cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Digimon
Digimon Zero Two
Toinen Digimon-animesarja on jatkoa edelliselle ja alkoi Japanissa 2. huhtikuuta 2000. Se tunnetaan myös nimillä Digimon 02 ja Digimon Adventure 02. Edellisen sarjan tapahtumista on kulunut kolme vuotta (englanninkielisessä versiossa neljä vuotta). Digimaailmaan on ilmestynyt uusi uhka: ihminen, joka kutsuu itseään Digimon-keisariksi. Hän orjuuttaa digimoneja ”pahoilla renkailla” ja estää Valittujen lasten kumppaneiden digivoitumisen Pimeiden Tornien avulla. Edellisistä Valituista lapsista vain Takeru Takaishi ja Hikari Yagami ovat aktiivisesti mukana taistelussa. Mukana on myös kolme uutta lasta: Daisuke Motomiya, Miyako Inoue (suomennoksessa virheellisesti Kyo Inoue) ja Iori Hida. He käyttävät Pimeiden Tornien vaikutukselle immuunia sekä muinaista digivoitumismenetelmää nimeltä ”haarniskoituminen”. Digimon-keisari paljastuu lapsineroksi nimeltä Ken Ichijouji, joka myöhemmin alkaa katua tekojaan ja liittyy pitkän epäröinnin jälkeen yhdeksi Valituista lapsista. Mutta sitten Pimeitä Torneja käyttävät Digimaailman tasapainon järkyttämiseen kaksi digimonia Archnemon ja Mummymon sekä näiden ihmisluoja Yukio Oikawa, jotka olivat manipuloineet Keniä. Mutta Oikawaa puolestaan oli manipuloinut lasten vanha vihollinen Vamdemon, joka palasi BelialVamdemonin hahmossa.
Colt M1911
M1911A
Coltin valmistamien M1911A1:n kaupallisten mallien myyntinimi on Colt Government. Niissä on lukuisia kaliiperivaihtoehtoja, lipaskokoja ja varmistinjärjestelmiä, mutta perustoiminnaltaan ja rakenteeltaan kyseessä on kuitenkin M1911A1. Ase on myös monien poliisiyksiköiden käytössä.
Digimon
Digimon Tamers
Kolmas Digimon-animesarja alkoi Japanissa 1. huhtikuuta 2001 ja sijoittuu maailmaan, jossa kaksi edellistä sarjaa ovat vain televisiosarjoja ja digimoneista on kehitetty kortti- ja videopelejä, joilla on vaikutusta oikeisiinkin digimoneihin. Päähenkilö on poika nimeltä Takato Matsuki, joka saa käsiinsä ”Sinisen kortin”. Se muuttaa hänen kortinlukulaitteensa Digiviceksi nimeltä D-Voima (, Japanissa D-Arc) ja tekee Takatosta digimon-kesyttäjän. Lisäksi Takaton itse suunnittelema ”unelmadigimon”, Guilmon, muuttuu oikeaksi digimoniksi, josta tulee hänen oma kumppaninsa. He alkavat taistella todelliseen maailmaan tunkeutuneita digimoneja vastaan kahden muun kesyttäjän, Henry Wongin ja Rika Nonakan, kanssa. He käyttävät kortteja vahvistaakseen digimonejaan ”Digi-Modify” -toiminnan kautta. Mukana on myös Calumon, joka poikkeaa muista digimoneista sillä, että se ei muutu lainkaan ylempään muotoon. Calumon paljastuu koko digievoluution avaimeksi, jonka ainoa voima on kyky saada digimonit digivoitumaan. Takato, Henry ja Rika joutuvat taistelemaan ihmisten maailmaan ilmestyviä Devoja vastaan. Lähtiessään pelastamaan Calumonia, myös Takaton ystävistä Jen Katousta, Kazu Shiodasta ja Kenta Kitagawasta sekä Henryn pikkusiskosta Shiuchon Wongista tulee digimon-kesyttäjiä. Digimaailmassa he kohtaavat myös sinne kuukausia aiemmin saapuneen Ryo Akiyaman. Takato, Henry, Rika ja Ryo löytävät keinon saada digimoninsa kehittymään Mega-muotoihinsa yhdistymällä näiden kanssa. Lopulta he joutuvat oikeaan maailmaan palatessaan taistelemaan digimonien todellista vihollista, tietokoneohjelma D-Reaperiä vastaan.
Colt M1911
Tuotanto
Asetta valmistettiin ennen ensimmäistä maailmansotaa yli miljoona kappaletta. Suurimmat valmistajat olivat Springfield Armory, Colt’s Manufacturing Company, Remington-UMC, Burroughs ja Savage.
Digimon
Digimon Frontier
Neljäs Digimon-animesarja alkoi Japanissa 7. huhtikuuta 2002. Viisi lasta Takuya Kanbara, Kouji Minamoto, Junpei ”J.P.” Shibayama, Izumi ”Zoe” Orimoto ja Tomoki ”Tommy” Himi saavat ensin kännykkäänsä outoja viestejä, jotka johdattavat heidät maanalaiseen junaan, joka vie heidät Digimaailmaan. He tapaavat kaksi digimonia, Bokomonin ja Neemonin, joiden opastuksella he etsivät käsiinsä tulen (Takuya), valon (Kouji), ukkosen (Junpei), tuulen (Izumi) ja jään (Tomoki) henget. D-Skannereiksi kutsuilla Digiviceillaan he käyttävät henkiä muuttuakseen Legendaarisina sotureina kutsutuiksi digimoneiksi, joiden hahmossa heidän on kukistettava Digimaailmaa aiemmin Seraphimonin ja Ophanimonin avulla suojellut Cherubimon, joka yrittää nyt tuhota Digimaailman. He onnistuvat kukistamaan pahoiksi tulleet maan, teräksen, veden ja puun henget omaavat Grumblemonin, Arbormonin, Mercurymonin ja Ranamonin ja vapauttavat turmeltuneen pimeyden hengen vallasta Koujin kaksoisveljen Kouichi Kimuran. Cherubimonin kukistuttua, tämän toimia jatkavat Royal Knights -ryhmään kuuluvat digimonit Dynasmon ja Crusadermon. Paljastuu myös, että näiden tavoitteena oli käyttää Digimaailman dataa elvyttämään sen alkuperäinen tyrannimainen hallitsija Lucemon. Kun kaikki henget yhdistyvät digimoniksi nimeltä Susanoomon, alkaa viimeinen taistelu Lucemonia vastaan.
Digimon Savers (Digimon Data Squad)
Kolmen vuoden tauon jälkeen, 2. huhtikuuta 2006, Japanissa alkoi uusi Digimon-animesarja nimeltä Digimon Savers, mutta englanninkielisenä se esitettiin nimellä Digimon Data Squad. Tämä animesarja kuitenkin eroaa aiemmista, sillä sen animaattorit ja kirjoittajat ovat vaihtuneet. Sarjan päähenkilö on poika nimeltä Marcus Damon, joka ystävystyy DATS-nimisestä järjestöstä paenneen Agumonin kanssa. DATS (Digital Accident Tactics Squad) on Homer Yushiman perustama ja Richard Sampsonin johtama järjestö, joka pyrkii pitämään Digimaailman ja digimonien olemassaolon salassa muilta. Agumonista tulee Marcusin digimon-kumppani ja he liittyvät DATSiin, jossa he työskentelevät Thomas H. Norsteinin ja Yoshino Fujiedan kanssa. Myöhemmin heihin liittyy myös Digimaailmassa varttunut poika nimeltä Keenan Crier. Saadakseen kumppaninsa digivoitumaan, heidän on käytettävä DNA:ta (Digital Natural Ability) sekä omaa empatiaansa ja tahdonvoimaansa. Lisäksi heidän digimoninsa voivat digivoitua Mega-tasoakin korkeammalle Burst-muotoihin. Ensin he joutuvat taistelemaan Digimaailman hallitsijoihin kuuluvaa Merukimonia vastaan. Merukimonin epäluottamus johtui digimoneja kohtaan tehdyistä hyökkäyksistä, joiden aiheuttajaksi paljastuu Akihiro Kurata ja tämän keinotekoiset digimonit Gizumonit. Lapset joutuvat myös taistelemaan Kuratan apulaisia Kouki Tsubasaa, Ivania ja Nanamia vastaan, jotka kykenivät muuntautumaan digimoneiksi. Vaikka Kuratan aikeet onnistutaan estämään, Digimaailman ylin hallitsija King Drasil on vakuuttunut ihmisten ja digimonien kyvyttömyydestä elää sovussa ja alkaa tuhota molempia maailmoja.
