cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Yardbirds
Perustaminen (1963)
Keith Relf (laulu, huuliharppu), Chris Dreja (rytmikitara), Jim McCarty (rummut) ja Paul Samwell-Smith (basso) perustivat toukokuussa 1963 The Yardbirdsin, johon tuli mukaan soolokitaristiksi Anthony "Top" Topham. Yhtye sai bluesmuusikko Cyril Daviesilta kiinnityksen soittaa yhtyeensä taukojen aikana tämän klubi-illoissa Lontoon Twickenhamissa. Davies järjesti heille viikoittaisen esiintymisen Harrowissa ja yhtye alkoi harkita siirtymistä ammattilaisiksi. Tophamin vanhemmat eivät hyväksyneet tätä sekä opiskelun keskeytystä ja hän erosi yhtyeestä. Eric Claptonista tuli yhtyeen uusi soolokitaristi syyskuussa 1963.
Maine (1964–1965)
Vuonna 1964 yhtye julkaisi albumin The Yardbirds with Sonny Boy Williamson. Albumi äänitettiin joulukuussa 1963 konsertissa Lontoon Crawdaddy-klubilla ja se ilmestyi vuoden 1964 alussa.
Yhtyeen ensimmäinen oma albumi Five Live Yardbirds ilmestyi samana vuonna. Albumi julkaistiin alun perin vain Isossa-Britanniassa. Lisäksi julkaistiin kaksi singleä.
Vuonna 1965 Julkaistiin Graham Gouldmanin säveltämä "For Your Love", josta tuli yhtyeen ensimmäinen hitti. Kappaleen sovituksessa kitaroilla oli melko pieni osa sen perustuessa spinettiin ja bongorumpuihin
Clapton lähti yhtyeestä vuoden lopulla vastalauseena sille, että yhtye oli siirtymässä pop-vaikutteiseen suuntaan, jolloin blues jäi toissijaiseksi.
Jimmy Pagen aika
Jimmy Page oli katsomassa konserttia ja liittyi yhtyeeseen aluksi Samwell-Smithin tilalle auttaakseen jo sovituissa konserteissa. Vakiintumisen jälkeen tehtiin päätös Chris Drejan siirtymisestä basistiksi. Yhtye teki kiertueita Yhdysvalloissa ja Beckin heikko terveys alkoi rasittaa häntä. Yhtye soitti useita konsertteja vain nelimiehisellä kokoonpanolla.
Pagen ja Beckin aikainen kokoonpano teki vain yhden singlen Over Under Sideways Down/Psycho Daisies. Single nousi Yhdysvalloissa sijalle 43.
Kokoonpano esiintyy Michelangelo Antonionin elokuvassa Blow-Up – erään suudelman jälkeen klubikohtauksessa soittaen kappaletta "Train Kept A-Rollin'". Ääniraidalla kitaristeina ovat Beck ja Page.
Jeff Beck jätti yhtyeen vuoden 1966 kesällä. Yhtye teki uutta suuntaa sekä materiaalia kokeillessaan koe- ja demoäänityksiä. Materiaalia julkaistiin albumilla Little Games heinäkuussa 1967 vastoin sen tarkoitusta. Yardbirds sai vielä hitin vain Yhdysvalloissa julkaistusta Manfred Mann -yhtyeen "Ha Ha Said the Clown" cover-versiosta.
Yhtyeen viimeinen single "Goodnight Sweet Josephine" julkaistiin tammikuussa 1968. Singlen b-puoli "Think About It" sisälsi tulevan Led Zeppelin -hitin "Dazed and Confused" kitarariffejä. Page oli yhtyeen johtajana kesään 1968 saakka, jolloin yhtye lopetettiin vaikka sanotaan tosin, että yhtye oli hengeltään jo lopetettu edellisenä vuonna, vaikka yhtyeellä oli hyvä konserttimaine erityisesti Yhdysvalloissa.
Yhtye esiintyi viimeisen kerran Lutonissa heinäkuussa 1968. Page perusti John Paul Jonesin ja laulajan Robert Plantin kanssa Led Zeppelinin nimellä The New Yardbirds kiertuesopimusten täyttämiseksi. Chris Dreja tuli aluksi mukaan suunnitelmaan mutta erosi John Paul Jonesin tulon myötä.
Albumin Live Yardbirds featuring Jimmy Page nauhat hyllytettiin yhtyeen vaatimuksesta konsertin äänityksen epäonnistuttua ja asiaankuulumattomien äänitehosteiden lisäämisen vuoksi. Albumi julkaistiin myöhemmin Led Zeppelinin suosion hyödyntämiseksi, mutta Pagen vaatimuksesta se vedettiin nopeasti pois markkinoilta.
Muut jäsenet Yardbirdsin jälkeen
Paul Samwell-Smithistä tuli menestyvä tuottaja. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Cat Stevensin albumit, esimerkiksi Teaser And The Firecat ja Tea For The Tillerman. Muita ovat olleet muun muassa Renaissance, Jethro Tull (Broadsword And The Beast) ja Chris de Burgh.
Keith Relf ja Jim McCarty jatkoivat aluksi folk-duona nimellä Together ja perustivat 1970-luvulla suosioon nousseen progressiivisen Renaissance-yhtyeen. Relf toimi yhtyeessä kitaristina laulaen vain taustoja. Hän jättäytyi yhtyeestä pois kahden albumin jälkeen ennen varsinaista läpimurtoa. 1970-luvulla Relf tuotti muun muassa Medicine Head -duon hitin "(And the)Pictures in the Sky" Hän kuoli tapaturmaisesti kotonaan sähköiskuun toukokuussa 1976.
Myös McCarty jäi pois Renaissance-yhtyeestä ennen varsinaisen suosion kautta. Hän oli mukana muun muassa Yardbirdsin jäsenten muodostamassa Box of Frogs -kokoonpanossa. Hän on johtanut omaa yhtyettään Jim McCarty Band.
Chris Dreja opiskeli valokuvaajaksi. Hän otti Led Zeppelinin ensimmäisen albumin kansikuvan ja hänestä tuli myöhemmin menestyvä mainoskuvaaja.
Singlejä
"For Your Love" kappaleessa vierailevat Brian Auger spinetti ja Denny Piercey bongorummut.
A-puolesta tehtiin versio, jossa intro soitetaan äänensärkijällä muokatun kitaran sijasta sitarilla. Versio on julkaistu kokoelmilla.
A-puolella kuoron basso-osuudet laulaa Giorgio Gomelsky, joka oli tähän aikaan yhtyeen manageri. Kappale perustuu gregoriaaniseen kirkkomusiikkiin jonka McCarty ja Samwell-Smith sovittivat yhtyeelle.
B-puolen sävelsi Manfred Mann -yhtyeen Mike Hugg.
1960 - luvulla singlen kappaleita ei aina julkaistu albumeilla. Sekä singlet että muita kappaleita on julkaistu kokoelmilla, esimerkiksi
Kirjallisuutta
Vaikka Yardbirds ei ole pääaihe Yorken ja Davisin kirjoissa, ne tarjoavat tietoa Yardbirdsin vaiheista ja levytyshistoriasta sekä eri jäsenten lausuntoja.
Ran
Ran on Akira Kurosawan vuonna 1985 ohjaama historiallinen elokuva. Elokuvan nimi tulee japanin kielen kaaosta tarkoittavasta sanasta.
Tarina perustuu Shakespearen näytelmään Kuningas Lear ja daimio Mōri Motonarin elämästä kertoviin legendoihin. Ranin päähenkilö on Sengoku-kauden sotaherra Hidetora Ichimonji, joka päättää luopua kruunustaan kolmen poikansa hyväksi.
