cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yökaktukset
Huonekasvina kasvatetaan tavallisimmin yönkuningatarta (Selenicereus grandiflorus), jonka kukat ovat kermanvalkoisia ja vaniljantuoksuisia. Kasvupaikan tulisi olla lämmin ja valoisa.
Tuntomerkit
Yökaktukset kiipeilevät pitkin puiden runkoja ja kasvattavat ilmajuuria. Lehtien areolit voivat olla joko piikittömät tai piikikkäät. Yökaktuksien kukat ovat kooltaan suuria lajista riippuen 12–38 cm pitkiä. Kukat aukeavat yöllä ja kestävät vain yhden päivän. Niitä pölyttävät yöllä lentävät perhoset ja harvemmin lepakot.
Yökaktukset ovat riippuvavartisia tai kiipeileviä päällyskasveja (epifyyttejä ja litofyyttejä). Niillä on paljon ilmajuuria. Varret ovat ohuita, jopa yli viisi metriä pitkiä, ja niissä on 2–12 uurretta tai siipipalletta. Areoleissa on lyhyttä karvoitusta ja hentoja, lyhyitä, harvoin neulamaisia piikkejä; joskus ne puuttuvat. Kukat ovat kookkaita, jopa 40 cm pitkiä ja 20 cm leveitä, suppilomaisia tai laakeita. Sisimmät kehälehdet ovat valkoisia, uloimmat keltaisia, vaaleanpunaisia tai ruskehtavia. Kukkapohjuksessa on suomuja ja karvoja, sukasia tai piikkejä. Hedelmä on pallomainen, mehevä, tavallisesti punainen ja piikkinen. Siemenet ovat munan tai munuaisen muotoisia ja kiiltävän mustia.
Lajit
Yökaktuksia tunnetaan 28 lajia:
Hans Gerschwiler
Gerschwiler oli vuonna 1947 taitoluistelun miesten maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Vuonna 1948 hän voitti hopeaa St. Moritzin talviolympialaisissa Sveitsissä, maailmanmestaruuskilpailuissa ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Kummallakin kerralla hänen edelleen ylsi vain Dick Button.
Kuuluisimpiin lukeutuva taitoluisteluvalmentaja Arnold Gerschwiler oli Hans Gerschwilerin setä.
Gerschwiler oli ainoa taitoluistelun maailmanmestaruuden voittanut sveitsiläinen mies ennen Stéphane Lambielia 2005.
Almirante Juan de Borbón (F102)
Almirante Juan de Borbón (runkonumero F102) on Espanjan laivaston vuonna 2002 vesillelaskettu Álvaro de Bazán -luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin 31. tammikuuta 1997 Izarilta Ferrolista, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 2000 telakkanumerolla 202. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 2002 kumminaan Doña Pilar de Borbón y Battemberg ja otettiin palvelukseen 3. joulukuuta 2003.
Palvelus
Alus lähti 8. syyskuuta 2006 Rotasta suojaten Espanjan asevoimien sotilaiden kuljetusta Libanoniin, mistä se palasi 12. marraskuuta Rotaan.
Tammikuussa 2008 alus lähti Cadiziin, mutta joutui palaamaan satamaan konevian vuoksi. Huhtikuussa alus lähti Brestiin osallistuen yhteistoimintaharjoitukseen Ranskan laivaston kanssa. Kesäkuussa alus lähti Viroon, mistä se palasi joulukuussa.
Tammikuussa 2010 alus lähti Portugaliin ja Cadiziin. Touko-kesäkuussa alus läpäisi operatiiviset testit.
Pekka Myllymäki
Pekka Myllymäki (s. 6. maaliskuuta 1960 Raisio ) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja maanviljelijä. Hän on Varsinais-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Myllymäki on toiminut myös Keskustan Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana sekä Mietoisten ja Mynämäen kunnanhallituksen puheenjohtajana.
Vuodesta 2003 lähtien Myllymäki on ollut MTK:n sokerijuurikasvaliokunnan puheenjohtaja.
Elämä
Syntyjään raisiolainen Myllymäki on asunut Mietoisissa 1990-luvun alusta lähtien, jolloin hän osti yhdessä veljensä ja vanhempiensa kanssa paikallisen Ravean kartanon. Myllymäen äiti on kotoisin Mynämäeltä ja isä Loimaan seudulta. Koulutukseltaan Myllymäki on kasvatustieteiden maisteri ja hän on valmistunut Turun yliopistosta vuonna 1985. Hän on myös toiminut opettajana.
Pekka Myllymäen puoliso on Irmeli Myllymäki ja heillä on kolme lasta.
Ura
Kunnallispolitiikassa Myllymäki on toiminut vuodesta 2001, jolloin hänet valittiin keskustapuolueen ehdokkaana Mietoisten kunnanvaltuustoon ja sen varapuheenjohtajaksi. Myllymäki on ollut kunnanhallituksen puheenjohtajana sekä Mietoisissa että Mietoisten ja Mynämäen kuntaliitoksen jälkeen myös uudessa Mynämäen kunnassa.
Puoluetasolla Myllymäki on toiminut Keskustan Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana sekä puoluehallituksen jäsenenä. Myllymäki on Varsinais-Suomen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Hän on ollut myös Varsinais-Suomen maakuntahallituksen toinen varapuheenjohtaja.
Pekka Myllymäki on lisäksi ollut ehdolla eurovaaleissa vuosina 2004 ja 2009, mutta ei ole tullut valituksi. Hän oli keskustan ehdokkaana kevään 2015 eduskuntavaaleissa. Hän keräsi 3255 ääntä, mikä ei riittänyt valituksi tulemiseen. Myllymäki oli ehdolla myös vuoden 2019 vaaleissa. Tuolloin hän keräsi 2364 ääntä, eikä tullut valituksi eduskuntaan.
Marraskuussa 2014 Vakka-Suomen Sanomien päätoimittaja kertoi Myllymäen painostaneen lehden linjan muuttamiseen vuonna 2013. Oman näkemyksensä mukaan Myllymäki ei painostanut vaan antoi lehdelle lukijapalautetta. Vakka-Suomen Sanomia julkaisee kuntayhtymä, jonka valtuusto myöhemmin paheksui lehteen kohdistuneita painostusyrityksiä.
Überlingen
Ensimmäinen merkki Überlingestä on vuodelta 770 alemannien kaudelta. Kaupunginoikeudet Überlingen sai vuonna 1211. Nykyään Überlingen tunnetaan suosittuna turistikaupunkina.
Überlingenissä sattui 1. heinäkuuta 2002 lento-onnettomuus, jossa kuoli kaikkiaan 71 ihmistä.
Suomensaksalainen toimittaja-kirjailija Roman Schatz on syntynyt Überlingenissä.
Häpykarvoitus
pienoiskuva|Naisen ja miehen häpykarvoitusta. Häpykarvoitus on karvoitusta, joka ihmisillä sijaitsee vartalon etupuolella ulkoisten sukupuolielinten tuntumassa ja osin niitä verhoten. Häpykarvoitus kasvaa molemmille sukupuolille murrosiässä testosteronin vaikutuksesta (koska testosteronia eivät tuota ainoastaan kivekset, vaan vähän myös lisämunuaiset ja munasarjat, on naisenkin elimistössä sen verran testosteronia, että se aiheuttaa häpy- ja säärikarvojen kasvun). Toisin kuin hiukset, häpykarvat kasvavat vain muutaman sentin (n. 3–10 cm) pituisiksi. Tytöillä häpykarvat alkavat kasvaa yleensä 9–13 vuoden iässä ja pojilla yleensä 12–13 vuoden iässä. Jos tytölle kasvaa häpykarvoitusta ennen 8 vuoden ikää tai pojalle ennen 9,5 vuoden ikää, se on merkki ennenaikaisesta murrosiästä.
