cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anturainen
Ulkonäkö
Silmällinen puoli on hiekankeltainen tai vaaleanruskea ja siinä on yksi ruskea tai kaksi harmaata täplää. Selkä- ja peräevässä joka neljäs tai seitsemäs ruoto on muita tummempi. Ylempi silmä sijaitsee yli oman läpimittansa päässä pään yläreunasta. Silmättömän puolen sierain on kiinni ja silmällisen puolen sieraimeen liittyy taaksepäin osoittava putki, joka ulottuu alemman silmän etureunaan saakka. Kylkiviiva muodostuu 55–70 kulmikkaasta, huokoisesta suomusta eikä se ole näkyvissä silmän yläpuolella.
Levinneisyys
Anturainen elää Atlantin valtameren itäosissa ja Välimeressä. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Islannin ja Skotlannin etelärannikolle ja siihen kuuluvat Pohjanmeri, Kattegat ja Itämeri sekä Välimeressä Adrianmeri, Marmarameri ja Bosporinsalmi.
Elintavat
Anturainen pysyttelee mannerjalustan ja -rinteen alueella 5–450 metrin syvyydessä, yleisimmin kuitenkin 10–40 metrin syvyydessä. Se viihtyy hiekkapohjalla ja käyttää ravinnokseen monenlaisia pohjaeläimiä, kuten äyriäisiä (hankajalkaisia, katkoja ja Cumacea-lahkon kuoriäyriäisiä), simpukoita sekä monisukasmatoja. Anturainen kutee Välimeressä helmikuussa, Biskajanlahdessa maalis–kesäkuussa ja Englannin kanaalissa, Pohjanmeressä sekä Irlannin länsipuolella heinä–elokuussa.
Kalastus ja käyttö
Anturaisen kaupallinen merkitys on vähäinen.
Henry Flood
thumb Henry Flood (1732 – 2. joulukuuta 1791 Farmley, Kilkennyn kreivikunta) oli irlantilainen poliitikko, joka kamppaili Irlannin parlamentin itsenäisyyden lisäämiseksi.
Floodin päätavoitteena oli saavuttaa Irlannin parlamentille itsenäinen lainsäädäntövalta. Hän joutui tilapäisesti luopumaan tämän kamppailun johdosta vuonna 1775, jolloin hänet nimitettiin Irlannin lordiluutnantti lordi Harcourtin hallinnon apulaisvarainhoitajaksi. Parlamentin niin sanotun patrioottiryhmän johtoon nousi tämän jälkeen Henry Grattan, joka syytti Floodia brittien lahjomaksi. Kun Amerikan vallankumous lisäsi Irlannin patrioottiliikkeen suosiota, Flood palasi vanhaan ryhmäänsä vuonna 1779. Kaksi vuotta myöhemmin hänet erotettiin Irlannin hallituksesta. Flood tuki Grattania tämän painostaessa Englannin hallituksen vapauttamaan Irlannin kaupan vuonna 1779 sekä antamaan Irlannin parlamentille oikeuden itsenäiseen lainsäädäntöön vuonna 1782. Sen jälkeen Flood haastoi Grattanin, joka hänen mielestään ei jatkanut tarpeeksi pitkälle. Flood teki lakialoitteen, jonka mukaan Englannin parlamentin tulisi luopua pysyvästi kaikista oikeuksista säätää lakeja Irlannille. Ehdotus hylättiin vuonna 1784, mikä romahdutti uudelleen Floodin suosion. Flood valittiin vuonna 1783 samanaikaisesti myös Englannin parlamenttiin, jossa hän ei kuitenkaan saavuttanut samanlaista vaikutusvaltaa kuin Irlannin parlamentissa. Hän vetäytyi eläkkeelle vuonna 1790.
FK Vėtra
FK Vėtra on jalkapalloseura Liettuan pääkaupungista Vilnasta.
Historia
Vuonna 2010 klubi joutui konkurssiin.
Pat Novak for Hire
Pat Novak for Hire on yhdysvaltalainen rikoskuunnelmasarja, jota ABC esitti 1946–1947 Yhdysvaltain länsirannikolla ja vuonna 1949 valtakunnallisesti. Länsirannikolla kuunnelman nimiroolissa näytteli Jack Webb ja sen käsikirjoitti Richard L. Breen. Heidän siirryttyään tekemään Mutualille valtakunnallista, huomattavan samantyyppistä Johnny Modero, Pier 23 -kuunnelmasarjaa, päärooliin siirtyi Ben Morris ja käsikirjoituksista vastaamaan tuli Gil Doud. Webb ja Breen palasivat sarjan pariin, sen päästyä valtakunnalliseksi.
Matti Kaski
Matti Eemeli Kaski (24. helmikuuta 1939 Kangasala – 5. huhtikuuta 2011) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-sarjassa hyökkääjänä vuodet 1957–1970 ja voitti kolme Suomen-mestaruutta, kaksi hopeaa sekä yhden pronssin. Kaski edusti melkein koko uransa Tapparan riveissä. Suomen A-maajoukkueessa hän pelasi yhden ottelun.
Alejandro Jiménez Lafeble
Alejandro Jiménez Lafeble (26. helmikuuta 1936 Talca – 5. tammikuuta 1998) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Talcan hiippakuntaan 28. lokakuuta 1959 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Martanae Tudertinorumin titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos González Cruchaga, jota avustivat José Manuel Santos Ascarza ja Bernardino Piñera Carvallo.
Matti Kaski
Jalkapallossa Kaski sai nuorten SM-hopeaa ja jääkiekossa nuorten SM-kullan ja hopean. Hän toimi myös erotuomarina ja kuului Hilparan johtokuntaan. Ammatiltaan Kaski oli huonekalumyyjä.
Alejandro Jiménez Lafeble
Jiménez Lafeble sai 12. joulukuuta 1983 nimityksen Valdivian piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 29. helmikuuta 1996.
RN Artigliere (1937)
RN Artigliere oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Livornosta OTO:lta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1937. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta ja liitettiin laivastoon 14. marraskuuta 1938.
Palvelus
Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijä HMS Ajax vaurioitti alusta pahoin Cape Passeron taistelussa. HMS York upotti aluksen seuraavana päivänä.
Copa del Rey 2009–2010
Copa del Reyn kausi 2009–2010 on Copa del Reyn 106. kausi. Turnaus alkoi 22. elokuuta 2009 ja päättyi 26. toukokuuta 2010 pelattavaan loppuotteluun. Siihen osallistuu yhteensä 83 joukkuetta Primera Divisiónista, Segunda Divisiónista, Segunda División B:stä ja Tercera Divisiónista. Hallitsevana mestarina turnaukseen lähtee Barcelona.
Primera Divisiónista ja Segunda Divisiónista pääsevät mukaan kaikki kauden 2008–2009 joukkueet paitsi Sevilla Atlético, joka on Sevillan reservijoukkue. Segunda División B:stä pääsee kauden 2008–2009 jokaisen lohkon viisi parasta joukkuetta sekä kaksi parasta kuudenneksi sijoittunutta ja Tercera Divisiónista kauden 2008–2009 lohkovoittajat.
Ensimmäinen kierros
Ensimmäisen kierroksen ottelut pelattiin 22., 25., 26. ja 27. elokuuta 2009. Joukkueet pelasivat yhden ottelun, joista voittajat selvisivät seuraavalle kierrokselle.
