cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anaheim
Historia
thumb|vasen|[[Anaheim Convention Center.]] Nykyisen Anaheimin perustivat Saksasta saapuneet siirtolaiset. Saksan hullun vuoden aikana vuonna 1848 saksalaisia oli asettunut ensin San Franciscoon. Vuonna 1857 noin viidenkymmenen saksalaisen siirtolaisen joukko osti halpaa maata etelässä. Alue kuului alun perin Rancho San Juan Cajón de Santa Anan maatilaan ja sen nykyinen nimi Anaheim tarkoittaa saksaksi kotia (Santa) Ana-joen varrella. Muutamat saksalaisista olivat harjoittaneet viinintuotantoa, johon myös Anaheimin alueen ilmaston tajuttiin soveltuvan. Viininviljely alueella kukoisti aina 1880-luvulle saakka, jolloin kasvitauti hävitti viiniviljelmät tyystin. Viininviljelyn tilalle nousi sitrushedelmien kasvatus. Maatalouden siivittämää kasvua vauhditti myös vuonna 1875 saapunut rautatie. Hallinnollisesti Anaheim kuului Los Angelesiin, kunnes viimein useiden epäonnistuneiden erkanemishankkeiden jälkeen vuonna 1889 perustettiin erillinen Orangen piirikunta.
Maatalous oli Anaheimin talouden tärkein kulmakivi aina 1900-luvun puolelle saakka. Huomattava muutos tapahtui 1950-luvulla, jolloin Walt Disney päätti perustaa huvipuiston Anaheimiin. Disneyland avattiin vuonna 1955 ja houkutteli paikalle miljoonia turisteja. 1960-luvun puolella Anaheimiin rakennettiin myös Anaheim Stadium (nyk. Angel Stadium) ja Anaheim Convention Center-kongressikeskus. 2000-luvulla kaupunkiin on houkuteltu uusia yrityksiä ja asukkaita esimerkiksi suurilla asuntohankkeilla.
Talous
Turismi muodostaa Anaheimin talouden kulmakiven. Disneyland houkuttelee vuosittain yli 14 miljoonaa kävijää. Disneylandiä ja Anaheim Convention Center-keskusta ympäröi Anaheim Resort-lomakohdealue. Disneyland on ollut myös kaupungin suurin työnantaja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Anaheimissa aikavälillä 2012–2016 olivat 61 826 USD ja henkilöä kohden 24 996 USD. 16,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Anaheimin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 336 265 ja vuoden 2017 arvion mukaan 352 497. Kaupungin asukkaista 69,9 % oli taustaltaan valkoisia, 53,3 % latinoja mistä tahansa rodusta, 16 % aasialaisia ja 2,2 % afroamerikkalaisia. 61,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 36,9 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Urheilu
Anaheimissa on kaksi tunnettua urheiluseuraa. Anaheim Ducks pelaa Pohjois-Amerikan NHL-jääkiekkoliigassa ja Los Angeles Angels Major League baseball-sarjassa.
Jean Cabanis
thumb|220px|right|Jean Louis Cabanis. Jean Louis Cabanis (8. maaliskuuta 1816, Berliini – 20. helmikuuta 1906, Berliini) oli saksalainen lintutieteilijä.
Cabanis opiskeli Berliinin Friedrich-Wilhelmin yliopistossa 1835–1839, jonka jälkeen hän matkusti Pohjois-Amerikkaan. Hän palasi 1841 mukanaan laaja luonnontieteellinen kokoelma. Hän toimi assistenttina, myöhemmin johtajana, Berliinin yliopiston museossa Martin Lichtensteinin jälkeen. Hän perusti Journal für Ornithologien 1853 ja toimitti julkaisua seuraavat 41 vuotta, jolloin tilalle astui hänen vävynsä Anton Reichenow (1847–1941).
Useita lintulajeja on nimetty hänen kunniakseen, kuten miombosirkku (Emberiza cabanisi), ruostelakkiorneero (Synallaxis cabanisi) ja keltasäihkybulbuli (Phyllastrephus cabanisi). Cabanis nimesi yhdessä Ferdinand Heinen kanssa harmaanapsun (Myiarchus swainsoni) William Swainsonin kunniaksi.
Fort Boyard
thumb|250px|Fort Boyard Fort Boyard on linnake Ranskan länsirannikolla Île-d'Aix'n ja Île d'Oléronin saarten välissä Pertuis d'Antiochen salmessa. Linnake on rakennettu vuosina 1801–1857, ja siinä on ollut myös vankila. Linnake sijaitsee pienellä kivistä rakennetulla tekosaarella, jonka rakennelma peittää lähes täysin. Linnoituksessa on kuvattu ranskalainen televisiosarja Seikkailujen linnake ja sen monet ulkomaiset versiot. Siellä kuvataan myös suomalaista Fort Boyard Suomi -ohjelmaa.
The Independent
Lehden omistaa Aleksandr Lebedevin ESI Media, joka omistaa myös London Evening Standardin. Aiemmin lehteä julkaisi Tony O’Reillyn Independent News & Media.
Fort Boyard
Rakentaminen
Linnakkeen rakentaminen aloitettiin Napoleonin valtakaudella vuonna 1801 rannikon ja erityisesti Rochefortin arsenaalin suojaksi vieraita valtioita vastaan. Tuon ajan tykkien kantama oli rajallinen, ja Île-d'Aix'n ja Île d'Oléronin saarten välinen Pertuis d'Antiochen salmi oli niin leveä, ettei sitä olisi voinut turvata pelkästään saarille sijoitetuilla tykistöillä.
The Independent
The Independent teki vuonna 2009 tappiota 12,4 miljoonaa puntaa. Lehden levikki on 92 000. Paperilehti lakkautettiin vuonna 2016. Viimeinen numero ilmestyi maaliskuun lopussa. Sen sisarlehti myydään Johnston Pressille, ja osa työntekijöistä siirtyy uuden omistajan palvelukseen.
Fort Boyard
Rakentaminen
Vaikeuksien vuoksi rakennustyö keskeytettiin vuonna 1809. Saarella ei ollut kunnollista kiinteää rakennuspohjaa, vaan linnakkeen peruskivet oli tuotava hiekkaiselle merenpohjalle laskuveden aikaan. Kivet kuitenkin vajosivat pohjahiekkaan oman painonsa vuoksi. Rakennustyöt käynnistettiin uudelleen vuonna 1837 Ludvig Filipin käskystä, kun Ranskan ja Englannin välit huononivat. Linnake saatiin valmiiksi vuonna 1857.
The Independent
The Independent on puolueista riippumaton, mutta se on kampanjoinut vaaliuudistuksen ja luonnonsuojelun puolesta ja kansallista henkilökorttia vastaan, ja sitä pidetään usein vasemmalle kallistuvana. Lehti on tukenut Bonon Product Red -kampanjaa ja julkaisee ajoittain punaisen The (RED) Independentin, jonka tuotosta puolet menee Afrikan AIDSin vastaiseen taisteluun. Ensimmäinen The (RED) Independent ilmestyi toukokuussa 2005 Bonon toimittamana ja houkutteli paljon ostajia.
Fort Boyard
Rakentaminen
Linnakkeen miesvahvuus oli 250 miestä. Itse rakennelma on 61 metriä pitkä ja 31 metriä leveä, ja sen uloimmat muurit ovat 20 metrin korkuiset. Tuliaseiden tekniikan kehitys oli kuitenkin jo edennyt niin pitkälle ja tykkien kantamat kasvaneet siinä määrin, että linnake oli jo valmistuessaan käytännössä tarpeeton.
