cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nelijalkakrotti
Koko ja ulkonäkö
Nelijalkakrotti on pienehkö kala, joka saavuttaa korkeintaan 5–7,5 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkulainen ja ensimmäinen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoa tuottava elin. Myös toinen ja kolmas selkäruoto ovat pitkähköt ja piikkimäiset. Nelijalkakrotin rintaevät ovat raajamaisten varsien päässä. Lajin silmät ovat pienikokoiset ja suu suuri. Nelijalkakrotti on pohjaväriltään valkoinen tai vaaleanpunainen ja ruumiissa on tummempi ruskea verkkokuvio. Evät ovat ruskeat.
Levinneisyys ja elintavat
Nelijalkakrottia tavataan lämpimistä vesistä Tyyneenmereen kuuluvasta Arafuranmerestä. Se elää meren pohjalla ja houkuttelee saaliskaloja lähelleen valoelimensä avulla.
Tvashtar
Tvashtar voi viitata seuraaviin:
Tuomas Kyrö
Ura
Tuomas Kyrön esikoisteos Nahkatakki julkaistiin vuonna 2001. Kyrö on palkittu Kalevi Jäntin palkinnolla (2005), Nuori Aleksis -palkinnolla (2006) ja Kiitos kirjasta -mitalilla (2011). Vuonna 2012 hän sai Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -kunnianosoituksen. Kyrön teos Liitto oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2005. Suomen Urheilumuseosäätiö valitsi Urheilukirjan Vuoden urheilukirjaksi 2011 ja myös teos 700 grammaa oli ehdolla urheilukirjapalkinnon saajaksi vuonna 2009. Vuonna 2011 ilmestyneen Kerjäläinen ja jänis käännösoikeudet on myyty 10 maahan.
Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Vuonna 2010 ilmestyi Kyrön teos Mielensäpahoittaja, joka pohjautuu Antti Litjan esittämään Yle Radio Suomen lyhytkuunnelmasarjaan. Douglas Robinson on kääntänyt teoksen englanniksi nimellä Griped, ja ote “Extracts from Griped” on hyväksytty teokseen Best European Fiction 2015. Joulusta 2010 vuoden 2012 puoleenväliin Kyrö kirjoitti kolumneja Helsingin Sanomiin Mielensäpahoittajana. Vuosina 2012–2015 Kyrö esiintyi vakiopanelistina Nelosella esitettävässä Hyvät ja huonot uutiset -ohjelmassa. Hän esiintyi myös urheiluun keskittyvässä tv-paneelissa Villi kortti vuonna 2015. Kyrö on yksi Pitääkö olla huolissaan? -sarjan vakiopanelisteista.
Tuomas Kyrö oli Eeva Joenpellon kirjailijakodin ensimmäinen stipendiaatti vuodesta 2005 vuoteen 2009.
Kyrö ja WSOY tekevät tuotteistusyhteistyötä ja julkaisevat kirjoja myös Saksassa ja Britanniassa.
Happy Days of the Grump (Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja) julkaistiin Isossa-Britanniassa ja Der Grantige (Mielensäpahoittaja) Saksassa vuonna 2017.
WSOY julkaisi Meet the Grump-kokoelmateoksen vuonna 2017.
Kyrö käsikirjoitti Mielensäpahoittaja-hahmonsa pohjalta ensimmäisen elokuvan vuonna 2014. Elokuvan ohjaajana toimi Dome Karukoski. Elokuva keräsi yli puoli miljoonaa katsojaa ja oli vuoden katsotuin kotimainen elokuva. Elokuva oli myös esillä Toronton elokuvafestivaaleilla samana vuonna.
Vuonna 2018 ilmestyi elokuva Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja. Se keräsi lähes 350 000 katsojaa.
Vuonna 2019 ilmestyi kahdeksanosainen televisiosarja Ennen kaikki oli paremmin. Vuonna 2021 sarjasta ilmestyi toinen kausi, joka käsitti viisi jaksoa.
Tuomas Kyrö on mukana osakkaana äänikirja kustantamo Audiomaassa sekä Authors' Distillery -tislaamossa.
Yksityiselämä
Kyrön isä on Yleisradion Radioteatterin johtajana aiemmin toiminut dramaturgi Pekka Kyrö ja äiti kirjailija Marja-Leena Parkkinen.
Kyrö asuu Helsingissä puolisonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Tragedia
thumb|right|Akseli Gallen-Kallela: [[Kullervon kirous, 1899. Kullervon tarina Kalevalassa on traaginen. Väinämöisen mukaan Kullervon eripuran ja riidan värittämä, itsemurhaan huipentunut traaginen kohtalo johtui hänen lapsena kärsimästään: "Lapsi kaltoin kasvattama, poika tuhmin tuuittama ei tule älyämähän, miehen mieltä ottamahan, vaikka vanhaksi eläisi, varreltansa vahvistuisi." ]] Tragedia eli murhenäytelmä on näytelmäkirjallisuuden muoto, jossa henkilöt kohtaavat murheellisen kohtalon.
Alkuperä
Tragedia on peräisin Antiikin Kreikan teatterista. Sen tarkka kehityshistoria on kiistanalainen, mutta Aristoteleen mukaan tragedia voidaan johtaa Dionysoksen palvontaan liittyneistä dityrambeista. Nämä olivat tanssi- ja lauluesityksiä, joiden esittäjät olivat pukeutuneet pukin nahkaan muistuttaakseen Dionysoksen seuralaisia, satyyrejä. Tragedia tarkoittaakin sananmukaisesti "pukkilaulua". Samasta alkuperästä on kehittynyt myös tragediaan läheisesti liittyvä satyyrinäytelmä. Esimerkiksi Ateenan Dionysia-juhlissa oli tapana esittää kolmen tragedian ja yhden satyyrinäytelmän muodostamia kokonaisuuksia.
Sisältö
Yksi tärkeimmistä tragediaa käsittelevistä kirjoista on edelleen Aristoteleen Runousoppi. Aristoteleen mukaan tragedia muodostaa juonellisen kokonaisuuden jossa on alku, keskikohta ja loppu. Tragedia keskittyy yleensä yhden vuorokauden aikana tapahtuviin asioihin. Aristoteleen mukaan tragedian tarkoituksena on kuvata ihmisiä, jotka kohtaavat murheellisen kohtalon. Tärkeässä roolissa on niin sanottu "traaginen erehdys" eli hamartia, jonka seurauksena traaginen sankari ajautuu onnettomuuteen. Traaginen erehdys on teko, jonka sankari suorittaa vapaaehtoisesti. Teosta tulee traaginen sen vuoksi, että vapaaehtoisuudesta huolimatta sankari on olosuhteiden tai tietämättömyytensä armoilla.
Aristoteleen mukaan tragedian henkilöt eivät saa olla kaikkivoivia jumalia tai muita hahmoja, joihin yleisö ei pysty samaistumaan. Tragedian hahmojen täytyy olla sen kaltaisia, että ihmisten on mahdollista samaistua heihin. Tragedian tarkoituksena on saada ihmiset tuntemaan säälin ja vihan tunteita oikealla tavalla. Keskeistä on katharsis, emotionaalinen puhdistuminen, jossa katsojat saattoivat puhdistua erilaisista tunteista katsoessaan näytelmän henkilöiden kärsivän. Puhdistuminen ei tarkoita tunteista luopumista tai eroon pääsemistä, vaan niiden kokemista kehittyneemmällä tavalla.
