cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jämtlanninpystykorva
Alkuperä
1800-luvun lopulla perustettiin Ruotsin Kennelliitto (SKK), joka keskittyi heti alussa ruotsalaisten rotujen määrittelemiseen. Pian kävi ilmi, että Pohjois-Ruotsista tunnustettaisiin ennen kaikkea erilaisia pystykorvia, mutta niiden rodut ja nimitykset olivat epäselvät - tämän takia oli vaikea päästä yhteisymmärrykseen eri roduista. Vuonna 1894 yritettiin määritellä norrländsk pelshund ("norlantilainen turkkikoira") ja jakaa se kahteen tyyppiin: "vankkarakenteisempaan" ja "hoikkarakenteisempaan". "Turkkikoiran" karvapeite oli harmaa eri sävyissään, ja erityisesti kookkaampi tyyppi oli usein mustaharmaa. Tätä kookasta ja "kömpelöä" tyyppiä pyrittiin välttämään, koska se oli liian raskasrakenteinen metsästykseen ja liian "ruma" pienempään tyyppiin verrattuna. Pienemmällä tyypillä ei myöskään ollut perimässään susitaustaa, ja tietyillä alueilla sitä suosittiin metsästyskoirana. Tästä huolimatta isompi tyyppi oli yleinen Jämtlandissa, Härjedalenissa, Ångermanlandissa, Storsjön ympärillä, Lapissa, Åselessa ja Vilhelminassa. Storsjön alueen maatilallisia kutsuttiinkin "isojen koirien ihmisiksi", koska heidän pihakoiransa olivat kookkaita. Erityisesti Härjedalenissa ja Jämtlandissa suosittiin jatkuvasti hyväksi käyttökoiraksi tunnettua, vanhan taalainmaankoiran tyyppistä suurta ja voimakasrakenteista pystykorvaa.
Rodun nimi vaihteli myöhemmin suuresti. Toisinaan se oli norrlandshund ("norlanninkoira"), ja samaa nimeä (Dog of Noorland) käytti myös Walter Esplin Mason vuonna 1915 kuvatessaan ruotsalaista hirvikoiraa kirjassaan. Myöhemmin varsinkin kookkaampaa tyyppiä alettiin kutsua harmaaksi pystykorvaksi (gråhund), kun taas pienempi tyyppi oli jämthund. Metsänhoitaja Karl Fredenberg ihmetteli miksi kookkaampia yksilöitä, jotka kuitenkin olivat kotoisin lähinnä Jämtlandista, ei voitu kutsua jämthundiksi. Myöhemmin päätettiin, että nimenomaan pienemmän tyypin kasvatusta ja jalostusta tuli tukea ennemmin kuin kookkaamman, "hitaamman" ja "vähemmän älykkään" tyypin.
1800-1900-lukujen vaihteessa SKK perusti "pystykorva"-ryhmän, jonka tarkoituksena oli suojella pohjoisia pystykorvia jämtlanninpystykorvaa ja ruotsinlapinkoiraa. Jämtlanninpystykorvan kohdalla päätettiin, että pienempi tyyppi oli virallisestikin oikea ja tavoiteltu tyyppi. Kiista pienemmän kapeakuonoisemman harmaan hirvikoiran (josta tuli myöhemmin harmaa norjanhirvikoira) ja kookkaamman susimaisemman koiran kannattajien välillä jatkui pitkään. Juuri susimaisuus oli yksi syistä, miksei SKK hyväksynyt kookkaampaa tyyppiä. Koska paikalliset metsästäjät eivät välittäneet virallisesta rekisteristä, he jatkoivat edelleen metsästystä ja kasvatusta kookkaammalla tyypillä. Se kykeni myös karhun ja ilveksen metsästykseen, ja se oli taitava metsästämiseen sekä kytkettynä että kytkemättömänä, mikä riitti metsästäjille.
Vuonna 1912 pienempää tyyppiä lakattiin kutsumasta jämthundiksi. Etelässä se saavutti enemmän harrastajia kuin kookkaampi tyyppi, minkä vuoksi jälkimmäisen kanta alkoi huveta. 1930-luvulla jämtlantilainen kirjailija Aksel Lindström aloitti kookkaan rodun elvyttämisen. Hän onnistui löytämään metsäalueilta kyseisen tyyppisiä koiria, joilla jatkaa jalostusta. Jämtlantilaisille rodun pelastamisesta tuli niin tärkeää, että siihen osallistui koko maakunta. Svenska Spetshundklubben ilmoitti SKK:lle, että oli kiire pelastaa se mitä oli vielä jäljellä "suurenmoisesta kookkaammasta hirvikoirasta". SKK ei kuitenkaan aluksi tehnyt asian eteen mitään.
Vuonna 1944 Hundar och Hundsport -lehdessä julkaistiin Björn von Rosenin artikkeli, jossa hän analysoi rodun asemaa. Hänen mielestään SKK:n voisi olla aika laajentaa rodun tunnustamista myös tähän kookkaampaan hirvikoiratyyppiin. Lisäksi Spetshundklubben alkoi koota luetteloa jäljellä olleista kookkaammista yksilöistä. Niitä etsittiin ympäri Jämtlandia ja Härjedalenia, jopa karuimmista vuoristokylistä ja syvimmiltä metsäalueilta. Paitsi että koiria löytyi, niistä moni oli myös niin rodunomaisia että ne olisivat pärjänneet näyttelyissä. Spetshundklubbenin raportissa keskityttiin myös siihen, mitkä olivat kahden hirvikoiratyypin ulkonäköön ja luonteeseen liittyneet eroavaisuudet. Sen mukaan pienet (tulevat norjanhirvikoirat) olivat kipakkaluonteisia ja taipuvaisia tappelemaan, kun taas kookkaat (tulevat jämtlanninpystykorvat) olivat rauhallisia ja omanarvontuntoisia.
Vuonna 1946 kuuluisa kynologi paroni Carl Leuhusen matkusti SKK:n pyynnöstä Ruotsin pohjoisosiin. Hän tuli siihen lopputulokseen, että jämtlanninpystykorva oli ehdottomasti oma erillinen rotunsa, ja se oli myös säilynyt huomattavan korkealuokkaisena. Marraskuussa 1946 rotu lopulta hyväksyttiin, tosin alkuun nimellä gråhund. Tämän saman nimityksen alle luettiin myös harmaan norjanhirvikoira, kunnes FCI erotti virallisesti nämä kaksi rotua toisistaan.
Jämtälgen oli yksi ensimmäisistä virallisista SKK:n alaisista jämtlanninpystykorvia kasvattaneista kenneleistä.
Suomeen ensimmäiset jämtit tulivat Ruotsin Punaisen Ristin avustuksen vetokoirina sotien aikaan.
Nykytilanne
Ruotsissa syntyy vuosittain noin 1500 pentua.
Terveys
Jämtlanninpystykorvilla esiintyy jonkin verran lonkkaniveldysplasiaa. Rotu kuuluu PEVISAan, ja toisesta pentueesta lähtien vanhemmilta vaaditaan lonkkakuvaustulos. Lonkkavikojen lisäksi esiintyy jonkin verran polvivikoja, kuten myös toispuolista syntymäsokeutta.
Nek
thumb|Nek Nek, oikealta nimeltään Filippo Neviani (s. 6. helmikuuta 1972 Sassuolo, Modena, Emilia-Romagna, Italia), on italialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän levyttää sekä italiaksi että espanjaksi.
Nek esiintyi vuonna 2005 Rooman Circus Maximuksessa järjestetyssä Live 8 -konsertissa.
