cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vammaisuus
Uusi aika
Vuoden 1918 sisällisota aiheutti monen siihen osallistuneen invalidisoitumisen. Valkoisten puolella taistelleille sotainvalideille säädettiin oma sotatapaturmalaki vuonna 1919, jotta heidän ei tarvinnut turvautua tavalli­seen köy­häinapuun. Talvi- ja jat­kosodassa vuosina 1939-1944 sai pysyvän vamman yli 90 000 henki­löä. Se johti uusiin lakeihin, joilla turvattiin sotain­validien vähimmäis­toi­meentulo ja kuntoutus. Kansan­talous tarvitsi kuitenkin myös sotainvalidien työ­panosta. Niinpä heille järjestettiin ammat­tikoulutusta, työvälineapua ja työhönsi­joi­tusapua. Myöhemmin myös esimerkiksi työtapaturmissa loukkaantuneet saatettiin sairausperusteisen sosiaaliturvan piiriin vuoden 1947 invaliidihuoltolain avulla. Invaliidihuoltolain ympärillä käyneessä keskustelussa käytiin uutta rajanvetoa siitä, ketkä ovat oikeutettuja yhteiskunnan antamiin etui­suuksiin. Keskeiseksi erotteluperusteeksi kohosi henkilön "yhteiskunta­kelpoisuus". Vuoden 1947 invaliidihuoltolaki erotteli Työikäiset omasta syystään työkyvyttömät henkilöt kahteen ryhmään. "Invalidit" olivat kyenneet hyödylli­seen työhön sekä olleet "yhteiskuntakelpoisia" eli yhteiskunnan "täysipainoisia jäseniä" ennen työky­vyn mene­tystään. "Vajavaiset" taas eivät olleet koskaan olleet "yhteiskuntakel­poisia". teki suuren erottelun jakamalla työikäiset "vajavaiset" invaliideihin ja ei-invaliideihin. Jako ei perustu­nut henkilön oletettuun työkykyyn, vaan mieli­kuvapohjaisiin käsityksiin ihmisen vajavuudesta.
Vammaisten sosiaaliturva perustui aluksi toistuvaan tarveharkintaan. Suomen lainsaadäntöä uudistettiin 1900-luvulla siten, että myös työky­vyttömien työikäisten oli mahdollista hakea säännöllisen toimeentulon mahdollistavaa kansaneläkettä.
Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946 säädettiin invaliidihuoltolaki, joka koski sekä siviili-invalideja että myös yli 90 000:tta sodassa vammautunutta. "Mielenvammaiset", kuten psyykkisesti sairaat ja kehitysvammaiset, jätettiin kuitenkin invaliidihuoltolain tarjoamien palvelujen ulkopuolelle, ja heille laadittiin vähemmän etuisuuksia tarjonneet lakinsa. Sotainvalideja varten rakennetut palvelut ovat olleet myöhemmin esikuvana muidenkin vammaispalvelujen kehittämisessä.
Vammaisille voitiin ennen myöntää verotuksessa niin sanottu invalidivähennys, joka lakkautettiin vuonna 2023.
Vammaisuus-käsitteen historiaa
Ensimmäinen lainsäädännön luoma vammaisuuden kategoria oli invaliditeetti. Invalidilla oli 1700-luvulta asti Ranskassa tarkoitettu sotapalvelukseen kelpaamatonta henkilöä. Työkyvyttömän merki­tyk­sessä käsite esiintyi Saksan sosiaalilainsäädännössä 1800-luvulla. Suo­messa 1800-luvun lopulta alkaneessa työtapaturmavakuutuk­sessa sillä tarkoi­tettiin työkyvyn pysyvää rajoitusta.
Suomessa työkyvyttömiä kutsuttiin 1800-luvulla "vaivaisiksi". Termi korvattiin 1900-luvulla toisaalta "invaliidilla" (sic!), joka viittasi terveinä syntyneisiin vammaisiin ja toisaalta termillä "vajavainen", jolla viitattiin syntymästään saakka vammaisiin henkilöihin. Vajavaisilla viitattiin myös henkilöihin, joiden vamma oli luonteeltaan "sisäinen" ja "ei-fyysinen".
Uudissana "vammainen" voitti 12.7.1942 Helsingin Sanomien järjestämän kilpailun, jossa etsittiin korvaajaa sivistyssanalle "invaliidi". Sana johdettiin vanhasta suomalaisesta "vamma"-sanastaa, joka tarkoitti alun perin tilapäistä vahingoittumista. Käsite ei heti ottanut tulta, sillä vuonna 1947 säädettiin ensimmäinen vammaisuutta koskeva laki, invaliidihuoltolaki. Se koski vain niitä, joiden vamma oli ulkoinen ja fyysinen, ja jotka sen takia helpommin miellettiin "muitten ihmisten kaltaisiksi". Vammais-sana alkoi yleistyä 1950-luvulta lähtien.
Uskonnollisia näkemyksiä
Vanhassa testamentissa vammaisuutta pidetään synnistä saatuna rangaistuksena. Uudessa testamentissa synnin ja sairauden tai vammaisuuden välinen kytkentä osittain murtuu. Tällöin Raamatussa korostuu armon merkitys. Sairaus tulkittiin yleisesti osaksi kaikkien elämää. Joidenkin sairauden kaltaisen oireiden katsottiin olevan demonien aiheuttamaa. Sairauksien ja vammojen parantamisella oli keskeinen asema Jeesuksen toiminnassa.
Kognitiiviset häiriöt
Yhdysvalloissa on arvioitu, että noin 66 prosenttia väestöstä kärsii kognitiivisista häiriöistä jossain elämänsä vaiheessa ja 37 prosenttia naisista sekä 24 prosenttia miehistä sairastuu ennen pitkää dementiaan. Yhdysvalloissa noin 4,4 prosenttia aikuisväestöstä on saanut ADHD-diagnoosin, mutta Suomessa vain kolme prosenttia. Autismikirjon häiriöiden yleisyydeksi on saatu eri tutkimuksissa 0,9–2,6 prosenttia väestöstä. Lisäksi 0,75 prosentilla suomalaisista arvioidaan olevan älyllinen kehitysvamma. Myös krooninen kipu aiheuttaa aivojen kognitiivisia häiriöitä ja yli kuusi prosenttia suomalaisista kärsii toimintakykyä vaikeasti rajoittavasta kroonisesta kivusta.
Kognitiivisilla häiriöillä tarkoitetaan vaikeuksia esimerkiksi tarkkaavaisuudessa, muistamisessa ja mieleen painamisessa, toiminnanohjauksessa, aistitoiminnoissa, sosiaalisessa kanssakäymisessä tai puheen ymmärtämisessä ja prosessoinnissa. Dementiaoireyhtymällä tarkoitetaan älyllisten toimintojen laaja-alaista heikentymistä.
Kuulovamma
Suomessa on Kuuloliiton mukaan arviolta noin 800 000 kuulovammaista eli ihmistä, jonka kuuloelimen rakenteessa on vaurio tai toimintahäiriö. Kuulovammaisten joukossa on lisäksi noin 4 000–5 000 viittomakielen avulla kommunikoivaa kuuroa, jotka eivät saa puheesta selvää edes kuulokojeen avulla.
HTML-editori
HTML-editorit tuottavat staattisia HTML-sivuja, jotka tyypillisesti siirretään verkkopalvelimelle FTP:n ja WebDAV:n avulla.
