cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kudai
KUDAI on baskinkielinen industrial metal/thrash metal -yhtye. Se perustettiin Gipuzkoassa vuonna 2002.
Mauthausenin muistomerkki
thumb|300px|Mauthausenin muistomerkki
Mauthausenin muistomerkki on muistomerkki, joka rakennettiin kaikkien Mauthausen-Gusenin keskitysleirissä kärsineiden muistoksi. Muistomerkki sijaitsee Mauthausenin kylässä Itävallassa lähellä keskitysleiriä. Muistomerkin on kustantanut Israelin valtio. Muistomerkki esittää menoraa.
FLOPS
FLOPS on tietotekniikassa käytetty lyhenne sanoista FLoating point Operations Per Second. Flops mittaa tietokoneen suorituskykyä erityisesti tieteellisessä laskennassa käytettäviin liukulukulaskentaoperaatioihin yhden sekunnin aikana. Yhden petaflopsin tehoinen laite kykenee suorittamaan sekunnissa 1015 laskutoimitusta.
NEC:n SX-9 oli ensimmäinen supertietokone, joka kykeni yli 100 gigaflopsin nopeuteen per ydin. IBM:n supertietokone Blue Gene toimi teraflopsien nopeudella. IBM Roadrunner oli ensimmäinen supertietokone, joka kykeni yli petaflopsin suorituskykyyn. Fujitsun K computer rikkoi suorituskykyennätyksen kesäkuussa 2011 10,51 petaflopsilla ja oli ensimmäinen 10 petaflopsia ylittänyt tietokone.
Oliver Rowland
thumb|Oliver Rowland thumb|Oliver Rowland vuonna 2014. Oliver Rowland (s. 10. elokuuta 1992 Sheffield, Englanti) on brittiläinen rata-autoilija.
FLOPS
Maailman toiseksi tehokkaimman supertietokoneen Titanin jatkuva laskuteho on 17,6 petaflopsia. Kiinalainen Tianhe-2 kykenee lähes 34 petaflopsin laskutehoon. Ensimmäinen eksaflopsin suorituskykyyn yltävä supertietokone on Frontier ja muita kehitetään.
Lampaat
Lampaat (Ovis) on vuohieläinten alaheimoon kuuluva suku.
Lajit
Sukuun kuuluu viisi lajia ja useita alalajeja.
Oliver Rowland
Ura
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Karting-vuosinaan hän voitti kaksi Super 1 National Cadet Championship-luokan mestaruutta vuosina 2003-04, Super 1 JICA-luokan mestaruuden vuonna 2007, KF2 World Cup -luokan mestaruuden vuonna 2008 ja Super KF -luokan mestaruuden vuonna 2010. Vuonna 2010 Rowland sijoittui seitsemänneksi Formula Renault UK talvisarjassa. Seuraavana vuonna Rowland sijoittui toiseksi pääsarjassa ja voitti Finals Series -luokan mestaruuden. Palkinnoksi hyvistä suorituksistaan Rowland voitti McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon ja sai mahdollisuuden testata McLarenin F1-autoa. Vuonna 2012 Rowland kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjapisteissä kolmanneksi. Vuonna 2013 Rowland jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen kolme voittoa sijoittuen sarjan toiseksi.
Tony Street
Anthony Austin "Tony" Street (8. helmikuuta 1926 – 25. lokakuuta 2022 ) oli australialainen poliitikko.
Streetin isä, poliitikko Geoffrey Street sai surmansa Canberran lento-onnettomuudessa 1940. Tony Street palveli koulun jälkeen matruusina Australian kuninkaallisessa laivastossa.
Streetin poliittinen ura alkoi 1966, kun hänet valittiin liberaalipuolueesta Australian edustajainhuoneeseen. Hänet valittiin seitsemän kertaa jatkokaudelle, viimeisen kerran 1983. Street jätti parlamentin 18. tammikuuta 1984.
Street toimi 1975–1983 Malcolm Fraserin hallituksissa useissa ministerin tehtävissä. Hän oli työ- ja maahanmuuttoministerinä marraskuusta joulukuulle 1975, työllisyys- ja työmarkkinaministerinä 1975–1978, työmarkkinaministerinä 1978–1980 ja ulkoministerinä 1980–1983.
Raivaaja (Aarre Aaltonen)
Raivaaja on kuvanveistäjä Aarre Aaltosen suunnittelema patsas, joka paljastettiin vuonna 1966 Aaltosen synnyinkuntaan Pöytyälle. Pöytyän kunnan ja seurakunnan pystyttämä patsas juhlisti seurakunnan 600-vuotista historiaa ja on omistettu ”kotiseudun raivaajille”.
Patsaassa on pronssinen korkokuva, joka on kiinnitetty kivipaateen. Aiheeltaan patsas on tyypillinen raivaajapatsas – ankarailmeinen ja uurekasvoinen lihaksikas mies ja suon ojitukseen tarkoitettu kuokka. Patsaan ilmaisua on pidetty Aaltosen teokseksi varsin voimakkaana, koska hänen työnsä ovat yleensä olleet hienopiirteisempiä. Teos korostaa ankaraa työtä ja raivaajahenkeä, kotiseutuylpeyttä ja sukupolvien jatkumoa.
Order of the Black
Order of the Black on Black Label Societyn kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 2010. Uudessa-Seelannissa ja Australiassa se julkaistiin Riot Entertainmentin alaisuudessa vaihtoehtoisella kansikuvalla. Euroopassa se julkaistiin levymerkillä Roadrunner Records. Order of the Black myi noin 33,000 kappaletta Yhdysvalloissa ensimmäisellä julkaisuviikollaan ja sijoittui Billboard 200 -listalla sijalle 4. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 13.
Kevätputki
Kevätputki (Hacquetia epipactis) on monivuotinen sarjakukkaiskasvi, jota esiintyy Keski-Euroopan vuoristoissa. Sitä kasvatetaan kevätkukkivana koristekasvina. Laji on ainoa ranskalais-itävaltalaisen tieteilijän Belsazar Hacquetien mukaan nimetyssä kevätputkien (Hacquetia) suvussa.
Kevätputkella on lyhyt haarainen juurakko, josta kasvavat lehdet ja pitkäperäinen yksinkertainen sarja. Lehtilavat ovat jakautuneet lähes toisistaan eroaviksi liuskoiksi. Pienissä sarjakukinnoissa on sekä perättömiä kaksineuvoisia kukkia että lyhytperäisiä hedekukkia. Verholehdet ovat ruusukelehtien näköisiä. Kukat ovat keltateriöllisiä.
Aliupseeri
Aliupseeri on sotilasarvoltaan upseereiden ja miehistön väliin sijoittuva sotilasjohtaja. Aliupseerit lukeutuvat alipäällystöön.
Aliupseerien tehtävät vaihtelevat eri asevoimissa. Yleensä niihin liittyy ammatti- tai opistotasoinen koulutus, jonka turvin hoidetaan joko työnjohdollisia tai erityistä ammattitaitoa vaativia sotilastehtäviä. Yleensä ryhmänjohtajat ja huollon toimihenkilöt ovat arvoltaan aliupseereita. Aliupseerin arvossa palvelevat yleensä myös sellaiset sotilaat, joiden tehtävät vaativat selkeästi tavanomaista miehistökoulutusta suurempaa ammattitaitoa, vaikka näillä ei olisikaan alaisia. (Esimerkiksi Suomen puolustusvoimien aseseppä- ja elektroniikka-aliupseerit). Vanhemmat aliupseerit palvelevat yleensä kouluttajina tai esikuntien käytännön tehtävissä.