Kochstraßen metroasema
thumb|Aseman sisäänkäynti Checkpoint Charlien edessä thumb|Aseman laiturialuetta Kochstraßen metroasema on metroasema Berliinissä, Berliinin metron U6-linjan varrella Stadtmitten ja Hallesches Torin asemien välissä. Asema avattiin vuonna 1923.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Checkpoint Charlie ja Muurimuseo.
52.50583°N, 13.39056°W
Suihkuvirtaus
thumb|250px|Piirros suihkuvirtauksen mittasuhteista ja pohjoisen pallonpuoliskon polaarisuihkuvirtauksesta Pohjois-Amerikan yllä
Suihkuvirtaus on ylhäällä troposfäärissä kulkeva putkimainen nopean tuulen vyöhyke. Kovimman tuulen alue on kapea, ja tuuli heikkenee laajalla alueella suihkuvirtauksen ympärillä. Suihkuvirtauksen keskustan nopeus on 30–120 m/s. Suihkuvirtaus voi vauhdittaa tai hidastaa lentokonetta. Lentäjät kutsuvat suihkuvirtausta slangissaan monesti nimellä jetti.
Yläpilvet muuttuvat nauhamaiseksi suihkuvirtauksissa. Suihkuvirtaus kulkee matalapaineen säärintamien yllä ja on siis karkeasti ottaen aina huonon sään alueella. Joillain alueilla suihkuvirtaus katkeaa, kun virtaus heikkenee alle 30 m/s.
Suihkuvirtausta ei tule sekoittaa syöksyvirtaukseen joka on paikallinen ilmiö.
Suihkuvirtauksen ominaisuuksia
Voimakkain on polaarinen suihkuvirtaus polaarisen ja keskileveysasteiden ilmamassojen rajalla, joka kiemurtelee suunnilleen leveyspiirien 45° ja 65° ilmamassojen rajalla. Kun Euroopan ja Suomen alueella puhutaan suihkuvirtauksesta, tarkoitetaan monesti juuri tätä suihkuvirtausta.
Polaarisuihkuvirtauksen leveys on 40–160 kilometriä ja paksuus 2–3 kilometriä. Suihkuvirtauksen ytimessä tuulen nopeus voi olla yli 80 m/s.
Heikompia ovat subtrooppinen suihkuvirtaus keskileveysasteiden ja trooppisen ilmamassan rajalla (leveyspiirin 30° paikkeilla) ja arktinen suihkuvirtaus polaarisen ja arktisen ilmamassan rajoilla (suunnilleen leveyspiirillä 70°). Talvella subtrooppinen suihkuvirtaus heikkenee tai katoaa kokonaan ja polaarisuihkuvirtaus siirtyy lähemmäksi napaa.
Suihkuvirtaukset puhaltavat keskimäärin lännestä itään, mutta tekevät käärmemäisiä mutkia. Suihkuvirtauksen sijainti kullakin hetkellä on tärkeää tietoa pitkän matkan lentojen suunnittelussa, sillä kovaan vastatuuleen lentäminen haaskaa polttoainetta. Suihkuvirtauksiin liittyy myös turbulenssia, joka on aina epämukavaa matkustajille ja joskus vaarallista.
Jos tarkastellaan ylätuulen nopeuskarttaa, huomataan suihkuvirtauksen nopean tuulen alueen olevan hyvin katkonainen, ja näin ollen virtausreitti ei hahmotu aina helposti. Suihkuvirtaukset ovat olemassa lähes aina, ja kiertävät periaatteessa koko maapallon, mutta joissakin kohdissa virtaus leviää niin laajalle alalle, että tuulennopeus maksimikohdassakin pienenee alle suihkuvirtauskriteerien - vertaa jokeen, joka virtaa kapeikoissa lujaa ja leveämmissä uoman kohdissa rauhallisemmin. Toisissa kohdin on taas nopeumia, englanniksi jet streak (jet max, jet surge). Jos suihkuvirtauksen nopeusmaksimi on matalapaineen oikealla puolelle, matalapaine heikkenee; jos se on vasemmalla puolella, matalapaine vahvistuu. Matalapaine näkyy esimerkiksi 500 millibaarin yläkartassa aaltona.
Suihkuvirtaus näkyy monesti nauhamaisina keski- ja yläpilvinä. Tyypillinen suihkuvirtauksen merkki on kuituinen untuvapilvi tai verhopilvi, joka ulottuu horisontista toiseen. Suihkuvirtaus näkyy monesti satelliittikuvissa selvänä nauhamaisena pilvimuodostumana.
Historiaa
Japanilainen meteorologi Wasaburo Ooishi teki ensimmäisiä havaintoja suihkuvirtauksista ilmapalloillaan Fuji-vuorella jo 1920-luvulla. . Hänen tutkimuksensa jäivät länsimaissa lähes huomiotta. Yhdysvaltalainen lentäjä Wiley Post saa osin kiittää suihkuvirtauksia ensimmäisestä onnistuneesta yksinlennosta maailman ympäri. Lennon aikana hän huomasi useamman kerran mittarien näyttävän maanopeuden olevan huomattavasti ilmanopeutta korkeampi.
Suihkuvirtausten osuus matalapaineiden rakenteessa selvisi Jacob Bjerknesin ja suomalaisen Erik Palménin vuonna 1937 järjestämässä kokeessa jossa tehtiin kahden päivän ajan radioluotauksia 11 Euroopan maassa ja seurattiin matalapaineen kolmiulotteisen rakenteen kehittymistä. Nimen "suihkuvirtaus" keksi saksalainen meteorologi H Seilkopf, joka kirjoitti 1939 sääoppia lentäjille (Seilkopf, H. 1939: Maritime Meteorologie: Handbuch der Fliegenwetterkund.)
Sodan jälkeen Carl-Gustaf Rossby ja Palmén kehittivät suihkuvirtausteoriaa edelleen Chicagon yliopistossa. Palmén oli tyytymätön yhden suihkuvirtauksen malliin ja esitti, että lähempänä päiväntasaajaa pitää olla toinen, subtrooppinen suihkuvirtaus. Vuonna 1956 Norman Phillips simuloi ilmakehän yleistä kiertoliikettä virtausmallilla, jota ajettiin yhdessä ensimmäisistä tietokoneista. Tämä vahvisti monia teoreettisesti tunnettuja asioita, kuten toisen suihkuvirtauksen olemassaolon.
Suihkuvirtauksista saatiin paljon havaintoja pommikoneilta toisen maailmansodan aikana.
Japanilaiset käyttivät suihkuvirtauksia hyväkseen toisessa maailmansodassa lähettämällä tuhansia pommein varustettuja ilmapalloja valtameren yli Yhdysvaltoihin. Operaatio ei onnistunut toivotusti. Suurin osa palloista löydettiin, ja lännessä operaatio onnistuttiin salaamaan. Yksi löytämättä jääneistä pommeista aiheutti kuolonuhrin vielä sodan jälkeen.
Suihkuvirtaukset ja matalapaine
Matalan keskus on pohjoisella pallonpuoliskolla polaaririntaman suihkuvirtauksen pohjoisen osoittavan aallon länsipuolella hieman ylhäällä. Suihkuvirtauksen kohdalla yläkartassa näkyvä matala on maanpintamatalasta koilliseen. Suihkuvirtaus kulkee ylhäällä lämpimän rintaman reunan takana, ja kylmän rintaman reunan edessä. Suihkuvirtauksen nopea ydin on matalapaineessa suunnilleen rintamien kohdalla. Lämpimässä rintamassa suihkuvirtaus puhaltaa suunnilleen untuvapilvien päällä rintaman suuntaisesti, ja se riepottelee untuvapilviä. Kylmässä rintamassa suihkuvirtaus puhaltaa noin 400–500 km maanpintarintaman jälkeen.
