cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TheFutureEmbrace
TheFutureEmbrace on amerikkalaisen muusikon Billy Corganin, vaihtoehtorock-yhtye The Smashing Pumpkinsin nokkamiehen debyyttisoololevy. Kesäkuussa 2005 julkaistun levyn elektronin soundi poikkesi merkittävästi useimmista Corganin aikaisemmista töistä.
Vesisätkin
Vesisätkin (Ranunculus aquatilis, syn. Batrachium aquatile) on pienissä vesistöissä ja joissa kasvava leinikkikasvi.
Ulkonäkö ja koko
vasen|thumb|230px|Ojasätkimen kelluslehtiä ja kukkia. vasen|thumb|230px|Purosätkimen uposlehtiä ja kukka. Yksi- tai monivuotinen vesisätkin kasvaa 10–100 cm pitkäksi. Sen varsi on melko paksu ja väriltään vihreä. Muodosta riippuen laji on joko kelluslehdellinen tai kelluslehdetön. Korvakkeellisten kelluslehtien ruoti on 2,5–7 cm pitkä. Lehtilapa on pyöreähkö, 0,7–1,5 cm leveä, 3-halkoinen tai -osainen ja liuskainen. Lehtilavan tyvilovi on alle 120°. Lavan sivuliuskat ovat keskiliuskaa leveämpiä sekä pitkä- ja suippohampaisia. Uposlehdet ovat harittava- ja velttoliuskaisia, ja ne menevät suppuun vedestä nostettaessa. Uposlehdet ovat 2–4 cm pitkiä ja tiheään hienoliuskaisia. Veden pinnan yläpuolelle kokoavat kukkaperät ovat hedelmäasteella 1,5–7 cm pitkiä. Verho- ja terälehtiä on viisi kappaletta. Valkoiset, tyvestä keltaiset terälehdet ovat enintään 10 mm pitkiä. Heteitä on 10–25 kappaletta, emejä 15–30 kappaletta. Vesisätkin kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Hedelmä koostuu 1,1–1,9 mm pitkistä, siipipalteettomista pähkylöistä. Pähkylät ovat karvaisia ja niissä on pieni ota. Vesisätkin on myrkyllinen kasvi muiden leinikkien tapaan.
Vesisätkimestä tunnetaan kaksi muunnosta, ojasätkin (var. aquatilis) ja purosätkin (var. diffusus). Merkittävin ero muunnosten välillä on se, että ojasätkin on lähes aina kelluslehtinen, kun taas purosätkimeltä kelluslehdet puuttuvat. Lisäksi purosätkimen kukat ja kukkaperät ovat hieman ojasätkintä pienemmät. Ojasätkimellä kukan terälehdet yleensä koskettavat toisiaan ja niissä on lähes pyöreä mesikuoppa, kun taas purosätkimellä terälehdet eivät kosketa toisiaan ja mesikuoppa on sirppimäinen.
Vesisätkin voi risteytyä järvisätkimen (R. peltatus ssp. peltatus) kanssa.
Levinneisyys
Vesisätkin on hyvin laajalle levinnyt laji. Muunnoksista purosätkintä tavataan lähes koko Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa lukuun ottamatta pohjoisimpia alueita ja vuoristoseutuja. Lisäksi purosätkintä tavataan Pohjois-Afrikassa sekä Etelä-Australiassa. Ojasätkin on muunnoksista huomattavasti pienemmälle alueelle levinnyt. Euroopassa sitä tavataan Ranskasta ja Keski-Italiasta Britteinsaarille, Saksaan, Pohjois-Puolaan, Baltiaan, Etelä-Suomeen ja -Ruotsiin sekä Tanskaan. Lisäksi lajia kasvaa Portugalissa ja paikoin Itä-Euroopassa. Ojasätkin on Aasiassa harvinainen, missä sitä kasvaa paikoitellen Keski-Aasiassa, Kiinassa ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa ojasätkintä tavataan Alaskassa ja mantereen länsiosissa. Lisäksi laji on levinnyt Etelä-Amerikkaan.
Suomessa vesisätkimen levinneisyys painottuu maan luonais- ja eteläosiin. Ojasätkintä tavataan lähinnä Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa, purosätkin on levinnyt Ahvenanmaalle, Varsinais-Suomeen, Satakuntaan, Etelä-Hämeeseen ja Uudellemaalle. Ahvnanmaalla on esiintyy sekapopulaatioita, joissa muunnoksia yhdistää liukuva välimuotosarja.
Elinympäristö
Vesisätkin on makean veden laji. Sitä tavataan ojissa, puroissa, lammikoissa ja lammissa. Muunnoksista purosätkin viihtyy usein myös sellaisissa pienvesissä, jotka kuivuvat loppukesästä.
Hiekkalaatikkopeli
Hiekkalaatikkopeleissä on myös jossakin määrin rakentamisen ominaisuuksia alkaen vuoden 1981 videopelistä Utopia. Lisäksi peleissä voi olla simulaatiopelin aineksia.
Torpedovene
thumb|Saksalainen ensimmäisen maailmansodan torpedovene Torpedovene on pienehkö, nopea sota-alus, jonka pääaseina ovat torpedot.
Historia
Useat laivastot aloittivat torpedoveneiden rakentamisen 1800-luvun lopulla. Nämä olivat noin 30–50-metrisiä aluksia, jotka oli aseistettu muutamalla torpedonlaukaisimella ja kevyillä tykeillä. Voimanlähteenä käytettiin höyrykoneita, joilla saatiin nopeudeksi 20–30 solmua (37–56 km/h). Tällaiset alukset olivat suhteellisen edullisia.
Ensimmäinen torpedovene oli Norjan laivaston KNM Rap, jonka valmistui 1872 Thornycroft Worksillä Cheswickissä, Lontoossa. Ensimmäisen raportoidun torpedojen laukaisun torpedoveneestä taistelutilanteessa suoritti Venäjän keisarikunnan laivaston upseeri Stepan Makarov 16. tammikuuta 1877 käyttäessään Whitehead-torpedoja Osmanien laivaston taistelulaivaa vastaan Turkin sodassa.
Keveitä tulinopeudeltaan suuria tykkejä alettiin asentaa aluksiin, jotta uusi uhka pystyttäisiin torjumaan. Lopulta uhkaa torjumaan muodostui uusi alusluokka, torpedovenehävittäjät, jotka nykyään tunnetaan yksinkertaisesti hävittäjinä. Hävittäjät olivat käytännöllisempiä, monipuolisempia ja merikelpoisempia kuin torpedoveneet, jotka ne lopulta syrjäyttivät.
George Follmer
George Follmer (s. 27. tammikuuta 1934) on entinen yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeentoista F1-osakilpailuun kaudella. Hän saavutti yhteensä 5 MM-pistettä ajamalla kolmanneksi Espanjan GP:ssä ja kuudenneksi Etelä-Afrikan GP:ssä. Hän on yksi harvoista debyyttikilpailussaan pisteille ajaneista kuljettajista.
Follmer kilpaili myös USAC-mestaruussarjassa vuosina 1967–1971 ja 1974 ajaen 25 starttia. Hän ajoi myös Indianapolis 500 -sarjassa vuosina 1969–1971 ollen parhaimmillaan 15. Hän voitti vuoden 1969 Phoenix International Racewayn kilpailun. F1-uran jälkeen Follmer kilpaili NASCAR Winston Cup -sarjassa ajaen 13 kilpailua 30:stä.
Follmer voitti myös vuoden 1965 SCCA Road Racing -sarjan mestaruuden ja Trans Am -sarjan mestaruuden kahdesti vuosina 1972 ja 1976, ollen myös vuoden 1972 Can-Am-sarjan mestari.
Follmer valittiin Amerikan Moottoriurheilun Hall of Fameen vuonna 1999.
