cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antiikin Thessalia
Peloponnesolaissodan aika
pienoiskuva|Thessalian liiton lyömä hemidrakhma, n. 470–450 eaa. pienoiskuva|[[Farsalos|Farsaloksen lyömä hemidrakhma, n. 450–400 eaa.]] pienoiskuva|[[Iolkos|Iolkoksen lyömä khalkus, n. 350 eaa. Toisella puolella on esitetty Artemis Iolkia, toisella argonauttien Argo-laiva ja teksti ΙΩΛΚΙΩΝ (”iolkoslaisten”).]] Thessalialaiset eivät ottaneet osaa peloponnesolaissotaan. Yleisesti thessalialaiset olivat kuitenkin enimmäkseen Ateenan puolella, mutta oligarkkiset piirit suosivat Spartaa. Näin spartalaiset kykenivät marssimaan Thessalian halki Brasidaan johdolla vuonna 424 eaa. hyökätessään Ateenan pohjoisessa Kreikassa, kuten Traakiassa, olleita alueita vastaan. Seuraavana vuonna thessalialaiset kuitenkin estivät spartalaisten täydennysjoukkojen lähettämisen Brasidaan avuksi.
Ferain nousu johtoasemaan
Peloponnesolaissodan jälkeen Thessalian kaupunkien voimasuhteissa ja alueen poliittisessa tilanteessa tapahtui merkittävä muutos. Peloponnesolaissodan lopulle saakka valta Thessaliassa oli ollut pääasiassa Aleuadain suvulla Larissassa, Skopadain suvulla Krannonissa ja Kreonidain suvulla Farsaloksessa. Nyt Ferai nousi vahvimmaksi kaupungiksi Lykofronin johdolla. Hän kukisti Ferain aiemmat aristokraattiset vallanpitäjät ja nosti itsensä tyranniksi. Lykofron hyökkäsi Larissaan ja voitti sen sekä muut häntä vastustaneet thessalialaiset vuonna 404 eaa.
Vuonna 395 eaa. Lykofron soti jälleen Larissaa vastaan. Larissaa johti tuolloin Medios, joka kuului todennäköisesti Aleuadai-sukuun. Sparta tuki Lykofronia, kun taas Medios haki tukea boiotialaisilta ja muilta Spartaa vastaan liittoutuneilta kaupungeilta. Näiden avulla Medios valloitti Farsaloksen, jossa oli tuolloin spartalainen varuskunta. Kerrotaan, että kaikki farsaloslaiset myytiin tuolloin orjiksi. Sparta kuitenkin voitti liittouman Agesilaoksen johdolla vuonna 394 eaa. Medios syöstiin vallasta ja Larissa menetti asemansa. Johtava asema oli Ferailla. Farsalos nousi myöhemmin uudelleen, ja oli Thessalian merkittävin kaupunki yhdessä Ferain kanssa. Farsaloksen johtoon nousi Polydamas.
Sillä välin Ferain johtoon nousi Iason, joka oli todennäköisesti Lykofronin poika. Hän tavoitteli koko Kreikan herruutta ja edelleen Persian kukistamista. Tätä varten hänen tuli ensin voittaa myös Farsalos puolelleen. Voimankäytön sijasta hän tarjosi Polydamaalle liittoa, jossa Polydamas saisi toisen sijan Thessalian johdossa. Polydamas pyysi apua Spartalta, mutta koska sitä ei tullut, hän myöntyi. Näin Iason nousi Thessalian tagokseksi noin 374 eaa. ja sai kaikki alueen kaupungit valtansa alle. Iason järjesti armeijan, johon kuului ratsumiestä ja  jalkamiestä. Hänen liittolaisikseen tulivat muun muassa Epeiroksen kuningas Alketas ja Makedonian kuningas Amyntas II.
Theban hegemonian aika
Thessalian valta ja armeija olivat nyt suuremmat kuin millään muulla vallalla Kreikassa, ja koska sodat olivat kuluttaneet muita kaupunkeja, Iasonin tavoitteiden saavuttaminen näytti mahdolliselta. Iason liittoutui myös Theban kanssa, ja Leuktran taistelun vuonna 371 eaa. jälkeen Theba pyysi Thessalian apua hyökkäykseen Spartaa vastaan. Iason ei teki kuitenkin rauhan Spartan kanssa ja salli spartalaisten vetäytyä. Seuraavana vuonna Iason ilmoitti marssivansa Delfoihin thessalialaisten johdossa ja ottavansa osaa Python kisoihin. Ennen tätä hänet kuitenkin murhattiin, mikä oli todennäköisesti seurausta hänen pyrkimystensä aiheuttamasta huolesta koko Kreikassa.
Iasonia seurasivat Thessalian tagoksina hänen veljensä Polyfron ja Polydoros, jotka eivät kuitenkaan olleet yhtä kyvykkäitä, ja niin Thessalia menetti poliittisen merkityksensä. Polydoros murhasi veljensä Polyfronin ja nousi ainoaksi tagokseksi. Hänen valtaansa kuvataan julmaksi. Hän surmautti Farsaloksen Polydamaan ja joko surmautti tai ajoi maanpakoon monia muita farsaloslaisia ja larissalaisia. Polydoroksen murhasi puolestaan hänen veljensä tai veljenpoikansa Aleksanteri, joka oli hallitsijana vielä julmempi. Aleuadait ja muu ylimystö vetosivat Makedonian nuoreen Aleksanteri I:een, joka oli juuri seurannut vallassa isäänsä Amyntasta. Aleksanteri hyökkäsi Thessaliaan, kukisti tyrannin ja valtasi Larissan ja Krannonin.
Makedonia joutui kuitenkin myöhemmin vetäytymään sisäisten asioidensa vuoksi, ja tyrannia vastustaneet kaupungit pyysivät nyt apua Thebasta. Pelopidas hyökkäsi Thessalian vuonna 369 eaa. ja valtasi muun muassa Larissan. Hän hyökkäsi alueelle uudelleen seuraavana vuonna eli 368 eaa., koska Ferain Aleksanteri oli saanut apua Ateenasta. Tällä kertaa Theba, joka oli tuohon aikaan liitossa Makedonian kanssa, sai koko Thessalian valtansa alle.
Vuonna 366 eaa. thebalaiset saivat Persian tuen johtoasemalleen Kreikassa. Pelopidas ja Ismenias menivät Thessaliaan pyytämään tukea hankkeelleen ja tapasivat Ferain Aleksanterin Farsaloksessa. Kun Aleksanteri näki, ettei näillä ollut armeijaa mukanaan, hän vangitsi heidät. Theba hyökkäsi Thessaliaan vapauttaakseen maanmiehensä, mutta ensimmäinen yritys epäonnistui. Sen seurauksena Theban armeijan johtoon nousi Epameinondas. Aleksanteri puolestaan sai jälleen koko Thessalian puolelleen ja valtansa alle. Epameinondaan johtama Theban uusi hyökkäys onnistui, ja vangit vapautettiin, mutta Theba ei kuitenkaan saanut palautettua entistä valtaansa Thessaliassa.
Hieman myöhemmin Ferain Aleksanterin hallinto kävi kestämättömäksi, joten thessalialaiset kaupungit pyysivät jälleen kerran Theban apua. Niin Pelopidas lähetettiin jälleen vuonna 364 eaa. Thessaliaan Theban armeijan johdossa. Pelopidas kaatui taistelussa, mutta thebalaisten kosto kukisti myös Aleksanterin, joka pakotettiin taipumaan Theban vallan alle.
