cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tiruchirappalli
Vuoden 2011 laskennassa kaupungissa oli 846 915 asukasta.
left|thumb|Tiruchirappalli ja Kaverijoki
Laikan kartano
Laikan kartano on kartano tai rustholli Lempäälässä Valkeakoskentien varressa.
Hirsinen päärakennus on kaksikerroksinen. Se on valmistunut 1914 ja sitä on korostettu 1935. Tien toisella puolella on talousrakennuksia 1800-luvulta. Laikan kartanoa ei aina pidetä kartanona.
Kartanoa hallitsivat 1700-luvulla nimismies Petter Frisberg 1722–1725, Juho Juhonpoika Sarvikainen 1727–1770 ja hänen tyttärensä Kaisa ja vävynsä Paavo 1774–1788. 1900-luvulla omistajina olivat Otto ja Anna Mesterton vuoteen 1917.
Laikan mailla olleessa Metsolan huvilassa asui 1902–1904 kartanon harjoittelijana toiminut John William Nylander, joka suunnitteli Bobrikovin murhaa.
Kartanossa 1895–1904 toiminut Laikan tiilitehdas oli kartanonherra Souranderin omistama tiilitehdas. Se oli paikkakunnan ensimmäinen tiilitehdas.
Veijo Niemi
Veijo Olavi Niemi (s. 4. kesäkuuta 1954 Lempäälä ) on suomalainen poliitikko. Niemi valittiin perussuomalaisten kansanedustajaksi kevään 2019 eduskuntavaaleissa. Hän on myös Lempäälän kunnanvaltuuston jäsen. Politiikan ulkopuolella Niemi on ammatiltaan rikosylikonstaapeli.
Eduskuntavaaleissa 2019 Niemi oli ehdokkaana Pirkanmaan vaalipiirissä ja sai 3709 ääntä.
Lothar Zagrosek
thumb|Lothar Zagrosek Lothar Zagrosek (s. 13. marraskuuta 1942 Otting Saksa) on saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli orkesterinjohtoa 1962–1967 Hans Swarowskyn, István Kertészin, Bruno Madernan ja Herbert von Karajanin oppilaana.
Vuosina 1990–1992 Zagrosek johti säännöllisesti Leipzigin oopperassa ja 1997–2006 hän oli Stuttgartissa Württembergin oopperan ylikapellimestari. Vuodesta 2006 hän on toiminut Berliinin Konzerthausorchesterin ylikapellimestarina. Zagrosek on uransa aikana ollut myös Itävallan radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina, BBC:n sinfoniaorkesterin päävierailijana sekä Pariisin oopperan musiikillisena johtajana. Hän on vieraillut johtamassa myös Lontoon Covent Gardenissa, Berliinin saksalaisessa oopperassa ja Glyndebournen festivaalilla.
Zagrosek on johtanut monia tunnettuja sinfoniaorkestereita muun muassa Berliinin, Lontoon ja Münchenin filharmonikkoja, Leipzigin Gewandhaus-orkesteria ja Tokion NHK-orkesteria. Hän on vieraillut usein myös Berliinin, Salzburgin ja Wienin musiikkijuhlilla sekä Lontoon Proms-festivaalilla. Suomessa Zagrosek johti Radion sinfoniaorkesteria joulukuussa 2007.
Zagrosek on levyttänyt paljon Decca-yhtiön Entartete Musik -sarjassa. Hänen levytyksiään ovat
Kanayaman metroasema
Kanayaman metroasema on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on yhdeksäs asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin aseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Penzan alue
Penzan alue on hallinnollinen alue Keski-Venäjällä Itä-Euroopassa. Se rajoittuu pohjoisessa Mordvaan, idässä Uljanovskin alueeseen, etelässä Saratovin alueeseen, lännessä Tambovin alueeseen ja luoteessa Rjazanin alueeseen.
Maantiede
Penzan alue kuuluu Volgan ylänköön. Alueen merkittävin joki on Volgaan laskeva Sura.
Väestö
Penzan alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 386 186. Suurimmat kaupungit ovat Penza (517 311 as.), Kuznetsk (88 839 as.) ja Zapetšnyi (63 601 as.).
Alueen väestöstä on venäläisiä noin 86 prosenttia. Muista kansallisuuksista merkittävimmät ovat tataarit, mordvalaiset, tšuvassit, ukrainalaiset ja valkovenäläiset.
Asukasluvun kehitys:
Hallinto
Penzan alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Penza. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma.
Hallinnollisesti alue on kolmeen kaupunkipiirikuntaan ja kunnallispiireihin. Kunnallispiireihin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Talous
Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, kevyt- elintarvike-, puunjalostus-, paperi- ja rakennusaineteollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, sokerijuurikasta, auringonkukkia ja hamppua. Lisäksi on karjataloutta.
Akureyrin yliopisto
Yliopisto sijaitsee Akureyrin kaupungissa Pohjois-Islannissa. Se on laajentunut varsinkin viime vuosina, kun sinne on perustettu uusia tiedekuntia. Syksyllä 2006 yliopistossa oli 1 486 opiskelijaa. Toistaiseksi yliopistosta on valmistunut alemman B. C., B. A. ja B. Ed. -tutkinnon sekä ylemmän M. C. ja M. A. -maisteritutkinnon suorittaneita. Tohtoreita yliopistosta ei ole vielä valmistunut.
Entressen kirjasto
Historia
Espoon ensimmäinen kirjasto perustettiin Espoon keskukseen 1860-luvulla. Kirjasto aloitti toimintansa Espoon kirkon sakastissa. Vuonna 1873 kirjasto siirtyi Lagstadin kansakoululle, josta kirjasto muutti vuonna 1954 Lagstadin uuteen koulurakennukseen. Espoon kirjastolaitosten yhdistyttyä vuonna 1962 suomenkielisestä kantakirjastosta tuli uusi pääkirjasto ja ruotsinkielinen kirjasto muuttui Lagstadin sivukirjastoksi.
Tuomarilan kansakoululle oli perustettu vuonna 1960 suomenkielinen piirikirjasto. Vuonna 1978 Lagstadin ja Tuomarilan kirjastot yhdistyivät Suvelan kirjastoksi, joka sai tilat Suvelan koulusta. 1990-luvun alussa Suvelan kirjaston nimi muutettiin Keski-Espoon kirjastoksi. Myös Suvelan koulun nimi muuttui Keski-Espoon kouluksi.
Toiminta
Entressen kirjasto on osa Espoon kaupunginkirjastoa ja Helmet-kirjastoa. Entressen kirjasto on Espoon keskuksen aluekirjasto.
Entressen kirjasto
Kirjasto numeroina vuonna 2010
Sanna Kurki-Suonio
Kurki-Suonio on laulanut muun muassa seuraavissa kokoonpanoissa: Hedningarna (vuosina 1990–1999); Duo Sanna Kurki-Suonio & Magnus Stinnerbom (vuosina 1999– 2002); Duo Sanna Kurki-Suonio & Riitta Huttunen; Sanna Kurki-Suonio Trio; Sanna Kurki-Suonion Kuolematon Erikoissysteemi; SANS. Lisäksi hän on ollut vierailijana muun muassa yhtyeissä Salamakannel sekä Transjoik.
