cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tillabéri (alue)
Elinkeinot ja palvelut
Alakoulua käy 21,6 ja yläkoulua 3,7 prosenttia ikäluokasta (vuonna 2017–2018). Tillbérissa on yliopisto ja Sayssa islamilainen yliopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat aluesairaala, kuusi piirisairaalaa, joukko terveyskeskuksia ja yksityisvastaanottoja. Kulttuurilaitoksia ovat 13 kulttuuritaloa ja 11 kirjastoa.
Matkailu
Tillabérin alue on Agadezin jälkeen Nigerin toiseksi tärkein matkailukohde. Luonnonnähtävyyksiä ovat Nigerjoen laakso, W-kansallispuisto, Ayoroun virtahevot ja Länsi-Afrikan ainoa kirahvilauma Kourén länsipuolella. Lisäksi on useita historiallisia ja arkeologisia kohteita. Matkailusesonki kestää marraskuusta helmikuuhun.
Ajdabiya
Ajdabiya on kaupunki Al Wahatin kunnassa Koillis-Libyassa. Kaupunki sijaitsee noin 150 kilometriä etelään Bengasista. Kaupungissa asuu yli 70 000 ihmistä.
Niels Ebbesen
pienoiskuva|Niels Ebbesenin patsas Randersin keskustassa. Niels Ebbesen (k. 1340) oli tanskalainen vapaustaistelija. Hän surmasi kuningas Valdemar III:n holhoojan Holsteinin kreivi Gerhard III:n. Surma tapahtui Randersissa. Jyllannissa puhkesi surman vuoksi kapina holsteinilaisia vastaan. Niels Ebbesen kaatui Skanderborgin piirityksessä.
Hallinnollisen agoran temppeli
Hallinnollisen agoran temppeli (aiemmin usein ”Isiksen temppeli”) on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temppelistä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta. Temppelin rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Joseph
Katso myös
Josef Jozefo
Hallinnollisen agoran temppeli
Temppeli sijaitsi Efesoksen Hallinnollisen agoran eli Valtion agoran länsiosan keskellä. Se oli peripteraalitemppeli, jonka pitkillä sivuilla oli kymmenen ja lyhyillä sivuilla kuusi pylvästä. Se oli rakennettu podiumille, jonka koko oli noin 28 × 15 metriä.
Temppeli purettiin kokonaan myöhemmän antiikin aikana, ja sen kivet käytettiin muihin rakennuksiin.
Bismarckinmonarkki
Bismarckinmonarkki (Symposiachrus verticalis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Bismarckinmonarkkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
The Roosters
The Roosters on vuonna 1964 perustettu suomalainen rock-yhtye, jossa tapahtui vuosina 1964-1968 jatkuvia kokoonpanovaihdoksia. Se teki vuonna 1965 kaksi singleä Dona Dona / Hold Me sekä Bella / What Have I Got of My Own?
Kokoonpanot
Ensimmäinen (The Punks)
Kolmas
Neljäs
Viides
Kuudes
Seitsemäs
Kahdeksas
Yhdeksäs
Lombardian ympäriajo 2015
Lombardian ympäriajo 2015 oli järjestyksessään 109. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. UCI World Touriin kuulunut kilpailu järjestettiin 245 kilometrin reitillä Bergamosta Comoon 4. lokakuuta 2015.
The Roosters
Kokoonpanot
Kymmenes
Lombardian ympäriajo 2015
Vincenzo Nibali voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä hieman ennen toiseksi viimeisen nousun, Civiglion, huippua. Hän kukisti toiseksi tulleen Daniel Morenon 21 sekunnilla, Thibaut Pinot oli kolmas.
The Roosters
Kokoonpanot
Yhdestoista
Lombardian ympäriajo 2015
Tulokset
Lähde: Pro Cycling Stats
The Roosters
Kokoonpanot
Kahdestoista
Lombardian ympäriajo 2015
Osallistuneet joukkueet
Kilpailussa ovliat mukana seuraavat 25 joukkuetta.
The Roosters
Kokoonpanot
Kolmastoista
Turvavyötyyny
Turvavyötyyny on rintakehän yli kulkevaan turvavyön osaan liitetty tyyny, joka täyttyy onnettomuudessa. Lauennut turvavyötyyny estää kehon liikkeitä ja vaimentaa turvavyön kehoon kohdistamia rasituksia.
Oleg Novitski
Oleg Viktorovitš Novitski (, s. 12. lokakuuta 1971) on venäläinen kosmonautti, joka laukaistiin ensimmäiselle avaruuslennolleen 23. lokakuuta 2012 Sojuz TMA-06M -avaruusaluksella. Hän osallistui Kansainvälisen avaruusaseman pitkäkestoisen Retkikunta 33:n miehistöön lentoinsinöörinä. Hän palasi maahan maaliskuussa 2013.
Uuno Kailas
Frans Uuno Kailas (alk. Salonen; 29. maaliskuuta 1901 Heinola – 22. maaliskuuta 1933 Nizza, Ranska) oli suomalainen runoilija ja prosaisti. Kailas tunnetaan parhaiten runokokoelmistaan, mutta hän myös suomensi paljon.
Henkilöhistoria
Uuno Kailas syntyi Heinolassa Kailasen ratsutilalla hämäläiseen talonpoikaissukuun. Kailas oli kaksivuotias pikkupoika, kun hänen äitinsä Olga Josefiina Salonen (o.s. Honkapää) kuoli. Isästä Johan Evert Salosesta ei ollut poikansa huolehtijaksi, joten tämä jäi isoäitinsä Maria Fredrikan vastuulle ja asui useissa sukulaisperheissä. Poika sai isoäidiltä ankaran uskonnollisen kasvatuksen, joka vaikutti häneen läpi koko elämän, ja sillä oli vaikutuksia myös runotuotantoon.
Kailas kävi koulunsa Heinolassa ja pääsi ylioppilaaksi Heinolan keskikoulun jatkoluokilta keväällä 1920. Hän oli kirjoilla Helsingin yliopistossa vuosina 1920–1926 mutta suoritti vain hajanaisia opintoja estetiikasta ja nykyiskansain kirjallisuudesta. Kailas osallistui vuoden 1919 Aunuksen retkeen, jossa hänen läheinen ystävänsä Bruno Schildt sai surmansa. Kailaan tämän vuoksi tuntema syyllisyys näkyy novellissa Bruuno on kuollut. Opintojen sijasta Kailas keskittyi kirjoittamiseen, ja hänen arvostelujaan ja suomennoksiaan julkaistiin muun muassa Helsingin Sanomissa ja Nuori Voima -lehdessä. Nuoren Voiman Liiton alkuvaiheissa hän oli sen puheenjohtaja.
Kailaan ikätoveri, kirjailija Ilmari Turja on myöhemmin kirjoittanut, että Kailas oli ulkomuodoltaan vaatimattoman näköinen, hintelä, kulmikas ja kalpeakasvoinen. Turja tapasi Kailaan muutamia kertoja tämän käydessä tarjoamassa runojaan julkaistaviksi Kansan Kuvalehdessä, jonka päätoimittajana Turja toimi. Mika Waltarin mukaan Kailas oli esiintymiseltään suorasukainen, näytti helposti vastenmielisyytensä ja sanoi, mitä ajatteli.
