cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä)
IFMA:n ja Etelä-Amerikan mestaruudet
Ševtšenko voitti myöhemmin syyskuussa kuudennen IFMA:n mestaruuden valkovenäläistä Katsiaryna Viaryhaa vastaan. Joulukuussa hän otteli jälleen mestaruudesta. Brasiliassa käydyssä Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa Ševtšenko kohtasi alle 60-kiloisten sarjassa Patricia Silvan, jonka hän voitti tuomariäänin. Se oli samalla hänen toinen Etelä-Amerikan mestaruus voitettuaan 2011 alle 63.5-kiloisten mestaruuden.
Lauren Shuler Donner
thumb|upright|Lauren Shuler Donner [[San Diego Comic-Con International|San Diegon Comic-Conissa vuonna 2013.]] Lauren Shuler Donner (s. 23. kesäkuuta 1949) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä)
Toinen World Combat ja kahdeksas IFMA mestaruus
Ševtšenko kilpaili toisen kerran World Combat kisoissa, jotka järjestettiin tapahtumahistorian toisen kerran. Hän voitti ensimmäiset kisat naisten raskaimmassa painoluokassa alle 60-kiloisissa. Venäjällä lokakuussa 2013 pidetyissä kisoissa Ševtšenko voitti suoraan neljännesvälierissä Zuunast Altansukhin teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Välierissä hän puolestaan voitti thaimaalaisen Pimnipa Tanawatpipatin tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Ševtšenko voitti mestaruuden tuomariäänin ukrainalaista Anastasia Sharmonovaa vastaan.
Lauren Shuler Donner
Shuler toimi ensimmäisen kerran tuottajana Michael Keatonin vuoden 1983 menestyskomedialle Varokaa, isä on irti! Tämän jälkeen hän siirtyi elokuvaan Ladyhawke – Legenda haukasta, jossa hän toimi yhdessä tulevan aviomiehensä, Richard Donnerin, kanssa. Sittemmin hän on toiminut muun muassa elokuvien Free Willy – pelastakaa Willy, X-Men ja Constantine parissa.
Filmografia
Toiminut tuottajana ellei toisin mainita.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä)
Toinen World Combat ja kahdeksas IFMA mestaruus
Toukokuussa 2014 Ševtšenko puolusti jälleen viime vuoden IFMA mestaruutta alle 60-kiloisten sarjassa. Hän voitti avauskierroksella Siobhan Foleyn ja neljännesvälierissä Gia Winbergin tuomariäänin. Välierissä Ševtšenko voitti myös Janice MacAulayn tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Hän voitti mestaruuden Mariya Valentia vastaan tuomariäänin.
Ševtšenkon keskittyessä enemmän potkunyrkkeilyyn ja erityisesti vapaaotteluun hän kilpaili vähemmän thainyrkkeilyn parissa. 20. elokuuta 2015 Ševtšenko voitti uransa kahdeksannen IFMA:n mestaruuden ja kaiken kaikkiaan yhdeksännen mukaan lukien 2003 nuorten mestaruus. Hän voitti turnauksen avauskierroksella Kaoutar Houkmanin tuomariäänin ja seuraavalla kierroksella Nili Blockin myös tuomariäänin. Välierissä Ševtšenko voitti Anke Van Gestelin teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Voiton myötä hän eteni loppuotteluun, jossa Ševtšenko voitti Mariya Valentin tuomariäänin. Kaksikko oli kohdannut toisensa edellisvuoden turnauksessa, jolloin Ševtšenko voitti myös tuomariäänin.
Potkunyrkkeily
Ševtšenko kokeili ensimmäisen kerran potkunyrkkeilyä 12-vuotiaana thainyrkkeilyn ohella, mutta kilpaili enimmäkseen thainyrkkeilyn parissa. Potkunyrkkeilyssä hän on otellut pääosin yksittäisiä ammattilaisotteluita K-1 tasolla voitettuaan muun muassa 2004 Venäjällä Oksana Chernikovan. Vuotta myöhemmin Ševtšenko otteli yhden ottelun savate säännöillä Ingrid Graziania vastaan, jonka hän voitti tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
2013 Ševtšenko otteli kahdesti WKC:n K-1 mestaruudesta, joista ensimmäinen mestaruusottelu käytiin 6. tammikuuta Meksikossa. Hän voitti mestaruuden tuomariäänin Tania Gonzalesia vastaan. Toisen mestaruuden Ševtšenko voitti heti perään Perussa Malena Muñozia vastaan ensimmäisen erän tyrmäyksellä.
31. elokuuta 2014 Ševtšenko otteli Kunlun Fightin kahdeksan ottelijan turnauksessa alle 60-kiloisten sarjassa. Hän voitti avauskierroksella Elisa Qualizzan tuomariäänin ja samoin toisella kierroksella Yang Yangin. Loppuottelussa Ševtšenko kohtasi Irina Mazepan, jonka hän voitti ensimmäisen erän tyrmäyksellä, potkaistuaan vastustajaansa päähän. Voitettuaan mestaruuden hän puolusti ensimmäisen kerran mestaruuttaan lokakuussa 2014 Chali Bassinahia vastaan. Ševtšenko voitti kamppailun tuomariäänin.
31. lokakuuta Ševtšenko puolusti toisen kerran Kunlun Fightin mestaruuttaan. Tällä kertaa hän menetti mestaruutensa Wang Congille tuomariäänin.
Vapaaottelu
Ševtšenko aloitteli vapaaottelua kilpaillessaan vielä thainyrkkeilyn parissa. Hänen ensimmäinen ottelu oli kotimaassaan Eliza Aidaralievaa vastaan, jonka Ševtšenko voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Karahka
Karahka on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin neljä kilometriä Ylikiimingin taajamasta etelään Muhoksentien (seututie 834) varrella. Kylä sijaitsee pääosin ympäröivästä korpimaasta nousevalla harjanteella.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä)
Vapaaottelu
Mestaruuskamppailun jälkeen Ševtšenko otteli vaihtelevasti Kirgisiassa ja Kazakstanissa, kunnes 9. heinäkuuta 2005 hän puolusti ensimmäisen kerran WXF:n mestaruuttaan Kyung Aeh Kimia vastaan. Ševtšenko voitti ottelun käsilukolla ensimmäisessä erässä.
Jimmy Reece
James 'Jimmy' Reece (17. marraskuuta 1929 Oklahoma City, Oklahoma – 28. syyskuuta 1958 Trenton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun kuusi kertaa kausilla 1952 ja 1954–1958. Hän oli parhaimmillaan 6. vuoden 1958 kilpailussa, mutta ei saavuttanut pisteitä sen ajan säännöillä. Vuonna 1954 Reece osallistui myös Bobby Ball Memorial Race -kilpailuun, jossa auto pyörähti ympäri ja hän kolaroi seinään saaden vakavia vaurioita keuhkoihin, olkapäähän sekä sisäelimiin. Reece sai surmansa vuonna 1958 USAC:n järjestämässä Champ Carin Trenton International Speedwayn kilpailussa, kun hänen autonsa sisäradanpuoleiset pyörät keräsivät likaa radalta ja muuttivat auton suuntaa aitausta kohden. Hän sai kolarin seurauksena monia vammoja ja kuoli ambulanssissa.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä)
Vapaaottelu
30. syyskuuta 2010 Ševtšenko palasi neljän vuoden tauon jälkeen takaisin vapaaotteluun ja koki uransa ensimmäisen tappion Liz Carmouchea vastaan. Toisessa erässä ottelu jouduttiin keskeyttämään lääkärin toimesta, kun Carmouchen laiton yläpotku aiheutti pahan vekin Ševtšenkon kasvoihin. Seuraavat kolme ottelua Ševtšenko kävi Etelä-Koreassa ja Perussa. Hän voitti kaikki kolme, joista kaksi päättyi teknisellä tyrmäyksellä.
