cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valkealan sairaala
Sairaalatoiminta
Kroonikoille tarkoitettu 225-paikkainen B-mielisairaala valmistui vuonna 1962. Sairaala tarvitsi suuren maa-alan, sillä maanviljely ja puutarhanhoito olivat tuolloin vielä tärkeä osa mielisairaaloiden toimintaa ja potilaiden hoitoa. Sairaalan yhteydessä toimi huolto- eli mielenterveystoimisto. Vuoteen 1973 asti laitoksessa hoidettiin myös alkoholisteja. 1980-luvulla Valkealan sairaalasta tuli Pohjois-Kymenlaakson akuutista psykiatriasta huolehtiva kuntouttava keskus. Sairaalarakennuksen uudempi osa valmistui vuonna 1992.
Toiminnan päättyminen ja alueen kehityssuunnitelmat
Kymenlaakson psykiatrisen sairaalan toiminta siirtyi Kuusankosken aluesairaalan viereen valmistuneeseen uuteen rakennukseen helmikuussa 2006, koska Valkealan sairaalakiinteistön korjauskustannukset olisivat olleet suuret. Osa rakennuksesta jäi vuokralle ja osaa tyhjistä tiloista käytettiin poliisikoirien koulutukseen. Tyhjentyneelle sairaala-alueelle suunniteltiin suurta vapaa-aikakeskusta, johon olisi kuulunut muun muassa lomakylä, golfkenttä ja kallion sisään louhittava hiihtoareena. Sairaanhoitopiirin kuntayhtymä myi sairaalakiinteistön huhtikuussa 2007 tytäryhtiölleen Kastek-Kiinteistöt Oy:lle 60 000 euron kauppahinnasta.
Alueen myynti kiinalaisille
Kiinteistön omistaja, Kymenlaakson sairaanhoitopiirin kiinteistönhoitoyhtiö Kaste-Kiinteistöt Oy, myi toukokuussa 2007 koko sairaala-alueen kiinalaisomisteiselle ja Suomessa rekisteröidylle Leishi Finland Oy:lle, vaikka kiinteistö ei edes ollut julkisesti myytävänä. Kauppa herätti paikkakunnalla paljon keskustelua, koska ostaja sai joen rannalla sijaitsevan, 11,5 hehtaarin laajuisen maa-alueen lisäksi sairaalarakennuksen, paritalon, rivitalon, kaksi rantasaunaa ja kaksi kerrostaloa yhteensä vain 330 000 eurolla. Alhaista myyntihintaa perusteltiin lähinnä rakennusten lämmityskuluilla ja remonttitarpeella sekä sillä, ettei kiinteistö ollut kelvannut sairaanhoitopiirin jäsenkunnille. Tapausta koskeva kohu vain kiihtyi, kun Valkealan kunta osti kesäkuussa kiinalaisilta 4,4 hehtaaria maata ja huonokuntoisemman rantasaunan yhteensä 110 000 eurolla. Lisäksi kunta myi Leishille 1,4 hehtaaria peltomaata 10 000 eurolla. Tällöin kiinalaisten alueesta maksama summa oli käytännössä pienentynyt vain 230 000 euroon. Sairaalan myynnistä ja Valkealan kunnan etuosto-oikeuden käyttämättä jättämisestä tehtiin useita valituksia Etelä-Suomen lääninhallitukselle ja eduskunnan oikeusasiamiehelle, mutta niitä ei otettu käsittelyyn.
Leishin hyvinvointikeskus aloitti toimintansa vuonna 2008.
Myöhempiä tapahtumia
Valkealan sairaala nousi uudestaan esille alueen medioissa keväällä 2009. Tuolloin kiinteistöstä oli ilmeisesti vahingossa laitettu Internetin Oikotie-palveluun myynti-ilmoitus, jossa siitä pyydettiin 3,9 miljoonaa euroa eli 12 kertaa ostohintaa korkeampaa summaa. Ilmoitus kuitenkin poistettiin sivuilta ja omistajat ilmoittivat, etteivät olleet myymässä kiinteistöä, vaan tarkoituksena oli testata sen arvo.
Samoihin aikoihin suunniteltiin myös turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskuksen perustamista entisen sairaalan tiloihin. Tämä hanke raukesi Suomeen tulleiden pakolaisten määrän käännyttyä laskuun, jolloin uusille vastaanottokeskuksille ei enää ollut tarvetta.
Kastek-Kiinteistöt hoiti sairaalan lämmityslaitosta loppukesään 2009 asti, jolloin koko kiinteistön hoito siirtyi nykyisille omistajille.
Leishi Finland laittoi sairaalan vieressä, joen rannalla olevan paritalon eli entisen lääkärien asuntolan myyntiin tammikuussa 2010. Hintapyyntö tästä vuonna 1965 valmistuneesta, 240-neliöisestä rakennuksesta oli 230 000 euroa. Summa on siis sama kuin minkä yritys on itse maksanut koko sairaala-alueesta, kun maavaihdot Valkealan kunnan kanssa otetaan huomioon. Paritalo myytiin syyskuussa 2010 yksityishenkilölle, tuntemattomaan hintaan.
Leishi laittoi syksyllä 2010 alueelta kaksi kerrostaloa myytäväksi yhteensä 577 200 eurolla.
Kouvolan entinen kaupunginjohtaja Aimo Ahti sai helmikuussa 2011 syytteen lahjuksen ottamisesta, koska hän oli vastaanottanut hierontoja Leishin hyvinvointikeskuksessa korvauksetta. Samalla Leishin toimitusjohtaja sai syytteet lahjuksen antamisesta, työaikasuojelurikoksesta ja työsyrjinnästä.
Yhtiön toimitusjohtajaa ja osakasta eivät haastemiehet ole tavoittaneet, koska hän oleskelee nyt tiettävästi Kiinassa. Se milloin keväällä 2011 nostettujen syytteiden mukainen juttu tulee lopulta käräjillä, on siis nyt auki.
Entinen kansanedustaja ja silloinen Kouvolan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Valto Koski jätti keväällä 2011 oikeuskanslerille valituksen neljän vuoden takaisesta Valkealan sairaalakiinteistön myynnistä. Oikeuskansleri jätti valituksen tutkimatta, koska yksityisiä osakeyhtiöitä koskevat asiat eivät kuulu hänen toimialaansa.
Epäily rikollisesta toiminnasta
Noin 150 poliisin, rajavartiolaitoksen ja tullin virkamiestä teki 11. marraskuuta 2009 laajamittaisen, valtakunnallisissakin medioissa huomiota saaneita kotietsintöjä ja kiinniottoja Leishin hyvinvointikeskuksessa, Kouvolan entisessä meijerissä toimivassa Nordic China Centerssä ja muualla Kymenlaaksossa. Useita epäiltyjä Hyvinvointikeskuksen omistajien ohella pidätettiin ja vangittiin. Rajavartiolaitos epäili, että kiinalainen rikollisryhmän järjestäneen yritystoiminnan varjolla kiinalaisten laajamittaista, törkeää laitonta maahantuloa. Suomesta on myönnetty kiinalaisille oleskelulupia yritystoimintaa varten, mutta osa luvan saaneista ja Suomeen tulleista henkilöistä ei ole tiennyt mitään yrityksestä, johon oli tulossa töihin. Sen sijaan heidän epäillään maksaneen rikollisille tuhansia euroja luvan välittämisestä. Schengen-alueelle on saapunut laittomasti vähintään kymmeniä kiinalaisia. Tapaus oli suurin Rajavartiolaitoksen Suomessa tutkima epäily laittoman maahantulon järjestämisestä.
