cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Donetskin lentoaseman toinen taistelu
Tausta
thumb|vasen|Lentoaseman rakennus ennen taisteluja. Itä-Ukrainan kriisin aikana kapinalliset niin sanotun Donetskin kansantasavallan joukot aloittivat toimintansa Donetskissa huhtikuussa 2014, jolloin kapinalliset ottivat haltuunsa kaupungin hallinnollisia rakennuksia. kansainvälistä lentoasemaa säilyi kuitenkin pienen ukrainalaisosaston hallinnassa. Lentoasemalla oli ennen sotaa Euro 2012 -jalkapallokisojen alla toteutettu laajoja 685 miljoonan euron uudistustöitä. Donetskin lentoaseman ensimmäinen taistelu alkoi 26. toukokuuta 2014 hieman Petro Porošenkon voittamien Ukrainan presidentinvaalien jälkeen. Aamuyöllä paikalle saapuneet kapinalliset olivat ensin vaatineet ukrainalaisjoukkojen poistumista ja lentokenttä vallattiin. Kun kapinalliset eivät suostuneet vetäytymään, Ukrainan asevoimat vastasi tekemällä rynnäkön lentoasemalle. Useita kymmeniä kapinallisia sai surmansa Ukrainan asevoimien kriisin ensimmäisessä kaltaisessaan operaatiossa ilman ukrainalaisia tappioita.
Taistelujen alku
thumb|Uusi terminaali lokakuussa 2014. Ukrainalaisten joukkojen onnistui torjua ensimmäinen hyökkäys ilman muualle sidottujen reservien apua ja 5. syyskuuta 2014 astui voimaan Minskin sopimuksen mukainen tulitauko. Sopimus jätti kuitenkin määrittelemättä, kummalle osapuolelle lentoaseman hallinta kuului ja taistelut paikalla kiihtyivät tulitauosta huolimatta kapinallisten yrittäessä edelleen vallata ukrainalaisten asemat.
"Kyborgit"
thumb|Tuhoutunut kapinallisten [[T-72 -taistelupanssarivaunu.]] Taistelujen kuluessa lentoasema kärsi huomattavia vaurioita. Syyskuuhun mennessä lentoasemasta oli muodostunut Itä-Ukrainan taistelujen keskipiste. Puolustajien onnistui kuitenkin pitää edelleen kiinni lentoaseman keskeisistä terminaalirakennuksista ja lennonjohtotornista. Erityisen ankaria taisteluja käytiin vanhan terminaalin hallinnasta. Lentoaseman kiitotie täyttyi tuhoutuneista panssarivaunuista ja panssariajoneuvoista. Ukrainan asevoimien joukoista ja oikean sektorin vapaaehtoisista koostuneet puolustajat tulivat tunnetuksi lempinimellä "kyborgit". Puolustajien huoltoreitti Avdiivkan ja Opytnen läpi oli kapinallisten epäsuoran tulen alainen, joten täydennyksiä ja evakuointeja tehtiin öisin panssariajoneuvojen huoltoiskuilla. Kiivaita taisteluita käytiin aina marraskuuhun saakka, kunnes ne alkoivat lopulta hellittää marras-joulukuun aikana. Lentokentän alueella järjestettiin paikallisia tulitaukoja, joiden aikana kapinallisten oli mahdollista noutaa haavoittuneita ja kaatuneita, kun taas puolustajat kykenivät vaihtamaan joukkojaan. Joulukuun puolella puolustajat hylkäsivät viimein vanhan terminaalin, joka oli kärsinyt huomattavia rakenteellisia vaurioita.
Tammikuun puolivälillä vuoden 2015 puolella käynnistyi kapinallisten venäläisjoukkojen tukema talvioffensiivi kolmella suunnalla. Sen tavoitteena oli Štšastjan valtaaminen Luhanskin alueella ja Donetskin alueella Debaltseve ja Mariupol. 11. tammikuuta alkoi mittava epäsuora tuli Donetskin lentoasemaa vastaan. Joidenkin tietojen mukaan käytössä oli jopa TOS-1 Buratino-raketinheitinvaunuja. 12. tammikuuta puolustajien onnistui torjua uutta terminaalia vastaan tehty hyökkäys. Taistelut jatkuivat seuraavina päivinä ja 15. tammikuuta kapinallisista ja ehkä osittain venäläisistä koostuneiden hyökkääjien onnistui vallata uuden terminaalirakennuksen yläkerta. Puolustajat jatkoivat vastarintaa rakennuksen muissa osissa. Mediassa liikkui huhuja kemiallisten aseiden käytöstä puolustajia vastaan, ilmeisesti koska puolustajat kärsivät savu- ja pakokaasuista. 16. tammikuuta käytettiin lähinnä epäsuoraa tulta, mutta seuraavana päivänä seurasi jälleen uusi yritys vallata rakennus puolustajilta. Puolustajat torjuivat vielä kerran hyökkäyksen keskittämällä epäsuoraa tulta omien ryhmitystensä päälle.
Epäonnistuneet vastahyökkäykset ja vetäytyminen
thumb|Kapinallisia uuden terminaalin sisällä joulukuussa 2015. 18. tammikuuta alkoi vuorostaan Sektori B:n ukrainalaisten joukkojen vastahyökkäys, jonka tavoitteena oli avata yhteys lentoaseman saarrettuihin puolustajiin. Lentokentän länsipuolella edenneen mekanisoidun taisteluosaston hyökkäys tyrehtyi vastarintaan. Samaan tapaan päätyi maahanlaskupataljoonan hyökkäys lentoasemasta itään. Kentän itäpuolen hyökkääjät olivat edenneet aina Spartakin kylän Putilovin sillalle, joka kuitenkin romahti taistelujen aikana vieden mukanaan kolme hyökkäystä tukenutta vaunua. Uusi hyökkäysyritys myöhästyi miinoitteiden ja esteiden takia, joita varten tarvittavan raivausvaunun hankinta oli hidasta. Hyökkäys jatkui viimein 20. tammikuuta. Raivauspanssarivaunu tuhoutui kuitenkin nopeasti ja hyökkäys tyrehtyi jälleen lentoaseman länsi- ja itäpuolilla Putilovin kaivoksella ja täyttömäellä. Hyökkäävät ukrainalaiset olivat menettäneet useita kaatuneita ja vangiksi jääneitä. Samalla itse lentoasemalla kapinalliset räjäyttivät suuren osan uudesta terminaalista puolustajien menettäessä useita kymmeniä miehiä. Lentoaseman terminaalirakennusten ukrainalaisjoukot päättivät luopua asemistaan epäonnistuneiden hyökkäysten ja räjäytyksen jälkeen. Illalla puolustajat hävittivät lentoaseman kiitotietä hävityspanoitteilla ja Putilovin seudulle laskettiin siroitemiinoitus. Viimeiset puolustajat lähtivät asemistaan terminaalirakennuksista aamupäivällä 21. tammikuuta. Seuraavan päivän aikana ukrainalaiset torjuivat Opytnen ja Adviikan suuntiin hyökänneen vihollisen. Ukrainalaisten hallussa oli edelleen tutka-asema hieman lentoaseman kiitotien pohjoispuolella.
