cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Altria Group
Altria tunnettiin aiemmin nimellä Philip Morris Companies Inc. Se vaihtoi nimensä Altria Groupiksi 27. tammikuuta 2003 ilmentääkseen laajentumistaan pelkästä tupakkatuotteiden valmistajasta muidenkin kuluttajatuotteiden tuottajaksi. Altria omisti tuolloin Kraft Foodsin. Philips Morris ilmoitti tammikuussa 2018 luopuvansa kokonaan savukkeiden valmistuksesta. Niiden valmistuksen lopettamisaikaa ei kuitenkaan ilmoitettu.
Altrialla on noin 10 400 työntekijää, ja se myy tupakkatuotteita pääasiassa Yhdysvalloissa. Yhtiön savukemerkkejä ovat muun muassa Marlboro, L&M, Benson & Hedges, Chesterfield ja Virginia Slims.
Altria Group kuuluu S&P 500 -indeksiin.
Joulukuussa 2018 yhtiö osti osuuden kannabista tuottavasta Cronos Groupista.
Ahn Jeong-hwan
thumb|250px|Ahn Jeong-hwan ja Walter Hellmich Ahn Jeong-hwan (hangul 안정환, hanja 安貞桓; s. 27. tammikuuta 1976 Paju, Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija.
Ahn muistetaan parhaiten MM-kisoista 2002, jolloin hän pudotti Italian jatkosta pudotuspelivaiheen ensimmäisellä kierroksella kultaisella maalillaan, jonka turvin Etelä-Korea selviytyi puolivälieriin. Ahn oli tuolloin lainassa italialaisessa Perugian joukkueessa. Perugian omistaja Luciano Gaucci oli seuraavana päivänä italialaisessa La Gazzetta dello Sport -urheilulehdessä sanonut, että hän ei aio maksaa enää palkkaa pelaajalle, joka oli pudottanut Italian jatkosta. Perugia veti lausuntonsa myöhemmin takaisin, mutta Ahn ei enää halunnut palata joukkueeseen.
Perugiasta Ahn siirtyi takaisin Aasiaan ja Japanin J. Leagueen, jossa hän pelasi Shimizu S-Pulsessa ja Yokohama F Marinosissa. Heinäkuussa 2005 hän palasi Eurooppaan, kun hän teki sopimuksen Ranskan FC Metzin kanssa. Helmikuussa 2006 hän siirtyi Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen MSV Duisburgiin.
Ahn pelasi Etelä-Korean joukkueessa vuoden 2006 MM-kisoissa ja tuli vaihtopelaajana kentälle joukkueen jokaisessa kolmessa ottelussa.
Micael Borges
Micael Leandro de Farias Borges (s. 12. joulukuuta 1988 Rio de Janeiro, Rio de Janeiro) on brasilialainen näyttelijä.
Borges aloitti uransa vuonna 2001 elokuvassa Copacabana ja erottui vuonna 2002 elokuvassa Jumalan kaupunki. vuonna 2009 hän oli 16. Telenovela Young Hearts of Globon. Oli myös Rebelde Brasil (2011) päähenkilö, jossa hän sai kansallista mainetta.
Hyväile minua pimeä tähti
Hyväile minua pimeä tähti on Eleanoora Rosenholmin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2011. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 28.
Vastaanotto
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Verkkomedia Nuorgamin Hannu Linkola antoi albumille arvosanan 82/100. Hän piti albumia teknisesti onnistuneena ja kokonaisvaltaisena, vaikka jäikin kaipaamaan varhaisemman tuotannon lumovoimaisuutta. Rumban Samuli Knuuti tuomitsi albumin tekotaiteelliseksi sotkuksi, jolla ainoastaan kappaleet ”Valo kaasumeren hämärässä” ja ”Sata Ave Maria” onnistuvat tarjoamaan syvempiä väristyksiä. Soundin Timo Harjuniemi antoi albumille kolme tähteä. Hän totesi sovinnaisuuksien ulkopuolelle itsensä jättävän yhtyeen estävän monitasoisuudellaan kuuntelijaa antautumasta teokselle täysin.
N’Djilin kansainvälinen lentoasema
N’Djilin kansainvälinen lentoasema (IATA: FIH, ICAO: FZAA) on suurin Kongon demokraattisen tasavallan neljästä kansainvälisestä lentoasemasta. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Kinshasassa. Kentän kiitotien pituus on 4 700 metriä.
N’Djilin kansainvälinen lentoasema palveli vuonna 2004 516 345 matkaajaa. Se toimii kotikenttänä Bravo Air Congolle, Hewa Bora Airwaysille ja Wimbi Dira Airwaysille.
Harry Watson (jääkiekkoilija)
Harry ”Moose” Watson (14. heinäkuuta 1898 St. Johns – 11. syyskuuta 1957) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Watson aloitti uransa junioriliiga OHA:ssa 1913. Vuonna 1919 Watson siirtyi Toronto Granitesiin ja johti joukkueensa kahteen Allen Cupin voittoon 1922 ja 1923. Vuonna 1924 Granites valittiin edustamaan Kanadaa olympialaisiin. Granites voitti olympiaturnauksen Watsonin tehdessä lähteestä riippuen 36 tai 37 maalia. Ruotsia vastaan pelatussa ottelussa Watson saalisti 13 maalia, mikä on olympialaisten ennätys.
Watsonille tarjottiin ammattilaissopimuksia NHL:stä, mutta hän pysyi amatöörinä uransa loppuun. Hänet nimitettiin Hockey Hall of Fameen 1962.
Hanna Salin
Hanna Anneli Salin (o.s. Ruohojärvi, 22. toukokuuta 1967–24. lokakuuta 2002, televisiossa 12. syyskuuta 2003) oli Tarja Omenaisen esittämä fiktiivinen hahmo suomalaisessa saippuasarjassa Salatut elämät. Hän oli mukana sarjassa vuosina 1999–2003. Hanna nähtiin Salattujen elämien spin-off-sarjassa Pihlajasatu vuonna 2019.
Perhe ja muut tärkeät ihmissuhteet
Hanna menee sarjan alkaessa naimisiin itseään huomattavasti vanhemman Jukka Salinin kanssa. Tämä ei aluksi juuri ilahduta eronneen yksinhuoltaja-Jukan kolmea lasta. Perheen pojat Aleksi ja Saku oppivat kuitenkin nopeasti hyväksymään Hannan. Sen sijaan perheen tyttärelle, Siljalle se tuntuu lähes mahdottomalta. Silja tekee perheen elämästä huomattavasti hankalampaa. Myöhemmin Hanna saa Aleksin kanssa yhteisen tyttären, Sofian.
Työelämä
Hanna on koulutukseltaan fysioterapeutti ja työskentelee sarjan alussa yksityisyrittäjänä omistaen sarjassa tunnetun kuntosalin. Hän jatkaa siellä töitään pitkään, kunnes jää äitiyslomalle, jonka jälkeen hän saa työtarjouksen Best Body -kuntosaliketjusta. Ketjun Suomen yksiköiden johtaja Jacques Dechamps tarjoaa Hannan entisen työkaverin Harri Järven suosittelemana Hannalle paikkaa erään helsinkiläisen Best Body -yksikön toimitusjohtajana, ja Hanna ottaa työn ilomielin vastaan.
Asunto
Hanna asuu koko aikansa Pihlajakadulla asunnossa B9 muiden Salinien kanssa, kunnes menehtyy auto-onnettomuudessa. Lyhyen aikaa sarjan alkupuolella hän tosin majailee hyvän ystävänsä Laura Kivirannan luona asunnossa B8, ja raskautensa aikoihin hän myös asui hetken Jukan ex-vaimon Maaritin luona.
