cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tortuga
Historia
Vuonna 1635 espanjalaiset valtasivat Tortugan takaisin ja karkottivat englantilaiset ja ranskalaiset. Valloitus oli kuitenkin lyhytaikainen, koska saarella ei nähty kokonsa puolesta olevan strategista merkitystä. Ranskalaiset ja englantilaiset merirosvot pääsivätkin pian palaamaan. Vuonna 1638 espanjalaiset palasivat kolmannen kerran häätääkseen saarelta ranskalaiset ja vasta saapuneet hollantilaiset siirtokuntalaiset. Espanjalaiset miehittivät saaren, mutta siirtokuntalaiset karkottivat nämä vuonna 1640, minkä jälkeen ranskalaiset rakensivat Fort de Rocherin linnoituksen luonnonsatamaan. Tämän avulla ranskalaiset torjuivat espanjalaisten hyökkäyksen seuraavana vuonna.
Vuoteen 1640 mennessä Tortugan bukanieerit kutsuivat itseään Rannikkoveljiksi (Brethren of the Coast). Merirosvot olivat pääasiassa ranskalaisia ja englantilaisia, seassaan pieni joukko hollantilaisia. Vuonna 1645 valtaapitävä ranskalainen kuvernööri toi saarelle noin 1 650 prostituoitua tarkoituksenaan rauhoittaa levottomat merirosvot. Vuonna 1654 espanjalaiset valtasivat saaren neljännen ja viimeisen kerran.
Vuonna 1655 englantilaiset ja ranskalaiset valtasivat saaren takaisin Elias Wattsin johdolla. Watts oli saanut Jamaikan sotilaskomentajalta eversti William Braynelta komennuksen toimia Tortugan kuvernöörinä. Vuonna 1660 englantilaiset valitsivat ranskalaisen Jeremie Deschampsin kuvernööriksi. Tämä vannoi uskollisuutta Ranskan kuninkaalle, otti käyttöön Ranskan värit ja esti useita Englannin yrityksiä saada Tortuga vallattua takaisin.
Bukanieeriaikakausi kääntyi kohti loppuaan vuoden 1670 tienoilla. Monet merirosvoista siirtyivät puunhakkaajiksi ja puukauppiaiksi. Tähän aikaan walesilainen kaappari Henry Morgan kutsui Tortugan merirosvoja liittymään miehistöönsä. Ranska palkkasi heidät iskujoukoukseen, mikä antoi Ranskalle aiempaa vahvemman aseman Karibian alueella. Tämän seurauksena merirosvoja ei saatu täysin hallintaan, vaan nämä jatkoivat Tortugan pitämistä puolueettomana piilopaikkana merirosvotulle omaisuudelle.
Vuonna 1680 uusi parlamentin päätös kielsi ulkomaisissa väreissä purjehtimisen, mikä oli iso oikeudellinen isku Karibian merirosvoille. Eurooppalaisten valtojen allekirjoittama Regensburgin rauhansopimus päätti merirosvouden vuonna 1684. Suurin osa sopimuksen solmimista seuranneista merirosvoista toimi kruunun alaisuudessa aiempia bukanieeriliittolaisiaan vastaan. Saint-Dominguen siirtokunnan pääkaupunki siirrettiin Tortugalta Port-de-Paix'iin Hispaniolan mantereelle vuonna 1676.
Maantiede
pienoiskuva|1600-luvulla piirretty kuva Tortugasta Tortugan saari sijaitsee Haitin pohjoisrannikon edustalla. Se on vuoristoinen ja kallioinen. Saaren pohjoispuoli on erityisen kallioinen. 1600-luvun alussa saaren asukkaat elivät saaren eteläpuolella, missä sijaitsi satama. Pohjoispuolta kuvailtiin luoksepääsemättömäksi sekä maitse että mereltä.
Siirtomaakaudella asuttu alue oli jaettu neljään osaan; ensimmäinen näistä oli Low Land ("Alamaa"). Tällä alueella sijaitsi saaren satama, minkä vuoksi sitä pidettiin tärkeimpänä. Toinen alue oli Middle Plantation ("Keskiplantaasi"); alueen maanviljelijät eivät tunteneet maaperän ominaisuuksia, ja sitä käytettiin yksinomaan tupakanviljelyyn. Kolmannen, saaren länsiosassa sijaitsevan osan nimeksi annettiin La Ringot ("Silmukka"). Neljättä osaa kutsuttiin nimellä La Montagne ("Vuori"). Sinne perustettiin saaren ensimmäiset plantaasit.
Alueen 1600-luvun maantiede tunnetaan parhaiten Alexander O. Exquemelinin yksityiskohtaisesta kuvauksesta kirjassaan "Zeerovers," missä hän kuvaa vuoden 1666 matkaansa saarelle.
Eräänä yönä...
Eräänä yönä... on Edu Kettusen vuonna 1989 julkaistu albumi, jonka kaikki kappaleet hän on sanoittanut, säveltänyt ja sovittanut. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "Kone älä hyydy" ja nimikappale "Eräänä yönä". "Maailman laidalla" soi instrumentaaliesityksenä radiossa esitettyjen Harjunpää-kuunnelmien tunnusmusiikkina.
Taikuri Oz
Taikuri Oz on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva, jonka on ohjannut Sidney Lumet, ja joka perustuu Frank Baumin klassikkosatuun Ihmemaa Oz. Elokuvan pääosissa esiintyvät Diana Ross, Michael Jackson, Nipsey Russell ja Ted Ross.
Eräänä yönä...
Kappaleet
A-puoli
Taikuri Oz
Juoni
Dorothy on 24-vuotias tyttö, joka asuu Em-tätinsä ja Henry-setänsä luona. Em ehdottaa Dorothylle, että tämä muuttaisi muualle ja perustaisi perheen. Em haluaisi Dorothyn ryhtyvän opettamaan yläasteikäisiä, mutta tyttö toteaa viihtyvänsä lasten kanssa. Dorothy rientää karkaavan Toto-koiransa perään ja löytääkin sen, mutta joutuu lumesta muotoutuvan pyörremyrskyn sisään. Idän hyvä haltiatar Glinda puhaltaa pyörremyrskyn kädestään. Dorothy lentää kaupungin yllä ja putoaa pyöreään hiekkalaatikkoon, joka on ihmisgraffitien peittämässä puistossa. Hiekan seasta Dorothy löytää Toton.
Eräänä yönä...
Kappaleet
B-puoli
Taikuri Oz
Juoni
Ihmisgraffitit alkavat irtautua seinästä ja osoittautuvat ystävällisiksi. He haluavat kiittää Dorothyä siitä, että tämä tappoi noidan, Evermanin, joka piti heitä graffitti-ihmisinä. Paikalle saapuu Neiti Yksi, joka loitsii hopeiset korkokengät Evermeanin jaloista Dorothyn jalkoihin. Neiti Yksi sanoo, ettei kenkiä saa ottaa pois ennen kuin Dorothy pääsee takaisin kotiin. Neiti Yksi kertoo, että Dorothy on Munchkinlandissä ja kertoo tälle Wizistä. Wiz on velho, joka pystyy tekemään ihmeellisiä asioita.