Seuratessaan tragedian hahmoja ihmiset pystyivät kokemaan inhimillistä samanlaisuutta heidän kanssaan. Tämä kokemus on Aristoteleen mukaan tärkeä osa emotionaalista puhdistumista. Kokiessaan emotionaalisen puhdistumisen ihmiset oppivat jotakin tärkeää itsestään ja kokemusmaailmastaan. Näin tragedia lisäsi Aristoteleen mukaan ihmisten itsetuntemusta.
Tragedia ja tragedian tutkimus on Aristoteleen mukaan esimerkiksi historiaa merkittävämpää. Historia keskittyy lähinnä sotapäälliköiden saavutusten luettelemiseen, sen sijaan tragedia lisää tietoa ihmisen kokemuksen mahdollisuuksista. Keskeistä on se, että tragedia ilmaisee sitä, mitä tapahtuu välttämättä tai todennäköisesti, kun taas historiankirjoituksen kuvaamat, sinänsä todet, tapahtumat voivat olla hyvinkin epätodennäköisiä. Tragediassa siis ilmenevät säännönmukaisuudet ja universaalit totuudet paljon historiankirjoitusta paremmin.
Antiikin kuuluisia tragedioita ovat esimerkiksi Aiskhyloksen Agamemnon, Sofokleen Kuningas Oidipus ja Euripideen Medeia.
Ylimystarinat
Tragedian yksi alamuoto on ylimystarinat. Ylimystarinan päähenkilö on yleensä kuningas tai aristokraatti, joka unohtaa olevansa tavallinen kuolevainen kaikesta erikoislaatuisuudestaan huolimatta. Ylimystarinan päähenkilö unohtaa mainitun alamaisuutensa ja syyllistyy ylimielisyyteen, saaden siitä rangaistuksen. Sen vuoksi ylimystarinat ovat tyypillisesti tragedioita.
American Association (1800-luku)
Historia
American Association poikkesi monella tavalla puritanistisena pidetystä National Leaguesta. AA tarjosi mm. halvempia pääsylippuja, sunnuntaiotteluita sekä alkoholijuomien tarjoilua. National Leaguessa alkoholin myynti oli tuolloin kiellettyä, mutta AA:ssa ei asettanut tällaisia rajoitteita, varsinkin kun useiden sen joukkueiden tukena olivat panimot ja tislaamot. NL:n omistajat käyttivätkin liigasta halventavaa nimitystä The Beer and Whiskey League.
AA:n ja NL:n mestareiden väliset ottelut olivat vähemmän järjestäytyneitä kuin moderni versio. Sarjan pituudet vaihtelivat kolmesta viiteentoista otteluun. NL voitti sarjoista neljä, AA yhden ja kaksi kertaa jäätiin tasatilanteeseen.
American Associationia heikensivät koko sen olemassaolon ajan useat tekijät. Yksi oli joukkueiden taipumus hypätä National Leagueen. Johdonmukaisesti vahvempi NL oli paremmassa asemassa selvitäkseen hengissä vaikeissa olosuhteissa ja jotkut AA joukkueen omistajat omistivat joukkueen myös NL:ssa. Merkittävin takaisku AA:lle oli Players Leaguen perustaminen kaudeksi 1890.
Yksikään pelaaja, joka on pelannut pääosan urastaan American Associationissa ei ole saanut paikkaa Baseball Hall of Famessa. Perinnöksi liigasta jäi muutama joukkue, jotka saivat pysyvästi paikan National Leaguessa. Pittsburgh Pirates siirtyi NL:aan kauden 1886 jälkeen, Bridegrooms/Dodgers ja Cincinnati Reds kauden 1889 jälkeen ja Browns/Cardinals liigan tultua lakkautetuksi kauden 1891 jälkeen. NL:n supistettua joukkuemääränsä kahdestatoista kahdeksaan kaudelle 1900 puolet jäljelle jääneistä joukkueista oli entisiä American Associationin jäseniä.
Vuosisadan taitteessa esiintyi pyrkimystä elvyttää American Association henkiin. Takana olivat vuonna 1892 NL:aan liittyneet ja nyt ulos joutuneet Baltimore Orioles, Washington Senators ja Louisville Colonels sekä vuodesta 1889 NL:ssa pelannut Cleveland Spiders. Tämä yritys päättyi American Leaguen syntyessä.
Liigamestarit
merkinnät
M. Emmet Walsh
Michael Emmet Walsh (s. 22. maaliskuuta 1935 Ogdensburg, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Blood Simple (1984), Skipataan joulu (2004) ja Man in the Chair (2007). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Frasier, NYPD Blue, Koti kuntoon ja The Bob Newhart Show.
Pääosastaan Blood Simplessä Walsh sai Independent Spirit -palkinnon vuonna 1986.
Kalevi Pöykkö
Kalevi Seppo Juhani Pöykkö (9. lokakuuta 1933 Rovaniemen maalaiskunta – 30. marraskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen taidehistorioitsija ja professori. Hän oli Jyväskylän yliopiston taiteentutkimuksen professori 1976–1996 ja tutki erityisesti uusklassismia ja Carl Ludvig Engeliä. Väitöskirjassaan Das Hauptgebäude der Kaiserlichen Alexander-Universität von Finnland (1972) hän käsitteli Helsingin yliopiston päärakennusta.
Sølvi Wang
Sølvi Valborg Wang (28. elokuuta 1929 Bærum, Norja – 31. toukokuuta 2011) oli norjalainen näyttelijä ja laulaja.
Karl Adolf Vilhelm Moberg
Karl Adolf Vilhelm Moberg (15. syyskuuta 1840 Helsinki – 9. heinäkuuta 1901 Naantali) oli suomalainen geologi. Hän oli Geologisen toimiston (nyk. Geologian tutkimuskeskus) ensimmäinen johtaja 1885–1893. Moberg oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja kaivosinsinööri.
Mobergin vanhemmat olivat professori, valtioneuvos Adolf Moberg ja Rosina Ulrika Lundenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1858 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1863 ja maisteriksi 1864. Vuoritutkinnon Moberg suoritti 1864 ja opiskeli sitten vuori-insinööriksi Heidelbergissä Saksassa. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1896.
Moberg ja hänen isänsä Adolf Moberg tutkivat Suomessa tapahtuneita maanjäristyksiä.
Tord Rörikinpoika Bonde
Tord Rörikinpoika Bonde (s. Vadstena Itägöötanmaa - k. 21. maaliskuuta 1417) oli valtaneuvos. Hän oli Raaseporin linnan päällikkö Bo Joninpoika Gripin aikana vuodesta 1378 lähtien aina 1380-luvun loppuun ja oli kuningatar Margareetan merkittävimpiä luottohenkilöitä Suomessa. Hän siirtyi vuonna 1400 Turun linnanpäälliköksi ja 1403 Viipurin linnanpäälliköksi. Syntyperänsä ansiosta hän kuului valtakunnan korkeimpaan rälssiin. Hänen vanhempansa olivat ritari ja valtaneuvos Rörik Tordsson Bonde ja Märta Gislesdotter Sparre af Aspnäs, joka oli ritarin ja valtaneuvoksen tytär.