Taistelujen loppu
Menetettyään lentoaseman terminaalirakennukset ukrainalaiset päättivät yrittää vielä kerran vastahyökkäystä. Harhautushyökkäys Olenivkan ja Dokuchajevskin suuntiin lentoaseman eteläpuolella alkoi 24. tammikuuta, mutta maahanlaskujoukkojen hyökkäys kohti Spartakin kylää ja Putilovin täyttömäkeä myöhästyi jälleen raivauskaluston puutteen takia. Saman päivän iltana torjuttiin panssarivaunujen tukema kapinallisten hyökkäys tutka-asemalle. Ukrainalaisten harhautushyökkäykset jatkuivat 25. tammikuuta. Piskyn suuntaan hyökänneiden kahden taisteluosaston hyökkäys tyrehtyi miinoitteisiin ja raketinheitintuleen. 26. tammikuuta kolmen maahanlaskupataljoonan hyökkäys saavutti puolestaan paikallisen voiton Putilovin täyttömäellä ja Adviikan rautatiesillalla. Ukrainalaisten taistelukyky oli kuitenkin nyt lopussa ja taistelut alueella hellittivät.
Seuraukset
thumb|Lennonjohtotorni joulukuussa 2014. Donetskin lentoaseman toisen taistelun jälkeen molemmat osapuolet olivat käytännössä nyt syksyn 2014 asemissaan, jonne rintama jähmettyi lentoaseman alueella seuraavien vuosien ajaksi. Kapinallisille lentoaseman valtaus oli joka tapauksessa huomattava propagandavoitto. Lentoaseman hallinta oli etenkin symbolinen kysymys, sillä käytännössä lentoasemalle ei ollut käytännön hyötyä sen sijaitessa aivan eturintaman tuntumassa. Taistelujen aikana useita hyökkäyksiä torjuneet "kyborgit" saavuttivat sankarimaineen Ukrainassa. Vasta hiljattain ennen taisteluja laajoja satojen miljoonien eurojen uudistustöitä läpikäyneen lentoaseman infrastruktuuri tuhoutui lähes täysin. Taistelun tappioista ei ole luotettavia tietoja. Kaatuneiden yhteismäärä lienee sadoissa ja kapinalliset lienevät kärsineen näistä suurimman osan. Ukrainalaisten epäsuora tuli aiheutti siviiliuhreja Donetskissa, jossa siviilit joutuivat asumaan kapinallisryhmitysten lomassa. Ukrainalaisten toimintaa heikensi esimerkiksi panssarintorjunta-aseiden puute samalla, kun kapinallisilla oli käytössään useita taistelupanssarivaunuja. Kapinallisten tuliylivoima ei kuitenkaan riittänyt yksinään, vaan lopulta oli turvauduttava jalkaväen hyökkäyksiin. Panssarivaunuja käytettiin jalkaväen hyökkäysten tukemiseen hyökkääjien vallatessa ukrainalaisten puolustajien asemia terminaalirakennuksissa, lentokonehalleissa ja lentoaseman muilla rakennuksilla. Panssarivaunujen tuli tarjosi suojaa kohteesta toiseen liikuttaessa ja näin saavutettiin paikallinen ylivoima puolustajiin nähden. Molemmat osapuolet käyttivät runsaasti sulutteita toistensa liikkeiden kanavoimiseen. Eteneminen myös pysähtyi sulutteisiin usein kokonaan raivauskaluston puutteen takia.
Rusoharmoyökkönen
Rusoharmoyökkönen (Xestia brunneopicta) on maayökkösiin kuuluva, erittäin huonosti tunnettu yöperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja on rauhoitettu luonnonsuojelulailla 1. lokakuuta 2009 lähtien.
Koko ja ulkonäkö
Rusoharmoyökkönen on keskikokoinen yökköslaji, jonka siipiväli on noin 40 mm. Siivet ovat väritykseltään rusehtavan harmaat ja etusiiven keskellä on punaruskeaa väriä. Rengastäplä on muuta siipeä vaaleamman ruskea. Etusiivissä on mustaa kuviointia, joka muodostaa yhdestä kahteen epäselvää, siivensuuntaista juovaa. Siiven kärkiosassa aaltoviiru on tumma ja siiven kärkiosassa on mustia, kiilamaisia täpliä. Takasiivet ovat vaaleat, harmaanruskeat ja niiden väri tummenee ulkoreunaa kohti.
Levinneisyys ja lentoaika
Rusoharmoyökkönen tunnettiin alun perin vain Keski-Siperiasta, Jenisei-joen alueelta, kunnes yksi yksilö löytyi Suomesta vuonna 1983. Sittemmin lajista on tehty lisää havaintoja, mutta kaikki havainnot ovat pieneltä alueelta Kuusamosta. ja ne on tehty aina parittomina vuosina. Yleisesti ottaen rusoharmoyökkösen levinneisyys tunnetaan huonosti. Laji saattaa olla yleinen Pohjois-Venäjällä, mutta muualta Euroopasta sitä ei, Suomessa tehtyjä havaintoja lukuun ottamatta, tunneta. Myös todellinen levinneisyysalue Suomessa on tuntematon.
Suomessa rusoharmoyökköstä on tavattu heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Elinympäristöä ovat mahdollisesti vanhat, mäntyvaltaiset metsät. Yksilöitä on kuitenkin tavattu myös rämeiltä ja rinnekuusikoista. Lajin uhanalaisuus tunnetaan puutteellisesti.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasvia ei tunneta.
Lähteet
Artikkeli perustuu pääosin Valtion ympäristöhallinnon raporttiin, sivut 118–119.
Greatest Hits (Creed)
Greatest Hits on yhdysvaltalaisen Creed-yhtyeen vuonna 2004 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi sisältää kaikki yhtyeen Yhdysvalloissa julkaistut singlet.
Dave E.C.
Dave E.C. Henwood tai vain Dave E.C. oli Green Dayn rumpali ennen Tré Coolia. Yhtyeestä lähdön syyksi hän sanoi että ei olisi tarpeeksi hyvä rumpali. Hän ehti olla mukana pari viikkoa. Tullessaan Green Dayhyn hän korvasi Al Sobranten (oik. John Kiffmeyer). Hän on soittanut myös yhtyeissä Filth, Wynona Riders, Pot Valiant ja Vagrants.
Kati Hiekkapelto
Kati Hiekkapelto (s. 8. syyskuuta 1970 Oulu) on suomalainen rikoskirjailija.
Hiekkapelto on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri ja erityisluokanopettaja. Hän sai vuonna 2015 Vuoden johtolanka -palkinnon teoksellaan Suojattomat (2014). Hiekkapellon teoksia on käännetty useille kielille.
László Budai
László Budai (19. heinäkuuta 1928 Budapest – 2. heinäkuuta 1983 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Budai voitti Unkarin miesten maajoukkueessa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja MM-hopeaa Sveitsissä 1954. Hän oli mukana Unkarin joukkueessa myös Ruotsin MM-kilpailuissa 1958 muttei pelannut.
Arne Rousi
Arne Henrik Rousi (vuoteen 1942 Brusin; 1. syyskuuta 1931 Jämsä – 12. heinäkuuta 2020 Turku ) oli suomalainen kasvitieteilijä ja professori sekä Turun yliopiston rehtori.
Rousi oli aloittanut jo opintojensa loppuvaiheessa Turun yliopiston kasvitieteen assistenttina. Apulaisprofessoriksi hänet nimitettiin vuonna 1966 ja professoriksi vuonna 1987. Rousi valittiin vuoden 1987 elokuussa rehtoriksi. Turun yliopiston valtuusto valitsi hänet vuonna 1990 vielä toiselle kolmivuotiskaudelle. Rousi oli rehtorina ajamassa Suomen yliopiston työnjaon kehittämistä ja voimavarojen suuntaamista. Turun yliopiston mahdollisiksi painopisteiksi hän ehdotti ympäristöntutkimuksen ja ekologian, molekyylibiologian ja bioteknikan sekä taiteiden ja kulttuurin tutkimuksen.
