cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kärpäsen koulu
Rakennuksen historia
Rakennuksen suunnittelussa käytettiin Kivimaan koulun piirustuksia. Arkkitehti Irma Kolsi piirsi kotitalous- ja käsityötiloja varten yksikerroksisen lisäsiiven. Lisäksi Kärpäsen kouluun tehtiin Lahden ensimmäinen uima-allas. Rakennusta laajennettiin kansakoulua varten kaupunginarkkitehti Valter Karisalon piirustuksien pohjalta vuonna 1967. Kärpäsen kouluun on tehty myös laaja peruskorjaus, joka valmistui vuonna 2010.
Kärpäsen koulun ulkoseinässä on hirviaiheinen mosaiikkireliefi, jonka on suunnitellut taiteilija Eino Kauria.
Opetus
Kärpäsen koulussa annetaan maahanmuuttajien valmistavaa opetusta (MAVA) vuosiluokilla 6–9. MAVA-luokalla on tänä lukuvuonna 10-15 oppilasta. Jokaisessa alueen koulussa tarjotaan monikulttuurista opetusta. Kaikista läntisen alueen oppilaista 2,8 prosenttia opiskelee suomea toisena kielenä. Oppilailla on kuluvana lukuvuonna mahdollisuus saada opetusta islamin uskonnossa Kärpäsen ja Jalkarannan kouluissa.
Paulina James
thumb|right|Paulina James Paulina James (s. 29. lokakuuta 1986) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka aloitti uransa vuonna 2006. Hän on ollut kolmesti ehdolla AVN Awardin saajaksi. Keväällä 2008 hän ilmoitti pitävänsä vuoden tauon raskauden johdosta.
May Robson
May Robson, oik. Mary Jeanette Robison (19. huhtikuuta 1858 Melbourne, Victoria, Australia – 20. lokakuuta 1942 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli australialais-yhdysvaltalainen Oscar-ehdokkaana ollut teatteri- ja elokuvanäyttelijä sekä näytelmäkirjailija.
Robson oli 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun merkittävä teatterinäyttelijä. Nykyään hänet muistetaan parhaiten hänen hyväsydämisien rouvien rooleistaan 1930-luvun elokuvistaan. Hän näytteli teatterissa ja elokuvissa aina kuolemaansa asti. Hän oli Oscar-ehdokkaana parhaasta naispääosasta komediasta Päivä ylhäisönaisena vuodelta 1933. Robson näytteli melkein 60 vuotta kestäneen näyttelijänuransa aikana yli 60 elokuvassa ja kymmenissä näytelmissä.
Nuoruus ja teatteriura
May Robson syntyi 19. huhtikuuta vuonna 1858 Melbournessa, Australiassa. Hänen oikea nimensä oli Mary Jeanette (myös kirjoitusmuoto Jeannette) Robison (myös kirjoitusmuoto Robinson). Hän kävi kouluja Brysselissä, Pariisissa ja Lontoossa. Hän muutti myöhäisteini-iässä Yhdysvaltoihin ilman aikomusta ruveta näyttelijäksi.
22-vuotiaana vuonna 1880 Robson meni naimisiin ensimmäisen kerran Edward Goren kanssa ja he saivat kolme lasta. Robson jäi leskeksi jo 25-vuotiaana, kun Gore kuoli vuonna 1883, vain kolme vuotta myöhemmin. Elättääkseen itsensä ja lapset Robson työskenteli vaatturina ja koruntekijänä. Vuonna 1884 Robson aloitti näyttelemisen teatterissa. Teatterissa hän näytteli sekä pää- että sivuosia tien päällä ja Broadwaylla. Seuraavien vuosien aikana hänestä tuli hyvin arvostettu ja menestyvä teatterinäyttelijätär, silloin kun elokuvateollisuutta ei ollut vielä ollenkaan. Robson meni toisen kerran naimisiin Augustus Homer Brownin (useimmin pelkästään A. H. Brown, 1860–1922) kanssa vuonna 1889. Avioliitto päättyi vasta 33 vuotta myöhemmin vuonna 1922, kun Brown kuoli 62-vuotiaana ja Robson jäi jo toisen kerran leskeksi. Robson näytteli muiden muassa näytelmissä The Fatal Card (1894–1895), Lord and Lady Algy (1899), The Billionaire (1902–1903), It Happened in Nordland (1904–1905) ja The Three Lights (1911), jonka hän myös kirjoitti. Hänen viimeiseksi näytelmäkseen jäi draama The Two Orphans (1926), jossa hänen roolinsa oli La Frochard.
Elokuvaura
Robson teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1916 George D. Bakerin ohjaamassa mykkäkomediassa A Night Out, jonka hän myös käsikirjoitti. Ennen A Night Out -elokuvaa Robson teki cameoroolin seikkailukomediassa How Molly Malone Made Good vuonna 1915. Seuraavan kerran Robson näytteli elokuvissa vasta 1926, kun hän sai Esther Lezinskyn roolin elokuvassa Pals in Paradise. Vuodesta 1926 lähtien Robson alkoi näytellä elokuvissa vakituisesti. Pals in Paradisen jälkeen hän näytteli vielä kahdeksassa mykkäelokuvassa, kuten Cecil B. DeMillen Jeesus-aiheisessa historiallisessa draamassa Kuningasten kuningas (1927) ja komediallisessa rikosdraamassa Intohimojen syleilyssä (1927), joiden jälkeen Robson siirtyi menestyksellisesti äänielokuviin. Hänen ensimmäinen äänielokuvansa oli James Floodin ohjaama draama The She-Wolf vuodelta 1931, jossa hänellä oli pääosana pihi miljonääri ja bisnesnainen Harriet Breen, joka ilmeisesti on avainromaani yhdysvaltalaisesta miljonääritär ja bisnesnaisesta Hetty Greenistä (1834–1916).
thumb|200px|left|Robson elokuvan Kun valoreklaamit sammuvat (1933) esittelyfilmissä May Robson teki läpimurtonsa 1930-luvulla. 1930-luvulla hän näytteli yhteensä 45 elokuvassa, joista moni on noussut klassikoiksi. Robson näytteli yleensä isoäitejä, jotka olivat usein hyväsydämisiä, mutta toisinaan myös kärttyisiä. Robsonin merkittävimpiin roolisuorituksiin kuuluu elokuvissa Rakkaudenyö (1932), Punatukkainen Lilli (1932), Jos minulla olisi miljoona (1932), Päivälliset klo 8 (1933), Suurkaupungin tytär (1933), Alice ihmemaassa (1933), Trocadero (1935), Anna Karenina (1935), Vaimo ja sihteeri (1936), Tapahtuipa Hollywoodissa (1937), Tom Sawyerin seikkailut (1938), Hätä ei lue lakia (1938), Neljän tytön sankari (1938) ja Minusta tuli rikollinen (1939). Hän näytteli Etta-tädin roolin elokuvissa Neljän tytön sankari (1938), Onnen sävel (1939) ja Kaikkien aikojen isä (1941). Robson oli ehdolla Em-tädin rooliin vuoden 1939 klassikkoelokuvaan Ihmemaa Oz, mutta roolin sai Clara Blandick.
