cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antonio Spavone
Spavone aloitti Karting-uran vuonna 2005 ja kilpaili suurimman osan italiassa, joka vei sen jälkeen tien kohti KF2-luokkaan vuonna 2010. Samana vuonna Spavone aloitti ajouransa Formula Abarth-sarjassa. Hän kilpaili vain kuusi kilpailua saavuttamatta pisteitä. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2011 sijoittuen Italian Formula Abarth -sarjassa 13:ksi ja Euroopan Formula Abarth -sarjassa 14:ksi. Vuonna 2012 Spavone ajoi Auto GP World Series-sarjassa Euronova Racing-tallissa. Samana vuonna hän kilpaili GP3-sarjassa italialaisessa Trident Racing-tallissa. Hän ajoi kahdeksan kilpailua saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2013 Spavone jatkoi Auto GP -sarjassa Super Nova -tallissa. Hän ajoi neljä kilpailua saavuttaen 22 pistettä.
Harlem Shake (meemi)
thumb|Yhden Harlem Shake -videon alku- ja loppuasetelma. Harlem Shake on internet-ilmiö, jossa samankaltaisilla videoilla tanssitaan newyorkilaisen tuottajan Baauerin tekemän Harlem Shake -kappaleen tahtiin. Videoiden rakenne on aina samanlainen, yksi henkilö aloittaa tanssimisen ja puolessa välissä muut yhtyvät tanssiin epämääräisesti heiluen. Yleensä myös henkilöiden asusteet ovat mielikuvituksellisia. Erilaisia Harlem Shake -videoita oli ladattu internetiin lähes 50 000 helmikuun 2013 loppuun mennessä. Videoiden suosion syynä pidetään niiden yksinkertaisuutta ja lyhyttä, noin 40 sekunnin mittaa. Videoissa soivan kappaleen nimi on lainattu 1980-luvun alussa kehittyneeltä samannimiseltä tanssityyliltä.
Brushfieldin täplät
thumb|Brushfieldin täplät näkyvät kahden punaisen renkaan välillä. Brushfieldin täplät ovat ihmisen iiriksen kehällä näkyviä pieniä valkoisia tai vaalean harmaita tai rusertavia täpliä. Ne syntyvät iiriksen normaaliin rakenteeseen kuuluvan tukikudoksen keräyminä. Brushfieldin täplät ovat pieniä verrattain harvasoluisten alueiden ympäröimiä solutiivistymiä värikehän keskikerroksessa.
Täplät on nimetty ne ensimmäisen kerran väitöskirjassaan vuonna 1924 kuvanneen lääkäri Thomas Brushfieldin mukaan.
Lumelääke
thumb|Lumelääkkeitä, joita käytetään tutkimuksessa. Lumelääke eli plasebo (lat. placebo, suom. ’miellytän’) tarkoittaa vaikuttavaa ainetta sisältämätöntä lääkkeen näköistä valmistetta, joka lievittää joidenkin potilaiden oireita niin sanotun lume- eli hoivavaikutuksen kautta.
Lumekontrolloituja satunnaistettuja tutkimuksia pidetään luotettavimpana tapana osoittaa lääkeaineiden teho sairauksien hoidossa. Tutkimusten vertailu- eli kontrolliryhmälle annetaan niissä lumelääkettä, jonka vaikutusta verrataan tutkittavaa lääkeainetta saaneen ryhmän tuloksiin. Tämän avulla kyetään päättelemään, kuinka suuri osa tutkittavan lääkkeen hoitovaikutuksesta johtuu lumevaikutuksesta, joka on mukana myös tehokkaiden lääkeaineiden hoitovaikutuksessa. Vaikuttavan lääkeaineen lumevaikutuksesta johtuvaa tehoa kutsutaan lääkkeen ei-spesifiksi vaikutukseksi.
Jotta tutkittava valmiste saisi Suomessa myyntiluvan, sen on pystyttävä helpottamaan sairauden oireita lumelääkettä paremmin vähintään kahdessa kaksoissokkotutkimuksessa. Kaksoissokkotutkimuksen avulla pyritään sulkemaan lumevaikutus pois arvioitaessa tutkittavan lääkkeen todellista tehoa. Lain mukaan kokeeseen osallistuville on kerrottava, että osa tutkimukseen osallistuvista saa pelkkää lumelääkettä, mutta ei sitä, kumpaan ryhmään he kuuluvat.
Vuonna 1988 lääketieteen sanastolautakunta valitsi plasebo-termille suomenkielisen vasteen ”lume”. Valinta korosti plasebon käyttöä vaikuttamattomana hoitona lääketutkimuksissa. Valinta on aiheuttanut eriäviä mielipiteitä, koska termejä ”plasebo” ja ”lume” käytetään synonyymeina, vaikka todellisuudessa niiden määritelmät ovat erilaiset ja plasebo-vaikutukseen liittyy niin sanottu hoivavaikutus. Plasebo-termillä tarkoitetaan miellyttämistä, kun taas lume käsitetään epätodellisena.
Käyttö hoitotyössä
Vaikuttamattoman aineen määräämistä hoidoksi pidetään epäeettisenä ja potilas–lääkärisuhdetta vahingoittavana. Lisäksi se loukkaa potilaan itsemääräämisoikeutta ja sairaanhoidolta edellytettävää tietoisen suostumuksen periaatetta.
Iso osa lääkäreistä esimerkiksi Saksassa ja Yhdysvalloissa on kertonut kyselyissä antaneensa potilaalle lumelääkettä, kuten vitamiinipillereitä. Monien itsestään parantuvien tautien lumelääkityksenä saatetaan myös käyttää oikeita lääkevalmisteita. Esimerkiksi nuhakuumetta tai välikorvan tulehdusta saatetaan hoitaa antibiooteilla, vaikka oireet ovat viruksen aiheuttamia. Tällöin on kyse lumelääkityksestä tai sairauden virhediagnostisoinnista mikrobiperäiseksi, sillä antibiootit eivät tehoa viruksiin.
Lumevaikutus
Lumevaikutusta esiintyy tyypillisesti potilaiden vähemmistöllä ja se on yleensä verrattain vähäistä. Lisäksi lumevaikutus on suurinta silloin, kun vaikutusta mitataan potilaiden antamien vastausten avulla ja pienimmillään, kun sitä mitataan verikokeen kaltaisilla objektiivisilla mittareilla.
Suurimmat lumevaikutukset on havaittu kivun hoidossa. Lumevaikutuksia on havaittu myös esimerkiksi masennuksen, ADHD:n, allergisen nuhan ja ärtyvän suolen oireyhtymän hoidossa. Lume ei heikennä syöpäkasvaimia, mutta se saattaa lievittää syövästä aiheutuvaa kipua ja muita oireita.
Lumevaikutus johtuu suureksi osaksi endorfiinien, kannabinoidien, dopaminiin ja oksitosiinin kaltaisten aivovälittäjäaineiden erittymisestä sekä hyvinvoinnin kokemuksesta vastaavien aivoalueiden aktivoitumisesta, mikä tasapaintottaa verenkiertoa, hengityselinten toimintaa ja immuunijärjestelmää. Esimerkiksi kipulääkkeeksi mielletyn tabletin ottaminen käynnistää aivojen opioidituotannon myös silloin, kun se ei sisällä vaikuttavaa ainetta. Myös esimerikiksi masennuksen ja Parkinsonin taudin hoidossa on havaittu, että lumevalmisteen nauttiminen saa aivot erittämään oireita lievittäviä välittäjäaineita. Välittäjäainetuotannon aktivoituminen johtuu siitä, että potilas odottaa tai vähintäänkin toivoo oireidensa lievittyvän valmisteen nauttimisen jälkeen. Etuotsalohkon toiminnan häiriintyminen heikentää tai estää elimistön plaseboreaktion. Esimerkiksi Alzheimer-potilaiden aivoissa on havaittu tavallista heikompaa lumevastetta.
