cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kansalaisaloite
Suomen kansalaisaloitelainsäädännön tausta
Hallitus antoi toukokuussa 2010 eduskunnalle esityksen perustuslain muuttamiseksi (HE 60/2010 vp), jonka eräänä kohtana oli kansalaisaloite komitean ehdotuksen mukaisesti. Esityksen mukaan kansalaisaloite olisi uusi edustuksellista demokratiaa täydentävä kansalaisten vaikuttamiskeino, joka tarjoaisi äänestäjille mahdollisuuden vaikuttaa suoraan poliittisen päätöksenteon asialistaan ja saada aloitteensa eduskunnan käsiteltäväksi. Eduskunta hyväksyi perustuslain muutosesityksen lepäämään ensimmäisiin eduskuntavaalien jälkeisiin valtiopäiviin (LJL 3/2011 vp). Perustuslain muutos tuli voimaan 1. maaliskuuta 2012.
Kansalaisaloitelaki sisältää tarkemmat säännökset aloitteen tekemiseen liittyvästä menettelystä.
Eduskunnalle luovutetut kansalaisaloitteet
Eduskunnalle luovutettujen kansalaisaloitteiden tulee kerätä vähintään 50 000 Digi- ja väestötietoviraston hyväksymää allekirjoitusta puolen vuoden kuluessa kansalaisaloitteen aloituspäivämäärästä.
Kommentteja
Valtio-opin professori Jan Sundbergin mukaan kansalaisaloitteet herättävät keskustelua ja voisivat ehkä joskus tulevaisuudessa johtaa suoraan kansanäänestyksiin.
Yleistä
Kansainvälisesti kansalaisaloitteella voidaan tarkoittaa sekä kansalaisten aloitetta kansanäänestyksen järjestämiseksi jostakin asiasta että sellaista aloitetta, jolla kansalaiset voivat saada haluamansa asian edustuksellisen toimielimen käsiteltäväksi. Tässä tarkastelussa keskitytään jälkimmäiseen, niin sanottuun sisällölliseen kansalaisaloitteeseen (agenda initiative), jossa aloitteen kohteena oleva asia saatetaan parlamentin käsiteltäväksi ja päätettäväksi eikä menettelyyn kytkeydy kansanäänestyksen järjestämistä asiasta.
Tarkastelu kohdistuu aloitejärjestelmiin valtiollisella (kansallisella) tasolla. Useissa maissa, Suomi mukaan lukien, on olemassa kunnallisen tai alueellisen tason kansalaisaloitejärjestelmiä, mutta näitä aloitemenettelyjä ei seuraavassa käsitellä.
Tarkastelu kohdistuu eurooppalaisiin kansalaisaloitejärjestelmiin. Läntisen Euroopan maista tarkasteluun on otettu kaikki ne valtiot, joissa on sisällöllinen kansalaisaloite valtiollisella tasolla. Aloitteiden muodot ja menettelyt vaihtelevat Euroopassa maittain paljon. Eräissä maissa, kuten Itävallassa, kansalaisaloitejärjestelmä on ollut valtiollisella tasolla käytössä jo pitkään. Euroopassa on myös melko uusia kansalaisaloitejärjestelmiä. Tällaisia ovat Alankomaiden ja niin sanottujen uusien demokratioiden järjestelmät. Kansalaisaloitejärjestelmän yleistyminen liittyy pyrkimykseen lisätä kansalaisten suoran vaikuttamisen mahdollisuuksia.
Sveitsissä kansalaisaloite kytkeytyy vahvasti kansanäänestysinstituutioon eikä se siten rinnastu nyt tarkasteltavana olevaan sisällölliseen kansalaisaloitteeseen. Italiassa on sekä kansanäänestykseen liittyvä kansalaisaloite että sisällöllinen kansalaisaloite, joista ensin mainittu on kuitenkin instituutiona valtiollisessa järjestelmässä merkittävämpi. Puolan ja Unkarin lisäksi myös useimmissa muissa Keski- ja Itä-Euroopan uusissa demokratioissa on käytössä sisällöllinen kansalaisaloite. Muissa pohjoismaissa ei tällä hetkellä ole sisällöllisen kansalaisaloitteen järjestelmiä valtiollisella tasolla.
Alankomaat
Alankomaissa kansalaisaloitteen tekemisestä säädetään parlamentin työjärjestyksessä. Kansalaisaloitteelle (burgerinitiatief) vaaditaan 40 000 allekirjoitusta eli hiukan yli 0,2 prosenttia äänioikeutetuista. Aloiteoikeus kuuluu parlamenttivaaleissa äänioikeutetuille Alankomaiden kansalaisille. Aloitteeseen osallistuvien henkilöiden on allekirjoitettava aloite sekä ilmoitettava nimensä, syntymäaikansa ja vahvistettava olevansa Alankomaiden kansalaisia.
Allekirjoitusten keräämiselle ei ole määräaikaa eikä aloitteiden rekisteröimiselle pakollista menettelyä. Viranomaiset eivät osallistu allekirjoitusten keräämisvaiheeseen, eikä mitään tarkastuksia siten suoriteta tässä vaiheessa. Parlamentti tarkastaa jälkikäteen satunnaisotannoin, että allekirjoittajat ovat äänioikeutettuja. Tämä tarkistetaan henkilötodistusten kopioista, jotka allekirjoittajien pyydetään lähettämään. Alankomaissa ei ole toistaiseksi tehty kansalaisaloitteita, joissa tuenilmausten kerääminen olisi toteutettu kokonaan sähköisesti tietoverkossa. Niissä tapauksissa, joissa osa tuenilmauksista on ollut sähköisessä muodossa, on osaa näistä allekirjoittajista pyydetty toimittamaan tietonsa myös paperilla. Jos riittävä osuus allekirjoittaneista toimii näin asetetussa määräajassa, pidetään tuenilmauksia pätevinä.
Aloite voi olla muodoltaan lakiehdotus tai toimenpidealoite, kunhan sen tavoite on ilmaistu selkeästi ja esityksellä on riittävät perustelut. Aloitteen aiheen on kuuluttava parlamentin päätösvaltaan. Aloite ei saa koskea asiaa, josta parlamentti on tehnyt päätöksen edellisen kahden vuoden kuluessa, elleivät olosuhteet ole olennaisesti muuttuneet.
Aloitteen virallinen käsittely alkaa siitä, kun se on toimitettu parlamentille. Parlamentti tutkii siten aloitteen käsiteltäväksi ottamisen edellytykset vasta sen jälkeen, kun allekirjoitukset on jo kerätty. Parlamenttikäsittelylle ei ole asetettu määräaikaa. Parlamentin kirjallisten aloitteiden ja kansalaisaloitteiden valiokunta (Commissie Verzoekschriften en Burgerinitiatieven) tarkastaa, että edellytykset aloitteen käsiteltäväksi ottamiseksi täyttyvät. Valiokunta esittää näkemyksensä parlamentille virallisessa raportissa, jossa se tekee esityksen aloitteen käsiteltäväksi ottamisesta. Raportti julkaistaan ja toimitetaan myös aloitteen tekijöiden edustajille. Parlamentti tekee päätöksen jokaisesta käsittelyyn otetusta aloitteesta. Menettelyssä on mahdollista kutsua aloitteen tekijöiden edustajat suullisesti kuultaviksi parlamenttiin.