Valtalaji
Valtalaji on eliölaji, joka on selvästi runsas, joko biomassaltaan, tai yksilömäärältään.
Valtalajit Suomessa
Kuusimetsässä valtalajina on kuusi puukerroksessa, mustikka kenttäkerroksessa ja kerrossammal pohjakerroksessa.
Capricorns
Capricorns on brittiläinen stoner rock -yhtye. Suurin osa biiseistä on instrumentaaleja, mutta muutamassa kappaleessa on mukana myös laulua.
Bertolini
Bertolini on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Sinfonia nro 9
Sinfonia nro 9 voi tarkoittaa ainakin seuraavia teoksia:
300: March to Glory
300: March to Glory on Collision Studiosin kehittämä ja Warner Bros. Interactiven hack and slash -tyylinen videopeli. Helmikuussa 2007 PlayStation Portablelle julkaistu peli perustuu Frank Millerin 300-sarjakuvasarjaan ja samannimiseen elokuvaan.
Pelaaminen
Peli alkaa hetkeä ennen Thermopylain taistelua ja pelaaja ottaa haltuunsa kuningas Leonidaan taistellen tällä elokuvasta ja sarjakuvista tuttujen kenttien läpi. Pelaaja saa matkan varrella muun muassa tappamistaan persialaisista pisteitä, joilla hän voi parannella haarniskaansa ja aseitaan tai ostaa uusia liikkeitä. Hän kohtaa taistelussa useita erilaisia vastuksia, kuten orjia, keihäsmiesiä, jousimiehiä ja myös itse persialaisten kenraaleita. Pelaaja pääsee myös välillä ohjaamaan muita joukkojaan falangissa, jota käytetään etenkin suuria petoja, kuten sotanorsuja vastaan.
France 3
France 3 on ranskalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa France Télévisions, jonka puolestaan omistaa Ranskan valtio. Kanavalla on sekä valtakunnallisia että paikallisia ohjelmia.
France 3 on katsojamääriltään Ranskan kolmanneksi suosituin televisiokanava. Sen tunnusväri on sininen.
Historia
thumb|100px|Kanavan logo vuosina 1992-2002 Ranskan silloinen yleisradioyhtiö l'ORTF lanseerasi kolmannen valtakunnallisen televisiokanavansa, la troisième chaîne de l'ORT, vuoden 1972 lopussa. Elokuussa 1974 l'ORTF hajotettiin ja televisiokanavista tuli omia yhtiöitään. Kolmannesta kanavasta tuli France Régions 3 (FR3). Vuonna 1992 se sai uuden nimen France 3, kun se liitettiin yhteiseen hallintoon France 2:n (ent. Antenne 2) kanssa. Vuonna 2000 France 2, France 3 sekä France 5 (ent. La Cinquième) muodostivat France Télévisionsin.
Vuodesta 2009 France 3, kuten muutkaan France Télévisionsin kanavat, ei ole saanut näyttää mainoksia iltakahdeksan ja aamukuuden välillä.
Ohjelmisto
France 3:n ohjelmistossa painottuu paikallisuus. Sillä on 13 paikallistoimitusta, ja se tarjoaa muun muassa paikallisia uutisia sekä alueiden historiaa ja kulttuuriperintöä käsitteleviä dokumentteja, urheilu- ja musiikkitapahtumia sekä muita Ranskaan sijoittuvia televisiosarjoja.
Lane Garrison
Lane Edward Garrison (s. 23. toukokuuta 1980 Dallas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Davidina televisiosarjassa Pako. Garrison on esiintynyt myös muun muassa elokuvassa Shooter. Garrisonilla oli myös merkittävä rooli elokuvassa Camp X-Ray.
Kyproksen punta
Kyproksen punta (epävirallisesti myös Kyproksen liira) oli Kyproksen tasavallan virallinen rahayksikkö ennen siirtymistä euroon. Sen valuuttakoodi oli CYP. Kyproksen punta jakaantui 100 centiin.
Euroopan unioni hyväksyi heinäkuussa 2007 Kyproksen hakemuksen liittyä euroalueeseen. Kypros otti eurot käyttöön 1.1.2008. Kyproksen punta oli sidottu euroon arvolla 1 € = 0,585274 CYP.
Lähteet
€
Johanna Virtanen
Johanna Virtanen voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
Käpykaktus
Käpykaktus (Strombocactus disciformis) on meksikolainen kaktuskasvien heimoon kuuluva laji. Se on ainoa laji suvussaan. Tieteellinen ja myös suomenkielinen nimi viittaa kasvin muotoon. Käpykaktuksen lähimpiä sukulaisia ovat tyynykaktukset (Aztekium).
Levinneisyys
Käpykaktus esiintyy luonnossa kahtena alalajina. S. disciformis subsp. disciformis kasvaa suurina joukkoina useilla paikoilla Meksikon Querétaron ja Hidalgon osavaltioissa. Alalaji S. disciformis subsp. esperanzae kasvaa pieninä populaatioina Guanajuaton osavaltiossa. Käpykaktus kasvaa vaikeakulkuisessa maastossa jyrkillä kalkkikivikallioilla, mutta silti sitä uhkaa laiton kerääminen.
Tetranitrometaani
Tetranitrometaani eli TNM (CN4O8) on metaanin johdannainen, jossa vetyatomit ovat korvautuneet nitroryhmillä. Yhdistettä käytetään rakettien polttoaineena, orgaanisessa synteesissä ja biokemiallisissa tutkimuksissa.
Ominaisuudet
Tetranitrometaani on mahdollisesti ihmiselle karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava yhdiste. Se ärsyttää keuhkoja ja on myrkyllinen maksalle ja munuaisille.
Valmistus
Laboratorioissa tetranitrometaania valmistetaan tyypillisimmin etikkahappoanhydridin ja väkevän typpihapon välisellä reaktiolla ja tämä menetelmä oli teollisessakin käytössä Saksassa toisen maailmansodan aikaan. Halvempi tapa valmistaa yhdistettä on kuitenkin etyynin ja typpihapon välinen reaktio. Tetranitrometaania muodostuu myös sivutuotteena nitrattaessa eräitä aromaattisia yhdisteitä, kuten tolueenia valmistettaessa TNT:ä ja väkevän typpihapon ja keteenin välisen reaktion tuotteena.
Käyttö
Voimakkaana hapettimena tetranitrometaania käytetään avaruusrakettien polttoaineissa. Sitä voidaan lisätä myös dieseliin nostamaan setaanilukua. Tetranitrometaania käytetään nitraavana reagenssina. Se nitraa emäksisissä olosuhteissa nukleofiilisia yhdisteitä ja tietyissä yhdisteissä siitä muodostuu elektrofiilinen ja voimakkaasti nitraava nitroniumioni. Tetranitrometaani on erittäin elektrofiilinen ja luovuttaa nitroryhmänsä helposti nukleofiilien kuten ammoniakin ja muiden emästen vaikutuksesta. Näin voidaan valmistaa muun muassa trinitrometaania eli nitroformia.
Yhdiste reagoi proteiinien kanssa nitraten erityisesti tyrosiiniaminohappoja aminohappoketjussa. Nitrausta yhdisteen avulla käytetään biokemiallisessa tutkimuksessa joko estämään tai muuntamaan tutkimuksen kohteen olevan entsyymin toimintaa.
Renée Asherson
Renée Asherson (oik. Dorothy Renée Ascherson; 19. toukokuuta 1915 Lontoo – 30. lokakuuta 2014) oli englantilainen näyttelijä. Hän esiintyi teatterissa ensi kertaa vuonna 1935, ja hänellä oli urallaan rooleja muun muassa Shakespearen näytelmissä. Hän esiintyi muun muassa Old Vicissä, Liverpool Playhousessa ja Westminster Theatressa. Ensimmäisen merkittävän elokuvaesiintymisensä hän teki Kohtalon miehissä vuonna 1944.