Linnakkeen entisöinti alkoi vuonna 1988. Töiden yhteydessä linnakkeeseen asennettiin sähköt. Televisiosarjaa varten linnakkeen vierelle asennettiin kuvausryhmää varten öljynporauslautan tapainen kelluva laituri. Entisöiminen saatiin päätökseen 1989, ja televisiosarjan kuvaukset alkoivat seuraavana vuonna. Linnaketta on siitä lähtien käytetty Seikkailujen linnakkeen kuvauspaikkana.
The Independent
Syyskuussa 2003 lehti julkaisi ensimmäisen tabloid-kokoisen numeronsa, jota nimitetään ”compactiksi” tabloid-lehtiin liittyvien ennakkoluulojen vuoksi. Murdochin The Times seurasi pian perässä, ja 14. toukokuuta 2004 Independent julkaisi viimeisen broadsheet-kokoisen numeron. Maaliskuussa 2010 venäläinen Aleksandr Lebedev osti talousvaikeuksiin ajautuneen lehden yhden punnan nimellisellä hinnalla.
Kriittisestä näkökulmastaan tunnettu toimittaja Robert Fisk oli pitkään lehden Lähi-idän kirjeenvaihtaja.
Itzcóatl
thumb|123px|Itzcóatl kuvattuna [[Codex Mendozassa]]
Itzcóatl oli ensimmäisen asteekkien tlatoanin eli kuninkaan, Acamapichtlin poika. Izcoatl pääsi tlatoaniksi sen jälkeen kun läheisen tepaneekkien pääkaupungin Azcapotzalcon johtaja Mixtla surmasi hänen edeltäjänsä Chimalpopocan. Hallintokaudellaan Itzcóatl tuhosi monia varhaisempia kirjoituksia vahvistaakseen mielikuvaa että hän perusti Meksikon valtakunnan.
thumb|left|400px|Asteekkien valtakunnan laajenemisvaiheet. Itzcóatlin aika punaisella.
Paul J. Crutzen
Paul Josef Crutzen (3. joulukuuta 1933 Amsterdam, Alankomaat – 28. tammikuuta 2021) oli alankomaalainen meteorologi, joka palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla 1995 ilmakehän kemiallisista tutkimuksista, erityisesti otsonin muodostumisen ja hajoamisen tutkimuksesta. Hän sai palkinnon yhdessä Mario J. Molinan ja F. Sherwood Rowlandin kanssa.
Tiolaktonit
thumb|250px|Esimerkkejä α-, β-, γ-, ja δ-tiolaktoneista Tiolaktonit ovat heterosyklisiä orgaanisia yhdisteitä. Rakenteeltaan ne ovat rengasrakenteisia tioestereitä. Tiolaktoneja voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Paul J. Crutzen
Crutzen tunnetaan parhaiten juuri otsonikadon tutkimuksistaan. Tieteellisen uransa aikana hän kirjoitti yli 170 tieteellistä julkaisua vertaisarvioituihin lehtiin ja oli kirjoittajana neljässä kirjassa ja toimitti neljä kirjaa.
Tiolaktonit
Ominaisuudet ja valmistus
Tiolaktoneita, joiden rengasrakenne muodostuu kolmesta atomista kutsutaan α-tiolaktoneiksi. Vastaavasti neljästä, viidestä ja kuudesta atomista muodostuvia rengasrakenteita nimitetään β-, γ-, ja δ-tiolaktoneiksi. Yhdisteistä α-tiolaktonit ovat hyvin epästabiileja, mutta muut ovat pysyvämpiä. Tiolaktonit hydrolysoituvat happamissa tai emäksisissä olosuhteissa tiolikarboksyylihapoiksi. Myös muut nukleofiilit reagoivat yhdisteiden kanssa, jolloin rengasrakenne avautuu. Esimerkiksi amiinit reagoivat muodostaen tioliamideja. Tiolaktonit voidaan myös pelkistää tiolialkoholeiksi.
Paul J. Crutzen
Koulutus ja perhe
Paul Crutzen oli saksalaista ja puolalaista sukujuurta olleen Anna Gurkin ja alankomaalaisen Josef Crutzin ainoa poika. Hänellä on yksi sisko. Crutzen oli koululainen toisen maailmansodan alkaessa, joten hänen koulunkäyntinsä vaikeutui Saksan miehittäessä Alankomaat. Vuonna 1951 hän valmistui yliopistoon tähtäävästä koulusta ja ryhtyi sen jälkeen opiskelemaan insinööriksi. Samalla hän työskenteli siltojen rakennusvirastossa Amsterdamissa ja suoritti asepalveluksen. Lomamatkalla Sveitsissä Crutzen tutustui Suomen historiaa ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa opiskelleeseen Terttu Soiniseen, jonka kanssa hän meni naimisiin muutamaa vuotta myöhemmin. He muuttivat Gävleen Ruotsiin, ja perheeseen syntyi kaksi lasta.
Tiolaktonit
Ominaisuudet ja valmistus
Tiolaktonien valmistusmenetelmä riippuu renkaan koosta. β-tiolaktoneista voidaan valmistaa keteenien ja tioketonien sykloadditiolla. Muita tiolaktoneja valmistetaan esimerkiksi tiolikarboksyylihappojen tai tiolihahappokloridien molekyylinsisäisellä reaktiolla ja laktonien ja fosforipentasulfidin reaktiolla.
Paul J. Crutzen
Koulutus ja perhe
Vuonna 1958 Crutzen haki ohjelmoijan työtä Tukholman korkeakoulun (vuodesta 1961 Tukholman yliopisto) meteorologian osastolta ja sai työn, vaikkei hänellä ollut koulutusta ohjelmoinnista. Perhe muutti työn perässä seuraavana vuonna Tukholmaan. Työnsä ohella Crutzen kuunteli yliopistossa luentoja ja valmistui 1963 filosofian kandidaatiksi (vastaa nykyistä filosofian maisterin tutkintoa) matematiikan, tilastollisen matematiikan ja meteorologian alalta. Filosofian lisensiaatin tutkinnon (vastaa filosofian tohtorin tutkintoa) hän sai 1968 meteorologian alalta parhain mahdollisin arvosanoin. Tutkimuksen aihe oli Determination of parameters appearing in the ’dry’ and the ’wet’ photochemical theories for ozone in the stratosphere.
Ura
Vuonna 1965 Crutzen osallistui yhdysvaltalaiseen projektiin, jossa mallinnettiin stratosfääriä. Siinä yhteydessä hän kiinnostui otsonikerroksesta. Tuohon aikaan Tukholman yliopistossa tutkittiin pilvifysiikkaa ja hiilen kiertokulkua. Varsinkin happosade oli suosittu tutkimuskohde. Crutzen oli kuitenkin edelleen kiinnostunut myös otsonikerroksesta. Vuonna 1970 hän totesi, että eräät maaperän bakteerit erittävät typpioksidia, joka kohoaa stratosfääriin asti ja muodostaa siellä fotokemiallisissa prosesseissa typpidioksidia ja muita otsonia tuhoavia yhdisteitä. Crutzen löysi uusia fotokemiallisia reaktioita, joissa hydroksidi-ioni ja typen oksidit toimivat katalyytteina ja hajottivat otsonia paljon nopeammin kuin aikaisemmin tunnetuissa reaktiossa tapahtui. Samaan aikaan ihmisen aiheuttamat typpiyhdisteiden päästöt lisääntyivät muun muassa keinolannoitteiden käytön yleistyessä.
Vuonna 1971 Crutzen arvioi, että silloin suunniteltujen ääntä nopeampien lentokoneiden päästöt voisivat vahingoittaa otsonikerrosta pahasti.
