cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikko Hannula
Mikko Hannula (s. 1967) on Yleisradion urheilutoimituksessa työskentelevä urheilutoimittaja ja -selostaja. Hän on selostanut yli 50 eri lajia kuten pesäpalloa, alppihiihtoa, painia, lentopalloa, salibandya, telinevoimistelua, yleisurheilua, jääkiekkoa, hiihtoa, mäkihyppyä, yhdistettyä, ampumahiihtoa ja ammuntaa. Monien mieleen on erityisesti jäänyt Hannulan selostama Kalle Palanderin pujottelun maailmanmestaruuslasku vuodelta 1999 sekä ampuja Satu Mäkelä-Nummelan trapin olympiakulta vuodelta 2008. Nykyään Hannula selostaa esimerkiksi lentopalloa, uintia, mäkihyppyä ja yhdistettyä. Radiossa hänen töitään ovat Urheilukansanradio-, Urheiluluuri- ja Sen selostuksen haluaisin kuulla -lähetykset. Hannula on toiminut myös Urheiluruudun juontajana. Vuonna 2017 Hannula siirtyi radiopuolelta mäkihypyn ja yhdistetyn sekä uinnin tv-selostajaksi Hannu-Pekka Hännisen paikalle.
Hannula on koulutukseltaan luokanopettaja Kajaanin OKL:sta ja tehnyt pro gradunsa aiheesta ”Radio- tai televisiotoimittajina työskentelevien luokanopettajien uranvalintamotiivit”. Hannulan käyttämää selostuskieltä on tutkittu Turun yliopiston Kieli- ja käännöstieteen laitoksen pro gradu -tutkielmassa ”Kolina käy, kun Brasilian seinä kaatuu: metaforailmaisut lentopallon televisioselostuksessa”. Samoin Jyväskylän yliopiston humanistis-yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan kieli- ja viestintätieteiden laitoksen kandidaattityössä ”Älä tyri nyt, älä lyö yli nyt ja EI TYRI!”: Mikko Hannulan lentopalloselostusten avoin intertekstuaalisuus"
Opiskeluvuosinaan Hannula työskenteli Kainuussa eri tehtävissä Radio Kajaus -kanavalla. Yleisradiossa Hannula on toimittanut urheilua kesästä 1993 lähtien toimien yli 50 urheilumuodon selostustehtävissä televisiossa ja radiossa. Keväällä 2011 Hannula oli seitsemän viikkoa sijaistamassa toimittajana TV1:n Puoli seitsemän -ohjelmassa, samoin syksyllä 2012 kuukauden ajan.
Vuonna 2004 Suomen Valmentajat ry valitsi Hannulan Vuoden urheilutoimittajaksi. Hannula on ollut jäsenenä Urheilutoimittajain liiton hallituksessa. Hän on ilmoittanut käyttävänsä mielellään selostaessaan apunaan asiantuntijakommentaattoreita, joita hänen rinnallaan on kuultu kymmenittäin.
The Historical Illuminatus Chronicles
The Historical Illuminatus Chronicles on kolmen romaanin sarja jonka Robert Anton Wilson kirjoitti yksin lisäykseksi Robert Shean kanssa kirjoittamansa Illuminatus! trilogian yhteyteen.
Mosambikin kansantasavalta
Mosambikin kansantasavalta oli kommunistinen valtio, joka oli olemassa 25. kesäkuuta 1975 – 1. joulukuuta 1990. Sen jälkeen maasta tuli nykyinen Mosambikin tasavalta.
Mosambikin kansantasavalta perustettiin lyhyesti Portugalista itsenäistymisen jälkeen, ja Samora Machelin johtama Mosambikin vapautusrintama teki maasta yksipuoluejärjestelmän. Vuonna 1977 Mosambikissa alkoi sisällissota, jonka osapuolina olivat Mosambikin vapausrintama ja Mosambikin kansallinen vastarintaliike. Mosambikin kansallista vastarintaliikettä rahoitti nykyisen Zimbabwen tasavallan edeltäjä, kommunismivastainen Rhodesia, mutta myöhemmin se oli Etelä-Afrikan tasavallan tukemana ja rahoittamana.
Mosambikin kansantasavallalla oli hyvät välit Angolan kansantasavallan sekä Neuvostoliiton kanssa, joista molemmat olivat näihin aikoihin kommunistisia valtioita.
David Yates
David Yates (s. 1963 St Helens, Merseyside) on englantilainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Hän on työskennellyt laajalti brittiläisessä televisiossa, pääasiassa BBC:llä.
Parhaiten Yates tunnetaan Harry Potter -elokuvasarjasta, johon hän ohjasi elokuvat Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007), Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009), Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010) ja Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (2011). Hän on ohjannut myös Potterin maailmaan sijoittuvan elokuvan Ihmeotukset ja niiden olinpaikat, joka sai ensi-iltansa marraskuussa 2016.
IEEE 802.3
802.3 on IEEE:n standardi Ethernet-lähiverkkotekniikkaa varten. Tärkeimmät erot alkuperäiseen Ethernet-määritelmään (nk. Ethernet II tai DIX Ethernet v2.0) liittyvät siihen, miten ylemmän kerroksen protokollien kuten IP:n paketit kehystetään lähiverkossa siirtoa varten. 802.3 määritteli LLC ja SNAP -kehykset, jotka käytännössä vain lisäävät 8 tavua ylimääräistä tietoa IP-paketteihin. Käytännössä kaikki verkkokortit ja Ethernet-laitteet toimivat sekä Ethernet-II että 802.3-kehystystä käyttävissä verkoissa.
Excelsior (yritys, Suomi)
Ab Excelsior Oy oli suomalainen rakennusheloja ja muita hienotakeita valmistanut metallialan yritys joka toimi 1917–1985. Yhtiön tehdas sijaitsi Tampereen Epilässä Tohlopinranta 28:ssa.
František Zelenka
František Zelenka (8. kesäkuuta 1904 Kutná Hora, Tšekkoslovakia – 1944 Auschwitz, Puola) oli tšekkiläinen funktionalistinen arkkitehti ja graafikko sekä teatterin näyttämö- ja pukusuunnittelija. Zelenka oli juutalainen ja joutui natsien juutalaisvainojen uhriksi. Hänet murhattiin Auschwitzissa 1944.
Excelsior (yritys, Suomi)
Tehtaat perustivat tanskalaissyntyiset Zachariassenin veljekset jotka ostivat 1917 Epilästä vanhan perunanjalostustehtaan toimitiloiksi. Excelsior valmisti rakennushelojen (tuotemerkki EXO) ohella muun muassa saksia, hevos- ja lehmäsukia, kuolaimia, vene- ja valjasheloja, solkia ja erilaisia prässituotteita. Sotavuosina valmistettiin armeijalle kenttäpakkeja, kaasunaamareiden metalliosia, kenkien korkorautoja ja ammusten pyrstöosia. Tehtaaseen kuului metallivalimo, paja, stanssausosasto, hiomo ja galvanoimislaitos. Työntekijöitä oli 1930-luvulla keskimäärin noin 50.
František Zelenka
Zelenka opiskeli arkkitehtuuria Prahan teknillisessä yliopistossa 1923–1928. Hän osallistui prahalaisten teatterituotantojen lavastuksen suunnitteluun 1920-luvun puolivälistä alkaen, ja aikaa myöten hänestä tuli luovuudestaan tunnettu Prahan kansallisteatterin pääsuunnittelija. Kansallisteatterin lisäksi hän työskenteli useissa muissakin prahalaisissa teattereissa ja lisäksi Brnon sekä syntymäkaupunkinsa Kutná Horan teattereissa. Hän suunnitteli myös julisteita, joita hän esitteli yksityisnäyttelyssä 1931. Arkkitehtina hän suunnitteli Prahaan asuinrakennuksia ja huviloita. Hän toimi myös sisustussuunnittelijana. Yksi hänen viimeiseksi jääneistä rakennuksistaan oli 1938 valmistunut Prahassa oleva kirjakauppa Vilimek, jossa nykyään sijaitsee Václav Špálan galleria.
