cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kivun konflikti
Historia
Vuoden 2013 aikana Ntaganda yllättäen antautui, ja M23 alkoi kärsiä tappioita taisteluissa. Järjestö menetti viimeisen tukikohtansa lokakuussa ja antautui hallituksen joukoille. YK arvioi että M23:n jälkeenkin alueella vaikutti vielä noin 30 pienempää kapinallisryhmää. Tammikuussa 2015 Kongon armeija aloitti rauhanturvajoukkojen tuella laajan sotilasoperaation FDLR-ryhmittymän lyömiseksi. Sama ryhmittymä oli laajentanut toimintaansa jo Burundin puolelle.
Seuraukset
Kivun alueen humanitäärinen tilanne oli todella huono jo ennen konfliktin alkua. Konfliktin myötä vajaa miljoona ihmistä on joutunut jättämään kotinsa. Yhteensä alueella arvellaan olevan noin 2,6 miljoonaa pakolaista ja 6,4 miljoonaa hätäavun tarpeessa olevaa.
YK:n arvion mukaan jopa 70 prosenttia Kivun maakuntien väestöstä kärsii aliravitsemuksesta. Konfliktin erityispiirre ovat laajat raiskaukset, joiden kohteeksi joutuvat sekä naiset että miehet. YK arvioi, että pelkästään vuonna 2011 olisi raiskattu noin 11 000 ihmistä, mutta luvut ovat todennäköisesti huomattavasti suuremmat. Alueella on tapahtunut useita joukkoraiskauksia, eivätkä rauhanturvaajat ole kyenneet suojelemaan siviiliväestöä.
Aki Palsanmäki
Aki Kristian Palsanmäki (s. 15. marraskuuta 1969) on suomalainen huutokauppias. Hän on tullut tunnetuksi Jim-kanavalla ja Nelosella esitettävästä Suomen huutokauppakeisari -ohjelmasta. Palsanmäki pitää huutokauppaa Hirvaskankaalla, Uuraisilla yhdessä vaimonsa kanssa. Siellä heitä auttaa myös heidän itseoppinut apulaisensa Markku Saukko. Aki Palsanmäki peri huutokauppahallin heinäkuussa 2006 kuolleelta isältään Lauri Palsanmäeltä, joka oli perustanut yrityksen vuonna 1987.
Aki Palsanmäki palkittiin vuoden 2014 parhaan esiintyjän Kultaisella Venlalla tammikuussa 2015 järjestetyssä gaalassa. Palkinnon saaja valittiin yleisöäänestyksellä.
Yksityiselämä
Palsanmäki on nuoruudestaan asti kärsinyt silmäsairaudesta, joka on vahingoittanut hänen vasemman silmänsä pupillin lihasta niin, ettei se enää säätele valoa. Tästä johtuen Palsanmäen silmä näyttää erilaiselta erityisesti kirkkaassa valossa.
Palsanmäki on naimisissa Heli Palsanmäen (s. 22. helmikuuta 1978 ) kanssa. Heli Palsanmäellä todettiin syöpä alkuvuodesta 2022, josta hän parantui kuusi kuukautta myöhemmin.
Edward Pierson Ramsay
thumb|230px|right|Edward Pierson Ramsay. Edward Pierson Ramsay (3. joulukuuta 1842 Dobroyd Estate, Long Cove, Sydney – 16. joulukuuta 1916 Sydney) oli australialainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Hänen isänsä oli tohtori David Ramsay, äitinsä Sarah Ann Lord. Hän opiskeli St Mark's Collegiate Schoolissa, The King's Schoolissa, Parramattassa. Hän opiskeli lääketiedettä Sydneyn yliopistossa 1863–1865, mutta ei suorittanut loppuun opintojaan. Vaikka hän ei koskaan suorittanut oppiarvoa eläintieteissä, hän oli hyvin perillä luonnonhistoriasta ja julkaisi useita tutkielmia.
1863 hän oli Entomological Society of New South Walesin taloudenhoitaja. 1865 hän toimitti tutkielman "Oology of Australia" Philosophical Societylle, ja kun em. seura yhdistettiin Royal Society of New South Walesiin, hän sai vapaajäsenyyden seuran hyväksi tekemästään työstä.
1868 Ramsay perusti veljiensä kanssa sokeriruokoplantaasin Queenslandiin, mutta se ei ollut menestys. Hän oli yksi Linnean Society of New South Walesin perustajista 1874 ja sen neuvoston jäsen vuoteen 1892 saakka. Hänestä tuli ensimmäinen Australiassa syntynyt Australian Museumin intendentti ja hän keräsi laajan kokoelman kansallisia aseita, pukuja, aterimia ja koruja kuvaamaan Polynesian ja Australian etnologiaa. Hän lisäsi kokoelmiin 17 600 lintua. Hän julkaisi yli 30 kaloja käsittelevää kirjoitusta. 1876–1894 hän julkaisi neliosaisen Catalogue of the Australian Birds. Terveydellisistä syistä johtuen hän joutui luopumaan virastaan 1894.
1883 Ramsay matkusti Lontooseen Kansainvälisille kalavesimessuille. Siellä hän tapasi Francis Dayn, joka oli kerännyt kaloja useita vuosikymmeniä Etelä-Aasiassa. Ramsay hankki osan Dayn kokoelmasta, muun muassa 150 Dayn nimeämää lajia.
7. marraskuuta 1876 hän meni naimisiin Ellen Eliza Foxin kanssa. Heille syntyi 4 tytärtä ja 2 poikaa, joista John Simeon Piersonista tuli kuuluisa lintuvalokuvaaja.
Ramsay nimesi linnuista muun muassa tiheikkölaulajan ja punakurkkulurikin.
McLaren MP4/12
McLaren MP4/12 oli Neil Oatleyn, Steve Nicholsin ja Henri Durandin suunnittelema auto, jolla McLaren-talli kilpaili Formula 1:ssä kaudella 1997. Autoa ajoivat Mika Häkkinen ja David Coulthard. Auto julkistettiin Alexandra Palacessa 13. helmikuuta 1997, jolloin viidentuhannen hengen yleisölle esiintyivät ohessa Spice Girls ja Jamiroquai.
Auto vaikutti lupaavalta, mutta luotettavuusongelmat moottorin kanssa vähensi kilpailukykyisyyttä. Tämä oli pettymys, varsinkin sen jälkeen, kun Coulthard oli onnistunut voittamaan kauden avauskisan Australiassa, sillä Mika Häkkinen joutui peräti kolme kertaa keskeyttämään johtoasemasta. Luxemburgin Grand Prix'ssa McLaren menetti kaksoisvoiton, kun ensin Häkkinen ja kierroksen kuluttua Coulthard joutuivat keskeyttämään moottoririkon takia. Coulthard onnistui kuitenkin voittamaan vielä Monzassa.
Talli viimein onnistui saavuttamaan kaksoisvoiton kauden päättävässä Euroopan Grand Prix'ssa. Voitto oli Häkkiselle uran ensimmäinen.
Talli sijoittui valmistajien sarjassa neljänneksi 63:lla pisteellä.
Formula 1 -tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Christopher Dean
Ura
Dean aloitti luistelemisen kymmenenvuotiaana. Hänen ensimmäinen jäätanssiparinsa oli Sandra Elson, jonka kanssa hän aloitti harjoittelun 14-vuotiaana. Dean ja Elson eivät tulleet toimeen keskenään, ja pari erosi, vaikka he olivat voittaneet nuortenmestaruuden. Dean suostui sitten kokeilemaan luistelua yhdessä toisen birminghamilaisen, Jayne Torvillin kanssa.