Dorothy saatetaan taksille, ja hän kysyy, miten Wizin luo pääsee. Neiti Yksi toteaa, että tytön tarvitsee vain seurata Yellow Brick Roadia. Taksin ovi ei aukeakaan, ja Neiti Yksi katoaa. Dorothy lähtee vaeltamaan ja kohtaa Variksenpelättimen, jota varikset kiusaavat. Dorothy päättää vapauttaa Variksenpelättimen, mutta tämä ei osaa kävellä. Toto pelottelee varikset pois, ja Dorothy opettaa Variksenpelättimen kävelemään. Variksenpelätin kertoo Dorothylle, ettei hänellä ole aivoja, vaan pää täynnä roskaa. Dorothy pyytää Variksenpelättimen mukaansa, sillä jos Wiz osaa järjestää Dorothyn kotiin, niin hän voi myös hankkia Variksenpelättimelle aivot. Dorothy ja Variksenpelätin kulkevat pitkin Yellow Brick Roadia. Huvipuistossa he kohtaavat Peltimiehen, joka sanoo, että hänen luojansa teki hänelle kaiken paitsi sydämen. Dorothy onnistuu saamaan myös Peltimiehen mukaan Wiziä tapaamaan.
Dorothy, Variksenpelätin ja Peltimies menevät katsomaan museossa olevaa kivileijonaa. Kun Variksenpelätin koskee kivileijonan tassua, leijona herää eloon. Sen sisältä tulee oikea leijona, joka on hyvin vihastunut Variksenpelättimen kosketuksesta. Toto puraisee leijonaa jalkaan, jolloin tämä huudahtaa ja alkaa itkeä. Leijona paljastaa olevansa leijona ilman rohkeutta. Myös leijona suostuu tulemaan mukaan kohti Wizin valtakuntaa.
Lauri Anttila
Ura
Anttila opiskeli Lahden Taideyhdistyksen koulussa vuosina 1959–1960 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1960–1961. Hän valmistui vuonna 1965 sisustusarkkitehdiksi Taideteollisesta oppilaitoksesta. Anttila työskenteli Alppilan yhteislyseon käsityönopettajana vuosina 1964–1965 ja Helsingin yhtenäiskoulussa vuonna 1974. Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1965–1969 ja 1970–1971. Vuosina 1969–1982 hän oli Arkkitehtitoimisto Arno Ruusuvuoren suunnittelijana.
Vuosina 1973–1976 ja 1978–1981 Anttila opetti Taideteollisessa korkeakoulussa sekä vuosina 1981–1984 Suomen Taideakatemian koulussa. Kuvataideakatemiassa hän oli yliopettaja 1986–1989, rehtori 1988–1994 ja professori 1989–2001. Anttila oli Kuvataideakatemiaan perustamansa tila-aikataiteen osaston emeritusprofessori. Hän oli kunniatohtori sekä Kuvataideakatemiassa että Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa.
Tuotannosta
Anttilan taidekäsitystä luonnehtii tutkiva asenne. Hänen taiteensa lähtee usein luonnon havainnoinnista, mihin hän käyttää tieteen menetelmiä. Havaintonsa hän esittää taiteen keinoin. Anttila liikkuu tieteen ja taiteen rajamailla ja hänen teostensa taustalla on usein muiden kuvataiteilijoiden, kirjailijoiden, säveltäjien tai tutkijoiden teoksia. Esimerkkinä Anttilan työskentelystä ovat hänen lukuisat julkiset tilataideteoksensa, joissa hän hyödyntää esimerkiksi omia tähtitieteeseen perustuvia havaintojaan. Tällainen on muun muassa vuonna 2010 Helsingin Kaivopuistoon valmistunut aurinkokelloveistos Helios.
Anttila on alusta lähtien soveltanut taiteessaan toisaalta satunnaisuutta, toisaalta systematiikkaa ja haastanut siten käsitystä taiteesta, joka perustuu taiteilijan tietoisiin päätöksiin tai itseilmaisuun.
Piknik
thumb|Thomas Colen maalaus The Picnic Piknik (kirjoitetaan joskus myös piknikki) eli eväsretki on huviretki, johon olennaisesti sisältyy eväiden syöminen ulkona. Suomenkielisen sanan takana ovat englannin picnic, ranskan pique-nique ja saksan Picknick. Ranskan sana on alkuperäsana.
Piknik-sanan käytöstä on merkintöjä 1500-luvulta alkaen Ranskasta ja 1700-luvulta Englannin puolelta. Ranskan vallankumouksen 1789 jälkeen rahvas pääsi kuninkaallisiin puistoihin, ja kansa rynnisti niihin viettämään uutta vapaa-aikaansa (työaikaa alettiin säädellä samoihin aikoihin).
Yhdysvalloissa itsenäisyyspäivä 4. heinäkuuta on suosittu piknik-päivä. Helsingissä ylioppilaat puolestaan juhlistavat vappuaamua piknikillä Ullanlinnanmäellä. Vastaava tapa on muun muassa Lappeenrannan teknillisen yliopiston teekkareilla, jotka kokoontuvat piknik-eväineen Lappeenrannan linnoituksen valleille, sekä Turussa, jossa eväsretki toteutetaan Vartiovuorella tähtitornin kupeessa.
Aamiainen ruohikolla (Le déjeuner sur l'herbe), Édouard Manet’n maalaus vuodelta 1862, on kenties taidehistorian kuuluisin piknik-kuvaus. Bellmanin epistolat ja Peter Weirin elokuva Huviretki hirttopaikalle (1975) kuvaavat myös aihetta.
Calliola
thumb|Ilmakuva Calliolan alueesta
Historia
thumb|Entinen navettarakennus, jonka tiloissa nykyisin IdeaCallio, Kirjasto, Purje ja Idylli. 1800-luvun puolivälissä Rågön tila, "Rågöstrand", erotettiin omaksi itsenäiseksi tilakseen samassa kylässä sijainneesta Jeppans Gårdista.
Rågö oli saman kalastajasuvun omistuksessa aina 1950-luvulle asti. 1960-luvulla saarella oli hiljaista, sillä maatalous oli jo tuolloin loppunut alueelta. 1970-luku toi saarelle kesäasukkaat. Alueen elämä vilkastui entisestään, kun saaren mantereeseen yhdistävä silta rakennettiin.
Calliolan synty
thumb|Rantamaisema talvella Oopperalaulaja Timo Mustakallio toteutti 1970-luvulla unelmansa, ja loi saaristolaistilalleen lomakylän. Mustakallio tunnettiin kansainvälisesti taiteilijanimellä Callio, joka on edelleen paikan nimi.
Paikka toimi SKOP Pankin virkistyskeskuksena, kunnes se vuonna 1997 siirtyi nykyisille omistajilleen Maiju ja Kari Kasaselle. Pariskunta aloitti Calliolassa nykyisen kokous-, ravintola- ja majoitustoiminnan. Calliolan pihapiiri käsittää 16 rakennusta, joista osa on alkuperäisiä Rågön tilan aikaisia rakennuksia ja osa uudempia kokous-, majoitus- ja ravintolatiloja.
Matkaenduro
Matkaenduro on moottoripyörä, joka on yhdistelmä katupyörää ja kilpaenduroa. Kutsutaan myös nimellä katuenduro, jolloin tarkoitetaan yleensä enemmän asvalttikäyttöön tarkoitettua pyörää. Suosittuja matkaenduromalleja ovat mm. BMW GS, KTM Adventure, Kawasaki KLR, Suzuki DRZ, Suzuki V-Strom ja Honda XL -sarjat.