Häpykarvoituksen tarkoitus
Häpykarvoituksen uskotaan liittyvän myös kemosignaaneihin, joita monet tutkijat kutsuvat feromoneiksi. Niiden tarkoitus on vaikuttaa suotuisasti parinvalintaan. Ihokarvat antavat lisää pinta-alaa feromoneja sisältävän hien haihtumiselle ilmaan eli hyvän alustan kemiallisten viestien leviämiselle.
Häpykarvoituksen poistaminen
pienoiskuva|Naisen ja miehen sukupuolielimet, joista karvoitus on kokonaan poistettu. Noin puolet naisista muotoili häpykukkulansa karvoitusta, jotta karvat eivät tursuaisi esiin stringien alta ja 23 prosenttia ajeli myös isojen häpyhuulten karvoja vuonna 2009. Myös yhä useammat miehet harrastavat häpykarvoituksen ajelua.
Emerik Lyytinen
Wilhelm Emerik Lyytinen (8. huhtikuuta 1865 Vesanto – 23. lokakuuta 1919) oli suomalainen opettaja ja uskonnollinen kirjailija.
Häpykarvoitus
Häpykarvoituksen poistaminen
Häpykarvoitus kokonaan tai osittain saatetaan poistaa useista syistä. Jotkut poistavat sen koska pitävät sitä rumana. Joidenkin mielestä yhdyntä ja suuseksi tuntuvat paremmalta ilman häpykarvoitusta. Entisaikoina oli tavallista, että sekä naiset että miehet ajelivat häpykarvoituksensa estääkseen syöpäläisiä pesiytymästä niihin. Häpykarvojen poisto on yleistynyt viime vuosikymmeninä uudestaan varsinkin naisilla. Suomen kielessä sukupuolielimiä, joista häpykarvat on poistettu, kutsutaan varsinkin puhekielisesti "posliiniksi".
Emerik Lyytinen
Lyytisen vanhemmat olivat kanttori Johan Lyytinen ja Eeva Karhu. Hän kävi opettajaseminaarin valmistuen kansakoulunopettajaksi.
Häpykarvoitus
Häpykarvoituksen poistaminen
Häpykarvojen poistamiseen voi olla useita syitä. Muun muassa muodin, perinteen tai uskonnon lisäksi karvoitus saatetaan poistaa mukavuussyistä tai ulkonäön takia. Karvoitus saattaa aiheuttaa kutinaa, kuumuuden tunnetta tai tuntua muuten epämiellyttävältä, karvoitus voidaan myös kokea epäsiistin tai epäesteettisen näköiseksi. Karvattomina sukupuolielimet, erityisesti naisella, ovat paremmin näkyvillä, jolloin niitä saatetaan pitää kiihottavampina. Sukupuolielinten karvattoman ihon hyväileminen voi sileyden takia tuntua miellyttävämmältä ja kiihottavammalta. Lisäksi häpykarvojen poistaminen jo sinällään voi olla osa seksuaalista toimintaa.
Emerik Lyytinen
Lyytinen toimi 1906 perustetun Evankelisen nuorisoliiton pääsihteerinä.
Häpykarvoitus
Häpykarvoituksen poistaminen
Karvoitus voidaan poistaa usealla eri tavalla, kuten höyläämällä tai koneellisesti leikkaamalla, vahakäsittelyllä tai muuten repimällä karvat juurineen irti esimerkiksi epilaattorilla tai yksinkertaisesti sormilla nyppimällä.
Premiere Radio Networks
Premiere Radio Networks on yhdysvaltalainen radioverkko, jonka kautta syndikoidaan 90 radio-ohjelmaa noin 5 000 radioasemalle. Verkko perustettiin 1987 ja sen omistaa Clear Channel Communications.
Rachel Starr
Rachel Starr (s. 26. marraskuuta 1983 Texas) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja alastonmalli. Starr aloitti uransa 22-vuotiaana muuttaessaan Texasista Kaliforniaan, jonka jälkeen hän on esiintynyt yli 60 pornoelokuvassa. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Donkey-mies
Donkey-mies (puhekielessä dunkki tai tunkki) oli laivojen konemiehistön työnjohtaja, joka vastasi kansimiehistön pursimiestä.
Aikoinaan, ennen höyrykoneen keksimistä, käytettiin voimalaitteena pystyakselina olevaa pylvästä, jota siihen valjastettu aasi (donkey = aasi engl,) pyöritti. thumb|Parkkilaiva [[Pommern (laiva)|Pommernin donkey-kattila]] Alun perin purjelaivoissa, joissa oli mm. pumppujen käyttöä varten erillinen donkey-kattilaksi kutsuttu pieni höyrykattila, donkey-mies toimi tällaisen hoitajana. Sittemmin koneiden tullen donkey-mies siirtyi apukoneiston hoitajaksi, joka työ jatkuu edelleen.
Jo varhaisessa vaiheessa donkey-miehestä tehtiin konemestarin apulainen ja uusien konemiesten työnohjaaja, josta kehittyi ajan myötä työnjohtaja, kun konemestarien tehtäväkenttä ja vastuu laajeni uusiin mittasuhteisiin.
Donkey-mies ei työskentelyssään noudattanut laivojen vahtivuoroja, vaan työskenteli hätätilanteita lukuun ottamatta vain päivävuorossa.
St. Gallenin luostari
220px|thumb|St. Gallenin luostari
St. Gallenin luostari oli vuosisatojen ajan yksi Euroopan tärkeimmistä benediktiiniluostareista. Se sijaitsee St. Gallenin kaupungissa nykyisessä Sveitsissä. Luostari on Unescon maailmanperintökohde.
Luostari perustettiin vuonna 720. Varhaisista luostarirakennuksista on kovin vähän jäljellä; suurin osa nykyisistä rakennuksista on barokkia vuosilta 1755-1768.
St. Gallenin luostarin kirjasto on yksi maailman parhaiten säilyneistä keskiaikaisista kirjastoista. Vuonna 2005 siellä oli yli 160 000 teosta, joista 2 200 on käsin kirjoitettuja ja 500 yli tuhat vuotta vanhoja.
Aiheesta muualla
47.42306°N, 9.37722°W
FS Amiral Baudin (1883)
Amiral Baudin oli Ranskan laivaston vuonna 1883 vesillelaskettu Amiral Baudin -luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1879. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1883 ja se otettiin palvelukseen joulukuussa 1888.
Hennie Kuiper
thumb|Hennie Kuiper vuonna 1988 Hennie Kuiper (s. 3. helmikuuta 1949 Denekamp, Alankomaat) on menestynyt alankomaalainen maantiekilpapyöräilijä. Kuiper tunnettiin kilpauran aikana muun muassa lisänimillä The Gentleman ja Tonton. Hänen amatööriuransa (1968–1972) paras saavutus on olympiakulta Münchenistä 1972. Ammattilaisurallaan (1973–1988) hän voitti neljä pyöräilyn viidestä ”monumentista”: Paris-Roubaix’n (1983), Flanderin ympäriajon (1981), Milano–San Remon (1985) ja Lombardian ympäriajon (1981) – valloittamatta jäi vain Liège-Bastogne-Liège-kilpailu. Kuiper voitti maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden vuonna 1975. Ranskan ympäriajossa hänen paras sijoituksensa oli yleiskilpailun toinen sija vuosina 1977 ja 1980.