Monissa armeijoissa ero upseerikunnan ja aliupseeriston välillä voi olla suuri ja nousu upseeristoon hankalaa. Suomessa aliupseerit voivat hakea upseerikoulutukseen yleisen korkeakoulukelpoisuuden täyttyessä ja suoritettuaan hyväksytysti valinta- ja soveltuvuuskokeet sekä edetä valmistuttuaan upseerin uralla näyttöjensä perusteella.
Aliupseerit Suomen puolustusvoimissa
thumb|right|200px|Suomen puolustusvoimien aliupseerikurssien suorittaneille myönnetään aliupseerin risti. Suomen Puolustusvoimissa aliupseereiden sotilasarvot ovat:
Historiallinen kehitys
1920-luvulla vääpeli oli korkein aliupseeriarvo, ja kapitulanttikoulun käyneet kanta-aliupseerit aloittivat palveluksensa kersantteina. Vääpeleiksi ylenivät vain kokeneimmat aliupseerit. Yleneminen vääpeliksi tapahtui silti melko nopeasti ja urakierron pysähtyminen turhautti kyvykkäitä aliupseereita. Toisaalta aliupseereilla ei ollut halukkuutta pyrkiä upseerikoulutukseen. Tilanteen korjaamiseksi 1930-luvulla luotiin erikoismestarin sotilasarvo, joka oli käytössä tietyissä aselajeissa. Erikoismestarit palvelivat aina aselajikohtaisessa arvossa, esimerkiksi panssarimestareina. Sotilasarvon tunnuksena oli kauluslaattaan sijoitettu suurikokoinen poikittainen miekka.
Aliupseerikunta taisteli 1960-luvulla voimakkaasti saadakseen korkeamman aseman, koulutuksen ja palkkauksen. Tämän seurauksena kanta-aliupseerit muutettiin toimiupseereiksi, joitten urakierto mahdollisti ylenemisen ylikersantista aina yliluutnantiksi (erikoistapauksissa kapteeniksi) saakka. Myöhemmin toimiupseereista luotiin opistoupseereita, jotka aloittivat vääpeleinä ja saattoivat yletä aina kapteeniksi saakka.
Opistoupseerien koulutusjärjestelmän uudistamisen jälkeen 1990-luvun alussa (opiskelu muuttui 2,5-vuotiseksi) opistoupseerit valmistuivat vänrikkeinä. Viimeinen opistoupseerikurssi valmistui vuonna 2003, ja heidät ylennettiin nopeassa tahdissa luutnanteiksi. Samalla viimeiset sotilasmestarit ylennettiin luutnanteiksi.
Opistoupseerien peruskoulutus lakkautettiin vuonna 2001. Sotilasammattihenkilöistä, entisistä värvätyistä, luotiin 1.1.2007 alkaen uusi aliupseerikunta. Opistoupseereiden tehtävät siirtyivät aliupseeristolle.
Aliupseerien ammattikunta luotiin sotilasammattihenkilöistä ja rekrytoimalla aliupseereita, ensisijaisesti ammattitehtäviin joukkueen kouluttajiksi, sotilapoliisi- ja vartioalalle ja teknisiin tehtäviin. Jatkossa heille koulutetaan opistoupseereiden tehtävät jotka kaikki tulevat aliupseeriston hoidettavaksi siirtymävaiheen aikana/opistoupseereiden poistuessa.
Aliupseerikunta
Aliupseerilta edellytetään toisen asteen koulutusta eli ammatillisen perustutkinnon tai lukion suorittamista. Miehiltä vaaditaan suoritettua varusmiespalvelusta ja naisilta vapaaehtoista asepalvelusta. Aliupseeri- tai reserviupseerikurssin suorittamisesta on tehtävissä etua. Useimmat aliupseerit ovat palvelleet lisäksi sopimussotilaana 6 kuukautta.
Aliupseerien sotilasammatillinen koulutus on täydennyskoulutusta. Perustason (kersantti - ylikersantti), tehtäviin valmiudet antaa sotilasammatilliset opinnot 1. Yleistason tehtäviin (vääpeli - ylivääpeli) valmiudet antaa sotilasammatilliset opinnot 2. Aliupseerien vaativimpiin tehtäväviin (sotilasmestari) antaa valmiudet mestariopinnot.
Aliupseerit nimittää ja ylentää joukko-osaston komentaja, joka kantaa vastuun joukko-osastonsa aliupseeriston kehittämisestä. Ylivääpelit ylentää puolustushaaran komentaja ja sotilasmestarit Pääesikunnan päällikkö.
Aliupseereilla on mahdollisuus hakea upseerikoulutukseen.
Edunvalvonta-asioita hoitaa valtakunnallisesti Aliupseeriliitto ja evp-henkilöstön yhteydenpitoa hoitaa Aliupseeriliiton EVP-yhdistys ry.
Reservin aliupseerit
Reservin aliupseereita ovat henkilöt, jotka ovat saaneet varusmiespalveluksen aikana reservialiupseerin koulutuksen. Koulutus käsittää aliupseerikurssin 1.jakson 7 viikkoa ja 2.jakson 9 viikkoa sekä tehtävässä harjaantumisen 23 viikkoa.
Aliupseeriksi koulutettavat valitaan kaikille varusmiehille yhtenäisen peruskoulutuksen näyttöjen ja oman halukkuuden sekä psykologisten testien perusteella.
Reservissä aliupseerin opiskelu upseeriksi on ollut mahdollista vuodesta 2000 alkaen. Tällöin aloitettiin aliupseerista upseeriksi reservissä -kurssit Reserviupseerikoulussa. Näille vapaaehtoisille ja vuoden ajalle sijoituville opinnoille valitaan aliupseereita, jotka ovat sopivia koulutettaviksi upseereiksi ja jotka on suunniteltu sijoitettavan upseerikoulutusta vaativiin sodan ajan tehtäviin.
Opiskelu reservissä upseeriksi edellyttää sitoutumista ja opintojen suorittamista omalla ajalla, verkossa ja lähijaksoilla.
Lauri Mustonen
Lauri Juhani Mustonen (s. 12. syyskuuta 1943 Sotkamo) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Lauri (Lare) Mustonen pelasi mestaruussarjassa 1963-64 voittaen 1963 Suomen mestaruuden sekä maakunta-cupin. Vuonna 1962 Mustonen saavutti Ilvessarjan mestaruuden ja osallistui nuorten Itä-Länsi -otteluun.
Voay robustus
Voay robustus on sukupuuttoon kuollut krokotiilieläin Madagaskarista. Se saalisti ravinnokseen norsulintuja ja madagaskarinvirtahepoja.
Voay robustus-krokotiili kasvoi yli 160 kilon painoiseksi ja 5 metrin pituiseksi. Ihminen luultavasti saalisti sen ravinnon, virtahevot ja linnut, sukupuuttoon.
Etkös ole ihmisparka (albumi)
Etkös ole ihmisparka on suomalaisen 500 kg lihaa -yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Albumi sisältää sävellyksiä Uuno Kailaan, Yrjö Jylhän, Juhana Cajanuksen ja Antti Achreniuksen runoihin. Albumin nimi tulee Cajanuksen tunnetusta virrestä Etkös ole, ihmisparka, aivan arka (nykyisin virsi 612).
Siperiankynsimö
Siperiankynsimö (Draba sibirica) on monivuotinen ristikukkaiskasvi. Sitä viljellään koristekasvina.
Ulkonäkö
Siperiankynsimö on rönsyllinen ja kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Kasvutapa on rento, varret ovat kohenevan pystyjä. Kukat ovat keltaiset, paitsi terälehtien suonet ovat ruskeat.