Legacy FC
Ševtšenko palasi ottelemaan takaisin Yhdysvaltoihin sitten 2010 Carmouchea vastaan käydyn ottelun jälkeen. Hän allekirjoitti 2014 sopimuksen Legacy FC:n kanssa, jonka myötä hän ottelisi myös potkunyrkkeilyssä. Ševtšenko otteli ensin tammikuussa 2015 yhden ottelun potkunyrkkeilyssä ja perään helmikuussa hän kohtasi vapaaottelussa Jan Finneyn, jonka Ševtšenko voitti tuomariäänin. Hän otteli vielä heinäkuussa toisen kerran potkunyrkkeilyn parissa Legacy FC:ssä, kunnes allekirjoitti sopimuksen UFC:n kanssa.
Karahka
Karahkan kylä on pääasiassa maatalousyhteisö, jonka pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjankasvatus. 1980-luvulla Valkiaisenjärven rannoille alkoi nousta pääasiassa oululaisten kesämökkejä.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä)
UFC
Ševtšenkon allekirjoitettua moniotteluisen sopimuksen UFC:n kanssa hän otteli ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 korvattuaan lyhyellä varoitusajalla Germaine de Randamien, jonka oli määrä otella Sarah Kaufmania vastaan. Ševtšenko voitti Kaufmanin hajaäänin (28-29, 29-28, 29-28).
Maaliskuussa 2016 Ševtšenko kohtasi Amanda Nunesin UFC 196 -tapahtumassa. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin (28-29, 27-29, 27-29). Ševtšenko otteli seuraavaksi heinäkuussa juuri kääpiösarjan mestaruuden menettänyttä Holly Holmia vastaan. UFC on Fox: Holm vs. Shevchenko -tapahtuma oli samalla ensimmäinen kerta, kun Ševtšenko oli tapahtuman pääotteluna UFC:ssä. Hän voitti kamppailun tuomariäänin (49-46, 49-46, 49-46).
Karahka
Alueen suurin järvi on Karahkanjärvi. Se on laaja ja matala suoperäinen järvi, jonka keskisyvyys on noin 1 metri. Järven pinta-ala on noin 30 ha. Virkistyskalastuskäytössä olevat Iso Seluskanjärvi ja Tervalampi sijaitsevat kyläkeskuksen eteläpuolella.
thumb|center|550px|Karahkan kylä
Andronikos I Komnenos
Andronikos I Komnenos (noin 1118 – 12. syyskuuta 1185) oli Bysantin keisari vuosina 1183–1185. Hänen isoisänsä oli Aleksios I Komnenos ja hän oli Manuel I:n serkku. Hänen isänsä oli sebastokrator Isaak.
Nuoruus
Vuonna 1141 Andronikos joutui seldžukkien vangiksi. Oltuaan vuoden vankina hänet lunastettiin vapaaksi ja hän palasi Konstantinopoliin. Andronikoksesta tuli pian keisari Manuel I:n suosikki ja hän otti rakastajattarekseen tämän tyttären Eudoxian.
Manuel lähetti Andronikoksen Kilikian hallitsijaksi (doux) vuonna 1152. Tehtäväkseen hän sai vallata Mopsuestian kaupungin. Andronikos epäonnistui tehtävässään, mutta sai pian hallittavakseen uuden alueen lähellä Unkarin ja Bysantin välistä rajaa. Täällä Andronikos solmi liiton Unkarin Gézan kanssa. Salaliitto paljastui ja Andronikos vangittiin. Hän vietti seuraavat 12 vuotta vankeudessa, yrittäen vähän väliä karata, mutta ilman menestystä. Viimein vuonna 1164 hänen onnistui paeta.
Maanpaossa
Lopulta Andronikos saapui Kiovan suuriruhtinaan Jaroslavin hoviin. Ollessaan suuriruhtinaan suojeluksessa Andronikos sai aikaiseksi sovun Manuelin kanssa. Vuonna 1167 bysanttilaiset ja venäläiset joukot hyökkäsivät yhdessä Unkaria vastaan. Andronikos palasi Manuelin kanssa takaisin pääkaupunkiin, mutta he riitaantuivat pian. Andronikos lähetettiin taas Kilikiaan josta hän pakeni Antiokian ruhtinaan Raimondin luokse ja myöhemmin Jerusalemin kuninkaan Amalric I:n luokse. Jerusalemissa hän vietteli Balduin III:n lesken Theodoran Komnenan (Manuelin veljentyttären). Paetakseen keisarin vihaa Andronikos pakeni Damaskokseen sulttaanin luokse. Theodora pakeni hänen kanssaan.
Pari joutui pakenemaan uudelleen. Matka kulki Persian kautta ja loppui turkkilaisten heimojen pariin Trebizondin lähettyvillä. Täältä Andronikos teki useita ryöstöretkiä Trebizondin alueelle. Ollessaan erään kerran poissa linnastaan Trebizondin hallitsija teki sinne yllätyshyökkäyksen ja sai vangiksi Theodoran ja heidän kaksi lastaan jotka lähetettiin Konstantinopoliin. Andronikos anoi armoa keisarilta ja saikin Theodoran vapautettua. Heidät lähetettiin maanpakoon Oenoen kaupunkiin Mustanmeren rannalla.
Andronikos kaappaa vallan
thumb|left|Andronikos I Komnenos kuvattuna bysanttilaisessa kupinmuotoisessa kolikossa. Vuonna 1180 keisari Manuel kuoli ja jätti seuraajakseen poikansa Aleksios II:n joka oli vain yhdentoista vanha. Pojan holhoojaksi valittiin keisarinna Maria. Marian ja hänen rakastajansa protosebastos Aleksioksen hallinto ei miellyttänyt kansaa. He suosivat rikkaita maanomistajia ja sortivat kansaa. Pian oltiin sisällissodan partaalla. Andronikos näki nyt tilaisuutensa ja marssi Konstantinopolia kohti pienen armeijan kanssa. Hän löi helposti häntä vastaan lähetetyn suuremman armeijan ja hänet päästettiin pääkaupunkiin ilman taistelua. Andronikos sai helposti kansan puolellensa ja sai kaupungin asukkaat hyökkäämään venetsialaisia kauppiaita ja muita länsimaalaisia vastaan.
Samoihin aikoihin menettivät henkensä myös monet Andronikokselle vihamieliset henkilöt. Myös Andronikosta kannattaneet henkilöt, kuten Manuel I:n tytär Maria ja hänen miehensä Renier saivat surmansa. Lopulta ainoa joka pystyi vastustamaan Andronikosta oli keisarinna Maria. Andronikos sepitti syytteitä häntä vastaan ja hänet vangittiin. Keisarinna Maria tuomittiin kuolemaan. Hänen oma poikansa Aleksios allekirjoitti kuolemantuomion. Vuoden 1182 lopulla Maria teloitettiin kuristamalla.
