cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
West Bromwich
West Bromwich on Sandwellin alueen suurin kaupunki. Sen asukasluku vuonna 2001 oli 136 940. Kaupungin vaakunan latinankielinen lause "Labor omnia vincit" on suomeksi "Työ voittaa kaiken".
thumb|left|200px|West Bromwichin kaupungintalo.
Rapid Bukarest
AFC Rapid Bucureşti on vuonna 1923 perustettu romanialainen jalkapalloseura. Rapid on Romanian kolmanneksi suosituin ja monen mielestä perinteikkäin seura. Rapid oli alun perin Bukarestin rautatieläisten perustama seura ja se pelaa kotiottelunsa Giuleştin stadionilla. Kommunistien vallankaappauksen jälkeen joukkue käytti jonkin aikaa nimeä CFR (Căile Ferate Române = Valtion Rautatiet).
1930-luvulla Rapidin kannattajat liitettiin Rautakaarti-puolueeseen (Garda de Fier). Se oli kiihkoisänmaallinen järjestö, joka vastusti mm. Romanian miljoonalukuista juutalaisväestöä. Kuningas Kaarle II julisti sen lopulta laittomaksi maailmansodan aattona. Rapidin kuuluisa tunnuslause on "Singuri împotriva tuturor" ("Yksin kaikkia vastaan") mutta seuralla on "ystävyysjoukkue": Poli Timişoara. Rapid on voittanut Romanian mestaruuden kolmesti, viimeksi vuonna 2003. Seuran kuuluisimpia pelaajia ovat olleet mm. maalivahti Rică "Tamango" Răducanu, Romanian paras puolustaja ja maajoukkueen ensimmäinen aromuunitähti Dan Coe sekä Daniel Pancu.
Rapidin värit ovat helakanpunainen ("vişiniu") ja valkoinen, mistä omien kannattajien käyttämä lempinimi "Diavolii vişinii" ("Helakanpunaiset paholaiset"). Rapidia kutsutaan myös nimellä "Tiganii", "Mustalaiset".
Azambuja
Azambuja on kunta Portugalissa, Lissabonin piirissä, Lezíria do Tejossa, Alentejon alueella. Kunnan pinta-ala on 262,7 km² ja asukasluku oli noin 21 800 vuonna 2011. Asukastiheys on 81/km². Azambujan pormestari on Luís de Sousa ja kunnan vapaapäivä on helatorstaina. Kunnalla on yhdeksän freguesiaa.
Susanna Välimäki
Susanna Suvi Tuulia Välimäki (s. 11. marraskuuta 1970 Turku ) on suomalainen musiikkitieteilijä, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen apulaisprofessori.
Elämä ja ura
Välimäki väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2005 aiheenaan Subject Strategies in Music: A Psychoanalytic Approach to Musical Signification. Välimäen erikoisaloja ovat kulttuurinen musiikintutkimus, musiikkianalyysi ja audiovisuaalisen musiikin tutkimus. Kirjastaan ''Miten sota soi? Sotaelokuva, ääni ja musiikki'' (2008) hän sai Tampere University Pressin Vuoden kirja -palkinnon. Kirjastaan Syötävät sävelet: Vieraana säveltäjien pöydissä (2017) hänet palkittiin Kirja à la carte -kunniamaininnalla. Välimäki oli myös Vuoden Tiedekynä -palkintoehdokkaana vuonna 2017 yhdessä Juha Torvisen kanssa kirjoittamallaan artikkelilla ”Stockhausenin Helikopteri-jousikvartetto ja käsitemusiikin haaste”.
Mauro Ramos
pienoiskuva|Mauro Ramos vuonna 1962. Mauro Ramos (oik. Mauro Ramos de Oliveira, 30. elokuuta 1930 Poços de Caldas – 18. syyskuuta 2002) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi keskikenttämiehenä São Paulossa ja Santosissa ja edusti Brasilian maajoukkueessa vuoden 1954, 1958 ja 1962 maailmanmestaruuskisoissa. Vuonna 1962 hän oli joukkueen kapteeni.
Susanna Välimäki
Elämä ja ura
Välimäki työskenteli Helsingin yliopiston musiikkitieteen oppiaineessa ja elokuusta 2011 alkaen yliopistonlehtorina Turun yliopiston musiikkitieteen oppiaineessa. Vuonna 2020 hänet nimitettiin taiteiden tutkimuksen apulaisprofessoriksi Helsingin yliopistoon.
Tutkimuksen lisäksi Välimäki toimii yleistajuisena musiikkikirjoittajana, asiantuntijana ja kriitikkona ja kirjoittaa muun muassa kolumneja Rondo-lehteen. Vuosina 2006–2008 Välimäki toimi reaaliaikaisena kriitikkona Yleisradion Radion sinfoniaorkesterin konsertteja esittävässä Kausikortti-televisio-ohjelmassa. Yhdessä toimittaja Janne Koskisen kanssa hän on esiintynyt Yleisradion Syötävät sävelet -televisiosarjassa sekä samannimisessä radio-ohjelmassa vuodesta 2017 alkaen. Musiikki-lehden päätoimittajana Välimäki toimi vuodet 2004–2007.
Välimäen puoliso on musiikkitieteilijä Juha Torvinen.
Taloudellinen determinismi
Taloudellinen determinismi on teoria, jonka mukaan talouden tapahtumat kulkevat tarkan kehityskulun mukaisesti. Tietty tapahtuma tuottaa sen mukaan aina samat seurausilmiöt. Taloudellinen determinismi yhdistetään yleensä Karl Marxiin ja hänen mukaansa nimettyyn marxilaiseen taloustieteeseen. Marxilaisuudessa keskeisiksi muutosmekanismeiksi historiankulussa on otettu pääoman tai luokkataistelun kehityskulut. Ennustettiin, että pääomien keskittyminen ja työväenluokan kurjistuminen johtaisi työväen vallankumoukseen. Tosin nykyiset akateemiset marxilaisen taloustieteen edustajat erottavat marxilaisen taloustieteen poliittisesta marxismista.
Thelma Hopkins
Thelma Hopkins (s. 16. maaliskuuta 1936) on entinen brittiläinen korkeushyppääjä.
Thelma Hopkins sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten korkeushyppykilpailussa neljänneksi tuloksella 158 cm. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Euroopan mestaruuden Bernin EM-kilpailuissa tuloksella 167 cm. Melbournen 1956 olympialaisissa hän ylitti jälleen 167 cm, mutta nyt se riitti vain jaettuun hopeamitaliin.
Hopkins hyppäsi korkeushypyn maailmanennätyksen 174 cm Belfastissa 5. toukokuuta 1956 mutta menetti sen jo runsaan kahden kuukauden kuluttua.
Portimokosken vesivoimalaitos
pienoiskuva|Portimokosken vesivoimalaitos
pienoiskuva|Portimokosken vesivoimalaitos Portimokosken voimalaitos sijaitsee Ylitornion Tengeliössä Tengeliönjoessa ja se on valmistunut vuonna 1987. Voimalaitoksen putouskorkeus on 16,5 metriä ja sen teho on 10,5 megawattia. Joen keskivirtaama vuosina 32 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), mutta se on saavuttanut keväisin 160 m³/s keskiylivirtaaman. Voimalaitoksen vuosituotanto on keskimäärin 34 gigawattituntia.