Toinen kierros
Toisen kierroksen ottelut pelattiin 1., 2., 3., 9. ja 16. syyskuuta 2009. Joukkueet pelasivat yhden ottelun, joista voittajat selvisivät seuraavalle kierrokselle.
Kolmas kierros
Kolmannen kierroksen ottelut pelattiin 7. lokakuuta 2009. Joukkueet pelasivat yhden ottelun, joista voittajat selvisivät seuraavalle kierrokselle.
Neljäs kierros
Neljännen kierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 27., 28. ja 29. lokakuuta ja toiset osaottelut 10., 11. ja 12. marraskuuta 2009.
Loppuvaihekaavio
Loppuvaiheessa pelataan kolme pudotuskierrosta, joissa ottelut ovat kaksiosaisia. Finaali on yksiosainen ja se pelataan 26. toukokuuta 2010.
Neljännesvälierät
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 5., 6. ja 7. tammikuuta ja toiset osaottelut 12., 13. ja 14. tammikuuta 2010.
Puolivälierät
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 20. ja 21. tammikuuta ja toiset osaottelut 27. ja 28. tammikuuta 2010.
Välierät
Ensimmäiset osaottelut pelataan 3. ja 4. helmikuuta ja toiset osaottelut 10. ja 11. helmikuuta 2010.
Fager
Fager on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Locking
Locking on katutanssilaji. Siinä tanssitaan funk- ja soulmusiikin tahdissa. Lockingissa tanssitaan muun muassa James Brownin, KC and the Sunshine Bandin ja Kool & The Gangin musiikkia.
Historia
Locking on Yhdysvaltojen länsirannikolla funkmusiikkiin 1970-luvulla syntynyt energinen tanssi. Don Campbell kehitti lockingin, ja kaikki The Lockers -ryhmän jäsenet toivat tanssiin omia liikkeitä. Tanssi tuli tutuksi suurelle yleisölle Soul Train -tv-ohjelman kautta.
Liikkeet
Tanssille on ominaista liikkeen pysäyttäminen liioiteltuihin asentoihin:
Sukkapuikkokapina
Sukkapuikkokapina on punkyhtye Juustopäiden esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995 levymerkillä Mercury/Polygram.
Abd el-Krim
thumb|Abd el-Krim Muhammad ibn Abd el-Krim (1882 – 2. toukokuuta 1963) arabiaksi محمد بن عبد الكريم الخطابي oli berberipäällikkö Rifin alueelta Pohjois-Marokosta.
Hän johti kansannousua, Rifin sotaa Espanjaa ja Ranskaa vastaan vuosina 1921–1926. Abd el-Krimin luomia sissitaktiikoita käyttivät myöhemmin muun muassa Ho Tši Minh, Mao Zedong ja Che Guevara. Häntä pidetään pohjoisafrikkalaisten valtioiden itsenäisyysliikeiden johtohahmona.
Varhainen elämä
Abd el-Krim syntyi Ajdirissä Marokossa. Hän sai peruskoulutuksensa espanjalaisten peruskouluissa ja opiskeli myöhemmin Fezin ja Qarawiyinin yliopistoissa. Opiskelun jälkeen el-Krim työskenteli kääntäjänä ja opettajana ja sittemmin toimittajana Telegrama del Rif -lehdessä. Vielä näihin aikoihin hän kannatti Espanjan siirtomaavaltaa alueella. Kun ensimmäinen maailmansota syttyi 1914, el-Krim työskenteli tuolloin Espanjan siirtomaahallinnon virassa Melillassa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana el-Krim oli yhteydessä saksalaisiin ja ranskalaiset vangitsivat hänet. Hän kuitenkin pakeni vankeudesta ja nostatti saksalaisten tukemana Adjarin heimoista 10 000 miestä aseelliseen vastarintaan. Näihin aikoihin hän sai innoituksensa taistella Rifin itsenäisyyden puolesta. Vuonna 1920 hän aloitti sissitoiminnan yhdessä isänsä Abd El-Karim El-Khattabin kanssa.
Sota
Sodan aikana Abd el-Krim osoittautui erittäin taitavaksi sissijohtajaksi. 15 000 sotilaan joukoillaan hän pystyi pitämään puoliaan 465 000 ranskalaista ja espanjalaista vastaan kuuden vuoden ajan (1920–1926). Vuonna 1921 Rifin alue irtautui Espanjan hallinnasta ja 1923 perustettiin lyhytaikaiseksi jäänyt Rifin tasavalta. Abd el-Krim toimi tasavallan päämiehenä koko sen olemassaolon ajan.
Abd el-Krim löi 21. heinäkuuta 1921 Annualin taistelussa espanjalaiset, jotka kärsivät raskaat 12 000 miehen tappiot. Tappiot rifiläisille aiheuttivat epäsuorasti Espanjan hallituksen kaatumisen ja Miguel Primo de Riveran sotilasvallankaappauksen 1923 Espanjassa. Vuoteen 1924 mennessä el-Krim pakotti espanjalaiset vetäytymään kapealle rannikkokaistaleelle. Huhtikuussa 1925 hän hyökkäsi menestyksekkäästi ranskalaisten rajatukikohtia vastaan. Tämän jälkeen ranskalaiset ja espanjalaiset yhdistivät voimansa ja hyökkäsivät el-Krimin päätukikohtaa Targuistia vastaan. Abd el-Krim antautui ranskalaisille 26. toukokuuta 1926.
Sodasta kärsi eniten Rifin siviiliväestö, jota vastaan espanjalaiset käyttivät muun muassa sinappikaasua.
Karkotus
Ranskalaiset karkottivat Abd el-Krimin Réunionin saarelle. Hänet vapautettiin terveyssyistä vuonna 1947. Myöhemmin hän sai luvan asua Etelä-Ranskassa, mutta onnistui saamaan turvapaikan Egyptistä jossa hän toimi Arabien vapautusliiton puheenjohtajana. Abd el-Krim kuoli Kairossa vähän sen jälkeen kun viimeinen Pohjois-Afrikan arabivaltio Algeria itsenäistyi.
Pablo Forlán
Pablo Forlán Lamarque (s. 14. heinäkuuta 1945 Soriano, Uruguay) on entinen uruguaylainen jalkapalloilija. Hän on Diego Forlánin isä. Forlán pelasi Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa Englannin MM-kisoissa sekä Saksan MM-kisoissa. Hän voitti Uruguayn 1. divisioonan 7 kertaa (1964, 1965, 1967, 1968, 1978, 1980, 1982), Copa Libertadoresin 1966, Intercontinental Cupin 1966 ja Campeonato Paulistan kolmesti (1970, 1971, 1975).
Elena Neff
Elena Neff (s. 1987) on saksalainen riistamaaliampuja.
Neff on saavuttanut MM-kilpailuissa tyttöjen sarjassa joukkuekultaa ja joukkuehopeaa Zagrebissa 2006. Naisten sarjassa hän on voittanut henkilökohtaista MM-pronssia Plzeňissa 2008.
Konstantinopoli
thumb|Konstantinopolin kartta thumb|[[Konstantinopolin piiritys. Maalaus vuodelta 1499.]] Konstantinopoli oli Itä-Rooman eli Bysantin valtakunnan pääkaupunki vuosina 330–1453. Samalla paikalla sijaitsi vuonna 667 eaa. perustettu kreikkalainen siirtokuntakaupunki Byzantion. Nykyään kaupunki tunnetaan nimellä Istanbul. Islantilaisissa saagoissa kaupunki tunnetaan nimellä Miklagarðr eli nykyruotsalaistetussa muodossa Miklagård. Venäläiset ja bulgaarit kutsuivat sitä nimellä Tsargrad (Царьград) tai Tsarigrad (Цариград), ”Keisarin kaupunki”.