Kitahai
Kitahai (Megachasma pelagios) kuuluu harvinaisimpiin ja vähiten tunnettuihin hailajeihin. Ensimmäinen varmennettu havainto kitahaista tehtiin vasta vuonna 1976 ja se kuvattiin tieteellisesti 1983. Laji poikkeaa niin paljon useimmista muista hailajeista, että se sijoitetaan omaan heimoonsa Megachasmidae, kitahait. Kitahai lienee kaikkein varhaisimpia hailajeista ja fossiililöytöjen perusteella sitä on todettu esiintyneen jo 20 miljoonaa vuotta sitten.
Kitahai ruokailee siivilöimällä vedestä ravintoa, lähinnä planktonia ja meduusoja. Lajin ilmeisin ulkoinen tuntomerkki on sen laaja leveä suu ja tylppä pyöreä nokka. Pääosa on pitkä, noin muun ruumiin pituinen. Päältä laji on ruskean musta, alta vaalea. Pituus noin 4–5,5 m, paino jopa 1 000 kg.
Kitahaita on 30 vuoden aikana tavattu eri valtamerillä napavyöhykkeitä lukuun ottamatta. Vuoteen 2008 mennessä lajista oli tehty 40 havaintoa.
Artemis (jousiammuntaseura)
Artemis on vuonna 1946 perustettu helsinkiläinen jousiammunnan erikoisseura. Seuran puheenjohtajana toimii Juuso Heikkilä. Seurassa on runsaat 200 jäsentä.
Artemiksen jousiampujista Kirsti Partanen voitti tauluammunnassa joukkuemaailmanmestaruuden 1950 ja 1953. Jukka Virtanen voitti maastoammunnan vaistoluokan maailmanmestaruuden 1976. Seuran edustajista tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ovat voittaneet miehistä Uljas Kandolin 1954 sekä naisista Kirsti Partanen 1950, Aino Yrjölä 1960 ja 1964, Leena Reinikainen 1972 ja Satu Toivakka 1990. Joukkuemestaruuden Artemiksen miehet ovat voittaneet vuosina 1950–1951, 1953–1955, 1962–1963 ja 1992 sekä naiset vuosina 1951–1953, 1961, 1964–1966 ja 1990. Maasto- ja metsästysammunnassa useampia mestaruuksia ovat voittaneet muun muassa Jukka Nurmi, Veijo Sarvi, Jukka Virtanen, Jouko Väänänen, Reijo Hytönen, Pirkko Hyryläinen, Rosa Pehrsson sekä varsijousiammunnassa Veikko Valanti ja Lasse Löfhjelm.
Sapporo Dome
Sapporo Dome on Sapporossa Japanissa sijaitseva katettu urheilustadion. Sitä käytetään enimmäkseen baseball- ja jalkapallo-otteluihin. Se toimii baseballseura Hokkaido Nippon Ham Fightersin ja jalkapalloseura Consadole Sapporon kotikenttänä.
Stadion oli myös vuoden 2007 hiihdon maailmanmestaruuskisojen maastohiihdon ja yhdistetyn sprinttien lähtö ja maali.
Kesäolympialaisten 2020 jalkapallo-otteluita tullaan myös pelaamaan stadionilla.
Fargo (elokuva)
Fargo on Joel Coenin ohjaama, Ethan Coenin tuottama ja veljesten yhdessä käsikirjoittama musta draamakomedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1996. Elokuvan pääosissa ovat Frances McDormand, William H. Macy ja Steve Buscemi.
Fargo on saanut kaksi Oscaria: parhaasta naispääosasta (McDormand) ja parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Elokuva oli ehdolla seitsemän Oscarin saajaksi, joiden joukossa parhaan elokuvan palkinto. Joel Coen sai parhaan ohjaajan palkinnon muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla ja Bafta-gaalassa. Elokuva on saanut useissa elokuvatapahtumissa kaikkiaan 51 palkintoa.
Elokuva valittiin vuonna 2006 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. American Film Institute otti Fargon mukaan satavuotisjuhliensa yhteydessä julkaistuille sadan parhaan elokuvan ja sadan parhaan komedian listoilleen, minkä lisäksi Frances McDormandin näyttelemä Marge Gundersonin hahmo pääsi 50 suurimman elokuvasankarin listalle.
Elokuvan perusteella on vuonna 2014 tehty samanniminen televisiosarja.
Juoni
Elokuva alkaa ilmoituksella, jonka mukaan tapahtumat sijoittuvat Minnesotaan vuoteen 1987 ja perustuvat tositapahtumiin. Lopputeksteissä kuitenkin sanotaan "kaikkien hahmojen olevan fiktiivisiä".
Elokuva kertoo rahapulassa olevan minnesotalaisen autokauppiaan Jerry Lundegaardin (William H. Macy) tarinan. Hän palkkaa kaksi miestä, "hassunnäköisen" Carl Showalterin (Steve Buscemi) ja lakonisen Gaear Grimsrudin (Peter Stormare), sieppaamaan vaimonsa ja vaatimaan 80 000 dollarin lunnaita rikkaalta apeltaan (Harve Presnell). Sieppaajat saisivat lunnasrahoista palkkioksi 20 000 dollaria kumpikin ja uuden auton.
Suunnitelma kuivuu kokoon, kun osavaltion poliisi pysäyttää sieppaajat lähellä Minnesotan Brainerdia. Showalterin epäonnistuneen lahjusyrityksen jälkeen Grimsrud tappaa poliisin ja kaksi ohiajanutta silminnäkijää.
Paikallinen poliisipäällikkö Marge Gunderson (Frances McDormand) tutkii kuolemia. Seitsemännellä kuulla raskaana oleva Marge seuraa johtolankoja läpi Minneapolisin aina Minnesotan takametsille.
Oscarit
Ehdokkaana:
Baftat
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
Toledo (Belize)
Toledo on yksi kuudesta Belizen hallintoalueesta. Se sijaitsee Etelä-Belizessä. Alueen pinta-ala on 4 413 km². Asukasluku oli 40 518 vuonna 2021 (arvio). Hallinnollinen keskus on Punta Gorda.
Egilsstaðir
Egilsstaðir on kaupunki Fljótsdalshéraðin kunnassa Islannin itäosassa Lagarfljótjoen varrella. Vuonna 2019 kaupungissa oli 2 501 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1947 palvelujen keskukseksi maatalousvaltaiselle alueelle. Kaupungin nimi tulee Egilsstaðirin tilasta, jonka paikalle se pystytettiin. Nykypäivään tultaessa Egilsstaðirista on kasvanut Itä-Islannin suurin kaupunki ja liikenteen sekä hallinnon keskus. Kaupungissa on korkeakoulu, lentokenttä ja sairaala.
Peter van Vossen
Peter van Vossen (s. 21. huhtikuuta 1968 Zierikzee, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Van Vossen on edustanut uransa aikana monia ammattilaisjoukkueita eri puolilla Eurooppaa; SK Bevereniä, RSC Anderlechtia, Ajax Amsterdamia, Istanbulsporia, Glasgow Rangersia, Feyenoordia ja Vitesseä. Lisäksi hän pelasi uransa alussa pienemmissä seuroissa, kuten Mevo Zierikzee ja VC Vlissingen. SK Beveren Belgiassa oli hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa.
Huippuvuosinaankin kovan kritiikin kohteeksi joutunut van Vossen edusti kuitenkin myös Hollannin maajoukkuetta 31 ottelussa, joissa hän teki 9 maalia. Maajoukkuedebyyttinsä 25. maaliskuuta 1992 Jugoslaviaa vastaan tehnyt van Vossen pelasi muun muassa vuoden 2000 EM-kisoissa kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle tulleena. Hän lopetti maajoukkueuransa juuri noihin kisoihin Hollannin joukkueen pudottua Italialle välieräottelussa rangaistuslaukauskilpailun jälkeen.