Kurki-Suonio on tehnyt yhteistyötä niin suomalaisen kansanmusiikin- kuin rock- ja nykymusiikin tekijöiden kanssa. Vuonna 2008 hän lauloi itselleen sävelletyn roolin kahdessa oopperassa: Jovanka Trbojevicin The Heart in the Plastic Bag sekä Veli-Matti Puumalan Anna Liisa (Husso). Lisäksi hän on kantaesittänyt lukuisia Pekka Jalkasen teoksia, kuten Gilgamesh-eepokseen perustuvan Yrtti konserttikanteleelle ja etnsomezzosopraanolle vuonna 2000. Vuonna 1999 hän sävelsi ja esitti Kalevala 150 vuotta -juhlakonsertin tilausteoksen Taivaantakoja yhdessä A. W. Yrjänän kanssa. Teoksen orkestroi Henrik Otto Donner.
Sanna Kurki-Suonion taiteellinen tohtorintutkinto "Laulajan hiljainen haltioituminen" tarkastettiin 9.5.2009.
Julkaisuja
Palkintoja ja muita huomionosoituksia muun muassa:
Mk
Mk tarkoittaa seuraavia:
Bu'aale
Bu'aale on kaupunki Somalian Keski-Juban alueella. Kaupungissa asuu 121 894 asukasta, joista noin kolme neljännestä maaseutualueilla. Kaupungin väkiluku on 2,3 prosentin kasvussa. Kaupungin pinta-ala on 5 490 neliökilometriä, ja väestötiheys 22,2 asukasta neliökilometrillä.
Vernou-sur-Brenne
Vernou-sur-Brenne on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Brennejoen varrella, noin 15 kilometriä Toursin kaupungista itään.
Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1465 rakennettu linna Château de Jallanges. Linnan rakennutti Ranskan kuningas Ludvig XI pääministerilleen. Samalla paikalla sijaitsi aiemmin vuonna 1212 rakennettu keskiaikainen linnoitus. Linnalla on ollut lukuisia omistajia vuosisatojen aikana. 1900-luvulle tultaessa se oli huonossa kunnossa. Nykyiset omistajat, Ferry-Balinin -perhe, ostivat linnan vuonna 1984 kunnostaen sen. Nykyään linna tarjoaa majoituspalveluja sekä toimii juhlatilana.
Kunnan keskustassa olevan Pyhän Kolminaisuuden kirkon juuret ulottuvat vuosille 460–490. Nykyisen kirkon vanhimmat osat ovat 1000-luvulta.
Talous
Vernou-sur-Brenne on yksi niistä kahdeksasta kunnasta, joilla on oikeus käyttää siellä valmistetusta viinistä Vouvray (AOC) alkuperänimitystä.
Mussalon voimalaitos
Mussalon voimalaitos oli Kotkan Mussalon saaressa sijaitseva Pohjolan Voiman omistama voimalaitoskokonaisuus, joka käsitti laitosyksiköt Mussalo 1 ja Mussalo 2. Voimalaitoksilla tuotettiin sähköä ja kaukolämpöä ja niiden yhteinen nettosähköteho oli 313 megawattia. Voimalaitoksella oli oma hiili- ja öljysatama. Voimalaitos on poistunut käytöstä ja purettu.
Mussalo 1
Mussalo 1 oli vuonna 1966 valmistunut hiilivoimalaitos, jonka nettosähköteho oli 75 megawattia. Sähkön lisäksi laitos pystyi tuottamaan myös kaukolämpöä. Seb lisä- ja käynnistyspolttoaineena oli maakaasu ja varapolttoaineena raskas polttoöljy. Mussalo 1:n savupiipun korkeus oli 85 metriä.
Mussalo 2
Mussalo 2 oli 1973 valmistunut lauhdevoimalaitos, jonka nettosähköteho oli 238 megawattia. Sähkön lisäksi laitos pystyi tuottamaan omalla höyryntuotannollaan myös kaukolämpöä. Laitoksen pääpolttoaineena oli maakaasu ja varapolttoaineena raskas polttoöljy. Mussalo 2 suunniteltiin alun perin polttamaan öljyä, mutta 1985 siihen lisättiin mahdollisuus polttaa myös maakaasua. Vuonna 1994 laitosyksikön yhteyteen rakennettiin uusi kaasuturbiinilaitos, joka liitettiin kombikytkennällä vanhaan laitokseen. Kattilalaitokseen asennettiin myös vähemmän typpioksideja tuottavat polttimet. Kaasuturbiinilaitoksen nettosähköteho on 62 megawattia ja kokonaisuudessaan laitoksen maksimiteho nousi muutoksen ansiosta noin 240 megawattiin. Mussalo 2:n savupiipun korkeus oli 130 metriä.
Voimalaitosten sulkeminen
Pohjolan Voima ilmoitti vuonna 2013 sulkevansa voimalaitokset. Sulkemispäätökseen vaikuttivat erityisesti maakaasun kilpailukyvyn heikkeneminen energiantuotannossa ja kaukolämmön toimitussopimuksen päättyminen Kotkan kaupungin kanssa vuonna 2007. Voimalaitokset olivat varavoimakäytössä ja kuuluivat Suomen sähköntuotantoreserviin. Mussalo 2 oli toiminnassa viimeksi lyhyen aikaa talvella 2010. Mussalo 1 oli ollut toimettomana pidempään.
Lähteet
60.43517°N, 26.91181°W
Lintukalat
Lintukalat (Gomphosus) on huulikalojen suku. Niitä elää Indopasifisella merialueella ja Punaisessameressä. Ne uivat kuin lentäen liikuttamalla rintaeviään ylös alas. Lisäksi niillä on lintumaisen pitkä nokka, jonka avulla ne napsivat pieniä selkärangattomia ruoakseen.
Lajit
Sukuun kuuluu kaksi lajia:
Kolmipäinen olkalihas
thumb|250px|Ojentajat Ojentajalihas eli kolmipäinen olkalihas ojentaa kyynärniveltä. Sen vasta­vaikuttaja­lihas on hauis. Ojentajalihaksella on kolme osaa, joista kaksi lähtee olkaluusta ja yksi lapaluusta. Kaikki kolme osaa yhdistyvät ja kiinnittyvät kyynärluun päähän. Ojentajalihasta hermottaa värttinähermo.
Kuntosalilla ojentajaa voidaan harjoittaa erilaisilla ojentajapunnerruksilla ja muun muassa dipillä ja kapealla penkkipunnerruksella. Ojentaja kuuluu hauiksen kanssa ns. "kaksoislihaksiin". Tämä tarkoittaa sitä, että esim. hauiksen voi harjoittaa tiettyyn pisteeseen asti ilman että ojentajaa harjoittaa tai päinvastoin. Jos esimerkiksi hauista ei harjoita niin ojentajakaan ei kasva tässä tapauksessa.
Hauislihas toimii käsivarren koukistajana. Samalla luun vastakkaisella puolella taas vastavaikuttajalihas rentoutuu, jotta supistunut lihas saa luun liikkeelle. Tämä vastakkainen suunta merkitsee ojentajalihasta.
Jäsennin
Jäsennin (engl. parser) on tietokoneohjelma, joka jäsentää sille syötteenä annettu merkkijonon tiettyyn muotoon.
Esimerkiksi C-kielen jäsennin tarkistaa, onko syöte C-ohjelmointikielen syntaksin mukainen ilmaisu ja XML-jäsennin tarkastaa, onko syöte XML-kielinen ilmaisu.
Validoiva XML-jäsennin tarkistaa lisäksi, onko syöte XML-kielen yleisten sääntöjen mukainen ja onko se annetun dokumenttityyppimäärittelyn mukainen.
Parsereita on käytetty myös seikkailupeleissä, joissa pelaaja ohjaa peliä kirjoittamalla komentoja. Tällöin parseri pyrkii tunnistamaan annetut käskyt ja niiden kohteet.
