cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen Yrittäjät
Julkaisut
Marraskuussa 2014 nousi kohu kun Suomen Yrittäjien julkaisussa työskennelleen toimittajan työsuhde purettiin koeajalla. Toimittaja haastatteli keskustan puheenjohtaja Juha Sipilää Yrittäjäpäivillä. Yrittäjät.fi-sivustolla lauantaina 25. lokakuuta 2014 julkaistussa haastattelussa Sipilä sanoi, että kuntien ja valtion virkamiesten määrää voi vähentää kymmenillätuhansilla eläköitymisen kautta. Lausunto levisi mediassa. Sipilän esikunnan pyynnöstä juttuun lisättiin sana suhteellinen kohtaan, jossa Sipilä puhui julkisen sektorin koosta. Suomen Yrittäjien kustannusyhtiö Sypoint Oy purki toimittajan työsuhteen kuukausi ennen koejan päättymistä. Yhtiön mukaan irtisanomisen taustalla olivat muut syyt, mutta Journalistiliiton lakimies epäili väitettä, sillä toimittaja oli saanut töistään aiemmin kiitosta.
Yrittäjäpalkinnot
Suomen Yrittäjät jakaa vuosittain Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon. Valtakunnallisen vuoden yksinyrittäjä -palkinnon, Vuoden nuori yrittäjä -palkinnon ja Vuoden maahan muuttanut yrittäjä -palkinnon. Valtakunnalliset yrittäjäpalkinnot jataan yhdessä vakuutusyhtiö Fennian kanssa.
Olbia (Gallia)
Olbia oli alun perin kreikkalainen siirtokunta. Myöhemmin se kehittyi tavalliseksi roomalaiseksi kaupungiksi.
Maantiede
Olbia sijaitsi Gallian etelärannikolla eli Välimeren rannalla noin 65 kilometriä itään Massaliasta. Kaupungin paikka oli pitkään tuntematon, koska se ei selviä tarkasti antiikin kirjallisista lähteistä. Pomponius Mela sijoitti sen kyllä oikein Massalian ja Forum Juliin välille, tai tarkemmin luettelemalla seudun rannikon kaupungit seuraavasti (idästä länteen): Forum Julii, Athenopolis, Olbia, Tauroeis, Kitharista ja Massalia. Strabon taas luetteli paikkoja lännestä itään seuraavasti: Massalia, Tauroention (Tauroeis), Olbia, Antipolis ja Nikaia. Klaudios Ptolemaios sijoitti Olbian Kitharistes-niemen ja Argenteus-joen suun välille.
Olbian paikka oli alun perin liguurien alueetta. Kaupungin hallussa olleen maanviljelysmaan kooksi on arvioitu noin 305 hehtaaria.
Historia
Kaupungin koon perusteella sen asukasluvuksi on arvioitu suurimmillaankin noin henkeä, toisin sanoen noin 200–240 asekuntoista miespuolista kansalaista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Olbiopolitēs ja Olbianos.
Roomalaiset oletettavasti valtasivat Olbian Massalian piirityksen yhteydessä vuonna 49 eaa. Löydösten perusteella kaupunki vaikuttaa tuhoutuneen näihin aikoihin. Myöhemmin kaupungin alueesta tuli osa laajempaa asutusta, jonka on ehdotettu olleen Plinius vanhemman ja muiden antiikin lähteiden mainitsema Pomponia. Tätä ei kuitenkaan ole voitu varmistaa. Kaupungin paikka on säilynyt asuttuna ainakin varhaiselle kristilliselle kaudelle. Keskiajalla 1100–1400-luvuilla paikalla oli Saint-Pierre de l'Almanarren luostari.
Rakennukset ja löydökset
Olbian paikka on tunnistettu omistuspiirtokirjoituksesta, jossa mainitaan Genius Viciniae Castellanae Olbiensium. Kaupunki oli ympäröity suurista kivistä tehdyllä muurilla. Se korvattiin tai sitä laajennettiin 100-luvulla eaa. Muurissa oli neliönmuotoisia torneja sekä portteja, joista idänpuoleinen pääportti johti satamaan. Muurit sulkivat sisäänsä neliönmuotoisen alueen, jossa jokaisen sivun pituus oli noin 165 metriä.
Muurien sisäpuolella oli ruutuasemakaava. Kaupungin neliön halkaisi neljään yhtä suureen osaan kaksi pääkatua, joista itä-länsisuuntaisen pääkadun leveys oli viisi metriä ja pohjois-eteläsuuntaisen pääkadun leveys neljä metriä. Muut poikkikadut jakoivat kaupungin alueen 11 metriä leveisiin kortteleihin, joita oli 9 × 4 eli 36. Kaupungin rakennuksia on sekä hellenistiseltä että roomalaiselta kaudelta. Alueen pohjoisosasta on löydetty 5 × 5 metrin kokoinen pyhäkkö, joka oli omistettu ainakin Afroditelle. Muihin löytöihin lukeutuu roomalaisia kylpylöitä sekä satamarakennelmia. Roomalaisella kaudella kaupunki laajeni muurien ulkopuolelle.
Villakuore
Villakuore (Mallotus villosus) on suurissa parvissa elävä kuorekaloihin kuuluva lähinnä kuoretta muistuttava arktinen kalalaji. Se on sukunsa Mallotus ainoa laji.
Kalan levinneisyysalue on koko Pohjoinen jäämeri. Alalaji villosus elää Atlantin valtameren pohjoisosissa. Jäämerellä erityisen runsaasti kalaa on Newfoundlandin ja Islannin vesillä sekä Barentsinmerellä. Alalaji socialis elää Tyynen valtameren pohjoisosissa Beringinsalmesta etelään Japanin ja Vancouverin seuduille asti.
Kalaa on ihmisravinnoksikin käytetty säilöttynä, kalapuikkoina ja sen keltainen ja pienirakeinen mäti on arvostettuakin. Lisäksi villakuoreesta valmistetaan kalajauhoa. Kala on myös oivallinen täky turskanpyynnissä. Hylkeet, valaat ja monet vesilinnut kuten lokit syövät runsaasti villakuoretta, joten sen ekologinen merkitys on suuri.
Pauli Koskinen
Pauli Tapani Koskinen (16. maaliskuuta 1921 Jyväskylä – 16. huhtikuuta 2003 Kouvola) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Henkilöhistoria
Koskisen vanhemmat olivat Toivo Koskinen ja Martta Koivistoinen. Hänen puolisonsa oli Maire Mirjam Hirvonen. Heidän poikansa Pentti Koskinen oli Suomen paras uimahyppääjä 1960-luvulla. Koskinen opiskeli Taideteollisuuskoulussa 1944–1947 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1947–1950. Valtion taiteilijaeläke Koskiselle myönnettiin 1974, ja hän työskenteli päätoimisena kuvanveistäjänä vuodesta 1950 alkaen. Koskinen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1971.
Taiteellinen tuotanto
Koskisen teoksia oli ensimmäistä kertaa esillä vuonna 1945. Hänet tunnetaan realistisista usein ihmishahmoja esittävistä pronssiveistoksistaan, joissa on vertauskuvallista sisältöä. Monissa veistoksissaan Koskinen sovelsi lähinnä Wäinö Aaltoselta omaksumiaan tyyli- ja rotupiirteitä, jotka muutenkin hallitsivat suomalaista julkista veistotaidetta 1960-luvun alkupuolelle asti. Uran loppupuolella Koskisen figuratiiviset veistokset olivat ilmaisultaan pelkistetympiä.