Makedonian vallan alle
pienoiskuva|400px|[[Larissa (Pelasgiotis)|Larissan teatterin rauniot.]]
Epameinondaan kuoltua Mantineian taistelussa vuonna 362 eaa. Theban hegemonia päättyi, ja Ferain Aleksanteri kasvatti jälleen valtaansa ja jatkoi julmaa hallintoaan. Lopulta hänen vaimonsa, jonka nimi oli ironisesti Thebe, veljineen surmasi hänet vuonna 359 eaa. Tämän jälkeen näistä veljistä Teisifonos toimi vuorostaan tagoksena. Hänen kautensa jäi lyhyeksi, ja häntä seurasi toinen veljistä, Lykofron.
Samaan aikaan Makedonian valta alkoi kasvaa vuonna 369 eaa. kuninkaaksi nousseen Filippos II:n johdolla. Hän hyökkäsi Thessaliaan vuonna 353 eaa. Lykofron pyysi apua Onomarkhokselta ja fokislaisilta. Makedonialaiset ajettiin tuolloin pois, mutta Filippos hyökkäsi uudelleen seuraavana vuonna, ja voitti Onomarkhoksen ja Lykofronin ja sai Ferain ja samalla koko muun Thessaliaan valtaansa. Näin Thessalia kuului Makedonian vallan alle vuodesta 352 eaa. Filippos nimesi tyttärensä Thessaloniken (”Voitto thessalialaisista”) voittonsa mukaan.
Filippos antoi Thessalian kaupungeille muodollisen vapauden, mutta perusti varuskuntia Magnesiaan ja Pagasaihin. Ferain kapinayritys johti varuskunnan perustamiseen myös sinne. Filippos myös palautti Thessalian vanhan jaon neljään tetrarkiaan, ja nosti kunkin johtoon miehen Aleuadai-suvusta. Koko Thessalian päätyminen Makedonian valtaan tarjosi Filippoksen armeijan käyttöön merkittävästi lisää resursseja. Filippoksen kuoleman jälkeen thessalialaiset olivat kreikkalaisista ensimmäiset, jotka lupasivat tukensa Aleksanteri Suurelle.
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Aleksanteri Suuren kuoleman vuonna 323 eaa. jälkeen thessalialaiset liittyivät muiden kreikkalaisten mukana yritykseen päästä eroon Makedonian vallasta. Antipatros kuitenkin liitti alueen takaisin Makedonian vallan alle. Tätä kesti siihen saakka, kun roomalaiset voittivat Filippos V:n Kynoskefalain taistelussa vuonna 197 eaa. Rooman senaatti julisti Thessalian vapaaksi, mutta se oli muodollisesti Rooman vallan alla. Roomalaisen Thessalian oma senaatti koostui varakkaimmista kansalaisista ja kokoontui Larissassa.
Roomalaisella kaudella Thessalia kuului aluksi Macedonian provinssiin. Alexander Severuksen aikana 222–235 jaa. tai viimeistään Diocletianuksen aikana 284–305 Thessalia muodosti oman Thessalian provinssinsa, jonka keskuksena oli edelleen Larissa ja jota johti prokuraattori. Myös Konstantinus Suuren jälkeen se esiintyy omana provinssinaan, jonka johdossa oli maaherra (praeses).
Väestö
Thessalialaisista käytettiin etnonyymejä Thessalos ja Thettalos, latinaksi Thessalus, feminiineinä Thessalis  ja Thettalis , latinaksi Thessalis. Monet viitteet historiallisella ajalla tukevat sitä käsitystä, että thessalialaiset olivat tulleet alueelle valloittajina. Tärkein viite liittyy yhteiskunnan rakenteeseen. Lakonian eli Spartan hallitseman alueen tavoin Thessalian väestö oli jaettu kolmeen osaan. Ensimmäinen väestöryhmä olivat varsinaiset thessalialaiset, jotka omistivat maan tasankoalueella. Mikäli nämä olivat todella tulleet Thesprotiasta, heidän oli kuitenkin täytynyt omaksua oman kielensä tilalle valloittamansa alueen kieli, sillä myöhempi Thessalian murre oli yksi aiolialaisista murteista.
pienoiskuva|Fragmentti hautakivestä Farsaloksesta, n. 470–460 eaa. Tämän väestöryhmän ytimen muodostivat vauraat ylimystösuvut, jotka omistivat maat, harjoittivat viljelystä suurmaatiloillaan ja harrastivat hevosten kasvatusta. Thessalian ylimystön vauraus mainitaan usein antiikin lähteissä. Ylimystö tarjosi hevoset köyhempien käyttöön näiden toimiessa ratsuväessä. Sen sijaan Thessaliassa ei ollut tasa-arvoisten miespuolisten kansalaisten luokkaa, joka olisi toiminut hopliitteina muiden Kreikan alueiden tavoin. Siksi poliittinen valta oli yleensä ylimystöllä tai yhdellä miehellä, joka asetti itsensä tyranniksi.
Toinen väestöryhmä olivat ne seudun alkuperäiset asukkaat, joita thessalialaiset eivät ajaneet pois. Nämä vastasivat Spartan perioikeja, mutta säilyttivät kuitenkin alkuperäiset heimonimensä ja paikkansa amfiktyoniliitossa. Näihin heimoihin kuuluivat perrhaibit, jotka asuttivat Olymposvuoren ja Peneioksen alajuoksun välistä aluetta; magneetit, jotka asuivat itärannikolla Pelion- ja Ossavuorten ja meren välisellä alueella; akhaijit, jotka asuivat Akhaia Fthiotiissa, joka ulottui etelään Ylemmältä Thessalian tasangolta, Pindosvuorilta Pagasainlahdelle; dolopit, jotka asuivat Pindosvuoriston rinteillä; sekä malislaiset, jotka asuivat rannikolla Fthiotiin ja Thermopylain välisellä alueella.
Kolmas väestöryhmä olivat penestai, maaseudun rahvas tai eräänlaiset maaorjat. Nämä vastasivat tavallaan Spartan helootteja, kuitenkin sillä erotuksella, että heidän olonsa vaikuttavat olleen huomattavasti paremmat. Myös tämä osa kansasta oli ilmeisesti alueen alkuperäisen väestön jälkeläisiä. He viljelivät maanomistajien maita, maksoivat näille osuuden maan tuotosta ja seurasivat näitä sotaretkille. Heillä oli oikeus omistaa omaisuutta, ja joidenkin kerrotaan jopa olleen isäntiään rikkaampia. Penestai kapinoivat usein isäntiään vastaan heloottien tavoin.
Perrhaibien, magneettien, akhaialaisten ja dolopien nimet esiintyvät homeerisessa runoudessa. Akhaia Fthiotis oli heeros Akhilleuksen kotiseutua. Seudulta oli kotoisin myös Hellen, helleenisen kansan kantaisä, ja näin siihen kuului perinteisen käsityksen mukaan alkuperäinen Hellas, josta helleenit ajan kuluessa levittäytyivät muun Kreikan alueelle. Fthiotiin akhaialaiset olivat ilmeisesti samaa heimoa kuin Peloponnesoksen Akhaian akhaialaiset.