Robsonin ehkä merkittävin elokuva on Frank Capran ohjaama komedia Päivä ylhäisönaisena (1933), josta 75-vuotias Robson sai vuonna 1934 ainoan parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuutensa Apple Annien roolista, mutta hävisi sen Katharine Hepburnille, joka voitti sen draamasta Viattomuuden kukka. May Robson oli ensimmäinen australialaissyntyinen näyttelijä, joka on ollut ehdokkaana Oscar-palkintoon ja lisäksi hän on kolmanneksi vanhin naisnäyttelijä, joka on saanut kyseisen ehdokkuuden (75 vuoden ja 313 päivän iässä, edellä on vain ensimmäisellä sijalla oleva Jessica Tandy, joka sai ehdokkuuden vuonna 1990 80 vuoden ja 252 päivän iässä ja kaiken lisäksi voitti sen (80 vuoden ja 292 päivän iässä) ja toisella sijalla oleva Edith Evans, joka sai ehdokkuuden vuonna 1968 80 vuoden ja 11 päivän iässä, eli Robson piti ennätystä 35 vuotta vanhimpana näyttelijänä, joka on saanut parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden).
thumb|200px|right|May Robson elokuvassa [[Tapahtuipa Hollywoodissa (1937)]] Robsonin vastanäyttelijöitä olivat 1930-luvulla muiden muassa Joan Crawford (kahdessa elokuvassa), Jean Harlow (neljässä elokuvassa), Clark Gable (neljässä elokuvassa), Gary Cooper (kahdessa elokuvassa), Greta Garbo, Katharine Hepburn ja Cary Grant (kahdessa elokuvassa) sekä ohjaajiin lukeutuivat esimerkiksi Clarence Brown (kolme elokuvaa), Frank Capra, George Cukor (kaksi elokuvaa), Victor Fleming (kaksi elokuvaa), Howard Hawks ja Michael Curtiz (neljä elokuvaa).
1940-luvulla kaksi vuotta ennen kuolemaansa Robson kerkesi näytellä yhteensä seitsemässä elokuvassa. Vuonna 1940 Robson näytteli 82-vuotiaana viimeisen pääosansa Minerva Hildegarde Hattonina westernkomediassa Granny Get Your Gun. Muita hänen merkittäviä esiintymisiä oli elokuvissa Rakastaa – ei rakasta (1940), Sulhasia jonossa (1941) ja hänen viimeisessä elokuvassaan Notre Damen varjossa vuodelta 1942.
Kuolema
May Robson kuoli 84-vuotiaana luonnollisiin syihin 20. lokakuuta vuonna 1942 Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. Hänet on haudattu New York Cityn Queensin Flushingin kaupunginosassa sijaitsevalle Flushingin hautausmaalle, New Yorkin osavaltioon toisen aviopuolisonsa, A. H. Brownin vierelle, joka kuoli 20 vuotta ennen Robsonia. May Robson -nimen sijaan hautakiveen laitettiin hänen oikea nimensä Mary Jeanette Brown. Kuolemansa aikaan hänellä oli neuropaattista kipua ja Find a Grave -muistosivuston mukaan se oli myös Robsonin kuolinsyy.
Brian Robertson
thumb|Brian Robertson Brian "Robbo" Robertson (s. 12. helmikuuta 1956 Clarkston, Skotlanti) on skotlantilainen kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten Thin Lizzyn entisenä kitaristina. Hän on myös soittanut Motörheadissa.
Urahistoria
Kitaran lisäksi Robertson opiskeli lapsuudessaan myös sellon, klassisen pianon ja rumpujen soittoa. Hän liittyi 18-vuotiaana koesoiton kautta Thin Lizzyn kitaristiksi vuonna 1974 ja muodosti yhdessä Scott Gorhamin kanssa tuplakitaroinnin pioneereina tunnetuksi tulleen kitaristikaksikon. Robertson erosi yhtyeestä lopullisesti vuonna 1978 oltuaan jo aiemmin sivussa yhtyeen toiminnasta hänen riitaannuttua johtohahmo Phil Lynottin kanssa. Robertson vieraili lavalla vuonna 1983 Thin Lizzyn jäähyväiskiertueen konserteissa.
Thin Lizzyn jälkeen hän perusti yhdessä Jimmy Bainin (ex-Rainbow) kanssa lyhytikäiseksi jääneen Wild Horses-yhtyeen. 1982 Eddie Clarken erottua Motörheadista kesken Pohjois-Amerikan kiertuetta Robertson kutsuttiin hänen tilalleen. Hän pysyi yhtyeessä vuoden 1983 loppuun saakka ja oli mukana Another Perfect Day-albumilla. Tiettävästi hän ei ollut halukas soittamaan joitakin yhtyeen suosituimmista kappaleista konserteissa ja myös päihteiden käyttö oli yksi erottamisen syy
Motörheadin jälkeen Robertson on soittanut mm. Statetrooper-yhtyeessä ja 2000-luvulla hän on esiintynyt vierailijana useissa Thin Lizzy-tribuuttiyhtyeissä. Hän on tehnyt yhteistyötä myös suomalaisen Five Fifteen-yhtyeen kanssa. Vuonna 2010 Robertson julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Diamonds and Dirt.
Esikuvat ja kitarat
Robertson on maininnut esikuvikseen Freddie Kingin, Jeff Beckin, Eric Claptonin, Peter Greenin sekä Billy Gibbonsin. Pääkitaroinaan hän on käyttänyt Gibsonin Les Paul Deluxe- ja Les Paul Custom-malleja. Hänen soittoaan leimaa myös wah wah-pedaalin runsas käyttö soolojen aikana.
Valkoinen tiikeri
Valkoinen tiikeri tarkoittaa seuraavia asioita:
Törngrenin hallitus
Törngrenin hallitus oli Suomen tasavallan 38. hallitus, jonka muodostivat RKP, SDP ja Maalaisliitto. Se on tähän päivään mennessä ainoa RKP:läisen pääministerin johtama hallitus. Hallitus toimi 169 hallituspäivää 5. toukokuuta 1954 – 20. lokakuuta 1954.
Maaliskuun alussa 1954 pidettyjen eduskuntavaalien jälkeiset hallitusneuvottelut olivat äärimmäisen vaikeat ja kaikki kaavaillut hallitusvaihtoehdot ajautuivat umpisolmuun. SDP ja Maalaisliitto eivät päässeet sopimukseen siitä, kumpi saisi pääministerin paikan. Kokoomus taas tyrmäsi aikaisemman nelinkertaisen pääministerin Urho Kekkosen yrityksen keskusta-oikeisto-akselin rakentamiseksi. Seuraavaksi yritti eduskunnan puhemies Karl-August Fagerholm, mutta porvaripuolueet eivät hyväksyneet asetelmaa, jossa pääministeri olisi vasemmistosta eduskunnan ollessa porvarienemmistöinen. Pari kuukautta kestäneen neuvottelumyllytyksen jälkeen todettiin, että ainoa vaihtoehto pääministeriksi olisi kompromissiehdokas, jonka riitapukarit voisivat edes jotenkin sietää. Sellaiseksi löydettiin Valtiokonttorin pääjohtaja ja edeltäneen Tuomiojan hallituksen ulkoministerinä toiminut Ralf Törngren. Törngrenin hallitus oli parlamentaarisesti vahva, mutta sisäiseltä rakenteeltaan heikko, koska siinä istuivat sekä Urho Kekkonen ulkoministerinä että hänen pahin kampittajansa Väinö Leskinen sisäministerinä.
Törngrenin hallitus jätti eronpyyntönsä presidentti Paasikivelle 14. lokakuuta 1954.