Ominaisuudet
Tyypillisiä ominaisuuksia matkaendurolle ovat pinnavanteet, suuret joustovarat, iso bensatankki, pystyssä oleva istuma-asento, yksi tai kaksi sylinteriä ja 150-220 kg painoa. Monet matkaendurot on rakennettu kisaenduron moottoria miedontamalla ja lisäämällä tieliikennekäyttöön vaadittavat ominaisuudet. Vaikka monet kuljettajat tuskin koskaan vievät pyöriään metsään, ovat monet mallit silti erittäin maastokelpoisia kuten LC4:set ja DRZ:tat. Toiset painavammat mallit ovat sitten mukavia ajaa sekä asvaltilla että sorateillä kuten GS-sarja.
EPOC
EPOC oli Psionin kehittämä käyttöjärjestelmä mobiililaitteille, joka nimettiin Symbianiksi Ericssonin ja Nokian ostettua enemmistöosuus Psionista vuonna 1998. Myös Motorola liittyi Symbianin käyttäjiin. Matsushita, joka oli maailman neljänneksi suurin matkapuhelimien valmistaja liittyi myös käyttöjärjestelmän käyttäjiin.
Käyttöjärjestelmän viimeinen julkaisu oli EPOC32 Release 5, jonka johdosta ensimmäinen Symbian OS julkaisu oli versio 6.0.
Pietarin paradoksi
Pietarin paradoksi on esimerkki, jolla perustellaan utiliteettiteorian tarvetta. Siinä esitellään uhkapeli, joka on mielivaltaisen edullinen pelaajalle, ja sitten perustellaan, ettei keskivertohenkilö kuitenkaan panostaisi siihen mielivaltaisen suurta summaa. Sen keksi Nicolaus I Bernoulli.
EPOC
Ydin
EKA2 (EPOC Kernel Architecture 2) on toinen iteraatio Symbianin 32-bittisestä ytimestä, joka seuraa 8- ja 16-bittisiä ytimiä. 8-bittinen versio oli käytössä vuonna 1984 julkaistussa Psion Organiserissa. 16-bittinen EPOC-ydin oli sidottu Intel 8086 -arkkitehtuuriin. EPOC32 (jälkikäteen nimetty EKA1:ksi) aloitti elämän vuonna 1994 ja julkaistiin vuonna 1997 Psionin Series 5 kämmentietokoneessa. EKA1 oli täysin 32-bittinen ilman 8086:n segmentoidun muistikäsittelyn vaikutuksia. EKA2 kehitettiin vuonna 1998.
Pietarin paradoksi
Tutkitaan uhkapeliä, jossa pelaajan voittama summa arvotaan heittämällä kolikkoa. Voittosumma määräytyy sen mukaan, monennellako heitolla tulee ensimmäinen klaava siten, että jos se tulee n. heitolla, niin pelaaja voittaa 2^n euroa. Olennainen kysymys paradoksissa on, että kuinka paljon pelaajan kannattaa maksaa voidakseen osallistua tähän peliin, tai mistä hinnasta ilmaiseksi saatu osallistumisoikeus kannattaa myydä toiselle. Voittosumman odotusarvo on , minkä tulkinta on, että mistä hinnasta hyvänsä peli suosii pelaajaa tai pelaaja pitkällä tähtäyksellä pääsee voitolle. Mutta kuka olisi käytännössä halukas maksamaan pelistä vaikka miljoona euroa, tai panttaamaan kaiken omaisuutensa osallistumisoikeudesta? Moni saattaisi todellisuudessa myydä tällaisen pelin ilmaiseksi saadun ainutkertaisen osallistumisoikeuden toiselle vaikkapa tuhannesta eurosta, sillä todennäköisyys voittaa vähintään sama summa on alle kaksi tuhannesosaa.
Fredrik I (Tanska)
thumb|200px|Kuningas Fredrik I kultakolikossa toisen vaimonsa Sofian kanssa.
Fredrik I (7. lokakuuta 1471 – 10. huhtikuuta 1533) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1523 kuolemaansa saakka.
Fredrikin isä oli Tanskan, Norjan ja Ruotsin ensimmäinen Oldenburg-sukuinen kuningas Kristian I, jonka kuoltua 1481 kuninkaaksi tuli Fredrikin isoveli Hannu. Hannun kuoltua valtaan tuli tämän poika Kristian II, joka kuitenkin pakotettiin eroamaan vuonna 1523, jolloin Fredrikistä tuli kuningas. Fredrikille oli tarjottu Tanskan kruunua jo kymmenen vuotta aikaisemmin Hannun kuoleman jälkeen, mutta tällöin hän kieltäytyi tietäen aatelin olleen uskollinen Kristianille. Maanpakoon ajettu Kristian yritti vielä vallankaappausta 1532, mutta epäonnistui.
Fredrikin valtakaudelle osui talonpoikaiskapinoita ja voimistuva protestanttiliike, mutta hän onnistui välttämään suuremmat yhteenotot, vaikkei häntä minään erityisen suurena valtiomiehenä pidetäkään. Hän omaksui joitakin Lutherin ajatuksia ja salli Tanskan luterilaisille uskonnonvapauden. Luterilaisten suosiminen takasi Fredrikille talonpoikien suosion ja kasvatti kuninkaan valtaa kirkkoon verrattuna.
Perhe
Vuonna 1502 Fredrik I meni naimisiin 15-vuotiaan pikkuserkkunsa Anna Brandenburgilaisen (1487–1514) kanssa. Pari sai kaksi lasta, joista toisesta tuli Fredrikin kuoleman jälkeen kuningas Kristian III.
Anna kuoli 1514 26-vuotiaana. Neljä vuotta myöhemmin Fredrik nai 20-vuotiaan Sofia Pommerilaisen (1498–1568). Pari sai kuusi lasta.
Helen A. Johansson
Ann Helene Elisabeth Johansson (s. 10. lokakuuta 1961 Tranås) on ruotsalainen entinen raviohjastaja. Hän on ainoa naisohjastaja, joka on voittanut maailman arvostetuimpiin ravikilpailuihin kuuluvan Prix d'Amériquen. Johansson ohjasti tamman Ina Scot kilpailun voittoon vuonna 1995.
Lisäksi hänen saavutuksiinsa kuuluvat muun muassa Oslo Grand Prixin sekä Napolin Gran Premio Lotterian voitot Ina Scotilla. Johansson on Maria Burdovan ja Jennifer Tillmanin ohella ainoa nainen, joka on ohjastanut Elitloppetin finaalissa. Johansson lopetti raviohjastajan uransa jo 1990-luvun lopussa, mutta jatkoi edelleen valmennustoimintaa.
Tuho-osasto
Tuho-osasto (Scrubs) on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota esitettiin vuosina 2001–2010. Sarjan ensimmäinen osa esitettiin NBC:llä 2. lokakuuta 2001. Sittemmin sarjan kanavaksi vaihtui ABC, jolla esitettiin sarjan kaksi viimeistä tuotantokautta. Viimeinen jakso esitettiin 17. maaliskuuta 2010. Sarjan on luonut Bill Lawrence, joka on myös luonut muun muassa televisiosarjat Spin City ja Puumanainen.
Tuho-osasto keskittyy fiktiivisen Sacred Heartin sairaalan ympärillä työskentelevien henkilöiden elämään. Sarjaa kuvataan lähes poikkeuksetta sarjan päähenkilön John "J.D." Dorianin näkökulmasta, joka toimii samalla myös kertojana.
Sarja ei käytä normaalien tilannekomedioiden tapaan "purkitettua naurua", eli naurua, joka on lisätty erikseen sarjan ääninauhalle. Tuho-osasto erottuu muista sarjoista myös siinä, että se käyttää fyysistä komiikkaa paljon.
