cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Protektoraatti
Kansainvälisessä politiikassa protektoraatteihin liittyy Kansainliiton mandaattihallinto, jolla ensimmäisen maailmansodan hävinneiden valtioiden siirtomaat siirrettiin Kansainliiton hallittaviksi. Afrikassa Saksan Versailles’n rauhansopimuksessa menettämät afrikkalaiset siirtomaat siirtyivät Kansainliiton mandaatilla Yhdistyneen kuningaskunnan haltuun, kun taas Lähi-idässä Ottomaanien valtakunnan hallussa pitämiä alueita annettiin Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallittaviksi.
Itsenäisellä Suomella on ollut kaksi virallisesti valtakunnan tasolla tunnustettua suojelualuetta eli protektoraattia, Repola ja Porajärvi. Ensin mainittu oli tätä vuosina 1918–1920 ja jälkimmäinen 1919–1920. Nämä aunuslaiset kunnat pyysivät kansanäänestyksen tuloksen myötä Suomelta lupaa siirtyä sen suojelukseen.
Ympärysvallat Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta pitivät ensimmäisen maailmansodan aikana Neuvosto-Venäjästä 1917–1918 itsenäistyneitä Ukrainaa ja Suomea (1917) Saksan protektoraatteina, koska Saksan vaikutus näiden maiden hallintoon, politiikkaan ja talouselämään oli niin vahva ja jopa kauppasopimuksilla virallistettu. 1918 Saksa määräsi Suomen ulkopolitiikasta, asevoimista ja Saksalla oli etuosto-oikeus Suomen viennissä. Suomi oli siis Saksan protektoraatti maaliskuusta marraskuuhun 1918; Suomi ei ollut tällöin suvereeni valtio.
Toista maailmansotaa ennen natsi-Saksa jakoi Tšekkoslovakian itsenäiseksi Slovakiaksi sekä Tšekinmaan käsittäväksi ja miehitystä tarkoittavaksi Böömin ja Määrin protektoraatiksi, jota johti käskynhaltijana valtakunnanprotektori.
Suojeluvaltiot
Virallisesti itsenäisiä osana Brittiläistä imperiumia joilla oli sisäpoliittinen itsenäisyys.Britannia vastasi näiden maiden ulkopolitiikasta
Saksan protektoraatit
Saksan valtakunta käytti kaikista siirtomaistaan sanaa Schutzgebiet (kirjaimellisesti protektoraatti), kunnes Saksa ensimmäisen maailmansodan aikana menetti merentakaiset alueensa.
Pikku-Lampsi
Pikku-Lampsi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Kuohun kylässä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,2 metriä mpy. Järven pohjoisrantaan laskee Niemijärvi (49 hehtaaria, ha) ja länsirantaan Lauttalampi (8 ha). Pikku-Lampsi laskee lyhyttä ojaa pitkin Iso-Lampsiin.
Harvinaiset maametallit
Harvinaiset maametallit ovat joukko metallisia alkuaineita. Harvinaisiin maametalleihin kuuluu IUPAC:n määritelmän mukaan 17 metallia: jaksollisen järjestelmän kolmanteen ryhmään kuuluvat skandium ja yttrium sekä kaikki lantanoidit. Eri määritelmissä on kuitenkin vaihtelua. Harvinaisista maametalleista käytetään usein niiden englanninkielisestä nimestä tulevaa lyhennettä REE. Kevyimmistä maametalleista eli alkuaineista lantaanista samariumiin (La–Sm) käytetään lyhennettä LREE ja painavimmista eli alkuaineista europiumista lutetiumiin (Eu–Lu) lyhennettä HREE.
Nimitys harvinaiset maametallit johtuu siitä, että ne löydettiin aikoinaan maaperässä esiintyvistä harvinaisista oksidimineraaleista, kuten gadoliniitista, joka ensin löydettiin Ruotsin Ytterbystä. Kovin harvinaisia ne eivät kuitenkaan ole, vaan esimerkiksi cerium on maankuoren 25:nneksi yleisin alkuaine, jota maankuoressa on noin 68 miljoonasosaa. Yksi niistä, prometium, on voimakkaasti radioaktiivinen ja sellaisena epävakaa alkuaine, jota luonnossa ei esiinny muutoin kuin uraanin hajoamistuotteena.
Löytöhistoria
Ensimmäinen tunnistettu harvinaisia maametalleja sisältävä mineraali oli luutnantti Carl Axel Arrheniuksen Ruotsin Ytterbyn vanhasta kaivoksesta vuonna 1787 löytämä ytterbiitti.
Ytterbiitti sai vuonna 1800 uuden nimen gadoliniitti. Nimi johtui sitä tutkineesta Turun akatemian professori Johan Gadolinista, joka osoitti sen sisältävän tuntemattoman alkuaineen oksidia. Anders Gustav Ekeberg eristi siitä berylliumin, mutta ei onnistunut tunnistamaan muita siinä olevia alkuaineita.
Vuonna 1794 Ruotsin Bastnäsistä, läheltä Riddarhyttania, löydettiin mineraalia, jonka aluksi oletettiin olevan rauta- ja volframimalmia. Kun Jöns Jacob Berzelius ja Wilhelm Hisinger vuonna 1803 tutkivat sitä tarkemmin, he eristivät siitä valkoisen aineen, jolle he antoivat nimen ceria. Samaan aikaan Martin Heinrich Klaproth eristi heistä riippumatta saman aineen ja antoi sille nimen ochroia.
Näin ollen vuonna 1803 tunnettiin jo kaksi harvinaista maametallia, yttrium ja cerium, mutta kesti vielä 30 vuotta, ennen kuin tutkijat olivat onnistuneet eristämään muut cerian ja ytterbiitin sisältämät alkuaineet. Niiden eristäminen toisistaan oli hyvin hankalaa, koska niiden kemialliset ominaisuudet ovat hyvin samankaltaiset. Vuonna 1839 Carl Gustav Mosander, Berzeliuksen assistentti, eristi cerian kuumentamalla nitraattia ja liuottamalla saamansa tuotteen typpihappoon. Hän antoi liukenevan suolan sisältämälle oksidille nimen lanthana. Vasta muutamaa vuotta myöhemmin hän havaitsi, että hänen saamansa lanthana ei ollut puhdasta vaan sisälsi toistakin ainetta, jolle hän antoi nimen didymia. Sekin osoittautui myöhemmin useiden eri oksidien seokseksi.
Vuonna 1842 Mosander sai eristetyksi ytteriasta kolme oksidia, jotka olivat puhdas ytteria, terbia ja erbia. Kaikki nämä nimet oli johdettu ensimmäisen löytöpaikan, Ytterbyn nimestä. Vaaleanpunaisia suoloja muodostava alkuaine sai nimen terbium, keltaisen peroksidin muodostava alkuaine taas nimen erbium. Tämän jälkeen harvinaisia maametalleja tunnettiin kuusi: yttrium, cerium, lantaani, "didyymi", erbium ja terbium. Didyymiksi kutsuttu alkuaine osoittautui myöhemmin kahden alkuaineen, praseodyymin ja neodyymin seokseksi.
