cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aki Lahtinen
Lahtinen aloitti pelaajauransa Oulun Palloseurassa, jonka runkopelaajiin hän kuului seuran noustua mestaruussarjaan 1975. Menestyksekkäiden kotimaan sarjakausien jälkeen Lahtinen siirtyi Englannin pääsarjaan (tuolloin 1. divisioona) nousseeseen Notts Countyn joukkueeseen, jossa hän pelasi neljän vuoden ajan. Seuran pudottua 3. divisioonaan 1985 hän palasi takaisin kotimaahan Kemin Palloseuraan. Vuonna 1988 Lahtinen palasi kotikaupunkiinsa Ouluun ja sen silloiseen pääsarjaseuraan Oulun Työväen Palloilijoihin, joiden joukkueessa hän pelasi uransa viimeiset kaudet vuoteen 1990 saakka. Lahtinen toimi myös OTP:n valmentajana loppukaudella 1990, kun joukkueen valmentajana toiminut puolalainen Mirosław Sajewicz oli vapautettu tehtävästään.
Lahtinen pelasi Suomen olympiajoukkueessa Moskovan olympialaissa 1980. Hän pelasi Suomen kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa. Lahtinen valittiin ennen olympiaturnausta Suomen MM-karsintaottelun kokoonpanoon Bulgariaa vastaan, mutta hän olisi menettänyt edustusoikeutensa olympialaisissa, joten Suomen valmennusjohto peruutti valinnan. Sittemmin hän pelasi yhteensä yli 20 ottelua vuosien 1982, 1986 ja 1990 MM-kilpailujen sekä vuosien 1984 ja 1988 EM-kilpailujen karsinnoissa.
Alias (televisiosarja)
Alias on yhdysvaltalainen toiminta- ja draamasarja, joka kertoo vakoojista ja heidän mutkikkaasta elämästään ja työstään. Sarja alkoi yhdysvaltalaisella ABC-kanavalla 30. syyskuuta 2001 ja päättyi 22. toukokuuta 2006, ja sitä tehtiin yhteensä viisi tuotantokautta. Suomessa Nelonen on esittänyt kaikki kaudet kertaalleen, ja kaksi ensimmäistä kautta uusittiin kanavalla TV Viisi. Sarjan loi J. J. Abrams.
Sarjan tähtenä on Jennifer Garner, joka esittää Sydney Bristowia, CIA:n agenttia, joka sarjan jaksoissa monesti pukeutuu värikkäisiin vaatteisiin ja peruukkeihin peiterooleissa.
Tuotanto
Aliasta tuotti Touchstone Television ja Bad Robot Productions. Sarja kuvattiin Los Angelesin alueella eikä yhtään jaksoa ole kuvattu sen ulkopuolella, vaikka sarjassa vieraillaankin lukuisissa eri maissa. Poikkeuksena on yksi jakso, joka kuvattiin Las Vegasissa.
Puuta
pienoiskuva|1 puudan (16 kg) kahvakuula. Puuta (ven. пуд, pud) on vanha venäläinen painoyksikkö, joka vastaa 40 venäläistä naulaa (Фунт, funt, 409,5 g). Vuonna 1899 se vakiinnutettiin vastaamaan 16,38 kilogrammaa.
Alias (televisiosarja)
Tuotanto
Sarjan luoja J. J. Abrams ja Ken Olin toimivat tuottajina sarjan jokaisella tuotantokaudella. John Eisendrath oli tuottajana kausilla 1–3, Alex Kurtzman ja Roberto Orci kausilla 2–3, Jeffrey Bell kausilla 4–5 sekä Jeff Pinkner ja Jesse Alexander kaudella 5. Sarjan sävellyksistä vastasi Michael Giacchino.
Puuta
Puuta poistui virallisesti käytöstä muiden vanhojen venäläisten yksikköjen mukana 1924, kun Neuvostoliitossa siirryttiin metrijärjestelmään, mutta se eli kansan keskuudessa vielä ainakin 1940-luvulle asti. Kahvakuulien painot ilmaistaan Venäjällä edelleen puutina tai niiden murto-osina.
Alias (televisiosarja)
Juoni
Pääasiassa sarjassa seurataan salaisessa SD-6-nimisessä CIA:n järjestössä työskentelevän Sydney Bristow'n (Jennifer Garner) elämää. Pilottijaksossa SD-6 murhaa Sydneyn sulhasen, Dannyn, koska Sydney kertoi työstään Dannylle. Sydneylle paljastuu, että SD-6 ei todellisuudessa olekaan CIA:n salainen osasto, vaan maailmanlaajuisen terrorijärjestön solu. Sydney päättää ryhtyä kaksoisagentiksi, ja värväytyy oikeaan CIA:han töihin aikeenaan auttaa tuhoamaan SD-6 ja sen muut solut. Seuraavissa tuotantokausissa seurataan Sydneyn elämää CIA:n joukoissa.
Aliaksen pääjuonia ovat mm. SD-6:n tuhoaminen (tapahtui 2. tuotantokaudella), mystisen 1400-luvulla eläneen tiedemiehen Rambaldin salaisuuden selvittäminen ja Sydneyn perhe- ja rakkaussuhteet.
Tuotantokausi 1
7 vuotta ennen sarjan alkua, Sydney oli opiskelija, jota lähestyttiin työn merkeissä. Työtä tarjosi SD-6, mustien operaatioiden joukko CIA:ssa. Sydney otti tarjouksen vastaan ja pian hänestä tuli kenttäagentti. Sydney kertoo sulhaselleen Dannylle, että hän on vakooja, minkä seurauksena SD-6 murhauttaa Dannyn. Silloin Sydneyn isä, Jack Bristow joka on myös SD-6:n agentti, kertoo että SD-6 ei kuulu CIA:han, vaan on osa Allianssia, joka on uhka Yhdysvalloille. Sydney päättää tarjota palveluksiaan oikealle CIA:lle kaksoisagenttina. Hänet hyväksytään CIA:lle ja pian hän aloittaa pitkän tehtävän tuhota SD-6. CIA:ssa Sydneyn yhteyshenkilö on Michael Vaughn. Pian Sydney myös tajuaa, että hänen isänsä on myös CIA:n kaksoisagentti. Sydneyn ja hänen isänsä välit lämpenevät, koska he tekevät tiiviisti yhteistyötä ja sopivat vanhoja kiistoja. Iso juoni tuotantokaudella on löytää Milo Rambaldin esineitä. Rambaldi oli kuvitteellinen keksijä ja ennustaja renessanssikaudella. Rambaldin esineisiin kuului elektronisia laitteita, joita ei ollut keksitty muilla aikakausilla. Rambaldi myös ennusti, että nainen, joka näyttää Sydneyltä, on merkittävässä roolissa maailmassa.
Tuotantokausi 3
Kausi alkaa kaksi vuotta 2. kauden tapahtumista. Kaikki luulevat, että Sydney on kuollut, mutta hämmästyvät suuresti kuultuaan, että Sydney on Hongkongissa. Totuus oli kuitenkin, että Sydney on kidnapattu hyvin järjestäytyneen terroristiorganisaation Liiton toimesta. Liitto yritti aivopestä Sydneytä, jotta Sydney luulisi olevansa salamurhaaja nimeltä Julia Thorne. Sydney alkaa tutkia hänen katoamistaan ja liittyy taas CIA:n palvelukseen. Sydney saa kuulla, että hänen pahimmasta vihollisesta Arvin Sloanesta on tullut kansainvälinen humanitääri armahduksensa jälkeen, ja hänen rakkaansa Vaughn on naimisissa NSC:n agentin Lauren Reedin kanssa. Myöhemmin selviää, että Reed on Liiton kaksoisagentti ja rakastunut Julian Sarkiin.
