cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niebelungen laulu
1. osa Siegfried
Wormsissa pidetään kaksoishäät. Brunhilde saa kuitenkin selville petoksen ja päättää kostaa Siegfriedille. Brunhilde levittää valheita Siegfriedistä ja saa käännettyä Guntherin ja Hagenin tätä vastaan. Hagen saa selville Siegfriedin heikon kohdan ja surmaa tämän keihäällä. Tunnustettuaan valheensa Brunhilde tekee itsemurhan.
Priorbank
Lainamäärällä mitattuna se oli vuoden 2012 lopussa Valko-Venäjän 6. suurin pankki. Priorbank toimii erityisesti yritysrahoituksen alalla, sekä auto- ja asuntolainoituksessa. Sillä on myös yksityisasiakkaita, asiakaskuntaan kuuluu esimerkiksi yli 110 000 eläkeläistä. Pankin nettipalvelu on jo 140 000 asiakkaalla, mutta verkkomaksujen määrä pysyi vielä varsin vaatimattomana (vaihto luokkaa 13 miljoonaa EUR/kk). Pankki kertoo, että sillä oli vuonna 2012 yhteensä 691 925 asiakasta.
Luettelo Crash Bandicoot -pelisarjan hahmoista
Tiny Tiger
Crash Bandicoot 3: Warped -pelissä Tiny Tiger esiintyi gladiaattorina ja hänellä oli lemmikkeinä lauma nälkäisiä leijonia, mutta kuten aiemmassakin pelissä hän epäonnistui lyömään Crashin. Tiny esiintyy myös Crash Team Racingissa pelattavana hahmona. Tiny on pelattava hahmo myös Crash Bashissa, mutta hän on hyvien puolella Aku Akun valittua hänet, koska hyvien ja pahojen kilvassa piti olla tasavertaisesti kilpailijoita. Crash Bandicoot: The Wrath of Cortex -pelissä hän toimii esteenä joissain tasoissa. Tiny on kolmas pomovastus Crash Bandicoot: Huge Adventuressa. Crash Nitro Kartissa Tinyn rooli ja auto ovat samankaltaiset kuin Crash Team Racingissa. Tiny esiintyy Crashin ”syntymäpäivillä” Twinsanityssä cameoroolissa. Hän on pomovastus Crash of the Titans -pelissä, hänen persoonallisuuttaan on muutettu vaarallisen aggresiivisesta pelokkaaksi nyhveröksi. Lisäksi hänet esitetään mutatoidun tasmaniantiikerin sijasta mutatoituna siperiantiikerinä. Hänen apureinaan pelissä toimii sinisiä mutanttikoaloja, joita kutsutaan Koo-aloiksi.
Nina Cortex
Nina Cortex on Tri Neo Cortexin ilkeä sisarentytär. Ninalla on mustat hiukset, suuret etuhampaat ja isot venyvät rautakädet. Nina nähdään ensimmäistä kertaa pelissä Crash Fusion (pomovastuksena) ja myöhemmin pelissä Crash Twinsanity jossa hänellä on suurempi rooli ja on pelattava hahmo. Crash ja Cortex tarvitsevat Ninan apua korjatakseen Psychetronin, joten kaksikko lähtee hakemaan häntä Pahuuden akatemiasta. Nina esiintyy myös Crash Tag Team Racingissä, jossa hän puhuu ensimmäistä kertaa. Crash of the Titans -pelissä Ninalla on suurempi rooli. Nina ja Uka-Uka lemppaavat Cortexin, kun hän ei saa Crashia eikä Aku-Akua hoidetuksi. Nina on Crash of the Titans -pelin päävastus. Crash Mind Over Mutant -pelissä Nina esiintyy enimmäkseen videoissa ja vain joissakin tarinan kohdissa. Cortex on lähettänyt Ninan ilkeään yhteiskouluun. Ennen Nina oli Matamin tyttö ja entisen koulun valtiatar. Ninan suomenkielinen ääninäyttelijä on Mirjami Heikkinen.
Ratcicle
Ratcicle (suom. Jäärotta) on rotan ja jään mutanttiyhdistelmä. Se esiintyy Crash of the Titansissa jaksossa 11 11:na vihollisena ja Crash: Mind over Mutantissa ensimmäisenä vihollisena, ja sitä käytetään 1. pomossa, jotta pallot tuhoaisivat Cocon koripallonheittimen. Ratciclen elementti on jää, jonka kuulee jo suomenkielisestä nimestä. Mind over Mutantissa esiintyy myös pienempiä ja laihempia puhekykyisiä Ratcicleja, jotka osaavat puhua ja oleskelevat lähellä jäävankilaa, mutta eivät ole vihamielisiä.
Scorporilla
Scorporillan elementti on tuli, ja lähes kaikki sen hyökkäykset perustuvat tuleen. Niitä ovat muun muassa perushyökkäys Tail Whip, jossa titaani huitaisee vastustajaa ensin nyrkillään ja sen jälkeen pyöräyttää liekehtivää häntäänsä. Toinen, hieman voimakkaampi hyökkäys on Scorporillan suojauksen rikkomisisku. Siinä Scorporilla kärventää vastustajansa piikillään hännässään. Scorporillan voimakkain isku on kuitenkin Groung And Pound, jossa se iskee nyrkkinsä maahan synnyttäen voimakkaan paineaallon.
Scorporilla nähdään pelissä ensi kertaa jaksossa 9 yhdeksäntenä vihollisena, operaatio Veteenheivaus (suomenkielinen nimi). Scorporillaa käytetään myös useissa Mojohuoneissa, sekä päävastuksessa.
Scorporilla nähdään Crash: Mind Over Mutantissa viidentenä vihollisena 2.:vastustajana.
Rhinoroller
Rhinoroller (suom. Sarvikieppo) on sarvikuonon, leijonan ja vyötiäisen yhdistelmä. Se esiintyy Crash of the Titansin viidentenä vihollisena (Jaksosta 5 alkaen) ja Crash: Mind over Mutantissa kuudentena vihollisena. Rhinorollerin elementti on tuli. Mind over Mutantissa esiintyy myös pienempiä ja laihempia puhekykyisiä Rhinorolleita, jotka osaavat puhua ja oleskelevat autiomaassa ”sarvikieppojen kylässä”, mutta eivät ole vihamielisiä.
Spike
Spike (suom. Vaarna) on yksi mutanteista Crash of the Titans -pelin episodissa 1 ensimmäisenä vihollisena. Spiken elementti on maa, jota se tarvitsee iskuihinsa. Spike on nähty episodeissa 1, 3, 4, 6, 7 ja 8. Hahmo esiintyy mojohuoneissa 3, 4, 5, 9 ja 15. Spikella on pelottavat pöytätavat. Spikella on neljä iskutapaa. sen nopea hyökkäyssarja on raapiminen, ja se murtaa torjunnan taklaamalla. Spiken vahvin hyökkäys on piikkien kasvatus. Spikella on torjumishyökkäys, jolloin se kasvattaa piikkejä ihostaan. Spike nähdään Crash: Mind over Mutantissa seitsemäntenä vihollisena.
Magmadon
Magmadon on mutantti joka esiintyy Crash of the Titansissa episodissa 7 seitsemäntenä vihollisena ja Crash: Mind Over Mutantissa kolmantena mutanttina. Sen elementti on magma jonka nimikin kertoo. Magmadonilla on viisi hyökkäystapaa. Magmadon voi liikkua esteittä laavassa.