Muut harvinaiset maametallit löydettiin vähitellen seuraavien 60 vuoden aikana, luonnossa esiintyvistä viimeisenä europium vuonna 1901. Pitkään aikaan ei tiedetty, kuinka monta oli vielä löytämättä, sillä ne näyttivät olevan vaikeasti sovitettavissa Mendelejevin vuonna 1870 esittämään alkuaineiden jaksolliseen järjestelmään, jossa niistä muut paitsi skandium ja yttrium jouduttiin sijoittamaan samaan ruutuun. Asia selvisi vasta, kun Henry Moseley osoitti, miten röntgensäteilyn spektrin avulla voitiin määrittää alkuaineiden järjestysluvut. Tämä osoitti, että lantanoideja oli 15, joista yksi, alkuaine nro 61, oli vielä löytämättä. Kun sitä myöhemmin valmistettiin ydinreaktioiden avulla, se sai nimen prometium.
Käyttö
Arvioitu käyttö vuonna 2018 Yhdysvalloissa jakautui seuraavasti: katalyytit 60 %, keramiikan ja lasin valmistus 15 %, metallurgiset sovellukset ja metalliseokset 10 %, hioma-aineena 10 % ja muihin tarkoituksiin 5 %.
Harvinaisia maametalleja on käytetty metalliteollisuudessa parantamaan teräksen muokattavuutta ja hapetuskestävyyttä. Käyttö perustuu siihen, että lantanoidit ja yttrium reagoivat rikin, typen ja hapen kanssa alentaen niiden pitoisuuksia metallisulassa.
Ceriumia käytetään myös pyroforisissa metalliseoksissa esimerkiksi sytyttimissä ja mischmetallissa.
Tuotanto
Kiinassa tuotetaan 97 % maailmassa käytetyistä harvinaisista maametalleista. Merkittäviä esiintymiä on myös muualla kuten Yhdysvalloissa, Venäjällä, Australiassa ja Kanadassa. Metallien käytön vähäisen voluumin vuoksi tuotannon heilahtelut ovat olleet isoja. Vielä 1980-luvulla Yhdysvalloissa tuotettiin 60 % maailmassa käytetyistä harvinaisista maametalleista, lähinnä yhdessä kaivoksessa Mountain Passissa. Nykyisin merkittävin tuotantopaikka on Baotoun Kiinan Sisä-Mongoliassa.
Typpi Oy:n Oulun tehtailla erotettiin 1960-luvulla harvinaisia maametalleja apatiitista seoslannoitteiden valmistuksen yhteydessä. 1960-luvun lopulla tämän tuotantolaitoksen kapasiteetti oli noin 10 % koko maailman silloisesta tuotannosta, vaikka apatiitissa on vain n. 1 % harvinaisia maametalleja. Kemiran lopetettua tämän tuotannon 1970-luvulla, apatiittia ei juurikaan enää käytetä näiden metallien lähteenä.
Harvinaisia maametalleja myydään raaka-ainemarkkinoilla pääasiassa oksideina, jotka ovat kemiallisesti kestäviä, helposti varastoitavissa ja helposti käytettävissä kuhunkin yksittäiseen sovellukseen. Myös halideja käytetään raaka-ainekaupassa ja välituotteina.
Kiina on osana Yhdysvaltain kanssa käytävää kauppasotaa vuonna 2019 uhannut lopettaa harvinaisten maametallien viennin Yhdysvaltoihin.
Tuotantomenetelmät
Käytetyn elektroniikkaromun kierrätykseen perustuvat tuotantomenetelmät ovat lähinnä tutkimusasteella. Vuonna 2018 harvinaisten maametallien hinnat olivat niin alhaiset, ettei niitä tuotettu kierrättämällä.
Sijainti jaksollisessa järjestelmässä
Kaaviossa tummanpunaisiin ruutuihin merkityt alkuaineet ovat harvinaisia maametalleja.
Z14 Friedrich Ihn
Z14 Friedrich Ihn oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Blohm + Vossilta Hampurista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 30. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1936 ja valmistui 6. huhtikuuta 1938.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1960-luvulla.
Lasisydän
Lasisydän on Matti Kassilan ohjaama ja tuottama, kirjailija Tauno Yliruusin kanssa yhteistyössä käsikirjoittama elokuva vuodelta 1959. Elokuvassa menestynyt lasitaiteilija (Jussi Jurkka) pakenee elämän tyhjyyttä ja tapaa kulkurin (Toivo Mäkelä) ja bussiemännän (Aila Pilvessalo).
Tuotanto
Kassila kokeili yhdessä Osmo Harkimon kanssa elokuvantekoa omassa tuotantoyhtiössä, jollainen tapa oli muualla jo yleistynyt. Elokuva menestyi huonosti, ja kokeilu jäi ainoaksi. Pienessä tuotantoryhmässä oli näyttelijöiden lisäksi vain neljä henkilöä: ohjaaja, kuvaaja, äänittäjä ja järjestäjä. Elokuvanteon aikana äänittäjä Pentti Venovirta kuoli auto-onnettomuudessa hänen ja Harkimon ollessa palaamassa Lohjalta kuvauspaikalle. Harkimo loukkaantui lievästi.
Kuvauksissa käytettiin mykkäkameraa, ja kaikki äänet tehtiin jälkituotannossa.
Elokuva kuvattiin muun muassa Kymenlaaksossa, Päijät-Hämeessä ja läntisellä Uudellamaalla.
Arviot
Aikalaisarvioissa vastaanotto oli hyvin myönteinen, ja elokuvaa pidettiin ajan suomalaisessa elokuvatuotannossa poikkeuksellisena. Päivän Sanomien kriitikko vertasi sitä jopa samaan aikaan ensi-illassa olleeseen Jean Renoirin elokuvaan. Kriittisempi oli Greta Brotherus (Hufvudstadsbladet): ”Onhan tämä kevyt komedia - - mutta Lasisydän on kuitenkin laadukkaampi kuin useimmat kotimaiset huvinäytelmämme.”
Myöhemmässä arviossa Arto Pajukallio löytää elokuvasta suomalaiselle elokuvalle harvinaista herkkyyttä ja heijastusta luomisen tuskasta, vieraantumisesta ja sitoutumispelosta. Hän luonnehtii elokuvaa kokeelliseksi tie-elokuvaksi (Helsingin Sanomat 8.7.2011). Markku Tuuli (Katso) pitää sitä vuoden 1981 arviossaan yhtenä ”suomalaisen elokuvahistorian merkkitöistä, [joka on] erilainen ja yllättävästi edelleen tuore työ”.
Sinimolluset
Eräät sinimolluslajit voivat muodostaa näkyviä kotelosieniä muistuttavia kasvustoja, esimerkiksi luumusinimollunen (Nostoc pruniforme), jota on tiettävästi kokeiltu ravinnoksikin. Toisaalta ainakin Nostoc flagelliforme-bakteerin on todettu sisältävän ihmisen keskushermostolle myrkyllistä aminohappoa beetametylamino-L-alaniinia.
Atlantin väylä
thumb|400px|Mutkikasta matkantekoa. Taustalla [[Storseisundetin silta.]] thumb|250px|Atlantin väylä kartalla. Atlantin väylä  on noin 8,3 kilometrin mittainen osuus Åndalsnesin ja Kristiansundin välistä läänintie 64:ää Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Tie on rakennettu saari- ja luotoketjulle ja se kulkee yli kahdeksan sillan ja pitkin pengerrettyjä osuuksia. Atlantin väylä avattiin liikenteelle 7. heinäkuuta 1989. Se suosittu matkailutie.
Tien pisin silta on Storseisundetin silta, betoninen ulokepalkkisilta, joka kokonaispituus on 260 metriä ja alituskorkeus 23 metriä.
Saukot
Saukot (Lutrinae) ovat näätäeläinten heimoon kuuluvia, puolittain vesielämään sopeutuneita nisäkkäitä. Saukot muodostavat oman alaheimonsa, johon kuuluu 13 lajia seitsemässä suvussa.