Rakentaminen ja voimalaitoksen rakenne
Voimalan rakennusluvan antoi Pohjois-Suomen vesioikeus 7.6.1985. Lupaan sisältyi Portimojärven säännöstelyoikeus, jonka korkein oikeus on vahvistanut 27.12.1985. Rakennustyöt käynnistyivät syyskuussa 1985 ja voimala otettiin käyttöön vuonna 1987. Haapakoskessa ollut pato jätettiin paikalleen, mutta Portimokosken niskalle rakennettiin joen poikki säännöstelypato. Sillä säännösteltiin Portimojärven vedenpintaa. Padon läheltä alkoi niin sanottu yläkanava, joka on kartan mukaan neljä kilometriä pitkä ja noin 30 metriä leveä. Voimalaitoksen turbiinirakennus sijaitsee kanavan päässä 200 metrin päässä Haapakosken voimalarakennuksista. Vesi virtaa voimalaitoksen alta esiin 250 metriä pitkään kanavaan, jonka jälkeen se laskee Haapakosken alapuoliseen suvantoon.
Vaikutukset ympäristöön
Säännöstelypato tukkii Tengeliönjoen luonnollisen uoman estäen vaelluskalojen nousun yläjuoksulle. Tilanne oli jo sama Haapakosken voimalaitoksen toimiessa. Tällä kertaa ei kuitenkaan tarvinnut huomioida puunuittoa, joka loppui jo 1960-luvulla. Haapakosken voimalassa oli kalaportaat, jotka eivät koskaan toimineet kunnolla. Voimalaitoksen rapu- ja kalataloudellisia tappioita korvaamaan on voimalaitos velvoitettu istuttamaan tilalle tietty määrä harjusta, taimenta, pohjasiikaa ja vaellussiikaa.
Portimojärven säännöstelyluvassa vaaditaan Haapakoskeen ohijuoksutusta, jonka pitää olla kesäaikana vähintään 2 m³/s ja muulloin vähintään 0,5 m³/s. Näillä vesimäärillä ei Haapakosken voimalaitosta olisi ollut kannattavaa käyttää, joten sen toiminta pysäytettiin. Kun Portimojärveen tulee alle 70 m³/s, aletaan Portimojärven vedenpintaa laskemaan viikon aikana kesäajan yläkorkeuteen, joka on 64,00 metriä (mpy.). Muuna aikana on yläkorkeus kuitenkin 64,50 metriä ja alakorkeus on aina 63,50 metriä.
Vuonna 1856 annettiin toiminimelle Anders Kurt & Co lupa laskea Portimojärven vedenpintaa hyötykäyttöön tarkoitetun vesijättömaan saamiseksi. Vuonna 1899 suotitettiin järvenlaskun jälkeen isojako, joka lisäsi hankkeen osallistujien viljelyalaa melkoisesti. Järven vesijättömaat kärsivät kuitenkin kevättulvista, jotka täyttivät järven entisen järvialtaan kokonaan. Kesällä vedenpinta aleni merkittävästi paljastaen järvenpohjasta satoja hehtaareita vesiniittyä ja matalia järvilampia. Lampia olivat Lapinlahti, jonne Tengeliönjoen vesi ei kesällä yltänyt, sekä länsiosassa kaksi syvenpää kohtaa. Tengeliönjoki virtasi järven pohjan keskilinjaa pitkin Portimonkoskeen. Alue kärsi lisäksi hallanarkuudesta.
Historiaa: Haapakosken voimalaitos
Haapakosken voimalan rakentaja oli hankkinut edellä mainitut laitteet, rakennukset ja maa-alueet itselleen ja niistä oli jo vuonna 25.10.1916 muodostettu Oulun läänin Kuvernöörin myötävaikutuksella Haapakoski niminen koskitila. Yhtiö otti tällä välin uudeksi nimekseen Ab Aavasaksa Oy. Voimalaitos valmistui vuonna 1923 ja sen toiminta päättyi vuonna 1987, jolloin Porttikosken voimalaitos käynnistyi. Haapakosken voimalasta tuli kolmiturbiininen ja kaksi turbiineista pyörittivät läheisen puuhiomon kiviä ja kolmas tasavirtageneraattoria. Yhtiön taloudellisten vaikeuksien takia voimalaitos myytiin K. J. Säipälle. Epäonni jatkui myöhemminkin, kun hiomo paloi vuonna 1934 ja saha ja mylly useita kertoja 1930- ja 1940-luvuilla. Voimalaitokseen asennettiin vaihtovirtageneraattori ja sähköenergiaa alettiin toimittamaan Tornionlaakson Sähkölle. Kun eversti Nordström osti yhtiön ja nimesi sen nyt Aavasaksa Oy:ksi, asennettiin toinenkin vaihtovirtageneraattori. Nordströn rakennutti vielä Kaaranneskosken voimalaitoksen ja Jolmankosken voimalaitoksen, mutta myös hän joutui rahavaikeuksiin. Vakuutusyhtiöt Salama, Kullervo ja Pohjola ostivat yhtiöt 1960-luvun alussa ja ne sulautettiin Aavasaksa osakeyhtiöön. Lopuksi vakuutusyhtiöt myivät yhtiöt Tornionlaakson Sähkölle vuonna 1980. Samalla yhtiö jätti vesioikeudelle hakemuksen rakentaa Haapakosken voimalaitoksen tilalle Portimokosken voimalaitoksen.
Etymologiaa
Sana portimo tarkoittaa kärppää.
Andres Ehin
thumb|Andres Ehin (2011) Andres Ehin, kirjailijanimi Lembit Vahak, (13. maaliskuuta 1940 Tallinna, Viro – 10. joulukuuta 2011 ) oli virolainen runoilija ja kääntäjä.
1960-luvulla runoilijana aloittanutta Ehiniä pidettiin jo eläessään klassikkona. Hänet tunnetaan maailmalla myös haiku-runoilijana. Hän on kääntänyt viroksi muun muassa P. Mustapäätä.
Myös Ehinin vaimo Ly Seppel ja tytär Kristiina Ehin ovat runoilijoita.
Kronobiologia
350px|thumb|Yleiskatsaus ihmisen [[Sisäinen kello|sisäisestä kellosta fysiologisin määritelmin.]] Kronobiologia on biologian haara, joka tutkii vuorokausirytmin ja muiden aikarytmien sekä ylipäätänsä ajan vaikutusta elintoimintoihin.
Elimistö vuorokausirytmi on elimistön sisäisen keskuskellon sekä keskuskellon alaisen lisämunuaisen toiminnan säätelemää. Lisämunuaisen tuottamat kortikoidit osallistuvat elimistön vuorokausirytmin sekundääriseen säätelyyn tahdistamalla maksan, munuaisten ja aivojen toimintaa.
Helsingin Osuuskauppa
Helsingin Osuuskauppa (HOK) oli pääkaupunkiseudulla 1919–2003 toiminut osuuskauppa. Sen toiminnot yhdistettiin Osuusliike Elannon toimintojen kanssa Helsingin Osuuskauppa Elannoksi vuoden 2004 alussa.
Helsingin Osuuskauppa syntyi Elannon kilpailijaksi, kun osuuskauppaliike oli jakaantunut eri leireihin. Elkuvuosina Elanto korosti raittiusaatetta ja perusti kahviloita ja tehtaita, kun taas Helsingin Osuuskaupalla oli ravintoloita ja  hotelleja. Lasipalatsiin avattiin suuri ravintola, ja sitä vastapäätä nousi hotelli ja tavaratalo.