Myöhemmin Asherson esiintyi esimerkiksi elokuvassa Näkemiin, Mr. Greene (1951), televisioelokuvassa Riikinkukot kuriin (1993) ja viimeisimmin elokuvassa The Others (2001).
Asherson syntyi Kensingtonissa, Lontoossa, juutalaisille vanhemmille, Charles Stephen Aschersonille ja Dorothy Lilian Aschersonille (o.s. Wiseman). Hän varttui Gerrards Crossissa, Sveitsissä ja Anjoussa ja opiskeli Webber Douglas Academy of Dramatic Artissa.
Jaakko Leppo
Perhetausta
Lepon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Niilo Ahlgren ja Lyydi Kajaan. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Liisi Hellin Hyvärisen kanssa. Hänen veljiään olivat suurlähettiläs Heikki Leppo ja finanssiopin professori Matti Leppo.
Opinnot
Leppo valmistui ylioppilaaksi Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1922. Tämän jälkeen hän suoritti varusmiespalveluksen. Hänet ylennettiin reservin vänrikiksi 1923. Hän opiskeli kieliä, historiaa ja estetiikkaa eri yliopistoissa Suomessa ja ulkomailla. Hän teki opiskeluaikana 1920-luvun lopulla useita matkoja ulkomaille: Ruotsiin, Englantiin, Ranskaan, Saksaan ja Tanskaan. Opiskelujen aikana hän oli Ylioppilaslehden taide- ja kirjallisuusarvostelijana.
Toiminta ennen sotia
Ennen toista maailmansotaa Lepolla oli lukuisia luottamustoimia. Työuransa hän teki lehtitoimittajana. Hän oli Mikkelin Sanomien kesätoimittajana vuonna 1927. Vakituinen työ hänellä oli Karjala-lehden ulkomaanosaston toimittajana vuosina 1927–1930 ja saman lehden toimitussihteerinä vuosina 1930–1937. Hän pakinoi lehtiin nimimerkeillä ”Veli Punnus”, ”Mr. Matti”, ”Mr. Jolp”, ”Niilo Leppänen” ja ”J. L.” Hän osallistui puolustusvoimien ensimmäiselle tiedotushenkilöstön kertausharjoituskurssille vuonna 1937.
Toiminta talvi- ja jatkosodassa
Talvisodan Leppo toimi Pääesikunnan sanomatoimistossa. Välirauhan aikana hän toimi Finlandia Uutistoimiston toimitusjohtajana. Hän toimi jatkosodan aikaan Valtion tiedoituslaitoksen (VTL) Ulkomaanosasto II:n (Lehtimiestoimisto) päällikkönä. Toimiston tehtäviin kuului ulkomaalaisten sotakirjeenvaihtajien isännöinti ja tarkkailu. Heille järjestettiin vierailuja rintamalle, ja heidän kirjoituksiaan ja puhelujaan tarkkailtiin. Talvisodan kynnyksellä hän kirjoitti kirjan Propaganda – ratkaiseva ase. Lisäksi Leppo toimi tärkeimpien kirjeenvaihtajien, kuten Curzio Malaparten, rintamaoppaana. Leppo kävi vielä 1944 useaan otteeseen Saksassa tutustumassa natsien propagandakoneiston toimintaan. Sotilasarvoltaan hän oli talvisodan alkaessa luutnantti.
Leppo on suomentanut operetin Erämaan laulu tekstit vuonna 1947.
Hadrianus I
Hadrianus I (k. 25. joulukuuta 795) oli paavina 9. helmikuuta 772 – 25. joulukuuta 795. Langobardien kuningas Desiderius valloitti paavien hallitseman alueen Hadrianuksen virkakauden alussa. Hadrianus pyysi apua frankkikuningas Kaarle Suurelta, joka saapui Italiaan suuren armeijan kanssa. Kaarle Suuri valloitti langobardien pääkaupungin Pavian ja otti itselleen langobardien kuninkaan arvonimen. Paavi sai tyytyä Rooman herttuakuntaan ja Ravennan eksarkaattiin liitettyihin alueisiin.
Hadrianuksen hallintokausi oli siihenastisista paaveista toiseksi pisin. Ainoastaan Pyhän Pietarin virkakausi oli ollut pidempi. Vasta Pius VI ohitti Hadrianuksen virkaiän pituudessa.
Arena das Dunas
Arena das Dunas on stadion Natalissa Brasiliassa. Se rakennettiin vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja varten. Stadionilla on 42 086 paikkaa.
Ventės ragas
thumb|250px|Ventėn helgolandrysä thumb|250px|Ventėn majakka Ventės ragasin lintuasema sijaitsee Liettuan Šilutėn alueella, Kuurinmeren pohjoisrannan niemen kärjessä Windenburger Eckessä.
Arena das Dunas
Stadionin paikalla sijaitsivat aiemmin Machadão-stadion ja Machadinho-urheiluhalli. Stadionin nimi ja ulkoasu viittaavat dyyneihin, joista Natalin alue on tunnettu.
Ventės ragas
Liettualainen lintutieteilijä Tadas Ivanauskas perusti Ventės ragasin lintujen rengastusaseman vuonna 1929. Asema on eräs Euroopan vanhimmista ja toimii edelleen aktiivisesti. Siellä keskitytään etenkin syysmuuttoon, sijaitseehan asema pitkän etelään työntyvän niemen kärjessä. Sen maisemaa hallitsee suurikokoinen helgolandrysä.
Aiheesta muualla
thumb|left|300px|Ventės ragas
Yhdysvaltain alueelliset puhelinyhtiöt
Historia
8. tammikuuta 1982 AT&T sopi kanteen ja hyväksyi paikallispuheluliikennettä ohjaavien yritysten eriyttämisen emoyhtiöstä. 1. tammikuuta 1984 AT&T:n paikallisyhtiöt jaettiin seitsemään itsenäiseen alueelliseen puhelinyhtiöön ja AT&T jatkoi omana yhtiönään toimittaen kaukopuheluita ja internet-palveluita.
Tällöin syntyivät seuraavat yhtiöt:
Ennen vuotta 1984 AT&T:n osittaisessa omistuksessa oli kaksi pienempää ja muutoin itsenäistä puhelinyhtiötä, Cincinnati Bell ja Southern New England Telephone (SNET). Vuoden 1984 pilkkomisen jälkeen näistäkin yhtiöstä tuli täysin riippumattomia ja omistussuhde purettiin. Kaikille yhdeksälle alueelliselle puhelinyhtiölle annettiin oikeus käyttää tunnettua Bell-tavaramerkkiä. Näiden yhtiöiden lisäksi markkinoilla oli yksi verrattaen samankokoinen AT&T:stä riippumaton yritys, GTE (General Telephone and Electronics).
Fred Jerkins III
Fred Jerkins III on yhdysvaltalainen lauluntekijä ja musiikkituottaja, joka tunnetaan parhaiten tekemästään työstä veljensä Rodney Jerkinsin kanssa. Jerkins on kirjoittanut yhteistyössä Rodney Jerkinsin ja LaShawn Danielsin kanssa useita hittikappaleita, muun muassa kappaleen "The Boy Is Mine" Brandylle ja Monicalle, kappaleet "Say My Name" ja "Lose My Breath" Destiny's Childille sekä kappaleen "It's Not Right (But It's Okay)" Whitney Houstonille.
Yhdysvaltain alueelliset puhelinyhtiöt
Yritysjärjestelyt
Useimmat yritykset ovat sittemmin sulautuneet toisiinsa, jättäen jäljelle vain kolme alueellista puhelinyhtiötä. Vuoden 1984 eriyttämisen jälkeen osa AT&T:n Bell Labsista pilkottiin Bellcoreen, joka toimisi sittemmin paikallisyhtiöiden tutkimuskeskuksena ja yhteisten pelisääntöjen asettajana.
