cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Corey Davis
Yliopistoura
Davis pelasi yliopistourallaan Länsi-Michiganin yliopistossa vuodet 2013–2016. Hän pelasi yliopistourallaan 50 ottelua, joissa eteni vastaanottamalla 5278 jaardia ja teki 52 jaardia. Davisin 5278 jaardia on NCAA:n 1. divisioonan ennätys.
Ammattilaisura
Tennessee Titans varasi Davisin NFL:n vuoden 2017 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella viidentenä pelaajana. Heinäkuussa 2017 Davis ja Titans solmivat nelivuotisen tulokassopimuksen, jonka kokonaisarvo oli noin 25,4 miljoonaa dollaria. Davis pelasi tulokaskaudellaan 11 ottelua, joissa vastaanotti 34 syöttöä ja eteni syöttöjä vastaanottamalla 375 jaardia. Pudotuspelien kahdessa ottelussa Davis eteni syöttöjä vastaanottamalla 98 jaardia. Vuonna 2018 Davis pelasi runkosarjan kaikki 16 ottelua. Hän vastaanotti 891 jaardia ja teki neljä touchdownia. Vuonna 2019 hän pelasi runkosarjassa 15 ottelua ja eteni vastaanottamalla 601 jaardia ja teki kaksi touchdownia. Pudotuspeleissä Davis pelasi kolme ottelua, joissa vastaanotti kuusi syöttöä, joiden yhteismitta oli 68 jaardia ja teki yhden touchdownin. Vuonna 2020 Davis pelasi runkosarjassa 14 ottelua, joissa eteni syöttöjä vastaanottamalla 984 jaardia ja teki viisi touchdownia.
Kauden 2020 jälkeen Davis solmi kolmivuotisen sopimuksen New York Jetsin kanssa. Sopimuksen kokonaisarvo on noin 37,5 miljoonaa dollaria.
Tilastot
Lähde:
Thüringen
Thüringenin vapaavaltio on Keski-Saksassa sijaitseva osavaltio. Osavaltiossa asui 2 158 128 ihmistä vuoden 2016 lopussa. Alueen pääkaupunki on Erfurt, jossa asuu 200 000 asukasta. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Gera, Jena, Weimar, Gotha, Eisenach ja Suhl.
Thüringen rajoittuu pohjoisessa Ala-Saksiin, koillisessa Saksi-Anhaltiin, idässä Saksiin, etelässä Baijeriin ja lännessä Hesseniin.
Historia
Thüringen on saanut nimensä thüringien germaaniheimolta. He perustivat 300-luvun puolivälissä valtakunnan Harzvuoriston ja Tonavan väliselle alueelle. Thüringit joutuivat hunnien alaisiksi 400-luvulla, mutta hunnien kukistuttua thüringit perustivat kuningaskuntansa uudelleen 400-luvun lopulla. Frankit kukistivat Thüringenin kuninkaan Erminfredin vuonna 531, ja thüringien kuningaskunta liitettiin herttuakuntana osaksi frankkien valtakuntaa. Herttuakunta hajotettiin 700-luvun alussa joukoksi kreivikuntia. Samoihin aikoihin thüringit kääntyivät kristinuskoon.
Kaarle Suuri muodosti vuonna 804 uuden Thüringenin rajakreivikunnan suojatakseen frankkien valtakuntaa sorbien hyökkäyksiltä. Frankkien valtakunnan jakauduttua Ludvig Pyhän kuoleman jälkeen Thüringen kuului Saksan kuningaskuntaan ja sittemmin Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Saksin herttua Otto I liitti Thüringenin maihinsa vuonna 908.
Thüringen oli jakautuneena useaksi pikkuvaltioksi 1500-luvulta alkaen. Vuonna 1920 nämä yhdistettiin Saksan valtakunnan Thüringenin osavaltioksi. DDR lakkautti osavaltion vuonna 1952. Thüringen palautettiin osavaltioksi vuonna 1990 Saksojen yhdistyttyä. Thüringenin naapuriosavaltioita ovat Saksi-Anhalt pohjoisessa, Saksi idässä, Baijeri etelässä, Hessen lännessä ja Ala-Saksi luoteessa.
Thüringenin piirittömät kaupungit
Katso Saksan piirikunnat.
Thüringenin piirikunnat
thumb|Thüringenin piirikunnat ja piirittömät kaupungit.
Zatšarovanyi krain kansallispuisto
Zatšarovanyi krain kansallispuisto (suom. Lumotun maan kansallispuisto, ) on kansallispuisto Ukrainan Taka-Karpatian alueella. Vuonna 2009 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 61,01 neliökilometriä.
Àliga
Àliga on laskettelurinne Grandvaliran talviurheilukeskuksessa El Tarterin kylässä Canillossa Andorrassa.
Àligassa on järjestetty alppihiihdon maailmancupin naisten supersuurpujottelu- ja alppiyhdistettykilpailut kaudella 2016. Sillä järjestettiin maailmancupkauden finaalien vauhtilajikilpailut vuosina 2019 ja 2023, sekä joukkuekilpailut, vuonna 2019 joukkueparipujottelu ja vuonna 2023 joukkueparisuurpujottelu.
Reitti
Syöksylaskuradan lähtopaikka sijaitsee 2 435 metriä merenpinnan yläpuolella Tosa dels Espiolets -vuoren huipulla ja super-G-radan lähtopaikka sijaitsee 2 325 metriä merenpinnan yläpuolella.
Super-G:n lähtöpaikan jälkeen tulee rinteen ensimmäinen nimetty kohta lähellä puurajaa Esparver (Varpushaukka). Esparveria seuraa Caminet del Bosc. Sitä seuraa Salt del Gall (Kukkohyppyri) ja Salt del Túnel (Tunnelihyppyri), joiden jälkeen tulee oikealle kääntyvä mutka Circus.
Circusin jälkeen tulee TSD (Tuolihissi), se kohta on saanut nimensä viereisestä TSD4 El Tarter -tuolihissin yläasemasta. Sen jälkeen tulee Àliga Vella (Vanha kotka), Peralt, vasemmalle kääntyvä mutka Il Curvone, jonka jälkeen avautuu loppusuora, jossa sijaitsee radan viimeinen hyppyri Salt del Tonet (Sävyhyppyri).
Àligan vauhtilajiradat päättyvät 1 725 metriä merenpinnan yläpuolella El Tarterin kylään.
Lautajalka
Lautajalka (, lyh. bd.ft.) on Yhdysvalloissa ja Kanadassa käytössä oleva puutavaran tilavuuden mittayksikkö. Puutavaran mittauksessa yksi lautajalka tarkoittaa kappaletta, joka on yhden jalan (12 tuuman) pituinen, yhden jalan levyinen ja yhden tuuman paksuinen. Tuhat lautajalkaa pyöreää puutavaraa on 140 kuutiojalkaa eli 3,96 kuutiometriä ja tuhat lautajalkaa sahatavaraa on 83 kuutiojalkaa eli 2,36 kuutiometriä.
Yksi lautajalka on
Lautamitta on puutavaran kuutiomäärän lautajalkoina ilmoittava mitta.