Osa lumelääkettä saaneiden potilaiden oirekuvaston muutoksista selittyy sairauden spontaanilla paranemisella tai sillä, että moniin sairauksiin kuuluu parempien ja huonompien jaksojen luontaista vuorottelua. Aidon lumevaikutuksen esiin saamiseksi pitäisi lääketutkimuksen koeasetelmaan sisältyä siksi kokonaan hoidotta jäävä toinen vertailuryhmä, mikä on erittäin harvinaista.
Vakiintunut hoitomenetelmäkin saattaa paljastua kyseenalaiseksi kaksoissokkokokeessa. Näin kävi esimerkiksi suomalaisessa Fidelity-tutkimuksessa, jossa tutkittiin, onko polven rappeumaperäisen nivelkierukkarepeämän leikkaushoidosta hyötyä. Tutkimustulosten mukaan oikeasti leikattujen ja lumeleikattujen potilaiden voinnissa ei ollut mitään eroa vuosi operaation jälkeen.
Osa testattavankin lääkkeen vaikutuksesta on lumevaikutusta, koska jo pelkkä lääkkeen nauttimisprosessi synnyttää aivoissa todellisia muutoksia aktivoiden samoja neurokemiallisia prosesseja kuin testattava lääke. Nämä prosessit toimivat tehokkaimmin silloin, kun potilas osaa päätellä nauttivansa oikeaa lääkettä lumelääkkeen sijaan. Jos tutkittavalla lääkkeellä on paljon sivuvaikutuksia, sillä on myös suurempi lumevaikutus, koska tutkimukseen osallistuva henkilö aavistaa tällöin saavansa tutkittavaa lääkeainetta eikä kontrollivalmistetta. Tätä kutsutaan korostuneeksi lumevaikutukseksi.
Lumelääkkeen vaikutuksen on havaittu olevan sitä parempi mitä kalliimmasta lääkkeestä on kyse, ja suonensisäisesti annettu plasebo on osoittautunut suun kautta otettua tehokkaammaksi. Plasebovaikutus on myös silloin suurempi, kun potilas kokee, että lääkäri ottaa hänet vakavasti.
Nosebo
Niin sanottu nosebo on plasebon tavoin hoidon aiheuttamaa lumevaikutusta mutta kielteistä. Nosebo-ilmiössä kielteiset odotukset tuottavat hoidon kannalta haitallisia vaikutuksia. Esimerkiksi lumelääkettä saanut potilas voi uskoa kärsivänsä lääkkeen sivuvaikutuksista. Nosebo voi ilmetä esim. kuviteltuna oireina ja/tai lääkeaineen sivuvaikutuksena tai heikkona tehona.
Kaikki lumelääkityksen aikana koettu oireilu ei johdu kuitenkaan nosebosta, vaan kyseessä saattaa olla myös elimistön spontaani eli lääkitykseen liittymätön oireilu, jonka henkilö olisi kokenut vaikka ei olisikaan saanut lumelääkettä.
Epäluuloisten on ajateltu kokevan helpommin nosebo-vaikutusta eli oireiden pahenemista tai taudinkuvaan liittymättömän oireilun lisääntymistä lumehoidon aikana. Tutkimuksissa ei ole kuitenkaan löytynyt korrelaatiota ihmisen persoonallisuuden ja lumelääkkeiden vaikutuksen välillä.
Melonta kesäolympialaisissa 1992
100px|right|Melonta
Vuoden 1992 kesäolympialaisten melonta järjestettiin 1. – 8. elokuuta 1992 Castelldefelsissa ja La Seu d'Urgellissa, Kataloniassa, Espanjassa. Tämä oli 13. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Mukana oli 440 osanottajaa 46 eri maasta. Tapahtumia oli 16.
Vortigaunt
thumb|right|Vortigaunt [[Half-Life 2: Episode Twossa.]] Vortigauntit (tunnetaan joskus myös nimellä "alien slaves") ovat fiktiivinen laji Half-Life-videopelistä. Niiden luonnollinen koti on Xenin rinnakkaismaailma, josta ne tulivat Maahan portaalimyrskyjen aikana. Ne ovat vihollisia ensimmäisessä pelissä, mutta liittolaisia sen jatko-osassa.
Fysiologia
Vortigaunt on ulkonäöltään jokseenkin humanoidi, jolla on kaksi kättä ja kaksi jalkaa, mutta vielä lisäksi sillä on rinnasta työntyvä kolmas käsi. Tämän ylimääräisen raajan voi nähdä myös muutamalla muulla Xenin älykkäällä lajilla, kuten Alien Controllereilla, Alien Grunteilla ja Nihilanthilla. Tämä samankaltaisuus, mukaan lukien muutama muu, kuten punaiset silmät ja taakse taipuneet jalat, tuntuu vahvasti osoittavan yhteisiä sukujuuria muiden Xenin älykkäiden lajien kanssa. Kolmatta kättä on ilmeisesti käytetty syömiseen, sillä Vortigauntien ja Alien Gruntien on kumpienkin nähty usein olleena kumartuneena tappamansa uhrin ylle niiden syödessä sitä. Vortigaunteilla on kirjava ruskeanvihreä iho, terävät hampaat ja kynsiin päättyvät kädet. Nillä on hieman kyyry ryhti ja niiden kasvoissa on iso punainen silmä, jota ympyröi viisi pienempää silmää. Half-Life 2:ssa vain kaksi näistä silmistä on selvästi nähtävissä, mutta Vortigauntin lähempi tutkiminen paljastaa muut kolme.
Älykkyys ja kulttuuri
Vortigauntit ovat älykkäitä ja sosiaalisia olentoja, jotka usein näyttävät nämä piirteet. Pitkin koko Half-Life-sarjaa, Vortigauntit nähdään usein kaksin tai ryhmissä, ja ne ovat kykeneviä kehittämään älykkäitä strategioita. Vortigaunteilla on oma tapansa suulliseen kommunikaation, jota voi Half-Life 2:ssa kuulla nimitettävän "flux shiftingiksi". Tämä kommunikaatiotapa vaati molemman puhujan puhumisen samaan aikaan, mikä erottaa sen kaikista tiedettävistä ihmiskielistä. Half-Life 2:sen alussa Vortigauntit ovat kuitenkin oppineet puhumaan ainakin yhtä ihmiskieltä, englantia (puhuttu kieli riippuu pelin kieliasetuksista). Vortigauntit käyttävät vanhoja, jopa Shakespearilaisia sanontoja ja kieliopillisia rakenteita.
Alkuperäisessä pelissä Vortigauntit olivat Nihilanthin orjuuttamia ja niitä käytettiin tehtaiden työntekijöinä ja yksittäisinä sotilaina. "Kaikkitietävän Vortigauntin" (engl. "All-Knowing Vortigaunt") antamien kommenttien mukaan vaikuttaa siltä, että laji on kärsinyt orjuudesta monien sukupolvien ajan ja käskynalainen rasitus tuntuu olevan Vortigauntien historian ja kulttuurin perusta aina Half-Lifen tapahtumiin saakka. Half-Life 2:ssa Vortigauntit tekevät ajoittaisia viittauksia lajinsa kulttuuriin. Vortigaunteilla on monia perinteitä, kuten suullisia perinteitä, esim. laulujen ja runouden välittäminen sukupolvelta sukupolvelle. Ne uskovat sitovaan elämänvoimaan, jota ne kutsuvat "Vortessenceksi", joka voi olla uskonto tai kansanomainen uskomus. Tämän voiman käytön ansiosta, joka on pysynyt ihmiselle käyttämättömänä, Vortigauntien laji on kykenevä yhteen telepatian muotoon, ainakin niiden oman lajin sisällä. Eräs Vortigaunt antaa erikoisen kommentin - Me olemme menettäneet kaiken meille rakkaan - joka viittaa, että Vortigauntit ovat menettäneet kotimaailmansa ja sivilisaationsa, mutta silti ne päättivät aloittaa uudestaan ihmisrodun kanssa Maassa.