Tyypit
Jäsentimet voidaan jakaa kahteen tyyppiin sen mukaan, missä järjestyksessä ne käyvät lävitse kielioppia. Tyypit ovat
LL-jäsennin kutsuisi ensin alirutiinia, joka laajentaa <TERMI>:n, ja kutsuisi heti sen jälkeen alirutiinia, joka laajentaa <TERMI>:n joutuen näin ikuiseen rekursiosilmukkaan.
Canossa
thumb|Canossan linnan rauniot. Canossa on kunta ja linnakaupunki Italiassa Emilia-Romagnan alueella Reggio Emilian maakunnassa. Canossassa on noin 3 800 (2015) asukasta, mutta siellä käy vuosittain yli 30 000 matkailijaa.
Canossan matka
Canossa tunnetaan paikkana, jossa keisari Henrik IV nöyrtyi vuonna 1077. Hän seisoi kolme päivää lumisateessa paljain päin saadakseen paavi Pyhä Gregorius VII:n päästämään hänet pannasta. Tämän tapahtuman muistoksi puhutaan Canossan matkasta, kun tarkoitetaan vastentahtoista nöyrtymistä ylivoimaisen kilpailijan edessä, etenkin politiikassa.
Nähtävyyksiä
Sen merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Toscanan kreivitär Matildan linnan rauniot. Linna rakennettiin 900-luvulla, ja se tuhoutui 1200-luvulla.
Nettosähköteho
Nettosähköteho on se sähköteho, minkä sähkövoimalaitos kykenee tuottamaan vähennettynä sillä sähköteholla, minkä laitos tarvitsee omaan käyttöönsä. Monet lauhdevoimalaitokset tuottavat höyryturbiiniensa sähköntuotannon lisäksi myös nettosähkötehoonsa nähden merkittävän määrän, jopa puolet kaukolämmöksi kelpaavaa prosessilämpöä. Tämän vuoksi suurehkot sähkövoimalaitokset ovat muutaman kilometrin päässä kaukolämpöä käyttävien kaupunkien keskustoista.
Vesivoimalaitokset eivät tuota kaukolämpöä, koska niissä ei ole höyry-, vaan vesiturbiineja.
Musiikkivuosi 1976
Musiikkivuosi 1976 käsittelee vuoden 1976 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Musiikkivuosi 1975
Musiikkivuosi 1975 käsittelee vuoden 1975 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Nijmegenin marssi
thumb|Nijmegenin marssin osanottajia saapumassa maalialueelle vuonna 1997.
Nijmegenin marssi (, ”neljän päivän tapahtuma”) on maailman suurin marssitapahtuma, joka järjestetään vuosittain heinäkuun puolivälissä Nijmegenin kaupungissa Alankomaissa.
Osanottajat marssivat päivittäin 30, 40 tai 50 kilometriä, ja marssin suorittaneet saavat Alankomaiden kuningaskunnan virallisen kunniamerkin, Vierdaagse-ristin. Osallistujat ovat pääosin siviilejä, mutta mukana on myös tuhansia sotilasmarssijoita.
Yleistä
Nijmegenin marssin jokainen päivä on nimetty reitin neljän suurimman kaupungin mukaan. Tiistai on Elstin päivä, keskiviikko on puolestaan nimetty Wijchenille, torstai Groesbeekille ja perjantai Cuijkin kaupungille. Reitti pysyy aina samana paitsi jos sen muuttamiseen on jokin erityinen syy, kuten vuonna 2007. Tuolloin reitti muutettiin kulkemaan Waalkaden kaupungin läpi, sillä alkuperäinen reitti oli aiempina vuosina ruuhkautunut liiaksi. Vuonna 2006 Nijmegenin marssi keskeytettiin ensimmäisen kerran – sota-vuosia lukuun ottamatta – 90 vuoteen. Tuhannet osallistujat olivat keskeyttäneet ensimmäisen päivän jälkeen, ja kaksi marssijaa oli kuollut kuumuuden vuoksi.
Varhaisvaiheet
Syksyllä 1904 eräs 6. jalkaväkirykmentin kersantti perusti Bredassa jalkapallojoukkueen, joka herätti sotilaiden keskuudessa runsaasti kiinnostusta. Joukkueen ensimmäisenä vuosipäivänä päätettiin järjestää urheilukilpailu, joka toteutuikin vuosina 1906 ja 1907. Ottelun saama suosio innosti lukuisia urheiluseuroja ja sosiaalialan järjestöjä luomaan tapahtumalle katto-organisaation. Tällaiseksi muodostui 3. huhtikuuta 1908 Haagissa perustettu NBvLO (holl. Nederlandse Bond voor Lichamelijke Opvoeding), nykyinen KNBLO-NL (holl. Koninklijke Nederlandse Bond voor Lichamelijke Opvoeding – Wandelsportorganisatie Nederland).
Ajatuksen nelipäiväisestä marssista Bredan urheilutapahtumaan esitti arnhemiläinen luutnantti C.Viehoff. NBvLO kehitti viidentoista erilaisen reitin ensimmäiseen marssitapahtumaan, joka alkoi 1. syyskuuta 1909.
Osallistujia oli kaikkiaan 306 ja he marssivat 150 kilometriä varuskunnasta toiseen varuskuntaan. Siviilimarssijoita oli mukana kymmenen. Seuraavana vuonna NBvLO päätti, että marssin reitti kulkee Arnhemistä Doesburgin ja Zutphenin kautta Apeldoorniin.
Kuningatar Vilhelmiina myönsi marssiin osallistuville sotilaille ensimmäiset Vierdaagse-ristit lokakuussa 1909.
Ennen toista maailmansotaa
Nijmegenin marssin lähtöpaikkoja oli alkuvaiheessa useita: reitit alkoivat Utrechtista (1911), Nieuw-Milligenista (1916), ’s-Hertogenboschista (1918), Amersfoortista (1919) ja Bredasta (1924), kunnes marssin ainoaksi aloituspaikaksi tuli vuonna 1925 Nijmegen. Jatkuvasti kasvaneesta osallistujamäärästä huolimatta ensimmäinen nainen suoritti marssin vasta vuonna 1919. Hän oli N. van Stockum-Metelerkamp, joka lähti neljän päivän marssille Amersfoortista.
Vuonna 1928 Rotterdamiin perustettiin ensimmäinen kävelyyn keskittynyt yhdistys, Rotterdamse Wandelsport Vereeniging. Amsterdamin isännöidessä kesäolympialaisia päätti Jonkheer W. Schorer kutsua Nijmegenin marssille kansainvälisen kutsuvierasjoukon. Saksa, Ranska, Norja ja Iso-Britannia lähettivät marssitapahtumaan omat delegaationsa.
Nijmegenin marssin suosio kasvoi 1930-luvun aikana, mistä on kiittäminen Alankomaiden siirtomaiden reserviläisiä ja muun muassa indonesialaista nasi-ruokaa, joita kokit valmistivat marssijoille. Vuonna 1932 H. A. van Mechelen sävelsi Vierdaagse-marssin, johon sanoituksen laati J. P. J. H. Clinge Doorenbos. Nijmegenin marssin keskeyttäneiden määrä laski 1930-luvun lopulle tultaessa suuresti: kun keskeyttäneitä oli vuonna 1921 peräti nelisenkymmentä prosenttia, vuonna 1939 marssin jätti kesken vain 2,39 prosenttia. Tämä on kaikkien aikojen paras tulos yhä edelleen.
Itä-Intian ja Surinamen Vierdaagse
Nijmebenin marssin innoittamana vastaavia kävelytapahtumia pidettiin aikoinaan myös Alankomaiden siirtomaissa. Vuosina 1935–1939 Alankomaiden Itä-Intiassa (nyk. Indonesia) järjestettiin neljän päivän kävely Fort de Kockissa, Medanissa (Sumatra), Bandungissa, Magelangissa, Malangissa (Jaava), Bataviassa (nyk. Jakarta) ja Bandjarmasissa (Borneo). Vuosina 1938–1939 marsseille saattoivat osallistua myös siviilit.
