cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gávdos
Esihistoriasta 1800-luvulle
Gávdokselle valmistui vuonna 1880 majakka, joka oli valon kantokyvyltään (42 meripeninkulmaa eli noin 77,8 kilometriä) maailman toiseksi suurin. Siinä oli käytetty materiaalina muun muassa ranskalaista, Santorínilta tuotua fajanssia ja kristallia.
1900-luvulta nykyaikaan
Gávdos ja Gavdopoúla tulivat Lontoon sopimuksella vuonna 1913 osaksi Kreikkaa. 1930-luvulla saarelle karkotettiin yli 250 kreikkalaista kommunistia. Esimerkiksi Markos Vafiadis (1906–1992) joutui saarelle. Kastríssa ja Sarakínikossa on karkotettujen rakentamia taloja. Saksalainen vesilentokone toi 400 sotilasta Trypitínniemelle toisen maailmansodan aikana. Saksalaiset saivat Gávdoksen hallintaansa ilman vastarintaa ja tekivät saaresta tarkkailuaseman, jolta valvottiin itäistä Välimerta. He tuhosivat saarelta lähtiessään majakan vuonna 1941. Kreetalla käytiin 20. toukokuuta – 1. kesäkuuta 1941 taistelu Saksan ja liittoutuneiden välillä. Taistelu päättyi Saksan voittoon, jonka seurauksena osa liittoutuneiden joukoista vetäytyi Gávdokselle.
Saarella ei ollut vielä 1960-luvun lopulla puhelimia tai sähköä, ja vesivarat olivat vähäiset. Gávdoslaisia muutti noihin aikoihin suurin joukoin Kreetan Palaióchoraan tai muualle saarelle sekä pääkaupunki Ateenaan. Kreetan gávdoslaisyhteisö tunnetaan nimellä Gavdiotika. Siemens asensi saarelle vuonna 1986 aurinkopaneeleita sekä lahjoitti saaren asukkaille televisioita, lamppuja ja jääkaappeja. Nykyisin vettä on riittävästi ja osa saarta on sähköverkon piirissä.
Hippejä alkoi saapua Gávdokselle 1970-luvulla, ja nykyisin saaren pohjoisosan Agíos Ioánniksen rannalla elää hippiyhteisö.
Vuonna 1996 Kreetan eteläpuolelle suunniteltiin Nato-harjoitusta. Nato-maa Turkki ilmoitti tällöin yllättäen, että Gávdos tuli jättää harjoituksen ulkopuolelle, koska Turkin mielestä saaren suvereniteetti oli epäselvä.
Gávdoksen saarelle suunniteltiin kreetalaisten ympäristöjärjestöjen mukaan 1990-luvun lopulla rakennettavaksi 400 hengen asuinaluetta, laivojen huoltopaikkoja, teollisuuslaitoksia sekä helikopterikenttiä. Kreikan ympäristöministeriö väitti, ettei se tiennyt asiasta mitään, ja asiaa käsiteltiin Euroopan unionin tasollakin. Lopulta maaliskuussa 1999 suunnitelmista luovuttiin.
Kreikkalaisen marxilaisen Marraskuun 17. -terroristijärjestön johtojäsen pidätettiin vuonna 2002. Pian kävi ilmi, että pidätetty oli asunut vuosia Gávdoksella toimien mehiläishoitajana. Vuosina 2003–2005 saarelle rakennettiin uusi majakka, joka ei ole käytössä, mutta toimii nykyisin museona.
Väestö
pienoiskuva|Gávdoksen kunnan sijainti Kreetan alueella. Gávdoksen kunnassa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 152 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennassa Gávdoksen kyläkunnassa, jota nimeä Gávdoksen kunnasta vuoden 2010 loppuun saakka käytettiin, oli 98 asukasta. Talvisin saarella asuu lähteestä riippuen 40–50 ihmistä, joista pääosa on vanhuksia. Saaren pohjoisosan Agíos Ioánniksen rannalla elää hippiyhteisö, joka käsittää loppukesään mennessä aina useita satoja hippejä.
Talous
Gávdoslaisten pääelinkeino on 14 tavernan ja majoituspaikkojen pito kesäisin. Toiseksi tärkein elinkeino on lampaanhoito. Kolmantena ovat talvisin saarella tehtävät rakennustyöt sekä kalastus. Kesän kuluessa Gávdoksella käy joitain satoja matkailijoita, joille pyritään koko ajan tekemään lisää tilaa. Saarella viljellään myös vihanneksia ja viljaa. Oliivit eivät Gávdoksella kasva.
Gávdoksella toimii radioasema Gavdos FM 88,8.
Nähtävyydet
Gávdoksen nähtävyyksiä ovat esimerkiksi 2000-luvun alussa rakennettu uusi majakka Ámbeloksen kylässä, Vatsianán kansanperinteen museo ja Kefalin autioituneessa kylässä sijaitsevan puolivalmiin linnoituksen jäänteet. Linnoituksen rakennustyöt aloitettiin Venetsian valtakaudella. Sarakínikossa sijaitsee Rooman vallan ajalta peräisin olevaa keramiikkaa.
Siopatasta ja Sellakiasta on löydetty keramiikkaa ja kivityökaluja, jotka on ajoitettu esihistorialliselta ajalta roomalaisajalle saakka. Ágios Geórgioksessa on roomalaiselta ajalta peräisin oleva vesisäiliö. Ágios Geórgioksesta Lavrakákseen, Agíos Ioánnikseen ja Kédrokseen on aikoinaan kuljetettu vettä kanavaa pitkin. Nykyaikaan saakka on säilynyt osia tästä kanavasta. Kédroksen lähellä sijaitsee vanha hautausmaa, joka on ajoitettu klassiselle ja hellenistiselle kaudelle. Laajemmalta alueelta on tehty löytöjä, jotka on ajoitettu minolaiselta ja mykeneläiseltä ajalta aina bysanttilaiselle ajalle saakka. Lavrakáksessa oli antiikin aikana Gávdoksen satama, joka nykyisin on noin kolme metriä merenpinnan alapuolella litosfäärilaattojen liikkeiden vuoksi. Uusi satama perustettiin Sarakínikoon. Saaren keskiosassa sijaitsee uusi amfiteatteri.
Liikenne
Kesällä saarelle on säännöllistä laivaliikennettä Kreetan Palaióchorasta ja Chóra Sfakíonista. Talvella vain yksi laiva liikennöi saarelle kuljettaen saaren asukkaille tavaraa. Laivat saapuvat saarella pieneen Karavén satamaan, josta on noin tunnin kävelymatka saaren pääkylään Kastríin. Hätätapauksen sattuessa Gávdokselta pääsee pois myös helikopterilla.
Toukokuusta lokakuuhun Chóra Sfakíonista on 2–4 lähtöä viikossa ja matka-aika on 1,5 tuntia. Palaióchorasta on puolestaan kolme lähtöä viikossa ja matka-aika tuolla välillä on 2–3,5 tuntia. Marraskuusta huhtikuuhun ainoastaan Palaióchorasta liikennöi sään salliessa laiva kahdesti viikossa Gávdokselle.
Gávdoksella liikennöi paikallisbussi. Saarella on mahdollista myös vuokrata autoja sekä polku- tai moottoripyöriä. Gávdoksen teitä alettiin parantaa 1980-luvulla, ja nykyisin saarella on sora-, betoni- ja asfalttiteitä.