On myös mainitsemisen arvoista, että Vortigaunteilla tuntuu olevan mahdollisuus myös jonkinlaiseen tuonpuoleiseen. Tähän viittaa yksi Kaikkitietävän Vortigauntin lauseista: "Kun sinulle uhrautuminen on vain uhrautuminen, meille se on epäröintiä. Me emme pelkää pimeyden intervallia". Tämä lause tarkoittaa sitä, että kun Vortigaunt kuolee, se läpäisee "pimeyden intervallin", jonka jälkeen se kykenee uudelleensyntymään, mahdollisesti uudessa ruumiissa, tai astraalisessa muodossa kuten purppuraa hehkuvat Vortigauntit Half-Life 2: Episode Onessa.
Vortigauntit voivat kommunikoida keskenään telepaattisesti "Vortessence"-elämänvoiman läpi, jonka ne uskovat olevan universumin rakenne, joka on koostunut "äänijänteistä", ja josta kaikki on koostunut. Vortigauntit kykenevät lukemaan ja hallitsemaan tätä voimaa, ja käyttämään sitä sähköisiin voimiinsa, joilla ne pystyvät keräämään energiaa asioista ja vastaavasti vapauttamaan sen. Nihilanthin voimat ja orjuudesta vapautuminen myös vahvistivat Vortigauntien Vortessencen hallitsemista.
Vortigauntien äänenä Half-Life 2:ssa toimi Louis Gossett Jr.. Half-Life 2: Episode Two:ssa hänet korvaa Tony Todd.
Hyökkäykselliset ja puolustukselliset taidot
Half-Lifessä ja sen lisälevyillä, Vortigauntit ovat yleisiä vihollisia sekä Black Mesassa että Xenissä. Vaikka ne hyökkäävät usein aggressiivisesti, niistä tulee kuitenkin loukkaantuessaan pelokkaita ja ne juoksevat mieluummin pakoon, kuin jäävät taistelemaan ja mahdollisesti kuolemaan. Niillä on kaksi hyökkäystapaa: energiahyökkäys, jolloin ne syöksevät melko voimakkaita vihreitä salamannäköisiä energiapurkauksia jotka tarvitsevat "latauksen" ennen niiden vapauttamista, ja kun Vortigauntit ovat lähellä vihollisiaan, ne hyökkäävät kynsillään. Half-Lifessä kaikki Vortigaunteilla oli vihreät kaulahihnat ja rannekkeet. Half-Lifen tapahtumia myöhemmin selviää, että ne merkitsivät Vortigaunteja hallitsevan etäpäällikkö Nihilanth. Vortigauntit ovat usein kestävämpien Alien Gruntien tukena Half-Lifessä, jolloin ne pystyvät käyttämään hyökkäystään paremmin, pelaajan taistellessa ensin kestävämpiä Alien Grunteja vastaan.
Half-Life 2:ssa Vortigauntien sähköiset hyökkäykset ovat paljon tuhoavampia, tappaen välittömästi melkein kaiken minne ne osuvat, ja melko usein surmaavat kohteensa melkoisenkin välimatkan päästä. Vain kohteet, joilla on huomattava massa, voivat välttyä tuhoutumiselta, kuten Striderit (jotka vaikuttavat olevan täysin immuuneita purkauksille) ja Antlion Guardit (jotka eivät kuitenkaan kestä kovin montaa iskua). Näitä hyökkäyksiä nähdään vain kerran yksinpelissä, ja silloinkin Gordonin näkyvyys on kivikasan peittämä, joten ainoa tapa nähdä Vortigaunt taistelemassa on luoda sellainen vihollisten keskelle "konsolilla". On myös viitattu, että Vortigauntit voivat siirtää vihollisensa elämänvoimaa itseensä energiapurkauksilla, kun heidän on kuultu sanovat lausahduksia kuten "Luovuta olennaisesta osastasi!" tai "Voimista meitä!", niiden ollessa muutamissa taisteluissa Half-Life 2:ssa. Half-Lifen lisäosassa Decayssa pelaaja pelaa Vortigauntilla bonustehtävässä, ja energiapurkaus tosiaan "varastaa" elämänvoimaa vihollisilta.
Half-Life 2: Episode One:ssa Vortigaunteilla näyttää olevan vielä mahtavammat voimat, niiden kyetessä pidättelemään G-Mania, samalla siirtäessään Gordonin maan tasalle Linnoituksen (engl. Citadel) ulkopuolelle.
Half-Life 2: Episode Two:ssa Gordonia seuraa vortigaunt muutamassa kohdassa peliä. Vortigauntin sähköisen hyökkäyksen latautumisaika on lyhentynyt huomattavasti, kun taas hyökkäys itse tappaa vihollisen yleensä yhdellä iskulla, poikkeuksena Antlion Guardit. Muita Vortigauntin hyökkäysmuotoja ovat lähitaistelu, jolloin Vortigaunt potkaisee vihollisen maahan ja lyö sen kuoliaaksi, ja shokkiaaltohyökkäys, jolloin Vortigaunt lyö maahan luoden shokkiaallon, joka vahingoittaa tai tappaa vihollisia. Vortigaunteilla on myös taisteluun liittymättömiä voimia, kuten kyky pitää pahasti haavoittunut henkilö hengissä käyttäen jonkinlaista voimaa, luultavasti Vortessencea, ja kyky parantaa lähes kuolleita henkilöitä käyttämällä Antlion-pesän syvimmistä osista löytyvää uutetta.
Alien grunt
Alien gruntit tunnetaan xeniläisen vortigaunt-rodun luomuksena, rodun sotilasluokkana tai vastineena Half-Life 2 pelin Combinesotilaiden Xeniläisenä vastineena. Sitkeät, vahvat ja erittäin vihamieliset alien gruntit ovat aseistettu biologisella aseella nimeltä muurahaispesäkäsi (engl. Hivehand), joka sisältää eräänlaisia hyönteismäisiä lentäviä olioita, jotka löytäessään elävän kohteen hyökkäävät tämän kimpuun. Hyönteismäiset oliot (jotka englanniksi tunnetaan nimillä Hornets tai Thornets) muodostuvat käden sisällä uudestaan jokaisen ampumakerran jälkeen, ja alien grunteilla on näin ollen nähtävästi loppumattomat ammusvarat. Alien grunt kykenee myös lyömään jokaista liian lähelle tulevaa isoilla käsillään joista toinen päättyy tylppiin pihteihin. Alien grunteilla on monia samankaltaisuuksia vortigaunt-vastineittensa kanssa, kuten monet punaiset silmät, taaksepäin taipuneet jalat, kaviomaiset jalat ja lyhyt keskiruumiista työntyvä käsi, jota käytetään syömiseen. Niillä ei kuitenkaan ole rodun lukemattomia energiaan perustuvia voimia, jonka takia niiden täytyy käyttää muurahaispesäkättä aseena. Yhdessä kohtaa peliä joukko alien grunteja näyttää ohjailevan, tai ovat ainakin koonneet muukalaisten energiatykin, joten ne käyttävät myös ulkoisia aseita. Alien gruntit ovat varustettu metallisella panssarilla nivusten sekä olkapäiden kohdalta, ja niillä on myös metallinen kypärä ja metalliset kengät.