David Beatty
thumb|David Beatty David Beatty, jaarli Beatty (17. tammikuuta 1871 – 11. maaliskuuta 1936) oli brittiläinen laivastoamiraali, joka toimi ensimmäisenä merilordina eli merivoimien komentajana 1919–1927.
Beatty syntyi Stapeleyssa, Cheshiressa ja meni kadetiksi kuninkaalliseen laivastoon 1884. Hän palveli Egyptissä, oli valtaamassa takaisin Sudania 1897–1899, jossa pääsi Lordi Kitchenerin varamieheksi tämän Khartumin retkelle. Hänet ylennettiin komentajaksi sotaretken aikana. Hän oli brittiläisen merijalkaväen prikaatin mukana kukistamassa kiinalaisten boksarikapinaa 1900.
Hän nai 1900 rikkaan perijättären, tavaratalonomistaja Marshall Fieldin ainoa tyttären Ethel Treen. Pariskunnalla oli asunnot Lontoossa, Leicestershiressa ja Skotlannissa ja he jopa lounastivat joskus kuninkaan kanssa.
Beatty oli HMS Duke of Wellingtonin kapteeni 1900–1902 ja risteilijöiden HMS Juno, HMS Arrogant 1903–1904 ja HMS Suffolkin 1904–1905. Tämän jälkeen hänet nimitettiin armeijan neuvoston laivastoneuvontajaksi 1906. Hänestä tuli HMS Queenin kapteeni 1908 ja vara-amiraali 1.1.1910, 39-vuotiaana ja nuorimpana amiraalina Royal Navyssa sitten Nelsonin ja kuninkaallisen perheen jäsenten.
Hänelle tarjottiin Atlantin laivaston varakomentajan paikkaa, mutta hän pyysi päästä kotilaivastoon, mikä lähes pilasi hänen uransa, koska Atlantin komentajan paikkaa pidettiin arvokkaampana. Beatty laitettiin puolelle palkalle, mutta hänet pelasti meriministeri Winston Churchill, jonka hän tunsi on Sudanista, ja joka nimitti hänet yksityissihteerikseen.
Beatty sai 1912–1916 1. taisteluristeilijälaivueen komentajan paikan. Hän otti osaa Helgolandin, Doggermatalikon ja Skagerrakin taisteluihin. Kuninkaallisen laivaston komentaja John Jellicoen kanssa hänen osuttaan Skagerrakkissa on arvosteltu voimakkaasti. Hän menetti kaksi taisteluristeilijää ja hänen kerrotaan taistelun aikana todenneen pirun laivoissa olevan tänään jotain vikaa, kun kaksi oli räjähtänyt puolen tunnin sisään ("there seems to be something wrong with our bloody ships today").
Hänet nimitettiin suuren laivaston (Grand Fleet) komentajaksi 1916. Hän otti vastaan Saksan laivaston antautumisen Scapa Flow'ssa marraskuussa 1918 ja nyöryytti saksalaisia.
Ensimmäisenä merilordina ja laivastoamiraalina (1919–1927) hän leikkasi merivoimien vahvuuden rauhanajan mittoihin. Hänet aateloitiin 1919 arvonimillä Beattyn ensimmäinen jaarli, Borodalen varakreivi sekä paroni Beatty of the North Sea and Brooksby.
Jokirauskut
Jokirauskut (Potamotrygonidae' on Etelä-Amerikan joissa tavattava ruskokalalahko. Rustokaloista heimo on ainoa, jonka lajit ovat täydellisesti sopeutuneet elämään makeissa vesissä. Eräitä heimon lajeja pidetään myös akvaarioissa.
Lajit
Heimon lajien fossiileista vanhimmat on ajoitettu eoseenikaudelle.Jokirauskujen heimon arvellaan eriytyneen omaksi heimokseen myöhäisellä liitukaudella tai varhaisella tertiäärikaudella. Nykyään elävät jokirauskulajit jaetaan kolmeen sukuun. Mosaikkijokirausku (Paratrygon diereba) ja siimajokirausku (Plesiotrygon iwamae) muodostavat omat sukunsa ja Plesiotrygon-suvun lajeja on vähintään 18 muun muassa tiikerijokirausku (Potamotrygon falkneri), riikinkukkorausku (Potamotrygon motora) ja mustajokirausku (Potamotrygon leopoldi). Eräät luonnontieteilijät ovat pitäneet heimoa keihäsrauskujen (Dasyatidae) alaheimona.
Anatomia
Jokirauskut ovat keskikokoisia tai suuria kaloja ja niiden ruumiin halkaisija vaihtelee 25 senttimetristä yli metriin. Rintaevät ovat suuret ja ruumis on muodoltaan pyöreä. Ohuehkossa pyrstössä on myrkyllinen piikki, jonka pisto voi olla ihmisellekin vaarallinen. Jokirauskut ovat sopeutuneet elämään makeassa vedessä. Tämä ilmenee esimerkiksi pienempänä suolan eritykseen tarvittavana peräsuolen rauhasena, veren alhaisempana ureapitoisuutena ja Lorenzinin ampullan (sähköelin) rakenteen muutoksina verrattuna merivedessä eläviin rauskuihin. Hampaat ovat pienet ja teräväkärkiset ja niitä on suussa yleensä alle 50 riviä. Jokirauskulajit ovat ovovivipaarisia eli naaras synnyttää poikasia, jotka ovat kuoriutuneet kohdussa ollessaan.Väritykseltään heimon lajit ovat pohjaväriltään ruskeita tai mustia ja niissä on vaaleita tai mustia pilkkuja ja kuvioita.
Dayananda Saraswati
thumb|Dayananda Saraswati Dayananda Saraswati (1824–1883) oli intialainen uskonnollinen uudistaja ja filosofi ja hindulaisen Arya samaj -uudistusliikkeen perustaja. Hän edisti tärkeitä sosiaalisia uudistuksia, kuten lapsiavioliittojen kieltämistä ja lesken uudelleennaimista. Hän perusti monia oppilaitoksia ja hyväntekeväisyysjärjestöjä. Hänen perustamansa Arya samaj -liike oli nostamassa Intian kansallismielisyyden nousua ennen maan itsenäisyysliikettä.
Viljo Mömmö
Viljo Johannes Mömmö (27. kesäkuuta 1888 Sotkamo – 4. toukokuuta 1918 Sotkamo) oli suomalainen radikaali pastori, joka herätti vuonna 1916 julkaisemallaan pamfletilla suurta huomiota Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä.
Mömmön vanhemmat olivat kappalainen August Mömmö ja Hildur Sofia Beyrath. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Kuopion lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1910. Mömmö vihittiin papiksi 1911.
Mömmö hoiti apulaispapin tehtäviä useissa eri seurakunnissa. Hän oli Lappeenrannan vt. kappalaisena, Tohmajärven vt. kirkkoherrana ja viimeksi vuodesta 1916 Savonlinnan-Säämingin papiston apulaisena.
Mömmö kuoli keväällä 1918 keuhkotautiin.
Viljo Mömmö oli naimisissa vuodesta 1915 Toini Maria Warénin kanssa.
Tšetšeenin kieli
Tšetšeenin kieli (нохчийн мотт, noxçiyn mott) on tšetšeenien puhuma kieli joka kuuluu pohjoiskaukasialaiseen kielikuntaan. Tšetšeenin lähimmät sukukielet ovat naapuritasavallassa puhuttu inguušin kieli sekä Georgiassa batsin kieli. Kielen nimi tulee kylästä, jossa venäläiset väitetysti ensimmäisen kerran kohtasivat tšetšeenin puhujia.