Suihkuvirtaus ja suursäätyyppi
thumb|Viileän [[polaari-ilma|polaari-ilman ja lämpimän keskileveysasteiden ilman välillä oleva suihkuvirtaus on matalapaineiden reitti. Joskus se muuttuu hyvin mutkaiseksi (Rossby-aallot).]]
Suihkuvirtaus on matalapaineiden reitti ja kulkee ilmamassojen rajalla. Koska suihkuvirtauksen niin sanotut pitkät aallot ovat hitaita, suihkuvirtaus määrää jopa viikkoja samana pysyvän suursäätilan esim. Euroopan kokoisella alueella. Jos suihkuvirtaus kulkee kesällä kaukaa havaintopaikan pohjoispuolelta, on lämmintä ja ollaan keskileveysasteiden ilmassa. Mutta jos se kulkeekin etelään, on viileää ja ollaan polaarisessa ilmamassassa. Jos suihkuvirtaus kulkee kohdalta, huonoa säätä on usein. Sää on usein melko viileää mutta päivien kuluessa hyvin vaihtelevaa pilvisyydeltä, sateilta, lämpötilalta ja niin edelleen. Matalapaineet tulevat toisensa jälkeen. Tällöin sään ennustaminen on vaikeaa.
Euroopan leveyksillä ylhäällä sijaitseva matalapaine syntyy suihkuvirtauksen etelään päin osittavaan mutkaan, ja korkeapaine pohjoiseen päin osoittavaan mutkaan. Jos suihkuvirtaus kulkee miltei leveyspiirien suunnassa, se on "zonaalinen", mutta jos siinä on suuria mutkia, se on meridionaalinen. Suihkuvirtauksen mutkia sanotaan Rossby-aalloiksi.
Alatroposfäärin suihkuvirtaus
On olemassa myös pienialaisia lyhytkestoisia alatroposfäärin suihkuvirtauksia, joiden nopeus on 15–30 m/s. Nämä liittyvät usein matalapaineen rintamarakenteeseen (syöttövirtaus). Myös korkeapaineessa inversion yhteydessä kitkan vaikutuksen katkeaminen ja tiheysero voivat saada aikaan inversion ylärajalle yöllisen alatroposfäärin suihkuvirtauksen.
Lonkkaniveldysplasia
Lonkkaniveldysplasia (HD eli hip dysplasia) on lonkkanivelen kehityshäiriö, jossa lonkkamalja ja reisiluun pää eivät sovi täydellisesti yhteen. Jo lievästi sairaissa ja löysissä lonkkanivelissä voi esiintyä kulumista, mikä voi johtaa nivelrikon syntyyn.
Koiralla
thumb|Molemminpuolinen lonkkaniveldysplasia koiralla. Vasemmanpuoleinen lonkkamalja (kuvassa oikealla) kattaa reisiluun pään vain osittain. thumb|Lonkkaniveldysplasian aiheuttamista epänormaaleista liikeradoista johtuvaa lantion lihasheikkoutta kompensoiva seisoma-asento. Koiran lonkkanivelen dysplasia (HD) on useamman geenin yhteisvaikutuksesta periytyvä sairaus, jota esiintyy erityisesti kookkailla koiraroduilla. Vaikea-asteinen lonkkaniveldysplasia voi aiheuttaa voimakasta kroonista kipua ja vaikeuttaa koiran liikkumista merkittävästi erityisesti koiran ikääntyessä. Perintötekijöiden lisäksi lonkkaniveldysplasian kehittymiseen vaikuttavat myös koiran kasvuolosuhteet, ruokinta, liikunta ja kasvunopeus. Lonkkaniveldysplasia on yksi yleisimmistä ja tutkituimmista koiran perinnöllisistä sairauksista.
Samanaikaisesti lonkkamaljan ja reisiluun muodon kanssa voidaan tarkastella myös reisiluun pään ja lonkkamaljan epäsopivuudesta johtuvaa nivelrikkoa. Epäsopiva reisiluu saattaa hangata lonkkamaljan rustopinnan rikki, ja seurauksena on kivulias nivelrikko, joka saattaa pahoissa tapauksissa näkyä jäykkyytenä ja ontumisena. Nivelrikko kehittyy usein hitaasti, ja koiran lonkkien terveydentilaa ei voida arvioida luotettavasti ilman röntgenkuvausta. Pahimmillaan vaikea lonkkaniveldysplasia on erittäin kivulias ja siitä kärsivä koira joudutaan lopettamaan.
Torjunta ja hoito
Lonkkaniveldysplasiaa torjutaan ottamalla siitoskoirien lonkkanivelistä röntgenkuvat, joista tietyllä tavalla mitataan lonkkamaljan syvyys ja arvioidaan muitakin kehityshäiriöitä. Euroopassa on käytössä Fédération Cynologique Internationalen antamat lonkkakuvien arvosteluohjeet, ja tulosten tulisi olla keskenään vertailukelpoisia. FCI suosittelee lonkkaniveldysplasian seurantaan viisiasteista luokittelua A-E, jossa asteet A ja B merkitsevät terveitä lonkkaniveliä, C-aste lieviä lonkkanivelen muutoksia ja D- ja E-asteet merkittävämpiä muutoksia, joiden voi odottaa aiheuttavan koiralle kipuja ja ontumista.
Indeksijalostuksessa huomioidaan muun muassa yksilön lähisukulaisten lonkkadysplasia tulokset ja pyritään poissulkemaan ympäristön vaikutukset, sillä ne eivät periydy. Suomalaisessa BLUP-indeksijalostuksessa koiran indeksiin vaikuttaa muun muassa koiran sukupuoli, ikä tutkimushetkellä, syntymävuosi, röntgenlausunnon antaja, koiran kasvattaja sekä pentue, johon koira kuuluu. Suomen Kennelliitto seuraa ja kirjaa lonkkakuvausten tuloksia ja muita perinnölliseksi katsottuja sairauksia ja vikoja. Suomessa monella rodulla on voimassa PEVISA-ohjelma (perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelma), johon lonkkakuvaus kuuluu pakollisena tutkimuksena jalostukseen käytetyille koirille. Rotukohtaisesti on asetettu rajoja, millaisia koiria saadaan käyttää siitokseen ja miten niiden pennut voidaan rekisteröidä.
Lonkkaniveldysplasian hoito on useimmissa tapauksissa vain kivunpoistoa eri menetelmin. Hoidossa käytetään kipulääkkeitä, akupunktiota ja fysioterapian muotoja. Lonkkavikaisen koiran elämänlaatua voidaan parantaa huolehtimalla oikeanlaisesta ruokinnasta ja liikunnasta. Ylipaino varsinkin koiran kasvuiässä rasittaa koiran niveliä ja altistaa koiran dysplasialle ja nivelrikon kehittymiselle. Oikeanlaatuinen ravinto edesauttaa pentuaikana luuston normaalia kasvua: ruuan tulee sisältää oikeassa suhteessa kalsiumia ja fosforia. Oireita voidaan vähentää tai jopa estää pitämällä koiran lihaskunto hyvänä. Jos lonkkavika kehittyy vaikeaksi, täytyy turvautua leikkaushoitoon. Eläinlääkäri voi yrittää kirurgisesti muokata olemassa olevaa lonkkamaljaa ja reisiluun päätä paremmin sopivaksi tai asentaa lonkkaproteesin.