Kansalaisaloitejärjestelmä on ollut Alankomaissa käytössä vuodesta 2006 alkaen. Vuoden 2008 toukokuuhun mennessä oli tehty ainoastaan kolme aloitetta, joista vain yksi täytti edellytykset ja otettiin käsiteltäväksi. Vuonna 2008 suoritetun arvioinnin perusteella päätettiin, että sähköiset allekirjoitukset hyväksytään paperisten ohella ja että aloitetta käsittelevässä parlamentin täysistunnossa täytyy olla läsnä joko asianomainen ministeri tai valtiosihteeri.
Espanja
Espanjassa kansalaisaloitteesta säädetään perustuslaissa ja sitä täydentävässä niin sanotussa orgaanisessa laissa vuodelta 1984. Aloitteen saaminen parlamentin käsiteltäväksi edellyttää 500 000 allekirjoitusta eli noin 1,5 prosenttia äänioikeutetuista. Aloitteen voivat tehdä vaaliluetteloon merkityt täysi-ikäiset Espanjan kansalaiset. Aloitteen täytyy sisältää jäsennelty lakiehdotus perusteluineen sekä aloitteen vireillepanijoiden täydelliset nimet ja henkilötiedot. Aloitteen vireillepanevalle kansalaiskomitealle (comisión promotora) asetetaan useita tehtäviä vuoden 1984 laissa, mutta itse komiteasta ei ole nimien ilmoittamisvelvollisuutta pidemmälle menevää sääntelyä.
Aloitteen on oltava sopusoinnussa perustuslain säännösten kanssa eikä se siten voi kohdistua perustuslain muuttamiseen. Aloitetta ei voi myöskään tehdä perustuslakia täydentävistä, perustuslain ja tavallisen lain väliin säädöshierarkkisesti sijoittuvista niin sanotuista orgaanisista laeista eikä verotusta koskevista tai kansainvälisiin asioihin liittyvistä laeista taikka armahduksista. Aloite ei voi myöskään koskea valtion budjettia, josta päätetään parlamentissa lakimuodossa.
Aloitemenettely käynnistetään antamalla aloite parlamentin puhemiehistölle, joka ratkaisee 15 päivän kuluessa, voidaanko aloite ottaa käsiteltäväksi. Hylkäämiseen voi johtaa edellä mainittu kielletty aihe tai aloitteen puutteellisuus. Samoin hylkääminen voi seurata siitä, että sama asia on edustajainhuoneessa tai senaatissa parhaillaan käsiteltävänä tai että aiemmin samoilla valtiopäivillä on käsitelty samansisältöinen aloite. Kielteisestä päätöksestä voi valittaa perustuslakituomioistuimeen.
Allekirjoitusten kerääminen voi alkaa vasta sen jälkeen, kun puhemiehistö on hyväksynyt aloitteen käsiteltäväksi. Tieto hyväksymisestä annetaan keskusvaalilautakunnalle, joka valvoo allekirjoitusten keräämistä. Aikaa allekirjoitusten keräämiselle on yhdeksän kuukautta hyväksymispäätöksestä. Aikaa voidaan pidentää puhemiehistön hyväksymän erittäin painavan syyn perusteella kolmella kuukaudella. Allekirjoittajat ilmoittavat nimensä, henkilötodistuksensa numeron sekä sen kunnan, jossa ovat merkittynä vaaliluetteloon. Allekirjoituksen tulee olla notaarin, tuomioistuimen sihteerin tai sen kunnan sihteerin, jonka vaaliluetteloon allekirjoittaja on merkitty, varmentama. Varmennusoikeus voidaan antaa myös valantehneille vireillepanevan komitean nimittämille vapaaehtoisille kerääjille. Tämä on käytännössä yleisin menettelytapa. Vuodesta 2006 alkaen allekirjoituksen on lain mukaan voinut tehdä myös sähköisessä muodossa siten kuin siitä erikseen säädetään. Allekirjoitustietojen tarkastaminen on keskusvaalilautakunnan vastuulla.
Kun vaadittava määrä nimiä on kerätty, aloitetaan menettely asian saamiseksi parlamenttikäsittelyyn. Sen jälkeen, kun vähintään 500  000 allekirjoittajan nimet on varmistettu, parlamentin puheenjohtajisto julkistaa aloitteen ja lisää sen kuuden kuukauden kuluessa täysistunnon esityslistalle. Parlamentin ohjesäännön mukaisesti myös aloitteen vireillepanijoiden edustaja voi osallistua käsittelyyn. Aloitteen käsittely jatkuu tarvittaessa parlamentin hajottamisen tai vaalikauden loppumisen yli. Jos aloite tulee parlamentissa käsiteltäväksi, voivat aloitteen tekijät vaatia valtiolta korvausta nimien keräämisestä aiheutuneista kustannuksista, kuitenkin enintään 300 000 euroa.
Iso-Britannia
Isossa-Britanniassa sähköiseen kansalaisaloitteeseen tarvitaan 100 000 allekirjoitusta (0,2 prosenttia äänioikeutetuista), jotta parlamentin alahuone harkitsee keskustelua aiheesta. Jos aloite kerää 10 000 allekirjoitusta, asianomainen valtion taho antaa aloitteelle vastauksen. Aloitteet voivat olla voimassa enintään vuoden.
Italia
Italian perustuslain 71 artiklan mukaan vähintään 50 000 äänioikeutettua Italian kansalaista voi tehdä lakiehdotuksen jommallekummalle parlamentin kamareista, edustajainhuoneelle tai senaatille. Kyse on luonteeltaan sisällöllisestä kansalaisaloitteesta. Vaadittujen allekirjoitusten määrä vastaa noin 0,08 prosenttia äänioikeutetuista. Aloite tulee laatia lakiehdotuksen muotoon ja se pitää perustella. Italiassa käydään oikeustieteellisen tutkimuksen piirissä keskustelua siitä, onko aloitteille olemassa sisällöllisiä rajoituksia vai ei.
Aikaa allekirjoitusten keräämiseen on kuusi kuukautta ennen aloitteen luovuttamista parlamentille. Aloitteesta ei seuraa mitään velvoitteita parlamentille eli parlamentti ei ole velvollinen keskustelemaan tai äänestämään aloitteesta.
Lisäksi Italian perustuslaki tuntee viisi erilaista kansanäänestysmenettelyä. Näistä merkittävin on niin sanottu kumoava kansanäänestys, jossa on kyse mahdollisuudesta järjestää kansanäänestys normaalissa järjestyksessä hyväksytyn ja voimassa olevan lain tai hallituksen asetuksen kumoamisesta (referendum abrogativo). Kumoava kansanäänestys on järjestettävä, jos sitä vaatii vähintään 500 000 äänioikeutettua kansalaista tai vähintään viisi maakuntaneuvostoa. Äänestystuloksen pätevyys edellyttää, että yli puolet äänioikeutetuista äänestää. Verotusta, budjettia tai armahdusta koskevista laeista kansanäänestystä ei voi järjestää. Lisäksi kansainvälisten sopimusten ratifiointi ja Italian liittyminen kansainvälisiin tai ylikansallisiin organisaatioihin on rajattu kansanäänestyksen ulkopuolelle.
Vaikku
thumb|Vaikkua pumpulipuikon päässä. Vaikku eli korvavaha on korvakäytävän vahamaista, keltaista eritettä, jonka tarkoitus on suojata korvakäytävää.
