cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Espoonlahti
Ammattikoulutus ja aikuiskoulutus
Espoonlahden kauppaoppilaitos perustettiin vuonna 1974. Vuodesta 2012 alkaen kauppakoulun koulutilat ovat toimineet remontoitavien peruskoulujen väistötiloina. Espoon työväenopistolla on kolme omaa toimipistettä Espoonlahdessa. Luokkatilat ovat osoitteissa Merenkäynti 3, Soukantie 4 ja nikkariverstas osoitteessa Hyljeluodontie 3.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Avioliitto ja lapset
Pariskunnalle syntyi toinen lapsi 15. kesäkuuta 2015. Pojan nimi on Nicolas Paul Gustaf, kutsumanimi Nicolas ja hän on Ruotsin prinssi ja Ångermanlandin herttua.
Espoonlahti
Kirjasto
Espoonlahdessa toimii kaksi aluekirjastoa: Kivenlahden kirjasto Pikkulaivassa (Ulappakatu 2), (Aikaisemmin Kivenlahden kirjasto toimi Kivenlahden ostoskeskuksessa, mutta homeongelmat ajoivat sen sieltä pois.) ja Soukan kirjasto (Soukantie 4). Näiden väliin jäävää aluetta palvelee kirjastoauto.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Avioliitto ja lapset
Kolmas lapsi, Adrienne Josephine Alice, eli prinsessa Adrienne, Blekingen herttuatar, syntyi 9. maaliskuuta 2018.
Espoonlahti
Kaupalliset palvelut
pienoiskuva|Espoonlahden kaupallinen pääkatu on Espoonlahdenkatu. Espoonlahden keskuksen yritykset edustavat voittopuolisesti vähittäiskauppaa. Palvelujen arvellaan paranevan merkittävästi kauppakeskus Lippulaivan uudistuksen myötä.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Avioliitto ja lapset
Kuningas Kaarle Kustaa päätti syksyllä 2019, että prinsessa Leonorella, prinssi Nicolaksella ja prinsessa Adriennella ei ole enää kuninkaalliseen perheeseen kuuluvia oikeuksia, eivätkä he tulevaisuudessa osallistu hovin edustustehtäviin. Heille jo aiemmin myönnetyt herttuattarien ja herttuan tittelit kuitenkin säilyvät.
Espoonlahti
Kaupalliset palvelut
Alueelle tehdyn kehittämissuunnitelman mukaisesti Espoonlahteen sijoittuu uutta työ- paikkarakentamista Länsiväylän molemmille puolille. Erikoistavarakauppaa, ja erityisesti tilaa vaativaa kauppaa, voidaan sijoittaa Länsiväylän pohjoispuolelle, lähinnä väylälle Merituulentie-Kuitinmäentie-Martinsillantie. Kivenlahden teollisuusalueelle voitaisiin rakentaa jatkossa myös toimitiloja.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Avioliitto ja lapset
Vuodesta 2015 lähtien Madeleine asui perheineen Lontoossa. Vuonna 2018 prinsessa perheineen muutti Floridaan. Elokuussa 2023 Madeleinen on perheineen tarkoitus muuttaa takaisin Tukholman Östermalmiin, kuninkaallisten hevostallien yhteydessä sijaitsevaan asuntoon, jossa Madeleine on asunut jo aiemminkin.
Espoonlahti
Teattereita
Espoonlahden teatteri. Esitykset Matinkylän monitoimitalossa.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Harrastukset
thumb|120px|Madeleinen vaakuna. Madeleine on innokas ratsastaja, ja hän omistaa useita hevosia. Hän on myös kilpaillut esteratsastuksessa. Muihin harrastuksiin kuuluvat hiihtäminen ja laskettelu. Hän on myös kiinnostunut kulttuurista, pääasiassa teatterista, tanssista ja kuvataiteista. Aiemmin innokkaasta juhlijasta Madeleinesta on käytetty nimitystä ”bileprinsessa”.
Karl-Friedrich Haas
Karl-Friedrich Haas (28. heinäkuuta 1931 – 12. elokuuta 2021 ) oli saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päämatkansa oli 400 metriä.
Madeleine (Ruotsin prinsessa)
Harrastukset
Prinsessa Madeleine on Min Stora Dag -järjestön suojelija.
Karl-Friedrich Haas
Haas saavutti Helsingin 1952 olympialaisissa pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa Saksan joukkueen loppuaika oli 3.06,6. Henkilökohtaisella 400 metrin matkalla hän sijoittui neljänneksi ajalla 47,0. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän saavutti viestissä hopeaa loppuajalla 3.08,8 ja sijoittui 400 metrillä neljänneksi ajalla 47,8. Melbournen 1956 olympialaisissa hän voitti 400 metrillä hopeaa ajalla 46,8 oltuaan loppukilpailussa vielä sata metriä ennen maalia viimeisenä. Viestissä Saksa sijoittui neljänneksi ajalla 3.08,2. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Haas saavutti viestissä hopeaa ajalla 3.08,2 sekä 400 metrillä pronssia ajalla 47,0.
Espoonlahti
Teattereita
Improvisaatioryhmä Imropå keikkailee vaihtuvissa tiloissa.
Teatteri Hyökyvuori. Esitykset kesäisin Pakkasmäen ulkoilmanäyttämöllä, osoitteessa Espoonlahdentie 10.
Uskonnollinen toiminta
Espoonlahden evankelisluterilainen seurakunta perustettiin vuonna 1975. Sen toimialue kattaa nykyisin Suur-Espoonlahden alueen, jossa sillä on kaikkiaan 31 614 jäsentä. Kanta-Espoonlahden alueella sijaitsevia seurakunnan toimitiloja ovat Espoonlahden kirkko ja Soukan kappeli, sekä Soukan keskuksen nuorisotilat Ykki ja Sode. Kirkon vuonna 2016 alkaneen remontin ja Soukan metroaseman rakentamisen vuoksi kirkolliset toimitukset on siirretty kesään 2017 asti Soukan kappeliin. Nuorisotila Ykki on puretaan tulevan metron tieltä ja nuorisotila Sode on muuttanut osoitteeseen Soukankuja 13.
Liikunta
Espoonlahdessa on talvisin kaksi meren rannalla olevaa avantoa talviuimareita varten: Soukassa Klobben (Soukanlahdentie 15) ja Kivenlahdessa Merivalkama 11. Molemmissa on lämpimät pukukopit miehille ja naisille, mutta ei saunaa tai suihkua. Luistinkenttiä on urheilupuiston kaukalon lisäksi 6: Ala-Soukan luistinkenttä, Soukan koulun kenttä, Koulumäen luistinkenttä, Laurinlahden koulun kenttä, Kipparin kenttä ja Marin luistelukenttä. Ulkokenttien lisäksi Espoonlahdessa voi luistella tai pelata kahdessa urheilupuiston jäähallissa: kaupungin omistamassa Espoonlahden jäähallissa (Espoonlahdentie 2-4) ja Espoon kiekkoilun tuki r.y:n ylläpitämässä harjoitusjäähallissa. Lähin rakennettu hiihtolatu löytyy Hanikasta.
