cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Phil Ivey
World Poker Tour
Phil Ivey oli WPT:n finaalipöydässä kuusi kertaa ennen kuin seitsemännellä kerralla voitti WPT-turnauksen. Tämä tapahtui L.A. Poker Classicissa helmikuussa 2008. Ykköspalkinto oli 1 596 100 dollaria. The Fourth Annual Jack Binion World Poker Openissa tammikuussa 2003 hän oli toinen.
European Poker Tour
Ivey debytoi EPT:llä syyskuussa 2006 Barcelonan turnauksessa. Hän aloitti finaalipöydän johtoasemassa ja oli lopulta toinen norjalaisen Bjørn-Erik Glennen jälkeen.
HMCS Kokanee
HMCS Kokanee (viirinumero K419) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus
Alus tilattiin lokakuussa 1941 Canadian Yarrows'lta Esquimaltista Brittiläisestä Kolumbiasta ja sen köli laskettiin 25. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1944.
Kanadan laivasto
HMCS Kokanee liitettiin syyskuussa 1944 johtoaluksena Kanadan 1. saattajaryhmään, ja se oli Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka Pohjois-Atlantin saattueiden suojana. Aluksen suojaama neljästoista ja viimeinen saattue ON304 matkasi länteen toukokuun lopulla 1945. Alus poistettiin palveluksesta 21. joulukuuta Kanadan länsirannikolla ja se siirrettiin reserviin.
Phil Ivey
Muut turnaukset
20. marraskuuta 2005 Ivey voitti miljoonan dollarin ykköspalkinnon Monte Carlo Millions -turnauksessa. Vain 24 tuntia myöhemmin hän voitti 600 000 dollaria "The FullTiltPoker.Net Invitational Live from Monte Carlo" -kilpailussa. Kutsukilpailun muut osallistujat olivat Mike Matusow, Phil Hellmuth, Gus Hansen, Chris Ferguson, Dave Ulliott ja John Juanda.
HMCS Kokanee
Kanadan laivasto
Alus myytiin vuonna 1948 Intian hallitukselle Hooghly Riverin luotsialukseksi nimellä Bengal.
Phil Ivey
Muut turnaukset
Kesäkuussa 2011 Iveyn pokeriuran turnausansiot ylittivät 13,9 miljoonaa dollaria. Hän on tällä hetkellä The Hendon Mobin turnaustilastoissa kaikkien aikojen kolmantena.
Käteispelit
Ivey on osallistunut vakituisesti Las Vegasin Bellagio-hotellin suurimpiin käteispeleihin. Toukokuussa 2010 avattiin Arian kasinolle Las Vegasiin Phil Iveyn mukaan nimetty korkeiden panosten pokeripelihuone.
Helmikuussa 2006 Ivey pelasi limiitti texas hold'emia kaksinpelinä teksasilaista liikemies-miljardööri Andy Bealia vastaan. Kolmen päivän aikana Ivey voitti yli 16 miljoonaa dollaria. Ivey edusti pokerin pelaajien ryhmää nimeltä "The Corporation", joka yhdisti rahansa ja vuorollaan pelasi Bealia vastaan. Aiemmin samassa kuussa Beal oli voittanut ryhmältä 10 miljoonaa dollaria.
High Stakes DB on tilastoinut internetin käteispelejä 1.1.2007 alkaen, Iveylle on kertynyt seuranta-aikana voittoa yli 19 miljoonaa dollaria.
Tatun ja Patun Suomi
Tatun ja Patun Suomi on Aino Havukaisen ja Sami Toivosen kirjoittama ja kuvittama lastenkirja. Teos on Otavan kustantama. Tatun ja Patun Suomi oli Suomen vuonna 2007 myydyin lasten ja nuortenkirja 112 900 kappaleellaan. Tatun ja Patun Suomi on voittanut vuonna 2007 Finlandia Junior -palkinnon.
Vuonna 2017 julkaistiin Tatun ja Patun päivitetty Suomi. Kirjassa tiedot on päivitetty.
Juoni
Kirja sisältää myös kolme TatuPatu-testiä, joissa tutustutaan suomalaisiin erikoisuuksiin: saunaan, ruisleipään ja juhannukseen mökillä.
Tatu ja Patu toimivat myös Suomi-uutisankkureina, vierailevat Virtasilla, esittelevät suomalaisia keksintöjä sekä suurmiehiä ja -naisia. Mukana on myös kertomus Tatun kampanjasta Joulupukin virkaan.
Uskonto natsi-Saksassa
pienoiskuva|Deutsche Christen -ryhmän propagandaa kirkkoneuvoston vaalien aikana 23. heinäkuuta 1933 Pyhän Marian kirkon edustalla Berliinissä Uskonto natsi-Saksassa tarkoittaa maan uskonnollista tilaa natsiaikana sekä maan natsihallinnon suhteita eri uskonnollisiin instituutioihin.
Natsit suhtautuivat epäillen katolilaisuuteen. Katolilaisella kirkolla ja natsihallinnolla oli solmittu Valtakunnankonkordaatti vuonna 1933 ja siinä luvattiin kunniottaa kirkon autonomiaa. Natsihallinto kuitenkin rutiininomaisesti rikkoi sopimusta vastaan ja sulki kaikki katoliset instituutiot, joidet tehtävät eivät olleet tiukasti uskonnollisia.
Pienemmistä uskonnolliseista vähemmistöistä Jehovan todistajat ja Bahai-usko kiellettiin kokonaan, kun taas juutalaisuus pyrittiin hävittämään kansanmurhan kautta. Myös Pelastusarmeija ja Seitsemännen päivän adventistit katosivat molemmat Saksasta. Tämän lisäksi myös astrologit, parantajat, ennustajat ja noituus kiellettiin. Pieni pakanallinen Deutsche Glaubensbewegung tuki kuitenkin natseja. Joillakin uskonnollisilla vähemmistöryhmillä oli monimutkaisempi suhde natsihallintoon, esimerkiksi Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (eli mormonit) veti lähetyssaarnaajat pois Saksasta ja Tšekkoslovakiasta vuonna 1938, mutta Saksan MAP-kirkon haaratoimistot saivat jatkaa toimintaansa koko sodan ajan, vaikka heidän oli kuitenkin pakko tehdä joitain muutoksia rakenteeseensa ja opetuksiinsa.
Sojuz 37
Sojuz 37 oli Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.
Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 23. heinäkuuta 1980 ja paluu noin 79 vuorokautta myöhemmin, 11. lokakuuta 1980. Lennon radiokutsu oli Terek (Терек).
Miehistö
Meno
Greyiaceae
Greyiaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Geraniales-lahkossa, johon myös muun muassa kurjenpolvikasvit (Geraniaceae) kuuluvat. Heimossa on vain Greyia-suku.
Tuntomerkit
Kasvit ovat pensaita tai pieniä puita. Lehdet ovat pyöreähköjä, yksinkertaisia, tupellisia, kourasuonisia, tylppähampaisia ja korvakkeettomia tai korvakkeellisia; tuppi, ruoti ja lapa karisevat yhtenä kokonaisuutena. Kukat sijaitsevat varsipäätteisissä tertuissa ja ovat isoja ja punaisia sekä sikiäintä lukuun ottamatta erilehtisiä. Verholehtiä on viisi, samoin terälehtiä. Kymmenen varrellista mesiäistä on kilpimäisiä tai alasimenmuotoisia ja sijaitsevat hetiön ulkopuolella. Heteet ulottuvat pitkälle ulos kukasta. Sikiäin on yhdislehtinen ja suippenee vähitellen pitkäksi vartaloksi, joka päättyy hieman laajentuneeseen luottiin. Hedelmä on kotamainen. Siemenen endospermi on tärkkelyspitoinen.