Kansalaisaloite
Itävalta
Kansalaisaloitteen voi panna vireille 0,1 prosenttia Itävallan äänioikeutetuista kansalaisista eli noin 8 000 henkilöä. Aloitteen saamiseksi parlamentin käsittelyyn vaaditaan kuitenkin 100 000 tuenilmausta (n. 1,2 prosenttia äänioikeutetuista). Tähän lukuun voidaan laskea vireillepanijat mukaan. Alun perin aloitteelle edellytettiin 200 000 allekirjoittajaa, mutta vuonna 1981 perustuslain muutoksella määrä laskettiin 100 000 allekirjoittajaan menettelyn helpottamiseksi. Vuoteen 1998 saakka myös kahdeksan parlamentin jäsentä sai tehdä kansalaisaloitteen.
Vaikku
Vaikkua syntyy kun korvakäytävän ulomman kolmanneksen ihon talirauhasten ja seruminaalirauhasten eritteet sekoittuvat keskenään. Niiden lisäksi vaikussa on korvakäytävän kuolleita ihosoluja.
Kansalaisaloite
Itävalta
Aloitteen aiheen tulee kuulua liittovaltion säädösvaltaan. Se voi koskea uuden lain säätämistä tai voimassa olevan lain muuttamista taikka kumoamista. Aloite voi koskea perustuslakia eikä sen tarvitse olla sisällöltään yhdenmukainen Euroopan unionin oikeusjärjestyksen tai Itävallan kansainvälisten velvoitteiden kanssa, sillä aloitteen sisältö arvioidaan näiltäkin osin vasta myöhemmin parlamenttikäsittelyssä. Aloite ei kuitenkaan saa vaarantaa vuoden 1947 kieltolain (Verbotsgesetz) noudattamista, jolla pyritään estämään kansallissosialismin nousua. Aloite voidaan esittää lakiehdotuksen muodossa tai yleisemmässä, toimenpidealoitteeseen rinnastuvassa muodossa. Aloitteella ei ole tarkkoja muotomääräyksiä, vaan lyhyt ehdotus perusteluineen riittää.
Vaikku
Vaikku muodostaa rasvapitoisen ja vettä hylkivän kalvon, joka suojaa korvakäytävää kosteudelta ja epäpuhtauksilta. Ilman vaikkua korvakäytävän iho halkeilisi ja mikrobit pääsisivät tunkeutumaan ihoon ja aiheuttamaan tulehduksen. Vaikussa on bakteereita tuhoavaa lysotsyymi-entsyymiä.
Kansalaisaloite
Itävalta
Hakemus aloitteen vireille panemiseksi tehdään liittovaltion sisäasiainministeriölle. Siinä pitää nimetä valtuutettu ja hänen sijaisensa, jotka myös allekirjoittavat hakemuksen. Hakemukseen liitetään aloitteen perustelut sekä enintään kahden vuoden aikana kerätyt tuenilmaukset 0,1 prosentilta rekisteröityneistä äänioikeutetuista, maassa vakinaisesti asuvista Itävallan kansalaisista. Sisäasiainministeriön on tehtävä päätös aloitteesta kolmen viikon kuluessa. Muodollisten vaatimusten täyttyessä aloite on hyväksyttävä allekirjoitusten keräyksen käynnistymiseksi. Samalla päätetään allekirjoitusten keräämisajasta eli niin sanotusta merkitsemisajasta, jolloin kansalaiset voivat käydä allekirjoittamassa aloitteen. Allekirjoittaminen tapahtuu pääsääntöisesti kahdeksana peräkkäisenä päivänä. Aloitteen vireillepanijoita edustava valtuutettu ilmoittaa, tapahtuuko allekirjoittaminen kaikissa kunnissa vai vain osassa niistä.
Vaikku
Vaikun koostumus vaihtelee eri väestöillä ABCC11-geenin mutaatioiden johdosta. Eurooppalaisilla ja afrikkalaisilla vaikku on kosteaa ja tahmeaa, mutta itäaasialaisilla, intiaaneilla ja eskimoilla kuivaa. Muissa Aasian osissa ihmisillä esiintyy yhtä paljon kosteaa ja kuivaa vaikkua.
Kansalaisaloite
Itävalta
Merkitsemisen järjestävät niin sanotut merkitsemisviranomaiset eli käytännössä kunnat, joiden määräämissä virastoissa aloitteen voi allekirjoittaa. Merkitsemisen kustannuksista vastaa sisäasiainministeriö, joka korvaa kunnille merkitsemiskustannukset. Valtuutetun on suoritettava ennen merkitsemisen aloittamista ministeriölle 2 500 euron käsittelymaksu, jonka hän saa kuitenkin viisinkertaisena takaisin, jos aloite päätyy parlamentin käsiteltäväksi.
Vaikku
Vaikku poistuu korvakäytävästä normaalisti itsestään. Jos sitä muodostuu liikaa, tai jos se poistuu hitaasti, se saattaa tukkia korvakäytävän. Näin syntynyt vahatulppa voi heikentää kuuloa, aiheuttaa korvaan painon tunnetta ja huminaa, tai johtaa huimaukseen. Näin voi käydä etenkin kun korvaan pääsee vettä ja vaikku turpoaa. Vaha voidaan poistaa korvasta huuhtelemalla, imulla tai instrumentein. Vahatulppa uusiutuu usein.
Kansalaisaloite
Itävalta
Allekirjoituskelpoisia ovat ne 16 vuotta täyttäneet parlamenttivaaleissa äänioikeutetut Itävallan kansalaiset, joiden pääasiallinen asuinpaikka on Itävallassa. Äänioikeusikä laskettiin Itävallassa 16 vuoteen vuonna 2007. Tuenilmaukseen sisällytetään henkilön etu- ja sukunimi, syntymäaika, osoite sekä omakätinen allekirjoitus. Allekirjoittajan on myös esitettävä henkilöllisyyden todistava asiakirja. Kuntien viranomaiset tarkistavat allekirjoittajien äänioikeuden vaaliluetteloista. Merkitsemisajan päätyttyä viranomaiset toteavat pätevien allekirjoitusten lukumäärän ja ilmoittavat sen oman alueensa vaaliviranomaiselle, joka puolestaan vahvistaa tiedon ja välittää sen liittovaltion keskusvaalilautakunnalle. Liittovaltion keskusvaalilautakunnan on toimitettava parlamentille kaikki aloitteet, joita vähintään 100 000 äänestäjää tai 1/6 äänestäjistä kolmessa osavaltiossa on kannattanut. Aloitteeseen liittyvistä viranomaispäätöksistä voi valittaa perustuslakituomioistuimeen.
Liittoparlamentilla on velvoite ottaa aloite käsiteltäväksi, mutta sen ei tarvitse tehdä aloitteesta nimenomaista päätöstä. Parlamentin työjärjestyksen mukaan kansalaisaloitteella on parlamenttikäsittelyssä etusija verrattuna hallituksen esityksiin ja parlamentin jäsenten aloitteisiin. Aloitteen käsittely täytyy aloittaa parlamentissa kuukauden kuluessa, ja aloitteen vireillepanijoiden edustajaa on kuultava parlamenttikäsittelyn aikana. Valiokunta voi käsitellä aloitetta enintään neljä kuukautta, jonka jälkeen sen on tehtävä ehdotuksensa täysistunnolle. Aloite raukeaa, jos sitä ei ehditä käsitellä vaalikauden aikana.
Vaikku
Korvan kaiveleminen sormella tai vanupuikon työntäminen korvaan voi kiihdyttää vaikun tuotantoa ja kasata vaikun tulpaksi. Myös kuulokojeen käyttö voi lisätä vaikun muodostumista.