Esikoiskokoelma Tuuli ja tähkä ilmestyi vuonna 1922. Olavi Paavolainen sanoo Tulipatsas-muistelmissaan, ettei Kailas onnistunut lunastamaan häneen asetettuja odotuksia. Kirjeessään Katri Valalle hän moittii kokoelmaa kirjavuudesta ja kysyy: ”Milloin tulee kokoelma, jossa on yksi ainoa läpikäyvä aate ja henki, joka on kokonainen ?” Myöhemminkin Paavolaisen ja Kailaan välit olivat huonot, kun joukko kirjailijoita kokoontui helmikuussa 1930 Onni Hallan luokse Vihtiin. Paavolaisen ja Kailaan välillä tunteet kipinöivät tuntemattomasta syystä. Kokoelmaa moitittiin sovinnaiseksi. Suorastaan ilkeä oli Elina Vaara kirjeessään Katri Valalle: ”Mutta odotin Kailaalta parempaa. Hirveimpiä ovat ne futuristiset kukkoaariat, joita hän kaikesta päättäen itse pitää kokoelmansa pylväinä. Älä ikinä lue niitä, tai ennustan, että tulet antamaan ylön!” Kriitikot pitivät kokoelmaa varsin hajanaisena, eikä se saavuttanut suurta arvostelumenestystä. Kailas itsekin suhtautui esikoiskokoelmaansa kriittisesti ja kelpuutti siitä myöhempään Runoja-kokoelmaansa vain muutamia runoja.
Kailaan tuttavapiiriin kuului monia tulenkantajia – muun muassa toinen nuori runoilija Katri Vala, jota Kailas arvosti, mutta jonka dynamiikka on Anna-Maria Tallgrenin mukaan Kailaalle vastakkaista – mutta Kailas itse vieroksui jossain määrin heidän näkemyksiään. Kailas oli kokeillut vapaata mittaa mutta palannut mitalliseen runoon. Hän kuului Toukokuun ryhmään, joka vastusti Valan edustamaa vapaamittaista runoa. Anna-Maria Tallgren huomauttaa arvostelussaan 1926, että Kailaan runous on Tallgrenin mukaan jatkuvassa liikkeessä ja sisältää toiminnallisia verbejä, kun taas Valalla ovat olennaisia tauot.
Silti esimerkiksi Kailaan runokokoelmasta Purjehtijat (1925) voi löytää samanlaista eksotiikkaa kuin tulenkantajilla, ja mieltymyksen ekspressionismiin Kailas jakoi tulenkantajien kanssa. Tähän aatevirtaukseen Kailas tutustui suomentaessaan saksalaista runoutta Goethesta aina ekspressionisteihin saakka. Kailas suomensi myös Edith Södergrania.
Vuosina 1923–1925 Kailas palveli armeijassa. 1920-luvun lopulla hän työskenteli Suomen ilmoituskeskuksessa ja Kuluttajain lehdessä. Näihin aikoihin hän nousi suosituksi nuorten runoilijoiden keskuudessa ja onnistui herättämään konservatiivisissa piireissä paheksuntaa teoksensa Silmästä silmään (1926) eroottisilla teemoilla.
Akateemisen näytelmäseuran tilaisuudessa Uudella Ylioppilastalolla 1927, jonne Olavi Paavolainen oli organisoinut vihellyskonsertin Toukokuun ryhmää vastaan. Voimakkain vastalause kohdistui Kailaaseen, kun hän luki kalevalamittaisen isänmaallisen runon ”Ollos siunattu, elämä”.
Kailas valittiin Kirjailijaliiton johtokuntaan 1928, jolloin Toukokuun ryhmä sai liittoon ensimmäiset edustajansa. Vuonna 1929 Kailas joutui mielisairaalaan skitsofrenian vuoksi. Sairastumiseen vaikuttivat ilmeisesti osaltaan lapsuuden traumat ja homoseksuaalisuuden tukahduttaminen. Kailaalla todettiin myös keuhkotuberkuloosi. Kailas pääsi sairaalasta pois jonkin ajan kuluttua, mutta tuberkuloosi koitui kuitenkin hänelle kuolemaksi vuonna 1933 Nizzassa, jonne hän oli lähtenyt parantumaan. Kailaan ruumis tuhkattiin samana päivänä, jona hän olisi täyttänyt 32 vuotta ja tuotiin takaisin Suomeen ja Helsinkiin. Kailaan hauta on Hietaniemen hautausmaalla korttelissa U27-4-36. Haudalla paljastettiin vuonna 1940 kuvanveistäjä Yrjö Liipolan toteuttama muistomerkki.
Perintö
pienoiskuva|Kailaan muistoksi pystytetty Tulenkantaja-patsas Heinolassa.
Kailaan muistoksi on nimetty katu, Uuno Kailaan katu hänen synnyinkaupungissaan Heinolassa. Kadun varressa sijaitsevan kasvattikoulunsa Lyseonmäen koulun pihalle pystytettiin vuonna 1987 Anja Juurikkalan suunnittelema Tulenkantaja-patsas, jonka selitetekstissä todetaan Kailaan ja tulenkantaja Arvi Kivimaan käyneen kyseistä koulua 1910- ja 1920-luvuilla. Myös Espoon Vermonniityn asuinalueelta löytyy Uuno Kailaan katu.
Kailaan tunnetuimpiin runoihin kuuluva Suomalainen rukous sai vuosia myöhemmin aivan erityisen merkityksen. Se esitettiin Taneli Kuusiston alun perin kuorolle säveltämänä ensimmäisen kerran julkisesti vain muutamaa päivää ennen talvisodan puhkeamista Messuhallissa marraskuussa 1939. Suomalainen rukous on vuodesta 1986 lähtien kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjaan numerolla 584.
SKS:n arkiston henkilöarkistoissa on 0,2 hyllymetrin kokoinen Uuno Kailaan arkisto, joka sisältää runojen käsikirjoituksia, käännöksiä, mietelmiä, novelleja, kertomuksia ja romaanikatkelma, kirjoituksia ja arvosteluja, tutkielmia, luentomuistiinpanoja, kirjeenvaihtoa sekä valokuvia.
Tuotanto
thumb|Uuno Kailaan käsialanäyte.
Yekhee
Yekhee eli etsako on Nigerian eteläosassa puhuttu nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhui vuonna 1995 äidinkielenään 274,000 ihmistä. Yekhee kuuluu edolaisten kielten ryhmään ja on läheistä sukua muun muassa unemen ja ghotuon kielille.
Šosse Entuziastovin metroasema
Asema sijaitsee metrolinjojen 8 ja 14 risteyskohdassa. Siltä on mahdollista siirtyä ulkokautta linjan 14 (Moskovan keskuskehä) samannimiselle asemalle.
Kurare
Kurare on yleisnimi eteläamerikkalaisesta strykniinipähkinöiden (Strychnos) suvun kasveista tai pareirajuuresta (Chondrodendron tomentosum) saaduille alkaloidiseoksille, joita alkuperäisasukkaat käyttävät nuolimyrkkynä. Vereen jouduttuaan myrkky halvaannuttaa hermo-lihasliitoksen, joka on liikehermojen hienoimpien, lihaksiin haaroittuvien säikeiden ja lihassolujen välissä. Kuolema aiheutuu hengityslihasten halvauksesta. Kurarea voitiin käyttää metsästykseen, koska se ei imeydy ruoansulatuskanavasta, ja syöty riista on siten syöjälle vaaratonta. Tärkein kurarealkaloidi on (+)-tubokurariini (engl. useimmiten d-tubocurarine). Sen rakenne selvitettiin vuonna 1935.
