-elokuvia tehnyt henkilö. Hän pystyi elämänsä aikana hyödyntämään kuuluisuuttaan toimimalla Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä. Moore kirjoitti kirjan Nimeni on Moore, Roger Moore (2008, suom. 2009), jonka promootiokierroksella hän vieraili Helsingissä 3.–5. toukokuuta 2009. Tätä ennen hän oli vieraillut Suomessa Unicefin lähettiläänä vuonna 2005.
Elämä
Moore syntyi Lontoossa. Hänen isänsä oli poliisi ja äitinsä kotirouva. Vuodesta 1945 Moore esiintyi statistina elokuvissa mutta joutui vielä samana vuonna armeijaan 18-vuotiaana, heti toisen maailmansodan jälkeen, palveli Saksassa pienen varikon komentajana ja yleni kapteeniksi.
1950-luvulla Moore toimi miesmallina ja mainoksissa, esiintyi välillä televisiossa ja elokuvissa ja tuli sitten tähdeksi televisiosarjoissa, muun muassa Ivanhoen nimiroolissa. Maailmankuuluksi hän tuli Pyhimys-sarjan pääroolissa (1961–1969), johon hän kyllästyi täysin. Tämän jälkeen hän esiintyi elokuvissa ja televisiossa ennen Bond-elokuvia (1973–1985), niiden välillä ja niiden jälkeen, viime vuosina vain harvakseltaan, lähinnä äänenä.
Hänellä on kaksi poikaa ja tytär kolmannen vaimonsa näyttelijä Luisa Mattiolin kanssa. Vuonna 2002 hän nai naapurinsa Ranskan Rivieralta, tanskalaisen multimiljonäärin Kristina Tholstrupin, ja asui sittemmin talvet Gstaadissa tai muualla Sveitsissä, kesät Monacossa.
Moore esiintyi kertojana Petan tuottamassa dokumentissa, joka vastustaa hanhenmaksan tuotantoa ja myyntiä.
Pekka ja Pätkä neekereinä
Pekka ja Pätkä neekereinä on Aarne Tarkaksen ohjaama ja Reino Helismaan käsikirjoittama elokuva vuodelta 1960. Kyseessä on alkuperäisen Pekka Puupää -sarjan 13. ja viimeinen elokuva. Elokuva kuuluu Suomen Filmiteollisuuden tuotantoon.
Juoni
Pekka ja Pätkä livistävät tiskien äärestä mennäkseen kilpailijoiksi television tietokilpailuun. Kaksikko vastaa vahingossa oikein kaikkiin kysymyksiin, mutta Justiina näkee heidät televisiosta ja käy kiskomassa pois studiosta ennen kuin palkintorahoja ehditään antaa. Vihainen Justiina lähtee maalle sukuloimaan, mutta Pekka ja Pätkä eivät silti voi poistua asunnostaan kuin ikkunan kautta, koska kaksikon suututtama talonmies Pikkarainen on leiriytynyt heidän ulko-ovensa eteen.
Pekka ja Pätkä menevät hullun tiedemiehen luo luettuaan lehdestä, että tämän keksimä kone kertoo, mihin ammattiin ihminen parhaiten soveltuu. Sen mukaan Pekalla ja Pätkällä on edessään loistava tulevaisuus ”neekereinä”. Kaksikko mustaa itsensä kenkälankilla ja menee koe-esiintymään hienoon yökerhoon teeskennellen olevansa amerikkalaisia muusikoita puhumalla englantia muistuttavaa siansaksaa. Temppu on vähällä onnistua, kunnes lauenneen palohälyttimen ruiskuttama vesi huuhtoo lankit heidän naamoistaan, ja he joutuvat pakenemaan paikalta.