Jäätyään eläkkeelle vuonna 2000 Crutzen tutki biopolttoaineiden tuotannon ilmastovaikutuksia. Vuoteen 2008 asti hän toimi osa-aikaisena tutkijana Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Sen jälkeenkin hän jatkoi vierailuluentojen pitämistä, ja herätti huomiota voimakkailla kannanotoillaan ihmisen ja tutkijan vastuusta ympäristöasioissa.
Florian Geyer
Florian Geyer von Giebelstadt (noin 1490–10. kesäkuuta 1525) oli saksalainen aatelinen, diplomaatti ja sotilas. Hän on tunnetuin talonpoikaissodan aikana johtamastaan Mustasta Joukosta. pienoiskuva|Väitetysti Geyeria esittävä piirros.
Elämä
Florian Geyer syntyi noin vuonna 1490 Baijerin Giebelstadtissa. Ollessaan kolmevuotias, hänen isänsä ja vanhemmat veljensä olivat kuolleet, ja hän peri Geyerin linnan. Vuonna 1517 kieltäydyttyään maksamasta perimiään velkoja hänet karkotettiin mailtaan. Geyer kierteli Saksan eri kuningaskuntien armeijoissa, ja toimi diplomaattina myös muissa Euroopan maissa. Vuonna 1523 Geyer oli Martti Lutherin mukana tämän vieraillessa Wittenbergissä. On arveltu, että viimeistään tällöin Geyer alkoi kannattaa uskonpuhdistuksen aatetta.
Saksan talonpoikaissodan puhjettua vuonna 1524, Geyer kokosi ratsuväkiosaston kourallisesta muita matala-arvoisia aatelisia, sekä useasta sadasta pikakoulutuksen saaneesta talonpojasta. Tämä osasto tunnettiin Geyerin Mustan Joukon nimellä. Joukko osallistui taisteluihin muiden armeijoiden mukana, ja oli osallisena useissa protestanttien saamissa voitoissa. Joukko sai molempien osapuolten parissa maineen kirkon miesten ja aatelisten murhaamisesta ja omaisuuden tuhoamisesta. Tämä toiminta lopulta ajoi myös Martin Lutherin kannattamaan kapinallisten tuhoamista. Sodan jatkuessa ja protestanttien ollessa tappiolla monet Geyerin joukkoon liittyneet ritarit kuolivat tai hylkäsivät joukon.
Kuolema
Musta Joukko joutui väijytyksen uhriksi Ingolstadtissa. Joukko linnoittautui kylän katedraaliin ja linnaan. Katedraali poltettiin hyökkääjien toimesta, johtaen kaikkien sisällä olleiden kuolemaan. Linna valloitettiin usean hyökkäyksen jälkeen. Osa joukon miehistä onnistui murtautumaan ulos, mutta heidät myöhemmin saarrettiin ja tuhottiin. Geyerin läsnäolo taistelussa on epävarmaa. Mikäli hän osallistui taisteluun, hän oli ulos päässeiden joukossa. 9. kesäkuuta hänen velipuolensa kaksi palvelijaa otti häneen yhteyttä Würzburgissa, ilmoittaen tahtovansa auttaa tätä jatkamaan sotaa. Seuraavana päivänä kaksi palvelijaa kuitenkin murhasivat Florian Geyerin Gramschatzin metsässä. Geyerin haudan sijaintia ei tunneta.
Perintö
Geyerin linna on yhä olemassa, ja tunnetaan Florianin syntypaikkana. Geyerin suku sammui jo 1700-luvulla.
Friedrich Engels teoksessaan Der Deutsche Bauernkrieg (1850) puhuu Saksan talonpoikaissodasta luokkasotana, kutsuen Geyeria kommunismin esitaistelijaksi.
1920-luvulla sävelletty saksalainen marssilaulu, Wir sind des Geyers schwarzer Haufen, pohjaa vanhempaan runoon, joka kertoo Florian Geyerin elämästä. Laulussa toistuu teema Geyerin vihasta aatelisia ja kirkkoa kohtaan. Ajan saatossa laulusta on tehty pehmennettyjä versioita, ja se on käännetty esimerkiksi englanniksi ja unkariksi. Laulu on ollut suosittu sekä Natsi-Saksassa että myöhemmin kommunistisessa Itä-Saksassa.
Useita sotilasosastoja on 1900-luvulla nimetty Geyerin mukaan. Näistä tunnetuimpina ovat 8. SS-ratsuväkidivisioona Florian Geyer, sekä Itä-Saksan rajavartiolaitoksen 3. Rajarykmentti Florian Geyer.
Karjalan kirjonta
Karjalainen kirjonta on etupistokirjontaa eli luotosompelua. Se levisi Karjalaan Venäjän kautta luultavasti keskiajan lopulla. Karjalainen kirjonta tehdään tyypillisesti punaisella langalla valkoiselle tai mustalle kankaalle tai valkoisella langalla punaiselle kankaalle. Yleisimpiä karjalaisen kirjonnan aiheita ovat kasvi- ja kukka-aiheet, sekä niiden väliin sijoitetut riikinkukot, elämänpuut, taruolennot sekä ihmiskuvat. Kangas on yleensä pellava- tai puuvillakangasta, josta voidaan helposti havaita loimi- ja kudelankojen lukumäärä. Tiheäkudoksisissa kankaissa voidaan käyttää harvasidoksista apukangasta työn helpottamiseksi.
Disgaea 4: A Promise Unforgotten
Disgaea 4: A Promise Unforgotten on Nippon Ichi Softwaren kehittämä ja julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle ja vuonna 2014 PlayStation Vita:lle. Peli on Disgaea-sarjan neljäs osa. PlayStation Vita -versio on julkaistu nimellä Disgaea 4: A Promise Revisited.
Karjalan kirjonta
Käspaikka lienee tunnetuin tekstiili, jota on koristeltu karjalaisella kirjonnalla. Käspaikka on pitkä ja kapea pyyheliina. Sen koristeluun on käytetty muitakin tekniikoita kuin etupistokirjontaa.
Disgaea 4: A Promise Unforgotten
Pelaaminen
Kuten sarjan aiemmissa osissa, pääpaino on taisteluissa joissa pelaaja ja tietokoneen ohjaama vihollinen siirtävät ja hyökkäävät kartalla olevilla hahmoillaan vuorotellen. Taisteluiden välillä käydään omassa tukikohdassa, ja tarinaa kuljettavat eteenpäin välianimaatiot ja hahmojen väliset keskustelut. Pelaajan hahmoryhmä kasvaa kooltaan ja kyvyiltään vahvemmaksi pelin edetessä.
Neljäs osa sisältää joitain uusia ominaisuuksia pelisarjaan, kuten teräväpiirtotarkkuudelle parannetut sprite-grafiikat ja muutamia PlayStation Networkia hyödyntäviä ominaisuuksia, kuten karttaeditorin. Itse taisteluiden uusia ominaisuuksia edustavat esimerkiksi kyky nimeltä ”Demon Fuse”, jossa kaksi hirviötyyppistä hahmoa voivat yhdistyä valtavan kokoiseksi hirviöksi.
PlayStation Storessa julkaistiin pelin ilmestymisen jälkeen ladattavaa lisäsisältöä, joka sisältää mm. uusia pelattavia hahmoja ja karttoja. Pelin Vita-versiossa kaikki DLC tulee pelin mukana, ja lisäksi Vita-versio sisältää uuden tarinakappaleen.
Tarina ja hahmot
300px|right|thumb|Valvatorez, Fuka ja Fenrich taistelemassa.