Levinneisyys
Siperiankynsimö on jaettu kahteen alalajiin, joista alalajia sibirica esiintyy Kaukasuksella, eteläisessä Siperiassa ja Altailla. Venäjän lisäksi Kazakstanissa, Kirgisiassa, Mongoliassa ja Kiinassa. Toinen alalaji arctica on levinneisyydeltään arktinen, sitä kasvaa Siperian pohjoisosassa ja Grönlannissa.
Suomessa siperiankynsimöstä on muutamia yksittäisiä havaintoja puutarhakarkulaisena.
Margareta Keskitalo
Margareta Keskitalo (30. huhtikuuta 1921 Pyhäjoki – 18. helmikuuta 1999 Tampere) oli suomalainen nuortenkirjailija.
Tuholatva
Tuholatva (Cenolophium denudatum) on monivuotinen sarjakukkaiskasvi, jota esiintyy Venäjällä. Se on puolipiilijä, jonka tyvelle jää vanhojen lehtiruotien jäänteitä. Lehdet ovat parilehdykkäiset. Lehdyköissä on kapeansuikeita liuskoja ja ne ovat asettuneet 90–120 asteen kulmaan ruotiin nähden. Kukinnon pääsarja on suojukseton, pikkusarjoja on yli 20 ja niissä useita suoria suojuslehtiä. Kukat ovat valkoteriöisiä. Hedelmän molemmat lohkot ovat viisiharjuiset.
Lattakierre
Lattakierre on ilma-aluksen tila, jossa siipien nostovoima on kadonnut ja kone pyörii painopisteensä ympäri pudoten alaspäin pohja edellä. Ohjainelimet tuntuvat veltoilta, eikä niillä ole vaikutusta lentotilaan.
Futsal-Liigan kausi 2015–2016
Futsal-Liigan kausi 2015–2016 oli järjestyksessään 18. Futsal-liigan kausi. Kausi alkoi 3.10.2015 ja päättyi neljänteen finaaliin 1.5.2016.
Futsal-liigan mestaruuden voitti hallitseva mestari Sievi FS kukistamalla Ilveksen finaaleissa otteluvoitoin 3-1. Kauden päätteeksi Mad Max karsiutui Futsal-Ykkösen. Cup -mestaruuden voitti GFT kukistamalla finaalissa Liikunnan Riemun 4-2.
Lattakierre
Lentokone voi joutua lattakierteeseen silloin, jos sen painopiste siirtyy nostovoimakeskiön taakse. Tällöin stabiliteettimatriisin navat joutuvat kompleksitason positiiviseen puolitasoon, ja seurauksena on epästabiili tila.
Otarustoruoho
thumb| Otarustoruoho (Polycnemum arvense) on yksivuotinen revonhäntäkasvi, jota esiintyy Euroopassa.
Lattakierre
Lattakierre on äärimmäisen vaarallinen tila, sillä siitä ei voi oikaista ohjainelimiä (peräsimiä ja siivekkeitä) käyttämällä, vaan ainoa mahdollisuus on yrittää siirtää painopistettä eteenpäin, esimerkiksi lentäjän avaamalla syöksyvyöt ja siirtymällä kohti nokkaa. Mikäli kone ei oikene kahden ensimmäisen kierroksen jälkeen ja lattakierre muutu tavalliseksi syöksykierteeksi, tällöin tulee pelastautua laskuvarjohypyllä.
Futsal-Liigan kausi 2015–2016
Sarjajärjestelmä
Kauden 2015–2016 Futsal-Liiga pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka kahdeksan parasta etenivät pudotuspeleihin.
Otarustoruoho
Ulkonäkö
Otarustoruoho on rentovartinen matalakasvuinen ruoho, joka muistuttaa piikkirustoruohoa (Polycnemum majus). Kasvin varret ovat kyhmyisiä. Otarustoruoholla on kapeat piikkikärkiset lehdet. Kärkipiikit ovat pehmeämmät kuin piikkirustoruoholla. Kukat ovat pienet ja terättömät. Ne sijaitsevat varren ylemmissä lehtihangoissa.
Lattakierre
Ennen tietokoneiden ja fly-by-wire-teknologian aikaa lentokoneet pyrittiin suunnittelemaan niin, etteivät ne luonnostaan menisi lattakierteeseen; nykyisin tietokoneteknologian avulla lentokone on mahdollista suunnitella "luonnostaan epästabiiliksi", ja silti lennettäväksi, kuten esimerkiksi Saab JAS 39 Gripen. Toisinaan väärin kuormattu lentokone saattoi mennä helposti syöksykierteen sijaan lattakierteeseen; tunnettuja esimerkkejä olivat Bell P-39 Airacobra "sileänä", ilman ammuksia nokassa ja North American P-51 Mustang sisäisen ohjaamon taakse konstruoidun lisäpolttoainetankin kanssa sen ollessa täysi.
Futsal-Liigan kausi 2015–2016
Runkosarja
Sarjataulukko runkosarja päättyessä
Runkosarja pistepörssin top-10
=== Pudotuspelit === Pudotuspelien puolivärierien otteluparit muodostettiin valintatilaisuudessa 29.3.2018.Runkosarjan voittajana Sievi FS sai valita puolivärierä vastustajansa runkosarjan sijoille 5.-8. sijoittuneista joukkueista. Seuraavaksi runkosarjassa toiseksi sijoittunut Ilves FS sai valita jäljelle jääneistä 5.-8. sijoilla olevista joukkuesta ja niin edelleen. Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä eli kahdella voitolla joukkue etenee välieriin.
Otarustoruoho
Levinneisyys
Otarustoruohoa esiintyy luontaisena Pohjois-Eurooppaa lukuun ottamatta suurimmassa osassa Eurooppaa sekä Turkissa ja Kaukasiassa.
Suomessa laji on hyvin harvinainen tulokas, joka on löydetty Helsingistä. 1990- ja 2000-luvuilla sitä kasvoi niukasti Kruununhaassa Pohjoisrannan Halkolaiturilla.
Cavalera Conspiracy
Cavalera Conspiracy on veljesten Max ja Igor Cavaleran vuonna 2007 perustama yhtye. Yhtye on julkaissut neljä albumia Infliktedin ja Blunt Force Trauman Roadrunner Recordsin kautta ja Pandemoniumin, sekä Psychosiksen Napalm Recordsin kautta. Cavalerojen Max (kitara, laulu) ja Igor (rummut) lisäksi yhtyeessä soittavat Tony Campis bassoa ja Marc Rizzo kitaraa. Yhtye soittaa nykyisen Sepulturan ja Maxin Soulfly-yhtyeen tapaan groove metallia.
Futsal-Liigan kausi 2015–2016
Runkosarja pistepörssin top-10
Välieriin selvinneistä joukkueista kohtasivat runkosarjan parhaiten ja huonoiten sijoittuneet sekä toiseksi paras ja toiseksi huonoin. Välierät ja finaalisarja pelattiin paras viidestä-järjestelmällä. Pronssimitali ratkaistiin yhdessä ottelussa runkosarjassa paremmin sijoittuneen kotikentällä. Pronssiottelussa 24.4.2016 Somerolla SoVo kukisti GFT:n 5-4 (2-3). Kauteen hallitsevana mestarina lähtenyt Sievi FS voitti historiansa toisen mestaruuden. Ilvekselle hopea oli historian neljäs ja Someron Voima saavutti historiansa ensimmäisen mitalisijan.
