cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lüdenscheid
pienoiskuva|vasen|Lüdenscheidin asukasluvun kehitys Lüdenscheid sai kaupunginoikeudet 1200-luvun toisella puoliskolla. Kaupunki oli 1400- ja 1500-luvuilla Hansaliiton jäsen. Vuonna 1815 kaupungista tuli osa Westfalenia.
Taiki Kagayama
Taiki Kagayama (s. 14. toukokuuta 1996 Takatsuki, Osaka, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa Malesian liigassa pelaavaa Sabah FC:tä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä, joka voi pelata molemmilla laidoilla sekä hyökkääjänä keskikenttäpelaajana.
Kagayama on pelannut kotimaassaan high school -sarjaa JFA Academy Fukushimassa ja yliopistosarjaa Kansain yliopiston joukkueessa. Syksyllä 2018 Kagayama oli Ruotsin Allsvenskan-seura GIF Sundsvallin testissä ja kevättalvella 2019 hän harjoitteli Suomessa FC Interin mukana. Maaliskuussa 2019 Kagayama oli Ykkösessä pelaavan MuSan testattavana.
Kagayama liittyi MuSan joukkueeseen Ykkösen kaudeksi 2019 ja edusti MuSaa 15 sarjaottelussa, joissa kaikissa hän oli avauskokoonpanossa. Maaleja hän teki näissä otteluissa seitsemän. Kagayama valittiin Ykkösen kuukaudeksi pelaajaksi kesäkuussa.
Elokuussa 2019 Kagayama siirtyi sarjatasoa ylemmäs Veikkausliigaan Kokkolan Pallo-Veikkoihin. Hän teki loppukauden 2019 kattavan sopimuksen, jossa oli optio kaudesta 2020. Kagayama pelasi ensimmäisen pääsarjatason ottelunsa 9. elokuuta. Hän oli avauskokoonpanossa, kun KPV hävisi vierasottelun HIFK:ta vastaan lukemin 2–3.
Helmikuussa 2020 Kagayama siirtyi FC Interiin 1+1 vuoden sopimuksella.
Tilastot
Tilastot kattavat aikuisten sarjaottelut. Päivitetty 23. heinäkuuta 2020.
Anestesia
thumb|300px|[[Dietyylieetteri|Eetterillä nukutettu potilas bostonilaisessa leikkaussalissa vuonna 1846.]] Anestesia on kivun poistoa lääketieteellisen toimenpiteen ajaksi. Anestesioihin keskittynyttä lääketieteen osa-aluetta nimitetään anestesiologiaksi.
Yleisanestesia eli nukutus eli narkoosi tarkoittaa tilaa, jossa potilas ei tunne kipua eikä tiedosta tapahtumia.
Anestesiatyyppejä ovat yleisanestesia, alueellinen anestesia, paikallisanestesia ja dissosiatiivinen anestesia. Anestesiologiset kivunpoistomenetelmät ovat nukutus ja puudutukset, esimerkiksi spinaali-, epiduraali- ja plexuspuudutukset (johtopuudutus / hermopunospuudutus). Yleisanestesian katsotaan koostuvan kolmesta osatekijästä: kivun poistosta, nukutuksesta ja lihasten rentoutumisesta. Anestesian suorittaa anestesialääkäri (eli anestesiologi, puhekielessä usein nukutuslääkäri) jonkin anestesia-aineen avulla.
Haittoja
Anestesiamenetelmien kehittyessä haittavaikutukset ovat tulleet harvinaisemmiksi, ja yhä vaikeammin sairaita henkilöitä voidaan hoitaa yhä turvallisemmin. Leikkaus ja nukutus edellyttävät aina peruselintoimintojen huolellista valvontaa. Tavallisimpia haittavaikutuksia ovat (noin yhdelle kymmenestä-sadasta) pahoinvointi, kurkkukipu, väsymys ja kutina. Harvinaisiin haittavaikutuksiin (noin yhdelle tuhannesta) kuuluu mm. virtsaamisvaikeus, hengitystieinfektio, lihaskipu, hammasvaurio (vaikean tai taitamattomasti suoritetun laryngoskopian tuloksena) ja pitkäaikainen muun sairauden vaikeutuminen.
Yksi musta luku anestesian historiassa on kuraren käyttö vauvojen leikkauksissa. Aina vastasyntyneistä 18 kuukauden ikäisille vauvoille tehtiin vuosikymmenien ajan leikkauksia kuraren avulla. Leikkauksessa voidaan käyttää kuraren synteettistä vastinetta, pankuronia, joka halvaannuttaa lihakset. Ihminen on siis täysin kykenemätön liikuttamaan lihaksiaan millään tavoin. Mutta kurare ei kuitenkaan poista kipua. Vauva saattoi siis olla tajuissaan ja tuntea kipua laajankin leikkauksen aikana. Tämä vauvojen leikkauksissa käytetty menetelmä tuli julkisuuteen vasta vuonna 1985, kun joillekin vanhemmille selvisi, että heidän vakavasti sairaat vauvansa eivät leikkauksen aikana oikeasti saaneet lainkaan kivunlievitystä. Tämä oli ollut mahdollista, koska lääkäreiden keskuudessa eli voimakkaana käsitys, etteivät vauvat kykene tuntemaan kipua.
Anestesia villieläimillä
Useimpien villieläinten kohdalla anestesia hoidetaan rauhoittavalla nuolella tapaturmien välttämiseksi.
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1960
Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1960 pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1960 Ruotsin jääpallomestaruudesta.
Lohkovoittajiksi selviytyivät Västerås SK ja IK Sirius, Uppsala. Tukholmassa pelattiin 21. helmikuuta loppuottelu, jossa Västerås SK voitti maalein 3-1.
Ottelu Ruotsin mestaruudesta
21.2.1960 Tukholma 24 179 katsojaa
Saturninen mitta
Saturninen mitta eli saturnolainen säe on muinaisitalialainen runomitta, jonka muotoseikat ovat nykyään tuntemattomia. Vain 132 kiistatonta jaetta on säilynyt saturnisella mitalla. Lisäksi 95 jaetta tai osaa on säilynyt lainauksina myöhemmissä kieliopillisissa kirjoituksissa ja 37 jaetta hauta- tai omistuskirjoituksissa. Pääosa saturnisella mitalla tehdyistä jakeista löytyy Livius Andronicuksen käännöksestä Homeroksen Odysseiasta ja Naeviuksen runoeepoksesta Bellum Poenicum. Molemmat teokset ovat 200-luvulta eaa.
Henri Torres
Henry Torrès (1891 Les Andely – 1966) oli ranskalainen juristi. Torresin isoisä Isaiah Levaillant oli myös juristi ja oli ollut yksi Dreyfusin tapauksen asianajajista.
Ura
Nuorena miehenä Torrès oli aktiivinen kommunisti ja työskenteli journalistina erilaisissa sosialistisissa sanomalehdissä.
Ensimmäinen maailmansodan aikana Torrès osallistui Verdunin taisteluun, loukkaantui ja sai useita ansiomerkkejä, kuten Croix de Guerren. Hän oli reservissä kersantti. Sodan jälkeen hän päätti opiskella lakia ja valmistui rikosjuristiksi. Torrèsin kuuluisin oikeudenkäynti oli Schwartzbardin tapaus, jossa eräs ukrainanjuutalainen nimeltä Sholom Schwartzbard oli ampunut ukrainalaisen valtiomiehen Pariisissa. Schwartzbardin tapauksen jälkeen Torrèsista tuli Ranskan johtavia lakimiehiä.