Tuotantokausi 4
Kausi alkaa siitä, kun Sydney saa tietää, että Jack on tappanut Sydneyn äidin, koska tämä oli lähettänyt palkkamurhaajan Sydneyn perään. Neljännellä tuotantokaudella käydään läpi samoja asioita kuin kaudella 3. Sydney työskentelee Arvin Sloanen johtamalle salaiselle CIA:n osastolle, APO:lle (= Authorized Personnel Only). APO:on kuuluu Sydneyn kaikki tutut, jotka Sloane itse on valinnut. Lisäksi ryhmään kuuluu myös Sydneyn puolsisko Nadia Santos, jonka isä on Sloane. Kolmas Derevkon perheen lapsi, Elena, on kaudella merkittävässä roolissa. Elena rakentaa jättimäisen Rambaldin esineen, jolla hän ajaa erään venäläisen kaupungin hulluuteen. Nadia saa tartunnan ja hänet laitetaan säilöön parannuksen keksimisen ajaksi. Kausi loppuu siihen, kun Sydney ja Vaughn ovat kihloissa. Vaughn tunnustaa mm. että hänen nimensä ei ole oikeasti Vaughn ja että heidän tapaamisensa ei ollut mikään sattuma.
Tuotantokausi 5
Kauden alussa Vaughn selittää, että hänen oikea nimensä on André Micheaux ja hän on tutkinut hyvin salaista rikollisorganisaatio Prophet 5:tä, mihin hänen isänsä oli aikoinaan sekaantunut. Sydney saa kuulla, että hän on raskaana. Myöhemmin Prophet 5 tapattaa Vaughnin ja hän kuolee. Kaudella Sydney tutkii Prophet 5:tä ja kouluttaa samalla APO:n uutta tulokasta, Rachel Gibsonia. Myöhemmin Sydney synnyttää tytön, Isabellen. Paljastuu, että Vaughn oli lavastanut kuolemansa Jackin ja Sydneyn avustuksella, jotta Prophet 5 ei olisi yrittänyt murhata häntä. Kauden lopulla muutama päähenkilö saa surmansa ja Rambaldin loppupeli selviää. Sarja loppuu siihen, kun näytetään muutamia vuosia eteenpäin, jolloin Sydney ja Vaughn ovat naimisissa ja heillä on toinen lapsi, Jack.
Soundtrackit
Aliaksesta on julkaistu soundtrackit ensimmäiseltä ja toiselta tuotantokaudelta. Soundtrackien kappaleet ovat sävellyksiä, jotka ovat soineet sarjan jaksojen aikana. Säveltäjänä toimii Michael Giacchino, paitsi tunnusmusiikin on luonut sarjan tekijä J. J. Abrams.
DVD-julkaisut
Sarjan kaikki viisi tuotantokautta on julkaistu DVD:nä. Kaudet ovat erillisiä boxeja, mutta kaikki jaksot sisältävä The Rambaldi Collection on myös julkaistu rajoitetusti.
Videopeli
Alias videopeli julkaistiin PlayStation 2:lle, Windowsille ja Xboxille 6. huhtikuuta 2004 ja se sijoittuu toisen kauden jaksojen 19 ja 20 väliin. Pelin hahmona on Sydney Bristow, jonka täytyy suorittaa koko ajan hankaloituvia tehtäviä. Pelin ovat luoneet sarjan tekijät ja ääninäyttelijöinä toimivat sarjan omat näyttelijät.
Kirjat
Aliaksesta on julkaistu myös kirjoja, joiden juonet sijoittuvat pääosin tapahtumiin ennen sarjan alkua.
1. Recruited – Lynn Mason (2002) 2. A Secret Life – Laura Peyton Roberts (2003) 3. Disappeared – Lynn Mason (2003) 4. Sister Spy – Laura Peyton Roberts (2003) 5. The Pursuit – Elizabeth Skurnick (2003) 6. Close Quarters – Emma Harrison (2003) 7. Father Figure – Laura Peyton Roberts (2003) 8. Free Fall – Christa Roberts (2004) 9. Infiltration – Breen Frazier (2004) 10. Vanishing Act – Sean Gerace (2004) 11. Skin Deep – Cathy Hapka (2004) 12. Shadowed – Elizabeth Skurnick (2004)
Kirjojen toinen sarja, nimeltään "The APO Series", sijoittuu neljännen tuotantokauden aikaan.
1. Two of a Kind? – Greg Cox (April 26, 2005) 2. Faina – Rudy Gaborno, Chris Hollier (April 26, 2005) 3. Collateral Damage – Pierce Askegren (June 28, 2005) 4. Replaced – Emma Harrison (July 26, 2005) 5. The Road Not Taken – Greg Cox (October 4, 2005) 6. Vigilance – Paul Ruditis (December 6, 2005) 7. Strategic Reserve – Christina F. York (March 7, 2006) 8. Once Lost – Kirsten Beyer (April 25, 2006) 9. Namesakes – Greg Cox (July 11, 2006) 10. Old Friends – Steven Hanna (September, 2006) 11. The Ghost – Brian Studlet (November, 2006) 12. Mind Games – Paul Ruditis (December 2006) 13. A Touch of Death – Christina York (December 2006)
Symbolismi
Symbolismi oli 1800-luvun loppupuolen Ranskassa ja Belgiassa alkunsa saanut, ihmisen sisäistä elämää kuvannut taidesuuntaus, joka vaikutti kuvataiteissa, kirjallisuudessa ja teatterissa ja jolle oli ominaista symbolien käyttö. Kuvataiteissa symbolismi oli vastareaktio realismille ja naturalismille sekä impressionismille, jotka vaativat todellisuuden kuvaamista "sellaisena kuin se on". Symbolismin mukaan taiteen tehtävänä oli sen sijaan pyrkiä kuvaamaan näkyvän maailman taakse kätkeytyviä alitajuisia näkyjä ja mielikuvia. Läheinen käsite symbolismille on syntetismi. Yleensä symbolismilla tarkoitetaan taiteen aatteellista sisältöä, syntetismi puolestaan viittaa teosten muotokieleen, esimerkiksi maalaustaiteessa tietynlaiseen maalaustapaan. Usein symbolistinen sisältö ja syntetistinen muoto kohtaavat samassa teoksessa.
Symbolismin on katsottu saaneen alkunsa runoilija Jean Moréasin Le Figaro -lehden kirjallisuusliitteessä 18. syyskuuta 1886 julkaisemasta Symbolismin manifestista. Toisaalta Charles Baudelaire oli julkaissut runokokoelmansa Pahan kukat jo vuonna 1857, ja tämä teos puolestaan vaikutti voimakkaasti symbolismin edeltäjien Paul Verlainen ja Arthur Rimbaudin teoksiin. Maalaustaiteessa symbolistit omaksuivat lähtökohdikseen symbolististen runoilijoiden sekä kirjallisuuskriitikoiden ajatukset ja kapinoivat samalla realismin ja impressionimin ihanteita vastaan. Symbolistiset maalarit suosivat aiheinaan fantasiaa ja mielikuvitusta. Taidekriitikko Albert Aurier määritteli symbolismin periaatteet maalaustaiteessa vuonna 1891 Mercure de France -aikakauslehdessä julkaistussa artikkelissa.
Ranskasta uusi taidesuuntaus levisi pian muualle, muun muassa Pohjoismaihin. Symbolismiin liittyvä syntetismi sai puolestaan alkunsa Bretagnen Pont-Avenissa 1880-luvun jälkipuolella työskennelleen taiteilijaryhmän piirissä. Syntetistisen maalaustavan ominaispiirteitä olivat yksinkertaistaminen, ääriviivan korostaminen ja lisäksi usein värien rajoittaminen väriympyrän perusväreihin. Litteistä, selkeästi rajatuista väripinnoista koostuvia teoksia pyrittiin maalaamaan ulkomuistista, tiivistäen niihin luonnosta tehtyjä havaintoja. Symbolistisessa taiteessa todellisuusilluusiota tärkeämpää oli oikean tunnelman herättäminen.
