cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
R1 (reaktori)
Rakennustyöt alkoivat oppilaitoksen Q-rakennuksen alapuolisessa kallioperässä vuonna 1950. Reaktori tuli kriittiseksi 13. heinäkuuta 1954 kello 18.59. Reaktorin teho oli aluksi 300 kW, myöhemmin sitä nostettiin 1 MW:iin. Polttoaineena käytettiin alumiinilejeerinkiin kapseloitua rikastamatonta luonnon uraania. Hidastimena käytettiin Norjassa tuotettua raskasta vettä. Reaktori pysäytettiin 6. heinäkuuta 1970 jonka jälkeen 4,8 tonnia ydinpolttoainetta siirrettiin Studsvik-yhtiön (entinen AB Atomenergi) välivarastoon, jossa sitä säilytettiin vuoteen 2007 saakka. Sieltä se siirrettiin edelleen Sellafieldin ydinjätteen jälleenkäsittelylaitokselle Isoon-Britanniaan.
Pyhän Georgioksen katedraali (Ierápetra)
Pyhän Georgioksen katedraali on ortodoksinen kirkko Ierápetran kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Ierápytnan ja Siteían hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Pyhälle Georgiokselle eli Pyhälle Yrjölle.
Kirkko on rakennettu vuonna 1856. Samalla paikalla on ollut varhaisempi kirkko viimeistään vuonna 1640. Nykyistä kirkkoa muutettiin ja laajennettiin vuonna 1936, ja se kunnostaminen valmistui vuonna 2000. Kirkko on kolmilaivainen ja siinä on kupoli.
Sancho I (Portugali)
thumb|Sancho I:tä kuvaava [[Kirjamaalaus|miniatyyrimaalaus Compendio de crónicas de reyesissa 1300-luvun alkupuolelta.]] Sancho I ”Asuttaja” (11. marraskuuta 1154 – 26. maaliskuuta 1212) oli toinen Portugalin kuningas isänsä Alfonso I:n jälkeen vuodesta 1185 kuolemaansa saakka.
Sancho valloittajana
Kolmannen ristiretken aikana vuonna 1189 Tanskasta ja Friisiasta tulleet ritareita kuljettaneet alukset pysähtyivät Lissabonissa. Yhdessä Sanchon kanssa nämä tulokkaat hyökkäsivät Alvoriin ja Portimãoon maurien hallitsemassa Algarvessa. Tapettuaan 6 000 kaupunkien asukasta ristiretkeläiset jatkoivat Silvesiin.
Heinäkuussa Portugaliin saapui toinen laivasto mukanaan joukkoja Englannista, Ranskasta ja Saksasta. Nämä hyväksyivät Sanchon tarjouksen liittyä Silvesin piirittäjiin saatuaan sitä ennen lupauksen odotettavissa olevasta suuresta ryöstösaaliista. Silves antautui 1. syyskuuta ja vaikka Sancho oli luvannut muslimeille vapaan pääsyn pois kaupungista, ristiretkeläiset eivät suostuneet 10 000 maravedin palkkioon vaan vaativat oikeutta kaupungin ryöstöön. Voitto jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä maurit valtasivat kaupungin takaisin vuonna 1191.
Sanchon merkitys
Sanchon päätyö oli Portugalin keskiosien asuttaminen. Saadakseen rahoitusta pyrkimyksilleen hän kutsui maahan suuren joukon ulkomaisia uudisasukkaita ja läänitti ritarikunnille laajoja alueita. Hänen viimeisiä hallintovuosiaan kuitenkin varjostivat riidat piispojen ja paavin kanssa, joille hän kieltäytyi maksamasta isänsä aikoinaan lupaamia veroja. Lisäksi hän suututti testamentillaan poikansa ja kruununperijänsä Alfonso II:n määräämällä kuninkaallisia tiluksia tyttärilleen.
Perhe
Sancho I:n vaimo oli Ramón Berenguer IV:n tytär Dulce. Pariskunnan lapsista Alfonso II peri kruunun. Tyttäristä Berengaria nai Tanskan kuninkaan Valdemar II Sejrin.
Álvaro de Bazán -luokka
Álvaro de Bazán -luokka on Espanjan laivaston viiden 2000- ja 2010-luvuilla valmistetun aluksen muodostama fregattiluokka.
Suunnittelu
Aluksille asennettiin Aegis-komento- ja taistelunjohtojärjestelmä, AN/SPY-1 tutkat ja niihin liitetyt SPG-62 Mk99 maalinosoitusjärjestelmät sekä 48-siiloinen Mk-41 VLS-järjestelmä, johon voi sijoittaa Standard SM-2 ja ESSM -ilmatorjuntaohjukset. Neljä kahden tonnin painoista AN/SPY-1 antennielementtiä muodostavat valvontajärjestelmän. Elementtien paino rajoittaa niiden sijoituskorkeuden, mikä taas tarkoittaa valvonta-alueen laajuutta. Toisena rajoittavana tekijänä on valittu taajuusalue 2 000 - 4 000 MHz E/F -taajuusalue. Tutkan valvontaetäisyydeksi ilmoitetaan noin 175 merimailia.
Viestijärjestelmät mahdollistavat Link 11 ja 16 yhteydet ja tulevaisuudessa niiden viestikykyä on tarkoitus parantaa edelleen paremmin yhteensopiviksi muiden Natomaiden kanssa.
Alusten voimanlähteenä on CODOG-järjestelmä, johon kuuluu GE LM-2500 kaasuturbiinit ja lisenssivalmisteiset Caterpillarin dieselmoottorit.
Alukset
Luokan neljä ensimmäistä alusta tilattiin tammikuussa 1997. Tästä alkoi projektin määrittelytyö yhdessä Saksan ja Alankomaiden laivastojen kanssa, mikä kesti 2000-luvun alkuun. Suunnitteluvaiheen jälkeinen siirtymävaihe päätettäessä ottaa käyttöön Yhdysvaltain laivaston AEGIS-järjestelmä vuoden 1995 puolivälissä.
Gina Cigna
Gina Cigna (6. maaliskuuta 1900 – 26. kesäkuuta 2001) oli ranskalaissyntyinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli ensimmäinen laulaja, joka levytti Giacomo Puccinin Turandotin nimiroolin. Hänellä oli laaja ohjelmisto, johon kuului muun muassa Monteverdin ja Richard Straussin rooleja.
Cigna opiskeli Toscan nimiroolin sen kantaesittäneen Hariclea Darcléen johdolla. Hän oli mukana elvyttämässä Vincenzo Bellinin tuolloin unohdettua La straniera -oopperaa. Hänellä oli rooleja myös Verdin, Gounod'n, Gluckin, Catalanin, Mascagnin, Respighin, Janáčekin ja Gomesin teoksissa. Kansainvälisellä urallaan Cigna pääsi esiintymään Argentiinaan, Brasiliaan, Unkariin, Yhdysvaltoihin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Hän teki Metropolitan-oopperan-debyyttinsä Aidan roolissa (1937) ja esiintyi ensi kertaa Covent Gardenissa 1933.
Hekatonkheires
Hekatonkheires, "satakätiset" olivat kreikkalaisen mytologian taruolentoja. Ne kuuluivat gigantteihin eli muotopuoliin jättiläisiin.
Gina Cigna
Vuonna 1981 Cigna sai Puccini-palkinnon "vuosisadan parhaana Turandotin esittäjänä".