Kansalaisaloite
Itävalta
Kansalaisaloitteita tehdään Itävallassa nykyisin lähes vuosittain. Tähän mennessä 33 aloitetta on hyväksytty merkitsemismenettelyyn, ja näistä ainoastaan kaksi ei lopulta ylittänyt vaadittua allekirjoitusten määrää. Aloitteet eivät ole yleensä suoraan johtaneet uuteen lainsäädäntöön. Ensimmäiset kolme aloitetta 1960-luvulla toteutuivat myöhemmissä lainsäädäntömuutoksissa (Itävallan yleisradioyhtiö 1964, 40-tuntinen työviikko 1969, 13. kouluvuoden poistaminen 1969). Sisällöltään aloitteet ovat kohdistuneet muun muassa sosiaalipolitiikkaan, koulujärjestelmään ja muihin julkisiin palveluihin, ympäristön- ja terveydensuojeluun, ydinvoimaan ja EU-kysymyksiin sekä maanpuolustukseen.
Nykyisin kansalaisaloitteiden taustayhteisöinä toimivat yleensä poliittiset puolueet. Aloiteinstituutio on Itävallassa muotoutunut voimakkaasti oppositiopolitiikan välineeksi.
Portugali
Oikeudesta tehdä kansalaisaloite säädetään Portugalin perustuslaissa ja sitä täydentävässä kansalaisten lakialoitteita koskevassa laissa vuodelta 2003. Aloitteen tekemiseen vaaditaan tuenilmaus 35 000 allekirjoittajalta. Aloiteoikeus on äänioikeutetuilla ja vaalirekisterissä olevilla Portugalissa tai ulkomailla asuvilla Portugalin kansalaisilla.
Aloitteen sisällön tulee kuulua parlamentin lainsäädäntövaltaan. Aloitteen tulee sisältää selkeästi määritelty lainsäädäntöesitys. Aloite ei saa kuitenkaan koskea perustuslain muuttamista, perustuslain mukaan hallituksen toimivaltaan tai Madeiran ja Azorien alueellisille parlamenteille kuuluvia kysymyksiä, parlamentin ehdottomaan toimivaltaan kuuluvia kysymyksiä, armahduksia tai budjettikysymyksiä. Aloite ei saa myöskään loukata perustuslakia tai sen henkeä. Hylättyä aloitetta ei voi myöskään tuoda uuteen käsittelyyn saman istuntokauden aikana.
Aloite tehdään parlamentin puhemiehelle. Se sisältää aloitteen allekirjoituksineen (vähintään 35 000 allekirjoittajaa henkilötietoineen), aloitteen keskeisiä tavoitteita, perusteluja ja vaikutuksia esittelevän selvityksen sekä listan aloitteen vastuuhenkilöistä eli kansalaiskomiteasta, johon kuuluu vähintään viisi ja enintään kymmenen henkilöä. Aloitemenettelyyn ei kuulu mitään ennakollista kontrollia, ja allekirjoitukset tarkistetaan jälkikäteen. Parlamentin puhemies voi hylätä aloitteen, mikäli se ei täytä laissa määriteltyjä ehtoja. Puhemiehen hyväksymä aloite siirretään asianomaiselle valiokunnalle, jonka tulee 30 päivän kuluessa antaa siitä tarvittava selonteko tai lausunto.
Pääsäännön mukaan aloite raukeaa parlamentin toimikauden päättyessä. Mikäli parlamentti ei ole ehtinyt äänestää aloitteesta ennen toimikautensa päättymistä, voi aloitteesta vastaava komitea esittää sen uutta käsittelyä seuraavalle parlamentille, jos aloitteen tekemisestä on kulunut alle vuosi. Kansalaisaloitteen parlamenttikäsittely noudattaa samaa lainsäädäntömenettelyä kuin muutkin lakiesitykset parlamentissa.
Puola
Puolassa oikeus kansalaisaloitteen tekemiseen perustuu vuoden 1997 perustuslakiin ja kansalaisaloitelakiin vuodelta 1999. Perustuslain mukaan 100 000 äänioikeutetulla kansalaisella on oikeus tehdä parlamentille lakialoite.
Aloiteprosessi on kaksivaiheinen. Aloite saadaan vireille 1 000 allekirjoituksella. Aloitteen saaminen parlamentin käsittelyyn edellyttää vielä vähintään 99 000 allekirjoitusta lisää. Vaatimus 100 000 allekirjoittajasta merkitsee Puolassa 0,3 prosenttia äänioikeutetuista.
Aloiteoikeus on äänioikeutetuilla Puolan kansalaisilla. Aloiteoikeus koskee kaikkia lakeja lukuun ottamatta perustuslakia, valtion talousarviota ja valtion velanottoon tai valtion vakuuksiin liittyviä lakeja. Näissä asioissa aloiteoikeus on ainoastaan maan hallituksella. Myöskään parlamentin sisäistä järjestäytymistä ja menettelytapoja koskeva sääntely ei voi olla kansalaisaloitteen kohteena. Muita sisällöllisiä rajoituksia aloiteoikeudelle ei ole. Aloite voi koskea myös asiaa, joka on parhaillaan tai on jo ollut parlamentin käsiteltävänä.
Kansalaisaloitetta koskevat samat muotovaatimukset kuin muitakin lakialoitteita eli sen tulee sisältää lakiehdotus perusteluineen, arviointi lain vaikutuksista sekä ehdotus lain rahoituksen järjestämisestä. Lisäksi tulee osoittaa aloitteen yhdenmukaisuus Euroopan unionin lainsäädännön kanssa. Valtaosa kansalaisaloitteista ei menettelyn alkuvaiheessa täytä näitä vaatimuksia, ja ennakkohyväksynnän saaminen edellyttää usein vielä aloitteen jatkovalmistelua.
Kansalaisaloitteen tekemistä varten on muodostettava niin sanottu lakialoitekomitea, jonka jäseninä tulee olla vähintään 15 äänioikeutetuksi rekisteröityä Puolan kansalaista. Komitean on valittava keskuudestaan itselleen edustaja. Komitea voi edistää ainoastaan yhtä aloitetta kerrallaan.
Komitean on kerättävä tuenilmaukset vähintään 1 000 rekisteröidyltä äänioikeutetulta ennen aloitteen toimittamista parlamentin puhemiehelle. Jos aloite täyttää muodolliset vaatimukset, parlamentin puhemies hyväksyy aloitteen jatkomenettelyyn. Ennen hyväksyntää puhemies voi pyytää parlamentin lainsäädäntövaliokunnalta lausunnon aloitteesta. Aloitteiden perustuslainmukaisuutta ei kuitenkaan voida tässä vaiheessa varmistaa, sillä perustuslakituomioistuimella ei ole toimivaltaa aloitteiden arvioinnissa.
Lakialoitekomitealla on 14 vuorokautta aikaa korjata ennakkohyväksymismenettelyssä havaitut mahdolliset puutteet. Puhemiehen päätöksestä voidaan valittaa korkeimpaan oikeuteen.
Puolassa on säännelty myös kansalaisaloitteen parlamenttikäsittelyä. Aloite tulee ottaa parlamentissa käsiteltäväksi kolmen kuukauden kuluessa sen jättämisestä puhemiehelle. Komitean edustaja voi myös osallistua tarkkailijana parlamenttikäsittelyyn. Parhaillaan on vireillä lainmuutos, jossa laajennettaisiin jo nykyisinkin voimassa olevaa mahdollisuutta jatkaa kansalaisaloitteen parlamenttikäsittelyä vaalikauden yli. Pääsääntönä asioiden parlamenttikäsittelyssä on keskeneräisen asian raukeaminen vaalikauden lopussa. Lainmuutoksessa asetettaisiin kansalaisaloitteen parlamenttikäsittelyn kestolle myös aikaraja.
