cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Falun Gong
Falun Gongin vastaus vainoon
Lisäksi Falun Gongin harjoittajat ovat nostaneet kymmeniä (suurelta osin symbolisia) kanteita Jiang Zeminiä, Luo Gania ja muita Kiinan viranomaisia vastaan syyttäen heitä kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. International Advocates for Justice -järjestön mukaan Falun Gong on nostanut lukumäärällisesti eniten ihmisoikeuskanteita 2000-luvulla, ja syytteet koostuvat rikoksista, jotka lukeutuvat kaikkien vakavimpien kansainvälisten rikosten joukkoon. David Ownbyn mukaan 54 siviili- ja rikoskannetta oli vireillä 33 maassa vuonna 2006. Monissa tapauksissa tuomioistuimet ovat kieltäytyneet ottamasta tapauksia käsittelyyn ja vedonneet syytettyjen diplomaattiseen koskemattomuuteen. Kuitenkin marraskuussa 2009 Jiang Zemin ja eräät muut korkean tason kiinalaiset virkamiehet saivat kutsun espanjalaiseen tuomioistuimeen, joka syytti heitä kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan Falun Gongin vainossa. Kuukautta myöhemmin argentiinalainen tuomioistuin julkaisi lausunnon, jonka mukaan Jiang Zemin ja Luo Gan olivat omaksuneet ”kansanmurhastrategian” pyrkiessään hävittämään Falun Gongin ja vaati Interpolia pidättämään heidät.
Toukokuussa 2011 Falun Gongin kannattajat nostivat kanteen Cisco Systems -yhtiötä vastaan. Pääasiassa Ciscon sisäisiin asiakirjoihin tukeutuva kanne väittää, että teknologiayhtiö suunnitteli ja toteutti käytännössä valvontajärjestelmän Kiinan kommunistipuolueen käyttöön tietäen, että sitä käytettäisiin nimenomaisesti Falun Gongin harjoittajien paikallistamiseen, vangitsemiseen, pakkotyöhön tuomitsemiseen ja kidutukseen.
Sisäelinryöstöt eläviltä Falun Gongin harjoittajilta
Vuonna 2006 Kanadan entinen apulaisulkoministeri David Kilgour ja kanadalainen ihmisoikeusjuristi David Matas julkaisivat tutkimusraportin, jonka mukaan Kiinan viranomaiset ovat laajamittaisesti ryöstäneet sisäelimiä vielä elossa olleilta vangituilta Falun Gongin harjoittajilta ja myyneet niitä elinsiirtomarkkinoilla. Raportista julkaistiin päivitetty versio tammikuussa 2007. Kolmannen osapuolen tutkimusta oli pyytänyt Coalition to Investigate the Persecution of Falun Gong -järjestö aiemmin vuonna 2006 esille tulleiden todistajanlausuntojen vuoksi. Raportin lopputuloksissa väitettiin, että ”vastentahtoisilta Falun Gongin harjoittajilta on laajamittaisesti poistettu sisäelimiä, ja nämä toimet jatkuvat tänäkin päivänä”. Kiina on toistuvasti kiistänyt raportissa esitetyt väitteet.
Suomessa aiheesta uutisoi ensimmäiseksi Hufvudstadsbladet 18. heinäkuuta 2006, ja lehti käsitteli sitä myös pääkirjoituksessaan seuraavana päivänä. ASEM-kokouksen aikana syyskuussa 2006 Kilgour ja Matas järjestivät Helsingissä lehdistötilaisuuden, ja tällöin Ilta-Sanomat kirjoitti aiheesta artikkelin.
Raportin julkaisun jälkeen Kiinan viranomaiset julistivat Kiinan noudattavan Maailman terveysjärjestön periaatteita, jotka kieltävät ihmiselinten myynnin ilman luovuttajien kirjallista suostumusta. He väittivät raporttia mustamaalaukseksi, joka ”perustuu huhuihin ja valheellisiin syytteisiin” sekä sanoivat Kiinan hallituksen tutkineen väitteitä ja todenneen niiden olevan täysin perusteettomia. Yhdysvaltain kongressin tutkimuspalvelu CRS:n raportin mukaan jotkut Kilgourin ja Matasin keskeisistä syytteistä näyttivät olevan ristiriidassa muiden tutkimusten kanssa, mutta raportissa ei määritelty asiaa sen tarkemmin. Yhdysvaltain ulkoministeriö totesi, että ”näistä nimenomaisista väitteistä riippumatta Yhdysvallat on huolestunut Kiinan toteuttamasta Falun Gongin harjoittajien tukahduttamisesta sekä elinryöstöraporteista”.
Yhdysvaltain kansallinen munuaissäätiö sanoi pitävänsä syytteitä ”erittäin huolestuttavina”. Taiwan kehotti kansalaisiaan olemaan matkustamatta Kiinaan siirtoelinoperaatiota varten. Australian terveysministeriö lopetti raporttien seurauksena kiinalaisten kirurgien koulutusohjelmat maassa sekä kielsi elinsiirtoja koskevat yhteiset tutkimusohjelmat Kiinan kanssa. Vuonna 2009 International Society for Human Rights myönsi Kilgourille ja Matasille palkinnon heidän tutkimusraportistaan; samana vuonna tekijät julkaisivat raportin kirjamuodossa nimellä Bloody Harvest.
Raportin keskeiset todisteet
Ethan Gutmann on vuonna 2010 arvioinut vainossa kuolleiden harjoittajien lukumääräksi noin 70 000; suurin osa heistä on hänen mukaansa saanut surmansa elinryöstöoperaatioissa.
Falun Gong Kiinan ulkopuolella
Vapaaehtoisia Falun Gongin liikesarjoja opettavia henkilöitä sekä Falun Dafa -yhdistyksiä on tällä hetkellä yli 70 maassa Kiinan ulkopuolella. Toiminta on kaikkein aktiivisinta Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Falun Gongin kannattajat ympäri maailmaa ovat vastanneet Kiinan kommunistisen puolueen vainoon säännöllisillä mielenilmauksilla, paraateilla, mediakanavien perustamisella, taiteilijaryhmillä ja etupäässä mannerkiinalaisten käyttöön tarkoitetuilla sensuurinkierto-ohjelmistoilla.
Kiinan ulkopuolella Falun Gongia opetettiin ensimmäisen kerran Kiinan New Yorkin konsulaatissa vuonna 1995. Se oli osa puolueen ”länsimaille suunnattua kulttuuripropagandaa” yhdessä kiinalaisen silkin- ja ruoanvalmistustaidon kanssa. Konsulaatti myös perusti Massachusettsin teknilliseen korkeakouluun ja Columbian yliopistoon Falun Gong -kerhoja, jotka jatkavat toimintaansa tänäkin päivänä. Vuodesta 1995 lähtien Li Hongzhi piti luentosarjoja Kiinan ulkopuolella mm. Ruotsissa sekä Kiinan Pariisin-suurlähetystössä suurlähettilään kutsumana. Li luennoi Australiassa elokuussa 1996 ja Pohjois-Amerikassa saman vuoden lokakuussa.
Falun Gong kasvoi länsimaissa suurelta osin Manner-Kiinasta muuttaneiden opiskelijoiden mukana 1990-luvun alusta vuosikymmenen puoliväliin; Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa sitä opetettiin pääasiassa yliopistojen kampusalueilla. Nykyään se on järjestäytynyt paikallisiin Falun Dafa -yhdistyksiin ja yhteyshenkilöihin, jotka vapaaehtoisesti opettavat menetelmää ilman maksua.
