cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alex Jones
Sandy Hook -oikeudenkäynti
Huhtikuussa 2022 Jones määrättiin korvaamaan miljoonan dollarin oikeudenkäyntikulut kahdelle vanhemmista ja yhdelle muulle henkilölle, jota Jones oli valheellisesti väittänyt ampujaksi. Vuosina 2015–2018 Jones oli tienannut lisäravinteita myyvällä verkkokaupallaan yhteensä 165 miljoonaa dollaria, keskimäärin 110 000 dollaria päivässä. Erityisesti päivät, jolloin Jones levitti radiossa valheita Sandy Hookista, olivat kaupalle tuottoisia.
Jonesin uhrien mukaan Jones pyrki välttämään vahingonkorvauksien maksamisen siirtämällä varansa perheenjäsenten tai pöytälaatikkoyritysten haltuun. Jones haki yhtiönsä yrityssaneerauksen suojaan.
Sosiaalisen median rajoitteet
2. toukokuuta 2019 Facebook poisti Jonesin palvelusta.
Aiheesta muualla
Viralliset sivustot
Elokuvat
Eero Magga
Eero Magga (s. 24. elokuuta 1953 Sodankylä) on suomalainen iskelmälaulaja, joka osallistui 1993 Seinäjoen tangomarkkinoille ja sijoittui kuudenneksi. Magga toimi Poromiehen ralli -ohjelman juontajana 1998. Sen jälkeen Magga on keikkailut Pohjois-Suomessa.
Toshihiro Takeda
Tähdellä merkittyjen esteiden suomenkielistä nimeä ei tiedetä.
† Takedan olkapää murtui hänen pudotessaan veteen.
^Takedan olkapää meni sijoiltaan läpäistessään Wing Slider-estettä.
Oktaaniluku
pienoiskuva|Männän kierto nelitahtimoottorin sylinterissä. Suuri puristussuhde tarkoittaa suurempaa eroa tilojen 1 ja 2 välisissä sylinterin tilavuuksissa. Oktaaniluku on polttoaineen puristuskestävyyttä ilmaiseva luku. Mitä korkeampi oktaaniluku, sitä suurempi on sallittu puristussuhde. Puristussuhde kertoo kuinka paljon polttoaine-ilmaseos puristuu moottorin sylinterissä puristustahdin aikana. Suuri puristussuhde tarkoittaa suurempaa määrää seosta ja siten suurempaa sylinterissä olevaa painetta, joka puolestaan yleensä parantaa moottorin tehoa (hyötysuhteen kasvun kautta) suhteessa samanlaiseen, mutta pienemmän puristussuhteen moottoriin.
Liian pienen oktaaniluvun polttoaine aiheuttaa moottorille vahingollista nakutusta eli polttoaineseoksen liian nopeaa räjähdysmäistä syttymistä tasaisen palamisen sijaan. Toistuvat räjähdykset saavat moottorin pitämään nakuttavaa ääntä, josta nakutuksen nimitys johtuu. Karkeana sääntönä voidaan sanoa, että mitä suurempi puristussuhde on, sitä todennäköisemmin moottori nakuttaa, ja mitä suurempi polttoaineen oktaaniluku on, sitä epätodennäköisemmin moottori nakuttaa. Dieselöljylle mitataan oktaaniluvun sijaan syttymisherkkyyttä kuvaava setaaniluku. Jos polttoaineen setaaniluku on suuri, sen oktaaniluku on pieni.
Oktaaniluku ei kerro bensiinin "laadusta". Korkeampioktaaninen seos ei välttämättä sisällä enempää energiaa. Se ei välttämättä pala nopeammin tai anna parempaa käyttötehoa. Yleensä se on kallimpaa siksi, että öljyssä on vain tietty määrä oikean oktaaniluvun jakeita ja siitä poikkeavat jakeet vaativat jatkojalostusta, mikä maksaa. Kuitenkin moottoria voidaan käyttää suuremmalla huipputeholla ilman nakutusongelmia, jos oktaaniluku on korkeampi.
Oktaaniluvun määritelmä
Oktaaniluku määritetään vertaamalla polttoainetta n-heptaanin ja 2,2,4-trimetyylipentaanin seoksiin siten, että etsitään sellainen n-heptaanin ja 2,2,4-trimetyylipentaanin seossuhde, jolla testimoottorin nakuttaminen alkaa samalla puristussuhteella kuin vertailtavan polttoaineen. Jos polttoaineen oktaaniluku on 95, sen nakutusominaisuudet ovat samat kuin seoksen, jossa on 95 tilavuusprosenttia 2,2,4-trimetyylipentaania ja 5 tilavuusprosenttia n-heptaania. 95-bensiinissä ei kuitenkaan ole 95 % oktaania.
Koska oktaaniluku on täysin kokeellinen mitta, eli sille ei ole varsinaista teoreettista vastinetta, se riippuu paljon mittausmenetelmästä. Standardimoottorille saatu oktaaniluku on ns. RON (Research Octane Number), eli tutkimusoktaaniluku. RON mitataan tietynlaisissa olosuhteissa yksisylinterisellä tutkimusmoottorilla, joka pyörii 600 kierrosta minuutissa, ja jonka puristussuhdetta muutetaan mittauksen aikana oktaaniluvun saamiseksi. Huipputehoa tiekäytössä kuvaava mittaus tuottaa luvun MON (Motor Octane Number), eli moottorioktaaniluvun. MON mitataan muuten samalla tapaa ja samanlaisella tutkimusmoottorilla, mutta se pyörii 900 kierrosta minuutissa. MON on yleensä 8–10 oktaanilukua pienempi. Euroopassa käytetään lukua RON ja Yhdysvalloissa yleensä RON- ja MON-lukujen keskiarvoa, eli AKI-lukua (eng. anti-knock index).
Oktaaniluku voi olla suurempi kuin 100, sillä jotkin polttoaineet vastustavat nakutusta vieläkin paremmin kuin puhdas 2,2,4-trimetyylipentaani. Esim. E85:n RON on yli 104. Asteikkoa, joka ilmoittaa suurimman sallitun puristussuhteen kullakin oktaaniluvulla on siis ekstrapoloitu (matemaattisesti arvioitu) suuremmille oktaaniluvuille kuin 100.
Historia
Kevyemmät eli alempioktaaniset öljyjakeet sopivat huonommin moottorikäyttöön, koska ne syttyvät liian helposti itsekseen, joten öljynjalostajat pyrkivät nostamaan oktaanilukua ja tekemään kevyemmistä jakeista korkeampioktaanisia. Suomessa lisättiin bensiiniin tetraetyylilyijyä (Pb(C2H5)4) oktaaniluvun nostamiseksi. Suomessa lyijyn käyttöä vähennettiin 1980-luvulla ja se lopettiin 1994. Nykyään on siirrytty happipitoisiin lisäaineisiin, kuten metyyli-tert-butyylieetteriin. Yhdysvalloissa, missä MTBE on maaperän saastumisen vuoksi kielletty, käytetään 2,2,4-trimetyylipentaania itseään.
Aineiden oktaanilukuja
Alkaanien oktaaniluku kasvaa molekyylin hiiliketjun pidentyessä. Sykloalkaaneilla (esim. sykloheksaani) on suurempi oktaaniluku kuin ja alkaaneilla (heksaani), ja aromaattisilla tätäkin suurempi (bentseeni).