Excelsior (yritys, Suomi)
Sotien jälkeen tehtaan työntekijämääräksi vakiintui noin 150. Tehtaan yhteyteen valmistui uusi konttori ja ruokailurakennus vuonna 1947 ja itse tehdasrakennusta korotettiin yhdellä kerroksella vuonna 1956.
Yhtiön pääomistajina oli Zachariassenin suku. Yhtiön toimitusjohtajana oli 1936–1962 Kustaa Lakanen (1900–1966). Vuonna 1970 yhtiön palveluksessa oli 306 henkilöä ja liikevaihto oli 6,7 miljoonaa markkaa. Wärtsilä osti vuonna 1982 yhtiöstä 54 prosenttia ja 1984 loput. Yhtiö fuusioitiin Wärtsilään 1985 ja tehdastoiminta Epilässä päättyi 2011 kun viimeinen omistaja Abloy lopetti tehtaan. Vuonna 2015 puretun tehtaan paikalle suunnitellaan asuintaloja.
Aavikkopiikkileguaani
Aavikkopiikkileguaani (Sceloporus magister) on konnaliskojen heimoon (Phrynosomatidae) kuuluva liskolaji. Sitä esiintyy Yhdysvaltain lounaisosissa ja Luoteis-Meksikossa. Aavikkopiikkileguaani kasvaa hännän kanssa noin 25–30 cm pitkäksi. Sitä kasvatetaan lemmikkieläimenä.
Elinympäristö ja käyttäytyminen
Aavikkopiikkileguaani elää kuivilla ja puolikuivilla alueilla tasangoilla ja aavikoilla sekä kivikkoisilla vuorenrinteillä. Se on päivälläkin aktiivinen ja lepäilee aurinkoisilla kivillä ja kallioilla, mutta myös maassa lähellä koloja sekä pensaita. Vaaran uhatessa se menee nopeasti piiloon kivenkoloihin. Se voi myös kiipeillä puissa.
Aavikkopiikkileguaani lemmikkieläimenä
Aavikkopiikkileguaanin terraarion tarvitsee olla vähintään esimerkiksi 95 × 45 × 50 cm. Terraarion kuuluu olla kuiva ja hiekkapohjainen. Terraarioon sijoitetaan myös kiipeily- ja piilopaikkoja. Aavikkopiikkileguaani tarvitsee UVB-valaistuksen. Sopiva lämpötila terraarion lämmittelypaikassa on 35 °C, viilein kohta huoneenlämpöinen. Yhdessä terraariossa saa olla vain yksi koiras.
Ravinto
Aavikkopiikileguaani syö luonnossa hyönteisiä ja joskus myös hedelmiä ja kukintoja. Vankeudessa ruokaan täytyy lisätä vitamiinia ja kalsiumia.
Luokittelu
Aavikkopiikkileguaani luokitellaan sukuun Sceloporus, jonka muita lajeja ovat esimerkiksi sinipiikkileguaani (S. serrifer) ja piikkileguaani (S. poinsettii).
Gangneung Hockey Centre
Gangneung Hockey Centre on vuonna 2016 avattu areena Gangneungissa Etelä-Koreassa.
František Zelenka
Lokakuussa 1938 natsi-Saksa miehitti Tšekkoslovakian. Zelenka harkitsi muuttoa Sveitsiin mutta jäi kotimaahansa. Zelenka perheineen pakkosiirrettiin 13. heinäkuuta 1943 Theresienstadtin keskitysleirille, joka oli natsi-Saksan eräänlainen mallikeskitysleiri, jonka avulla pyrittiin antamaan todellisuutta parempi kuva keskitysleireistä muun muassa esittelemällä sitä Punaisen Ristin kaltaisille kansainvälisille järjestöille. Theresienstadtissa vankien sallittiin järjestää muun muassa teatteri- ja musiikkiesityksiä. Zelenka osallistui leirillä yli 20 teatterituotannon lavastamiseen. Yksi tuotannoista oli saksalaisen näyttelijä-ohjaaja Kurt Gerronin kabaree Das Karussell (”Karuselli”), jota esitettiin leirillä yli 50 kertaa.
Gangneung Hockey Centre
Gangneung Hockey Centre oli yksi jääkiekon kisapaikoista vuoden 2018 talviolympialaisissa, se tulee myös olemaan kelkkajääkiekon kisapaikka saman vuoden talviparalympialaisissa. Areenan kapasiteetti on 10 000 katsojaa.
František Zelenka
Myös Theresienstadtissa vankina ollut tšekkiläissyntyinen näyttelijä Nava Shean kuvailee muistelmissaan Zelenkan luovuutta keskitysleirioloissa. Shean kertoo Zelenkan valmistaneen Gogolin näytelmän Naimapuuhat lavastuksen kaikenlaisista saatavilla olevista tarpeista, kuten rääsyistä, sateenvarjoista ja pahvista. Maiseman rakentamiseksi Zelenka käytti halkoja, säkkejä, laatikoita, paperia ja suuria lakanoita, joita oli saatavilla paljon, sillä leirillä kuoli ihmisiä niin paljon. Lisäksi hän valmisti paperista upeita pukuja, joihin oli maalattu kuvioita ja taitteita, jotka ilmensivät samalla tekijänsä ideoita ja huumorintajua. Puvut toimivat myös osana näyttämöä, joka oli sijoitettu ainoaan leirin vangeille osoitettuun julkiseen kapeaan tilaan.
19. lokakuuta 1944 Zelenka siirrettiin Theresienstadtista Auschwitziin, jossa hänet murhattiin.
SOKO Leipzig
thumb|SOKO Leipzigin näyttelijöitä SOKO Leipzig on saksalainen televisiosarja. Sarjaa on esitetty vuodesta 2001 lähtien. Sarjan tapahtumat sijoittuvat Leipzigiin. Pääosia esittävät rikostutkijat: ylikomisario Hajo Trautzschke, rikoskomisario Jan Maybach, rikoskomisario Ina Zimmermann ja rikoskomisario Vincent Becker. Saksassa SOKO Leipzigia esittää ZDF.
United Fiber Systems
United Fiber Systems Ltd UFS tai UniFiber on singaporelainen rakennus- ja omaisuusyhtiö. UFS on listattu Singaporen pörssiin toimialoina metsä, sellu, rakennus ja omaisuudenhallinta. Yritys syntyi huhtikuussa vuonna 2002, kun singaporelainen rakennusyhtiö Poh Lian Holdings Limited osti mauritiuslaisen omaisuusyhtiön Anrof Singapore Ltd :n (ASL), johon sisältyi Neitsytsaarille rekisteröity tytäryritys Shinning Resources Ltd (SSR). ASL:n suurin osakkeenomistaja oli Neitsytsaarille rekisteröity Tektronix Industries Ltd, jonka omisti ruotsalaisen paperin markkinointiyhtiön CellMarkin johtajat. UFS:lla on selluliiketoimintaa ja puuplantaaseja, kuten PT HRB Forest Plantation: 268 585 ha, ainakin Indonesiassa ja Mauritiuksella.
Etelä-Korean won
Won on Korean tasavallan eli Etelä-Korean rahayksikkö. Etelä-Korean wonin tunnus on ₩ ja ISO 4217 -koodi KRW.