Xenissä olevassa tehtaassa voi nähdä alien grunteja kuljetettavan tehtaan läpi, palkomaisiin kontteihin säilöttyinä. Tästä voi päätellä, että alien gruntit ovat valmistettuja olentoja, ja ideaa tukee niiden kiiltävät metalliset panssarit, jotka vaikuttavat olevan kirurgisesti kiinnitetyt. Alien gruntit kuljetetaan taistelualueille Xenin rauskuja muistuttavien alusten avulla.
Half-Life 2
Silti, kaikkia Vortigaunteja ei ole vapautettu. Half-Lifen 2:sen ensimmäisessä kappaleessa - "Point Insertion" - voi nähdä vilaukselta Combinen alaisen Vortigauntin. Pitäen samanlaista kaulahihnaa ja rannekkeita kuin (mutta myös lisättyä hihnaa kaulassa) Half-Lifessä, Vortigauntin voi nähdä hitaasti ja alakuloisesti harjaavan roskia Kaupunki 17:sta (engl. City 17) juna-asemalla. Pelaajan ollessa Nova Prospektissa, tämä voi nähdä kuolleen Vortigauntin, jolla on kaulahihnat ja rannekkeet, sidottuna tuoliin. Vaikuttaa siltä, että Vortigaunt on kuollut Combinen antaman sähköisen kidutuksen aikana, joka voisi selittää Alyx Vancen kommentin, että vastarinnan ainoa tieto Nova Prospektista on tullut siellä olevien Vortigauntien telepaattisista, kidutuksista ja kuulusteluista kertovista viesteistä.
Episode One ja Episode Two
Half-Life 2: Episode Onen alussa joukko purppuranhohtavia Vortigaunteja vapauttaa Gordonin G-Manin staasista ja pelastavat Alyxin varmalta kuolemalta hakien hänet pois Linnoituksen (engl. Citadel) huipulta juuri ennen sen teleportin räjähtämistä ja siirtäen kummatkin maahan aivan Linnoituksen juurelle - paljastaen, että Vortigauntit voivatkin olla voimakkaampia kuin aiemmin luultiin, heidän jopa taistellessaan G-Manin mahtia vastaan (jonka salaperäiset voimat ovat tähän asti tuntuneet pysäyttämättömiltä).
Half-Life 2: Episode Two:ssa paljastuu, että vortigauntit hohtavat purppuranvärisinä, jos ne ovat eräässä toisessa olemassaolon tasolla nimeltä Vortessence. Tämä tapahtuu niiden käyttäessä antlionien toukkien erittämää uutetta, "liuottaakseen vale-esteet, jotka erottavat heidät Vortessencesta". Tosin ei tiedetä, miten vortigauntit saattoivat tietää Gordonin ja Alyxin olevan vaarassa Episode One:ssa. Vortigaunteilla on kuitenkin nähtävästi tarpeeksi voimaa puuttua G-Manin juoniin, sillä näyssä jonka Gordon näkee Episode Twossa, G-Man kertoo että hänen täytyi odottaa, jotta Gordonin "ystävät" (vortigauntit) joutuisivat keskittymään muuhun (eli saavuttamaan purppuraahohtavan tilansa), ennen kuin hän voisi puhua Gordonille.
Vortigauntit ovat aikaisempiin peleihin verrattuna paljon suuremmassa roolissa Episode Two:ssa, ollen jonkin aikaa Alyxin tilalla, pelaajan aisaparina. Niillä on vähemmän suomuinen olemus, ne näyttävät paljon sileämmiltä ja limaisemmilta kuin ennen, ja niillä on suuremmat silmät. Niiden rooli on kasvanut huolestuneista orjatyöläisistä sekä muutamista Combinen pakolaisista vastarintataistelijoiksi ja mystisiksi sotataiteilijoiksi. Uriah-nimisellä White Forestin vastarintatukikohdan vortigauntilla näyttää olevan jopa tohtorin arvo, tai se on vähintään tarpeeksi kyvykäs avustaakseen tohtori Magnussonia. Myös vortigauntien tekoäly ja hyökkäykset ovat uudistetut, joten niiden taistelu on paljon luontevampaa kuin kolmansien osapuolten modeissa, kuten Garry's Mod-modissa. Esimerkiksi sen sijaan, että ne hyökkäisivät ja tuhoaisivat vihollisen, ne voivat käyttää tainnutustekniikoita, jotka pysäyttävät hyökkäävät viholliset ja antavat pelaajalle mahdollisuuden viimeistellä ne. Episode Two:ssa paljastuu myös, että kauan ennen vortigauntien menneitä orjuutuksia, niiden rotu oli tarhaajia ja viljelijöitä, jotka kasvattivat antlioneita. Tämä paljastaa sen, että jos antlionit eivät ole kotoisin Xenistä, ne ovat kotoisin ainakin samalta planeetalta tai ulottuvuudesta kuin vortigauntitkin. Vortigauntit käyttävät antlionien toukkien erittämää uutetta, kuten esimerkiksi Episode Two:n alussa, jossa ne parantavat Alyxin, tosin tätä tekniikkaa ihmiseen käytettäessä, vortigauntit tarvitsevat toisen ihmisen sitomaan haavoittuneen Vortessencen, ja Alyxin tapauksessa Gordon oli tässä roolissa. Näiden Episode Two:n muuttuneiden vortigauntien ääninäyttelijänä toimi Tony Todd, korvaten Louis Gosset Jr.:n tässä roolissa.
Vortigauntit jahtaavat nyt myös aktiivisesti Combinen neuvonantajia. Kun pelaaja poistuu antlionien valtaamista kaivoksista ja siellä olevasta vastarintatukikohdasta, vortigauntit kertovat hänelle jatkavansa neuvonantajien jahtaamista. Vortigauntien sähköisten hyökkäysten vuoksi niillä luultavasti on hyvät edellytykset neuvonantajien tuhoamiseen, sillä niiden hyökkäysten pulssit voisivat tuhota neuvonantajaa hengissä pitävät järjestelmät. Ei tiedetä kuinka monta Combinen neuvonantajaa vortigauntit ovat tappaneet, tai kuinka monta vortigauntia on tässä tehtävässä. Lisää tulee paljastumaan Half-Life 2: Episode Three:ssä.
Half-Life: Decay ja muut modit
Virallisessa lisälevyssä, Half-Life: Decayssä, pelaaja, joka ansaitsee A-luokituksen kaikista tavallisista tehtävistä, voi avata bonustehtävän nimeltä "Xen Attacks", jossa kummatkin pelaajat pelaavat Vortigaunteina. Vaikka tehtävä onkin melko lyhyt, se antaa jonkin verran ainutlaatuista käsitystä Vortigauntien roolista Black Mesa-tapauksessa. Pelaajat ohjaavat X-8973:a ja R-4913:a, kahta Vortigauntia, jotka Nihilanth on lähettänyt Maahan. Niiden tehtävänä on löytää ja palauttaa takaisin Xenistä Black Mesan tutkijatiimin varastamat kristallit ja viedä ne takaisin Nihilanthille. Kummatkin Vortigauntit kykenevät nostamaan terveyttään vaurioittamalla esineitä tai vihollisia, tukien teoriaa, jonka mukaan Vortigauntit voivat kerätä elämänvoimaa/energiaa sähköpurkauksillaan.