Maggie Gee
Margaret ”Maggie” Gee (5. elokuuta 1923 Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat – 1. helmikuuta 2013 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lentäjä ja fyysikko. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hän oli toinen kahdesta kiinalaistaustaisesta WASP:n lentäjästä Hazel Ying Leen ohella.
Elämä
Maggie Gee syntyi Berkeleyssä, Kaliforniassa 5. elokuuta 1923 kuusilapsiseen perheeseen. Gee oli kolmannen sukupolven amerikankiinalainen: hänen äitinsä vanhemmat olivat muuttaneet Kaliforniaan Kantonin läheltä 1870-luvulla ja hänen isänsä isä oli merikorvateollisuuden edelläkävijöitä Montereyn niemimaalla. Geen ollessa nuori hän kävi perheensä kanssa sunnuntairetkillä katselemassa lentokoneita Oaklandin lentoasemalla, mikä sytytti hänen kiinnostuksensa ilmailuun. Eräällä retkistä hän näki Amelia Earhartin ja vilkutti tälle, ja Earhart vilkutti koneestaan takaisin.
Vuonna 1941 Gee aloitti fysiikan opinnot Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän jätti opinnot kuitenkin kesken jo muutaman kuukauden kuluttua Yhdysvaltain liityttyä mukaan toiseen maailmansotaan. Gee meni töihin suunnitteluosastolle Mare Islandin laivastotelakalle, jossa hänen äitinsä työskenteli hitsaajana. Hän haaveili kuitenkin lentämisestä ja säästettyään tarpeeksi rahaa muutti Nevadaan ottamaan lentotunteja. Kerättyään 50 lentotunnin kokemuksen Gee täytti Women Airforce Service Pilots -ohjelman (WASP) pääsyvaatimukset. Hän osti yhdessä kahden työtoverinsa kanssa auton 25 dollarilla, ja he ajoivat sillä Teksasiin WASP:n koulutukseen. Gee aloitti koulutuksensa 13. huhtikuuta 1944 ja valmistui 8. marraskuuta.
Gee sijoitettiin valmistuttuaan koulutustehtäviin. Hän oli kouluttajana lennoilla, joilla ilmavoimien lentäjät uusivat vanhentuneita mittarilentolupiaan. Lisäksi hän oli perämiehenä B-17 Flying Fortress -pommikoneissa lennoilla, joilla simuloitiin ilmataistelutilannetta pommikoneiden ampujien kouluttamiseksi. WASP-ohjelma lakkautettiin 20. joulukuuta 1944 sotatilanteen parannuttua Euroopassa.
Sodan jälkeen Gee palasi opiskelemaan Berkeleyyn ja suoritti fysiikan maisterin tutkinnon. Hän liittyi 1950-luvulla armeijan palvelukseen ja työskenteli neljä vuotta sotilaiden palvelukeskuksissa Saksassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän työskenteli fyysikkona Lawrence Livermore National Laboratoryssa asejärjestelmien parissa. Siellä hän tapasi fyysikko Warren Heckrotten, josta tuli hänen kumppaninsa lähes 50 vuodeksi. Gee oli myös aktiivinen demokraattisen puolueen jäsen ja toimi vapaaehtoisena muun muassa rahankeruutilaisuuksissa ja äänestäjien rekisteröinnissä. Hän oli Berkeley Democratic Clubin sekä Alamedan piirikunnan demokraattien keskuskomitean jäsen.
Gee kuoli Oaklandissa 1. helmikuuta 2013. Hänet otettiin vuonna 2014 Nevadan ilmailun kunniagallerian jäseneksi.
The Dukes of Hazzard
The Dukes of Hazzard on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka perustuu samannimiseen televisiosarjaan. Elokuvan ohjasi Jay Chandrasekhar ja pääosissa ovat Seann William Scott, Johnny Knoxville ja Jessica Simpson.
Juoni
Elokuva kertoo kahdesta serkuksesta Bo ja Luke Dukesta, joiden jokapäiväiseen työhön kuuluu enonsa Jessen pontikan kuljettaminen ja jakelu. Kuljetusautona toimii General Lee, Bo'n rakas auto, vuoden 1969 Dodge Charger. Hazzardin kunnanjohtaja Boss Hogg käyttää kaikki päivät Hazzardin väen petkutusyrityksiin jotka useimmiten epäonnistuvat. Pikkukaupunkiin saapuu suuri rallitapahtuma johon Bo osallistuu yrittäen rikkoa Billy Prickettin ennätyksen eli viisi peräkkäistä voittoa. Mutta kun Hazzardin epärehelliset poliisivoimat Boss Hoggin käskystä takavarikoivat Dukejen tilan alkavat Bo ja Luke selvittää mitä Hogg tällä kertaa aikoo.
Iikka Kangasniemi
Iikka Kangasniemi (s. 18. helmikuuta 1995 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Karlovy Varyssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Kaudeksi 2012–2013 Kangasniemi nousi Bluesin B-nuorten SM-sarjajoukkueeseen. Kaudella 2013–2014 hän jakoi tehoilla 22+38=60 koko A-nuorten SM-liigan pistepörssin toisen sijan Lukon Niklas Näpin kanssa edellään vain Lukon Jesse Huhtala. Kangasniemi valittiin sarjan joulukuun 2013 kuukauden pelaajaksi. Hän jakoi myös tehoilla 5+10=15 pudotuspelien syöttöpörssin voiton Kärppien Balázs Sebőkin kanssa sekä pistepörssin toisen sijan Ässien Jarno Kärjen kanssa edellään vain joukkuetoveri Peter Tiivola. Kangasniemi voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hänet palkittiin sarjan tehopelaajana Raimo Helminen -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2014 Kangasniemi teki Bluesin kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi joukkueessa ennen 2014–2015 alkua kolme harjoitusottelua, mutta Kangasniemi ei tehnyt kauden aikana kuitenkaan vielä liigadebyyttiään. Blues lainasi hänet kauden kynnyksellä Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jossa Kangasniemi pelasi suurimman osan runkosarjastaan. Tammikuussa 2015 Blues lainasi hänet ja Aleksi Rutasen loppukaudeksi toisen Mestis-joukkueen, TUTO Hockeyn paitaan. Kangasniemi teki Kiekko-Vantaassa 39 runkosarjaottelussa tehot 3+23=26, mutta TUTOssa hänen pistetahtinsa kasvoi ja Kangasniemi teki yhdeksässä runkosarjaottelussa tehot 9+4=13. Hänet valittiin Mestiksen helmikuun 2015 kuukauden tulokkaaksi. Pudotuspeleissä Kangasniemi teki seitsemässä ottelussa vain yhden maalin, johon vaikutti myös mm. kuumeilut.