Disgaea 4 sijoittuu Netherworldiin, demonien asuttamaan maailmaan joka on yleinen tapahtumapaikka Disgaea-peleissä. Pelin teemana on politiikka, ja tarina seuraa vampyyriä nimeltä Valvatorez joka yrittää syrjäyttää Netherworldin korruptoituneen hallituksen ja presidentin. Disgaea-sarjalle uskollisesti pelin tarina sisältää runsaasti humoristisia tilanteita ja hahmoja.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Irja Vesterinen
Irja Maikki Vesterinen (myöh. Mörck, 27. joulukuuta 1911 Viipurin maalaiskunta – 22. tammikuuta 2006) oli suomalainen lastenkirjailija.
Ferdinand Heine
pienoiskuva|Ferdinand Heine vuonna 1890.Ferdinand Heine (1809–1894) oli saksalainen lintutieteilijä ja keräilijä.
Heinella oli yksi 1800-luvun laajimmista lintukokoelmista. Kokoelma on nykyisin sijoitettu Heineanum Halberstadt Museumissa Halberstadtissa. Jean Cabanis laati kirjoituksen ''Museum Heineanum. Verzeichniss der ornithologischen Sammlung des Oberamtmann Ferdinand Heine, auf Gut St. Burchard vor Halberstadt (1851).''
Yhdessä Cabanisin kanssa Heine nimesi harmaanapsun (Myiarchus swainsoni), William Swainsonin kunniaksi.
Nicky Byrne
thumb|right|240px|Byrne edustamassa [[Irlantia Eurovision Laulukilpailussa 2016.]] Nicholas Bernard James Adam Byrne (s. 9. lokakuuta 1978, Dublin, Irlanti) on Westlife-yhtyeen vanhin laulaja.
Hänen vanhempansa ovat Yvonne ja Nicholas Byrne vanhempi, ja hänellä on kaksi sisarusta: vanhempi sisko Gillian ja nuorempi veli Adam.
Ennen liittymistään Westlifeen Byrne yritti uraa jalkapalloilijana ja liittyi Leeds United AFC -joukkueen maalivahdiksi vuonna 1995. Hän oli samassa joukkueessa Damien Duffin kanssa St. Kevins Boys FC:ssa. Hän oli myös pelannut nuorten sarjassa kansallisella tasolla. Lopulta hän kuitenkin palasi Dubliniin, missä hänet valittiin Westlife-yhtyeeseen.
Nicky Burne meni 5. elokuuta 2003 Wicklow’ssa naimisiin lapsuudenrakastettunsa Georgina Ahernin kanssa, joka on Irlannin taoiseachin eli pääministerin Bertie Ahernin vanhin tytär. Georgina synnytti kaksospojat huhtikuussa 2007. Kaksoset syntyivät keisarinleikkauksella kuusi viikkoa ennen laskettua aikaa.
Le Soir
Le Soir on belgialainen, ranskankielinen sanomalehti. Lehden perusti Emile Rossel 1887. Se on Belgian ranskankielisen alueen suosituin lehti.
Nicky Byrne
Vuonna 2016 Byrne edusti Irlantia Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Sunlight". Kappale ei selviytynyt semifinaalissaan 10 parhaan joukkoon, ja täten karsiutui.
Le Soir
Vuonna 2005 lehden silloinen päätoimittaja Béatrice Delvaux kuvaili lehden "taistelevan miesten ja naisten oikeuksien puolesta ihmisarvon kunnioittamisen, vapaan ilmaisun, suvaitsevaisuuden, monikulttuurisuuden ja erilaisuuden puolesta".
Helena Erbenová
Helena Karaskova-Erbenová (s. 6. helmikuuta 1979) on tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka oli mukana Tšekin hiihtomaajoukkueessa vuosien 2001–2009 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuosien 2002 ja 2006 talviolympialaisissa.
Le Soir
Google-kiista
Toukokuussa 2007 Le Soiria edustava Copiepresse antoi Googlelle luvan sisällyttää pääpalveluunsa hakutuloksia lehden sivuille sillä ehdolla, että niiden joukossa ei ole linkkejä Googlen välimuistiin arkistoituun sisältöön.
Helena Erbenová
Erbenová osallistui nuorten MM-kisoihin Kanadan Canmoressa vuonna 1997 ja hiihti siellä viiden kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa sijalle 45. Samana vuonna hän debytoi myös maailmancupin kilpailuissa Italian Val di Fiemmessä osallistuen niinikään viiden kilometrin perinteisen tyylin kisaan. Tässä kisassa hänen loppusijoituksensa oli 101. 1998 hän kilpaili Sveitsin Pontresinassa järjesteyissä nuoren MM-kisoissa viiden kilometrin vapaan tyylin kisassa sijoittuen sijalle 34 sekä viidentoista kilometrin perinteisen tyylin kisassa, jossa sijoitus oli 23. Vuonna 1999 hän osallistui kolmansiin nuorten MM-kisoihinsa Itävallan Saalfeldenissä, jossa sijoittui viiden kilometrin perinteisen tyylin kisassa sijalle 23 ja viidentoista kilometrin vapaan tyylin hiihdossa sijalle 15.
Aikuisten arvokisoissa Erbenován parhaat sijoitukset henkilökohtaisilla matkoilla ovat ollet sprintin 20. sija vuoden 2001 Lahden MM-kisoissa sekä 26. sija 2 x 7.5 kilometrin takaa-ajossa vuoden 2006 talviolympialaisissa. FIS-kisoissa hän on voittanut seitsemän kertaa henkilökohtaisen hiihtomatkan. Maailmancupin loppupisteissä hän on sijoittunut parhaimmillaan sijalle 63 vuonna 2007. Viimeisen kerran hän osallistui maailmancupin kisoihin vuonna 2009 ja FIS-kisoihin vuonna 2011. Vuonna 2021 hän teki paluun hiihtoladuille osallistuen pitkän matkan kilpailuihin Tšekissä ja Ruotsissa. Tšekissä hiihdetyssä 50 kilometrin kilpailussa hän sijoittui sijalle 19.
The Daily Telegraph
thumb|The Daily Telegraphin toimitusrakennus vuonna 1882. The Daily Telegraph on vuonna 1855 perustettu brittiläinen sanomalehti. Vuonna 2014 The Daily Telegraph oli suurilevikkisin brittiläinen broadsheet-muodossa julkaistava sanomalehti, sen levikki on 523 048.
The Daily Telegraph tunnetaan näkökannaltaan oikeistolaisena. Leikillisesti lehteä on usein nimitetty ”Daily Torygraphiksi” (konservatiivipuolueen kannattajien tory-kutsumanimestä).
Historia
The Daily Telegraphin perusti eversti Arthur B. Sleigh vuonna 1855. Hän myi sen pian Joseph Moses Levylle. Hän laski lehden myyntihinnan yhteen pennyyn, ja pian lehti myi enemmän kuin The Times.
Vuonna 1928 Levyn poika, Levy-Lawson, paroni Burnham myi lehden Camrosen varakreiville. Molemmat perheet olivat mukana hallinnossa, kunnes lehti myytiin vuonna 1986 Conrad Blackille.
Vuonna 1937 Telegraphiin liitettiin konservatiivinen The Morning Post. Telegraphin sisarlehti The Sunday Telegraph perustettiin 1961.
Tammikuussa 2004 lordi Black syrjäytettiin lehden omistavan Hollinger Internationalin johtokunnasta ja haastettiin oikeuteen. Telegraph Groupin ostivat veljekset sir David ja Frederick Barclay heinäkuussa 2004 665 miljoonan punnan hintaan.