Monet Koskisen veistoksista valettiin Halosten taiteilijasuvun valimossa Lapinlahdella. Koskinen vieraili usein Halosten Akkalansaaressa sijaitsevalla kesähuvilalla, joka toimi taiteilijoiden kokoontumispaikkana. Muita vierailijoita olivat muun muassa Aimo Tukiainen, Oskari Jauhiainen ja Esko Tirronen.
Luettelo satelliiteista
Miehittämättömiä avaruusaluksia on 4. lokakuuta 1957 alkaen laukaistu noin 6000 kappaletta.
Alla oleva lista kattaa vain osan Maata kiertävistä satelliiteista. Mukaan on otettu myös Aurinkoa kiertävät Lagrangen L1- ja L2-pisteissä sijaitsevat aurinkoluotaimet ja avaruusteleskoopit vaikka ne eivät kierrä Maata kuten satelliitin määritelmän mukaan tulisi tehdä.
Maan kiertoradalta poistuvat avaruusalukset on listattu artikkelissa Avaruusluotain.
Satelliittien tyypit ovat pääasiassa
Satelliitit voivat olla sotilaallisia tai siviilisatelliitteja. Ne voivat tehdä tieteellistä tai teknistä tutkimusta tai suorittaa operatiivista palvelua (esimerkiksi sään seuranta) tai olla kaupallisia (esimerkiksi TV-ohjelmien välitys).
Koon mukaan satelliitit voivat olla useiden tuhansien kilogrammojen painoisia, satojen kilojen painoisia tai paljon pienempi, jolloin käytössä ovat termit mikrosatelliitti, nanosatelliitti ja pikosatelliitti.
Satelliitteja
thumb|ADM Aeolus-satelliitti.
Vladimir Garin
Vladimir Vladimirovitš Garin (26. tammikuuta 1987 Leningrad, Neuvostoliitto – 24. kesäkuuta 2003 Rautu, Leningradin alue, Venäjä) oli venäläinen näyttelijä. Hän ehti lyhyen elämänsä aikana esiintyä Andrein roolissa kansainvälisessä menestyselokuvassa Isän paluu (2003).
Garin syntyi Pietarissa, silloisessa Neuvostoliiton Leningradissa. Hän hukkui ollessaan soutamassa järvellä 16-vuotiaana.
Saint-Tropez
Saint-Tropez on kunta Ranskan Rivieralla 60 kilometriä Toulonista. Sen asukasluku on 5 612 (vuonna 2006) ja pinta-ala on 11,18 neliökilometriä.
pienoiskuva|upright=1.1|Église Notre-Dame-de-l'Assomption de Saint-Tropez Antiikin aikana Saint-Tropezin paikalla sijaitsi mahdollisesti kreikkalainen, Massaliasta käsin perustettu Athenopoliin kaupunki. Saint-Tropez on ollut muotimaailman eliitin suosima rantalomakohde 1920-luvulta alkaen. Toisessa maailmansodassa liittoutuneet nousivat sieltä maihin Ranskaan. Sodan jälkeen ranskalaiset eksistentialistit alkoivat viettää siellä kesiään. 1950-luvulla siitä tuli erityisen suosittu, osittain näyttelijä Brigitte Bardot'n ansiosta.
Saint-Tropez’n satamassa on loistoristeilijöitä ja terassikahviloita.
Naapurikunnat ovat Gassin ja Ramatuelle.
Ambrosialainen kirkkomusiikki
thumb|pyhä [[Ambrosius, Milanon piispa]] Ambrosialainen kirkkomusiikki oli keskiajalla vaikuttaneista paikallisista jumalanpalvelusperinteistä tärkein heti Rooman jälkeen. Se syntyi Milanossa ja on nimetty pyhän Ambrosiuksen, Milanon piispan mukaan. Ambrosialainen kirkkomusiikki ja riitti ovat säilyneet Milanossa ja sen ympäristössä meidän päiviimme asti, vaikka sitä on pyritty vuosisatojen aikana kitkemään ja syrjäyttämään muun muassa gregoriaanisella kirkkomusiikilla.
Ambrosialaisessa kirkkomusiikissa käytettävät liturgiset tekstit on kirjoittanut luultavasti pyhä Ambrosius tai joku aikalainen noin vuonna 374. Ambrosiuksen kirjoitettua joitakin hymnejä omaksuttiin hänen tyylinsä kirjoittaa musiikkia ja tätä tyyliä kutsutaan ambrosialaiseksi kirkkomusiikiksi. Tämä tyyli levisi Italiasta ainakin Ranskaan, Espanjaan ja Afrikan pohjoisosaan. Ambrosiuksen hymnejä olivat ”Deus creator omnium” (Herra kaiken luoja), ”Aeterne rerum conditor” (Ikuinen maailman luoja) ja ”Veni redemptor genium” (Tule pakanoiden vapahtaja).
Lähteet
Rito ambrosiano
Paestum
Poseidonia eli Paiston/Paistos, roomalaisella ajalla Paestum (lat.), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi nykyisen Capaccio Paestumin kaupungin alueella Campanian hallintoalueella Italiassa, noin 96 kilometriä Napolista kaakkoon.
Poseidonia perustettiin kreikkalaisena siirtokuntana noin 650 eaa. Se tuli osaksi alueella laajentunutta Rooman valtakuntaa vuonna 273 eaa. Tämän jälkeen se oli aluksi roomalainen kolonia ja myöhemmin tavallinen roomalaiskaupunki. Nykyisin Paestumin arkeologinen alue on osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä Cilenton ja Vallo di Dianon kansallispuisto, Paestumin ja Velian arkeologiset alueet sekä Certosa di Padula. Kaupunki tunnetaan erityisesti hyvin säilyneistä temppeleistään.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Poseidonian eli Paestumin [[Heran temppeli II (Paestum)|Heran temppeli II (etualalla) ja Heran temppeli I.]]
Poseidonia eli myöhempi Paestum sijaitsi Leukaniassa eli Lucaniassa Apenniinien niemimaan itärannikolla lähellä Tyrrhenanmeren rantaa. Se oli rakennettu Sele (nyk. Salso) -joen tasangolle noin kahdeksan kilometriä etelään Silaros-joen suusta ja noin 1,5 kilometrin päähän merenrannasta. Kaupungin itäpuolella sijaitsivat kukkulat, jotka nykyisin tunnetaan nimellä Monte Alburno.
Lahti, jonka rannan lähellä kaupunki oli, ulottui pohjoispuoliselta Minervan niemeltä (nyk. Punta della Campanella) etelänpuoleiselle Poseidionin niemelle (Punta di Licosa). Antiikin aikana se tunnettiin Poseidonianlahtena (Poseidōniatēs kolpos), roomalaisittain Paestuminlahtena (Paestanus Sinus) ja nykyisin Salernonlahtena.
Kaupunki voidaan lukea osaksi Suur-Kreikan eli Magna Graecian aluetta termin laajassa merkityksessä. Joskus termillä viitataan kuitenkin lähinnä aivan Italian eteläisimmän rannikon kreikkalaiskaupunkeihin ja kaikkein rajatuimmassa merkityksessä pelkästään Tarantonlahden siirtokuntiin. Kaupunki oli Tyrrhenanmeren rannikon kreikkalaiskaupungeista pohjoisimpia Kymen (Cumae) ja Neapoliin ohella.