Kangasniemi teki Bluesissa miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 29. elokuuta 2015 ranskalaista Brûleurs de Loups de Grenoblea vastaan. Hänet merkittiin joukkueen 13. hyökkääjäksi. Kauden 2015–2016 kynnyksellä seura lainasi Kangasniemen toistaiseksi voimassa olevalla lainasopimuksella TUTOn Mestis-joukkueeseen, jossa hän pelasi neljä ottelua, kunnes Blues kutsui Kangasniemen takaisin vahvuuteensa lokakuussa 2015. Hän teki liigadebyyttinsä 21. lokakuuta 2015 Pelicansia vastaan. Kangasniemi merkittiin Bluesin kolmosketjun oikeaan laitaan Peter Tiivolan ja Jussi Makkosen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.11 minuuttia. Hän teki myös liigauransa avausmaalin ylivoimalla. Kangasniemi keräsi ottelusta teholukeman –1. Bernd Brückler valitsi Kangasniemen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Osin Bluesin talousvaikeuksien ja lukuisten runkopelaajien poistumisen myötä hän vakiinnutti paikkansa SM-liigatasolla, jossa Kangasniemen tulokaskausi toi 39 runkosarjaottelussa tehot 7+7=14. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä. Kangasniemi vahvisti kevätkaudella myös seuran A-nuoria, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2016–2017 Kangasniemi siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Pelicansiin. Hän teki läpimurtonsa SM-liigassa ja johti lokakuussa myös SM-liigan pistepörssiä, mutta Kangasniemi kärsi syyskaudella myös loukkaantumisista. Kaikkiaan hän teki kauden aikana 47 runkosarjaottelussa tehot 10+29=39 ja viidessä playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kangasniemi oli runkosarjassa Pelicansin neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2017–2018 hän oli tehoilla 17+19=36 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi Pelicansin sisäisen pistepörssin voiton Jesse Saarisen kanssa. Marraskuussa 2017 Kangasniemi onnistui tekemään yhdeksässä ottelussa tehot 7+7=14 ja hänet valittiin SM-liigan kuukauden pelaajaksi.
Kangasniemi siirtyi kaudeksi 2018–2019 1+1-vuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Hänen runkosarjansa jäi varsin rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Syyskuussa 2018 Kangasniemi joutui yli kuukaudeksi sivuun flunssan vuoksi. Hän pelasi runkosarjassa 39 ottelua, mutta onnistui tekemään niissä tehot 22+14=36. Kangasniemi oli HIFK:n toiseksi paras maalintekijä Erik Thorellin jälkeen. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin kuudennen sijan TPS:n Kaapo Kakon ja Sportin Roope Talajan kanssa. Kangasniemi teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun 12. tammikuuta 2019 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Hänen ensimmäinen maalinsa syntyi ylivoimalla ja kolmas syntyi rangaistuslaukauksesta. Kai Tillanen valitsi Kangasniemen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän oli sairastumisen vuoksi sivussa kahdesta ensimmäisestä playoff-ottelusta, mutta ensimmäisessä ottelussaan, kolmannessa puolivälieräottelussa 25. maaliskuuta 2019 vieraissa Pelicansia vastaan Kangasniemi teki HIFK:n 1–2-voittomaalin ylivoimalla. Kimmo Peltonen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.
Kaudella 2019–2020 Kangasniemi teki HIFK:ssa 31 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17. Hän ei kuitenkaan mahtunut joukkueen kokoonpanoon enää viidessä viimeisimmässä ottelussa, ennen kuin HIFK lopulta lainasi hänet loppukaudeksi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue MODO Hockeyn riveihin helmikuussa 2020.
Kangasniemi palasi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Pelicansiin. Hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 11+14=25. Kangasniemen runkosarja päättyi maaliskuussa 2021, kun TPS:n Petteri Wirtanen taklasi häntä polvella. Wirtanen asetettiin teostaan viiden ottelun mittaiseen pelikieltoon. Kangasniemi oli sivussa noin kuukauden ja palasi kaukaloihin puolivälieräsarjaan TPS:ää vastaan, jossa hän teki heti paluuottelussaan 19. huhtikuuta 2021 tehot 1+3=4. Pelicans voitti ottelun lukemin 3–5 ja Kai Nurminen valitsi Kangasniemen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän teki viidessä playoff-ottelussa tehot 1+7=8, joilla Kangasniemi oli Pelicansin paras pistemies ja syöttäjä. Huhtikuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2021–2022 Kangasniemi teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+24=42, joilla hän oli Pelicansin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Pudotuspelien ensimmäisen kierroksen toisessa ottelussa 25. huhtikuuta 2022 vieraissa KooKoota vastaan Kangasniemi teki kaksi maalia, joista jälkimmäinen ratkaisi Pelicansille 2–3-voiton. Osuma tasoitti ottelusarjan, joka eteni samana iltana pelattuun jatko-otteluun, jonka lopulta kuitenkin voitti KooKoo. Huhtikuussa 2022 Kangasniemi teki Pelicansin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kangasniemi nimettiin kaudeksi 2022–2023 Pelicansin varakapteeniksi. Lokakuussa 2022 hän joutui yli kuukaudeksi sivuun loukkaantumisen vuoksi. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+10=14, joilla Kangasniemi jakoi koko SM-liigan pistepörssin toisen sijan Tapparan Waltteri Merelän ja Veli-Matti Savinaisen kanssa edellään vain Tapparan Jori Lehterä. Viidennessä välieräottelussa 11. huhtikuuta 2023 vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan Kangasniemi teki kaksi maalia, kun Pelicans voitti ottelun lukemin 0–2 ja se vei joukkueen ottelusarjassa 3–2-johtoon. Hänen ensimmäinen osumansa syntyi tasavajaalla ja se jäi ottelun voittomaaliksi. Semi Pekki valitsi Kangasniemen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2023–2024 Kangasniemi siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Karlovy Varyyn.
Maajoukkueura
Kangasniemi on pelannut neljä nuorten maaottelua.
Pelityyli
Kangasniemi on maininnut esikuvikseen Peter Forsbergin, Patrick Kanen, Pavel Datsjukin ja Artemi Panarinin. Hän on kertonut seuranneensa nuorempana Forsbergiä, mutta sittemmin kolmea jälkimmäisenä mainittua. Patrick Kaneen Kangasniemeä on myös verrattu. Pelicansissa häntä verrattiin joukkueessa kaudella 2011–2012 SM-liigan pistepörssin voittaneeseen Ryan Laschiin.
Muuta
Kangasniemen pikkuveli Okko pelaa hyökkääjänä Mestis-joukkue KOOVEE:ssä ja hän on aiemmin pelannut myös Saimaan Pallon SM-liigajoukkueessa kaudella 2021–2022. Iikka Kangasniemi on harrastanut lapsena myös kolme kuukautta jalkapalloa Korson Palloseurassa.
Auxilia-joukot
pienoiskuva|Rooman Auxilia-joukot ylittävät [[Tonavan keisari Trajanuksen käymissä Daakian sodissa 101–106 jaa. Auxilia-joukot erottaa heidän käyttämistään ovaaleista kilvistä, kun taas Rooman joukot käyttivät suorakulmaisia Scutum-kilpiä.]] upright|pienoiskuva|Linkomies kuvattuna [[Trajanuksen pylväs|Trajanuksen pylväässä. Muotin mukaan tehty reliefi näytteillä Victoria and Albert -museossa, Lontoossa.]]
Auxilia-joukot (, monikko auxiliarii) olivat Rooman armeijan tukijoukkoja. Auxiliat toimivat legioonien tukena esimerkiksi jousimiehinä, keihäsmiehinä (joita käytettiin ratsuväkeä vastaan), kevyenä jalkaväkenä, ratsuväkenä, jousiratsuväkenä, linkomiehinä, keihäänheittäjinä ja raskaana jalkaväkenä.