Palvelut
Pääkylä Kastríssa on lääkäriasema, poliisiasema, koulu ja kauppa, jossa on myös posti. Koulussa oli vuonna 2006 seitsemän oppilasta. Matkailijat suuntaavat yleensä Sarakínikon rannalle, jossa on puhelinautomaatti, muutama taverna, kauppoja ja huoneiden vuokraajia. Sarakíniko sijaitsee Karavésta noin kymmenen minuuttia pohjoiseen. Karavéssa on sataman lisäksi taverna ja huoneiden vuokraajia. Karavésta etelään sijaitsee Kórfoksen ranta, jossa on muutamia huoneita vuokrattavina sekä taverna. Vatsianássa on kahvila ja museo.
Gávdoksella on yksi ortodoksipappi, joka vastaa saaren 17 kappelista sekä toimii yrittäjänä. Pappi vastaa osittain myös Vatsianássa sijaitsevasta anniskelupaikasta.
Nokkakalat
Nokkakalat (Beloniformes) on viuhkaeväisten luokkaan kuuluva kalalahko, jonka lajeja elää sekä makeissa että suolaisissa vesissä. Se jakaantuu viiteen heimoon: medakat (Adrianichthyidae), nokkakalat (Belonidae; varsinaiset nokkakalat), liitokalat (Exocoetidae), puolinokkakalat (Hemiramphidae) ja makrillihauet (Scomberesocidae). Nokkahammaskarppeja lukuun ottamatta kaikki lahkon kalat ovat virtaviivaisia keskikokoisia kaloja, jotka elävät lähellä veden pintaa ja käyttävät ravinnokseen leviä, planktonia tai muita pieniä eläimiä. Useimmat nokkakalat ovat suolaisen veden merikaloja. Muutama varsinainen nokkakala- ja puolinokkakalalaji elää myös murtovesissä tai makeissa vesissä. Lahko jaetaan toisinaan kahteen alalahkoon: nokkahammaskarpit ja nokkakalat. Nokkahammaskarppien alalahkoon kuuluu vain yksi heimo, ja nokkakalojen alalahkoon loput neljä. Aiemmin nokkahammaskarpit luettiin hammaskarppikalojen lahkoon, mutta tarkemmat analyysit ovat paljastaneet läheisemmän sukulaisuuden nokkakaloihin. Nokkakaloilla esiintyy monivivaihteisia leukamuotoja. Perusmuotona on nokkahammaskarppeja lukuun ottamatta selvästi pidentynyt alaleuka. Liitokaloilla pidentynyt alaleuka kuitenkin häviää aikuiseksi kasvaneilla kaloilla.
Nokkakalojen tunnetuimpiin lajeihin kuuluvat itse nokkakala, jota esiintyy Itämeressäkin, sekä liitokala.
Megan Keller
Megan Keller (s. 1. toukokuuta 1996 Farmington, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa neljä kultaa ja yhden hopean. Yliopistosarjoissa hän edusti Boston Collegea kausina 2014–2017 ja olympiavuoden vuoksi pitämänsä tauon jälkeen kaudella 2018–2019.
Keller on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019. Vuoden 2021 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Budapestissa 2014.
Dakarbatsiini
Dakarbatsiini on syöpälääke eli solutoimintaa salpaava sytostaatti. Dakarbatsiini kuuluu alaryhmään nimeltä alkyloivat aineet. Dakarbatsiini metaboloituu 5-(3-metyylitriatseno)-imidatsoli-4-karboksiamidiksi eli MTIC:ksi, joka on varsinainen vaikuttava aine.
Lääkettä on saatavilla ainakin tuotenimillä Dakarbatsiini Lipomed ja Dacatic. Sen annostelu tapahtuu iv.-ruiskeilla. Hoitoaiheita ovat IV asteelle eli laajemmalle levinnyt (metastoitunut) melanooma sekä Non-Hodgkinin lymfooma.
Uuno Turhapuro muuttaa maalle
Uuno Turhapuro muuttaa maalle on vuonna 1986 julkaistu Uuno Turhapuro -elokuvasarjan 11. osa.
Elokuvateattereissa elokuvan kävi katsomassa 556 519 katsojaa. Elokuva on neljänneksi menestynein Turhapuro-elokuva.
Elokuvassa nähdään Spede Pasasen keksinnöt "herätyskello", "Mercedes-Benzin ja Volkswagen Kuplan risteytys", "keittokone", jotka on nähty aiemmin Speden elokuvissa X-Paroni ja Pähkähullu Suomi. Muut keksinnöt ovat Ere Kokkosen suunnittelemia.
Elokuvan pohjalta tehtiin samanniminen tietokonepeli Commodore 64 -kotitietokoneelle. Pelin toteutti Pasi Hytönen ja sen julkaisi Amer-yhtymään kuulunut AmerSoft. Peli lienee ensimmäinen suomalaisen elokuvan pohjalta tehty lisenssipeli.
Tuotanto
pienoiskuva|vasen|Elokuvan alkutekstien tunnus. Elokuva kuvattiin 20 päivässä, 22. toukokuuta ja 17. kesäkuuta 1986 välisenä aikana. Maaseutukuvaukset tehtiin Heinolassa, lomakartano Vidnäsin ympäristössä. Kohtaus, jossa Tuura on psykiatrilla, kuvattiin Speden Pasasen työhuoneessa MTV:ssä. Elokuva alkaa kohtauksella Helsingin Punavuoren Viiskulmassa.
Juoni
pienoiskuva|vasen|Elisabeth ([[Marjatta Raita) ja Uuno tapaamassa Uunon isää (Olavi Ahonen), kuvassa oikealla.]]
thumb|Kuva DVD-julkaisun kannesta. Uunon appiukon, vuoristoneuvos Tuuran hermot reistailevat jälleen. Hän päättää tehdä täydellisen elämänmuutoksen ja muuttaa vaimonsa ja tyttärensä Elisabethin kanssa maaseudulle Uunolta salaa. Uuno sen sijaan on päättänyt elvyttää avioliittoaan olemalla viikon poissa kotoa, kertomatta vaimolleen missä on. Kun Uuno palaa kukkien kanssa kotiin, on vaimo muuttanut pois. Uuno löytää jääkaapista Elisabethin jättämän viestin, joka tosin on appiukon kirjoittama. Uuno kuulee, että Härski Hartikainen ja Sörsselssön aikovat sulkea autoverstaan ja he lähteä hätäaputöihin. Uuno lähtee heidän mukaansa.
Vuoristoneuvos Tuura naisineen saapuu maaseudulle ostamalleen kartanolleen. Tuura ihailee maaseudun rauhallista ilmapiiriä ja keinutuolissa ovea, josta ei Uuno kulje. Samassa ovi aukeaa ja Uuno saapuu sisään. Uuno, Hartikainen ja Sörsselssön ovat saaneet tehtäväkseen mitata uuden tekeillä olevan tien suuntaa, jonka insinöörit ovat piirtäneet kulkemaan Tuuran ostaman kartanon läpi. Tuura hermostuu tielinjoista ja tiedosta, että hän on ostanut kartanon Uunon kotikylästä. Tuura ajaa taksilla kolmesataa kilometriä Helsinkiin tapaamaan liikenneministeriä ja saa siellä kuulla, että ministeri on kesälomalla samassa kylässä, josta Tuura osti kartanon. Tuura palaa maaseudulle ja tapaa ministerin tämän kesämökillään. Ministeri lupaa ottaa Tuuran asian puheeksi tielautakunnassa. Samalla Uuno ja Elisabeth menevät tapaamaan Uunon isää Hugoa, jolla on kotona kaikenlaisia keksintöjä. Hugo keittää salaa pontikkaa ja pelkää, että nimismies saa selville tämän. Elisabethilla on mielestään vielä opittavaa Turhapuro-suvun miehistä. Maatöiden jälkeen Turhapuron miehet pääsevät mielipuuhiinsa, vertailemaan ihmisen eri oloasentoja. Uuno käy tapaamassa myös vanhaa opettajaansa.
