cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keski-Savon Pateri
Mitaliputki
Kaudella 1997–1998 Pateri voitti Suomen Cupin, kun se voitti finaalissa KuPS-Volleyn. Joukkuetta valmensi Reino Kosonen. Seuraavalla kaudella Pateri pelasi jälleen Suomen cupin voitosta KuPS-Volleyn kanssa finaalissa. Tällä kertaa KuPS-Volley voitti otteluvoitoin 2-0. Lisäksi Pateri voitti SM-pronssia. Kaudella 1999–2000 Pateri voitti historiansa ensimmäisen suomenmestaruuden sekä Suomen Cupin kultaa. Kaudella 2000–2001 Pateri voitti SM-pronssin liigassa, sekä Suomen cupin hopean häviten KuPS-Volleylle. Joukkue pelasi lisäksi Lentopallon Mestareiden liigassa. Joukkue ei kuitenkaan menestynyt, koska kärsi loukkaantumisista juuri pelien aikoihin. Reino Kosonen päätti lopettaa valmentajauransa ja siirtyä eläkkeelle kauden jälkeen. Pateri putosi ykkössarjaan kauden 2006–2007 päätteeksi.
Kohujoukkue
thumb|350px|Joukkueen aloituskokoonpano koostui vain kahdesta suomalaispelaajasta kaudella 2008. Heti putoamisen jälkeen Keski-Savon Pateri päätti nousta takaisin liigaan kaudeksi 2008–2009. Joukkueen budjetti kaksinkertaistui edelliskaudesta, kun joukkueen taakse ilmestyi nimettömänä pysytellyt rahoittaja.
Felsina (peruna)
Felsina on hollantilainen keskiaikainen perunalajike. Felsinan tärkkelyspitoisuus on 16,5 prosenttia. Se luokitellaan ominaisuuksiltaan kiinteämaltoiseksi perunaksi. Felsina on yksi Ukrainassa viljeltävistä 43 perunalajikkeesta. Sitä viljellään myös mm. Ruotsissa
Keski-Savon Pateri
Kohujoukkue
Pateri lähti 1-sarjaan kaudelle 2007–2008 lähes kokonaan ulkomaalaisilla pelaajilla. Seura hankki peräti seitsemän ulkomaalaista pelaajaa joukkueeseensa. Seura hankki Argentiinasta neljä pelaajaa sekä maajoukkuepelaajat Norjasta ja Libanonista. Lisäksi Pateri täydensi joukkuettaan unkarilaisella pelaajalla ja muutamalla suomalaisella pelaajalla.
Paterin hankkimat ulkomaalaisvahvistukset herättivät suurta keskustelua mediassa. Lentopallon 1-sarjassa ei ollut ennen kautta 2008–2009 ulkomaalaisia rajoittavaa sopimusta toisin kuin lentopallon SM-liigassa. Paterin tavoite sarjassa oli nousta takaisin SM-liigaan. Pateri aikoi pelata ulkomaalaisvahvistuksillaan mikäli joukkue selviytyisi liigakarsintoihin. Suomen Lentopalloliitto kielsi ulkomaalaisvahvistukset liigakarsinnoista kaudeksi 2008-2009
Pateri ei hävinnyt kauden 2007–2008 runkosarjassa yhtään ottelua ja hävisi vain kuusi erää. Joukkue pääsi SM-liigan karsintoihin. Pateri kohtasi karsintoihin pääsystä pelatuissa pudotuspeleissä Himangan Urheilijat, jonka joukkue voitti molemmissa otteluissa 3-0. Liigakarsinnat Pateri aloitti voittamalla liigajoukkue Vaasan Kiiston selvänumeroisesti 3-0 ja heti perään toisen liigajoukkueen Valkeakosken Isku-Veikot 3-1. Lopulta Paterin nousu ratkesi jo kolmannessa ottelussa, kun se voitti Oulun Ettan erin 3-0. Loput liigakarsinta pelit Pateri voitti myös ja pääsi SM-liigaan takaisin häviämättä yhtään peliä koko kauden aikana. Paterin voitettujen ja hävittyjen erien suhde oli 81-11.
Kaudelle 2008–2009 Pateri on tehnyt sopimukset edelliskauden pelaajien Juan Cruz Aramburun, John Abi Chedidin, Petri Piiroisen ja Teemu Tuomisen kanssa. Uusina pelaajina joukkueeseen tulevat Ville Juntura ja Atte Kyrölä Salon Piivolleysta.
2009–2010
Kaudeksi 2009/2010 Pateri luopui liigapaikastaan ja muodostaa ykkössarjassa pelanneen Savonlinnan East Volleyn kanssa yhteisen eteläsavolaisen liigajoukkueen, joka pelaa pääosan kotiotteluistaan Savonlinnassa. Joukkuetta valmentaa East Volleytä valmentanut Vodek Sadalski.
Kirjava ”Puolue” – Elonkehän Puolesta
Kirjava ”Puolue” – Elonkehän Puolesta (KIPU, ) oli suomalainen vihreä puolue. Puolue perustettiin vuonna 1988 nimellä Vihreät. Nimi vaihdettiin vuonna 1992 muotoon Ekologinen puolue Vihreät (EPV). Vuonna 1998 nimeksi tuli KIPU.
Puolueen perusti vihreän liikkeen vähemmistö vuonna 1988, hieman ennen Vihreän liiton rekisteröitymistä puolueeksi. Puolueen perustajajäseniä olivat muun muassa Eero Paloheimo ja Erkki Pulliainen, jotka siirtyivät kuitenkin pian Vihreään liittoon. Myös Pentti Linkola oli mukana Ekologisen puolueen toiminnassa. Linkolan mielipiteet jakoivat puolueväkeä ja hän putosi puoluevaltuustosta vuoden 1996 puoluekokouksessa. Linkolan vastaista linjaa johti Elonkehän päätoimittaja Eero Taivalsaari, jonka puoluehallitus erotti tehtävästä toukokuussa 1996. Taivalsaari ei kuitenkaan suostunut eroamaan. Hallitus vaihtoi lehden toimiston lukot, mutta Taivalsaari vaihtoi ne uudestaan. Vanha hallitus pyrki mitätöimään puoluekokouksen virheellisyyksien vuoksi.
Vuonna 1991 puolueeseen kuului alle sata jäsentä. Puolueella oli vuonna 1990 kahdeksan osastoa.
Pertti ”Veltto” Virtanen oli puolueen ainoa kansanedustaja vuosina 1995–1999. Virtanen muodosti eduskunnassa omaa nimeään kantaneen eduskuntaryhmän. Virtanen oli myös puolueen puheenjohtaja sen toimiessa KIPU-nimellä, vaikka hän ei valinnan aikaan (1998) edes kuulunut puolueeseen. Virtanen halusi puolueelle uuden nimen, koska ekologisuus koettiin hänen mielestään liian negatiivisesti mediassa ja hän halusi koota puolueen yhteyteen eri kansalaisryhmiä. Virtasen linjaukset erosivat huomattavasti muun (vanhemman) puolueväen politiikasta, mikä johti konflikteihin. Virtanen kannatti esimerkiksi EU:ta, toisin kuin puolueohjelma, jossa vaadittiin unionista irtautumista. Muun muassa entinen puheenjohtaja Parkatti lähti puolueesta.
Puolue poistettiin puoluerekisteristä kesällä 2003 sen jäätyä ilman kansanedustajia kaksissa peräkkäisissä vaaleissa.
Politiikka
Ekologinen puolue vastusti Suomen liittämistä Euroopan unioniin. Puolue teki oikeuskanslerille kyselyn toimenpiteen maanpetoksellisuudesta. Vuoden 1994 presidentinvaaleissa puolue antoi tukensa Suomen kansan itsenäisyysrintaman Keijo Korhoselle.