Naisilleni
Naisilleni on Pertti Neumannin kokoelmalevy vuodelta 1992. Kokoelma sisältää Neumannin soolokappaleita vuosilta 1985–1992. Soolokappaleiden lisäksi kokoelmalla on Neumannin S.E.X.-yhtyeen kappale "Uuden aamun kitarat".
Luettelo NHL:n tilastokärjistä
Tämä on luettelo NHL:n parhaista pelaajista maratontilastojen mukaan. Tähän on listattu ne pelaajat, joilla on eniten pisteitä, maaleja ja syöttöjä.
Runkosarjan tilastot
Luettelo on päivitetty 19.11.2019. {|
Ran
Tuotanto
Akira Kurosawa sai idean elokuvasta 1970-luvun alussa, jolloin hän luki Japanin Sengoku-kauden daimiosta Mōri Motonarista (1497–1571). Motonari tunnetaan paitsi oman aikansa yhtenä taitavimmista strategeista ja diplomaateista, mutta ehkä parhaiten todennäköisesti sepitetystä kohtauksesta kolmen poikansa kanssa. Motonari selittää pojilleen vertauskuvaa käyttäen, kuinka yksi nuoli on helppo vääntää katki, mutta kolme nuolta yhdessä on paljon hankalampi katkaista. Motonarilla oli todellisuudessa yhdeksän poikaa, mutta heistä kolme tärkeintä olivat Mōri Takamoto, Kikkawa Motoharu ja Kobayakawa Takakage. Kurosawa alkoi kehittää tarinaa, jossa veljet eivät tekisi niinkään yhteistyötä, vaan kamppailisivat toistensa kanssa samaan tapaan, kuin William Shakespearen tragediassa Kuningas Lear vuodelta 1606. Shakespearen tarinan kuninkaan tyttäret muuttuivat tosin miehiksi, koska Kurosawan mukaan tämä sopi keskiajan Japaniin sijoittuvaan tarinaan.
The Goodiepal Equation
The Goodiepal Equation on Sami Sänpäkkilän ohjaama suomalais-tanskalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2017.
Ran
Tuotanto
Kurosawa palkkasi elokuvan Hidetora Ichimonjin rooliin elokuvassaan Kagemusha aikaisemmin näytelleen Tatsuya Nakadain. Nadakai näytteli Mōri Motonariin perustuvaa roolia Sengoku-kauden sotaherrana, joka luovuttaa vallan kolmelle pojalleen. Ennen tuotannon alkua elokuvaa varten tehtiin satoja pukuja pääosin käsin. Pelkästään niiden valmistamiseen kului kaksi vuotta. Eri haarniskoja oli 1 400. Hevosia kuvauksiin tarvittiin 200. Pukujen ja hevosten lisäksi eri kuvauspaikoille rakennettiin suuria lavasteita. Rakennettuihin lavasteisiin lukeutui esimerkiksi Fujivuorelle rakennettu elokuvassa tuhoutuva linna. Kurosawa oli elokuvaa ohjatessaan jo 75-vuotias. Hän oli lähes sokea. Hänen apulaisensa käyttivät kuvauksissa laajasti Kurosawan aikaisemmin maalaamia kuvakäsikirjoituksia. Kurosawa sattui kuvausten aikana menettämään myös useita henkilöitä lähipiirissään. Hänen kanssaan monissa elokuvissa työskennelleet Ryu Kuze ja äänittäjä Fumio Yamoguchi kuolivat molemmat parin päivän sisällä toisistaan tammikuussa 1985. 1. helmikuuta kuoli Kurosawan vaimo Yôko Yaguchi. Kurosawa keskeytti kuvaukset vaimonsa kuoleman jälkeen vain päiväksi.
The Goodiepal Equation
Elokuva on henkilödokumentti tanskalaisesta muusikosta ja performanssitaiteilijasta Parl Vesteristä, joka käyttää taiteilijanimeä Goodiepal.
Ran
Näyttelijät
Lähde:
Max Pirkis
Max William R. Pirkis (s. 6. tammikuuta 1989 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi roolistaan elokuvassa Master and Commander: Maailman laidalla (2003). Vuosina 2005–2007 hän esiintyi televisiosarjassa Rooma.
Ran
Vastaanotto
Ran sai ensi-iltansa Tokiossa Japanissa 25. toukokuuta 1985. Sitä esitettiin vielä ennen laajempaa levitystä useilla eri elokuvajuhlilla. Elokuva ei menestynyt lipputulojen kannalta kovin hyvin. Se tuotti juuri ja juuri kustannuksiensa verran. Elokuva sai kuitenkin useita Oscar-ehdokkuuksia, sekä monia muita kansainvälisiä palkintoja. Elokuvakriitikot ovat pitäneet sitä yhtenä Kurosawan parhaista elokuvista.
Elokuvakriitikkojen arvioita kokoava Rotten Tomatoes antoi elokuvalle 88. arvioon perustuvan arvosanan 97 %. Saman tapainen palvelu Metacritic antoi elokuvalle arvosanan 96/100. The New York Timesin kriitikot valitsivat Ranin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Max Pirkis
Pirkis voitti vuonna 2004 Young Artist -palkinnon.
Lapislatsuli
pienoiskuva|upright|Kuvassa näkyy lapikselle omaisia valkoisia ja kullanvärisiä sulkeumia.
Lapislatsuli (myös lasuurikivi, lapis lazuli, lasuriitti ja lapis) (Na,Ca)8(AlSiO4)6(SO4,S,Cl)2 on läpinäkymätön, lasikiiltoinen, korukivenä käytetty puolijalokivi. Lapis on väriltään tumman- tai syvänsininen, mutta sisältää usein myös valkoisia tai kullanvärisiä sulkeumia.
Lapiksen nimessä yhdistyvät latinan lapis ’kivi’ ja persian sinistä väriä tarkoittava sana azul.
Lapis luokitellaan kivilajiksi, koska se koostuu useammasta mineraalista.
Kovuus: 5–6
Ominaispaino: 2,38–2,42
Kidejärjestelmä: Kuutiollinen
Esiintyminen
pienoiskuva|Afganistanin-puoleinen Badahšan maakunta Afganistanin kartalla. Lapis saattaa joskus esiintyä marmorissa kauniina kiteinä. Useimmiten sen tapaa kuitenkin tiiviinä massana yhteenkasvettuneena valkoisen kalsiitin ja keltaisen rikkikiisun kanssa. Näiden mineraalien esiintyminen yhdessä lapiksen kanssa viittaavat sen aitouteen. Lapista saattaa esiintyä hyvinkin suurina kimpaleina.
Erittäin hyvälaatuista syvänsinistä lapista on löydetty antiikin ajoista lähtien vain Sar-e-sangista (”kiven paikasta”), joka sijaitsee koillisessa Afganistanissa, Hindukušvuoristossa Badahšanin maakunnassa. Sar-e-sang on kylä kahden kaupungin, Faisabadin ja Eskazirin välissä. Siellä sijaitsevat arvokkaat Badahšanin kaivokset, joista lapislatsulia on louhittu jo 6 000 vuotta. Afganistanin epävakaa tilanne nykypäivänä on vaikeuttanut kaivostoimintaa ja vähentänyt lapiksen tuotantoa. Tämän vuoksi korkealaatuisen lapiksen markkinahinnat ovat nousseet huomattavasti.