Rousi oli Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1994.
Rousin kirjoittama, vuonna 1997 julkaistu Auringonkukasta viiniköynnökseen sai Valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Teos oli ehdokkaana myös Tieto-Finlandia-palkinnon saajaksi.
Rousi oli innostunut musiikista, ja hänelle opettivat pianonsoittoa muun muassa Dmitry Hintze, Timo Mikkilä ja France Ellegaard. Rousi toimi myös suomalaisissa musiikkijärjestöissä, ja hän oli Kuhmon kamarimusiikin hallituksen puheenjohtajana ja taustavaikuttajana Turun Soitannollisessa Seurassa. Rousi soitti myös seuran pianokvintetissä ja esiintyi yös monissa duo- ja trioyhtyeissä.
Arne Rousin poikia ovat sellisti Martti Rousi ja kapellimestari Tuomas Rousi. Bassolaulaja Erik Rousi on Arne Rousin lapsenlapsi.
A Camp
A Camp on ruotsalaisen The Cardigans -yhtyeen laulajan, Nina Perssonin sooloprojekti. Yhtye perustettiin vuonna 2001, The Cardigansin ollessa tauolla Gran Turismo -albumin jälkeen.
A Camp
A Campin debyyttialbumi, A Camp, nauhoitettiin alun perin Niclas Friskin kanssa. Myöhemmin mukaan tuli myös Mark Linkous Sparklehorse-yhtyeestä, joka teki levylle vielä muutamia uusia kappaleita. Nina Persson oli ollut jo pitkään Sparklehorsen fani ja sanonut heitä "parhaaksi, mitä on ikinä kuullut". Erään keikan jälkeen Lundissa, Ruotsissa, Persson antoi Linkousille kasetillisen A Campin lauluja. Kun he tapasivat uudelleen, pyysi Persson häntä tuottamaan tulevan albuminsa. Linkous suostui kuunneltuaan joitakin lauluja. Albumilta julkaistiin singleinä "I Can Buy You" ja "Song for the Leftovers". Nämä country-henkiset laulut näyttivät olleen inspiraationa The Cardigansin seuraavalle albumille, Long Gone Before Daylightille.
Colonia
Persson ilmoitti seuraavasta A Camp -albumista Dagens Nyheter -lehdessä toukokuussa 2007. Vaikutteiksi Persson mainitsi "60-luvun tyttö-popin, 80-luvun punkin ja David Bowien". Toisen albumin, Colonian Persson tuotti yhdessä Nathan Larsonin kanssa, mukana oli myös ex-Smashing Pumpkins -kitaristi James Iha, Joan As Policewoman ja Guided by Voices -rumpali Kevin March. Ensimmäinen single Colonia-albumilta, "Stronger Than Jesus", julkaistiin Ruotsin iTunesissa 17. marraskuuta 2008. Koko albumi julkaistiin Euroopassa helmikuussa 2009.
Karl Henrik Hagman
Karl (Carl) Henrik Hagman (1825 Koivulahti – 4. toukokuuta 1898) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Karl Henrik Hagman syntyi Koivulahden kappalaisen Nils Hagmanin perheeseen. Hän toimi tuomarin apulaisena ja pitäjänkirjurina ja ryhtyi sitten maanviljelijäksi. Hänet valittiin Tammikuun valiokuntaan, mutta päätös kumottiin, kun häntä ei katsottu kuuluvaksi talonpoikaissäätyyn. Hagman oli kuitenkin juuri talonpoikaissäädyssä Korsholman eteläisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864, joilla hän oli sekä puhemiesneuvoston että tarkastus- ja talousvaliokuntien jäsen. Hagman joutui myöhemmin myymään maatilansa eikä voinut ottaa vastaan 1875 saamaansa työtä maanviljelysopistossa Kurkijoella, vaan sairastui ja vietti yli 20 vuotta vuoteenomana.
Karl Henrik Hagmanin poika oli valtioneuvos ja rautatiehallituksen liikennejohtaja Herman Hagman.
Harry Price
Harry Price (17. tammikuuta 1881 – 29. maaliskuuta 1948) oli brittiläinen paranormaalien ilmiöiden tutkija. Hän tutki muiden muassa Helen Duncanin ja Rudi Schneiderin väitettyjä mediaalisia kykyjä sekä poltergeistia.
Erityisesti Price tuli tunnetuksi tutkimuksistaan Borleyn pappilan kummitteluilmiöistä. Häntä voidaan sanoa aaveenmetsästäjäksi. Hän paljasti huijarimeedioita, väärennettyjen aavevalokuvien ottajia, vilpillisiä räyhähenkitapauksia ja jopa puhuvan mungon tapauksen.
Price julkaisi tutkimuksistaan useita kirjoja. Niistä tunnetuin on vuonna 1940 julkaistu The Most Haunted House In England, joka käsittelee Borleyn pappilaa. Schneiderin kyvyistä tekemistään kokeista hän kirjoitti kirjan Rudi Schneider vuonna 1930.
Runnin seisake
Runnin seisake on seisake Suomen rataverkolla Iisalmen kaupungissa Pohjois-Savon maakunnassa rataosalla.
Runnin lähde tunnettiin laajalti jo 1700-luvulla, jolloin paikkakunnalle kulki ihmisiä juomaan ihmeitä tekeväksi kerrottua vettä. Lähteen ympärille syntyi 1900-luvun alussa kylpylä hotelleineen ja huviloineen. Rautatien tullessa paikkakunnalle Runnin kylpylä eli kukoistuskauttaan. Ennen rautatien valmistumista kylpylävieraat saapuivat laivalla Iisalmesta, mutta junalla pääsi vain parin kilometrin päähän kylpylästä.
Asema otettiin käyttöön vuonna 1925. Asemarakennuksen suunnitteli ilmeisesti rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholm ja se edustaa rataosalle tyypillistä arkkitehtuuria.
Runnin asema alennettiin laiturivaiheeksi vuonna 1964 ja se muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1972. Tavaraliikenne Runnin seisakkeella lopetettiin vuonna 2001, mutta kylpylän ansiosta henkilöliikenne jatkuu edelleen, ja asemalle on rakennettu uusi korkea matkustajalaituri. Vuonna 1981 Runnin asemalla kuvattiin Eino Säisän romaanisarjaan pohjautuvaa TV-elokuvaa Kukkivat roudan maat.
Ireen Wüst
Ura
Wüstin ensimmäinen kausi aikuisten kansainvälisellä tasolla oli 2004–2005, jolloin hän oli neljäs EM-kilpailuissa ja viides yleisluistelijoiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Samana talvena hän voitti juniorien maailmanmestaruuden ja teki nuorten maailmanennätykset 1 000, 1 500 ja 3 000 metrillä.
Joulukuussa 2005 Wüst voitti Alankomaiden matkakohtaisissa mestaruuskilpailuissa 1 000, 1 500 ja 3 000 metrin kilpailut ja lunasti paikkansa Torinon olympiakisoihin. Vuonna 2006 hän saavutti pronssia Euroopan mestaruuskilpailuista ja voitti Torinon olympiakisoista 3 000 metrillä kultamitalin ja 1 500 metrillä pronssia. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli neljäs. Vuonna 2007 hän sijoittui yleisluistelijoiden EM-kisoissa hopealle ja voitti maailmanmestaruuden. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sai hopeaa ja matkakohtaisissa MM-kilpailuissa kultaa 1 000 ja 1 500 metrillä sekä hopeaa joukkuetakaa-ajossa.