Väestö
Vuodenvaihteessa 2015–2016 sekä Kanta-Espoonlahden 24 403 henkilön väestöstä että Espoonlahden keskuksen 4 470 henkilön väestöstä suurin osa oli työikäisiä 25–64-vuotiaita. Heitä edusti noin puolet espoonlahtelaisista. Molemmilla alueilla on myös suhteessa saman verran alle kouluikäisiä lapsia ja peruskoulua tai toisen aseen kouluja käyviä nuoria. Yli 65-vuotiaita on kuitenkin Espoonlahden keskustassa noin 4,5 prosenttia enemmän kuin Kanta-Espoonlahden alueella yleensä. Tämän taustalla lienee Espoonlahden keskuksessa sijaitseva vanhusten palvelukeskus Puistokartano, joka valmistui 2013. Vauvoja on vuosien 1998 ja 2015 välillä syntynyt Kanta-Espoonlahden alueella keskimäärin 283 vuodessa ja vaikka Espoonlahden keskustan ja Kanta-Espoonlahden alueiden huippu- ja laskuvuodet rytmittyvät hiukan eri tavoin, lapsia syntyy keskimäärin saman verran molemmilla alueilla.
County-luokka (risteilijä)
County-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston raskas risteilijäluokka, jonka aluksia valmistettiin maailmansotien välillä. Alustyyppi oli ensimmäinen sodan jälkeen määritelty ja se oli suunniteltu täyttämään Washingtonin laivastosopimuksen asettamat vaatimukset. Näitä 10 000 tonnin ja 8 tuuman tykeillä varustettuja aluksia kutsutaan usein sopimusristeilijöiksi ja termi raskas risteilijä otettiin käyttöön vasta 1934 Lontoon laivastosopimuksen jälkeen.
County-luokan aluksia valmistettiin yhteensä viisitoista. Ne voidaan jakaa kolmeen alaluokkaan: Kent-, London- ja Norfolk-luokkiin. County-luokka on Kuninkaallisen laivaston ainoa 10 000-tonninen ja 8 tuuman tykein varustettu A-tyypin risteilijä.
Kuninkaallisen laivaston tarve aluksille tuli siirtomaiden ja emämaan välisten reittien valvonnasta, jolloin ratkaisevaa suunniteltaessa aluksia oli toimintasäde ja nopeus. Tällöin alusten tuli olla suhteellisen pitkiä ja voitiin käyttää kaksoistykkitorneja ja kaikki käytettävissä oleva vara uppoumassa käytettäisiin suojanparantamiseen.
Kent-luokka
County-luokan seitsemän ensimmäistä alusta HMS Berwick, HMS Cornwall, HMS Cumberland, HMS Kent, HMS Suffolk, HMAS Australia ja HMAS Canberra, joista kaksi viimeistä luovutettiin Australian laivastolle, muodostavat Kent-luokan. Luokan alukset tilattiin 1924 ja otettiin palvelukseen 1928. Pian luovutuksen jälkeen todettiin savukaasujen haittaavan toimintaa takakannen rakenteissa, joten alusten savuhormeja pitäisi pidentää noin 4,5 metrillä. Australialle luovutetuissa aluksissa savuhormeja pidennettiin vielä tämän lisäksi lähes metrillä.
Alusten ammusvarastot oli suojattu neljän tuuman betonoidulla teräksellä. Kannet oli suojattu 3 - 1 tuuman teräksellä. Aluksen rungon paksuus oli ainoastaan tuuman ja 1,25 tuuman suojaus konetilan yläpuolella ja peräsimen suoja oli myös ainoastaan 1,5-1 tuumaan. Aluksissa oli yksiosainen torpedovyö.
Pääaseina olivat 70 asteen korkeuskulmaan ampumaan pystyvät 8 tuuman (203 mm) BL Mk VIII -tykit asennettuina neljään kaksoistykkitorniin. Tykkien kranaatti ja ruutipanos toimitettiin putkeen yhdellä kertaa, mikä nopeutti tulitoimintaa.
Luokan alusten apuaseina olivat Kuninkaallisen laivaston vakio 4 tuumainen 45 kaliiperin QF Mk V HA -ilmatorjuntatykit (4 kpl), 4 kolminaulaista kunnialaukauksia varten ja 4 2 naulaista pompom-ilmatorjuntatykkiä. HACS-tulenjohtojärjestelmä nelituumaisten ilmatorjunta-ammunnan tueksi asennettiin 1930-luvun alussa. HMS Kentille asennettiin kaksi nelituumaista lisää 1934. HMS Kent, HMS Berwick ja HMS Cornwall vastaanottivat parin puolentuuman Vickers konekivääreitä, jotka asennettiin etummaisen savuhormin etupuolelle.
Aluksille oli asennettu kahdeksan torpedoputkea. Australian laivastolle luovutetuissa aluksissa oli happirikastetut Mk VII -torpedot ja muissa Mk V -torpedot. Aluksille asennettiin katapultit lentokonetta varten 1931-1932, mutta Australian laivaston alukset saivat katapulttinsa myöhemmin HMAS Australia 1934 ja HMAS Canberra 1941.
London-luokka
County-luokan London-alaluokan muodostivat neljä alusta HMS Devonshire, HMS London, HMS Shropshire ja HMS Sussex. Alukset muistuttivat edeltänyttä Kent-luokkaa, mutta ulkoiset torpedovyöt oli poistettu, mikä kavensi aluksia noin 0,6 metrillä ja samalla aluksia pidennettiin alle metrillä. Aluksen runkoprofiilin muutos kasvatti ¾ solmua alusten nopeutta. Ulkoiset torpedovyöt korvattiin kaksinkertaisella rungolla, millä saavutettiin vastaava suoja. Aluksilla oli komentosiltaa siirretty taaemmas, jolloin B-tornin tulitoiminnan aiheuttamat vauriot saatiin pienemmiksi.
Alusten savuhormit pidennettiin jo rakennusvaiheessa, kun savu ongelma oli todettu edeltäneissä aluksissa. Aluksille asennettiin katapultit lentokoneita varten 1932.
Alusten ilmatorjuntaa oli vahvennettu lisäämällä neljä yksiputkista nelituumaista ilmatorjuntatykkiä ja kaksi nelipiippuista puolentuuman Vickers-konekivääriä, vaikka samalla poistettiin yksiputkiset kaksinaulaiset. HMS Shrosphirelle asennettiin toinen ilmatorjunnan tulenjohtojärjestelmä. Sodan alussa lisätyt nelituumaiset poistettiin ja alkuperäiset nelituumaiset korvattiin kaksiputkisilla Mk XVI -asennuksilla. Kahdeksanputkinen kaksinaulainen, joka oli piirustuksissa, lisättiin sodan jo alettua.
Norfolk-luokka
Kolmanteen alaluokkaan, kuului alun perin neljä alusta, mutta ainoastaan kaksi valmistui. Alukset muistuttavat edeltänyttä alaluokkaa.
Kaksi alusta tilattiin 15. toukokuuta 1929 ja alusten nimiksi varattiin HMS Northumberland ja HMS Surrey. Kumpikin aluksista oli tarkoitus rakentaa valtion telakoilla Portsmouthissa ja Devonportissa. Työväenpuolueen valtaantulo 1929 kuitenkin aiheutti tilausten viivästyttämisen 23. elokuuta 1929 ennen kölien laskua ja tilausten peruuttamisen 14. tammikuuta 1930. Kumpaakin peruutusta perusteltiin taloudellisilla seikoilla ja Lontoon laivastosopimuksen vaatimusten täyttämisellä.