Vuosien 1999–2009 välisenä aikana on ennakkohyväksynnän läpäissyt 61 kansalaisaloitetta, joista 24 aloitteessa onnistuttiin keräämään vaadittu määrä hyväksyttyjä allekirjoituksia. Näistä 24 parlamenttikäsittelyyn edenneistä aloitteista seitsemän johti lainsäädännön muutoksiin, kolme hylättiin ja 14:n käsittely ei ole vielä päättynyt tai aloite on rauennut. Kansalaisaloitteet ovat kohdistuneet muun muassa sosiaali- ja terveysalaan, työelämän sääntelyyn ja koulujärjestelmään. Jotkin aloitteet ovat koskeneet selkeästi alueellisia intressejä tai tiettyä ammattiryhmää. Valtaosa aloitteista on koskenut voimassa olevan lainsäädännön muutoksia, ei siis kokonaan uusia lakeja.
Unkari
Unkarin perustuslaki vuodelta 1989 sisältää useita suoran demokratian mekanismeja. Jo ennen uutta perustuslakia säädettiin laki kansanäänestyksistä ja kansalaisaloitteista, jota tarkistettiin vuonna 1997 perustuslain muutoksen yhteydessä menettelyllisten epäselvyyksien poistamiseksi.
Sisällöllisen kansalaisaloitteen tekemiseksi parlamentille Unkarissa vaaditaan 50 000 allekirjoitusta eli noin 0,6 prosenttia äänioikeutetuista. Unkarin perustuslaki tuntee myös kansalaisaloitemenettelyn, jossa vähintään 100 000 kansalaista voi tehdä parlamentille kansalaisaloitteen ja parlamentti voi päättää järjestää asiasta sitovan tai neuvoa-antavan kansanäänestyksen.
Seuraava tarkastelu kohdistuu pelkästään parlamenttikäsittelyyn johtavaan sisällölliseen kansalaisaloitteeseen, johon ei siis liity kansanäänestysmahdollisuutta.
Sisällöllisessä kansalaisaloitteessa aloiteoikeutettuja ovat Unkarin äänioikeutetut kansalaiset. Aikaa allekirjoitusten keräämiselle on kaksi kuukautta.
Aloitteen pitää kuulua parlamentin toimivaltaan sekä sisältää tarkasti ja yksiselitteisesti parlamentin keskusteluun saatettava kysymys. Lain mukainen kahden kuukauden keräysaika käynnistyy siitä, kun kansallinen vaalilautakunta hyväksyy allekirjoituslomakkeen. Lomake voidaan hylätä, jos aloite ei kuulu parlamentin toimivaltaan, kysymyksen muotoilu ei ole lain säännösten mukainen tai allekirjoituslomakkeet eivät muutoin vastaa vaatimuksia. Tämä aloitteen ennakkotarkastusmenettely otettiin käyttöön vuoden 1997 lainmuutoksella. Sillä haluttiin estää allekirjoitusten keräys sellaisille aloitteille, jotka eivät täytä lain vaatimuksia ja joita ei voida ottaa parlamentin käsiteltäväksi.
Allekirjoitusten keräyksen jälkeen aloite toimitetaan kansalliselle vaalilautakunnalle, joka tarkastaa allekirjoitukset. Vaalilautakunnan puheenjohtaja ilmoittaa parlamentin puhemiehelle aloitteen tarkastuksen tuloksen. Jos edellytykset eivät täyty, tästä ilmoitetaan aloitteen tekijöille. Jos edellytykset täyttyvät, puhemiehen on tehtävä aloitteesta ilmoitus tiedonsaamista seuraavana täysistuntopäivänä. Vaalilautakunnan päätöksistä voidaan valittaa perustuslakituomioistuimeen.
Sveitsi
Suoralla demokratialla on Sveitsissä pitkät ja vahvat perinteet, vaikkakin Sveitsin valaliitto perustettiin alun perin edustukselliseksi järjestelmäksi. Kansalaisaloite otettiin käyttöön jo vuonna 1891. Seuraavassa käsitellään Sveitsin nykyistä, kansanäänestyksen järjestämiseen kytkeytyvää kansalaisaloitemenettelyä, joka ei sinällään rinnastu edellä tarkasteltuihin sisällöllisiin kansalaisaloitteisiin. Sveitsissä on ollut aikaisemmin käytössä myös puhtaasti sisällöllinen kansalaisaloite, mutta siitä on luovuttu.
Parlamentti voi todeta aloitteen pätemättömäksi ainoastaan silloin, jos sen muoto on virheellinen tai se loukkaa kansainvälisen oikeuden velvoittavia normeja. Tämä on kuitenkin hyvin harvinaista. Toistaiseksi vain neljä aloitetta on todettu pätemättömiksi. Parlamentti voi myös muotoilla vastaehdotuksen aloitteelle, jolloin kansanäänestys järjestetään sekä kansalaisaloitteesta että parlamentin vastaehdotuksesta.
Kansalaisaloitteen käsittelyn käynnistää aloitekomitea, johon tulee kuulua vähintään 7 ja enintään 27 äänioikeutettua Sveitsin kansalaista. Komitea saattaa aloitteen tekstin esitarkastukseen liittokanslerinvirastoon, missä tarkastetaan, että aloite täyttää muodolliset edellytykset. Samoin esitarkastuksessa tarkastetaan allekirjoituslistojen vaatimustenmukaisuus. Tämän jälkeen allekirjoitusten keräämisen alkamisajankohta julkaistaan virallisessa lehdessä, mistä alkaa kulua laissa määritelty 18 kuukauden määräaika. Kerätyt nimilistat toimitetaan kunkin kunnan viranomaisille, jotka tarkastavat allekirjoitusten pätevyyden. Tarkastetut listat toimitetaan liittokanslerinvirastoon, jossa todetaan virallinen keräystulos. Jos allekirjoituksia on riittävä määrä, tulee aloite muodollisesti vireille.
Hallituksen on lausuttava kantansa aloitteen johdosta vuoden kuluessa sen vireilletulosta. Parlamentin on otettava aloite käsittelyynsä kahden ja puolen vuoden kuluessa. Mahdollinen vastaehdotus pidentää käsittelyaikaa. Päteväksi todettu aloite on vietävä muuttamattomana kansanäänestykseen. Aloitekomitea voi peruuttaa aloitteen ennen kuin hallitus on tehnyt päätöksen kansanäänestyksen ajankohdasta.
Suoran demokratian mekanismeilla on tärkeä asema Sveitsin poliittisessa järjestelmässä. Edellä kuvattu kansalaisaloitemenettely on ollut myös puolueille keskeinen politiikkaväline. Vuosien 1891–2010 aikana on käynnistetty 378 kansalaisaloitetta, ja niistä on järjestetty 174 kansanäänestystä. Vaikka toistaiseksi vain 18 aloitetta on lopulta hyväksytty kansanäänestyksessä, on aloitemenettelyllä ollut tärkeä rooli uusien asioiden tuomisessa päätöksenteon ja poliittisen keskustelun kohteeksi. Toisaalta kansalaisaloitetta on kritisoitu siitä, että se voi kohdistua ainoastaan perustuslain säännöksiin.
Aksiooma (filosofia)
Aksiooma on filosofiassa perusoletus, jonka paikkansapitävyys on ilmeinen. Joidenkin mielestä tällaisia aksioomia ei ole olemassa.