Sinfonia nro 1 (Šostakovitš)
Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 1 f-molli, op. 10 valmistui vuosina 1924–1925. Sinfonia kantaesitettiin Leningradissa 12. toukokuuta 1926. Leningradin filharmonikkoja johti Nikolai Malko. Šostakovitš sävelsi sinfonian diplomityöksi Leningradin konservatorioon.
Sinfonian kesto on noin puoli tuntia. Säveltäjä yhdistelee esikoissinfoniassaan sukkelaa ja eloisaa tyyliä sekä dramaattisuutta ja traagisuutta tavalla, joka leimaa myös hänen myöhempää tuotantoaan. Sinfoniassa voi kuulla Igor Stravinskin ja Sergei Prokofjevin vaikutusta. Soitinnus on kepeämpää ja ilmavampaa kuin monissa hänen myöhäissinfonioissaan.
Luettelo pikkuplaneetoista: 166001–167000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 166001:stä ja päättyen 167000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Wand’rin’ Star (albumi)
Wand’rin’ Star on vuonna 1999 julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää musiikkia 1950- ja 1960-lukujen western-elokuvista.
Mirnyin piiri
Mirnyin piiri  on paikallinen itsehallintoalue Viljuin yläjuoksulla Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Olenjokin kansalliseen piiriin, idässä Njurban ja Suntarin uluseihin, etelässä Lenskin piiriin ja lännessä Sahan naapurialueisiin Krasnojarskin aluepiiriin ja Irkutskin alueeseen.
Mirnyin piirin keskus on Mirnyin kaupunki. Piirissä on yhdeksän kuntaa ja kolme maalaiskuntaa, niissä yhteensä 14 asutuskeskusta.
Kaupunkikunnat:
Maalaiskunnat:
Mirnyin piirissä louhitaan timantteja ja alueen halki virtaavassa Viljuijoessa on vesivoimaloita. Piirin pinta-ala on 165 800 km² ja vuonna 1995 uluusin asukasluku oli 93 200.
Erkka Lindstedt
Erkka Santeri Lindstedt (s. 6. tammikuuta 1996, Turku) on suomalainen autourheilija, joka edustaa Turun Urheiluautoilijoita.
Saavutukset
Lindstedt on rata-autoilun Suomenmestari kaudelta 2014. Kaudella 2015 hän kilpailee Iso-Britannian merkkiluokassa. Rata-autoilu-urallaan Lindstedt on 26 kilpailusta voittanut 6 ja ollut podiumilla 13 kertaa, jolloin hänen voittoprosenttinsa on 23,1.
Angel of Retribution
Angel of Retribution on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Judas Priestin 15. studioalbumi, jonka yhtye julkaisi helmi-maaliskuun vaihteessa 2005. Yhtyeen laulajaksi oli ennen albumin nauhoitusta palannut Rob Halford, joka oli lähtenyt yhtyeestä 1992. Yllättäen levy nousi Yhdysvaltojen Billboard-albumilistalla sijalle 13, mikä oli neljä sijaa parempi kuin menestysalbumit Screaming for Vengeance ja Turbo. Levy oli myös ensimmäinen listaykköseksi noussut Priest-albumi Kreikassa. Levy sisältää Judas Priestin pisimmän kappaleen, Lochness, joka kestää 13 minuuttia ja 30 sekuntia. Kappaleesta "Judas Rising" on tullut yksi Judas Priestin kiertueklassikoista.
"Angel"-kappale soitettiin ensi kertaa livenä Helsingissä 3.6.2008, kun Judas Priestin maailmankiertue alkoi Suomesta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat käsialaa Glenn Tipton / Rob Halford / K. K. Downing, ellei toisin mainita.
Katanganluba
Katanganluba on bantukieli, jota puhutaan Kongon demokraattisessa tasavallassa Katangan ja Itä-Kasain maakunnissa. Sitä puhui vuonna 1991 äidinkielenään 1,5 miljoonaa ihmistä.
Katanganluban omakielinen nimi kiluba tarkoittaa kirjaimellisesti ”luban kieli”, mutta sitä ei pidä sekoittaa Kongon keskiosan valtakieleen luluanlubaan.
Dupleix
Dupleix voi tarkoittaa seuraavia:
Entten tentten teelikamentten
Entten tentten teelikamentten on Suomessa monina muunnoksina esiintyvä laskemisloru. Loru on Suomen yleisimpiä, siitä on erilaisia muistiin merkittyjä versioita ympäri maata. Lorua käytetään laskemiseen tai valitsemiseen esimerkiksi leikin aluksi tai sen aikana, tilanteissa, joissa lasten on valittava joukostaan joku satunnaisesti. Lorun sanat eivät tarkoita mitään. Kirjallisuudentutkijat nimittävät tällaista runoutta termillä nonsense-runous.
Euroopan eri kielialueilta tunnetaan paljon laskuloruja.
Joitakin lorun muunnelmia
Saksankielinen, vuonna 1897 julkaistu versio:
Kansainvälinen ilmakuljetusliitto
Kansainvälinen ilmakuljetusliitto on maailmanlaajuinen lentoyhtiöiden etu- ja yhteistyöjärjestö.
IATA määrittelee lentoasemille kolmikirjaimiset lentoasemakoodit ja lentoyhtiöille kaksikirjaimiset lentoyhtiökoodit.
Lentoasemakoodeja
Kolmikirjaimisia lentoasemakoodeja voi hakea esimerkiksi IATA:n haun avulla. Esimerkkejä:
Suomi:
Ulkomailta:
Lukkarinmäki
pienoiskuva|Lukkarinmäen idylliä 1930-luvulla. Näkymä Uskelankirkkotieltä (Kuninkaantie). Kuva: Museovirasto.pienoiskuva|Ilmakuva Lukkarinmäestä. Kuva: Vesa Kuusava.Lukkarinmäen kaupunginosa on yksi Salon kaupunginosista. Se rajoittuu lännessä Salo–Helsinki-rautatiehen eli Rantarataan, pohjoisessa Salmeen eli Vähäjokeen ja idässä Perniöntiehen. Etelässä kaupunginosan raja kulkee reittiä Sairaalantie - Uskelankirkkotie - Raivonkatu - Tehdasaukio. Läntinen osa Lukkarinmäen kaupunginosasta on kuulunut Salon kylään ja itäinen osa Karjaskylän, Mököisten ja Pahkavuoren kyliin. Lukkarinmäki liitettiin Salon kauppalaan vuonna 1932 Uskelan kunnasta. Kun Salosta 1960 tuli kaupunki, Lukkarinmäestä tuli 12. kaupunginosa. Sen pinta-ala on noin 30 hehtaaria.
Lukkarinmäen kaupunginosan korkein kohta on Röykkälänkadun ja Uskelankirkkotien välissä oleva Kupparinkallio (32 m). Muita mainittavia mäkiä ovat Lukkarinmäki (28 m) ja Ilomäki (30 m). Alueen vanhimmat asuinrakennukset ovat todennäköisesti 1850-luvulta. Alueella on lukuisia 1900-luvun alkuvuosikymmeninä rakennettuja asuintaloja. Vähäjoen rannassa on Salon pappilana käytetty rakennus 1910-luvun puolivälistä. Reeninkadun varrella on kolme suurehkoa asuintaloa, jotka on rakennettu 1920-luvulla Leinon tehtaan työntekijöiden asuintaloiksi. Vähäjoen rannassa on sijainnut oluttehdas, josta on jäljellä enää olutkellari. Salmenrannan, Raivaajankadun ja Hanhenkujan kortteleissa on asuintaloja 1910-, 1930- ja 1940-luvuilta.