Vangitut kiinalaiset vapautettiin helmikuussa 2010, koska KKO:n tekemän ennakkopäätöksen mukaan väärilläkin tiedoilla saatu viisumi on laillinen ja oikeuttaa maahantuloon. Siksi maahanmuutossa avustaminen ei ole rangaistavaa, vaikka maahantulon todellinen syy olisi eri kuin mitä viisumia haettaessa on väitetty. Rajavartiolaitos jatkoi tapauksen tutkintaa rikosnimikkeillä väärän todistuksen antaminen viranomaismenettelyssä, väärennys ja rekisterimerkintärikos. Kaksi kiinniotettua kiinalaista aiotaan karkottaa maasta, koska heidän oleskelulupansa on saatu väärin perustein.
Rajavartiolaitos lopetti esitutkinnan laittoman maahantulon järjestämisestä kesällä 2010, koska epäillyistä rikoksista ei saatu riittävästi näyttöä syytteiden nostamista varten. Lisäksi ihmiskaupan tutkiminen olisi vaatinut asianomistajan, mutta uhreiksi oletetut kiinalaiset eivät kokeneet joutuneensa hyväksikäytetyiksi.
Viitteet
60.90503°N, 26.77194°W
Seututie 276
Seututie 276 johtaa Hämeenkyröstä Viljakkalan kautta Ikaalisten Riitialaan. Tie on kaksikaistainen ja päällystetty.
Tie alkaa Hämeenkyröstä valtatieltä 3, kulkee Kyrösjärven itäpuolelta Viljakkalan, Luhalahden ja Tevaniemen kautta Ikaalisten Riitialaan, jossa se yhtyy jälleen valtatiehen 3.
John Hall
John Hall voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Rima
thumb|300px|Läpisahattua puutavaraa. Rima tarkoittaa ohuehkoa ja kapeahkoa vähintään kolmelta sivulta pituussuuntaan sahattua kappaletta. Sahatavaralajin nimityksenä rima tarkoittaa neljältä sivulta sahattua kappaletta, jonka paksuus ja leveys on alle 75 millimetriä.
Aiemmin näistä rimoista sahatuista kappaleista käytettiin nimitystä rimalauta (englanniksi slating batten), joka tarkoitti 12–25 mm paksua ja 25–63 mm leveää sahatavaralajia. Ennen 1960-lukua rimalaudaksi määriteltiin tuumamittoina (″) sahatavara, jonka paksuus on enintään 1″ (25 mm), käytännössä 5/8″–3/4″ (16–19 mm), ja leveys enintään 3″ (76 mm), käytännössä 1″–2 1/2″ (25–64 mm); pituusvaatimuksena oli yleensä vähintään kolmen jalan (0,9 m) pituus. Rimalauta-nimitystä käytettiin lähinnä vientikaupassa, ei juurikaan kotimaisessa puutavarakaupassa. Aikoinaan tehtiin kuutta jalkaa (1,83 m) lyhyemmistä oksattomista rimoista rappauspäreitä ja pidemmistä oksattomista keppejä, joista sorvattiin varsia harjoihin ja luutiin.
Kolmiorima on kolmion muotoinen rima, jollaisia käytetään bitumikermien (kattohuopakaistojen) saumojen alla. Kolmiorimakatteessa rima on tehty halkaisemalla nelikulmainen, yleensä 50 × 50 millimetrin kokoinen rima kulmittain kahtia. Myös erilaisissa kattotaitteissa käytetään kolmiorimoja kulman pyöristämiseen, jottei bitumikermiä tarvitse taivuttaa jyrkkään kulmaan.
Rimoitus tarkoittaa lyhyiden rimojen asettamista kuivaamoon siirrettävään sahatavaraerään eri kerrosten väliin poikittain, jotta ilma pääsee kiertämään myös kappaleiden väleissä.
Toinen Kongon sota
Toinen Kongon sota oli vuosina 1998–2003 Kongon demokraattisessa tasavallassa käyty sota. Sodassa kuoli ainakin kolme miljoonaa ihmistä ja se on eniten kuolonuhreja vaatinut sota toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Sodan laajan mittakaavan vuoksi sitä on nimitetty myös ”Afrikan maailmansodaksi”.
Sodan alku
Toinen Kongon sota alkoi, kun ensimmäisessä Kongon sodassa valtaan nousseen Laurent-Désiré Kabilan ja häntä sodassa tukeneiden ulkovaltojen Ruandan ja Ugandan välit olivat huonontuneet vuonna 1997. Vahvistaakseen asemaansa Kabila määräsi heinäkuussa 1998 ruandalaiset ja ugandalaiset joukot pois maasta. Armeijoiden kieltäydyttyä noudattamasta käskyä taistelut alkoivat uudelleen 2. elokuuta, kun ruandalaiset joukot nousivat vastarintaan ja uusia ruandalaisia ja ugandalaisia joukkoja saapui maahan. Ruandalaiset joukot pyrkivät valloittamaan Kinshasan ja korvaamaan Kabilan hallinnon ruandalaisten tukemalla Rassemblement Congolais pour la Democratie -kapinallisryhmällä. Maassa oli myös burundilaisia sotilaita, mutta Burundin mukaan he taistelivat vain Kongossa tukikohtaansa pitäneitä burundilaisia kapinallisryhmiä vastaan. Kapinan laajentuessa RDC jakaantui Gomasta toimineeseen Ruandan tukemaan Emile Ilungan johtamaan ryhmittymään ja Kisanganista toimineeseen Ugandan tukemaan Ernest Wamba-dia-Wamban ryhmään. Kolmanneksi merkittäväksi kapinallisryhmäksi nousi myös Ugandan kanssa liittoutunut Jean-Pierre Bemban Congolese Liberation Movement, joka hallitsi Kongon Päiväntasaajanalueen pohjoisosaa.
Ruandalaisten suunnitelma epäonnistui, kun Angolan, Zimbabwen ja Namibian armeijat puuttuivat tilanteeseen tukemalla Kabilaa. Ruandalaiset ja uganadalaiset perääntyivät maan itäosaan ja jakoivat sen de facto hallintoalueisiin. Samalla taistelut kongolaisten ja heidän ulkomaalaisten tukijoidensa sekä ugandalaisten ja ruandalaisten joukkojen välillä jatkuivat.
thumb|left|Eri ryhmittymien hallinnoimat alueet Kongon demokraattisessa tasavallassa kesäkuussa 2003. Vuonna 1999 Kongo oli jakautunut kolmeen eri alueeseen ja sotilaallinen tilanne oli ajautunut pattitilanteeseen. Elokuussa 1999 sodan kaikki kuusi osapuolta allekirjoittivat tulitaukosopimuksen, jonka tuli lopettaa taistelut, asettaa maahan YK:n rauhanturvaajia (MONUC) ja poistaa maasta vierasmaalaiset taistelijat. Maahan tuli myös asettaa siirtymäkauden hallinto, jonka tehtävänä oli vaalien järjestäminen. Sopimusta ei kuitenkaan saatu toimeenpantua ja Kabila joutui kasvavan kansainvälisen kritiikin kohteeksi rauhanturvajoukon estämisestä ja siirtymäkauden hallinnon toiminnan hankaloittamisesta.