United Fiber Systems
Yrityksen synty
Tektronixin enemmistöosakkaat omistivat maaliskuussa 2002 yli 25 % CellMark Holdings AB:stä. Ruotsalainen CellMark on maailman suurin paperin ja sellun markkinointiyritys. Huhtikuusta 2001 CellMarkilla oli 10-vuotinen sopimus PT MBBM:n kanssa, jonka mukaan CellMark ostaa ainakin 90 % tehtaan sellusta ja sillä on etuosto-oikeus myös loppuun 10 %:iin. PT MBBM omisti luvan rakentaa sellutehdas. PT MBBM perustettiin 19.9.1996 tarkoituksena sellutehdas Etelä-Kalimantaniin Indonesiaan.
PT MBBM:n omisti entisen presidentin Suharton velipuoli, Probosutedjo. Probosutedjo erosi 8.1.2002 ja sai syytteen valtion metsävarojen kavalluksesta 5.9.2002. Vuonna 2000 Anrof Singapore Limited (ASL) osti PT MHB ja PT MBBM:n. Vuonna 2001 to PT MBBM omisti plantaaseja 259 000 hehtaaria ja PT HRB noin 76 000 hehtaaria. Jaakko Pöyryn arvioinnin mukaan yrityksen omistamat plantaasit eivät riitä tehtaan sellutarpeeseen. Akzo Nobel/Eka Chemicals peruutti 31.12.2002 sellutehtaalle rakennettavan kemiantehtaan.
Omistus
UFS:ta perustettaessa huhtikuussa 2002 Anrof Singapore Limited ASL omistajat olivat Neitsytsaarille rekisteröidyt: Tektronix Industries Ltd 76,4 %, E-Infohigh Ltd 5,33 %, Automatrix Technology Ltd 5,33 %, Drayson Technology Ltd 5,33 % ja Adriatic Assets Ltd 6,10 % ja singaporelainen M.E.I. Project Engineers Private Ltd 1,52 %.
MEI on yksityinen insinööriyritys Singaporessa. Herra Wisanggeni Lauw omisti 100 % 3 yrityksestä: E-Infohigh, Automatrix ja Drayson. Yrityksen Adriatic Assets omistivat Wisanggeni Lauwn vaimot ja Tektronixin johtaja Karl Anders Lindman.
Etelä-Korean won
Kolikot
Etelä-Koreassa on nykyisin käytössä seuraavat kolikot:
Nykyisin käytössä olevat setelit
Etelä-Koreassa on nykyisin käytössä seuraavat setelit (ja niiden etupuolella kuvatut henkilöt):
United Fiber Systems
Omistus
Yrityskauppojen seurauksena United Fiber System:n omistajat olivat 10.4.2003: 51 % Tektronix, noin 35 % julkiset osakkeet ja noin 10 % neljä Neitsytsaarille rekisteröityä yritystä: Adriatic Assets, Drayson Technology, Automatrix Technology ja E-Info High.
Samburun kieli
Samburu (sampur, sambur) on nilosaharalainen kieli, jota puhuvat pohjoisen Kenian samburut. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 147 000 henkilöä. Chamusin kieli lasketaan usein samburun murteeksi.
Carl Hamilton
Carl Hamilton on Jan Guilloun 13-osaisen kirjasarjan 11 ensimmäisen osan päähenkilö. Lisäksi hän on sarjan kahdessa jälkimmäisessä osassa sivuhenkilö. Kirjoista on sovitettu elokuvia ja televisiosarjoja.
Marjorie
Marjo-Riitta Nieminen (s. 15. joulukuuta 1965 Valkeakoski), taiteilijanimeltään Marjorie, on suomalainen laulaja, joka on levyttänyt iskelmä- ja viihdemusiikkia. Hän on äänialaltaan koloratuurisopraano.
Ura
Marjorie sai sähköharmonin jo viisivuotiaana ja kuusivuotiaana alkoi pianonsoitto. Marjorie perusti ensimmäisen yhtyeensä Albatrossi vuonna 1986, jolloin hän aloitti myös säännöllisen keikkailun. Samanaikaisesti laulaja opiskeli musiikkikasvatusta Jyväskylän yliopistossa sekä klassista laulua Keski-Suomen konservatoriossa opettajanaan Maila Haavisto. Filosofian maisteriksi hän valmistui vuonna 1991.
Vuonna 1988 Marjorie osallistui Suomen euroviisukarsintoihin Eeva Kiviharjun sävellyksellä "Tie". Hän esiintyi Kivikasvot-show’ssa. Hän kokeili omia estradishowesityksiä vuosina 1992, 1994 ja 1996. Marjorie osallistui euroviisukarsintoihin myös vuonna 1989 kappaleella "Kahden juhla", vuonna 1990 kappaleella "Tuuli" ja vuonna 1993 kutsuartistina kappaleilla "Legenda" ja "Aika eteenpäin vain kulkee".
Ensimmäisen oman albuminsa Huone 213 Marjorie levytti vuonna 1992. Tämä sekä kahta vuotta myöhemmin ilmestynyt levy Auringon häät ilmestyivät EMI:n Odeon-levymerkillä. Kolmas soololevy oli vuonna 1998 ilmestynyt Täyttä elämää. Vuonna 2001 ilmestyi Marjorien, Eija Kantolan ja Anneli Saariston yhteiseen konserttikiertueeseen pohjautunut livelevy Rakkauden kiertokulku. Tunnetuimpia Marjorien levytyksistä ovat "Huone 213", "Täyttä elämää", "Korttitalo vaan" (Abban "The Winner Takes It All"), "Warum" ja duettona Jari Sillanpään kanssa levytetty "Jouluyön rauha".
Marjorie on esiintynyt musikaaleissa muun muassa Seinäjoen kaupunginteatterissa, Tampereen teatterissa ja Komediateatteri Arenassa ja laulajan ääntä on kuultu Walt Disneyn piirroselokuvassa Maija Poppanen (1999) sekä Toy Story 2:n tunnusmelodian tulkitsijana.
Ässärykmentti
Ässärykmentti eli Sörkan rykmentti oli talvi- ja jatkosodassa helsinkiläisistä Sörnäisten ja Kallion kaupunginosien reserviläisistä koottu joukko-osasto:
Åsa Linderborg
pienoiskuva|Åsa Lindeborg syyskuussa 2018. Åsa Linderborg (s. 20. toukokuuta 1968 Västerås) on ruotsalainen historioitsija, kirjailija ja Aftonbladetin kulttuuritoimittaja.
Vuonna 2001 Linderborg väitteli filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistosta. Väitöskirjan aiheena oli Ruotsin sosialidemokraattien historiankirjoitus ideologisen vallankäytön voimavarana.
Linderborgin omaelämäkerrallinen esikoisteos Minua ei omista kukaan oli August-palkintoehdokkaana 2007.
Nasu–Hakolan tauti
Sairauden edetessä on esiintynyt persoonallisuuden ja käytöksen muutoksia, dementoitumista, motorisia ongelmia ja joskus esimerkiksi epilepsiaa. Tavallisesti sairastunut kuolee alle 50-vuotiaana.
Sairaus on nimetty japanilaisen Tsuyoshi Nasun ja suomalaisen Panu Hakolan mukaan.
TV Off
TV OFF on Helsingissä vuonna 2007 perustettu elektronista popmusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen muodostavat Sara Marjoniemi ja Markku Mäkelä.
TV OFFin esikoisalbumi Music Machine julkaistiin toukokuussa 2010. Vuoden 2011 marraskuussa yhtye toimi lämppärinä yhdysvaltalaiselle alternative rock -yhtye 30 Seconds To Marsille Latviassa, Liettuassa ja Valko-Venäjällä.
Bukoba
Bukoba on kaupunki luoteisessa Tansaniassa. Se sijaitsee Victorianjärven länsirannikolla. Bukoba on Kageran alueen pääkaupunki. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan Bukobassa asui 128 796 asukasta. Kaupungissa on lentokenttä ja lossiyhteydet Mwanzaan.