Tuura miettii keinoja estää tiehankkeet, ja Uuno keksii idean, jossa kartanosta tehdään lomailukohde. Appiukko, anoppi ja Elisabeth tekevät kovasti korjaus-, kunnostus- ja siivoustöitä saadakseen kartanoalueesta matkailukohdetta. Uuno sen sijaan ottaa vastaan ensimmäistä asiakasta, joka on Tuuran palkkaama "vakoilija" Kreetta. Erehdyksen vuoksi Kreetta seuraa Uunon tekemisiä eikä Tuuran antamaa oikeaa kohdetta. Uuno viihdyttää Kreettaa polkupyöräilyllä heinäpelloilla, vehnän kylvämisellä, vesihiihdolla ja saunomisella. Tielautakunnassa suunnitellaan tien kierrättämistä pois Tuuran mailta. Tätä ehdotusta ollaan enemmälti vastaan. Asia pannaan pöydälle siihen asti, kunnes Uunon järjestämä kylän "kesätapahtuma" on pidetty. Tapahtumassa Uunon isä juottaa ihmisille salaa pontikkaa. Uuno saa Tuuralta kaksi miljoonaa markkaa tielautakunnan miesten päiden käännyttämiseen. Onnistuneen kesätapahtuman jälkeen tielautakunta kokoontuu äänestäen tien kulkemaan Tuuran maiden läpi kansakoulunopettajan johdolla. Ministeri vetää viivan kartalle, Uunon pitäessä viivoitinta. Tuura on pettynyt jutusta, kunnes Uunon isä saapuu paikalle ja on valmis ostamaan kartanon. Tuura nauraa, mutta Hugolla on rahat kartanoon ja he lähtevät tekemään kauppakirjoja. Uuno saapuu paikalle kertomaan, että hän piti viivoitinta ja peukaloaan niin, että tiehen tuli mutka Tuuran kartanon kohdalle. Tuura lähtee seuraamaan renkituvalle matkannutta Uunon isää.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen sanoo maallemuuttoelokuvan kuuluvan sarjaan ”Uuno ja suuret suomalaiset teemat”, joihin hän lukee myös armeijan, Epsanjan ja loton. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Ranthamboren linnake
thumb|Ranthamboren linnake. Ranthamboren linnake on Ranthamboren kansallispuistossa, Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva linnake. Unesco on valinnut Ranthamboren linnakkeen ja muut Rajasthanin kukkulalinnoitukset maailmanperintöluettelon kohteeksi vuonna 2013. Ranthamboren linnakkeen uskotaan rakennetun Chauhan-dynastian aikana 700-luvulla. Linnake toimi dynastian pääkaupunkina. Linnake onnistuttiin valloittamaan vasta mogulivaltakunnan aikana. Linnake levittäytyy neljän neliökilometrin alueelle ja siellä on useita rakennuksia, joista vain muutamat ovat säilyneet ajan saatossa käydyistä sodista.
Paulo César Tinga
Paulo César Tinga (s. 13. tammikuuta 1978 Porto Alegre) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Tinga debytoi Brasilian maajoukkueessa 2001. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Bambuorneero
Bambuorneero (Clibanornis dendrocolaptoides) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Bambuorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö
Bambuorneero elää erilaisissa metsissä 800 metrin korkeuteen asti merenpinnan tasosta.
Cardcaptor Sakura
Cardcaptor Sakura on CLAMPin tekemä japanilainen manga. Cardcaptor Sakuran animeversioon kuuluu 70 jakson lisäksi kolme Tomoyo's diaries -bonusjaksoa ja kaksi täyspitkää elokuvaa.
Juoni
Sakura Kinomoto on tavallinen ja reipas 10-vuotias tyttö, joka asuu pikkukaupungissa nimeltä Tomoeda. Eräänä päivänä ollessaan yksin kotona hän löytää siivotessaan isänsä kirjahyllystä salaperäisen kirjan. Kirjan kannessa lukee "The Clow". Kiinnostuneena Sakura avaa kirjan, minkä seurauksena kymmenet Clow-kortit lentävät karkuun kirjan sisältä.
Kirjasta ilmestyy myös Kerberos, sinetin vartija, joka esiintyy tilapäisessä muodossaan söpönä, keltaisena pehmoleluna, jolla on valkoiset siivet. Kerberos, joka saa Sakuralta lempinimen Kero, kertoo tytölle, että tämän täytyy kerätä kaikki kortit tai jotain todella pahaa tapahtuu. Kortteja on 52. Kerberos kertoo, että kun Sakura on saanut "Tuli"-kortin, niin hän saa takaisin taikakykynsä, ja kun Sakuralla on kortti "Maa", Kero saa takaisin oikean, hurjan ulkomuotonsa. Sakura suostuu tuohon vaativaan tehtävään muutamien mutkien jälkeen. Sakurasta tulee Cardcaptor, maagisten korttien kerääjä.
Pian kuvioihin ilmestyy kiinalainen poika, Syaoran Li (voidaan kirjoittaa myös Shaoran), joka on Japanissa vaihto-oppilaana vuoden. Syaoran on myös kiinnostunut Clow-korteista ja yrittää saada Sakuran keräämät kortit uhkailemalla Sakuraa. Sakura on saanut kovan kilpailijan. Sakura ei tiedä, mitä pahaa voi tapahtua, mikäli hän ei saa kerättyä kaikkia kortteja. Sarjassa selviää, mitä kaikkea voi tapahtua Sakuran kerätessä salaperäisiä voimia sisältäviä taikakortteja ja tavatessa sen myötä uusia ystäviä ja vihollisia.
Kerstin ja minä
Kerstin ja minä on Astrid Lindgrenin vuonna 1944 julkaistu tyttöromaani. Suomeksi se ilmestyi 1949 Heliä-Kaarina Salmisen suomentamana.
Juoni
Kirja kertoo identtisistä kaksosista Kerstinistä ja Barbrosta, jotka ovat asuneet koko elämänsä pienessä ruotsalaisessa varuskuntakaupungissa. Kun tyttöjen majuri-isä siirtyy eläkkeelle, tarjoutuu perheelle mahdollisuus muuttaa isän lapsuuden maisemiin maaseudulle. Kaksosten koulunkäynti ja kaupungin huvitukset vaihtuvat maitokuormien kuljettamiseen ja juurikkaiden harventamiseen. Suvussa kulkeneella Lillhamran tilalla riittää töitä, mutta löytävät kaksoset talonpoikaiselämästä paljon muutakin.
Noidan kirot
Noidan kirot on vuonna 1927 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Teuvo Puro. Elokuva perustuu Väinö Katajan romaaniin Noidan kirot vuodelta 1914 ja sen ensi-ilta oli 19. syyskuuta 1927 Kino-Palatsi-teatterissa Helsingissä. Noidan kiroja pidetään yhtenä ensimmäisistä suomalaisista kauhuelokuvista.