Tuotanto
Kahdennentoista Puupää-elokuvan jälkeen ohjaaja Armand Lohikoski ehdotti SF:n johtajalle T. J. Särkälle poliittista satiiria nimeltä Pekka ja Pätkä politiikan pyörteissä. Lohikoski oli laatinut käsikirjoitusluonnoksen, jossa Pekka ja Pätkä perustavat Puupäiden Puolueen ja pyrkivät eduskuntaan. Särkän mielestä moinen huumori oli sopimatonta ja yhteiskuntaa halventavaa, joten hän syrjäytti Lohikosken seuraavan Puupään tuotannosta. Tilalle tuli Aarne Tarkas.
Elokuvan kantava vitsi, joka voi jäädä nykykatsojalle käsittämättömäksi, perustuu siihen, että sen valmistumisaikana toimittajia kutsuttiin ”sanomalehtineekereiksi” (nimityksen juurista enemmän artikkelissa neekeri). Kone siis suosittelee Pekalle ja Pätkälle toimittajantyötä, mutta he käsittävät sen aluksi väärin. Neekeriteema on poikinut elokuvalle myöhemmin syytöksiä rasismista, mutta toisaalta se kuvastaa tapaa, jolla mustaihoisiin sotien jälkeisessä Suomessa suhtauduttiin. Yökerhon omistaja on haltioissaan ”englantia” puhuvista tummaihoisista muusikoista, koska he toisivat hänen ravintolalleen kansainvälistä leimaa. Kaksi ”surinasussua” puolestaan putoaa ihastuksesta polvilleen nähdessään kadulla ”oikeita neekereitä”. Elokuvassa on viittauksia myös muihin aikansa muoti-ilmiöihin: televisio ja tietokilpailut olivat uutta Suomessa, Pätkän lentokonehyppy puolestaan viittaa sensaatioreportteri Usko Santavuoreen, joka selosti radiossa oman laskuvarjohyppynsä.
Pekka ja Pätkä neekereinä oli yleisömenestykseltään sarjan huonoin. Se jäi viimeiseksi Puupää-elokuvaksi, sillä Pätkän esittäjä Masa Niemi teki itsemurhan pari kuukautta elokuvan valmistumisen jälkeen.
Arviot
Aikalaisarviot tiivistää Leo Nordberg (Elokuva-Aitta): ”Se ei ole parempi eikä huonompi kuin tusina edeltäjäänsä – jättääpä vain taas katsojalle sellaisen tunteen kuin olisi tullut juoduksi tynnyrillinen tervaa.”
Myöhemmässä arviossaan Mikael Fränti (Helsingin Sanomat 1982) siirtää syyn elokuvan kehnoudesta ohjaajalle ja käsikirjoittajalle, jotka ovat hänen mielestään vastuussa siitä, että ”elokuva loukkaa Esa Pakarisen ja Masa Niemen ammattitaitoa”.
Eräissä arvioissa elokuvaan on suhtauduttu lempeämmin. Taru Mäkelä (Katso 1982) näkee siinä ”hauskaa ja nykyisestä perspektiivistä myös nostalgista kuvaa television alkuvuosista”. Vuonna 2012 kritiikissä todetaan, että elokuva testaa korrektiutta mutta nimi ei ollut aikanaan provosoiva sillä tavalla kuin se nykykatsojan silmissä on. Arto Pajukallio toteaa arviossaan (Helsingin Sanomat), että itse elokuva kuitenkin henkii ajattelematonta rasismia. Kriitikko nostaa esiin elokuvan merkittävänä hetkenä kohtauksen, jossa Pätkä roikkuu kellotornin viisareissa, ja kiittää sen toteutusta. Elokuvassa on katsojan iloksi runsain määrin Aku Ankka -lainoja.
Vuonna 2016 elokuvan TV-esitys herätti arvostelua, ja esimerkiksi Hufvudstadsbladet ihmetteli Yleisradion esityspäätöstä ja piti elokuvaa ”kiistanalaisena”. Ohjelmapäällikkö Pentti Väliahdet selitti elokuvan olevan osa suomalaista kulttuuriperintöä ja sen sisältämän huumorin olevan osittain tahatonta. Kun Yle päätti vuonna 2019 esittää jälleen koko Puupää-elokuvasarjan televisiossa, Pekka ja Pätkä neekereinä jätettiin sarjasta pois. Pentti Väliahdet kommentoi, että ”sarjan katsottavuus ei ole kiinni tästä yhdestä elokuvasta”.