Jalkapallo
Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premier Leaguessa, Bukobaa edustaa joukkue Kagera Sugar.
Katherine Pancol
thumb|Katherine Pancol Katherine Pancol (s. 22. lokakuuta 1954 Casablanca, Marokko) on ranskalainen kirjailija ja toimittaja.
Elämäkerta
Pancol opiskeli kirjallisuutta ja latinan kieltä Nanterren yliopistossa. Myöhemmin hän toimi sekä ranskan että latinan kielten opettajana. Pancol on työskennellyt myös Paris-Match ja Cosmopolitan -lehtien toimittajana.
Pancolin ensimmäinen romaani Moi d’abord ilmestyi vuonna 1979, ja sitä myytiin 300 000 kappaletta. Tämän jälkeen Pancol muutti New Yorkiin, missä hän osallistui luovan kirjoittamisen sekä käsikirjoittamisen kursseille Columbian yliopistossa. Samoihin aikoihin ilmestyivät romaanit La Barbare (1981), Scarlett, si possible (1985) sekä ”Les hommes cruels ne courent pas les rues” (1990). Katherine Pancol avioitui ja sai kaksi lasta. Hänen työnantajiaan olivat myöhemmin Le Journal du dimanche, Elle ja Paris Match.
Pancol muutti takaisin Ranskaan vuonna 1991. Häneltä ilmestyivät kirjat Vu de l’exterieur, Une si belle image, Encore une danse, J’étais là avant, Et monter lentement dans un immense amour, Un homme à distance ja Embrassez-moi.
Vuonna 2006 Pancol teki suuren läpimurtonsa trilogiansa ensimmäisellä osalla, Krokotiilin keltaiset silmät. Kirjaa on myyty lähes kaksi miljoona kappaletta ja käännetty 31 kielelle. Pancol sai kirjastaan seuraavat kirjapalkinnot: le prix Maison de la Presse en France, prix des Lecteurs en Allemagne, Lovelybooks-Leserspreis ja prix de littérature contemporaine en Russie.
Pancol asuu sekä Normandiassa että Pariisissa. Tammikuussa 2012 hänelle myönnettiin taiteen ja kirjallisuuden kunniamerkki.
Teokset
Kaiken kaikkiaan Katherine Pancolilta on ilmestynyt 17 teosta. Suomessa hänen kirjojaan on myyty yli 50 000 kappaletta. Pancolin kirjoista on suomennettu seuraavat teokset:
Ranskaksi on ilmestynyt seuraavat teokset:
Filmografia
Vuonna 2014 tuli ensi-iltaan kirjasta Ranskassa tehty elokuva Krokotiilin keltaiset silmät, jonka on ohjannut Cécile Telerman.
François Robert Bacqué
pienoiskuva|upright|François Robert Bacqué pienoiskuva|François Robert Bacquén vaakuna. François Robert Bacqué (s. 2. syyskuuta 1936) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa ja katolisen kirkon diplomaatti. Hänet vihki papiksi Paul-Marie-André Richaud 1. lokakuuta 1966, ja hänet nimitettiin Gradiscan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Sri Lankaan 17. kesäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Marius-Félix-Antoine Maziers ja Thierry Romain Camille Jordan.
Bacqué nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Dominikaaniseen tasavaltaan 7. kesäkuuta 1994 ja Alankomaihin 27. helmikuuta 2001. Hän jäi eläkkeelle joulukuussa 2011.
Allerød
Allerød voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sega Ages
Sega Ages on pelikokoelmasarja Segan klassikko videopeleistä julkaistuna usealle konsolille, suurimman osa niistä kehittäjänä on ollut M2. Ensimmäinen osa sarjassa ilmestyi Japanissa Sega Saturnille, jotka sen jälkeen seurasi PlayStation 2 -konsolille SEGA AGES 2500 nimen alla. Jotkin näistä 2500 nimen alla julkaistuista peleistä julkaistiin USA:ssa ja Euroopassa pelikokoelmassa Sega Classics Collection.
Sega Saturn
Nämä pelit ovat pääasiassa vain Japanissa julkaistuja.
Sega Ages Online/Sega Vintage Collection (2012)
Nämä pelit ovat ladattavissa PlayStation Store ja Xbox Live Arcade -kauppapalveluista. HUOM!: Osa näistä on saatavilla vain Xbox 360 tai PlayStation 3 -konsoleille.
Sega Ages Nintendo Switch
HUOM!: Osa näistä ovat tulevia julkaisuja.
Antti Hanninen
Antti Hanninen (31. maaliskuuta 1873 Heinjoki – 22. marraskuuta 1957 Sammatti) oli suomalainen maanviljelijä, herastuomari ja kansanedustaja.
Elämänvaiheet
Antti Hanninen syntyi Heinjoen Ristseppälän kylässä Matti ja Helena (o.s. Hallikainen) Hannisen yhdeksänlapsisen perheen vanhimpana. Perhe muutti Ristseppälästä Kopralaan Antin ollessa 3-vuotias.
Hanninen avioitui 18.6.1893 Helena Karvasen kanssa. Heille syntyi kolme lasta: Iivari vuonna 1896 (joka kuoli heti syntymän jälkeen), Selma 1897 ja Johannes 1899.
Isä Matin kuoltua vuonna 1899 Antista tuli vanhanajan suurperheen pää, sillä oman perheensä lisäksi hän huolehti äidistään ja nuoremmista sisaruksistaan, joista nuorin, Tahvo, oli nelivuotias. Neljä muutakin sisarusta oli alle 15-vuotiaita.
Antti Hanninen ryhtyi hoitamaan jo nuorena lukuisia yhteiskunnallisia luottamustehtäviä, joten veljekset sopivat suurperheen ”päällikkyyden” siirtämisen toiseksi vanhimmalle veljelle Juholle (s. 1885).
Vuonna 1939 syttynyt talvisota ajoi kannakselaiset evakkoon. Välirauhan aikaiseksi sijoituskunnaksi Antti Hanniselle tuli Varsinais-Suomen Perniö, josta hän osti Koivun tilan. Jatkosodassa takaisin vallattu Heinjoki veti Antin perheineen takaisin Kopralaan. Tilan rakennukset olivat säästyneet, joten uudelleenrakentamiseen ei tarvinnut ryhtyä ja perhe pääsi nopeasti normaalielämän alkuun.
Jatkosodan käänne ajoi Antin perheineen 18. kesäkuuta 1944 lopullisesti evakkoon. Uudeksi kotikunnaksi tuli jälleen varsinaissuomalainen Koski Tl ja siellä Naumin tila. Kovin pitkäaikaiseksi olo Naumilla ei muodostunut, sillä Antti Hanninen teki vuonna 1947 esisopimuksen Sammatin seurakunnan omistamasta Ylitalo-nimisestä tilasta.
Sodan jälkeen vuonna 1945 säädetyn maanhankintalain seurauksena tila päätettiin jakaa Sammatin kirkkovaltuuston päätöksellä vähintään kolmeen osaan. Näin tilaa jakamaan tulivat sukulaiset Väinö Jaarinen ja Iivari Hyytiäinen sekä vielä neljänneksi jakajaksi Vilho Hyytiäinen. Noin 170 hehtaarin suuruiseksi jo aiemmin pienentyneestä tilasta noin 30 hehtaarin metsäpalsta jäi seurakunnan omistukseen ja loppu jaettiin edellä mainittujen osakkaiden kesken.
Hanninen kuoli aasialaisen influenssan jälkitautina tulleeseen keuhkokuumeeseen 22. marraskuuta 1957. Hänet on haudattu puolisonsa Helenan viereen Sammatin hautausmaalle.
