cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaies Ghodhbane
Kaies Biu Bannour Ghodhbane (, s. 7. tammikuuta 1976 Ksar Hellal, Tunisia) on tunisialainen apuvalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan kotimaassaan Tunisiassa ja neljän kauden ajan Turkissa.
Ura
Ghodhbanen ensimmäinen maaottelu oli 16. tammikuuta 1996 Mosambikia vastaan. Sen jälkeen hän on kuulunut maajoukkueen vakiokokoonpanoon. Hän on ollut mukana neljissä peräkkäisissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa, 1996 olympialaisissa, 2002 ja 2006 MM-kisoissa sekä 2005 Maanosaliittojen Cupissa. Ghodhbane on pelannut 93 maaottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Valmentajana
Ghodhbanen valmennusura sai alkunsa 27. toukokuuta 2009, jolloin ES Sahel ilmoitti hänen olevan joukkueen valmennusvastuun saaneen Lotfi Rhimin apulaisvalmentaja.
Bruce Grobbelaar
Bruce David Grobbelaar (s. 6. lokakuuta 1957, Durban, Etelä-Afrikka) on entinen Zimbabwen ja Liverpoolin jalkapallomaalivahti. Hän koki Liverpoolin joukkueen kenties menestyksekkäimmän jakson 1980-luvulla seuran ykkösvahtina.
Nuoruus
Vuonna 1975 teini-ikäinen Grobbelaar värvättiin valkoisen Rhodesian armeijaan taistelemaan erämaasodassa mustia vapaustaistelijoita vastaan. Oman kertomansa mukaan Grobbelaar tappoi sodassa lukuisia ihmisiä ja värikkään jalkapallouran muodostuneen sodan jälkeen pakotieksi traumaattisista kokemuksista.
Uran alku
Teininä Bruce Grobbelaar oli lupaava kriketinpelaaja ja olisi saanut baseball-stipdendin Yhdysvaltoihin, mutta hän valitsi kuitenkin jalkapallon.
Grobbelaar debytoi ammattilaisjalkapalloilijana Pohjois-Amerikkalaisen jalkapallosarjan NASL:ssa pelanneen kanadalaisen Vancouver Whitecapsin riveissä vuonna 1980. West Bromwich Albionin silloinen manageri Ron Atkinson yritti hankkia Grobbelaaria joukkueensa riveihin, mutta siirto kariutui koska työlupaa ei silloin myönnetty.
Liverpoolin aika
Grobbelaar siirtyi Liverpooliin 250 000 punnan siirtosummalla 17. maaliskuuta 1981. Grobbelaar pelasi vain reservipelejä kunnes seuran vakituinen ykkösmaalivahti Ray Clemence siirtyi hieman yllättäen kesällä 1981 Tottenhamiin. Grobbelaar oli seuran kiistaton ykkösmaalivahti David Jamesin saapumiseen saakka. Jamesin epävarmat otteet nostivat Grobbelaarin takaisin ykkösmaalivahdiksi kaudelle 1993-1994, mutta ura Liverpoolissa oli silti käytännössä katsoen jo ohitse. Hänen viimeiseksi ottelukseen Liverpoolissa jäi tappiollinen ottelu Leedsia vastaan 28. helmikuuta 1994.
Bruce Grobbelaarin uran alku oli Liverpoolissa melko takkuinen ja häntä syytettiin monista virheistä ja epätasaisista otteista. Vuoteen 1994 mennessä hän oli kuitenkin pelannut yli 600 ottelua Liverpoolissa noussut erääksi seuran legendaarisimmista pelaajista.
Hänen hassu jalkojen vatkauksensa ja sitä seurannut Francesco Grazianin epäonnistuminen rangaistuspotkussa jäivät jalkapallohistoriaan yhtenä oudoimmista mutta onnistuneimmista tempuista häiritä vastustajaa. Liverpool voitti tämän torjunnan ansiosta Euroopan Cupin loppuottelun AS Romaa vastaan ja Grobbelaarista tuli ensimmäinen Euroopan Cupin voittanut afrikkalaispelaaja.
Myöhempi ura
Grobbelaar siirtyi vuonna 1994 ilmaiseksi Southamptoniin ja pelasi siellä kaksi kautta kilpaillen ykkösmaalivahdin paikasta Dave Beasantin kanssa. Southamptonissa pelattujen vuosien jälkeen Grobbelaar pelasi lyhyitä aikoja useissa englantilaisseuroissa.