Elokuvan musiikin on säveltänyt vuonna 2010 Yleisradion tilauksesta Tapio Tuomela. Sen esittää Radion sinfoniaorkesteri Jan Söderblomin johdolla. Helsingin Sanomien Hannu-Ilari Lampilan mukaan elokuva olisi ilman musiikkia esitettynä aavemainen ja tahattoman koominen. Musiikin ansiosta "katsojasta tuntuu siltä, että hän seuraa tapahtumia niiden keskeltä".
Juoni
Lappiin sijoittuvan elokuvan alussa Heidi Blåfield-Korhosen esittämä Selma saapuu miehensä Simon (Einar Rinne) kanssa tämän kotitaloon Utuniemeen. Hän saa kuulla Simon sisarelta sokealta Elsalta (Kaisa Leppänen) Utuniemen talon synkästä historiasta. Talon paikalla asui muinoin saamelainen šamaani ja noita Jantukka (Hannes Närhi), jonka suomalaiset uudisasukkaat surmasivat.
Tapahtumat kerrotaan takaumana. Uudisasukasjoukko saapuu veneillä Utuniemeen ja saartaa Jantukan majan. Jantukka surmaa yhden hyökkääjistä varsijousella mutta jää lopulta alakynteen. Suomalaiset sokaisevat Jantukan ja jättävät hänet kuolemaan. Ennen kuolemaansa Jantukka langettaa kirouksen, jonka mukaan jokainen Utuniemellä sijaitsevalle seidalle istuva tulee kokemaan elämässään surua ja onnettomuutta.
Selma on kuunnellut Elsan tarinaa ja istunut samalla huomaamatta seidan päälle. Saatuaan tietää kirouksesta hän lähtee pelästyneensä pois seidan luota. Vähän myöhemmin Selma kohtaa rannassa joukon humalaisia tukkijätkiä, joista yksi, tukkipäällikkö Paksu-Sakari (Yrjö Tuominen), ajaa häntä takaa ja raiskaa hänet.
Utuniemen Simo pääsee asiasta selville Selman tultua raskaaksi. Hän aikoo surmata raiskaajan mutta tuhoaa kuitenkin ensin seidan ja heittää sen jäännökset järveen. Takaa-ajoon lähtenyt Simo tavoittaa etsimänsä miehen mutta armahtaa tämän lopulta. Teko johtui noidan asettamasta kirouksesta, ja kun seita on tuhottu myös siihen liittynyt kirous on menettänyt voimansa.
Fourmies
Fourmies on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee lähellä Belgian rajaa.
Lemon
Lemon oli vuosina 1969–1974 toiminut suomalainen pop-yhtye. Yhtyeen perustivat Leif Kiviharju (basso ja laulu), Arto Tarkkonen (urut), Mårten Enqvist (kitara) ja Seppo Järvinen (rummut). Tarkkonen ei viihtynyt yhtyeessä, joten hänet korvasi pian Markku Vihavainen (kitara) ja tällä kokoonpanolla syntyi vuoden 1969 lopulla single "Kestä en kauempaa"/"A Boy Like Me" sekä seuraavan vuoden marraskuussa tehtiin esikoislevy Lemon. Lemon ei menestynyt ja se hajosi 1972 tehtyään Uriah Heep -hitistä "Lady in Black" suomennoksen "Nainen tummissa" (Vihavaisen paikkasi 1971 Arto Lönnfors). Järvinen kasasi uuden Lemonin, johon kuuluivat hänen lisäkseen Enqvist, Kari Rosti (kitara ja laulu), Jorma Kalenius (basso) ja Vesa Kurkela (kosketinsoittimet) mutta yhtye hajosi lopullisesti 1974.
Fourmies
Historia
Fourmies oli vahva tekstiiliteollisuuskeskus 1940-luvulle saakka. Kaupungissa on tekstiiliteollisuusmuseo MTVS – musée du textile et de la vie sociale vanhassa Prouvost-Masurel -tehtaassa, jonka tiilipiippu on erityisen vaikuttava. Nordin departementti alkoi luetteloida alueellaan olevia teollisia savupiippuja vuonna 2008, kuvaillen niitä työntekijöiden kellotorneiksi. Savupiippuja juhlistetaan toukokuun ensimmäisenä päivänä. Tämä on erityisen tärkeä päivä Fourmiesin asukkaille, sillä 1. toukokuuta vuonna 1891 armeijan joukon ampuivat siellä yhdeksän mielenosoittajaa vapun päivän juhlinnassa. Tämä ampumistapahtuma tunnetaan nimellä Fusillade de Fourmies, ja se lisäsi työväen liikehdintää Ranskassa.
Kangasjärvi (Kestilä)
Kangasjärvi on Kestilän luoteispuolella Siikalatvan kunnassa sijaitseva pieni järvi, jonka korkeus merenpinnasta on 101,4 metriä ja pinta-ala 12 hehtaaria. Se kuuluu Siikajoen päävesistöön. Järven rannalla sijaitsee kunnan ylläpitämä leirintäalue ja uimaranta.
Suomessa on 38 Kangasjärvi-nimistä järveä, joista suurin on Mikkelin Kangasjärvi.
Gary Lineker
Gary Winston Lineker (s. 30. marraskuuta 1960 Leicester) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on Englannin maajoukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja ainoa englantilainen, joka on voittanut MM-kisojen parhaan maalintekijän palkinnon. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut televisiossa kommentaattorina ja juontajana.
Ura seurajoukkueissa
Lineker aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueessa Leicester Cityssä vuonna 1976. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Leicesterin edustusjoukkueessa tammikuussa 1979, jolloin se pelasi 2. divisioonassa. Lineker oli mukana nostamassa seuraa pääsarjatasolle 1980 ja uudestaan 1983. Hän oli Leicesterin paras maalintekijä neljä kautta peräkkäin alkaen kaudesta 1981–1982, ja kaudella 1984–1985 hän voitti myös 1. divisioonan maalipörssin yhdessä Kerry Dixonin kanssa. Lineker valittiin maajoukkueeseen, ja isommat seurat kiinnostuivat hänestä.
Kesällä 1985 hallitseva mestari Everton osti Linekerin 800 000 punnalla. Everton sijoittui toiseksi ja pääsi FA Cupin finaaliin, jonka se hävisi Liverpoolille. Lineker oli jälleen 1. divisioonan paras maalintekijä. Kauden päätteeksi Lineker sai sekä pelaajien että lehdistön vuoden pelaajan palkinnon. Vakuuttavan kauden ja onnistuneiden vuoden 1986 MM-kisojen jälkeen Lineker siirtyi espanjalaiseen Barcelonaan 2,2 miljoonalla punnalla.
Lineker menestyi myös Barcelonassa. Hän pelasi Espanjassa kolme kautta, joiden aikana hän viimeisteli 43 maalia 103 liigaottelussa. Hän voitti joukkueessa Espanjan cupin 1988 ja Cup-voittajien cupin 1989. Viimeisellä Barcelonan-kaudellaan 1988–1989 Lineker lopulta menetti paikkansa avauskokoonpanossa Johan Cruyffin tultua seuran uudeksi valmentajaksi. Kesällä 1989 Lineker palasi takaisin Englantiin Tottenhamiin.
Ensimmäisellä Tottenhamin-kaudellaan Lineker oli jälleen 1. divisioonan paras maalintekijä. Hän pelasi Tottenhamissa kolme kautta, joiden aikana hän voitti FA Cupin 1991. Viimeisellä pääsarjakaudellaan Lineker teki 28 maalia, ja lehdistö valitsi hänet jälleen kauden parhaaksi pelaajaksi. Hän oli myös kolmas Fifan vuoden pelaaja -äänestyksessä.