Joseph Kabila
16. tammikuuta 2001 Kabila salamurhattiin. Presidentiksi nousi hänen poikansa Joseph Kabila. Lokakuussa 2001 Addis Abebassa aloitettiin rauhanneuvottelut, jotka eivät kuitenkaan johtaneet lopputulokseen. Uusi yritys järjestettiin helmikuussa 2002 Etelä-Afrikassa, mutta myös ne päättyivät tuloksettomina huhtikuussa. Lopulta lokakuussa 2002 alkaneiden neuvottelujen pohjalta päädyttiin kaikki ryhmittyvät mukaan ottaneeseen vallanjakomalliin ja rauhansopimus allekirjoitettiin 17. joulukuuta 2002 Pretoriassa. Vuoden 2002 loppuun mennessä Angolan, Namibian ja Zimbabwen joukot oli vedetty pois Kongosta. Pretorian sopimus vahvistettiin virallisesti 2. huhtikuuta 2003 ja ugandalaiset joukot poistuivat maasta toukokuussa 2003. Väkivaltaisuudet kuitenkin jatkuivat etenkin maan itäosassa vielä vuonna 2006. Allekirjoittaneiden osapuolien esitettyä omat ehdokkaansa siirtymäkauden hallitukseen presidentti Kabila nimitti sen 30. kesäkuuta 2003 ja vaalit suunniteltiin alustavasti pidettäviksi joko vuonna 2005 tai 2006.
Rauhansopimuksen jälkeiset tapahtumat
Rauhansopimuksesta huolimatta itäisessä Kongossa verenvuodatus jatkui. Ruandalaiset hututaistelijat eivät halunneet palata Ruandaan peläten tutsien Ruandan kansanmurhan kostotoimenpiteitä. Nämä ryhmät jatkoivat piileskelyä alueen metsissä ja ryöstivät kylistä ruokaa ja rahaa. Myös Ruandan joukkojen sotaretket Kongon puolelle vahingoittivat haurasta hallitusta ja loivat epätasapainoa alueelle. Joulukuussa 2004 Kongon armeijan ryhmittymät ottivat yhteen maan itäosissa. Toukokuussa 2005 tehdyn raportin mukaan ruandalaiset hutukapinalliset olivat vastuussa sadoista teloituksista, raiskauksista, pahoinpitelyistä ja kaappauksista Etelä-Kivun maakunnassa.
Kesäkuussa 2006 pidetyt presidentinvaalit, joissa oli 32 ehdokasta, päättyivät poliittiseen kriisiin. Kapinallisjohtaja Jean-Pierre Bemba kieltäytyi hyväksymästä yli 16 prosentin tappiotaan Kabilalle. Kriisi johti kuitenkin vain satunnaisiin aseellisiin yhteydenottoihin ja joulukuussa 2006 Kabila nimitettiin maan presidentiksi.
Aarne Laine
Aarne Oskari Laine (15. maaliskuuta 1916 Iisalmi – 5. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Laine syntyi Heikki ja Anna Laineen perheen kuopuksena. Hän ohjasi kaikkiaan viisi elokuvaa 1950-luvun tuntumassa. Hän oli elokuvaohjaaja-näyttelijä Edvin Laineen nuorempi veli.
Ura
Alkujaan toimittajana ja kauppiaana työskennellyt Laine alkoi sodasta vuonna 1944 palattuaan elättämään itseään ja perhettään näyttelijänä. Veljensä Edvinin ansiosta Aarne Laine sai Kymin Työväen Yhteisteatterin johtajalta Väinö Kääriäiseltä kiinnityksen. Sittemmin Laine näytteli Kotkan Maakuntateatterissa, Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Radioteatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa. Laine teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1945 elokuvassa Nokea ja kultaa. Hän esiintyi usein Edvin Laineen ohjaamissa elokuvissa ja toimi joskus niissä apulaisohjaajana. Myös Aarne Tarkaksen ohjaamissa elokuvissa Laine näytteli usein.
Laineen ensimmäinen iso rooli oli elokuvassa Prinsessa Ruusunen (1949), jossa hän näytteli kuninkaan osan. Hän teki kaikkiaan seitsemänkymmentä elokuvaosaa, joista suurin osa oli kuitenkin pieniä. Merkittävimmät elokuvaroolinsa Aarne Laine näytteli elokuvissa Tuntematon sotilas (vääpeli Korsumäki) ja Sven Tuuva (korpraali Örn). Elokuvassa Täällä Pohjantähden alla (1968) Laine näytteli Töyryn isäntää. Myös hänen poikansa Jussi Laine työskenteli elokuvassa yhtenä kuvaajista. Laineen viimeiseksi elokuvaksi jäi Akallinen mies (1986).
Aarne Laine kuoli 74-vuotiaana eturauhassyöpään joulukuussa 1990.
About Schmidt
About Schmidt on yhdysvaltalainen Alexander Paynen käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 2002. Elokuva kuvattiin Nebraskassa ja studiossa kesällä ja syksyllä 2001. Elokuvan tuotantoyhtiö on New Line Cinema ja levittäjä FS Film. Suomessa ensi-ilta oli 7. maaliskuuta 2003. Jack Nicholson voitti roolistaan vuoden parhaan miespääosan Golden Globe -palkinnon ja USA:n elokuvakriitikoiden liitto palkitsi Kathy Batesin vuoden parhaasta naissivuosasta. Molempien suoritukset huomioitiin myös Oscar-ehdokkuuksilla.
Juoni
Warren Schmidt (Jack Nicholson) jää eläkkeelle vakuutusfirman kirjaajan virasta Omahassa, Nebraskassa. Uuteen elämään tottuminen osittautuu vaikeaksi, ja Schmidt tuntee itsensä tarpeettomaksi. Eräänä iltana hän näkee televisiomainoksen, jossa kerrotaan afrikkalaisten lapsien kummiohjelmasta, ja hän päättää ryhtyä kummiksi. Hän saakin pian paketin, joka sisältää tietoa hänen uudesta kummilapsestaan, pienestä tansanialaisesta pojasta nimeltä Ndugu Umbo, jolle Schmidt kertoo elämästään useissa rönsyilevissä kirjeissä.
Schmidtin eläkkeelle jäämisen kunniaksi järjestetään persoonattomat illalliskutsut. Hän vierailee nuoren seuraajansa (Gary Nordin) toimistossa tarjotakseen apuaan, mutta hänen tarjouksensa työnnetään kohteliaasti sivuun. Lähtiessään rakennuksesta Schmidt näkee entisen toimistonsa tavaroita ja kansioita kellarissa odottamassa jätteenkerääjiä.
Schmidt kertoo Ndugulle hänen ja hänen vaimonsa (June Squibb) pitkäaikaisesta vieraantumisesta. Hänen vaimonsa saa kuitenkin yllättäen aivoveritulpan ja menehtyy vain hiukan sen jälkeen, kun Schmidt on jäänyt eläkkeelle ja he ovat ostaneet itselleen asuntoauton. Hautajaisiin saapuu paljon ystäviä, kuten myös Schmidtin ainoa tytär Jeannie (Hope Davis) ja tämän sulhanen Randall Hertzel (Dermot Mulroney), jotka asuvat Denverissä. Vaikka he lohduttavat Schmidtiä hautajaisissa, Jeannie moittii isäänsä myöhemmin siitä, että tämä piti vaimoaan itsestäänselvyytenä ja osti tälle vieläpä halvan arkun. Schmidt pyytää tytärtään muuttamaan vähäksi aikaa kotiin huolehtimaan hänestä, mutta Jeannie kieltäytyy.