Karjalan metsäsissit
Metsäsisseiksi nimitettiin lokakuussa 1921 alkaneessa Itä-Karjalan kansannousussa eli vapaustaisteluissa taistelleita karjalaisia talonpoikia. Sanan metsäsissi keksivät karjalaiset talonpojat itse. Kansannousun aikana, pääasiassa Vienassa ja Pohjois-Aunuksessa, taistelleita metsäsissejä oli noin 3 000. Metsäsissien oli tarkoitus vapauttaa Itä-Karjala venäläisvallasta ja luoda Karjalan kansalle oma vapaustaistelu. Metsäsissit olivat Itä-Karjalan historian ensimmäinen ja ainoa oma armeija. He loivat Itä-Karjalalle oman sotalipun, jossa oli aseistettu karhu Itä-Karjalan puna-musta-vihreän lipun päällä. Heraldiikasta vastasi Akseli Gallén-Kallela.
Metsäsissiliikkeen synty
Loppuvuonna 1921 syntyi Itä-Karjalaan kaikessa hiljaisuudessa komppanian kokoisia tai pienempiä aseistautuneita miesjoukkoja. Miesjoukot olivat verrattavissa Suomessa vuonna 1917 perustettuihin suojeluskuntiin. Pian miesjoukot yhdistettiin Karjalan Metsäsissirykmentiksi, jonka kokonaisvahvuus oli siis tuo noin 3 000 miestä.
Karjalan metsäsissejä johtamaan perustettiin Koivuniemellä 14.–15. lokakuuta 1921 pidetyssä kokouksessa Karjalan Metsäsissijärjestö. Sillä oli kolmihenkinen hallitus, jonka johdon enemmistö oli karjalaisilla: henkinen johtaja Ukki Väinämöinen alias Vaseli Levonen (Sidoroff) ja Ossippa Borissainen (Borissoff, myös Kivinen) olivat karjalaisia, metsäsissien ylipäällikkö Ilmarinen alias Jalmari Takkinen oli sen sijaan syntyisin Rantasalmelta. Hänen asemansa oikeutti toimiva yhteys aktivisteihin. Metsäsissien poliittinen elin oli Karjalan Keskushallitus. Ulkomaanasioita hoitava, lähinnä länsivaltojen apua pyytävä, elin oli Karjalan Ulkomainen Valtuuskunta. Metsäsissit jakautuivat kolmeen joukko-osastoon: Karjalan Metsäsissirykmenttiin (MSR), Vienan Rykmenttiin (VR) ja Repolan Pataljoonaan (RP). Metsäsissirykmentin esikunta oli Kiimasjärvellä, ja rykmentissä oli noin 600 miestä. Rykmenttiä johti Ilmarinen ja sen hiihtopataljoonaa jääkäri Antti Isotalo. Uhtualaisen luutnantin Erkki Simolan ja myöhemmin Heino Parviaisen johtama Vienan Rykmentti toimi Pohjois-Vienassa, ja se oli hieman pienempi kuin Metsäsissirykmentti. Repolan Pataljoona toimi Aunuksen Karjalassa, ja siihen liittyi melkoinen osa suomalaisista heimosotureista.
Sissit menestyivät hyvin ja valtasivat suurimman osan Vienaa, 60 000 km², ja uhkasivat Muurmannin rataa. Metsäsissit ja karjalaiset saivat julkisuutta maailmalla. He eivät antaneet armoa neuvostohallituksen kanssa toimiville, paikallisille kommunisteille tai venäläismielisille.
Metsäsissiliikkeen loppu
Metsäsisseistä ja pakolaisista muodostettiin muun muassa Vihtori Kosolan johdolla karjalaispataljoonia Pohjanmaalla, mutta muuten Metsäsissijärjestö oli lakkautettu. Metsäsissijärjestön ja eri karjalaisasioiden hoitokuntien, valtuuskuntien, hallitusten ja neuvostojen jälkeen perustettiin niiden toiminnan jatkajaksi Akateeminen Karjala-Seura (AKS).
Kaiser Chiefs
Kaiser Chiefs on indie rockia soittava yhtye Leedsistä Englannista. Yhtye on perustettu vuonna 1997 nimellä Runston Parva, muttei saanut levytyssopimusta. Yhtye muutti nimensä Parvaksi ja he onnistuivatkin saamaan levytyssopimuksen, mutta levy-yhtiö lopetti toimintansa pian sopimuksen jälkeen. Yhtye muutti nimensä Kaiser Chiefsiksi ja julkaisi 2005 ensimmäisen levynsä, Employmentin. Vuonna 2007 Kaiser Chiefs julkaisi toisen albuminsa, Yours truly, angry mobin. Kolmas levy, nimeltään Off With Their Heads, julkaistiin 20.10.2008 (Suomessa 22.10.). Yhtyeen suurin hitti tähän mennessä on vuonna 2007 ilmestynyt "Ruby", jota on myös käytetty Guitar Hero 3:sessa ja Project Gotham Racing 4:sessa.
Luettelo sotakirjailijoista
Tämä on luettelo kirjailijoista, jotka ovat kirjoittaneet sota-aiheisia kirjoja.
Aarne Unhola
Aarne Teppo Kristian Unhola (13. marraskuuta 1911 Savonlinna – 27. toukokuuta 1990) oli suomalainen lastenkirjailija ja kääntäjä.
Unhola tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1930. Hänellä oli opintoja Newbold Collegessa, Rugbyssa Englannissa 1935–1936 ja Andrews Universityssa Washington D.C. kaupungissa 1955–1956. Unhola toimi virkailijana Kustannusliike Kirjatoimessa 1937–1939, kirjatoimittajana 1944–1959 ja toimitusjohtajana 1959–1968.
Unholan vanhemmat olivat faktori Viktor Wilhelm Unhola ja Marianna Lucina (o.s. Kerttula). Unholan puoliso oli Raili Johanna (o.s. Saarinen) vuodesta 1939.
Phillip Parker King
Elämäkerta
Kingin vanhemmat olivat Philip Gidley King ja Anna Josepha Coombe. Perhe purjehti Englantiin lokakuussa 1796 Phillipin ollessa viisivuotias. Hänen isänsä valittiin Uuden Etelä-Walesin kuvernööriksi ja vanhemmat muuttivat Australiaan 1799. Phillip jäi Essexiin Burfordin perheeseen. 1802 hänet lähetettiin Portsmouthin laivastoakatemiaan. Marraskuussa 1807 hän aloitti palveluksensa laivaston Dianalla. Hänestä tuli merikadetti ja hän palveli kuusi vuotta Pohjanmerellä, Biskajanlahdella ja Välimerellä. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1814.
Vuonna 1817 Britannian hallitus määräsi Kingin kartoittamaan Australian (joka tunnettiin tuolloin Uutena-Hollantina) rannikkovesiä, joita Matthew Flinders oli vuonna 1803 aiemmin tutkinut. Ennen lähtöään hän avioitui Harriet Lethbridgen kanssa. Hän purjehti 22. joulukuuta 1817 Sydneystä 84 tonnin kutteri HMS Mermaidilla mukanaan 19 hengen miehistö. Kaikkiaan King suoritti Mermaidilla kolme tutkimusretkeä. Neljännen matkan hän teki sluuppi HMS Bathurstilla. Matkat tehtiin 1817–1822. Hän kartoitti myös Tasmanian ja Bassinsalmen vedet.
King ylennettiin komentajaksi 1821. Hän palasi Englantiin 1823 ja komensi sittemmin HMS Adventurea. Yhdessä HMS Beaglen kanssa hän kartoitti viiden vuoden ajan Magalhãesinsalmea. Retken tulokset julkistettiin Royal Geographical Societyn kokouksessa 1831. Kingillä oli asunto Dunhevedissä Sydneyn esikaupungissa, jossa hän kestitsi Charles Darwinia tammikuussa 1836.