Vaalit
Kunnallisvaaleissa puolue asetti ehdokkaita vuonna 1988 neljässä, 1992 kuudessa ja 1996 12 kunnassa. Valtuutettuja se sai Harjavallassa (1988), Naantalissa (1988/1992) ja Somerolla (1996). Vaaleissa 2000 KIPU:lla oli oma lista vain Inkoossa.
Eduskuntavaaleissa puolueella oli aina ehdokkaita Helsingin, Uudenmaan ja Pirkanmaan vaalipiireissä. Ehdokaslistoja asetettiin vähintään kerran kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä Pohjois-Savoa lukuun ottamatta. Korkeinta puolueen kannatus oli Pirkanmaalla (aiemmin Häme pohj.), josta se sai ainoan kansanedustajansa vaaleissa 1995 2,9 prosentin kannatuksella. Muissa vaalipiireissä kannatus ei koskaan ylittänyt yhtä prosenttia. Edustajapaikan saantia helpotti SMP:n, kristillisten ja EKA:n kanssa tehty vaaliliitto.
Europarlamenttivaaleissa 1999 KIPU asetti 4 ehdokasta. Puolueen entinen kansanedustaja Veltto Virtanen keräsi parlamentin ulkopuolelle jääneistä suurimman äänimäärän (28 092). Puolue oli vaaliliitossa perussuomalaisten ja EKA:n kanssa.
Elonkehä ja Ekovihreät
Puolueen lehdeksi perustettiin vuonna 1995 Elonkehä, joka on jatkanut ilmestymistään puolueen kadottua poliittiselta kartalta. Ekovihreät on vuonna 1995 perustettu Vihreän liiton valtakunnallinen ympäristöasioihin keskittynyt jäsenjärjestö. Ekovihreissä on toiminut joitakin alkuperäisen Ekologisen puolueen jäseniä ja ekovihreillä on läheiset suhteet Elonkehä-lehteen. Suoraa historiallista yhteyttä entiseen puolueeseen ei yhdistyksellä kuitenkaan ole.
Myllysilta (Jaala)
Myllysilta on Kouvolan Jaalassa Sonnanjoen Myllykosken kohdalla sijaitseva 3-aukkoinen kivinen holvisilta. Silta on valmistunut vuonna 1897. Sen suurin jänne on 4,2 m, suurin aukko 3,5 m ja kokonaispituus 19,2 m. Sillan hyötyleveys on 5,2 m.
Silta ylittää Sonnanjoen, joka laskee Sonnanjärvestä Lintukymeen. Moottoriajoneuvoliikenne ylittää joen viereistä seututie 369:n siltaa pitkin.
Myllykoski on Sonnanjoen perhokalastusalueeseen kuuluva koski.
Vaahtera-angervo
Vaahtera-angervo (Mukdenia rossii, syn. Aceriphyllum rossii) on rikkokasvien (Saxifragaceae) heimoon kuuluva kasvilaji.
Vaahtera-angervo kasvaa alkuperäisenä kivisillä rinteillä ja jokilaaksoissa Kiinassa Mantšuriassa sekä Korean niemimaalla. Koristekasvina vaahtera-angervo menestyy kosteassa ja hyvin vettä läpäisevässä maaperässä puolivarjoisella kasvupaikalla. Kasvualueensa pohjoisosissa se selviää myös täydessä auringon valossa. Kasvupaikan vakaat kosteusolosuhteet ovat lajin kannalta merkittävät. Ajan kuluessa kasvit voivat levittäytyä maanalaisen juurakkonsa avulla ja suotuisilla kasvupaikoilla laji voi myös tuottaa siemeniä.
Katalaaninkielinen kirjallisuus
Katalaaninkielinen kirjallisuus tarkoittaa katalaanin kielellä kirjoitettua kirjallisuutta. Termillä katalonialainen kirjallisuus voitaisiin sen sijaan tarkoittaa sekä katalaanin että espanjan kielellä Kataloniassa julkaistua kirjallisuutta. Katalonia on Espanjan itsehallintoalue.
Historia
Ensimmäiset katalaaninkieliset kirjalliset dokumentit ovat 1000-luvulta ja 1100-luvun alkupuolelta. Keskiajan merkittävimpiä katalaaninkielisiä kirjailijoita olivat prosaisti Ramon Llull (1200-luku) ja runoilija Ausiàs March (1400-luku). Katalaaninkielisen kirjallisuuden huippuaikaa historiassa oli 1400-luvun loppu, merkkiteoksenaan Joanot Martorellin Tirant lo Blanch (1490). Tämän jälkeen katalaaninkielinen kirjallisuus elelikin hiljaiseloa 1500-luvulta aina vuoteen 1833 saakka.
1800-luvun puolivälin tienoilla katalaaninkielinen kirjallisuus alkoi elpyä, ja aikaa nimitetäänkin renessanssiajaksi (Renaixença). Tämän ajan tärkeimpiä kirjailijoita olivat Jacinto Verdaguer, Ángel Guimerá ja Narcís Oller, jotka edustivat samalla myös katalaaninkielisen kirjallisuuden jälkiromanttista ja realistista aikakautta. 1800-luvun lopun merkittävimpiä kirjailijoita oli Joan Maragall.
1900-luvulla katalaanin kieli vakiinnutti paikkansa kirjallisuuden kielenä – olkoonkin, että Miguel Primo de Riveran ja Francisco Francon diktatuurien aikana katalaaninkielisellä kirjallisuudella ei ollut virallista asemaa. Francon diktatuurin jälkeen katalaanin kielellä julkaistun kirjallisuuden määrä on jatkuvassa nousussa.
Katalonian ulkopuolella parhaiten tunnettuja ja muille kielille käännettyjä katalaaninkielisiä kirjailijoita ovat muun muassa Josep Carner, Joan Salvat-Papasseït, Carles Riba, J. V. Foix, Salvador Espriu, Josep Maria de Sagarra, Josep Pla, Mercè Rodoreda, Llorenç Villalonga, Pere Calders, Gabriel Ferrater, Manuel de Pedrolo, Enric Valor, Joan Brossa, Ferran Torrent, Jesús Moncada, Manuel Sanchis-Guarner, Joan Fuster, Quim Monzó, Isabel Clara-Simó ja Miquel Martí i Pol.
Suomen urheilu 1988
Suomen urheilu 1988 käsittelee vuoden 1988 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Villa Savoye
thumb|300px|[[Australian Canberraan rakennettu tummanvärinen kopio Villa Savoyesta]] Villa Savoye on arkkitehti Le Corbusier'n suunnittelema rakennus, joka on Le Corbuesier'n merkittävimpiä töitä ja moderniin arkkitehtuuriin kuuluvan kansainvälisen tyylin tunnetuimpia rakennuksia. Se sijaitsee Pariisin lähellä, Poissyn kunnassa.
Le Corbusier kehitti vuonna 1927 viisi teoreettista periaatetta, jotka tukivat modernin arkkitehtuurin kehitystä. Villa Savoyessa Le Corbusier käytti näitä kaikkia. Periaatteisiin kuuluivat pilareiden käyttö kantavana rakenteena, kattopuutarha, avoin pohjapiirros, pitkät ikkunoiden ketjut ja vapaamuotoinen julkisivu.
Villa Savoye suunniteltiin rikkaalle Savoyen perheelle viikonloppuasunnoksi. Se rakennettiin Poissyn kylän lähelle niitylle, jota reunustivat täyskasvuiset puut. Le Corbusier'n tarkoituksena oli sovittaa rakennus mahdollisimman hyvin ympäristöönsä.