Politiikka
Varsinaisten thessalialaisten alue jakaantui antiikin ajalla neljään osaan tai heimoyhteisöön, tetrarkiaan. Ne olivat Thessaliotis, Pelasgiotis, Histiaiotis ja Fthiotis. Thessalian muut alueet Magnesia, Akhaia Fthiotis, Perrhaibia ja Dolopia olivat perioikkialuetta. Tetrarkiajaon alkuperää ei täysin tunneta. Se oli olemassa viimeistään Hekataioksen aikana, ja sen alullepanijana pidettiin Aleuasta, Aleuadain suvun kantaisää. Jako oli tehty poliittisin perustein, ja alueilla oli jonkinlaista itsehallintoa. Alueet oli yhdistetty nimellisesti Thessalian liitoksi yhden johtajan, tagoksen, vallan alle. Tagos nimitettiin ilmeisesti ennen kaikkea sotaa varten. Ksenofon mainitsee, että Thessalia kykeni lähettämään sotaan ratsumiestä ja  hopliittia. Sotimisen ulkopuolella thessalialaiset eivät useinkaan noudattaneet tagosten määräyksiä.
Poliittisesta liitosta huolimatta Thessalian tärkeimmät kaupungit Larissa, Farsalos ja Ferai olivat usein sodissa keskenään, sen lisäksi että niissä oli sisäisiä puolueriitoja. Tästä hajanaisuudesta johtuen Thessalia ei useinkaan voinut vastustaa valloittajia, ja siksi on sanottu, ettei alue nauti historiassa sellaista asemaa kuin sen väkiluku ja vauraus olisivat muutoin suoneet.
José María Hernández González
pienoiskuva|José María Hernández González José María Hernández González (17. tammikuuta 1927 Pénjamo – 19. tammikuuta 2015) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1950 ja nimitettiin Chilapan hiippakunnan johtoon 18. helmikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Rafael Bello Ruiz ja Victorino Alvarez Tena.
Hernández González sai 18. marraskuuta 1989 nimityksen Netzahualcóyotlin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. tammikuuta 1990. Hän jäi eläkkeelle 8. heinäkuuta 2003.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (SIG)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta on SIGin kokoelma-albumi, joka julkaistiin elokuussa 1999 levymerkillä Megamania.
Heikki Reenpää
Heikki Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist (19. tammikuuta 1896 Helsinki – 3. toukokuuta 1959 ) oli suomalainen kirjankustantaja ja professori. Hän oli kustannusosakeyhtiö Otavan apulaisjohtaja vuosina 1928–1938, toimitusjohtaja 1938–1956 ja johtokunnan puheenjohtana vuonna 1959. Reenpää sai professorin arvonimen vuonna 1956.
Reenpään isä oli Alvar Renqvist, hänen puolisonsa Karin o.s. Sylvin, ja hänen poikansa oli kirjankustantaja Heikki A. Reenpää.
Zoltán Vámos
Zoltán Vámos (27. tammikuuta 1936 – 2001) oli romanialainen yleisurheilija. Hän menestyi aluksi 1 500 metrin juoksussa ja myöhemmin 3 000 metrin estejuoksussa.
Vámos sijoittui Rooman 1960 olympialaisten 1 500 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 3.40,8. Tämän jälkeen hän keskittyi estejuoksuun ja saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hopeaa ajalla 8.37,6. Hän hävisi kisan voittaneelle Gaston Roelantsille viidellä sekunnilla. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän sijoittui estejuoksussa seitsemänneksi ajalla 8.34,0.
Kiinalainen (romaani)
Kiinalainen on Henning Mankellin vuonna 2008 ilmestynyt rikosromaani. Sen päähenkilö on noin 60-vuotias helsingborgilainen tuomari Birgitta Roslin, joka oli nuoruudessaan maolainen.
Hannu Luotola
Hannu Luotola (s. 4. maaliskuuta 1947 Uusikaupunki) on suomalainen prikaatikenraali evp. Hän on toiminut puolustusvoimissa mm. kouluttajana, PLM:ssä, silloisessa Helsingin sotilaspiirin esikunnassa ja viimeisinä tehtävinään Hämeen Rykmentin komentajana 1994–1996, puolustusvoimien apulaishenkilöstöpäällikkönä ja apulaishuoltopäällikkönä 2000-.
Luotola ylennettiin everstiksi vuonna 1993, ja hän on kirjoittanut Saarijärvi-seuran 60-vuotishistoriateoksen.
Apotit
Apotit (Philemon) eli aiemmalta nimeltään kaljumesikot on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Apottien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 15 lajia.
Mitä minä sanoin
Mitä minä sanoin on Pete Parkkosen ensimmäinen singlejulkaisu hänen omaa nimeään kantavalta studioalbumilta. Kappale on myös Parkkosen ensimmäinen suomenkielinen single. Joonas Angerian ja Janne Huttusen tuottaman kappaleen ovat tehneet Angeria, Parkkonen ja Jussi Huttunen. Kappale kertoo Parkkosen ajasta Idolsista kappaleen teko hetkeen. Sekä siitä, kuinka paljon hän on tehnyt töitä, eikä ole luovuttanut. Kappaleeseen on tehty myös Samu Amunétin ohjaama musiikkivideo.
Kappale nousi viikolla 51/2013 latauslistan seitsemänneksi, joka jäi sen ainoksi sijoitukseksi kyseisellä listalla. Radiolistalla kappale nousi 15:nneksi soitetuimmaksi kappaleeksi.
Tove Janssonin bibliografia
Tove Janssonin teosten bibliografia Janssonin tuotantoon perustuvista teoksista on lisää artikkelissa Muumi.
Sarjakuvat
<references group="Huom" />
Antti Nivala
Antti Nivala (s. Seinäjoki ) on M-Files Oy:n perustaja, toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja ja ohjelmistoalan kehittäjä. . Antti on toiminut myös yhtiön teknologiajohtajana.
Nivalan perheeseen kuuluu puoliso ja kaksi lasta.
Ura
Nivala alkoi opetella ohjelmointia lapsena isänsä innostamana. Hänen BASIC:lla tekemäänsä kirjanpito-ohjelmaa käytettiin hänen isänsä insinööri- ja arkkitehtitoimistossa.
Nivala valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta, jossa hän opiskeli ohjelmistotekniikkaa vuosina 1997–2000.
Syksyllä 2000 Nivalan isän suunnittelutoimisto eriytettiin omaksi yhtiökseen ja nimen Motive Systems ottanut vanha yritys alkoi kehittää niche-tuotteensa sijaan jotakin laaja-alaisempaa. Vuonna 2002 Nivalan ideasta alkoi kehittyä dokumenttienhallintaohjelmisto nimeltä M-Files. M-Colorin tuoman tulorahoituksella rahoitettiin M-Filesin tuotekehitys neljän hengen tiimissä noin kolmen vuoden ajan. M-Filesin ensimmäinen versio tuotiin markkinoille vuonna 2005.
M-Filesin alkutaipaleella Nivala vastasi niin yrityksen markkinoinnista kuin talous- ja henkilöstöjohtamisestakin. M-Filesin toimitusjohtajana hän toimi vuosina 2005–2012. Vuonna 2013 hän halusi siirtyä teknologiajohtajaksi ja keskittyä tuotekehitykseen, toimitusjohtajaksi palkattiin Miika Mäkitalo. Vuodesta 2018 lähtien Nivala on toiminut M-Filesin tuoteorganisaation johtajana.
Doyle
Doyle on englanninkielinen nimi, joka voi esiintyä sekä suku- että etunimenä. Tunnettuja nimen kantajia ovat:
Siamin tytöt
Siamin tytöt oli vuonna 2001 Yle TV1:llä esitetty suomalainen televisiosarja.
