cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Säteilyturvakeskus
Historia
pienoiskuva|STUK:n vanha logo, joka oli käytössä vuoteen 2018 asti
1950-luvun puolivälissä oli jo selvästi nähtävissä, että säteilyn ja radioaktiivisuuden käyttö oli Suomessa saavuttamassa sellaiset mittasuhteet, ettei silloinen valvonta ja lainsäädäntö riittänyt takaamaan työntekijöiden ja väestön turvallisuutta. Esimerkiksi röntgenlaitteita oli jo vuonna 1955 Suomessa 1 637 kappaletta, ja niiden parissa työskenteli tuhansia ihmisiä.
Vuonna 1957 eduskunta sääti säteilysuojelulain, jossa määrättiin säteilyn valvontaa varten perustettavan tutkimuslaitoksen. STUK sai alkunsa vuonna 1958 lääkintöhallituksen alaisena Säteilyfysiikan laitoksena (SFL), jonka pääasiallisena tehtävänä oli tarkistaa sairaaloissa käytettäviä säteilylaitteita.
Laitetekniikan ja työtapojen kehittyessä niin potilaiden kuin henkilökunnankin säteilyannoksia pystyttiin tehokkaasti pienentämään. Käytöstä poistettiin sellaisia röntgenlaitteita, joiden käyttötarkoitus ei oikeuttanut saatavaa säteilyannosta. Tällä perusteella lopetettiin esimerkiksi kenkien sovittaminen röntgenkuvauksen avulla.
1950- ja 1960-luvuilla suurvaltojen ilmakehässä tekemät ydinkokeet levittivät havaittavia määriä radioaktiivisuutta kaikkialle maapallolle. Laskeumaa seurattiin ja tutkittiin myös SFL:lla. Toisaalta tiedostettiin ydinaseiden muodostama uhka muuttuneessa maailmanpoliittisessa tilanteessa, joten SFL:lle määrättiin asiantuntijatehtäviä koskien mahdollista säteilyvaaratilannetta. Samalla ydintekniikan rauhanomainen käyttö edistyi maailmalla nopeasti. Ensimmäinen ydinvoimalaitos oli aloittanut toimintansa Neuvostoliitossa jo vuonna 1954 ja pian vaikutti selvältä, että ydinvoiman käyttö tulee aikanaan lisäämään ydinteknisen valvonnan tarvetta huomattavasti Suomessakin. Kaikki tämä kasvatti laitoksen työtaakkaa oleellisesti samoin kuin rahoitusta ja henkilökuntaakin.
1962 voimaan tullut ydinkoekieltosopimus näkyi pian pienevänä laskeumana ympäristömittauksissa. Koska luonnon säteily selvästi ylittää keinotekoisten säteilylähteiden väestölle aiheuttaman säteilyannoksen, alettiin luonnonsäteilyyn kiinnittää entistä enemmän huomiota. Vuodesta 1965 on luonnonsäteilyn seuranta kuulunut STUK:n toimialaan. Toiminta aloitettiin kaivosilman radonmittauksilla ja on sittemmin laajentunut koskemaan jopa asuntojen sisäilmaa.
Immortal (AlterBeastin albumi)
Immortal on yhdysvaltalaisen teknisen death metalin yhtyeen AlterBeastin esikoisalbumi. Se julkaistiin 18. maaliskuuta 2014 levymerkillä Unique Leader Records.
Säteilyturvakeskus
Historia
1965 alkoi myös SFL:n valmistautuminen suomalaiseen ydinvoiman käytön valvontaan kun laitos aloitti Loviisaan tulevan ydinvoimalaitoksen ympäristötutkimukset. Suomeen tarvittiin suunnittelukriteerit ja turvallisuusselostekäytännöt ydinvoimalaitoksille. Sellaiset laadittiin pääosin yhdysvaltalaisen Atomic Energy Commissionin (AEC) ohjeista ja määräyksistä saadun mallin mukaan. Varsinaisesti ydinturvallisuusvalvonnasta tuli laitoksen tehtävä vuonna 1968, jolloin se siirrettiin sosiaali- ja terveysministeriön alaiseksi ja nimi vaihtui Säteilyturvallisuuslaitokseksi (STL). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1984.
Vuoteen 1980 mennessä kaikki neljä Suomen ensimmäisistä ydinvoimalaitoksista oli otettu käyttöön. Painopiste siirtyi rakentamisen valvonnasta käytön valvontaan. Käytön aikana ydinvoimalaitosten turvallisuutta ja valvontaa on kehitetty edelleen esimerkiksi ottamalla käyttöön todennäköisyyspohjaisen turvallisuusanalyysin (PSA) menetelmiä.
Adrian Nicole LeBlanc
Adrian Nicole LeBlanc on palkittu yhdysvaltalainen journalisti ja kirjailija, jonka teokset keskittyvät usein marginaalisiin yhteiskunnan jäseniin, kuten prostituoituihin ja naisvankeihin.
Säteilyturvakeskus
Historia
Vuonna 1986 Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus korosti ympäristövalvonnan merkitystä STUK:n toiminnassa. STUK tutki ensimmäisistä onnettomuuden jälkeisistä päivistä lähtien laskeumaa ja sen merkitystä Suomessa. Seuranta jatkuu edelleen.
Adrian Nicole LeBlanc
LeBlanc syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Leominsterin kaupungissa Massachusettsissä ja opiskeli muun muassa Yalen ja Oxfordin yliopistossa. Opiskelujensa jälkeen hän työskenteli Seventeen Magazinessa.
Säteilyturvakeskus
Historia
Onnettomuus ja Neuvostoliiton hajoaminen korostivat lähialueyhteistyön merkitystä. 1990-luvulle tyypillisiä olivat voimakkaasti kehittyvä ydinturvallisuus ja alan yhteistyö Itämeren alueella. Esimerkiksi STUK toteutti tietonsa Suomeen automaattisesti välittävän säteilyvalvontajärjestelmän Venäjän lähialueilla sijaitseviin ydinvoimalaitoksiin.
Adrian Nicole LeBlanc
Hänen ensimmäinen kirjansa Random Family: Love, Drugs, Trouble and Coming of Age in the Bronx (suomennettuna Vapauden vangit – kotipaikka: Bronx) julkaistiin vuonna 2003. LeBlanc suoritti kirjaa varten laajaa taustatukimusta yli kymmenen vuoden ajan, keräten lukuisia haastatteluja ja muuta lähdemateriaalia. Hän on kertonut jopa asuneensa toisinaan yhdessä kirjan päähenkilöiden Cocon ja Jessican kanssa.
Säteilyturvakeskus
Historia
Myös ydinjätehuollon valvonta kuuluu STUK:lle. Vuoteen 1996 asti Loviisan voimalaitoksessa käytetty polttoaine kuljetettiin hankintasopimuksen ehtojen mukaisesti jälleenkäsittelyyn takaisin Neuvostoliittoon Majakiin ja palautettiin siten polttoainekiertoon. Tuolloin Suomessa saatiin kokemusta käytetyn polttoaineen kuljetuksista, joita STUK valvoi.
Lainmuutos kielsi ydinjätteiden maahantuonnin ja maastaviennin vuonna 1996, jolloin kävi selväksi että käytetyn ydinjätehuoltoon on saatava kotimainen ratkaisu. Ydinvoimayhtiöt perustivat yhteisyrityksen, Posivan, tutkimaan ja kenties myöhemmin toteuttamaan käytetyn polttoaineen loppusijoittamista. STUK valvoo Posivan työtä ja sen ydinlaitoksia, sekä toimii asiantuntijana kun sen toimintaa koskevia poliittisia päätöksiä tehdään.