Kansainvälinen suhtautuminen
Länsimaiden hallitukset ja ihmisoikeusjärjestöt ovat tuominneet Kiinan vainokampanjan ja suhtautuneet Falun Gongiin varauksellisen myönteisesti. Vuodesta 1999 Yhdysvaltain kongressin jäsenet ovat antaneet aiheesta julkilausumia ja laatineet useita päätöslauselmia Falun Gongin tueksi. Viimeksi kongressin päätöslauselma no. 605 vaati ”välitöntä loppua Falun Gongin harjoittajien vainolle, häirinnälle, vangitsemiselle ja kidutukselle”, totesi Kiinan viranomaisten käyttäneen huomattavasti aikaa ja resursseja levittääkseen viime vuosikymmenen ajan maailmanlaajuisesti ”valheellista propagandaa” Falun Gongista, sekä ilmaisi osanottonsa vainotuille Falun Gongin harjoittajille ja heidän perheilleen. Vuosina 1999–2001 länsimaisen median raportit Falun Gongista — ja erityisesti harjoittajien kaltoinkohtelusta — olivat yleisiä, joskin vaihtelevia. Vuoden 2001 loppupuolella raportoinnin määrä väheni merkittävästi, ja vuoteen 2002 mennessä suuret mediaorganisaatiot kuten The New York Times ja The Washington Post olivat miltei kokonaan lakanneet kirjoittamasta Falun Gongin tilanteesta Kiinassa. Tutkija Leeshai Lemish on todennut, että länsimaisten mediaorganisaatioiden Falun Gong -diskurssit muuttuivat myös aikaisempaa puolueellisemmiksi, ja ne yhä useammin lainasivat kommunistipuolueen narratiiveja kritiikittömästi sen sijaan, että ne olisivat tukeutuneet Falun Gongin tai ihmisoikeusjärjestöjen versioihin tapahtumista. Kiinan kommunistipuolue on pyrkinyt tukahduttamaan ulkomaisten poliitikkojen, journalistien ja tutkijoiden Falun Gongia kohtaan osoittamaa sympatiaa. Näihin pyrkimyksiin ovat sisältyneet muun muassa diplomaattien vierailut sanomalehtien toimituksissa, joissa he ovat ”suitsuttaneet kommunistisen Kiinan hyvyyttä ja Falun Gongin pahuutta”. Kiina on ilmoittanut Falun Gongia kohtaan osoitetun tuen ”vaarantavan kauppasuhteet” ja lähettänyt paikallisille poliitikoille kirjeitä, joissa se on vaatinut heitä olemaan osoittamatta sympatiaa Falun Gongille. Länsimaisiin instituutioihin kohdistetulla paineella on ollut myös hienovaraisempia ilmenemismuotoja, esimerkiksi akateeminen itsesensuuri, kun Falun Gongin tutkimisesta on toisinaan ollut seurauksena mm. kenttätyöviisumin epääminen Kiinaan pyrkiviltä tutkijoilta; lisäksi monet Kiina-suhteita painottavat liikemiehet ja yhteisöt ovat Kiinan kommunistipuoluetta pelätessään sulkeneet ulos ja syrjineet niitä, jotka ovat ottaneet Falun Gong -kysymyksen esille. Mediaorganisaatiot ja ihmisoikeusryhmät ovat myös harjoittaneet itsesensuuria Falun Gongiin liittyen, mikä Ethan Gutmannin mukaan johtuu Kiinan hallituksen poikkeuksellisen vihamielisestä asenteesta aihetta kohtaan sekä niistä mahdollisista seurauksista, joihin kysymyksen avoin ja julkinen käsittely saattaisi johtaa.
David Ownby on todennut, että näiden taktiikoiden lisäksi Kiinan viranomaisten Falun Gongiin lyömä ”kultti”-leima ei koskaan ole täysin hälvennyt joidenkin länsimaalaisten mielestä, ja tällä stigmalla on yhä jonkin verran vaikutusta niihin tapoihin, joilla Falun Gongia julkisesti hahmotetaan. 1990-luvun alkuvuosista Kiinaa seurannut journalisti Ethan Gutmann on sanonut, että Falun Gongia kohtaan osoitetun julkisen sympatian vähyys johtuu osittain heikkouksista Falun Gongin tiedotus- ja suhdetoiminnassa. Toisin kuin demokratia-aktivistit tai tiibetiläiset, jotka ovat löytäneet ymmärrettävän paikan länsimaalaisten mielissä, Falun Gongin julkinen toiminta on osoittanut leimallisesti kiinalaisia piirteitä. Lisäksi etenkin Manner-Kiinasta pakolaisina saapuneiden harjoittajien pyrkimyksissä saada viestiään kuuluville on ollut piirteitä kommunistisen puolueen kulttuurista, esimerkiksi voimakkaita iskulauseita ja visuaalisesti räikeitä kidutusesityksiä. Tämä on yhdistynyt yleiseen epäluuloon, jolla länsimaissa suhtaudutaan vainottuihin pakolaisiin. Falun Gongilta on myös jäänyt puuttumaan voimakas tuki niiltä amerikkalaisilta tahoilta, jotka yleensä tukevat uskonvapautta: liberaalit suhtautuvat varauksella Falun Gongin konservatiiviseen seksuaalimoraaliin, kun taas kristilliset konservatiivit eivät pidä Falun Gong -kysymystä yhtä tärkeänä kuin vainottujen kristittyjen auttamista. Yhdysvaltain poliittinen keskusta ei halua painottaa ihmisoikeuskysymyksiä niin voimakkaasti, että niillä olisi vaikutusta kaupallisiin ja poliittisiin Kiina-suhteisiin. Niinpä Falun Gongin harjoittajien on tarvinnut suurelta osin tukeutua omiin resursseihinsa.
Adam Frank kirjoittaa, että länsimaisten mediaperinteiden mukaisesti Falun Gong -aiheisessa raportoinnissa Kiinan ja kiinalaisten ”eksoottisuus” on ollut hallitseva tarkastelutapa, ja että ”faktat olivat pääasiassa oikein, mutta se normaalius ja tavallisuus, jonka miljoonat kiinalaiset harjoittajat liittivät menetelmään, oli täysin kadonnut”.
Kiistanaiheet
Eräs kaikkein vahvimmista Falun Gongiin liittyvistä kiistanaiheista on Kiinan hallituksen määritelmä, joka väittää Falun Gongin olevan xiejiao—toisin sanoen ”harhaoppinen järjestö”, ”paha uskonto” tai ”paha kultti”. Näkemys siitä, että Falun Gong olisi kultti, on saanut kannatusta Kiinan valtiollisessa propagandassa sekä joidenkin ”kulttien vastaisen liikkeen” (anti-cult movement, ACM) kannattajien keskuudessa, mutta akateeminen tutkimus on suurimmalta osin torjunut tämän käsityksen.