Savoyet asuivat rakennuksessa vuoteen 1940. Toisen maailmansodan aikana se oli sekä saksalaisten että liittoutuneiden hallussa, ja kärsi pahoin. Poissyn kunta sai rakennuksen omistukseensa 1958. Sitä käytettiin tämän jälkeen nuorten keskuksena, ja se oli jopa purkamisuhan alla. Arkkitehtien protestin ja Le Corbusier'n tuen ansiosta Villa Savoye säästyi, ja vuonna 1965 rakennuksesta tuli historiallinen kohde. Vuosien 1985–1997 aikana Villa Savoye entisöitiin perusteellisesti.
Imitaattori
pienoiskuva|Suomalainen imitaattori Juha Laitila imitoimassa Elvistä. pienoiskuva|Yhdysvaltalainen Elvis-imitaattori. Imitaattori on henkilö, joka imitoi toisen, yleensä kuuluisan henkilön ääntä ja maneereita. Suosittuja imitoitavia henkilöitä ovat yleensä poliitikot, laulajat ja julkisuuden henkilöt, joilla on omalaatuinen ja helposti tunnistettava ääni.
Imitaattoreita, jotka yhdistävät esityksiinsä myös pukeutumisen imitoitavaksi henkilöksi, kutsutaan englanninkielisellä termillä lookalike. Tästä ovat esimerkkinä monet Elvis-imitaattorit, joita on maailmanlaajuisesti noin 35 000.
Imitaattoreista jotkut tekevät huumori-imitaatioita ja toiset vakavia imitaatioita.
Imitaattori voi tarkoittaa myös esineiden, laitteiden, soittimien, eläinten ja erilaisten tapahtumien tai tapahtumasarjojen toistamista. Muun muassa Jope Ruonansuu osaa imitoida liikkuvassa junassa kulkevan ihmisen etenemistä vaunusta toiseen. Vanhan mallissa vaunuissa oli erillinen välitila, jolloin äänet voimistuivat ovia avatessa ja niiden sulkeutuessa.
Merkittävä tyylisuunta on Terry Fatorilla. Hänen erikoisuutenaan on laulaa vatsastapuhujana eri laulajien äänellä. America's Got Talent vuonna 2007 oli hänen läpimurtonsa Yhdysvalloissa.
Kakkiainen
Vesieliö
Katka oli vedessä elävä olio, jonka uskottiin tai väitettiin purevan poikki kalastajien verkkojen siimoja. Katkaksi kutsuttiin monenlaisia eliöitä, kuten siiroja, matoja ja äyriäisiä. Katka -nimitys on nykyisin varattu katkaravulle ja äyriäislahkolle.
Kuoriainen, hiuksenleikkaaja
Tukkaan tai ihoon takertunutta kuoriaista on voitu kutsua muun muassa nimityksillä kakkiainen, katkiainen, hapsenkatkiainen, hapsenkakkiainen, katikas ja karva-katikas. Nimitykset perustuvat siihen, että niiden uskottiin tai ainakin lapsille kerrottiin katkovan hiuksia tai karvoja. Nimitykset "hapsenkakkiainen" ja "hapsenkatkiainen" ovat tarkoittaneet ja edelleen kansanomaisesti tarkoittavat myös isosarvisia kuoriaisia, lähinnä sarvijääriä kuten sarvijaakkoa.
Kummitus, harhakuva
Kakkiainen ja kakkia viittaavat myös joihinkin pieniin, epämääräisiin kummituksiin tai harhanäkyihin. Näiden yhteys katkoja-olentoihin on epävarma, mutta nimen lisäksi yhtäläistä on ainakin pieni koko ja että olennot eivät olleet suoranaisesti vaarallisia, vaan lähinnä häiritseviä tai haitallisia "pikkuötököitä". Joskus näiden kakkiaisten kerrottiin lentävän. Eräs kakkiaisen toisintonimitys on Hiiden lintu. Kirkonkakkiainen oli kuitenkin kirkonhaltija, ja vaikka se hallitsi pyhää paikkaa, se saattoi olla hyvinkin häijy.
Erään tiedon mukaan uskottiin, että kun hautausmaalta nousee tulta, on siellä kakkiaisia. Tässä merkityksessä kakkiainen muistutti virvatulia. (SKVR:IX4 1303) Jos vieraan kanssa tuli riitaa, oli syytä taikoa ja loitsuta, jotta taloon ei jäisi kakkiaisia. (SKVR:IX4 38)
Unikakkiainen on unessa näyttäytyvä hyödyllinen olento, joka näyttää aarteen sijaintipaikan.
Butte (kivimuodostuma)
thumb|[[Monument Valleyn butteja Arizonassa.]] thumb|[[Devils Tower Wyomingissa.]] Butte on pienikokoinen pöytävuori. Sen yläosa on kulutusta kestävää kiveä mutta reunat ovat jyrkät ja eroosioherkät. Butte on yleensä korkeuttaan kapeampi, sillä se on syntynyt pöytävuoren lohkeiltua seinämistään. Buttekin kuluu ajan myötä kapeaksi kivipylvääksi, joka lopulta romahtaa.
Juri
Nimi Juri on käytössä myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan se on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1260 henkilölle.
Paratiisi (täsmennyssivu)
Paratiisi tarkoittaa seuraavia:
Blood Mantra
Blood Mantra on Decapitatedin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2014.
Terence McKenna
thumb|Terence McKenna Terence McKenna (16. marraskuuta 1946 – 3. huhtikuuta 2000) oli yhdysvaltalainen kirjailija, filosofi ja etnologi. Hän oli tunnettu useita eri aiheita käsittelevistä spekulaatioistaan, Voynichin käsikirjoituksen tulkinnasta aina ihmisrodun alkulähteiden käsittelyyn. Hän kehitti myös uudenlaisuuden teorian (engl. Novelty theory), joka esittää ajan jatkuvasti uutta luovana fraktaaliaaltona. Joillakin luennoillaan hän puhui arvioistaan, joiden mukaan tämä fraktaaliaalto kulminoituisi vuonna 2012. Hänen näkemyksiään värittivät muun muassa hallusinogeenisten luonnollisten yhdisteiden käyttö, gaianismi ja šamanismi.
Elämäkerta
Terence McKenna kasvoi pienessä, vahvasti uskonnollisessa kylässä läntisessä Coloradossa. Heikon näkönsä vuoksi McKenna joutui käyttämään erityisvalmisteisia silmälaseja jo pienestä pitäen. Silmälasien käyttö ja epäurheilijamaisuus vaikuttivat kielteisesti hänen toverisuhteisiinsa ja hän viettikin suurimman osan lapsuudestaan yksin. McKennan setä tutustutti hänet geologiaan, minkä seurauksena hän alkoi tehdä yksin retkiä, joilla hän keräsi fossiileja kuivuneilta joenvarsilta. Harrastus kehitti McKennan tieteellistä ja taiteellista arvostusta luontoa kohtaan.
McKenna sai tietää psykedeeleistä Aldous Huxleyn kirjoitusten kautta. Hänen ensimmäinen konkreettinen kokemuksensa psykoaktiivisten aineiden parissa oli, kun hän söi useita pussillisia LSA:ta sisältäviä päivänsinen siemeniä. McKenna sanoi myöhemmin tämän kokemuksen määritelleen hänen elämänsä suunnan.
High schoolista valmistumisensa jälkeen hän alkoi opiskella Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän muutti San Franciscoon kesällä 1967 ennen kuin hänen kurssinsa yliopistossa alkoivat. Siellä hän tutustui naapurissa asuneen Barry Meltonin kautta kannabikseen ja LSD:n käyttöön.