Sludge
Sludge (suom. Liete) on myrkkyhapon, kameleontin ja sammakon yhdistelmä. Se esiintyy Crash of the Titansissa jaksossa 9 kymmenentenä vihollisena ja Crash: Mind Over Mutantissa yhdeksäntenä vihollisena. Sludgen elementti on liete. Sludge kuuluu luokkaan rengit. Sludge esiintyy myös mojohuoneissa ja -haasteissa. Mind over Mutantissa esiintyy myös pienempiä ja laihempia puhekykyisiä Sludgeja, jotka osaavat puhua ja oleskelevat Nitrus Brion valtaamalla kaatopaikalla, mutta eivät ole vihamielisiä.
Telekineettinen mutantti
Telekineettinen mutantti (lyhenteeltään TK) on telekineettinen pingviini. Se esiintyy Crash: Mind over mutantissa neljäntenä vihollisena. TK:n elementti on sähkö.
Battler
Battler (suom. Taisto) on lepakko, jolla on haukan ääni ja veitsenterävät siivet. Battler esiintyy Crash of the Titansissa ja Crash: Mind over Mutantissa. Battlerin puolustustapa kungfu on veitsenterävä.
Stench
Stench (suom. Löyhkä) on yhdistelmä skunkkia ja korppikotkaa. Se esiintyy Crash of the Titansissa episodissa 8 kahdeksantena vihollisena ja Crash: Mind Over Mutantissa 14.:na vihollisena. Elementti on löyhkä. Stenchilla on kolme iskutapaa sekä COTT että CMOM.
Arachnina
Arachnina (suom. Arakniina) on Nina Cortexin käyttämä jättiläishämähäkki Crash of the Titansissa 20. episodissa 15:ntenä ja viimeisenä vihollisena. Arachnina on Crash of the Titansin vahvin ja vaikeimmin haltuunsaatava mutantti.
Shellephant
Shellephant (suom. Rapunorsu) on Crash of the Titansin kuudes hirviö. Esiintyy episodeissa 6, 7 ja 15 pelin COTT kuudentena vihollisena.
Ee-Lectricer
Ee-Lectricer (suom. Sähköttäjä) on mutantti joka on mutatoitunut ankeriaasta ja basiliskista. Elementti on sähkö.
Uka-Uka (Mutanttimuodossaan)
Uka Ukalla on iso rooli Crash of the Titansissa 14. vihollisena. Hän on pomo-vastus episodissa 17. Taistellessa häntä vastaan Uka Uka on puisessa vartalossa. Uka pystyy lyömään kädet ristissä joka on sen nopea hyökkäys. Ukan kova hyökkäys ovat nitrohiukkaset jotka se ohjaa etsimään Crashin jolloin Uka Uka lyö maahan, sitten Crashin ympärille nousee piikkejä joka on todella voimakas hyökkäys. Ukan voimakkain erikoishyökkäys on sydän, josta se ampuu punaisia lasersäteitä, mutta Ee-electric ja Battler voivat torjua ne.
Goar
Goar (Karhi) on karhusta ja villisiasta yhdistetty mutantti. Se esiintyy Crash of the Titansissa episodissa 2 toisena vihollisena. Elementti on tuli.
Snipe
Snipe (Väijy) on mutantti joka ampuu myrkyllisiä höyheniä. Esiintyy Crash of the Titansissa episodissa 2 kolmantena vihollisena ja CMOM kahdeksantena vihollisena.
Bearminator
Bearminator on suuri jääkarhu. Hän käyttää kapteenin hattua ja on myös pienen sukellusveneen kapteeni. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back -pelissä. Hän oli myös toinen loppuvastus Crash Bash -pelissä, jossa hän ohjasi sukellusvenettä. Crash Team Racing -pelissä Bearminator esiintyi Polar Pass -kentässä.
Komodo Moe ja Komodo Joe
Komodo Moe ja Komodo Joe, tunnettu myös Komodo-veljeksinä, ovat mutanttikomodonvaraaneja, jotka ovat erikoistuneet sapelien käyttöön veljensä. Liskoveljeksistä Joe edustaa psyykkistä ja Moe fyysistä voimaa. Veljekset esiintyivät kaksi kertaa pomovastuksina yhdessä ja kerran Joe esiintyi yksin. Joe on viisaampi ja selvästi tunnetumpi kuin veljensä, sillä Moe ei koskaan esiintynyt yksin pomovastuksena, vaan aina Joen kanssa. Joe on väriltään vihreä, ja käyttää violetin väristä pitkää takkia. Hänellä erottuu selvästi kaksi erilleen olevaa etuhammasta. Joe on myös viisaampi, laihempi ja hiukan pidempi kuin Moe. Muuten he ovat samannäköisiä. Joe ja Moe tekivät ensiesiintymisensä Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Backissa toisina pomovastuksina. Crashin piti yrittää väistellä Moen sapeleiden heittelyä ja Joen pyörimistä. Kun Joe oli pökerryksissä pyörimisestä Crashin piti iskeä Joeta, jotta hän kimpoisi päin Moeta ja niin he menettivät elämiä.
Toinen esiintyminen nähtiin Crash Team Racing -ajopelissä. Joe oli yksin kolmantena pomovastuksena. Hän käytti loputtomasti TNT- ja Nitro-pommeja keltaisella autollaan. TNT:n osuessa maahan, se räjähti heti. Hänellä oli Nitroja vähemmän. Hänen kotiratansa on Dragon Mines. Komodo Joen saa käyttöön koodilla tai voittamalla sininen timantti seikkailumoodissa. Varaaniveljekset palasivat kolmanniksi pomovastuksiksi Crash Bash -peliin. Heitä ja heidän isoa alustaan vastaan piti mennä tankkitasojen tapaisessa kentässä. Joe ja Moe ampuivat aluksi vihollisiaan Tinyn ja Koala Kongin tehokkailla piikkipalloilla ja sen jälkeen Neo Cortexin ja Nitrus Brion nopeilla säteillä. Tämänkin jälkeen aluksesta nousi vielä kaksi isoa ohjustykkiä. Kun nämä kolmet eri aseet oli tuhottu, tulivat itse Joe ja Moe kentälle tankkeineen. Pelaajan aseet muuttuivat ohjuksiksi. Kun liskoveljeksiä ampui niillä tarpeeksi, he tuhoutuivat.
Daniel Pietta
Daniel Pietta (s. 9. joulukuuta 1986 Krefeld) on saksalainen jääkiekkoilija, joka edustaa DEL-liigassa pelaavaa Krefeld Pinguinea. Pelipaikaltaan vasemmalta laukova, 184 senttimetriä pitkä ja 92 kilogrammaa painava Pietta on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Saksan jääkiekkomaajoukkueeseen.
Volga-Volga
Volga-Volga on neuvostoliittolainen komediafilmi vuodelta 1938. Sen on ohjannut Grigori Aleksandrov.
Volga, Volgan on sanottu olleen Joseph Stalinin suosikkifilmi. Elokuva valmistui Stalinin ollessa valtansa huipulla, ja elokuvassa myös siteerataan toistuvasti häntä. Elokuva esitettiin Venäjän televisiossa restauroituna väriversiona helmikuussa 2010.
Daniel Pietta
Maajoukkueura
Pietta pelasi ensimmäistä kertaa Saksan jääkiekkomaajoukkueen paidassa MM-kisoissa vuonna 2012. Maajoukkueessa hän oli debytoinut jo edellisenä vuonna. Pietta on kuulunut Saksan joukkueeseen myös vuosien 2013, 2014 ja 2015 MM-kilpailuissa. Hän on tehnyt niissä yhteensä tehot 1+1=2, jotka syntyivät kokonaisuudessaan vuoden 2015 kisoissa.