Kiinan buddhalaisyhdistys, joka oli huolissaan buddhalaisten kääntymisestä Falun Gongin harjoittajiksi, oli ensimmäinen, joka nimitti Falun Gongia xiejiaoksi vuoden 1996 loppupuolella. Käsitteen kirjaimellinen käännös on ”harhaoppinen opetus”, mutta Falun Gongin vastaisen propagandakampanjan englanninkielisissä versioissa se käännettiin ”pahaksi kultiksi” (”evil cult”). Länsimainen media otti aluksi käsitteen käyttöön Kiinan hallituksen mediaraporttien perusteella, mutta alkoi pian käyttää vähemmän latautuneita nimityksiä. Heinäkuusta 1999 alkaen Kiinan viranomaiset pyrkivät väittämään, että Li Hongzhi oli rikastunut menetelmää opettamalla. Tämä johti jonkinasteiseen debattiin siitä, oliko Li ansainnut menetelmällä rahaa Kiinassa, ja jos oli, kuinka paljon. Vuosina 1992–1994, kun Li piti luentosarjoja ympäri Kiinaa paikallisten qigong-yhdistysten kutsumana, hän veloitti luentosarjoistaan, mutta osallistumismaksut olivat huomattavasti alhaisempia kuin kilpailevilla qigong-menetelmillä, ja paikalliset qigong-yhdistykset saivat niistä itselleen merkittävän osan. Li perusteli palkkioita matkakuluilla ja muilla kustannuksilla, ja toisinaan hän lahjoitti rahan hyväntekeväisyyteen. Vuonna 1994 Li lopetti maksujen keräämisen kokonaan ja otti siitä lähtien kannan, että Falun Gongin on aina oltava ilmaista. Kaikki Falun Gongiin liittyvä materiaali on ladattavissa maksuttomasti Internetistä.
Dai Qing (2000) väittää Li'n ansainneen vuonna 1997 yli 10 miljoonaa yuania kirjanmyynnillä, joskin Dain mielestä ”Li'n tulot olivat legitiimimpiä kuin hallituksen korruptoituneiden virkamiesten”. Sen sijaan Ian Johnsonin (2004) mukaan Li Hongzhi ei saanut kirjoistaan minkäänlaisia rojalteja sinä aikana, kun niiden suosio oli Kiinassa huipussaan, sillä kaikki kirjat olivat bootleg-julkaisuja viranomaisten kiellettyä Falun Gong -materiaalien julkaisun vuonna 1996 hillitäkseen harjoittajien määrän kasvua.
Vaikka akateemisten tutkijoiden mukaan Falun Gongin organisaatiorakenne on epämuodollinen ja ei-hierarkkinen, Kiinan viranomaiset ovat pyrkineet esittämään Falun Gongin hierarkkisena ja hyvin rahoitettuna organisaationa, joka pystyy mobilisoimaan miljoonia harjoittajia. James Tong sanoo, että hallituksen intresseissä oli esittää Falun Gong tiukasti organisoituneena: ”Mitä organisoituneemmalta Falun Gong saatiin näyttämään, sitä oikeutetumpaa yhteiskunnallisen järjestyksen nimissä toteutettu tukahduttaminen olisi”. Tong päätyy siihen lopputulokseen, että kommunistipuolueen väitteillä ei ollut ”sisäistä tai ulkoista todistusaineistoa tukenaan”, ja että pidätyksistä ja tutkimuksista huolimatta viranomaiset eivät koskaan pystyneet ”uskottavasti vastaamaan Falun Gongin esittämiin puolustuksiin”.
Falun Gongin konservatiiviset moraaliopetukset ovat herättäneet jonkin verran kiistaa länsimaiden edistyksellisissä piireissä. Esimerkiksi vuonna 2001 San Franciscon kaupunginvaltuusto nimesi Li Hongzhi'n ehdokkaaksi Nobelin rauhanpalkinnolle, mutta ehdotuksesta luovuttiin painostuksen vuoksi sillä perusteella, että Falun Gongin opetukset pitävät homoseksuaalisuuden harjoittamista moraalittomana toimintana. Falun Dafa -tiedotuskeskuksen mukaan Falun Gong toivottaa homot, lesbot ja biseksuaalit tervetulleiksi harjoittamaan menetelmää ja sanoo, ettei heihin suhtauduta millään erityisellä tavalla; vaikka Falun Gongin opetusten mukaan jotkut teot ”tuottavat enemmän karmaa”, tämä ei tiedotuskeskuksen mukaan tarkoita, että Falun Gongilla olisi mitään asiaan liittyvää agendaa, yhteiskunnallista kantaa tai muita säädöksiä.
Tutkijoiden mielipiteet vaihtelevat siitä, sisältyykö Falun Gongiin apokalyptisiä piirteitä, ja jos kyllä, mitä ne käytännössä tarkoittavat. Li Hongzhi'n mukaan ihmiskunta on tuhoutunut 81 kertaa, ja joidenkin tulkintojen mukaan sen seuraava tuhoutuminen saattaa olla käsillä. The New York Times mukaan ainakin eräs harjoittaja oli sitä mieltä, että tiedossa olisi ”jokin yllättävä muutos, joka osoittautuisi hyväksi hyvien ihmisten kannalta mutta huonoksi pahojen ihmisten kannalta”. Los Angelesin yliopiston (UCLA) Kiinan-tutkimuksen laitoksen apulaisjohtaja Richard Gunde on sanonut, että Falun Gongissa on kyse aivan erilaisesta ilmiöstä kuin niissä kulteissa, jotka keskittyvät kuolemaan ja tuomiopäivään; Falun Gong lupaa harjoittajilleen vain pitkän ja terveen elämän. Gunden mukaan ”Falun Gongilla on yksinkertainen ja harmiton eettinen sanoma, ja Li Hongzhi on epätavallisista ellei jopa oudoista lausunnoistaan huolimatta monin tavoin vaatimaton ja matalaa profiilia pitävä henkilö”. Uskontotieteen professori Craig Burgdoff on todennut, että paikallisella tasolla Li'n fantastisilla väitteillä näyttää olevan hyvin vähän teologista merkitystä, sillä Falun Gongin harjoittaminen ei vaadi Li'n kaikkien opetusten kritiikitöntä hyväksyntää, eikä toisia harjoittajia pyritä painostamaan dogmaattiseen ortodoksiaan.
Tieteelliset tutkimukset Falun Gongin vaikutuksista
Vuonna 1992 Kiinan valtion qigong-tieteellinen tutkimusseura CQRS sertifioi Falun Gongin ja alkoi voimakkaasti edistää menetelmän leviämistä (ks. Historia Manner-Kiinassa). Vuonna 1998 Pekingissä järjestettiin useiden yliopistollisten sairaaloiden yhteistyönä terveyskysely, johon vastasi 12 731 Falun Gongin harjoittajaa. Sen tuloksien mukaan 99,1 % vastanneista oli lievittänyt terveysongelmiaan harjoittamisen avulla ja 58,5 % oli parantunut niistä kokonaan. Fyysistä terveyttään oli kohentanut 80,3 % ja henkistä terveyttään 96,5 % kyselyyn osallistuneista. Tutkimus sanoi Falun Gongin harjoittamisen säästävän valtion terveydenhuoltokustannuksia keskimäärin 3 270 yuania vuodessa henkilöä kohti. Samansuuntaisia tuloksia antanut tutkimus järjestettiin muun muassa Dalianissa samana vuonna.