Luottamustoimia Heinjoella
Antti Hannisen luottamustehtäviä olivat muun muassa kunnanvaltuuston, kunnallislautakunnan ja verotuslautakunnan pitkäaikaiset jäsenyydet. Hän toimi myös kirkkoneuvoston ja -valtuuston jäsenenä yli 20 vuoden ajan.
Niin ikään Antti Hanninen toimi Heinjoen maamiesseuran jäsenenä (35 vuoden ajan), Viipurinläänin maanviljelysseuran johtokunnassa (1912–1918), useita vuosia Kopralan ja Heinjoen Osuuskassojen hallituksessa, maanjako-oikeuden ja pakkolunastuslautakunnan jäsenenä suurten rautatie- ja maantiehankkeiden aikana, Kopralan rukoushuoneen sekä Heinjoen ev.lut. nuorisoliiton johtokunnissa ja myös johtomiehenä, pyhäkoulun opettajana ja niin edelleen.
Kansanedustajana 1911–1914
Paikallisten luottamustehtävien lisäksi Antti Hanninen valittiin ainoana heinjokisena yksikamariseen eduskuntaan vuosiksi 1911–1914. Valtiopäivillä hän edusti Suomalaista puoluetta. Kansanedustajana hän toimi maatalous- ja sivistysvaliokuntien jäsenenä sekä vuoden ajan eduskunnan pöytäkirjantarkastajana. Tämän jälkeen hän ei enää asettunut eduskuntavaaliehdokkaaksi. Pääasiallisena syynä kieltäytymiseen oli Hannisen tilan jakaminen kahtia vuonna 1910. Tuolloin niin sanottu vanha Hanninen jäi Juholle ja myöhemmin ostettu lisätila (Kanninen) tuli Antille. Uudistilan rakennuksien teko vei siinä määrin aikaa, että työn johtaminen Helsingistä käsin ei olisi ollut mahdollista.
Äyräpäänjärven laskuhanke
Eduskunta-aikanaan Hanninen teki yhdessä erään toisen kansanedustajan kanssa vuonna 1912 Äyräpäänjärven laskua koskevan aloitteen ja saikin hanketta varten kolmen miljoonan markan määrärahan. Heinjoen ja Muolaan rajalla sijaitseva Äyräpäänjärvi oli enimmilläänkin vain noin puolitoista metriä syvä. Sille tasolle järvi oli päätynyt vuonna 1857, kun Vuoksi purkautui Kiviniemen kannaksen puhkaisemisen seurauksena uudelle laskureitille ja sekä Vuoksen että Äyräpäänjärven pinta laski huomattavasti. Tämän ansiosta järvestä kehkeytyi pohjoismaiden merkittävin ”lintuparatiisi”.
Hannisen ajaman järvenlaskuhankkeen tarkoituksena oli kuivata 6 000–7 000 hehtaarin suuruinen järvi viljelys- ja niittymaaksi. Kuivatuksen myötä järveen rajoittuvien tilojen peltopinta-ala olisi kasvanut huomattavasti; esimerkiksi Hannisten omistamalla Kannisen tilalla uutta peltoa olisi saatu 80–90 hehtaaria. Koska järvi oli lintuparatiisi, hanke käynnisti 1920–1930-luvuilla Suomen ensimmäisen todellisen luonnonsuojelukiistan. Ajoittain hyvin kiivas väittely levisi lehdistön välityksellä valtakunnalliseksi ja johti vaatimukseen saada järvi luonnonsuojelualueeksi ja jopa sisällyttää se Suomen ensimmäisten kansallispuistojen joukkoon. Einari Merikallio kirjoitti aiheesta vuonna 1929 julkaistun kirjan Äyräpäänjärvi: Suomen linturikkain järvi (Helsinki: Otava, 1929, 202 s.: kuv. + 40 kuvalehteä, karttaliite).
Viipurin läänin maaherra Arvo Manner esti kuivatushankkeen asettamalla järvelle toimenpidekiellon sen suojeluarvojen lopullisesti selvittämiseksi. Kiistaa ei saatu ratkaistua ennen talvisodan syttymistä. Järven rannalle oli ennen sodan syttymistä tuotu laskuojan syventämiseen tarkoitetut kaivinkoneet, jotka jäivät sittemmin neuvostoliittolaisten haltuun. Vielä jatkosodan aikana vuonna 1943 Viipurin läänin maanviljelyinsinööri otti kuivatushankkeen uudelleen esille, mutta sitten sodan jälkiseurauksena tapahtunut alueluovutus hautasi hankkeen lopullisesti.
Luottamustoimia Sammatissa
Antti Hannisen luottamustehtävät jatkuivat vielä uusilla asuinsijoilla Sammatissa. Hän toimi muun muassa Sammatin kunnanvaltuutettuna, Länsi-Uudenmaan palovakuutusyhtiön hallituksessa, lautamiehenä ja niin edelleen.
Sammatin ja Karjalohjan käräjät pidettiin Sammatin Myllykylän Ylitalon salissa aina Antti Hannisen kuolemaan asti.
Metropolitan Museum of Art
Metropolitan Museum of Art, usein Met, on taidemuseo New Yorkissa Yhdysvalloissa.
Museo sijaitsee New Yorkin Central Parkin itälaidalla Manhattanin Upper East Sidessa. Museo avattiin 20. helmikuuta 1872, ja perustamisen merkittävimpänä taustavoimana toimi kirjankustantaja George Palmer Putnam.
Museon kokoelmiin sisältyy lähes kaikkea mahdollista taiteeksi luokiteltavaa antiikin taideaarteista afrikkalaiseen taiteeseen ja eurooppalaisiin maalaustaiteen mestareihin. Kokoelmiin kuuluu yli miljoona taideteosta yli viiden tuhannen vuoden ajalta.
Vuoden 2009 alusta museon johtajaksi nimettiin museon eurooppalaisten gobeliinien osaston kuraattorina toiminut Thomas P. Campbell.
The Cloisters
Cloistersin nimi johtuu viidestä keskiaikaisesta ranskalaisesta pylväskäytävästä, joiden kootut rakenteet yhdistettiin uuteen rakennukseen. Keskiajan eurooppalaisiin teoksiin keskittyvään kokoelmaan kuuluu Jean de Francen Belles Heures, Limbourgin veljesten kuvittama rukouskirja Les Belles Heures du duc de Berry vuodelta 1409, romaaninen alttariristi Cloistersin risti sekä seitsemän seinävaatteen sarja Yksisarvisen metsästys.
Nenähuuhtelu
thumb|Nenäkannu. thumb|Nenähuuhtelua "sarvikuonolla". Nenähuuhtelu on toimenpide, jossa kehonlämpöistä miedosti suolaista vettä kierrätetään nenän väliseinän takaa toisesta sieraimesta sisään ja toisesta ulos. Nenähuuhtelu tehdään nenäkannulla.
Nenähuuhtelua käytetään nenän sivuontelotulehduksen (rinosinuiitti), virusperäisen ylähengitystieinfektion ja allergisen nuhan oireiden helpottamiseen, sekä nenään tai sivuonteloihin kohdistuneen leikkauksen jälkihoitoon. Nenähuuhtelun vaikutusmekanismia ei tunneta tarkasti. Vuonna 2016 julkaistun Cochraine-katsauksen mukaan huuhteluhoidon tehosta krooniseen nenän sivuontelotulehdukseen on olemassa vain heikkoa näyttöä.