Luokittelu
Greyia-suvussa on kolme lajia. Cronquist (1981) vei sen Sapindales-lahkoon. Lähimmäksi sukulaiseksi on kuitenkin osoittautunut heimo Francoaceae Geraniales-lahkossa.
Lajit:
Aino-Maija Luukkonen
Aino-Maija Luukkonen (s. 14. lokakuuta 1958 Pyhämaa) on Porin entinen kaupunginjohtaja. Hän toimi virassa vuodesta 2004 lähtien. Vuonna 2022 Luukkonen jättäytyi pois Porin kaupunginjohtajan virasta ja hänen tilalleen uudeksi kaupunginjohtajaksi valittiin Lauri Inna.
Ura
Luukkonen on koulutukseltaan valtiotieteen lisensiaatti. Puoluetaustaltaan hän on sosiaalidemokraatti. Ennen siirtymistään Porin kaupunginjohtajaksi Luukkonen toimi Harjavallan sairaalan kuntainliiton ja Satakunnan sairaanhoitopiirin kuntayhtymän eri tehtävissä 1985–1998, Vaasan yliopiston sosiaali- ja terveyshallinnon yliassistenttina 1998–1999, Turun kaupungin vanhustenhuollon kehittämispäällikkönä 1999–2001, Porin terveysviraston talouspäällikkönä 2001–2003 ja Lohjan perusturvajohtajana 2003–2004.
Johtamisongelmat
Luukkosen johtamistavasta syntyi Porissa ongelmia, joita oli määrä käsitellä 50 000 euroa maksaneessa konsultin työilmapiiriselvityksessä. Sen tekemiseen johtivat kaupungin palveluksesta eronneen kehittämispäällikön Timo Aron esittämät syytökset. Useita muitakin johtavia virkamiehiä oli Luukkosen johtajavuosina eronnut tehtävistään. Luukkosen itsensä esittelemässä raportin yhteenvedossa Luukkosen johtamistapaa ei kuitenkaan lainkaan käsitelty ja itse raportti pidettiin salaisena.
Yksityiselämä
Luukkosen puoliso on Harjavallan kaupunginjohtajana 1970- ja 1980-luvuilla toiminut maakuntaneuvos Antti Koskinen.
Karkaava kasvihuoneilmiö
Karkaava kasvihuoneilmiö on tapahtumasarja, jossa planeetan kasvihuoneilmiö voimistaa itseään. Joidenkin mielestä kasvihuoneilmiö alkaa varsin matalissa lämpötiloissa, toisten mielestä vasta hyvin korkeassa.
Lähtötilanteena on vetinen planeetta, joka on kuumempi kuin Maa. Silloin merivesien haihtuminen vesihöyryksi planeetan kaasukehään lisää kasvihuoneilmiötä, koska vesihöyry on kasvihuonekaasu. Tämä nostaa planeetan lämpötilaa, mikä haihduttaa lisää vesihöyryä meristä kasvihuoneilmiötä ja lämpötilaa nostamaan ja niin edelleen. Myös mahdollinen klatraattikivien metaani vapautuu kaasukehään kuumentamaan planeettaa. Niin sanotussa kosteassa kasvihuoneessa ilmakehän yläosiin noussut vesihöyry hajoaa ilmakehän yläosissa hapeksi ja vedyksi, ja hajoaa avaruuteen. Planeetta kuumenee edelleen, sillä sen kaasukehä on täynnä tulivuoren purkamaa hiilidioksidia, joka on kasvihuonekaasu, ja jota yhteyttäminen ei hajota, koska elämää ei kuumuudessa enää esiinny. Tämä prosessi kuumentaa planeetan pinnan lopulta hehkuvaksi pätsiksi, jossa planeetan karbonaattipitoisiin kiviin, muun muassa kalkkikiviin sitoutunut hiilidioksidi vapautuu.
Näin on käynyt ehkä 3–4 miljardia vuotta sitten Venuksessa, joka on yli 400 °C kuumempi kuin mitä sen pitäisi olla. Tällöin planeetan lämpötila on yöllä ja päivällä 460 °C. Venuksen kuumassa kaasukehässä kaikki vesimolekyylit nousevat lämpöliikkeen voimasta korkealle ilmakehään ionosfääriin, jossa hajoavat niin että niiden toinen osa vety karkaa avaruuteen. Maan ilmakehässä tropopaussi estää tämän.
Maan tulevaisuus ja elokehän sisäraja
Maan arvellaan muuttuvan Venuksen kaltaiseksi noin 2 miljardin vuoden kuluttua, kun Aurinko laajenee keltaiseksi alijättiläistähdeksi ennen muuttumistaan punaiseksi jättiläiseksi. Aurinko kirkastuu huomattavasti jo kauan ennen tätä. Tämä kirkastuminen on melko hidasta. Se nostaa lopulta Maan pintalämpötilan tappavan korkeaksi. Jos Maa siirrettäisiin Venuksen paikalle, sen pinnan lämpötila nousisi 45 °C asteeseen ja kasvihuoneilmiö riistäytyisi käsistä. Ilman kasvihuoneilmiötä Maan lämpötila nousisi seuraavan 6 000 miljoonan vuoden aikana vain 30 °C, mutta kasvihuoneilmiön kanssa nousu on ainakin 300 °C.
Maasta tulee ensin läkähdyttävän kuuma ja kostea, jossa yhä enemmän vettä haihtuu ilmakehään maata lämmittämään. Merivettään keittävää planeettaa sanotaan kosteaksi kasvihuoneeksi. Joidenkin arvioiden mukaan Maan keskilämpötila 60 °C nostaisi Maan ilmakehän vesihöyrypitoisuuden 20 %:iin, ja tropopaussin kylmyysloukko mikä estää vesihöyryä haihtumasta avaruuteen häviäisi.
Maasta tulee kostea kasvihuone, kun aikanaan noin 1,3 miljardin vuoden kuluttua Auringon säteily kasvaa 1,1 kertaiseksi. Tämä vastaa Maan siirtoa 0,95 AU:n päähän Auringosta. . Maan keskilämpötila on silloin noin 47 °C. Yleisesti uskotaan, että jo kosteassa kasvihuoneessa vesihöyry karkaa ainakin osittain avaruuteen maan ilmakehästä vetynä ja happena. . Maan lämmettyä 150 asteeseen kaikki elämä on kadonnut täältä. Kun Auringon säteily kasvaa 3,5 miljardin vuoden kuluttua nykyisestä 1,41 kertaiseksi ja lämpötila on 350 °C, kasvihuoneilmiö riistäytyy kokonaan käsistä ja kivien erittäessä hiilidioksidia ilmakehään tulivuoren purkaman hiilidioksidin aiheuttaman kasvihuoneilmiön vaikutuksesta. Viimeistään tässä vaiheessa maan vesihöyry katoaa avaruuteen. Tämä vastaa Maan siirtoa 0,85 AU:n päähän. Toisten mukaan karkaava kasvihuoneilmiö vaatisi vain 1,02 kertaisen Auringon säteilyn kasvun.