Wüst voitti tammikuussa 2008 ensimmäisen Euroopan mestaruutensa ja saavutti myöhemmin samana talvena yleisluistelun MM-hopeaa ja joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden. Vuonna 2009 hän saavutti yleisluistelun MM-pronssia ja matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hopeaa 1 500 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Seuraavana talvena hän sai EM-hopeaa.
Vancouverin 2010 olympialaisissa Wüst voitti kultamitalin 1 500 metrillä. Saman vuoden yleisluistelun MM-kilpailuissa Heerenveenissä hän sai pronssia. Vuonna 2011 hän sai hopeaa yleisluistelun EM-kilpailuissa ja voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Calgaryssa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 1 500 ja 3 000 metrillä sekä hopeaa 1 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa.
Vuonna 2012 Wüst voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden ja saavutti EM-kilpailuissa pronssia. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai kultaa joukkuetakaa-ajossa, hopeaa 1 500 metrillä ja pronssia 3 000 metrillä. Vuonna 2013 hän voitti Euroopan-mestaruuden Heerenveenissä ja yleisluistelun maailmanmestaruuden Hamarissa. Sotšin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.55,38, 3 000 metrillä ajalla 4.02,43 ja joukkuetakaa-ajossa sekä sai hopeaa 1 000 ja 5 000 metrillä.
Kristillinen teologia
Kristillinen teologia tarkoittaa määritelmästä riippuen kahta eri asiaa:
Ireen Wüst
Ura
Wüst voitti Euroopan-mestaruuden Hamarissa 2014. Samana vuonna hän voitti kultaa Sotšin olympialaisissa 3 000 metrillä ajalla 4.00,34 ja joukkuetakaa-ajossa sekä sai hopeaa 1 000, 1 500 ja 5 000 metrillä. Hän voitti samalla kaudella myös yleisluistelun maailmanmestaruuden Heerenveenissä. Hän voitti Euroopan-mestaruuden jälleen Tšeljabinskissa 2015. Heerenveenin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2015 hän sai hopeaa 1 500 ja 3 000 metrillä sekä joukkuetakaa-ajossa. Hän oli samana vuonna toinen myös yleisluistelun MM-kisoissa Calgaryssa.
Vuonna 2016 Wüst saavutti hopeaa Minskin EM-kilpailuissa. Kolomnan matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai kultaa joukkuetakaa-ajossa ja hopeaa 3 000 metrillä. Yleisluistelun MM-kilpailuissa Berliinissä hän saavutti hopeaa. Hän voitti yleisluistelun Euroopan-mestaruuden Heerenveenissä 2017. Saman vuoden matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Gangneungissa hän voitti kultaa 3 000 metrillä ajalla 3.59,05 ja joukkuetakaa-ajossa sekä sai hopeaa 1 500 metrillä. Hän voitti 2017 myös yleisluistelun maailmanmestaruuden Hamarissa.
Kristillinen teologia
Koska kristinuskolla on ollut suuri vaikutus länsimaiseen yhteiskuntaan, kristillinen teologia kummassakin merkityksessä läpäisee koko länsimaisen kulttuurin ja usein heijastelee kulttuuria monella tavoin.
Ompeluneula
Käsinompeluun tarkoitetussa neulassa on reikä eli silmä tylpässä päässä, johon lanka tai nauha kiinnitetään. Näin lanka pysyy mukana kun terävä pää lävistää kankaan. Käsiompeluneuloilla on erilaisia nimiä riippuen niiden käyttötarkoituksesta.
Ireen Wüst
Ura
Wüst voitti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.54,35 sekä saavutti hopeaa 3 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. 1 000 metrillä hän oli yhdeksäs. Saman vuoden yleisluistelun MM-kilpailuissa Amsterdamissa hän sai hopeaa. Hän saavutti Inzellin MM-kilpailuissa 2019 kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.52,81 ja hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli viides oltuaan kahtenatoista edellisenä vuonna mitaleilla. Hän voitti 1 500 metrin ja joukkuetakaa-ajon Euroopan-mestaruuden 2020. Saman vuoden matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Salt Lake Cityssä hän voitti kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.50,92 sekä sai hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Hän voitti 2020 yleisluistelun maailmanmestaruuden Hamarissa. Seuraavana talvena hän voitti joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden Heerenveenissä. Vuonna 2022 hän saavutti EM-kilpailuissa kultaa joukkuetakaa-ajossa ja hopeaa 1 500 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.53,28, sai joukkuetakaa-ajossa pronssia ja oli 1 000 metrillä kuudes.
Ompeluneula
Kankaiden tai nahkojen yhteen ompelussa käytetyt neulat ovat teräväkärkisiä. Kirjonnassa voidaan kirjontatekniikan mukaan käyttää joko teräväkärkistä neulaa tai tylppäkärkistä kanavaneulaa.
Ireen Wüst
Ura
Wüst on voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013 sekä sijoittunut toiseksi kaudella 2013–2014 ja kolmanneksi 2011–2012. 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun hän on voittanut kausilla 2006–2007, 2013–2014 ja 2019–2020, sijoittunut toiseksi kaudella 2011–2012 sekä kolmanneksi kausilla 2005–2006, 2007–2008, 2010–2011, 2012–2013 , 2018−2019 ja 2020–2021. 1 000 metrin cupissa hän oli toinen kaudella 2007–2008 ja 3 000/5 000 metrin cupissa kolmas 2014–2015.
Kristillinen teologia
Osa-alueita
Kristillisen teologian osa-alueita ovat:
Historia
Kristillisen teologian historia on läheisesti yhteydessä kristinuskon historiaan, kirkkohistoriaan ja kristillisen filosofian ja aatehistorian kehittymiseen yleensä.
Ireen Wüst
Yksityiselämä
Wüst on avoimesti biseksuaali. Hän on aiemmin ollut parisuhteessa kaukalopikaluistelija Sanne van Kerkhofin kanssa.
Kristillinen teologia
Metodologia
Teologiaa voidaan tutkia useilla erilaisilla metodeilla.
Koulukuntia
Alla luetelluista koulukunnista osa käsittelee mahdollisesti vain yhtä edellä annetuista osa-alueista, osa useampia.
Le Tigre
Le Tigre on yhdysvaltalainen yhtye, jonka musiikki on sekoitus punkia, elektroa ja new wavea. Le Tigre tunnetaan erittäin poliittisista, feministisistä sanoituksista. Yhtyeen biisi Deceptacon on tunnettu myös Girl Skateboardsin elokuvasta "Yeah Right"
Historia
Alkuperäisenä suunnitelmana oli, että Le Tigre sekoittaisi riot grrrlin politiikkaa ja feminismiä hauskoihin sampleihin ja lo-fi-biitteihin. Yhtye itse julisti olevansa ”underground elektro-feministisiä performanssitaiteilijoita” yhdistäen esiintymisissään visuaalisuutta, musiikkia ja tanssia.
Yhtyeen perustivat vuonna 1998 Johanna Fateman ja Kathleen Hanna, joka oli aiemmin ollut Bikini Kill -yhtyeen laulaja. Mukana oli myös JD Samson, josta tuli yhtyeen varsinainen jäsen, kun Sadie Benning jätti yhtyeen ennen Feminist Sweepstakes -albumin nauhoittamista vuonna 2001. JD oli työskennellyt aiemmin yhtyeen roudarina ja Benningin diakuvien koneenkäyttäjänä ensimmäisen albumin aikaisissa live-esiintymisissä. JD on merkittävä homoseksuaalien oikeuksien puolustaja, ja poiminnat ”New Kicks” -kappaleessa ovat tosiasiallisesti mielenosoituksesta, jonka JD itse nauhoitti. Kathleen on aktiivinen seksuaalisen hyväksikäytön vastustaja.