Suhde Aleksiin ja Sofian syntymä
Hanna tulee erityisen hyvin toimeen Jukan pojan, Aleksin kanssa. Pikkuhiljaa kaksikon välille kehkeytyy salasuhde, jonka seurauksena Sofia-tytär saa alkunsa. Aluksi Hanna yrittää teeskennellä lapsen olevan Jukan, mikä ei kuitenkaan ole mahdollista, koska Jukka on steriili. Jukka vaatii saada tietää isän nimen, ja hätäpäissään Hanna turvautuu homoseksuaaliseen työkaveriinsa Harriin. Harri vahvistaa Jukalle olevansa Hannan lapsen isä.
Kuolema
Hanna vierailee Laura Kivirannan kanssa Kempeleessä Lauran Eila-äidin luona, Sofian jäädessä kotiin Helsinkiin isoäitinsä Maaritin hoiviin. Maarit, entinen alkoholisti, on kaikkien tietämättä jälleen sortunut alkoholiin ja juo reippaasti hoitaessaan Sofiaa. Kun Hanna kuulumisia kysellessään soittaa Maaritille ja tajuaa tämän olevan humalassa, hän alkaa kiireesti ajamaan kohti Helsinkiä. Matkalla hän nukahtaa auton rattiin ja törmää kuorma-autoon. Vakavasti loukkaantunut Hanna kuljetetaan sairaalaan, ja hänellä todetaan aivoverenvuoto. Samalla hänen uusi raskautensa keskeytyy. Hannan leikkaus onnistuu, ja pian hän kykenee puhumaan Aleksin kanssa ja kertoo ikävöivänsä Sofiaa. Kun Aleksi on tulossa katsomaan Hannaa Sofian kanssa, lääkäri sanoo, että Hannalla on uusi aivoverenvuoto. Hanna vaipuu koomaan ja lopulta vegetatiiviseen tilaan, josta hän ei enää koskaan heräisi. Aleksi antaa avovaimonsa kuolla, sillä hän on varma, ettei Hanna olisi halunnut elää koneisiin kytkettynä. Maarit sammuttaa hengityskoneen 12. syyskuuta 2003 kello 19:47.
Onnettomuuskohtauksessa Hannaa ei näytetty lainkaan ja sairaalakohtauksissa sijaisnäyttelijänä toimi Merituuli Airaksinen, jonka kasvot maskeerattiin lukuisten siteiden ja haavojen peittämiksi.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2008
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2008 12. kertaa. Kilpailut pidettiin Kroatian Rijekassa 11.–14. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Venus Express
250px|thumb|Venus Express Venuksen kiertoradalla (piirros). Venus Express on Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen Venus-luotain. Luotain laukaistiin marraskuussa 2005. Missio päättyi 30. syyskuuta 2015.
Idea Venus-luotaimesta syntyi vuonna 2001, jolloin tavoitteena oli toteuttaa luotain Mars Expressin satelliittirungolle.
Luotain
Suurin ero Venus ja Mars Expressin välillä on Venus-luotaimen lämpösuunnittelussa, tietoliikennejärjestelmässä ja tehojärjestelmässä johtuen Marsin ja Venuksen erilaisista kiertoradoista. Venus on kaksi kertaa lähempänä Aurinkoa kuin Mars – siten Auringon lämmittävä vaikutus on nelinkertainen, kuten myös sähkötehon tuotanto aurinkopaneeleilla.
Tekniikkaa
Italialainen Alenia Spazio suunnitteli ja valmisti luotaimen. Patria on suunnitellut ja valmistanut luotaimen tehonsäätöjärjestelmän Tampereella.
Lento
Luotain laukaistiin 9. marraskuuta 2005 klo 05.33 Suomen aikaa Baikonurin kosmodromilta. Kantorakettina oli Sojuz-Fregat.
Luotain laukaistiin suoraan kohti Venusta, ja lennon aikana tarvittiin vain yksi radankorjaustoimenpide. Lento Venukseen kesti 150 vuorokautta. Venus Express jarrutti rakettimoottorillaan saavuttaakseen Venuksen kiertoradan. Luotain saavutti Venuksen kiertoradan 11. huhtikuuta 2006. Alun perin luotaimen oletettiin toimivan noin kahden Maan vuoden ajan. Sen käyttöikää jatkettiin kuitenkin useasti.
Tieteellinen toiminta
Venus Express tutki Venuksen kaasukehää ja pilviä sekä mittasi Venuksen pintaa.
Venus Expressin mittalaitteita ei suunniteltu tekemään havaintoja kaasukehän sisässä. Lennon loppuvaiheessa luotaimen ollessa Venuksen kaasukehässä voitiin kuitenkin havainnoida kaasukehää luotaimen kiihtyvyysantureiden avulla, kun kaasukehä ilmajarrutti luotainta.
Elämän etsiminen Maasta
Luotainta käytetään myös elämän etsimiseen Maasta. Tarkoituksena on selvittää, miten Maan kokoisia planeettoja kannattaa elämää etsittäessä havaita; kun tiedetään, mitä etsiä, on helpompi kehittää menetelmiä. Luotaimen ottamissa kuvissa Maa on alle yhden pikselin kokoinen, jolloin minkäänlaiset rakenteet eivät erotu. Kuvista on löydetty esimerkiksi elämälle tärkeiden veden ja hapen spektriviivat mutta ei vielä varmoja todisteita elämästä Maapallolla.
Saari (täsmennyssivu)
Saari voi tarkoittaa seuraavia
Sukunimenä
Luettelon henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
William Blum
William Henry Blum (6. maaliskuuta 1933 Brooklyn, Yhdysvallat – 9. joulukuuta 2018 Arlington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja yksi tunnetuimpia Yhdysvaltain ulkopolitiikan kriitikoita. Hän työskenteli Yhdysvaltain ulkoministeriössä, mutta jäi työttömäksi vastustaessaan avoimesti Vietnamin sotaa. Hän lähti Yhdysvaltain ulkoministeriöstä vuonna 1967.
Blum kirjoitti suuren suosion saaneen Roistovaltio-kirjan ja sen eräänlaisen jatko-osan nimeltään Kuoleman imperiumi. Hänen kirjoittamansa on myös kirja Killing Hope, joka kertoo Yhdysvaltain tekemistä interventioista toisen maailmansodan jälkeen. Blum itse kertoi aikoneensa tehdä lehtijutun interventioista, mutta huomattuaan aiheen laajuuden siitä syntyi kirja. Noam Chomsky on sanonut Blumin kirjan olevan laajin ja täydellisin asiaa käsittelevä teos. Blum toimi myös freelance-journalistina ympäri maailmaa.
New Yorkissa syntyneen Blumin vanhemmat olivat puolalaisia siirtolaisia. Blum opiskeli yliopistossa kirjanpitoa ja tietotekniikkaa. Hänellä oli saksalainen vaimo, jonka hän tapasi asuessaan Saksassa. Parilla on yksi poika.
Nippuside
thumb|250px|NippusiteitäNippuside eli johdinside on kiinnike, jota käytetään erityisesti sähköjohtojen niputtamiseen. Siteen avulla saadaan nopeasti aikaan halutun kokoinen, kiinteä lenkki, jolla voidaan sitoa johtonippuja ja muita tavaroita. Nippusiteen tekniikkaa hyödynnetään myös muovista valmistetuissa kertakäyttöisissä käsiraudoissa.
Suosituimmassa muodossaan kaapeliside koostuu taipuisasta muovinauhasta (yl. nailonista), jonka toisessa päässä on avoin kotelo, joka sisältää nauhan liikkumisen vain toiseen suuntaan sallivan 'räikän'. Eri muovilaatujen välillä on suuria eroja säänkestävyydessä. Etenkin pakkasen ja auringon UV-säteilyn vaikutuksesta nippusiteet hiljalleen haurastuvat ja lopulta ne saattavat katketa.