Menetelmä
Huuhtelussa käytettyyn puhtaaseen ja kädenlämpöiseen vesijohtoveteen sekoitetaan 0,9–3 prosenttia tavallista ruokasuolaa (natriumkloridia NaCl), esimerkiksi hienokiteistä merisuolaa. Jos huuhteluvesi ei ole kehonlämpöistä, toimenpide tuntuu epämiellyttävältä. Erikoissuolat kuten Pansuola, Seltin, mineraalisuola yms. eivät sovellu nenähuuhteluun. Jodia sisältävä suola ei myöskään sovellu nenähuuhteluun. Liuos syntyy, kun puoleen litraan vettä lisätään 1–2 teelusikallista merisuolaa. Lisäksi voidaan myös lisätä puoli teelusikallista ruokasoodaa, koska isotoninen liuos ärsyttää vähiten limakalvoja.
Historia
Nenähuuhtelu on vanha joogatekniikka (alkuperäiseltä nimeltään Jala Neti), joka on Intiassa yleisesti osa jokapäiväistä henkilökohtaista hygienian hoitoa. Huuhtelu suoritetaan joko aamulla tai illalla muun pesun yhteydessä tai toisinaan myös työpäivän jälkeen, jos henkilö on työskennellyt erityisen likaisissa tai pölyisissä olosuhteissa.
Nenän huuhtelu islamissa
Saatana on islamissa yön ruhtinas. Yöllä Saatana majoittuu nukkujan nenään, minkä takia nenä täytyy herätessä huuhdella. Islamilaista rukousta edeltää monimutkainen rituaalipesu, jota varten moskeijan edustalla on vesisäiliö, allas tai vesiposti. Rituaaliseen peseytymiseen (wudu) kuuluu sunnalaisessa islamissa nenän huuhtelu seuraavasti: nenä huuhdellaan kolme kertaa ottamalla vettä oikeaan käteen, vetämällä vettä nenään ja puhaltamalla se ulos kolme kertaa. Tämä karkottaa nenässä majailevan Saatanan.
Haitat
Vakavia sivuvaikutuksia ei ole todettu. Joskus voi ilmetä nenän limakalvojen kirvelyä, harvoin nenäverenvuotoa. Myös korvien tukkoisuuden tunnetta voi esiintyä.
Yhdysvalloissa keittämättömän hanaveden käyttö nenähuuhtelussa on aiheuttanut altistumisen tappavalle Naegleria fowleri -ameballe. Tartunta on kuitenkin äärimmäisen harvinainen: esimerkiksi Yhdysvalloissa ameba aiheuttaa karkeasti yhden kuolemantapauksen 100 miljoonaa asukasta kohti vuodessa. Naegleria fowleri -ameba elää lämpimissä vesissä eikä sitä tavata pohjoisen viileän ilmaston maissa.
Trude Hesterberg
Trude Hesterberg (2. toukokuuta 1892 Berliini – 31. elokuuta 1967 München) oli saksalainen kabareetaiteilija sekä teatteri- ja elokuvanäyttelijätär.
Hesterbergin ura alkoi mykkäelokuvan aikana 1912, jolloin hän näytteli lyhytelokuvassa Im goldenen Käfig. Äänielokuvan tultua hän onnistui pysymään elokuvanäyttelijänä ja oli mukana useissa elokuvatuotannoissa, joskaan hän ei saanut enää päärooleja. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1965 valmistuneessa TV-elokuvassa Tu das nicht, Angelika. Uransa aikana hän näytteli yli 60 elokuvassa.
Vuonna 1921 hän perusti Wilde Bühnen ("Hurja joukko"), joka oli yksi ensimmäisistä kirjallis-poliittisista kabareeteattereista Saksassa.
Kigoma
Kigoma on kaupunki läntisessä Tansaniassa. Se sijaitsee Tanganjikajärven itärannikolla ja lähellä Burundin rajaa. Kaupungista on lossiyhteydet muun muassa Burundin pääkaupunkiin Bujumburaan sekä Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Kigoma on samannimisen alueen pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 215 458.
Il Saggiatore
thumb|250px|Il Saggiatoren kansilehti Il Saggiatore (suomeksi Vaaka) on Galileo Galilein Roomassa lokakuussa 1623 julkaistu kirjeen muotoon kirjoitettu esseemäinen kiistakirjoitus.
Teoksessa Galilei puhuu matematiikan merkityksestä tieteessä: "Filosofia on kirjoitettu tähän suureen kirjaan, maailmankaikkeuteen, joka on aina edessämme avoinna. Kirjaa ei kuitenkaan käsitetä, ennen kuin oppii ymmärtämään kieltä ja lukemaan kirjaimia joilla se on kirjoitettu. Se on kirjoitettu matematiikan kielellä, ja sen aakkosina ovat kolmiot, ympyrät ja muut geometriset kuviot, joita ilman on ihmisen mahdotonta ymmärtää siitä sanaakaan. Ilman niitä vaellamme vain pimeässä labyrintissa." − Galileo Galilei 1622. (Suomeksi: Leikola & Markkanen 1987, s. 23.)
Manute Bol
pienoiskuva|Manute Bolin siunaustilaisuus [[Washington National Cathedralissa kesäkuussa 2010.]] Manute Bol (16. lokakuuta 1962 Etelä-Sudan – 19. kesäkuuta 2010 Charlottesville, Virginia ) oli dinka-kansaan kuuluva alkujaan sudanilainen koripalloilija. Yhdessä Gheorghe Mureșanin kanssa hän oli kaikkien aikojen pisin NBA-pelaaja; molemmilla on pituutta 2,31 metriä.
Bol muutti Yhdysvaltoihin 18-vuotiaana. Hänen joukkueitaan olivat Washington Bullets, Golden State Warriors, Philadelphia 76ers ja Miami Heat.
Bol lopetti aktiivisen peliuransa kauden 1994–1995 jälkeen. Hän kuoli 47-vuotiaana jouduttuaan sairaalaan munuaisten vajaatoiminnan ja Stevens-Johnsonin oireyhtymän takia.
Kaudella 1987–1988 hän pelasi NBA:n lyhimmän pelaajan Muggsy Boguesin kanssa samassa seurassa Washington Bulletsissa.
Dragon Ball GT: A Hero's Legacy
Dragon Ball GT: A Hero's Legacy on viimeinen Dragon Ball -tv spesiaali. Elokuvassa seikkailevat Son Goku Jr. ja Pan ystävineen.
Nezavisimaja gazeta
Nezavisimaja gazeta (, "Riippumaton sanomalehti") on yksi nyky-Venäjän suurista sanomalehdistä, joka keskittyy ajankohtaisiin yhteiskunnallisiin, poliittisiin ja kulttuurisiin kysymyksiin. Lehden painos on noin 50 000 ja sen verkkosivustolla on päivittäin 70 000 kävijää.
Boris Berezovski omisti lehden vuoteen 2005, jolloin hän myi sen Konstantin Remtšukoville. Remtšukov toimii myös lehden päätoimittajana.
Kalevan kisat 1928
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1928 Helsingissä 25.–26. elokuuta. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö.
Pohjois-Korean won
Won on Korean demokraattisen kansantasavallan eli Pohjois-Korean virallinen rahayksikkö, joka jakaantuu sataan choniin. Rahayksikön tunnus on ₩ ja ISO 4217-koodi KPW. Woneja laskee liikkeeseen Korean demokraattisen kansantasavallan keskuspankki.
Won ei ole vapaasti vaihdettava valuutta. Maassa vierailevien ulkomaalaisten käyttöön vaihdetaan turistirahoja tai "fekkejä" (FEC, Foreign Exchange Certificate), joita on kahta lajia: kapitalististen maiden kansalaisille vihreä, sosialististen maiden kansalaisille punainen. Vastaavanlainen käytäntö oli yleinen monissa sosialistisissa maissa vielä 1990-luvun alussa.
Nykyään turistirahan rinnalla käytetään yleisesti myös vapaasti vaihdettavia valuuttoja, kuten dollaria, euroa ja Japanin jeniä, koska wonin vaihtokurssi on pahasti inflatoitunut.