Hayabusa (1899)
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1896 hankintoja Ranskasta Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta. Alus laskettiin vesille 1899 ja valmistui 19. huhtikuuta 1900.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1919.
Milan Rastislav Štefánik
Milan Rastislav Štefánik (21. heinäkuuta 1880 Košariská, Itävalta-Unkari – 4. toukokuuta 1919 Ivanka pri Dunaji, Tšekkoslovakia) oli tšekkoslovakialainen poliitikko, diplomaatti ja tähtitieteilijä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Štefánik toimi Ranskan armeijan kenraalina ja oli yksi tärkeimmistä Tšekkoslovakian syntymiseen vaikuttaneista tekijöistä yhdessä Edvard Benešin ja Tomáš Garrigue Masarykin kanssa.
Elämä
Štefánik syntyi luterilaisen papin suurperheeseen nykyisen Länsi-Slovakian alueella. Hän aloitti opintonsa kotikylässään, mutta muutti jo 9-vuotiaana Šamoríniin, jossa hän opiskeli unkariksi. Valmistuttuaan hän muutti Prahaan opiskelemaan rakennusinsinööriksi, mutta vaihtoi pian alansa tähtitieteeseen.
Prahassa Štefánik liittyi slovakialaiseen Detvan-yhdistykseen, jonka sihteeriksi hänet valittiin vuonna 1898. Vuonna 1904 hän kuitenkin muutti Ranskaan ja omistautui tähtitieteelle. Ranskan akatemian tukemana Štefánik matkusti ympäri maailmaa ja oli muun muassa todistamassa vuoden 1911 auringonpimennystä Vavaʻun saarella. Tänä aikana hänelle myönnettiin myös Ranskan kansalaisuus. Ecuadorin lennätinverkon rakentamiseen liittyneiden ansioidensa myötä Štefánik sai Ranskan kunnialegioonan ritarin ristin tieteellisistä ja diplomaattisista saavutuksistaan.
1. maailmansota ja Tšekkoslovakian perustaminen
Ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen Štefánik liittyi Ranskan armeijaan ja yleni nopeasti yliluutnantiksi. Hän palveli Italian ja Serbian rintamilla tiedustelulentäjänä.
Rintamakomennuksensa jälkeen Štefánik palasi Pariisiin, jossa hän tutustui tšekkiläiseen Edvard Benešiin, jonka kanssa hän alkoi organisoimaan uutta tšekkien ja slovakkien yhteistä valtiota. Štefánik otti kontolleen uuden tšekkoslovakialaisen armeijan perustamisen. Hänen onnistui värvätä tuhansia vapaaehtoisia Romaniasta, Venäjältä sekä Yhdysvalloista. Ranskan hallitus myönsi luvan itsenäisen Tšekkoslovakian armeijan perustamiselle 16. joulukuuta 1917.
Kuolema
Hän kuoli lento-onnettomuudessa lähellä Bratislavaa, kun hänen lentokoneensa, Caproni 450 syöksyi maahan. Štefánikin lisäksi onnettomuudessa kuoli kaksi italialaista.
Kunnianosoitukset
Vuonna 2019 Štefánik äänestettiin Slovakian yleisradioyhtiön järjestämässä kyselyssä kaikkien aikojen suurimmaksi slovakiksi.
Bratislavan lentokenttä on nimetty Štefánikin mukaan. Slovakian viiden tuhannen korunan setelissä oli kuvattuna sekä Štefánik, että hänen hautansa.
Efima
Efima Oyj on palveluyritys, joka on erikoistunut liiketoiminta- ja talousprosessien kehittämiseen ja toteuttamiseen. Se tarjoaa pilvipalveluina ohjelmistoja toiminnanohjaukseen, taloushallintoon ja laskujenvälitykseen. Muita yrityksen palveluja ovat konsultointi ja taloushallinnon ulkoistuspalvelut. Efima toimii Helsingissä ja Tampereella ja sen asiakkaat ovat suuria ja keskisuuria yrityksiä.
Historia
Tero Salminen, Sanna Kaarlejärvi, Kai Lyytinen ja Antti Kosunen perustivat Efiman loppuvuonna 2008. He halusivat yhdistää kolme asiaa: taloushallinnon, järjestelmäosaamisen ja saas-mallin. Efima tarjosi alusta asti taloushallinnon ohjelmistoja pilvipalveluna. Toiminta lähti liikkeelle Tekesin ja Aalto-yliopiston Aaltoes-yrityshautomon kautta. Vuonna 2010 lanseerattiin pilvipalvelut Efima Finance ja Efima ERP, seuraavana vuonna julkaistiin ensimmäinen maailmanlaajuinen ERP-projekti.
Toukokuussa 2015 päättyneellä tilikaudella Efiman liikevaihto nousi seitsemään miljoonaan euroon ollen 56 prosenttia edellistä kautta suurempi. Kasvu jatkui seuraavallakin kaudella, mutta yritys jäi vähän tavoitteestaan. Kasvua jarruttivat rekrytointipulmat, sillä joidenkin työpaikkojen täyttäminen kesti ennakoitua pidempään. Yhtiö halusi palkata työntekijöitä, jotka sopisivat arvoiltaan yhtiön arvoihin.
Porin palo 1852
Tulipalo
Päivä oli Porissa aurinkoinen ja lämmin, lähes helteinen kevätpäivä. Tulipalo sai alkunsa kolmen aikaan iltapäivällä Kuninkaankadun (nykyinen Hallituskatu) varrella sijainneesta talosta, joka oli aiemmin samana vuonna kuolleen kauppias Carl Fredrik Rosenlewin perillisten omistuksessa. Nykyään talon paikalla sijaitsee vuonna 1884 rakennettu Porin Teatteri. Vaikka Rosenlewin talon syttyminen havaittiin jo varhaisessa vaiheessa ja paikalle hälytettiin palomiehistö, ei tulta onnistuttu sammuttamaan. Se alkoi levitä nopeasti tiheästi rakennetussa kaupungissa, jonka taloista suurin osa oli puurakenteisia ja pärekatolla varustettuja. Palon leviämistä auttoi myös iltapäivän aikana noussut voimakas tuuli, joka yltyi lähes myrskyksi. Tuli saatiin sammumaan vasta seuraavana aamuyönä tuulen suunnan kääntyessä.
Kråkholman järvi
Kråkholman järvi on järvi Pietarsaaressa. Järvi on asemakaavalla varattu luonnonsuojelualueeksi. Vuonna 2022 järvi pääsi mukaan valtakunnalliseen SOTKA levähdysalueverkostoon.
Efima
Historia
Vuonna 2018 Efima sai siihenastisen historiansa suurimman tilauksen. 5,7 miljoonan euron arvoisessa viisivuotisessa sopimuksessa Maakuntien tilakeskus -yhtiö ulkoisti Efimalle taloushallinnon ulkoisen laskennan digitaaliset palveluprosessit, kuten kirjanpidon, myynti- ja ostolaskutuksen, matka- ja kululaskut sekä maksatuksen. Efima oli voittanut aiemmin Maakuntien tilakeskuksen järjestelmäkilpailutuksen. 3,2 miljoonan arvoinen toimitus tehtiin yhdessä BearingPoint Finlandin kanssa.
Porin palo 1852
Tulipalo
Palon syttymissyystä ei ole tarkkaa tietoa, mutta sen arvellaan lähteneen liikkeelle huolimattomasta tulenkäsittelystä pyykkipatoja lämmitettäessä. Toisen arvion mukaan syynä olisi ollut piharakennuksessa sijainneen leivinuunin aamuinen lämmitys, josta tulleet kipinät olivat koko päivän ajan kyteneet rakennuksen kattorakenteissa.
