cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muqtada al-Sadr
Irakin sota
thumb|Sadr (oik) ja Iranin uskonnollinen johtaja [[Ali Khamenei vuonna 2019 tapaamisessa Teheranissa.]] Irakin ulkopuolella Sadr oli lähes tuntematon aina Irakin sodan aikaan saakka. Irakin Baath-puolueen valta loppui maaliskuussa 2003 alkaneeseen Yhdysvaltojen johtamaan hyökkäykseen. Sadr johti kannattajiaan hänen isänsä perustamien hyväntekeväisyysjärjestöjen kautta. Järjestöt avasivat Saddamin kukistuttua toimitoja Bagdadissa, Najafissa, Karbalassa, Basrassa ja muissa merkittävissä kaupungeissa. Erityisen menestyneitä järjestöt olivat Bagdadin köyhässä šiialaisessa kaupunginosassa, jolle Muqtada antoi uuden nimen Sadr City isänsä mukaan. Muqtadan kannattajat tulivat pian tunnetuksi sadristeina ja liikkeellä oli nopeasti miljoonia seuraajia. Liike menestyi etenkin köyhän ja nuoren šiialaisen väestön keskuudessa ja hyväntekeväisyyden lisäksi liike vastasi monilla alueilla turvallisuustoimista ja šariatuomioistuimista.
Hyväntekeväisyysjärjestöjen ohella Muqtadan yksi tärkeistä vaikutuskanavista olivat hänen isänsä aloittamat perjantaisaarnat, joita Muqtada jatkoi. Muqtada otti kantaa maansa politiikkaan, arvostellen esimerkiksi Iranin kasvavaa vaikutusvaltaa. Toinen arvostelun kohde oli Yhdysvaltojen miehityshallinto. Maaliskuussa 2004 miehityshallinto kielsi a Muqtadan julkaiseman sanomalehden al-Hawzahin levityksen sen amerikkalaisvastaisuuden takia. Kielto johti yhteenottoihin amerikkalaisjoukkojen ja Muqtadan perustaman aseellisen Mahdin armeija-järjestön välillä Sadr Cityssä, Basrassa ja Najafissa. Huhtikuussa Muqtadasta annettiin puolestaan pidätysmääräys liittyen toisen uskonoppineen Abdul Majid al-Khoein murhaan. Hetkeksi hillinneet yhteenotot alkoivat jälleen Najaffissa elokuussa 2004, mutta ajatollah Ali al-Sistanin onnistui lopulta neuvotella rauha osapuolten välille, vaikkakin yhteenotot Sadr Cityssä jatkuivat aina lokakuuhun saakka. Amerikkalaisten sanotaan luopuneen pidätysmääräyksestä rauhanneuvottelujen aikana. Mahdin armeijan toimintaa kritisoitiin šiialaisten ja sunnalaisten välien kärjistämisestä ja sen joukkojen sanottiin syyllistyneen sunnalaisten moskeijoiden tuhoamiseen, kidutuksiin, murhiin ja sieppauksiin. Šiialaisille Muqtadasta tuli kuitenkin sankarihahmo, joka suojeli yhteisöä esimerkiksi Irakin al-Qaidaa vastaan.
Vuoden 2005 joulukuussa pidetyissä vaaleissa sadristit olivat osa šiialaisten puolueiden liittoumaa, joka voitti 128 paikkaa Irakin 275 paikkaisessa parlamentissa. Sadristit saivat 32 paikkaa ja he tukivat Nuri al-Malikin Islamilainen Da’wa-puoluetta. Sadristit kannattivat Malikin nousua pääministeriksi ja he saivat vastineeksi merkittäviä asemia hallinnossa. Vaalien jälkeen yhteenotot šiialaisten ja sunnien välillä alkoivat pahentua ja vuosien 2006 ja 2007 välillä sai surmansa tuhansia. Yksi väkivallan osapuolista oli sadristien Mahdin armeija, jota Irakin turvallisuusjoukot syyttivät soluttautumisesta sisä- ja puolustusministeriöihin. Yhdysvaltain puolustusministeriö alkoi kuvailla järjestöä Irakin turvallisuustilanteen suurimmaksi uhkaajaksi. Huhtikuussa 2007 sadristit vetäytyivät hallituksesta kun heidän aikatauluaan amerikkalaisjoukkojen vetäytymiselle ei hyväksytty. Samoihin aikoihin Muqtada pakeni Iraniin, jossa hän aloitti opinnot uskonnollisessa koulussa Qomin kaupungissa. Vuoden 2008 alkupuoliskolla Maliki määräsi turvallisuusjoukkonsa sadristeja vastaan Basrassa ja Sadr Cityssä. Sadristit voitettiin ankarien taistelujen jälkeen ja Iran välitti osapuolten välille aselevon. Muqtada ilmoitti järjestönsä keskittävän toimintansa sosiaali- ja kulttuurialoille. Järjestön aseellisen toiminnan lopettaminen oli sittemmin yksi amerikkalaisjoukkojen vetäytymisen mahdollistanut tekijä.
Amerikkalaisjoukkojen vetäytymisen jälkeen
Vuonna 2010 Muqtadan onnistui ratkaista maata uhannut kriisi, kun hän sai Iranin tukemaan Malikin uutta hallitusta. Sadristit saivat jälleen vastineeksi tuestaan merkittäviä asemia hallinnossa. Muqtada palasi Irakiin tammikuussa 2011 ja häntä vastaanottamassa Najafissa oli tuhansia hänen kannattajiaan. Sadristit voittivat 32 paikkaa Irakin vuoden 2014 vaaleissa ja ääri-islamilaisen Isis-järjestön vallattua huomattavia alueita Irakissa Muqtada perusti uusia asejoukkoja entisen Mahdin armeijan pohjalta. Ne ja muut šiialaiset puoliaseelliset joukot menestyivät usein Irakin varsinaista armeijaa paremmin taisteluissa Isistä vastaan. Joistakin muista šiialaisista ryhmittymistä poiketen sadristit ovat vastustaneet edelleen Iranin vaikutusvaltaa, joka on lisääntynyt merkittävästi sitten amerikkalaisjoukkojen vetäytymisen.
Minegumo (1937)
Minegumo oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1937. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 4. marraskuuta ja valmistui 30. huhtikuuta 1938.
Palvelus
Alus upotettiin 5. maaliskuuta 1943.
Ohotsk
thumb|250px|left|Ohotskin kartta vuodelta 1737.
Ohotsk on runsaan 4 000 asukkaan kaupunkityyppinen taajama Ohotajoen suulla Ohotanmeren rannalla, Habarovskin aluepiirin pohjoisosissa Venäjän kaukoidässä. Ohotsk on Ohotskin piirin hallintokeskus.
Ruotsi Turkvision laulukilpailussa
Ruotsin oli tarkoitus osallistua ensimmäistä kertaa Turkvision laulukilpailuun, vuonna 2016, mutta osallistuminen peruttiin, sillä kilpailua ei järjestetty. Ruotsi teki kuitenkin uuden yrityksen debyytilleen seuraavan vuoden kisaan vuonna 2017.
2016
Ruotsi oli aikomassa osallistua ensimmäistä kertaa vuoden 2016 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Arghavan kappaleella "Dirçəliş".
2017
Ruotsi osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2017 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Astanassa Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Arghavan kappaleella "Dirçəliş".