Tšetšeenin kielellä on noin 1 393 000 puhujaa. Suurin osa heistä asuu Tšetšeniassa, jossa kieli on virallinen kieli. Lisäksi tšetšeeninkielisiä vähemmistöjä on naapuritasavalloissa Dagestanissa (noin 70 000), Ingušiassa (noin 95 400) ja Kalmukiassa (noin 6 100) sekä muualla Venäjällä ja Turkissa, Jordaniassa ja Syyriassa.
Historia
1700-luvun lopulla kielestä koottiin Katariina Suurelle noin 400 sanan sanasto. Ensimmäiset tutkimukset tšetšeenin kielestä tehtiin Venäjän pääesikunnan toimeksiannosta, ja Pjotr Uslar julkaisi vuonna 1888 kielen kieliopin.
Varsinainen tšetšeenin kirjakieli luotiin 1900-luvun alussa. Silloin otettiin käyttöön latinalainen kirjaimisto, joka korvasi siihen asti käydyn arabialaisen kirjaimiston. Latinalainen kirjaimisto oli käytössä 1920-luvun puolivälistä vuoteen 1938 asti, jolloin otettiin käyttöön kyrillinen kirjaimisto. Separatistinen hallitus otti uuden latinalaisen kirjaimiston käyttöön 1992. Päätös oli poliittinen, ja sillä vastustettiin venäläisyyttä. Se johti myös siihen, etteivät kielen puhujat enää osanneet lukea kieltä. Toisen Tšetšenian sodan jälkeen Tšetšeniassa on käytetty kyrillistäkin kirjaimistoa.
Fonologia
Tšetšeenin kielessä on paljon konsonantteja, murteesta riippuen noin 40–60. Se on kieliopiltaan hyvin omintakeinen, ja kielitieteilijöille se on mielenkiintoinen tutkimuskohde. Kielessä on myös runsaasti vokaaleja (noin 44) ja diftongeja.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Kirjaimisto
Tšetšeenin kielen kirjoittamiseen käytetään pääasiassa kyrillistä kirjaimistoa, mutta myös latinalainen ja arabialainen aakkosisto ovat käytössä. Lisäkirjaimia ovat Ӏ (palotška) ja ь (kyrillinen Ӏ korvataan tietotekniikan ongelmien vuoksi usein latinalaisella I-kirjaimella tai 1:llä). Esimerkiksi аь on [ɑ] (ä), уь [ɨ] (y), гІ lausutaan kuten arabian غ ja хь ح. Digrafeja kohdellaan pääasiassa yksikköinä.
Kielioppi
Tšetšeenin nominit jaetaan kuuteen taivutusluokkaan tai sukuun, joiden sanoilla on sama prefiksi. Verbi taipuu nominin suvun mukaan muttei persoonissa. Tšetšeeni on ergatiivinen kieli. Nomineilla on kahdeksan sijaa: nominatiivi, genetiivi, datiivi, ergatiivi, allatiivi, instrumentaali, latiivi ja vertailusija eli komparatiivi.
Urpo Siirala
Uuno Urpo Tapio Siirala, vuoteen 1935 Sirelius (3. tammikuuta 1908 Helsinki – 19. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Siiralan vanhemmat olivat kansatieteilijä U. T. Sirelius ja Elli Natulin ja puoliso vuodesta 1935 lääketieteen lisensiaatti Anni Sirkka Maija-Liisa Wegelius. Siirala tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1926 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1934. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1939, korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1937. Siirala työskernteli ensin sekä Helsingin yliopiston että Helsingin yleisen sairaalan ja Kiljavannummen parantolan palveluksessa. Hän oli korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori Turun yliopistossa 1947–1958 ja vuodesta 1958 Helsingin yliopistossa. Eläkkeelle Siirala jäi vuonna 1973. Siirala oli Suomen lääkäriliiton hallituksen puheenjohtaja 1954–1962.
HMS Amphion (1911)
HMS Amphion oli Britannian kuninkaallisen laivaston Active-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus oli ensimmäinen Kuninkaallisen laivaston alus, joka upposi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1910 laivasto-ohjelmaa Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1911 ja valmistui maaliskuussa 1913.
Palvelus
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli johtoaluksena Harwichiin sijoitetussa 3. hävittäjälaivueessa, jonka tehtävänä oli puolustaa Englannin kanaalin itäpään meriliikennettä. Alus oli 5. elokuuta 1914 merellä laivueen mukana suunnitellulla partiomatkalla, kun ne saivat kohtaamaltaan troolarilta tiedon aluksesta, jolta heitettiin jotakin mereen. Troolari antoi havaitun aluksen paikan, minkä jälkeen Amphion lähti laivueineen tutkimaan asiaa.
Hieman myöhemmin osasto havaitsi Saksan keisarikunnan laivaston apumiinalaiva SMS Königin Luisen matkaavan itään. Saksalaisaluksen pyrkiessä lähestymään osastoa hävittäjät upottivat miinalaivan. Paluumatkalla Harwichiin Amphion osui hieman aiemmin laskettuun miinaan. Aluksen etuosa syttyi tuleen ja sen keula katkesi. Hävittäjät pelastivat aluksen miehistön sekä aiemmin pelastettuja saksalaisia merimiehiä. Alus osui toiseen miinaan upoten nopeasti. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 150 brittiläistä ja 18 saksalaista merimiestä.
Päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat:
Thomas Bell
thumb|Thomas Bell Thomas Bell (11. lokakuuta 1792 – 13. maaliskuuta 1880) oli englantilainen eläintieteilijä, kirurgi ja kirjailija. Hän toimi eläintieteen professorina King's College Londonissa ja luennoi anatomiasta Guy's Hospitalissa. Hän myös toimi Linnean Societyn puheenjohtajana vuosina 1858–1859. Kun Charles Darwin palasi kuuluisalta matkaltaan vuonna 1836, Bellin tehtäväksi annettiin matkalla kerättyjen eläinnäytteiden tutkiminen. Bell ymmärsi ensimmäisenä, että Galápagossaarilla tavatut kilpikonnat olivat saarilla kotoperäisiä. Tämä oivallus oli yksi niistä, jotka saivat Darwinin kehittämään evoluutioteoriansa. Linnean Societyn puheenjohtajana Bell johti kokousta, jossa Darwin ja Alfred Russel Wallace esitelmöivät evoluutioteorioistaan.
Michael Irvin
thumb|Michael Irvin vuonna 2007.
Michael Jerome Irvin (s. 5. maaliskuuta 1966 Fort Lauderdale, Florida) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelasi koko 11-vuotisen ammattilaisuransa ajan NFL-liigan Dallas Cowboysissa.
NFL-ura
Irvin valittiin vuonna 2007 amerikkalaisen jalkapallon Hall of Fameen.
Keskussanomalaite
Keskussanomalaite (KSL, sotilasslangissa kösseli tai kesla) toimii Puolustusvoimien käyttämän sanomalaitejärjestelmän keskuksena, joka ottaa vastaan sanomia useilta kanavilta ja välittää niitä eteenpäin annettujen asetusten mukaisesti.
Michael Irvin
Muuta
Irvin on toiminut vuodesta 2009 asiantuntijana NFL:n omalla televisiokanavalla NFL Networkilla. Hänellä on myös ollut pieni rooli useissa elokuvissa sekä televisio-ohjelmissa, kuten vuonna 2005 julkaistussa, Adam Sandlerin tähdittämässä elokuvassa Luunmurskaajat.