Kiinan ulkopuolella Falun Gongin terveysvaikutuksia on tutkittu varsin vähän. Vuonna 2005 vertaisarvioidun Journal of Alternative and Complementary Medicine -julkaisun raportoima Texasin yliopiston pilottitutkimus antoi viitteitä siitä, että Falun Gongin harjoittamisella saattaa olla vaikutuksia DNA:han. Tutkimukseen osallistui kuusi Falun Gongin harjoittajaa ja kontrolliryhmään kuusi tervettä aikuista, jotka eivät harjoittaneet qigongia tai muuta samantyyppistä menetelmää. Neutrofiilit eristettiin verestä microarray- ja RPA-tekniikalla. Tutkimuksen kontrolliryhmään verrattuna muun muassa neutrofiilien fagosytoosi oli Falun Gongin harjoittajilla huomattavasti aktiivisempaa ja neutrofiilien elinikä oli pitempi. Tutkijat totesivat, että Falun Gongin harjoittaminen saattaa vaikuttaa geeniekspressioon, neutrofiilien toimintaan, aineenvaihduntaan, immuniteettiin ja solukuolemiin mahdollisesti transkriptiotasolla.
Ian Carr
Ian Carr (21. huhtikuuta 1933 Dumfries, Skotlanti – 25. helmikuuta 2009 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen jazzmuusikko, säveltäjä ja tietokirjailija. Hän soitti trumpettia.
Carr perusti 1969 jazzrockia soittaneen yhtyeen Nucleus, josta tuli yksi Britannian suosituimmista jazzyhtyeistä. Yhtye menestyi myös Yhdysvalloissa. Sen kokoonpano vaihteli vuosien mittaan, niin että mukana oli viitisenkymmentä soittajaa eri aikoina. Yhtyeen esikuva oli Miles Davis. Yhtyeeltä ilmestyi sen viisitoistavuotisen uran aikana viisitoista albumia. Nucleuksen hajottua Carr soitti tilapäisemmissä kokoonpanoissa sekä pitkäaikaisessa yhtyeessä United Jazz + Rock Ensemble. Muusikonuran jälkeen Carr oli opettajana Guildhall School of Musicissa, jonka apulaisprofessoriksi hän sai nimityksen 1987. Tietokirjailijana hän laati elämäkerran Miles Davisista ja Keith Jarrettista.
Hangon Itäsatama
Hangon Itäsatama on huvivenesatama Hangon Itälahdessa. Sitä ylläpitää pursiseura Hangö Segelföreningen. Satama rakennettiin heti Hangon kaupungin perustamisen jälkeen, ja laituri valmistui 1879 ja venesatama 1880. Sen pohjoispuolella on satamamakasiineja. Alue on valittu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kuvaus
Satamaa ylläpitää pursiseura Hangö Segelföreningen. Siellä käy satamakapteeni Jan Sonntagin vuoden 2011 arvion mukaan 6 000 – 7 000 venettä vuosittain. Niistä noin kymmenesosa on ulkomaalaisia. Satamassa on 220 venepaikkaa.
Historia
Itälahdella sijaitsi 1800-luvulla pieni kalasatama. Itäsatamaa alettiin rakentaa tuolle paikalle heti kaupungin perustamisen jälkeen 1874. Ratainsinööri P. E. Böcker teki 1875 rakennussuunnitelman, ja valtio rakennutti 1879 Telakanniemen laitaan Böckerin suunnitteleman laiturin ja vuonna 1880 venesataman. Rantamakasiinit asetettiin kahteen suoraan riviin ja niiden väliin jätettiin palokuja.
Itälahti listattiin vuonna 2009 tehdyssä inventoinnissa valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen joukkoon.
left|thumb|600px|Hangon Itäsatama panoraamakuvassa.
Kansankokous
Joitain kansankokouksia:
Uesugi Harunori
thumb|Uesugi Harunori Uesugi Harunori (s. 1751 - k. 1822) oli japanilainen daimio eli 9. Yonezawan hallintoalueen (nykyisen Yonezawan ja Okitaman alueen) päämies. Hän syntyi Edossa ja oli Hyūgan provinssia kontrolloivan Akizuki-klaanin daimion toinen poikalapsi. Hänen äitinsä oli Yonezawan neljännen päämiehen toisen polven jälkeläinen. Uesugin lapsuusajan nimityksinään olivat "Matsusaburō" ja "Naomatsu". Hänet adoptoi Yonezawan silloinen daimio Uesugi Shigesada, ja vuonna 1767 Harunori peri vallan Shigesadalta. Syrjään siirryttyään hän otti gōn eli taiteilijanimen Yozan.
Uesugi Harunori muistetaan parhaiten talousuudistuksistaan ja hänet mainitaan usein esimerkkinä hallintoalueen hyvästä kuvernööristä. Yonezawa oli ollut veloissa suunnilleen sata vuotta kun Harunori otti vallan. Shigesada jopa harkitsi hallintoalueen palauttamista shōgunaatille äärimmäisenä vaihtoehtona. Sen sijaan hänen appi-isänsä Owarin provinssin daimio vakuutti hänet siirtymään syrjään daimion asemastaan. Tällaisessa tilanteessa Harunori sai käsiinsä Yonezawan daimion aseman. Harunori otti käytäntöön järeät kurinpitomenetelmät ja komensi usean uudistuksiaan vastustavan karōn (neuvonantajan) teloituksen. Hänen toimiensa seurauksena Yonezawasta tuli varsin hyväosainen, eikä se kärsinyt paljonkaan nälänhädästä joka kuritti Japania laidasta laitaan Tenmei-kaudella (1781–1789). Vuonna 1830 eli alle vuosikymmen ennen Harunorin kuolemaa, shōgunaatti julisti Yonezawan virallisesti hyvin hallitun hallintoalueen mallikuvaksi.
Harunori ilmaisi käsityksensä hallitsemisesta ja läänitysherran roolista kirjessä pojalleen Haruhirolle:
Penkinpainajaiset
thumb|Kuorma-autoja jonossa penkinpainajaispäivänä 16.2.2006. Penkinpainajaiset (puhekielessä penkkarit) on juhla, joka järjestetään helmikuussa abiturienttien päättäessä säännöllisen koulunkäyntinsä.
Lukion ylimmällä luokalla varsinainen koulutyö päättyy muista koululuokista poiketen jo helmikuussa, nykyisin kurssimuotoisissa lukioissa yleensä lukuvuoden 3. tai 4. jakson päättyessä helmikuun alkupäivinä. Tämän jälkeen kevätlukukauden loppuosan aikana (viisijaksojärjestelmää käyttävissä lukioissa 4. ja 5. jaksossa, kuusijaksojärjestelmässä 5. ja 6. jaksossa) abiturienteille pidetään ainoastaan ylioppilastutkinnon kirjalliset kokeet sekä eri aineissa suulliset kuulustelut (tenttikausi). Nykyisin hieman varsinaisen koulutyön päättymisen jälkeen, yleensä 7. viikon torstaina (aikaisintaan 12. ja viimeistään 18. helmikuuta) vietettävä penkinpainajaispäivä on karnevaalihenkinen rieha ja abeille viimeinen tilaisuus irrotella ennen siirtymistä lukulomalle ylioppilaskirjoituksia varten.
Nimen alkuperä
Penkinpainajaisten uskotaan olevan vapaa käännös ruotsin kielen sanalle bänkskuddagille. Bänk tarkoittaa penkkiä, skudda ravistamista tai puhdistamista ja gille juhlaa.
Historia
Penkinpainajaisia on vietetty Suomessa jo lähes yhtä kauan kuin ylioppilaskirjoituksiakin. Aluksi kirjoitukset järjestettiin vain Helsingissä ja penkinpainajaisissa helsinkiläiset opiskelijat saattoivat ulkopaikkakuntalaiset juniinsa. Myöhemmin myös helsinkiläiset halusivat omaa ohjelmaa, joten alettiin järjestää penkinpainajaisten rekiajeluja. Tämä perinne levisi Helsingistä kirjoitusten mukana muualle Suomeen. Rekiajelu päättyi ravintolaan, jossa abiturientit saivat ostaa ensimmäistä kertaa alkoholia. Nykyinen karnevaalien kaltainen ajelu on tullut vasta sotien jälkeen.