Trilleri
Tunnettuja trillerikirjoja ovat muun muassa Dan Brownin Da Vinci -koodi (2003) ja Eoin Colferin Artemis Fowl. Tunnettuja trillerielokuvia ovat muun muassa Uhrilampaat ja Psyko.
Jännityskirjallisuus
Jännityskirjallisuus jaetaan Kaunokin (kaunokirjallisuuden asiasanasto) mukaan eri alalajeihin:
Jännityselokuvat
Jännityselokuva lajityyppinä on lähtöisin kirjallisuudesta. Jännitykseen luontiin elokuvatekniikassa käytetään leikkausta, kuvakulmia ja kamera-ajoja. Jännitystä onkin käytetty elokuvakerronnan tehokeinona aina elokuva alkuajoista alkaen. Varhaisen jännistyselokuvan merkittäviä vaikutteita olivat saksalainen ekspressionismi, esimerkiksi Fritz Langin M – kaupunki etsii murhaajaa, ja Alfred Hitchcockin Englannin kauden trillerit (esimerkiksi Puhtauden lunnaat).
Fredrik Blom
pienoiskuva|Fredrik Blom Fredrik Blom (1781–1853) oli ruotsalainen arkkitehti. Hän toimi professorina Taideakatemiassa ja suunnitteli merkittäviä rakennuksia uusklassiseen tyyliin, jonka merkittävimpiin edustajiin hänet luetaan.
Anatoli Rjabov
Rjabov syntyi talonpojan perheeseen. Hän meni kouluun, mutta lopetti opintonsa isänsä kuolemaan. Vuonna 1912 hän aloitti filologian opinnot. Hän valmistui vuonna 1916 opiskeltuaan latinaa, englantia ja äidinkielensä sukukieliä viroa ja suomea. Kun hän oli työskennellyt neljä vuotta opettajana, hän alkoi järjestellä ersän ja mokšan kielten kouluopetusta. Vuonna 1923 Rjabov oli perustamassa mordavalaisten Sõrgozema-seuraa (suom. 'Herääminen'), jonka toimintaan liittyi myös kuorolaulantaa. Kuoroa johti Rjabov, ja radioesiintymisensä jälkeen kuoro sai valtavasti ihailijakirjeitä muilta mordvalaisilta ympäri Neuvostoliittoa.
Mordvan tasavallan perustamisen jälkeen Saranskiin avattiin pedagoginen instituutti, jonne Rjabov siirtyi työskentelemään jättäen kuorotoiminnan. Ajan kuluessa Rjabov ansioitui erityisesti ersän kielen tuntijana ja kehittäjänä.
Liiallinen aktiivisuus ersän kielen ja kulttuurin parissa kiinnitti kuitenkin NKVD:n huomion. Kesäkuun 5. päivä vuonna 1937 Rjabovista annettiin pidätysmäräys. Myös Anatolin vaimo pidätettiin. Heitä syytettiin vakoilusta Suomen ja Viron hyväksi. Anatoli Rjabov teloitettiin 23. toukokuuta 1938 osana Stalinin vainoja, joissa teloitettiin myös muuta mordvalaisälymystöä. Hänen hautapaikkansa on tuntematon.
Rjabovin syntymäpäivää on juhlittu Virossa ersän kielen päivänä vuodesta 1998 alkaen.
Kristian Madsen
Mads Kristian Madsen (Krogshede; 12. helmikuuta 1893 Bøvling – 10. maaliskuuta 1988 Holstebro) oli tanskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä hopeaa ruotsalaissysteemissä voittaneeseen joukkueeseen.