Schmidtin mielestä vesisänkyjä myyvä Randall ei ole sopiva kumppani hänen tyttärelleen. Randall suosittelee Schmidtille Harold Kushnerin kirjoittamaa kirjaa nimeltä ”Kun hyville ihmisille tapahtuu pahoja asioita” ja yrittää sitten houkutella häntä mukaan pyramidihuijaukseen. Kun pariskunta lähtee takaisin kotiin, Schmidt jää yksin. Schmidt lakkaa käymästä suihkusta, nukkuu öisin sohvalla television edessä ja menee ulos yllään ainoastaan yöpuku ja takki hakeakseen supermarketista pakaste-eineksiä. Eräänä päivänä hän löytää vaatekomerosta kasan piilotettuja kirjeitä, jotka paljastavat, että hänen vaimollaan oli kauan sitten suhde parhaan ystävänsä (Len Cariou) kanssa. Schmidt menee vihoissaan kyseisen ystävän pakeille.
Saadakseen elämänsä edes jonkinlaiseen järjestykseen Schmidt päättää lähteä yksin asuntoautonsa kanssa tapaamaan tytärtään ja taivuttelemaan tämän jättämään sulhasensa. Jeannielle hän kertoo lähtevänsä häitä varten aikaisin matkaan. Jeannie puolestaan tekee selväksi sen, ettei hän halua nähdä isäänsä kuin vasta vihkiseremoniassa.
Schmidt käy menneisyydestään tutuissa paikoissa, mukaan lukien kotikaupungissaan ja yliopistokampuksellaan. Hänen lapsuudenkotinsa paikalle on rakennettu rengaskauppa. Asuntoautoille tarkoitetulla leirintäalueella hän saa päivälliskutsun eräältä ystävälliseltä ja sympaattiselta pariskunnalta (Harry Groener ja Connie Ray), mutta joutuu lähtemään kauhistuneena ja noloissaan lähenneltyään pariskunnan vaimoa. Myöhemmin hän pyytää kuolleelta vaimoltaan anteeksi.
Schmidt saapuu Denveriin ja jää Randallin äidin (Kathy Bates) vieraaksi. Vietettyään yön vesisängyssä hän herää lihakset särkevinä. Hän tapaa sulhasen perheen ja yrittää jälleen suostutella Jeannieta luopumaan avioliittoaikeista mutta tuloksetta. Schmidt pakenee Randallin äidin lähenneltyä häntä porealtaassa. Schmidt osallistuu häihin ja pitää juhlapäivällisen aikana ystävällisen puheen piilottaen todelliset tunteensa, joskin Jeannie lukee hänen (vihaiset) huomautuksensa rivien välistä.
Palatessaan Omahaan Schmidt kysyy Ndugulle kertomassaan sepustuksessa, mitä hän on loppujen lopuksi elämässään oikeastaan saavuttanut. Hän murehtii kuolevansa pian ja sitä, ettei hänen elämänsä ole merkinnyt kenellekään mitään. Lopulta kukaan ei enää muista, että häntä koskaan oli olemassa.
Tyhjässä talossa Schmidtiä odottaa kasa postia. Schmidt avaa Tansaniasta saapuneen kirjeen. Se on peräisin nunnalta, joka kirjoittaa, ettei Ndugu osaa lukea tai kirjoittaa mutta että poika arvostaa Schmidtin kirjeitä ja taloudellista tukea hyvin paljon. Kirjeen kera saapuu pikkupojan tekemä piirustus, jossa kaksi hymyilevää tikku-ukkoa, suuri ja pieni, pitävät toisiaan kädestä auringon alla. Schmidt kyynelehtii hiljaa, sillä hän käsittää, että maailmassa on joku, jolle hänen elämänsä on merkityksekäs.
Näyttelijät
Lähde:
Vastaanotto
Elokuva-arvosteluja keräävän sivuston Rotten Tomatoesin keräämistä 201 arvostelusta 85 % oli elokuvalle myönteisiä. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 105 834 556 Yhdysvaltain dollaria. Elokuvan miespääosan esittäjä Jack Nicholson oli ehdolla Oscar-gaalassa 2003 parhaasta miespääosasta. Lisäksi Roberta Hertzeliä esittänyt Kathy Bates oli ehdolla parhaasta naissivuosasta.
The New York Timesin kriitikot valitsivat About Schmidtin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Neues Schloss (Stuttgart)
thumb|300px|Neues Schloss Stuttgartissa. Neues Schloss on linna Baden-Württembergin pääkaupungissa Stuttgartissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Schlossplatzilla. Linna edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan barokkia.
Barokkilinnan rakennutti Württembergin järjestyksessään kahdestoista herttua, Karl Eugen (1744–1793). Peruskivi muurattiin 3. syyskuuta vuonna 1746. Rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät vuonna 1764, kun Karl Eugen siirrätti residenssinsä Ludwigsburgiin. Stuttgartin palattua takaisin residenssikaupungiksi vuonna 1775 rakennustöitä jatkettiin marmorisalin ja puutarhasiiven rakentamisen merkeissä. Linna valmistui vuonna 1807, vuosia sen jälkeen kun Karl Eugen oli kuollut.
Vuonna 1918, Saksan keisarikunnan kaaduttua, linna päätyi Württembergin osavaltion hallintaan ja sinne avattiin museo. Toisessa maailmansodassa linna oli kuitenkin täydellisen tuhon partaalla. Se jälleenrakennettiin vuosina 1958–1964, mutta vain osa sisätiloista sai takaisin sotaa edeltävän asunsa. Nykyisin linnaa käyttävät Baden-Württembergin osavaltion ministeriöt ja sinne on sijoitettu myös edustustiloja.
Aiheesta muualla
48.77806°N, 9.18194°W
Satyricon (yhtye)
Satyricon on norjalainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1990.
Sakari Honkamaa
Heimo Touko Sakari Honkamaa (s. 13. kesäkuuta 1956 Orimattila) on suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti evp.
Satyricon (yhtye)
Historia
Bändin ensimmäinen levy Dark Medieval Times julkaistiin vuonna 1993. Perinteisten Black metal -instrumenttien lisäksi levyllä kuullaan akustista kitaraa ja huilua. Yhtyeen toinen albumi The Shadowthrone julkaistiin vuonna 1994.
Kolmas albumi Nemesis Divina oli entistä hyökkäävämpää. Albumilla on yhtyeen tunnetuin kappale Mother North. Vuonna 1999 julkaistulla Rebel Extravaganzalla kuultiin industrial-musiikin piirteitä. Vuonna 2002 julkaistu albumi Volcano oli aiempia levytyksiä valtavirtaisempi. Albumi sai kaiken kaikkiaan neljä palkintoa: Norwegian Grammy -gaalassa "Vuoden metal-levy", Alarm-gaalassa "Vuoden kappale" ("Fuel For Hatred"), kuten myös "Vuoden metal-levy". The Oslo -gaalassa Satyricon voitti "Paras levykokonaisuus" -palkinnon. Vuonna 2006 Satyricon teki uuden albumin nimeltään Now, Diabolical.