Kaarlo Pyydysmäki
thumb|right|Kaarlo Pyydysmäen hauta Kurun vanhalla hautausmaalla. Kaarlo Pyydysmäki (3. joulukuuta 1832 — 19. helmikuuta 1895) oli kurulainen ratsutilallinen ja valtiopäiväedustaja.
Pyydysmäki oli Ruoveden tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1882 ja 1888. Vuonna 1882 hän oli asevelvollisuus- ja vuonna 1888 talousvaliokunnan jäsen.
Konstruaali
Sosiaalipsykologiassa konstruaali on yksilön tapa havaita, ymmärtää ja tulkita ympäröivää maailmaansa, ja eritoten itseensä kohdistuvaa toisten käytöstä tai toimintaa.
Tutkijat ja teoreetikot käytännöllisesti katsoen psykologian joka alimuodon saralla ovat tunnustaneet subjektiivisen konstruaalin merkittävyyden, etenkin yksimielisyysharhan ja perusarviointivinouman käsitteisiin liittyen. Konstruaaleilla on merkittävä rooli "milloin tahansa ihmiset joutuvat kurkottamaan suoraan havaintoon tai kuvaukseen perustuvan tiedon ulkopuolelle, eritoten heidän joutuessaan päättelemään lisäyksityiskohtia aiheesta, sen kontekstista, tai tapahtumien merkityksestä ja lopputuloksista ympärillään." Toisin sanoen, henkilö todennäköisimmin käyttää konstruaalia, kun häneltä puuttuu toiminnalleen tarpeellista tietoa.
Merkittävimmät teoreettiset mallit
Konstruaalin käsite ei ole uusi ja sen osaset on nähtävissä jo monien menneiden psykologien töissä, mukaan lukien Kurt Lewinin käsityksessä subjektiivisen todellisuuden tärkeydestä ja sen vaikutuksesta henkilön omaan merkittävyyteen; Kurt Koffkan hahmopsykologian teorioissa; ja Maurice Merleau-Pontyn viittauksissa henkilökohtaisiin tilanteisiin. Konstruaaleja pidettiin aiemmin esteinä ihmisen kyvylle havaita maailmaa, mutta nykyisin ne käsitetään mekanismeina selittää miten tai miksi henkilö ajattelee niin kuin ajattelee.
Kognitiivisessa psykologiassa ollaan käsitelty konstruaalien käsitettä ehkä kaikkein tiiveimmin. Tämä näkyy alan painotuksessa ihmisten muodostamiin skeemoihin, "jotka auttavat havainnoijaa selvittämään epämääräisyyksiä, täyttämään aukkoja tiedossaan ja yleisesti ottaen löytämään ennustettavuutta ja selkeyttä". Alalla vaalitaan ideaa, että ihminen on riippuvainen tilanteen ulkopuolisiin tietolähteisiin muodostaessaan käsitystään ympäristöstänsä.
Solomon Asch esitti tärkeän käsitteen konstruaaliteoriassa, todetessaan, "että viestin syvin sisältö voi muuttua siihen yhdistetyn lähteen funktiona." Hänen klassisin esimerkkinsä on lause: "pieni kapina…on hyvä asia." Lauseella on kuulijalle hyvin eri merkitys, kun se on Thomas Jeffersonin sanomaa, suhteessa siihen, kun se on Vladimir Leninin sanomaa. Lauseen merkitys ei kuitenkaan riipu vain sen sanojasta, vaan myös siitä, miten sen kuulija sen tulkitsee.
Empiirinen evidenssi
Vuonna 1946 Solomon Asch toteutti yhden varhaisimmista tunnetuista empiirisistä kokeista ihmisten konstruaaleille. Tässä kokeessa Asch keskittyi ihmistuntemuksen muodostumiseen. Hän pyysi osallistujia perehtymään luetteloon persoonallisuuspiirteistä ja arvostelemaan ja/tai luonnehtimaan jokaisen luetellun piirteen haltijaa. Kokeen tulokset toivat esille kaksi erityyppistä ilmiötä: tietyn tyyppisten sanojen alku– ja suhteettomuusefektit. Alkuefektissä persoonallisuuspiirteet, jotka lueteltiin ensin, näyttivät vaikuttavan enemmän osallistujan mielikuvaan kyseisen piirteen omaavasta henkilöstä. Kuitenkin, Aschin löytämä vaihtelu kategoristen termien vaikutuksessa, kuten "lämpö" ja "kylmyys", viittaavat että nämä luetellut piirteet olivat "herkkiä vaihteleville tulkinnoille tai konstruaaleille–ja täsmällinen kytkeytynyt merkitys riippui osallistujan yleisemmin muodostamista mielikuvista.
Mikko Alanko
Mikko Alanko (s. 2. tammikuuta 1981) on suomalainen entinen salibandymaalivahti. Alanko edusti urallaan Rangersia, SSV:tä, Balrog Oilersia ja Oilersia. Hän oli voittamassa SM-kultaa SSV:n riveissä.
Uinskoje
Uinskoje on kylä, maalaiskunta ja Uinskojen piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Irenin sivujoen Aspan varrella 185 kilometriä Permistä etelään. Asukkaita on 4 500 henkeä (vuonna 2002).
Nykyään Uinskojessa toimii maatalousyritys, elintarviketeollisuutta ja metsäalan yrityksiä. Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, lasten luomistyön keskukset, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja sairaala. Paikallislehtenä ilmestyy Rodnik (”Lähde”). Nähtävyyksiä ovat vuonna 1843 rakennettu Pietari-Paavalin kirkko, 1900-luvun alun koulurakennus ja kuparitehtaan patorakennelma. Lähistöllä sijaitsee metsäpuisto ja rauhoitusalue.
Juha Mäkipää
Juha Mäkipää (s. 1946) on suomalainen prikaatikenraali.
Mäkipää on toiminut Maanpuolustuskorkeakoulun opettajana, sotilasasiamiehenä Saksassa sekä materiaalilaitoksen osastopäällikkönä. Sotavarustepäällikkönä hän toimi 2002–2005. Hänet nimitettiin apulaismaavoimapäälliköksi 2005. Everstiksi hänet ylennettiin 1998 ja prikaatikenraaliksi 2005.
Vuorovaikutteinen tiedonhaku
Vuorovaikutteinen tiedonhaku keskittyy perinteiseen tiedonhaun laboratoriotutkimukseen verrattuna tiedonhakijoiden toimintaan tiedonhankintatilanteessa. Teknisten järjestelmien ja hakukoneiden tehokkuuden arvioinnin sijaan keskiössä ovat tiedonhakijan käytös ja kokemukset – sisältäen fyysiset, kognitiiviset ja tunteelliset piirteet – sekä käyttäjän vuorovaikutus järjestelmän ja informaation kanssa. Kun perinteisessä tiedonhakututkimuksessa keskeinen kysymys on ”hakeeko tämä järjestelmä relevantteja hakutuloksia?”, vuorovaikutteisen tiedonhaun vastaava on ”pystyykö tiedonhakija löytämään relevantteja hakutuloksia tällä järjestelmällä?” Tutkimuksessa on tarkoitus simuloida aitoja tiedontarvetilanteita, eikä vain esimerkiksi systemaattisesti testata tiettyjen hakuavainten toimivuutta tai tietokantojen kattavuutta.
