cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bnei Brak
Historia
Nykyinen Bnei Brak perustettiin vasta vuonna 1924 paikalle, jolla historiallisen Bene-Berakin uskottiin sijainneen. Sen ensimmäiset asukkaat olivat ortodoksijuutalaisia Varsovasta. Varhaisia siirtolaisia oli 13 perhettä, mutta vuoteen 1948 mennessä Bnei Brakin asukasluku oli kasvanut noin 25 000:een. Kasvua on sittemmin vauhdittanut lyhyt etäisyys Tel Aviviin, sekä ortodoksijuutalaisten nopea väestönkasvu.
Huhtikuussa 2020 Bnei Brakin asukkaat asetettiin ulkonaliikkumiskieltoon koronavirusepidemian takia. Viruksen epäiltiin levinneen erityisen paljon ortodoksijuutalaisessa yhteisössä.
Väestö
Bnei Brakin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 198 863. Suuri osa kaupungin asukkaista on ortodoksijuutalaisia. Kaupungissa on myös useita Talmudia opettavia kouluja. Ortodoksijuutalaisten perheet ovat tyypillisesti suuria ja syntyvyys on korkealla.
Saarijärvi (Suomussalmi)
Saarijärvi on syvyyssuhteiltaan vaihteleva ja rantaviivaltaan mutkainen järvi Suomussalmen kunnassa Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 5,8 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 138 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede
Saarijärven laajin saari on Selkäsaari etelässä. Sitä ympäröivällä matalikolla sijaitsee muutama pienempi saari. Niskanselällä on useita saaria (Heposaari, Kitkunsaari). Tervosenlahdella on muutama pieni saari.
Saarijärveen virtaa jokia ja laskuojia pohjoisesta. Saarijärven länsipuolella on useita pieniä järviä, jotka laskevat järven lounaisille rannoille. Saarijärvi laskee Alanteenjärven kautta mutkaista Saarijokea Alajokeen, joka virtaa etelään Kylmäjärveen ja edelleen Kiantajärveen (199,3 metriä mpy).
Saarijärven vesitilavuus on 40 216 000 kuutiometriä.
Saarijärvi (59.523.1.003) kuuluu Saarijärven alueeseen (59.523), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Hossanjoen alue (59.52) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5). Saarijärvi on Saarijärven alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat, eli Alanteenjärvi ja Ritolampi, ovat huomattavasti pienempiä. Saarijärven alueeseen kuuluu 19 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Suomussalmen Saarijärvi on neljänneksi laajin Suomen yli 200:sta Saarijärvestä. Vesitilavuudeltaan se on kutakuinkin samankokoinen kuin kolmanneksi laajin eli Juvan Saarijärvi ja jonkin verran pienempi kuin viidenneksi laajin eli Jyväskylän ja Jämsän rajalla sijaitseva Saarijärvi.
Norjan kulttuuriministeriön lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnot
pienoiskuva|[[Tor Åge Bringsværdille myönnettiin erikoispalkinto vuonna 2003. Hänet on palkittu myös muissa palkintosarjoissa vuosina 1979, 1982, 1985, 1989, 1995 ja 1997.]] pienoiskuva|Piirtäjä [[Svein Nyhus ja kirjailija Gro Dahle sai kuvakirjapalkinnon perheväkivallasta kertovasta kirjasta Sinna mann vuonna 2003. Svein Nyhus on myös saanut kuvakirjapalkinnon vuonna 1998 ja kirjallisuuspalkinnon vuonna 2001. Kuva: Simon Dahle Nyhus]]
Historia
Palkinto perustettiin vuonna 1948 sen takia, että haluttiin lisätä norjankielistä lastenkirjallisuutta sodan aiheuttaman pulan jälkeen ja vastapainona sarjakuville.
Palkinnon aiemmat nimet
Vuosien mittaan palkinnon nimi, sarjat, määrä jne. ovat vaihdelleet. Nimen muutos kertoo, mihin ministeriöön kulttuuri on sijoitettu.
Kirjallisuuspalkinto
pienoiskuva|[[Stein Erik Lunde sai kirjallisuuspalkinnon vuonna 1998 teoksesta Egggg ja tietokirjapalkinnon vuonna 2014 Alf Prøysenin elämäkerrasta.]] pienoiskuva|[[Jon Fosse sai kirjallisuuspalkinnon vuonna 2000 teoksesta Søster]] pienoiskuva|[[Endre Lund Eriksenille myönnettiin kirjallisuuspalkinto vuonna 2002 teoksesta Pitbull-terje går amok. Kuva: Jørn Henriksen]] pienoiskuva|[[Rune Belsvik sai kirjallisuuspalkinnon vuosina 1994 ja 2003 teoksistaan, jotka kertovat Dustefjertenista.]] pienoiskuva|[[Marit Kaldhol vastaanotti kirjallisuuspalkinnon vuonna 2006 teoksesta Kino. Noveller for ungdom ja vuonna 2010 teoksesta søkeord: ayotzintli]]
Vuoteen 1975 asti kirjallisuuspalkinnolla oli 1., 2. ja 3. sija. Sen lisäksi sijaa on voinut jakaa useampi henkilö. Vuosina 1975–1978 sijoitusta ei ollut, mutta palkinto myönnettiin edelleen useammalle, yleensä kolmelle tai neljälle henkilölle. Vuodesta 1979 on ollut vain yksi palkinnonsaaja.
Kuvakirjapalkinto
pienoiskuva|- [[Harald Nordberg on saanut kuvakirjapalkinnon vuosina 1978, 1983 ja 1995 sekä kuvituspalkinnon vuosina 1985 ja 1989. Kuva: Svein Nyhus]]
Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1961.
Tietokirjapalkinto
pienoiskuva|[[Eirik Newth on voittanut tietokirjapalkinnon vuosina 1994, 1996 ja 1999. Hänen äitinsä Mette Newth on voittanut palkinnon vuosina 1974, 1975, 1987 ja 1990 kun taas hänen isänsä Philip Newth on voittanut palkinnon vuosina 1976 ja 1977. Kuva: Rune Henning Johansen ]] pienoiskuva|Jon Ewo on voittanut tietokirjapalkinnon vuonna 2003 ja kirjallisuuspalkinnon vuonna 1999. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1984.
Esikoisteoksen palkinto
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1977. pienoiskuva|[[Annette Münch voitti esikoisteoksen palkinnon vuonna 2006. Kuva: Eva Rose Furmyr]] pienoiskuva|Emilie Christensenille myönnettiin esikoisteoksen palkinto vuonna 2007 teoksesta Andungen og jeg (jul). Kirja sai myös hopean Vuoden kauneimmista kirjoista.
Kuvituspalkinto
pienoiskuva|[[Johan Vestly voitti kuvituspalkinnon useamman kerran kuvituksistaan vaimonsa Anne-Cath. Vestlysin kirjoissa. Kuva: Rigmor Dahl Delphin vuonna 1964]] pienoiskuva|[[Unni-Lise Jonsmoen sai palkinnon vuonna 1966.]] pienoiskuva|[[Øyvind Torseter (vasemmalla) on voittanut palkinnon useamman kerran.]] Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1957.
