cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaarlo Hirvilammi
Etiopiassa 1969-74
Etiopian evankelinen kirkko Mekane Yesus (Ethiopian Evangelical Church Mekane Yesus) oli perustettu 1959. Sen jälkeen kirkko oli kasvanut käsittäen 1968 jo 100 000 (vuonna 2019 yli kymmenen miljoonaa ) jäsentä. Yhä tuli pyyntöjä monilta alueilta. Ehkä kiireisin tarve oli Shoa-läänin eteläisimmässä piirikunnassa, jossa asuivat kambata- ja hadija-nimiset kansat, asukkaita n. 800 000. Niinpä Hirvilammin lähetystyöntekijäuralla tapahtui suuri muutos, kun SLS päätti siirtää kokemusta omaavan miehen Etiopiaan. Mekane Yesus -kirkko nimitti hänet Kambatan työn neuvonantajaksi, jossa tehtävässä hän oli 1969–1974. Samalla hän oli SLS:n Etiopian työalan esimies 1969-1974. Tulo Etiopiaan tapahtui tammikuun alussa 1969. Välittömästi alkoi pääkaupungissa, Addis Abebassa kieli- (amhara) ja orientaatiokoulutus. Heti aloitettiin myös hallinto- ja koulutuskeskuksen rakentaminen tulevalle työpaikalle, josta kirkko oli hankkinut tontin. Opiskelun ohella Hirvilammi aloitti työn suunnittelun ja siihen liittyvät valmistelut yhdessä kirkon johdon kanssa. Kaikki suunnitelmat olivat kirkon suunnitelmia. Hän sai oikeuden osallistua kirkon johdon kaikkiin kokouksiin. Hänet valittiin myös kirkon teologiseen komiteaan.
Maaliskuussa 1970 tapahtui siirtyminen työpaikalle Hosainaan, jonne pääkaupungista on n. 240 km. Heti alettiin toteuttaa kirkon antamia tehtäviä. Ensimmäisenä vuotena saatiin kirkollinen työ organisoitua. Tammikuussa 1971 Mekane Yesus -kirkko sai viidennen hiippakuntaa vastaavan synodinsa, Kambata Synodin. Monipuolinen koulutus saatiin käynnistettyä. Lukutaitokampanjassa ja evankelioimistyössä edettiin uusilla alueilla kylästä kylään. Kun kyläläisten rakentamat koulut saatiin käyntiin ja niiden johtokuntiin valitut koulutettua tehtäviinsä, he sanoivat yllättyneinä: Tämä on ensimmäinen kerta, kun me saamme tehdä päätöksiä oman kylämme asioissa ja omien lastemme hyväksi. Alistetuille kansoille heitä koskevat asiat olivat tulleet määräyksinä ylhäältä käsin. Maaseudun väestö oli vuokraviljelijöitä, joilta maanomistaja saattoi periä maanvuokrana puolet tai jopa 75 % sadosta. Köyhä väestö oli maaorjan asemassa. Vallankumouksen tultua maanomistajat menettivät maansa. – Hirvilammin aviopuoliso oli hallinto- ja koulutuskeskuksen ensiapuklinikan hoitaja, Raamattukoulussa hän opetti terveystietoa ja aloitti myös naisten opetuksen. Hän toimi yhteistyössä Punaisen Ristin kanssa.
Vuosina 1972-73 kuivuus koetteli Etiopiaa. Vuonna 1973 monin paikoin piirikunnassa pellot, vesilähteet ja joetkin kuivuivat. Kun ongelma huomattiin, asia ilmoitettiin heti oman kirkon toimistoon ja asetettiin tutkimusryhmä, jonka sihteeriksi Hirvilammi tuli. Ryhmä kierteli koko piirikunnan alueen kahteen kertaan (n. 700 km maastoautolla). Toisella kierroksella tilanne todettiin erittäin vakavaksi. Lavantauti, punatauti ja kolera veivät ihmisiä ja veden puute karjaa. Niinpä tutkimustyöryhmän sihteeri kuulutti kaikissa pysähdyspaikoissa: ''Tämä kuivuus on nyt vakava asia ja se on samalla meille yhteinen asia. Jakakaa ruokatarvikkeet, mitä kylästänne löytyy, olivatpa ne kenen tahansa! Älkää jättäkö kotianne, älkääkä lähtekö liikkeelle! Me koetamme saada nopeasti apua ulkomailta.'' Nähtiin, että köyhien torpparien ruoka oli loppunut, mutta tiedettiin, että viljaa oli maanomistajien varastoissa. Ryhmän raportti lähetettiin joulukuun lopussa 1973 Mekane Yesus -kirkon johdolle, sosiaali- ja terveysministeriöön sekä maatalousministeriöön. Kirkon kautta se meni Luterilaiselle Maailmanliitolle kansainväliseen jakeluun.
Suomen ulkoministeri Ahti Karjalainen suoritti virallisen valtiovierailun Etiopiaan helmikuun alussa 1974. Hän halusi tutustua suomalaisten tekemään lähetystyöhön. Vapaapäivänään Karjalainen pääsi seurueineen käymään lentäen Kambatan Synodin työkeskuksessa Hosainassa. Vieraille esiteltiin Suomen Lähetysseuran (SLS), Ev. Lut. Kansanlähetyksen (SEKL) ja Suomen Vapaan Ulkolähetyksen (FIDA) työtä. Vieraille työn kokonaisvaltaisuus oli yllätys. Heille kerrottiin myös oman alueen tilanteesta. Seurauksena ulkoministeri Karjalaisen käynnistä oli se, että vuonna 1975 rakennettiin piirikunnan eteläosaan valtion tuella SLS:n toimesta terveysasema, josta tuli kahden vuoden kuluessa hyvin varustettu terveyskeskus. Samoin aloitettiin lähteiden puhdistaminen ja sadevesialtaiden rakentaminen. SEKL ja FIDA saivat valtion tuen koulujen rakentamiseen. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun lähetysten sosiaali- ja kehitystyöhön saatiin Suomen valtion tukea. Käytäntö jatkuu yhä. thumb|300px|right| Avustustoiminnassa purettiin jopa 10-11 rekkakuormaa viljaa päivässä, lastattiin 500-600 muulia ja aasia päivittäin, pienkoneet kuljettivat 300 kilon lasteja tulvivien jokien yli. Lupa avustustoiminnan aloittamiseen tuli vasta maaliskuun puolivälissä 1974. Työ käynnistyi nopeasti. Hirvilammi oli osatoimisesti koko toiminnan koordinaattorina. Levottomuudet ja vallankumous olivat alkaneet helmikuussa. Valtion viljavarastolta saatiin ulkomailta tullutta viljaa. Tärkein avustuskeskus oli Hosainan työkeskus. Kiireisimpänä aikana purettiin jopa 10-11 rekkakuormaa viljaa päivässä. Viljasäkit vietiin muulien ja aasien selässä ihmisten kotikyliin. Ruotsalaisen kreivi von Rosenin lentäjäryhmän pienkoneet operoivat kahden kuukauden ajan ja kuljettivat kerrallaan 300 kilon lastin viljaa kumpikin piirikunnan eteläosan kyliin, jonne ei tulvivien jokien takia muuten päästy.