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Katariina Mäkelä
thumb|Katariina [[Jenni Banerjeen esittämänä.]] Katariina Mäkelä on Jasmin Hamidin esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hahmo esiintyi vuosina 2009–2014. Hahmoa esitti loppuvuoteen 2014 asti Jenni Banerjee.
Sara Polvijärvi aiheutti ongelmia
Katariina asui Yhdysvalloissa Miika Mäkelän kanssa. Liitto päättyi, kun Sara Polvijärvi uskotteli Katariinalle Miikan pettäneen häntä. Katariina oli tuolloin myös raskaana, mutta päätyi tekemään abortin. Saran kieroilujen selvittyä Katariinalle, hän muutti Miikan perässä Helsinkiin. Katariinan paluu sekoitti Miikan ja hänen silloisen tyttöystävän Jenni Vainion välejä ja suhde päättyi pian. Miikan ja Jennin erottua Katariina ja Miika lähentyivät. Vaellusretkellä Kivikoskella Katariina ja Miika kohtasivat Saran, ja kamppailun seurauksena Katariina työnsi vahingossa Saran sillalta kuolettavasti koskeen. Katariina ja Miika lähentyivät lisää yhteisen salaisuuden myötä.
Syyllisyys Saran tappamisesta ahdisti Katariinaa, eikä hän saanut nukuttua öisin. Miika määräsi Katariinan vastustamisesta huolimatta hänelle rauhoittavia, tietämättä että Katariina oli entinen lääkeaddikti. Lääkeriippuvuus oli aiheuttanut myös Katariinan irtisanomisen losangelesilaisesta sairaalasta, minkä vuoksi hän joutui väärentämään työtodistuksensa päästäkseen suomalaiseen sairaalaan töihin. Tammikuussa 2010 myös Ossille paljastui Katariinan lääkeriippuvuus. Miika oli soittanut Ossille majatalon vastaanottoon, sillä ei ollut saanut Katariinan mitään yhteyttä. Ossi murtautui pariskunnan hotellihuoneeseen ja löysi Katariinan liikkumattomana sängystä tämän otettua yliannostuksen rauhoittavia. thumb|Katariina (Jasmin Hamid) ja [[Niko Vainio (Lari Laurikkala)]] Katariinan harrastettua seksiä Niko Vainion kanssa ja Miikan saatua tietää siitä, Miikan ja Katariinan suhde päättyi. Antti Polvijärvi alkoi tutkia siskonsa Saran kuolemaa ja pääsi Katariinan ja Miikan jäljille. Rakkautensa Katariinalle tunnustanut Miika otti vastuun kuolemasta ja pakeni maasta. Myöhemmin Katariina alkoi seurustella Antin kanssa.
Salaperäinen vainoaja ja joutuminen hoitokotiin
Katariinaa alettiin vainota ”Mä tiedän mitä sä teit” -viesteillä. Hän epäili viestien lähettäjäksi kuolleeksi luultua Saraa. Katariina palasi Kivikoskelle, jossa hän kuvitteli näkevänsä Saran ja putosi itsekin koskeen. Katariina löytyi, mutta koska hän oli paljastanut Antille tappaneensa Saran, Antti lopetti suhteen. Viestien lähettäjäksi paljastui Katariina itse ja hänet passitettiin hoitokoti Lintukotoon. Katariina luuli näkevänsä edelleen harhoja nähtyään kuolleeksi luullun Sebastian Vuorelan. Sebastian ei halunnut valekuolemansa paljastuvan ja huumasi Katariinan lääkkeillä. Koska Katariinan uskottiin edelleen näkevän näkyjä, hänelle aiottiin antaa sähköhoitoa. Sergei Kuula paljasti Sebastianin valekuoleman Antille, joka riensi hoitokotiin viime hetkellä estämään sähköhoidon.
Miikan paluu
Katariina alkoi saada jälleen uusia uhkausviestejä, jolloin selvisi, ettei hän alun perinkään ollut niitä kirjoittanut.
Antti kosi Katariinaa, mutta kihlautuminen keskeytyi traagisesti salaperäisen miehen iskettyä Antin tajuttomaksi ja nukutettua Katariinan. Katariina heräsi vangittuna häkkiin. Uhkausviestien kirjoittajaksi ja kaappaajaksi paljastui Miika. Miika piti Katariinaa pitkään vankinaan ja vangitsi myös Katariinaa pelastamaan tulleen Nikon. Miika asetti Saran kuoleman Katariinan vastuulle ja lähentyi jälleen Jennin kanssa. Jenni sai kuitenkin totuuden selville löytäessään Nikon kirjoittaman salaviestin. Tajutessaan viestin paljastaneen totuuden, Miika otti Katariinan mukaansa ja aikoi paeta moottoriveneellä ulkomaille. Katariinan tönäistyä Miikaa, Miika löi päänsä laiturilla olevaan reunukseen ja putosi veteen. Katariina ei kuitenkaan voinut jättää häntä kuolemaan, vaan antoi Miikalle ensiapua ja pelasti tämän hengen.
Miessotkut jatkuvat
Nikon jälkeen Katariinalla oli lyhyt suhde Sebastian Vuorelan kanssa. Pari ehti muuttaa yhteen, mutta suhde päättyi Katariinan saadessa tietää Sebastianin harrastaneen seksiä Isabella Holmin kanssa. Sebastianin muuttaessa pois, jäi hänen poikansa Elias Vikstedt kuitenkin asumaan Katariinan luokse.
Katariina alkoi tapailla Valtteri Elovirtaa, joka kuitenkin tapaili samaan aikaan myös Kalle Laitelaa. Valtterin raiskattua Kallen, Kalle sai tukea Katariinalta. Kallen muutettua Katariinan luokse alivuokralaiseksi, syntyi heidän välilleen suhde, vaikka Kalle olikin siihen asti luullut olleensa homoseksuaali. Kalle joutui kuitenkin turvautumaan seksiä harrastaessaan erektiolääkkeisiin, minkä paljastuessa suhde Katariinaan päättyi. He yrittivät korjata parisuhdettaan vielä ryhmäseksillä, mutta Katariina tunsi itsensä kolmanneksi pyöräksi. thumb|Katariina (Jasmin Hamid) ja [[Jiri Viitamäki (Mikko Parikka)]] Katariina ja Cindy viettivät iltaa Cafe Mooseessa ja heidän seuraan liittyivät Joonatan Sievinen sekä Jiri Viitamäki. Cindyn ja Joonatanin lähdettyä Katariina ja Jiri jäivät suutelemaan toisiaan. Hiljalleen heidän välilleen syntyi parisuhde. Nikon palattua Helsinkiin, Jiri salasi asian Katariinalta pelätessään vanhan suolan janottavan. Jirin salailu katkaisi suhteen, mutta he palasivat takaisin yhteen Katariinan ymmärtäessä haluavansa olla Jirin kanssa.