Konstantinus Suuri teki vuonna 330 jaa. päätöksen siirtää Rooman valtakunnan pääkaupunki Roomasta Byzantioniin, jonka hän rakennutti uudelleen ja nimesi Uudeksi Roomaksi (Nova Roma). Konstantinuksen kuoleman jälkeen kaupunki nimettiin uudelleen Konstantinopoliksi.
National Review
National Review on yhdysvaltalainen yhteiskunnallisia aiheita käsittelevä aikakauslehti, joka kutsuu itseään ”Amerikan luetuimmaksi ja vaikutusvoimaisimmaksi republikaanisten/konservatiivisten uutisten, näkökulmien ja mielipiteiden aikakauslehdeksi”. Lehden perusti kirjailija-toimittaja William F. Buckley, Jr. vuonna 1955.
Konstantinopoli
Konstantinopoli oli Euroopan tärkein uskonnollinen ja kulttuurillinen keskus. Renessanssin aikana alettiin Rooman valtakuntaa kutsua nimellä Bysantti siitä hetkestä, kun valtakunnan läntinen puoli romahti. Bysantin (kaupungin ja valtakunnan) asukkaat kutsuivat itseään roomalaisiksi aina Konstantinopolin menetykseen saakka. Nykyisinkin Istanbulin kreikkalaisvähemmistö kutsuu itseään ”roomalaisiksi” (turkiksi ”Rum”).
Vuosina 1204–1261 kaupunki oli roomalaiskatolisten ristiretkeläisten vallassa ja se oli latinalaisen keisarikunnan pääkaupunki. Tänä aikana Bysantin keisari piti pääkaupunkinaan Nikeaa.
Turkkilaiset valtasivat Konstantinopolin vuonna 1453 ja tekivät siitä pääkaupunkinsa.
Byzantion (667 eaa. – 330 jaa.)
thumb|Konstantinopolin kartta Vuonna 667 eaa. megaralaiset siirtolaiset perustivat kaupungin Bosporinsalmen länsirannalle. He antoivat kaupungille nimen ”Byzantion” johtajansa Byzasin mukaan. Kaupunki sijaitsi strategisesti tärkeällä paikalla, josta voitiin hallita Mustanmeren ja Aigeianmeren välistä liikennettä. Lisäksi kaupungilla oli hyvä satamapaikka Kultaisessa sarvessa.
Kaupunki joutui persialaissotien jälkeen osaksi Ateenan hallitsemaa Deloksen meriliittoa. Peloponnesolaissodan aikana se riistäytyi Ateenan vallasta. Vuonna 410 eaa. ateenalaiset valtasivat kaupungin, mutta kaupunki säilytti itsenäisyytensä Ateenan hävittyä sodan Spartaa vastaan.
341 eaa. Makedonian kuningas Filippos II yritti vallata Bysantin osana suurempaa hankettaan vallata Aigeianmeren pohjoisrannikon kreikkalaiskaupungit. Ateenalaiset pelkäsivät Filippoksen pysäyttävän heille elintärkeät viljakuljetukset Mustaltamereltä ja julistivat tämän takia sodan Filipposta vastaan. Filippoksen oli luovuttava aikeistaan.
Hellenistisen ajan lopulla Bysantti joutui osaksi Rooman valtakunnan valtapiiriä. Kaupunki asettui Pescennius Nigerin puolelle sisällissodassa Septimius Severusta vastaan. Severuksen piirityksen yhteydessä vuonna 196 suuri osa kaupungista tuhoutui. Severus antoi laajentaa kaupunkia ja rakennutti sen ympärille uudet muurit.
Konstantinuksen Uusi Rooma
thumb|Konstantinus Suuri pitelee käsissään Konstantinopolin pienoismallia. Mosaiikki noin vuodelta 1000, [[Hagia Sofiassa.]] Rooman keisari Konstantinus Suuri valitsi 320-luvulla jaa. Byzantionin uuden pääkaupunkinsa paikaksi. Rooma ei enää sopinut valtakunnan pääkaupungiksi, koska se sijaitsi liian kaukana valtakunnan tiheään asutuista itäosista, missä keisaria eniten tarvittiin. Byzantionista käsin keisari olisi lähellä levottomia Tonavan ja itärajan (Syyrian) alueita sekä valtakunnan vilja-aittaa, Egyptiä. Konstantinus kiinnitti myös huomiota kaupungin edulliseen sijaintiin Bosporinsalmen rannalla kolmiomaisen niemen kärjessä. Kaupunkia ympäröi kahdelta puolelta meri ja maapuolelta muurit. Lisäksi alueella sijaitsi yhteensä seitsemän kukkulantapaista, aivan kuin alkuperäisessä Roomassakin.
Konstantinus laajensi kaupunkia, jakoi sen 14 alueeseen, rakennutti uudet muurit sekä useita julkisia rakennuksia ja teki siitä uuden pääkaupunkinsa 11. toukokuuta 330 jaa. Legendan mukaan hän oli nähnyt kaupungin sijainnin unessa, mutta todellisuudessa hän epäröi pitkään eri vaihtoehtojen välillä (hän oli jo aloittanut rakennustyöt myös Hellespontoksen rannalla, lähellä Troijaa). Konstantinus halusi tehdä kaupungista Uuden Rooman (kreikaksi Nea Roma), joksi hän sen virallisesti nimesi Byzantion-nimen sijasta. Kuitenkin jo 330-luvulla kaupunkia alettiin kutsua Konstantinuksen mukaan Konstantinopoliksi (”Konstantinuksen kaupunki”), ja nimitys vakiintui vähitellen. Kirkkohistorioitsija Filostorgioksen mukaan Konstantinus merkitsi itse maastoon tulevan kaupungin rajat ja sen suojaksi rakennetun Konstantinuksen muurin paikan. Sen perustamisen kunniaksi pystytettiin forumille Konstantinuksen pylväs. Valtakunnan hajottua kahtia siitä itseoikeutetusti tuli Itä-Rooman pääkaupunki. Konstantinus perusti kaupunkiin myös senaatin ja aloitti samanlaisen ruuanjakelun kuin Roomassakin. Väitetään, että kaupungissa jaettiin päivässä 80 000 annosta ruokaa.
Rakennukset
thumb|left|Konstantinopolin hippodromissa sijainneet neljä pronssihevosta ovat nykyään nähtävinä [[Venetsiassa.]] thumb|Theodosiuksen muurit ja niissä olevia portteja 1200-luvulla. Konstantinus antoi tuhota kaikki entisen Byzantionin pakanalliset temppelit ja rakennutti uuden kirkon Hagia Sofian. Kirkko tuhoutui kuitenkin pariinkin otteeseen, ja nykyinen kirkko on Justinianus I:n rakennuttama. Konstantinus antoi myös rakennuttaa useita muita kirkkoja kuten Hagia Irenen ja Pyhien Apostolien kirkon.
Kaupungin keskelle rakennettiin Augusteum-aukio, jonka pohjoispuolella Hagia Sofia sijaitsi. Senaatin uusi kokoontumispaikka eli Curia sijaitsi basilikassa sen itäpuolella. Aukion eteläpuolelle rakennettiin keisarillinen palatsi. Aivan palatsin lähellä sijaitsi Konstantinopolin hippodromi, jonne mahtui noin 80 000 katsojaa. Hippodromia koristivat muun muassa neljä pronssihevosta, jotka myöhemmin ryöstettiin ristiretkien aikana Venetsiaan. Aukion länsilaidalla sijaitsi Milion, monumentti, josta kaikki valtakunnan etäisyydet laskettiin.