Pudotuspelien pistepörssin top-10
=== Liigakarsinta === Futsal-Liigan viimeiseksi sijoittunut Mad Max putosi Futsal-Ykköseen kaudeksi 2016–2017. Tilalle sarjaan nousi Ykkösen mestaruuden voittanut PJK.
Sijalle yksitoista sijoittunut Riemu karsi liigapaikasta Futsal-Ykkösessä toiseksi sijoittuneen Ilves FS akatemian kanssa ja kymmenenneksi sijoittunut PP-70 kohtasi Ykkösen kolmanneksi sijoittuneen PS Villan. Ottelusarjan voittoon vaadittiin kaksi otteluvoittoa.
Futsal-gaala 2016
Futsal-gaala 2016 järjestettiin 21.5.2016 Helsingissä ja gaalassa palkittiin kauden parhaita onnistujia. Miesten Futsal-Liigassa osalta jaettiin seuraavia palkintoja:
Kauden Futsalpelaaja 2015-2016: Joni Pakola, Sievi Futsal
Kauden Maalivahti: Tuomas Kallioinen, Ilves FS
Kauden Puolustuspelaaja: Jukka Kytölä, KaDy
Kauden Hyökkäyspelaaja: Arber Istrefi, SoVo
Kauden Tulokas: Jovan Stankovic, Leijona Futsal
Mestarivalmentaja: Kimmo Mattila, Sievi Futsal
Kauden Erotuomari:Timo Onatsu
Kauden futsaltapahtuma 2015-2016: Sievi Futsalin finaaliottelut
Maali- ja pistepörssin voittaja: Arber Istrefi, SoVo
Futsal-Liiga, Pudotuspelien pistepörssin voittajat
Futsal-Liigan tähtikentällinen 2015–2016
Oikeudenala
Oikeudenala eli oikeusala on oikeusjärjestyksen osa, joka yhdessä toisten oikeudenalojen kanssa jäsentää oikeusjärjestelmän rinnakkaisiin alueisiin. Oikeusajattelussa oli 1800-luvulla keskeistä erottelu subjektiiviseen oikeuteen ja objektiiviseen oikeuteen. Subjektiivinen oikeus antaa toimintamahdollisuuksia oikeussubjekteille ja objektiivisen oikeuden keskeinen piirre on sen yhteys valtiolliseen vallankäyttöön. Tältä pohjalta on syntynyt jako valtion ja kansalaisten suhteita käsittelevään julkisoikeuteen ja kansalaisten keskinäisiä suhteita sääntelevään yksityisoikeuteen. Julkisoikeus ja yksityisoikeus jakaantuvat osa-alueiksi eli kapeiksi yksityiskohtaisiksi oikeudenaloiksi.
Oikeusalojen sisällä tapahtuu usein jäsentymistä yhä tarkempiin erityisaloihin, jolloin oikeusjärjestelmän johdonmukaisuus saattaa kärsiä. Sama vaara tulee esiin myös silloin, kun kahdella eri oikeudenalalla tarkastellaan samaa tai samantyyppistä oikeudellista kysymystä, ja päädytään erilaiseen ratkaisuun antamalla erilainen painoarvo eri tekijöille.
Oikeudenalojen yleiset opit
Oikeudenalat saavat identiteettinsä yleisistä opeistaan, joihin kuuluvat kunkin oikeudenalan yleiset oikeuskäsitteet, oikeusperiaatteet ja oikeudelliset teoriat. Erityinen sääntelykohde ei yksinään riitä osoitukseksi siitä, että jotain normistoa voitaisiin pitää erityisenä oikeudenalana, vaan tähän tarvitaan vielä normistoa jäsentävää käsitteistöä, sen normatiivisia perusteita kokoavia yleisiä oikeusperiaatteita sekä käsitteitä ja periaatteita yhdistäviä oikeudellisia teorioita. Erityisesti mannereurooppalaisissa oikeuskulttuureissa oikeustieteellä, ja nimenomaan teoreettisella lainopilla, on päävastuu eri oikeudenalojen yleisten oppien muotoilemisessa ja uudistamisessa. Yleiset opit muodostavat keskeisen osan lakimiesten ammatitaitoon kuuluvasta hiljaisesta tiedosta.
Yleisten oppien tehtävistä oikeusjärjestelmän kokonaisuudessa ja näiden tehtävien keskinäisistä painotuksista ei ole yksimielisyyttä. Kaarlo Tuori on eritellyt yleisten oppien tehtäviä seuraavalla tavalla.
Ilja Vaganov
Ilja Sergejevitš Vaganov (, s. 15. tammikuuta 1989 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Krimin valioliigassa pelaavaa FK Berkut Armjanskia kaudella 2016. Aikaisemmin hän on pelannut kuusi kautta Suomessa pietarsaarelaisissa Jarossa ja JBK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Vaganov on pelannut urallaan FK Himkissä, FK Dynamo Moskovassa ja FK Rus Pietarissa. Alexei Eremenkon tuttavuuden myötä Vaganov tuli aluksi Pietarsaareen Kakkosessa pelanneeseen JBK:hon. Lokakuussa 2010 hän teki 1+1-vuotisen sopimuksen FF Jaron kanssa.
Debyyttikaudellaan 2011 Vaganov pelasi 21 Veikkausliigaottelua ja teki kolme maalia, joista kaksi tuli 14. lokakuuta 2011 kotiottelussa FC Inter Turkua vastaan. Hän pelasi vielä kauden 2012, mutta se päättyi vaikeaan polvivammaan.
Kauden 2013 Vaganov pelasi kuntouduttuaan kotikaupunkinsa Pietarin FK Rusissa, mutta palasi kaudeksi 2014 takaisin Jaroon. Kahden kauden jälkeen Jaron pudottua Veikkausliigasta syksyllä 2015 Vaganov palasi kotimaahansa Krimin valioliigan FK Berkut Armjanskiin. Siihen mennessä hän oli pelannut Jarossa 107 Veikkausliiga-ottelua ja tehnyt yhdeksän maalia, ollen toiseksi eniten pääsarjaotteluita Jarossa pelannut ulkomaalainen Alexei Eremenkon jälkeen.
Ruokajäte
alt=Muoviastiassa suuri kasa pois heitettyjä vihanneksia.|pienoiskuva|Pois heitettyä ruokaa Luxemburgissa.Ruokajäte on Euroopan komission määritelmän mukaan mitä tahansa ruoka-ainetta, joka on heitetty pois tai tarkoitettu heitettäväksi pois. Määritelmä pohjautuu Euroopan komission määritelmään jätteestä. Jätteelle on olemassa useita eri määritelmiä, joten myös ruokajätteelle on monia määritelmiä.
Määritelmä
Jätteen määritelmä on kiistanalainen aihe, joten myös ruokajätteen määritelmästä ei ole selkeää yksimielisyyttä. Vuonna 1975 Euroopan komissio laati jätteen määritelmän. Määritelmä annettiin direktiivissä 75/442/EEC, jota täydennettiin vuonna 1991 lisäämällä alkuperäiseen määritelmään jätteiden luokittelu ja poistamalla kaikki viittaukset kansalliseen lainsäädäntöön.
Ruokajätteen vähentäminen
Euroopan unionin jäsenvaltiot sitoutuivat joulukuussa 2019 puolittamaan tuottamansa ruokajätteen määrän vuoteen 2030 mennessä. Yksittäiset yhteisöt saattavat pyrkiä vähentämään ruokajätteen määrää esimerkiksi yhteisöjääkaappien avulla.
Graffiti
thumb|Graffitissa on yleensä tyyliteltyjä kirjaimia, koristekuvioita ja kirkkaita värejä. [[Berliiniläinen graffiti.]]