Hekatonkheires
Hekatonkheires-veljeksiä oli kolme: Kottos, Gyges ja Briareos. Heillä kaikilla oli viisikymmentä päätä ja sata kättä. He taistelivat Zeuksen ja muiden kreikkalaisten jumalten puolella titaaneja vastaan. Taistelun lopuksi he heittivät kerralla kolmesataa kiveä titaanien vuorilinnoitukseen, jolloin titaanit antautuivat. Briareos lienee sama kuin Aigaion.
Gina Cigna
Cignan uraa varjosti toinen maailmansota. Hän ei voinut poistua Italiasta, ja ura Metropolitan-oopperassa päättyi neljän kauden jälkeen. Hän oli vuodesta 1921 naimisissa Maurice Sensen kanssa. Tämän kuoltua Cigna meni uusiin naimisiin Mario Ferrarin kanssa. Vuonna 1947 hän joutui auto-onnettomuuteen matkalla esittämään Toscan roolia Vicenzassa. Hän kaatui esityksen jälkeen ja hänen todettiin kärsineen sydänkohtauksen. Tämä päätti Cignan uran laulajana, mutta hän työskenteli myöhemmin opettajana, jonka oppilaita olivat muiden muassa Elena Mauti Nunziata, Celestina Casapietra ja Maria Parazzini.
Vs.
Vs. on grunge-yhtye Pearl Jamin vuonna 1993 julkaisema hittialbumi. Se meni julkaisuviikollaan suoraan Yhdysvaltojen albumilistan ykköseksi ja myi jo ensimmäisellä viikollaan 950 000 kappaletta, joka oli silloinen ennätys. Tuolloin yhtyeen maine oli lähes huipussaan. Albumin tunnetuimmat kappaleet lienevät ”Go” ja ”Daughter”. Albumin nimen piti alun perin olla Five Against One, joka mainitaan muun muassa kappaleen ”Animal” sanoituksissa.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla. Iso-Britanniassa se nousi albumilistan toiselle sijalle.
Singlet
Kappaleista "Glorified G" ja "Elderly Woman Behind the Counter in a Small Town" ei ole julkaistu virallisia singlejä.
Matolammi (Virrat, Jähdyspohja)
Matolammi on Pirkanmaalla Virroilla Jähdyspohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148,7 metriä mpy.
Blanca Fernández Ochoa
Blanca Fernández Ochoa (22. huhtikuuta 1963 Madrid – 24. elokuuta 2019 ) oli espanjalainen alppihiihtäjä, pujottelun olympiamitalisti. Myös hänen sisaruksensa Dolores, Francisco ja Juan Manuel ovat olympiatason alppihiihtäjiä, Francisco Espanjan ensimmäinen talvikisojen olympiavoittaja. Fernández Ochoan ruumis löytyi syyskuun alkupäivinä 2019 Madridin lähistöltä La Peñotasta.
Blanca Fernández Ochoa sijoittui olympialaisten suurpujottelussa Lake Placidissa 1980 18:nneksi ja Sarajevossa 1984 kuudenneksi. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs ja pujottelussa 14:s, Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 pujottelussa ja suurpujottelussa viides, supersuurpujottelussa kymmenes.
Fernández Ochoa sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 pujottelussa viidenneksi. Vailin MM-kilpailuissa 1989 hän oli pujottelussa neljäs ja suurpujottelussa seitsemäs. Hän sai Albertvillen olympialaisissa 1992 pronssia pujottelussa ja sijoittui 12:nneksi suurpujottelussa. Fernández Ochoa oli Espanjan ensimmäinen talviolympialaisten naismitalisti.
Fernández Ochoa sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1987–1988, seitsemänneksi 1991–1992, kahdeksanneksi 1986–1987 sekä kymmenenneksi kausilla 1984–1985 ja 1990–1991. Pujottelun maailmancupissa hän oli kolmas kausilla 1990–1991 ja 1991–1992 sekä neljäs 1987–1988. Suurpujottelun maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi 1986–1987 ja viidenneksi 1987–1988, supersuurpujottelun maailmancupissa kolmanneksi 1987–1988. Hän voitti kaikkiaan neljä maailmancupin osakilpailua, sijoittui seitsemän kertaa toiseksi ja yhdeksän kertaa kolmanneksi.
Maailmancupin osakilpailuvoitot
Lähde: FIS
Ketšua
pienoiskuva|Puhuttua ketšuaa pienoiskuva|Isä meidän -rukous ketšuaksi Ketšua on Andeilla eli Perussa, Ecuadorissa, Boliviassa ja Argentiinassa puhuttava intiaanikieli, joka oli aikoinaan inkavaltakunnan virallinen kieli. Puhujia on muuttanut kielen ydinalueelta myös Espanjaan, Italiaan ja Yhdysvaltoihin (etenkin Miamiin ja New Yorkiin). Ketšualla on, kaikki sen variantit mukaan luettuna, yhteensä noin 8 miljoonaa puhujaa, mikä tekee siitä Amerikan mantereen puhutuimman alkuperäiskielen. Missään valtiossa ketšuanpuhujat eivät ole enemmistönä, ja pitkään sen puhujia syrjittiin eikä kieltä arvostettu, mutta nykyään se on kuitenkin virallinen kieli Boliviassa, Perussa ja Ecuadorissa. Televisio-ohjelmia tai elokuvia ei tuoteta ketšuan kielellä muualla kuin Ecuadorissa, jossa ketšuankielisiä uutislähetyksiä ja ajankohtaisohjelmaa alettiin toimittaa vuonna 2009.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan ketšuaksi vuonna 1981.
Luokitus ja murteet
Ketšuaa voidaan pitää makrokielenä tai sitten toisena nimityksenä kielikunnalle nimeltä ketšualaiset kielet. Eri murteiden tai varianttien väliset erot ovat sen verran isoja, etteivät puhujat aina välttämättä ymmärrä toisiaan.
Eri variantit käyttävät myös eri nimiä kielestä: inga (Kolumbiassa), kichwa tai runa shimi (Ecuadorissa), ja runa simi (Argentiinassa, Perussa ja Boliviassa).
Historia
Ketšua oli aikoinaan Inkavaltakunnan virallinen kieli ja hallintokieli. Se on kielenä inkoja vanhempi ja kehittynyt todennäköisesti Perun keskiosissa yli tuhat vuotta ennen inkojen aikaa. Koska ketšua oli hallintokieli, inkat levittivät sitä myös alueille, joilla sitä ei puhuttu. Uusien alueiden eliitti joutui opiskelemaan sitä. Pitkään ketšua oli vain puhuttu kieli, mutta 1500-luvulta alkaen sillä on ollut latinalainen espanjan ortografiaan perustuva aakkosto. Espanjalaiset valloittajat käyttivät ketšuaa myös kristinuskon levittämiseksi, sillä ketšuaksi ajatukset ja viestit olivat jo pitkään kulkeneetkin.
Fonologia
Cuscon murteen äänteet.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Vokaalit [e] ja [o] esiintyvät vain espanjalaisissa lainasanoissa.
Lähde:
Kielioppi
Ketšua on agglutinoiva, jopa polysynteettinen kieli. Usein, kuten polysynteettisyyteen kuuluu, yksittäinen sana muodostaa koko lauseen. Kielioppi on erittäin säännöllinen: esimerkiksi te- ja he-pronominit ovat sinä- ja hän-pronominien monikoita. Sanajärjestys on yleensä SOV (subjekti-objekti-verbi).