Tämänkaltainen verkkosivujen julkaisu pitkälti on vanhentunut ja väistynyt WWW-sisällönhallintaohjelmiston kuten WordPress tieltä. Sisällönhallintaohjelmisto mahdollistaa sisällön lisäämisen verkkosivulle pelkästään uuden sisällön kirjoittamalla ja postaamalla sen. Sisällönhallintaohjelmisto muotoilee tekstin ja voi näyttää siitä eri versioita tietokoneen selaimelle ja mobiililaitteelle. Verkkosivun WYSIWYG-muotoilu, Web design jää pelkästään siihen, että verkkosivulle suunnitellaan layout, johon sisältö lisätään.
Vammaisuus
Näkövamma
Suomessa on 55 000 näkövammaista, joista 73 prosenttia on heikkonäköisiä ja 22 prosenttia sokeita. Näkövamma tarkoittaa sitä, että vähintään yksi näkemisen osa-alue on heikentynyt niin paljon, että siitä aiheutuu merkittävää haittaa jokapäiväisessä elämässä.
HTML-editori
HTML-editoreita ovat mm. Adobe Dreamweaver, HTML-Kit, Nvu ja KompoZer.
Islanninhevonen
Askellajikilpailut
Islanninhevosille järjestetään omia erityisiä askellajikilpailuitaan. Askellajikilpailuja järjestetään Suomessa paikallisista tallikilpailuista aina SM-kisoihin, kansainvälisesti myös PM- ja MM-tasolle asti. Passijuoksu- ja tyylipassikilpailut käydään 150–250 metrin pituisilla passiradoilla. Neli- ja viisikäyntihevosten askellaji- ja tölttiluokat järjestetään 250 metrin pituisella ja noin 4 metriä leveällä soikioradalla. Kansainvälisten kilpailujen luokkiin kuuluva askellajihevosten kür-tyyppinen kouluohjelma ratsastetaan kouluradalla ja siinä esitetään liikkeitä eri askellajeissa, mutta ei liitopassia. Nelikäynnissä esitetään hidasta tölttiä, ravia, käyntiä, laukkaa ja nopeaa eli lisättyä tölttiä. Viisikäynnissä esitetään nopean töltin sijaan liitopassia. Tölttilajeissa esitetään tölttiä eri tempoissa, T2-luokassa myös pitkin ohjin, ohjat yhdessä kädessä, jolloin hevosen on kannettava itsensä töltissä. Passijuoksu on nopeuslaji. Tyylipassissa annetaan aikapisteiden lisäksi tyylipisteet niin passiin siirtymisestä, passin laadusta kuin lopussa tapahtuvasta hidastuksestakin. Passijuoksua lukuun ottamatta askellajikilpailut ovat arvostelulaji, jota arvostelee 3–5 tuomaria. Arvosteluasteikko on 0–10. Arvostelun pääkohtia ovat askellajin tahdin puhtaus, oikea tempo, liikkeiden lennokkuus, muoto ja esityksen harmonia.
Suomalainen Nicola Bergman-Kankaala voitti vuonna 2003 MM-hopeaa viisikäynnissä hevosella Bruni frá Súluholti.
Portugalin Grand Prix 1994
Portugalin Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 25. syyskuuta 1994 Estorilin radalla. Kilpailun voitti Damon Hill, jolle voitto oli kauden viides ja kolmas perättäinen.
Litmanen
Litmanen on voi tarkoittaa seuraavia:
Luettelo Isèren kunnista
border|right|200px|Isèren sijainti Tämä on luettelo Isèren departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 533 kuntaa.
Pyhän Katariinan armenialainen kirkko
Vuosina 1771–1780 rakennetun Pietarin armenialaisen seurakunnan kirkon on suunnitellut arkkitehti Juri Felten. Pieni yksikupolinen kirkkorakennus sijaitsee Nevskin katulinjaan ulottuvien asuinrakennusten muodostamalla pihalla. Kadulle suunnattu joonialaisen pylväikön koristama julkisivu on siro ja sopusuhtainen.
Seurakunnan idänpuoleisessa rakennuksessa (Juri Felten 1771–1775, uudelleenrakentanut Avraam Melnikov 1835–1837) ovat asuneet valtiomies Mihail Speranski, dekabristi Gavriil Batenkov ja runoilija Fjodor Tjuttšev.
Armenialaisen kirkon osoite on Nevski-prospekti 40–42. Lähimmät metroasemat ovat Gostinyi dvor ja Nevski prospekt.
Aiheesta muualla
59.93541°N, 30.33233°W
Konno
Konno on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Worms (täsmennyssivu)
Worms tarkoittaa seuraavia:
Holden Gemini
Holden Gemini on Holdenin vuosina 1975–1986 Australaasian markkinoille valmistama keskiluokan automalli, joka oli uudelleennimetty Isuzu Gemini.
Holden Gemini I (1975–1984)
Ensimmäisen sukupolven Gemini esiteltiin helmikuussa 1975 neliovisena sedanina ja kaksiovisena coupéna. Malli perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Opel Kadett C, ja myös autojen korimuotoilu on lähes identtinen. Alkuperäinen koritunnus oli TX. Yhdysvalloissa auton nimenä oli Buick Opel, Malesiassa ja Thaimaassa Opel Gemini ja Etelä-Koreassa Daewoo Maepsy. vasen|pienoiskuva|Coupé-korinen Holden Gemini TX. Geminin voimanlähteenä oli nelisylinterinen 1,6-litrainen bensiinimoottori, jonka yhteydessä oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Lisävarusteena oli valittavana kolmiportainen Trimatic-automaattivaihteisto.
Keväällä 1977 Gemini koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uuden etusäleikön. Koritunnukseksi vaihtui TC. vasen|pienoiskuva|Holden Gemini TD Toinen kasvojenkohotus tuli seuraavana keväänä, jolloin ajovalot muuttuivat perusmalleja lukuun ottamatta pyöreistä suorakaiteen muotoisiksi. Uutena korimallina oli kolmiovinen farmari, jonka sai myös pakettiautoversiona. Uudeksi koritunnukseksi tuli TD. vasen|pienoiskuva|Farmarikorinen Holden Gemini TD. Syksyllä 1979 suoritettiin perusteellisempi kasvojenkohotus, jolloin Gemini sai täysin uuden keulan ja perän ilmeen. Samaan aikaan coupé poistui mallivalikoimasta. Koritunnukseksi vaihtui kasvojenkohotuksen yhteydessä TE. vasen|pienoiskuva|Holden Gemini TE Seuraava pieni kasvojenkohotus tuli keväällä 1982, jossa merkittävimpiä uudistuksia olivat uusi kojelauta ja etusäleikkö. Osaan malleista tuli uudet ajovalojen peitinlasit. Uudeksi koritunnukseksi tuli TF.
Holden Gemini II (1985–1986)
Etuvetoinen toisen sukupolven Gemini (koritunnus RB) esiteltiin keväällä 1985. Holden-merkkisenä sitä valmistettiin ainoastaan neliovisena sedanina 1,5-litraisella bensiinimoottorilla. Yhdysvalloissa autoa myytiin Chevrolet- ja Geo-merkkisenä, Kanadassa nimellä Pontiac Sunburst. Australiassa Gemini ei myynyt hyvin, joten Holden päätti lopettaa mallin valmistuksen jo vuonna 1986.
Rudå
Rudå on pieni rekisterikylä Kemiönsaaren kunnassa. Se muodostuu Rudån maatilasta Kemiön luoteisosassa. Rudå sijaitsee Helgebodan ja Degerdalin välissä. Rudåbäcken virtaa kyläalueen länsirajalla ja Rudån maatila sijaitsee alueen läpi kulkevan Mjösundintien varrella.