Historiaa
Lukkarinmäki oli osa todennäköisesti jo ajanlaskumme alussa asuttua metsäistä saarta, johon kuuluivat myös nykyiset Mököistenmäki, Anistenmäki ja Kirkonmäki. Tästä saaresta on mahdollisesti koko kaupunki saanut nimensä (Salo = metsäinen saari). Lukkarinmäki (ruotsiksi Klockarbacken) on saanut nimensä siitä, että alueella on asunut Salon kappelikirkon lukkareita. Alueen varhaisempi nimitys Klämtnäs viittaa lukkarin vanhimpaan työhön, kirkonkellojen soittoon. Pyhän Annan kappelikirkko sijaitsi viereisellä Kirkonmäellä ennen Uskelan kirkkoa.
Nykyisten Raivaajankadun ja Kulkurinkujan risteyksen kohdalla on sijainnut 800-luvulle j.a.a. ajoitettu rautakautinen kalmisto. Tie Salon sillalta Lukkarinmäkeen ja edelleen Perniöön on osa Turku–Viipuri-maantietä eli Suurta Rantatietä (Kuninkaantie) ja ollut käytössä mahdollisesti jo 1100-luvulta lähtien, mutta viimeistään vuonna 1293, kun Viipurin linna rakennettiin. pienoiskuva|Lukkarinmäkeläisten perinteinen perhetapahtuma Kivimiehenpuistossa 13.8.2019. Kuva: Pertti Falkstedt. Museoviraston rakennetusta kulttuuriympäristöstä laatima inventointi RKY nimeää valtakunnallisesti merkittävinä rakennettuina kulttuuriympäristöinä Lukkarinmäen kaupunginosasta Suuren Rantatien osuuden ja Vähäsillan, joka on vanhimpia Salmen eli Vähäjoen ylityspaikkoja.
Vuonna 1856 alettiin rakentaa Salon Oluttehdasta Vähäjoen rantaan. Sen toiminta alkoi 1858 ja jatkui vuoteen 1954.
Salon Lukkarinmäki-seura
Salon Lukkarinmäki-seura on 2004 perustettu asuinalueyhdistys, joka toimii Lukkarinmäen alueen puolestapuhujana. Lukkarinmäki-seura on järjestänyt vuodesta 2012 perhetapahtuman Kivimiehenpuistossa. Prykin kerhohuoneessa seura on järjestänyt 2013 Lukkarinmäen alueella asuneiden taiteilijoiden Lukkarinmäkeä esittävien teosten näyttelyn.
Vuonna 2018 Lukkarinmäki-seura sai hallintaoikeuden Raivaajankadun luolaan, joka on toiminut pommisuojana. Seura on järjestänyt luolassa mm. Sampsa Sarparannan Lukkarinmäen puolesta -adressin tukikonsertin, glögitilaisuuden ja Väärillä raiteilla -lyhytelokuvan näytöksen. Salon Lukkarinmäki-seura on toiminut Lauri Hollménin, Esa Jyrkkiön ja Reijo Nordellin kirjoittaman Salon Lukkarinmäki -kirjan virallisena taustayhteisönä. pienoiskuva|Lukkarinmäki-joulukalenterin 2022 luukku 1. Kuva: J. Lietzénpienoiskuva|Lukkarinmäen joulukalenteri 2022. SSS 30.11.2022.pienoiskuva|250x250px|Lyyli Säilä: "Salo", 1958, öljy kankaalle 107 x 177, Salon kaupungin taidekokoelma. Kuva: Katri Lehtola. Näkymä Kupparinkalliolta Toukokuun 22. ja 23. päivänä 2022 järjestettiin ensimmäisen kerran runsaasti osallistujia kerännyt Lukkarinmäen pihakirppis-tapahtuma.
Lukkarinmäki oli 2021 ehdokkaana Kotiseutuliiton järjestämässä Vuoden kaupunginosa -kilpailussa.
– Lukkarinmäellä yhdistyvät kaupunkiasumisen edut ja kulttuurihistoriallisesti merkittävän asuinalueen elävä miljöö, yksi ehdottajista perusteli.
Lukkarinmäki-joulukalenteri
Lukkarinmäki-seura on ideoinut ja toteuttanut Lukkarinmäki-joulukalenterin vuodesta 2020. Joulukuussa joka päivä (1. - 24.12.) avautuu yksi joulukalenterin luukku Lukkarinmäessä eri osoitteissa, ja luukut ovat auki aina 30.12. asti. Luukku saattaa sijaita esimerkiksi pihalla, ikkunalla, parvekkeella tai talon edustalla. Luukkujen toteutukset ovat persoonallisia ja asukkaiden omaehtoisesti toteuttamia. Joulukalenteri on ollut todella suosittu kävelyretkien kohde. Se on kerännyt tuhansia katselijoita. Kalenteriluukkuja ovat käyneet katsomassa päiväkotiryhmät, koululaisryhmät, salolaiset ja lukuisat ulkopaikkakuntalaiset. Salolainen suunnistusseura on hyödyntänyt Joulukalenteria suunnistustapahtumassaan. Ohessa vuoden 2022 Lukkarinmäen joulukalenteri -kartta.
Lukkarinmäen kevät -tapahtum
Lukkarinmäki-seura järjesti Lukkarinmäen kevät -tapahtuman ensimmäisen kerran 2022, jolloin Lukkarinmäellä pidettiin pihakirppiksiä omilla pihoillaan. Tänä vuonna 2023 lauantaina 20.5. klo 11-16  järjestettävässä tapahtumassa on monenlaista nähtävää ja koettavaa. Päivän aikana voi kierrellä Lukkarinmäen pihakirppiksiä (ks. pihakirppiskartta ohessa), nauttia Salon kansalaisopiston teatteritaiteen opiskelijoiden Lukkarinmäki-aiheisesta näytelmästä, tutustua kuvataiteilija Ilona Niemen työskentelyyn, piipahtaa Salon Pyhän Ristin Tšasounassa, vaihtaa kasveja, mekkoja sekä laukkuja tai osallistua pajunpunonnan kurssille. Lisäksi Salon taitokeskuksessa on mahdollista nauttia Seitsemän sortin kahvilan tuotteista. Myös Lukkarinmäki-mekkoja on nähtävillä muutamien lukkarinmäkeläisten yllä.
Lukkarinmäki taiteessa
Lukkarinmäki on aiheena seuraavissa elokuvissa:
Timo Lähteenmäki: Lukkarinmäki vaarassa https://www.youtube.com/watch?v=v1RfHZearZ8
Timo Lähteenmäki: Väärillä raiteilla https://www.youtube.com/watch?v=GqSCuFJjadI
Timo Lähteenmäki: Tunneli https://www.youtube.com/watch?v=D-R6t24Sv1A
Lukkarinmäkeä on taiteessaan kuvannut mm. salolainen taidemaalari Lyyli Säilä.
Muusikko ja kuvataiteilija Sampsa Sarparanta on asunut aiemmin Lukkarinmäellä.
Kuvataiteilija Ilona Niemi asuu Lukkarinmäellä.