Andronikos keisarina
thumb|200px|Andronikosin kuolema Aleksios joutui pian julistamaan Andronikoksen hallitsijakumppanikseen. Vuonna 1183 Aleksios murhattiin. Hänen päänsä esiteltiin Andronikokselle ja hänen ruumiinsa heitettiin mereen.
Andronikos meni naimisiin Aleksioksen lesken, 12-vuotiaan Ranskan Agnesin kanssa. Andronikos oli itse 65-vuotias.
Lyhyen hallituskautensa aikana Andronikos vähensi aateliston valtaa joka johti siihen että rikkaat maanomistajat pyysivät Sisilian kuningasta Vilhelmiä apuun. Vilhelm laskeutui maihin Epeiroksessa, mutta hänet kukistettiin pian sen jälkeen kun hän oli vallannut Thessalonikan.
Kun Andronikos oli poissa Konstantinopolista vuonna 1185 päättivät hänen avustajansa vangita erään keisarisuvun jäsenen Isaak Angeloksen. Isaak pakeni Hagia Sofiaan kirkkoon ja sai kansalaiset taakseen kapinaan joka pian levisi koko kaupunkiin. Andronikoksen palatessa kaupunki oli kokonaan Isaakin vallassa joka oli julistautunut keisariksi. Isaak luovutti Andronikoksen tämän vihamiehille. Kolme päivää kestäneen kidutuksen jälkeen Andronikos roikutettiin jaloista kahden pilarin välissä. Lopulta eräs italialainen sotilas tappoi hänet miekallaan. Andronikos kuoli 12. syyskuuta, 1185. Hän oli viimeinen Komnenos-hallitsijasuvun jäsen joka hallitsi Konstantinopolissa.
Rauhan lapset
Rauhan lapset on kuvanveistäjä Antti Neuvosen veistämä veistos, jonka Helsingin kaupunki lahjoitti 1990 Moskovan kaupungille vastalahjaksi Moskovan lahjoittamasta Maailman rauha -veistoksesta. Rauhan lapset sijaitsee Moskovan pohjoisosassa Leningradin valtatien varressa Ystävyydenpuistossa lähellä sen sisäänkäyntiä.
Iterointi
Matematiikassa
Matematiikassa iteroinniksi kutsutaan esimerkiksi menetelmiä joissa esimerkiksi yhtälö ratkaistaan approksimatiivisesti toistamalla laskutoimituksia, jotka tuottavat yhä tarkemman lopputuloksen, kunnes haluttu tarkkuus on saavutettu.
Tietojenkäsittelyssä
Ohjelmointikielissä yleisen silmukkarakenteen yhtä kierrosta kutsutaan iteraatioksi.
Java-koodi, joka tulostaa lukujonosta (0,1,2,...,9) yhden termin kerrallaan.
Ohjelmistotuotannossa iteraatio voidaan myös yhdistää iteratiiviseen ohjelmistokehitykseen.
Hitlerjunge Salomon
Hitlerjunge Salomon (useassa maassa nimellä Europa, Europa) on Agnieszka Hollandin käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1990. Se perustuu holokaustista selviytyneen Solomon Perelin 1989 ilmestyneeseen omaelämäkertaan ja kertoo saksanjuutalaisesta pojasta, joka liittyy Hitler-Jugendiin salatakseen syntyperänsä. Hän etenee natsieliittiä kouluttavaan sotilasakatemiaan.
Iterointi
Terveydenhuollossa
Lääkkeen määrääjä voi rajoittaa lääkkeen saannin tapahtuvaksi määräajoin iteroinnilla eli määräämällä lääkemääräyksen toimitettavaksi uudelleen. Iterointia varten lääkemääräykseen merkitään "iter semel" (toimitetaan kerran uudelleen), "iter bis" (toimitetaan kahdesti uudelleen) tai "iter ter" (toimitetaan kolmesti uudelleen). .
Hitlerjunge Salomon
Elokuvan kuvaamia nuoren pojan vaiheita luonnehditaan uskomattomiksi, kauhistuttaviksi ja miltei absurdeiksi.
Nimiosaa elokuvassa esittää Marco Hofschneider ja muita päärooleja Klaus Abramowsky, Michele Gleizer, Rene Hofschneider, Nathalie Schmidt, Delphine Forest ja Julie Delpy. Solomon Perel esiintyy elokuvassa itsenään.
Hitlerjunge Salomon palkittiin parhaan elokuvan Golden Globe -palkinnolla. Se oli parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkintoehdokkaana 1992. Sen odotettiin saavan myös parhaan vieraskielisen elokuvan ehdokkuuden, mutta Saksa ei asettanut sitä maansa ehdokkaaksi Oscareihin. Sitä ei kansainvälisestä suosiosta huolimatta nähty myöskään Berliinin elokuvajuhlilla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Hitlerjunge Salomonin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvaa ei ilmeisesti ole esitetty Suomen teattereissa eikä televisiossa.
Hietasaari (Oulu)
thumb|[[Villa Pukkila Hietasaaressa.]] thumb|Hietasaaren Mustasalmi lähinnä merta olevalta sillalta kaupunkiin päin katsottuna. Hietasaari on Oulun kaupunginosa, joka sijaitsee Toppilan lounaispuolella. Hietasaaren kaupunginosan eteläinen osa sijaitsee Hietasaaressa, pohjoinen osa Mustasaaressa. Saaria erottaa kapea Mustasalmi. Mustasaari on maankohoamisen myötä kasvanut yhteen Toppilansaaren kanssa ja Holstinsalmi on kasvanut umpeen, mutta uoma on vielä huomattavissa. Hietasaaren kaupunginosa on kokonaispinta-alaltaan yksi Oulun suurimpia kaupunginosia, sillä siihen kuuluu laaja Oulun edustalla oleva merialue lukuisine saarineen. Alue sijaitsee Oulujoen suistossa ja olisi hedelmällinen viljelyalue.
Historia
Hietasaaren–Toppilansaaren alue on noussut merestä noin 300–400 vuotta sitten, ja kaupunkiporvareiden kesähuvila-asutus alueelle levisi 1800-luvun lopussa. Huvilarakentaminen levisi Toppilansalmen suunnasta sen jälkeen kun englantilaiset polttivat Toppilansalmen rannat vuonna 1854. Lähes välittömästi palon jälkeen lääninarkkitehti Johan Oldenburg laati Toppilansalmen alueelle tonttikartan 37 huvilalle. Alueen tonttikartan laatimisen jälkeen huvilarakentaminen levisi Hietasaareen Mustasalmen rannoille. Parhaimmillaan yhtenäisestä huvila-alueesta on jäljellä hajanaisesti muutamia, joista parhaiten säilyneet on asemakaavalla suojeltu. Rakennuskannassa on nikkarityylin, jugendin ja klassismin tyylipiirteitä. Hietasaaressa sijaitsi myös saksalaisten sotilaiden varuskunnakseen rakentama Vaakunakylä.
Sodan jälkeen Hietasaaressa oli noin 1 000 ympärivuotista asukasta, koulu ja kauppoja. Hietasaaren koulu, joka tunnettiin myös nimellä Kraakkulan koulu, aloitti ilmeisesti Toppilan sahan työntekijöiden lasten kouluna 1900-luvun alussa. Kaupungin ylläpidettäväksi koulu siirtyi vuonna 1928. Koulu lakkautettiin ja koulurakennus purettiin 1980-luvulla. Vielä 1960-luvun lopulla Hietasaaressa oli noin 600 asukasta, mutta seuraavien kolmen vuosikymmenen kuluessa suurin osa heistä muutti pois, kun kaupunki lunasti alueelta vuokraoikeuksia ja rakennuksia. Noin kaksi kolmasosaa rakennuksista myös purettiin.