Esihistoria ja arkaainen kausi
Arkeologisten löytöjen perusteella alue on ollut asuttu paleoliittisella ja neoliittisella kaudella. Poseidonian kaupunki perustettiin etelämpänä sijainneen Sybariin kreikkalaiskaupungin siirtokuntana antiikin Kreikan arkaaisella kaudella 600-luvun eaa. puolessa välissä. Samalla seudun varhaisempi väestö joutui muuttamaan sisämaahan. Siirtokunnan perustajina saattoivat olla Sybariin troizenilainen väestö, jonka akhaialaiset olivat karkottaneet kaupungista. Strabonin mukaan kaupunki perustettiin ensin lähemmäksi merta, mutta siirrettiin sitten hieman kauemmaksi rannikosta. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Poseidōniatēs, myöhemmin Paistanos ja latinaksi Paestanus.
pienoiskuva|Poseidonian lyömä raha, n 530–500 eaa. Kummankin puolen kuvituksessa [[Poseidon kolmikärkineen.]] Poseidoniasta tuli nopeasti kukoistava sen ympäristön hedelmällisen maaperän ja kaupankäynnin ansiosta. Kaupungin varhaisesta historiasta tiedetään kuitenkin vain vähän, jopa vähemmän kuin Suur-Kreikan muiden kaupunkien alkuvaiheista. Arkeologisista jäänteistä tiedetään, että kaupunki laajeni, ja sinne rakennettiin suuria kreikkalaisia temppeleitä. Sieltä on löytynyt myös kolikoita ja metallisia pienoispatsaita. Löydöt yhdessä osoittavat kaupungin menestyneen.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Poseidoniasta ovat vasta 400-luvun lopulta eaa. Tuolloin Herodotos mainitsee kaupungin tavalla, joka osoittaa sen olleen merkittävä viimeistään naapurikaupunki Elean (Velia) perustamisen aikaan noin 540 eaa. Sybariin tuhon vuonna 510 eaa. jälkeen kaupunkiin muutti mahdollisesti uutta väestöä, joskin Herodotos mainitsee jäljelle jääneiden sybarislaisten muuttaneen vain Laokseen ja Skidrokseen.
Klassinen kausi
pienoiskuva|Paestumin arkeologista aluetta.
Koska Poseidonia sijaitsi suhteellisen pohjoisessa, se oli kreikkalaiskaupungeista ensimmäisiä, jotka kärsivät paikallisen ei-kreikkalaisen heimon lukaanien noususta alueella ja joutui lopulta näiden vallan alle. Tämä ajoitetaan noin vuosiin 400–390 eaa. Antiikin lähteiden mukaan kreikkalaisia ei tuolloin karkotettu kaupungista, vaan heidän tuli pelkästään alistua barbaarien valtaan ja ottaa kaupunkiin näiden varuskunta. Seurauksena kaupunki säilytti ainakin osittain kreikkalaisen luonteensa jonkin aikaa. Lukaanit antoivat kaupungille uuden nimen Paiston tai Paistos.
Epeiroksen kuningas Aleksanteri I, joka taisteli Suur-Kreikassa barbaareja vastaan, vapautti kaupungin vuonna 330 eaa. Se vaikuttaa kuitenkin päätyneen takaisin barbaarien käsiin jo vuoteen 326 eaa. tultaessa.
Roomalainen kausi
pienoiskuva|Kaupunginmuurin itäportti eli nk. Porta della Sirena.
Roomalaiset valtasivat kaupungin muun Lucanian ohella. Eteläisessä Italiassa Roomaa vastaan sotineen Epeiroksen kuninkaan Pyrrhoksen vetäydyttyä alueelta vuonna 273 eaa. roomalaiset tekivät kaupungista roomalaisen kolonian. Viimeistään tässä yhteydessä nimi vaihdettiin (tai muuntui) muotoon Paestum.
Kaupungin ajasta roomalaisena koloniana tiedetään jälleen suhteellisen vähän. Hannibalin vallatessa Italiaa toisen puunilaissodan aikaan 218–202 eaa. Paestum pysyi uskollisena Roomalle ja tarjosi joukkoja ja laivoja sen käyttöön sodassa. Kaupunki mainitaan merkittävänä vielä Rooman tasavallan loppupuolella ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Vuoden 90 eaa. Lex Julian myötä Paestumista tuli tavallinen roomalaiskaupunki.
Strabonin mukaan Sele-joen liettyminen ensimmäisellä vuosisadalla jaa. muutti paikan epäterveelliseksi malarian leviämisen vuoksi. Tämän seurauksena Paestum alkoi mitä ilmeisimmin taantua. Kaupunki vaikuttaa kuitenkin säilyneen olemassa läpi Rooman keisarikauden. Paestum tunnettiin muun muassa ruusuistaan, jotka kukkivat kahdesti vuodessa, keväällä ja syksyllä, ja joiden tuoksua runoilijat ylistivät.
Myöhempi historia
400-luvulla jaa. Paestumista tuli piispanistuin. Keskiajan alkupuolella kaupunki muodostui vain pienestä asutuksesta, joka oli keskittynyt kirkoksi muutetun pohjoisimman temppelin eli Athenen temppelin ympärille. Kaupunki hylättiin saraseenien hyökkäysten seurauksena noin 800-luvulla, ja piispanistuin siirrettiin naapurikaupunki Capaccioon ylemmäksi sisämaahan.
Ajan kuluessa kaupungin paikka soistui ja metsittyi, ja se säilyi asumattomana hyvin pitkään. Pystyssä olleet temppelit säilyivät ainakin osittain näkyvissä, ja tunnettiin todennäköisesti lähiseudullaan, mutta ei laajemmin Euroopassa. Rauniot ”löytyivät” ja tulivat tunnetuksi vasta 1700-luvulla, toisin sanoen samoihin aikoihin yhdessä Pompejin ja Herculaneumin kanssa, kun oppineet matkailijat kuvasivat niitä teoksissaan. Niistä tuli uusklassismin aikana nopeasti hyvin kuuluisat ja varhainen turistinähtävyys.
Hieman myöhemmin alkoivat alueen arkeologiset kaivaukset. Niitä suoritettiin laajassa mittakaavassa erityisesti 1920- ja 1930-luvuilla, jolloin lähelle rakennettiin myös rautatieasema turismin edistämiseksi. Toisen maailmansodan aikaan alue päätyi keskelle Salernon maihinnousua.
Rakennukset ja löydökset
Poseidonian eli Paestumin keskiössä oli agora eli kauppapaikka, roomalaisaikana forum, julkisine rakennuksineen. Agoran eteläpuolinen alue oli pyhitetty Heralle ja pohjoispuolinen alue Athenelle. Paestumin arkeologisen alueen tärkeimmät nähtävyydet ovat näiden pyhäkköalueiden kolme suurta kreikkalaisajalla rakennettua doorilaista tyyliä edustavaa temppeliä. Näiden lisäksi kaupungista on kaivettu esiin myös pienempien temppeleiden jäänteitä, lukuisia kaupunkikortteleita sekä osa amfiteatterista. Kaupungin muurit portteineen ja torneineen ovat säilyneet suhteellisen hyvin.