”Hot Topic” -kappale yhtyeen ensimmäisellä albumilla on kunnianosoitus kaikille kuvataiteilijoille, muusikoille, kirjailijoille, feministeille ja muille, jotka ovat inspiroineet heitä. Näitä ovat esimerkiksi Yoko Ono, Cibo Matto, Aretha Franklin, Vaginal Davis, Yayoi Kusama, John Cassavetes, Sleater-Kinney, Billy Tipton, James Baldwin ja Jean Genet. Vastaavasti kappale ”FYR” Feminist Sweepstakes -albumilta on kunnioituksenosoitus asioille, jotka tuotiin esiin Shulamith Firestonen Fifty Years of Ridicule'ssa hänen vuonna 1970 julkaistussa feministisessä teoksessaan The Dialectic of Sex.
Karl Johan Hahl
Karl Johan Hahl (8. tammikuuta 1843 Heinola – 12. helmikuuta 1890 Mäntsälä) oli suomalainen juristi, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Le Tigre
Historia
Le Tigren kaksi ensimmäistä levytystä julkaisi riippumaton levy-yhtiö Mr. Lady Records, jota pyörittävät The Butchiesin Kaia Wilson ja taiteilija Tammy Rae Carland. Feminist Sweepstakes (2001) tuli ulos Chicks on Speedin levy-yhtiön kautta. This Island -albumi (2004) oli Le Tigren ensimmäinen suurella yhtiöllä (Universal/Strummer). The Carsin Ric Ocasek tuotti sille yhden kappaleen, ”Tell You Now”. Vielä Universalin kanssa tehdyn sopimuksen jälkeenkin Le Tigre jatkoi työskentelyä itsenäisten levy-yhtiöiden kanssa. Vuonna 2005 he julkaisivat This Island Remixes -äänitteen Chicks on Speedin kanssa.
Karl Johan Hahl
Hahlin vanhemmat olivat opettaja Gustaf Hahl ja Anna Helena Nyberg ja puoliso vuodesta 1871 Emilia Sofia Alexandra Waselius. Hahl tuli ylioppilaaksi Porvoossa ja suoritti tuomarintutkinnon 1870. Hän oli maanviljelijä ja oluenpanija ensin Tuusniemellä ja sitten Mäntsälässä. Hahl oli talonpoikaissäädyn kanslisti valtiopäivillä 1863–1864 ja talonpoikaissäädyssä Kuopion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän kuului vuoden 1872 valtiopäivillä laki- ja yleiseen valitusvaliokuntaan.
Le Tigre
Historia
Vuoden 2007 alusta yhtye päätti jäädä pitkälle tauolle.
Admiralty Arch
pienoiskuva|400px|Admiralty Arch kesäkuussa 2009. Admiralty Arch on Aston Webbin riemukaaren muotoon suunnittelema rakennus Lontoon City of Westminsterissa, The Mall -kadun ja Trafalgar Squaren välissä. Kuningas Edvard VII rakennutti sen vuonna 1912 osana laajempaa rakennushanketta, joka toteutettiin kuningatar Viktorian muistoksi. Siihen sisältyivät myös The Mallin leventäminen kulkuekaduksi, Victoria Memorialin pystyttäminen ja Buckinghamin palatsin julkisivun uudistaminen. Riemukaari suojeltiin Grade I -luokan kohteena vuonna 1970.
Admiralty Arch sijaitsee The Mall -kadun koillispäässä lähellä Old Admiralty Buildingiä. Edvardiaanista arkkitehtuuria edustava riemukaari on kaareva ja sen julkisivu on verhottu portlandkivellä. Sen keskellä on pronssinen kolmikaariportti, jonka yläpuolella on latinankielinen kaiverrus:
Portin keskiosa avataan vain kuninkaallisiin häihin, hautajaisiin tai kruunajaisiin liittyviä kulkueita varten, mutta sivuaukkoja saavat käyttää autot ja jalankulkijat.
Viiltely
pienoiskuva|oikea|Viiltojälkiä ranteessa. Viiltely on oman ruumiinsa tietoista ja vapaaehtoista suoraa fyysistä vahingoittamista aiheuttamalla kudostuhoa viiltelemällä ilman tarkoitusta tehdä itsemurha. Viiltely on yleisintä nuorilla, joilla se on yleisin itsensä vahingoittamisen muoto. Viiltely on yhteydessä moniin mielenterveyden häiriöihin ja kohonneeseen itsemurhariskiin.
Admiralty Arch
Rakennuksessa oli alun perin Britannian amiraliteetin ja ensimmäisen merilordin työtiloja sekä asuntoja. Sen kuuluisimpia asukkaita ovat olleet pääministeri Winston Churchill ja lordi Mountbatten, ja James Bond -romaanisarjan kirjoittaja Ian Fleming työskenteli siellä merivoimien tiedustelun palveluksessa. Rakennuksen alapuolella on maanalaisia tiloja, jotka ovat toimineet muun muassa valtiollisena arkistona. Tiloista on myös väitetty johtavan salakäytävän Downing Street 10:een, joka sijaitsee noin 800 metriä etelämpänä.
Vuonna 2012 ilmoitettiin, että Admiralty Arch on vuokrattu kiinteistösijoittajalle 250 vuoden ajaksi ja siitä tehdään loistohotelli. Waldorf Astoria -hotelliketjuun kuuluvan hotellin on arvioitu avautuvan vuonna 2025.
Viiltely
Määritelmät
Kuopion yliopiston ja Kuopion yliopistollisen sairaalan tutkijoiden tutkimuksessa (Rissanen ym. 2006) viiltely määritellään Armando Favazzan määritelmää, jota on käytetty usein itsensä vahingoittamista tutkittaessa, mukaillen ”ihon pinnan rikkomiseksi jollain terävähköllä esineellä tai kynsillä niin, että iho vaurioituu ja vahingoitetusta kohdasta voi tihkua enemmän tai vähemmän verta”.
Taustatekijät
pienoiskuva|oikea|pysty=1.2|Viiltelyn mahdollisia syitä ja seurauksia Joskus viiltely voi olla silkkaa kokeilunhalua ja ohimenevää. Useimmiten sen taustalla on kuitenkin jokin mielenterveyden häiriö, kuten masennus, ahdistuneisuushäiriö tai psykoositila, jonka oire se on. Toiminta voi myös olla seurausta esimerkiksi kriisistä läheisessä ihmissuhteessa. Nuorilla tahallinen itsensä vahingoittaminen liittyy vahvimmin epävakaaseen persoonallisuuskehitykseen.
Ahtiniemi
Historia ja arkkitehtuuri
Mansardikattoinen huvila on ollut talvikäytössä ainoastaan toisen maailmansodan aikana. Ahtiniemen pohjoisella julkisivulla oli alun perin veranta, mutta se puretttiin 1930-luvun lopulla. Huvila lämpiää pääasiassa puulla ja rakennuksessa ei ole juoksevaa vettä. Tontilla on kuitenkin oma kaivo. Huvilan alakerta on hirsirakenteinen ja yläkerta lautarakenteinen. Kuistin alla on kylmäkellari.