August Malm
August Reinhold Malm (21. syyskuuta 1839 Tenhola – 4. kesäkuuta 1918 Tammisaari) oli suomalainen rautaruukkien isännöitsijä, virkatalojen tarkastaja, maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Christopher Dean
Ura
Dean ja Torvill nousivat kansainväliselle huipputasolle vuonna 1980, kun pari sijoittui neljänneksi jäätanssissa olympialaisissa, maailman- ja euroopanmestaruuskilpailuissa.
August Malm
August Malmin vanhemmat olivat kestikievarin pitäjä, jahtivouti Stephan Malm ja Maria Mandell ja puoliso Hilda Kristina Rautell. Malm opiskeli 1859–1861 Filipstadin vuorikoulussa Bergslagenissa Ruotsissa ja toimi sitten isännöitsijänä monessa eri rautaruukissa. Hän muutti 1863 töihin Isonkyrön Orisbergin ruukille ja 1864 Oravaisten ruukille. Kimon ruukin isännöitsijä Malm oli 1864–1868. Hänestä tuli myös 1868 toimintansa aloittaneen Oravaisten kunnallislautakunnan esimies. Euraan muutettuaan Malm toimi isännöitsijänä Kauttuan ruukilla ja 1870 hänet valittiin Euran kunnan esimieheksi. Vuonna 1873 Malm osti säteritilan Karunasta, jonka kunnallislautakunnan jäsen hänestä tuli 1875. Vuonna 1878 Malm siirtyi vt. virkatalojen tarkastajaksi Turun ja Porin lääniin ja vuonna 1881 hänet nimitettiin virkatalojen tarkastajaksi Vaasan lääniin. Hän oli myös läänin maanviljelysseuran sihteeri 1889–1905, samoin kuin muun muassa metsätalouden kehittämisen kannalta tärkeän yksityismetsäkomitean jäsen 1897–1899.
Christopher Dean
Ura
Parin vapaaohjelma vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa nousi maailmankuuluksi. He esittivät ohjelmansa taustana Maurice Ravelin Boléro. Parille annettiin taiteellisesta vaikutelmasta korkein mahdollinen pistemäärä, eli yhdeksän kertaa 6,0. Tämä on ainoa kerta, jolloin täydelliset pisteet on saavutettu olympialaisissa.
August Malm
August Malm oli talonpoikaissäädyssä Piikkiön tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878. Valtiopäivillä hän oli pankkivaliokunnan jäsen.
Christopher Dean
Ura
Dean ja Torvill siirtyivät Sarajevon olympialaisten jälkeen ammattilaiskaukaloihin olympiavoittajina ja nelinkertaisena maailmanmestariparina. Ammattilaisina he eivät voineet osallistua arvokisoihin ennen kuin Kansainvälinen luisteluliitto löysensi sääntöjään vuonna 1993. Pari pääsi siten osallistumaan Lillehammerin vuoden 1994 talviolympialaisiin, joista he saivat pronssia.
August Malm
Myös August Malmin pojasta Evert Malmista tuli maanviljelysneuvos ja maatalouden kehittäjä.
Christopher Dean
Yksityiselämä
Dean asuu Colorado Springsissä Yhdysvalloissa yhdessä vaimonsa, entisen amerikkalaisen taitoluistelijan Jill Trenaryn kanssa. Parilla on kaksi lasta.
Jaakko Martola
Jaakko Martola (1833 – 11. huhtikuuta 1892 Mustasaari) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen Jaakko Martola oli talonpoikaissäädyssä Korsholman tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885.
FS Foch
Foch (runkonumero R99) oli Ranskan laivaston Clemenceau-luokan lentotukialus, joka oli nimetty Ranskan marsalkka Ferdinand Fochin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Chateliers de l’Atlantiquelta Brestistä, missä köli laskettiin helmikuussa 1957. Alus laskettiin vesille kahdesti. Ensin heinäkuussa 1959 Chantiers de l’Atlantiquelta, joka valmisti aluksen rungon hangaariin saakka sekä moottorit ja toisen kerran 28. heinäkuuta 1960 Arsenal de Brestistä, jossa alus varustettiin palveluskelpoiseksi. Alus valmistui 15. heinäkuuta 1963.
Palvelus
Vuonna 2000 alus myytiin 37 palvelusvuoden jälkeen Brasilialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NAe São Paulo. Talvella 2017 aluksen ylläpito todettiin kuitenkin taloudellisesti kannattamattomaksi, joten se päätettiin poistaa palveluksesta.
Alus myytiin turkkilaiselle Sök Deni̇zci̇li̇k Ti̇c Şti̇lle romutettavaksi 10,5 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Alusta ei kuitenkaan viety Turkkiin, joka kielsi sen vastaanottamisen, vaan se oli hinattava takaisin Brasiliaan Gibraltarilta. Laivasto kielsi aluksen viemisen satamaan, koska se vuosi ja oli vaarassa upota. Alus vietti 3 kuukautta merellä, jonka jälkeen tehtiin päätös sen upottamisesta. Alus upotettiin 3. helmikuuta 2023 Atlantiin 350 kilometriä Brasilian rannikosta. Meren syvyys alueella on 5 000 metriä.
KDM Birkholm (A541)
KDM Birkholm (runkonumero A541) on Tanskan kuninkaallisen laivaston Holm-luokan tutkimusalus.
Valmistus
Alus tilattiin Skagenista Danish Yacht A/S:ltä. Se laskettiin vesille 10. joulukuuta 2005 ja valmistui 27. tammikuuta 2006. Alus kastettiin 10. huhtikuuta Korsörin laivastotukikohdassa.
Nevirapiini
Nevirapiini (C15H14N4O) on dipyridodiatsepiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä HIV-infektioiden hoitamiseen. Nevirapiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Nevirapiini on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta, joka liukenee niukasti veteen. Happoliuoksiin se liukenee hyvin. Nevirapiini kuuluu ei-nukleosidisiin käänteiskopioijaentsyymin inhibiittoreihin. Käänteiskopioijaentsyymin toiminnan estyessä virus ei kykene tuottamaan DNA:taan eikä lisääntymään. Nevirapiinia käytetään yhdistelmänä lamivudiinin ja atsidotymidiinin tai stavudiinin kanssa. Nevirapiini tuli Yhdysvalloissa markkinoille vuonna 1996 ja oli ensimmäinen ei-nukleosidinen käänteiskopioijaentsyymin inhibiittori. Nevirapiinia käytetään erityisesti kehittyvissä maissa.
Johannes Olearius
thumb Johannes Olearius (myös Johann Olearis, 17. syyskuuta 1611 Halle – 14. huhtikuuta 1684 Weissenfels) oli saksalainen luterilainen teologi, pappi ja virsirunoilija.
Nevirapiini
Haittavaikutukset
Tyypillisimmät nevirapiinin haittavaikutukset ovat yliherkkyysoireet kuten ihottuma ja maksan entsyymiarvojen nousu. Se voi myös aiheuttaa hepatiitin, joka voi olla jopa hengenvaarallinen. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat kuumeilu ja lihaskivut.
Johannes Olearius
Olearius oli hallelaisen superintendentin poika. Hän opiskeli Wittenbergissä ja valmistuttuaan toimi superintendenttinä Quefurtissa sekä ylihovisaarnaajana Hallessa ennen kuin hänestä tuli Querfurtin kenraalisuperintendentti 1664. Vaikka hän oli puhdasoppisuuden kannattaja, hän oli tekemisissä pietismin perustajan Philipp Jakob Spenerin kanssa.