Nykyaika
Vielä 2000-luvulle tultaessa asuntoja alueella oli vähän, asuntokannan ollessa pääasiallisesti 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettuja puutaloja. Oulun Asuntomessut järjestettiin kesällä 2005 Toppilansaaressa, ja sen myötä alueelle on noussut useita uusia rakennuksia.
Hietasaaren kaupunginosasta löytyvät muun muassa Nallikarin virkistys- ja matkailualue, Hietasaaren Ponipiha sekä venesatamia ja lintutorni. Hietasaaressa sijaitsee myös paikallisten purjehdusseurojen telakointialueet ja kotisatamat. Oulun Merenkävijäin ja Oulun Purjehdusseuran yhteinen Hietasaaren veneilykeskus tunnetaan myös nimellä Johteen Pooki. Oulun Työväen Pursiseuran kotisatama tunnetaan nimellä Seelari. Hietasaaressa on myös jousiammuntaseuran Oulun Jousimiesten harjoittelupaikka.
Alueelle suunnitellaan Kalevala-teemaista huvipuistoa.
Bill Johnson (pastori)
pienoiskuva|Bill Johnson Bill Johnson (s. 1951) on uuskarismaattinen kristillinen herätyssaarnaaja, kiertävä puhuja, kirjailija ja vanhempi pastori Bethel Church -seurakunnassa Reddingissa, Kaliforniassa. Hän on esiintynyt televisio-ohjelmissa, joita Christian Broadcasting Network (CBN) ja Trinity Broadcasting Network (TBN) lähettävät, sekä Darren Wilsonin elokuvissa kuten Valkeuksien Isä (Father of Lights) ja Holy Ghost Reborn.
Elämäkerta
Johnson on viidennen sukupolven pastori. Hänen isänsä, M. Earl Johnson oli ollut vanhempi pastori Bethel Churchissä, sitten Assemblies of God -kirkkokunnassa, Reddingissä vuodesta 1968 vuoteen 1982. Bill Johnson tapasi tulevan vaimonsa Benin Bethelissä vuonna 1969. He toimivat pastoreina Mountain Chapelissa Weavervillessa, Kaliforniassa vuosina 1978-1996. Vuonna 1987, etsiessään parantumisherätystä, hän osallistui konferenssiin John Wimberin kanssa Hän sai lisää inspiraatiota, kun osallistui Toronton siunaus -herätykseen vuonna 1995. Bill ja Beni Johnson palasivat Bethel Churchiin Reddingiin pastoreiksi helmikuussa 1996. Vuonna 1998 he aloittivat Bethel School of Supernatural Ministry "kouluttaakseen sukupolven, joka vaeltaa 'herätyskulttuurissa'".
Prospekt Bolševikovin metroasema
Prospekt Bolševikov on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1985.
James Skivring Smith
James Skivring Smith (26. helmikuuta 1825 – 1892) oli liberialainen poliitikko, joka oli Liberian 6. presidentti vuosina 1871–1872. Ennen tätä hän oli ollut Liberian 8. varapresidenttinä Edward James Royen hallituksessa. Smith kuului True Whig Party -puolueeseen.
Rikhard II
Richard II (6. tammikuuta 1367 – 14. helmikuuta 1400) oli Englannin kuningas vuosina 1377–1399. Hän oli edellisen kuninkaan Edvard III:n pojanpoika. Hänen isänsä oli Poitiers'n taistelusta tunnettu Edvard Musta prinssi.
Koska Rikhard syntyi loppiaisena ja kolme kuningasta oli läsnä hänen syntyessään, syntyi legenda, jonka mukaan hänen oli määrä tehdä suuria asioita, vaikka hän olikin vasta kuningasperheen toinen poika. Hänestä tuli kuitenkin kruununperijä, kun hänen vanhempi veljensä kuoli jo lapsuudessa. Hänestä tehtiin myös Walesin prinssi isänsä kuollessa yllättäen vuonna 1376. Kun Edvard III kuoli seuraavana vuonna, Rikhard II kruunattiin kuninkaaksi vain kymmenvuotiaana, joskin todellista valtaa käytti aluksi Rikhardin sedän, Juhana Gentin, johtama aatelisten neuvosto. Rikhard II oli viimeinen Plantagenetien päähaaran (Anjou) kuningas. Hänen jälkeensä suvun miespuoliset jälkeläiset jakautuivat kahteen keskenään taistelevaan haaraan: Lancaster- ja York-sukuihin. Rikhard II:n valtakautta leimasivat sisäpoliittiset kiistat ja valtakamppailut aatelisten kanssa. Rikhard II:n on väitetty keksineen nenäliinan. Hän oli hyvin tarkka hovin tarjoilusta ja aterioista.
Vallan heikkeneminen
Kun Rikhard alkoi keskittää enemmän valtaa itselleen ja suosia sisäpiiriä hallituksessa, hän alkoi saada vihamiehiä syrjimistään aatelisista, joihin lukeutui monia vaikutusvaltaisia miehiä, kuten Edvard III:n poika, Gloucesterin herttua Woodstockin Thomas. Heistä muodostui ryhmä, joka kutsui itseään nimellä Lords Appellant. He halusivat vaikuttaa kuninkaan hallintotapaan ja vaativat ensi sijassa sodan jatkamista Ranskaa vastaan, vastoin Rikhardin rauhanpyrkimyksiä. Näin he pyrkivät tavoittelemaan omaansa eikä niinkään valtion etua. Vuonna 1387 Englannin parlamentti vaati ryhmän painostuksesta Rikhardia vaihtamaan epäsuosiolliset valtuutetut. Nuori kuningas ei tähän suostunut, ja syttyi aseellinen selkkaus, jonka Lords Appellantin joukot voittivat. Tämän seurauksena Rikhard teljettiin Toweriin ja hänen valtuutettunsa joko teloitettiin tai ajettiin maanpakoon. Rikhardin valta oli jo hyvää vauhtia rapistumassa.
Hauras rauha
thumb|200px|[[Wiltonin diptyykki (n. 1395-1399) on Rikhardin tilaama siirrettävä alttaritaulu. Maalauksessa Rikhard on suojeluspyhimystensä seurassa.]] Rikhard otti opikseen välikohtauksesta ja ryhtyi varovaisemmaksi aatelisten suhteen. Vuonna 1390 juhlittiin Rikhardin vanhenemista turnajaisin, ja harmonia tuntui taas palanneen, etenkin kun John Gaunt palasi Espanjasta takaisin Englantiin ja Lords Appellantin johtoon. Turnajaisissa Rikhardin ritarit käyttivät symbolinaan Rikhardin valitsemaa tunnusta, valkoista uroshirveä. Rikhard oli taiteesta ja hyvästä ruuasta ja viinistä nauttiva kuningas. Hän oli tarkka hovietiketin suhteen ja harrasti arkkitehtuuria ja kirjallisuutta. Huolimatta näistä aikaansa edellä olevista ominaisuuksistaan hän uskoi perinteisiin kuninkuutensa kohdalla. Hänen sanaansa oli toteltava, eikä tekoja tai päätöksiä saanut arvostella. Hän myös vaati tietynlaista, selkeää alamaisen käytöstä ihmisiltä ympärillään.