Kaikilla saukoilla on pitkähkö litteähkö ruumis, lyhyet jalat, litteä kuono, pienet silmät ja korvat sekä sukelluksen ajaksi suljettavat sieraimet ja korvakäytävät. Pitkä häntä on voimakas ja kärkeen päin suippeneva. Saukkojen kiiltävä turkki on vedenpitävä, sekä erittäin tiheä ja lyhytkarvainen. Turkin peitinkarvat ovat jäykät ja pohjavilla silkkimäistä. Hampaita saukoilla on 32–36. Saukot asustavat pääasiassa joissa, järvissä ja meressä.
Saukot ovat nopeita uimareita ja ne voivat pysyä sukelluksissa yli viisi minuuttia. Uinnissa auttavat niiden räpylämäiset raajat ja virtaviivainen ruumiinmuoto. Saukot myös kuulevat hyvin veden alta. Vedessä saukot näkevät muuttamalla silmänsä linssin kaarevuutta. Vesistöjen luota ne poistuvat vain häirittyinä tai nälän pakottamina, joskus etsimään uusia elinalueita.
Saukkoja tavataan kaikkialla Australiaa ja arktisia alueita lukuun ottamatta.
Lajit
Suku Lutra Suku Hydrictis Suku Lutrogale Suku Lontra Suku Pteronura Suku Aonyx Suku Amblonyx Suku Enhydra
Bless Your Heart
Bless Your Heart on yhdysvaltalaisen Isley Brothers -yhtyeen funk-tyylinen kappale sekä singlejulkaisu vuodelta 1969. Se on ilmestynyt yhtyeen omalla levymerkillä T-Neck. Singlen tuottajat ovat Isley Brothersin jäsenet R. Isley, O. Isley ja R. Isley.
Kappaleet
Kappaleiden tekijät ovat R. Isley, O. Isley ja R. Isley. Julkaisija on Triple 3 Music BMI.
Kolossi (sarjakuvahahmo)
Kolossi (Piotr Nikolaievitch Rasputin) on Len Weinin ja Dave Cockrumin luoma Marvel Comicsin supersankari, joka toimii Ryhmä-X:ssä.
Kolossi on Neuvostoliitosta kotoisin oleva mutantti, joka kykenee muuttamaan koko ruumiinsa orgaaniseksi teräkseksi, minkä ansiosta hän saa yli-inhimilliset voimat ja hyvän suojan. Kolossi nähdään taistelussa pelottavana ja voimakkaana vastustajana, mutta todellisuudessa hän on yksi kohteliaimmista x-miehistä ja mieluummin maalaisi kuin taistelisi.
Liittyminen Ryhmä-X:ään
Piotr "Peter" Rasputin syntyi neuvostoliittolaiselle maatilalle lähelle Baikaljärveä Siperiassa. Hän asui siellä yhdessä äitinsä, isänsä ja siskonsa, Illyanan, kanssa. Hänen isoveljensä, Mikhail, oli ollut kosmonautti ja hänen uskottiin kuolleen rakettionnettomuudessa.
Peterin yli-inhimilliset voimat ilmenivät hänen nuoruudessaan, Peterin pelastaessaan siskonsa hallinnasta riistäntyneeltä traktorilta. Aluksi Peter käytti voimiaan avustaessaan muita tilalla työskennelleitä. Ryhmä-X:n perustaja Charles Xavier otti kuitenkin häneen pian yhteyttä. Hän kertoi keräävänsä uutta joukkoa pelastamaan alkuperäisen ryhmän, joka oli kaapattu Krakoa nimiselle saarelle.
Peterillä on ollut on/off -suhde ryhmätoverinsa Kitty Pryden kanssa jo vuosia. Suhde oli pitkään katkolla (Kolossia luultiin muun muassa kuolleeksi muutaman vuoden ajan), mutta nykyään Kitty ja Peter ovat palanneet yhteen. Nämä tarinat esitettiin suomalaisen Ryhmä-X -lehden vuoden 2006 numeroissa.
Ultimate-Kolossi
left|thumb|150px|Ultimate-Kolossi (kuvitus: Ben & Ray Lai). Ultimate Marvel -jatkumossa, joka ei ole mitenkään kytköksissä "viralliseen" ja varsinaiseen Marvel-jatkumoon, Kolossi työskentelee vastentahtoisesti Venäjän mafialle  aseiden salakuljettajana. Lopulta Iso Boris -niminen mies vie Kolossin mukanaan Amerikkaan, jossa tämä tapaa Jean Greyn. Jean tarjoaa Kolossille paikkaa Ryhmä-X:ssä. Kolossi tarttuukiin ehdotukseen ja liittyy joukkoon.
Myöhemmin Ylivertaiset iskevät Ryhmä-X:ää vastaan ja Kolossi onnistuu voittamaan sekä Rautamiehen että Thorin. Vasta Haukansilmän ampuma pienoisydinräjähde saa Kolossin maahan. Myöhemmin Ryhmä-X hakee Magneton linnoituksestaan palveluksena Ylivertaisille ja Kolossi - huolimatta metallikehostaan, pieksee tämän henkihieveriin raivostuneena Wolverinen satuttamisesta.
Merkittävä muutos normaalijatkumon tapahtumiin tapahtui, kun kävi ilmi, että toisin kuin normaalijatkumon hahmo, Ultimate-Kolossi on homoseksuaali. Asia käy ilmi Kolossin vuorovaikutuksesta Wolverinen kanssa, mutta myöhemmin Ultimate Pohjantähden satutettua itsensä Herra Pahuuden järjestämissä mutanttimurhissa, Kolossi hoitaa tämän kuntoon. Myöhemmin julkihomona tunnettu Pohjantähti kysyy Kolossilta onko tämä sinkku - kysymys saa Kolossin muuttamaan itsensä vaistonvaraisesti metalliksi. Myöhemmin käy selväksi, että parin suhde on syventynyt huomattavasti. Pohjantähti pyytää lopulta Kolossia muuttamaan kanssaan yhteen.
Elokuvat
Elokuvissa X-Men ja X-Men 2 Kolossia näyttelee Daniel Cudmore. Ensimmäisessä elokuvassa Kolossi nähdään lyhyesti Xavierin koulun pihalla ja seuraavassa osassa kouluun hyökätään ja hän pelastaa Sirynin sekä johtaa lapset turvaan.
Elokuvassa X-Men: Viimeinen kohtaaminen Kolossin rooli oli hieman suurempi. Ryhmän harjoitellessa vaarahuoneessa hän heittää Wolverinen Vahtia päin, jonka pään Wolverine repii irti kynsillään. Kolossi liittyi myös taisteluun Magnetoa vastaan Alcatrazilla. Kuten vaarahuoneessa, hän heittää Wolverinen Magnetoa päin hämätäkseen tätä. Samalla Peto iskee Magnetoa lääkkeellä, joka poistaa mutanttikyvyt aiheuttavan mutanttigeenin tämän ruumiista.
Kolossi esiintyy myös elokuvissa Deadpool ja Deadpool 2.
Videopelit
Kolossi on esiintynyt useissa X-Men peleissä:
Marco Casagrande (arkkitehti)
thumb|upright|Marco Casagrande SZHK-biennaalissa vuonna 2009.
Marco Mario Paolo Casagrande (s. 7. toukokuuta 1971 Turku) on suomalainen ympäristötaiteilija, arkkitehti ja arkkitehtuuriteoreetikko. Casagrande on toiminut vuosina 2004–2009 ekologisen kaupunkisuunnittelun professorina Taiwanissa. Hänet tunnetaan myös entisenä palkkasotilaana.