Colt M1911
Käyttö
Asetta käytettiin laajasti muun muassa ensimmäisessä maailmansodassa, toisessa maailmansodassa, Korean sodassa ja Vietnamin sodassa.
Digimon
Digimon Xros Wars (Digimon Fusion)
6. heinäkuuta 2010 alkoi aivan uusi Digimon-animesarja, jossa digimonit olivat aivan erilaisia kuin aiemmissa. Digivoitumisen sijaan digimonit vahvistuvat yhdistymällä väliaikaisesti tai peräti pysyvästi muiden digimonien kanssa. Kaudella esiintyy myös digimoneja, jotka eivät ole mitään tasoa, mutta vastaavat voimiltaan joko Rookie-, Champion-, Ultimate- tai Mega-tason digimoneja. Sarjan alkuperäinen nimi on Digimon Xros Wars, mutta se näytettiin englanniksi nimellä Digimon Fusion. Sarja jakautuu kolmeen tuotantokauteen.
Colt M1911
Käyttö
Venäjän tsaarin armeija oli hankkinut useita tuhansia Colt M1911-pistooleja ja näitä aseita jäi Suomeen vapaussodan jälkimainingeissa. Aseet päätyivät lähinnä suojeluskuntien ja yksityisten suojeluskuntalaisten haltuun. Talvi- ja jatkosodassa Colt M1911-pistooleja oli käytössä satakunta kappaletta.
Digimon
Digimon Xros Wars (Digimon Fusion)
Ensimmäisellä kaudella (jaksot 1-30) nuori poika nimeltä Mikey Kudo päätyy ystäviensä, Angie Hinomoton ja Jeremy Tsurgin, kanssa Digimaailmaan, jossa he tapaavat Shoutmonin sekä joukkoja muita digimoneja. Mikey saa käsiinsä laitteen nimeltä Fusion Loader, jolla hänestä tulee Fusion Fighters (Japanissa Xros Heart) -nimisen armeijan kenraali ja voi tehdä Shoutmonista voimakkaamman yhdistämällä sen väliaikaisesti muiden digimonien kanssa. He kohtaavat kuitenkin myös kilpailevina armeijoita, kuten Christopher Aonuman johtama Blue Flare, Nene Amanon ja AxeKnightmonin johtama Midnight (Japanissa Twilight) sekä Bagramonin (AxeKnightmonin veli) johtama Bagra-armeija (Bagra Army). Sarjan toisella kaudella (jaksot 31-54) Bagramonilla on käsissään kaikki Digimaailman hallitsemiseen tarvittavat koodikruunut. Mikey ja Shoutmon palaavat Digimaailmaan ilman Angieta ja Jeremya. Mikey, Christopher ja Nene yhdistävät armeijansa kohdatakseen Bagramonin ja tämän seitsemän Pimeyden kenraalia (Dark Generals), mutta nyt Nenen pikkuveli, Ewan Amano, oli Bagramonin ja AxeKnightmonin manipulaation uusi kohde, joka kuvitteli Digimaailman olevan pelkkä peli.
2. lokakuuta 2011 alkoi kolmas kausi, The Young Hunters Who Leap Through Time, jossa on kulunut vuosi taistelusta Bagramonia vastaan. Mikey Kudo ja Ewan Amano joutuvat kumppaniensa, Shoutmonin ja Damemonin, sekä uusien päähenkilöiden, Tagiru Akashin ja Gumdramonin, kanssa uuteen seikkailuun paikkaan nimeltä DigiQuartz, joka sijaitsee ihmisten maailman ja Digimaailman välissä. Heidän lisäkseen siellä seikkailevat myös Digimon-metsästäjät Ryouma Mogami, Ren Tobari, Airu Suzaki sekä Hideaki Mashimo ja Kiichi Funabashi. Lopulta DigiQuartzin luojaksi paljastuu Quartzmon, Bagramonin datasta syntynyt paha digimon. DigiQuartzin ollessa repeämä ajassa ja avaruudessa, myös aiempien sarjojen päähenkilöt kykenevät myöhemmin saapumaan omista todellisuudestaan Mikeyn ja muiden avuksi auttamaan Quartzmonin pysäyttämisessä.
Sarjaa itsessään ei ole esitetty Suomen televisiossa, mutta sarjan englanninkieliset versiot kahdesta ensimmäisestä kaudesta ovat saatavilla suoratoistopalvelu Netflixistä.
Digimon Universe: Appli Monsters
Toukokuussa 2016 julkistettiin uusi Digimon-multimediaprojekti, johon kuuluu leluja, Nintendo 3DS:lle julkaistava videopeli ja uusi animesarja Digimon Universe: Appli Monsters.
Tarina sijoittuu vuoteen 2045 sekä maailmaan, jossa asuu digimonien sijaan appmoneja eli applihirviöitä, mobiilisovelluksista syntyviä tekoälyolentoja. Päähenkilö on Haru Shinkai, joka saa käsiinsä laitteen nimeltä Applidrive ja herättää sillä henkiin oman appmoninsa Gatchmonin. Yhdessä heidän on palautettava kahden maailman välinen rauha ja tuhottava vaarallista virusta levittävä tekoäly nimeltä Leviathan. Harua avustavat tehtävässään myös tämän ystävä Yujin Ozora ja Offmon, lapsi-idoli Eri Karan ja Dokamon, kuuluisa AppTubettaja Torajirou Asuka ja Musimon ja hakkeri Rei Katsura ja Hackmon, jonka veljen Leviathan sieppasi. Myöhemmin paljastuu että Yujin on todellisuudessa androidi, jonka Leviathan on luonut tarkkailemaan ihmisiä.
Digimon Adventure (2020)
Tammikuussa 2020 Toei Animation julkaisi trailerin, missä esitellään uusi Digimon-anime. Sarja on alkuperäisen Adventure-animen uudelleenkäynnistys.