Hapen karattua avaruuteen lämpöliikkeen voimasta ilmakehän hiilidioksidipitoisuus pysyy korkeana, koska ei ole enää happea hiilidioksidista yhteyttäviä kasveja tai levää. Lopulta myös hiilidioksidi karkaa avaruuteen.
Mario Teaches Typing
Mario Teaches Typing on tietokonepeli, jonka tarkoituksena oli opettaa lapsille konekirjoitusta. Sen kehitti ja julkaisi Interplay Nintendon virallisella lisenssillä. Peli julkaistiin MS-DOSille vuonna 1991, Microsoft Windowsille ja Macintoshille 1995. Jatko-osa Mario Teaches Typing 2 ilmestyi 1996.
Pelissä oli kolme pelattavaa hahmoa Mario, Luigi sekä Prinsessa Peach. Pelissä käytettiin alun perin Super Mario World -pelissä käytettyä musiikkia.
Nintendo ei antanut tietokonepelien valmistajille lupaa tehdä varsinaisia Mario-tasohyppelypelejä, mutta antoi luvan maksua vastaan käyttää Mario-hahmoa opetuspelissä. Interplay siis käytti Mario-hahmoa opetuspelissä pyrkiäkseen tekemään rahaa hahmon suosiolla. Aikaisemmin Interplaylta oli jo ilmestynyt Mario is Missing -niminen maantietoa opettava peli.
Aiheesta muualla
Educational games in the Mario series
Vähä-Haikara
Vähä-Haikara on Pirkanmaalla Oriveden Yröskulman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan kaakkoispuolella kohoavalla mäkisellä järvialueella aivan sen kaakkoisreunalla. Järvi muodostaa suurimman vesialueen suoalueen sisällä, missä on kaksi muuta lampea ja avosoita. Lammet ovat nimeltään Heinälammi ja Likolammi. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, jonka läpimitta on 30 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi suomaata ja kallioista metsämaata. Järvelle on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet Yröskulmalla.
No (kana)
の hiraganalla tai ノ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen 25. sijalla ne- ja ha-tavujen välissä.
Alkuperä
Hiragana の ja katakana ノ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 乃.
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « no ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille の. Hiragana の kirjoitetaan yhdellä vedolla:
Käyttö
Hiraganaa の on käytetty kiinankielisellä alueella, jossa sitä käytetään modernin kiinan omistuspartikkelin 的 (de) tai klassisen kiinan omistuspartikkelin 之 (zhī) sijaan. Tällöin の lausutaan samoin tavoin kuin merkki, jonka se on korvannut. Kanan käytöllä yritetään yleensä erottautua tai luoda "eksoottinen" tai "japanilainen" tunnelma, esimerkiksi kaupallisten brändien yhteydessä. Esimerkiksi 鲜の每日C-hedelmämehussa の voidaan lukea sekä omistuspartikkelina 之 (zhī), tai mehua tarkoittavana merkkinä 汁 (zhī).
Torsten Laakso
Laakso valmistui sisustusarkkitehdiksi 1955. Hän oli ensin Askon ja Skannon palveluksessa ja perusti sitten vaimonsa kanssa oman toimiston, jonka kautta hän teki suunnittelutöitä niin Askolle, Skannolle, Merivaaralle kuin monelle muullekin alan yritykselle. Vuonna 1978 hänet kutsuttiin Taideteolliseen korkeakouluun tuote- ja ympäristösuunnittelun professoriksi, ja vuonna 1980 hänet nimitettiin korkeakoulun rehtoriksi. Sen jälkeen hän suunnitteli paljon laivasisustuksia ja opetti Lahden muotoiluinstituutissa. Työn ohessa hän toimi urheiluvalmentajana.
Torsten Laakson puoliso oli sisustusarkkitehti Vuokko Laakso, jonka kanssa hänellä oli pitkään yhteinen suunnittelutoimisto.
Lönkytin
Lönkytin on saari Perämerellä Haukiputaan kaupunginosan edustalla Oulussa. Lönkytin on korkea kivikkoluoto. Se sijaitsee noin kymmenen kilometriä länsiluoteeseen Kiiminkijoen suulta, Oulun ja Kemin välisen syväväylän itäpuolella. Saarella on tutkamerkki. Saaren lähettyvillä sijaitsevat myös Perämeren syvimmät kohdat: paikoitellen merenpohja painuu jopa 50 metrin syvyyteen. Lähin toinen saari on idässä sijaitseva Satakarinletto. thumb|Lönkyttimen tutkaheijastin
Suomen Sydänliitto
Suomen Sydänliitto tarjoaa tietoa terveydestä, tukea elämäntapamuutoksiin ja apua toipumiseen.
Liittoon kuuluu 16 sydänpiiriä ja 210 paikallista sydänyhdistystä, joissa toimii noin 70 000 henkilöjäsentä, sekä kolme valtakunnallista jäsenjärjestöä: Sydänlapset ja -aikuiset, Sydän- ja keuhkosiirrokkaat Syke ry ja Karpatiat ry.
Suomen Sydänliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Sydänliiton tavoitteet
Suomen Sydänliiton strategia, Yksi sydän - sydänterveys yhteiskuntapolitiikassa, valmistui vuonna 2011.
Tavoiteltu tulevaisuus
Tavoitellun tulevaisuuden edellytykset
Sydänliitto pyrkii yllä oleviin tavoitteisiin vaikuttamalla päätöksentekoon eri tasoilla, tekemällä itse ja toimimalla yhteistyössä julkisen terveydenhuollon, valtimoterveyskumppanien ja muiden yhteistyötahojen ja toimijoiden kanssa.
Liittohallitus
Sydänliiton hallitukseen kuuluu puheenjohtajan lisäksi kaksitoista jäsentä, jotka valitaan kolmeksi kalenterivuodeksi kerrallaan. Jäsenistä neljä on vuosittain erovuorossa. Sääntöjen mukaan hallituksen jäsen voi olla tehtävässään yhtäjaksoisesti enintään kuusi kalenterivuotta.
Yksi elämä -hankekokonaisuus
Yksi elämä on Aivoliiton, Suomen Diabetesliit on ja Sydänliiton hankekokonaisuus, jonka tavoitteena on edistää valtimoterveyttä. Toimintaa rahoittaa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus.
Päätavoitteet
Päämääränä on väestön terveydentilan koheneminen suhteessa nykyisiin ennusteisiin - tasa-arvoisesti iästä, sukupuolesta, terveydentilasta, asuinpaikasta, sosiaalisesta asemasta ja etnisestä taustasta riippumatta
Keskeiset toiminnot ovat
Tapahtumia ja toimintaa
Sydänsunnuntaita alettiin viettää 1950-luvulla. Päivän kohokohtana oli suuri pääjuhla, jossa oli arvovaltaista kutsuvierasjoukkoa. Sydänviikko syntyi vuonna 1990 Sydänsunnuntain pohjalta. Sydänviikko on sydänyhdistysten toimintaviikko, jolloin vapaaehtoistoimijat järjestävät tapahtumia.
Maailman sydänpäivää vietetään 29. syyskuuta. Maailman Sydänpäivää koordinoi Maailman sydänjärjestö (World Heart Federation).
