cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Australialainen jalkapallo
Historia
Toukokuussa 1877 Albert Parkin, Carltonin, Itä-Melbournen, Essendonin, Geelongin, Hothamin, Melbournen ja St Kildan seurojen edustajat perustivat lajiliiton Victoria Football Associationin lajin kehittämiseksi ja laajentamiseksi koko siirtomaan alueelle. 1870-luvulla Melbournessa oli jo 125 seuraa ja muualla Victoriassa yli 60. Otteluille laadittiin aikataulut ja lisää kenttiä rakennettiin. Vuonna 1877 Etelä-Australiaan perustettiin oma lajiliitto, Tasmaniassa otettiin VFA:n säännöt käyttöön vuonna 1882, ja 1885 Länsi-Australia perusti oman jalkapalloliittonsa. Laji ei kuitenkaan saanut samanlaista suosiota Australian koillisosissa, Sydneyn seudulla, missä rugby union oli saavuttanut jalansijaa. Samoin oli asia myös Queenslandin ja Uuden-Seelannin kohdalla, missä rugby on yhä suosituin laji. Suurten välimatkojen vuoksi eri osavaltioiden välisiä otteluita ei pystytty järjestämään. Vasta vuonna 1982 Victorian liigaan tuli mukaan osavaltion ulkopuolinen joukkue. Lajin keskittymisellä Australian mittakaavassa pienelle alueelle oli myös hyvät puolensa, kun yleisö pystyi näkemään oman joukkueensa kaikki ottelut vähäisin matkakustannuksin.
Victorian Football League
1900-luvulle tultaessa VFL oli noussut johtavaksi sarjaksi, mutta VFA pysytteli suhteellisen kilpailukykyisenä aina 1920-luvulle saakka. Vuonna 1925 VFA:n seurat Footscray, Hawthorn ja Pohjois-Melbourne siirtyivät VFL:een, mikä tämän myötä kasvoi 12 joukkueen liigaksi. VFL:n varsinainen laajeneminen alkoi vasta 1980-luvulla, kun Etelä-Melbournen joukkue siirtyi Uuden Etelä-Walesin Sydneyhin, ja laajeneminen jatkui kun vuosisadan loppuun mennessä joukkueita tuli mukaan Queenslandista sekä Länsi- ja Etelä-Australiasta. Vuonna 1990 liigan nimi muutettiin muotoon Australian Football League eli AFL.
Peli
frame|Australialainen jalkapallo. Australialaista jalkapalloa pelataan soikealla pallolla, jonka paino on 450–480 grammaa. Pallon ympärysmitta on 545–555 millimetriä ja pituus 720–730 millimetriä. Kentän kokoa ei ole määritelty tarkasti. Lajia pelataan ovaalinmuotoisella krikettikentällä, jonka leveys voi vaihdella 110:stä 155 metriin ja pituus 135 ja 185 metrin välillä. Sisemmät maalitolpat ovat pituudeltaan vähintään kuusi metriä ja ne sijaitsevat 6,4 metrin päässä toisistaan kentän vastakkaisissa päädyissä. Ulommat tolpat ovat pituudeltaan vähintään kolme metriä ja ne sijaitsevat 6,4 metrin päässä sisempien tolppien ulkoreunasta.
Maali syntyy kun pallo potkaistaan maalitolppien välistä. Kahden sisemmän tolpan välistä menneestä maalista saa joukkue kuusi pistettä (goal). Sisemmän ja ulomman tolpan välistä menevästä pallosta saa yhden pisteen (behind). Vain yhden pisteen eli behindin saa myös jos pallo ei mene aivan sääntöjen mukaan maaliin, esimerkiksi tolpan tai muun kosketuksen kautta. Tuloksissa mainitaan ensiksi goalit, sitten behindit ja tämän jälkeen kokonaispistemäärä, esimerkiksi 20–11–131.
thumb|Pelikenttä.
Ottelussa on yksi erotuomari kentällä, molemmissa päissä maalituomarit sekä rajamiehet kummallakin reunalla. Ottelu alkaa kun tuomari pompauttaa palloa keskellä ja pelaajat pyrkivät hyppäämällä saamaan pallon lyötyä omalle joukkueelleen. Tämä aloitus toistetaan sisempien tolppien välistä menneen maalin jälkeen. Behind-maalin jälkeen joukkue potkaisee pallon peliin omalta maalialueeltaan. Ottelu koostuu neljästä 20 minuutin mittaisesta neljänneksestä.
Australialaisessa jalkapallossa vartalokontaktin määrä on suurempi kuin jalkapallossa, mutta vähäisempi kuin rugbyssä ja amerikkalaisessa jalkapallossa. Taklaaminen voi tapahtua lonkalla, olkapäällä, rinnalla tai käsillä, kunhan pallo on korkeintaan viiden metrin etäisyydellä. Taklaaminen on kiellettyä olkapäiden yläpuolelle, polvien alapuolelle ja selkään. Sääntöjen vastaisesta taklauksesta seuraa vapaapotku, kuten myös jos tuomari katsoo pelaajan pitäneen palloa liian pitkään hallussaan tai juosseen pallon kanssa liian pitkän matkan ponnauttamatta sitä kentän pinnasta.
Australialainen jalkapallo kansainvälisesti
Australian ulkopuolella australialaista jalkapalloa pelaa noin 34 000 ihmistä kaikki ikäluokat yhteenlaskettuna. Erilaisia liigoja on yli 30, ja lajia pelataan yli 30 maassa. Australian ohella Naurun saarella australialainen jalkapallo on suosituin laji, maan epävirallinen kansallispeli.
Laji Suomessa
thumb|right|200px|Suomen maajoukkue 2007 Finland Icebreakers. Australialainen jalkapallo on rantautunut myös Suomeen, ja lajin harrastajamäärä kasvaa tasaisesti. Vuoden 2009 kaudella Suomessa pelasi kolme joukkuetta: Helsinki Heatseekers, Salo Juggernauts sekä Turku Dockers. Vuoden 2012 SM-sarjaan osallistuu joukkueita neljältä paikkakunnalta: Helsingistä, Turusta, Salosta ja Vaasasta (Waasa Wombats). Suomen maajoukkue Finland Icebreakers on osallistunut myös useisiin kansainvälisiin kilpailuihin ja voittanut kaksi perättäistä Keski-Euroopan mestaruutta vuosina 2006 ja 2007.
Emporia
Emporia voi tarkoittaa seuraavia:
Peninkulma
pienoiskuva|270x270px|[[Hämeen Härkätie|Hämeen härkätie oli vuonna 1556 Jaakko Teitin mukaan 27 "mil". Väinö Voionmaan mukaan Teitti tarkoitti ns. vanhaa suomalaista peninkulmaa, jolloin Härkätien pituus olisi ollut 162 kilometriä. ]] Peninkulma (lyhenne pnk tai pk, ) on vanha suomalainen pituusyksikkö, jolla nykyisin tarkoitetaan 10 kilometrin matkaa. Alun perin sen on arvioitu tarkoittaneen noin 6 kilometrin matkaa, mutta sen pituus on vaihdellut alueittain.
Alkuperäinen noin 6 kilometrin matkaa tarkoittanut peninkulma eli ns. vanha suomalainen peninkulma, oli käytössä vuoteen 1655 saakka, jolloin Suomessa siirryttiin ns. ruotsalaiseen peninkulmaan, joka oli 10 virstaa eli 10,688 kilometriä.