Lapsuus
Casagrande syntyi Turussa varakkaaseen suomalais-italialaiseen katoliseen perheeseen. Hän vietti varhaislapsuutensa Ylitorniossa ja kävi koulua Karjaalla ennen kuin muutti Helsinkiin opiskelemaan arkkitehtuuria.
Kirjallinen toiminta
Casagrande julkaisi vuonna 1997 taiteilijanimellä Luca Moconesi kirjan Mostarin tien liftarit kertoen kirjan kuvaavan hänen kokemuksiaan palkkasotilasryhmän johtajana Bosnian sodassa. Kuvaukset sisältävät sotarikoksiksi luokiteltavia tapahtumia, kirjan päähenkilö muun muassa ampuu joukon haavoittuneita sotilaita. Kirjan kuvausten vuoksi Ulkoministeriö selvitti Casagranden mahdollista osuutta sotarikoksiin ja välitti asian Haagin sotarikostuomioistuimelle. Tuomioistuin ei ryhtynyt tutkimaan asiaa todisteaineiston epäselvyyden vuoksi, ja Casagrande itse väitti tapahtumien olevankin fiktiota. Vuonna 2001 Casagrande tuli uudelleen julkisuuteen väittäen tapahtumien olevan sittenkin totuudenmukaisia. Asiasta käynnistettiin poliisitutkinta, joka lopetettiin riittävän todenperäisten tietojen puutteessa.
Kirjan mukaan palkkasotilaaksi ryhtyessään Casagrande oli 22-vuotias, ja taustalla oli varusmiespalvelus rannikkojääkärikomppaniassa ja reserviupseerikoulussa.
Toiminta arkkitehtina
thumb|300px|[[Maaltapako, Casagrande & Rintala (1999).]] Myöhemmin Casagrande on valmistunut arkkitehdiksi Suomessa. Hänet nimitettiin ekologisen kaupunkisuunnittelun professoriksi taiwanilaiseen Tamkangin yliopistoon vuonna 2004. Casagrande työ on poikkitieteellistä, ja hän yhdistelee teoksissaan vapaasti elementtejä arkkitehtuurista, ympäristötaiteesta ja kaupunkisuunnittelusta. Casagrande työskenteli vuosina 1999–2003 yhdessä Sami Rintalan kanssa Arkkitehtitoimisto Casagrande & Rintalassa. Vuodesta 2003 hän on toiminut Casagrande Laboratoryssa. Casagrande & Rintalan aikaiset työt olivat taiteellisia arkkitehtonisia installaatioita, kun taas myöhemmät työt ovat keskittyneet ekologiseen kaupunkisuunnitteluun ja kolmannen sukupolven kaupungin teoriaan. Casagrande pyrkii kaupunkisuunnittelussaan teollisen kaupungin luonnonmukaiseen restauraatioon, ja hän näkee lohdullisina ne prosessit, joissa ihmiset raunioittavat luonnostaan teollisuuskaupunkia. Tällaisia "orgaanisia sosiaalisia keskuksia" ovat esimerkiksi spontaanit kollektiiviset kaupunkiviljelykset ja "anarkistipuutarhat", joiden kautta ensimmäisen sukupolven kaupunki jälleensyntyy. Kolmannen sukupolven kaupunki on osallistuvaan suunnitteluun perustuva "ihmisräme" tai "orgaaninen kone"; teollisen kaupungin orgaaninen raunio.
''Ne (spontaanit kaupunkiviljelykset) säätävät teollista kaupunkia kohti orgaanista, kohti sattumaa ja näin tehdessään ne raunioittavat modernia urbanismia. Ne ovat pistemäisiä orgaanisia vallankumouksia ja kolmannan sukupolven kaupungin siemeniä.''
Casagranden arkkitehtuurin ja taiteen välimaastossa liikkuvia töitä on valittu Venetsian biennaaliin kolme kertaa, vuosina 2000, 2004 ja 2006, ja hänen teoksiaan on ollut esillä kymmenissä näyttelyissä ja julkaisuissa eri puolilla maailmaa.
Raunioakatemia
Ruin Academy / Raunioakatemia (2010-) on itsenäinen monitieteellinen tutkimuskeskus Taipein Urban Core alueella. Sen tavoitteena on ”ajatella uusiksi teollinen kaupunki ja moderni ihminen laatikossa. ” Raunioakatemia toimii hylätyssä viisikerroksisessa kaupunkikerrostalossa Taipein keskustassa. Rakennuksesta on poistettu kaikki väliseinät ja ikkunat, jotta sisätiloissa voi kasvattaa bambua ja kasviksia. Professorit ja opiskelijat nukkuvat ja työskentelevät mahongista rakennetuissa ad-hoc -dormitorioissa, ja rakennuksen viidennessä kerroksessa on yleinen sauna. Koko rakennus on lävistetty 6 tuuman rei’illä, jotta siellä voi ”sataa sisällä”. Akatemia on jatkuvasti muuttuva raunion ja rakennustyömaan yhdistelmä. ''Arkkitehtoninen kontrolli on prosessissa antaakseen periksi, jotta luonto voi astua sisään. Tähän mennessä se ei ole vielä antanut periksi – se on liian laiska. Arkkitehtoninen kontrolli tulee antamaan periksi. Modernismi on hukassa ja teollinen kone muuttuu orgaaniseksi. Tämä on tapahtumassa Taipeissa ja tätä me tutkimme. Raunioakatemia on orgaaninen kone.'' Raunion käsite ilmentää käännekohtaa, jossa ihmisen tuottama objekti muuttuu osaksi luontoa.
Tutkimuskohteet
Tutkimus- ja suunnittelutehtävät liikkuvat vapaasti arkkitehtuurin, kaupunkisuunnittelun, ympäristötaiteen ja muiden taiteen ja tieteen alojen välillä yhteisenä nimittäjänä rakennettu ihmisympäristö. Anarkisti-mummot, akateeminen irtolaisuus ja kaupunkiakupunktio ovat joitakin lähtökohtia Raunioakatemian taustalla. Akatemian työpajoja ovat: Paikallinen tieto on eri tutkimuselementtejä yhdistävät tekijä, joka sitoo kolmannen sukupolven Taipein paikkakohtaiseen luonnontilaan. Akatemiaa johtavat yhteistyössä taiwanilainen JUT Foundation for Arts & Architecture ja suomalainen Casagrande Laboratory. Raunioakatemialle myönnettiin World Architecture Community Award palkinto vuonna 2011.
Kolmannen sukupolven kaupunki
Raunioakatemian arkkitehtuurifilosofian ydin on teoria kolmannen sukupolven kaupungista, teollisuuskaupungin orgaanisesta rauniosta. Akatemia keskittyy tutkimaan niitä Taipein raunioitumisprosesseja, jotka pitävät kaupungin elossa. Raunion nähdään elementtinä, jossa ihmisen tekemästä on tullut osa luontoa. Kolmannen sukupolven kaupunki seuraa ensimmäistä sukupolvea, jossa ihmiset elivät rauhaisaa yhteiseloa luonnon kanssa, ja toista sukupolvea, joka rakensi seiniä ja kivirakenteita kaikkialle tarkoituksenaan sulkea luonto pois. Kolmannessa sukupolvessa luonto, jota ei koskaan kyetä sulkemaan täysin pois, kasvaa takaisin raunioista ja seinien halkemista imien ihmisluonnon takaisin villiin luontoon. Kolmannen sukupolven kaupunki keskittyy paikalliseen tietoon ja kaupunkiakupunktioon. Kolmannen sukupolven kaupunki on teollisuuskaupunki, jonka ihmiset ovat raunioittaneet – ihmisluonto osana luontoa. Kolmannen sukupolven Taipein elementtejä ovat:
Anarkisti puutarhuri
Raunioakatemia julkaisee omaa itsenäistä sanomalehteään "The Anarchist Gardener" Anarkisti puutarhuria, jonka päätoimittajana toimii Nikita Wu. Sanomalehti on avoin kollaasi Akatemian ajattelua rakennetun ihmisympäristön tulevaisuudesta. Lehden erikoisnumero edusti raunioakatemiaa Hong Kongin ja Shenzhenin arkkitehtuuribiennaalissa vuonna 2012.