Päät
Päät oli suomalainen pop-rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1978. Yhtyeen yhdelläkään albumilla ei ole samaa levy-yhtiötä tai samaa kokoonpanoa.
Suomen Sydänliitto
Tapahtumia ja toimintaa
Sydänliitto on vuodesta 2009 alkaen laajentanut toimintaansa pienempiin sydänsairausryhmiin. Järjestö on ollut kansallisen Harvinaiset-verkoston jäsen alkuvuodesta 2009. Harvinaiset-verkosto on 17 jäsenjärjestön ja säätiön muodostama verkosto joka tekee yhteistyötä harvinaisten sairaus- ja vammaryhmien hyväksi.
Erikeia
Erikeia eli Erikaia  oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Nikolai II
Nikolai II, Nikolai Aleksandrovitš Romanov (18. toukokuuta (J: 6. toukokuuta) 1868 Aleksanterin palatsi, Tsarskoje Selo, Pietari, Venäjän keisarikunta – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg, Neuvosto-Venäjä) oli Venäjän keisari, Puolanmaan kuningas ja Suomen suuriruhtinas vuosina 1894–1917. Hän oli viimeinen hallitsija Romanovien hallitsijasuvussa, joka syrjäytettiin helmikuun vallankumouksessa 1917. Suomessa hänet tunnetaan helmikuun manifestin allekirjoittajana ja venäläistämistoimenpiteiden aloittajana. Hänen johdollaan Venäjä kärsi nöyryyttäviä tappioita muun muassa Venäjän–Japanin sodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Rauhanomaisten mielenosoitusten raa’an tukahduttamisen sekä Venäjän-Japanin sodan ja ensimmäisen maailmansodan runsaiden venäläistappioiden vuoksi Nikolai tunnettiin vastustajiensa keskuudessa myös nimellä Nikolai Verinen. Myöhemmin Nikolai vaimoineen ja lapsineen teloitettiin Venäjän sisällissodan aikana. Nikolai II:n isä ja edeltäjä oli keisari Aleksanteri III.
Erikeia
Erikeian oletetaan sijainneen suunnilleen nykyisen Ateenan Kypsélin kaupunginosan tienoilla, pohjoiskoilliseen kaupungin keskustasta.
Nikolai II
Kruununperillisenä
Nikolai syntyi Aleksanterin palatsissa Tsarskoje Selossa Venäjän kruununperijän, tsarevitš Aleksandr Aleksandrovitš Romanovin (myöhemmän keisari Aleksanteri III:n) ja suuriruhtinatar Maria Fjodorovnan (syntyjään Tanskan prinsessa Dagmar) perheeseen vuonna 1868. Hänet, kuten myös hänen sisaruksensa, kasvatettiin kovassa kurissa ja nuhteessa Hatsinan palatsissa. Nikolain isoisä, keisari Aleksanteri II murhattiin vuonna 1881, jolloin Nikolain isästä tuli keisari Aleksanteri III. Nikolai oppi tottelemaan asiassa kuin asiassa isäänsä, joka hänen vartuttuaan määräsi hänet osallistumaan erilaisten valiokuntien toimintaan. Nikolai piti kuitenkin politiikkaan liittyviä asioita kuivina ja vailla mielenkiintoa ja juhli mieluummin upseeritovereidensa kanssa ravintoloissa ja nuorten naisten kanssa Pietarin edustalla olevilla saarilla. Ensimmäistä kertaa kruununperijä uhmasi isänsä tahtoa alkaessaan seurustella Keisarillisen baletin nuoren tanssijattaren Mathilde Krzesinskan kanssa.
Nuoret erotettiin kuitenkin pian toisistaan, kun kruununperijä Nikolai ja hänen pikkuveljensä suuriruhtinas Georgi lähetettiin lokakuussa 1890 pitkälle maailmanympärysmatkalle. Matka ei päättynyt hyvin, Georgi sairasti tuberkuloosia, ja vanhemmat päättivät keskeyttää Georgin matkan ja lähettää pojan Kaukasiaan toipumaan. Myös Nikolain matka sai ikävän päätöksen Japanissa, kun eräs japanilainen poliisimies hyökkäsi kruununperijän kimppuun miekalla heidän vieraillessaan keväällä 1891 Otsun kaupungissa. Kreikan prinssi Yrjö pelasti uhkaavan tilanteen onnistuessaan pudottamaan miekan hyökkääjän kädestä kävelykepillään.
Nikolai ja Alix
280px|thumb|oikea|Nikolai ja hänen äitinsä [[Maria Fjodorovna vuonna 1870.]] Pietariin palattuaan Nikolai jatkoi jälleen suhdettaan Mathilde Krzesinskaan isänsä vastustuksesta huolimatta. Nikolain elämän suuri rakkaus ei kuitenkaan ollut Mathilde, vaan nuori saksalainen Hessen-Darmstadtin prinsessa Alix, Nikolain sedän Sergei Aleksandrovitšin vaimon, suuriruhtinatar Elisabetin nuorempi sisar. Vuonna 1894 Nikolai kertoi avoimesti Mathildelle rakkaudestaan Alixiin ja kertoi toivovansa tätä morsiamekseen. Tsarevitšin ja primaballerina assolutan suhde päättyi samana vuonna, ja Mathilde meni myöhemmin naimisiin Nikolain serkun, suuriruhtinas Andrei Vladimirovitšin kanssa.
Keisariparin pitkään jatkuneen vastustuksen jälkeen kruununperijä Nikolai sai viimein luvan kosia rakastettuaan, kun keisari Aleksanteri III:n terveydentila äkkiä heikkeni. Keväällä 1894 pari kihlautui ja lokakuussa prinsessa Alix saapui keisariperheen luokse Livadian palatsiin, Krimille. Viimeisillä voimillaan keisari siunasi nuoren parin, jonka jälkeen hän pian kuoli omassa vuoteessaan. Näin nuoresta tsarevitšista tuli koko Venäjänmaan keisari. thumb|280px|vasen|[[Laurits Tuxen, Keisari Nikolai II:n ja keisarinna Aleksandra Fjodorovnan kruunajaiset, 1898.]] Ennen häitä prinsessa Alix kääntyi luterilaisuudesta ortodoksisen kirkon uskoon, ja hänestä tuli ”oikeauskoinen suuriruhtinatar Aleksandra Fjodorovna”. Häät pidettiin pian Aleksanteri III:n hautajaisten jälkeen, ennen suuren pääsiäispaaston alkua, ja suruajasta johtuen ne olivat huomiota herättämättömät ja hiljaiset. Tosin hautajaisia seuranneiden iäkkäiden naisten sanotaan pudistelleen päätään ja sanoneen keisarinnasta:
Nikolai II ja keisarinna Aleksandra kruunattiin virallisesti 26. toukokuuta 1896 Moskovassa Uspenskin katedraalissa. Juhlallisuudet olivat valtavat, ja kautta Venäjän saapui ihmisiä seuraamaan uuden keisarin kruunaamista. Kruunajaisissa luutnantti Mannerheim oli yksi neljästä keisaria saattaneesta upseerista. Kruunajaispäivällisille osallistui yli 7 000 vierasta.