Luettelo Crash Bandicoot -pelisarjan hahmoista
N. Trance
N. Trance on munanmuotoinen olento, joka on 5. ulottuvuudestsa kotoisin oleva hypnotisoimisen mestari Crash Bandicoot -pelisarjassa. Hänellä on pitkät robottikädet ja räpylämaiset jalat. Hän teki ensiesiintymisensä käsikonsolipelissä Crash Bandicoot 2: N-Tranced, jossa hän toimi N. Tropyn apurina ja hypnotisoi Cocon, Crunchin ja Fake Crashin N. Tropyn puolelle. N. Trance esiintyi myös Crash Nitro Kartissa yhtenä kahdeksasta valmiina ajettavissa olevasta hahmosta. Hän on hypnotisoinut Dingodilen, Polarin ja Puran joukkueeseensa, jonka ajajat toimivat Oxiden joukkueen ohella Bandicootien ja Cortexin joukkueiden vastustajina pokaalikisoissa ja CNK-haasteissa.
Nitros Oxide
Nitros Oxide on nelijalkainen avaruusolento Gasmoxia-planeetalta. Crash Team Racingissä Oxide haastaa pelaajan kilpa-ajoon, jonka tulos määriittää maapallon kohtalon. Oxide oli viimeinen päävastus omassa aluksessaan, kun taas Crash Nitro Kartissa Oxide oli adventuressa ei-pelattava hahmo. Muuten Oxidella pystyi ajamaan. Myös Crash Bashissä Oxide oli viimeinen vastus. Oxide esiintyi myös Crash Nitro Kartissa yhtenä kahdeksasta valmiina ajettavissa olevasta hahmosta. Hänen joukkueeseensa kuuluvat myös avaruusolennot Zem ja Zam ja he toimivat N. Trancen joukkueen ohella Bandicootien ja Cortexin joukkueiden vastustajina pokaalikisoissa ja CNK-haasteissa. Crash Twinsanityssä Oxide oli cameoroolissa, jossa hän leijui omalla autollaan Crashin ”syntymäpäivillä”.
Penta Penguin
Penta on Crash Team Racingissä pelattava hahmo, joka perustuu Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back -pelin jäätikkö tasojen pingviineihin. Team Racingissä Pentan nopeus, kiihdytys ja kääntyminen vaihtelevat tason mukaan. Penta on virheellisistä syistä huomattavasti nopeampi kun muut hahmot. Pentan väri (valkoinen) kartalla on ainoa, joka ei välky. Penta on hahmoista ainut, jonka avaaminen onnistuu pelkästään päävalikon kautta näppäinkoodilla.
Pinstripe Potoroo
Pinstripe Potoroo on mutanttipäästäiskenguru. Hän on Cortexin henkivartija, jonka asu ja luonne pohjautuvat selvästi mafia-tyyliin. Lisäksi hän saa tuhoa aikaan varustukseensa kuuluvalla konepistoolilla. Pinstripe käyttää punaista smokkia, jossa on vihreä aluspaita, musta kravatti, mustat kengät sekä musta, ylöspäin sojottava takatukka.
Pinstripen ensiesiintyminen nähtiin ensimmäisessä Crash -pelissä neljäntenä pomovastuksena. Silloin pelaaja yritti väistellä hulluna räiskivän Pinstripen konepistoolin ammuksia. Pelaajan piti iskeä Pinstripea kun hän latasi konepistooliaan. Pinstripen toinen esiintyminen oli Crash Team Racing -pelissä jälleen neljäntenä pomovastuksena. Siinä hän jättää pyöriviä pommeja taakseen mustalla autollaan. Pinstripen voi nähdä myös Crash Twinsanityn välikohtauksessa ennen Cortexin pomotaistelua.
Polar
Polar on Crashin jääkarhunpentu, jolla hän usein ratsastaa. Crash Twinsanityssä oli Crashin ”syntymäpäivillä” pesäpallomailan kanssa. Polar on myös pelattava hahmo Crash Team Racingissä, ja kuten Puran, Polarinkin auto on hidas mutta hyvä kääntymään. Crash Bashissä voi pelata peliä, jossa ratsastetaan Polarin näköisillä jääkarhuilla.
Leo Gauriloff
Leo Gauriloff (5. lokakuuta 1956 Inari – 23. elokuuta 2019 Tukholma ) oli kolttasaamelainen laulaja, kitaristi ja säveltäjä. Hänet tunnettiin lähinnä akustisen teräskielisen kitaran soittajana, mutta hän soitti myös muita akustisia kielisoittimia.
Gauriloff varttui Nellimin lähellä Mustolassa. Hän menetti äitinsä kotiseutuaan järkyttäneessä murhatapauksessa, ja hänet kasvatti 10-vuotiaaksi hänen isoäitinsä, jolta hän omaksui koltansaamen kielen. Kotona Gauriloff valmisti lastulevystä ensimmäisen kitaransa, jonka äänen hän vahvisti painamalla sen saunan pataa vasten.
Luettelo Crash Bandicoot -pelisarjan hahmoista
Rilla Roo
Rilla Roo on mutanttiapina, joka on ollut pelattavana hahmona vain Crash Bash -pelissä. Rilla Roo muistuttaa ruumiinrakenteeltaan Dingodilea, mutta on lihavampi. Rilla käyttää puna-valkoraitaisia, lähes kainaloihin ulottuvia housuja, joissa on iso vyö. Hänellä on isot posket ja keltainen banaania muistuttava häntä, eikä hänellä ole kenkiä.
Leo Gauriloff
Perheessä oli muitakin kulttuurin harrastajia, ja musiikki vei mennessään niin Leo Gauriloffin kuin hänen vanhemman veljensä Jaakon. Sisarentyttärestä Katja Gauriloffista tuli menestyksekäs elokuvaohjaaja.
Luettelo Crash Bandicoot -pelisarjan hahmoista
Ripper Roo
Ripper Roo on psykopaattinen, jakomielitautinen ja dementoitunut mutanttikenguru. Ripper Roo on ensimmäinen tohtori Neo Cortexin luomista mutanttieläimistä, ja siksi niistä epäonnistunein. Liian monta sädettä Cortex Vortex laitteesta sai Roon muuttumaan hulluksi, jolloin Ripper Roolle laitettiin pakkopaita. Roolla on myös todella erikoinen nauru.
Leo Gauriloff
Leo Gauriloffista toivottiin ensimmäistä kolttasaamelaista opettajaa, ja Kuopion musiikkilukion käytyään hän aloitti opettajaopinnot Oulun yliopistossa. Opinnot jäivät kuitenkin kesken, ja Gauriloff päätyi Tampereelle ja sen musiikkipiireihin. Hän kuitenkin vaali saamelaisia sukujuuriaan ja lauloi suomen ohella myös koltan kielellä. Musiikin muodon hän lainasi populaarimusiikista, esim. bluesista, mutta hän työskenteli laaja-alaisesti mm. laulelman ja etnon parissa.
Luettelo Crash Bandicoot -pelisarjan hahmoista
Ripper Roo
Crash Bandicootissa Ripper Roon löytää vesiputouksesta. Roo hyökkäsi pomppimalla ympäriinsä, jolloin pelaajan täytyi välttää osumista Roon partateräveitsen teräviin varpaankynsiin. Roo voitiin voittaa räjäyttämällä viereisiä TNT-laatikoita, kun Ripper Roo oli lähellä. Häviämisensä jälkeen Ripper Roo meni terapiaan hoitoon, jonka jälkeen Roo lähti yliopistoon ja onnistuneesti läpäisi sen.