Heti kun nippusiteen toinen pää on viety 'räikän' läpi, syntyneen silmukan aukeaminen on estetty. Silmukkaa voidaan vain kiristää, ja sitä voidaan vetää auki lujaakin solmun aukeamatta. Tämä mahdollistaa nippusiteen käytön kahteen yleiseen tarkoitukseen: johtojen niputtamiseen ja tilapäisinä käsirautoina.
Jos kiristetty silmukka tarvitsee avata uudelleen, sen sijaan että joutuisi tuhoamaan nippusiteen leikkaamalla, saattaa olla mahdollista vapauttaa räikkä (esimerkiksi neulan avulla) ja käyttää nippusidettä uudelleen. Joissakin nippusiteissä on myös painike, jota painamalla 'räikkä' vapautuu.
Nippuside käsien sitomiseen
Esimerkiksi poliisit ja järjestyksenvalvojat käyttävät nippusiteitä myös kiinniotetun käsien sitomiseen. Nippuside on käsirautoja halvempi ja kevyempi ratkaisu, joka soveltuu käyttöön silloin kun tarve on satunnaista, tai sidosta ei tarvitse avata ja sulkea toistuvasti.
Italian ympäriajo 2019
Italian ympäriajo 2019 oli järjestyksessään 102. Italian ympäriajo. Se alkoi Bolognasta 11. toukokuuta ja päättyi Veronaan 2. kesäkuuta 2019.
Joonas Romppanen
Jyri Joonas Romppanen (s. 21. marraskuuta 1968 Tampere) on palkittu suomalainen päätoimittaja.
Joonas Romppanen syntyi tutkimuspäällikkö Antti Romppasen ja kuvaussihteeri Päivi Hautamäen perheeseen. Hänen avopuolisonsa vuodesta 1999 on merkonomi Sari Pohjolainen. Romppanen tuli ylioppilaaksi 1987 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta 1990. Keski-Uusimaa-lehden tuottaja hän oli 1996–1997, konsernituottaja 1997–2001,  toimituspäällikkö 2001–2003 ja vt. päätoimittaja 2002–2003. Lehden päätoimittajaksi Romppanen nimitettiin maaliskuussa 2016. Hän toimii myös Viikkouutiset-ilmaisjakelulehden päätoimittajana. Aamupostin vastaavaksi päätoimittajaksi Romppanen tuli 2003 ja Riihimäen Seutu -lehden sekä Hyvinkään Viikkouutisten vastaavaksi päätoimittajaksi vuonna 2005. Bonnierin journalistipalkinto myönnettiin Romppaselle vuonna 2003.
Sisä-Suomen poliisilaitos
Sisä-Suomen poliisilaitos toimii Pirkanmaan ja Keski-Suomen maakuntien alueella. Se perustettiin vuoden 2014 alussa yhdistämällä Keski-Suomen ja Pirkanmaan poliisilaitokset.
Poliisilaitoksen pääpoliisiasema sijaitsee Tampereella. Muut poliisiasemat sijaitsevat Ikaalisten, Joutsan, Jyväskylän, Jämsän, Kangasalan, Keuruun, Lempäälän, Mänttä-Vilppulan, Nokian, Oriveden, Saarijärven, Sastamalan, Valkeakosken, Viitasaaren, Virtain, Ylöjärven ja Äänekosken kunnissa. Alueensa väkiluvultaan Sisä-Suomen poliisilaitos on koko maan suurin.
Poliisipalvelulinja
Poliisipalvelulinja vastaa operatiivisesta poliisitoiminnasta Pirkanmaan poliisilaitoksessa. Toimialueena on Pirkanmaan maakunnassa olevat kunnat. Linja on jaettu valvonta- ja hälytystoiminnasta sekä rikostorjunnasta vastaaviin sektoreihin. Linjaa johtaa apulaispoliisipäällikkö Heikki Eronen.
Ylikomisario Harri Nojonen johtaa valvonta- ja hälytystoiminnan sektoria, ja rikosylikomisario Ilkka Laasanen rikostorjunnan sektoria. Komisario Matti Vuorinen johtaa suunnittelusta ja toimintaedellytyksistä sekä tilannekeskuksesta vastaavaa yksikköä.
Hallinto- ja esikuntapalvelut
Hallinto- ja esikuntapalvelulinja vastaa poliisilaitoksen sisäisistä palveluista operatiivisten toimintojen tukiorganisaationa. Hallinto- ja esikuntapalvelulinja avustaa poliisipäällikköä poliisilaitoksen johtamiseen, suunnitteluun ja kehittämiseen liittyvissä tehtävissä. Se tuottaa poliisilaitoksen toimintaa tukevia ja kehittäviä palveluja sekä toimii näiden tehtäväalueiden asiantuntijana. Hallinto- ja esikuntapalvelulinjalla hoidetaan keskitetysti poliisilaitoksen talous- ja henkilöstöasiat sekä toimitilojen hallinnointiin liittyvät tehtävät ja tukipalvelut. Hallinto- ja esikuntapalvelulinjaa johtaa apulaispoliisipäällikkö Mikael Rekola.
Lupapalvelut
Lupapalvelulinja vastaa poliisilaitoksessa kaikista poliisin myöntämistä luvista. Lupapalvelut liittyvät pääasiassa poliisin varsinaisiin ydintoimintoihin: yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpitämiseen sekä rikosten ennalta estämiseen ja liikenneturvallisuuden edistämiseen. Lupapalvelulinjan erityisenä tehtävänä on mm. vastata lupakäytännön yhdenmukaisuudesta. Lupapalvelulinjaa johtaa apulaispoliisipäällikkö Antero Rytkölä.
Ho Tši Minh
Ho Tši Minh (, tunnetaan myös nimellä Nguyễn Ái Quốc; 19. toukokuuta 1890 – 2. syyskuuta 1969) oli vietnamilainen nationalistinen marxilais-leninistinen kommunistijohtaja ja vallankumouksellinen, pääministeri (1945–1955) ja Pohjois-Vietnamin presidentti (1945–1969).
Varhainen elämä
Nguyễn Sinh Cung  syntyi vuonna 1890 Nghệ Anin maakunnassa, Hoàng Trùn kylässä Pohjois-Vietnamissa. Holla oli kolme sisarusta: vanhin sisko Bạch Liên oli töissä Ranskan armeijassa, isoveli Nguyen Sinh Khiêm oli lääkäri ja nuorin veli Nguyen Sinh Nhuận kuoli lapsena. Kungfutselaisen perinteen mukaan Ho sai nimensä Nguyễn Tất Thànhin 10-vuotiaana. Hänen isänsä Nguyen Sinh Sac oli kungfutselais-oppinut. Nuorena Ho oli mukana nationalistisissa antiranskalaisissa liikkeissä. Toisin kun isänsä, Ho sai Huến lyseossa ranskalaisen koulutuksen.
Ho opiskeli lyseossa Huessa, kunnes lähti 5. kesäkuuta 1911 Vietnamista ranskalaisella Amiral de Latouche-Tréville höyrylaivalla toimien laivan keittiöapulaisena, ja saapui Marseilleen. Ho Tši Minh yritti päästä töihin Ranskan siirtomaahallinnolliseen kouluun tuloksetta. Ranskassa ollessaan Ho työskenteli siivoojana, tarjoilijana ja elokuvateatterin lipuntarkastajana. Vapaa-aikana Ho kävi muun muassa kirjastoissa lueskelemassa historiaa ja sanomalehtiä. Ranskassa Ho oppi puhumaan sujuvasti ranskan kieltä. Hän oli itseoppinut intellektuelli.
