cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hull City AFC
Lähihistoriaa
Kauden 1990–1991 päätteeksi Hull City putosi silloisesta 2. divisioonasta, ja viisi vuotta myöhemmin uudesta kakkosdivisioonasta kolmoseen, neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle, missä se pelasi kahdeksan kauden ajan ja kärsi talousvaikeuksista. Joukkueen talous oli niin kuralla, että erään kerran se ei maksamattomien vuokrien takia päässyt pelaamaan omalle kotikentälleen. Joukkueen pelastajaksi tuli entinen Leeds Unitedin kaupallinen johtaja Adam Pearson.
Kaudella 2002–2003 joukkue siirtyi uudelle 25 400 -paikkaiselle Kingston Communications -stadionille, jonka paikallinen valtuusto oli päättänyt rakentaa 43 miljoonalla punnalla. Samalla kaudella uudeksi manageriksi tuli Peter Taylor. Taylorin ensimmäisellä kokonaisella kaudella 2003–2004 joukkue sijoittui kolmosdivisioonassa toiseksi ja nousi uuteen Ykkösliigaan, kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle, mistä se nousi kaudeksi 2006–2007 Mestaruussarjaan sijoituttuaan toiseksi. Kaudella 2007–2008 seura sijoittui Mestaruussarjan kolmanneksi ja nousi Valioliigaan pudotuspelien kautta ensimmäisen kerran kautta aikojen. Loppuottelussa kaatui Bristol City maalein 1–0.
Pääsarjatasolla Phil Brownin suojatit säilyivät kaudella 2008–2009 vain niukasti sijoittuen 17:nneksi, pisteen päähän Newcastle Unitedista. Myös kaudella 2009–2010 Hullin meno hyytyi kevättä kohti, ja maaliskuun puolivälissä päävalmentaja Brown joutui jättämään tehtävänsä. Kauden päätteeksi seura putosi Mestaruussarjaan. Kaudella 2012–2013 Hull sijoittui Mestaruussarjassa toiseksi ja nousi toistamiseen Valioliigaan. Kaudella 2013–2014 se sijoittui Valioliigassa 16:nneksi ja seuraavalla kaudella 18:nneksi pudoten jälleen Mestaruussarjaan. Seura nousi jälleen Valioliigaan kaudeksi 2016–2017.
Suomalaispelaajat
Maalivahti Mauno Rintanen pelasi Hull Cityssä neljä ottelua 1956–1957 (silloisessa 3. divisioonassa).
Rutiini
Rutiini on sitrusflavonoidi, jolla on lääketieteellisesti hyödyllisiä ominaisuuksia antioksidanttina sekä metallien kelatoijana.
Kemiallinen rakenne
Rutiini on glykosidi, jonka aglykoni on kversetiini (flavonoli) ja glykoni on rutinoosi (disakkaridi).
Esiintyminen
Rutiinia esiintyy tattarissa, Rheum-suvun kasvien (esimerkiksi raparperin) lehdissä ja varsissa, brasilialaisen Fava D'Anta -puun hedelmissä, sekä monissa muissa kasveissa pienissä määrin. Kelatoimisominaisuutensa ansiosta rutiini toimii kasveissa ravinteiden kuljettajana maaperästä kasvin eri osiin.
Myrskylä Suomen sodassa
60.53898°N, 25.94432°W
Myrskylä joutui Suomen sotaan jo alkuvaiheessa, koska Liljendal oli lähellä Hattujen sodan tuloksena muodostunutta rajaa. Venäläiset hyökkäsivät kenraaliluutnantti Pjotr Ivanovitš Bagrationin komennossa Kouvolaan nykyään kuuluvasta Iitin Keltistä (21. divisioona), Kuusankoskelta, Elimäen Anjalasta sekä Aleksei Ivanovitš Gortšarovin komennossa Ruotsinpyhtään Ahvenkoskelta (17. divisioona). Bagrationin 21. divisioonalla oli noin neljä pataljoonaa kussakin kolmesta läpimenokohdasta rajanylityksen alkaessa.
Amos Brotherus
Amos Brotherus (s. 2001) on suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Billy Elliot -musikaalin pääroolista. Billyn roolia näyttelivät myös Lassi Hirvonen ja Henrik Björklund. Brotheruksen vanhemmat ovat Hanna Brotherus ja Antti Ikonen. Amos kuuluu Brotherus Brothers -yhtyeeseen, jossa ovat myös hänen veljensä Johannes ja Robert. Heillä on myös sisko, Elsa. Tanssin lisäksi Brotherus soittaa selloa.
Myrskylä Suomen sodassa
Sotatoimet Myrskylässä
Ruotsalaisten joukkojen viivyttäessä eteneviä venäläisiä joukkoja joutui Myrskylän Muttila tapahtumien kohteeksi 1808. Eversti Carl Johan Adlercreutzin komentama 2. prikaati joutui kosketukseen venäläisten kanssa Koskenkylässä, Kuuskoskella ja Orimattilassa.
Eversti August Fredrik Palmfeltin komentamaan 1. prikaatiin kuuluva, everstiluutnantti Carl Johan Stjernvallin komentama Porin läänin jalkaväkirykmentti saapui Myrskylään 22.2.1808. Seuraavana päivänä hän ja I pataljoonan komentaja majuri Eek lähtivät Koskenkylään, koska venäläisten kuultiin olevan jo Liljendalissa. Kapteeni Bremenin komppanian käskettiin siirtyä etuvartioon Liljendalin tien varrelle Muttilaan, minne hyökkäsi Nikolai Aleksejevitš Tutškovin komentama 3.os/21.divisioona Hardomin suunnasta.
24.2. hyökkäsi ruhtinas Aleksei Ivanovitš Gortšarovin komentama 17. divisioona Muttilassa ja Artjärvellä Pjotr Ivanovitš Bagrationin komentama 21. divisioona. Porin rykmentti ja Uudenmaan rykmentin neljä eskadroonaa vastustivat hyökkäystä menestyksellä, mutta sivustojensa saarrostusvaaran vuoksi vetäytyivät.
26.2. hyökkäsivät venäläiset jo pohjoisessa Orimattilassa, mutta yöhön venyneessä taistelussa Orimattilan Käkelään sijoittuneet Porin rykmentin pääosat torjuivat hyökkäyksen. Koskenkylässä Hans Henrik Gripenberg ja Georg Carl von Döbeln Uudenmaan rykmentin rakuunapataljoonan kanssa puolustautui menestyksellä, mutta he joutuivat vetäytymään etelään Porvooseen.
Adlercreutz pyrki tehokkaaseen vastarintaan, mutta lopulta ruotsalaisten joukkojen oli vetäydyttävä pohjoiseen. Suomenlinnan antautumisen jälkeen, minkä ennakkoehtona oli ollut tieto siitä, ettei Ruotsista varmasti ole tulossa apujoukkoja Suomeen voimatekijöiden muuttuminen venäläisten eduksi Etelä-Suomessa vahvistui, mikä demoralisoi puolustajia.
Tuloksena venäläisten menestyksestä jotkut talonpojat ehtivät jo 23.10.1808 vaadittaessa vannomaan uskollisuudenvalan Venäjän keisarille. Kuitenkin jo marraskuussa 1808 Uudenmaan rykmentin rakuunat palasivat majoitutettaviksi Myrskylään. Kapteeni Sturmer siirtyi Myrskylään joulukuussa porvoolaisten ansioista hopeapokaalilla palkitsemana.
