cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Euroopan pakolaiskriisi
Taustaa
Lähes joka toisen Suomeen tulevan turvapaikanhakijan henkilöllisyys jää vahvistamatta tavallisesti passin puutteen vuoksi. Joskus turvapaikanhakijoilla ei ole passia lainkaan, mutta he myös piilottavat ja tuhoavat niitä tahallaan henkilöllisyytensä salaamiseksi. Turvapaikanhakijoiden henkilöllisyyden selvittämisaste nousi vuonna 2018 huomattavasti. Tähän lienee suurin syy oli se, että selvitettävää on vähemmän, kun turvapaikanhakijoiden määrä laski vuoden 2015 luvuista noin kymmenesosaan. Vuonna 2016 sisäministeriön kansliapäällikkö Päivi Nerg oli sitä mieltä, että ”Suomi on siinä aivan kärjessä, että me tiedetään jokainen henkilö, joka tänne on tullut, minkälaisella taustalla hän on tullut”.
Määrät Suomessa vuonna 2015
13. lokakuuta 2015 mennessä Suomesta oli hakenut kuluvan vuoden aikana turvapaikkaa 21 889 henkilöä. Sisäministeriö arvioi 50 000 henkilön hakevan Suomesta turvapaikkaa vuonna 2015, mutta toteutunut luku jäi lopulta 32 476:een.
Turvapaikanhakijoiden lukumäärä pysyi Suomessa alle tuhannessa kuukautta kohti heinäkuuhun asti, jolloin määrä alkoi nousta. Elokuussa Suomeen tuli 2 894 turvapaikanhakijaa ja syyskuussa 10 836. Syyskuun toisella viikolla Suomesta haki turvapaikkaa 1 683 henkilöä. joista 1 348 eli 80 prosenttia oli kotoisin Irakista. Somaliasta tulijoita oli 122 ja Afganistanista 65. Syyskuun seitsemän viimeisen päivän aikana (24.–30. syyskuuta) turvapaikanhakijoita tuli Suomeen 3 555. Lokakuun ensimmäisen seitsemän päivän aikana saapui 2 853 turvapaikanhakijaa eli lähes yhtä paljon kuin koko elokuussa. 1.–7. lokakuuta perheiden osuus on ollut 31 % turvapaikanhakijoista, yksinäisten miesten osuus laski syyskuun 72 prosentista 65 prosenttiin ja alaikäisten osuus kasvoi syyskuun kahdesta prosentista neljään prosenttiin.
Vuoden 2017 alustavien tilastojen mukaan Suomesta haki turvapaikkaa noin 5 100 henkeä. Kielteisiä päätöksistä oli 43 prosenttia, myönteisiä 40, tutkimatta jätettyjä 11 ja rauenneita 6 prosenttia.
Tapahtumat
Syyskuussa 2015 Pohjois-Suomessa aloitettiin tehostettu rajavalvonta, jossa rajavartiolaitoksen, poliisin ja tullin tarkoituksena on tavoittaa kaikki rajan luvatta ylittäneet rekisteröintiä varten. Sisäministeri ilmoitti, että Suomeen perustetaan järjestelykeskuksia, josta turvapaikanhakijat siirretään myöhemmin vastaanottokeskuksiin. Syyskuun lopulla puolustusvoimien 30 hengen, pääasiassa varusmiehistä koostuva osasto lähetettiin Tornion rajalle auttamaan poliisia järjestelykeskuksen sisäänottotarkastuksissa, alueen suojaamisessa, sekä turvapaikanhakijoiden ohjaustehtävissä. Suomen tulli siirsi Tornioon myös kymmeniä henkilöstön jäseniä muualta maasta ja toi rajalle siirrettävän läpivalaisuauton, jolla voidaan läpivalaista esimerkiksi rekka tai bussi. Ulkomaalaisvalvontaa tehostettiin myös sisämaassa.
Sisäasiainministeriö kutsui syyskuussa viestintäyhtiöitä kehittelemään ministeriön johdolla juttusarjoja ja kampanjoita turvapaikanhakijoista. Tilaisuudessa oli ministeriön omaa tiedotusväkeä, sekä kutsuttuna olivat ainakin Miltton ja SEK&Grey, tuotantoyhtiö Gimme Ya Wallet, Yle ja Radio Helsinki. Myös muun muassa Supercellin, Suomen Punaisen Ristin ja turvapaikanhakijoita auttavien ryhmittymien edustajia kutsuttiin mukaan. Sisäministeriön viestintäpäällikön mukaan kokoontumisen taustasyy oli Suomeen pyrkineiden turvapaikanhakijoiden suuri määrä. Ministeriö halusi kutsua markkinointiviestinnän ja viestinnän toimijoita pohtimaan, miten turvapaikanhakijakysymys pitäisi Suomessa kohdata. Ministeriö halusi myös rakentaa luottamusta tilanteessa, jossa oli suuri määrä turvapaikanhakijoita ja miettiä, muuttaako se Suomea ja miten siihen valmistaudutaan.
Lokakuussa 2015 perustettiin suomalaisten auttamiseen keskittynyt hyväntekeväisyysjärjestö Sininen Risti.
Väkivallan purkauksia
Syyskuun 24. ja 25. päivän välisenä yönä mielenosoittajat heittelivät kiviä Suomen Punaisen Ristin työntekijää kohti ja laukoivat ilotulitteita turvapaikan hakijoita kuljettavaa linja-autoa kohtaan Lahden vastaanottokeskuksessa Hennalassa. Noin 30–40 mielenosoittajaa, joista yhdellä oli yllään Ku Klux Klan asu, heiluttivat Suomen lippuja. Poliisi epäili toimittajan kehottaneen Ku Klux Klan -asuista pitelemään lippua kuvaamista varten, mutta lippu ei ollut hänellä kauan, mies ei osallistunut rauhattomuuksiin, eikä hänellä ollut asua enää pakolaisten linja-auton tullessa.
26. syyskuuta Turun Runosmäkeen suunnitellun turvapaikanhakijoiden hätämajoitustilan ikkunoita rikottiin ja rakennuksen ulko-ovea yritettiin polttaa.
3. lokakuuta "Loppu rasismille" -tapahtuman mielenosoittajat osoittivat mieltään Suomessa ilmenevää muukalaisvihamielisyyttä vastaan. Poliisi otti kiinni kuusi henkilöä ja kahta poliisiautoa vaurioitettiin. Osa Loppu rasismille -mielenosoittajista heitteli kananmunia poliisia kohti, yksi hyökkäsi poliisin kimppuun ja yksi vaurioitti poliisiautoa, kaksi viimeksi mainittua poliisi otti kiinni.
Tukimielenosoituksia
Vuoden mittaan turvapaikanhakijoille järjestettiin useita tukimielenosoituksia, joista suurimmat olivat seuraavat.
27. heinäkuuta järjestettiin joukko "Meillä on unelma" -mielenosoituksia monikulttuurisuuden puolesta. Ne kokosivat yhteensä yli 15 000 osallistujaa Helsingissä, Tampereella, Oulussa ja Porissa. Mielenosoitukset olivat protesti Perussuomalaisiin kuuluvan kansanedustaja Olli Immosen kaksi päivää aikaisemmin tekemälle Facebook-päivitykselle, jossa hän ilmoitti taistelevansa multikulturalismia vastaan.
Vastamielenosoituksia
26. syyskuuta vastaanottokeskuksen naapurit järjestivät turvapaikanhakijoita vastustavan mielenosoituksen Turun Runosmäessä. Osallistujia oli noin 250.
107 Piscium
107 Piscium on oranssi K1-spektriluokan pääsarjan tähti 24,3 valovuoden päässä Auringosta. Tähdeltä ei ole löydetty vuoteen 2007 mennessä eksoplaneettoja.
