cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jari Aarnio
Huumausainerikokset, lahjonta
Aarnio joutui marraskuussa 2013 tutkintavankeuteen epäiltynä useista rikosnimikkeistä, kuten törkeistä huumaus­aine­rikoksista, törkeästä lahjuksen ottamisesta ja virka­rikoksista. Virkarikoksiin kuului virka­salaisuuden rikkominen, millä viitataan hänen mahdollisesti vuotaneen ulkopuoliselle poliisin tietolähteen henkilöllisyyden. Hänen epäillään myös vuotaneen tiedon poliisin käyttämästä peitetoiminnasta. Tutkinnanjohtaja Krista Soukolan mukaan Aarnion ja muiden epäiltyjen epäillään saaneen huumekaupasta 1,3 miljoonaa euroa. Toukokuussa 2014 Aarnion talon rakennustyömaalta löytyi 64 800 euron rahakätkö, jota Aarnio pitää lavastuksena. Väitteitä huumekaupasta esitettiin jo vuonna 2007.
Varieteeteatteri Pariisissa
Varieteeteatteri Pariisissa henkii nostalgista ja estetisoitua Pariisin ikävää. Enckell kosmopoliittina liikkui siellä sujuvasti, kuten Pietarissa ja Helsingissäkin. Varieteeteatteri Pariisissa toistaa teatterien lämmintä keinovaloa, mutta maalauksen pastellivärit viittaavat myös impressionistisiin auringonlaskuihin. Joku näkee siinä yksinäisen katselijan näkymän.
Enckell oli paljon tekemisissä pariisilaisen impressaarin Sergei Djagilevin kanssa vuosina 1911–1912. Djagilev johti balettiesityksiä ja toi tanssitaidetta uudistavaa venäläistä balettia esiin näyttämölle (Ballets russes). Enckellin Pariisissa maalaamat teokset Pont Royal ja Bal Tabarin ovat hyvin samankaltaisia hengeltään kuin Varieteeteatteri Pariisissa.
Jari Aarnio
Huumausainerikokset, lahjonta
Aarnio kiisti kaikki epäilyt. Hänen asianajajansa oli Riitta Leppiniemi. Syyskuussa 2014 Euroopan neuvoston kidutuksen ja epäinhimillisen kohtelun vastainen komitea (CPT) vieraili Suomessa Aarnion tutkintavankeuden aikana ja kuuli häntä ainakin pitkästä tutkintavankeusajasta, eristyksestä ja mahdollisuudesta puolustautumiseen. Rikostutkinnan aikana Aarnio levitti omia versioitaan tapahtumista tuntemiensa toimittajien välityksellä ja jopa tarkisti juttuja ennen julkaisua. Näissä versioissa syytteiden sanottiin olevan tekaistuja ja liittyvän poliisien keskinäiseen valtataisteluun.
Marraskuussa 2014 syyttäjä nosti Aarniota vastaan syytteet törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä, törkeästä lahjuksen ottamisesta, törkeästä petoksesta ja rekisterimerkintärikkomuksesta liittyen Trevoc-seurantalaiteyhtiön toimintaan, jossa Aarnion on epäilty olleen mukana. Trevoc on myynyt suomalaisille viranomaisille laitteita yli miljoonalla eurolla, ja Aarnion epäillään osallistuneen esteellisenä laitehankintoihin sekä olleen yksi yrityksen omistajista. Lahjussyyte perustuu epäilyyn, jonka mukaan Aarnio on saanut yhtiöltä rahaa, omistuksia ja muita etuuksia.
Aarnio on myöntänyt, että hänellä on ollut käytössään 447 000 euroa pimeää käteisrahaa. Rahat hän kertoo saaneensa suomalaiselta miljonääriltä vuonna 2002 autettuaan tätä turvajärjestelyissä parituksessa ja muissa hämäräbisneksissä. Kyseinen miljonääri on jo kuollut. Aarnio on kertonut, että hän olisi ehtinyt käyttää kaikki saamansa rahat ennen kiinniottoa marraskuussa 2013.
Epäilty osallisuus palkkamurhaan
Aarnion odottaessa hovioikeuden ratkaisua ns. tynnyrijutussa hänet otettiin heinäkuussa 2018 kiinni murhatutkinnassa. Kyseessä oli Helsingin Vuosaaressa lokakuussa 2003 tehty 26-vuotiaan ruotsinturkkilaisen Volkan Ünsalin murha, joka oli tilattu Ruotsista. Ünsal oli murhattu kostoksi siitä, että hän oli antanut poliisille tietoja Arlandan lentoasemalla vuonna 2002 tehdystä rahankuljetusryöstöstä, jossa oli itse ollut mukana. Hänen uskottiin vieneen rikoskumppaninsa saalisrahoja satojen tuhansien eurojen arvosta. Murhasuunnitelman alullepanija ja kolme sen tekijää tuomittiin sittemmin elinkautiseen vankeuteen. Ünsalin murhan tutkintaa oli johtanut silloinen Helsingin poliisin väkivaltarikosyksikön päällikkö, myöhempi Kokoomuksen kansanedustaja Kari Tolvanen. Tolvasen mukaan kukaan tuolloin syytetyistä ja tuomituista ei ollut maininnut Aarnion mahdollista osuutta asiassa. Volkan Ünsalin ruumista ei koskaan löydetty. Yksi Ünsalin murhaajista, Jani Leinonen kertoi vuonna 2020, että ruumis olisi kätketty Porvooseen paikkaan, jonka kohdalle on sittemmin rakennettu tie.
Trevoc-jutun ja tynnyrijutun tutkinnan yhteydessä alettiin epäillä, että myös Volkan Ünsalin murhaan liittyisi selvittämättömiä asioita. Aarnion epäillään olleen tietoinen Ünsaliin kohdistuneesta murhahankkeesta ja laiminlyöneen velvollisuutensa teon estämiseksi ja paljastamiseksi. Aarnio vapautettiin 14. heinäkuuta, mutta tutkinta jatkui. Aarnion ohella Ünsalin jutussa ovat epäiltyinä United Brotherhood -rikollisjärjestön entinen johtaja Keijo Vilhunen sekä Aarnion entinen alainen Helsingin huumepoliisissa. Kaikki kolme ovat kiistäneet heihin kohdistetut epäilyt. Alun perin virkavelvollisuuden rikkomisesta epäiltynä oli lisäksi toinen Aarnion alaisena työskennellyt, mutta tämän osalta syyteoikeus raukesi toukokuussa 2019. Ünsalin juttu siirtyi syyskuun lopussa 2019 syyteharkintaan.
Trevoc-jupakka
Trevoc-jutussa Aarnio sai Helsingin käräjäoikeudessa kesäkuussa 2015 vuoden ja kahdeksan kuukauden vankeusrangaistuksen ja hänet määrättiin pantavaksi viralta. Tuomio tuli rekisterimerkintärikoksesta, törkeästä petoksesta, törkeästä virka-aseman väärinkäyttämisestä ja törkeästä lahjuksen ottamisesta. Aarnio valitti päätöksestä Helsingin hovioikeuteen. Hovioikeus kuitenkin päätti jatkaa Aarnion vangitsemista sotkemisvaaran takia.
Korkein oikeus hylkäsi tammikuussa 2017 Aarnion valituslupahakemuksen. Trevoc-jutussa oli syytettynä myös United Brotherhood -järjestön entinen johtaja Keijo Vilhunen, mutta hänen osaltaan syytteet kaatuivat jo käräjäoikeudessa.