Leijonat 2011
Leijonat 2011 – Virallinen Leijonat -kokoelma on kevään 2011 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää maailmanmestaruuskilpailuissa soitettuja kappaleita, joista nousi isoja hittejä, soiden runsaasti muun muassa radiossa kisojen aikana ja niiden jälkeen.
HK MK Bled
Hokejski Klub Mlade Kategorije Bled on slovenialainen jääkiekkojoukkue Bledin kaupungista. Joukkue pelaa Inter-National-Leaguessa.
Lolita Jolie
Lolita Jolie, oikealta nimeltään Claudia Cislek (s. 1990 München) on saksalainen laulaja. Hän laulaa yksinomaan vain ranskan kielellä.
Elämä
Lolita Jolien kiinnostus ranskan kieltä kohtaan tuli hänen isoisältään, joka on ranskalainen. Hänen perheensä ei ollut kaksikielinen, mutta hän oppi puhumaan ranskaa peruskoulussa ja lukiossa.
Hänen ensimmäinen singlensä "Joli Garçon", toi mukanaan suuren menestyksen vuoden 2010 puolivälissä. Ensimmäinen single julkaistiin Lolita-nimen alaisena YouTubessa sekä Future Trance Vol. 53 -levyllä. Kappale julkaistiin myös kansainvälisesti digitaalisesti ladattavana 5. syyskuuta 2010. Vaikka kappaleen musiikkivideolla artistin sanat sisältävät joitakin kielivirheitä, käytetään sitä paljon Ranskassa. Kappaleesta tuli helmikuussa 2011 niin suosittu, että se pääsi Ranskan singlelistalla kahdenkymmenen parhaan joukkoon. Myöhemmin Lolita vaihtoi artistinimensä nimeen Lolita Jolie, koska alkuperäisen nimen epäiltiin aiheuttavan sekaannuksia itävaltalaislaulaja Lolitan kanssa. Kappaleen suuren suosion myötä se uudelleenjulkaistiin CD-versiona saksankielisissä valtioissa helmi–maaliskuussa 2012.
Diskografia
Singlet
Vierailevana artistina
Samuel Plimsoll
thumb|Samuel Plimsoll Samuel Plimsoll (10. helmikuuta 1824 Bristol – 3. kesäkuuta 1898 Folkestone) oli brittiläinen poliitikko, joka muistetaan erityisesti merenkulun turvallisuutta parantaneista yhteiskunnallisista uudistuksistaan. Hän ajoi Britannian parlamentissa läpi lain alusten merikelpoisuuden tarkastamisesta.
Plimsoll syntyi Bristolissa mutta varttui Sheffieldissä ja Penrithissä. 1850-luvulla hän aloitti hiilikauppiaan toimen Lontoossa, mutta joutui rautatieyhtiöiden vainon kohteeksi ja teki konkurssin. Vuonna 1868 hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen liberaalien edustajana ja aloitti aluksi tuloksetta kampanjointinsa merikelvottomien alusten kieltämiseksi. Vasta vuonna 1875 parlamentti sai hallitukselta ensimmäisen ehdotuksen merenkulun olojen parantamisesta. Plimsollin mielestä ehdotus ei mennyt riittävän pitkälle, mutta hän kannatti sitä ensimmäisenä askeleena. Pääministeri Benjamin Disraeli veti kuitenkin ehdotuksen pois, minkä seurauksena Plimsoll pui nyrkkiä pääministerille ja kutsui parlamenttiedustajia roistoiksi. Syntyi skandaali, ja Plimsoll joutui pyytämään anteeksi. Seuraavana vuonna hallitus kuitenkin laati uuden lakiehdotuksen, jonka perusteella meriturvallisuutta parantava kauppalaivastolaki (Merchant Shipping Act) tuli hyväksytyksi.
Samuel Plimsollin nimi on jäänyt elämään ”Plimsollin merkissä”, vesialuksen vesilinjaan merkityssä viivastossa, joka osoittaa aluksen suurimman sallitun syväyksen.
Plimsollin hahmo esiintyy 1970-luvun televisiosarjan Merilinja kolmannen tuotantokauden jaksoissa. Häntä esittää David Garfield.
Arthur Adams
pienoiskuva|Arthur Adams vuonna 2015 New Jerseyssä. Arthur Adams (s. 5. huhtikuuta 1963 Holyoke, Massachusetts) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä ja kirjailija. Hän on voittanut muun muassa Eisner-palkinnon.
Raimo Salmi
Raimo Johannes Salmi (s. 15. marraskuuta 1936 Helsinki) on suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs. Hän on koulutukseltaan lainopin kandidaatti.
Salmi on ollut varakonsulina San Franciscon pääkonsulinvirastossa 1.6.1967. Ulkoministeriön jaostopäällikkönä hän oli 1.10.1975, lähetystöneuvos 1.3.1978, ulkoasiainneuvos ja toimistopäällikkö 1.6.1978. Salmi on ollut suurlähettiläs Nairobissa 1980–1983 ja samalla Addis Abebassa ja Kampalassa 1981–1983, Tripolissa, Vallettassa ja Kairossa 1983 –1986. Salmi on toiminut lakimiehenä Helsingissä 1.6.1986 alkaen ja Espanjassa 1991 alkaen.
Salmen vanhemmat olivat liikkeenharjoittajat Väinö Johannes Salmi ja Hilja Lydia Muroke. Salmen puoliso oli kuvanveistäjä Säde Irmeli Helaniemi (nykyisin Salmi-Nykopp, s. 1937). He erosivat 1986.
Labytnangi
Labytnangi on kaupunki Jamalin Nenetsian piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Obin länsirannalla 20 kilometriä Salehardista luoteeseen.
thumb|left|230px|Labytnangin rautatieasema
Kaupungissa on Mikunin ja Vorkutan väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema, laivalaituri. Salehardin lentokenttä Ob-joen toisella puolella palvelee myös Labytnangia. Kesäisin sinne oli lauttayhteys, talvella linja-autoyhteys (jäätie). Siltayhteyttä Ob-joen yli kuitenkin rakennetaan ja sen käyttöönottoa on suunniteltu vuodeksi 2012.
Mustanaamasukeltaja-antilooppi
Mustanaamasukeltaja-antilooppi (Cephalophus nigrifrons) on Afrikan keskiosissa elävä onttosarvisiin kuuluva sorkkaeläin. Sitä tavataan Nigeriasta ja Kamerunista Itä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Se suosii soisia metsiä ja elää sekä alankomaan sademetsissä että vuoristometsissä. Mustanaamasukeltaja-antilooppi painaa korkeintaan 18 kiloa ja on 80–170 sentin mittainen. Turkki on lähinnä kastanjanruskea. Muista alaheimon lajeista lajin erottaa otsasta nenään ulottuvasta mustasta juovasta.
Labytnangi
Kaupungin nimi juontuu hantin kielen sanoista lapyt naŋk ”seitsemän lehtikuusta”.
Mustanaamasukeltaja-antilooppi
Mustanaamasukeltaja-antiloopista erotetaan kuusi alalajia, joista C. n. rubidus -alalajia pidetään joskus omana lajinaan. Mustanaamasukeltaja-antilooppia on myös pidetty natalinsukeltaja-antiloopin muotona, mutta nykyään se luokitellaan erilliseksi lajiksi.