Kääntäjäpalkinto
pienoiskuva|Halldis Moren Vesaas voitti kirjallisuuspalkinnon vuonna 1949 ja kääntäjäpalkinnon vuonna 1980. Hänen tyttärensä Guri Vesaas, salanimellä Hanna Midtbø, on voittanut kääntäjäpalkinnon vuonna 1989. pienoiskuva|[[Tor Edvin Dahl sai kääntäjäpalkinnon vuonna 1983. Kuva: Jan Erik Friis]] Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1972. Palkinto on joinakin vuosina jaettu sekä kirjanorjan että uusnorjan käännökselle. Tähän asti palkinto on vain kerran jaettu kielelle, joka ei ole norja eli vuonna 1976 kun Ella Holm Bull voitti palkinnon eteläsaamenkielisestä käännöksestään Jaahke jih Joakime kirjailija Jørgen Clevinin kirjasta Jakob og Joakim.
Kunniapalkinto
Palkinto on jaettu vain kerran.
Uraauurtavan työn palkinto
Palkinto on jaettu vain kerran.
M/S Pirjo
M/S Pirjo oli suomalainen Henry Nielsenin Ab Helsingfors Steamship Co. Ltd varustamon rahtilaiva. Sen sisaralus oli M/S Pulptrader.
Laiva valmistui Valmet Oy:n Turun telakalta huhtikuussa 1962. M/S Pirjo kallistui 8. marraskuuta 1962 Orrengrundin edustalla ollessaan selluloosalastissa matkalla Kotkasta Hollantiin. Miehistö saatiin pelastettua mutta laiva kaatui saman päivän iltana rannan lähellä ja se saatiin kuitenkin kiinnitettyä rantakivikkoon. Marraskuun lopulla laiva saatiin käännettyä ja se palasi korjausten jälkeen liikenteeseen.
Vuonna 1970 laiva myytiin maarianhaminalaiselle Rederi Ab Cellonalle ja se sai nimekseen Cellona. Vuonna 1974 omistajaksi tuli kyproslainen Famagustassa toiminut Andrean Sg Co Ltd varustamo ja laivan nimeksi tuli Lady Sabina. Seuraava omistaja oli vuodesta 1979 Pireuksessa Kreikassa toiminut New Navimar Sg Co SA varustamo ja laivan uusi nimi oli Elefsis. Viimeksi laiva oli kahden Tripolissa Libanonissa toimineen varustamon omistuksessa, ensin vuodesta 1982 Mustafa Hadadin varustamolla Diana nimisenä ja sitten vuodesta 1984 Romana nimisenä Haddad Sg Co Ltd varustamolla. Laiva upotettiin tykkitulella Libanonin rannikolla syys-lokakuun vaihteessa 1985 Libanonin sisällissodan aikana.
Laivan pituus oli 80,30 metriä, leveys 12,43 metriä ja syväys 5,40 metriä. Kuollut paino oli 2 300 tonnia ja dieselmoottorin teho 2 000 hevosvoimaa.
Taivas lyö tulta
Single myi kultaa julkaisvuotenaan. B-puolen "Pyhä maa" -kappaletta ei julkaistu yhtyeen ensialbumilla, mutta se esiintyi toisen albumin Vaadimme metallia erikoispainoksen bonusraitana.
Kappale oli myös Suomen jääkiekkomaajoukkueen maalilauluna.
Simo Juntunen
Simo Juntunen (14. lokakuuta 1920 Iisalmi − 17. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija. Pakinoita hän on kirjoitti nimimerkillä Simppa. Hän oli tunnetuimpia presidentti Urho Kekkosen kauden poliittisia toisinajattelijoita.
Elämä
Juntusen vanhemmat olivat puuseppä Otto Juntunen ja kirjanpitäjä Hilma Maria Lehto. Hän pääsi ylioppilaaksi 1942 Iisalmen yhteislyseosta ja suoritti valtiotieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1953. Hän kävi Reserviupseerikoulun jatkosodan aikana Niinisalossa vuonna 1943.
Juntunen oli toimittajana Työväen sanomalehtien tietotoimistossa 1947–1948, tiedotussihteerinä Suomen pienviljelijäin liitossa 1949–1953, toimittajana Uusi Aika-lehdessä 1954–1957 ja Suomen Sosialidemokraatissa 1957–1974. Poliittisesti Juntunen oli lähinnä leskisläinen oikeistososialidemokraatti. Itse hän luonnehti itseään SDP:n viimeiseksi tannerilaiseksi. Juntunen koki joutuneensa SDP:ssa yhä ahtaammalle vuodesta 1963 lähtien, jolloin Rafael Paasio valittiin puolueen puheenjohtajaksi, ja puolueen linjaa suunnattiin Paasion sanoin ”pari piirua vasempaan”, mutta erityisesti Kalevi Sorsan tultua puoluesihteeriksi vuonna 1969. SDP:n 1970-luvun aktiivipoliitikoista Juntunen arvosti etenkin Suomen Pankin pääjohtajaa, myöhempää presidenttiä Mauno Koivistoa ja SAK:n puheenjohtajaa Niilo Hämäläistä.
Juntunen arveli joutuneensa presidentti Urho Kekkosen silmätikuksi jo vuonna 1962, puolittain vahingossa. Sosialistisessa Aikakauslehdessä julkaistiin tuolloin Kekkosta parodioinut teksti Minun taisteluni − Mein Kampf, jonka tekijäksi presidentti epäili Juntusta. Todellisuudessa teksti oli ilmeisesti Väinö Leskisen ja kahden muun kirjoittajan yhteistyötä eikä Juntusella liene ollut mitään osuutta asiassa.
1970-luvun alussa Juntunen hyökkäsi voimakkaasti SDP:n piirissä vaikuttanutta, suorastaan kirosanaksi luonnehtimaansa pälkäneläisyyttä vastaan. Myöhemmin, vuonna 1996 antamassaan haastattelussa hän määritteli: ”Pälkäneläiset olivat marxisti-leninistejä. En ymmärrä, millainen on marxilais-leninistinen sosialidemokraatti''.”
Sanomalehtimiesten Liitto vei Juntusen erottamisasian työtuomioistuimeen, joka totesi ratkaisussaan irtisanomisen laittomaksi ja määräsi lehden kustantajan, Kustannusosakeyhtiö Kansanvallan, maksamaan Juntuselle 7000 markan vahingonkorvauksen. Erottamisen jälkeen Verohallituksen pääjohtaja Mikko Laaksonen tarjosi Juntuselle työpaikkaa Verohallituksen tiedottajana, mistä Juntunen kieltäytyi, koska hän ei halunnut ”alkaa kehua veroja”.
Juntunen siirtyi 1975 kolumnistiksi Suomen Kuvalehteen silloisen päätoimittajan Mikko Pohtolan houkuttelemana. Pohtola, joka oli jo ennestään henkilökohtaisesti tuntenut Juntusen, asetti kuitenkin ehdoksi, ettei ”ulkopolitiikan venettä saanut keikuttaa”. Samoihin aikoihin Urho Kekkonen lopetti pakinoiden kirjoittamiseen samaan lehteen Liimatainen-nimimerkillä, joskaan hänen suhteensa lehteen eivät täysin katkenneetkaan. Suomen Kuvalehteen Juntunen kirjoitti vuoteen 1983 saakka.
Incarcerated (Pain Confessorin albumi)
Incarcerated on suomalaisen melodisen death metalin yhtye Pain Confessorin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 12. lokakuuta 2012 levymerkillä Spinefarm Records.
Irlanti lasten Eurovision laulukilpailussa
Irlanti osallistui Lasten Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 2015. Irlannin paras sijoitus on vuodelta 2022, jolloin se sijoittui neljänneksi Sophie Lennonin esittämällä kappaleella "Solas".