Vuonna 1887 Suomessa siirryttiin metrijärjestelmään, mutta nimitys peninkulma jäi edelleen käyttöön, vaikka se ei varsinaiseen metrijärjestelmään kuulunutkaan. Metrijärjestelmään siirtymisen yhteydessä peninkulma määriteltiin tasan 10 kilometriksi. Myös Ruotsi-Norjassa vahvistettiin vuonna 1889, että peninkulma oli tasan 10 kilometriä. Suomen nykyinen mittayksikköasetus ei sitä enää tunne.
Käyttö Ruotsissa
EU-direktiivi 80/181/ETY, niin sanottu ”mittayksikködirektiivi”, määrää että vuoden 2009 loppuun mennessä jäsenmaiden tulee luopua, tietyille vanhoille jäsenmaille myönnetyin poikkeuksin, SI-järjestelmään kuulumattomista kansallisista mittayksiköistä virallisissa yhteyksissä, mainonnassa, kaupankäynnissä ja niin edelleen.
Sanan etymologia
Peninkulma liittyy koiraan. Sanan alkuosana on vanha koiran nimitys peni. Sanan loppu vaihtelee murteittain: kulma, kuorma, kuulema, kuuluma.
On arveltu, että sana on alkuaan ollut peninkuulema. Se on tarkoittanut matkaa, jonka päähän koiran haukunta kuuluu. Kuorma-loppuiset peni(n)kuorma ja pelikuorma ovat luultavasti peninkuuleman äänteellisiä muunnoksia. Toinen mahdollisuus on, että ne ovat alkuaan tarkoittaneet matkaa, jonka koira jaksaa levähtämättä vetää kuormaansa.
David Knopfler
David Knopfler (s. 27. joulukuuta 1952 Glasgow) on skotlantilaissyntyinen englantilainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä. Hän soitti rytmikitaraa veljensä Mark Knopflerin johtamassa Dire Straits -yhtyeessä sen ensimmäisellä kolmella albumilla ja aloitti vuoden 1980 jälkeen soolouran.
Elämä ja ura
David Knopfler syntyi Glasgow’ssa Skotlannissa 27. joulukuuta 1952 ja kasvoi Newcastlessa Englannissa. Hän kävi Bristolin teknillistä yliopistoa ja työskenteli sen jälkeen sosiaalityöntekijänä Lontoossa. Siellä hän perusti isoveljensä Mark Knopflerin ja kämppäkaverinsa John Illsleyn kanssa Dire Straits -yhtyeen. David soitti yhtyeessä rytmikitaraa sen kahdella ensimmäisellä albumilla Dire Straits (1978) ja Communiqué (1979). Hän soitti myös kolmannella albumilla Making Movies (1980) mutta jätti yhtyeen ennen albumin ilmestymistä, eikä hänen nimeään ole mainittu albumin tekijätiedoissa. Knopfler oli vuonna 1978 äänitetyn ja 1995 julkaistun Dire Straitsin livealbumin kappaleen ”What’s the Matter Baby?” toinen kirjoittajista.
David Knopflerin esikoisalbumi Release ilmestyi vuonna 1983. Albumilla on hänen itsensä kirjoittamia kappaleita, ja sillä vierailevat myös Dire Straitsin Mark Knopfler ja John Illsley. Knopfler julkaisi 1980-luvulla myös albumit Behind the Lines (1985), Cut the Wire (1986) ja Lips Against the Steel (1988). Hän kirjoitti lisäksi musiikkia teatteriin ja televisioelokuviin.
1990-luvulla Knopfler julkaisi albumit Lifelines (1991), The Giver (1993) ja Small Mercies (1995). Hänen albuminsa saivat kriitikoilta kiitosta mutta eivät nostaneet häntä kovinkaan tunnetuksi. 2000-luvulla Knopfler julkaisi albumit Wishbones (2001), Ship of Dreams (2004) ja Songs of the Siren (2006) sekä runokirjan Blood Stones and Rhythmic Beasts (2005).
Head Music
Head Music on brittiläisen Suede-nimisen yhtyeen neljäs levy. Se julkaistiin 3. toukokuuta 1999. Levy-yhtiö oli Nude Records ja levyn tuottajina olivat Steve Osborne ja Bruce Lampcov.
Kulkurin tyttö
Kulkurin tyttö on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1952. Sen on käsikirjoittanut Martti Larni.
Juoni
Elokuva on epookkikomedia, jonka tapahtumat sijoittuvat vuoden 1862 tienoille, jolloin avattiin Helsingin ja Hämeenlinnan välinen rata. Ahne metsänvartija hamuaa itselleen torpparin tonttia ja juonittelee tälle häädön mailta. Helsingistä maata kiertämään lähteneet ylioppilaskaverukset sattuvat paikalle, ja toinen heistä rakastuu torpparin tyttäreen. Hämmennystä aiheuttaa maanomistajan paroni Metterin puoliso, vaalea kartanonrouva Olivia, joka myös iskee silmänsä komeaan opiskelijakulkuriin. Ylioppilas Vaara keksii juonen torpan pelastamiseksi, ja ihastunut paronitar lupaa auttaa häntä.
Tuotanto
Larni oli aiemmin tehnyt elokuvakäsikirjoituksia muiden teosten pohjalta. Tämän elokuvan käsikirjoitus on Larnin ainoa alkuperäiskäsikirjoitus. Se otettiin tuotanto-ohjelmaan kesällä 1951. Käsikirjoituksessa nimi oli Maantieritari, mutta lopulliseksi nimeksi tuli kulkuriromantiikkaan viittaava Kulkurin tyttö.
Tarinan tapahtuma-ajaksi sanotaan alkuteksteissä 1860-luku, ja eräässä repliikissä viitataan vuoteen 1862, jolloin rautatie Helsingistä Hämeenlinnaan avattiin. Kahdessa kohtauksessa kuitenkin luetaan Hämeen Sanomia, joka alkoi ilmestyä 1879.
Vaala muokkasi käsikirjoitusta kuvausten aikana poistamalla ja lisäämällä jaksoja. Lisäys on esimerkiksi keskustelu majatalossa. Kulkurin tytössä näyttelivät ensiroolinsa Heikki Heino ja Tea Ista, joka sai torpantytön osan sanomalehti-ilmoituksen kautta. Oopperalaulaja Veikko Tyrväinen teki elokuvassa suurimman roolinsa, ja elokuva oli kuvaaja Erkki Imbergin ensimmäinen pitkä elokuva.
Tuotantoyhtiö anoi elokuvalle verovapautta, mutta 15 prosentin veroa perusteltiin kuitenkin sillä, ettei elokuvassa ollut ”arvoja” vaan se oli lähinnä operettifarssi.
Arviot
Aikalaisarvioissa käsikirjoituksen puutteet todettiin melko yksimielisesti. Siitä on kuitenkin taitava ohjaaja hyvien näyttelijöiden avulla saanut kokoon ”viihdyttävän historiallisen draaman”, kuten Jerker A. Eriksson (Nya Pressen) arvioi, ja myös Modest Savtschenko (Työkansan Sanomat) toteaa, että sitä ”sittenkin katselee mielellään alusta loppuun” aivan loppukohtausta lukuun ottamatta, joka saa ”katsojan hieman kiemurtelemaan tuolissaan”.
Myöhemmin elokuvaa on arvioitu Vaalan välityönä, jossa on turhan pitkiä puhejaksoja. Vaalan roolituskyky ja into nostaa esiin uusia kasvoja on saanut kiitosta.
Mutulus
pienoiskuva|Mutulukset doorilaisessa [[korniisissa.]] Mutulus (lat., mon. mutula) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa doorilaistyyliseen korniisiin kuuluvan geisonin alapinnassa oleva koristeellinen riippulaatta. Sellainen oli sijoitettu geisonin alapintaan aina kunkin metoopin ja triglyfin kohdalle. Kukin mutulus oli koristeltu kolmella kuuden gutta-pisaran rivillä.