Augusteumilta ulos kaupungista johti suuri tie Mese, joka ohitti muun muassa Konstantinuksen foorumin. Augusteumista Meseä pitkin matkaa Theodosiuksen muureille oli seitsemän roomalaista mailia.
Konstantinuksen jälkeen
Keisari Valens rakennutti Hebdomon-palatsin Propontiksen (Marmarameren) rannalle, lähelle Kultaista porttia. Kaikki keisarit Zenoniin asti kruunattiin keisareiksi juuri Hebdomonissa. Theodosius I rakennutti Johannes Kastajan kirkon, jonne pyhimyksen kallo myös siirrettiin. Sen jälkeen, kun Länsi-Rooma tuhoutui 400-luvulla, Konstantinopolista tuli valtakunnan kiistaton pääpaikka.
Theodosius I:n aloitteesta kaupungissa pidettiin toinen ekumeeninen kirkolliskokous vuonna 381.
Theodosiuksen muurit
thumb|Theodosiuksen muurit nykyisessä asussaan. Theodosius II:n aikana vuosina 413–414 rakennettiin uudet, entisiä laajemmat, noin 20 metriä korkeat muurit kaupungin ympärille. Muurien rakennuttajana toimi eräs Anthemius, joka oli valtakunnan itäosan prefekti. Ensimmäiset muurit merelle päin rakennettiin vuonna 439. Theodosiuksen muurit kuitenkin romahtivat maanjäristyksen takia 26. tammikuuta 447. Muurit saatiin korjattua pikavauhtia, juuri ennen kuin Attilan johtamat hunnit aloittivat hyökkäyksen kaupunkia vastaan. Korjaustyössä oli 16 000 työntekijää, joita kannustettiin keskinäisillä kilpailuilla. Keisari Leo I antoi vahvistaa muurien pohjoisosaa, koska se oli verrattaen heikompi. Maalle päin suuntautuvissa muureissa oli massiivisia neli- ja kuusikulmaisia korkeita torneja, kaikkiaan 200 jykevää linnoitusta. Muurin eteläisimmässä kärjessä Marmaranmeren rannalla sijaitsi niin sanottu Marmaratorni. Muureissa oli kymmenen porttia, joista tärkeimmät olivat
Vanhan kaupunkialueen länsirajalla Marmaranmeren rannalta Kultaisen sarven rannalle ulottuva muuri on suurimmaksi osaksi yhä pystyssä, joskin rappeutunut. Sitä vastoin kaupunkia rantoja pitkin kiertäneet muurit on kauan sitten purettu.
Justinianus I
thumb|Yksi Bukoleon-palatsia koristaneista leijonista. Itse palatsi rakennettiin ehkä Theodosius II:n aikana. Palatsi tuhoutui neljännen ristiretken yhteydessä. thumb|Hagia Irene. Kuva vuodelta 1912. Hippodromissa järjestetyt ajot olivat jo Roomassa olleet suosittuja. Konstantinopolissa hippodromista tuli ajan myötä myös tärkeä poliittinen areena. Hippodromissa kansalaiset kunnioittivat uutta keisaria, mutta he saattoivat myös avoimesti kritisoida hallitsijaansa tai kovaäänisesti vaatia jonkun erityisen virkamiehen eroa. Justinianuksen aikana hippodromissa toimivat kaksi joukkuetta, ”vihreät” ja ”siniset”. Vuonna 532 hippodromissa alkaneet mellakat johtivat vallankaappausyritykseen, niin sanottuun Nika-kapinaan. Kapinassa sanotaan kuolleen jopa 30 000 ihmistä.
Mellakoitsijoiden aloittamat tulipalot tuhosivat Hagia Sofian kirkon. Justinianus määräsi arkkitehti Isidoros Miletoslaisen ja matemaatikko Anthemios Tralleislaisen suunnittelemaan vanhan tuhoutuneen basilikan tilalle uuden ja mahtavamman kirkon. Uusi Hagia Sofia vihittiin käyttöön 26. joulukuuta 537. Siitä tuli pian Konstantinopolin ja koko Bysantin valtakunnan tärkein kirkko.
Hagia Sofialla oli edeltäjä, joka on sittemmin hajonnut, Pyhän Polyeuktoksen kirkko. Sen rakennutti prinsessa Anicia Juliana, ja se valmistui vuonna 527 tai 528. Pyhän marttyyri Polyeuktoksen kirkossa on ollut keskuskupoli, jollainen rakennettiin sittemmin Hagia Sofiaan. Lisäksi kirkon sisätiloja kiersi marmoriin koverrettu runo, joka oli kirjoitettu heksametrillä. Kirkko oli koristeltu ylenpalttisesti. Joitakin fragmentteja siitä on löytynyt, ja ne ovat lähinnä Istanbulin arkeologisessa museossa, Venetsiassa ja Barcelonassa.
Justinianus antoi myös rakentaa uudelleen Pyhien Apostolien kirkon, jota käytettiin keisarien hautauspaikkana aina 1000-luvulle asti. Kirkko hävitettiin lopulta turkkilaisten valloituksen jälkeen. Justinianus kutsui myös koolle viidennen ekumeenisen kirkolliskokouksen, joka pidettiin Konstantinopolissa vuonna 553.
Justinianuksen hallitusajalla, vuonna 542, kaupunkiin saapui paiseruttoepidemia, Justinianuksen rutto, joka käänsi kaupungin väkiluvun laskuun. Konstantinopolissa tauti levisi nopeasti kaikkiin yhteiskuntaluokkiin. Keisarikin sairastui, mutta toipui. Prokopioksen mukaan tauti tappoi Konstantinopolissa pahimpina päivinä jopa 10 000 ihmistä; kaiken kaikkiaan Konstantinopolissa kuoli 200 000–300 000 ihmistä, jopa 2/5 kaupungin asukasluvusta. Kaiken lisäksi tauti jäi alueelle endeemiseksi, ja seuraavan parinsadan vuoden aikana se puhkesi ajoittain uudelleen. Seurauksena oli työvoimapula, erityisesti sotilaista oli puutetta. Ruttoa on epäedullisen ilmastomuutoksen ohella pidetty eräänä tärkeimmistä syistä siihen, että Bysantti menetti paimentolaiselinkeinoja harjoittaville arabivalloittajille kaikki Lähi-idän alueensa 600-luvulla.
Herakleios
Justinianuksen jälkeen Bysantti joutui sotilaallisiin vaikeuksiin. Lännessä valtakuntaa uhkasivat avaarit ja idässä Persia. Keisari Herakleioksen aikana tilanne hellitti ja bysanttilaiset kukistivat vastustajansa. Herakleios hellenisoi koko valtakunnan vaihtamalla kreikan viralliseksi kieleksi entisen latinan sijaan. Herakleioksen kuoleman jälkeen arabit valtasivat suuren osan Bysantin valtakunnasta, muun muassa Syyrian, Palestiinan ja Egyptin. He piirittivät myös Konstantinopolia vuosien 674 ja 678 välillä, mutta eivät pystyneet valtaamaan kaupunkia. Kalifi Umarin veljen Maslaman johdolla arabit palasivat piirittämään Konstantinopolia toistamiseen vuonna 717. Tällä kertaa kaupunkia piiritettiin 80 000 sotilaan kanssa maalta käsin ja lähemmäs 2000 laivan avulla mereltä käsin. Kaupungin puolustajat käyttivät hyväkseen kreikkalaista tulta vihollisen laivastoa vastaan. Seuraavana vuonna bulgaarit tulivat bysanttilaisten avuksi, ja arabien oli pakko lopettaa piiritys ja perääntyä. Konstantinopolin toista piiritystä on verrattu Poitiers’n taisteluun käännekohtana joka pysäytti arabien hyökkäyksen Eurooppaan.