Substantiivit
Artikkeleita tai genusta ei ketšuassa ole. Monikko (-kuna) on mahdollinen, mutta sitä ei ole pakko käyttää. Sen sijaan sijanmuotoja on 19. Ne ilmaistaan erilaisilla päätteillä, jotka liitetään sanan perään. Suffikseilla ilmaistaan muun muassa monikkoa, sijamuotoja ja omistamista. Suffiksit liitetään pääsanaan niin, että omistussuffiksi tulee ennen lukua ilmaisevaa suffiksia. Järjestyksillä ja suffiksien oikeinkirjoituksilla on murteiden välisiä eroja.
Verbit
Verbimuodot ovat erittäin monimutkaisia. Kuten suomessa, sekä tekijä että tekijöiden määrä muuttaa verbiä, esim. rimani "puhun", rimanki "puhut", rimankichuk "puhutte". Suomesta poiketen myös objekti voidaan lisätä verbiin, joten yksi sana voi toimia lauseena. Esim. lause "näet minut" on rikuwanki ja koostuu osista näe-minut-t. Lisäksi verbiin voidaan liittää määreitä, jotka muistuttavat suomen muunnoksia "kääntää, kääntyä, käännähtää, käännyttää, jne." Näitä ovat esimerkiksi seuraavat, kun verbi kuvaa tekemistä, joka:
Lukusanat
Lähde:
Lainasanoja
Suomen kieleen on lähinnä espanjan kautta kulkeutunut mm. seuraavat ketšuan sanat: pampa, kiniini, puuma, laama, jerky, inka, guano, gaucho ja vikunja.
Sigríður Anna Þórðardóttir
Sigríður Anna Þórðardóttir (s. 14. toukokuuta 1946) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 1991–2007 ja toimi Islannin ympäristöministerinä vuosina 2004–2006.
Sigríður syntyi Siglufjörðurissä. Hän opiskeli Islannin yliopistossa islannin kieltä, historiaa ja kreikan kieltä ja suoritti kandidaatintutkinnon vuonna 1977. Vuosina 1975–1990 hän työskenteli opettajana peruskoulussa Grundarfjörðurissä ja vuosina 1990–1991 Mosfellsbærissä. Vuosina 1978–1990 hän istui Eyrarsveitin kunnanvaltuustossa ja toimi kunnanjohtajana vuosina 1978–1982 ja 1986–1988. Vuosina 1989–1991 hän toimi itsenäisyyspuolueen naisjärjestön puheenjohtajana. Vuonna 1991 hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1991–2002 hän toimi Alþingin opetusvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 2001–2003 perustuslaillisen erityisvaliokunnan puheenjohtajana, vuosina 2002–2003 ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana ja vuosina 2003–2004 ympäristövaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2004–2006 hän toimi ympäristöministerinä, vuosina 2005–2006 myös pohjoismaisen yhteistyön ministerinä. Vuosina 2006–2007 hän toimi Alþingin 6. varapuhemiehenä sekä Pohjoismaiden neuvoston Islannin-delegaation puheenjohtajana.
Jämsän kaupunginvaltuusto
Jämsän kaupunginvaltuusto on Jämsän kaupungin ylin päättävä elin. Kunnanvaltuusto koostuu 43 kunnallisvaaleilla valittavasta jäsenestä. Valtuuston puheenjohtajana toimii Matti Similä, ensimmäisenä varapuheenjohtajana Piritta Rantanen ja toisena varapuheenjohtajana Jouni Kotiaho.
Komprachcice
Komprachcice (Gmina Komprachcice, ) on maalaiskunta Opolen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 9 120.
Opolen piirikunnan asukkaista 6,8 prosenttia asuu Komprachcicen kunnassa ja sen pinta-alasta 3,5 prosenttia kuuluu Komprachcicen kuntaan. Kylät Komprachcicen kunnassa ovat Chmielowice, Domecko, Dziekaństwo, Komprachcice, Ochodze, Osiny, Polska Nowa Wieś, Wawelno sekä Żerkowice. Sillä on yhteistä rajaa Dąbrowan, Prószkówin ja Tułowicen kuntien sekä Opolen kaupungin kanssa. 250px|vasen|pienoiskuva|Komprachcicen väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa 53,9 prosenttia Komprachcicen asukkaista oli naispuolisia ja 46,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,4 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 63,2 prosenttia ja eläkeikäiset 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,3 vuotta. Vuonna 2019 Komprachcicen kunnassa syntyi 86 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 17,4 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä on kunnassa virallisen avustavan kielen asema.
Demosthenes (sotilas)
Demosthenes (kuoli 413 eaa.) oli ateenalainen sotapäällikkö peloponnesolaissodan aikana. Hänen johtamansa ateenalaiset kukistivat spartalaiset Pyloksen taistelussa ja Sfakterian taistelussa vuonna 425 eaa. Vuonna 414 eaa. Demosthenes lähetettiin Eurymedonin kanssa avustamaan ateenalaisia joukkoja Sisilian sodassa. Spartalaisten avulla sisilialaiset kukistivat ateenalaiset ja Demosthenes otettiin vangiksi. Hänet ehdittiin teloittaa, vaikka spartalainen kenraali Gylippos halusi ottaa hänet vangiksi.
Kreikkalais-roomalainen museo
Kreikkalais-roomalainen museo on arkeologinen museo Aleksandrian kaupungissa Egyptissä. Se on Egyptin merkittävimpiä erityisesti kreikkalais-roomalaisen kauden löydöksiä esitteleviä museoita.
Historia ja rakennus
Museo on perustettu vuonna 1892. Se siirrettiin nykyiseen, suurempaan museorakennukseen vuonna 1895, jolloin sen avasi kediivi Abbas II. Rakennus on ollut suljettuna uudistustöiden vuoksi vuodesta 2005. Sen olisi tarkoitus avautua jälleen vuodenvaihteessa 2020–2021, tosin avaamista on aiemminkin lykätty.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä faaraokaudelta, antiikin ajalta Ptolemaiosten valtakaudelta ja Rooman keisarikaudelta, varhaiskristilliseltä ja bysanttilaiselta kaudelta sekä myös islamilaiselta kaudelta osmanivallan aikaan saakka. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa muumioita, sarkofageja, rakennusten koristeosia, veistoksia, mosaiikkeja, seinämaalauksia, keramiikkaa, tekstiilejä, koruja ja rahoja. Monet esineet osoittavat kaksisuuntaista vaikutusta egyptiläisen ja kreikkalais-roomalaisen kulttuurin välillä. Museoesineet ovat peräisin lahjoituksista sekä museon johtamista arkeologisista kaivauksista. Esineet ovat Aleksandriasta tai sen lähistöltä ja myös kauempaa, kuten Fayyumin (Faijum) alueelta.
Eräisiin merkittäviin museoesineisiin lukeutuvat suurikokoinen Ramses II:n graniittipatsas, musta Apis-härkä, 12. dynastian aikaiset sfinksit ja Aleksanteri Suuren marmoriveistoksen pää; Afroditen, Herakleen ja Apollonin patsaat; sekä lukuisat muumioidut roomalaiset, mikä kertoo egyptiläisen hautaustavan myöhemmästäkin suosiosta.
Aigues-Vives (Ariège)
Aigues-Vives on kunta Ranskan eteläosassa Ariègen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Pamiers'n kaupungista kaakkoon.
Doctor Destiny
Doctor Destiny (oikealta nimeltään John Dee) on superroisto, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Justice League of America #5 numerossa kesäkuussa 1961 ja hänet loivat Gardner Fox ja Mike Sekowsky. Hahmo on tunnettu Oikeuden Puolustajien vihollisena. Hahmosta on myös epäsuorasti käytetty nimeä Tohtori Kohtalo.