Puoli vuotta jatkuneen toiminnan aikana ruokittiin yli 402 000 ihmistä. Mieleen painuva oli paikallisen miehen kiitos Hirvilammille ja Synodin esimiehelle heidän kierrellessään syksyllä avustusalueilla: ''Kiitämme teitä kaikesta siitä avusta, jota annoitte meille, kun peltomme kuivuivat ja karjamme kuoli. Pyydämme, että välitätte kiitoksemme niille ihmisille merten takana, jotka tekivät mahdolliseksi sen, että lapsemme ja me saimme ruokaa. Kiitämme myös sanasta, jonka toitte meille Jumalalta.'' Jakelupisteissä päivä oli aina alettu Raamatun luvulla ja rukouksella. Kaikkien yllätykseksi maanomistajat avasivat varastonsa. Näin satojatuhansia köyhiä tuli ruokituksi ulkomaista apua odotellessa ja kylät säilyivät ehyinä. Siihen aikaan piirikunnan asukasmäärä oli jo n. 900 000. Kambata-Hadija piirikunta oli ainoa alue koko maassa, missä 1970-luvun kuivuuskatastrofin aikana apu tuli ajallaan.
Kirkolliskokousedustajana Hirvilammi oli vuodesta 1971 alkaen. Vuonna 1973 Hirvilammi oli yhtenä Etiopian Mekane Yesus -kirkon edustajana Itä-Afrikan luterilaisten kirkkojen neuvottelukouksessa Arushassa Tansaniassa.
Oulun hiippakunnan lähetyspappina
Vuonna 1974 Hirvilammi palasi kotimaahan. Hänet nimitettiin SLS:n Oulun hiippakunnan lähetyspapiksi, jossa tehtävässä hän toimi 1975-80. Näinä vuosina hänet valittiin silloisella asuinpaikkakunnallaan, synnyinseudullaan Vihannissa, myös seurakunnan luottamustehtäviin. Vuosina 1978-80 hän toimi Vihannin kirkkovaltuuston puheenjohtajanakin.
Raution kirkkoherrana 1980-84
Tässä elämän vaiheessa Hirvilammi haki kotimaassa Raution seurakunnan kirkkoherranvirkaa ja tuli valituksi. Hän toimi tässä virassa vuosina 1980-84. Rovasti hänestä tuli 1981. Kirkkoherravuosinaan 1981-84 hän toimi myös Kalajoen rovastikunnan lähetyspappina.
Seurakuntien yhteisissä tehtävissä 1984-89
Kirkkoherravuosien jälkeen Hirvilammi toimi Raahen rovastikunnan rovastikunta-apulaisena 1984-87, Vihannin vt. kirkkoherrana 1987-88 sekä Vihannin, Siikajoen ja Rantsilan seurakuntien yhteisenä virallisena apulaisena 1988-89. Vuosina 1986-89 hän toimi myös Raahen rovastikunnan kasvatuspappina. Lisäksi hänet kutsuttiin useisiin luottamustehtäviin. Hän oli Oulun hiippakunnan lähetystoimikunnassa 1986-89, Pohjanmaan Pipliaseuran puheenjohtaja 1986-91, Oulun hiippakuntakokouksen jäsen 1986-92 ja Vihannin kunnan tilintarkastuslautakunnan puheenjohtaja 1986-94.
Hiippakunnan näköalapaikalla 1989-93
Kymmenvuotinen seurakuntajakso päättyi, kun kokenut lähetysmies valittiin vielä kerran lähetystyön erityistehtäviin, hiippakunnalliselle näköalapaikalle, SLS:n Oulun hiippakunnan lähetyssihteeriksi. Tätä tehtävää hän hoiti vuosina 1989-93. Vuonna 1989 hänet kutsuttiin myös Suomen Pipliaseuran hallituksen jäseneksi, jota luottamustointa hän jatkoi eläkkeelle jäätyäänkin vuoteen 2000 asti. Eläkkeelle hän siirtyi 1993.
Eläkevuodet 1993-
Eläkkeelle jäätyään Hirvilammi toimi Vihannin seurakunnan vapaaehtoisena lähetyssihteerinä vuoteen 2000. Hän liittyi myös Vihannin Sotaveteraanit ry:hyn ja sai hoitaakseen hengellisen toiminnan yhdyshenkilön tehtävät ympärivuotisesti. Hän osallistuu veteraanien juhlien ja muiden tilaisuuksien järjestämiseen, kuten syntymäpäiviin ja hautajaisiin. Edelleen Hirvilammi liittyi jäseneksi Raahentienoon Suojeluskunta-, Lotta- ja Sotilaspoikaperinne ry:hyn.
Eläkevuosinaan Kaarlo Hirvilammi kirjoitti kirjoja, jotka liittyvät jo nuoruuden kokemuksiin isänmaan historian kohtalonvuosina, mutta myös pitkään elämäntyöhön lähetystyössä. Kirjojen valossa voi päätellä, että Hirvilammi oli sotilaspoika-ajoistaan lähtien päämäärätietoinen, rohkea, ripeästi tehtäviin tarttuva, isänmaallishenkinen lähetysmies.
Hirvilammin teos Tarinoita Livingstonevuorilta vuodelta 2009 vie lukijansa 50 vuoden taakse eteläisen Tansanian ylänköalueille. Tarinoista pääosa on itse koettua. Hirvilammi kuvaa lähetystyön ydintä: ”rivakkaa aherrusta, hikeä, kyyneliä, ponnistusta, iloa ja riemua, läsnäoloa – ihmisenä olemisen jakamista”. Ihmisten keskellä arvioitiin aina, mikä on tarpeellista ja toteutettiin se. Tarinat ovat tansanialaista todellisuutta ja kuvaavat lähetystyötä aidoimmillaan. Lähetystyöntekijöiden piti olla kekseliäitä ja monien alojen taitureita.
Teoksessa Suomen kohtalon vuodet 1939–1945 kerrotaan kuvin ja sanoin realistisesti sotiemme historiaa sotatantereilta ja kotirintamalta, sotilaista, lotista, sotilaspojista ja lottatytöistä. Painotus on kotirintaman kokemuksissa, toimissa ja valtavassa työmäärässä.
Teoksessa Aika on lähteä ja aika lähettää Hirvilammi kuvaa Vihannin seurakunnan lähetyspanosta ja lähettien toimintaa kuudessa maassa. Hirvilammin kuvaus työstään Tansaniassa ja Etiopiassa on seikkaperäinen.
Mekane Yesus -kirkon 50-vuotisriemujuhlan yhteydessä vuonna 2009 Hosainan teologisen seminaarin kirjasto nimettiin ensimmäisen suomalaisen lähetystyöntekijän mukaan Kaarlo Hirvilammi Kirjastoksi, ja hänen nimensä kaiverrettiin kahdella kielellä marmorilaattaan.
Guangxi
Guangxi on Kiinan autonominen alue. Alueen lyhennenimi on Gui. Vanha suomalainen latinalaistus Kuangsi tai Kuangsin tšuangien autonominen alue. Kiinan autonomiset alueet ovat jotakin vähemmistökansallisuutta varten varattuja, Guangxi on varattu zhuangeille, minkä vuoksi alueen virallinen nimi on Guangxin zhuangien autonominen alue. Myös nimeä Kwangsi-Chuang on käytetty.
Maantiede
thumb|left|230px|[[Nanningin miljoonakaupungin kerrostaloja.]] Guangxi sijaitsee Kiinan eteläosissa. Sen naapurimaakunnat ovat Yunnan lännessä, Guizhou pohjoisessa, Hunan koillisessa ja Guangdong kaakossa. Lisäksi sen naapureita ovat Vietnam ja Beibulahti (Etelä-Kiinan meri) lounaassa.