Tottenhamin-vuosien jälkeen Lineker pelasi vielä Japanin J. Leaguen Nagoya Grampus Eightissä kaksi kautta. Hän kärsi useista loukkaantumisista ja päätti lopulta lopettaa pelaajauransa syksyllä 1994.
Uransa aikana Lineker pelasi 466 ottelua, joissa hän teki 243 maalia. Hän ei saanut uransa aikana yhtään keltaista tai punaista korttia, mistä FIFA palkitsi hänet Fair Play -palkinnolla vuonna 1990.
Ura maajoukkueessa
Lineker nousi maajoukkueeseen toukokuussa 1984, jolloin hän pääsi vaihdosta kentälle Skotlantia vastaan. Hän pelasi Meksikon MM-kisoissa 1986 viisi ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Englanti selvisi puolivälieriin, ja Lineker oli kisojen paras maalintekijä. Vuoden 1988 EM-kisat menivät Linekeriltä ja Englannilta surkeasti. Myöhemmin paljastui, että maaleitta jäänyt Lineker oli kärsinyt hepatiitista. Vuoden 1990 MM-kisoissa Lineker onnistui tekemään neljä maalia. Englanti eteni aina välieriin asti, joissa se hävisi rangaistuspotkukilpailun Saksaa vastaan. Linekerin maajoukkueura päättyi vuoden 1992 EM-kilpailuihin.
Lineker pelasi maajoukkueessa yhteensä 80 ottelua, joissa hän teki 48 maalia. Hän on maajoukkueen kaikkien aikojen kolmanneksi paras maalintekijä Wayne Rooneyn ja Bobby Charltonin jälkeen.
Työskentely mediassa
Linekerin ura mediassa alkoi BBC Radio 5 Liven kommentaattorina 1992, ja uransa päätyttyä hän toimi Sunday Sport -ohjelman isäntänä. Televisiossa hän aloitti jalkapallokommentaattorina. Myöhemmin Lineker on toiminut juontajana useissa jalkapallo- ja urheiluaiheisissa ohjelmissa. Hän on muun muassa juontanut Match of the Day -ohjelmaa vuodesta 1999 asti ja työskennellyt toimittajana Barcelonan vuoden 1992 ja Atlantan vuoden 1996 kesäolympialaisissa sekä golfohjelmien juontajana.
Huomionosoitukset
Lineker on saanut lukuisia kunnianosoituksia jalkapallourastaan. Hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin upseeriksi 1992. Lineker valittiin Englantilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2003, ja hän oli mukana parhaiden elävien jalkapalloilijoiden FIFA 100 -listalla vuonna 2004.
Yksityiselämä
Lineker on ollut naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Michelle Cockayne, jonka kanssa Lineker meni naimisiin 1986. Heillä on avioliitosta neljä poikaa. Pari erosi 2006. Vuonna 2009 Lineker meni naimisiin nykyisen vaimonsa, malli Danielle Buxin, kanssa.
Lineker on tehnyt aktiivisesti työtä leukemian parissa toimissa hyväntekeväisyysjärjestöissä. Hänen vanhimmalla pojallaan todettiin kahdeksan viikon ikäisenä leukemia, josta tämä kuitenkin selvisi.
Silas Pereira
Silas Pereira (s. 27. elokuuta 1965 Campinas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Silas debytoi Brasilian maajoukkueessa 1986. Hän kuului Brasilian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1986 ja 1990. Hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Robin Walsh Leamy
Robin Walsh Leamy (27. heinäkuuta 1934 Wellington – 1. tammikuuta 2022 ) oli uusiseelantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Societas Mariaen papiksi 21. heinäkuuta 1958 ja nimitettiin Rarotongan hiippakunnan johtoon Cookinsaarille 9. tammikuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Denis George Browne, jota avustivat John Hubert Macey Rodgers ja Petero Mataca.
Leamy erosi tehtävistään Rarotongan piispana 8. marraskuuta 1996, jolloin hän sai nimityksen Aucklandin vihkipiispaksi.
Bofills båge
thumb|255px|Bofills båge talvella. Bofills båge (”Bofillin kaari”) on suuri kaarenmuotoinen asuinkerrostalo Tukholman Södermalmilla. Se on osa Tukholman eteläisen rautatieaseman eli niin sanotun Stockholms södran ympärille 1980- ja 1990-luvuilla rakennettua asuinaluetta. Vuosina 1990–1992 valmistuneen uusklassistisen Bofills bågen suunnitteli kuuluisa arkkitehti Ricardo Bofill, jonka mukaan se sai kutsumanimensä. Talon omistaa asunto-osuuskunta HSB. Bofill suunnitteli myös kaaritalon viereen kolmesta kuutionmuotoisesta rakennuksesta muodostuvan kokonaisuuden, joka tunnetaan nimellä Templen.
Luciano Capelli
pienoiskuva Luciano Capelli (s. 19. lokakuuta 1947 Cologna di Tirano) on Salomonsaarilla toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin vuonna 1965 ja sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1975. Capelli nimitettiin 5. kesäkuuta 2007 Gizon hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Zen Ze-kiun, jota avustivat Francisco Montecillo Padilla ja Bernard Cyril O'Grady.
Jakotislaus
Jakotislausta eli fraktioivaa tislausta käytetään, kun halutaan valmistaa hyvin puhtaita tuotteita, kuten petrokemian teollisuudessa ja öljynjalostuksessa, valmistettaessa raakaöljystä esimerkiksi bensiiniä. Tällöin usein puhutaan virheellisesti krakkauksesta, joka on pitkien hiilivetyjen pilkkomista lyhyemmiksi.
Toiminta
Jakotislaukseen voidaan käyttää joko täytekappale- tai pohjakolonnia; petrokemiassa yleisesti käytetään pohjakolonneja. Jakotislauksessa haihtunut höyry johdetaan suoraan ylemmälle keittopohjalle, jonne se osittain kondensoituu ja kiehuu taas uudelleen. Raskaampaa komponenttia kondensoituu enemmän kuin haihtuvampaa. Ylemmällä pohjalla olevaa nestettä valuu pohjalta takaisin alemmalle pohjalle, kun taas höyry nousee edelleen ylemmälle pohjalle. Esimerkiksi öljyn tislauksessa näitä pohjia on esimerkiksi 40 kappaletta, jolloin öljyn eri ainesosat saadaan erotettua hyvinkin tarkkaan. Eri fraktiot voidaan ottaa talteen eri pohjilta. Pohjien lukumäärä määräytyy kolonnin käyttöviivan ja höyryseoksen tasapainokäyrän sekä kolonnin arvioidun hyötysuhteen perusteella. Pohjakolonni on monimutkaisempi ja kalliimpi valmistaa kuin täytekappalekolonni, mutta sen laskeminen on yksinkertaisempaa.
Destillation 蒸留
Antti Aine
Antti Esko Henrik Aine (s. 2. toukokuuta 1972 Tampere) on suomalainen juristi ja professori. Hän asuu Turussa.
Koulutukseltaan Aine on oikeustieteiden tohtori ja varatuomari. Hän väitteli Turun yliopistossa helmikuussa 2011 kilpailuoikeudellisella väitöskirjalla Kilpailu ja sopimus. Hän on hoitanut urheiluoikeuden professuuria Helsingin yliopistossa ja jatkaa syksyllä 2013 kilpailuoikeuden tutkimuksiaan Turun yliopistossa. Sotilasarvoltaan Aine on reservin majuri.