Saksan miehitettyä Ranskan vuonna 1940 Torrès pakeni juutalaisena Etelä-Amerikkaan. Hän muutti aluksi Uruguayhin, mutta hänet karkotettiin maasta. Torrès haki turvapaikaa Brasiliasta, mutta sieltäkin tuli kielteinen lausuma. Hän muutti Kanadaan ja sieltä Yhdysvaltoihin, mistä käsin hän taisteli Vichyn Ranskaa vastaa ja liittyi De Gaullen pakolaishallitukseen.
Vuosina 1948–1958 Torrès osallistui politiikkaan gaullistisena senaattorina Seinen departementista. Hänestä tuli Ranskan korkeimman oikeuden varatuomari ja hän toimi Ranskan valtionmonopoliyhtiöiden puheenjohtajana vuosina 1948–1959.
Henry Torrès kuoli Pariisin kodissaan vuonna 1966 75-vuotiaana.
R. Madhavan
R. Madhavan (oik. Ranganathan Madhavan; s. 1. kesäkuuta 1970 Jamshedpur, Bihar, Intia) on intialainen näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja, elokuvatuottaja ja televisiojuontaja.
Yksityiselämä
Madhavan meni naimisiin Sarita Birjen kanssa vuonna 1999. Heidän poikansa syntyi elokuussa 2005.
Noora Laakso
Noora Laakso (s. 18. heinäkuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on naisten Salibandyliigassa edustanut tamperelaista Kooveeta kaudesta 2011–2012 alkaen. Hän on pelannut runkosarjassa 130 ottelua ja pudotuspeleissä 28 ottelua. Hän on saavuttanut SM-pronssia vuonna 2019.
Schirmer
Schirmer on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Iltaset
Iltaset oli vuosina 1973–1975 ensin Oulussa ja sitten Helsingissä ilmestynyt iltapäivälehti. Iltaset-lehden perusti helmikuussa 1973 oululainen lehti- ja kirjapainoyhtiö Oy Liitto, joka julkaisi myös kaupunkilehti Oulu-lehteä ja keskustalaista maakuntalehteä nimeltä Liitto. Myöhemmin sen julkaisijaksi tuli Yhtyneet Kuvalehdet Oy Alun perin pohjoissuomalaiseksi tarkoitetun kolmipäiväisen iltapäivälehden ideoija oli Liiton toimitusjohtaja Esko Kauppinen. Liitto oli hankkinut ensimmäisenä pohjoissuomalaisena lehtitalona offset-painokoneen (ruotsal. Solna) ja sille piti saada painotöitä. Koneen hankinta oli raskaasti lainoitettu. Ulkopuolisia painotöitä ei ollut riittävästi saatavilla ja painokone uhkasi olla käyttämättömänä ja niin muodoin tuottamattomana investointina. Kapasiteettia oli tarkoitus sitten purkaa omalla painotyöllä perustamalla uusi lehti.
Iltaset-lehden nimen keksi oululainen mainosmies Esko Häme. Oy Liiton johtokunnan puheenjohtajana oli lehteä perustettaessa haapavetinen ministeri-kansanedustaja, myöh. eduskunnan puhemies Ahti Pekkala (kesk.). Iltaset-lehden päätoimittajana toimi sen Oulussa ilmestyessä Hemmo Kuuranhalla ja toimitussihteerinä Joni Skiftesvik. Urheilutoimituksen päällikkö oli Jouko Siitonen ja toimittajana oli Raimo Pehkoranta. Kuvaosaston päällikkönä toimi Veikko Aitamurto ja kuvaajana Antti Syväjärvi. Toimittajia olivat mm. Eino Nykänen, Ilkka Tönkyrä, Heljä Tuoriniemi, Osmo Palonen, Reijo Perkkiö, Pentti Manninen, Ilkka Pekkala, Usko Määttä, Marja-Liisa Keinänen ja Kauko Kujala. Piirtäjänä oli Nacci Lassila ja toimitustyöntekijänä Arja Rantala.
Lehdellä oli sen Oulussa ilmestyessään ajoittain hyvinkin tiheä avustajaverkosto Tukholmaa ja Lontoota myöten. Lehti otti vaikutteita sisältöön ja ulkoasuun ruotsalaisista iltapäivälehdistä Aftonbladetista, Kvällspostenista ja Expressenistä sekä saksalaisesta Bild-Zeitungista.Sillä oli yhteistyötä Pohjois-Ruotsissa ilmestyvien Norrländska Socialdemokratenin ja Kurirenin aluetoimittajien kanssa.
Iltasten kolumnisteina toimivat mm. kirjailijat Erno Paasilinna ja Väinö Kirstinä sekä taiteilija-elokuvaohjaaja Eeli Aalto. Lehden jakelupäällikkönä oli Juha Salmi. Ilmoitusmyynnistä vastasivat Pekka Karhumaa ja Erkki Kolkka. Kotimaassa lehti teki uutisyhteistyötä Helsingissä ilmestyneen Nya Pressen -iltapäivälehden kanssa uutisia ja laajempiakin juttukokonaisuuksia vaihtaen.
Liitto myi tappiota tuottaneen Iltaset-lehden syksyllä 1973 WSOY:n ja Otavan omistaman Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n tytäryhtiölle Yhtyneille Päivälehdille. Lehtikauppaa olivat järjestelemässä Yhtyneiden Kuvalehtien puolelta Mikko Pohtola ja Jorma K. Virtanen. Liitto halusi päästä lehdestä eroon sen tappiollisuuden takia. Levikki oli jäänyt budjetoidusta 10 000 kappaleesta noin puoleen. Ilmoitustulot olivat minimaaliset. Liiton toimitusjohtaja Esko Kauppinen sai lehtiprojektin takia työnantajaltaan epäluottamuslauseen ja joutui eroamaan loppuvuodesta 1974. Ahti Pekkala säilytti Liiton johtokunnan puheenjohtajuuden.
Iltaset-lehdellä oli ollut koko sen Liiton omistuksessa oloajan voimakas oppositio sanomalehti Liiton toimitusosaston taholta. Osasto katsoi lehden vievän heikossa taloudellisessa tilassa olevan yhtiön voimavaroja ja heikentävän päälehden keskustalaisen Liiton toimintoja. Yhtiön sisäistä oppositiota johti Pohjois-Suomen Sanomalehtimiesyhdistyksen varapuheenjohtaja, Liitto-lehden toimitussihteeri Matti Korhonen.
Iltaset ei onnistunut saamaan toimintaansa voitolliseksi ja lehden ilmestyminen päättyi toukokuussa 1975. Kohtalokkaaksi osoittautui lehden irtaantuminen Rautakirjan jakeluverkostosta ja oman kalliin jakeluverkoston perustaminen. Lehden sisältöä ja linjaa arvosteltiin keskustapuoluelaiseksi, ja esiintyi myös näkemyksiä, että lehti olisi perustettu Ahti Karjalaisen PR-työtä varten. Tämä kiistettiin lehdentekijöiden puolelta. Useat lehdessä työskennelleet toimittajat siirtyivät perustettavaan Uuden Suomen Iltalehteen. Iltaset-lehteä onkin pidetty Iltalehden tien avaajana.
Iltaset-lehti oli rohkea ja pioneerihenkinen julkaisu. Ensimmäisen kerran Suomessa julkaistiin lehteä, josta tehtiin eri painokset Etelä-Suomea ja Pohjois-Suomea varten kahdella eri paikkakunnalla, Helsingissä ja Oulussa.