Taustaa
Myöhemmin Dee loi "Materioptikonin", laitteen, jonka avulla hän pystyi luomaan todellisuutta unelmien kankaasta. Myöhemmin Neil Gaimanin kirjoittamassa The Sandman -sarjan toistossa hänen äitinsä Ethel (Roderick Burgessin entinen rakastajatar) antoi hänelle Morpheuksen Dreamstonen, joka toimi laitteen virtalähteenä. Hän manipuloi Dreamstonea pakottamalla puutteita ja lisäten piirejä, kunnes se oli viritetty häneen eikä Unelmakuninkaaseen. Alex Burgess vangitsi Morpheuksen tuolloin, koska hän ei tiennyt mitä Destiny oli tekemässä eikä pystynyt pysäyttämään tai estämään sitä.
Doctor Destinyn voima oli niin suuri, että Justice League turvautui rajuihin toimenpiteisiin pysäyttääkseen hänet. He hypnotisoivat hänet ja manipuloivat hänen psyykkeensä estääkseen häntä näkemästä unta; tämä esti häntä käyttämästä Materioptikonia rikollisiin tarkoituksiin, mutta sai hänet menettämään mielensä ja kuihtumaan luurankomaiseksi mieshylkiöksi. Sitten hänet lähetettiin Arkhamin mielisairaalaan, missä hänen mielensä heikkeni edelleen.
Hän pakeni Arkhamista ja vangitsi Sandmanin (Dr. Garrett Sanfordin) ja käytti laitteita asettaakseen ihmisten unelmat vastakkain Justice Leaguen kanssa ja vangitsi lopulta suurimman osan nykyisistä Liigan jäsenistä. Muiden, kuten Zatannan ja Elongated Manin, ponnistelujen ansiosta Sandman vapautettiin ja otti varusteensa takaisin, mikä auttoi tohtori Destinyn uudelleenvangitsemisessa.
Vuosien mittaan Doctor Destiny on osoittautunut yhdeksi Justice Leaguen sinnikkäimmistä vihollisista. Varhaisemmissa esiintymisissään, ennen kuin hän menetti järkensä, hänen tavoitteensa olivat rationaalisempia: hankkia vaurautta ja henkilökohtaista valtaa, eliminoida kaikki vihollisensa ja niin edelleen. Kaikki nämä suunnitelmat pyörivät Materioptikonin luovan ja liberaalin käytön ympärillä, strategia, joka usein sai vastustajansa vartioimatta. Voidaan olettaa, että Destiny on edelleen kiinnostunut saavuttamaan kaikki entiset tavoitteensa: Justice Leaguen eliminoiminen, hänen ihmisilmeensä palauttaminen ja Materioptikonin jälleenrakentaminen.
The New 52:ssa (DC Comicsin universumin uudelleenkäynnistys vuonna 2011) Doctor Destiny/John Dee esiintyy ensimmäisen kerran Justice League Dark #19:n lopussa. A.R.G.U.S.lla on hallussaan unelmakivi, jonka John Constantine tunnistaa, koska Dee oli taikuuden ja Constantinen opiskelija 1500-luvulla. Paljastetaan, että Madame Xanadu on Doctor Destinyn äiti.
"Forever Evil" tarinan aikana Doctor Destiny on yksi niistä roistoista, jotka Amerikan Crime Syndicate on värvänyt liittymään Super Villains -seuraan.
Jäljittäessään erilaisia ​​uhkia alkuperäiseltä aikajanaltaan, syrjäytynyt Flashpoint-aikajanaa edeltävä Teräsmies yhdisti voimansa Dick Graysonin kanssa jäljittääkseen uutta 52:n Doctor Destinyä ja vangitsi lopulta voimakkaan vihollisen kohdattuaan hänet tämän aikajanan Bludhavenin Teräsmiehen uni-unelmassa.
Jouttijärvi (Virrat)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146,5 metriä mpy.
Satakunnan Työ
Satakunnan Työ oli Porissa ilmestyvä vasemmistoliittolainen verkkolehti, joka perustettiin sanomalehtenä vuonna 1946. Viimeinen paperilehti julkaistiin 31. joulukuuta 2015, jonka jälkeen Satakunnan Työ on ilmestynyt epäsäännöllisesti päivitettynä verkkolehtenä. 2018 mennessä myös verkkojulkaisun toiminta on päättynyt. Kolmipäiväisen lehden levikki oli vielä 1980-luvun alussa yli 16 000 kappaletta, mutta vuonna 2009 enää 2 680.
Historia
Satakunnan Työ sai alkunsa huhtikuussa 1945, jolloin perustettiin Hämeen ja Satakunnan Kustannus Oy Yhteistyö julkaisemaan Satakunnassa ja Pohjois-Hämeessä ilmestyviä kansandemokraattisia sanomalehtiä. Hämeen Yhteistyö alkoi ilmestymään jo vuoden 1946 alussa, kunnes saman vuoden syyskuusta lähtien julkaistiin molempien maakuntien yhteistä lehteä. Sen nimenä oli aluksi Hämeen Yhteistyö – Satakunnan Yhteistyö, joka vielä lokakuussa muutettiin muotoon Hämeen-Satakunnan Yhteistyö. Satakunnan Työ alkoi vihdoin ilmestymään itsenäisenä lehtenä vuoden 1947 alussa, jolloin lehteä julkaisi SKDL:n Satakunnan piirijärjestö ja myöhemmin Satakunnan Työ Oy. Lehti omisti yhdessä SKDL:n Satakunnan piirijärjestön kanssa kirjapainon Satakunnan Yhteisvoima Oy, joka toimi lehden toimituksen kanssa Karjarannan kaupunginosassa.
Vuonna 2004 Satakunnan Työn julkaisijaksi vaihtui Kansan Uutiset Oy. Kolmipäiväinen lehti muuttui samalla viikkolehdeksi ja Kansan Uutiset avasi Poriin oman aluetoimituksen. Viimeiset vuotensa lehti ilmestyi Vasemmistoliiton myöntämän puoluelehtituen turvin. Kun tuki lakkautettiin vuoden 2016 alussa päätettiin myös Satakunnan Työ lakkauttaa. Samassa yhteydessä lehtituen menettivät myös Kansan Tahto sekä Ny Tid.
Elokuussa 2015 Satakunnan Työn julkaisuoikeudet siirtyvät Satakunnan Vasemmistoliitolle. Julkaisuoikeuksia olisi itselleen halunnut myös Kansan Sivistystyön Liiton Porin opintojärjestö. Toimintaa jatkettiin verkkolehtenä, jonka tekemisessä on kuitenkin ollut ongelmia. Esimerkiksi syksyllä 2016 nettijulkaisu oli kokonaan suljettuna.
Jean-Baptiste Jourdan
thumb|Marsalkka Jean-Baptiste Jourdan, kopio [[Joseph-Marie Vienin 1800-luvun alussa maalaamasta muotokuvasta.]] Jean-Baptiste Jourdan (29. huhtikuuta 1762 Limoges – 23. marraskuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja Ranskan marsalkka, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa. Hän johti vuosina 1793–1794 menestyksekästä puolustustaistelua ja vastahyökkäystä Itävaltaa vastaan, mutta myöhemmin hänen taistelumenestyksensä oli vaihtelevaa.