Labytnangi
1800-luvun alussa paikalla oli pieni nenetsiasutus. Keväästä 1947 syksyyn 1948 seudulle rakennettiin rautatietä Neuvostoliiton turvallisuuspoliisin Gulag-ojennusleirin työvoimalla Komin tasavallan Tšymistä Ural-vuoriston länsipuolelta. Rautatien valmistuttua vuonna 1948 perustettiin puutavaran lastausasema. 1960-luvulla alettiin hyödyntää seudun maakaasuesiintymiä. Vuonna 1975 Labytnangin taajamasta tuli kaupunki.
Mustanaamasukeltaja-antilooppi
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ”suopuikkija”.
Koko ja ulkonäkö
Mustanaamasukeltaja-antilooppi on sukeltaja-antiloopiksi keskikokoinen. Sen pituus on 80–170 senttiä ja paino 14–18 kiloa. Hännän pituus on 7,5–15 senttiä. Säkäkorkeus on noin 80 senttiä, korvien pituus 6,5–9,7 ja sarvien pituus 7–12 senttiä. Jalat ovat melko pitkät. Turkki on karkea ja kiiltävä. Jalkojen alaosat ovat tummat, miltei mustat, muu ruumis punaisen, kastanjanruskean ja tummanpunaruskean värinen. Vatsapuoli on aavistuksen verran muuta ruumista vaaleampi. Otsasta nenään kulkeva musta juova erottaa lajin kaikista muista sukeltaja-antilooppilajeista. Naamajuova korostuu selvästi kulmakarvojen luona olevista vaaleista laikuista ja punertavista pään sivuista. Päässä on myös selvä karvatupsu, jonka karvat ovat enimmäkseen mustia, mutta joukossa on myös punertavia karvoja. Häntätupsu on valkoista hännänpäätä lukuun ottamatta musta. Mustanaamasukeltaja-antiloopilla ei ole selkäjuovaa. Ruwenzorivuorilla elävä C. n. rubidus -alalaji eroaa muista alalajeista siinä, että sen vatsa on valkoinen ja karvoitus tiheämpi kuin muilla alalajeilla.
Mustanaamasukeltaja-antiloopin sorkat ovat pitkät ja kapeat. Sorkkien yläpuolella olevat kannukset ovat suuret. Eläimen sorkat ja kannukset ovat hyvin mukautuneet liikkumiseen lajin usein soisessa ja pehmeässä elinympäristössä. Sarvet ovat taaksepäin kaartuvat, uurteiset, suipot ja lyhyet. Naaraiden sarvet ovat pienemmät kuin koirailla, mutta sukupuolet ovat muutoin samannäköiset. Eräiden alueiden mustanaamasukeltaja-antiloopeilla on nivusissaan hajurauhaset, mutta toisten alueiden eläimiltä ne puuttuvat. Mustanaamasukeltaja-antilooppi muistuttaa suuresti natalinsukeltaja-antilooppia, mutta sen kallo on kapeampi, kuono hoikempi, turkki tiheämpi ja karkeampi, erityisesti säkän kohdalta. Lisäksi yläleuanluun etuosassa on syvempi painanne. Natalinsukeltaja-antiloopilla ei myöskään ole eräillä mustanaamasukeltaja-antiloopeille tyypillisiä nivusten hajurauhasia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Mustanaamasukeltaja-antilooppia tavataan keskisessä Afrikassa. Se elää sademetsävyöhykkeellä, joka kattaa Etelä-Kamerunin, Keski-Afrikan tasavallan lounaisosan, osia Gabonista ja Kongon tasavallasta, Río Munin, Pohjois-Angolan sekä Kongon demokraattisen tasavallan itään aina Virungavuorille saakka. Erillinen kanta on myös Nigerjoen suistossa Nigeriassa. Lajia tavataan myös Itä-Afrikan hautavajoaman länsihaaran ylänkömetsissä Kongon demokraattisessa tasavallassa, Lounais-Ugandassa, Länsi-Ruandassa ja Burundin luoteisosissa. Erillisiä vuoristokantoja on myös Mount Elgonilla, Keniavuorella ja Aberdarevuoristossa. C. n. rubidus elää vain Ruwenzorivuorilla, jossa sitä on tavattu toistaiseksi vain Ugandan puolella. Ruwenzorivuorten alarinteillä tavataan myös C. n. kivuensis -alalajia.
Mustanaamasukeltaja-antilooppien määräksi arvioidaan noin 300 000 yksilöä. Kanta on todennäköisesti laskussa. Muiden sukeltaja-antilooppien tavoin sitä vaivaavat elinympäristöjen tuhoutuminen ja metsästys ruoaksi. Sen lukumäärä ja levinneisyys on supistunut alueilla, joilla on tiheää asutusta ja voimakasta bushmeat-metsästystä, mutta on edelleen runsas siellä missä ihmisen toiminta on vähäistä. Mustanaamasukeltaja-antilooppi ei ole toistaiseksi lajina uhanalainen, mutta mikäli nykyinen kehitys jatkuu, lajin levinneisyys tulee supistumaan ja lopulta sirpaloitumaan eristyneisiin suojeltuihin metsäsaarekkeisiin, joista se saisi suojaa metsästykseltä ja leviävältä ihmisasutukselta. Lajia tavataan useissa kansallispuistoissa ja muilla luonnonsuojelualueilla.
Elintavat
Mustanaamasukeltaja-antilooppi on toimelias, mutta arka eläin, joka liikkuu sekä yöllä että päivällä. Laji on reviiritietoinen. Se elää yksin tai pareittain ja pitää hallussaan reviiriä, jonka olemassaolon eläin merkitsee naaman hajurauhasten eritteillä. Nukkumapaikkansa ja ruokailualueiden välillä mustanaamasukeltaja-antiloopit liikkuvat säännöllisesti käyttämiään polkuja pitkin. Mustanaamasukeltaja-antiloopin ravinto koostuu erilaisista hedelmistä ja mehikasveista. Lajin elämänrytmi tunnetaan huonosti, mutta se voi elää vankeudessa lähes 20 vuoden ikäiseksi
Hannes Snellman (asianajotoimisto)
Yhtiö on perustettu vuonna 1909. Yksi sen ensimmäisistä toimeksiannoista oli laatia asiakirjat liittyen C. G. E. Mannerheimin nimittämiseksi Suomen valtionhoitajaksi.
Viron maantiede
Viro sijaitsee Latvian pohjoispuolella, Venäjän länsipuolella ja Suomenlahden eteläpuolella. Viroon kuuluu kaksi suurta saarta: Saarenmaa ja Hiidenmaa. Saarenmaan ja Viron mantereen välissä on pieni saari nimeltä Muhu. Viro on tasainen maa ja sen korkein kohta, Suur Munamägi on vain noin 317 metriä merenpinnan yläpuolella. Lähes puolet, noin 47% Viron pinta-alasta on metsän peitossa.
Vesistöt
Viron suurin järvi on Peipsijärvi (3 511 km²), joka sijaitsee Venäjän rajalla. Muita suuria järviä ovat Võrtsjärvi (269 km²) ja Ülemistejärvi (9,4 km²). Virossa on myös Venäjän rajalla Narvan tekojärvi, mutta se on tekojärvi.
Virossa on kymmenen jokea, jotka ovat yli 100 kilometriä pitkiä. Näistä suurimmat ovat Võhandu jõgi, Pärnunjoki ja Põltsamaa jõgi. Virossa on 7 000 jokea, joista 90% ovat alle 10 kilometriä pitkiä.
Who’s Afraid of Love?