AT&T Inc.
Vuonna 1995 Southwestern Bell Corporation muutti nimensä muotoon SBC Communications ja vuonna 1996 voimaan tulleen uuden televiestintälain puitteissa se osti Pacific Telesiksen vuonna 1997. Seuraavana vuonna SBC hankki itsenäisen Bell-järjestelmään kuulumattoman SNET:n ja vielä vuonna 1999 Ameritechin. Tällöin yhtiön hallussa oli jo kolme muuta alueellista puhelinyhtiötä.
Helmikuussa 2005 SBC ilmoitti suunnitelmistaan hankkia 16 miljardilla dollarilla entinen emoyhtiönsä AT&T. SBC otti nimekseen yhdistymisen varmistettuaan AT&T ja aloitti osakevaihdon uudella nimellään 1. joulukuuta 2005. 5. maaliskuuta 2006 AT&T ilmoitti ostavansa BellSouthin 67 miljardin dollarin osakevaihdolla. 29. joulukuuta 2006 FCC hyväksyi 86 miljardin dollarin arvoisen fuusion.
Verizon Communications
Vuonna 1997 Bell Atlantic osti NYNEX:n, joka fuusioitui edelleen vuonna 2000 GTE:n kanssa muodostaakseen uuden yhtiön, Verizonin. Qwestin kanssa jatkuneen tarjouskilvan jälkeen Verizon ilmoitti ostavansa kaukopuheluita toimittavan MCI:n vuonna 2005. Yhteensulautuminen sai päätöksensä 6. tammikuuta 2006.
16. tammikuuta 2007 Verizon ilmoitti eriyttävänsä Mainen, New Hampshiren ja Vermontin osavaltioiden toimintansa erilliseksi yhtiöksi, joka yhdistyisi edelleen FairPoint Communicationsin kanssa. Sopimuksen hyväksyntä on kuitenkin edelleen kesken.
Qwest
Vuonna 2000 US West fuusioitiin Qwestiin, Denverissä päämajaa pitävään kaukopuheluita toimittavaan yritykseen.
Cincinnati Bell
Entisen Bell-järjestelmän riippumaton alueellinen puhelinyhtiö ei ollut osana alkuperäistä vuoden 1984 uudelleenjärjestelyä, koska AT&T omisti vain osan yhtiöstä, ja on edelleen itsenäinen toimija.
Bell Canada
Bell Canada eriytettiin AT&T:stä jo vuonna 1956 ja yhtiö ei ollut osana AT&T:n pilkkomista.
Keski-Afrikan tasavallan jalkapallomaajoukkue
Keski-Afrikan tasavallan jalkapallomaajoukkue on Fédération Centrafricaine de Football hallinnoima joukkue, joka edustaa Keski-Afrikan tasavaltaa jalkapallossa. Joukkue ei ole koskaan päässyt Afrikan-mestaruuskilpailuihin tai MM-kilpailuihin. Maajoukkue on perustettu 1961 ja Fifaan se liittyi 1964.
Aiheesta muualla
🇨🇫
Kidō senshi V Gundam
Juoni
Avaruusvuosisadan vuonna 0153 Maapalloa hallitseva Maan liittovaltion hallitus on rappeutunut vain varjoksi entisestä mahdistaan, ja avaruudessa Maata kiertävät avaruussiirtokunnat, Sidet, alkavat karata sen hallinnasta ja kulkea kohti itsenäisyyttä. Tämä johtaa kofliktien puhkeamiseen kaikkialla ja sen myötä aikaan, jota kutsutaan avaruuden taistelevien valtioiden aikakaudeksi.
Kaaoksen keskellä Side 2:lle perustettu Zanscaren keisarikunta hankkii taakseen äkkinäisesti kansan tuen käyttämällä hyväkseen toisaalta giljotiiniteloituksilla aikaansaatua pelkoa ja toisaalta pelastusta ja lohtua tarjoavaa ”mariaismia”. Keisarikunta lähettää BESPAksi kutsutun armeijansa hyökkäämään Maahan. BESPA valloittaa Euroopassa sijaitsevan Larganen kaupungin ja tekee siitä tukikohtansa Maan miehitystä varten. Myös keisarikuntaa vastustava järjestö League Militaire aloittaa sissitoiminnan Euroopassa pysäyttääkseen BESPAn.
Taistelujen kiihtyessä eurooppalaisen Woowigin kaupungin lähistöllä sijaitsevan Kasarelian lähistöllä liitimellään lentävä tarinan päähenkilö, nuori poika Üso Ewin tempautuu mukaan BESPAn mobile suit Shokew’n ja League Militairen pienoishävittäjän taisteluun. Üso törmää Shokew’hon, kampeaa sen pilotin ulos ohjaamosta ja kaappaa robotin itselleen.
Kaappauksesta alkaen Üso joutuu League Militairen kanssa useisiin seikkailuihin...
Yleistä
V Gundam on neljäs ja toistaiseksi viimeinen Gundam-televisiosarja, joka sijoittuu avaruusvuosisata-jatkumoon. Päähenkilö on 13-vuotiaana vielä aiempien sarjojen päähenkilöitäkin nuorempi. Tämän oli tarkoitus vedota SD Gundam -sukupolven ala-astelaisiin. Samasta syystä tarinallakaan ei ole juuri yhtymäkohtia aiempiin Gundameihin, jotta uusien katsojien olisi helpompaa päästä siihen sisälle. Ohjaaja Yoshiyuki Tominon mukaan V Gundamia tehdessä oli tarkoitus palata ”animaatiosarjojen alkupisteeseen” ja tehdä ”hauska robottianimaatio”. Alusta alkaen pyrkimyksenä oli tehdä päähahmon ympärille rakentuva, yksinkertainen ja sarjakuvamainen sarja. Tämän vuoksi tarinan alku noudattaa yksinkertaista kaavaa, jossa reipas ja iloinen sarjan päähenkilö Üso Ewin tarttuu Gundamin ohjaimiin suojellakseen lapsuudenystäväänsä Shakti Kareenia ja ihastustaan Katejina Loosia päihittäen vihollisensa ovelilla taktiikoilla. Sarjan loppupuolella käsitellään kuitenkin myös vakavampia teemoja, kuten uskonnollista nationalismia.
Yksinkertaisesta taustatarinasta huolimatta tarinan edetessä tapahtuvat giljotiiniteloitukset ja hahmojen traagiset kuolemat taistelukentällä tuovat tarinaan muissakin Tominon töissä nähtävissä olevaa synkkyyttä. Tällaisia kohtauksia käytettiin runsaasti jo seuraavaa jaksoa mainostavissa pätkissä edellisen jakson lopussa, jopa siinä määrin, että syntyi uskomus, jonka mukaan seuraavan jakson mainoksessa nimeltä mainittu hahmo kuolee kyseisessä jaksossa.
Pääosarobotti V Gundamin suunnittelijaksi kiinnitettiin Hajime Katoki. V Gundam oli ulkoasultaan yksinkertainen, mutta osasi jakautua pienempiin osiin ja kokoontua taas yhteen, mikä teki siitä erityisen sopivan leluksi. Tiettävästi tarkoituksena oli tehdä yksinkertainen robotti, jotta lapsikatsojatkin osaisivat piirtää sen. Lisäksi vihollis- mobile suiteille annettiin fanien keskuudessa ”kissansilmiksi” kutsuttujen kamerasilmien, säderoottorien ja einrahdiksi nimetyn pyöräajoneuvon kaltaisia, ennennäkemättömiä ominaisuuksia.