Perinteitä
Penkkareissa eri lukioiden viimeisellä luokalla olevat ovat perinteisesti ajelleet kuorma-autojen kyydissä ympäri kaupunkinsa keskustaa heitellen makeisia. Kuorma-autoihin on myös tapana kiinnittää suurikokoisia maalauksia, joiden on määrä kertoa, minkä koulun abiturientit ovat kyseessä sekä viihdyttää ohikulkijoita. Yleisiä maalauksia kuorma-autoissa ovat pilakuvat tai muu leikittely jollain ajankohtaisella aiheella sekä sen soveltaminen koulumaailmaan. Kuorma-autojen maalaamiseen liittyy kiinteästi kilpailuhenki paikkakunnilla, joissa lukioita on useampia.
Useimmissa lukioissa abiturienteilla on tapana pukeutua naamiaisasuun kyseiseksi päiväksi. Joissakin koulussa kaikkien naamiaisasut noudattavat ennalta määrättyä teemaa tai aihepiiriä, toisissa taas abiturientit saavat pukeutua vapaasti miksi tahansa. Monissa kouluissa noudatetaan myös ryhmänohjaajien pukeutumissääntöä.
Aikoinaan abiturientit usein lauloivat penkkaripäivänä opettajille irvailevia pilkkalauluja. Nykyään monissa lukioissa abiturientit kuvaavat abivideoksi kutsutun humoristisen lyhytelokuvan, joka esitetään penkkaripäivänä muille opiskelijoille koulun juhla- tai liikuntasalissa.
Penkinpainajaisia seuraavana päivänä lukion toisen vuositason opiskelijat, joista abiturienttien lähdettyä tulee koulun vanhimpia, viettävät vanhojenpäivää.
HC Keski-Uusimaa
HC Keski-Uusimaa eli HCK on keravalainen jääkiekkojoukkue, joka pelasi kaudella 2013–2014 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä. Joukkue luopui kauden jälkeen Mestis-paikastaan taloudellisten syiden vuoksi. Seura vaihtoi KJT Miehet-nimeksi ja aloitti III-divisioonassa pelaamisen kaudella 2014–2015.
Historia
Jääkiekkotoiminnan Keravalla aloitti Keravan Pallokerho 1960-luvulla. Myöhemmin lajille perustettiin oma yhdistys Keravan Kiekko ja toimintaa jatkoi vuonna 1979 perustettu Kerava Shakers. Shakers pelasi parhaimmillaan kolmanneksi ylimmällä sarjatasolla II-divisioonassa vuoteen 1995 asti. Kaudeksi 1995-1996 uusi omistaja vaihtoi uuden edustusnimeksi Helsinki Lightning, mutta ei menesty toivotulla tavalla ja lopetti toimintansa talousongelmien takia. Keravalle perustettiin uusi seura vuonna 1995, Sherwood Playboys, josta erkani HC Keravaksi nimetty edustusjoukkue vuonna 2004. Sherwood Playboys jatkaa toimintaansa keskittyen ikämieskiekkoon. Nykyisin käytössä oleva nimi HC Keski-Uusimaa otettiin käyttöön vuonna 2008, mutta nimi aiheutti ongelmia ja nimi lyhennettiin HCK.
Ares Galaxy
Ares Galaxy on suosittu vapaan lähdekoodin selain ja siihen liittyvä P2P-verkko. Se mahdollistaa erilaisten tiedostojen lataamisen. Muita ominaisuuksia ovat muun muassa keskusteluväylät ja postituslistat. Ares Galaxylla on mahdollista päästä muun muassa F-Securen rajoittamille sivuille.
HC Keski-Uusimaa
Historia
Keväällä 2012 HCK sijoittui Mestis-karsinnoissa toiseksi ja nousi Mestikseen kaudeksi 2012–2013. HCK:n toiminnasta tehty tosi-tv -sarja Unelmana mestis esitettiin URHOtv:llä talvella 2012. Se sai jatkoa seuraavalla kaudella näytetystä Unelmana playoff-sarjasta.
Ares Galaxy
Jos koneella, jolle Ares on asennettu, menee internetselaimellaan P2P -sivustolle, sieltä ladatut tiedostot muuttuvat sellaiseen muotoon, että ne voi avata vain Aresin kautta. Ohjelma on lisensoitu vapaasti jaettavaksi GNU GPL:n mukaisesti.
HC Keski-Uusimaa
Historia
Ensimmäinen kausi Mestiksessä päättyi lopulta karsintasarjaan, jossa joukkue säilytti sarjapaikkansa. 12.4.2013 uutisoitiin kaupasta jossa HCK:n taustayhtiön osake-enemmistö on siirtynyt Enska Mäntylän haltuun.
Toinen kausi Mestiksessä sujui paremmin. HCK sijoittui kaudella 2013–2014 runkosarjassa neljänneksi ja sai kotiedun pudotuspeleihin. Puolivälierissä se hävisi kuitenkin Hokille suoraan otteluvoitoin 0–4. HCK luopuu lopulta Mestis-paikan talousongelmien vuoksi ja kahden vuoden Mestis unelma päättyi siihen.
Logot
HC Keski-Uusimaan logoon on haettu mallia NHL-seura New York Rangersilta.
Facinet Keita
Facinet Keita (s. 23. maaliskuuta 1984 Conakry) on guinealainen judoka. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa +100 kg -luokassa, mutta putosi ensimmäisellä kierroksella hävittyään Guamin Ricardo Blas nuoremmalle. Keita myös toimi Lontoon kisoissa maansa lipunkantajana.
Ilona Meretoja
Adéle Ilona Ingeborg Meretoja (1. helmikuuta 1911 Tallinna – 26. kesäkuuta 1979 Turku) oli suomalainen kirjailija.
Rattikelkkailu talviolympialaisissa 1924
1924 talviolympialaisten ohjelmassa oli ainoastaan yksi rattikelkkailukilpailu, 4-5 miehen kelkoille. Kilpailu käytiin Les Pellerinsin luonnonjääradalla.
Mitalistit
Lähde: <br style="clear:both" />
Kauko Nurminen
Kauko Gunnar Nurminen (26. heinäkuuta 1927 Lappeenranta – 1. tammikuuta 1989 Lappeenranta) oli suomalainen pakinoitsija, joka käytti nimimerkkiä Gee.
Pirkko Nurmi
Pirkko Sinikka Nurmi (s. 4. joulukuuta 1946 ) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Kouvolan Teatterissa ja vuosina 1975–1980 Televisioteatterissa. Vuodesta 1980 hän työskenteli Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyön opettajana.
Alma Hongell
Alma Alexandra Hongell (o.s. Backlund; 15. lokakuuta 1849 Uusikaarlepyy – 6. tammikuuta 1935 Kokkola) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija. Hän käytti nimimerkkiä A***.