Kuraren vaikutuskohdan hermo-lihasliitoksessa osoitti Claude Bernard vuonna 1857. Puhdistettuja valmisteita käytettiin ensi kerran lamauttamaan lihaksia tetanuksen aiheuttamien kouristusten hoidossa 1930-luvulla ja lihasten halvaannuttamisen anestesian aikana kirurgisissa leikkauksissa vuonna 1942. (+)-tubokurariini oli pitkään standardiaine anestesian yhteydessä tarvittavan lihaslaman aikaansaamisessa, mutta se on korvautunut synteettisillä tai puolisynteettisillä lihasrelaksanteilla, joista osa on sille sukua kemiallisesti (esim. atrakuuri ja mivakuuri), osa siitä täysin poikkeavia steroidirakenteisia aineita (esim. pankuroni, rokuroni ja vekuroni).
Emilia Pikkarainen
Emilia Fanni Vivian Pikkarainen (ent. Bottas), s. 11. lokakuuta 1992 Vantaa ) on entinen suomalainen kilpauimari ja nykyinen esteratsastaja. Hän edusti uinnissa Simmis Wandaa, ja häntä valmensi isänsä Jukka Pikkarainen.
Uimarina
Pikkarainen edusti Suomea Pekingin olympialaisissa 2008. Hän sijoittui 100 metrin perhosuinnissa 46:nneksi. Nuorten EM-kilpailuissa Belgradissa 2008 hän oli kuudes 50 metrin perhosuinnissa sekä kahdeksas 100 metrin perhosuinnissa ja 50 metrin vapaauinnissa. Aikuisten arvokilpailufinaaliin hän selviytyi ensimmäisen kerran Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2008 oltuaan 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä kuudes ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä seitsemäs. Henkilökohtaisella matkalla hän selviytyi aikuisten arvokisafinaaliin ensimmäisen kerran Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 oltuaan 200 metrin perhosuinnissa yhdeksäs. Alkuerässä hän oli tehnyt Suomen ennätyksen 2.08,11. 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä Suomi oli viides.
Vuoden 2016 pitkän radan EM-kilpailuissa Pikkarainen ui Suomen kolmannen eli perhosuintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä joukkueen voittaessa EM-pronssia uudella SE-ajalla.
Pikkarainen saavutti ensimmäiset aikuisten sarjan 50 metrin altaan SM-mitalinsa Espoonlahdessa 2008. Hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin perhosuinnissa sekä pronssia 50 metrin vapaa- ja perhosuinnissa. Toukokuussa 2009 hän teki pitkän altaan naisten Suomen ennätyksen kaikilla perhosuintimatkoilla: 50 metrillä 26,90, 100 metrillä 59,48 ja 200 metrillä 2.12,94. Osan ennätyksistä hän on sittemmin rikkonut. Lisäksi hänellä on nimissään 200 metrin sekauinnin Suomen ennätys 2.14,23.
Yksityiselämä
Pikkarainen on harrastanut uinnin ja esteratsastuksen lisäksi triathlonia ja balettia. Hänen veljensä Ville Pikkarainen on nuorten maajoukkuetason uimari. Pikkarainen kihlautui Formula 1 -kuljettaja Valtteri Bottaksen kanssa helmikuussa 2015 ja he avioituivat syyskuussa 2016. Emilia asuu pääkaupunkiseudulla, Valtterin kotipaikka on Monaco. Pariskunta ilmoitti marraskuussa 2019 eroavansa.
Trilateraalinen komissio
thumb|Trilateraalisen komission merkki Trilateraalinen komissio (myös 'trilateraalikomissio') on yksityinen järjestö, jossa on noin 300–350 jäsentä Euroopasta, Aasiasta, Oseaniasta ja Pohjois-Amerikasta. Järjestön julkilausuttu päämäärä on edistää lähempää poliittista ja taloudellista yhteistyötä jäsenten edustamien alueiden välillä.
Järjestö perustettiin David Rockefellerin aloitteesta vuonna 1973, kun hänen ajatuksensa Japanin ottamisesta mukaan Bilderberg-kerhoon hylättiin. Ensimmäisen tapaamisen järjestämisessä Rockefellerillä oli apunaan Zbigniew Brzezinski sekä ihmisiä Brookings-instituutista, Ulkomaansuhteiden komissiosta ja Ford-säätiöstä (joista kaikki ovat yhdysvaltalaisia ajatushautomoja). Ensimmäinen tapaaminen oli Tokiossa vuoden 1973 lokakuussa.
Jäsenet valitaan tietyissä määrällisissä suhteissa kolmelta alueelta (Eurooppa, Pohjois-Amerikka ja Aasia), joihin järjestön nimikin viittaa. Jäseniin kuuluvat yritysten toimitusjohtajia, suurten puolueiden poliitikkoja, huomattavia akateemikoita, yliopiston johtajia sekä ammattiyhdistysliikkeiden johtajia. Valtionsa hallitusten jäseneksi nousevat trilateraalisen komission jäsenet jäävät pois väliaikaisesti. Ennen vuotta 2000 Japani oli ainut Aasian maa, mutta nykyään jäseniä on myös muista Aasian maista sekä Oseaniasta. Pohjois-Amerikasta on 107 jäsentä (joista 85 yhdysvaltalaisia), Eurooppalaisia on 150, ja Aasian ja Oseanian edustajia on nykyään 117.
Suomalaisia jäseniä ja osallistujia
Suomalaisia komission jäseniä ja kokouksiin osallistuneita:
Pussy
thumb|Pussy Pussy [py.si] on kylä Ranskassa. Se sijaitsee La Léchèren kunnassa Savoien departementissa lähellä Moûtiersia.
Pussyn nimi tulee gallialais-roomalaisesta nimestä Pusiacum, joka on johdettu ”pientä poikaa” tarkoittavasta sanasta pusus.
Lähellä Isère-jokea ja Mont Bellachatia sijaitsevan Pussyn pinta-ala on 18 km². Paikallinen kirkko on omistettu Johannes Kastajalle ja uudistettu vuonna 1669.
Pussy liitettiin lukuisien muiden pienten kylien ohella La Léchèren kuntaan hallinnollisista syistä vuonna 1972.
Kingdom Hearts: Birth by Sleep
Kingdom Hearts: Birth by Sleep on Square Enixin kehittämä ja julkaisema Kingdom Hearts -pelisarjaan kuuluva toimintaroolipeli. Peli julkaistiin PlayStation Portablelle vuonna 2010.
Sora, Riku, Kairi, Aku ja Hessu nähdään pelissä vain vilaukselta. Mukana on kuitenkin Mikki, joka on tässä osassa vielä Yen Sidin oppilaana, ja monia muita Disney-hahmoja, niin uusia kuin vanhojakin. Final Fantasy -hahmoja nähdään vain kaksi, mikäli Mooglet lasketaan mukaan. Radiant Gardenissa tavataan myös monia Organisaatio XIII:n jäsenten ”ihmismuotoja”, kuten Braig, Dilan, Even, Aeleus, Ienzo, Isa ja Lea.
Juoni
Tarina alkaa, kun Land of Departuressa kaksi Mestari Eraqusin oppilasta, Terra ja Aqua, pääsevät suorittamaan Mestaruuden merkkiä, koetta, jonka läpäisijöistä tulee keyblade-mestareita. Mutta Terran sydämestä löytyy pimeyttä ja tämän vuoksi vain Aqua onnistuu läpäisemään kokeen. Sitten mestari Xehanort katoaa salaperäisesti ja Unversed, negatiivisistä tunteista syntyneet olennot, jotka eivät ole perehtyneitä omaan olemassaoloonsa, uhkaavat Sydänten Prinsessoja. Terra ja Aqua lähetetään etsimään Xehanort ja tuhoamaan Unversed. Xehanortin oppilas, Vanitas, onnistuu houkuttelemaan Ventusin, Eraqusin nuorimman oppilaan, seuraamaan häntä vastoin Eraqusin käskyjä.