Salaklinikka
Katariinaa kiellettiin hoitamasta sairaalaan tullutta paperitonta potilasta. Katariina ei kuitenkaan suostunut työskentelemään sairaalassa, jossa jokainen potilas ei ole tasavertainen. Katariinan irtisanouduttua, hän alkoi auttamaan kodittomia, paperittomia ulkomaalaisia ruualla ja lääkkeillä. Sittemmin hän on ryhtynyt perustamaan omaa klinikkaa näitä ihmisiä varten. Hän pyysi Kallea salakuljettamaan lääkkeitä sairaalasta, mutta hän ei kuitenkaan tähän suostunut. Pian Katariinan oven taakse kuitenkin ilmestyi tuntemattomalta lähettäjältä laatikollinen tarvikkeita, joiden avulla Katariina pystyi avaamaan klinikan. Katariina joutui leikkaamaan klinikallaan Rönkön, joka uhkasi Katariinan henkeä hänen kerrottua Rönkön tarvitsevan sairaalahoitoa. Katariina hankki laittoman aseen turvakseen klinikalle.
Monica Mustavaara alkoi kiinnostumaan klinikasta ja ystävystyi Katariinan kanssa. Katariinan ja Monican jouduttua pidätetyiksi, Katariina joutui poliisiasemalla tunnistamaan Rönkön. Poliisilla ei kuitenkaan ollut riittävästi näyttöä pitääkseen Rönkön lukkojen takana ja pian hän alkoikin uhkailemaan Katariinaa ja Monicaa. Sergei Kuula onnistui ilmiantamaan Rönkön, jonka seurauksena Rönkkö joutui vankilaan – josta hän kuitenkin karkasi. Kostoksi Rönkkö kätyreineen soluttautui Katariinan järjestämiin hyväntekeväisyystanssiaisiin, jossa kätyrit alkoivat tulittamaan aseillaan juhlavieraita, Katariinan ja Rönkön ammuttua ensin toisiaan. Paula sai osuman päähän ja vajosi koomaan ― lopulta kuoli. Lasse syytti Katariinaa Paulan kuolemasta ― myöhemmin myös Severi kuultuaan totuuden. Jiri puolusti Katariinaa ja yritti vannoa Lasselle Katariinan syyttömyyttä. Katariina oli aikeissa mennä tunnustamaan osuutensa ammuskeluun, mutta tajusi sen pilaavan elämänsä Jirin kanssa. Lassen kerrottua Katariinalle Jirin pettäneen häntä Heidin kanssa, Katariina meni tunnustamaan ja luovuttamaan laittoman aseensa poliisilaitokselle. Katariina pääsi tuomiosta kuitenkin ehdonalaisena. Jiri yritti pelastaa suhteensa Katariinaan, mutta Lassen painostuksen myötä Katariina päätti lähteä lopullisesti Pihlajakadulta.
Ali Rashno
Ali Rashno (s. 25. lokakuuta 1989) on iranilais-saksalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinissa Espanjan mestaruuden 2022.
Kilpaura
Rashno kilpaili uransa alussa kotimaassaan Iranissa, josta hän muutti Saksaan, Frankfurt am Mainiin. Sittemmin Rashno on edustanut Saksaa kansainvälisissä turnauksissa.
Toukokuussa 2017 Rashno oli mukana Ranskan EM-kilpailuissa. Hän hävisi avauskierroksella Ashkan Esmaeilille.
Lokakuussa 2018 Rashno saavutti Saksan mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Alireza Keshewarzille. Hän eteni 8 parhaan joukkoon Open Baltic Cupissa joulukuussa 2018. Rashno hävisi viimeisessä ottelussaan Andrei Luzinille.
Maaliskuussa 2019 Rashno saavutti Espanjan mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään loppuottelun Constantin Dogarille. Huhtikuussa Rashno saavutti hopeaa myös Saksan mestaruuskilpailuissa. Toukokuussa Puolan EM-kilpailuissa Rashno eteni raskaansarjan välieriin saakka, jossa hän hävisi Andrei Luzinille tuomariäänin. Marraskuussa Rashno oli mukana maailmanmestaruuskilpailuissa, jossa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella hävittyään Maksim Jekimoville tuomariäänin.
Toukokuussa 2022 Rashno saavutti Espanjan superraskaansarjan mestaruuden. Kesäkuussa hän oli mukana EM-kilpailuissa, Bulgariassa. Rashno jäi turnauksessa alkukierrokselle.
Toukokuussa 2023 hän oli mukana Puolan EM-kilpailuissa, jossa Rashno hävisi avauskierroksella edellisvuoden finalistille Patryk Sypieńille tuomariäänin. Hän oli lopputuloksissa kahdeksas.
Potkunyrkkeily
Rashno on otellut myös potkunyrkkeilyssä. Hän osallistui WKU-liiton Saksan cupiin, jossa Rashno voitti puolikontakti sarjansa Robert Leibeliä vastaan alle 90-kiloisten sarjassa. Hän tuli toiseksi normaaleilla säännöillä käydyn sarjan hävittyään loppuottelussa Robert Josephille.
Tappajahai 2
Tappajahai 2 (Jaws 2) on yhdysvaltalainen vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Jeannot Szwarcin ohjaama kauhuelokuva.
Juoni
Elokuvan alussa kaksi sukeltajaa tutkii vesialuetta Amityssä, jossa poliisipäällikkö Martin Brody oli tappanut suuren hain neljä vuotta aiemmin. Yllättäen paikalle saapuu hai ja tappaa sukeltajat, joista toinen ehtii ottaa lähikuvan hain silmästä. Seuraavaksi hain uhriksi joutuu tyttö, joka hiihtää vesisuksilla äitinsä ohjaaman veneen perässä. Hai kaappaa tyttären ja aiheuttaa äidille paniikin, jonka seurauksena äiti räjäyttää veneensä.
Kauempana tapahtumapaikasta joukko nuoria pitää hauskaa pienen majakkasaaren rannalla. Eräs pojista jahtaa leikillään tyttöä, ja he löytävät rannan edustalta pienen miekkavalaan ruhon raadeltuna ja suurelta osin kyljestä syötynä. Poliisi kutsutaan paikalle ja Brody päättelee jäljistä, että vesissä liikkuu toinen suuri valkohai. Pormestari Vaughn ja Peterson kuitenkin vähättelevät päätelmää, sillä uusi hai olisi haitaksi Amityn turismille ja siten kaupungin rahatuloille.
Tämän jälkeen Brody käskee poikiaan Michaelia ja Seania pysymään kaukana rannoilta, vaikka Michael haluaa ystäviensä mukaan purjehdusretkelle. Aamutuimaan Michael karkaa ystäviensä kanssa ja paljastumisen estämiseksi ottaa pikkuveljensä mukaan. Myöhemmin päivällä Brody huomaa tähystystornistaan suuren varjon vedessä ja ammuskelee veteen myrkkyluoteja aiheuttaen pakokauhua rannalla. Lopulta hänen näkemänsä varjo paljastuukin sinikalojen parveksi. Tapahtuman jälkeen Brody menettää virkansa ja alkaa juopotella.
Joukko ravunpyytäjiä lähtee sukeltamaan rapuja ja hai hyökkää yhden sukeltajan kimppuun. Pakokauhun vallassa hän polskii pinnalle verta vuotaen, ja hänet nostetaan veneeseen. Muut ymmärtävät, mikä hänet oli pelästyttänyt, vasta kun he näkevät hainevän, joka ui merelle päin.