Mutulukset jäljittelivät kiviarkkitehtuurissa alkuperäisten puisten kreikkalaisten temppeleiden ylempien rakenteiden parrujen ulkonevia päitä. Niissä olevat gutat puolestaan jäljittelivät puisia vaarnoja eli tappeja, joilla puuosat oli liitetty toisiinsa. Doorilaisen taenian alapinnassa kunkin triglyfin kohdalla mutuluksia vastasivat regulat.
Tuotannonohjaus
Tuotannonohjaus on menetelmä, jolla yritys pyrkii ohjaamaan tuotantoa, jotta se pystyisi täyttämään tilattujen tuotteiden valmistamisen vaatimukset laadusta, määrästä ja toimitusajasta. Tuotannon ohjaukseen on perinteisesti kuulunut tuotannon ajoitus, varastojen valvonta ja tuotantokapasiteetin tehokas hyödyntäminen. Nykyään tuotannonohjaukseen sisällytetään koko toimitusketjun kustannusten ja laadun hallinta, sekä tavaravirtojen lisäksi myös informaatiovirrat. Tuotannonohjauksen tehtävänä on toteuttaa yrityksen valitsemaa tuotantostrategiaa.
Tietojärjestelmien tukema tuotannonohjaus
ERP/MES-järjestelmät käytännössä ovat paljolti rekisteröiviä, tapahtumapohjaisia ohjelmistoja, joissa suunnittelumahdollisuudet ovat vähäisiä. Tämän vuoksi on olemassa erillisiä ohjelmia tai MES-ohjelmistoihin integroituja ohjelmistomoduuleita, joilla voidaan simuloida tuotantoa ja laskea "mitä jos" -tapauksia. Näistä ohjelmistoista käytetään englannin kielessä nimitystä "Advanced Planning and Scheduling", APS (katso edellä). Näitä käytetään tilausten valmistusjärjestyksen optimointiin. Tällaista optimointia on esimerkiksi se, että maalauslinjoilla tehdään ensin päivän kaikki valkoiset osat ja sitten vaihdetaan väriä asteittain tummempaan, koska silloin vaihdot ovat helpompia.
Tietojärjestelmät ovat perinteisesti pohjautuneet työntöohjaukseen imuohjauksen sijasta. Työntöohjauksella tarkoitetaan sitä, että tuotteita valmistetaan ennusteen mukaan. Imuohjaus puolestaan perustuu toimitustilauksiin, jossa seuraava tuotantovaihe imee edelliseltä tuotantovaiheelta osakokonaisuuksia niiden kulutukseen perustuen. Ohjaus etenee näin läpi koko tehtaan tuotantoprosessin, esimerkiksi kanban -menetelmän tai kahden laatikon -menetelmän avulla. Imuohjauksen avulla pyritään pienentämään varastoja ja yritykseen sitoutunutta vaihto-omaisuutta.
Tietojärjestelmät ovat perinteisesti mallintaneet materiaalitarvetta takaisinlaskennan avulla, mikä tarkoittaa sitä että varastointikustannusten minimoimiseksi materiaali tilataan mahdollisimman myöhään, eli tuotanto ajoitettiin mahdollisimman myöhäiseen vaiheeseen (as late as possible), jolloin häiriöiden hallitsemiseen ei jätetty aikapuskuria, ja puskuri rakennettiin prosessiin tarpeettoman pitkillä läpimenoajoilla. Nykyisin suositellaan eteenpäin laskentaa, joka jättää myös pienen aikapuskurin häiriöiden varalle hyvän toimitusvarmuuden varmistamiseksi.
Eemil Luukka
Emil Wiktori (Eemil Viktor) Luukka (1. joulukuuta 1892 Muolaa, Ilola – 1. kesäkuuta 1970 Valkeakoski) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1936–1966. Hän oli ministerinä kahdeksassa eri hallituksessa vuosina 1942–1962 ja toimi myös yhdentoista päivän ajan pääministeri V. J. Sukselaisen sijaisena vuonna 1961.
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Italian rintama (, ”vuoristosota”) viittaa Itävalta-Unkarin ja Italian välisellä rajalla käytyihin taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa. Rintama syntyi, kun Italia liittyi ympärysvaltoihin 23. toukokuuta 1915. Sota päättyi Italian rintamalla Itävalta-Unkarin antautumiseen ja Italian voittoon 4. marraskuuta 1918.
Eemil Luukka
Elämä
Luukka toimi maanviljelijänä Muolaassa sijainneella kotitilallaan. Sisällissodan aikana hän oli valkoisten etappimiehenä Karjalan rintamalla, muttei osallistunut taisteluihin. Vuosina 1928−1941 Luukka työskenteli myös Muolaan kunnankirjurina. Jatkosodan jälkeen hän omisti maatilan Sääksmäellä.
Tuotannonohjaus
Pullonkaulat ja rajoitteet tuotannonohjauksessa
Konepajatyyppisessä tuotannossa yksi osa saattaa käydä monissa valmistuspisteissä ja sillä saattaa olla monia vaihtoehtoisia reittejä. Tämä tekee optimoinnista ja ohjauksesta vaikeaa, minkä vuoksi tehtaissa toiminta jaetaan usein linjoiksi ja soluiksi, jotka tekevät jonkin tuotteen alusta loppuun. Näin ohjaus on helpompaa ja kapasiteetti saadaan paremmin käyttöön. Tällaisessa linjassa on usein pullonkaula, joka määrää koko linjan kapasiteetin. Pullonkaulaa voidaan käyttää avuksi helpottamaan tuotannonohjausta, koska silloin voidaan keskittyä siihen, että pullonkaula on aina kuormitettu. Pullonkaulan kuormitus pyritään varmistamaan muun muassa juuri pullonkaulan eteen sijoitetulla pienellä osien välivarastoinnilla. Rajoitteisiin (esimerkiksi pullonkaulaan) liittyvää ohjausperiaatetta käsitellään kapeikkoajattelussa. Pullonkaulat saattavat tehtaassa siirtyä, mikä tekee ohjauksesta haasteellista - tämän vuoksi usein systeemin yksi rajoite (esimerkiksi pullonkaula) valitaan ohjauspisteeksi, jonka mukaan tuotanto ajoitetaan. Itse asiassa pullonkaulan siirtäminen (esimerkiksi kapasiteettia nostamalla tai asetusaikoja lyhentämällä tai sarjakokoja pienentämällä) onkin yksi prosessinkehittämisen ja TOC-ajattelun tavoitteita.
Eemil Luukka
Elämä
Luukka valittiin eduskuntaan vuonna 1936. Presidentin valitsijamiehenä Luukka oli vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa. Vuoden 1966 vaaleissa Luukka jätti eduskunnan yhtenä viimeisistä niin sanotun pitkän parlamentin (1939−1945) jäsenistä.
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Sotaan liittyminen
Ympärysvallat kävivät Italian kanssa neuvotteluja sotaan liittymisestä. Italialle luvattiin muun muassa osmanien valtakunnan alueita. Italian armeija oli varustautunut huonosti sotaan. Siltä puuttui raskasta tykistöä ja konekivääreitä. Italialla ja Itävallalla oli yhteistä rajaa 650 kilometriä, mutta se oli lähes kokonaan vuoristoista, lukuun ottamatta 30 kilometriä. Itävaltalaiset eivät ryhmittyneet puolustukseen rajalle, vaan edullisempaan asemaan vuoristoon. Kaikista ongelmista huolimatta Italian hallitus päätti liittyä sotaan ja ryhtyä heti hyökkäykseen Itävaltaa vastaan.