Ventus kohtaa Xehanortin, joka kertoi erottaneensa Vanitasin hänestä, jotta he voisivat yhdistymällä luoda χ-bladen, keybaldeistä voimakkaimman. Kun Ventus palaa Eraqusin luokse, Eraqus päättää estää χ-bladen synnyn tuhoamalla Ventusin. Mutta Terra estää sen ja haavoittaa Eraqusta pahasti, kunnes tämä kuolee Xehanortin iskusta. Xehanort korruptoi Land of Departuren ja neuvoo Terraa tulemaan Keyblade Graveyardille. Ventus itse saa saman neuvon Vanitakselta ja Aqua Yen Sidiltä kuullessaan Eraqusin kuolemasta.
Keyblade Graveyardilla Xehanort paljastaa tarvitsevansa χ-bladeä päästäkseen käsiksi Kingdom Heartsiin ja aloittaakseen uudelleen Keyblade-sodan, joka melkein tuhosi maailman kauan sitten. Taistelussa Xehanort siirtää sydämensä Terran ruumiiseen saadakseen nuoremman ruumiin ja lisää elinaikaa. Terran sielu kuitenkin jää haarniskaan, joka käyttää nimeä Lingering Will, ja estää Xehanortin aikeet. Samaan aikaan Vanitas onnistuu yhdistymään Ventusin kanssa ja luomaan χ-bladen. Mutta joutuu taisteluun Aquaa sekä Mikkiä, Yen Sidin oppilasta, vastaan samalla aikaa, kun itse käy Ventusin kanssa taistelua metafyysisesti. Lopulta Aqua tuhoaa χ-bladen ja Ventus tuhoaa Vanitasin menettäen samalla itsekin sydämensä ja vaivuttaen ruumiinsa syvään uneen.
Aqua vie nukkuvan Ventusin Land of Departureen, jonka hän muuttaa Eraqusin keybladellä Unohduksen linnaksi (Castle Oblivion) suojellakseen sen salaisuuksia. Radiant Gardenissa hän kohtaa vielä Terran ruumiissa olevan Xehanortin. Xehanort yrittää poistaa Terran sydämen, mutta on itse vähällä vajota Pimeyden maailmaan. Aqua pelastaa hänet antaen itsensä päätyä sinne hänen sijastaan. Xehanort menettää kaikki muut muistonsa paitsi nimensä. Radiant Gardenin hallitsija, Ansem Viisas (Ansem the Wise) löytää Xehanortin ja tekee hänestä oppilaansa. Ventusin sydän yhtenäistyy neljävuotiaan Soran kanssa ja jää lepäämään hänen sisäänsä.
Kingdom Hearts II:n tapahtumien jälkeen Aqua kohtaa pimeyteen vangiksi joutuneen Ansem Viisaan ja kuulee tältä kaiken Sorasta, joka voisi pelastaa kaikki ihmiset, joihin on yhtenäinen, mukaan lukien Terran, Ventusin ja itse Aquan. Sora, luettuaan Mikin kirjeen, päättää Rikun kanssa lähteä pelastamaan heidät.
Pitirim Sorokin
Sorokin syntyi venäläisen isän ja komilaisen äidin lapsena Vologdan kuvernementissa. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa kriminologiaa ja toimi alan professorina. Sosialistivallankumouksellisena Sorokin vastusti kommunismia jyrkästi. Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen Sorokin toimi ministeri Aleksandr Kerenskin sihteerinä. Lokakuun vallankumouksen johtaja Vladimir Lenin tuomitsi hänet kuolemaan. Kuuden viikon vankeuden jälkeen hänestä kuitenkin tuli jälleen opettaja Pietarin yliopistossa. Hänen asemansa ei kuitenkaan ollut turvallinen ja vuonna 1922 hänet vangittiin taas.
Sorokinin elämäntyö vaikutti rakenteelliseen funktionalismiin teorian muodostumiseen. Myöhemmät tutkijat Talcott Parsons ja Edward A. Shils ottivat Sorokinin sosiologiset ajatukset käyttöön, ja monet hänen käsitteistään ovat yhä käytössä.
Pitirim Sorokinin puoliso oli Helen Baratynskaja, jonka kanssa Sorokinilla oli kaksi poikaa.
A-klinikkasäätiö
A-klinikkasäätiö on vuonna 1955 perustettu säätiö ja palveluntuottaja. Sen toiminnan tavoitteena on vähentää päihdehaittoja ja muita psykososiaalisia ongelmia.
A-klinikkasäätiö tekee työtä päihde-ja riippuvuusongelmien ehkäisemiseksi tarjoamalla tietoa ja tarvittavia palveluita. A-klinikkasäätiössä tehdään tutkimusta, tarjoaa tukea ja apua verkossa ja kasvokkain.
A-klinikkasäätiön apua on aina saatavilla joko verkkopalveluistamme tai kasvokkain. .
Verkkopalvelutyö
Säätiön palvelutuotanto siirtyi sen kokonaan omistamaan A-klinikka Oy:hyn vuoden 2018 alussa. Toiminnan tuotot palautuvat A-klinikkasäätiön tarkoituksen mukaisesti suomalaisen päihde- ja mielenterveystyön kehittämiseen.
A-klinikkasäätiö toimii voittoa tavoittelematta. Järjestölähtöinen toiminta rahoitetaan pääasiassa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen avustuksilla. A-klinikkasäätiö on SOSTEn jäsenjärjestö.
A-klinikkasäätiön historiaa
A-klinikkasäätiö perustettiin 10.10.1955. Sen perustajayhteisöjä olivat Oy Alko Ab, Alkoholitutkimussäätiö, Suomalainen Lääkäriseura Duodecim, Finska Läkaresällskapet rf, Kansan Raittiusapu (sulautunut toiseen järjestöön), Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto, Kirkkopalvelut ry, Suomen Kirkon Sisälähetysseura ry, Suomen Kuntaliitto, Suomen Lääkäriliitto, Suomen Mielenterveysseura, Suomen Punainen Risti, Suomen Raittiusjärjestöjen liitto (lakkautettu), Työterveyslaitos (nykyinen edustaja Kuntoutussäätiö), VAK ry ja Väestöliitto.
Mbeyan alue
Mbeyan alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee Sambian rajalla maan lounaisosassa. Vuonna 2016 Mbeyan alueen länsiosa erotettiin Songwen alueeksi.
Mbeyan pinta-alasta noin puolet soveltuu viljelykseen, toinen puoli on kuivuuden takia viljelykseen soveltumatonta. Seutu tuottaa muille alueille vietäviä elintarvikkeita, kuten maissia, riisiä, perunoita, palkokasveja ja vihanneksia. Rahatuloja saadaan kahvin, teen, pyrethrumin (josta saadaan pyretriiniä), puuvillan, tupakan ja kaakaon viljelystä. Alueelta löydettiin kultaa 1930-luvulla, mutta pääosa kaivostoiminnasta on pienimuotoista. 80 prosenttia ikäluokasta kävi vuonna 1995 alakoulua. Vanhemmat oppilaat keskeyttävät koulun eri syistä. Teenviljelyalueilla keskeytyksen syynä on meno töihin perheen viljelmille, kun taas etenkin Chunyan alueella tytöt menevät naimisiin nuorina ja keskeyttävät koulun raskauden takia.
Estádio Asa Delta
Estádio Asa Delta on monikäyttöinen stadion Primavera do Lestessä Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Sociedade Esportiva e Recreativa Juventuden kotikenttänä. Stadionille mahtuu 5 000 ihmistä.