Sulttaanitiainen
Sulttaanitiainen (Melanochlora sultanea) on tiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 22 cm, eli se on jättiläinen tiaisten joukossa. Se muodostaakin yksin oman sukunsa. Väritykseltään se on häkellyttävä: alapuoli ja töyhtö ovat kirkkaankeltaiset, naama, kurkku, rinta ja yläselkä tummanvihreät ja siivet sekä pyrstö tummanruskeat. Sukupuolet ovat saman väriset. Laosissa ja Vietnamissa esiintyvällä alalajilla gayeti töyhtö on musta.
Esiintyminen
Itäaasialainen laji, joka esiintyy yleisenä Kaakkois-Aasiasta Etelä-Kiinaan ja Itä-Nepaliin. Lajin esiintymisalue on kooltaan 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Ravinto
Etsii syötäväkseen puiden lehvästössä eläviä selkärangattomia.
Nödinge-Nol
Nödinge-Nol on Alen kunnan keskustaajama Länsi-Ruotsissa, Länsi-Götanmaan läänissä lähellä Göteborgia. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 9 822 asukasta. Götajoki virtaa taajaman länsipuolella.
Ken Wharton
Kenneth "Ken" Albert Wharton (21. maaliskuuta 1916 Smethwick – 12. tammikuuta 1957 Auckland, Uusi-Seelanti) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 16 F1-osakilpailuun kausilla 1952–1955. Hän saavutti yhteensä 3 MM-pistettä ajamalla neljänneksi heti debyyttikilpailussaan Sveitsin GP:ssä 1952. Hän osallistui myös muutamaan MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun voittaen vuonna 1953 Winfield JC sekä Newcastle Journal Trophyn.
Wharton kilpaili myös rallin MM-sarjassa voittaen Tulip Rallyn kolmesti Fordilla. Hän voitti Britannian Hill Climbing -sarjan mestaruuden neljä kertaa vuosina 1951–1954. Hän on edelleenkin ainoa kuljettaja, joka on voittanut sarjan mestaruuden neljästi peräkkäin. Eniten sarjan mestaruuksia on Tony Marshilla, kuusi kappaletta.
Wharton menehtyi Uudessa-Seelannissa Ardmoren radalla järjestetyssä kilpailussa, kun hänen Ferrarinsa kolaroi.
Per Sandberg
Per Sandberg (s. 6. helmikuuta 1960 Levanger, Norja ) on norjalainen poliitikko. Hän oli Erna Solbergin hallituksen kalatalous- ja rannikkoministeri, mutta joutui eroamaan elokuussa 2018 rikottuaan turvamääräyksiä. Hän erosi myös oikeistopopulistisen edistyspuolueen varapuheenjohtajan tehtävästä. Hän oli parlamentin jäsen vuoteen 2017.
Sandbergin ero johtui siitä, että hän matkusti heinäkuussa 2018 Norjan tiedustelupalvelun yhtenä riskialttiimmista maista pitämään Iraniin ja ilmoitti matkasta vasta pari päivää perille pääsynsä jälkeen ja hänellä oli mukana työpuhelin. Hänellä oli ollut työpuhelin mukana myös toukokuisella Kiinan-matkalla.
Toys for Bob
Toys for Bob on yhdysvaltalainen videopeliyhtiö. Toys for Bob on perustettu vuonna 1989 ja sitä työllistää yhteensä 75 työntekijää. Yhtiö tunnetaan parhaiten pelien Star Control ja Star Control II: The Ur-Quan Masters kehittämisestä, yhtiö ei tosin ole ollut mukana sarjan kolmannen osan, Star Control 3:n kehittämisessä. Tämän jälkeen yhtiö alkoi kehittämään lukuisia pelejä Crystal Dynamicsille, sisältäen hektistä toiminnan ja strategian yhdistelmää.
Yhteistyö Crystal Dynamicsin kanssa loppui vuonna 2002. Myöhemmin, 3. toukokuuta 2005 Activision osti Toys for Bobin ja se on muutettu nykypäivänä täysin Activisionin tytäryhtiöksi. Tämä hallintoryhmä ja sen kaikki työntekijät ovat sopineet pitkän ajan sopimukset Activisionin kanssa, jonka omistaa puolestaan Vivendi. Toys for Bob jäi sen jälkeen Novatoon, Kaliforniaan.
11. helmikuuta 2011 vahvistettiin, että Toys for Bob oli kehittämässä Activisionin kanssa Skylanders: Spyro’s Adventurea. Peli julkaistiin lokakuussa 2011.
Yhtiön nimen, Toys for Bobin keksi Laurie Lessen-Reiche. Se oltiin valittu yhtiön nimeksi lisätäkseen Paulin ja Fredin uteliaisuutta ja arvostusta oikeita leluja kohtaan.
Ed Kastelic
Edward Kastelic (s. 29. tammikuuta 1964 Toronto, Ontario, Kanada) on entinen kadalais-slovenialainen jääkiekkoilija. Kastelic pelasi urallaan 220 ottelu NHL:ssä edustaen Washington Capitalsia ja Hartford Whalersia. Kastelic muistetaan fyysisenä pelaajana, joka tappeli useasti uransa aikana.
Kyösti Varis
Varis on koulutukseltaan käsinlatoja, jonka tarkoituksena oli seurata faktori-isänsä jälkiä kirjapainoalalla. Kirjapainossa Varis innostui typografiasta ja kuvallisten harrastusten myötä hän päätyi mainosalalle. Ensimmäinen työpaikka tällä toimialalla oli 1957 typografin työ Mainos Taucherilla. Eteneminen uralla oli nopeaa ja Varis toimi mainostoimisto SEK:n taiteellisena johtajana 1959–1967 sekä Markkinointi Viherjuuren suunnittelujohtajana 1967–1969.
Yrittäjäksi Varis ryhtyi 1969 perustamalla Variksen toimiston, jonka suunnittelijana ja toimitusjohtajana hän toimi. Ensimmäistä yritystä seurasi Varis Poteri Veistola Oy, jossa Varis työskenteli vuoteen 1987. Yhtiöllä oli palveluksessaan 1978 yli kolmekymmentä mainosalan ammattilaista. Seuraavaksi Varis työskenteli suunnittelijana Varis & Ojala Oy:ssä 1988–1994 ja Varis Original Oy:ssä 1994–2020. Eläkkeelle Varis jäi muodollisesti täyttäessään 60 vuotta, mutta hän ei kuitenkaan halunnut jättää suunnittelijan työtä, vaan perusti oman toimiston eli Varis Originalin.
Varis piti itseään graafikkona, merkkien ja julisteiden suunnittelijana. Hän pyrki siihen, että juliste ei tarvitse tekstiä, vaan pelkkä kuva synnyttää halutun mielleyhtymän. Monet hänen julisteensa ovat merkkimäisiä eli tekniikaltaan niukkoja ja kuvallisesti pelkistettyjä. Varis halusi julisteidensa olevan ytimekkäitä ilman ylimääräistä taiteilua.
Varis on maailmalla tunnettu julisteistaan, mutta hän on suunnitellut erityisesti liikemerkkejä, kuten Finnairin, Alkon, Ingmanin ja Pohjoismaiden Neuvoston tunnukset. Japanilainen Idea-lehti nimesi hänet vuonna 1993 maailman sadan merkittävimmän graafisen suunnittelijan joukkoon. Hän käyttää töissään hyväkseen huumoria. Julisteista ovat keskeisiä kantaa ottavat työt, joissa hän kiinnittää huomion yhteiskunnallisiin ja globaaleihin ongelmiin.