Muistomerkki
thumb|300px|Uudenmaan Prikaatin Killan merkitsemä muistokivi Pernajan taistelun ja Myrskylässä Muttilan sodaksi kutsuttujen tapahtumien muistoksi Uudenmaan prikaati pystytty 4.9.1965 luonnonkivisen muistomerkin Kuuskoskelle Pernajan, Liljendalin ja Myrskylän taisteluissa kaatuneille.
Chōshūn han
Chōshūn han oli daimion hallitsema läänitysalue Japanissa Edo-kaudella. Se tunnettiin myös Hagin hanina sen pääkaupungin Hagin mukaan. Se sijaitsi Nagaton ja Suōn provinssien alueella ja käsitti siten nykyisen Yamaguchin prefektuurin. Hania hallitsi Mōri-klaani. Sillä oli merkittävä rooli Tokugawa-bakufun viimeisinä vuosina.
Chōshūn alueen johtajat olivat Sengoku-kauden sotaherran Mōri Motonarin jälkeläisiä. Hän onnistui laajentamaan vaikutusvaltaansa koko Chūgokun alueelle ja miehitti yli 1 200 000 kokun arvoisen alueen. Kuolemansa jälkeen hänen pojanpojastaan Mōri Terumotosta tuli daimio, joka liittoutui Toyotomi Hideyoshin kanssa. Tämä oli kuitenkin virhe: Hideyoshin kuoltua Tokugawa Ieyasu voitti Toyotomin liittolaiset Sekigaharan taistelussa. Mōri-klaani siirrettiin alkuperäisestä kodistaan Akin provinssista Nagaton provinssiin (Chōshūhun), ja sen omistuksia supistettiin. Chōshūn hanista tulikin keskeinen alue Tokugawoja vastustaville voimille. Unelma Tokugawojen kaatamisesta toteutui kuitenkin vasta 1800-luvulla, kun Chōshūn han yhdisti voimansa Satsuman hanin ja heille ystävällismielisen hoviaatelin kanssa ja bakufu kaadettiin Boshin-sodassa. Hanien sotajoukot muodostivat myös keisarillisen Japanin armeijan ydinjoukon Meiji-restauraation jälkeen. Liittonsa kautta Chōshūn ja Satsuman edustajat olivat merkittävässä yhteiskunnallisessa ja poliittisessa asemassa Meiji- ja jopa Taishō-kauden ajan.
Mangas Coloradas
Mangas Coloradas tai Dasoda-hae ("Istuskelija", myös "Punahiha") (1793 - 18. tammikuuta 1863) toimi chiricahua-apassien bedonkohe-ryhmän (sulautui myöhemmin mimbreño-ryhmään) johtajana vuosina 1837–1863. Hän hankki maineensa neljällä eri vuosikymmenellä käyden joukkoineen useita sotia Meksikoa ja Yhdysvaltoja vastaan.
Espanjalaisen lempinimensä Mangas Coloradas, suomeksi Punahiha tai Punaiset Hihat, hän sai erään ryöstöretken yhteydessä käyttämänsä punaisen paidan mukaan.
Mangas Coloradas oli johtajana vahva ja määrätietoinen. Hän solmi liittoja muiden apassien ja navajojen kanssa naittamalla omia tyttäriään muiden heimojen johtajille. Mangas Coloradasta on kuvattu kookkaaksi ja voimakkaaksi mieheksi. Hänen pituudekseen on mainittu yli 190 senttiä ja hänen olemuksensa kerrotaan herättäneen kunnioitusta kaikkialla, missä hän liikkui Mangas Coloradas etsi erilaisia keinoja suojellakseen kansansa maita ja varmistaakseen heille turvallisen elämän. Hän uskoi apassien ja Yhdysvaltojen suhteiden perustuvan molemmipuoleiseen luottamukseen ja kunnioitukseen, mutta näki myöhemmin olleensa väärässä.
Historia
thumb|240px|Santa Ritan kauvoskaupunki kasvoi myöhemmin hetkellisesti. Kuva 1919. 1800-luvun alussa nykyisen New Mexicon alueelta Santa Rita del Cobresta tehdyt kuparilöydöt saivat apassit tekemään sopimuksen meksikolaisten kanssa vuonna 1822. Tuolloin chiricahua-apassien päämiehenä toiminut Juan José Combás salli kaivostoiminnan aloittamisen kansansa mailla. Osa chiricahuoista vastusti kaivoksia ja siirtyi asumaan kauemmas Ojo Calienten lämpimille lähteille johtajanaan Cuchillo Negro (Baishan).
Mangas Coloradasin viha meksikolaisia kohtaan sai alkunsa vuonna 1837, kun Santa Ritan pienessä kaivoskaupungissa surmattiin joukko sinne juhliin kutsuttuja chiricahuoita. Kyseessä oli päänahanmetsästäjien virittämä ansa. Chihuahuan maakunnan hallitus oli luvannut tietyn rahasumman jokaisesta apassin päänahasta ja tämä lupaus johti joukkosurmiin. Ammuttujen joukossa oli myös Juan José Combás.
Verilöylyssä mukana ollut Mangas Coloradas menetti vaimonsa, mutta onnistui itse pakenemaan pienen poikansa kanssa. Tapauksen jälkeen hän yhdisti voimansa Cuchillo Negron ja muiden chiricahua-johtajien kanssa ja hävitti meksikolaisasutukset Santa Ritassa ja sen ympäristöstä.
Yhdysvaltain armeijan liikkuessa apassien maiden halki vuonna 1846 valloittamaan Kaliforniaa, tarjosi Mangas Coloradas apuaan meksikolaisten maakuntien valtaamisessa. Yhteistyö toimi hyvin chiricahuoiden osallistuessa kenraali Stephen W. Kearnyn sotilasosaston rinnalla taisteluihin Meksikon sodassa. Seuraavan vuosikymmenen kultalöydöt chiricahuain mailta ennakoivat heille kuitenkin huonoa tulevaisuutta. Mangas Coloradas pyrki säilyttämään rauhanomaiset suhteensa Pino Altosin kullankaivajiin, jotka elivät sekä apassien että satunnaisten navajo-ryhmien alituisen hyökkäysuhan alla. Saatuaan kutsun kullankaivajien kylään Mangas Coloradas käveli suoraan ansaan. Kaivosmiehet sitoivat chiricahua-johtajan puuhun ja ruoskivat häntä säälimättömästi. .
Kalajärvi (Padasjoki, Arrakoski)
Kalajärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Arrakosken kylän lähellä sijaitseva järvi.