Lapsuuden loppu (romaani)
Lapsuuden loppu on vuonna 1953 julkaistu Arthur C. Clarken kirjoittama tieteisromaani. Kirjan suomennos ilmestyi 1973 ja sen on kääntänyt Matti Kannosto. Lapsuuden loppu oli ehdolla vuoden 1953 parhaan romaanin Hugo-palkinnon saajaksi. Vuonna 1989 teoksesta julkaistiin uusi versio, joka sisältää esipuheen ja uudistetun ensimmäisen luvun, mutta joka on muuten sisällöltään sama.
Clarke mainitsee teoksen esipuheessa, että ajatus avaruusaluksista leijumassa kaupunkien yllä tuli hänen katsellessaan toisen maailmansodan aikana sulkupalloja Lontoon yllä.
Romaanin pohjalta on vuonna 2015 tehty televisiominisarja Lapsuuden loppu.
Juoni
Avaruusolentojen alukset saapuvat leijailemaan Maan suurimpien kaupunkien ylle. Ensimmäisen viestinsä jälkeen avaruusolennot suostuvat kommunikoimaan vain YK:n pääsihteeri Rikki Stormgrenin kanssa. Stormgren kuulee avaruusolentojen johtajalta Karellenilta, että ihmiskunta tulee näkemään avaruusolennot 50 vuoden odotuksen jälkeen. Stormgren saa myös erikoisella laitteella osittain kuvatuksi hänen katseeltaan piilossa olevan Karellenin, mutta pysyy vaiti tämän ulkomuodosta.
Avaruusolennot pitävät sanansa ja astuvat esiin aluksestaan 50 vuoden jälkeen - aluksista kaikki paitsi yksi olivat silmälumetta. Avaruusolennot muistuttavat sarvineen, sorkkineen ja häntineen hiukan tyypillistä mielikuvaa demoneista. Heidän avullaan ihmiskunta nousee uuteen vaurauden ja rauhan aikaan, mutta samalla maailman avaruustutkimus loppuu avaruusolentojen käskystä.
Marvel Cinematic Universe: Kolmas vaihe
Kolmas vaihe on sarja yhdysvaltalaisia Marvel Cinematic Universeen (MCU) sijoittuvia supersankarielokuvia, jotka perustuvat Marvel Comicsin sarjakuviin. Kolmanteen vaiheeseen kuuluu 11 elokuvaa. Ensimmäisenä niistä julkaistiin Captain America: Civil War vuonna 2016 ja viimeisenä Spider-Man: Far From Home vuonna 2019. Elokuvat ovat tuottaneet yhteensä 13,5 miljardia dollaria. Kevin Feige on ollut tuottamassa kaikkia vaiheen elokuvia. Hänen lisäkseen Amy Pascal oli mukana tuottamassa Spider-Man: Homecomingia ja Spider-Man: Far From Homea. Stephen Broussard oli mukana tuottamassa Ant-Man and the Waspia.
Edellisten vaiheiden päänäyttelijöistä Robert Downey Jr., Chris Hemsworth, Chris Evans, Chris Pratt ja Paul Rudd palasivat näyttelemään Tony Starkia / Rautamiestä, Thoria, Steve Rogersia / Kapteeni Amerikkaa, Peter Quilliä / Tähtilordia ja Scott Langia / Muurahaismiestä. Sivunäyttelijöistä Mark Ruffalo, Scarlett Johansson, Jeremy Renner, Tom Hiddleston, Don Cheadle, Anthony Mackie, Sebastian Stan, Elizabeth Olsen, Paul Bettany, Zoë Saldaña, Dave Bautista, Bradley Cooper, Vin Diesel, Cobie Smulders ja Samuel L. Jackson palasivat näyttelemään Bruce Banneriä / Hulkia, Natasha Romanoffia / Mustaa Leskeä, Clint Bartonia / Haukansilmää, Lokia, James Rhodesia / Sotakonetta, Sam Wilsonia / Haukkaa, Bucky Barnesia / Talvisotilasta, Wanda Maximoffia, Visionia, Gamoraa, Draxia, Rocketia, Grootia, Maria Hilliä ja Nick Furya. Lisäksi Josh Brolin näyttelee Avengers: Infinity Warissa ja Avengers: Endgamessä kaikkien sankareiden yhteistä vihollista, Thanosta.
Uusina päänäyttelijöinä MCU:hun liittyivät Benedict Cumberbatch, Tom Holland, Chadwick Boseman ja Brie Larson, jotka näyttelevät Stephen Strangea / Tohtori Outo, Peter Parkeria / Hämähäkkimiestä, T’Challaa / Mustaa Pantteria ja Carol Danversia / Kapteeni Ihmettä. Lisäksi sivuroolissa Hope van Dynea / Ampiaista aiemmin näytellyt Evangeline Lilly liittyy päänäyttelijöihin.
Lapsuuden loppu (romaani)
Juoni
Rodricksin ollessa poissa tämän ystävät George ja Jean Greggson muuttavat asumaan pienelle saarelle Tyynellemerelle, jolla asuu paljon ihmisiä, jotka uskovat avaruusolentojen tulon laskeneen ihmiskunnan luovuuden tasoa. He saavat kaksi lasta, Jeffreyn ja Jennifer Annen. Aikanaan lapset alkavat käyttäytyä oudosti ja saada uusia ei-ihmismäisiä voimia, jolloin Karellen selittää vihdoin avaruusolentojen todelliset tarkoitusperät: heidän tehtävänään on auttaa muita eläviä rotuja liittymään "Haltijamieleen", joka on syntynyt sittemmin jo tuhoutuneista muinaisista kosmisista kulttuureista. Vähitellen kaikissa tietyn ikäisissä lapsissa alkaa esiintyä samanlaisia piirteitä.
Marvel Cinematic Universe: Kolmas vaihe
Captain America: Civil War (2016)
thumb|left|150px|Anthony and Joe Russo, Captain America: The Return of the First Avengerin, Captain America: Civil Warin, Avengers: Infinity Warin ja Avengers: Endgamen ohjaajat. Kostajat jatkavat maailman suojelemista, mutta he jakautuvat kahdeksi vastakkaiseksi ryhmäksi, johtajinaan Kapteeni Amerikka ja Rautamies, kun taisteluiden aiheuttamat laajat vahingot laittavat poliitikot säätämään lakia rajoittamaan supersankareiden toimintaa.
Lapsuuden loppu (romaani)
Juoni
Jan Rodricks palaa avaruusolentojen kotiplaneetalta. Maassa on kulunut hänen lähdöstään 80 vuotta, mutta hän itse ei ole huomannut kuin muutamien viikkojen kuluneen. Ihmiskunta on miltei tuhoutunut uusien ihmisten joukkoa lukuun ottamatta. Avaruusolennot tarkkailevat uusia ihmisiä etäältä, mutta ajan mittaan näiden voimat kasvavat niin, että tehtävä käy liian vaaralliseksi. Rodricks saa tarjouksen lähteä heidän mukanaan Maasta, mutta jää mieluummin tarkkailemaan planeetan loppua. Ihmiset nousevat lopulta Maasta valtavassa kirkkaassa valopylväässä kohti Haltijamieltä ja Maa tuhoutuu haihtumalla pois suuren valonvälähdyksen saattelemana.