Aarnio vapautettiin 25. marraskuuta 2015 yli kaksi vuotta kestäneestä tutkintavankeudesta. Aarnion huume- ja virkarikosoikeudenkäynti päättyi 30. maaliskuuta 2016. Käsittely kesti 96 päivää ja oikeudenkäynnissä kuultiin yhteensä 155 henkilöä. Rikosvyyhdin oikeuskäsittely oli tullut maksamaan maaliskuuhun mennessä kaikkiaan noin 7,2–7,4 miljoonaa euroa ja se oli muodostunut Suomen historian kalleimmaksi rikosoikeudenkäynniksi. Kustannukset muodostuivat pääosin keskusrikospoliisin, tuomarien, syyttäjien ja asianajajien kuluista sekä osittain oikeudenkäynnin vaatimista tiukoista turvatoimista. Yhden oikeudenkäyntipäivän hinnaksi tuli laskennallisesti noin 55 000 euroa. Koska useimpien osallisten tulot ovat pienet, he ovat saaneet maksuttoman oikeudenkäynnin, jolloin kulut ovat tulleet viime kädessä veronmaksajien kustannettaviksi.
Huumerikokset
Joulukuussa 2016 Helsingin käräjäoikeus langetti Aarniolle 10 vuoden ehdottoman vankeusrangaistuksen yhteensä 22 rikoksesta, joista kuusi koski törkeää huumausainerikosta. Lisäksi Aarnio todettiin syyllistyneen lukuisiin törkeisiin virkarikoksiin, törkeään todistusaineiston vääristelemiseen, syyttömän lavastamiseen syylliseksi, tietojärjestelmien väärinkäyttämiseen, tietovuotamiseen ja muihin perusmuotoisiin virkarikoksiin. Oikeus katsoi näytön osoittavan, että huumesalakuljettajille puheluja soitellut tunnistamaton ”Pasilan mies” oli Aarnio. Tuomion seuraamuksena hän joutui lisäksi menettämään sotilasarvonsa ja laajennettuna rikoshyötynä poikansa nimiin hankitun omakotikiinteistön rakennuksineen Porvoossa.
Aarnio päätti valittaa tuomiostaan Helsingin hovioikeuteen. Käräjäoikeus määräsi hänet kuitenkin valituksen käsittelyn ajaksi vangittavaksi heti tutkintavangiksi Vantaan vankilaan. Pääoikeudenkäynti Helsingin hovioikeudessa alkoi valmisteluistunnolla kesäkuussa 2017. Pääkäsittely aloitettiin hovioikeudessa syksyllä, ja sille varattiin aikaa kesäkuuhun 2018 asti. Aarnio päästettiin 19. kesäkuuta 2018 vapaaksi odottamaan Helsingin hovioikeuden tuomiota, koska sen antaminen siirtyi vuoden 2019 puolelle. Tuomio annettiin 27. kesäkuuta 2019. Oikeuden päätöksen mukaan Aarnion rikokset olivat olleet ”poikkeuksellisen häikäilemättömiä”, ”erittäin vakavia ja vahingollisia” sekä ”muille aiheutuvista seurauksista piittaamattomia”. Aarnio määrättiin heti vangittavaksi ja suorittamaan 10 vuoden vankeusrangaistusta.
Hovioikeuden päätöksen jälkeen Helsingin poliisi antoi vapaalla jalalla tuomiota odottaneesta Aarniosta etsintäkuulutuksen, mutta vielä torstai-iltana kello 20.30 mennessä Aarniota ei ollut tavoitettu. Aarnio ilmoittautui kuitenkin itse vankilaan myöhään illalla.
Murhatuomio
Aarniota vastaan nostettiin Helsingin käräjäoikeudessa 27. helmikuuta 2020 syyte Volkan Ünsalin murhasta. Hänen osaltaan kyseessä on epävarsinainen laiminlyöntirikos. Aarnion lisäksi murhasta syytettiin entistä rikollisjohtajaa Keijo Vilhusta, jota epäiltiin osallisuudesta murhan valmisteluihin. Kummatkin kiistivät syyllisyytensä esitutkinnassa.
Aarnio tuomittiin 22. joulukuuta 2020 käräjäoikeudessa epävarsinaisena laiminlyöntirikoksena tehdystä murhasta elinkautiseen vankeuteen, Vilhunen sen sijaan todettiin näytön puutteessa syyttömäksi. Käräjäoikeuden mukaan Aarnio oli ollut tietoinen Volkan Ünsalin tulosta Suomeen jo kesäkuussa 2003, kuukausia ennen tämän murhaa. Oikeuden päätöksessä todettiin, että Aarnio oli järjestänyt epäiltyihin palkkamurhaajiin kohdistunutta tarkkailua ja puhelinkuuntelua, jolloin hänelle oli muodostunut erityinen suojeluvastuu. Tästä huolimatta hän ei ollut välittänyt kertyneitä tietoja muille poliiseille. Oikeuden mukaan Aarnion toiminta oli osoittanut ”vakavaa piittaamattomuutta toisen hengestä”. Aarnio itse sanoi kuulleensa Ünsaliin kohdistuneista murhasuunnitelmista vain epämääräisiä huhuja, joiden perusteella hän ei ollut voinut ryhtyä toimiin.
Helsingin hovioikeus päätti 9. joulukuuta 2021, ettei Aarniota ollut enää tarpeen pitää tutkintavankeudessa murhasta epäiltynä. Hovioikeus kumosi käräjäoikeuden murhatuomion 4. helmikuuta 2022 tekemällään päätöksellä. Hovioikeuden mukaan Aarniolla ei ollut erityistä velvollisuutta estää murhaa, eikä hänen näytetty edistäneen henkirikosta. Aarnion ei näytetty tienneen, että Ünsal olisi ollut välittömässä hengenvaarassa, tai missä, milloin ja miten tämä olisi ollut tarkoitus tappaa. Oikeus hylkäsi myös syyttäjän toissijaisen vaatimuksen, että Aarnio tuomittaisiin avunannosta murhaan. Aarnio suorittaa silti yhä 13 vuoden tuomiotaan muun muassa törkeistä huumerikoksista.
Itä-Suomen yliopiston rikos- ja prosessioikeuden professori Matti Tolvanen arvioi hovioikeuden päätöksen painavimmaksi perusteeksi sen, että suurella todennäköisyydellä Aarnion toisenlainenkaan menettely ei olisi pelastanut uhria. Hovioikeuden mielestä Volkan Ünsal oli ottanut omalla toiminnallaan tietoisen riskin siitä, että hänet tultaisiin surmaamaan. Ruotsin poliisi oli nimenomaan varoittanut Ünsalia matkustamasta Suomeen. Lisäksi hovioikeus katsoi, että erityisen suojeluvastuun muodostuminen Aarniolle olisi edellyttänyt vuorovaikutusta suojeltavan kanssa sekä täsmällistä tietoa siitä, missä, milloin ja miten murhauhkaus olisi pantu täytäntöön. Näistä ei hovioikeuden mukaan ollut näyttöä.
Apulaisvaltakunnansyyttäjä Jukka Rappe haki 25. maaliskuuta 2022 Aarnion vapauttavasta tuomiosta valituslupaa Korkeimmalta oikeudelta. Syyttäjälaitos perusteli valituslupahakemusta sillä, ettei epävarsinaisesta laiminlyöntirikoksesta ole KKO:n ennakkopäätöstä. Korkein oikeus ei myöntänyt valituslupaa, joten hovioikeuden vapauttava tuomio jäi pysyväksi.
