cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaara
Etelä-Suomen mäet ovat olleet useimmiten ensin veden peitossa eli subakvaattista aluetta jäätikön väistyessä, ja tämän jälkeen tavallisesti saarina, jolloin rantavoimat kuten aallot ovat huuhtoneet mäkien la’ilta ja rinteiltä irtaimen aineksen, kun taas niiden väliset laaksot ovat olleet merenpohjaa, johon liete ja hiekka ovat kerääntyneet. Siksi Etelä-Suomessa on viljelty perinteisesti laaksoissa, mutta Vaara-Suomessa vaaroilla. Vaara-Suomen viljely on ollut perinteisesti kaskiviljelyä, mutta nykyisin perinne on lähes lakannut.
Lapissa puurajan yläpuolelle ulottuvia paljaslakisia maastonkohoumia kutsutaan tuntureiksi ja sitä matalampia, metsän peittämiä kohoumia taas vaaroiksi. Esimerkiksi Rovaniemen seudulla tunnetuimpia vaaroja ovat Ounasvaara, Korkalovaara, Syväsenvaara, Pöyliövaara ja Häki(n)vaara.
Etymologia
Sana vaara (maaston kohouman merkityksessä) kuuluu vanhastaan suomen kielen itäisiin murteisiin, ja sitä muistuttaa läheisesti karjalan kielen sana voara. Sana on sukua, joskaan ei välitöntä, (länsi)suomalaiselle sanalle vuori. Vaara on ilmeisesti lainaa saamelaiskielistä siinä, missä vuori on suomessa omaperäinen. Molemmat sanat kuitenkin pohjautuvat samaan kantasanaan, joka on omaperäinen suomensukuisissa kielissä.
Ágreda
Ágreda on kunta ja kaupunki Sorian maakunnassa Espanjassa. Ágredan asukasluku on noin 3000.
Zeila
Zeila on kaupunki Somaliassa, Awdalin alueella. Kaupunki sijaitsee Adeninlahden rannalla lähellä Djiboutin rajaa. Se kuuluu itsenäiseksi julistautuneeseen Somalimaahan. Zeilan asukasluku on vuoden 2008 arvioiden mukaan 4 638.
Bruno Mars
Bruno Mars (oik. Peter Gene Hernandez, s. 8. lokakuuta 1985 Honolulu, Havaiji ) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Hän syntyi ja kasvoi Havaijilla. Hän teki levytyssopimuksen vuonna 2009 Atlantic Recordsin kanssa. Hän on julkaissut kolme studioalbumia ja monia menestyneitä kappaleita.
Zeila
Historia
Antiikin aikana Zeila tunnettiin nimellä Alaviten. Nykyistä nimeä siitä on käytetty ainakin vuodesta 891, kun arabimaantieteilijä Al-Yaqubi mainitsee kaupungin kirjassaan. Zeilan merkityksen tärkeänä satamakaupunkina tuovat esille arabitieteilijät Abu Abdillah Muhammad al-Idrisi ja Ibn Said al-Maghribi, jotka kertovat Zeilan olevan etiopialaisten hallitsema orjakaupan keskus 1200-luvulla.
Bruno Mars
Vuoden 2010 Grammy Awardseissa Bruno Mars oli ehdolla seitsemässä palkintokategoriassa, joista hän voitti parhaan miespuolisen esiintyjän palkinnon.
Soolouransa ohella Bruno Mars kuuluu yhdessä rap-artisti Anderson .Paakin kanssa Silk Sonic -superyhtyeeseen, joka tunnetaan etenkin vuonna 2021 julkaistusta ”Leave the Door Open” -kappaleesta. Duon esikoisalbumi An Evening with Silk Sonic julkaistiin 12. marraskuuta 2021.
Zeila
Historia
thumb|230px|Zeilan historiallisia raunioita Zeilan merkitys kaupankäynnissä kasvoi myöhemmin ja 1500-luvulla se hallitsi orjien lisäksi kahvin, kullan ja strutsin sulkien kauppaa Lähi-itään, Kiinaan ja Intiaan. Kaupunki kehittyi myös alueen islamin uskon keskukseksi. Se kohosi lopulta oman Adalin sulttaanikuntansa pääkaupungiksi. Vuosien 1560–1660 välillä etiopialaisten sotaretket tuhosivat Zeilan ja Berberasta tuli alueen tärkein keskus.
Bruno Mars
Laulajan ura
Ennen kuin Bruno Marsista tuli menestynyt sooloartisti, hän oli sanoittanut monia kappaleita, kuten Flo Ridan esittämän ”Right Round” -kappaleen, K’naanin esittämän ”Wavin’ Flag” -kappaleen ja Cee Lo Greenin esittämän ”Fuck You!” -kappaleen.
Mars nousi suuren yleisön tietoisuuteen laulettuaan B.o.B:n esittämällä ”Nothin’ on You” -kappaleella ja Travie McCoyn esittämällä ”Billionaire”-kappaleella. Molemmat kappaleet ovat myyneet Yhdysvalloissa kaksinkertaista platinaa. Marsin EP, It’s Better If You Don’t Understand julkaistiin toukokuussa 2010. Marsin ensimmäinen studioalbumi Doo-Wops & Hooligans julkaistiin digitaalisesti 4. lokakuuta ja fyysisesti 5. lokakuuta 2010. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Billboard 200 -listan kolmanneksi. Ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Just the Way You Are”, joka ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Billboard Hot 100 -listan ykköseksi. Toisena singlenä julkaistiin ”Grenade”, ja kolmantena singlenä ”The Lazy Song”.
Vierailevana artistina
""
Zeila
Historia
Osmanit liittivät pian tämän jälkeen sekä Zeilan että Berberan hallintaansa. Osmanien valtakunnasta itsenäistynyt Egypti sai haltuunsa samat alueet osmaneilta. Englanti liitti pian kuitenkin Somalimaan alueen imperiumiinsa, sillä se halusi turvata Adenin laivastotukikohtaansa. Aden sai Zeilasta ja Berberasta ravintovaroja ja nämä kaupungit perustivat koko kauppansa Adenin kysynnälle.
Sisällissota, joka riehui alueella vuoteen 1996 aiheutti paljon tuhoja ja monet asukkaat pakenivat Djiboutiin. Sen jälkeen, kun Somalimaa julistautui itsenäiseksi, olot alueella ovat vakiintuneet. Monet entiset asukkaat ovat myös palanneet takaisin.
Hämeen linna
Hämeen linna menetti vuonna 1634 asemansa hallintokeskuksena, ja 1600-luvun lopulla se joutui rappiolle, kun Ruotsin ulkopolitiikka alkoi keskittyä Itämeren eteläpuolelle. Isonvihan jälkeen siitä tehtiin päävarikko, ja 1770-luvulla sitä muutettiin bastionijärjestelmän mukaiseksi linnoitukseksi. Venäjän keisarikunta valtasi linnan 1808 taisteluitta ja muutti sen pian vankilaksi. Linnan entisöinti aloitettiin vasta 1950-luvulla, ja vangit siirrettiin pois päälinnasta 1953 ja kehämuurista 1972. Päälinnan korjaustyöt valmistuivat 1979, jolloin se avattiin myös yleisölle. Kehämuurit saatiin kuntoon vuonna 1988.
Nimen alkuperä
Linnan alkuperäinen nimi ruotsiksi on Tavasteborgh. Se muutettiin ilmeisesti Kaarle XI:n aikaan 1600-luvun lopulla muotoon Tavastehus. Kun vuonna 1639 kreivi Pietari Brahe perusti kaupungin linnan pohjoispuolelle, kaupungin nimeksi tuli ruotsiksi Tavasteborgh.