Rikhardilta todettiin kuitenkin puuttuvan joitakin tärkeitä kuninkaan ominaisuuksia. Hän ei ollut taistelutahtoinen kuten isoisänsä. Skotlantia vastaan tehty sotaretki vuonna 1385 ei koitunut merkittäväksi, ja hän solmi Ranskan kanssa 28-vuotisen aselevon vuonna 1396. Rauha aiheutti närkästystä, vaikka se toikin vakautta valtakuntaan. Rikhardin suhde rauhaan näkyi myös hänen ensimmäisellä retkellään Irlantiin vuonna 1394. Hän kohteli irlantilaisia kunnioittaen, jopa ystävällisesti, ja ilman hänen syöksemistään vallasta olisi Irlanti ehkä säästynyt useilta selkkauksilta.
Rikhardin syökseminen vallasta
Lisää ongelmia seurasi, kun Rikhard päätti haluavansa lopullisesti eroon Lords Appellant -ryhmästä vuonna 1397. Hän teloitutti ja ajoi maanpakoon ryhmän jäseniä ja vaati kaikilta ehdotonta sitoutumista hänen hallintaansa. Hän näki itsensä Jumalan valitsemana prinssinä eikä hyväksynyt arvostelua. Rikhardilla ei edelleenkään ollut jälkeläistä, ja häntä huolestutti kruunun kohtalo ja erityisesti serkkunsa, Juhana Gentin poika, Henry Bolingbroke. Niinpä hän karkotti tämän vuonna 1399 kymmeneksi vuodeksi. Gentin kuoltua samana vuonna Rikhard takavarikoi tämän maa-alueet itselleen.
Rikhardin ollessa sotaretkellä Irlannissa Bolingbroke rantautui Yorkiin tukenaan Ranskan kuninkaan armeija. Hän vaati omaksi isältään jääneitä alueita ja saikin pian haltuunsa miltei koko itäisen ja eteläisen Englannin. Hänen suunnitelmaansa ei kuulunut kuninkuuden anastaminen Rikhardilta, vain oman perintönsä palauttaminen ja Lords Appellantin aseman palauttaminen. Kuninkaan palatessa takaisin retkeltään koko Englanti oli jo tyytymättömyyden vallassa, ja kansa yllytti Bolingbrokea kuninkuuteen. Rikhard vangittiin ja pakotettiin luopumaan kruunustaan. Hänet tuomittiin parlamentin edessä, ja Henry Bolingbrokesta tuli uusi kuningas, Henrik IV. Rikhard kuoli vankeudessa, todennäköisesti hänet murhattiin tai syynä oli nääntyminen nälkään. Hänet haudattiin Kings Langley -kirkkoon, mutta siirrettiin vuonna 1413 Westminster Abbeyyn.
Oracle Corporation
Oracle Corporation on yhdysvaltalainen tietotekniikkayhtiö ja maailman kolmanneksi suurin ohjelmistoyhtiö, joka kehittää ja valmistaa yritysohjelmistoja ja -laitteistoja sekä tarjoaa pilvipalveluita. Yrityksen tunnetuin tuote on tietokantaohjelmisto, mutta tuotannossa on muitakin yritysjärjestelmiä, kuten palvelimia sekä asiakkuudenhallinnan (CRM), toiminnanohjauksen (ERP) ja liiketoimintatiedon hallinnan (BI) ohjelmistoja.
Historia
Larry Ellison perusti Software Development Laboratoriesin vuonna 1977, joka muutti nimeksi Relational Software, Inc. (RSI) vuonna 1979. RSI muutti nimeksi Oracle vuonna 1983.
Oracle on liikevaihdolla mitattuna maailman kolmanneksi suurin ohjelmistovalmistaja. Vuonna 2019 yhtiö oli Forbesin mukaan maailman toiseksi suurin.
Tuotteet ja palvelut
Oracle valmistaa ja myy sekä ohjelmistoja että laitteistoja ja lisäksi näitä tukevia palveluita.
Yrityskaupat
Oracle on ostanut Sleepycat Softwaren, joka oli avoimen lähdekoodin Berkeley DB:n ylläpitäjä.
Vuonna 2005 Oracle osti suomalaisen Innobase-yhtiön, jonka InnoDB tietokantamoottoria levitettiin MySQL:n mukana.
Oracle ja Sun Microsystems ilmoittivat 20. huhtikuuta 2009 yrityskaupasta, jossa Oracle ostaa Sunin noin 7,4 miljardilla dollarilla. Oraclen toimitusjohtajan Larry Ellisonin mukaan ”Java on tärkein ohjelmisto, jonka Oracle on koskaan hankkinut”.
Argusfasaani
Argusfasaani (Argusianus argus) on Kaakkois-Aasian sademetsissä elävä kookas, jopa yli 170 cm:n mittaiseksi kasvava kanalintulaji. Koiraan ja naaraan pää on sininen ja ruumis harmaan ruskea, mutta koiraalla on lisäksi myös siipien takareunoissa erittäin suuret käsisulat. Niissä on koristeena silmän näköisiä täpliä. Soitimella koiras levittää käsisulat isoksi viuhkaksi houkutellakseen naaraita. Naaras rakentaa pesän ja hoitaa poikaset yksin.
Lee DeWyze
Leon James "Lee" DeWyze (s. 2. huhtikuuta 1986 Mount Prospect, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja American Idolin yhdeksännen kauden voittaja. Voittonsa jälkeen DeWyze allekirjoitti levytyssopimuksen 19 Entertainmentin ja RCA Recordsin kansa. Laulamisen ohella DeWyze soittaa myös kitaraa, pianoa ja rumpuja.
Ennen Idolia DeWyze oli kokeillut jo siipiään sooloartistina sekä yhtyeessä nimeltä Lee DeWyze Band ja julkaissut kaksi albumia nimeltä So I´m Told (2007) ja Slumberland (2010).
Nuoruus
DeWyze syntyi Mount Prospectissa, Illinoisissa. Hänen isänsä Lee DeWyze, Sr. työskenteli postinjakajana Elk Grove Villagessa, Illinoisissa ja äitinsä Kathleen DeWyze (o.s. Donahue) sairaalassa. DeWyzella on kaksi sisarta, Sarah ja Shannon ja nuorempi veli, Mike.
DeWyze kävi Sain Jamesin katolista koulua Arlington Heightsissa ja Prospect High Schoolia seniorivuoteensa saakka. Prospect High Schoolin jälkeen DeWyze jatkoi opintojaan Forest View High Schoolissa. DeWyze ei kuitenkaan koskaan valmistunut kummastakaan edellä mainituista kouluista.
Ennen Idol-uraa
Opintojensa keskeyttämisen jälkeen DeWyze työskenteli maalikaupassa. Osallistuessaan American Idoliin Lee DeWyze oli työskennellyt "Mount Prospect Paint" -nimisessä liikkeessä kuuden vuoden ajan maalimyyjänä.