Mystiikka ja filosofia olivat symbolismille tärkeitä inspiraation lähteitä. Symbolisteihin vaikuttivat vahvasti muun muassa Nietschen yli-ihmisoppi, spiritismi, platonismi, teosofia ja okkultismi. Esikuvia olivat teosofi Helena Blavatsky, okkultisti ja mystikko Emanuel Swedenborg sekä ruusuristiläisyys. Myös romantiikan ajan taiteesta omaksuttiin vaikutteita. Syntetismin muotokielen kehitykseen vaikuttivat erityisesti japanilaiset puupiirrokset, keskiaikaiset lasimaalaukset, eri maiden kansantaide sekä cloisonné, vanha metalliesineiden koristelumenetelmä.
Symbolismille olivat ominaisia kuvasymbolit ja tunnekylläinen väriskaala. Tunnettuja symbolistisia kuvataiteilijoita olivat Pierre Puvis de Chavannes, Paul Gaugain, Arnold Böcklin, Auguste Rodin ja Gustav Vigeland. Suomessa symbolisteja olivat muun muassa Hugo Simberg, Akseli Gallen-Kallela, Väinö Blomstedt, Magnus Enckell ja Ellen Thesleff Symbolismi jatkoi romantiikan "tummempaa" perinnettä, mutta oli kurinalaisempaa ja harkitumpaa kuin kiihkeä ja kapinallinen romantiikka. Symbolistit olivat kiinnostuneet ihmisen sielunelämästä, mielikuvituksesta ja unista ja uskoivat, että "suurten totuuksien" lähestyminen vaatii epäsuoria keinoja, kuten voimakkaasti vaikuttavia symboleja ja metaforia. Symbolismi vaikutti huomattavasti modernismin syntyyn.
(134341) 1979 MA
(134341) 1979 MA on pieni pikkuplaneetta, joka kuuluu Marsin radan leikkaaja-asteroideihin. Sen löysivät E. F. Helin ja S. J. Bus vuonna 1979. Koska 1979 MA:n absoluuttinen magnitudi (H) on 14,4, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 3–7 kilometriä.
Symbolismi
Symbolismin varsinainen kuvataiteellinen vastine kirjalliselle symbolismille oli lähtöisin Paul Gauguinilta, jonka mukaan vaistonvaraisesti koettu idea tai elämys tuli voida esittää taiteellisin vastinein. Viiva ja väri eivät enää perustuneet luonnonhavaintoon, vaan niillä vihjattiin ensisijaisesti omiin mielikuviin ja mielentiloihin. Gauguinin seuraajat kehittivät symbolistisen taiteen teoriaa ja ilmaisutapoja edelleen. Suosittiin pelkistävää ilmaisua ja pintaa korostavaa tyylittelyä, jotta idealistisuus ja yksinkertainen, koristeellinen suuruus nousisivat esille. Ajatuksessa taideteoksen koristeellisesta luonteesta piili alkuaskel seuraavan vuosisadan abstraktille taiteelle.
Kirjallisuudessa symbolismilla tarkoitetaan 1880-luvulla Ranskassa romantiikan ja realismin vastapainoksi syntynyttä suuntausta, jonka mukaan maailma ja elämä on nähtävä vertauskuvana. Tunnettuja kirjailijoita olivat muun muassa Charles Baudelaire, Paul Verlaine, Stéphane Mallarmé ja Maurice Maeterlinck. Suomessa symbolistisia vaikutteita esiintyi muun muassa Edith Södergranilla, Volter Kilvellä ja Eino Leinolla.
Runoudessa symbolismin esikuvana oli Charles Baudelairen kokoelma Pahan kukat ja tunnettuja edustajia Mallarmé, Verlaine sekä Arthur Rimbaud.
Teatteritaiteessa symbolismi oli 1900-luvun alun avantgarde-liikkeille tyypillisesti vastakohta valtavirran teatterille. Tyypillistä avantgardelle oli realismin hylkääminen. Teatterissa realismi nousi valtavirtaan vasta 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä, ja symbolismi alkoikin haastaa realismia hyvin pian sen jälkeen kun realismi oli saavuttanut hallitsevan aseman. Arjen sijaan symbolismissa kuvattiin ihmisen sisäistä elämää, ja tarina ja juonellisuus korvattiin assosiaatioilla ja unen logiikalla. Teemat omaksuttiin saduista, myyteistä, mielikuvituksesta ja tuonpuoleisesta. Näyttämöllepano oli tietoisen keinotekoista ja kieli hyvin runollista. Ensimmäisiä symbolistisia draamoja olivat Paul Fortin näytelmät, joita Théâtre d'Art alkoi esittää vuonna 1890. Tunnetuimpia symbolistisia näytelmäkirjailijoita oli Maurice Maeterlinck.
Symbolismi Suomessa
Suomessa symbolismin aikakausi sekoittui pitkälti karelianismin kanssa. Suomen kansalliseepos Kalevala antoi innoituksen lähteen aikakauden kirjailijoille, säveltäjille ja kuvataiteilijoille. Kuuluisia symbolisteja Suomessa olivat muun muassa Hugo Simberg, Aino Kallas, Juhani Aho, Magnus Enckell ja Eino Leino.
Pierre Benoit
Pierre Benoit (1886 Albi, Ranska – 1962 Ciboure, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän opiskeli Algeriassa, Tunisiassa ja Pariisissa ja matkusteli, osallistui muun muassa maailmanympärimatkaan 1929. Benoit oli Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1931.
Benoit kirjoitti aikanaan suosittuja Afrikka-aiheisia seikkailuromaaneja.
Rapsi
Rapsi eli kaalirapsi (Brassica napus subsp. oleifera) on juureskaalin alalaji, jota viljellään öljykasvina sekä Suomessa että muualla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Suomessa kevätrapsia voidaan viljellä eteläisimmässä osassa maata eli ns. I vyöhykkeellä. Tavanomaiset syysrapsilajikkeet eivät ole menestyneet Suomessa, mutta puolikääpiöivät, matalakasvuiset hybridilajikkeet vaikuttavat lupaavilta. Niillä on matalan kasvupisteen ansiosta paremmat mahdollisuudet selvitä kylmyydestä.
Rapsin siemenistä puristetaan öljyä, puristustähteestä saadaan karjanrehuksi käytettäviä rapsikakkuja (sisältävät noin 21 % muuntuvaa valkuaisainetta). Rapsiöljyä käytetään ruoanlaitossa, mutta sen käyttöä energialähteenä on myös tutkittu.
thumb|right|Rapsipelto Saksassa Suomessa vuonna 2017 rapsin viljelyala oli 37 000 hehtaaria, mikä on ohittanut rypsin 28 500:n hehtaarin viljelyalan.
Aleš Bárta
Aleš Bárta (s. 1960) on tšekkiläinen urkuri.
Bárta aloitti opintonsa Josef Puklin johdolla Brnon konservatoriossa ja jatkoi niitä Václav Rabasin johdolla Prahan esittävien taiteiden akatemiassa. Hän sai palkintoja eri kilpailuissa, kuten Prahan kevät -musiikkifestivaalin kansainvälisen urkukilpailun voiton vuonna 1984. Bárta on esiintynyt lukuisten merkittävien sinfonia- ja kamariorkestereiden solistina. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkiohjelmistosta nykymusiikkiin, myös uusien teosten kantaesityksiin. Bárta on tehnyt yhteistyötä sellaisten solistien kuin Gabriela Beňačkován, Miroslav Kejmarin, Radek Baborákin, Sergej Kopčákin, Ivan Kusnjerin ja Joseph Alessin kanssa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet Eliahu Inbal, Ken-ichiro Kobayashi, Zdeněk Mácal, Vladimír Válek ja Ondrej Lenárd.