Dietyleenitriamiini
Dietyleenitriamiini (C4H13N3) on alifaattinen amiini. Yhdistettä käytetään liuottimena ja orgaanisessa synteesissä. Dietyleenitriamiinista käytetään myös nimiä bis(2-aminoetyyli)amiini, 3-atsapentaani-1,5-diamiini ja DETA.
Valmistus
Dietyleenitriamiinia valmistetaan 2-aminoetanolin, etyleenidiamiinin ja urean välisellä reaktiolla. Reaktiotuotteena muodostuu ureajohdannainen, josta vapautuu dietyleenitriamiinia hydrolyysillä.
Auringon lapset
Auringon lapset (vironkielinen nimi Päikese lapsed) on vuonna 1932 valmistunut virolais-suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Theodor Luts. Elokuvaa ei esitetty Suomessa, mutta Virossa sen ensi-ilta oli 3. marraskuuta 1932. Se oli ensimmäinen virolainen äänielokuva, mutta siitä huolimatta se menestyi vain keskinkertaisesti.
Dietyleenitriamiini
Valmistus
Dietyleenitriamiinia muodostuu myös valmistettaessa etyleenidiamiinia 1,2-dikloorietaanin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Reaktiossa muodostuu muitakin polyamiineja, kuten trietyleenitetramiinia ja tetraetyleenipentamiinia, joiden määrään voidaan vaikuttaa ammoniakin ja 1,2-dikloorietaanin suhteella. Amiinit erotetaan toisistaan haihdutuskiteytyksellä.
Auringon lapset
Elokuvan samannimisen tunnuslaulun kirjoitti ohjaajan puoliso Aksella (Aksy) Luts. Laulun sävelsi, lauloi viroksi ja koko elokuvan musiikin johti Georg Malmstén. Suomenkielistä levytystä varten sen sanoitti tuottaja Erkki Karu. Helsingin Sanomat pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa ”Auringon lapset” oli yksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta.
Dietyleenitriamiini
Käyttö
Dietyleenitriamiinia käytetään kemianteollisuudessa liuottamaan rikkiä, epoksihartseja, polyamidimuoveja ja väriaineita. Lisäksi yhdistettä käytetään suuria määriä paperiteollisuudessa ja öljyteollisuudessa. Dietyleenitriamiinia käytetään myös kelatoivana yhdisteenä, polttoaineena ja saippuoimisaineena ja synteeseissä valmistettaessa ioninvaihtohartseja, vulkanointikemikaaleja ja korroosionestoaineita.
Turvallisuus
Dietyylitriamiini haihtuu helposti ja huurut ärsyttävät hengityselimiä ja silmiä aiheuttaen yskää ja kirvelyä sekä punoitusta. Yhdiste on emäksinen ja syövyttää ihoa.
Pensasväriherne
Pensasväriherne (Genista tinctoria) on hernekasveihin kuuluva varpumainen kasvi. Se kasvaa luontaisesti Euroopassa. Lajia viljellään myös koristekasvina. Pensasväriherne on myrkyllinen.
Kuten kasvin nimikin ilmaisee, pensasvärihernettä on käytetty värjäämiseen. Siitä saadaan keltaista väriä, sekä yhdessä värimorsingon kanssa vihreää.
Ted Whiteaway
Ted Whiteaway (1. marraskuuta 1928 Feltham, Middlesex – 18. lokakuuta 1995) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Muut sarjat
Whiteaway ajoi myös Le Mansia ystävänsä John Turnerin kanssa vuonna 1959, jolloin he sijoittuivat kokonaistuloksissa 7. sijalle.
Sarina Hülsenbeck
Sarina Hülsenbeck-Fischer (s. 5. heinäkuuta 1962 Rostock) on entinen saksalainen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan Itä-Saksaa. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Hülsenbeckin kanssa samassa joukkueessa uivat Barbara Krause, Ines Diers ja Caren Metschuck.
Hülsenbeck on 180 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 70 kilogrammaa. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla Armeesportsklub Vorwärts Potsdamia.
Hülsenbeck meni 1980-luvulla naimisiin melonnan nelinkertaisen maailmanmestarin Frank Fischerin kanssa. Fischerin sisar on kahdeksankertainen olympiavoittaja Birgit Fischer. Parilla on kaksi lasta, Fanny ja Falco. Fanny Fiscer voitti Pekingin kesäolympialaisissa 2008 olympiakultaa naisten kajakeissa, ja jatkoi näin äitinsä, isänsä ja tätinsä jalanjäljissä.
Poikkijuovainen lihaskudos
Poikkijuovainen lihaskudos on lihaskudosta, jonka soluissa näkyy mikroskooppisesti juovia. Tällaisia kudoksia ovat:
David Söderberg
David Immanuel Söderberg (s. 11. elokuuta 1979 Vöyri) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti IF VOM -seuraa ja häntä valmensivat uransa aikana Tommy Södergård, Arto Rinta-aho, Antti Vierula ja Ulf Friman.
Söderberg lopetti uransa kauden 2019 jälkeen.
SM-kisat
Söderberg voitti Kalevan kisoissa neljä SM-kultaa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016, kahdeksan hopeaa vuosina 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 ja 2009 sekä kolme pronssia vuosina 2006, 2010 ja 2011.
Söderbergin ennätys on vuonna 2003 Lahdessa heitetty 78,83 metriä.
Arvokisat ja maaottelut
Aikuisten arvokilpailuihin Söderberg osallistui neljätoista kertaa: EM-kilpailuihin Münchenissä 2002, Göteborgissa 2006, Barcelonassa 2010, Helsingissä 2012, Zürichissä 2014, Amsterdamissa 2016 ja Berliinissä 2018, olympialaisiin Ateenassa 2004, Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016 sekä MM-kilpailuihin Osakassa 2007, Berliinissä 2009, Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017. Loppukilpailuun hän pääsi ensimmäisen kerran Zürichissä 2014 ja sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 76,55. Pekingissä Söderberg eteni finaaliin ollen lopulta kuudes tuloksella 76,92. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 74,22 ja Rio de Janeiron olympialaisissa kahdeksanneksi tuloksella 74,61. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Universiadeissa Söderberg sijoittui kolmanneksi vuonna 2003 ja neljänneksi vuonna 2005. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan kilpailun 2017. Vuosina 2002–2016 Söderberg osallistui Suomi–Ruotsi-maaotteluun sijoittuen jokaisella kerralla toiseksi lukuun ottamatta vuosien 2014, 2015 ja 2016 voittoa sekä vuoden 2012 kolmatta sijaa.
The American
The American on Anton Corbijnin ohjaama vuonna 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen trillerielokuva, jonka pääosissa näyttelevät George Clooney, Thekla Reuten, Violante Placido, Irina Björklund ja Paolo Bonacelli. Elokuva perustuu Martin Boothin kirjaan A Very Private Gentleman vuodelta 1990. Elokuvan ensi-ilta oli 1. syyskuuta 2010.
Allan Karvonen
Allan Kalevi Karvonen (4. marraskuuta 1937 Halsua – 30. maaliskuuta 2016 Veteli ) oli suomalainen pesäpalloilija.
Allan Karvonen nimettiin 1966 Suomen parhaaksi pelaajaksi hänen pelatessaan Suomensarjassa. Mestaruussarjassa Karvonen pelasi vuosina 1961, 1967, 1968, 1970. Karvosen veli Aulis Karvonen pelasi samassa joukkueessa ja valittiin Suomen parhaaksi pelaajaksi vuotta myöhemmin, 1967. Vimpelin Vedon pesäpallojoukkueessa vuoden 2010 mestaruuden voittanut Mikko Kanala on Allan Karvosen tyttären poika.