On myös olemassa kolmiosainen yksinpelimodifikaatio Half-Lifelle nimeltä Point of View, jossa palataan Vortigauntilla Black Mesa-tapauksen aikoihin.
Uriah
Uriah on vortigaunt, joka nähdään ensimmäisen kerran Half-Life 2: Episode Two-pelissä. Episode Two:ssa Gordon tapaa Uriahin ensimmäisen kerran tämän auttaessa hänet pois sortuneesta kivikasasta, sen jälkeen kun Hunter-tyypin Combinen sotakone hyökkäsi Alyx Vancen kimppuun ja romahdutti samalla kivikasan Gordonin päälle. Siitä lähtien Uriah toimii Gordonin aisaparina lähes puolet pelistä, Alyxin ollessa koomassa. Uriah on myös tohtori Magnussonin henkilökohtainen avustaja.
Uriah on huomattava siitä, että hän on ainoa vortigaunt, jolla on nimi, ja yksi niistä harvoista vortigaunteista, joiden on nähty pitävän ihmisten vaatteita yllään. Valven kehittäjän kommenttiraita paljastaa, että tämä erityinen vortigaunt sai nimen, sillä sillä oli erityinen suhde pelitestaajiin. Uriahin alkuperäinen nimi oli Heep, joka perustui Uriah Heepin nimeen, joka esiintyi Charles Dickensin novellissa David Copperfield. Tämä puolestaan johtui siitä, että vortigauntin rotu tunnetaan sen "läjähtäneestä" ryhdistään (läjähtänyt on englanniksi heaping), mikä näin ollen on viittaus Heep-nimeen.
Uriahin äänenä toimi näyttelijä Tony Todd.
"Kaikkitietävä vortigaunt"
Half-Life 2 esittelee Vortigauntin lajin ainutlaatuisen jäsenen pelin kappaleessa "Water Hazard", tarkoin piilotetun "pääsiäismunan" muodossa.
Lähellä kappaleen loppua Gordonin täytyy tuhota Combinen sotilashelikopteri, joka on seurannut jo jonkun aikaa häntä. Kun tämä on tehty, pelaajan pitää avata iso rautainen portti jatkaakseen. Portin läpi kuljettua voi nähdä kaksi kuivaustunnelia, jotka työntyvät vastapäisestä kalliosta läpi. Vasemman tunnelin ritilän voi nähdä olevan rikki. Tunnelin sisällä, laajan radioaktiivisesta jätteestä koostuvan kanavan jälkeen, on iso luola, ja erään henkilön koti, henkilön, jota fanit ovat nimittäneet "Kaikkitietäväksi (tai "Sore Throat") vortigauntiksi" (engl. The All-Knowing Vortigaunt). Radioaktiivisen jätteen aiheuttaessa vahinkoa, luolassa on suuri määrä parantavia esineitä ympäri Vortigauntia, ja on mahdollista minimisoida vauriot pikajuoksemalla jätteen yli.
Itse vortigaunt on paistamassa headcrabia nuotion yllä, laulaen samalla, mutta lopulta lopettaen yskiäkseen hetken. Vortigauntille puhuessa pelaaja voi kuulla monia kryptisiä lauseita liittyen Black Mesaan, Xeniin, G-Maniin ja Nihilanthiin sekä muutamiin muihin aiheisiin.
Vaikka "Kaikkitietävä vortigaunt" antaakin paljon vihjeitä, samoja lauseita voi kuulla muiltakin Half-life 2:sen vortigaunteilta. Esimerkiksi kaikki samat lauseet voi kuulla toiselta "Water Hazard"-kappaleessa aiemmin nähtävältä vortigauntilta, joka asentaa Gordonin hydrokopteriin Combinen pulssiaseen. Saman vortigauntin voi kuulla myös sanovat: "Tämä on enemmän kuin kukaan voi kestää, mutta me emme luovuta" ja "Meidän tarkoituksemme näyttävät toivottomilta". Kumpaakin näistä lausahduksista käytetään Half-Life 2: Episode Two:n kahdessa trailerissa.
Lähteet
Half-Life
Half-Lifen lisälevyt
Half-Life 2
Half-Life 2: Episode One
Lista stworzeń ze świata Half-Life
Curtis Armstrong
pienoiskuva|Curtis Armstrong Curtis Armstrong (s. 27. marraskuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Armstrong saavutti kansainvälistä kuuluisuutta ensimmäistä kertaa vuonna 1983, kun hän esiintyi Paul Brickmanin elokuvassa Riskibisnes. Huomattavia rooleja hänellä on ollut myös elokuvassa Nörttien kosto (1984) ja sen jatko-osissa: Nynnyjen kosto II (1987), Nörttien kosto (1992) ja Kahjot kuittaa (1994).
Muita rooleja Armstrongilla on ollut muiden muassa elokuvissa Kahden taalan tohtori (1985) ja Ray (2004).
Acid Mothers Temple
Acid Mothers Temple (& the Melting Paraiso U.F.O.) on japanilainen psykedeelinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1995. Yhtyeen keulahahmo on kitaristi Kawabata Makoto ja muut jäsenet ovat vaihtuneet tiuhaan tahtiin.
Wilhelm Lavonius
Lavoniuksen vanhemmat olivat laamanni Magnus Vilhelm Lavonius (1800–1875) ja hänen toinen puolisonsa Helena Blondina Hornborg. Hän kävi Viipurin lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1850. Lavonius valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1857 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1865 ja molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1873. Hän sai varatuomarin arvon 1870.
Lavonius toimi Helsingin tyttökoulun saksanopettajana vuodesta 1857, vt. yliopistonsihteerinä 1863 ja 1864 ja vt. ylimääräisenä suomen kielen professorina oikeustieteellisessä tiedekunnassa 1865–1869. Hän oli Suomen senaatin prokuraattorintoimituskunnan sihteerinä vuodesta 1875, Viipurin hovioikeuden asessorina vuodesta 1881 sekä hovioikeudenneuvoksena 1888–1889.
Paul Brickman
Paul Brickman (s. 23. huhtikuuta 1949) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänet muistetaan parhaiten vuoden 1983 menestyskomediasta Riskibisnes.
Brickmanin myöhempää tuotantoa on elokuva Uusi elämä edessä (1990).
Tuuvan talli
Tuuvan talli (Stallgänget på Tuva) on tositapahtumiin perustuva Lena Furbergin piirtämä sarjakuvasarja. Se on ilmestynyt suomalaisessa Hevoshullussa sekä ruotsalaisessa Min Häst-lehdessä. Sarjaa on julkaistu myös pokkareina, joita on ilmestynyt yhteensä kymmenen vuosina 2006-2010. Ne ovat erittäin suosittuja.
Tuuvan talli on oikealta nimeltään Tuvan -niminen ruotsalainen yksityistalli. Se sai nimensä lähellä virtaavasta Tuvan-joesta. Lena Furberg piti tallilla itse ensimmäisiä ylläpitohevosiaan, kuten Lilla Trollhättaa. Myöhemmin tallissa on majaillut suuri ja komea Goodwill, Narbonne, New Express, Bob, Knutte ja tietenkin Ockra, joka oli yksi merkittävimmistä hevosista koko Tuuvan tallilla.
Henkilöt
Katrin eli Katrine, on Tuuvan Tallin omistajien tytär. Hän on joukon vanhin ja luotettavin. Hänen hevosiaan ovat Rejsab, eli Reiska, Kajsa ja Josefin Av Friheten eli Josefin. Yhdessä vaiheessa Katrinilla oli myös shetlanninponi nimeltä Kajsa.