Bárta on konsertoinut kotimaansa lisäksi Itävallassa, Unkarissa, Slovakiassa, Saksassa, Ranskassa, Espanjassa, Sveitsissä, Suomessa, Italiassa, Belgiassa, Venäjällä, Turkissa, Yhdysvalloissa, Brasiliassa , Japanissa ja Kiinassa. Hän on levyttänyt ArcoDivalle, Supraphonille, Pony Canyonille ja Octavia Recordsille. Pony Canyonille hän teki levytykset kaikista Johann Sebastian Bachin urkuteoksista.
Matti Mainio ja Jussi Juonio
300px|thumb|right|Matti ja Jussi kohtaavat piirtäjänsä. Seura 36/1952. Alkuperäinen strippi ilmestyi 25.2.1951 © H.C. Fisher. Matti Mainio ja Jussi Juonio on yhdysvaltalainen sanomalehtisarjakuva, strippi, joka ilmestyi ensimmäisen kerran 15. lokakuuta 1907 ja jatkui vuoteen 1982. Sarjakuvan loi Harry Conway "Bud" Fisher, mutta suurimman osan aikaa (1932–1980) sitä piirsi Al Smith. Muita tekijöitä ovat olleet Ken Kling, Ed Mack ja George Breisacher.
Stripin nimi oli alkujaan A. Mutt ja se ilmestyi San Francisco Chroniclen urheilusivuilla. Augustus Mutt (Matti Mainio) oli pitkän hontelo, raviradoilla viihtyvä hahmo, mutta sarjan luonne muuttui, kun hän tapasi mielisairaalapotilas Jeffin (Jussi Juonio) 27. maaliskuuta 1908. Jeff kuvitteli olevansa raskaansarjan maailmanmestari James J. Jeffries, josta hänen nimensäkin juontaa. Alussa hyvinkin riehakas ja ronski sarjakuva keskittyi lähes kokonaan urheiluun ja uhkapelaamiseen, mutta sen sävy muuttui rauhallisemmaksi ja suorastaan kotoisammaksi Al Smithin aikana. Smith ei signeerannut nimeään sarjaan ennen kuin Fisher kuoli vuonna 1954.
Strippi siirtyi urheilusivuilta William Randolph Hearstin omistamaan The San Francisco Examineriin 7. kesäkuuta 1908, jolloin se pääsi yleiseen syndikaattilevitykseen ja nousi suureen suosioon
Vuonna 1910 David Horsleyn Nestor Comedies alkoi tuottaa viikoittaista yhden kelan Mutt and Jeff -piirrettyä joka viikko. 1913 Fisher perusti oman tuotantoyhtiön ja toi markkinoille vuosien myötä yli 300 animaatioelokuvaa sankareistaan. Siitä tuli pisin animaatiosarja elokuvateattereissa koskaan. Kippari Kalle -animaatioita on enemmän, mikäli myös televisiopiirretyt lasketaan mukaan.
Stripin suosio oli niin suuri, että Yhdysvalloissa sanonta "Mutt and Jeff" tarkoittaa yhä mitä tahansa miesparia, joista toinen on pitkä ja toinen pätkä, vaikka itse sarja on Yhdysvalloissa tätä nykyä lähes täysin unohdettu. Suomalaisena vastineena voidaan hyvin nähdä Ola Fogelbergin Pekka Puupää ja Pätkä. Brittiläisestä cockney-riimittelyslangissa "Mutt and Jeff" tarkoittaa tyhmää tai kuuroa (sointuu sanan deaf kanssa); sillä voidaan tarkoittaa myös hyvä poliisi-paha poliisi -kuulustelutekniikkaa.
Moni underground-sarjakuvan tekijät, kuten Robert Crumb, on tunnustanut saaneensa vaikutteita Bud Fisheriltä.
Matti Mainio ja Jussi Juonio ovat Suomessa tulleet tutuiksi Seura-lehden sarjakuvasivuilta. Jossain suomalaisissa lehdessä niitä on julkaistu nimellä Pitkänen ja Pätkänen.
Verokiila
Verokiila tarkoittaa työhön kohdistuvien verojen ja veronluontoisten maksujen kokonaismäärää tai sen osuutta työvoimakustannuksista. Toisin sanoen verokiila on työnantajan työvoimakustannusten ja työntekijän nettotulon välinen erotus tai tämän erotuksen osuus kokonaistyövoimakustannuksista. Työnantajan työvoimakustannuksiin kuuluvat palkka ja työnantajamaksut kuten työeläke- sekä sosiaaliturvamaksu. Työntekijän nettotulo on bruttopalkka vähennettynä tuloverolla, sosiaaliturva-, työeläke- ja sairausvakuutusmaksuilla.
Verokiilaa tarkastelemalla halutaan yleensä havainnollistaa verotuksen työlle aiheuttamaa kokonaisrasitusta. Yhtä lailla voidaan puhua verotuksen työnteon ja työnantamisen kannusteita vähentävästä vaikutuksesta. Verojen osuutta voidaan tarkastella esimerkiksi tyypillisen kotitalouden kohdalta eri maiden välillä tai tuloluokittain maan sisällä. Progressiivisen verotuksen tapauksessa verojen osuus työvoimakustannuksista kasvaa tulojen noustessa.
Rajaverokiila ja kokonaisverokiila
Kokonaisverokiila kertoo, paljonko henkilön (kokonais)palkasta menee erilaisia veroja. Palkannousun verokiila eli rajaverokiila ("marginaaliverokiila") kertoo, kuinka paljon palkankorotus lisää veroja (työvoimaverojen määrän muutoksen osuus työvoimakustannusten muutoksesta).
Kokonaisverokiila lannistaa hankkimasta lainkaan työpaikkaa ("työttömyysloukku"), rajaverokiila lannistaa hankkimasta nykyistä parempia tuloja ("tuloloukku").
Efektiivinen verokiila
Efektiivinen rajaverokiila eli efektiivinen rajaveroaste kertoo, mikä prosentti työnantajan työntekijän palkkamenoista päätyy työntekijän tulojen lisäykseksi, kun verotuksen lisäksi huomioidaan muut lakisääteiset tekijät kuten päivähoitomaksujen nousu, asumistuen ja muun sosiaaliturvan väheneminen jne.
Verokiila Suomessa
Keskituloisen verokiila oli vuonna 2007 arviolta 53,9 % (52,9 % vuonna 1991 ): työnantajan työnteosta maksamasta summasta
Siis keskivertotyöntekijä kannattaa palkata vain, jos hänen nettopalkkavaatimuksensa on alle 46,1 % siitä, mitä asiakas on hänen suorituksestaan maksamaan, koska erotus menee veroihin ja veroluonteisiin maksuihin.
Vuonna 2007 rajaverokiila oli keskituloisella arviolta 63,4 %: työntekijälle tarkoitetusta lisäpalkasta (ylityöt, palkankorotus, sivutyö tms.)
Siis 100 euron arvoisesta lisäponnistelusta ei kannata maksaa keskituloiselle työntekijälle yli 36,6 euron nettopalkkiota.
Efektiivinen verokiila on yleensä vieläkin korkeampi (perheettömältäkin peräti 118 % ), koska tulot yleensä lisäävät päivähoitomaksuja ja vähentävät sosiaaliturvaa sekä muita etuja.
Verokiilan ongelma
Verokiilan vaikutus on suuri erityisesti työvoimavaltaisessa palvelujen tuotannossa. Termillä kaksinkertainen verokiila viitataan siihen, että verokiila on sekä työntekijän omassa palkassa että ostetun palvelun hinnassa. Palvelu joudutaan ostamaan nettopalkalla.