Sarjan hahmot suunnitteli Hiroshi Ōsaka. Ohjaaja Tomino harvoin kehuu omia töitään (Tomino on jopa kutsunut V Gundamia ”huonoimmaksi Gundamiksi”), mutta on totesi jälkeenpäin Ōsakan valinnan koituneen sarjan pelastukseksi. ”Kidō senshi V Gundam daijitenissä” Tomino sanoi myös olevansa hyvin tyytyväinen sarjan lopetukseen, mutta toisaalta ”∀ no iyashissa” totesi sen olevan sopimaton tarinan lopetukseksi, koska siihen oli sisällytetty inhoa todellisuutta kohtaan.
V Gundamin musiikista vastasi Akira Senju. Soundtrackillä käytettiin tuohon aikaan animaatioissa harvinaista orkesterin soittamaa musiikkia, minkä vuoksi sitä pidetään yleisesti laadukkaana sekä Gundamin että Senjun ihailijoiden keskuudessa. Tomino piti äänityksiä katsomassa käydessään ilmapiiriä ”onnellisena” (Tomino on tunnettu siitä, ettei juuri kehu henkilökuntaansa, edes säveltäjiä). Senju puolestaan kertoi pyrkineensä antamaan kaikkensa V Gundamin musiikkia työstäessään. Senju pitää albumia ”Kidō senshi V Gundam – kōkyō kumikyoku dai 2-ban Thousand Nests” (esittäjä Puolan radion orkesteri, johtaja Anthony Inglis) parhaimpana työnään. Alkuperäinen soundtrack julkaistiin kolmella CD:llä. Senjun tuottaman varsinaisen soundtrackin lisäksi levyt sisälsivät useita suosituiksi tulleita kappaleita – esimerkkeinä erityisesti ensimmäisen levyn ”Nobe no hana” jälkipuolisko, joka sisälsi mm. sarjan alkupuolen alkuteeman ”Stand Up to the Victory – to the Victory” seuraavan jakson mainoksessa käytetyn sovituksen, sekä taustalaulut ”Hanageshi no tabi no mukō ni” ja ”Ikutsu mo no ai o kasanete”. Kuitenkin CD:ltä puuttuvia kappaleitakin on useita (esim. Nobe no hanan pianoversio), ja sekä Senju- että Gundam-fanit ovat toivoneet kaiken sarjassa esiintyvän musiikin sisältävän kokoelman julkaisua.
Üson ääniroolista vastannut Daisuke Sakaguchi oli V Gundamin teon aikaan vasta 19-vuotias, ja sarja oli hänen ensimmäinen ääniroolisuorituksensa. Lisäksi myöhemmin Kidō butōden G Gundamissa Domon Kasshua esittänyt Tomokazu Seki näytteli Tomachen roolin, ja Shin kidō senki Gundam W:n Heero Yuyn roolissa ollut Hikaru Midorikawa esitti useita sivuhahmoja. Näin myöhempien 90-luvun Gundam-sarjojen päähahmonäyttelijstä monet esiintyivät yhdessä jo tässä sarjassa.
Ryōsuke Takahashin mukaan eräs henkilö sanoi, että ”mikäli V Gundam olisi käsitellyt jotakin uutta teemaa newtypejen sijaan, ei Evaa olisi ehkä koskaan julkaistu”. Takahashi itse on samaa mieltä.
Tuotantovaiheessa sarjan väliaikaisena nimenä oli ”Shin kidō senshi Victory Gundam”. Ensimmäisen jakson storyboard käyttää vielä tätä nimeä.
Kaupallinen tilanne
Aluksi suunniteltiin elokuva Kidō senshi Gundam F91:n muuntamista TV-sarjaksi, mutta lopulta nämä suunnitelmat haudattiin ja päädyttiin V Gundamin tekoon. Tuohon aikaan odotettiin Bandain ostavan Sunrisen, ja Sunrisen johtohenkilöt pyrkivät kohottamaan yrityksen arvoa nostamalla päätuotteensa Gundamin suosion uuteen nousuun. Tomino sanoi myöhemmin olleensa tuohon aikaan tietämätön kyseisistä suunnitelminsa ja olevansa edelleen vihainen tuon ajan johtajille siitä, etteivät he ole pyytäneet anteeksi.
Bandain vaatimuksista sarjaan lisättiin pyörillä kulkevan taistelulaivan ja rengas- mobile suitien kaltaisia lelumaisia elementtejä. Tominon mielestä lopputulos kuvasi tuon ajan Sunrisea, jossa taiteellisen laadun sijaan painotettiin kaupallisia tavoitteita niin voimakkaasti, että Tomino koki tulleensa painostetuksi V Gundamia tehdessään. Bandain vasstuuhenkilön vaatiessa pyörätaistelulaivaa Tomino oli ilmaissut vastalauseensa jo puoliksi epätoivoisena.
Tunnus- ja taustakappaleet
”Winners Forever – shōrisha yo” tehtiin alun perin Kamen Rider ZO:n tunnusmusiikiksi (Winners Forever -nimi oli alun perin ”Rider Forever”).
Sarjassa on kymmenisen kappaletta, joita ei ole julkaistu millään soundtrack-levyllä. Huolimatta fanien toistuvista pyynnöistä CD:iden julkaisua ei tiettävästi ole suunnitteilla.
Jaksot
V Gundamin oli alun perin tarkoitus esiintyä ensimmäistä kertaa neljännessä jaksossa, mutta sponsorit vastustivat ajatusta siitä, ettei pääosarobotti esiintyisi ensimmäisessä jaksossa. Niinpä neljänneksi tarkoitettu jakso siirrettiin ensimmäiseksi, ja seuraavassa kolmessa jaksossa Shakti muistelee menneitä tapahtumia. Vaikkei sarja ollutkaan kaupallinen menestystarina, on se kuitenkin 51 jaksollaan pisin Gundam-sarja, mikäli SD Gundamia ei oteta lukuun. SD Gundam mukaan luettuna V Gundam on jaksomäärältään toiseksi suurin pisimmän ollessa SD Gundam Force.
Animaatiot
Vuonna 2004 sarjan kaikki jaksot julkaistiin DVD:llä. Vain ensimmäisen painoksen DVD-boksien mukana olleeseen lehtiseen painetun Yoshiyuki Tominon haastattelun otsikkona oli ”Nämä DVD:t eivät kestä katsomista, joten niitä ei saa ostaa!” Tomino oli antanut samansuuntaisia kommentteja myös Kidō senshi Z Gundamin DVD:iden mukana olleessa haastattelussa.
Romaani
Tomino kirjoitti itse sarjan pohjalta viisiosaisen romaanin, joka julkatistiin Kadokawa Sneaker bunko -sarjassa. Vaikka romaanin tarinan lähtökohdat ovat samat kuin sarjassa, on tarinoissa paljon eroavaisuuksia, ja huomattavana piirteenä romaani sisältää paljon eroottisia kohtauksia ja vuorosanoja. V2 Gundam ei esiinny romaanissa lainkaan, vaan sen tilalla nähdään Minovsky-moottorilla varustettu V Gundam -malli Second V Gundam. Myös Kidō senshi Gundam F91:n tappokone Bugit esiintyvät romaanissa.
Kidō senshi V Gundam gaiden
Shōnen Kids -lehdessä julkaistiin Yūichi Hasegawan piirtämä Sunrisen hyväksymä spinoff-sarjakuva nimellä Kidō senshi V Gundam gaiden. Sarjassa Üso kohtaa ”Jupiterin vaariksi” ja ”Grey Stoke”ksi kutsutun vanhan miehen. Zeongiltä näyttävä kullanvärinen mobile suit esiintyy sarjassa vihollisena, ja sarjakuvan sankaritar käyttää sinistä V2 Gundamia. Kullanvärisen robotin vastaiseen taisteluun yhdistyvät ei vain V-Dash ja V2 Gundam, vaan yllättäen myös eräs tietty Gundam.