Tiedonhakutilanne
Vuorovaikutteisen tiedonhaun tutkimuksessa tiedonhakutilanteiden luonne on avoin, ja tutkijan rooli on lähinnä tarkkailla käyttäjää ja tämän hakukäyttäytymistä. Aito tiedonhakutilanne tyypillisimmin alkaa epäselvästä tiedontarpeesta, ja sen tarkentaminen sekä tyydyttäminen vaatii usein monta erilaista kyselyä. Ensimmäiset kyselyt eivät välttämättä tuota tulosta, ja tiedontarve saattaa muuttua hakuprosessin aikana huomattavasti. Koska tiedonhaku on myös oppimistapahtuma, tiedonhakijan näkökulma ja jopa itse aihe saattavat muuttua tiedonhaun aikana. Mikäli haku ei onnistu, tai tulokset eivät tyydytä tai miellytä tiedonhakijaa, hakija saattaa luovuttaa tiedonhaun suhteen. Tähän vaikuttavat voimakkaasti tiedonhakijan persoonalliset piirteet, joka on vuorovaikutteisen tiedonhaun erityispiirre. Tutkimustilanteessa koehenkilöt suorittavat tiedonhaun tehtäviä, joiden aikana tutkija havainnoi tiedonhakijoiden toimintaa sekä mahdollisia esiin tulevia ongelmatilanteita. Tarkoituksena on kehittää hakijoiden tueksi keinoja, joilla tiedonhaku helpottuu. Järvelinin ja Sormusen mukaan nämä keinot voivat olla avustaminen
1950-luku
Termi “tiedonhaku” esiintyy ensimmäisen kerran C. N. Mooersin julkaisussa vuonna 1950. Laajempaan käyttöön termi levisi kuitenkin vasta vuosikymmenen loppupuoliskolla, kun tietokoneita alettiin käyttää dokumenttien kuvailussa ja noutamisessa. Samalla alettiin tutkia tapoja määritellä kriteerejä ja toimenpiteitä, joilla hakukoneiden toimintaa voitaisiin tehokkaasti arvioida.
1960-luku
Arviointia varten kehitettiin termit “saanti” ja “tarkkuus”, sekä relevanssi, joista tuli yleisesti käytettyjä kriteerejä tiedonhaun onnistuneisuuden mittaamiseksi. Ensimmäinen suuren luokan tiedonhakujärjestelmä oli MEDLARS (1964), joka sisälsi lääketieteellisiä artikkeleita. Se ei ollut vielä aidosti interaktiivinen järjestelmä, sillä tiedonhaku tapahtui alan ammattilaisen toimiessa välikätenä tiedonhakijan ja järjestelmän välillä. Suorempia menetelmiä kehitettiin, mutta ne olivat hankalakäyttöisiä ja vaativat käyttäjältä ymmärrystä paitsi tietokannan toiminnasta, myös indeksointikielistä ja Boolen algebrasta. Merkittävä kehitysaskel oli SMART-tiedonhakujärjestelmän kehittäminen 60-luvun puolivälistä lähtien. Tutkimuksissa aiemmin kiinnostanut tiedonkäyttö laajentui myös ihmisten tiedontarpeiden tarkkailuun.
Julius Eisenecker
Julius Eisenecker (21. maaliskuuta 1903 Frankfurt am Main – 12. lokakuuta 1981) oli saksalainen miekkailija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1936 Berliinissä ja kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä. Berliinissä hän oli mukana saamassa pronssia sekä floretin että säilän joukkuekilpailussa.
Vuorovaikutteinen tiedonhaku
1970-luku
Kiinnostus ihmisten tiedontarpeisiin näkyy lukuisina tiedonhankinnan malleina 1970-luvulta alkaen. Yksi tunnetuimpia on Brenda Dervinin Sense-Making-teoria toiminnan merkityksellistämisestä. Vuosikymmenen puolivälistä lähtien tutkimuksessa aletaan keskittyä yhä enemmän kognitiiviseen näkökulmaan vuorovaikutteisuuden rakentamisessa tiedonhakijan ja järjestelmän välillä.
Tiberius Claudius Nero
Tiberius Claudius Nero voi tarkoittaa seuraavia:
Antti Numminen
Antti Numminen (s. 1941) on suomalainen prikaatikenraali (vuodesta 1999).
Numminen on komentanut Hämeen Jääkäripataljoonaa 1986–1990. Pääesikunnan koulutusosaston päällikkönä hän toimi 1993–1996. Hämeen sotilaslääniä hän komensi 1996–2001.
Vuorovaikutteinen tiedonhaku
1980-luku
80-luvulla kirjastot alkoivat päivittää luetteloitaan sähköiseen muotoon (OPAC) fyysisten katalogien ajantasallapitämisen käytyä työlääksi ja kalliiksi. Sähköisten luetteloiden käyttö ei ollut alkuun kovin käytännöllistä, poikkeuksena Okapi OPAC vuodesta -82, joka sijaitsi nykyisen Westminsterin yliopiston kirjastossa. Se oli aikaansa edellä ja hyödynsi muun muassa hakutulosten järjestämistä relevanssin mukaan. Tutkimuksessa alettiin pohtia keinoja tiedonhakijaa auttavan järjestelmän kehittämiseen. Tiedonhankinnasta erkanee kaksi paradigmaa: tiedonhakusysteemeihin ja malleihin keskittynyt “järjestelmäkeskeinen paradigma”, sekä ihmisten tiedonhankintakäyttäytymiseen sekä vuorovaikutukseen tiedonhakujärjestelmien kanssa keskittyvä “käyttäjäkeskeinen paradigma”. 1980-luvun tunnettuja tiedonhaun malleja ovat muun muassa David Ellisin tiedonhankinnan- ja Belkinin Anomaalisen tiedontilan -mallit, sekä Wilsonin ammatillisen tiedon hankinnan mallit, joita hän kehitti myöhemmin yleisempään suuntaan.
1990-luku
90-luvulta lähtien tiedonhaun tutkimus alkoi keskittyä yhä enemmän ymmärtämään ja tukemaan vuorovaikutusta tiedonhaussa. Ensimmäiset internetin hakukoneet kehitettiin. 90-luvulla julkaistiin myös Wilsonin ammatillisen tiedonhankinnan yleismalli, jossa hän otti huomioon usean eri tieteenalan ammattilaisten toimintaa. Toinen merkittävä informaatiokäyttäytymisen malli on Carol C. Kuhlthaun Tiedonhankinnan prosessimalli, joka pohjautuu opiskelijoiden tiedonhankintaan.
Nykyhetki
Suomessa vuorovaikutteisen tiedonhaun tutkimusta tehdään Tampereen yliopistossa. Alan tutkijoita ovat muun muassa professori Kalervo Järvelin ja tutkijatohtori Sanna Kumpulainen.