Hän meni naimisiin ennen 9. lokakuuta 1376 Ramborg Cecilia Nilsdotter Vasan kanssa, joka oli linnanvouti Nils Kettilsson Vasa till Björnö ja ritarintytär Christina Jonsdotter Stiärnä till Rickebyn tytär. Heillä oli neljä lasta: pojat Knut, Karl ja Peder sekä tytär Margareeta. Knut Tordsson Bondesta tuli ritari 1408. Hänen pojastaan Karl Knuttson Bondesta tuli kuningas Kaarle VIII.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1946–1947
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1946–47 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 15. kausi. Kaudella 1946–47 Mestaruussarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan voiton jakoivat tasapistein VIFK ja HIFK, joten mestaruus ratkaistiin joukkueiden välisellä uusintaottelulla. Olympiastadionilla 19. lokakuuta 1947 pelatun uusintaottelun ja kolmannen Mestaruussarjan mestaruutensa voitti VIFK maalein 3–2. Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin Mestaruussarjan kahden parhaan ja TUL:n Mestaruussarjan 1946–47 kahden parhaan joukkueen välisessä yksinkertaisessa sarjassa. HIFK:n ja TuTo:n päädyttyä tasapisteisiin, pelattiin uusintaottelu Suomen mestaruudesta. Olympiastadionilla 28. heinäkuuta 1947 pelatun uusintaottelun ja viidennen Suomen mestaruutensa voitti HIFK TuTo:n omalla ja Erik Åbergin (2) maaleilla 3–2. Mestaruussarjassa viimeiseksi jääneet Sudet ja KIF putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1946–47 voitti VIFK:n Sven Veijola 12 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1946–47 oli yhteensä 103 209 henkeä eli keskimäärin 1 810 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet
Mestaruussarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1945–46 ja kaksi nousijaa kauden 1945–46 Suomensarjasta. Suomensarjan kaksi parasta, HIFK ja HJK, nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet KPT:n ja IF Drottin.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1947–48
(P) = Putoaja
Uusintaottelu
VIFK:n ja HIFK:n päädyttyä tasapisteisiin Mestaruussarjan mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla.
VIFK voitti Mestaruussarjan mestaruuden.
Suomen mestaruus
Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin Mestaruussarjan kahden parhaan, VIFK:n ja HIFK:n, sekä kauden 1946–47 TUL:n Mestaruussarjan kahden parhaan, KTP:n ja TuTo:n, välisessä yksinkertaisessa sarjassa.
Lähde: Jalkapallokirja 1948
(M) = Suomen mestari
HIFK:n ja TuTo:n päädyttyä tasapisteisiin, pelattiin uusintaottelu Suomen mestaruudesta.
HIFK voitti Suomen mestaruuden.
Suomen mestarit
Lähteet: Jalkapallokirja 1982 ; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Joukkueessa pelasi myös Nils Fröberg (7/4).
Bureau d’Enquêtes et d’Analyses pour la Sécurité de l’Aviation Civile
thumb|225px|BEA:n päämaja Bureau d'Enquêtes et d'Analyses pour la Sécurité de l'Aviation Civile, BEA (vapaasti suomennettuna Siviili-ilmailuturvallisuusvirasto) on Ranskan valtion virasto, joka tutkii lento-onnettomuuksia ja pyrkii parantamaan lentoturvallisuutta onnettomuustutkimuksiensa perusteella. Viraston päämaja sijaitsee lähellä Pariisia Le Bourgetin lentoasemalla rakennuksessa 153. BEA työllistää 120 työntekijää, joista 30 on tutkijoita ja 12 asiantuntijoita.
BEA perustettiin vuonna 1946. Se toimii lakiartikkelin R711-1 nojalla. Kansainvälisten säädösten mukaan BEA on toimivaltainen kaikissa ilmailuonnettomuuksissa Ranskan ilmatilan alueella, myös merentakaisissa territorioissa sekä niissä onnettomuuksissa, joissa on osallisena ranskalaisvalmisteinen ilmailualus (esim. Airbus, ATR). BEA on toimivaltainen muissa maissa myös silloin, kun paikallinen onnettomuustutkintavirasto ei avaa teknistä tutkimusta. BEA saatetaan myös kutsua mukaan onnettomuustutkintaan paikallisen viraston päätöksellä.
17. joulukuuta 2001 alkaen BEA:n johtajana on toiminut Paul-Louis Arslanian. Vuonna 2008 hänet valittiin uudelleen virkaan.
Ryhmän 3 alkuaine
thumb|150px|[[Skandiumia]] Ryhmän 3 alkuaineella tarkoitetaan alkuainetta, joka kuuluu jaksollisen järjestelmän kolmanteen ryhmään. Ryhmän 3 alkuaineita ovat skandium, yttrium sekä (ainakin IUPACin julkaiseman alkuainetaulukon mukaan) kaikki lantanoidit (15) ja aktinoidit (15). Joidenkin lähteiden mukaan vain alkuaineet lantaani (La) ja aktinium (Ac) kuuluvat ryhmään 3, ei suinkaan kaikki lantanoidit ja aktinoidit. Taas toisten mukaan vain näiden sarjojen viimeiset alkuaineet lutetium (Lu) ja lawrencium (Lr) kuuluvat 3. ryhmään. Skandium ja yttrium ovat siirtymämetalleja.
Urheiluvuosi 1976
Urheiluvuosi 1976 käsittelee vuoden 1976 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Intiaanidisko
Intiaanidisko on TV-resistorin esikoisalbumi, joka julkaistiin kesällä 2004.
Heikki Wirtanen (toimittaja)
Heikki Wirtanen (1947 Vaasa – 2002 ) oli suomalainen toimittaja.
Olympiaravit
Olympiaravit oli vuosina 2005–2010 Lahdessa Jokimaan raviradalla järjestetty kylmäverihevosten ravikilpailu. Sen toteuttivat yhteistyössä totopeliyhtiö Fintoto ja Suomen Olympiakomitea. Suomalaisten lisäksi kilpailuun osallistui hevosia myös muista Pohjoismaista.
Hevoset Olympiaravien finaaliin karsittiin kolmella paikkakunnalla järjestetyistä alkukilpailuista. Lisäksi siihen valittiin kolme ulkomaista hevosta karsintojen ulkopuolelta. Ykköspalkinto vuonna 2010 oli 20 000 euroa. Finaalin yhteydessä oli myös poneille tarkoitetut "Miniolympiaravit", joka oli suunnattu nuorille ohjastajille.
Olympiaraveilla kerättiin varoja suomalaiselle olympiaurheilulle. Ajatus oli kopioitu suoraan Ruotsista, jossa Olympiatravet-nimistä ravitapahtumaa on järjestetty vuodesta 1979 lähtien. Olympiaraveissa oli Ruotsin mallin mukaisesti mukana monia yhteistyöurheilijoita, kuten Jani Sievinen, Juha Hirvi ja Pekka Koskela. .