Temppelit
Heran pyhäkköalueen kummatkin temppelit on nykytutkimuksen valossa luultavasti omistettu Heralle, mutta toinen niistä tunnetaan usein Poseidonin (Neptunuksen) temppelinä sen aiemman identifioinnin vuoksi. Kolmas suuri temppeli oli omistettu Athenelle. Paestumin temppelit ovat säilyneet nykyaikaan poikkeuksellisen hyvin, ja ne ovat parhaiten säilyneitä kreikkalaisia temppeleitä Ateenan Hefaistoksen temppelin ja Akragaan niin kutsutun Concordian temppelin ohella.
Heran temppeli I (”Basilika”) pienoiskuva|[[Heran temppeli I (Paestum)|Heran temppeli I, jota kutsutaan perinteisesti ”Basilikaksi”.]]
Heran pyhäkköalueen eteläisempi Heran temppeli on temppeleistä vanhin, ja ajoitetaan arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 560 eaa. Sitä kutsutaan usein basilikaksi, koska se näyttää arkkitehtuuriltaan monin tavoin suurelta julkiselta rakennukselta ennemmin kuin temppeliltä. Poikkeuksellinen arkkitehtuuri johtunee temppelin varhaisuudesta ja kokeellisuudesta. Temppeli edustaa doorilaista tyyliä ja se on harvinainen enneastylos-temppeli, eli siinä on lyhyemmillä sivuilla yhdeksän pylvästä. Pitkien sivujen pylväiden määrä on 18. Temppelin stylobaatin koko on 24,5 x 54,3 metriä. Temppelin peristyyli eli pylväikkö on säilynyt hyvin kauttaaltaan, samoin kuin pylväiden päällä oleva arkkitraavi.
Temppelissä oli pronaos, jonka etupuolella oli kolme pylvästä. Pronaoksen takana oli naos eli cella, jonka yksi seitsemän pylvään rivi keskellä jakoi kahteen laivaan. Takaosassa oli todennäköisesti adyton. Koska temppeli oli ikään kuin jaettu kahtia, sen on ehdotettu myös olleen omistettu kahdelle eri jumalalle.
Temppelin alttari oli tavan mukaan ulkona sen itäpuolella. Lähellä on myös kaksi muuta arkaaista alttaria. Temppelin läheltä on löydetty myös kahden aarrekammion jäänteet.
Heran temppeli II (”Poseidonin temppeli”) pienoiskuva|[[Heran temppeli II (Paestum)|Heran temppeli II, jota kutsutaan usein mutta virheellisesti ”Poseidonin temppeliksi”.]]
Heran pyhäkköalueen pohjoisempi temppeli on Paestumin temppeleistä suurin ja se on säilynyt erityisen hyvin. Se tunnettiin aiemmin Poseidonin (Neptunuksen) temppelinä, ja tätä nimeä esiintyy käytössä yhä edelleen. Nimi on peräisin siitä, että kaupungin suurimman temppelin oletettiin pitkään olleen omistettu sen nimikkojumalalle. Votiivilahjojen perusteella myös tämän temppelin on kuitenkin päätelty olleen omistettu Heralle. Sitä on ehdotettu kuitenkin myös Zeuksen temppeliksi sekä Apollonin temppeliksi.
Temppeli ajoitetaan klassisen kauden alkupuolelle noin vuosiin 460–440 eaa. Temppelirakennus edustaa doorilaista tyyliä. Se on heksastyyli eli sen lyhyemmillä sivuilla on kuusi pylvästä, kun taas pidempien sivujen pylväiden määrä on 14. Temppelin stylobaatin koko on 24,3 x 59,9 metriä. Temppelin peristyyli, arkkitraavi ja ylemmät osat ovat säilyneet hyvin, mutta sen katto, jonka rakenteet ovat olleet puiset, puuttuu.
Temppelissä oli etupuolella pronaos ja takapuolella opisthodomos, joiden kummankin etupuolella oli kaksi pylvästä. Temppelin naos oli jaettu kolmeen laivaan kahdella seitsemän pylvään rivillä, joiden päällä oli pienemmät kattoa tukeneet pylväät. Temppelin mittasuhteissa on käytetty erilaisia optisia korjauksia visuaalisen vaikutelman parantamiseksi, samoin kuin muun muassa Ateenan Parthenonin temppelissä.
Temppelin itäpuolella sijainnut alkuperäinen alttari oli samoin 400-luvulta eaa. Se oli korvattu roomalaisella kaudella pienemmällä alttarilla, joka sijaitsi lähempänä temppeliä. Temppelin koilliskulman lähellä sijaitsi toinen, pieni temppeli omine alttareineen. Kummatkin on ajoitettu 400-luvun eaa. lopulle tai 300-luvun eaa. alkuun. Alueelta on löydetty myös kuusi muuta pienempää temppeliä, joiden kaikkien oletetaan olleen omistettu Heralle. Heran pyhäkköalueen koilliskulmassa on palaistraksi oletetun rakennuksen jäänteet.
Athenen temppeli (”Cereen temppeli”) pienoiskuva|[[Athenen temppeli (Paestum)|Athenen temppeli.]]
Athenelle omistettu temppeli sijaitsee Athenen pyhäkköalueella roomalaisen forumin pohjoispuolella. Se tunnettiin aiemmin Cereen temppelinä, mutta nykyään se on tulkittu Athenen temppeliksi läheltä löytyneiden Athenen pienoispatsaiden perusteella, ja tunnistusta pidetään nykyisin varmimpana Paestumin kaikista kolmesta suuresta temppelistä. Athenen temppeli on ajoitettu noin vuoteen 500 eaa. Myös tämä temppeli edustaa doorilaista tyyliä, ja siinä on lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 13 pylvästä. Temppelin stylobaatin koko on 14,5 x 32,8 metriä. Temppelirakennus on tehty kaupungin korkeimmalle kohdalle, joka on muuta kaupunkia hieman ylempänä.
Temppelin alttari oli sen itäpuolella. Temppelin koillispuolella on doorilainen votiivipylväs, joka on ajoitettu 500-luvun eaa. alkupuolelle. Eteläpuolelta on löydetty pieni temppeli, joka on myös samalta ajalta.
Muut rakennukset ja rakennelmat
Roomalaisen forumin alue sijaitsi kaupungin keskellä Heran pyhäkköalueen pohjoispuolella ja Athenen pyhäkköalueen eteläpuolella. Se oli rakennettu alkuperäisen kreikkalaisen agoran paikalle. Forumia ympäröi doorilaista tyyliä edustanut pylväikkö, jonka pylväät oli käytetty uudelleen varhaisemmista rakennuksista.
Forumin keskellä on temppeli, jota on kutsuttu Paxin (Rauhan) temppeliksi. Temppeli on rakennettu pohjois-eteläsuunnassa ja sijoitettu korkealle podiumille, ja sen stylobaatin koko on 14,5 x 26,5 metriä. Temppeli edusti doorilaista tyyliä joonialais-aiolialaisilla vaikutteilla. Sen julkisivussa oli alun perin kuusi pylvästä ja lopulta neljä pylvästä, ja pitkillä sivuilla kahdeksan pylvästä. Takasivulla sen sijaan ei ollut pylväitä. Temppelin rakentamisen aloitus on ajoitettu vuoteen 273 eaa., mutta se saatettiin loppuun vasta noin 80 eaa.
Temppelin itäpuolella sijaitsee pyöreä rakennelma, jota on kutsuttu buleuterioniksi tai comitiumiksi, mutta joka on saattanut olla pieni amfiteatteri. Sen koillispuolella sijaitsee suurempi amfiteatteri, josta vain länsipää on kaivettu esiin. Amfiteatterin halkaisee nykyisin autotie. Amfiteatterin pohjoispuolella sijaitsi ekklesiasterion.