Vuoden 2009 lopulla suoritetun rahauudistuksen jälkeen yhtä uutta wonia vastaa sata vanhaa wonia. Liikkeeseen laskettiin 1, 5, 10 ja 50 chonin ja 1 wonin arvoiset kolikot, ja 5, 10, 50, 100, 200, 500, 1000, 2000 ja 5000 wonin arvoiset setelit.
Gangneung Oval
Gangneung Oval on vuonna 2017 käyttöön avattu pikaluisteluhalli Gangneungissa, Etelä-Koreassa. Se sijaitsee keskellä Gangneungin olympiapuistoa.
Gangneung Ovalilla on 400 metriä pitkä luistelurata, jossa kilpailtiin vuoden 2018 talviolympialaisten pikaluistelun kilpailut.
Rakkautta maailmaan
Rakkautta maailmaan on Jukka Kuoppamäen vuonna 1978 julkaistu albumi. Kaikki sävellykset ja sanoitukset ovat Jukka Kuoppamäen. Rakkautta maailmaan on Kuoppamäen viimeinen Satsangan kautta julkaistu studioalbumi. Musiikillisesti haasteellisena pidetty levy jäi ilmestyessään vähälle huomiolle. Se lieneekin tuntemattomin koskaan tehty Kuoppamäen albumi.
Levyn kappaleet ovat peräisin ajalta, jolloin Kuoppamäki opiskeli toista vuotta Länsi-Saksassa. Tämä heijastuu myös albumin aihepiireihin. Esimerkiksi kappale ”Sorsanpoika” viittaa vanhaan tarinaan, jossa sorsanpoika silmät avatessaan painaa kotijärven muodot mieleensä, löytääkseen sinne takaisin. ”Siellä jossain on maa” kertoo kaipuusta Suomeen – sinne missä keskiyön aurinko paistaa. Singlenä julkaistiin kappale ”Idän harharetket” B-puolenaan albumille kuulumaton ”Älä taita kukkaa”.
Aristaios
Aristaios oli kreikkalaisessa mytologiassa eräs Apollonin pojista, joka oli syyllinen Eurydiken kuolemaan.
Häneen liittyy myös eräs legenda: Aristaios oli keksinyt mehiläisten hoidon. Mutta koska hän oli ajanut Eurydiken kuolemaan, jumalat suuttuivat hänelle ja tappoivat kaikki hänen mehiläisensä. Hän kääntyi merenjumala Proteuksen puoleen, joka tosin oli vaikeasti tavoitettavissa, sillä hänellä oli tapana muuttaa muotoaan eläimeksi, tulenliekiksi, kiehuvaksi vedeksi; mikä milloinkin oli parasta. Aristaios kuitenkin sai hänet jollakin tavalla kiinni ja Proteus antoi hänelle neuvon: hänen tulisi lepyttää Eurydiken haamu uhraamalla tämän haudalla neljä härkää ja hiehoa. Niin teki Aristaios, ja pian uhrieläinten lihasta pöllähti mehiläisparvia.
Thierry Jordan
thumb|right|Thierry Jordan Thierry Romain Camille Jordan (s. 31. elokuuta 1943 Shanghai, Kiina) on ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Versailles'n hiippakuntaan 17. joulukuuta 1966 ja nimitettiin Pontoisen hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 6. lokakuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi André Rousset, jota avustivat Louis-Paul-Armand Simonneaux ja René Pierre Louis Joseph Séjourné.
Jordanista tuli Pontoisen piispa 19. marraskuuta 1988. Hänet nimitettiin Reimsin arkkipiispaksi 20. heinäkuuta 1999.
Viimeinen laiva
thumb|Turun kaupunginteatterin mainosjuliste 2017. Viimeinen laiva (The Last Ship) on Stingin säveltämä ja sanoittama musikaali, joka sai kantaesityksensä kesällä 2014 Chicagon Bank of America -teatterissa Yhdysvalloissa. Musikaali perustuu Stingin omiin lapsuudenkokemuksiin Koillis-Englannin North Tynesiden telakkakaupungissa, ja sen libreton ovat kirjoittaneet John Logan ja Brian Yorkey.
Chicagon kantaesityksen jälkeen musikaalia on esitetty Yhdysvalloissa Neil Simon -teatterissa New Yorkin Broadwayllä sekä Salt Lake Cityssä. Euroopassa Viimeisen laivan tuo kantaesitykseen Turun kaupunginteatteri 15. syyskuuta 2017 Mikko Koivusalon suomentamana, Mikko Koukin ohjaamana ja Jouni Prittisen koreografioimana. Kapellimestarina toimii Jussi Vahvaselkä, ja päärooleja näyttelevät Olli Rahkonen, Taneli Mäkelä, Jussu Pöyhönen, Anna Victoria Eriksson ja Mikael Saari.
Juoni
Musikaalin päähenkilö on nuori Gideon Fletcher, joka lähtee telakkakaupungista ja jättää samalla elämänsä rakkauden paremman tulevaisuuden toivossa. Hän palaa 14 vuotta myöhemmin, jolloin kaupungin telakka käy kuolinkamppailuaan. Nuoruudenrakastettukin on löytänyt uuden elämänkumppanin, mutta Gideon saa tietää olevansa teinipojan isä.
Musiikkialbumi
Vuonna 2014 Sting julkaisi studioalbumin The Last Ship, joka sisältää valtaosan musikaalissa kuultavista lauluista.
Chuuk
Chuuk on saariryhmä Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee noin 1 000 kilometriä kaakkoon Guamilta. Saariryhmän nimi tarkoittaa chuukin kielellä "vuorta". Vuoteen 1990 saariryhmä tunnettiin nimellä Truk. Saariryhmässä on 98 saarta. Vuonna 2010 Chuukin saarilla oli 48 651 asukasta. Saariryhmän maapinta-ala on 99,87 km².
Chuukin saaret muodostavat Mikronesian liittovaltion suurimman osavaltion Chuukin. Maantieteellisesti Chuuk on myös osa laajempaa Karoliineja. Moenin saarella on lentokenttä.
Mike Kennerty
thumb|Mike Kennerty [[Seattlessa vuonna 2006.]] Michael Brian Kennerty (s. 20. heinäkuuta 1980 Miami, Florida) on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The All-American Rejectsin kitaristi ja taustalaulaja. Hän liittyi bändiin vuonna 2002.
Mike omistaa Edmond Recordsin, joka on erikoistunut värivinyylien painamiseen. Hän tuotti punkrokkari Ben Weaselin albumin These Ones Are Bitter ja soitti sillä kitaraa.
Mike rakastaa Dr Pepperiä ja Taco Belliä, jossa hän on kertonut työskennelleensä.
Yhdystie 1633
Yhdystie 1633 on Mäntsälän Lukon kylän ja Pukkilan Savijoen välinen yhdystie. Tie 1633 haarautuu Savijoentien risteyksessä kahteen eri suuntaan: Orimattilaan ja Pukkilaan.
Kristian Alfonso
Hän aloitti uransa taitoluistelijana jo nuorena ja voitti kultamitalin junioriolympialaisissa. 13-vuotiaana Alfonso joutui vakavaan kelkkailuonnettomuuteen, joka lopetti hänen luistelu-uransa, ja aloitti sen jälkeen mallintyöt. 15. ikävuoteen mennessä hän oli ollut 30 lehden kannessa, mukaan lukien Vogue ja Harper's Bazaar. Alfonso sai vuonna 1981 roolin televisioelokuvasta The Starmaker. Vuonna 1983 hän aloitti Hope Williamsin roolissa saippuaoopperassa Päivien Viemää (Days of our Lives). Silloin hänen hahmonsa oli rakastunut komeaan Bo Bradyyn (Peter Reckell).