Verokiilan ongelmana pidetään sen taipumusta nostaa yritysten työvoimakustannuksia, mikä heikentää vientiyritysten suhteellista kilpailukykyä verrattuna ulkomaisiin kilpailijoihin. Toissijaisena seurauksena verokiila heikentää työllisyyttä. Ongelma on muodostunut vähitellen pitkän ajan kuluessa useiden osatekijöiden yhteisvaikutuksesta. Koordinoiduilla palkkaneuvotteluilla ammattiliittojen ja työnantajajärjestöjen välillä on taipumus lieventää verokiilan työllisyyttä heikentävää vaikutusta palkkamaltin kautta.
Verokiilan vaikutusta palvelutuotannossa on pyritty vähentämään. Esimerkiksi Suomessa ja Tanskassa on otettu käyttöön kotitalousvähennys. Toisaalta, verorahoilla tuotetaan julkisia palveluita kuten koulutusta ja terveydenhuoltoa, jotka ovat maksuttomasti tai pientä maksua vastaan käytettävissä.
Korteslampi (Alavus)
Korteslampi on Etelä-Pohjanmaalla Alavudella Sulkavan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,3 metriä mpy.
Jules Hardouin-Mansart
thumb|[[Hyacinthe Rigaud'n maalaus Jules Hardouin-Mansartista]] Jules Hardouin-Mansart (16. huhtikuuta 1646 Pariisi, Ranska – 11. toukokuuta 1708 Marly-le-Roi, Ranska) oli ranskalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija, jota pidetään ranskalaisen barokkiarkkitehtuurin johtavana edustajana. Hardouin-Mansart oli Ludvig XIV:n hoviarkkitehti, ja Mansartin tunnetuimpia töitä on Versaillesin palatsin viimeistely.
Nuorena hän käytti vielä sukunimeä Hardouin ja opiskeli isosetänsä François Mansartin alaisuudessa. Mansartilta Hardouin-Mansart peri kokoelman suunnitelmia ja piirroksia sekä otti vuonna 1668 käyttöönsä tämän tunnetun sukunimen. Hardouin-Mansart alkoi menestyä arkkitehtina, ja vuonna 1674 kuningas Ludvig XIV:n rakastajatar Madame de Montespan pyysi Mansartia suunnittelemaan Clagnyn linnan korjaus- ja laajennustyöt. Mansart suunnitteli uransa alkuvaiheessa useita yksityistaloja, mukaan lukien oman talonsa Hôtel de Lorgesin (sittemmin Hôtel de Conti).
Lisäksi Hardouin-Mansart laajensi linnaa Saint-Germain-en-Layessa. Hardouin-Mansartin tunnetuimpia töitä Pariisissa ovat muun muassa Pont Royal -silta, Saint-Rochin kirkko, Hôtel des Invalidesin kappeli Église du Dome, Victoires-aukio ja Vendôme-aukio. Useimmat näistä antavat oman leimansa Pariisin luonteella ja ovat turistien nähtävissä.
Lacistema hasslerianum
Lacistema hasslerianum on Lacistemataceae-heimoon kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas tai puu, ja voi kasvaa korkeimmillaan noin viisi metriä korkeaksi. Sen mutkikas runko voi olla paksuudeltaan noin 15–20 cm.
Lacistema hasslerianum kasvaa luonnossa Etelä-Amerikan keskiosissa. Sitä tavataan Paraguayssa, Boliviassa, Argentiinassa sekä Brasilian etelä-, keski- ja itäosissa. Luonnossa laji kasvaa tyypillisesti avoimilla kasvupaikoilla ja mieluiten kuivalla maaperällä.
Lajia on kerätty luonnosta tavallisesti polttopuuksi paikalliseen käyttöön.
Yhdysvaltain väestö
thumb|400px|Yhdysvaltain väestömäärän kehitys vuosina 1790–2000. Yhdysvaltain väestö on keskittynyt suhteellisen lähelle rannikkoa, asukkaista yli 57 % asuu yli 100 mailia rannikolta sisämaahan päin (2003). Väestön asutuksen keskipiste on jatkuvasti siirtynyt länteen ja etelään päin. Kalifornia ja Texas ovat väkiluvultaan suurimmat osavaltiot.
Yhdysvaltain asukasluvun kehitystä on kuvailtu hitaaksi, poikkeuksena toisen maailmansodan jälkeen syntyneet suuret ikäluokat. Yhdysvaltain asukasluku ylitti 300 miljoonan rajan vuonna 2006, 200 miljoonaan rajan vuonna 1967 ja sadan miljoonan rajan vuonna 1915. Yhdysvaltain väkiluku yli kolminkertaistui 1900-luvulla, väestönkasvun ollessa noin 1,3 prosenttia vuodessa. Yhdysvaltain väkiluvun ennustettiin ylittäneen 300 miljoonan rajan 17. lokakuuta 2006.
Rodut
thumb|upright=1.35|Väestön yleisimmät etniset taustat piirikunnittain 2000. {{legend|#800080 |[[Afroamerikkalaiset}} {{legend|#FFBF00 |Inuitit}} {{legend|#F0E68C |Amerikkalaiset}} {{legend|#FFD700 |Intiaanit}} {{legend|#008000 |Amerikanhollantilaiset}} {{legend|#C8A2C8 |Amerikanenglantilaiset}} {{legend|#50C878 |Amerikansuomalaiset}} {{legend|#007FFF |Amerikanranskalaiset}} {{legend|#6495ED |Amerikansaksalaiset}} {{legend|#FFC0CB |Latinot}} {{legend|#C8A2C8 |Amerikanirlantilaiset}} {{legend|#6495ED |Amerikanitalialaiset}} {{legend|#EE82EE |Amerikanmeksikolaiset}} {{legend|#BDB76B |Amerikannorjalaiset}} {{legend|#DE3163|Puertoricolaiset}} {{legend|#FFFFFF|Muut (amerikankiinalaiset, amerikandominikaanit, amerikanfilippiiniläiset, kanadanranskalaiset, amerikanjapanilaiset, amerikanpuolalaiset ja amerikanportugalilaiset).}}]] Yhdysvaltain hallinto on määritellyt joukon ”rotuja”, joita käytetään väestönlaskennassa ja tilastoissa. Nämä rotuluokat ovat sosiaalipoliittisia eivätkä tieteellisiä tai antropologisia käsitteitä. Luokittelussa on sekä etnisyyteen että henkilön alkuperämaahan perustuvia luokkia. Yhdysvaltain väestönlaskennan yhteydessä maassa vakituisesti asuvat arvioivat itse etnisyytensä. Väestönlaskentavirasto luokittelee ihmiset heidän ilmoitustensa perusteella kuuteen eri rotuun (race): valkoiset (alkuperä Euroopassa, Lähi-idässä tai Pohjois-Afrikassa), mustat ja afroamerikkalaiset, intiaanit ja Alaskan alkuperäisasukkaat (Yhdysvaltain alkuperäiskansat), aasialaiset (sukujuuret Itä-Aasiassa, Kaakkois-Aasiaassa tai Etelä-Aasiassa), havaijilaiset ja Tyynenmeren saarten alkuperäisasukkaat, ja viimeisenä luokkana ”jokin muu rotu”. Latinoihin (Hispanic) luetaan rotuun katsomatta henkilöt, jotka kuuluvat espanjankieliseen kulttuuriin tai joiden juuret ovat espanjankielisessä kulttuurissa.
Kun lasketaan vain yksirotuisiksi itsensä lukeneet, Yhdysvaltain rotujakauma vuoden 2020 väestönlaskennassa oli:
Kun mukaan otetaan myös useamman kuin yhden kohdan valinneet, jakauma oli:
Hispaanoja ja latinoja (rodusta riippumatta) oli 62 miljoonaa.