Eduskunnan periaatepäätös 2002 viidennen ydinvoimalaitoksen rakentamisen hyväksymisestä palautti ydinvoimalaitoksen suunnittelun rakentamisen valvonnan STUK:n aktiivisen toiminnan piiriin. Samalla tekniikan kehittyminen on monipuolistanut säteilyn käytön valvontaa. Vuodesta 1977 STUK:n toimialaan kuulunut ionisoimattoman säteilyn tutkimus ja valvonta ovat myös kasvava työtehtävä kännyköiden ja muiden radiolaitteiden käytön lisääntyessä Suomessa. Kaiken kaikkiaan säteilyturvakeskuksen toiminta ja tehtävät ovat nykyään laajempia kuin koskaan.
Pääjohtajat
Säteilyturvakeskuksen ja sen edeltäjien pääjohtajina ovat toimineet seuraavat henkilöt :
Titteli vuoteen 1975 johtaja, 1975–1987 ylijohtaja, 1987 alkaen pääjohtaja
STUK nykyään
STUK:n toimialat esitellään seuraavassa lyhyesti.
Ydinvoimalaitosten valvonta
Ydinenergialain nojalla ydinvoiman käyttö on Suomessa sallittua vain jos on varmistettu, "että ydinenergian käyttö on ihmisen ja ympäristön kannalta turvallista". Ehdon täyttämiseksi Suomessa toimivien ydinvoimalaitosten turvallisuus tarkistetaan laitoshanketta valmistellessa, laitosta suunniteltaessa, sitä rakennettaessa, ennen käyttöönottoa, käytön aikana ja laitosta huollettaessa. Valvonnan piiriin kuuluvat yhtä lailla laitosten tekniikka kuin laitosoperaattorien toimintatavatkin. Valvonta tapahtuu tarkastuksin, testauksin, satunnaistarkastuksin ja auditoimalla.
Ydinjätteiden ja ydinmateriaalien valvonta
Kansainvälisin sopimuksin on velvoitettu kukin maa pitämään täsmällistä kirjaa ydinmateriaaleistaan sekä tarkastuksin varmentamaan kirjanpidon täsmällisyys. Suomessa tästä toiminnasta huolehtii STUK. Lisäksi IAEA ja Euratom tarkastavat Suomessa olevan ydinaineen ja ydinlaitosten raportoimat tiedot ydinaineiden määrästä ja kuljetuksista. Yhtä lailla STUK:n toiminnan piiriin kuuluu käytetyn polttoaineen varastoinnin, kuljetusten ja loppusijoituksen valmistelun valvonta.
Säteilytoiminnan valvonta
Säteilyä ja radioaktiivisuutta käytetään hyödyksi monin tavoin teollisuudessa, lääketieteessä, tutkimuksessa ja jopa eräissä kulutustavaroissa. STUK:n tehtäviin kuuluu ohjeistaa ja valvoa tuota käyttöä. Ionisoimaton säteily, esim. radioaallot, laservalo ja UV-säteily, kuuluvat myös STUK:n valvonnan ja tutkimuksen piiriin. STUK tutkii säteilyn vaikutuksia ja antaa määräyksiä ja ohjeita niiden käyttöön liittyen tarpeen mukaan.
Ympäristön säteilyvalvonta ja valmius
STUKin tutkimustoiminnan tavoitteena on säteilyn esiintymistä ja terveyshaittoja koskevan uuden tiedon tuottaminen sekä viranomaisvalvonnan ja valmiustoiminnan tukeminen. Tarkoituksena on säteilyn vahingollisten vaikutusten estäminen ja rajoittaminen. Suomessa on koko maan kattava automaattinen säteilyvalvontaverkko. Mittausasemien tulokset päivittyvät STUKin internetsivuille kerran tunnissa. STUK valvoo ulkoilman radioaktiivisten aineiden pitoisuutta kahdeksalla paikkakunnalla Suomessa. Kerääjissä olevien pumppujen avulla ilmassa olevat hiukkaset kerätään lasikuitusuodattimelle ja suodattimet analysoidaan laboratoriossa. Menetelmällä havaitaan erittäin pienet muutokset säteilytilanteessa. Radon on asuntojen ja työpaikkojen sisäilmassa esiintyvä näkymätön ja hajuton jalokaasu. Radonmittauspalvelu on osa STUKin Tutkimus ja ympäristövalvonta -osastoa. Vakavan säteilyvaaratilanteen todennäköisyys Suomessa on pieni. Koska onnettomuuden riski on kuitenkin olemassa, on siihen varauduttu. STUK:n tehtäviin kuuluu ylläpitää varautumista säteilyvaaratilanteisiin Suomessa ja lähialueilla. STUK:n valmiustoiminnan tavoitteena on vaaran nopea havaitseminen ja tehokkaat toimenpiteen väestön suojaamiseksi säteilyn vahingollisilta terveysvaikutuksilta.
Lähialueyhteistyö
Lähialueyhteistyön tavoitteena on kehittää ydinturvallisuutta Suomea ympäröivällä alueella. Erityisen huomion kohteena ovat Leningradin ja Kuolan ydinvoimalaitokset. STUK on yhteistyössä venäläisten kanssa auttanut kehittämään laitosten turvallisuutta, sen analysointia ja valvontaa.
Uuden ydinvoimalan valvonta
600px|thumb|center|Ydinvoimalan lupaprosessi.
Ydinvoimalaitoksen rakentamisen ja käyttöönoton valmistelu on pitkä prosessi, jonka jokaisessa vaiheessa STUK arvioi ja valvoo hankkeen turvallisuutta. Turvallisuus on ehdoton edellytys kunkin vaaditun luvan saamiselle: periaatepäätökselle, rakentamisluvalle ja käyttöluvalle.
Kun "yleiseltä merkitykseltään huomattavan ydinlaitoksen" rakentamista valmistellaan, vaaditaan ydinenergialain mukaan ensin periaatepäätöstä siitä, onko rakentaminen "yhteiskunnan kokonaisedun mukaista". Tämän päätöksen tekee valtioneuvosto, jolle STUK antaa asiasta omaa toimialaansa koskevan lausunnon. Jos valtioneuvoston päätös on myönteinen, annetaan se tarkastettavaksi eduskunnalle, joka voi halutessaan kumota päätöksen tai jättää sen voimaan.
Kun laitos on rakennettu, seuraa käyttöluvan haku. Jälleen STUK arvioi laitoksen käytön turvallisuuden valtioneuvostolle, joka päättää käyttöluvasta. Jos käyttölupa myönnetään, STUK:n tehtäväksi tulee valvoa ja tarkastaa laitoksen käyttöä ja huoltoa sekä sen laitteita ja henkilökunnan toimintatapoja.
Säteilyturvakeskus uutisissa
Ruotsissa käynnistyi keskiviikkona 2. helmikuuta 2011 suuri kriisiharjoitus, johon osallistui noin 6 000 viranomaista. Harjoituksessa simuloidaan suurta ydinvoimalaonnettomuutta. Suomen Säteilyturvakeskus osallistui harjoitukseen.
Hallitus on antanut asetuksen kolmen sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalan asiantuntijalaitoksen yhteenliittymästä. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL), Työterveyslaitos (TTL) ja Säteilyturvakeskus (STUK) muodostavat yhteenliittymän. Tavoitteena on koota alan tutkimustoiminta yhteen ja parantaa tutkimuksen yhteiskunnallista vaikuttavuutta.
Ulkoministeriön Venäjän lähialueyhteistyötä koskevassa selvityksessä kiitellään säteily- ja ydinturvallisuusyhteistyötä, jota on koordinoinut Säteilyturvakeskus.