Hongell toimi jo 13-vuotiaana opettajana kotikaupungissaan Uudessakaarlepyyssä, ja hän piti siellä myös lainakirjastoa. Mentyään 1877 naimisiin merikapteeni Gustaf Hongellin kanssa hän muutti Kokkolaan, jossa perheellä oli talo Isokatu 32:ssa. Gustaf Hongellista tuli 1890 vaasalaisen parkkilaiva Melusinen kapteeni. Vuonna 1895 Melusine lähti hakemaan tiikkipuulastia Taka-Intiasta, ja tällä matkalla myös Alma Hongell oli mukana. Paluumatkalla laivassa puhkesi beriberitauti, johon kapteeni Hongell ja molemmat perämiehet menehtyivät. Alma Hongell joutui ottamaan vastuun laivasta, ja hän saikin sen maaliskuussa 1896 turvallisesti perille Falmouthiin Englantiin, jossa lasti purettiin, ja sieltä edelleen kotisatamaan Vaasaan. Merivakuutusyhdistys myönsi Hongellille keväällä 1897 pienen 40 markan kuukausieläkkeen sekä yhdistyksen kultaisen ansiomerkin.
Hongell kirjoitti useita lastenkirjoja sekä omalla nimellään että nimimerkillä A***.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä A***:
Martial Biguet
Martial Biguet (s. 11. kesäkuuta 1971) on keskiafrikkalainen entinen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa miesten 400 metrin juoksussa, mutta putosi molemmilla kerroilla ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä seitsemänneksi. Barcelonassa Biguet'n aika oli 47,82 ja Atlantassa 48,92. Hänen henkilökohtainen ennätysaikansa 400 metrin juoksussa on 46,9 (1995).
Édouard Roger-Vasselin
Édouard Roger-Vasselin (s. 28. marraskuuta 1983 Gennevilliers) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 35 helmikuussa 2014 ja nelinpelissä kuudentena marraskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 21 ATP-turnausta nelinpelissä. Hänen isänsä Christophe pelasi Ranskan avointen välierissä vuonna 1983.
Tennisura
Grand Slam -turnausten kaksinpelissä Roger-Vasselin on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2007, Wimbledonissa 2007 sekä Australian avoimissa 2014.
Vuonna 2012 Roger-Vasselin ja Nicolas Mahut voittivat kolme nelinpeliturnausta.
Golla
Golla Oy on suomalainen yritys, joka suunnittelee ja valmistaa laukkuja. Gollan tuotteita on myyty kansainvälisesti yli 100 maassa. Toimistoja yrityksellä on Suomessa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Päätoiminnot ja tuotteiden suunnittelu on keskitetty Gollan Espoon toimistoon. Yrityksellä on myös tytäryhtiöt Kiinassa sekä Yhdysvalloissa.
Gollan omistaa Petri Kähkönen perheineen. Huippuvuosinaan 2005–2010 Golla teki noin 20–30 miljoonan euron liikevaihdolla 5–10 miljoonan euron liiketuloksen.
Golla on valittu vuoden yritykseksi vuonna 2009. Vuonna 2010 tasavallan presidentti palkitsi Gollan kansainvälistymispalkinnolla. Vuonna 2013 Golla voitti vuoden helsinkiläisen yrityksen palkinnon.
Historia
Golla on vuonna 1994 suomalaisessa Kollan kylässä Raumalla perustettu perheyritys. Nimi Golla tulee Kollan kylästä. Nimen muodostamisessa on sovellettu Rauman murteen tapaa vaihtaa k:t g:ksi.
Yhtiö aloitti toimintansa valmistamalla muotoilutuotteita, kuten cd-telineitä. Ensimmäinen Gollan hittituote oli kumimaisesta muovista valmistettu koiranluun muotoinen Cd-Luu. Vaikka Gollan cd-telineitä päätyi myyntiin aina New Yorkin Museum of Modern Artin myymälää myöten, keskittyi yhtiö 2000-luvulle siirryttyään matkapuhelinkoteloiden valmistamiseen. Gollan brändi ja tuotemallisto houkutti pian yhteistyökumppanikseen Nokian, jonka alihankkijana yritys toimi jonkin aikaa. Nykyään Gollan tuotteita myydään useassa kansainvälisessä myymäläketjussa.
Tuotteet
Gollan mallisto käsittää laukkuja ja reppuja. Lisäksi mallistoon kuuluu puhelinlompakoita sekä koteloja matkapuhelimille ja tableteille.
Abdoulaye Sékou Sow
Abdoulaye Sékou Sow (1931 – 27. toukokuuta 2013 Bamako ) oli malilainen juristi ja poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 1993–1994.
Presidentti Alpha Oumar Konaré nimitti Sown Malin pääministeriksi huhtikuussa 1993. Hän erosi tehtävästä helmikuussa 1994 Adéma-PASJ:n radikaalisiiven painostuksesta.
Sow oli naimisissa Malin ensimmäisen naistoimittajan Hawa Marikon kanssa.
Alonso Mudarra
thumb|Alonso Mudarran teos Tres libros de música en cifra para vihuela. Alonso Mudarra (noin 1510 – 1. huhtikuuta 1580) oli espanjalainen säveltäjä. Hän sävelsi sekä soitinmusiikkia että lauluja ja oli ensimmäinen säveltäjä, joka julkaisi kitaralle sävellettyjä kappaleita.
Ei tiedetä, missä Mudarra syntyi, mutta hän vietti varhaiset vuotensa Guadalajarassa. Hän muutti Italiaan vuonna 1529. Palattuaan Espanjaan Mudarra ryhtyi papiksi. Hän kuoli Sevillassa vuonna 1580.
Uskelan auto-onnettomuus
Onnettomuuden kahdeksan uhria siunattiin 17. lokakuuta 1937 yhteishautaan Ypäjän hautausmaalle. Haudalla oleva muistopatsas paljastettiin juhannuksena 1938.
Korkein oikeus vahvisti maaliskuussa 1939 Halikon kihlakunnanoikeuden lokakuussa 1937 onnettomuusautoa kuljettaneelle Markus Ojalalle kuolemantuottamuksesta y.m. langettaman 3 vuoden 8 kuukauden vankeustuomion.
Aiheesta muualla
Lehtiuutisia Uskelan onnettomuudesta:
Taavi Rõivas
Taavi Rõivas (26. syyskuuta 1979 Tallinna) on virolainen Reformipuolueen poliitikko, joka toimi Viron pääministerinä 2014–2016. Virkaan astuessaan Rõivas oli EU-maiden nuorin pääministeri. Tätä ennen hän toimi Andrus Ansipin hallituksen sosiaaliministerinä. Rõivasin hallitus kaatui saatuaan Riigikogulta epäluottamuslauseen 9. marraskuuta 2016.
Pääministerinä
Andrus Ansipin hallituksen jätettyä eronpyyntönsä maaliskuussa 2014 Virossa odotettiin Siim Kallasin muodostavan uuden hallituksen. Kallasin vetäydyttyä tehtävästä Reformipuolue valitsi pääministeriehdokkaakseen sosiaaliministeri Taavi Rõivasin. Hallitustunnustelut Reformipuolueen ja sosiaalidemokraattien välillä olivat jo tässä vaiheessa pitkällä. Rõivasin johtama Reformipuolueen ja sosiaalidemokraattien muodostama hallitus aloitti 26. maaliskuuta 2014.
Reformipuolue ja sosiaalidemokraatit sopivat hallitussopimuksessa muun muassa lapsilisien moninkertaistamisesta ja verottoman kuukausitulon alarajan nostamisesta. Lisäksi tuloveroastetta luvattiin alentaa 20 prosenttiin vuonna 2015. Uudistukset oli tarkoitus rahoittaa alkoholi- ja tupakkaveron nostolla.