Tuomo Hutri
Tuomo Hutri (s. 9. helmikuuta 1973 Hyvinkää ) on suomalainen elokuvaaja. Hän kuvaa pitkiä elokuvia, dokumentteja ja mainoksia. Lisäksi hän toimii kuvauksen lehtorina elokuvataiteen osastolla.
Veli-Pekka Lehtosen mukaan Hutri tunnetaan kauniin kuvan tekijänä. Itse Hutri kuvailee itseään tarinaorientoituneeksi.
Hutri kiinnostui lukioikäisenä valokuvaamisesta. Harrastuksen takia kaverit pyysivät hänet mukaan kuvaamaan harrastelijaelokuvia. Hutri opiskeli Münchenin yliopistossa sosiologiaa ja Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa, mutta haki lopulta kuvaajalinjalle. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta elokuvaajaksi vuonna 2003. Hutri sanoo olevansa ammatillisesti velkaa Esa Vuoriselle, joka toimi koulussa elokuvauksen professorina.
Aleksi Salmenperä ja Hutri opiskelivat Taideteollisessa korkeakoulussa samaan aikaan. Hutri kuvasi useimmat Salmenperän opiskelijalyhytelokuvat. Sittemmin Hutri ja Salmenperä ovat tehneet yhdessä esimerkiksi elokuvat Miehen työ (2007), Paha perhe (2009) ja Jättiläinen (2016).
Hutri työskenteli kakkosryhmän kuvaajana Joe Wrightin toimintatrillerin Hanna (2011) kansainvälisessä tuotannossa, joka kuvattiin osittain Suomessa.
Hutri opetti elokuvausta Aalto-yliopistossa vuosina 2010–2011.
Hutri asuu Helsingissä. Hänellä on kolme lasta, joista nuorin nykyisen puolison, ohjaaja-näyttelijä Anna Paavilaisen kanssa. Hän toimii suomen, englannin, saksan ja ruotsin kielillä.
The Trashmen
The Trashmen oli yhdysvaltalainen rock and roll -yhtye. Yhtye on ollut aktiivinen vuosien 1962–1967 välillä, jonka jälkeen yhtye hajosi. Vuonna 1982 yhtye teki paluun ja oli aktiivinen vuoteen 2016 saakka. Yhtyeen tunnetuin kappale on "Surfin’ Bird", jota lukuisat artistit ovat versioineet.
The Trashmen on esiintynyt myös Euroopassa, muun muassa Alankomaissa, Saksassa, Ranskassa, Espanjassa, Belgiassa, Italiassa, Itävallassa, Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa.
Joe Johnson
Joe Johnson (s. 29. kesäkuuta 1981 Little Rock) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on helmikuusta 2018 alkaen edustanut NBA-seura Houston Rocketsia.
Ura
Johnson edusti Atlantaa seitsemän kautta. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi Brooklyn Netsiin osana pelaajakauppaa, jossa Hawks sai vaihdossa Jordan Farmarin, Anthony Morrow’n, Johan Petron, DeShawn Stevensonin ja Jordan Williamsin sekä kaksi varausvuoroa. Helmikuussa 2016 Johnson siirtyi Miami Heatiin ja saman vuoden heinäkuussa Utah Jazziin. Helmikuussa 2018 hän siirtyi Houston Rocketsiin.
Francesco Loi
Francesco Loi (25. helmikuuta 1891 Cagliari – 9. maaliskuuta 1977 Modena) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sitten vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Molemmissa kisoissa hän oli mukana kultaa voittaneessa joukkueessa.
USS Raleigh (C-8)
Valmistus
Alus tilattiin 7. syyskuuta 1888 New York Navy Yardilta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1889. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1892 kumminaan rouva Alfred W. Haywood ja otettiin palvelukseen 17. huhtikuuta 1894 päällikkönään Merrill Miller. Aluksen rungon ja höyrykoneen tilauksen mukaiset valmistuskustannukset olivat 1 100 000 dollaria.