Tsarevitš Aleksei ja Rasputin
thumb|260px|Keisarinna ja tyttäret. Keisarinna [[Aleksandra Fjodorovna (Alix)|Aleksandra Fjodorovna edessä, muut vasemmalta oikealle: suuriruhtinatar Olga, suuriruhtinatar Tatjana, suuriruhtinatar Anastasia ja suuriruhtinatar Maria ]] Nikolain ja Aleksandran Aleksanterin palatsissa asuvaan perheeseen syntyi viisi lasta: Olga (s. 1895), Tatjana (s. 1897), Maria (s. 1899), Anastasia (s. 1901) ja viimein vuonna 1904 kruununperijä, tsarevitš Aleksei. Aleksei syntyi geneettisesti sairaana. Hän sairasti hemofiliaa, samaa perinnöllistä tautia kuin muun muassa Espanjan kuningashuoneen prinssit. Aleksein syntymästä lähtien epätoivoiset vanhemmat tekivät kaikkensa löytääkseen parannuskeinon. Tästä syystä keisariperheen lähipiiriin pääsi myös siperialainen talonpoika, ”pyhä mies” Grigori Rasputin. Keisarinna Aleksandra uskoi lujasti Rasputinin kykenevän parantamaan hänen poikansa, ja läheinen suhde kansan riettaana ja sivistymättömänä moukkana pitämään mieheen entisestään kasvatti kansan ja keisariperheen välillä vallitsevaa vihaa ja epäluuloisuutta.
Keisarina
thumb|left|150px|Nikolai II viiden [[ruplan kultarahassa (1899).]] Nikolai II:n hallitusvuodet muodostuivat vaikeiksi alusta alkaen. Moskovassa 26. toukokuuta 1896 pidettyjen kruunajaisten kunniaksi järjestetyssä kansanjuhlassa Hodinkan kentällä tapahtui vakava onnettomuus, kun tuhatpäinen yleisö joutui paniikkiin ja talloi kuoliaaksi satoja juhlavieraita. Nikolai osallistui silti Aleksandran kanssa Ranskan lähettilään järjestämiin tanssiaisiin, ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut, sillä Ranskan valtio oli nähnyt paljon vaivaa tanssiaisten järjestämiseen, ja keisariparin poisjääminen olisi ollut kiusallista.
Nikolai II:n hallinnon ensimmäiseen kymmeneen vuoteen osui Venäjän yhteiskunnallinen ja taloudellinen murros, siirtyminen agraariyhteiskunnasta teollistuneeseen, jonka siemenet oli jo kylvetty hänen isänsä hallituskaudella. Talouskasvu oli tarkastelujaksolla vuosina 1880–1910 keskimäärin yli yhdeksän prosenttia vuodessa. Lainsäädännön jälkeenjääneisyys, maanomistussuhteiden ratkaisemattomuus maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen vuonna 1861 ja talouskasvun keskittyminen vauraille suurkaupunkialueille aiheuttivat ristiriitoja kasvavan työväenluokan keskuudessa, jota sosialistivallankumoukselliset ja kommunistit käyttivät kasvualustanaan.
Nikolai II:n hallinto joutui kriisiin Venäjän–Japanin sodan1904–1905 tappion aiheuttamien levottomuuksien myötä. Suurena käännekohtana voidaan pitää verisunnuntain nimellä tunnettua välikohtausta 22. tammikuuta 1905, jossa satoja rauhallisia mielenosoittajia sai surmansa Talvipalatsin vartiosotilaiden luodeista. Liikehdintä johti lopulta vuoden 1905 vallankumoukseen. Kun näistä oli hädin tuskin toivuttu, Venäjää ja Nikolaita kohtasi uusi koettelemus, ensimmäinen maailmansota, jonka myllerryksissä vanha Eurooppa ja sen monarkiat tulivat tiensä päähän. thumb|270px|Keisariperhe veneretkellä Suomen saaristossa 1909. Nikolai oli keisarina heikko, perheenisänä ja puolisona parempi kuin jättimäisen, levottoman valtakunnan hallitsijana. Hän oli kyvyiltään keskinkertainen ja luonteeltaan päättämätön, mutta samalla vaatimaton ja säästeliäs. Hän oli isänsä Aleksanteri III:n tavoin hyvin vanhoillinen ja pyrki venäläistämään kaikkea siihen asti länsimaistettua pitäen parempana käyttää arvonimeä tsaari, koska se oli hänen mielestään virallista keisari-nimitystä (imperator) venäläisempi.
Keisarinna Aleksandraa taas ohjaili eräässä vaiheessa Grigori Rasputin, jonka ansiosta keisarin lähipiiri täyttyi itsevaltiutta tukevilla mielistelijöillä. Nikolain elinpiiri erosi palatsin ulkopuolisesta maailmasta, eikä hänellä ollut käsitystä Venäjän todellisesta ahdingosta. Keisari Nikolai pyrki politiikassaan jatkamaan isänsä Aleksanteri III:n linjoilla, mutta huomattavasti heikommalla menestyksellä.
Venäjä oli ensimmäisen maailmansodan lähestyessä yhä lähempänä suistumista vallankumoukseen työläisten vaatiessa lisää oikeuksia ylimystöltä. Keisari Nikolai oli kasvatettu uskomaan omaan asemaansa Jumalan valitsemana hallitsijana, ja siksi kansan vaatima kansanedustuslaitos tuntui hänestä Jumalan luottamuksen pettämiseltä.
Sisäpolitiikassa hän tukeutui pitkälti isänsä Aleksanteri III:n konservatismiin. Suomessa hänet opittiin tuntemaan venäläistämistoimenpiteistään (helmikuun manifesti), joka johti ensimmäiseen sortokauteen. Vuoden 1905 vallankumouksen seurauksena keisari Nikolain oli myönnyttävä uudistuksiin. Lokakuun manifestissa, jonka kirjoitti Nikolain kyvykäs pääministeri Sergei Witte, Venäjälle perustettiin kansanedustuslaitos eli duuma, ja kansalaisoikeuksia laajennettiin (sananvapaus, uskonnonvapaus, kokoontumisvapaus). Nikolaille jäi kuitenkin veto-oikeus duuman säätämiin lakeihin ja oikeus hajottaa parlamentti, jota oikeutta hän käyttikin kahdesti, 1906 ja 1907. Asteittain muutkin uudistukset peruttiin, ja Nikolai II:n hallinto luisui jälleen taantumuksen tielle. Witteä seuranneet pääministerit, joiden valintaan olivat vaikuttamassa keisarinna Aleksandra ja perheystävä munkki Grigori Rasputin, olivat joko kyvyttömiä (Goremykin) tai joustamattomia (Stolypin).
Nikolai II vieraili Helsingissä 10. maaliskuuta 1915.