Kingiä seurasi Australian pohjoisten rantojen kartoittajana myöhemmin kapteeni John Clements Wickham.
Keskiaikahenkinen nykymusiikki
Keskiaikainen nykymusiikki on musiikin tyylilaji, jossa tavoitellaan jonkinlaista "keskiaikaista" tai "muinaista" tunnelmaa huilulla, viululla, kanteleella ja muilla perinteisillä akustisilla soittimilla. Myös kosketinsoittimia käytetään. Tyylilajille ei ole mitään vakiintunutta termiä. Sitä on kutsuttu myös fantasiamusiikiksi, keskiaikamusiikiksi, pakanamusiikiksi, avaruusmusiikiksi ja jopa terapiamusiikiksi. Myös nykykansanmusiikki, etnomusiikki ja kelttiläinen folk rock tulevat käsitteinä hyvin lähelle.
Phillip Parker King
Kunnianosoitukset
King oli Royal Societyn jäsen. Hänen kunniakseen painettiin Australiassa 2 punnan postimerkki 1963.
Keskiaikahenkinen nykymusiikki
Keskiaikaistyylistä musiikkia kuulee nykyisin varsinkin tietokoneroolipelien taustamusiikissa. 1990-luvulta lähtien tällaiselle musiikille omistautuneiden yhtyeiden määrä on kuitenkin kasvanut. Niiden levyjä myydään usein samalla osastolla heavy metal -musiikin kanssa, koska myös viimeksi mainitussa ovat yleistyneet keskiaikaiset tunnelmat ja kansanmusiikkivaikutteet. Tässä artikkelissa tarkoitettu, akustisesti suuntautunut musiikki eroaa kuitenkin voimakkaasti varsinaisesta metallimusiikista.
Phillip Parker King
Nimeäjänä
King nimesi linnuista muun muassa pilkkaviuhtojan (Tachyeres patachonicus, aik. Oidemia patachonica) vuonna 1828. Häneltä ovat peräisin myös Cobourgin niemimaan ja Port Essingtonin nimet, edellinen prinssi Leopold Saxe-Coburgin ja jälkimmäinen amiraali sir William Essingtonin mukaan.
Keskiaikahenkinen nykymusiikki
Eräitä keskiaikayhtyeitä
thumb|Tarujen Saari keikkailee ahkerasti Suomessa
Open Wheel Grand Prix
Open Wheel Grand Prix on Adobe Shockwaven kehittämä tietokonepeli, jossa tavoitellaan Formula 1-sarjan maailmanmestaruutta fiktiivisillä talleilla, joita ovat muun muassa Streamer, White Horse ja Arrowhead.
Pelissä on mukana kauden 2009 kaikki 17 osakilpailua fiktiivisillä radoilla sekä USA:n osakilpailu. Pelissä on fiktiivisiä kuljettajia, kuten Vijay Sinha ja Louis Claire.
Open Wheel Grand Prix'ssä on kolme vaikeustasoa; Rookie (Aloittelija), Pro (Ammattilainen) ja Legend (Legenda).
Pirjo Kääriäinen
Pirjo Kääriäinen on tekstiilitaiteilija, muotoilija ja Aalto-yliopiston professori (Associate Professor).
Hän on työurallaan työskennellyt muun muassa Finlaysonin (1989-2006), oman yrityksensä (2006-2008) ja Aalto-yliopiston (2008-) palveluksessa.
Tekstiilitaiteilijat TEXO ry myönsi Keskiselle Vuoden tekstiilitaiteilija -tunnustuksen vuonna 2016. Suomi-palkinnon hän sai vuonna 2019. Useista muista tunnustuksista mainittakoon H & M Conscious -säätiön Global Change Award (300 000 eur) loncell F -menetelmän työryhmälle.
Ömer Lütfi Akad
Ömer Lütfi Akad eli Lütfi Ömer Akad (2. syyskuuta 1916 Istanbul, Turkki – 19. marraskuuta 2011 Istanbul) oli turkkilainen elokuvaohjaaja, jonka ohjaajanura kesti vuodet 1948–1974. Ensimmäisen elokuvansa Vurun Kahpeye hän ohjasi vuonna 1949. Se pohjautuu Halide Edip Adıvarin saman nimiseen kirjaan. Hän oli yksi "ohjaajasukupolven" aikakauden uranuurtajia. Hänen 1970-luvulla ohjaamaansa trilogiaa The Bride; The Wedding; and The Sacrifice pidetään mestariteoksena. Myöhemmin hän luopui elokuvien ohjaustyöstä ja siirtyi tekemään televisio-ohjauksia.
Ömer Lütfi Akad opiskeli koulun jälkeen kauppakorkeakoulussa Istanbulissa. Hän työskenteli talousneuvojana Sema Film -elokuvayhtiössä ja kirjoitti siinä ohessa artikkeleita teatterista ja elokuvasta. Ohjattuaan yli sata elokuvaa hän opetti vielä kaksikymmentä vuotta Mimar Sinanin taidekorkeakoulussa.
Akad palkittiin kahdesti Antalyan Kultaisen appelsiinin elokuvajuhlassa, vuonna 1974 parhaana ohjaajana ja vuonna 1983 elämäntyöstä.
Long Island
Long Island on saari New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Saaren pinta-ala on 3 567 km² ja asukkaita on 7,536 miljoonaa. Long Island on 17. väkirikkain saari maailmassa, edellä Irlantia, Jamaikaa ja Hokkaidon saarta Japanissa.
Maantiede
Nimensä mukaisesti saari on pitkänomainen: sen pituus New Yorkin kaupungin satamasta itäkärkeen on 190 kilometriä, mutta sen leveys pohjois-eteläsuunnassa vain kolmisenkymmentä kilometriä. Yli 2 000 as/km² asukastiheydellään se on nykyään jo kokonaisuudessaan varsin kaupunkimaista aluetta. Saari jakautuu neljään piirikuntaan. Näistä kaksi läntisintä, Brooklyn (Kingsin piirikunta) ja Queens (Queensin piirikunta) kuuluvat New Yorkin kaupunkiin. Ne ovat pinta-alaltaan hyvin pieniä ja erittäin tiheään asuttuja, yhteensä niissä asuu lähes kaksi kolmasosaa Long Islandin väestöstä. Niiden itäpuolella on suurempi Nassaun piirikunta, joka on New Yorkin läheistä esikaupunkia. Itäisin, Suffolkin piirikunta, käsittää suurimman osan saaren pinta-alasta ja on siten harvempaan asuttua, vaurasta lähiötä ja jopa maaseutua.
Tavallisesti yhdysvaltalaiset tarkoittavat Long Islandista puhuttaessa ainoastaan varsinaisen New York Cityn ulkopuolisia alueita eli Nassaun ja Suffolkin piirikuntia. Brooklyniä ja Queensia ei pidetä varsinaisesti Long Islandin vaan nimenomaan New Yorkin kaupungin osina, mikä voi johtaa sekaannuksiin. Kaupungin ulkopuolisten Nassaun ja Suffolkin piirikuntien yhteenlaskettu väkiluku on silti lähes 2,8 miljoonaa.
Long Islandilla on maine hyvin rikkaana ja turvallisena asuinalueena. Tilastojen mukaan Nassaun ja Suffolkin piirikunnat ovatkin tulotasoltaan Yhdysvaltain korkeimpia, ja rikollisuus on niissä kaikkein vähäisintä. Long Islandin väestö on monikulttuurista, ja neljänneksellä Nassaun ja Suffolkin asukkaista on italialaiset sukujuuret. Saarella toimii myös lukuisia yliopistoja ja korkeakouluja.