Rudå on vanhastaan kuulunut kirkolle ja alue on siirtynyt kruunun omistukseen uskonpuhdistuksen myötä. Vielä 1500-luvulla Rudå on ollut naapurikylien hyödyntämää niittyä, joka on siirtynyt vuonna 1621 Axel Oxenstiernan omistukseen ja sitä kautta Västankärrin kartanon alaiseksi. Rudå palasi kruunulle isossa peruutuksessa 1600-luvun lopulla. Rudån tila on perustettu 1700-luvun aikana. Tilan historiallinen päärakennus purettiin 1900-luvun lopulla ja sen paikalla on uudempi talo.
Vaskipuhallin
Vaskipuhaltimet ovat puhallinsoittimia eli aerofoneja, joissa ääni muodostetaan puhaltamalla kuppimaiseen tai pikarimaiseen suukappaleeseen siten, että suukappaleeseen kiinni painetut ja jännitetyt huulet ilmavirran mukana väristessään saavat myös soittimen sisäisen ilmapatsaan värähtelyliikkeeseen. Huulten jännitystä sekä puhallusilman painetta muuntelemalla voidaan tuottaa säveliä, jotka noudattavat soittimen putken pituutta vastaavaa yläsävelsarjaa. Näitä säveliä kutsutaan luonnonsäveliksi, ja ne ovat oleellinen osa vaskipuhallinten soittotekniikkaa. Luonnonsäveliä käyttämällä voidaan itse asiassa soittaa mitä tahansa huulille sopivaa putkea, esimerkiksi silloin tällöin konserttilavoillakin kuultua kasteluletkua. Haluttaessa saada aikaan luonnonsävelten väliin sijoittuvia säveliä täytyy putken pituutta muuttaa. Tämä voidaan tehdä ainakin seuraavilla tavoilla:
Vaskipuhaltimet valmistetaan yleensä messingistä (josta nimi) tai muusta lejeeringistä. Historiallisia valmistusmateriaaleja ovat olleet erilaiset jalometallit, luu, lasi ja puu. Nykyään käytetään muun muassa muovia ja lasikuitua. Kansansoittimia valmistetaan muun muassa tuohesta ja simpukankuoresta.
Puusta valmistetut sinkki ja serpentti sekä metallinen ofikleidi luokitellaan – äänenmuodostustavastaan huolimatta – toisinaan puupuhaltimiksi, sillä näissä suurin osa sävelasteikosta saadaan aikaan äänireikien avulla, ei luonnonsäveliä käyttäen.
Vanhempia torvia, joita esimerkiksi vielä Beethovenin aikaan käytettiin, kutsutaan nykyään luonnontorviksi. Tuolloin ei käytössä ollut vielä venttiilikoneistoja tai eräitä muita nykytorvien ominaisuuksia. Ero luonnontorven ja nykyaikaisen soittimen äänessä on korvin kuultava, joskin ero on pienempi kuin esimerkiksi metallisen ja puisen huilun taikka pianon ja klaveerin välillä.
Vaskipuhallinryhmät
thumb|200px|Molempien ryhmien edustajat: [[pasuuna ja tuuban muunnos sousafoni ]] Olemassaolonsa alusta lähtien on vaskipuhaltimet jaettu kahteen, ääneltään ja puhallusominaisuuksiltaan toisistaan selvästi eroavaan ryhmään:
1900-luvun puolivälin paikkeilta lähtien ovat vaskipuhallinvalmistajat jossain määrin pyrkineet pehmentämään trumpetin ja pasuunan ääntä, mikä on saatu aikaan putken kartiomaista osuutta lisäämällä ja muuttamalla suukappaleen sisämuotoa pikarimaisemmaksi. Toisaalta kornetin äänen kirkkautta on lisätty päinvastaisilla toimenpiteillä.
The Million Dollar Hotel
The Million Dollar Hotel, televisioesityksessä myös Miljoonan dollarin hotelli, on vuonna 2000 julkaistu jännityselokuva. Elokuvan ohjasi Wim Wenders ja pääosissa ovat Jeremy Davies ja Milla Jovovich.
Munkkihedelmäkyyhky
Munkkihedelmäkyyhky (Ptilinopus monacha) on hedelmäkyyhkyjen sukuun kuuluva kyyhkylintu. Lajin nimesi ja kuvaili Coenraad Jacob Temminck 1824.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on vain noin 17 cm. Hedelmäkyyhkyjen suureen sukuun kuuluu 50 lajia.
Esiintyminen
Laji on kotoperäinen Indonesiassa. Lajin kanta on vaarantunut elinympäristössä tapahtuneiden muutosten johdosta.
Elinympäristö
Munkkihedelmäkyyhkyn elinympäristöä ovat trooppiset ja subtrooppiset alavat metsät, mangrovemetsät ja puutarhat.
Ravinto
Laji syö pieniä öljypitoisia hedelmiä.
Medaka
Medaka (Oryzias latipes) on medakojen heimoon kuuluva kala. Lajia pidetään akvaariokalana. Coenraad Jacob Temminck ja Hermann Schlegel kuvasivat lajin ensimmäisenä vuonna 1846. Vuonna 2012 lähetettiin 32 lajin yksilöä Sojuz TMA-06M -lennon mukana Kansainväliselle avaruusasemalle.
Ulkonäkö ja koko
Medaka näyttää vedessä läpikuultavalta. Laji on erittäin pienikokoinen, parhaimmillaankin vain kolmen senttimetrin pituinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajia tavataan enimmäkseen Aasiassa. Medaka on myös levinnyt Euroopassa Venäjälle, Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltoihin ja Kuubaan sekä Oseaniassa Havaijille. Laji elää murto- ja makeassa vedessä. Medakalle sopivin veden pH-arvo on 7–8 ja veden kovuus 9–19.
Kiovan luolaluostari
pienoiskuva|Kiovan luolaluostari. Kiovan luolaluostari eli Petšerskin lavra on Kiovassa sijaitseva ortodoksinen luostari, joka vaikutti merkittävästi ortodoksisuuden leviämiseen Venäjällä 1600–1800-luvuilla. Luostari kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Luostari on eräs vanhimmista ja merkittävimmistä itäslaavilaisista luostareista, ja se sijaitsee Kiovan eteläosassa Dneprjoen varrella. Historiallisten kirjoitusten mukaan luostarin perusti Athos-vuorelta palannut munkki Antoni vuonna 1051. Luostarista muodostui pian Kiovan Venäjän merkittävä kulttuurinen keskus.
Alabaman lainsäädäntöelin
Alabaman lainsäädäntöelin on Alabaman osavaltion kaksikamarinen kansanedustuslaitos. Se muodostuu edustajainhuoneesta ja senaatista. Edustajainhuoneessa on kaikkiaan 105 edustajaa ja senaatissa 35 senaattoria. Lainsäädäntöelin ei kokoonnu ympärivuotisesti.
Kiovan luolaluostari
Luostari tuhoutui vuonna 1240 mongolien valloituksen yhteydessä, mutta se nousi uuteen kukoistukseen 1300- ja 1400-luvuilla Puola-Liettuan alaisuudessa. Brestin unionin jälkeen luostaria oltiin liittämässä Kiovan uniaattikirkon alaisuuteen, mutta luostarin veljestön vastustuksesta johtuen se pysyi ortodoksisen kirkon yhteydessä. Luostari sai vuonna 1598 ensimmäisenä venäläisenä luostarina lavran (pääluostarin) arvonimen. Neuvostovallan aikana luostari toimi museona, mutta se avattiin uudelleen alkuperäiseen tarkoitukseensa 1988.
Alabaman lainsäädäntöelin
Lainsäädäntöelimen kokoontumispaikka on Alabama State House, joka sijaitsee pääkaupunki Montgomeryssa. Elin kokoontui aiemmin Alabama State Capitolissa. Yhdysvaltain republikaanisella puolueella on enemmistö sen molemmissa kamareissa.