Vallasta luopuminen
Ensimmäisen maailmansodan miestappiot ja talouden alamäki, työläisten lakkoilu ja poliittinen agitointi ja mellakointi johtivat lopulta siihen, että Pietarissa puhkesi vallankumous maaliskuussa 1917 (helmikuun vallankumous). Kaupungin varuskunnan joukko-osastojen ja kasakoiden siirryttyä vallankumouksen puolelle keisari Nikolaille ei jäänyt vaihtoehtoja. Ollessaan 15. maaliskuuta 1917 palaamassa junalla Mogiljovin päämajasta Pietariin hän sai duuman puhemieheltä Mihail Rodzjankolta ja yleisesikunnan päälliköltä, kenraali Mihail Aleksejevilta Pihkovaan sähkeen, jossa häntä vaadittiin luopumaan vallasta poikansa Aleksein hyväksi. Tajuttuaan tilanteen vakavuuden keisari Nikolai ymmärsi vallasta luopumisen olevan paras ratkaisu hänen rakastamansa Venäjän ja keisari-instituution säilymisen kannalta. Haluttomana eroamaan pojastaan Alekseista, joka sairasti verenvuototautia, Nikolai hetken mietittyään päättikin siirtää vallan veljelleen suuriruhtinas Mikael Aleksandrovitšille. Mikael kuitenkin kieltäytyi seuraavana päivänä ottamasta kruunua vastaan, koska duuman edustajat eivät taanneet hänen turvallisuuttaan, jos hän nousisi valtaistuimelle. Valta siirtyi väliaikaiselle hallitukselle.
Erikeia
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Erikeieus tai Erikeeus.
Päät
Vuonna 1986 yhtyeeltä ilmestyi single ”Linnut”/”Kuu” sekä kolmen biisin maksisingle ”Pieni rumpali”/”Särkyneen sydämen hotelli”/”Linnut”. Kaikki kappaleet löytyvät seuraavana vuonna ilmestyneeltä pitkäsoitolta ”Bali”. Siihen kiteytyy hienosti koko yhtyeen 1980-luku.
Nikolai II
Vankeus ja kuolema
Vallasta luopumisen jälkeen Venäjän väliaikainen hallitus suojeli keisariperhettä. Ensin heitä pidettiin vankeina kotonaan Aleksanterin palatsissa Tsarskoje Selossa, mutta myöhemmin vartiojoukkojen karattua pääministeri Aleksandr Kerenski siirsi perheen turvaan Tobolskiin Siperiaan.
Ajan kuluessa vartijat muuttuivat myötämielisemmiksi vankejaan kohtaan, jolloin bolševikkihallinto vaihtoi vartijat. Uudet vartijat kuuluivat pahamaineiseen tšekaan. Kuusi heistä oli bulgarialaisia ja unkarilaisia sotavankeja, joita käytettiin likaisimpiin töihin. Robert K. Massien mukaan keisariperhe tiesi kohtalonsa näiden miesten saavuttua. Vartijoiden kylmän asiallinen käytös kertoi varsin selvästi heidän olevan pyöveleitä.
Nikolai II:n ja hänen perheensä teloittamisen syynä on pidetty Venäjän sisällissodan poikkeuksellisia olosuhteita. Entisen keisarin ei tahdottu pääsevän vapaaksi ja päätyvän bolševikkeja vastaan taistelevan valkoisen armeijan eläväksi symboliksi. Teloituksen ajankohdan määräsi sotatilanne. Siperiassa toimiva 45 000 miehen tšekkiläislegioona, jonka vahvistuksena oli valkoisen armeijan venäläisiä sotilaita ja upseereita, oli edennyt etelässä Jekaterinburgin kaupungin rajoille asti. Punaisen sotavoiman komentajan mukaan kaupunkia pystyttäisiin puolustamaan kolmen päivän ajan. On yleisesti uskottu, että Nikolai II:n murhakäsky annettiin Moskovasta. Myös Romanov-asiantuntijana tunnettu Robert K. Massie tulkitsee asian näin. Venäjänkielentaitoisen historioitsija Helen Rappaportin mukaan kirjallista todistusaineistoa V. I. Leninin osuudesta ei olisi olemassa. Sitä ei alun alkaen laadittukaan tai se on kätketty taitavasti. Perinteisen käsityksen mukaan Moskovasta tulleen käskyn antoi bolševikkipuolueen keskuskomitea.
Vangeille ilmoitettiin, että Moskovasta haluttiin valokuva todisteeksi heidän hyvinvoinnistaan. Heidät kerättiin yhteen, mutta kuvaajan sijasta paikalle saapui aseistautuneita vartijoita. Yöllä 16.–17. heinäkuuta 1918 pian puolenyön jälkeen miehet teloittivat koko keisariperheen ja heitä vankeuteen vapaaehtoisesti seuranneet kamarineito Anna Demidovan, perheen lääkärin tohtori Botkinin, kokki Haritonovin ja palvelija Truppin. Teloitus tapahtui Ipatjevin talon kellarissa. Teloittajat olivat etukäteen sopineet siitä kuka kenetkin ampuisi – Nikolai II kuului Pjotr Jermakoville ja keisarinna Aleksandra Jakov Jurovskille. Teloitusryhmää johti Jakov Jurovski.
Komissaari Pjotr Jermakov väitti olleensa Ipatjevin talon vartioston päällikkö. Jermakovin kertomus teloituksesta ja ruumiiden hävittämisestä poikkeaa täysin kapteeni Jurovskin kertomuksesta. Jermakov väitti itse polttaneensa ruumiit Neljän veljeksen kaivosalueella kolmen halkokasan päällä niin perusteellisesti, ettei kynnen palastakaan jäänyt jäljelle. Lisäksi Jermakov kertoo levittäneensä tuhkat kuorma-auton lavalta myrskytuuleen, jolloin ne levisivät pelloille ja metsiin.
Moskova ilmoitti ainoastaan, että Nikolai oli teloitettu ja että perhe oli evakuoitu luotettavaan paikkaan. Sen jälkeen Moskova kiisti vielä kahdeksan vuotta tietävänsä mitään perheen olinpaikasta.
Teloituspaikka Ipatjevin talo purettiin vuonna 1977, koska neuvostojohtajat pelkäsivät, että paikasta tulee keisarivaltaa kannattavien muistopaikka. Paikalle alettiin vuonna 2000 rakentaa kirkkoa, joka sai nimen Kirkko veren päällä. Se on Venäjän suurimpia kirkkoja, ja kirkossa oleva ikoni on maan kalleimpia. Kirkkorakennuksessa on kaksi erillistä kirkkosalia, joista alempi on vihitty keisariperheelle.
Rikoksen peittely-yritykset
Moskovalainen elokuvaohjaaja Geli Rjabov julkaisi Rodina-lehdessä (Isänmaa) Romanovien salaisen hautapaikan vuonna 1989. Haudan toisen löytäjän, jekaterinburgilaisen Aleksandr Avdoninin ehdotuksesta Rjabov kuitenkin ilmoitti paikan, joka oli vajaan kilometrin päässä oikeasta paikasta. Päivää sen jälkeen kun Rodinan numerot ilmestyivät Sverdlovskissa, metsään ilmaantui raskaita työkoneita, jotka alkoivat kaivaa maata Rjabovin ilmoittamasta väärästä paikasta ja kuljettivat pois kaiken irtaimen maan. "KGB", Avdoninin mukaan.
Vuonna 1989 Rjabov yritti ottaa yhteyttä presidentti Gorbatšoviin pyytääkseen tämän apua hallitustasolla, jotta kysymys voitaisiin käsitellä asianmukaisesti. Gorbatšov ei katsonut aiheelliseksi vastata mitään. Koska presidentti Gorbatšov ei pannut tikkua ristiin hautalöydön eteenpäinviemiseksi päätti Rjabov julkistaa asian vapaamieliselle viikkolehti Moskovskije Novostille antamassaan haastattelussa joka julkaistiin huhtikuun kymmenentenä päivänä vuonna 1989. Seuraavana päivänä jokainen huomattava länsimainen sanomalehti kertoi, että kymmenen vuotta aiemmin vuonna 1979, neuvostoliittolainen elokuvantekijä Geli Rjabov oli löytänyt keisarillisen perheen luut suosta Sverdlovskin läheltä.