Äitinsä kuoleman jälkeen vuonna 1971 Terence, hänen veljensä Dennis McKenna ja kolme muuta henkilöä matkustivat Kolumbian Amazonille etsimään sikäläistä oo-koo-hé (yopo)-kasvia, joka sisältää vahvana hallusinogeenina tunnettua DMT:tä. La Chorrerassa veljensä suostuttelemana hän asettui psykedeelisen kokeilun koehenkilöksi, nautti kasvia ja kertoi saaneensa yhteyden kreikkalaisen mytologian logokseen, informatiiviseen, hallusinatoriseen ääneen, jonka hän uskoi olevan universaali osa visionääristä, uskonnollista kokemusta. Tämän äänen paljastukset innostivat hänet tutkimaan kiinalaisen Yijingin (ent. I-ching) rakennetta, joka johti hänen uudenlaisuuden teoriansa (engl. Novelty Theory) syntyyn.
Suurimman osan 1970-luvusta McKenna piti matalaa profiilia eläen tavanomaista lähiöelämää. Hän sai elantonsa veljensä Dennisin kanssa salanimillä kirjoittamastaan Magic Mushroom Growers Guide (”Taikasienten kasvatusopas”) -kirjasta saaduista rojaltituloista. Lisäksi hän myös kasvatti ja myi psilosybiinisieniä. Hän sanoi, että hänet peloteltiin pois tältä toimialalta ja puhumaan julkisuuteen kollegoidensa puolesta, jotka olivat joutuneet suuriin vaikeuksiin huumeidenvastaisen sodan takia. McKenna itse oli eräässä vaiheessa Interpolin etsintäkuuluttama huumeiden välityksensä takia.
McKenna oli saman ikäinen kuin kollegansa Ralph Abraham, Rupert Sheldrake ja Riane Ester, ja hän osallistui yhteisiin työpajoihin ja seminaareihin heidän kanssaan. Hän oli Tom Robbinsin henkilökohtainen ystävä ja toimi vaikuttajana useille tiedemiehille, kirjailijoille, eri alojen taiteilijoille ja muusikoille.
Myöhempinä vuosinaan hänestä tuli eräänlainen populaari-vastakulttuurin ikoni. Timothy Leary esitteli hänet kerran ”todellisena Tim Learyna”. Eritoten goa trance- ja psytrance-artistit samplasivat hänen puheitaan lukuisiin tekno- ja konemusiikkikappaleisiin. Artistit kuten The Shamen, Spacetime Continuum, Zuvuya ja Shpongle käyttivät kappaleissaan otteita hänen puheistaan. Hän oli taitava luennoitsija ja kannattajiensa ihailema vaikuttavan itseilmaisunsa ansiosta. Vaikka osa hänen esityksistään sisälsi toisintoja hänen aikaisemmista luentomateriaaleistaan, hän onnistui nitomaan esiintymisissään eri aihealueita yhteen luoden saumattomia esityksiä, jotka vaihtelivat yleisöstä toiseen. McKennan vastaukset välikysymyksiin olivat usein yhtä hienostuneita ja nokkelia kuin hänen etukäteen valmistellut luentonsa.
Psykedeelisten huumausaineiden lisäksi McKenna puhui mm. virtuaalitodellisuuden eri osa-alueista nähden virtuaalitodellisuuden tapana luoda taiteellisin keinoin psykedeelinen kokemus. Hänen aihealueensa käsittelivät myös mm. teknopakanallisuutta, tekoälyä, evoluutiota, maan ulkopuolista älyä, esi-isien palvontaa (tai, kuten hän asian määritteli, "kuolleisiin yhteyden ottamista") ja esteettistä teoriaa joka käsitteli taidetta/visuaalista kokemusta "informaationa", siten korostaen psykedeelisten huumeiden vaikutuksen alaisena saatujen hallusinatoristen visioiden merkitystä. Hän neuvoi käyttämään psykedeelejä suhteellisen suurista annoksista aina äärimmäisen suuriin annoksiin, ollen sitä mieltä että pienempiä hallusinogeeniannoksia kokeilleet eivät olleet saavuttaneet täydellistä potentiaaliaan. Hän neuvoi myös käyttämään hallusinogeeneja yksin, pimeässä tilassa ilman musiikkia tai muuta ulkoista stimulaatiota.
Filosofisesti ja uskonnollisesti hän myönsi ihailevansa Marshall McLuhania, Pierre Teilhard de Chardinia, gnostilaista kristillisyyttä ja James Joycea, kutsuen viimeksi mainitun Finnegans Wake -romaania parhaaksi kirjalliseksi esitykseksi psykedeelisestä kokemuksesta. Hän vastusti järjestäytynyttä uskontoa kaikissa muodoissaan kuten myös guru-keskeisiä henkisen heräämisen muotoja. Hän uskoi DMT:n olevan psykedeelisen kokemuksen apoteoosi ja puhui mm. "itsemuuntautuvista konekeijuista" (self-transforming machine elves) joita kyseisessä tilassa kohdataan. McKenna kuitenkin antoi kaikille tulkinnanvapauden asian suhteen ja vältteli sitomasta itseään näkemyksiinsä, todennäköisesti osana hänen kielteistä suhtautumistaan monoteismiä ja monogamiaa kohtaan. Hän oli avoin sille idealle, että psykedeelit toimisivat "ulottuvuuksien välisenä matkustusvälineenä, kirjaimellisesti", mahdollistaen yksilön ottamaan yhteyden olioihin, jotka voisivat olla humanoideja, haamuja/esi-isiä tai maapallon henkiolentoja.
McKenna perusti vuonna 1985 Botanical Dimensions-yhdistyksen yhdessä vaimonsa ja kollegansa Kathleen Harrisonin (myöhemmin Harrison-McKenna) kanssa. Tämä kasvitieteellisen yhdistyksen toiminta sisältää šamanististen ja lääkinnällisten kasvien keräämistä ympäri maailmaa sekä niiden kasvatusta Havaijilla vajaan 8 hehtaarin suojelualueella, jossa McKenna asui useita vuosia ennen kuolemaansa. Yhdistys kerää myös tietoutta kasveihin liittyvistä kansanperinteistä, -tietoudesta sekä myyteistä. Ennen lopullisesti Havaijille muuttoaan hän vietti aikansa Havaijin ja Occidental-nimisen, Kaliforniassa sijaitsevan kylän välillä, joka on uniikki artistien suosima asuinpaikka, jossa aikaansa viettävät mm. Tom Waits ja Mickey Hart.
Terence McKenna kuoli vuonna 2000 aivokasvaimeen. Hän oli kuollessaan 53-vuotias. Häntä jäivät kaipaamaan hänen kaksi lastaan ja hänen veljensä Dennis.
Teoria ihmisen kehityksestä
McKenna teoretisoi, että kun Pohjois-Afrikan metsät väistyivät ruohikoiden tieltä 100 000 vuotta sitten, ihmisen edeltäjä siirtyi elämään avoimille tasangoille sorkallisten ja kaviollisten eläinlaumojen keskuuteen, näykkien osansa ekosysteemin antimista mahdollisuuksiensa mukaan. Uuden ruokavalion antimien joukossa oli psilosybiiniä sisältäviä sieniä jotka kasvoivat näiden kavioeläinten lannasta. McKennan mukaan psilosybiini pieninä annoksina lisää visuaalista tarkkaavaisuutta, hieman isompina annoksina fyysistä seksuaalista kiihottumista ja vielä suurempina annoksina luo täysimittaisen ekstaattisen hallusinatorisen tilan, johon sisältyy glossolaliaa eli kielillä puhumista tai merkityksetöntä puheensorinaa joka assosioidaan ihmisissä useimmiten transsitilaan tai skitsofrenisiin kohtauksiin. Tämä antoi lajin evoluution kannalta yhteisölle huomattavia etuja, kuten kyvyn huolehtia jälkeläisistä sukukypsään ikään asti niiden yhteisöjen keskuudessa joissa sieniä syötiin. McKenna teoretisoi, että psilosybiinisienten osuus näiden kädellisten ruokavaliossa loi merkittäviä muutoksia: eräs näistä oli psilosybiinin aiheuttama synestesia eli aistien välinen sekoittuminen, joka johti puhutun kielen kehittymiseen mikä taas perustui kykyyn muodostaa kuvia toisen yksilön mieleen vokaaliäänteiden avulla.