Euroopan pakolaiskriisi
Vastamielenosoituksia
3. lokakuuta järjestettiin Helsingissä Rajat kiinni! -mielenosoitus, joka vastusti turvapaikanhakijoiden hallitsematonta maahantuloa.
10. lokakuuta Hommaforumin järjesti "Jotain rajaa" -mielenosoitukseen, johon Helsingissä otti osaa noin 250 henkilöä. Mielenosoituksessa vaadittiin Suomen rajojen väliaikaista sulkemista turvallisista maista, kuten Ruotsista tuleville turvapaikanhakijoille. Puhujina esiintyivät muun muassa eurokansanedustaja Jussi Halla-aho ja Viron entinen ulkoministeri Kristiina Ojuland. Vastamielenosoitus keräsi noin 150 henkilöä, joista osa oli naamioitunut. Poliisi eristi mielenosoitukset toisistaan ja ne sujuivat rauhallisesti.
Suomalaisten mielipiteet
Iltalehden lokakuussa 2015 julkaiseman 1 124 henkilöä kattaneen mielipidetutkimuksen mukaan yli puolet suomalaisista tahtoisi rajoittaa turvapaikanhakijoiden pääsyä maahan. 24 prosenttia vastanneista ei päästäisi Suomeen enää yhtään turvapaikanhakijaa ja 32 prosentin mielestä heitä pitäisi päästää maahan nykyistä vähemmän. 31 prosenttia vastanneista piti Suomen turvapaikkapolitiikkaa sopivana. 59 prosenttia oli sitä mieltä, että turvapaikanhakijoille maksettavia tukia pitäisi leikata. Otos oli muodostettu siten, että se vastaa Suomen aikuisväestöä, virhemarginaali oli noin 2,5 prosenttiyksikköä.
Vaasan yliopiston tekemän ja sisäministeriön maaliskuussa 2017 julkaiseman mielipidetutkimuksen mukaan turvapaikkatilanteessa huolestuttaa suomalaisia eniten koko yhteiskuntaa leimaava polarisaatiokehitys. Leimautumisen mahdollisuus koetaan hyvin suurena, olipa mielipide turvapaikkakysymykseen mikä tahansa, eikä omaa mielipidettä koeta voitavan esittää suoraan ja mahdollisuudet asialliseen, tietopohjaiseen keskusteluun esimerkiksi turvapaikkapolitiikasta koetaan heikoiksi. Läpi aineiston kannatusta sai esikotouttaminen Tutkimuksen mukaan korostui näkemys, että Suomen tulisi panostaa nykyistä enemmän sekä kehitysapuun että hyödyntää paremmin kiintiöpakolaisjärjestelmää. Turvapaikanhakujärjestelmää toivotaan kehitettävän siten, että kipeimmin apua tarvitsevat saisivat sitä varmimmin. Suomalaisia huolestuttivat myös turvallisuuteen liittyvät kysymykset ja erityisesti kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneisiin laittomasti maassa oleskeleviin henkilöihin suhtauduttiin kriittisesti.
Hakemusten peruminen
Monet Suomesta turvapaikkaa hakeneet henkilöt ovat peruneet hakemuksiaan ja haluavat takaisin kotimaahan, sillä Suomi on ollut heille pettymys, eikä palvelu vastaanottokeskuksessa ole vastannut heidän odotuksiaan. Joillekin ihmissalakuljettajat ovat antaneet väärän kuvan Suomesta. Osa on toivonut saavansa tehdä töitä ja kokenut toimettomuuden ja elämän vastaanottokeskuksissa turhauttavana. Myös kulttuurieroihin liittyvät syyt ovat vaikuttaneet perumisiin: suomalaista ruokaa pidetään ihmisille kelpaamattomana koiranruokana, ja turvapaikanhakijat ovat joutuneet osallistumaan omien majoitustilojensa siivoamiseen ja keittiötöihin. Suomalais-irakilaisen rauhanneuvottelijan ja Irakin asioiden tuntijan Hussein al-Taeen mukaan vuonna 2003 Saddamin vallan kaatumisen jälkeen Irakiin kasvoi rahakas ja suhteellisen koulutettu uusi sukupolvi, joka haluaisi mahdollisimman kauas kaikista alueen konflikteista. Nämä miehet ja pojat olivat tottuneet syömään hyvää ruokaa, ja he muodostivat merkittävän osa Suomeen kriisin aikana tulleista irakilaisista. Myös kallis tupakka, kylmä sää ja baarien puuttuminen ajavat takaisin kotimaahan tai Ruotsiin.
Väisänen
Väisänen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Euroopan pakolaiskriisi
Hakemusten peruminen
Suomen valtio järjestää muun muassa Irakiin palaaville tilauslentoja. Valtio maksaa paluulentojen kustannukset.
Käännyttäminen
Vuosina 2015-16 Suomeen saapuneiden irakilaisten turvapaikanhakijoiden yksi yleisimmistä profiileista oli sotilaskarkuruus. "Monet kertoivat toimineensa pelkissä tukitehtävissä, kuten kirjureina, autonkuljettajina tai kokkeina." Maahanmuuttoviraston turvapaikkayksikön ylitarkastaja Laurijuhani Tainion mukaan "henkilö ei ole pakolainen, jos ainoa syy karkaamiselle on taistelun pelko".
Sisäministeri Paula Risikon esittämän raportin mukaan 15 663 turvapaikanhakijaa oli 1.1.2015–15.1.2017 saanut kielteisen ja 9 733 myönteisen päätöksen. 1 569 oli itse poistunut maasta ja 5 543 poistettu. 2 411:n paluuta oli tuettu Kansainvälisen siirtolaisuusjärjestön IOM:n kautta.
Rikollisuus
Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksen mukaan vuonna 2016 turvapaikanhakijoista tehdyt rikosilmoitukset koskivat useimmiten vastaanottokeskuksessa tapahtuneita pahoinpitelyjä tai uhkailuja. Seuraavaksi yleisimpiä olivat epäilyt omaisuusrikoksista, seksuaalirikoksista sekä vastaanottokeskuksiin ja niiden henkilökuntaan kohdistuneista rikoksista. Rikosepäilyistä yli puolet oli turvapaikanhakijoiden välisiä tapauksia. Vastaanottokeskuksissa tapahtuneissa rikoksissa oli usein kyse kulttuuriin ja uskontoon liittyvistä erimielisyyksistä. Toinen esiin tullut syy ongelmille oli turvapaikanhakijoiden tyytymättömyys vastaanottokeskusten oloihin, mikä purkautui rikoksina vastaanottokeskuksia ja niiden henkilökuntaa kohtaan. Omaisuusrikokset olivat useimmiten yrityksiin kohdistuneita näpistyksiä tai myymälävarkauksia. Kaikista rikokseen epäillyistä 62 prosenttia oli Irakin kansalaisia ja 95 prosenttia miehiä. Uhreista noin kaksi kolmasosaa oli miehiä ja noin puolet irakilaisia.
Ulkomaan kansalaisten tekemiksi epäiltyjen raiskausrikosten määrä kasvoi yli 40 prosenttia vuonna 2016. Kaikkien seksuaalirikosten osalta turvapaikanhakijoiden osuus tekijöistä oli 7–8 prosenttia. Keskusrikospoliisin analyysin mukaan tuhatta Suomessa oleskelevaa Irakin kansalaista kohden oli 12,9 seksuaalirikosepäilyä. Afganistanilaisten suhteellinen luku 10,9. Tuhatta Suomen kansalaista kohden vastaava luku oli 0,3. Poliisiammattikorkeakoulun tutkimuksen mukaan turvapaikanhakijoiden vuonna 2016 tekemien seksuaalirikosten uhreista 46 prosenttia oli alle 18-vuotiaita. Seksuaalirikoksen uhri oli useimmiten suomalainen nainen.