Kansalaisaloite
Kokoavia näkökohtia
Useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa on nykyisin valtiollisella tasolla kansalaisaloitejärjestelmä, jossa tietty määrä äänioikeutettuja kansalaisia voi tehdä parlamentille aloitteen ja saada siten haluamansa asian parlamentin käsiteltäväksi. Kansalaisaloiteinstituution muodot vaihtelevat maittain merkittävästi eikä Euroopassa ole osoitettavissa vallitsevaa, yhdensuuntaista mallia, jonka pohjalta kansalaisaloite olisi perusteltua Suomessa järjestää.
Aksiooma (filosofia)
Aristoteles ja aksiomaattinen järjestelmä
Aristoteleen mukaan tieto voidaan jakaa kahteen ryhmään. Aksioomat muodostavat toisen ryhmän, jotka ovat yleisiä, ehdottomia tietoja, joita on rajallinen määrä ja joita ei voida johtaa, eli perustella, toisista tähän ryhmään kuuluvista tiedoista. Aksioomista voidaan deduktiivisen päättelyn avulla johtaa teoreemoja ja näin perustella loogisella päättelyllä tieto oikeaksi. Induktiivisen päättelyn kautta voidaan muodostaa aksioomeja yksittäisistä havainnoista.
Kansalaisaloite
Kokoavia näkökohtia
Aloiteoikeudesta säädetään tarkastelluissa maissa perustuslain tasolla. Vain Alankomaissa järjestelmä perustuu kokonaan alempaan sääntelyyn, parlamentin työjärjestykseen. Perustuslaissa säädetään yleensä vaadittavasta äänioikeutettujen allekirjoittajien määrästä, aloitteen osoittamisesta parlamentille sekä aloitteen kohdentumisesta lainsäädäntöasioihin tai muihin parlamentin toimivaltaan kuuluviin asioihin samoin kuin mahdollisista muista aloitteen sisällöllisistä rajoituksista. Muilta osin aloitejärjestelmästä säädetään yleensä perustuslakia alemmalla tasolla.
Sääntelyn laajuus tai yksityiskohtaisuus vaihtelee. Alankomaissa aloiteinstituutio rakentuu hyvin suppean sääntelyn varaan, kun taas useissa muissa maissa aloitemenettelyn yksityiskohdista säädetään seikkaperäisesti omassa laissaan.
Aloiteoikeus on osoitettu kyseessä olevan maan äänioikeutetuille kansalaisille. Vaadittu allekirjoittajien määrä vaihtelee maittain. Espanjassa vaatimus 500 000 allekirjoituksesta vastaa noin kahta prosenttia äänioikeutetuista, kun taas Puolassa vaatimus on merkittävästi matalampi, 100 000 allekirjoitusta eli 0,3 prosenttia äänioikeutetuista.
Sisällöllisessä kansalaisaloitteessa on yleensä kyse lainsäädäntöaloitteesta. Alankomaissa ja Unkarissa aloitteen voi tehdä muustakin parlamentin toimivaltaan kuuluvasta asiasta. Eräissä maissa edellytetään, että aloite on laadittu lakiehdotuksen muotoon (mm. Espanja, Italia ja Puola). Muissa maissa aloitteen vireillepanijat voivat laatia lainsäädäntöaloitteen myös yleisempään, toimenpidealoitteen kaltaiseen muotoon.
Aloiteoikeudelle on eräissä maissa asetettu erilaisia sisällöllisiä rajoituksia. Esimerkiksi Puolassa aloite ei voi koskea perustuslakia, valtion talousarviota ja valtion velanottoon tai valtion vakuuksiin liittyviä lakeja. Myös Portugalissa ja Espanjassa aloitteen on oltava perustuslainmukainen eikä se siten voi kohdistua perustuslain muuttamiseen. Muita aloiteoikeuden ulkopuolelle rajattuja asiaryhmiä voivat olla esimerkiksi kansainväliset asiat, verotus, valtion talousarvio, armahdukset ja niin sanotut orgaaniset lait (perustuslain ja tavallisen lain väliin säädöshierarkkisesti sijoittuva laki).
Eräissä maissa aloitemenettelyyn sisältyy aloitteen ennakollinen tarkastus, jossa arvioidaan, täyttääkö aloite laissa säädetyt vaatimukset. Vasta tämän vaiheen jälkeen käynnistyy allekirjoitusten varsinainen keräys. Tällainen ennakollinen tarkastus on esimerkiksi Itävallassa, Espanjassa, Unkarissa ja Puolassa. Tarkastuksessa tehdyistä hylkäävistä päätöksistä voidaan valittaa perustuslakituomioistuimeen (Itävalta, Espanja ja Unkari) tai korkeimpaan oikeuteen (Puola). Alankomaissa, Italiassa ja Portugalissa ei ole ennakkotarkastusta, vaan aloite toimitetaan suoraan parlamentille allekirjoitusten keräyksen päätyttyä.
Eräissä maissa edellytetään erityisen kansalaiskomitean perustamista aloitteen tekemistä varten (Espanja, Portugali ja Puola).
Kansalaisaloite käsitellään parlamentissa pääsääntöisesti yleisten käsittelysääntöjen mukaisesti. Aloitteen parlamenttikäsittelylle on joissakin maissa säädetty aikarajoja esimerkiksi käsittelyn aloittamisajankohdan tai käsittelyn keston osalta (Itävalta, Portugali, Unkari ja Puola). Itävallassa ja Espanjassa on säädetty valtion taloudellisesta tuesta aloitteen tekijöille, jos aloite etenee parlamenttikäsittelyyn.
Käytännössä kansalaisaloitteiden vaikutukset lainsäädäntöön ovat jääneet rajallisiksi, sillä aloitteet johtavat lainsäädännön muutoksiin melko harvoin. Tältä osin voidaan nähdä jonkin verran vaihtelua eri maiden välillä. Itävallassa ja Puolassa sisällöllinen kansalaisaloite on saanut ehkä vahvimman aseman.
Olympus µ 760
thumb|320px|Olympus µ 760-digitaalikamera Olympus µ 760 on Olympuksen maaliskuussa 2007 julkaisema digitaalikamera. Se on sateenkestävä ja metallirunkoinen ja se on varustettu muun muassa 7,1 megapikselin CCD-kennolla, 3 x optisella zoomilla, 2,5 tuuman nestekidenäytöllä ja roiskevesitiiviillä metallirungolla. Kamera tukee xD-muistikorttistandardia ja toimii Litium-ion Li-42B-akulla. Se painaa ilman akkua ja muistikorttia 120 grammaa.
Anatoli Bogdanov
Anatoli Vasylovytš ”Tolja” Bogdanov (s. 28. marraskuuta 1947) on ukrainalainen jääkiekkovalmentaja.
Bogdanov on valmentanut paitsi Neuvostoliitossa, myös Suomessa sekä SM-liigassa että Mestiksessä. Suomeen Tolja tuli vuonna 1991 ukrainalaisen HK Sokol Kiovan joukkueesta. Bogdanov on valmentanut Suomessa muun muassa Ilvestä (vuosina 1991–1993), KalPaa (vuosina 1994–1996), TuToa (vuosina 1996–2003) ja KooKoota. Tämän lisäksi Bogdanov on valmentanut Ukrainan maajoukkuetta vuosina 1997–2003.
Mauna Loa
Geologia
thumb|vasen|Mauna Loan huippu ja sadan metrin välein olevia [[Korkeuskäyrä|korkeuskäyriä.]] Mauna Loa on kilpitulivuori Havaijin suurimmalla saarella Havaijilla. Se on maailman suuri aktiivinen tulivuori, ja sen tilavuuden on laskettu olevan ainakin 75 000 kuutiokilometriä. Sen pinta-ala merenpinnan yläpuolella on 5 100 neliökilometriä, ja se muodostaa yli puolet Havaijin saaresta. Mauna Loan huippu on 4 169 metrin korkeudessa.