Säteilyturvakeskus järjestää radontalkoot-kampanjan yhdessä Imatran ja Lappeenrannan seutujen ympäristötoimien kanssa. Talkoiden aikana huoneilman radonpitoisuuden mittaaminen on Etelä-Karjalassa kymmenen euroa normaalihintaa edullisempaa.
Säteilyturvakeskus on avannut nettiin ydinturvallisuusohjesivuston, jossa julkaistaan valmisteluvaiheessa olevat säteily- ja ydinturvallisuusohjeet kommentointia varten. Kommentit näkyvät vain STUKille, ellei kommentoija ole antanut erityisesti lupaa kommenttiensa julkaisemiseen.
Marraskuussa 2010 Säteilyturvakeskus lähetti 70 000 matkapuhelimen käyttäjälle kutsun osallistujia matkapuhelimen käytön mahdollisia terveysvaikutuksia koskevaan COSMOS-tutkimukseen. Tutkimukseen kutsutaan kaikkiaan satatuhatta henkilöä kolmen vuoden aikana.
Vuonna 2010 tuotiin julkisuuteen tieto, että eräs säteilyturvakeskuksen tutkija oli harjoittanut tieteellistä vilppiä tutkimuksissa säteilyn vaikutuksista soluihin. Vilppiä alkoi epäillä tutkijan työtoveri toukokuussa 2009. Tutkimuksen aihetta ei ole julkistettu, mutta johtaja Tarja K. Ikäheimosen mukaan kyse ei ollut ydinvoima- tai ympäristötutkimuksesta.
Tuomas Pekkarinen
Pekkarinen oli koulutukseltaan taloustieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi European University Institute -yliopistosta vuonna 2003.
Pekkarinen tutki muun muassa Suomen 1970-luvun peruskoulu-uudistusta Roope Uusitalon kanssa sekä kritisoi julkisuudessa Matti Sarvimäen kanssa suomalaista pääsykokeisiin perustuvaa korkeakoulujen opiskelijavalintajärjestelmää.
Tuomas Pekkarisen isä oli taloustieteilijä Jukka Pekkarinen ja sisko lapsiasiavaltuutettu Elina Pekkarinen.
María José Rienda
200px|thumb|María José Rienda María José Rienda Contreras (s. 12. kesäkuuta 1975 Granadassa) on espanjalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa Club Esqui Monachil -hiihtoseuraa.
Rienda aloitti arvokilpailu-uransa vuonna 1992 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäiset maailmancup-osakilpailuvoittonsa hän otti suurpujottelussa vuonna 2005 kauden päättäneissä Åren ja Lenzerheiden osakilpailuissa. Edellinen espanjalainen osakilpailuvoittaja oli Blanca Fernández Ochoa vuodelta 1991.
Rienda on edustanut Espanjaa neljästi talviolympialaisissa. Paras sijoitus on vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä saavutettu suurpujottelun 6. sija. Vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa hän sijoittui suurpujottelussa 13. ja supersuurpujottelussa 37. sijalle.
Hi-MD
right|thumb|250px|Sony Hi-MD-levy edestä right|thumb|250px|Sony Hi-MD-levy takaa
Hi-MD on Sonyn vuoden 2004 tammikuussa julkistama tallennusformaatti MiniDiscin päivitys . Formaatti julkistettiin myöhemmin samana vuonna ja sitä tukevat laitteet kykenivät käyttämään uusia yhden gigatavun Hi-MD-levyjä, jotka ulkoisesti muistuttivat Minidiscejä.
Hi-MDn pääominaisuudet
Hi-MD tarjoaa monia tallennusmuotoja äänen nauhoittamiseksi: PCM, Hi-SP ja Hi-LP, jotka voidaan valita suoraan tallennuslaitteesta. PCM on laadultaan paras muoto, sitten Hi-SP (oletus) ja viimeiseksi Hi-LP.
Jokainen nimetyistä tallennusmenetelmistä löytyy suoraan jokaisesta Hi-MD laitteesta. Lisää bittinopeuksia pakkaamisen hienosäätämiseen voi valita SonicStage -ohjelmasta tietokoneelta. Kehnoimmalla Sonicstagesta valitulla laadulla yhdelle levylle mahtuu jopa 45 tuntia ääntä.
Kaikki Hi-MD -laitteet pystyvät soittamaan tavallisia MiniDiscejä. Useimmat Hi-MD Walkmanit pystyvät myös nauhoittamaan tavallisille MiniDisc levyille standardeissa SP, LP2 and LP4 muodoissa MD moodissa (vs. Hi-MD moodi), mikä sopii vanhemmissa (ennen Hi-MD:tä valmistetuissa) laitteissa soitettavien levyjen tekemiseen.
Datatiedostoja ja ääntä samalla levyllä
Hi-MD levyille voi tallentaa tietokoneen datatiedostoja äänen lisäksi. Levyllä voi haluttaessa olla esimerkiksi koulu- tai työasiakirjoja, kuvia, videoita jne. musiikin lisäksi. Levyllä olevaa musiikkia voi soittaa Hi-MD Walkmanilla.
Valentia
Valentia (lat.; ) voi viitata seuraaviin:
Algol (tähti)
Algol (β Per, β Persei) on kirkkaudeltaan muuttuva tähti. Algolin kirkkauden vaihtelut syntyvät kirkkaamman ja himmeämmän tähden pimentäessä toisiaan. Algol onkin Algol-tyyppisten pimennysmuuttujien esikuva. Spektroskooppisen kaksoistähden Algolin kirkkaus vaihtelee välillä 2,06–3,28. Säännöllisen valonvaihtelun jakso on 2 päivää, 20 tuntia ja 49 minuuttia. Tähti himmenee huomattavasti noin 10 tuntia kestävän pimennyksen keskikohdassa. Valonvaihtelun huomanneet arabit antoivat tähdelle nimeksi الغول al-ghūl, "piruntähti".
Algol-kaksoistähden kuvaus
Kun himmeä, keltaoranssi Algol B pimentää kirkkaan, sinivalkoisen Algol A:n, tähden valo himmenee 10 tunniksi. Tämä on Algolin valonvaihtelun pääminimi. Sivuminimi, jossa kirkkaus alenee 30 %, voidaan havaita vain valosähköisesti: siinä kirkkaampi tähti pimentää himmeämpää. Kirkkaimmillaan kaksoistähti on, kun molemmat tähdet loistavat esteettä yhtä aikaa. Algolin kirkkaus vaihtelee välillä 2,3–3,5 kahden päivän 20 tunnin ja 49 minuutin jaksoissa.
Kolmoistähti Algol ABC
Algol AB on puoliksi erillinen kaksoistähti. Kirkkaamman Algol A:n ja himmeämmän Algol B:n väli on 0,062 AU ja kiertoaika 2,8673043 päivää, joka lyhenee hitaasti. Himmeämpi tähti on keltainen, kirkkaampi sininen. Radan kaltevuus on 97,69 eli 7,69 astetta, ja se muuttuu 0,1 astetta sadassa vuodessa. Radan eksentrisyys e = 0,0, eli rata on ympyrämäinen.
Kauempana on kolmas tähti, Algol C 2,69 AU:n päässä kiertoajalla 1,86 v. Koko systeemin massa on 5,8 auringon massaa. Algol C:n radan kaltevuus on 83,98 ja soikeus e=0,225.
Algol AB
Algol A on sinertävänvalkoinen pääsarjan tähti tyyppiä B5-8V, ehkä massaltaan 3,59 (5?) Auringon massaa, läpimitaltaan 2,88 Aurinkoa, ja sen kirkkaus visuaalisessa alueessa on 98 Auringon kirkkautta ja noin 180 Aurinkoa, jos ultravioletti otetaan mukaan. Tähti pyörii nopeasti vauhdilla 65 km/s. Pintalämpötila on noin 12 500 K.