Palkinnot
Casagrandelle myönnettiin kansainvälisen arkkitehtuurikriitikkojen komitea CICA:n pääpalkinto vuonna 2013 sekä Euroopan arkkitehtuuripalkinto 2013. Unesco ja kansainvälinen Locus-säätiö myönsivät Casagrandelle vuonna 2015 kestävän arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun palkinnon.
Pitkämäki (täsmennyssivu)
Pitkämäki voi viitata johonkin seuraavista:
Semmelweis-yliopisto
Semmelweis-yliopisto on lääketieteellinen yliopisto Budapestissa Unkarissa. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa ja siellä annetaan opetusta kolmella kielellä: unkariksi, englanniksi ja saksaksi. Opiskelijoita yli 10 000, ja heistä noin kolmannes tulee Unkarin ulkopuolelta.
Yliopiston historia juontuu vuoteen 1769, jolloin Nagyszombatin (nyk. Trnava Slovakiassa) yliopistoon perustettiin lääketieteellinen tiedekunta. Yliopisto siirrettiin pian Budapestiin. Yliopisto sai 200-vuotisjuhlansa kunniaksi uudeksi nimekseen Semmelweis-yliopisto, kuuluisan itävaltaunkarilaisen lääkärin Ignaz Semmelweisin mukaan. Vuonna 2000 yliopistoon liitettiin liikuntapedagogiikan ja liikuntatieteen tiedekunta sekä terveystieteiden tiedekunta, ja vuonna 2010 perustettiin julkisten terveyspalvelujen tiedekunta.
Tutkimuksessaan yliopisto on perinteisesti painottanut mm. kardiologiaa ja onkologiaa. Nykyisin mukaan ovat tulleet myös terveysteknologia ja big data.
Great Bend
Great Bend on kaupunki Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Arkansasjoen varrella sijaitseva kaupunki on Bartonin piirikunnan keskus. Kaupunki on nimetty paikalla sijainneen Arkansasjoen mutkan mukaan. Kaupungin asukasluku oli 15 995 vuonna 2010.
Historia
Great Bend sijaitsee Yhdysvaltain suurimman sisämaakosteikon, Cheyenne Bottomsin lounaispuolella. Tällä alueella järjestettiin ensimmäiset viralliset vinttikoirakilpailut vuonna 1887.
Ensimmäiset uudisraivaajat saapuivat alueelle vuoden 1870 aikoihin. Tuon ajan asuntoina toimivat karkeat maakellarimajat ja turveseinäiset mökit, joista ei ollut suojaa Kansasin ankaria sääilmiöitä vastaan. Asuntojen seinissä oli ampuma-aukkoja intiaaneilta puolustautumista varten. Ensimmäiset uudisraivaajat saivat elantonsa metsästyksestä ja turkisten myynnistä. Maanviljelykokeilut olivat epäonnistuneita, sillä biisonit talloivat viljelysmaan satoineen.
Great Bendin alueen ensimmäiset asukkaat olivat E. J. Dodge ja D. N. Heiser, jotka rakensivat asumuksen vuonna 1871.
Nimensä mukaisesti kaupunki sijaitsee Arkansasjoen huomattavan mutkan rannalla. Paikka on ollut huomattava maamerkki jo Santa Fe Trailin alkuajoista lähtien. Paikalle perustettiin alun perin pieni kauppapaikka, jota seurasi pieni sotilasvaruskunta, Fort Zarah. Sisällissodan päätyttyä alueelle muutti lisää asukkaita, ja 1870-luvulla paikalle kehittyi kaupunki. Lyhyen aikaa Great Bend oli karjakaupunki saluunoineen, ja siellä nähtiin useita tulitaisteluita.
Karjakaupunkiajan loppupuolella kaupunki alkoi kehittyä alueen kauppa- ja palvelukeskukseksi, ja sen asema alueen keskuksena vahvistui öljynetsintöjen käynnistyessä. Toisen maailmansodan aikaan kaupungissa sijaitsi myös ilmavoimien koulutuskeskus.
Teollisuus
Maatalous on alueen pääelinkeino, ja alueella on maamerkkeinä useita viljasiiloja. Öljyteollisuus kukoisti alueella 1930–1960-luvuilla, tuolloin jopa kaupungin puistossa oli öljynporaustorni. Karjatalous on nousemassa yhdeksi merkittävistä maatalouden tuotantotekijöistä.
Ilmasto
Great Bendin alueella ilmasto on vaihteleva, ja lämpötilaerot ovat jyrkkiä eri vuodenaikoja verrattaessa. Talvisin lämpötila laskee nollan tuntumaan ja alimmillaan jopa noin −20 °C:seen, kun kesäisin lämpötila kohoaa +30 °C:n yläpuolelle. Heinä–elokuussa lämpötila saattaa kohota jopa yli +38 asteen.
Liikenne
Great Bendin lentoasema sijaitsee kaupungin tuntumassa, ja palvelee lähinnä paikallista ja lyhyen matkan lentoliikennettä sekä yksityisilmailua ja tavaraliikennettä. Rautateiden tavaraliikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad.
Great Bend kirjallisuudessa ja elokuvissa
Matkallaan Holcombiin murhaajat Perry Smith ja Richard Hickok pysähtyivät aterioimaan Great Bendissä marraskuussa 1959 ollessaan matkalla surmaamaan Clutterin perheen. Truman Capote kirjoitti murhista myöhemmin teoksen Kylmäverisesti (In Cold Blood). Vuonna 1967 samannimisen elokuvan kohtauksia kuvattiin Great Bendissä.
Vuonna 1993 julkaistussa Roger Sternin kirjassa The Death and Life of Superman Jonathan ja Martha Kent ajavat Great Bendin lentoasemalta kuvitteelliseen Smallvillen kaupunkiin.
Kotkan Satama
Kotkan Satama Oy oli Kotkassa satamatoimintaa harjoittanut yhtiö, jonka omisti Kotkan kaupunki. Yhtiökonserniin kuului Kotkan Satama Oy:n lisäksi sen kokonaan omistama Kotkan Satamatalot Oy. Toimitusjohtajana oli Kimmo Naski vuosina 2002–2011. Kotkan Satama Oy ja Haminan Satama Oy yhdistyivät 1. toukokuuta 2011 HaminaKotka Satama Oy:ksi. Molempien kaupunkien kaupunginvaltuustot hyväksyivät yhdistymisen 8. marraskuuta 2010.
Sataman toimistokeskus Merituuli on nykyisin HaminaKotka Satama Oy:n pääkonttori. Se sijaitsee Mussalon satama-alueella. Siellä toimivat Tulli, VR Transpointin toimisto ja yhteensä viitisenkymmentä logistiikka-alan yritystä. Rakennuksen matala osa on valmistunut vuonna 2000 ja myöhemmin sen sivuille on rakennettu torniosat Pohjoiskorkia ja Lounatkorkia.