Majoittamisen kustannukset
Kirkkonummen Evitskogiin saapuneista turvapaikanhakijoista koitui maahanmuuttovirastolle 235 000 euron lasku. Summa käsitti 2,5 viikon majoituksen ja ruoan. Vuoden 2016 menoiksi oltiin arvioitu 4,8 miljoonaa euroa joka toteutui 8,4 miljoonaan euroon. SPR myönsi että Evitskogin kustannukset olivat normaalia suuremmat, mutta vetosi tapauksessa kiireeseen. SPR osti myös ruoka, siivouspalvelut ja kiinteistönhoidon Evitskogiin ilman kilpailutusta kiireen vuoksi.
Suomen Kuvalehden saamien tietojen mukaan vuonna 2015 turvapaikanhakijoista koitui 90,1 miljoonan euron lisäkulut. Vuonna 2016 ylimääräiset kulut paisuivat 824,5 miljoonaan euroon. Vuonna 2017 lisäkulut olivat 638,5 miljoonaa euroa ja vuoden 2018 arvio on 485 miljoonaa euroa.
Huomautukset
<references group="Huom"/>
Boeing 777
pienoiskuva|Air Canadan 777-223ER:n, rekisteritunnukseltaan C-FNND, ohjaamo. Ohjaamo muistuttaa runsaasti 747-400- sekä 757- ja 767- koneiden ohjaamoja -- muutokset aiempaan konesukupolveen nähden olivat kilpailijoiden koneita vähäisempiä, mikä kehityssuunta on sittemmin jatkunut. Boeing 777 on laajarunkoinen matkustajalentokone, jossa on kaksi suihkuturbiinimoottoria. Konetyypin valmistaja on yhdysvaltalainen Boeing Commercial Airplanes. B777 on suunniteltu erityisesti pitkän ja erittäin pitkän toimintamatkan lentokoneeksi. Matkustajia se kuljettaa tyypistä ja sisustuksesta riippuen n. 300–550. 777 on maailman suurin kaksimoottorinen lentokone, ja aikanaan Boeingin ensimmäinen fly-by-wire- lentokone.
Historia
Boeing 777:n oli alun perin tarkoitus olla vain Boeing 767:n jatkettu versio, mutta Boeing päätti tehdä 777:stä aivan uuden koneen. Se on maailman ensimmäinen pelkästään tietokoneen avulla suunniteltu matkustajalentokone. 777:n suunnittelu aloitettiin vuonna 1990, ja 777-200 lensi ensimmäisen kerran vuonna 1994 ja aloitti liikennöinnin vuonna 1995. Konetyypillä oli jo tuolloin 180 minuutin ETOPS-hyväksyntä, mikä tarkoittaa sitä, että kone voi lentää kolmen tunnin lentomatkan päässä lähimmästä sopivasta lentokentästä yhdellä moottorilla.
Mallit
777-100 -mallia, lyhennettyä 777:ää, ei koskaan valmistettu kysynnän puutteessa. Tämän tilalle Boeing kehitti 767:stä 767-400ER -version, joka kokonsa ja toimintamatkansa puolesta vastasi 777-100-mallia.
777-200:sta kehitettiin myös pitemmän toimintamatkan versio, alun perin 777-200IGW (IGW, Increased Gross Weight), mutta nimettiin myöhemmin 777-200ER:ksi (ER, Extended Range). Ensimmäinen 777-200ER aloitti liikennöinnin 1997. thumb|Boeing 777-200LR -matkustajakone Pariisin ilmailunäytöksessä vuonna 2005.
777-300 on pidennetty versio 777-200:sta (10,1 metriä pitempi), se on suunniteltu korvaamaan vanhimmat jumbojetit, Boeing 747:t. 777-300:n matkustajakapasiteetti ja toimintamatka ovat vastaavat kuin 747-100:ssa ja 747-200:ssa, mutta polttoaineenkulutus on kolmanneksen pienempää, samoin huoltokulut. 777-300:ssa on maailman tehokkaimmat suihkuturbiinimoottorit. Konetyyppiin mahtuu enimmillään jopa 550 matkustajaa. Liikennöinti alkoi 1998.
777-300ER:llä on pidempi toimintamatka kuin 777-300:lla. Tämä konetyyppi aloitti liikenteessä 2004. Moottorit ovat samat kuin 200LR-mallissa, mutta vain 512kN huipputeholla varustettuna — matalatehoisempia malleja ei tarjota. Vanhemmat 300ER-yksilöt on varustettu pyrstöjalaksella, joka estää perää osumasta maahan lentoonlähdössä. Uudemmissa yksilöissä tämä on korvattu fly by wire-järjestelmän suojaustoiminnolla (tailstrike protection) joka tarvittaessa pienentää pituuskallistuskulman muutosnopeutta ja lisää vetoa vastustavaa keinotekoista ohjainvoimaa.
777-200LR Worldliner on uusin matkustajaversio, jolla on erittäin pitkä toimintamatka, yli 16 000 km. Suunnittelu aloitettiin 2000 ja se aloitti liikennöinnin 2006.
777F on rahtiversio, malli tuli liikenteeseen vuonna 2009.
777X on uusin kehitystyön alla oleva sarja, johon kuuluvat konetyypit 777-8X ja 777-9X. Sarja esiteltiin marraskuussa 2013 ja ensilento tapahtui 25. tammikuuta 2020.
777-300ERSF on 777-300ER:stä muokattu rahtiversio. Muunnoksen suorittaa Israeli Aerospace Industries-yhtiö, ja malli otettiin käyttöön vuonna 2022. Tarkoituksena on mahdollistaa matkustajaliikenteestä poistuvien 300ER-koneiden jatkokäyttö. Sen rahdinkantokyky on jopa 25% 777F:ää suurempi.
Teknisiä tietoja
Lentäjiä tarvitaan kaksi, kapteeni ja perämies. Ohjaamo on moderni, näytöt ovat nestekidenäyttöjä. Avioniikka oli koneen käyttöönottohetkellä vuonna 1994 erittäin nykyaikaista. Koneessa on käytetty runsaasti komposiitteja (10 % sen painosta), mikä tekee koneesta kevyemmän ja kestävämmän. Koneen ohjaus on toteutettu fly-by-wire-tekniikalla, kuten uudemmissa Airbusin tuotteissakin, mutta suoritusarvoaluesuojausten filosofia on erilainen siten, että lentäjillä on aina täysi ohjauskyky koneen lentoradan suhteen — esimerkiksi aerodynaaminen sakkaus on mahdollinen, vaikka automatiikka sitä vastustaakin. Kone jäljittelee perinteisen hydromekaanisen ohjauksen toimintaa ollen vakaa nopeuden eikä lentoradan suhteen (vrt. uudemmat Airbusit) joten sitä tulee trimmata nopeuden muuttuessa. Tietyt häiriötekijät, kuten lentoasumuutosten aiheuttama trimmaustarve t ai kaarron aiheuttama nosteen pienentyminen, kompensoidaan automaattisesti. Boeingin tavoitteena oli suunnitella ohjaus niin, että koulutustarve olisi hyvin vähäinen, kun siirrytään perinteisestä koneesta. Kehittynyt vikaantuneiden järjestelmien eristysautomatiikka helpottaa oleellisesti toimintaa poikkeustilanteissa — kaikki tarkistuslistat saadaan näkyviin sähköisessä muodossa, ja ne ovat lyhyempiä kuin vanhemmissa koneissa. Automatiikasta huolimatta ohjaamo on samankaltainen kuin muut Boeingin lasiohjaamot. Koneen teknisiä ratkaisuja voidaan pitää kilpailevan Airbusin saman aikakauden tuotteita jossain määrin konservatiivisempina, mihin vaikutti asiakaslentoyhtiöiden tarve hallita koulutuskustannuksia. Sama kehityssuunta on jatkunut myös myöhemmissä 787- ja 777X-koneissa, joiden kanssa alkuperäisellä 777:lla on yhteinen tyyppikelpuutus.