Án Jousentaivuttajan saaga
Án Jousentaivuttajan saaga  (isl.  Áns saga bogsveigis ) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Án Jousentaivuttajan saaga on yksi neljästä ”Hrafnistan miehistä” kertovasta saagasta (isl. Hrafnistumannasögur), joihin luetaan myös Ketill Kojamon saaga, Grímr Karvaposken saaga sekä Nuoli-Oddrin saaga. Kyseiset saagat kertovat Norjan Hrafnistasta (nyk. Nærøyn kuntaan kuuluva Ramsta  Pohjois-Trøndelagin läänissä) keskiaikaisesta  Hálogalandista lähtöisin olevan suvun neljän sukupolven miehistä. Án Jousentaivuttajan saagan mukaan sen päähahmo, Án, oli Ketill Kojamon tyttärentyttärenpoika. Saaga kertoo Ánista, jota pidetään lahjattomana, koska tämä salaa suuret voimansa jättämällä osallistumatta kaikkiin kisailuihin. Myöhemmin Án lähtee pahan kuningas Ingjaldrin hoviin, missä hänestä tehdään lainsuojaton, mutta kostaa pahalle kuninkaalle lopulta poikansa Þóririn kautta. Lukuisten säilyneiden käsikirjoitusten valossa Án Jousentaivuttajan saaga on ollut Islannissa hyvin suosittu myös keskiajan jälkeen. Án Jousentaivuttajan saagaa ei ole suomennettu.
Saagan ajoitus ja versiot
Án Jousentaivuttajan saaga on muinaissaagoista nuorimpia. Nykypäivään säilynyt saaga on todennäköisesti kirjoitettu vasta 1400-luvulla, ja myös sen varhaisin tunnettu käsikirjoitus on samalta vuosisadalta (AM 343a 4to ). Verrattuna muihin nuorempiin muinaissaagoihin, jotka sisältävät runsaasti fantasiakirjallisuudelle tyypillisiä piirteitä, Án Jousentaivuttajan saaga on luonteeltaan realistisempi ja muistuttaa siinä suhteessa enemmän islantilaissaagoja. Án Jousentaivuttajan saaga poikkeaa kuitenkin islantilaissaagoista saagan tapahtumapaikkojen ja -ajankohdan osalta: Ánin saaga sijoittuu Islannin ulkopuolelle ja aikakaudelle, jolloin Islantia ei vielä ollut asutettu. Saagan pohjana ollut tarinamateriaali onkin vanhempaa kuin Án Jousentaivuttajan saaga sellaisena kuin se nykypäivänä tunnetaan. Ánin tarina on tunnettu Skandinaviassa jo ainakin 1200-luvulla, sillä Ano sagittariuksesta kerrotaan jo tanskalaisen Saxo Grammaticuksen vuoden 1200 paikkeilla laatimassa latinankielisessä teoksessa Gesta Danorum (kirja 6:4). Ánin tarinaan liittyen on säilynyt myös rímur-runoutta, Áns rímur bogsveigis, joka pohjautuu jollekin varhaisemmalle, nyt jo kadonneelle versiolle. Kyseinen versio on ollut nykyään tunnettua saagaa laajempi. Ánista kertova rímur-runo on laadittu mahdollisesti jo 1400-luvun alkupuolella.
Án Jousentaivuttajan saaga suurvalta-ajan Ruotsissa
Kaukaisesta menneisyydestä kertovat islantilaiset muinaissaagat herättivät kiinnostusta 1600–1700-luvun Ruotsissa, koska niitä pidettiin Ruotsin muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä kertovina lähteinä. Tilanteessa, jossa muita lähteitä kyseisestä ajasta oli hyvin vähän, muinaissaagoja käytettiin usein ilman asianmukaista lähdekritiikkiä ja myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propagandatarkoituksessa. Án Jousentaivuttajan saaga kuului niihin muinaissaagoihin, jotka herättivät suurvalta-ajan Ruotsissa mielenkiintoa. Ruotsalaiset eivät kuitenkaan tuolloin enää ymmärtäneet saagojen kieltä, muinaisislantia, minkä vuoksi Án Jousentaivuttajan saaga ilmestyi ruotsiksi käännettynä Eric Julius Björnerin teoksessa Nordiska kämpa dater vuonna 1737 (Stockholm). Nordiska kämpa dater  -kokoelma sisältää saagoja, joiden jollain tapaa voitiin katsoa liittyvän Ruotsiin, esimerkiksi niin, että niissä liikuttiin Ruotsin tai sen vaikutuspiiriin kuuluvilla alueilla tai kerrottiin muinaisiksi ruotsalaisiksi kuninkaiksi tulkituista hahmoista. Án Jousentaivuttajan saagan tapahtumat sijoittuvat kuitenkin pelkästään Norjan alueelle, eikä saagasta löydy yhtymäkohtia Ruotsiin. Onkin oletettu, että Björner sisällytti saagan kokoelmaansa, koska se oli yksi Hrafnistan miehistä kertovista saagoista. Olof Rudbeck oli nähnyt kyseiset saagat merkittäviksi, ja oli jo vuonna 1697 sisällyttänyt Ketill Kojamon saagan, Grímr Karvaposken saagan ja Nuoli-Oddrin saagan teokseensa Ketilli Hængii et Grimonis Hirsutigenæ patris et filii historia (Upsala). Björner on todennäköisesti myös ollut tietoinen siitä, että Ánin tarina oli varhaista alkuperää, koska se kerrottiin myös Saxon teoksessa.
Philippe Druillet
pienoiskuva|Philippe Druillet vuonna 2007- Philippe Druillet (s. 28. kesäkuuta 1944, Toulouse) on ranskalainen valokuvaaja ja sarkakuvantekijä, joka perusti Jean Giraudin ja muutaman muun kanssa kustannusyhtiö Les Humanöides Associésin, joka alkoi vuonna 1974 julkaista Métal hurlant -sarjakuvalehteä, jossa oli aikuisille suunnattuja science fiction -ja fantasiasarjakuvia.
Druillet syntyi Toulousessa, mutta varttui Espanjassa. Koulun jälkeen hän työskenteli valokuvaajana, kunnes sai julkaistua ensimmäisen sarjakuvansa, avaruusooppera Lone Sloanen vuonna 1967. Druillet piirsi omintakeiseen tyyliin ja loi sarjakuvassaan villin, röyhkeän ja moraalisesti epämääräisen universumin täynnä mieletöntä arkkitehtuuria ja hirvittäviä alieneita. Lone Sloanen seikkailut jatkuivat vuonna 1972 sarjakuvassa Les 6 voyages de Lone Sloane sekä 1973 julkaistussa sarjakuvassa Delirius. Nämä ja sekä kaksi muuta Lone Sloane -sarjakuvaa julkaistiin englanniksi nimellä Yragael Urm. Druillet kokeili myös miekka ja magia -lajityyppiä tekemällä sarjakuvasovituksen Michael Moorcockin Elric Melnibonélaisesta. Vuonna 1977 julkaistu La Nuit -sarjakuva perustui Druillet´n traumaattisiin kokemuksiin hänen vaimonsa kuoltua syöpään kaksi vuotta aiemmin. Druillet piirsi 1980-alussa mustavalkoisen Nosferatu-sarjakuvan, joka julkaistiin Pilote-sarjakuvalehdessä.
