cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Soikkoratamo
Jokseenkin harvinainen. Esiintyy niityillä, tienvierillä ja nurmikoilla. Kukat ovat lähes valkoisia. Vana on liereä. Lehdet ovat tavallisesti puikeita tai soikeita, ehyt- tai hieman hammaslaitaisia, ja pehmeäkarvaisia. Tähkä on palleromainen tai lieriömainen. Heteiden ponnet ovat valkoisia tai punertavia ja palhot ovat punertavia.
Ljubim te pesmama
Ljubim te pesmama on Extra Nenan esittämä kappale, joka edusti Jugoslavian liittotasavaltaa vuoden 1992 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 23 maan joukosta sijalle kolmetoista 44 pisteellä.
S-Kiekko
S-Kiekko on seinäjokinen jääkiekkoseura. S-Kiekko pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-Sarjassa. S-Kiekko pelaa kotiottelunsa Seinäjoen Energia-Areenalla.
S-Kiekko on perustettu vuonna 1979. Seura on pelannut lähinnä kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla entisessä II-divisioonassa, sekä nykyisessä Suomi-sarjassa.
Junioritoiminnasta vastaa S-Kiekko juniorit ry. S-Kiekko juniorit ry vastaa junioreiden toiminnasta luistelukoulusta U20-ikäluokkaan. Edustusjoukkueen toiminnasta vastaa SeiHockey Oy
Perustaminen
S-Kiekon perustamisen jälkeen seuraan hankittiin Seinäjoen Kiekko-Veljien vanhoja varusteita. Ensimmäisen virallisen sarjaottelunsa S-Kiekko pelasi Närpes Kraftia vastaan 9. joulukuuta vuonna 1979. III-divisioonan ottelua oli tullut seuraamaan Lyseon koulun kaukalolle noin 300 katsojaa. Ottelu päättyi S-Kiekon 9–4 voittoon.
1990-luku
Uusia tuulia toi kausi 1997–1998, jolloin eniten tehoja teki Mikko Nevala, joka naputti 44 tehopistettä. SHT:n sijoitus kaudella II divisioonan lohkossa numero kolme oli seitsemäs eli viimeistä edellinen. Kauden aikana tuli vain neljä voittoa ja yhdeksän pistettä. Taakse jäi ainoastaan YPa. SHT:n saavutukset riittivät kauden 1997–1998 jälkeen II divisioonan maratontaulukossa sijalle viisi. Takana oli 15 kautta II divisioonassa ja näistä seura oli napannut 407 pistettä.
Joukkue pelasi 1990-luvun alussa kuitenkin nimellä Seinäjoen Hockey Team eli SHT, mutta nimi vaihdettiin kuitenkin myöhemmin takaisin. Nimi vaihdettiin kuitenkin uudelleen kauden 1997–1998 jälkeen SHT:ksi ja tällä nimellä joukkue pelasi aina vuoteen 2008 asti
2000-luku
Joukkue pelasi kaudet 2002–2006 Suomi-sarjassa. Suomi-sarjassa SHT:n menestys on ollut vaihtelevaa. Ensimmäisellä kaudellaan siellä seura oli vasta oman lohkonsa kahdeksas eli viimeistä edellinen SHT:n. Seuraavalla kaudella sijoitus parani yhdellä. Seuraavalla kaudella SHT voitti kuitenkin Suomi-sarjan mestaruuden ja Mestiskarsintojen jälkeen sille tarjottiin jopa paikkaa Mestikseen, mitä SHT ei kuitenkaan ottanut. Kaudella 2005–2006 seuran eteni Suomi-sarjassa puolivälieriin asti. SHT:n valmentajaksi Amerikasta on palannut vuoden tauon jälkeen kaudeksi 2007–2008 Jussi Salo. Kaudella 2006–2007 joukkue pelasi 2. divisioonassa luovuttuaan vapaaehtoisesti sarjapaikastaan. Seura kuitenkin nousi LeKi-75:n luovuttua sarjapaikastaan takaisin Suomi-sarjaan kaudeksi 2007–2008. Itse Suomi-sarjan karsintasarjasta tullut kolmas sija ei olisi Suomi-sarjaan riittänyt.
Kaudesta 2008–2009 S-Kiekko palasi edustusjoukkueen nimeksi, kun SeiHockey Oy otti toiminnasta vetovastuun. Seuraavan kahden kauden aikana päävalmentajana toimi Teemu Kettunen tuoden uudenlaisen harjoittelu ja pelitavan Seinäjokiseen kiekkoiluun, Kausi 2010–2011 toi tulessaan S-Kiekon edustukseen uuden ryhtiliikkeen kaikille osa-alueille. Samalla lähdettiin rakentamaan koko S-Kiekko-rintamalla "parempaa huomista" eli S-Kiekko -tietä. Ensimmäinen tavoite edustusjoukkueelle tässä uudessa mallissa oli säilyttää sarjapaikka. Tavoite saavutettiin jo alkulohkon jälkeen, kun pelit jatkuivat Suomi-sarjassa. Tällä tasolla Seinäjoella on kerran pelattu 2000-luvulla.
2010-luku
Joukkue on pelannut koko 2010-luvun Suomi-sarjassa. Kaudeksi 2018–2019 S-Kiekko siirtyi Seinäjoen jäähallista takaisin Jouppilanvuoren jäähalliin (ent. Atria-halli)
Tunnettuja pelaajia
250px|thumb|right|S-Kiekon kasvatti [[Petri Kontiola valittiin vuoden 2013 MM-kilpailujen parhaaksi hyökkääjäksi sekä tähdistökentälliseen.]]
Organisaatio
Junioritoiminnasta vastaa S-Kiekko juniorit ry.
S-Kiekko Juniorit ry:n organisaatio
Hallitus:
Jouppilanvuoren jäähalli
200px|right|thumb|Seinäjoen uudempi jäähalli... 200px|right|thumb|...ja vanhempi, Atria-halli S-Kiekko pelaa kotiottelunsa vuonna 2018 valmistuneessa Jouppilanvuoren jäähallissa. Jouppilanvuoren jäähalli (ent. Atria-halli) peruskorjattiin vuonna 2018 ja jäähalli täyttää Mestis-kriteerit. Alkuperäinen Atria-halli valmistui1985.
Jouppilanvuoren jäähallin katsomokapasiteetti on 1200 katsojaa
Vanhemman hallin katsojakapasiteetti on noin 1000 katsojaa. Molemmissa halleissa on pelattu myös nuorten maaotteluja. Viimeksi 9. marraskuuta 2007, kun Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkue voitti Tanskan 4-1.
S-Kiekon lisäksi hallia käyttävät muun muassa Seinäjoen Taitoluistelijat.
Peliasu
S-Kiekko pelaa kotiottelunsa sinisissä paidoissa, sinisissä housuissa,sinisissä sukissa ja valkoisissa kypärissä. Vierasottelut S-Kiekko pelaa valkoisissa paidoissa ja sinisissä sukissa.
SHT:n aikana kotipaita oli keltainen. Keltainen paita otettiin käyttöön kauden 2006-2007 aikana. Samaan aikaan vanhat punaiset pelipaidat vaihdettiin vieraspaidoiksi. Sitä ennen vieraspaidat olivat olleet valkoiset. Nämä paidat pantiin myyntiin. SHT pelaa sinisissä housuissa ja sinisessä kypärässä.