Mário Grman
Mário Grman (s. 11. huhtikuuta 1997 Topoľčany, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Vítkovicessa. Hän on pelipaikaltaan oikea puolustaja. Grman on itse luonnehtinut olevansa pelityyliltään puolustava puolustaja, aiemmin KHL:ssä pelanneessa HC Slovan Bratislavassa pelatessaan hänen kiekollista vastuutaan kasvatettiin ja Grmanin pelityyli muuttui enenmmän yleispuolustajan suuntaan. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Grman on HC Topoľčanyn kasvatti. Kaudella 2012–2013 hän pelasi myös seitsemän ottelua lainalla MHC Martinin B-nuorissa. Kaudella 2013–2014 Grman debytoi miesten peleissä pelattuaan suurimman osan kaudestaan Slovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kehitysohjelma HK Orange 18:n mukana maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Hän pelasi osan kaudestaan myös Topoľčanyn B-nuorissa.
WHL-joukkue Red Deer Rebels varasi Grmanin 87. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015. Kesällä 2015 samassa liigassa pelaava Kootenay Ice varasi Grmanin uudelleen CHL:n varaustilaisuuden 95. pelaajana. Hän pelasi joukkueessa kauden 2015–2016.
Kaudeksi 2016–2017 Grman palasi kotimaahansa. Hän debytoi Extraligassa, jossa Grman pelasi Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kehitysohjelma HK Orange 20:n sekä MsHK Žilinan joukkueissa yhteensä 31 runkosarjaottelua tehden viisi syöttöpistettä sekä 11 playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki Extraliga-debyyttinsä HK Orangessa runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2016 vieraissa HC Nové Zámkya vastaan. Grman pelasi kauden aikana myös kolme ottelua kasvattajaseuransa HC Topoľčanyn A-nuorissa.
Toukokuussa 2017 Grman siirtyi try-outille Tšekin Extraligan Piráti Chomutoviin. Elokuussa hän sai joukkueeseen jatkosopimuksen kaudeksi 2017–2018. Grman teki kauden aikana 44 runkosarja- ja kolmessa karsintasarjan ottelussa tehot 1+4=5. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella kotimaahansa KHL-joukkue HC Slovan Bratislavan riveihin. Grman teki siellä 54 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8.
Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Lokakuussa 2019 hän joutui yli kuukaudeksi sivuun reisivamman vuoksi. Helmikuussa 2020 SaiPa käytti Grmánin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Grmánin sopimus sisälsi option KHL:ään siirtymisestä. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon.
Grman palasi kaudeksi 2022–2023 Tšekin Extraligaan ja hän siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella HC Vítkovicen riveihin. Joulukuussa 2022 Grman teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Üstinskin piiri
Üstinskin piiri on hallinnollinen alue Kalmukian tasavallan itäosassa Astrahanin alueen vastaisella rajalla Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Astrahanin alueeseen, etelässä Jaškulin piiriin ja lännessä Kötšnrin ja Oktjabrin piireihin. Piirin hallinnollinen keskus on Tsağan Amnin kylä. Piirin pinta-ala on 7 996 km². Vuonna 2002 piirissä oli 10 506 asukasta. Piiri on perustettu 24. tammikuuta 1938.
Mário Grman
Maajoukkueura
Grman edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuosina 2018, 2021 ja 2022. Vuoden 2019 turnaus häneltä jäi väliin, kun Grman loukkasi kätensä viimeisessä harjoitusottelussa Britanniaa vastaan. Hän pelasi myös Pekingin olympiakisojen 2022 karsinnoissa. Grman nimettiin Slovakian joukkueeseen myös itse olympiaturnaukseen, mutta hän kuitenkin putosi joukkueesta juuri ennen kisoja sairastumisen vuoksi. Yhteensä Grman on pelannut 58 A-maaottelua tehden kymmenen syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Ice Hockey Challengessa 9. helmikuuta 2017 Itävallan Innsbruckissa Itävaltaa vastaan. Grman keräsi ottelussa yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä.
Grman pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Slovakian varakapteenina. Grman pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014.
Ta Mok
Ta Mok (1926 – 20. heinäkuuta 2006, oik. Chhit Choen) oli Lounais-Kambodžan komentaja ja veli numero 7 kommunistisen Kambodžan aikana. Hän syrjäytti Pol Potin punakhmerien johdosta vuonna 1997, ja oli puolueen viimeinen johtaja ennen pidätystään maaliskuussa 1999. Pidätyksensä jälkeen hän sai syytteen kansanmurhasta.
Chhit Choen opiskeli buddhalaiseksi munkiksi Phnom Penhissä. 1940-luvulla hän vastusti aktiivisesti sekä Ranskan siirtomaavaltaa että japanilaisten miehitystä. Hän toimi punakhmereissä nimellä Ta Mok . Hän menetti osan jalkaansa taisteluissa vuonna 1970.
Ta Mokista tuli vuonna 1977 armeijan komentaja. Tässä ominaisuudessa hän oli vastuussa kommunistisen Kambodžan ajan puhdistuksista. 30 000 ihmisen joukkomurhasta Angkor Cheyn piirissä hän sai lisänimen "teurastaja." Kun Vietnam hyökkäsi maahan vuonna 1978, Ta Mok vetäytyi armeijansa jäänteiden kanssa pohjoiseen.
Vuonna 1997 tapahtuneen punakhmerien hajaannuksen jälkeen Ta Mokista tuli yhden ryhmittymän johtaja. Hän pidätytti Pol Potin, joka kuoli piilopaikassa sydänkohtaukseen. Ta Mok itse pidätettiin 6. maaliskuuta 1999 Thaimaan puolella. Kahta päivää aiemmin YK oli julkistanut raportin, joka suositteli sotarikostuomioistuimen perustamista Kambodžaan.
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016
pienoiskuva|Maailmanmestaruuspokaali Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016 olivat kahdeksannet FIFA:n järjestämät futsalin maailmanmestaruuskilpailut, jotka pelattiin Kolumbiassa 10. syyskuuta – 1. lokakuuta 2016. Lopputurnaukseen osallistui yhteensä 24 maata. Otteluita järjestettiin kolmessa kaupungissa Bucaramangassa, Medellinissä ja Calissa.
Venäjän talousalueet
thumb|400px|Venäjän talousalueet: 1. [[Keskinen talousalue, 2. Keskinen mustanmullan talousalue, 3. Itä-Siperian talousalue, 4. Kaukoidän talousalue, 5. Pohjoinen talousalue, 6. Pohjois-Kaukasian talousalue, 7. Luoteinen talousalue, 8. Volgan talousalue, 9. Uralin talousalue, 10. Volga-Vjatkan talousalue, 11. Länsi-Siperian talousalue, 12. Kaliningradin talousalue]]
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016
Maailmanmestaruuden voitti Argentiina, joka kukisti finaalissa Venäjän 5–4. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Argentiinan Fernando Wilhelm.
Venäjän talousalueet
Venäjän federaatio on jaettu 12 talousalueeseen taloudellisia ja tilastointitoimia varten. Venäjän liittovaltiosubjektit on ryhmitelty talousalueiksi seuraavien kriteerien mukaan:
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016
Lohkovaihe
Lohkovaiheessa joukkueet jaettiin kuuteen neljän joukkueen lohkoon, Jokaisen lohkossa pelattiin yksinkertainen sarja. Kaikkien lohkojen kaksi parasta joukkuetta sekä neljä parasta lohkokolmosta etenivät pudotupeli vaiheeseen. Parhaat lohkokolmoset määräytyivät alkulohkon pisteiden ja tarvittaessa maalieron avulla.
Venäjän talousalueet
Talousalueet ja niiden koostumus
Talousalueet ovat luettelossa väkiluvun mukaisessa suuruusjärjestyksessä.