Länsisalomoninmonarkki
Länsisalomoninmonarkki (Symposiachrus barbatus) eli aiemmalta nimeltään santaisabelinmonarkki on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Länsisalomoninmonarkkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Laji on vähenemässä hakkuiden vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Maria Olivia da Silva
Maria Olivia da Silva (28. helmikuuta 1880? – 8. heinäkuuta 2010) oli brasilialainen nainen, joka on saattanut olla maailman historian vanhin ihminen, kuollessaan 130-vuotias. Hänen ikäänsä ei ole kuitenkaan voitu varmuudella todistaa. Maria Olivia da Silvalla on kerrottu olevan syntymätodistus, jossa hänen syntymäpäiväkseen kerrotaan 28. helmikuuta 1880.
Laura Dekker
thumb|right|Laura Dekker Laura Dekker (s. 20. syyskuuta 1995) on alankomaalainen yksinpurjehtija. Hän on purjehtinut kaikkien aikojen nuorimpana yksin maailman ympäri.
Itäinen gymnasion
Itäinen gymnasion on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta gymnasionista Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Gymnasion rakennettiin Rooman keisarikaudella noin 100-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Se sijaitsi kaupungin muurein ympäröidyn alueen itäosassa heti Magnesian portin pohjoispuolella, mistä se on saanut nykyisen, tutkimuksessa käytetyn nimensä.
Gymnasion oli suurikokoinen, ja sen koko oli noin 130 × 107 metriä. Kadun puolella oli stoa eli pylväshalli. Sen jälkeen seurasi palaistra, jonka itäpuolella oli auditorium eli luentosali ja länsipuolella niin kutsuttu keisarillinen sali. Rakennuksen keskellä olivat suurikokoiset termit eli kylpylätilat, joita reunustivat kolmelta sivulta suuret holvatut salit muun muassa ruumiinharjoituksille. Rakennuksen raunioista on löydetty muun muassa Afroditen, Asklepioksen, Dionysoksen, Hygieian ja Panin patsaat.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella 300-luvun lopulla tai 400-luvun alussa gymnasionin yhteyteen rakennettiin kirkko, joka toimi hautausmaan kirkkona. Noin 500-luvulla se muutettiin kolmilaivaiseksi basilikaksi, jonka koko oli noin 35 × 17 metriä. Se hylättiin tulipalon jälkeen 600-luvulla.
Rakennuskokonaisuuden arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1930.
Routemaster
thumb|200px|Routemaster-bussi Lontoossa. thumb|200px|Routemaster Tampereella. Routemaster (usein vain Lontoon bussi) on kaksi­kerroksinen bussi­malli, joka liitetään usein Lontooseen.
Lontoossa käytettiin muita kaksi­kerroksisia bussi­malleja jo ennen toista maailman­sotaa, mutta ensimmäinen Routemaster valmistui vuonna 1954, ja sarjatuotantona niitä alettiin rakentaa vuonna 1958. Niiden valmistus lopetettiin vuonna 1968. Routemasterit toimivat Lontoon lähiliikenteessä aina vuoden 2005 joulukuuhun saakka, kunnes ne otettiin pois käytöstä ja niiden tilalle otettiin nykyaikaisemmat bussit. Lontoossa on kuitenkin yhä kaksi reittiä, joilla kulkee Routemastereita. Lisäksi niitä on jonkin verran tilausliikenteessä.
Routemastereita on päivittäisessä turistiliikenteessä myös Kanadan Montrealissa ja tavallisessa paikallisliikenteessä Davisin kaupungissa Kaliforniassa. Suomesta löytyy ainakin neljä Routemasteria: yksi Helsingistä, yksi Heinolasta, yksi kesäisessä turistitilausajossa Espoosta ja yksi kesäisessä turistiliikenteestä Kuopiosta.
Aiheesta muualla
Bus à impériale
Perovon metroasema
Perovo on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.
Adenosiinitrifosfaatti
Adenosiinitrifosfaatti eli ATP on runsasenergiainen yhdiste, jota tuottavat mitokondriot soluhengityksellä, solulimassa glykolyysi ja viherhiukkaset fotosynteesin valoreaktioissa. ATP:llä on tärkeä osa solun energiataloudessa. ATP:tä käytetään energian siirtoon ja lyhytaikaiseen varastointiin. Elimistön solujen tarvitessa ATP-molekyyleihin sitoutunutta energiaa ATPaasi-niminen entsyymi pilkkoo runsasenergiaisia sidoksia fosfaattiryhmien väliltä.
ATP:ssä on emäsosa (adeniini), sokeriosa (riboosi) ja 3 fosfaattiosaa. Kun ATP:stä irtoaa yksi fosfaattiosa, siitä tulee adenosiinidifosfaattia eli ADP ja kun ADP:stä irtoaa vielä yksi fosfaattiosa, syntyy adenosiinimonofosfaattia eli AMP.
Ihmisen arvioidaan käyttävän painonsa verran ATP-molekyylejä vuorokaudessa. Tämä tarkoittaa sitä, että yksi ATP-molekyyli kierrätetään 1 000–1 500 kertaa vuorokauden aikana. Lihassoluissa ATP on ainoa lihassupistuksen energialähde. Sitä on varastoituneena lihaksissa vain vähän, ja nämä varastot hyödynnetään nopeasti.
Interahamwe
pienoiskuva|Järjestön lippu Interahamwe (virallisesti Interahamwe za MRND) oli ruandalainen hutujen nuorisojärjestö, joka tunnetaan parhaiten Ruandan kansanmurhaan (1994) aktiivisesti osallistuneena puolisotilaallisena hutumilisiinä. Interahamwe oli muodostettu 1960-luvulla Kansallistasavaltainen liike demokratian ja kehityksen puolesta-hutupuolueen (Mouvement républicain national pour la démocratie et le développement, MRND) maaseudun työpalveluvelvoiteryhmistä ja 1980-luvulla Interahamwesta tehtiin MRND:n nuorisojärjestö. Vuonna 1990 Ruandan isänmaallisen rintaman (RPF) hyökättyä Ruandaan Interhamwe aseistettiin, jolloin siitä tuli yksi keskeisimmistä tutseihin kohdistuneen kansanmurhan suunnittelijoista ja toteuttajista.
On todettu monesti, että ilman Interahamwea ja pienempää Liittouma tasavallan puolustuksen puolesta -puolueen (Coalition pour la Défense de la République, CDR) sotilaallista ryhmää Impuzamugambia ehkä jopa miljoonan ihmisen hengen vaatinutta kansanmurhaa ei olisi pystytty toteuttamaan niin nopeasti ja tehokkaasti. Interahamwen liikkuvat ja "lentävät" kuolemanpartiot pystyivät tappamaan peräti tuhat ihmistä 20 minuutissa ja kansanmurhan huippuaikoina luultavasti vielä enemmän ja nopeammin.
Heinäkuussa 1994 Interahamwe pakeni maasta kolmen miljoonan hutun mukana Zaireen (nyk. Kongon demokraattinen tasavalta), jonka itäosista se operoi tutseja ja Ruandan uuden hallituksen joukkoja vastaan. 1996 Ruanda hyökkäsi Interahamwea ja muita hutukapinallisia vastaan Itä-Kongossa aloittaen ensimmäisen Kongon sodan. 2003 Ruanda syytti Ugandaa Interahamwen tukemisesta. Interahamwe ei ole enää organisoitu järjestö, vaan sen nimellä tarkoitetaan kaikkia yksittäisiä hutujen kapinallis- ja rikollisryhmiä. Vanhat alkuperäiset Interahamwen johtajat ovat painottaneetkin oikeudenkäynneissään, ettei sillä, mitä nykyään kutsutaan Interahamweksi, ole mitään tekemistä alkuperäisen Interahamwe za MRND-järjestön kanssa.