Matkustamossa istuimia turistiluokassa on rinnakkain yleensä 3 + 3 + 3, 2 + 5 + 2 tai 3 + 4 + 3.
777-200
Siipien kärkiväli on 60,93 m, pituus 63,73 m, korkeus 18,51 m ja siipipinta-ala 427,8 m². Matkustajia mahtuu enimmillään 440 yhdessä luokassa, kolmessakin luokassa 305.
Deborah Levy
Deborah Levy (s. 1959 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on brittiläinen kirjailija ja runoilija. Hänen näytelmiään on esittänyt muun muassa Royal Shakespeare Company, ja hänen romaaninsa Uiden kotiin (Swimming Home, 2011) ja Hot Milk (2016) olivat kumpikin Booker-finalisteja.
Boeing 777
777-200
Moottorivaihtoehtoja on tarjolla Pratt & Whitneyllä, General Electricillä ja Rolls-Roycella. Työntövoimaltaan moottorit ovat 329–345 kN (777-200), 373–409 kN (777-200ER) tai 489 kN (General Electric, 777-200LR).
Deborah Levy
Elämä ja kirjallinen tuotanto
Levyn perhe muutti isän poliittisen vankeuden jälkeen Etelä-Afrikasta Lontooseen vuonna 1968. Hän opiskeli Dartington College of Artsissa ja ryhtyi vuonna 1981 kirjoittamaan näytelmiä. Vuonna 1986 julkaistiin hänen ensimmäinen romaaninsa, Beautiful Mutants, ja seuraavina vuosina Levy julkaisi vielä muutaman romaanin, minkä jälkeen alkoi äitiyden myötä pidempi kirjallinen hiljaiselo. Vuonna 2011 julkaistu Swimming Home nousi Booker-ehdokkaaksi, ja sen jälkeen myös Levyn vanhemmista teoksista on alettu ottaa uusintapainoksia.
Boeing 777
777-200
Tyypillinen matkalentonopeus on 0,84 Mach. Toimintamatka maksimikuormalla versiosta riippuen on n. 7 000–9 500 km (777-200), n. 11 000–14 300 km (777-200ER) ja n. 16 400 km (777-200LR).
Deborah Levy
Teoksia
Romaanit
Boeing 777
777-200
Tyhjäpaino/enimmäislentoonlähtöpaino on n. 139 100/229 520–247 210 kg (777-200), n. 143 000/263 085–286 897 kg (777-200ER) ja 142 430/341 105 kg (777-200LR).
Deborah Levy
Teoksia
Novellikokoelmia
Boeing 777
777-300
Siipien kärkiväli on 60,93 m, pituus 73,86 m, korkeus 18,51 m ja siipipinta-ala 427,8 m². Matkustajia mahtuu enimmillään 550 yhdessä luokassa, kolmessa luokassa 386.
Moottorivaihtoehtoja on tarjolla Pratt & Whitneyllä, General Electricillä ja Rolls-Roycella. Työntövoimaltaan moottorit ovat 400–436 kN (777-300) tai 512 kN (General Electric, 777-300ER).
Tyypillinen matkalentonopeus on 0,84 Mach. Toimintamatka on n. 10 600 km (777-300), n. 13 400 km (777-300ER). Tyhjäpaino/enimmäislentoonlähtöpaino on n. 160 120/263 080–299 380 kg.
Lentoreitit
Konetyypillä lennetään tyypillisesti vilkkaita ja pitkiä runkoreittejä. Sillä voidaan lentää jopa 18–19 tunnin lentoja (777-200LR) ilman välilaskuja.
Onnettomuudet
6. heinäkuuta 2013 Etelä-Koreasta Asiana Airlinesin lentona 214 saapunut Boeing 777 -kone teki epäonnistuneen laskun törmäten penkkaan ennen kiitotien alkua ja syttyi San Franciscon lentokentän kiitotiellä tuleen. Kaksi ihmistä kuoli.
7. maaliskuuta 2014 Kuala Lumpurista Pekingiin matkalla ollut Malaysia Airlinesin lento 370 katosi tutkasta lähellä Kota Bharun kaupunkia. Koneen epäillään lentäneen lähes 5 tuntia katoamisen jälkeen.
Thelonious Monk
Thelonious Sphere Monk (10. lokakuuta 1917 Rocky Mount, Pohjois-Carolina – 17. helmikuuta 1982 Weehawken, New Jersey) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja säveltäjä, joka tunnetaan omaperäisestä improvisaatiotyylistään sekä monista jazzstandardeiksi muodostuneista sävellyksistään. Monkia pidetään yhtenä jazzin bebop-tyylin perustajista. Monkin tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluvat ”Ask Me Now”, ”Blue Monk”, ”I Mean You”, ”Rhythm-a-Ning”, ”’Round Midnight” ja ”Straight, No Chaser”.
Nasareenit
thumb|Friedrich Wilhelm Schadow: Joosef tulkitsee unia vankilassa. Nasareenit olivat saksalainen taiteilijaryhmä. He pyrkivät kuvaamaan uskonnollista tunnetta mahdollisimman aidosti, esikuvinaan keskiajan saksalainen ja varhaisrenessanssin italialainen taide. Ryhmän huomattavimpia jäseniä olivat Peter von Cornelius, Friedrich Overbeck, Friedrich Wilhelm Schadow ja Philipp Veit.
Nasareenit oli alun perin pilkkanimi niille saksalaisille taiteilijoille, jotka olivat perustaneet 1700-luvun loppupuolella Luukas-veljeskunnan. Veljeskunnan mielestä taide oli 1500-luvulta lähtien alkanut etääntyä yksinkertaisuuden ja aitouden ihanteista. Veljeskunta muutti vuonna 1810 Roomaan, jossa se asui autioituneessa San Isodoron luostarissa.
Nasareenit pyrkivät elvyttämään varhaiskeskiajan freskojen maalausperinteen, ja freskoista heidät usein tunnetaankin parhaiten. Cornelius, Overbeck, Veit ja Schadow maalasivat Casa Bartholdyyn Joosefin elämää kuvaavan kahdeksan freskon sarjan, ja Villa Massimoon nasareenit maalasivat Danten, Arioston ja Tasson teoksiin perustuvia freskoja. Ryhmän toiminta hiipui vuonna 1819, kun Overbeck ja Cornelius lähtivät Roomasta. Useat taiteilijaryhmän jäsenistä toimivat myöhemmin opettajina taidekouluissa ja välittivät taiteeseen liittyviä näkemyksiään seuraaville taiteilijapolville.
Erkki Kääriäinen
Kääriäinen oli Geodeettisen laitoksen professori, joka tutki postglasiaalista maannousua ja johti suurelta osin Suomen toista tarkkavaaitusta. Kääriäinen oli aktiivinen esperanton harrastaja ja toimi Suomen Esperanto-Opiston johtokunnassa. Hän toimi myös Tähtitieteellisessä yhdistyksessä Ursassa johtavissa tehtävissä.
Robert Murić
Robert Murić (s. 12. maaliskuuta 1996 Varaždin, Kroatia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia.
Murić siirtyi 1. heinäkuuta 2014 Ajaxiin kroatialaisesta NK Dinamo Zagrebista.
Saavutukset
Ajax:
Tiu
Tiu voi tarkoittaa seuraavia:
Abel Posse
pienoiskuva|Abel Posse Abel Posse (7. tammikuuta 1934 – 14. huhtikuuta 2023 ) oli argentiinalainen kirjailija ja diplomaatti. Hän asui ja työskenteli useissa maissa sekä espanjankielisessä maailmassa että sen ulkopuolella.