Jean-Baptiste Massillon
thumb|right|200px|Jean-Baptiste Massillon Jean-Baptiste Massillon (24. kesäkuuta 1663 Hyères Ranska – 28. syyskuuta 1742 Beauregard-l'Évêque) oli ranskalainen kirkonmies ja Clermont-Ferrand'n piispa. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Tausta
Massillon oli opettaja, tunnettu ja arvostettu saarnaaja sekä Clermontin piispa. Vuonna 1700 hän saarnasi adventtina Versailles’n palatsissa kuningas Ludvig XIV:lle. Hänen saarnansa ilmestyivät koottuina teoksena vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän piti myös ylistyspuheita sekä ruumissaarnoja, joista ehkä kaikkein tunnetuimman hän piti kuolleelle kuningas Ludvig XIV:lle. Hän aloitti saarnan tunnetuilla sanoilla: ”Dieu seul est grand, mes frères”.
Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1718. Jäseneksi ottamisen seremoniat järjestettiin 23. helmikuuta 1719, ja vastaanottopuheen piti abbé de Fleury. Hän ei kuitenkaan osallistunut muihin akatemian istuntoihin kuin vastaanottoseremonioihin, sillä hän piti tärkeämpänä työtä omassa hiippakunnassaan.
Hän vetäytyi hiippakuntaansa lopullisesti vuonna 1721 ja tuli sieltä Pariisiin vain kerran, kun hänen piti sijaishallitsijan äidin, Orléansin leskiherttuattaren ruumissaarnan Saint-Denisin basilikassa.
Aitara
Aitara on vuonna 1994 ilmestynyt kansanmusiikkiyhtye Värttinän viides albumi. Sen julkaisi pieni suomalainen Mipu Music -levy-yhtiö ja albumin tuotti Janne Haavisto. Aikaisemmat Värttinän levyt olivat koostuneet suurimmaksi osaksi kansansävelmistä, mutta Aitara sisälsi pääosin yhtyeen omia sävellyksiä ja sanoituksia. Sitä pidetään myös Värttinän 1990-luvun kokoonpanon parhaana albumina. Vuonna 2021 Jethro Tull -yhtyeen Ian Anderson valitsi Aitaran Classic Rock -lehden juttusarjassa yhdeksi kymmenestä levystä, jotka ovat muuttaneet hänen elämäänsä.
Virhe (oikeustiede)
Virhe tarkoittaa sopimusoikeudessa tilannetta, jossa sopimukseen perustuva suoritus ei vastaa sitä, mihin suorittaja on sitoutunut. Useimmiten virhe liittyy luovutettavan esineen laatuun tai muihin ominaisuuksiin. Virhe havaitaan vertaamalla suoritusta sopimuksen luomiin velvollisuuksiin. Tavallisimmin sopimuksessa on kuvaus luovutuksen kohteesta, jolloin verrataan esinettä tai palvelua kuvaukseen. On kuitenkin olemassa laatuvaatimuksia, jotka tulee täyttää, vaikka laadusta ei ole sovittu mitään. Tällainen määräys on esimerkiksi kauppalaissa (355/1987, 17–19 §) ja kuluttajansuojalaissa (38/1978, 5 luku). Määräys koskee myös tel quel -ehtoa eli myymistä 'sellaisena kuin se on'.
Oikeustieteessä erotetaan laatuvirheet, oikeudelliset virheet ja vallintavirheet toisistaan. Oikeudellinen virhe tarkoittaa, että luovutettuun esineeseen tai palveluun kohdistuu sivullisen tahon omistusoikeus tai jokin rajoitettu esineoikeus. Vallintavirhe on kyseessä silloin, kun ostaja ei voi käyttää esinettä haluamallaan tavalla viranomaisen päätöksen tai lain säännöksen vuoksi. Tuotevastuun yhteydessä käytetään käsitteitä rakennevirhe ja suunnitteluvirhe, jos virhe koskee koko tuotesarjaa, ja valmistusvirhe, jos virhe liittyy tuotesarjan johonkin tai joihinkin yksittäisiin kappaleisiin.
Luettelo kansalaisuuttaan vaihtaneista yleisurheilijoista
Tämä on luettelo yleisurheilijoista, jotka ovat urheilu-urallaan siirtyneet edustamaan jotakin toista valtiota. Luettelo ei sisällä urheilijoita, jotka esimerkiksi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen edustivat jotain itsenäistyneistä neuvostotasavalloista tai Itä-Saksan lakkauttamisen yhteydessä Saksan liittotasavaltaan siirtyneitä.
Alex Petrovic
Junioriura
Petrovic varattiin WHL:ään Red Deer Rebelsiin toisella kierroksella vuonna 2007. Ennen tätä hän oli pelannut Edmontonissa. Ensimmäisellä kokonaisella WHL-kaudellaan 2008–2009 Petrovic teki 13 tehopistettä 66 ottelussa. Ennen vuoden 2010 NHL:n varaustilaisuutta Petrovic oli Central Scouting Bureaun rankingeissa pohjoisamerikkalaisten kenttäpelaajien sijalla 29. Florida Panthers varasi hänet toisella kierroksella koko tilaisuuden 36. pelaajana. Petrovic jatkoi junioriuransa loppuun Red Deer Rebelsissä ennen siirtymistään ammattilaiseksi hyvin sujuneen kauden 2011–2012 jälkeen.
Ammattilaisura
18. huhtikuuta 2011 Florida Panthers kiinnitti Petrovicin kolmivuotisella tulokassopimuksella. Hän teki ensimmäisen ammattilaisesiintymisensä kauden 2011–2012 lopulla AHL:n pudotuspeleissä Panthersin farmijoukkue San Antonio Rampagessa. Kauden 2012–2013 Petrovic aloitti AHL:ssä, mutta sai myös kutsun Panthersiin huhtikuussa 2013. Kuun 18. päivänä hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä New York Rangersia vastaan. Hän pelasi kauden lopussa kuusi ottelua tehopisteittä, keräten lisäksi 25 rangaistusminuuttia. Ennen kauden 2013–2014 alkua Petrovic osallistui Panthersin harjoitusleirille, josta hänet tiputettiin ensimmäisten pelaajien joukossa ja hän palasi takaisin San Antonioon.
Saavutukset
Petrovic pelasi WHL:n itäisen konferenssin toisessa tähdistöjoukkueessa vuonna 2011.
Pukkilan kunnanvaltuusto
Pukkilan kunnanvaltuusto on Pukkilan kunnan ylintä päätösvaltaa käyttävä elin, jossa on 17 jäsentä.
Vuoden 2021 vaaleissa äänestysprosentti oli 52,4 %. Keskusta sai seitsemän paikkaa, kokoomus viisi paikkaa, perussuomalaiset kolme paikkaa ja vihreät kaksi paikkaa.
Kunnanhallitus
Pukkilan kunnanhallitukseen kuuluu seitsemän kunnanvaltuutettua.
Pukkilan kunta Itä-Uudenmaan hyvinvointialueella
Pukkilan kunta kuuluu Itä-Uudenmaan hyvinvointialueeseen. 23. tammikuuta 2022 järjestetyssä vaalissa yksi pukkilalainen valittiin aluevaltuustoon. Pukkilassa oli 1499 äänioikeutettua Itä-Uudenmaan hyvinvointialueen 79 249:stä äänioikeutetusta eli 1,89% äänioikeutetuista. Aluevaltuutetuista pukkilalaiset saivat 1/59 eli 1,69%.
Matti Pirhonen
Matti Pirhonen valittiin Keskustan Uudenmaan piiriin asettamalta vaalilistalta Itä-Uudenmaan hyvinvointialueen valtuutetuksi. Hän on eläköitynyt yrittäjä.
Nuno Álvares Pereira
thumb|Nuno Álvares Pereiran patsas Castelo de Ourémissa Nuno Álvares Pereira (24. heinäkuuta 1360 Quinta do Bonjardim – 1. huhtikuuta 1431 Lissabon) oli portugalilainen kenraali. Hänen johtamansa joukot voittivat kastilialaiset Atoleirosin ja Aljubarrotan taisteluissa, jotka turvasivat Portugalin itsenäisyyden.