Kirjallisuudessa, elokuvassa ja televisiossa
Aarnion paljastamisesta uutisoineet journalistit Minna Passi ja Susanna Reinboth ovat kirjoittaneet tapauksesta kirjan Keisari Aarnio (2017). Sen pohjalta tehtiin vuonna 2018 televisiosarja Keisari Aarnio, jossa Aarniota näyttelee Kari Hietalahti. Sarja esitettiin Nelosella ja Ruutu-palvelussa.
Veli-Pekka ”Vepe” Hänninen on kirjoittanut yhdessä Aarnion kanssa kirjan Myrkky (2017), jossa Aarnio kertoo huumepoliisien työstä ja oman versionsa häntä koskevista rikossyytteistä.
Pekka Lehto on ohjannut Aarniota käsittelevän dokumenttielokuvan Paha poliisi (2017).
Dokumenttiohjaaja Sami Kieksi on ohjannut Aarniosta neliosaisen dokumenttisarjan Tapaus Aarnio (2022), jonka kaksi ensimmäistä jaksoa julkaistiin Discovery+-palvelussa 10. marraskuuta 2022.
Ronskibiitti / The Heartburns
Ronskibiitti / The Heartburns on kahden saman nimisen yhtyeen split-albumi, joka julkaistiin 3. elokuuta 2005. Siitä painettiin 500:n kappaleen 7" vinyylipainos, joista osa sisälsi napin.
Rakkaudella
Rakkaudella on Juhani Markolan albumi vuodelta 1977.
Viherkoukkukolibri
Viherkoukkukolibri (Eutoxeres aquila) on amerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Costa Ricasta läntiseen Kolumbiaan ja Andien länsirinteitä läntiseen Ecuadoriin, sekä itärinteillä Kolumbiasta Pohjois-Peruun. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Jules Bourcier kuvaili lajin holotyypin Bogotásta vuonna 1847.
Blåskavlen (vuori)
Blåskavlen on Skandeihin kuuluva vuori Aurlandin kunnassa, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 809 metriä. Vuori sijaitsee Lærdalen- ja Aurlandsdalen-laaksojen välisellä ylängöllä.
Vapaan Ranskan laivasto
Vapaan Ranskan laivasto oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden puolella taistelleen Vapaan Ranskan asevoimien merellinen osa. Laivaston komentajana oli amiraali Émile Muselier.
Ranskan ja Saksan aselevon astuessa voimaan 18. kesäkuuta Charles de Gaulle perusti Vapaan Ranskan asevoimat (Forces Françaises Libres, FFL), joka sisälsi muun muassa laivaston. Vara-amiraali Émile Muselier liittyi de Gaullen joukkoihin 30. kesäkuuta Gibraltarilla ollen ainoa ranskalainen lippu-upseeri, joka noudatti de Gaullen kutsua. Ranskan laivaston kalusto oli hyvin hajallaan. Osa oli Ranskan satamissa ja osa oli paennut liittoutuneiden valvomiin satamiin, joista tärkeimpiä olivat Aleksandria Egyptissä sekä Plymouth ja Portsmouth Britteinsaarilla. Vapaan Ranskan laivasto liitettiin 3. elokuuta 1943 uuteen Ranskan laivastoon, ja sen alukset jatkoivat sotaa liittoutuneiden rinnalla Ranskan laivastona. Ne jatkoivat kuitenkin edelleen Lorrainen ristillä varustetun lippunsa käyttämistä.
Operaatio Catapult
Brittien pelko Ranskan laivaston joutumisesta akselivaltojen haltuun aiheutti hyökkäyksen Ranskan laivaston alusten siirtämiseksi liittoutuneille tai niiden tuhoaminen. Valtausmiehistöt nousivat 3. heinäkuuta Britteinsaarille olleille taistelulaivoille Courbet ja Paris, sukellusvene Surcoufille ja neljälle muulle sukellusveneelle, hävittäjille Le Triomphant ja Léopard, kahdeksalle torpedoveneelle sekä useille apualuksille.
Miehitetyistä aluksista osa siirtyi välittömästi Vapaan Ranskan laivastoon. Jo kesän aikana sukellusveneet Minerve ja Junon sekä neljä torpedovenettä lähtivät Plymouthista. Vuoden lopulla lähtivät Le Triomphant ja Léopard, joista ensin mainittu matkasi Uuteen Caledoniaan suojaamaan Ranskan etuja alueella.
Laivasto kärsi ensimmäisen tappionsa, kun partioalus Poulmic osui Plymouthin edustalla miinaan 7. marraskuuta 1940.
Vapaan Ranskan laivaston täydentäminen
Britannian Kuninkaallinen laivasto luovutti laivastolle täydennyksenä useita aluksia kuten Hunt-luokan saattuehävittäjiä ja Flower-luokan korvetteja.
Lippu
thumb|Vapaan Ranskan laivaston lippu Erotukseksi Vichyn Ranskan aluksista vara-amiraali Muselier loi keulalipun, jossa oli Ranskan värit sekä punainen Lothringenin risti. Samoin laivaston ilmavoimien lentokoneiden tunnukseen liitettiin Lothringenin risti.
Afrikka
Charles de Gaulle pyrki lisäämään vaikutusvaltaansa liittoutuneiden käymissä keskusteluissa miehittämällä Ranskan Länsi-Afrikan. Suunniteltu operaatio Menace kuitenkin epäonnistui ja operaatio päättyi Vichyn Ranskan voittoon. Alue siirtyi liittoutuneiden valvontaan vasta marraskuussa 1942.
Tyynenmeren taistelut
Taistelulaiva Richelieu liittyi Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se oli vastaanottamassa Japanin antautumista.
Onen
Onen on Skandeihin kuuluva vuori Eidfjordin ja Ulvikin kuntien rajalla, Hordalandin läänissä, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 620 metriä. Vuori sijaitsee niemellä Hardangervuonoon kuuluvan Eidfjordenin rannalla. Sen länsipuolella on Hardangervuonon lahti, Osafjorden.
Yhdyskuntaseuraamus
Vuonna 2009 Kriminaalihuoltolaitos hoiti keskimäärin 4 345 yhdyskuntaseuraamuksen suorittamista päivää kohden. Yhdyskuntaseuraamuksen lähikäsite on laitosseuraamus.
HMS Neptune (1797)
HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1797 vesillelaskettu Dreadnought-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Chilocorus
Chilocorus on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin 21 lajia. Suomessa suvun edustajia on tavattu kaksi lajia. Suomessa esiintyy vakiintuneena, mutta harvinaisena kaksitäpläpirkko (Chilocorus bipustulatus) ja vakiintuneena ja yleisenä kuutäpläpirkko (Chilocorus renipustulatus).
HMS Neptune (1797)
Valmistus
Sir John Henslowin suunnittelema alus tilattiin 15. helmikuuta 1790 Deptfordin telakalta, jossa aluksen rakennustöistä vastasi Martin Ware kesäkuuhun 1795 ja sen jälkeen Thomas Pollard. Köli laskettiin huhtikuussa 1791. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1797 ja valmistui 12. helmikuuta, jolloin sen valmistuskustannukset varustamisineen olivat 77 053 puntaa.
Guerrino Riccardo Brusati
pienoiskuva|Guerrino Riccardo Brusati keskellä. Guerrino Riccardo Brusati (s. 11. huhtikuuta 1945 Bellinzago Novarese) on italialaissyntyinen, Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Caetitén hiippakunnan johtoon 13. marraskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. helmikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi Aloysio José Leal Penna, jota avustivat Renato Corti ja Antônio Alberto Guimarães Rezende.