Brody ja Ellen huomaavat lastensa lähteneen ja ottavat Brodyn entisen apulaisen mukaan poliisiveneeseen ja lähtevät takaa-ajoon. He saapuvat paikalle, jossa hai on hyökännyt kahden veneilemässä olleen nuoren kimppuun ja vienyt toisen heistä. Brody käskee Ellenin viedä henkiin jääneen nuoren ohiajavan veneen kyydissä rantaan, minkä jälkeen hän lähtee itse etsimään lapsiaan ja huomaa, että mereltä lähestyy uhkaava myrsky.
Kun hai saavuttaa purjehdusretkellä olevat nuoret, se tappaa osan heistä ja tuhoaa heidän veneitään. He näkevät helikopterin, joka lähetettiin hakemaan heitä pois. Kun helikopteri on valmiina nousemaan, hai tarraa kopterin oikeaan kellukkeeseen. Kun Brody saapuu paikalle, hän heittää nuorille köyden, jonka he sitovat veneeseen. Ajettuaan itse karille hän kiinnittää sen vieressä olevan saaren sähkökaapeliin. Hai nousee uudelleen pintaan.
Samalla osa nuorista putoaa kauhuissaan veteen ja lähtee uimaan kohti saarta, jolloin hai hyökkää yhden kimppuun, mutta ei kuitenkaan onnistu syömään tätä. Tyttö saa pienen pintanaarmun kylkeen, mutta pääsee rantaan. Tämän jälkeen Brody ottaa pienen pelastuskumiveneen sekä airon mukaansa ja meloo nuoria kohti. Siinä samassa hän muistaa, että hait pitävät erilaisista äänistä ja menevät niitä kohden. Hän alkaa paukutella sähköjohtoa, jolloin hai lähestyy häntä. Hai ei hyökkääkään, vaan lähtee kiertelemään toista selviytynyttä tyttöä ja Seania.
Kun hai taas katoaa veden alle, Brody alkaa paukutella uudelleen vettä, jolloin hai lähestyy häntä nopeasti. Kun hai on puraisemassa Brodya, hän työntää sähkökaapelin sen kitaan. Kun hai on saanut sähköiskun, se syttyy palamaan ja vajoaa kuolleena pohjaan. Elokuvan lopussa Brody saa nuoret omin avuin takaisin kaupunkiin.
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsui tätä teini-ikäisiin keskittyvää jatko-osaa alkuperäiseen verrattuna ”haiksi ilman hampaita” ja siksi surkeaksi näyksi. Hän antoi elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Karheapiikkihai
Karheapiikkihai (Cirrhigaleus asper ) on piikkihaiden heimoon kuuluva rustokalalaji. Lajin nimesi Nigel Merrett vuonna 1973.
Kuvaus
Karheapiikkihait saavat nimensä karkeasta ihostaan. Niillä on suuret silmät. Ne ovat väriltään tummanruskeita päältä ja valkoisia alta. Ne voivat kasvaa 120 senttimetrin pituisiksi, mutta niiden yleinen pituus on 90 senttimetriä. Urokset kasvavat yleensä noin 85–90 senttimetrin pituisiksi, kun taas naarat kasvavat noin 89–110 senttimetrin pituisiksi.
Ravinto
Karheapiikkihait syövät ravinnokseen erilaisia luukaloja ja nilviäisiä mukaan lukien kalmareita.
Levinneisyys ja elinympäristö
Karheapiikkihain levinneisyysalue Länsi-Atlantilla on Pohjois-Carolina ja Pohjois-Meksikonlahti. Levinneisyysalue Intian valtamerellä on Etelä-Mosambik, Etelä-Afrikka ja Aldabransaaret ja Tyynellämerellä Havaijisaaret.
Elinympäristö
Karheapiikkihai elää syvissä merivesissä noin 214–600 metrin syvyydessä.
Lisääntyminen
Karheapiikkihai synnyttää 21–22 poikasta.
EVH (yritys)
EVH on Van Halen -yhtyeen kitaristina tunnetun Eddie Van Halenin perustama sähkökitaroiden, kitaravahvistimien ja niihin liittyvien tarvikkeiden valmistaja. EVH on osa Fender Musical Instruments Corporationia (FMIC) eli Fenderiä. Kaikissa EVH:n kitaroissa on osana nimeä Wolfgang, Eddien pojan Wolfgang Van Halenin etunimi.
Wolfgang-tyyppiset kitarat
1990-luvun alkupuolen ajan valmistettu Ernie Ball Music Man EVH oli ensimmäinen "Wolfgang-tyyppinen" kitara. Valmistajan kitarat tunnistaa helposti lavasta, jossa on toisella puolella 4 ja toisella puolella 2 viritinkoneistoa. Kaikki valmistus tapahtui USA:ssa ja tuotantomäärät olivat suhteellisen pieniä. Ernie Ballin nykymalliston Music Man Axis on varsin lähellä EVH-mallia.
Seuraava valmistaja Peavey alkoi käyttää kitarasta nimeä Wolfgang. Myös Peaveyn valmistamien kitaroiden lavassa on teksti EVH. Peavey valmisti Wolfgangeja useina versioina 1990-luvun puolivälistä 2000-luvun puoliväliin. Niissä on muutoin samanmuotoinen lapa kuin EVH:n kitaroissa, mutta lavan päädyssä on suuri viiste. EVH:n kitaroissa on koko tuo alue leikattu pois, mistä aiheutui niiden lapojen "sarvimainen" ulkonäkö. Peaveyn Wolfgangit valmistettiin Yhdysvalloissa lukuun ottamatta huokeinta mallia Peavey Wolfgang EXP, joka valmistettiin Koreassa. Peaveyn nykymalleista Peavey HP Special muistuttaa ehkä eniten Wolfgangeja.
Ensimmäiset EVH-merkkiset kitarat julkaistiin virallisesti vuonna 2009, vaikka niiden kehitystyö alkoi jo 2006. Sittemmin on ilmestynyt useita muitakin malleja. Kaikille nykymalleille on yhteistä 22 nauhaa, jotka ovat ruostumatonta terästä. Myös kitaroiden muoto on aina sama, mutta paksuus vaihtelee. Kaikissa on myös kaarevuudeltaan muuttuva otelauta (Compound radius 12"-16") ja poikkeuksellisen kevyesti liikkuvat potentiometrit. Näin Van Halenin ”Cathedralin” tapaisten kappaleiden, joissa äänenvoimakkuussäädintä on käänneltävä nopeassa tahdissa, soittaminen on vaivatonta.
Nämä mallit taas valmistetaan Japanissa: Niissä ei ole kaarevaa vaahterakantta, vaan tasainen pinta. Lisäksi pintakäsittelyssä on eroja ja värivaihtoehtoja on vähemmän. Kaikki elektroniikka ja mekaniikka on ilmeisesti samaa kuin Yhdysvalloissa valmistetuissa malleissa.
Lisäksi on olemassa Eddien omia erikoisversiota, joita ei nyt tai kenties koskaan myöhemminkään kaupasta saa, kuten Wolfgang,-malli jossa Steinbergerin TransTrem -talla. Se ei ainakaan yksinkertaista asiaa, että EVH on osa Fenderiä, kun taas Steinberger on osa Gibsonia. Aluksihan Eddie käytti Steinberger GL2T:aa (se pieni laatikon muotoinen kitara), kun oli tarvetta TransTrem:lle. Sellaisia kappaleita ovat ainakin Van Halenin Get Up, Summer Nights, Fire in the Hole ja Me Wise Magic.