Pereira syntyi Portugalissa lähellä Sertãn kuntaa ja meni 17-vuotiaana naimisiin Leonor de Alvimin kanssa. Pari sai yhden tyttären, Beatriz Pereira de Alvimin. Vaimonsa kuoleman jälkeen Pereira ryhtyi vuonna 1423 karmeliitaksi. Pereiran hautakammio tuhoutui vuoden 1755 Lissabonin maanjäristyksessä.
Paavi Benedictus XV julisti Pereiran 23. tammikuuta 1918 autuaaksi, ja 26. huhtikuuta 2009 Benedictus XVI kanonisoi hänet pyhimykseksi. Hänen muistopäivänsä on 1. huhtikuuta. thumb|left|[[Aljubarrotan taistelu]]
Viljandi
thumb|Taloja Vaksali-kadulla
Viljandi on Viljandimaan maakunnan pääkaupunki Viron keskiosassa. Sen asukasluku on noin 18 000.
Historia
Neuvostoliiton aikaan Viljandissa sijaitsi Spetsnaz-prikaati 4.ObrSpN, joka lakkautettiin vuonna 1992.
Viljandi nykyään
pienoiskuva|Quadkopteri video, Viljandin ritarilinnan rautiot Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Linnavuorella sijaitsevat keskiaikaisen ritarilinnan rauniot, raatihuone, vuonna 1866 valmistunut Pyhän Paavalin kirkko (Püha Pauluse kirik) ja 1600-luvulla fransiskaaniluostarin paikalle rakennettu Pyhän Johanneksen kirkko (Püha Jaani kirik). Tunnetuimpia maamerkkejä on 30-metrinen, vuonna 1911 rakennettu (1999 entisöity) vesitorni, jonka huipulla on näköalatasanne.
Viljandissa toimii Tarton yliopistoon kuuluva Viljandin kulttuuriakatemia.
JK Tulevik Viljandi on Viron Meistriliigassa pelaava viljandilainen jalkapalloseura.
Viljandi on Porvoon ystävyyskaupunki.
Väestö
Vuonna 2011 Viljandin kaupungissa oli 17 473 asukasta, joista 16 443 (94,1 %) oli virolaisia, 648 (3,7 %) venäläisiä ja 372 (2,1 %) muita kansallisuuksia.
Kansanmusiikkifestivaalit
Viljandissa pidetään joka heinäkuu kansainväliset kansanmusiikkifestivaalit. Konserttipaikkoja ovat muun muassa kaupungin keskusta, ritarilinnan rauniot puistoineen ja kirkot.
APD
APD voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Henry Bacon
George Henry Aslak Bacon (4. joulukuuta 1957 Helsinki – 25. marraskuuta 2022 Yhdysvallat ) oli suomalainen elokuvan- ja televisiontutkija, joka toimi Helsingin yliopiston professorina vuoteen 2022 asti.
Ura
Bacon kirjoitti ylioppilaaksi Pirkanmaan yhteiskoulusta vuonna 1976. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi sekä lisensiaatiksi vuonna 1990 ja väitteli filosofian tohtoriksi teatteritieteestä vuonna 1994 Helsingin yliopistossa. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1996.
Vuosina 1990–2004 Bacon oli sivutoiminen tuntiopettaja Helsingin yliopistossa. Vuonna 1994 hän oli TV- ja elokuvatutkimuksen määräaikainen yliassistentti ja vuosina 1995–1998 määräaikainen apulaisprofessori Oulun yliopiston taideaineiden ja antropologian laitoksessa. Vuosina 1999–2003 Bacon työskenteli Suomen elokuva-arkistossa tutkijana ja 2003–2004 projektipäällikkönä.
Baconin tutkimusaloja olivat elokuvan luonne taiteellisen ilmaisun välineenä, taiteiden väliset suhteet sekä taiteiden rooli maailman hahmottamisessa. Hän luennoi oopperasta Sibelius-Akatemiassa ja Helsingin yliopistossa ja työskenteli myös vapaana toimittajana.
Bacon oli Suomen elokuvatutkimuksen seuran hallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja vuosina 1992–2002 sekä puheenjohtaja vuosina 2003–2005. Vuonna 2006 Bacon sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksestaan Seitsemäs taide: Elokuva ja muut taiteet. Vuonna 2007 hän sai Suomen Leijonan I luokan ritarimerkin. Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2008.
Yksityiselämä
Baconin isä oli brittiläissyntyinen englannin kielen lehtori Walter Bacon ja äiti hammaslääkäri Arja Aromaa.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2019
Vuoden 2019 Yhdysvaltain avoin tennisturnaus pelattiin 26. elokuuta – 8. syyskuuta 2019 Queensissä, New Yorkissa. Se oli kaikkiaan 139. Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ja vuoden neljäs Grand Slam -turnaus.
Turnauksen kaksinpelin ottelukaaviot julkaistiin 22. elokuuta.
Miesten kaksinpeliturnauksen voitti Rafael Nadal, joka voitti loppuottelussa Daniil Medvedevin viidessä erässä. Naisten kaksinpeliturnauksen voitti kanadalainen Bianca Andreescu, joka päihitti loppuottelussa Serena Williamsin. Tämä oli Andreesculle ensimmäinen grand slam -mestaruus.
M. Sharif
Sharif Awang eli M. Sharif (1951 – 7. heinäkuuta 1999) oli malesialainen laulaja. Hän tulkitsi sekä tuoreempaa malesialaista populaarimusiikkia että malaijien perinnemusiikkia. Hän lisäsi nimensä eteen M-kirjaimen 1960-luvulla ja julkaisi kaikkiaan toistasataa albumia.
Sharif teki uransa aikana yhteistyötä lukuisien paikallisten artistien, kuten Zaleha Hamidin kanssa. Hän kärsi diabeteksesta ja sydänvaivoista ennen menehtymistään äkillisesti puhjenneeseen sairauteen Tawakalin sairaalassa heinäkuisena aamuna vuonna 1999. Hän oli parhaillaan levyttämässä uutta albumia ja hänen oli tarkoitus esiintyä 18. heinäkuuta myös Radio Televisyen Malaysian show'ssa.
Sharifilla oli vaimonsa Faridah Mohd Sallehin kanssa tyttäret Syafizawati ja Syarida sekä poika Mohd Fareed.
R.Smg. Argo (1936)
Valmistus
Portugali tilasi aluksen CRDA:n Monfalconen telakalta, missä köli laskettiin 9. joulukuuta 1935. Portugalin maksuvaikeuksien takia Regia Marina lunasti alukset jatkaen valmistusta. Alus laskettiin vesille 24. marraskuuta 1936 ja luovutettiin laivastolle 31. elokuuta 1937.
Palvelus
Italian liittyessä toiseen maailmansotaan 10. kesäkuuta 1940 alus kuului I sukellusveneosaston 14. laivueeseen, joka oli sijoitettu La Speziaan. Aluksen päällikkönä oli Alberto Crepas. Alus kuului 10.-11. kesäkuuta yhdessä kolmen muuna sukellusveneen, Iride, Sciré ja Diasporo, kanssa suojausosastoon. Alusten välinen etäisyys oli noin 15 merimailia. Laitimmaisena aluksena Argo oli 80 merimailin päässä suunnassa 180 asteen Point Asinaran loistosta. Tehtävän aikana alukselta ei havaittu muita aluksia.