Kilpailut avattiin sytyttämällä olympiatuli. Tapahtumaan kuului ravilähtöjen lisäksi urheilijoiden haastatteluja ja esittelyjä sekä muuta oheisohjelmaa.
Adderly Fong
Adderly Fong Chun-Yu (, s. 2. maaliskuuta 1990 Vancouver, Kanada) on kanadalaissyntyinen hongkongilainen moottoriurheilija.
Ura
Fong aloitti kilpa-uransa vuonna 2006 Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2007 Fong sijoittui Aasian Formula Renault V6 -sarjassa loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 2008 Fong kilpaili Saksan Formula 3 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 hän jatkoi sarjassa sijoittuen sarjan 16:ksi. Vuonna 2010 Fong ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa sijoittuen parhaimmillaan kilpailussa neljänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Superleague Formula -sarjassa. Vuonna 2011 Fong jatkoi Britannian F3 -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2012 Fong kilpaili yksittäisiä kilpailuja Auto GP World Series, Indy Lights ja Aasian Porsche Carrera Cup -sarjoissa. Vuonna 2013 Fong kilpaili GP3-sarjassa Status Grand Prix -tallissa. Hän saavutti kaksi pistettä. Samana vuonna hän ajoi Audi R8 LMS Cup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2014 Fong jatkoi GP3-sarjassa vaihtaen Jenzer Motorsport -talliin saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2015 Fong jatkoi jälleen GP3:ssa siirtyen Koiranen GP-talliin.
Stratoníki
Stratoníki on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 561 (vuonna 2011).
Stratoníkin kylä sijaitsee vuoristossa Chalkidikín niemimaan itäosassa noin 24 kilometriä pohjoisluoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta, noin 51 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta ja noin kymmenen kilometriä sisämaahaan niemimaan itärannikosta. Rannikolla kylän lähellä sijaitsee Stratónin kylä ja noin kilometrin kylästä länteen Stágiran kylä.
Kylän nimen uskotaan tulevan 300-luvulta eaa. Perdikkaan sisaresta Stratonikesta ja/tai antiikin aikana läheisen Stratónin kylän paikalla sijainneesta Stratoniken kaupungista. Stratoníki on yksi seudun perinteisistä kaivoskylistä (Μαντεμοχώρια, Mantemochória, kirjaimellisesti ”Rautakylät”). Stratoníkin kaivokset, joista on saatu varsinkin hopeaa, kukoistivat erityisesti osmanivallan aikana 1500–1800-luvuilla.
Anthology 1975–1984
Anthology 1975–1984 on Rainbow -yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2009.
Gīlān
thumb|Provinssi Iranin kartalla. Gīlān on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa, Kaspianmeren rannalla. Provinssin pääkaupunki on Rašt. Vuonna 2010 provinssissa eli noin 2,45 miljoonaa asukasta. Se on Iranin toiseksi tiheimmin asuttu provinssi. Monet sen asukkaat elävät maaseudulla. Alueella on jonkun verran elintarvike- ja metsäteollisuutta.
Gīlānin provinssiin kuuluu Elbursvuoriston luoteispää sekä Kaspian alangon länsiosa. Provinssin korkein vuori on Kūh-e Somām eli Somāmūs (3689 m). Vuorten itärinteet ovat Kaspianmereen laskevien jokien uurtamat. Vuoret ovat edelleen seismisesti aktiivisia, ja vuonna 1990 maanjäristys surmasi noin neljäkymmentätuhatta henkeä. Provinssin alavan osan muodostavat kaksi alluviaalitasankoa: Safīdrūdin suisto idässä ja Fūmanātin tasanko lännessä.
Topografia on luonut provinssiin erityisen ilmaston: vallitsevien pohjoisenpuoleisten tuulten mukana kostea ilma virtaa Kaspianmereltä tasangon yli ja nousee vuorenrinteitä ylös, mikä aiheuttaa säännöllisiä orografisia sateita. Vuotuinen sademäärä on rannikolla 1200–1800 mm, tasankoalueella hiukan alle tuhat millimetriä ja vuoristossa 1500–1800 mm, paikoin jopa 2400 mm.
thumb|left|Rehevää metsää Gīlānissa. thumb|250px|Teenkorjuuta Lahijanissa Gīlāninissa; Iran oli vuosina 2012-2013 maailman 7. suurin [[Tee#Maailmanmarkkinat|teentuottajamaa.]] Sateiden ansiosta Gīlānin kasvillisuus on rehevämpää kuin muualla Iranissa. Havupuut ovat harvinaisempia kuin muualla, ja niiden sijasta vuorten rinteillä kasvaa seka- ja lehtimetsää. Tärkein viljelykasvi on riisi. Karjatalous keskittyy vuoristoalueille. Rannikolla on kaviaarintuotantoon keskittyviä kalanviljelylaitoksia.
Provinssissa puhutaan kolmea iranilaista kieltä: gilakia, rūdbārīa ja tališia, sekä tatia, kurdia, azeria ja romanikieliä.
Barry Cryer
Barry Cryer toimi yhtenä The Frost Reportin (1966–1967) käsikirjoittajista kollegoinaan muun muassa John Cleese, Graham Chapman ja Marty Feldman, joiden kanssa hän työskenteli myös At Last the 1948 Show'n (1967) parissa. Vuodesta 1972 Cryer oli vakiojäsenenä BBC:n radiovisailussa I'm Sorry I Haven't a Clue.
Vuonna 1958 Barry Cryerin versio Sheb Wooleyn kappaleesta "Purple People Eater" nousi Suomessa listaykköseksi, kun alkuperäistä versiota ei voitu sopimussyistä julkaista Pohjoismaissa.
Cryer sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri -arvonimen 2001.
Tagarádes
Tagarádes on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Ταγαράδων, Topikí Koinótita Tagarádon). Kaupungin väkiluku on 2 088 (vuonna 2011).
Tagarádesin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin seitsemän kilometriä etelään Thérmin kaupungista ja noin 18 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikin keskustasta. Se on syntynyt alueelle Itä-Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena vuonna 1923 muuttaneiden kreikkalaisevakkojen asutuksena. Sen vanha nimimuoto oli vuoteen 1927 saakka turkkilaisittain Tagartzídes (Ταγαρτζήδες).
Kaupungin pääkirkko on omistettu Johannes Kastajalle (Tímios Pródromos).
Paolo Garzilli
Paolo Garzilli (31. lokakuuta 1756 – marraskuu 1845) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. helmikuuta 1780 ja nimitettiin Marsico Nuovon piispaksi 18. joulukuuta 1797. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giulio Maria della Somaglia.
Garzilli valittiin 18. kesäkuuta 1818 Bovinon piispaksi, ja 2. heinäkuuta 1832 hän sai nimityksen Sessa Auruncan piispaksi, jona toimi kuolemaansa saakka.
Iron Will
Iron Will on heavy metal -yhtye Grand Magusin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 13. kesäkuuta 2008.
Sekasorto
Sekasorto  voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Giovanni Capece
Giovanni Capece (11. toukokuuta 1731 – marraskuu 1770) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. syyskuuta 1756 ja nimitettiin Orian hiippakunnan johtoon 12. maaliskuuta 1770. Piispaksi konsekroinnin suoritti 19. maaliskuuta Ferdinando Maria de Rossi. Capece kuoli myöhemmin samana vuonna virassa.