Nimi
"Interahamwe" voidaan suomentaa virkkeillä "Ne, jotka työskentelevät yhdessä", Ne, jotka hyökkäävät yhdessä" ja "Ne, jotka taistelevat yhdessä". Näistä edeltävistä suomennoksista ensimmäinen on lähimpänä todellista merkitystä. Nimen alkuosa "Intera" on johdettu työskentelyä tarkoittavasta verbistä "gutera". Loppuosa "hamwe" taas tarkoittaa "yhdessä" ja liittyy "yhtä" tarkoittavaan sanaan "rimwe". Nimen alulla "Intera" ei ole mitään tekemistä indoeurooppalaisten kielten "inter"-prefiksillä, joten kirjoitusasu "Interhamwe" ei ole oikein.
Työskentely viittasi Interahamwen juuriin eli nuorten työpalveluvelvoiteryhmiin 1960-luvulla, mutta kansanmurhan aikana työlle tuli tutsien ja maltillisten hutujen tappamista tarkoittava merkitys. Ruandalaisessa merkityksessä työ oli viidakkoveitsien ja kirveiden käyttöä, joten näillä aseilla tutsien tappaminen oli siis hallitukselle, armeijalle ja Interahamwelle työntekoa. Esimerkiksi Gaseken ja Giciyen kuntien johtajat tekivät tutsien tappamisesta kunnallisen työvelvollisuuden. Paikallisviranomaisten sanonnoista "pensaan raivaaminen" ja "rikkaruohojen juurien kitkeminen" edeltävä tarkoitti tutsien tappamista ja jälkimmäinen tutsinaisten ja- lasten tappamista, joten nimen "Interahamwe" työn tekemistä tarkoittavalla osalla oli tämäkin merkityksensä.
Nimitystä Interahamwe oli käytetty usein yleensä vain poliittisten puolueiden ja järjestöjen henkilöistä, jotka tekivät jotakin. Itse nimi "Interahamwe" on otettu eräästä suositusta 1960-luvun isänmaallisesta laulusta.
Organisaatio
Interhamwen juuret olivat 1960-lukujen MRND:n työpalveluvelvoiteryhmissä. 1980-luvulla siitä muodostettiin puolueen nuorisojärjestö. Interhamwella oli kaikenlaista nuorisotoimintaa, kuten jalkapallofanikerhojen pyörittämistä. Interhamwen tarjoamien vapaa-ajan vietteiden ansiosta hutunuorisoa tuli enemmän MRND:n piiriin. Interahamwen sai jäsenpohjansa ja kannatuksensa paljolti Ruandan talousvaikeuksista kärsineiden köyhien ja työttömien nuorten keskuudesta. Samalla hutunuoriso radikalisoitui ja alkoi omaksua hutuvoima-ideologian. Myöhemmin kansanmurhassa hutunuorison osuus olikin tärkeä.
Tutsien Ruandan isänmaallisen rintaman hyökättyä Ruandaan 1. marraskuuta 1990 perustettiin Interahamwe, jollaisena se nykyään tunnetaan eli puolisotilaallisena miliisinä. Interhamwen perustivat MRND:n puheenjohtajan neuvonantaja Anastese Gasana ja Ruandan hallituksen öljy-yhtiön PETRORWANDAn pääjohtaja, MRND:n keskuskomitean jäsen Desire Murenzi. Tarkoituksena oli hyödyntää ja mobilisoida hutunuoriso MRND:n suunnitelmien toteuttamiseksi. RPF:n hyökkäys maahan antoi hyvän ajankohdan tutsien karkottamis- ja hävittämissuunnitelmille.
Uusi Interhamwe oli korkeatasoisesti organisoitu käytännössä emopuolueensa tapaan. Interahamwe syntyi kuitenkin pikkuhiljaa ja siksi on laskettu, että Interahamwe syntyi vasta vuonna 1991. Alun perin Interahamwen johto koostui noin 30–40-vuotiaista hutujen intellektuelleista ja MRND-puolueen sisäpiiriläisistä. Tähän sisäpiirin ei värvätty tai pyritty, vaan sinne kutsuttiin. Esimerkiksi Georges Rutaganda, josta tuli tunnettu Interahamwe-johtaja, pääsi tähän sisäpiiriin ensi kerran marraskuussa 1991 Phénéas Ruhumurizan kutsumana. Kun Interahamwe kasvoi saaden sekä vanhempia että nuoria jäseniä, tuli tarpeelliseksi järjestää kokous, joka nimittäisi järjestön johdon. Interahamwen kansallisen komitean viisi jäsentä valittiin juuri tässä suuremmassa kokouksessa ja esimerkiksi Rutaganda on väittänyt, että hänet valittiin 2. varapuheenjohtajaksi, vaikka oli kieltäytynyt ehdokkuudesta. Interahamwe muuttui täysin vuoden 1992 puolivälistä lähtien eli ilmeisesti tämä kokous järjestettiin samoihin aikoihin.
Interhamwen kansallisen tason johto koostui puheenjohtajasta, kahdesta varapuheenjohtajasta, pääsihteeristä ja varainhoitajasta sekä johtokomitean jäsenistä:
Puheenjohtaja oli yhteydessä MRND:n keskuskomiteaan, kuten moni muukin asia Interahamwessa. Itse asiassa Interahamwen virallinen nimi olikin Interahamwe za MRND. Ruandan kansainvälinen kansanmurhatuomioistuin (ICTR) käyttää järjestön nimestä myös muotoa Interahamwe-MRND. Vaikka MRDN:n vaikutus järjestössä oli suuri, oli Interahamwe kuitenkin täysin erillinen ja itsenäinen järjestönsä.
Erikoista on se, että Interahamwen johtaja Kajuga oli itse asiassa tutsi. Hänen isänsä oli tutsi ja äitinsä hutu, mutta perhe oli aina salannut tutsiutensa ja esiintynyt hutuihin kuuluvana.
Kansallisen johdon jälkeen Interahamwen organisaatio jakautui piirikuntiin, joiden johdossa oli paikallinen komitea. Piirikunnallisten eli maakunnallisten komiteoiden osuus kansanmurhassa ei ole tarkkaan tiedossa. Sen sijaan Ruandassa oli useita kunnallisia ja kylällisiä Interahamwe-johtajia, jotka johtivat omia Interahamwe-joukkojaan ja vastasivat paikallisesti tappamisesta. Piirikuntien johtajat eli paikallisen Interahamwen johtajat vastasivat propagandasta, koulutuksesta ja aseistautumisesta. Parhaiten koulutetut Interahamwe-miliisijoukot olivat pääkaupungissa Kigalissa ja niitä johti kansallisen komitean jäsen Bernard Maniragaba.
Interahamwen toiminta ennen kansanmurhaa
Interahamwen ensimmäinen merkittävä julkilausuma oli joulukuussa 1990 vain kuukausi RPF:n hyökkäyksen jälkeen, kun se julkaisi kuuluisat "Hutujen 10 käskyä" Kangura-lehden kuudennessa numerossa. Käskyt kuuluivat:
Interahamwe harjoitti aluksi vain tämän tapaista propagandaa, jolla se pyrki käytännössä katkomaan kaikki välit hutujen ja tutsien välillä. Oikeastaan hutu ei saanut olla missään tekemisissä tutsin kanssa. Tässä vaiheessa Interahamwesta ei ollut vielä kehittymässä puolisotilaallinen järjestö, eikä sillä ollut vielä selvää elimellistä johtoa; johtona toiminutta sisäpiiriä täydennettiin vielä vuonna 1991. Vuoden 1992 puolivälissä järjestö alkoi muuttua Georges Rutagandan mukaan aivan erilaiseksi kuin se oli alun perin luotu. Toukokuussa 1992 itse presidentti Juvénal Habyarimana antoi tukensa järjestölle ja kehotti nuorisoa liittymään siihen.