Saavutukset
Pesäpallotuomarina
Mackenzie Gray
Alexander Mackenzie Gray (s. 22. marraskuuta 1957 Toronto, Ontario) on kanadalainen Leo-ehdokkuuden saanut näyttelijä, joka on uransa aikana esiintynyt useimmiten independent-elokuvissa, kuten Replikator, Johnny Shortwave ja Strip Search, sekä televisiosarjoissa FX – murha tilauksesta, Äärirajoilla, Da Vincin murhatutkimukset, Nuoret ritarit, L-koodi, Smallville ja Supernatural.
Gray syntyi Kanadassa, mutta opiskeli näyttelemistä Lontoossa, jossa hän myös työskenteli hetken aikaa independent-elokuvissa. Palattuaan takaisin Kanadaan Gray päätti opiskelunsa Kanadan yliopistossa ja esiintyi sittemmin ensimmäisessä elokuvassaan The Wars vuonna 1983. Sittemmin hän tehnyt tiiviisti töitä teatterin ja television parissa. Gray on tehnyt myös äänirooleja dokumentteihin ja animaatioihin, kuten Action Man ja Iron Man: Armored Adventures.
Kevin Sharp
Kevin Grant Sharp (10. joulukuuta 1970 – 19. huhtikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen countrymuusikko.
Sharp syntyi Kaliforniassa ja muutti 7-vuotiaana Idahoon. Hän palasi perheineen Kaliforniaan vuonna 1985 ja jatkoi siellä musiikkiharrastustaan. Hän sairastui vuonna 1989 Ewingin sarkoomaan, josta hän toipui, mutta jonka vaatimat hoidot aiheuttivat hänen kaljuuntumisensa.
Sharp sai levytyssopimuksen Elektra Recordsilta, ja ensimmäinen albumi Measure of a Man ilmestyi marraskuussa 1996. Albumilta julkaistu single (Tony Richin ”Nobody Knows” -cover) oli huomattava menestys ja vietti neljä viikkoa Billboardin Hot Country Songs -listalla. Syövästä toipuneena Sharp on tehnyt työtä myös Make-a-Wish Foundationille.
Sharpin maine perustuu lähinnä kahteen ensimmäiseen albumiin. Kaupalliselta menestykseltään aiempaa heikommaksi jäänyttä Love Is -albumia (1998) seurasi pitkä tauko. Vuonna 2005 ilmestyi hänen kolmas albuminsa Make a Wish, jonka singlet kuitenkin jäivät vaille listasijoituksia. Esittäjänsä keskeisin kappale ”Nobody Knows” oli aikanaan Broadcast Music Incorporatedin ”vuoden laulu”. Hänet palkitsi lisäksi Country Music Association.
Earl Clark
Earl Rashad Clark (s. 17. tammikuuta 1988, Plainfield, New Jersey ) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä NBA-liigassa pelaavaa Los Angeles Lakersia, ja on ammattilaisurallaan pelannut myös Phoenix Sunsissa sekä Orlando Magicissä.
Ennen ammattilaisuraansa Clark pelasi yliopistokoripalloa Louisvillen yliopiston joukkueessa.
Aivohermo
Aivohermoja on yhteensä kaksitoista paria, joista vain ensimmäinen ja toinen lähtee isoaivoista, loput aivorungosta. Lisäksi joillain aivohermoilla on sivuhaaroja. Aivohermot kulkevat hajuhermoja lukuun ottamatta talamukseen. Hajuhermo päättyy hajukäämiin. Oheisessa taulukossa varsinaiset aivohermot on merkitty roomalaisin numeroin, sivuhaarat ko. aivohermon perään arabialaisin numeroin.
Ride the Sky
Ride the Sky oli saksalais-ruotsalainen power metal-vaikutteista progressiivista metallia soittava yhtye. Sen perusti Helloweenin, Gamma Rayn ja Masterplanin entinen rumpali Uli Kusch vuonna 2006 tavattuaan yhtyeen tulevan laulajan Bjørn Janssonin. Kusch ja Jansson alkoivat yhdessä kirjoittaa kappalemateriaalia ja saatuaan projektiin muut soittajat mukaan yhtye äänitti debyyttiabuminsa New Protectionin. Keväällä 2008 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa.
Kaksi tuoppia, kiitos!
Kaksi tuoppia, kiitos! -televisiosarja (Two Pints of Lager and a Packet of Crisps) kertoo Runcornissa Luoteis-Englannissa asuvista viidestä ystävyksestä. Ensimmäiset jaksot esitettiin Englannissa vuonna 2001. Sarjaa tehtiin vuoteen 2011 asti yhteensä yhdeksän tuotantokautta.
Henkilöhahmot
Janet Keogh työskentelee leipomossa. Hän asuu yhdessä Jonnyn kanssa hänen edesmenneen isoäitinsä kodissa. Heillä on suhteessaan paljon vaikeuksia, jotka johtavat joskus pidempiaikaisiinkin välirikkoihin. He kuitenkin saavat lapsen ja menevät lopulta myös naimisiin. Janet on henkilö, josta muut usein hakevat turvaa, mutta joka tuntee itsensä usein hyvin epävarmaksi.
Jonny viettää päivänsä pubissa pakoillen työntekoa. Jopa työnhaku tuottaa Jonnylle tuskaa. Ainoa työpaikka, josta hän on ollut innoissaan, oli koemaistajan paikka Jammy Dodgers -keksitehtaalla. Vakavasti Jonny ottaa vain kolme asiaa: lapsensa Corinthianin, keksit ja munaleivän (egg butty). Jonny kuolee seitsemännen tuotantokauden alussa hain hyökkäykseen.
Gary, lempinimeltään Gaz, työskentelee isänsä, myöhemmin Donnan, autokorjaamolla. Ystävänsä Jonnyn kautta hän tutustuu Donnaan, jonka kanssa hän alkaa seurustella. Gazilla on hyvin vilkas ja usein jopa likainen mielikuvitus. Hän pelkää kuollakseen lampaita, minkä takia hän ei voi muuttaa Donnan kanssa heidän unelmataloonsa kuudennella tuotantokaudella. Gaz on yhden yön suhteen seurauksena Corinthianin oikea isä.
Donna on porukan pessimisti, ja hänellä on vahva temperamentti. Sarjan alussa Donna asuu vanhempiensa luona, mutta muuttaa räväkän alkoholistiäitinsä patistuksesta yhteen Gazin kanssa. Hän työskentelee ämpäritehtaalla, kunnes saa potkut ajettuaan luvatta otetulla firman autolla kolarin. Äitinsä kuoltua Donna saa perinnöksi talon, jonka myytyään hän ostaa Garyn isältä tämän korjaamon.
Menneet tuotantokaudet
Sarja alkaa tilanteesta, jossa Janet ja Jonny ovat yhdessä, mutta eivät vielä naimisissa. He avioituvat sarjan aikana myöhemmin. Kuudes tuotantokausi päättyy kauhujaksoon, jossa sarjan päähahmot menehtyvät yksi toisensa jälkeen. Seitsemäs tuotantokausi toi mukanaan muutoksia henkilökaartiin Ralf Littlen poistuessa sarjasta. Kauden ensimmäinen jakso on kuvattu livenä studioyleisön edessä.