Kuokkalan silta
Kuokkalan silta (aikaisemmin Jyväsjärven silta) yhdistää Jyväskylän keskustan Lutakon kautta Kuokkalaan. Se on hyvin näkyvällä paikalla Jyväskylän kaupunkikuvassa. Sillan ylittävän kadun nimi on Siltakatu. Silta valmistui vuonna 1989. Valmistuessaan se oli Suomen neljänneksi pisin tiesilta ja pisin teräsbetonikantinen liittopalkkisilta. Rakentamiseen osallistui keskimäärin 40 henkilöä. Sen pituus on 480 metriä jännevälien ollessa 50, 67, 78, 90, 78, 67 ja 50 metriä. Sillan hyödyllinen leveys on 15,5 metriä, josta ajorataa on 7 metriä ja kevyen liikenteen kaistojen leveys 4,25 metriä. Kadun linjaus sillalla on kaareva pysty- ja vaakasuunnassa.
Sillan pääkannattimina on kaksi kaartuvien viisteiden avulla maisemaa myötäilevää teräksistä levypalkkia, jotka on yhdistetty toisiinsa ristikoilla. Pääkannattimet ovat Rautaruukin hienoterästä, Rautaruukin rakenneterästä käytettiin yhteensä 1 500 tonnia. Poikkisuunnassa jännitetty betoninen kansilaatta tukeutuu pääkannattimiin. Sillalle rakennettiin keskiaukon molemmin puolin katolliset erkkerit jalankulkijoiden levähdyspaikoiksi. Sillan kuusi välitukea perustettiin ensimmäistä kertaa Suomessa betonilla täytettyjen teräsputkipaalujen varaan. Tukien yläosat ovat muotoiltuja, vinoseinäisiä pilareita. Päällysrakenteen asentamisen vaativuutta lisäsi sillan kaarevuus, moniaukkoisuus ja viistellisyys. Rakenne asennettiin kahdessa osassa. Lähes 900 tonnia painavat puolikkaat koottiin useassa eri vaiheessa maatukien takana ja työnnettiin paikalleen vaihesiirtomenetelmällä. Sillan kansilaatta valettiin viidessä eri vaiheessa. Silta avattiin liikenteelle 23.10.1989 ja samalla nimi vaihdettiin Jyväsjärven sillasta Kuokkalan sillaksi.
Kirjallisuusvuosi 1969
Kirjallisuusvuosi 1969 käsittelee vuoden 1969 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlat
thumb|right|270px|Maison de la Culture -rakennus, jossa elokuvajuhlat järjestetään. Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlat on Keski-Ranskassa Clermont-Ferrandin kaupungissa vuosittain järjestettävä tapahtuma. Elokuvajuhlat alkoivat vuonna 1979, kun Clermont-Ferrandin yliopiston elokuvaseura järjesti lyhytelokuvaviikon. Tapahtuman herättämän suosion kannustamana seura järjesti lyhytelokuvaviikot myös kahtena seuraavana vuonna.
Nykyisin Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlat on Ranskan toiseksi suurin elokuva-alan tapahtuma Cannesin elokuvajuhlien jälkeen. Vuonna 2010 festivaalilla vieraili 139 000 ihmistä.
Kansallinen kilpailu
Vuonna 1982 festivaaliin tuli kilpailusarja, jossa palkintoja jaettiin ainoastaan ranskalaisille lyhytelokuville. Kansainvälistä tuotantoa esiteltiin erikoisnäytöksissä, jotka rakentuivat erityisten teemojen, lajityyppien, maiden tai alueiden mukaan.
Lyhytelokuvamarket
Vuonna 1986 järjestettiin ensimmäinen lyhytelokuvamarket. Tarkoituksena oli nostaa lyhytelokuvan asemaa kaupallisesti mielenkiintoisena tuotteena. Marketista on muodostunut kohtauspaikka, jossa vierailevat eri maiden televisioyhtiöiden sisäänostajat, kansainväliset levittäjät ja kansallisten elokuvasäätiöiden ja instituuttien levitystoiminnasta vastaavat ihmiset. Marketin yhteydessä on mahdollista katsoa videoruuduilta kaikki festivaalille lähetetyt elokuvat, vaikka niitä ei olisikaan valittu kilpailusarjoihin.
Kansainvälinen kilpailu
Kansainvälinen kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988.
Łęcznan piirikunta
Łęcznan piirikunta on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 57 331. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Cyców, Łęczna, Ludwin, Milejów, Puchaczów ja Spiczyn. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Łęcznan piirikunnan asukkaista 50,9 prosenttia oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,3 prosenttia ja eläkeikäiset 18,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,9 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 638 lasta. Łęcznan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 49 400 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Lapin kirkko
Lapin kirkko on Lapin kappeliseurakunnan kirkko Raumalla, entisen Lapin kunnan kirkonkylässä. Punainen puukirkko on vuodelta 1760. Kellotapuli on rakennettu kirkkomaan ulkopuolelle pienelle mäelle ja se on vuodelta 1806. Kirkossa on noin 500 istumapaikkaa.
Lapin kirkon rakentajiksi mainitaan Jaakko Simonpoika, Martti Jaakonpoika (luultavasti), Mikko Mikonpoika ja Matti tai Martti Iisakinpoika. Rakentajien puumerkit löytyvät hirsiseinistä, mutta niissä on tulkinnan varaa. Lisäksi tiedetään, että seurakunnan lukkari Job Höckert, joka oli myös kuuluisa kirkonrakentaja, suunnitteli kirkkoon sipulikattoisen tornin. Tornia ei enää ole.
Kirkon ulkomuoto muuttui 1800-luvun alussa, kun ruotsalaisviranomaiset määräsivät kirkon muutettavaksi empiretyyliseksi, samassa yhteydessä rakennettiin erillinen kellotapuli. Kirkkoa on korjailtu runsaasti. Viimeisimpänä suurena työnä oli kahden sakaran välissä olevan sakariston rakentaminen uudelleen vuonna 1998. Kirkon sisätilojen maalaus on samalta vuodelta ja ulkopuoli on maalattu vuotta myöhemmin.
Kirkossa ei ole alttaritaulua, vaan alttarin taustana on ikkuna ja siinä arkkitehti Ilmari Launiksen lasimaalaus vuodelta 1926. Saarnastuoli on peräisin kirkon rakentamisvuodelta.
Deutschland 83
Deutschland on saksalainen televisiosarja, jonka pääosaa esittää Jonas Nay. Hän näyttelee 24-vuotiasta Itä-Saksan kansalaista, jonka Stasi lähettää salaisena vakoojana Länsi-Saksaan. Ylen TV1 aloitti sarjan jaksot tiistaina 26. tammikuuta 2016. Yle esitti sarjan uusintana kesällä 2017. Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin Amazon Prime -suoratoistopalvelussa lokakuussa 2018. Yle esitti toisen tuotantokauden Suomessa kesällä 2019.
Sarjan esittäminen Yhdysvalloissa alkoi 17. kesäkuuta 2015 SundanceTV-kanavalla ja sarja on ensimmäinen saksankielinen televisiosarja jota esitetään Yhdysvalloissa televisioverkossa.