4. tammikuuta 1992 oli Interhamwen ensimmäinen suurempi voimannäyttö, kun se mielenosoitti tukeaan Sylvestre Nsanzimanan johtamalle MRND:n yksipuoluehallitukselle ja vastusti siirtymistä monipuoluehallitukseen. MRND oli hallinnut Ruandaa vuodesta 1975 lähtien ja heinäkuussa 1990 presidentti Habyarimana oli luvannut länsimaille näiden painostuksen jälkeen muodostavansa monipuoluehallituksen. Interahmwe sen sijaan halusi jatkaa MRND:n yksinvaltiutta. 16. huhtikuuta 1992 MRND, MDR (Mouvement démocratique républicain), Liberaalipuolue (PL), Sosiaalidemokraattinen puolue (PSD) ja Kristillisdemokraattinen puolue (PDC) muodostivat koalitiohallituksen Dismas Nsengiyaremyen johdolla. Ensimmäistä kertaa MRND:llä oli vähemmistö hallituksen paikoista: 9 paikkaa 19:stä. Pettyneet CDR ja Interahamwe osoittivat mieltä uutta hallitusta vastaan 18. lokakuuta 1992. Noin viikkoa myöhemmin 26. lokakuuta MRND ja Interahamwe osoittivat yhteisessä mielenosoituksella tukeaan armeijalle.
Vuonna 1991 Ruandan armeija oli alkanut aseistaa Interahamwea. Ruandan armeijaa taas aseisti ja tuki Ranska. Ruandan isänmaallisen rintaman aloittaman Ruandan hallituksen vastaisen sodan varjolla maassa oli toteutettu tutseihin kohdistuneita verilöylyjä. Aseistetut Interahamwen miliisijoukot olivat ottaneet osaa näihin tutsien joukkomurhiin ja verilöylyihin yhdessä armeijan ja muiden miliisien kanssa. Tärkein näistä oli 4.–10. maaliskuuta tapahtunut Bugeseran verilöyly, jossa Interahamwella oli merkittävä rooli armeijan tukijana. Hallitus oli väittänyt löytäneensä todisteita tutsien suunnitelmista hutujen joukkomurhaamiseksi, joten Interahamwe lähetettiin toteuttamaan "ennalta ehkäisevä itsepuolustusoperaatio". Etelä-Ruandassa sijaitsevan Bugeseran verilöyly oli tärkeä vaihe Ruandan konfliktin kärjistymisessä, koska se tarkoitti tutsienvastaisten toimien levinneen muuallekin maahan, eikä vain pohjoiseen, jossa Ruandan armeija ja RPF kävivät taisteluita. Viidakkoveitsin ja kevyin asein toteutetussa verilöylyssä sai surmansa 300 tutsia. 15. marraskuuta 1992 presidentti Habyarimana onnitteli puheessaan Interahamwea tämän tekemästä työstä Bugeserassa ja muualla.
Interahamwella oli yhtenäinen univormu, jotta ne erottaisi muiden puolueiden nuorisojärjestöistä. Kitenge-kankaasta valmistetun järjestöasun värit olivat keltainen, sininen ja musta. Jotkut Interahamwen jäsenet käyttivät myös asuja joissa oli MRND:n puoluelipun värit eli musta, keltainen ja vihreä.
22. marraskuuta 1992 MRND:n johtava militantti, Gisenyin piirikunnan MRND-johtaja Léon Mugesera piti kuuluisan puheensa, jossa vaati mm. Ruandan jokien täyttämistä tutsien ruumeilla, tutsitorakoiden ajamista takaisin Etiopiaan ja tutsien kansanmurhan toteuttamista. Tämä lausunto pohjusti Interahamwen tulevaa toimintaa.
8. heinäkuuta 1993 radiokanava Radio Télévision Libre des Mille Collines aloitti toimintansa. Interahamwe sai ohjelma-aikaa kanavalla, joka toimi Interahamwen tärkeimpänä propagandan levittäjänä ja tiedonvälittäjänä.
Niidet
Niidet ovat kangaspuissa tai kutomakoneessa osia, jotka siirtävät kankaan pituussuuntaisia loimilankoja eri viretasoihin, jotta poikittainen kudelanka kulkisi kullakin syöttökerralla juuri oikeiden loimilankojen yli tai ali riippuen halutusta sidoksesta. Niidet ovat pystysuoria jäykkiä naruja tai sauvoja, joiden keskellä on niidensilmä eli reikä josta loimilanka pujotetaan kulkemaan.
Kangaspuissa ja perinteisissä kutomakoneissa niidet on ryhmitelty omiksi ryhmikseen, ja kutakin niisiryhmää liikuttaa yhteinen niisivarsi. Yksinkertaisimmassa sidoksessa, palttinassa, tarvitaan vähintään kaksi niisivartta, joista toinen ohjaa loimilankoja 1, 3, 5, 7 jne. ja toinen loimilankoja 2, 4, 6, 8 jne. Viretasot vaihdetaan päinvastaisiksi joka kudekertaa varten, jolloin tuloksena on pärekorimainen palttinasidos: joka toinen kudelanka kulkee parillisten loimilankojen yli ja parittomien ali ja joka toinen kudelanka päinvastoin.
Kankaan muista kolmesta perussidoksesta yksinkertaisimman toimikassidoksen kutomiseen tarvitaan vähintään kolme niisivartta ja yksinkertaisimman satiinisidoksen kutomiseen viisi niisivartta.
Tekstiiliteollisuuden suurimpia keksintöjä oli jacquardkone, joka vapautti kudonnan niisivarsien aiheuttamista rajoituksista, koska se ohjaa jokaista loimilankaa erikseen erillisellä niidellä. Keksinnön avulla kudottujen kankaiden sidos- ja kuviointimahdollisuudet lisääntyivät suuresti. Jacquardkoneen niisien liike ohjelmoitiin etukäteen reikäkortille, ja tämä keksintö taas vaikutti merkittävästi tietokoneen kehittymiseen.
Kielikuva ”yksiniitinen”
Arkikielessä käytetään yksioikoisesta, yksinkertaisesta tai typerästä ihmisestä tai päätöksestä joskus sanaa ”yksiniitinen”, esim. ”Hän suhtautuu asiaan liian yksiniitisesti.” Kielikuva perustuu tosiasiaan, ettei yksiniitistä kangasta voi kutoa, vaan kankaan kudontaan tarvitaan aina vähintään kahdet niidet.
Kolombangaranmonarkki
Kolombangaranmonarkki (Symposiachrus browni) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kolombangaranmonarkkia tavataan Salomonsaarilla. Lajia uhkaavat metsien hakkuut, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Luettelo tunnetuista lahtelaisista
Tämä on luettelo Lahdessa syntyneistä tai asuneista tunnetuista henkilöistä ja yhtyeistä.
Nykyiset kansanedustajat
Lahti ympäristöineen kuuluu Päijät-Hämeenä Hämeen vaalipiiriin, entiseen Hämeen läänin eteläiseen vaalipiiriin.