Italian Grand Prix 1988
Italian Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 11. syyskuuta 1988 Monzan radalla. Kilpailun voitti Ferrarin Gerhard Berger, ja toiseksi hänen tallikaverinsa Michele Alboreto. Lopputulos oli täysin erilainen kuin kauden mikään muu kilpailu, sillä molemmat McLarenit keskeyttivät. Kilpailu olikin kauden ainoa, jonka voitti jokin muu talli kuin McLaren ja muu kuljettaja kuin Alain Prost tai Ayrton Senna. Ferrarin kaksoisvoitto tuli neljä viikkoa tallin perustajan, Enzo Ferrarin kuoleman jälkeen.
Kirjavahvuus
Kirjavahvuus on sotilasaston kirjoilla olevien henkilöiden määrä, suurin määrä, mitä sen piirissä voidaan käyttää palvelukseen. Kun kirjavahvuudesta vähennetään palvelushelpotuksen saaneet sairaat tai komennuksilla ja lomilla olevat, saadaan palvelukseen käytettävissä olevien henkilöiden vahvuus, rivivahvuus.
Peretikkahappo
Peretikkahappo (C2H4O3) on perkarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja etikkahapon johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä sekä desinfiointi- ja valkaisuaineena.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa peretikkahappo on väritöntä pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, etyyliasetaattiin, kloroformiin ja bentseeniin. Peretikkahappo on etikkahappoa heikompi happo ja sen pKa-arvo on 8,2. Peretikkahappo on hyvin vahva hapetin ja se reagoi erittäin helposti, minkä vuoksi kaupallisiin peretikkahappoliuoksiin lisätään stabilisaattori.
Valmistus ja käyttö
Teollisessa mittakaavassa peretikkahappoa valmistetaan asetaldehydin auto-oksidaatiolla hapen avulla. Laboratoriomittakaavassa yhdistettä voidaan valmistaa hapettamalla etikkahappoa vetyperoksidin tai vetyperoksidin ja urean seoksella rikkihapon toimiessa katalyyttinä. Peretikkahappoliuokset sisältävät aina hieman vetyperoksidia ja etikkahappoa.
Peretikkahapolla on bakteereja tappavia biosidisiä ominaisuuksia ja tämän vuoksi sitä käytetään desinfektioaineena muun muassa jätevesien puhdistuksessa. Yhdiste myös irrottaa tehokkaasti biofilmiä. Peretikkahappoa käytetään myös sellun valkaisemisessa ja se toimii sekä kirkastavana että ligniiniä hajottavana reagenssina. Neutraalissa pH:ssa peretikkahapon valkaiseva vaikutus on hyvin nopea. Orgaanisissa synteeseissä peretikkahappoa käytetään hapettavana reagenssina. Se hapettaa muun muassa alkeenit epoksideiksi, aromaattiset yhdisteet kinoneiksi ja amiinit amiinioksideiksi.
Intravenoosi
pienoiskuva|Suonensisäinen "tippa".Intravenoosinen anto (myös intravenöösinen, lyhenne i.v.) on lääkkeen antotapa, jossa lääkevalmiste joko injektoidaan (ruiskutetaan) tai infusoidaan ("tiputetaan") suoraan laskimoon, yleensä kyynärtaipeen tai kämmenselän suoneen. Lääkeaineen vaikutus alkaa tällöin nopeasti. Intravenoosin muita etuja ovat annoksen tarkka säädeltävyys sekä mahdollisuus käyttää suuriakin lääketilavuuksia.
Lääkkeen laskimonsisäisestä injektoinnista voi seurata lääkeainepitoisuuden nopea nousu veressä. Alkupitoisuus saattaa olla tasaantuneeseen vaiheeseen nähden monikymmenkertainen, mikä voi olla haitallista etenkin sydämelle ja aivoille.
Intravenoosisesti käytettävälle lääkevalmisteelle on erityisiä vaatimuksia: lääkkeen tulee olla steriiliä ja liueta hyvin, se ei saa saostua infuusionesteeseen eikä sisältää kuumetta aiheuttavia aineita. Valmisteen happamuuden ja osmoottisuuden tulee olla sopivissa rajoissa, jotta suonen seinämä ei ärsyynny. Jotkut lääkeaineet voivat aiheuttaa kudosnekroosin joutuessaan laskimon sijasta viereiseen kudokseen (eli jos ne vahingossa injektoidaan paravenoosisesti eikä intravenoosisesti).
Veri ja plasma on aina annettava suoraan verenkiertoon; myös hyvin suuret lääkemäärät annetaan yleisimmin laskimoinfuusiona. Niin ikään kun lääkeaineen puoliintumisaika on lyhyt, tai kun terapeuttinen ja toksinen pitoisuus ovat hyvin lähellä toisiaan käytetään intravenoosi-infuusiota, jolla saavutetaan mahdollisimman vakaa lääkeainepitoisuus.
Sale
thumb|Sittemmin lopetettu [[Niukkalan Sale-myymälä Uukuniemellä Parikkalassa. Kuva vuodelta 2011.]] Sale on S-ryhmään kuuluva vähittäiskauppaketju, joka toimii lähes koko Suomessa. Ketjuun kuuluu 308 myymälää. Alueosuuskauppa HOK-Elannon toimialueella Helsingissä ja sen lähikunnissa vastaavan kokoluokan myymäläketju on nimeltään Alepa. Myöskään Ahvenanmaalla ei ole varsinaisesti Sale-myymälöitä, mutta Varuboden på Ålandin myymälä Varuboden City Maarianhaminassa on jossain yhteyksissä merkitty Salen logolla.
Salen myymälät sijaitsevat tyypillisesti kaupunkien keskustoissa, lähiöissä, ABC:n huoltoasemilla sekä maaseututaajamissa. Myymälöissä on 1 700–3 000 tuotteen valikoima, joka keskittyy pääasiassa ruokaan ja hygieniatuotteisiin.
Historiaa
Ketju perustettiin vuonna 1989, jolloin S-ryhmä oli ryhtynyt kokoamaan kauppojaan valtakunnallisten ketjujen alle. Aluksi ketju toimi nimellä S-ale. Salet korvasivat sitä ennen toimineet pienet S-kaupat, jotka eivät kuuluneet mihinkään ketjuun.
Sebastián Aguilera de Heredia
Sebastián Aguilera de Heredia (1561–1627) oli espanjalainen säveltäjä ja urkuri.
Aguilera syntyi Zaragozassa ja sai musiikinopetuksensa samassa kaupungissa. Hän sai 24-vuotiaana katedraalin urkurin toimen Huescassa. Vuonna 1603 hänet nimitettiin Zaragozan katedraalin urkuriksi. Aguilera kuoli vuonna 1627.
Sebastián Aguilera de Heredia sävelsi urku- ja vokaalimusiikkia.
Vidjajevo
thumb|right|85px|Vidjajevon kaupunkipiiri-kunnan vaakuna Vidjajevo (, aikaisemmin Uritsa, ) on suljettu asuinalue Murmanskin alueella Venäjällä. Vidjajevo on samannimisen kaupunkipiirikunnan (Городской округ ЗАТО п. Видяево) keskus ja ainoa taajama, mutta se ei itse ole kaupunki. Asukkaita kaupunkipiirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 5 771.
Jalkaväkiprikaati-80
thumb|Jalkaväkiprikaatien aseistukseen kuuluvat muun muassa raskaat [[95 S 58–61 -singot.]]