Kiovan luolaluostari
Ukrainan itsenäistymisen jälkeen luostarin alue on ollut Ukrainan valtion omistuksessa, ja sen kirkkoja on vuokrannut käyttöönsä Moskovan patriarkaatin Ukrainan ortodoksinen kirkko. Tammikuussa 2023 valtio päätti jättää jatkamatta Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen eli Uspenskin katedraalin sekä refektoriokirkon vuokrasopimusta ja luovutti niiden hallinnan autokefaliselle Ukrainan ortodoksiselle kirkolle, jonka ensimmäisen jumalanpalveluksen Uspenskin katedraalissa piti metropoliitta Epifani 7. tammikuuta 2023 juliaanisen kalenterin mukaisena joulupäivänä.
Aiheesta muualla
50.43417°N, 30.55917°W
S/S Wellamo (1927)
thumb|280px|S/S Wellamo lokakuussa 1970 Katajanokalla odottamassa romutusta Örnen-nimisenä. S/S Wellamo (III) rakennettiin vuonna 1927 A/S Kjøbenhavns Flydedok & Skibsværftillä Suomen Höyrylaiva Oy:lle. Höyrylaiva Wellamo oli toinen samanniminen laiva yhtiön laivastossa, ensimmäinen Wellamo oli upotettu vuonna 1916. Wellamo suunniteltiin S/S Ariadnen pariksi Helsinki–Tallinna–Stettin-linjalle sekä kulkemaan Lyypekin ja Helsingin väliä. Vuonna 1931 S/S Oberonin haaksirikon jälkeen Wellamo siirtyi Helsinki–Kööpenhamina–Hull-reitille.
Toisen maailmansodan jälkeen 1945 Wellamo muutettiin öljylämmitteiseksi ja samalla varustettiin tutkalla − toisena suomalaisena aluksena. Wellamon suurta matkustajakapasiteettia tarvittiin kipeästi sodan jälkeen Turku–Maarianhamina–Tukholma-linjalla, mistä se siirtyi vuonna 1960 Helsinki–Travemünde-reitille sieltä poistuneen S/S Oihonnan tilalle.
Wellamo matkasi Tallinnaan 9. heinäkuuta 1965 ensimmäisenä suomalaisena matkustajalaivana toisen maailmansodan jälkeen.
Suomen Höyrylaiva Oy:n (SHO) M/S Finlandian uudistamisen valmistuminen Helsinki–Travemünde-linjalle teki Wellamon tarpeettomaksi ja vuoden 1966 purjehduskausi jäi laivan viimeiseksi SHO:n omistuksessa. Syyskuussa 1966 Wellamo laitettiin seisomaan Helsingissä, kunnes se myytiin lokakuussa 1967 M. Rauanheimo Oy:lle Kokkolaan.
S/S Wellamo (III):n pituus oli 80,01 metriä, leveys 12,23 metriä ja syväys 5,24 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 944 bruttorekisteritonnia (890 nettorekisteritonnia) ja nopeus 13 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 2 190 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli I-luokassa 71 ja II-luokassa 106.
Kupla tai tuutti
Kupla tai tuutti on Sanoma Magazinesin julkaisema visailukirja. Kirjassa on tuhat Disneyn sarjakuvamaailmaan liittyvää kysymystä tai tehtävää (tunnista hahmo tms.) vastauksineen.
Duvergerin laki
Politiikan tutkimuksessa Duvergerin laki ilmaisee, että vaaleissa, joissa jokaista vaalipiiriä kohden valitaan vain yksi ehdokas, on todennäköistä, että syntyy kahden puolueen järjestelmä.
Ukonselkä (Mänttä-Vilppula)
Ukonselkä on Keski-Suomessa Keuruulla ja Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Ulkonselkä katsotaan usein olevan yksi Keurusselän järvenosa, jolloin näiden yhdistelmästä käytetään käytetään myös Keurusselän nimeä. Järvialtaita yhdistää toisiinsa Kolhonsalmi, joka sijaitsee Kolhon taajamassa. Keurusselän asioita ja molempien järvialtaiden yhteisiä asioita käsitellään Keurusselän artikkelissa ja Ukonselän asiat tässä sen omassa artikkelissa. Kartoissa Keurusselän vedenpinnan korkeus on 10 senttimetriä alempana kuin Ukonselällä.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2 067 hehtaaria eli 20,7 neliökilometriä. Se on 12,4 kilometriä pitkä ja 6,3 kilometriä leveä. Järvi on pituussuunnassaan luode-kaakko-suuntainen ja järven leveys on suurin kaakossa. Luoteispäässä on 2,7 kilometriä pitkä Myllylahti, joka on lahdensuussa leveimmillään 480 metriä. Tämän jälkeen järvi levenee 2,2 kilometriä leveäksi ja tämä järvenosa sisältää matalikollaan Salonsaaren lisäksi joukon pieniä saaria. Sitten järvi kapenee Karhuniemen kohdalla 650 metriä leveäksi, minkä jälkeen järvi pysyy kapeana 3,3 kilometriä. Kapeikossa on paljon saaria. Kapeikko loppuu Lehtisenniemen ja Loilanniemen jälkeen. Lehtisenniemen sivulla lounaaseen päin työntyy kaksi kilometriä pitkä Ritalahti ja Loilanniemen viertä pohjoiseen 2,2 kilometriä pitkä Peltolahti. Järven kaakkoispää on varsinaista Ukonselkää, joka on ilman lahtia noin 3,5 kilometriä pitkä ja yhtä paljon leveä.
Illinois’n yleiskokous
Illinois’n yleiskokous on Illinois’n osavaltion kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Se muodostuu edustajainhuoneesta ja senaatista. Edustajainhuoneessa on kaikkiaan 118 edustajaa ja senaatissa 59 senaattoria. Lainsäädäntöelin kokoontuu ympärivuotisesti.
Ukonselkä (Mänttä-Vilppula)
Maantietoa
Järvessä on laskettu olevan 136 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 77,6 hehtaaria, mikä on noin 3,6 % järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari Salonsaari on 1,4 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä, ja sen pinta-ala on noin 29,5 hehtaaria. Seuraavaksi suurin saari on Tahmonsaari, joka on 500 metriä pitkä ja 320 metriä leveä. Muita yli hehtaarin saaria on 15, ja pienemmistä yli aarin kokoisia saaria on 74. Loput 47 saarta ovat pikkusaaria tai luotoja.
Illinois’n yleiskokous
Yleiskokouksen kokoontumispaikka on Illinois State Capitol, Springfieldissa. Yhdysvaltain demokraattisella puolueella on enemmistö sen molemmissa kamareissa.
Ukonselkä (Mänttä-Vilppula)
Maantietoa
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 123 miljoonaa kuutiometriä eli 0,123 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 6,0 metriä ja suurin syvyys on 41 metriä. Syvin kohta sijaitsee pitkällä syvännejaksolla, joka alkaa Myllylahden pohjukasta ja jatkuu kaakkoon päin päättyen keskelle järvenselkää Lehtisenniemen itäpuolelle. Syvännejakson puolivälissä sijaitsee 1,1 kilometriä pitkä osuus, jossa on yli 30 metriä syvää. Syvin kohta sijaitsee siinä Salonsaaren eteläpuolella.