Tavaste-sanan alkuperää ei tunneta, mutta se esiintyy ruotsinkielisissä riimuissa muodossa Taveste, ja sen epäillään viittaavan virolaisiin. Sana Vanaja taas on ilmeisesti balttilaista perua.
Rakentaminen
Alueelle oli ilmeisesti jo 900-luvulla rakennettu ensimmäinen linnoitus, jonka tuhouduttua mahdollisissa ristiretkissä 1200-luvulla paikalle alettiin rakentaa uutta linnaa, Tavasteborghia.pienoiskuva|vasen|upright=0.7|Hämeen linnaa esittävä postimerkki vuodelta 1982. Hämeen linnan tarkka perustamisajankohta on epäselvä, ja kirjallisuudessa sen rakentamisen aloitusajankohta on vaihdellut vuosien 1229–1372 välillä. Varhaisimmassa tutkimuskirjallisuudessa linnan rakentaminen yhdistettiin Birger-jaarliin. Museoviraston mukaan päätös linnan rakentamisesta tapahtuikin Birgerin mahdollisesti Hämeeseen tekemän ristiretken jälkeen, ja rakennustyöt alkoivat viimeistään 1200-luvun lopulla. Linna mainitaan joka tapauksessa ensimmäisen kerran vuoden 1308 asiakirjoissa. Ruotsin kuningaskunnan alaista Hämettä hallittiin linnasta, ja linnan ympärille Linnanniemeen syntyi mökkikylä.
Linnan varhaisista rakennusvaiheistakin on esitetty eriäviä arvioita. Pitkään vallalla olleen käsityksen mukaan linnan varhaisin muoto käsitti harmaakivisen leirikastellin ja sitä ympäröineen kehämuurin, jossa oli kolme kulmatornia. Tiilirakennusvaihe olisi tämän ajoituksen mukaan kestänyt 1300-luvun puolivälistä 1400-luvun puoliväliin. Historioitsija Knut Drake esitti kuitenkin vuonna 2001, että harmaakivilinnaa alettiin rakentaa vasta 1372 ja tätä ennen paikalla olisi ollut vain hirsivarustus. Drake teki päätelmänsä ruotsalaisen Tre Kronor -linnan uudesta, nuoremmasta ajoituksesta. Draken mukaan tiililinnavaihe olisi alkanut vasta 1472.
Tiililinnavaihe on merkittävä, koska tiili oli verraten harvinainen rakennusaine keskiaikaisessa Suomessa. Tässä rakennusvaiheessa harmaakivirakennetta korotettiin tiilisillä muureilla. Tiili mahdollisti tynnyriholveja kehittyneemmän holvauksen ja goottilaiset koristemuodot. Tiili alkoi hallita koko linnanpihaa, sillä vanhemmat harmaakivipinnat korvattiin tiilellä. Samalla linna jaettiin kahteen osaan Turun linnan tavoin. Pohjakerros oli kaikkien käytössä, ja toinen kerros varattiin käskynhaltijalle ja tämän hoville.
Puolustus- ja varuskuntalinnana
pienoiskuva|Hämeen linnan rondellitykkitorni sisältä pienoiskuva|Hämeen linna 1600-luvun lopulla, jolloin kaikki neljä kulmatornia olivat vielä näkyvissä. Linna rakennettiin rajalinnaksi, mutta sen merkitys rajalinnana hävisi jo 1323, kun Pähkinäsaaren rauha siirsi Ruotsin rajan kauemmaksi linnasta. Rakennus oli sen jälkeenkin edelleen merkittävä puolustustukikohta, sillä se sijaitsi valtakunnallisesti tärkeiden teiden risteyksessä.
Hämeen linna sai olla melko rauhassa 1300- ja 1400-luvuilla, vaikka esimerkiksi Turun ja Viipurin linnat joutuivat piiritetyiksi, kun valta vaihtui maassa. Vuoden 1311 novgorodilaisten hyökkäyksen jälkeen seuraava varteenotettava uhka oli 1400-luvun lopulla Iivana III:n Moskovan ruhtinaskunta, joka varustautui sotaan. Linna joutui konkreettiseen vaaraan, kun vuonna 1495 tehdyn epäonnistuneen Viipurin pamauksen jälkeen venäläiset tunkeutuivat Hämeeseen asti.
Hämeen linna oli 1500-luvun alussa samanlaisen hovinpidon paikka kuin Turun ja Viipurin linnat. Åke Yrjänänpoika Tottista tuli Hämeen linnan käskynhaltija vuonna 1508, ja hänestä tuli tuona aikana Suomen vaikutusvaltaisin käskynhaltija. Hän otti linnassa vastaan Ruotsin valtionhoitajan Svante Niilonpojan. Åke Yrjänänpoika asui vuonna 1520 Hämeen linnassa vielä, kun Sten Sture nuoremman leski Kristina Gyllenstierna antautui Tanskan kuningas Kristian II:n piiritysjoukoilla sillä ehdolla, että saisi leskenasunnoikseen Hämeen linnan ja Kokemäenkartanon. Kristianin joukot saapuivat tämän jälkeen linnaan ja teloittivat Åke Göraninpojan. Hämeen linna siirtyi kuitenkin jo vuonna 1522 osana suurta läänitystä amiraali Søren Norbylle. Linna palautui kuitenkin taisteluitta takaisin Ruotsille, kun tanskalaiset joutuivat antautumaan ruotsalaisten piiritettyä vuonna 1523 sekä Turun linnan että Kuusiston piispanlinnan.
Kustaa Vaasan kaudella linnan luonne muuttui, ja siitä tuli tililäänin keskus ja kaikki ylijäämä kuului kruunulle. Kustaa Vaasa lähetti 1559 Henrik von Cöllenin rakennuttamaan linnaan kaksi pyöreää tykkitornia eli rondellia. Päälinnassakin tehtiin joitakin korjauksia, jotta se olisi edustuskelpoinen. 1500-luvun lopussa linna oli kuitenkin alkanut rappeutua; vuonna 1587 kirjuri merkitsi, ettei siellä ollut asuttu kolmeen vuoteen. Suurin osa etelätornista romahti vuonna 1599 sattuneessa räjähdyksessä. Sitä todennäköisesti korjattiin pian, ja vuonna 1606 linnanpäälliköksi nimetty Erik Hare kunnosti kuuden vuoden aikana linnan puolustusvalmiutta selvästi. Kustaa II Aadolf vieraili uudistetussa linnassa 1614. Tämän jälkeen linnan suurta salia on kutsuttu ”kuninkaansaliksi”.
Kun maaherralaitos perustettiin 1634, Hämeen linna menetti asemansa hallintokeskuksena. Linnan ympäristössä tapahtui merkittävä muutos 1639, kun sen pohjoispuolinen asutus sai Pietari Brahen perustamana kaupunginoikeudet Hämeenlinna-nimisenä kaupunkina.
Ruotsin ulkopolitiikka siirtyi 1600-luvun aikana Itämeren eteläpuolelle, ja linna ajautui rappiolle. Tilaa pahensi vuonna 1659 sattunut tulipalo. Suuren Pohjan sodan puhjetessa vuonna 1700 linna oli rapistunut pahoin. Sen puolustuskuntoa yritettiin parantaa, mutta sen puolustusmahdollisuudet todettiin vuonna 1713 heikoiksi. Joukot lähtivät linnasta ennen vihollisten tuloa kohti Pälkänettä, ja linna oli venäläisten hallussa 1713–1721. Venäläiset parantelivat hieman linnan puolustuskuntoa.
pienoiskuva|Linna ja ympäröivä kaupunki pohjoisesta kuvattuna vuonna 1854. C. O. Ullbergin piirros. thumb|Linna kuvattuna [[Zachris Topelius|Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.]]