Taichilla ja muilla on vaatteita lukuun ottamatta samat hahmojen ulkomuodot ja samat kumppanidigimonit kuin alkuperäisessä, mutta heillä on nyt täysin uudet Digivicet. Agumon, Gabumon, Piyomon, Tentomon, Palmon ja Gomamon ovat reinkarnaatioita kuudesta soturidigimonista, jotka taistelivat kauan sitten pyhien digimonien rinnalla pimeyden digimonien ensimmäistä aaltoa vastaan. Patamon ja Tailmon taas ovat reinkarnaatioita kahdesta pyhien digimonien jäsenestä. Nämä kahdeksan digimonia taistelevat nyt kahdeksan Valitun rinnalla pimeyden digimonien toista aaltoa, joka uhkaa myös ihmisten maailman teknologiaa. Argomonit uhkaavat tietoverkossa aiheuttaa ydinohjusten osumisen Tokioon, Eyesmon uhkaa katkaista Tokiosta kaikki sähköt, Calmaramon uhkaa sekoittaa koko maailman laivaliikenteen, ja Zurumonit uhkaavat pudottaa Kansainvälisen avaruusaseman taivaalta Tokioon lähettääkseen tietoverkosta dataa ensin Devimonin kehittymistä koskevia tutkimuksia varten ja seuraavaksi Millenniummonille henkiinheräämistä ja Digimaailman tuhoamista varten. Kaikki huipentuu lopulta Suurena katastrofina tunnetun Negamonin pyrkimyksiin muuttaa sekä Digimaailma että ihmisten maailma pelkäksi valkoiseksi tyhjyydeksi.
Digimon Ghost Game
Lokakuussa 2021 alkoi yhdeksäs uusi Digimon animesarja Digimon Ghost Game. Sarja on ensimmäinen kauhugenretyylinen Digimon-sarja. Sarjan esittäminen alkoi Fuji TV:llä 3. lokakuuta 2021.
Lähitulevaisuudessa innovatiivisen teknologian ilmentämänä ihmisten maailmaan on ilmestynyt hologrammihaamuina tunnettuja Digimon-olentoja, joita tavalliset ihmiset eivät kykene näkemään. Hiro Amakonawa saa isältään haltuunsa salaperäisen laitteen digivicen, jonka avulla kyseiset digimonit pystyvät materialisoitumaan näkyviksi. Hiro kohtaa digimonin nimeltä Gammamon, josta tulee hänen digimonkumppaninsa. Hiro ja Gammamon kohtaavat kaksi muuta lasta Ruli Tsukiyonon ja Kiyoshiro Higashimitarain ja heidän digimonkumppaninsa Angoramonin ja Jellymonin. Yhdessä he kohtaavat tutkivat ihmisten maailmaan ilmestyneiden hologrammidigimonien aiheuttamia tapauksia ja taistelevat hologrammidigimoneja vastaan. Heidän seuraansa liittyy myöhemmin digimon nimeltä Espimon. Sarjassa on toistuvana elementtinä myös Gammamonin sisällä lepäävä ilkeä ja alkuperäinen persoonallisuus GulusGammamon. Kaikki huipentuu lopulta GulusGammamonin levittämän GRB-viruksen pysäyttämiseen sekä tapaamiseen digimonien hallitsijan, Quantumonin, kanssa, joka oli lähettänyt digimonit ihmisten maailmaan.
Elokuvat
Seitsemän ensimmäistä elokuvaa sijoittuvat neljään ensimmäiseen animesarjaan ja ovat myös ainoat Japanin ulkopuolella ilmestyneet elokuvat. Kolme ensimmäistä elokuvaa on myös tiivistetty Japanin ulkopuolella Digimon-elokuvaksi.
Kirjallisuusvuosi 1880
Kirjallisuusvuosi 1880 käsittelee vuoden 1880 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Digimon
Elokuvat
Toei Animation Festivalissa on esitetty myös kaksi tietokoneanimoitua lyhytelokuvaa Digimon Savers 3D: The Digital World in Imminent Danger! ja Digimon Adventure 3D: Digimon Grandprix!.
Digimon Adventure tri.
Sarja sijoittuu kolme vuotta Digimon Zero Twon jälkeen. Ihmisten maailmaan ilmestyy salaperäiselle tartunnalle ilmestyneitä digimoneja aiheuttamaan tuhoa. Taichi Yagami ja muut Digimon Adventuresta tutut Valitut lapset tapaavat jälleen vanhat digimonkumppaninsa ja saavat tukea Japanin hallitukselta, Daisuken, Miyakon, Iorin ja Kenin hävittyä taistelun Alphamonia vastaan ja kadottua jälkiä jättämättä. Taichi ja muut tapaavat myös uuden Valitun lapsen nimeltä Meiko Mochizuki ja tämän kumppanin Meicoomonin, joista tulee heidän ystäviään. Mutta sitten Meicoomon paljastuu tartunnan aiheuttajaksi, jota Alphamon sekä Digimon-keisarin ja Gennain ulkomuotoja käyttänyt salaperäinen mies pyrkivät käyttämään hyväkseen mestarinsa Yggdrasilin toiveiden toteuttamista varten. Valittujen lasten hetkellinen neuvottomuus uhkaa jopa ajaa Homeostasiksen ja tämän palvelijan, Hackmonin, turvautumaan omiin keinoihinsa uhan pysäyttämiseksi. Sarjassa esiintyvät myös Daigo Nishijima ja Maki Himekawa, hallituksen työntekijät, jotka olivat nuorempina alkuperäisiä Valittuja lapsia ennen muita.
Digimon-animen 15-vuotistaipaleen kunniaksi Japanissa ilmoitettiin alkavan 2015 uusi animesarja, joka sijoittuu samaan jatkumoon Digimon Adventuren kanssa. Vanhemmat Valitut lapset tekevät esiintymisen tässä sarjassa lukio-opiskelijoina. 13. joulukuuta 2014 uuden sarjan virallinen nimi Digimon Adventure tri. paljastettiin uuden kuvan kera, jossa nyt ensimmäistä kertaa nähdään Valitut lapset uusissa ulkomuodoissaan. Toukokuussa 2015 ilmoitettiin, että sarja on muutettu kuusiosaiseksi elokuvasarjaksi, joka kuitenkin julkaistiin Crunchyrollissa ja Hulussa 26 jakson mittaisena animesarjana.
Digimon Adventure: Last Evolution Kizuna
Elokuva sijoittuu viisi vuotta Digimon Adventure tri.:n jälkeen. Salaperäinen digimon nimeltä Eosmon vaivuttaa Valittuja lapsia ympäri maailmaa koomaan. Samalla Taichi Yagamin ja Yamato Ishidan Digiviceihin ilmestyy ilmiö, joka merkitsee, että heidän aikansa Valittuina lapsina on päättymässä. Elokuvassa esiintyvät myös entinen Valittu lapsi ja nykyinen apulaisprofessori Menoa Bellucci sekä hänen assistenttinsa Kyotaro Imura.
Digimon Adventure tri.:n päättymisen jälkeen Twitterissä julkistettiin, että uutta Digimon-projektia oltiin työstämässä. 29. heinäkuuta 2018 julkistettiin uusi elokuvaprojekti, jonka on tarkoitus juhlistaa alkuperäisen Digimon Adventuren 20-vuotistaivalta. Tuottaja Hiromi Seki, hahmosuunnittelija Katsuyoshi Nakatsuru ja digimonien suunnittelija Kenji Watanabe, jotka työstivät alkuperäistä sarjaa, palaavat elokuvan pariin. Ensimmäiset kuvat paljastivat Taichin ja Yamaton 22-vuotiaina, paljastaen elokuvan sijoittuvan viisi vuotta Digimon Adventure tri.:n jälkeen. Heinäkuussa 2019 elokuvan viralliseksi nimeksi paljastettiin Digimon Adventure: Last Evolution Kizuna. Elokuva sai ensi-iltansa Japanissa 21. helmikuuta 2020.
Digimon Adventure 02: The Beginning
1. elokuuta 2021 julkistettiin elokuvaprojekti, jonka on tarkoitus juhlistaa Digimon Zero Twon 20-vuotistaivalta. Elokuva toimisi Last Evolution Kizunan jatko-osana ja sijoittuisi kaksi vuotta sen tapahtumien jälkeen. Heinäkuussa 2022 elokuvan viralliseksi nimeksi paljastettiin Digimon Adventure 02: The Beginning. Elokuva saa ensi-iltansa Japanissa 27. lokakuuta 2023.