Aiheesta muualla
Дисплазија кукова
Kusasit
Kusasit ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Ghanan koillisosassa sekä rajaseudulla Togossa ja Burkina Fasossa. Heitä on arvioitu olevan 412 000 henkeä, joista 400 000 asuu Ghanassa. Kusasit ovat mosien sukukansa.
Kansan pääelinkeinot ovat karjanhoito, maanviljely ja metsästys. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maissi ja pavut. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja käydään ansiotöissä Ghanan eteläosissa.
Pienet kylät koostuvat pyöreistä savitiilitaloista, joissa on kartiomainen olkikatto. Ruokavalio käsittää etupäässä kasviksia ja maitotuotteitta. Naiset pitävät kietaisuhametta ja miehet lannevaatteen ohella pitkiä lyhythihaisia paitoja.
Yhteiskuntajärjestys perustuu suurperheisiin ja patrilineaarisiin sukuyhteisöihin. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä.
Kusasit harjoittavat etupäässä perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien ja henkien palvontaa, fetisismiä ja noituutta. Osa on sunnimuslimeja tai kristittyjä.
Mayrègne
Mayrègne on kunta Lounais-Ranskassa Haute-Garonnen departementissa Occitanien alueella.
Nähtävyyksiä
thumb|left|Tour de Mayrègne Kunnan nähtävyyksiä on 1400-luvulta peräisin oleva linnoitettu talo Tour de Mayrègne. Se kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin.
Palataali
Palataaleiksi eli lakiäänteiksi kutsutaan äänteitä, joissa kielen selkä kohoaa kovaa kitalakea (palatum) kohti. Suomen kielen äänteistä selkeimmin palataalinen on puolivokaali. Palataalisia voivat olla myös klusiilit ja  sekä nasaali, mutta nämä äänteet ovat useammin velaarisia.
Omar (makeinen)
thumb|upright|Avattu Omar-pussi (2008) Omar on Fazer Makeisten valmistama kermakaramelli. Makeisten valmistukseen on käytetty maitoa, sokeria, tärkkelyssiirappia, kovetettua kasviöljyä, maitorasvaa, stabilointiainetta (E 420), suolaa sekä vanilliiniaromia. Omareita myydään 220 gramman pusseissa.
Kapital (albumi)
Kasettiversion kappalejärjestys
0 I
Omar (makeinen)
thumb|left|upright|Omar-kääre ja makeinen (2008) Omar on alun perin Chymos-makeisyrityksen tuote, jota alettiin valmistaa vuonna 1966. Se kehitettiin kilpailijaksi porvoolaisen Brunbergin vuodesta 1910 valmistamalle Alku-kermakaramellille. Omar-nimen valitsi taiteilija-kirjailija Aimo Vuorinen, joka toimi Chymoksella pakkaussuunnittelijana. Vuorisen kertoman mukaan kilpailijat olivat jo ehtineet rekisteröidä monia hyviä tuotenimiä, joten ne eivät olleet käytettävissä. Chymoksellakin oli lista nimiehdokkaista vastaisia tarpeita varten. Vuorinen silmäili listaa ja valitsi nimen Omar. Hänelle oli annettu tunti aikaa suunnitella makeiselle nimi ja käärepaperi. Nimen keksimiseen siitä meni kymmenisen minuuttia. Vuorisen mielestä Omar ei ollut mitenkään erityisen sopiva nimi, mutta ei siinä ollut erityistä vikaakaan. Hän teki kääreestä luonnoksen, jonka tehtaan johto hyväksyi. Hän piirsi sen puhtaaksi, ja seuraavana päivänä se lähti painoon. Omarista tuli menestys. Sopivan kirjainyhdistelmänsä perusteella se on päätynyt myös ristisanatehtäviin.
Kapital (albumi)
Levyn teko
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Laibach, paitsi Kinderreich kasetti- ja CD-versiot sanoittanut "Einstein" ja Steel Trust säveltänyt ja sovittanut Bertrand Burgalat sekä sanoittanut Germania. Kaikki kappaleet tuottanut Laibach, paitsi Le Privilege des Morts, Codex Tobus/Codex Durex, The Hunter's Funeral Procession, White Law, Torso, Entartete Welt ja Regime of Coincidence, State of Gravity tuottanut Laibach ja Paul Kendall, Young Europa tuottanut Laibach ja Julian Briottet sekä Steel Trust tuottanut Rico Conning. Nauhoittanut ja miksannut Paul Kendall, Julian Briottet ja Laibach, Wirtschaft Ist Tot miksattu yhdessä Daniel Millerin kanssa, Steel Trust miksannut Rico Conning. Kappaleet tehty ja ohjelmoitu NSK studio Reichstagissa, Ljubljanassa. Ne on nauhoitettu ja miksattu Worldwide-studiossa Lontoossa.
Omar (makeinen)
Markkinoilla on myös ollut Mansikka-Omaria, Kahvi-Omaria, Mokkapala-Omaria ja kovia Omar-karamelleja. Nykyään jäljellä on vain perinteinen Omar, joka kuuluu Fazerin Classic-sarjaan. Myös Omarin makuista jäätelöä ja munkkeja valmistetaan.
Kesällä 2017 Omarin pussia ja käärettä uudistettiin.
Plus
Plus voi tarkoittaa seuraavia:
Kiss ja huvipuiston haamu
Kiss ja huvipuiston haamu on yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka pääosia näyttelevät Kiss-yhtyeen jäsenet Ace Frehley, Gene Simmons, Paul Stanley ja Peter Criss sekä Anthony Zerbe ja Deborah Ryan. Elokuva julkaistiin 28. lokakuuta 1978 ja sen kesto on 96 minuuttia. Elokuva oli vuoden 1978 katsotuimpia televisioelokuvia.
Juoni
Voimatalismaanit antavat Kissin jäsenille supervoimat. He ovat menossa esiintymään huvipuistoon, mutta puiston entinen työntekijä haluaa estää sen. Hän varastaa talismaanit, minkä seurauksena yhtye menettää supervoimansa. Hän tuo valeyhtyeen esiintymään, mikä suututtaa esitystä seuraamaan tulleet katsojat. Sen jälkeen alkuperäinen ja oikea Kiss pääsee vapaaksi. Kukin heistä ryhtyy taistelemaan itseään kuvastavaa hahmoa vastaan, koska he tuntevat omat heikkoutensa ja osaavat tuhota robotit. Lavalla käytävä taistelu kestää useita minuutteja, kunnes oikea Kiss saa tuhottua valeyhtyeen ja pääsee aloittamaan esityksensä.
Peter Graves
thumb|Peter Graves vuonna 2009. Peter Graves (oik. Aurness, 18. maaliskuuta 1926 Minneapolis, Minnesota – 14. maaliskuuta 2010 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi tähtiroolillaan televisiosarjassa Vaarallinen tehtävä.
Graves syntyi Minneapolisissa, Minnesotassa, Ruth- ja Rolf-nimisten vanhempien pojaksi. Näyttelijä James Arness oli hänen vanhempi veljensä. Graves opiskeli Southwest High Schoolissa ja Minnesotan yliopistossa. Hän nai vuonna 1950 Joan Endressin, jonka kanssa hän sai kolme tytärtä. Graves esiintyi myös lukuisissa tunnetuissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Viiden miehen armeija (1969), Hei, me lennetään! (1980), Pikku karkulainen (1982) ja Hei, taas me lennetään! (1982). Hänet palkittiin Golden Globella vuonna 1971 suorituksestaan Jim Phelpsinä Vaarallisessa tehtävässä. Hän oli roolistaan ehdolla myös Emmy-palkinnon saajaksi. Vuonna 1997 hän oli osa tekijäjoukkoa, joka sai parhaan asiaohjelman Emmyn televisiodokumentista Judy Garland: Beyond the Rainbow. Hän oli kyseisen dokumentin juontaja. Syksyllä 2009 Graves sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Mira Furlan
Mira Furlan (7. syyskuuta 1955 Zagreb, Jugoslavia – 20. tammikuuta 2021 ) oli kroatialainen näyttelijä, joka muistetaan etenkin Minbarin suurlähettilään Delennin roolista televisiosarjassa Babylon 5. Myöhemmin hän näytteli salaperäistä Danielle Rousseauta televisiosarjassa Lost.