Vallankumoussotien aika
Jourdanin isä oli kirurgi. Jourdan värväytyi armeijaan 15-vuotiaana ja osallistui ranskalaisten apujoukkojen mukana Yhdysvaltain vapaussotaan, muun muassa Savannahin piiritykseen. Hän palveli sen jälkeen Ranskan Länsi-Intiassa vuoteen 1782, jolloin sairaus pakotti hänet palaamaan kotimaahan. Jourdan erosi armeijasta vuonna 1784 ja perusti ompelutarvikekaupan kotikaupunkiinsa Limogesiin. Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 hänestä tuli Limogesissa perustetun vapaaehtoisen kansalliskaartin kapteeni. Vuonna 1791 Jourdanista tuli everstiluutnantti ja Haute-Viennen 2. vapaaehtoispataljoonan komentaja. Sodan puhjettua vuonna 1792 pataljoona liitettiin osaksi kenraali Charles-François Dumouriez’n komentamaa Ranskan pohjoista armeijaa, joka eteni Itävallan Alankomaihin. Jourdan komensi pataljoonaa Jemappesin ja Neerwindenin taisteluissa. Hänet ylennettiin toukokuussa 1793 prikaatikenraaliksi ja heinäkuussa divisioonakenraaliksi.
thumb|upright=1.25|Fleurusin taistelu, Jean-Baptiste Mauzaissen historiamaalaus vuodelta 1837. Kenraali Jourdan keskellä valkoisen hevosen selässä. Kärsittyään tappion Lincellesissä Jourdan oli toisena komentajana syyskuussa 1793 käydyssä voitokkaassa Hondschooten taistelussa. Kun kenraali Jean Nicolas Houchard vangittiin pian taistelun jälkeen, Jourdan tuli hänen tilalleen pohjoisen armeijan komentajaksi. Jourdan löi itävaltalaiset lokakuussa 1793 Wattignies’n taistelussa ja vapautti samalla Maubeugen kaupungin piirityksestä. Hän joutui jakamaan operaation johdon yhteishyvän valiokunnan lähettämän Lazare Carnot’n kanssa, mutta he riitautuivat, joten tammikuussa 1794 yhteishyvän valiokunta kutsui Jourdanin kuultavaksi Pariisiin. Hänet erotettiin, mutta hän vältti edeltäjänsä Houchardin kohtalon (teloituksen), koska muut armeijan komentajat puolustivat häntä. Jourdan kutsuttiin takaisin palvelukseen jo maaliskuussa 1794, jolloin hänet nimitettiin komentamaan Mosellen-armeijaa, ja kesäkuussa uutta Sambren ja Meusen armeijaa. Hän valtasi Charleroin ja löi itävaltalaiset ratkaisevassa Fleurusin taistelussa 26. kesäkuuta. Jourdan hyödynsi taistelussa Carnot’n suosittamaa uutta taistelutaktiikkaa, jossa massahyökkäykset ja tykistötuli keskitettiin vihollislinjan yksittäisiin kohtiin kerrallaan. Fleurusin voiton jälkeen Jourdanin armeija ajoi Itävallan armeijan pois Ranskasta, valtasi Brysselin ja lokakuuhun mennessä koko Itävallan Alankomaat, ylitti syyskuun alussa Reinin ja valloitti Reininmaalla Mainzin, Kölnin ja Düsseldorfin.
Jourdan vetäytyi sairauden vuoksi tehtävistään joulukuussa 1794, mutta palasi maaliskuussa 1795 komentamaan Sambren–Meusen armeijaa, joka oli joutunut perääntymään takaisin Reinille. Vuoden 1796 hyökkäyksessä hän onnistui etenemään Baijeriin, mutta kärsi tappion itävaltalaisen arkkiherttua Kaarlen armeijalle elokuussa Ambergin ja syyskuussa Würzburgin sekä Limburgin taisteluissa, minkä jälkeen hänen oli peräännyttävä jälleen Reinille ja hän jätti uudelleen paikkansa. Hänet määrättiin lokakuussa 1796 taas pohjoisen armeijan komentajaksi. Huhtikuussa 1797 Jourdan valittiin Haute-Viennen edustajana parlamentin alahuoneeseen eli viidensadan neuvostoon, jonka puhemies hänestä tuli saman vuoden syyskuussa. Hänellä oli keskeinen rooli syyskuussa 1798 hyväksytyn yleisen asevelvollisuuslain (ns. Jourdanin–Delbrelin laki) laatimisessa. Jourdan nimitettiin samana vuonna Mainzin-armeijan komentajaksi. Maaliskuussa 1799 hänestä tuli uuden Tonavan-armeijan komentaja, mutta yrittäessään edetä hän kärsi pian tappion Ostrachin ja Stockachin taisteluissa, minkä jälkeen hän luopui komentajuudesta. Hän palasi viidensadan neuvostoon ja oli Italian-armeijan tarkastajana.
Napoleonin sotien aika ja viimeiset vuodet
Napoleon kutsui Jourdanin vielä kerran takaisin palvelukseen 15. divisioonan komentajaksi vuonna 1814, mutta Napoleonin antauduttua Jourdan asettui tukemaan Bourbonien valtaanpaluuta. Hän jatkoi saman divisioonan komentajana myös satapäiväisen keisarikunnan ajan ja vielä sen jälkeenkin. Jourdan nimitettiin johtajaksi sotaoikeuteen, jonka oli tarkoitus tuomita Napoleonia tukenut marsalkka Michel Ney kuolemaan, mutta oikeus pesi kätensä koko asiasta. Kuningas Ludvig XVIII nimitti Jourdanin Reinin-armeijan komentajaksi ja hänelle annettiin vuonna 1816 kreivin sekä 1819 päärin arvo. Vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen aikana Jourdan asettui vallankumouksen puolelle ja toimi muutaman päivän ajan uuden hallituksen ulkoministerinä. Elokuussa 1830 hänet nimitettiin kunniatehtävään Pariisin Invalidihotellin kuvernööriksi.
Jourdanin nimi on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.
Sancho I
Sancho I oli usean hallitsijan nimi:
Annie-gaala 2008
Ehdokkaat ja voittajat
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Believe (Dima Bilanin kappale)
thumb|Bilan esiintymässä Eurovision laulukilpailussa yhdessä [[Edvin Marton ja Jevgeni Pljuštšenko kanssa.]] Believe oli Venäjän edustus- ja voittokappale vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa Belgradissa. Kappale sijoittui semifinaalissa kolmanneksi pistein 135 ja finaalissa 272 pisteellä ensimmäiseksi. Kappaleen esitti venäläinen popmuusikko Dima Bilan, ja se laulettiin englanniksi. Kappaleen on säveltänyt Jim Beanz ja sanoitus on Dima Bilanin käsialaa.
Darío Rodríguez
Darío Rodríguez Peña (s. 17. syyskuuta 1974 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka kotimaansa lisäksi pelasi Meksikossa ja kuusi vuotta Saksan Bundesliigaa gelsenkircheniläisessä Schalkessa. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Believe (Dima Bilanin kappale)
Believe esitettiin lauantaina 24. toukokuuta järjestetyssä Eurovision laulukilpailun finaalissa 24:ntenä eli toiseksi viimeisenä. Bilanin kanssa lavalla esiintyivät venäläinen taitoluistelija, kolminkertainen maailmanmestari ja olympiakultaa voittanut Jevgeni Pljuštšenko ja unkarilainen säveltäjä ja viulisti Edvin Marton Stradivariuksensa kanssa. Dima Bilan edusti Venäjää myös vuoden 2006 Euroviisuissa, kappaleellaan Never Let You Go ja ansaitsi sillä toisen sijan.