Esitys Suomessa
Digimonin kolmen ensimmäisen sarjan jälkiäänitys perustui suoraan alkuperäiseen japanilaiseen versioon englanninkielisen version sijaan. Digimon Adventuren näytöskerralla Digimonin dubbasi Nelosen silloinen vakioryhmä Agapio Racing Team. Sarjan suosion myötä jälkiäänityksen kritiikki johti dubbausyhtiön vaihtamiseen kauden puolessavälissä. Asialle valittiin muita piirrettyjä sarjoja aiemmin dubannut Tuotantotalo Werne, joka jo ennestään dubbasi Nelosella esimerkiksi Puuha-Peteä. Werne dubbasi Digimon Zero Twosta vain ensimmäiset 26 jaksoa ja loput näytettiin Suomessa tekstitettyinä. Digimon Tamers esitettiin Suomessa kokonaan Wernen dubbaamana. Myöhempiä Digimon-sarjoja ei ole kuitenkaan dubattu. Digimon Fusionin kaksi ensimmäistä tuotantokautta ovat olleet väliaikaisesti katsottavissa Suomessa tekstitettyinä Netflixin kautta.
Digimon Seekers
Ihmiset ovat vasta vähän aikaa sitten alkaneet tutkia Digimaailmaa. Tarina keskittyy kahteen hakkeriin: yksinäiseen antisankari Eiji Nagasumi (koodinimi Fang ja kumppanina Loogamon) sekä omankädenoikeutta harjoittavaan Leon Alexanderiin (koodinimi Judge ja kumppanina Pulsemon). He joutuvat keskelle Tokion metropolin poliisilaitoksen erikoisosaston, Digipoliisin, sekä sotilasdigimoneista koostuvan D-Brigaden pyrkimyksiä pysäyttää kyborgidigimonien käyttöä suosiva hakkeriryhmä Crack Team sekä legendaarisen hankkeri Tartaruksen johtama Sons of Chaos, joka suunnittelee maailmanlaajuista kyberterrori-iskua.
Digimon Seekers on Digimonin 25-vuotiastaipaleen kunniaksi tehty web novel, jota julkaistaan sekä japaniksi, mandariinikiinaksi että englanniksi. Sen julkaisu alkoi 3. huhtikuuta 2023. Web novelia on myös mainostettu YouTubeen julkaistuilla lyhytelokuvilla, jotka on jälkiäänitetty englanniksi, mutta tekstitetty japaniksi.
Sarjakuva
Vuosien 2001-2005 välillä Suomessakin julkaistiin Digimon-sarjakuvalehteä. Sarjakuva perustuu Adventuren jaksoihin 1–13, Zero Twon jaksoihin 1–21 sekä Tamersin jaksoihin 1–25. Lehteä julkaisi Suomessa Egmont Kustannus kuudesti vuodessa.
Altes Schloss (Stuttgart)
thumb|300px|Altes Schloss Stuttgartissa. Altes Schloss on historiallinen linna Baden-Württembergin pääkaupungin Stuttgartin keskustassa.
Paikalla sijaitsi linna jo 950-luvulla. 1300-luvulla linnasta tuli Württembergin kreivien residenssi. Vuosina 1553–1578 Württemburgin herttuat Christoph ja Ludwig uudistivat sen renessanssilinnaksi. Vuonna 1931 linna paloi pahoin, ja jälleenrakennustöitä ei ehditty edes saada valmiiksi kun sitä pommitettiin toisessa maailmansodassa. Sen jälkeen aloitetut jälleenrakennustyöt saatiin päätökseen vuonna 1969.
Nykyisin linnassa sijaitsee Württembergin osavaltiomuseo.
Aiheesta muualla
48.77722°N, 9.17917°W
Saksan Grand Prix 2001
Saksan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 11. osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 2001 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas. Vuoden 2001 kilpailu oli viimeinen, joka ajettiin 6,8 kilometriä pitkällä vanhalla Hockenheimringillä. Rataa muokattiin vuodeksi 2002 huomattavasti muun muassa turvallisuus- ja katsojasyistä.
Arnold Aurbach
Arnold Aurbach (noin 1888 Varsova – 31. joulukuuta 1952) oli puolalais-ranskalainen shakinpelaaja.
1900-luvun alussa Aurbach lähti Varsovasta Pariisiin. Hän voitti ottelun Adolphe Silbertiä vastaan Pariisissa, voitti turnauksen Pariisissa 1909, sijoittui kahdenneksitoista Abbaziassa 192, otteli tasan José Raúl Capablancan kanssa 1913 ja hävisi ottelun hänelle vuotta myöhemmin.
Vuonna 1917 Aurbach voitti turnauksen Pariisissa. Maailmansodan jälkeen hän hävisi pienoisottelun Aleksandr Alehinille Pariisissa 1922 ja sijoittui toiseksi Bernin turnauksessa 1925.
Ivari Padar
Ivari Padar (s. 5. syyskuuta 1953 Tallinna) on virolainen poliitikko, kaksinkertainen maatalous- ja valtiovarainministeri. Hän on ollut myös riigikogun ja Euroopan parlamentin jäsen.
Toiminta ennen poliittista uraa
Ivari Padar opiskeli synnyinseudullaan Võrussa teollisuuskoulussa ja valmistui vuonna 1984. Sen jälkeen hän työskenteli kotiseudullaan maanviljelijänä ja puuseppänä vuoteen 1989 asti. Vuosina 1991–1992 hän työskenteli ala-asteen opettajana Võrussa ja sen jälkeen 1993–1994 Võrun apulaiskaupunginjohtajana ja 1994–1995 maanviljelijöiden Võrumaan yhdistyksen puheenjohtajana.
Vuonna 1995 Padar valmistui Tarton yliopiston filosofisesta tiedekunnasta pääaineenaan historia. Sen jälkeen hän siirtyi Tallinnaan, ensin Viron valtiovarainministeriön valtiosihteerin henkilökohtaiseksi avustajaksi vuosina 1995–1997. Vuosina 1997–1999 hän toimi yksityisellä sektorilla kotiseudullaan Võrussa ruoka-alan yrityksessä AS Hulgi.
Virolaisessa poliittisessa elämässä
Padar valittiin vuoden 2003 vaaleissa riigikoguun. Samaan aikaan vuosina 2002–2005 hän toimi Võrun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Joulukuussa 2002 hän nousi puolueensa sosiaalidemokraattien puheenjohtajaksi presidentiksi nousseen Toomas Hendrik Ilveksen seuraajana. Puheenjohtajuus kesti aina vuoteen 2009. Riigikogu-kautta Padarilla jatkui vuoteen 2007 asti eli neljän vuoden ajan. Vuoden 2007 jälkeen Padarilla käynnistyi toinen ministerijakso, jolloin hän toimi Ansipin II hallituksen valtiovarainministerinä kahden vuoden ajan. Padarin valtiovarainministeriyden aikaan ajoittui talouslama, joka pakotti tiukkaan valtiontalouteen. Sosiaalidemokraatit erosivat Ansipin hallituksesta toukokuussa 2009, jonka jälkeen hän oli hetken riigikogussa siirtyäkseen Brysseliin Euroopan parlamentin jäseneksi, sillä hänet valittiin sosiaalidemokraattien edustajana vuoden 2009 vaaleissa Euroopan parlamenttiin, jossa hän työskenteli viiden vuoden jakson huhtikuuhun 2014. Padarista tuli kolmannen kerran ministeri huhtikuussa 2014, jolloin sosiaalidemokraatit menivät Rõivasin I hallitukseen. Padarista tuli tällöin toisen kerran maatalousministeri 2,5 vuodeksi marraskuuhun 2016. Padar palasi myös keväällä 2015 riigikoguun, mutta siirtyi marraskuussa 2017 toisen kerran Euroopan parlamenttiin Marju Lauristinin luopuessa Euroopan parlamentin paikastaan. Padar luopui Euroopan parlamentin jäsenyydestään huhtikuussa 2019. Sen jälkeen hän tuli valituksi Riigikoguun kevään 2019 vaaleissa.