Liikenne ja henkilöstö
Liikennemäärältään Kotkan satama oli Suomen toiseksi suurin yleissatama vuonna 2008. Liikennemäärästä viennin osuus oli 43,6 %, tuonnin 25,3 %, kauttakulun 29 % ja kotimaan liikenteen 2,1 %. Konttiliikenteessä Kotkan satama oli vuonna 2008 Suomen suurin, jonka kautta kulki noin 40 % Suomen satamien konttiliikenteestä ja myös autojen tuonti- ja transitosatamana se oli Suomen suurin.
Kotkan satamasta on säännölliset yhteydet muun muassa Göteborgin, Tallinnan, Lyypekin, Hampurin, Bremenin, Amsterdamin, Rotterdamin, Tilburyn, Hullin, Pietarin ja Antwerpenin satamiin.
Kotkan Sataman palveluksessa oli keskimäärin 60 henkilöä vuonna 2008. Käytännön työ satamassa tehdään yli sadan yrityksen kanssa ja satama-alueella työskentelee eri yritysten työntekijöitä yli 3 000.
Terminaalit
thumb|250px|Kantasatamaa [[Merikeskus Vellamon katolta nähtynä.]] Kotkan Satama Oy:n satamiin kuului neljä satamanosaa eli Mussalon satama, Hietasen satama (mukaan lukien Hietanen Etelä), Kantasatama ja Sunilan satama (yhteisomistuksessa Sunila Oy:n kanssa). Tonnimäärältään suurimmat satamat olivat Mussalo ja Hietanen. Satamat kuuluvat nykyisin Haminakotka Satama Oy:n satamanosiin.
George de Relwyskow
George Frederick William De Relwyskow (18. kesäkuuta 1887 Kensington, Lontoo – 9. marraskuuta 1943 Burma) oli brittiläinen painija.
Lontoon Kensingtonissa valkovenäläiseen perheeseen syntynyt George de Relwyskow voitti 21-vuotiaana olympiakultaa 1908 Lontoon olympialaisissa vapaapainin 66,6 kilogramman painoluokassa. Samoissa kisoissa hän lisäksi sijoittui hopealle 73 kilogramman painoluokassa.
Joidenkin lähteiden mukaan De Relwyskow toimi ensimmäisen maailmansodan aikaan Britannian armeijan lähitaistelukouluttajana. Sodan jälkeen hän jatkoi painiuraansa ja julkaisi teoksen My Simple Way to Health, jossa hän kertoo harjoitusmetodeistaan. Toiseen maailmansotaan hän osallistui vapaaehtoisena, ja toimi aseettoman taistelun kouluttajana muun muassa Kanadassa erityiskoulutusyksikössä. Hän kuitenkin kaipasi toimintaa ja tahtoi taistelutilanteisiin. Palattuaan Britanniaan hänet lähetettiin Kaukoitään, jossa hän kuoli sotilastehtävissä.
Rolf Paqvalin
Rolf Paqvalin on Keravan entinen kaupunginjohtaja. Hän siirtyi virasta eläkkeelle syksyllä 2010. Eläkkeellä ollessaan hän on toiminut muun muassa metropolialueen sekä Lahden seudun kuntajakoselvittäjänä.
Paqvalin on Miesjärjestöjen keskusliiton puheenjohtaja. Hän on kuulunut myös tasa-arvoasiain neuvottelukuntaan. Paqvalin on koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hän on saanut kaupunkineuvoksen arvonimen.
Tuu jo tangoon – 35 vuotta rautaista Reetua
Tuu jo tangoon – 35 vuotta rautaista Reetua on Frederikin kokoelmalevy vuodelta 2004. Levy julkaistiin juhlistamaan Frederikin 35-vuotista taiteilijauraa. Levy sisältää Frederikin vähemmän tunnettuja vanhoja kappaleita sekä uusia kappaleita, esimerkiksi "Idi Amin" -kappaleen, joka julkaistiin singlenä. Levy oli jaettu kahteen levyyn. Ensimmäinen levy sisälsi herkempiä kappaleita, muun muassa covereita Elviksen balladeista. Toinen levy oli nopeatempoista "junttidiscoa".
Jorma Pitkämäki
Jorma Johannes Pitkämäki (20. helmikuuta 1953 Sonkajärvi – 19. syyskuuta 2016 Vaasa) oli Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintoviraston ylijohtaja vuosina 2010–2016.
Pitkämäki oli koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän aloitti Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintoviraston ensimmäisenä ylijohtajana vuoden 2010 alussa. Tuota ennen hän oli tehnyt miltei koko työuransa kotikaupungissaan Vaasassa, viimeiseksi kaupungin kehitysjohtajana ja kaupunkisuunnittelun johtajana.
Ylijohtajan tehtäväänsä Pitkämäki hoiti kesäkuuhun 2016 asti, jolloin hänen sijaisekseen astui johtaja Marko Pukkinen. Pitkämäki kuoli saman vuoden syyskuussa pitkäaikaiseen sairauteen Vaasan keskussairaalassa.
Bernhard Eisel
Bernhard Eisel (s. 17. helmikuuta 1981 Voitsberg, Itävalta) on itävaltalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 2001–2019. Hän oli parhaimmillaan loppukireissä ja yhden päivän kilpailuissa.
Eisel voitti vuoden 2010 Gent–Wevelgem-klassikon oltuaan loppukirissä paras kuuden ajajan kärkiryhmästä.
Seventh Avenue
Seventh Avenue on saksalainen power metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1989 Wolfsburgissa. Yhtye on julkaissut 6 albumia ja ep:n. Kitaristi-laulaja Herbie Langhansista, kitaristi Florian Gottslebenista, basisti Markus Beckista ja rumpali Mike Pflügerista koostuva Seventh Avenue yhdistää musiikissaan vaikutteita perinteisestä, melodisesta heavy metalista, speed metalista sekä progressiivisesta metallista. Yhtyeen vuoden 1996 albumi, Tales Of Tales, meni sijalle 18 Japanin metallimusiikin listoilla. Vuoden 1998 albumi, Southgate, lisensoitiin Megahard Recordsin kautta Brasiliassa, jossa yhtye teki useasti kiertueita saamansa suosion ansiosta.
Historia
Vuonna 1989 muutamat heavy metalista innostuneet nuoret perustivat yhtyeen. Kaksi vuotta myöhemmin laulaja jätti yhtyeen, ja tuolloin 17-vuotias kitaristi Herbie Langhans otti laulajan paikan. Kokoonpanomuutoksen takia yhtye päätti vaihtaa nimekseen "Seventh Avenue".
thumb|left|230px|Kitaristi Florian Gottsleben (oikealla). thumb|left|230px|Basisti Markus Beckk (vas.) ja kitaristi Florian Gottsleben (oik.)
Vuotta myöhemmin 1994 yhtye alkoi työstää esikoisalbumiaan Rainbowlands. Kokoonpanomuutosten takia julkaisu kuitenkin viivästi: tuolloinen toinen kitaristi jätti yhtyeen. Herbie alkoi jälleen soittaa myös kitaraa, ja lopulta kahden kuukauden päästä albumi julkaistiin. Rainbowlands oli menestys, ja vuonna 1996 yhtye allekirjoitti kahden albumin sopimuksen Treasure Hunt Recordsin kanssa. Seventh Avenue alkoi äänittää toista studioalbumia nimeltä Tales of Tales. Tällä albumilla yhtye saavutti sijan 18 Japanin metallimusiikin listoilla. Vuonna 1997 rumpali Louis Schock jätti yhtyeen. Mike Pflüger tuli hänen tilalleensa. Andi Gutjahr soitti vierailevana muusikkona albumilla Southgate, joka julkaistiin vuonna 1998.