Algol B on keltainen alijättiläistähti tyyppiä K0-2 IV (aikaisemmin G8), joka täyttää pisaramaisen Rochen pinnan ja on munamainen. Algol B:n massa on 0,79 Auringon massaa, läpimitta 3,49 Aurinkoa ja kirkkaus ehkä 3,4 Aurinkoa. Algol B pimentää A-tähden valoa 1,3 magnitudia minimissä, joka kestää 14 % kiertoajasta. Algolissa tapahtuu valtavia flareja, röntgenpurkauksia, jotka liittyvät magneettiseen vuorovaikutukseen tähtien ja kaasuvirran välillä. B-tähdessä on noin 0,2 tähden säteen mittainen valtava magneettinen silmukka, joka tuottaa muutaman tunnin röntgenflareja. Tähtien välillä tapahtuu ns. magneettista jarrutusta. Radiopurkauksia tulee noin 1 AU:n säteeltä liittyen "tähdenjäristyksiin".
Algol C on tyyppiä A5V (aikaisemmin luokiteltu F2:ksi). Tähden massa on 1,67 Aurinkoa, läpimitta 1,7 Auringon läpimittaa, kirkkaus 4,1 Aurinkoa ja lämpötila 4 500 kelviniä.
Tunteet pelissä
Tunteet pelissä (One Tree Hill) on Mark Schwahnin luoma yhdysvaltalainen nuortensarja, joka alkoi 23. syyskuuta 2003 The WB Television Networkillä. Viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 4. huhtikuuta 2012. Sarjan tunnusmusiikki on Gavin DeGraw’n kappale ”I Don’t Want to Be”, mutta se poistettiin viidennellä kaudella kokonaan.
Sarjaa kuvattiin Wilmingtonissa, Pohjois-Carolinassa. Yhdysvalloissa sarjaa seurasi keskimäärin 4,3 miljoonaa ihmistä viikoittain, ja se on voittanut Teen Choice -palkinnon. Suomessa sarja esitettiin välillä 2. tammikuuta 2005 – 27. kesäkuuta 2014.
Musiikki
Musiikki on suuressa roolissa Tree Hillin maisemissa. Suuri osa jaksoista on nimetty kappaleiden mukaan, ja sarjassa vierailee usein kuuluisia artisteja ja yhtyeitä, kuten Gavin DeGraw, Sheryl Crow, Michelle Branch, The Wreckers, Tyler Hilton, Jimmy Eat World, The Honorary Title, Fall Out Boy, Angels & Airwaves, Nada Surf, Jack's Mannequin, Michelle Featherstone, Lupe Fiasco, Bear Lake, ja Within Reason.
Yhdysvalloissa on julkaistu kolme sarjan soundtrackia: One Tree Hill - Music From The WB Television Series, Vol. 1, Friends with Benefit: Music from the Television Series One Tree Hill, Volume 2 ja The Road Mix: Music from the Television Series One Tree Hill, Volume 3.
Joacim Cans
Joacim Cans (s. 19. helmikuuta 1970 Mora, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja power metal -yhtye HammerFallissa. Lisäksi hänellä on oma sooloprojekti Cans. Hän on laulanut myös yhtyeissä Warlord ja Highlander (nykyinen Lost Horizon).
Kokoonpano
Sooloprojekti Cansin jäsenet:
Kansallissosialistinen rotuoppi
pienoiskuva|Kansallissosialistien miespuolisen ”rodunhäpäisijän” tunnus. Kansallissosialistinen rotuoppi oli natsi-Saksassa vuosina 1933–1945 käytössä ollut näennäistieteellinen oppi, joka pohjautui ihmisten rodulliseen luokitteluun ja eugeniikkaan. Kansallissosialististen oppien pohjalla vaikuttivat 1800-luvun rotubiologiset ja kielitieteelliset teoriat ja sosiaalidarvinismi.
Kansallissosialistipuolueen mukaan saksalaiset kuuluivat ylivertaiseen ”arjalaiseen rotuun” joka oli kaikkien muiden yläpuolella oleva herrarotu. Alempiarvoisiin rotuihin kuuluivat juutalaiset, mustat, romanit ja slaavit (varsinkin puolalaiset ja venäläiset, sillä natsit havittelivat heidän asuinalueitaan saksalaisille). ”Arjalaisina” ihanteina pidettiin vaaleita hiuksia, sinisiä silmiä, pituutta ja hyväkuntoista hoikkuutta. Ihanteita otettiin antiikin Kreikan kiviveistoksista ja patsaista. Arjalaisuuden määrittelyyn vaikutti myös poliittinen tarkoituksenmukaisuus, esimerkiksi japanilaiset saivat aseveljeyden myötä ”kunnia-arjalaisten” aseman. Kroaatit, vaikka ovatkin slaaveja, Hitler näki positiivisessa valossa. Kroaattien fasistisen Ustaša-puolueen mukaan kroaatit eivät edes olleet slaaveja vaan goottien jälkeläisiä jotka puhuvat slaavilaista kieltä puhtaan sattuman kautta.
Natsien rotuoppiin liittyi äärimmäinen antisemitismi. Natsien mukaan juutalaiset ja romanit olivat kaikkein alimmassa asemassa, ja heidät luokiteltiin ”elinkelvottomaksi elämäksi”. Samaa termiä käytettiin myös kehitysvammaisista natsipuolueen Aktion T4 -ohjelmassa.
X-Perience
X-Perience perustettiin vuonna 1995. He julkaisivat oman levymerkkinsä World of Enigationin kautta ensimmäisen CD-singlensä, Circles of Loven samana vuonna. Singlestä tuli suosittu hitti varsinkin Berliinissä. Tämä kiinnitti levy-yhtiö WEA:n huomion ja he tarjosivat X-Periencelle levytyssopimusta. Ensimmäinen albumi Magic Fields julkaistiin 1996 ja sitä seurasi albumi Take Me Home vuonna 1997. X-Periencen tunnetuin kappale lienee A Neverending Dream. Tästä kappaleesta mm. Cascada on tehnyt coverin.
Lindholmen (Tukholma)
pienoiskuva|Kesäasunta saarella pienoiskuva|Ordenin merkki rantakalliossa Lindholmen on Mälarenin pieni saari Tukholman kaupunkialueella.
X-Perience
X-Perience esiintyi viimeistä kertaa ulkomailla alkuperäisessä kokoonpanossaan laulaja Claudia Uhlen kanssa Kalajoen Juhannus -tapahtumassa. Claudia jätti yhtyeen lauantaina 30. kesäkuuta 2007 Saksan konsertin jälkeen.
Lindholmen (Tukholma)
Maantietoa
Lindholmen sijaitsee Mälarenin itäosassa Klubbfjärdenin etelärannan tuntumassa Mörtvikenin suulla. Saaren pituus on 230 metriä ja leveys on 80 metriä. Siitä on 80 metriä mantereelle, joka on Gröndalissa Mörtviikenin ja Vintervikenin välinen niemi. Saaren lounaispuolella sijaitsee 130 metrin päässä Rotholmen, joka on samankokoinen saari.
X-Perience
Viimeiseksi yhteiseksi julkaisuksi jäi 27. heinäkuuta 2007 Saksassa julkaistu "I Feel Like You" -single, joka sisältää remiksauksen myös kotimaiselta DCX:ltä. Claudia Uhle keskittyy jatkossa perhe-elämään ja sooloprojektiinsa Angelzoom, joka julkaisi Apocalypticalla ryyditetyn debyyttinsä vuonna 2004.