Ike! Ike! Bokura no V Gundam
MS Saga -lehdessä julkaistiin Tsukasa Kotobukin piirtämä sarjakuva ''Ike! Ike! Bokura no V Gundam''. Sarjakuva on huumorisarjakuva, joka parodioi televisiosarjan tapahtumia. Katejina Loosia kutsutaan sarjaksi ruhtinatar Kateksi, mikä on jäänyt fanien keskuudessa käytöön hahmon lempinimenä. Hideaki Anno on tunnustautunut sarjakuvan suureksi ihailijaksi, ja yhteen hänen tunnetuista töistään, Top o nerae! pohjautuvalla CD:llä Top o nerae! Kyōsōran olevalla vuorosanakokoelmalla Fumiko Shiraishi lausuu V Gundamin Marvet Fingerhatin kuuluisia repliikkejä kunnianosoituksena sarjalle.
William Herndon
William Herndon voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Ahvenanrauma
Ahvenanrauma eli Eteläkurkku on Ahvenanmeren kapein kohta Ahvenanmaan ja Ruotsin välissä. Salmen suurin syvyys on 100 metriä. Ahvenanrauman pohjoisosassa Suomen ja Ruotsin rajalla sijaitsee Märketin majakkaluoto.
Scarface: Money. Power. Respect.
'''Scarface: Money. Power. Respect.' on FarSight Studiosin kehittämä ja Vivendi Gamesin julkaisema strategiapeli, joka pohjautuu elokuvaan Scarface - arpinaama''. Peli julkaistiin vuonna 2006 PlayStation Portablelle.
Ginga Densetsu Weed
Ginga Densetsu Weed on Yoshihiro Takahashin tekemä koira-aiheinen manga, josta on tehty myös anime. Ginga Densetsu Weed on jatko-osa Ginga Nagareboshi Ginille, eli Hopeanuolelle. Mangaa ilmestyi kaikkiaan 60 osaa ja se on käännetty kokonaisuudessaan suomeksi. Punainen jättiläinen aloitti mangan julkaisemisen suomeksi joulukuussa 2011.
Kuten Hopeanuolestakin, Weedistä on ilmestynyt myös ekstramangoja ja oheistuotteita. Animen kaikki 26 jaksoa on julkaistu Suomessa sekä suomeksi että ruotsiksi tekstitettynä kahdeksan levyn mittaisena DVD-julkaisuna.
Ginga Densetsu Weedin jatko-osa on Weedin pennuista kertova Ginga Densetsu Weed: Orion. On myös olemassa Ginga The Last Wars missä ilmestyy Ginga Densetsu Weedin hahmoja.
Juoni
Tarinan tapahtumat sijoittuvat Ōuun, Japaniin. Tarinan päähenkilö on Ginin (Hopeanuolen) poika, Weed. Nimensä Weed saa englanninsetteri GB:ltä, josta tulee Weedin ystävä ja kummisetä. Nimi Weed tarkoittaa rikkaruohoa, ja GB katsoi tämän sopivaksi nimeksi sitkeälle pennulle, jonka se toivoo saavan paljon ystäviä: rikkaruohojahan kasvaa kaikkialla. GB kohtaa Weedin, kun se yrittää pyydystää ruokaa emolleen Sakuralle. Sakura on kuolemansairas ja pyytää GB:tä viemään Weedin isänsä, legendaarisen Ginin, luo. Hetken epäröityään GB ottaa tehtävän vastaan ja lähtee kohti Ōuta.
Kun Weed lopulta pääsee Ōun, se saa huomata, että paratiisi ei ole nimensä veroinen. Ihmiset ovat käynnistäneet tappo-projektin villikoiria vastaan ja kalliolinnakkeen on vallannut geenimanipuloitu koira, Hirviö (japaniksi ”Kaibutsu”). Hirviöllä ei ole nimeä, vaan sitä kutsutaan hirviöksi tai P4:ksi, joka on rakennus, jossa koiraa pidettiin. Ensimmäinen tarinaosuus keskittyy saksanpaimenkoira Jerome ja sen ammattitappajaryhmän sekä Weedin taisteluun hirviötä vastaan.
Tarinan seuraavaksi viholliseksi ilmestyy Hōgen-niminen, harlekiinivärinen tanskandoggi, joka haluaa koko Japanin koirat hallintaansa. Hōgenin lopullinen päämäärä oli sota ihmisiä vastaan. Hōgen aloittaa taistelun vangitsemalla Ginin, Johnin ja paikalle auttamaan tulleen Hiron, jonka jälkeen ne alkavat alistaa muita laumoja alamaisikseen. Kun Weed saa kuulla tapahtuneesta, sillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin ottaa Ōuun jäljellä olevat joukot johdettavikseen ja ryhtyä keräämään lisää liittolaisia. Weed saa joukkoihinsa sekä nuoria koiria että Ōuun vanhoja sotureita, jotka aikoinaan taistelivat Akakabutoa vastaan.
Tässä vaiheessa mangan ja animen versiot poikkeavat toisistaan: mangassa Gin pakenee ja kerää oman laumansa, kun taas animessa Gin ei pääse vapaaksi, vaan on lähes koko ajan Hōgenin vankina. Lopputaistelu on kummassakin samanlainen: Weed haastaa Hōgenin ja onnistuu haavoittamaan sitä vakavasti Zetsu Tenrō Battōgalla. Weed ei kuitenkaan tahdo tappaa tajutonta vihollistaan, jolloin Gin iskee Hōgenin kimppuun. Hetken epäröityään Weed iskee kuitenkin Ginin pois, koska Ōuun joukkojen tulisi edustaa oikeudenmukaisuutta eivätkä he voisi teloittaa taistelukyvyttömiä vastustajia. Silloin Gin, Akame ja Kurotora paljastavat, että tämä oli vain koe Weedin luonteen lujuuden testaamiseksi. Weed läpäisi kokeen ja siitä tehtiin Ōuun uusi ylipäällikkö. Hōgen kuolee pian taistelun jälkeen.
Tämän jälkeen mangassa on vielä taistelu Venäjän sotakoiria sekä hybridi-karhua vastaan. Sen jälkeen tarina jatkuu Ginga Densetsu Weed: Orion -mangassa.
Animen ja mangan erot
Ginga Densetsu Weed -anime eroaa mangasta monella tapaa. Monien koirien kohtaloita on muutettu animeen ja joitakin merkittäviä kohtauksia on jätetty pois, kuten Hōgenin oikea kuolema, ihmisten merkittävämpi rooli tarinassa, sekä monien koirien tapaaminen. Tämän lisäksi animesta puuttuu useita hahmoja kuten Crossin ja Benin poika Jouji sekä Oliverin poika Mole.
Pachinko-peli
thumb|right|200px|[[Pachinko-pelikone.]] Vuonna 2009 Sankyo-niminen yritys valmisti Ginga Densetsu Weedistä pachinko-pelin. Suomeen on tuotu ainakin kaksi laitetta, joista toinen oli pelattavissa kuopiolaisen animeoheistuoteliike Urumin tiloissa.
Angela Gheorghiu
Angela Gheorghiu (oik. Burlacu, s. 7. syyskuuta 1965 Adjud, Romania) on oopperalaulaja ja yksi tunnetuimmista nykysopraanoista maailmassa. Gheorghiun sydäntä lähellä ovat Giuseppe Verdi ja Giacomo Puccinin musiikki sekä oopperan tyylilajeista eritoten verismo. Oopperan lisäksi hän on levyttänyt muun muassa kotimaansa Romanian musiikkia sekä kirkkomusiikkia.