5150 -tyyppiset vahvistimet
Ensimmäisen tämäntyyppisen, Eddien speksien mukaisen vahvistimen valmisti Peavey. Nimi oli simppelisti Peavey 5150. Aikoinaan julkaistiin päivitetty malli nimellä Peavey 5150 II. Tuo numeroyhdistelmä on sekä erään Van Halenin albumin nimi, että myös Eddien käyttämä nimitys studiostaan.
Uusin versio em. vahvistimesta on EVH 5150 III. Kaikki kolme ovat n. 100 W tehoisia. Tuosta EVH:sta tosin on nykyään myös pienempi ja halvempi 50 W versio saatavilla.
Muut tuotteet
Nykyään saa EVH-merkillä varsutettuja kitarankieliä, kitarahihnoja, plektroja yms. tarvikkeita. Myös muutamia efektipedaaleja löytyy kitaralle. Niidenkin merkki on EVH, mutta käytännössä joku muu aina valmistaa ne Eddien toiveiden mukaisesti. Esim.
Aika ennen Wolfgangia ja 5150:aa
Eddie Van Halen on vuosikymmenien varrella soittanut todella monenlaisilla kitaroilla ja vahvistimilla. Monet näistä merkeistä ovat edelleen olemassa joko edelleenkin itsenäisinä, tai sitten osana jotain suuryritystä. Lista on pitkä, mutta mainittakoon vahvistimista vaikkapa Marshall ja Peavey. Ja kitaranvalmistajista Ernie Ball, Gibson, Fender, Kramer, Steinberger ja Charvel. Ja onpa Eddien aikanaan itse sekalaisista osista rakentama kitara lempinimeltään Frankenstein.
Tietenkin myös Floyd Rose on syytä mainita, Eddiehän oli mukana senkin alkuvaiheissa. Vibrakammella varustettujen EVH-kitaroiden tallana onkin aina EVH Floyd Rose. Lienee käytännössä joko sama, tai vähintäänkin melkein sama talla, kuin kaikkien ostettavissa oleva Original Floyd Rose.
Monopolikapitalismi
Monopolikapitalismi on etenkin marxilaisuudessa esiintyvä käsite, joka tarkoittaa kapitalistisen tuotantotavan vääjäämätöntä kehitystä kohti monopoleja ja yleensäkin keskittymistä. Monopolilla ei tässä tarkoiteta yhden yrityksen tai valtion monopolia vaan sitä, että vapaa kilpailu yrittäjien välillä ei ole mahdollista erilaisten resurssien takia.
Marxilaisten mukaan on keskeistä luoda monopolien vastainen rintama, johon työväenluokan ja talonpojiston ohella kuuluisivat muun muassa pienyrittäjät, jotka kaikki kärsivät monopolisoitumisesta. Samaan kysymykseen liittyy ajatus valtiosta sortokoneistona, jonka demokratisointi ei riitä, vaan valtion on viimeistään kommunismissa kadottava nykyisessä merkityksessään työtätekeville vastakkaisen voiman eli suurpääoman omistajien kadottua kuvasta tarpeettomana yhteiskuntaluokkana.
Neuvostoliittolaisen tutkijan Abram Mileikovskin mukaan on erikoista, jos porvarillinen valtio eli valtio, joka sinänsä hyväksyy monopolikapitalismin, voi tehokkaasti säännellä monopolien muodostumista.
Leena Pöysti
Leena Pöysti (s. 1976 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan etenkin televisiorooleistaan, esimerkiksi sarjoissa Käenpesä, Roba ja Syke.
Ura
Opiskellessaan Kallion ilmaisutaidon lukiossa 17-vuotias Pöysti sai ensimmäisen näyttelijäroolinsa Suomen Kansallisteatterin näytelmässä. Myöhemmin hän opiskeli Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, josta valmistuttuaan hän esiintyi vierailevana ja 2006–2007 kiinnitettynä näyttelijänä Kansallisteatterissa. Hän on näytellyt lisäksi esimerkiksi Turun kaupunginteatterissa ja Espoon kaupunginteatterissa.
2000-luvun alussa Pöysti näytteli muun muassa televisiosarjoissa Benner & Benner ja Hovimäki. Vuosina 2004–2007 hän näytteli Käenpesässä Pirjo Räsäsen roolissa. Vuodesta 2012 lähtien Pöysti on näytellyt Maikki Kurkelaa poliisisarjassa Roba. Vetäytyvän ja työkeskeisen poliisin rooli erottuu Pöystin usein esittämistä sympaattisista ja rauhallisista hahmoista. Vuonna 2014 Pöysti alkoi näyttelemään Johanna Alankoa sairaaladraamassa Syke. Pöysti on esiintynyt myös muun muassa televisiosarjoissa Keisari Aarnio, Huone 301 ja Karppi.
Elokuvia, joissa Pöysti on esiintynyt, ovat muun muassa Ganes, Suomen hauskin mies ja Syke-sarjaan pohjautuva Hätätila.
Pöysti juonsi keväällä 2008 Hurtta ja stara -kilpailuohjelmaa, jossa julkisuuden henkilöt kouluttivat kodittomia koiria. Hän on tehnyt myös äänitöitä mainoksissa ja äänikirjoissa.
Yksityiselämä
Pöysti asuu Espoossa. Hän on naimisissa lavastaja ja pelisuunnittelija Max Wikströmin kanssa ja hänellä on kaksi lasta. Sukunimestään huolimatta hän ei kuulu Pöystien taiteilijasukuun.
Exposed (Vince Neilin albumi)
Exposed on Mötley Crüen laulajan, Vince Neilin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1993.
Loudun
Loudun on kunta läntisessä Ranskassa Viennen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Kaupungissa on jäljellä keskiaikaisia katuja sekä paljon jäänteitä puolustuslinnasta, jonka Richelieu määräsi hävitettäväksi. Loudunissa on museo, joka on omistettu siellä vaikuttaneelle Théophraste Renaudotille. Hän oli 1600-luvun alussa journalismin edelläkävijöitä.
Jacqueline Kennedy Onassis
Jacqueline Lee ”Jackie” Kennedy Onassis (o.s. Bouvier, 28. heinäkuuta 1929 Southampton, New York, Yhdysvallat – 19. toukokuuta 1994 New York, New York, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedyn puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Hän ajoi ensimmäisenä naisena muun muassa kulttuurikohteiden suojelua ja aloitti Valkoisen talon kunnostuksen ja kokoelmien listaamisen. Hän oli erittäin suosittu ensimmäisenä naisena, ja hänestä tuli myös tyyli-ikoni. John F. Kennedyn kuoleman jälkeen Jacqueline meni naimisiin kreikkalaisen varustaja Aristoteles Onassiksen kanssa. Kennedy Onassis itse työskenteli Viking Press- ja Doubleday-kirjankustantamoissa.
Nuoruus ja opiskelu
thumb|left|Kuusivuotias Jacqueline Bouvier. Jacqueline Bouvier syntyi vuonna 1929 New Yorkin osavaltion Southamptonissa. Hänen vanhempansa olivat rikas Wall Streetin pörssimeklari John Bouvier ja tämän vaimo Janet Lee. Jacqueline oli vanhempi Bouvier’den kahdesta tyttärestä.