Eemil Luukka
Elämä
Luukka kannatti voimakkaasti Karjalan palautusta ja halusi edistää karjalaisten oikeuksia. Hän toimi Karjalan Liiton puheenjohtajana vuosina 1946–1967. Luukka kuului kaikkiaan kymmenien eri yhtiöiden ja yhteisöjen hallintoelimiin. Eemil Luukka sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1942 ja ministerin arvonimen vuonna 1962.
Tuotannonohjaus
Simulointi- ja APS-järjestelmät
Edellä mainittiin ERP/MES -järjestelmiin integroitavista ohjelmistomoduuleista. APS (Advanced Planning & Scheduling)-järjestelmät on kehitetty täydentämään ERP-järjestelmiä ja MES-järjestelmiä tuotannonsuunnittelun osalta. Suomenkielessä puhutaan usein hienokuormitusohjelmistoista tai vain tuotannonsuunnitteluohjelmistoista. ERP-järjestelmien OLTP (On-Line Transaction Processing)-tyyppinen teknologia, kuten edellä on todettu, edellyttää muutosten tallentamista kovalevylle. APS -järjestelmät taas hyödyntävät välimuistia ja ovat siten nopeita. Niissä suunnittelu tapahtuukin omassa tietokannassaan off-line tilassa. APS-järjestelmät ovat yleistymässä ja ne korvaavatkin tyypillisesti tuotannonsuunnittelun excel-sovellukset. APS -järjestelmistä kehittyneimmät mahdollistavat koko tuotantoketjun aikatauluttamisen ja muutosten hallinnan. APS-järjestelmien uusi sukupolvi hyödyntää hienokuormituksessa avustavaa tekoälyä. Edellä kuvattu MES-järjestelmä tuottaa APS-järjestelmälle reaaliaikaista tietoa tuotannon tilasta mm. häiriöiden (esim. konerikot), työvuorosuunnittelun, vaiheaikojen, kappalemäärien ja varastotapahtumien muutosten osalta. MES-järjestelmän suurin hyöty saadaankin, kun järjestelmään integroidaan APS-järjestelmä. Näin voidaan jo etukäteen poistaa materiaalipuutteista, kiireellisyyksistä tai resurssihäiriöistä syntyviä ongelmia. Tuotannon yllättäviin ongelmiin reagointi on nykyään tehostunut, kun APS-järjestelmään kytketty tekoäly kykenee arvioimaan uuden työjärjestyksen nopeammin useallekin työpisteelle kerralla. Yrityksen tuottavuuden kannalta MES/APS-järjestelmillä lyhennetään läpimenoaikoja ja parannetaan toimitusvarmuutta.
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Taistelujen kulku
Lupaavin maasto Italian hyökkäykselle oli Isonzojoen laakso, mutta sielläkin oli monia ongelmia: itävaltalaiset olivat asettuneet puolustukseen korkeampaan maastoon ja laakson reunat olivat kiviset ja puuttomat. Italian armeijan ylipäällikkö Luigi Cadorna teki hyökkäyksiä Isonzojoella vuoden 1915 kesä-, heinä- ja lokakuussa. Jokaisella kerralla Italialla oli jalkaväki- ja tykistöylivoima, mutta itävaltalaisten paremmat asemat ja italialaisten raskaan tykistön puute pysäyttivät hyökkäykset. Kolmannen Isonzojoen taistelun jälkeen rintama oli paikallaan ja italialaiset olivat menettäneet 125 000 sotilasta Itävallan 100 000 vastaan.
Tuotannonohjaus
Erilaiset tuotannonohjaustapaukset
Yritysten tuotantotekniikka, tuote ja asiakaskunta määrää paljolti, voiko yritys toimia tilauspohjaisesti tai tekeekö se tuotteita varastoon. Puhtaasti tilauspohjaisen ja varastoon valmistamisen välissä on useita variaatioita.
JIT- ja LEAN-tuotannonohjausfilosofiat
JIT-ajattelussa halutaan minimoida varastoja ja sen mukaan tuotteet valmistetaan siten, että toimituspäivästä aletaan laskea taaksepäin, koska valmistuksen pitäisi alkaa, jotta tuote on valmiina toimituspäivänä.
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Taistelujen kulku
Vuonna 1916 Italia hyökkäsi maaliskuussa Isonzolla viidennen kerran, mutta edelleen ilman tuloksia. Cadorna suunnitteli seuraavaa hyökkäystä kesäksi, mutta aloite siirtyi Itävallalle. Itävaltalaiset hyökkäsivät Trenton taistelussa italialaisten rintaman vasempaan sivustaan. Itävallan ylipäällikkö Franz Conrad von Hötzendorfin tavoitteena oli edetä Venetsiaan asti ja katkaista Italian armeijan yhteydet selustaan. Hyökkäys alkoi 15. toukokuuta menestyksekkäästi tykistön tukemana. Itävaltalaiset mursivat italialaisten kaksi puolustuslinjaa ja ottivat 400 000 vankia. Hetken vaikutti siltä, että itävaltalaiset pääsisivät etenemään Venetsian tasangolle saakka. Italialaiset pyysivät venäläisiä apuun ja Italian auttamiseksi Venäjä käynnisti Brusilovin hyökkäyksen Itävaltaa vastaan. Itävallan hyökkäys pysähtyi Italiassa joka tapauksessa kesäkuussa, kun tykistö ei pysynyt etenevien joukkojen mukana.
Tuotannonohjaus
JIT- ja LEAN-tuotannonohjausfilosofiat
Lean-ajattelussa pyritään tekemään tilauspohjainen tuotanto mahdolliseksi sarjakokoja pienentämällä, läpäisyaikoja lyhentämällä ja arvoa tuottamatonta aikaa prosessista poistamalla. Lean-ajattelu pyrkii optimoimaan koko arvoketjun kokonaiskustannuksia, ja siitä syystä yksittäisen yrityksen tuotannon tehokkuus ei ole sen tärkein tavoite. Tuotantoprosesseissa voi jopa 95 % ajasta kulua arvoa tuottamattomiin toimintoihin, kuten varastoihin.
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Taistelujen kulku
thumb|left|300px|Caporetton taistelu Vuonna 1917 käytiin kymmenes (toukokuussa) ja yhdestoista (elokuussa) Isonzojoen taistelu. Taisteluissa italialaiset kärsivät raskaat tappiot, mutta etenivät vain hieman. Tähän mennessä italialaiset olivat menettäneet sodassa yli 300 000 kaatunutta ja yli 700 000 haavoittunutta. Syyskuussa Cadorna ilmoitti muille ympärysvalloille, että Italia ei ryhtyisi enää hyökkäykseen vuoden lopulla. Lokakuussa 1917 Itävalta ryhtyi hyökkäykseen saksalaisten tukemana. Saksa oli lyönyt Venäjän itärintamalla, joten se pystyi siirtämään joukkoja muualle. Caporetton taistelussa italialaiset kärsivät murskaavan tappion. Kolmessa viikossa saksalais-itävaltalaiset joukot etenivät 120 kilometriä ja ottivat suuret joukot vankeja. Italian armeijan taistelutahto oli romahtamassa lopullisesti.
Tuotannonohjaus
JIT- ja LEAN-tuotannonohjausfilosofiat
Arvoa tuottamattomiksi toimintoihin on olemassa muistisääntö TIMWOOD (7 wastes of Lean).
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Taistelujen kulku
Caporetton tappion vuoksi Italian hallituksessa ja sotilasjohdossa tehtiin suuria muutoksia. Italian poliittiset ja yhteiskunnalliset rakenteet eivät kuitenkaan kaatuneet. Italian armeija pysäytti Ranskan ja Britannian joukkojen tukemana saksalais-itävaltalaisten etenemisen Piavejoelle 12. marraskuuta. Saksalaiset pysäyttivät hyökkäyksen sillä länsirintamalla alkoi Cambrain taistelu. Italia oli lyöty ja se ei pystynyt lähtemään hyökkäykseen ennen kuin sodan kokonaistilanne muuttui merkittävästi.