HMS Neptune (1797)
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1797 päällikkönään Henry Stanhope. Alus lähti 11. kesäkuuta Woolwichistä Noreen kommodori Sir Erasmus Gowerin lippulaivana. Aluksen ollessa Gravesendissä sille saapui määräys hyökätä Noressa kapinaan nousseita vastaan HMS Agincourtin, HMS Lancasterin ja tykkiveneosaston kanssa. Ennen hyökkäyksen aloittamista saapui tieto neuvottelujen alkamisesta kapinoijien ja HMS Monmouthin päällikön jaarli Northeskin välillä. Kapina tyrehtyi 9. kesäkuuta mennessä, jolloin hyökkäys peruutettiin. Gower vastaanotti 21. syyskuuta aluksen päällikkyyden Stanhopelta. Alus liittyi Kanaalin laivastoon.
Gower ylennettiin kontra-amiraaliksi, jolloin aluksen päälliköksi tuli Herbert Sawyer. Alus siirrettiin 14 muun linjalaivan kanssa vara-amiraali lordi Keithin johtamaan Välimeren laivastoon kesäkuussa 1799. Kontra-amiraali Sir Charles Cottonin johtama osasto liittyi Välimeren laivastoon Minorcalla 7. heinäkuuta, jolloin Välimeren laivaston vahvuus nousi 31 alukseen. Laivaston piti kohdata 42 aluksen amiraalien Étienne Eustache Bruixin ja Jose Mazarredon komentama ranskalais-espanjalainen laivasto, joka kuitenkin onnistui välttämään Keithin saapuen Brestiin 9. elokuuta.
Amiensin rauhan tultua voimaan maaliskuussa 1802 alus määrättiin palaamaan kotiin ja saapui 24. helmikuuta Portsmouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta 29. huhtikuuta. Alus palautettiin palvelukseen jo seuraavana päivänä, minkä jälkeen sille tehtiin pikainen huolto. Alus liittyi Kanaalin laivastoon Spitheadissä 29. lokakuuta.
Alus romutettiin lokakuussa 1818.
Rasvakeskustelu
Rasvojen välttämiseen ohjaava ravitsemusvalistus on vaikuttanut Suomessa voimakkaasti suomalaisten ruokavalioon ja ruokakulttuuriin viime vuosikymmenien aikana, ja monet uskovat sen vaikuttaneen myös merkittävästi suomalaisten kansanterveyteen. Käyty aika ajoin kiivaskin keskustelu nivoutuu monella tavoin yhteen muiden ravitsemus- ja terveysaiheiden ja -keskustelujen kanssa, kuten kolesterolihypoteesi, kouluruokailu, vähähiilihydraattinen ruokavalio, ruoan lisäaineet ja nutritionismi.
Urs Räber
Urs Räber (s. 28. marraskuuta 1958 Grindelwald, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka kilpaili pääasiassa syöksylaskussa. Hän edusti aktiiviurallaan Skiclub Wilderswil/Grindelwald -seuraa
Rasvakeskustelu
Osapuolet Suomessa
Rasvojen vapaamman käytön puolesta puhuvat nykyaikana näkyvimmin vähähiilihydraattisen ruokavalion puolestapuhujat ja etenkin lääkäri Antti Heikkilä. Myös Valio puhui 1970- ja 1980-luvuilla maitorasvojen puolesta julkisuuskampanjoissaan. Rasvan suosijat vetoavat siihen, ettei tyydyttyneellä rasvalla ole todettu tutkimuksissa olevan sydänterveyttä huonontavaa vaikutusta. Lisäksi he katsovat, että rasva sopii hyvin myös laihduttajan ruokavalioon sen kylläisyyttä aiheuttavan vaikutuksen johdosta. Tyydyttynyttä rasvaa puolustetaan luonnollisena osana ihmisen ruokavaliota, kun taas keinotekoisten rasvojen saantia pyritään välttämään.
Urs Räber
Räber sijoittui olympialaisten syöksylaskussa 18:nneksi Lake Placidissa 1980 ja jaetulle viidennelle sijalle Sarajevossa 1984.
Rasvakeskustelu
Taustaa
Kansanterveyslaitoksen mukaan suomalaiset olivat 1950-luvulla yksi Euroopan sairaimmista kansoista, mutta sen jälkeen kansanterveys on jatkuvasti parantunut monin tavoin. Tutkimusprofessori Antti Aron mukaan perinteinen suomalainen vähärasvainen ruoka muuttui 1950-luvulla huonommaksi elintason kohotessa. Rasvaisia elintarvikkeita alettiin suosia, minkä seurauksena syntyi sepelvaltimotautiepidemia, johon kuolleisuus oli yli kolminkertainen 2000-luvun alkuun verrattuna. Epidemia alkoi laantui vasta 1970-luvulla, mikä johtui Aron mukaan etenkin väestön ruokavalion muuttumisesta vähärasvaisemmaksi.
Tilusjärjestely
Tilusjärjestely on maanmittaustoimitus, jossa tiluksia vaihdetaan kiinteistöjen kesken tai siirretään kiinteistöstä toiseen täyttä rahakorvausta vastaan. Tilusjärjestelyihin kuuluu myös kiinteistötoimitukset, joissa järjestellään pelkästään kiinteistöihin kohdistuvia osuus-, rasite- yms. oikeuksia, jolloin ei muuteta kiinteistöjen alueellista ulottuvuutta.
Rasvakeskustelu
Rasva nimetään sydänsairauksien aiheuttajaksi
Yhdysvalloissa alettiin etsiä 1950-luvulla syitä siihen, miksi maassa oli niin paljon sydäntauteja. Jotkut tutkijat esittivät syylliseksi sokerin kulutusta, toiset rasvaa.
Yhdysvaltalainen tutkija Ancel Keys löysi vuosien 1958–1964 välillä 22 maan joukosta valitsemansa seitsemän maan tutkimuksessaan tyydyttyneen rasvan kulutuksen ja niiden sydäntautikuolleisuuden välille positiivisen yhteyden. Tämän perusteella hän esitti, että tyydyttynyt rasva aiheuttaa sydänsairauksia. Keysin teoria hyväksyttiin pian Yhdysvalloissa, ja teoria sokerin osuudesta sydäntautien synnyssä syrjäytettiin. Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulla julkaistuissa ravitsemussuosituksissa neuvottiin välttämään rasvaa. Vuonna 1984 kolesteroli nimettiin Yhdysvalloissa syylliseksi sydänsairauksiin, kun havaittiin kolesterolilääkkeen pienentävän sydänsairauskuolleisuutta. Yhdysvaltojen elintarvikevirasto FDA kehotti vuonna 2006 kansalaisia nauttimaan keinotekoisia transrasvoja sisältävää margariinia mieluummin kuin voita sen vuoksi, että voin tyydyneen rasvan, luontaisen transrasvan ja kolesterolin yhteispitoisuus oli yleensä suurempi kuin margariinin sisältämien keinotekoisten transrasvojen pitoisuus.