Marvel Cinematic Universe: Kolmas vaihe
Captain America: Civil War (2016)
Tammikuussa 2014, Anthony ja Joe Russo allekirjoittivat sopimuksen kolmannen Captain America -elokuvan ohjaamisesta, minkä he vahvistivat maaliskuussa 2014, Chris Evansin palatessa Kapteeni Amerikan rooliin, Feigen tuottajaksi, sekä Christopher Markusin ja Stephen McFeelyn käsikirjoittajiksi. Lokakuussa 2014 elokuvan viralliseksi nimeksi paljastettiin Captain America: Civil War ja paljastettiin myös, että Tony Stark / Rautamies esiintyy myös elokuvassa. Elokuvan on tarkoitus olla sovitus sarjakuvien Sisällissota-tarinasta. Se on kolmannen vaiheen ensimmäinen elokuva. Kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2015 Atlantan Pinewood Studiosilla, ja päättyivät elokuussa 2015. Captain America: Civil War sai ensiesityksensä Hollywoodissa 12. huhtikuuta 2016. Se julkaistiin maailmanlaajuisesti 27. huhtikuuta 2016, ja Pohjois-Amerikassa 6. toukokuuta 2016.
Elokuva sijoittuu vuosi Avengers: Age of Ultronin tapahtumien jälkeen. Captain America: Civil Warissa esittelee MCU:n elokuviin Tom Hollandin esittämän Peter Parkerin / Hämähäkkimiehen sekä Chadwick Bosemanin esittämän T’Challan / Mustan Pantterin, joiden omat sooloelokuvat saavat ensi-iltansa vuosina 2017 ja 2018. Lopputekstien välissä näytettyä kohtausta varten, missä Musta Pantteri oli myöntänyt Kapteeni Amerikalle ja Bucky Barnesille turvapaikan Wakandasta, Joe ja Anthony Russo olivat saaneet Black Pantherin ohjaajalta Ryan Cooglerilta ohjeita siihen, miltä Wakandan tulisi näyttää.
Doctor Strange (2016)
Jouduttuaan auto-onnettomuuteen, joka teki lopun hänen neurokirurgin urastaan, Stephen Strange lähtee matkalle etsimään parannusta ja tapaa Muinaisen, joka alkaa opettaa tälle mystisen magian käyttöä.
Kesäkuussa 2010 Thomas Dean Donnelly ja Joshua Oppenheimer palkattiin tekemään käsikirjoitus elokuvasta Tohtori Oudosta. Tammikuussa 2013 Kevin Feige vahvisti Tohtori Oudon olevan osa elokuvien kolmatta vaihetta. Kesäkuussa 2014 Scott Derrickson palkattiin ohjaajaksi. Joulukuussa 2014 Benedict Cumberbatch palkattiin elokuvan päärooliin, ja Jon Spaihtsin vahvistettiin käsikirjoittavan elokuvan uudelleen. Joulukuussa 2015, C. Robert Cargill paljasti olleensa myös käsikirjoittamassa elokuvaa, ja huhtikuussa 2016 paljastettiin, että Derrickson paljasti itsekin osallistuneensa käsikirjoituksen tekoon. Esituotanto alkoi kesäkuussa 2014 ja kuvaukset marraskuun 2015 alussa Nepalissa. Vielä marraskuun aikana kuvaukset siirtyivät Longcross Studiosille Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Kuvaukset päättyivät New Yorkissa huhtikuussa 2016. Doctor Strange julkaistiin maailmanlaajuisesti Hongkongissa 13. lokakuuta 2016 ja Yhdysvalloissa 4. marraskuuta 2016.
Derrickson sanoi elokuvan tapahtumien kestävän ”suunnilleen” vuoden, päättyen ”samaan päivämäärään muun MCU:n kanssa”. Doctor Strange esittelee myös Agamotton silmän, mystisen reliikin, jolla voi manipuloida aikaa ja joka paljastuu elokuvan lopussa Ikuisuuskiveksi. Elokuvan lopputekstien välissä näytetty kohtaus sisältää Chris Hemsworthin näyttelemän Thorin cameoesiintymisen ja siinä hän tapaa Strangen, antaen johdatuksen Thor: Ragnarökin tapahtumiin. Kohtauksen ohjasi Ragnarökin ohjaaja Taika Waititi.
Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017)
thumb|150px|upright|James Gunn, elokuvan Guardians of the Galaxy ja sen jatko-osien, Guardians of the Galaxy Vol. 2 ja Vol. 3, ohjaaja. Galaksin Vartijat matkaavat avaruuden halki ja yrittävät pitää ryhmänsä koossa samalla, kun auttavat Peter Quilliä löytämään lisätietoa vanhemmistaan.
Heinäkuussa 2014 Nicole Perlman, toinen Guardians of the Galaxyn käsikirjoittajista, vahvisti Gunnin palaavan käsikirjoittamaan ja ohjaamaan elokuvalle jatko-osan. Joulukuussa 2014 Chris Pratt vahvisti palaavansa jatko-osaan Peter Quillin / Tähtilordin rooliin yhdessä muiden Vartijoiden näyttelijöiden kanssa. Lisäksi Pom Klementieff näytteli Mantista, ja Kurt Russell Egoa. Kesäkuussa 2015 elokuvan nimeksi paljastettiin Guardians of the Galaxy Vol. 2. Kuvaukset alkoivat helmikuussa 2016 Pinewood Atlantassa ja päättyivät kesäkuussa 2016. Guardians of the Galaxy Vol. 2 julkaistiin maailmanlaajuisesti Tokiossa 10. huhtikuuta 2017 ja Yhdysvalloissa 5. toukokuuta 2017.
Elokuva sijoittuu 2–3 kuukautta Guardians of the Galaxyn tapahtumien jälkeen. Yksi elokuvan lopputekstien aikana näytetyistä kohtauksista vihjaili Adam Warlockin tulevan esiintymään elokuvissa, Gunnin aiottua alun perin esitellä Warlock Vol. 2:ssa. Hän kuitenkin kertoi Warlockin tulevan esiintymään tulevissa Guardians-elokuvissa, koska oli ”erittäin tärkeä osa” Marvel Cinematic Universen kosmista puolta. Suurmestari, jota näyttelee Jeff Goldblum, nähdään yhtenä lopputekstien taustalla tanssivista hahmoista ennen esiintymistään elokuvassa Thor: Ragnarök.
Spider-Man: Homecoming (2017)
Peter Parker yrittää tasapainoittaa elämänsä opiskelijana sekä sankarina nimeltä Hämähäkkimies.
9. helmikuuta 2015 Sony Pictures ja Marvel ilmoittivat Sonyn tulevan julkaisemaan Hämähäkkimies-elokuvan yhdessä Marvel Studiosin johtaja Feigen sekä Amy Pascalin kanssa, Sony Picturesin säilyttäessä Hämähäkkimies-elokuvien omistus- ja jakeluoikeudet sekä lopullisen luovan hallinnan. Huhtikuussa 2015 Feige vahvisti hahmon olevan Peter Parker ja lisäsi, että Marvel on työstänyt Hämähäkkimiehen lisäämistä MCU:hun aikaisintaan lokakuusta 2014 asti, kun he ilmoittivat kaikkien kolmannen vaiheen elokuvien nimet ja ensi-illat, sanomalla, ”Marvel ei julkaise mitään virallisesti ennen kuin asia on lyöty lukkoon. Joten etenin lokakuussa suunnitelman A kanssa, suunnitelman B ollen, että jos [sopimus] Sonyn kanssa tapahtuu, miten kaikki muuttuisi. Olemme harkinneet [Hämähäkkimies-elokuvaa] niin kauan kuin olemme miettineet kolmatta vaihetta.” Kesäkuussa 2015, Tom Holland valittiin Hämähäkkimiehen rooliin ja Jon Watts valittiin elokuvan ohjaajaksi. Heinäkuussa 2015, John Francis Daley ja Jonathan Goldstein palkattiin käsikirjoittajiksi. Lisäksi käsikirjoittamiseen osallistuivat Watts, Christopher Ford, Chris McKenna ja Erik Sommers. Huhtikuussa 2016, vahvistettiin, että elokuvan virallinen nimi on Spider-Man: Homecoming. Tuotanto alkoi Atlantan Pinewood Studiosilla kesäkuussa 2016. ja päättyi lokakuussa 2016. Spider-Man: Homecoming julkaistiin maailmanlaajuisesti TLC Chinese Theatressa 28. kesäkuuta 2017, Yhdistyneessä kuningaskunnassa on 5. heinäkuuta 2017 ja Yhdysvalloissa 7. heinäkuuta 2017.