Vuonna 1964 Vierdaagse järjestettiin ensimmäisen kerran myös Surinamen pääkaupungissa Paramaribossa. Tämä tapahtuma on jatkunut myös Surinamen itsenäistyttyä vuonna 1975.
thumb|150px|left|Vuonna 2006 Nijmegenin marssin osallistujille jaettiin pinssi.
Gouden-Kruisdragers Vierdaagse
Kaikki vähintään kymmenen kertaa Nijmegenin marssiin osallistuneet saavat kultaisen Vierdaagen-ristin. He ovat myös oikeutettuja liittymään yhdistykseen nimeltä Gouden-Kruisdragers Vierdaagse, joka on perustettu 24. heinäkuuta 1951.
Nijmegenin marssi nyt
Vuonna 2005 tulppaaninviljelijä Paul Botman nimesi kehittämänsä tulppaanilajikkeen marssitapahtuman mukaan.
Vuoden 2014 marssiin osallistunut hollantilainen Bert van der Lans pitää nyt hallussaan Nijmegenin marssin osallistumisennätystä, sillä hän on suorittanut marssin peräti 68 kertaa. Hän rikkoi ennätyksen ollessaan 82-vuotias. Ennätys oli pitkään Annie Berkhoutin (oik. Johanna Hendrika Berkhout, 16. huhtikuuta 1915 – 20. marraskuuta 2006, Voorburg) hallussa: hän ehti marssia 66 kertaa; viimeisen kerran hän oli mukana vuonna 2002.
Järjestyksessä 99. Nijmegenin marssi järjestettiin heinäkuussa 2015. Marssia varten rekisteröityneiden määrä oli rajattu 46 000 osallistujaan ja marssin aloitti 43 013 marssijaa joista kaikkiaan 40 092 kävelijää pääsi perille. Vuonna 2015 osallistujista yli puolet oli iältään 51–70-vuotiaita. Kävelijöistä kuusi oli täyttänyt 91 vuotta; vanhimmat osallistujat olivat 92-vuotiaat Herman Dubie ja Jan Huizen Amsterdamista. Vanhin ulkomainen kävelijä oli 91-vuotias Yrjö Saraste Helsingistä. Nuorin osallistuja puolestaan oli Sjoerd van de Laar Velp, joka täyttää vuoden 2015 lopussa 12 vuotta. Osallistujat edustivat 60 eri kansallisuutta.
Seuraava Nijmegen-marssi alkaa 21. heinäkuuta 2020. Tämä on järjestyksessä 104. Nijmegenin marssi.
Lukujärjestys
Lukujärjestys eli työjärjestys on kouluissa käytettävä aikasuunnitelma, josta oppilaat ja opettajat voivat katsoa milloin heillä on minkäkin oppiaineen oppitunti. Lukujärjestykset suunnitellaan yleensä ennen lukukauden alkua ja jaetaan kaikille asianosaisille. Kullakin vuosikurssilla on oma lukujärjestyksensä. Luokattomassa koulussa opiskelijat tekevät itse omat lukujärjestyksensä valitsemalla ns. kurssitarjottimelta kursseja. Tällöin lukujärjestys muodostuu viikon sisällä useasti toistuvista kiertotunneista, ja jokainen valittu kurssi asettuu jonkin kiertotunnin sisään. Näin lukio-opiskelijat voivat luoda omat lukujärjestyksensä.
Lukujärjestykset on suunniteltu ensisijaisesti oppilaita varten. Oppitunnit sijaitsevat lukujärjestyksessä niin, että oppilaalle tulee mahdollisimman vähän ns. hyppytunteja eli tunteja, jolloin oppilailla ei ole mitään oppituntia. Pitää myös ottaa huomioon, että opettajilla on sujuva lukujärjestys eikä esimerkiksi kahta samanaikaista tuntia. Tietyt luokkatilat voivat olla niin varattuja, että niiden varaukset vaikuttavat lukujärjestykseen. Opettajien toiveet pyritään ottamaan huomioon lukujärjestyksiä suunniteltaessa. Lukujärjestysten teko on monitahoinen suunnitteluprosessi, joka vaatii tekijältä avaruudellista ajattelukykyä. Lukujärjestys on aina kompromissi eri henkilöiden eri tarpeiden välillä. Lukujärjestyksen suunnitteluun on olemassa myös tietokoneohjelmia.
Lukujärjestykset ovat hyvin usein koulun kotisivuilla nähtävänä sähköisessä muodossa. Sieltä oppituntien tarkistaminen onkin järkevää sellaisissa kouluissa, joissa kursseihin ja oppitunteihin tulee paljon muutoksia lukukauden aikana.
Peruskoulun jälkeisissä oppilaitoksissa opiskelijaryhmillä on pakollisia ja valinnaisia kursseja. Näiden kurssien oppitunnit voivat olla eroteltu eri lukujärjestyksiin.
Lukujärjestyksen rakenne
Lukujärjestys on tavallisesti kaksiulotteinen taulukko. Pystysarakkeilla on viikonpäivät. Normaalisti oppitunteja on maanantaista perjantaihin. Joskus myös lauantaisin. Vaakariveillä on kellonajat. Tunti on tavallisesti 45 minuutin pituinen. Tuntien välillä on lyhyt välitunti. Tunnit voivat olla ryhmitelty kahden oppitunnin pituisiksi, jonka jälkeen on välitunti.
Lain mukaan perusopetuksessa ja lukiokoulutuksessa oppitunnin pituus on 60 minuuttia, ja siitä vähintään 45 minuuttia on käytettävä opetukseen loppuajan jäädessä välituntiajaksi. Monissa Suomen lukioissa on käytössä ns. 75 minuutin oppitunti, jolloin normaalisti lukioissa yleisessä käytössä olevan 5-jaksonjärjestelmän mukaiset 5 viikoittaista kurssin oppituntia (5*45 minuuttia = 225 minuuttia) on järjestetty kolmeksi viikoittaiseksi 75 minuutin mittaiseksi oppitunniksi (3*75 minuuttia = 225 minuuttia).
Ruokailuaikaa on järjestetty normaalia välituntia pidempi aika, yleensä 30–60 minuuttia. Lukujärjestyksessä voi olla myös ns. iltatunteja normaalin toimistoajan jälkeen.
Lukujärjestyksessä oppitunneista on tieto, minkä aiheen oppitunti on kyseessä. Oppitunnin luokasta on myös tieto, missä opetus järjestetään. Lukujärjestyksessä on opettajan nimi, joka opettaa kyseistä aihetta. Toisen asteen kouluissa, ammattikorkeakouluissa ja yliopistoissa oppitunnista on myös kurssin toteutusnumero näkyvillä. Oppitunnissa voi olla myös opetettavan ryhmän tunnus.
Lukujärjestykset perusopetuksen alimpia luokkia lukuun ottamatta on yleensä tehty periodeittain tai jaksoittain. Jokaisella periodilla on oma lukujärjestyksensä. Yksi kurssi voi kestää useita periodeja.
Lukujärjestystyyppejä
Erilaisia lukujärjestyksiä on
Lauritz Olsen
Lauritz Christian Olsen (10. elokuuta 1872 Kööpenhamina – 9. toukokuuta 1955 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.
Lauritz Olsen syntyi vanhojen tavaroiden kauppiaan perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa jo lapsena ja esiintyi vuodesta 1890 lähtien kiertävissä teatteriseurueissa. Vuodesta 1895 lähtien hän työskenteli yli kahdentoista vuoden ajan Odensen teatterissa. Olsenista tuli pian suosittu huvinäytelmien ja farssien esittäjä.