Viiltely
Taustatekijät
Viiltelyn motiivit voivat olla niin psyykkisiä kuin fyysisiäkin. Monet itseään viiltelevät nuoret ovat avuttomia hakemaan apua avuntarpeestaan huolimatta, joten he toivovat, että viiltelyjälkien näkijä puuttuisi asiaan. Kuopion yliopiston ja Kuopion yliopistollisen sairaalan tutkijoiden tutkimuksessa, jonka aineistona oli noin 1 500 Kuopiossa opiskelevaa 13–17-vuotiaista nuorta, kävi ilmi, että alle 19 prosenttia itseään viiltelevistä oli hakenut terveydenhuollosta apua viiltelyynsä.
Vaikutukset
Fyysisen vahingon aiheuttama kipuaistimus saa aivot vapauttamaan stressihormoneita ja siirtää kehon valmiustilaan. Tästä tilasta palautuakseen keho tuottaa morfiinin kaltaista endorfiinia, joka aiheuttaa mielihyvää ja lievittää kipua. Prosessin tuottaman psyykkisen mielihyvän lisäksi endorfiini stimuloi aivojen palkkiokeskusta samalla tavoin kuin mm. nikotiini, alkoholijuoma ja huumausaineet. Voimakas kipuaistimus voidaan myös mieltää elämyksenomaiseksi tavaksi poistaa ”henkistä turtumusta”, tai se voi olla keino rankaista itseään. Toisaalta kaikki eivät tunne kipua viiltelystä, vaan veren näkeminen antaa tunteen itsehillinnän palautumisesta.
Yleisyys
Viiltelyn esiintyvyyden tarkka arviointi on vaikeaa, sillä suurin osa siitä tapahtuu yksityisesti. Viiltelyn yleisyydestä on hyvin erilaista tutkimustietoa erilaisten tutkimusmenetelmien ja viiltelyn määrittelyn sekä käytetyn aineiston mukaan.
Vaikka itsensä tietoinen vahingoittaminen on yhtä yleistä molemmilla sukupuolilla, viiltely on yleisempää tytöillä ja naisilla. Viiltelevä henkilö yrittää usein peittää itsetuhoisen käyttäytymisensä joko häpeästä tai väärinkäsitysten pelosta.
Itsetuhoinen käyttäytyminen alkaa yleensä noin 14 vuoden iässä, ja sen esiintyvyys alkaa laskea 19 ikävuoden jälkeen. 568:lle keskimäärin 15,4-vuotiaalle henkilölle tehdyssä kyselyssä nuorista noin 14 prosenttia ilmoitti vahingoittaneensa joskus itseään ilman itsemurhatarkoitusta.
Suomalaisessa poikittaistutkimuksessa (otoskoko 4 205) vuodelta 2008 havaittiin, että 13–18-vuotiaista nuorista 11,5 prosenttia on viillellyt itseään ainakin kerran elämänsä aikana ja 1,8 prosenttia oli viillellyt itseään viime aikoina. Kuopion yliopiston ja Kuopion yliopistollisen sairaalan tutkijoiden vuonna 2006 julkaisemaan tutkimukseen, jonka aineistona oli noin 1 500 Kuopiossa opiskelevaa 13–17-vuotiaista nuorta, vastanneista 5,2 prosenttia ilmoitti tutkimuksen aikoihin viiltelevänsä itseään. Tytöistä itseään ilmoitti viiltelevänsä 13,2 prosenttia, pojista vain 1,7 prosenttia.
Yleensä viiltely tapahtuu yksin ja salassa, mutta se voi olla julkista joko yksin tai ryhmässä, jolloin tekijät saattavat jopa viiltää toinen toisiaan. Viiltely tarttuu nuoresta toiseen. On myös havaittu, että viiltelyä käytetään joskus keinona saada tunnustusta vertaisilta tai osoittaa olevansa rohkea.
Yleisimmät paikat viillellä ovat ranteet ja käsivarret. Kuitenkin on raportoitu viiltelyä myös niskaan, hiusten alle, kasvoihin, rintoihin, vatsaan, sukupuolielimiin, jalkoihin ja jalkapohjiin. Henkilöillä, jotka viiltävät muihin kuin näkyviin paikkoihin, on todettu olevan enemmän tunne-elämän ongelmia, dissosiatiivisia oireita ja itsemurha-ajatuksia.
Hoito
Jos nuoren huomataan viiltelevän, asia tulee ottaa puheeksi. Viiltelyn puheeksi ottaminen ei lisää itsemurhayrityksen riskiä, vaan yleensä nuori kokee itsetuhoisuuden puheeksi ottamisen helpottavaksi ja haluaa tulla autetuksi. Huono hoito tai asian huono käsittely vanhempien taholta voi kuitenkin lisätä viiltelyä. Vaikka viiltely ei automaattisesti kerro itsemurhavaarasta, se ei kuulu normaaliin nuoruusiän kehitykseen, vaan edellyttää tutkimuksia. Osa viiltelevistä nuorista tarvitsee psykiatrista arviota ja hoitoa, jonne tulee ohjata aktiivisesti. Itseään viiltelevän nuoren hoitoon ei ole Käypä hoito -hoitosuositusta. Usein nuoret eivät saa apua siitä huolimatta, että heidän itsetuhoisuudestaan tiedetään.
Nimenomaan viiltelyyn tehoavaa lääkehoitoa ei tunneta. Lääkehoidossa on kokeiltu useita lääkeaineryhmiä, mutta tulokset lääkkeiden tehosta ovat ristiriitaisia. Viiltely liittyy usein mielenterveyden häiriöihin, joten niiden asianmukainen lääkehoito on osa viiltelyn hyvää hoitoa.
Koska viiltelijältä uupuu usein kyky käsitellä sanallisesti tunteitaan ja kokemuksiaan, psykoterapeuttinen hoito on monesti hankalaa. Psykoterapian muodoista yhtäkään ei ole pystytty osoittamaan toista tehokkaammaksi viiltelyn hoidossa. Psykoterapeuttien suhtautuminen nuorten potilaidensa viiltelyyn vaihtelee: ote siihen voi olla hyvinkin aktiivinen, kun taas jotkut eivät kiinnitä viiltelyyn mitään huomiota, jollei se tule muuten esille terapian kuluessa.
Psykiatrinen osastohoito voi vaikuttaa potilaan tilaan viiltelyn osalta jopa negatiivisesti, sillä osastolla esiintyy viiltelyn tarttumisesta nuoresta toiseen. Viiltely osastolla lisääntyy henkilökunnan vaihtumisen ja lomien takia sekä viikonloppuisin, jolloin on vain vähän järjestettyä ohjelmaa ja on mahdollista eristäytyä omiin oloihinsa.
Anton Fig
Anton Fig (s. 8. elokuuta 1952 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on työskennellyt sessiomuusikkona ja hänet muistetaan parhaiten yhdysvaltalaisen Kiss -yhtyeen studiorumpalina. Hän soitti Kissin alkuperäisen rumpalin Peter Crissin sijasta albumeilla Dynasty (1979) ja Unmasked (1980) (paitsi Dynastyn kappaleella "Dirty Livin", jolla soitti Criss). Fig ei kuitenkaan koskaan esiintynyt Kissin konserteissa, joten häntä ei pidetä yhtyeen varsinaisena jäsenenä. Fig soitti myös Kissin alkuperäisen kitaristin, Ace Frehleyn, sooloalbumilla vuonna 1978.
Kaisu Puuska-Joki
thumb|Kaisu Puuska-Joki toimi radiokuuluttajana [[Yleisradiossa 1936–1972.]] Kaisu Sisko Puuska-Joki (o.s. Puuska; 17. heinäkuuta 1907 Helsinki – 9. heinäkuuta 1996 Helsinki) oli filosofian maisteri ja Yleisradion pitkäaikainen radiokuuluttaja. Hän esiintyi myös näyttelijänä muutamassa 1930-luvulla valmistuneessa elokuvassa (Siltalan pehtoori, Roinilan talossa, Onnenpotku).