Forumin eteläsivulla oli curian eli neuvoston rakennukseksi tulkittu rakennus, kreikkalaisen temppelin paikalle rakennettu apsiksella varustettu rakennus sekä taberna-liiketiloja. Forumin lounaissivulla oli suuri roomalainen kylpylä, jonka oli rakennuttanut M. Tullius Venneianus. Länsisivulla sijaitsi lararium eli laarien pyhäkkö.
Kadut
Kaupungin pohjois-eteläsuuntainen pääkatu eli cardo maximus kulkee forumin länsisivulta ja itä-länsisuuntainen pääkatu eli decumanus maximus forumin eteläsivulta, toisin sanoen kadut risteävät forumin lounaiskulmassa. Risteyksessä (coinpitum) on kaksi pylvästä.
Muurit ja portit pienoiskuva|Kaupunginmuuria.
Kaupunki oli ympäröity muurein, joiden kokonaispituus oli noin 4,75 kilometriä, korkeus noin seitsemän metriä ja paksuus keskimäärin viisi metriä. Muurein ympäröity alue muodostaa epäsäännöllisen neliskulmion. Kaupunginmuurit ovat säilyneet hyvin ja suhteellisen korkealta, ja koko niiden reitti on hyvin näkyvissä. Säilyneet muurien osat ovat peräisin myöhemmiltä, lukaanien ja roomalaisten ajalta. Parhaiten on säilynyt muurien länsiosa. Muurit oli varustettu pyörein ja nelikulmaisin tornein, joita on ollut yhteensä 28. Muureja reunusti vallihauta koko matkalta.
Kaupunginmuureissa oli pääilmansuunnissa neljä porttia, joiden kohdalla vallihaudassa oli sillat. Portit olivat kaupungin kahden pääkadun kummassakin päässä. Nykyisin parhaiten säilynyt itäportti tunnetaan nimellä Porta della Sirena, eteläportti nimellä Porta della Giustizia, rannikon puoleinen länsiportti nimellä Porta Marina ja pohjoinen portti nimellä Porta Aurea.
Kaupungin ulkopuolella
Kaupungin läheltä on löydetty lukaaniaikainen hautausmaa noin ajalta 340–310 eaa. Sen haudat on ollut koristeltu maalauksin. Toinen hautausmaa on löydetty kaupungin eteläpuolelta. Ainakin osa sen haudoista on peräisin ajalta 480–470 eaa. Kauempaa noin 1,5 kilometriä kaupungista pohjoiseen on löydetty esihistoriallisen ajan hautausmaa, joka on ajoitettu noin vuosiin 2400–1900 eaa.
Silaros- eli Sele-joen suussa nykyisessä Foce del Selessä noin 10 kilometrin kaupungista pohjoiseen sijaitsi Heralle omistettu temppeli. Se on ajoitettu 500-luvulle eaa. Perinteen mukaan se oli Iasonin johtamien argonauttien perustama. On luultavaa, että Heran kultti tuli alueelle Troizenista tulleiden asuttajien mukana. Temppeli tuhoutui oletettavasti maanjäristyksessä vuonna 63 jaa. ja hautautui Vesuviuksen purkauksessa vuonna 79.
Esinelöydöt
pienoiskuva|[[Paestumin arkeologinen museo.]]
Paestumista tehdyt esinelöydöt, kuten hautalöydöt, ovat Paestumin arkeologisessa museossa, joka toimii arkeologisen alueen yhteydessä.
Albania Eurovision laulukilpailussa
Albania on osallistunut Eurovision laulukilpailuun 17 kertaa vuodesta 2004. Maan ensimmäinen edustussävelmä, Anjeza Shahinin esittämä laulu "The Image of You", sijoittui seitsemänneksi. Hyvän sijoituksen perusteella Albanialla oli vuonna 2005 automaattinen osallistumisoikeus finaalissa. Seuraavana vuonna maan oli jälleen osallistuttava semifinaaliin, jota se ei läpäissyt. Tästä syystä Albania joutui jälleen vuoden 2007 laulukilpailussa taistelemaan finaalipaikasta semifinaalissa, mutta sitä ei tullut. Vuosina 2008–2010 Albania pääsi finaaliin, mutta 2011 oli taas vuorossa karsiutuminen semifinaalissa. Vuonna 2012 Rona Nishliu saavutti kappaleellaan "Suus" maan parhaan sijoituksen ollen finaalin viides.
Kaksi ensimmäistä Albanian euroviisua laulettiin englanniksi. Vuoden 2006 kilpailussa kuultiin ensimmäistä kertaa albaniankielinen kappale.
Koko osallistumisaikansa Albania on valinnut edustuskappaleensa edellisen vuoden joulukuussa pidetyssä Festivali i Këngës -laulukilpailussa. Usein kappaleita on kuitenkin muokattu huomattavasti ja vuosia 2006, 2008, 2018 ja 2019 lukuun ottamatta kappaleet käännettiin aina englanninkielisiksi kansainvälisiä euroviisuja varten.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on viime vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Historia Eurovision laulukilpailussa
RTSH osoitti ensimmäisen kerran kiinnostusta Eurovision laulukilpailuihin vuonna 2003. Albania ei kuitenkaan saanut lupaa osallistua ja joutui odottamaan debyyttiään vielä vuoden.
2004
Albanian ensimmäinen edustaja Eurovision laulukilpailuun päätettiin Festivali i Këngës 42:ssa. Kilpailun voitti Anjeza Shahini kappaleella "imazhi yt" (kuva sinusta), joka oli käännetty englanniksi "The Image of You". Albania sijoittui semifinaalin neljänneksi 106 pisteellä ja pääsi jatkoon. Finaalissa Albania sijoittui 24 osallistujasta seitsemänneksi. Tämän seurauksena Albania pääsi automaattisesti vuoden 2005 finaaliin.
2005
Albanian osallistuja valittiin myös vuonna 2005 Festivali i Këngësissa. Maan edustajaksi valittiin Ledina Çelo kappaleellaan "Nese Shkoj" (Huomenna lähden), joka käännettiin jälleen englanniksi "Tomorrow I Go". Çelo oli kaukana Shahinin seitsemännestä sijasta, kun oli lopulta vasta 16.
2006
Festivali I Këngës 44:n voittaja ja Albanian Eurovision laulukilpailun edustaja 2006 oli Luiz Ejilli kappaleella "Zjarr e ftohtë" (Tuli ja kylmyys). Ensimmäistä kertaa Albanian edustuskappaletta ei käännetty englanniksi. Semifinaalissa hän sijoittui 58 pisteellä 14:nneksi 23 esiintyjästä eikä päässyt finaaliin.
Agents Is More!
Agents Is More! on suomalaisen Agents-yhtyeen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997. Se on yhtyeen kolmas albumi solisti Jorma Kääriäisen kanssa.
Aroup Chatterjee
thumb|Aroup Chatterjee vuonna 2013 Aroup Chatterjee on intialainen lääkäri. Hän kirjoittanut kirjan Mother Teresa: The Final Verdict, jossa hän pyrkii kyseenalaistamaan Äiti Teresan maineen epäitsekkään palvelutyön vertauskuvana. Chatterjee työskenteli aiemmin lääkärinä Äiti Teresan perustamassa järjestössä Rakkauden lähettiläät, ja hän on syyttänyt tätä Kalkuttan kaupungin maineen aiheettomasta mustaamisesta. Chatterjee myös väittää, että Äiti Teresa on liioitellut köyhien keskuudessa tekemäänsä työtä ja ettei tämä käyttänyt saamaansa suurta avustussummaa köyhien auttamiseen ja että ihmiselle annettu sairaanhoito oli täysin riittämätöntä.