Keskussanomalaite
Laitteella voidaan myös ohjata ja valvoa sanomaliikennettä sekä paikantaa verkossa olevia vikoja. Keskussanomalaite mahdollistaa samanaikaisen liikenteen usean eri verkkoon yhdistetyn keskussanomalaitteen, sanomalaitteen, partiosanomalaitteen ja tuliasemapäätteen kanssa. Näiden päätelaitteiden käyttäjiä kutsutaan tilaajiksi. Keskussanomalaitteeseen voidaan liittää kirjoitin, laskin ja tietokone.
Keskussanomalaite käyttää siirtotienä tyypillisesti radioyhteyttä, puhelinyhteyttä tai parikaapelia. Radioyhteys on tavallisesti varmentava yhteys tai tukiasema liikkuville tilaajille. Puhelinyhteys voi olla yleisen televerkon yhteys, puolustusvoimien televerkon yhteys tai kenttäteleverkon yhteys ja sillä yleensä muodostetaan yhteys muihin keskussanomalaitteisiin. Parikaapeliyhteyksiä käytetään lähiyhteyksien muodostamiseen tilaajille.
Keskussanomalaiteverkossa kaikki sanomalaiteliikenne on salattua. Järjestelmässä voidaan muodostaa tarpeen mukaan salaamisverkkoja, koska keskussanomalaite pysyy reitittämään sanomia ja uudelleensalaamaan ne toisella avaimella.
Bengalin sulttaanikunta
Bengalin sulttaanikunta oli vuosina 1352–1576 Bengalia hallinnut sulttaanikunta. Bengalin sulttaanikunta oli osa Delhin sulttaanikuntaa, mutta se irtaantui Delhin vallasta vuonna 1352. Bengalin sulttaanikunta oli olemassa yli 200 vuoden ajan. Vuonna 1576 suurmogulien valtakunta valloitti sen.
Keskussanomalaite
Keskussanomalaitteista muodostetaan tyypillisesti silmukoitu verkko, jossa on vähintään kolme keskussanomalaitetta. Silmukoinnin ansiosta jokaisen keskussanomalaitteen välillä on vähintään kaksi eri reittiä. Keskussanomalaite voi lähettää sanomansa tulvahakuna, eli kaikille kanaville yhtä aikaa. Tämän ansiosta yhden, tai laajassa verkossa useamman, yhteysvälin katkeaminen ei vielä estä sanomien perille menoa.
Keskussanomalaitetta käytetään kenttäviestijärjestelmän osana yhtymän viestiverkossa. Keskussanomalaitteet voivat muodostaa sanomalaiteverkon runkoverkon, jolla taataan viestin välittyminen sanomalaitteista toisiin koko verkon runkoverkon alueella.
Keskussanomalaite on tullut Suomen puolustusvoimien palveluskäyttöön 1989 ja on edelleen (2014) käytössä.
Ellipsirata
frame|Aurinkoa (A) kiertävän planeetan (B) ja komeetan (C) radat. thumb|right|Erityyppisiä kiertoratoja gravitaatiokentässä. Harmaa: ympyrärata, punainen: ellipsirata, vihreä: [[paraabelirata, sininen: hyperbelirata. Kuvioon merkityt luvut (e) tarkoittavat ratojen eksentrisyyksiä.]] thumb|250px|Erilaisia liikeratoja gravitaatiokentässä. Yläoikealla ellipsirata. Siinä keskusmassaa ympäröivä potentiaalikuoppa kuvaa kappaleen potentiaalienergiaa sen ollessa eri etäisyyksillä keskuskappaleesta, ja sen liike-energia ellipsiradalla on kuvattu punaisella. Liike-energia pienenee Keplerin lakien mukaisesti, kun kappale etääntyy keskuskappaleesta ja sen nopeus pienenee. Se muuttuu tällöin gravitaatiokentän potentiaalienergiaksi, joka kuitenkin muuttuu takaisin kappaleen liike-energiaksi, kun se jälleen lähestyy keskuskappaletta. Ellipsirata on soikea rata, jossa jokin kappale kiertää toista kappaletta pitkin ellipsiä, jolla on tietty eksentrisyys eli soikeus. Keskuskappale on se kappale jota yleensä pienempi kappale, kiertolainen kiertää. Maa kiertää Aurinkoa ellipsiradalla, joka on lähes ympyrä, sillä se ei ole kovin soikea. Sanotaan, että Aurinko on planeetta Maan keskustähti, sillä tähdet ovat aurinkoja. Käytännössä Maa-Aurinko -parilla on 2 ellipsirataa, sillä Maa huojuttaa Aurinkoa jota se kiertää lähes ympyrämäisellä ellipsiradalla, hyvin pientä ellipsiä pitkin. Nämä ellipsit kiertävät yhteistä painopistettä. Käytännössä näiden ellipsien summa kuvataan yhtenä ellipsinä.
Ratamekaniikkaa
Suljetun, ellipsimäisen kiertoradan muodon, koon ja suunnan määrittämiseen tarvitaan kuusi riippumatonta muuttujaa, esimerkiksi tieto kappaleen paikka- ja nopeusvektorista tietyllä hetkellä (kaksi kolmiulotteisen avaruuden vektoria muodostaa kuusi muuttujaa). Ellipsiradan tapauksessa käytetään yleensä Johannes Keplerin elementtejä: ellipsin isoakselin puolikkaan pituus, eksentrisyys, inklinaatio eli kulma johonkin vertailutasoon verrattuna, nousevan solmun pituus, periapsin argumentti, periapsisaika.
Periapsis on kiertoradan matalin kohta ja vastaavasti apoapsis on korkein. Gravitaatiovoimien takia kappale kulkee sitä suuremmalla nopeudella mitä lähempänä se on kiertämäänsä kappaletta.
Periheli ja apheli
Ellipsiradan lähin piste on peri- ja kaukaisin ap-/apo-. Lisäksi kuvataan se kappale, josta peri tai ap/apo on otettu:
Kiertoaika ellipsiradalla
Tavallinen on tapaus, jossa hyvin pienimassainen kappale kiertää valtavan massiivista kappaletta. Tällöin pienen kappaleen vaikutus isompaan voidaan useasti unohtaa ja kirjoittaa yksinkertaisempia yhtälöitä. Kiertoaika lasketaan seuraavalla kaavalla:
jossa
Tämä yhtälö selittää Keplerin aikoinaan huomaaman Keplerin kolmannen lain, jonka mukaan planeettojen kiertoaikojen neliöt suhtautuvat toisiinsa kuin niiden isoakselin puolikkaiden kuutiot.
Ellipsiradan soikeus eli eksentrisyys e
Ellipsiradan soikeutta kuvataan eksentrisyydellä e, joka on ympyrälle 0. Ellipsiradalle e on aina alle 1. Planeetoille on monesti ympyrämäinen rata, jossa karkeasti e on suunnilleen 0 (ehkä e <0,1).
Planeetan paikka ellipsiradalla
Planeetan etäisyys keskuskappaleesta ellipsiradalla, kun planeetan kulmaetäisyys perihelistä tunnetaan, on
Planeetan kulmaetäisyys ν perihelistä ja säde r saadaan laskettua, kun tunnetaan periheliaika ja planeetan nykyinen olinaika. Historiallisista syistä käytetään nelivaiheista menetelmää, jossa yhdessä tarvitaan iterointia.