Nevirapiini
Valmistus
Nevirapiinin synteesin lähtöaineet ovat 2‐kloori‐3‐amino‐4‐metyylipyridiini ja o-kloorinikotinoyylikloridi, jotka kondensoituvat muodostaen amidin. Seuraavaksi tapahtuu reaktio syklopropyyliamiinin kanssa ja eräs klooriatomeista korvautuu syklopropyyliaminoryhmällä. Viimeinen vaihe on reaktio natriumhydridin kanssa, jolloin muodostuu nevirapiinin rengasrakenne.
Johannes Olearius
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa virttä, virret 230 " Lahjoistas, Jeesus, pyhistä" (suom. virsikirjaan 1701. Uud. virsikirjavaliokunta 1985), 271 "Nyt kiitän riemuiten" (suom. August Ahlqvist 1866) sekä 328 "Nyt kiitos Jumalan" (suom. mahd. Isak Ervast 1732. Uud. Elias Lönnrot 1869.)
Virsi ”Nyt kiitos Jumalan” on myös Hengellisessä laulukirjassa (laulu 21), Helsingin katolisen hiippakunnan virsikirjassa ”Cantemus” (virsi 140) sekä Advettikirkon laulukirjassa "Seurakunta laulaa" (laulu 21, 4. säkeistön käännös erilainen kuin muissa kirjoissa).
Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen virtensä, virsi 525 "Nyt kiitän riemuiten" (Ruots. Gustaf Ållon 1694, suom. August Ahlqvist 1866, uud. Niilo Rauhala 1984, virsikirjatyöryhmä 1997)
Jacques François Dugommier
thumb|Jacques François Dugommier, François Bouchot’n maalaama postuumi muotokuva vuodelta 1836. Jacques François Dugommier (oikea sukunimi Coquille; 1. elokuuta 1738 Basse-Terre, Guadaloupe – 17. marraskuuta 1794 Le Perthus, Ranska) oli ranskalainen kenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussotien alkuvaiheessa.
Dugommier syntyi Ranskalle kuuluvalla Guadaloupen saarella Karibialla. Hän liittyi Ranskan armeijaan vuonna 1753 ja palveli aluksi rannikkotykistössä La Rochellessa sekä Île de Rén saarella. Seitsenvuotisen sodan aikana hänet lähetettiin vuonna 1758 komppanianpäälliköksi Martiniquelle. Hän osallistui Guadeloupen puolustamiseen briteiltä vuonna 1759 ja Martiniquen vuonna 1762. Yhdysvaltain vapaussodan aikana vuonna 1778 Dugommier osallistui amiraali Charles Henri D’estaingin johtamaan Saint Lucian valtausyritykseen. Hän jätti armeijan vuonna 1780 ja palasi Guadeloupelle.
Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 Dugommier valittiin edustajaksi Guadeloupen kansalaiskokoukseen. Vuonna 1790 hän tuki kansannousua Martiniquen Saint-Pierressä ja komensi vapaaehtoisjoukkoa, joka yritti huonolla menestyksellä vallata Guadeloupen. Seuraavaksi Dugommier ryhtyi komentamaan Tuulenpuoleisten saarten siirtokuntalaisista koottuja vapaaehtoisjoukkoja. Vuonna 1791 hänet lähetettiin martiniquelaisten edustajana Pariisiin neuvottelemaan lakiasäätävän kansalliskokouksen kanssa. Hän palasi armeijaan vuonna 1792. Hän soti aluksi Italian-armeijassa. Saavutettuaan siellä menestystä hänet ylennettiin marraskuussa 1793 divisioonankenraaliksi ja määrättiin johtamaan Toulonin piiritystä. Hän sai pian kaupungin vallattua, osin nuoren tykistökomentajansa Napoléon Bonaparten ansiosta. Dugommier valittiin samoihin aikoihin Martiniquen edustajaksi kansalliskonventtiin, mutta hän jatkoi sotilasuraansa.
Tammikuussa 1794 Dugommier nimitettiin Itäisten Pyreneiden armeijan komentajaksi Espanjan vastaiselle rintamalle. Seuraavan vuoden aikana hän löi kenraali Luis Firmín de la Uniónin komentamat espanjalaiset useissa taisteluissa, huhtikuussa Bouloussa, toukokuussa Colliouressa, elokuussa San Lorenzo de la Mugassa ja syyskuussa Bellegardessa. Dugommier haavoittui kuolettavasti kranaatista Sierra Negran taistelussa marraskuussa 1794. Hän kuoli Fort de Bellegarden linnoituksessa.
Kansalliskonventti määräsi Dugommier’n nimen kaiverrettavaksi Pariisin Panthéoniin. Se on kaiverrettu myös Pariisin Riemukaareen. Hänen mukaansa on nimetty Dugommier’n metroasema Pariisissa.
Rannikkojääkäri
Rannikkojääkärien tunnus on tummanvihreä baretti kullanvärisellä merikotkatunnuksella. Vihreän baretin saadakseen rannikkojääkärin on juostava Cooperin testissä vähintään 2 900 metriä, uitava 200 metriä alle viidessä ja puolessa minuutissa sekä saavutettava lihaskunto- ja ampumataitotesteissä riittävän hyvä tulos. Lisäksi rannikkojääkärin on suoritettava noin 30 tuntia kestävä barettimarssi, jossa edetään täydessä taisteluvarustuksessa 60-70 kilometriä marssien ja juosten. Matkan varrella marssijoita testataan erilaisilla taistelutilanteita jäljittelevillä tehtävillä, kuten haavoittuneiden evakuoinnilla. Suoritukseen kuuluu myös hyinen vesistönylitys, ja suojeluhälytyksen jälkeen edetään muutama kilometri kaasunaamari päässä. Barettimarssin vaativuutta kuvaa se, että jopa 40 prosenttia osallistujista saattaa joutua keskeyttämään suorituksen.
Historiaa
Talvi- ja jatkosota osoittivat saaristo- ja rannikko-olosuhteisiin tottuneiden taistelijoiden tarpeen. Jatkosodan kiivaimmat rannikkotaistelut käytiin kesällä 1944 Viipurinlahdella. Näistä 1.–5. heinäkuuta 1944 käydyt Teikarin taistelut on nimetty Vaasan rannikkojääkäripataljoonan perinnetaisteluiksi ja 5. heinäkuuta joukko-osaston vuosipäiväksi. Suomenlahden sotatapahtumista saatuja kokemuksia ryhdyttiin soveltamaan koulutukseen siten, että vuonna 1952 perustettiin RT 1:een Rannikkopataljoona. Se toimi aluksi Suomenlinnassa ja Miessaaressa. Itsenäinen Rannikkojääkäripataljoona (RannJP) perustettiin vuonna 1960 Neuvostoliiton palauttamalle Porkkalan vuokra-alueelle Upinniemeen. Vuonna 1962 Rannikkojääkäripataljoonan komentaja eversti Toivo Knuuttila määritteli rannikkojääkärien tehtävät seuraavasti: saaren valtaus, itsenäisesti toteutettu maihinnousuhyökkäys, maihinnousuhyökkäys suuremman joukon ensimmäisenä portaana, tilapäinen puolustus, viivytys ja sissitoiminta saaristossa sekä tavanomaiset jääkärijoukon tehtävät maarintamalla.