Vuonna 1999 William Hieb jätti myös yhtyeen, ja Seventh Avenue koostui tuolloin vain Herbiestä ja Mikestä. Vähän myöhemmin yhtyeeseen liittyivät uusi basisti ja kitaristi, nimittäin Geronimo Stade ja Florian Gottsleben. Lyhyen ajan kuluttua yhtye alkoi taas äänittää ja soittaa konsertteja. Yhtyeestä tuli huomattavan suosittu Brasiliassa sen jälkeen, kun Mega Hard Records hankki yhtyeen tuotannon lisenssioikeudet Etelä-Amerikkaan, jotta albumit olisivat siellä saatavilla. Seventh Avenue esiintyi usein Brasiliassa jälkeenpäin.
Vuoden 2001 lopulla Seventh Avenue alkoi äänittää albumia Between the Worlds. Syyskuussa 2002 yhtye teki kiertueen Brasiliassa, jossa Seventh Avenue soitti Mega Hard Recordsin järjestämiä konsertteja. Palattuaan Saksaan Seventh Avenue allekirjoitti sopimuksen Massacre Recordsin kanssa, ja vuonna 2003 Between the Worlds sekä sitä seuraava vuoden 2004 albumi Eternals julkaistiin tällä levymerkillä.Basisti Geronimo jätti yhtyeen, ja Markus Beck tuli hänen tilalleensa.
thumb
Musiikkityyli
Seventh Avenuen musiikki painottuu perinteisiin metallimusiikin tyyleihin, soittaen speed ja power metalin yhdistelmää, jossa on vaikutteita progressiivisesta metallista. Seventh Avenuen musiikki koostuu tyypillisesti nopeasta tuplabasarirumpusoitosta, melodisista ja eeppisistä soolokitaroista ja NWOBHM-yhtyeille tyypillisistä tuplakitarahyökkäyksistä sekä mahtipontisesta laulusta. Yhtye hyödyntää nykyisin harvemmin koskettimia, jotka olivat yleisempiä Seventh Avenuen varhaisemmassa tuotannossa.
Seventh Avenueta nimitetään toisinaan white metaliksi, sillä sanoituksissa on tavallisesti aiheita Raamatusta.
SEG
Tausta
Ollessaan lapsi, John Searl on kertonut nähneensä unia geometrisista kuvioista ja numeroista. Hän ei pitkään aikaan tiennyt miten hänen olisi pitänyt suhtautua uniinsa, mutta jossain vaiheessa alkoi kokea tarvetta rakentaa unissaan näkemänsä laite.
Rakenne
SEG on kolmen magneettisen renkaan ja niihin kuhunkin kuuluvien vastamagneettien sarja. Ne asetetaan litteään muodostelmaan toisensa ympärille. Renkaat vaikuttavat vastamagneetteihin samaan aikaan sekä vetäen niitä puoleensa että työntäen niitä luotaan pois, minkä seurauksena vastamagneetit leijuvat samalla korkeudella itseään lähimpänä olevaan renkaaseen nähden. Tämä ilmiö pätee sekä kaikkiin kolmeen että yhteen renkaaseen.
Toinen rengas asetetaan ensimmäisen ja pienemmän renkaan ympärille. Ensimmäiseen renkaaseen kuuluu 12 vastamagneettia. Toisen renkaan vastamagneetit vetäytyvät ulospäin sisemmästä renkaasta ja kohti itseään lähempänä olevaa toista rengasta. Ne pyörivät lähellä ensimmäisen renkaan vastamagneetteja. Komponenttien järjestys on siis rengas - vastamagneetti - vastamagneetti - rengas. Toiseen renkaaseen kuuluu useampi vastamagneetti kuin ensimmäiseen, koska sen läpimitta on isompi.
Searlin mukaan toinen rengas saisi aikaan, että ensimmäisen renkaan vastamagneetit pyörisivät loputtomasti alussa annetun energian turvin. Tämä oletettavasti johtuu eri komponenttien magneettisten voimien yhteisvaikutuksesta ja se liittyy elektronien vapautumiseen magneettisesta metallista.
Kolmas rengas asetetaan yhtäläisesti isompana renkaana kakkosrenkaan ulkopuolelle, ja sen vastamagneetit tulevat olettavasti kolmannen renkaan sisäpuolelle, jolloin ne ovat toisen ja kolmannen renkaan välissä. Kolmannen renkaan tarkoitus on lisätä kahden sisemmän renkaan sisältämää energiaa.
J. Searl ei ole onnistunut saamaan laitettaan toimintakuntoon uudelleen.
Sähköistäminen
Kun yhteen renkaaseen syötetään jännitettä ja sen vastamagneeteille annetaan liike-energiaa vaikka sormella, ne kiihtyvät volttimäärän mukaiseen vakionopeuteen ja pysyvät siinä kunnes sähkövirtaa vähennetään. Pyörimisnopeus on esimerkiksi seitsemällä voltilla 100 kierrosta minuutissa. John Searlin johtama tutkimusryhmä on osoittanut tämän pitävän paikkaansa huhtikuussa 2007 ja he ovat kuvanneet sen YouTubeen.
Alkuperäisissä laitteissa renkaisiin ei syötetä sähköä, vaan riittävä pyörimisnopeus aikaansaa efektit, joka tuotetaan jollain ulkoisella energialla. Mm. Godin ja Roshinin laitteessa sähkön syöttö ei tuottanut parempaa tulosta. Kun riittävä pyörimisnopeus saavutetaan, laite jää pyörimään itsestään.
Ylijännite
Jännitettä lisäämällä pyörimisnopeus kiihtyy ja komponenttien lämpötila laskee voimakkaasti. Searlin kertoman ja hänen oletettujen kokeidensa perusteella 1940-luvulla tietyn jännitetason saavutettuaan kolmen renkaan ja niiden vastamagneettien muodostama generaattori synnyttää painovoiman vastaisen nosteen poispäin Maasta, ja jää pyörimään itsestään ilman ulkopuolista selitettävää voimanlähdettä.
SEGin väitetään kiihtyvän eksponentiaalisesti sille alussa annettuun voimaan nähden ja synnyttävän enemmän energiaa kuin se vaatii. John Searl ja hänen tutkimusryhmänsä onkin maininnut yhdeksi motiivikseen luoda keino vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä.
Todisteet
John Searlin tutkimusryhmä on rakentanut yhden renkaan version viimeksi huhtikuussa 2007. He ovat videoissaan osoittaneet myös, että vastamagneetit leijuvat vapaasti renkaan pinnalla ja pysähtyvät Newtonin lakien mukaisesti käytettyään niihin syötetyn energian. He ovat myös osoittaneet sähkövirran vaikutukset yhteen renkaaseen ja sen 12 vastamagneettiin.
Venäläiset Rochin ja Godin rakensivat koelaitteen, jonka totesivat toimivan. He hakivat sille myös patentin. Godinin ja Roshinin kokeessa, joka tehtiin venäläisessä yliopistossa, huonetila jäähtyi 7 astetta.
Satama
thumb|[[Wellingtonin satama yöllä. Useat satamat toimivat myös öisin laivojen tehokkaamman käytön, vuorovesien ja joskus myös satamakapasiteetin rajoitusten vuoksi.]]