Auxilia-joukkojen käytön syyt
Auxilia-joukot eivät olleet "virallisesti" osa Rooman armeijaa, eikä heillä ollut kansalaisuutta, mutta he olivat erittäin tärkeitä Rooman armeijassa, sillä Rooman kansalaisuus ei ollut yleinen, ja asepalveluksen suorittaminen merkitsi perinnöllisten Rooman kansalaisoikeuksien saamista. (Augustuksen valtakauden aikana Roomassa oli vain noin 7 miljoonaa kansalaista ja koko väkiluku oli lähellä 70 miljoonaa) Toisaalta vain kansalaiset saivat liittyä legioonaan. Auxiliariuksille maksettiin puolet siitä mitä legioonalaisille maksettiin ja heille annettiin kansalaisuus 20 vuoden palvelun jälkeen, jolloin heidät myös kotiutettiin armeijasta. Auxiliariukset olivat halpoja, joten heistä tuli erittäin tärkeitä rajajoukkoja etenkin myöhemmin, kun Rooman valtakunta siirtyi puolustukseen. Kun Caracalla vuonna 212 taloudellisista syistä antoi lähes kaikille kansallisuuden, ero legioonalaisten ja auxiliariusten välillä tuli lähes mitättömäksi. Myöhemmin auxiliariuksia alettiin rekrytoida Rooman kansalaisista.
Auxilia-joukkojen tehtävät
Useimmin käytettyjä auxilioita olivat kuitenkin jousimiehet, keihäsmiehet ja ratsuväki. Ratsuväkeä roomalaisilla oli joskus liiankin vähän, joten he usein palkkasivat auxilia-ratsuväkeä (equites auxiliarii) muun muassa germaaneista, numidialaista, skyyteistä, sarmaateista ja alaaneista, joista saatiin luultavasti parasta ratsuväkeä. Keihäsmiehiä saatiin lähes mistä tahansa. He käyttivät peruskeihästä eikä Pilum-keihästä, joka oli tarkoitettu heittokeihääksi. Todella hyviä jousimiehiä saatiin esimerkiksi Palestiinasta, Palmyrasta ja Kreetalta. Erittäin hyviä linkomiehiä saatiin puolestaan Baleaareilta. Heitä käytettiin legioonassa, koska linkojen etuna oli se, että kivet olivat vaikeasti havaittavissa ilmassa niiden pienuuden takia. Lisäksi linkomiehet olivat melko tehokkaita ei-panssaroituja kohteita vastaan ja heiltä loppuivat harvoin ammukset toisin kuin jousimiehiltä. Sitäkin tärkeämpää oli, että linkomiehet ja jousimiehet täydensivät toisiaan. Nuolet iskeytyivät kohteisiinsa korkeahkon lentoratansa vuosi yläviistosta. Tämä pakotti vastapuolen taistelijat nostamaan kilpensä niitä vastaan siten, että alaruumis tai ainakin jalat ja nivuset jäivät suojattomiksi. Linkomiesten samaan aikaan ampumat ammukset sen sijaan lensivät huomattavasti suoremmassa linjassa ja saattoivat näin paljastuneet ruumiinosat vaaraan.
Monet auxiliariukset suorittivat myös armeijassa siviiliammattitutkinnon. Kaikkien aikojen tunnetuin auxiliarius lienee ollut apostoli Paavalin isä, joka oli oppinut auxiliariuksena teltantekijän ammatin ja saanut perinnöllisen Rooman kansalaisuuden.
Ram Nath Kovind
Ram Nath Kovind (s. 1. lokakuuta 1945 Uttar Pradesh) on intialainen poliitikko ja maan entinen presidentti. Kovind toimi Biharin osavaltion kuvernöörinä ennen presidentin virkaa. Kovind kuuluu kastittomiin daliteihin. Kovind oli Intian kansanpuolueen ehdokas vuoden 2017 presidentinvaalissa ja sai yli 65 prosenttia äänistä. Hän astui virkaansa 25. heinäkuuta 2017 ja oli virassa 25. heinäkuuta 2022 saakka.
László Hadady
László Hadady (s. 1956, Békésszentandrás) on unkarilainen oboisti. Hän oli vuosina 1976-1980 Unkarin valtion konserttiorkesterin jäsen. Vuonna 1980 hänestä tuli pariisilaisen Ensemble InterContemporainin soolo-oboisti. Vuodesta 1995 lähtien hän on toiminut kamarimusiikin ja pedagogian professorina Pariisin musiikkiakatemiassa.
Hadady on soittanut säännöllisesti Franz Liszt -kamariorkesterin, Pariisin oopperan orkesterin, Ranskan radion sinfoniaorkesterin ja Budapestin festivaaliorkesterin kanssa. Hän on toiminut myös kamarimuusikkona.
Kivijärvi (Kiikka)
Kivijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Luojoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 28,1 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee vain kolme tulo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla Joensuunlahdessa, josta saa alkunsa 3,6 kilometriä pitkä Kivijärvenoja, joka jatkaa Tyrisevänojan kautta 9,3 kilometriä pitkään Luojokeen. Luojoki laskee Kokemäenjokeen Äetsän yläpuolella.
Järven rantaviiva on 3,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on loma-asuntoja ja yksi entinen maatila, jonne johtaa tie Vehkakorven kylältä.
Pihtisulku
Pihtisulku on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Rintalankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Luomanpuron valuma-alueeseen (35.429) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 186,1 metriä mpy.
Aleg
Aleg on kunta sekä Braknan alueen ja Alegin departementin hallinnollinen keskus Mauritaniassa. Se sijaitsee 260 kilometriä Nouakchottista kaakkoon. Kunnassa on 21 700 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Aleg sijaitsee samannimisen järven muodostaman tulva-alueen reunalla. Se on syntynyt vuosina 1903–1904 rakennetun ranskalaisen linnoituksen ympärille. Aleg kasvoi kaupungiksi 1970–1980-lukujen kuivuusjaksojen aikana, kun sinne asettui suuri joukko paimentolaisia. Suunnittelemattomasti rakennettu kaupunki kärsii nykyään kuivuuden sijasta sadekausien tulvista.
Alegin läpi kulkee Noukchottista itään johtava päällystetty maantie RN3, josta haarautuu tie Kaédiin. Paikallisia elinkeinoja ovat maatalous ja kaupankäynti. Palveluihin kuuluvat ammattiopisto, sairaala ja vesijohtoverkko.
Alegin departementin pinta-ala on 15 900 neliökilometriä. Se käsittää Aghchourguitin, Alegin, Bouhdiden, Cheggarin, Djellewarin ja Malen kunnat. Departementissa oli 101 500 asukasta vuonna 2013.
Jali ja suklaatehdas (vuoden 2005 elokuva)
Jali ja suklaatehdas (Charlie and the Chocolate Factory) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Roald Dahlin samannimiseen romaaniin vuodelta 1964. Elokuvan pääosissa ovat Johnny Depp ja Freddie Highmore.