Who’s Afraid of Love? on laulaja-lauluntekijä Jo Angelin esikoisalbumi. Texicalli julkaisi sen 19. toukokuuta 2010. Albumin on tuottanut Janne Oinas. Albumi ei sijoittunut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle.
Albumin ensimmäinen single ”Still In Love” 16. huhtikuuta 2010. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin artistin YouTube-kanavalla 29. huhtikuuta 2010. Toinen single ”So-Called Love” 21. heinäkuuta 2010.
Suomuvatsatikka
Suomuvatsatikka (Picus squamatus) on keskiaasialainen tikka. Sen elinympäristö ulottuu Afganistanista Länsi-Pakistaniin ja Darjeelingiin. Lajin holotyypin kuvaili Nicholas Aylward Vigors Simla-Almoran alueelta läntiseltä Himalajalta 1831.
Leon Wood
Osie Leon Wood III (s. 25. maaliskuuta 1962 Columbia, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi takamiehenä NBA:ssa kuusi kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Wood pelasi yliopistosarjoissa Arizonan yliopiston ja Kalifornian osavaltionyliopiston joukkueissa. Philadelphia 76ers varasi hänet NBA:han 10. varausvuorolla vuoden 1984 varaustilaisuudessa.
Wood edusti NBA:ssa vuosina 1984–1990 Philadelphia 76ersia, Washington Bulletsia, New Jersey Netsia, San Antonio Spursia, Atlanta Hawksia ja Sacramento Kingsia. Hän pelasi kaikkiaan 274 runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliä. NBA-uransa keskellä ja sen päätyttyä hän pelasi myös Euroopassa.
Wood voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa kultaa Pan-Amerikan kisoissa 1983 ja Los Angelesin olympialaisissa 1984. Hän pelasi joukkueensa kaikissa kahdeksassa olympiaturnausottelussa ja teki viimeisessä alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan 12 pistettä.
Pelaajauransa jälkeen Wood on toiminut NBA:ssa yli 20 vuotta tuomarina.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2007
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2007 pelattiin 26. joulukuuta 2006 – 5. tammikuuta 2007 Ruotsissa. Kanada voitti kolmannen perättäisen kultansa kaatamalla loppuottelussa Venäjän lukemin 4-2. Suomi hävisi lopulta MM-pronssille yltäneelle Yhdysvalloille puolivälieräottelussa maalein 3-6 ja oli täten turnauksen lopputuloksissa kuudennella sijalla. Turnauksessa pelattiin 31 ottelua ja yleisökeskiarvo ottelua kohden oli 2048. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin kanadalaismaalivahti Carey Price.
Putoamissarja
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Pudotuspelit
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Natsien ihmiskokeet
Natsien ihmiskokeet olivat erilaisia esimerkiksi ihmisen ominaisuuksiin ja tauteihin liittyviä ihmiskokeita. Psykiatristen sairaaloiden potilailta ja sittemmin keskitysleirien vangeilta tutkittiin rotuhygieniaan ja pakkosterilisaatioon liittyviä asioita.
Tunnetuimpia ihmiskokeiden tekijöitä oli Josef Mengele (tunnetaan myös lempinimellä ”Auschwitzin kuolemanenkeli”), joka toimi lääkärinä Auschwitzin keskitysleirillä. Ihmiskokeisiin osallistuneita SS-lääkäreitä tuomittiin sodan päätyttyä lääkärioikeudenkäynnissä.
SS-lääkäri Hovenin todistajanlausunnossa Nurnbergissä mainittiin, että "tulisi olla yleisessä tiedossa että keskitysleireillä tehdyt ihmiskokeet tehtiin ainoastaan IG Farbenin etujen takia... IG Farbenin tarkoitus oli salata kaikki tämä, ja laittaa savuverho piilottamaan kokeet... Ei SS vaan IG Farben tekivät aloitteen ihmiskokeiden tekemisestä keskitysleireillä."
Spisula subtruncata
Spisula subtruncata on vinohammassimpukoiden heimoon kuuluva vaaleakuorinen pohjaan kaivautuva simpukka, joka elää Pohjois-Atlantin itärannikolla ja Välimeressä.
Ulkonäkö ja koko
Spisula subtruncatalla on luja ja paksu kuori, joka on kolmiomainen mutta epäsymmetrisen muotoinen ja halkaisijaltaan enintään 3 cm. Se on ulkopinnalta himmeänvalkoinen tai kermanvaalea ja sisäpuolelta hohtavanvalkoinen. Kuorta peittää harmaanruskea sarveiskerros ja siinä on hienoja samankeskisiä renkaita; simpukan kasvuvaiheet erottuvat selvästi.
Simpukalla on paksu, hammaslaitainen vaippa ja kapea, kellertävä jalka. Molemmissa kuorenpuoliskoissa on keski- eli kardinaalihampaita ja reuna- eli lateraalihampaita. Lyhyet hengitysputket eli sifonit ovat kiinni toisissaan koko pituudeltaan, ja niiden suulla on keltaisia tai punaisia rihmoja.
Levinneisyys
Spisula subtruncataa esiintyy Pohjois-Atlantin itärannikolla ja Välimeressä. Levinneisyysalue ulottuu Norjaan pohjoisessa sekä Kanariansaarille etelässä. Erityisen yleinen se on Pohjanmeressä.
Elintavat
Spisula subtruncata elää matalassa rantavedessä merenpohjan liejuun tai lietteeseen kaivautuneena.
Sun News Network
Sun News Network oli englanninkielinen Kanadassa toiminut uutiskanava, jonka omistivat Sun Media Corporation ja Groupe TVA, molemmat Québecor Média-yhtiön tytäryhtiöitä. Kanava aloitti lähetyksensä 18. huhtikuuta 2011.
Sun News oli tunnettu provosoivasta sisällöstään, oikeistokonservatiivisista näkökulmistaan, ja useista kohuistaan. Sillä oli keskimäärin vain 8000 katsojaa, mikä oli huomattavasti vähemmän kuin sen kilpailijoilla CBC News Networkilla ja CTV News Channelilla.
Kanava lopetti toimintansa 13.2.2015 taloudellisten tappioiden ja huonojen katsojalukujen takia.
Rewantiikeri
thumb|250px|Valkoinen tiikeri eli rewantiikeri on [[intiantiikerin värimuunnos.]] Rewantiikeri eli valkoinen tiikeri on intiantiikerin leukistinen värimuoto. Rewantiikeri ei ole kuitenkaan tiikerin alalaji. Valkoiset tiikerit ovat äärimmäisen harvinaisia luonnossa. Arviolta noin yksi 10 000:sta tiikeristä luonnossa syntyy valkoisena.
Rewantiikerin vaalea turkki on periytyvä ominaisuus, jonka seurauksena tiikerin elimistössä ei ole punaista pigmenttiä. Tämän vuoksi sen turkki on valkoinen ja silmät siniset. Ominaisuus on resessiivinen eli peittyvä, joten valkoinen tiikeri ei voi saada valkeita pentuja toisen tiikerin kanssa, mikäli tällä ei ole samaa geeniä.
Vankeudessa
Vankeudessa elävien valkoisten tiikerien kantaisä on valkoinen uros, jonka Rewan maharadža pyydysti metsästysretkellään Bandhavgarhin kansallispuisto ssa vuonna 1951. Valkoinen pentu löytyi emonsa ja sisarustensa kanssa, ja muut pennut sekä emo ammuttiin. Urospentu, joka sai nimen Mohan oli pohjaväriltään lähes valkoinen ja sillä oli mustanruskeat raidat ja siniset silmät.