Vanhassa kotimaassaan hän osallistui yli 40 tuotantoon vuosien 1977–1991 välisenä aikana, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin.
Furlan oli naimisissa Goran Gajićin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1998 syntynyt Marko Lav Gajić.
Uusin maa
thumb|220px|Muinaisen Edomin alue (tummennettuna) nyky-Israelin kartalla. Uusin maa on todennäköisesti ollut jossakin siellä.
Uus oli todennäköisesti Edomin valtakuntaan kuuluva myöhäisrautakautinen tai varhaisempi alue jossakin nykyisen Lounais-Jordanian tai Etelä-Israelin paikkeilla. Nimi Uusin maa viitannee johonkin niistä kolmesta Uus-nimisistä (Us joissakin käännöksissä) henkilöistä, jotka Raamatun sukuluetteloissa mainitaan.
Prinssiparatiisilintu
250px|pienoiskuva|Naaras Prinssiparatiisilintu (Paradisaea rubra) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Prinssiparatiisilintua tavataan Indonesiassa Waigeon ja Batantan saarilla. Laji on edelleen yleinen sopivissa elinympäristöissä, mutta se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi ja on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Louis Gravel
Louis Gravel (30. maaliskuuta 1895 Sainte-Anne-de-Beaupré – 22. joulukuuta 1977) oli kanadalainen musiikkipedagogi, kuoronjohtaja ja baritoni. Hän sai varhaisimman opetuksensa kuorossa laulaneelta isältään ja opiskeli sittemmin muiden muassa Frank Damrosthin sekä Adrian Frenin johdolla New Yorkissa.
Gravel loi vuosikymmeniä kestäneen uran kuoromestarina kirkoissa. Hän kiersi Kanadaa pianisti Berthe Royn kanssa. Hänen johdollaan opiskelivat Léonard Bilodeau, Rolande Dion, Raoul Jobin, Guy Lepage, Fernand Martel ja Richard Verreau.
Tonttu Toljanteri: Oikean joulun salaisuus
Tonttu Toljanteri: Oikean joulun salaisuus on Yle TV2:n tuottama suomalainen joulukalenterisarja vuodelta 2010, jota esitettiin joulukuussa 2010. Sarjan päähenkilöä Tonttu Toljanteria näyttelee Kunto Ojansivu. Sähkömiestontun viimeinen esiintyminen oli jaksossa Oikea joulu (24.12.2010).
Kalle Konniaisen ensiesiintyminen oli jaksossa Tunkeilija Tonttulassa (1.12.2010) ja viimeinen esiintyminen oli jaksossa Oikea joulu (24.12.2010).
Kylli Konniaisen ensiesiintyminen oli jaksossa Konnanpoika sairastaa (9.12.2010) ja viimeinen esiintyminen oli jaksossa Kinkkuvarkaat (22.12.2010).
VLMedia julkaisi sarjan DVD:llä 8. lokakuuta 2016.
Juoni
Pukki ja muori odottavat Tonttulaan konsulttia, joka nykyaikaistaa ja muuttaa joulun. Toljanteri kauhistuu ideaa. Eihän joulussa ole mitään uudistettavaa! Vanha joulu on parempi kuin pussillinen uusia.
Jaksot
Lähde:
DVD-julkaisu
Sarjaa ei ole uusittu toistaiseksi kertaakaan.
Bulgarian avaruusjärjestö
Bulgarian avaruusjärjestö eli Bulgarian Tiedeakatemian alainen Avaruustutkimusinstituutti (SRI-BAS) koordinoi Bulgarian avaruustoimintaa.
Tausta
Bulgarian avaruustoiminta käynnistyi vuonna 1969, jolloin Tiedeakatemiaan luotiin avaruusalan elin. Sitä seurasi useiden vuosien innostuneen toiminnan jakso. Ensimmäinen bulgarialainen avaruuslaite P-1 laukaistiin vuonna 1972, ja Bulgariasta tuli sen oman laskutavan mukaan 18. avaruusmaa.
Vuonna 1975 Bulgariaan perustettiin Avaruustutkimuksen keskuslaboratorio (Central Laboratory for Space Research, CLSR). Bulgaria otti osaa SEV-maiden Intercosmos-ohjelmaan rakentamalla avaruuslaitteita useisiin Interkosmos-satelliitteihin ja luotainraketteihin. Bulgarialainen kosmonautti lensi vuonna 1979 Sojuz 33-aluksella. Bulgarialainen kosmonautti on vieraillut sekä Saljut 6- ja Mir-avaruusasemilla. Vuonna 1981 laukaistiin kaksi ”Intercosmos Bulgaria - 1300”- ja ”Meteor-Proroda”-satelliittia, joiden koko hyötykuorma oli bulgarialainen. Samana vuonna käynnistettiin Bulgarian kansallinen avaruusohjelma.
Organisaatio
SRI-BASin työvoima on nykyisin 135 henkeä. Sillä on useita laboratorioita eri kaupungeissa. Siihen kuuluu "COSMOS Scientific-Production Enterprise"-yritys, joka toimii Stara Zagorassa. Bulgaria
Ville Kivimäki
pienoiskuva|300px|Kivimäki vuonna 2019 Ville Kivimäki (s. 1976 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja Suomen historian dosentti Tampereen yliopistossa.
Kivimäki vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Lappeenrannassa. Hän aloitti historian yliopisto-opintonsa Joensuun yliopistossa mutta siirtyi Turkuun ja väitteli filosofian tohtoriksi Åbo Akademista vuonna 2013. Väitöskirja Battled Nerves: Finnish Soldiers’ War Experience, Trauma, and Military Psychiatry, 1941–44 edustaa pohjoismaiden historiaa ja käsittelee suomalaissotilaiden psyykkisiä häiriöitä jatkosodan aikana.
Väitöskirjan suomenkielinen versio Murtuneet mielet: Taistelu suomalaissotilaiden hermoista 1939–1945 voitti vuoden 2013 Tieto-Finlandia-palkinnon. Kiitospuheessaan Kivimäki painotti, että psyykkiset vammat tulisi ymmärtää fyysisten vammojen lailla sotavammoiksi. ”Psyykkiset oireet olivat pohjimmiltaan mitä normaalein reaktio pöyristyttäviin olosuhteisiin. Ne eivät olleet merkkejä mistään poikkeavasta tai vaillinnaisesta luonteenlaadusta, kuten niitä pitkään käsiteltiin.”
Kivimäki johtaa Suomen Akatemian kokemuksen historian huippuyksikön (2018–2025) ”Eletty kansakunta” -tutkimusryhmää.
Kivimäki on maininnut esikuvikseen muiden muassa Juha Siltalan, Ann-Catrin Östmanin ja Anders Ahlbäckin. Vuonna 2020 Kivimäki sai Suomalaisen Tiedeakatemian Humanistipalkinnon.