Katsojien määrä
Suomen tv-ensi-illassa Subilla 2. maaliskuuta 2009 elokuva keräsi noin 230 000 katsojaa.
Palkinnot
Elokuva oli ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta puvustuksesta. Johnny Depp oli ehdolla Golden Globe -palkintoon parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa roolisuorituksestaan.
Sara Jay
Sara Jay (s. 14. marraskuuta 1977 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka on esiintynyt yli 80 pornoelokuvassa ja yli 30 pornografisella internetsivustolla. Lukiosta päästyään Jay opiskeli psykologiaa Cincinnatin yliopistossa. Hän aloitti uransa pornoalalla muutettuaan Las Vegasiin vuonna 2001.
Helge Halsti
Helge Olof Halsti (vuoteen 1944 Hagman; 29. kesäkuuta 1912 Porvoo – 5. elokuuta 1992 Lahti) oli suomalainen poliitikko, sosiaalineuvos ja sotainvalidien järjestötoiminnan vaikuttaja. Hän toimi Suomen Kansanpuolueen (KP) viimeisenä ja Liberaalisen Kansanpuolueen (LKP) ensimmäisenä puoluesihteerinä.
Helge Halstin veli oli eversti Wolf Halsti. Heidän vanhempansa olivat liikemies Hugo Hagman ja saksalainen Olga Jungclaus. Halsti kävi koulunsa Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa ja suoritti vuonna 1931 Reserviupseerikoulun. Hän palveli talvisodan aikana autokomppaniassa Lapin rintamalla ja jäi sen jälkeen puolustusvoimien palvelukseen rajajääkärien komppanianpäälliköksi. Halsti haavoittui Lapin sodan aikana lokakuussa 1944 astuttuaan Kemijärvellä saksalaisten miinaan, jolloin hän menetti vasemman kätensä, hänen vasen silmänsä sokeutui ja hänet määriteltiin 85-prosenttisesti työkyvyttömäksi. Hän oli vielä muutaman vuoden puolustusvoimien palveluksessa, ja toimi sen jälkeen kirjakauppiaana Lahdessa. Jättäessään palveluksen Halsti oli sotilasarvoltaan kapteeni, mutta sai myöhemmin reservissä majurin arvon.
Constantin Alexandru
Constantin Alexandru (15. joulukuuta 1953 Constanța – 10. elokuuta 2014) oli romanialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Helge Halsti
Halsti oli Lahden sotainvalidipiirin puheenjohtaja vuodesta 1949 alkaen yhteensä 43 vuotta. Hän kuului Sotainvalidien Veljesliiton liittovaltuustoon ja liittohallitukseen. Lahden sotainvalidipiiri rakennutti Halstin johdolla juhannusjuhlistaan tunnetun huvittelukeskuksen Vääksyn Kanavaniemeen. Piiri tunnettiin myös muun muassa Suomen Neito -kauneuskilpailun järjestämisestä kahtena vuonna 1950-luvulla.
Constantin Alexandru
Kreikkalais-roomalaisessa painissa pääasiassa 48 kilogramman painoluokassa kilpaillut Alexandru saavutti olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän kilpaili myös Montréalin kesäolympialaisissa 1976.
Helge Halsti
Halstille myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi vuonna 1979.
Constantin Alexandru
MM-kilpailuista Alexandru voitti kaksi maailmanmestaruutta ja yhden hopean. EM-kilpailuista hän voitti viidesti kultamitalin ja kerran hopean.
Alexandru kuoli 10. elokuuta 2014, 60-vuotiaana.
Can’t Wait Until Tonight
Can’t Wait Until Tonight on Maxin esittämä kappale, jolla hän edusti Saksaa vuoden 2004 Eurovision laulukilpailussa Turkin Istanbulissa.
Koska Saksa kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 24 maan joukosta 8. sijalle.
Vihersaariahven
Vihersaariahven (Paretroplus maculatus) on uhanalainen kirjoahvenlaji. Se kasvaa noin 15 cm pitkäksi, ja sen kyljessä on musta, lähes suorakaiteen muotoinen läikkä. Se on kotoperäinen Madagaskarin luoteisosassa, missä se elää tulvatasankojen matalissa järvissä ja pienissä joissa. Lajin uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet elinympäristön muutokset, kalastus ja haitalliset vieraslajit, etenkin Aasiasta levinneet käärmeenpäät.
Meri-Tuulia Reponen
Meri-Tuulia Reponen (s. 3. lokakuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Turun Palloseuraa. Hän aloitti pelaamisen Turun Nappulaliigassa ja on edustanut Naisten Ykkösessä Turun Pyrkivää, Turun Weikkoja ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2023.
Aktionin taistelu
Tausta
Antoniuksen aika idässä kului sotaretkillä ja Kleopatran kanssa kuherrellessa. Samaan aikaan Octavianus vahvisti lännessä valtaansa, levitti propagandaa ja kokosi liittolaisia. Augustus vihjaili, että Antoniuksen pitkä aika itämailla eksoottisen kuningattaren pauloissa oli muuttamassa häntä vähemmän roomalaiseksi.
Vuoden 33 eaa. lopussa triumvirien toinen viisivuotiskausi loppui. Tällä kertaa Octavianuksen ja Antoniuksen kauden jatkamisesta ei kuitenkaan ollut puhettakaan. Vuoden 34 eaa. alussa konsuleiksi nousivat Antoniuksen vankat kannattajat Gaius Sosius ja Domitius Ahenobarbus. Sosius hyökkäsi heti julkisesti Octavianusta vastaan. Octavianus itse ei ollut Roomassa, mutta palasi pian ja saapui senaatin istuntoon henkivartijoidensa kanssa. Senaatin istunnon aikana hän istui konsulien keskellä, vaikkei hänellä tällaista oikeutta ollutkaan. Konsulit pelästyivät ja pakenivat Antoniuksen luokse. Heidän mukanaan seurasi useita, jopa satoja, senaattoreita. Antonius muodosti heistä oman "vastasenaatin".
Vuonna 32 eaa. Antonius saapui joukkoineen Kreikkaan. Antoniuksen armeijaan kuului ehkä 100 000 sotilasta ja hänen laivastoonsa 500 sotalaivaa ja 300 kuljetusalusta. Alkukesästä Antonius ilmoitti eroavansa Octaviasta, joka oli asunut Roomassa. Octavianus oli käyttänyt hyväkseen Antoniuksen ja Kleopatran suhdetta propagandassaan. Octavianus maalasi tulevaa sotaa eräänlaisena ristiretkenä itää vastaan. Idässä oli myös monia jotka halusivat kostaa Roomalle vanhat kaunat. Yllättävä käänne sattui kun entinen konsuli Plancus ja tämän veljenpoika Titius loikkasivat Octavianuksen puolelle. Plancus piti senaatissa Antoniusta pilkkaavan puheen, mutta tämä ei saanut suurempaa vaikutusta. Plancus kertoi tämän jälkeen Octavianukselle että Antonius oli jättänyt testamenttinsa vestaalien huostaan. Elossa olevan henkilön testamentin avaaminen oli laiton teko, mutta Octavianus sai kuitenkin testamentin käsiinsä. Testamentin sisältö oli ennen näkemätöntä. Antonius tuli haudata Aleksandriaan, Julius Caesarin ja Kleopatran äpäräpoika Kaisarion tuli julistaa Caesarin pojaksi, Kleopatran lapsille tuli jakaa suunnattomia rahalahjoja. Testamentin sisältö sopi Octianuksen propagandaan täydellisesti. Epäillään että Octavianus olisi itse kirjoittanut osan testamentin sisällöstä.