Nykytilanne
Sodan ajan rannikkojääkärijoukkojen tuotannon lisäksi Uudenmaan prikaatin tehtävänä on asettaa Merivoimien käyttöön kansainvälinen rannikkojääkäriyksikkö ATU (Amphibious Task Unit), joka koulutetaan vaativiin kansallisiin taistelutehtäviin sekä sotilaallisiin kriisinhallintatehtäviin rannikko- ja saaristo-olosuhteissa. Jokaisesta saapumiserästä valitaan vapaaehtoisista, fyysisten kokeiden sekä muiden soveltuvuuskokeiden perusteella vaihteleva määrä varusmiehiä ATU-koulutukseen, jota ennen suoritetaan johtajakoulutus tai muun erikoiskoulutus. ATU:n varustus perustuu rannikkojääkärikomppanioiden varustukseen, mutta sitä on vahvennettu vaativissa tehtävissä tarvittavalla erikoismateriaalilla ja aseistuksella. ATU-osasto on osa Uudenmaan prikaatin valmiusyksikköä (VYKS). ATU osallistuu säännöllisesti kansainvälisiin harjoituksiin muun muassa Ruotsin rannikkojääkärien, Ison-Britannian kuninkaallisen merijalkaväen, Alankomaiden merijalkaväen ja Yhdysvaltain merijalkaväen kanssa. Uudenmaan prikaatin ja ruotsalaisen amfibiorykmentin rannikkojääkärit muodostavat yhteisen yksikön Swedish Finnish Amphibious Task Unit (SFATU).
Sodan ajan rannikkojääkärijoukot jakautuvat erillisiin rannikkojääkärikomppanioihin ja rannikkojääkäripataljooniin, joista voidaan joustavasti organisoida eri kokoisia iskuosastoja kulloisenkin tehtävän edellyttämällä tavalla. Erilliset rannikkojääkärikomppaniat ovat rannikkoalueiden alaisia perusyksiköitä, joiden tyypillisiä tehtäviä ovat vastahyökkäykset, kohteen suojaus tai puolustaminen sekä sissitoiminta saaristossa. Rannikkojääkäripataljoonat ovat Merivoimien operatiivisiin joukkoihin kuuluvia isku- ja tulivoimaisia jalkaväkiyksiköitä, joiden päätaistelulaji on hyökkäys maihinnousujen ja maahanlaskujen torjuntaan liittyen, mutta niitä voidaan käyttää myös laajalle alueelle hajautettuna erikoisjoukkojen etsintään ja torjuntaan saaristoalueilla.
Leijonakuningas
Leijonakuningas on Walt Disney Pictures -yhtiön animaatioelokuva vuodelta 1994. Suomessa se sai ensi-iltansa 2. joulukuuta 1994. Elokuvalle on tehty myös kaksi jatko-osaa: Leijonakuningas 2 – Jylhäkallion ylpeys ja Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata. Elokuvan 3D-versio sai ensi-iltansa syksyllä 2011.
Rannikkojääkäri
Nykytilanne
2020-luvulla rannikkojääkärien koulutuksessa on ryhdytty panostamaan ilmakuljetteisuuteen erityisesti helikoptereilla. Kuljetusten lisäksi helikoptereita hyödynnetään tiedustelu-, valvonta- ja tulitukitehtäviin yhteistyössä merellä toimivan joukon kanssa. Lisäksi harjoitellaan etsintä-, evakuointi- ja pelastustehtäviä, minkä vuoksi rannikkojääkäreitä koulutetaan pelastautumaan veteen uponneesta helikopterista Meriturvan HUET-simulaattorissa (HUET, Helicopter Underwater Escape Training). Taistelijoiden selviytymistaitoja on alettu entistä systemaattisemmin kehittämään, koska rannikkojääkärien tehtävissä on riski joutua saaristossa erilleen omista joukoista. Koulutuksessa testataan rannikkojääkärien kykyä selvitä vihamielisellä alueella, väistää vihollista, suojautua säältä ja saada yhteys omiin joukkoihin. Myös rannikkojääkärien taisteluetsintä- ja pelastussuorituskykyä on ryhdytty kehittämään. Tällaisia tehtäviä ovat esimerkiksi irtautuneen ja eristyksiin jääneen oman tiedusteluryhmän nouto tai taistelussa pudotetun lentäjän pelastaminen.
Leijonakuningas
Disney toteutti elokuvasta myös fotorealistisen version, jonka ohjasi Jon Favreau ja sai ensi-iltansa 17. heinäkuuta 2019.
Juoni
Leijonakuningas Mufasa ja hänen puolisonsa Sarabi ovat saaneet urospennun, joka nimetään Simbaksi. Pennusta on määrä tulla Jylhämaan kuningas isänsä jälkeen. Koska Mufasan veli Scar haluaisi itse kuninkaaksi, hän tekee kaikkensa syrjäyttääkseen Mufasan ja Simban pois valtaistuimelta. Scarin houkuttelemana Simba ja hänen ystävänsä Nala lähtevät Jylhämaan rajojen ulkopuolelle, missä he joutuvat hyeenojen hyökkäyksen kohteeksi. Mufasa kuitenkin pelastaa kaksikon. Puhumalla ”yllätyksestä” Scar houkuttelee Simban perässään kanjoniin. Scar lähettää hyeenat ajamaan takaa gnulaumaa, joka juoksee kohti Simbaa. Hätääntynyttä esittävä Scar varoittaa Mufasaa Simban hengenvaarasta. Mufasa onnistuu saamaan Simban turvaan. Kun Mufasa itse yrittää kiivetä turvaan kielekkeelle, hän pyytää apua Scarilta, joka kuitenkin pudottaa Mufasan kanjoniin lauman alle. Mufasa saa surmansa.
Simban voimat ovat lopussa ja hän makaa kuoleman kielissä autiomaassa. Nelisormimangusti Timon ja pahkasika Pumba saapuvat paikalle ja häätävät Simbaa vaanineet korppikotkat. Elvytetty Simba liittyy kaksikon joukkoon. He viettävät leppoisaa elämää, kunnes Simba tapaa vanhan rakkautensa Nalan ja Mufasan ystävän Rafikin. Simba ja Nala rakastuvat uudestaan ja Nala kertoo Jylhämaan tilanteesta. Simba ei kuitenkaan tahdo lähteä takaisin Jylhäkalliolle vaatimaan kuninkuutta itselleen, ennen kuin Rafiki vie hänet katsomaan Mufasaa, joka on taivaassa. Simba muuttaa mielensä ja päättää lähteä haastamaan Scarin.
Jylhämaassa Timon ja Pumba harhauttavat hyeenat hula-tanssilla ja Simba sekä Nala pääsevät livahtamaan Scarin luo. Scar käskee Simbaa tunnustamaan syyllisyytensä Mufasan kuolemaan. Simba ei kiistä syyllisyyttään, mikä hämmentää kaikki. Lopulta hän päätyy roikkumaan Jylhäkallion kielekkeeltä. Juuri kun Scar on pudottamassa Simbaa alas palavaan, salaman sytyttäneeseen orjantappurapensaaseen, hän paljastaa murhanneensa Mufasan. Simba saa vihastaan uutta voimaa ja hyökkää Scarin kimppuun. Alistetut naarasleijonat alkavat kapinoida hyeenoja vastaan, jolloin syntyy taistelu Jylhämaan herruudesta. Taistelun tiimellyksessä Scar väittää hädissään hyeenojen olevan syypäitä koko sotkuun. Simba päättää olla tappamatta setäänsä ja armahtaa tämän, mutta Scar hyökkää yllättäen Simbaa vastaan. Simba vierittää kamppailun päätteeksi Scarin alas Jylhäkalliolta ja kallion juurella odottavat hyeenat surmaavat Scarin, koska tämä oli sanonut hyeenoja syyllisiksi. Simbasta tulee uusi kuningas ja Jylhämaan tilanne elpyy. Myöhemmin Simban ja Nalan uusi pentu esitellään muille eläimille.