Graffiti on julkisen rakennuksen seinään tai muuhun seinään tehty teksti tai kuva. Graffiti on nuorison aloittama ja ylläpitämä urbaani taideliike, jonka aiheena on nimikirjoitus. Nykymuodossaan graffiti syntyi 1970-luvun alussa New Yorkissa. Eurooppaan se levisi 1980-luvulla.
Graffitit tehdään yleensä tussilla tai spraymaalilla. Graffiti voi olla usean neliömetrin kokoinen värikäs maalaus eli piissi tai mihin tahansa julkiseen pintaan tehty pieni yksivärinen nimikirjoitus, tagi. Usein graffiti tehdään ilman lupaa, mutta joissakin kaupungeissa on myös laillisia graffitin maalauspaikkoja. Asenteet graffiteja kohtaan vaihtelevat: Jotkut kannattavat ankaraa nollatoleranssia, toisten mielestä graffitit ovat osa urbaania kulttuuria. Graffitien ja tägien tekeminen ilman lupaa on laitonta useimmissa maissa, myös Suomessa. Suomen rikoslain mukaan luvaton graffitien tekeminen on rangaistavaa vahingontekona.
Graffitintekijät muodostavat oman alakulttuurinsa, joka muodostaa tukea antavan joskin kilpailullisen sosiaalisen verkoston. Graffitintekijöiden tavoitteena on tyylillinen ja muodollinen innovointi, aakkosten perinteisten muotojen muuttaminen. Graffitintekijät suuntaavat teoksensa lähinnä toisilleen ja käyvät näin dialogia keskenään. Nimimerkin kirjoittaminen kaupungin seiniin antaa tekijälleen samanaikaisesti tunnettuutta ja arvostusta mutta myös anonymiteettiä.
Sana graffiti on johdos italian verbistä graffiare ’raaputtaa’, joka edelleen on laina kreikan verbistä γραφειν (graphein) ’kirjoittaa’.
Historia
Ihmiset ovat kirjoittaneet ja maalanneet kallioihin ja seiniin koko ihmiskunnan historian ajan. Entisaikojen seinämaalauksilla oli usein maaginen tai uskonnollinen merkitys.
Nykymuotoinen graffititaide syntyi 1960-luvun puolivälissä Philadelphiassa. Kaupungin alakulttuureissa syntyi kisailua siitä, kuka saisi kirjoitettua nimensä tussilla mahdollisimman moneen paikkaan. Tunnetuimmat nimikirjoitustensa eli tagien kirjoittajia Philadelphiassa tuolloin olivat nimimerkit Cornbread ja Cool Earl.
Liike levisi nopeasti New Yorkiin, missä tageja alkoi pian näkyä joka puolella. Tunnetuimpia tagien kirjoittajia kaupungissa 1970-luvun alussa oli Manhattanin Washington Heightsilla asunut TAKI 183. 'Taki' oli hänen lempinimensä ja '183' hänen kotikatunsa numero. TAKI 183 oli ensimmäinen, joka kirjoitti taginsa metroon ja sai sen siten näkyviin alakulttuurin ulkopuolella. Hän myös loi kirjoituksillaan tagityylin.
Kun New Yorkin tagit olivat levinneet seinistä metroon, alkoi kaupunginosien välinen kilpailu siitä, kuka kirjoitti eniten tagejaan juniin. Ensin tageista täyttyivät junat ja metroasemat, ja niiden jälkeen myös vaunuvarikot ja ratapihat, joissa metrojunia säilytettiin. Junia oli helpointa “tagata” juuri vaunuvarikoilla lyhyessä ajassa ja ilman kiinnijäämisen riskiä.
thumb|Graffitit löysivät paikkansa 1970-luvun alun New Yorkissa metrojunien kyljissä, sillä niissä maalaukset saivat hyvin näkyvyyttä. Kuvassa newyorkilainen metrojuna keväällä 1973. Kun tussikirjoittajien määrä kasvoi 1970-luvun alkupuolella, pelkkä tikkukirjaiminen nimi kehittyi kalligrafisemmiksi muodoiksi. Tussin rinnalla alettiin käyttää spraypurkkeja, ja junien kyljissä alettiin nähdä suuria väriteoksia. Ensimmäisenä tällaisen teoksen tekijänä pidetään nimimerkkiä Friendly Freddie. Graffitien tekijät, “wraitterit”, kehittivät omat tyylinsä erottuakseen muiden nimien joukosta, ja näin tageista tuli yksilöllisempiä ja ainutlaatuisempia. Wraitterit alkoivat lisäillä tageihinsa koristekuvioita ja symboleja, joilla saattoi joskus olla merkityksiä. Nuolia maalattiin esittämään liikettä ja alleviivausta esittämään tärkeyttä. Myös kysymysmerkit ja huutomerkit tulivat oleellisiksi elementeiksi.
Graffitit ja tagit muuttuivat edelleen suuremmiksi ja näyttävämmiksi, kun SUPER KOOL 223 keksi tavan saada spraymaalipurkista leveämpää maalijälkeä. SUPER KOOL 223 maalasi ensimmäisenä niin sanotun ‘piissin’ (englannin kielen sanasta masterpiece, ‘mestariteos’). Piissit ovat suurempia, luovempia ja monimutkaisempia teoksia kuin tagit. Kirjaimet saivat paksuutta ja ääriviivoja, ja kirjainten sisäpuolia alettiin koristella erilaisilla muotoiluilla. Nimimerkkien TOP CAT ja PHASE 2 kehittämät kirjaintyylit ovat toimineet monen uudemman tyylin perustana. Nimimerkkien AJ 161 ja SILVER TIPS töiden maisemat, kuvat ja piirretyt hahmot loivat perustan koko junan kattaville maalauksille, muraaleille.
Graffitit olivat New Yorkissa huipussaan vuosina 1975–1977, jolloin suuret ja värikkäät maalaukset täyttivät metrojunanvaunujen kyljet. Köyhtyneellä kaupungilla ei vielä tuolloin ollut rahaa maalausten tehokkaaseen puhdistamiseen tai estämiseen. Vuoden 1977 jälkeen New Yorkin viranomaiset ryhtyivät taistelemaan tehokkaasti graffiteja vastaan. 1980-luvun alkupuolella suositut maalauspaikat oli jo aidattu, rangaistuksia maalauksista kovennettu, ja spraymaalien myynti alaikäisille kielletty. Tämä vähensi wraittereiden määrää selvästi. Samalla graffitista alettiin julkaista elokuvia, dokumentteja, kirjoja ja lehtiä.
Graffiti levisi Yhdysvalloista muualle maailmaan 1980-luvulla hip hop -alakulttuurin myötä, kun New Yorkin katukulttuuria alkoi näkyä musiikkivideoilla ja elokuvissa. Aluksi eurooppalaiset wraitterit kopioivat amerikkalaisia tyylejä, sitten he alkoivat kehittämään niitä eteenpäin. Siinä kun Amerikassa graffiteja tehtiin juniin, eurooppalaiset tekivät graffitejaan seiniin. Eurooppalaisia tekijöitä kävi Amerikassa maalaamassa ja amerikkalaisia Euroopassa. Myös Suomeen graffitit rantautuivat 1980-luvun alussa.
thumb|Los Angelesin kaupungin työntekijä maalaamassa graffitia piiloon. Vuonna 1989 New Yorkin julkisen liikenteen viranomainen MTA julisti voittaneensa graffitit. Laiton maalaaminen oli siirtynyt metrovaunuista talojen, siltojen ja melumuurien seiniin. Graffiteja tehtiin nyt myös esikaupunkialueille, ja tekemisessä olivat mukana kaikkien etnisten ryhmien nuoret. Graffitiongelman jatkuessa viranomaiset kovensivat otteitaan entisestään. Yhdysvaltain osavaltioihin perustettiin puhelinkuumalinjoja, ja rangaistuksia kovennettiin. Chicagossa spraymaalit laitettiin kokonaan myyntikieltoon. Kaikkialla graffitit pyrittiin poistamaan välittömästi kun sellaisia havaittiin. Samalla graffitintekijät kehittivät uudenlaisia menetelmiä, joiden ansiosta graffiteja oli aiempaa vaikeampi poistaa. Viranomaiset eivät olekaan yrityksistä huolimatta kyenneet saamaan graffiteja katoamaan seinistä.