Vidjajevo
Vidjajevon asutuskeskus palvelee samannimistä sukellusvenetukikohtaa, joka sijaitsee kahdessa erillisessä osassa, välittömästi taajaman koillispuolella Uuravuonon rannalla sekä Auravuonon perukassa noin 6 km taajamasta pohjoiseen. Vidjajevo rajoittuu lännessä Zaozjorskin suljettuun kaupunkipiirikuntaan, muuten sitä ympäröi Kuolan piirin Uuran maalaiskunta. thumb|center|900px|Näkymä suljettuun Vidjajevon asuintaajamaan
Jalkaväkiprikaati-80
Jalkaväkiprikaati-80 on vuoden 1980 varustukselle suunniteltu suomalainen sodanajan jalkaväkiprikaati, jonka kirjavahvuus on 7 169 sotilasta. Pataljoonan taistelevien komppanioiden joukkueiden on suunniteltu liikkuvan maataloustraktorien vetämissä perävaunuissa. Koulutuksessa valmistaudutaan myös noin 20–25 kilometrin jalkamarssiin taistelukykyisenä kenttävarustuksessa sekä noin 100–120 kilometrin polkupyörämarssiin niin ikään kenttävarustuksessa.
Vidjajevo
Historia
Uritsan kylä sai nimensä Uritsajoesta ja tämä puolestaan laskupaikastaan Uuravuonosta (Ura guba); nimi on saamelaista kantaa. Taajama perustettiin vuonna 1958. 1960-luvulla paikkakunnalla toimi dieselkäyttöisten sukellusveneiden telakka ja vuodesta 1979 myös ydinsukellusveneiden. Uritsa-nimi vaihdettiin Vidjajevoksi vuonna 1964 sukellusvene Štš-421:n päällikön kapteeniluutnantti Fjodor Vidjajevin muistoksi, joka menehtyi Barentsinmerellä toisessa maailmansodassa.
1980-luvulla Auravuono (Ara guba) oli yksi Neuvostoliiton tärkeimmistä sukellusvenesatamista ja palveli kaikkia kolmea sukellusvenesukupolvea dieselkäyttöisistä ydinkäyttöisiin. Nykyisin telakan merkitys on vähentynyt; jäljellä ovat vain Akula, Sierra ja Oscar-II -luokat. Lisäksi Auravuonon tukikohtaan on varastoitu käytöstä poistettuja ydinreaktoreita ja ydinjätettä. Vidjajevo oli myös vuonna 2000 Barentsinmerellä uponneen K-141 Kurskin kotisatama.
Jalkaväkiprikaati-80
Nykyisellään sodanajan joukkoihin kuuluu kuusi jalkaväkiprikaatia.
Kokoonpano
Jalkaväkiprikaati-80 on itsenäinen pääasiassa ottokalustolla toimiva sotatoimiyhtymä, jolla on omat taistelevat, taistelua tukevat ja huoltavat aselajinsa.
Halutuimmat
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 9.
Alppihiihto talviolympialaisissa 1976
XII talviolympialaisissa Innsbruckissa vuonna 1976 alppihiihto oli yhdeksättä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Alppihiihdossa järjestettiin kuusi kilpailutapahtumaa: pujottelu, suurpujottelu ja syöksylasku sekä miehillä että naisilla.
Pujottelu
<br style="clear:both;"/>
Suurpujottelu
<br style="clear:both;"/>
Syöksylasku
<br style="clear:both;"/>
Manama
Manama on Bahrainin pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Se sijaitsee Persianlahden rannalla Bahrainin saaren pohjoisosassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 143 035.
Manama-nimi mainitaan kirjallisissa lähteissä ensi kertaa 1345, mutta asutuksella kaupungin alueella on pidempi historia. Portugalilaiset valtasivat kaupungin 1521 ja persialaiset 1602. Vuodesta 1783 kaupunkia on hallinnut – lyhyin poikkeuksin – al-Khalifahin dynastia. Manamasta tuli vapaasatama 1958 ja Bahrainin pääkaupunki 1971.
Manaman lentoasema sijaitsee kaupungin pohjoispuolella al-Muharraqin saarella. Matkailu on merkittävä tulonlähde kaupungissa, arabian kielen ohella myös englanti on yleistynyt paljon. Kaupungissa sijaitsee Al Ahli Stadium, joka toimii muun muassa jalkapallo-otteluiden pelipaikkana.
Maantiede
Manaman kaupunki sijaitsee Bahrainin pääsaaren koillisosassa. Vaikka kaupunki sijaitsee alueella, jolla juomavesivarannot ovat yleensä vähäiset, Manama on jo pitkään tunnettu pohjavesivarannoistaan. Pohjavesi on luonut paikalle keidasalueen, joka on tukenut asutusta paikalla. Manama on myös Bahrainin muihin alueisiin verrattuna hedelmällisellä maaperällä, mikä on mahdollistanut taatelien ja muiden sitkeiden kasvien kasvatuksen.
Ilmasto
Köppenin ilmastoluokituksen mukaan Manamassa vallitsee aavikkoilmasto. Manaman ilmasto on kuuma ja hyvin kuiva. Vuoden keskimääräinen lämpötila on 26,2 °C. Kuuminta on elokuussa, jolloin keskimääräinen lämpötila on 34,0 °C. Kylmin kuukausi on tammikuu, jolloin lämpötila on keskimäärin 17,1 °C. Kesäkuun ja syyskuun välillä Manamassa ei sada käytännössä lainkaan. Sateisin kuukausi on helmikuu, jolloin sataa keskimäärin 17 millimetriä. Vuosittainen sadanta on noin 70 millimetriä. Persianlahden veden lämpötila vaihtelee Manamassa helmikuun 18,3 °C:sta elokuun 34,0 C:seen.
Historia
210px|thumb|vasen|[[Khamisin moskeija.]]
Maataloutta ja kalastusta on harjoitettu Manaman alueella mahdollisesti jo kolmannelta vuosituhannelta eaa. lähtien. Bahrainin yhdistetään usein muinaiseen Dilmunin sivilisaatioon, joka kukoisti suurin piirtein vuoden 2500 eaa. jälkeen. Dilmun tunnetaan etenkin Gilgameš-eepoksesta, jossa paikka tunnetaan kuolemattomuuden lähteenä. Vuosien 2300 ja 1000 eaa. välillä rakennettiin myös suuria hautakumpuja, joita tunnetaan saarelta yli 170 000. Vuoden 700 eaa. tienoilla saaren valtasivat assyrialaiset ja heitä seurasivat pian babylonialaiset. Sittemmin kreikkalaiset tunsivat saaren nimellä Tylos ja siellä ilmeisesti vieraili muutama Aleksanteri Suuren laivastoon kuulunut laiva. Plinius vanhempi viittaa saareen kertoen siellä tuotettavan helmiä ja puuvillaa. Vuoteen 410 jaa. mennessä lähellä Manamaa oli nestoriolainen piispa ja luostari. Vuonna 630 saaren valloittivat muslimit ja he rakennuttivat saarelle Khamisin moskeijan, joka on yksi Persianlahden alueen vanhimmista moskeijoista. Muslimit kävivät kauppaa kaukaistenkin alueiden kanssa ja saarelta on löytynyt esimerkiksi kiinalaisia kolikoita 650–1200-luvuilta.