Pohjois-Karjala-projekti ja SETTI-tutkimus
Pohjois-Karjala-projekti oli vuosina 1972–1997 toteutettu kansanterveyden edistämishanke, jonka tavoitteena oli parantaa erityisesti itäsuomalaisen väestön terveyttä. Pohjois-Karjalan läänin asukkailla oli muuta maata korkeampi sydän- ja verisuonitautikuolleisuus ja sen myötä lyhyempi keskimääräinen elinikä. Pohjoiskarjalaisia neuvottiin karttamaan tupakkaa, suolaa ja kovia rasvoja, minkä he tekivätkin. Sydän- ja verisuonitautikuolleisuus laski Pohjois-Karjalassa projektin alussa nopeammin kuin muualla maassa. Keskivaiheessa kuolleisuus laski hitaammin, ja lopussa ero muuhun maahan tasoittui.
Pohjois-Karjalan sydän- ja verisuonitautikuolleisuuden lasku oli alkanut kuitenkin jo pari vuotta ennen Pohjois-Karjala projektin alkua. Kansanterveyslaitoksen toteuttamassa SETTI-tutkimuksessa todettiin lisäksi vuonna 1997, ettei ollut olemassa tutkimusnäyttöä, joka tukisi kiistattomasti hypoteesia ruokavalion vaikutuksesta sydänterveyteen. SETTI-tutkimus osoitti myös, ettei voilla ollut vaikutusta sydänsairauden riskiin samalla kun että margariini lisäsi selvästi sydäntautikuolleisuutta. Havainto eläinrasvan riskittömyydestä vahvistettiin myöhemmin niin sanotussa Kuopion riskitekijätutkimuksessa, seitsemän maan tutkimuksen 30-vuotiseurannan Suomen osiossa sekä lukuisissa eri maissa tehdyissä tutkimuksissa.
Rasvakeskustelu 1970- ja 1980-luvuilla
thumb|Margariini syrjäytti voin suomalaisten ruokapöydässä 2000-lukuun mennessä. Pohjois-Karjala-projektin johtaja Pekka Puska alkoi osallistua television terveysohjelmiin vuoden 1972 jälkeen. Keskustelu oli Puskan mukaan alussa voimakasta, mutta ihmiset ymmärsivät lopulta terveytensä päälle. Vastustus organisoitui Puskan mukaan Valioon.
Vuonna 1979 margariinin suosio oli kasvanut. Ylen Ajankohtainen kakkonen kertoi Valion uudesta Voimariinista, joka oli voin ja margariinin sekoite, ja sen ohessa loi tilannekatsauksen "rasvasotaan". Toimittajat suhtautuivat tyydyttyneiden rasvojen puolustajiin kriittisesti ja asettuivat senaikaisen terveysvalistuksen kannalle. He totesivat maitorasvan ja sepelvaltimotautikuolleisuuden yhteyden olevan todistettu, esittivät maitorasvaa puolustavat argumentit väitteinä ja valikoivina lainauksina, mutta maitorasvaa vastustavat argumentit tutkimuksina.
Lehdetkin kirjoittivat 1970-luvulla rasvakeskustelusta: "Terveysjärjestöt vaativat rasvaa pois maidosta" (Demari 1977), "Rasvainen riskitekijä: tyydytetyistä rasvoista selvä yhteys sydänveritulppakuolemaan" (Helsingin Sanomat), "Rasvat uhkana sydämelle: vahvat todisteet ruokavalion vaikutuksesta sepelvaltimotaudin syntyyn" (Helsingin Sanomat).
Meijeriteollisuus kävi 1970- ja 1980-luvuilla kampanjaa margariinia vastaan: "Margariini on luonnoton, keinotekoinen tuote, jonka raaka-aineet ovat joutuneet radikaalin tehdasmaisen käsittelyn kohteeksi. Margariiniin lisätään joukko ihmisen terveydelle vaarallisia kemikaaleja."
Tyydyttynyttä rasvaa paljon sisältävästä voista tuli rasvakeskustelun symboli. Suomalaiset alkoivat Kansanterveyslaitoksen valistuksen seurauksena luopua runsaasta voin käytöstä ja siirtyivät margariiniin. Voin kulutus romahti 40 vuodeksi. Vasta 2010-luvulla voin käyttö kääntyi taas nousuun median kertoessa, ettei kolesteroliteoriaa tukevaa tutkimusnäyttöä ollutkaan olemassa. Myös rasvan lihottavaa vaikutusta alettiin kyseenalaistaa ja kuluttajat alkoivat palata luonnonmukaisuuteen. Voin menekki kasvoi vuonna 2011 viidenneksellä. Vuonna 2012 voin ja voi-kasviöljyseosten kulutus oli kaksinkertaistunut vuoden 2007 kulutukseen nähden, ja myös tyydyttymättömien rasvojen kulutus oli lisääntynyt. THL:n mukaan voin suosion syynä oli Suomessa käyty ravintokeskustelu. Ruotsissa voin myynti oli kääntynyt nousuun jo vuonna 2006.
Rasvaparadigma kyseenalaistetaan 2010-luvulla
Vuoden 2010 syksyllä Ylen MOT-ohjelmassa Rasvainen kupla kerrottiin, että vuosina 2009–2010 oli julkaistu satojen siihenastisten tutkimusten yhteenvetoja, joiden tuloksena oli, ettei tyydyttyneen eläinrasvan nauttimisen ja sydän- sekä verisuonisairauksien välillä ollut yhteyttä. Yhden tutkimusyhteenvedon tuloksena oli lisäksi, että monityydyttymättömät kasviöljyt lisäävät voimakkaasti sydänkuolemia. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen pääjohtaja Pekka Puska esitti kuitenkin, että tyydyttyneen rasvan käytön vähentäminen olisi pelastanut Suomessa satojatuhansia henkiä, ja että oli täysin selvää, että oli olemassa erittäin vahva suositus siirtyä tyydyttyneistä rasvoista tyydyttymättömiin, vaikka monessa tutkimuksessa oli ollut ”hyvin vaikeaa” yhdistää ne tautiin suoraan. Tanskalaislääkäri Uffe Ravnskov kertoi samassa ohjelmassa, että oli julkaistu 6–8 tutkimusta, joiden mukaan tyydyttynyttä rasvaa käyttävillä esiintyi muita vähemmän aivohalvauksia.
Tilusjärjestely
Uusjaot tilusjärjestelynä
Uusjaosta säädetään KML:n 9 luvussa. Uusjaot voidaan jakaa niiden tavoitteiden ja toimituksen kohteen perusteella varsinaisiin uusjakotoimituksiin ja hankeuusjakoihin. Varsinaisen uusjaon tavoitteet, sisältö ja toimitusalueen laajuus voivat vaihdella huomattavasti. Yleensä varsinaisissa uusjaoissa on kuitenkin päätavoitteena toimitusalueella toimivien maatilojen tuotantoedellytysten ja järjestelyalueen kiinteistöjen käytön parantaminen. Lisäksi uusjakojen yhteydessä voidaan tehdä tarpeellisia mukauttamistoimia eli mm. parantaa alueen tie- ja kuivatusoloja.
Erityiset tilusjärjestelyt
Erityisiä tilusjärjestelyjä ovat tie- ja ratalainsäädännön mukaiset tilusjärjestelyt (MaantieL 63-67 §, laki yksityisistä teistä, YksTL 38a § ja RataL 53-57 §), lunastuslain mukaiset tilusjärjestelyt (LunL 23-25 §), vesitilusjärjestelylain (31/1980) lunastuslain mukaiset tilusjärjestelyt ja vesistöhankkeiden johdosta suoritettavat tilusjärjestelyt (451/1988). Tilusjärjestelyihin luetaan myös pakolliset tilusvaihdot, joiden tavoitteenasettelussa voi olla tapauskohtaisesti joko uusjaon tai rakennusmaan järjestelyn piirteitä.