Isonvihan jälkeen Hämeen linnasta tehtiin Suomen armeijan päävarikko, eli place d’armes. Päälinnasta tehtiin tässä yhteydessä viljavarasto ja armeijan käyttöön rakennettiin uusi kruununleipomo. Päälinnan ulkoasua muokattiin, ja se sai nykyisen asunsa. Tornien välisiä siipiosia korotettiin, jolloin etelä- ja itätornit jäivät kattorakennelmien alle. Hattujen sodassa 1741–1743 venäläiset jälleen miehittivät linnan taisteluitta. Uudet korjaustyöt aloitettiin tämän jälkeen vasta 1770-luvulla. Kuningas Kustaa III:n käskystä Hämeenlinnan kaupungin asutus siirrettiin nykyiselle paikalleen ja linnan kunnostaminen aloitettiin. Linnaa alettiin kehittää linnoituksena, ja sen ympärille rakennettiin vallit ja vallihaudat bastionijärjestelmän mukaisesti. Alueella rakennettiin lisäksi päävartio, läntinen kehämuurirakennus erilaisine pajoineen ja miehistön makuu- ja keittiötilat sijoitettiin pohjoiseen kehämuurirakennukseen.
Nykytila
Nykyään linna toimii Museoviraston alaisena museona, ja sen tiloja vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten. Linnan alueella ja sen välittömässä läheisyydessä sijaitsevat myös Vankilamuseo sekä sotahistoriallinen erikoismuseo Museo Militaria.
Linna nousi Hämeenlinnassa puheenaiheeksi jälleen syksyllä 2007, kun Hämeen Sanomissa julkaistiin artikkeli linnan heikosta nykykunnosta. Huonoimmassa kunnossa ovat linnan vallit, jotka ovat romahdusvaarassa. Lisäksi tykkitornin alaosa on käyttökiellossa, koska sadevesi pääsee tornin rakenteisiin ja seinistä putoilevat kivet tekevät paikasta vaarallisen. Syynä heikentyneeseen kuntoon on korjauksiin ja ylläpitoon käytettävissä olevien rahojen puute. Joulukuussa 2007 Museovirasto sai valtiolta 1,5 miljoonaa euroa korjaustöihin. Valtaosa rahoista käytetään Tamminiemen ja Olavinlinnan korjauksiin, mutta rahaa on tulossa myös Hämeen linnalle.
Peruskorjaukset
Vallihautaa on kunnostettu useana kesänä 2010-luvulla. Edellinen peruskorjaus tehtiin 1980-luvulla, jolloin tehtiin virheratkaisuja. Haudasta osaa ei ole aiemmin kunnostettu, ja sieltä toivotaan löytyvän tietoa vallihaudan vanhoista tukirakenteista, muun muassa risukimpuista, joilla seiniä on tuettu.
Miyuki Izumi
Miyuki Izumi (s. 31. toukokuuta 1975 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Izumi debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1996. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Maas (täsmennyssivu)
Maas voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Alpo Rusi
Alpo Rusi (s. 17. elokuuta 1949 Jyväskylä) on suomalainen diplomaatti, ulkoasiainneuvos ja valtiotieteen tohtori. Hän toimi Suomen suurlähettiläänä Sveitsissä vuosina 2009–2014. Aiemmin hän toimi suurlähettiläänä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajan erityisneuvonantajana vuosina 2007–2009. Vuodesta 2016 hän on toiminut professorina Liettuassa Vytautas Suuren yliopistossa.
Tausta ja opinnot
Alpo Rusi kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän Viitaniemen yhteiskoulusta 1969, valmistui valtiotieteen maisteriksi 1971, lisensiaatiksi 1979 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1982 Helsingin yliopistossa poliittisesta historiasta aiheenaan lehdistösensuuri jatkosodassa.
Ura
Alpo Rusin ansiolistan ensimmäisestä työpaikasta jäi hänelle katkera kokemus. Professori L. A. Puntilan asiantuntijaryhmä teki talvi- ja jatkosotaa koskevan tutkimussuunnitelman vuosina 1971–72. Rusi kertoo: "Opetusministeri Ulf Sundqvist hylkäsi valmiin mietinnön puhtaasti poliittisista syistä, koska stalinistien Tiedonantaja-lehti syytti Puntilaa historiankirjoituksen oikeistolaistamisyrityksestä".
Vuonna 1999 Rusi oli presidentti Martti Ahtisaaren valtuuskunnassa Kosovon rauhanneuvotteluissa.
Vuosina 2014–15 Rusi juonsi viikoittaista keskusteluohjelmaa Radio Rapu -kanavalla. Vuonna 2017 hänet nimitettiin Vytautas Suuren yliopiston Rudolf Holsti -professoriksi. Suomen ulkoasiainministeriö myönsi 20 000 euroa nimikkoprofessuurin rahoitukseen.
Aiheeton vakoiluepäily
Rusi nousi laajaan mediajulkisuuteen vuonna 2002, kun Suojelupoliisi kertoi epäilevänsä häntä törkeästä vakoilusta DDR:n hyväksi vuosina 1969–1976. Häntä epäiltiin nimellä ”Pekka” tunnetuksi Stasin vakoojaksi, jonka koodi oli XV/11/69. Supon epäily peitenimen ”Pekka” ja Alpo Rusin yhteydestä syntyi, koska Itä-Saksaan luovutetuista lukuisista asiakirjoista useat olivat lähtöisin Alpo Rusin silloisesta työpaikasta ulkoministeriöstä. Tieto epäilystä vuoti julkisuuteen. Rusin ystävä Olli Rehn ilmoitti luopuvansa ehdokkuudesta vuoden 2003 eduskuntavaaleissa voidakseen päätoimisesti puolustaa Rusia.
Jukka Rusin tunnustus
Alpo Rusin vanhempi veli Jukka Rusi tunnusti luovuttaneensa Metsäteollisuuden tiedottajana haltuunsa saamiaan ei-salaisia ulkoministeriön ja muun muassa EVA:n muistioita ja asiakirjoja DDR:n diplomaateille. Tiedon asiasta toi julkisuuteen Olli Rehn Suomen kuvalehdessä julkaisemassaan kertomuksessa kuultuaan Jukka Rusin tunnustuksen asiasta. Kertomansa mukaan Jukka Rusi tunnusti yhteytensä DDR:n diplomaatteihin heti ensimmäisessä Supon kuulustelussa toukokuussa 2002. Supon esitutkintaa ei kuitenkaan keskeytetty. Jukka Rusi toimi vuosina 1968–1973 valtioneuvoston tiedotussihteerinä ja tämän jälkeen tiedottajana Metsäteollisuuden keskusliitossa. Pekka Lehdon ohjaamassa, Rusin tapausta käsittelevässä dokumenttielokuvassa Epäilyksen varjossa (2010) Stasin arkistojen asiantuntija Helmut Muller-Enbergs toteaa, että Jukka Rusi oli jo vuodesta 1965 Stasin operaatio ”Ingen” kontakti. Jukka Rusi kuoli tapauksen käsittelyn aikana lokakuussa 2004.