Alueen merkittäviä kaupunkeja ovat Nanning, Beihai, Guilin ja Liuzhou.
Historia
Qing-dynastian aikana Quangxi tuli tunnetuksi sotaisuudestaan. Monet Taiping-kapinan johtajista olivat lähtöisin Guangxista ja Kiinan–Ranskan sodan aikana 1884–1885 niin sanotut mustat liput eli guangxilaistaustaiset asejoukot taistelivat ranskalaisia vastaan Indokiinassa. Kiinan tasavallan aikana Guangxia hallitsi paikallinen sotilaskomentaja Lu Rongting (1856–1927), joka ulotti valtansa myös Guangdongiin. Hänet syrjäyttivät kaksi nuorempaa sotilasta, Li Zongren (1890–1969) ja Bai Chongxi. Heistä tuli puolestaan Kuomintangin liittolaisia. Kiinan–Japanin sodassa Guangxi tuotti väestömääräänsä suhteutettuna muita Kiinan alueita enemmän sotilaita ja kärsi tämän seurauksena myös suurempia tappioita.Japanilaiset eivät saaneet miehitettyä aluetta kuin vasta lähellä sodan loppua vuonna 1944. Miehitys aiheutti suuria tuhoja ja esimerkiksi Guilinin kaupunki tuhottiin.
Hallinnollinen jako
thumb|left|250px|Guangxin prefektuurit Guangxi jakautuu 14 prefektuuritason kaupunkiin. Prefektuuritason kaupungit jakautuvat edelleen 110 kaupunkipiiriin, piirikuntatason kaupunkiin, piirikuntaan tai autonomiseen piirikuntaan.
Väestöryhmät
thumb|250px|Zhuangeja sokerijuurikkaiden sadonkorjuussa. Vuoden 2013 arvion mukaan Guangxissa asui noin 47 190 000 henkilöä. Edellisessä virallisessa väestönlaskennassa vuonna 2010 Guangxissa oli 46 023 761 asukasta. Alueen suurin etninen ryhmä ovat han-kiinalaiset. Suurin vähemmistö zhuangit ja pienempiä vähemmistöjä ovat esimerkiksi yaot, miaot, dongit ja gelaot.
Talous
Vuonna 2013 Guangxin autonomisen alueen osuus Kiinan bruttokansantuotteesta (BKT) oli 2,3 prosenttia (1 437,8 mrd. Kiinan yuania (CNY) eli noin 172,1 mrd euroa). Kutakin autonomisen alueen asukasta kohden kansantuotetta kertyi 30 588 CNY eli 3 664 EUR. Taso on 73 % Kiinan keskiarvosta.
Turismi
Guangxin merkittävin turistinähtävyys on Guilin, kaupunki joka on kuuluisa upeasta sijainnistaan Lijoella karujen karstihuippujen keskellä. Ulkomaalaiset, varsinkin retkeilijät, suosivat samankaltaisessa maastossa sijaitsevaa läheistä Yangshuon kaupunkia.
Turisteja kiinnostavat myös Guangxin etniset vähemmistöt, kuten zhuang-kansa ja dong-kansa. Esimerkiksi autonomisen alueen pohjoisosissa, Guizhoun rajan lähellä, viljellään riisiä porrastetulla menetelmällä. Näitä viljelmiä väitetään maailman jyrkimmiksi.
Tytti Isohookana-Asunmaa
Tytti Maria Isohookana-Asunmaa (o.s. Isohookana, s. 24. syyskuuta 1947 Haukipudas) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja poliitikko. Hän toimi Suomen Keskustan kansanedustajana vuosina 1983–2003. Alun perin hänet valittiin eduskuntaan Oulun läänin vaalipiiristä ja vuoden 1999 vaaleissa Oulun vaalipiiristä. Hän toimi kulttuuriministerinä Ahon hallituksessa vuosina 1991–1995.
Koulutukseltaan Isohookana-Asunmaa on valtiotieteen tohtori. Politiikan ulkopuolella hän on toiminut Oulun yliopistossa historian ja yhteiskuntatieteiden lehtorina ja virkaatekevänä apulaisprofessorina. Luottamustoimissa hän on toiminut esimerkiksi Marttaliiton, Edistyksellisen tiedeliiton ja Suomen nuorison liiton puheenjohtajana.
Hänet on nimetty Oulun yliopiston Vuoden Alumniksi 2009.
Toimiessaan ministerinä opetusministeriössä Isohookana-Asunmaa lakkautti Kalevi Kivistön luoman viisitoistavuotisten taiteilija-apurahojen järjestelmän. Tilalle tulivat viisivuotiset apurahat, joita lain mukaan voi saada peräkkäin mutta joita kukaan ei ole saanut peräkkäin.
Tytti Isohookana-Asunmaan puoliso on historianopettaja ja päätoimittaja Martti Asunmaa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 15001–16000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 15001:stä ja päättyen 16000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kiikoisten vaakuna
thumb|150px|Kiikoisten vaakuna (1954-2012) Kiikoisten kunnanvaakuna on saanut aiheensa Kiikoisten vanhasta nimityksestä ”kuttukappeli”, jota vaakunan pukki edustaa. Sen kaulassa riippuva tuohikontti puolestaan on viittaus torpparien päivätöihin eli taksvärkkiin.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 3. toukokuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä nouseva, musta, punakielinen pukki, jonka kaulassa hihnastaan riippuva, hopeinen tuohikontti”.
Wizet
Wizet oli eteläkorealainen videopelejä kehittänyt yritys, joka on perustettu vuonna 2001. Myöhemmin yritys yhdistyi Nexon-yhtiön kanssa, joka oli aiemmin antanut rahallista tukea MapleStory-pelin kehitykseen.
Kiikoisten vaakuna
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Kiikoinen liittyi Sastamalan kaupunkiin.
Wizet
Pelit
Yritys tuli tunnetuksi kehittämästään MapleStory-pelistä.
Kuroda Kanbei
Kuroda Kanbei (, 1546–1604) oli Toyotomi Hideyoshin kunnianhimoinen ja kyvykäs strategi ja vasalli. Hänet tunnettiin myös nimellä Kuroda Josui ja Kuroda Yoshitaka.
Kanbei antoi huomattavan panoksen Hideyoshi valtaannousussa, ja sekaantui myös Honnō-jin välikohtaukseen jossa Oda Nobunaga joutui saarrettuna tekemään seppukun. Toimimalla nopeasti Hideyoshi onnistui kukistamaan muut vallantavoittelijat, mukaan lukien Nobunagan pettäneen Akechi Mitsuhide joukot ja nousta Nobunagan seuraajaksi.
Jarl Vallikari
Jarl "Jalle" Fredrik Vallikari (29. kesäkuuta 1915 – 24. marraskuuta 1992 Helsinki ) oli suomalainen keskimatkojen juoksija, joka joutui lopettamaan urheilu-uransa sodanajan vaikeaan haavoittumiseen. Uransa jälkeen hän toimi aktiivisti urheilujärjestötoiminnassa ja mainosalan yrittäjänä.
Kuroda Kanbei
Kanbein strategiset kykynsä johtivat Hideyoshin lukuisiin sotilaallisiin voittoihin. Hänen kykyään tiedustella vihollisen salaisuuksia kunnioitettiin ja pelättiin laajalti. Kanbei kuitenkin epäonnistui toimissa valloittaa osa Kyūshūa Sekigaharan taistelun aikaan. Kanbei kuoli 1604.