Noin 12 000 vuotta sitten ilmastonmuutokset poistivat sienet ihmisen ruokavaliosta, joka johti uusiin perustavanlaatuisiin muutoksiin lajissamme kun palasimme psilosybiinisieniä sisältäneestä ruokavaliosta sitä edeltäneisiin, brutaaleihin kädellisten sosiaalisiin rakenteisiin jotka olivat joko muuttuneet ja/tai tukahdutetut jatkuvan psilosybiinin nauttimisen takia.
S&P 500
S&P 500 on lista 500:sta markkina-arvoltaan suuresta yhdysvaltalaisesta yrityksestä. Listalle pääsemiseen vaaditaan, että yrityksen osake noteerataan jossakin merkittävässä yhdysvaltalaisessa pörssissä (esimerkiksi New Yorkin pörssissä tai Nasdaqissa). Käytännössä S&P 500 -lista vastaa melko tarkasti listaa maan suurimmista yrityksistä. Listaa hallinnoi S&P Dow Jones Indices.
S&P 500 -listan yrityksistä laskettava, markkina-arvoilla painotettu S&P 500 -indeksi on DJIA-indeksin ohella toinen merkittävä yhdysvaltalaisten suuryritysten osakkeita kuvaava indeksi.
Tuomas Lappi
Tuomas Lappi (s. 25. lokakuuta 1978 Suonenjoki)  on suomalainen fyysikko ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopistossa fysiikan professorina vuodesta 2018. Tutkijana Lappi on erikoistunut teoreettiseen fysiikkaan. Hän on kansainvälisesti arvostettu ydinfysiikan tutkija.
Nuoruus ja uran alku
Tuomas Lappi varttui Suonenjoella. Hän kirjoitti keväällä 1997 ylioppilaaksi Suonenjoen lukiosta. Samana vuonna hän osallistui Sudburyssä, Kanadassa pidettyihin kansainvälisiin fysiikan olympialaisiin ja voitti siellä pronssimitalin. Lukion jälkeen Lappi opiskeli Helsingin yliopistossa fysiikkaa ja sen ohella tietotekniikkaa ja matematiikkaa. Hänen opintoihinsa sisältyi myös teoreettisen fysiikan opintoja Pariisin Ecole Normale Superieuressa vuosina 1999–2000. Lapin pro gradu-tutkielma (Classical fields in relativistic heavy ion collisions; ) liittyi teoreettisen fysiikan alaan ja sen ohjasi professori Keijo Kajantie. Lappi valmistui maisteriksi vuonna 2001.
Jatko-opinnot Lappi suoritti Helsingin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän toimi tutkimusavustajana aluksi Helsingin yliopiston fysiikan osaston teoreettisen fysiikan jaoksessa 2001 ja sen jälkeen vuonna 2002 Fysiikan tutkimuslaitoksessa (HIP). Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2005 teoreettisen fysiikan alalta. Lapin väitöskirjan (Classical chromodynamics and heavy ion collisions; ) ohjasi professori Kajantie.
Akateeminen ura
Valmistumisen jälkeen Lappi työskenteli 2005–2007 post doc-tutkijana Yhdysvalloissa, Uptonissa sijaitsevassa Brookhavenin kansallisessa tutkimuslaboratoriossa, jossa hän oli mukana ydinfysiikan teoriaa tutkineessa ryhmässä. Vuosina 2007–2009 hän oli post doc-tutkijana teoreettisen fysiikan instituutissa (Institut de Physique Théorique (IPhT, aiemmin SPhT)) Ranskassa. Hän palasi takaisin kotimaahan syksyllä 2009, kun hänet nimitettiin tutkijatohtoriksi Jyväskylän yliopistoon. Hän toimi Suomen akatemian hankkeissa nuorempana tutkijatohtorina 2009–2011 ja nuorempana tutkijana 2012–2013 sekä lopulta akatemiatutkijana vuosina 2013–2018. Vuonna 2015 Lappi nimitettiin Jyväskylän yliopiston fysiikan laitokselle yliopistonopettajan tehtävään, mutta aktiivisen tutkimustyönsä vuoksi hän ehti tehdä opetustyötä vain joillakin yksittäisillä kursseilla.
Professoriksi
Jyväskylän yliopiston rehtori Keijo Hämäläinen nimitti loppuvuonna 2017 Tuomas Lapin fysiikan professoriksi. Lappi aloitti tehtävässään tammikuun alussa 2018. Professuurin erikoisala on teoreettinen fysiikka. Tarkemmin määriteltynä Lapin professuurin tutkimus sijoittuu subatomaarisen fysiikan alueelle. Tutkimusaiheet liikkuvat hiukkasfysiikan ja ydinfysiikan rajapinnalla sisältäen teemoja molemmista fysiikan osa-alueista. Käytännössä professori Lappi on vuosina 2018–2021 kiinnitettynä merkittävässä tutkimushankkeessa, joten hän oli vuonna 2018 tutkimusvapaalla professuuristaan. Euroopan tutkimusneuvosto ERC oli jo aiemmin myöntänyt Lapille tutkimustyötä varten arvostetun Consolidator Grant -rahoituksen vuosiksi 2016-2021.
Vuoden 2017 loppuun mennessä Lappi oli julkaissut jo yli 100 tieteellistä tutkimusartikkelia. Hän toimii tai on toiminut arvioijana useissa arvostetuissa kansainvälisissä fysiikan alan lehdissä ja erilaisten rahoittajien hankkeissa. Lappi on vuoteen 2019 mennessä ohjannut 11 väitöskirjaa ja useita gradu-tutkielmia.
Tutkimustyö
Fyysikkona Lappi on erikoistunut teoreettisen fysiikan tutkimukseen. Hän tutkii muun muassa aineen kaikkein pienimpien osien, kvarkkien ja gluonien keskinäisiä vuorovaikutuksia. Erityisesti hän on tarkastellut, miten kvarkkigluoniplasma muodostuu. Kvarkkigluoniplasma on vapaista kvarkeista ja gluoneista koostuvaa alkeishiukkasainetta. Sitä pystytään tuottamaan maailman suurimmissa hiukkaskiihdyttimissä, kuten esimerkiksi CERN:in kiihdyttimellä Sveitsissä.
Uransa aikana professori Lappi on tutkinut runsaasti erilaisia raskasionien törmäyksiä. Teoreettista tutkimusta täydennetään käytännön törmäyskokeiden avulla. Lappi on osallistunut esimerkiksi matalassa lämpötilassa olevan ydinmateriaalin vaikutuksia selvittävään tutkimukseen koeasetelmassa, jossa lyijyatomi ja protoni törmäsivät (p+Pb -törmäyksiä) ja törmäyksen seurauksena syntyy varautuneita hadroneja. Tutkijoilla oli hiukkasten vuorovaikutuksesta törmäyksissä alkuhypoteeseja, joita verrattiin käytännön kokeissa saatuihin havaintoihin. Taustaoletuksena oli esimerkiksi erilaisten laskennallisen fysiikan menetelmien (mm. Monte Carlo-menetelmiä ja perturbatiivisia eli häiriöteoreettisia kvanttiväridynamiikkaan pohjautuvia laskelmia) avulla laadittuja malleja. Tutkimuksen käytännön osuudessa tehtiin marraskuussa 2016 törmäyskokeita CERNin LHC-kiihdyttimellä.