Sakari Honkamaa
Honkamaa syntyi talouspäällikkö Touko Honkamaan ja opettaja Anna-Liisa Nummelinin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1983 on myyntineuvottelija Elisa Kivistö. Honkamaa suoritti Kadettikoulun 1981 ja Sotakorkeakoulun 1991. Kansainvälisen turvallisuuspolitiikan kurssin hän suoritti Genevessä 1997 ja suomalaisen maanpuolustuskurssin 1998. Honkamaa toimi opetusupseerina Kymen jääkäripataljoonassa 1981–1982 ja Reserviupseerikoulussa 1982–1985. Kadettikoulun opettaja hän oli 1986–1988, Maanpuolustuskorkeakoulun opettaja 1991–1994 ja UNTSOn sotilastarkkailija 1988–1989. Hokamaa toimi puolustusneuvoston yleissihteerin apulaisena 1997–1999, Porin prikaatin pataljoonan komentajana 1999–2000 ja Pääesikunnan strategisen suunnittelusektorin päällikkönä 2001–2005. KFOR-pataljoonan komentaja Kosovossa hän oli 2000–2001 ja puolustusasiamies Washingtonissa 2005–2008. Honkamaa oli Kainuun prikaatin komentaja 2008–2009, Pääesikunnan komentopäälliköksi hänet nimitettiin 2010. Puolustusvoimien henkilöstöpäällikkönä Pääesikunnassa Honkamaa työskenteli vuodesta 2012, ennen jäämistään eläkkeelle 2016. Kenraalimajuriksi Honkamaa ylennettiin 2012 ja kenraaliluutnantiksi 2014, prikaatinkenraali hänestä tuli 2008.
Sakari Honkamaan veli on päätoimittaja Tapio Honkamaa.
Georges Leygues -luokka
Georges Leygues -luokka (F70) oli Ranskan laivaston seitsemän fregatin muodostama alusluokka. Alusten aseistuksena olleet merimaaliohjukset ja Crotale-ilmatorjuntaohjukset mahdollistivat monenlaiset tehtävät, mutta erityisesti ne soveltuivat strategisten kohteiden suojaamiseen, voimannäyttöön ja avomerisaattajiksi. Kansainvälisesti alukset oli luokiteltu sukellusveneentorjuntahävittäjiksi ja siten niiden runkonumerointi alkoi D kirjaimella, mutta Ranskan merivoimat eivät käytä termiä hävittäjä.
Suunnittelu
Alusten kansirakenteet oli suunniteltu kestämään ydinräjähdyksen aiheuttama paineaalto. Kolmen viimeisenä valmistuneen aluksen kansirakenteisiin lisättiin yksi kerros, kun havaittiin ongelmia huonossa kelissä. Lisäksi viimeisten alusten elektroniikkavarustukseen lisättiin passiivinen vedettävä kaikuluotain DSBV 61 sekä asennettiin uudempia versioita osasta laitteita.
S/S Olovsborg
S/S Olovsborg oli suomalainen uusikaupunkilaisen J. A. Zachariassen & Co -varustamon rahtihöyrylaiva.
11 300 kuollutpainotonnin (vuodesta 1939 9 855 kuollutpainotonnia) S/S Olovsborgin pituus oli 135,02 metriä, leveys 17,20 metriä ja syväys 8,23 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli 3 885 hevosvoimaa.
S/S Olovsborg rakennettiin 1912 Pallionissa Sunderlandissa Englannissa Short Brothersien telakalla lontoolaiselle Nitrate Producers' Steamship Co Ltd-varustamolle, ja se sai nimen Anglo-Egyptian. Vuonna 1927 laiva ostettiin Suomeen uusikaupunkilaiselle J. A. Zachariassen & Co-varustamolle, ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Vuonna 1932 laiva lastasi vehnää Williamstownissa Victorian osavaltiossa Australiassa. Lasti oli tarkoitus viedä Shanghaihin Kiinaan, ja kun miehistö vaati kaksikertaista palkkaa sotatoimialueelle matkaamisesta, kolme miestä pidätettiin ja viisi muuta karkasi laivasta ennen sen lähtöä. Pidätetyt merimiehet karkotettiin Suomeen. Vuonna 1942 laiva siirtyi Brasilian hallituksen omistukseen, ja se sai nimen Lesteloide. Laiva liitettiin Brasilian laivastoon 1948, ja se romutettiin 1955 Rio de Janeirossa.
Šum (kappale)
Šum (tyyliteltynä SHUM, ) on ukrainalaisen yhtyeen Go_An esittämä kappale, jolla he edustivat Ukrainaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 364 pistettä ja saavutti viidennen sijan.
Peniche
Peniche on kaupunki Oesten maakunnassa Portugalissa. Sen pinta-ala on 77,55 neliökilometriä ja asukasluku noin 27 600. Kaupunkiin kuuluvat myös Portugalin rannikolla sijaitsevat Berlengas-saaret. Peniche sijaitsee Atlanttiin pistävän niemen kärjessä. Se on yksi Euroopan parhaista lainelautailupaikoista. Kaupungin pormestari on António Correia.
thumb|left|Penichen kaupunkia thumb|left|Nau dos Corvos
Aiheesta muualla
Kunnan viralliset sivut
Aiantis
Aiantis oli antiikin ajan Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen fyle eli ”heimo” tai ennemminkin äänestyspiiri, joka perustettiin Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa. Fylen eponyymi heeros oli Aias, salamislainen Telamonin poika, ja sen alkuperäinen numero oli IX.
Fyleen kuului alun perin kuusi demosta. Myöhemmin osa demoksista siirrettiin perustettuihin uusiin fyleihin, ja pienimmillään loppuvaiheessa fyleen kuului kolme demosta. Kuten kaikilla fyleillä, fylen demokset oli jaetty kolmeen trittykseen ja sillä oli yhteensä 50 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demosten määrä oli muihin fyleihin nähden pieni, koska Afidna ja Faleron olivat väkiluvultaan suuria; samasta syystä ne olivat trittystensä ainoita demoksia. Fyle säilyi käytössä antiikin ajan lopulle saakka.
Fylen jäseniin viitattiin nimityksellä Aiantidēs, monikossa Aiantidai.
Nabtan tasanko
thumb|right|200px|Nabtan kivikehä.
Nabtan tasanko on Etelä-Egyptissä Niilistä länteen sijaitseva tasanko, jolta on löydetty muun muassa Stonehengea muistuttava esihistoriallinen kivikehä. Tasangon koordinaatit ovat 22° 32' pohjoista leveyttä ja 30° 42' itäistä pituutta. Alueella oli suuria asutuskeskuksia noin 7 000–6 000 eaa., ja sinne tehtiin myös syviä kaivoja. Noin 10 000–7 000 eaa. alue oli kosteaa, ehkä savannia tai ruohostoa muistuttavaa. Karjanhoito (lampaita ja vuohia) saapui alueelle Lähi-idästä. Noin 4 500–4 000 eaa. sinne rakennettiin Stonehengea muistuttava kivikehä ainakin tuhat vuotta aiemmin kuin Stonehenge nousi Englantiin. Nabtan alueen asukkaat alkoivat ehkä saapua alueelle noin 8000 eaa. Keski-Afrikasta.
Mirinda
pienoiskuva|Mirinda-pullo Mirinda on PepsiCo:n valmistama, Espanjasta lähtöisin oleva appelsiininmakuinen virvoitusjuoma. Mirindasta on tarjolla muitakin makuja, kuten omena ja mansikka.
Luettelo Pokémoneista (sukupolvi III)
Pokémon-tuoteperheen kolmas sukupolvi sisältää 135 kuvitteellista eliölajia. Ne esiteltiin pelisarjan vuonna 2002 ilmestyneissä osissa Pokémon Ruby ja Sapphire.