Haasteet
Vuorovaikutteisen tiedonhaun keskeinen ongelma on se, että tiedonhakijan ja käyttöliittymän välisen vuorovaikutuksen syitä ja seurauksia on vaikea havaita, sillä suurin osa niistä tapahtuu käyttäjän aivoissa. Vain toiminta on avoin tarkkailulle – haut, dokumenttien tallennus ja käyttäjän relevanssiarvio edustavat näitä kognitiivisia toimintoja. Käyttäjän ja järjestelmän väliseen vuorovaikutukseen vaikuttavat myös lukuiset muut tekijät, jotka ovat vaikeita havaita saati mitata. Jokaisella käyttäjällä on erilainen taipumus niin kognitiivisesti kuin käytöksellisesti. Käyttäjät eroavat toisistaan eri tekijöiden suhteen: Nämä yksilölliset vaihtelut vaikuttavat siihen, että on vaikeaa luoda koetilanne, jossa kaikki ihmiset saavat saman kokemuksen, joka samalla vaikeuttaa syy-seuraussuhteiden todentamista. Toisaalta vuorovaikutteinen tiedonhaku on muutakin kuin järjestelmien ja tiedonhaun tehokkuuden arviointia. Vuorovaikutteisen tiedonhaun tutkimus vaatii lukuisia lähestymistapoja ja metodeita, sillä yksi, ennalta säädetty malli olisi haitallinen.
Johanna-vuodet 1980–1983
Johanna-vuodet 1980–1983 on SIGin kolmen levyn kokoelma-albumi, joka julkaistiin 7. marraskuuta 2014.
Ensimmäinen levy on koottu albumeista Matkalla maineeseen ja Sudet, toinen levy pohjautuu albumeihin Vuosisadan rakkaustarina ja Syke, ja kolmas levy sisältää singlejä, kappaleiden vaihtoehtoisia versioita sekä aiemmin julkaisemattomia äänityksiä.
Pingyuan
Pingyuan oli Kiinan Qing-dynastian Beiyangin laivastolle 1890 valmistunut panssariristeilijä. Keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen vuonna 1895 liittäen sen laivastoonsa nimellä Heien. Alus haaksirikkoutui osuttuaan miinaan 18. syyskuuta 1904 Port Arthurin länsipuolella.
Valmistus
Pingyuan tilattiin Foochowin laivastontelakalta Mawwista, missä köli laskettiin 1. tammikuuta 1883. Alus laskettiin vesille 1888 ja valmistui vuonna 1890.
Palvelus
Alus liitettiin valmistuttuaan Beiyangin laivastoon, jonka mukana se osallistui ensimmäisessä Kiinan–Japanin sodassa Jalujoen taisteluun 27. heinäkuuta 1894. Alus pakeni muun laivaston mukana Port Arthuriin ja edelleen Weihaiweihin, jonka kukistuttua keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen helmikuussa 1895. Se otettiin 16. maaliskuuta palvelukseen nimellä Ping Yuen Go, ja alus osallistui sodan lopun taistelutoimiin keisarillisen Japanin laivastossa.
Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta ensimmäisen luokan tykkiveneeksi, ja se nimettiin Heieniksi vuonna 1900. Samalla aluksen saksalaisvalmisteiset Kruppin tykit vaihdettiin brittiläisiksi ja alus sijoitettiin tykistökoululaivaksi. Venäjän–Japanin sodassa alus kuului 3. laivueeseen, jonka mukana se osallistui Port Arthurin piiritykseen. Heien osui miinaan Port Arthurin länsipuolella Pigeon Bayssä 18. syyskuuta 1904 menettäen liikuntakykynsä, ja se haaksirikkoutui vielä samana päivänä kovassa merenkäynnissä. Alus poistettiin alusluettelosta 21. toukokuuta 1905.
Blind
Blind voi tarkoittaa seuraavia:
Neosalvarsaani
Neosalvarsaani on synteettinen arseenipohjainen orgaaninen yhdiste, jota on käytetty kemoterapiassa. Vuonna 1912 se korvasi tehokkaana kuppalääkkeenä myrkyllisemmän ja heikommin veteen liukenevan salvarsaanin. Koska kummallakin kuitenkin oli arseenipitoisuutensa takia merkittävä sivuvaikutusten riski, niitä lakattiin käyttämästä tähän tarkoitukseen penisilliinin tultua markkinoille 1940-luvulla.
Sekä salvarsaanin että neosalvarsaanin kehitti Paul Ehrlichin laboratorio Frankfurtissa Saksassa. Niiden keksimiseen johti tutkimus, jossa pyrittiin järjestelmällisillä kemiallisilla muokkauksilla löytämään mahdollisimman tehokas biokemiallinen vaikutus. Nykyään tämä toimintamalli on perustana farmakologiselle tutkimukselle. Salvarsaani ja neosalvarsaani ovat aihiolääkkeitä, mikä tarkoittaa, että ne muuntuvat vaikuttaviksi lääkeaineiksi aineenvaihdunnassa.
Viiden tien risteys
Viiden tien risteys on Mauri Sariolan vuonna 1964 kirjoittama romaani, joka kertoo hänen omista kokemuksistaan Niinisalon varuskunnan reserviupseerikoulussa jatkosodan aikana vuonna 1944. Nimensä se on saanut varuskunnan lähistöllä sijaitsevasta Viidentienristeyksestä.
Romaanin päähenkilöinä on viisi siviiliammatiltaan ja luonteeltaan erilaista, aluksi toisilleen tuntematonta miestä, joista kukin on yksiköstään komennettu tähän "kovien miesten kouluun". Kirjan kuvaama tapahtumajakso alkaa päähenkilöiden saapuessa junalla Niinisaloon heinäkuussa 1944 ja päättyy heidän hajaantuessaan kurssin päätyttyä omille tahoilleen saman vuoden marraskuussa. Romaanissa Viidentienristeyksestä (topografikartalla piste numero 118) tulee myös viiden kohtalon risteys, vaikka päähenkilöt (pappi, vääpeli, ylioppilas, työmies ja varatuomari) "valetaan samaan teräksiseen koulutuksen muottiin". Reserviupseerikoulun kouluttajien periaatteena, jota oli tinkimättä noudatettava, oli: "Oppikaa tottelemaan, niin osaatte kerran esimiesasemassanne myös vaatia muilta!" Kuitenkin rento huumori ja tietoisuus päämäärästä auttoivat ja toivat mukanaan valoisia ja hupaisiakin hetkiä.
Pintakäsittelyaine
pienoiskuva|oikea|Huonekalut käsitellään usein pintakäsittelyaineella lisäämään tuotteen pitkäikäisyyttä, suojaamaan kosteudelta ja viimeistelemään tuotteen ulkonäköä. Pintakäsittelyaine on aine, joka on tarkoitettu tuotteen pinnan käsittelyyn parantamaan esimerkiksi tuotteen säänkestävyyttä tai ulkonäköä. Pintakäsittelyaine valitaan käsiteltävän tuotteen materiaalin mukaan. Usein pintakäsittelyaine liitetään puusta valmistettujen tuotteiden viimeistelyyn. Pintakäsittelyllä voidaan parantaa puun pitkäaikaiskestävyyttä ja vaikuttaa siihen, kuinka voimakkaasti se altistuu sään vaikutuksille, hyönteisille tai home- ja lahottajasienille.
Hyvä pintakäsittelyaine suojaa UV-säteilyltä, estää sadeveden ja kosteuden imeytymisen, läpäisee riittävästi sisäpuolista höyryä sekä suojaa homeelta ja sinistymiseltä.
Kaarina (nimi)
Kaarina on suomalainen naisen etunimi. Kaarina-nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 133 506 suomalaista naista ja alle 15 miestä.
Kaarina on suomalainen muoto germaanisten kielten Karin-nimestä, joka on yleinen Ruotsissa, Saksassa ja Norjassa. Karin puolestaan on lyhentynyt muoto Katarinasta, joka taas juontuu kreikkalaisesta Aikaterine-nimestä.