Järven rantaviivan pituus on 100,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 26,8 kilometriä. Sen rannat ovat pääasiassa metsämaata, mutta Kolhon taajaman pellot ulottuvat rantaan asti ja järven lähialueilla on peltomaata Riihon ja Myllykylän suunnilla. Järven alueella asutus on lähinna haja-asutusta, jossa suurempi osuus hajakuormituksesta jää vapaa-ajan asutuksen osalle. Kolhon taajaman Autiomäen asuntoalue sekä vähäisessä määrin pienen Onnelanmäen asuinalue ovat järveltä silmiinpistävää seutua. Kolhon taajaman kautta kulkee seututie 348 ja Tampere–Haapamäki-rautatie. Järveä voi kiertää yhdysteitä 14353, 14351 ja 3481 pitkin. Rantojen lähelle johtavat vielä Maakasperältä Haikankylään johtava tie ja Riiholta Kolhoon johtava tie. Kuntarajat kulkevat järven yli siten, että Keruun vastainen raja ylittää järven Salonsaaren vaiheilla ja sen pohjoisosa jää Keuruun puolelle ja eteläosa jää Mänttä-Vilppulalle.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,5 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Ristajoen valuma-alueelta (35.65), jonka alajuoksulla sijaitsevat Riihijärvi (14 ha), Moijasjärvi (64 ha) ja Ylisenjärvi (23 ha). Valuma-alueen yläjuoksun merkittävin järvi on Yltiä (359 ha). Pienempiä valuma-alueita ovat Peräisenlammen valuma-alue (35.624) ja Keuruun Kaiturin valuma-alue (35.623). Peräisenlammen valuma-alueen laskuoja laskee Merraslahteen ja sen merkittävimmät järvet ovat Peräisenlampi (30 ha) ja Peräjärvi (17 ha). Keuruun Kaiturin valuma-alueen laskuoja on lyhyt Kaiturinkoski, joka laskee Merraslahdesta katsoen vastakkaiselle rannalle. Sen valuma-alueella sijaitsee Keuruun Kaituri (42 ha), joka on yhtä kapea mutta pitempi kuin Ukkoselän Myllylahti.
Järven lasku-uoma on Kolhonsalmi, joka yhdistää Ukonselän Keurusselkän pääaltaaseen ylittäen järvien välisen kapean kannaksen. Salmen ylittää kolme siltaa ja jonka salmensuun patoaa pengertie, joka ohittaa Kolhon taajaman. Salmi on alle 300 metriä pitkä ja se on kapeimmillaan alle 20 metriä leveä. Järvet ovat matalia salmen kummallakin puolella, joten salmikin voi olla melko matala.
Kontiolahden kirjasto
Kontiolahden kirjasto on Kontiolahden kunnassa toimiva yleinen kirjasto. Kontiolahden kirjasto on kunnan pääkirjasto, jonka ohella kuntalaisia palvelee Lehmossa toimiva Lehmon kirjasto. Lisäksi Kontiolahdella ja Enossa kiertää kuntien yhteinen kirjastoauto Runo-Antti.
Kontiolahden kirjastot toimivat osana Joensuun seutukirjastoa ja Vaara-kirjastojen kirjastokimppaa. Kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös kontiolahtelaisten käytettävissä.
Rio (suomalainen yhtye)
Rio (myöhemmin Riot ) oli 1990-luvulla toiminut suomalainen yhtye. Yhtyeessä toimineet laulajat olivat Markku Tommila, Hannu Perälä, Timo Niemi ja Kustaa Kantelinen.
Yhtye edusti Suomen Eurovision laulukilpailujen karsinnoissa vuonna 1994 kappaleella Rakkauden tiellä, joka sijoittui karsinnassa sijalle 5.
Yhtye osallistui myös MTV3:n Syksyn Sävel -laulukilpailuun, kappaleella Andorra.
Kuopion maantiede
right Kuopio on sisämaan satamakaupunki, jota ympäröivät suuret vesialueet. Kallavesi rajaa Kuopionniemellä sijaitsevaa kaupungin keskustaajamaa kaikissa muissa ilmansuunnissa paitsi lounaassa. Maastolle ovat ominaista lajistoltaan runsaat metsät sekä suuret maaston korkeusvaihtelut.
Maastonmuodot
Veden ympäröimässä kaupungissa on vaihtelevia maastonmuotoja. Puijon mäen lisäksi Neulamäki on varsin korkealle veden tasosta nouseva kaupunginosa.
Talvella jäätyvästä Kallavedestä tulee muun muassa hiihdon sekä luistelun harrastamispaikka ja talviset jäätiet lyhentävät myös välimatkoja naapurikuntiin.
Jääkauden jäljet
Viime jääkautta seuranneen ja Itämerta edeltäneen Yoldiameren jäljiltä löytyy muinaisrantoja jopa 140 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolelta (nykyinen Kallavesi 82 m merenpinnasta). Tällainen muinaisranta löytyy esimerkiksi Neulamäen rinteestä nykyisen mikroautoradan kohdalla. Puijolta vastaavia muodostumia on vaikeampi löytää. Yoldia-vaiheen jälkeen painunut maankamara on noussut, nykyään tosin enää noin 4 millimetrin vuosivauhdilla. Noin 6500 eaa. muodostuneen muinaisen Suursaimaan rannoista löytyy jälkiä 100–102 metrin korkeudesta merenpinnasta. Tällöin vesi ulottui nykyisen Tuomiokirkon tasalle asti.
Puijo
thumb|Puijon mäet
Puijon suurelta osin suojeltu metsäalue sijaitsee keskustan kupeessa, kaupungin pohjoispuolella. Puijon laella sijaitsevien Puijon tornin ja majan lisäksi alueella on urheilu- ja liikuntakeskus mäkihyppyreineen ja latuverkostoineen. Lisäksi alueella on 9-reikäinen harjoitusgolfkenttä.
Puijo on ollut aikoinaan Suomen virein talviurheilukeskus. Mäkihyppytoiminta Puijon Hiihtoseurassa on erittäin menestyksekästä ja seuran kasvattivalmentajia on myös useita kansainvälisissä tehtävissä. Mäkimontun lähistöllä sijaitsee myös Puijonlaakson pesäpallokenttä.
Pääosa Puijosta on luonnonsuojelualuetta. Puijon naapureina on muutamia kaupunginosia, kuten Puijonlaakso (lännessä), Rypysuo (länsirinteellä), Julkula (Rypysuon jälkeen pohjoiseen päin mennessä), Päiväranta (pohjoisessa) sekä Antikkalan laskettelurinteet, jotka sijaitsevat itärinteellä (mäkimonttu on länsirinteellä).
Luonto
Maastolle on ominaista lajistoltaan runsaat metsät. Kuopion lehtokeskus sijaitsee pääosin Kuopion, Nilsiän ja Siilinjärven alueella. Varsinkin vuonna 2008 Puolustusvoimien varikkokäytöstä vapautuneelta Pienen Neulamäen alueelta on löytynyt luontoarvoiltaan erittäin merkittäviä lehtoja.
Kaupunkirakenne
Kuopion kaupunkirakenne on suomalaisessa mittakaavassa tiheää, ja Kuopion keskustaajama onkin väestötiheydeltään Suomen tiheimmin asutettu taajama. Tämä on seurausta sekä pitkäjänteisestä kaavoituksesta että kaupungin maantieteellisistä olosuhteista. Ruutukaavaan perustuva Kuopion keskusta on melko suuri ja tiiviisti rakennettu useine puistoineen ja kapeine rännikatuineen. Kaupunkirakennetta myös kehitetään jatkuvasti. Samalla, kun sataman alueelle on valmistunut useita uusia asuinkerrostaloja, on Kuopion viime aikojen suurin investointi, Saaristokaupunki, edennyt kaupungin etelälaidalla.
Tori
thumb|Toripöytiä, taustalla [[Kuopion kauppahalli|Kauppahalli.]]