Primiero San Martino di Castrozza
Primiero San Martino di Castrozza on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun neljä kuntaa, Fiera di Primiero (462 asukasta), Siror (1 277 asukasta), Tonadico (1 520 asukasta) ja Transacqua (2 153 asukasta), yhdistyivät. Kunta sijaitsee Primieron laaksossa.
Tunnettuja kuntalaisia
Luigi Negrelli (s. Fiera di Primiero), itävaltalainen rautatieinsinööri ja rautatiealan pioneeri.
Jordan Ferri
Jordan Ferri (s. 12. maaliskuuta 1992 Cavaillon, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan Montpellieriä. Pelipaikaltaan Ferri on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Ferri on Lyonin kasvatti, joka nousi seuran kakkosjoukkueeseen kesällä 2010. Hän pelasi kausina 2010–2011 ja 2011–2012 yhteensä 49 CFA-sarjan ottelua. Kesällä 2012 Ferri nostettiin edustusjoukkueeseen, ja hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ligue 1:ssä 12. joulukuuta 2012, kun Lyon pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Nancya vastaan. Jo ennen ensimmäistä otteluaan kansallisessa sarjassa Ferri oli pelannut Eurooppa-liigassa, jossa hän pääsi ensimmäistä kertaa kentälle 8. marraskuuta 2012, kun Lyon voitti vieraissa Athletic Bilbaon 3–2. Yhteensä Ferri pelasi kaudella 2012–2013 pääsarjassa seitsemän ja CFA:ssa 13 ottelua.
Läpimurtonsa pääsarjatasolla Ferri teki kaudella 2013–2014, jonka aikana hän edusti Lyonia 29:ssä Ligue 1:n ottelussa onnistuen maalinteossa kolmesti. CFA:ssa hän pelasi enää kaksi ottelua. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa Ferri teki 31. elokuuta 2013, kun Lyon hävisi vieraissa Evianille 1–2. Ferri kuului joukkueen runkopelaajiin myös kaudella 2014–2015 pelaten 35 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Maajoukkueura
Ferri on edustanut Ranskan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita. Hän oli mukana alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tšekissä 2015, jossa hän pelasi kolme ottelua ja teki maalin, kun Ranska voitti Kazakstanin 5–0.
Saavutukset
Lyon
Juha (maalaus)
Juha on taiteilija Tapani Raittilan (1921–2008) maalaama muotokuva vuodelta 1953, 35×27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1996.
Juha on varatuomari Jorma Tissarin pojan muotokuva. Jorma Tissari kuului 1950-luvulla suomalaisiin taidepiireihin.
Tapani Raittila on sanonut, että hän ajatteli maalaamiaan pojanpäitä Cézannen tapaan palloina, kartioina ja sylintereinä. Juha-maalauksen pojan välttelevä katse ja askeettinen väritys luovat unenomaista tunnetta tähän italialaista varhaisrenessanssia ihailleen taiteilijan työhön.
Lähteet
Timo Huusko: Tapani Raittila: Juha. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.109.
Chike Ohanwe
Chike Ohanwe (s. 21. huhtikuuta 1989 ) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä ja Chike-nimellä esiintyvä artisti. Hän on näytellyt muun muassa musikaalielokuvassa Jos rakastat (2010).
Hänen isänsä on nigerialainen ja äitinsä suomalainen, kumpikin akateemisesti koulutettuja. Ohanwe asui lapsuutensa Vantaan Jokiniemessä kahden sisaruksensa, siskon ja veljen kanssa. Hän alkoi tehdä teatteria jo 11-vuotiaana vuonna 2000. Hän valmistui syksyllä 2009 Vaskivuoren lukiosta ja kävi, välillä sen keskeyttäen, Teatterikorkeakoulun.
Ohanwe palkittiin parhaan miessivuosan Jussilla elokuvasta Aurora (2019). Hän on ensimmäinen tummaihoinen, joka on saanut Jussi-palkinnon.
HMNZS Achilles (70)
HMS Achilles (viirinumero 70) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus
Alus tilattiin 16. helmikuuta 1931 Cammell Lairdin telakalta Birkenheadistä, missä sen köli laskettiin 11. kesäkuuta. Alus laskettiin vesille 1. syyskuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta 1933.
Palvelus
Achilles liitettiin palvelukseen oton jälkeen Kotilaivaston 2. risteilijäviirikköön. Alus osallistui marraskuussa 1935 kuningas Yrjö V:n 20. kruunajaispäivän katselmukseen, minkä jälkeen se siirrettiin 7. marraskuuta huollettavaksi Chathamin telakalle ennen siirtoa Uuden-Seelannin divisioonaan.
Alukselle siirrettiin 31. maaliskuuta 1936 palvelukseen palatessa miehistö HMS Diomedeltä, minkä jälkeen alus aloitti 22. huhtikuuta matkansa Uuteen-Seelantiin pysähtyen kolmeksi päiväksi varustamista varten Portsmouthiin. Alus liittyi 1. toukokuuta Gibraltarilla 2. risteilijäviirikköön Abessinian kriisin vuoksi. Alus jatkoi 17. heinäkuuta Gibraltarilta matkaansa Jamaikalle, jonne se saapui 29. heinäkuuta. Alus jatkoi 3. elokuuta Jamaikalta levon jälkeen matkaansa Panaman kanavan kautta Tyynelle valtamerelle ja edelleen useilla saarilla poiketen Uuteen Seelantiin. Se aloitti palveluksensa uudessa palveluspaikassaan Aucklandissa 6. syyskuuta. Aluksen miehistöstä oli noin 70 prosenttisesti uusiseelantilaisia ja loput brittejä tai muista siirtomaista.
Alus joutui rahtialus SS Rangatiran kolhimaksi 14. huhtikuuta 1938, ja se siirrettiin lopulta 24. tammikuuta 1939 Portsmouthin telakalle korjattavaksi. Alus pääsi telakalta 21. helmikuuta 1939 palaten Uuteen-Seelantiin, jonne se saapui 8. toukokuuta. Alus aloitti 6. heinäkuuta Aucklandista Tyynenmeren purjehduksen, jolta se palasi 18. elokuuta. Se lähti 29. elokuuta sodan ajan sijoituspaikkaansa Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle. Alus saapui 12. syyskuuta Valparaisoon Chileen.
Toisen maailmansodan syttyessä Achilles partioi Etelä-Amerikan länsirannikolla etsien saksalaisia kauppalaivoja. Alus tankkasi 13. syyskuuta Valparaisossa, minkä jälkeen se jatkoi partiointiaan Chilen rannikolla. Alus ei kyennyt 16. syyskuuta valtaamaan kohtaamaansa saksalaista kauppa-alusta, joka pakeni puolueettoman maan aluevesille. Alus saattoi 30. syyskuuta matkustaja-alus SS Ordunan Buenaventurasta Kolumbiasta Callaoon Peruun.
Vierailtuaan 11. marraskuuta Rio de Janeirossa alus palasi La Platan suulle. Alus etsi 22. marraskuuta Ajaxin kanssa alueeltaan saksalaisia saarronmurtajia, minkä jälkeen alus jatkoi 26. marraskuuta partiointia Brasilian rannikolla. Alus vieraili 3. joulukuuta Recifessä.