Percy Hodge
Percy Hodge (26. joulukuuta 1890 – 27. joulukuuta 1967) oli brittiläinen yleisurheilija, joka voitti 3000 metrin estejuoksun olympiakultaa Antwerpenin olympialaisissa 1920.
Vuoden 1920 olympialaisissa estejuoksun matkana oli ensimmäistä kertaa 3000 metriä. Ratana oli ruohorata. Percy Hodge oli ennakkosuosikki voitettuaan alkueränsä helposti. Hän voitti finaalin ajalla 10.00,4, 50 metriä hopeamitalistin edellä. Hodge otti osaa myös 3000 metrin joukkuejuoksun alkueriin.
Hodge voitti Britannian mestaruuden 2 mailin estejuoksussa vuosina 1919 - 1921 sekä vuonna 1923. Hän sijoittui yhdeksänneksi Kansainvälisessä Maastojuoksussa 1920 Ison-Britannian voittaessa joukkuemestaruuden.
Volkswagen Passat
Volkswagen Passat on Volkswagenin vuodesta 1973 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi edeltäneet Volkswagen Typ 3- ja Typ 4 -mallit. Passat on nimetty pasaatituulen mukaan.
Passat on Golfin jälkeen toiseksi eniten myyty Volkswagenin valmistama automalli sekä maailmanlaajuisesti myydyin ylemmän keskikokoluokan henkilöautomalli. Huhtikuussa 2019 valmistui 30. miljoonas Passat.
Volkswagen Passat B1 (1973–1980)
left|150x150pxEnsimmäisen sukupolven Passat esiteltiin vuonna 1973 korvaamaan vanhanaikaiset ilmajäähdytteiset Typ 3- ja Typ 4 -mallit. Se perustui samaan tekniikkaan kuin edellisenä vuonna esitelty Audi 80 (B1). Mallien suurimmat erot olivat korimalleissa, sillä Passatia ei saanut porrasperäisenä.
Volkswagen Passat B3 (1988–1993)
left|150x150pxKolmannen sukupolven Passat ei enää perustunut samaan tekniikkaan kuin Audi, vaan perusrakenne poikittain asennettuine moottoreineen oli samanlainen kuin toisen sukupolven Golfissa. Saatavilla ei ollut viistoperämallia, vaan Passat on kolmannesta sukupolvesta lähtien ollut joko neliovinen sedan tai viisiovinen farmari.
Volkswagen Passat B4 (1993–1997)
left|150x150pxPassat B4 ei ollut täysin uusi malli, vaan perusteellisesti uudistettu versio edeltäjästään. Kaikki koripaneelit kattoa lukuun ottamatta olivat täysin uusia. Myös korirakenteeseen oli tehty turvallisuutta parantavia muutoksia.
Volkswagen Passat B5 (1996–2005)
left|150x150pxPassat B5:ssä otettiin jälleen käyttöön sama perusrakenne kuin Audissa eli sama rakenne kuin kaksi vuotta aikaisemmin esitellyssä ensimmäisen sukupolven Audi A4:ssä. Moottori oli sijoitettu pitkittäin. B5:ssä pyrittiin panostamaan edeltäjiään parempaan varusteluun ja viimeistelyn laatuun. Passat-malliston huippumalli oli varustettu W8-moottorilla.
Volkswagen Passat B6 (2005–2010)
left|150x150pxPassat B6 siirtyi jälleen poikittaismoottorirakenteiselle pohjalevylle, joka oli pidennetty versio viidennen sukupolven Golfin pohjalevystä. Vuonna 2008 esiteltiin Passat CC, jossa on coupémaisen viistosti muotoiltu perä.
Volkswagen Passat B7 (2010–2014)
left|150x150pxPassat B7 on perusteellisen kasvojenkohotuksen läpikäynyt versio edeltäjästään. Malliston uutuutena oli farmarista kehitetty hieman maastokelpoisempi Passat Alltrack, jossa on korkeampi maavara ja koria suojaavia muoviosia.
Volkswagen Passat B8 (2014–)
left|150x150pxPassat B8 on täysin uusi malli, joka perustuu useimpien etuvetoisten Volkswagen-konsernin automallien tavoin modulaariselle MQB-pohjalevylle. Uuden, kehittyneemmän perusrakenteen ansiosta se on edeltäjäänsä kevyempi.
Dmytro Brovkin
Dmytro "Dima" Brovkin (s. 11. toukokuuta 1984 Kukuszkino, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Brovkin on edustanut uransa aikana muun muassa AC Oulua, jota hän edusti kaudella 2007 ja ukrainalaisen Kiovan Dynamon kakkosjoukkuetta. Kaudella 2006 Brovkin pelasi ukrainalaisseura Vorskla Poltavassa.
Brovkin ja AC Oulu päättivät yhteisymmärryksessä purkaa sopimuksensa ja ukrainalaiskärki jätti joukkueen 13. heinäkuuta 2007.
Jeffersonin piirikunta (Washington)
Jeffersonin piirikunta on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 32 977 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Port Townsendin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1852.
Väestö
Vuonna 2020 Jeffersonin piirikunnan 32 977 asukkaasta valkoisia oli 91,1 %, aasialaisia 2,0 % ja mustia 1,1 %. Vuonna 2019 4,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Jean-Paul Roux
Jean-Paul Roux (5. tammikuuta 1925 Pariisi, Ranska – 29. kesäkuuta 2009 Saint-Germain-en-Laye, Ranska) oli ranskalainen historioitsija. Hän tutki varsinkin idän kulttuureja, muiden muassa turkkilaisia ja mongoleja. Hän oli julkaisemassaan kirjallisuudessa perehtynyt myös uskontoihin liittyviin aiheisiin.
Musiikkivuosi 1892
Musiikkivuosi 1892 käsittelee vuoden 1892 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Musiikkivuosi 1899
Musiikkivuosi 1899 käsittelee vuoden 1899 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
David Bonderman
David Bonderman (s. 27. marraskuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen miljardööri ja liikemies. Hän on pääomasijoitusyhtiö TPG Capitalin perustajajäsen. Bonderman on myös yksi NBA-joukkue Boston Celticsin vähemmistöomistajista, sekä toinen NHL-joukkue Seattle Krakenin enemmistöomistajista Jerry Bruckheimerin ohella.
Forbes laski Bondermanin omaisuudeksi kesäkuussa 2021 4,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Bonderman syntyi juutalaiseen perheeseen ja opiskeli Washingtonin yliopistossa, sekä Harvardin yliopistossa. Hän asuu nykyään vaimonsa ja viiden lapsensa kanssa Fort Worthissä Texasissa.
Ken Rosewall
Kenneth Robert ”Ken” Rosewall (s. 2. marraskuuta 1934 Sydney) on australialainen tennispelaaja, joka saavutti aktiiviuransa aikana useita voittoja Australian, Ranskan ja Yhdysvaltain avoimissa tennisturnauksissa. Hän menestyi myös useina vuosina Wimbledonissa, vaikka ei koskaan voittanutkaan siellä kaksinpelimestaruutta.