Kanbeilla oli poika Kuroda Nagamasa (, 1568-1623) joka vuorostaan kunnostautui strategina Tokugawa Ieyasun palveluksessa.
Jarl Vallikari
Urheilu-ura
Jalle Vallikari nousi kansalliseen kärkeen 400 ja 800 metrin juoksuissa juuri ennen talvisotaa. Kesällä 1938 hän ei vielä saavuttanut menestystä, mutta kesän 1939 alussa hän voitti Kouvolassa Suomi–Viro -maaottelun 800 metrin juoksukilpailun. Syksyn Ruotsi–Suomi maaottelussa Tukholmassa hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi. Kesän 1939 Kalevan kisoissa hän sijoittui 400 metrillä kolmanneksi. Elokuussa ennen Kalevan kisoja hän osallistui yhdessä Jaakko Vakkurin kanssa ylioppilasuniversiaideihin Wienissä sijoittuen viidenneksi. Hän ehti ulkomaanmatkaltaan Kalevan kisoihin vain 400 metriln kilpailuun, eli hän ei päässyt juoksemaan päämatkaansa 800 metriä. Kesän 1939 tulosten perusteella Vallikari olisi ollut varteenotettava ehdokas Suomen edustajaksi 800 metrillä suunnitteilla olleisiin Helsingin vuoden 1940 kesäolympialaisiin, joiden valmistelut toinen maailmansota keskeytti.
Talvisodan jälkeen kesällä 1940 Vallikari jatkoi urheilu-uraansa ja kesän Kalevan kisoissa hän sijoittui toiseksi Aarne Kainlaurin voittaessa. Jalle Vallikari oli mukana syyskuussa 1940 käydyssä Ruotsi–Suomi-B-maaottelussa Tukholmassa, jossa sijoittui 800 metrin juoksukilpailussa neljänneksi. Kesällä 1941 käynnistyneessä jatkosodassa luutnantti Vallikari haavoittui vakavasti molempiin jalkoihin Viipurin lähellä elokuussa 1941. Toivuttuaan haavoittumisestaan hän toimi kotirintamalla useiden urheilujärjestöjen, kuten painonnostoliiton, painiliiton, pesäpalloliiton ja Jääkiekkoliiton väliaikaisena sihteerinä. Aktiiviurheiluun Vallikari palasi vielä sodan loputtua vuonna 1944 sijoittuen Kalevan kisojen 800 metrin kilpailussa kuudenneksi. Seuratasolla Vallikari edusti aluksi kotiseutunsa Hangon Hyrskyjä ja menestysvuosinaan Voikkaan Urheilu-Veikkoja ja lopuksi HKV:tä.
Urheilu-uran jälkeinen aika – mukana urheilun järjestötoiminnassa
Jalle Vallikari valmistui kesällä 1938 liikuntaneuvojaksi Vierumäeltä Suomen urheiluopiston toiselta kurssilta. Urheilun järjestötehtäviä hän hoiti toivuttuaan haavoittumisestaan vuosina 1942–1946. Hän oli perustanut sodan loputtua oman mainostoimiston, jonka johtajana hän toimi. Urheilun järjestötehtävissä hän oli kuitenkin edelleen muun muassa Suomen jääkiekkomaajoukkueen johtotehtävissä ja vuoden 1948 Painiliiton puheenjohtajana. Sodan jälkeen vuonna 1945 Vallikari kirjoitti yhdessä silloisen suurjuoksija Viljo Heinon kanssa valmennusoppaan urheilun harrastajille.
Jalle Vallikari suoritti valtiotieteen maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1961. Omassa mainostoimistossa työskentelyn jälkeen hän toimi 1960-luvulla Pellervo-seuran markkinatutkimuslaitoksessa.
Muina järjestötehtävinä Vallinkarilla oli Suomen liikuntaneuvojien liiton puheenjohtajuus sotien jälkeen vuosina 1947–1951.
Reaaliarvo
Useimmiten reaalihinnalla tarkoitetaan nimellishintaa, jota on korjattu kuluttajahintaindeksillä.
Reaaliarvo ja reaalihinta lasketaan käyttäen valitun perusvuoden hintoja. Nimelliset suureet taas perustuvat tarkasteluvuoden hintoihin.
Reaaliarvon muutos
Reaalinen muutos on arvon tai hinnan muutos, josta on poistettu inflaation vaikutus. Jos reaalinen muutos on positiivinen, voidaan puhua myös reaalikasvusta.
Termi reaalinen viittaa siihen, että tarkastellaan todellista muutosta, josta on poistettu hintojen nousun aiheuttama näennäinen muutos. Esimerkiksi BKT:n kasvu ilmoitetaan tavallisesti reaalisena.
DJ Lethal
200px|thumb|right|DJ Lethal esiintymässä [[Limp Bizkitin kanssa vuonna 2011.]] DJ Lethal (oik. Leor Dimant, s. 18. joulukuuta 1972 Riika, Latvian sosialistinen neuvostotasavalta) on latvialainen levyjuontaja eli DJ. Parhaiten hänet tunnetaan Limp Bizkitin ja rap-yhtye La Coka Nostran DJ:nä. Limp Bizkitin kanssa Lethalin yhteistyö päättyi vuonna 2012, syynä miehen omien sanojen mukaan yhtyeen häneen kohdistama väheksyntä ja kunnioituksen puute.
Heikki Asunta
Uuno Taavi Heikki Asunta (25. kesäkuuta 1904 Kurkijärvi, Ruovesi – 28. kesäkuuta 1959 Ruovesi) oli suomalainen runoilija, kirjailija ja taidemaalari.
Henkilöhistoria
Asunnan vanhemmat olivat maanviljelijä Ernst Henrik (Heikki) Asunta ja Elvi Ikkala ja puoliso vuodesta 1935 hammaslääkäri Iris Valborg de Bruyn-Ouboter. Hän kävi viisi luokkaa Tampereen suomalaista yhteiskoulua ja opiskeli kaksi lukukautta Suomen Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa. Asunta teki opintomatkan Pariisiin 1927. Hän työskenteli taiteilijana, vapaana toimittajana, pakinoitsijana ja esitelmöijänä, samoin kuin Aamulehden kirjallisuuskriitikkona 1939-1946.
Asunta ryhtyi 1931 Lapuan liikettä lähellä olleen Sinimustat-järjestön Sinimusta-lehden päätoimittajaksi. Vuonna 1934 Asunta julkaisi Leirinuotio-kokoelmassa isänmaallisia runoja, niiden joukossa oli myös IKL:lle omistettu Mustapaitojen marssi jonka Väinö Raitio oli säveltänyt.
Asunta asui eri puolella Suomea, kuten muun muassa Helsingissä, Jyväskylässä, Korpilahdella ja useana kesänä Suursaaressa, kunnes hän asettui pysyvästi Ruovedelle 1935.
Asunta harrasti kotiseututyötä, oli perustamassa Ruoveden Kotiseutumuseota ja pelasti Juupajoella olevan Kallenaution kestikievarin jälkipolville. Asunta keräsi myös itse vanhaa talonpoikaisesineistöä. Talvisotaan Asunta osallistui pataljoonan valistusupseerina Suomussalmen ja Raatteen suunnalla ja jatkosotaan rintamakirjeenvaihtajana Kiestingin suunnalla. Taiteilijana Asunta piti ensimmäisen näyttelynsä 1928 Helsingin Taidehallissa ja sen jälkeen useita näyttelyitä, joista viimeinen oli 1954 Tampereella. Asunnan vanhaan riiheen 1940-luvun lopulla sisustama ateljee avattiin yleisölle Ruovedellä 1979.