Efima
Historia
Efiman yhdysvaltalainen tytäryhtiö Dooap Inc muutti keväällä 2019 New Yorkista Austiniin. Dooap sai nimensä Efiman kehittämästä ostolaskujenkäsittelyohjelmasta, joka toimii Microsoft Dynamics -ympäristössä. Kesäkuussa Efima kertoi, että sen työntekijöistä 51 prosenttia oli naisia.
Porin palo 1852
Tuhojen laajuus
Palo tuhosi Porin niin sanotun "vanhan kaupungin" käytännössä kokonaan. Se käsitti nykyisten Itä- ja Länsipuiston sekä Kokemäenjoen väliin jäävän alueen, joka lännessä rajoittui Karjarantaan. Tulen leviäminen itäpuolella sijainneeseen "uuteen kaupunkiin" eli vuonna 1811 rakennettuun V kaupunginosaan onnistuttiin kuitenkin estämään. Palaneiden joukossa olivat lähes kaikki julkiset rakennukset. Yhteensä tuli tuhosi 24 kivitaloa ja 991 puutaloa. Merkittävin säästynyt rakennus oli 1841 valmistunut Porin raatihuone, josta paloi ainoastaan torni. Myös Karjarannassa sijainnut sairaalarakennus pelastui. Tulen saaliiksi joutuneiden joukossa olivat muun muassa vuoden 1698 palon jälkeen valmistunut Porin kirkko, Porin triviaalikoulun rakennus sekä kaupungin raastupa. Yli tuhannesta tuhoutuneesta talosta ainoastaan 169:llä oli palovakuutus, joten vahingot jäivät pääosin kaupunkilaisten itsensä maksettaviksi. Porin kaikkiaan 6 300 asukkaasta kodittomaksi joutui noin 4 700. Kuolonuhreja palo vaati ainoastaan kaksi ja hekin tiettävästi kuolivat sammutustöiden aikana saamaansa sairaskohtaukseen.
Efima
Historia
Kesäkuussa 2021 Efima kertoi aikeistaan listautua First North -markkinapaikalle. Efimasta eriytettiin Dooap Oy, jonka tytäryhtiöksi yhdysvaltalainen Dooap Inc siirtyi. Dooap oli keskittynyt taloushallintoon suunnattuun SaaS-tuotteeseensa. Dooapilla ja Efimalla oli samat omistajat, mutta Dooapin omistuspohjaa oli tarkoitus kasvattaa pääomasijoittajilla.
Porin palo 1852
Tulipalon vaikutukset
thumb|250px|Muistolaatta [[Porin Teatterin seinässä.]] Porin historiaa tutkineen Toivo H. Laineen mukaan vuoden 1852 kaupunkipalo katkaisi aluksi kaupungissa vuosisadan alkupuoliskolta lähtien vallinneen voimakkaan kehityksen, joka oli näkynyt erityisesti merenkulun, kaupan ja sahateollisuuden aloilla. Porin varakkaimmat asukkaat toipuivat palon vaikutuksista kuitenkin nopeasti. Vielä samana vuonna valmistui Turun ja Porin lääninarkkitehdin Georg Theodor Chiewitzin suunnitelema uusi asemakaava, jonka mukaan Porin ydinkeskusta on edelleen rakennettu. Kaupunki jaettiin asemakaavassa neljään eri osaan, joita erottivat toisistaan leveät puistokadut. Niiden tarkoitus oli estää tulen leviäminen kaupunginosasta toiseen.
Efima
Historia
Helmikuussa 2022 Efima kertoi, että sen suunnitellun listautumisannin ankkurisijoittajia ovat Danske Invest Suomi Osake -rahasto ja Keskinäinen Työeläkevakuutus Elo, jotka aikoivat merkitä osakkeita yhteensä noin 2,5 miljoonan euron edestä. Yhteensä annissa tavoiteltiin noin 6 miljoonan euron bruttovaroja.
Iso Kylmäjärvi
Iso Kylmäjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Koskenmyllyn kylän lähellä sijaitseva järvi.
Efima
Organisaatio
Efiman toimitusjohtajana on toiminut Tero Salminen helmikuusta 2009 lähtien. Vuonna 2021 yhtiöllä oli 280 työntekijää Helsingissä ja Tampereella.
Efiman hallitukseen kuuluivat talvella 2022 puheenjohtaja Minna Alitalon lisäksi Lars Husberg, Janne Juusela, Kai Lyytinen ja Jorma Turunen.
Porin palo 1852
Tulipalon vaikutukset
Kokemäenjoen Etelärantaan syntyi paloa seuraavien vuosien aikana niin sanottu Kivi-Pori, joka muodostui varakkaiden porvarien rakennuttamista arvokkaista kivitaloista. Myös saha- ja konepajateollisuus käynnistyivät uudelleen 1850-luvun loppuun mennessä. Tulevien kaupunkipalojen varalle Poriin perustettiin myös vapaaehtoinen palokunta, Turun jälkeen toisena koko maassa. Porin VPK aloitti toimintansa 1863. Samana vuonna valmistui myös kaupungin uusi kirkko, kun Keski-Porin kirkko vihittiin käyttöön.
Efima
Organisaatio
Kesäkuussa 2021 Efimalla oli 150 omistajaa. Yhtiön perustajat Sanna Kaarlejärvi, Antti Kosunen, Kai Lyytinen ja Tero Salminen omistivat osakkeista yli 90 prosenttia.
Tuotteet
Efiman asiakkaita ovat esimerkiksi Attendo, Caruna, Lumon, Sarastia, Senaatti-kiinteistöt ja YIT.
Porin palo 1852
Kuoppakaupunki
Kaikki Porin asukkaat eivät kuitenkaan selvinneet tulipalosta yhtä hyvin kuin kaupungin varakkain väestönosa. Ne kotinsa menettäneet, joilla ei ollut varaa rakentaa uutta asuntoa, joutuivat muuttamaan vuokralle tulelta säästyneeseen V kaupunginosaan tai hakeutumaan sukulaistensa luokse maaseudulle. Kaikkein köyhimmät, jotka eivät pystyneet edes vuokraamaan itselleen asuntoa, suuntasivat kaupungin lounaispuolella sijainneelle Päärnäisten nummelle. Paikalle syntyi Suomen oloissa ainutlaatuinen kuoppakaupunki, joka muodostui alkeellisista hiekkakankaalle kaivetuista asuinsijoista. Vaikka alue kaavoitettiin jo 1860-luvulla uudeksi VI kaupunginosaksi, katosivat viimeiset kuoppa-asumukset vasta 1890-luvulla eli 40 vuotta kaupunkipalon jälkeen. Kuoppa-asutusta syntyi myös aivan uuden asemakaava-alueen eteläpuolelle, nykyisen Cygnaeuksen koulun paikalla olleelle pellolle, mutta savisen maaperänsä vuoksi se jäi lyhytaikaiseksi.
Muistomerkit
Tulipalon jälkeen kaupungin raunioista löydettyjä esineitä on sekä Kansallismuseon että Satakunnan Museon kokoelmissa. Niitä on paljastunut myös myöhempina vuosikymmeninä erilaisten maanrakennustöiden yhteydessä.
Iso Kylmäjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,9 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,4 metriä mpy.