Chaterjeen arvostelu oli herätteenä dokumenttiohjelmalle Hell's Angel, joka nähtiin Britanniassa Channel 4 -kanavalla. Ohjelman kertojana toimi toinen tunnettu Äiti Teresan arvostelija, Christopher Hitchens, joka tuotti ohjelman yhdessä Tariq Alin kanssa. Chaterjee on arvostellut dokumenttia sensaatiohakuisuudesta mutta ei ole kommentoinut väitteiden totuudenmukaisuutta. Chaterjee ja Hitchens olivat ainoat viralliset vastustajat, kun katolinen kirkko aloitti 2003 Äiti Teresan autuaaksijulistamisprosessin.
Taistelevat metsot
Taistelevat metsot on suomalaisen taidemaalari Ferdinand von Wrightin öljyvärimaalaus vuodelta 1886. Maalausta pidetään yhtenä taiteilijan pääteoksista. Lintujen kuvaaminen oli von Wrightin suosikkiaiheita jo lapsuudesta asti ja kiinnostus aihepiiriin säilyi hänen elämänsä loppuun saakka. Samoin kuin hänen veljiensä Magnus von Wrightin ja Wilhelm von Wrightin, Ferdinand von Wrightin taide perustui luonnontieteelliseen havainnointiin ja pikkutarkkaan esitystapaan. Taistelevien metsojen sommittelun pohjana on kultainen leikkaus.
Ferdinand von Wright oli teosta maalatessaan jo iäkäs ja kärsi halvauksista. Taiteilija maalasi teosta osittain vuoteenomana kotiseudullaan Kuopion Haminalahdella, jonne hän oli rakentanut piilopirttinsä, Lugnet-talon. Rauhaa rakastava ja erakoitunut taiteilija suosi eläinaiheisissa teoksissaan toimintaa ja jännitystä. Myös metsojen soidinmenoja kuvaavassa Taistelevat metsot -maalauksessa on kerronnallisuutta ja dramatiikkaa.
Suomen kansan keskuudessa teoksen suosio on ollut ilmiömäinen. Se tuli kolmanneksi Ateneumin taidemuseon vuonna 2006 järjestämässä Maamme taulu -äänestyksessä. Taistelevat metsot lienee myös Suomen kopioiduin teos, jonka suosiota sähköinen tiedonvälitys ja kuvankäsittelyn digitalisoituminen eivät ole vähentäneet. Teos on levinnyt suomalaisiin koteihin kuvajäljennöksinä, ristipistotöinä, t-paitoina, hiirimattoina ja palapeleinä. Maalauksesta on tehty parodioitakin.
Vaikkei taiteilija niin alun perin tarkoittanutkaan, myöhemmät sukupolvet näkivät talvisodan aikana Taistelevat metsot Suomen ja Venäjän välisen taistelun symbolisena kuvauksena. Suomen Taideyhdistys osti teoksen pian sen valmistuttua, ja se kuuluu nykyisin Ateneumin kokoelmiin.
Bill Hayden
William George ”Bill” Hayden (s. 23. tammikuuta 1933) on australialainen poliitikko. Hän on Työväenpuolueen jäsen ja maansa entinen kenraalikuvernööri (1989–1996).
Hayden syntyi Brisbanessa, Queenslandissa. Hän sai paikan parlamentissa ensimmäistä kertaa vuonna 1961 ja oli jäsenenä Oxleyn vaalipiiristä vuoteen 1988. Hän toimi vuosina 1977–1983 puolueensa johtajana.
Hayden kuuluu Australian ritarikuntaan. Hän oli valtion ulkoministeri vuosina 1983–1988.
Hayden oli näkyvä ateisti, mutta vuonna 2018 hän otti kristillisen kasteen.
Mestis
thumb|right|Mestiksen tunnus vuosina 2000–2015. Mestis eli Jääkiekkoliiton mestaruussarja on Suomen toiseksi korkein jääkiekkosarja, joka perustettiin keväällä 2000 korvaamaan jääkiekon I-divisioona. Mestis on Suomen laajin jääkiekkosarja, jota pelataan Jääkiekkoliiton jokaisella alueella. Sarjassa pelaa 13 joukkuetta, joilla on Mestis-lisenssi.
Vuosina 2000–2008 mestisjoukkueiden ei ollut käytännössä mahdollista nousta vuonna 2000 suljettuun SM-liigaan, mutta putoaminen alemmas Suomi-sarjaan oli sen sijaan mahdollista. KalPa tosin nostettiin keväällä 2005 SM-liigaan, kun liigan joukkuemäärää kasvatettiin 13 joukkueesta 14 joukkueeseen kaudeksi 2005–2006. Kaudeksi 2008–2009 SM-liigakarsinnat palautuivat muutaman kauden ajaksi, mutta kaudella 2013–2014 karsinnat poistuivat uudelleen. Karsintojen poistumisen jälkeen SM-liigaan on nostettu Sport, KooKoo ja Jukurit.
Mestisjoukkueiden sisäisen pistepörssin kärkisijalla olevan pelaajan tunnistaa pelitilanteessa eri värisestä kypärästä. Kuten SM-liigassakin, tällä hetkellä käytetään kultaiseksi värjättyä kypärää.
Laajentuminen ulkomaille
Vuonna 2022 Mestis laajeni latvialaisella HK Zemgale -seuralla ja tulevina vuosina myös mahdollisesti muilla ulkomaisilla joukkueilla. Mestiksen hallinto on käynyt keskusteluja myös muiden ulkomaisten seurojen kanssa sarjaan osallistumisesta tulevina kausina ja vuosina.
Halu Mestiksen kehittämiseen ja päätös laajentumisesta ulkomaille on lähtöisin Mestis-seuroilta, sillä ne ovat halunneet aikaisempaa kansainvälisemmän ja avoimemman sarjan jotta Mestis-joukkueet, itse sarja ja suomalainen jääkiekkokulttuuri kehittyisivät.
Zemgale ei saanut Mestis-lisenssiä kaudelle 2023−2024, joten joukkue ei jatka Mestiksessä.
2001–2002
Kaudella 2001–2002 mestaruuden ja runkosarjan voitti Jukurit.
2002–2003
Kaudella 2002–2003 mestaruuden ja runkosarjan voitti Jukurit.
2003–2004
Kaudella 2003–2004 mestaruuden voitti KalPa. Myös virolaisen Golden Lionsin piti osallistua tällä kaudella Mestikseen, mutta se joutui luopumaan suunnitelmista taloudellisten ongelmien vuoksi.
2004–2005
Mestiksen 5. kaudella pelattiin 12 joukkueen nelinkertainen sarja. KalPa uusi mestaruutensa ja nostettiin SM-liigaan liigaporttien ollessa väliaikaisesti auki. Mikään liigajoukkue ei pudonnut Mestikseen, vaan SM-liigan joukkuemäärä kasvoi 13:sta 14:een kaudeksi 2005–2006. Runkosarjan pistepörssin voitti KalPan Tomi Mustonen. NHL:n työsulun myötä Mestiksessä nähtiin NHL-pelaajia kuten Kimmo Timonen, Sami Kapanen ja Adam Hall. Juhani Tamminen aloitti Sportin valmentajana.