Lindholmen (Tukholma)
Maantietoa
Saarella ei ole kiinteää asutusta, joten sitä voi pitää mökkisaarena.
X-Perience
X-Perience julkaisi 21.8.2020 uuden albumin 555 jossa Claudia Uhle toimii yhtyeen vokalistina.
Lindholmen (Tukholma)
Historiaa
Saari oli 1700-luvulla suosittu viikonloppujen päiväretkipaikka. Vuodesta 1776 alkaen hallinnoi saarta Augustibröderna, sitten 1836–1912 Svea Orden, ne olivat molemmat isänmaallisia ja sisäisesti järjestäytyneitä veljesjärjestöjä. Saaren kesämökit ovat vanhoja ja jotkin ovat peräisin 1880-luvulta asti. Saaren nimi oli vuoteen 1836 asti Vasaholmen, sitten Sveaholmen vuoteen 1880, jolloin saaren ja naapurisaaren Rotholmenin osti kelloseppä Johan Gustaf Linderoth. Hän palautti saaren nimeksi Lindholmen, joka sillä oli ollut ennen Vasaholmeniksi nimeämistään. Linderoth viihtyi saarella hyvin, mutta hänen poikansa yritti lahjoitta sen Tukholman kaupungille vuonna 1923. Kaupunki kuitenkin kieltäytyi ja se joutui Nitroglyseriin Aktiebolagetille, joka oli Alfred Nobelin omistama yritys ja jolla oli yrityksen rakennuksia Vintervikenillä. Kun Tukholman kunta osti Vintervikenin vuonna 1973, otettiin myös saaret maa-alueen mukana. Saaren toimintaa hallinnoi nykyään Fritidsgården Klubbensborg.
Meteoroidi
Meteoroidi on asteroidin kaltainen Aurinkokunnan pienkappale; asteroideja pienempiä kappaleita kutsutaan meteoroideiksi, kun niiden läpimitta on alle 10–200 metriä (tietolähteestä riippuen). Meteoroidien lukumäärä kasvaa nopeasti koon pienentyessä. Millimetrin sadasosaa pienemmät hiukkaset ovat mikrometeoroideja.
Maahan osuvan meteoriperäisen massan kokonaismäärä on satakunta tonnia vuorokaudessa, törmäysnopeuden vaihdellessa 10–70 km/s. Jos meteoroidin läpimitta ylittää kymmenesosamillimetrin, se näkyy meteorina eli tähdenlentona. Maanpinnalle pudonnutta meteoroidia kutsutaan meteoriitiksi. Suurin osa meteorimassasta, eli mikrometeoridit jarruuntuvat yläilmakehässä ja leijailevat pitkän ajan kuluessa alas maanpinnalle.
Planeettainvälisessä avaruudessa liikkuu Aurinkoa kiertävillä radoilla lukemattomia kappaleita, jotka ovat planeettoja pienempiä jäänteitä aurinkokunnan synnyttäneestä kertymäkiekosta. Suurin osa näistä kappaleista kiertää aurinkoa radalla, jonka ratataso poikkeaa korkeintaan 30 astetta planeettojen ratatasosta. Suurimpia kappaleista ovat asteroidit ja pyrstötähdet eli komeetat; pienempiä kappaleita sanotaan meteoroideiksi ja kaikkein pienimpiä hiukkasia planeettainväliseksi pölyksi.
Mikrometeoroideja havaitaan mm. tekokuihin ja luotaimiin asennetuilla pölyilmaisimilla. Ne ovat osoittaneet hiukkasten määrän jyrkästi lisääntyvän massan pienentyessä.
Jo pelkästään Maan vetovoiman vaikutuksesta avaruudesta Maata kohti putoava meteoroidi saavuttaa lopulta nopeuden 11 km/s. Meteoroidilla on lisäksi alun alkuaankin omalla Aurinkoa kiertävällä radallaan oma nopeutensa Maan suhteen. Maa kiertää Auringon ympäri nopeudella 30 km/s. Jos meteoroidi kiertää Aurinkoa soikealla radalla vastakkaiseen suuntaan kuin Maa, se voi lähestyä Maata jopa yli 70 km/s.
Meteoroidin suuren nopeuden vuoksi se jarruuntuu jo aivan ilmakehän yläosissa. Noin 100 kilometrin korkeudella meteoroidiin pinta kuumenee ja ilmiö nimeltä ablaatio alkaa kuluttaa sen massaa. Ablaation vaikutuksesta meteoroidin lähelle syntyy välittömästi sen taakse jäävä lyhytkestoinen kirkas vana, jonka näemme meteorina eli tähdenlentona.
Mikrometeoroidit ovat liian pieniä aiheuttaakseen havaittavaa valoilmiötä. Vapautuva liike-energia kuitenkin ionisoi ilmakehän atomeja. Tämä ionisoitunut vana antaa selvän tutkakaiun, joten hiukkasia voidaan välillisesti havaita myös tutkan avulla.
Putoava meteoroidi jarruuntuu voimakkaasti lentonsa loppuosassa ilmakehän paksummissa osissa noin 90 kilometrin – suurimmat vain noin 30 kilometrin – korkeudella. Jos kappale selviytyy maanpinnalle saakka, sen loppunopeus on enää muutama sata kilometriä tunnissa. Jäljelle jäänyttä kappaletta kutsutaan meteoriitiksi.
Kserostomia
Kserostomia eli kuivan suun tunne ja hyposalivaatio eli syljen erityksen väheneminen on erittäin yleinen ongelma vanhenevalla väestöllä mutta myös joillakin nuoremmilla. Yleissairaudet, lääkitykset ja pään- tai kaulan alueelle saatu sädehoito vähentää syljeneritystä ja luo kuivan suun tunnetta.
Syljellä on suuri merkitys limakalvojen, hampaiden ja ikenien terveyden ylläpitämisessä. Sylki huuhtelee ja kostuttaa limakalvoja ja hampaita. Tällöin esimerkiksi ruokailuiden yhteydessä ruoantähteet huuhtoutuvat pois hampaiden ja limakalvon pinnoilta. Sylki muodostaa limakalvoille suojaavan kalvon bakteereita, mikrobeja ja ilmasaasteita vastaan, koska suun kautta elimistöön pääsee suuri määrä bakteereita. Sylki auttaa puhumisessa sekä ruoan nielemisessä. Sylki on myös välttämätöntä makujen aistimiselle ja ruoan pilkkoutumisella, koska ruoan pilkkoutuminen alkaa jo suussa syljen amylaasin vaikutuksesta.
Alentunut syljeneritys johtaa alentuneeseen suoja-aineiden määrään ja suun häiriintyneeseen kosteustasapainoon. Syljen puuttuessa syljen huuhtova vaikutus vähenee. Tällöin suun luonnollinen puhdistuminen/huuhtoutuminen heikkenee, syljen puskuroiva vaikutus vähenee ja suuhun jää muun muassa ruoantähteitä. Myös suun pH muuttuu happamammaksi, mikä taas mahdollistaa happamammassa ympäristössä viihtyvien bakteerien lisääntymisen, ja tällöin esimerkiksi suusieni- ja bakteeri-infektiot lisääntyvät.
Syljen puuttuessa hampaiston kannalta tärkeiden elektrolyyttien (mm. kalsium, fosfaatti ja fluori) pitoisuus vähenee. Alentunut syljeneritys johtaa siihen, että suuhun tulevat tärkeät aineet (esimerkiksi fluori) eivät liukene normaalisti eivätkä siten ole käytettävissä hampaiden korjaantumisessa (remineralisaatiossa), jolloin myös reikiintyminen lisääntyy. Kun syljen liuottavat ominaisuudet puuttuvat, myös makuaisti häiriintyy ja ruoan syöminen on hankalaa, koska limakalvot ovat arat ja kuivat.