Lontoon kesäolympialaisissa 1948 Asunta sai taidekilpailujen lyriikkasarjan kunniamaininnan.
Kirjallinen tuotanto
Asunta julkaisi kolmetoista runokokoelmaa, romaaneja ja näytelmiä ja kirjoitti lehtiin sekä aikuisille että lapsille tarkoitettuja runoja, novelleja, pakinoita ja artikkeleja. Hän toimi muun muassa Nuorten Pellervo- ja Pellervo-lehden avustajana.
Friedrich von Stülpnagel
Friedrich Gottlob Paul Ferdinand von Stülpnagel (s. 16. heinäkuuta 1913 Lichterfelde Saksa – 7. heinäkuuta 1996 München Saksa) oli saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Olympialaisissa von Stülpnagel edusti Saksaa kerran, vuonna 1936 Berliinissä. Tuolloin hän oli mukana pronssia saavuttaneessa 4 x 400 metrin viestijuoksun joukkueessa. 400 metrin ennätyksensä 48,9 von Stülpnagel juoksi vuonna 1936.
Viktor Vlasov (koripalloilija)
Viktor Petrovitš Vlasov (, 1. syyskuuta 1925 Moskova, Venäjän SFNT – 2002) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Kaitajärvi (Lohja)
Kaitajärvi on karu järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 23,5 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 18 kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Kaitajärven pituus lounaasta koilliseen on 1,4 kilometriä. Järvi on varsin tasaleveä, noin 200 metriä, paitsi keskeltä, jossa leveys on noin 100 metriä. Kaitajärven lounaisosassa on nimetön luoto, järven rannoilla on runsaasti pientaloja. Järveen virtaa vähäisiä tulo-ojia, luusua puolestaan sijaitsee järven lounaiskolkassa. Ympärillä on useita vakavesiä, lähimpänä Haarjärvi lännessä, Valkjärvi lounaassa sekä Vähä Heilampi ja Iso Heilampi idässä. Valtatie 1 kulkee noin neljänneskilometri Kaitajärven pohjoispuolitse.
Kaitajärvi (23.074.1.005) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.
Sven Järve
250px|pienoiskuva|Sven Jarve Sven Järve (s. 25. heinäkuuta 1980) on virolainen miekkailija, jonka pääase on kalpa.
Järve sijoittui vuoden 2006 miekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa henkilökohtaisessa kalvassa pronssille hävittyään semifinaaleissa Joaquin Videiralle 15 – 12.
Järven seura on Tallinna Möök.
Eurotrance
Eurotrance on trancesta ja eurodancesta juontunut elektronisen tanssimusiikin genre, jolle on ominaista iloiset melodiat ja muun muassa rankat bassobeatit ja lyönnit. Genre on saanut vahvasti vaikutteita myös 1990-luvun happy hardcoresta, jolle oli ominaista eurotrancessa nykyään yleiset kimeäksi efektoidut laulut. Tyylilaji on euroopassa paremmin tunnettu nimellä hands up. Jotkut saattavat myös kutsuvat sitä commercial tranceksi sen kaupallisuuden takia.
Karjalan 2. rykmentin 10. pataljoona
'''Karjalan 2. rykmentin 10. pataljoona''' oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 2. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli Edmund Heimolainen.
Esikunta
Adjutantti Bruno Kivikoski.
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
Konekivääriupseerina jääkärialiupseeri Juho Keto.
Tienvierijärvi
Tienvierijärvi on Pirkanmaalla Virroilla Luodespohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vermasjärven valuma-alueella (35.45), jonka Tienvierijärven valuma-alueeseen (35.454) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,3 metriä mpy.
Uusi demokraattinen puolue (Kanada)
Kanadan uusi demokraattinen puolue (NDP,, , NPD) on Kanadassa toimiva poliittinen puolue. Se perustettiin vuonna 1961 yhdistämällä Co-operative Commonwealth Federation (CCF) ja Canadian Labour Congress (CLC). Sosialidemokraattisia ja demokraattis-sosialistisia piirteitä omaava puolue on Sosialistinen internationaali -järjestön jäsen.
Viktor Vlasov (ampuja)
Viktor Aleksejevitš Vlasov (, s. 11. kesäkuuta 1951 Moskova, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, aktiiviuransa lopettanut kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Uusi demokraattinen puolue (Kanada)
Vuoden 2006 vaaleissa NDP sai äänienemmistön Manitoban provinssissa ja johtaa alueellista hallitusta. Aiemmin se on johtanut myös Saskatchewanin, Brittiläisen Kolumbian, Ontarion ja Yukonin hallituksia. Vuoden 2011 vaaleissa puolue nousi toiseksi suurimmaksi ja siten viralliseksi oppositiopuolueeksi. Seuraavissa vuoden 2015 vaaleissa Uusi demokraattinen NDP putosi jälleen kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi.
Viktor Vlasov (ampuja)
Vlasov voitti 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailun olympiakultaa Moskovassa 1980.
Karisjärvi (järvi)
Karisjärvi on matala humusjärvi Karisjärven kylässä Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 56 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 29 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede
Karisjärven pituus kaakosta luoteeseen on runsaan kilometrin, leveys on 600 metriä. Saaria ei ole. Järveä reunustaa pääosin metsämaa, pohjoisessa ja koillisessa on peltoaukeita. Karisjärveen virtaa Vallinoja etelästä, Karisjärvestä virtaa puro luoteeseen. Runsas kilometri Karisjärvestä pohjoiseen sijaitsee Niemilampi, idässä on Rausjärvi, etelässä Tuhkuri ja Kesola sekä lounaassa Iso Mustalampi.
Asutus kuormittaa Karisjärveä jonkin verran, järven ekologinen tila on tyydyttävä.
Karisjärvi (23.062.1.011) kuuluu Pusulanjärven alueeseen (23.062), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Karisjärvi on Karjaanjoen vesistön läntisiä vakavesiä.
Datiscaceae
Datiscaceae on vain kaksilajinen kasviheimo koppisiemenisten Cucurbitales-lahkossa, johon myös muun muassa kurkkukasvit (Cucurbitaceae) kuuluvat.
Tuntomerkit
pienoiskuva|vasen|[[Aasianhamppion (Datisca cannabina) kukinto.]] Juurissa on typpeä sitovia bakteereja sisältäviä nystyjä. Lehdet ovat syväliuskaisia tai pariliuskaisia ja pääteparisia, enemmän tai vähemmän sulkasuonisia. Kasvit ovat kaksikotisia. Kukat sijaitsevat kimppuina terttumaisessa kukinnossa, ja niissä on neljästä kymmeneen verholehteä. Hedekukissa on 6–25 lyhytpalhoista hedettä. Emikukissa on yhdislehtinen sikiäin, joka koostuu kolmesta kahdeksaan emilehdestä; vartalot ovat pitkiä. Hedelmä on kotamainen.
Levinneisyys ja luokittelu
Heimo kasvaa kolmella erillisellä alueella: Pohjois-Amerikan länsiosassa, itäisistä Välimerenmaista Kaspianmerelle ulottuvalla alueella ja Afganistanista Pohjois-Intiaan ulottuvalla alueella.
Heimossa on yksi ainoa suku hamppiot (Datisca), jossa on kaksi lajia. Läheisin sukulaisheimo on begoniakasvit (Begoniaceae).
Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoona
thumb|150px|Evert Ekman thumb|150px|Johan Mättö '''Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoona''' oli valkoisten Itäarmeijan Karjalan 1. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentajina olivat jääkäriluutnantti Kalle Kuokkanen (1. maaliskuuta 1918 alkaen, siirrettiin 15. maaliskuuta 1918 Karjalan 3. rykmentin virkaatekeväksi komentajaksi), jääkäriluutnantti Evert Ekman (14. maaliskuuta - 30. maaliskuuta 1918, jolloin siirrettiin 11. jääkäripataljoonan komentajaksi), Valter Aschan (17. maaliskuuta alkaen, kaatui 26. maaliskuuta Raasulissa), Emil Pekkanen, jääkärivääpeli Johan Mättö (hoiti komentajan tehtäviä 27. maaliskuuta).
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkärivääpeli Johan Mättö (toimi v.t. päällikönä 19. maaliskuuta alkaen), jääkärivänrikki Karl Pakarinen (19. maaliskuuta alkaen). Päällikkö: E. Happonen. Päällikkö: K. J. Skogström. Päällikkö: komppanianpäällikkönä 3. maaliskuuta - 20. huhtikuuta jääkärivaravääpeli Herman Uimonen (siirrettiin 20. huhtikuuta 4. jääkärirykmentin täydennyspataljoonan 1. komppaniaan)
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
Komentajan apulaisena 27. helmikuuta alkaen jääkärivänrikki Kalle Mata (komennettiin 6. huhtikuuta Karjalan armeijakunnan esikuntaan), pataljoonan komentajan apulaisena jääkäriluutnantti Jussi Närvänen (siirrettiin 15. maaliskuuta Karjalan 2. rykmentin 5. pataljoonaan komentajan apulaiseksi).
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista on tarkoitettu helpottamaan eliöiden tieteellisten nimien ymmärtämistä ja muistamista. Eliölajien nimeämisessä käytetty binominen nimistö koostuu suurelta osin kreikan ja latinan kielen sanoista, samoin kuin osa korkeampien taksonien kuten luokkien ja lahkojen nimistä. Kun Carl von Linné julkaisi 1700-luvulla binomisen nimistön perustana pidetyt teoksensa, latina oli länsieurooppalaisen tieteen kieli. Linné jatkoi tätä perinnettä kreikan ja latinan käytöstä tieteellisessä nimistössä.
Sanaluettelo
Ainoastaan sanojen perusmuodot on luetteloitu. Esimerkiksi sanan ver|us kohdalla listaamatta on jätetty muodot ver|a ja ver|um.
Selite: L = latina, K = kreikka, LK = samantapainen molemmissa kielissä.
Katso myös
Tieteellinen nimi
Dinko Šimunović
Dinko Šimunović (1873 Knin, Dalmatia, Itävalta-Unkari – 1933 Zagreb, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kirjailija. Hänen tuotantoaan sävyttää kroatialaisen kansallistunnon herääminen.
Hero Quest (videopeli)
Hero Quest on Gremlin Graphicsin vuonna 1991 julkaisema videopeli, joka perustuu samannimiseen lautapeliin.
Sierra On-Linella oli seikkailupelisarja nimeltä Hero's Quest, joka nimettiin uudelleen Quest for Glory:ksi tavaramerkin ollessa jo varattu.
Pelaaminen
Peli on isometrisesti kuvattu roolipeli. Pelaaminen on vuoropohjaista.
Pelaaminen perustuu HeroQuest-lautapeliin.
Arvioita
The One -lehti antoi pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 91%.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanaksi 85%.
Karjalan 2. rykmentin 11. pataljoona
thumb|300px|Pataljoonan päällystöä '''Karjalan 2. rykmentin 11. pataljoona''' oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 2. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkäriluutnantti Evert Ekman (30. maaliskuuta 1918 - 14. huhtikuuta 1918), A. Pelkonen.
Joukko-osastot
Päällikkö: Otto E. Karttunen. Päällikkö: E. Kaulio. Päällikkö: Y. Tahvanainen. Päällikkö: P. Laine.
Madoka Inui
Madoka Inui on japanilainen pianisti. Hän syntyi Kōbessa ja aloitti opintonsa Tokiossa, mutta on asunut vuodesta 1990 lähtien Wienissä. Hän opiskeli Wienin konservatoriossa ja on levyttänyt Naxokselle.
Seinäjoki (joki)
Seinäjoki on noin 90 kilometrin pituinen Kyrönjoen sivujoki Etelä-Pohjanmaalla. Joki saa alkunsa Virtain Kortesjärvestä. Peräseinäjoen eteläosissa se virtaa Luomanjokena noin 30 kilometrin matkan. Peräseinäjoen kirkonkylän eteläpuolella Kihniänjoki yhtyy Luomanjokeen, mistä lähtien joen nimi on Seinäjoki.
Lukuun ottamatta Virtain alueella olevia kahta pientä järveä päähaaraan ei ole suoranaisessa yhteydessä järviä. Seinäjoesta on kaivettu uomat Kyrkösjärven ja Kalajärven tekoaltaisiin tulvavesien säätelyä varten. Lisävesiä Seinäjoki saa siihen laskevista luomista, joita on enimmäkseen Peräseinäjoen alueella. Edellä mainitun Kihniönjoen lisäksi toinen huomattava Seinäjoen sivuhaara on Pajuluoma, joka alkaa Ämmälänkylästä ja yhtyy Seinäjokeen noin kilometrin päässä Itikanmäestä pohjoiseen, Alajoen viljelylakeuden itäosassa.
Sykloni
pienoiskuva|Hurrikaani Catarina oli myös sykloni, avaruudesta kuvatuna esiintymisvuotenaan maaliskuussa 2004. Sykloni on voimakas matalapaine, jonka ympärillä ilma virtaa pohjoisella pallonpuoliskolla vastapäivään ja vastaavasti eteläisellä pallonpuoliskolla myötäpäivään. Suurin osa lauhkean ilmastovyöhykkeen lumi- ja vesisateista tulee syklonien mukana.
Terminologia
Monet meteorologiset ilmiöt, kuten hurrikaanit ja tornadot, ovat luonteeltaan sykloneita. Nimet riippuvat niiden maantieteellisestä sijainnista:
Syklonin voimakkuuden määrittävä asteikko ei ole sama ympäri maailman. Jokaisella trooppisia sykloneja tutkivalla ja niistä varoittavalla keskuksella on oma asteikkonsa, jonka kullakin luokalla on vielä omat rajatuulennopeutensa.
Syklonien syntyolosuhteet
Nämä luonnonolosuhteet tarvitaan (tai lähes kaikki näistä), jotta trooppinen sykloni voisi syntyä:
Useimmat suomalaiset meteorologit pitävät sanaa sykloni ontuvana käännöslainana, ja puhuvat sen sijaan matalapaineesta tai tarvittaessa esim. ”liikkuvasta matalapaineesta”. Muun muassa Ilmatieteen laitos ei käytä sitä yksinään lainkaan, ainoastaan ilmauksissa ”trooppinen sykloni” (eli Intian valtamerellä esiintyvä trooppinen hirmumyrsky) ja joskus ”mesosykloni” (mieluummin mesomatalapaine).