Elokuussa alus teki toisen partiomatkansa Välimerellä yhdessä kuuden, Sciré, Neghelli, Turchese, Medusa, Axum ja Diasporo, muun veneen kanssa. Osaston tehtävänä oli muodostaa kaksi linjaa Bougaroninniemen pohjoispuolelle. Linjojen välin piti olla 10 merimailia ja veneiden väli linjassa 20 merimailia. Tehtävä päättyi 8. elokuuta ja veneet palasivat satamaan kohtaamatta vihollista.
Syyskuussa alus valittiin yhdeksi Bordeaux'iin lähetettäväksi, mistä muodostettiin BETASOM. Alus lähti 2. lokakuuta La Speziasta ja läpäisi 8. lokakuuta Gibraltarinsalmen. Alus sai määräyksen siirtyä valvomaan alueetta 50 merimailia Cabo São Vicentestä, missä se Tazzolin kanssa muodosti valvontaketjun. Tazzoli havaitsi 11. elokuuta saattueen kutsuen Argon paikalle. Aluksen miehistö ei kuitenkaan havainnut saattuetta. Seuraavana päivänä havaittiin saattue ja hyökättiin tuloksetta aseistettua kauppa-alusta vastaan. Argo pysyi alueella 14.-19. elokuuta, jolloin polttoaine rupesi olemaan vähissä. Alus jatkoi matkaansa Bordeaux'iin, jonne se saapui 24. lokakuuta. Alus oli 21. ja viimeinen osastoon liittynyt alus.
Marraskuussa alus muodosti ryhmä Giulianin yhdessä Giulianin, Tarantinin ja Torellin kanssa. Ryhmän tehtävänä oli häiritä meriliikennettä Irlannin rannikolla toiminta-alueenaan 15-20 läntistä leveyttä ja 57 astetta 20 minuuttia - 53 astetta 20 minuuttia pohjoista pituutta. Saksan laivaston veneet partioivat osaston itäpuolella. Argo lähti illalla 22. marraskuuta Bordeaux'sta ja se saavutti suunnitellun toiminta-alueensa kuusi päivää myöhemmin.
Aluksen päällikkö Crepas havaitsi 1. joulukuuta horisontissa toisen aluksen, jonka oletti olevan toisen italialaisen sukellusveneen. Lähemmäs mentyään aluksen havaittiin olevan hävittäjän. Aluksen laukaisemat torpedot osuivat tuhoten aluksen. Myöhemmin merenpinnalta löytyneet tavarat osoittivat aluksen olleen Kanadan laivaston HMCS Saguenay. Tuhotuksi luultu alus, joka kuului saattueen HG47 suojaukseen, saatiin kuitenkin hinattua pahoin vaurioituneena satamaan 5. joulukuuta.
Samana yönä alus vastaanotti ilmoituksen 8-10 aluksen saattueesta. Alus siirtyi koilliseen ja havaitsi 2. joulukuuta varhain aamulla räjähdyksiä ja valoammuksia taivaanrannassa. Kello 8.25 aluksen miehistö havaitsi pienen rahtialuksen, jota kohden se laukaisi torpedon. Torpedo räjähti pian laukaisun jälkeen, jolloin sukellusvene joutui hyökkäyksen kohteeksi. Viiden tunnin aikana miehistö laski kymmeniä syvyyspommeja.
Alus joutui 4. joulukuuta Sunderland-lentoveneen hyökkäyksen kohteeksi, mutta sukellusveneen onnistui sukeltaa. Seuraavana aamuna alus upotti moottorialus Silverpinen, joka kuului Liverpoolista lähteneeseen saattueesseen OB252. Merenkäynti muuttui 6. joulukuuta myrskyksi, minkä seurauksena alukseen pääsi vettä aiheuttaen mittavia vaurioita. Aluksen päällikkö päätti palata satamaan. Myrskyn edelleen jatkuessa aluksen ensimmäinen upseeri Alessandro de Angelis huuhtoutui mereen 11. joulukuuta eikä löytynyt etsinnöistä huolimatta. Alus saapui 12. joulukuuta Le Verdoniin lähelle Bordeaux'ta.
Mihistön levättyä ja aluksen tultua huolletuksi alus lähti 27. helmikuuta 1941 toiselle partiomatkalleen Atlantille. Alus kuului ryhmä Velellaan, jonka muut alukset olivat Velella, Emo, Mocenigo ja Veniero. Toiminta-alueena oli 59 astetta 30 minuuttia - 53 astetta pohjoista pituutta ja 13-25 astetta läntistä leveyttä. Tälläkin kertaa Saksan laivaston alukset vastasivat itäpuolisesta Irlannin ja Skotlannin rannikkojen läheisestä alueesta.
Argo joutui 7. maaliskuuta Sunderland-lentoveneen hyökkäyksen kohteeksi, mutta onnistui paeta. Kaksi päivää myöhemmin aluksen miehistö havaitsi kaksi alusta, jotka kuitenkin pakenivat paksun sumun turvin. Alus siirtyi 21.-22. maaliskuuta alun perin Emolle määrätylle alueelle, mutta ei kohdannut Emoa eikä maaleja. Alus palasi satamaan ja se saapui 28. maaliskuuta Bordeaux'iin.
Saksan ja Italian sukellusveneosastojen yhteistöiminta Pohjois-Atlantilla päättyi toukokuussa 1941 Saksan laivastoesikunnan päätökseen 15. toukokuuta. Päätöksen taustalla oli Italian laivaston veneiden heikko merikelpoisuus ja tuloksettomuus susilaumataktiikan toteuttamisessa.
Päätöksen seurauksena Argon partiointialueeksi vaihdettiin toukokuussa Gibraltarinsalmen länsipuolinen merialue yhdessä Mocenigon, Venieron, Marconin, Brinin, Velellan ja Emon kanssa. Alus lähti 19. toukokuuta Bordeaux'sta ja saapui partiointialueelleen 25.-29. toukokuuta. BETASOM määräsi aluksen uudelle alueelle Lissabonin edustalle odottamaan Gibraltarilta Britteinsaarille matkaavan saattueen reitille. Aluksen päällikkö Crepas havaitsi 29. toukokuuta saattueen, mutta menetti lähes välittömästi yhteyden. Seuraavana päivänä alus joutui keveiden yksiköiden hyökkäyksen kohteeksi lähellä Cabo São Vicenteä, jolloin se vaurioitui lievästi. Alus sai 7. kesäkuuta käskyn palasta Bordeaux'iin, jonne se saapui 12. kesäkuuta vaurioiduttuaan hyökkäyksessä lähellä Lissabonia 8. kesäkuuta.
Välimerelle palannut alus siirrettiin telakalle huollettavaksi, mistä se palasi palvelukseen vasta keväällä 1942. Alus oli 6.-21. huhtikuuta partiomatkalla Cape Ferratin edustalla, kun aluksen miehistö havaitsi 10. huhtikuuta risteilijän saamatta mahdollisuutta hyökätä. Satamaan palanneen aluksen päällikkyyden vastaanotti Pasquale Gigli.
Alus kuului 22.-29. toukokuuta Cape Caximen alueella partioineisiin veneisiin, jolloin joutui kolmeen ilmahyökkäykseen vaurioituen pahoin. Alus joutui palaamaan tukikohtaan korjattavaksi. Alus palasi merelle Baleaarien alueelle 15.-20. syyskuuta ja 29.-30. lokakuuta Tunisian rannikolla Galiten saaren vesillä.
Marraskuussa alus partioi 7.-12. marraskuuta Algerian rannikolla Philippevillenlahdella, jolloin se tunkeutui 11. marraskuuta Bougienlahelle upottaen apuristeilijä HMS Tynwaldin. ja joukkojenkuljetusalus Awatean. Hyökkäyksen jälkeen alus palasi seuraavana päivänä Cagliariin. Alus oli uudelleen Afrikan rannikolla lähellä Bonaa 17.-28. marraskuuta. Oltuaan matkan jälkeen huollossa alus lähti 29. joulukuuta merelle, mistä se palasi 8. tammikuuta 1943. Matkan aikana alus teki tuloksettaoman hyökkäyksen saattuetta vastaan 7. tammikuuta.