Pulesjärvi (järvi)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 220 hehtaaria eli 2,2 neliökilometriä. Se on 4,3 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä. Järvi on kaksiosainen ja osia yhdistää 700 metriä pitkä salmi, joka on yhdystien kohdalla alle 1,5 metriä syvä. Tien ylityskohdalla sijaitsee nykyään pengertie, josta sillan osuus on lyhyt. Järven pohjoisosassa on useita lahtia. Sen koillisosassa sijaitsee Pitkälahti, joka haarautuu Koivulahdeksi ja Haukilahdeksi. Järven länsipäässä työntyy etelään kapea Kotilahti, ja järven länsirannalla on vielä kapea Mustalahti ja leveä Keltolahti. Järven eteläosassa on kaksi itään työntyvää lahtea Kalalahti ja Itälahti.
Kaarina (nimi)
Kaarina kirjailijanimenä
Kaarina on myös Esteri Paalasen käyttämä kirjailijanimi.
Pulesjärvi (järvi)
Maantietoa
Järvessä on laskettu olevan 29 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 6,0 hehtaaria, mikä on noin 2,6 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi on yli hehtaarin suuruinen, 14 on yli aarin ja loput 14 ovat alle aarin kokoisia. Suurin saarista on Huhtisaari, joka on 300 metriä pitkä ja 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on noin 3,5 hehtaaria. Sipisaari on pinta-alataan 0,8 hehtaaria. Muita saaria ovat Kotilahdensaari, Selkäsaari, Joutsenpesänsaari ja Lehtisaari.
Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 6,6 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0066 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,1 metriä, ja suurin syvyys on 16,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee Huhtisaaren ja Selkäsaaren puolivälissä. Myös Selkäsaaren ja salmen välissä on syvänne, jossa on 13,5 metriä syvää ja toisaalta Pitkälahdessa on 12 metriä syvää. Muuten järvi on melko matala.
Järven rantaviivan pituus on 24 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 4 kilometriä. Rannat ovat kallioista ja mäkistä metsämaata. Peltoa rajautuu rantaan vain Kalalahdella. Asutus on pääasiassa haja-asutusta. Rannoille on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Niitä on kartasta arvioiden noin 110. Salmen kohdalta järven ylittää yhdystie 14197, joka kulkee Pulesjärven kulmakunnan kautta. Järven pohjoisrantaa seuraa Pohtolaan vievä kylätie.
Historiaa
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 järven nimi kirjoitettiin ”Purljärvi”. Vielä vuoden 1964 peruskartassa oli järveä ympäröivissä metsissä runsaasti pieniä peltopalstoja, joista moni ulottuivat järven rannoille asti. Seuraavassa kartassa vuodelta 1979 niiden määrä väheni dramaattisesti, ja vielä vuoden 1986 kartassa niistä suurimmat pellot olivat viljelyssä. Nykyään peltoa ei ole kuin yhdessä suunnassa.
Uppsalan vanha hautausmaa
Hautausmaa otettiin käyttöön 1700-luvun loppupuoliskolla, koska kirkkoihin hautaamisesta ei enää pidetty hygieenisistä syistä. Vuonna 1786 Kustaa III puhui valtiopäivillä kiellosta mutta vasta vuonna 1815 Kaarle XIII kielsi menetelmän kokonaan. 1800- ja 1900-luvuilla hautausmaata on laajennettu. Vuonna 1959 Uppsalan vanha hautausmaa sai nykyisen laajuutensa.
Pulesjärvi (järvi)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Pulesjärven valuma-alueeseen (35.318) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,4 metriä meren pinnan yläpuolella.
Uppsalan vanha hautausmaa
Monet hautakivet itäpuolella on saanut taiteellisen muodon.
Pulesjärvi (järvi)
Vesistösuhteet
Pulesjärven valuma-alueella on 14 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä suoraan järveen laskevat Valkiajärvi (7 ha), Sammakkolammi, Peräjärvi (11 ha), Iso Kolujärvi (6 ha) Pienen Kolujärven (1 ha) kanssa ja Keltolammi (2 ha). Kalalahteen laskevat Joutsijärvi, Palvajärvi (4 ha) ja Koirajärvi (3 ha). Keltolammin kautta järveen laskevat kauempaa järveltä Kortejärvi (7 ha), Ruutana (4 ha) ja Kintulammi (8 ha).
Efrén Ramos Salazar
Efrén Ramos Salazar (28. lokakuuta 1939 Tlatlauquitepec – 19. helmikuuta 2005) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1964 ja nimitettiin Chilpancingo-Chilapan hiippakunnan johtoon 30. lokakuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Rosendo Huesca Pacheco ja José María Hernández González.
Pulesjärvi (järvi)
Vesistösuhteet
Järvestä lähtee 450 metriä pitkä laskuoja Kalliojärveen (5 ha), jonka vedenpinta on 20 senttimetriä alempana. Se laskee seuraavaksi Myllylammiin (3 ha) ja sitten lopulta Paarlahden Sisaruspohjaan, joka kuuluu Näsijärven Koljonselkään.
Efrén Ramos Salazar
Ramos Salazar kuoli 65-vuotiaana virassa.
Se on gangsta
Se on gangsta on rap-artisti OG Ikosen toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2014. Albumi julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta. Albumin kappaleista "Hämärää" ja "Oma herra" on julkaistu musiikkivideot.
Edvard I
Edvard I on ollut ainakin seuraavien hallitsijoiden nimi:
Ukrainan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Ukrainan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Ukrainaa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Valkoinen tiikeri (kirja)
Valkoinen tiikeri on intialaisen Aravind Adigan vuonna 2008 ilmestynyt esikoisromaani. Se voitti vuoden 2008 Booker-palkinnon. Romaani ilmestyi suomeksi 2009 Tarja Tevan suomentamana. Suomenkielisen laitoksen kustansi BTJ.
Kirja kertoo kahdesta erilaisesta Intiasta ja heijastelee eroja kehittyneen ja kaupungistuneen Intian sekä köyhän maaseudun välillä.
Also Starring
Also Starring oli suomalainen mainoselokuvien tuotantoyhtiö. Alson perustivat vuonna 1988 ohjaaja Vellu Valla ja kuvaaja Julle Salminen. Vuonna 2016 tapahtui sukupolvenvaihdos, kun Jullen poika Juhana Salminen siirtyi toimitusjohtajaksi, ja Ville Salminen palasi taloon vastaavaksi tuottajaksi. Veljekset olivat myös osakkaina. Johannes Lassila jatkoi Also Starringin vastaavana tuottajana ja osakkaana ja Vellu Valla käsikirjoittajana ja animaatio-ohjaajana.
Also Starring Oy hakeutui konkurssiin lokakuun lopulla 2018. Juhana Salmisen mukaan päätöksen taustalla oli toimialan pitkäaikainen murros, joka on johtanut pitkien mainoselokuvatuotantojen määrän vähentymiseen. .
Historiaa
Alsolla on pitkä ja menestyksekäs historia lukuisten mainoselokuvaohjaajien kanssa työskentelystä, mutta aivan erityisesti Also tunnetaan uusien ohjaajien etsimisessä ja esiintuomisessa. Muun muassa Nalle Sjöblad, Markus Virpiö, Mikko Lehtinen, Pekka Hara sekä Teemu Nikki ovat aloittaneet uransa Alsossa.
Also Starring on saanut kansainvälisiä alan palkintoja, esimerkiksi Clio Festivalilta ja New Yorkin elokuvajuhlilta. Yhtiö on tuottanut mainosten lisäksi Daruden musiikkivideon ”Sandstorm”.