Lapista on löydetty myös Andien vuoristosta Chilestä läheltä Ovallen kaupunkia, Sambiasta, Siperian Baikaljärveltä Venäjältä, Angolasta, Burmasta, Pakistanista, Yhdysvalloista (Kaliforniasta ja Coloradosta) sekä Kanadasta. Näistä esiintymistä saatava lapis on kuitenkin hailakampaa ja vähempiarvoista kuin Sar-e-sangin kaivoksista tuotettu lapis.
Työstö
pienoiskuva|Lapislatsulia on esiintynyt aina isoinakin kimpaleina, joten siitä on voitu työstää pienoispatsaita, kulhoja ynnä muuta. Yleensä lapis pyöröhiotaan ja siitä valmistetaan helmiä kaulakoruihin. Siitä voidaan työstää myös moninaisia taide-esineitä, kuten pienoispatsaita, maljakoita ja kulhoja, koska lapista on saatavilla isoinakin kimpaleina.
Vähempiarvoisempi, väriltään vaaleansininen lapislatsuli pyritään toisinaan tummentamaan upottamalla se väriliuokseen. Tällainen kivi on kuitenkin helposti tunnistettavissa, kun sitä hierotaan alkoholiin tai asetoniin kastetulla vanutupolla. Tällöin värjätystä lapiksesta irtoaa väriainetta vanutuppoon.
Keinotekoiseen eli synteettiseen lapikseen lisätään toisinaan murskattua pyriittiä, jotta se vaikuttaisi aidolta. Tällaisesta kivestä kuitenkin puuttuvat aidolle lapikselle ominaiset pyriitin kidemuodot ja -pinnat.
Hoito
Lapis on erittäin herkkä kivilaji. Se on hyvin arka erityisesti hapoille ja saippualle, ja kuuma vesikin voi olla sille vahingollista. Tämän takia kaikki korut joissa on lapislatsulia, on hyvä ottaa pois aina ennen astiapesua tai muita kotitöitä. Lapis ei myöskään kestä hyvin painetta tai iskuja.
Historia
pienoiskuva|Lapista käytettiin jo muinaisessa Egyptissä. Kuva [[Louvren museosta Ranskassa.]] pienoiskuva|vasen|upright|Jauhettua lapislatsulia käytettiin ultramariinin raaka-aineena. Lapislatsuli on eräs kaikkein vanhimmista korukivistä ja sillä on käyty kauppaa tuhansien vuosien ajan. Sitä on löydetty muun muassa muinaisesta pakistanilaisesta Mehrgarhin kylästä. Lapista ovat käyttäneet sumerilaiset, babylonialaiset, assyrialaiset ja faaraoiden ajan egyptiläiset. Egyptiläinen yläluokka käytti lapista erityisesti hienona silmämeikkinä, johon tosin vain kaikkein rikkaimmilla oli varaa. Antiikin aikoina ja keskiajalla lapislatsulia kutsuttiin myös safiiriksi eli samalla nimellä, jolla nykyisin tarkoitetaan täysin toisenlaista jalokiveä. Tuolloin uskottiin, että lapislatsuli oli onnea tuova talismaani, joka muun muassa sodassa suojasi käyttäjäänsä haavoittumiselta.
Jauhettua lapista on käytetty arvokkaana sinisenä öljyvärimaalina 1500-luvulla. Materiaali kulki silkkitietä pitkin Eurooppaan. Se oli pitkien kuljetusreittiensä vuoksi erittäin kallista ja vain kuuluisilla ja rikkailla taiteilijoilla oli varaa käyttää tätä ultramariiniksi kutsuttua maalia. Vuonna 1824 ultramariinille kuitenkin kehitettiin Ranskassa synteettinen vastine, jota kutsuttiinkin ranskalaiseksi ultramariiniksi. Lapis on ollut ja on edelleenkin maailman kallein värimateriaali.
Keisariajan Venäjällä lapista käytettiin suorastaan tuhlailevasti. Esimerkiksi keisarin palatsissa Puškinissa ja Pietarissa lapista käytettiin kokonaisten huoneiden rakentamiseen ja laatoittamiseen.
pienoiskuva|upright|[[Mesopotamialainen lapisriipus, noin 2900 eaa.]]
Final Fantasy VII
Final Fantasy VII on Squaren (nyk. Square Enix) kehittämä ja julkaisema Final Fantasy -pelisarjaan kuuluva roolipeli. Peli julkaistiin alun perin PlayStationille vuonna 1997, ja seuraavana vuonna Eidos levitti pelin Windows-versiota. Elokuussa 2015 peli julkaistiin myös iOS:lle, ja huhtikuussa 2020 se julkaistiin uusintaversiona PlayStation 4:lle. Final Fantasy VII oli pelisarjansa ensimmäinen osa, joka julkaistiin myös Euroopassa ja Australiassa. PlayStation-version levittäjänä toimivat Sony Computer Entertainmentin tytäryhtiöt.
Peli oli ilmestyessään niin kriitikoiden kuin pelaajien suosiossa. Se oli selkeästi PlayStationin ”Killer App” eli jo itse pelikonetta myytiin pelkästään Final Fantasy VII:n pelaamista varten. Peli kuuluu myös jälkikäteen arvioituna PlayStationien parhaimmistoon. GameFAQs-sivustolla se äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi peliksi vuosina 2004 ja 2005, ja Famitsū-lehdessä marraskuussa 2006 se pääsi toiselle sijalle listalla sadasta parhaimmasta pelistä koskaan.
Final Fantasy VII:stä tehtiin myös muutamia spin-off-tuotteita. Jotkin pelin hahmoista esiintyvät muun muassa peleissä Ehrgeiz ja Kingdom Hearts. Pelille tehtiin myös vuonna 2005 jatkoksi 3D-animaatio Final Fantasy VII: Advent Children, joka sijoittuu aikaan pelin tapahtumien jälkeen, ja samaan DVD-julkaisuun liittyvä lyhyt anime-elokuva Last Order: Final Fantasy VII, joka kertoo uudelleen erään kohtauksen pelistä. Vuonna 2006 ilmestyi myös Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII, joka kertoo erillisen tarinan tapahtumista itse pelin ja Advent Children -elokuvan jälkeen. Uusin Final Fantasy VII:een perustuva peli Crisis Core: Final Fantasy VII kertoo tapahtumista ennen Final Fantasy VII:n ilmestymistä.
Final Fantasy VII:n musiikeista vastasi pelisarjan edellisten osien tapaan Nobuo Uematsu.
Versiot
Pelistä on kaksi versiota. Alkuperäinen versio julkaistiin vain Japanissa. Kansainvälisesti julkaistu versio on tästä parannettu painos, ja se julkaistiin Japanissa nimellä Final Fantasy VII International. Tämä versio muuttaa viimeisen vastustajan mahtihyökkäystä pitemmäksi ja näyttävämmäksi ja lisää peliin kaksi vaihtoehtoista, erittäin haastavaa vastustajaa (Ruby ja Emerald WEAPON).
Käännös
Pelistä on olemassa kaksi englanninkielistä käännöstä. Ensimmäinen on Sony Computer Entertainmentin tekemä käännös PlayStation-versioon. Toinen on Eidoksen tekemä käännös Windows-versiota varten; tämä on parannettu versio PlayStation-version käännöksestä.
Mytöönjärvi
Mytöönjärvi Mytöjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Milano
Milano (lomb. Milán, ) on kaupunki Pohjois-Italiassa Lombardian alueella. Se on myös samannimisen metropolikaupungin keskus. Milanon asukasluku on noin 1,38 miljoonaa, joten se on Italian toiseksi suurin kaupunki.
Milanon metropolialueen (muun muassa Milano, Como, Lecco, Varese) asukasluku on arviolta noin 4,2 miljoonaa (2012, Eurostat). OECD:n määrittelemällä Milanon metropolialueella puolestaan asuu yli seitsemän miljoonaa ihmistä.