Elokuva sijoittuu Captain America: Civil Warin tapahtumien jälkeen. Huhtikuussa 2016, Feige vahvisti, että elokuvassa esiintyisi aiempien MCU-elokuvien hahmoja, Robert Downey Jr.:n vahvistaessa pian sen jälkeen paluunsa Tony Starkin / Rautamiehen rooliin. Lisäksi Favreau, Paltrow ja Evans uusivat roolinsa Happy Hoganina, Pepper Pottsina, sekä Steve Rogersina / Kapteeni Amerikkana. Elokuvassa esiintyy myös Iron Manissa ja televisiosarjassa S.H.I.E.L.D. Agentit mainittu urakointiyhtiö Damage Control, jolle on suunniteltu omaa televisiosarjaa. Elokuvassa esiintyy useita edellisistä elokuvista tuttuja aseita, joita Toomes kätyreineen hyödyntää rikollisiin tarkoituksiinsa. Peter Parkerin koulussa, yksi luennoista käsittelee Sokovian sopimusta. Lisäksi koulussa on näytteillä Bruce Bannerin, Howard Starkin ja Abraham Erskinen valokuvat.
Thor: Ragnarök (2017)
Karkotettuna universumin toiselle laidalle ilman vasaraansa, Thorin on voitettava gladiaattoritaistelu vanhaa ystäväänsä Hulkia vastaan ja palattava ajoissa takaisin Asgardiin pysättääkseen Helan sekä lähestyvän Ragnarökin.
Tammikuussa 2014 Marvel kertoi kolmannen Thor-elokuvan olevan kehityksessä, Craig Kylen ja Christopher Yostin toimiessa sen käsikirjoittajina. Elokuvan virallinen nimi, Thor: Ragnarok (joissakin maissa muodossa Thor: Ragnarök), julkistettiin lokakuussa 2014. Lokakuussa 2015 Taika Waititi osallistui neuvotteluihin elokuvan ohjaamisesta. Stephany Folsom palkattiin joulukuussa 2015 tekemään uusi käsikirjoitus. Tammikuussa 2017, Eric Pearsonin paljastettiin tehneen käsikirjoitus, Kylen, Yostin ja Folsomin saadessa kunnia tarinasta. Pearson, Kyle ja Yost saivat lopulta kaiken kunnian käsikirjoituksesta. Hemsworth, Hiddleston, Idris Elba ja Anthony Hopkins palasivat Thorin, Lokin, Heimdallin ja Odinin rooleihin, Cate Blanchett liittyessä näyttelijäkaartiin Helan roolissa. Kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2016 Village Roadshow Studiosilla, Australiassa, ja päättyivät lokakuussa 2017. Thor: Ragnarök julkaistiin maailmanlaajuisesti Los Angelesissa 10. lokakuuta 2017, ja elokuvateattereissa 3. marraskuuta 2017.
Elokuva sijoittuu neljä vuotta Thor: The Dark Worldin tapahtumien jälkeen sekä Avengers: Age of Ultronin tapahtumien jälkeiseen aikaan ja suunnilleen samaan aikaan Captain America: Civil Warin ja Spider-Man: Homecomingin kanssa. Tuottaja Brad Winderbaum huomautti ”Asiat tapahtuvat nyt kolmannessa vaiheessa päällekkäin. Ne eivät ole niin toisiinsa lukittuja kuin ensimmäisessä vaiheessa.” Mark Ruffalo ja Benedict Cumberbatch esiintyvät elokuvassa Bruce Bannerin / Hulkin ja Stephen Strangen / Tohtori Oudon rooleissa. Elokuva paljastaa myös, että Odinin holvissa oleva Ikuisuuden rautahanska on väärennös, ja esittelee myös lopputekstien välissä näytetyssä kohtauksessa Sanctuary II:n, Thanoksen aluksen.
Black Panther (2018)
Dokumenttielokuvien tekijä Mark Bailey palkattiin tekemään käsikirjoitus Black Panther -elokuvalle tammikuussa 2011. Lokakuussa 2014 elokuva julkistettiin ja Chadwick Bosemanin paljastettiin tulevan näyttelemään Mustaa Pantteria. Tammikuussa 2016 elokuvan ohjaajavalinnaksi julkistettiin Ryan Coogler, ja seuraavan kuukauden aikana, Joe Robert Cole vahvistettiin elokuvan käsikirjoittajaksi. Huhtikuussa 2016, Feige vahvisti Cooglerin osallistuneen itsekin käsikirjoituksen tekemiseen. Kuvaukset alkoivat tammikuussa 2017 EUE/Screen Gemsin studiolla sekä Pinewood Atlantassa, ja päättyivät huhtikuussa 2017. Black Panther julkaistiin maailmanlaajuisesti Los Angelesissa 29. tammikuuta 2018, ja elokuvateattereissa 16. helmikuuta 2018.
Elokuva sijoittuu Captain America: Civil Warin tapahtumien jälkeen. Florence Kasumba, Serkis, Martin Freeman ja John Kani palasivat aiemmista MCU-elokuvista Ayon, Ulysses Klaue'n, Everett Rossin ja T’Chakan rooleihin. Lopputekstien jälkeen näytetyssä kohtauksessa Sebastian Stan tekee cameoesiintymisen Bucky Barnesina.
Avengers: Infinity War (2018)
Kostajat kokoontuvat takaisin yhteen ja yhdistävät voimansa Galaksin Vartijoiden ja muiden sankareiden kanssa pysäyttääkseen Thanoksen, joka haluaa hallita avaruutta, aikaa ja todellisuutta Ikuisuuskivien avulla.
Elokuva julkistettiin lokakuussa 2014 nimellä Avengers: Infinity War – Part 1. Huhtikuussa 2015, Marvel ilmoitti Anthony ja Joe Russon tulevan ohjaamaan elokuvan, ja toukokuussa Christopher Markusin ja Stephen McFeelyn käsikirjoittavan elokuvan. Marvel paljasti myöhemmin, että ensimmäinen osa julkaistaisiin vain nimellä Avengers: Infinity War. Josh Brolin palasi Thanoksen rooliin ja on osa laajaa näyttelijäkaartia, johon kuuluu muissa MCU-elokuvissa esiintyneitä näyttelijöitä. Infinity Warin kuvaukset alkoivat Atlantassa tammikuussa 2017 ja päättyivät heinäkuussa 2017. Lisäkuvaukset sijoittuvat Skotlantiin. Avengers: Infinity War julkaistiin maailmanlaajuisesti Los Angelesissa 23. huhtikuuta 2018. Se sai joissain maissa ensi-iltansa 25. huhtikuuta 2018 ja Yhdysvalloissa 27. huhtikuuta 2018.