Olsen oli myös yksi tanskalaisen mykkäelokuvan käytetyimmistä näytteljöistä. Han aloitti elokuvauransa Nordisk Filmsillä vuonna 1907 ja esiintyi vuodesta 1910 lähtien varsinkin Lau Lauritzenin komedioissa. Olsen teki vuoteen 1928 mennessä yli 200 mykkäelokuvaa ja myöhemmin vielä muutamia äänielokuvia.
Orenburgin alue
thumb|300px|Orenburgin kasakoita 1800-luvulla
Orenburgin alue on yksi Venäjän federaation jäsenalueista, federaatiosubjekteista. Se sijaitsee Venäjän eteläosassa heti Kazakstanin pohjoispuolella, Euroopan ja Aasian rajalla.
Maantiede
Orenburgin alue rajoittuu pohjoisessa Baškortostaniin ja Tšeljabinskin alueeseen, idässä ja etelässä Kazakstaniin, lännessä Saratovin alueeseen ja Samaran alueeseen sekä luoteessa Tatarstaniin. Alueen pinta-ala on 124 000 km².
Orenburgin alue sijaitsee Etelä-Uralilla. Alueen lounaisosassa on alankoa. Merkittävin joki on alueen läpi virtaava Ural. Vain 4,3 % alueen pinta-alasta on metsää.
Väestö
Orenburgin alueen asukasluku on 2 033 072 (2010).
Alueen suurin kaupunki on Orenburg, jossa on 548 331 kaupunkiasukasta (2010). Jos Orenburgin kaupunkipiirin maaseutuväestö lasketaan myös mukaan, Orenburgin väkiluku on 563 876. Muita yli 30 000 asukkaan kaupunkeja ovat Orsk (239 800 as.), Novotroitsk (98 173 as.), Buzuluk (82 904 as.), Buguruslan (49 741 as.) ja Gai (38 301 as.).
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Orenburgin alueen väestö koostui seuraavista etnisistä ryhmistä:
Hallinto
Orenburgin alue on yksi Venäjän federaation alueista (federaatiosubjekti) ja sen pääkaupunki on Orenburg (1938–57 nimenä Tškalov). Alue on jaettu hallinnollisesti 35 piiriin ja 12 kaupunkialueeseen. Alueen hallinnosta vastaa kuvernööri ja lakiasäätävä kokous. Kuvernöörinä toimii Juri Berg.
Talous
Orenburgin alueella on rikkaat luonnonvarat. Alueelta saadaan öljyä, maakaasua, ruskohiiltä, rautaa, kuparia, nikkeliä, kultaa, hopeaa, lyijyä, rikkiä, kadmiumia, seleeniä, asbestia, marmoria, ruokasuolaa, telluuria ja vismuttia. Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat rauta-, värimetalli-, koneenrakennus-, metallinjalostus-, kaasu-, kemian-, kevyt- ja elintarviketeollisuus. Maataloudessa on keskitytty viljan viljelyyn ja karjanhoitoon.
V509 Cassiopeiae
V509 Cassiopeiae on Kassiopeian tähdistössä sijaitseva keltainen F-spektriluokan puolisäännöllinen muuttuva hyperjättiläinen, ja se onkin yksi kirkkaimmista tunnetuista tähdistä absoluuttisella kirkkaudellaan -6,7m. Tähden näennäinen kirkkaus on noin +5,2, ja se vaihtelee välillä +4,75m - +5,5m.
Pimeä nousee
Pimeä nousee on Susan Cooperin vuosina 1965–1977 kirjoittama viisiosainen kirjasarja.
Yllä meren, alla kiven
Ensimmäisessä kirjassa sisarukset Jane, Barney ja Simon Drew viettävät vanhempiensa kanssa kesälomaa kuvitteellisessa Trewissickin merenrantakylässä Cornwallissa. He asuvat isosetä Merryn vuokraamassa Harmajassa talossa.
Taloa tutkiessaan lapset löytävät vanhan kartan ja pääsevät Merryn avustuksella Graalin maljan jäljille.
Pimeä nousee
Toisessa kirjassa nuori Will Stanton saa tietää kuuluvansa ”ikivanhoihin”, ihmisiin, jotka taistelevat valon puolella vastustaen pimeää.
Viheriä noita
Kolmannessa kirjassa Will tapaa Drewin perheen lapset. Drewit - jotka eivät tiedä mitään Valosta ja Pimeydestä - saavat tehtäväkseen hankkia Graalin takaisin, sillä se on ryöstetty.
Katso maisemaa
Katso maisemaa on elektronista popmusiikkia soittavan Reginan debyyttialbumi. Se julkaistiin Suomessa marraskuussa 2005, ja se nousi virallisen albumilistan sijalle 31 viikolla 47.
Pimeä nousee
Kuningas Harmaa
Neljännessä kirjassa Will on lähetetty Walesiin, missä hän tapaa albiinopojan, jonka avulla hän saa lopulta kultaisen harpun käsiinsä.
Hopeapuu
Sarjan viimeisessä osassa Will hankkii Valon miekan (Eirias), joka on viimeinen Valon tunnuksista. Hän menee muiden Ikivanhojen kanssa Hopeapuun luokse ja leikkaa siitä lehden vapauttaen Valon voimat ja Pimeä kukistuu.
Katso maisemaa
Kappaleet
Levy julkaistiin lisäksi Japanissa vuonna 2006. Japanin julkaisulla on edellisten lisäksi raidat ”Kohtaamisia kaupungissa (Regina on Regina Megamix)” ja ”Olisitko sittenkin halunnut palata (Boys Of Scandinavia Remix)”.
Amo
thumb|right|Amon logo.
Amo Oy on lelujen maahantuoja ja markkinoija. Yritys kuuluu ruotsalaiseen Bergsala Holding-konserniin. Amo Oy:n tuotteita edustaa Baltiassa Amo Toys, jonka pääkonttori sijaitsee Riiassa.
Amo edustaa Suomessa useita lelumerkkejä, muun muassa Angry Birdsiä, Baby Bornia, Bratziä, Jukkaa, Little Tikesia, Moxie Girlziä, Nikkoa, Rubens barnia, Scalextricia ja Treflia. Amo edustaa myös kotimaista Hertan maailmaa.
Pins and Needles
Pins and Needles voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Christopher Tin
thumb|Christopher Tin Christopher Tin on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka säveltää musiikkiaan elokuviin ja videopeleihin. Hän opiskeli Stanfordin ja Oxfordin yliopistoissa, minkä jälkeen aloitti opiskelunsa Royal College of Music -konservatoriossa.
Työt
Baba Yetu voitti arvostetun musiikkialan Grammy-palkinnon vuonna 2011 historian ensimmäisenä pelimusiikkikappaleena. Se palkittiin kategoriassa "Paras laulusäestyksinen instrumentaalikappale" (Best Instrumental Arrangement Accompanying Vocalist(s)).
Richard DeVos
thumb|DeVos puhumassa ennen omistamansa [[Orlando Magic -koripallojoukkueen ottelua vuonna 2010.]]
BAMO
Narvik-luokka piti olla Ranskan laivaston yhdeksän miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.
Richard DeVos
Richard (Rich) DeVos Sr (4. maaliskuuta 1926 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat – 6. syyskuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen miljardööri. Hän oli toinen verkostomarkkinointiyritys Amwayn perustajista vuonna 1959.