DX-kuuntelu
DX-kuuntelua, silloin kun se ei kohdistu hyötyradioliikenteeseen, kutsutaan yleisradiokuunteluksi (englanniksi broadcast listening; BCL), johon sisältyy myös ei-kaukaisten eli lähetysalueeltaan tavanomaisten yleisradiolähetysten kuuntelu, jota voidaan kuunnella normaaleilla radiovastaanottimilla taajuusalueella 88-108Mhz.
Darío Rodríguez
Rodríguez aloitti jalkapalloilun Huracan Villegasissa viisivuotiaana. Vuonna 1984 hän siirtyi Higos del Mariin, ja vuonna 1990 I.A. Sud Américaan, jossa hän aloitti uransa aikuisten sarjoissa vuonna 1992. Hän siirtyi meksikolaiseen Deportivo Tolucaan vuonna 1995. Yhden Meksikossa vietetyn vuoden jälkeen Rodríguez palasi takaisin kotimaahansa Club Atlético Bella Vistan pääsarjajoukkueeseen. Vuonna 1998 hän aloitti yhdessä uruguayn menestyneimmistä seuroista, C.A. Peñarolissa, jossa hän pelasi vuoteen 2002, jolloin hän siirtyi Saksaan Schalkeen.
Believe (Dima Bilanin kappale)
Venäjän painos
=== Saksan painos ===
Arja Tuomarila
Arja Tuomarila (18. heinäkuuta 1941 Somero – 27. kesäkuuta 2020) oli suomalainen iskelmälaulaja ja pitkäaikainen Mainos-TV:n kuuluttaja. Hänen iskelmälaulajan uransa ajoittuu vuosille 1962–1964. Hän oli Suomen ensimmäisiä bossanova-laulajia. Suosituin hänen levyistään on yhdessä Erkki Liikasen kanssa vuonna 1963 levytetty Manzanilla. Hän siirtyi vuonna 1964 lentoemännäksi, Aerolle. Tästä työstä hän jäi eläkkeelle marraskuussa 2008. Hän esiintyi sekä yksin että puolisonsa Kai Lindin kanssa. Pariskunta avioitui vuonna 1964 ja heillä on yksi poika ja kaksi lastenlasta.
DX-kuuntelu
Kaukaisten radioasemien kuuntelu harrastuksena alkoi heti AM-yleisradiolähetysten alkaessa, ensin pitkillä aalloilla (LW) 1920-luvulla ja myöhemmin keskiaalloilla (MW) 1930-luvulla. Myös radioasemille oli oleellista saada palautetta lähetyksen kuuluvuudesta sekä ohjelmien sisällöistä. DX-lyhenteen vuoksi radion kaukokuuntelusta käytetään myös nimitystä ”diksaaminen” ja kaukokuuntelijasta ”diksari”.
Järjestäytyminen
Radion kaukokuuntelu alkoi järjestäytyä 1930-luvulla. Maailman ilmeisesti vanhin keskiaaltoihin keskittynyt DX-kerho on vuonna 1933 perustettu yhdysvaltalainen National Radio Club. Euroopassa ilmeisesti vanhin kerho on lyhytaaltolähetysten vastaanotolle pääasiassa perustunut International Short Wave League, joka perustettiin vuonna 1946. Siitä erkani The Medium Wave Circle vuonna 1954 keskiaaltojen kuuntelulle. Pohjoismaiden vanhin DX-kerho on ruotsalainen Sveriges Radioklub, joka on perustettu 1940-luvulla. Norjalainen DX-Listeners’ Club aloitti vuonna 1955 ja tanskalainen Danish Shortwave Club vuonna 1956 samoin kuin ruotsalainen Sveriges DX-Förbund. Suomen DX-Liitto ry perustettiin vuonna 1958.
Suomessa DX-kuuntelun liittona toimii edelleen Suomen DX-Liitto ry. Siihen kuuluu myös lukuisia erikoistuneita yhdistyksiä, joiden koordinoijana liitto toimii. Se julkaisee säännöllisesti Radiomaailma-lehteä.
Suomen DX-Liitto ry:hyn kuuluvia yhdistyksiä ovat muun muassa Lahden Radioharrastajat (Lahti, Radiomäki), Sisä-Suomen Radioaktiiviset (Jyväskylä), Tampereen DX-kuuntelijat ry (Tampere), Kainuun DX-Kuuntelijat (Kajaani) ja Oulun DX-Klubi ry (Oulu).
Yleisradioasemat
DX-kuuntelun tavallisin muoto on lyhyillä aalloilla toimivien radioasemien kuunteleminen. SW-alueella voi kuulla esimerkiksi suurimpien yleisradioyhtiöiden ulkomaanlähetyksiä, kuten saksalaisen Deutsche Wellen, venäläisen Voice of Russian, yhdysvaltalaisen Voice of American tai kiinalaisen China Radio Internationalin ohjelmia. Osa kuuntelijoista on erikoistunut keskiaalloilla (MW) ja pitkillä aalloilla (LW) toimivien radioasemien kuunteluun.
FM-kuuntelu
FM-kuuntelussa (taajuusmoduloitujen lähetysten kuuntelussa) kuunnellaan ULA-alueen (87–108 MHz (Euroopassa 87,5-108 MHz)) radioasemia. Tavallisesti aaltoalueella on kuultavissa paikallisia ja alueellisia radioasemia, mutta sopivien radiokelien vallitessa myös kaukoasemien kuuleminen on mahdollista. Esimerkiksi Suomessa on eurooppalaisten radioasemien lisäksi kuultu pohjoisafrikkalaisia ja aasialaisia asemia.
Kaukaisin Suomessa kuultu asema on 4 699 kilometrin päästä Qatarista Sporadinen E-radiokelillä ja kaukaisin troposfäärisellä etenemisellä kuultu asema on Romaniasta, 1 486 kilometrin päästä. Sporadinen E eli Es ja troposfäärinen eteneminen ovat yleisimmät FM-kuuntelussa käytettävät kelityypit. FM-kuuntelussa käytetään usein jagiantennia.
TV-DX
Siinä missä FM-DX-kuuntelussa pyritään kuuntelemaan ULA-radioasemia niiden tavanomaisen kuuluvuusalueen ulkopuolella, myös televisiota pyritään katselemaan lähetyksen tavanomaisen näkyvyysalueen ulkopuolella. Tätä kuuntelun lajia kutsutaan TV-DX:ksi (”TV-diksaamiseksi”). VHF- ja UHF-taajuusalueilla voi nähdä lyhytaikaisesti - radiokeleistä riippuen - ulkomaisia televisiolähetyksiä. Auringonpilkkumaksimien aikaan Suomessa on F2-kelillä nähty televisioasemia muun muassa Thaimaasta, Kiinasta, Malesiasta, Ghanasta ja Zimbabwesta.
Piraattiasemat
Luvallisen yleisradiotoiminnan lähetysten lisäksi pyritään kuuntelemaan myös ilman toimilupaa lähettäviä radioasemia. Piraattiradioasemaksi (tai merirosvoradioksi) on kutsuttu myös ja erityisesti radioasemia, jotka lähettävät radiolähetyksiä laivoilta kansainväliseltä merialueelta. Myöhemmin myös maalta jonkin valtion alueelta ilman lähetyslupaa lähettäviä radioasemia on ryhdytty kutsumaan piraattiradioasemiksi.