Ääninäyttelijät
Suomenkielisen version on kääntänyt ja ohjannut Pekka Lehtosaari.
Alkuperäisversiossa englannin kielen lisäksi käytössä olivat myös swahilin, xhosan ja zulun kielet.
Elokuvan tuotanto
Elokuvan tekoon kului animaatiotyöryhmältä kolme vuotta ja sen tuotantoon kului rahaa 55 miljoonaa dollaria. Leijonakuningas oli ensimmäinen Disney-animaatio, jossa ei ollut hahmoina lainkaan ihmisiä. Vuoden 1973 Robin Hoodissa kaikki hahmot olivat antropomorfistisiä eläimiä. Vuonna 1942 ilmestyneessä Disney-elokuvassa Bambi ei ollut lainkaan (näkynyt) ihmisiä, mutta siinä ihminen kuitenkin mainitaan Bambin äidin surmaajana. Leijonakuninkaassa sen sijaan jopa kaikki viittaukset ihmisiin puuttuvat.
Musiikki
Pääosan Leijonakuninkaan musiikista on säveltänyt Hans Zimmer. Joitakin kappaleita tekivät myös Elton John ja Tim Rice. Elokuvassa on myös tunnettu kappale ”Can You Feel the Love Tonight”.
Elokuvassa käytetty laulu ”The Lion Sleeps Tonight” (tunnetaan myös nimillä Mbube ja Wimoweh) aiheutti tekijänoikeuskiistan. Laulun alkuperäisen tekijän Solomon Lindan perikunta nosti syytteen Disney-yhtiötä vastaan vaatien tekijänoikeuskorvauksia.
VHS- ja DVD-versiot
Leijonakuningas on julkaistu sekä VHS-kasettina että DVD:llä. Se julkaistiin DVD:nä vuonna 2003 kahden levyn juhlajulkaisuna. Elokuvan ääntä ja kuvaa oli digitaalisesti remasteroitu, sekä siihen lisättiin täysin uusi vaihtoehtoinen kohtaus. Kohtauksessa on uusi laulu, ”Aamuraportti”, jonka ovat säestäneet Elton John ja Tim Rice. Juhlajulkaisu sisältää myös runsaasti lisämateriaalia kuten pelejä, poistettuja kohtauksia ja dokumentteja elokuvan tekemisestä.
3D-versio
16. syyskuuta 2011 elokuva julkaistiin 3D-formaattiin muutettuna ja sitä esitettiin rajoitetusti elokuvateattereissa kahden viikon ajan ennen 3D-Blu-rayn julkistamista. Se nousi lipputuloissa ykköstilalle ja palautti Leijonakuninkaan maailman menestyneimmäksi animaatioelokuvaksi. Suomessa 3D-versiota esitettiin rajoitetun ajan tammikuusta 2012 eteenpäin.
Tuotto
Elokuva keräsi Suomessa 462 058 katsojaa vuosina 1994–1995, jolloin se nousi Suomen virallisen katsojatilastoinnin ajan katsotuimmaksi animaatioelokuvaksi. Elokuva julkaistiin uudelleen elokuvateattereissa 3D-versiona 20. tammikuuta 2012, jolloin sen kokonaiskatsojamäärä nousi 485 193:een. Leijonakuningas pysyi Suomen katsotuimpana pitkänä animaatioelokuvana tammikuuhun 2020 asti, jolloin Frozen II ohitti sen.
Palkinnot
Elokuva oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Annie-palkinnon saajaksi useissa eri kategorioissa ja voitti muun muassa parhaan animaatioelokuvan palkinnon. Elton Johnin ja Tim Ricen ”Can You Feel the Love Tonight” voitti vuoden 1995 parhaan elokuvan alkuperäislaulun Oscarin. Myös muita heidän tekemiään elokuvassa esitettyjä kappaleita oli ehdolla palkinnon saajaksi samana vuonna. Lisäksi Hans Zimmer voitti Oscar-palkinnon elokuvaan säveltämästään musiikista. Elokuva on ollut ehdolla myös useiden muiden palkintojen saajaksi ja voittanutkin niitä. Golden Globen saajaksi elokuva oli ehdolla sarjoissa ”paras piirroselokuva”, ”paras musiikki piirroselokuva” ja sarjassa ”paras alkuperäinen musiikkikappale” lauluilla ”Can You Feel the Love Tonight” ja ”Circle of Life” – näistä kolmessa ensimmäisessä tapauksessa elokuva myös sai palkinnon.
Kritiikkiä
Elokuvaa on myös syytetty erään 1960-luvulla tehdyn japanilaisen televisiosarjan matkimisesta: Leijonakuninkaalla ja Kimba – valkoisella leijonalla on monia yhtäläisyyksiä muun muassa tapahtumissa ja hahmojenkin nimet muistuttavat toisiaan. Elokuvan tekijät vastasivat syytöksiin sanomalla, että he olivat käyttäneet tarinan kehittelyssä ideoita Bambista ja Hamletista.
thumb|200px|Leijonakuningas-musikaalin mainokset New Yorkissa.
Musikaali
Elokuvan pohjalta on tehty myös Broadway-musikaali. Näyttämöversion kantaesitys oli 1997 ja sen tuotanto maksoi 15 miljoonaa dollaria, jolla summalla se on kallein esitys teatterimaailmassa.
Emma Ferguson
Emma Ferguson on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa mainoksissa sekä muun muassa televisiosarjoissa Kymppikerho ja The Bill. Hän on myös Jessica-hahmon äänenä englanninkielisessä PlayStation 2 -pelissä Dragon Quest VIII: Journey of the Cursed King.
Fergusonin poikaystävä on Take That -yhtyeen laulaja Mark Owen. Pariskunnalla on kolme lasta: yksi poika (s. 2006) ja kaksi tytärtä (s. 2008 ja 2012).
Burka Band
Burka Band tai Blue Burqa Band on kolmen afganistanilaisen naisen muodostama indie rock -yhtye, joka on kotoisin Kabulista. Yhtyeen jäsenet esiintyvät nimettöminä ja he käyttävät burkaa, joka oli pakollinen taliban-hallinnon aikana, mutta hyvin yleinen vielä nykyäänkin. He julkaisivat singlen Burka Blue ja ensimmäisen levyn vuonna 2002. Yhtye on saavuttanut jonkin verran suosiota myös Euroopassa.
Kallonsisäinen paine
Kallonsisäinen paine eli intrakraniaalinen paine (ICP, engl. intracranial pressure) on aivo- ja selkäydinnesteiden sekä aivoverenkierron paine. Paine on aikuisilla 10–20 mmHg ja lapsilla 5–20 mmHg. Koska kallo ei laajene, kallon sisällön suurentuminen nostaa kallonsisäistä painetta. Aiheuttajana voi olla: aivojen turpoaminen, ödeema, verenvuoto, kasvain jne.
Oireita ovat päänsärky, hidas suonensyke, väsymys, pahoinvointi, oksentelu, tajuttomuus ja näköhäiriöt.
Kraniotomia voidaan tehdä paineen laskemiseksi.
Relaxer
Relaxer (tyyliteltynä RELAXER) on englantilaisen alt-rock-yhtye Alt-J:n kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Infectious Music 2. kesäkuuta 2017. Yhtye suunnitteli, että he olisivat julkaisseet albumin 9. kesäkuuta 2017, mutta he päättivät julkaista sen viikkoa ennen suunniteltua julkaisupäivää.