Monirotuiseksi itsensä määritteli 34 miljoonaa (10,2 %) ja ”muunrotuiseksi” yksinomaisesti 28 miljoonaa (8,4 %) ja yhteensä 50 miljoonaa. Monirotuisten määrä nousi huomattavasti vuodesta 2010, jolloin vain 9 miljoonaa ihmistä määritteli itsensä monirotuiseksi. Vuosien 2020 ja 2010 luvut eivät kuitenkaan ole vertailukelpoisia, koska kysymyksiä muutettiin vuodelle 2020.
Uskonto
Yhdysvaltain perustuslaki suojelee kaikkia uskontoja ja kieltää eurooppalaistyyliset yhteydet uskontojen ja valtion välillä. Moni varhain Pohjois-Amerikkaan muuttaneista siirtolaisista pakeni Euroopan uskonnollisia vainoja. Esimerkiksi vuonna 1620 yli sata puritaania lähti Englannista Mayflower-laivalla ja perusti Uuden-Englannin ensimmäisen pysyvän siirtokunnan, Plymouthin kaupungin. Pohjois-Amerikkaan on paettu uskonnollisia ja etnisiä vainoja myöhemminkin, esimerkkinä juutalaisten joukkopako natsi-Saksasta. Myös Yhdysvaltojen sisällä on paettu uskonnollista vainoa, esimerkiksi mormonit muuttivat Salt Lake Cityn seudulle, autiomaan keskelle.
Vuonna 2014 tehdyn tutkimuksen mukaan Yhdysvaltain väestöstä 46,5 prosenttia on protestantteja, 20,8 % prosenttia katolisia, 1,6 % mormoneja ja 1,2 % muita kristittyjä. 1,9 % on juutalaisia, 0,9 % muslimeja, 0,7 % buddhalaisia, 0,7 % hinduja ja muita uskontoja 1,8 %. Uskontokuntiin kuulumattomia on 22,8 % väestöstä.
Kielet
pienoiskuva|[[Hancock (Michigan)|Hancockin kaupunki Michiganissa on tunnettu amerikansuomalaisistaan. Kuvassa paikalliset kaksikieliset katukyltit sekä englanniksi että myös suomeksi.]] Maalla ei ole virallista kieltä, vaan osavaltiot saavat päättää kielestään vapaasti. Suurin osa Yhdysvaltain asukkaista puhuu englantia (puhujia 82 prosenttia väestöstä). Paikallinen englanti, amerikanenglanti, eroaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa puhutusta englannista sanastoltaan ja korostuksiltaan.
Espanjan kieli on toiseksi puhutuin kieli Yhdysvalloissa. Sitä puhuvat pääasiassa maahanmuuttajat tai maahanmuuttajien jälkeläiset Latinalaisesta Amerikasta ja Espanjasta. Yhtä lailla on paljon ei-hispaanoja yhdysvaltalaisia, jotka puhuvat sujuvaa espanjaa. Espanjaa opetetaan laajalti toisena kielenä. Erityisesti espanjaa opetetaan alueilla, joilla on suuria hispaanoväestöjä kuten Texas, New Mexico, Arizona, California, Florida ja New York. Yli 30 miljoonaa amerikkalaista, noin 12 prosenttia väestöstä, puhuu espanjaa, tehden Yhdysvalloista viidenneksi suurimman espanjankielisen väestön Meksikon, Kolumbian, Espanjan ja Argentiinan jälkeen.
Muita eurooppalaisia kieliä puhutaan myös laajasti. Ranskan kieli on neljänneksi suurin kieli, jota puhutaan pääasiassa pienen natiivin ranskalaisen, haitilaisen tai kanadanranskalaisen väestön keskuudessa. Sitä puhutaan laajasti Mainessa ja Louisianassa, osassa entisestä Ranskan siirtomaata, jossa se on englannin ohella yhä käytössä osavaltion de facto virallisena kielenä.
Tagalogin ja vietnamin kielillä on yli miljoona puhujaa Yhdysvalloissa, lähes kokonaan uusien maahanmuuttajien keskuudessa.
Koulutus
Yhdysvalloissa koulutus on pääosin osavaltioiden vastuulla. Koulumainen opetus alkaa esikoulun jälkeen ja jaetaan kolmeen vaiheeseen: alakoulu, keskikoulu ja high school, jonka jälkeen voi siirtyä korkea-asteen opintoihin. Koulutukseen liittyvät lait ja vaatimukset vaihtelevat osavaltioittain huomattavasti. Aloitusikä on yleisimmin kuusi ja lopetusikä kuusitoista vuotta. High school kattaa koululuokat 7–12 tai 8–12, ja se jaetaan joskus kahteen osaan (junior ja senior). Monissa high schooleissa on mahdollista suorittaa IB-tutkinto, mihin voidaan kuitenkin tarvita ylimääräinen lukukausi.
Vuonna 2009 julkisissa kouluissa oli 49,4 miljoonaa oppilasta ja yksityiskouluissa 4,7 miljoonaa. 68 % yksityiskouluista oli uskonnollisesti suuntautuneita. Vuonna 2007 kotiopetuksessa oli 1,5 miljoonaa koululaista, mitä vanhemmat perustelivat tyytymättömyydellä koulun uskonnolliseen ja moraaliseen arvomaailmaan, ympäristöön tai opetuksen tasoon.
Korkeakoulut ovat Yhdysvalloissa joko julkisia tai yksityisiä. Noin 70% korkea-asteen opiskelijoista käy julkisia kouluja, jotka ovat yleensä halvempia kuin yksityiset. Lukuvuosi julkisessa nelivuotisessa korkeakoulussa maksaa keskimäärin 15 tuhatta dollaria, mutta yksityisessä kaupallisessa korkeakoulussa hinta voi olla kaksinkertainen. Useimmat päätoimiset opiskelijat saavat opintotukea - joko lainaa tai stipendejä -, joka kattaa noin puolet kuluista. Stipendejä voi saada paitsi opintomenestyksen, myös taiteellisen tai urheilulahjakkuuden tai johonkin vähemmistöryhmään kuulumisen perusteella. Silti monet vanhemmat säästävät lastensa korkeakouluopintoja varten vuosien ajan.
Enemmistö maailman parhaimmista yliopistoista on eri vertailujen mukaan yhdysvaltalaisia. Kärkisijoilla ovat Harvardin, Berkeleyn ja Stanfordin yliopistot.
Casa Milà
thumb|right|250px|Casa Milà iltahämärässä thumb|right|250px|Arkkitehtuuria rakennuksen katolla Casa Milà on Antoni Gaudín suunnittelema rakennus Barcelonan Eixamplen kaupunginosassa. Se rakennettiin vuosina 1906–1912, jonka jälkeen Gaudí omistautui Sagrada Familia -katedraalin toteutukselle.
Casa Milàn rakennutti Rosario Segimón, joka oli vaurastunut perittyään ensimmäisen miehensä omaisuuden. Nimensä rakennus sai Rosarion toisen miehen Pere Milàn mukaan. Heidän tarkoituksena oli asua talossa ja vuokrata loput asunnoista. Rakennustyöt käynnistyivät vuoden 1906 alussa. Rakennus oli suurempi kuin mitä rakennusluvassa oli määritelty. Jottei rakennuksen ullakkoa tarvinnut purkaa, rakennuttajan täytyi maksaa 100 000 pesetan sakot. Lisäksi rakennusbudjetti ylittyi. Vastoinkäymiset huononsivat Gaudín ja Milàn välejä. Rakennus valmistui 1912, Segimón ja Milà olivat muuttaneet jo edellisenä vuonna asumaan rakennukseen.