Saavutukset
SHT voitti Suomi-sarjan mestaruuden kaudella 2004–2005, kun se löi finaaleissa Heinolan Kiekon. SHT voitti kaksiosaisen finaalin ensimmäisen osan Heinolassa numeroin 3–5, mutta HeKi voitti Seinäjoen ottelun numeroin 1–3. Voittojen ollessa tasan pelattiin jatkoerä, joka kuitenkin päättyi maalittomana. Tämän jälkeen mestaruus ratkaistiin rangaistuslaukauskisassa. Kun ainoat onnistujat olivat SHT:n Tero Järvelä ja Ari Tikkala, voitti SHT mestaruuden. SHT:ssä pelasi mestaruuskaudella useita huippupelaajia, kuten Antti Uitto ja Jussi Pernaa. Mestarijoukkueessa oli myös SM-liiga-kokemusta, kun joukkueen kapteenina toimi Tero Järvelä.Joukkue, joka oli voittamassa SHT:lle Suomi-sarjan mestaruutta kaudella 2004-2005.
Maalivahdit
Puolustajat
Hyokkääjät
Päävalmentaja
Suchomimus
Suchomimus (suom. 'krokotiilin matkija') on sukupuuttoon kuollut teropodeihin kuuluva dinosaurussuku, jonka ainoa laji on Suchomimus tenerensis. Se eli varhaisliitukauden Apt-vaiheella, noin 125–112 miljoonaa vuotta sitten nykyisessä Nigerissä. Jotkut tutkijat pitävät Suchomimusta eurooppalaisen Baryonyx-suvun afrikkalaisena lajina. Suchomimus saattoi myös olla sama laji kuin Cristatusaurus lapparent.
Vuoden 1997 aavikkolöytö
Tutkijat löysivät vuonna 1997 melko hyväkuntoisen Suchomimuksen luurangon Saharan autiomaasta. Luita oli suurimmaksi osaksi paljastanut tuuli, mutta niiden irrottamiseksi jouduttiin siirtämään 15 kivi- ja hiekkatonnia. Yksi löydöistä oli melko hyväkuntoinen sirppimäinen kynsi.
Kuvaus
pienoiskuva|Taiteilijan näkemys Suchomimuksesta. pienoiskuva|Suchomimuksen kallo. Suchomimus oli muiden spinosaurien tapaan suuri petodinosaurus, ja sen pituudeksi on arvioitu 9,5–11 metriä, korkeus oli ehkä noin 5,18 metriä ja painoksi 2,5–5,2 tonnia. Koska ainoa tunnettu yksilö oli kuollessaan keskenkasvuinen, Suchomimus on täysikasvuisena saattanut olla yksi suurimmista petodinosauruksista. Suchomimuksen leuat olivat kuin krokotiilin: pitkät ja kapeat, ja lajilla oli lähes sata kartionmuotoisia veitsenterävää hammasta. Suchomimuksen hampaiden pinnoilla oli pituussuuntaisia harjanteita, joiden avulla se sai pidetyksi kalan suussa. Suchomimuksen eturaajat olivat valtavat. Suchomimus saattoi liikkua 38 kilometriä tunnissa. Lajilla oli selässä suuri nikamarivistö. Laji muistusti paljon saman aikakauden muita spinosaureja, esimerkiksi Euroopasta löydettyjä Baryonyxeja ja Etelä-Amerikasta löydettyjä Irritatoreita. pienoiskuva|Suchomimuksen koko (sinisellä) verrattuna ihmiseen ja muihin spinosaureihin.
Ravinto
Koska Suchomimuksen kuono oli pitkä, se ei olisi saanut pideltyä kiinni suurta saalista ja käytti ravinnokseen pääasiassa kaloja. Suchomimuksen sieraimet sijaitsivat kaukana kuonon kärjen takana niin että se pystyi hengittämään, kun se kalasti tai söi. Suchomimus saalisti useimmiten yksin.
Karen Sisco
Karen Sisco on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka pääosassa näyttelee Carla Gugino. Sarjan loi romaanikirjailija Elmore Leonard, joka perustuu hahmoon joka esiintyi useissa hänen töissään ja elokuvassa Mieletön juttu (1998). Sarja debytoi 1. lokakuuta 2003 American Broadcasting Companyn kanavalla. Sarja lopetettiin seitsemän jakson jälkeen.
Fifth Harmony (albumi)
Fifth Harmony on tyttöbändi Fifth Harmonyn kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. elokuuta 2017.
Super Metroid
Super Metroid on Nintendo R&D1:n kehittämä ja Nintendon vuonna 1994 julkaisema Metroid-pelisarjan kolmas osa Super Nintendo Entertainment System -pelikonsolille.
Super Metroid on kaksiulotteinen tasoloikkapeli, jossa on toiminta- ja seikkailupelien ominaisuuksia. Pelin maailma on suunniteltu epälineaariseksi ja on täynnä kätkettyjä alueita, minkä takia alueiden tutkiminen on tärkeässä osassa.
Peliä on usein tunnustettu yhdeksi sarjan parhaimmaksi peliksi Metroid Primen oheella, mutta kuten muiden Metroid -pelien tapaan, sekään ei menestynyt hyvin kotimaassaan Japanissa. Super Metroid on myös harvinaisuus sen pitkän tekoprosessin takia sen ilmestyttyä vähän ennen viidennen konsolisukupolven alkua, minkä takia pelin myynti Euroopassa jäi pieneksi. Osa syyksi on myös sanottu samoihin aikoihin ilmestyneen Donkey Kong Countryn suuri menestys.
Pelaaminen
thumb|left|200px|Samus kohtaa yhden pelin päävastuksista, Kraidin.
Pelin edetessä Samuksen tuhotessa useita vihollisia hän pääsee askeleen lähemmäs uusia kykyjä ja varusteita, jotka helpottavat pelaajan matkaa. Osa kyvyistä on jo nähty edellisissä Metroid-peleissä, mutta pääosa kyvyistä on uusia. Vanhoja kykyjä ovat muun muassa Morph Ball (Palloksi muuttuminen, joka mahdollistaa kulkemaan ahtaista paikoista), High Jump Boots (Korkeammat hypyt mahdollistavat kengät) ja Screw Attack (Vihollista vahingoittava sähkökenttä Samuksen ympärillä hypätessä)
Uusia kykyjä ovat Super Missiles (Super-ohjukset, jotka ovat viisi kertaa voimakkaampia kuin tavalliset ohjukset), Charge Beam (Lataussäde, joka kasvattaa säteen tulitehoa), Speed Booster (Nopeamman juoksun mahdollistava kyky), Power Bomb (Voimapommi, joka tuhoaa kaikki peliruudun alueella näkyvät viholliset sekä voimapommipalikat), Gravity Suit (Veden alla normaalin liikkumisen asu), Grabbling Beam (Tartuntasäde, jota voidaan käyttää liaanina ampumalla sillä tartuntapalikkoihin) ja X-Ray Scope (Röntgenkatse).