Palvelus
Alus viipyi ensimmäiset viisi kuukautta telakalla, kunnes se siirrettiin syyskuun alussa Hampton Roadsiin ja edelleen koeajoihin Chesapeake Bayhin. Tammikuussa 1895 alukselle asennettiin torpedoasema Newportissa Rhode Islandilla, mistä alus lähti 25. syyskuuta merelle liittyen Pohjois-Atlantin laivueeseen Karibialla pidettävään taisteluharjoitukseen. Kesäkuussa alus palasi New Yorkiin, mistä se lähti etelään kiertäen Floridaa palaten elokuussa. New Yorkissa alus käväisi telakalla ennen liittymistään laivueeseensa. Telakalta palattuaan alus oli kymmenen kuukautta Länsi-Atlantilla Uudesta Englannista aina Floridan salmeen.
Alus palautettiin palvelukseen 21. helmikuuta 1911 liitettynä Tyynenmeren reservilaivueeseen. Alus viipyi San Franciscossa aina joulukuuhun, jolloin se lähti Bremertoniin Washingtoniin. Aluksella alkoi nyt rauhallinen rauhan ajan palvelus.
Alus lähti 6. joulukuuta 1913 Puget Soundista etelään, missä se liittyi laivastoon. Aluksen asemapaikka oli seuraavat neljä vuotta Meksikon satamissa erityisesti Manzanillossa, Mazatlanissa, La Pazissa ja Guaymasissa. Tuona aikana aluksen tehtävä satamien valvonnassa keskeytyi kahdesti., ensimmäisen kerran 6.-25. lokakuuta 1915 sen ollessa Ocosissa Guatemalassa ja toisen kerran Corintossa Nicaraguassa 1. huhtikuuta - 26. heinäkuuta 1916.
Alus oli huollettavana Mare Islandilla, kun Yhdysvallat liittyi ensimmäiseen maailmansotaan. Alus lähti San Franciscosta toukokuun alussa 1917 ja se liittyi 5. kesäkuuta Newportissa Yhdysvaltain Atlantin laivaston vartiojoukkoihin, jonka risteilijöiden 2. laivueeseen se liitettiin. Alus partioi marraskuuhun asti Bostonin ja Norfolkin välillä, kunnes se siirrettiin Brasilian rannikolle.
Saman aikaisesti Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneitä havaittiin Yhdysvaltain itärannikolla, joten Raleigh määrättiin palaamaan Yhdysvaltoihin. Alus lähti 26. kesäkuuta Bahiasta ja se liittyi laivaston partio-osastoon Key Westissä Floridassa 21. kesäkuuta. Osaston mukana alus aloitti saattueiden suojaamisen Meksikonlahdella, Karibianmerellä ja Carolinan rannikolla. Alus jatkoi tehtävässä sodan päättymiseen saakka ja vuonna 1919 jatkoi tehtävässä Carolinan rannikolla.
Alus siirrettiin 6. huhtikuuta Charleston Navy Yardille, missä aloitettiin valmistautuminen aluksen palveluksesta poistamiseksi. Alus poistettiin palveluksesta 21. huhtikuuta 1919 ja se myytiin 5. elokuuta 1921 romutettavaksi Henry A. Hitner's Sons Companylle Philadelphiaan.
Jacob Opdahl
Jacob Opdahl (15. tammikuuta 1894 Bergen – 20. maaliskuuta 1938 Bergen) oli norjalainen voimistelija. Hän kuului vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa joukkueeseen, joka voitti kultaa vapaassa systeemissä. Hän osallistui myös vuoden 1920 kesäolympialaisiin Antwerpenissä ja sai joukkueineen vapaassa systeemissä hopeaa.
Toller Cranston
Toller Shalitoe Montague Cranston CM (20. huhtikuuta 1949 Hamilton, Ontario – 24. tammikuuta 2015 San Miguel de Allende, Meksiko ) oli kanadalainen taitoluistelija. Hän oli miesten yksinluistelun Kanadan-mestari vuosina 1971–1976.