Elokuvaohjaaja Geli Rjabov kirjoitti myös Englannin kuningattarelle Elisabet II: lle, joka on itse sekä aviomiehensä Edinburgin herttuan, prinssi Philipin kautta sukua Romanoveille, ja pyysi tätä käyttämään vaikutusvaltaansa, jotta keisariperhe voitaisiin haudata kristilliseen tapaan. Kuningatar ei vastannut mitään.
Uudemmat rikostutkimukset
Max Jakobsonin mukaan Neuvostoliiton sotahistorian laitoksen johtaja kenraali Dmitri Volkogonov (1928–1995) on kirjoittamassaan Leninin elämäkerrassa todistanut sitovasti sen, että keisari Nikolai II ja hänen perheensä murhattiin Leninin ja hänen lähimpien miestensä Moskovassa tekemän päätöksen johdosta.
Venäjän federaation korkein tuomioistuin totesi vuonna 2008 Nikolai II:n ja hänen perheensä joutuneen poliittisen vainon uhriksi.
Venäjällä järjestettiin 2000-luvulla virallinen tutkinta, jossa pyrittiin selvittämään, olivatko V. I. Lenin ja Jakov Sverdlov syyllisiä teloituskäskyn antamiseen. Tutkinnassa ei löydetty luotettavia todisteita siitä, että Lenin tai Sverdlov olisivat olleet määräyksen takana. Tutkinta lopetettiin vuoden 2011 alussa.
Uudelleenhautaus ja pyhäksi julistaminen
Ruumiit vietiin pois kuorma-autolla ja heitettiin tyhjään kaivoskuiluun. Kaivosta ei saatu räjäyttämällä sortumaan, ja siksi alastomat ruumiit nostettiin seuraavana yönä ylös ja haudattiin vielä saman yön aikana metsätiellä kohtaan, johon auto upposi ”Sikojen niityllä” (Possunotkossa). Ruumiit löydettiin vasta vuonna 1978. Elokuvaohjaaja Geli Rjabov sai Jurovskin pojalta vara-amiraali Aleksandr Jurovskilta tämän isän kirjoittaman raportin ruumiiden hautaamisesta. Raportissa oli tarkka selostus hautapaikasta Koptjakissa Sikojen niityllä. Tämän tiessä olleen haudan Geli Rjabov ja jekaterinburgilainen Aleksandr Avdonin löysivät vuonna 1978. Haudassa olleet yhdeksän ruumista kaivettiin ylös heinäkuussa 1991 presidentti Jeltsinin luvalla ja tunnistettiin DNA-kokeilla kahta vuotta myöhemmin. Haudan kolmantena avauspäivänä tuli ilmi dramaattinen seikka, Aleksein ja yhden naisen luuranko puuttuikin haudasta. Täsmälleen 80 vuotta kuolemansa jälkeen, 17. heinäkuuta 1998, keisariperheen jäännökset, kruununperijä Alekseita ja tytär Mariaa lukuun ottamatta, haudattiin valtiollisin kunnianosoituksin Pietarin-Paavalin linnoituksen kirkkoon Pietarissa. Presidentti Boris Jeltsin piti hautajaisissa hyvin sovinnollisen, joskin selkeästi venäläiskansallisen puheen.
Jurovski mainitsi raportissaan polttaneensa lähistöllä hovineiti Anna Demidovan ja tsarevitš Aleksein ruumiit. Asiantuntijoiden mukaan ruumista ei voida metsäolosuhteissa polttaa vajaassa viidessä tunnissa mikä aika Jurovskilla oli käytettävissä polttamiseen. Tästä syystä etsintöjä jatkettiin kahden ruumiin löytämiseksi.
Amerikkalaiset yrittivät myös etsiä kahta puuttuvaa ruumista 1990-luvulla ääniaaltoja käyttävän laitteen avulla, mutta eivät niitä kuitenkaan löytäneet, koska maa oli myllerretty piloille.
Historian harrastaja Sergei Plotnikov oletti löytäneensä elokuussa 2007 Aleksein ja Marian (tai Anastasian) jäännöksiä 70 metrin päästä siitä paikasta mihin muut perheenjäsenet oli haudattu. Jäännökset sisälsivät 7 hammasta ja 44 luunpalaa, jotka olivat kooltaan muutamasta millimetristä muutamaan senttimetriin. Kolme hammasta, joissa oli hopea-amalgaami paikat, ja 29 luunpalaa oletettiin kuuluneen Alekseille.
Jäännösten kuuluminen keisariperheen jäsenille varmennettiin kolmella DNA-testillä. DNA-todisteiden lisäksi käytettiin aihetodisteina Aleksein lähes täydellisesti palaneen ruumiin, jäljelle jääneiden hampaiden korkealaatuisia hopea-amalgaamipaikkoja, jotka olivat samanlaisia kuin muiden perheenjäsenten hammaspaikat.
Venäjän pakolaiskirkko on julistanut aikoja sitten keisarin perheen pyhiksi. Venäjän ortodoksisen kirkon synodin päätöksellä keisari Nikolai II ja hänen perheensä kanonisoitiin elokuussa 2000 pyhiksi. Ortodoksinen kirkko ei kuitenkaan tunnusta vuonna 1991 löydettyjen ja DNA:lla lännessä tunnistettujen ruumiiden kuuluvan keisariperheelle eikä heidän palvelijoilleen. Ortodoksinen kirkko pitäytyy Pjotr Jermakovin 1930-luvulla esittämään tarinaan, että ruumiit poltettiin ja rikoksen jäljet haihtuivat savuna ilmaan. Japanilainen Tatsuo Nagani oli 2004 sitä mieltä, etteivät vuonna 1991 löydetyt luut kuulu Romanoveille eikä heidän palvelusväelleen. Professori, oikeushammaslääkäri Helena Ranta on tutkinut Nikolain kalloksi oletetun kallon hampaat. Ranta oletti vuonna 1995, että kysymyksessä ei ole Nikolain kallo. Ranta vaati kallosta tehtäväksi DNA-testin, mutta venäläiset eivät siihen suostuneet. Ortodoksikirkko vaatii jo haudattujen ylöskaivamista, jotta varmistettaisiin ovatko he todella Nikolai II, Aleksandra, Olga, Tatjana ja Anastasia. thumb|Venäjän keisarillisia [[Regalia|regalioita. Vasemmalla alkuperäinen kruunauskruunu, turkisreunustettu Monomahin kruunu.]]
Perheestä on olemassa kahden tyyppisiä ikoneita. Toisessa heidät on puettu keskiaikaisiin asuihin, toisessa 1900-luvun alussa käyttämiinsä pukuihin. Keskiaikaistyylisessä ikonissa Nikolailla on turkisreunustettu Monomahin kruunu ja ensimmäisten Romanovien aikaiset kruunajaisvaatteet. Tosiasiassa hän ei koskaan käyttänyt tätä tsaarien kruunua, jonka käyttö oli lopetettu jo Pietari Suuren aikana. Robert K. Massien mukaan Nikolai olisi halunnut ottaa sen uudelleen käyttöön, mutta hoviprotokolla ei sallinut sitä.