Kulta-aika
thumb|Konstantinopolin keskusta ja tärkeimmät rakennukset. 700-luvulla ikonoklasmi riivasi Bysantin valtakuntaa. Keisari Leo III määräsi vuonna 726 tuhottavaksi ikonien ohella myös keisarillisen palatsin sisäänkäynnin yllä sijainneet Jeesusta esittäneet patsaat. Syvästi uskovaiset kansalaiset vastustivat tätä, mutta suuria määriä ikoneja ja muita kuvia tuhottiin. Vuonna 787 ikonoklasmi loppui keisarinna Irenen ansiosta.
Bysanttilainen kulttuuri kukoisti 800–1000-lukujen aikana. Tuolloin Konstantinopoli oli Euroopan, ehkä koko maailman, suurin ja rikkain kaupunki.
Keisari Romanos IV kärsi ratkaisevan tappion selžukkeja vastaan vuonna 1071 Manzikertin taistelussa. Häntä seuranneiden heikkojen keisareiden aikana Bysantti menetti suuren osan alueistaan Vähässä-Aasiassa turkkilaisille. Vuonna 1081 keisariksi nousi Aleksios I Komnenos, joka sai pysäytettyä valtakunnan täydellisen romahtamisen. Aleksioksen aikana Konstantinopolin kautta Pyhälle Maalle matkustivat ensimmäisen ristiretken jäsenet. Manzikertin tappion jälkeen Bysantti oli joutunut entistä enemmän luottamaan ulkomaalaisiin palkkasotilaisiin, muun muassa länsimaalaisiin ritareihin.
Aleksios rakennutti uuden keisarillisen palatsin Blachernai-kaupunginosaan, joka alun perin oli sijainnut Theodosiuksen muurien ulkopuolella. Muureja oli 600-luvulla laajennettu suojaamaan myös tämä osa kaupunkia. Blachernaissa sijaitsi myös Pyhän Marian kirkko, josta tuli kaupungin toiseksi tärkein kirkko Hagia Sofian jälkeen.
Neljäs ristiretki
thumb|Ristiretkeilijät saapuvat Konstantinopoliin. Eugène Delacroix'n maalaus vuodelta 1840. Neljännen ristiretken tarkoitus oli alun perin vallata Egypti, mutta Venetsian painostuksesta retken lopulliseksi päämääräksi tuli Konstantinopoli. Alkuperäisenä aikeena oli palauttaa valtaistuimelle syrjäytetty keisari Isaak II Angelos ja tämän poika Aleksios IV Angelos. Aleksios lupasi tästä avusta suuren palkkion ristiretkeläisille. Kun ristiretkeilijät olivat saaneet Isaakin ja Aleksioksen valtaan, huomattiin pian, ettei heillä ollutkaan tarpeeksi varoja maksaa luvattuja summia. Aleksios yritti hankkia varoja sulattamalla vanhoja ikoneja, mikä sai tietysti kaupungin asukkaat raivostumaan. Pian Aleksios oli niin kreikkalaisten kun latinalaistenkin, eli länsimaalaisten, vihaama. Lopulta riita johti suoranaisiin taisteluihin Konstantinopolin sisällä. Yrittäessään pakoon venetsialaiset sytyttivät eräitä rakennuksia palamaan. Tuli levisi kuitenkin nopeasti ja tuhosi suuren osa kaupungista. Latinalaiset hyökkäsivät toistamiseen kaupunkia vastaan kun Aleksios Dukas syrjäytti Aleksios III:n. Ristiretkeilijät päättivät nyt vallata kaupungin itselleen. Pitkän ja vaikean taistelun jälkeen he saivat halttuunsa Blakhernain kaupunginosan ja saivat sieltä käsin vallattua koko kaupungin. Ristiretkeilijät ryöstivät Konstantinopolia kolmen päivän ajan. Lukemattomat roomalaiset ja kreikkalaiset taideteokset tuhoutuivat näiden päivien aikana.
Venetsialaiset ja ristiretken johtajat jakoivat kaupungin ja Bysantin valtakunnan keskenään. Ristiretken jäsenet perustivat oman, niin sanotun latinalaisen keisarikunnan, josta ei tullut pitkäikäistä. Maanpakoon lähteneet bysanttilaiset perustivat oman Nikaian keisarikunnan, joka valtasi takaisin kaupungin vuonna 1261.
Konstantinopolin piiritys ja valtaus
thumb|Konstantinopolin piiritys. Kuva 1400-luvulta.
Konstantinopolin piiritys alkoi 2. huhtikuuta 1453 ja loppui kaupungin valtaukseen 29. toukokuuta. Tästä hetkestä lähtien Bysantin valtakunta lakkasi olemasta. Osmanien sulttaani Mehmed II siirsi Osmanien valtakunnan pääkaupungin vallattuun kaupunkiin ja teki Hagia Sofiasta moskeijan.
Turkkilaisvalloituksen jälkeen kaupunki sai uuden nimen Istanbul, jota turkkilaiset ovat käyttäneet siitä lähtien. Kaupungissa asuvan kreikkalaisväestön keskuudessa samoin kuin kaikkialla länsimaissa se kuitenkin tunnettiin yhä paremmin Konstantinopolin nimellä siihen saakka, kunnes Kemal Atatürk vuonna 1930 päätti, että kaupungista on myös kansainvälisissä yhteyksissä käytettävä turkkilaista nimeä Istanbul.
Väestö
Konstantinopolin asukasmäärää eri aikoina ei tiedetä tarkasti. Arvioiden mukaan kaupungissa oli 400-luvulla noin 300 000 asukasta, 500-luvun alussa lähemmäs puoli miljoonaa. 540-luvulla rutto ja 600–700-lukujen arabien piiritykset kuitenkin käänsivät asukasluvun laskuun. 800- ja 900-lukujen nousukauden aikana kaupungin asukasluku lähti taas kasvuun. Arvioiden mukaan asukkaita oli tuolloin 500 000–800 000. Suuren asukasmäärän ruokkimiseen tarvittiin paljon muualta tuotua viljaa. Aluksi vilja tuotiin pääasiassa Egyptistä, mutta Egyptin muslimivalloituksen jälkeen (vuonna 639 jaa.) vilja piti tuoda muualta.
Kaupungin vesihuollosta huolehti keisari Valensin 300-luvun lopulla rakennuttama Valensin akvedukti, joka on yhä edelleen olemassa ja jota käytettiin vielä pitkälle 1900-luvulle asti. Se kuljetti vettä noin 100 km:n päässä sijaitsevilta vuoristolähteiltä kaupunkiin.
Foinikialainen kertomus
Foinikialainen kertomus oli Lollianoksen kirjoittama antiikin kreikkalainen romaani. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.