Vasili Grossman
Vasili Semjonovitš Grossman, oik. Josif Solomonovitš Grossman (12. joulukuuta (J: 29. marraskuuta) 1905 Berdytšiv, Kiovan kuvernementti – 14. syyskuuta 1964 Moskova) oli neuvostoliittolainen lehtimies ja kirjailija.
Tausta
Grossman oli kansallisuudeltaan ukrainanjuutalainen. Hän valmistui vuonna 1929 kemian insinööriksi Moskovan valtionyliopistosta. Hän työskenteli insinöörinä Donbassin kaivosalueella ja opettajana Donetskin lääketieteellisessä instituutissa sekä monissa muissakin tehtävissä. Vuonna 1933 hän palasi Moskovaan tehdasinsinööriksi ja alkoi samaan aikaan julkaista tekstejään eri kertomuskokoelmissa.
Sanomalehtitoimittajana sodan aikana
Toisen maailmansodan aikana Grossman toimi Puna-armeijan sanomalehden Krasnaja Zvezdan sotakirjeenvaihtajana. Hän oli todistamassa muiden muassa Kurskin taistelua, Treblinkan keskitysleirin vapauttamista ja Berliinin antautumista. Lehteen hän kirjoitti myönteisessä hengessä sotasankareista ja raportoi natsien sotarikoksista. Sodan aikana hän julkaisi noin 40 artikkelia ja kertomusta Krasnaja Zvezdassa. Erityisesti ne koskivat Stalingradin taistelua. Samaan aikaan hän teki myös omia muistiinpanoja sodasta.
Kirjailijana
Grossman kirjoitti sotamuistiinpanojensa pohjalta useita teoksia. Jo sodan aikana hän julkaisi teokset Narod bessmerten (Kuolematon kansa, 1942) ja Stalingrad (1943). Sodan jälkeen hän suhtautui kriittisesti moniin maansa totalitarismin ilmiöihin ja joutui epäsuosioon. Tähän vaikutti myös hänen avoin juutalaisuutensa.
Muistiinpanojensa pohjalta hän kirjoitti myös pääteoksensa Žižn i sudba (1959; suom. Elämä ja kohtalo), jonka keskeisenä tapahtumana oli Stalingradin taistelu. Kirjailija uskoi teoksen pääsevän julkisuuteen maailmanpoliittisen suojasään aikana, jolloin myös Stalinin tekemät rikokset oli virallisesti tuomittu. Teos kuitenkin takavarikoitiin, ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääideologi Mihail Suslov, joka piti teosta jopa vaarallisempana kuin Boris Pasternakin Tohtori Živagoa, julisti, ettei sitä tultaisi julkaisemaan Neuvostoliitossa ”ainakaan kahteensataan vuoteen”. Grossman oli kuitenkin piilottanut käsikirjoituksesta kaksi kopioita, joista tehtiin akateemikko Andrei Saharovin avustuksella mikrofilmi, joka salakuljetettiin ulkomaille. Teos julkaistiin vasta kauan Grossmanin kuoleman jälkeen Sveitsissä vuonna 1980 ja Mihail Suslovin ennustuksen vastaisesti lopulta myös Neuvostoliitossa vuonna 1988 Mihail Gorbatšovin avoimuuspolitiikan aikana. Sitä on verrattu Tolstoin romaaniin Sota ja rauha ja pidetty jopa sitä parempana. Sama kohtalo oli myös Grossmanin teoksella Kaikki virtaa (Всё течёт…), jonka hän kirjoitti vuonna 1961. KGB tuhosi sen käsikirjoituksen, ja Grossman kirjoitti sen muistinvaraisesti uudelleen. Tämä versio julkaistiin lännessä vuonna 1970.
Kuolema ja jälkimaine
Grossmanin teokseen V gorode Berditsheve perustuu Aleksandr Askoldovin ohjaama elokuva Komissaari (Komissar, 1967).
Papercut
Papercut on Linkin Parkin kolmas single vuonna 2000 julkaistulta studioalbumilta, Hybrid Theorylta. Single julkaistiin 25. syyskuuta 2001.
Yhtyeen laulaja Chester Bennington on kertonut, että "Papercut" on hänen suosikkikappaleensa Hybrid Theorylta. Live-esiintymissä kohta "something in here's not right today" on vaihdettu "something inside's not right today":ksi. Kappale löytyy The One-elokuvan soundtrackilta. Linkin Parkin remix-albumi Reanimation (2002) sisältää remix-version tästä kappaleesta nimellä "Ppr:Kut", jonka on remixannut Cheapshot.
Musiikkivideon ovat ohjanneet Nathan Cox ja Linkin Parkin jäsen, Joe Hahn.
Listasijoitukset
"Papercut"-kappaleesta ei julkaistu virallista singleä ollenkaan Yhdysvalloissa. Kappale sijoittui sijalle 14 Britannian singlelistalla vuonna 2001 ja se oli listalla kuusi viikkoa. . Modern Rock Tracks -listalla se oli parhaimmillaan 32:s vuonna 2002.
Lähteet
Hybrid Theory
Anthelia
Anthelia on kahden eri suvun tieteellinen nimi:
Irja Leimu
Irja Leimu (s. 1939 Helsinki) on suomalainen muotitaiteilija. Hänen suunnittelemansa vaatteet tunnetaan pelkistetyistä, tarkoituksenmukaisista ja arkkitehtonisista linjoistaan ja luonnonmateriaalien käytöstä. Hän sai valtion taideteollisuuspalkinnon 1989.
Leimu valmistui Taideteollisen oppilaitoksen muotipiirustusosastolta 1960 ja sai ensimmäisen työpaikkansa Silolta Turusta. Neljän vuoden jälkeen hän siirtyi Kestilälle, sitten helsinkiläiseen Vaaksaan ja oululaiseen Ruskatexiin.
Vuosina 1973–1976 hän toimi Blueman Oy:ssä Lee Cooper -vapaa-ajanmallistojen suunnittelijana. Merkin maihinnousutakista tuli hyvin suosittu, ja Leimun Suomen markkinoita varten suunnittelema takataskutikkaus päätyi myös Lee Cooperin kansainväliseen mallistoon. 1970-luvulla hän suunnitteli vaatteita myös SOK:lle, Biancalle ja Tyyleksille. Oman vuonna 1980 perustamansa suunnittelutoimiston kautta Leimu työskenteli muun muassa Suomen Trikoolle, Karhu-Titanille, Sastalle ja Skilalle. Nahkatuotteita hän suunnitteli Pentikille ja työvaatteita muun muassa Siipipyörälle, Puolustusvoimille, Kansallisoopperalle sekä Ateneumin ja Kiasman taidemuseoille. Vuonna 1988 Irja Leimu toi markkinoille omaa nimeään kantavan vaatemalliston.
Irja Leimun töitä oli esillä Designmuseossa syksyllä 2006. Näyttelyn yhteydessä koostettiin kirja Irja Leimu Design.
Baikal (juoma)
Baikal (ven. Байкал) on venäläinen kola-virvoitusjuoma, joka kehitettiin Neuvostoliitossa Coca-Colan vastineeksi. Sen aineksina on käytetty mäkikuismaa, kardemummaa, lakritsia, eukalyptusta, laakeria ja sitruunahappoa. Sitä on maustettu myös venäjänjuurella ja musta tee -uutteella. Juoma on nimetty Baikaljärven mukaan, koska nimellä halutaan kuvastaa juoman "puhtautta ja luonnollista ainutlaatuisuutta".