Leo Gauriloff
Leo Gauriloff kiersi Nils-Aslak Valkeapään ja Paroni Paakkunaisen mukana. Gauriloff soitti kitaraa ja sähkökitaraa Valkeapään levyillä Sámi eatnan duoddariid (1978) ja Davás ja geassái (1982). Gauriloff tunnettiin erityisesti esiintymisistään Mikko Perkoilan kanssa vv.1982-1996. Hän soitti seitsemällä tämän levyllä ja toimi myös sovittajana. Muita muusikoita, joiden levyillä hän soitti, olivat Heikki Lund ja Kiti Neuvonen. Hän soitti kitaraa Piirpauke-yhtyeessä (1984).
Gauriloff esiintyi Jukka Tervon kitaraduossa Tervo & Gauriloff 1970–1980-luvuilla niin klubeissa kuin suurilla kotimaisilla festivaaleilla, kuten Provinssirockissa Seinäjoella vuonna 1980 ja Suistomaan soittopäivillä Porissa vuonna 1981.
Luettelo Crash Bandicoot -pelisarjan hahmoista
Ripper Roo
Hän ilmestyi seuraavaksi Crash Team Racingissa ensimmäisenä loppuvastuksena ja salaisena hahmona. Pakkopaidan takia hän joutui ohjaamaan mikroautoansa toisella jalallaan. Roo oli mukana Crash Bashin mini-pelissä nimeltään ”El Pogo Logo”, jossa hän käytti melkein samaa systeemiä kuin Crash Bandicoot 2:ssa, paitsi että hän saattoi pysähtyä areenan keskelle ja ampua ohjuksia satunnaisesti eri suuntiin. Hänen ulkonäkönsä oli samanlainen kuin Crash Bandicoot 2:ssa. Hänen nitrojaan piti vältellä kristallihaasteessa. Ripper Roota ei ole sen koommin enää nähty. Hänen piti alun perin olla mukana Crash Nitro Kartissa, ja hän hyppi Crashin ”syntymäpäivillä” Crash Twinsanityssa ja hänellä oli ”pyörresilmät”.
Leo Gauriloff
Gauriloff soitti toista kitaraa dokumenttielokuvassa Kurki josta ei tullut lintua (1981).
Grand Slam solistinaan Leo Gauriloff julkaisi salanimellä Trio Jyrkkäkallio singlen ”Kissa ja korttipakka” (1985).
Gauriloff sävelsi musiikin kolttasaamelaisten kohtaloista toisessa maailmansodassa kertovaan näytelmään Skoavdnji, jonka ensiesitys oli Beaivváš-saamelaisteatterissa vuonna 1994. Gauriloff oli lasten ja nuorten näytelmiin erikoistuneen Ahaa Teatterin muusikko vuosina 1992–1993.
Vuosituhannen vaihteessa Gauriloff muutti Tukholmaan, missä toimi niin muusikkona kuin lastentarhassakin. Hän kuoli Tukholmassa syöpään 62 vuoden iässä.
Nokierakkokolibri
Nokierakkokolibri (Phaethornis augusti) on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen vuoristoisen pohjoisosan Kolumbiasta Venezuelaan ja läntiseen Guyanaan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Jules Bourcier kuvaili lajin holotyypin Venezuelan Caracasista vuonna 1847.
Kaohsiungin maanjäristys 2016
Vuoden 2016 Kaohsiungin maanjäristys tapahtui lauantaina 6. helmikuuta eteläisessä Taiwanissa kello 03:57 yöllä paikallista aikaa. Järistys oli voimakkuudeltaan 6,4 momenttimagnitudia, ja sen keskus sijaitsi 28 kilometriä Pingtungista koilliseen Kaohsiungin kunnan alueella. Suurimmat vahingot kärsittiin Tainanin kunnassa, missä useita rakennuksia sortui kokonaan tai osittain. Maanjäristyksessä kuoli 117 ihmistä ja useita satoja loukkaantui.
Tie sydämeeni
Tie sydämeeni on syyskuussa 2005 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on neljäs singlelohkaisu aikaisemmin helmikuussa julkaistulta albumilta Kuolematon. Se nousi Suomen viralliselle listalle suoraan ykköseksi ja pysyi listalla viiden viikon ajan.
Singlen toinen kappale Ducadam on versio chileläisestä 1970-luvun vallankumouslaulusta El pueblo unido jamás será vencido, jonka alun perin esitti paikalliseen nueva canción -laululiikkeeseen kuulunut Quilapayún. Sen teksti on kuitenkin täysin Jussi Hakulisen oma ja kertoo romanialaisesta jalkapallomaalivahdista Helmut Duckadamista. Kappale on myöhemmin julkaistu Kuolematon-albumin platinapainoksen bonuksena.
Kaohsiungin maanjäristys 2016
Vaikutukset
Suurimmat vauriot kärsineessä Tainanissa romahti useita rakennuksia. Yli sata ihmistä kuoli 16-kerroksisen asuinrakennuksen kaaduttua kyljelleen. Maanjäristys tapahtui vain noin kaksi päivää ennen kiinalaisen uudenvuoden juhlinnan alkua, jolloin monet perheet olivat perinteiden mukaisesti kokontuneet yhteen juhlan viettoon.
Järistyksessä kuolleista 115 oli maanjäristyksen sattuessa sortuneessa 16-kerroksisessa Weiguan Jinlong -tornitalossa (suom. Weiguanin kultainen lohikäärme). Vuonna 1992 valmistunut rakennus oli virallisesti rakennettu 1990-luvun alun rakennussäädösten mukaisesti, eikä vastannut rakenteidensa kantokyvyltä vuonna 2016 Taiwanissa voimassa olleita rakennusten turvallisuussäädöksiä. Lisäksi on epäilty, ettei tornitalo alun perinkään vastannut vanhempiakaan säädöksiä, sillä romahtaneen talon haljenneiden betonirakenteiden sisältä löytyi vaahtomuovia ja ruokaöljytölkkejä, joita on oletettavasti käytetty laittomasti halpana betonin täytteenä. Tainanin kunnalliset viranomaiset pidättivät tornitalon rakentaneen Weiguan Construction Companyn omistajan kiinteistökehittäjä Lin Minghuin ja kaksi hänen yhtiökumppaniaan epäiltynä kuolemantuottamukseen johtaneesta välinpitämättömyydestä.
Black M
pienoiskuva|Black Mesrimes, vuonna 2012.
Black M:n ensimmäinen sooloalbumi Les Yeux plus gros que le monde julkaistiin 31. maaliskuuta 2014. Albumi nousi Ranskan albumilistan kakkoseksi. Vuoden 2015 loppuun mennessä albumia oli myyty Ranskassa yli 600 000 kappaletta.
Albumista julkaistiin 17. marraskuuta 2014 kahdeksan lisäkappaletta sisältävä versio nimellä Le Monde plus gros que mes yeux.
Terveet Kädet
Terveet Kädet (”TK”) on Suomen ensimmäinen hardcore punk -yhtye. Terveet Kädet tunnetaan parhaiten 1980-luvun alun suoraviivaisista, usein vain 30 sekuntia kestävistä kappaleistaan.
Yhtye on saavuttanut maailmalla HC punk -piireissä kulttisuosiota. Muun muassa Sepultura/Soulfly -muusikko Max Cavalera on kertonut yhtyeen olevan suosikeitaan.
Alkuvaiheet
Terveet Kädet sai alkunsa Torniossa vuonna 1979, kun Läjä Äijälä sai idean perustaa hardcore punk -yhtyeen, joka ottaisi vaikutteita muun muassa englantilaiselta Discharge-yhtyeeltä. Yhtye sai nimekseen Terveet Kädet ja vakiintui vuoden 1980 tammikuuhun mennessä kokoonpanoon, jossa solistina ja sanoittajana toimineen Äijälän lisäksi vaikuttivat rumpali Peedro, basisti Markus ”Piäsky” Saarenpää sekä kitaristi ja pääasiallinen säveltäjä Timo ”Tiimo” Wiik.