Lollianoksen teos koostui vähintään kolmesta kirjasta. Sen ainoat kaksi säilynyttä pidempää katkelmallista osaa ovat peräisin 100- ja 200-luvuilta peräisin olevista papyruksista. Nämä katkelmat, joihin viitataan nimillä A ja B, ovat peräisin kahdesta vastakkaisen sivun muodostamasta parista. Katkelma A sisältää teoksen ensimmäisen kirjan lopun, katkelma B jonkun tuntemattoman kirjan lopun ja seuraavan kirjan alun.
Säilyneessä osassa kaksi henkilöä, nainen nimeltä Persis ja hänen rakastajansa (joka on mahdollisesti myöhemmin esiintyvä teoksen päähenkilö Androtimos) ovat mahdollisesti Adoniksen kunniaksi järjestetyissä juhlissa. He lähtevät juhlista ja kokevat ensimmäisen seksuaalisen kokemuksensa yhdessä. Tämän jälkeen Persis tarjoaa miehelle tuntemattomaksi jäävästä syystä jalokiviä. Myöhemmin Androtimos saa todistaa erän pojan murhaa ja siihen liittyviä orgiastisia menoja. Tapahtumien todellinen luonne jää tässäkin epäselväksi. Tapausta on arveltu joko rituaalimurhaksi tai teoksessa myöhemmin paljastettavaksi hämäykseksi; poika taas on saattanut olla Androtimoksen pojaksi pukeutunut rakastajatar.
RN Aviere
RN Aviere oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus upotettiin 17. joulukuuta 1942.
Pinta (Galápagossaaret)
Pinta on saari Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se on pohjoisin saariston suurista saarista. Siellä oli aikoinaan paljon kilpikonnia, mutta ne metsästettiin lähelle sukupuuttoa. Galápagoksenjättiläiskilpikonnan alalaji Geochelone nigra abingdoni eli vain tällä saarella. Lajin viimeinen edustaja kuoli kesäkuussa 2012.
Khariton
Khariton Afrodisiaslainen oli antiikin kreikkalainen romaanikirjailija, joka tunnetaan teoksesta Kallirhoe. Hän oli kotoisin Afrodisiaksesta Kaariasta. Hänestä ei tiedetä oikeastaan mitään muuta kuin mitä hän itse paljastaa ainoassa tunnetussa romaanissaan Kallirhoe. Kahdeksasta kirjasta koostuva rakkausromaani on Petroniuksen Satyriconin ohella länsimaisen kirjallisuuden varhaisin säilynyt romaani.
Elämä
Kharitonista ei tiedetä juuri mitään muuta, kuin mitä hänen romaanistaan käy ilmi. Teoksen alussa hän esittelee olevansa ”Khariton, asianajaja (reettori) Athenagoraan sihteeri, Afrodisiaan kaupungista”. Nimi ”Khariton” tarkoittaa ”sulojen miestä”. Tämä on joskus käsitetty pseudonyymiksi, joka sopii rakkausromaanin kirjoittaneelle henkilölle; vastaavasti ”Afrodisiaslainen” saattaa viitata ennemmin suoraan Afroditeen kuin kaupunkiin. ”Athenagoras” puolestaan saattaa viitata Thukydideen mainitsemaan Athenagoraaseen, joka oli Hermokrateen poliittinen vastustaja; Hermokrateen tytär on Kharitonin romaanin päähenkilö. Kuitenkin sekä nimet ”Khariton” että ”Athenagoras” esiintyvät afrodisiaslaisissa piirtokirjoituksissa.
Jotkut Kharitonin teoksen piirteet tukevat hänen antamiaan tietoja omasta ammatistaan ja kotipaikastaan. Asianajajan sihteerin toimi näkyy ennen kaikkea lainopillisessa tietämyksessä sekä puheissa näkyvässä retoriikassa; kotipaikka taas siinä, että Miletoksen kuvaus on muiden paikkojen kuvauksia yksityiskohtaisempia; Miletos sijaitsi vain noin 120 kilometrin päässä Afrodisiaksesta.
Viimeaikaiset papyruslöydöt osoittavat, että romaani on saatettu kirjoittaa jo ensimmäisen vuosisadan puolessa välissä. Nykykäsityksen mukaan vuosi 200 on paleografisen ajoituksen perusteella myöhäisin mahdollinen ajoitus. Kharitonin käyttämän kielen erittely on tuottanut useita mahdollisia ajoituksia. 1800-luvulla, ennen papyruslöytöjä, tyylianalyysin perusteella esitettiin niinkin myöhäistä ajoitusta kuin 500-luku. Ensimmäisen vuosisadan jälkimmäistä puolta on ehdottanut A. D. Papanikolaou vuonna 1979. Eräs myöhempi tutkimus Kharitonin käyttämästä sanastosta ajoittaa tämän ensimmäisen vuosisadan lopulle tai 100-luvun alkuun.
Edmund Cueva on katsonut, että Khariton hyödynsi Plutarkhoksen kirjoittamaa Theseuksen elämäkertaa tai kenties suoraan Plutarkhoksen lähdettä, mytografi Paion Amathoslaista. Mikäli lähde on Plutarkhos, tällöin Kharitonin elämä ajoittuisi 100-luvun puolivälin jälkeen. Toisaalta vuonna 62 kuolleen Persiuksen Satiireissa on viittaus johonkin Kallirhoe-nimiseen teokseen; jos kyseessä on Kharitonin teos, tämä johtaisi suhteelliseen varhaiseen ajoitukseen.
Yhteenvetona, nykytutkimus ajoittaa Kharitonin ja hänen teoksensa yleensä vuosien 50 ja 150 välille.
Teokset
Kharitonin ainoa tunnettu teos on kahdeksan kirjaa käsittävä rakkausromaani Kallirhoe, joka tunnetaan myös nimellä Khaireas ja Kallirhoe. Se kertoo nuoresta naisesta nimeltä Kallirhoe ja nuoresta miehestä nimeltä Khaireas, jotka rakastuvat ja menevät naimisiin. Kohtalo kuitenkin erottaa heidät, ja he joutuvat kokemaan erilaisia seikkailuita ja vastoinkäymisiä kaukaisissa maissa, ennen kuin he saavat jälleen toisensa.
Kharitonin ajoituksen vaikeuksista huolimatta tämän ajatellaan olevan varhaisin kreikkalainen romaanikirjailija, jonka teoksia on säilynyt. Tämä tekee – tarkasta ajoituksesta riippuen – joko hänen teoksestaan tai Petroniuksen teoksesta Satyricon länsimaisen kirjallisuuden varhaisimman säilyneen romaanin.
Matti Meikäläinen (1927)
Matti Meikäläinen oli vuosina 1927–1930 ilmestynyt suomalainen poliittinen pilalehti, joka sai nimensä 1800-luvun lopussa ilmestyneeltä niin ikään suositulta pilalehdeltä.
Kaimastaan poiketen uusi Matti Meikäläinen oli avoimesti kokoomuspuolueen linjoilla. Toimituskunnassa oli paljon Uuden Suomen väkeä, kuten kirjailijat Simo Penttilä (Uuno Hirvonen) ja Tatu Valkonen (Ilmo Lassila) sekä pakinoitsijat Timo (J. W. Tuura) ja Olli (Väinö Nuorteva). Lehteen kirjoittivat myös Vaasan Jaakkoo (J. O. Ikola) sekä Valentin (Ensio Rislakki). Piirtäjiä olivat muun muassa Eric Vasström, Aarno Liuksiala, Hjalmar Löfving ja Yrjö Yrjölä. Lehden linjana oli vastustaa sosialismia, kommunismia, edistyspuolueen liberalismia sekä ruotsinkielisyyttä. Matti Meikäläinen muutettiin viikkolehdeksi 1930, mutta se ei enää kannattanut taloudellisesti.