Mauna Loa purkautui ensimmäisen kerran 0,6–1 miljoonaa vuotta sitten, jolloin se alkoi kohota Hualālain ja Mauna Kean tulivuorten väliin. Mauna Loa saavutti merenpinnan tason noin 300 000 vuotta sitten. Tulivuori on syntynyt maanalaisen ns. kuuman kohdan (ts. kuuman pisteen) laavasta. Kuumat pisteet ovat litosfäärilaattojen keskiosissa sijaitsevia pylväsmäisiä, paikallaan pysyviä vulkaanisia pisteitä. Tyynenmeren litosfäärilaatta liikkuu kuuman pisteen kohdalta, ja uusi tulivuori tai tulivuorisaari syntyy.
Mauna Loan huippukaldera on Moku‘āweoweo, joka on lähes 15 neliökilometrin laajuinen ja 180 metriä syvä. Kalderasta lähtee koilliseen ja lounaaseen siirrosvyöhykkeet, ja lisäksi vuoren pohjois- ja länsirinteillä on löydetty 33 purkaushalkeamaa.
Mauna Loan syöksemä laava on erittäin kuumaa, juoksevaa ja emäksistä basalttilaavaa. Riskiluokittelussa basalttilaavaa purkavat tulivuoret luetaan ympäristölle vaarattomiksi: basalttinen laava ei tuki purkausaukkoja ja näin ei aiheuta räjähdysvaaraa. Basalttisten tulivuorten alueet ovatkin yleensä matkailijoiden suosiossa (esimerkiksi Hekla Islannissa).
thumb|Ilmakuvaa Mauna Loan purkaushalkeamista 2022. Mauna Loa on purkautunut viimeisen 3 000 vuoden aikana noin kuuden vuoden välein ja vuoden 1843 jälkeen noin viiden vuoden välein. Suurin osa purkauksista syntyy keskuskaldersta, mutta rinteiden siirrosvyöhykkeistäkin purkautuu laavaa. Yhdysvaltain asevoimien lentokoneet pudottivat vuosien 1935 ja 1942 aikana pommeja rinteeseen estääkseen laavavirran pääsyn Hilon kaupunkiin. Pieni kylä puolestaan tuhoutui kesäkuun 1950 purkauksessa. Tämän jälkeen Mauna Loa on purkautunut merkittävästi vuosina 1975, 1984 ja 2022.
Tutkimus
Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen Hawaiian Volcano Observatory tarkkailee Havaijisaarien tulivuoria, ja sillä on muun muassa dataa Mauna Loan seismisyydestä, muodonmuutoksista ja kaasupäästöistä.
Mauna Loan huipulla, liki 3 400:n metrin korkeudessa, sijaitsee tutkimusasema, joka on seurannut säätä ja ilmakehän kemiallista koostumusta yhtäjaksoisesti 1950-luvulta lähtien. Aseman pystytti Charles Keeling. Vuonna 1958 Keeling mittasi ilmakehän hiilidioksidipitoisuudeksi 315 ppm. Sen jälkeen lukema on tasaisesti noussut. Vuonna 2022 lukema ylitti 418 ppm.
Maalahden baptistiseurakunta
Maalahden baptistiseurakunta on maalahtelainen baptistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1901. Seurakunnan Betel-rukoushuone sijaitsee Maalahden Klockarbackenilla. Seurakunta on Finlands svenska baptistsamfund-kirkkokunnan jäsen.
Betel-kappeli
Seurakunnan Betel-kappeli rakennettiin vuonna 1901 ja siinä on tilaa 200 henkilölle. Lisäksi rakennukseen kuuluu pastorin asunto. Rakennus remontoitiin vuonna 1929 ja sitä on remontoitu myöhemmin useaan otteeseen. Viimeisin suuri peruskorjaus tehtiin vuonna 2004.
Seurakunta omisti vuoteen 2002 Betania-kappelin Havrasisssa, joka oli rakennettu vuosina 1931–1933. Samoin seurakunta omisti vuosina 1939–1944 rakennetu Salem-kappelin Åminnessä vuoteen 1998.
Historia
Seurakunta perustettiin helmikuussa 1901 Karolina Klockarsin kotona. Seurakuntaan liittyi 102 henkilöä, jotka olivat kuuluneet aikaisemmin Åmossan baptistiseurakuntaan. Seurakunta perustettiin paikallisista syistä ja sopusoinnussa äitiseurakunnan kanssa. Jakautuminen tapahtui Erik Janssonin johdolla.
Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan johtajina:
Nokkoskoisa
Nokkoskoisa (Anania hortulata) on yleinen, mustavalkoinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Nokkoskoisa on varsin helposti tunnistettava perhoslaji. Siivet ovat pohjaväriltään valkoiset ja niiden ulkoreuna on musta. Sekä etu- että takasiiven poikki kulkee mustien täplien rivi. Etusiiven etureuna on musta ja siiven keski- sekä tyviosassa on muutama musta täplä. Lisäksi takasiivessä musta keskitäplä lähellä siiven tyveä. Aivan etusiiven tyvellä on keltaista väriä Ruumis on keltainen ja mustan kirjava. Siipiväli 27–33 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki aina Baikalille saakka. Suomessa nokkoskoisaa tavataan Ahvenanmaalta ja etelärannikolta Etelä-Lappiin saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta heinä-elokuun vaihteeseen.
Elinympäristö ja elintavat
Nokkoskoisa elää niityillä, puistoissa, puutarhoissa. Se suosii nokkosia kasvavia melko viileän mikroilmaston ympäristöjä. Perhoset lentävät iltahämärissä ja tulevat valolle, mutta lähtevät päivälläkin häirittyinä helposti lentoon. Toukka talvehtii.
Ravintokasvi
Toukan pääasiallisia ravintokasveja ovat nokkoset (Urtica), mutta se voi elää myös esimerkiksi mintuilla (Mentha) ja herukoilla (Ribes).
Saint Paulin ja Minneapolisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
thumb Saint Paulin ja Minneapolisin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta Yhdysvalloissa. Arkkihiippakunnalla on kaksi katedraalia, joista toinen on Pyhän Paavalin katedraali Saint Paulissa ja toinen Basilica of Saint Mary Minneapolisissa.
Hiippakuntaan kuului 851 000 jäsentä, 394 pappia ja 188 seurakuntaa vuonna 2014.
Kiillotettu punainen keramiikka
Kiillotettu punainen keramiikka esiintyi Intiassa ja Pakistanissa kupari- ja pronssikaudella. Tämä keramiikka ilmestyi Harappan kulttuurin mukana. Kun varsinainen Harappan kulttuuri katosi, kulttuuri jatkoi noin 1700/1500–1400 eaa. Gujaratissa ja idän lähialueilla. Tällöin oli myöhäisharappalainen Rangpurin kulttuuri. Tämä vaihe liittyi pienehköihin paimentolais- ja viljelykyliin. Tällöin kulttuuri säilytti vain joitain harappalaisia piirteitä. Samaan aikaan oli punamustaa keramiikkaa. Kulttuuri piti yhteyttä Malwan kulttuuriin.
Kulttuuri jälkiharappalainen ?
Kiillotettu punainen keramiikka esiintyi Gujaratissa alussa harappalaisen keramiikan rinnalla. Kun Harappan kulttuuri katosi, killotettu ja puna-musta keramiikka jäivät.