Historia
pienoiskuva|300x300px|[[Baikaljärvi, josta juoma on saanut nimensä.]] Baikal kehitettiin vuonna 1976 neuvostoliittolaiseksi vastineeksi Coca-Colalle. Juoman reseptiä uudistettiin vuonna 1977 Moskovan 1980 olympialaisia varten, sillä länsimaalaisia kolajuomia ei ollut Neuvostoliitossa saatavilla. Baikal oli Moskovan olympialaisten virallinen juoma.
Juoma nykyään
Useat yritykset valmistavat Baikal-juomia. Venäläinen Aqualife -virvoitusjuomayritys on tuonut markkinoille useita Baikal-tuotemerkillä olevia limonadeja vuodesta 1998 Chernogolovka-brändin alaisuudessa. Aqualifen valikoimissa on alkuperäisellä muuttumattomalla vuoden 1977 reseptillä valmistettu Chernogolovka Baikal 1977 –juoma, jota myydään myös Suomessa. Juoma on vegaaninen. Yritys on myös kehittänyt alkuperäisestä 1977 vuoden reseptistä vähäkalorisen light-version. Lisäksi Aqualife markkinoi muita uudempia Baikal-nimisiä virvoitusjuomia, kuten vaniljan makuista Baikalia ja kirsikan makuista Baikal-juomaa.
Alkuperäisen reseptin inspiroimana berliiniläinen virvoitusjuomatehdas Wostok on kehittänyt Tannenwald juoman joka jäljittelee Baikalin alkuperäistä vuoden 1973 reseptiä. Yrityksen mukaan Moskovassa parikymmentä vuotta asunut alankomaalainen valokuvaaja toi Saksaan saataville Baikalin alkuperäisen reseptin inspiroiman juoman, jonka reseptiä on kehitetty eteenpäin. Juoma lanseerattiin Wostok Tannenwald -nimellä.
Rodrigo Borja Cevallos
Rodrigo Borja Cevallos (s. 19. kesäkuuta 1935) on ecuadorilainen juristi ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1988–1992.
Shooting Stars Award
Shooting Stars Award on vuosittain Berliinin elokuvajuhlilla kymmenelle nuorelle eurooppalaiselle näyttelijälle annettava palkinto. Shooting Stars esittelee uusia lahjakkaita eurooppalaisia näyttelijöitä ja tällä tavalla edistää eurooppalaista elokuvaa.
Suomalaisnäyttelijöistä palkinnon ovat saaneet ainakin Irina Björklund, Samuli Vauramo , Jasper Pääkkönen , Kari-Pekka Toivonen , Tommi Eronen , Minna Haapkylä , Pihla Viitala , Laura Birn , Emmi Parviainen ja Seidi Haarla.
Rodrigo Borja Cevallos
Hänen kaudelleen osui suuri intiaanien kansannousu vuonna 1990, joka sai hallinnon havahtumaan alkuperäiskansojen maanomistuksen ongelmiin. Borja Cevallos ei kyennyt ratkaisemaan pahenevaa taloudellista kriisiä.
Phos hilaron
Phos hilaron (Φῶς Ἱλαρόν) on varhainen kreikankielinen kristillinen hymni, joka tunnetaan ortodoksisessa kirkossa suomeksi ehtooveisuna.
Phos Hilaron kuuluu ortodoksisen kirkon ehtoopalvelukseen ja se on moderneissa jumalanpalvelusuudistuksissa otettu käyttöön myös anglikaanisessa ja luterilaisessa kirkossa. Hymni löytyy Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan liitteessä virsi numerolla 755.Virsikirjassa olevat tekstit on suomentanut Niilo Rauhala. A–melodia on T. Ilmari Haapalainen ja b–melodia on Tuomo Nikkola.
Matarainen
Matarainen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Koskenmyllyn kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,2 metriä mpy.
Aakula
Aakula on suomalainen sukunimi. Tunnettuja henkilöitä:
Luettelo maista, joissa ei ole tuloveroa
Tämä on luettelo valtioista joissa ei ole tuloveroa.
Neapolis (Italia)
Neapolis (, myös Neēpolis, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa nykyisen Italian alueella. Se on kehittynyt nykyiseksi Napolin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Neapolis oli Tyrrhenanmeren rannikon pohjoisimpia kreikkalaisia siirtokuntia. Se perustettiin noin vuonna 470 eaa. Alueella laajentunut Rooman valtakunta valtasi kaupungin vuonna 326 eaa., ja siitä tuli Rooman liittolainen ja ajan myötä kukoistava roomalainen kaupunki, vaikkakin se säilytti pitkään kreikkalaisen identiteettinsä.
Maantiede
Neapolis sijaitsi, samoin kuin nykyinen Napoli, Tyrrhenanmeren rannikolla Kymenlahden (Cumaenlahti, lat. Sinus Cumanus) eli nykyisen Napolinlahden pohjoisrannalla, noin 241 kilometriä etelään Roomasta. Kaupungin itäpuolella kohosi tulivuori Vesuvius, ja länsipuolella sijaitsi tuliperäinen kraatterien, kuumien lähteiden ja mineraalikaivosten alue, joka nykyisin tunnetaan nimellä Campi Flegrei eli ”Tulikentät”. Neapolis oli antiikin aikana Opikian eli Kampanian, nykyisen Campanian, tärkeimpiä kaupunkeja.
pienoiskuva|vasen|Pienoismalli Neapoliin [[forumista. San Lorenzo Maggioren museo, Napoli.]] Paikalla olleita kaupunkeja oli alun perin kaksi, vanhempi Palaiopolis (”Vanha kaupunki”) ja uudempi Neapolis (”Uusi kaupunki”), mikä selittää kaupungin nimen. Palaiopoliin paikkaa ei kuvata missään, mutta se sijoitetaan Pausilypoksen (Mons Pausilypus, nyk. Posilipo) kukkulalle tai harjanteelle, joka sijaitsee nykyisen kaupungin lounaispuolella Pizzofalconessa ja erottaa Puteolinlahden (Baiaenlahti, Pozzuolinlahti) Napolinlahdesta (40.83°N, 14.24806°W). Antiikin aikana harjanne toimi Neapoliin ja Puteolin ja Baiaen alueiden luonnollisena rajana. Palaiopoliin kuului myös Megariin saari, nykyinen Castel dell'Ovo, Pausilypoksen ja Neapoliin välillä. Neapolis sen sijaan sijoitettiin hieman koilliseen pienelle Sebethos-joelle (myös Sepeithos, nyk. Sebeto tai Fiume della Maddalena) eli nykyisen Napolin vanhankaupungin itäosan alueelle (40.83972°N, 14.25278°W). Sebethoksen suu sijoitetaan nykyisen Piazza Municipio -aukion kohdalle.
Neapolis voidaan lukea osaksi Suur-Kreikan eli Magna Graecian aluetta termin laajassa merkityksessä. Joskus termillä viitataan kuitenkin lähinnä aivan Italian eteläisimmän rannikon kreikkalaiskaupunkeihin ja kaikkein rajatuimmassa merkityksessä pelkästään Tarantonlahden siirtokuntiin. Kaupunki oli Tyrrhenanmeren rannikon kreikkalaiskaupungeista pohjoisimpia yhdessä Kymen (Cumae) kanssa.
Vertti
Vertti on suomalainen miehen etunimi, alkujaan lyhentymä nimestä Eevert tai Ferdinand. .