Juoni Deutschland 83
Nuori itäsaksalainen rajavartija Martin Rauch (Jonas Nay) lähetetään Bonniin vakoilemaan Bundeswehrin kenraali Edeliä (Ulrich Noethen) vasten tahtoaan. Martin kuitenkin suostuu, kun kuulee vakoilunsa edesauttavan äitinsä pääsyä munuaisleikkaukseen. Martin huomaa Länsi-Saksan olevan aivan toista maailmaa kuin Itä-Saksa. Yhdessä tätinsä (Maria Schrader), Tobias Tischbierin (Alexander Beyer) ja Karl Kramerin (Godehard Giese) avulla hän soluttautuu Edelin adjutantiksi nimellä Moritz Stamm. Martin tutustuu pian myös Edelin poikaan Alexiin (Ludwig Trepte) ja tämän siskoon Yvonneen (Lisa Tomaschewsky). Tapahtumiin vaikuttaa myös Korean Airin lento 7, aids-epidemia ja Pershing II -ohjusten sijoitus Länsi-Saksaan.
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2011
Tämä on luettelo Suomen virallisen latauslistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2011.
Deutschland 83
Juoni Deutschland 86
Vuoden 1983 tapahtumien jälkeen Martin on karkotettu anglolaiseen orpokotiin. Stasin agentti Lenora Rauch on alkanut myydä aseita Etelä-Afrikassa, ja tarvitsee Martinin apua. Martin on ollut kolme vuotta eristyksissä orpokodissa ja suostuu, sillä se on hänen ainoa mahdollisuutensa päästä takaisin Itä-Saksaan sekä nähdä poikansa Max. Saksoissa moni asia on muuttunut. Annett on töissä Stasilla, Thomas Posimski on muuttanut länteen ja ryhtynyt erootiikan kirjailijaksi, Alex asuu Länsi-Berliinissä ja rouva Netz toimii sihteerinä Yhdysvaltojen suurlähetystössä Berliinissä. Monen mutkan jälkeen Martin palaa Etelä-Afrikan, Libyan ja Pariisin kautta Saksaan. Loppujen lopuksi Martin ei enää tiedä, kumman puolella olla, idän vai lännen? Ensimmäisen kauden tapaan sarjassa seurataan ajan suuria tapahtumia, kuten aids-epidemiaa, apartheid-politiikkaa, Libyan aggresiota ja Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuutta.
Keisari Aarnio
Keisari Aarnio on vuonna 2017 julkaistu Minna Passin ja Susanna Reinbothin kirjoittama kirja huumepoliisin entisestä päälliköstä Jari Aarniosta, joka tuomittiin vakavista huumerikoksista. Kirjassa käsitellään muun muassa Aarnion mediastrategiaa sekä hänen läheisiä suhteitaan muutamaan toimittajaan. Passille ja Reinbothille Aarnio ei antanut haastatteluja kirjaa varten eikä muutenkaan.
Waterland (festivaali)
Waterland on ensimmäisen kerran vuonna 2014 Espoossa sijaitsevassa Vesipuisto Serenassa järjestetty vesipuistofestivaali.
2014
Vuonna 2014 festivaali kokosi noin 4 000 vierailijaa. Festivaalissa esiintyivät muun muassa Mark Knight, Solarstone, Super8 & Tab, DJ Proteus ja Efo.
2015
Vuonna 2015 festivaalissa esiintyivät muun muassa DJ Orkidea, Heikki L, HeavyWeight, Milla Lehto, DJ Orion, Lenno, You Are Me, Yotto, Rony Re, J7, Temper2, Sami Häikiö, Cut & Slice, The Ninth Floor, Johannes Kostaja, Huumetukka ja Italo Sami.
2016
Vuonna 2016 festivaali järjestettiin kaksi kertaa.
N’Goa
N’Goa (myös Goan) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolella 30 kilometriä Sanista länteen. Kunnassa on 9 200 ja kylässä 1 100 asukasta (vuonna 2009).
Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, markoja, boboja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam. Sen ohella harjoitetaan perinteistä uskontoa.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekautena. Pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii seitsemän alakoulua, yläkoulu ja koraanikoulu. N’Goassa on terveyskeskus. Vesihuollon taso on riittämätön.
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2014
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2014 järjestettiin Tjumenissa, Venäjällä 5.–14. maaliskuuta.
Brinell-kovuus
thumb|200px|Brinellin koe Brinell-kovuus on kokeellinen mitta-asteikko, jolla voidaan vertailla eri materiaalien, varsinkin metallien ja metalliseosten kovuutta. Mittausmenetelmän, johon asteikko perustuu, keksi ruotsalainen insinööri Johan August Brinell vuonna 1900. Alun perin Brinell-kovuus määriteltiin puristamalla teräskuulaa tutkittavaa materiaalia vastaan. Kovuus määriteltiin puristavan voiman suhteena sen jättämän kuopan pinta-alaan.
Now, There Was a Song!
Now, There Was a Song on Johnny Cashin yhdeksäs albumi. Se julkaistiin joulukuussa 1960.
Brinell-kovuus
Brinellin kovuustestiä käytetään yleisesti materiaalitieteessä ja metallurgiassa.
Mittausmenetelmä
missä:
Käytettessä SI-yksiköitä, jolloin voiman yksikkönä on newton, saadaan materiaalin kovuuden yksiköksi pascal. Suuruusluokkansa vuoksi se on luonnollisempaa ilmaista megapascaleina, jota yksikkönä käytettäessä Brinellin kovuudelle käytetään tunnusta BHN. Tavallisesti Brinellin kovuus ilmaistaan kuitenkin kilopondeina neliömillimetriä kohti, ja tällöin, mikäli voimayksikkönä on käytetty newtonia, on edellä olevasta kaavasta saatu luku kerrottava vakiolla 0,102. Tällä asteikolla mitatulle Brinellin kovuudelle käytetään tunnusta HB.
Esimerkiksi, jos pallon halkaisija on 10 mm, käytetty voima 1 kilopondi (9,81 newtonia) ja syntyvän kuopan läpimitta 9 mm, on materiaalin kovuus
Eri aineiden kovuuksia
Brinellin kokeessa käytetty kuula on tavallisimmin terästä tai volframikarbidia. Koska kokeen tulos riippuu myös kuulan materiaalista, käytetään Brinellin kovuudelle tunnusta HBW, jos käytetty kuula on volframikarbidia, ja HBS, jos se on terästä. Kovuudet ilmaistaan tavallisesti esimerkiksi muodossa "HBW 10/300", missä 10 merkitsee kuulan läpimittaa millimetreinä ja 3000 voimaa kilopondeina. Vaikka Brinell-kovuusluvut itse asiassa tarkoittavat kilopondeja neliömillimetriä kohti, jätetään yksikkö tavallisimmin pois.
Kovuus voidaan ilmaista myös muodossa XXX HB YYD2. Tällöin XXX on käytetty voima kilopondeina, ja tunnus YY ilmaisee materiaalin tyypin: 5 alumiiniseoksille, 10 kupariseoksille ja 30 teräksille. Täten tyypillisen teräksen kovuus voidaan ilmoittaa muodossa
250 HB 30D2.
Hamadān (provinssi)
thumb|Provinssi Iranin kartalla. Hamadān on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan länsiosassa, Zagrosvuorten alueella. Provinssin pääkaupunki on Hamadān. Vuonna 2010 provinssissa eli noin 1,7 miljoonaa   asukasta.