Rasvakeskustelu
Rasvaparadigma kyseenalaistetaan 2010-luvulla
Vuonna 2014 julkaistiin Cambridgen yliopiston johtama 72 tutkimusta käsittänyt yhteenvetotutkimus, jonka tuloksena oli, ettei rasvojen tyydyttyneisyyden tai tyydyttymättömyyden asteella ole yhteyttä sydänsairauksien riskiin. Yhdysvaltain sydänjärjestön ravitsemustoimikunnan jäsen, professori Linda Van Horn totesi, että Cambridgen tutkimus nosti esiin aiheellisia kysymyksiä, jotka otetaan huomioon toimikunnan kokouksissa ja sen tulevissa suosituksissa.
Suomessa terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ylijohtaja Erkki Vartiainen pahoitteli tutkimuksen uutisointia seuranneena päivänä julkisesti, että viralliset rasvasuositukset ovat jäämässä tappiolle ”informaatiosodassa” siitä huolimatta, että suurin osa lääkärikunnasta ja ammattihenkilöstöstä seisoo edelleen niiden takana. Vartiainen ennusti myös, että kovia rasvoja suosiva trendi tulee lisäämään sydäninfarkteja vuoteen 2020 mennessä. Myös Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen erikoistutkija Marja-Leena Ovaskainen suhtautui epäilevästi 600 000 henkeä käsittävän yhteenvetotutkimuksen tuloksiin, vaikkei ollutkaan tutustunut siihen ”tarkemmin”.
Ruotsin rasvakeskustelu
Ruotsissa rasvakeskustelu henkilöityi 2010-luvulla usein julkisuudessa esiintyneeseen yleislääkäri Annika Dahlqvistiin, joka suositteli diabetespotilailleen vähähiilihydraattista ja runsaasti eläinrasvaa sisältävää ruokavaliota. Dahlqvist sai työnantajaltaan varoituksen ja hänestä tehtiin myös kantelu sosiaalihallitukseen vuonna 2008. Ruotsin sosiaalihallitus totesi kuitenkin tieteellisen näytön tukevan kyseisen ruokavalion terveellisyyttä diabeetikoilla.
Yhdysvaltain rasvakeskustelu
Yhdysvalloissa rasva ja etenkin tyydyttynyt rasva leimattiin 1970-luvun ravitsemussuosituksissa syntipukiksi lihavuuden ja sydäntautien esiintymiseen. Tyydyttyneen rasvan vaarojen popularisointiin vaikuttivat näkyvästi Time-lehden kansikuvajutut vuosilta 1961 ja 1984, joissa tyydyttynyt rasva nimettiin sydäntautien syyksi. Vuonna 2014 samainen Time-lehti julkaisi kansikuvajutun nimeltä ”Syökää voita”. Siinä lehti kehotti lopettamaan rasvasodan, sillä tyydyttynyt rasva on lehden mukaan tutkimuksissa todettu vaarattomaksi, ja rasvan korvanneet jalostetut hiilihydraatit ja transrasvat ovat maan nykyisen elintapasairausepidemian aiheuttajia.
Osapuolten argumentteja
Professori Kari Salminen kirjoitti vuonna 2007 maitorasvan suojaavan tutkimusten mukaan sydäntaudeilta. Asiantuntijoiden aiemmin hellimä rasvahypoteesi oli hänen mukaansa hajonnut pirstaleiksi, koska mitään näyttöä tyydyttyneiden rasvojen haitallisuudesta ei ollut olemassa. Salminen pyysi turhaan ja useampaan otteeseen Pekka Puskalta ja Mikael Fogelholmilta vuonna 2010 Ylen A-Talk-ohjelmassa: ”Antakaa minulle yksi sellainen tutkimus, jossa osoitetaan, että voi aiheuttaa sydän- ja verisuonitauteja”. Kirurgi Taija Somppi havainnollisti samassa ohjelmassa, että valtimoahtaumat ovat kalkkia eivätkä kolesterolia. Somppi kritisoi vuonna 2011 julkaistussa kirjassaan Parantavat rasvat vähärasvaisuutta kutsuen voita parantavaksi rasvaksi.
Ylen toimittaja Martti Backman kertoi vuonna 2010, että yllättyi tehdessään tutkimustyötä rasvasotaa käsittelevää MOT-ohjelmaansa varten siitä, kuinka rasvateorian kritiikin pohjana olevat alkuperäistutkimukset osoittivatkin rasvateorian puutteellisuuden. Kymmenet tutkimukset totesivat selkeästi, ettei rasvaisen ruuan ja sepelvaltimotaudin yhteydestä ollut olemassa vankkaa tieteellistä näyttöä, eikä ollut olemassa yhtään riidatonta tutkimusta, joka olisi todistanut tyydyttyneen rasvan lisäävän sepelvaltimotaudin riskiä.
Suomen sydänliiton puheenjohtaja Matti Uusitupa puolusti suomalaisia ravitsemussuosituksia vuonna 2010 sanomalla, että ”kananmunalla, pekonilla ja voilla ei pitkälle pötkitä” sekä ennustamalla, että ”karppaajia alkaa putoilla 3–5 vuoden päästä”.
Ravitsemustieteen dosentti Mikael Fogelholm totesi vuonna 2010, että rasvan kokonaissaanti tai tyydyttyneen rasvan saanti ei ollut yhteydessä sydänsairauksien ilmaantuvuuteen. Fogelholm suositteli silti tyydyttyneiden rasvojen korvaamista monityydyttymättömillä, koska niiden käyttö suojasi sydänsairauksilta.
Professorit Timo Strandberg ja Petri Kovanen kutsuivat kolesteroliteorian epäilijöitä ”denialisteiksi” vuonna 2011 julkaistussa kirjassaan. Kirjan teesinä oli, että tyydyttyneet rasvat nostavat kolesterolia, mikä aiheuttaa ateroskleroosia.
Ravitsemusterapeutti Reijo Laatikainen kirjoitti vuonna 2012 Suomen Lääkärilehdessä kahden tuoreen ja laajan metatutkimuksen osoittavan, että tyydyttynyt rasva ei aiheuta sydänsairauksia.
Cafe Arome Hieno
Cafe Arome Hieno on Meiran kahvimerkki. Tuoteperheeseen kuuluu sekä vaalea- että tummapaahtoiset suodatinkahvit ja papukahvit. Cafe Arome Hieno-kahvit ovat sekoitus useammasta maasta tulleita kahvipapuja.
Reiss
Reiss on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Antônio Alberto Guimarães Rezende
thumb|right|Antônio Alberto Guimarães Rezende
Antônio Alberto Guimarães Rezende (3. maaliskuuta 1926 Uberaba – 13. huhtikuuta 2015) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Pyhän stigman kongregaation papiksi 8. joulukuuta 1953 ja nimitettiin Caetitén hiippakunnan johtoon 9. marraskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1982. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Lucas Moreira Neves.
Guimarães Rezende jäi eläkkeelle 13. marraskuuta 2002.
Murakumo-luokka
Murakumo-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kuuden aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka.
Alukset
pienoiskuva|vasen|Kagerō
Ride This Train
Ride This Train on Johnny Cashin kahdeksas albumi. Se julkaistiin syyskuussa 1960 ja uudelleenjulkaistiin maaliskuussa 2002.
Bleia
Bleia on Skandeihin kuuluva vuori Lærdalin kunnassa, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 821 metriä. Vuori sijaitsee Sognevuonon etelänpuoleisella rannalla.