Myöhemmin samana vuonna yhtye äänitti ja julkaisi ensimmäisen EP:nsä Rock laahausta vastaan, jonka julkaisijana toimi Läjä Äijälän perustama IKBAL -levymerkki. EP sisälsi kolme kappaletta, ”Minä haluan paljon rahaa”, ”Joutukaa sielut” ja ”Vapaa pohjola”. Kappaleet olivat kestoltaan noin puoliminuuttisia, pelkistettyjä ja nopeatempoisia. EP julkaistiin yksipuolisena seitsentuumaisena vinyylisinglenä ja sitä painettiin 200 kappaletta.
Chilliwack
Chilliwack on 69 217 (2006) asukkaan kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. kaupunki sijaitsee Fraserjoen jokilaaksossa, noin 100 kilometriä itään Vancouverista. Kanadan läpi kulkeva Trans-Canada Highway ohittaa kaupungin eteläpuolitse.
Historia
Alueen ensimmäiset asukkaat, Stó:lō-intiaanit saapuivat noin 5 000–10 000 vuotta sitten ja ovat asuneet alueella siitä lähtien. Heidän väkilukunsa arvioidaan olleen parhaimmillaan 30 000–60 000 välillä.
Alkuperäisasukkaiden elämä muuttui rajusti, kun eurooppalaiset turkiskauppiaat saapuivat alueelle 1700-luvun loppupuolella. Tiettävästi ensimmäinen kohtaaminen tapahtui vuonna 1782, ja pian tämän jälkeen alkuperäisasukkaiden keskuudessa puhkesi useita tautiepidemioita, sillä eurooppalaiset kantoivat alueella ennestään tuntemattomia tauteja, kuten esimerkiksi isorokkoa. Alueen väestöstä menehtyi arviolta 90–95 prosenttia. Vuosina 1857–1858 Fraserjoen laksossa koettiin kultaryntäys, ja alueelle saapui noin 30 000 kullanetsijää. Tautiepidemoissa supistunut alkuperäisväestö ei kyennyt estämään siirtolaisten tulvaa. Siirtolaiset perustivat alueelle nopeasti omia tilojaan ja uudet Miller's Landingin, Sumas Landingin ja Chilliwack Landingin asuinalueet syntyivät. Siipiratasaluksista muodostui alueen tärkein liikenneväline Fraserjoella.
Chilliwack sai piirikunnan statuksen vuonna 1873. Se on Brittiläisen Kolumbian kolmanneksi vanhimman virallisen asuinalue. Vuonna 1881 uusi asuinalue Centreville perustettiin Fraserjoen alavirtaan Chilliwackistä. Asuinalue irtautui Chilliwackistä 1908 ja otti nimekseen City of Chilliwack. Chilliwackin kaupunki yhdistettiin piirikuntaan jälleen vuonna 1980, ja 1990-luvun alkupuolella se sai jälleen kaupunkioikeudet.
Terveet Kädet
Alkuvaiheet
Vuonna 1981 ilmestyi yhtyeen toinen EP II, joka jatkoi edellisen julkaisun tyylilajia. Tuotakin levyä painettiin 200 kappaletta ja niin ikään se julkaistiin yksipuolisena seitsentuumaisena vinyylisinglenä.
Vuonna 1982 Terveet Kädet solmi levytyssopimuksen tamperelaisen Poko Rekordsin kanssa ja julkaisi EP:n Ääretön joulu, jota yleisesti pidetään yhtenä suomalaisen punkin klassikkolevyistä. EP sisälsi muun muassa kappaleet ”Pissaa ja paskaa” ja ”Tornion kevät”, jotka sittemmin ovat nousseet pieneen kulttisuosioon. Samana vuonna 1982 yhtye sai näkyvyyttä ulkomaillakin kokoelmalla Propaganda I – Russia Bombs Finland.
Vuonna 1983 oli yhtyeen uutena levymerkkinä jo helsinkiläinen Propaganda records ja yhtyeessä tapahtui ensimmäinen miehistönvaihdos, kun yhtyeen alkuperäinen rumpali Peedro erosi yhtyeestä ja hänet korvasi Walde, joka ehti soittaa 12-tuumaisella mini-LP:llä Terveet Kädet (Julkaistiin Länsi-Saksassa nimellä Halloween), sekä Länsi-Saksassa ja Brasiliassa julkaistulla Black God -LP:llä, ennen tapaturmaista menehtymistään vuonna 1984. Uudeksi rumpaliksi kiinnitettiin Läjä Äijälän pikkuveli Tilli. Myös 1983 P. Tuotanto julkaisi seitsentuumaisen kokoelma-EP:n Kädet suojelee, joka oli kokoelma yhtyeen kahdesta ensimmäisestä EP-levystä. 1984 ilmestyi split-albumi So Much Fun Länsi-Saksassa, jonka yhtye teki yhdessä Kaaoksen kanssa.
Vuonna 1985 uudistuneen yhtyeen nimi lyheni oululaisella Barabbas Recordssilla muotoon TK, joka levytti albumin The Horse, mikä jatkoi vanhaa hardcore-tyyliä, joskin albumin sanoituksen olivat poikkeuksellisesti englanninkielisiä.
Vuonna 1986 tapahtui jälleen miehistönvaihdos, kun yhtyeen alkuperäinen kitaristi Timo ”Tiimo” Wiik jätti yhtyeen. Hänen korvaajakseen liittyi tuolloin vasta 19-vuotias torniolainen A. W. Yrjänä, joka sai tehtäväkseen säveltää yhtyeelle uusia kappaleita tulevalle albumille. Vuonna 1987 Terveet Kädet äänitti Kemissä demon albumista, jota ei kuitenkaan äänitetty Helsingissä, eikä demoa sellaisenaan julkaistu. Sen sijaan ilmestyivät EP:t Oma koloni (1988), Anno Domini (1989) sekä Pahan voima, joka julkaistiin vasta vuonna 1995.
Yrjänä erotettiin yhtyeestä jo vuonna 1988. Nykyään hän soittaa CMX-yhtyeessä. Vuonna 1989 myös yhtyeen alkuperäinen basisti Piäsky jäi pois yhtyeestä.
1990-luku ja tyylinvaihdos
Kun kokoonpano hajosi vuonna 1990, Läjä Äijälä ja hänen pikkuveljensä Tilli muuttivat Torniosta Ouluun ja kasasivat uuden kokoonpanon, jossa soittivat heidän lisäkseen kitaristi Maike sekä basisti Kähkönen, joka ehti soittaa ainoastaan samana vuonna julkaistulla Unkind-EP:llä ennen kuin poistui yhtyeestä. Uuden kokoonpanon myötä yhtye muutti laulukielensä kokonaan englanniksi, musiikki alkoi ajautua kauemmas perinteisestä hardcoresta ja yhtyeen 1990-luvun tyyli olikin lähempänä aggressiivista metallimusiikkia kuin perinteistä hardcore punkia.
Vuonna 1992 ilmestyi EP Bizarre Domination, jolla bassoa soitti Lene, joka oli yhtyeen vanha ystävä Torniosta. Tämän jälkeen yhtye vietti muutaman vuoden hiljaiseloa, kunnes vuonna 1995 ilmestyi uusi studioalbumi Sign of the Cross sekä EP Pahan voima, jonka kappaleet oli äänitetty alun perin jo vuonna 1987 samoissa sessioissa EP:iden Oma koloni ja Anno Domini kanssa.
Vuonna 1998 yhtye sai uuden basistin Puksun ja aiemmin bassoa soittanut Lene siirtyi soittamaan toista kitaraa. Uusi kokoonpano julkaisi samana vuonna livealbumin Leather Enslavement. Yhtyeen seuraava studioalbumi The Ultimate Pain ilmestyi vuonna 1999.