Milano on Italian taloudellinen keskus ja Italian pörssin kotikaupunki. Se tunnetaan myös yhtenä maailman muodin keskuksista. Via Montenapoleonen varrella on lähes kaikilla merkittävillä vaatemerkeillä oma liikkeensä. Milanossa päämajaa pitävät myös muun muassa Alfa Romeo ja Pirelli. Milanolaiset jalkapalloseurat AC Milan ja Inter Milan tunnetaan ympäri maailman. Milano on kuulu myös oopperastaan, La Scalasta.
Sijainti
pienoiskuva|vasen|Naviglio Granden kanaali
Milano sijaitsee Pon sivujoen Olonan runsasravinteisessa laaksossa Pon alangon länsiosassa. Comojärvi ja Sveitsin raja sijaitsevat noin 50 kilometriä Milanosta pohjoiseen. Po virtaa kaupungin eteläpuolitse noin 35 kilometrin päässä sen keskustasta. Milanon halki virtaavat puolestaan Olona-, Lambro- ja Sevesojoet. Kaupungin alueella on useita keinotekoisia kanaaleja (Navigli), kuten Naviglio Grande, Naviglio Pavese, Naviglio della Martesana, Vettabbia ja Redefossi (johon laskevat Seveson ja Naviglio della Martesanan vedet).
Italian virallisessa seismisessä luokituksessa Milano kuuluu vyöhykkeeseen 4 (zona 4) eli alhaisen maanjäristysriskin alueeseen.
Ilmasto
pienoiskuva|Lambrojokea Parco Lambrossa pienoiskuva|Hevoskastanjoita Giardini Pubblici Indro Montanellissa
Milanossa on mannerilmasto, talvet ovat viileitä ja kesät kuumia ja kosteita. Lunta sataa marraskuun ja tammikuun välisenä aikana. Köppenin ilmastoluokituksessa Milano sijoittuu keskileveysasteiden lauhkeaan ilmastovyöhykkeeseen (Cfa). Milanon keskustan sääasemalla (Stazione meteorologica di Milano Centro) vuoden keskilämpötila oli 13,8 °C kaudella 1961–1990 ja Linaten lentokentän sääasemalla (Stazione meteorologica di Milano Linate) puolestaan 12,5 °C. Milanoa vaivaa usein ilman seisahtuminen paikalleen, mikä suosii sumujen muodostumista ja pahentaa ilman saasteisuutta. Talvet ovat normaalisti viileitä ja kosteita, kesät sitä vastoin kuumia, kosteita ja heikkotuulisia. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä oli keskustan sääasemalla 895 mm ja Linatessa 944 mm. Sateet jakautuvat melko tasaisesti koko vuodelle.
Kaupungin rakenne
Puolustusmuurit, kanaalit ja maantiet ovat muodostaneet Milanon historiallisen keskustan ympärille vuosisatojen saatossa kehiä. Viisi tärkeintä kehää sisimmästä uloimpaan ovat:
Historia
pienoiskuva|vasen|300-luvulla elänyt Pyhä Ambrosius (Aurelio Ambrogio) on Milanon suojeluspyhimys. pienoiskuva|vasen|Milano vuonna 1158 pienoiskuva|vasen|Cinque giornate di Milano eli "[[Milanon viisi päivää" (18.–22. maaliskuuta 1848). Tuolloin milanolaiset nousivat itävaltalaishallintoa vastaan. Baldassare Verazzin (1819–1886) maalaus.]]
Antiikki
On oletettu, että insubreiksi kutsuttu kelttiheimo perusti Milanon noin vuonna 600 eaa. Historioitsija Titus Liviuksen mukaan heitä johti prinssi Belloveso, joka joukkoineen löi alueella aiemmin asuneet etruskit. Paikkakunnasta kehittyi insubrien tärkein kaupunki.
Roomalaiset valloittivat kaupungin vuonna 222 eaa. ja antoivat sille nimen Mediolanum. Keisari Hadrianuksen aikana Mediolanumista tehtiin colonia eli sotilassiirtokunta nimellä Colonia Aelia Augusta Mediolanum. 300-luvulla Mediolanum toimi valtakunnan länsiosan ja sitten Länsi-Rooman valtakunnan pääkaupunkina. Ensimmäisenä sen otti pääkaupungikseen Maximianus noin vuonna 303. Mediolanum menetti asemansa pääkaupunkina Ravennalle Honoriuksen aikana 400-luvun alussa.
Mytöönjärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,5 metriä mpy.
Milano
Langobardien aika
Rooman valtakunnan hajoaminen ja myöhäisantiikkisen yhteiskunnan rappio johtivat demografiseen kriisiin. 400-luvulla Milanon valloittivat germaaniset ostrogootit, joiden valtakaudella kaupungin vaikea poliittinen asema jatkui: Sitä koettelivat muun muassa burgundien hyökkäys 400-luvun lopulla ja tuhoisa goottisota vuosina 535–553. Langobardit valloittivat Pojoen laaksoon 500-luvulla, heidän kuninkaansa Alboin saapui Milanoon vuonna 569. Alueen kaupungit ja maaseutu alkoivat elpyä. Pohjois-Italia sai nimen Langobardia Major, josta on peräisin nykyisen Lombardian nimi. Milanosta tuli yksi uuden langobardien kuningaskunnan keskuksista. Sen asema maallisen ja hengellisen vallan keskuksena vahvistui edelleen frankkien valtakaudella.
Myöhempi keskiaika
pienoiskuva|Milano vuonna 1573 pienoiskuva|W. Leitchin piirustus 1840-luvun puolivälin Milanosta. pienoiskuva|Giacomo Brogin (1822–1881) valokuva Milanosta. Etualalla uusklassinen Porta Ticinese, joka rakennettiin 1801–1814.
Milano sai 1000-luvulla lähes itsenäisen aseman Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan sisällä. Huhtikuussa 1162 Fredrik I Barbarossa tuhosi kaupungin, mutta se nousi jälleen kukoistukseen Lega Lombardan voitettua Legnanon taistelun 29. toukokuuta 1176.
Myöhäiskeskiajalla Milanon herruudesta taistelivat della Torren ja Viscontin suvut. Della Torret olivat Pohjois-Italian mahtisuku 1200-luvulta 1400-luvulle, kunnes Viscontin suku syrjäytti heidät. Viscontit perustivat Milanon herttuakunnan (Ducato di Milano) 11. toukokuuta 1395. Renessanssin aikana sitä johtivat Visconti- ja Sforza-sukujen herttuat. Herttuakunta kävi sotia Venetsiaa vastaan 1400-luvun alusta alkaen, kunnes 9. huhtikuuta 1454 osapuolten välillä solmittiin Lodin rauha. Vuonna 1494 alkoi niin kutsuttujen Italialaissotien sarja. Vuosina 1500–1512 ja 1515–1521 Milanoa hallitsivat ranskalaiset. 27. huhtikuuta 1522 kaupungin tuntumassa käytiin tuhansia kuolonuhreja vaatinut Bicoccan taistelu, jossa Espanjan joukot löivät ranskalaiset ja venetsialaiset. Nykyisin Bicocca on eräs Milanon pohjoisista kaupunginosista. Italialaissodat päättyivät huhtikuussa 1559 solmittuun Cateau-Cambrésisin rauhaan. Sen seurauksena pienten herttuakuntien autonomia heikkeni oleellisesti.