BStU:n asiantuntijan Helmut Müller-Enbergs osoitti jo 15.1.2003 suojelupoliisille valmistelemassaan muistiossa, että Jukka Rusi oli Stasin upseerin ”Ingen” kontakti peitenimellä ”Pekka” vuodesta 1965 eteenpäin. Tällöin Alpo Rusi oli 16-vuotias. ”Pekka” oli Müller-Enbergsin mukaan yksin Jukka Rusi, ei Alpo Rusi tai ”Rusin veljekset” yhdessä. Müller-Enbegsin mukaan Supo oli jättänyt selvittämättä, että yhdessä operaatiossa ei koskaan ollut kuin yksi henkilö, mikä tieto olisi ilmennyt Rosenholz-aineistoa koskevasta kortiston analysoinnista. Muller-Enbergsin lausunto vahvistaa, että Supo oli alusta alkaen epäillyt väärää henkilöä puutteellisten perusselvitysten seurauksena.
Operaatio ”Pekka” oli avattu rekisterissä XV/11/69 Jukka Rusille 13. tammikuuta 1969 ja sitä tarkoittava F22 kortti Pekka, Pohjoismaissa hoidettuja operaatioita vuosina 1968–1984 hoitanut Stasin upseeri Peter Keller teki rekisteriin Alpo Rusia koskevan henkilökortin 20. marraskuuta 1969 ”mahdollisena tulevaisuuden tietolähteenä”. Stasin ulkomaanvakoilu HVA teki vastaavia kortteja arviolta 320 000, joista vain korkeintaan 2–5 prosenttia kuului henkilöille, joilla oli ollut jonkinlainen Stasi-yhteys. Keller todisti Berliinissä tammikuussa 2003: ”Alpo Rusi, jos olisi ollut Stasin kontakti, olisi saanut oman rekisterin ja oman operaation. Alpo Rusista ei tullut koskaan kontaktia Stasille, eikä hän antanut aineistoja meille”.
Syyteharkinta
Julkisuuteen Alpo Rusista vuodettu ja perusteettomaksi osoittautunut vakoiluepäily päätyi syyteharkintaan asti. Valtionsyyttäjä Jarmo Rautakoski päätti jättää syytteen nostamatta. Hän moitti Helsingin Sanomissa 24.10.2010 Supoa siitä, ettei se ollut lopettanut esitutkintaa Alpo Rusin osalta viimeistään tammikuussa 2003, kun oli selvinnyt, ettei Rusi ollut Stasin kontakti. Rusi oli kahdesti vieraan maan tiedustelun rikoksen uhrina: Ensin 20. marraskuuta 1969, kun Stasi teki hänestä henkilökorttiin merkinnän ilman hänen yhteyttään Stasiin ja toisen kerran talvella 1978, kun KGB:n diplomaatin peitteellä toiminut neuvostodiplomaatti yritti rekrytoida hänet KGB:n avustajaksi Kööpenhaminassa. Supo yritti kaataa nämä vieraan vallan tiedustelun rikokset Rusin niskaan kertomalla epäilystä ulkoministeri Erkki Tuomiojalle jo 17.2001, vaikka esitutkinta alkoi 13. toukokuuta 2002. Saksan perustuslain suojeluviraston mukaan Näin ollen Alpo Rusi oli poliittisen ajojahdin kohde ilman syyllisyyttä mihinkään moitittavaan.
Jälkipuinteja
Suojelupoliisin toiminta Rusi-jutussa herätti arvostelua. VTT Jukka Tarkka ihmetteli, miksi Supo keskittyi vain Rusin veljesten tutkintaan ja jätti ”muut tapaukset” tutkimatta. Esitutkinnan vuotamista julkisuuteen kritisoivat eduskunnassa Heidi Hautala ja Petri Neittaanmäki.
Rusi kirjoitti yhdessä Olli Rehnin kanssa teoksen Kylmä tasavalta, jossa kritisoitiin Supoa ja muun muassa epäiltiin esitutkinnan hitauden johtuneen poliittisista vaikutteista ja estäneen Rusin eduskuntavaaliehdokkuuden. Rusi myös haastoi valtion oikeuteen ja vaati vahingonkorvauksia ”perusteettomasta ja virheellisestä esitutkinnosta ja tietovuodosta”. Suojelupoliisin osastopäällikkö Hannu Moilasen mukaan Supo kertoi asiasta salassapitovaatimuksin tasavallan presidentti Tarja Haloselle, entiselle presidentille Martti Ahtisaarelle, pääministeri Paavo Lipposelle, sisäministeri Ville Itälälle, ulkoministeri Erkki Tuomiojalle, poliisiylijohtaja Reijo Naulapäälle, valtionsyyttäjä Jarmo Rautakoskelle ja neuvottelevalle virkamiehelle Juhani Suomelle. Turun Sanomissa 8. joulukuuta 2007 Tuomioja sanoi keskustelleensa vakoiluepäilystä asian jo tunteneen valtiosihteeri Antti Satulin kanssa. Satulinilta "tieto ilmeisesti lipsui eteenpäin toimittajatapaamisessa", kirjoitti lehti.
Rusi teki marraskuussa 2005 tutkintapyynnön suojelupoliisin päälliköstä Seppo Nevalasta. Keskusrikospoliisi epäili Nevalaa törkeästä kunnianloukkauksesta. Syyte hylättiin.
Stasin arkistoja hoitavan BStU:n Rosenholz-tutkimusryhmän puheenjohtajan, Helmut Müller-Enbergsin, 20. huhtikuuta 2006 Iltalehdelle antaman haastattelun mukaan lopputulos on se, että Jukka Rusi on ollut HVA:n eli Stasin ulkomaantiedustelun kanssa yhteistyössä, mutta vastaavasti Alpo Rusi ei. Muller-Enbergs luonnehti suojelupoliisin toimintaa toteamalla: ”suurempaa virhettä ei voi tehdä”. Supo olisi hänen mukaansa voinut tarkistaa puhelinsoitolla tai sähköpostilla sen, että Alpo Rusi ei ollut Stasin kontakti. Supo ei tällaista selvitystä koskaan tehnyt, mikä käy ilmi Mueller-Enbergsin lausunnoista.
”Alpo Rusi kanteli Johannes Koskisesta” oikeuskanslerille (IS 6.2.2010). Käräjäoikeuden Alpo Rusia koskevan päätöksen (8.11.2007 nro 30764) mukaan oikeusministeri Johannes Koskinen lausuma (lehtihaastattelussa 12.6.2003) oli Alpo Rusin syyttömyysolettaman vastainen. Lausuma oli seuraavanlainen: ”On todettu, että juuri törkeään vakoilurikokseen ei löytynyt näyttöä, mutta sen sijaan kylläkin sinänsä lainvastaisesta toiminnasta. Rikoksen vanhentumisen takia ei ole voitu tutkia, missä määrin on syyllistytty tavalliseen rikokseen.”
Entinen valtionsyyttäjä Jarmo Rautakoski totesi Helsingin Sanomissa 24.1.2010, että Supon olisi pitänyt lopettaa esitutkinta heti Stasin entisten upseerien kuulemisen jälkeen tammikuussa 2003 ja julistaa Rusi syyttömäksi.
Suistomanikki
Suistomanikki (Lonchura nevermanni) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Suistomanikkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi tai yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Alpo Rusi
Vuoden 2007 oikeudenkäynti
Vuoden 2007 alussa Rusi vaatii valtiolta 500 000 euroa vahingonkorvauksia henkisistä kärsimyksistä ja taloudellisista menetyksistä. Rusin mukaan suojelupoliisin 2002 aloittama esitutkinta oli perusteeton. Rusi ja hänen lakimiehensä Olli Santanen ovat vaatineet valtion listoja Stasi- ja KGB-kontakteista julkaistavaksi, jotta selviäisi, miksi esitutkinta alkoi aikanaan juuri Alpo Rusin kohdalla. Rusin mukaan listoja on neljä: neuvostoloikkari Oleg Gordievskin 1980-luvulla Suomeen toimittama KGB-lista, länsitiedustelun toimittama Tiitisen lista, Stasi-epäiltyjä koskeva vuonna 1999 Suomeen ilmaantunut Hassisen lista ja Rosenholtz-aineisto, joka sisältää tietoja Stasin kortistoista.