Mangas Coloradas
Historia
Kullankaivajien käsittelyn jälkeen vapaaksi päästetyn Mangas Coloradasin henkiset haavat eivät parantuneet. Hän pyysi apua vävyltään Cochiselta. Kostotoimenpiteet pantiin täytäntöön, ja chiricahuat autioittivat Pino Altosin kaivoskylän. Vuonna 1861 luoteinen New Mexico ja Arizonan kaakkoiset alueet saivat vastaanottaa lukuisia Mangas Coloradasin ja Cochisen johtamia iskuja. Vuonna 1862 he veivät soturinsa kenraali James H. Carletonin kolonnaa vastaan. Taistelut kävivät kuitenkin raskaiksi chiricahuoille. Monta hyvää soturia kuoli ja lisäksi Mangas Coloradas sai vastaanottaa suru-uutisen. Meksikolaiset joukot olivat surmanneet hänen veljensä. Taistelujen loppuvaiheessa Mangas Coloradas haavoittui rintaan ja putosi hevosensa selästä. Pelästyneet soturit kantoivat vertavuotavan johtajansa pois rintamalta ja lopettivat sodan vähäksi aikaa.
Kalajärvi (Padasjoki, Arrakoski)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Padasjoen alueeseen (14.251) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,7 metriä mpy.
Mangas Coloradas
Mangas Coloradasin kuolema
Joitakin kuukausia myöhemmin Mangas Coloradas palasi kansansa luo Mimbres-vuorille (Mimbres Mountains). Hän sai kuulla, että kenraali Carleton oli antanut ohjeet kaikkien miespuolisten apassien surmaamisesta. Mangas Coloradasia tukeneet mescalerot oli vangittu Bosque Redondon reservaattiin, ja useita hänen heimoveljiään oli teloitettu. Kaiken muun lisäksi eräs chiricahuain kylistä oli joutunut isorokon saastuttamaksi. Vanhana ja sotaan väsyneenä Mangas Coloradas oli valmis rauhaan tietäen, että sopimusratkaisu olisi apassien kannalta viisain teko.
Lentävien muurahaisten aikaan (apassikalenterin tammikuu) vuonna 1863 muuan meksikolainen ratsasti Mangas Coloradasin leiriin valkoisen lipun kanssa. Mangas Coloradas sopi tapaamisen Kalifornian sotavoimien virkamiesten kanssa neuvotellakseen rauhasta. Mimbreño-päällikön soturit varoittivat johtajaansa Yhdysvaltain petollisuudesta, mutta Mangas Coloradas ei uskonut vastapuolen tekevän mitään pahaa vanhalle miehelle, joka halusi keskustella rauhasta. Hän otti mukaansa valkoisen lipun ja 15 soturiaan. Nähtyään amerikkalaisten nostavan leirissään rauhanlipun Mangas antoi sotureilleen määräyksen palata takaisin. Muiden apassien ratsastaessa pois chiricahua-johtaja joutui useiden aseistettujen sotilaiden ympäröimäksi. Jälleen kerran Yhdysvaltain armeija oli pettänyt hänet.
Aseistetut miehet saattoivat Mangas Coloradasin Fort McLeanin linnakkeen pihamaalle, jonne kenraali Joseph Westin komennuskunta saapui katsomaan vankia. Mangas Coloradas pysytteli vaiti. Sotilaat määrättiin pitämään silmällä Mangas Coloradasta, jota vartioitiin yön ajan ulkona nuotion äärellä. Silminnäkijän mukaan joukko sotilaita lämmitti pistimiään tulessa ja sohi niiden kuumilla kärjillä Mangas Coloradasin jalanpohjia. Kun mimbreño-johtaja nousi ylös moittiakseen sotilaiden käytöstä ja suojellakseen itseään, vartiomiehet ampuivat häntä useita kertoja kuolettavasti.
Virallinen sotilasraportti kertoi Mangas Coloradasin kuolleen yrittäessään paeta. Tapauksen jälkeen armeijan kirurgi leikkasi Mangas Coloradasin pään irti sen suuren koon takia. Kallo keitettiin ja puhdistettiin ja lähetettiin lopuksi Smithsonian-instituuttiin lisätutkimuksia varten. Seuranneissa pseudotieteellisissä tutkimuksissa kallo mitattiin ja hänen aivonsa punnittiin. Tulos osoitti, että Mangas Coloradasin aivot olivat painavammat kuin siihenastista ennätystä pitäneellä Daniel Websterillä. Coloradasin tekemän ennätyksen rikkoi vuonna 1955 kuollut Albert Einstein.
Pomp and Circumstance
Pomp and Circumstance on brittiläisen Edward Elgarin vuosina 1901–1930 säveltämä viiden juhlamarssin sarja. Erityisesti sarjan ensimmäisestä (1901) ja neljännestä marssista (1907) on tullut Elgarin suosituimpia ja esitetyimpiä sävellyksiä.
Marssin numero 1 keskusmelodiasta, jonka Elgar itse sovitti kuorolle, on laulettuna tullut ”Land of Hope and Glory”, Britannian epävirallinen toinen kansallislaulu. Sitä käytettiin tuoreeltaan kuningas Edward VII:n kruunajaisissa vuonna 1901. Suomeksi se tunnetaan Pekka Sipilän sanoituksena nimellä ”Maa tulevaisuuden”. Sävelmää käytetään paljon myös häämarssina.
Sarjan nimi tulee Shakespearen Othellossa esiintyvästä säkeestä ”Pride, pomp, and circumstance of glorious war!”, jonka Paavo Cajander on suomentanut muotoon ”Maineikkaan sodan prameus ja loisto!”
Sarjan osat
Kukin osista on noin 5 minuutin mittainen, joten koko sarjan esitysaika on vajaa puoli tuntia.
Abdul Ghani Baradar
Baradar kuuluu talibanin perustajajäseniin, ja taisteli Mohammed Omarin rinnalla jo 1980-luvulla. Hän on naimisissa Omarin sisaren kanssa. Talibanin valtakaudella 1996–2001 hän oli monissa valta-asemissa.Yhdysvaltalaisten hyökättyä maahan vuonna 2001 Baradar pakeni Pakistaniin, missä hän jäi vangiksi 2010, vapautettiin 2018 ja osallistui rauhanneuvotteluihin Yhdysvaltojen kanssa. Tammikuusta 2019 alkaen Baradar johti Talibanin poliittista toimistoa Dohassa Qatarissa, ja allekirjoitti Talibanin puolesta sopimuksen Yhdysvaltojen vetäytymisestä.
Berenike Pankhrysos
Berenike Pankhrysos oli antiikin aikainen kaupunki Nubiassa nykyisen Sudanin alueella.
Abdul Ghani Baradar
Baradaria pidetään kohtuullisen rauhallisena toimijana Talibanin sotilaallisen siiven joukossa.
Berenike Pankhrysos
Bereniken kaupunki sijaitsi Troglodytiksessä Nubian aavikolla Niilin ja Punaisenmeren rannikon välillä alueella, joka oli usein Egyptin vallassa. Kaupunki oli rakennettu nykyisin Wadi Allaqi -nimellä tunnetun joenuoman varrelle joessa olevan mutkan kohdalle. Kaupunki sai antiikin kirjallisuudessa esiintyvän lisänimensä ”Kultainen” siitä, että sen lähellä sijaitsivat Jebel Allakin tai Ollakin kultakaivokset, jotka olivat egyptiläisille tärkein kullan lähde. Kaivostyöläisinä käytettiin rikollisia ja sotavankeja. Kaivokset ovat olleet käytössä viimeistään faarao Thutmosis III:n aikana 1400-luvulla eaa. Kaupungin nykyisin tunnettu nimi on peräisin hellenistiseltä kaudelta, sillä se viittaa johonkin Ptolemaiosten hallitsijasuvun Berenike-nimiseen naiseen.