Vuonna 1330 saaren valtasivat hormuzilaiset joukot ja vuonna 1345 tehtiin ensimmäinen kirjallinen maininta Manaman kaupungista muodossa al-Manamah. Saaresta muodostui yksi šiialaisen oppineisuuden keskuksista ja se tuotti monia Persiassa ja Irakissa vaikuttaneita uskonoppineita. Vuonna 1521 saaren valtasi Portugali, joka rakennutti sen rannikolle useita linnakkeita. Yksi niistä oli Qalhat Manama, joka on nykyisin suosittu turistinähtävyys kaupungin reunalla. Portugalin valta päättyi vuonna 1602, jolloin saaren valtasivat Persiaa hallinneet Safavidit. Persian valta heikkeni seuraavan vuosisadan lopulla ja valtaan nousivat arabiheimot. Yksi niistä oli sunnalainen al-Khalifa-heimo alun perin Etelä-Najdista. He muuttivat ensin nykyisen Kuwaitin alueelle ja muuttivat edelleen 1700-luvun lopussa vallaten vuonna 1789 Qatarin. Qatarista käsin he valloittivat Bahrainin saaren ja maan nykyisin šiialaisen enemmistön yli valtaa pitävä sunnalainen yläluokka polveutuu heistä. 230px|thumb|Mamaman [[souq vuonna 1965.]]
Britit saapuivat alueelle heidän kiinnostuttuaan alueen kautta meriteitse kulkevista kauppareiteistä. Vuoteen 1820 mennessä he olivat pakottaneet paikalliset hallitsijat sopimuksiin kanssaan, joiden virallinen tarkoitus oli hillitä merirosvoutta. Helmet muodostivat vielä pitkään kaupungin talouden kulmakiven. Helmikauppaan vaikutti raskaasti 1920-luvun maailmanlaajuinen lama. Helmien tilalle löytyi pian toinen luonnonvara. Standard Oil of California eli Socal löysi saarelta maaöljyä vuonna 1932 ja vuonna 1934 Bahrainista tuli ensimmäinen raakaöljyä ulkomaille vievä Persianlahden maa. Tuloja saatiin myös ulkovaltojen Juffairiin muutaman kilometrin päähän Manamasta perustetuista laivastotukikohdista. Britit perustivat laivastotukikohdan saarelle vuonna 1935 ja sitä käytettiin aina vuoteen 1971 saakka. Yhdysvallat alkoi käyttää samaa satamaa vuonna 1949 ja sillä on edelleen myös 5. laivaston sotilasalue Manaman esikaupunkialueella. Bahrain itsenäistyi vuonna 1971 ja Manamasta tuli uuden valtion pääkaupunki. Nykyisin kaupunki on maan hallinnollinen ja taloudellinen keskus.
Talous
230px|thumb|Manaman kaupunkikuvaa.
Vaikka Bahrain olikin yksi ensimmäisistä öljyä tuottamaan ruvenneista Persianlahden valtioista, sen öljyvarannot ovat kuitenkin suhteellisen vähäiset. Tämä on pakottanut etsimään taloudellista kasvua muilta aloilta. Manamasta onkin pyritty kehittämään Persianlahden finanssialan keskusta. Nykyisin kaupungissa onkin yli 175:n pankin toimintaa. Kaupunkiin on pyritty houkuttelemaan myös turisteja, joita tulee etenkin Bahrainin naapurimaa Saudi-Arabiasta. Vuonna 1986 maiden välille rakennettiin pengertie, joka mahdollistaa kolmen miljoonan turistin kulun vuosittain mantereelta Bahrainin saarelle. Turismin kehittämistä ovat vaikeuttaneet levottomuudet maan šiialaisen enemmistön ja sunnalaisen yläluokan välillä.
Kulttuuri
Bahrainin kansallismuseossa on näytteillä esimerkiksi arkeologisia löydöksiä Dilmunista ja se on yksi maan suosituimmista nähtävyyksistä. Museo sijaitsee keinotekoisella niemimaalla lähellä Muharraqin saarta ja se on aloittanut toimintansa vuonna 1988. Lähellä kansallismuseota sijaitsee vuonna 2012 avattu Bahrainin kansallisteatteri. Teatteri kuuluu arabimaailman suurimpiin ja on sen kolmanneksi suurin oopperatalo heti Kairon ja Masqatin oopperatalojen jälkeen. Bab al Bahrain on sisäänkäynti kaupungin vanhaan soukiin. Bahrainin emiiri Isa ibn Salman Al Khalifan mukaan nimetty Kulttuurikeskus Isa vihittiin käyttöön joulukuussa 2008. Rakennuksessa toimii muun muassa maan kansalliskirjasto.
Salesforce.com
Salesforce.com, Inc. on yhdysvaltalainen ohjelmistoyritys. Se osti Tableau Softwaren 15,3 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla vuonna 2019.
Haifa
Haifa (hepreaksi חֵיפָה Ḥefa; arabiaksi حَيْفَا Hayfa) on Israelin kolmanneksi suurin kaupunki. Vuoden 2018 lopussa Haifan asukasluku oli 283 640. Kaupunki ja sen ympärillä olevat alueet kuuluvat Haifan hallintoalueeseen. Haifa on satamakaupunki ja sijaitsee Karmelvuoren juurella Välimeren rannalla.
Maantiede
Haifa sijaitsee Israelin pohjoisosassa Haifanlahden rannikolla Karmelinvuoren juurella. Haifasta noin kymmenisen kilometriä kaakkoon lahden toisella puolella sijaitsee Akko. Haifan itäpuolelta alkaa Galilean Länsirannasta erottava Jisreelin tasanko.
Historia
thumb|vasen|Haifaa vuonna 1898. pienoiskuva|Haifa, 1925 - 1937 Haifa oli pitkään lähinnä pieni kalastajakylä ja lähialueen merkittävin kaupunki oli Akko. Antiikin aikana paikka tunnettiin nimellä Sycaminum ja nimeä Efa alettiin käyttää Rooman valtakunnan aikana, jolloin paikalla sijaitsi pieni juutalainen asutuskeskus ja roomalainen linnoitus. Ristiretkeläiset valtasivat sen vuonna 1100 ja antoivat sille nimen Caphas. Saladin valtasi sen vuonna 1187, mutta ristiretkeläiset palasivat vuonna 1250 Ludvig IX:n johdolla. Ristiretkeläiset hallitsivat kaupunkia vain vuoteen 1265 saakka, jolloin sen valtasivat ja hävittivät mamelukit. Kaupungin kasvun esti pitkään sen alttius beduiinien ryöstöretkille. Sen jälleenrakennutti Osmanien valtakunnan kuvernööri Ahmed al-Harithi vuonna 1631. 1760-luvulla Haifan valloitti kuvernööri Dahir al-Umar joka päätti siirtää kaupungin kaakkoon helpommin puolustettavalle paikalle. Umar rakennutti kaupunkiin moskeijan ja Wadi Rushmian linnoituksen, sekä antoi karmeliiteille luvan rakennuttaa luostarin Karmelin vuorelle. Maaliskuussa 1799 Haifan valtasivat Napoléon Bonaparten joukot, jotka vetäytyivät jo paria kuukautta myöhemmin. Vuonna 1831 sen valtasivat puolestaan Egyptin Ibrahim paššan joukot.
Sikorsky S-76
Sikorsky S-76 on yhdysvaltalainen matkustajahelikopteri, johon mahtuu 12 matkustajaa. Sen lentonopeus on 287 kilometriä tunnissa ja lentomatka yli 730 kilometriä. Suomessa Sikorsky S-76:a käytti aiemmin Copterline, joka lensi sillä Helsingin ja Tallinnan välistä reittiä.
Kone on alun perin kehitetty öljykenttien huoltotoimintaan, mutta siitä on tullut suosittu myös muussa käytössä, kuten matkustajahelikopterina.