Lee DeWyze alkoi harrastaa laulamista jo hyvin nuorena, ja Louis Svitek "löysikin" DeWyzen tämän ollessa 17-vuotias laulamassa ja soittamassa kitaraa eräissä juhlissa. Svitek, joka omistaa levy-yhtiö WuLi Recordsin Ryan McGuiren kanssa, allekirjoitti DeWyzen kanssa levytyssopimuksen. DeWyze muodosti "Lee DeWyze Band" -yhtyeen, jonka muita jäseniä olivat Louis Svitek, Ryan McGuire ja Jeff Henderson. DeWyze levytti yhtyeen kanssa yhteensä kaksi albumia So I´m Told (2007) ja Slumberland (2010). Vuonna 2008 Lee levytti yhtyeensä kanssa mainoslevyn Square One Organic Baby Food Companylle.
Alueella keikkailun ja tapahtumissa esiintymisen tuloksena, Leen ja bändin musiikki tunnettiin alueella hyvin, sitä jopa soitettiin WXRT-radioasemalla ennen kuin Lee haki American Idoliin. The band was featured on The Chicago Huddle hosted by ABC 7's Ryan Chiaverini where Lee sang the composition "Another Sleep Song" from his second album Slumberland.
American Idol
DeWyze koe-esiintyi American Idolin yhdeksännelle kaudelle Chicagon United Centerissä 22. kesäkuuta 2009 ystävänsä Vincent Ferraran rohkaisemana, joka yritti päästä myös kilpailuun. DeWyze esitti koelaulussa kappaleen "Ain't No Sunshine" ja oli yksi kolmestatoista Chicagossa jatkoon päässeestä. Hollywood-viikon aikana DeWyzen ryhmään kuuluivat Aaron Kelly ja Crystal Bowersox, jotka pääsivät myös Idolin Top 24:ään sekä Top 5:een.
DeWyze oli ainut yhdeksännen kauden mieskilpailija, joka ei koskaan ollut pudotusuhan alla. Tuomarit kehuivat DeWyzea tämän päästyä ujoutensa yli ja näyttävänsä olevansa kilpailussa "voittaakseen sen".
14. toukokuuta 2010 DeWyze esiintyi Arlington Park Race Theatressa Arlington Heightsissa, Illinoisissa yli 41 000 ihmiselle.
26. toukokuuta DeWyze kruunattiin American Idolin yhdeksännen kauden voittajaksi, päihitettyään toiseksi sijoittuneen Crystal Bowersoxin. Voitettuaan kauden DeWyze voitti myös levytyssopimuksen ja iTunes Storen mukaan hänen debyyttialbumin on tarkoitus ilmestyä 26. lokakuuta 2010.
Idolin jälkeinen ura
DeWyze allekirjoitti Simon Fullerin kanssa sopimuksen 19 Entertainmentin ja RCA Recordsin kanssa. Billboard -lehti ilmoitti, että DeWyzen ensimmäinen Idolin jälkeinen levy tulee olemaan RCA Recordsin kanssa tuotettu.
Populaarikulttuurissa
Leen nimi mainittiin Simpsonit-sarjan 21. kauden viimeisessä jaksossa, jossa fani heilutti Leen nimeä kantavaa julistetta.
Marco Lundberg
Marko Lundberg (taiteilijanimeltään Marco Lundberg, s. 8. helmikuuta 1978 Lahti) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin vuoden 2016 tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Vuonna 2014 hän voitti Kiuruveden Vihreät Niityt -iskelmätapahtuman Toivo Kärki -laulukilpailun miesten sarjan. Tästä eteenpäin hän oli usean vuoden ajan Toivo Kärki -konserttisarjassa yhtenä laulusolisteista. Heinäkuussa 2017 julkaistiin Lundbergin ensimmäinen single "Sua vailla", jolla häntä säestää Riku Niemi Orchestra.
Lundbergin isä Voitto Lundberg oli iskelmälaulaja Taisto Tammen veli. Lundberg on naimisissa Jaana Lundbergin kanssa, ja parin uusioperheessä on neljä lasta.
Pensaskukastaja
Pensaskukastaja (Prionochilus maculatus) on Etelä-Aasiassa tavattava kukastajiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan pensaskukastaja on noin 10 cm. Lintu on päältä vihertävä ja päälaella on pieni oranssi täplä. Vatsa on keltainen ja siinä on leveitä oliivinvihreitä pystyraitoja. Nuorelta linnulta puuttuu päälaen täplä. Lisäksi nuori yksilö on vatsastaan vaaleampi ja raidat ovat heikommat. Aikuisen linnun nokka on paksu ja tumma, kun nuoren linnun nokka on vaaleanpunertava.
Elinympäristö
Pensaskukastajaa tavataan Bruneista, Indonesiasta, Malesiasta, Myanmarista ja Thaimaasta. Laji elää sademetsissä sekä metsien lähellä olevisa pensaikoissa. Lajia tavataan alankomailta aina 1 500 metrin korkeuteen.
Lisääntyminen ja ravinto
Pensaskukastajan lisääntymisaika kestää huhtikuuta lokakuuhun. Naaras munii yleensä kaksi munaa pesimiskerralla.
Pääosan pensaskukastajan ruokavaliosta muodostajat hedelmät ja kukkien mesi. Lisäksi laji syö myös hyönteisiä ja pieniä hämähäkkejä. Lajilla on tapana liikkua ruokaillessaan puissa vilkkaasti. Se muodostaa myös parvia muiden kukastajien kanssa esimerkiksi mistelin kukille.
Henrik IV (Englanti)
Henrik IV (3. huhtikuuta 1367 – 20. maaliskuuta 1413) oli Englannin kuningas vuosina 1399–1413. Hän oli ensimmäinen Lancasterin hallitsijahuoneen kuningas.
Henrik oli häntä edeltäneen kuningas Rikhard II:n serkku. Hänen isänsä oli Juhana Gent, Edvard III:n poika ja Rikhardin setä. Henrik syntyi Bolingbroken linnassa Lincolnshiressa, mistä juontuu hänen alkuperäinen nimensä Henry Bolingbroke. Hän ja Rikhard olivat lapsuudessaan leikkitovereita ja heidät hyväksyttiin yhdessä sukkanauharitarikuntaan vuonna 1377.
Kaikesta huolimatta Henrik osallistui isänsä Juhanan johtaman aatelisten neuvoston (Lords Appellant) kapinaan Rikhardia vastaan vuonna 1387 tämän ollessa kuningas. Rikhard ei kuitenkaan rankaissut serkkuaan, vaan jopa ylensi tämän Derbyn kreivistä Herefordin herttuaksi.
Serkusten välejä koeteltiin uudelleen vuonna 1398, kun Rikhard karkotti Henrikin ja Norfolkin herttuan Thomas de Mowbrayn estääkseen veriset riidat näiden välillä. Henrikin isä kuoli karkotusta seuranneena vuonna, ja Rikhard mitätöi Henrikin oikeuden tämän perintömaihin. Maanpaossa Henrik tapasi toisen karkotetun, Thomas Arundelin, ja yhdessä he palasivat Englantiin Rikhardin ollessa sotaretkellä Irlannissa. Henrik aloitti sotatoimet, joilla hän valtasi alueita Englannista ja saikin pian tarpeeksi valtaa kaapatakseen kuninkuuden itselleen. Rikhard vangittiin ja perimysjärjestyksessä virallisesti seuraavana ollut Edmund de Mortimer ohitettiin.