Posse on voittanut romaaneillaan useita palkintoja.
V2-ohjus
thumb|250px|V2-ohjuksen laukaisu Peenemündessä 21. kesäkuuta 1943. thumb|250px|V2-ohjus Meillerwagen-kuljetusvaunussaan.thumb|250px|V2-ohjus Peenemünden museossa. thumb|250px|Sotasaaliiksi saatu V2-ohjus Meillerwagen-kuljetusvaunussaan.right|250px V2-ohjus (, ”Kostoase 2”), viralliselta nimeltään Aggregat 4 (A4) oli Saksan toisen maailmansodan aikana kehittämä ensimmäinen ballistinen ohjus ja ensimmäinen ihmisen tekemä esine, joka ylitti avaruuden rajana pidetyn Kármánin rajan (100 km).
V2-ohjuksia käytettiin lähinnä sodan loppuvaiheessa brittiläisten ja belgialaisten kohteiden tuhoamiseen. Pääkohteet olivat Lontoo ja Antwerpen. V2 oli melko epätarkka nykyisiin ohjuksiin verrattuna. Nykymääritelmän mukaan kyseessä olikin lähinnä raketti, koska sen matkaan ei laukaisun jälkeen voitu vaikuttaa.
Tekniikka
V2-ohjusten ohjausjärjestelmä perustui gyroskooppeihin, ja sen taistelukärkenä oli noin tuhat kilogrammaa amatoli-nimistä räjähdettä. Raketin kantomatka oli noin 300 kilometriä ja osumatarkkuus 50 prosentin todennäköisyydellä 17 kilometrin säteelle kantomatkansa päässä. Lentonopeus oli 5 400 km/h ja lentoradan lakikorkeus 96 kilometriä. V2 oli huomattavasti kalliimpi kuin V1-ohjus. Se oli tuonaikaisen tekniikan ihme, mutta epäkäytännöllinen sota-ase. Silti sen valmistus oli Adolf Hitlerin mielestä ensisijaisen tärkeää.
V2:n polttoaineena toimi 75% etanoli ja hapettimena nesteytetty happi. Alkoholi valmistettiin käyttämällä perunoita. . Hapettimena nopean palamisen aikaansaamiseksi käytettiin nestemäistä happea, joka oli raketin alimmaisessa isossa säiliössä. Polttoainetta raketissa oli 3 800 kilogrammaa ja happea 4 900 kilogrammaa. Vetyperoksidilla toimivilla höyryturbiineilla pumpattiin polttoainetta ja happea palotilaan, johon nesteet tulivat 1 224 suuttimen kautta, jotta sekoitussuhde säilyisi oikeana. Paloaika oli noin 65 sekuntia.
Ohjuksen kuljetusvaunua (Meillerwagen) käytettiin myös laukaisualustana, jonka avulla laukaisut ehdittiin tehdä ennen kuin vihollinen havaitsi toimintaa.
Historia
Rakettiyhdistys otti vuonna 1932 yhteyttä Reichswehriin, sillä se halusi rahoitusta. Armeijalle suunnattu rakettinäytös epäonnistui, mutta tykistön rakettitekniikasta vastannut kapteeni Walter Dornberger kiinnostui raketeista, koska hän uskoi, että niistä voitaisiin kehittää pitkän kantaman aseita. Sopimusta armeijan kanssa ei kuitenkaan syntynyt. Vuonna 1933 yhdistys hajosi, ja monet harrastajat siirtyivät maatilalle Kummersdorfiin kehittelemään raketteja. Heitä johti armeijan puolelta Walter Dornberger, ja insinööriryhmää johti Wernher von Braun. Vuonna 1934 laukaistiin kaksi hyrrävakautettua A2-rakettia Borkumin saarelta Luoteis-Saksasta 2,2 ja 3,5 kilometrin korkeuteen.
Rakettiryhmä siirtyi vuonna 1937 Itämeren rannikolle Peenemündeen, jossa voitiin suorittaa kauas merelle suuntautuvia koelentoja ilman, että tarvitsi pelätä rakettien putoavan lähelle ihmisasutusta. Muutaman kerran tuona vuonna laukaistu 6,74 metrin pituinen A3 oli epävakaa ja epäonnistui laukauksissaan, eivätkä saksalaiset kehittäneet sitä enää eteenpäin. A5 kehitettiin vuoteen 1938 mennessä, ja jopa 12 kilometrin korkeuteen ulottuneet koelennot olivat tuloksellisia. Koelentoja tehtiin erityisen paljon vuonna 1941.
V2:n synty
Ohjuksen kehittely oli edelleen työlästä. Maaliskuussa 1941 laukaistu A4 lensi vain noin 1,6 kilometriä ja murskautui veteen. Seuraava raketti lensi noin 11 kilometrin korkeuteen. Menestynyt koelaukaisu toteutettiin 3. lokakuuta, jolloin A4 eli V2 nousi kymmenien kilometrien korkeuteen.
V2:n aiheuttamat tuhot
Ensimmäiset onnistuneet operatiiviset laukaisut tapahtuivat 8. syyskuuta 1944. Kaiken kaikkiaan V2-ohjuksia laukaistiin koeammunnat pois lukien 3 172 kertaa. V2-iskuissa lasketaan Lontoossa kuolleen 7 000 ihmistä. Toisen maailmansodan aikaisella tekniikalla V2 oli mahdoton torjua, koska sen pudotessa ratansa korkeimmalta kohdalta 100–110 kilometrin korkeudesta kolminkertaisella äänennopeudella (noin 3 550 km/h) maata kohti millään ilmatorjunta-aseella tai hävittäjälentokoneella ei sitä olisi voitu estää. Jos niitä olisi ammuttu suurikaliiberisilla ilmatorjuntatykeille, laskelmien mukaan ohi menneiden ammusten maahan osuessaan tekemät vahingot olisivat olleet suuremmat kuin V2:n aiheuttamat vahingot.
V2-ohjuksilla oli suuri psykologinen pelotevaikutus, sillä ääntä nopeampina ne iskivät ennalta varoittamatta toisin kuin pommikoneet tai V1-ohjukset, joilla oli voimakas suriseva ääni.
Kai Winding
Kai Winding (18. toukokuuta 1922 – 6. toukokuuta 1983) oli tanskalaissyntyinen jazzpasunisti ja -säveltäjä. Hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1934. Winding valmistui vuonna 1940, jolloin hän alkoi myös soittaa pasuunaa Shorty Allenin yhtyeessä. Toisen maailmansodan jälkeen Winding liittyi Benny Goodmanin yhtyeeseen. Winding kuoli aivosyöpään New Yorkissa vuonna 1983.
V2-ohjus
Sodan jälkeen
Seuraava V-tunnusta kantanut, mutta vähemmän tunnettu ase, V3, ei ollut enää ohjus, vaan nuoliammuksia ampuva supertykki.
Tiibetin valtakunta
pienoiskuva|Tiibetin valtakunta noin vuosina 780-790. pienoiskuva|Tiibetin valtakunnan lippu. Tiibetin valtakunta (tiibetiksi བོད་ཆེན་པོ) hallitsi 600- ja 800-luvuilla Keski- Itä- ja Etelä-Aasiassa. Valtakunnan imperiumin perusti Songtsän Gampo vuonna 618. Gampo oli valtakunnan ensimmäinen hallitsija. Valtakunta romahti 840-luvun sisällissodan tapahtumien myötä vuonna 842. Valtakunnan viimeinen hallitsija oli Langdarma vuosina 838-842.
Tiibetin valtakunnan pohjoispuolella oli vaikutuspiiri gökturkkilaisilla kansoilla, jotka perustivat Turkkilaisen kaanikunnan, joka oli vallassa samoihin aikoihin Tiibetin valtakunnan kanssa.