Syklonien syntyminen
Syklonit syntyvät napa- eli polaaririntamassa, joka sijaitsee Atlantin valtamerellä 35° ja 70° leveyspiirin välillä. Leveyspiiri vaihtelee vuodenajan mukaan ja on talvella etelämpänä kuin kesällä. Polaaririntama on kylmän ja lämpimän ilmamassan kohtauspaikka. Siellä syntyy pyörteitä jotka ovat lähemmin tarkasteltuna aina samankaltaisia: nopeasti liikkuva eteläinen lämmin ilmamassa pyrkii työntymään hitaan ja jähmeän kylmän ilmamassan puolelle tehden siellä eräänlaisen kielekkeen.
Ilmanpaine-erot ovat erisuuruiset ilmamassojen välillä ja sen lisäksi länsituulet työntävät tämän kielekkeen liikkeelle. Raskaampi kylmä ilmamassa pyrkii pääsemään lämpimän ilmamassan alle samalla kun lämmin ilmamassa kohoaa ylöspäin loivasti. Kylmän ja lämpimän ilmamassa kohtauspaikassa on sateista. Koska lämmin kieleke kohoaa loivasti kylmän ilmamassan päälle, ovat sateet silloin laaja-alaisia.
Kun sykloni lähtee liikkeelle itään päin, tuo se mukanaan sadetta ja samalla trooppista kosteutta ja lämpöä. Jossain vaiheessa kylmän ilmamassan vauhti hiipuu ja lämpimän ilman kielekkeen takana porskuttava kylmä ilmamassa tulee jyrkästi päin lämmintä ilmaa, joidenka kohtauspaikassa esiintyy usein puuskaista tuulta ja ukkosta kesäisin. Takaa tuleva kylmä ilma työntää lämpimän ilman kokonaan pois maan tuntumasta ja lämmin ilma sataa kosteutensa pois viimeistään siellä.
Syklonien aiheuttamat tuhot
Ihmishenkien menetyksessä mitattuna pahin tunnettu trooppinen sykloni oli vuonna 1970 matalassa jokisuistossa sijaitsevaan Bangladeshiin iskenyt Bholan sykloni 1970, joka tappoi peräti 300 000–500 000 ihmistä.
WarioWare
WarioWare, tunnetaan Japanissa nimellä Made in Wario (メイド イン ワリオ Meido in Wario), on videopelisarja Nintendon alustoille. Sarjan aloitti vuonna 2003 Game Boy Advance -alustalle julkaistu Warioware, Inc.: Minigame Mania.
Wānaka
Historia
Ensimmäinen alueelle saapunut eurooppalainen oli Nathaniel Chalmers vuonna 1853, jonka oppaana toimi maoripäällikkö Reko, tosin maoripäällikkö Te Huruhuru oli jo tätä aiemmin piirrättänyt alueesta kartan. .
Vuonna 1867 alueelle rakennettiin ensimmäinen hotelli, joka sinetöi kaupungin alueen keskuspaikkana.
Vuoteen 1940 saakka kaupunki tunnettiin nimillä Pembroke tai Roys Bay.
Sijainti
Kaupunki sijaitsee Roys Bayssa, Lake Wānakan kaakkoisrannalla. Lähimpään suureen kaupunkiin, Dunediniin, on matkaa 270 kilometriä kaakkoon. Queenstown sijaitsee 70 kilometrin päässä lounaassa.
Black Angel – tuhon enkeli
Black Angel – tuhon enkeli on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toiminta- ja jännityselokuva. Elokuvan on ohjannut Jonathan Mostow, joka on myös suunnitellut tarinan yhdessä Henry Dominicin kanssa, joskin Dominic on käsikirjoituksen ainoa kirjoittaja. Elokuvan on tuottanut Oliver G. Hess ja Kevin M. Kallberg, ja tuotantoyhtiöinä toimivat Hess/Kallberg Productions ja Trimark Pictures.
Elokuvan nimeksi on joihinkin kohtiin kirjoitettu Flight of the Black Angel, kun se yleensä kirjoitetaan ilman the-sanaa.
Juoni
Elokuva kertoo Yhdysvaltain ilmavoimien taisteluhävittäjän kapteenista, Eddie Gordonista, (näyttelijä William O'Leary), jonka kutsumerkki on Black Angel eli Musta enkeli. Elokuvan aloituskohtauksessa näytetään, kuinka eversti Matt Ryan (näyttelijä Peter Strauss) oppilaineen on harjoittelemassa taistelutilannetta Nevadan syrjäseudulla. Kapteeni Gordon on mukana harjoitusvastustajana, ja voittaa oppilasvihollisensa Dragonflyn (näyttelijä Marcus Chong) tulittamalla tätä harjoitteluun tarkoitetulla virtuaalisella ohjuksella. Hän lentää toista oppilasvihollistaan, Bulldogia (näyttelijä Jerry Bossard), suoraan päin ja väistää vain täpärästi yhteentörmäyksen. Tämän vaarallisen liikkeen vuoksi eversti Ryan keskeyttää harjoituksen. Myöhemmin päivällä oppilas, jonka kutsumerkki on Bulldog, aikoo tehdä valituksen kapteeni Gordonista. Kapteeni Gordon sanoo eversti Ryanille, että mitään vaara ei ollut, ja Ryan lupaa puhua oppilaalle, mutta kehottaa Gordonia olemaan varovaisempi.
Kapteeni Gordon menee viettämään viikonloppua ja syntymäpäiväänsä perheensä, isänsä (näyttelijä Ben Rawnsley), äitinsä (näyttelijä K Callan) ja veljensä Bobbyn (näyttelijä Rodney Eastman), luo. Kapteeni Gordon saa lahjaksi äidiltään puseron ja isältään kiikaritähtäimen metsästystä varten. Tämän jälkeen perhe katsoo yhdessä televisiota. Televisiossa sanotaan: ”En halua sairautta vereeni enkä mieleeni, sillä teen väärin silloin. Minun on saatava olla vapaa, ja silloin sanon Herralle: 'Rukoilen Sinua, anna ruumilleni rauha.' Mutta synti tulee. Profeetat ovat kertoneet sen meille”. Tällöin ja myöhemmin maatessaan vuoteessaan Gordon alkaa uskoa olevansa jollakin tavalla Jumalan lähettiläs. Hän ajaa hiekkakuopalle harjoittelemaan ampumista kiikaritähtäimellä ja ampuu pulloja. Hän laittaa kiväärin piipun suuhunsa, mutta ei laukaise asetta. Gordon palaa perheensä luo ja grillaa illalla, mutta ei halua syödä, vaan sanoo, että hänellä ei ole nälkä. Myöhemmin illalla perhe katsoo visailua televisiosta. Tämän aikana Gordon hakee aseen ja tappaa perheensä, ja istuu takaisin katsomaan visailua.
Kapteeni Gordon palaa tukikohdalle ja töihin. Eversti Ryanin mielestä Gordon on ollut viime aikoina poissa oleva, mutta Gordon ei halua puhua itsestään tai ongelmistaan. Gordon sanoo, että eversti Ryan on aina tarkkailut, ja Ryan vastaa, että juuri Gordon on se, jota kannattaa tarkkailla. Kapteeni Gordon ajattelee tämän jälkeen ääneen, olevansa todellakin valittu. Eversti Ryan päättää, että ei anna Gordonille lentokieltoa, vaan katsoo miten tämä suoriutuu päivän harjoittelusta oppilaiden kanssa. Koulutuslennolla hän tappaa oppilaansa sekä varastaa ydinaseen ja aseistetun Dassault Mirage III -koneen, ja lähtee matkalle tuhotakseen Las Vegasin kaupungin. Ennen kuin tämä on mahdollista Gordonin pitää murtaa ydinaseen turvallisuuslukot, ja hän laskeutuu työskentelemään ydinaseen parissa ottaen panttivangeiksi erään Las Vegasiin matkalle olleen perheen. Gordon onnistuu ohittamaan ydinaseen turvallisuuslukot ja lähtee Las Vegasia kohti, mutta häntä estämään saapuu eversti Matt Ryan, jonka kutsumerkki on Ringleader eli Yllyttäjä tai Pääpukari. Eversti Ryan onnistuu houkuttelemaan kapteeni Gordonin pois Las Vegasin läheisyydestä, mutta kuolee kapteeni Gordonin ydinaseen räjähtäessä.