Tuotannonohjaus
JIT- ja LEAN-tuotannonohjausfilosofiat
Lean-ajattelumallissa tuotannossa olevien työpisteiden uudelleen sijoittelu muodostaa yleensä ns. U-solun. Tässä uudessa Lean-solussa työvaiheet on tutkittu ja niiden kesto on mitattu tarkasti. Tarkoituksena on, että työvaiheet seuraavat toinen toisiaan ja niiden kestot ovat pitkälti samanlaiset. Tällä menetelmällä päästään myös helposti sarjakokoa pienentäviin projekteihin (single piece flow).
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Taistelujen kulku
Itävalta ryhtyi hyökkäykseen Piavejoella kesäkuussa 1918, mutta italialaiset pysäyttivät hyökkäyksen. Tämän jälkeen Itävallan armeija ei ollut enää taistelukykyinen, koska sillä oli suuria puutteita huollossa. Piaven taistelun jälkeisinä kolmena kuukautena 200 000 miestä karkasi Itävallan armeijasta. Syyskuuhun mennessä karanneita oli yli 400 000. Monikansallinen Itävallan armeija hajosi, kun tšekit, slovakit, kroaatit ja unkarilaiset lähtivät kotiin. Italia aloitti hyökkäyksen 24. lokakuuta (Vittorio Veneton taistelu), mutta vastassa ei ollut enää taistelukykyinen armeija. Itävalta-Unkarin valtio hajosi seuraavan kahden päivän aikana. Italia jatkoi hyökkäystään 4. marraskuuta asti, jolloin se hyväksyi Itävallan antautumisen. Aselepo solmittiin ja ensimmäinen maailmansota päättyi Italian rintamalla.
Tuotannonohjaus
JIT- ja LEAN-tuotannonohjausfilosofiat
U-solut rakennetaan usein läpivirtaushyllyistä. Näin solun työntekijä voi keskittyä tuotteiden valmistamiseen ja materiaalinkeräilijä tuo yleensä työmääräimen mukaan tarvittavan määrän tuotteisiin tarvittavia komponentteja läpivirtaushyllyihin. Hyllyissä voi olla materiaalinkeräilijälle signaalina esim. kaksi-laatikko -järjestelmä: Kun ensimmäinen materiaalilaatikko tyhjenee, nostaa työntekijä sen sivuun, jolloin materiaalinkeräilijä tietää tuoda uuden laatikon läpivirtaushyllyyn.
Italian rintama (ensimmäinen maailmansota)
Seuraukset
Koko ensimmäinen maailmansota loppui 11. marraskuuta 1918. Rauhanneuvotteluissa Italia ei saanut sitä mitä halusi. Sodan tuloksena italialaiset katkeroituivat ja Italian hallitus menetti arvostustaan.
10/80
10/80 palautti Hurriganesin suureen suosioon parin heikommin menestyneen albumin jälkeen. Yhtye saavutti uudestaan musiikillisen asemansa, jonka se oli punk-yhtyeille hetkeksi menettänyt. Hurriganesin musiikki oli ollut pois muodista, mutta uuden albumin myötä yhtyeen uskottavuus kasvoi. Myös kriitikoilta levy sai yhtyeelle poikkeuksellisesti hyvää palautetta.
Albumi tehtiin kokoonpanolla Remu Aaltonen (rummut ja laulu), Cisse Häkkinen (bassokitara ja laulu) ja Albert Järvinen (kitara). Se on samalla Hurriganesin viimeinen studioalbumi, jossa Järvinen on kitaristi. Yksi levyn tuottajista oli Pave Maijanen, jonka panos oli muutenkin huomattava. Hän lauloi taustoja, soitti kosketinsoittimia ja antoi musiikillisia neuvoja. Lisäksi hän hyödynsi studion mahdollisuuksia.
Taustaa
Hurriganesin ura tuntui 1970- ja 80-lukujen vaihteessa olevan aallonpohjassa: vuonna 1977 julkaistu Tsugu Way oli aiempien platinalevyjen jälkeen myynyt vain kultalevyyn oikeuttavan määrän, eivätkä sitä seuranneet Hanger (1978) ja Jailbird (1979) yltäneet edes siihen. Punk-musiikin aikakaudella myös yhtyeen tyylilajista oli tullut epämuodikasta. Suosio ei ollut kuitenkaan täysin olematonta, ja esimerkiksi keikat tehtiin entiseen malliin täydellä ääni- ja valaistuslaitteistolla, vaikkakin roudarien määrää oli jouduttu karsimaan. Toisin kuin Suomessa, Ruotsissa yhtyeen suosio säilyi hyvin suurena. Alkukesän 1980 Ruotsin-kiertueella yhtye rikkoi moneen otteeseen paikallisten huvipaikkojen yleisöennätyksiä.
Muutosten keskellä Hurriganes päätti levyttää kunnollisilla sävellyksillä, tuoreilla sovitusideoilla ja hyvillä soundeilla toteutetun huolellisesti suunnitellun albumin. Solisti-rumpali Remu Aaltosen mukaan se ei tulisi olemaan uutta aaltoa vaan ajasta riippumatonta ”superaaltoa”. Tulevan albumin kappaleita, kuten ”Let’s Go Rocking Tonight”, ”Goodnight Baby” ja ”Just for You”, oli mukana jo kesän ja alkusyksyn esiintymisissä.
Valmistautuminen
thumb|left|Albert Järvinen Hurriganesin esiintymisessä Helsingin [[Kaivopuistossa syyskuussa 1980.]] Jo syksyllä 1979 Hurriganes oli käynyt tutustumassa Sankt Eriksbronin lähellä sijaitsevaan Sportpalatsetin taloon rakennettuun Abban Polar-studioon. Eräs studion äänittäjistä oli Leif Mases, joka oli nauhoittanut yhtyeen vuonna 1974 julkaistun Roadrunner-albumin.
Polarilla oli kaksi studiota kahdessa erillisessä kerroksessa. Niistä ylempi oli vaatimattomampi ja maksoi 600 kruunua tunnilta. Alakerran luksusstudion hinta oli 700 kruunua tunnilta. Suomalaissoittajien mielestä se muistutti avaruusasemaa, ja muun muassa Led Zeppelin ja Genesis olivat nauhoittaneet siellä vuonna 1979 julkaistut albuminsa. Hurriganes tuli käyttämään 10/80:n äänittämiseen yläkerran studiota, koska se oli kotoisampi ja edullisempi, eikä kalliiseen alakerran studioon muutenkaan ollut varaa. Aika äänityksiin varattiin lokakuulle 1980.
Ilta-Sanomien haastattelussa levyn nauhoitusten aikaan Remu Aaltonen perusteli studion valintaa laadulla:
Levyn materiaalia ryhdyttiin työstämään Helsingin Pohjois-Haagan ostoskeskuksen käyttämättömissä tiloissa. Parikymmentä kappaletta syntyi vanhalla metodilla ”jammailua, koukut haltuun ja biisi kasaan”, mutta sovituksiin käytettiin nyt mielikuvitusta. Lisäksi uusien kappaleiden työstämiseen käytettiin aiempaa enemmän aikaa, jopa kaksi kuukautta. Aluksi Aaltonen ja Hurriganesin kitaristi Albert Järvinen harjoittelivat kappaleita kaksin, ilman basisti Cisse Häkkistä. Harjoituksissa oli mukana myös Aaltosen vanha tuttu, Harri Merilahti. Järvisen mukaan kappaleita syntyi paljon, ja niistä valittiin albumille yhtyeen mielestä parhaimmat.