Myöhemmin Mohan paritettiin eläintarhassa väriltään normaalin intiantiikerinaaraan kanssa. Kaikki pennut olivat kuitenkin väritykseltään normaaleja. Myöhemmin Mohan paritettiin oman tyttärensä kanssa ja näiden pentujen joukossa oli myös valkoisia yksilöitä. Kaikki nykyään eläintarhoissa syntyneet valkoiset tiikerit ovat Mohanin jälkeläisiä. Suurin osa tiikereistä on kuitenkin risteytetty myöhemmin eri tiikerilajeihin, luoden siperian- ja intiantiikerin hybridiejä. Rewantiikereitä on kaiken kaikkiaan noin 200 kappaletta. alt=Valkoinen tiikeri Kenny.|pienoiskuva|Kenny pelastettiin Arkansasin osavaltiossa toimineelta kasvattajalta vanhempiensa ja sisarustensa kanssa. Kennyllä oli epämuodostunut kallo, ja tämän normaalivärisellä veljellä kierot silmät.
Terveysongelmat
Pienen geenipoolin ja sisäsiittoisuuden vuoksi vankeudessa elävillä valkoisilla tiikereillä esiintyy merkittävästi enemmän terveysongelmia kuin normaalivärityksen omaavilla tiikereillä. Vastasyntyneiden pentujen kuolleisuus on suurempi, ja pentuekoko pienempi. Valkoisten tiikereiden keskimääräinen elinikä on lyhyempi. Valkoisilla tiikereillä on usein silmä- ja sydänongelmia, rakenteellisia epämuodostumia sekä heikompi immuunipuolustus.
Elisenda de Montcada
Elisenda kuului yhteen Katalonian vaikutusvaltaisimmista perheistä keskiajalla. Heidät vihittiin Tarragonassa vuonna 1322. Kuningaspari perusti yhdessä luostarin Pedralbesiin. Kun kuningas kuoli vuonna 1327, Elisenda muutti luostarin yhteydessä olevaan palatsiin jossa hän asui elämänsä jäljellä olevat 37 vuotta. Hän ei ottanut nunnan vihkimystä mutta osallistui aktiivisesti luostarin toimintaan.
Sooyoung
Sooyoung (, oik. Choi Soo-young, s. Gwangju) on eteläkorealainen laulaja, tanssija, näyttelijä ja malli, joka tunnetaan erityisesti Girls' Generation -yhtyeen jäsenenä.
Ennen Girls' Generationia Sooyoung kuului japanilaiseen Route 0 -tyttöduoon vuosina 2002–2003. Girls' Generation debytoi vuonna 2007.
Elokuussa 2011 Sooyoung joutui autokolariin matkalla vapaaehtoistyöhön. Vastakkaisella kaistalla ajanut auto ajautui väärälle kaistalle ja törmäsi autoon, jossa Sooyoung oli. Hänet toimitettiin sairaalahoitoon, jossa hänellä todettiin murtuma ristiluussa. Loukkaantumisensa takia Sooyoung oli kuukauden ajan sivussa Girls' Generationin toiminnasta.
Hän on näyttelijänä muun muassa draamasarjassa Run On sekä elokuvassa New Year Blues.
Diskografia
Route 0 -duo julkaisi kolme singleä.
Sooyoungin ensimmäinen soolosingle nimeltä "Winter Breath" on julkaistu joulukuussa 2018.
Burmanvihertikka
Burmanvihertikka (Picus viridanus) on eteläaasialainen tikka. Sen elinympäristö ulottuu Etelä-Myanmarista Thaimaahan ja Malakan niemimaan luoteiskolkkaan. Lajin holotyypin kuvaili Edward Blyth Arakanista Burmasta 1843.
Raision aikuiskoulutuskeskus Timali
Rasekon aikuisopisto Timali on Raisiossa toimiva Raision seudun koulutuskuntayhtymään (Raseko) kuuluva ammatillista aikuiskoulutusta tarjoava oppilaitos. Timalin nimi muuttui 1. tammikuuta 2016 organisaatiouudistuksen myötä Raision aikuiskoulutuskeskus Timalista Rasekon aikuisopisto Timaliksi ja se koordinoi Rasekon näyttötutkintotoimintaa. Timali tarjoaa ammatillista koulutusta alueen yrityksille ja yhteisöille. Rasekon oma oppisopimustoimisto, Raision oppisopimustoimisto järjestää oppisopimuskoulutusta.
Timalin kokonaisopiskelijamäärä vuonna 2014 oli 546, perustutkinnon opiskelijamäärä 154 ja vuoden aikana kirjoilla olleiden opiskelijoiden määrä 1968. Timalin tilojen kerrosala on 3995 neliömetriä.
Tutkinnot
Myynti ja markkinointi
Toimistotyö ja taloushallinto
Yrittäjyys
Ravitsemuspalvelut
Tieto- ja viestintätekniikka Tekniikka Sosiaali- ja terveysala Käsi- ja taideteollisuusala
Toimialue
Timalin henkilöstö toimii pääasiallisesti Varsinais-Suomessa. Kaupan alan tutkintoihin valmistavaa koulutusta voi suorittaa osittain tai kokonaan verkko-opintoina.
HK Celje
HK Celje on slovenialainen jääkiekkojoukkue Celjen kaupungista. Joukkue pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa, johon se liittyi kaudeksi 2023-2024.
Hans Seland
Hans Andreas Johannesson Seland (5. maaliskuuta 1867 – 30. kesäkuuta 1949 ) oli norjalainen kirjailija, joka käytti landsmålia. Hän syntyi maatilalla lähellä Flekkefjordia ja oli ammatiltaan maanviljelijä. Hänen omaperäiset teoksensa, kuten Hikstorier (1893), Seiande segner (1900) ja Øygarden (1905) olivat menestyksiä.
Laajasta tuotannosta huolimatta Selandilla ei ole ollut merkittävää asemaa Norjan kirjallisuudessa. Osasta teoksia on kuitenkin julkaistu useita painoksia, ja hän on tärkeimpiä niistä uusnorjalla kirjoittavista kirjailijoista, jotka aloittivat uransa 1800-luvun lopulla.
Paide Linnameeskond
Paide Linnameeskond on jalkapalloseura Paiden kaupungista Virosta. Joukkue pelaa Meistriliigassa, maan korkeimmalla sarjatasolla, jonne se nousi kaudeksi 2009. Meistriliigan-vuosinaan joukkue on sijoittunut sarjataulukon viimeisten joukkoon, mutta on säilyttänyt sarjapaikkansa. Paide LM perustettiin vuonna 1990. Miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Paide Ühisgümnaasiumi stadiumilla.
Edustusjoukkueen kokoonpano
''Tilanne 24. kesäkuuta 2011''
Alfonso Brescia
Alfonso Brescia (6. tammikuuta 1930 Rooma – 5. kesäkuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Al Bradley.
Brescia syntyi elokuvatuottajan perheeseen ja aloitti uransa apuohjaajana ja tuottajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli La rivolta dei pretoriani vuonna 1964. Kolmekymmentä vuotta kestäneen uransa aikana Brescia ohjasi 51 eri lajityyppejä edustavaa viihde-elokuvaa. Taiteelliselta tasoltaan ne ovat hyvin vaatimattomia.