Yhdysvalloissa
Vuonna 1912 ollessaan kokin apulainen laivassa Ho matkusti Yhdysvaltoihin. Vuosina 1912–1913 Ho asui New Yorkin Harlemissa ja Bostonissa, jossa hän työskenteli Park House Hotelin leipomossa. Vuosina 1917–1918 Ho työskenteli palvelijana varakkaassa perheessä Brooklynissa. Yhdysvalloissa ollessaan Ho tutustui korealaisiin nationalisteihin, joiden kanssa hän tutustui kommunismiin.
Englannissa ja Ranskassa
Vuosina 1913 ja 1919 Ho asui Lontoossa, jossa hän työskenteli kokkina Drayton Court Hotelissa. Hon työ oli leipoa piiraita kuuluisan ranskalaisen leipurin Auguste Escoffierien johdolla Carlton Hotelissa.
Vuosina 1919–1923 Ho asui Ranskassa, missä hän tutustui kommunismiin paremmin ranskalaisen sosialistipoliitikko Marcel Cachinin johdolla. Ho saapui Pariisiin Lontoosta vuonna 1917. Ensimmäisen maailmansodan aikana Ho kirjoitteli lehteen nimellä Nguyễn Ái Quốc. Ho vaati ihmisoikeuksia ja hallinnollisia oikeuksia Ranskan Indokiinalle Versailles’n rauhan neuvotteluiden aikana, mutta hänestä ei välitetty. Hän jopa vetosi Yhdysvaltojen presidentti Woodrow Wilsoniin, jotta tämä ajaisi Ranskan pois Vietnamista, mutta hänen toivomuksiaan ei huomioitu.
Vuonna 1921 Ho oli perustamassa Ranskan kommunistista puoluetta ja oli Moskovan kominternin Aasian edustajia. Kominternissa hän esitteli sotatoimia imperialistisia siirtomaaherroja vastaan. Kominternissa Ho vaihtoi nimensä Nguyễn Tất Thànhista Hồ Chí Minhiksi, "Valontuojaksi".
Neuvostoliitossa
Vuonna 1923 Ho muutti Pariisista Moskovaan jossa oli pysyvästi kominternissä ja otti osaa viidenteen kominternin kokoukseen kesäkuussa vuonna 1924 ennen kuin muutti Kantoniin, Kiinaan marraskuussa 1924.
Vuosina 1925–1926 Ho luennoi erilaisissa työväen laitoksissa ja kamppaili Indokiinan vallankumouksen puolesta. Ho saapui Moskovaan huhtikuussa 1927 ja vietti kesän Krimillä tuberkuloosiparantolassa ennen kuin muutti Pariisiin marraskuussa. Ho palasi Aasiaan Brysselin, Berliinin, Sveitsin, Italian ja Bangkokin kautta. Thaimaassa ollessaan Ho asui Nachokin kylässä vuoteen 1929 ennen kuin muutti Hongkongiin ja Shanghaihin. Kesäkuussa vuonna 1931 Hon olinpaikka tuli ilmi ja hänet pidätettiin. Hän oli Britannian viranomaisten kuulusteltavana ja pidätettynä vuoteen 1933. Ranska vaati, että hänet luovutettaisiin vastaamaan vallankumouksellisesta Ranskan-vastaisesta toiminnasta, mutta Britannia ei tähän suostunut. Vapauduttuaan Ho vietti maanalaista elämää. Vuonna 1938 Ho muutti takaisin Kiinaan avustamaan kiinalaisia kommunisteja.
Pohjois-Vietnam
Vuonna 1945 Japani antautui ja vetäytyi Vietnamista. Hosta tuli Vietnamin väliaikaisen hallituksen puhemies ja hän julisti maansa 2. syyskuuta 1945 itsenäiseksi Vietnamin demokraattiseksi tasavallaksi. Hän pakotti keisari Bảo Đạin luopumaan kruunusta. Itsenäisyysjulistusta ei tunnustettu länsimaissa. Ho vetosi Yhdysvaltoihin, mutta presidentti Harry Truman ei vaivautunut lukemaan tämän kirjeitä. Väliaikaisen hallituksen sisällä syntyi väkivaltaan johtaneita erimielisyyksiä: Perustuslaillisen puolueen johtaja Ngo Dinh Khoi ja muita surmattiin, muun muassa trotskilaisia sekä anti-stalinistisia kommunisteja. Ranskan siirtomaa-armeija pyrki estämään Vietnamin itsenäistymisen väkivalloin, ja maassa käytiin kiivaita taisteluita. Ranskan joukkoja johti brittikenraali Sir Douglas Gracey. Việt Minhin johtajat julistivat 24. syyskuuta yleislakon.
Vuonna 1946 Ho matkusti ulkomaille saadakseen tunnustuksia maansa itsenäisyydelle. Poliittiset puolueet kiellettiin ja länsimielinen oppositio vaiennettiin. Noin 25 000 ei-kommunistista nationalistia vangittiin ja 6 000 pakeni maasta. Tuhansia kommunistien poliittisia vastustajia surmattiin erityisesti niin sanotuilla kuolemanleireillä.
Politiikan tutkija R. J. Rummel on arvioinut, että kuolemanleireillä teloitettiin 24 000 ihmistä vuosina 1945–1956. Vietnamin maanomistusolojen asiantuntija Lam Thanh Liem puolestaan on arvioinut, että Hon maareformin yhteydessä teloitettiin 120 000 – 200 000 ihmistä. Eräiden lähteiden mukaan 30 % teloitetuista "maanomistajista" oli kommunistisen puolueen jäseniä. Maanomistajiksi luokiteltiin 5,68 % väestöstä, ja suurin osa koki teloitusta lievemmän rangaistuksen. Aikalaislähteiden mukaan Hon vastustajat murhattiin kolmella tavalla: heidät ammuttiin, heidän päänsä leikattiin irti tai heidät hakattiin kuoliaiksi. Hon politiikan kuolonuhrien määrää lisäsi se, että hänen vastustajiensa perheenjäsenet näännytettiin nälkään. Hoang Van Chin arvion mukaan kaikkiaan 500 000 pohjoisvietnamilaista sai surmansa Hon politiikan seurauksena.
Vuoden 1945 syyskuussa 200 000 lännen puolella taistelevaa nationalistista kiinalaista saapui Hanoihin. Kiinalaisen kenraali Lu Hanin kanssa tehdyssä sopimuksessa Ho lupasi lakkauttaa kommunistisen puolueen, järjestää vaalit ja perustaa koalitiohallituksen. Kun Tšiang Kai-šek neuvotteli Shanghaissa ranskalaisten kanssa Vietnamin tilanteesta, Hon oli pakko 6. maaliskuuta 1946 allekirjoittaa liittosopimus Ranskan kanssa. Sen mukaan Vietnamista tulisi itsehallinnollinen alue ja se liittyisi ranskalaismieliseen Indokiinalaiseen federaatioon. Hon tarkoituksena oli saada nationalistiset kiinalaiset pois Vietnamista. Tämä sopimus raukesi kuitenkin pian. Tämän jälkeen vietnamilaisten taistelut ranskalaisia miehittäjiä vastaan alkoivat.
Ensimmäinen Indokiinansota ja Vietnamin sota
Helmikuussa vuonna 1950 Ho tapasi Stalinin ja Mao Zedongin Moskovassa, samaan aikaan kun Neuvostoliitto tunnusti maan itsenäisyyden. Miehet sopivat, että Kiinalla on vastuu kouluttaa Việt Minhiä, mutta Stalinin johtama Neuvostoliitto toimisi rahoittajana. Elokuussa koulutettiin noin 60 000 – 70 000 vietminhiläistä, jotka alkoivat taistella Ranskaa vastaan ensimmäisessä Indokiinan sodassa. Điện Biên Phủn taistelussa vuonna 1954 ranskalaiset laskuvarjojääkärit voitettiin ja maa pystyi itsenäistymään.