Suomessa nimi Vertti on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1628 henkilölle, joista suurin osa on 2000-luvulla syntyneitä. Almanakkaan nimi lisättiin vuonna 2010, ja nimipäivä on 9. syyskuuta.
Neapolis (Italia)
Arkaainen ja klassinen kausi
Neapolis oli Kymen eli myöhemmin roomalaisittain Cumaen perustama siirtokunta. Se perustettiin noin vuonna 470 eaa. Strabonin mukaan sinne tuli asuttajia myös Khalkiista ja Ateenasta sekä läheisestä Pithekussaista. Viittaukset Khalkiiseen voivat kuitenkin kertoa lähinnä siitä, että Kyme oli alun perin khalkislainen siirtokunta.
Kaupunki sai nimen Neapolis, ”Uusi kaupunki”, ilmeisesti perustamishistoriansa käänteiden vuoksi, joskaan näitä ei tunneta tarkasti. Neapoliin lähellä sijaitsi varhaisempi kaupunki nimeltä Parthenope (, etnonyymi Parthenopaios, ), jonka kymeläiset olivat perustaneet jo noin 650 eaa. Antiikin lähteissä tätä pidetään Neapoliin edeltäjänä, ja kymeläisten kuvataan joskus perustaneen kaupungin alun perin tähän paikkaan, ja se olisi siirretty myöhempään paikkaansa siinä vaiheessa, kun kaupunki sai uusia asuttajia. Tässä vaiheessa kaupunki myös sai nimen Neapolis, kun taas Parthenopen nimeksi tuli Palaiopolis, ”Vanha kaupunki”. Erään toisen, vähemmän luotettavan antiikin aikaisen selityksen mukaan kymeläiset olisivat hylänneet ensimmäisen siirtokuntansa, koska pelkäsivät sen nousevan emäkaupunkiaan suuremmaksi, mutta joutuivat perustamaan kaupungin uudestaan oraakkelin kehotuksesta, jolloin sen nimeksi tuli Neapolis. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Neapolitēs, Neopolitēs ja Neopolitas , myöhemmin latinaksi Neapolitanus.
pienoiskuva|vasen|280px|Neapoliin lyömä raha, n. 350–325 eaa. Kuvituksessa [[nymfin pää sekä ihmiskasvoinen härkä, jonka Nike seppelöi.]] Parthenope oli kreikkalaisen mytologian mukaan saanut nimensä samannimisestä seireenistä, joka huuhtoutui paikalla rantaan epäonnistuttuaan Odysseuksen nappaamisessa. Kaupungin nimityksenä esiintyy myös Faleron, joka olisi ollut kyseisen paikan alkuperäinen nimi. Faleron saattaa paikannimenä olla tyrrheeniläistä tai pelasgista alkuperää, ja paikalla on saattanut olla tyrrheenien asutus jo aiemmin. Palaiopoliin Megaris puolestaan saattoi olla rhodoslainen kauppa-asema jo ennen kymeläisen siirtokunnan perustamista alueelle. Parthenope esiintyy myöhemmin roomalaisessa runoudessa Neapoliin nimityksenä.
Todellisuudessa Parthenope/Palaiopolis ja Neapolis vaikuttavat säilyneen olemassa rinnakkain pitkään. Neapolis nousi kuitenkin varhaisempaa asutusta merkittävämmäksi. Kaupungit muodostivat yhden poliksen viimeistään 300-luvulta eaa. lähtien. Vuonna 421 eaa. Neapolis otti asukkaita Kymestä paikallisen ei-kreikkalaisen heimon samnilaisten vallattua sen. Lopulta myös Neapolis jäi samnilaisten vallan alle. Tämä on saattanut tapahtua suhteellisen rauhallisesti niin, että samnilaisille on myönnetty kansalaisuuksia ja näiden on sallittu osallistua politiikkaan. Kaupunki säilytti näin kreikkalaisen luonteensa, ja Liviuksen mukaan kaupunki oli edelleen täysin kreikkalainen myös silloin, kun se ensimmäistä kertaa kohtasi alueen nousevan vallan Rooman noin sata vuotta sen jälkeen kun samnilaiset olivat vallanneet Campanian.
Neapolislaiset vastustivat roomalaisten valtausyritystä, mikä johti sotaan vuonna 326 eaa. Neapolislaiset pyysivät kaupunkiin samnilaisia joukkoja, ja pystyivät näin vastustamaan konsuli Publilius Philoa, joka asetti joukkonsa Palaiopoliin ja Neapoliin väliin estääkseen yhteydenpidon niiden välillä. Palaiopolilaiset Kharilaos ja Nymfios pettivät lopulta kaupunkinsa roomalaisten käsiin, ja myös Neapolis vaikuttaa antautuneen hieman myöhemmin. Se sai hyvät rauhanehdot, ja sen vapaudet taattiin sopimuksella (foedus Neapolitanum). Tämän jälkeen Palaiopolista ei enää mainita historiassa, ja sen asema alueella ilmeisesti siirrettiin Neapoliille, ja myös väestö siirtyi uudempaan kaupunkiin.
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Tästä lähtien Neapolis oli Rooman alaisuudessa, mutta sillä oli liittolaiskaupungin (foederata civitas) edullinen asema ja Rooman suojelu ilman monia raskaita velvollisuuksia. Siksi kaupunki pysyi uskollisena Roomalle, vaikka viholliset uhkasivat sitä usein. Vuonna 280 eaa. eteläisessä Italiassa sotineen Epeiroksen kuninkaan Pyrrhoksen armeija lähestyi kaupunkia, mutta ei onnistunut saamaan sitä, sillä Neapolis ei kääntynyt Pyrrhoksen puolelle, päin vastoin kuin monet muut Suur-Kreikan kaupungit. Kaupungin valtaamisessa epäonnistui myös Hannibal toisen puunilaissodan (218–202 eaa.) aikaan. Rooman sisällissodissa kaupunki varusti laivoja Rooman laivastoon.
pienoiskuva|Arkeologisia kaivauksia Napolin Santa Chiarassa. Ajan kuluessa Neapolis kehittyi tavalliseksi roomalaiseksi kaupungiksi, ja vuoden 90 eaa. Lex Julian myötä se myös menetti erioikeutensa. Se säilyi kuitenkin kukoistavana ja suurena kaupunkina, ja säilytti useista lähiseudun kreikkalaiskaupungeista poiketen kreikkalaisen identiteettinsä, kulttuurinsa ja instituutionsa, koska sen väestö säilyi pääosin kreikkalaisena ja kreikankielisenä. Strabon kuvaa, että neapolislaisilla oli edelleen, vaikkakin olivat jo Rooman kansalaisia, edelleen gymnasioninsa ja kisansa, joihin kuului kreikkalaistyylisiä musiikki- ja urheilukilpailuja. Neapolislaiset oli myös jaettu edelleen fratrioihin. Tasavallan loppuaikoina kaupunki oli paikka, johon monet roomalaiset tulivat opiskelemaan ja hankkimaan kreikkalaista sivistystä. Neapoliista ja sen ympäristöstä tuli myös suosittu lomakohde muun muassa kuumien lähteidensä ansiosta.