Käräjäoikeuden päätöksen mukaan salaisiksi jäävillä tiedoilla ei ole jutussa merkitystä ja listojen julkaiseminen voisi vaarantaa valtion turvallisuuden ja ulkopuolisten henkilöiden yksityisyydensuojan.
Helsingin käräjäoikeus totesi Alpo Rusin perusoikeuksia loukatun. Valtio tuomittiin maksamaan 70 000 euroa Alpo Rusille sekä oikeudenkäyntikuluja 105 000 euroa. Yle kertoi, että valtio aikoi valittaa tuomiosta tulkinnanvaraisten asioiden takia. Valtion edustaja Aarno Arvela ei kuitenkaan ollut vastannut oikeudenkäynnissä suojelupoliisin toimista esitettyihin syytöksiin kohta kohdalta. Helsingin Sanomat arvioi päätöksen ”yllättäväksi ja dramaattiseksi”.
Rusin lista
Vahingonkorvausoikeudenkäynnissä Rusin asianajajat esittivät 27. elokuuta 2007 listan ei-kommunisteista, jotka hänen mukaansa olivat tiiviisti yhteydessä DDR:n suurlähetystöön Helsingissä vuosina 1969–1977. Asianajajien mukaan tarkoituksena oli lähinnä todistaa, että vuodoista epäiltyjä olisi voinut olla paljon. Nimilista perustuu arkistotietoihin, joita Rusi sanoi selvittäneensä kirjaa Vasemmalta ohi varten. Listalla on nimet:
Helsingin Sanomat kommentoi listan julkaisemista otsikolla "Rusi ampui itseään jalkaan".
Politiikka
Alpo Rusi aikoi asettua ehdolle jo vuoden 2003 eduskuntavaaleihin, mutta suojelupoliisin rikosepäilyjen vuodettua julkisuuteen vuonna 2002 hän jättäytyi vaaliehdokkuudesta. Rusin mukaan vakoiluepäilyn käsittely julkisuudessa oli vienyt mahdollisuudet tasavertaiseen vaalikamppailuun. Rusi oli keskustan ehdokkaana vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa ja vuoden 2007 eduskuntavaaleissa sekä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Elokuussa 2015 hän ilmoitti siirtyneensä Kansallisen Kokoomuksen jäseneksi. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Rusi oli Liike Nyt -puolueen ehdokas.
Näkemyksiä
Rusi kirjoitti Olli Rehnin kanssa teoksen Kylmä tasavalta (2003), jossa kritisoitiin Supoa ja muun muassa epäiltiin esitutkinnan hitauden johtuneen poliittisista vaikutteista ja estäneen Rusin eduskuntavaaliehdokkuuden.
Kirjassaan Yhdessä vai erikseen (2016) Rusi seuraa Suomen ja Ruotsin reaktioita, kun Venäjä ja Vladimir Putin muuttuivat yhä vaarallisemmiksi. Nato-keskustelua vaimennettiin Suomessa myös taloudellisin perustein. Tälle saatiin vahvistusta Saksasta, jossa politiikkana oli "lähentyminen keskinäisriippuvuutta lisäämällä". Raha ei kesyttänyt Putinia. Vuonna 2016 Venäjä kävi sotaa Syyriassa ja Ukrainassa sekä hybridisotaa, kertoi Rusi Ylen toimittajalle. Ei-sotilaallisesta voimakkaasta vaikuttamisesta esimerkkinä Rusi mainitsee disinformaatiokampanjan, jonka Venäjä käynnisti malesialaisen MH-17 -koneen pudottamisen jälkeen. Suomessa dosentti Johan Bäckman tuki tätä kampanjaa ja aloitti hyökkäyksen pääministeri Alexander Stubbia vastaan leimaten tämän CIA:n agentiksi. Kesän 2016 puoluekokouksessa Stubb menetti puolueensa puheenjohtajuuden. "Varmasti syitä oli Stubbissa itsessäänkin, mutta vaikea on todistaa, etteikö ulosheitossa olisi ollut mukana vierasta voimanlisää", Rusi kirjoitti. Venäjän entinen varapääministeri ja vuonna 2015 murhattu Boris Nemtsov kuvasi kolmen sodan lankoja käsissään pitävän miehen logikkaa: "Putinilla on vanha vakoojan ja bandiitin psykologia."
Rusin Jarmo Korhosen avustamana kirjoittama kirja Kremlin jalanjäljet (2017) sai murskakritiikin Helsingin Sanomissa Veli-Pekka Leppäseltä: "Salaliittoa ja syyllistä on ylen määrin. … Poliittisia alkusyitä jahdatessaan Rusi rakentelee huteria kytköksiä ja ajatussiltoja ties minkä tapausten välillä". Erityisesti Leppänen moitti lähdetyöskentelyä holtittomaksi. Eikö pitäisi kustantajilla "jonkin kellon jo kilistä?" kysyi artikkelin kirjoittaja. Loppupuolella hän toivoi, että maineenpuhdistus jo riittäisi Rusille.
Kritiikistä Rusi totesi, että arvioidessaan Veli-Pekka Lehtisen vuoden 1999 väitöskirjaa SKP:n hajoamisesta (Kivääri vai äänestyslippu. Suomen kommunistinen puolue 1964−1970) professori Jukka Paastela totesi: "Ei totisesti jää epäselvyyttä siitä, kumman osapuolen puolella kirjoittajan sympatiat ovat." Rusin mukaan Leppänen pyöritti kritiikissään samaa levyä, jonka HS valitsi koneeseensa jo syyskuussa 2002. Se oli viranomaisjournalismia, jossa HS ”söi Supon ja sen poliittisten taustahenkilöiden kädestä” eikä ollut vallan vahtikoira. Rusin mukaan Leppänen "sotkee tosiseikkoja, nostaa esille pikkuasioita, löytää mielestään epäselvyyksiä niistä, jotta pääasiat peittyisivät. Väitteet holtittomasta lähdekritiikistä ovat täysin kestämättömiä". Rusi näki, että "Leppäsen kritiikki on kuin koko vakoilukohu pienoiskoossa: peitellään vasemmiston KGB- ja Stasi-yhteyksiä ja SDP:n sisäistä valtataistelua, jonka keskiössä on – ikävä kyllä – kommunistien ja SDP:n vasemmiston ikonin Kalevi Sorsan paljastunut ongelmallinen idänsuhde".
Lähteet
Rusi, Alpo: Yhdessä vai erikseen, 2016. Docendo. ISBN 978-952-291-282-4.
Mineraalitärpätti
thumb|Mineraalitärpättiä Mineraalitärpätti eli lakkabensiini on maaöljystä jalostettu liuotin, jota käytetään samaan tapaan kuin mäntyöljystä valmistettavaa aitoa tärpättiä. Mineraalitärpätti on huoneenlämmössä kirkas ja väritön neste, joka haihtuu nopeasti. Höyry on syttyvää, eikä mineraalitärpättiin sotkeutuneita riepuja pidä jättää avoimeen astiaan, mikäli lähellä on avotuli. Mineraalitärpättiä ei pidä käyttää pellavaöljymaalien ohentamiseen pellavaöljyn itsesyttymistaipumuksen ja mineraalitärpätin alhaisen leimahduspisteen vuoksi.