Ja myös
missä k on vakio. Vakio saadaan kaavasta
missä m_1 ja m_2 ovat kappaleiden massat.
Planeetan paikkavektori \bar r lasketaan kaavasta
ja
ja paikkavektorin pituus eli etäisyys Auringosta on
Planeetan todellinen eli luonnollinen anomalia \nu lasketaan jakamalla paikkavektorin komponentit r_j ja r_i keskenään ja ottamalla tästä osamäärästä käänteinen tangentti.
eli silloin
jossa
Toinen tapa lausua planeetan paikkavektori on käyttää ellipsin isoakselia \bar a ja pikkuakselia \bar b
Ellipsiradan kaltevuus eli inklinaatio
Ellipsiradalla on kaltevuus eli inklinaatio i, joka tavallisesti ilmoitetaan asteina. Esim kaksoistähden inklinaatio ilmoitetaan taivaanpallon pintaa vastaan.
Ellipsiradan energia
Kun kappale kiertää ellipsiradalla toista kappaletta, sen energiatasapaino vaihtelee potentiaalienergian ja liike-energian välillä. Vuoroin jompikumpi on suurempi, mutta ellipsiradan ominaisrataenergia on vakio. Jos kappale on lähellä keskuskappalettaan, sen potentiaalienergia on pieni mutta liike-energia suuri, kauempana päinvastoin. Ympyrämäisellä radalla potentiaalienergia ja liike-energia ovat tasapainossa.
Saravanan Vellu
Saravanan Vellu (s. 11. tammikuuta 1978 Johor Bahru) on malesialainen entinen jalkapalloilija.
Saravanan pelasi suurimman osan urastaan Perak FA:ssa, jossa hän voitti Malesian mestaruuden 2002 sekä Malesian cupin ja Malesian FA Cupin. Saravanan pelasi Malesian maajoukkueessa 43 ottelua, joissa hän teki 21 maalia. Hän edusti Malesiaa myös vuoden 1997 nuorten MM-kisoissa, jotka pelattiin Malesiassa.
Saravanan päätti pelaajauransa 2011, jonka jälkeen hän muutti Suomeen tulevan vaimonsa mukana. Suomessa hän on työskennellyt muun muassa juniorivalmentajana Gnistanissa ja HJK:ssa.
HMS Curacoa (D41)
HMS Curacoa (toisinaan kirjoitetaan Curaçao) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ceres-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä.
Valmistus
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin heinäkuussa 1916. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 18. helmikuuta 1918.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. kevyt risteilijäviirikön lippulaivaksi Harwichiin valvomaan Englannin Kanaalin itäpään meriliikennettä.
Alus kuului helmikuusta 1918 toukokuuhun 1919 osaksi Harwichin laivastoyksiköitä, sitten se oli nimenvaihtojen seurauksena Atlantin laivaston 1. kevyt risteilijäviirikön lippulaivana.
Huhtikuussa Curacoa siirrettiin Itämerelle, missä siitä tehtiin Itämerellä olevan laivasto-osaston komentajan kontra-amiraali Walter Gowanin lippulaiva. Alus ajoi 13. toukokuuta 1919 miinaan ollessaan matkalla Helsingistä Libauhun noin 70 mailia länteen Tallinnasta. Miinan räjähdys tuhosi aluksen peräsimen ja HMS Delhi vapautti aluksen lippulaivan tehtävistä sen lähtiessä kesäkuussa telakalle Chathamiin. Telakalta palattuaan alus liitettiin 2. kevyt risteilijäviirikköön ja viirikön lippulaivaksi elokuussa 1921. Curacoa osallistui Turkin kriisiin 1922-1923. Alus oli lippulaivana vuoteen 1928.
Alus vieraili 1920-luvulla viirikön johdossa säännöllisesti Suomessa, muun muassa vuosina 1923, 1924, 1925 ja 1928. Suurimmassa vierailussa heinäkuussa 1925 oli mukana viisi C-luokan risteilijää ja seitsemän W-luokan hävittäjää.
Alus siirrettiin 4. syyskuuta 1929 3. risteilijäviirikköön, missä alus palveli vuoteen 1932. Curacoasta tehtiin 18. joulukuuta 1933 tykistökoululaiva, kunnes kesällä 1939 siirrettiin telakalle muutettavaksi ilmatorjuntaristeilijäksi.
Alukselta poistettiin telakalla kaikki alkuperäinen aseistus. Uudeksi aseistukseksi asennettiin aikaisempien tornien 1, 3, 4 ja 5 tilalle kaksiputkiset neljän tuuman Mk XIX tykit. Näiden lisäksi tornin 2 paikalle asennettiin kahdeksanputkinen 2 naulan Mk VI -tykki ja etummaisen savuhormin sivuille asennettiin kahdeksanpiippuiset 0.50" konekiväärit sekä kaksi yksiputkista 2 naulan tykkiä. Tulenjohtojärjestelmää varten rakennettiin kaksi keskusta.
Huhtikuussa 1940 alus palautettiin palvelukseen ilmatorjuntaristeilijänä. Alus otti osaa Norjan tapahtumiin ja vaurioitui pahoin ilmapommituksessa 24. huhtikuuta. Korjausten jälkeen alus palveli läntisen reitin alaisuudessa suojaten saattueita. Korjausten yhteydessä alukseen asennettiin tyyppien 282 ja 285 tutkat. Aluksen ilmapuolustusta parannettiin edelleen syyskuussa 1942 lisäämällä tutka tyyppiä 273 ja viisi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Curacoa ajoi 2. lokakuuta 1942 RMS Queen Maryn keulan editse, jolloin Queen Mary törmäsi alukseen katkaisten sen kahtia. Aluksen upotessa menetti henkensä 339 miehistönjäsentä. Merestä pelastettiin 99 miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen kapteeni.
Hampun eteerinen öljy
Kannabiksen kukinnon eteerinen öljy, tunnettu myös hampun eteerisenä öljynä, saadaan höyrytislaamalla kannabiskasvin (Cannabis sativa) kukkia ja ylimpiä lehtiä. Tätä eteeristä öljyä ei pidä sekoittaa hamppuöljyyn, hampunsiemenistä puristettuun öljyyn, jonka valmistukseen käytetään lajikkeita joissa on matala THC-pitoisuus, kuten Anka, Grag, Finola ja USO.
Vaaleankellertävä hampun eteerinen öljy on herkästi haihtuva nestemäinen öljy, joka koostuu haihtuvista yhdisteistä, kuten monoterpeeneistä, seskviterpeeneistä, ja muista terpenoidien kaltaisista yhdisteistä. Öljyä valmistetaan pääosin Ranskassa ja Sveitsissä THC-pitoisuudeltaan sekä miedommista että vahvemmista kannabislajikkeista.
Tätä eteeristä öljyä käytetään tuoksuna hajuvesissä, kosmetiikassa, saippuoissa ja kynttilöissä, sekä makuaineena pääosin karkeissa ja juomissa.
Koostumus
Hampun naaras- ja hermafrodiittiyksilöistä saatavan kannabiskukan eteerisen öljyn pääsääntöisiin ainesosiin lukeutuu mm. seuraavia:
Luis Arroyo
Arroyon joukkueina olivat:
Hän oli All-Star-pelaajana kahdesti vuosina 1955 ja 1961.