Anton Fig
Anton Fig on tehnyt yhteistyötä myös mm. Mick Jaggerin, Bob Dylanin, Madonnan, Joe Bonamassan ja Gary Mooren kanssa. Fig soitti vuonna 1989 ilmestyneellä Michael Monroen Not Fakin' it -levyllä. Fig soitti myös Late Show with David Letterman -talk show’n housebändissä.
Kaisu Puuska-Joki
Puuska-Joki pääsi ylioppilaaksi 1925, valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja maisteriksi 1932. Puuska-Joki julkaisi muistelmansa nimellä On aika illan..., Kuvia muistojeni albumista (WSOY 1976).
Tehtäviä Ylessä
Puuska-Joki aloitti Ylen kuuluttajana vuonna 1935. Hän toimi radioäänenä vuoden 1936 kesäolympialaisten merkeissä mainonnassa radiovastaanottimien myynnin lisäämiseksi. Talvisodan aikana vuonna 1939 hän luki evakuointiohjeita radiossa. Hän jäi eläkkeelle Ylen palveluksesta 1972.
I Will Not Bow
I Will Not Bow on Breaking Benjaminin ensimmäinen single Dear Agony albumilta. Se julkaistiin myös muun muassa Bruce Willisin näyttelemässä Surrogates elokuvan soundtrackilla.
Marja Laine
Marja-Maija Laine (12. kesäkuuta 1946 Helsinki – 30. tammikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Coral Polge
Coral Polge (k. 29. huhtikuuta 2001) oli brittiläinen kuvataiteilija ("psyykkinen taiteilija") ja meedio. Hän väitti saavansa edesmenneistä henkimaailman välityksellä tietoja, joiden pohjalta kykeni tekemään tarkkoja muotokuvia.
Polge kirjoitti Kay Hunterin kanssa työstään kirjan Living Images.
Andreas Görlitz
thumb|Andreas Görlitz Andreas Görlitz (s. 31. tammikuuta 1982 Weilheim, Baijeri, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, jolla ei tällä hetkellä ole seuraa. Hänen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja.
179 senttimetriä pitkä Görlitz siirtyi Bayern Müncheniin vuonna 2004. Aikaisemmin hän oli edustanut vain kasvattajaseuraansa 1860 Müncheniä, jonka riveissä hän pelasi 37 liigaottelua. Bayern Münchenissä hän pelasi kolmen vuoden aikana 18 liigaottelua. Marraskuussa 2004 tapahtuneen loukkaantumisen vuoksi hän oli sivussa Bundesliigan otteluista yli kaksi vuotta. Kaudeksi 2007/2008 hän siirtyi lainasopimuksella Karlsruher SC:n joukkueeseen. Vuonna 2010 hän siirtyi pelaamaan Ingolstadtiin. Vuonna 2014 Görlitz siirtyi San Jose Earthquakesiin.
Alice Granfelt
Alice Dagmar Granfelt-Karlberg (14. joulukuuta 1895 Helsinki – 24. helmikuuta 1995 Maarianhamina) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Alice Granfeltin vanhemmat olivat Keuruun asemapäällikkö Emil Edvard Granfelt (1857–1926) ja Elin Dagmar Lund (1872–1910). Hän oli naimisissa 1918-1947 jääkärieverstiluutnantti Alfred Karlbergin kanssa.
Woodin metalli
pienoiskuva|Woodin metallia
Woodin metalli on metalliseos, joka sisältää 44,5 % vismuttia, 35,5 % lyijyä, 10,0 % kadmiumia ja 10,0 % tinaa. Woodin metallin sulamispiste on noin 71 °C. Woodin metallin tiheys vaihtelee koostumuksen mukaan. Lämmönjohtavuus on 12,8 W m-1K-1. Sitä kutsutaan myös nimellä Lipowitzin metalli. Woodin metalli on nimetty amerikkalaisen fyysikko William Woodin (1671-1730) mukaan.
Ominaisuudet ja käyttökohteet
Woodin metallia käytetään alhaisen lämpötilan juote- ja valumetallina, tulessa sulavina venttiileinä sprinklerijärjestelmissä, korkean lämpötilan kytkentäaineena lämpöhauteissa. Isossa-Britanniassa Woodin metallia on käytetty lääketieteelliseen tarkoitukseen käytetyissä kaasupulloissa metallisinettinä, joka sulaa tulipalossa ja päästää sisällön ulos ehkäistääkseen räjähdyksen vaaraa. Metallia käytetään myös röntgenkuvauksessa säteilysuojina, joita on helppo valaa kovasta vaahtomuovista valmistettavien muottien avulla.
Woodin metallista on aiemmin tehty pilailulusikoita jotka sulavat kun niillä sekoittaa kuumaa kahvia, mutta niitä ei enää valmisteta lyijyn ja kadmiumin myrkyllisyyden vuoksi. Fieldin metalli on myrkytön vastaavanlainen sekoitus.
Sähkötekniikassa Woodin seosta voidaan käyttää lämpösulakkeena, esimerkiksi pienen muuntajan ensiökäämissä.
Elokuvateattereissa konehuoneen projektioaukkojen edessä oli aiemmin luukut, jotka oli tuettu ylös Woodin metallilla tai vastaavalla seoksella. Näin tehtiin koska alkuaikojen nitraattifilmi oli erittäin paloherkkää. Palon sattuessa kuumuus sulatti pidätinlangat jolloin luukut putosivat aukkojen eteen hidastaen palon leviämistä asiakastiloihin. Myöhemmillä verraten paloturvallisilla filmeillä sekä nykyisellä digitaalitekniikalla paloluukkuja ei enää tarvita ja monesta teatterista ne on otettu pois.
Woodin metallin sulamispistettä saadaan muutettua vaihtamalla seossuhteiden koostumuksia. Woodin metalli on eutektinen homogeeninen seos. Eutektinen seos koostuu kahdesta tai useammasta aineesta, jotka sulavat tai jähmettyvät samanaikaisesti lämpötilassa, joka on alhaisempi kuin puhtaiden komponenttien sulamispiste.
Woodin metalliseosta kuumennettaessa sen lämpötila nousee nopeasti. Seosta voidaan kuumentaa jopa 350 °C:een. Jos seosta pidetään pitkään yli 250 °C:ssa, siihen alkaa muodostua oksideja. Muodostuvat höyryt ovat hengitettyinä myrkyllisiä, koska seos sisältää kadmiumia ja lyijyä. Hyvästä ilmanvaihdosta on huolehdittava esimerkiksi käytettäessä Woodin metalliseosta juotosaineena. Woodin metalliseosta voidaan sulattaa ja kiinteyttää lukuisia kertoja ilman että koostumus muuttuu tai tapahtuisi merkittävää painon menetystä. Metalliseoksesta valmistetaan puikkoja, litteitä pellettejä sekä rakeita. Lämpötilassa < 16 - 70 °C seosta voidaan käyttää kiinteänä. Woodin sulan metalliseoksen käyttölämpötila-alue on 70–350 °C.
Hongiston kansakoulu
Hongiston kansakoulu on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva entinen kansakoulu. Nykyisin koululla järjestetään erilaista kylätoimintaa Hongiston alueen kyläyhsitys ry:n toimesta.