Abdul Ghani Baradar
Baradar syntyi vuonna 1968 Uruzganin maakunnassa ja varttui Kandaharissa.
Berenike Pankhrysos
Kaupunki löydettiin vuonna 1989 käyttäen apuna vanhaa, 900-luvulta peräisin ollutta karttaa. Nykyisin paikka on tunnettu paikallisesti nimellä Deraheib, ”Rakennukset”. Asutus on ulottunut noin 1,5 kilometrin matkalle joenuoman varrella, ja siellä on saattanut olla arviolta jopa asukasta. Paikalla on lukuisia raunioita, huomattavimpana kahden linnakkeen jäänteet.
Kaupunkia ei tule sekoittaa Punaisenmeren seudun muihin (tai antiikin ajan muihin) Berenike-nimisiin kaupunkeihin.
Vapaamuurarin hauta
Vapaamuurarin hauta voi viitata johonkin seuraavista:
Heidi Brunila
Heidi Brunila (s. 8. heinäkuuta 1977) on turkulainen iskelmälaulaja. Hänen musiikkiharrastuksensa alkoi jo lapsena pianonsoiton ja kuorolaulun merkeissä. Ensimmäiset keikkansa hän teki 19-vuotiaana.
Vuonna 2000 hän sai rinnalleen kolmihenkisen orkesterin, jolle annettiin nimeksi JustUs. Samana vuonna hän sijoittui tangomarkkinoilla kahdenkymmenen parhaan naisen joukkoon. Brunila on ottanut osaa myös muihin laulukilpailuihin. Syksyllä 2001 Heidi aloitti Semites-orkesterin solistina. Semitesin kanssa hän kiersi kolme vuotta tanssilavoja ja ravintoloita ympäri Varsinais-Suomea.
Keväällä 2002 ilmestyi albumi Semites & Heidi Brunila. Elokuussa 2007 ilmestyi single "Piippuun", johon Markku Heikkilä teki uudet turkulaiset sanat Tony Hatchin sävellykseen "Downtown".
Brunila on sittemmin keikkaillut New Style -orkesterin kanssa.
Bretton Woods
thumb|Mount Washington -hotelli Bretton Woods on kylä Carrollissa New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Bretton Woods tuli tunnetuksi siellä Mount Washington -hotellissa järjestetyn kokouksen takia. Vuonna 1944 liittoutuneet kokoontuivat siellä sopimaan kiinteiden kurssien valuuttajärjestelmästä, joka nimettiin Bretton Woods -järjestelmäksi.
Haladžit
Haladžit ovat turkkilaista haladžin kieltä puhuva kansa Iranissa. Aikanaan heitä asui myös laajasti muualla Lähi-idässä, mutta he ovat sittemmin sulautuneet muihin kansoihin. Uskonnoltaan he ovat šiialaisia. Haladžien asuttamasta alueesta käytetään joskus nimitystä Haladžistan. 1960- ja 1970-luvulla haladžin kieltä puhuvia arveltiin olevan parikymmentätuhatta, mutta heidän nykytilanteestaan tiedetään vähän. Ylipäätänsä he ovat pitkälti persialaistuneet.
Tavallisimman käsityksen mukaan haladžit ovat alkuperältään turkkilainen kansa. Toisen teorian mukaan he polveutuvat hefthaliiteistä. Joidenkin lähteiden mukaan heitä muutti 900-luvulla nykyisen Afganistanin alueelle esimerkiksi Ghazniin, jossa he muodostivat sittemmin yhden Afganistanin pataanien kolmesta pääasiallisesta heimoliittoumasta. Oletettavasti he omaksuivat myös paštun kielen. Muita haladžeja muutti 1000-luvulla Persian ja Lähi-idän alueelle. Vaikka muuttajia oli suhteellisen paljon he levittäytyivät suurelle alueelle ja sulautuivat tavallisesti muihin heimoihin. He jättivät jälkeensä paikannimiä, kuten Halaçin, Halaçlarin ja Halaçlın kylät Turkissa. Krimin niemimaalla on Khalaj-niminen kylä ja yhden teorian mukaan Kalatš-na-Donu Venäjällä on saanut nimensä haladžien mukaan.
Nykyisen Iranin alueella suuri joukko haladžeja muutti Markazīn maakunnan alueelle. Joidenkin tietojen mukaan he saapuivat alueelle Anatoliasta ja heidän tiedetään asettuneen paikalle ennen Timur Lenkin (1336–1405) valtakautta. Masʿud Kayhānin mukaan heitä oli alueella vuosina 1932–33 yhteensä 17 500 ja 1960-luvulla Gerhard Doerfer arvioi heitä olevan noin 17 000. Aikanaan joukko haladžeja muutti Fārsin alueelle, mutta siellä he ovat ajan saatossa sulautuneet kaškaihin. Tosin jotkut tutkijat pitävät kaškaita ylipäätään vain haladžien alaryhmänä.
Give Me a Reason (Ari Koivusen kappale)
Give Me a Reason on Ari Koivusen neljäs single. Se julkaistiin 5. toukokuuta 2008 levymerkillä Sony BMG.
Kappale ylsi Suomen virallisen listan kolmannelle sijalle.
Lambaré
Lambaré on kaupunki Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä asui 176 900 asukasta, joten se oli maan kuudenneksi suurin kaupunki.
Lambaré on osa pääkaupunki Asunciónin työssäkäyntialuetta.
Petra Andersson
Petra Andersson (s. 23. lokakuuta 1993 Ruotsi) on ruotsalainen jo uransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi viimeksi Eskilstuna Unitedissa, Damallsvenskanissa. Andersson lopetti uransa 24-vuotiaana vuonna 2018, eikä kertonut sille syytä. Ennen Eskilstuna Unitedin kausiaan hän pelasi AIK:ssa.
Kalliojärvi (Padasjoki, Arrakoski)
Kalliojärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Arrakosken kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Padasjoen alueeseen (14.251) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123 metriä mpy.
Kain
thumb|250px|Kain johdattaa Abelia kohti kuolemaa. [[James Tissotin (1836-1902) maalaus.]]
Kain oli Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan ensimmäisten ihmisten, Aadamin ja Eevan, poika.
Raamatun kertomus
Raamatun kertomuksen mukaan Kain oli maanviljelijä ja hänen veljensä Abel oli lammaspaimen. Kain suuttui veljelleen ja tappoi tämän, koska Jumala oli suosiollisempi Abelin uhrille. Tapon jälkeen Jumala kysyi Kainilta, missä hänen veljensä on. Kain vastasi: "Olenko minä veljeni vartija?" Kain kirottiin, ja häneen pantiin Kainin merkki. Raamattu ei kerro, millainen tuo merkki oli, mutta sen tarkoitus oli olla merkkinä, ettei kukaan, kuka hänet kohtaa, tappaisi häntä. Kain muutti asumaan Eedenin itäpuolelle ja oli ensimmäinen, joka perusti kaupungin. Kain sai pojan, jonka nimi oli Hanok.
Koraanin kertomus
Tarina Kainista ja Abelista tai oikeammin "Adamin kahdesta pojasta" löytyy Koraanin Katetun pöydän suurasta 5 (27–30). Koraani kertoo: "kumpikin heistä uhrasi ja toisen uhri vastaanotettiin, toisen uhria ei vastaanotettu. (Toinen) sanoi: »Totisesti, minä surmaan sinut».