Kokki, varas, vaimo ja rakastaja
Kokki, varas, vaimo ja rakastaja (The Cook, the Thief, His Wife & Her Lover) on englantilaisen Peter Greenawayn 1989 ohjaama ja käsikirjoittama taide-elokuva. Päärooleissa nähdään Richard Bohringer, Michael Gambon, Helen Mirren ja Alan Howard. Filmin groteskit mätänemisen ja ihmisruumiin kuvaukset sekä formalistinen ilmaisu pantiin merkille jo tuoreeltaan.
Greenawayn kuuluisimpiin elokuviin lukeutuva, visuaalisesti kunnianhimoinen rikosdraama kertoo öykkärimäisen ja mässäilyyn taipuvaisen rikollispomon (Michael Gambon) hienostuneesta vaimosta (Helen Mirren), joka aloittaa salaisen rakkaussuhteen kirjakauppiaan kanssa.
Samalla kun ruokalajit pöydässä vaihtuvat, ruumiiden määrä lisääntyy ja kolmiodraama kärjistyy kohti vääjäämätöntä ja veristä huippuaan.
Tuotanto
Jean-Paul Gaultier suunnitteli asusteet ja Michael Nyman sävelsi musiikin, joka käsitti hänen vuoden 1985 sävellyksensä Memorial. Tuo sävellys oli alun perin sävelletty ja omistettu Heysel-stadionin onnettomuudessa surmansa saaneiden muistolla. Giorgio Locatelli loihti dramaturgisesti keskeiset ruokatarjoilut.
Levitysversioita
Filmin alkuperäinen kesto on 124 minuuttia. Lapsille sopimattomaksi arvioitu sisältö aiheutti paineita siistityn version liikkeelle laskemiseen ja leikkaamattoman teoksen rinnalla 1990-luvulla jakeluun asetettiin 95-minuuttiseksi leikattu VHS-versio, joka suunnattiin lähinnä suurimpia jakelijoita varten.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo arvioi elokuvan 117-minuuttista VHS-julkaisua näyttäväksi 1980-luvun sielunmaisemaksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä.
Aiheesta muualla
[[
Harmaja (yhtye)
Harmaja on vuonna 2007 perustettu raahelainen akustinen rock-yhtye. Yhtyeen esikoisalbumi Harmaja ilmestyi 18. helmikuuta 2009 ja debytoi Suomen albumilistalla sijalla 14.
Harmaja sai alkunsa kaveriporukalla soitetuista Nick Cave and the Bad Seeds -covereista, ja vaikutteikseen yhtye mainitsee myös Aki Kaurismäen ja Morrisseyn. Yhtyeen laulaja ja sanoittaja on Charonista ja Northern Kingsistä tunnettu JP Leppäluoto. Leppäluodon omien sanoitusten lisäksi yhtye on käyttänyt sanoituksissaan Saima Harmajan runoja (esikoisalbumin kappaleissa ”Sydäntalvella” ja ”Kevät”), joskin yhteyden runoilijan tuotantoon Leppäluoto kertoo syntyneen sattumalta vasta yhtyeen nimeämisen jälkeen. Musiikin säveltämisestä vastaa Leppäluoto yhdessä kitaristi Simo Vuorelan kanssa.
Raimo Kantola (professori)
Raimo Antero Kantola (s. 16. maaliskuuta 1955 Haukipudas) on suomalainen professori ja tietoliikennetekniikan ja tietoverkkojen tutkija ja erityisesti reitityksen, merkinannon ja tietoturvallisten verkkojen asiantuntija Suomessa. Hän on työskennellyt professorina Teknillisessä korkeakoulussa ja Aalto-yliopistossa vuodesta 1996. Kantola on kansainvälisen koulutuksen pioneeri Suomessa. Hän johti Suomen ensimmäistä tekniikan alan kansainvälistä (englanninkielistä) maisteriohjelmaa TKK:lla vuodesta 1998. Kantola oli myös tietoliikenne- ja tietoverkkotekniikan laitoksen ensimmäinen vetäjä TKK:lla ja Aallossa vuosina 2008–2010. Vuodesta 2010 alkaen hänen tutkimuksensa on keskittynyt ohjelmistomääriteltyihin ja tietoturvallisiin verkkoihin ja verkon avustamaan tietoturvaan. Hän on esittänyt puheenvuoroja muun muassa kansallisesta laajakaistastrategiasta, korkeakoulu- ja tiedepolitiikasta ja Internetistä.
Ennen yliopistouraansa Kantola toimi Nokia Tietoliikenneyksikön palveluksessa vuosina 1980–1996 DX 200 -digitaalisen puhelinkeskuksen tutkimus-, kehitys- ja johtotehtävissä. Vuosina 1992–1995 Kantola oli kolme ja puoli vuotta Englannissa ja USA:ssa Nokian tehtävissä.
Kantola väitteli tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1995 Nokian digitaalisen puhelinkeskuksen ohjelmiston suorituksen varmentamisesta. Kantolan DI-tutkinto on Leningradin sähkötekniikan korkeakoulusta vuodelta 1981 ja hän on suorittanut virallisen kielenkääntäjän tutkinnon (suomi-venäjä-suomi).
Harmaja
Harmaja tarkoittaa seuraavia asioita:
Kauppatorin Apteekki
Kauppatorin Apteekki eli '''Turun 1. apteekki''' oli Turussa vuosina 1689–2012 toiminut apteekki. Se oli Suomen ensimmäinen ja vanhin apteekki.
Apteekin perusti 2. kesäkuuta 1689 apteekkari Relau. 1800-luvulla sen omistivat Johan Julin ja sitten hänen poikansa Erik Julin. Carénin perhe omisti apteekin lähes koko 1900-luvun ajan aina vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen apteekkariksi tuli apulaisprofessori Hannu Turakka ja sitten Pirjo Mäkitalo vuodesta 2003.
American Airlines Center
American Airlines Center on sisäpalloiluhalli Dallasissa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Se maksoi 420 miljoonaa USA:n dollaria. Sillä on kolme pääasiallista käyttäjää:
Kauppatorin Apteekki
Apteekki toimi viimeksi käytössä olleissa tiloissaan Turun kauppatorin laidalla vuodesta 1866.
Paul Haggis
Paul Edward Haggis (s. 10. maaliskuuta 1953 London, Ontario) on kanadalainen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten perättäisinä vuosina parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittaneista elokuvista Million Dollar Baby ja Crash, joissa hän oli käsikirjoittajana ja tuottajana ja jälkimmäisessä ohjaajana. Hän on ollut myös käsikirjoittamassa sotaelokuvaa Isiemme liput ja Bond-elokuvia Casino Royale ja 007 Quantum of Solace. Haggis aloitti uransa televisio-ohjelmien parissa. Hän on luonut televisiosarjat Chicagon ratsupoliisi (1994–1999) ja Walker, Texas Ranger (1993–2001), ja hän on tuottanut ja ohjannut useita muita sarjoja. Haggis on voittanut kaksi Oscar-palkintoa, kaksi Emmy-palkintoa ja seitsemän Gemini-palkintoa.
Haggisia vastaan on vuonna 2018 nostettu siviilikanne pakottamisesta seksuaaliseen tekoon. Väitetty teko on kanteen mukaan tapahtunut New Yorkissa vuonna 2013. Haggis on kieltänyt syytökset ja väittänyt, että yksi kanteen nostajista olisi yrittänyt kiristää häneltä rahaa. Ensimmäisten syytösten jälkeen kolme muuta naista on tullut julkisuuteen syyttäen Haggisia seksuaalisesta häirinnästä ja raiskauksesta.