Juoni
Edellisessä osassa, Metroid 2:ssa, Samus palasi SR-388:sta mukanaan viimeinen - häneen kiintynyt - Metroid-toukka, jota Samus ei hennonnut tuhota. Metroid vietiin tiedemiehille tutkittavaksi. Pian Samus saa ilmoituksen hyökkäyksestä tutkimusasemalle, josta hän löytää Ridleyn, joka ryöstää Metroidin. Asemassa käynnistyy aikasytytys ja Samus pakenee paikalta ennen räjähdystä. Samus seuraa Ridleytä planeetta Zebesiin, missä avaruuspiraatit jatkavat jälleen metroidien tuottamista biologisiksi aseiksi. Samus taistelee avaruuspiraatteja, metroideja sekä neljää avaruuspiraattien komentajaa - Kraidia, Phantoonia, Draygoonia ja Ridleytä - vastaan, ja kohtaa lopulta piraattien johtajan Mother Brainin. Viimeisessä taistelussa Mother Brain on jo vähällä kukistaa Samuksen, mutta viime hetkillä apuun hyökkää nyt valtaviin mittasuhteisiin kasvanut SR-388:n viimeinen metroid, joka on edelleen kiintynyt Samusiin. Metroid imee Mother Brainin elinvoiman ja siirtää sen Samusille, joka saa voimansa takaisin. Mother Brain kuitenkin virkoaa myös ja tuhoaa metroidin. Lopulta Samus tuhoaa Mother Brainin, jolloin Zebesin itsetuhomekanismi käynnistyy. Samus pakenee planeetalta juuri ennen kuin se räjähtää.
Pulmatehtävä
Pulmatehtävä on älyllistä toimintaa vaativa ratkontatehtävä. Pulmatehtäviä ovat esimerkiksi sudokut, kakurot ja erilaiset sanaristikot.
Pulman määritelmänä voidaan pitää:
Apinamies
Apinamies (esiintynyt Suomessa myös nimellä Ihmisapina), oikealta nimeltään M’Baku, on fiktiivinen superroisto Marvel Comicsin sarjakuvissa, jossa hänet tunnetaan toistuvana Mustan Pantterin vihollisena. Hahmo teki ensiesiintymisensä Avengers-lehden numerossa 62 (maaliskuu 1969).
Hahmon fiktiivinen historia
M’Baku oli yksi Wakandan suurimmista sotureista, Mustan Pantterin jälkeen. Hän ja hänen johtamansa heimo nimeltä jabari sekä Valkoisen Gorillan kultti halusivat syrjäyttää T’Challan (Mustan Pantterin) ja tämän heimon paikan Wakandan johtajina. M’Baku ryhtyi kapinaan ja sai voimansa kylpemällä valkoisten gorillojen veressä sekä syömällä näiden lihaa, minkä jälkeen häntä alettiin kutsua ”Apinamieheksi”. Hänen luultiin kuolleen, kun taistelussa T’Challaa vastaan Pantteritoteemi romahti hänen päälleen. Mutta hän toipui apurinsa N’Gamon avustuksella ja seuraa T’Challaa Amerikkaan tämän mennessä tapaamaan Kostajia.
Hän liittoutui Viikatemiehen, Elolaserin, Voimamiehen ja Miekkamiehen kanssa. Hän sieppaa T’Challan tyttöystävä Monica Lynnen ja houkuttelee T’Challan ansaan huijaamalla häntä Monicaa esittävällä nukella ja räjäyttämällä sen. T’Challa ja Monica sidotaan tuoleihin ennen kuin T’Challa pakenee ja hälyttää Kostajat ennen häviämistään taistelussa Viikatemiestä vastaan. Kostajat saapuvat ja Vision pysäyttää Voimamiehen. Apinamies saa jälleen etulöyntiaseman Mustaa Pantteria vastaan, mutta Kapteeni Amerikka pysäyttää hänet. Apinamies karkoitetaan Wakandasta ja hänet uhattiin teloittaa, jos hän yrittäisi palata sinne.
Televisio
Apinamies esiintyy sarjan The Avengers: Earth’s Mightiest Heroes jaksossa "The Man in the Ant Hill", ääninäyttelijänään Kevin Michael Richardson. Hän haastaa T’Chakalta Wakandan valtaistuimen ja tappaa hänet Klaw’n avustuksella. Apinamiehen otettua valta, T’Challa pakenee ja ryhtyy Mustaksi Pantteriksi tullakseen myöhemmin takaisin Wakandaan haastamaan Apinamiehen. Hallitessaan Wakandaa, Apinamies ja Klaw orjuuttavat wakandalaiset louhimaan vibraniumia. Jaksossa ”Panther's Quest” Apinamies myi vibraniumia Viikatemiehelle ja Hydralle. Hän uhkasi myös tappaa Viikatemiehen, jos Hydra yrittäisi pettää hänet. Musta Pantteri ja Kapteeni Amerikka kohtaavat Apinamiehen ja tämän henkivartijat. Kapteeni Amerikan pysäyttäessä henkivartijat, Musta Pantteri kohtaa Apinamiehen, joka käyttää Klaw’n luomaa äänilaitetta. Musta Pantteri kuitenkin voittaa taistelun ja ottaa Wakandan hallintaansa.
Korkalovaaran kirjasto
Korkalovaaran kirjasto sijaitsee Rovaniemellä Korkalovaarassa. Tämä kirjasto on Rovaniemen kaupunginkirjaston lähikirjastoja.
Jena
Jena on yliopistokaupunki Thüringenissä Saalejoen varrella, Weimarista itään. Se on rautateiden risteysasema ja se tunnetaan muun muassa Carl Zeissin tehtaista ja Schottin lasista. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 105 739 asukasta. Jenassa on heitetty keihäänheiton maailmanennätys. Ennätysheitosta 98,48 vastasi tšekkiläinen Jan Železný.
Historia
Jena oli 800-luvulla mahdollisesti nimeltään Jani. Kaupunginoikeudet se sai 1230. Vuodesta 1331 se kuului Meissenin kreivikuntaan. Vuosina 1672–1690 se oli Saxe-Jenan herttuakunnan keskus, ja herttua asui siellä vuoteen 1903 asti.
Huomattavia rakennuksia ovat vanhat yliopiston rakennukset, 1300-luvulta peräisin olevan kaupungintalo ja Michaelskirche (rakennettu 1438–1528). Keskiaikaisista linnoituksista on jäljellä useita torneja. Kaupunki vaurioitui pahasti pommituksissa toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen Jena jäi Itä-Saksan puolelle.
Yliopisto
Jenan yliopisto perustettiin 1558. 1700-luvun loppuun mennessä se nousi Saksan alueen kuuluisimmaksi ja suurimmaksi yliopistoksi. Sen opettajakuntaan kuului monia suuria filosofeja ja kirjailijoita kuten Hegel ja Schiller. Evoluution tutkija Ernst Haeckel vaikutti siellä 1800-luvun puolivälissä, ja Karl Marx sai tohtorin arvon 1841.
Yliopiston nimi muutettiin Friedrich–Schiller-yliopistoksi 1934.
Aiheesta muualla
<br style="clear:both;" /> <div style="height: 265px; width: 95%; overflow: auto; text-align: left; border:solid 1px;" title="Jena 360 asteen panoraamakuvassa"> 3000px Jena 360 asteen panoraamakuvassa <br style="clear:both;" />
Maud Adams
Maud Solveig Christina Adams (s. 12. helmikuuta 1945) on ruotsalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi rooleistaan James Bond -elokuvissa 007 ja kultainen ase (1974) ja Octopussy (1983). Hän oli myös taustalla elokuvassa 007 ja kuoleman katse (1985).
Adams syntyi Luulajassa nimellä Maud Solveig Christina Wikström. Hän aloitti teini-ikänsä loppuvuosina uran mallina ja pääsi myöhemmin työskentelemään Pariisiin sekä New Yorkiin saakka. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Poikabileissä (The Boys in the Band) vuonna 1970.