Tyylejä ja termejä
Tagi on graffitimaalaajan allekirjoitusta ja käsialaa kuvaava tyyli ja graffitin vanhin muoto. Alkuvuosina tagit olivat yksinkertaisia tikkukirjaimisia nimiä, mutta nykyisin tagit ovat tyylikkäämpiä ja kekseliäämpiä. Tagissa on neljä peruselementtiä: wraitterin nimimerkin kirjaimet, nuolet, koristekuviot ja symbolit. Wraitteri kirjoittelee tagejaan mahdollisimman moneen paikkaan, tarkoituksenaan tehdä itselleen nimeä graffitipiireissä. Yhdellä wraitterilla voi olla tyylillisistä tai turvallisuuteen liittyvistä syistä useita erilaisia nimimerkkejä ja tageja.
Throw-up on nopeasti maalattuja pulleita kirjaimia, joissa on ääriviivat. Kirjaimet jäljittelevät usein pilven muotoja tai kuplia.
Piissi (engl. piece, sanasta masterpiece, 'mestariteos') on suurikokoinen, värikäs, huoliteltu ja taidokas graffitimaalaus. Piisseissä on monia kirkkaita värejä ja luovasti muotoiltujen kirjainten lisäksi joskus myös esimerkiksi ihmishahmoja. Piissin tekeminen vaatii aikaa mutta tuo tekijälleen erityisen paljon arvostusta muilta wraittereilta. Tekijä yleensä suunnittelee piissin ensin paperilla. Hän voi pohjustaa seinän seinämaalilla, jotta spraymaali imeytyisi paremmin ja jotta piississä olisi yksivärinen tausta.
Simple style viittaa perusmuotoiseen tyyliin, jota käytetään yleensä pitkien tekstin kirjoittamiseen.
Blockbuster style tarkoittaa kehittyneempää tyyliä, jossa helposti luettevia kirjaimia on maalattu suorakulmion muotoiselle alueelle. Tyyliä käytetään paljon kokonaisten junien maalaamisessa.
Wildstyle on monimutkainen mutta yhä luettavissa oleva tyyli. Kirjaimet voivat sekoittua toisiinsa eri tavoin. Tyylissä on paljon koristelukuvioita, vastapainoa ja nuolia.
Semi wildstyle on nopea, dynaaminen ja luettava tyyli.
Complex style -tyylissä kirjaimet ovat enää hädin tuskin tulkittavissa kirjaimiksi, sillä niissä on runsaasti koristekuvioita, nuolia, linkkejä, lasiefektejä ja sekoituksia. Muodoltaan kirjaimet voivat olla hyvin löyhästi muotoiltuja, tai ne voivat esittää jotain.
3D on Euroopassa kehitetty tyyli, jossa ei ole perinteisiä ääriviivoja ja jaot tasojen välissä on tehty varjoilla.
Graffitien kirjaimissa toistuvia tehokeinoja ovat esimerkiksi päällekäisyys, venytykset, koristekuviot, yhdistävät viivat, pääteviivat, irtileikatut palat, katkokohdat ja tietokonefonttiefektit. Kolmiulotteisissa kirjaimissa käytetään perspektiiviä ja varjostuksia. Kirkkaat ja kontrastiset värit ovat tärkeä elementti, joka tuo graffitiin energiaa, toimintaa ja jännitystä. Yleisiä symboleja ovat esimerkiksi kruunut, nuolet, sydämet ja tähdet. Piissiin voi maalata taustakuvan, tai sen voi jättää ilman taustaa. Graffitintekijät pyrkivät pitämään piissin kirjaimet aina pääosassa.
Graffitikulttuuriin kuuluvat myös sapluunat, stickerit ja kaakelit. Sapluunat eli stencilit ovat esimerkiksi pahvisia muotteja, jotka painetaan seinää vasten ja joiden läpi kuva maalataan spraymaalilla. Stickerit ovat tarroja, joihin on kirjoitettu omia tägejä tusseilla, tai jokin hahmo/iskulause. Kaakeleihin voi myös tehdä kuvia tai piirroksia, jotka liimataan seinään kiinni.
Laillinen graffiti
thumb|Tero Karvinen, Samuli Kivinummi, muita, Tulinen virta, 2011. Bruggen kaupunki Belgiassa on tullut kuuluisaksi siitä, että se on luvallistanut graffitien toteuttamisen joillekin paikoille. Luvallisesta graffitista on tullut ulkotilataiteen laji, jonka tuloksia esitellään myös verkkoympäristöissä.
Keskustelu töhrimisestä sekä siitä langetetut vahingonkorvaukset ja tuomiot ovat herättäneet kysymyksen ilmaisuvapaudesta sekä siitä, onko osa graffiteista katsottava ilkivallaksi kiinteistöjä vastaan vai ilmaisuvapauden ilmentymäksi ja nuorisotaiteeksi. Joillain paikoilla on pyritty muodostamaan välittävä näkökulma ja sallimaan graffiteja paikoille, jossa se ei heikennä maiseman laatua tai loukkaa kiinteistönomistajien oikeuksia. Joissakin paikoissa – esimerkiksi alikulkutunneleiden betonisiin seiniin – on saanut maalata graffiteja luvallisesti ja ohjatusti. Hollolassa pyritään lailliseen graffitiin nuorisotoimen tarjotessa mahdollisuuden laillisen graffitin tekemiselle.
Vantaalla, Myyrmäen raitilla Vaskivuorentien alittavassa alikulkutunnelissa on ollut luvallista graffitia jo 1990-luvulla. Seinäjoen Spr-pysäköintihallilla graffiti oli sallittua vuoteen 2002, minkä jälkeen se kiellettiin. Sittemmin pysäköintihalliin on tullut luvatonta, heikkolaatuista graffitia. Pysäköintihallin graffitin uudelleen sallimiselle on tehty verkkoadressi.
Vuodesta 2017 lähtien Espoon länsimetron työmaa-aidoissa on ollut luvallisia graffiteja. Graffitiaita on kaikille avoin.
Graffititaiteella on nykyään myös jonkin verran kaupallista kysyntää. Salon seudun Kristillisdemokraatit tilasivat Teemu Kyynäräiseltä ("Kynsä") graffiti-tyyppiset vaalimainokset jokaiselle vuoden 2008 kunnallisvaalien ehdokkaalle. Vuonna 2011 Tampereen sähkölaitos puolestaan tilasi Tero Karvisen johtamalta ryhmältä graffititaidetta Tammerkosken yli johtavan Frenckellin patosillan työmaa-aitaan. Tuloksena oli kalevalahenkinen Tulinen virta -teos.
HMS Ceres (D59)
HMS Ceres oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ceres-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä.