Espanjalaishallinnosta itävaltalaishallintoon
Milanossa elettiin espanjalaishallinnossa vuodesta 1540 vuoteen 1706. Vaikka espanjalaisten hallintoa pidettiin huonona, kaupungin kulttuuri- ja taide-elämä kehittyi. Barokin kaudella Milanossa luotiin huomattavia taiteen "jalokiviä", joista monet ovat säilyneet jälkipolville. Vuosien 1628–1630 tuhoisa rutto jätti jälkensä Milanoon ja sen kulttuurielämään. Alessandro Manzoni kuvailee synkkiä ruttovuosia teoksissaan Kihlautuneet ja Storia della Colonna Infame.
1700-luvun alussa Itävalta korvasi Espanjan Milanon isäntänä. Itävallan armeijan marsalkka Eugen Savoijilainen saapui kaupungin porteille 24. syyskuuta 1706. Espanjalaisvallan korkein edustaja, Vaudemontin prinssi poistui Milanosta pikaisesti ja jätti sen uusille vallanpitäjille. Pohjoisnaapurin valtakausi katkesi kolmeksi vuodeksi, kun Sardinian kuningaskunta otti vallan vuosiksi 1733–1736. Itävallan kaudella kulttuuri kukoisti: Milanossa vaikuttivat muun muassa tiedemiehet Pietro Verri, Cesare Beccaria ja Paolo Frisi. Itävaltalaishallinto päättyi 9. toukokuuta 1796, jolloin vallan kahvaan tarttui Napoleon I.
1800-luku
Vuosina 1796–1799 Milano oli Cisalppisen tasavallan pääkaupunki, 1802–1805 Italian tasavallan pääkaupunki ja 1805–1814 Italian kuningaskunnan pääkaupunki.
1900-luku
Milanossa järjestettiin Maailmannäyttely vuonna 1906. Sosialistinen liike sai vahvan sijan Milanossa, myös fasisteille kaupunki oli tärkeä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1919, Milanossa perustettiin fasistinen Fascio di Combattimento (Squadristi). Vuonna 1922 Benito Mussolini aloitti Milanosta marssinsa kohti Roomaa, jonka seurauksena Italiasta tuli fasistinen diktatuuri yli kahdeksi vuosikymmeneksi.
Toisen maailmansodan aikaisissa ilmapommituksissa Milano kärsi suurempia vaurioita kuin muut Italian kaupungit. Elokuussa 1943, niin kutsutun "helvetillisen viikon" (settimana d’inferno) aikana, liittoutuneet pudottivat kaupunkiin 4 000 tonnia pommeja. Ne tuhosivat kolmanneksen rakennetusta alueesta. Englantilaisten Bomber Commandin tarkoitus oli tuhota Milano tulimyrskyllä ja pakottaa Italia pois sodasta. Pon laakson kostean ilmaston ansiosta tulimyrskyllä ei ollut yhtä suurta tuhovaikutusta Milanossa kuin Saksan kaupungeissa. Englantilaiset tuhosivat useita historiallisesti merkittäviä rakennuksia, kuten Teatro alla Scalan ja Palazzo Marinon. Myös Galleria Vittorio Emanuele vahingoittui. Duomo sen sijaan säästyi tuholta. Muita vaurioitettuja rakennuksia olivat muun muassa Castello Sforzesco, Santa Maria delle Grazien kirkko, Palazzo Reale, Pinacoteca Ambrosiana ja Fatebenefratellin sairaala. Yli puoli miljoonaa ihmistä joutui jättämään kaupungin. 20. lokakuuta 1944 Gorlan kaupunginosan koulu jäi ilmapommittajien tähtäimeen, 184 lasta sai surmansa. Kaikkiaan tuon päivän pommituksessa tapettiin 614 ihmistä.
Toisen maailmansodan jälkeen Milano oli eräs Italian taloudellisen ja kulttuurisen jälleenrakentamisen moottoreita. Siitä tuli myös yksi maailman muodin ja muotoilun keskuksista. Sodassa pahoin vaurioitunut Teatro alla Scala avattiin restauroituna 11. toukokuuta 1946. Juhlakonsertissa orkesteria johti Yhdysvalloissa maanpaossa ollut Arturo Toscanini. Kaupunkikuvaa muutettiin sotaa edeltäneestä jonkin verran: Katuverkostoa modernisoitiin ja tornitaloja rakennettiin. Talouskasvun myötä Milanoon muutti runsaasti ihmisiä, etenkin Etelä-Italiasta. Voimakkainta kasvun aikaa olivat 1950- ja 1960-luvut. 1970-luvulla väestöä alkoi muuttaa ympäristökuntiin eli Hinterlandiin. Milanon kunnan väkiluku oli yli 1,7 miljoonaa vuonna 1971, josta se laski 1,25 miljoonaan vuonna 2001. Sittemmin väkiluku on jälleen kasvanut.
2000-luku
Italian historian tuhoisin lento-onnettomuus sattui Linaten kentällä 8. lokakuuta 2001. Onnettomuudessa kuoli 118 henkeä.
Milanon rakennustoiminta elpyi 2000-luvulla pitkän pysähtyneisyyden kauden jälkeen; esimerkiksi hylättyjä teollisuusalueita muutettiin korkeakoulujen kampusalueiksi. CityLife-hankkeen puitteissa Fiera di Milanon messualueelle suunnitellaan kolmen pilvenpiirtäjän hallitsemaa rakennuskokonaisuutta. Kaupungin kaakkoisosaan, noin 1,2 km²:n laajuiselle entiselle teollisuusalueelle puolestaan rakennetaan kaupunginosaa nimeltä Milano Santa Giulia, jonka pääsuunnittleijana toimi Norman Foster. Rakennustyöt keskeytettiin vuonna 2009 rakennuttajan taloudellisten vaikeuksien takia. 2010 havaittiin, että maaperä on niin saastunutta, että päiväkotia ei voitu avata.
Hallinnollinen jako
Milanon kunta on tiheään asuttu ja lähes täyteen rakennettu. Se jaettiin 1999 yhdeksään alueeseen, joita kutsutaan nimellä "municipio". Aiemmin vyöhykkeitä oli 20 ja niitä kutsuttiin nimellä "zona". Kaupungin säteittäinen rakenne näkyy vyöhykejaossa. Municipio yksi käsittää ydinkeskustan, muut kahdeksan vyöhykettä ympäröivät sitä säteittäisesti. Vyöhykkeet ulottuvat keskusvyöhykkeeltä kaupungin hallinnolliselle rajalle.
Final Fantasy VII
Uusintaversio
Vuoden 2015 E3-messuilla Square Enix julkaisi ilmoitusvideon Final Fantasy VII:n uusintaversiosta, Final Fantasy VII Remake, jota fanit ovat toivoneet kauan. Yoshinori Kitase palaa tuottajaksi, ja ohjaaja on Tetsuya Nomura. Peli on täysin uudistettu taistelusysteemin ja grafiikan pohjalta. Tetsuya Nomuran mielestä uusintaversio ei ole kunnollinen, jos vain pelin grafiikat päivitetään nykyaikaisiksi.
Pelijärjestelmä
300px|thumb|Final Fantasy VII:n taistelu Kuten muutkin Final Fantasy -pelit, Final Fantasy VII on pitkälti menupohjainen, japanilaistyyppinen roolipeli. Juonta kuljetetaan pääasiassa välinäytösten kautta; suurin osa näistä on pelimoottorilla tehtyjä, mutta uutena sarjan piirteenä joukossa on myös useita videovälinäytöksiä. Suuressa osassa videoanimaatioita käytetään myös pelin 3D-hahmoja videokuvan päällä.