Adamsin ensimmäinen avioliitto valokuvaaja Roy Adamsin kanssa päättyi avioeroon vuonna 1975. Hän on lapseton ja on elänyt vuodesta 1999 uudessa avioliitossa Charles Rubinin kanssa.
Kajaanin Haka
Kajaanin Haka (KajHa) on kajaanilainen jalkapalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2020 Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Pohjoisen alueen Kolmosessa, jonne se putosi Kakkosesta Kauden 2019 päätteeksi.
Seuran historia
Seura on perustettu vuonna 1953. Sen alkuperäinen nimi oli Hevossuon Haka, mutta nimi sai nykyisen muotonsa vuonna 1963. Aluksi seuran lajeja olivat jalkapallon lisäksi myös yleisurheilu, hiihto ja lentopallo.
KajHa on pelannut Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla yhdeksän kautta vuosina 1968, 1970–1971, 1985–1986, 1993–1994 ja 1998–1999. Kaudella 1993 joukkue ylsi aina liigakarsintaan saakka. Vuonna 1999 KajHa voitti Työväen Urheiluliiton mestaruuden.
Edustusjoukkue
Kajaanin Hakan edustusjoukkue pelaa kaudella 2021 Pohjoisen alueen Kolmosta. Edustusjoukkueen päävalmentajana aloitti tammikuussa 2021 portugalilainen Luis Carlos Da Costa Figueiredo. Pitkäaikaisena joukkueenjohtajana toimii Johanna Karjalainen. Joukkueen kotikenttänä toimii Kajaanin liikuntapuisto.
Junioritoiminta
Kajaanin Hakalla on pitkään ollut aktiivista junioritoimintaa. Seura on viime vuosina profiloitunut maakunnalliseksi toimijaksi Kainuussa. Seura vastaa muun muassa Kainuun napero- ja nappulaliigasta. Napero- ja nappulaliigajoukkueiden lisäksi seuralla on kaudella 2021 yhteensä seitsemän ikäkausijoukkuetta. Kajaanin Hakalla oli yhteensä 357 rekisteröityä pelaajaa (2020).
Entisiä hakalaisia
Lisäksi Kajaanin Hakan kasvateista pääsarjatasolla ovat esiintyneet muun muassa Pekka Kemppainen ja Heikki Leinonen (Oulun Palloseura) sekä Jukka Oikarinen (Helsingin Ponnistus).
Kokomo
Kokomo on Yhdysvaltain kaupunki Indianan osavaltiossa. Se on Howardin piirikunnan pääkaupunki. Kokomo on osavaltionsa kaupungeista kahdenneksitoista suurin.
Kokomossa oli vuoden väestönlaskennan aikaan 46 113 asukasta, 20 273 taloutta ja 12 204 perhettä.
Aiheesta muualla
200px|thumb|Yhdysvaltain valtatie 31 Kokomossa|left
Kanervala (runokokoelma)
Kanervala – runoelmia on Aleksis Kiven ainoa runokokoelma. Kokoelma ilmestyi 1866, ja Kivi julkaisi sen omalla kustannuksellaan.
Kokoelmassa Kivi kehitteli vapaata runomittaa, josta sai arvostelua etenkin professori August Ahlqvistilta. Ahlqvist arvosteli kokoelmaa muodottomuudesta – hänhän yritti itse saada muiden kielten runomittoja käyttöön suomen kieleen.
Kokoelman on kääntänyt ruotsiksi Thomas Warburton, ja se on julkaistu nimellä Ljunglandet och andra dikter (Atlantis, Stockholm 1995).
Keskileveysasteet
Keskileveysasteet eli keskileveydet tarkoittavat  napapiirin ja kääntöpiirin välistä vyöhykettä eli Maapallon pohjoisia ja eteläisiä leveyspiirejä 23°26'22" - 66°33'39".
Club Africain
Club Africain on tunisialainen urheiluseura, jolla on seuroja muun muassa jalkapallossa, käsipallossa, Judossa, Rugbyssä ja lentopallossa. Club Africain tunnetaan kuitenkin parhaiten jalkapalloseurana ja sillä on yhteensä 13 Tunisian liigan mestaruuksia. Seura perustettiin 4. lokakuuta 1920 ja sen kotistadion on Espérancen tavoin Stade El Menzah, joka sijaitsee Tunisissa.
Keskileveysasteet
Aurinko ei paista keskileveyksille koskaan suoraan zeniitistä, mutta niillä ei myöskään ole kaamosaikaa tai yöttömiä öitä.
Club Africain
Tunnettuja entisiä pelaajia
1950-luku
Keskileveysasteet
Meteorologiassa puhutaan keskileveysasteiden matalapaineista, jotka erotellaan trooppisista matalapaineista rakenteensa eikä koordinaattien mukaan, vaikka ne useimmin syntyvätkin keskileveysasteilla.
Club Africain
Tunnettuja entisiä pelaajia
1960-luku
1970-luku
1980-luku
1990-luku
2000-luku
Heinolan Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko
Heinolan Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko eli Heinolan ortodoksinen kirkko on ortodoksinen kirkkorakennus Heinolassa. Valmistuessaan vuonna 1956 kirkko vihittiin alun perin tsasounaksi. Vihkimisen toimitti piispa Aleksanteri 6. joulukuuta vuonna 1956. Kirkoksi rakennuksen vihki metropoliitta Johannes 31. elokuuta 1986.
CIA (täsmennyssivu)
CIA voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Rabanus Maurus
thumb|Rabanus Maurus (vas.), rinnallaan [[Alkuin, esittelee teostaan Otgar Mainzilaiselle (oik.). Keskiaikaisen käsikirjoituksen kuvitusta.]]
Rabanus Maurus (noin 780 Mainz, Franken – 4. helmikuuta 856 Winkel) oli saksalainen teologi, benediktiinimunkki ja Mainzin arkkipiispa. Hän kirjoitti 22-osaisen ensyklopedian De rerum naturis eli Asioiden luonteesta (tunnetaan myös nimellä De universo), kommentteja Raamattuun ja esseitä koulutuksesta ja kieliopista. Hän oli yksi karolingien ajan merkittävimmistä opettajista ja kirjoittajista. Hän ystävystyi Lothar I:n kanssa.
Maurusta pidetään myös varhaisen keskiajan parhaana hymnirunoilijana, ja hän oli ensimmäisiä saksalaisia runoilijoita, joka kirjoitti latinankielisiä hymnejä. Hänen hymneistään on säilynyt käytössä hymni "Veni Creator Spiritus". Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 111 ("Oi Pyhä Henki, Herramme") ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 50.
Intersukupuolisuus
Intersukupuolisesta ihmisestä on vanhastaan käytetty myös nimitystä hermafrodiitti, mutta nykyään kyseistä sanaa ei intersukupuolisista enimmäkseen käytetä. Sana on intersukupuolisen merkityksessä harhaanjohtava, koska sillä viitataan yksilöön, jolla on sekä nais- että miespuoliset sukupuolielimet.
Rabanus Maurus
Rabanus Maurus syntyi aatelisperheeseen Mainzissa, ja opiskeli Toursissa Alkuinin ohjauksessa.