Elokuva sijoittuu neljä vuotta Guardians of the Galaxy Vol. 2:n tapahtumien ja kaksi vuotta Captain America: Civil Warin tapahtumien jälkeen. Marvel on kylvänyt Infinity Warin siemeniä jo varhaisimmista elokuvistaan asti, esittelemällä niiden MacGuffineina Ikuisuuskivet: Tesserakti / Tilakivi elokuvassa Captain America: The First Avenger, Lokin valtikka / Mielikivi elokuvassa The Avengers, Aether / Todellisuuskivi elokuvassa Thor: The Dark World, Pallo / Voimakivi elokuvassa Guardians of the Galaxy, ja Agamotton silmä / Aikakivi elokuvassa Doctor Strange. Lisäksi Ikuisuuden rautahanska on nähty Thanoksen käsissä elokuvassa Avengers: Age of Ultron. Captain America: The First Avengeristä tuttu Punakallo esiintyy elokuvassa viimeisen Ikuisuuskiven, Sielukiven, haltijana, Ross Marquandin korvatessa Hugo Weavingin paikan hahmon näyttelijänä. Lopputekstien jälkeen näytetyssä kohtauksessa Nick Fury lähettää hätäsignaalin laitteella, jonka näytöllä näkyy Carol Danversin / Kapteeni Ihmeen tunnus.
Ant-Man and the Wasp (2018)
thumb|right|150px|upright|Peyton Reed, Ant-Manin ja Ant-Man and the Waspin ohjaaja.
Kostajien sisällissodan jälkeen Scott Lang joutuu käsittelemään tekojensa seurauksia isänä ja supersankarina, samalla kun hän ja Ampiaiseksi ryhtynyt Hope van Dyne päätyvät suorittamaan yhdessä uutta tehtävää.
Ant-Man and the Wasp julkistettiin lokakuussa 2015. Peyton Reed vahvisti marraskuussa 2015 palaavansa ohjaajaksi, ja vahvisti myös Ruddin ja Lillyn paluut Scott Langin / Muurahaismiehen sekä Hope van Dynen / Ampiaisen rooleihin. Joulukuussa 2015 Andrew Barrerin, Gabriel Ferrarin ja Ruddin paljastettiin palaavan käsikirjoittajiksi. Helmikuussa 2017, Michael Douglas vahvisti palaavansa Hank Pymin rooliin. Kuvaukset alkoivat Atlantassa elokuussa 2017 ja lisäkuvaukset sijoittuivat San Fransiscoon. Kuvaukset päättyivät marraskuussa 2017. Stephen Broussard toimi myös elokuvan tuottajan Feigen kanssa. Ant-Man and the Wasp julkaistiin maailmanlaajuisesti Hollywoodissa 25. kesäkuuta 2018, ja elokuvateattereissa 6. heinäkuuta 2018.
Elokuva sijoittuu kaksi vuotta Captain America: Civil Warin tapahtumien jälkeen ja juuri ennen Avengers: Infinity Warin tapahtumia. Lopputekstien välissä näytetyssä kohtauksessa Hank Pym, Hope van Dyne ja Janet van Dyne muuttuvat tomuksi Avengers: Infinity Warin tapahtumien vuoksi.
Captain Marvel (2019)
1990-luvulla Carol Danvers joutuu osaksi kahden avaruusoliorodun välistä sotaa, mikä johtaa hänen tulemiseensa yhdeksi voimakkaimmista supersankareista.
Toukokuussa 2013 The Hollywood Reporter raportoi Marvelin työstävän käsikirjoitusta Neiti Ihmeestä. Lokakuussa 2014 kyseinen elokuva, nykyiseltä nimeltään Captain Marvel, julkistettiin, ja sen päähenkilön kerrottiin olevan Carol Danvers. Huhtikuussa 2015 Nicole Perlman ja Meg LeFauve paljastettiin elokuvan käsikirjoittajiksi. Vuoden 2016 San Diego Comic-Conissa vahvistettiin, että Brie Larson näyttelee Carol Danversia. Huhtikuussa 2017 Anna Boden ja Ryan Fleck palkattiin elokuvan ohjaajiksi. Elokuussa Geneva Robertson-Dworetin paljastettiin korvanneen Perlmanin ja LeFauven elokuvan käsikirjoittajana. Lopulta käsikirjoittajiksi kreditoitiin Boden, Fleck, Robertson-Dworet ja Jac Schaeffer. Sijaintien kuvaukset alkoivat tammikuussa 2018, varsinaisten kuvausten saatua alkunsa Kaliforniassa maaliskuussa 2018 ja kestäessä heinäkuuhun asti. Captain Marvel julkaistiin maailmanlaajuisesti Lontoossa 27. helmikuuta 2019. Elokuvateattereissa se sai ensi-iltansa 8. maaliskuuta 2019.
Elokuva sijoittuu 1990-luvulle. Jackson, Djimon Hounsou, Lee Pace ja Clark Gregg palasivat elokuvassa Nick Furyn, Korathin, Ronanin ja Phil Coulsonin rooleihin, minkä lisäksi elokuva tulee esittelemään avaruusoliorodun skrullit MCU:hun. Anthony ja Joe Russo kuvasivat elokuvan lopputekstien välissä näytetyn kohtauksen, jossa Chris Evans, Scarlett Johansson, Don Cheadle ja Mark Ruffalo näyttelevät Steve Rogersia, Natasha Romanoffia, James Rhodesia ja Bruce Banneria.
Avengers: Endgame (2019)
Kostajien ja muiden sankareiden on palautettava maailmankaikkeuteen järjestys ja pysäytettävä Thanos lopullisesti, vaikka se vaatisi suuria uhrauksia.
Elokuva julkistettiin lokakuussa 2014 nimellä Avengers: Infinity War – Part 2. Huhtikuussa 2015 Marvel ilmoitti Anthony ja Joe Russon tulevan ohjaamaan elokuvan, ja toukokuussa Christopher Markusin ja Stephen McFeelyn käsikirjoittavan elokuvan. Heinäkuussa 2016 Marvel paljasti, että elokuvan nimeä muutetaan ja sitä kutsuttiin toistaiseksi vain ”nimeämättömäksi Avengers-elokuvaksi”. Uusi nimi, Avengers: Endgame, paljastettiin joulukuussa 2018. Brolin palasi Thanoksen rooliin ja on osa laajaa näyttelijäkaartia, johon kuuluu muissa MCU-elokuvissa esiintyneitä näyttelijöitä. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2017 ja kestivät tammikuuhun 2018 asti. Elokuva julkaistiin maailmanlaajuisesti Los Angeles Convention Centerissä 22. huhtikuuta 2019 ja Yhdysvalloissa 26. huhtikuuta 2019.
Elokuvan tapahtumat alkavat kolme viikkoa Infinity Warin jälkeen ennen kuin hypätään ajassa viisi vuotta eteenpäin. Sillä ei ole lopputekstien välissä tai jälkeen näytettäviä kohtauksia, mutta lopputekstien lopussa kuullaan ensimmäisestä MCU-elokuvasta peräisin oleva ääni, joka tuli Rautamies-haarniskan takomisesta, ja joissain näytöksissä esitettiin ensimmäisen viikon ajan lopputekstien jälkeen Spider-Man: Far From Homen teaser-traileri. Robert Downey Jr. ja Chris Evans näyttelivät elokuvassa Tony Starkia ja Steve Rogersia viimeistä kertaa.