Vuonna 1380 Henrik avioitui Mary de Bohunin kanssa. He saivat kaksi tytärtä ja neljä poikaa, joista yksi oli tuleva kuningas Henrik V. Vuonna 1406 heidän tyttärensä Filippa avioitui Kalmarin unionin maita hallinneen Eerik Pommerilaisen kanssa. Mary kuoli vuonna 1394 ja vuonna 1403 Henrik nai Navarran Joannan, Navarran kuninkaan Kaarle II:n tyttären. He eivät kuitenkaan enää saaneet lapsia. Sillä, että Henrikillä oli neljä poikaa jo valtaannousun vuonna 1399, oli todennäköisesti suuri merkitys hänen kuninkaaksi hyväksymisekseen. Olihan Rikhard lapseton ja Rikhardin laillinen perijä vasta seitsemänvuotias.
Henrikin perinnöllinen oikeus valtaistuimeen oli heikko, mikä osaltaan johti suureen määrään kapinayrityksiä. Suuri osa hänen hallituskaudestaan kuluikin puolustautumiseen erilaisilta salajuonilta ja liittoutumilta. Kuninkaalle oli hyödyksi hänen poikansa sotilaalliset taidot, vaikka Henrik V myöhemmin anastikin paljon valtaa isältään. Ongelmista huolimatta Henrik IV selviytyi niistä ja onnistui vakiinnuttamaan Lancaster-suvun vallan.
Hallituskautensa loppupuolella Henrikiä vaivasi heikkenevä terveys. Hän kärsi ihosairaudesta ja ajoittaisista kohtauksista, jotka lopulta johtivat hänen kuolemaansa maaliskuussa 1413. Tautia ei ole osattu määritellä, mutta sille on annettu useita mahdollisia selityksiä epilepsiasta sydänsairauteen. Henrikiä ei haudattu Westminster Abbeyyn, vaan tapojen vastaisesti Canterburyn tuomiokirkkoon.
Henrik IV fiktiossa
Henrik IV oli päähenkilönä William Shakespearen kaksiosaisessa näytelmässä: Henrik IV: Ensimmäinen osa (1596–1597) ja Henrik IV: Toinen osa (1597–1599).
Marga Kiseleff
Marga Lucie Wilhelmina Rosa Kiseleff, vuodesta 1888 Toppelius (26. kesäkuuta 1862 Helsinki – 15. elokuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, joka tuli tunnetuksi kukka-akvarelleistaan.
Lähes yksinomaan kukka-aiheita vesiväritekniikalla maalannut Marga Kiseleff työskenteli enimmäkseen ateljeessa eikä luonnossa, mutta maalasi silti koriste- ja huonekasvien ohella luonnonkukkia ja hedelmäpuun kukkivia oksia sekä jonkin verran hedelmäasetelmia. Taideyhdistyksen vuosinäyttelyssä hän oli esillä ensimmäisen kerran vuonna 1882 akvarelli- ja guassitöillä. Kun Kiseleff oli avioitunut upseeri ja merimaalari Woldemar Toppeliuksen kanssa, pariskunta teki yhteisen opintomatkan ensin Kööpenhaminaan vuosina 1892–1895 ja sitten Pariisiin, Lontooseen, Cornwalliin ja Italiaan vuosina 1897–1898, samoin kuin vietti kesät 1899 ja 1900 Ruotsin länsirannikolla. He asuivat Berliinissä ja Weimarissa vuosina 1900–1914 ja Ruotsissa vuosina 1914–1918. Tästä syystä Marga Kiseleffin yhteydet Suomen taide-elämään jäivät melko vähäisiksi, vaikka pariskunta palasikin takaisin Suomeen vuonna 1918.
Luis de Góngora
Luis de Góngora y Argote (11. heinäkuuta 1561 Córdoba – 23. toukokuuta 1627 Córdoba) oli espanjalainen barokkiajan runoilija. Hän oli ylhäisaatelia ja opiskeli teologiaa, mutta uhkapelurina hän menetti kaikki rahansa. Hänen tunnetuimpia runojaan ovat Soledades I–II sekä Fabula de Polifemo y Galatea.
Gongora tutki ensin lakitiedettä ja kirjallisuutta, mutta rahahuolet pakottivat hänet rupeamaan papiksi. Myöhemmin Filip III nimitti hänet kunniakappalaisekseen. Gongoran nuoruudenrunot, jotka on kirjoitettu kansalliseen henkeen, ovat omaperäisiä ja pirteitä.
Tyytymättä saavuttamaansa menestykseen Gongora kehitti uuden tyylin estilo culto. Tyyli on hyvin keinotekoinen, kuvat haettuja ja kieli oppineiden ja varsinkin mytologisten viittausten ja latinanvoittoisten käänteiden kangistamaa. Tähän tyyliin hän kirjoitti runoteoksensa, kuten Soledades, Fabula de Polifemo y Galatea ja Fabula de Piramo y Tisbe sekä monet sonetit. Gongora sai joukon jäljittelijöitä, gongoristit eli kulteranistit, ja itse tyyliä sanottiin gongorismiksi. Tämä nurinkurinen makusuunta vaikutti epäedullisesti koko 1600-luvun espanjalaiseen ja portugalilaiseen runouteen.
Lonza (yritys)
pienoiskuva Lonza on kansainvälinen kemianalan teollisuuskonserni, jonka juuret ja pääkonttori ovat Sveitsissä. Konsernin emoyhtiö on Lonza Group AG, jonka pääkonttori on Baselissa.
Historiaa
Lonza aloitti toimintansa Lonzajoen rannalla, Sveitsin Gampelissa, Wallisin kantonissa, vuonna 1897. Ensimmäiset tuotteet olivat kalsiumkarbidi ja asetyleeni.
Tehtaat
Lonzalla on tuotantotoimintaa noin 50 paikkakunnalla eri puolilla maailmaa. Suurimmat tehtaat ovat Sveitsin Vispissä.
Tuotteet
Lonza tuottaa raaka-aineita lääketeollisuudelle sekä terveystuotteita kuluttajille. Yhtiön päämarkkina-alueet ovat Pohjois-Amerikka sekä Aasia.
Grip (televisio-ohjelma)
Grip on saksalainen automakasiinoohjelma, jota on esitetty vuodesta 2007 alkaen RTL2-kanavalla. Suomessa ohjelmaa näyttää MTV3 Max-kanava.
Christmas Album
Christmas Album on Boney M. -yhtyeen marraskuussa 1981 julkaistu kuudes studioalbumi. Sen materiaali koostuu ainoastaan jouluaiheisista kappaleista – mukana on muun muassa jo vuonna 1978 julkaistu hittisingle ”Mary's Boy Child/Oh My Lord”. Yhtä lukuun ottamatta kaikki kappaleet ovat cover-versioita.
SAC-D
SAC-D (espanjan kielisen nimen Satelite de Aplicaciones Cientificas-D lyhenne) on argentiinalainen kaukokartoitussatelliitti. Satelliitin kehitti INVAP. Se laukaistiin 10. kesäkuuta 2011 Vanderbergistä Delta II-raketilla. SAC-D:tä operoi argentiinalainen CONAE, se lentänee 5 vuotta.
Ligovski prospektin metroasema
Ligovski prospekt on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1991.
Vinzenz Geiger
Vinzenz Geiger (s. 24. heinäkuuta 1997) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja. 180 senttimetriä pitkä ja 65 kilogrammaa painava Geiger edustaa SC 1906 Oberstdorfia.