Mineraalitärpättiä käytetään alkydiöljymaalien ja lakkojen ohenteena, liuottimena ja puhdistusaineena.
Lähteet
Mineral turpentine Terpentine Lacknafta
Suomen Sosialistinen Työväenpuolue
Suomen Sosialistinen Työväenpuolue (SSTP) oli puolue, jonka muodostivat kommunistit ja näitä tukeneet SDP:stä irtautuneet radikaalit vasemmistolaiset. SSTP toimi aktiivisesti keväästä 1920 elokuuhun 1923, jolloin viranomaiset lakkauttivat puolueen ja pidättivät sen kansanedustajat. Toimenpiteitä perusteltiin yhteyksillä kiellettyyn Suomen kommunistiseen puolueeseen. Puolueiden välillä oli runsaasti yhteyksiä, ja SKP pyrki johtamaan SSTP:n politiikkaa siinä kuitenkaan aina onnistumatta. SSTP:n järjestörungon muodostivat Suomen sosialidemokraattisesta puolueesta (SDP) eronneet yhdistykset.
Tauno Saarela on käyttänyt käsitettä "suomalainen kommunismi" kuvatessaan SSTP:n ja SKP:n ympärille muodostuneen liikkeen kokonaisuutta. SSTP:n kannattajat identifioituivat vahvasti kommunistiseen liikkeeseen, mutta kaikki eivät tulkinneet kommunismia Kominternin mallin mukaisesti. 1920-luvun alun suomalainen kommunismi sovelsi bolsevikkien esimerkkiä vahvasti Suomen työväenliikkeen perinteiden pohjalta. SSTP:n perustajat kutsuivat itseään myös muun muassa vasemmistososialisteiksi, ja tätä käsitettä on käytetty puolueen ideologiasta myös tutkimuksissa, mutta Saarelan mukaan se luo tarpeettomasti vaikutelmaa kommunisteista ja sosialisteista erillisinä ryhminä.
Perustaminen
SSTP perustettiin 13. toukokuuta 1920 Helsingin työväentalolla. Mukana kokouksessa oli 82 osanottajaa, jotka edustivat 42 eri järjestöä. Uusi puolue päätettiin perustaa, kun kommunisteja lähellä olleet vasemmistososiaalidemokraatit jäivät vähemmistöön SDP:ssä. Jo aiemmin oli valittu väliaikainen puoluejohto, joka johti toimintaa perustavaan kokoukseen asti. Uuteen puolueeseen liittyi joukko SDP:n puoluejärjestöjä, jotka muodostivat sen perustason organisaation. Pääosa perustajista oli saanut jonkinlaisen tuomion osallisuudesta sisällissotaan.
Toisen kokouspäivän iltana SSTP päätti liittyä Kommunistiseen internationaaliin (Komintern), jonka jälkeen (koko ajan läsnä olleet) poliisit hajottivat kokouksen ja pidättivät siihen osallistuneita, joista osa sai myöhemmin vankeustuomion. Seuranneessa tilanteessa kesti hetken saada puolueen toiminta käyntiin, mutta Helsingin Sosialistinen Kunnallisjärjestö otti ohjat käsiinsä. Se julistautui puolueeksi 19. kesäkuuta, hyväksyi perustavan kokouksen asiakirjat ja valitsi puolueelle johdon. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin helsinkiläinen metallimies Jaakko Kivi. SSTP:n ohjelman kirjoitti SKP:n keskuskomitean Otto Wille Kuusinen.
Eduskuntavaalit 1922
Tammikuussa 1922 kymmeniä puolueen johtohenkilöita pidätettiin niin sanotun rauhanjulistajien jutun yhteydessä. Myöhemmin keväällä SSTP osallistui vuoden 1922 eduskuntavaaleihin. Ehdokkaita ei kuitenkaan voitu asettaa SSTP:n nimellä. 24. helmikuuta 1922 perustettiin Suomen Työväen Keskusvaalikomitea, johon edustajia nimesivät SSTP:n lisäksi Suomen ammattijärjestö (SAJ), Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto (SSN) sekä Suomen sosialidemokraattinen naisliitto. Vaalikomitea asetti 130 ehdokasta kaikissa vaalipiireissä. Listat saivat yhteensä 128 121 ääntä (14,8%) ja 27 kansanedustajaa (joista 6 naisia).
SSTP:n eduskuntaryhmä teki 21. syyskuuta 1922 eduskunnalle lakiesityksen Suomen hallitusmuodon muuttamisesta työväenluokkaisen demokratian perustalle siirtämällä tuotantovälineet yhteiskunnalliseen omistukseen, ottamalla lehti- ja kirjapainot työtätekevien käsiin ja suorittamalla muita sosialistisia uudistuksia.
Lakkauttaminen
SSTP:n lakkauttamista vaadittiin koko sen olemassaolon ajan ja sen jäseniä vangittiin tasaisin väliajoin. Puolueen lehtiä yritettiin jatkuvasti estää ilmestymästä. Alkuvuodesta 1923 SSTP vaihtoi nimensä Suomen Työväenpuolueeksi (STP) poistaen varovaisuussyistä viittauksen sosialismiin. 3. elokuuta 1923 kuitenkin pidätettiin STP:n eduskuntaryhmän, puoluetoimikunnan, sihteeristön ja piirijärjestöjen jäsenet sekä muut toimihenkilöt. Kirjapainon toiminta ja lehdet kiellettiin. Pidätyksiä ja puolueen uutta kieltämistä perusteltiin varsinkin väitetyillä yhteyksillä laittomaan kommunistiseen puolueeseen. Etsivä Keskuspoliisi oli saanut Saksasta turvallisuuspoliisilta tietoa Kominternin kapinahankkeesta, jonka pelättiin leviävän Suomeen. Toimenpiteitä on kuitenkin pidetty ylimitoitettuna, muun muassa Väinö Tanner katsoi, että niissä oli "tavattoman paljon arvostelun, kritiikin sijaa" ja piti niitä "suurpoliittisina tekoina". Matti Lackman on kirjassa Kullervo Manner kuitenkin puolustanut toimia sillä, että vaikka toimet olivat osittain laittomia, kommunistit eivät piitanneet laillisuudesta. Lain kirjaimen mukaan toimittaessa toimet olisivat luultavasti jääneet tekemättä, kun yllätysmomenttia ei olisi ollut. .
SSTP:n lakkauttamisen jälkeen sen kannattajat osallistuivat vaaleihin Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestön kautta. Vaaliliiton toimintaa suunnattiin maanlaajuisen keskusjärjestön sijaan paikallisiin yhdistyksiin ja komiteoihin, joihin viranomaisten oli hankalampi puuttua. Vaalijärjestön äänenkannattaja oli Työväenjärjestöjen Tiedonantaja.
Organisaatio
SSTP:n perusjärjestöjä olivat työväenyhdistykset. Vanhat SDP:stä tulleet yhdistykset säilyttivät yleensä nimensä ja uudet nimettiin "sosialistisiksi (työväen)yhdistyksiksi". Suomen työväenliikkeen perinteen mukaisesti SSTP:hen kuului ammattiyhdistyksiä, joissa jäsenveroa kannettiin kuitenkin usein vain niiltä jäseniltä, jotka halusivat kuulua puolueeseen. Myös jotkut nais- ja nuoriso-osastot liittyivät SSTP:hen. Vuonna 1922 SSTP:ssä oli yhteensä 24 398 jäsentä ja 706 jäsenjärjestöä, joista ammattiosastoja oli 185. Piirijärjestöjä oli 16 ja kunnallisjärjestöjä 68. Naisia jäsenistä oli noin neljännes.