Vähentyneestä syljenerityksestä kärsivällä henkilöllä voi esiintyä seuraavia oireita: kuivan suun tunnetta, nielemisvaikeuksia, vaikeutunut puhekyky (eli ns. kieli tarttuu kitalakeen), muuttunut makuaistimus (esimerkiksi metallinmaku), paha maku suussa, pahanhajuinen hengitys, limakalvojen ja/tai kielen kirvely/polttelu, rohtuneet ja/tai kuivat huulet, vaahtoava sitkeä sylki, nopea hampaiston reikiintyminen ja vaikeuksia käyttää irtoproteeseja, koska proteesit pysyvät paremmin kosteassa suussa.
Kuivaan suuhun saa apteekeista ostettua erilaisia hoitotuotteita, kuten kostuttavia, voitelevia (keinosylki, kosteuttavat geeli, ja oliiviöljy) ja stimuloivia kuivan suun (imeskelytabletit ja ksylitoli) tuotteita, ja myös alkoholittomat suuvedet ovat hellävaraisia kuivalle suulle.
Takao Aoki
Takao Aoki (, s. 20. joulukuuta 1961 Tochigi) on japanilainen mangaka, jonka tunnetuin manga-teos on Beyblade, jota hän alkoi tehdä syyskuussa vuonna 1999. Sen suosion myötä Aoki kertoi Beybladen olevan hänen ikimuistoisin teoksensa, jonka päähahmon (Takao Kinomiya) Aoki nimesi oman etunimensä mukaan.
Ura
Suurin osa hänen tekemistään mangoista on perustunut leluihin ja videopeleihin. Aoki työskentelee Shogakukan-yhtiön kustantamassa Coro Coro -mangalehdessä, joka on myös julkaissut muun muassa Pokémon- ja Duel Masters -mangoja. Hänen ensimmäinen manga-teos oli ''Tokkō! Zoid Shōnen Tai'', joka julkaistiin tammikuussa 1989. Useat Aokin mangat ovat kestoltaan hyvin lyhyitä, joista poikkeuksellisesti Miniyon Fighter V ja Beyblade ovat kestäneet yli viiden numeron verran. Lisäksi Aoki on tehnyt Coro Coro -lehteen muutamia lyhytsarjoja, kuten Fantasy Grand Prix (1989), Star Fox (1993) ja X-Zone (2006).
Hänen viimeisin teoksensa oli vuosina 2007–2008 ilmestynyt Mr. Maric Super Magic Boy Group, jonka päähahmo perustuu japanilaiseen taikuriin Mr. Mariciin. Coro Coro aloitti mangan julkaisemisen 28. maaliskuuta 2008. Samalla lehti julkaisee Aokin tekemää X-Zone tarinaa, jonka ensimmäinen osa julkaistiin Japanissa 22. elokuuta 2007. Toinen osa ilmestyi 28. elokuuta 2008.
Vuoden 2008 keväällä Takara ilmoitti tuovansa Beybladen takaisin markkinoille, mutta sarjan luonut Aoki ei ollut uuden sarjan kanssa tekemisissä. Tilalle oli palkattu mangan piirtäjä Takafumi Adachi, joka loi uuden Metal Fight Beyblade mangan syyskuussa 2008. Lisäksi sarjaa esitetään animena Japanissa huhtikuusta 2009 lähtien.
Kanangaöljy
thumb|200px|Kanangaöljyä näyteputkilossa. thumb|Tuoksuilangian kukkia, joista kanangaöljyä tuotetaan. Kanangaöljy on varsinkin hajuvesiteollisuudessa käytettävää eteeristä öljyä, jota saadaan Filippiineillä ja Indonesiassa kotoperäisenä kasvavan tuoksuilangian (Cananga odorata, tunnetaan myös nimellä ylang-ylang) kukista. Puun viljely on levinnyt myös Polynesiaan, Mikronesiaan ja Melanesiaan.
Öljyä käytetään myös aromaterapiassa. Antropologi Margaret Mead kuvasi sen käyttöä Tyynenmeren saarilla lemmenrohtona.
Öljyn vienti muodostaa lähes 30 prosenttia Komorien vientituloista.
Kanangaöljyn CAS-numero on 68606-83-7.
Atlantinnokkahai
Atlantinnokkahai (Rhizoprionodon terraenovae ) on tiikerihaiden eli ihmishaiden (Carcharhinidae) heimoon kuuluva hailaji.
Ravinto
Atlantinnokkahai syö ravinnokseen pääasiassa pieniä luukaloja, matoja, katkarapuja, rapuja ja nilviäisiä. Sen ravinnoksi kuuluvat myös ankeriaat, hopeakylkikalat ja huulikalat.
Elinalue
Atlantinnokkahain levinneisyysalue on suurimmaksi osaksi Yhdysvaltojen itärannikkoa. Ne elävät yleisimmin New Brunswickin, Kanadan, Meksikonlahden ja Brasilian rannikoilla.
Elinympäristö
Atlantinnokkahai asuu tavallisesti sekä lämpimässä että trooppisessa vedessä. Niitä löytyy 280 metrin syvyydessä, mutta jäävät yleisin alle 10 metrin syvyyteen. Niitä löytyy usein satamista ja laguuneista. Ne eivät siedä makeaa vettä.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Atlantinokkahain poikasia Atlantinokkahai synnyttää 1–7 poikasta. Poikasen koko syntymän jälkeen on noin 29–37 senttimetriä. Raskausaika on 10–11 kuukautta Meksikonlahdella.
Valentia (provinssi)
Valentia oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison-Britannian saarella. Sen tarkkaa sijaintia ei kuitenkaan tunneta.
Erään ehdotuksen mukaan nimellä Valentia olisikin viitattu Britannian diokeesiin, ja koko ajatus Britannian viidennestä provinssista perustuisi väärinkäsitykseen.
Maantiede
Valentian provinssin sijaintia ei tunneta. Siitä on ollut useita teorioita. Aiemmin se on sijoitettu usein roomalaisen Britannian pohjoisimpaan osaan, Hadrianuksen vallin ja Antoninuksen vallin väliselle alueelle. Se on sijoitettu myös muun muassa Hadrianuksen vallin eteläpuolelle tai lähistölle sekä nykyiseen Walesiin. Erään ehdotuksen mukaan provinssi olisi lohkottu Flavia Caesariensiksen provinssista. Provinssin hallinnolliseksi keskukseksi on ehdotettu Luguvaliumia (nyk. Carlisle).
Historia
Valentian provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikana vuoden 367 jälkeen, kenties noin vuonna 370. Se oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Gallian prefektuuriin ja Britannian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat:
Stalden
Stalden on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 1 000 vakinaista asukasta. Stalden on yksi Vispin hallinnollisen alueen 19 kunnasta.
Sijainti
Stalden sijaitsee Valais’n saksankielisessä osassa Vispertalissa paikassa, jossa Saaser Vispa- ja Matter Vispa -joet yhdistyvät Vispajoeksi sekä Saastal- ja Mattertal-laaksot yhdistyvät Vispertaliksi. Kunnan asutus on keskittynyt jokien syvään laaksoon 700–900 metriin korkeuteen.
Liikenneyhteydet
Maantie Vispistä Mattertaliin ja Saastaliin kulkee Staldenin kautta. Staldeniin on säännöllinen linja-autoyhteys: postiauto Brigistä ja Vispistä kulkee puolen tunnin välein. Matterhorn Gotthard Bahnin rautatieyhteys Vispistä Zermattiin kulkee Stalden-Saasin rautatieaseman kautta.