Intersukupuolisuus
Yleisyys
Arviot intersukupuolisuuden määristä liikkuvat 1:4 500 ja 1,7 % välillä. Vaihtelu tulee siitä miten intersukupuolisuus rajataan. Pienin arvio on intersukupuoliset, joiden sukupuolta ei pystytä määrittämään sukuelinten perusteella syntymän hetkellä. Luvun 1,7 % on esittänyt Melanie Blackless kollegoineen vuonna 2000 ja heidän määritelmänsä pitää sisällään kaikki tapaukset, joissa sukupuolikehitys ei etene tavanomaisesti kromosomien, sukurauhasten, hormonien tai sukuelinten kautta tarkasteltuna. Hollannin yhteiskuntatieteellisen tutkimuskeskuksen julkaisemassa tutkimuksessa vuonna 2014 arvio intersukupuolisten määrästä oli 0,5 %. Hollannin yleisyysarvion perusteella Suomessa olisi 20 000–30 000 intersukupuolista.
Intersukupuolisuuden kehittyminen
Kaikilla sikiöillä on aluksi naistyyppiset ulkoiset sukuelimet, jotka muuttuvat normaalisti poikasikiöillä miestyyppisiksi dihydrotestosteronin vaikutuksesta. Joskus sukuelinten kehitys poikkeaa tavanomaisesta, jolloin syynä saattavat olla esimerkiksi raskaudenaikaiset hormonitoiminnan muutokset, mutaatiot tai altistuminen vierasaineille. Yleisin syy sille, että sukuelimissä on sekä maskuliinisia että feminiinisiä piirteitä on se, että naistyypin XX-kromosomiston omaavalle sikiölle kehittyy lisämunuaisen liikakasvua, mikä saa lisämunuaisen tuottamaan liikaa androgeenejä. Tämä johtaa muun muassa siihen, että ulkoisiin sukuelimiin kehittyy miehisiä piirteitä. Osalla intersukupuolisista ihmisistä on naisen ulkoiset sukuelimet mutta ei kohtua eikä munasarjoja, jolloin intersukupuolisuus saatetaan havaita vasta murrosiässä.
Sukupuolen määrittäminen ja rekisteröinti
Syntyneen lapsen sukupuoli määritetään yleensä ulkoisten sukupuolielimien perusteella. Intersukupuolisten kohdalla voidaan tutkia myös kromosomit ja tehdään usein ultraäänitutkimus sisäsukuelinrakenteiden selvittämiseksi ja näiden perusteella lääkärit tekevät päätöksen sukupuolesta. Tieto sukupuolesta ilmoitetaan väestötietojärjestelmään muutaman viikon kuluessa syntymästä ja lapsi saa henkilötunnuksen.
Annu Marttila
__EISISLUETT__ Annu Marttila (s. 23. toukokuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kielitieteilijä, yrittäjä ja uransa lopettanut näyttelijä.
Intersukupuolisuus
Sukupuolen määrittäminen ja rekisteröinti
Saksasta tuli vuoden 2019 alusta ensimmäinen Euroopan maa, joka tunnustaa intersukupuolisten ihmisten kolmannen sukupuolen identiteetin. Intersukupuoliset henkilöt voivat virallisissa dokumenteissa valita sukupuolekseen naisen tai miehen sijaan moninaisen. He tarvitsevat rekisteröitymistä varten lääkärintodistuksen. Lakimuutos johtui maan perustuslakituomioistuimen tekemästä päätöksestä.
Annu Marttila
Ura
Marttilalla oli toinen päärooleista Heikki Partasen ohjaamassa elokuvassa Pessi ja Illusia (1984), jossa Marttila esitti Illusiaa. Vuonna 1986 hän esiintyi myös Päivi Hartzellin ohjaamassa elokuvassa Lumikuningatar, jossa Marttilalla oli sivurooli kevätkarnevaalin osanottajana.
Annu Marttila kirjoitti ylioppilaaksi Itäkeskuksen lukiosta vuonna 1992 ja hän valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2003. Tammikuussa 2010 hän väitteli Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa tohtoriksi. Yleisen kielitieteen piiriin kuuluva väitös käsitteli ääntä kuvailevia linnunnimiä ja leksikaalisen ikonisuuden laajuutta.
Intersukupuolisuus
Sukupuolen määrittäminen ja rekisteröinti
Intersukupuoliset voidaan rekisteröidä väestökirjanpidossa kolmannen sukupuolen edustajiksi Saksan lisäksi muun muassa Intiassa ja Australiassa.
Suomen lainsäädäntö ei ota kantaa sukupuolen määritelmään eikä siihen, miten yksilön sukupuoli tulee määrittää. Laissa väestötietojärjestelmästä edellytetään, että jokaiselle Suomessa asuvalle henkilölle annetaan henkilötunnus, jonka yksilönumerossa pariton numero tarkoittaa miestä ja parillinen naista. Vuonna 2027 väestötietojärjestelmässä on tarkoitus siirtyä juoksevaan numerointiin, jolloin yksilönumeron sukupuoliriippuvuus poistuu.
Lapselle tehtävä sukupuolielinten leikkaus
Yhdeksän kymmenestä intersukupuolisesta vauvasta on leikattu tytöiksi, koska kivesten poisto ja häpykielen pienentäminen on helpompaa kuin häpykielen suurentaminen. Lapsen intersukupuolisuus on saatettu jopa salata lasten vanhemmilta. Vanhempia on saatettu myös painostaa suostumaan leikkauksiin esimerkiksi vedoten virheellisesti syöpäriskin merkittävään kasvuun taikka herättämällä epäilystä lapsen sopeutumisesta yhteisöön normeista poikkeavien sukupuolellisten piirteidensä vuoksi.
Euroopan neuvosto on kehottanut jäsenmaitaan huolehtimaan siitä, ettei intersukupuolisten lasten sukuelinten ulkonäköä muuteta kirurgisesti. Häpykielen pienentämiseen liittyy hermovaurion riski. Lisäksi liian nuorena ja lapsen mielipidettä huomioon ottamatta tehty leikkaus on johtanut usein vakavaan sukupuoli-identiteetin ristiriitaan, ja henkilöt ovat päätyneet transsukupuolisten tapaan sukupuolen korjausprosessiin.
Sukuelinten ulkonäköä muuttavia leikkauksia voi tehdä missä elämänvaiheessa tahansa, minkä vuoksi eräiden mielipiteiden mukaan kannattaisi odottaa lapsen varttumista siihen ikään, että hän kykenee tiedostamaan ja ilmaisemaan muille, millaiseksi kokee sukupuolensa. Vain harva intersukupuolinen, jolle ei ole tehty lapsena leikkausta, haluaa aikuisena sukuelimiä muuttavaan leikkaukseen. Oikeustieteen tutkija Marjo Rantalan mukaan vauvojen sukuelinkirurgia kosmeettisista syistä on ihmisoikeuksien ja perustuslain vastaista.
Intersukupuolisten lasten leikkaukset keskitettiin Suomessa Helsingin Lastenlinnaan ja Oulun yliopistolliseen keskussairaalaan, mutta nykyisin niitä tehdään enää Helsingissä.
Lainsäädäntö
Intersukupuolisina syntyneiden pikkulasten sukupuolielinten ulkonäköä muuttavat kirurgiset toimenpiteet ovat laittomia Euroopan maista Maltalla ja Portugalissa (vuodesta 2018 ).
Urheilussa
thumb|upright|Puolalainen [[Stanisława Walasiewicz oli 1930-luvun menestyneimpiä naisurheilijoita. Hänen intersukupuolisuutensa paljastui vasta myöhemmin.]] Naisten sarjassa kilpaileville urheilijoille intersukupuolisten ominaisuuksien, kuten kivesten tuottaman testosteronin, on pelätty antavan epäreilua etua.