Kappaleiden aihioita äänitettiin kasettinauhalle ja niitä kuunneltiin sessioiden jälkeen. Nauhoittajana toimi Maijanen, joka oppi nopeasti Hurriganesin sävellystavat:
Äänitys
thumb|Sportpalatset, jossa [[Polar Studios sijaitsi.]] Albumi äänitettiin seitsemässä päivässä 6.–12. lokakuuta 1980. Studiolle ei ollut varaa lähteä harjoittelemaan, joten albumin kappalemateriaali oli huolella valittu ja hiottu. Toiveista huolimatta Leif Mases ei ehtinyt 10/80:n äänityksiin, vaan nauhoituksesta vastasi Lennart Östlund. Mases oli kuitenkin tehnyt parhaansa valmentaakseen Östlundin äänitystehtäviin. Östlund oli kuunnellut Hurriganesin aiempaa tuotantoa ja uskoi olevansa valmis haasteeseen, sillä hän oletti, etteivät sen soittajat voisi olla hankalempia kuin Led Zeppelinin jäsenet.
Remu Aaltonen kutsui levytysmatkalle mukaan myös Harri Merilahden, jonka haluttiin tuovan mukanaan ulkopuolista virtaa. Merilahti soitti kitaraa ja bassoa ja toi esille ideoitaan ja mielipiteitään. Hän pyrki myös olemaan puskurina Aaltosen ja Järvisen välillä konfliktien estämiseksi. Lisäksi Merilahti oli arvostettu basisti, jonka oletettiin korvaavan Cisse Häkkisen, mikäli tämän työkunto pettäisi.
Äänitys eteni nopeasti, ja äänittäjä Östlundin mukaan päivittäiset sessiot olivat 12 tunnin mittaisia. Pave Maijasen rooli kasvoi merkittäväksi, vaikka hän oli alun perin lähtenyt mukaan vain kosketinsoittajaksi. Hän lauloi stemmoja, antoi musiikillisia näkemyksiä ja soitti koskettimia. Lisäksi hän hyödynsi studion tarjoamia mahdollisuuksia ja oli yksi levyn tuottajista yhdessä Aaltosen ja Järvisen kanssa. Hurriganes-kirjan kirjoittaja Honey Aaltosen mukaan tämä toi Hurriganesin suoraviivaiseen rock-musiikkiin hienostuneisuutta. Maijanen on myöhemmin sanonut, että ”levytyssessio meni kuin tanssi”. Merkittävästä roolistaan huolimatta hän antoi kunnian kokonaisuudesta Remu Aaltoselle, joka tyylillään ja olemuksellaan sai äänitykset pysymään ruodussa.
Kun Remu Aaltonen oli nauhoittamassa ”Let’s Go Rocking Tonight” -kappaleen lauluosuutta, hän menetti hetkeksi katseensa lappuun, johon laulun sanat oli kirjoitettu. Hän lauloi sattumanvaraisesti päästään Lissun lässyn luuppi luu, kun sanat olisivat virallisesti olleet Lizi lassie loopy Lou. Häkkinen, Järvinen ja Maijanen purskahtivat nauruun, kun taas äänittäjä Östlund oli ihmeissään, sillä Led Zeppelinin laulaja Robert Plant oli aiemmin käyttänyt tuntikausia aikaa keksiäkseen sanoja, jotka eivät tarkoittaisi mitään. Joitain kappaleita soitettiin jopa 11 kertaa. Mikäli lopputulos ei tyydyttänyt, soitettiin väliin tuttuja numeroita, kuten ”Ya Ya” ja ”Talkin ’bout You”. Niitä kutsuttiin ”metodibiiseksi”, ja niiden avulla pyrittiin saamaan ote takaisin.
Lopulliselle albumille päätyneen materiaalin lisäksi sessioissa äänitettiin kappale ”Who’s That Liar”. Nauhalle tuli myös erilaisia versioita albumin kappaleista. Esimerkiksi raidoista ”Made in Sweden” ja ”Just for You” äänitettiin albumiversioiden lisäksi vaihtoehtoiset versiot. ”Bye Bye Bye”- ja ”Cozyrow”-kappaleista nauhoitettiin versiot, joissa kitarasoolot ovat erilaiset. Lisäksi kappaleesta ”Red House” on olemassa esitys, josta puuttuu kättentaputukset. Albert Järvisen mukaan paljon todella hyvää materiaalia jäi yli, koska levyllä ei ollut enempää tilaa. Myös studioaikaa oli melko vähän – albumia työstettiin miksaukset mukaan lukien hieman yli viikko.
Tyyli
Valtaosa yhtyeen omista kappaleista on merkitty Remu Aaltosen ja Albert Järvisen yhdessä säveltämiksi. Myös sovituksista vastasi sama kaksikko. Sen sijaan Cisse Häkkisen ei katsottu osallistuneen riittävästi laulujen työstöön, eikä häntä ole merkitty yhdenkään kappaleen tekijätietoihin. Yhtyeen omien kappaleiden sanoitukset kirjoitti kahden edellisalbumin tapaan Jim Pembroke, minkä lisäksi hän teki tilaustyönä kappaleen ”Saigon Shakes”. Valtaosaan kappaleista merkittiin säveltäjiksi Aaltonen ja Järvinen. Kappaleen ”Bye Bye Bye” sanoitus merkittiin poikkeuksellisesti Aaltosen ja Järvisen nimiin.
Tietoa kappaleista
Albumilla on 14 kappaletta. Sen aloittaa sinfoniaorkesterin viritysääni. Idea keksittiin, kun Aaltonen, Järvinen ja Maijanen kuulivat viritysäänen käveltyään Tukholmassa ohi kirkon, jossa oli esiintymässä Ruotsin Radion Sinfoniaorkesterin kuoro. Aaltonen halusi äänen Hurriganesin uuden albumin alkuun, ja lopulta ääni löydettiin studion tehostevarastosta. Viritysääntä oli käyttänyt aikoinaan myös The Beatles albuminsa Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band alussa.
Avauskappale ”Made in Sweden” syntyi, kun levylle haluttiin persoonallinen aloitus, eräänlainen alkusoitto. Aaltonen ja Järvinen muistivat Kalevala-yhtyeen konserttiohjelmistossa olleen ruotsalaisyhtye Made in Swedenin kappaleen ”I Don’t Care”. Ajateltiin, että pienellä kehittelyllä ja tempon lisäämisellä siitä saisi oman sävellyksen. Albert Järvinen soittaa kappaleessa kitarateemaa, jonka päälle Aaltonen laulaa unisonossa sanatonta laulua. Jim Pembroke on silti merkitty sen sanoittajaksi. ”Made in Sweden” oli viimeinen albumille harjoiteltu kappale. Aaltosen mukaan se on kappale, jolla aloitettiin soittaminen joka aamu studiossa.
”Saigon Shakes” on Jim Pembroken kirjoittama kappale. Hanoi Rocks -yhtyeestä kertovan All Those Wasted Years -kirjan mukaan kappaletta suunniteltiin alun perin sen albumille. Albumin hitti ”Bourbon Street” on Aaltosen ja Järvisen tekemäksi merkitty melodinen rock-kappale.