Louis Spohr
thumb|240px|Louis Spohr nuorena, oma kuva Louis Spohr (5. huhtikuuta 1784 – 22. lokakuuta 1859) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hänen ristimänimensä oli Ludwig Spohr, mutta hänet tunnetaan parhaiten hänen nimensä ranskankielisellä versiolla.
Spohr liittyi 15-vuotiaana orkesteriin soittamaan viulua. Kolme vuotta myöhemmin hänet lähetettiin Pietariin opiskelemaan. Spohrin varhaisimmat tunnetut sävellykset, kuten ensimmäinen viulukonsertto, ovat peräisin näiltä ajoilta. Vuosina 1805–1812 Spohr toimi konserttimestarina orkesterissa. Tänä aikana hän meni naimisiin harpisti Dorette Scheidlerin kanssa. Spohr soitti Scheidlerin kanssa duossa esiintyen Italiassa (1816–1817), Englannissa (1820) ja Pariisissa (1821). Myöhemmin Scheidler jätti harpun soiton ja keskittyi hänen ja Spohrin lapsien kasvatukseen. Scheidler kuoli vuonna 1834. Spohrilta katkesi käsi vuonna 1858, jolloin hän joutui lopettamaan viulistin uransa. Spohr kuoli Kasselissa vuonna 1859 pitkällisen sairauden murtamana.
Spohr tutustui Ludwig van Beethoveniin toimiessaan Wienissä vuosina 1813–1815. Vuosina 1817–1819 hän toimi oopperanjohtajana Frankfurtissa. Vuodesta 1822 kuolemaansa lähtien Spohr toimi Kasselissa.
Spohr sävelsi sinfonioita, konserttoja, oopperoita, kamarimusiikkia ja pienimuotoisempia kappaleita.
Spohr oli ensimmäinen orkesterinjohtaja, jonka väitetään käyttäneen nykyisen kaltaista tahtipuikkoa.
Vilppulan rintama
Vilppulan rintaman taistelut käytiin Suomen sisällissodan aikana tammi-maaliskuussa 1918 Vilppulan kirkonkylän tuntumassa sekä Ruoveden Väärinmajalla ja Juupajoen Lylyssä. Vilppulan rautatieasema sijaitsi Tampereelta Haapamäelle johtaneen rautatien varressa. Punaisten tarkoituksena oli edetä 25 kilometriä Vilppulan pohjoispuolella sijaitsevalle Haapamäelle, joka oli tärkeä Hämeen, Pohjanmaan ja Keski-Suomen välisten rautateiden risteysasema. Punaiset eivät kuitenkaan onnistuneet murtamaan valkoisten puolustusta Vilppulassa, ja helmikuun lopulla taistelujen painopiste siirtyi Ruoveden Väärinmajaan, jonka kautta punaiset yrittivät läpimurtoa valkoisten sivustaan. Maaliskuun puolivälissä valkoiset käynnistivät suurhyökkäyksen Tampereen valtaamiseksi, jolloin punaisten rintama Pohjois-Hämeessä murtui ja he vetäytyivät nopeasti puolustamaan Tamperetta.
Vilppulan rintamalla tarkoitetaan yleensä Vilppulassa ja Väärinmajassa käytyjä taisteluja. Lisäksi punaisten vetäytymisvaiheessa taisteltiin Juupajoella sijaitsevalla Lylyn asemalla. Joissakin yhteyksissä Vilppulan rintamaan on laskettu kuuluvaksi Väärinmajan lisäksi myös Ruoveden taistelut. Punaiset taas käyttivät Vilppulasta ja muista Pohjois-Hämeen taisteluista nimitystä ”pohjoinen rintama”, joka oli osa heidän Satakunnan ja Hämeen käsittänyttä länsirintamaansa. Käsitteiden sekavuudesta johtuen Suomen sotasurmat -tietokanta sisältää kymmeniä punaisia, joiden kuolinpaikaksi on merkitty Vilppula, vaikka he kaatuivat Ruovedellä. Todellisuudessa Vilppulan suunnalla ei Väärinmajaa lukuun ottamatta käyty kovinkaan ankaria taisteluja. Vilppulan rintamalla on siitä huolimatta valkoisten keskuudessa tarunhohtoinen maine, koska siellä käydyn puolustustaistelun katsottiin pysäyttäneen punaisten etenemisen pohjoiseen.
Taustaa
Ensimmäinen yhteenotto Vilppulassa käytiin pitäjään silloin kuuluneessa Mäntän teollisuustaajamassa 31. tammikuuta, kun Vilppulan punakaarti yritti 200 miehen voimin vallata paikkakunnan. Suojeluskuntalaiset linnoittautuivat liikemies Gösta Serlachiuksen asuintaloon Mäntän linnaan, jonka pihapiirissä käytiin laukaustenvaihtoa. Tilanne saatiin ratkaistua kirkkoherra Hjalmar Svanbergin välityksellä. Sen jälkeen molemmat osapuolet luopuivat aseistaan, jotka annettiin Svanbergin valvontaan. Seuraavana päivänä Mänttään kuitenkin saapui Keuruun suojeluskunta, joka miehitti taajaman. Punakaartilaiset joutuivat perääntymään Vilppulan kautta 15 kilometriä sen eteläpuolella sijaitsevalle Lylyn rautatieasemalle, jonne he perustivat pohjoisen rintaman esikuntansa. Mäntän linnasta puolestaan tuli sodan ajaksi valkoisen armeijan huoltokeskus ja sairaala. Serlachiuksen tehtaan johto ja toimihenkilöt olivat aktiivisesti mukana valkoisten sotaponnistuksissa, ja muun muassa tehtaan konepajaa käytettiin asepajana. Valkoisten varsinainen päämaja toimi Vilppulan rautatieasemalla ja sen ympäristössä.
Valkoisen armeijan päällikkö kenraali C. G. E. Mannerheim oli antanut Haapamäellä olleille suojeluskuntalaisille käskyn jäädä paikoilleen, mutta siitä huolimatta Matti Laurilan komentama Lapuan suojeluskunnan osasto lähti vielä samana päivänä kohti Vilppulaa. Matka pysähtyi rikotulle Kolhon sillalle, mutta sen toiselle puolelle saapui pian Pietarista paennutta Romanian suurlähettilästä kuljettanut juna, jonka lapualaiset ottivat käyttöönsä. Laurilan osasto pääsi jonkin matkaa Vilppulasta Lylyyn päin, kunnes joutui kääntymään takaisin punaisten rikkoman radan vuoksi. Valkoiset perustivat oman puolustusasemansa Vilppulaan, joka vesistöjen ympäröimänä oli lähes mahdoton kiertää. Tampereelle sijoitetun venäläisen 106. divisioonan esikunnan komentaja Mihail Svetšnikov lähetti tämän jälkeen Vilppulan punakaartin avuksi noin 500 miehen vahvuisen pataljoonan, johon oli venäläisten vapaaehtoisten lisäksi koottu Turun ja Tampereen punakaartilaisia. Svetšnikov oli pakotettu ryhtymään sotatoimiin, koska valkoiset olivat Pohjanmaalla ottaneet vangeiksi hänen alaisuuteensa kuuluvia miehiä.
Taistelut Vilppulassa
thumb|300px|Haapamäen radalla operoineen punaisten panssarijunan n:o 1 miehistöä. Ensimmäinen varsinainen taistelu käytiin 2. helmikuuta, jolloin vänrikki G. A. Stolbovin johtama punaisten osasto eteni rautatietä pitkin kohti Vilppulaa. Valkoiset olivat sijoittaneet noin 150 miestä Kirkkosalmen ylittävien siltojen luokse, jossa käytiin neljän tunnin pituinen tulitaistelu. Punaiset palasivat illan hämärryttyä, eikä taistelu tiettävästi vaatinut kaatuneita kummaltakaan osapuolelta. Seuraavana päivänä valkoiset saivat vahvistukseksi vielä 170 miehen vahvuisen osaston. Punaisten uusi hyökkäys tapahtui vuorokautta myöhemmin, jolloin Kirkkosalmen rannalla taisteltiin viisi tuntia. 5. helmikuuta valkoisten päällikkyys Vilppulan suunnalla vaihtui, kun Haapamäeltä käsin puolustusta johtaneen jääkäri Juho Heiskasen tilalle tuli Hämeen ryhmän komentaja eversti Martin Wetzer.