Triumvirien kauden loputtua Octavianuksen laillinen asema oli epävarma. Vuoden 32 eaa. kesällä Octavianus järjesti niin että Rooman kansalaiset vannoivat hänelle uskollisuusvalan. Lähin vastine tällaiselle valalle oli vala jonka sotilaat vannoivat sotapäällikölleen. Valan vannominen ei luultavasti ollut täysin vapaaehtoista, ainoastaan Antoniuksen entisten veteraanien koloniat säästyivät.
Valmistelut
Vuoden 32 eaa. kesällä Octavianus oli saanut valmistelunsa valmiiksi. Octavianus julisti sodan Kleopatralle. Antoniukselta riistettiin seuraavan vuoden konsulinvirka, mutta häntä ei vielä julistettu valtakunnan viholliseksi. Seuraavana talvena Antoniuksen joukot pysyivät Kreikassa. Hänen päälaivastonsa odotti Aktionin satamassa. Sopivia satamia joiden kautta Octavianus voisi hyökätä Kreikkaan oli kuitenkin koko länsirannikon alueella. Antonius sijoitti kaikkiin satamiin pieniä laivastoja. Anonius ei ollut pystynyt rekrytoimaan Italiassa, mutta oli koonnut 100 000 sotilasta itäisistä provinsseista. Octavianuksen armeija koostui noin 80 000 sotilaasta. Antoniuksen laivasto oli myös ylivoimainen ja hänen laivansa olivat isompia kun Octavianuksen, mikä oli tärkeä tekijä tuon ajan meritaisteluissa. Antoniuksella oli myös enemmän varoja käytössään kun Octavianuksella. Antoniuksella oli myös ollut paljon enemmän menestystä sotapäällikkönä Octavianukseen verrattuna, vaikka Illyrian sota olikin parantanut Octavianuksen mainetta sotapäällikkönä.
Taistelu
260px|right|thumb|Aktionin taistelu [[31 eaa.]]
Antonius ja Kleopatra kokosivat armeijan ja laivaston, joka purjehti Kreikkaan talveksi 32–31 eaa. Keväällä Octavianus ylitti Adrianmeren Agrippan kanssa ja kohtasi vihollisen saman kokoisen armeijan Aktionissa 2. syyskuuta 31 eaa. Agrippa esti Antoniuksen laivaston liikkeet ja Octavianus katkaisi armeijan huoltoyhteydet maalla. Kun Antonius käsitti, että hän häviäisi tulevan taistelun, hän käski laivastonsa murtautua saarrostuksesta ja armeijansa vetäytyä. Vain muutama laiva pääsi läpi, joukossa Antoniuksen ja Kleopatran laiva. Suurin osa heidän armeijastaan ja laivastostaan joutui antautumaan taistelun jälkeen.
Taistelun jälkeen
Antoniuksen ja Kleopatran tappion jälkeen vuonna 30 eaa. Octavianuksen asema koko valtakunnan hallitsijana oli taattu. Octavianus hajotti henkilökohtaiset legioonansa ja valitutti itsensä Roomassa konsuliksi. Taistelussa saamansa voiton kunniaksi hän perusti taistelupaikan lähelle Nikopoliin kaupungin (”Voiton kaupunki”).
Götz Otto
Götz Otto (s. 15. lokakuuta 1967 Offenbach am Main, Länsi-Saksa ) on saksalainen näyttelijä. Götz on esiintynyt muun muassa elokuvissa Huominen ei koskaan kuole, Perikato ja Iron Sky, sekä televisiosarjassa Taivaan pilarit.
Pierre-Eugène Rouanet
Pierre-Eugène Rouanet SMA (16. marraskuuta 1917 Mazamet – 4. helmikuuta 2012) oli ranskalaissyntyinen, Norsunluurannikolla toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. heinäkuuta 1948 ja nimitettiin Daloan hiippakunnan piispaksi 4. heinäkuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi saman vuoden marraskuun 29. päivä. Pääkonsekraattorina toimi Pierre-Marie-Joseph Puech, jota avustivat Jean-Baptiste Boivin ja Emile Durrheimer. Rouanet erosi tehtävistään 20. marraskuuta 1975.
Rouanet osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen 1962–1965.
Metsä Board Simpele
Metsä Board Simpele eli Simpeleen kartonkitehdas on Metsä Board-konserniin kuuluva kartonkitehdas Rautjärven Simpeleellä. Tehdas tuottaa taivekartonkia, jota käytetään pääasiassa elintarvikkeiden, osaltaan myös terveydenhoitotuotteiden pakkaamiseen sekä yleispakkaamiseen.
Metsä Board Simpele on yksi Euroopan paperiteollisuuden kilpailukykyisimmistä ja tehokkaimmista tuotantolaitoksista. Tehtaan kehittämiseen on 2000- ja 2010-luvuilla investoitu yli sata miljoonaa euroa. Tehdaskokonaisuuteen kuului myös vuoden 2010 lopulla toimintansa lopettanut paperitehdas, jossa toimi yksi erikoispaperikone. Simpeleen kartonkitehtaalla työskentelee runsaat 300 vakituista ja lisäksi määräaikaisia työntekijöitä. Metsä Board Simpeleen tehtaanjohtajana (Vice President & Mill Manager) toimii Toni Tahvanainen.
Historia
Simpeleen paperitehtaan juuret ovat Parikkalassa syntyneen kauppias Matti Roihan (1863–1917) käynnistämissä teollistamistoimissa. Tehdasta alettiin rakentaa 1897, mutta omistajayhtiö joutui talousvaikeuksiin ja vuonna 1899 rakennustöitä jatkoi uusi Paperitehdas O.Y. Atlas -niminen yhtiö. Se teki konkurssin 1902, ja Simpeleen puuhiomo ja paperitehdas lähtivät käyntiin vasta vuoden 1906 lopulla uuden Aktiebolaget Simpele-yhtiön omistuksessa. Tehdas tuotti paino-, kääre- ja tapettipaperia. Vuonna 1912 työntekijöitä oli 160 ja tuotannon arvo 1,5 miljoonaa markkaa. Simpeleen puuhiomo oli toinen suomalainen hiomo, jonka hiomakoneita käyttivät sähkömoottorit. Tehdasrakennuksen osia on suunnitellut arkkitehti W. G. Palmqvist.
Tehdas toimi vuosina 1906–1920 nimellä Aktiebolaget Simpele. Vuonna 1919 yhtiö ja Myllykoski Träsliperi Ab ostivat kumpikin 27,5 prosenttia Oy Jämsänkoskesta, ja seuraavana vuonna nämä kolme yhtiötä sulautettiin Yhtyneet Paperitehtaat Oy -nimiseksi yhtiöksi.