Teikoplaniini
Teikoplaniini on seos glykopeptideihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina muutoin vaikeasti hoidettavien bakteeri-infektioiden hoitamiseen.
Kiillotettu punainen keramiikka
Kulttuuri jälkiharappalainen ?
Noin välillä 1900–1700 eaa. oli monia siirtymävaiheita harappalaisesta jälkiharappalaiseen. Rangpur III:a vastaava kiillotetu punainen keramiikka oli näistä viimeinen. Tällöin härät, antiloopit ja geometriset aiheet yleistyivät keramiikassa.
Teikoplaniini
Ominaisuudet ja käyttö
Teikoplaniinia tuottaa Actinoplanes teichomyceticus-aktinobakteeri. Se on seos rengasrakenteisia glykopeptidejä, joista tärkeimmät ovat teikoplaniinit A2-1, A2-2, A2-3, A2-4 ja A2-5. Peptidi koostuu seitsemästä aminohaposta ja siihen on liittynyt mannoosi- ja N-asetyyliglukosamiinisokerit sekä rasvahaposta peräisin oleva hiilivetyketju, joka on erilainen eri komponenteissa. Teikoplaniini liukenee veteen ja hieman alkoholeihin. Teikoplaniinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerien soluseinän biosynteesin estämiseen, koska se estää peptidoglykaanin rakenneosien polymeroitumisen. Lääkeaine tehoaa ainoastaan grampositiivisiin bakteereihin. Se tehoaa moniin kokkeihin ja basilleihin ja myös MRSA:han. Teikoplaniini annostellaan ruiskeena suoneen tai lihakseen. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi vaikeiden strepto-, stafylo- tai enterokokkien aiheuttamien hengityselimien tai iho- ja pehmytkudostulehdusten hoitoon.
Haittavaikutukset
Teikoplaniini voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan allergisia oireita kuten ihottumaa, pistoskohdan kipua ja kuumetta. Harvinaisena voi esiintyä myös kuulovaurioita tai munuaistoksisuutta.
Vain elämää (2. tuotantokausi)
Vain elämää -sarjan toinen tuotantokausi kuvattiin 28. toukokuuta – 4. kesäkuuta 2013 ja sen  esittäminen alkoi Nelosella 4. lokakuuta 2013. Kauden viimeinen jakso esitettiin 22. marraskuuta 2013.
Kiillotettu punainen keramiikka
Kulttuuri jälkiharappalainen ?
Gujaratissa kiillotetun punaisen keramiikan löytöpaikat olivat yleensä jokien varsilla. Nyt ei enää tehty Indus-sinettejä ja käytetty painoja.
Vain elämää (2. tuotantokausi)
Ensimmäisen tuotantokauden tapaan kausi kuvattiin Hirvensalmella sijaitsevassa Satulinnassa. Kauden artistit, Anna Abreu, Laura Närhi, Maarit Hurmerinta, Ilkka Alanko, Jukka Poika, Pauli Hanhiniemi ja Juha Tapio, julkistettiin 28. toukokuuta 2013.
Myös toisen tuotantokauden artistit nähtiin livekonsertissa. Konsertti järjestettiin Hartwall Areenalla 28. joulukuuta 2013. Osa ohjelmassa esitetyistä kappaleista julkaistiin kokoelmalevyllä 15. marraskuuta 2013. Kauden toinen kokoelma julkaistiin 29. marraskuuta 2013.
Kiillotettu punainen keramiikka
Kulttuuri jälkiharappalainen ?
Kulttuuri nousi mm. Rangpurissa tulvan jälkeen noin 1500 eaa. jälkeen.
Löytöpaikkoja
Esim Rangpur III, Rangpur IIC, Lothal B, Ahar IC, Navtadoli III, Chandoli, Somnath III muttei juurikaan esim Rodjissa. Eräiden tietojen mukaan Ahar IC ajoittuu suunnilleen aikaan 2080/1950 –1500 eaa., ja tästä kerrostumasta on löydetty punaista ja mustaa keramiikkaa ja kiillotettua punaista keramiikkaa. Rriyi Timbo II.
Vain elämää (2. tuotantokausi)
2. tuotantokausi keräsi keskimäärin 756 000 katsojaa.
Kiillotettu punainen keramiikka
Aikalaiskulttuureja ja löytöpaikkoja
Kiillotetuun punaiseen keramiikaan liittymäöttömiä paikkoja ja kulttuureja.
Sinisuohaukka
pienoiskuva|Circus cyaneus Sinisuohaukka (Circus cyaneus) on pohjoisen pallonpuoliskon pohjoisilla alueilla viihtyvä päiväpetolintu.
Koko ja ulkonäkö
Pituus: 46–50 cm, siipien kärkiväli 110–125 cm, paino 350–600 g.
Ääni: Pesällä nopea ki-ki-ki
Jalavakarhunvatukka
Jalavakarhunvatukka (Rubus ulmifolius) on vadelman sukuinen kasvi, joka kasvaa noin kolme metriä korkeaksi. Sen voi erottaa muista karhunvatukoista siitä, että lehden alapinta on valkoinen ja kukat vaaleanpunaiset.
Sinisuohaukka
Koko ja ulkonäkö
Vanhin suomalainen rengastettu sinisuohaukka on ollut 10 vuotta 30 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut hollantilainen, iältään 17 vuotta 1 kuukautta.
Jalavakarhunvatukka
Marjat ovat syötäviä ja aromaattisia, mutta kuivahkoja. Niitä voi käyttää myös värjäämiseen.
Sinisuohaukka
Levinneisyys
Sinisuohaukka pesii Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisimmissa osissa. Suomessa sinisuohaukkoja tavataan etenkin Pohjanmaalla ja Lapissa, mutta myös Pohjois-Karjalassa ja Kainuussa. Lisäksi havainto kesäkuulta 2008 Valkealan Selänpäässä. Suomen kanta vaihtelee vuosittain 2000–4000 parin välillä pienten jyrsijöiden määrästä riippuen. Euroopan pesimäkanta on 8000–10 000 paria, joista Britteinsaarilla n. 800. Venäjällä pesii 15 000–20 000 paria.
Elinympäristö
Sinisuohaukka viihtyy avoimilla soilla, jokisuistoilla ja pelloilla.
Lisääntyminen
Sinisuohaukan pesä on maassa. Emo munii 1–7 munaa, joita haudotaan 29–31 vrk.
Ravinto
Sinisuohaukkojen ravintoa ovat pikkujyrsijät, linnut, linnunmunat, hyönteiset, käärmeet, sammakot ja haaskat.
Nimi
Tieteellinen nimi Circus tulee kreikan sanasta kirkos. Kyseessä on monen antiikin kirjoittaman mainitsema myyttinen lintu, joka sai nimensä kaartelusta (kirkos = ympyrä). Lintu oli ilmeisesti kanahaukka. Lajinimi cyaneus (lat.) tarkoittaa tummansinistä tai merensinistä. Vanhoja suomalaisia nimiä ovat sinertävä suohaukka ja sinihaukka.
Markus Kajo
Markus Aarni Erämies Kajo (s. 7. joulukuuta 1957 Isojoki), tunnettu myös nimimerkillä Kettunen, on suomalainen toimittaja, kirjailija (pakinoitsija), käsikirjoittaja ja televisiojuontaja. Hän aloitti toimittajanuransa koulukaupungissaan Joensuussa. Hän on esiintynyt Yle TV2-kanavalla muun muassa ohjelmissa Ihmisen käsikirja, Markus Kajon ruudunsäästöohjelma, Naurun paikka, TV-ohjelma Kettunen ja Nousevan auringon Kajo.