Nuoruus ja uran alku
Gheorghiun isä oli veturinkuljettaja. Sisarensa Elenan kanssa Gheorghiu alkoi laulaa oopperaa jo varsin nuorena. Kolmetoistavuotiaana hän pääsi opiskelemaan laulua Bukarestin Musiikkiakatemiaan opettajanaan pääasiallisesti Mia Barbu. Hänen valmistumisvuotenaan 1989 Romaniassa tapahtui suuria mullistuksia. Nicolae Ceaușescun valtakauden loppuminen tiesi Gheorghiulle mahdollisuutta luoda kansainvälinen ura. Hänen ensimmäinen roolinsa ammattimaisena oopperalaulajana oli Mimì Cluj-Napocan oopperan La bohèmessa vuonna 1990.
Kansainvälinen ura
Gheorghiun kansainvälinen oopperaura käynnistyi 1992 Covent Gardenissa, roolina Zerlina Mozartin Don Giovannissa. Gheorghiu teki erinomaisen vaikutuksen ja debytoi Wienin valtionoopperassa Lemmenjuoman Adinana ja lauloi tämän jälkeen Mimìn roolin Metropolitan Operassa.
Vuonna 1994 tunnettu kapellimestari Georg Solti etsi Violettan roolin täyttäjää uuden La Traviatan tuotantoon. Kuultuaan Gheorghiun koelaulun Solti totesi:
Violettan rooli nosti Gheorghiun lopullisesti kansainväliseksi oopperatähdeksi.
Gheorghiu on levyttänyt useita albumeja, italian- ja ranskankielistä oopperaa, hengellistä musiikkia sekä romanialaista musiikkia. Rooleista hänen suosikkejaan ovat jo mainittujen Violettan, Adinan ja Mimìn lisäksi La rondinen Magda sekä Romeon ja Julian Julia.
Ääni
Angela Gheorghiun äänityyppi on lyyrinen sopraano ja ääni on väriltään tummahko ja pehmeä ilman spintosopraanoille ominaista ylä-äänten voimaa ja kirkkautta.
Seebu
Seebu eli ryhähärkä (Bos taurus indicus ) on Etelä-Aasiassa sekä Itä- ja Etelä-Afrikassa kotieläimenä kasvatettava monirotuinen nautaeläin. Seebuilla on lapojen kohdalla rasvakyttyrä. Pää on pitkä ja kapea, kuono on suippo. Väri sekä sarvien pituus ja muoto vaihtelevat. Intiassa seebut ovat yleensä vaaleita, Afrikassa tummia. Seebuja käytetään pääasiassa vetojuhtina eikä niinkään maidon- tai lihantuotantoon.
Hindujen ”pyhä lehmä” on lajiltaan seebu.
Tsaarin kello
thumb|200px|Tsaarin kello kuvattu 1800-luvulla Tsaarin kello on valtava, vaurioitunut pronssikello, joka on esillä Moskovan Kremlissä. Sen tilasi Venäjän keisarinna Anna, ja se valmistettiin vuosina 1733–1735. Kello painaa noin 202 tonnia, on 6,14 metriä korkea ja 6,6 metriä alareunan läpimitaltaan.
Kello valettiin 10 metriä syvässä maakuopassa paikan päällä. Se halkesi 1737 tulipalon yhteydessä, kun sen koristelutyöt vielä olivat kesken. Kellon reunasta lohkesi suuri pala, ja kello putosi väliaikaiselta telineeltään takaisin valukuoppaansa.
Vasta vuonna 1836 Tsaarin kello nostettiin kuopasta jalustalle, jolla se on edelleen suosittuna turistinähtävyytenä.
30 päivää kaamosta
30 päivää kaamosta (30 Days of Night) on samannimiseen sarjakuvaan perustuva kauhuelokuva vuodelta 2007. Sen on ohjannut David Slade.
Juoni
Elokuva sijoittuu Barrow’n pikkukaupunkiin Alaskassa. Synkän keskitalven lähestyessä asukkaat matkaavat kohti etelää, jossa heidän on määrä talvehtia pahimman ajan yli. Suunnitelmat kuitenkin muuttuvat, kun paikalle saapuu joukko vampyyreja, jotka käyttävät hyväkseen kaamosajan loputonta yötä. Radiopuhelimet poltetaan, sähköt katkaistaan ja viimeinen lentokone on jo lähtenyt. Vampyyreilla on 30 päivää aikaa aterioida eristetyssä kaupungissa, jossa toivo on jo menetetty. Kuka selviää ja kuka kuolee?
Jevgeni Kafelnikov
Jevgeni Aleksandrovitš Kafelnikov (, s. 18. helmikuuta 1974 Sotši, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ammattilaistennispelaaja, joka voitti uransa aikana kaksi Grand Slam -turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä sekä olympiakultaa Sydneyn olympialaisten kaksinpelissä. Nykyään hän kilpailee golfissa.
Ammattilaisuran alku
Kafelnikov aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992. Seuraavan vuoden marraskuussa hän voitti Rogaskassa, Sloveniassa pelatun kaksinpelin haastajaturnauksen ja nousi voiton myötä ensimmäisen kerran ATP:n maailmanlistalla sadan parhaan joukkoon. Hän voitti vuoden aikana myös kaksi haastajatason nelinpeliturnausta, Dresdenissä ja Andorra la Vellassa, sekä pelasi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjassa. Hän eteni kaksinpelissä Ranskan avointen toiselle kierrokselle.
Kafelnikov teki läpimurtonsa kaudella 1994. Tammikuussa hän otti ensimmäisen ATP-tason turnausvoittonsa voitettuaan Adelaidessa kovalla alustalla pelatun turnauksen. Vuoden aikana hän voitti myös kaksi muuta ATP:n kaksinpeliturnausta, mattoalustalla Kööpenhaminassa ja kovalla alustalla Long Islandilla, ja neljä nelinpeliturnausta. Kafelnikov pelasi vuoden aikana ensimmäisen kerran kaikkien neljän Grand Slam -turnauksen pääsarjassa sekä kaksinpelissä että nelinpelissä, ja paras saavutus oli välieräpaikka Marc-Kevin Goellnerin kanssa Wimbledonin nelinpelissä. Kaudella 1994 Kafelnikov nousi parhaimmillaan sekä kaksinpelin että nelinpelin ATP-maailmanlistalla aivan kymmenen kärjen tuntumaan, sijalle 11.
Huippuvuodet
Kafelnikov ja Vacek uusivat Ranskan avointen nelinpelin voittonsa vuonna 1997, kun he löivät loppuottelussa Australian Todd Woodbridgen ja Mark Woodforden kolmessa erässä. He voittivat samana vuonna myös Yhdysvaltain avointen nelinpelin, jonka loppuottelussa he kaatoivat Jonas Björkmanin ja Nicklas Kultin suoraan kahdessa erässä. Kaksinpelissä hän voitti vuoden jälkimmäisellä puoliskolla kolme turnausta, Hallessa ruohokentällä, New Havenissa kovalla alustalla ja Moskovassa mattoalustalla, ja nelinpelissä Vacekin parina kahden Grand Slam -turnauksen lisäksi Gstaadin massaturnauksen. Kafelnikovin parhaat maailmanlistasijoitukset olivat edelliskauden tapaan kaksinpelissä sija kolme ja nelinpelissä sija viisi. Kaudella 1998 Kafelnikov voitti kaksinpelissä kolme turnausta, Lontoossa, Hallessa ja Moskovassa, ja nelinpelissä kaksi turnausta, Wayne Ferreiran kanssa Antwerpenissä ja Daniel Vacekin kanssa Wienissä. Grand Slam -turnauksissa hän ei edennyt niin kaksinpelissä kuin nelinpelissäkään neljännesvälieriä pidemmälle. Hänen maailmanlistasijoituksensa kaksinpelissä putosi ensimmäistä kertaa sitten tammikuun 1995 kymmenen huonommalle puolelle ja myös hänen nelinpelin maailmanlistasijoituksensa putosi.