Ignacio Francisco Ducasse Medina
thumb|right|Ignacio Francisco Ducasse Medinan vaakuna
Ignacio Francisco Ducasse Medina (s. 8. marraskuuta 1956 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan Juan Francisco Fresno Larraín 24. maaliskuuta 1984. Hänet nimitettiin Valdivian hiippakunnan johtoon 31. toukokuuta 2002, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francisco Javier Errázuriz Ossa, jota avustivat Cristián Caro Cordero ja Ricardo Ezzati Andrello.
Abu Dhabin Grand Prix 2020
Abu Dhabin Grand Prix 2020 (virallisesti Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix 2020) oli Formula 1 -kauden viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 13. joulukuuta Yas Marinan moottoriradalla Abu Dhabissa.
Romain Grosjean ei osallistunut kilpailuun Bahrainin Grand Prix’ssa saamiensa vammojen vuoksi. Hänen korvaajansa oli Pietro Fittipaldi, joka korvasi hänet myös Sakhirin Grand Prix’ssa. Mercedeksen Lewis Hamilton palasi takaisin kilpailemaan oltuaan poissa Sakhirin osakilpailusta koronaviruksen vuoksi.
Vapaat harjoitukset
Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Haas ajatti testikuljettajaansa Mick Schumacheria Kevin Magnussenin autossa ja Alfa Romeo Racing testikuljettaja Robert Kubicaa Antonio Giovinazzin autossa. Mercedekselle palannut Lewis Hamilton oli vaikeuksissa, kun hänen autossaan oli jarruvika, mikä aiheutti pehmeällä rengasseoksella ajamisen epäonnistumisen ja renkaan vaihtamisen kovempaan seokseen. Suurempia vaikeuksia oli Renault’n Daniel Ricciardolla, jonka autossa oli polttoainepumpun painevika, minkä vuoksi hänen autonsa jäi radalle ja siirtämisen ajaksi radalla otettiin käyttöön virtuaalinen turva-auto. Red Bull keskittyi kaudelle tarkoitettujen uusien autonosien testaamiseen. Red Bullin Max Verstappen oli ensimmäisten harjoitusten nopein.
Toisissa vapaissa harjoituksissa Hamiltonin vaikeudet jatkuivat, kun hänen autossaan oli hetkellinen vaihdevika varikolla, ja hänen nopeita aikakierroksiaan hylättiin yhdessä tallikaveri Valtteri Bottaksen ja Verstappenin kanssa ratarajojen rikkomisen vuoksi. Harjoitukset keskeytettiin hetkeksi punaisilla lipuilla, kun Alfa Romeo Racingin Kimi Räikkösen auto syttyi radalla tuleen, mutta Räikkönen selvisi tilanteesta vahingoitta ja auttoi autopalon sammuttamisessa. Bottas oli toisten vapaiden harjoitusten nopein.
Aika-ajot
Aika-ajojen ensimmäisessä osiossa Hamilton joutui ajamaan nopeimman kierrosajan useamman kerran, koska hänen ensimmäinen nopein aikakierros hylättiin ratarajojen ylittämisen vuoksi ja myöhemmin hän osui ratareunan palaseen, ja hän pyysi tallia tarkistamaan auton pohjan kunnon. Verstappen puolestaan jumitti vasemman kätensä ohjaamoon kiinni, kun hän käänsi jyrkästi kuudennen mutkan neulansilmämutkassa ja yritti korjata ohjaustaan vapaana olleella oikealla kädellä. Aikakierrosten ajamisen osalta hän tuhosi ensimmäisen rengasseoksensa pidon ankaralla jarrutuksella väistäessään Williamsin Nicholas Latifia, joka myöhemmin itse pyörähti ja aiheutti keltaiset liput radalle.
Aika-ajojen toisessa osiossa Albonin ensimmäinen kierrosaika hylättiin ratarajojen ylittämisen vuoksi, mistä johtuen hän joutui ajamaan nopeimman kierrosaikansa jo pehmeällä rengasseoksella. Renault’lla oli vaikeuksia aika-ajovauhdin kanssa, mistä johtuen Ricciardo ja Ocon karsiutuivat jatkosta. Racing Pointin Sergio Pérez ei ajanut aikakierrostaan toisessa osiossa, koska hän lähti kilpailuun viimeisistä lähtöruuduista moottoriosien vaihdon vuoksi ja hän halusi valita vapaasti rengasseoksensa kilpailuun. Ferrarin Sebastian Vettel ajoi oman näkemyksensä mukaan hyviä aikakierroksia, mutta hänellä ei vain ollut riittävästi vauhtia jatkoon.
Aika-ajojen kolmannessa osiossa Ferrarin Charles Leclerc ei ollut tyytyväinen yhdeksänteen sijaansa, koska tallin suorituskyky romahti merkittävästi edellisiin osioihin verrattuna ja hän pyrki taistelemaan kuuden parhaan joukkoon MM-pisteissä. McLarenin Lando Norris puolestaan oli hämmästynyt autonsa vauhdista, kun hän sijoittui neljänneksi. Verstappen ajoi paalupaikalle ennen Bottasta ja Hamiltonia. Hamilton perusteli kolmanteen lähtöruutuun jäämistä koronaviruksen aiheuttamilla jälkioireilla.
Kilpailu
Kilpailun lähdöstä alkaen Verstappen pystyi puolustautumaan Mercedeksen molempia kuljettajia vastaan sekä kasvattamaan aikaeroaan heihin ylivoimaisella kärkipaikallaan. Hamiltonilla oli vielä kilpailun aikana jälkioireita sairastamastaan koronaviruksesta eikä pystynyt haastamaan Verstappenia ja Bottasta. Lisäksi hän oli tyytymätön autonsa tasapainoon.
Kilpailun alkuvaiheessa Peréz joutui keskeyttämään kilpailun tekniseen vikaan, vaikka hänelle oli vaihdettu kilpailua varten uusi voimayksikkö. Auton siirtotyön ajaksi radalla otettiin käyttöön virtuaalinen turva-auto ja lopulta oikea turva-auto. Albon nousi kilpailussa neljänneksi, mutta muutamaa poikkeavaa tilannetta lukuun ottamatta hän ei juuri pystynyt haastamaan Hamiltonia palkintokorokesijasta. Ferrarin vauhti ei enää riittänyt kauden viimeisessä osakilpailussa pisteille.
Kilpailun viimeisillä kymmenellä kierroksella Verstappen valitteli autonsa tärinää, mutta hän ajoi kilpailun voittoon ennen Bottasta ja Hamiltonia. McLaren varmisti kolmannen sijansa valmistajien MM-pisteissä, kun Norris ja Carlos Sainz ajoivat kilpailussa sijoille 5 ja 6. Sainzille ei annettu kilpailun jälkeen rangaistusta, vaikka hän ajoi tarpeettoman hitaasti varikolla.
Popmuseo
Popmuseo on suomalaisen Neljä Ruusua -yhtyeen vuonna 2000 julkaistu kokoelmalevy. Albumi meni suoraan Suomen virallisen albumilistan ykköseksi ja myi kolmessa kuukaudessa 62 656 kappaletta ylittäen kulta- ja platinalevyrajan. Popmuseo oli vuoden 2000 neljänneksi myydyin levy Suomessa, ja kaiken kaikkiaan kokoelmaa on myyty 77 880 kappaletta.