Toinen hallitus
Rõivasin johtama Reformipuolue säilytti suurimman puolueen asemansa maaliskuun 2015 vaaleissa ja aloitti hallitusneuvottelut Isänmaan ja Res Publican liiton, sosiaalidemokraattien ja Vapaapuolueen kanssa, joka ilmoitti muutaman viikon kuluttua jättäytyvänsä oppositioon. Jäljelle jääneet kolme puoluetta pääsivät myöhemmin sopuun hallituksen muodostamisesta Taavi Rõivasin jatkaessa maan pääministerinä. Reformipuolue sai hallituksen 15 ministerinpaikasta seitsemän.
Hallitus sopi lapsilisien korottamisesta, verovapaan ansiotulon alarajan nostamisesta ja otti tavoitteeksi minimipalkan korottamisen vähintään 45 prosenttiin keskipalkasta neljän vuoden sisällä. Rõivas korosti myös maan turvallisuutta, talouskasvua ja parempaa hallintoa. Hallituskoalition suunnitelmiin lukeutui myös paikallishallinnon uudistaminen.
Rõivasin hallitus kaatui 9. marraskuuta 2016 Riigikogun annettua hänelle epäluottamuslauseen. Äänestystä aiemmin Reformipuolueen hallituskumppanit sosiaalidemokraatit ja IRL olivat tiedottaneet lähtevänsä hallituksesta ja pyytäneensä pääministeri Rõivasia eroamaan. Sosiaalidemokraattien ja IRL:n mukaan hallituksen kaatamisen taustalla oli puolueiden kesken vallinnut luottamuspula.
Muutamaa viikkoa myöhemmin Rõivas ilmoitti joulukuussa 2016 eroavansa Reformipuolueen puheenjohtajan tehtävistä. Spekulaatiot Rõivasin mahdollisesta seuraajasta olivat olleet käynnissä jo hallituksen kaatumisen tultua selväksi.
Yksityiselämä
Rõivasilla on kaksi lasta puolisonsa, pop-laulaja Luisa Värkin kanssa. Rõivas ja Värk tapasivat toisensa vuonna 2007 ja heille syntyi tytär Miina Rihanna vuonna 2009. Pariskunnan toinen lapsi, Herman, syntyi vuonna 2016. Rõivas ja Värk menivät naimisiin elokuussa 2017.
Rõivas on käynyt tallinnalaista Reaalkool-eliittikoulua ja opiskellut markkinointia ja kansainvälistä taloutta Tarton yliopistossa. Hän puhuu äidinkielensä viron lisäksi englantia, suomea ja venäjää.
Juuri ennen lokakuun 2017 kunnallisvaaleja Rõivas joutui skandaalin keskelle, jossa paljastui että hänen johtamansa valtuuskunnan jäsenet olivat Malesiassa järjestämissään juhlissa ahdistelleet sekä virolaisia että juhliin kutsuttuja paikallisia naisia. Rõivas on yksi ahdistelusyytösten kohteeksi joutuneista. Rõivas pyysi juhlien tapahtumia anteeksi ja kertoi eroavansa Riigikogun varapuhemiehen paikalta.
Rõivasin I hallitus
Rõivasin I hallitus oli Viron tasavallan 26. maaliskuuta 2014 – 9. huhtikuuta 2015 yhteensä 380 päivää toiminut hallitus. Hallituksen muodostivat pääministeri Taavi Rõivasin johtama oikeistoliberaali Reformipuolue ja puolustusministeri Sven Mikserin johtama Sosiaalidemokraattinen puolue.
Fredric Wertham
Fredric Wertham (vuoteen 1927 Friedrich Ignatz Wertheimer; 20. maaliskuuta 1895 München, Saksa – 18. marraskuuta 1981 Kempton, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli juutalainen amerikansaksalainen psykiatri. Hän vastusti joukkotiedotusvälineiden ja sarjakuvien väkivaltaista kuvitusta, koska piti sitä haitallisena lasten kehitykselle. Werthamin kuuluisin työ on vuonna 1954 julkaistu kirja Seduction of the Innocent, joka johti Yhdysvaltain kongressin tutkimukseen liittyen sarjakuvateollisuuteen ja sarjakuvien sisältöä rajaavan Comics Code Authorityn perustamiseen. Kirjan lyhennelmä julkaistiin Suomessa Valituissa Paloissa vuonna 1954. Wertham kutsui televisiota "väkivallan kouluksi".
Elämäkerta
Wertham opiskeli Saksassa ja Englannissa lääketiedettä ja oltuaan kirjeenvaihdossa Sigmund Freudin kanssa päätti erikoistua psykiatriaan. Vuonna 1922 hänet kutsuttiin Yhdysvaltoihin Johns Hopkins Hospitalin Phipps Psychiatric Clicille. Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1927. Wertham muutti New Yorkiin vuonna 1932 toimiakseen New Yorkin oikeusviraston teettämien mielentilatutkimusten tekemisestä vastaavan klinikan johtajana. Vuonna 1935 Wertham todisti Albert Fishin oikeudenkäynnissä ja julisti hänet syyntakeettomaksi.
Armin Assinger
thumb|Armin Assinger Armin Assinger (s. 7. kesäkuuta 1964 Graz, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Assinger sijoittui Lillehammerin talviolympialaisissa vuonna 1994, supersuurpujottelussa yhdenneksitoista ja syöksylaskussa viidenneksitoista. 1993 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Japanin Moriokassa, Assinger sijoittui syöksylaskun neljänneksitoista. Alppihiihdon maailmancupissa Assinger laski neljään osakilpailuvoittoon ja yhteensä kymmeneen palkintokorokepaikkaan. Hän sijoittui kokonaiskilpailussa kymmenenneksi kaudella 1992–1993. Assinger lopetti maailmancup-uransa kauden 1994–1995 jälkeen, mutta laski muutamassa pienemmässä kilpailussa aina vuoteen 1998 saakka, kunnes lopetti lopullisesti uransa.
Assinger on ollut naimisissa vuodesta 1994 lähtien ja hänellä on kaksi lasta. Hän juontaa nykyisin Itävallan Haluatko miljonääriksi? -tietokilpailua (Die Millionenshow).
Espanjalainen arkkitehtuuri
Maurit valtasivat Iberian niemimaan vuonna 711 Asturiaa lukuun ottamatta. Valloittajat eivät sulautuneet visigoottien tapaan alkuperäiseen väestöön, vaan islamilaiseksi muuttunut Espanja eli al-Andalus pysyi etnisten ja uskonnollisten ryhmien taistelukenttänä koko sen olemassaolon ajan. Kalifaatin aikana Córdobasta tuli kulttuurin ja tieteen keskus. Mozarabeiksi kutsutut kristityt omaksuivat vaikutteita arabikulttuurista, mikä näkyy myös heidän rakentamissaan kirkoissa. Pohjoisen kristittyjen valtioiden ja arabien väliset sodat olivat jatkuvia ja johtivat vähitellen Espanjan takaisinvalloitukseen (reconquista). Islamilainen kausi kesti 1200-luvun alkuun lukuun ottamatta Granadan emiraattia, joka jatkoi olemassaoloaan Kastilialle veroa maksavana vasallivaltiona vielä 300 vuotta. Kun muslimit jäivät asumaan valloitetuille alueille, syntyi vuorovaikutuksesta mudéjar-tyyli.