Rosewall aloitti tenniksenpeluun 15-vuotiaana ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1957. Hän ei pystynyt yli kymmeneen vuoteen osallistumaan Grand Slam -turnauksiin, sillä ne avautuivat ammattilaisille vasta vuonna 1968. Siitä huolimatta Rosewall esiintyi Grand Slam -turnausten kaksinpelien finaaleissa 16 kertaa, ja ennen 1980-lukua vain Rod Laver oli miespelaajista pystynyt parempaan.
Ensimmäiset Grand Slam -voittonsa Rosewall saavutti jo 18-vuotiaana voittamalla vuonna 1953 Australian avointen loppuottelussa Mervyn Rosen ja Ranskan avointen loppuottelussa Vic Seixasin. Vuoden viimeisenä päivänä Rosewall ratkaisi maalleen Davis Cupin voiton kaatamalla ratkaisevassa kaksinpelissä jälleen Seixasin. Vuonna 1954 Rosewall ylsi loppuotteluun Wimbledonissa mutta hävisi toistakymmentä vuotta itseään vanhemmalle Jaroslav Drobnýlle. Vuoden päättäneessä Davis Cupin loppuottelussa Vic Seixas voitti Rosewallin ja Yhdysvallat varmisti voittonsa jo ennen viimeisiä kaksinpelejä.
Vuonna 1955 Rosewall voitti kaksinpelin Australian avoimissa ja vuonna 1956 Yhdysvaltain avoimissa. Molemmilla kerroilla loppuotteluvastustajana oli maanmies ja ikätoveri Lew Hoad. Vuoden 1956 Australian avointen ja Wimbledonin loppuottelussa Hoad voitti vuorostaan Rosewallin. Sekä vuonna 1955 että 1956 molemmat miehet olivat voittamassa Davis Cupia.
Rosewall oli edelleen huippupelaaja vuonna 1968, kun siirryttiin ammattilaisillekin avointen tennisturnausten aikakauteen. Hän voitti samana vuonna Ranskan avointen loppuottelussa Rod Laverin ja vuonna 1970 Yhdysvaltain avointen loppuottelussa Tony Rochen. Vuosina 1971 ja 1972 hän oli paras Australian avoimessa turnauksessa. Vuonna 1974 hän pelasi neljännen kerran Wimbledonin kaksinpelin loppuottelussa mutta hävisi Jimmy Connorsille, ja näin Wimbledon jäi ainoaksi Grand Slam -turnaukseksi, jonka kaksinpelimestaruutta Rosewall ei onnistunut voittamaan. Nelinpelimestaruuksia hän voitti kaikissa neljässä Grand Slam -turnauksessa.
Rosewall pelasi viimeisen ammattiottelunsa lokakuussa 1980. Samana vuonna hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen.
Laban Ainsworth
Laban Ainsworth (19. heinäkuuta 1757 – 17. maaliskuuta 1858) oli yhdysvaltalainen kirkonmies ja pastori. Hän ylitti sadan vuoden iän 1857 ja on yhä maansa kaikkien pisimpään pastorina toiminut henkilö.
Ainsworth syntyi Woodstockissa, Connecticutissa, ja toimi Jaffreyn (New Hampshire) pastorina vuodesta 1782 kuolemaansa. Hän meni naimisiin vuonna 1787. Pariskunnan asuintalo paloi maan tasalle helmikuussa 1788.
Laban Ainsworth kuoli maaliskuussa 1858, jolloin hän oli sadan vuoden ikäinen. Kyseessä oli varsinkin tuohon aikaan huomattava saavutus. Ainsworth oli taitava virsien kirjoittamisessa.
Metsäpalo
pienoiskuva|Metsäpalo Montanassa, Yhdysvalloissa. Metsäpalo on hallitsematon maastopalo (tulipalo) metsässä. Se saa usein alkunsa salamaniskusta, ihmisen huolimattomuudesta esimerkiksi kulotuksen yhteydessä tai tuhopoltosta. Aiemmin höyryveturien kipinät olivat yleinen syttymissyy, nykyisin paloja aiheuttavat myös sähkölinjojen päälle kaatuvat puut.
Metsäpalot ovat luonnollinen osa monen kasvillisuustyypin kehitystä; sukkessiossa metsäpalo on sukupolvien vaihtumiskohta. Palo ei tapa kaikkia metsän puita; se etenee usein joko latvoissa tai karikkeessa. Joidenkin harvinaisten lajien siemenet itävät vasta metsäpalon jälkeen. Näin kasvi varmistaa sen, että nuoret taimet pääsevät kasvamaan ilman isojen puiden varjostusta.
Kaarna suojaa isoja puita, taimet kärsivät palosta pahiten. Liekkien lisäksi kuumuus kärventää palon lähelle joutuneita puita: kuusen ja männyn taimet vaurioituvat jo noin 50 °C:n lämpötiloissa.
Tulen leviäminen
Metsäpalon leviämisessä esiintyvät palomuodot ovat palamisessa ensisijaisesti kuluvan paloaineskerroksen mukaisesti maapalo, pintapalo ja latvapalo. Tuli syttyy ja leviää yleensä pintapalona kenttä- ja pohjakerroksessa.
Lämpö siirtyy tulirintamasta ympäristöönsä siirtymällä savukaasuissa, lämpösäteilynä, johtumalla palavissa aineksissa tai massakulkeutumisena. Massakulkeutuminen tapahtuu yleensä palosta nousevan ilmavirran nostattamien kipinöiden ja kekäleiden aiheuttamina uusina paloalueen ulkopuolisina syttyminä eli heitepaloina. Jyrkissä rinteissä kulkeutumista tapahtuu myös palavien ainesten vyöryessä alamäkeen.
Seututie 858
Seututie 858 on Suomen Pudasjärven Pintamolta Ranuan Kuhaan johtava seututie.
Tie alkaa haarautumalla valtatieltä 20 lähellä Pintamoa Pudasjärven ja Taivalkosken välillä ja kulkee pohjoisen Syötteen kansallispuistoa ja Iso-Syötettä sivuten Ranuan Kuhan kylään saakka, jossa se yhtyy seututiehen 941.
Metsäpalo
Metsäpalojen havaitseminen
pienoiskuva|Metsäpalon eteneminen. Metsäpalojen rajoittamisen kannalta on tärkeää, että palot havaitaan ajoissa. Joillakin alueilla käyteään torneja, joissa päivystää ihminen tai kamera. Myös lentokoneista seurataan mahdollisia savuvanoja. Lämpötila-anomalioiden kaukokartoitus satelliittien avulla on tehnyt mahdolliseksi metsäpalojen havaitsemisen laajoilla, asumattomilla alueilla.
Metsäpalovaroitus
Suomessa Ilmatieteen laitos antaa metsäpalovaroituksen, kun metsän karikkeen arvioidaan olevan kovin kuivaa. Karikkeen kuivuutta arvioidaan mallilla, joka ottaa huomioon sademäärän ja haihtumisen, jota arvioidaan lämpötilan, tuulen ja auringonpaisteen avulla. Metsäpalovaroituksen aikana avotulen teko metsiin tai niiden läheisyyteen on kielletty. Heti lumen sulamisen jälkeen metsäpalot ovat epätodennäköisiä, mutta maasto voi olla niin kuivaa että annetaan ruohikkopalovaroitus.
Ruotsissa varoituksesta vastaa Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut SMHI.