Kuopion tori on alueena suuri, mikä yhdistettynä sen ajoittaiseen hiljaisuuteen talvisaikana sai aikoinaan Kuopion kaupunginjohtajana toimineen Kari Häkämiehen vertaamaan sitä venäläiseen lentokenttään. Torilta löytyvät perinteiset savolaiset kalakukkoineen, joskin kaupunki ympärillä on nykyaikaistunut. Muun muassa vanhoja puutaloja on hävinnyt uusien ja suurempien liikerakennusten tieltä.
Tori on pinnoitettu pääosin nupukivillä, joskin sen läpi kulkee itä–länsi-suunnassa tasainen kävelykuja. Pintana tori on hieman kalteva. Torin alla oli pysäköintihalli, jota laajennettiin alatori-hankkeen yhteydessä.
Torin pohjoispäädyssä kulkevan tulliportinkadun toisella puolella sijaitsee kaupungintalo. Vastakkaisessa päädyssä toria sijaitsee kauppahalli ja sen laidoilla Siskotyttö- ja Veljmies-patsaat.
Kaupungin sisäisen linja-autoliikenteen päätepysäkit on keskitetty torin ympärille. Kaukoliikenne kulkee linja-autoasemalta, joka sijaitsee rautatieaseman takana, noin puoli kilometriä torilta pohjoiseen.
Saaristokaupunki
Saaristokaupunkiin liittyvä Saaristokatu oli yksi suurimmista tähän suurhankkeeseen liittyvistä investoinneista. Saaristokatu kulkee siltoja myöten muutaman saaren kautta yhdistäen kaksi kaupunginosaa ja lyhentää matkaa saaristokaupungista keskustaan noin 10 kilometriä ja lähin osa Saaristokaupunkia jää vain 2,5 kilometrin päähän keskustasta. Ensimmäinen silta pohjoisesta päin on nimeltään Ellen Thesleffin silta, ja se on 280 metriä pitkä. Fridolf Weurlanderin sillan pituus 30 metriä, Anton Lindforsin silta 22 metriä ja Unto Koistisen sillan pituus on 160 metriä. Saaristokadun eteläpäähän on rakennettu kaksi 15-kerroksista tornitaloa kanavan rannalle. Saaristokaupunki sijaitsee erittäin otollisella paikalla järvimaisemien suhteen, sillä kaikki tontit ovat kävelymatkan päässä rannasta.
Alueella järjestettiin vuoden 2010 asuntomessut. Kuopiossa on järjestetty asuntomessut myös vuonna 1980.
Kaupunginosat
Kuopiossa on 71 kaupunginosaa ja lukuisia kyliä.
Maarekisterikylät
401 Neulaniemi, 404 Niuvanniemi, 405 Puijo, 406 Julkula, 407 Kuopio, 408 Hatsala, 409 Hakkarala, 410 Haminalahti, 411 Hiltulanlahti, 412 Hirvilahti, 413 Hirvimäki, 414 Koivusaari, 415 Jynkkä, 416 Jännevirta, 417 Kaislastenlahti, 418 Kurkiharju, 419 Lamperila, 420 Leväinen, 421 Muuruvesi, 422 Niemisjärvi, 423 Pappila, 424 Pellesmäki, 425 Pieksä, 426 Puutossalmi, 427 Ritisenlahti, 428 Ritoniemi, 429 Rytky, 430 Savilahti, 431 Savisaari, 432 Sotkanniemi, 433 Toivala, 434 Vaajasalo, 435 Vehmasmäki, 440 Kotasalmi, 441 Kuopion-Pelonniemi, 442 Leppäranta, 443 Lohilahti, 444 Melalahti, 445 Ohtaanniemi, 446 Pelonniemi, 448 Pölläkkä, 449 Riistavesi, 451 Ryönä, 452 Syrjänsaari, 453 Rissala, 454 Hakunila, 455 Iivarinsalo, 456 Enonlahti, 457 Enonsalo, 458 Hormastenlahti, 459 Juonianlahti, 460 Jänissalo, 461 Litmaniemi, 462 Miettilä, 463 Niinimäki, 464 Putroniemi, 465 Puutosmäki, 466 Roikansaari, 467 Räsälä, 468 Ukonlahti, 469 Vehmersalmi, 470 Vuorisalo
Muut kylät
Asuma, Kortejoki, Niittylahti, Savulahti, Sikoniemi, Vartiala, Vehka
Väinö Liikonen
Vilho Väinö Oskari Liikonen (s. 19. heinäkuuta 2001 Kouvola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue KooKoossa.
Ura
Liikonen aloitti luistelukoulun Inkeroisissa omien sanojensa mukaan 4–5-vuotiaana. Hänen ensimmäinen joukkueensa oli Anjalankosken Kiekko ja Liikonen pelasi myös AaKoon ja Haminan Kiekkoympyrät -80:n yhdistelmäjoukkueessa, kunnes hän siirtyi 13-vuotiaana KooKoon junioreihin. Kaudella 2017–2018 Liikonen oli seuran B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 9+14=23.
Toukokuussa 2019 Liikonen teki KooKoon SM-liigajoukkueen kanssa kaksivuotisen juniorisopimuksen. Harjoituskaudella 2019–2020 hän pelasi kaksi ottelua Pitsiturnauksessa, mutta Liikonen vietti sarjakautensa kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa, joiden varakapteeniksi hän nousi. Liikonen voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Kaudella 2020–2021 hän sai tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa 23. helmikuuta 2021 Helsingin IFK:ta vastaan. Liikoselle vapautui paikka KooKoon kokoonpanosta, kun Peetro Seppälä oli sivussa. Hänet merkittiin joukkueen kolmospuolustajapariin Juho Rautasen viereen, mutta Liikonen jäi lopulta kuitenkin ilman peliaikaa. Hän sai ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa seuraavassa ottelussa 26. helmikuuta 2021 vieraissa Pelicansia vastaan. Liikonen merkittiin taas KooKoon kolmospuolustajapariin Juho Rautasen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.53 minuuttia. Liikonen sai kauden aikana tililleen viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän sai kuitenkin niisä vain kahdessa peliaikaa.
Kaudeksi 2021–2022 Liikonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän pelasi tulokaskautensa aikana 42 runkosarjaottelua tehopistein 2+7=9 ja seitsemän playoff-ottelua tehden yhden maalin. Kaudeksi 2022–2023 Liikonen siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään 1+1-vuotisella sopimuksella Imatran Ketterään. Tammikuussa 2023 hän teki KooKoon SM-liigajoukkueen kanssa kevääseen 2024 ulottuvan sopimuksen. Samalla hänen uutisoitiin pelaavan loppukauden ensisijaisesti lainalla Ketterässä. Liikonen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Hän pelasi siirtosääntöjen puitteissa loppukaudella myös KooKoossa yhden runkosarjaottelun tehden yhden syöttöpisteen.
Pelityyli
KooKoon urheilutoimenjohtaja Jarno Kultasen mukaan Liikonen on vahva ja kovaa pelaava puolustaja, joka pärjää fyysisesti jo miesten peleissä. Kultasen mukaan hänen kehityskohteensa ovat liikkeessä ja luistelussa.
Muuta
Liikonen valmistui ylioppilaaksi Kouvolan yhteislyseosta keväällä 2020.
Ensivaste
Ensivaste on osa porrastettua ensihoitojärjestelmää. Sillä tarkoitetaan potilaan luokse lähetettävää lähintä mahdollista yksikköä, joka kykenee aloittamaan välittömät toimenpiteet potilaan peruselintoimintojen turvaamiseksi, antamaan tehostettua ensiapua, arvioimaan potilaan tilan ja raportoimaan tilanteesta eteenpäin. Ensivaste on ensihoitojärjestelmässä korkein taso, jolle henkilö, joka ei ole hoito- tai pelastusalan ammattilainen, voi päätyä. EVY (ensivasteyksikkö) ei kuljeta potilasta kuin poikkeustapauksissa.