Romaaninen taide ja arkkitehtuuri kehittyi niemimaan pohjoisosissa. Alussa se sai muotonsa luostarien rakentajien yksinkertaisena arkkitehtuurina, joka oli samankaltaista Etelä-Euroopassa Lombardiasta Navarraan. Lisääntynyt pyhiinvaeltaminen Santiago de Compostelan katedraaliin johti vuorovaikutukseen muun Euroopan, erityisesti Ranskan kanssa. Espanjalaista gotiikkaa edustavat Toledon, Burgosin ja Leónin katedraalit, joiden siro arkkitehtuuri on samantapaista kuin Pohjois-Ranskassa, kun taas välimeren seudun katedraaleille on ominaista leveä yksilaivaisuus ja tilallinen yhtenäisyys. Kaarle V:n valtakaudella 1500-luvun lopussa ilmestyi barokki, jonka huipentuma on vuonna 1738 rakennettu Santiago de Compostelan katedraalin Obradoiro-julkisivu. Espanjalainen barokki vaikutti voimakkaasti myös Latinalaisessa Amerikassa kolonialismin myötä. Rokokoon aikakausi oli Espanjassa lyhyt. Uusklassisismi saavutti huippunsa Juan de Villanuevan ja aikalaistensa töissä.
1800-luvulla saapuivat kertaustyylit ja eklektismi sekä toisaalta teollisen vallankumouksen vauhdittama materiaalien uudenlainen käyttö, kuten lasin ja raudan arkkitehtuuri. 1900-luvun alun art nouveau -tyylin johtohahmoja oli Antoni Gaudí. Modernistista arkkitehtuuria edistivät arkkitehtiryhmät, kuten GATEPAC.
Esihistoria
thumb|[[Naveta des Tudons, Menorca]] Pronssikaudella Baleaareilla kehittyi megaliittinen kulttuuri, joka kesti Rooman valloitukseen asti 123 eaa., jonka jälkeen se rappeutui. Kulttuuri sai vaikutteita Karthagosta, Kreikasta ja Roomasta. Yhä nykyisinkin pelloilla teiden varsilla on tornimaisia kivirakennelmia, joita nimitetään talaioteiksi, ja t-kirjaimen muotoisia tauleja. Ne ovat aikakaudelta 1400 vuotta eaa. Talaioteilla tiedetään olleen puolustuksellinen tarkoitus ja liittyvän Sardinian nuraghekulttuuriin. Navetojen ajatellaan olleen hautoja. Sitä vastoin taulojen merkitys ei ole varmistunut.
Roomalainen aikakausi
thumb|left|[[Alcántaran silta Trajanuksen aikakaudelta]] Hispanian arkkitehtuuria ja taidetta Rooman vallan ajalta ei oikeastaan voi nimittää espanjalaiseksi, vaan ne olivat Rooman imperiumin tuotoksia. Rooman arkkitehtipalveluja käyttivät sekä valtio että yksityishenkilöt, ja tärkeimmät julkiset työt suunnittelivat arkkitehdit ja insinöörit, jotka olivat armeijan palveluksessa. Segovian akvedukti, Alcántaran silta ja Méridan amfiteatteri rakennettiin siten.
Visigootit
thumb|[[San Pedro de la Nave Zamoran maakunnassa.]] Kristinusko levisi Iberian niemimaalle samaan aikaan kuin muihinkin Rooman provinsseihin. Myöhemmin seudun ottivat haltuunsa germaanit, erityisesti visigootit, jotka perustivat valtakuntansa ja sijoittivat pääkaupunkinsa Toledoon (silloinen Toletum). Visigootit omaksuivat varhaisen, italialaisiin ja pohjoisafrikkalaisiin malleihin perustuneen kristillisen basilika-arkkitehtuurin ja kehittivät sitä edelleen. Tärkeimpiä visigoottien säilyneitä kirkkoja ovat San Juan de Baños, San Pedro de la Nave ja Santa Comba de Bande.
Asturialainen arkkitehtuuri ja mozarabit
Maurit kukistivat visigootit Toledossa vuonna 714 ja ajoivat heidät Asturiaan. Tämä suhteellisen pieni mutta aktiivinen kuningaskunta loi siteet karolingeihin 800-luvulla. Tukikohta sijaitsi Oviedossa Cantabrianvuorten takana. Alfonso II:n hallitsijakaudella aloitettiin merkittäviä rakennusprojekteja. Ensisijaisesti ne olivat kirkkoja, jotka noudattivat vanhaa visigoottilaista kaanonia basilikaplaanista, jossa on kolme suorakulmaista itäistä apsista ja laivoja erottaa toisistaan vahvojen pilarien kannattelemat arkadit. Tuon ajan kirkoista tärkein on San Julián de los Prados, joka on linkki visigoottien vanhan arkkitehtuurin ja uuden asturialaisen arkkitehtuurin välillä, joka kehittyi Ramiro I:n lyhyellä hallitsijakaudella (842–850). Tuolloin rakennettiin Naranco-vuorelle Santa María del Naranco ja San Miguel de Lillo sekä Santa Cristina de Lena -kirkko 40 kilometriä Oviedosta etelään. Kaikki olivat saman, tuntemattoman arkkitehdin töitä ja niiden arkkitehtuuri ennakoi piirteitä, joita yleensä pidetään romaanisen ja goottilaisen arkkitehtuurin innovaatioina.
Vakautettuaan asemansa Oviedon ympäristössä Asturian kuningaskunta alkoi valloittaa takaisin muslimeille menetettyjä alueita etelästä. Vuonna 914 pääkaupunki siirrettiin Leóniin. Samalla kun Asturian visigoottien erityinen arkkitehtuuri kehittyi, toinen kristittyjen arkkitehtuurityyli alkoi ilmaantua Al-Andalusissa erityisesti ajanjaksoina jolloin Córdoban kalifaatti suhtautui suvaitsevaisesti syntyperäisten espanjalaisten kristinuskoon. Huolimatta uskonnollisesta itsenäisyydestään nämä mozarabeiksi kutsutut kristityt omaksuivat hallitsijoiden arabikulttuurin. Mozarabipiirteisiä kirkkoja rakennettiin runsaasti, mutta vain osa niistä säilyi, kuten Santa María de Melque Toledossa ja San Cebrián de Mazote Valladolidissa. Tärkeimmät mozarabikirkot sijaitsevat kuitenkin Leónin alueella, joka uutena pääkaupunkina oli alkanut houkutella muualla vainottua väkeä. Hyvin säilynyt San Miguel de Escalada -kirkko sijaitsee noin 30 kilometriä Leónista itään. Koska mozarabien rakentaminen oli laaja-alaista ja hajanaista, monenlaisia kirkkojen topologioita ilmaantui, kuten variaatioita basilikan sekä kreikkalaisen ja latinalaisen ristin muotoisista pohjaratkaisuista. Yhteinen tekijä mozarabiarkkitehtuurille oli islamilaisten piirteiden omaksuminen, mutta varsinaista yhtenäistä tyyliä ei syntynyt.
Al-Andalusin arkkitehtuuri
Espanjan arabivalloitus alkoi vuonna 711 ja kesti 500 vuotta 1200-luvun alkuun lukuun ottamatta Granadaa, jonka itsenäisyys lakkautettiin vuonna 1492. Entisestä antiikin Rooman Hispaniasta ja myöhemmästä visigoottien valtaunnasta tuli siten keskiajalla arabien hallitsema.
Córdoban kalifaatti
right|thumb|[[Córdoban moskeija]]