Alus seurasi taistelusta irtautunutta Admiral Graf Speetä Montevideoon. Saksalaisaluksen upottauduttua aluksen partiointi alueella keskeytettiin 17. joulukuuta. Se laski 21. joulukuuta haavoittuneensa maihin Port Stanleyssä, mistä se palasi seuraavana päivänä paikallispartiointiin alueella. Alus palasi 30. joulukuuta La Platan suulle Ajaxin kanssa etsimään mahdollisia saarronmurtajia.
Achilles meni 3. tammikuuta Buenos Airesiin, mistä se lähti 5. tammikuuta 1940 Falklandin saarille. Alus aloitti 16. tammikuuta partioinnin Rio de Janeiron edustalla. Vierailtuaan 29. tammikuuta Montevideossa tarkastamassa saksalaisaluksen hylkyä alus lähti Port Stanleyyn, josta se lähti 2. helmikuuta takaisin Uuteen Seelantiin.
Alus saapui 23. helmikuuta 1940 Aucklandiin, jossa se siirrettiin telakalle. Alus palasi palvelukseen kesäkuussa. Alus aloitti 14. kesäkuuta koeajot sekä koulutuksen Haurakinlahdella. Alus pelasti 18. kesäkuuta Saksan laivaston kaapparin Orionin laskemaan miinaan ajaneen SS Niagaran miehistönjäseniä pelastusveneestä. Alus suoritti 22. kesäkuuta eloonjääneiden etsintöjä Kermadecsaarten vesillä ennen paluutaan Aucklandiin 28. kesäkuuta.
Alus kuljetti 20. heinäkuuta maavoimien ja ilmavoimien esikuntapäälliköt kokoukseen Fidžille, jonne saavuttiin 23. heinäkuuta. Alus jatkoi 26. heinäkuuta matkaansa Tongalle, jonne se saapui 28. heinäkuuta. Alus palasi 31. heinäkuuta Aucklandiin, jossa siitä tehtiin Uuden Seelannin osaston komentajan lippulaiva.
Paavo Mäkelä (pesäpalloilija)
Paavo Juhani Mäkelä (3. elokuuta 1939 Lappajärvi – 25. joulukuuta 2016 Alajärvi) oli suomalainen pesäpalloilija.
HMNZS Achilles (70)
Palvelus
Alus etsi 20. elokuuta Saksan laivaston kaapparia Orionia, joka oli upottanut SS Turakinan Kolmen kuninkaan saarten vesille. Tankattuaan Aucklandissa alus jatkoi 25. elokuuta kaapparin etsintöjä Campbellinsaaren ympäristössä. Alus saattoi 27. elokuuta MV Orcadesin Wellingtonista Lytteltoniin. Seuraavana päivänä alus suojasi Melbourneen joukkojenkuljetussaattueen, johon kuuluivat MV Orcades, SS Empress of Japan ja RMS Mauretania.
Risteilijä lähti 2. syyskuuta paluumatkalle Aucklandiin, jossa alukselle nousi 6. syyskuuta upseereita kuljetettavaksi kokoukseen Tahitille. Alus lähti 15. syyskuuta Cookinsaarille kokousosanottajien kanssa. Alus lähti 21. syyskuuta Raratongalta paluumatkalle Aucklandiin.
Achilles partioi 21. lokakuuta North Capen edustalla. Alus suojasi 7. marraskuuta Sydneyyn joukkojenkuljetussaattueen US7. Alus partioi 16. marraskuuta Campbellin ja Aucklandin saarten välisellä merialueella. Se etsi 28. marraskuuta Saksan laivaston kaapparia saatuaan viestin SS Rangatanelta, joka myöhemmin upposi. Aluksen partiomatkat Aucklandin edustalla jatkuivat 30. marraskuuta.
Alus suojasi 1. joulukuuta postilaivan North Capesta Tasmaninmerelle. Se suojasi 5. joulukuuta MV Dominion Monarchin Wellingtoniin. Alus etsi 8. joulukuuta Saksan laivaston kaapparia Tasmaninmereltä, mistä se palasi operaation peruunnuttua Aucklandiin. Alus suojasi 20. joulukuuta joukkojenkuljetussaattueen US8 Sydneyyn, jonne se saapui 23. joulukuuta. Alus suojasi 30. joulukuuta paluumatkallaan saattueen T1 Aucklandiin.
Risteilijä suojasi 2. tammikuuta 1941 saattueen VK1 Aucklandiin. Se suojasi 6. tammikuuta SS Empress of Australian Fidžille palaten itse takaisin Aucklandiin, jossa se siirrettiin 10. tammikuuta telakalle huollettavaksi.
Palvelukseen palattuaan alus suojasi 7. helmikuuta Panamaan matkannutta matkustaja-alusta, kunnes se erkani suojattavastaan Chathaminsaaren kohdalla. Alus suojasi 12. helmikuuta Sydneyyn saattueen ZT2, josta se erkani 18. helmikuuta suojatakseen matkustaja-aluksen Cap Maria Van Diemeniin Pohjois-Saarelle.
Alus suojasi 26. helmikuuta Panamaan matkanneen saattueen saattueen AP13 450 merimailia Chathaminsaaren pohjoispuolelle. Se suojasi 3. maaliskuuta saattueen APP14 samalle alueelle. Alus suojasi 6. maaliskuuta edelleen Panamaan matkanneita saattueita Chathaminsaaren vesille, kunnes se vapautettiin 20. maaliskuuta Tyynenmeren saattuepalveluksesta.
Alus suojasi 7. huhtikuuta HMAS Australian ja HMAS Hobartin kanssa joukkojenkuljetussaattuetta Australian rannikolla. Se erkani 10. huhtikuuta saattueesta suojaamaan RMS Queen Maryä, joka oli matkalla Sydneystä Adeniin matkaavaan saattueeseen US10. Alukset liittyivät seuraavana päivänä saattueeseen, jonka muut alukset olivat RMS Queen Elizabeth, SS Ile de France, RMS Mauretania ja SS Nieuw Amsterdam. HMS Achilles erkani 12. huhtikuuta saattueesta ja tankattuaan Sydneyssä se palasi Aucklandiin.
Alus suojasi 10. kesäkuuta saattueen AP41 Chathaminsaarelle, jossa se erkani saattueesta suojaten paluumatkallaan aluksia Wellingtoniin. Alus teki vastaavan operaation 14.-15. kesäkuuta. Alus palasi 20. kesäkuuta Aucklandiin. Se suojasi 23. kesäkuuta matkustaja-aluksen North Capeen ja sieltä toisen aluksen Wellingtoniin.
Achilles saattoi 27. kesäkuuta SS Aquitanian Bassinsalmeen. Alus liittyi 30. kesäkuuta Australiaan, jonka kanssa se suojasi Adeniin matkannutta saattueetta US11A, johon kuuluivat Aquitania, RMS Queen Mary ja RMS Queen Elizabeth. Alus erkani saattueesta palaten Aucklandiin, jossa se siirrettiin telakalle. Telakalla ollessaan alus siirrettiin vasta muodostetulle Uuden-Seelannin laivastolle, jolloin aluksen etuliite muuttui HMNZS:ksi.
HMNZS Achilles
HMNZS Achilles palasi palvelukseen 29. elokuuta, jolloin se saattoi RMS Rimutakan Cape Palliserista Chathaminsaarelle. Chathaminsaarelta alus suojasi kauppa-aluksen Wellingtoniin. Se suojasi 15. syyskuuta saattuetta US12B. Australian laivaston risteilijät HMAS Adelaide ja HMAS Sydney vapauttivat 18. syyskuuta aluksen suojaustehtävästä, minkä jälkeen se palasi Aucklandiin.