Yhtye käytti albumin kanteen inspirationa japanilaista PS1 -peliä, nimeltä LSD Dream Emulator. He myös kehittivät nettisivulleensa pienen pelin mainostaakseen albumia.
Kappaleille In Cold Blood, 3WW ja Deadcrush on julkaistu musiikkivideot.
Klaus Michael Grüber
Klaus Michael Grüber (2. kesäkuuta 1941 Neckarelz Saksa – 22. kesäkuuta 2008 Belle-Île, Bretagne, Ranska) oli saksalainen teatteri- ja oopperaohjaaja.
Grüber opiskeli kaksi vuotta Stuttgartin teatterikoulussa, mistä siirtyi Giorgio Strehlerin avustajaksi Milanoon. Myöhemmin hän niitti mainetta Berliinin Schaubühne-teatterin ohjaajana. Hän muutti Ranskaan, jossa jatkoi teatteriohjaajana. Oopperaohjauksia hän teki yhteistyössä muun muassa Claudio Abbadon kanssa. Grüberin kuolema tuli yllättäen, sillä hän oli tekemässä ohjausta Salzburgin musiikkijuhlille Salvatore Sciarrinon oopperasta Die tödliche Blume.
Sekantti
Sekantti voi tarkoittaa seuraavia:
Hongkongin hallintojohtaja
Hongkongin erityishallintoalueen hallintojohtaja on Hongkongin hallituksen johtaja ja edustaja. Virka perustettiin korvaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan monarkian edustaman Hongkongin kuvernöörin, kun Hongkong luovutettiin Kiinan kansantasavallalle 1. heinäkuuta 1997.
Vaalilautakunta päättää ehdokkaat, ja Kiinan kansantasavallan keskushallinto nimittää ehdokkaista hallintojohtajan.
Hallintojohtaja toimii myös automaattisesti kahdeksan hongkongilaisen julkisen yliopiston kanslerina. Vuonna 2021 hallintojohtajan palkkio on 672 000 dollaria vuodessa. thumb|right|Government House, eli hallintojohtajan virka-asunto
Israelin naisten jalkapallomaajoukkue
Israelin naisten jalkapallomaajoukkue on Israelin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Israelin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 sen sijoitus maailmanrankingissa oli 63. Sen historian paras rankingsijoitus on 55.
I Got Dem Ol’ Kozmic Blues Again Mama!
I Got Dem Ol' Kozmic Blues Again Mama! on Janis Joplinin ensimmäinen soololevy vuodelta 1969.
Clarence Hill
Clarence Hill (s. 26. kesäkuuta 1951) on bermudalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän sai pronssia yli 81 kilon sarjasta Montréalin olympialaisista 1976. Hill oli Tokion olympialaisiin 2020 asti Bermudan ainoa olympiamitalisti.
Antti Mattila (valtiopäivämies)
Antti Mattila (5. joulukuuta 1822 Längelmäki – 1908 Längelmäki) oli suomalainen maakauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Mattilan vanhemmat olivat Gustav ja Johanna Matintytär Mattila. Hänen puolisonsa oli Hedvig Henrika Mattila (k. 1908), pariskunnalla oli yhdeksän lasta. Antti Mattila oli talonpoikaissäädyssä Jämsän tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1885 ja 1888. Hän oli valtiopäivillä useiden eri valiokuntien jäsen tai varajäsen.
Mammografiaseulonta
Mammografiaseulonta on mammografiakuvauksen avulla tapahtuva rintasyövän seulontatutkimus. Mammografia on rinnan röntgenkuvaus, jonka avulla tutkitaan rinnan kasvaimia ja muutoksia. Seulonnan tavoitteena on rintasyöpien varhainen löytäminen ja hoitaminen, ja siten väestön rintasyöpäkuolleisuuden alentaminen. Mammografiaseulonnan on todettu vähentävän rintasyövästä johtuvia kuolemia 40–74-vuotiailla naisilla. Rintasyövän ilmaantuvuus on ollut Suomessa viime vuosikymmeninä jatkuvasti kasvussa, mutta samaan aikaan kuolleisuus tautiin on vähentynyt.
Teho ja kuolleisuuden vähenemä
Mammografiaseulonnan tehosta ja laadusta on julkaistu useita kattavia tutkimuksia, joihin on osallistunut satoja tuhansia naisia, ja joiden seuranta-aika on ollut 10–20 vuotta; analyysit on tehty 14 vuoden seuranta-ajalla. Rintasyöpäseulonta mammografian avulla ehkäisee rintasyövästä johtuvia kuolemia 50–69-vuotiailla naisilla noin 20–35 prosenttia, jolloin suhteellinen riski eli riski kuolla rintasyöpään verrattuna seulomattomiin naisiin on 0,84. Nuoremmassa ikäluokassa eli 40–49-vuotiailla naisilla kuolleisuuden vähenemä on jonkin verran pienempi, ja suhteellinen riski on 0,85. Luvut tarkoittavat, että yhden rintasyöpäkuoleman välttämiseksi täytyy seuloa 1224 naista ikäluokassa 50–69 vuotta tai 1792 naista ikäluokassa 40–49 vuotta.
Herkkyys ja tarkkuus
Seulontamammografian herkkyys eli sensitiivisyys rintasyövän löytämisessä on noin 71–96 prosenttia ja tarkkuus eli spesifisyys 94–97 prosenttia. Luvut vaihtelevat jonkin verran eri aikoina ja eri maissa tehtyjen tutkimusten välillä. Alle 35-vuotiailla naisilla kuvauksen herkkyys on jonkin verran pienempi, ja heille rinnan ultraäänitutkimus saattaa olla mammografiaa parempi vaihtoehto. Niistä naisista, joiden seulontamammografiakuvissa näkyy poikkeavia löydöksiä, lopulta ainoastaan viidellä prosentilla todetaan rintasyöpä. Syöpien havaitsemistodennäköisyyden suhteen ei ole huomattu merkittäviä eroja perinteisen filmiä käyttävän kuvauksen ja uudemman digitaalimammografian välillä.
Seulontaväli
Vuosittain tehdyn seulonnan sensitiivisyys on parempi kuin joka toinen vuosi tai harvemmin suoritetun kuvauksen, mutta vastaavasti säteilyriskit ovat suuremmat. Seulonnan riski/hyöty-suhde eli hyöty verrattuna mammografian aiheuttamiin haittoihin vaikuttaa olevan paras, kun seulontaväli on kahdesta viiteen vuoteen.
Riskit
Mammografiakuvausten tärkeimpänä riskinä pidetään säteilyn aiheuttamia syöpätapauksia. Mammografiaseulonnan hyödyt eli rintasyöpien aikaisempi havaitseminen ja rintasyöpäkuolleisuuden väheneminen ovat huomattavasti riskejä suuremmat, kun seulontaan osallistuvat naiset ovat yli 50-vuotiaita. Ikäluokassa 30–49 vuotta hyöty on hieman pienempi, mutta ylittää silti riskit. Rintasyöpäseulonnassa havaitaan laskennallisesti noin 105 syöpää jokaista mammografiasäteilyn aiheuttamaa syöpää kohti, kun kuvattavat ovat 50–59-vuotiaita ja kuvaus tehdään kolmen vuoden välein. Ikäluokassa 60–69 vuotta vastaava luku on 241. Nuoremmilla naisilla luvut ovat pienempiä: 40–49-vuotiailla havaitaan 48 syöpää jokaista aiheutettua kohti ja 30–39-vuotiailla 13 syöpää, kun seulonta tapahtuu kolmen vuoden välein eikä naisten lähisukulaisilla ole esiintynyt rintasyöpää. Jos ensimmäisen asteen sukulaisnaisilla (äiti, sisko, tytär) esiintyy rintasyöpää, on perusteltua aloittaa seulonnat aiemmin ja mahdollisesti tehdä niitä tiheämmin väliajoin.