Hyötyliikenteen kuuntelu
Hyötyliikennekuuntelu ei kohdistu yleisradiotoimintaan, vaan lähetteisiin, joita ei ole tarkoitettu suurelle yleisölle, kuten erilaiset ilma-, meri-, rautatie- ja maantieliikenteeseen liittyvät radiolähetteet. Hyötyradioliikenteen kuuntelua VHF- ja UHF-alueilla kutsutaan usein ”skanneroimiseksi”. Nimitys juontuu läpikuunteluradioista, skannereista, jotka kykenevät parhaimmillaan käymään läpi taasjuusalueen satoja kanavia sekunnissa toistuvasti. Tämä on hyödyllistä ennalta tietämättömien lähetysten taajuuksien nopeaan löytämiseen.
Arja Tuomarila
Tuomarila esiintyi vuonna 1962 Veikko Itkosen ohjaamassa elokuvassa Vaarallista vapautta, jossa hän näytteli toimistovirkailijaa.
DX-kuuntelu
Hyötyliikenteen kuuntelu
Suomalaiset radioamatöörit perustivat vuonna 1948 hyötyliikennekuuntelijnoita varten Suomen Radioamatööriliitto ry:hyn kuulumattoman Suomen Kuuntelija-amatöörit ry:n, kun vuonna 1947 oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriö vapauttanut radioamatööritoiminnan vuonna 1939 alkaneesta toisen maailmansodan aikaisesta kiellosta. Hyötyliikenteen kuunteluun luettiin tällöin myös radioamatööriliikenteen vastaanottaminen. Radioamatööriksi pääsemiseen vaadittiin aikanaan sähkötyskoe, jotta sotilasradiosähköttäjien määrän nostaminen olisi ollut helpompaa. Ensimmäinen helpotus tähän oli tietoliikenneluokka ja teknillinen luokka, mitkä sähkötysvaatimuksen päätyttyä tuottivat uuden perusluokan ja entisen yleisluokan lähetysoikeudet.
Back to the Future (vuoden 1989 videopeli)
Back to the Future on LJN:n vuonna 1989 julkaisema toimintaseikkailupeli Nintendo Entertainment Systemille. Peli perustuu löyhästi samannimiseen elokuvaan vuodelta 1985. LJN teki pelille myös jatko-osan Back to the Future Part II & III.
DX-kuuntelu
Hyötyliikenteen kuuntelu
Parhaat sotilaskäytön radiotiedusteluradiot kykenevät käymään lävitse kymmenentuhatta taajuutta sekunnissa ja kenttäradiot lähettäessään taajuushyppelemään neljätuhatta taajuutta sekunnissa.
Back to the Future (vuoden 1989 videopeli)
thumb|left|256px|Kuvakaappaus pelistä.
DX-kuuntelu
Kuuntelutulosten ilmoittaminen
Kuuntelutulos varmennetaan laatimalla lähettävää asemaa varten kuuluvuusraportti. Kuuluvuusraportissa pyritään yksilöimään lähete siten, että lähettävä radioasema pystyy todentamaan kuullun lähetyksen omakseen. Kuuluvuusraporttiin merkitään muun muassa kuunneltu lähetystaajuus, kuunteluaika ja lähetteen laatu.
Darío Rodríguez
Rodríguez pelasi maajoukkueessa 51 ottelua vuosina 2000–2007. Hän edusti Uruguayta vuoden 2002 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän teki maalin Tanskaa vastaan, ja Copa Américassa 2007.
DX-kuuntelu
Kuuntelutulosten ilmoittaminen
Kuuluvuuden arviointia varten on vakioitu SINPO-luokitus, missä asteikoilla 1–5 (1 = heikoin ja 5 = voimakkain) arvioidaan signaalin voimakkuus (S), häiriöt muista lähettimistä (I), ilmakehän häiriöt (N), signaalin voimakkuuden huojuminen (P) ja yleisarvosana (O). DX-kuuntelija voi myös lähettää radioasemalle ääninäytteen esimerkiksi C-kasetilla, CD-levyllä tai äänitiedostona sähköpostitse.
Asemien DX-kuuntelijoille lähettämiä vahvistuksia kutsutaan lyhenteellä QSL. Varsinkin aiemmin radioasemat painattivat erityisiä QSL-kortteja DX-kuuntelijoita varten, mutta QSL-vahvistuksena voi toimia myös sähköpostiviesti tai kirje. Vahvistuksen mukana kuuntelija voi saada muutakin aineistoa, esimerkiksi erilaisia viirejä ja muuta radioasemien promootiomateriaalia.
Radiovastaanottimet
thumb|Maailmanradio Letron World Multi Band BE-8. Valinta-asteikossa näkyvät [[ULA|ultralyhyet aallot (ula) ja muista lyhytaalloista 49:n, 41:n, 31:n, 25:n, 19:n ja 16:n metrin pituiset aaltoalueet. Itse taajuusvalinta ei ole aallonpituus- vaan taajuusperustainen.]] Mikäli radiossa on numerollinen taajuusnäyttö, on taajuuden varmistaminen helpompaa kuin osoittimesta arvioimalla. Kuuluvuutta voidaan parantaa käyttämällä radiovastaanottimen oman antennin sijaan ulkopuolista antennia kuten dipoli- tai pitkälanka-antennia.
Harvinaisempien radioasemien signaalien vastaanotossa tarvitaan suunta-antennia. Kuunneltavasta taajuusalueesta riippuen pitkälanka-antennien pituudet voivat olla kymmenistä metreistä yli kilometriin. Taajamissa, mihin ei voi sijoittaa pitkiä tai suuria antenneja, voidaan käyttää esimerkiksi aktiiviantenneja, joissa antennin radiotekninen pituus muodostetaan sähkökomponenttien avulla.
Tavanomaisessa DX-kuuntelussa käytetyssä radiossa ULA-alueiden ja keskiaaltoalueiden (lyhenne MW – Medium Wave) lisäksi on lyhyet aallot (SW – Short Wave) -taajuusalue, jotka on jaettu useaan eri taajuusaluekaistaan. Niin sanottu maailmanradio on suunniteltu ennen kaikkea matkoilla tapahtuvaan radion kuunteluun.
Harrastuksen edetessä voi ostaa maailmanradiota kalliimman liikennevastaanottimen. Se on suunniteltu erityisesti heikkojen signaalien vastaanottoon ja siinä on kuuntelua parantavia erikoissuodattimia ja lisäominaisuuksia.
Arja Tuomarila
Tuomarila kuoli kesäkuussa 2020 pitkäaikaiseen sairauteen 78-vuotiaana.
DX-kuuntelu
Radiosää
Kuunteluolosuhteisiin vaikuttaa yleensä suuresti radiosää eli suomen kielen puhekielessä ”radiokelit” eli ilmakehässä tapahtuvat radioaaltojen heijastumiset, vuorokaudenaika, vuodenaika ja auringonpilkkujakso. Suotuisissa olosuhteissa pienitehoinenkin lähetyssignaali saattaa kuulua maapallon toiselle puolelle.
Tähtitieteen harrastusta haittaavaa ”valosaastetta” vastaa DX-kuuntelussa erilaisten radiolähettimien voimakkuuden ja määrän kasvu. Tämä on johtanut siihen, että pienitehoisemmat signaalit pyrkivät hukkumaan ”taustakohinaan” ja saattavat jäädä lähes samalla taajuudella lähettävien voimakkaampien lähetysten jalkoihin.
Kuuluvuuteen voi vaikuttaa käyttämällä suuntaavampia antenneja. Niiden avulla voidaan vaimentaa muista suunnista tulevia lähetteitä. Voidaan käyttää myös suodattimia, jolloin tarkalla vastaanottimella voidaan suodattaa vastaanotettavan lähetyksen ympäriltä pois kohinaa tai muita lähetyksiä.