Satama on meren tai vesistön rannalle rakennettua infrastruktuuria, joka on sopiva vesialusten, kuten laivojen ja veneiden, lastin purkamista ja lastaamista sekä matkustajien laivaannousua ja maihinnousua varten. Satamissa on usein nostureita ja varastotilaa. Satama on kytketty muuhun liikenneinfrastruktuuriin, kuten maantie- tai rautatieverkkoihin. Merten satamat on perinteisesti rakennettu aalloilta suojaisiin lahtiin sekä muihin sopiviin paikkoihin, mutta myöhemmin on rakennettu myös aallonmurtajia aaltojen vähentämiseksi. Satamassa väylän syvyyden tulee olla aluksille riittävän syvä.
Satamaluokittelua
thumb| Kuivaa irtolastia: Venäjän [[Nahodkan sataman kivihiiliterminaalia]] Satamia voidaan ryhmitellä usealla eri tavalla. Yleisesti satamia luokitellaan niiden kautta kulkevien tuote- ja tavaravirtojen perusteella. Satamia voidaan luokitella myös omistuspohjan mukaan yleisiin, tavallisesti kunnan omistamiin satamiin ja yksityisiin, esimerkiksi teollisuusyrityksen omistamiin satamiin. Maantieteellisen sijainnin perusteella satamat voidaan ryhmitellä meri-, joki-, kanava- ja sisävesisatamiin. Rakenteen perusteella voidaan tehdä jako luonnonsatamiin ja keinotekoisiin satamiin. Käytön perusteella ryhmittely voi sisältää jaon esimerkiksi kauppa-, sota-, vene- ja piensatamiin.
Suuri osa Suomen satamista on ollut kuntien omistamia liikelaitoksia. Euroopan komission päätöksen johdosta tällaiset liikelaitokset muutetaan yhtiöiksi. Myös kunnalliset satamat yhtiöitetään ja niiden toiminnasta halutaan markkinaehtoisempaa.
Satamatyyppejä
thumb|Marokon [[Agadirin kalastussatama]] thumb|Kemiönsaaren [[Kasnäsin vene- ja yhteysalussatama]]
Maailman suurimpia satamia
thumb|Maailman toiseksi suurimman sataman [[Shanghain satama|Shanghain konttinostureita]] thumb|[[Le Havren satama Ranskassa.]]
Vuonna 2019 maailman kolme suurinta tavarasatamaa olivat rahtimäärän perusteella kiinalaisia: Ningbon ja Zhoushanin satama (1 120,09 milj. t.), Shanghain satama (716,77 milj. t.) ja Tangshanin satama (656,74 milj. t.).
Oheisessa taulukossa on esitetty runsas 20 suurinta maailman merisatamaa rahtimäärän mukaan vuonna 2015 Euroopan suurimman sataman kokoaman satamatilaston mukaan. Aiempien vuosien osalta lähteenä on käytetty myös kiinalaisen Shanghain merenkulkuyliopiston ylläpitämän China Shipping Database -tietokannan avoimia tietoja. Taulukossa esitetty näiden suursatamien kasvua ja laskukauden vaikutusta niihin kuvaavat vuosien 2006–2015 rahtimäärät. Luettelon satamien vertailtavuutta vaikeuttaa tilastointitapojen vaihtelevuus. Kiinan satamat kirjaavat tilastoihinsa tyypillisesti myös maan sisäisen tavara- tai jokiliikenteen; kaikki Kiinan suursatamat eivät ole mukana.
Esimerkkinä tilastoinnin eroista: amerikkalaisten satamaviranomaisten yhteisjärjestön AAPA:n tilastot (2011 ja 2012) poikkeavat paikoin huomattavastikin Rotterdamin sataman kokoamista tilastoista. Yhdysvaltalaissatamien kotimaan rahtiliikenne luetaan mukaan. Tilasto ei kuitenkaan sisällytä arvioihinsa monien kiinalaissatamien kotimaan liikennettä. AAPA:n 2012 tilaston mukaan esimerkiksi yhdysvaltalainen Houstonin satama ja australialainen Dampierin satama kuuluivat maailman 20 suurimman sataman joukkoon; nämä eivät näy Rotterdamin sataman listauksessa. Konttisatamana kahdenkymmenen kärkeen listataan myös Los Angelesin satama.
Merkittävä osa maailman suurimmista satamista sijaitsee nykyään Kiinassa. Maassa oli vuonna 2011 jo 26 megasatamaa, joiden kautta kulki yli 100 miljoonaa tonnia rahtia vuodessa. Viisi vuotta aiemmin eli vuonna 2006 kiinalaisia megasatamia oli 12 kappaletta. Suursatamista 17 on merisatamia ja 9 jokisatamia. Erityisen suuri merkitys on Jangtsejoen suistoon ja varrelle sijoittuneilla satamilla. Tilastoja vertaillessa on huomattava, että esimerkiksi kiinalaiset satamatilastot sisältävät usein kotimaanliikenteen osana rahtimääriään eli kyse ei aina ole ulkomaankaupan rahtimääristä. Jokisatamista suurin on Jiangsun maakunnassa sijaitseva, vuonna 2002 yhdistämällä muodostettu Suzhoun satama. Se nousisi rahtimääränsä (380 milj. tonnia) perusteella vuonna 2011 Kiinan viidenneksi suurimmaksi satamaksi ja yhdeksi maailman kymmenestä suurimmasta satamasta, jos sisävesisatamat lasketaan mukaan. Vuonna 2013 Suzhoun satama listattiin rahtiliikenteen tonnimäärällä mitattuna jo maailman 6. suurimmaksi satamaksi 454,3 miljoonalla tonnillaan (tällöin oli siis jo Rotterdamin satamaa suurempi).
The Kid
The Kid voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Satama
Itämeren suurimmat satamat
thumb|Itämeren suurin rahtisatama vuonna 2012 oli [[Primorskin öljysatama]] thumb|[[Riian satama|Riika on myös risteilysatama]] thumb|Liettuan [[Klaipėdan satamaa laajennetaan LNG-kaasukuljetuksiin sopivaksi 2014 mennessä]] Luettelossa on esitetty Itämeren suurimpia satamia kokonaisrahtimääränsä perusteella. Listattujen satamien kautta kulkenut rahtimäärä ylitti 20 miljoonaa tonnia vuonna 2011. Vuosien 2012–2014 kolme suurinta rahtisatamaa löytyivät kaikki Pietarin seudulta. (Luettelo on hieman puutteellinen; esitetyt arvot löytyvät lähteistettynä vastaavista artikkeleista. Sköldvikin sataman kohdalla käytetyt lähteet on kuitenkin merkitty. Ruotsin toiseksi suurimman sataman, Preemraff Lysekil -jalostamon sataman rahtimäärät eivät tätä taulukkoa laadittaessa olleet tiedossa, rahtivolyymi suuruusluokassa 15–22 milj. tonnia.) Vuoden 2014 rahtitilaston perusteella Ust-Lugan satama oli kasvattanut kuljetuksiaan 21 prosenttia edellisvuoteen verrattuna ja oli kivunnut rahtimäärältään Itämeren suurimmaksi satamaksi 75,7 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällään. Vastaavasti Primorskin öljysataman rahtimäärä laski, kun kasvava määrä sen aiemmin hoitamista kuljetuksista kulki vuonna 2014 Suomenlahden eteläpuolisen sataman kautta.
1) Luvut koskevat Tallinna Sadam -yhtiötä, jolla on useita satamia eri puolilla Viroa.
Suomen suurimpia satamia
thumb|Nesteen [[Sköldvikin satama Porvoon Kilpilahdessa on Suomen suurin satama.]]