pienoiskuva|Vedius Pollion huvilan (Villa Pausilypon) raunioita. Sullan toisessa sisällissodassa vuonna 82 eaa. Sullan kannattajat tekivät kaupungissa joukkomurhan. Sulla saattoi asuttaa sinne uusia asukkaita, joskaan siitä ei vielä tuolloin tehty roomalaista koloniaa samoin kuin monista muista kaupungeista usein samankaltaisessa yhteydessä. Keisarikaudella Neapolis kukoisti jälleen, ja siitä tuli ilmeisesti kolonia jossakin myöhemmässä vaiheessa, todennäköisesti Claudiuksen aikana ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Se nautti myös muiden Juliusten-Claudiusten hallitsijasuvun keisarien suosiosta. Keisarikaudella kaupunki sai lisää mainetta kreikkalaisen oppineisuuden keskuksena ja lomakohteena. Ovidius kutsuikin kaupunkia ”joutilaaksi Parthenopeksi”. Alueen rannikot olivat täynnä roomalaisia huviloita, joista kuuluisin kuului Vedius Polliolle ja sijaitsi Pausilypoksessa. Neapolis oli keisari Neron suosikkikohteita, ja ensimmäinen paikka, jossa hän esiintyi julkisesti näyttämöllä. Myös Vergilius viihtyi siellä, ja hänet myös haudattiin kaupunkiin. Statius syntyi Neapoliissa, ja Silius Italicus kuoli siellä.
Kaupunki kärsi joitakin tuhoja Vesuviuksen purkauksessa ja siihen liittyneissä maanjäristyksissä vuonna 79 jaa., vaikkakin tuhot olivat ilmeisesti suhteellisen pienet, sillä purkausaines suuntautui pääasiassa etelämmäksi, missä purkaus tuhosi Pompejin ja Herculaneumin. Kreikan kieli vaikuttaa säilyneen kaupungissa ainakin 100-luvulle jaa. saakka.
Myöhäisantiikista keskiajalle
Myöhemmin Neapolis vaikuttaa säästyneen goottien ja vandaalien aiheuttamilta tuhoilta ainakin paremmin kuin esimerkiksi Capua ja Nola, ja sen kuvataan kukoistaneen edelleen ostrogoottien kuninkaan Teoderikin aikana. Belisarius valtasi kaupungin Itä-Roomalle eli Bysantin valtakunnalle pitkän piirityksen jälkeen vuonna 536, ja suuri osa asukkaista surmattiin. Totila valtasi kaupungin takaisin gooteille vuonna 542. Narses valtasi sen takaisin Bysantille, ja se säilyi Ravennan eksarkaatin vallassa, mutta omien herttuoidensa hallitsemana ainakin 700-luvulle saakka. Tämän jälkeen se vaikuttaa nauttineen suhteellisen itsenäisestä asemasta, kunnes normannit valtasivat sen vuonna 1137. Tämän jälkeen siitä tuli pitkäksi aikaa Napolin kuningaskunnan keskus.
Rakennukset ja löydökset
Neapoliin keskus sijaitsi suunnilleen nykyisen San Lorenzo Maggioren kirkon kohdalla nykyisten Via San Gregorio Armenon ja Via dei Tribunalin risteyksessä. Antiikin Neapoliista on säilynyt vain vähän jäänteitä sen enempää kreikkalaiselta kuin roomalaiseltakaan kaudelta, koska myöhempi kaupunki on aina sijainnut samalla paikalla. Roomalaisen kauden jäänteitä on luonnollisesti jonkin verran enemmän.
Kaupungissa
Kaupunginmuurit ja kadut
Kaupungissa oli Hippodamoksen nimiin laitettu ruutuasemakaava. Neapoliissa korttelit ovat olleet suhteellisen pitkiä ja kapeita, mitä muistuttaa Himeran ja Naksoksen asemakaavoja. Monet nykyiset kadut keskiaikaisen Napolin alueella seuraavat edelleen antiikin aikaisten katujen reittiä. Roomalaisen ajan itä-länsisuuntaisia decumanus-katuja vastaavat nykyiset Via San Biagio dei Librai, Via Tribunali ja Via Anticaglia. Niiden poikkikatuina olivat pohjois-eteläsuuntaiset cardo-kadut.
Muut kreikkalaisen ajan löydökset
Via del Duomolta on löydetty pienen pyhäkkörakennuksen perustukset, jotka on ajoitettu 400-luvulle eaa. Se oli rakennettu uudestaan ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Saman kadun varrelta on löydetty kreikkalaisaikaisten talojen jäänteitä. Eri puolilta kaupunkia on löydetty kreikkalaisen kauden hautoja. Via Nicoteralta Pizzofalconessa on löydetty Palaiopoliin aikainen vanhempi hautausmaa, joka on ajoitetty 600- ja 500-luvuille eaa. Toinen varhainen hautausmaa sijaitsi Piazza Capuanalla.
pienoiskuva|[[Dioskuurien temppeli (Neapolis)|Dioskuurien temppelin korinttilainen pylväs osana San Paolo Maggioren kirkkoa.]] Dioskuurien (Castorin ja Polluxin) temppeli
Dioskuurien eli Kastorin ja Polydeukeen (roomalaisittain Castor ja Pollux) temppeli rakennettiin roomalaisella kaudella, ja se on ajoitettu ensimmäisen vuosisadan alkuun keisari Tiberiuksen aikaan. Sen paikalla on kuitenkin ollut pyhäkkö jo aiemmin. Temppeli edusti korinttilaista tyyliä. Sen julkisivussa, joka oli etelään decumanus maximukselle (Via Tribunali) päin, oli kuusi pylvästä (heksastyyli). San Paolo Maggioren kirkko on rakennettu temppelin paikalle ja sen julkisivussa on kaksi temppelin pylväistä.
Roomalainen teatteri pienoiskuva|Roomalaisen teatterin rakenteita [[Napoli sotterraneassa eli ”maanalaisessa Napolissa”.]] pienoiskuva|Roomalaisen teatterin katsomon jäänteitä.
Roomalaisella kaudella rakennetun teatterin jäänteet on löydetty Via Anticaglialta, Via San Paolon ja Vico Gigantin väliseltä alueelta. Se on ajoitettu varhaiselle keisarikaudelle. Teatterin puolikaarenmuotoisen katsomon halkaisija on noin 102 metriä.
Muut roomalaisen ajan löydökset
San Lorenzo Maggioren kirkon alta on löydetty varhaiskristillisen basilikakirkon jäänteet, ja sen alta puolestaan suurikokoisen ensimmäisellä vuosisadalla jaa. rakennetun julkisen rakennuksen perustukset. Rakennusta on arveltu kaupungin aerariumiksi.
Eri puolilta kaupunkia on löydetty useita roomalaisia kylpylöitä sekä roomalaisten yksityistalojen jäänteitä. Luculluksen huvila kuuluisine kala-altaineen yhdistetään Castel dell'Ovoon. Muihin löytöihin lukeutuvat muun muassa Ponti Rossi -nimellä tunnetun akveduktin osat.
Kaupungin ulkopuolella
Crypta Neapolitana
Neapoliista Puteoliin (nyk. Pozzuoli) kulki rannikkotie Via Puteolana. Se kulki Pausilypoksen kukkulan halki tunnelissa, joka tunnetaan nimellä Crypta Neapolitana, nykyisin Grotta di Posilipo. Tunneli oli tehty siksi, että kukkula muutoin hankaloitti suuresti liikkumista alueiden välillä. Se rakennettiin varhaisella keisarikaudella, ja sen suunnitteli Augustuksen arkkitehti Cocceius, joka suunnitteli samanlaisen tunnelin myös Cumaesta Avernus-järvelle. Tunnelin pituus on nykymuodossaan noin 700 metriä ja leveys noin 6,5 metriä. Tunnelia kunnostettiin ja uusittiin usein, joten alkuvaiheessaan se saattoi olla pienempi.