Rakennus erottuu naapuritaloista erikoisen, aaltomaisen julkisivunsa sekä Kuun maisemaa muistuttavan kattonsa vuoksi. Nykyisin Casa Milàa pidetään modernin arkkitehtuurin merkkiteoksena, mutta aikalaiset pitivät taloa poikkeuksellisen rumana ja pilailivat sen kustannuksella. He muun muassa antoivat talolle halventavan kutsumanimen "La Pedrera" (kivilouhos). Rakennuksesta tehtiin myös valituksia rakennusvaiheessa, kun yksi julkisivun pylväistä oli kadun puolella. Milà kuoli vuonna 1940 ja kuusi vuotta myöhemmin Segimón myi rakennuksen, mutta jäi asumaan siihen kuolemaansa asti vuoteen 1964.
Casa Milà on kuulunutUNESCOn maailmanperintöluetteloon. Casa Milàa peruskorjattiin 1987-1996, jolloin rakennus palautettiin alkuperäiseen asuun edellisten remonttien jäljiltä. Sen jälkeen Casa Milà avattiin yleisölle.
Sen omistaa Fundació Catalunya-La Pedrera, jonka toimitilat sijaitsevat rakennuksessa. Vuosittain Casa Milàssa vierailee yli miljoona ihmistä. Osa asunnoista on vieläkin vuokralla, ja rakennuksessa on tilat erilaisille näyttelyille ja tapahtumille.
Mikko Nousiainen (teatterinjohtaja)
Mikko Nousiainen (2. lokakuuta 1938 Varkaus – 26. tammikuuta 2011 Tampere ) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Ensimmäisen kerran hän näytteli elokuvassa Nuori mylläri. Hänellä oli siinä sivuosa. Nousiaisen vanhemmat olivat Siiri Inkeri Nousiainen (o.s. Männikkö) ja Lauri Nousiainen.
Nousiainen esiintyi myös tv-sarjassa Valkoinen nainen, jonka ohjasi Janne Kuusi. Nousiainen esiintyi 47 vuoden aikana lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Toinen elokuvaesiintyminen oli jääkärin rooli Sven Tuuva -elokuvassa 1958.
Mikko Nousiainen toimi pitkään Hämeenlinnan Kaupungin Teatterin johtajana. Hän toimi ohjaajana useissa kesäteattereissa, muun muassa Hauhon kesäteatterissa, jossa hän ohjasi Hella Wuolijoen Niskavuori-sarjan näytelmiä, ja harrastajateattereissa (Tervakoski, Elimäki, Loppi jne.). Nousiainen oli myös Topi Tuomaisen ohella pääosassa Rauni Mollbergin elokuvassa Siunattu hulluus, jossa hän esiintyi Ananias Rummukaisen roolissa.
Nousiaisen viimeisiin rooleihin kuuluivat pieni televisiosarja Meidän jengi vuodelta 2005, sekä rooli Timo Koivusalon suurelokuvassa Kaksipäisen kotkan varjossa.
Technion – Israelin teknillinen korkeakoulu
Technionissa on 13 osastoa:
René Hanriot
thumb|Marcel ja René Hanriot. René Hanriot (1867–1925) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Hanriotin tehdas valmisti sotilaskoneita ensin Levallois'ssa ja myöhemmin Boulogne-Billancourtissa. Päätuote oli HD1-hävittäjäkone, jota rakennettiin 1 200 kappaletta. Hanriotin tehdas valmisti miltei 5 000 lentokonetta, joista osa oli omia (esimerkiksi HD1, HD2, HD3) ja osa lisenssivalmistusta. Maailmansotien välisenä aikana Hanriot sai hyvän maineen etenkin HD14-koulukoneen vuoksi, joita valmistettiin yli 2 000 kappaletta.
Hanriot oli kotoisin Burgundystä. Hänestä tuli nuorena kilpa-autoilija. Hän otti osaa muun muassa Pariisi-Madrid-ralliin ja vuonna 1904 hän saavutti nopeuden maailmanennätyksen, 128 km/h. Hänen 13-vuotias poikansa Marcel oli apukuljettajana.
René Hanriot kiinnostui pian myös lentämisestä. Hän kannatti yksitasoja aikana, jolloin pääosa koneista oli kaksitasoja. Vuonna 1910 René Hanriot perusti lentokoulun Reimsiin, jossa mm. hänen 16-vuotias poikansa sai lentolupakirjan. Kun René Hanriot kuoli vuonna 1925, hänen pojastaan Marcelista tuli yhtiön johtaja.
IVAO
thumb|IVAO:n logo thumb|IVAO:n vanha logo
IVAO tai International Virtual Aviation Organisation on Internetissä toimiva voittoa tavoittelematon yhdistys. Sen tarkoitus on tarjota lentosimulaattoreista kiinnostuneille pääsy palvelimiin, joilla voidaan lentää muiden käyttäjien kanssa, käyttää oikeita sääolosuhteita ja lennonjohtoa.
IVAO luo virtuaalisen maailman lentäjille ja lennonjohtajille ja sen tehtävä on tarjota realistinen, hauska ja rento ympäristö lentämiselle ja lennonjohtamiselle ilmaiseksi.
Toiminta
IVAO tarjoaa monia palvelimia, joihin virtuaalilentäjät ja -lennonjohtajat voivat yhdistää. Näitä palvelimia käyttäen lennonjohtajat näkevät lentäjät tutkaohjelmansa (IvAc) näytöllä. Kommunikointi tapahtuu oikean radiofraseologian mukaan joko puheyhteyden tai tekstin välityksellä. Puheyhteys on suositellumpi ja yleisempi kuin tekstin käyttö. Tekstin käyttö on monesti hidasta ja kömpelöä, lisäksi puheyhteys tarjoaa realistisemmat puitteet simulointiin.
Jäsenet
IVAO koostuu noin 150 000 jäsenestä (vuonna 2009). Suomen osastoon kuuluu 147 jäsentä ja jäsenmäärä on kasvussa. Jäsenyys on saatavilla kenelle tahansa mistä päin maailmaa tahansa.
Paikallisia osastoja (division) löytyy joka puolelta maailmaa. Näitä osastoja hoitavat paikalliset harrastajat, jotka huolehtivat osastojen johtamisesta, koulutuksesta, tiedon tarjoamisesta ja jäsenien auttamisesta. Kouluttajat ovat usein oikeassa elämässä lentäjiä/lennonjohtajia.
Osastot tarjoavat jäsenilleen erilaisia palveluja, kuten lennonjohtoa, koulutusta, ja tapahtumia.
IVAO Finland
IVAO Finland perustava kokous pidettiin 26.1.2006, jossa tehtiin toimintasuunnitelma tulevalle osastolle. Kokouksessa oli läsnä vain kolme henkilöä. Intensiivisesti aloitettu suunnitelman mukainen toiminta ja kehitystyö kantoi hedelmää varsin nopeasti. Perustavia jäseniä ilmaantui nopeasti se määrä, jonka toiminnan edelleen kehittäminen ja tähän asti pääseminen vaati. 1.1.2015 Suomi liittyi pohjoismaiden yhteiseen divisioonaan (IVAO Nordic region) ja erillinen Suomen divisioona lakkautettiin.
Ohjelmat
IVAOn ohjelmat kehittää oma osastonsa SoftDev. IVAO tarjoaa myös mahdollisuuksia ulkopuolisille kehittäjille, jotka voivat tehdä ohjelmistaan yhteensopivia IVAO:n kanssa.
Lista tuetuista lentosimulaattoreista:
Glorft Commander
Glorft Commander on kuvitteellinen hahmo Megas XLR -animaatiossa, jossa se teki ensi esiintymisensä jaksossa Test Drive vuonna 2004.