Lina on sarjassa myös tärkeässä roolissa. Hänelläkään ei ole omaa hevosta, vaan hän ratsastaa Jennyn True Lovella. Trullan alkaa kuitenkin sairastella, ja se pitää lopettaa. Lina katoaa sarjasta kuudennessa pokkarissa.
Jonas oli talliporukan kiusankappale ja ainoa poika, mutta erityisesti Jenny piti hänestä paljon. Jonaksen hevonen Artemis sairastui vakavasti, ja se kuoli suoraan Jonaksen syliin. Aluksi Jonas syytti itseään, mutta myöhemmin selvisi, ettei syy ollut mitenkään hänen. Jonas osti uuden, kauniin kimon tamman, Carnware Emeraldin, eli Emmyn. Jonas muutti kuitenkin Englantiin työpaikan saatuaan.
Linn oli sarjaan tullessaan myös hevoseton. Hän ratsasti Katrinin Kajsa-shettistä ja kilpailikin sillä. Voitto tupsahti, mutta sitten Kajsa kävi Linnille liian pieneksi, joten Katrin antoi Kajsan ylläpitoon. Linn sai pian sen jälkeen Queen Of Chauncey -nimisen, erittäin stressaantuneen lämminveritamman. Kävi ilmi, ettei hän pystynyt pitämään sitä yksin, joten hän etsi sille toista omistajaa. Vaikeuksien jälkeen löytyi sopiva omistaja, Cathrine.
Cathrine sopi Queenille kuin valettu. Mutta kun Linnin ja Annan aika Queenille lopahti ja Cathrine hoisi sitä yksin alkoi Queen sairastella. Sen vuohisissa oli irrallisia luunsiruja. Queen lähti hevosten taivaaseen ja Cathrine päätti toivuttuaan surusta ostaa uuden hevosen. Cathrine ei tahtonut enää ex-ravuria, vaikka niistä tykkäsi. Myöhemmin Bea tulee käytävää lakaisevaa Catherinen luokse kuva kädessään, ehdottaen tyttöä miettimään Pohjoisruotsinhevostamman ostamista, nimeltä Wilmagumman. Wilmagumman olikin sopiva ja erittäin kaunis pohjoisruotsinhevostamma.
Anna toi tallille Pirettan, koska alkoi ratsastaa Queenia Cathrinen ja Linnin lisäksi. Kun Queen jouduttiin lopettamaan, Anna hävisi tallilta kokonaan.
Elin ja Erica olivat Pirettan oikeita omistajia. Hekin alkoivat käydä Tuuvan Tallilla russponitamman Piretan saavuttua sinne ja myöhemmin tallilla asuivatkin Piretan ensimmäiset varsat. Ensin Pilgrim ja sittemmin Philur. Koska Erica ratsasti usein Pirettalla, Elin osti itselleen suloisen pukkikoneen, Samban. Ongelmat kuitenkin ratkesivat, kun tytöt keksivät, että Samballe piti keksiä koko ajan tekemistä, niin se ei kerinnyt temppuilla. Siskokset kuitenkin muuttivat omaan siittolaansa, Guldhageniin ja veivät Pirettan ja Samban mennessään. Guldhagenissa asuivat sitten muut heidän hevosensa, kuten Allgunnens Yes, Ragusa, Piaff, Indie, Stig Helmer, ja monet muut russponit ja shettikset.
Helena saapui pokkarin seitsemännessä osassa, tuoden mukanaan suloisen mustan issikan, Dimma Fra Gategärdenin. Helena oli sarjassa loppuun asti. Viimeisessä jaksossa Dimma oli viimeisillään kantavana, ja niin yöllä Dimma varsoi kauniin issikkatamma varsan, jonka nimeä ei sarjassa kerrottu.
Sandra alkoi ratsastaa Josefinia. Pian Josse kuitenkin kävi hänelle liian pieneksi, joten Sandran oli turvauduttava Lilja-nimiseen vuonohevostammaan. Se oli muuttanut aiemmin Tuuvan Tallille yhdessä Copelia-shettistamman kanssa. Lilja vaikutti aluksi kiltiltä, mutta alkoi temppuilemaan. Sandra joutui luopumaan siitä ja sai tilalle Ruffa-nimisen vuonohevosen, joka oli todella hyvin koulutettu ja kiltti ihmisille.
Zeman taas toi tallille haflingertammansa Catanan samoihin aikoihin kun hänen ystävänsä Sandra alkoi ratsastaa Katrinin Josefinilla. Catana alkoi kuitenkin kompastella, sillä sen etujaloissa oli vikaa. Se jouduttiin lopettamaan. Zeman sai ehdotuksen kaveriltaan, että ottaisi Saga-nimisen ponin koe-ajalle Ängst Elsa-varsan kanssa. Kuitenkin Elsa lähti vieroituksen jälkeen pois tallilta, ja se kuoli jalkavammaan. Saga taas jäi Zemanille joksikin aikaa, mutta sitten Saga alkoi käyttäytä ratsastaessa ilkeäksi ja siksi Zeman joutui lähettämään sen pois. Lopulta kaikkien koeratsastusten jälkeen Zeman löysi Sue Ellenin. Zeman oli ihan myyty, kun sai tutustua tammaan. Mutta sitten ostotarkastuksessa selvisi, että Ellenillä oli erikokoiset jalat, ja se lähetettiin pois. Zeman kävi eräällä tallilla äitinsä vuoksi koeratsastamassa yhtä hevosta, jolloin sai kuulla pojalta (tallirenki tai omistaja, ei tarkkaa tietoa) kolmiomerkinnästä. Zemanin äidin soittaessa Ellenin omistajalle, kävi ilmi, että Ellen oltiin kolmiomerkitty soittoa edellisenä päivänä, ja se oltiin jo luvattu toiselle tytölle. Murtunut Zeman lähti itkien huoneeseensa, ja sillä aikaa Ellenin omistaja mietti, ettei ollut reilua, sillä Zeman oli tehnyt ensimmäisen ostotarjouksen, joten omistaja soitti Zemanin äidille ja kertoi ajatuksensa, ja niin lopulta Zemanin hurmuritamma saapui lopulta Zemanin omistukseen Tuuvan tallille. Agnes vilahtaa sarjassa hetken, pian Trullanin menetyksen jälkeen. Hänen poninsa William asuu hetken Tuuvan Tallilla.
Matkalla Singaporeen
thumb|[[Clark Gable ja Jean Harlow]]
Matkalla Singaporeen on Tay Garnettin ohjaama yhdysvaltalainen toiminta-/seikkailuelokuva vuodelta 1935, jonka päätähdet Clark Gable näyttelee rohkeaa merikapteenia Alan Gaskellia, Jean Harlow näyttelee laivalla olevaa lutkaa Dolly "China Doll" Portlandia, ja Wallace Beery näyttelee erittäin epäilyttävän näköistä henkilöä, Jamesy MacArdlea. Sivuosissa ovat muiden muassa Lewis Stone, Rosalind Russell ja Robert Benchley.
James Kevin McGuinness ja Jules Furthman kirjoittivat käsikirjoituksen Crosbie Garstin romaanin pohjalta. Matkalla Singaporeen on mustavalkoinen ja pituudeltaan 87 minuuttia, eli tunti ja 27 minuuttia. Matkalla Singaporeen sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa New Yorkissa 9. elokuuta vuonna 1935. Suomeen Matkalla Singaporeen ilmestyi elokuvateattereihin 19. tammikuuta vuonna 1936. Metro-Goldwyn-Mayer -yhtiö tuotti elokuvan. Matkalla Singaporeen oli yksi vuoden 1935 menestyneimmistä elokuvista.