Kohtausta seuraa tarina korpista: "Ja Jumala lähetti korpin, joka raapi maata näyttääkseen hänelle, kuinka hänen veljensä alaston ruumis olisi kätkettävä." (5:31). Jälkimmäistä tarinaa ei ole Raamatussa, mutta sekin löytyy rabbiinisista kirjoituksista. Koraanista veljesten nimet puuttuvat, mutta myöhemmissä islamilaisissa teksteissä he ovat Qabil ja Habil.
Koraanissa kertomusta seuraa jae 32: "Tämän johdosta annoimme Israelin lapsille säädöksen, että kuka ikinä ottaa hengiltä ihmisen muutoin kuin verikostoksi tai pahuuden ehkäisemiseksi maassa, hän on kuin olisi tappanut kaikki ihmiset; ja ken ikinä pelastaa yhden hengen, hän on kuin olisi pelastanut kaikkien ihmisten hengen --". Geiger antaa tekstin heprealaiseksi lähteeksi Mishnah Sanhedrinin luvun 4.
Aihe kirjallisuudessa
Danten Jumalaisessa näytelmässä ennen Juudaan helvettiä Dante ja Vergilius kävelevät yhdeksännen piirin Kainassa, missä sukulaistensa murhaajat viruvat jäisessä tuomiossaan.
Isaac Asimov on kuvannut Kainin ja Abelin tarinaa allegoriana nomadien ja maanviljelijöiden ristiriidasta.
Náfplion arkeologinen museo
Náfplion arkeologinen museo on arkeologinen museo Náfplion kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Argoliin alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1926. Se sai alkunsa sen jälkeen, kun Ruotsin Ateenan-instituutti oli suorittanut kaivauksia Asinessa ja Dendrássa. Museo toimii toisen venetsialaisvallan aikana vuonna 1713 rakennetussa Venetsian laivaston käytössä olleessa rakennuksessa. Rakennuksessa on kaksi kerrosta ja sen näyttelytilojen pinta-ala on 580 neliömetriä. Rakennusta pidetään yhtenä parhaiten säilyneistä venetsialaisista rakennuksista koko Kreikassa. Museorakennus sijaitsee aivan Náfplion keskustassa Sýntagma-aukion länsilaidalla.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta kivikaudelta antiikin ajan lopulle. Museoesineet ovat peräisin kaivauksista muun muassa seuraavista paikoista eri puolilta Argolista: Fránchtin luola, Kefalárin luola, Asine, Dendrá, Epidauros, Halieis, Hermione, Kazárma, Mideia, Náfplio, Prósymna (Bermpáti) ja Tiryns. Argoliin alueen löydöistä Argoksen löydöt ovat sen sijaan Árgoksen arkeologisessa museossa, Epidauroksen Asklepieionin löydöt Epidauroksen arkeologisessa museossa ja Mykenen löydöt Mykenen arkeologisessa museossa.
Varhaisimmat löydöt ovat noin ajalta 32000–21000 eaa., mukaan lukien kiviset ja luiset käyttö- ja kulttiesineet ja simpukankuorista tehdyt korut. Museon kokoelmiin kuuluu merkittäviä löytöjä erityisesti helladiselta ja mykeneläiseltä ajalta 3000–1000-luvuilta eaa., mukaan lukien keramiikka, korut ja lineaari-B-kirjoitusta sisältävät savitaulut. Merkittävin löytö on mykeneläisestä haudasta löydetty kokonainen niin kutsuttu Dendrán haarniska 1400-luvun lopulta eaa. Antiikin ajan löytöihin lukeutuvat muun muassa alueen Heran, Athenen, Artemiin ja Apollonin kultteihin liittyvät löydöt, kuros-patsaat, mytologisin aihein koristeltu keramiikka, lasiesineet sekä maanviljelykseen, kuten viininvalmistukseen, littyvät esineet.
Ólynthoksen arkeologinen museo
Kokoelmat
Museossa on esillä lähinnä audiovisuaalista aineistoa, koska Olynthoksen arkeologiset löydökset ovat Polýgyroksen arkeologisessa museossa. Aineisto esittelee muun muassa Olynthoksen kaupunkisuunnittelua, joka perustui Hippodamokselle ominaiseen asemakaavaan, jossa oli kaksi leveää pääkatua, ruutukaava sekä viemäröinnit. Rakennukset olivat kaksikerroksisia ja avautuivat sisäpihalle. Museo esittelee myös Olynthoksen kaivauksia, jotka suoritettiin vuosina 1928, 1990 ja 1992.
Mikael Damberg
Mikael Damberg (s. 13. lokakuuta 1971 Solna) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Ruotsin valtiovarainministeri 2021–2022. Sitä ennen hän on toiminut sisäministerinä 2019–2021 ja elinkeinoministerinä 2014–2019.
Damberg on ollut kansanedustajana Ruotsin valtiopäivillä vuodesta 2002.
Elämä ja ura
Mikael Damberg syntyi vuonna 1971. Hänen isänsä Nils-Gösta oli varainhoitaja Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa ja äitinsä Riitta-Liisa ensimmäinen naispuolinen Demarinuorten piiripuheenjohtaja. Suomalaisesta äidistään huolimatta Damberg ei omien sanojensa mukaan puhu suomea kovin hyvin, vaikka onkin opiskellut sitä koulussa.
Vuosina 1999–2003 Damberg oli Ruotsin sosiaalidemokraattisen nuorisoliiton (SSU) puheenjohtaja. Valtiopäiville hänet valittiin ensimmäistä kertaa vuonna 2002. Vuosina 2012–14 hän oli sosiaalidemokraattien ryhmänjohtaja valtiopäivillä. Vuodesta 2014 vuoteen 2019 hän oli Ruotsin elinkeino- ja innovaatioministeri, ja vuonna 2019 hänestä tuli sisäministeri. Vuonna 2021 hän siirtyi valtiovarainministeriksi.
Damberg on opiskellut hallinto-oppia Tukholman yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 2000. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Saint John (joki)
Saint John on Yhdysvalloissa ja Kanadassa virtaava joki. Se saa alkunsa Mainen osavaltion luoteisosasta ja laskee New Brunswickin kautta Fundynlahteen Atlantin valtameressä. Osa joesta muodostaa Yhdysvaltain ja Kanadan välisen rajan. Joki on pituudeltaan 673 kilometriä ja sen valuma-alue on noin 55 400 neliökilometriä, josta noin 20 000 neliökilometriä on Yhdysvaltain puolella. Alkulähteen korkeus on 350 metriä.
Circuit Gilles Villeneuve
thumb|290px|Rata ilmakuvassa. Circuit Gilles Villeneuve (, aiemmin Circuit Île Notre-Dame) on moottorirata Île Notre-Dame -saaressa Montrealissa Kanadassa.
Historia
thumb|290px|Neulansilmä Radan on suunnitellut Roger Peart. Sitä alettiin rakentaa vuonna 1977. Rata rakennettiin alun perin kilpailuradaksi, mutta sittemmin se on ollut myös yleisessä käytössä kilpailujen välisenä aikana. Radan alkuperäinen nimi oli Circuit Île Notre-Dame, mutta se vaihdettiin nykyiseksi vuonna 1982 kunnianosoituksena samana vuonna kuolleelle kanadalaiselle Gilles Villeneuvelle. Radan tunnetuimpia osia ovat Mestareiden muuri ja Kasinon suora, joissa on nähty monia vaarallisia kolareita.