Kuolema ja henkilökultti
thumb|[[Ho Tši Minhin mausoleumi Hanoissa.]] Ho Tši Minh kuoli 2. syyskuuta 1969 Hanoissa sydänkohtaukseen 79-vuotiaana Vietnamin sodan aikana. Hänen toivomuksenaan oli tulla tuhkatuksi, mutta hänen ruumiinsa balsamoitiin ja pantiin Leninin mausoleumin mallin mukaan graniittiseen mausoleumiin Hanoihin. Presidenttiytensä aikana Hồ Chí Minhin ympärille muodostui vahva henkilökultti, joka vahvistui hänen kuoltuaan vuonna 1969. Ho on ollut hyvin suosittu vietnamilaisten keskuudessa. Vuonna 1999 The Times-lehti nimesi Hon 1900-luvun sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon.
Kun maa yhdistettiin 1975, kommunistit nimesivät Saigonin johtajansa Ho Tši Minhin mukaan Hồ Chí Minhin kaupungiksi.
Similaun
Similaun on noin 3 600 metriä korkea vuori Alpeilla Itävallan ja Italian rajalla. Vuori tunnetaan erityisesti Ötzin löytöpaikkana.
Holby Cityn sairaala
Holby Cityn sairaala on brittiläinen sairaalasarja. Iso-Britanniassa sarjaa esittää BBC One ja Suomessa, vuosina 2000–2011, tuotantokaudet 1–9 Yle TV1, ja vuodesta 2015–, 2022 Yle TV2. Sarja kertoo fiktiivisestä englantilaisesta Holby Cityn sairaalasta. 20.9.2015 Yle TV2 ilmoitti positiivisen katsojapalautteen ansiosta hankkineen sarjasta lisäksi kaudet 13–15, mikä tarkoitti sarjan esittämisen jatkuvan Suomessa ainakin vuoteen 2017 asti. 19.5.2016 Yle TV2 ilmoitti hankkineensa sarjasta lisäksi kaudet 16–18, tarkoittaen siis kaikkia Isossa-Britanniassa lokakuuhun 2016 mennessä esitettyjä jaksoja. Sarjan 19. kausi esitettiin Suomessa marraskuussa 2017 alkaen, ja 20. kausi vuonna 2018. Sarjan 21. kausi alkoi Suomessa joulukuussa 2019, ja 22. kausi huhtikuussa 2020. Holby Cityn sairaala on spin-off -sarja BBC:n toisesta sairaaladraamasta Casualty (esitetty aiemmin Suomessa nimellä Sairaalaelämää), jonka esittämistä jatkettiin myös Suomessa 13.7.2017, sarjan 19. tuotantokaudesta alkaen. Sisarsarjat sijoittuvat samaan sairaalaan, ja niiden henkilöhahmot vierailevat säännöllisesti keskenään. Myös useita yhteisjaksoja on tehty, vuosina 2004–2005 ja 2019. Kesäkuussa 2021 BBC ilmoitti sarjan päättymisestä 23 tuotantokauden jälkeen maaliskuussa 2022.
Mukana olevat hahmot
Henkilöhahmot on esitetty Suomessa nähtyjen jaksojen mukaisesti esiintymisjärjestyksessä.
Satunnaisesti esiintyvät hahmot
Henkilöhahmot on esitetty Suomessa nähtyjen jaksojen mukaisesti esiintymisjärjestyksessä.
Poistuneet hahmot
Poistuneet henkilöhahmot ovat aakkosjärjestyksessä sukunimen mukaan.
Charles Jaffé
Charles Jaffé (Jaffe) (noin 1879, Dubrovna, Valko-Venäjä – 12. heinäkuuta 1941, Brooklyn, Yhdysvallat) oli valkovenäläisamerikkalainen shakkimestari sekä shakkikirjailija. Hän oli uransa huipulla 1910-luvulla.
Ponsi (hallinto)
Ponsi voi olla muodoltaan esimerkiksi:
Toimenpidealoite
Suomen eduskunnassa on siirrytty käyttämään ponsi-termin sijasta nimitystä toimenpidealoite (TPA). Toimenpidealoite sisältää ehdotuksen lainvalmisteluun tai muuhun toimenpiteeseen ryhtymisestä.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1909
Vuonna 1909 järjestettiin kahdet Suomen-mestaruuskilpailut maastohiihdossa johtuen siitä, ettei SVUL, jolla oli oma hiihto- pyöräily- ja luistelujaostonsa, tunnustanut Hiihtoliittoa (Liitto Suomen hiihtourheilun edistämiseksi) itsenäiseksi.
Hiihtoliiton SM
Suomen Hiihtoliitonmestaruudesta kilpailtiin Oulussa 1. maaliskuuta. Haapaveden hiihtäjät Matti Koskenkorva, Eino Björn ja Juho Jaakonaho ottivat kolmoisvoiton.
SVUL:n SM
SVUL järjesti omat hiihdon SM-kilpailunsa 27.-28. helmikuuta Tampereella. Näissä kilpailussa ratkaistiin yleismestaruus, ei matkakohtaisia mestaruuksia.
Miehet 20 km
<br style="clear:both;"/>
Mestaruus
<br style="clear:both;"/>
Ivan Majeský
Ivan Majeský (s. 2. syyskuuta 1976 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa HC Olomoucia Tšekin Extraligassa. Järkälemäinen Majeský pelaa rightilta ja peruspuolustaja liikkuu kokoisekseen hyvin. Hän on pelannut NHL:ssä yhteensä 202 ottelua tehoin 8+23=31. Jäähyminuutteja kertyi 234.
Ura
Majeský pelasi vuodet 1995–1999 SaHK Iskra Banská Bystrican miesten joukkueessa Slovakian Extraliigaa, paitsi kauden 1997–1998 hän edusti joukkuetta Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasoalla. Majeský pelasi HKm Zvolenin riveissä, kunnes hän pääsi esittelyvideon avulla SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen, jonka kanssa Majeský teki kaksivuotisen jatkosopimuksen marraskuussa 2000. Hän voitti keväällä 2001 SM-pronssia. Majeský varattiin 25-vuotiaana, 9. kierroksella ja numerolla 267 Florida Panthersiin kesällä 2001. Toisella Ilves-kaudellaan 2001–2002 hän pääsi myös Salt Lake Cityn olympiakisoihin edustamaan Slovakiaa.
Kahden Ilves-kauden jälkeen isokokoinen (194 cm/104 kg) Majeský siirtyi yksisuuntaisella sopimuksella NHL-joukkue Florida Panthersiin kaudeksi 2002–2003. Hän pelasi koko kauden ylhäällä NHL:ssä ja teki 82 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12. Majeský pelasi kauden päätteeksi myös MM-kilpailuissa keväällä 2003. Ne päättyivät pronssiin. Hänen toinen NHL-kautensa 2003–2004 kului Atlanta Thrashersissa. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Majeský pelasi tšekkiläisessä HC Sparta Prahaassa. Hän osallistui myös Itävallassa Wienin ja Innsbruckin MM-kisoihin 2005. Kun NHL pääsi taas käyntiin kaudeksi 2005–2006, Majeský pelasi Washington Capitalsissa ja pääsi mukaan Torinon olympiakisoihin 2006.