Spider-Man: Far From Home (2019)
thumb|150px|upright|Jon Watts, Spider-Man: Homecomingin ja Spider-Man: Far From Homen ohjaaja.
Joulukuussa 2016 Sony Pictures löi lukkoon päätöksen Spider-Man: Homecomingin jatko-osan toteuttamisesta, alkuperäisen ensi-iltapäivämäärän ollessa 5. heinäkuuta 2019. Vuosi myöhemmin Wattsin vahvistettiin palaavan ohjaajaksi. Chris McKenna ja Erik Sommers, kaksi ensimmäisen elokuvan käsikirjoittajista, palasivat jatko-osan käsikirjoittajiksi. Holland paljasti kesäkuussa 2018 elokuvan nimeksi Spider-Man: Far From Home. Kuvaukset alkoivat Englannissa heinäkuun 2018 alussa, sijoittuen Hertfordshireen ja Lontooseen, ja päättyivät lokakuussa 2018. Elokuvan uskottiin olevan neljännen vaiheen ensimmäinen elokuva, kunnes huhtikuussa 2019 Feige paljasti Far From Homen olevan kolmannen vaiheen viimeinen elokuva. Hän lisäsi myöhemmin, että tämä elokuva oli varsinainen lopetus Infinity-saagalle. Elokuva julkaistiin maailmanlaajuisesti Hollywoodissa 26. kesäkuuta 2019 ja Yhdysvalloissa 2. heinäkuuta 2019.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Avengers: Endgamen jälkeen. Jackson ja Cobie Smulders palasivat edellisistä MCU-elokuvista Nick Furyn ja Maria Hillin rooleihin. Lopputekstien välissä näytetyssä kohtauksessa J. K. Simmons teki cameoesiintymisen J. Jonah Jamesonin roolissa. Lopputekstien jälkeen näytetyssä kohtauksessa Ben Mendelsohn ja Sharon Blynn palasivat Captain Marvelista Taloksen ja Sorenin rooleihin.
Näyttelijät ja hahmot
Lyhenteiden merkitykset
Joshi Helgesson
Joshi Helgesson (s. 7. kesäkuuta 1993 Tibro) on ruotsalainen taitoluistelija. Hän kilpaili yksinluistelussa ja voitti vuonna 2017 päättyneellä urallaan muun muassa kolme aikuisten Ruotsin-mestaruutta. EM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan neljäs ja MM-kilpailuissa neljästoista (kahdesti).
Ura
Tibro KK:ta seuratasolla edustanut Helgesson aloitti luisteluharrastuksen vuonna 1996, alle kolmevuotiaana. Hänet opasti taitoluistelun pariin hänen äitinsä Christina, joka myöhemmin valmensi Joshia myös tämän kilpauralla. Hän nousi Ruotsin maajoukkueryhmään vuonna 2006 ja voitti kolme junioreiden Ruotsin-mestaruutta vuosina 2007–2009. Hän osallistui juniorivuosinaan myös neljiin nuorten MM-kilpailuihin. Paras saavutus näistä on neljäs sija vuodelta 2009.
Aikuisten Ruotsin-mestaruuskilpailuissa Helgesson kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2010 ja sijoittui heti toiseksi isosiskonsa Viktorian jälkeen. Helgessonin siskokset jakoivat Ruotsin-mestaruuskilpailujen kaksi ensimmäistä sijaa myös viitenä seuraavana vuonna. Joshi voitti ensimmäisen Ruotsin-mestaruutensa vuonna 2013, kaksi seuraavaa tulivat vuosina 2016 ja 2017.
Helgesson kilpaili aikuisten MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin sijoittui 15:nneksi. EM-kilpailuissa hän debytoi vuonna 2012, jolloin sijoittui kymmenenneksi. Myöhemmin hän kilpaili EM-kilpailuissa joka vuosi vuoteen 2017 saakka. Paras saavutus näistä on neljäs sija vuodelta 2015, Ruotsin kotikisoista. Helgesson luisteli noissa kilpailuissa koko uransa ennätyspisteet vapaaohjelman ja kokonaispisteiden osalta. Lyhytohjelman ennätyspisteet ovat Ondrej Nepela Trophy -kilpailusta saman vuoden lopulta. MM-kilpailuissa hän oli mukana uudelleen neljästi, vuosina 2014–2017. Hän sijoittui vuosien 2014 ja 2015 MM-kilpailuissa molemmissa 14:nneksi, vuosina 2016 ja 2017 hän ei selviytynyt MM-lyhytohjelmasta jatkoon.
Taitoluistelun Grand Prix -sarjassa Helgesson debytoi aikuisten sarjan osalta vuonna 2009. Junioreiden Grand Prix -sarjassa hän kilpaili vuosina 2006–2008. Hänen paras GP-saavutuksensa on neljäs sija vuoden 2010 Skate America -kilpailusta. Muista kilpailuista hän saavutti urallaan muun muassa Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen voiton vuosina 2014 ja 2016 sekä Bavarian Open -kilpailun voiton vuonna 2014.
Vuonna 2016 Helgesson muutti Brian Orserin valmennettavaksi Torontoon tavoitteenaan Pyeongchangin talviolympialaiset 2018. Hänen tulostasonsa ei kehittynyt toivotusti ja hän ilmoitti marraskuussa 2017, kolme kuukautta ennen olympialaisia, lopettavansa kilpauransa.
Oman kilpauransa jälkeen Helgesson palasi Ruotsiin ja on toiminut taitoluisteluvalmentajana Tibro KK:ssa.
Kaisa Suutari
Kaisa-Mari Suutari (s. 8. elokuuta 1969 Anjala) on suomalainen jousiampuja. Hän edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 1995, 1997, 1999 ja 2001 sekä EM-kilpailuissa vuosina 1996 ja 2000. Hän voitti tauluammunnan tähtäinluokan Suomen-mestaruuden vuosina 1993 ja 1997.
Stuart O’Grady
thumb|250px|Stuart O'Grady kilpailemassa vuonna 2007.
Kaisa Suutari
Kaisa Suutarin pikkusisko Katri Suutari on myös jousiammunnan arvokisaedustaja ja Suomen-mestari.
Stuart O’Grady
Stuart O'Grady (s. 6. elokuuta 1973 Adelaide, Australia) on australialainen uransa päättänyt kilpapyöräilijä ja olympiavoittaja. O'Grady aloitti uransa ratapyöräilijänä ja hän voitti yhdessä Graeme Brownin kanssa olympiakultaa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa ratapyöräilyn pariajossa. Vuonna 2007 O'Grady voitti pyöräilyn klassikon Paris-Roubaix -kilpailun.
Katri Suutari
Katri Johanna Suutari (myöh. Ahonen, s. 8. huhtikuuta 1976 Anjalankoski) on suomalainen jousiampuja. Hän kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 50:nneksi. Hän sijoittui EM-kilpailuissa vuonna 2000 joukkuekilpailussa 12:nneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa 29:nneksi sekä MM-kilpailuissa vuonna 2001 joukkuekilpailussa 17:nneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa 53:nneksi. Hän voitti tauluammunnan Suomen-mestaruuden vuosina 2000–2001. Hän edusti seuratasolla kotkalaisseura Piiliä.
Stuart O’Grady
O'Grady aloitti ammattilaisuransa 1995 GAN-tallissa, jonka nimeksi vaihtui sittemmin Crédit Agricole. Vuosina 2004–2005 hän edusti Cofidista, 2006–2010 tanskalaistallia CSC/Team Saxo Bank, 2011 luxemburgilaista Team Leopard-Trekiä ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2012–2013 australialaista GreenEDGE Cycling -joukkuetta.