1930-luvulla naisurheilussa kilpaili useita intersukupuolisia urheilijoita, jotka saattoivat hallita samanaikaisesti useita lajeja. Tämä johtui osittain siitä, että sisäsiittoisuus oli tuolloin länsimaissa yleisempää kuin nykyisin, mikä lisää intersukupuolisuuden esiintymisen todennäköisyyttä. Kilpailijoille ei myöskään suoritettu minkäänlaisia sukupuolitestejä, ja sukupuolikromosomien olemassaoloa ei vielä tunnettu. Intersukupuolisiksi todettuja urheilijoita tuolta ajalta olivat olympiavoittaja Stanisława Walasiewicz, Dora Ratjen, Zdenka Koubkova ja Mary Weston. Moni muukin menestynyt naisurheilija oli olemukseltaan huomiota herättävän maskuliininen, ja heidän sukupuolensa kyseenalaistettiin toistuvasti, mutta testien puutteessa epäilyt jäivät vain epäilyiksi.
Sukupuolen määrittely annettiin vuosina 1946–1966 kansallisten urheiluliittojen tehtäväksi. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä etenkin neuvostoliittolaisia naisurheilijoita epäiltiin usein intersukupuolisiksi. Kun epäluottamus itäblokin sukupuolitestausta kohtaan kasvoi, vuonna 1966 otettiin käyttöön sukupuolikromosomeihin perustuneet sukupuolitestit. Tuolloin moni lajiaan hallinnut neuvostourheilija lopettikin yhtäkkisesti uransa. Sukupuolitestin seurauksena hylätyistä urheilijoista tunnetuimpia olivat juoksija Ewa Kłobukowska ja alppihiihtäjä Erika Schinegger. 1970-luvun huippu-urheilussa ei enää tavattukaan ilmeisen intersukupuolisia huippu-urheilijoita.
Sen jälkeen kun espanjalainen aituri María José Martínez-Patiño osoittautui 1980-luvulla naismaisesta olemuksestaan huolimatta XY-kromosomin kantajaksi, kromosomitestauksen tilalle alettiin etsiä luotettavampia menetelmiä, ja kansainvälinen olympiakomitea luopui kromosomitestauksesta sukupuolen määrittäjänä vuonna 1999. 1990-luvun olympiakisojen kromosomitesteissä löydettiin keskimäärin alle kymmenen XY-naista, joiden annettiin kuitenkin kilpailla.
Vuodesta 2009 alkaen naisten 800 metrin juoksussa on nähty useita menestyneitä intersukupuolisia urheilijoita, kuten afrikkalaiset Caster Semenya, Margaret Wambui ja Francine Niyonsaba. 2010-luvulla intersukupuolisilta naisurheilijoilta alettiin vaatia testosteronitason alentamista tietyn rajan alapuolelle. Intialaisen Dutee Chandin nostaman oikeusjutun vuoksi testosteronirajoitukset on kuitenkin kyseenalaistettu. Kansainvälinen yleisurheiluliitto määritteli vuonna 2023 intersukupuolisten naisurheilijoiden testosteronirajaksi 2,5 nanomoolia litrassa.
Jamie Rattray
Jamie Lee Rattray (s. 30. syyskuuta 1992 Kanata, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympiakultaa Pekingin olympialaisissa vuonna 2022 sekä maailmanmestaruuden vuosina 2021 ja 2022, minkä lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa hopeaa vuosina 2015, 2016 ja 2023 sekä pronssia vuonna 2019. Hän voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa vuonna 2010 sekä saavutti hopeaa vuonna 2009. Etniseltä taustaltaan hän kuuluu métis-kansaan.
Seuratasolla Rattray edusti juniorivuosinaan PWHL-liigan Ottawa Lady Senatorsia vuosina 2006–2010 ja tämän jälkeen Clarksonin yliopiston joukkuetta vuosina 2010–2014. Viimeisenä yliopistovuonnaan hän voitti NCAA:n mestaruuden. Vuodesta 2014 alkaen hän on pelannut CWHL-joukkue Brampton Thunderissa, joka vuonna 2017 muutti nimensä Markham Thunderiksi. Vuonna 2018 hän voitti CWHL:n mestaruuden ja hänet palkittiin Jayna Hefford Trophylla liigan arvokkaimpana pelaajana.
Tietojenkäsittelytekniikka
Tietojenkäsittelytekniikka on teknillisissä yliopistoissa käytetty nimitys kokonaisuudesta, johon tietojenkäsittelytieteen piiriin kuuluvien alueiden ohella sisältyy tietojenkäsittelyjärjestelmien toteutustekniikkaan liittyviä aineita kuten tietokonetekniikka, digitaalitekniikka, signaalinkäsittely, tietoliikennetekniikka ja joskus myös eri tekniikan alojen aiheita kuten geoinformatiikka, robotiikka ja automaatiotekniikka.
Computer Science and Engineering
Vyömessinkiyökkönen
Vyömessinkiyökkönen eli messinkiyökkönen (Diachrysia chrysitis) on keskikokoinen, varsin yleinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Vyömessinkiyökkönen on helposti tunnistettava perhonen. Siiven poikki kulkee kaksi leveää, metallinhohtoisen vihreää ja kiiltäväpintaista vyötä. Niiden väliin jäävä alue on vaalean ruskea, ja siinä erottuvat hyvin reunoiltaan tummanruskeat munuais- ja rengastäplät. Myös siipisuonet näkyvät helposti. Siiven kärkiosa on vaaleanruskea. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Keskiruumiin päällä on pitkistä karvoista muodostuva ruskea kaulus. Pää on oranssinruskea. Siipiväli on 34–40 mm.
Vyömessinkiyökkösen voi sekoittaa poikkimessinkiyökköseen (Diachrysia tutti).
Levinneisyys ja lentoaika
Vyömessinkiyökkösen levinneisyysalue ulottuu läntisestä Euroopasta ainakin Länsi-Siperiaan. Levinneisyysalueen itäraja on epäselvä, sillä Aasiassa esiintyy muutamia hyvin samankaltaisia lajeja. Suomessa vyömessinkiyökköstä tavataan ainakin Etelä-Lapin korkeudelle saakka, pohjoisempana se tosin harvinaistuu. Perhoset lentävät kesäkuun puolivälistä elokuun puoleen väliin. Toisen sukupolven yksilöitä voidaan tavata lokakuulle saakka.
Ravintokasvi
Toukka syö erityisesti nokkosta (Urtica dioica), mutta kelpuuttaa myös monet muut ruohovartiset kasvit.
Luettelo Crystal Dynamicsin videopeleistä
Tämä on luettelo julkaistuista Crystal Dynamicsin videopeleistä.
J. R. D. Tata
pienoiskuva|J. R. D. Tata vuonna 1955. Jehangir Ratanji Dadabhoy Tata (29. heinäkuuta 1904 Pariisi, Ranska – 29. marraskuuta 1993 Geneve, Sveitsi) oli intialainen liikemies ja yksi ilmailun uranuurtajista Intian liike-elämässä.
Elämäkerta
J. R. D. Tatan isä oli intialainen parsi-zarathustralainen Ratanji Dadabhoy Tata ja äiti ranskalainen Suzanne Briere. J. R. D. Tatan isä oli intialaisen suurliikemiehen, Jamsetji Tatan, serkku. Tata vietti lapsuutensa Ranskassa ja hänen äidinkielensä oli ranska. Ranskan kansalaisena J. R. D. Tata palveli myös Ranskan muukalaislegioonassa.