Druillet oli jo 1970-luvun alusta lähtien tehnyt myös monia muita visuaalisia töitä. Hän laati muun muassa Edgar Rice Burroughsin Mars-kirjasarjan hollaninkielisten käännösten kansikuvat sekä suunnitteli lukuisia elokuvajulisteita. Esimerkiksi Jean-Jacques Annaudin Taistelu tulesta -elokuvan juliste on Druillet`n tekemä. Druillet sai 1980-luvun puolivälissä tehtäväkseen suunnitella Pariisin Porte de la Villette -metroaseman sisustuksen. Druillet on myös tehnyt useita animaatiosarjoja televisiolle. Vuonna 2002 hän ohjasi Nosferatu-sarjakuvaansa pohjautuvan animaatiolelokuvan.
Marcus Samuel
Marcus Samuel (5. marraskuuta 1853 – 17. tammikuuta 1927) oli brittiläinen liikemies ja pankkiiri, joka tunnetaan etenkin Shell-yhtiön perustajana. Shell muodostui öljykaupalla hyödyntäen etenkin vuonna 1869 avautunutta Suezin kanavaa. Nykyinen yhtiö Royal Dutch Shell muodostui liitoksessa Royal Dutch Petroleumin kanssa.
Elämäkerta
Marcus Samuel syntyi 5. marraskuuta 1853 Ison-Britannian pääkaupunki Lontoon East Endissä Whitechapelin kaupunginosassa. Hänen isänsä nimi oli myös Marcus Samuel ja äidin nimi Abigail Moss. Molemmat vanhemmat olivat syntyneet Lontoossa. Marcus Samuel kävi koulua juutalaisissa kouluissa Lontoossa ja Brysselissä.
Marcus Samuelin isä omisti tuotteita kaukoidästä myyvän kaupan Houndsditchin varrella lähellä Lontoon Toweria. Kauppa oli menestynyt etenkin simpukankuorilla, joita myytiin merenrantojen lomakohteille. 1860-luvulla liiketoimintaa oli laajennettu ja kauppa harjoitti riisikaupan lisäksi vientitoimintaa. Marcus alkoi työskennellä isänsä kaupassa vuonna 1869. Liiketoiminta jatkoi kasvamistaan etenkin yhä uusien idässä sijaitsevien maiden avatessa oviaan ulkomaankaupalle. Marcus Samuel myi esimerkiksi Japaniin koneita maan pyrkiessä teollistumaan. Lontoossa hän alkoi myös harjoittaa pankkiiritoimintaa Japanin hallituksen puolesta.
Näihin aikoihin Samuelien suku sai yhteistyötarjouksen Rothschildeilta Ranskasta. Rothschildit olivat saaneet öljyoikeuksia tuolloisesta Venäjän keisarikunnasta. Ongelman muodosti kuitenkin öljyn kuljettaminen maailmanmarkkinoille. Marcus Samuel sai Japaniin ja Azerbaidžaniin suuntautuneiden matkojensa perusteella idean alkaa kuljettaa öljyä Kaspianmereltä vuonna 1869 avautuneen Suezin kanavan kautta Singaporeen ja Japaniin. Tarkoitusta varten Marcus Samel suunnitteli uudenlaisen öljytankkerin. Uusien öljytankkerien tuli noudattaa Suezin kanavayhtiön asettamia tiukkoja turvallisuussäädöksiä. Sen lisäksi ne pystyisivät paitsi menomatkallaan kuljettamaan öljyä itään, mutta myös palatessaan putsattuna tuomaan tuotteita, kuten elintarvikkeita, kaukoidästä. Marcus Samuel tilasi kahdeksan uutta laivaa ja perusti veljensä Samuel Samuelin kanssa Shell Trading-nimisen yhtiön (nyk. Royal Dutch Shell). Yhtiö sai nimensä Shell (simpukankuori) Marcus Samuelin isän kaupan menestyneen tuotteen mukaan. Sen ensimmäiset laivat nimettiin eri simpukoiden mukaan.
Shell kilpiali tähän asti öljymarkkinoita hallineen amerikkalaisen Standard Oilin kanssa. Standard Oil pyrki hankaloittamaan uuden yrityksen toimintaa. Shellin uusia laivoja syytettiin vaaralliseksi, minkä lisäksi vihjailtiin yhtiön "heprealaisesta" (juutalaisesta) taustasta. Tästä huolimatta Shell sai vuonna 1892 oikeuden käyttää Suezin kanavaa tankkereineen. Yhtiö menestyi ja sen arvo kasvoi nopeasti vuoden 1897 hinnasta 1,8 miljoonaa 26 miljoonaan vuonna 1927. Samuelin veljeksistä oli tullut hyvin rikkaita, mutta Marcus Samuel ei itse ollut valmis johtamaan nopeasti kasvavaa yritystä. Vuonna 1907 yhtiö liitettiinkin Alankomaiden Royal Dutch Petroleumin kanssa, jolloin muodostui nykyinen Royal Dutch Shell.
Marcus Samueli oli yhtiötoimintansa ohella Lontoon Cityn Lord Mayor of London vuosina 1902–1903. Vuonna 1925 hänestä tuli puolestaan Bearstedin varakreivi ja taiteen keräilyn harrastajana hän toimi myös lontoolaisen National Gallery-taidemuseon johtokunnassa. Marcus Samuel jätti lopulta puheenjohtajan asemansa Shellillä vuonna 1920 ja hänen seuraajansa oli hänen poikansa Walter Horace Samuel. Marcus Samuel oli saanut yhteensä neljä lasta vuonna 1881 naimansa vaimonsa Fanny Elizabeth Benjaminin kanssa. kuoli 17. tammikuuta 1927.
FS Formidable (1885)
Formidable oli Ranskan laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu Amiral Baudin -luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin syyskuussa 1879. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1885 ja se otettiin palvelukseen helmikuussa 1889.
Palvelus
Vuonna 1890 alus oli havaintopallojen käyttö kokeissa, joissa tutkittiin mahdollisuuksia käyttää havaintopalloja aluksen tykistön tulenjohdossa. Toukokuussa 1891 alus siirrettiin Välimeren laivueen lippulaivaksi. Alus siirrettiin vuonna 1898 Brestiin Atlantin laivueeseen. Alus romutettiin vuonna 1910.
Jolosjoki
Jolosjoki on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva joki Oulun kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, entisten Ylikiimingin ja Kiimingin kuntien alueella.
Beate Klarsfeld
Beate Klarsfeld (o.s. Künzel, s. 13. helmikuuta 1939 Berliini, Saksa) on tunnettu natsirikollisten metsästäjänä. Hän on yhdessä miehensä Serge Klarsfeldin kanssa jäljittänyt monta natsirikollista. Yksi heistä oli kuuluisa Lyonin teurastajaksi kutsuttu Gestapon Ranskan asiamies Klaus Barbie, joka oli asunut Boliviassa vuodesta 1955 vuoteen 1983. Klarsfeldin isä oli Wehrmacht-sotilas. Hän kuuli holokaustin kauhuista, kun hän muutti Ranskaan vuonna 1960. Klarsfeldit menivät naimisiin vuonna 1963.
Jolosjoki
Reitti
Jolosjoen nimetty uoma alkaa Mannilan kylässä olevasta Mannisenjärvestä ja laskee Kiiminkijokeen Tirinkylässä. Joen pituus on noin 27 kilometriä.
Veden lähteet ja laatu
Valjastamaton Jolosjoki virtaa halki pääosin suoperäisen maaston. Jokeen laskee useita suo-ojia sekä muita pienempiä puroja.