Tunnustuksia
Ansioistaan teoreettisen fysiikan tutkijana Lappi sai vuonna 2014 Zimanyi Nuclear Theory Award-palkinnon eli Zimányin mitalin. Palkinnon myöntämisen perusteluissa kommentoitiin, että Tuomas Lapin tutkimustyöllä on ollut suuri ja laaja-alainen vaikutus yleiseen korkean energian ydinfysiikan tutkimukseen. Samalla Lappi noteerattiin poikkeuksellisen ansioituneena nuorena fysiikan tutkijana.
Äänitaso
Äänitaso (melun yhteydessä melutaso, myös äänentaso) on ihmisen kuuloaistimuksen tyyliin taajuuspainotettu äänenpainetaso. Äänitason yksikkö on desibeli. Äänitasoa mitataan äänitasomittarilla.
Äänitason vertailutaso on 20 μPa paine 1 kHz taajuudella. Kymmenkertaista painetta vastaa 20 dB suurempi tason arvo.
Äänitason mittauksessa käytetään painotussuodattimia, jotka muuttavat taajuusvastetta. Yleisesti käytetään A- ja B-suodattimia: A-suodattimella mitattu äänitaso on "A-äänitaso", C-suodattimella mitattua "C-äänitaso". Näin mittaustulokset vastaavat paremmin ihmiskorvan kuuloherkkyyttä. Melun mittauksessa painotettu tulos vastaa paremmin kuulovaurioriskiä.
Kuuset
Kuuset (Picea) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu yli 30 lajia. Kuuset ovat ainavihantia puita, joita kasvaa luonnonvaraisina laajalti Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Kuusia esiintyy valtapuulajina suuressa osassa pohjoista havumetsävyöhykettä. Monia kuusia käytetään metsäteollisuudessa ja jotkin lajit ovat yleisiä koristepuita.
Nimet
Suvun suomenkielinen nimi kuusi on alun perin suvun ainoasta Suomessa luonnonvaraisena kasvavasta edustajasta, metsäkuusesta (Picea abies) käytetty nimi. Varsinaisten kuusten lisäksi monista muistakin havupuista, jotka eivät välttämättä ole kuusille sukua, käytetään nykyisin nimiä, joissa esiintyy sana kuusi. Tällaisia ovat esimerkiksi lehtikuuset (Larix), douglaskuuset (Pseudotsuga), marjakuuset (Taxus) ja keihäskuuset (Cunninghamia).
Suvun tieteellinen nimi Picea on klassisessa latinassa antiikin ajalla kuusista käytetty nimi. Se on johdettu sanasta piceus ja viittaa puiden pihkaisuuteen.
Kuvaus
Lehdet ovat neulasmaisia. Ne sijaitsevat kierteisesti, ja yleensä siirottavat rangasta säteittäisesti kaikkiin suuntiin. Neulasen poikkileikkaus on usein neliömäisen nelisärmäinen, mutta neulanen voi olla myös lähes litteä. Kärki on tavallisesti terävä tai pitkäsuippuinen. Neulasessa on yksi johtojänne ja yleensä kaksi pihkatiehyttä. Neulasilla on puutunut, johteinen lehtikanta, joka jää kiinni rankaan neulasen varistessa, mikä antaa kuusten versoille niille ominaisen kyhmyisen pinnan.
Samassa yksilössä sijaitsevat erilliset hede- ja emikukinnot. Kukinnot kehittyvät edellisen vuoden versoihin. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat luumunmuotoisia tai lieriömäisiä, ja niiden väritys vaihtelee keltaisesta punertavaan ja purppuraan. Emikukinnot eli kävyt ovat aluksi pystyjä ja tulevat kypsyessään riippuviksi. Kävyn muoto vaihtelee munanmuotoisesta lieriömäiseen. Väritys vaihtelee aluksi vihreästä purppuraan, ja kypsyessään käpy muuttuu ruskeaksi. Käpysuomut ovat asennoltaan kierteisiä, ohuita, ja muodoltaan soikeita tai viuhkamaisia. Käpysuomut ovat pysyviä ja avautuvat kävyn kypsyttyä vapauttaen siemenet. Peitinsuomut ovat näkyvissä pölytysvaiheessa ja jäävät kasvavien käpysuomujen alle piiloon kävyn kehittyessä. Kävyt kypsyvät syksyllä 4–8 kuukauden kuluttua pölytyksestä ja yleensä varisevat kokonaisina pian käpysuomujen avauduttua. Siemen on ohutkuorinen ja siivellinen. Sirkkalehtiä voi olla 4–15.
Levinneisyys ja elinympäristö
thumb|[[Mustakuusimetsää (Picea mariana) pohjois-Quebecissä.]] Kuusia esiintyy luontaisina laajalti pohjoisen pallonpuoliskon kylmällä ja lauhkealla vyöhykkeellä Pohjois-Amerikassa Alaskasta Newfoundlandiin sekä Euraasiassa Pohjoismaista ja Alpeilta Venäjän Kaukoitään ja Japaniin. Niitä kasvaa luonnonvaraisena myös subtrooppisten alueiden vuoristoissa Meksikossa, Lähi-idässä, Himalajan alueella sekä Kiinassa ja Taiwanilla. Eteläisimpänä kaikista kuusista taiwaninkuusi (Picea morrisonicola) esiintyy luontaisena Taiwanin vuoristoissa juuri kravun kääntöpiirin eteläpuolella. Chihuahuankuusi (Picea chihuahuana) ja Picea martinezii kasvavat lähes yhtä etelässä Meksikossa.
Kuuset ovat valtapuulajeina suuressa osaa pohjoista havumetsävyöhykettä. Pohjoisessa Euroopassa ja Venäjällä suuret metsäalueet ovat metsäkuusivaltaisia, kun taas Pohjois-Amerikassa Kanadassa ja Alaskassa on laajoja alueita, joiden valtapuuna on valkokuusi tai mustakuusi. Kuusten suurin lajirunsaus on kuitenkin Japanin ja Kiinan vuoristoissa.
Luokittelu
Kuusia on luokiteltu monin erilaisin tavoin, eikä tarkasta lajimäärästä tai suvun sisäisestä luokituksesta ole selvää yksimielisyyttä. Esimerkiksi siperiankuusta (Picea obovata) pidetään joskus omana lajinaan, toisinaan taas metsäkuusen alalajina Picea abies subsp. obovata. Alla on lueteltu 38 kuusilajia siten kuin havupuihin erikoistunut kasvitieteilijä Aljos Farjon on ne määritellyt vuoden 2010 teoksessaan A Handbook of the World's Conifers.
Valentin Haüy
250px|thumb|Veljekset René-Just ja Valentin. Valentin kuvassa etualalla Valentin Haüy (13. marraskuuta 1745 – 19. maaliskuuta 1822) oli ranskalainen kaunokirjallisuuden professori ja ensimmäisen sokeille tarkoitetun koulun perustaja. Haüy kehitti myös kohokirjoitusjärjestelmän, joka levisi käyttöön melko laajalti; nykyään käytössä on Louis Braillen myöhemmin kehittämä pistekirjoitusjärjestelmä. Haüya kuvataan usein ”sokeiden apostoliksi”. Hänen veljensä oli kuuluisa mineralogisti René-Just Haüy.
Kuuset
Käyttö
thumb|Kääpiökuusi (Picea abies ’Nana’), metsäkuusesta koristekasviksi jalostettu kääpiömuoto. Monia kuusilajeja käytetään metsäteollisuudessa sekä sahateollisuuden että paperiteollisuuden raaka-aineena. Metsätaloudelle tärkeimmät lajit ovat metsäkuusi ja sitkankuusi, joita myös käytetään runsaasti myös metsänistutuksessa.