Long Islandin saarella sijaitsee Calvertonin kansalliskalmisto, joka on Yhdysvaltain suurin.
Liikenne
Saaren liikenne suuntautuu pääasiassa New Yorkiin, ja hyvin monet käyvät töissä Manhattanin saarella. Ennen Brooklyn Bridgen valmistumista 1883 kaikki liikenne Long Islandilta tapahtui vesiteitse. Tämän jälkeen rakennettiin rautatieyhteyksiä ja sittemmin maanteitä. Nykyään kasvanut väestö ja autojen suuri määrä ruuhkauttavat pahasti pitkän ja kapean saaren päätiet, ja tärkeimpään läpikulkutiehen viitataankin "maailman pisimpänä pysäköintialueena". Laivayhteydet pohjoiseen Connecticutiin ovat vähäisiä.
Lentoliikenne on keskittynyt New Yorkin kaupungin sisällä Long Islandin länsipäähän. Queensissa sijaitsevat sekä John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema että LaGuardian lentoasema. Itäisellä saaren osalla sijaitsee nykyään ainoastaan yksi pienempi yleinen lentoasema. Lentämisen historiassa saari muistetaan siitä, että Charles Lindbergh aloitti kuuluisan yksinlentonsa Pariisiin Ranskaan 1927 lentokentältä läntisellä Long Islandilla.
Ulla Patrikka
Ulla Patrikka-Jokinen (s. 10. huhtikuuta 1946 Jyväskylä) on suomalainen kilpauimari, joka osallistui México Cityn olympialaisiin vuonna 1968. Hän edusti Helsingin Työväen Uimareita ja Vetehisiä.
México Cityssä Patrikka kilpaili 100 ja 200 metrin selkäuinnissa. 100 metrillä hän selvisi välieriin, jossa jäi eränsa kahdeksanneksi. 200 metrillä Patrikka oli alkueränsä kolmas, eikä päässyt jatkoon.
Ulla Patrikan ensimmäinen puoliso oli uimari Matti Kasvio. Heidän poikansa on uimari Antti Kasvio.
Arkady Luxemburg
Arkady Luxemburg (s. 1939) on yksi tuotteliaimmista ja tunnetuimmista elävistä moldovalais-amerikkalaisista säveltäjistä.
Miklós Szilvásy
thumb|Miklós Szilvásy (vasemmalla) Lontoon olympialaisissa 1948. Miklós Szilvásy (5. joulukuuta 1925 Márianosztra – 24. toukokuuta 1969 Budapest) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Arkady Luxemburg
Hän suoritti taiteen maisterin tutkinnon Musiikkiakatemiassa Chișinăussa, Moldovassa entisessä Neuvostoliitossa, jossa hän suoritti tutkinnot pianonsoiton, sävellyksen ja musiikkiteorian alalta. Hän on työskennellyt ohjaajana, konserttipianistina ja säestäjänä useissa instituutioissa ympäri maailmaa, mukaan lukien Moldovan musiikkiakatemia, Moldovan musiikkikorkeakoulu, Moldovan musiikkikoulu, San Diegon osavaltion yliopisto, Mesa College, Kalifornian baletti ja David Yellin College. Useat hänen opiskelijoistaan ​​ovat tulleet maailmankuuluiksi esiintyjiksi, mukaan lukien Oleg Maisenberg ja Mark Seltzer. Hän on kirjoittanut useita teoksia musiikkiteoriasta ja harmoniasta. Arkady sai Moldovan Vuoden säveltäjä -palkinnon vuonna 1967. Hän on Yhdysvaltojen säveltäjien liiton ja ASCAP:n jäsen.
Miklós Szilvásy
Szilvásy saavutti olympiahopeaa kreikkalais-roomalaisen painin 73 kilogramman painoluokassa vuonna 1948 Lontoon olympialaisissa. Neljä vuotta myöhemmin 1952 Helsingin olympialaisissa hän voitti kultamitalin samassa painoluokassa. Napolin MM-kisoissa 1953 hän saavutti vielä hopeaa.
Arkady Luxemburg
Merkittäviä Luxemburgin sinfonisia teoksia ovat "Sinfonietta", Sinfonia jousille, Kaksi konserttoa pianolle orkesterin kanssa, Konsertto sellolle orkesterin kanssa, Sinfoniafantasia "Kevään melodiat". Merkittäviä teoksia pianosoololle ovat "Aquarelie", "Shostakovichin muistoksi", "Gershwinin muistoksi", Sonata, Sonatina, "Blueses" ja "Preludes".
Suuri osa hänen teoksistaan ​​on levytetty. Niitä julkaistaan ​​säännöllisesti ja toistetaan Tšekissä ja Slovakiassa, entisessä Neuvostoliitossa, Romaniassa, Unkarissa, Israelissa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 1995 hän on asunut San Diegossa Kaliforniassa, missä hän jatkoi uraa esiintyjänä, säveltäjänä ja ohjaajana.
Miklós Szilvásy
Seuratasolla Szilvásy aloitti painiuransa Budapestin rautatietyöläisten urheiluseurassa BVSC:ssa. Myöhempiä seuroja olivat ÉDOSZ (nyk. Ferencváros) ja Dózsához (nyk. Újpesti TE).
Roni on rikki
Roni on rikki (engl. Ron’s Gone Wrong) on vuonna 2021 valmistunut tietokoneanimoitu tieteiskomediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Sarah Smith ja Jean-Philippe Vine. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Peter Baynham sekä Sarah Smith.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdistyneessä kuningaskunnassa 15. lokakuuta ja Yhdysvalloissa sekä Suomessa 22. lokakuuta 2021.
Ääninäyttelijät
Suomenkielisen version käänsi Aki Heinlahti ja ohjasi Nina Palmgren.
Ylli
Ylli on 30 metriä pitkä entinen teräsproomu, joka on tehty vuonna 1907 rakennetun matkustajahöyrylaiva Ylä-Keiteleen rungosta 1950-luvulla. Aluksen kotisatama on Keitele-järven rannassa Viitasaarella.
Liikenteestä vuonna 1948 poistettu S/S Ylä-Keitele siirtyi vuonna 1951 Viitasaaren Höyrylaiva Osakeyhtiöltä Osuusliike Sisämaan (SOK) omistukseen yhdessä maa-alueen ja varastorakennuksen kanssa. Osuusliike myi ensiksi laivan irtaimiston huutokaupalla ja myöhemmin vuonna 1953 itse laivan. Ylä-Keiteleen uudeksi omistajaksi tuli viitasaarelainen yhtiö Haapaniemen Saha E. Saraste.
Ylä-Keiteleen muutostyö proomuksi jatkui Viitasaarella, ja alus valmistui kesäkuussa 1958, jolloin se telakoitiin Suolahdessa, maalattiin, katsastettiin ja otettiin liikenteeseen. Aluksen perään rakennettiin korkea ohjailuhytti. Aluksen uusi nimi "Ylli" oli lyhenne nimestä Ylä-Keitele. Tätä lyhennettä olivat lapset käyttäneet jo 1910-luvulla.
Yllin palvelu proomuna jäi lyhyeksi, sillä vuonna 1964 proomuliikenne loppui VR:n purettua Suolahdessa olleen proomujen lastauspaikan sen tilalle rakennetun nippunosturin tieltä. Viimeinen puutavarakuorma Yllillä kuljetettiin kesäkuussa 1964.