Kesällä 2000 Terveet Kädet esiintyi ensimmäistä kertaa Tuska-festivaaleilla ja julkaisi albumin Non Ultra Descriptica. Myöhemmin samana vuonna rumpali Tilli lopetti yhtyeessä soittamisen ja hänet korvasi Impaled Nazarenessa aiemmin soittanut Kimmo Luttinen, jonka kanssa yhtye äänitti neljä uutta kappaletta sisältäneen demon elokuussa 2002. Vuonna 2002 Terveiltä Käsiltä ilmestyi kokoelma-albumi Onnellisia kytkentöjä 1980–2002, joka sisälsi materiaalia yhtyeen koko uran ajalta. Viisihenkinen Terveet Kädet esiintyi viimeistä kertaa Oulun Qstock-festivaaleilla kesällä 2006.
Uusi kokoonpano, paluu vanhaan tyylisuuntaan, hajoaminen ja paluukeikkoja
Vuonna 2006 Läjä Äijälä alkoi jälleen kasata uutta kokoonpanoa, johon basistiksi kiinnitettiin Lene ja kitaristiksi uusi mies Ilari. Rumpuja palasi soittamaan yhtyeen alkuperäinen rumpali Peedro. Kokoonpanovaihdoksen myötä yhtye muutti jälleen pääasiallisen laulukielensä suomeksi ja alkoi esittää keikoillaan 1980-luvun hardcore-materiaalia, josta yleisö piti. Kesällä 2009 Terveet Kädet julkaisi yhdeksän vuoden tauon jälkeen uuden studioäänitteen, Ihmisen poika, pedon poika -nimisen EP:n, joka sisälsi jälleen perinteisiä hardcore-tyylisiä kappaleita.
Lene ja Peedro jättivät yhtyeen vuonna 2011 ja heidän paikkansa kokoonpanossa ottivat Aki Kannisto (rummut) ja Jani Kaarlela (basso). Syyskuussa 2012 Terveet Kädet julkaisi studioalbumin Musta hetki, joka sai paljon myönteisiä arvosteluja. Yhtye julkaisi uuden levyn Lapin helvetti maaliskuussa 2015. Helmikuussa 2016 Ilari kertoi yhtyeen vetäytyvän kuun lopulla studioon tekemään uutta Minun vereni -albumia viisimiehisellä kokoonpanolla, jossa mukana on myös yhtyeen aiempi kitaristi Lene. Kuukautta myöhemmin yhtye kertoi kuitenkin lopettaneensa. Viimeisen kokoonpanon soittajiston on kerrottu jatkavan toisella nimellä. Ilari, Lene, Aki ja Jani jatkavat Kürøishi-nimisessä hardcorepunk-yhtyeessä ja Läjä, Ilari ja Lene jatkoivat Lapin Helvetti -nimisessä kokoonpanossa.
Terveet Kädet soitti kesällä 2019 muutamia festivaalikeikkoja sekä syyskuussa lyhyen klubikiertueen Lapin Helvetti -yhtyeen kokoonpanolla. Yhtye soitti kiertueella ainoastaan 1980-luvun materiaaliaan.
Yhtyeelle on sovittu keikkoja myös vuodelle 2020, ja yhtye on mahdollisesti tekemässä myös uutta materiaalia.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
thumb|Kisojen maskotti Andy (Kuva: Lars Schmidt) Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2011 pelattiin Tanskassa 11.–25. kesäkuuta. Euroopan-mestaruuden voitti Espanja, joka kukisti finaalissa Sveitsin 2–0.
Joukkueet
Lohko A:
Lohko B:
Ottelupaikat
Turnaus pelattiin neljällä paikkakunnalla:
Wooly Bully
Wooly Bully on alun perin yhdysvaltalaisen rock and roll -yhtyeen Sam the Sham and the Pharaohsin 1960-luvulla äänittämä kappale. Kappaleen on tehnyt yhtyeen johtaja Domingo ”Sam” Samudio. Sen julkaisi singlenä pieni memphisläinen XL-levy-yhtiö ja myöhemmin MGM-levy-yhtiö vuonna 1965. ”Wooly Bully” äänitettiin Sam C. Phillips Recording Studio -studiolla Memphisissä. Se oli ainoa studiolla tehty äänite, joka menestyi kansainvälisesti.
Pronssikyyhkyt
Pronssikyyhkyt (Henicophaps) on kyyhkyjen heimoon kuuluva lintusuku.
Nuolitrappi
Nuolitrappi (Lophotis savilei) on trappien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Afrikan keski- ja länsiosissa: Burkina Fasossa, Kamerunissa, Tšadissa, Gambiassa, Malissa, Mauritaniassa, Nigerissä, Nigeriassa, Senegalissa ja Sudanissa. Se suosii savanneja ja kuivia pensaikkoalueita.
Paperitoukka
Tuntomerkit
Laji on sokeritoukkaa hieman suurempi, täysikasvuisen hyönteisen ruumiin pituus on 15–19 millimetriä. Ruumis vaihtelee väriltään vaaleanharmaasta tummanharmaaseen. Sen vatsapuolen alaosassa ei ole sokeritoukalle tyypillisiä karvatupsuja, mutta ne sijaitsevat yläosassa. Vatsapuolen takaosassa on kaksi sormentyylistä osoitinparia.
Levinneisyys
Yhdysvalloissa laji on levinnyt Keskilännestä Yhdysvaltojen eteläosaan, ja sitä voi esiintyä haittaeläimenä myös Etelä-Kaliforniassa. Sitä esiintyy myös Australiassa, Euroopassa. Laji tavattiin ensimmäisen kerran Norjassa vuonna 2013, jonka jälkeen se on levittäytynyt lähes koko maahan. Laji on levittäytynyt myös Ruotsiin ja Suomeen, mistä ensimmäiset on havaittu jo 1990-luvulla. Lajia tavattiin 1995 ensimmäistä kertaa myös Japanissa, Ogasawarasaarilla.
Elinympäristö ja ravinto
Lajia tavataan ihmisasumusten sisätilojen halkeamissa kellareista ullakoille, komeroissa, varastoissa, keittiöissä ja autotalleissa. Eläin piileskelee päiväsaikaan ja välttelee valoa. Eläintä ei ole tavattu ulkosalta.
Laji käyttää ravinnokseen kemikaalipitoisia selluloosatuotteita kuten ohutta konekirjoituspaperia, talouspaperia, sellofaania, vehnäjauhoja, lihaliemikuutioita, tärkkelyspitoisia materiaaleja ja kuivamuonia.
pienoiskuva|vasen|Nymfivaiheessa oleva nuori yksilö.
Elinkierto
Naaras munii yleensä 2–20 munaa kerrallaan asuntojen halkeamiin. Juuri kuoriutuneella nymfillä ei vielä ole karvatupsuja eikä suomuja. Suomut tulevat neljännellä kuorenvaihdolla ja sukuelimet 14. kuorenvaihtokerralla. Hyönteinen saavuttaa sukukypsyyden 2–3-vuotiaana. Täysikasvuinen eläin voi vaihtaa kuorta vielä 3–5 kertaa viiden vuoden aikana.
Staatsfeind Nr. 1
'''Staatsfeind Nr. 1''' on Bushidon kolmas sooloalbumi, jonka julkaisi ersguterjunge marraskuussa 2005. Se sijoittui parhaimmillaan Itävallan TOP 40 listan sijalle 13 vuonna 2005. Levyltä julkaistiin kaksi singleä Endgegner ja Augenblick.