Final Fantasy VII oli ensimmäinen sarjan peli, jossa hahmot on kuvattu 3D-grafiikan avulla. Pelialueiden taustat, taistelukohtauksia lukuun ottamatta, ovat kuitenkin edelleen käsin piirrettyjä 2D-kuvia. Final Fantasy VII:n toinen graafinen uudistus on videokuvan käyttö, joskin tästä sitä ja sarjan myöhempiä osia on toisinaan kritisoitu. Pelissä on myös yksi musiikillinen uudistus – viimeisessä taistelussa musiikissa kuullaan myös lauluosuus.
Taistelujärjestelmä on vuoropohjainen. Kuten Final Fantasy VI:ssa, pelissä käytetään ATB (Active Time Battle) -järjestelmää, jossa hahmojen taistelujärjestys vaihtelee heidän nopeutensa mukaan. Final Fantasy VI:n Desperation Attack -järjestelmästä on kehitetty Limit Break -systeemi, jossa hahmon saatua tarpeeksi vahinkoa hän voi tehdä yhden suuremman hyökkäyksen, jonka tyyppi vaihtelee hahmokohtaisesti.
Uutena piirteenä pelissä on materia-kuuliin pohjautuva taitojärjestelmä. Kuhunkin aseeseen ja haarniskaan voidaan liittää materioita, jotka sallivat erilaisten loitsujen ja erikoistoimintojen käytön. Materiat myös kehittyvät ajan myötä, jolloin ne mahdollistavat uusia toimintoja, ja ajan myötä ne saavuttavat täyden kehitysvaiheen, jossa ne jakautuvat uusiksi materioiksi. Materioita on viittä tyyppiä: loitsumateriat mahdollistavat loitsujen käytön, kutsuntamateriat mahdollistavat suurien hirviöiden kutsumisen tekemään valtavia hyökkäyksiä, komentomateriat mahdollistavat uusia komentoja, tukimateriat muuttavat niihin linkitetyn materian toimintatapaa (esimerkiksi All-materian linkittäminen loitsumateriaan mahdollistaa loitsun kohdistamisen kaikkiin vihollisiin kerralla), ja itsenäiset materiat muuttavat hahmon toimintaa muulla tavoin, usein muuttaen hahmon statistiikkoja.
Hahmot
Pelissä on useita päähahmoja, joita pelaaja voi käyttää ryhmässään.
Juoni
Pelin päähahmona on Cloud Strife, entinen Shin-Ra-energiayhtiön armeijan sotilas, joka halusi päästä armeijan ykköskaartin, SOLDIERin, jäseneksi. Hän toimii pelin alkaessa palkkasoturina. Hänet on värvätty mukaan AVALANCHE-nimiseen ekoterroristijärjestöön tuhoamaan mako-energialla – planeetan tuottamalla magian kaltaisella voimalla – toimiva reaktori suurkaupunki Midgarissa. Cloudin mukaan liittyy AVALANCHEn johtaja Barret Wallace. Tuhottuaan ensimmäisen reaktorin AVALANCHE palaa Midgari Sektori 7, jossa tutstutaan Cloudin lapsuudenystävään Tifa Lockhartiin. Tifa pyytää Cloudia jäämään, mutta hän osoittaa vähäistä kiinnostusta. Barretin antaessa Cloudille palkkionsa Cloud kuitenkin jää. Seuraavana päivänä he iskevät toiseen reaktoriin, mutta sen seurauksena Cloud joutuu muista eroon. Hän herää myöhemmin Sektori 5:en kirkossa ja tapaa kukkatyttö Aerith Gainsboroughin. Paikalle ilmaantuu Shin-Ran Turks-järjestö, joka yrittää kaapata Aerithin. Cloud kuitenkin onnistuu pelastamaan molemmat ja he pakenevat Aerithin kotiin. Aerith aikoo viedä Cloudin takaisin Sektori 7:än. Sektorin sisäänkäynnillä he näkevät Tifan matkalla Wall Marketiin Sektorissa 6. He menevät perään ja tunkeutuvat Don Corneon kartanoon ottamaan selvää Tifan aikeista. Tifa yrittää saada Don Corneolta tiedon, että kuka yrittää iskeä AVALANCHEa vastaan. Cloudin ja Aerithin avulla Tifa saa selville, että Shin-Ran turvallisuuspäällikkö Heidegger on yrityksen takana ja että Sektori 7:än on jo hyökätty. Kolmikko palaa sektoriin jossa Barret ja muu AVALANCHE tekevät kaikkensa pysäyttääkseen Shin-Ran. He eivät kuitenkaan onnistu ja samalla Aerith kidnapataan. Cloud, Barret ja Tifa onnistuvat pakenemaan ennen kuin Sektori 7 romahtai. Barret kuitenkin on vihasta ja surusta suunniltaan, koska hän luuli adoptiotyttärensä Marlenen kuolleen. Aerith sai Marlenen kuitenkin turvaan kotiinsa Sektori 5:en, joten he lähtevät katsomaan.
Marlene löytyy Aerithin kotoa ja Aerithin kasvatusäiti kertoo, että Aerith on viimeinen Cetra, planeetan muinaiskansaa. Cloud päättää pelastaa Aerithin ja Tifa ja Barret tulevat mukaan. He matkaavat Shin-Ran päämajaan. He löytävät Aerithin ja myös leijonan tapaisen olennon, jolla shin-ralainen professori Hojo yrittää tehdä kokeita. He vapauttavat molemmat ja ilmenee että olento osaa puhua. Olento liittyy mukaan ja hän tottelee nimeä Red XIII. Pian koko ryhmä jää kiinni ja heidät vangitaan.
Vankeina he eivät pysy kovin kauan. Joku tai jokin on tappanut useita Shin-Ran sotilaita ja sellien ovet ovat auenneet. Red XIII menee edeltä ottamaan selvää ja huomaa, että Jenova-näyte on vapautunut. Ylempänä he huomaavat Shin-Ran pääjohtajan kuolleen, tapettu erittäin pitkällä miekalla. Cloud sanoi, että vain yksi henkilö kykenee käyttämään juuri tuota kyseistä miekkaa: supersotilas Sephiroth, jonka on luultu kuolleen jo vuosia sitten. Pääjohtajan poika Rufus saapuu paikalle ja ottaa Shin-Ran johdon. Cloud ja muut joutuvat pakenemaan Midgarista kokonaan, sillä heillä on nyt kaksi ongelmaa: Shin-Ra ja Sephiroth. He matkaavat Kalmin kylään, jossa Cloud kertoo menneisyydestään viisi vuotta sitten, kun hän oli päässyt SOLDIERiin. Hän ja Sephiroth olivat saaneet tehtävän tutkia Nibelheimin kaupungissa sijaitseva Mako-reaktori. Tällä reissulla Sephiroth sai selville asioita itsestään ja hän tuli hulluksi ja tuhosi koko Nibelheimin. (Nibelheim on Cloudin ja Tifan kotikaupunki) Nyt Cloud aikoo päästä tasoihin hänen kanssaan tästä syystä.
Matkalla he tapaavat Yuffie Kisaragin, joka päättää liittyä heidän mukaan (Yuffie on salainen hahmo). Matka jatkuu Junoniin, jossa Rufus Shinra julistaa pääjohtajuutensa. Cloud kumppaneineen onnistuu livahtamaan huomaamatta rahtilaivaan, joka matkaa länteen. Laivassa he näkevät Sephirothin, joka käyttää Jenovaa heitä vastaan ja katoaa. Laivan rantauduttua Costa Del Soliin heidän matkansa jatkuu Coreliin, jonka Gold Saucer-huvipuistossa heidän seuraan liittyy Cait Sith. Matka jatkuu Red XIII:n kotiin Cosmo Canyoniin.