Valmistus
Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankista, missä köli laskettiin 26. huhtikuuta 1916. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 1. kesäkuuta.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 6. kevyt risteilijäviirikköön, jonka mukana alus oli Itämerellä marraskuusta 1918 toukokuuhun 1919. Vuonna 1919 alus siirrettiin 3. risteilijäviirikköön, jonka mukana alus siirtyi Välimeren laivastoon. Ceres oli Mustalla merellä 1920. Alus oli huollossa siten, että se palasi palvelukseen marraskuussa 1920 ja syyskuussa 1922. Alukselle lisättiin 1922 kaksi yksiputkista kahden naulan tykkiä. Alus törmäsi huhtikuussa 1923 Yhdysvaltain laivaston hävittäjän USS Foxin kanssa Bosporin salmen suulla vaurioituen pahoin. Alus palasi Välimereltä Englantiin 1927 liittyen samalla Kotilaivastoon. Alus oli huollossa 1929-1931, minkä jälkeen se siirrettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen jo 1932 liitettynä Välimeren laivastoon, mistä se palautettiin reserviin 27. marraskuuta samana vuonna.
Toisen maailmansodan syttyessä Ceres palautettiin palvelukseen 11. risteilijäviirikköön, missä se aloitti meriliikenteen valvonnan Islannin ja Grönlannin välisessä Tanskansalmessa osana Islantiin sijoitettua Pohjoista partio-osastoa.
Tammikuussa 1940 alus siirrettiin Harland and Wolffin telakalle Belfastiin Pohjois-Irlantiin muutostöihin Välimerelle siirtoa varten. Alus siirrettiin 15. helmikuuta Devonportin laivastotukikohdasta Maltalle. Maaliskuussa alus teki meriliikenteen valvontapurjehduksia Joonianmerellä ja Kreikan edustalla. Osana tehtävän suoritusta se pysäytti aluksia ja tarkasti niiden lastin sekä saattoi omia saattueita.
Huhti-toukokuussa alus liitettiin Itäiseen laivastoon kotisatamanaan Singapore. Meriliikenteenvalvonta jatkui aluksella Hollannin Itä-Intian edustalla. Se siirrettiin kesäkuussa Intian valtamerelle tukikohtanaan Colombo ja edelleen Bombayhin. Intian valtamerellä alus saattoi pääasiassa tankkereita Persianlahdelta Adeniin. Itäisen laivaston siirtyessä Brittiläiseen Itä-Afrikkaan aluksen kotisatamaksi tuli Mombasa.
Ceres saattoi aluksia Durbanin ja Kapkaupungin välisellä reitillä ja osan aikaa alus oli Seychelleillä etsimässä saksalaisia kaappareita, jotka aiheuttivat alueella tuhoa. Alus oli 4.-9. elokuuta evakuoimassa siviileitä Brittiläisestä Somalimaasta Adeniin Italian hyökättyä alueelle. Alus avusti myös maavoimien joukkojen evakuointia Berberasta.
Alus saattoi 1. tammikuuta 1942 yhdessä sluuppi HMS Bridgewaterin kanssa saattueen WS14 Englannista Etelä-Afrikkaan ja edelleen Lähi-itään. Alus vietti seuraavat kuukaudet Persianlahdella, mistä se palasi Simonstowniin telakalle. Kolmen kuukauden telakalla olon aikana alukseen asennettiin kuusi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, jolloin se muuttui ilmatorjuntaristeilijäksi kuten muut C-luokan alukset.
Raši
Salomon ben Isaac tai Šlomo Jitzhaki, tunnetaan paremmin nimellä Raši (, lyhenne sanoista Rabbi Šlomo Itzhaki; s. 22. helmikuuta 1040 Troyes, k. 13. heinäkuuta 1105 Troyes), oli ranskalainen rabbi. Häntä pidetään Talmudin ja Tanakin merkittävimpänä kommentoijana, ja hänen vaikutuksensa on säilynyt Talmudin ja Tanakhin tulkinnassa kuten myös hepreankielisessä kirjallisuudessa nykyaikaan asti.
HMS Ceres (D59)
Palvelus
Palvelukseen palattuaan alus oli Adenissa ja otti osaa Djiboutin valtaukseen. Tämän jälkeen se oli saattuepalveluksessa Adenista Durbaniin. Lokakuussa alus palasi kotivesille ja kotisatamaksi muuttui Devonport.
Raši
Rašin kommentit erotetaan havainnollisuuden vuoksi Talmudin varsinaisesta tekstistä niin sanotulla Raši-kirjaintyypillä, jota Raši itse tosin ei käyttänyt.
SAP Arena
SAP Arena on monitoimihalli Mannheimissa Saksassa. Areenalla pelattiin myös vuoden 2010 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen pelejä. Areena toimii jääkiekkojoukkue Adler Mannheimin ja käsipallojoukkue Rhein-Neckar-Löwenin kotiareenana.
HMS Ceres (D59)
Palvelus
Normandian maihinnousuun saakka alus oli tukikohta-aluksena Dartmouthissa. Huhti-toukokuussa 1944 alukseen asennettiin tyyppien 290 sekä 273 tutkat, 3 tuuman tykki ja yksiputkiset 2 naulan tykit korvattiin kahdeksalla yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Alus liitettiin Yhdysvaltain laivaston TF124:ään lippulaivaksi Normandian maihinnousuun.
Alus siirrettiin sodan päätyttyä reserviin ja se oli majoitus/tukikohta-aluksena Portsmouthissa. Alus myytiin 5. huhtikuuta 1946 romutettavaksi ja siirrettiin 12. heinäkuuta Hughes Bolkowille Blythiin.
Palazzo Chiericati
thumb|300px|Palazzo Chiericatin julkisivu, Vicenza. Palazzo Chiericati on renessanssipalatsi Vicenzassa Venetossa Pohjois-Italiassa. Sen on suunnitellut Andrea Palladio. Vuodesta 1855 se on ollut Museo Civico ("Kaupunginmuseo") ja nyttemmin se on kaupungin taidegalleria. Muiden Palladion suunnittelemien vicenzalaisten rakennusten tavoin se kuuluu Unescon maailmanperintökohteeseen Veneton Palladion villat.
Palazzon suunnittelun antoi Palladiolle tehtäväksi kreivi Girolamo Chiericati. Arkkitehti aloitti työnsä 1550, mutta sisustustöitä rahoitti vielä Girolamo Chiericatin kuoltua tämän poika ja perillinen Valerio. Palatsin sai kuitenkin lopullisesti valmiiksi vasta noin 1680 mahdollisesti Carlo Borella.
Frei Otto
thumb|right|1972 Münchenin olympiastadion thumb|Multihalle, [[Mannheim]] Frei Paul Otto (31. toukokuuta 1925 Siegmar, Saksa – 9. maaliskuuta 2015 ) oli saksalainen arkkitehti ja rakennesuunnittelija. Hän suunnitteli erityisesti useita kevytrakenteisia rakennelmia. Tunnetuin hänen rakennelmistaan on vuoden 1972 olympialaisten olympiastadionin katto Münchenissä.
Lapsuus, sota-aika ja opiskelut
Frei Otto syntyi toukokuussa 1925. Hänen isänsä ja isoisänsä olivat kuvanveistäjiä ja molemmat vanhempansa kuuluivat Deutscher Werkbundiin. Frei itse toimi opiskeluaikanaan kesäisin kivenhakkaajan oppipoikana.