Mukdenin välikohtaus
Mukdenin välikohtaus (Liutiaohun välikohtaus, yksinkertaistettu kiina: 柳条湖事变; perinteinen kiina: 柳條湖事變; pinyiniksi: Liǔtiáohú Shìbiàn, japaniksi: 柳条湖事件, Ryūjōko-jiken) eli Mantšurian välikohtaus (kanjiksi: 滿洲事變, kanjiksi: 満州事変, Manshū-jihen) tai '''syyskuun 18. päivän välikohtaus''' (yksinkertaistettu kiina: 九一八事变; perinteinen kiina: 九一八事變; pinyiniksi: Jiǔ Yībā Shìbiàn) tapahtui eteläisessä Mantšuriassa 18. syyskuuta 1931, kun japanilaiset nuoret upseerit räjäyttivät osan Japanin Etelä-Mantšurian rautatien omistamaa rataa lähellä Mukdenia (nykyinen Shenyang). Keisarillisen Japanin armeija syytti teosta kiinalaisia toisinajattelijoita, millä saatiin aikaan tekosyy hyökkäykselle Mantšuriaan.
BAMO
Suunnittelu
Luokan suunnitteli DCN ja sen tarkoituksena oli perinteinen miinanraivaus syvässä vedessä eli tehtävä, jota aiemmin oli toteuttanut Yhdysvalloista hankitut Agile-luokan alukset. Katamaraanirunkoisten polymeerirakenteisten alusten runkoratkaisun perustana oli mekaanisten, magneettisten ja akustisten miinojen raivaamisen mahdollistavan kaluston (DCN AP4) edellyttämä kansitila. Perusteena oli lisäksi katamaraanirungon parempi merikelpoisuus ja liikkuvuus.
Mukdenin välikohtaus
Tausta
pienoiskuva|vasen|Mantšurian rautatieverkko venäläisessä kartassa vuosien 1914 ja 1915 väliltä. Kiina oli luovuttanut ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan päättäneellä Shimonosekin rauhansopimuksella Japanille Formosan, Peskadorit ja Liaodongin niemimaan, mutta Ranska, Saksa ja etenkin Venäjä vastustivat niemimaan luovutusta Japanille. Sen sijaan maat painostivat Japania hyväksymään niemimaan sijaan 30 miljoonan taelin korvauksen. Venäjä aloitti tämän jälkeen Etelä-Mantšurian rautatien rakentamisen, joka yhdisti Harbinin kaupungin Port Arthuriin. Venäjä hallitsi jo ennestään Itä-Mantšurian rautatietä ja nyt alueen halkaisevia rautateitä vartioi yhteensä 175 000 venäläissotilasta ja alue oli näin käytännössä Venäjän vallan alla. Japani piti Venäjää suorana uhkana sen hallitsemalle Korealle ja suuremmille suunnitelmille hallita Itä-Aasiaa. Maiden välit kiristyivät ja kehitys huipentui Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Japanin voitot Venäjästä Port Arthurissa ja Tsushimassa pakottivat Venäjän hyväksymään Portsmouthin rauhansopimuksen, jolla maa luovutti Port Arthurin ja Etelä-Mantšurian rautatien hallinnan Japanille. Molemmat maat sitoutuivat vetäytymään Kiinasta ja tunnustamaan Kiinan suvereniteetin Mantšuriassa.
Qing-dynastian luhistuttua vuonna 1912 maata hallitsivat paikalliset sotaherrat. 1920-luvulle tultaessa yksi heistä voimakkaimmista oli Mantšuriaa 100 000:n miehen hyvin varustetun Fengtian-armeijansa kautta hallinnut Zhang Zuolin. Japanin Etelä-Mantšurian rautatietä turvaamassa oli noin 10 000 Guandong-armeijan sotilasta. Monet tämän armeijan upseereista halusivat sytyttää sodan Kiinaa vastaan ja liittää Mantšurian Japaniin samaan tapaan kuin Korealle oli käynyt vuonna 1910. Monien japanilaisten mukaan Japanin tuli johtaa Aasiaa länttä vastaan ja Mantšurian hallintaa pidettiin välttämättömänä näille suunnitelmille. 4. kesäkuuta 1928 Zhang Zuolinia kuljettaneen junan alla räjähti erään japanilaisen upseerin asettama pommi ja Zhang sai surmansa. Kansallismielistä hallitusta Nanjingissa johtanut Tšiang Kai-šek ei kuitenkaan ryhtynyt Japanin vastaisiin toimiin, kuten pommin asettajat olivat toivoneet. Valtaan Mantšuriassa nousi Zhangin poika Zhang Xueliang, joka oli uskollinen kansallismieliselle hallitukselle ja toi alueen näin sen vähintään nimellisen vallan alle joulukuussa 1928.
Mukdenin välikohtaus
pienoiskuva|vasen|Japanilaisia asiantuntijoita räjäytyspaikalla syyskuussa 1931. Zhang Xueliang ei tyytynyt pelkästään aikaisempaan vallinneeseen tilanteeseen. Hän ei suostunut uusiin myönnytyksiin Japanille, pyrki pääsemään eroon aikaisemmin tehdyistä myönnytyksistä ja vahvisti armeijaansa 250 000:n mieheen. Taloudellisten ongelmien kanssa painivat poliitikot ja armeijan edustajat Japanin kotisaarilla valmistelivat puolestaan määräyksiä, jotka estäisivät Guandong-armeijan provokaatiot Kiinaa vastaan. Upseerit tiesivät ajan olevan vähissä ja päättivät ryhtyä vielä toiseen yritykseen. 18. syyskuuta 1931 Etelä-Mantšurian rautatien varrella lähellä suurta kiinalaista varuskuntaa Mukdenissa räjähti. Kiinalaiset sotilaat saapuivat paikalle tutkimaan tilannetta ja he joutuivat japanilaisten sotilaiden tulittamaksi. Japanilaiset jatkoivat hyökkäystään aina kiinalaiseen varuskuntaan saakka. Uutinen kiinalaisten väitetystä hyökkäyksestä levisi ja japanilaisten joukkojen komentaja Koreassa päätti lähettää joukkoja Etelä-Mantšuriaan. Guangdong-armeija valtasi Mukdenin ja alueen muut merkittävät kaupungit kohdaten vain ajoittaista vastarintaa. Tšiang Kai-šek oli kieltänyt joukkoja tekemästä vastarintaa ja seuraavien kolmen kuukauden sisällä Zhengin joukot oli siirretty Kiinan muurin eteläpuolelle.
Seuraukset
pienoiskuva|oikea|Mantšuriaa käsitellään Kansainliitossa vuonna 1932. Vetäytyminen Mantšuriasta ilman vastarintaa johti Japanin vastaisiin mielenilmauksiin Kiinassa. Japanin vastainen boikotti levisi ympäri Kiinaa ja tilanteesta huolestui Shanghain kansainvälinen siirtokunta, joka pelkäsi ulkomaalaisten vastaisia mellakoita. Japanilaiset merijalkaväen sotilaat saapuivat tammikuussa 1932 alueelle turvaamaan japanilaisia yrityksiä, mikä johti yhteenottoihin kiinalaisten joukkojen kanssa. Vastauksena tähän Japani pommitti Zhabein teollisuus- ja asuinaluetta ja hyökkäsi itse kaupunkiin. kiivaiden taistelujen jälkeen solmittiin aselepo toukokuussa 1932. Tällä välin japanilaiset olivat nostaneet Qing-dynastian viimeisen keisari Pu Yi valtaistuimelle Mantšuriassa, jota hallitsi nyt Mantšukuo-niminen Japanin nukkevaltio. Kiina valitti Kansainliittoon vaatien Japanin vetäytymistä Mantšuriasta. Kansainliitto lähetti paikalle asiaa tutkivan lähetystön jaarli Lyttonin johdolla. Lyttonin valmisteleman selvityksen mukaan Mukdenin välikohtaus oli Japanin toteuttama ja että Mantšukuo ei ollut oikea valtio, vaan Japanin armeijan hallitsema nukkevaltio. Kansainliiton äänestettyä selvityksen paikkansapitävyyden puolesta Japani erosi järjestöstä. Japani vakiinnutti asemansa Mantšuriassa neuvotellen Neuvostoliiton luopumaan oikeuksistaan Itä-Mantšurian rautatiehen vuonna 1934 ja vallaten sen raja-alueita vielä vuosina 1932–1935.