Suurimmat metsäpalot Suomessa
Suomessa alettiin tilastoida Metsähallituksen metsien palot 1865. Vuoteen 1949 mennessä oli valtion metsiä palanut 9 995 kertaa, joissa oli tuhoutunut 617 055 hehtaaria eli 7 620 hehtaaria vuodessa. Vuosina 1865–1870 paloaukean keskikoko oli 130 hehtaaria, kun taas 1900-luvun alussa Pohjois-Suomessa enää vain 40 hehtaaria ja Etelä-Suomessa 18 hehtaaria. Vuonna 2003 havaittiin Suomessa 1 734 metsäpaloa, joissa keskimäärin paloi 0,4 hehtaaria suurimman palon ollessa 105 hehtaaria.
Maastopalot Välimeren maissa
pienoiskuva|Palanutta metsää Algarvessa, Portugalissa. Välimeren maissa on yleensä kuumia ja kuivia kesiä ja niissä esiintyy usein vaikeasti hallittavia maastopaloja.
Kreikassa oli kesällä 2007 helleaalto, ja lämpötila oli korkeimmillaan 46 °C. Paloissa tuhoutui 173 000 hehtaaria metsää ja viljelymaata (Itä-Uudenmaan verran), kuoli ainakin 65 ihmistä ja 1100 asuntoa tuhoitui.
Heinäkuussa 2009 oli sarja maastopaloja Espanjassa, Ranskassa, Kreikassa, Italiassa, Turkissa ja Kroatiassa. Palojen arvioidaan aiheuttaneen satojen miljoonien eurojen vahingot, ja palojen uhreja oli ainakin kahdeksan.
Metsäpalot tropiikissa
Trooppiset sademetsät ovat niin kosteita, että normaalioloissa metsäpalot ovat harvinaisia. Kuitenkin, kun El Niño saa sademäärät pienenemään ja metsän kuivumaan, metsäpalojen määrä lisääntyy dramaattisesti. Metsäpaloista pääsee ilmakehään suuria määriä hiilimonoksidia, nokea ja muita haitallisia aineita.
Helmuts Balderis
Helmuts Balderis (, s. 30. kesäkuuta 1952 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen entinen jääkiekkoilija, joka edusti Neuvostoliittoa 1970- ja 1980-luvulla.
Seuraura
Lapsena Balderis harrasti taitoluistelua 10-vuotiaaksi saakka. Hän alkoi pelata jääkiekkoa Riian Dynamossa. Seuratasolla hän pelasi Riian Dynamossa vuosina 1967–1977. Valmentaja Viktor Tihonov tapasi Balderiksen 16-vuotiaana ja oivalsi heti tämän lahjakkuuden. Balderis pelasi TsSKA Moskovassa vuosina 1977–1980. Neuvostoliiton liigassa hän pelasi 462 ottelua ja teki 333 maalia. Balderis pelasi uudelleen Riian Dynamossa vuosina 1980–1985, jonka jälkeen hän lopetti pelaamisen neljäksi vuodeksi siirtyen valmentajaksi Japaniin Ōji Seishi -seuraan.
Pelaajana
Luistelutaidoiltaan häntä pidetään parhaimpana pelaajana. Lempinimi "sähköjuna" kuvaa hänen luistelutaitoaan. Balderis oli taitava mailankäsittelijä ja harhauttelija. Balderis oli "taiteilija", joka sopeutui Neuvostoliiton kurinalaiseen joukkuepeliin.
La chica de la habitación de al lado
La chica de la habitación de al lado ("Tyttö seinän takaa") on Fran Perean vuonna 2003 ilmestynyt esikoisalbumi, joka nousi Espanjan musiikkilistoille menestyksekkään Serranon perhe -televisiosarjan myötä. Perea näytteli itse sarjassa Marcos Serranoa ja esittää levyllä olevan sarjan tunnuslaulun 1 más 1 son 7, joka nousi listaykköseksi Espanjassa. Muita tunnettuja sarjassa esille tulleita lauluja albumilta ovat La vida al revés ja La chica de la habitación de al lado.
Albumi julkaistiin Suomessa 26. syyskuuta 2007. Seuraavalla viikolla se oli noussut Suomen albumilistan sijalle 21 ja kahta viikkoa myöhemmin sijalle 10.
Veera Ollikainen
Toinen maailmansota kesketytti opinnot, ja Ollikainen työskenteli vuoteen 1944 saakka Krasnojarskiin evakuoidulla Onegan traktoritehtaalla. Hän suoritti yliopiston loppuun Syktyvkarissa ja palasi Petroskoihin, jossa hän sai paikan Totuus-lehdestä.
Ollikainen muutti vuonna 2007 tyttärensä kanssa Suomeen.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1990
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1990 pelattiin Suomessa ottelupaikkakuntina olivat Helsinki, Turku, Kauniainen ja Kerava. Maailman mestaruuden voitti Kanada ja Suomi oli neljäs.
Turnaus
Jokainen joukkue pelasi yhden ottelun jokaista vastaan.
Lopputulokset
A-sarja
B-sarja
C-sarja
S/S Halla IX
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Dinny Pails
Dennis "Dinny" Pails (4. maaliskuuta 1921 – 22. marraskuuta 1986) oli Britanniassa syntynyt australialainen tennispelaaja. Hän saavutti vuonna 1946 Australian avoimessa tennisturnauksessa miesten kaksinpelissä toisen sijan ja vuonna 1947 voiton. Molemmissa loppuotteluissa hänen vastustajanaan oli John Bromwich, ja molemmat loppuottelut kestivät täydet viisi erää.
Lateraanipalatsi
thumb|pysty=1.2|Lateraanipalatsi. Lateraanipalatsi on Roomassa sijaitseva katolisen kirkon omistama palatsi ja entinen paavin virka-asunto. Nykyään rakennuksessa toimii Rooman hiippakunnan hallinto. Se on osa Lateraaniksi kutsuttua kokonaisuutta yhdessä viereisten Lateraanikirkon ja Lateraanikastekappelin kanssa. Vatikaanivaltion ulkopuolella sijaitseva Lateraanipalatsi kuuluu Pyhän istuimen eksterritoriaalialueisiin.
thumb|pysty=1.2|Palatsi (vas.) ja [[Lateraanikirkko, edessä piazza di San Giovanni in Laterano -aukio.]] Lateraanipalatsi on välittömästi Lateraanikirkon pohjoispuolella. U-kirjaimen muotoinen rakennus ympäröi suurta sisäpihaa. Palatsin yhteydessä on entinen paavien yksityiskappeli Sancta Sanctorum, johon johtavat kuuluisat Scala Santa -portaat. Palatsin ensimmäisessä kerroksessa toimii Vatikaanin museoihin kuuluva Vatikaanin historiallinen museo, jonka tiloissa on nähtävillä historiallisia freskoja, gobeliineja, huonekaluja, aseita, paavien muotokuvia ja puuveistoksia eri vuosisadoilta.
Historia
Paikalla oli Rooman valtakunnan aikana Laterani-nimisen suvun yksityispalatsi, josta tuli myöhemmin Rooman keisarien omaisuutta. Keisari Konstantinus I sai sen omistukseensa vaimonsa Faustan kautta, ja se tunnettiin tuolloin nimellä Domus Faustae (”Faustan talo”). Konstantinus lahjoitti alueen paavi Miltiadeelle vuoden 312 Mulviuksen sillan taistelun jälkeen. Patriarchiumiksi kutsuttu palatsi toimi lähes tuhat vuotta paavien virka-asuntona. Paavi Hilarius rakennutti 400-luvulla palatsin yhteyteen kaksi kirjastoa. Paavit Sakarias ja Leo III kunnostivat ja laajensivat palatsia 700-luvulla. Lisää laajennuksia tehtiin 800–1200-luvuilla.