Cosmo Canyonissa Red XIII:n isoisä Bugenhagen opettaa heille Planeetan toimintaa. Planeetan sisällä virtaa sen elämän energiaa, jota kutsutaan Elämänvirraksi (Lifestream). Kaikki planeetan elämä on siitä peräisin. Kun elollinen olento kuolee, se palaa takaisin Planeettaan, eli Elämänvirtaan, ja se energia jatkaa kiertoa. Shin-Ran käyttämä Makoenergia on peräisin Elämänvirrasta, ja siten se ei saavuta todellista tarkoitustaan. Tämän takia Shin-Ran toiminta on Planeetalle haitaksi.
Red XIII aikoi jäädä Cosmo Canyoniin, mutta Bugenhagen näytti hänelle jotain tärkeää. Red XIII oli aina pitänyt isäänsä Setoa pelkurina, joka jätti hänet ja Cosmo Canyonin. Todellisuudessa Seto taisteli kanjonin puolesta loppuun asti. Red XIII:n nähtyä tämän hän päätti jatkaa matkaa Cloudin mukana.
Cosmo Canyonista matka jatkui Cloudin ja Tifan kotikaupunkiin Nibelheimiin. Siellä oli jotain outoa tekeillä, sillä koko kaupunki oli pystyssä aivan kuin sille ei olisi koskaan tapahtunut mitään. Myös kaupungin nykyiset asukkaat väittivät, ettei Sephiroth tuhonnut kaupunkia viisi vuotta sitten. Kaupungissa myös oli mustiin pukeutuneita miehiä. Sephiroth oltiin nähty jo aiemmin mustaan pukeuteneena. Cloud meni Shin-Ran kartanoon ja löysi sen kellarista Sephirothin, joka aikoi matkata Nibel-vuoren yli. Samalla Cloud löysi arkusta geneettisesti muokatun ihmisen, Vincent Valentinen (Vincent on myös salainen hahmo). Vincent liittyi mukaan, koska hänellä oli kana kynittävänä professori Hojon kanssa.
Cloud ja kumppanit seurasivat Sephirothia Rakettikaupunkiin, jossa vanha shin-ralainen raketti kökötti vinossa. He tapasivat siellä Cid Highwindin, joka yritti olla ensimmäinen ihminen avaruudessa, mutta hänen unelmansa sortui, kun hänen kollegansa Shera esti raketin laukaisun. Nyt Cid odotti pääjohtaja Rufusta. Cloud kysyi Cidiltä, voivatko he lainata hänen Tiny Bronco-lentokonetta. Cid kieltäytyi. Rufus tuli paikalle ja halusi myös lainata konetta. Hän kuitenkin yritti ryöstää sen, mutta Cloud ja kumppanit tulivat väliin. He pakenivat kaupungista Tiny Bronco ja Cid mukana. Heidät kuitenkin ammuttiin alas mereen, mutta onneksi kone kellui. Cid liittyi seuraan ja hän oli kuullut, että mustaan pukeutunut mies oli nähty matkaavan kohti Muinaisten Temppeliä. Cloud ja kumppanit lähtivät sinne.
Milano
Hallinnollinen jako
Taulukossa on mainittu Milanon municipio-alueet keskeisine tilastotietoineen.
Talous
Milano on Italian taloudellinen keskus. Kaupungin talouselämää on edistänyt sijainti Alppien yli kulkevien kauppareittien varrella. 1100-luvun lopulla Milanon taide-elämä kukoisti ja kaupungin tärkein teollisuudenala oli haarniskoiden valmistus. Samaan aikaan alettiin rakentaa kastelujärjestelmiä, joilla edistettiin ympäröivän maaseudun maataloutta. Villakaupan kehittyminen puolestaan antoi kimmokkeen silkin tuotannon kehitykselle. Venetsian ja Firenzen tapaan ylellisyystavaroiden tuotanto sai huomattavan aseman. Teollisen vallankumouksen myötä erityisesti Milanon pohjoispuolisen alueen taloudellinen painoarvo lisääntyi, energiaa teollisuus sai vesivoimasta. Tekstiiliteollisuuden merkitys väheni, vastaavasti metalli- ja koneteollisuuden sekä huonekalutuotannon merkitys kasvoi.
Teollisuus hallitsi Milanon talouselämää 1800-luvun lopulta 1970-luvulle. Suurimmat tuotantolaitokset rakennettiin esikaupunkeihin ja naapurikuntiin. Milano on edelleen merkittävä teollisuuskaupunki, vaikka teollisuuden merkitys on vähentynyt. Elinkeinorakenne on painottunut palveluiden suuntaan. Muodin ja muotoilun ohella keskeisiä ovat finanssiala, koulutuspalvelut, mainosala, kustannustoiminta, media ja IT-ala.
Milanon paikallinen bruttokansantuote on Rooman jälkeen Italian suurin, ja asukasta kohti huomattavasti korkeampi kuin Rooman. Vuonna 2000 Milanon osuus koko maan bruttokansantuotteesta oli 4,74 prosenttia. Italian merkittävin pörssi, Borsa Italiana, sijaitsee Milanossa Piazza degli Affarilla.
Liikenneyhteydet
pienoiskuva|Milanolainen raitiovaunu
Milanon lähellä on kolme kansainvälistä lentoasemaa, Malpensan kansainvälinen lentoasema, Linaten lentoasema ja Orio al Serion lentoasema. Nämä yhdessä muodostavat yhden Italian liikenteen tärkeimmistä solmukohdista.
Milanon päärautatieasemalta on junayhteyksiä joka puolelle Italiaa ja myös useisiin muun Euroopan kaupunkeihin. Muita suuria rautatieasemia ovat Porta Garibaldi ja Lambrate. Erillisen Ferrovie Nord Milano -yhtiön liikennöimän paikallisen rataverkon keskusasema on Cadorna josta on junayhteys muun muassa Malpensan lentokentälle. Milanon rautatieasemat:
Moottoritiet A52 (Tangenziale Nord Milano, pohjoinen kehä), A51 (Tangenziale Est Milano, itäinen kehä) ja A50 (Tangenziale Ovest Milano, läntinen kehä) sekä A4 muodostavat Milanoa ympäröivän yli satakilometrisen kehätiejärjestelmän. Rakenteilla on 33-kilometrinen Tangenziale Est Esterna di Milano (Autostrada TEM), joka yhdistää moottoritie A1:n A4:ään.
Milanosta etelään kohti Roomaa ja Napolia kulkee Italian tärkein moottoritie A1, joka tunnetaan myös nimellä Autostrada del Sole. Pohjois-Italian halki Torinosta Venetsian kautta Triesteen johtava moottoritie A4 eli Serenissima kulkee Milanon pohjoispuolitse. Milanosta Genovaan johtaa moottoritie A7 eli Autostrada dei Fiori/Serravalle. Moottoritie A8 yhdistää Milanon Vareseen ja A9 puolestaan Comoon ja Sveitsin rajalle. A8 ja A9 tunnetaan yhteisnimellä Autostrada dei Laghi. Nimensä mukaisesti "järvien moottoritie" kulkee Milanosta Comojärven ja Lago di Varesen rantamille.
Milanon metron ensimmäinen osuus avattiin 1964. Nykyisin se käsittää neljä linjaa, 103 asemaa. Viides linja on suunnitteilla. Milanossa liikennöivät myös raitiovaunut.
Väestö
pienoiskuva|[[Parco Sempione. Taustalla Castello Sforzesco.]]