Alus suojasi osana ANZAC-joukoista saattueita lounaisella Tyynellä valtamerellä. Uuden Georgian Saarilla osana Yhdysvaltain laivaston mukana purjehtiessaan aluksen X-torniin osui 5. tammikuuta 1943 lentopommi, joka aiheutti telakalle siirtymisen. Alus oli 1. huhtikuuta 1943 - 20. toukokuuta 1944 telakalla Portsmouthissa, missä vaurioitunut X-torni korvattiin neljällä QF 2 paunaisilla ilmatorjuntatykeillä. Korjausten jälkeen alus palasi palvelukseen 23. toukokuuta ja siirrettiin Tyynelle valtamerelle. Alus liitettiin toukokuussa 1945 Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon.
Sodan jälkeen
Risteilijä palasi 12. syyskuuta 1946 Englantiin ja poistettiin Uuden-Seelannin laivastosta vahvuudesta 17. syyskuuta 1946 ja palautettiin Britannian Kuninkaalliselle laivastolle. Alus myytiin Intian laivastolle, jossa se otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1948 nimellä INS Delhi. Se poistui palveluksesta 30. kesäkuuta 1978.
Lentokalusto
Achillekselle asennettiin syyskuussa 1933 EIIIH tyyppinen katapultti, joka poistettiin huhtikuun ja toukokuun välillä 1943.
Aluksella palveli lokakuusta 1933 joulukuuhun 1935 407 lentue, josta aluksella palveli kerrallaan lokakuuhun 1935 saakka ainoastaan yksi Osprey tiedustelukone. Tämän jälkeen alukselle sijoitettiin kaksi Ospreyta kerrallaan aina heinäkuuhun 1936 saakka. Heinäkuusta 1936 alkaen aluksella palveli 720 laivue, jonka kalustona olleista Walrus lentoveneistä yksi palveli kerrallaan aluksella.
Shangluo
Shangluo (, pinyin: Shāngluò Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shaanxin maakunnan kaakkoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 110 kilometriä maakunnan pääkaupunki Xi'anista kaakkoon. Prefektuurin pinta-ala on 19 292 neliökilometriä ja väkiluku 2,34 miljoonaa (2010).
Paavo Mäkelä (pesäpalloilija)
Paavo Mäkelä oli Vimpelin Vedon joukkueessa mukana mitaleilla kymmenen kertaa peräkkäisinä vuosina.
Shangluo
Hallinnollinen jako
thumb|300px|left|Shangluon hallinnollinen jako. Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 7 osaan seuraavasti:
Limited Edition Minimax CD
Limited Edition Minimax CD on Michael Jacksonin maxi-single, joka julkaistiin Ghosts -lyhytelokuvan yhteydessä vuonna 1997. Single sisältää kaksi remix-kappaletta sekä yhden uuden kappaleen nimeltä On The Line. Kappaleen kokopitkä versio julkaistiin The Ultimate Collection -kokoelmaboxin mukana vuonna 2004.
Kappalelista
Limited Edition Minimax CD (EPC 665268 2)
Albumiversio
Siilon saaga
Siilo-saagan ensimmäinen osa Siilo kuvaa tiukan hierarkkista ja säännöllistä elämää maanalaisessa siilossa, jossa ihmiset elävät turvassa myrkylliseltä ulkomaailmalta. Kaikki kuitenkin muuttuu, kun seriffi Holston päättää vapaaehtoisesti alistua puhdistustuomioon ja mennä ulos kuolemaan. Uudeksi seriffiksi valitaan Juliette Nichols, joka alkaa pian esittää kiusallisia kysymyksiä.
Kirjasarjan toinen osa Siirros kuvaa Siilossa esitellyn maailman alkuvaiheita. Yhdysvaltain nuori kongressiedustaja Donald Keene saa tehtäväkseen valvoa jättimäistä maanalaista rakennushanketta, ja sen todellinen tarkoitus alkaa vähitellen selvitä hänelle. Keene aikoo paljastaa siilon salaisuuden, mutta joutuu maksamaan aikeistaan kalliin hinnan.
Kolmas osa Kohtalo jatkaa siitä mihin ensimmäinen osa jäi. Siilon maailmassa on herännyt kapinahenki, joka johtaa peruuttamattomiin ja mullistaviin asioihin. Sarjan päätösosa kutoo kahden ensimmäisen kirjan tapahtumat ja henkilöt toisiinsa.
Siilon juoni
Tarina kerrotaan aluksi siilon seriffin Holstonin näkökulmasta. Hän on menettänyt vuosia sitten vaimonsa. Seriffi ilmoittaa haluavansa ulos, mikä merkitsee rangaistusta, puhdistustehtävää. Holston lähetetään ulos tappavaan ulkomaailmaan ja hänen täytyy puhdistaa ulkoa kuvaa välittävien kameroiden linssit. Holstonin suojapuku hajoaa nopeasti ulkoilmassa ja hän kuolee, kuten kaikki edellisetkin puhdistajat.
Siilon pormestari Jahns ja apulaisseriffi Marnes joutuvat puhdistustuomion jälkeen valitsemaan seuraajan Holstonille. Marnesin suosituksesta he päättävät valita uudeksi seriffiksi Juliette Nicholsin, neuvokkaan koneosaston mekaanikon. Vaikutusvaltaisen IT-osaston johtajalla Bernardilla on kuitenkin oma ehdokas jo valmiina: Peter Billings. Jahns ei silti taivu, ja Juliette valitaan seriffiksi. Mutta sitten asiat saavat uuden käänteen, kun pormestari myrkytetään ja epätoivoinen Marnes tekee itsemurhan. Bernardista tulee siilon väliaikainen johtaja.
Tuore seriffi Juliette alkaa uhmata auktoriteetteja ja kyseenalaistaa vallitsevat totuudet. Hän saa selville, että puhdistustuomion saaneiden kypärä näyttää heille muokattua kuvaa ulkomaailmasta ja suojapuvut tehdään tarkoituksella liian heikoiksi. Rangaistuksena uppiniskaisuudestaan Juliettekin saa puhdistustuomion. Kukaan ei ole koskaan palannut ulkoa elävänä. Mutta Juliettella on ystäviä, jotka eivät jätä häntä pulaan. Koneosaston Walker ja varusteosaston väki tekevät Juliettelle puvun, joka on aiempia huomattavasti kestävämpi.
Julietten ja IT-osaston Lukasin välille on tällä välin syntynyt romanttinen suhde. Samaan aikaan Bernard alkaa koulia Lukasista seuraajaansa. Lukas saa tietää salaisuuden: he eivät ole yksin maailmassa. Heidän siilonsa, numero 18, on vain yksi lukuisten joukossa. Elämä maan päällä on tuhottu tietoisesti, ja siiloissa elävien on tarkoitus asuttaa maa uudelleen, kun ilma on jälleen puhdasta hengittää.
Julietten tuomio pannaan täytäntöön, mutta uuden kestävän suojapukunsa turvin hän pystyy kävelemään viereisen siilon oviaukolle. Se on siilo 17, jossa on tapahtunut kapina tai jokin muu mullistus, sillä ilmalukolle johtava luiska on täynnä ruumiita. Juliette onnistuu pääsemään sisään siiloon ja löytää sieltä yksinäisen asukin, jolle hän antaa nimen Solo. Solo on asunut rappeutuneessa siilossa yksin vuosikausia. Mutta Solo ei olekaan ainut eloonjäänyt, sillä Solo ja Juliette löytävät siilon alakerroksista lapsijoukon.