Lentosatama
Lentosatama on Viron Tallinnassa keväällä 2012 avattu merimuseo. Museo kuuluu Viron merenkulkumuseoon. Museo sijaitsee alun perin vesilentokonehangaariksi vuosina 1916–1917 rakennetussa teräsbetonihangaarissa.
Museorakennuksen historia
thumb|left|Tallinnan lentosataman hangaarit vuonna 2011.
Suunnittelu ja rakentaminen
Venäjän keisarilliset ilmavoimat tilasi Pietari Suuren merilinnoitukseen kuuluneet Tallinnan vesilentokonehallit tanskalaiselta Christian & Nielsen -rakennusyhtiöltä, joka rakensi niitä vuosina 1916–1917. Työt keskeytyivät ensimmäisen maailmansodan takia vuonna 1917, ja ne rakennettiin valmiiksi vuonna 1920 Viron itsenäistyttyä ja hangaarien siirryttyä Viron puolustusvoimille. Lentokonehallit toteutettiin teräsbetonirakenteisina, ja niiden kattorakenteet koostuivat useista kupoleista. Kupolien seinämät olivat huipulla vain kahdeksan senttimetriä paksut ja alhaalla 15 senttimetriä. Hangaarissa ei ollut välipilareita kuorirakenteen tukena, mikä oli tuolloin hyvin erikoinen rakenneratkaisu.
Entisöinti ja muuttaminen museoksi
Lentoaseman omistusta selviteltiin oikeudessa Viron itsenäistymisestä lähtien aina vuoteen 2006 asti, jolloin Viron viranomaiset saivat rakennuksen jälleen haltuunsa. Hangaareista tehdyssä kuntoselvityksessä niiden todettiin olevan lähes romahtamaisillaan. Hangaarialueen kunnostaminen alkoi seuraavana vuonna, mutta se pääsi kunnolla vauhtiin vasta toukokuussa 2010, jolloin itse betonista hangaarirakennusta alettiin kunnostaa. Kunnostuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto KOKO Architects ja toteutti virolainen rakennusyritys Nordecon AS. Rakennuksesta ei ollut säilynyt alkuperäisiä piirustuksin sen suunnitelleen Christian & Nielsenin toimistossa vuonna 1943 sattuneen tulipalon takia.
Museo ja kokoelmat
thumb|Sukellusvene [[Lembit|Lembit]] Lentokonehangaarin pinta-ala on 8 000 neliömetriä. Halli poistettiin käytöstä neuvostovallan aikana.
Museon päänähtävyys on Viron valtion Englannista tilaama vuonna 1936 valmistunut sukellusvene Lembit, joka on entisöity 1930-luvun asuun. Museossa on myös keltainen sukellusvene, jossa voi tutustua sukellusveneen ohjaamiseen, ja ensimmäisen maailmansodan aikaisen vesitaso Short Type 184 täysikokoinen jäljennös. Alkuperäisiä vesitasoja ei ole säilynyt yhtäkään. Puurunkoinen laivanhylky Maasilinn on peräisin 1500-luvulla ja purjehti silloin Saarenmaan ja Viron mantereen väliä. Jäänmurtaja Suur Tõll on ollut Suomen lipun alla nimellä Wäinämöinen. Se kaapattiin venäläisiltä Helsingin lähellä vuonna 1918 ja luovutettiin vuonna 1922 Suomesta Tarton rauhansopimuksen perusteella Viroon.
Museon näyttelyesineet sijaitsevat kolmessa tasossa: ilmassa, meren pinnalla ja sen pohjalla. Museossa esitellään modernilla visuaalisella kielellä vanhan merenkulkumaan Viron historiaa. Museossa on sukellusvene- ja lentosimulaattorit sekä allas, jossa voi uittaa laivojen pienoismalleja ja katsella mereneläviä.
Afrikanpikkukalastaja
Koko ja ulkonäkö
Afrikanpikkukalastaja on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 11–13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Pää afrikapikkukalastajalla on ruiskehtavan oranssi ja sivuilla takaosassa on violetti laikku. Lajin päälaki on musta ja päälaen hyöhenissä on siniset kärjet ja päälaki näyttää tumman siniseltä. Siivet ja selkä ovat väriltään kirkkaan kiiltävän siniset. Linnun kurkku on valkoinen. Afrikanpikkukalastajan rinta ja vatsa ovat oranssit. Nokka on suurikokoinen, väriltään punaoranssi ja muistuttaa muodoltaan keihäänkärkeä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Afrikanpikkukalastajaa tavataan Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta. Sen levinneisyysalue ulottuu Senegalista Etiopiaan ja etelään aina Etelä-Afrikkaan asti. Lounais-Afrikan kuivimmilta alueilta sitä ei tavata. Lajin elinympäristöä ovat metsät, suotmetsät ja pensaikot ja tiheiköt. Usein sitä tavataan vesialueiden läheltä, mutta se voi elää kaukanakin niistä. Linnun ravitoa ovat hyönteiset ja niiden toukat sekä hämähäkit. Afrikapikkakalastajat liikkuvat yleensä yksinään. Laji pesii jokien rantatörmiin.
Sinkkuna suhteessa
Sinkkuna suhteessa (That Awkward Moment) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Tom Gormicanin ohjaama ja käsikirjoittama komediaelokuva. Se kertoo kolmesta miehestä, jotka vannovat pysyvänsä sinkkumiehinä, mutta sitä yrittäessään heidän rakkasuelämänsä muuttuu vain monimutkaisemmaksi. Elokuvan pääosissa ovat Zac Efron, Miles Teller, Michael B. Jordan, Imogen Poots, Mackenzie Davis ja Jessica Lucas.
Heinäkuun päivät
Heinäkuun päiviksi (, Julskije dni) kutsutaan Venäjän tasavallan pääkaupungissa Pietarissa heinäkuussa 1917 syntynyttä spontaania väliaikaisen hallituksen vastaista kansannousua, joka oli osa Venäjän vallankumousta. Se alkoi 16. heinäkuuta anarkistimatruusien organisoimana työläisten mielenosoituksena ja jatkui seuraavana päivänä väkivaltaisesti tukahdutettuna bolševikkien johtamana puolen miljoonan ihmisen suurmielenosoituksena. Tämän jälkeen 18.–20. heinäkuuta väliaikainen hallitus pidätti kansannousun johtajia ja riisui mielenosoittajien puolella olleita joukkoja aseista. Toimenpiteiden seurauksena bolševikit menettivät vaikutusvaltaansa syyskuiseen Kornilovin kapinaan saakka ja tuleva lokakuun vallankumouksen johtohahmo Vladimir Lenin joutui pakenemaan Suomen suuriruhtinaskunnan puolelle.
Heinäkuun 17. päivän suurmielenosoitus
Vuorokautta myöhemmin nähtiin mielenosoitus, jossa lähteistä riippuen oli 100 000–500 000 osallistujaa. Sitä olivat anarkistien sijasta järjestämässä bolševikit, koska nämä halusivat pitää protestin rauhanomaisena ja saada sen myös näyttämään hyvin organisoidulta. Heinäkuun 17. päivän suurmielenosoitukseen osallistui työläisiä, sotilaita ja matruuseja, joiden iskulauseena oli hallituksen syrjäyttämistä vaativa ”kaikki valta neuvostoille”. Mielenosoittajien joukossa oli työläisten lisäksi arviolta 12 000 sotilasta, noin 5 000 punakaartilaista sekä joitakin satoja Kronstadtin linnakkeen anarkisteja. Väliaikaishallituksen vastaisia mielenosoituksia nähtiin Pietarin lisäksi myös useassa muussa kaupungissa, kuten Moskovassa, Nižni Novgorodissa ja Krasnojarskissa.