Jacqueline Bouvier varttui New Yorkissa ja Long Islandin East Hamptonissa. Hän kävi parhaita yksityiskouluja, kirjoitti ja kuvitti runoja ja tarinoita ja kävi balettitunneilla. Äitinsä kautta Jacqueline kiinnostui myös ratsastamisesta ja voitti useita kansallisia nuorten mestaruuksia.
Jacqueline oli kymmenenvuotias, kun hänen vanhempansa erosivat. Se oli vaikeata aikaa hänelle, sillä tuohon aikaan oli vain harvoja lapsia, joiden vanhemmat olivat eronneet, ja perhe kuului katoliseen kirkkoon, jossa avioeroon ei suhtauduta suopeasti. Janet Lee meni uudestaan naimisiin vuonna 1942. Hänen toinen miehensä oli rikas liikemies Hugh Auchincloss, jolla oli edellisistä liitoistaan kolme lasta.
Jacqueline Bouvier aloitti vuonna 1947 opiskelut Vassar Collegessa, jossa hän luki historiaa, kirjallisuutta, taidetta ja ranskaa. Hän oli vuoden vaihdossa Pariisissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän vaihtoi Vassar Collegen George Washingtonin yliopistoon, koska hän halusi olla lähempänä perhettänsä. Bouvier valmistui vuonna 1951.
Häät ja ensimmäiset lapset
thumb|Jacqueline ja John F. Kennedy sekä heidän kaksi lastaan vuonna 1962. Bouvier sai syksyllä 1951 paikan Washington Times-Heraldin valokuvaaja-toimittajana. Hänen tehtävänään oli liikkua ympäri Washingtonia, kuvata ihmisiä ja haastatella heitä päivänpoliittisista aiheista.
Bouvier tapasi toimittajana vuonna 1951 myös Yhdysvaltain edustajainhuoneessa istuneen John F. Kennedyn. Kaksi vuotta myöhemmin senaattorin paikan saanut Kennedy kosi Bouvier’ta. Kennedyt menivät naimisiin 12. syyskuuta 1953. Jacqueline synnytti marraskuussa 1957 terveen tyttären, Carolinen, mutta sitä ennen hän oli kärsinyt keskenmenon ja saanut kuolleena syntyneen tyttären. Vuonna 1960 heille syntyi poika, joka sai nimekseen niin ikään John Kennedy Jr. Valitattevasti Kennedy Jr. menehtyi traagisessa lento-onnettomuudessa vuonna 1999. Samalla menehtyivät myös hänen vaimo ja vaimonsa sisko.
John F. Kennedy ilmoitti tammikuussa 1960 presidenttiehdokkuudestaan. Hän aloitti vaalikampanjan, jonka alussa Jacqueline seurasi puolisoaan ympäri Yhdysvaltoja. Kampanjan aikana Jacqueline sai tietää olevansa raskaana, jonka takia hän jäi loppukampanjan ajaksi kotiin. Hän kuitenkin edisti miehensä kampanjaa vastaamalla satoihin kirjeisiin, nauhoittamalla televisiomainoksia, antamalla haastatteluita ja kirjoittamalla viikoittaista kolumnia ”Campaign Wife”.
Ensimmäisenä naisena
thumb|Norsunluurannikon presidentti [[Félix Houphouët-Boigny puolisoineen vierailulla Kennedyjen luona Valkoisessa talossa]] thumb|Jacqueline lapsineen John F. Kennedyn hautajaisissa. John F. Kennedy voitti marraskuussa 1960 pidetyissä vaaleissa täpärästi Richard Nixonin. Vain kaksi ja puoli viikkoa myöhemmin Jacqueline synnytti perheen toisen lapsen, Johnin.
Jacqueline Kennedystä tuli 31-vuotiaana nuorin ensimmäinen nainen lähes 80 vuoteen, kun hänen miehensä astui virkaan tammikuussa 1961 Yhdysvaltain 35:ntenä presidenttinä.
Jacqueline Kennedy oli jo vaalikampanjan aikana palkannut etikettiasiantuntija Letitia Baldrigen avustamaan häntä eräänlaisena yhteiskuntasihteerinä. Baldrigen välityksellä Jacqueline ilmoitti aikeistaan tehdä Valkoisesta talosta Yhdysvaltain menestyneimpien yksilöiden näyteikkunan. Hän kutsui Valkoiseen taloon muun muassa muusikoita, näyttelijöitä ja tutkijoita.
Jacqueline aloitti myös työn Valkoisen talon restauroimiseksi. Hän perusti White House Historical Associationin, jonka tehtäväksi annettiin ihmisten opettaminen ja varainkeruu. Hän myös palkkasi Smithsonian Institutionista kuraattorin luetteloimaan talon kokoelmat. Kuraattorin virasta on sittemmin tullut pysyvä. Jacqueline esitteli helmikuussa 1962 uudistettua Valkoista taloa koko kansakunnalle television välityksellä.
Jacquelinesta tuli Yhdysvaltain suosituimpia ensimmäisiä naisia. Hän sai Euroopassa ja Amerikassa huomiota kauneudestaan, tyylistään ja kielitaidostaan. Monet nimesivät lapsensa Jacquelinen mukaan, ja naiset matkivat hänen hius- ja pukeutumistyyliään. Jacquelinen laajan suosion takia presidentti Kennedykin vitsaili Ranskassa olevansa ”mies, joka saattoi Jacqueline Kennedyn Pariisiin”.
Jacqueline ja John F. Kennedyn kolmas lapsi, Patrick syntyi syyskuussa 1963 ja kuoli vain kaksi päivää myöhemmin. Jacqueline oli juuri palannut kuoleman takia tehdyltä Kreikan-matkalta, kun hän lähti miehensä mukana Dallasiin. Jacqueline istui miehensä vieressä, kun tämä ammuttiin kesken autosaattueen.
Washingtonissa Jacqueline Kennedy suunnitteli miehensä hautajaiset mihin hän otti joitakin yksityiskohtia Abraham Lincolnin hautajaisista. Pian John F. Kennedyn kuoleman jälkeen Jacqueline alkoi suunnitella John F. Kennedy Presidential Library and Museumia, jonka rakennuksen suunnittelijaksi hän valitsi arkkitehti I. M. Pein.
Avioliitto Aristoteles Onassiksen kanssa ja viimeiset vaiheet
thumb|Jacqueline Kennedy Onassis Reaganien kanssa vuonna 1985. thumb|Jacqueline Kennedy Onassiksen hautamuistomerkki. Jacqueline Kennedy muutti Washingtonista New Yorkiin, missä hän käytännössä asui elämänsä loppuun asti. Hän kärsi viimeisten vuosiensa aikana paparazzeista ja keltaisen lehdistön laajamittaisesta ja epätoivotusta huomiosta.
Jacqueline meni lokakuussa 1968 naimisiin kreikkalaisen laivanvarustajan Aristoteles Onassiksen kanssa. Huhujen mukaan heidän liittonsa oli vaikea, ja Jacqueline asui pääosin New Yorkissa, missä hänen lapsensa kävivät koulua. Aristoteles Onassis kuoli vuonna 1975. Vaikka suurin osa omaisuudesta meni Onassiksen siskolle, Jacquelinen saama perintö oli arviolta 20–26 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Thomas Guinzburg palkkasi vuonna 1975 ystävänsä Jacqueline Onassiksen Viking Press -kirjankustantamon kustannustoimittajaksi. Hän toimi tehtävässä kahden vuoden ajan, ja vuonna 1978 hänestä tuli Doubledayn toimitussihteeri. Doubledaylle Onassiksen palkkasi toinen vanha ystävä John Turner Sargent Sr.