J.R.D. Tata sai kiinnostuksensa ilmailuun kuuluisalta ranskalaiselta lentäjältä, Louis Blériotilta, joka opetti Tataa lentämään. Tata toi lentotaitonsa Intiaan ja perusti vuonna 1932 Tata Airlinesin, josta tuli vuonna 1946 Air India. Kun yhtiö kansallistettiin vuonna 1953 Tata jatkoi sen johdossa.
Tata opiskeli insinööriksi Cambridgen yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa ja palasi Intiaan sukuyhtiön tehtäviin. Vuonna 1954 Tata sai Ranskan hallitukselta Kunnialegioonan kunniamitalin.
Tata oli yksi Intian teollistumisen alkuunpanijoista. Tatan suku on yksi Intian rikkaimmista ja omistaa yrityksiä niin teräs-, tele-, kemikaali- kuin energia-alallakin. J. R. D. Tata nousi suvun yhtiöryppään, Tata Groupin, johtoon vuonna 1938, vain 34 vuoden iässä. Hän johti konsernia vuoteen 1991 ja koki sen nopean kasvun vuodet.
J. R. D. Tata on haudattu Père Lachaisen hautausmaalle, Pariisiin.
Uintahin piirikunta
Uintahin piirikunta on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 35 620 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Vernalin kaupunki. Piirikunta perustettiin 18. helmikuuta 1880.
Mikko Luoma (yritysjohtaja)
Mikko Antero Luoma (s. 1966 Toholampi) on suomalainen johtamisasiantuntija ja Hilla Group Oyj:n toimitusjohtaja. Hän on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1990 ja kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2000, kumpikin Vaasan yliopistosta. Hänen väitöskirjansa käsitteli henkilöstön kehittämistä yrityksen strategisena toimintona. Hän on työskennellyt aiemmin henkilöstöjohtajana Outokumpu Oyj:ssä ja Metso Oyj:ssä, toimitusjohtajana Johtamistaidon Opisto JTO:ssa ja tutkimusjohtajana Vaasan yliopistossa, jossa hän toimii myös strategisen henkilöstöjohtamisen dosenttina.
Luoma on toiminut Henkilöstöjohdon ryhmä – HENRY ry:n puheenjohtajana ja hänet on nimitetty järjestön kunniajäseneksi. Hän on kirjoittanut useita johtamisaiheisia kirjoja ja artikkeleita. Vuonna 2006 hänen artikkelinsa Managers’ perceptions of the strategic role of management development palkittiin Journal of Management Development -tiedelehden Outstanding Paper -palkinnolla.
Urheiluhullut (vuoden 2014 televisiosarja)
Urheiluhullut (engl. Best Sports Ever) on ranskalainen vuonna 2014 julkaistu animaatiosarja. Urheiluhullut-animaatiosarjassa Tero esittelee hauskasti erilaisia urheilulajeja. Sarjaa on tehty kolme kautta. Suomessa sarjaa on esittänyt YLE.
Juoni
Joka jaksossa katsojille esitellään uusi urheilulaji lyhyesti. Miniseikkailuissa reportteri nimeltä Tero haastattelee lajin harrastajia ja pääsee myös itse sitä kokeilemaan.
Äänirooleissa
Suomalaiset äänet
Äänityöt
Suomennos: Tarja Forss
Tuottaja: Jaana Hovinen
Nelli Gorbatkova
Nelli Vissarionovna Gorbatkova (, 25. kesäkuuta 1958 – 7. elokuuta 1981) oli neuvostoliittolainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Gorbatkova kuului Neuvostoliiton naisten maajoukkueen kokoonpanoon Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Argentiinan MM-kilpailuissa 1981, joissa Neuvostoliitto voitti pronssia. Hän kuoli vain 23-vuotiaana 7. elokuuta 1981.
Ilmarinen (1924–1947 toiminut yhtiö)
Vuonna 1947 Ilmarisen pääomistaja Vakuutusosakeyhtiö Pohjola fuusioi Ilmarisen, Karjalan ja palovakuutusyhtiö Imatran uudeksi yhtiöksi, joka nimettiin Imatra-Karjalaksi. Viimeisenä itsenäisenä toimintavuonna 1947 Ilmarisen vakuutusmaksutulot olivat 4 miljoonaa markkaa.
Yhtiön toimitusjohtajana oli vuodesta 1925 raumalaissyntyinen Lauri Haaksi (1893–1964). Hänen edeltäjänsä oli lyhyen aikaa Karjalan toimitusjohtaja K. O. Ifström.
Perttu Hietanen
Porvoolainen Hietanen tunnetaan erityisesti Eino Leinon runoihin 1970-luvulla tekemistään sävellyksistä. Vesa-Matti Loiri levytti laulut kolmelle albumille vuosina 1978, 1980 ja 1985. Hän on säveltänyt paljon myös elokuvamusiikkia, etenkin porvoolaisen elokuvantekijän Petteri Saarion dokumentteihin.
Perttu Hietasen viime aikojen töitä ovat Porvoossa esitetyt Balladi Suomen sodasta (2004), joka sisältää Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runoja porvoolaisten laulajien ja muusikoiden tulkitsemina, sekä Niin muistan (2007), joka sisälsi useiden suomalaisten runoilijoiden tekstejä lähinnä Suomen sisällissodan ajalta ja aiheista.
Torone (Khalkidike)
Torone oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Khalkidiken alueella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Sithonían kunnan Torónin kylän lähellä.
Maantiede
Torone sijaitsi Sithonian niemen lounaisrannikolla antiikin Khalkidiken alueella. Niemi on keskimmäinen nykyisen, antiikin Khalkidikesta nimensä saaneen Chalkidikín niemimaan niemistä. Antiikin aikana ”Khalkidike” ei viitannut koko niemimaahan, mutta Sithonian niemi luettiin Khalkidikeen kuuluvaksi.
pienoiskuva|vasen|Toronen kaupunkikeskuksen paikka ja Víglan akropolis Lekythoksen niemeltä nähtynä. Toronen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Torónin kylän lahden eteläpuolella. Siihen kuului Lekythoksen niemi, joka sai nimensä oletettavasti lekyyttiä muistuttavasta muodostaan, sekä niemen juurta ympäröinyt alue. Kaupungin akropoliina toimi kaupunkikeskuksen korkeampi kaakkoisosan kukkula, joka tunnetaan nykyisin nimellä Anemómylos. Toiseksi akropoliiksi mainitaan nykyisin nimellä Vígla tunnettu kukkula kaupunkikeskuksesta kaakkoon. Lisäksi Lekythoksen niemi oli linnoitettu.
Rannikossa kaupungin kohdalla on tapahtunut vuosisatojen kuluessa paljon muutoksia, mutta Lekythoksen niemi on pysynyt suurin piirtein samanlaisena. Sen ja nykyisen Torónin kylän itäpuoliset suot olivat ajanlaskua edeltäneinä vuosisatoina merenlahtia.
pienoiskuva|vasen|Lekythoksen niemi ja linnan raunioita. Kaupungilla oli ilmeisesti kaksi satamaa. Toinen sijaitsi Lekythoksen niemen suojaamassa luonnonsatamalahdessa. Toinen satama tunnettin nimellä Kofos (, ”Äänetön”, ”Mykkä”, mutta myös ”Kuuro”), sillä aallot eivät koskaan lyöneet sinne, koska pitkä ja kapea aukkoa erotti sen muusta merestä. Tästä tuli sanonta ”äänettömämpi kuin Toronen satama”. Satama sijaitsi luonnonsatamalahdessa noin kolme kilometriä kaupunkikeskuksesta eteläkaakkoon. Myös Thukydides sanoo Kofoksen sataman olleen pienen matkan päässä Toronesta. Nykyisinkin paikalla on Koúfos-niminen kylä.