Vuoden 1999 alussa Kafelnikov voitti toisen ja viimeisen Grand Slam -mestaruutensa kaksinpelissä lyömällä Australian avointen loppuottelussa Thomas Enqvistin neljässä erässä. Hän voitti vuoden aikana myös Rotterdamin ja Moskovan kaksinpeliturnaukset. Toukokuun alusta kesäkuun alkuun hän oli ATP:n kaksinpelin maailmanlistan kärkipaikalla. Kafelnikov voitti vuonna 1999 myös Barcelonan nelinpeliturnauksen Paul Haarhuisin kanssa. Kafelnikov pelasi Australian avointen loppuottelussa myös vuonna 2000, mutta hävisi neljässä erässä Andre Agassille. Syyskuussa 2000 hän toi Venäjälle olympiakultaa Sydneyn olympialaisten kaksinpelissä. Hän voitti tasaisessa loppuottelussa saksalaisen Tommy Haasin viidessä erässä luvuin 7–6, 3–6, 6–2, 4–6, 6–3. Kuukausi olympialaisten jälkeen hän voitti Moskovan kaksinpeliturnauksen ja aiemmin vuoden aikana hän voitti Monte Carlon ja Wienin nelinpeliturnaukset. Wienissä hänen parinaan oli Nenad Zimonjić ja Monte Carlossa Wayne Ferreira, jonka kanssa hän eteni vuonna 2000 myös Yhdysvaltain avointen nelinpelin välieriin. Kaksinpelin maailmanlistalla Kafelnikov oli läpi kauden kymmenen kärjessä, vuoden alussa sijalla kaksi ja lopussa sijalla viisi, ja nelinpelissäkin hän oli loka-marraskuussa muutaman viikon maailmanlistan kymmenen kärjessä, korkeimmillaan sijalla yhdeksän.
Uran viimeiset vuodet
pienoiskuva|Jevgeni Kafelnikov vuonna 2002. Uransa neljällä viimeisellä kaudella Kafelnikov voitti kolme ATP:n kaksinpeliturnausta ja kolme nelinpeliturnausta. Kaudella 2001 hän voitti Marseillen kovalla alustalla pelatun kaksinpeliturnauksen ja jo viidennen kerran Moskovassa mattoalustalla pelatun kaksinpeliturnauksen sekä nelinpeliturnaukset Indian Wellsissä (parina Wayne Ferreira), Rooma (parina Ferreira) ja Pietarissa (parina maanmies Denis Gonovalov). Grand Slam -kisoista hän menestyi parhaiten Yhdysvaltain avoimissa, joiden kaksinpelissä hän eteni välieriin, joissa hän hävisi Lleyton Hewittille. Hän pysyi kaksinpelin maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa läpi kauden ja nelinpelissä hän oli kymmenen kärjessä yli kymmenen viikkoa tammikuun ja huhtikuun välillä.
Uran yhteenveto
Jevgeni Kafelnikov voitti yksitoistavuotisella tennisammattilaisen urallaan olympiaturnaus mukaan lukien 26 ATP-tason turnausta kaksinpelissä ja 27 nelinpelissä. Näiden voittojen lisäksi hän voitti myös yhden haastajatason kaksinpeliturnauksen ja kaksi haastajatason nelinpeliturnausta. Kafelnikov hävisi urallaan 20 ATP-tason kaksinpelin loppuottelua sekä yhdeksän eri parin kanssa 14 nelinpelin loppuottelua.
Golfura
Tennisuransa lopetettuaan Kafelnikov on pelannut golfia. Vuonna 2011 hän voitti Venäjän golfmestaruuden. Hänen tavoitteenaan oli osallistua Rio de Janeiron olympialaisiin 2016, joissa golf palasi olympiaohjelmaan.
Reijo Karhinen
thumb|250px|Reijo Karhinen [[Suomi-areena-tapahtumassa 2014.]] Reijo Tapani Karhinen (s. 17. tammikuuta 1955 Juva) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja. Hän oli OP-finanssiryhmän pääjohtaja vuosina 2007–2018, kunnes jäi eläkkeelle. Marraskuussa 2017 Karhinen nimitettiin Valtion kehitysyhtiö Vake Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Huhtikuussa 2020 Karhinen vapautettiin Vaken hallituksen puheenjohtajan tehtävästä.
Elämä ja ura
Karhinen varttui nelilapsisessa maanviljelijäperheessä Juvan kunnan Härkälän kylän Harjulan tilalla. Hän valmistui ylioppilaaksi Juvan yhteiskoulusta 1975 ja kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1979 pääaineenaan laskentatoimi. Opiskeluaikoinaan Karhinen työskenteli kesäapulaisena Turun Suomalaisessa Säästöpankissa. Muutoin hän on tehnyt koko opiskelujen jälkeisen työuransa OP-Pohjolan esimiestehtävissä.
Kulosaaren Casinolla 1971–1975
Lauluosuuksista vastaavat Tiina Weckström, Anneli Sistonen, Martin Brushane ja The Five Tots.
Kappaleet
Sivu 1
1. Moonlight Serenade (-71) 2:02 2. Cherokee (-73) 3:23 3. Busy Line (Puhelimessa) (-72) 2:35 4. Your Make Me Feel So Young (-74) 1:54 5. Smoke Gets in Your Eyes (-71) 2:29 6. Red Roses for a Blue Lady (-75) 2:34 7. September Song (-74) 2:37
Sivu 2
Reijo Karhinen
Elämä ja ura
Karhinen on ollut useana vuonna ansiotuloiltaan Suomen sadan hyvätuloisimman joukossa. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi ensimmäisenä koko työuransa finanssialalla tehneenä henkilönä. Karhinen on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Hän harrastaa golfia ja metsänhoitoa vapaa-ajan maatilallaan Pihlajaveden rannalla.
Kulosaaren Casinolla 1971–1975
Kappaleet
1. Tuxedo Junction (-72) 4:10 2. Lil’ Darling (-73) 3:28 3. Caravan (-71) 4:55 4. Steppaa kundi steppaa (-75) 2:27 5. It’s a Pity to Say Goodnight (-74) 2:05
Lähteet
Martin Brushane Big Band MC Kulosaaren Casinolla 1971–1975 (Anuco 130, 1976)
Ruandan isänmaallinen rintama
thumb|Ruandan isänmaallisen rintaman tunnus Ruandan isänmaallinen rintama on ruandalainen puolue ja entinen kapinallisryhmä. Sen nykyinen johtaja on Paul Kagame. RPF kukisti Ruandan kansanmurhaan päättyneessä sisällissodassa presidentti Juvénal Habyarimanan MRND-puolueen hallituksen ja nousi maan johtoon vuonna 1994.
FPR:n perustivat Ugandassa vuonna 1987 sinne pakolaisina paenneet tutsit.
Ferdinand Demara
Ferdinand Waldo Demara nuorempi (aka The Great Impostor, 21. joulukuuta 1921 Lawrence, Massachusetts, Yhdysvallat – 7. kesäkuuta 1982 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen identiteettihuijari, joka esiintyi ainakin apulaisseriffinä, asianajajana, dekaanina, insinöörinä, laivastoupseerina, lääkärinä, munkkina, opettajana ja opiskelijana, pappina ja syöpätutkijana ennen kuin hänet palkattiin kirurgiksi kanadalaiselle HMCS Cayuga -hävittäjälle. Kirurgian oppikirjaa apunaan käyttäen hän suoritti 16 leikkausta, kuten amputaatioita ja vaativia rintakehän leikkauksia, mutta ei aiheuttanut vahinkoa potilailleen.