Onassis oli kiinnostunut työnsä lisäksi edelleen historiallisten kohteiden ja taiteiden suojelusta. New Yorkissa hänet tunnetaan erityisesti merkittävästä roolistaan Grand Central Terminalin suojelussa 1970-luvulla.
Jacqueline Kennedy Onassis kuoli syöpään 64-vuotiaana vuonna 1994. Hänellä oli vain hieman aiemmin diagnosoitu non-Hodgkin-lymfooma. Hänet haudattiin miehensä John F. Kennedyn rinnalle Arlington National Cemeterylle.
Wolf (tulivuori)
Wolf on tulivuori Galápagossaarten Isabelalla. Se on saariston korkein vuori. Se kohoaa 1 710 metrin korkeuteen, ja sen rinteet ovat jyrkemmät kuin monien muiden Galápagosin tulivuoren. Wolfin huipulla on 6 × 7 kilometrin laajuinen ja 700 metrin syvyinen kaldera.
Wolfilta purkautuva laava on useimmiten ʻAʻā-tyyppiä. Laavan isotoopit puolestaan muistuttavat poikkeuksellisesti merten keskiselänteillä purkautuvaa laavaa, kuten monilla muillakin Galápagossaarten tulivuorilla.
Wolf on aktiivinen tulivuori, ja se on purkautunut useita kertoja historiallisella ajalla. Vuoden 2015 purkaus oli vulkaanisen räjähdysasteikon lukemaltaan 4.
Promised Land (Queensrÿchen albumi)
Promised Landista ilmestyi vuonna 1996 myös CD-ROM-versio, joka sisälsi muun muassa dokumentin sekä pelin.
Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet
<li></li> <li></li> <li></li> <li></li> </ol>
Wuthering Heights
Wuthering Heights voi tarkoittaa seuraavia:
Totte Mannes
Totte Mannes (s. 15. maaliskuuta 1933 Kajaani)  on suomalainen taidemaalari, joka asuu nykyään Madridissa. Hänellä on ollut lähes sata yksityisnäyttelyä ja saman verran yhteisnäyttelyitä  17 maassa. Hänen teoksiaan on esillä lukuisissa museoissa ja julkisissa kokoelmissa.
Dani Filth
Dani Filth, (ent. Daniel Lloyd Davey, s. 25. heinäkuuta 1973 Hertford, Englanti) on englantilainen Cradle of Filth -yhtyeen laulaja, sanoittaja, perustaja ja ainoa pysyvä jäsen vuodesta 1991.
Ura
Dani Filthin ensimmäinen yhtye oli nimeltään The Lemon Grove Kids, mutta ennen Cradle of Filthin perustamista vuonna 1991 hän esiintyi myös yhtyeissä PDA, Carnival Fruitcake ja Feast On Excrement.
Filth on näytellyt elokuvassa Cradle of Fear vuonna 2000 silloisen yhtyeensä kanssa. Filth on ilmoittanut, ettei suunnitelmissa ole enempää elokuvissa esiintymistä, vaan hän keskittyy musiikin tekemiseen. Filth omistaa sarjamurhaaja John Wayne Gacyn tekemiä maalauksia.
Yksityiselämä
Filth asuu vaimonsa Tonin ja tyttärensä Lunan kanssa Suffolkissa.
Filthin vanhemmat ovat Susan Janet Moore ja Lawrence John Davey. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta, sisaret Amanda ja Rachel sekä veli Philip.
Kiinnostuksensa kohteiksi Dani on luetellut muun muassa seuraavat asiat: sosialismi, ravintoloissa syöminen, seksi, sihteeriporno, linnat, kauhu- ja fantasiaelokuvat, ostoksilla käynti, autot, 1800-luvun kummitusnovellit, outojen antiikkiesineiden, -naamioiden ja -lelujen keräily, jalkapallo, kriketti, tyttärensä huvittaminen, erilaisten esineiden suunnittelu, egyptiläiset muinaisesineet sekä Intia.
Yhdeksän mustaa joutsenta
Yhdeksän mustaa joutsenta -teos on kokoelma Swanin sisarusten kirjeitä vuosilta 1884–1917, ja sen on toimittanut Anni Swanin poika Antero Manninen. Carl Gustaf Swanin ja Emilia Malinin yhdeksän tytärtä olivat kaikki nuoruudessa tummahiuksisia, mistä nimi teokselle on saatu. Teoksen on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1994.
Monts-sur-Guesnes
Monts-sur-Guesnes on kunta läntisessä Ranskassa Viennen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Kylässä on pieni 1400-luvulta peräisin oleva goottilainen linna, joka on rakennettu paikallisesta tuffikivestä.
Vincent Bossou
Seurajoukkueura
Bossou aloitti uransa togolaisessa Maranatha FC:ssä kaudella 2006–2007. Hän vietti seurassa yhteensä kolme kautta voittaen viimeisellä kaudellaan Togon mestaruuden.
15. tammikuuta Bossou siirtyi kahden vuoden sopimuksella tunisialaiseen ES Saheliin. Hän ehti pelata joukkueessa kolme ottelua, kun hänen sopimuksensa purettiin huhtikuussa 2010.
18. maaliskuuta 2011 Bossou palasi takaisin Togoon Maranathaan. Hän vietti seurassa yhden kauden, jonka jälkeen siirtyi toukokuussa 2011 Vietnamiin Navibank Saigoniin.
Maajoukkueura
Bossou on pelannut Togon maajoukkueessa vuodesta 2007 alkaen. Hänen oli määrä pelata myös vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta Togo vetäytyi turnauksesta ennen turnausta sattuneessa ampumaväijytyksessä, jossa joukkueen apuvalmentaja, tiedottaja ja linja-auton kuljettaja kuolivat sekä yhdeksän muuta joukkueeseen kuulunutta henkilöä loukkaantui.
Heikki Laine (muusikko)
Heikki Laine on suomalainen muusikko. Hän on toiminut basistina muun muassa Quintessence ja Q-Continuum -yhtyeissä.
Alain Bernard
Alain Bernard (1. maaliskuuta 1983 Aubagne) on ranskalainen uimari ja olympiamitalisti.
Bernard alitti ensimmäisenä uimarina 100 metrin vapaauinnissa pitkällä radalla 47 sekunnin rajan uituaan Ranskan mestaruuskilpailuissa huhtikuussa 2009 ajan 46,94. Hän piti keväällä 2008 viikon verran hallussaan myös 50 metrin vapaauinnin maailmanennätystä ajalla 21,50, mutta Australian Eamon Sullivan alitti sen kahdesti Australian olympiakarsinnoissa, ensin ajalla 21,41 ja myöhemmin 21,28.
Bernard ei voinut osallistua vuoden 2004 kesäolympialaisiin Ateenassa sairauden takia. Hän voitti pronssia vuoden 2007 uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa Melbournessa 4 × 100 metrin vapaauinnissa. Ensimmäisen olympiamitalinsa Bernard voitti Pekingissä 2008, kun Ranskan 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkue sijoittui Yhdysvaltojen jälkeen hopealle. Samoissa kisoissa hän voitti kultamitalin 100 metrin vapaauinnissa ajalla 47,21. Pronssille hän ylsi vielä 50 metrin vapaauinnissa. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän sai hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja kuului Ranskan pronssijoukkueeseen 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 50 metrin vapaauinnissa. Lyhyen radan MM-kilpailuissa hän on saanut yhden viestikullan.