Valentin Haüy
Elämäkerta
Haüy syntyi Saint-Just-en-Chaussée’ssa, Oisen departementissa, Ranskassa, vuonna 1745. Haüy kävi koulua hänen isoveljensä kanssa synnyinkaupungin lähekkä sijainneessa premonstratenssilaisessa luostarikoulussa. Valentinista ei tullut koskaan pappia, vaan varhaisopintojen jälkeen Haüy matkusti Pariisiin, jossa hän tutustui kaunokirjallisuuteen sekä moderneihin kieliin. Myöhemmin hän pääsi töihin ulkoministeriöön tulkkaamaan ulkomailta lähetettyjä viestejä.
Kuuset
Käyttö
Useat Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat ovat perinteisesti käyttäneet kuusten kuorta ja nuoria versoja eli kerkkiä ihmisravinnoksi. Paljon C-vitamiinia sisältäviä kuusenkerkkiä ja puiden pihkaa on käytetty myös perinteiseen lääkintään sekä Pohjois-Amerikassa että pohjoisessa Euraasiassa.
Valentin Haüy
Elämäkerta
Haüyn muistetaan hänen omistautumisestaan sokeiden koulutuksen hyväksi. Inspiraatio syntyi vuonna 1771, kun hän näki eräässä Pariisin lähiössä järjestetyillä markkinoilla burleskin näytelmän, jossa sokeasta kerjääjästä tehtiin yleisen pilkan kohde. Näytelmä sai Haüyn ajattelemaan, että hänen tulisi tehdä työtä köyhien kouluttamisen eteen. Saman aikaisesti Charles-Michel de l'Épée työskenteli jälkeenjääneiden ja kuurojen hyväksi. Kesäkuussa vuonna 1784 Haüy näki ensimmäisen oppilaan Saint-Germain-des-Présin luostarin oven edessä. Oppilas oli 16-vuotias Francois Lesueur. Hän oli kerjännyt ja sokea syntymästäänsä lähtien.
Kuuset
Käyttö
Useita kuusia käytetään myös koristepuina, ja varsinkin okakuusesta ja metsäkuusesta on jalostettu useita kasvutavaltaan ja väritykseltään eroavia lajikkeita koristekäyttöön. Varsinkin metsäkuusta on lisäksi perinteisesti käytetty joulukuusena, vaikka sen neulaset alkavatkin varista puun kuivuessa kaadon jälkeen nopeammin kuin monien muiden havupuiden.
Valentin Haüy
Elämäkerta
Haüy kuoli Pariisissa vuonna 1822 ja hänet haudattiin Père-Lachaisen hautausmaalle.
Siperianlehtikuusi
Siperianlehtikuusi (Larix sibirica) on lehtikuusien sukuun (Larix) kuuluva puu. Lajin suomenkielinen ja tieteellinen nimi ovat sikäli harhaanjohtavia, että sen luontainen levinneisyysalue ulottuu pitkälle Venäjän Euroopan puoleiseen osaan, läntisimmillään Äänisjärven tienoille. Tosin sen esiintyminen on satunnaista levinneisyysalueen länsiosissa; yhtenäisehköjä lehtikuusimetsiä on vasta Siperian puolella.
Siperianlehtikuusi kasvaa 20–35 metrin korkuiseksi. Se menestyy hyvin niin hiekka-, savi- kuin moreenimaassakin. Kasvupaikan on oltava valoisa. Soisia paikkoja siperianlehtikuusi ei siedä, kuten eivät muutkaan lehtikuusilajit. Suomessa sopivan viljavilla paikoilla siperianlehtikuusi saattaa kasvaa jopa paremmin kuin kotimainen kuusi.
Siperianlehtikuusi on eniten viljelty vierasperäinen puulaji Suomessa (noin 30 000 hehtaaria ). Sitä kasvatetaan sekä metsä- että koristepuuna. Vanhimmat nyky-Suomen alueella olevat siperianlehtikuusikot ovat peräisin 1840-luvulta (Kitee ja Fiskars). Suomen suurimpiin kuuluva siperianlehtikuusi kasvoi Punkaharjulla: sen läpimitta 71-vuotiaana oli 61 cm ja korkeus 40,5 m.
Kasvitauteja ja -tuholaisia vastaan siperianlehtikuusi on kestävä laji. Se sietää myös muuten Suomen olosuhteita, jopa Lapissa asti.
Koulutuskeskus Salpaus
Koulutuskeskus Salpaus on toisen asteen oppilaitos, joka järjestää ammatillista koulutusta aikuisille ja nuorille. Salpaus tarjoaa koulutusta henkilöstölle, esimiehille ja asiantuntijoille sekä apua rekrytointiin yrityksille ja muille organisaatioille. Salpauksessa voi suorittaa ammatillisia perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoja tai täydentää osaamistaan eri alojen henkilöstö- ja täydennyskoulutuksessa. Lisäksi Salpauksessa järjestetään monella koulutusalalla lupakorttikoulutusta.
Salpaus toimii Päijät-Hämeen alueella kolmella paikkakunnalla, Lahdessa, Asikkalassa ja Heinolassa viidellä kampuksella. Sen ylläpitäjä on Koulutuskeskus Salpaus -kuntayhtymä. Opettajia ja muuta henkilöstöä Koulutuskeskus Salpauksessa on noin 640.
Koulutus
Oppilaitoksessa opiskelee vuosittain yhteensä noin 14 000 opiskelijaa.
Salpauksessa voi suorittaa yli 30 ammatillista perustutkintoa ja yli 40 ammatti- ja erikoisammattitutkintoa. Oppilaitos myös järjestää ammatilliseen koulutukseen valmentavaa Valma-koulutusta ja koulutusta maahanmuuttajille. Salpaus on myös yksi Suomen huippu-urheilijoille tarkoitetuista urheiluammattikouluista. Suomen ainoana toisen asteen oppilaitoksena Salpaus tarjoaa koulutusta sirkusalalla.
Salpauksessa on tarjolla myös vaativana erityisenä tukena järjestettävää ammatillista koulutusta. Koulutus järjestetään yhteistyössä Kaarisilta ry:n kanssa Kaarisillan taide- ja toimintakeskuksessa Villähteellä.
Kaikki Salpauksessa järjestettävät tutkinnot voi opiskella oppisopimuksella. Lisäksi oppisopimuksella voi opiskella yli 70 muuta tutkintoa, joihin Salpaus voi hankkia tutkintokoulutuksen muista oppilaitoksista.
Robie House
Robie House on Frank Lloyd Wrightin suunnittelema rakennus Chicagossa. Se on yksi yhdysvaltalaisen arkkitehtuurin merkittävimpiä ja tunnetuimpia asuinrakennuksia. Robie House edustaa Yhdysvalloissa kehittynyttä arkkitehtuurin tyylisuuntaa, preeriatyyliä, ja rakennus on tämän tyylin parhaimpia esimerkkejä.
Koulutuskeskus Salpaus
Palvelut
Opetustyön lisäksi Salpaus myy opiskelijoiden tekemiä töitä kahdessa eri opetusmyymälässä. Koulutuskeskus myös ylläpitää kahvilaa ja ravintolaa, parturi-kampaamo- ja kosmetologipalveluita tarjoavaa kauneussalonkia, koira- ja kissahoitolaa ja ajoneuvo- ja pienkonehuoltoa. Työntekijöinä ovat Salpauksen opiskelijat.
Robie House
Robie House suunniteltiin kapealle tontille. Wrightin mukaan pitkänomaisten kalkkikivipilarien ja leveiden ulkonevien kattojen luoma voimakas vaakasuora painotus kuvastaa keskilännen preerian linjoja. Tästä määritelmästä koko suuntaus sai nimensä. Robie Housen sisätilat ryhmittyvät suuren tulisijan ympärille.