Vilppulan suurin taistelu käytiin 7. helmikuuta. Punaiset olivat saaneet vahvistuksia Helsingin punakaartin ja Pietarin suomalaisen punakaartin miehistä, ja läpimurtoa yritettiin nyt 1 300 miehen sekä panssarijunan voimin. Lisäksi heillä oli käytössään neljä kenttätykkiä. Punaiset eivät kuitenkaan pystyneet etenemään rautatien suunnassa, koska valkoisten tykistö esti panssarijunan lähestymisen. Päähyökkäys tehtiin lopulta iltapäivällä siltojen länsipuolelta Kirkkoniemen tuntumassa. Punaiset tulittivat Vilppulan kirkkoa tykistöllään ja onnistuivat ajamaan torniin sijoitetut konekiväärimiehet pakosalle. Valkoiset onnistuivat kuitenkin torjumaan hyökkäyksen, jonka aikana heiltä kaatui yksi mies. Punaisilta kaatui kolme Helsingin punakaartin peltiseppien komppanian miestä. Ennen punaisten 21. helmikuuta käynnistynyttä yleishyökkäystä pienempiä yhteenottoja käytiin vielä kolmena päivänä, mutta lopulta taistelujen painopiste siirtyi Ruoveden puolelle Väärinmajan kylään, joka on noin 13 kilometriä Vilppulan kirkonkylästä länteen.
thumb|left|300px|Valkoiset tarkkailevat vihollisen lentokonetta Vilppulan asemalla. Punaisten yleishyökkäyksen aikana Vilppulassa ei juurikaan taisteltu, koska heidän joukkojaan suojannut panssarijuna ei päässyt etenemään. Punaiset kuitenkin tulittivat kylää rajusti tykistöllään. Maaliskuun alkupäivinä Vilppulan rintamalla oli hiljaista, jolloin Pietarista evakuoidun Britannian suurlähetystön henkilökunta ylitti rintamalinjan Vilppulassa. Britit halusivat välttää maihinnousua suunnittelevien saksalaisten käsiin joutumisen ja päättivät pyrkiä rintamalinjan yli pohjoiseen ja sieltä edelleen Ruotsiin. Vilppulan punaiset suostuivat avustamaan brittidiplomaatteja ja lähettivät amerikansuomalaisen punakaartilaisen August Wesleyn järjestämään asiaa Tampereelle. Rintamanylityksessä syntyi laukaustenvaihtoa, mutta britit pääsivät lopulta läpi ja palasivat Tukholman kautta kotimaahansa. Samaan aikaan valkoisten joukoissa esiintyi kurittomuutta, esimerkiksi Lapuan suojeluskuntalaiset päättivät lähteä omine lupineen käymään kotonaan ja ottivat matkaansa varten käyttöön junan. Punaiset yrittivät maaliskuun aikana myös pommittaa Vilppulan asemaa Tampereen Naistenlahden jäältä operoineilla lentokoneilla, mutta ratapihalle pudotetut pommit eivät saaneet aikaan suurta vahinkoa.
Punaisten toinen yleishyökkäys käynnistyi 10. maaliskuuta. Seuraavana päivänä Vilppulan rintamapäällikkönä toiminut Riihimäen punakaartin päällikkö Erkki Karjalainen tilasi Tampereelta veturin ja kaksi vaunua tarkoituksenaan lastata ne räjähdysaineilla ja lähettää juna kohti valkoisten huoltokeskuksena ja esikuntana toiminutta Vilppulan asemaa. Tämän jälkeen punaisten suunnitelma oli hyökätä räjähdyksen aiheuttamassa sekasorrossa. Valkoisten puhelintiedustelu kuitenkin sai hankkeesta vihiä Tampereella ja ehti varoittaa Vilppulassa olevia joukkoja. 13. maaliskuuta punaiset lähettivät junan matkaan. Se jyräsi läpi radalle asetettujen esteiden ja rikottujen kiskojen ja pysähtyi lopulta asemalla, jossa ylipaineistettu veturi onnistuttiin tekemään vaarattomaksi ennen sen räjähtämistä. Punaisten panssarijuna eteni samalla noin kilometrin päähän Vilppulan silloista, mutta joutui palaamaan takaisin saatuaan osuman valkoisten tykkitulesta, eivätkä mukana seuranneet punakaartilaiset pääseet hyökkäämään asemalle. Neljä päivää myöhemmin punaiset aikoivat vielä hyökätä kahden panssarijunan tukemana, mutta kun valkoiset samaan aikaan etenivät Länkipohjan taistelun jälkeen kohti Orivettä, saarrostuksen välttääkseen punaiset päättivät vetää joukkonsa pois Vilppulasta ja Ruovedeltä. Näin Vilppulan rintaman taistelut olivat ohitse 18. maaliskuuta mennessä, jolloin valkoiset lyhyen taistelun jälkeen valtasivat Lylyn aseman. Taistelussa kaatui ainakin kaksi punakaartilaista. Tämän jälkeen punaiset vetäytyivät kohti Tamperetta.
Taistelut Väärinmajalla
Väärinmajan ensimmäiset yhteenotot käytiin 13. helmikuuta, mutta varsinaisesti taistelut alkoivat vasta punaisten yleishyökkäyksen aikana 21. helmikuuta, jonka aluksi Väärinmajaa ja läheistä Seppälää moukaroitiin rajulla tykkitulella. Punaiset onnistuivat valtaamaan Väärinmajan länsipuolella sijaitsevan Enorannan, mutta valkoiset saivat vahvistuksia ja kävivät pian vastahyökkäykseen. 24. helmikuuta punaisten tukikohtana olleeseen Nenosen taloon Väärinmajan itäpuolella osui kranaatti, joka surmasi kolme punakaartilaista ja haavoitti noin kolmeakymmentä. Tämän jälkeen punaiset aloittivat perääntymisen ja vetäytyivät seuraavana päivänä myös Enorannasta. Viisi päivää kestäneen taistelun aikana kaatui 9 valkoista ja ainakin 34 punaista. Taistelut vaativat myös siviiliuhreja. 23. helmikuuta Väärinmajalla kuoli valkoisten luoteihin kaksi iäkästä naista, kun heidän mökkiensä luultiin olleen täynnä punaisia. Väärinmajalta lähteneitä pakolaisia oli majoittunut Sydänmaan torppaan, jossa oli punakaartilaisten perheiden lisäksi myös muita työläisiä, jotka olivat paenneet valkoisten hallitsemilta alueilta.
Punaisten toinen yleishyökkäys käynnistyi Väärinmajan suunnalla 10. maaliskuuta, mutta läpimurto ei onnistunut, vaan punaisten joukot palasivat ensimmäisen taistelupäivän iltana takaisin Lylyyn. 12. maaliskuuta punaiset pommittivat rajusti kylän itäpuolella sijaitsevaa Seppälää, jossa oli valkoisten tukikohta. Seuraavana päivänä helsinkiläiset komppaniat hyökkäsivät Enorannan suunnalta Väärinmajaa kohti, jolloin Pyhkiön torppien tuntumassa käytiin molemmille osapuolille suuria tappioita aiheuttanut Mannisen taistelu. Väärinmaja ja Seppälä pari kilometriä sen itäpuolella jäivät kuitenkin valkoisten haltuun. Valkoisten suurhyökkäyksen alettua punaiset vetäytyivät myös Väärinmajan suunnalta 18. maaliskuuta. Poistuessaan he polttivat Hyyrylän ja Työrön talot.