Milanon väkiluku kasvoi nopeasti vuodesta 1861. Varsinkin toisen maailmansodan jälkeisenä aikana väkeä muutti Italian köyhtyvän eteläosan maaseudulta etsimään töitä pohjoisen tehtaista. Kasvu jatkui vuoteen 1971, jonka jälkeen se laski jyrkästi vuoteen 2001, kun väestöä alkoi muuttaa esikaupunkeihin. 2000-luvulla väestökehitys on tasaantunut. Uusi piirre on maahanmuuttajien suuri osuus, joka kymmenes koululainen on ulkomaista syntyperää, ja vuonna 2011 koko kaupungin väestöstä jo 20 % oli maahanmuuttajataustaisia.
Milanossa on selvä naisenemmistö. Kaupungin väestöstä oli 1. tammikuuta 2019 miespuolisia 663 000 (48,1 %) ja naispuolisia 716 000 (51,9 %).
Milanon suurkaupunkialue
pienoiskuva|Milanon yhdeksän hallintovyöhykettä. Edellinen, 20 vyöhykkeen jako oli käytössä vuosina 1978–1999. pienoiskuva|Milano ilmasta kuvattuna.
Milanon metropolialue (Area metropolitana di Milano) on väkiluvultaan Italian suurin. OECD:n tilastossa sen asukasluku on noin 7,4 miljoonaa, eli noin kahdeksasosa Italian väestöstä. Niin kutsuttu suur-Milano (Grande Milano) käsittää Milanon naapurikunnat ja ulottuu varsinkin pohjoisen ja idän suuntaan. Sen väkiluku oli 3 076 643 vuonna 2004.
Final Fantasy VII
Juoni
Temppeliin ei päässyt suoraan, vaan he tarvitsivat Avainkiven, joka oli Gold Saucerin johtajalla, Diolla. Cloud joutui taistelemaan taisteluareenalla saadakseen sen ja saikin sen. Mutta olosuhteiden pakosta he joutuivat jäämään Gold Sauceriin yöksi. Riippuen pelin keskusteluista tiettyjen henkilöiden kanssa, joko Tifa, Aerith, Yuffie tai Barret pyytää Cloudia treffeille. Hieman vastahakoisesti Cloud suostui. Treffien päättyessä he näkivät Cait Sithin Avainkiven kanssa. He menivät perään, mutta Cait Sith onnistui luovuttamaan kiven Shin-Ralle. Cloud oli raivoissaan Cait Sithille, mutta Cait Sith tunnusti häpeällisesti, että hän oli vakooja. Hän kertoi, että todellisuudessa häntä hallitaan Shin-Ran päämajasta Midgarista, eikä hän kertonut kuka. Lisäksi hän oli "kidnapannut" Marlenen, joten Cloudin oli tehtävä niin kuin Cait Sith halusi. Cait Sith pysyi yhä joukon mukana.
Ryhmä matkaa temppeliin ja selvittivät tiensä läpi sen monista ansoista. Sephiroth on myös temppelissä, jossa hän paljastaa suuren suunnitelmansa: temppeli itsessään on Musta Materia, jolla on kyky käyttää kaikkein voimakkainta mustaa magiaa, Meteoria. Sephiroth aikoo käyttää Meteoria aiheuttamaan planeetalle niin suuren haavan, johon Elämänvirran on pakko puuttua parantaakseen haavan. Mutta Sephiroth asettaisi itsensä Elämänvirran tielle ja imisi kaiken sen voiman itseensä tullakseen jumalaksi. Cait Sith uhraa itsensä kutistaakseen temppelin kannettavaan kokoon, jolloin Cloud ryhmineen saisi Mustan Materian. Mutta Sephiroth onnistuu manipuloimaan Cloudin antamaan materia tälle. Cloud pyörtyy ja Aerith lähtee omin päin pysäyttämään Sephirothia.
Toivuttuaan Cloud päättää lähteä Aerithin perään. Aertih löytyy pohjoiselta manteereelta Unohdetusta kaupungista rukoilemasta, kunnes Sephiroth ilmestyy ja lävistää Aerithin, tappaen tämän. Kukistettuaan jälleen Jenovan, Cloud tajuaa, etteivät he missään vaiheessa jahtaneet Sephirothia, vaan Jenovaa, jota Sephiroth hallitsi. Cloud päättää jatkaa pidemmälle löytääkseen oikean Sephirothin ja pysäyttää hänet.
Pohjoisessa kraatterissa Cloud antaa Mustan Materian muille säilytettäväksi. Sephiroth näyttää Cloudille ja Tifalle illuusioita liittyen Nibelheimin tuhoon, jonka seurauksena Cloud herkkä mielenterveys alkaa pettää ja Tifa myöntää, ettei Cloud koskaan ollut Nibelheimissä viisi vuotta sitten. Tämä tuhoaa Cloudin mielen, jolloin hän on vain Sephirothin sätkynykke. Käyttäen tätä hyödykseen Sephiroth saa Mustan Materian ja kutsuu Meteorin. Shin-Ran väki Rufusin johdolla saapuu myös paikalle, jolloin professori Hojo paljastaa, että Cloud on epäonnistunut projekti liittyen Jenovan soluihin. Meteorin ilmestymisen johdosta Planeettaa suojelevat aseet vapautuvat ja maailma ajautuu sekasortoon. Cloud jää kraatteriin mutta muun ryhmän onnistuu paeta Shin-Ran kanssa.
Tifa herää Junonissa, jossa Shin-Ra yrittää pitää tilanteen hallussa teloittamalla hänet ja Barret. Mutta Cait Sithin ja muiden heidän ystäviensä avustuksella he pääsevät pakoon Highwind-ilmalaivalla. Myöhemmin he löytävät Cloudin Mideelin kylästä, joka putosi Elämänvirtaan kraatterista ja nyt kärsi pahasta Mako-myrkytyksestä. Tifa jää Cloudin luo samalla kun muu ryhmä lähtee Cidin johdolla estämään Shin-Raa käyttämästä Valtavia Materioita Meteoria vastaan, tietäen, ettei se auttaisi.
Hankittuaan Valtavat Materiat ryhmä palaa Mideeliin, jonne yksi Planeetan aseista hyökkää ja Elämänvirta purkautuu. Cloud ja Tifa putoavat Virtaan, jossa Tifa auttaa Cloudia löytämää oikean itsensä. Samalla myös paljastuu, että Cloud oli Nibelheimissä viisi vuotta sitten Shin-Ran sotilaana, ja SOLDIER joka tuli Nibelheimiin Sephirothin mukana oli Cloudin ystävä Zack Fair. Cloud ei suostunut näyttämään kasvojaan Tifalle, koska hän häpesi epäonnistumistaan. Sephiroth päihitti Zackin, mutta Cloudin onnistui käyttää Zackin miekkaa yllättämään Sephiroth. Auttaessaan Tifaa Sephiroth lävisti Cloudin ja Cloud heitti tämän Mako-reaktoriin. Näiden paljastusten myötä Cloudin mieli paranee.
Yksi Planeetan aseista uhkaa hyökätä Midgariin, jossa Shin-Ra on luonut uuden aseen tarkoituksena tuhota Pohjoisen kraatterin yltä Sephirothin luoma kilpi. Cloud ja muut palaavat Midgariin pysäyttämään Shin-Ran, koska tykin käyttö vain voimistaisi Sephirothia. Shin-Ra tuhoaa aseen ja kilven, mutta Hojo ottaa aseen hallintaansa antaakseen pojalleen Sephirothille lisävoimaa. Tämän kaiken aikana Rufus oletettavasti menehtyy, ja Shin-Ra kaatuu.