When Janet Met Jonny -musikaalijakso
3. ja 4. tuotantokauden välissä tehtiin sarjaan musikaalijakso, joka kertoo Jonnyn ja Janetin ensitapaamisesta. Se esitettiin Englannissa 21.12.2003. Jakso ei sinänsä kuulu mihinkään tuotantokauteen, vaikkakin alkukohtauksesta löytyy selvä linkki kolmannen tuotantokauden loppuun ja neljännen tuotantokauden alkuun. Musikaalijaksossa esitetyt laulut ovat sarjaan sopivia muunnelmia vuoden 2003 hiteistä, ja pilailun kohteeksi pääsevät mm. Christina Aguilera (Beautiful), Robbie Williams (Rock DJ), S Club 7 (Bring It All Back), Marilyn Manson ja Sean Paul. Musikaalijakso sisältää epäkohtia, jotka eivät sovi yhteen muiden jaksojen kanssa.
Fantasy Ride
Fantasy Ride on R&B-artisti Ciaran kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 5. toukokuuta 2009.
Myynti
Ensimmäisellä viikolla albumia myytiin Yhdysvalloissa 81 000 kappaletta ja se sijoittui Billboard 200 -listan kolmossijalle. Nyt albumia on myyty 200 000 kappaletta.
Rajoitettu Deluxe Edition
<li> "Echo" - 3:38 <li> "I’m On" (A.J. Birchett, A.D. Birchett, C. Harris) - 3:56 <li>DVD with exclusive video content. </ol>
Viiruselkäorneero
Viiruselkäorneero, aikaisemmalta nimeltään peukaloisokapyrstö (Spartonoica maluroides) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys ja elinympäristö
Viiruselkäorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa,Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Viiruselkäorneero elää murto- tai makeavetisillä marskimailla, joilla on laaja-alaisia piikkiputki- (Eryngium) ja kaislakasvustoja (Scirpus).
Ponsijärvi
Ponsijärvi on pieni järvi Kurikan kunnassa entisen Jalasjärven kunnan alueen läntisimmässä kohdassa. Ponsijärven vedenpintaa on nostettu patoamalla. Järvi sekä läheinen Ponsineva ovat olleet Riista- ja Kalatutkimuslaitoksen kohteina. Ponsijärven rannalla sijaitsee lintutorni. Tornilta noin kilometri järveä myötäpäivään on lähellä rantaa metsikkö, jossa huomattavia puita ovat kolme noin 30-metristä vanhaa haapaa. Ponsijärven lounaisrannalla kasvaa vesikuusta.
Järvi tunnetaan vesilintujen pesimäpaikkana. Joutsen ja kurki ovat pesineet järvellä jo useana vuonna. Liroa tavataan järvellä runsaslukuisena. Muita tavattuja lajeja ovat esimerkiksi nuolihaukka, luhtahuitti, kurki, mustakurkku-uikku ja vesipääsky.
Uhnaagiin Hurelsuh
Uhnaagiin Hurelsuh (s. 14. kesäkuuta 1968) on mongolialainen poliitikko, joka on toiminut niin maansa pääministerinä kuin presidenttinäkin.
Tausta ja yksityiselämä
Hurelsuh syntyi vuonna 1968 Ulan Batorissa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. .
Armeija-ajoistaan lähtien Hurelsuhin lempinimi on ollut ”Nyrkki”.
Poliittinen ura
Vuosina 2008–2012 Hurelsuh toimi Mongolian kansanpuolueen puoluesihteerinä ja jätti tehtävän noustuaan parlamenttiin vuonna 2012.
Hän toimii Mongolian pääministerinä vuodesta 2017. Hän on edistänyt Japanin ja Pohjois-Korean välisiä neuvotteluita.
Hurelsuhin hallitus erosi 22. tammikuuta 2020 vain pari päivää jatkuneiden protestien vuoksi. Protestit saivat alkunsa, kun julkisuuteen vuosi video koronapolitilaan ja tämän vastasyntyneen lapsen epäinhimillisestä kohtelusta. Virkaatekeväksi pääministeriksi nousi Luvsannamsrai Oyun-Erdene. .
Vuoden 2021 presidentinvaaleissa Hurelsuh valittiin maansa presidentiksi.
Esikkokasvit
Esikkokasvit (Primulaceae) on Ericales-lahkoon kuuluva putkilokasviheimo. Siihen kuuluu 58 sukua neljässä alaheimossa ja noin 2590 lajia. Useita heimoon aiemmin kuuluneita sukuja siirrettiin muualle DNA-tutkimusten jälkeen 2000-luvulla, mutta 2010-luvun alussa esikkokasveihin yhdistettiin heimot Maesaceae, Myrsinaceae ja Theophrastaceae.
Tuntomerkit
Esikkokasvit ovat puu- tai ruohovartisia koppisiemenisiä, joiden lehtiasento on tavallisesti kierteinen; lapa on toisinaan tummatäpläinen. Kukinto on terttumainen, ja kukat ovat yhdisteräisiä. Terä- ja hedelehdet kehittyvät yhteisistä aiheista, ja molempia on viisi. Kukassa on myös joutoheteitä. Viidestä emilehdestä muodostuneen yhdislehtisen sikiäimen päällä on mettä erittävää solukkoa. Siemenaiheet, joita on useita tai paljon, kiinnittyvät vapaaseen keski-istukkaan. Vartalo on lyhyt ja ontto, luotti on enemmän tai vähemmän pallomainen. Siemenet ovat kulmikkaita, ja niissä on runsas ravintovarasto eli endospermi.
Luokittelu ja suvut
Esikkokasvien heimossa on neljä alaheimoa:
1. Maesoideae A.DC.
Alaheimossa on vain suku napamarjat (Maesa), jossa on 150 lajia Vanhan maailman tropiikissa pohjoisessa Japaniin asti. Kasvit ovat liaaneja, pensaita tai puita, joissa on kauttaaltaan rauhasia ja eritekanavia. Korvakkeettomat lehdet sijaitsevat kierteisesti tai kahdessa rivissä, lavat ovat hammas- tai ehytlaitaisia. Kukinto on usein haarainen, ja siinä on pieniä kukkia. Teriö on ruukkumainen, hetiö tyveltä yhdislehtinen ja kiinnittynyt teriötorven keskivaiheille. Sikiäin koostuu kolmesta tai neljästä yhteen kasvaneesta emilehdestä ja on puoleksi kehänalainen. Luotti on tylppä tai pallomainen ja liuskainen. Hedelmä on monisiemeninen luumarja, jota verhiö ympäröi.
2. Theophrastoideae A.DC.
Alaheimossa on kuudesta yhdeksään sukua ja 105 lajia, jotka jaetaan kahteen tribukseen. Levinneisyys käsittää enimmäkseen trooppisen Amerikan, joitakin lajeja on myös lauhkeassa vyöhykkeessä ja Vanhassa maailmassa. Kasvien kukissa on enemmän tai vähemmän terämäisiä joutoheteitä.
Tribuksessa Samoleae on vain 15-lajinen suolapunkien (Samolus) suku, joka on levinnyt laajalle enimmäkseen lauhkeille seuduille pohjoisella ja eteläisellä pallonpuoliskolla. Muut alaheimon suvut ja lajit kuuluvat tribukseen Theophrasteae, jonka kasvit ovat puuvartisia, usein paksurunkoisia. Lehdet ovat piikkihampaisia tai ehytlaitaisia ja teräväkärkisiä. Kukat ovat kaksi- tai kaksikotisesti yksineuvoisia ja keskikokoisia, yhdisteräisiä. Niissä voi olla mettä erittäviä karvoja, ja joutoheteet ovat terälehtimäisiä. Hetiö muodostaa kartion kukan keskelle sen avautuessa; myöhemmin ne erkaantuvat toisistaan. Emiö on pitkävartaloinen. Hedelmä on marja, joskin toisinaan melko kuiva. Pyöreitä siemeniä siinä on yksi tai muutama. Tribuksen runsaslajisimmat suvut ovat Clavija (50 lajia) ja Jacquinia (35 lajia).