Muistomerkit
thumb|upright|Arvi Tynyksen veistos Vilppulan 1918 taistelujen muistomerkki, 1938 Vilppulan kosken rantatörmän lähellä. Vilppulan taistelujen muistomerkki paljastettiin Kirkkosalmen rannalla 10. heinäkuuta 1938. Kuvanveistäjä Arvi Tynyksen suunnitteleman muistomerkin kustansi Gösta Serlachius. Paljastustilaisuudessa oli paikalla myös kenraali Mannerheim. Vilppulan hautausmaalla on vuonna 1946 paljastettu punaisten muistomerkki. Piispa Yrjö Sariola siunasi joukkohaudassa olevat vainajat vuonna 1994. Samana vuonna pystytettiin punaisille oma muistomerkki myös Vilppulankosken tuntumaan. Myös Väärinmajan taisteluilla on valkoisten pystyttämä muistomerkki, joka paljastettiin Mannisen talon luona vuonna 1934.
Kulttuuri
Sisällissodan päättymisen jälkeen professori Heikki Klemetti sävelsi ja sanoitti laulun Vilppulan urhojen muistolle, joka oli pitkään myös kansakoulujen laulukirjassa.
Kesällä 2017 Mäntässä esitettiin Jorma Panulan säveltämä kansanooppera Kitusuon Sofia, jonka libreton ovat tehneet Tapio ja Seppo Parkkinen. Sisällissodan aikaisiin tositapahtumiin perustuva ooppera kertoo suomalaisen naisen ja venäläisen sotilaan rakkaustarinan. Vuonna 2012 esitettiin Paavo Joensalon säveltämää kirkko-oopperaa Vilppulan vaihe 1918, johon libreton teki Raimo Kallio-Mannila.
Rossana Podestà
thumb|right|250px|Podestà vuoden 1954 elokuvassa Le ragazze di San Frediano thumb|right|250px|Podestà kotonaan vuonna 1965 Carla ”Rossana” Podestà (20. kesäkuuta 1934 Tripoli – 10. joulukuuta 2013 Rooma ) oli italialainen näyttelijä. Hänet muistetaan ennen kaikkea nimiroolista elokuvassa Troijan Helena (1956).
Podestà syntyi Tripolissa, Libyassa, joka vielä siihen aikaan oli Italian siirtomaa. Hän muutti Roomaan toisen maailmansodan jälkeen.
Nuku Hiva
Nuku Hiva on saari Ranskan Polynesiassa. Sen asukasluku vuonna 2012 oli noin 3 000. Nuku Hiva on Marquesassaarten suurin saari ja koko Ranskan Polynesian toiseksi suurin saari Tahitin jälkeen. Saaren korkein kohta on 1 185 metrin korkeudessa oleva Tekao.
Nuku Hivan eteläosassa sijaitsee Marquesassaarten pääkaupunki Taiohae. Saaren lentoasema sen sijaan sijaitsee saaren pohjoisrannalla.
Molybdeenihappo
Molybdeenihappo (MoO3·H2O tai H2MoO4) viittaa kemiassa molybdeenitrioksidin hydraatteihin. Molybdeenihapoksi voidaan kutsua joko valkoista tai hieman kellertävää monohydraattia tai keltaista dihydraattia (MoO3·2H2O tai H2MoO4·H2O)
Valmistus ja käyttö
Molybdeenihappoa voidaan saostaa sen suoloista eli molybdaateista kuten natriummolybdaatista tai ammoniumheptamolybdaatista. Helpoiten muodostuu molybdeenitrioksidin monohydraatti ja dihydraattia muodostuu erityisesti typpihappoliuoksista pidemmän ajan kuluessa.
Molybdeenihappoa voidaan käyttää kemianteollisuuden prosesseissa katalyyttinä sekä lasitteiden ja keraamisten aineiden valmistuksessa.
Tánaiste
Tánaiste, tai muodollisemmin An Tánaiste (monikossa Tánaistithe), on Irlannin hallituksen varapääministerin nimike vuodesta 1937. Hallituksen johtajan eli pääministerin nimike on vastaavasti taoiseach. Tánaisten nimittää tehtäväänsä Irlannin presidentti taoiseachin ehdotuksen pohjalta.
Jukka Koskinen (säveltäjä)
Jukka Kalervo Koskinen (4. maaliskuuta 1965 Oulu – 3. helmikuuta 2023 Espoo) oli suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Einojuhani Rautavaara, Kalevi Aho ja Anders Eliasson. Hän suoritti myös lisäopintoja Milanossa Franco Donatonin ja Berliinissä Witold Szalonekin oppilaana. Sävellysdiplominsa hän suoritti 1995. Hänen musiikilliseen ilmaukseen liittyy monesti voimakkaiden vastakohtien asettelu ja sonorinen tutkistelu. Useissa teoksissaan häntä kiehtoi instrumenttien ääridynamiikka ja laajennettujen soittotapojen käyttö (Extended Technique), joiden ansiosta tuotetut äänet voivat ulottua soivista sävelistä jopa meluksi.
Koskisen sävellyksiä ovat muiden muassa Arartrum Gruum (2007), Orbis Terrae et Veneris (2004), Diplopia orkesterille (2001), Ululation (1994), Suoraan sanoen (1990), ANGST Soolo Sellolle (Solo Cello) (1989), Jousikvartetto (String Quartet) (1987)  ja Trasformazioni (1987).
Roger Reynolds
Roger Reynolds (s. 18. heinäkuuta 1934) on yhdysvaltalainen nykymusiikin säveltäjä. Hän syntyi Detroitissa ja valmistui Michiganin yliopistosta.
Reynolds voitti jousiorkesteriteoksellaan Whispers Out of Time Pulitzer-palkinnon vuonna 1989. Hän on luonut pitkän uran myös pedagogina.
Gooni
thumb|300px|Astelevy, jonka asteikko on gooneina. Gooni (< ’kulma’;  tunnus gon ) eli graadi  eli uusaste on tasokulman mittayksikkö, joka on 1/100 suorasta kulmasta. 1 gon = π/200 rad. 1 gooni on 0,9 astetta, eli esim. 18 astetta on 20 goonia.
Yksikön etu on muun muassa se, että suoria kulmia on helppo lisätä ja vähentää asteluvuista. Jos joku kulkee esimerkiksi suuntaan 117 goonia (pohjoisesta myötäpäivään), silloin suunta kulkijasta kohtisuoraan vasemmalle on 17 goonia, oikealle 217 goonia ja suoraan taaksepäin 317 goonia. Toinen etu on se, että yksi gooni Maan isoympyrää pitkin vastaa sadan kilometrin matkaa. Eräs haittapuoli taas on se, että geometriassa yleiset kulmat 30° ja 60° on ilmaistava murtolukuina.
Yksikkö sai alkunsa Ranskassa yhdessä metrijärjestelmän kanssa. Yrityksistä huolimatta yksikkö otettiin käyttöön vain joissakin maissa tai joillakin aloilla, kuten maanmittauksessa.
Seinäjoen Sanomat
Seinäjoen Sanomat oli Seinäjoen seudulla vuosina 2008–2023 keskiviikkoisin ilmestynyt kaupunkilehti.
Seinäjoen Sanomat perustettiin vuonna 2008. Lehti jäi huhtikuussa 2020 ilmestymistauolle koronavirustilanteesta aiheutuneiden taloudellisten syiden vuoksi. Tammikuussa 2021 tiedotettiin, että lehti jatkaisi ilmestymistään helmikuussa 2021. Samalla lehden uutena päätoimittajana aloitti Laura Kaski.