Keisariparatiisilintu
Keisariparatiisilintu (Paradisaea guilielmi) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Keisariparatiisilintua tavataan Huonin niemimaalla Papua-Uudessa-Guineassa. Vaikka laji on melko yleinen pienellä levinneisyysalueellaan, on sen populaatio todennäköisesti suhteellisen pieni. Lisäksi lajia uhkaa metsienhakkuut, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elissa Aalto
thumb|right|Elissa ja Alvar Aalto 1950-luvulla. Elsa Kaisa ”Elissa” Aalto (o.s. Mäkiniemi; 22. marraskuuta 1922 Kemi – 12. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Elissa Mäkiniemi kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta vuonna 1941 ja aloitti seuraavana vuonna opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Pian valmistumisensa jälkeen vuonna 1949 Elissa Mäkiniemi aloitti työt Alvar Aallon toimistossa ja toimi suunnittelijana muun muassa Säynätsalon kunnantalon, Jyväskylän yliopistorakennusten sekä Tanskassa sijaitsevan Aalborgin taidemuseossa.
Hänen isänsä oli jääkärieversti August Mäkiniemi ja äitinsä Aino Mäkiniemi o.s. Kemppainen. Elissa Aallon puoliso oli vuodesta 1952 arkkitehti Alvar Aalto. Miehensä kuoleman jälkeen hän johti Alvar Aallon arkkitehtitoimistoa ja viimeisteli useita kesken jääneitä töitä.
Luettelo Tanskan kunnista
thumb|right|300px|Tanskan kunnat vuodesta 2007.
Tämä artikkeli on luettelo Tanskan kunnista. Tanskassa on tällä hetkellä 98 kuntaa, joiden lisäksi maa on jaettu viiteen alueeseen :
Seuraavassa taulukossa Tanskan kunnat on lueteltu alueittain samassa järjestyksessä kuin Danmarks Statistik ne tilastoissaan esittää. Kunnan nimen lisäksi on mainittu kunnan keskustaajaman nimi, alue johon kunta kuuluu, kunnan väkiluku ja kunnan pinta-ala vuodelta 2012. Väkiluvun ja pinta-alan perusteella on vielä laskettu kunnan väentiheys.
Kuntien keskustaajamat eivät Kööpenhaminan lähistöllä muodosta aina taajamaa, vaan kuuluvat osana johonkin suurempaan taajamaan. Kööpenhaminan taajama-alueeseen eli Hovedstadsområdetiin kuuluvat keskustaajamat on merkitty asteriskilla (*).
Luettelon kuntien lisäksi Tanskaan kuuluu vielä Pääkaupunkialueen osaksi luettava Christiansøn saari, jolla on 103 asukasta (1.1.2012). Saari ei ole osa mitään kuntaa. Tässä luettelossa eivät ole mukana Färsaarten kunnat eivätkä Grönlannin kunnat. Paikkakunnat, joilla oli kaupunginoikeudet vuoteen 1970 asti on lueteltu artikkelissa Luettelo Tanskan kaupungeista.
9K38 Igla
9K38 Igla ja 9K38-M Igla-1 (, suom. Neula,, Igla-M SA-16 Gimlet) ovat neuvostoliittolaisia ja venäläisiä olkapäältä laukaistavia ilmatorjuntaohjuksia. Laivaston muunnelma Igla-M:sta tunnetaan NATO-nimellä "SA-N-10 Grouse". Ohjuksen kantama on noin 5 km vaakasuuntaan ja 3 km ylöspäin. Ohjuksen nopeus on noin 2 mach, ja siinä on 2 kg taistelukärki, jossa on 390 g räjähdettä ja häirintäsoihtuja sietävä IR/UV -hakupää.
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto
thumb|IFRC:n tunnuksessa on [[punainen risti (tunnusmerkki)|punainen risti ja punainen puolikuu.]]
9K38 Igla
Suomessa ohjukset tunnetaan nimellä ItO-86 (Igla) ja ItO-86 M (Igla-M). Iglat hankittiin korvaamaan vanhempia Strela-2M-ohjuksia (ItO 78, ) vuonna 1986 ja Igla-M:t vuonna 1995. Igla-ilmatorjuntaohjuksia alettiin tuhota Suomessa vuonna 2003.
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto ( eli IFRC) toimii Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansallisten yhdistysten keskusjärjestönä. Se perustettiin vuonna 1919, jolloin sen nimi oli Punaisen Ristin kansainvälinen liiga. IFRC:n tehtäviin kuuluu kansainvälisen Punaisen Ristin liikkeen katastrofiavun koordinoiminen luonnonkatastrofeissa. IFRC muodostaa yhdessä Punaisen Ristin kansainvälisen komitean ja 192 kansallisen yhdistyksen kanssa Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansainvälisen liikkeen.
Soukous
Soukous on Kongon tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa 1900-luvun alussa syntynyt afrikkalaisen musiikin tyylilaji. Se tunnetaan myös nimillä "lingala" ja "congo". Soukousia esittävät kitarasta, likembestä ja afrikkalaisista lyömäsoittimista koostuvat yhtyeet. Soukous-muusikoita ovat muun muassa Koffi Olomide, Papa Wemba, Pepe Kalle ja Diblo Dibala.
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto
Järjestön päämaja sijaitsee Sveitsissä, Geneven lähellä Vernierissä.
Linux-libre
Linux-libre on Linux-ytimeen perustuva ydin, josta on poistettu ei-vapaat (omisteiset) firmware-osiot. Tavoitteena on tuottaa täysin vapaan ohjelmiston mukainen käyttöjärjestelmän vaatima ydin.
Projektin aloittaneen Alexandre Olivan mukaan Linux-ydin oli vapaa kun se julkaistiin GNU GPL -lisenssillä vuonna 1992, mutta noin vuodesta 1996 lähtien se on hyväksynyt suljetun lähdekoodin firmware-ohjelmia.
Linux-libre on virallisesti osa GNU-käyttöjärjestelmää toisin kuin tavallinen Linux-ydin. Erot Linux-libren ja Linuxin välillä on kuitenkin yritetty pitää mahdollisimman pieninä, jotta Linux-libren kehitys ja ylläpito olisi mahdollisimman helppoa ja selkeää. Firmware-ohjelmien binääritiedostojen poistamisen lisäksi joitakin ajureita on poistettu.
Soukous
1960-luvulta lähtien soukousiin on tullut vaikutteita rumbasta.
9K38 Igla
Uudistettu Igla-S (SA-24 Grinch) tuli käyttöön Venäjän armeijassa vuonna 2004.
Veda-kausi
thumb|350px|Muinaisen Intian kuningaskuntien arvioituja sijainteja kartalla. thumb|350px|Varhaisvedalainen arjalainen asutus oli Punjabin-Haryanan seuduilla.
Veikko Malmio
thumb|Hanasaaren ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus. thumb|Yhdystorni Oulussa. Bruno Veikko Malmio (22. kesäkuuta 1918 Noormarkku – 23. toukokuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen päätyönään pidetään 1975 valmistunutta Hanasaaren kulttuurikeskusta Espoossa.
Veikko Malmion puoliso vuodesta 1943 oli oopperalaulaja ja laulupedagogi Liisa Linko-Malmio.
Veda-kausi
Veda-kausi oli Intiassa aikaa, jolloin syntyi Intian kansalliseepos Veda-kirjat. Se ajoitetaan yleensä vuosille 1500–800 eaa. Veda-kirjat muodostuvat neljästä osasta, jotka sisältävät indoeurooppalaista kieltä puhuneiden arjalaisten loitsuja, virsiä ja kirouksia. Ne kertovat ajasta, jonka alussa oli varhainen heimoyhteiskunta. Arjalaiset heimot levittäytyivät Intiassa muun muassa ratsuina käyttämiensä hevosten ja rauta-aseiden turvin. Varhaisella Veda-kaudella indoarjalainen asutus lienee ollut Punjabin-Haryanan tienoilla olleita paimentolaisten heimoyhdyskuntia. Näistä kehittyi noin vuosien 1200–1100 eaa. tienoilla ensimmäiset valtiot. Historiallinen aika alkoi noin 800–500 eaa.