Escambian piirikunta (Florida)
Escambian piirikunta on Yhdysvaltojen Floridan osavaltion läntisin piirikunta. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Pensacolan kaupunki.
Maantiede
United States Census Bureaun mukaan piirikunnan pinta-ala on 2 268 km², josta 1 715 km² on maata ja 552 km² vettä. Piirikunnan asukasluku on 297 619 (2010). Piirikunnan pohjoispuolella Alabaman osavaltion puolella sijaitsee samanniminen Escambian piirikunta. Nämä kaksi piirikuntaa kuuluvat niihin harvoihin piirikuntiin Yhdysvalloissa, joilla on sama nimi ja jotka rajoittuvat toisiinsa eri osavaltioissa. Piirikuntaan kuuluu Santa Rosan piirikunnan edustalla oleva Santa Rosan saari.
Sfettos
Sfettos oli antiikin aikainen Akamantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Sfettos sijaitsi Mesógeian tasangolla, oletettavasti nykyisen Koropín kaupungin luoteispuolella, josta on löydetty joitakin raunioita. Erään teorian mukaan lähistöllä sijaitsevan Spátan kaupungin nimi olisi peräisin Sfettoksen nimestä.
Perinteen mukaan Sfettos oli yksi Kekropsin ajan Attikan kahdestatoista vanhasta kaupungista (polis) tai kylästä (kōmē), jotka Theseus myytin mukaan yhdisti (synoikismos) Ateenaksi. Myöhemmin se oli yksi Attikan demoksista. Kreikkalaisessa mytologiassa Sfettos sai nimensä samannimisestä Troizenin pojasta, joka perusti demoksen samoin kuin veljensä Anaflystos, jonka perustamana pidettiin Anaflystoksen demosta.
Sfettoksen demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin viisi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin seitsemän bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Sfēttios.
Sfettoksesta Ateenaan johtanut tie tunnettiin Sfettoksen tienä (Sfēttia hodos). Sfettoksessa tiedetään olleen teatteri.
Taiteen historia
Taiteen historia käsittää kuvataiteen, erityisesti maalaustaiteen, kuvanveiston, piirustuksen, taidegrafiikan, valokuvataiteen ja arkkitehtuurin historian niiden esineiden pohjalta, jotka ovat säilyneet.
Taiteen historia esitetään usein kanonisoitujen teoksien kehikkona, jonka varaan se rakentuu jatkumoineen, muutoksineen, kertaustyyleineen ja teknisine kokeiluineen.
Kuvanveisto
thumb|[[Laokoon-ryhmä, roomalainen, kreikkalaisvaikutteinen monumentaaliveistos ensimmäiseltä vuosisadalta jaa., tekijöinä tiettävästi rodoslaiset kuvanveistäjät Hagesandros, Athenodoros ja Polydoros.]] Kuvanveiston historiassa on käytetty kahta perustekniikkaa: muovailua ja veistämistä. Rautataltat ja rautaporat tulivat helpottamaan veistämistä lännessä ensimmäisellä vuosituhannella eaa. Jo aiemminkin oli samantasoista jälkeä tosin saatu aikaan kivityökaluillakin, joskin paljon hitaammin. Kreikassa luultavasti 400-luvulla eaa. keksittiin menetelmä, jolla savesta tai kipsistä tehty malli pystyttiin siirtämään kiveen punkteeraamisen avulla. Menetelmää käytettiin sellaisenaan aina 1800-luvun alkupuolelle saakka, minkä jälkeen siihen kehitettiin koneita.
Pronssiveistoksia opittiin tekemään saviveistosten päälle valamalla Mesopotamiassa 2000-luvun eaa. jälkipuoliskolla ja muualla vähän myöhemmin. Kiinassa kehitettiin 1000-luvulla eaa. vielä toisenlainen menetelmä pronssiastioiden valamiseen. Rauta tuli 1900-luvulla kuvanveistäjien laajaan käyttöön, mikä mahdollisti siirtymän suljetusta, kiinteästä muodosta avoimeen, rakennettuun muotoon. 1900-luvulla kuvanveistäjät ovat ottaneet käyttöön myös uusia synteettisiä materiaaleja.
Maalaustaide
Maalaustaiteessa on aina pyritty kehittämään uusia menetelmiä saada väriaineet sidottua maalauspohjaan. Freskomaalauksessa väri imeytyy rapatuille muuri- ja seinäpinnoille: menetelmä on hyvin vanha, ja sen kehitti huippuunsa italialainen Giotto 1200-luvun lopulla. Temperavärit sekoitettiin munankeltuaiseen, ja niitä käytettiin puupohjalle maalattaessa Euroopassa 1200-luvulta lähtien. 1400-luvulla yleistyivät öljyvärit, jotka kuivuvat nopeasti ja mahdollistivat ennennäkemättömät yksityiskohdat ja väriloiston sekä öljyvärimaalauksen uusia maalaustekniikoita.
1500-luvulta alkaen kankaalle tehty taulumaalaus nosti maalaustaiteen länsimaissa suureen arvoon; kankaalle kehystetty kuva tuli Euroopan ulkopuolella käyttöön vasta 1800-luvulla. Pastellivärit kehitettiin huippuunsa 1700-luvulla, ja 1800-luvulla kehitettiin monia uusia synteettisiä väriaineita. 1960-luvulla kehitettiin synteettiset akryylivärit, joita käytetään kuten öljyvärejä, mutta öljyväritkin ovat säilyttäneet suosionsa edelleen.
Rakentaminen
thumb|150px|left|[[Salisburyn katedraali on gotiikan arkkitehtuuria 1200-luvulta.]] Varhaisten korkeakulttuurien, kuten Egyptin, Kreikan ja Kiinan temppelit olivat pylväs–palkisto-järjestelmän mukaan rakennettuja. Niissä pystytuet kannattavat vaakasuoria osia, minkä seurauksena sisätilat jäivät pieniksi. Valeholvilla opittiin laajentamaan tilaa. Antiikin roomalaiset omaksuivat jo egyptiläistenkin tunteman menetelmän, jossa kiilan muotoisista kivistä rakennettiin holveja ja pyörökaaria; tätä menetelmää hyödytti myös valumuurin keksiminen Roomassa. Tätä kautta katto saatiin kattamaan entistä paljon suurempia pinta-aloja. Goottilaisessa arkkitehtuurissa toisen vuosituhannen alussa pilareita rakennettiin kannattamaan kiviholveja ja -kaaria. 1900-luvulla holvien rinnalle tuli käyttöön uusia tekniikoita ja materiaaleja, kuten metallirunkoja, joilla kantavuutta parannettiin huomattavasti.
Taidegrafiikka
Graafisista tekniikoista varhaisin on puupiirros. Siinä paperille, silkille tai muulle materiaalille jäljennettävä kuva piirretään aluksi sileälle puulevylle niin että valkoisiksi tarkoitetut kohdat leikataan pois ja mustiksi halutut, kohollaan olevat kohdat sivellään musteella. Puupiirrostekniikkaa käytettiin ensimmäisen kerran Kiinassa 600-luvulla jaa. ja Euroopassa 1300-luvulla. Euroopassa kehitettiin 1400-luvulla syväpainomenetelmiä, joissa vedostus tapahtui metallilaatoilta. 1800-luvun alkupuolelta saakka taiteilijat ovat käyttäneet myös kivipaino- eli litografiatekniikkaa, jossa piirretään rasvaisella liidulla kiveen. Japanissa keksittiin 1800-luvulla väripuupiirrostekniikka, minkä seurauksena eurooppalaiset taiteilijat alkoivat ottaa vaikutteita länteen tuoduista japanilaisista puupiirroksista.