Radalla ajetaan Formula 1 -sarjan Kanadan GP:tä ja radalla ajettiin Champ Car -sarjan Grand Prix of Montreal -kilpailua. Ensimmäinen Formula 1 -sarjan Kanadan GP ajettiin radalla vuonna 1978. Italialainen Riccardo Paletti kuoli radalla kaudella 1982. Hän törmäsi lähdössä paikalleen jääneeseen Didier Pironin Ferrariin. Paletti menetti tajuntansa, ja auto syttyi pian tuleen.
Radan ongelmana on ollut jo monen vuoden ajan asfaltin murentuminen, ja se onkin moneen kertaan uusittu. Kauden 2008 kilpailun aika-ajoissa rata oli niin huonossa kunnossa, että monet kuljettajat pelkäsivät sen olevan turvallisuusriski, ja ettei kukaan pääse maaliin.
Kauden 2011 kilpailu oli koko Formula 1 -historian pisin kilpailu ajallisesti (4:04.39,537), se oli myös keskinopeudeltaan hitain (74,844 km/h) ja siinä oli myös eniten turva-autojaksoja (6).
Mestareiden muuri
Yksi radan kuuluisimmista kohdista on Mestareiden muuri, joka on radan viimeisen šikaanin vasemmalle kääntyvän tiukan mutkan ulkokaarteessa oleva betonimuuri. Muuri sai nimensä kauden 1999 Kanadan osakilpailun jälkeen, kun F1-maailmanmestarit Damon Hill, Michael Schumacher ja Jacques Villeneuve törmäsivät muuriin ja keskeyttivät.
Radan muutokset
Rata pysyi muuttumattona vuodet 1978–1986. Vuonna 1987 radalla tehtiin suuria muutostöitä, muun muassa varikko siirrettiin radan toiseen päähän ja muutamien mutkien profiilia muutettiin. Kaudella 1994 nopeaa Casino-mutkaa pidettiin liian vaarallisena, joten radalle asennettiin väliaikainen renkaista tehty šikaani, aivan kuin Espanjan GP:ssä aiemmin samalla kaudella. Rengasšikaani pysyi paikallaan myös seuraavalla kaudella, kunnes kaudeksi 1996 rata sai lähes nykyisen muotonsa – Casinon šikaani poistettiin ja radan viimeinen šikaani muuttui huomattavasti entistä hitaammaksi. Uusimmat, vuonna 2002 tapahtuneet muutokset ovat varikon ulostulon siirtäminen kauemmas lähtöviivasta sekä L’Epingle-neulansilmämutkan siirtäminen kauemmas katsomoista mutkan turva-alueen kasvattamiseksi.
Suomensarja
Suomensarja viittaa seuraaviin asioihin:
Räpelökattara
Räpelökattara kasvaa alkuperäisenä Euroopassa sekä Lounais-Aasiassa, mutta sitä kasvaa myös tulokaslajina eri puolilla Pohjois-Amerikkaa.
Räpelökattaraa voidaan kasvattaa koristeheinänä ja käyttää kuivakukka-asetelmissa.
Räpelökattaran tieteellisen nimen lajinimi (briziformis) sekä suomenkielinen nimi viittaavat lajin samankaltaisuuteen siroräpelöiden (Briza) kanssa.
Jussi-palkinnot 1972
Jussi-palkinnot 1972 jaettiin 27. elokuuta 1972 Helsingin La Scala -elokuvateatterissa. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa aikavälillä 1. tammikuuta 1971 – 30. kesäkuuta 1972.
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki (Noormarkku)
thumb Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki on pystytetty Poriin, Noormarkun hautausmaalle vuonna 1989. Muistomerkin pronssiveistos Kannelta soittava tyttö on Eemil Halosen vuonna 1920 tekemä.
Pronssiveistos oli aiemmin osa Hiitolan vuoden 1918 sankaripatsasta, joka pystytettiin vuonna 1920 Hiitolan hautausmaalle Laatokan Karjalaan. Veistos siirrettiin sodan aikana Noormarkun kirkkopuistoon. Sankaripatsaan jalusta on edelleen Hiitolassa ja sen päällä on nykyään risti.
Hiitolan sankaripatsasta on kutsuttu myös nimellä Rauhan kannel. Veistoksesta otettu jälkivalos Rauhan kannel vuodelta 1992 on Iisalmessa Vetrean (entisen Veljeskodin) pihalla.
The Kid (vuoden 2019 elokuva)
The Kid on yhdysvaltalainen elokuva, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2019.
Elokuva kuvattiin Santa Fessä New Mexicossa.
Elokuva kertoo nuoresta pojasta Riosta, joka pakenee sisarensa kanssa kostonhimoista setää. Samalla Rio todistaa Billy the Kidin yhteenottoa Pat Garrettin kanssa ja hänen pitää valita, kumman puolelle hän asettuu ja millaiseksi mieheksi hän haluaa tulla.
Juoni
Nuori poika Rio Cutler ja hänen sisarensa Sara joutuvat keskelle perheriitaa, jossa isä pahoinpitelee äidin kuoliaaksi. Rio ja Sara joutuvat tappamaan isänsä perheriidan päätteeksi. Isän veli Grant Cutler uhkaa heitä kostolla. He lähtevät pakomatkalle Santa Fehen, jossa he toivovat tapaavansa äitinsä ystävän. Matkalla he huomaavat jakavansa Billy the Kidin ja hänen seurueensa piilopaikan. Billy pitää Rioa sielunkumppanina. Seriffi Pat Garrett ja hänen miehensä hyökkäävät piilopaikkaan. Tulitaistelun jälkeen Garrett kuljettaa Billyn, Rion, Saran ja muut hengissä säilyneet Santa Fehen. Rio ihailee Billyä, mutta alkaa vähitellen lämmetä Garrettille ja melkein paljastaa tälle, mistä syystä hän ja hänen sisarensa pakenevat. Santa Fessä Rio ja Sara pääsevät pakenemaan ja löytävät äitinsä ystävän tanssipaikasta. Setä saa heidät kiinni ja sieppaa Saran huorakseen. Billy väittää kirjeessä tietävänsä Saran olinpaikan. Koska Billy on vangittuna, Rio järjestää itsensä vankilaan ryöstämällä pankin. Vankilassa Billy ja Rio suunnittelevat pakoa. Billy pakenee ampumalla vartijansa Bellin ja Olingerin. Hän pääsee irti kahleista ja vapauttaa myös Rion. Päästyään meksikolaiselle karjatilalle Billy lupaa auttaa Saran etsimisessä. Billy saa tietää, että hänen rakastajattarensa on raskaana ja kieltäytyy auttamasta Rioa. Garrett löytää Billyn ja ampuu hänet. Tajutessaan, että Billy ei ollut voinut auttaa häntä, Rio kertoo Garrettille totuuden isästään ja sisarestaan. He lähtevät ilotaloon, jossa Garrett kohtaa Rion sedän Grant Cutlerin. Garrett haastaa sedän kaksintaisteluun. Ennen kuin Garrett ehtii laukaista, Rio ampuu Grantin.