Albumi myi kultaa Saksassa.
Nikolče Noveski
Nikolče Noveski (, s. 28. huhtikuuta 1979 Bitola, Jugoslavian SFR) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, joka voi pelata joko laita- tai keskuspuolustajana. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa 1. FSV Mainz 05:ia.
Leiri (Lappeenranta)
Sotaväen leirit
thumb|Sotilaita leirikentällä vuonna 1891. thumb|Keisari [[Aleksanteri III (Venäjä)|Aleksanteri III:n vierailu Lappeenrannassa vuonna 1891.]]
Lappeenrannan linnoituksesta lounaaseen sijaitsevalla Leirin alueella oli sotilastoimintaa jo vuodesta 1788 alkaen Suomen sotaan asti, jolloin läheisen Tyysterniemen ja nykyisen makeistehtaan välisellä Saimaan rantakaistaleella toimi Venäjän Saimaan laivasto. Sisämaassa alueen tasaisen maaston katsottiin soveltuvan erityisen hyvin sotaväen majoitus- ja harjoitusalueeksi. Venäläisten leiritoiminta alueella alkoi jo ennen vuotta 1812 keisari Aleksanteri I:n kaudella (1801–1825). Suuren esikaupungin (nykyiset Keskus ja Kylpylä) länsipuolella ja Nikolain etulinnakkeen eteläpuolella sijainnutta kenttää nimitettiin Joutsenkentäksi. Kenttää laajennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1821. Alueen merkitys kuitenkin väheni Hämeenlinnan rautatien valmistuttua vuonna 1862 ja leirien siirryttyä Parolaan.
Vuonna 1880 Lappeenrannan valtuusto tarjosi leirialuetta Suomen suuriruhtinaskunnan armeijalle, joka oli luotu vuoden 1878 asevelvollisuuslain myötä. Tuon ajan asevelvollisuusarmeijoilla oli tapana järjestää suuria yhteistoimintaharjoituksia, leirikokouksia, joiden esikuvana pidetään vuonna 1857 perustettua Châlonsin leiriä lähellä Châlons-en-Champagnea Ranskassa. Sotaväen saamista Lappeenrantaan pidettiin edullisena kaupungin kehitykselle. Sotaväkeä alueelle houkuttelivat maaston lisäksi parantuneet liikenneolosuhteet sekä Saimaa, läheisen linnoituksen vallitukset ja alueen metsät, jotka mahdollistivat monipuoliset harjoitukset. Leiri rakennelmineen päätettiinkin perustaa vuonna 1883. Pääosin kaupungin omistamista Mustolan ja Ihalaisten tiloista koostunut alue vuokrattiin valtiolle 50 vuodeksi. Lappeenrantaan päätettiin sijoittaa myös Viipurin tarkk’ampujapataljoonan alainen Lappeenrannan reservikomppania vuonna 1882. Sen alue sijaitsi Leiristä noin kilometrin länteen nykyisessä Kuusimäen kaupunginosassa.
Ensimmäinen leirikokous Lappeenrannassa järjestettiin vuonna 1885, ja siihen osallistuivat tarkk’ampujapataljoonat ympäri Suomen, yhteensä noin 4 500 miestä. Lappeenranta sai samana vuonna myös rautatien, kun Simola–Lappeenranta-rata ja Lappeenrannan rautatieasema valmistuivat leirialueen itäpuolelle. Ensimmäistä leiriä ja rautatien aukeamista korosti keisari Aleksanteri III:n ja puolisonsa Maria Fjodorovnan vierailu. Leirejä järjestettiin myös vuosina 1888, 1891, jolloin keisaripari vieraili leirillä toistamiseen, 1894, 1896 ja 1899. Leirit, rautatie ja keisariparin vierailut piristivät kaupungin elämää huomattavasti sekä sosiaalisesti että taloudellisesti. Venäläiset joukot palasivat alueelle vuonna 1893 Parolan käytyä ahtaaksi ja käyttivät sitä ensimmäiseen maailmansotaan asti.
Lappeenrannan leirikenttä oli useamman virstan pituinen ja kokonaispinta-alaltaan 905 tynnyrinalaa, ja se ulottui myös nykyisten Lentokentän ja Kesämäen kaupunginosien puolelle. Lentokentän koillisnurkka onkin nimeltään Leirikenttä. Venäläisten majoitusrakennukset sijoittuivat juuri tälle alueelle, jossa nykyisin toimii Maasotakoulu. Suomalaisten rakennukset sijaitsivat siitä kaakkoon kentän toisella puolella.
Leirikirkko
thumb|Leirikenttä, [[Leirikirkko_(Lappeenranta)|Leirikirkko ja sen ympäristöä vuonna 1904.]]
Vuonna 1901 rakennettiin Lappeenrannassa kesäleirejään pitäneelle suomenmaalaiselle tarkka-ampujaprikaatille pieni puukirkko leirikentän ja Lappeenrannan kasarmialueen väliin. Vuonna 1903 Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov, käytyään tarkastusmatkalla Lappeenrannassa, määräsi rakennettavaksi Venäjän keisarikunnan arvolle sopivan uuden, isomman kirkon. Entinen leirikirkko purettiin ja uuden kirkon rakennustyöt alkoivat toukokuussa 1903. Leirikirkko vihittiin käyttöön 17. kesäkuuta 1904. Kirkon suunnitteli sotilasinsinööri M. Redjko ja sen kullatut sipulikupolit lahjoitti lappeenrantalainen kauppias Ivan Wolkoff. Kirkko oli Venäjän valtakunnan ja armeijan suojeluspyhimyksen Pyhän Nikolaoksen nimikkokirkko ja kirkkosalissa oli tilaa noin 400 henkilölle. Kirkko toimi venäläisen sotaväen leirikirkkona kesäleirien aikoina.
Suomen itsenäistyttyä kirkko jäi pois käytöstä ja siirtyi valtiolle. Osa kirkon ikoneista siirrettiin Linnoituksen alueella sijainneeseen ortodoksiseen kirkkoon. Kirkko rappeutui ja joutui venäläisen vallan symbolina ilkivallan kohteeksi. Kirkon purkamisesta alettiin keskustella kesällä 1919 ja se myytiin lopulta huutokaupalla purettavaksi heinäkuussa 1921. Huutokaupassa korkeimman tarjouksen teki kenkätehtailija Pekka Kinnunen.
Rakuunamäki
thumb|Vuoden 2014 [[puolustusvoimain lippujuhlan päivä|lippujuhlan päivän kalustoesittely Rakuunamäellä.]] thumb|Rakuunakillan perinneratsukoita. [[rakuuna (sotilas)|Rakuunat olivat ratsain liikkuneita ja jalan taistelleita sotilaita.]]
Kaupunginosaan kuuluu sen pohjoisosassa sijaitseva Rakuunamäen kasarmialue, jonka rakentaminen alkoi vuonna 1889, kun Lappeenrantaan perustettiin ratsuväen joukko-osasto Suomen rakuunarykmentti. Tältä ajalta ovat peräisin muun muassa Sebastian Gripenbergin ja Johan Jacob Ahrenbergin suunnittelemat kolmikerroksiset punatiiliset kasarmit, upseerikerho (1890), komentajan talo, upseerien ja aliupseerien asuinrakennukset, ruokala (myöhemmin sotilaskoti), päävartio, kanslia ja Sairaalanmäen sotilassairaala. Suomen rakuunarykmentti lakkautettiin jo vuonna 1901 ensimmäisen sortokauden venäläistämispyrkimyksien vuoksi ja aluetta käytti sittemmin vuoteen 1914 asti 55. suomenmaalainen rakuunarykmentti, joka nimestään huolimatta oli venäläinen. Venäläiskaudella alueella tehtiin lisärakentamista, muun muassa kaksi kaksikerroksista kasarmia ja uusi ruokala. Oman kokonaisuutensa alueella muodostavat erilaiset huolto-, varasto- ja tallirakennukset, joita on rakennettu eri aikoina.