Vuoden 1964 jälkeen Ylli jäi rappeutumaan ja upposi lopulta. Vuonna 1991 se nostettiin pintaan ja hinattiin Äänekoskelle telakoitavaksi. Aluksen pohja paikattiin ja maalattiin. Vuoden 1991 jälkeen Yllin kunnostaminen on jatkunut.
Erik Ahopelto
Erik Ahopelto (s. 5. huhtikuuta 1996 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan Unia Oświęcimissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Ahopelto osaa pelata myös laidassa.
Ura
Ahopelto on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2015–2016 päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2016–2017 Ahopelto debytoi miesten peleissä pelattuaan kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Elokuussa 2017 Ahopelto siirtyi try-outille LeKin Mestis-joukkueeseen. Syyskuussa hän sai joukkueeseen kauden 2017–2018 kattavan jatkosopimuksen. Ahopellon tulokaskausi toi 25 runkosarja-, viidessä playoff- ja yhdessä Suomen Cupin ottelussa tehot 2+4=6. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue KOOVEE:ssä. Noin puolet kaudestaan Ahopelto pelasi kuitenkin LeKin A-nuorten Mestisjoukkueessa, jossa hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Kaudeksi 2018–2019 Ahopelto siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella edellisenä keväänä Mestikseen nostettuun KOOVEE:hen. Hänet nostettiin 26. tammikuuta 2019 seuran yhteistyöjoukkueen, Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen kokoonpanoon otteluun JYPiä vastaan, kun joukkueen kokoonpanosta oli sivussa mm. Teemu Rautiainen ja Panu Mieho. Ahopelto merkittiin liigadebyytissään Ilveksen kakkossentteriksi laidoilleen Teemu Lepaus ja Joose Antonen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Ahopelto teki seuraavassa ottelussaan 6. helmikuuta 2019 Vaasan Sportia vastaan. Markku Hakanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Siirtotakarajalla, helmikuun puolivälissä KOOVEE tiedotti Ahopellon pelaavan loppukauden lainalla Ilveksessä. Hän pelasi siellä 11 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehden kaksi maalia.
Kaudeksi 2019–2020 Ahopelto teki Ilveksen kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi syyskaudella kuusi SM-liigaottelua, mutta suurin osa Ahopellon kaudesta eteni kuitenkin lainalla KOOVEE:n Mestis-joukkueessa. Maaliskuussa 2020 Ilves vahvisti, että hänen sopimuksessaan ollutta optiota ei käytetä. Ahopelto siirtyi kaudeksi 2020–2021 yhden kauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 9+16=25. Pudotuspeleissä Ahopelto jakoi Hermeksen sisäisen syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2021 Ahopelto teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hänet nimettiin Hermeksen varakapteeniksi. Ahopelto voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+26=43, joilla hän sijoittui koko Mestiksen pistepörssissä kymmenenneksi.
Kesäkuussa 2022 Ahopelto teki vuoden mittaisen sopimuksen hänen aiemman seuransa KOOVEE:n kanssa. Hänen sopimuksensa sisälsi option ulkomaille siirtymisestä, jonka Ahopelto käytti jo elokuussa, kun hän siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Unia Oświęcimiin.
Suomalainen metodologiayhdistys
Suomalainen metodologiayhdistys (Finnish methodology society) perustettiin vuonna 2020 edistämään suomalaista metodologian kehittämistä eri tieteenaloilla. Yhdistys julkaisee Metodologia nimistä kaikkien alojen metodologiaan keskittyvää vertaisarvioitua tiedejulkaisua sekä edistää metodologian kehittämistä ja aiheen julkaisuja Suomessa. Yhdistyksen alaisuudessa toimii lehden lisäksi metodineuvosto, jonka tehtävänä on vastata toiminnan tieteellisestä laadusta.
Viktor Ujčík
Viktor Ujčík (s. 24. toukokuuta 1972 Jihlava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa HC Vítkovicea.
Acid
Acid (yleissanana suomeksi "happo") voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Metodologia (aikakauslehti)
Metodologia lehden on perustanut Suomalainen metodologiayhdistys kaikkien tieteenalojen metodologiaa käsittelevä tiedejulkaisu. Lehti julkaisee vuosittain vertaisarvioituja artikkeleita ja esseitä metodologian, tieteenfilosofian, sekä menetelmien praktisten soveltamisen alueilla. Lehdessä myös julkaistaan meta-analyysejä, teoria-artikkeleita, kirja-arvioita, metodien sovellusartikkeleita sekä yleistieteellisiä kannanottoja.Metodologia käyttää CC-BY 4.0 mukaista creative commons lisenssiä.
Lehden historia
Lehden perusti Suomalainen metodologiayhdistys (Finnish methodology society) vuonna 2020. Ensimmäinen lehden julkaisu ajoittuu samalle vuodelle. Metodologialle myönnettiin Jufo 1 luokitus Julkaisufoorumin toimesta.
Lehden filosofia
Lehden filosofiana ja kantavana ajatuksena on avoimuus, kattavuus ja suomalaisen metodologian alueen kehittäminen. Lehdessä julkaistaan tämän vuoksi myös metodologisia käännösartikkeleita, jotta kansallisella tasolla olevat metodologiset ajatukset voidaan saada globaalin tiedemaailman piiriin.
Win-t
Win-T eli Warfighter Information Network – Tactical on Yhdysvaltojen armeijan kehittämä sotilasverkko jolla eri kulkuneuvot, pääasiassa helikopterit ja hävittäjät voidaan reaaliaikaisesti liittää samaan verkkoon.
Kehitystyö alkoi Joint Network Node Network (JNN-N) nimellä Yhdysvalloissa vuonna 2004, jolloin Increment 1 -malli suunniteltiin Irakin valvontatehtäviin. Marraskuussa 2005 WIN-T läpäisi ensimmäiset suunnitelmatarkastukset ja hieman myöhemmin rakennettiin toimiva prototyyppi. Kehitystyö on lähestymässä loppuaan ja ensimmäiset kyseisellä teknologialla varustetut kulkuneuvot otetaan käyttöön vuoden 2008 aikana. Vuonna 2013 Increment 2 -malli otettiin käyttöön Afganistanin valvontatehtäviin. Kehitystyö on tähän mennessä maksanut n. 10 miljardia dollaria.
Perustan verkolle luovat maatukiasemat ja itse kulkuneuvot jotka muodostavat soluverkon. Verkkoon on mahdollista liittää tarpeen mukaan myös satelliitteja. Verkkoon voidaan lisätä myös muita kiinteitä asemia kuten tulenjohto ja ilmatorjunta, jolloin kaikki informaatio, jota verkon alueella on saatavissa, voidaan jakaa myös kaikille sitä tarvitseville tarpeen mukaan.
Verkko osaa itse automaattisesti korjata itsensä ja muotoutua tarpeen vaatiessa uudelleen, esimerkiksi laajentaa solujen kantamaa lisäämällä lähetystehoa, tai jos soluverkko jakautuu taistelutilanteessa kahtia, voidaan se yhdistää automaattisesti satelliittien välityksellä.
Aiheesta muualla
Defence Update
Antti Hyvönen
thumb|right|250px|Antti Hyvönen Hämeenlinnassa 24.3.1978 Antti Mikael Hyvönen (30. huhtikuuta 1900 Seinäjoki, toisten tietojen mukaan Oulu – 20. marraskuuta 1988 Helsinki) oli työväenliikkeen veteraani ja myöhemmin Sirola-opiston vararehtori. Hän käytti myös useita salanimiä, kuten Matti Pajari ja Yrjö Linko.
Chicopee
Chicopee on Yhdysvaltain kaupunki Hampdenin piirikunnassa, Massachusettsissa.