2005–2006
Mestiksen sarjamuoto muuttui viime kausista. KalPan noustua liigaan joukkueita oli jäljellä vain 11. Mestiksen runkosarjassa pelattiin yhdentoista joukkueen nelinkertainen sarja, yhteensä 40 ottelua. Lisäksi kahdessa kolmen joukkueen välisarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja sekä yhdessä viiden joukkueen lohkossa yksinkertainen välisarja.
Välisarjalohkossa A pelasivat Jokipojat, Jukurit ja KooKoo. Lohkon B muodostavat Kokkolan Hermes, Hokki ja Sport. Viiden joukkueen lohkossa C pelasivat FPS, Haukat, K-Vantaa, Salamat ja TuTo.
Tämän lisäksi kukin mestisjoukkue pelasi yhden kotiottelun Suomen 20-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan. Näin runkosarjan otteluiden kokonaismäärä oli 45 ottelua.
2006–2007
Edellisen kauden joukkueista Haukat luovutti sarjapaikkansa, ja Hermes putosi Mestis-karsinnoissa. Joukkuemäärä nostettiin takaisiin vanhaan kahteentoista, ja uusina joukkueina mukaan Suomi-sarjasta nousivat Heinolan Kiekko Heinolasta, KOO-VEE Tampereelta sekä SaPKo Savonlinnasta. Tasamäärä joukkueita tarkoitti, että joukkueet pelasivat keskenään nelinkertaisen sarjan, ja välisarjasta luovuttiin. Kukin mestisjoukkue pelasi viime kauden tapaan vielä yhden kotiottelun nuorten maajoukkuetta vastaan, joten runkosarjan otteluiden kokonaismäärä oli 45.
Toisin kuin SM-liigassa, Mestiksessä sai voitosta edelleen kaksi pistettä ja häviöstä nolla. Pelin päätyttyä tasan varsinaisen peliajan jälkeen kumpikin joukkue sai yhden pisteen, jonka jälkeen seurasi neljällä kenttäpelaajalla pelattu viiden minuutin jatkoaika. Mikäli toinen joukkue teki maalin jatkoajalla, kyseinen joukkue sai ylimääräisen pisteen.
Pudotuspelit eli play offsit pelattiin vanhaan tapaan, eli kahdeksan parasta joukkuetta jatkoi paras viidestä -pelisarjoista ensin puolivälieriin, sitten välieriin ja lopulta finaaleihin ja kerrasta poikki -pronssipeliin. Kauden lopuksi järjestettiin myös liigakarsinnat. Neljä joukkuetta, TuTo, Sport, Jukurit ja Kiekko-Vantaa, jättivät alkavan kauden aluksi liigakelpoisuusselvityksen, joka oli edellytys SM-liigaan nousemiseen. Kiekko-Vantaa tosin veti pois selvityksensä kesken kauden.
Pudotuspelien rinnalle Mestiksessä otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa Suomessa niin sanottu play out -pelisarja. Pudotuspelien puolivälierävaiheen pudonneet joukkueet pelasivat runkosarjan sijoille 9.–12. sijoittuneita joukkueita vastaan siten, että sijoitettu kohtasi huonoiten sijoittuneen. Paras viidestä -pelisarjojen voittajien kausi päättyi, häviäjät jatkoivat seuraavalle play out -kierrokselle. Tämän kierroksen voittajien kausi päättyi, kahden häviäjän pelit jatkuivat Mestis-karsinnoissa Suomi-sarjan parhaiden kanssa.
Liigakarsintojen ja play out -pelien takia Mestis päättyi tällä kaudella aiempaa selvästi aikaisemmin, ja runkosarja päättyy jo helmikuussa 2007. Runkosarjan voitti Sport ja runkosarjan pistepörssin jälleen Tero Forsell. Hokki voitti Jukurit finaaleissa suoraan voitoin 3–0. Koska Hokki ei ollut jättänyt ennen kauden alkua liigakelpoisuusselvitystä, SM-liiga karsinnoissa pelasi heidän sijastaa Mestiksessä hopeaa saavuttanut Jukurit. Jukurit hävisi ottelusarjan KalPalle voitoin 0–4. Vaikka Jukurit olisi voittanut KalPan, heidän liigapaikkansa olisi ratkaistu vasta 31.3. kokouksessa. Karsintaa kutsuttiin SM-liigan tasonmittaukseksi.
2007–2008
Edelliskauden Mestis-karsinnoissa Kotkan Titaanit ja Lempäälän Kisa nousivat täksi kaudeksi Mestikseen, ja FPS ja KOO-VEE putosivat.
Professional Poker Tour
Professional Poker Tour (PPT) oli World Poker Tourin emoyhtiön WPT Enterprisesin järjestämä televisioitu pokeriturnausten sarja. Ensimmäisellä tuotantokaudella pelattiin marraskuun 2004 ja toukokuun 2005 välillä viisi turnausta. Toisen tuotantokauden turnausten piti alkaa syyskuussa 2006, mutta suunniteltuja turnauksia ei käyty.
PPT:n televisiolähetysten pääkommentaattorina toimi Matt Corboy yhdessä pokeriammattilaisen Mark Seifin kanssa, pelisalista tapahtumia raportoi Kaye Han. Ensimmäisen tuotantokauden esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 5. heinäkuuta 2006 ja Suomessa kesällä 2007.
Mestis
2007–2008
TuTo voitti ensimmäisen mestaruutensa, Hokki oli toinen ja kolmas oli Jukurit. Mestiksen pistepörssin voitti jälleen TuTon Tero Forsell, ja maalipörssin TuTon Jouni Virpiö.
2008–2009
Edelliskauden Mestis-karsinnoissa D Team nousi täksi kaudeksi Mestikseen ja Kirkkonummen Salamat putosi.
Professional Poker Tour
Osallistujat
PPT-turnaukset pelattiin ilmaisina kutsuturnauksina, jonka voittaja sai 225 000 dollaria. Kutsun saadakseen pelaajan piti olla ansioitunut turnauspelaaja. Ensimmäisellä tuotantokaudella PPT ilmoitti seuraavat kriteerit pelioikeuden saamiseksi:
Mestis
2009–2010
Uutena joukkueena sarjaan lähti edelliskeväänä noussut RoKi. Runkosarjan voittanut KooKoo sai pronssia, kun finaaleihin pääsivät Jokipojat ja D Team. Finaalit voitti Jokipojat otteluvoitoin 3–0. 16 ottelun voittoputken tehnyt Jokipojat kohtasi SM-liigakarsinnassa Ilveksen, joka säilytti liigapaikan otteluvoitoin 4–1. Mestiskarsinnoissa oululainen Kiekko-Laser pudotti uusintaottelussa Rovaniemellä sarjatulokkaan RoKin ja nousi Mestikseen.
Ravintolapäivä
Ravintolapäivä oli Suomen eri kaupungeissa vuosina 2011–2016 järjestetty ruokakarnevaali. Ravintolapäivänä kuka tahansa saattoi perustaa päiväksi ravintolan, kahvilan tai baarin haluamaansa paikkaan. Ravintolapäivän sanottiin levinneen 75 maahan ja olevan maailman suurin ruokatapahtuma, jota järjestettiin neljä kertaa vuodessa kolmen kuukauden välein. Ravintolapäivän merkeissä pystytettiin yli 14 300 popup-ravintolaa, joiden perustajina oli 57 200 ravintoloitsijaa. Yhden päivän aikana ravintoloissa vieraili jopa 1,63 miljoonaa ruokailijaa.