Kolmannen sukupolven otukset saivat edellisiä vähemmän valtavirran näkyvyyttä, sillä ne ilmestyivät Pokémon-villityksen loputtua. Harrastajien parissa ne ovat kuitenkin suosittuja. Lisäksi ne esittelivät monia uusia pelimekaanisia ominaisuuksia, joilla on ollut pysyvä vaikutus myöhempiin sukupolviin. Monet toisen sukupolven Pokémoneista olivat ensimmäisen sukupolven Pokémonien esi- tai kehittyneitä muotoja. Kolmannen sukupolven olennot sen sijaan olivat pitkälti itsenäisiä olentoja (ainoina poikkeuksina Azurill ja Wynaut) ja erosivat selvästi sarjan aiemmista luomuksista.
Suuri osa kolmannen sukupolven Pokémoneista kuuluu kahteen eri Pokémon-tyyppiin, kun taas aiemmissa sukupolvissa tämä oli ollut harvinaista. Monet yhdistelmät olivat pelisarjalle kokonaan uusia. Teräs- ja pimeys-tyyppien Pokémoneja oli mukana huomattavasti aiempaa enemmän.
Amerind-kielet
thumb|right|200px|Amerikan alkuasukkaiden kielikartta. Ylhäällä violetti vinoviivoitettu on eskimot, muun muassa ylävasemmalla Luoteis-Kanadassa ja Alaskassa ne-dene-kielet. Muut ovat Greenbergin mukaan amerintiaanien kielikuntaa.
Omaisuuden ja lähetysten tarkastaminen (psykiatria)
Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisella tarkoitetaan tahdosta riippumattomassa psykiatrisessa sairaalahoidossa olevan potilaan hallussaolevan omaisuuden tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastamista.
Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisen perusteet
Mikäli on perusteltua aihetta epäillä, että potilaalla on hallussaan tai hänelle saapuvassa lähetyksessä on: voi potilaan hoidosta vastaava lääkäri määrätä potilaan omaisuuden tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastettavaksi.
Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisen toteuttaminen
Potilaan hoidosta vastaavan lääkärin tulee tehdä perusteltu päätöksensä potilaan omaisuuden tarkastamisesta tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastamisesta ja kirjata potilaan sairauskertomukseen toimenpiteen syy, luonne, kesto, oma arvionsa sen vaikuttavuudesta sekä oma ja toimenpiteen suorittajien nimet.
Useassa psykiatrisessa toimintayksikössä omaisuuden ja lähetysten tarkastamisesta annetut erillisen toimintaohjeet sisältävät ohjeen kahden henkilökunnan edustajan ja (mahdollisuuksien mukaan myös) potilaan läsnäolosta tarkastustilanteessa.
Potilaan yksityisyyden suojasta tulisi tarkastustilanteissa pyrkiä huolehtimaan mahdollisuuksien mukaan. Potilaalle saapuvassa lähetyksessä olevaa luottamuksellista viestiä ei saa lukea.
Mikäli tarkastustilanteessa käy ilmi, että potilaalla on aiemmin mainittuja aineita ja/tai esineitä tulee potilasta ensisijaisesti kehottaa toimittamaan ne sairaalan ulkopuolelle, hävittämään ne tai luovuttaa ne osastolla säilytettäväksi. Mikäli potilas vapaaehtoisesti suostuu näin toimimaan ei kyseessä ole itsemääräämisoikeutta rajoittavasta toimenpiteestä. Päihteiden osalta psykiatrisella toimintayksiköllä on myös mahdollisuus hävittää niitä todisteellisesti tai toimittaa ne poliisin haltuun.
Omaisuuden haltuunottaminen tarkastuksen jälkeen
Mikäli potilaan hallusta on löytynyt aiemmin mainittuja aineita tai esineitä (eikä suostu niitä hävittämään tai toimittamaan sairaalan ulkopuolelle tai antaa osastolla säilytettäväksi) voi potilaan hoidosta vastaava lääkäri laatia kirjallisen päätöksen omaisuuden haltuunottamisesta. Tähän päätökseen potilaalla taas on oikeus hakea muutosta hallinto-oikeudelta. Muutoksenhakuprosessi ei estä päätöksen toimeenpanoa.
Anatoli Bulgakov
Anatoli Bulgakov (, s. 14. syyskuuta 1979 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Hän on jatkanut uraansa sen jälkeen torniolaisseurassa, vaikka seura putosi Kakkoseen. Sopimus Bulgakovilla TP-47:n kanssa on aina vuoteen 2015.
Kausi 2015 mukaan lukien Bulgakov on pelannut TP-47:ssa kaikkiaan 16 kautta 1990-luvun lopulta lähtien.
Norfolk Admirals
Norfolk Admirals on ECHL-liigaa pelaava seura, joka perustettiin vuonna 2015. Seura pelaa kotiottelunsa Norfolk Scope -nimisellä areenalla. Admirals toimii NHL-joukkue Carolina Hurricanesin ja AHL-joukkue Chicago Wolvesin farmijoukkueena.
29. tammikuuta 2015 NHL-joukkue Anaheim Ducks ilmoitti siirtävänsä heidän AHL-joukkueensa Norfolk Admiralsin San Diegoon, josta muodostui AHL-joukkue San Diego Gulls. Seuraavana päivänä NHL-joukkue Edmonton Oilers ilmoitti siirtävänsä heidän ECHL-joukkue Bakersfield Condorsin AHL-liigaan. Samalla AHL-liigassa ollut vanha Bakersfield Condorsista muodostettiin ECHL-liigaan uusi joukkue ja joukkue otti AHL-liigassa toimineen Norfolk Admiralsin nimen ja logon. Oilers Entertainment Group oli tammikuussa 2014 ostanut ostanut ECHL-sarjassa toimineen Bakersfield Condorin joukkueen, vuosi ennen ilmoitusta siirrosta.
Nykyinen joukkue
(Tilanne 18. elokuuta 2023)
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Sirimavo Bandaranaike
Sirimavo Ratwatte Dias Bandaranaike (17. huhtikuuta 1916 Ratnapura, Brittiläinen Ceylon – 10. lokakuuta 2000 Colombo, Sri Lanka) oli srilankalainen poliitikko. Hän oli maansa pääministerinä kolmeen kertaan vuosina 1960–1965, 1970–1977 ja 1994–2000. Hän oli maailman ensimmäinen naispuolinen pääministeri.
Hän oli Sri Lankan edellisen pääministerin leski, ja otti vastaan puolueensa puheenjohtajuuden miehensä Solomon Bandaranaiken salamurhan jälkeen. Hän johti Sri Lankan vapauspuoluetta yli 40 vuoden ajan. Bandaranaiken tyttärestä Chandrika Kumaratungasta tuli Sri Lankan presidentti vuonna 1994. Hän nimitti äitinsä viimeiselle pääministerikaudelle, ja tällä kertaa virka oli lähinnä seremoniallinen.
Bandaranaike muistetaan valtiomiesmäisestä toiminnastaan ja sosialistisesta politiikastaan kylmän sodan aikana. Hän kansallisti yksityisyrityksiä ja rajoitti tavaroiden tuontia vuonna 1972. Samana vuonna Ceylonista tuli Sri Lankan tasavalta, ja viimeiset siteet emämaa Britanniaan katkaistiin.
Co
Co tarkoittaa seuraavia:
Kristillinen tiede
Kristillinen tiede korostaa voimakkaasti parantamisen merkitystä henkisin keinoin. Sairauden syyksi katsotaan väärät mielikuvat ja pelot, jolloin pyrkimyksenä on poistaa henkinen syy. Tällöin itse sairaudenkin uskotaan poistuvan. Henkisten parannusmenetelmien ajaksi pidättäydytään lääketieteellisestä hoidosta ja lääkkeistä, mutta valinta hoitomuodosta jätetään hoidettavalle itselleen. Parantamisen perustana on näkemys aistimaailman pahuuden ja sairauden epätodellisuudesta sekä usko ihmisen todelliseen "jumalankaltaisuuteen".