Ensivasteyksikkönä voi toimia esimerkiksi pelastus- tai poliisiauto tai meripelastusalus, jonka henkilöstö on saanut ensivastetoimintaan vaadittavan koulutuksen. Myös ambulanssi tai muu lääkinnällisen pelastustoimen yksikkö voi toimia ensivasteena esimerkiksi ollessaan kuljettamassa toista potilasta, jonka tila sallii yksikön miehistön lähtevän hoitamaan kiireellisempää potilasta.
Ensivasteyksikkö hälytetään, kun se saavuttaa potilaan merkittävästi ensihoidon yksikköä nopeammin. Yksikkö voidaan hälyttää myös ensihoidon yksiköiden lisäavuksi.
Ensivasteyksikkö ei yleensä aloita lääke-/nestehoitoa, ellei miehistössä ole hoito- tai pelastusalan ammattilaista kuten ensihoitoon suuntautunutta lähihoitajaa, ensihoitajaa (AMK), sairaanhoitajaa (AMK), palomies-sairaankuljettajaa tai lääkäriä.
Kaksoset
Kaksoset ovat samasta raskaudesta syntyvä jälkeläispari.
Kaksostyypit
Samanmunaiset kaksoset eli identtiset kaksoset eli monotsygoottiset kaksoset syntyvät yhdestä jakautuneesta tsygootista eli hedelmöittyneestä munasolusta ja ovat perimältään ja genotyypiltään täysin samanlaiset eli identtiset.
Identtisiä kaksosia käytetään kaksostutkimuksissa. Toisiinsa kiinnittyneet kaksoset eli niin kutsutut siamilaiset kaksoset ovat aina samanmunaisia.
Erimunaiset kaksoset kehittyvät kahdesta erillisestä, eri siittiöistä hedelmöittyneestä munasolusta ja saattavat siksi olla eri sukupuolta. Erimunaiset kaksoset vastaavat perimältään tavallisia sisaruksia eivätkä muistuta toisiaan normaalia enempää.
Erimunaisilla kaksosilla saattaa joissakin hyvin harvinaisissa tapauksissa olla jopa eri isät, mikäli niiden emo on paritellut kahden eri uroksen kanssa hyvin lyhyellä aikavälillä. Tällöin kaksi eri urosta on kumpikin hedelmöittänyt yhden munasolun. Erimunaisten kaksosten siittäminen on siis voinut tapahtua eri aikoihin, jopa eri päivinä.
Erittäin harvinaiset puoli-identtiset kaksoset saattaisivat syntyä jakautuneesta munasolusta, jotka hedelmöittyvät tahoillaan eri siittiöistä. Yksi tällainen mahdollinen tapaus on todettu vuonna 2006, jolloin toinen kaksosista oli intersukupuolinen, toinen mies.
Ihminen
Ihmisellä kaksosraskaus on monikkoraskauksista yleisin. Keskimääräinen mahdollisuus kaksosraskauteen on noin 1:85. Lapsettomuushoidot ovat lisänneet monisikiöisiä raskauksia jonkin verran, sillä monesti alkioita kohtuun istutettaessa laitetaan varmuuden vuoksi useampi alkio, jotta edes yksi kiinnittyisi kohdun seinämään.
Niin sanottu Hellinin sääntö kertoo ihmisellä kaksosraskauden todennäköisyydeksi noin 1/85, kolmosraskauden 1/852 ja nelosraskauden 1/853. Aasialaisperäisillä kaksosia esiintyy valkoihoisia harvemmin, afrikkalaisperäisillä useammin. Äidin iän ja synnytysten määrän lisääntyessä kasvaa myös kaksosraskauden esiintyvyys samoin kuin niihin liittyvät riskit, kuten keskosuus ja sikiökuolemat. Gary Steinmanin mukaan vegaaninaisten, jotka eivät käytä ollenkaan maitotuotteita, todennäköisyys saada kaksoset on vain viidesosa vegetaristien ja sekasyöjien vastaavasta todennäköisyydestä.
Kaksosraskaus katsotaan lääketieteessä patologiseksi tilaksi. Muun muassa äidin verenpaineen nousu raskauden aikana on monisikiöraskauksissa kohonnut. Koska kohtu alkaa raskauden loppuvaiheessa käydä kaksosille ahtaaksi, monet kaksoset syntyvät ennenaikaisesti ja keskosina. Nykykäsityksen mukaan pitkä lepuuttaminen sairaalassa ei ole yleensä eduksi kaksosraskauksissa. Synnytys sektiolla on pääosin aiheellista vain, mikäli A-sikiö ei ole päätarjonnassa tai jos ilmenee muita sitä vaativia komplikaatioita.
Lapsista ensin syntynyt on A-kaksonen ja toinen B-kaksonen.
Eläimet
Lampaat ovat tyypillisesti yksisikiöisiä, mutta jotkin kannat ja rodut tuottavat säännöllisesi ja ongelmitta kaksosia, kolmosia ja jopa nelosia. Esimerkiksi maatiaista suomenlammasta on risteytetty useisiin pidemmälle jalostettuihin rotuihin juuri monikkokaritsojen lisäämiseksi.
Mobilia
Mobilia on tieliikenteen alan valtakunnallinen vastuumuseo, joka tallentaa, tutkii ja esittelee suomalaisen tieliikenteen historiaa. Museo sijaitsee Längelmäveden rannalla Kangasalla, noin puolen tunnin ajomatkan päässä Tampereen keskustasta. Museo on auki ympäri vuoden.
Kaksoset
Eläimet
Naudoilla kaksosia syntyy noin 2 %:ssa tiineyksistä. Onnistuneesti syntyvät kaksoset eivät ole erityisen heikkoja, eikä niitä hyljeksitä tuotantoeläiminä. Lypsylehmät ja runsasmaitoiset emolehmät tuottavat helposti tarpeeksi maitoa kahden vasikan tarpeisiin, tosin emo saattaa torjua toisen vasikan. Eri sukupuolta olevien kaksosten tapauksessa lehmävasikalla on yli 90 %:n todennäköisyys olla freemartinismista eli sukupuolielimistöltään poikkeavasti kehittynyt ja lisääntymiskyvytön. Sonniveli kehittyy normaalisti.
Mobilia
Alueella on myös kahvila- ja tilausravintola, museokauppa ja lisäksi parakkikylä, Rahtarit-liikennepuisto, lasten leikkipuisto sekä uimaranta.
Museossa esitellään klassikkoautoja perinteiseen automuseotapaan.
Mobilia-säätiö
Mobiliaa ylläpitää Mobilia-säätiö, jonka taustavoimina on 28 auto- ja tiealan yhteisöä. Säätiössä mukana olevat yhteisöt vastaavat säätiön sääntömääräisestä toiminnasta edustajisto- ja hallitustyöskentelyn kautta.