Ura
Geiger voitti nuorten maailmanmestaruuden normaalimäen ja 5 kilometrin hiihdon kilpailussa 2017. Nuorten MM-hopeaa hän saavutti normaalimäen ja 10 kilometrin kilpailussa sekä joukkuekilpailussa 2016. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui seitsemänneksi suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa sekä yhdeksänneksi normaalimäen Gundersen-kilpailussa. Geiger oli mukana Saksan olympiakultaa voittaneessa joukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti joukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 12:nneksi ja normaalimäen vastaavassa kilpailussa 14:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa neljästoista ja suurmäen kilpailussa viidestoista. Joukkuekilpailussa hän saavutti hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 Geiger voitti kultaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Geiger saavutti joukkue- sekä sekajoukkuekilpailussa hopeaa sekä sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa neljänneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 14:nneksi.
Geiger debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Lillehammerin suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 31. Avauspisteensä hän saavutti seuraavana päivänä niin ikään suurmäen kilpailusta sijoittuen 18:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Kuusamossa marraskuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ramsaussa joulukuussa 2016. Myöhemmin samalla kaudella hän oli toinen Seefeldissä ja Lahdessa. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Val di Fiemmessä tammikuussa 2019. Hän oli samalla kaudella toinen Trondheimissa sekä Klingenthalissa. Kaudella 2019–2020 Geiger voitti Ramsaun ensimmäisen kilpailun ja toisen Val di Fiemmen kilpailun. Toiseksi hän sijoittui Rukan toisessa kilpailussa, Val di Fiemmen ensimmäisessä kilpailussa sekä Seefeldin eknsimmäisessä kilpailussa. Kolmas hän oli Lillehammerin toisessa kilpailussa, Ramsaun toisessa kilpailussa, Seefeldin toisessa ja kolmannessa kilpailussa sekä Lahdessa. Kaudella 2020–2021 Geiger voitti joulukuussa Ramsaun molemmat osakilpailut. Tammikuussa 2021 hän oli kolmas Val di Fiemmen molemmissa kilpailuissa. Geiger sijoittui kolmanneksi myös Seefeldin ensimmäisessä kilpailussa. Hän voitti Klingentahlin molemmat kilpailut helmikuussa 2021. Kaudella 2021–2022 Geiger sijoittui Rukan toisessa kilpailussa kolmanneksi. Ramsaun molemmissa kilpailuissa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Val di Fiemmen jälkimmäisen kilpailun ja sijoittui ensimmäisessä kilpailussa toiseksi. Hän voitti Seefeldin toisen kilpailun ja sijoittui ensimmäisessä kilpailussa toiseksi. Lahdessa häm oli toinen ja Schonachissa kolmas. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui kolmanneksi Lillehammerin molemmissa kilpailuissa. Hän sijoittui Ramsaun ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi ja voitti jälkimmäisen kilpailun. Seefeldin ja Oslon toisissa kilpailuissa hän sijoittui toiseksi.
Geiger sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2020–2021, kolmanneksi kausilla 2019–2020 ja 2021–2022, viidenneksi kaudella 2018–2019, seitsemänneksi 2022–2023 ja 12:nneksi kaudella 2017–2018.
Vuonna 2008 yhdistetyn aloittaneen Geigerin valmentajana toimii Thomas Müller.
Hereron kieli
Herero (omakielinen nimi: Otjiherero) on eteläisessä Afrikassa elävien hererojen puhuma bantukieli. Useimmat kieltä äidinkielenään puhuvista elävät Namibiassa. Lisäksi puhujia on jonkin verran myös Botswanassa ja Angolassa. Vuonna 1998 kielellä arvioitiin olevan noin 113 000 äidinkielistä puhujaa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. zemba ja kuvale.
Snatcher
Snatcher on Konamin vuonna julkaisema tulevaisuuteen sijoittuva "point-and-click" -tyylinen seikkailupeli. Pelin tyyli edustaa cyberpunkia ja se on ottanut vaikutteita 80-luvun sci-fi -elokuvista kuten Blade Runner ja Terminator. Pelin on ohjannut ja käsikirjoittanut paremmin Metal Gear -pelisarjastaan tunnettu Hideo Kojima. Peli julkaistiin Japanissa alun perin PC88:lle mutta se käännettiin samana vuonna myös MSX2:lle. Kumpikin versioista julkaistiin vain Japanissa ja japanin kielellä. Vuonna 1992 peli tehtiin ja julkaistiin uudestaan varustettuna kehittyneemmällä grafiikalla, laadukkaammalla audiolla sisältäen myös ääninäyttelyä. Tämä niin sanottu remake-versio julkaistiin Japanissa PC Engine:lle. Vuonna 1994 PCE -versiosta tehtiin käännös Sega Mega-CD:lle, joka julkaistiin ensimmäistä kertaa englanninkielelle Yhdysvalloissa sekä Euroopassa. Vaikka peli oli Japanissa menestynyt hyvin, oli länsimaissa pelin vastaanotto tyly ja kokonaismyynti jäi hyvin pieneksi, osasyynä tähän myös oli Sega Mega-CD -laitteen suuri hinta ja huono menestys. Peli julkaistiin vielä viimeisen kerran vuonna 1996 PlayStationille ja Sega Saturnille mutta vain Japanissa. Nykypäivänä Snatcher on suuressa kulttimaineessa etenkin Hideo Kojiman fanien keskuudessa.
Hereron kieli
Namibiassa kielellä ei ole virallista asemaa, koska englanti on maan ainoa virallinen kieli. Namibian yleisradioyhtiön alainen Radio Omurari tuottaa kuitenkin ohjelmaa hereron kielellä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan hereroksi vuonna 1987.
Snatcher
Pelityyli
200px|left|thumb|[[Sega CD -version kuvakaappaus. Gillian Seed ja Metal Gear MKII -navigaattori tiedustelemassa.]]Pelityyli on suurimmalta osin etsivätyötä, paikkojen ja tavaroiden tutkimista sekä ihmisille puhumista. Huoneista toisiin liikkuminen ja muut toiminnot tapahtuvat tekstiseikkailu-tyyliin valitsemalla eri vaihtoehtoja sillä hetkellä valittavissa olevista toiminnoista jotka on listattu ruudulle varsinaisen näkymäruudun viereen. Peli sisältää myös ammuskelukohtauksia mutta ne eivät ole pelissä kovinkaan suuressa osassa. Ampuminen näissä tietyissä kohtauksissa on toteutettu niin että peliruutu on jaettu yhdeksään eri osaan joista pitää nuolinäppäimillä valita mihin tähtää aseella ja ampua. Pelin englanninkielinen Sega CD -versio sisältää tuen valopistoolille jota voi käyttää ampumiskohtauksissa.
Hereron kieli
Konsonantit
Lähde:
Snatcher
Juoni
200px|left|thumb|Sega CD -version kuvakaappaus. Peli sisältää paljon hahmojen välistä dialogia ja draamaa.
Peli sijoittuu vuoteen 2047 ja kertoo Gillian Seed -nimisestä miehestä, joka vaimonsa kanssa kärsii muistinmenetyksestä. Heidät on löydetty Neuvostoliiton aikaisesta bunkkerista Siperiasta eräänlaisista kapseleista, jossa heitä oli tuntemattomasta syystä pidetty horrostilassa. Nykyään Gillian toimii Neo Kobe Cityn J.U.N.K.E.R. -nimisessä poliisijaostossa, jonka tehtävä on eliminoida mysteerisiä Snatchereiksi kutsuttuja robotteja, jotka ovat puoliksi mekaanisia ja puoliksi orgaanisia.