Ohjaaja muistetaan erityisesti 1970-luvun lopulla tehdyistä Tähtien sota -jäljitelmistä. Hänen viimeinen elokuvansa oli Club Vacanze vuonna 1995.
Kišertin piiri
Kišertin piiri sijaitsee Permin aluepiirin itäosassa. Etelässä se rajoittuu Suksunin, lännessä Kungurin ja pohjoisessa Berjozovkan piireihin sekä idässä Sverdlovskin alueeseen. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat turve, maakaasu, strontium, kipsi, tulenkestävä savi, kivisuola, hiekka ja kivennäisvesi. Suurimmat joet ovat Sylva ja sen sivujoki Barda.
Piiriin kuuluu 7 maalaiskuntaa: Andrejevo, Kordon, Metša, Osintsevo, Posad, Tšernyi Jar ja Ust-Kišert. Hallinnollinen keskus on Ust-Kišertin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 89.
Hôtel de Soubise
thumb|250px|Hôtel de Soubisen julkisivu sisäpihalta nähtynä. thumb|165px|Rakennuksen päädyssä on säilynyt osa 1300-luvulla rakennetusta Hôtel de Clissonista. Hôtel de Soubise on barokkityylinen kaupunkipalatsi Pariisin keskustassa Le Maraisin alueella 3. arrondissementissa, Rue des Francs-Bourgeois -kadun varrella. Hôtel de Soubisen omistaa nykyään Ranskan kansallisarkisto, jonka päätoimipiste on jaettu Hôtel de Soubisen ja läheisen Hôtel de Rohanin kesken. Hôtel de Soubisessa toimii lisäksi Ranskan historian museo.
Kišertin piiri
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 94,7 % venäläisiä ja 3 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Hôtel de Soubise
Hôtel de Soubisen rakennutti vuosina 1705–1709 Soubisen ruhtinas François de Rohan. Ranskan kuningas Ludvig XIV lahjoitti hänelle varat tontin ostamiseen. Talon suunnitteli arkkitehti Pierre-Alexis Delamair. Paikalta purettiin Clissonin suvulle 1300-luvulla rakennettu kaupunkitalo, josta jäi jäljelle tornilla varustettu kulmaus. Hôtel de Soubisen on sanottu edustavan tyylillisesti Pariisin yksityistalorakentamisen huippua. Kokonaisuuteen kuuluu sisäpiha, jota kiertää pylväsrivistön koristama kaareva muuri. Talon loistokkaat sisätilat suunnitteli arkkitehti Germain Boffrand vuosien 1735–1740 tienoilla. Makuuhuoneen seinillä on François Boucherin tekemiä koristemaalauksia. Muita sisätilojen koristeluun osallistuneita taidemaalareita olivat muun muassa Carle Van Loo, Jean Restout ja Charles-Josep Natoire.
Hôtel de Soubise siirtyi Ranskan valtion omaisuudeksi keisarillisella määräyksellä vuonna 1808 ja Napoleon sijoitti sinne keisarillisen arkistonsa. Ranskan historian museon rakennukseen perusti Napoleon III vuonna 1867.
Kišertin piiri
Piirin kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Seudulla on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon.
Piirissä toimi lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kirjastolaitos. Paikallislehtenä ilmestyy Sylvenskije zori (”Sylvan aamurusko”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluu Spaso-Bardan ortodoksinen kirkko.
Ada Colau
Ada Colau i Ballano (s. 3. maaliskuuta 1974 Barcelona) on katalonialainen poliitikko, joka toimii Barcelonan pormestarina. Colau valittiin virkaansa vuonna 2015 Barcelona en Comú (suomeksi "Yhteinen Barcelona") -puolueen edustajana. Colau tuli tunnetuksi asuntohäätöjä vastustaneen PAH-kansalaisliikkeen (Plataforma de Afectados por la Hipoteca) edustajana.
Kellopunamesikko
Kellopunamesikko (Myzomela sanguinolenta) on Australiassa, Indonesiassa ja Uudessa-Kaledoniassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|left|250px|Naaras Kellopunamesikko on pienehkö lintu, kooltaan 9–11 cm. Aikuisen koiraan rinta, pää ja selkä ovat kirkkaan punaiset. Siivet ovat väriltään mustat. Koiraan alavatsa on valkoinen, joskin myös täysin punavatsaisia populaatioita tunnetaan. . Naaraat ja nuoret linnut ovat yleisväritykseltään ruskeita. Poskissa niillä on punertava täplä. Pyrstö on kellopunamesikolla suhteellisen lyhyt ja nokka on pitkä ja alaspäin kaareva.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kellopunamesikko elää Indonesialle kuuluvista saarista muun muassa Sulawesilla, Sulalla, Bacanilla ja Burulla. Lisäksi laji elää Uudessa-Kaledoniassa ja Australiassa. Australiassa lajia tavataan itärannikolla Queenslandista Victorian osavaltioon ulottuvalla alueella. Laji on pääosin paikkalintu eivätkä eri saarilla elävät populaatiot sekoitu. Populaatiot ovat huomattavasti eristäytyneitä muista populaatioista. Australiassa kellopunamesikot elävät avoimissa metsissä ja erityisesti vesialueiden läheisyydessä. Toisinaan lajia tavataan myös sademetsissä. Lintuja tavataan myös kaupunkien puistoissa ja puutarhoissa. Indonesiassa lajia tavataan alkuperäisissä tiheissä vuoristometsissä, jotka sijaitsevat yleensä 700–2 400 metrin korkeudella merenpinnasta.
Pesintä ja ravinto
Kellopunamesikoiden pesimäkausi kestää heinäkuulta tammikuuhun. Yhdellä linnulla voi olla jopa kolme pesintää saman pesimäkauden aikana. Kuppimainen pesä rakennetaan oksanhaarukkaan ruohoista ja puunkuoresta ja sidotaan yhteen hämähäkin seitillä. Naaras munii yleensä kaksi munaa, joita vain se hautoo. Koiras auttaa poikasten ruokinnassa.
Kellopunamesikon ravinto koostuu pääasiassa kasvien medestä, mutta se syö myös hedelmiä ja hyönteisiä. Linnut ruokailevat yksin, pareittain tai pieninä parvina.
Laduškin
thumb|Laduškinin vaakuna. Laduškin (, vuoteen 1946 saakka Ludwigsort) on kaupunki Kaliningradin alueen Bagrationovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Itämereen kuuluvan Veikselinhaffin rantaa 28 kilometriä Kaliningradista lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Kaliningradin ja Mamonovon välinen rautatie (Laduškinin asema) sekä A194-valtatie. Asukkaita on 3 800 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1314. Vuoteen 1945 saakka se kuului Saksan Itä-Preussiin. Nykyisen nimensä se on saanut lähiseudulla kaatuneesta Neuvostoliiton sankarista I. M. Laduškinista.
Baran
Baran voi tarkoittaa seuraavia:
Langepas
Langepas on kaupunki on kaupunki Hanti-Mansian piirikunnan Nižnevartovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obin varrella 545 kilometriä Hanti-Mansijskista itään. Kaupungin kautta kulkee Surgutin ja Nižnevartovskin välinen rautatie (Langepasin asema). Asukkaita on 41 800 (vuonna 2008).
Nimi Langepas tarkoittaa hantiksi ”oravien asuinseutua”. Vuonna 1980 alettiin rakentaa öljytyöläisten taajamaa, josta tuli kaupunki vuonna 1985. Seudulla harjoitetaan öljyn ja kaasun tuotantoa.