Ulkomaalaiset
Lähde:
Päät
Yhtyeessä ovat vaikuttaneet myös muun muassa Asko Kallonen, Seppo "Sidi" Vainio, Jay Havanna, Taina Ketonen, Tomi Ervi, Manne Mitro Railo, Wemppa Koivumäki, Kimmo Kajasto, Mika Toivanen, Petri Liski, Kimmo Salmela, Ona Kamu, Kaija Kärkinen, Sari Varpama, Eija Kantola ja Päivi Akonpelto.
PMMP omisti 2006 yhtyeelle kappaleen "Päät soittaa".
Suomen Sydänliitto
Julkaisut
Suomen Sydänliitto julkaisee potilasoppaita ja terveyden edistämisen aineistoja. Sydänliiton jäsenlehti Sydän on ilmestynyt vuodesta 1958. Vuoden 2007 alusta lehti on ilmestynyt myös verkkolehtenä.
Anáfi (kunta)
Anáfi on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Ανάφης, Dímos Anáfis), joka sijaitsee Thíran alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Koko kunnan pinta-ala on 40,370 neliökilometriä ja väkiluku 271. Varsinaisen Anáfin kylän väkiluku on 256 (vuonna 2011).
Anáfin kunta käsittää koko Anáfin saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat pienemmät saaret Makrá ja Pacheiá sekä Ftenán saaret. Saaret kuuluvat Kykladien saariryhmään.
Kunnan osat
Anáfin kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Jankkijärvi
Jankkijärvi eli myös Jänkäjärvi on Pirkanmaalla Orivedellä sijaitseva lampi. Samalla alueella on kaksi lampea, joilla on sama nimi. Lammilla on kartoissa yhteisnimenä Jankkijärvet.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 160,4 metriä mpy. Vain suurempaan järvestä on laskuoja, joka yhtyy 350 metrin päässä Haikaraojaan.
Rennes
Rennes (galloksi Resnn, ) on Ille-et-Vilainen departementin sekä Bretagnen pääkaupunki Ranskassa. Vuonna 2018 kaupungissa asui 217 728 asukasta. Siellä on mekaanista, elektronista, graafista ja autoteollisuutta. Kaupungin ensimmäinen yliopisto perustettiin vuonna 1735. Sen lisäksi kaupungissa ovat muun muassa rautatieristeys, arkkipiispanistuin ja oikeuspalatsi, joka on rakennettu 1618–1654.
Antiikin aikana nykyisen Rennesin paikalla sijaitsi kaupunki nimeltä Condate eli Condate Redonum. Ranskan lisäksi seudulla puhutaan bretonia ja galloa.
Universidad Complutense de Madrid
Universidad Complutense de Madrid on Madridissa sijaitseva Espanjan suurin ja Euroopan toiseksi suurin yliopisto. Nykyisen nimen yliopisto sai vuonna 1836, ja sen kampukset sijaitsevat Moncloa-Aravacan alueella ja Pozuelo de Alarcónissa.
Rennes
Urheilu
Jalkapallojoukkue Stade Rennais pelaa Ranskan pääsarjassa.
Avicenna
Avicenna, arabiaksi Ibn Sina (arab. ابن سین ) (980 tai 990–1037)    oli persialainen lääkäri, filosofi  ja tiedemies, jota pidetään yhtenä Islamin kultakauden merkittävimmistä oppineista. Hänen tuotantonsa koostuu 450 teoksesta lähinnä filosofian ja lääketieteen alalta. Monet pitävät Avicennaa nykyaikaisen lääketieteen isänä. Hän oli tunnettu Aristoteleen kommentaattori, ja pyrki ajattelussaan yhdistämään uusplatonismin ja aristotelismin. Hänen pääteoksellaan Al-Shifa (Sielun tervehtymisen kirja) oli suuri vaikutus myös keskiajan länsimaisiin filosofeihin, kuten Tuomas Akvinolaiseen.
Varhainen elämä
Avicennan elämä tunnetaan melko hyvin. Hänen omaelämäkertansa kattaa hänen elämänsä kolmekymmentä varhaisinta vuotta, ja loput on kirjoittanut muistiin hänen oppilaansa al-Juzajani, joka oli myös hänen sihteerinsä ja ystävänsä.
Avicenna syntyi vuonna 980 (islamilaisen ajanlaskun vuonna 370) Afshanassa, äitinsä kotipaikkakunnalla, lähellä Buharaa, nykyisessä Uzbekistanissa. Hänen isänsä oli Samanidien hallinnon virkamies, ja koulutti hänet huolellisesti Buharassa. Avicenna kuvaa elämäkerrassaan lähinnä opintojaan ja korostaa kriittistä suhtautumistaan kaikkeen tietoon Aristoteleen filosofian hengessä. Kertomalla torjuneensa opintoihinsa kuuluneet islamin ismaili-suuntauksen opit hän korosti elämäkerrassaan, että jo nuorella iällä hänelle jäivät vieraaksi kaikki autoritaariset aatteet. Hänen itsenäistä ajatteluaan tukivat hänen älykkyytensä ja poikkeuksellisen hyvä muistinsa. Niillä hän hämmästytti naapureitaan muistamalla laajasti sekä Koraania että arabialaista runoutta ulkoa kymmenen vuoden iässä. Hänen kerrotaan voittaneen jotkut opettajansa jo neljäntoista vuoden iässä, ja hänet laitettiin lopulta yksityisopettajan alaisuuteen.
<!-- and found that "Medicine is no hard and thorny science, like mathematics and metaphysics, so I soon made great progress; I became an excellent doctor and began to treat patients, using approved remedies." The youthful physician's fame spread quickly, and he treated many patients without asking for payment.
His first appointment was that of physician to the amir, who owed him his recovery from a dangerous illness (997). Ibn Sina's chief reward for this service was access to the royal library of the Samanids, well-known patrons of scholarship and scholars. When the library was destroyed by fire not long after, the enemies of Ibn Sina accused him of burning it, in order for ever to conceal the sources of his knowledge. Meanwhile, he assisted his father in his financial labours, but still found time to write some of his earliest works.
When Ibn Sina was 22 years old, he lost his father. The Samanid dynasty came to its end in December 1004. Ibn Sina seems to have declined the offers of Mahmüd the Ghaznevid, and Ibn Sina proceeded westwards to Urjensh in the modern Khiva, where the vizier (a kind of prime-minister), regarded as a friend of scholars, gave him a small monthly stipend. The pay was small, however, so Ibn Sina wandered from place to place through the districts of Nishapur and Merv to the borders of Khorasan, seeking an opening for his talents. Shams al-Ma'äli Qäbtis, the generous ruler of Dailam, himself a poet and a scholar, with whom Ibn Sina had expected to find an asylum, was about that date (1052) starved to death by his own revolted soldiery. Ibn Sina himself was at this season stricken down by a severe illness. Finally, at Gorgan, near the Caspian Sea, Ibn Sina met with a friend, who bought a dwelling near his own house in which Ibn Sina lectured on logic and astronomy. For this patron, several of Ibn Sina's treatises were written; and the commencement of his Canon of Medicine also dates from his stay in Hyrcania.
thumb|200px|left|Avicenna's work was so influential that he is even commemorated here in this Polish stamp