Albumin päättävän rautalankatyylisen kappaleen ”Just for You” säveltäjiksi on merkitty Aaltonen ja Järvinen. Järvinen ei pitänyt tästä, sillä hänen mielestään se oli yksin hänen tekemänsä, ja hän oli myös omistanut sen vaimolleen. On kuitenkin olemassa nauha, jossa yhtye harjoittelee kappaletta ja Aaltonen opettaa Järviselle sen melodiaa useaan otteeseen. ”Just for You” on instrumentaali, mutta sanoittajaksi on silti merkitty Pembroke. Aaltonen piti harjoitusvaiheessa kappaletta liian ”lällynä” Hurriganesille ja oli sitä mieltä, ettei siihen voi keksiä sanoja. Lopulta sanoituksesta luovuttiin kokonaan ja siitä päätettiin tehdä instrumentaali, koska kappaleen tyyli toi Aaltosen mieleen suosittuja instrumentaalilevyjä tehneen The Shadowsin.
Kansitaide
Väriltään mustassa takakannessa on lueteltuna kappaleet, tekniset tiedot sekä tiedotusvälineille osoitettu teksti ”Not for criticism from radio or newspapers.”
Myynti
thumb|right|Alkuperäisen vinyylipainoksen etiketti. 10/80 ilmestyi 27. marraskuuta 1980 Scandian julkaisemana. Albumi oli Mitä Suomi soittaa -listalla parhaimmillaan seitsemäntenä, Suosikki-lehden albumilistalla kahdeksantena ja Seura-lehden albumilistalla kymmenentenä. Albumi oli listoilla yhteensä 14 viikkoa. Hurriganes-albumi ylitti samalla muutaman vuoden tauon jälkeen kultalevyyn oikeuttavan 25 000 kappaleen rajan. Raja ylittyi vuoden 1981 puolella, ja kultalevyjuhlat järjestettiin toukokuun 26. päivä. Samoihin aikoihin yhtye saavutti miljoonan myydyn levyn merkkipaalun. Myöhempien uusintapainosten myötä 10/80-albumin kokonaismyyntimäärä on pitkälti yli 30 000 kappaletta. Vuonna 2010 albumi nousi Midprice-listan sijalle kuusi, ja vuonna 2018 julkaistu vinyyliuusintapainos ylsi samana vuonna fyysisen albumilistan viidenneksi.
Ruotsissa albumin julkaisi Sonet-yhtiö. Siitä muodostui ensimmäinen Hurriganes-albumi sitten Roadrunnerin, joka ei saavuttanut siellä listasijoitusta. Yhteensä Hurriganesin albumeja oli kuitenkin myyty Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa jo 250 000 kappaletta. Sen kunniaksi yhtyeelle myönnettiin Pohjoismaiset jättiläistimanttilevypalkinnot.
Uuden albumin myötä Hurriganes palautti suosiotaan, ja parantuneen levymyynnin lisäksi Yleisradio näytti televisiosta niin yhtyeen konsertteja kuin Remu Aaltosen haastattelunkin. Back Beat -musiikkilehden Pekka Koskivaara sanoi myöhemmin, että ”oli taas ihan okei digata Hurriganesia”. Aiemmin punk-aikakaudella Hurriganes oli ollut yhtye, jota pidettiin pahimpana taantumuksen ja vanhan aallon edustajana. Uusi suosio toi yhtyeelle lisää esiintymisiä, nosti keikkapalkkoja ja toi paikan päälle aiempaa enemmän yleisöä. Yhtyettä nähtiin myös televisiossa, kun Yleisradion Tuubi-ohjelmassa esitettiin Remu Aaltosen haastattelu sekä puolikymmentä livenä soitettua kappaletta vuotta aiemmin Ruotsissa kuvatusta Showtime-ohjelmasta. Lisäksi Hurriganes oli mukana suorassa televisiolähetyksessä Rock-ilta Pasilassa, johon se valittiin päätösyhtyeeksi Pekka Pohjola Groupin, Dave Lindholmin, Bluesoundsin ja Hanoi Rocksin jälkeen.
Arvioita
10/80-albumia pidetään yleisesti Hurriganesin parhaana albumina Roadrunnerin jälkeen. Kuitenkin levyn ilmestyessä sitä kritisoitiin etenkin punk-piireissä ”Abban studioilla tehdyksi lällärikamaksi”. Sen sijaan kriitikot ottivat albumin yhtyeelle poikkeuksellisesti hyvin vastaan. Helsingin Sanomien Markku Fagerlund kirjoitti, että 10/80 on parasta Hurriganesia sitten Roadrunnerin. Fagerlundin mielestä Hurriganes oli noussut ”levytystensä aallonpohjasta”. Myös Juho Juntunen antoi Suosikissa hyvää palautetta:
Back Beat -lehti kirjoitti, että 10/80 on ”omalla sarallaan mallikas aikaansaannos” ja että muutamaan edelliseen Hurriganesin albumiin verrattuna se ”toimii”. Kirjoittaja koki myös, että yhtye oli hieman rauhoittunut, koska levyltä on löydettävissä aiempaa selvempää soinnikkuutta. Hänen mielestään albumin jokainen kappale sopisi singlen A-puoleksi. Kirjoittaja piti albumia eräänä parhaista kuulemistaan pop-levyistä pitkään aikaan.
Albert Järvisen mielestä 10/80 on paras koskaan levytetty Hurriganes-albumi, koska ”siinä toimii kaikki biisit”. Myös Remu Aaltonen on kehunut albumin kappaleita sekä studiota ja sen äänittäjää Lennart Östlundia. Aaltosen mielestä levyn salaisuus on siinä, että se ei kuulosta Hurriganesilta, vaan joltakin paremmalta yhtyeeltä. Cisse Häkkinen muisteli myöhemmin, että ”se oli taas semmoinen LP, et jengi alkoi taas olla, et eihän täällä oo kuin yks bändi, Hurriganes”.
Hurriganes – Albumit 1973–1988 -kirjan (2020) kirjoittaja Vesa Kontiainen kuvaa 10/80-albumia monipuoliseksi ja erinomaiseksi rokkilevyksi. Kappalemateriaalia hän pitää onnistuneena ja monipuolisena, ja yhtyeen soitto on hänen mielestään ”äärimmäisen tiukkaa”. Levyn soundeja hän kuvaa erinomaisiksi ja sanoo kappaleiden kuulostavan vielä 40 vuoden jälkeenkin mainioilta. Kontiaisen mielestä albumi on täynnä hyviä kappaleita, joista muiden yläpuolelle nousevat ”Bourbon Street” ja ”Just for You”.
Julkaisut ja formaatit
Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja C-kasettina. Molemmista formaateista on otettu lukuisia uusintapainoksia. Alkuperäisen Scandian julkaiseman vinyylipainoksen tunnistaa parhaiten siitä, että kannessa yhtyeen jäsenten takana näkyvä vaalea tausta on isompi kuin uusintapainoksissa. Svart Records julkaisi vuonna 2018 kaksi rajoitettua vinyylipainosta, joista toinen on painettu mustalle (300 kpl.) ja toinen punaiselle vinyylille (200 kpl.). Painokset ovat avattavakantisia ja niiden mukana tuli myös juliste. Lipposen levy ja kasetti julkaisi vuonna 2022 siniselle vinyylille painetun 300 kappaleen painoksen. Ruotsalaisesta, Sonetin julkaisemasta vinyylipainoksesta ei ole julkaistu uusintapainoksia.
CD-versio ilmestyi Fazerin julkaisemana vuonna 1996. Lisäksi vuonna 1989 10/80 julkaistiin samalla CD-levyllä yhdessä Jailbird-albumin kanssa.
Listasijoitukset
1981
Sertifiointi
1981
Kokoonpano
Muusikot
Muut
RN Ariete
RN Ariete oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Ariete-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1943 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 5. elokuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 30. huhtikuuta 1949 sotakorvauksena Jugoslavialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Dumitor. Alus poistettiin palveluksesta 1963.