Rakennuksen alkuperäinen omistaja oli Frederick C. Robie, joka palkkasi Wrightin suunnittelemaan perheelleen asuinrakennuksen ja sen huonekalut. Robien perhe asui talossa vain kaksi ja puoli vuotta. Tämän jälkeen talossa asui kaksi muuta perhettä, kunnes Chicagon teologinen akatemia osti sen. Akatemia uhkasi purkaa rakennuksen 1957, mutta suunnitelma sai runsaasti julkista vastustusta. Kiinteistötoimisto Webb and Knapp osti Robie Housen ja lupasi lahjoittaa sen taholle, joka suojelisi kohteen. Chicagon yliopisto sai rakennuksen omistukseensa 1962. Se tekee yhteistyötä Frank Lloyd Wright Preservation Trust -säätiön kanssa. Säätiön tavoitteena on rakennuksen säilyttäminen ja sen entisöimisen valvominen.
Koulutuskeskus Salpaus
Kilpailutoiminta
Kilpailutoiminta on tärkeä osa Koulutuskeskus Salpauksen toimintaa. Salpauksen opiskelijat osallistuvat aktiivisesti ammattitaitokilpailuihin (Taitaja, EuroSkills, WorldSkills).
Ohjaajan versio
Ohjaajan versio, ohjaajan leikkaus on elokuvasta tehty leikkausversio, joka edustaa ohjaajan hyväksymää näkemystä. Termi on syntynyt siitä, että monet elokuvastudiot muuttelevat ja lyhentävät elokuvia, jotta ne tuottaisivat mahdollisesti enemmän rahaa ja sopisivat suuremmalle yleisölle. Elokuvan juonta saatetaan suoraviivaistaa, jos sen ajatellaan olevan keskivertokatsojalle liian vaikeasti seurattava. Elokuvaan saatetaan jopa kuvata kokonaan uusi, esimerkiksi onnellinen loppu. Ohjaajan versio, joka on yleensä pidempi, julkaistaan myöhemmin. Vain hyvin harvoissa tapauksissa ohjaajan versio on lyhyempi kuin studion versio.
Ohjaajan versiot ilmestyivät markkinoille 1980-luvulla videokasettien myötä. Yksi ensimmäisistä ohjaajan versiona julkaistuista elokuvista oli Ridley Scottin Blade Runner (1982). Tässä tapauksessa ohjaajan versiosta on muun muassa otettu pois onnellinen loppu ja kertojanääni.
Koinee
Koinee-kreikka (, ”yleismurre”) oli hellenistisellä kaudella kehittynyt kreikan kielen muoto tai sekamurre, joka edustaa muinaiskreikan kehityksen myöhempää vaihetta. Sitä käytettiin noin vuosina 330 eaa.–600 jaa. Koinee kehittyi klassisesta kreikasta ja erityisesti Attikan murteesta. Se kehittyi Bysantin kreikaksi ja loi tätä kautta pohjan nykykreikalle. Koineeta voidaan kutsua myös hellenistiseksi tai yleiskreikaksi tai Uuden testamentin kreikaksi.
Koinee oli kreikkalaisten ensimmäinen yhteinen murre. Se on merkittävä länsimaisen sivistyksen kannalta, sillä se oli paitsi ensimmäinen ”kansainvälinen” kieli tai lingua franca, myös Uuden testamentin ja koko kristillisen Raamatun kaanonin alkuperäinen kieli ja kristinuskon levittämisen väline. Koinee oli epävirallisesti Rooman valtakunnan toinen tai, ylemmissä yhteiskuntaluokissa sekä valtakunnan itäosissa, jopa ensimmäinen kieli.
Historia
Alun perin kaikilla kreikkalaisilla kaupunkivaltioilla oli oma paikallinen murteensa. Eri murteiden puhujat ymmärsivät toisiaan, mutta usein rajallisesti. Koinee alkoi muodostua yhteiseksi kreikan murteeksi Aleksanteri Suuren sotajoukkojen keskuudessa. Aleksanterin johtama Makedonian valtakunta oli alistanut valtaansa suurimman osan muista kreikkalaisista valtioista ja valloitti ennen pitkää suuren osan silloin tunnetusta maailmasta. Tällöin kieli tuli käyttöön Egyptistä aina Intiaan saakka.
thumb|220px|[[Evankeliumi Luukkaan mukaan 23:47-24:1, Codex Bezae, 500-luku, kreikaksi.]] Vaikka koinee muotoutui myöhäisklassisella ajalla, tämän jälkiklassisen kielen symbolisena syntymäajankohtana voidaan pitää Aleksanteri Suuren kuolemaa ja hellenistisen ajan alkua vuonna 323 eaa. Koinee-vaiheen voidaan katsoa päättyneen antiikin ajan lopulla, jolloin kreikan kielen historiassa siirrytään Bysantin kreikan eli keskiajan kreikan aikaan, symbolisesti Konstantinopolin perustamisesta vuonna 330. Näin koinee-vaihe kattaa Kreikan historiasta koko hellenistisen ja Rooman vallan ajan päättyen keskiajan alkuun.
Nimitys koinee
Nimitys "koinee" (κοινή, "yhteinen", "yleinen") on ollut aiemmin käytössä usealle kreikan kielen murteelle. Apollonios Dyskolos ja Aelius Herodianus viittasivat koineella alkukreikkaan. Jotkut muut taas ovat käyttäneet sitä kaikista kansanmurteista jotka poikkesivat kirjakielestä. Kun koineesta tuli vähitellen kirjallisuuden kieli, jotkut erottivat siitä kaksi muotoa: helleenisen kreikan, joka oli kirjallisuuden ”jälki-klassinen” muoto, ja koinee-kreikan eli yleisen kreikan, joka oli puhuttu yleinen muoto. Jotkut ovat käyttäneet koineesta nimitystä ”aleksandrialainen murre”, joka tarkoitti Aleksanteri Suuren sotajoukkojen levittämää murretta.
Juuret
Kreikan kielen yhteismurteen lingvistiset juuret ovat olleet epäselviä antiikin ajasta saakka. Hellenistisenä aikana oppineet pitivät koineeta neljän merkittävimmän klassisen kreikan murteen, attikalaisen, joonialaisen, aiolialaisen ja doorilaisen murteen, sekoittumisen seurauksena. Tämän vuoksi siitä käytettiin nimitystä ”neljän yhdistelmä”. Tätä näkemystä tuki 1800-luvun alkupuolella itävaltalainen lingvisti Paul Kretschmer teoksessaan Die Entstehung der Koine (1901), kun taas saksalainen tutkija Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff ja ranskalainen lingvisti Antoine Meillet katsoivat koineen olevan yksinkertaistettu muoto joonialaisesta kreikasta, perustuen kielen attikalais-joonialaisiin aineksiin, kuten :n käyttö :n sijasta ja :n käyttö :n sijasta. Nykyisin laajimmin hyväksytty näkemys on kreikkalaisen lingvistin Geórgios Chatzidákiksen esittämä. Hän todisti, että vaikka koinee onkin sekoitus neljästä päämurteesta, sen vakaana ytimenä oli attikalainen kreikka. Näin koineen voidaan katsoa olevan yksinkertaistettua attikaa, attikan ja kolmen muun murteen sekoitus. Muiden kuin attikalaisten ainesten vaikutus vaihtelee riippuen siitä, missä päin hellenististä maailmaa kieltä puhuttiin. Näin esimerkiksi joonialaisissa siirtokunnissa puhutussa koineessa olisi ollut enemmän joonialaisia piirteitä kuin muilla alueilla. Kirjallisuuden koinee muistuttaa attikaa siinä määrin, että sitä kutsutaan joskus yleisattikaksi.