Bernardilla on myös viisitoista Euroopan-mestaruusmitalia, seitsemän pitkältä radalta ja kahdeksan lyhyen radan kilpailuista. Lyhyen radan Euroopan mestaruuden hän voitti 100 metrin vapaauinnissa Debrecenissä 2007 ja pitkällä radalla tuli Euroopan mestaruus 50 ja 100 metrin vapaauinnissa Eindhovenissa 2008 sekä 100 metrin vapaauinnissa Budapestissa 2010. Lisäksi hän on voittanut viestimestaruuksia.
Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Bernard oli mukana Ranskan alkueräjoukkueessa 4×100 m vapaauintiviestissä. Matkan loppukilpailussa Ranskan joukkue nousi lopussa voittoon ohi Yhdysvaltain joukkueen, joten Bernard kasvatti olympiavoittojensa määrän kahteen.
Jambinen trimetri
Jambinen trimetri on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jossa trimetrisäkeet koostuvat kolmesta jambisesta metronista. Jambista trimetriä käytettiin erityisesti kreikkalaisten näytelmien dialogiosuuksissa.
Kaava
Runomitan säkeen peruskaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Yksi jambimetron on ja se koostuu kahdesta jambijalasta. Säkeen ensimmäisessä ja toisessa metronissa joku pitkistä tavuista voidaan korvata kahdella lyhyellä, jolloin nämä metronit voivat olla peruskaavan lisäksi myös seuraavien variaatioiden mukaisia:
Joskus, kuten erisnimen sovittamiseksi runomittaan, myös alun anceps-tavu voidaan korvata kahdella lyhyellä tavulla:
Esimerkki
Aiskhyloksen Persialaisista, katkelma Salamiin meritaistelun kuvauksesta:
Stavropolin aluepiiri Turkvision laulukilpailussa
Stavropolin aluepiirin oli tarkoitus osallistua ensimmäistä kertaa Turkvision laulukilpailuun, vuonna 2016, mutta osallistuminen peruttiin, sillä kilpailua ei järjestetty. Stavropolin aluepiiri tekee kuitenkin debyyttinsä seuraavan vuoden kisaan vuonna 2017.
2016
Stavropolin aluepiiri oli aikomassa osallistua ensimmäistä kertaa vuoden 2016 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Istanbulissa, Turkissa.
2017
Stavropolin aluepiiri osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2017 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Islam Satyrov.
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Heikki Laine
Heikki Laine voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Zack Fair
Zack Fair on Square Enixin luoma kuvitteellinen hahmo roolipelisarja Final Fantasyn pelissä Crisis Core: Final Fantasy VII. Hän on toisen luokan SOLDIER, ja pelin tarina seuraa hänen kehittymistään ensimmäisen luokan SOLDIERiksi.
Tarina
Zack syntyi Gongaga Villagessa ja oli Tifan kirjeenvaihtokaverina noin yhdeksän vuotta ennen pelin tapahtumia. Hän tapaa nuoren Cloud Strifen, joka toivoo pääsevänsä jonakin päivänä SOLDIERiksi. Heistä tulee parhaat ystävät. Zack taistelee Sephirothia vastaan Mako Reaktorissa ja häviää tälle. Cloud haastaa heti tämän jälkeen Sephirothin taisteluun ja pudottaa tämän Reaktoriin. Cloud ja Zack joutuvat tämän jälkeen koekaniineiksi laboratorioon, mutta Zack pääsee vapaaksi ja vapauttaa Cloudin. Zack jättää makomyrkytyksen saaneen Cloudin turvalliseen paikkaan ja menee taistelemaan ShinRa-yhtiön sotilaita vastaan. Hän kuolee sotilaiden ampuessa hänet. Zack luovuttaa viimeisillä voimillaan buster-miekkansa Cloudille ja sanoo, että hän on tämän elävä perintö.
Bill Erwin
William Lindsey ”Bill” Erwin (2. joulukuuta 1914 Honey Grove, Texas, Yhdysvallat – 29. joulukuuta 2010 Studio City, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli syntyperäinen teksasilainen ja valmistui vuonna 1935 Texasin yliopistosta Austinissa oppiarvolla journalismissa.
Erwin palveli ilmavoimien kapteenina toisessa maailmansodassa ja teki ensiesiintymisensä elokuvassa vuonna 1942. Hänellä oli tunnettu rooli elokuvassa Kerran jossakin (Somewhere in Time, Szwarc 1980), ja lisäksi hänet tunnetaan yhteistyöstä John Hughesin kanssa.
Art Donovan
thumb|Art Donovan vuonna 2010. Arthur ”Art” Donovan, Jr. (5. kesäkuuta 1924 – 4. elokuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän vietti neljä vuotta asepalveluksessa Yhdysvaltain merijalkaväessä toisessa maailmansodassa.
Donovan syntyi New Yorkin Bronxissa ja valmistui vuonna 1950 Boston Collegesta. Hän tuli 1950-luvulla tunnetuksi Baltimore Coltsista ja sai vuonna 1968 paikan Pro Football Hall of Famessa.
Viimeiseen hengenvetoon (täsmennyssivu)
Viimeiseen hengenvetoon tarkoittaa seuraavia asioita:
Art Donovan
Vuonna 1987 ilmestyi Donovanin omaelämäkerta Fatso.
Epilogue
Epilogue on suomalaisen metalliyhtyeen To/Die/Forin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 9. heinäkuuta 2001.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Thaimaanbalalaikkamonni
Thaimaanbalalaikkamonni (Acrochordonichthys rugosus) on jokimonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Kaakkois-Aasiasta. Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö
Thaimaanbalalaikkamonni voi kasvaa suurimmillaan noin 11 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pitkänomainen ja suuri- ja litteäpäinen. Päässä on nystyjä ja kuonon viiksisäikeet ovat pitkät. Thaimaanbalalaikkamonnilla on rasvaevä. Väriltään kala on ruskea ja päässä voi olla tummanruskeita laikkuja. Vatsa on muuta ruumista vaaleampi. Thaimaanbalalaikkamonnin evät vaaleat ja niissä on yksi tai kaksi tummaa juovaa.
Levinneisyys ja elintavat
Thaimaanbalalaikkamonnia tavataan Thaimaasta, Malesiasta ja Sumatralta. Lajin elinympäristöä ovat hiekka- tai sorapohjaiset nopeasti virtaavat purot ja joet. Se elää usein pohjalla kasvimateriaaliin kaivautuneena. Thaimaanbalalaikkamonnin ravintoa ovat kalat kuten nuoliaiset.
Moe Szyslak
Morris "Moe" Lester Szyslak on kuvitteellinen henkilö piirrossarjassa Simpsonit. Hän on Springfieldissä sijaitsevan baarin, Moen kapakan (Moe's Tavern, ”Moen taverna”) omistaja ja ainoa työntekijä. Moen kapakka on sarjan päähenkilön Homer Simpsonin kantapaikka. Moen ääninäyttelijä on Hank Azaria. Hahmon ensiesiintyminen oli jo 1. tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa ”Joulurauha”.