Alus teki seuraavat matkat Algerian rannikolle 20. helmikuuta ja 4. huhtikuuta Cap de Feriin. Huhtikuussa aluksen päällikkyyden vastaanotti Arcangelo Ghiliberti, jonka alaisuudessa alus oli 15.-20. kesäkuuta Cap Carbonin edustalla. Alus hyökkäsi 19. kesäkuuta saattuetta vastaan laukaisten neljän torpedon viuhkan. Miehistö kuuli kaksi räjähdystä, mutta Britannian kuninkaallisen laivaston merkinnöistä ei löydy tietoja hyökkäyksestä.
Alus oli 10.-12. heinäkuuta Sisilian rannikolla. Alus hyökkäsi 11. heinäkuuta risteilijää vastaan laukaisten neljä torpedoa. Alus lähti 23. heinäkuuta Tarantosta Sisilian rannikolle, mutta matka keskeytyi mekaanisiin vikoihin. Alus siirrettiin Monfalconen telakalle.
Italian irrottauduttua taisteluista ja aselevon astuttua voimaan 8. syyskuuta 1943 alus oli edelleen telakalla. Saksalaiset valtasivat Triesten ja läheisen Monfalconen telakan ja 10. syyskuuta koko alue oli saksalaisten hallussa. Paikallisen italialaisen komentajan kontra-amiraali Oreste Bambini määräyksestä Argon miehistö upotti aluksensa. Saksalaiset nostivat hylyn ja se romutettiin.
Upseerin kosto
Upseerin kosto on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa poikkeuksellisesti ensimmäisenä Ranskassa 1986 ja Yhdysvalloissa 1987. Elokuvan on tuottanut, käsikirjoittanut ja ohjannut Craig T. Rumar. Pääosia esittävät Michael Paré ja Tawny Kitaen.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo Upseerin kostoa surkeaksi b-luokan actioniksi ja antaa sille 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle puolitoista tähteä neljästä.
Leonhard Euler
Leonhard Euler (lausunta: [], 15. huhtikuuta 1707 Basel – 18. syyskuuta (J: 7. syyskuuta) 1783 Pietari) oli sveitsiläinen matemaatikko ja fyysikko, joka vietti suurimman osan elämästään Venäjällä ja Preussissa (nykyisessä Saksassa). Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen suurimmista matemaatikoista. Euler käytti ensimmäisenä käsitettä funktio (Gottfried Leibniz määritteli käsitteen 1694). Tämän lisäksi Euler aloitti muun muassa verkkoteorian ja variaatiolaskennan perusteiden tutkimisen. Häneltä ovat peräisin myös monet nykyisin käytettävät merkinnät, muun muassa summan, piin ja imaginaariyksikön merkintä.
Euler oli matemaattinen nero jo lapsena. Hän oli professorina Pietarissa ja myöhemmin Berliinissä. Euler oli luultavasti kaikkien aikojen tuotteliain matemaatikko, ja hän hallitsi 1700-luvun matematiikkaa (Eulerin aikakausi). Hän kirjoitti elämänsä aikana noin 25 kirjaa, tutkielmaa ja noin 850 julkaisua. Euler tuotti vuosittain keskimäärin 800 sivua tieteellistä tekstiä, unohtamatta hänen laajaa kirjeenvaihtoverkostoaan. Postuumisti on julkaistu lähes 400 Eulerin kirjoitusta. On arvioitu, että noin neljännes tai jopa kolmannes kaikista tuon ajan fysiikkaan, matematiikkaan, mekaniikkaan, tähtitieteeseen ja navigointiin liittyvistä kirjoituksista on Eulerin kirjoittamia. Viimeiset seitsemäntoista elinvuottaan Euler oli täysin sokea, mutta se ei estänyt häntä kirjoittamasta tieteellistä tekstiä.
Yksi tunnetuimmista Eulerin töistä on niin sanottu Eulerin identiteetti, jota on kutsuttu matematiikan kauneimmaksi kaavaksi. Euler tunnetaan erityisesti matemaatikkona, mutta hän tutki myös fysiikkaa. Erityisesti hänen alaansa kuuluivat optiikka, magnetismi, sähkö ja mekaniikka. Hänen mielipiteensä valon luonteesta oli päinvastainen kuin Isaac Newtonin: Eulerin mukaan valo on aaltoliikettä eikä koostu hiukkasista, kuten Newton oli esittänyt teoksessaan Opticks. Eulerin artikkelit olivat tärkeässä osassa valon aaltoteorian yleistymisessä.
Lapsuus
thumb|Euler 10 [[Sveitsin frangin setelissä vuodelta 1979.]] Euler syntyi sveitsiläisessä Baselin kaupungissa vuonna 1707. Hänen vanhempansa olivat naapurikylän Riehenin kalvinistisen kirkon pastori Paul Euler ja Marguerite Brucker, joka oli baselilaisen sairaalapastorin tytär. Taustalla vaikuttanut uskonnollisuus ohjasi Euleria koko hänen elämänsä ajan. Leonhard kasvoi kahden sisaren kanssa; perheen toinen poika syntyi vasta 1719. Eulerin ollessa vain vuoden vanha perhe muutti Baselin liepeille Rieheniin, missä hän vietti suurimman osan lapsuuttaan. Eulereilla oli ennestään läheinen suhde sveitsiläiseen Bernoulli-sukuun. Matematiikasta itsekin kiinnostunut Eulerin isä oli muun muassa käynyt Jakob Bernoullin luennoilla opiskellessaan Baselin yliopistossa teologiaa. Paul ja Johann Bernoulli asuivat opiskeluaikoinaan Jakobin luona jonkin aikaa. Bernoulleilta Eulerin isä oppi niin paljon matematiikkaa, että kykeni opettamaan poikaansa.
Euler aloitti koulunsa Baselin latinakoulussa luultavasti vuonna 1713. Tuona aikana hän asui äitinsä puoleisen isoäidin luona. Eulerin kiinnostus matematiikkaa kohtaan oli herännyt hänen isänsä antaman opetuksen ansiosta. Latinakoulussa ei opetettu lainkaan matematiikkaa, mutta isä hankki Leonhardille yksityisopettajaksi matematiikasta kiinnostuneen teologin Johann Burckhardtin, joka myös kuului Johann Bernoullinn ystäviin. Eulerin suunnitelmat olivat alusta alkaen olleet vahvasti suuntautuneet matematiikkaa kohti, mikä näkyi hänen verrattomissa taidoissaan verrattuna muihin saman ikäisiin. Eulerin isällä oli kuitenkin muita suunnitelmia poikansa varalle. Hän halusi Eulerin kulkevan hänen jalanjälkiään ja tienaavan leipänsä kirkon palveluksessa. Hän lähetti poikansa Baselin yliopistoon opiskelemaan teologiaa.
Euler aloitti opinnot pienessä Baselin yliopistossa isänsä toiveiden mukaisesti 13-vuotiaana eli vuonna 1720. Siellä hän suoritti alimman tutkinnon (1722) ja sai maisterin arvon vuonna 1723. Seuraavana vuonna Euler piti julkisen maisterinesitelmän, jossa verrattiin René Descartesin ja Isaac Newtonin filosofisia käsityksiä. Vuonna 1723 Euler aloitti teologian opinnot. Pian Johann Bernoulli huomasi Eulerin lahjakkuuden. Kiireiden vuoksi Bernoullilla ei ollut mahdollisuutta antaa Eulerille yksityistä opetusta, mutta hän antoi paljon ohjeita, joiden turvin Euler kykeni omatoimisesti jatkamaan eteenpäin. Euler sai käydä joka lauantaipäivä Bernoullin luona, mikäli hänen eteensä tuli ylitsepääsemättömiä ongelmia. Euler tiesi vahvuutensa olevan matematiikassa, jolle hän nyt halusi omistautua täysin, ja lopetti papinopinnot tyystin. Bernoulli sai isän taipumaan, ja Euler sai isältään luvan aineen vaihdolle.