Tšiang Kai-šekin johtamat kansallismieliset pyrkivät ostamaan itselleen aikaa alueita luovuttamalla vahvistaen samalla Kiinan armeijaa ja maan yhtenäisyyttä. Ajankohtaisempana ongelmana pidettiin kommunisteja, joita vastaan käytiin sisällissotaa. Kansallismieliset ja kommunistit pääsivät yhteisymmärrykseen Japanin vastaisista toimista vasta toisen Kiinan–Japanin sodan syttymisen jälkeen syyskuussa 1937. Japani säilytti asemansa Mantšuriassa ja jatkoi Itä-Aasian ja Tyynenmeren alueiden valtauksiaan toisen maailmansodan aikana.
BAMO
Alukset
Luokan ensimmäinen alus Narvik sisällytettiin vuosien 1990-1993 suunnitelmiin, mutta loput alukset peruutettiin vuonna 1992 rahoitusvaikeuksien vuoksi.
Lisäksi kolmen vielä nimeämättömän aluksen tilaukset peruutettiin.
Richard DeVos
DeVos kuului Northwoodin yliopiston johtokuntaan ja istui Council for National Policyn puheenjohtajana. Hänen julkaisemiinsa kirjoihin lukeutuvat Compassionate Capitalism, Hope From My Heart: Ten Lessons For Life ja Believe! Hänelle toteutettiin vuonna 1997 onnistunut sydämensiirto.
DeVos omisti koripallojoukkue Orlando Magicin. Forbes nimesi hänet vuonna 2006 Yhdysvaltain 73. varakkaimmaksi henkilöksi 3,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvioidulla nettotulolla. Vuonna 2007 samainen lehti arvioi hänet maailman 249. rikkaimmaksi ihmiseksi. DeVosin poika Dick DeVos (Richard DeVos Jr, s. 1955) on republikaani ja entinen Michiganin kuvernööriehdokas.
Brändi
Brändi on tuote tai tuotemerkki, yritys, henkilö tai muu vastaava, jolle on syntynyt tai esimerkiksi markkinoinnin avulla luotu laaja, yleensä myönteinen, tunnettuus. Brändin arvo muodostuu nimen tai logon tunnettuudesta, asiakkaiden merkkiuskollisuudesta, brändin mukanaan tuomasta laadun tunteesta ja brändiin liitetyistä mielikuvista. Brändi on tuotteen tai palvelun sisällön tai identiteetin eräänlainen yhteenveto, joka voi luoda tuotteelle lisäarvoa ja vahvistaa käyttäjänsä identiteettiä.
Brändin on sanottu voivan liittyä myös yritykseen, julkiseen laitokseen, yhtyeeseen tai henkilöön, kuten vaikka poliitikkoon. Brändin luomista ja tarkoituksellista ylläpitoa kutsutaan brändinhallinnaksi. Brändi voi vahingoittua, kun tehdään brändimoka.
Brändi, imago ja maine
Brändi, imago ja maine ovat kaikki kohderyhmän mielikuvia tai mielipiteitä yrityksestä. Usein imago määritellään visuaalisemmaksi mielikuvaksi, kun taas esimerkiksi maine käsitetään kokemukseen perustuvammaksi. Imagon on myös sanottu olevan aina ihmisten mielissä oleva käsitys, johon yritys pystyy vain rajallisesti vaikuttamaan. Esimerkiksi arvot, asenteet, ennakkoluulot ja uskomukset ovat asioita, joihin yrityksen tiedottamisella ja toiminnalla ei välttämättä pystytä vaikuttamaan. Brändin ja imagon eron on sanottu näkyvän ainakin niiden käyttöyhteyksien perusteella kohderyhmissä: brändistä puhutaan usein asiakkaille suuntautuvien toimenpiteiden yhteydessä, ja imagosta taas muille sidosryhmille, kuten sijoittajille.
Historiaa
Brändien historian markkinoinnin saralla on väitetty alkavan 1800-luvulta, jolloin ensimmäisiä massavalmistettuja tuotteita alkoi saapua kauppoihin. Teollistuminen mahdollisti tuotannon siirtämisen suuriin tehtaisiin, ja tällöin vakiintui tapa polttomerkitä tuotantoyhtiöiden logot valmistettuihin tuotteisiin. Termin synty liittyykin englannin kielen verbiin 'brand', joka tarkoittaa polttomerkitsemistä. Massatuotannon alkuaikoina suuret tehtaat olivat kuitenkin vaikeuksissa, koska kuluttajat eivät luottaneet teollisesti valmistettuihin tuotteisiin vaan suosivat paikallisia ja tutumpia valmisteita. Brändejä lähdettiin kehittämään, koska tuotteista haluttiin tehdä tutumpia ja luotettavampia kuluttajien silmissä. Myöhemmin brändien rakentamisessa on siirrytty yhä enemmän positiointiin, jonka tavoitteena ei ole enää pelkästään luotettavuuden ja tuttuuden lisääminen vaan oman brändin tavoitteellinen erottelu kilpailijoista.
Pohjola (2003) on myös esittänyt, että Suomessa brändit alkoivat korostua erityisesti 1980-luvulla, jolloin tuotteita tuli kauppojen hyllyille yhä enemmän.
Tamil Nadun piirikunnat
Tamil Nadun osavaltio Kaakkois-Intiassa on jaettu 32 piirikuntaan.
Brändi
Brändipääoma
Brändipääoma voidaan jaotella kuluttajan kokemaan brändin arvoon tai yrityksen omistamaan taloudellisesti mitattavassa olevaan brändipääomaan.
Tamil Nadun piirikunnat
thumb|350px|Tamil Nadun piirikunnat
Brändi
Brändipääoma
Brändipääoma koostuu kuluttajan näkökulmasta neljästä eri osa-alueesta:
Brändin arvo
Jokaiselle brändille on laskettavissa brändin rahallinen arvo. Brändiarvon laskenta perustuu kansainvälisiin standardeihin ISO 10668 ja ISO 20671-1. Laskennassa otetaan huomioon standardin mukaiset elementit ja indikaattorit, joiden pohjalta brändin arvo pystytään arvioimaan. Elementit ja indikaattorit vaihtelevat toimialoittain ja esimerkiksi maille ja alueille käytetään eri indikaattoreita kuin yrityksille. Brändiarvoa voidaan hyödyntää yrityskaupassa, lisensointimaksuissa, omistetun mediatilan hinnoittelussa sekä toiminnan mittarina.
Arvokkaimmat brändit
Ohessa maailman kymmenen arvokkainta brändiä 2016 Forbes-lehden julkaiseman listan mukaan.
Noutajan valssi
Noutajan valssi on Viikatteen vuonna 2000 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Levy on CD-version (RA040) (Uusintapainos ????) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (RA040B). Vinyyliversiolla on bonuksena Viikatteen versio Tapio Rautavaaran kappaleesta "Kulkurin iltatähti". Levyn kappaleista "Korutonta" ja "Alakulotettuja tunnelmia" on tehty videot, jotka on ohjannut Joonas Berghäll.