Lateraanin alueella järjestettiin vuosien 1123 ja 1517 välillä viisi kertaa Lateraanikonsiilina tunnettu ekumeeninen kirkolliskokous. Alkuperäinen palatsirakennus vaurioitui maanjäristyksissä vuosina 1227 ja 1349 sekä tulipaloissa vuosina 1308, 1309 ja 1361, ja ajautui rappiolle paavien ollessa paossa Avignonissa vuosina 1309–1377. Kun paavinistuin vuonna 1377 palautettiin Avignonista takaisin Roomaan, paavin virka-asunto sijoitettiin Vatikaaniin, jolloin Lateraanipalatsin merkitys väheni. Palatsia kunnostettiin Julius II:n aikana viidettä Lateraanikonsiilia varten.
Nykyinen Lateraanipalatsi rakennettiin alkuperäisen paikalle vuosina 1585–1589 paavi Sixtus V:n määräyksestä osana tämän suurta rakennusohjelmaa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Domenico Fontana. Vanhaan palatsiin kuuluneet Scala Santa -portaat siirrettiin uuden rakennuksen yhteyteen. Myös jotain muita osia alkuperäisestä rakennuksesta on säilynyt osana nykyistä. Arkkitehti Francesco Borromini suunnitteli vuonna 1646 palatsiin täydennysosia paavi Innocentius X:n toimeksiannosta.
Niin sanottu Lateraaniobeliski siirrettiin Circus Maximuksesta palatsin edessä olevalle aukiolle Sixtus V:n määräyksestä vuonna 1586.
Vuoden 1929 Lateraanisopimus allekirjoitettiin Lateraanipalatsissa. Rooman hiippakunnan hallinnosta vastaavan kardinaalivikaarin virasto eli vikariaatti siirrettiin vuonna 1962 paavi Johannes XXIII:n määräyksellä Lateraanipalatsiin. Vuonna 1987 palatsin ensimmäisessä kerroksessa sijaitsevaan paavin asuntoon siirrettiin lisäksi vuonna 1973 perustettu Vatikaanin historiallinen museo.
Josef Strobl
Josef ”Pepi” Strobl (s. 3. maaliskuuta 1974 Ehenbichl, Tiroli, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka edusti Sloveniaa kausina 2004–2006. Strobl voitti urallaan seitsemän maailmancupin osakilpailua, joista lähes kaikki oli saavutettu vauhtilajeista. Strobl voitti kaikki maailmancupin osakilpailunsa edustaessaan Itävaltaa.
Ragnhild Hveger
Ragnhild Tove Andersen (o.s. Hveger, 10. joulukuuta 1920 Nyborg – 1. joulukuuta 2011 ) oli tanskalainen uimari, olympiamitalisti ja euroopanmestari.
Nyborgissa vuonna 1920 syntynyt Hveger saavutti hopeaa naisten 400 metrin vapaauinnista Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Vuonna 1941 Hveger piti hallussaan yhdeksäätoista vapaauinnin ennätystä; naisten 1 500 metrin vapaauinnin maailmanennätys hänellä oli hallussaan aikavälillä 3. heinäkuuta 1938 – 23. heinäkuuta 1955.
Hveger ei osallistunut vuoden 1948 kesäolympialaisiin, jossa tanskalaiset naiset menestyivät hyvin, mutta teki paluun Helsingin kesäolympialaisissa vuonna 1952. Hänelle myönnettiin vuonna 1966 paikka International Swimming Hall of Famessa.
Vitim
Vitim on  1 978 kilometriä pitkä Lenan oikeanpuolinen sivujoki Itä-Siperiassa Venäjällä. Se saa alkunsa Baikaljärven itäpuolelta Burjatiassa, josta se virtaa kohti koillista Taka-Baikaliaan ja edelleen pohjoiseen Irkutskin alueelle, jossa se laskee Lenaan Sahan tasavallan rajalla. Jokien yhtymäkohdassa vastarannalla on Vitimin taajama. Vitim soveltuu laivaliikenteelle alajuoksultaan Lenasta Bodaibon kaupunkiin asti.
San Juanin piirikunta (Washington)
San Juanin piirikunta on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 17 788 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Friday Harborin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1873.
Väestö
Vuonna 2020 San Juanin piirikunnan 17 788 asukkaasta valkoisia oli 93,9 %, aasialaisia 1,5 % ja mustia 0,8 %. Vuonna 2019 6,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 7,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Piirikunnan asukkaista 49 % ei kuulu mihinkään uskonnolliseen yhteisöön, mikä on suurin väestönosuus Yhdysvaltain piirikuntien keskuudessa.
Luettelo televisiosarjan Paavo Pesusieni jaksoista
Tämä on luettelo Paavo Pesusieni -televisiosarjan jaksoista.
Wings of Heaven
Wings of Heaven on rockyhtye Magnumin vuonna 1988 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Vuonna 2008 yhtye järjesti albumin 20-vuotisjuhlakiertueen, jonka aikana äänitettiin livealbumi Wings of Heaven Live.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Silentium (elokuva)
Silentium  on Wolfgang Murnbergerin ohjaama rikoselokuva vuodelta 2004. Se perustuu Wolf Haasin rikosromaaniin Silentium! vuodelta 1999.
Tarinassa Wienin poliisista potkut saanut poliisi Simon Brenner työskentelee Salzburgissa yksityisetsivänä. Hän selvittää omintakeiseen tyyliinsä julmaa rikossarjaa mustan huumorin sävyttämässä rikoselokuvassa. Silentium on toinen Murnbergerin Haasin romaanin pohjalta tekemä elokuva. Edellinen oli Komm, süsser Tod. Kolmas on Der Knochenmann (Kananlihalla) 2009.
Elokuvan lajityyppi on rikoselokuva, vaikka se joissakin kohdissa eroaa tavanomaisesta, kuten päähenkilö Brennerin, huumorin käytön sekä elokuva loppuratkaisun ja sisältämänsä kritiikin suhteen.
Murnberger on sanonut, että edellisessä Haasin romaanissa ja hänen siitä tekemässään filmatisoinnissaan Komm, süßer Tod oli enemmän toimintaa mutta että tässä hän halusi kallistua enemmän realismin suuntaan ja antaa enemmän tilaa tunnelmalle, kuten jännitykselle, uhkaavuudelle. Jäljellä olevan huumorin pitäisi Murnbergerin mukaan hiukan satuttaa.
Elokuva sai Österreichischer Filmpreis -palkinnon 2005. Palkinto myönnetään itävaltalaiselle elokuvalle joka on saanut Itävallassa eniten katsojia. Ohjaaja Wolfgang Murnberger oli palkintoehdolla Tokion kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Tuotanto
Käsikirjoituksen teko alkoi marraskuussa 2002, ja yhteistyössä oli paljolti mukana myös sen pohjana olevan romaanin kirjoittaja Wolf Haas sekä ohjaaja Wolfgang Murnberger ja Josef Hader. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2003 ja kestivät 39 kuvauspäivää. Elokuvan tuotantoyhtiö on Dor Film, joka on merkittävimpiä itävaltalaisia tuotantoyhtiöitä. Budjetti oli kolme miljoonaa euroa.
Aigeis
Aigeis oli antiikin ajan Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen fyle eli ”heimo” tai ennemminkin äänestyspiiri, joka perustettiin Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa. Fylen eponyymi heeros oli Ateenan varhainen kuningas Aigeus ja sen alkuperäinen numero oli II.