Petronius Maximus
Maximuksen sukutaustasta ei tiedetä mitään. Hän aloitti uransa preettorina noin vuonna 411. Tämän jälkeen hän toimi useissa korkeissa viroissa saavuttaen konsulin arvon vuonna 433. Vuonna 443 hän oli konsulina toisen kerran. Vuonna 445 hänelle myönnettiin patriisin arvo (patricius). Tämä ja hänen kaksi konsulivuottaan tekivät hänestä valtakunnan korkea-arvoisimman senaattorin. Maximuksen väitetään olleen mukana juonessa murhata mahtava sotapäällikkö magister militum Aëtius vuonna 454. Hän ja eräs eunukki Heraclius saivat keisarin taivuteltua niin että hän henkilökohtaisesti murhasi Aëtiuksen.
Valentinianuksen murhasivat Aetiuksen sotilaat Optila ja Thranstila 16. maaliskuuta 455. Johannes Antiokialaisen mukaan Maximus olisi ollut tämänkin murhan takana. Keisarille ei löytynyt ketään selvää seuraajaa. Keisariutta tavoittelivat Maximuksen lisäksi eräs Maximianus Domninuksen poika, joka oli ollut Aëtiuksen henkivartijana, ja Majorianus, josta tuli keisari vuonna 457. Keisarinna Licinia Eudoxia suosi Majorianusta, mutta Maximus sai keisarillisen palatsin haltuunsa ja pakotti Eudoxian menemään naimisiin kanssaan.
Maximus teki Avituksesta magister militumin ja lähetti hänet Toulouseen saamaan apua visigooteilta. Ennen kuin hän ehti perille, Maximus oli jo kuollut. Pari kuukautta sen jälkeen, kun Maximus oli noussut valtaistuimelle, hyökkäsivät vandaalit Geiserikin johdolla Italiaan. Kun roomalaiset saivat kuulla tästä, syntyi paniikki, ja Maximus kuoli mellakassa. Toisen tarinan mukaan Maximuksen tappoi roomalainen sotilas, jonka nimi oli Ursus. Vandaalit ryöstivät Rooman Maximuksen kuoleman jälkeen.
Marajó
Marajó on Brasiliassa, Parán osavaltiossa, Amazonjoen suistossa sijaitseva 40 100 neliökilometrin kokoinen maailman suurin joen kasaamista sedimenteistä syntynyt saari. Se on 295 kilometriä pitkä ja 200 kilometriä leveä.
Marajósta on löydetty jäänteitä muinaisesta kulttuurista, joka tunnetaan keramiikkaesineistään.
Saarella on kaksi vuodenaikaa: erittäin sateinen sadekausi tammikuusta kesäkuuhun, ja hiukan kuivempi kausi heinäkuusta joulukuuhun. Saarella elää satoja lintulajeja kuten rubiini-iibis, ja siellä voi nähdä myös apinoita, alligaattoreita ja anakondia.
Marajón suurin taajama on Soure-niminen kalastajakylä.
Valters Ramma
Valters Ramma (s. 1985) on latvialainen lentopalloilija, joka pelaa Espanjan pääsarjassa Arona Tenerifen joukkueessa.
Ramma pelasi Suomessa 2005 ja 2006 kauden Mutalan Riennon riveissä. Ramma on erittäin fyysisesti vahva pelaaja. Hän on pelannut myös beach volleyta nuorena. Paras saavutus hänellä on beach volleyssa nuorten maailmanmestaruus. Ramma voitti 2007 vuonna SM-liigan ässäsyöttötilaston niukasti ennen Olli-Pekka Ojansivua.
Assia Noris
thumb|200px|Assia Noris elokuvassa I grandi magazzini. Assia Noris (oik. Anastasia von Gerzfeld; 26. helmikuuta 1912 Pietari, Venäjän keisarikunta – 27. tammikuuta 1998 Sanremo, Italia) oli venäläissyntyinen Ranskassa kasvanut näyttelijä, josta tuli yksi maailmansotien välisen italialaisen elokuvan suurimmista naistähdistä.
Norisin ensimmäinen elokuva oli Mario Bonnardin Varastettu ääni (Tre uomini in frac) vuonna 1932. Hän näytteli Vittorio De Sican parina Mario Camerinin ohjaamissa romanttisissa komedioissa kuten Darò un milione (”Annan miljoonan”, 1936), Il signor Max (”Herra Max”, 1937) ja I grandi magazzini (”Tavaratalo”, 1939) ja myöhemmin myös aiheeltaan vakavammissa elokuvissa kuten Mario Soldatin Dora Nelson (1939) ja Renato Castellanin Un colpo di pistola (”Laukaus”, 1942). Toisen maailmansodan jälkeen Noris esiintyi vain kahdessa elokuvassa.
Selma (elokuva)
Selma on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Ava DuVernayn ohjaama historiallinen draamaelokuva. Elokuvan pääosissa ovat David Oyelowo, Tom Wilkinson, Common ja Carmen Ejogo.
Elokuva kertoo vuoden 1965 Selma–Montgomery-marsseista.
Suomalainen runous
pienois|pysty=0.7|Eino Leinon [[Helkavirsiä; kuvittanut K. Carlstedt.]] Suomalainen runous on kirjoitettu pääasiassa suomen ja ruotsin kielillä, mutta siihen kuuluu myös esimerkiksi pohjoissaameksi kirjoitettua kirjallisuutta.
Kansanrunous
Suomalaisen kansanrunouden juurten uskotaan ulottuvan pitkälle esihistoriaan. Otaksutaan, että kalevalamitta, joka on yhteinen suomalaiselle, karjalaiselle ja virolaiselle kansanrunoudelle, on peräisin kanta­suomalaiselta ajalta, joka ajoittuu varhaiselle rauta­kaudelle. Matti Kuusen 1950-luvulla kehittämän tyylikausiteorian mukaan kulttuuri­heeroksia ja maailman syntyä kuvaava myyttinen eeposrunous on varhaisempaa kuin niin sanottu sankarirunous, jota edustavat varsinkin Sammon ryöstö -runo, saarelaisepiikka ja shamaaniepiikka. Sotaisa sankarirunous on Kuusen mukaan syntynyt keskisen ja myöhäisen rautakauden kuluessa. Sankarirunouden alkuperä on eri tutkimuksissa yhdistetty Länsi-Suomeen tai Laatokan Karjalaan.
Jo varhaisina aikoina itä­meren­suomalaiseen runouteen näyttää tulleen vaikutteita toisaalta balttilaiselta ja slaavilaiselta ja toisaalta germaaniselta ja skandinaaviselta taholta. Kertovien ainesten ohella kansanrunouteen kuului mahdollisesti jo rautakaudella lyyrillistä runoutta, sananlasku- ja loitsurunoutta.
Vanhimpia suomen lähi­suku­kielillä kirjoitettuna tekstejä ovat eräät Novgorodin tuohikirjeet noin 1100-1200-luvulta. Näistä vanhin on tiettävästi Tuohikirje 292, joka on kirjoitettu tuon ajan karjalan kielellä tai sitä läheisesti muistuttavalla kielellä kyrillisin kirjaimin, ja sitä pidetään vanhimpana millään itä­meren­suomalaisella kielellä kirjoitettuna tekstinä. Kirjeen sisällöstä ei ole varmuutta, mutta sitä on pidetty loitsuna. Kyseessä voisi olla salamaa koskeva loitsu, sillä ilmeisesti siinä puhutaan jumalan nuolesta.