Perspektiivi
Rakennukset on esitetty litteällä pinnalla aikojen kuluessa erilaisilla tekniikoilla. Kreikkalaisissa maljakoissa 300-luvulla eaa. sekä antiikin Rooman seinissä käytettiin keskeisperspektiiviä, jossa samansuuntaiset viivat lähenevät toisiaan symmetrisesti keskiakselin suhteen. Kiinassa kehitettiin looginen perspektiivitekniikka rakennusten esittämiseen ylhäältäpäin. Siinä jokainen rakennusten ryhmä muodosti oman perspektiivisen kokonaisuutensa, sillä kuvaa tarkasteltiin avaamalla vaakarullaa vähä vähältä.
Vielä keskiajalla Euroopassa käytettiin erilaisia keinoja viitata kolmiulotteisiin muotoihin varsinaisesti niitä esittämättä. Vasta 1400-luvun alussa löydettiin pakopiste, jossa samansuuntaiset viivat yhtyvät. Firenzeläinen arkkitehti Filippo Brunelleschi sovelsi uutta viivaperspektiiviteoriaa vuonna 1415, ja Leon Battista Alberti kokosi teorian kirjaksi 1435. Italialaiset taidemaalarit ja reliefien veistäjät omaksuivat nopeasti ortogonaaliverkoston osoittamaan pienenevien ihmishahmojen sijainnin tilassa. Monet italialaiset taiteilijat hallitsivat perspektiivin pian jo laajasti, ja heidän poikkeamansa siitä olivat tietoisia. Hollantilaiset taiteilijat alkoivat soveltaa perspektiivisääntöjä kuitenkin vasta 1500-luvulla ja esittivät tilan siihen asti eri keinoin.
Väri
Värejä alettiin ymmärtää tieteellisesti vasta 1672 Isaac Newtonin havaintojen ja väriteorian myötä. Tällä oli taiteilijoihin kuitenkin vain vähäinen vaikutus, sillä he olivat aina oppineet omien havaintojensa kautta sen, millaisia värivaikutuksia oli eri tekniikoilla mahdollista saada aikaan.
Ennen 1400-lukua valtaosa maailman maalauksista oli tehty korostamalla ääriviivoja, jollaisia luonnossa ei tavata. Öljyvärien kehittymisen myötä eurooppalaiset taiteilijat alkoivat kuitenkin suosia niin sanottua maalauksellista tekniikkaa, jossa muodot hahmotellaan värein ilman ääriviivoja. Samalla ryhdyttiin tekemään ero hajataittoisen päivänvalon ja heijastusvärien välillä. Ilmaperspektiivin avulla alettiin ilmaista etäisyyksiä värikontrasteja heikentämällä ja värisävyjä asteittain muuttamalla. Länsimaisessa taiteessa alkoi vallita todellisuudentunnun tavoittelu, josta luovuttiin vasta 1800-luvulla. Ranskalaiset impressionistit kyseenalaistivat 1850-luvulla käsityksen perinteisten värinkäsittelytaitojen kyvyn jäljitellä näköhavaintoa ja yrittivät jäljentää vain omat optiset havaintonsa. Värien ilmaisuvoimaa korostivat paljon esimerkiksi Vincent van Gogh ja Wassily Kandinsky, ja toisen maailmansodan jälkeen etenkin yhdysvaltalaiset taiteilijat luopuivat figuratiivisen esittävyyden lisäksi jopa muodoista.
Muiden kulttuurien ja kulttuuripiirien taide
thumb|right|Intiaanitoteemipaalu Ottawan kulttuuriperintöalueella Kanadassa.
Euroopan taide keskiajalta uudelle ajalle
Tärkeimpiä taidesuuntauksia Euroopassa keskiajalta uudelle ajalle:
Länsimainen taide 1900-luvulta eteenpäin
Tärkeimpiä taidesuuntauksia länsimaissa 1900-luvulta alkaen:
Ahvenanmaan keskusta
Ahvenanmaan keskusta on Ahvenanmaalla toimiva puolue. Keskusta on Ahvenanmaan maakuntapäivien suurin puolue yhdeksällä edustajallaan. Puolueen puheenjohtaja on Harry Jansson.
Ahvenanmaan keskusta perustettiin 13. tammikuuta 1976 pidetyssä kokouksessa, johon kokoonnuttiin hammarlandilaisen Karl-Anders Bergmanin aloitteesta. Paikalle saapuneet halusivat perustaa Ahvenanmaalle pohjoismaisten esimerkkien mukaisen keskustapuolueen. Bergmanin johdolla puolueelle laadittiin 45 kohdan ohjelma, joka hyväksyttiin 22. helmikuuta pidetyssä kokouksessa, johon otti osaa 150 henkilöä. Ohjelma opittiin myöhemmin tuntemaan kokouksen pitopaikan mukaan Hammarbo-teeseinä. Monet perustajista olivat aiemmin toimineet Landsbygdens och skärgårdens valförbund (LOS) -vaaliorganisaatiossa. Mukaan uuteen puolueeseen tuli myös Vapaamielisestä yhteistoiminnasta aiemmin irtautunut Frisinnad Samverkans framstegslista.
Puolueella on paikallisosastoja kunnissa Brändö, Eckerö, Finström, Föglö, Geta, Hammarland, Jomala, Lemland, Lumparland, Maarianhamina, Saltvik ja Sund. Puolueen nuorisojärjestöksi perustettiin vuonna 1977 Ungcentern ja naisjärjestöksi 1988 Centerkvinnorna.
Pohjoismaiden neuvostossa Ahvenanmaan keskusta kuuluu Keskiryhmään, yhdessä Ahvenanmaan liberaalien ja neljän manner-Suomen puolueen kanssa.
Vaalit
Keskusta osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Eduskuntavaaleihin puolue on osallistunut omalla listallaan 1991 ja 2003 sekä vaihtelevissa porvarillisissa liittoumissa muulloin. Vaaleissa 2007 keskusta kuului edustajapaikan saaneeseen oikeistopuolueiden Borgerlig allians -vaaliliittoon. Vuonna 2011 puolue liittoutui sosialidemokraattien ja Ahvenanmaan tulevaisuuden kanssa muodostaen Åländsk samling -yhteislistan, jolta maakunnan edustaja valittiin.
Meteoriitti
thumb|Meteoriitti
Frej
Frej voi tarkoittaa seuraavia:
Meteoriitti
Meteoriitti on Maan tai muun taivaankappaleen pinnalle avaruudesta pudonnut "kivi" eli asteroidi, asteroidin osa, komeetta tai suuri meteoroidi. Avaruudessa liikkuvaa aurinkokunnan pienkappaletta sanotaan meteoroidiksi, suurempia asteroideiksi.
Tintti ja aakkostaide
pienoiskuva|Tintti ja aakkostaide -albumin kansikuva. Tintti ja aakkostaide on belgialaisen sarjakuvataiteilija Hergén käsikirjoittama ja piirtämä 24. Tintti-sarjakuva-albumi. Hergé aloitti tarinan käsikirjoittamisen ja piirtämisen vuonna 1981, mutta vuonna 1983 hänen kuolemansa jätti sarjakuvan keskeneräiseksi. Tintti ja aakkostaide oli Tintti-sarjan viimeinen sarjakuva, vaikka viimeinen valmistunut albumi oli vuonna 1976 ilmestynyt Tintti ja Picarot. Suomeksi tarina julkaistiin 2005 nimellä Tintti ja aakkostaide: Tintin viimeinen seikkailu Heikki Kaukorannan suomentamana ja Otavan kustantamana.