Ennen Venäjälle matkustamista
200px|thumb|left|Vasilij Sokolov, Leonhard Euler, 1737. Euler päätti opintonsa vuonna 1726. Hänen väitöstyönsä koski äänen etenemistä. Työn nimi oli De Sono. Baselin vuosina Euler luki useita matemaattisia töitä, kuten Pierre Varignon, Descartesin, Newtonin, Galileo Galileiin, Frans van Schootenin, Jacob Bernoullin, Jakob Hermannin, Brook Taylorin ja John Wallisin työt. Vuonna 1727 Euler lähetti tieteellisen työn Pariisin tiedeakatemian Grand Prize -palkinnon ehdokkaaksi. Palkinto meni kuitenkin Pierre Bouguerille, ja Euler tuli toiseksi. Saavutus oli kuitenkin varsin hyvä vasta valmistuneelle matemaatikolle. Myöhemmin hän voitti palkinnon yhteensä kaksitoista kertaa. Eulerin oli kuitenkin löydettävä työpaikka turvatakseen elantonsa. Tällainen työpaikka vapautui Pietarista Venäjän tiedeakatemiasta, kun Nicolaus II Bernoulli, toinen Johann Bernoullin kahdesta pojasta, kuoli heinäkuussa 1726. Euler sai työpaikan Venäjän tiedeakatemian lääketieteelliseltä osastolta jo marraskuussa 1726, mutta sanoi matkustavansa Venäjälle vasta seuraavan vuoden keväällä. Eulerilla oli viivytykseen lähinnä kaksi syytä: hän halusi ensin perehtyä aiheeseen, jota tulisi Venäjällä opettamaan, ja toisaalta hänellä oli mahdollisuus saada professuuri Baselin yliopistosta, koska yliopiston fysiikan professori oli kuollut. Heti, kun Euler sai tiedon, ettei häntä oteta Baselin yliopiston virkaan, hän järjesti matkan Venäjälle.
Vuodet Pietarissa
Euler lähti Baselista 5. huhtikuuta 1727. Hän matkusti veneellä Reinin jokea pitkin Saksaan ja Saksan halki hevosvankkureilla. Lyypekistä hän jatkoi matkaa laivalla. Pietariin hän saapui 17. toukokuuta 1727. Tiedeakatemia oli toiminut vasta lyhyen aikaa, sen perusti Pietari Suuri 28. tammikuuta 1724. Pietari Suuri kuoli jo seuraavana vuonna. Venäjän keisarikuntaa hallitsi hänen vaimonsa, keisarinna Katariina I. Katariina I kuitenkin kuoli samana päivänä kun Euler saapui Pietariin, ja Venäjän tiedeakatemia oli samalla vähällä joutua lakkautetuksi. Euler onnistui tästä huolimatta saamaan viran akatemiasta, mutta hän sai sen matematiikan osastolta. Olosuhteet olivat Eulerille poikkeuksellisen hyvät, hän solmi useita ystävyyksiä aikansa merkittävimpien matemaatikkojen kanssa.
Eulerin varsinainen matemaattinen työ alkoi 1730-luvun puolivälissä useiden artikkeleiden sekä Mechanica-teoksen (1736–1737) julkaisun myötä. Mechanicassa Euler esittelee newtonilaista dynamiikkaa matemaattisen analyysin muodossa ensimmäistä kertaa. Samoihin aikoihin hänen terveydentilansa alkoi heikentyä selvästi. Vuonna 1735 Euler sairastui kovaan kuumeeseen ja oli kuolemaisillaan. Euler salaili tiukasti tietoa sairastumisestaan perheeltään sekä Bernoulleilta siihen asti kunnes oli täysin toipunut.
Euler oli saanut paljon mainetta voittamiensa Grand Prize -palkintojen ansiosta. Maineen myötä Euleria pyydettiin Berliiniin töihin, mutta hän ei ottanut tarjousta vastaan. Venäjän poliittinen ilmapiiri muuttui kuitenkin nopeasti, ja erityisesti ulkomaalaisilla oli hankalaa pitää työpaikkansa. Siksi Euler muutti mielensä Berliinin suhteen. Euler lähti Pietarista 19. kesäkuuta 1741 ja saapui Berliiniin Fredrik II:n kutsumana 25. heinäkuuta.
Vuodet Berliinissä
thumb|250px|[[Johann Georg Brucker, Leonhard Euler, noin 1756.]] De Maupertuis, josta tuli Eulerin hyvä ystävä, oli Preussin tiedeakatemian johtaja. Akatemia perustettiin vuonna 1744, ja myös Euler oli hankkeessa vahvasti mukana. Akatemia-aikanaan Euler työskenteli ahkerasti. Hän muun muassa laati kalentereita ja piirsi karttoja, joita hän myi eteenpäin. Kartoista saadut tulot menivät akatemian hyväksi. Akatemian lisäksi hän työskenteli Preussin hallituksen neuvonantajana.
Euler asui Berliinissä noin 25 vuotta, ja tuona aikana hän kirjoitti 380 artikkelia. Artikkeleista tunnetuimmat ovat Introductio in analysin infinitorum (1748), jossa hän esittelee funktion käsitteen, ja Institutiones calculi differentialis (1755), jossa hän käsittelee differentiaalilaskentaa. Artikkeleiden aiheet olivat hyvin monipuolisia: hän kirjoitti muun muassa Kuun ja planeettojen radoista, tykeistä ja ballistiikasta, laivanrakennuksesta ja navigoinnista. Hän myös julkaisi kolmiosaisen yleistajuisen teoksen, jossa hän käytti apuna Preussin prinsessan kanssa käytyä kirjeenvaihtoa. Teos julkaistiin nimellä Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta (Lettres à une Princesse d’Allemagne, kirjeet vuosilta 1760–62, teos julkaistu 1768–72). Vaikka Euler asui Berliinissä, siteet Venäjälle eivät katkenneet. Hän sai edelleen palkkaa Venäjältä, ja sillä rahalla hän osti kirjoja ja työvälineitä Venäjän tiedeakatemialle. Euler myös kirjoitti raportteja akatemialle ja koulutti nuoria venäläisiä.
De Maupertuis'n kuoltua vuonna 1759 Eulerista tuli akatemian johtaja, vaikka hänelle ei annettu virallisesti johtajan titteliä. Hyvistä alkuasetelmista huolimatta Euler riitaantui Preussin kuninkaan kanssa, ja kuningas olisikin halunnut antaa johtajuuden ranskalaiselle Jean le Rond d’Alembertille. D'Alembert kuitenkin kieltäytyi matkustamasta Berliiniin. Euler katsoi parhaimmaksi poistua Berliinistä ja palasi Pietariin.
Näön menetys
Eulerin näkö heikkeni jatkuvasti hänen uransa aikana. Näköongelmat alkoivat ensimmäisinä Pietarin vuosina 1730-luvun puolivälissä. Omaelämäkerrassaan Euler kertoo näköongelmiensa johtuneen liiallisesta työstä kartografisten töiden parissa. Ronald Calinger väittää Eulerin elämäkerrassa hänen silmäongelmiensa alkaneen jo aiemmin, ehkä samoihin aikoihin kuin hänen sairastamansa kuume, ja näköongelmat olivat vain seurausta hänen sairastumisestaan.