Simpeleen tehtaat pysyivät Yhtyneiden Paperitehtaiden ja sen seuraajan UPM-Kymmenen hallussa vuoteen 1997 saakka, jolloin ne myytiin Metsä-Serla Oyj:lle, nykyisin Metsä Board Oyj (ent. M-real Oyj).
Simpeleen tehdasintegraattiin on kuulunut myös kotelotehdas, jonka tuotanto lopetettiin marras-joulukuun vaihteessa 2000. Viimeksi se toimi Takon Kotelotehdas Oy:n Simpeleen tehtaana, edeltäjän UPM:n aikakaudella Walki Packin kotelotehtaana. Kartongin jalostusosastona aloittanut kotelotehdas oli perustettu vuonna 1958.
Simpeleen paperi- ja kartonkitehtaan yhteiskapasiteetti oli vuoden 2010 lopulla 275 000 tonnia kartonkia ja paperia vuodessa, ja tuotanto oli suuntautunut pakkauskartonkiin ja paperiin. Tehtailla työskenteli tuolloin noin 360 henkilöä. Uudemman paperikoneen ja vanhemman kartonkikoneen yhteistuotanto 1950-luvun lopussa oli yhteensä noin 36 000 tonnia vuodessa.
Loppuvuodesta 2010 M-real sulki Simpeleen paperikoneen ja siirsi tuotannon Gohrsmühlen tehtaalle Saksaan. Samalla se lupasi investoida Simpeleen kartongintuotantoon noin 26 miljoonaa euroa. Paperikone PK1:llä ehdittiin valmistaa myyntiin yhteensä 1 815 000 tonnia paperia – ensimmäisenä toimintavuonna 6 928 tonnia ja viimeisenä 49 000 tonnia.
Vuonna 2011 tehdyillä investoinneilla Simpeleen taivekartonkikapasiteettia kasvatettiin noin 80 000 tonnilla noin 300 000 tonniin. Investoinnin myötä Simpeleen tehtaan kartonkikoneesta KK3 tuli Euroopan suurin taivekartonkikone.
Tehtaan paperi- ja kartonkikoneet
Simpeleen vuonna 1954 valmistunut paperikone oli ensimmäinen Valmetin Suomeen toimittama paperikone sekä ensimmäisenä käynnistynyt Valmetin valmistama paperikone. Simpeleen koneesta tuli Valmetin paperikonetekniikan perusta. Monet asiantuntijat pitivät ihmeenä, että Valmet onnistui Simpeleen paperikoneen rakentamisessa niin hyvin.
1950-luvulla molemmat koneet saivat voimansa mäntähöyrykoneista. Liian hidas kiillotuskalanteri uusittiin nopeampaan vuonna 1958. Kattilalaitokselle siirrettiin kivihiilikattila Tervasaaren vanhasta voimalasta 1950-luvulla. Hiomakoneet oli siirretty Myllykoskelta ja niissä oli puulaakereita. Uuden hiomon ja kuorimon rakentaminen alkoi vuonna 1957. Koneet toimitti Kone ja Silta Oy sekä Voith.
Kartonkikone KK3 tilattiin vuonna 1965. Kone oli varastoituna kolmen vuoden ajan Hangon satamassa ja Englannissa rahoitusongelmien vuoksi.
Kartonkitehtaalla on kartonkikone KK3:n ja kartonginvalmistuslinjaan lukeutuvan pituusleikkurin lisäksi arkittamo. Kartonkitehtaaseen kuuluvat myös massaosasto (hiomo ja kuorimo), sellun hajotusosasto ja voimalaitos sekä biologinen jätevedenpuhdistamo.
Hiomo ja kuorimo
Hiomossa on kuusi ketjuhiomakonetta, joilla valmistetaan hioketta kartonkitehtaan omaan käyttöön tuotantokapasiteetin ollessa 130 000 tonnia vuodessa (110 000 t/a, 2008). Hioketuotannon raaka-aineena käytetään kuusipuukuitua.
Voimalaitos
Voimalaitoksen pääkattila (K6) on vuonna 1976 voimalaitosinvestoinnissa valmistunut turvepölykattila, joka on vuonna 1997 (Foster Wheeler) tehdyn investoinnin myötä uusittu kuplivapetiseksi leijukerroskattilaksi. Kattilan polttoaineteho on 127 MW.
Varakattilana (K7) toimii vuonna 1996 (Steamservice) käyttöönotettu öljykattila, jonka polttoaineteho on 66 MW.
Paperitehdas
Vuoden 2010 lopulla tuotantonsa lopettaneella paperitehtaalla oli paperikoneen (PK1) lisäksi 2 superkalanteria ja 2 pituusleikkuria. Vanhassa paperikone PK1:ssä oli saksalaisen C.G. Hauboldin toimittamat kalanteri sekä leikkaus- ja rullauskoneet.
Tuotteet
Taivekartonki:
Tuotenimi aiemmin:
Entiset tuotteet
Erikoispaperit:
Taivekartonki:
Isännöitsijät, myöh. tehtaanjohtajat (tehdaskokonaisuus)
Aktiebolaget Simpele / Yhtyneet Paperitehtaat / UPM-Kymmene aikakausi
Tehtaan rautatiekalusto
Tehtaalla on käytössään oma rautatiekalusto, joka hoitaa sekä tehdasalueen sisäiset että tehdasalueen ja Simpeleen aseman väliset vaihtotyöt:
Aiemmin käytössä olleet veturit:
Kirjallisuutta
61.43472°N, 29.34167°W
Avet
Avet on laskettelurinne Grandvaliran talviurheilukeskuksessa Soldeun kylässä Canillossa Andorrassa.
Keijo Liinamaa
Keijo Antero Liinamaa (6. huhtikuuta 1929 Mänttä – 28. kesäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen lakimies, joka toimi Suomen pääministerinä 1975 ja valtakunnansovittelijana vuosina 1965–1971 ja 1979–1980. Liinamaa toimi myös oikeusministerinä 1970 ja työvoimaministerinä 1971–1972.
Valtakunnansovittelijana
Liinamaa oli työoikeuteen erikoistunut lakimies, joka aloitti työuransa SAK:ssa. Vain 29-vuotiaana vuonna 1958 hänestä tuli Mäntän kauppalanjohtaja. 1960-luvun alkupuolella valtakunnallisen työmarkkinasovittelujärjestelmän käynnistyttyä hän toimi paikallisena sovittelijana, kunnes vuonna 1965 hänet valittiin valtakunnansovittelijaksi. Taloudellisesti vaikeina vuosina 1965–1967 Liinamaa selvitti runsaasti työmarkkinaristiriitoja ja sai estettyä useita suurlakkoja.
Ministerinä
Vuoden 1970 eduskuntavaalien jälkeen poliittiset puolueet eivät pystyneet muodostamaan hallitusta. Presidentti Urho Kekkonen määräsi tällöin Teuvo Auran muodostamaan virkamieshallituksen. Pääministeri Auran hallituksessa Liinamaa toimi oikeusministerinä 63 päivää touko-heinäkuussa 1970, kunnes Ahti Karjalainen muodosti uuden hallituksen.
Karjalaisen hallitus hajosi syksyllä 1971 ja eduskunta hajotettiin. Teuvo Auran toinen virkamieshallitus muodostettiin ja Liinamaa toimi siinä työvoimaministerinä lokakuusta 1971 helmikuuhun 1972.