Juoni
Kapteeni Alan Gaskellin (Clark Gable) alus höyryää Etelä-Kiinan merellä Hongkongista kohti Singaporea. Lastissa on kultaa ja laivalla erilaisia matkustajia aina laivayhtiön omistajasta sir Guy Wilmerdingista (C. Aubrey Smith) China Doll -nimellä tunnettuun Dolly Portlandiin (Jean Harlow), jolla on outo viha-rakkaus-suhde Gaskelliin; kapteeni jopa pääsee tokaisemaan yhteen väliin "olet yhtä harmiton kuin vallankumous".
Syynä moiseen on, että Dolly on kiukutteleva ja viettelevä - ja eräänlainen proletaari luksuslinjalla, jolla matkustaa myös lady Sybil Barclay (Rosalind Russell), nyt leski, yläluokkainen englantilainen ja ennen kaikkea nainen, jonka temput aikanaan saivat Gaskellin jättämään uran Englannin laivastossa.
Matkalla laivaa riepoo monsuunisateet ja taifuunit, laivaan hyökkää Malakan merirosvot, jonka johtajana on Jamesy MacArdle (Wallace Beery), jolle Dolly antoi avaimen asevarastoon Gaskellin hytistä varastettuaan, mutta myös yritti varoittaa kapteenia MacArdlen puuhista, mutta Gaskell oli liian juovuksissa otettuaan pari ryyppyä eikä kuunnellut Dollya. Gaskell sai kyllä myöhemmin tietoonsa sen, haastoi Dollyn sekä Jamesyn merioikeuteen, mutta MacArdle kerkesi kuolla ennen sitä. Gaskell syytti myös itseään siitä, kun ei kuunnellut Dollya. Matkalla Singaporeen päättyi siihen, kun poliisi haki Dollyn laivasta ja Gaskell jatkoi töitään.
Muuta
Kuvauksien aikana studiossa kaksi sijaisnäyttelijää saivat melkein surmansa, kun 50 tonnia vettä huuhtoi heidät.
Matkalla Singaporeen oli kielletty Malaijassa ja Singaporessa.
Elokuvassa Jean Harlow käytti peruukkia. Hän oli leikannut hiuksensa lyhyemmäksi ja oli antanut luonnonvärinsä kasvaa. Mutta kohtauksessa, missä Harlowin hahmo, Dolly, on läpimärkä, peruukkia ei voitu käyttää, koska se olisi näyttänyt väärennetyltä. Muutamat sekunnit Harlowin hiukset ovat lyhyemmät ja eri väriset.
Jeff Kanew
Näiden väliin ajoittuneista elokuvista mainittavimpia ovat Täysosuma! (1985), Kovat kaverit (1986) ja Beverly Hillsin bimbopartio (1989).
Northwind
Northwind on Falconerin viides studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2006. Se on yhtyeen ensimmäinen laulaja Mathias Bladin paluun jälkeen tekemä albumi. Falconerin pääasiallinen säveltäjä Stefan Weinerhall ei ollut tyytyväinen edellisen Grime vs. Grandeur -albumin yhtyeen aikaisemmasta tuotannosta eroavaat ilmeeseen. He halusivat palata ensimmäisten Falconer-albumien tunnelmaan, ja päättivät pyytää Bladia takaisin, koska hänen äänensä soveltui parhaiten sellaiseen musiikkiin. Albumilta folk-vaikutteet kuuluivat jälleen, ja se oli lisäksi hieman aikaisempaa hidastempoisempi, mutta nopeita kappaleita oli myös mukana. Ensimmäistä kertaa Falconer sävelsi albumille ruotsinkielisen kappaleen, Himmel så trind. Kappale Long Gone By oli sävelletty edellistä levyä varten nimellä Tonight eri sanoituksilla. Albumista julkaistiin myös kahden levyn erikoispainos, jossa toinen levy sisälsi neljä Falconerin versiota ruotsalaisista kansanlauluista ja videomateriaalia albumin nauhoituksista.
Japanin painos
Sävellys ja sanoitus Weinerhall, ellei toisin mainita
Kokoonpano
+
Mappela Lehtonen
Mappela Lehtonen (s. 13. kesäkuuta 1981 ) on suomalainen thainyrkkeilijä. Lehtonen ei kuitenkaan tällä hetkellä kilpaile aktiivisesti.
Lehtonen kilpaili Suomen Robinsonissa vuonna 2003.
Glee (1. tuotantokausi)
Gleen ensimmäistä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 19. toukokuuta 2009 ja se jatkui 8. kesäkuuta 2010 saakka. Tuotantokausi sisältää 22 jaksoa, joista pilottijakso esitettiin Yhdysvalloissa ennakkoesityksenä toukokuussa. Kauden muita jaksoja alettiin esittää syyskuusta 2009 lähtien Fox-kanavalla. Suomessa kauden esittäminen aloitettiin Subilla lauantai-iltana 16. lokakuuta 2010.
Näyttelijät
(Suluissa esiintymismäärä kaudella)
Suonikohju
thumb|Suonikohjuja jalassa Suonikohju eli laskimolaajentuma on ihmisellä esiintyvä sairaus, jossa raajojen pinnalliset laskimot ovat laajentuneet ja pullistuneet. Tauti ilmenee ihon läpi kuultavina pullistuneina suonina, jotka ovat usein kipeitä ja lisäksi vaikea kosmeettinen haitta. Suonikohjuja voi hoitaa leikkauksilla.
Suonikohjujen synty ja aiheuttajat
Laskimoissa on läppiä, jotka estävät veren virtaamisen väärään suuntaan. Vahingoittunut läppä laskee verta molempiin suuntiin. Tällöin seisoma-asennossa veri valuu alemmas pitkin jalkojen laskimoa ja pullistaa suonta. Mitä useampia läppiä on epäkunnossa, sitä suuremmaksi paikallinen verenpaine kasvaa, kunnes kehittyy suonikohju.
Taipumus saada suonikohjuja on usein perinnöllistä. Tavallinen syy niiden saamiseen voi olla myös ylipainossa, raskaudessa ja seisomatyössä.
Peräpukama on peräaukkokanavan suonikohju. Vatsalihasten jännittäminen ulostamisen yhteydessä kohottaa vatsaontelon painetta, ja tämä painaa verta peräaukkokanavaa ympäröiviin laskimoihin, jotka laajenevat. Peräpukamia voi syntyä myös raskauden aikana, kun kohtu painaa lantion alueen laskimoita.
Suonikohjujen hoitomenetelmät
Suonikohjujen hoitomenetelmiä ovat kompressiohoito, termoablaatio (laserhoito ja radiotaajuushoito), vaahtoruiskutus (eli vaahtoskleroterapia). Jos mikään muu hoitokeino ei ole mahdollinen, on viimeisenä vaihtoehtona vielä suonikohjuleikkaus. Laserhoidosta ja radiotaajuushoidosta toipuminen on nopeampaa ja komplikaatiot ovat harvinaisempia kuin suonikohjuleikkauksessa.
Vaahtoruiskutus soveltuu kohjuisten laskimosivuhaarojen hoitoon ja joskus myös viallisen pintarunkosuonen käsittelyyn. Toimenpide tehdään paikallispuudutuksessa ja on varsin vaivaton.
Laskimonsisäinen laserhoito tehdään paikallispuudutuksessa. Sen jälkeen on usein tarve kipulääkitykselle noin viikon ajan ja sairauslomaa tarvitaan normaalisti 1–5 päivää.