Cecilia Colledge
Colledge on historian nuorin talviolympialaisten osanottaja. Hän kilpaili Lake Placidin talviolympialaisissa 1932 vain 11-vuotiaana ja sijoittui kahdeksanneksi. Garmisch-Partenkirchenissä 1936 hän saavutti hopeaa haastettuaan voiton vieneen Sonja Henien.
Jolosjoki
Veden lähteet ja laatu
Suoperäisen maaston takia joen vesi on tummaa ja humuspitoista, ja sen rauta- ja fosforipitoisuudet ovat suuria. Tutkimuksissa veden laatu on todettu alajuoksulla välttäväksi ja yläjuoksulla tyydyttäväksi. Joki saa vetensä pääosin Joloksen Mannisenjärvestä. Jolosjärvi laskee Keskimmäisenojan–Väliojan kautta Mannisenjärveen. Myös laajalta Värkkisuon–Säippäsuon suoalueelta alkava Hirvioja laskee Väliojaan.
Cecilia Colledge
MM-tasolla Colledge voitti yhden kullan ja kaksi hopeaa. Euroopan-mestaruuskilpailuista hän saavutti kolme kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Britannian-mestaruuskilpailuissa Colledge saavutti kolme peräkkäistä hopeamitalia vuosina 1932–1934, viisi peräkkäistä mestaruutta vuosina 1935–1939 ja vielä yhden mestaruuden ennen ammattilaiseksi ryhtymistään vuonna 1946.
Toisessa maailmansodassa Colledge palveli Lontoossa ambulanssin ajajana. Hän kuoli 87-vuotiaana.
Beate Klarsfeld
Viimeksi Klarsfeld tuli kansainväliseen julkisuuteen ja tiedotusvälineiden huomioon, kun hän vuonna 1968 läimäytti silloista Länsi-Saksan liittokansleria Kurt Georg Kiesingeria. Kiesinger oli työskennellyt sodan aikana Saksan propagandaosastolla ja ulkoministeriössä. Beate Klarsfeld pidätettiin ja tuomittiin teosta yhdeksi vuodeksi vankilaan.
Klarsfeldit kampanjoivat myös Itävallan presidentiksi pyrkivää Kurt Waldheimia vastaan, joka oli SA-upseeri toisen maailmansodan aikana. Klarsfeldit kokivat suuren mediasirkuksen 9. heinäkuuta 1979, kun heidän kotinsa pihalla Pariisissa räjähti autopommi. Pommin takana oli Odessa-niminen maanalainen natsijärjestö, joka halusi estää natsien vastaiset oikeudenkäynnit. Klarsfeld oli ehdolla Saksan presidentinvaaleissa 2012, mutta hävisi ihmisoikeusaktivisti Joachim Gauckille äänin 991–126.
Susanna Hast
Susanna Hast (s. 1981) on suomalainen kirjailija, tutkija ja lauluntekijä. Hän on syntynyt Ruotsissa, viettänyt lapsuutensa Rovaniemellä ja asuu Helsingissä. Hänen esikoisromaaninsa Ruumis/huoneet (2022) voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2022. Koulutukseltaan Hast on yhteiskuntatieteiden tohtori ja taiteellisen tutkimuksen dosentti.
Elämä ja ura
Susanna Hast on syntynyt Ruotsissa, mutta kasvanut Rovaniemellä Muurolan kylässä. Hast väitteli Lapin yliopistossa yhteiskuntatieteiden tohtoriksi vuonna 2012. Hän erikoistui opinnoissaan kansainvälisiin suhteisiin. Väitöskirjassaan Hast tutki etupiirin käsitettä kansainvälisen politiikan teoriassa, erityisesti suhteessa Venäjän ulkopolitiikkaan. Hast on tutkinut muun muassa Tšetšenian sotaa empatian näkökulmasta sekä kielen militarisoitumista.
Sittemmin hän on siirtynyt tutkijaksi Taideyliopiston Teatterikorkeakouluun, jossa hän työskentelee taiteellisen tutkimuksen dosenttina sekä tuntiopettajana tanssinopettajan ja teatteriopettajan maisteriohjelmissa. Suomen Akatemian rahoittamassa tutkimushankkeessa Kehot sodassa, kehot tanssissa Hast tutki brasilialaisen taistelulajin capoeiran koreografian, rytmin ja liikkeen yhteyttä tunteisiin sekä suomalaisen sotilaallisen kadettikoulutuksen kehollista ryhmäytymistä.
Hastin teos Ruumis/huoneet (2022) perustuu kirjailijan omiin kokemuksiin. Hän on käyttänyt teoksestaan autofiktion sijasta määritelmää autoteoreettinen, sillä hän kertoo, ettei teoksessa ole keksittyjä asioita, vaan tavoitteena on löytää totuus. Hän on luonnehtinut teostaan myös lyyriseksi esseeksi, jossa on omaelämäkerran, esseen ja runon piirteitä. Hast kertoo keksineensä rikostutkijan hahmon teokseensa saadakseen etäisyyttä traumaattisten tapahtumien käsittelyyn.
Teos voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon 2022. Perusteluissa mainittiin, että teoksessa henkilökohtaista tasoa tukee yhteiskunnallinen, kirjallinen ja filosofinen aineisto. Hastin romaani ei siten käsittele vain yhtä uhria, vaan muuttumatonta, alistavaa ja väkivaltaista rakennetta.
Ruumis/huoneet kertoo lapsena koetusta seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja traumatisoitumisesta. Teoksessa kertoja lähestyy lapsuudessa kokemaansa traumaattista tapahtumaa rikostutkijan analyyttisyydellä. Väkivallan kuvausten sijaan teoksessa keskitytään tunteisiin ja yhteiskunnan mekanismeihin. Hast tutkii romaanissaan, miten voidaan selvittää rikos, jolla ei ole todistajia sekä miten kirjoittaa sellaisesta, jota ei muista. Hastin julkaisema albumi Soft Is The Sky (2020) on Ruumis/huoneet -romaanin rinnakkaisteos.
Hast on puhunut siitä, kuinka hän kokee olevansa tutkijan ja taiteilijan hybridi. Taiteen ja tieteen yhdistäminen näkyy Hastin töissä esimerkiksi siten, että hän käyttää tanssia tutkimustapana ja -kohteena. Tanssin lisäksi Hast hyödyntää töissään spoken wordia ja musiikkia. Hast on opetellut kitaransoittoa sen myötä, kun hän alkoi kirjoittamaan lauluja. Myös musiikissaan Hast yhdistää tutkijan ja taiteilijan roolit. Hastin työstämä sodasta ja empatiasta kertova sähkökirja sisältää myös lauluja.
Paavo Honkamäki
Paavo Honkamäki oli suomalainen näyttämöpäällikkö ja näyttelijä, jolla oli useita pieniä rooleja suomalaisissa elokuvissa 1930-luvun lopulta 1960-luvun alkuun. Hän työskenteli lähes 40 vuotta Suomi-Filmin rekvisiittavarastonhoitajana sekä kuvauskaluston ja henkilöstön autonkuljettajana. 1940-luvulla Honkamäki toimi myös kuvausryhmän jäsenenä.
Pentaceratops
Pentaceratops (nimen merkitys: ”viisisarvinaama”) on sukupuuttoon kuollut kasvinsyöjädinosaurusten suku. Se kuului sarvinaamojen (Ceratopsia) osalahkoon. Sukuun kuului kaksi lajia, Henry Fairfield Osbornin vuonna 1923 nimeämä tyyppilaji Pentaceratops sternbergii sekä vuonna 2014 nimetty Pentaceratops aquilonius. Suvun lajit elivät noin 74–65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella. Dinosauruksen fossiileita on löydetty Yhdysvalloista.