The Rose, Vol. 2
The Rose, Vol. 2 on vuonna 2005 ilmestynyt, Tupac Shakurin runoihin perustuva albumi. Tällä albumilla useat lähinnä rap-artistit ovat muokanneet Tupacin runoja musiikilliseen muotoon. Kappaleesta "When Ur Hero Falls" kuvattiin musiikkivideo. Albumi on Shakurin toinen runoalbumi. Ensimmäinen, The Rose That Grew from Concrete Vol. 1, ilmestyi vuonna 2000, ja sillä runoja tulkittiin puhumalla, ilman musiikkitaustaa.
Sonnet
”Sonnet” on brittiläisen rockyhtye The Verven kappale ja 2. maaliskuuta 1998 julkaistu single. Single jäi huhtikuussa 1999 virallisesti hajonneen yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi. Singlen b-puolia ovat ”Stamped”, ”So Sister” ja ”Echo Bass”. ”Sonnet” on yksi The Verven suosituimmista kappaleista ja sen on kirjoittanut Richard Ashcroft.
Fernando de la Mora
Fernando de la Mora on kaupunki Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä oli 113 560 asukasta, joten se oli maan seitsemänneksi suurin kaupunki. Se on osa Paraguayn pääkaupunkiseutua ja Keski-Paraguayn departementtia.
Tears Keep Falling
Tears Keep Falling on Ari Koivusen viides single. Se julkaistiin 11. elokuuta 2008 levymerkillä Sony BMG.
Alajärvi (Padasjoki)
Alajärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Arrakosken kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 16,4 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Padasjoen alueeseen (14.251) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,9 metriä mpy.
Porttila
Porttila on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Oikeutusteoria
Oikeutusteoriat ovat tietoteoriassa teorioita, jotka pyrkivät ymmärtämään väittämien tai uskomusten oikeutusta. Oikeutuksella tarkoitetaan niitä syitä, joiden vuoksi joku omaa uskomuksen; selitystä, jonka vuoksi uskomus olisi tosi; tai kuvausta sille, kuinka joku katsoo tietävänsä sen mitä tietää. Esimerkiksi jos henkilö A esittää jonkun väitteen ja henkilö B kyseenalaistaa sen, A:n seuraava siirto olisi todennäköisesti tarjota joku tällainen oikeutus väitteelleen.
Yleisesti oikeuttaminen liittyy moniin asioihin: uskomuksiin, tekoihin, tunteisiin, väitteisiin, lakeihin, teorioihin jne. Tietoteoria keskittyy uskomuksiin. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että perinteinen tiedon määritelmä määrittelee tiedon olevan ”hyvin perusteltu (oikeutettu) tosi uskomus”.
Uskomusten oikeuttaminen
Eräs tietoteoreettinen kysymys on, mikä tekee uskomuksista oikeutettuja? Se, mitä "oikeutus" ja "oikeuttaminen" tarkoittavat, voidaan tulkita eri tavoin. Ensiksi, sana oikeutus voidaan tulkita kahdella tavalla:
Ero johtuu siitä, että uskomus itsessään voi olla oikeutettu, vaikka jollakin henkilöllä ei olisikaan kyseistä uskomusta. Toiseksi, oikeuttaminen voi olla luonteeltaan kahdenlaista:
Kolmanneksi, tiedon oikeutusta voidaan lähestyä kahdesta näkökulmasta, joko internalistisesti tai eksternalistisesti:
Lisäksi on huomattava, että on eri asia omata oikeutus uskomukselle kuin olla oikeutettu uskomaan jotakin. Henkilöllä voi olla oikeutus, jonka hän tarjoaa uskomuksensa tueksi, ilman että hän kuitenkaan on oikeutettu uskomaan kyseistä asiaa.
Oikeutusteoriat
Uskomusten oikeutusteorioita ovat:
Oikeutusteorioita voidaan jaotella yllä esitellyin perustein: esimerkiksi fundamentalismi ja koherentismi voidaan lukea internalistisiksi oikeutusteorioiksi, kun taas reliabilismi voidaan luokitella eksternalistiseksi teoriaksi.
Carlo Caffarra
pienoiskuva|Carlo Caffaran vaakuna Carlo Caffarra (1. kesäkuuta 1938 – 6. syyskuuta 2017) oli italialainen kardinaali. Hän syntyi Emilia-Romagnassa.
Caffarra nimitettiin 16. joulukuuta 2003 Bolognan arkkipiispaksi. Häntä edelsi Giacomo Biffi.
Caffarra sai pappisvihkimyksensä Roomassa 2. heinäkuuta 1961, ja hänestä tehtiin kardinaali 24. maaliskuuta 2006.
Kauratteenjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 36 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Padasjoen alueeseen (14.251) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,3 metriä mpy.
Busiris (Ala-Egypti)
Busiris ( tai Bousiris,, ) eli Per-Usir tai Djedu  oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Busiriteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Busiris sijaitsi Niilin yhden suuhaaran länsirannalla. Sen lähellä sijaitsivat Sebennytos, Mendes ja Thmuis. Lähellä sijaitsi myös Kynopolis, joka on tulkittu myös samaksi kaupungiksi kuin Busiris. Kaupunki oli yksi ehdokkaista Osiriksen syntymäpaikaksi, ja tähän perustuu oletettavasti myös sen alkuperäinen egyptinkielinen nimi Per-Usir, ”Osiriksen talo”. Busiriin Isiksen juhla oli egyptiläisen kalenterin merkittävin heti Bubastiin Artemiin juhlan jälkeen. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Būsiritēs.
Nykyisin kaupungin paikka tunnetaan nimellä Abu Sir, joka palautuu antiikin aikaiseen nimeen. Kaupungista on säilynyt joitakin raunioita. Siellä oli muun muassa Isikselle omistettu temppeli.
Ala-Egyptin Busirista ei tule sekoittaa Egyptin muihin Busiris-nimisiin kaupunkeihin.
Margaret Brundage
Margaret Johnson Brundage (s. Margaret Hedda Johnson, 9. joulukuuta 1900 – 9. huhtikuuta 1976 ) oli yhdysvaltalainen kuvittaja, joka tunnetaan pulp-lehti Weird Talesille tekemistään kansikuvista. Hän oli ensimmäisiä tieteis- ja fantasiakirjallisuuden saralla toimineita ammattimaisia naiskuvittajia.
Elämäkerta
Margaret Hedda Johnson syntyi Chicagossa vuonna 1900 ja eli samassa kaupungissa koko elämänsä. Teini-ikäisenä hän opiskeli McKinley High Schoolissa, missä hän toimitti koulun lehteä ja tutustui Walt Disneyyn. Tutkinnon hän suoritti Chicago Academy of Fine Artsissa, missä hän opiskeli mainos- ja muotikuvittajaksi.
Johnson työskenteli osa-aikaisesti Dil Pickle Club -ravintolassa, joka oli Workers of the Worldin jäsenten suosiossa. Siellä hän tutustui ammattiyhdistysaktiivi Myron ”Slim” Brundageen ja avioitui tämän kanssa 1927. Margaret jakoi miehensä vasemmistolaisen maailmankatsomuksen, muttei pitänyt tämän vastuuttomasta elämäntavasta. Pariskunta erosi 1939. Miehensä huonon palkan vuoksi Margaret Brundage joutui elättämään itsensä, poikansa ja äitinsä taiteilijana. Aluksi Brundage työskenteli muotialalla, mutta suuren laman myötä hän joutui etsimään uusia julkaisukanavia.