Washingtonin jälkeen Majeskýsta tuli vapaa pelaaja. Hän palasi SM-liigaan ja siirtyi Oulun Kärppiin lokakuun ajaksi 2006–2007. Majeský lähti Kärppien jälkeen Ruotsiin ja Elitserien-joukkue Linköpingin riveihin. Kauden 2007–2008 alussa Kärpiltä loukkaantui puolustajat Ilkka Mikkola, Jere Karalahti ja Toni Kirén, joten Majeskýsta oli jälleen apua kuukaudeksi. Hän pelasi taas loppukauden Linköpings HC:ssa. Majeský pelasi kauden päätteeksi kevään 2008 MM-kilpailuissa. Linköpingissä hän voitti Elitserienin hopeaa vuosina 2007 ja 2008.
Syyskuun 2008 Majeský pelasi lainalla HIFK:ssa ja palasi sen jälkeen taas Linköpingiin. Kaudeksi 2009–2010 Majeský siirtyi Skellefteåån. Hän aloitti kuitenkin kautensa Tšekissä ja HC Kladnon joukkueessa, jossa Majeský pelasi lokakuun verorajaan asti. Hän pelasi keväällä 2010 MM-kilpailuissa. Kauden 2011–2012 Majeský aloitti taas Kladnossa. Joulukuussa hän teki tammikuussa 2012 alkavan sopimuksen Linköpingin kanssa. Majeský pelasikin loppukauden Linköpingissä mutta palasi syyskuussa 2012 Kladnoon. Tammikuussa 2013 Majesky siirtyi jälleen SM-liigaan ja Helsingin Jokereihin.
Motion City Soundtrack
Historia
Motion City Soundtrack perustettiin vuonna 1997. He julkaisivat jonkin verran EP:tä ja saivat siitä seuraajia, ennen kuin levyttivät ensisoittonsa I Am The Movie.
I Am The Movie
I Am The Movie julkaistiin itsenäisesti kaksi kertaa vuonna 2002, ja se herätti nopeasti kiinnostusta Epitaph Recordsilta. Levy julkaistiin maailmanlaajuisesti vuonna 2003. Levyn suosion myötä yhtye oli keikoilla melkein koko 2003. Albumin ensimmäinen single oli "The Future Freaks Me Out", josta kuvattiin myös video, joka auttoi melkein tuntematonta bändiä enemmän kohti julkisuutta. Bändille kappaleen suosio oli ihmeellinen, koska se ei melkein edes päässyt levylle. Toinen single albumilta oli "My Favorite Accident" oli samantyylinen laulu, mutta video oli paljon dramaattisempi.
Commit This To Memory
2004 yhtye lähti kiertueelle Japaniin ja Eurooppaan pop-punkyhtye Blink-182:n kanssa. Kiertueen aikana Blinkin ex-basisti Mark Hoppus mainitsi heille alkavansa tuottama musiikkia. Lause oli sanottu enemmän tai vähemmän vitsinä, mutta kiertueen viimeisenä päivänä Motionin kitaristi Joshua Cain tuli kysymään Hoppukselta, olisiko tämä kiinnostunut tuottamaan heidän seuraavan albuminsa. Hoppus suostui heti.
Yhtyeen toinen albumi nauhoitettiin Kaliforniassa syksyllä 2004. Hoppus ja bändi tulivat hyvin toimeen keskenään, ja albumi yllätti heidät. Bändi tunsi suurta vapautta, kun saivat laajentaa musiikkinsa tyyliä.
Levyn nimi, Commit This To Memory, päätettiin jo alkuvaiheilla levytystä. Se otettiin kappaleesta "Hangman", jossa myös Mark Hoppus laulaa. Uusi albumi saatiin valmiiksi alkuvuodesta 2005. Albumi vuosi nettiin ladattavaksi paljon aikaisemmin. Bändi osallistui myös ensimmäiseen Epitaph Tour -kiertueeseen, joka pidettiin helmi- ja maaliskuussa. Albumin ensimmäinen single "Everything Is Alright", jossa lauloi myös Fall Out Boyn laulaja-kitaristi Patrick Stump, sai paljon radiosoittoa ja on päässyt monille kokoelmalevyille. Toinen single oli "Hold Me Down", joka oli talviteemainen laulu. Se ei saanut yhtä suurta suosiota kuin edeltäjänsä. Levyn kolmas single oli "L.G FUAD". Kaikista singleistä kuvattiin myös videot.
Even If It Kills Me
Yhtyeen kolmas studioalbumi Even If It Kills Me julkaistiin 18. syyskuuta 2007. Yhtye teki viimeiset nauhoitukset ja miksaukset keväällä 2007 New Yorkissa.
Osan levystä on osa-tuottanut Adam Schlesinger (Fountains Of Wayne) ja Eli Janney (Girls Against Boys) ja osan tuottanut Ric Ocasek (The Cars). Laulajoita levyllä vierailee mm. Max Bemis (Say Anything), Rachel Minton (Zolof the Rock and Roll Destroyer) ja Shawn Harris (The Matches).
Andrei Jerjomenko
Andrei Ivanovitš Jerjomenko (, 14. lokakuuta (J: 2. lokakuuta) 1892 Harkova – 19. marraskuuta 1970 Moskova) oli neuvostoliittolainen sotilas ja Neuvostoliiton marsalkka.
Elämä
Jerjomenko joutui kutsuntojen kautta Venäjän keisarikunnan armeijaan vuonna 1913. Hän taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Romanian rintamalla, jossa Itävallan offensiivi lyötiin takaisin. Vasta Saksan tuki loi liikkuvan asemasodan. Vallankumouksen alettua Jerjomenko liittyi puna-armeijaan, sen kuuluisaksi tuleviin Semjon Budjonnyin ratsujoukkoihin. Leningradin ratsuväkikoulun koulutuksen hän sai joko sisällissodan aikana tai sen jälkeen.
Jerjomenko valmistui esikuntaupseeriksi Frunzen sotilasakatemiasta vuonna 1935. Sen jälkeen hän toimi muun muassa armeijan komentajana Itä-Aasiassa.
Puolan miehitys
Vuonna 1940 Jerjomenko johti 6. ratsuväkiarmeijan miehittämään Puolan itäosat. Tässä eteen tuli saksalaisille pian tutuksi tuleva logistiikan vaikeus – polttoainetta piti toimittaa joukoille lentokuljetuksin.
Suuri isänmaallinen sota
Operaation jälkeen Jerjomenko komensi Transbaikalin sotilaslääniä, kunnes kahdeksan päivää Saksan hyökkäyksen jälkeen hänet kutsuttiin Josif Stalinin puheille. Jerjomenko matkusti Aasiasta Moskovaan ensin junalla mutta tajusi, että ehkä olisi syytä käyttää lentokonetta. Hänen edeltäjänsä, Saksan keskimmäisen hyökkäysvoiman torjunnan johtaja kenraali Dmitri Pavlov oli teloitettu epäonnistuneena, tehtäväänsä kykenemättömänä.
Jerjomenko aloitti sitkeän puolustuksen, jossa improvisoitiin muun muassa Molotovin cocktailin (fosforia ja bensiiniä pullossa, joka syttyy pullon hajottua ilman tulilankaa) käyttö. Smolenskin puolustuksesta tuli avainkysymys. Tässä taistelussa Jerjomenko haavoittui, mutta jatkoi johtamista. Stalinin urut eli Katjuša-rakettiase oli tässä taistelussa ensi kertaa käytössä.
Haavoittuminen johti kutsuun Stalinin luo, ja tämä antoi Jerjomenkon valita seuraavan rintamansa – Brjansk. Syksyllä 1941 hän tuli Saksan hyökkäystä torjuvan Brjanskin rintaman 4. iskuarmeijan komentajaksi.