Historia ja arkkitehtuuri
Hirsinen koulurakennus on valmistunut Hongiston kylään vuonna 1918 ja se edustaa tyylisuunnaltaan lähinnä myöhäistä jugendia. Jugendhenki tulee ilmi muun muassa rakennuksen moniruutuisissa ikkunoissa, sekä päädyn koristelaudoituksessa. Koulu käsitti alun perin kaksi luokkahuonetta (63,2 m² ja 47,5 m² ), eteisen (18 m²), sekä opettajan asunnon (60 m²). Vesijohdot ja viemäröinti asennettiin 1959.
Huhdasjärvi (järvi)
Huhdasjärvi on järvi Kouvolan Jaalassa Kymenlaakson luoteisosassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Kouvolan keskustasta on 33 kilometriä pohjoiseen.
Hongiston kansakoulu
Historia ja arkkitehtuuri
Koulutoiminta Hongiston kansakoulussa loppui vuonna 1966.
Huhdasjärvi (järvi)
Maantietoa
Huhdasjärvi on 2,8 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 107 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Järvi koostuu suurelta osin lahdista, joista laajin on kaakkoon työntyvä Pitkälahti. Järven koillisosa jakautuu Kinturinlahteen, Sorsanlahteen ja Paskolahteen.
Huhdasjärven keskiosan syvänteen lounaispuolella sijaitsee järven ainoa saari, 1,96 hehtaaria laaja Pukkisaari, jonka pohjoisosassa on kivikautinen asuinpaikka.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 5,06 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00506 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 4,7 metriä. Huhdasjärven keskiosassa on lähes kolmen hehtaarin laajuinen vähintään 15 metriä syvä alue, jonka sisällä sijaitsee järven syvin kohta, 18,6 metriä. Lisäksi järven koillisosassa ja Pitkälahdessa on noin 13-metrinen syvänne. Järven rantaviivan pituus on 10,5 kilometriä, josta ainoan saaren osuus on 600 metriä. Järven rannoilla on useita peltoalueita ja pientaloja. Huhdasjärven kyläkeskus sijaitsee Ruuhasjärven ja Huhdasjärven välissä.
Vesistösuhteet
Huhdasjärvi kuuluu Huhdasjärven alueeseen (14.942), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Karijärven valuma-alue (14.94) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9). Huhdasjärvi on Huhdasjärven alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Ruuhasjärvi ja kolmanneksi laajin on Kaajärvi. Huhdasjärven alueeseen kuuluu 27 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joita edellä mainittujen ohella ovat muun muassa Hyvikäs, Ahvenistonlampi, Nöyleppilampi ja Maajärvi. Järven vedenpinnan korkeus on 73,8 metriä mpy.
Huhdasjärveen virtaa laskuoja lounaasta Ruuhasjärveltä (74,2 metriä mpy) ja pohjoisesta Maajärveltä (86,1 metriä mpy). Huhdasjärven luusua sijaitsee Sorsanlahden lounaiskolkassa, josta lähtee noin 600 metriä pitkä Vesalanjoki kaakkoon Niskajärven Raikoonlahteen.
Don Hewitt
Donald S. ”Don” Hewitt (14. joulukuuta 1922 – 19. elokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen kaapelitelevisioyhtiö CBS Newsin pitkäaikainen toimittaja ja tuottaja, joka käynnisti muun muassa yhä toimivan 60 Minutes -uutismakasiiniohjelman vuonna 1968. Hän opiskeli New Rochelle High Schoolissa ja New Yorkin yliopistossa.
Muita Hewittin luomia ohjelmia ovat muiden muassa CBS Evening News ja See It Now sekä maailman ensimmäinen televisioitu presidentinvaaliväittely Richard Nixonin ja John F. Kennedyn välillä. Hänet palkittiin saavutuksistaan kahdeksan kertaa Emmy-palkinnolla ja hänelle myönnettiin Peabody-palkinto vuonna 1988.
Hewitt julkaisi omaelämäkertansa nimellä Tell Me a Story: Fifty Years and 60 Minutes in Television.
Otto Kretschmer
Otto August Wilhelm Kretschmer (1. toukokuuta 1912 Heidau, Neisse – 5. elokuuta 1998 Straubing, Baijeri) oli koko toisen maailmansodan menestyksekkäin sukellusveneen päällikkö upottaen 274 333 bruttorekisteritonnia (47 alusta).
Elämä
Otto August Wilhelm syntyi 1. toukokuuta 1912 Ober-Heidaussa silloisessa Sleesiassa opettaja Friedrich Otto Kretschmerin ja hänen puolisonsa Alicen (o.s. Herbig) poikana. Syntymäpaikka on nykyisin Golanka Dolna Puolassa. Otto aloitti koulunkäynnin Heidaun alakoulussa ja jatkoi opintojaan Wahlstattin reaalilyseossa.
Ylioppilastutkinnon suoritettuaan 17-vuotias Kretschmer opiskeli kahdeksan kuukautta englantia Exeterissä, oppien puhumaan kieltä sujuvasti. Hän palasi kuitenkin Saksaan äidin kuollessa hoitovirheen seurauksena.
Laivastossa
Otto oli pari viikkoa U-35:n tilapäisenä päällikkönä varsinaisen päällikön saatua surmansa auto-onnettomuudessa 25. heinäkuuta 1937 ennen uuden päällikön Werner Lottin saapumista. Kretschmer suoritti päällikkökurssin ja hänet nimitettiin 1. lokakuuta Weddigen-laivueeseen tyypin IIB sukellusveneen U-23:n päälliköksi.
Toinen maailmansota
pienoiskuva|vasen|upright|Kretschmer vuonna 1940. Ensimmäisiä operaatioita sodan aikana olivat laivaväylien miinoitukset ja partiot mm. Pohjanmerellä. Huhtikuussa 1940 hänet siirrettiin tyypin VII B sukellusveneen U-99 päälliköksi. Aluksen vaakuna oli kultainen hevosenkenkä, jonka mukaan Kretschmer nimesi sodan jälkeen sanelemansa muistelmateoksen sotilasurastaan ja Atlantin taisteluista. Kirjan toteutti kirjailija Terence Robertson, ja se ilmestyi suomeksi jo vuonna 1957 Otavan kustantamana ja Juhana Perkin kääntämänä.
Kretschmerin käyttämä taktiikka oli poikkeava verrattuna muihin sukellusveneen päälliköihin, jotka oli opetettu hyökkäämään periskooppisyvyydestä ja ampumaan kahdesta kolmeen torpedoa suuremman osumatodennäköisyyden takia.
Kretschmer suosi pintahyökkäystä pimeällä, jolloin sukellusvene oli huomaamaton ja nopeampi, joten alus pääsi nopeasti pois taistelualueelta, tutkaa kun ei sota-aluksissa vielä ollut. Myös se, miten Kretschmer pyrki ampumaan vain yhden torpedon alusta kohti selittää, miksi hän on kiistaton tonnistokuningas. 17. maaliskuuta 1941 yöllä Kretschmerin hyökättyä jopa kymmenen aluksen kimppuun, hävittäjä HMS Walker havaitsi U-99:n pinnalla ja hyökkäsi syvyyspommein, jolloin alus sai vakavia vaurioita ja joutui nousemaan pintaan. Hävittäjät kaartelivat U-99:n ympärillä ja Kretschmer antoi käskyn jättää alus ja upottaa se. 43:sta miehistön jäsenestä 40 selvisi hengissä, mukaan luettuna veneen päällikkö. Joulukuussa 1947 hän pääsi pois sotavankileiriltä.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen hän liittyi vastaperustettuun Länsi-Saksan laivastoon, Bundesmarineen. Hän yleni lopulta lippueamiraalin arvoon ja jäi laivastosta täysinpalvelleena eläkkeelle.