Sillä välin siilossa 18 puhkeaa kapina, jota johtavat kone- ja varusteosasto. IT-osasto kuitenkin tukahduttaa kapinan julmasti. Bernard nimittää uudeksi seriffiksi Peter Billingsin.
Pian Juliette ja Lukas pystyvät puhumaan toisilleen radiolla, sillä jokaisessa siilossa on salainen kammio IT-osaston alapuolella, jossa on yhteydenpitovälineet. Mutta Bernard saa selville Lukasin petoksen, ja Lukas saa nyt vuorostaan puhdistustuomion. Juliette päättää mennä Lukasia vastaan ja pelastaa hänet siiloon 17. Juliette osaa nyt valmistaa suojavarusteet, joilla pelastus onnistuu.
Lukas ja uusi seriffi Peter kääntyvät kuitenkin yllättäen Bernardia vastaan. Bernard on lipsauttanut, että hän tappoi pormestari Jahnsin. Bernard saakin tuomion Lukasin sijasta. Tuomio pannaan täytäntöön. Kun ovi ulos avautuu, Juliette tulee suojapeitto mukanaan ilmalukkoon, ja kohtaa siellä yllätyksekseen Bernardin. Bernard kuolee ilmalukon puhdistusliekkeihin, mutta Juliette selviää. Juliette valitaan siilo 18:n pormestariksi ja hän alkaa pohtia, miten voisi pelastaa Solon ja lapset naapurisiilosta.
Kohtalon juoni
Juliette on nyt siilon 18 pormestari ja hän pyrkii pelastaman Solon ja lapset rappeutuneesta naapurisiilo 17:stä. Juliette pyytää koneosaston väkeä puhkaisemaan alimman tason seinän. He onnistuvat siinä ja pääsevät siilojen välissä olevaan valtavaan holviin, jossa odottavat jättimäiset kaivurit, joilla siilojen kaivannot on alun perin rakennettu. Koneosasto saa kaivurit toimimaan ja pystyy lopulta puhkaisemaan reiän siiloon 17. Juliette suunnittelee samalla hyökkäystä siiloon numero 1, sillä hän pitää heitä syyllisinä kaikkiin onnettomuuksiinsa. Lukas ja Juliette keskustelevat säännöllisesti siilon 1 kanssa.
Erityisesti Juliette vihaa ykkössiilon Donaldia ja uskoo tämän olevan vastuussa koko projektin johdosta. Donald ei kuitenkaan ole kaiken takana, vaan on vain esiintynyt projektin johtajana. Todellisuudessa Donald aikoo tehdä siiloprojektista lopun ja vapauttaa kaikki siilot tavalla tai toisella. Donald on herättänyt salaa sisarensa Charlotten kryounesta, sillä hän tarvitsee apua ulkomaailman tutkimisessa. Donald on vähitellen kuolemassa, koska hän on käynyt myrkyllisessä ulkomaailmassa, ja pienet nanokoneet kalvavat vähitellen hänen sisuksiaan. Yhdessä Donald ja Charlotte saavat lennokkien välittämistä tiedoista selville, että vaarallinen nanokoneiden pilvi ulottuu vain lyhyen matkan päähän siiloista ja kauempana pitäisi olla puhdasta ilmaa.
Paljastuu, että aiemmin useat muutkin siilot ovat kapinoineet, ja ne on ”ajettu alas”, tuhottu kaasuttamalla siiloihin tappavia nanokoneita. Mutta yksi kapinallisista siiloista – siilo numero 40 – on pystynyt välttämään tämän kohtalon, ja se on onnistunut katkaisemaan kaikki yhteydet siiloon 1. Sen ympärillä on myös muita mykkiä siiloja. Niiden lopullista kohtaloa ei tiedetä.
Sitten käy ilmi, että projektin todellinen johtaja Thurman ei olekaan kuollut, kuten Donald on luullut. Hän oli ampunut aiemmin Thurmanin tämän kryokapseliin, mutta kapselin nanokoneet paransivat Thurmanin. Thurman saa Donaldin kiinni ja käskee kaasuttaa siilon 18. Siilossa 18 syntyy paniikki, ja osa sen asukkaista yrittää ulos pakokauhun vallassa, osa taas ryntää alatasoille. Lukas jää loukkuun IT-osastolle ja varoittaa ennen kuolemaansa Juliettea radion välityksellä. Juliette ja pieni joukko ihmisiä pääsee pakoon siilojen väliseen holviin ja pakenee siiloon 17. Sen jälkeen he sulkevat aukon.
Sillä välin Charlotte saa radiolla yhteyden Julietteen. Charlotte on nyt yksin, sillä Thurman pitää Donaldia vankina. Charlotte kertoo Juliettelle, että kaivureiden tarkoituksena on kaivautua kehään sijoitettujen siilojen keskipisteeseen, myrkyllisen pilven ulottumattomiin. Mutta sitten turvamies Darcy löytää Charlotten piilopaikan. Charlotte kertoo kuitenkin Darcylle projektin päämäärästä ja saa uuden liittolaisen.
Silo 17 on samaan aikaan kaaoksen vallassa, ja omituinen uskonlahko alkaa terrorisoida muita ja kaappaa yhden siilo 17:n lapsista. Lopulta Solo pelastaa lapsen. Juliette kehittää uuden pelastussuunnitelman. Hän päättää, että eloonjääneiden on kuljettava keskuspisteeseen myrkkypilven läpi. Sitä varten on tehtävä uusia kestäviä suojapukuja.
Juliette ja muut eloonjääneet onnistuvat kulkemaan myrkkypilven läpi ja saapuvat rakennukselle, jonka Charlotte on kuvannut. Se osoittautuu suureksi varastorakennukseksi, jossa on eri kasvien siemeniä sekä telttoja, työkaluja ja muita tarvikkeita, joiden avulla he voivat aloittaa uuden elämän. Pian he näkevät Charlotten, joka on selvinnyt siilo ykkösen tuhosta. Hän tulee myrkkypilven läpi suojapuvussa. Charlotte hyväksytään yhteisön jäseneksi. Osa haluaisi jäädä asumaan varaston lähelle, mutta yhteisö päättää lähteä kohti rannikkoa. Raskaita menetyksiä kokenut Juliette tuntee itsensä väsyneeksi, ja Solo näyttäisi kohoavan eloonjääneiden uudeksi johtajaksi.
Archer (tykkijärjestelmä)
ARCHER (tunnetaan myös nimellä Artillerisystem 08) on BAE Systems Boforsin kehittämä itseliikkuva haupitsi. Ase koostuu automatisoidusta Bofors FH-77B -tykistä ja LEMUR-kauko-ohjausjärjestelmästä, jotka on asennettu Volvon valmistaman dumpperin alustalle. Järjestelmään kuuluu myös ammustäydennyksestä vastaava ajoneuvo sekä tukiajoneuvo. ARCHER-tykkijärjestelmä on suunniteltu käyttämään Raytheonin ja BAE Systems Boforsin kehittämää M982 Excalibur -tykistöammusta, joka mahdollistaa telatykille jopa 60 kilometrin kantaman. Tykkijärjestelmää käyttää nelihenkinen miehistö ja kauko-ohjauksen ansiosta miehistö voi ampua tykillä poistumatta ohjaamosta.