Lokakuussa 1941 Saksa aloitti operaatio Taifuunin, jolla oli tarkoitus miehittää Moskova. Jeremenkon joukot perääntyivät vastahyökkäyksiä tehden. Saksan voimat kuluivat ja hyökkäys pysähtyi.
13. lokakuuta 1941 Jerjomenko haavoittui uudestaan, nyt vakavasti. Hänet evakuoitiin Moskovaan sotasairaalaan, missä hän oli useita viikkoja.
Tammikuussa 1942 hän sai 4. iskuarmeijan komentajuuden. Hän haavoittui taas neuvostojoukkojen vastahyökkäysten aikana. Hän jatkoi nyt joukkojen johtamista kieltäytyen sairaalahoidosta. Vuonna 1942 hän johti Stalingradin taistelussa tätä rintamanosaa menestyksellisesti estäen Erich von Mansteinin joukkojen yritykset pelastaa kaupunkiin saarretut saksalaiset.
Vuonna 1944 Jerjomenko edesauttoi Kertšin niemimaalle tekemällään hyökkäyksellä Krimin niemimaan valtausta. Kesällä 1944 hän johti 2. Baltian rintamaa ja valloitti muun muassa Riian. Vuonna 1945 Jerjomenko hyökkäsi 4. Ukrainan rintaman komentajana Karpaattien yli Slovakiassa olevia saksalaisjoukkoja vastaan.
Sodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen Andrei Jerjomenko toimi sotilaspiirin komentajana Länsi-Siperiassa ja Pohjois-Kaukasuksella. Hänet nimitettiin marsalkaksi vuonna 1955.
JJK Jyväskylä
JJK Jyväskylä (JJK) on vuonna 1992 perustettu jyväskyläläinen jalkapalloseura, joka pelaa kaudella 2023 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä.
JJK pelaa kotiottelunsa Harjun stadionilla. JJK on pelannut kuusi kautta Veikkausliigassa (2009–2013 ja 2017) ja yhdeksän kautta Ykkösessä (1995–1997, 2007–2008, 2014–2016 ja 2018). Kaudella 2011 JJK saavutti Veikkausliigassa pronssia.
Taustaa
Jyväskylän jalkapalloilu sai lähtölaukauksensa vuonna 1923, jolloin uusi palloilun erikoisseura Jyväskylän Palloilijat eli JyP perustettiin. Heti alusta alkaen myös jalkapallo kuului seuran lajivalikoimaan ja sitä pelattiin vaihtelevalla menestyksellä vuosikymmenten aikana, kuitenkin pääasiassa maakuntasarjatasolla.
Uusi lehti kääntyi vuonna 1977, kun jalkapallo ja jääkiekko eriytyivät omiksi sisarseuroikseen ja jalkapalloa jatkettiin nimen JyP-77 alla. Organisaatiomuutoksen siivittämänä kuului seura säännöllisesti Kakkosen kärkikahinoiden, tehden 1980-luvun alussa parin vuoden mittaisen visiitin myös 1. divisioonaan. Parhaimmillaan JyP-77 pelasi vuonna 1980 uusintaottelun pääsystä liigakarsintasarjaan.
JJK:n perustaminen ja ensimmäiset vuodet: 1992–2000
JyP-77:n pudottua lopulta 3. divisioonaan vuonna 1992, perustettiin kaupunkiin uusi seura, Jyväskylän Jalkapalloklubi. JyP-77:stä ja JyPK:sta muodostettu JJK otti vastuulleen pelkästään edustusjalkapalloilun pyörittämiseen. Pian seurasi JJK juniorit ry:n perustaminen.
JJK pelasi vuosina 1996–1998 Ykkösessä mutta seuran organisaatio ei koskaan kehittynyt vaatimusten mukaiselle tasolle. Vuosina 1999–2006 joukkue pelasi Kakkosessa.
JJK Junioreiden vuonna 2000 pelaamalla ansaittu sarjapaikka Kakkosessa sekoitti pakan vielä uudestaan. Laadukkaan ja pitkäaikaisen juniorityön perustuksille haluttiin perustaa oma edustusorganisaatio, jossa olisivat mukana myös A- ja B-nuoret ja näin syntyi JJK Jyväskylä ry. Vuonna 2004 perustettiin juniorityötä vahvistamaan JJK:n akatemia, joka pelaa Talenttiakatemioiden SM-sarjassa.
Nousu Ykköseen: 2004–2008
VPS:stä kaudeksi 2006 JJK:iin siirtynyt pelaaja-valmentaja Ville Priha luotsasi joukkueen Kakkosen A-lohkon voittoon ja samalla joukkue nousi tulevaksi kaudeksi Ykköseen. Kaudella 2007 Priha keskittyi valmentamiseen ja ohjasi nousijajoukkueen erinomaiseen suoritukseen. Ykkösessä JJK sijoittui kaudella 2007 kolmanneksi. Suomen Cupissa JJK voitti muun muassa MyPan ja TPS:n pudoten lopulta kahdeksannella kierroksella HJK:a vastaan pelatussa ottelussa. 0–4 vieraiden hyväksi päättyneessä ottelussa Harjun Stadionilla nähtiin Suomen Cupin 2000-luvun yleisöennätys, 5125 katsojaa.
JJK:n tavoitteena oli kauden 2007 jälkeen nousta lähivuosina Veikkausliigaan. Tämän varmistamiseksi joukkueeseen hankittiin kaudelle 2008 sellaisia liigatason pelaajia kuten TPS:n keskikenttätaituri Ady, FC KooTeePee:ssä pelannut puolustaja Anssi Viren, VPS:n toppari Markus Paija sekä KuPS-kasvatti, kaudella 2007 Jippo:ssa pelannut keskikenttämies Marko Kivilä.
Kaudelle 2008 JJK solmi farmisopimuksen Miesten Kakkosessa pelaavan Äänekosken Huiman kanssa. Edellisellä kaudella joukkueella oli farmisopimus jyväskyläläisen FCJ Blackbirdin kanssa.
Kaudella 2008 JJK voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan ensimmäistä kertaa historiansa aikana.
Ensimmäinen visiitti Veikkausliigassa: 2009–2012
JJK:n tavoite ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudellaan 2009 oli sarjapaikan säilyttäminen ja tässä onnistuttiin. Joukkue oli sarjan päätyttyä 13. sijalla ja kohtasi kaksiosaisessa karsinnassa Kokkolan Palloveikot. JJK voitti KPV:n yhteismaalein 5–3. Heikosta pelillisestä menestyksestä huolimatta JJK:n yleisökeskiarvo oli Veikkausliigan kolmanneksi paras, 3 238 katsojaa per ottelu. Ensimmäinen Veikkausliiga-kausi päätti myös valmentaja Prihan pestin joukkueen käskijänä. Seuran maalivahtia Mihály Szeróvayta yritettiin 9. lokakuuta 2009 lahjoa, jotta hän vaikuttaisi siihen, että JJK:n ja TamU:n pelissä JJK häviäisi. Korvaukseksi olisi tullut suuri rahasumma.
Marraskuussa 2009 JJK ilmoitti solmineensa kolmevuotisen valmentajasopimuksen Kari Martosen kanssa, käsittäen kaudet 2010–2012. Martonen oli aiemmin toiminut muun muassa FC Hongan sekä Suomen U-21 -maajoukkueen kakkosvalmentajana.
Kaudella 2011 tehtiin Harjun yleisöennätys jalkapallo-ottelussa, kun 6. elokuuta HJK:ta vastaan pelattua ottelua seurasi 5576 katsojaa. Kaudella 2011 saavutettu kolmossija liigassa toi JJK:lle sen seurahistorian ensimmäisen paikan Euroopan kentille. Pronssin myötä JJK pääsi osallistumaan Eurooppa-liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle kaudella 2012–2013. Ensimmäisellä kierroksella arpa toi JJK:n vastustajaksi norjalaisen Stabækin, jonka se kaatoi yhteismaalein 4-3. Toisella kierroksella JJK pelasi Montenegrolaista FK Zetaa vastaan häviten kuitenkin vierasmaalisäännön perusteella (yhteismaalit 3-3).