Palkinnot
Kuukauden parhaat sekunnit -palkinto seuraavista televisiomainoksista:
Royal Northern Sinfonia
Royal Northern Sinfonia on brittiläinen kamariorkesteri. Se piti avajaiskonserttinsa 24. syyskuuta 1958.
Royal Northern Sinfonian kanssa yhteistyötä tehneiden kapellimestarien ja solistien joukossa ovat olleet Christian Tetzlaff, Roger Norrington, Paul McCreesh, Jess Gillam, Nicholas McGegan, Mahan Esfahani, Viktoria Mullova ja Jessica Cottis. Orkesteri on tehnyt yhteistyötä myös populaariartistien, kuten Stingin, Ben Foldsin, John Grantin, Mercury Revin, Field Musicin ja Maxïmo Parkin kanssa. Royal Northern Sinfonia on tilannut uusia teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin David Langilta, John Caskenilta, Tansy Daviesilta, Errollyn Wallenilta ja James Weeks. Se on järjestänyt myös vuosittaisia nuorten säveltäjien kilpailuja. Orkesterin levytyksiä on julkaistu Chandos-, EMI- ja Naxos-levymerkeillä. Orkesterin pääpaikka siirtyi vuonna 2004 Sage Gatesheadiin. Sitä ennen se oli ollut Newcastle City Hall. Vuonna 1973 perustettiin Royal Northern Sinfonian yhteydessä toimiva kuoro.
Royal Northern Sinfonian perustaja oli Michael Hall. Hänen jälkeensä orkesterin taiteellisena johtajana toimi vuosina 1964–1973 Rudolf Schwarz, joka käytännössä jakoi tehtävät Boris Brottin kanssa. Myöhemmin orkesterin pääkapellimestareita ovat olleet Christopher Seaman (1973–1979), Tamás Vásáry ja Iván Fischer (yhdessä 1979–1982), Richard Hickox (1982–1990), Heinrich Schiff (1990–1996), Jean-Bernard Pommier (1996–1999) ja Thomas Zehetmair (2002–2014). Kaudella 2015–2016 Royal Northern Sinfonian musiikillisena johtajana aloitti työskentelyn Lars Vogt. Hänen seuraajakseen nimitettiin vuonna 2021 Dinis Sousa.
Robert Harris (piispa)
Robert Harris (s. 26. syyskuuta 1944 Montreal) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Montrealin arkkihiippakuntaan 24. toukokuuta 1969 ja nimitettiin Sault Sainte Marien hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Trofimianan titulaaripiispaksi 26. lokakuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Louis Plouffe, jota avustivat Vernon Fougère ja Anthony Mancini.
Harris sai 8. toukokuuta 2007 nimityksen Saint Johnin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. kesäkuuta.
Luova tuho
Hyödyt
Yhteiskunnat, jotka antavat luovan tuhon toimia, tulevat tuottavammiksi ja rikkaammiksi. Niillä on varaa korkeampaan elintasoon, lyhyempiin työviikkoihin, parempiin ja uusiin tuotteisiin ja työpaikkoihin.
Suomen yrityssektorin työpaikoista katoaa yli 10 % vuodessa mutta tilalle tulee yhtä paljon uusia. Evan tutkimuksen mukaan tämä luova tuho on tarpeen, jotta innovaatiot ja teknologinen kehitys muuttuisivat tuottavuuden kasvuksi. Tämän vuoksi työpaikkoja ei pitäisi suojella vaan pitäisi auttaa työntekijöitä löytämään uusia työpaikkoja.
Merkitys talouskasvulle
Luova tuho eli tuottamattomimpien yritysten kato markkinoilta vaikuttaa huomattavasti talouskasvuun. Muuten kansantalouden tuottavuus voisi jopa laskea huonojen yritysten markkinaosuuden kasvun vuoksi, vaikka jokaisen yrityksen tuottavuus kasvaisi. Yritystuet voivat pönkittää huonoimpia yrityksiä.
Haitat
Nokian (nopea nousu ja) alamäki voidaan myös nähdä esimerkkinä luovasta tuhosta. Ensin Nokia syrjäytti muita yrityksiä ja imi itseensä resursseja, nyt muut tekevät asiakkaiden mielestä vieläkin parempia tuotteita ja Nokialta vapautuu resursseja muuhun käyttöön.
Politiikka
Koska haitat näkyvät heti ja yhteiskunnan hyödyt vasta vähitellen, luovaa tuhoa on usein vastustettu poliittisesti, mikä pitkittää luovan tuhon haittoja ja eliminoi sen hyötyjä, lannistaa tekemästä uusia tuotteita, vääristää markkinoiden hintainformaatiota ja kannustimia sekä tulee kalliiksi veronmaksajille.
Historia
"Luovan tuhon" teorian loi taloustieteilijä Joseph Schumpeter, joka piti yrittäjyyttä ja kilpailua luovan tuhon tärkeimpinä polttoaineina,, joskin jo Marx käytti termiä hieman samantapaisessa merkityksessä.
Pohjoismainen luova tuho
Etlan johtavien tutkijoiden ja professorin mukaan Suomessa ja muissa Pohjoismaissa luovan tuhon on annettu toimia vapaammin kuin muualla. Kannattamattomien yritysten ja alojen on annettu hävitä. Tästä syystä näissä maissa tuottavuuden kasvu näyttää olleen huomattavasti nopeampi kuin luovaa tuhoa vaimentaneissa maissa.
Emma (kappale)
Emma on suomalainen kansansävelmä, jonka sanoitti Väinö Siikaniemi. Sen varhaisia levyttäjiä olivat Ture Ara, Teddy Björkman ja Leo Kauppi, kaikki vuodelta 1929. Kappale alkaa sanoin Oi muistatkos Emma, sen kuutamoillan... Kappaleen suosio sota-aikana johti siihen, että neuvostoliittolaista sotasaalisasetta, DP 27-pikakivääriä, kutsuttiin kappaleen ja aseen levymäisen, pyörivän lippaan välisen mielleyhtymän perusteella lempinimellä Emma.
Luova tuho
Pohjoismainen luova tuho
Tutkijoiden mukaan kilpailu myös johtaa siihen, että tuottavuuskasvun hyödyt jäävät enimmäkseen palkansaajille ja yrittäjille. He korostavat, että työpaikkojen suojeleminen esimerkiksi tukemalla yrityksiä tai vaikeuttamalla irtisanomista haittaa luovaa tuhoa.
Emma (kappale)
Ture Aran gramofonilevytys ”Emmasta” vuodelta 1929 on Suomen kaikkien aikojen toiseksi myydyin kotimainen singlelevy noin 40 000 kappaleen myyntimäärällään. Sen edellä on vain Mauno Kuusiston ”Kertokaa se hänelle” / ”Heijastus” vuodelta 1959 myyntimäärällä 47 000.
Myös Tapio Rautavaara on levyttänyt kappaleen. Tunnettu versio kappaleesta on myös vuonna 1963 The Soundsin levyttämä rautalankaversio.
Damien Monier
Damien Monier (s. 27. elokuuta 1982 Clermont-Ferrand, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti harjoittelijana Cofidis-tallissa 2003 ja edusti samaa joukkueetta ammattilaisena 2004–2012. Kaudesta 2013 alkaen hän on kilpaillut Bridgestone Anchor -joukkueessa.