Pausilypoksen niemen kärjessä oli toinen tunneli, joka tunnetaan nykyisin nimellä Grotta di Seiano. Se johti Vedius Pollion huvilalta Puteolin tielle ja oli Crypta Neapolitanaa pidempi. Sen rakennusaikaa ei tunneta, mutta se kunnostettiin keisari Honoriuksen aikana.
Vedius Pollion huvila
Pausilypoksen kukkulalla vastapäätä nykyistä Nisidan saarta sijaitsi suuri roomalainen huvila, jota pidetään Vedius Pollion huvilana. Siihen kuului muun muassa teatteri, odeion, basilika, pylväikkörakennuksia sekä suuri vesisäiliö. Vedius Pollio lahjoitti huvilan myöhemmin Augustukselle.
Hauta on pyöreä ja sijaitsee nelikulmaisella podiumilla. Se muistuttaa columbariumia ja on rakennettu opus caementicium -tekniikalla. Haudan sisällä on kymmenen syvennystä (loculi) hautauurnille. Tämän rakenteen sekä sijaintiin liittyvän epävarmuuden vuoksi sitä on ehdotettu myös jonkun perheen columbariumiksi ennemmin kuin suuren runoilijan haudaksi.
Esinelöydöt
Kaupungista tehdyt esinelöydöt ovat Napolin arkeologisessa museossa, joka on yksi koko Italian merkittävimpiä. Siellä on muun muassa veistoksia, mosaiikkeja ja maalauksia. Mielenkiintoisiin löytöihin lukeutuvat muun muassa lukuisat piirtokirjoitukset, jotka kertovat kreikan kielen säilymisestä kaupungin julkisessa elämässä hyvin pitkään.
Pts.OF.Athrty
Single-julkaisu sisältää remix-versiot Linkin Parkin kappaleista "Points of Authority", "High Voltage" ja "By Myself". Kappaleiden uudet nimet tällä albumilla ovat "Pts.OF.Athrty", "H! Vltg3" ja "By_Myslf".
Listasijoitukset
Britannian singlelistalla kappale oli parhaimmillaan yhdeksäs, Saksassa 31:s, Italiassa 39:s ja Australiassa 44:s.
Dag
Dag on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi johtuu skandinaavisten kielten päivää tarkoittavasta sanasta dag, mutta on voitu käsittää myös lyhentymäksi nimestä Dagobert tai Dagomar. Nimen naispuolinen vastine on Daga.
Suomessa nimi Dag on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 183 henkilölle. Dagin samoin kuin Dagan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 9. kesäkuuta.
Porsche 919 Hybrid
Porsche 919 Hybrid on saksalaisen Porschen valmistama LMP1-luokituksen mukainen kilpa-auto, jolla kilpailtiin FIA World Endurance Championship -sarjassa kaudet 2014–2017. Autolla voitettiin kolme peräkkäistä kuljettajien sekä valmistajien mestaruutta 2015–2017.
28. heinäkuuta 2017 Porsche ilmoitti lopettavansa kilpailemisen WEC-sarjassa kauden päätteeksi ja siirtyvänsä Formula E -sarjaan.
John Dunn
John Churchill Dunn (4. maaliskuuta 1934 Glasgow, Skotlanti – 27. marraskuuta 2004 Croydon, Surrey, Englanti) oli brittiläinen radiotoimittaja. Vuosina 1953–1955 Dunn suoritti asepalveluksensa ilmavoimissa ja olisi halunnut lentäjäksi, mutta hänen kahden metrin pituutensa esti sen. Dunn esiintyi British Forces Broadcasting Servicen näytelmässä ja olisi halunnut jäädä BFBS:n palvelukseen siviilinä, mutta häntä kehotettiin hakemaan lisäkokemusta työskentelemällä BBC:llä. Dunn pääsi BBC:lle 1956 ja kahta vuotta myöhemmin hänestä tuli nykyisin BBC World Servicenä tunnetun General Overseas Servicen kuuluttaja ja uutistenlukija. Vuodesta 1959 alkaen hän esiintyi BBC:n kotimaan kanavilla ja toimi muun muassa Light Programmen Side By Side -musiikkiohjelman juontajana.
Vuoden 1967 radiokanavauudistuksen jälkeen Dunn alkoi juontaa Radio 2:n Breakfast Special -ohjelmaa. Loppuvuodesta 1973 hän esiintyi Radio 2:n alkuiltaohjelmassa, jota tehtävää hän hoiti seuraavat 25 vuotta aina eläkkeelle jäämiseensä 1998 saakka.
Vähä-Kailanen
Vähä-Kailanen Vähä Kailanen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Syrjäkosken kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pajujärvien valuma-alueeseen (14.174) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy.
Esa Lukala
Esa Arvo Lukala (s. 27. heinäkuuta 1945 Turku) on suomalainen muotisuunnittelija ja kuvataiteilija. Hän teki yli 30 vuoden uran suomalaisen vaatetusteollisuuden parissa. Hänet nimettiin vuoden muotitaiteilijaksi 1990 ja Kultainen vaatepuu -palkinnon saajaksi 1995.
Lukala opiskeli 1967–1968 Turun Piirustuskoulussa ja 1968–1972 vaatesuunnittelua ja valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän osallistui moniin kuvataiteilijoiden yhteisnäyttelyihin, mutta valitsi sitten leipäpuukseen vaatesuunnittelun.
Esa Lukala on suunnitellut nahkavaatteita muun muassa Friitalalle ja Satanahalle. 1970-luvun loppupuolen hän toimi suunnittelijana kankaanpääläisessä Reimassa ja 1980-luvulla kuopiolaisessa Piretta-P.T.A.:ssa, jossa teki Avenue-mallistoja naisille ja St. Jacques -mallistoja miehille. 1980-luvulla Lukala uudisti puolustusvoimien, rajavartiolaitoksen ja taksinkuljettajien virkapuvut. Hän on suunnitellut vaatteita myös muun muassa Oratopille ja Luhdalle sekä koruja Turun Hopealle ja Kultateollisuudelle.
Kuvataiteilijana Lukala yhdistää valokuvaa, piirtämistä ja maalausta usein metallipinnalle ja kuvaa urbaaneista kaupunkimiljöistä löytämiään aiheita. Hän on työskennellyt residenssiapurahalla New Yorkissa 1993, 1997 ja 2003.
Esa Lukala on toiminut myös opettajana Lahden muotoiluinstituutissa.
Esa Lukalan veli on lavastaja Juha Lukala. Heidän isänsä oli taidemaalari Arvo Lukala.
Anatoli Iljin
Anatoli Mihailovitš Iljin (, 27. kesäkuuta 1931 Moskova, Venäjän SFNT – 10. helmikuuta 2016 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Iljin edusti koko uransa moskovalaista Spartakia pelaten Neuvostoliiton korkeimmassa liigassa 224 ottelua, joissa hän teki 83 maalia.
Iljin voitti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa olympiakultaa Melbournessa 1956, ja hän kilpaili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä Neuvostoliitto sijoittui yhdeksänneksi. Hänen vaimonsa oli Helsingissä voimistelun olympiakultaa voittanut Galina Šamrai.