Eulerin ollessa Saksassa hänen näkönsä heikkeni entisestään. Hänen oikean silmänsä näkö oli niin huono, että Preussin kuningas Fredrik II Suuri nimitti häntä kykloopiksi. Eulerin parempaan vasempaan silmään tuli vuonna 1771 harmaakaihi. Muutama viikko kaihin havaitsemisen jälkeen Eulerista tuli täysin sokea. Harmaakaihi kyllä operoitiin, mutta leikkaus ei auttanut näköä säilymään kuin muutaman päivän ajan. Eulerin tuottamien tieteellisten tekstien kannalta tarkastellen sokeus ei kuitenkaan haitannut: hän kykeni laskemaan laskuja erinomaisen muistinsa ansiosta ja pystyi esimerkiksi toistamaan Vergiliuksen Aeneis-eepoksen alusta loppuun ilman epäröintiä. Hän pystyi myös kertomaan teoksen jokaisen sivun ensimmäisen ja viimeisen rivin.
Euler tuotti lähes puolet kaikista artikkeleistaan ollessaan sokea. Hän ei selvinnyt tästä yksin, vaan häntä auttoivat hänen poikansa Johann Albrecht Euler, joka oli nimitetty Venäjän tiedeakatemiaan fysiikan professoriksi, sekä Christoph Euler, jonka ura oli puhtaasti sotilaallinen. Myös suomalainen Anders Johan Lexell ja sveitsiläinen Nicolaus Fuss olivat tärkeitä.
Myöhemmät vuodet ja kuolema
Aamulla 18. syyskuuta 1783 Euler oli pitämässä lapsenlapselleen matematiikan oppituntia. Lounaan jälkeen hän vietti muutaman tunnin laskien kuumailmapallojen liikettä. Tämän jälkeen hän keskusteli assistenttinsa kanssa vasta löydetyn Uranuksen radasta. Noin kello viiden aikaan hän oli puistossa leikkimässä lapsenlastensa kanssa. Hän sai aivohalvauksen ja kuoli noin kello yhdentoista aikaan illalla.
Tieteellinen ura
250px|thumb|[[Eulerin kaava.]]
Matemaattinen notaatio
Euler esitteli useita uusia matemaattisia merkintöjä, jotka levisivät laajempaan käyttöön. Ehkä merkittävin Eulerin käyttämä merkintä on funktion merkitseminen muodossa f(x), jota hän käytti ensimmäisen kerran vuonna 1734. Euler esitteli myös trigonometristen funktioiden nykyaikaiset merkintätavat. Tosin jo ennen Euleria William Oughtred oli käyttänyt merkintöjä sin ja cos sinin ja kosinin merkitsemiseen. Muita Eulerin käyttämiä merkintöjä ovat kreikkalaisen Σ-kirjaimen (sigma) käyttäminen summan merkitsemiseen (vuonna 1755) ja pientä i-kirjainta imaginaariyksikön merkitsemiseen (vuonna 1777). Neperin luvun tunnus e tulee Eulerin sukunimen ensimmäisestä kirjaimesta. Luvun tunnusta hän käytti ensimmäisen kerran vuonna 1727. Euleria pidetään usein ensimmäisenä matemaatikkona, joka käytti ympyrän kehän ja halkaisijan suhteen ilmoittamiseen π-kirjainta. Piin käyttö yleistyi Eulerin jälkeen, mutta hän ei käyttänyt sitä ensimmäisenä. William Jones ehdotti piitä ensimmäisenä tähän tarkoitukseen.
Muita Eulerin käyttämiä merkintöjä ovat muutoksen merkitseminen kreikkalaisella Δ-kirjaimella, R- ja r-kirjaimet kolmion ympäri ja sisälle piirretyn ympyrän säteinä ja kirjaimet a, b, c kolmion ABC sivujen pituuksina.
Analyysi
Differentiaalilaskenta oli 1700-luvun matematiikantutkimuksen suurimpia osa-alueita, ja Bernoulli-suvun matemaatikot olivat sen ajan tärkeimmät differentiaalilaskennan tutkijat. Bernoullien vaikutuksesta differentiaalilaskennasta tuli myös Eulerin mielenkiinnon kohde. Vaikka Eulerin todistukset eivät välttämättä vastaa nykyisenlaista ankaraa todistamismenetelmää, ne johtivat kuitenkin useisiin edistysaskeliin.
Matemaattisessa analyysissa Euler tunnetaan erityisesti potenssisarjojen kehittämisestä.
Lukuteoria
Venäjän tiedeakatemiassa vaikuttanutta Christian Goldbachia voidaan pitää vastuullisena siitä, että Euler kiinnostui myös lukuteoriasta. Hänen varhaisimmat saavutuksensa lukuteorian alalla perustuivat ranskalaisen Pierre de Fermat’n töihin. Euler kehitti Fermat'n ajatuksia, mutta samalla hän kumosi joitakin Fermat'n keksimiä otaksumia.
Euler todisti muun muassa Newtonin identiteetit ja Fermat'n pienen lauseen. Vuonna 1772 Euler todisti, että luku 231 −1=2 147 483 647 oli Mersennen alkuluku.
Simonia
Simonia tarkoittaa kirkkohistoriassa esimerkiksi kirkollisten virkojen antamista tai hankkimista rahalla tai muuten arveluttavin perustein. Nimitys perustuu Raamatussa Apostolien tekojen kertomukseen, jonka mukaan Simon-niminen noita halusi ostaa Pietarilta ja Johannekselta kyvyn antaa ihmisille Pyhä Henki. Pietari ja Johannes kieltäytyivät jyrkästi.
Leonhard Euler
Verkkoteoria
Euler onnistui vuonna 1736 ratkaisemaan niin sanotun Königsbergin siltaongelman. Preussilaisen Königsbergin kaupungin (nykyään Kaliningrad, Venäjä) läpi virtaa Pregoljajoki. Joessa on kaksi suurta saarta, joita yhdistää seitsemän siltaa mantereeseen. Kysymys kuului, onko mahdollista kulkea kaikkien seitsemän sillan kautta täsmälleen yhden kerran ja palata takaisin lähtöpaikkaan? Euler todisti ensimmäisenä, ettei tämä ole mahdollista. Siltaongelman ja Eulerin mukaan on nimetty verkkoteorian käsite Eulerin ketju tai polku, jolla ymmärretään sellaista kulkua yli verkon kaikkien särmien, että kukin särmä tulee ylitetyksi kerran.
Simonia
Simonia on ollut yleistä katolisen kirkon piirissä. Esimerkiksi paavi Benedictus IX myi paikkansa sedälleen, josta tuli paavi Gregorius VI. Kanoninen laki eli katolisen kirkon kirkkolaki säätää simoniasta rangaistuksen.
Leonhard Euler
Verkkoteoria
Verkkoteoriaan liittyy läheisesti myös Eulerin monitahokaslause, Eulerin havaitsema yhteys moni­tahokkaan sivu­tahkojen, kärkien ja särmien luku­määrien välillä.
Simonia
1900-luvun alussa käytetty nimitys Savonlinnan hiippakunnan simonia tarkoittaa hiippakunnassa jonkin aikaa noudatettua tapaa, että lukujensa loppupuolella olevat pappiskokelaat saivat hiippakunnalta pienikorkoisia suuria lainoja, jos sitoutuivat valmistuttuaan työskentelemään hiippakunnassa pitkähkön ajanjakson.
Leonhard Euler
Logiikka
Euler havainnollisti syllogistista päättelyä suljettujen käyrien avulla (1768). Tällaisia diagrammeja kutsutaan nykyään Eulerin diagrammeiksi.