Voitolla yöhön
Voitolla yöhön voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kaksoisvaikutus
Kaksoisvaikutus on tekninen termi etiikassa, joka viittaa kahteen (eri) tyyppiin seurauksia, jotka voivat johtua samasta teosta. Nämä seuraukset ovat (tai ainakin usein ovat) tarkoitetut seuraukset ja ei-tarkoitetut sivuvaikutukset.
Sverige-luokka
Sverige-luokka oli kolmen Ruotsin merivoimien vuosina 1917–1922 valmistuneen rannikkopanssarilaivan muodostama alusluokka.
Seitsemän seinähullua veljestä
Seitsemän seinähullua veljestä (alun perin Pentti Oskari Kankaan seitsemän seinähullua veljestä) on Pentti-Oskari Kankaan vuonna 1966 perustama huumorimusiikkia esittävä yhtye.
Ensimmäisen levytyksensä yhtye teki nimellä Pentti Oskari Kangas ja Kuusisto vuonna 1968, jolloin Shokki-levymerkki julkaisi yhtyeen singlen, jossa 1. puolella oli kappale "Säkylän Siiri" ja 2. puolella "Yrjö". Kappaleet sävelsi William White (Antti Hammarberg) eli Irwin Goodman ja sanoitti Bill Black (Vexi Salmi). Orkesteri oli Uuden Iloisen Teatterin (UIT) orkesterina 29 vuoden ajan vuosina 1979–2007. Lisäksi orkesteri oli kiinnitettynä neljän vuoden ajan Tampereen teatterin musikaaliesitykseen Sugar eli Piukat paikat (1982–1986). Vuonna 1985 orkesteri palkittiin Suomen Muusikkojen Liiton tunnustuspalkinnolla. Valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen ovat yhtyeen nykyisistä ja entisistä jäsenistä saaneet Esa Rosvall, Matti Saarinen, Raimo Smedberg, Seppo Korjus ja Pekka Seppä.
thumb|500px|Seitsemän seinähullua veljestä
Muuta
Yhtyeen jäsenet Seppo Korjus, Raimo Smedberg ja Kari Lehtomäki tekivät Jukka Virtasen kanssa 24-osaisen komediasarjan The Joulukalenteri, jota esitettiin MTV3-kanavalla vuonna 1997, uusintana vuonna 1998, Subtv:llä vuonna 2007 sekä Subilla vuosina 2017, 2018 ja 2019. Lea Laven oli yhtyeen apusolisti vuosina 1966–1968. Yhtye teki syksyllä 2007 kahdeksalla paikkakunnalla iskelmäyhtye Finlandersin kanssa Iloinen Joulukonsertti -kiertueen. Käsikirjoituksia ovat tehneet Ilkka Talasranta ja Jukka Virtanen, Markku Heikkilä ja Jussi Tuominen joka jatkaa edelleen käsikirjoittajana. Tiina Brännäre on ohjannut suurimman osan konserteista ja jatkaa edelleen. TV-ohjelmasta The Joulukalenteri tuttu Santasen perhe Olli, Kerttu sekä Näsä ovat seikkailleet näihin päiviin asti vuosittaisissa Joulukonserteissa.
Aigimios
Aigimios oli kreikkalaisessa mytologiassa Doroksen, doorilaisten kantaisän, poika. Hän pyysi Heraklesta auttamaan häntä sodassa lapiitteja vastaan, ja tarjosi tälle kolmannesta valtakunnastaan kiitokseksi palveluksestaan. Sotaretken päätyttyä voitokkaasti Herakles kuitenkin jätti osuutensa Aigimioksen huomaan pyytäen tätä huolehtimaan siitä hänen jälkeläisiään varten. Aigimios kasvatti Herakleen pojan, Hylloksen, omien poikiensa Dymaan ja Pamfyloksen rinnalla. Doorilaisten heimojen nimet on johdettu kantaisiensä, Aigimioksen poikien, mukaan: hylleis, dymanes ja pamfyloi.
Nälkävuosi
Nälkävuosi on suomalaiskirjailija Aki Ollikaisen vuonna 2012 julkaisema kirja. Kirjassa on 160 sivua. Nälkävuosi toi Ollikaiselle Kiitos kirjasta -mitalin vuonna 2013. Se on myös ollut ehdolla Finlandia-palkinnolle. Kirja on käännetty ruotsiksi 2016.
Regula
pienoiskuva|Regulat doorilaisessa [[entablementti|entablementissa kunkin triglyfin alapuolella.]] Regula (lat.) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa doorilaistyylisen taenian eli friisin ja arkkitraavin välissä olevan listan alapinnassa kunkin triglyfin kohdalla oleva kapea lista, joka on koristeltu yleensä kuudella gutta-pisaralla.
Regulat ja niiden gutat jäljittelivät kiviarkkitehtuurissa alkuperäisten puisten kreikkalaisten temppeleiden rakenteiden puuosia. Doorilaisen korniisin geisonin alapinnassa reguloita vastasivat mutulukset.
Ángel Dealbert
Ángel Dealbert Ibáñez (s. 1. tammikuuta 1983 Castellón de la Plana, Castellónin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa venäläistä Kuban Krasnodaria.
Ura
Dealbert on Castellónin kasvatti. Käytyään läpi eri juniori-ikäluokat hän nousi kaudella 2001–2002 tuolloin Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneeseen seuran edustusjoukkueeseen, jossa hän debytoi 20. huhtikuuta 2002 ottelussa Benidormia vastaan. Hän vakiinnutti paikkansa joukkueessa kaudella 2003–2004 ja oli avainpelaajia, kun se seuraavalla kaudella nousi Segunda Divisióniin. Neljän Segundassa pelaamansa kauden aikana hänestä kasvoi yksi sarjan parhaista puolustajista, ja hän toimi myös Castellónin kapteenina.
Dealbertin sopimus Castellónin päättyi kesäkuussa 2009, ja kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi korkeimman sarjatason Valenciaan, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen. Hän debytoi Valenciassa 20. elokuuta 2009 Eurooppa-liigan karsintaottelussa Stabækia vastaan ja Primera Divisiónissa kymmenen päivää myöhemmin kauden avauskierroksen ottelussa Sevillaa vastaan.
Induktanssi
Induktanssi (itseinduktanssi, tunnus L) kuvaa kelan, käämin tai muun yleisen johdinsilmukan kykyä vastustaa sen läpi kulkevan sähkövirran muutosta. Induktanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on henry (tunnus H). Myös suora johdin, jonka läpi kulkee sähkövirta, muodostaa ympärilleen magneettikentän. Siten kaikilla johtimilla on ainakin jonkin verran induktanssia.
Induktanssin määritelmä
Sähkövirran muutos indusoi esimerkiksi kelaan sähkömotorisen voiman (smv), jonka suuruus saadaan Faradayn induktiolaista. Lenzin lain mukaan tämä indusoitunut smv pyrkii vastustamaan virran muutoksia. Induktanssi lasketaan silmukkaan indusoituneen sähkömotorisen voiman \mathcal{E} tai jännitteen -E_{ind} ja sähkövirran muutosnopeuden dI/dt suhteena:
Mikäli käämin induktanssi on suuri, pienikin virranmuutos aiheuttaa suuren sähkömotorisen voiman, joka vastustaa virran muutosta. (Huomaa että smv on käämissä piiriin indusoituvan jännitteen vastaluku). Piirin induktanssia voidaan siis käyttää vaimentamaan äkillisiä sähkövirran muutoksia.
Induktanssi voidaan yhtäpitävästi laskea myös kierrosmäärän N ja magneettivuon Φ tulon ja kelassa kulkevan virran suhteena,