IVAO
IvAp ja X-IvAp
IvAp (IVAO virtual Pilot client) on Microsoft Flight Simulator 2002:lle, MS Flight Simulator 2004:lle ja MS Flight Simulator X:lle tehty ohjelma IVAO:n verkkoon yhdistämiseen.
X-IvAp (IVAO virtual X-Plane client) on X-Plane:lle tehty versio IvAp:sta.
Glorft Commander
Hahmo
Glorftien johtajan Gorrathin tavoin hän on limainen olio, joka käyttää osittain mecha-asua, koska he eivät kykene puolustamaan itseään kunnolla. Glorftien komentajan nimeä ei ole koskaan mainittu ja Gorrath kutsuukin häntä vain nimellä komentaja. Hän toimii aina Gorrathin antamien ohjeiden ja käskyjen mukaisesti, mutta ei aina ole samaa mieltä Gorrathin kanssa. Yksi hyvä esimerkki on sarjan ensimmäisessä jaksossa, jossa komentaja varoitti Gorrathia menemästä Kivan ja Megasin perään lähellä olevan aikamadon vuoksi. Sillä muuten he joutuisivat imetyksi siihen reikään ja matkaisivat ajassa taaksepäin, eivätkä pääsisi pois. Gorrath ei kuitenkaan piitannut tästä ja itsepäisenä johtajana käski hyökätä kohti kohdetta.
IVAO
IvAc
IvAc (IVAO virtual ATC client) on lennonjohtajille tehty ohjelma IVAO:n verkkoon. IvAc 2 on kehittellä ja avoimessa Beta-testauksessa.
WebEye
WebEye on netissä oleva näyttö, jolta voit seurata lentoja ja lennonjohtoa. Tämä korvasi vanhan IvAe:n (The Eye) ohjelman.
Glorft Commander
Hahmo
Komentajan luonne poikkeaa melko paljon johtajastaan Gorrathista, joka on armoton ja itsepäinen strategisti. Glortien komentajana hän usein puhuu asiat tahattoman suoraan Gorrathille, joka monesti suuttuu hänen kommenteistaan ja komentaja itsekin on heti hivenen peloissaan sanomisistaan Gorrathin näyttäessä uhkaavalta. Toisin kuin muut glorftit, komentaja vaikuttaa olevan usein vähemmän julman oloinen, eikä myöskään tiukka pessimisti. Hän on erittäin laskelmoiva ja usein myös huolissaan miten jokin suunnitelma toteutuu, mutta usein antaa periksi Gorrathille, joka on enemmän toiminnallinen oli tilanne mikä tahansa.
Ksantaatit
Ksantaatit ovat suoloja, joiden yleinen rakenne on muotoa ROCS2−M+. Tässä R on alkyyliryhmä, ja M+ joko Na+ tai K+. Ne ovat siis orgaanisia rikkiyhdisteitä.
Avast Antivirus
Avast Antivirus on tšekkiläisen Avast Softwaren kehittämä virustorjuntaohjelmisto Windows-, Linux-, Mac OS-, Palm OS-, iOS ja Android-käyttöjärjestelmille. Ensimmäinen versio ohjelmistosta julkaistiin jo vuonna 1988, ja erityisesti ohjelman ilmainen kotiversio on nykyään yksi suosituimmista virustorjuntaohjelmistoista Windowsille. Avast-nimi tulee sanoista "Anti-virus - Advanced Set".
Ksantaatit
Taustaa
Termi ksantaatti tulee kreikan sanasta ξανθός, xanthos, joka tarkoittaa keltaista tai kullanväristä. Suurin osa ksantaateista onkin keltaisia väriltään. Tanskalainen kemisti William Christopher Zeise löysi ja nimesi ne vuonna 1823. Ksantaatteja käytetään sellofaanin ja samanlaisten polymeerien kuten viskoosin valmistukseen selluloosasta, ja kaivosteollisuudessa vaahdotusrikastuksessa. Niitä käytetään myös orgaanisen synteesin väliaineina.
Valmistus ja rakenne
Ksantaattisuoloja valmistetaan antamalla alkoholin, alkalimetallin (yleensä natrium tai kalium) ja hiilidisulfidin reagoida keskenään ksantaatioksi kutsutussa prosessissa.
Avast Antivirus
Vuonna 2012 Avastilla oli 17,4 % osuus tietoturvaohjelmistojen markkinoilla. Vuonna 2013 Avast-ohjelmistoja oli asennettu yli 200 miljoonaan laitteeseen.
Ksantaatit
Valmistus ja rakenne
Alkalimetalli reagoi ensin alkoholin kanssa tuottaen nukleofiilisen alkoksidin, joka liittyy rikkihiilen CS2 elektrofiiliseen hiileen.
Avast Antivirus
Avast-virustorjuntaohjelmisto sai palkinnon Virus Bulletin -testessä ja Secure Computing Readers -luotettavuus palkinnon hyvien testaustulosten johdosta. Ohjelmiston käyttämä skannausmoottori on saanut ICSA Labsin ja West Coast Labsin hyväksymän sertifikaatin.
Ksantaatit
Valmistus ja rakenne
Alkoksidi tuotetaan usein paikan päällä antamalla alkoholin reagoida väkevän emäksen kuten kaliumhydroksidin kanssa.
Avast Antivirus
Avast Software
Heinäkuussa 2016 Avast! osti kilpailevan AVG:n 1,3 miljardilla dollarilla. Avast yhdistyi NortonLifeLockin (entinen Symantec) kanssa syksyllä 2022. Uuden yhtiön nimi on Gen Digital.
Ksantaatit
Valmistus ja rakenne
Kaupallisesti merkittäviä ksantaatteja ovat mm. seuraavat:
Avast Antivirus
Ohjelman toiminta
Avastin tuotteet käyttäjien laitteissa toimivat sensoreina, jotka etsivät ja raportoivat uhkia lähettäen niistä tiedot analysoitavaksi Avastin pilvipalvelimille. Ohjelmisto päivittää itseään noin kuuden minuutin välein pienillä tekstiviestin kokoisilla päivityksillä.
Ksantaatit
Reaktioita
Ksantaattisuolat hajoavat happojen kanssa: Kyse on ksantaattien valmistusreaktion käänteisreaktiosta. Välivaiheena syntyy ksanthisia happoja, ROC(S)SH, jotka voidaan joskus erottaa.
Ksantaattianionit voivat myös alkyloitua, jolloin syntyy ksantaattiestereitä:
Ne voidaan myös hapettaa ns. diksanthogeeneiksi:
Ksantaatit sitoutivat siirtymämetallien kationeihin. Syntyvät varaukseltaan neutraalit kompleksit liukenevat orgaanisiin liuottimiin.
Mihail Paškin
Mihail "Misja" Andrejevitš Paškin (, s. 22. huhtikuuta 1980, Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen jääpallovalmentaja. Hän toimii Venäjän Superliigassa pelaavan SKA-Neftjanikin päävalmentajana.
Ura
Mihailin isä Andrei Paškin on Neuvostoliitossa ja vuodesta 1988 Ruotsissa pelannut Neuvostoliiton jääpallomaajoukkuetta edustanut jääpalloilija. Andrei Paškin oli ensimmäinen Neuvostoliitosta Ruotsiin tullut jääpalloilija. Neuvostoliiton mallin mukaan koko perhe ei saanut muuttolupaa. Niinpä poika-Misja joutui jäävät Neuvostoliittoon isovanhempien hoiviin Krasnojarskiin. Muu perhe muutti Vänersborgiin. Vasta vuoden kuluttua syksyllä 1989 Misjakin pääsi vanhempiensa luo Ruotsiin. Tilanne Neuvostoliitossa oli muuttumassa vapaammaksi, ja vanhoista keinoista rajata ihmisten muuttoa luovuttiin.