Ilmaisjakelulehti
Ilmaisjakelulehti on ilmoitusmyyntituloin kustannettava lehti, jota jaetaan lukijoille ilmaiseksi joko suoraan kotiin kannettuna tai saatavissa jakajilta niin sanottuna käsijakeluna.
Kaupunkilehti on kaupungin tai sitä vähän laajemman alueen asioihin keskittyvä ilmaisjakelulehti. Se ei ole tilattava vaan se joko jaetaan suoraan postiluukkuun tai on saatavissa jakelupisteistä. Sen tulot muodostuvat ilmoitustuloista. Kaupunkilehdellä ei ole virallista levikkiä vaan ilmoittaa usein jakelumäärän. Kaupunkilehtien kustantajat ovat tavallisesti pelkästään ilmaisjakelulehtiin keskittyviä yrityksiä, mutta toisinaan niiden omistajiin kuuluvat myös varsinaiset lehtikustannusyhtiöt. Joissakin Suomen kaupungeissa ilmestyy useampia kaupunkilehtiä kuin yksi.
Historia
Ensimmäiset lukijoille maksuttomat lehdet syntyivät 1800-luvun lopun Britanniassa, kun Manchesterissä alettiin painaa Cheadle and Teen Times -nimistä lehteä. 1800-luvulla tiedetään ilmaisjakelulehtiä painetun myös Australiassa ja Sveitsissä. Maailmansotien välinen aika oli kaupunkilehtien syntymisen aikaa muun muassa Yhdysvalloissa, Alankomaissa, Belgiassa ja Saksassa. Tanskassa ilmaisjaeltuja niin sanottuja aluelehtiä oli 1970-luvun puolivälissä 325, Ruotsissa 109 ja Suomessa viitisentoista. Suomen kaupunkilehtien määrä kasvoi seuraavien viiden vuoden kuluessa yhdeksällä, joten 1970-luvun loppupuolta voidaan pitää Suomen kaupunkilehdistön nopeimpana kasvukautena. Britanniassakin 1970-luvun talouslama oli ilmaisjakelulehtien kasvun aikaa, kun mainostajat halusivat löytää tilattuja sanomalehtiä edullisempia ja paremmin yleisönsä tavoittavia mainosvälineitä.
Ilmaisjakelulehdet Suomessa
1930- ja 1940-luvuilla ainakin Turussa ja Torniossa kokeiltiin julkaista niin sanottuja ilmoituslehtiä, jotka koostuivat pelkistä mainoksista. Niiden välissä saattoi olla taittopalana jokin lyhyt teksti, kuten vitsi. Vuonna 1952 perustetussa Oulun Ilmoitus-Sanomissa oli ilmoitusten joukossa pakinoita, sarjakuvia, sananlaskuja ja luettelo radio-ohjelmista. Kuopion Ilmoitus-Sanomat alkoi ilmestyä 1955 ja Espoon Tapiola tänään vuotta aiemmin, mutta varsinaisesti ensimmäisenä kaupunkilehtenä Suomessa pidetään Urpo Lahtisen 1957 perustamaa ja yhä ilmestyvää Tamperelainen-lehteä.
Jo puolen vuoden kuluttua Tamperelaisen aloittamisesta syntyi Kuopioon Uutis-Kukko, jota seurasivat Turkulainen, Oulu-lehti ja Porilainen. Jyväskylään perustettiin Jyväs-Jussi, Lappeenrannassa alkoi ilmestyä Uutismies ja Vaasassa ruotsinkielistä rannikkoaluetta laajemminkin peittävä Österbotniska Kuriren.
Vuonna 1959 suomalaiset kaupunkilehdet perustivat Paikallislehtien liiton, mutta nimen rekisteröinti jäi hoitamatta loppuun. Niinpä silloinen Pitäjänlehtien Liitto nappasi nimen itselleen, ja ilmaislehtien yhteisjärjestöstä tuli Kaupunkilehtien Liitto.
Ilmaisjakelulehdet jaettiin 1950-luvulla Postin välityksellä edullisella sanomalehtitaksalla, kunnes vuoden 1960 alussa Posti ilmoitti, ettei pidä kaupunkilehtiä sanomalehtinä. Se tarjosi vaihtoehtona ryhmäristiside-nimistä jakelutapaa, jossa lehdet olisi jaettu neljän päivän kuluessa alueen talouksiin. Ajankohtaisuus olisi kaupunkilehtien mielestä kuitenkin kärsinyt niin pahasti, että ne päättivät rakentaa kullekin paikkakunnalle oman jakelujärjestelmänsä.
Luettelo suomalaisista ilmaisjakelulehdistä
(t) = tabloidi, (b) = broadsheet
Lombardian ympäriajo 2006
Lombardian ympäriajo 2006 oli järjestyksessään 100. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. UCI ProTouriin kuulunut kilpailu käytiin 245 kilometrin reitillä Mendrisiosta Comoon 14. lokakuuta 2006.
Hendrikje van Andel-Schipper
thumb|Hendrikje van Andel-Schipper 113-vuotiaana. Hendrikje "Henny" van Andel-Schipper (o.s. Schipper, 29. kesäkuuta 1890 Smilde – 30. elokuuta 2005) oli eläessään Guinnessin ennätyskirjan mukaan maailman vanhin ihminen. Hän oli hollantilainen ja kuoli 115-vuotiaana. Van Andel-Schipper eli vanhempiensa luona 47-vuotiaaksi saakka. Hänen miehensä kuoli vuonna 1959.
Lombardian ympäriajo 2006
Paolo Bettini karkasi kärkiryhmästä toiseksi viimeisessä nousussa, Civigliossa, 17 kilometriä ennen maalia. Fabian Wegmann tavoitti hänet Civiglion laskun päätyttyä, mutta Bettini pudotti hänet kyydistään San Fermo di Battaglia nousussa, jonka huipulla hän oli 15 sekuntia ennen saksalaista. Bettini voitti kilpailun lopulta kahdeksan sekunnin erolla Samuel Sáncheziin, joka oli tavoittanut Wegmannin kaksi kilometriä ennen maalia.
Berdjansk
Berdjansk, vuosina 1939–1958 Osipenko , on satamakaupunki Ukrainassa, Asovanmeren rannalla. Vuonna 2012 siellä oli 116 563 asukasta; tällöin se muodosti oman kaupunkipiirinsä. Kaupungissa toimii useita kombinaatteja, muun muassa Azovkabel, Južhidromaš ja Azovselmaš, jotka tarjoavat työpaikkoja teollisuuden parissa. Berdjanskissa on myös terveyskylpylä, jossa annetaan mutakylpyjä ja ilmastohoitoa. 1800-luvulla niistä kävi nauttimassa parhaimmillaan yli puoli miljoonaa ihmistä vuodessa.
Lombardian ympäriajo 2006
Tulokset
Lähde:Cyclingnews
Berdjansk
Heinäkuussa 2020 Ukrainan piiritason hallintoa uudistettiin. Tällöin aiemmin hallinnollisesti alueiden alaisuudessa olleet kaupunkipiirit ja kaupungit liitettiin osaksi uusia laajempia piirejä. Berdjanskin kaupunkipiiristä tuli osa laajentunutta Berdjanskin piiriä.
Hendrikje van Andel-Schipper
115-vuotissyntymäpäivillä Andel-Schipperin luona vierailivat Alankomaiden kuningattaren miniä ja lähetystö Ajax Amsterdamista. Andel-Schipper oli Ajax-fani yli 80 vuotta.
Uki-arkkitehdit
Uki Arkkitehdit Oy on suomalainen arkkitehtitoimisto, jolla on toimipisteet Oulussa, Jyväskylässä ja Helsingissä.