Otto oli juuri hyväksytty lukemaan arkkitehtuuria Berliinin teknilliseen yliopistoon, kun hänet värvättiin toiseen maailmansotaan. Ottoa alettiin kouluttaa lentäjäksi, mutta koulutus päättyi vuoden 1944 lopussa ja hänet siirrettiin jalkaväkeen. Hänet vangittiin huhtikuussa 1945 Nürnbergin lähellä, ja hän oli kahden vuoden ajan sotavankina Chartresin lähellä. Otto toimi leirin arkkitehtina. Hän suunnitteli rajoitetulla materiaalilla tilapäisiä suojia ja muita rakennelmia.
Otto palasi vuonna 1948 Berliiniin opiskelemaan arkkitehtuuria ja matkusti pian tämän jälkeen kuudeksi kuukaudeksi opiskelemaan Yhdysvalloissa. Opiskelumatkan aikana hän tutustui muun muassa Erich Mendelsohniin, Mies van der Roheen, Richard Neutraan ja Frank Lloyd Wrightin töihin. Yhdysvalloissa hän opiskeli myös sosiologiaa ja kaupunkisuunnittelua.
Ura
Otto perusti 1952 oman toimiston Berliiniin. Hän valmistui tohtoriksi 1954, ja hänen väitöskirjansa aiheena oli jännitteiset rakenteet. Otton ensimmäiset kansallista huomiota saaneet rakennukset valmistuivat yhteistyössä L. Stromeyer & Co -yrityksen kanssa. Otto suunnitteli 1955 kolme kevyttä puuvillasta tehtyä väliaikaista rakennusta Kasselin puutarhanäyttelyyn.
Otto perusti 1958 yksityisen Institute for Development of Lightweight Construction -instituutin, joka keskittyi kevyisiin rakenteisiin. Hän julkaisi 1962 ensimmäisen osan pääteoksestaan Tensile Structures: Design, Structure and Calculation of Buildings of Cables, Nets and Membranes. Toinen osa ilmestyi vuonna 1966. Ottosta tuli 1964 Stuttgartin yliopistoon perustetun kevyiden rakenteiden instituutin johtaja.
Olympia Baugesellschaft antoi 1968 Otton instituutille tehtäväksi kehittää Münchenin vuoden 1972 olympialaisten olympiastadionin katon. Otto ja Günter Behnisch suunnittelivat ilmavan telttakaton, joka suojaa säältä, mutta joka on myös mahdollisimman läpinäkyvä. Monimutkainen kattokonstruktio rakennettiin yhteen liitetyistä pleksilasilevyistä.
Otto työskenteli vuodet 1975–1980 Rolf Gutbrodin ja Ted Happoldin kanssa Saudi-Arabiassa, jonne he suunnittelivat Kuningas Abdulazizin yliopiston telttamaisen liikuntahallin. Otton suunnittelema on myös Münchenin eläintarhan ultrakevyt lintuhuone.
Otto kirjoitti koko uransa ajan. Hänen kirjansa Biology and Building julkaistiin 1972. Tämän jälkeen hän kirjoitti muun muassa bambun, äyriäisten ja saippuakuplien rakenteista. Stuttgartin yliopiston professorina hän oli vuoteen 1991, jolloin hänet nimettiin emeritusprofessoriksi. Otto työskenteli 2000-luvulle saakka, ja vuoden 2000 Hannoverin maailmannäyttelyä varten hän suunnitteli Shigeru Banin kanssa Japanin paviljongin, jonka katto oli tehty paperista.
Yksityiselämä
Otto ja oli naimisissa vuodesta 1952 Ingrdid Smollan kanssa. He saivat viisi lasta. Heidän tyttärensä Christine Otto Kanstinger opiskeli myös arkkitehdiksi ja työskenteli vuodesta 1983 isänsä Warmbronnissa sijainneessa ateljeessa.
Primetime Emmy 2010
Voittajat ja ehdokkuudet
Joel McHale ja Sofía Vergara julkistivat 62. Primetime Emmy-gaalan ehdokkaat 8. heinäkuuta 2010 Pohjois-Hollywoodissa.
Eniten Emmy-ehdokkuuksia draamasarjoista sai Mad Men 17 ehdokkuudella. Komediasarjoista eniten ehdokkuuksia sai Glee, yhteensä 19, ja minisarjoista The Pacific: Tyynenmeren taistelutoverit, yhteensä 24.
Pac-12 Conference
thumb|Pac-12-koulujen sijainnit.
Pac-12 Conference on yliopistourheilujärjestö NCAA:n I divisioonan konferenssi, jonka koulut ovat Yhdysvaltain länsirannikolta. Konferenssin nimi viittaa Tyyneenmereen ja jäsenkoulujen määrään.
Konferenssi viittaa itseensä lisänimellä ”Conference of Champions”, sillä sen koulut ovat maan menestyneimpiä. UCLA, Stanford ja USC muodostavat selvän kärkikolmikon NCAA:n joukkuemestaruuksien määrässä, ja Stanford ja USC ovat kärjessä myös henkilökohtaisten mestaruuksien määrässä.
Lajit
Konferenssi järjestää kilpailuja seuraavissa 14 lajissa:
Brig
Brig, virallisesti Brig-Glis, on kunta, vanha kaupunki ja samannimisen hallintoalueen (Bezirk) keskuspaikka Wallisin kantonissa Sveitsissä. Kaupungissa on runsaat 13 000 vakinaista asukasta.
Koulutus
Brig on Sveitsin etäyliopiston hallinnollinen keskuspaikka.
Nähtävyyksiä
Stockalperin palatsi on 1600-luvulla eläneen Kaspar Stockalperin rakennuttama näyttävä linna vanhankaupungin itäreunalla. Brigerbadin kuumat lähteet ja niiden ympärille rakennetut kylpylät ovat olleet käytössä vuosisatojen ajan.
Neitosten karkuretki
Neitosten karkuretki on Arto Paasilinnan vuonna 2008 ilmestynyt humoristinen romaani. Teos on julkaistu myös Kari Pajun lukemana äänikirjana.
Pargasiitti
Pargasiittia esiintyy korkean lämpötilan metamorfisissa kivissä ja karsikivien kontaktiaureoleissa syväkivi-intruusioiden ympärillä. Sitä esiintyy myös andesiittisissa vulkaniiteissa ja muuttuneissa ultramafisissa kivissä.
Edvard Engelbert Neovius
pienoiskuva|Edvard Engelbert Neovius (1881–1882) Edvard Engelbert Neovius (7. helmikuuta 1823 Helsinki – 25. lokakuuta 1888 Helsinki) oli Haminan kadettikoulun matematiikan ja topografian opettaja, joka vaikutti merkittävästi metrijärjestelmän käyttöönottoon Suomessa.
Ura Haminan kadettikoulussa
Neovius valmistui Haminan kadettikoulusta vänrikkinä vuonna 1843, minkä jälkeen hän opiskeli Pietarin insinööriakatemiassa ja palasi vuonna 1845 kadettikoulun matematiikan ja topografian opettajaksi. Myöhemmin hän opetti myös suunnistusta ja tähtitiedettä. Vuonna 1885, yli 40 palvelusvuoden jälkeen, hän erosi tehtävästään ja sai lähtiessään kenraalimajurin arvon.
Metrijärjestelmän käyttöönotto
Neovius julkaisi vuonna 1862 kirjoituksen metrijärjestelmän käyttöönotosta, ja hänet nimitettiin komiteaan, joka valmisteli vuosina 1863–64 ehdotuksen oman rahan lyömisestä ja metrijärjestelmän käyttöönotosta. Vuonna 1886 hänet nimitettiin valtion vakaustarkastajaksi, tehtävänään valvoa metrijärjestelmän käyttöönottoa Suomessa.