Lappeenrannan varuskunnan ja nykyisen joukko-osaston Maasotakoulun toimintoja, muun muassa esikunta, on edelleen Rakuunamäellä, mutta 2000-luvulla monet rakennuksista on muutettu asuin- ja toimistotiloiksi ja alueelle on tullut myös uudisrakennuksia. Alue sai ensimmäisen osayleiskaavan vuonna 1998. Osayleiskaavassa ja sitä täsmentävässä asemakaavassa vanhat rakennukset on merkitty sr-1- ja sr-2-suojelumerkinnöin. Sotilastoimintoja on siirtynyt naapurikaupunginosa Lentokentän Leirikentälle, jota alettiin rakentaa nykymuotoonsa 1930-luvulla Ragnar Ypyän ja sittemmin Osmo Lapon suunnitelmin. Siellä vuonna 1945 aloitti toimintansa Jalkaväen aliupseerikoulu, josta useiden nimen- ja organisaatiomuutosten myötä tuli Maasotakoulu vuonna 2001.
Viidennen kaupunginosan asemakaavoitus
thumb|Lappeenrannan kartta vuodelta 1894. Rakuunamäki lähes keskellä karttaa, venäläisten leiri siitä lounaaseen kartan vasemmassa reunassa ja suomalaisten leiri etelään kartan alareunassa. Viides kaupunginosa eli nykyinen Leiri välittömästi Rakuunamäen eteläpuolella huomattavasti nykyistä pienempänä.
Aiemmin Puhakan tilaan kuulunut Leirin alue liitettiin kaupunkiin vuonna 1892 keisari Aleksanteri III:n suostumuksella. Valtuusto oli anonut Puhakan tilan pääosan ja Ihalaisten tilan liittämistä jo vuonna 1881, mutta Lappeen pitäjän vastustuksen vuoksi anomus hylättiin. Maanmittari Oskar Hannikainen laati keisarin vuoden 1892 lopulla hyväksymän asemakaavan (kartta oikealla), jossa olivat mukana kaupunginosat I–V eli nykyiset Linnoitus, Keskus, Kylpylä, Pallo–Tyysterniemi ja Leiri. Tässä niin sanotussa keisarinkaavassa viidenteen kaupunginosaan sijoittui 14 korttelia ja 53 tonttia. Kaava toteutui pääpiirteissään. Jo vuonna 1890 oli kaupungininsinööri Oskar von Schultzin laatiman asemakaavaehdotuksen pohjalta avattu Aleksanterinkatu eli nykyinen Valtakatu rautatien länsipuolelle itä-länsisuuntaiseksi yhdystieksi. Vuonna 1898 katu päätettiin ulottaa radan itäpuolelle Lappeen Marian kirkon ohi. Keisarinkaavassa viides kaupunginosa oli kaupungin etelärajalla. Kaupunginosan pohjoispuolelle jäi rakuunarykmentin alue lukuun ottamatta Sairaalanmäen sotilassairaalaa, joka oli sen keskellä.
1900-luvun alussa ennen itsenäisyyden aikaa laadittiin useita asemakaavaehdotuksia, mutta mikään niistä ei toteutunut. Viidettä kaupunginosaa koski erityisesti arkkitehti Valter Thomén ja insinööri Hugo Liliuksen laatima laajennus vuodelta 1908. Vuonna 1932 tehtiin suuri esikaupunkiliitos, jonka myötä kaupungin raja siirtyi viidettä kaupunginosaa etelämmäs ja lännemmäs. Ensimmäinen merkittävä toteutunut kaava oli Viipurin asemakaava-arkkitehdin Otto-Iivari Meurmanin vuonna 1935 laatima kaupungin yleisasemakaava, joka vahvistettiin 16. syyskuuta 1936. Se tähtäsi pientalovaltaiseen kaupunkitilaan, ja sitä toteutettiin 1930–1940-lukujen aikana V–XI kaupunginosissa. 11. kaupunginosa eli nykyinen Tykki–Kiviharju sijoittui viidennen kaupunginosan kaakkoispuolelle. Keisarinkaavassa viidennen kaupunginosan tontit olivat suurehkoja tehdastontteja, jotka menivät heikosti kaupaksi. Meurmanin kaavassa asiaa pyrittiin korjaamaan jakamalla tontteja pienemmiksi asuintonteiksi.
Meurmaninkin kaavaan tehtiin muutoksia varsin pian, kun muutamia viidennen kaupunginosan tontteja liitettiin kasarmialueeseen. Talvisodan jälkeen kaupunki sai Ruotsilta lahjaksi 22 omakotitaloa, jotka sijoitettiin viidenteen kaupunginosaan Ratsukadun ja Ihalankadun varrelle. Talot myytiin rintamamiesten perheille ja tontit vuokrattiin 50 vuodeksi. Jatkosodan jälkeen 27. lokakuuta 1944 hyväksyttiin ja 9. toukokuuta 1945 vahvistettiin laajempi viidennen kaupunginosan eteläosan kaavamuutos, jossa keskelle Meurmanin kaavassa ollutta pientaloaluetta kaavoitettiin kaksi koillis-lounaissuuntaista rautatien pistoraidetta sekä niihin liittyneet kadut, muun muassa Puhakankatu, ja teollisuus- ja varastotontit. Muutos koski kortteleita 10–28, joista vain korttelit 10–15 jäivät entiselleen pientaloalueeksi. Meurmanin kaavassa oli paikka myös urheilukentälle, minkä poikki vedettiin itä-länsisuuntainen Kannuskatu, ja alue muutettiin 16. kortteliksi, johon tuli 14 pientalotonttia. Pistoraide uudelle teollisuusalueelle valmistui kaksi vuotta myöhemmin. Urheilukenttä oli syntynyt jo vuonna 1922 Lappeenrannan Luistinseuran talkoilla Meurmanin suunnittelemasta paikasta hieman koilliseen rautatieaseman länsipuoliselle aukealle, jossa niin sanottu Vanha kenttä edelleen sijaitsee.
17. huhtikuuta 1948 vahvistettiin viidennen ja 12. kaupunginosan eli nykyisen Kesämäen alueille sijoittuneen leirikentän rintamamiesalueen eli Soturinkylän kaava. Leirin ruotsalaistalojen lähistölle Lentäjäntielle ja Suonionkadulle nousi 1950-luvulla muutamia kaksi- ja kolmekerroksisia kerrostaloja. Ruotsalaistalot vaarantuivat vuonna 1965, kun kaupunki päätti uudelleenkaavoittaa korttelit 11, 12 ja 14 kokonaisuudessaan kerrostaloille. Toimenpiteisiin oli kuitenkin määrä ryhtyä vasta vuonna 1985. Asukkaiden aktiivisuuden ansiosta kaavamuutos pyörrettiin 1970-luvun lopulla ja ruotsalaistalot saivat jäädä alueelle.
Alue
Kaupunginosaa rajaavat Taipalsaarentie, Kutojankatu, Liisankatu ja Mannerheiminkatu pohjoisessa, Taipalsaarentie ja vanha Simola–Lappeenranta-rata idässä, Simolantie ja Opintie etelässä ja Lavolankatu, Lappeenrannan lentoasema ja Saimaa lännessä. Leirin naapurikaupunginosia ovat Pallo–Tyysterniemi, Keskus, Tykki–Kiviharju, Kesämäki, Lentokenttä ja Kuusimäki.