Hallitus päätti kuitenkin tukahduttaa protestit väkivalloin. Rauhanomaisia mielenosoittajia vastaan asetettiin tuhansia miliisejä, hallitukselle uskollisia sotilaita sekä kasakoita ja mustina sotnioina tunnettuja äärioikeistolaisia nationalisteja. Sotilaat avasivat konekivääritulen mielenosoittajien rintamaa kohti, jonka seurauksena yli 700 ihmistä kuoli tai loukkaantui. Lisäksi mustat sotniat surmasivat omissa iskuissaan arviolta parisenkymmentä mielenosoittajaa. Tilanne välttyi kehittymästä aseelliseksi yhteenotoksi lähinnä bolševikkien huonon organisoinnin vuoksi. 20. heinäkuuta kaupunkiin saapui Itävalta-Unkarin vastaiselta rintamalta koottuja hallitukselle uskollisia joukkoja, jotka miehittivät nopeasti Pietarin keskustan ja saivat lisäksi siihen asti puolueettomina pysytelleitä sotilaita liittymään väliaikaishallituksen tueksi.
Seuraukset
Protestien tukahduttamista seuranneen kahden päivän aikana hallitus riisui punakaartit aseista, hajotti kapinoineet sotilasyksiköt sekä pidätti bolševikkien johtohahmoja ja joitakin anarkisteja. Kahden seuraavan päivän aikana tuhottiin Pravda-lehden toimitus ja kirjapaino sekä bolševikkien keskuskomitean päämaja Kšesinskajan talossa. Myös anarkistien tukikohtanaan käyttämään huvilaan tehtiin ratsia. Satojen pidätettyjen joukossa olivat bolševikeista muun muassa Lev Trotski, Lev Kamenev, Anatoli Lunatšarski sekä Pavel Dybenko. Heidät kaikki vapautettiin syyskuisen Kornilovin kapinan jälkeen. Vladimir Leninistä annettiin pidätysmääräys, jonka mukaan häntä syytettiin vehkeilystä saksalaisten kanssa. Lenin piileskeli aluksi Pietarissa ja pakeni sen jälkeen Suomeen, jossa hän asui aluksi Helsingissä ja syyskuusta lähtien Viipurissa.
Heinäkuun tapahtumat merkitsivät bolševikkien vaikutusvallan vähenemistä sekä väliaikaisen hallituksen ja Pietarin neuvoston rinnakkaishallinnon päättymistä Venäjän pääkaupungissa. Samalla se heikensi entisestään bolševikkien välejä hallituksen puolelle asettuneisiin sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen ja sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen menševikkeihin. Tämän jälkeen Venäjän vallankumouksen jatkuminen rauhanomaisena oli enää mahdotonta. Väliaikainen hallitus puolestaan hajosi sen pääministerin Georgi Lvovin erotessa. Hänen tilalleen uudeksi pääministeriksi tuli aikaisemmin oikeusministerinä toiminut Aleksandr Kerenski.
Līna Mūze-Sirmā
250px|pienoiskuva|Līna Mūze Līna Mūze-Sirmā (o.s. Mūze, s. 4. joulukuuta 1992 Smiltene) on latvialainen keihäänheittäjä. Hän on voittanut alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja on sijoittunut aikuisten MM-kilpailuissa parhaimmillaan kuudenneksi.
Etikka
Etikka on hapan neste, joka syntyy viinin tai väkiviinan alkoholin hapettuessa etikkahapoksi. Suomessa eniten käytettävä väritön väkiviinaetikka on veden ja etikkahapon sekoitus. Etikan etikkahappopitoisuus on tyypillisesti 3–5 prosenttia.
Līna Mūze-Sirmā
Vuonna 2009 Mūze-Sirmā sijoittui kuudenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bressanonessa. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa heitettyään 56,64 metriä. Hän hävisi kultaa voittaneelle Sanni Utriaiselle viisi senttimetriä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Mūze-Sirmā sijoittui kymmenenneksi tuloksella 55,60. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui finaalista heitettyään 59,91.
Etikka
Etikkalajeja:
Etikkaa voidaan käyttää esimerkiksi etikkasäilönnässä ja salaatinkastikkeissa. Väkiviinaetikkaa käytetään myös puhdistusaineena, jolla voi poistaa muun muassa kalkkitahroja.
Līna Mūze-Sirmā
Mūze-Sirmā voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella 2013 tuloksella 58,61. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän jäi karsintaan heitettyään 60,29. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän sai hopeaa Gwangjun universiadeissa 2015 tuloksella 60,26.
Etikka
Valmistusmenetelmät
Alkuperäinen menetelmä on ollut viinin jättäminen avoimeen astiaan niin pitkäksi aikaa, että siitä tulee etikkaa eli hapanviiniä, jota ranskan kielen sana vinaigre alkujaan tarkoittaa. Menetelmällä ei kuitenkaan synny kovin korkealaatuista viinietikkaa.
Līna Mūze-Sirmā
Mūze-Sirmā osallistui EM-kisoihin Amsterdamissa 2016, mutta jäi ilman tulosta karsinnassa loukattuaan polvensa pahoin ensimmäisessä heitossaan. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Berliinin EM-kilpailuissa 2018, Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän sijoittui kuudenneksi Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 61,26 ja seitsemänneksi saman kesän Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 58,11.
Etikka
Orléansin menetelmä
Tunnetuin vanhoista viinietikan valmistusmenetelmistä on Orléans-menetelmä, joka oli ensimmäinen laadukasta viinietikkaa tuottava teollinen menetelmä. Se kehitettiin 1670-luvulla Orléansissa Ranskassa. Orléans-pintamenetelmässä viinin annettiin etikoitua makaavissa 200 litran tynnyreissä. Orléansin menetelmästä on kehitetty teollinen versio, jossa käytetään teräksisiä pystysäiliöitä. Tässä menetelmässä etikka lämpenee ja etikan aromit haihtuvat.
Muita menetelmiä
Orléansin menetelmän tilalle tuli vähitellen 1800-luvun alkupuolella kehitetty ”pikaetikkamenetelmä” eli lastumenetelmä, jota esimerkiksi Rajamäen tehtaat käytti aloittaessaan etikan valmistuksen 1892. Menetelmässä viini tai muu alkoholipitoinen liuos valutettiin säiliön ritilän päällä olevien puulastujen läpi. Lastuissa olevat etikkabakteerit hapettivat alkoholista etikkaa.
Līna Mūze-Sirmā
Mūze-Sirmān ennätys on vuonna 2019 heitetty 64,87 metriä.
Etikka
Muita menetelmiä
Sittemmin on siirrytty yleisesti submerssimenetelmään, jossa liuoksessa elävät bakteerit hapettavat etikkaa etanolista.
Funktionaalinen käyttö
Omenaviinietikkaa on markkinoitu laihdutustuotteena. Suomen lihavuustutkijat ry:n jäsen dosentti Pertti Mustajoki kuitenkin torjuu ajatuksen huijauksena.
Līna Mūze-Sirmā
Mūze-Sirmā on naimisissa keihäänheittäjä Zigismunds Sirmaisin kanssa. Heitä molempia on valmentanut Kimmo Kinnunen yhteistyössä Jānis Lūsisin kanssa.