Radiotaajuushoitoa käytetään yleensä vialliseen pitkään ja lyhyeen pintalaskimorunkoon. Toimenpide tehdään laserhoidon tavoin paikallispuudutuksessa. Radiotaajuushoito aiheuttaa vähemmän toimenpiteen jälkeistä kipua kuin laserhoito ja myös sen aiheuttama sairausloman tarve on vähäinen. Radiotaajuusmenetelmä on muita hoitokeinoja parempi varsinkin silloin, kun käsiteltävä runkosuoni ulottuu esimerkiksi koko reiden matkalle. Ultraääniohjattu vaahtoruiskutus yhdistetään usein samaan hoitokertaan radiotaajuushoidon kanssa.
Julian Jakobsen
Julian Jakobsen (s. 11. huhtikuuta 1987 Aalborg, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Hamburg Freezersissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
The Sims 3: Superstara
The Sims 3: Superstara on The Sims 3 -simulaation kuudes lisäosa. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa 6. maaliskuuta 2012 ja Euroopassa 10. maaliskuuta. Lisäosasta on julkaistu kolme versiota: tavallinen versio, limited edition ja Katy Perry Collector’s Edition, jossa pelaaja saa käyttöönsä joitain Katy Perryyn liittyviä tavaroita.
Julian Jakobsen
Seuraura
Jakobsen on Aalborg IK:n kasvatti. Hän teki debyyttinsä Tanskan pääsarjassa kaudella 2004–2005, jolloin hän pelasi seitsemän runkosarjaottelua ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Jakobsen voitti Tanskan A-nuorten pistepörssin sekä kaudella 2004–2005 (29+27=56) että 2005–2006 (23+37=60). Kausi 2005–2006 oli hänelle ensimmäinen kokonainen Tanskan pääsarjassa, jolloin Jakobsen teki 29 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7. Iso osa hänen kahdesta ensimmäisestä pääsarjakaudestaan eteni myös Aalborgin kakkosjoukkueessa Tanskan I-divisioonassa. Jakobsen voitti Aalborgin pääsarjajoukkuessa Tanskan cupin vuonna 2007.
The Sims 3: Superstara
Superstara-lisäosassa pelaaja pääsee DJ:n, laulajan ja monen muun lavaesiintyjän rooliin.Sim ei saa laulajan tai vaikkapa DJ:n urasta jokapäiväistä palkkaa vaan stipendin viikossa. Stipendi suurenee sitä mukaa kun sim etenee urallaan.
Julian Jakobsen
Seuraura
Toukokuussa 2009 Jakobsen teki kaksivuotisen sopimuksen Elitserien-joukkue Södertälje SK:n kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan 2009–2010 hän pelasi siellä 41 runkosarjaottelua tehopistein 1+6=7 ja kymmenen Kvalserien-ottelua tehopistein 2+3=5. Södertälje putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin. Kaudella 2011–2012 Jakobsen ylsi siellä joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin voittoon tehoilla 12+19=31.
Maajoukkueura
Jakobsen edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2015. Hän pelasi myös sekä Vancouverin että Sotšin olympiakisojen karsinnoissa. Hän voitti vuoden 2011 MM-kilpailuissa Tanskan sisäisen syöttöpörssin viidellä syöttöpisteellään sekä jakoi sisäisen pistepörssin voiton Nichlas Hardtin ja Mads Christensenin kanssa.
Jakobsen pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007. Ensimmäinen turnaus päättyi A-lohkon hopeaan ja jälkimmäinen A-lohkon kultaan sekä sarjanousuun seuraavaksi vuodeksi pääsarjatasolle. Jakobsen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005.
Muuta
Jakobsenin pikkusisko Josefine on Tanskan naisten maajoukkuekiekkoilija.
Birgitta Trotzig
Astri Birgitta Trotzig (o.s. Kjellén; 11. syyskuuta 1929 Göteborg – 14. toukokuuta 2011 Lund) oli ruotsalainen kirjailija, Ruotsin akatemian jäsen (tuoli nro 6) vuosina 1993–2011. Hän syntyi Göteborgissa ja vietti nuoruutensa Kristianstadissa.
Elämänvaiheet
Birgitta Trotzigin vanhemmat olivat opettajia. Perhe muutti Göteborgista Kristianstadiin vuonna 1937, ja vanhemmat työskentelivät siellä ranskan- ja englanninopettajina. Trotzig opiskeli Göteborgin yliopistossa kirjallisuus- ja taidehistoriaa. Hän avioitui vuonna 1949 taiteilija Ulf Trotzigin kanssa. Birgitta Trotzig työskenteli myös taide- ja kirjallisuusarvostelijana.
Trotzigin esikoisteos oli Ur de älskandes liv vuonna 1951. Hän kääntyi roomalaiskatoliseksi vuonna 1955 ja asui Ranskassa vuosina 1955–1972. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan vuonna 1993. Viimeisinä elinvuosinaan Trotzig sairasti Parkinsonin tautia eikä voinut osallistua akatemian työskentelyyn.
Trotzigin tuotanto käsittää muun muassa parikymmentä romaania. Hänen tyylinsä on intensiivinen ja voimakkaasti eettinen. Keskeisiä teemoja ovat syyllisyys ja vapaus, kärsimys ja armo. Toisinaan hän käy vuoropuhelua muiden kirjailijoiden (esimerkiksi Paul Celanin ja Fjodor Dostojevskin) kanssa.
Hänen merkittävimpiin teoksiinsa kuuluu romaani Liejukuninkaan tytär (1985), jonka aihe perustuu H. C. Andersenin satuun. Romaaneissa Liejukuninkaan tytär ja Sjukdomen päähenkilöt ovat vanhempiaan etsiviä lapsia. Lapsena 1900-luvun alussa menettämäänsä isää tai äitiä he kaipaavat aikuisenakin, ja kumpikin hajoaa mieleltään. Miljöönä ovat Skånen peltomaisema ja kaupunkien lohduttomat köyhälistökorttelit.
Trotzig oli itse pitänyt teoksiaan vastakohtana 1960-luvun ideologisoidulle taide- ja yhteiskuntanäkemykselle. Hän piti taidetta ja uskontoa ihmisen tajunnan tärveltymättömänä kerroksena. Kärsimys ja sen olemus on hänen teoksissaan jatkuvasti läsnä. Teostensa synkkyyden hän katsoi johtuvan varhaislapsuutensa aikaisesta dodan ja juutalaistuhon kokemuksesta.
Ruotsalainen Faethon-kustantamo julkaisee Trotzigin kootut teokset (Samlade skrifter) kolmentoista osan sarjana.
Valopaikannin
pienoiskuva|Nuori [[isosirri jol­la on va­lo­pai­kan­nin va­sem­mas­sa ja­las­sa.]] Valopaikannin eli geolokaattori on pieni elektroninen laite, joka on kehitetty muuttolintujen muuttomatkan seuraamiseen auringon nousujen ja laskujen avulla. Sen avulla seurataan sellaisten lintujen muuttomatkoja, joille GPS-paikantimet ovat liian raskaita tai joista ei tule rengastamalla havaintoja kovin paljon.
Valopaikantimen toiminta
Valopaikannin yksinkertaisimmillaan koostuu valoanturista, muistipiiristä, nappiparistosta ja kellosta, edellä mainittujen lisäksi siinä saattaa olla mukana lämpötila-, kosteus- ja johtavuusanturi. Laitteiden paino on pienimmillään 0,3 grammaa, mutta niitä on myös painavampia isommille linnuille. Niiden akun kesto on 0,5–5 vuotta. Siinä ei ole lähetintä, joka lähettäisi kerätyn datan, ja sen vuoksi se on sopivin linnuille, jotka palaavat samoille paikoille vuosittain.