Yhteisö pitää itseään kristillisenä, mutta sen näkemykset eroavat merkittävissä kohdissa kristillisten kirkkojen perusnäkemyksistä. Kristillisiä tieteilijöitä on eniten Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Englannissa, mutta järjestäytyneitä kannattajia on muuallakin maailmassa. Liikkeellä on kirkkoja 68 maassa yhteensä 2 400, näistä Euroopassa on 400. Kirkon vahvistamia praktikkoja on noin 2 500, näistä Pohjoismaissa on kymmenkunta, Suomessa on yksi.
Yhteisö on julkaissut vuodesta 1908 Eddyn perustamaa laajalevikkistä sanomalehteä The Christian Science Monitor. Vuosien 1984–1997 välillä liike lähetti myös radio-ohjelmia Yhdysvalloissa Public Radio -asemilla sekä lyhytaalloilla nimellä World Service of the Christian Science Monitor.
Kristillinen tiede Suomessa
Suomessa yhteisön toiminta alkoi vuonna 1919 opiskelija Anna Behsen palattua Saksasta. Kristillisen Tieteen Yhdistys – Kristen Vetenskap Samfund (The Christian Science Society) perustettiin vuonna 1955 ja rekisteröitiin 26. helmikuuta 1975. Yhdistys järjestää jumalanpalveluksia ja pitää tiloissaan Helsingissä pyhäkoulua. Pääkaupunkiseudulla yhdistykseen kuuluu toistakymmentä jäsentä, epävirallista toimintaa, yksittäisiä jäseniä ja Kristillisen Tieteen opiskelijoita on muuallakin maassa.
Maa ja vapaus (elokuva)
Maa ja vapaus on Ken Loachin ohjaama elokuva vuodelta 1995. ”Tierra y Libertad”, suomeksi ”maa ja vapaus”, on tunnus, jonka Espanjan sisällissodan aikaiset miliisit omaksuivat itselleen. Elokuva Maa ja vapaus kuvaa tätä sotaa tai pikemminkin sen alkuvaiheita. Espanjan sisällissodan alussa kommunisteilla oli suhteellisen pieni merkitys. Esimerkiksi trotskilaisella POUM-järjestöllä oli tasavallan riveissä vähintään yhtä suuri vaikutus. Niinpä sisällissotaan lähtevä nuori englantilainen David Carr päätyy taistelemaan kansainvälisissä joukoissa POUMin riveissä vaikka on kommunistisen puolueen jäsen. Vähitellen elokuvassa käy ilmi sisällissodan vastakkainasettelu: kommunistit ovat enemmän kiinnostuneita POUMin ja anarkistisen CNT/FAI:n tuhoamisesta kuin fasismin vastaisesta sodasta. Tämän saa Carr verisesti nähdä. Hän pettyy ja repii kommunistisen puolueen jäsenkirjan. Carr selviytyy kuitenkin nykyajan Englantiin asti, ja hänen hautajaisissaan toverit nostavat nyrkit pystyyn kommunistitervehdykseksi. Carr ei koskaan unohtanut ihanteitaan edes pahimmalla hetkellään.
Elokuvan tarina muistuttaa suuresti George Orwellin kirjaa Katalonia, Katalonia. Sekä Orwellin kirja että tämä elokuva ovat todisteita siitä, etteivät kaikki vasemmistolaisesti ajatelleet ihmiset Espanjan sisällissodassa olleet stalinisteja, kuten myöhempi historiankirjoitus joskus väittää pyrkiessään esittämään Espanjan sisällissodan länsimaisen sivistyksen ja stalinistien barbarian väliseksi. Tällaisena historiankirjoituksen puheenvuorona elokuva täyttää paikkansa.
Samalla elokuva kuvaa aatteellista maailmaa, joka on mahdollisimman kaukana nykyajan "historian lopun" aatteettomuudesta. Se kuvaa, kuinka tavalliset espanjalaiset ihmiset halusivat rakentaa sosialismia kukin omalla tavallaan. Tarvitaan "sosiologista mielikuvitusta", jotta voitaisiin ymmärtää maailmaa, jossa politiikka on jatkuvan väittelyn kohteena ja jossa tämän väittelyn tulokset olivat kuolemanvakavia asioita. Elokuva on hyvä lähtökohta niille jota haluavat tutustua työväenliikkeen historiaan. Elokuvassa kerrotaan, mistä Espanjan sisällissodassa ja siihen liittyneessä vasemmistolaisessa vallankumouksellisessa liikkeessä oli kyse.
Piia Komsi
Piia Pauliina Komsi (s. 9. tammikuuta 1967 Kokkola) on suomalainen sopraano ja sellisti.
Komsi aloitti musiikkiopintonsa Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa 6-vuotiaana. Hän pääsi teini-ikäisenä Arto Noraksen oppilaaksi ja suoritti vuonna 1988 sellonsoiton diplomin Sibelius-Akatemiassa. Laulua hän opiskeli Liisa Linko-Malmion ja Marjut Hannulan johdolla. Lauludiplomin Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksessa hän suoritti 2002. Hän on täydentänyt sekä sellonsoiton- että laulunopintojaan Yalen yliopistossa.
Komsi piti ensikonserttinsa sellistinä vuonna 1990. Hän toimi Suomen Kansallisoopperan sellistinä vuosina 1989–2001. Avanti!-orkesterissa hän on toiminut sekä laulusolistina että sellonsoittajana.
Ensikonserttinsa laulajana hän piti 2003 ja on sittemmin esiintynyt laulusolistina Suomessa ja ulkomailla. Hän on kantaesittänyt useiden säveltäjien teoksia.
Komsin oopperarepertuaari kattaa rooleja barokista nykymusiikkiin. Hänen läpimurtoroolinsa oli Thomas Adèsin Powder Her Face -oopperan Maid, jonka hän esitti ensimmäisen kerran vuonna 1999 Musica Nova Festivaalilla. Sen jälkeen hän on esittänyt paljon modernia musiikkia. Korealaissäveltäjä Unsuk Chinin ensimmäisen oopperan Alice in Wonderland kantaesityksessä Münchenin oopperafestivaalilla Baijerin valtionoopperassa vuonna 2007 Komsi lauloi nimiroolin.
Hänen äänelleen ovat säveltäneet monet nykysäveltäjät hänen vokaaliakrobaattisia kykyjään hyödyntäen, muun muassa Liza Lim, Rolph Riem, Esa-Pekka Salonen, Unsuk Chin, Kimmo Hakola, Einojuhani Rautavaara, Lotta Wennäkoski ja Heinz-Juhani Hofmann.
Komsi on esiintynyt monien ulkomaisten huippuorkesterien solistina kuten Los Angelesin Filharmonikot, Lontoon ja Walesin BBC:n sinfoniaorkesterit, Oslon filharmoninen orkesteri, Tukholman filharmoninen orkesteri, Ensemble InterContemporain ja London Sinfonietta.
Hän on laulanut muun muassa Baijerin valtionoopperassa, Napolin San Carlossa, Rooman Teatro Olympicossa, Pariisin Theâtré et Musiquessa, Buenos Airesin Teatro San Martinissa ja Tel Avivin oopperassa sekä suomalaisissa oopperaproduktioissa. Hän on myös tunnettu passioiden ja oratorioiden solisti.