Tōkyō metro
pienoiskuva|Eidanin 3000-sarjan juna vuonna 1977 pienoiskuva|Chiyoda-linjan 16000-sarjan juna
Tōkyō metro (, virallisesti 東京地下鉄株式会社, Tōkyō chikatetsu kabushikigaisha, ”Tokion metro-osakeyhtiö”, ) on Japanin pääkaupungissa Tokiossa metroliikennettä harjoittava yritys. Sillä on yhdeksän metrolinjaa, jotka muodostavat yhdessä Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimien linjojen eli Toei-metron kanssa Tokion metron. Yritys on perustettu vuonna 2004 ja sen omistavat yhdessä Japanin valtio (53,4 %) ja Tokion metropoli (46,6 %).
Tōkyō metron verkosto käsittää yhteensä 179 asemaa. Metrovaunuja yhtiöllä on käytössä 2 719 kappaletta, ja vuonna 2012 se kuljetti keskimäärin 6,44 miljoonaa matkustajaa päivässä. Vuonna 2009 yhtiö tuotti voittoa 63,5 miljardia jeniä, mutta sillä oli samalla velkaa 735 miljardia jeniä.
Historia
Tōkyō metron historia ulottuu 1920-luvulle, jolloin avattiin pääkaupungin ensimmäinen metrolinja. Metroa hallinnoimaan perustettiin vuonna 1941 ”keisarillisen pääkaupungin pikaliikenteen laitos”, joka tunnettiin lyhyemmin japaniksi nimellä Eidan tai englanninkielisellä lyhenteellä TRTA. 1950-luvulta alkaen verkosto laajeni nopeasti ja nykyään se on 195,1 kilometrin pituinen.
Linjat
Tōkyō metro liikennöi yhdeksää linjaa. Tōkyō metron linjat sijaitsevat lähinnä Tokion erillisalueilla, mutta yhteistyö yksityisten rautatieyritysten kanssa sallii monien paikallisjunalinjojen läpiajon metroverkkoon ja toisin päin.
Kirjallisuusvuosi 1968
Kirjallisuusvuosi 1968 käsittelee vuoden 1968 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Lauberhornin syöksylasku
Lauberhornin syöksylasku Sveitsin Wengenissä on maailman pisin syöksylasku. Se kuuluu vuonna 1967 perustetun alppihiihdon maailmancupin klassikkokilpailuihin ja se on laskettu vuodesta 1930 alkaen Lauberhornin kilpailuissa.
Lauberhornin syöksylasku lasketaan Lauberhorn-vuoren rinteellä. Rata alkaa vuoren eteläsivulta ja päättyy Wengenin eteläpuolelle Schiltwaldin kylään. Nykyään voittoaika tällä melkein 4,5 kilometriä pitkällä radalla on noin kaksi ja puoli minuuttia. Huippunopeuden ollessa jopa yli 160 km/h, Lauberhornin syöksy on huippunopeudeltaan maailmancupin nopein syöksy.
Lauberhornin syöksylasku on myös tunnettu taustalla näkyvistä Eiger-, Mönch- ja Jungfrau-vuorista.
Reitti
thumb|Lauberhornin syöksylaskun ja pujottelun reitti. Syöksylaskun lähtö sijaitsee 2 315 metriä merenpinnan yläpuolella Lauberhornschulterilla, jonne pääsee Lauberhorn-tuolihissillä Kleine Scheideggistä. Rinteen ylin osuus, jonka laskeminen kestää melkein minuutin, on melko tasainen ja koostuu liukuosuuksista sekä pitkistä käännöksistä. Tällä osuudella sijaitsee Russisprung (Russihyppyri), joka on nimetty Bernhard Russin mukaan, joka rakennutti sen vuonna 1988.
Traversenschussin ja nopeutta hidastavan S-mutkan jälkeen seuraa hyppy Hundschopfin yli, jossa mennään kahden kallion välistä 15 metriä alaspäin. Sitä seuraa heti Minschkante, jossa Josef Minsch vuonna 1965 loukkaantui vaikeasti. Sen jälkeen tulee Canadian Corner (Kanadalainen käännös), jossa vuonna 1976 kanadalaiset Dave Irwin ja Ken Read laskivat ulos.
Sitten tulee kapea liukuosuus Alpweg (Alppitie). Se päättyy Kernen-S:ään, erittäin jyrkkään oikean ja vasemman käännöksen yhdistelmään. Vuoteen 2007 asti, tämä osuus oli nimeltään Brüggli-S, mutta se uudelleennimettiin Bruno Kernenin lopettamisen jälkeen. Kernen laski tällä kohtaa rajusti ulos vuonna 1997, mutta loukkasi itseään vain lievästi. Kernen-S johtaa lyhyelle sillalle, joka ylittää ensimmäisen kerran Schiltwaldbach-joen. Sillan jälkeen rinne jatkuu jyrkästi lyhyeen Wasserstation (Vesiasema) -tunneliin, joka menee Wengernalpbahn-rautatien alitse. Toisen kerran Schiltwaldbach ylitetään Wasserstation-tunnelissa, jossa joen uoma kulkee.
Wasserstationin jälkeen alkaa pitkä liukuosuus Langentrejen. Vielä 1950 syöksyrata oli tällä osuudella suora, mutta nykyään siinä on käännöksiä kuin super-G:ssä. Sitten tulee Hanneggschuss, jossa Johan Clarey vuonna 2013 saavutti korkeimman mitatun huippunopeuden maailmancupissa koskaan, 161,9 km/h. Ennen Hanneggschussia on lyhyt silta, jossa ylitetään vuoristotie ja Hanneggschussin jälkeen ylitetään kolmannen kerran Schiltwaldbach.
Hanneggschussin jälkeen seuraavana on Seilersboden, jonka tasaisissa käännöksissä laskijan täytyy olla huolellinen löytääkseen oikean paineen ja nopeuden. Tämän osuuden jälkeen vuorossa on vuonna 2003 tehty Silberhornsprung (Silberhornhyppyri). Hyppyri on suunniteltu niin, että televisiokuvissa näkyy hypyn taustalla Silberhorn-vuori. Seuraavaksi tuleva Österreicherloch (Itävaltalaisreikä) Wegscheiden-alueella sai nimensä vuonna 1954, koska kolme itävaltalaista laski tässä paikassa ulos. Ulosajot aiheuttaneet kolme kumpua on sittemmin pienennetty.
Viimeinen avainosuus on Ziel-S (Maali-S). Teknisesti vaikeat käännökset pitkän syöksyrinteen lopussa vaativat vielä laskijoilta paljon voimaa ja usein ratkaisevat kilpailun lopputuloksen. Vuonna 1991 Gernot Reinstadler laski tässä kohdassa ulos ja kuoli saamiinsa vammoihinsa.