Ford Focus RS WRC 07
Ford Focus RS WRC 07 on Fordin ralliauto, joka teki debyyttinsä Suomen MM-rallissa kaudella 2007. Autolla voitettiin kaikkiaan seitsemän osakilpailua.
Opiskelijan Tampere
Opiskelijan Tampere on neljän tamperelaisen opiskelija- ja ylioppilaskunnan perustama yhteistyö- ja palvelujärjestö.
Yhdistyksen alkuperäisenä tarkoituksena on lähentää opiskelijoita ja yritysmaailmaa toisiinsa mm. opiskelijaetujen kautta. Sittemmin palvelutarjonta on laajentunut kattamaan opiskelijan elämää kokonaisvaltaisen monipuolisesti.
Toiminnanjohtaja on Aleksi Aaltonen (2020-).
Moby Grape (albumi)
Moby Grape on Moby Grapen albumi vuodelta 1967.
Levy-yhtiö julkaisi peräti viisi albumin kappaletta yhtä aikaa singleinä, eikä niistä mikään siksi menestynyt erityisemmin. Julkaisun aikoihin yhtyeen jäseniä joutui tekemisiin poliisin kanssa, mikä osaltaan heikensi albuminkin kaupallisia mahdollisuuksia. Siitä on kuitenkin tullut varsin arvostettu klassikko, joka valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Pöljän koulu
Pöljän koulu on Siilinjärvellä Pöljän kylässä toimiva alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulun rehtori on Tarja Piiroinen. Samassa rakennuksessa toimii Pöljän päiväkoti esikouluryhmineen.
Pöljän koulua kävi 138 oppilasta vuonna 2005.
Jero Mäkeläinen
Jero Mäkeläinen on kouvolalainen tanssija ja drag-artisti. Hänet tunnetaan pop-laulaja Antti Tuiskun taustatanssijana.
Mäkeläinen on valmistunut tanssijaksi Turun konservatoriosta. Hän tanssii enkelinä Helsingin kaupunginteatterin Kinky Boots -musikaalissa, ja on mukana myös Tampereen Työväen Teatterin samassa musikaalissa, samassa roolissa. Hän on esiintynyt myös drag-tanssijana Marko Vainion Divet and the Dreamgirls -showssa.
Musikaalit
We Will Rock You -musikaali, Amfi-teatteri, Helsinki, 2020
Kinky Boots (enkeli), TTT, 2020
Kinky Boots (enkeli), Helsingin kaupunginteatteri, 2018
Poikamiesboksi, Kouvolan Teatteri, 2016
Nenä-ooppera, Suomen Kansallisooppera, 2015
Miten menestyä vaivatta liike-elämässä, Helsingin kaupunginteatteri, 2014
Aiheesta muualla
https://kouvolansanomat.fi/uutiset/kulttuuri-ja-viihde/fce53e0e-0918-4ec9-a46c-6e140eabc131
https://www.uusilahti.fi/jutut/kaupungin_kasvot/art2342605
https://www.hameensanomat.fi/kulttuuri/drag-artistin-show-lahtee-lentoon-jo-takahuoneessa-954719/
https://www.mtv.fi/sarja/huomenta-suomi-33001003008/drag-artisti-marko-vainio-muuntuu-moneksi-1116167
https://www.youtube.com/watch?v=AMxZPOLT778 Antti Tuisku - Kumipuku
https://www.youtube.com/watch?v=AIOf8vGe5GA Jero Mäkeläinen muuntautuu naiseksi
Simo Liimatainen
pienoiskuva|402x402px|Simo Liimatainen. Simo Johannes "Liimuri" Liimatainen (21. joulukuuta 1935 Pohjois-Pirkkala – 5. syyskuuta 2018 Tampere) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi SM-sarjassa vuosina 1953–1970 ja voitti kolme Suomen-mestaruutta. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun. Pelaajana Liimatainen ei erottunut pisteillään, mutta hänet tunnettiin kovana taklaajana.
RN Geniere (1938)
RN Geniere oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 26. elokuuta 1937. Alus laskettiin vesille 27. helmikuuta 1938 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 14. joulukuuta.
Palvelus
Alus upotettiin 1. maaliskuuta 1943.
Simo Liimatainen
Liimatainen edusti SM-sarjaurallaan Tammerfors Bollklubbia vuosina 1953–1955, TBK:n toimintaa jatkanutta Tampereen Tapparaa vuosina 1955–1963 ja Tampereen Hilparaa yhden ottelun verran kaudella 1969–1970. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 112 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 6 + 13 = 19 ja jäähymääränsä 62 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1955, 1959 ja 1961 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia. Hän kuului TBK:n kultaa voittaneeseen joukkueeseen myös kaudella 1953–1954 mutta pelasi tuolloin vain yhden ottelun eikä saanut kultamitalia.
Arthur Johnson
Arthur Johnson oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka liittyy vahvasti espanjalaisseura Real Madridin varhaishistoriaan.
Johnson oli liikemies, joka päätyi työn perässä Espanjaan. Asuessaan Lontoossa hän oli pelannut jalkapalloa Corinthianissa. Madridissa hän tutustui Julián Palaciosiin, joka toimi Real Madridin puheenjohtajana ennen seuran virallista perustamista vuonna 1902, ja liittyi mukaan seuran toimintaan. Pelaamisen lisäksi Johnson, jolla oli kokemusta tuohon aikaan huomattavasti kehittyneemmästä englantilaisesta jalkapalloilusta, vastasi paljolti myös joukkueen harjoittelusta ja taktiikasta. Myös seuran valkoinen pelipaita oli Johnsonin ehdotus, ja se mukaili juuri Corinthianin vastaavaa.
Johnson oli myös Real Madridin historian ensimmäinen maalintekijä seuran ensimmäisessä virallisessa ottelussa. Tämä tapahtui 13. toukokuuta 1902 Barcelonaa vastaan kuningas Alfonso XIII:n kruunajaisten kunniaksi pelatussa turnauksessa, josta sai alkunsa nykyinen Espanjan cup eli Copa del Rey. Real Madrid hävisi ottelun maalein 1–3. Pelaajana Johnson saavutti cupin voiton neljästi peräkkäin vuosina 1905–1908.
Vuonna 1910 Johnsonista tuli Real Madridin ensimmäinen virallinen valmentaja, ja hänen johdollaan seura voitti cupin vielä kerran vuonna 1917. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1920, jolloin Juan de Cárcer korvasi hänet. Johnson on Real Madridin toiseksi pisimpään palvellut valmentaja Miguel Muñozin jälkeen.
Mira Nieminen
Mira Nieminen on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi uransa aikana Tampereen Ilveksessä ja Helsingin Jalkapalloklubissa, jossa hän oli voittamassa Naisten Suomen Cupia 2002. Nieminen on Rovaniemen Palloseuran kasvatti, ja hän toimi seurassa harrastejoukkueen valmentajana oman peliuransa aikanakin.
Enfield
Muita merkityksiä
Lähes kaikki Lontoon Enfieldissa sijainneen Royal Small Arms Factory -kivääritehtaan suunnittelemat tai valmistamat aseet tunnettiin Enfield-nimellä:
Eric Norin
Eric Norin (s. 22. lokakuuta 1991 Täby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue AIK IF:ssä. Hän laukoo oikealta.