Sheriff
thumb|Rakenteilla oleva Sheriff-supermarket Sheriff on Transnistriassa toimiva yritys, joka omistaa huoltamo- ja supermarketketjut, televisiokanavan, rakennusyhtiön, Mercedes-Benz -myymälän, alkoholitehtaan, elintarviketehtaita, mainostoimiston, kasinon, jalkapalloseura FC Sheriff Tiraspolin ja joukkueen jalkapallostadionin sekä viiden tähden hotellin.
Šerifin uskotaan saavan etuoikeuksia kansainvälisesti tunnustamattoman Transnistrian hallinnolta, ja BBC:n tietojen mukaan yhtiötä johtaa presidentti Igor Smirnovin poika Vladimir Smirnov. Sekä isä että poika ovat kuitenkin kieltäneet väitteen. Moldovalainen Jurnal de Chişinău on esittänyt väitteitä, että yritystä käytettäisiin salakuljetuksella ansaitun rahan pesuun, mutta väitteet on tyrmätty moldovalaisena propagandana.
Wilhelm Tell (jousiammuntaseura)
Wilhelm Tell on vuonna 1951 perustettu helsinkiläinen jousiammunnan erikoisseura. Seuran puheenjohtajana kaudella 2017–2018 toimii Robert Koski. Seurassa on noin 200 jäsentä.
Vuonna 1958 Wilhelm Tellin jousiampujat Tapio Rautavaara, Olavi Kallionpää ja Väinö Ansala voittivat Suomelle tähtäinjousen tauluammunnan joukkuemaailmanmestaruuden. Anna-Liisa Tuuttu voitti taljajousen Euroopan-mestaruuden Oulussa vuonna 2002.
Seuran edustajista tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ovat voittaneet miehistä Ansala 1956, Veikko Virta 1957, Kallionpää 1959, Olli Tahvonen 1975 ja Jukka Inkeri 1976 sekä naisista Paula Virta 1963, 1967 ja 1970, Satu Toivakka 1989 sekä Laura Kourula 2009. Joukkuemestaruuden Wilhelm Tellin miehet ovat voittaneet vuosina 1956–1959 ja 1975–1976 sekä naiset 1956, 1958–1960, 1962–1963, 1968, 1972 ja 1989. Maastoammunnan vaistoluokassa Pekka Mertanen on voittanut kuusi sekä Kyllikki Ansala ja Anneli Immonen viisi henkilökohtaista Suomen-mestaruutta. Paula Virta on tauluammuntamestaruuksiensa lisäksi voittanut seitsemän henkilökohtaista mestaruutta maastoammunnan merkkiluokassa.
Iilijärvi (Pukkila)
Iilijärvi on metsäjärvi Pukkilan luoteisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria.
Maantiede
Iilijärven pituus on 160 metriä ja leveys 100 metriä. Järveä ympäröi metsämaa ja suo. Pohjoisrannalla sijaitsee metsästysmaja. Saaria ei ole. Iilijärven pohjoispuolella sijaitseva Iilijärvenmäki kohoaa yli sata metriä merenpinnan yläpuolelle.
Iilijärvi on luokiteltu erämaajärveksi, jotka ovat pääsääntöisesti hyväkuntoisia.
Iilijärvi (18.072.1.001) kuuluu Virenojan-Kolisevanojan valuma-alueeseen (18.072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Porvoonjoen vesistössä (18). Toinen jakovaihe on Savijoen valuma-alue (18.07). Virenojan-Kolisevanojan valuma-alueeseen kuuluu Iilijärven ohella Savijärvi; se sijaitsee puolisen kilometriä Iilijärveltä luoteeseen.
Aigiáli
Aigiáli (myös Egiáli, Aegiáli) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Amorgóksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 261 (vuonna 2011).
thumb|left|240px|Órmos Aigiáliksen kylä ja satama. Aigiáli sijaitsee Amorgóksen koillisosassa noin 20 kilometriä saaren pääkylästä Amorgóksen kylästä eli Chórasta koilliseen. Varsinainen kylä sijaitsee ylempänä sisämaassa noin kaksi kilometriä saaren länsirannikosta. Kylän ranta-asutus Órmos Aigiális (Όρμος Αιγιάλης, väkiluku 147) sijaitsee saaren länsirannikolla luonnonsatamalahdessa. Se on saaren toinen pääsatama Katápolan ohella.
Aigiáli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αιγιάλης, Topikí Koinótita Aigiális), johon kuuluvat varsinaisen Aigiálin kylän ja Órmos Aigiáliksen lisäksi kylät Ágios Pávlos ja Potamós sekä asumattomat saaret Liadí ja Pláka Liadioú. Koko yhdyskunnan väkiluku on 514. Lähellä Aigiália sijaitsevat Tholárian kylä sekä sen ranta-asutus Paralía Tholaríon.
DR Update
DR Update on Tanskan yleisradioyhtiön Danmarks Radion omistama ympärivuorokautinen uutiskanava. Kanava aloitti lähetykset 7. heinäkuuta 2007 pelkästään internetissä, mutta aloitti televisio- ja mobiililähetykset vuoden sisällä.
DR Update lähettää suoria 10 minuutin mittaisia uutislähetyksiä puolen tunnin välein joka arkipäivä kello 8-24 ja viikonloppuisin klo 10-19. Suorien lähetysten välillä edellistä lähetystä uusitaan useaan otteeseen ja yöaikaan kanavalla näkyy tekstimuotoisia uutisia. DR Updaten uutislähetyksiä lähetetään samaan aikaan myös Danmarks Radion pääkanava DR1:llä joka päivä klo 13, 15 ja 18:50 ja vastavuoroisesti DR1:n pääuutislähetykset klo 19:30 ja 22 lähetetään myös DR Updatella. Tosin DR1-kanavan erikoismakasiineja (kuten Kontant, Penge, Horisont, Fodboldmagasinet ja 21 Søndag) sekä DR2-kanavan Deadline-uutislähetyksiä klo 18 ja 23:30 ei ole lähetetty Updatella helmikuun 2011 kanavauudistuksen jälkeen.
DR Update, kuten kaikki muutkin DR:n televisiokanavat DR HD:tä lukuun ottamatta, on nähtävissä suorana ympäri maailman Danmarks Radion netti-tv-palvelu DR NU:n välityksellä 24 tuntia vuorokaudessa. Lähetyksistä on jälkikäteen katsottavissa DR1:llä lähetetyt ohjelmat.
Uutisankkurit
Kanavapäällikkönä toimii Anders Kappel.
Aiheesta muualla
DR Updaten virallinen kotisivu DR Update suorana DR NU -palvelussa (tanskaksi)
Alfred Lamoureux
Alfred Lamoureux (29. joulukuuta 1876 Montreal – 10. maaliskuuta 1954 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, urkuri, pianisti, laulaja ja pedagogi. Hän opiskeli vuosina 1889–1897 Institut Nazarethissa, jossa häntä opettivat Achille Fortier, Romain-Octave Pelletier, Victoria Cartier, Frantz Jehin-Prume ja J.-J. Goulet. Hän opetti itse myöhemmin samassa opinahjossa ja monissa muissa laitoksissa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Louise André, Hervé Cloutier, Gabriel Cusson, Gérald Desmarais ja Sisar Marie-Stéphane.
Lamoureux'n tuotantoon kuuluu muun muassa neljä messua sekä oratoriot Tragédie d'Esther ja La Samaritaine. Lamoureux oli sokea.