Piia Komsi on maailman ainoa koloratuurisopraano, joka laulaa ja soittaa selloa samaan aikaan. Hänelle ovat säveltäneet Heinz-Juhani Hofmann ja Jovanka Trbojevic tällaiset kappaleet.
Piia Komsin puoliso on sellisti Martti Rousi. Hän on sopraano Anu Komsin kaksoissisar.
Legitimiteetti
Legitimiteetti on yksinkertaisimmillaan järjestelmän hyväksymisenarvoisuutta kansalaisten silmissä. Tässä tapauksessa legitiimi järjestelmä ei perustu pakkoon, vaan kansalaisten velvollisuudentuntoon järjestelmää ja sen sääntöjä kohtaan. Käsitettä käytetään politiikan tutkimuksessa ja oikeusfilosofiassa. Sitä tutkitaan tavallisesti suhteessa poliittisen järjestelmän tai muun yhteiskunnallisen instituution toimintaan.
Empiirinen legitimiteetti
Legitimiteetti voidaan nähdä kansalaisten tosiasiallisena hyväksyntänä järjestelmää kohtaan. Tällaista legitimiteettikäsitystä kutsutaan empiiriseksi. Muiden muassa Max Weberin ja Niklas Luhmannin legitimiteettikäsitykset pohjautuvat empiiriseen näkemykseen legitimiteetistä.
Normatiivinen legitimiteetti
Legitimiteetti voidaan nähdä myös normatiivisesta näkökulmasta. Tällöin järjestelmän legitimiteetti edellyttää järjestelmän laillisuutta eli legaalisuutta. Tästä lähtökohdasta käsin katsottuna legitiiminä on pidettävä lainmukaista järjestelmää. Normatiivista näkökulmaa ovat edustaneet muiden muassa Jean-Jacques Rousseau, Immanuel Kant ja Jürgen Habermas.
Kaksikantainen legitimiteetti
Välittävän kannan mukaan legitimiteetti edellyttää kumpaakin: sekä tosiasiallista hyväksyntää että normatiivista lainmukaisuutta.
Noche Escandinava
Noche Escandinava on liedmusiikin projekti, jossa laulavat Tarja Turunen, Marjut Kuhnhenn (Paavilainen), Ingvild Storhaug ja baritoni Juha Koskela. Pianoa soittaa Izumi Kawakatsu. Tavoitteena on alusta pitäen ollut tehdä tämäntyyppistä musiikkia tunnetuksi Latinalaisen Amerikan maissa.
Historia
Opiskellessaan liedmusiikkia Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Tarja Turunen sai idean tulkita pohjoismaisia lauluja latinalaisamerikkalaiselle yleisölle. Opiskelun aikana Turunen sai tietää, että tärkeät pohjoismaiset taidemusiikin säveltäjät, esimerkiksi Jean Sibelius ja Edvard Grieg, eivät olleet kovin tunnettuja Latinalaisessa Amerikassa. Hänen mielestään tämä tarjosi tilaisuuden esittää pohjoismaista kulttuuria ja musiikkia.
Yhdessä ystäviensä Marjut Paavilaisen ja Ingvild Storhaugin kanssa Turunen alkoi järjestää pientä kiertuetta Etelä-Amerikassa, minkä jälkeen mukaan tuli toinen ystävä, japanilainen pianisti Izumi Kawakatsu.
Noche Escandinava on lähtökohdaltaan espanjankielinen. Konsertit olivat Argentiinassa ja Chilessä, jotka ovat molemmat espanjankielisiä maita. Alkuperäisistä laulajista kaksi on Suomesta ja yksi Norjasta ja ohjelmistoon kuuluu pohjoismaisia lauluja, minkä myötä projektia kutsutaan "skandinaaviseksi yöksi". <!--
Noche Escandinava I
Durante sua primeira excursão com o Noche Escandinava, em Maio – Junho de 2002, Tarja Turunen esteve acompanhada por Marjut Paavilainen (mezzosoprano – Finlândia), Ingvild Storhaug (mezzosoprano – Noruega) e Izumi Kawakatsu (pianista – Japão) juntamente com que visitou Santiago (Chile), onde se apresentaram no Cinearte Tobalaba em 29 de Maio; Buenos Aires (Argentina) onde, em 1º de Junho, realizaram um ato público no Teatro Margarita Xirgu. Em ambas as apresentações, interpretaram canções da arte escandinava, alemã e austríaca, entre as que podemos encontrar composições de Ture Rangström (Suécia), Sigurd von Koch (Suécia), Jean Sibelius (Finlândia), Edvard Grieg (Noruega), Leevi Madetoja (Finlândia) e Oskar Merikanto (Finlândia), Hugo Wolf (Áustria), Gustav Mahler (Áustria), Johannes Brahms (Alemanha), Richard Strauss (Alemanha), Manuel de Falla (Espanha) y Felix Mendelssohn (Alemanha).
Nessa ocasião contaram com o apoio da Embaixada Real Norueguesa, Embaixada da Finlândia, do Centro Cultural e Informativo da Embaixada do Japão, Embaixada da Alemanha na Argentina, Embaixada da Suécia, Governo de Buenos Aires – Secretaria de Cultura, Ópera Aberta e Casa da Ópera. Tudo foi um grande sucesso e todos sentiram que o objetivo por traz de tudo havia sido atingido (levar a música escandinava para uma grande audiência). O público recebeu muito bem as canções e o grupo recebeu diversos pedidos para novas apresentações.
Noche Escandinava II
Para a segunda edição de Noche Escandinava foi feita uma modificação na formação; Ingvild Storhaug foi substituída por Juha Koskela (barítono – Finlândia) já que o repertório desta vez era composto exclusivamente com canções de compositores de origem finlandesa como Oskar Merikanto, Yrjö Kilpinen, Erkki Melartin, Jean Sibelius, Toivo Kuula e canções folclóricas desse país. Desta vez a excursão incluiu Santiago (Chile), onde se apresentaram no Centro Comercial Omnion em 22 de Abril; Buenos Aires (Argentina), com um ato público no Teatro Margarita Xirgu em 24 de Abril; Brasil, com duas datas: uma em Porto Alegre, onde interpretaram as canções no Teatro AMRG em 28 de Abril e outra em São Paulo, no Teatro das Artes/Eventos, em 1º de Maio e, finalmente, se apresentaram no Auditorium Hall, National Museum of Art de Bucarest (Romênia) em 6 de Maio. A tour contou com o apoio do Centro Cultural e Informativo da Embaixada do Japão, da Embaixada da Finlândia e do Ministério da Cultura da Finlândia. .
Noche Escandinava III
Marraskuussa 2006 ilmoitettiin, että Noche Esvandinava lähtisi taas kiertuelle, tällä kertaa nimeltä "Noche Escandinava III", vuosina 2008 ja 2009. Vaikka paikoista tai päivämääristä ei ole julkaistu tarkkoja tietoja, arvellaan, että kiertue palaa Latinalaiseen Amerikkaan ja ensimmäisen kerran lähtee Aasiaan .-->
Itä-Ghatit
thumb|200px Itä-Ghatit on katkonainen vuoristo, joka seurailee Bengalinlahden rannikkoa Intiassa. Se ulottuu pohjoisesta Länsi-Bengalista aina Tamil Naduun etelässä, missä se tulee lähelle Länsi-Ghatien eteläkärkeä. Vuoristojen väliin jää kolmiomainen Deccanin ylänkö.
Neljä suurta jokea katkaisevat Itä-Ghatit: Godavari, Mahanadi, Krishna, ja Kaveri. thumb|center|400px