Brundagen eroottissävytteiset kansikuvat auttoivat nostamaan Weird Talesin talousvaikeuksista, joihin lehti oli 1930-luvun alussa ajautunut. Aluksi hänen kuvansa julkaistiin sukupuolineutraalilla nimellä M. Brundage, mutta lokakuussa 1934 Wright paljasti lukijoille hänen etunimensä. Tämä herätti pahennusta, sillä monet lukijat pitivät naisen piirtämiä alastonkuvia sopimattomina. Pelkällä nimikirjaimella julkaistut kuvat eivät olleet kohdanneet vastaavaa kritiikkiä, vaikka ne olivat olleet yhtä lailla eroottisia. Yleensä Brundage lähetti Weird Talesin toimituskunnalle useita kansiluonnoksia, mutta valinta osui aina siihen, jossa oli vähäpukeisia naisia. Myös kirjailijat huomasivat tämän ja alkoivat sisällyttää tarinoihinsa kohtauksia, joiden uskoivat vetoavan Wrightin kansikuvamakuun, sillä kansitarinasta maksettiin ylimääräistä.
Loppuvuodesta 1938 Weird Talesin toimitus siirtyi Chicagosta New Yorkiin ja Brundage menetti asemansa pääasiallisena kansitateilijana, sillä taideteosten kuljettaminen tuhansien kilometrien päähän osoittautui vaikeaksi eikä Brundagella enää ollut mahdollisuutta tavata toimituskunnan jäseniä kasvotusten. Uudeksi kansitateilijaksi pestattiin Virgil Finlay.
Vuonna 1939 Brundage teki kaksi kantta chicagolaiselle Golden Fleece -lehdelle, joka keskittyi historiallisiin kertomuksiin. Hän ei kuitenkaan yltänyt aiempaan menestykseensä ja eli elämänsä viimeiset vuosikymmenet köyhyydessä.
Brundage oli aktiivinen Chicagon radikaalivasemmistolaisissa älykköpiireissä. Hän tuki afroamerikkalaista taidekulttuuria ja oli perustamassa South Side Community Art Centeriä. Se oli New Deal -rahoituksen turvin perustettu monietninen kulttuurilaitos, jonka johtokunnan puheenjohtajana Brundage 1950-luvulla toimi.
Tuotanto
pienois|pysty|Brundagen ensimmäinen kansikuva oli [[Oriental Stories -lehden kevään 1932 numero. ]]
Brundagen kuvat olivat usein eroottisia. Piirtäessään hän käytti pastellisävyisiä liituja, mistä juontui hänen kansikuviensa tunnistettava pehmeä värimaailma. Brundagen hahmojen anatomia ja kasvot eivät sen sijaan olleet erityisen uskottavia.
Brundagen ensimmäiset kansikuvat edustivat perinteistä yhdysvaltalaista gotiikkaa. Ne kuvasivat avuttomia valkoihoisia naisia, jotka olivat pahojen tummaihoisten miesten armoila. Myöhemmin Brundage alkoi kuvata naiset itsenäisinä hahmoina, eikä monissa hänen myöhemmissä kansissaan ollut lainkaan miehiä. Brundagen varhaisissa piirroksissa oli usein vaatemuodin ja sitä kuvaavan taiteen vaikutusta, mutta Wrightin vaikutuksesta hänen naishahmonsa muuttuivat vuosi vuodelta vähäpukeisemmiksi.
Brundagen naishahmoilla oli usein yliluonnollisia voimia, ja jopa pelokkaita tai uhrin asemaan joutuneita naisia kuvatessaan hän pyrki säilyttämään hahmon arvokkuuden ja kuvaamaan tämän itsenäisenä ja aktiivisena toimijana. Veristä väkivaltaa hän ei mielellään kuvannut, mutta kansikuvissa oli usein kidutus- ja ruoskintakohtauksia. Pahamainenen on varsinkin Robert E. Howardin novellia ”Saalistava varjo” kuvittava kansitaide vuodelta 1933.
Merkitys
Brundagen aktiivisin kausi 1932–1938 oli samalla Weird Talesin kulta-aikana pidetty jakso, ja hänen näyttävät kansikuvansa takasivat osaltaan lehden suosion. The Penguin Encyclopedia of Horror and the Supernatural (1986) mukaan hän oli miesten hallitsemalla fantasiataiteen saralla harvoja naiskuvittajia, joilla oli pysyvä vaikutus lajityyppiin. Kun Weird Talesin maine alkoi 1900-luvun lopulla uudelleen nousta, Brundagen kuvituksiin alettiin jälleen kiinnittää huomiota ja niillä oli tärkeä rooli lehden saamassa kunnianpalautuksessa.
Nokia 9210i Communicator
Nokia 9210i Communicator on Nokian valmistama älypuhelin, joka on paranneltu versio Nokia 9210:sta. Puhelimessa on 640 × 200 pikselin kokoinen näyttö ja täydellinen QWERTY-näppäimistö. Ominaisuudet, katso Nokia 9210 Communicator.
Fuerte Olimpo
Fuerte Olimpo on Alto Paraguayn departementin pääkaupunki Paraguayssa. Se sijaitsee Paraguayjoen rannalla. Vuonna 2018 siellä asui 2 320 asukasta.
Emily Infeld
Emily Infeld (s. 21. maaliskuuta 1990 University Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee 5 000 ja 10 000 metrin juoksussa. 163 senttimetriä pitkä ja 49 kilogrammaa painava Infeld edustaa Bowerman Track Clubia.
Infeld saavutti yllättäen pronssia 10 000 metriltä vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä ajalla 31.43,49. Hän ohitti loppusuoralla maannaisensa Molly Huddlen, kun tämä tuuletti liian aikaisin. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli samalla matkalla yhdestoista ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kuudes. Hän sijoittui 2022 Eugenen MM-kilpailuissa 5 000 metrillä 14:nneksi.
Infeld oli mukana myös vuoden 2013 maastojuoksun MM-kilpailuissa ollen joukkuekilpailun neljäs ja henkilökohtaisen kilpailun 21:s.
HMS Campania
HMS Campania oli Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva, joka oli muutettu tehtäväänsä ensimmäisen maailmansodan alussa valtameriristeilijästä. Muutostöiden valmistuttua vuoden 1915 alkupuoliskolla se oli koeajoissa ja koulutettavana Suuressa laivastossa. Tällöin todettiin tarve pidemmälle suurempien koneiden lentoonlähdön mahdostavalle lentokannelle, ja alus modernisoitiin myöhemmin ehdotuksen mukaisesti.
RMS Campania
Alus valmistui vuonna 1893 Cunard Linen risteilyaluksena RMS Campania, joka palveli reitillä Liverpoolista New Yorkiin. Se oli uransa alkuvaiheessa reittinsä nopein alus. Lokakuussa 1914 alus myytiin romutettavaksi T. W. Wardille, jolta kuninkaallinen laivasto lunasti aluksen 32 500 punnalla.