Puheenjohtajat
Puheenjohtajat:
Piirijärjestöt
Piirijärjestöt
Islami Jamhoori Ittehad
Islami Jamhoori Ittehad (IJI) oli pakistanilaisten oikeistopuolueiden allianssi, joka perustettiin vuoden 1988 vaaleihin sosiaalidemokraattisen Pakistanin kansanpuolueen vastavoimaksi. Liittoumaan kuului yhdeksän puoluetta. Se sai vaaleissa vähemmän kansanedustajia kuin kansanpuolue. Useimmat IJI:n edustajista olivat Punjabista, ja Nawaz Sharif nousi IJI:n tuella Punjabin paikallishallinnon johtoon ja myöhemmin koko maan pääministeriksi. Vuoden 1993 vaaleihin IJI ei enää osallistunut.
Michel Galabru
thumb|Michel Galabru Michel Galabru (27. lokakuuta 1922 Safi, Marokko – 4. tammikuuta 2016 ) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi sadoissa elokuvissa ja teki yhteistyötä muun muassa sellaisten ohjaajien kuin Bertrand Blierin, Costa-Gavrasin, Luc Bessonin ja Jean-Luc Godardin kanssa.
Rie Kimura
Rie Kimura (s. 30. heinäkuuta 1971 Kioto) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Michel Galabru
Michel Galabru voitti vuonna 1977 parhaan miespääosan César-palkinnon roolistaan elokuvassa Tuomari ja salamurhaaja. Hän oli ehdolla César-palkinnon saajaksi vielä vuosina 1986 ja 1991.
Rie Kimura
Jalkapallomaajoukkue
Kimura debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1996. Hän on pelannut 21 maaottelua.
Michel Galabru
Näyttelijät Emmanuelle ja Jean Galabru ovat Michelin lapsia.
Hilkka Merikallio
Hilkka Tellervo Tuomenkukka Merikallio (1. marraskuuta 1908 Haapavesi – 15. huhtikuuta 1980 Oulainen) oli suomalainen kirjailija.
Hilkka Merikallion isä Otto Leopold Merikallio (alun perin Hellman, 1875–1954) toimi saksan ja ruotsin kielten sekä kirjanpidon opettajana Haapaveden yhteiskoulussa vuosina 1925–1942.
Nokia 6600
Nokia 6600 on suomalaisen Nokian valmistama Series 60 -älypuhelin, joka julkistettiin kesäkuussa 2003. Puhelimen käyttöjärjestelmä on Symbian OS 7.0s. Puhelin on suunnattu yrityskäyttöön, mitä tukevat mm. Microsoft Outlookiin synkronoitavissa oleva kalenteri sekä puhelimen sähköpostiominaisuudet.
Philippe Noiret
thumb|Philippe Noiret Philippe Noiret (1. lokakuuta 1930 Lille – 23. marraskuuta 2006 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi yli sadassa elokuvassa 1950-luvulta lähtien.
Hän aloitti 1953 Théâtre National Populairessa. Philippe Noiret ehti vetää kymmeniä klassisia lavarooleja ennen elokuvaan siirtymistä. Filmikarriäärinsä hän avasi Agnès Vardan Ranskan uutta aaltoa ennakoineessa työssä La Pointe Courte 1956.
Noiret näytteli muun muassa elokuvissa Juhla voi alkaa (1974) ja Auringonpimennys (1981). Hän voitti kaikkien aikojen ensimmäisen parhaan miespääosan César-palkinnon vuonna 1976, ja sai vielä toisen 1990.
Noiret menehtyi vuonna 2006 syöpään Pariisissa 76-vuotiaana.
Hajautettu tieto
Hajautettu tieto on taloustieteissä käytettävä käsite, jonka mukaan yhdelläkään markkinoilla toimivalla henkilöllä ei ole täydellistä tietoa, vaan tieto on hajautettu kaikille markkinoilla toimijoille. Kaikilla on ainoastaan epätäydellistä tietoa, mutta myös yksi erittäin hyvä indikaattori muiden ihmisten tiedosta ja aikeista: hinta.
Hinta sekä kertoo tietoa henkilölle että antaa henkilölle mahdollisuuden jakaa omaa tietoaan vaikuttamalla hintaan ostamalla, myymällä tai pidättäytymällä tekemästä mitään. Tieto on yleensä luonteeltaan hiljaista tietoa. Usein tiedon vastaanottaminen muilta henkilöiltä tai tiedon jakaminen heille ei tapahdu kovin tiedostavalla tasolla.
Hintasignaalit ovat yksi ratkaisu taloudellisten resurssien laskentaongelmaan. Tällainen näkemys on suosittu itävaltalaisella koulukunnalla ja eritoten Friedrich Hayekilla.
Yksikkö
Yksikkö tarkoittaa seuraavia asioita:
Metyylihydratsiini
Metyylihydratsiini on orgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä hygroskooppista (kosteutta itseensä sitovaa) nestettä, jolla on ammoniakkia muistuttava haju. Sen kemiallinen kaava on CH6N2 ja rakennekaava on CH3NHNH2. Metyylihydratsiinista käytetään myös nimityksiä monometyylihydratsiini ja MMH.
Metyylihydratsiinin moolimassa on 46,1 g/mol, sulamispiste –52,4 °C, kiehumispiste 87,5 °C, suhteellinen tiheys 0,874 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), sekoittuu veteen, leimahduspiste –8,3 °C c.c., itsesyttymislämpötila 196 °C ja CAS-numero 60-34-4.
Metyylihydratsiiniä käytetään rakettien polttoaineena, koska sen palaessa vapautuu suuri määrä energiaa. Yhdistettä on mahdollista käyttää myös synteettisessä kemiassa ja liuottimena.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, maksassa ja veressä. Palaessaan muodostaa myrkyllisiä typen oksideja.
Metyylihydratsiinia muodostuu elimistössä myös sienimyrkytyksen kautta, jos on syöty gyromitriinia sisältäviä sieniä, kuten esimerkiksi raakoja (ryöppäämättömiä) korvasieniä. Gyromitriini muuttuu elimistössä metyylihydratsiiniksi, joka on varsinainen myrkytyksen aiheuttaja. Metyylihydratsiini vaikuttaa keskushermostoon ja haittaa B6-vitamiinin normaaleja toimintoja.
Jesse Pintado
Jesse Pintado (12. heinäkuuta 1969 Meksiko – 27. elokuuta 2006 Alankomaat) oli meksikolaissyntyinen kitaristi.
Pintado muistetaan etenkin grindcore-yhtyeistä Terrorizer ja Napalm Death. Jesse Pintado oli yksi extrememusiikin uranuurtajista 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
Päihdeongelmien kanssa erityisesti 1990-luvulla taistellut Pintado raitistui ja muutti Alankomaiden Ridderkerkiin. Terrorizerin riveissä hän ehti levyttää vuonna 2006 uuden, eräänlaisen comeback-albumin Darker Days Ahead. Hän kuitenkin menehtyi äkillisesti hollantilaisessa sairaalassa akuuttiin maksan vajaatoimintaan.
Hyōjirō Orii
Hyōjirō Orii oli japanilainen lintujen keräilijä, joka keräsi lintuja muun muassa Koreasta 1900-luvun alussa.