3. Primuloideae Kostelesky
Kasvit ovat usein lehtiruusukkeisia ruohoja, joilla on vanallinen kukinto. Siinä on keskikokoisia kukkia yhdislehtisine verhiöineen ja leveän maljamaisine teriöineen. Heteet sijaitsevat kohdakkain teriön liuskojen kanssa. Siemenaiheet kiinnittyvät vapaaseen keski-istukkaan. Hedelmä on kotamainen, ja siinä on paljon kulmikkaita siemeniä. Lehdet ovat ehyt-, hammas- tai sahalaitaiset. Kasvien aineenvaihduntatuotteina esiintyy kukurbitasiineja, jotka ovat kitkeränmakuisia triterpenoideja.
Alaheimossa on yhdeksän sukua ja 900 lajia, joista viitisen tai kuutisen sataa kuuluu esikoiden (Primula) sukuun. Nukkien (Androsace) suvussa on 160 lajia. Alaheimo kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla ja hajanaisesti eteläisellä (kartta).
4. Myrsinoideae Burnett
Alaheimon kasvit ovat puita, pensaita, liaaneja tai ruohoja, joissa on usein keltaisen värisiä bentsokinoni-yhdisteitä. Kasvien kaikissa osissa voi olla rauhasia ja eritekanavia. Lehdet ovat tavallisesti ehytlaitaisia. Joskus kasvit ovat kaksikotisia. Kukat ovat usein ryhminä tai viuhkomaisissa kukinnoissa ja ovat tavallisesti 4–5-lukuisia, pieniä tai keskikokoisia. Teriö on usein kontortti (kierteinen), ja siinä sekä sikiäimessä on toisinaan mettä tai öljyä erittäviä karvoja. Heteenponnet ovat nuolimaisia. Vartalo saattaa puuttua. Hedelmä on eri tavoin avautuva kota, marja tai luumarja. Mehevissä istukoissa sijaitsevia pyöreitä tai kulmikkaita siemeniä on yksi, muutama tai paljon.
Alaheimoon kuuluu 41 sukua ja 1435 lajia, jotka kasvavat tropiikissa ja pohjoisessa lauhkeassa vyöhykkeessä, myös Suomessa (kartta). Eniten lajeja on suvuissa Ardisia (450 lajia), myrsikit (Myrsine, 155 lajia), alvet (Lysimachia, 150 lajia), Discocalyx (115 lajia), Oncostemum (110 lajia), Embelia (100 lajia), ratasruostiot (Parathesis, 85 lajia) ja Stylogyne (60 lajia).
Levinneisyys
Heimo on yleismaailmallinen. Suomessa esikkokasveja edustavat seuraavat 20 lajia joko alkuperäisinä, satunnaistulokkaina tai viljelykarkulaisina:
Alexandre Lopes
Alexandre Lopes (s. 29. lokakuuta 1974 Rio de Janeiro) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Lopes debytoi Brasilian maajoukkueessa 1995. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Luis Monti
Luis Felipe Monti (15. toukokuuta 1901 Buenos Aires, Argentiina – 9. syyskuuta 1983 Escobar, Argentiina) oli argentiinalaissyntyinen jalkapalloilija, joka myöhemmin oli myös Italian kansalainen.
Monti saavutti Argentiinan riveissä MM-hopeaa vuonna 1930 ja Italian riveissä MM-kultaa vuonna 1934. Hän on ainoa kahden eri maan riveissä MM-loppuottelussa pelannut pelaaja.
Ura
Monti pelasi puolustajana tai keskikentällä puolustavassa roolissa. Hänet tunnettiin kovaotteisena pelaajana.
Monti edusti Argentiinan pääsarjassa vuosina 1921–1930 Huracánia, Boca Juniorsia ja San Lorenzoa. Hän saavutti neljä Argentiinan-mestaruutta. Monti edusti Italian pääsarjassa vuosina 1931–1939 Juventusta. Hän saavutti neljä Italian-mestaruutta.
Monti pelasi Argentiinan maajoukkueessa vuosina 1924–1931 16 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Italian maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1932–1936 18 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Monti voitti Argentiinan riveissä 1927 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän saavutti hopeaa 1928 olympiaturnauksessa.
Peliuransa jälkeen Monti toimi myös valmentajana. Hän työskenteli seuratasolla Italiassa ja Argentiinassa.
Veitsikala
Veitsikala (Gymnotus carapo) on n. 60 senttimetriä pitkä kala, joka elää sameavetisissä joissa Etelä-Amerikassa ja käyttää sähköelintään suunnistukseen. Veitsikala on sukua sähköankeriaalle (Electrophorus electricus), mutta ei pysty tuottamaan läheskään yhtä voimakasta sähkökenttää.
Olli Torkkel
Torkkel sijoittui voimistelu-urallaan seitsemän kertaa maailmancupin palkintokorokkeelle. Vuoden 2005 EM-kilpailuissa hän oli renkailla kymmenes. Torkkel edusti Espoon Telinetaitureita.
Veitsikala
Veitsikala kasvaa noin 60 cm pitkäksi. Sen vartalon etuosa on lieriömäinen, takaosa litteä. Nuoret yksilöt ovat pohjaväriltään keltaisia tai ihonvärisiä, ja niissä on muutamia leveitä pystyraitoja. Kalan ikääntyessä sen yleisväri tummenee ja raitojen määrä kasvaa.
Veitsikaloja pidetään joskus akvaarioissa. Se on luonnostaan yöaktiivinen, mutta jos valaistus on himmeä, se voi oppia liikkumaan päivisinkin. Veitsikala syö kaloja ja äyriäisiä ja nuorena pieniä selkärangattomia.
Olli Torkkel
Vuodesta 2009 lähtien Torkkel on työskennellyt kansainvälisessä Cirque du Soleil -sirkusseurueessa, johon hänet kutsuttiin tuon vuoden EM-kilpailujen jälkeen. Hän on opiskellut taloustiedettä Jyväskylän yliopistossa.
Antônio Carlos Zago
Jalkapallomaajoukkue
Zago debytoi Brasilian maajoukkueessa 1991. Hän on pelannut 37 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Tinputzin kieli
Tinputz (ISO 639-3: tpz) on Bougainvillessä, Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava malaijilais-polynesialainen kieli. Kielen puhujien siitä itse käyttämä nimi on vasuii. Kielen sanajärjestys on SVO, ja sen kirjoittamisessa käytetään latinalaista aakkostoa.
Vuonna 1991 tinputzilla oli 3 900 puhujaa. Kielelle julkaistiin Uuden testamentin käännös vuonna 2005.
Fokis
Fokis eli Fokiin alueyksikkö (Περιφερειακή ενότητα Φωκίδας, Perifereiakí enótita Fokídas) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Keski-Kreikan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Ámfissa. Alueyksikön pinta-ala on 2 120 neliökilometriä ja asukasluku 40 343 (vuonna 2011).
Fokiin alueyksikkö sijaitsee Keski-Kreikassa Parnassós-vuoren ympärillä. Sen alue vastaa paljolti historiallista Fokiin maakuntaa ja antiikin Fokista.
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu kahteen kuntaan seuraavasti:
Alessandro Altobelli
Alessandro Altobelli (s. 28. marraskuuta 1955 Sonnino, Latinan maakunta) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.