Ennen Veda-kautta
Ennen Veda-kautta vallitsi Pakistanin alueella ja Länsi-Intiassa Indus-kulttuuri, joka rakensi suuria kaupunkeja ja tunsi kirjoituksen. Tämän sivilisaation arvellaan romahtaneen joskus vuosina 1900–1700 eaa. Tutkijat kiistelevät siitä, tuhosivatko arjalaiset tai jotkut muut indoiranilaiset tämän kulttuurin. Toisen käsityksen mukaan kapina tai luonnonmullistus hävitti Indus-kulttuurin ja arjalaiset saapuivat sen jälkeen. Intiassa on koulukunta, jonka mukaan induskulttuurin johtajakansa olisi ollut indoiranilaisia.
Varhaiskausi 1500–1200 eaa.
Noin vuonna 1500 eaa. alkanut Veda-kausi käynnistyi, kun Intian alueelle asettui arjalaisia. Tämä näkyy arkaologiassa punamustan keramiikan tulemisena. Nämä toivat luultavasti BMAC-kulttuurin uskonnon piirteitä Intiaan, mm jumalat Indra jne. Arkeologisten löytöjen perusteella on selvää, että Aasian länsiosiin muutti tuohon aikaan indoeurooppalaisia tulijoita, mahdollisesti erillisinä aaltoina. Mesopotamiaan tulivat kassiitit ja Anatolian ylängölle heettiläiset. Lähempänä Intiaa Iranin tasangolle tuli samanlainen kansainvaellus. Tuon ajan iranilaiset tekstit muistuttavat paljon veda-kirjoja. Mahdollisesti osa Iranin arjalaisista jatkoi matkaansa Intian niemimaan pohjoisosiin. Arjalaiset saapuivatkin Intiaan oletettavasti Iranin suunnalta, mutta heidän alkuperäisestä lähtöpaikastaan on ollut monia teorioita.
Vedalaisen kulttuurin alkuaikana syntyi veda-kirjoista vanhin, Rigveda. Tänä aikana paimentolaiset asettuivat kyliin ja vallitsevaksi elinkeinoksi tuli laiduntamisen ja maanviljelyn yhdistäminen. Miespuolisten perheenjäsenten yhdistämästä klaanista tuli yhteiskunnan perusyksikkö. Klaanit kokoontuivat ajoittain erilaisiin kansankokouksiin, suorittivat uskonnollisia uhrimenoja papin johdolla ja kunnioittivat johtajaansa, joka oli käytännössä lähinnä sotapäällikkö.
Myöhäiskausi 1100–500 eaa.
Noin 1200 eaa. ilmestyi Punjabiin, Gangesin yläjuoksun alueelle maalattu harmaa keramiikka, jonka kattama alue laajeni Gangesin alajuoksulle ja etelään.
Keskivedalaisella kaudella noin 1200–900 eaa. syntyivät ensimmäiset Intian arjalaiset valtiot, joista tunnetuin oli Kurun kuningaskunta.
Noin 1000 eaa. yleistynyt rauta mahdollisti hyvät kirveet. Näiden avulla voitiin raivata viidakkoon peltoja, joita sitten kynnettiin rauta-auralla. Niinpä arjalainen asutus saattoi levittäytyä Ganges-jokea alas.
9K38 Igla
Kehitys
Iglan kehitys alkoi Kolomnassa 1971. Se ei ole Strelan (Strela-2/SA-7 ja Strela-3/SA-14) uusi malli, vaan täysin uusi projekti, jonka tavoitteena oli parempi häirinnän kesto ja laajempi tähtäyskulma. Vuonna 1978 projekti jaettiin kahtia yksinkertaisempaan IR-hakeutuvaan Igla-1:een, jossa oli Strelaan perustuva hakukärki, jota käytettiin, kunnes parempi malli saatiin valmiiksi.
9K310 Igla-1 otettiin Neuvostoliitossa käyttöön 11. maaliskuuta 1981. Se tukee IFF-järjestelmää (erottelee omat vieraista), laskee automaattisesti koron ja ennakon ammunnan yksinkertaistamiseksi, ja siinä on parempi kantomatka ja lyhyempi pienin ampumaetäisyys verrattuna Strelaan.
Suorituskyky
Valmistajan mukaan eteläafrikkalaiset kokeet osoittivat Iglan paremmaksi kuin samaan aikaan käytössä olleen amerikkalaisen Stingerin. Kroatiassa kokeet eivät osoittaneet merkittävää ylivoimaisuutta. Suomalaisissa kokeissa Iglan kantama ja herkkyys oli huonompi kuin ranskalaisella Mistralilla, mutta se kesti huomattavasti paremmin häirintää.
Veda-kausi
Myöhäiskausi 1100–500 eaa.
Myöhemmällä Veda-kaudella Intiassa kehittyi harvainvaltoja. Arkeologisesti ajanjakso on yhdistettävissä Pohjois-Intian länsi- ja keskiosissa vallinneeseen kulttuuriin, jota voidaan kuvata sen ylimystön käyttämästä korkealaatuisesta ”maalatusta harmaasta keramiikasta” (Painted Grey Ware, PGW). PGW-kulttuurin piirissä kaupungistuminen kehittyi edelleen. Vuoden 800 eaa. tienoilla Gujaratiin, Rajasthaniin ja Vidarbhaan levisi uusia ratsunomadeja. Heidän asumuksensa, aseensa ja megaliittihautansa viittaavat skyyttalaisiin. Tulokkaat omaksuivat paikallisen ”puna-musta-keramiikan” (Black-and-Red Ware, BRW). Sotaisa kulttuuri levisi vielä Etelä-Intiaan ja Sri Lankaan. Megaliittikulttuuri vallitsi Etelä-Intiassa toiselle vuosisadalle jaa.
Noin 700–500 eaa. ilmestyi pohjoinen musta kiillotettu keramiikka, jota tehtiin mahajanapadoissa, uusissa valtioissa, ja nousevassa Magadhan valtiossa.
Pohjois-Intiassa Gangesin tasangolla alkoi vuoden 500 eaa. tienoilla uusi kaupungistumisaalto. Hallinnollisesti kaupungit jakautuivat janapada-nimellä kutsuttuihin kuningaskuntiin ja heimo-oligarkioihin. Kaupungit kehittyivät entisestään, eikä perinteinen Veda-uskonto enää tyydyttänyt kaikkia. Buddhalaisuus ja jainalaisuus alkoivatkin saada runsaasti kannattajia erityisesti kauppiaiden ja käsityöläisten piiristä.
Magadhan kuningaskunta alkoi 400–300 luvuilla eaa. levitä, ja se kattoi lopulta Pohjois-Intian keskeisimmät alueet. Mahapadma Nandan kapina 300-luvulla eaa. päätti kuningaskunnan ja lopulta johti Maurya-valtakunnan syntymiseen.
Bonaparti.lv
Bonaparti.lv on kuuden latvialaisen tenorin muodostama yhtye, joka perustettiin Eurovision laulukilpailua 2007 varten. Se edusti maataan kilpailussa italiankielisellä kappaleella ”Questa Notte”, sai 54 pistettä ja sijoittui kuudenneksitoista.