Mammografiaseulonta Suomessa
Suomessa kutsuttiin vuoteen 2006 asti seulontatutkimuksiin vuosittain noin 200 000 naista; seulontojen laajeneminen yli 60-vuotiaisiin nostanee lukua vuodesta 2007 lähtien huomattavasti. Suomalaisen seulonnan laadusta on julkaistu useita kattavia tutkimuksia, ja Suomi pärjää hyvin verrattuna eurooppalaiseen keskitasoon.
Kutsutuista naisista yhdeksän kymmenestä osallistuu. Seulontaan osallistuneista naisista jatkotutkimuksiin kutsutaan noin 2–5 prosenttia, mutta rintasyöpä todetaan lopulta vain alle 0,5 prosentilla seulotuista. Seulonnoissa löydetään Suomessa vuosittain noin 600–800 syöpätapausta, joista lähes 70 prosenttia on pieniä ja paikallisia.
Euroopan unionin laatukriteerit
Euroopan unioni on määritellyt rintasyöpäseulonnalle laatukriteerit vuonna 2001. Seulonnan laatua mittaavia tunnuksia ovat muun muassa seulontakutsujen kattavuus, osallistumisaste, syöpien määrä jatkotutkimuksiin lähetettyjen naisten keskuudessa, paikallisten ja levinneiden syöpien osuus löydetyistä kasvaimista ja seulonnan herkkyys. Rintasyöpäseulonnan herkkyys eli sensitiivisyys voidaan määritellä esimerkiksi seulonnassa löydettyjen syöpien osuutena niistä syövistä, jotka ilmaantuisivat väestössä ilman seulontatoimintaa eli nk. taustailmaantuvuudesta.
Everything
Everything (englantia, ) voi viitata:
Keskustan suuralue (Oulu)
Keskustan suuralue on yksi Oulun kaupungin 23:sta suuralueesta. Suuralue sijaitsee kaupungin keskustassa Oulujoen etelärannalla. Suuralueella asuu 0 asukasta ja siellä on yhteensä 18 066 työpaikkaa (31. joulukuuta 2019). Ruokakuntia on yhteensä 15 532 (31.12.2021).
Merkittävät kadut
Liikenteellisesti keskustan suuralueen tärkeimpiä katuja ovat itä–länsisuunnassa Puistokatu, Saaristonkatu, Heikinkatu, Linnankatu ja Kajaaninkatu. Pohjois–eteläsuunnassa liikenne on keskittynyt pääasiassa Uusikadulle, Isokadulle, Torikadulle ja Aleksanterinkadulle. Alueelle johtavista teistä ja kaduista merkittävimmät ovat Merikosken sillat ja Tulliväylä pohjoisesta, Kajaanintie ja Kainuuntie idästä sekä seututie 847 etelästä. Saaristonkatu yhdistää keskustan suoraan valtatiehen 22 sekä suuralueen itäpuolitse kiertävälle valtatielle 4. Valtatielle 20 on yhteys joko valtatien 4 kautta tai Tulliväylää pitkin.
Julkinen liikenne
thumb|240px|Kajaaninkatua Tuomi-talon kohdalta länteen.
Oulun rautatieasema sekä Oulun linja-autoasema sijaitsevat suuralueen itäreunalla Pohjanmaan radan varrella. Rautatieasemalta on päivittäin suoria junayhteyksiä Rovaniemen, Pieksämäen ja Helsingin suuntiin. Oulun rautatieasema on risteysasema, jossa risteävät rataosat, ja. Rautatieasema on myös eräs Pohjois-Suomen tärkeimmistä tavaraliikenteen risteysasemista.
Linja-autoasema on kauko- ja lähiliikenteen solmukohta. Paikallisliikenteen linja-autovuoroista osa kulkee linja-autoaseman ohitse käymättä asema-alueella. Linja-autot liikennöivät keskustan suuralueella reittejä Merikosken sillat–Oikokatu–Torikatu–Puistokatu–seututie 847 sekä Torikatu–Saaristonkatu. Keskustan lävitse pohjoiseen kulkevat vuorot liikennöivät 22. syyskuuta 2007 saakka reittiä Saaristonkatu–Isokatu–Linnankatu–Merikosken sillat. Tämän jälkeen pääsääntöisesti kaikki linja-autovuorot siirtyvät joukkoliikennekaduksi muutetulle Torikadulle.
Palvelut
Oulun kaupungin virastotoiminnot sekä muut palvelut on keskitetty keskustan alueelle. Terveyspalveluista vastaa keskustan terveysasema. Keskustan suuralue on myös Oulun liike-elämän keskus.
Taïn kansallispuisto
Taïn kansallispuisto on kansallispuisto Norsunluurannikolla ja se sisältää yhden viimeisistä alueista, joilla kasvaa länsiafrikkalaista trooppista aarniometsää. Puisto lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon monimuotoisen kasviston ja eläimistön, etenkin uhanalaisten eläinten, kuten kääpiövirtahepojen, ansiosta. Alue on laajuudeltaan 3 300 neliökilometriä ja siinä on 200 neliökilometrin puskurivyöhyke.
Erik Mattlar
Talollinen Erik Mattlar oli talonpoikaissäädyssä Närpiön tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891.
Matti Kummu
Matti Kummu (s. 18. heinäkuuta 1977 Helsinki) on suomalainen tekniikan tohtori, joka on työskentelee vesitalouden (vesi- ja kehitystutkimus) apulaisprofessorina Aalto-yliopistossa.
Kummu valmistui tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2008. Englanninkielinen artikkeliväitöskirja (2007) oli otsikoitu Spatio-temporal scales of hydrological impact assessment in large river basins: the Mekong case. Hänen työnsä ohjaaja oli vesitalouden professori Olli Varis.
Grandmaster Flash
Grandmaster Flash, oikealta nimeltään Joseph Saddler (s. 1. tammikuuta 1958 Bridgetown, Barbados), on yhdysvaltalainen hip hop -muusikko ja DJ. Häntä pidetään yhtenä hip hopin pioneereista. Grandmaster Flash ja hänen yhtyeensä The Furious Five pääsivät ensimmäisinä hip hop -artisteina Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2007.
Elämä ja työ
Saddlerin perhe muutti Yhdysvaltoihin, ja hän kasvoi Bronxissa. Saddler oli New Yorkin ensimmäisiä DJ:tä. Taitonsa hän oppi muun muassa Pete Jonesilta ja DJ Kool Hercilta.
Muurahaiskorennot
Muurahaiskorennot (Myrmeleontidae) ovat verkkosiipisten (Neuroptera) lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti yli 2 000 lajia, ja muurahaiskorentoja tavataan lähes kaikilta mantereilta.
Ulkonäkö ja elintavat
Aikuinen muurahaiskorento muistuttaa ulkoasultaan hieman pientä sudenkorentoa, mutta on helppo erottaa pitkistä, kärjestään kaartuvista tuntosarvista. Korennon vartalon pituus on 40–80 mm. Korennot käyttävät ravinnokseen joko kukkien siitepölyä tai ovat toukkien tapaan petoja.
Muiden verkkosiipisten tapaan aikuiset korennot ovat aktiivisia lähinnä öisin ja lentävät usein valolle.