Orii opiskeli teini-ikäisenä Alan Owstonin johdolla lintujen luokittelua Jokohamassa vuonna 1904. Orii vieraili Koreassa ensi kerran 1906 Malcolm Andersonin apulaisena. Vuonna 1907 hän ryhtyi keräämään lintuja Owstonille Kiinassa, kunnes Owston lopetti työsuhteen ja jätti hänet selviämään omin neuvoin Yunnanissa. Orii hankkiutui Hokkaidoon maanviljelijäksi, kunnes markiisi Nagamichi Kuroda palkkasi hänet keräämään lintuja Ryūkyūsaarilta 1921–1922.
Vuodesta 1923 alkaen aina toisen maailmansodan alkamiseen saakka Orii keräsi eläimiä markiisi Yoshimaro Yamashinalle. Hän keräsi lintuja koko silloisen Japanin imperiumin alueelta, muun muassa Formosasta, Mantšuriasta, Sahalinilta, Kuriileilta, Mikronesiasta ja kaikilta muilta pienemmiltä Japanin saarilta, sekä Koreasta. Sodan sytyttyä Orii vetäytyi pienelle maatilalleen Hokkaidoon, jossa hän eli vielä 1940-luvun puolimaissa.
Orii keräsi Koreasta enemmän lintuja kuin kukaan toinen ornitologi. Hän keräsi eläimiä myös Keisuke Kobayashille vuonna 1910.
Olli Heinonen
Olli Heinonen -nimisiä henkilöitä:
Mikroskooppi (tähdistö)
Mikroskoopin tähdistön kirkkaita tähtiä
Tähtiä Bayerin nimillä: Muita huomattavia tähtiä: Tällä tähdellä on pölykiekko,kirkkaudeltaan muuttuva tähti, lähitähti kirkkaudeltaan muuttuva tähti, lähitähti
Ram ProMaster
Ram ProMaster on Ram Trucksin vuodesta 2013 lähtien Pohjois-Amerikan markkinoille valmistama pakettiautomalli. Se on ulkoisesti lähes identtinen Euroopassa myytävien Fiat Ducato-, Citroën Jumper- ja Peugeot Boxer -mallien kanssa, mutta moottorivalikoima on ProMasterissa erilainen. ProMaster valmistetaan Meksikossa, kun taas sen eurooppalaiset sisarmallit valmistuvat Italiassa.
Moottorivalikoimassa olivat aluksi Chryslerin 3,6-litrainen (280 hv) Pentastar V6 -bensiinimoottori sekä Ivecon 3,0-litrainen (155 hv) Multijet-dieselmoottori. Bensiinimoottorin yhteydessä oli kuusivaihteinen automaattivaihteisto, dieselvaihtoehto puolestaan oli varustettu kuusivaihteisella robottivaihteistolla. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2018) Ram ProMaster. Vuonna 2018 ProMaster koki pienen kasvojenkohotuksen. Uudistuksessa se sai Ram-avolavamalleja vastaavan etusäleikön, jossa valmistajan logo korvautui Ram-tekstillä. Dieselmoottori poistui valikoimasta.
Vuonna 2021 kuusiportainen automaattivaihteisto korvattiin uudella yhdeksänportaisella automaattivaihteistolla. Auto sai myös uudistetun sisustan, joka on samanlainen kuin samoihin aikoihin uudistuneessa Fiat Ducatossa. Lisäksi aktiivista turvavarustelua parannettiin. ProMaster ei kuitenkaan tässä vaiheessa vielä kokenut Ducatoa vastaavia ulkonäöllisiä uudistuksia.
Keväällä 2022 ProMaster koki samat ulkonäölliset uudistukset, jotka eurooppalainen Fiat Ducato oli saanut jo aiemmin. Uudet ajovalot ovat aikaisempia tehokkaammat, ja lisävarusteena on saatavana LED-ajovalot. Aikaisemmin korikorkeuksia oli ollut valittavana kaksi vaihtoehtoa, mutta malliuudistuksen yhteydessä valikoimaan lisättiin vielä kolmas, kahta aikaisempaa korkeampi vaihtoehto.
Edistyspuolue
Edistyspuolue on useamman puolueen nimi:
ORP Kaszub (1921)
ORP Kaszub oli Puolan laivastolle Versaillesin rauhansopimuksen mukaisesti luovutettu Saksan keisarillisen laivaston torpedovene SMS V-108, joka oli siten 1918 itsenäistyneen maan laivaston ensimmäisiä aluksia.
Valmistus
Alankomaiden hallitus tilasi aluksen Stettiner Maschinenbau A. G. Vulcanilta Stettinistä Saksasta nimellä Hr. Ms. Z-4 ja sen köli laskettiin vuonna 1914 telakkanumerolla 356. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Saksan hallitus takavarikoi 10. elokuuta 1914 telakalla olleen aluksen yhdessä sen kolmen sisaraluksen kanssa. Se laskettiin vesille 12. joulukuuta 1914 ja alus otettiin 23. maaliskuuta 1915 Saksan keisarillisen laivastoon torpedoveneenä nimellä V-108.
Palvelus
Alus palveli sodan ajan lähinnä Itämerellä. Sodan päätyttyä alus määrättiin luovutettavaksi Puolalle. Alus oli Britanniassa, jossa se huollettiin ennen siirtoa. Puolaan alus saapui lokakuussa 1921.
Alus otettiin virallisesti Puolan merivoimien palvelukseen nimellä ORP Kaszub. Se palveli torpedoveneviirikössä. Alus tuhoutui 20. heinäkuuta 1925 Danzig Neufahrwasserissa kattilaräjähdyksessä, jonka syytä ei tiedetä. Turmassa sai surmansa kolme miehistönjäsentä. Hylky nostettiin 29. heinäkuuta 1925 romutettavaksi.
Visiiri
Visiiri oli islamilaisessa maailmassa korkea-arvoinen ministeriä vastaava poliittinen virkamies ja joskus myös uskonnollinen neuvonantaja. Nimitys on persialaislähtöinen ja merkitsee avustajaa. Visiirejä toimi muslimimonarkioissa kalifien, emiirien, ja sulttaanien palveluksessa.
Osmanien valtakunnassa suurvisiiri oli vuoteen 1922 pääministeriä vastaava valtion korkein virkamies.
Etymologia
Termin persialaistaustaan ( vazīr) viittaisi päätöstä tai lakidokumenttia merkitsevä sana vizīr, sekä itä-Persian avestankielinen sana vīcira, joka tarkoittaa säätäjää, asettajaa. Kuitenkin sana wazir esiintyy koraanissa (Totisesti, Me annoimme Moosekselle Pyhän Kirjan ja määräsimme hänen veljensä Aaronin hänen avustajakseen), jossa yhteydessä wazir tarkoittaa auttajaa tai avustajaa. Ajan saatossa "avustaja" tuli merkitsemään "sijaista" tai "edustajaa" ja Abbasidien kalifaatissa wazir tarkoitti seuraavaksi ylintä siviilivirkamiestä kalifin jälkeen. Tämä viittaisi termin arabilais-islamilaiseen taustaan.
Visiiri Osmanien valtakunnassa
Visiireille annettuja arvonimiä olivat mm. pašša, sāhib, āsaf, wekil, nāzir ja lala. Tyypillisesti visiirille myönnettiin paššan arvonimi.
Osmanien valtakunnassa visiirit olivat korkea-arvoisimpia virkamiehiä. He olivat keisarillisen neuvoston jäseniä ja toimivat hallinnollisissa tehtävissä, jotka vastaavat nykyajan ministerin tehtäviä. Myös strategisesti tärkeiden provinssien, kuten Egyptin ja Unkarin provinssien kuvernöörille sekä janitsaarien päällikölle ja laivaston suuramiraalille saatettiin myöntää visiirin arvo. Myös osa 1800-luvun kabinettiministereistä kantoi visiirin virkanimeä.