Viisi Bonaparti.lv-yhtyeen jäsenistä on muista hankkeista entuudestaan tunnettuja latvialaisia muusikoita. Yksi jäsenistä, Roberto Meloni, on useamman vuoden Riiassa asunut italialainen.
Bonaparti.lv-ryhmän jäsenten uutisoitiin jääneen kadoksiin toukokuun 4. ja 5. päivän välisenä yönä 2007 heidän lähdettyään Montenegron juhlista. Kuten aiemmin oli julkisuudessa arveltu, katoamistapaus osoittautui perättömäksi huhuksi tai mainostempuksi.
Cryptodontia
Cryptodontia on sukupuuttoon kuollut permikaudella elänyt Dicynodontia-osalahkon terapsidien ryhmä. Siihen kuuluvat heimot: Rhachiocephalidae, Oudenodontidae ja Geikiidae. Cryptodontia on joskus luokiteltu myös heimoksi Cryptodontidae.
Fylogenia
Kammerer et al. (2011):
Laryngaali
Laryngaali on ääntämistä tutkivan fonetiikan termi, jolla viitataan äänteen artikulaatiopaikkaan. Laryngaaliksi kutsutaan konsonanttia, jossa ääni tuotetaan kurkunpäässä (larynx). Termiä käytetään kuvattaessa eri kielten äänteitä, ja se mahdollistaa myös niiden vertailun. Artikulaatiopaikan lisäksi äänteestä kuvataan myös artikulaatiotapa.
Esimerkiksi suomen kielessä kirjaimen h kuvaus voidaan luonnehtia (kahdesta allofonista johtuen) seuraavasti. H on laryngaali, joka voidaan ääntää ympäristöstä johtuen soinnittomana tai soinnillisena frikatiivina (art.tapa). Soinnittomana se ääntyy esimerkiksi sanoissa lahti ja helppo ja soinnillisena sanoissa paha ja laho.
Tim Blake
pienoiskuva|200px|Tim Blake Tim Blake (s. 2. helmikuuta 1952 Hammersmith, Lontoo) on englantilainen kosketinsoittaja. Hänet tunnetaan Crystal Machine -yhtyeestään, jossa hän soittaa syntetisaattoria ranskalaisen Patrice Warrinerin toimiessa valotaiteilijana. Crystal Machine oli ensimmäisiä yhtyeitä, jotka toivat syntetisaattorit ja laserit keikoille 1970-luvun alkupuoliskolla.
Muita yhtyeitä, joiden riveissä Blake on soittanut ovat muun muassa Gong ja Hawkwind.
Oranienburger Torin metroasema
thumb|Aseman laiturialuetta Oranienburger Torin metroasema on metroasema Berliinissä, Berliinin metron U6-linjan varrella Naturkundemuseumin ja Friedrichstraßen asemien välillä. Asema avattiin vuonna 1923.
52.52611°N, 13.38694°W
Luettelo kansainvälisistä suuntanumeroista
Tämä on luettelo kansainvälisistä suuntanumeroista.
Vyöhyke 9: Itä- ja Etelä-Aasia, Lähi-itä
Nolla (0) ei ole käytössä.
Suomuviiltopeippo
Suomuviiltopeippo (Amadina erythrocephala) on afrikkalainen loistopeippolaji. Suomuviiltopeipon arvioitu esiintymisala on 1 600 000 km².
Suomuviiltopeippoa on havaittu Angolassa, Botswanassa, Lesothossa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Zimbabwessa.
Ulkonäkö ja pituus
Urospuolisella suomuviiltopeipolla on kirkkaanpunainen pää, sen rinta ja vatsa on vaaleanruskea tummansävyisillä reunoilla. Kaula on harmaa vaaleilla pisteillä. Käsisulkien tyvillä on valkoisia raitoja. Naaraalla ei ole punaista päätä, sen pää on harmaa ja yleensä naarailla on tasaisemmat värisävyt. Suomuviiltopeipon yhteispituus päästä pyrstöön on 13–14 senttimetriä.
Vartalo (kielitiede)
Vartalo eli sanavartalo on morfeemi, johon suffiksit ja muu kieliopillinen aines on liitettävissä. Vartalo voi olla joko johtamaton (juuri) tai johdettu (johdos). Sekä nomineilla (substantiivit, adjektiivit, numeraalit ja pronominit) että verbeillä on vartalo, johon voidaan liittää tunnus ja taivutuspääte. Tunnus on nomineissa monikon, verbeissä aikamuodon tai tapaluokan tunnus. Niissä sanoissa, joissa on astevaihtelu, vartalo voi olla joko vahvassa tai heikossa asteessa. Vokaaliin loppuvaa vartaloa kutsutaan vokaalivartaloksi, konsonanttiin loppuvaa vastaavasti konsonanttivartaloksi. Sanalla voi olla kaksi erilaista vartaloa: vokaalivartalo, joka on kaikilla sanoilla, ja lisäksi konsonanttivartalo. Nominin vartalo voi olla perusmuodon, nominatiivin kaltainen tai loppuosastaan erilainen.
Esimerkkejä
Substantiivilla saari on sekä vokaali- että konsonanttivartalo. Sen vokaalivartalo saadaan yksikön essiivistä: saare|na. Konsonanttivartalo saadaan esiin yksikön partitiivista: saar|ta.
Verbillä mennä on myös vokaali- ja konsonanttivartalo. Vokaalivartalo ilmenee indikatiivin preesensin monikon 3. persoonassa mene|vät. Konsonanttivartalo saadaan esiin imperatiivin yksikön 3. persoonasta: men|köön.
Aiemmin ovat konsonanttivartalot olleet nykyistä yleisempiä, nykyisin niillä saadaan tekstiin vanha sävy: lasna ollessaan. Joskus on leikillisesti ruvettu taivuttamaan sanoja ikään kuin niillä olisi konsonanttivartalo, mutta se on virheellistä. Esimerkiksi: kaali > kaalta, pitää olla kaalia, ja viini (juoma) > viintä, pitää olla viiniä.
Tikkaus
Tikkaus on joko koristeommel, muotoa tukeva ommel tai kestävyyttä lisäävä ommel jossakin tekstiilikappaleessa. Toisin kuin sauma se ei kiinnitä kahta kangaskappaletta toistensa jatkoksi. Sen sijaan päällyskangas, vuori ja mahdollinen täyte voidaan kiinnittää toisiinsa tikkaamalla. Esimerkiksi naisten jakuissa ja vastaavissa käytetään paljon tikkauksia, joilla ei välttämättä ole muuta tarkoitusta kuin koristaa vaatetta tai asustetta. Muotoa antava tikkaus voi olla vaikkapa kauluspaidan kauluksen saumanvarojen tikkaus kauluksen sisäkauluriin. Tikkauksella voidaan kiinnittää myös esimerkiksi farkun saumanvarat sauman viereen, jolloin sauma kestää kovempaa kulutusta.
Vanutikkausta käytetään kankaan kuviointiin. Kuviot ommellaan suoraompeleella päällikankaaseen, samalla kiinnittyvät väliin jäävä vanu ja pohjakangas.
Abbas ibn Firnas
thumb|Ibn Firnasin patsas on Bagdadin kansainväliselle lentokentälle vievän tien varrella. Abbas ibn Firnas (arab. عباس بن فرناس‎) (n. 809/810 – 887 jaa.), mahdollisesti sama henkilö kuin Armen Firman, oli islamilaisen historiankirjoituksen mukaan monipuolinen andalusialainen yleisnero. Hänet tunnetaan etenkin lentämisen pioneerina.