Ziel-S johtaa Zielschussiin, joka 36 asteen (72 %) jyrkkyydellä on rinteen toiseksi jyrkin kohta Hundschopfin jälkeen. Maaliintuloa edeltävää hyppyä madallettiin ennen vuoden 2009 kilpailua turvallisuussyistä ja hyppyyn tuloa levennettiin. Aiemmin useat laskijat olivat kaatuneet tässä kohdassa, muun muassa Peter Müller, Silvano Beltrametti, Adrien Duvillard ja vuonna 2007 Bode Miller – silti ylittäen maalilinjan voittajana. Nykyisin hypystä ei enää lennetä paljoakaan ilmaan. Maaliintulo vaatii siltikin laskijoilta viimeiset voimat vielä nykyäänkin. Lauberhornin syöksylaskun maali sijaitsee 1 287 metriä merenpinnan yläpuolella Schiltwaldin vuoristokylässä noin kilometri etelään Wengenin keskustasta.
Alppiyhdistetyn syöksyn lähtö sijaitsee 2 025 metrin korkeudessa Hundschopfia edeltävän S-mutkan yläpuolella, josta on lähdetty myös super-g-kilpailuun vuonna 2023.
Kärkikolmikot
Itävalta on menestynein maa 31 voitolla (30 toista sijaa ja 31 kolmatta sijaa), lisäksi itävaltalaisilla on 1 toinen sija ja 1 kolmas sija, jolloin maan urheilijat edustivat natsi-Saksaa. Toiseksi menestynein maa on Sveitsi 30 voitolla (30 toista sijaa ja 30 kolmatta sijaa). Kolmanneksi menestynein maa on Italia 5 voitolla (3 toista sijaa ja 7 kolmatta sijaa).
Voittajat
6 voittoa 4 voittoa 3 voittoa
2 voittoa
1 voitto
Milan Stanković
Milan Stanković (kyrill. Милан Станковић, s. 9. syyskuuta 1987 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen pop- ja folk-laulaja.
Biografia
Milan Stanković aloitti uransa osallistumalla musiikkikilpailuun Zvezde Granda Serbiassa vuonna 2007, jossa hänestä tuli yleisön suosikki (SMS-äänillä hän pääsi ensimmäiselle sijalle 12 kilpailuesityksessä 14:stä). Hän pääsi superfinaaliin ja herätti runsaasti huomiota tiedotusvälineissä. Samana vuonna hänen singlensä ilmestyi kokoelmalevyllä "Zvezde Granda", jota on myyty 100 000 kappaletta. Sen lisäksi että hänellä on ollut esityksiä entisen Jugoslavian alueella, hän saavutti menestystä myös esityksissään Sveitsissä, Unkarissa ja Yhdysvalloissa. Toukokuussa 2009 Milanin debyyttialbumia, nimeltään Solo (Kappaleet: Solo, Face, Nepristojna ponuda, Nepopravljivo, Još uvek, Hajde vodi me sa sobom, Ja ću da ti čuvam leđa, Opet će se rode vratiti, Ovo je priča o nama) myytiin 50 000 kappaletta.
Ura
Euroviisujen jälkeen, Milanin palattua takaisin Serbiaan, hän joutui ristiriitaan levy-yhtiönsä pomon Sasa Popovicin kanssa (Grand Productionin johtaja). Sen jälkeen Milan katosi musiikkialalla julkisuudesta ja piileskeli tiedotusvälineiltä. Yli vuoden kuluttua 1. päivänä kesäkuussa 2011, Milan julkaisi kappaleen "Perje" (Höyhenet), jonka hän on itse säveltänyt. Laulu oli erittäin suuri menestys Serbiassa ja sen ympäristössä Balkanin alueilla.
24. helmikuuta 2012 Milan julkaisi uuden kappaleensa MAMA :n, joka oli Milanin mukaan omistettu hänen äidilleen Milenalle. Kappaleen säveltäjiä olivat N. Arezina, M. Peruncic, M. Stankovic. Sanoitukset kirjoitti V. Bilanovic ja järjestely suoritettiin Atelje Trag:issa. Kaksi vuotta myöhemmin Milan valmisteli yllätyksen faneilleen. Syntymäpäivänään, 9. syyskuuta Milan julkaisi virallisen musiikkivideon uuteen kappaleeseensa nimeltä  Od Mene Se Odvikavaj . Milan ja Marina Tucakovic (yksi Ovo je Balkan:in kirjoittajista) tekivät yhteistyötä jälleen kerran. Musiikki ja järjestelyt hoiti Damir Handanovic. Milan itse toimi sekä ohjaajana että stylistinä musiikkivideota tehdessä. Aikaisemmin samana vuonna Milan ja Radmila Manojlović erosivat. Huhujen mukaan Milan olisi laulanut kappaletta ex-tyttöystävää Radmilaa varten. Mutta Milan oikaisi asian eräässä haastattelussaan, kappale ei ollut Radmilalle omistettu ja sen oli kirjoittanut Tucakovic. Milan myös kertoi, että kappale on omistettu kaikille, jotka ovat todella rakastaneet jotakuta.
16. huhtikuuta 2014 Milan kilpaili kilpailussa  Pink Music Festival  uudella kappaleellaan ''Luda Ženo
Milanilla on suuri kansainvälinen ihailijakerho ja faneja ympäri maailmaa. Milanin faniryhmän nimi on "KRASIVA" ja sen logo on "FEEL THE KRASIVA POWER" (Tunne Krasiva voima). Milanilla on faniryhmiä muun muassa Serbiassa, Makedoniassa, Bosniassa, Kroatiassa, Romaniassa, USA:ssa, Puolassa, Suomessa, Ruotsissa, Saksassa, Albaniassa ja Montenegrossa.
Grégory Rast
Grégory Rast (s. 17. tammikuuta 1980 Cham) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2001−2018. Hän edusti Post Swissiä, Phonakia, Astana Teamia, Team RadioShackia ja Trek-Segafredoa. Rast voitti urallaan Sveitsin-mestaruuden vuosina 2004 ja 2006 sekä Luxemburgin ympäriajon vuonna 2007.
Heikki Niska
Heikki Niska eli salanimi Petri Karhusalo (s. 7. marraskuuta 1961 Kalajoki) on suomalainen kirjailija ja runoilija. Niska on julkaissut myös lastenkirjoja. Hän on toiminut myös kokkina, asunut Tampereella ja kesästä 2017 Helsingissä.
Takkujäkälä
Takkujäkälä (keltatakkujäkälä) (Letharia vulpina) on jäkälälaji, joka muistuttaa kasvutavaltaan hankajäkäliä (Evernia), rustojäkäliä (Ramalina) ja naavoja (Usnea). Se on väriltään voimakkaan keltainen.
Takkujäkälä tuottaa hyvin harvoin kotelomaljoja, jotka ovat isoja ja ruskeita.
Takkujäkälää esiintyy Euroopassa vuoristoissa. Se elää erityisesti lehtikuusilla. Sitä kasvaa myös Pohjois-Amerikassa.
Takkujäkälä on löydetty Suomessa Ahvenanmaalta, mutta esiintymä on hävinnyt ja samoin laji koko Suomen alueelta.
Takkujäkälän keltaista väriainetta vulpiinihappoa on käytetty petoeläinten kuten susien ja kettujen myrkyttämiseen.