Sithonian ja Pallenen niemien välinen lahti sai kaupungista nimen Toronenlahti (,, lat. Toronaicum mare, Toronaeus sinus; nyk. Kassándranlahti, Toronaíoslahti).
Toronen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä. Siihen kuului mahdollisesti koko Sithonian niemen eteläosa. Toronesta pohjoiseen samalla niemellä sijaitsivat Galepsos, Parthenopolis ja Sarte. Theofrastos mainitsee, että Toronen läheisellä suolla kasvoi ”egyptinpapuja” (Lablab purpureus?). Arkhestratos mainitsee tietynlaisen kalan, josta Torone oli kuuluisa.
Historia
Toronen paikalla on arkeologisten tutkimusten mukaan ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla, viimeistään myöhäisellä neoliittisella kaudella ja tämän jälkeen ainakin varhaisella pronssikaudella 2000-luvulla eaa. sekä varhaisella rautakaudella noin vuosina 1125–850 eaa. Toronen kaupunki perustettiin 700-luvulla eaa. Sitä pidetään yleensä Euboian Khalkiista tulleiden asuttajien perustamana siirtokuntana, vaikkakin antiikin lähteet tukevat tätä vain huonosti ja arkeologia ei lainkaan. Kaupungin katsottiin saaneen nimensä kreikkalaisen mytologian Toronesta, joka oli joko Proteuksen tai Poseidonin Foiniken kanssa saama tytär. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Torōnaīos.
pienoiskuva|Lekythoksen linnan raunioita. Torone löi omaa euboialaisen ja foinikialaisen standardin mukaista hopearahaa 500-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin talous perustui viinin ja puutavaran vientiin. 400-luvun eaa. alun persialaissotien aikaan Torone oli seudun muiden kreikkalaiskaupunkien tavoin Persian vallan alla, ja joutui antamaan miehiä ja laivoja Kserkseen käyttöön tämän vuoden 480 eaa. hyökkäyksessä Kreikkaan. Persialaissotien jälkeen Torone tuli Ateenan valtapiiriin. Se kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–429/428 eaa.
Peloponnesolaissodan aikana vuonna 423 eaa. Toronen oligarkiamielinen puolue avasi kaupungin portit Brasidaan johtamille spartalaisille. Suurin osa kaupungissa olleista ateenalaisista sekä heidän puolellaan olleet toronelaiset pakenivat Lekythoksen linnaan, mutta joutuivat lopulta luovuttamaan sen. Ateenalaiset valtasivat kaupungin takaisin vuonna 422 eaa. Kleonin johdolla. Tämän jälkeen kaupungissa toteutettiin andrapodismos, jossa miehet vietiin vankeina Ateenaan ja naiset ja lapset orjuutettiin.
pienoiskuva|vasen|Lekythoksen linnan raunioita. 300-luvulla eaa. Torone vaikuttaa olleen Olynthoksen alainen ja kuului Khalkidiken liittoon. Olynthoslaiset lunastivat toronelaiset takaisin Ateenasta. Spartalaiset valtasivat kaupungin vuonna 380 eaa. Timotheos valtasi kaupungin takaisin Ateenalle vuonna 364 eaa. Filippos II valtasi Toronen petoksella vuonna 349 eaa. ennen hyökkäystään Olynthokseen ja liitti sen muiden Khalkidiken kaupunkien mukana osaksi Makedonian valtakuntaa. Toronea ei kuitenkaan tuhottu. 300-luvulla eaa. Torone löi pronssirahaa.
Rooman laivasto hyökkäsi Toronea vastaan vuosien 171–168 eaa. kolmannessa makedonialaissodassa Perseusta vastaan, mutta ilman menestystä. Vuonna 168 eaa. kaupunki tuli muun Kreikan ohella osaksi Rooman valtakuntaa. Se säilyi olemassa bysanttilaiselle kaudelle saakka.
Toronen arkeologisia tutkimuksia on suorittanut Australian Archaeological Institute at Athens eli Australian arkeologinen instituutti Ateenassa. Nykyinen Torónin kaupunki on perinyt antiikin aikaisen kaupungin nimen nykykreikkalaisessa muodossa.
Rakennukset ja löydökset
Toronen kaupunkikeskus on ollut ympäröity muurein. Ne kulkivat Lekythoksen niemen pohjoisrannalta ylos sen kaakkoispuolella olleelle kukkulalle ja sieltä alas Lekythoksen niemestä etelään sijainneen toisen niemen etelärannalle. Muureista on löydetty joitakin osia, jotka ajoittuvat klassiselle kaudelle. Pääosa kaupungin linnoitteiden jäänteistä on varhaiselta hellenistiseltä kaudelta.
pienoiskuva|Basilikakirkon rauniot. Lekythoksen niemeltä on löydetty hellenistiselle kaudella ajoittuvia linnoitteita. Anemómyloksen ja Víglan kukkuloiden muurit ajoittuvat klassiselle kaudelle sekä varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Sieltä on löydetty myös klassiselle ja roomalaiselle kaudelle ajoittuvien talojen jäänteitä.
Kirjallisten lähteiden perusteella Toronessa on ollut agora. Lekythoksen linnoituksessa oli Athenelle omistettu temppeli, josta on löydetty jäänteitä. Niiden perusteella se edusti doorilaista tyyliä. Kaupungin ulkopuolella oli Dioskoreion eli dioskuureille omistettu pyhäkkö.
Kaupungin läheltä on löydetty protogeometriselle kaudelle eli varhaiselle rautakaudelle n. 1125–850 eaa. ajoittuva hautausmaa, josta on löydetty keramiikkaa. Osa sen löydöistä on esillä Polýgyroksen arkeologisessa museossa.
Nōgata
Nōgata on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa aivan Kita-Kyūshūn suurkaupungin eteläpuolella. Kaupunki on kasvanut Chikuhōn tasangon keskelle Ongajoen varrelle. Itäpuolella kohoaa Fukuchivuori. Kaupungissa on 56 638 asukasta (heinäkuussa 2019) ja sen pinta-ala on 61,76 neliökilometriä.
Kaupunkia palvelevat JR Kyūshūn Chikuhō-päälinja, Chikuhō-rautateiden rautatielinja ja Heisei-Chikuhō-rautateiden Ita-linja.
Nick Schultz
Nicholas Andrew ”Nick” Schultz (s. 25. elokuuta 1982 Strasbourg, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Philadelphia Flyersia.
Juniorivuodet
Ennen ammattilaisuraansa Schultz edusti vuodet 1998–2001 juniorisarja WHL:n Prince Albert Raidersia. Hän pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 189 WHL:n runkosarjaottelua, joissa hänelle kertyi 114 tehopistettä (33 maalia ja 81 syöttöpistettä), ja 20 pudotuspeliottelua, joissa hän antoi kymmenen maaliin johtanutta syöttöä.
Schultz oli kahdella jälkimmäisellä WHL-kaudellaan joukkueensa eniten pisteitä tehnyt puolustaja, 1999–2000 44:llä tehopisteellä (11 maalia ja 33 syöttöpistettä), jotka syntyivät 72:ssa ottelussa, ja 2000–2001 47:llä tehopisteellä (17 maalia ja 30 syöttöpistettä), jotka syntyivät 59:ssä ottelussa.