Vuoden 1975 eduskuntavaalien jälkeen poliittiset puolueet eivät saaneet muodostettua hallitusta. Presidentti Kekkonen kutsui Keijo Liinamaan pääministeriksi ja hänen virkamieshallituksensa istui 13. kesäkuuta – 30. marraskuuta 1975, kunnes Kekkosen väliintulo mahdollisti Martti Miettusen uuden hallituksen muodostamisen.
Liinamaa toimi pääministerinä Helsingissä järjestetyn ETYK-huippukokouksen aikana.
Keijo Liinamaa kuoli 51-vuotiaana 28. kesäkuuta 1980 äkilliseen sairauskohtaukseen ollessaan ulkoilemassa kotinsa lähistöllä Helsingin Vuosaaressa. Hän on kaikkien aikojen nuorimpana kuollut Suomen pääministeri.
Hänen leskensä Pirkko Liinamaa tuli 1980-luvulla tunnetuksi suositun televisio-ohjelman Levyraadin pitkäaikaisena vakiojäsenenä.
Keijo Liinamaan syntymäkaupungissa Mäntässä on ollut Keijo Liinamaan katu vuodesta 2008. Helsingin Vuosaaressa sijaitseva puistoalue nimettiin Keijo Liinamaan puistoksi vuonna 2015.
Camail
pienoiskuva|Camaililla varustettu [[basinetti.]] pienoiskuva|Camail kuvattuna kypärän yhteyteen [[Musta prinssi|Mustan prinssin hautamuistomerkissä.]] Camail tai aventail on rengaspanssarista tehty kaulus tai niskansuojus, jota käytettiin Euroopassa keskiajalla yhdessä kypärän kanssa antamaan lisäsuojaa.
Varhaiset camailit oli niitattu kiinni kypärän reunaan. 1320-luvulta alkaen irrotettava versio syrjäytti ne. Tässä ketjupanssarikaulus oli kiinnitetty nahkahihnaan, joka puolestaan kiinnitettiin kypärään pujottamalla nyöri reiällisten niittien läpi. Camail oli yleisimmin käytössä 1300-luvulla basinettien kanssa, ja syrjäytti rengaspanssarihupun (coif) vuosisadan puolivälissä kokonaan. 1400-luvulla puolestaan teräslevyistä tehdyt kaulasuojukset syrjäyttivät camailin.
Kaulusta saatettiin koristella liittämällä messinki- tai pronssirenkaita sen reunaan, tai tekemällä reunasta sahalaitainen.
Samantapaisia ketjupanssarista tehtyjä kauluksia ja niskasuojuksia on käytetty myös muualla maailmassa, esimerkiksi osana persialaisten katafraktien haarniskaa.
Superlatiivi
Superlatiivi eli yliaste on adjektiivien ja adverbien vertailumuoto. Se ilmaisee ominaisuuden suurinta määrää. Muut vertailuasteet ovat positiivi ja komparatiivi.
Adjektiivin superlatiivin tunnus on taivutusmuodon mukaan yksikössä -in : -impA- : -immA-, monikossa -immAt : -impi- : -immi-. Joidenkin adjektiivien vertailuasteet muodostetaan epäsäännöllisesti. Adverbin superlatiivin tunnuksia ovat -immin ja -iten (harvinainen).
Absoluuttinen superlatiivi
Absoluuttista superlatiivia käytetään adjektiivista esimerkiksi todettaessa sään olevan mitä kaunein, joka tarkoittaa erittäin kaunis, ja adverbista esimerkiksi mitä pikaisimmin, joka tarkoittaa erittäin pikaisesti.
Esimerkkejä superlatiivista englanninkielisin sanoin
Englanninkielisissä sanoissa superlatiivimuodon edessä käytetään määräistä alkuartikkelimuotoa the. Englannissa on kaksi erilaista superlatiivimuotoa, joista toista käytetään lyhyiden adjektiivien superlatiivien muodostamiseen. Edellä kuvatun luettelon kolme ensimmäistä adjektiivia ovat näitä lyhyitä adjektiiveja, joissa superlatiivi muodostetaan päätteellä -est. Neljäs ja viides adjektiivi taas ovat pitkiä adjektiiveja, jotka taipuvat pitkien adjektiivien superlatiivisäännön mukaan. Näissä tapauksissa ensimmäisenä on määräinen alkuartikkeli the, sitten adverbi most(sanan most voi suomentaa eniten). Lopuksi laitetaan adjektiivi tavallisessa muodossaan.
Klandestiinikirjallisuus
Klandestiinikirjallisuudella tarkoitetaan salaisesti levitettyä "maanalaista" filosofista kirjallisuutta. Yleisesti nimityksellä viitataan ennen kaikkea Ranskassa 1600- ja 1700-lukujen vaihteessa levitettyyn varhaiseen valistuskirjallisuuteen, jonka arvostelun kohteena oli tavallisesti Ranskan katolinen kirkko.
Klandestiinikirjallisuudessa saatettiin esimerkiksi kyseenalaistaa uskonnollisia tai muita auktoriteetteja, tai levittää muita ajatuksia, joiden julkinen esittäminen oli tuohon aikaan vaarallista. Siksi tällainen kirjallisuus painettiin sensuurin välttämiseksi laittomasti Ranskassa tai ulkomailla. Osa kirjallisuudesta levitettiin ainoastaan käsin kirjoitettuina kopioina. Yleensä ajatuksia ei ollut tarkoituskaan levittää laajalti tavallisen kansan pariin, vaan ainoastaan oppineiden keskuudessa.
Salaa julkaistun kirjallisuuden toinen aalto nähtiin Neuvostoliitossa, missä levitettiin niin sanottua samizdat -kirjallisuutta. Kolmas aalto näyttää kehittyvän länsimaissa islamin tutkimuksen ja kritiikin ympärille. Islamin tutkijat ja tulosten popularisoijat ovat alkaneet turvautua myös nimettömään julkaisemiseen tai julkaisemiseen omakustanteina. Tällaisiin kuuluu Norbert G. Pressburgin Goodbye Mohammed (2009) (saksaksi), ja Peter Townsendin The Mecca Mystery (2018) (englanniksi). Alan tutkijoista osa on turvautunut omakustanteisiin (Günter Lüling) tai julkaisemaan salanimellä (esim. Christoph Luxenberg ja Ibn Warraq).
Iso Riihilampi (Keuruu)
Iso Riihilampi on Keski-Suomessa Keuruulla Pyörkkilänperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,3 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Luomanpuron valuma-alueeseen (35.429) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 189,1 metriä mpy.
Lapsenpäivä-palkinto
Lapsenpäivä-palkinto on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön vuosittain yhteisölle myöntämä tunnustus lasten taideharrastuksen ja -kasvatuksen eteen tehdystä merkittävästä työstä. Palkinnot jaettiin ensi kerran vuonna 1999, jolloin niiden arvo oli 50 000 markkaa. Vuonna 2022 palkitut saivat 9 000 euroa. Palkinnon rinnakkaispalkinto on yksittäisille henkilöille jaettava lastenkulttuurin valtionpalkinto.