Professional Poker Tour
Televisioformaatti
Jokainen turnaus lähetettiin televisiossa viidessä osassa. Poiketen WPT-lähetyksistä PPT:n ohjelmat eivät seuranneet ainoastaan turnauksen finaalipöytää vaan turnausta alusta loppuun. Viides ohjelma oli turnauksen finaalipöytä. Jokaisessa lähetyksessä oli yksi televisioitu pöytä, jonka peliä seurattiin. Muista pöydistä näytettiin lyhyitä pätkiä ratkaisevista käsistä.
Mestis
2010–2011
Uutena joukkueena sarjaan lähti edelliskeväänä noussut Kiekko-Laser. Runkosarjan voittanut Jukurit sai hopeaa, kun se hävisi finaaleissa Vaasan Sportille. Sport voitti finaalisarjan otteluvoitoin 3–2. Pronssille sijoittui D Team, joka voitti pronssiottelussa KooKoon. Sport kohtasi SM-liigakarsinnoissa Pelicansin, mutta hävisi sille voitoin 4–0.
Ravintolapäivä
Ensimmäinen ravintolapäivä
Ravintolapäivä syntyi helsinkiläisten ystävysten Antti Tuomolan, Olli Sirénin ja Timo Santalan huhtikuussa 2011 keksimästä ideasta. Ensimmäistä ravintolapäivää vietettiin 21. toukokuuta 2011. Sana tapahtumasta kulki suusta suuhun ja levisi sosiaalisessa mediassa, ja lopulta ravintoloita syntyi liki 40 yhteensä 13 eri paikkakunnalle Suomessa.
Mestis
2011–2012
Sarjaan ei lähtenyt uusia joukkueita. Kiekko-Laser ajautui konkurssiin kesken kauden ja lopetti toimintansa. Vaasan Sport voitti finaaleissa Jokipojat voitoin 3–0. Pronssiottelussa KooKoo voitti runkosarjan voittaneen Jukurit 2–1 jatkoajalla. Liigakarsinnassa Sport hävisi Ilvekselle voitoin 4–1. Mestiskarsinnan voitti LeKi, mutta koska Kiekko-Laser lopetti toimintansa, toiseksi tullut HC Keski-Uusimaa nousi seuraavaksi kaudeksi Mestikseen.
Ravintolapäivä
Toisesta ravintolapäivästä eteenpäin
Laajan uutisoinnin seurauksena ravintolapäivän suosio kasvoi. Toisena ravintolapäivänä 21. elokuuta 2011 avattiin noin 200 ravintolaa 30 paikkakunnalla neljässä eri maassa, kolmantena ravintolapäivänä 19. marraskuuta 2011 yli 300 ravintolaa yli 40 eri paikkakunnalla, neljäntenä ravintolapäivänä lähes 300 ravintolaa melkein 50 eri paikkakunnalla 12 eri maassa, viidentenä ravintolapäivänä yli 700 ravintolaa yli 90 paikkakunnalla 19 eri maassa ja kuudentena ravintolapäivänä lähes 800 ravintolaa 15 eri maassa. Kuudes ravintolapäivä järjestettiin elokuun 19. päivä 2012 ja seitsemäs marraskuun 17. päivä 2012
Mestis
2012–2013
Sarjaan lähti uutena joukkueena keravalainen HC Keski-Uusimaa. Vahvaa peliä läpi kauden pelannut Jukurit voitti runkosarjan ilman minkäänlaisia vaikeuksia. Parhaimmillaan ero toisena olevaan joukkueeseen oli lähes 20 pistettä. TUTO Hockey kukisti pronssiottelussa tasaisen väännön jälkeen Jokipojat maalein 6–4. Huikean vireen pudotuspeleissä ja etenkin TUTO Hockey:a vastaan saavuttaneen KooKoon peli tyrehtyi kuitenkin kuin seinään, kun finaalissa vastaan asettui kivenkova Jukurit, joka oli selviytynyt finaaliin ilman tappioita. Finaalissa Jukurit voitti vaisun KooKoon suoraan voitoin 3–0 ja saavutti seurahistoriansa viidennen mestaruuden.
Ravintolapäivä
Toisesta ravintolapäivästä eteenpäin
Viimeinen ravintolapäivä järjestettiin toukokuussa 2016. Syyksi lopettamiseen kerrottiin tekijöiden väsyminen. Idean uskottiin jäävän eloon toukokuussa vietettävänä vuosipäivänä sekä ravintoloita luettelevana karttasovelluksena, jonka ylläpito Suomessa loppui 2018. Lisäksi kehotettiin popup-ravintolan, -kahvilan tai -baarin avaamiseen milloin tahansa. Vuonna 2018 ravintolapäivän kansallisen vetovastuun sanottiin siirtyvän kanadalaisille vapaaehtoistyöntekijöille.
Mestis
2013–2014
KooKoo voitti mestaruuden otteluvoitoin 4–1. Toiseksi sijoittunut Jukurit eteni loppuotteluihin runkosarjan 7. sijalta voittaen ensin kauden päätteeksi SM-liigaan nousseen Sportin ja sitten runkosarjan voittaneen TUTO Hockeyn. Mestaruuden voittanut KooKoo nostettiin Liigaan kaudeksi 2015–2016. Vuonna 2016 kerrottiin Sportin ja KooKoon maksavan liigaosakkeestaan 1,8 miljoonaa euroa.
Ravintolapäivä
Tunnustuksia
Ravintolapäivä-konsepti ja sen taustajoukot ovat saaneet lukuisia tunnustuksia. Joulukuussa 2011 ravintolapäivä palkittiin opetus- ja kulttuuriministeriön Suomi-palkinnolla, Helsingin kaupungin kulttuuri- ja kirjastolautakunta valitsi tapahtuman vuoden 2011 kulttuuriteoksi ja Glorian Ruoka ja Viini -lehti vuoden 2011 ruokailmiöksi. Ravintolapäivän toiminnanjohtaja Olli Sirén palkittiin vuoden 2011 kaupunkilaisena. Vuonna 2014 ravintolapäivä voitti Suomalainen matkailupalkinto -kilpailun yleisöäänestyksen ja sai Kuluttajaliiton Vuoden 2014 Kuluttajateko -palkinnon.
Mestis
2014–2015
Sarjaan nousi uutena joukkueena keuruulainen KeuPa HT. Kyseessä oli Mestiksen ensimmäinen kausi, jolla Vaasan Sport ei pelannut. Vahvaa peliä läpi kauden pelannut Jukurit voitti Mestiksen runkosarjan 112 pistellä. Toiseksi tuli KooKoo, joka keräsi 109 pistettä. Kolmanneksi tuli TuTo Hockey, joka keräsi 99 pistettä. 25. maaliskuuta pelattu välieräottelun Hokki–Jukurit ratkaissut jatkoerämaali syntyi ajassa 151.31, mikä teki ottelusta kaikkien aikojen pisimmän Suomessa pelatun jääkiekko-ottelun. Hokki voitti pronssiottelussa TuTo Hockeyn maalein 5–2. Finaaleissa Jukurit voitti KooKoon voitoin 4–1 ja saavutti seurahistoriansa kuudennen mestaruuden. Voiton myötä Jukurit sai hakea kaudelle 2016–2017 liigapaikkaa, joka myös myönnettiin.