Alfonso lähti Päivien viemää -sarjasta maaliskuussa 1987, saatuaan kahden vuoden sopimuksen saippuaooppera Falcon Crestistä Pilar Ortegan roolissa. Hän teki Päivien viemiin nopean näyttäytymisen Hopen roolissa vuonna 1990; tällöin sarjan juonessa Hope-hahmoa pidettiin kuolleena.
Alfonso palasi takaisin sarjaan toukokuussa 1994 "Ginana", muistinsa menettäneenä Hopena. Juonen edetessä paljastui, että paha Stefano DiMera (Joseph Mascolo) oli aivopessyt Hopen luulemaan itseään prinsessa Gina Von Amburgiksi. Siitä lähtien Alfonso on jatkanut rooliaan sarjassa aina 2000-luvulle saakka.
Päivien viemää -sarjan ohella Alfonso on tehnyt lukuisia vierailevia rooleja 1990-luvun sarjoissa, kuten Ihmemies MacGyver, Full House, Murhasta tuli totta, Melrose Place ja Baywatch. Hän myös näytteli vuonna 1993 elokuvassa Villi pako, jonka pääosassa oli Dolph Lundgren.
Alfonso on ollut naimisissa kaksi kertaa ja hänellä on kaksi poikaa (s. 1990 ja 2002) sekä poikapuoli.
Sorsanpesä (hotelli)
Sorsanpesän rakennutti Rantasipi-hotelliketju vuonna 1971. Hotelli on ollut välillä suljettuna ja välillä toiminut 2000-luvulla nimellä Hotelli Stuertti, kunnes se vaihtoi omistajaa tammikuussa 2010, remontoitiin ja otti jälleen käyttöön nimen Sorsanpesä.
Sorsanpesän huippukautta oli 1980-luku, jolloin sen maanalainen ravintola Prunni oli maakunnan suosituimpien tanssipaikkojen joukossa. Hotellissa vieraili tuolloin jopa 10 000 asiakasta kuukausittain. Hotellin laajennushanke kariutui Suomen 1990-luvun alun lamaan, ja koko hotelli jouduttiin sulkemaan 1990-luvun loppuvuosina, mutta Seinäjoen kaupungin pyynnöstä hotellia pidettiin auki Tangomarkkinoiden ja Provinssirockin ajan.
Kiinteistön omistivat tuolloin entisestä Rantasipi-ketjun omistajayrityksestä muodostunut Rasi Kiinteistöt (80 %) ja Seinäjoen kaupunki (20 %). Yrittäjänä toiminut Jorma Liljeroos katosi velkojiltaan talousvaikeuksien vuoksi. 160 huoneen, 320 vuodepaikan ja noin 1 500 ravintola-asiakaspaikan hotellia yritettiin myydä suurille hotelliketjuille tuloksetta. Siitä kaavailtiin myös vanhusten palvelutaloa sekä hotelli- ja ravintola-alan oppilaitosta.
Vuosituhannen vaihteessa kiinteistön osti seinäjokelainen rakennusliike Seicon (nykyinen Peab), ja Pauli Lampinen alkoi pitää siinä hotellia nimeltä Stuertti. Vuonna 2010 hotellikiinteistön omistajiksi tulivat seinäjokelaiset liikemiehet Reima Kuisla ja Jaakko Aukia. He remontoivat hotellia yli miljoonalla eurolla arkkitehti Eckhard Strahlin ja sisustusarkkitehti Jaakko Puron suunnitelmien mukaan.
Ronald Harwood
Ronald Harwood (9. marraskuuta 1934 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka – 8. syyskuuta 2020 ) oli eteläafrikkalaissyntyinen brittiläinen kirjailija.
Harwood muutti Lontooseen 1951 tavoitteenaan teatteriura. Opiskeltuaan Kuninkaallisessa teatteriakatemiassa (RADA) hän liittyi Sir Donald Wolfitin johtamaan Shakespeare Companyyn. 1953–1958 hän oli Wolfitin henkilökohtainen pukija ja kirjoitti myöhemmin kokemustensa pohjalta näytelmän Pukija (The Dresser). Hän on kirjoittanut myös elämäkerran: Sir Donald Wolfit CBE: His life and work in the Unfashionable Theatre.
Vuonna 1960 Harwood alkoi uuden uran kirjailijana ja on ollut varsin tuottelias, kirjoittaen näytelmiä, romaaneja ja tietokirjallisuutta. Hän on kirjoittanut myös elokuvakäsikirjoituksia, mutta useammin sovittanut olemassa olevia tekstejä valkokankaalle kuin luonut alkuperäiskäsikirjoituksia.
Harwoodin tuotannossa toistuu usein teatteriteema. Pukijan lisäksi hän on kirjoittanut useita teatterimaailmaan sijoittuvia näytelmiä, kuten After the Lions (Sarah Bernhardtista), Another Time (pääroolina lahjakas pianisti) ja Kvartetti (Quartet, ikääntyneistä oopperalaulajista). Hän on myös kirjoittanut teatterin historian All the World is a Stage. Toinen Harwoodin kiinnostuksen kohde on toinen maailmansota, josta kertovat elokuvat Salamurha aamunkoitteessa (Operation Daybreak, 1975), The Statement (2003), Pianisti (The Pianist, 2002) sekä hänen saman nimisestä näytelmästään tehty filmatisointi Tapaus Furtwängler (Taking Sides, 2001). Kaksi jälkimmäistä perustuvat molemmat tositapahtumiin, ja molempien elokuvien päähenkilöt ovat muusikoita.
Harwood on tehnyt käsikirjoitukset elokuviin Elämän oppitunnit (The Browning Version, 1994, pääosassa Albert Finney), Being Julia (2004, pääosissa Annette Bening ja Jeremy Irons) sekä Roman Polańskin ohjaamaan versioon Oliver Twististä (2005, pääosassa Ben Kingsley).
Ronald Harwood toimi Englannin Pen-klubin puheenjohtajana 1989–1993 ja Kansainvälisen PEN:in johtajana 1993–1997.
Lasnamäe
thumb|300px|Lasnamäen kerrostaloja vuonna 2006.
Lasnamäe on Tallinnan kahdeksasta kaupunginosasta suurin ja sijaitsee kaupungin itäosassa. Lasnamäen pinta-ala on noin 30 km2 ja asukasluku 118 328 (1.4.2015) . Kaupunginosalla on oma hallinto. Noin joka neljäs tallinnalainen asuu Lasnamäessä.
Alueen asuinrakennukset ovat suuria 1980-luvulla Neuvostoliiton aikana rakennettuja kerrostaloja. Suunniteltua rakentamista ei saatu valmiiksi ja kaupunginosassa on tämän johdosta paljon käyttämätöntä maa-alaa. Lasnamäen eteläosassa on teollisuus- ja varastoalue.
Lasnamäen kaupunginosa perustettiin 1. syyskuuta vuonna 1993. Neuvostoaikana se tunnettiin Meren piirinä ja vuosina 1991–1993 Itä-Tallinnana. Lasnamäe jakautuu 16 asuinalueeseen, jotka ovat Katleri, Kurepõllu, Kuristiku, Laagna, Loopealse, Mustakivi, Pae, Paevälja, Priisle, Seli, Sikupilli, Sõjamäe, Tondiraba, Uuslinn, Väo ja Ülemiste.
Väestö
Väestö koostuu suurimmilta osin eri kansallisuuksista entisen Neuvostoliiton alueelta. Yli puolet Lasnamäen asukkaista on venäläisiä, hieman yli neljäsosa on virolaisia ja kaksi pienempää ulkomaalaisryhmää ovat ukrainalaiset ja valkovenäläiset.