Muurahaisleijona
Muurahaiskorentojen toukkia kutsutaan muurahaisleijoniksi. Nimensä mukaisesti niiden pääasiallisena ravintona ovat muurahaiset, mutta myös muut pienet hyönteiset. Useiden lajien toukat elävät hiekkamailla, jonne kaivavat pyyntikuopan ja odottelevat kuopan pohjalle piiloutuneina sinne putoavia muurahaisia. Jotkin lajit piilottelevat puiden koloissa tai väijyvät maastossa ohikulkevaa saalista. Muurahaiskorennon toukalla on näyttävät leuat, joilla se pitelee saalistaan paikoillaan samalla kun se imee sen kuiviin. Vaihtaessaan paikkaa toukka liikkuu perä edellä ja jättää jälkeensä helposti tunnistettavan jäljen.
Lajit Suomessa
thumb|left|upright|Muurahaisleijona eli muurahaiskorennon toukka Suomessa esiintyy kaksi muurahaiskorentolajia: aitomuurahaiskorento (Myrmeleon formicarius) ja pikkumuurahaiskorento (Myrmeleon bore). Skandinaviassa on lisäksi kolmaskin laji, laikkumuurahaiskorento (Euroleon nostras), jota on tavattu esimerkiksi Ruotsin Gotlannista, Öölannista ja Gotska Sandönilta. Kotimaisista lajeista aitomuurahaiskorento on verraten yleinen hiekka- ja soramailla koko Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta harvinaisempi pikkumuurahaiskorento esiintyy ainoastaan etelä- ja lounaisrannikon avoimilla merenrantahietikoilla ja dyyneillä. Kumpikaan suomalaisista lajeista ei vuoden 2010 kansallisen uhanalaisarvioinnin mukaan ole uhanalainen, mutta pikkumuurahaiskorento on katsottu silmälläpidettäväksi (NT).
Suomen lajeista pikkumuurahaiskorento on yleensä pienempi ja takaruumiin jaokkeet yleensä kaksiväriset. Eroja on molemmilla sukupuolilla myös takaruumiin viimeisessä jaokkeessa.
Apenniinien niemimaa
Apenniinien niemimaa eli Italian niemimaa  on Välimeren pohjoisrannalla, Alppien eteläpuolella sijaitseva niemimaa. Se on noin tuhat kilometriä pitkä, saappaan muotoinen niemi. Niemimaa on saanut nimensä Apenniinien vuoristosta, joka muodostaa niemimaan sisämaan. Niemimaata reunustavat Ligurianmeri ja Tyrrhenanmeri lännessä, Joonianmeri etelässä ja Adrianmeri idässä.
Niemimaa kuuluu pääosin Italialle, minkä lisäksi siellä sijaitsee kaksi kääpiövaltiota, San Marino ja Vatikaanivaltio. thumb|Niemimaan sijainti
Eric Washington
Eric Maurice Washington (s. 23. maaliskuuta 1974 Pearl, Mississippi) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on vapaa pelaaja. Washington on pelipaikaltaan heittävä takamies.
Washington on pelannut urallaan useassa eri sarjassa. NBA:ssa hän pelasi yliopistosta valmistuttuaan kaksi kautta, jonka jälkeen hän on pelannut muun muassa Kreikan, Italian ja Israelin pääsarjoissa. Suomessa Washington pelasi vuodet 2006–2010 edustaen Tampereen Pyrintöä, Kauhajoen Karhua sekä KTP-Basketia.
Alabaman yliopisto (1993-1997)
Neljän yliopistovuoden jälkeen Washington oli noussut Alabaman yliopiston kaikkien aikojen tilastoissa ykköseksi sekä onnistuneissa kolmeen pisteen heitoissa että kolmen pisteen heittoyritysten määrässä. Kauden 1995–96 aikana heitetyt 113 onnistunutta kolmen pisteen heittoa sekä 279 kolmen pisteen heittoyritystä olivat myös koulun historian parhaat lukemat yhden kauden osalta. Lisäksi Washingtonin yksittäisessä pelissä heittämät 15 kolmen pisteen heittoyritystä rikkoi koulun aiemman ennätyksen tässä kategoriassa.
NBA (1997-1999)
Orlando Magic varasi Washingtonin NBA:han vuoden 1997 varaustilaisuudessa numerolla 48. Hän pelasi kausien 1997–98 ja 1998–99 aikana pelaajaoikeudet ostaneen Denver Nuggetsin NBA-joukkueessa 104 ottelua tehden niissä pisteitä yhteensä 716. Hänen henkilökohtaiseksi piste-ennätyksekseen NBA:ssa jäi 22 pistettä, joka syntyi Seattle SuperSonicsia vastaan 22. marraskuuta 1997. Hänen palkkansa ensimmäisellä NBA-kaudella oli 242 000 dollaria ja toisella 520 000 dollaria. Washingtonin NBA-ura päättyi, kun hänen oikeudet kaupattiin elokuussa 1999 usean pelaajan kaupassa Boston Celticsille.
Eurooppa & Amerikka (1999-2006)
Kahden NBA-kauden jälkeen Washington siirtyi Eurooppaan ja pelasi kauden 1999–00 Kreikan pääsarjassa, A1 Ethnikissä Dafni BC:n joukkueessa. Hän pelasi kauden aikana Kreikan liigaa 15 ottelua 13,5 pisteen keskiarvolla. Seuraavat kaksi kautta Washington pelasi Italiassa, Basket Rimini Crabsin joukkueessa. Kauden 2000–01 Washington pelasi Italian pääsarjaa Serie A:ta 17 pisteen keskiarvolla ja seuraavalla kaudella joukkueen pudottua sarjaportaan alaspäin hän pelasi Serie A2:sta 30 ottelua 14,6 pisteen keskiarvolla. Toukokuussa 2002 Washingtonin polvi leikattiin ja hänen koripallouransa keskeytyi lähes kahdeksi vuodeksi. Sairausloman loputtua Washington siirtyi joulukuussa 2003 Israelin pääsarjaan Hapoel Jerusalemin joukkueeseen. Israelissa hän ehti pelata joukkueessa vain kolme ULEB Cupin ottelua 8,7 pisteen keskiarvolla sekä viisi Israelin liigan ottelua 4,4 pisteen keskiarvolla ennen kuin hänet korvattiin toisella vahvistuksella. Viimeisimpänä ennen Suomeen tuloa hän pelasi CBA-liigaa Idaho Stampeden joukkueessa.
Suomi (2006-)
Suomeen Washington saapui joulukuun 2006 lopussa vahvistamaan Korisliigan viimeiseksi joutunutta Tampereen Pyrintöä. Washingtonin tulo piristikin Pyrinnön peliä ja hän voitti Suomen Koripalloliiton myöntämän kuukauden pelaaja -tittelin heti tammikuulta 2007, jolloin syyskaudella vain neljä ottelua voittanut Pyrintö voitti kaikki kahdeksan peliään. Kaudella 2006–07 Washington sijoittui liigan pistetilastossa kolmanneksi. Hän ylsi kymmenen parhaan joukkoon myös kahden ja kolmen pisteen heittojen heittotarkkuuksissa.
Kauden 2007–08 Washington aloitti Tampereen Pyrinnön paidassa, mutta siirtyi tammikuussa 2008 Kauhajoen Karhuun ensin kuukauden ja lopulta koko loppukauden kattavalla vuokrasopimuksella. Korisliigan henkilökohtaiseksi piste-ennätyksekseen Washington teki 41 pistettä 20. helmikuuta 2008 Namika Lahtea vastaan. Washington teki kaudella 2008–09 koreja Pyrinnössä 17,7 pisteen keskiarvolla ja Karhussa 20,5 pisteen keskiarvolla.