Tiemuseo
Tie- ja vesirakennushallituksessa (TVH, myöhemmin Tielaitos) pohdittiin jo 1930-luvulla vanhojen tienpitoon liittyvien esineiden kohtaloa ja sitä koskevan perinteen säilyttämistä. Asian edistämiseksi TVH lähetti jo vuonna 1932 kirjelmän Museoviraston edeltäjälle Muinaistieteelliselle toimikunnalle, ja vastauksessaan toimikunta lupasi kaiken tarvittavan apunsa vanhojen tienpitoon liittyvien esineiden, liikennemerkkien ja muiden tielaitteiden keruuseen ja järjestämiseen tulevaa kulkulaitosmuseota varten. Tämän pohjalta TVH:n silloinen pääjohtaja E. W. Skogström antoi piiri-insinööreille määräyksen tienpitoon liittyvien esineiden, piirrosten ja valokuvien keruusta ja luetteloinnista. Sotavuodet katkaisivat kuitenkin kehityksen ja tieliikenteen historiaa esittelevän museon perustaminen lykkääntyi vuosikymmeniksi. Vasta vuonna 1973 Suomen Tieyhdistys ja Suomen Rakennusinsinöörien Liitto tekivät aloitteen tiemuseotoiminnan aloittamisesta, ja seuraavana vuonna TVH ilmoitti liikenneministeriölle, että sen yhteyteen on mahdollista perustaa tiemuseo. Päätös tiemuseon perustamisesta tehtiin ja museo aloitti toimintansa Helsingissä vuonna 1980. Tiemuseon toimialoiksi määriteltiin tienpidon historiaa esittelevien teiden ja siltojen museointi sekä tiestön ja tienpidon historian ja perinteen tallentaminen, tutkimus ja esittely.
Uusi tieliikennemuseo
Vuonna 1988 liikenneministeriö asetti työryhmän, joka laati kokonaisselvityksen ministeriön hallinnonalan erikoismuseoista ja niiden kehittämisestä. Työryhmä esitti mietinnössään, että Vehoniemen Automuseosäätiön ja Tie- ja vesirakennuslaitoksen alaisen, vuonna 1980 perustetun Tiemuseon näyttelytoiminta yhdistettäisiin Tieliikennemuseoksi, ja vuonna 1990 liikenneministeriö teki päätöksen tieliikennemuseon perustamisesta. Vuonna 1991 Vehoniemen Automuseosäätiö muuttui julkisyhteisöjen ylläpitämäksi säätiöksi, kun A-Katsastus Oy (ent. Autorekisterikeskus), Kangasalan kunta, Puolustusministeriö ja Tiehallinto (ent. Tielaitos) tulivat mukaan säätiöön ja sopivat entistä laaja-alaisemman tieliikennemuseon perustamisesta. Tässä yhteydessä säätiön museoiden ryhmään tuli mukaan Tiemuseo. Museotoimintojen yhdistyminen osui ajankohtaan, jolloin perustettiin vastaavat tieliikenteen erikoismuseot myös Ruotsiin, Norjaan ja Tanskaan.
Vehoniemen Automuseo, Suomen Sotilas- ja erikoisajoneuvohistoriallinen museo ja Tiemuseo ottivat Mobilian yhteiseksi nimekseen vuonna 1992. Vehoniemenharjulta Mobilia siirtyi uusiin tiloihin Kangasalan Kisarantaan vappuna 1992 ja Suomen Sotilas- ja erikoisajoneuvohistoriallisen museon kiinteistö Kangasalan Pikonkankaalla myytiin pois. Virallisesti museon vihkivät käyttöön 8. kesäkuuta 1992 silloinen liikenneministeri Ole Norrback, Tielaitoksen pääjohtaja Jouko Loikkanen ja Hämeen läänin maaherra Risto Tainio. Lisätilojen valmistuttua huhtikuussa 1994 Vehoniemen Automuseosäätiön koko näyttelytoiminta siirrettiin Kisarantaan, ja Olavi Sallisen perheen omistukseen jääneissä vanhoissa tiloissa Vehoniemenharjulla avattiin museoautonäyttely. Vuonna 1997 Mobilia saavutti yhden keskeisistä tavoitteistaan, kun opetusministeriö nimesi sen tieliikenteen alan valtakunnalliseksi erikoismuseoksi. Vuonna 1999 Vehoniemen Automuseosäätiö muutti strategiansa mukaisesti nimensä Mobilia-säätiöksi. Vuonna 2003 Mobilia palkittiin museoalan laatupalkinnolla.
Vuonna 2011, jolloin Mobilia-säätiö täytti 25 vuotta, siinä oli mukana 28 tieliikenteen alan taustayhteisöä. Perustajajäsenten lisäksi säätiön jäseniksi ovat sittemmin liittyneet muiden muassa Autoliitto, Liikenneturva, Linja-autoliitto, sisäministeriön poliisiosasto, Suomen Kuljetus ja Logistiikka SKAL, Suomen Autokoululiitto sekä Öljy- ja Kaasualan Keskusliitto. Säätiön liikevaihto on noin 1,4 miljoonaa euroa, ja sen keskimääräinen henkilöstömäärä on 18. Museon käytössä on näyttely-, hallinto-, kokous- ja säilytystiloja lähes 8 000 neliömetriä. Museon kiinteistöt omistaa ja niiden kunnossapidosta vastaa Kiinteistö Oy Tieliikennemuseo ja ravintolapalvelujen tuottaja on Tolppa-ravintolat Oy.
Mobilian kokoelmat
Mobilian kokoelmatiloissa säilytetään paitsi Mobilia-säätiön omia kokoelmia myös muiden auto- ja tiealan vaikuttajien omistamia materiaaleja. Mobilian hoidossa on muun muassa auto- ja konekokoelmia Liikennevirastosta, sisäasiainministeriön poliisiosastolta, Postimuseolta, Helsingin kaupunginmuseolta, Rautatiemuseolta ja Radio- ja tv-museolta. Kaikkiaan Mobilia hallinnoi omien kokoelmiensa lisäksi 20 yhteisön materiaaleja.
Mobilian tieliikennehistorialliset kokoelmat muodostuvat säätiön omistamasta kokoelmasta sekä Mobilian palvelusopimuksilla hoitamista esine-, arkisto-, kuva- ja kirjakokoelmista. Kokoelmien tallennusta ja kartuttamista ohjaa kokoelmahallinnon kokoelmapolitiikka. Kokoelmiin tallennetaan kultakin vuosikymmeneltä suomalaisten liikkumisen kannalta keskeistä auto- ja tieliikenneaineistoa.
Tieliikennehistoriallisessa kokoelmassa on noin 5 000 esinettä, joista ajoneuvoja on 292. Mobilian arkistossa on auto- ja tiealan asiakirjoja, teknisiä käsikirjoja, esitteitä, Hämeen läänin vanha kantakortisto, lehtileikkeitä ym. Kuva-arkistossa on noin 20 000 kuvaa. Kirjaston nidemäärä on noin 6 000. Suuri osa kokoelmista on selailtavissa Mobilian internetpohjaisella kokoelmaselaimella Mobilian kotisivuilla.
Mobilian verkostot
Mobilia toimii monessa verkostossa, joista museota ylläpitävän säätiön lisäksi merkittävimpiä ovat Trafiikki-museot, Sotahistorialliset erikoismuseot, Kangasalan Matkailurengas, Matkailumuseot ja Automuseoiden neuvottelukunta.
Tenchi Muyō!
Tenchi Muyō! on japanilainen animesarja. Se julkaistiin alun perin Japanissa suoraan videolle, mutta myöhemmin ilmestynyt jatko-osa Tenchi Universe esitettiin myös televisiossa. Tenchi Muyō kertoo Tenchi-nimisestä pojasta, joka asuu isänsä ja isoisänsä kanssa.
Juoni
Eräänä päivänä Tenchi löytää salaperäisen portin ja saa kuulla isoisältään, että portin takana on miekka. Hän menee portista sisään luolaan ja ottaa miekan, mutta lyö sen melkein heti kahtia. Hän vapauttaa tietämättään Ryoko-nimisen naisdemonin. Ryoko ei kuitenkaan ilahdu vapautumisestaan ja alkaa vainota Tenchiä.