Albumin äänitysten yhteydessä nauhoitettiin myös kappaleet "Laituritanssit" ja "Oon peloissain", jotka julkaistiin vuoden 2011 kokoelma-albumilla Kuutamo, kaiho & katkeruus.
Kappaleet
Kappaleet kirjoittanut ja sovittanut Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Kiilakirjoahven
Kiilakirjoahven (Uaru amphiacanthoides) on kirjoahventen heimoon kuuluva kalalaji. Se elää Etelä-Amerikan trooppisissa Amazonin ja Rio Negron joissa. Kotiseudullaan se on suosittu ruokakala, eikä sitä usein tuoda akvaariomarkkinoille. Kiilakirjoahven ruokkii poikasiaan erittämällä kyljistään proteiinipitoista limaa.
Musiikkivuosi 1988
Musiikkivuosi 1988 käsittelee vuoden 1988 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Glastonbury
Glastonbury on pieni kaupunki Somersetin kreivikunnassa Lounais-Englannissa, 50 kilometriä Bristolista etelään. Vuonna 2011 kaupungissa arvioitiin olevan noin 8 900 asukasta.
Kaupunki tunnetaan historiastaan ja legendoista, joista monet liittyvät kuningas Arthuriin ja hänen pyöreän pöydän ritareihinsa, sekä myyttiseen käsitykseen, että kristinusko saapui Britanniaan Glastonburyn kautta. Erään tunnetun legendan mukaan Joosef Arimatialainen nousi Glastonburyssä maihin Britanniaan Graalin malja mukanaan ja perusti Englannin ensimmäisen kirkon Glastonbury Torin huipulle noin 30 vuotta Jeesuksen kuoleman jälkeen. Glastonbury Tor on kartionmuotoinen kukkula, jonka huipulla on vanhan kirkon raunio.
250px|thumb|left|[[The Beatlesin innoittama Love-patsas Glastonburyn festivaalialueella]] Glastonburyn liepeillä järjestetään vuosittain Glastonburyn festivaali, joka esittelee nykymusiikkia sekä tanssia, teatteria, sirkusta ja monia muita modernin esittävän taiteen muotoja. Festivaali perustettiin 1970-luvulla, ja sillä on tiiviit yhteydet hippiliikkeeseen ja vaihtoehtokulttuureihin.
Kaupungissa käy sekä kristittyjä pyhiinvaeltajia että new age-, wicca- ja muiden vaihtoehtoliikkeiden edustajia. Jälkimmäiset ovat rakentaneet Stonehengeä jäljittelevän kiviympyrän, jossa vietetään kesäpäivänseisauksen aikaan juhannusjuhlia.
Nordic Trophy 2007
Jääkiekon pohjoismaisten seurajoukkueiden epävirallinen mestaruusturnaus Nordic Trophy pelattiin syksyllä 2007 toista kertaa. Mukana olivat samat neljä joukkuetta Suomesta ja neljä joukkuetta Ruotsista kuin edellisenäkin vuonna. Yksinkertaisen runkosarjan jälkeen pelattiin sijoitusottelut Helsingin jäähallissa. Niissä kohtasivat runkosarjan 1. ja 2., 3. ja 4., 5. ja 6. sekä 7. ja 8. Näin siis edellisvuodesta poiketen pronssi ratkaistiin pronssiottelulla. Turnauksen voitti Oulun Kärpät.
Sijoitusottelut
Finaali Pronssiottelu
'''Ottelu 5. sijasta'''
'''Ottelu 7. sijasta'''
SS-arvot
thumb|120px|SS:n tunnus Tämä on luettelo SS:n sotilasarvoista. Taulukkojen arvot ovat järjestyksessä korkeimmasta alimpaan.
Käytöstä poistetut ja muutetut arvot
Kronologisessa järjestyksessä.
Upseerioppilasarvot
Upseerikoulutusjärjestelmä oli yksinomaan Waffen-SS:n ja sen edeltäjän Verfügungstruppen käytössä. Allgemeine-SS ei käyttänyt sitä. Koulutuksen kesto oli noin 18-24 kuukautta.
Naisten arvot
Vapaaehtoisia naisjoukkoja kutsuttiin nimellä SS-Helferin (SS-avustaja). SS:n kuuluneilla naisilla oli oma arvojärjestelmänsä, mutta heistä korkea-arvoisinkaan ei voinut komentaa miespuolisia SS:n jäseniä. Kaikki naisten arvot olivat miesten arvoja alempia. Vapaaehtoiset naiset palvelivat usein keskitysleireillä eri tehtävissä. Esimerkiksi Ravensbrückin keskitysleirillä, jossa naisvartijoita koulutettiin, palveli sen toiminta-aikana yli 3000 naisvartijaa. Toisen maailmansodan jälkeen joko vapauttajat tai leirin sijaintimaan hallitus tuomitsi useita naisvartijoista kuolemaan tai vankeuteen.
Roger Keith Coleman
Roger Keith Coleman (1. marraskuuta 1958 – 20. toukokuuta 1992) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin vaimonsa siskon raiskauksesta ja raa'asta murhasta. Hänen tapauksensa herätti huomiota, koska hän väitti sinnikkäästi olevansa syytön. DNA-aineisto kuitenkin on sittemmin todistanut hänen syyllisyytensä.
Coleman työskenteli kaivoksella.
Rikos, tuomio ja teloitus
Coleman hyökkäsi 19-vuotiaan Wanda Fay McCoyn kimppuun tämän kotona Virginian Grundyssä 10. maaliskuuta 1981. Coleman raiskasi, surmasi teräaseella ja melkein mestasi uhrinsa. Hänestä tuli heti epäilty. Hänellä oli aiempi tuomio raiskauksen yrityksestä. Kuolemantuomion hän sai vuonna 1982. Valitukset eivät johtaneet muutoksiin tuomiossa. Coleman joutui sähkötuoliin vuonna 1992, mutta vakuutti syyttömyyttään vielä teloitettavana ollessaan.
Syyllisyys
Colemanin syyttömyydestä vakuuttuneet kamppailivat pitkään asiansa puolesta. Colemanin tapaus nousikin keskeiseen asemaan kuolemanrangaistuksen ympärillä käydyssä keskustelussa. Coleman sai kansainvälistä julkisuutta vakuuttelemalla syyttömyyttään lehdissä ja televisiossa. Hän päätyi Time-lehden kanteen. Ennen teloitusta hänelle tehtiin valheenpaljastustesti, jota hän ei läpäissyt.
Virginian kuvernööri Mark R. Warner ilmoitti tammikuussa 2006, että teloituksen jälkeen suoritetut tutkimukset olivat lopullisesti vahvistaneet Colemanin syyllisyyden. Oli vain yksi mahdollisuus yhdeksästätoista miljoonasta, että uhrin ruumiista löydetty siemenneste olisi kuulunut jollekulle muulle. Coleman oli ollut DNA-testissä jo elinaikanaan, mutta näin vahva varmuus hänen syyllisyydestään saatiin vasta postuumisti 2000-luvulla, jolloin DNA-aineisto päätettiin tutkia uudelleen.
Vuonna 1990 tehdyn DNA-testin tulos oli ollut kiistelty. Se oli sijoittanut Colemanin väestöstä siihen kahteen prosenttiin, joka olisi voinut olla syyllinen tekoon. Väitettiin, että yhdessä vereen liittyneen todistusaineiston kanssa testi olisi osoittanut Colemanin syyllisyyden 99,8-prosenttisella varmuudella. Colemanin lakimiehet kuitenkin väittivät, että DNA-testi todisti vähintään kahden ihmisen osallistuneen hyökkäykseen.