Katri Suutari
Katri Suutarin isosisko Kaisa Suutari on myös jousiammunnan arvokisaedustaja ja Suomen-mestari.
Dallas-Kalevala
Dallas-Kalevala on suomalaisen arkkitehti- ja taiteilijapari Casagrande & Rintalan automatkaan Suomesta Japaniin perustuva näyttely ja taideteos Demeter kansainvälisessä ympäristötaidenäyttelyssä Obihirossa Hokkaidon saarella Japanissa vuonna 2002.
Stuart O’Grady
Elämäkerta
thumb|200px|Stuart O'Grady ajaa Cofidis-tallin väreissä vuoden 2005 Ranskan ympäriajon aika-ajoetapilla. Stuart O'Grady syntyi Adelaidessa eteläisessä Australiassa. Hänen isänsä oli menestynyt maantie- ja ratapyöräilijä, joka edusti Australiaa useissa olympialaisissa. Myös hänen setänsä kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Stuart O'Grady aloitti uransa ratapyöräilijänä ja voitti olympiahopeaa miesten joukkuetakaa-ajossa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa hän voitti pronssia sekä pistekilpailussa että joukkuetakaa-ajossa.
Dallas-Kalevala
Casagrande & Rintala ajoivat Land Rover -maastoautolla Suomesta Japaniin Venäjän ja Siperian halki. Matkan aikana he valokuvasivat venäläisiä mummoja, keräsivät vanhoja kirveitä ja äänittivät paikallisia radiokanavia. Matkan aikana kerätystä materiaalista tehtiin ympäristötaideteos Obihiron kaupungissa sijaitsevaan 24 hevosen talliin. Matka kesti 24 päivää.
Stuart O’Grady
GAN
Vuonna 1995 O'Grady ryhtyi ammattilaiseksi ja aloitti uransa silloisessa GAN-tallissa (nyk. Crédit Agricole). Tallissa kilpaili tuolloin myös englantilainen aika-ajospesialisti Chris Boardman.
Vuonna 2001 O'Gradylla todettiin valtimotukkeuma, kun testeissä havaittiin hänen oikean jalkansa olevan vasenta voimakkaampi. Tukkeuma poistettiin leikkauksessa huhtikuussa 2002, minkä jälkeen hän aloitti kuntoutumisen ja osallistui heinäkuussa Ranskan ympäriajoon. Vuosina 2003 ja 2004 O'Grady jäi pistekilpailussa maanmiestensä Baden Cooken ja Robbie McEwenin varjoon, mutta otti kuitenkin uransa toisen etappivoiton vuonna 2004.
Cofidis
Vuonna 2004 O'Grady siirtyi Cofidis-talliin aikomuksenaan panostaa kevään klassikoihin, kuten Pariisi-Roubaix'hin ja Flanderin ympäriajoon. Kausi kuitenkin alkoi loukkaantumisilla ja talliin kohdistuneilla doping-epäilyillä, mutta hän onnistui voittamaan kaksi etappia sekä pistekilpailun Dauphiné Libéré -kilpailussa sekä otti etappivoiton Ranskan ympäriajossa. Lisäksi O'Grady voitti silloiseen maailmancupiin kuuluneen HEW Cyclassics-kilpailun.
O'Grady voitti olympiakultaa ratapyöräilyn pariajossa yhdessä Graeme Brownin kanssa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa.
Vuoden 2005 Ranskan ympäriajossa O'Grady sijoittui toiseksi pistekilpailussa norjalaisen Thor Hushovdin jälkeen. Kolmanneksi sijoittui Robbie McEwen. Vuoden
Team CSC
2005 lopussa O'Grady allekirjoitti yhden vuoden mittaisen sopimuksen Team CSC'n kanssa. Hän loukkaantui heti 2006 kauden alussa ja myöhemmin Ranskan ympäriajossa, jossa häneltä murtui selkänikama. O'Grady kuitenkin jatkoi kilpailun loppuun ja sijoittui kolmanneksi viimeisellä etapilla.
O'Gradyn maantiepyöräilyuran merkittävin voitto on klassikkokilpailu Pariisi-Roubaix'n voitto vuonna 2007. O'Grady ei kuulunut kilpailun ennakkosuosikkeihin, koska ei ollut voittanut ProTour-sarjan kilpailua vuoden 2004 jälkeen.
Jussi Wihonen
Ale Jussi Wihonen (s. Juha Vihonen, 20. helmikuuta 1963 Joensuu) on suomalainen perussuomalainen poliitikko. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Savo-Karjalan vaalipiiristä. Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Wihonen sai 2558 ääntä eikä tullut valituksi.
Poliittinen toiminta
Wihonen on toiminut Joensuun kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2005 alkaen ja ollut kaupunginhallituksessa vuosina 2005–2008 ja 2013–2017. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän sai 2 445 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Wihonen nousi eduskuntaan 5 748 äänellä. Politiikan ulkopuolella hän on toiminut kauppiaana.
Ennen perussuomalaisiin siirtymistä Wihonen oli kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Joensuussa. Wihonen erosi kokoomuksen valtuustoryhmästä vuoden 2012 toukokuussa.
Lambeau Field
Lambeau Field on amerikkalaisen jalkapallon stadion Green Bayn kaupungissa. Stadionin pääkäyttäjä on NFL-seura Green Bay Packers. Stadionin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1956 ja ensimmäinen ottelua pelattiin 29. syyskuuta 1956, kun Packers kohtasi Chicago Bearsin. Stadionia on laajennettu useasti valmistumisensa jälkeen ja tällä hetkellä sinne mahtuu hieman alle 81 tuhatta katsojaa.
Taidefilosofia
Taidefilosofia on filosofian osa-alue, joka tutkii muun muassa taiteen määritelmää, tai taidekäsitystä, eli sitä, mitä taide on ja mikä on taidetta, taiteen ontologiaa sekä taiteen tulkinnan ongelmia. Se liittyy läheisesti estetiikkaan, joka tutkii kauneutta ja sitä, mitä voidaan sanoa kauniiksi. Läheisen yhteytensä vuoksi termit samaistetaan usein.
Taiteenfilosofia voidaan jakaa osa-alueisiin eri taiteenlajien mukaan, esimerkiksi musiikkia vastaa musiikkifilosofia ja kuvataidetta kuvataidefilosofia.
Varde
Varde on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Varden kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 13 416 asukasta.
Varde on keskiajalla perustettu kaupunki, ja se sijaitsee Jyllannin niemimaan länsirannikolla.
Historia
Varden kaupungin tarkkaa ikää ei tiedetä, mutta ensimmäiset kirjalliset lähteet mainitsevat sen vuoden 1100 tienoilla, ja sen arvellaan olleen olemassa jo varhaiskeskiajalla. Kaupunki on kasvanut merenkulkijoille suojaisaan jokisuuhun, joka on ollut myös maanteiden risteyskohta sopivalla etäisyydellä merestä ollakseen turvallinen. Tuolloin kaupunkia suojasi myös linnoitus. Noin vuonna 1300 linnoitus muutti kaupungin eteläpuolelle pienelle saarelle. Molempien linnoituksien sijaintipaikoilta on löytynyt muinaisesineistöä, jota on näytteillä Varden museossa. Vaikka kaupunki ei ole koskaan ollut suuri, on siellä jo keskiajalla ollut kaksi kirkkoa. .