Pasi Räty
Räty sai ensimmäiset tuomionsa 15-vuotiaana polttoainevarkauksista, mökkimurroista, varkauksista ja näpistyksistä. Hän vapautui vankilasta loppuvuodesta 1989. Vapauduttuaan hän ryösti naisystävänsä avustuksella miehen. Ennen ensimmäistä murhatuomiotaan 25-vuotiaana Rädyn rikosrekisteriin oli kertynyt 21 ehdotonta vankeustuomiota, yhteensä seitsemän vuotta ja kahdeksan kuukautta.
Räty kärsi ensimmäisestä elinkautisesta tuomiostaan 22 vuotta, mikä oli hänen pisin vankeusaikansa. 25-vuotias Räty tuomittiin vuonna 1990 tehdystä murhasta ja ryöstöstä elinkautiseen vankeuteen. Rahapulaansa helpottaakseen hän puukotti Lieksassa 74-vuotiaan liikuntarajoitteisen vanhuksen, jota hän ei tuntenut. Uhrin ruumiista löytyi 40 veitseniskua. Saalikseen hän sai 59 markan arvosta elintarvikkeita ja lääkkeitä.
M/S Coolaroo
thumb|280px|Kahtia katkennut M/S Coolaroo Helsingin edustalla noin vuonna 1964 M/S Coolaroo oli alun perin ruotsalaisen Transmark-varustamon omistama rahtilaiva, jonka kotisatama oli Göteborg. Kuollutta painoa aluksella oli 5 650 tonnia.
Pasi Räty
Vapauduttuaan vankilasta 2012 Räty ehti olla vapaana vain kuukauden, ennen kuin hän syyllistyi toiseen henkirikokseensa. Hän surmasi Kuopiossa samaan ryyppyporukkaan kuuluneen vankilassa tapaamansa 31-vuotiaan miehen hakkaamalla häntä käteen osuneella painavalla rautaputkella ja puukottamalla kaulaan. Hänet tuomittiin toistamiseen elinkautiseen vankeuteen murhasta. Motiivia teolle ei löytynyt.
M/S Coolaroo
Tulo Suomeen
Kylmälastien kuljetusta varten varustettu ruotsalainen rahtilaiva Coolaroo saapui elintarvikelastin kera Helsinkiin lokakuun alussa 1961. Alus purki lastinsa ja lähti kohti Rostockia painolastissa 27. lokakuuta.
Pasi Räty
Mielentilatutkimusten mukaan Räty oli kummankin murhan tekohetkellä syyntakeinen, mutta toisessa tutkimuksessa hänellä todettiin vahva psykopatia. Lisäksi hänen etuaivoistaan löytyi vanhan trauman jäljet, jotka neurologin arvion mukaan sopivat ensisijaisesti vanhan päävamman aiheuttamiksi. Mielentilatutkimuksen mukaan Rädyllä on myös antisosiaalinen- ja epävakaa persoonallisuushäiriö. Vahvojen psykopaattisten piirteiden lisäksi Rädyllä on useita päihderiippuvuuksia. Vaarallisuusarviossa Räty katsottiin erittäin vaaralliseksi toisille ihmisille. Hänen riskinsä väkivaltaiseen käyttäytymiseen arvioitiin korkeaksi.
Räty on ollut vankilassa koko aikuisikänsä suljetulla osastolla, lukuun ottamatta yhteensä 1,5 vuoden mittaista jaksoa tuomioiden välillä. Vahvan päihderiippuvuutensa vuoksi hän ei ole päässyt avovankilaan. Lisäksi hän on ollut väkivaltainen sekä vanginvartijoita että muita vankeja kohtaan.
M/S Coolaroo
Apu saapuu
Pelastusristeilijä Harmaja saapui välittömästi hätämerkin lähettämisen jälkeen ja poimi kyytiin 22 laivamiestä ja näiden perheenjäsenet; Coolaroon miehistöstä koottu pelastusryhmä eli yliperämies, pursimies, kirvesmies, konemestari, donkeymies, kaksi matruusia ja neljä konemiestä jäi vielä laivaan avustamaan pelastustyössä. Päällikkö siirtyi pelastusalukseen laivan asiakirjat mukanaan.
Pasi Räty
Toimittaja Rebekka Härkönen on kirjoittanut Rädystä kirjan Valmis tappamaan – kaksinkertaisen elinkautisvangin tarina (2021). Räty yritti käydä Härkösen kimppuun kirjan valmisteluun liittyvän vankilavierailun aikana.
M/S Coolaroo
Apu saapuu
Kevyt pelastusalus luotasi syvyydet hylyn ympärillä; vartioveneet veivät pelastetut maihin, ja Harmaja jäi vartioon.
Hinaajat paikalle
Aamun koittaessa saapuivat pelastusyhtiö Neptun Oy:n hinaajat, ensimmäisenä nopein M/S Meteor ja noin tunnin päästä yhdessä väkivahvat S/S Protector ja S/S Herkules. Myöhemmin paikalle saapui ruotsalainen hinaaja S/S Ajax. Haveristin koneet toimivat vielä; ruumaan tullut vielä pieni repeämä tiivistettiin, kannelle asennettiin siirrettäviä pelastuspumppuja ja vesilastia alettiin keventää. Lopulta hinaajien vaijerit saatiin kiinni ja irrotusyritys saattoi alkaa; Coolaroo käytti omia koneitaan apuna hinauksessa. Neljän hinaajan valtavasta tehosta huolimatta hylky kuitenkin oli ja pysyi kiinni. Öljyt pumpattiin säiliöistä viereen tuotuun säiliöproomuun, ja loputkin miehistön jäsenet poistuivat hylystä. Tuuli kuitenkin yltyi, ja öljynpumppausta jouduttiin keskeyttämään.
Seuraava myrsky väänsi runkoa niin paljon, että repeämä aukesi lisää ja koko runko alkoi murtua noin kakkosruuman puolivälistä.
Keinot kovenevat – mutta turhaan
Nyt korjattiin tutkat ja muu elektroniikka turvaan aluksesta ja yritettiin korjata repeämiä. Aluksen tasapainoa korjattiin lastaamalla sen tyhjään peräruumaan yli 800 tonnia hiekkaa. Apuun tuotiin vielä jäänmurtaja Sampo, mutta sen vahva veto siirsi vain perärunkoa vinottain eikä yhtään taaksepäin. Mikään ei auttanut, vaan alus katkesi; keula jäi kellumaan erillään ja ankkuroitiin omilla ankkureillaan. Ketjut katkesivat myrskyssä 8. joulukuuta, ja keulaosa vajosi vinosti pohjaan; peräosa liukui matalikolta syvemmälle ja jäi siihen. Nyt alus luokiteltiin jo menetetyksi, ja se siirtyi vakuutusyhtiölle.
Kun jo pahasti uponneiden puolikkaiden pelastus osoittautui mahdottomaksi, pelastustyöstä luovuttiin.
Maamerkki Helsingin edustalla
Coolaroon puolikkaista ehti muodostua tietynlainen maamerkki Helsingin sisääntuloväylän kupeeseen sillä välin, kun aluksen kohtaloa pompotettiin kirjoituspöydältä toiselle.
Lopulta vuonna 1965 vakuutusyhtiö antoi periksi ja myi hylyn jäänteet helsinkiläiselle ammattisukeltajalle Toivo "Topi" Torkkelille.
Ennen kuin ammattisukeltaja pääsi romutustyöhön, poikkeuksellisen kova pohjoismyrsky irrotti ankkurin varassa sinnitelleen keulan, ja se upposi 200 metrin päähän lähes oikeaan asentoon, kun kukaan ei sitä edes hinannut mihinkään.