Kolmisoppinen (Virrat)
Kolmisoppinen on Pirkanmaalla Virroilla Luodespohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Kultaiset laakerit
Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinto (Boghandlernes Gyldne Laurbær) on Tanskan kirjakauppiaiden vuosittain myöntämä palkinto.
Jean Victor Marie Moreau
thumb|Kenraali Jean Victor Marie Moreau, Jacques-Luc Barbier-Walbonnen maalaama postuumi muotokuva. Jean Victor Marie Moreau (14. helmikuuta 1763 Morlaix, Ranska – 2. syyskuuta 1813 Laun, Böömi) oli ranskalainen kenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa. Hänet tunnettiin myöhemmin Napoleon Bonaparten kilpailijana ja vastustajana. Hän siirtyi Napoleonin sotien loppuvaiheessa liittoutuneiden puolelle ja kaatui sotiessaan Ranskaa vastaan.
Arvi Kivikari
Arvi Aukusti Kivikari, sukunimi vuoteen 1904 Boman (16. maaliskuuta 1893 Hämeenlinna – 5. huhtikuuta 1972) oli suomalainen varatuomari, asianajaja ja Hämeenlinnan pormestari.
Jean Victor Marie Moreau
Vallankumoussotien aika
Moreau oli asianajajan poika ja opiskeli isänsä tahdosta oikeustiedettä Rennesin yliopistossa, vaikka oli jo nuorena pyrkinyt armeijaan. Hän johti vuonna 1788 opiskelijamielenosoitusta, jossa vastustettiin kuningas Ludvig XVI:n pyrkimystä rajoittaa parlamenttien valtaa. Vallankumouksen puhjettua seuraavana vuonna Moreau perusti Rennesissä uudelle kansalliskaartille paikallisen tykistökomppanian, jonka kapteeniksi hänet valittiin. Syyskuussa 1791 hänestä tuli everstiluutnantti Ille-et-Vilainen vapaaehtoispataljoonaan, joka sodan seuraavana vuonna puhjettua liitettiin osaksi Ranskan pohjoista armeijaa. Moreau kunnostautui valtaamalla helmikuussa 1793 Stephenswerthin linnoituksen ja hieman myöhemmin osallistuessaan Neerwindenin taisteluun. Hänet ylennettiin vuoden lopussa prikaatikenraaliksi. Huhtikuussa 1794 hänet ylennettiin divisioonakenraaliksi ja määrättiin komentamaan divisioonaa kenraali Charles Pichegrun armeijassa, joka eteni Itävallan Alankomaissa. Moreaun joukot valtasivat muun muassa Ypresin, Ostendin ja Nieuwpoortin. Hän oli syksyllä 1794 Pichegrun sairauden aikana kaksi kuukautta pohjoisen armeijan komentajana ja hänet nimitettiin pysyvästi Pichegrun tilalle maaliskuussa 1795.
Arvi Kivikari
Kivikarin vanhemmat olivat kirjapainon johtaja Aukusti Aleksanteri Boman (1872–1913) ja Sofia Ulrika Björklund. Kivikarin isä perusti vuonna 1900 kustannusliike Kariston yhdessä Arvi A. Karlssonin (myöhemmin Karisto) kanssa. Arvi Kivikari pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1912, suoritti oikeustutkinnon 1917 ja sai varatuomarin arvon 1920.
Kivikari toimi asianajajana Hämeenlinnassa 1917–1935. Hän oli Hämeenlinnan pormestarina 1935–1963. Kivikari oli kaupunginvaltuutettuna 1946–1953 ja valtuuston puheenjohtajana 1946–1950 sekä kuului kaupunginhallitukseen 1951–1954.
Jean Victor Marie Moreau
Vallankumoussotien aika
Maaliskuussa 1796 Moreausta tuli Reinin ja Mosellen armeijan komentaja. Hänen tuli hyökätä yhdessä kenraali Jean-Baptiste Jourdanin komentaman Sambren ja Meusen armeijan kanssa arkkiherttua Kaarlen komentamaa Itävallan armeijaa vastaan. Moreaun armeija ylitti Reinin 24. kesäkuuta 1796 ja eteni Baijeriin. Hän löi itävaltalaiset Rastattin, Ettlingenin, Neresheimin ja Friedbergin taisteluissa. Moreau valtasi Münchenin ja eteni Regensburgiin asti, mutta kenraali Jourdanin tahollaan kärsimät tappiot pakottivat lopulta hänet lopulta perääntymään Schwarzwaldin kautta Elsassiin. Moreau suoriutui perääntymisestä taidokkaasti ja vietyään lokakuussa armeijansa takaisin Reinin länsirannalle hän asettui puolustukseen. Hän aloitti uuden hyökkäyksen huhtikuussa 1797, mutta pysähtyi jo Offenburgissa Leobenin välirauhan astuttua voimaan. Samaan aikaan Moreaulle toimitetut siepatut kirjeet osoittivat kenraali Pichegrun juonitelleen rojalistiemigranttien kanssa tasavaltaa vastaan, mutta Moreau salasi todisteet ja toi ne esiin vasta kun Pichegru vangittiin syyskuussa 1797 rojalisteja vastaan suunnatun fructidorin vallankaappauksen yhteydessä. Direktoriohallitus erotti Moreaun välittömästi tiedon salaamisen vuoksi.
Moreau kutsuttiin takaisin palvelukseen jo syyskuussa 1798, aluksi Italian-armeijan jalkaväen tarkastajaksi. Hän siirtyi joulukuussa armeijakunnan komentajaksi. Huhtikuussa 1799 Moreau tuli Italian-armeijan komentajaksi eronneen kenraali Barthélemy Schérerin tilalle, mutta kärsi pian tappion Aleksandr Suvorovin komentamille venäläisjoukoille Cassanon taistelussa. Hän perääntyi takaisin Genovaan, mutta saavutti kesäkuussa voiton San Giulianon toisessa taistelussa. Italian-armeijan komentajuus siirtyi elokuussa 1799 kenraali Barthélemy Joubertille, mutta Moreau joutui pian ottamaan komennon uudelleen, kun Joubert kaatui heti Novin taistelun alussa. Hävittyään taistelun Moreau perääntyi Apenniineille, jossa hän luovutti syyskuussa komennon kenraali Jean-Étienne Championnet’lle, ja palasi Pariisiin. Pariisissa Moreau osallistui juonitteluihin direktorion kukistamiseksi ja antoi tukensa Egyptistä palanneelle kenraali Napoléon Bonapartelle 9. marraskuuta suoritetussa brumairen vallankaappauksessa. Kaappauspäivänä Moreaun joukot miehittivät Luxembourgin palatsin ja vangitsivat siellä direktorit Gohier’n ja Moulinin.