Veikkausliiga sujui kuitenkin edelliskauteen verrattuna nihkeästi, kun lopputuloksena oli yhdeksäs sija.
Jyväskyläläisjalkapallon juhlavuosi ja putoaminen: 2013
Kaudelle 2013 lähdettiin juhlistamaan jalkapallon 90-vuotista seurahistoriaa Jyväskylässä. Talvikausi sujuikin hyvin, liigacupissa JJK kaatoi mm. HJK:n ja pääsi finaaliin asti. Veikkausliigakauden alussa alkoivat kuitenkin vaikeudet. Maalinteosta isoa vastuuta kantanut Eero Markkanen loukkaantui kauden avauspelissä ja muutenkin loukkaantumiset vaivasivat joukkuetta koko kauden. Juhannuksen jälkeen JJK oli sarjassa viimeisellä sijalla.
Kauden puolivälissä tasapeli kotiottelussa RoPSia vastaan ajoi seuran vaihtamaan toisen kerran historiassaan päävalmentajaa kesken kauden. Kari Martosen tilalle päävalmentajaksi nostettiin joukkueen entinen pelaaja, apuvalmentajana toiminut Juha Pasoja. Valmentajanvaihdosta seurasi lyhyt piristys joukkueen otteissa, mutta kauden päätteeksi oli kuitenkin edessä putoaminen takaisin Ykköseen lopulta melko selvin numeroin. Positiivisena piirteenä erityisesti kauden loppupuolella loukkaantuneiden kokeneempien pelaajien tilalle nousi seuran omia nuoria kasvatteja. Paikkansa avauskokoonpanossa vakiinnuttivat nuori toppari Severi Vielma sekä Englannista kotikaupunkiinsa palannut keskikenttämies Robert Taylor.
Kausi oli joukkueelle dramaattinen myös kentän ulkopuolella. Huono taloustilanne pakotti seuran pyytämään apua kannattajiltaan. "Emme anna sen päättyä" -kampanjassa erilaisten tuotteiden myynnillä kerättiin yli 90 000 euroa, joiden turvin seuran toiminta jatkui.
Nousu ja putoamisia: 2014–
Ykkösen kaudelle 2014 joukkue uudistui ja nuorentui selvästi. Kokeneesta kaartista jatkoivat Janne Korhonen ja Mikko Manninen, jotka ottivat samalla myös valmennusvastuuta. Pari vuotta FC Lahdessa pelannut Tommi Kari palasi kasvattajaseuraansa ja valittiin myöhemmin joukkueen kapteeniksi kaudelle 2014. Edustusjoukkueeseen nostettiin myös lupaavia pelaajia seuran nuorisojoukkueesta, kuten Aleksis Lehtonen, Joona Itkonen sekä maalivahti Teppo Marttinen. Suomen Cupissa joukkue pääsikin keväällä 2014 kahdeksan parhaan joukkoon kaataen mm. Veikkausliigajoukkue TPS:n.
JJK otti paluun Veikkausliigaan tavoitteeksi vasta pitemmällä tähtäimellä. Kauden 2014 Ykkösessä JJK sijoittui seitsemänneksi ja kaudella 2015 neljänneksi. Lopulta joukkue nousi takaisin Veikkausliigan kaudelle 2017, kun se voitti kauden 2016 Ykkösen pisteen erolla TPS:aan. Kaudella 2017 JJK jäi 26 pisteellään Veikkausliigan viimeiseksi ja putosi takaisin Ykköseen.
Seuraavan kauden 2018 päätteeksi JJK putosi Kakkoseen, kun se sijoittui Ykkösessä yhdeksänneksi eli toiseksi viimeiseksi. Edustusjoukkueen taustayhtiö JJK Keski-Suomi Oy joutui kuitenkin helmikuussa 2019 taloudellisten syiden vuoksi lopettamaan toimintansa. Edustusjoukkue siirtyi JJK Jyväskylä ry:n alaisuuteen, ja joukkue pelaa kaudella 2019 Itä- ja Keski-Suomen Kolmosessa. Juniorijoukkueista vastannut JJK juniorit ry jatkoi toimintaansa entiseen tapaan.
Stadion
JJK pelaa kotiottelunsa Harjun stadionilla. Stadionin pääkatsomossa on 2 000 istumapaikkaa, joista 1 500 on katettuja. Lisäksi stadionilla on siirrettäviä katsomoita noin 1 000 hengelle. Stadionilla on siis yhteensä 3 000 katsomopaikkaa.
Kannattajat
Harjun Pojat on JJK Jyväskylän epävirallinen kannattajaryhmä. Kannattajaryhmä on toiminut samalla nimellä jo JJK:n pelatessa divisioonissa. Nykyisessä muodossaan ryhmä on perustettu vuonna 2009.
Nykyinen joukkue
''Päivitetty 9. elokuuta 2022.''
FC Villiketut
JJK:lla on reservijoukkue nimeltään FC Villiketut. Joukkue perustettiin vuonna 2011 ja tavoitteena oli nostaa joukkue mahdollisimman nopeasti Kakkoseen edustusjoukkueen reserviksi. Joukkue nousikin reippaaseen tahtiin ensin Neloseen ja sitten Kolmoseen kaudeksi 2013.
Alun perin joukkue koostui viimeisten parin kauden aikana JJK:n A-nuorista yli-ikäisiksi jääneistä pelaajista. Mukana nähtiin myös jonkin verran junioreita sekä myös edustuksessa vähemmän peliaikaa saaneita pelaajia.
Kaudella 2016 pelataan edelleen Itä- ja Keski-Suomen Kolmosta. Edustusjoukkueen nuorennusleikkaus tiesi muutoksia myös Villikettuihin ja joukkue on koostunut pääasiassa JJK:n A- ja B-nuorten pelaajista. Tarkoitus on ollut tarjota lahjakkaille nuorille ensimmäinen kosketus miesten peleihin ja varmistaa samalla, että kaikki pelaajat seuran eri joukkueissa saavat peliaikaa. Joukkueen valmentajina toimivat Sami Mustalampi ja Risto Kontio.
Ace Ventura 3
Ace Ventura 3 – Lemmikkidekkarin poika (Ace Ventura Jr: Pet Detective) on yhdysvaltalainen elokuva. Se on Ace Ventura – lemmikkidekkari -elokuvan toinen jatko-osa. Elokuvan pääosassa näyttelee Josh Flitter. Aiemissa Ace Ventura -elokuvista tuttu Jim Carrey ei esiinny Ace Ventura 3 -elokuvassa. Elokuvan tuotanto alkoi syyskuussa 2007 ja se sai ensi-iltansa vuonna 2009.
Pontaubert
Pontaubert on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Cousinjoen varrella, noin 5 kilometriä Avallonin kaupungista länteen.
pienoiskuva|vasen| Notre-Dame-de-la-Nativitén kirkko Kunnan nähtävyys on romaaninen kirkko Notre-Dame-de-la-Nativité. Kirkko on rakennettu 1100-luvun lopulla ja 1200-luvun alussa.
Emi (täsmennyssivu)
Emi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kansan ääni
Kansan Ääni-nimisiä lehtiä on ilmestynyt Suomessa eri aikoina:
Johan Bilmark
Johan Bilmark (3. heinäkuuta 1728 Skara – 19. huhtikuuta 1801 Turku ) oli ruotsalais-suomalainen historioitsija ja Turun akatemian professori.