Jussi Murtosaari
Jussi Murtosaari (s. 1962 Helsinki) on suomalainen luontokuvaaja ja tietokirjailija.
Étienne Pivert de Senancour
Étienne Pivert de Sénancour (16. marraskuuta 1770 Pariisi, Ranska – 10. kesäkuuta 1846 Saint-Cloud, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän lähti 1789 Euroopan-kiertomatkalle mutta joutui sairastumisen vuoksi keskeyttämään matkan Sveitsissä Fribourgissa, missä hän avioitui. Avioliitto ei ollut onnellinen, ja puoliso kuoli jo 1800.
Sénancour oli luonteenlaadultaan melankolinen ja elämän katkeroittama. Hän ihaili Rousseaun ajatuksia, ja häntäkin kiehtoi Alppien kauneus, ja hän kirjoitti Réveries sur la nature primitive de l'homme (1799) ja kirjemuotoisen romaanin tai pikemminkin tunnustuksen Obermann (1804), maineikkaimman teoksensa, jonka "Wertherin" ja "Renén" sukuinen sankari ilmentää sitä elämäänkyllästyneisyyttä ja luontohaaveilua, joka oli leimallista vallankumouksen tienoilla.
Norsunluurannikon naisten jalkapallomaajoukkue
Lähteet
🇨🇫
Stipe Perica
Stipe Perica (s. 7. heinäkuuta 1995 Škabrnja) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Udinesea lainasopimuksella Englannin valioliigan Chelsea FC:stä. Oikeajalkainen Perica on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
José Juan Vázquez
José Juan Vázquez Gómez (s. 14. maaliskuuta 1988 Celaya, Guanajuato) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Club Leónia. Oikeajalkainen Vázquez on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen.
Stipe Perica
Maajoukkueura
Perica on edustanut Kroatiaa monilla nuorten maajoukkuetasoilla. Perica kuului Kroatian alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2013 MM-kilpailuissa, joissa hän oli joukkueen nuorin pelaaja pelaten jokaisessa Kroatian kolmessa ottelussa tehden yhden maalin. Vuodesta 2013 hän on kuulunut maan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa otteluita on kertynyt viisi ja maaleja yksi.
José Juan Vázquez
Seurajoukkueura
Vázquez aloitti uransa Club Celayassa, jota hän edusti vuodet 2009–2012 tehden 53 ottelussa kolme maalia. Celayan kanssa Vázquez voitti Meksikon kolmanneksi korkeimman sarjatason Independencian vuonna 2010. Tammikuussa 2012 Vázquez siirtyi toiseksi korkeimman sarjatason Liga de Ascenson Club Leóniin. Vuonna 2012 León voitti Liga de Ascenson ja nousi pääsarja Liga MX:iin, jossa Vázquez on saavuttanut seuran kanssa Aperturan voiton vuonna 2013 ja Clausuran voiton seuraavana vuonna. Vázquez on pelannut Leónin paidassa myös Copa Libertadoresissa.
Maajoukkueura
Vázquez debytoi Meksikon jalkapallomaajoukkueessa tammikuussa 2014 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän kuului joukkueeseen myös saman kesän MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi kolmessa ottelussa.
Jon Koncak
Jon Francis Koncak (s. 17. toukokuuta 1963 Cedar Rapids, Iowa) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi sentterinä NBA:ssa 11 kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Koncak pelasi yliopistosarjoissa texasilaisen Southern Methodist Universityn joukkueessa. Atlanta Hawks varasi hänet NBA:han viidennellä varausvuorolla vuoden 1985 varaustilaisuudessa.
Koncak voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Elina Warsta
Elina Warsta (s. 1979) on suomalainen kuvittaja ja graafinen suunnittelija.
Elämä ja ura
Warstan äiti Taruliisa Warsta (1947–2012) oli serigraafikko ja kirjailija. Warsta valmistui Lahden Muotoiluinstituutista graafiseksi suunnittelijaksi vuonna 2005. Hän on työskennellyt freelance-graafikkona ja toimi 2004–2008 graafisena suunnittelijana WSOY:llä. Warstan kirjagrafiikkaa on palkittu Vuoden kaunein kirja -kilpailussa. Warstalla on puolisonsa, muotoilija ja sisustusarkkitehti Kasper Tammelan kanssa Solmu-niminen designyritys.
Tunnustuksia
Vuonna 2013 Warsta voitti Pauligin järjestämän Juhla Mokka -kahvirasian kuvituskilpailun, johon tuli lähes kuusisataa ehdotusta. Warstan kuvittama ja Heli Laaksosen kirjoittama Aapine oli Finlandia Junior -palkintoehdokas vuonna 2013. Warstan kuvittama ja Tomi Kontion kirjoittama teos Koira nimeltään Kissa oli ehdolla vuoden 2016 Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi. Warstan kuvitus valittiin Suomen edustajaksi IBBY:n kunnialistalle 2016. Teoksen jatko-osa, Koira nimeltään Kissa tapaa kissan oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokas 2019. Warsta sai vuonna 2016 lastenkulttuurin valtionpalkinnon.
Sansone contro il Corsaro Nero
Sansone contro il Corsaro Nero (”Simson vastaan Musta Kaappari”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Peplum-, miekkamies- ja merirosvogenrejä yhdistävän elokuvan on ohjannut Luigi Capuano. Sen pääosaa esittää Sergio Ciani alias Alan Steel.
Juoni
Lyötyään Mustan Kaapparin merirosvot Simson rakastuu Hermosan kuvernöörin Don Alonzon tyttäreen Rositaan. Kuvernööri ei suostu antamaan tytärtään kalastajan pojalle, ja niinpä Simson palaa kotikyläänsä. Don Rodrigo punoo juonia Don Alonzon pään menoksi ja liittoutuu Mustan Kaapparin kanssa. Simson pelastaa kuvernöörin, paljastaa Don Rodrigon juonet, voittaa merirosvot ja saa Rositansa.
Tuotanto
Sansone contro il Corsaro Nero on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Ulkokuvissa erottuvat Tor Caldaran maisemat.
Elokuva on Fortunato Misianon Romana Filmille tyypillinen tusinaseikkailu, jossa peplumia edustaa vain Simsoniksi kutsuttu lihaksikas sankari. Eräissä kieliversioissa sankarin nimenä on Herkules.
DVD-julkaisut
Yhdysvaltalainen Retromedia on julkaissut elokuvan laadultaan tyydyttävän tv-version Reg Parkin La sfida dei gigantin kylkiäisenä.
Miehiä ja ihmisiä (albumi)
Miehiä ja ihmisiä on Mamban albumi vuodelta 2014.
Leninsk (Volgogradin alue)
Paikalla sijainnut Prišibin kylä nimettiin vuonna 1919 Leninskiksi. Vuonna 1963 siitä tuli kaupunki. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa on elintarvike- ja konepajateollisuutta.
Rosvo-Rudolf
right|180px|Rosvo-Rudolf
Rosvo-Rudolf oli tšekkoslovakialainen piirrossarja, jota esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran vuosina 1974–1975 ja uusintoina vuosina 1982, 1987–1988 sekä 1998.
Suomen tv:ssä sarjan käänsi Leo Bessonoff ja Jukka Virtanen esitti Rosvo-Rudolfia ja toimi myös kertojana.
Sarjan alkuperäinen nimi on O loupežníku Rumcajsovi.