Lahjussyytökset
Marraskuussa 1994 brittilehti The Sun esitti väitteitä joiden mukaan Grobbelaar, Hans Segers ja John Fashanu olisivat ottaneet lahjuksia ottelutuloksien järjestelemisestä. Ensimmäinen oikeudenkäynti heitä ja malesialaista liikemiestä Richard Limiä vastaan päättyi maaliskuussa 1997 siihen että valamiehistö ei päässyt yksimielisyyteen. Myöhemmin samana vuonna toisessa oikeudenkäynnissä kaikki syytteet hylättiin. Englannin jalkapalloliitto kuitenkin antoi Grobbelaarille puolen vuoden pelikiellon hänen myönnettyä auttaneensa vedonlyöntitoimistoa ennustamaan otteluiden tuloksia. Oikeuden vapauttavan päätöksen jälkeen Grobbelaar nosti The Sunia vastaan syytteen kunnianloukkauksesta. Lehti tuomittiin maksamaan Grobbelaarille 85 000 puntaa, mutta tuomio kumottiin valituksen jälkeen vuonna 2001. Grobbelaar anoi muutosta House of Lords'lta, joka puolestaan kumosi valitustuomioistuimen päätöksen, mutta määräsi The Sunin maksamaan korvauksia vain yhden punnan. Grobbelaar joutui maksamaan lehden oikeudenkäyntikulut, jotka nousivat yli miljoonan punnan. Grobbelaar ei pystynyt maksamaan ja hänet julistettiin henkilökohtaiseen konkurssiin.
Paluu Afrikkaan
Grobbelaar palasi konkurssinsa jälkeen Afrikkaan ja on toiminut valmennustehtävissä useissa eteläafrikkalaisissa jalkapallojoukkueissa. Hän on myös kahdesti toiminut Zimbabwen jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Grobbelaar on pelannut useissa hyväntekeväisyysotteluissa muun muassa vuonna 2000 syövän vastaisen kampanjan hyväksi järjestetyssä vuoden 1986 FA Cupin loppuottelun "uusintaottelussa" Evertonia vastaan.
Sopupeliepäilyistä huolimatta Grobbelaar on yhä erittäin suosittu pelaaja Anfieldillä. Hänet äänestettiin 100 Players Who Shook The Kop äänestyksessä sijaluvulle 17. ja on toiseksi korkeimmalle yltänyt maalivahti.
Saburō Sakai
Saburō Sakai (, 26. elokuuta 1916 – 22. syyskuuta 2000) oli Japanin keisarillisen laivaston hävittäjälentäjä. Toisen maailmansodan alussa Sakai oli alikersantti ja yleni laivaston aliupseeriarvoissa pursimieheksi ja edelleen sotilasmestariksi. Hänet ylennettiin vielä aliluutnantiksi ja edelleen luutnantiksi ennen sodan loppua.
Nuoruus ja värväytyminen
Sakai oli lähtöisin köyhistä oloista Sagan pikkukaupungin seudulta. Maakunnassa elettiin Sakain syntymän aikoihin vielä bushido-sääntöjen eli hagakuren mukaan. Sakain koti oli pikkutilalla, jonka hänen esivanhempansa olivat perustaneet samuraiden etuoikeuksien ja yhteiskuntaluokan poistuttua Japanin uudistuksissa. Hän pääsi oppikouluun Tokiossa asuvan setänsä kustannettua opinnot. Hän menestyi siellä keskinkertaisesti ja alkoi rettelöidä, mikä johti Sakain erottamiseen, hänen sukunsa ja kylänsä pettymykseksi.
Päästäkseen tilanteesta Sakai värväytyi laivastoon toukokuussa 1931, ja palveli alokasaikansa jälkeen Kirishima- ja Haruna-taistelulaivoilla. Hänet määrättiin matruusiksi Harunan tykkitornin miehistöön ja yleni aliupseeriksi. Vuonna 1937 Sakai haki ja tuli hyväksytyksi lentäjäkurssille. Hän valmistui kurssinsa parhaana. Hän mainitsee muistelmissaan saaneensa tästä saavutuksestaan keisarin palkinnon, joka oli keisarillisella krysanteemikuviolla koristettu hopeinen taskukello.
Kiinan sota
Vuonna 1938 Sakai komennettiin Kiinaan, missä käytiin parhaillaan Kiinan–Japanin sotaa. Sakaista kirjoitettiin Japanin lehdistössä sen jälkeen, kun hän erään tukikohtaan tehdyn ilmahyökkäyksen aikana oli ainoa ilmaan päässyt lentäjä, ja lisäksi haavoittunut lievästi. Hänen onnistui tavoittaa SB-2-pommikone Mitsubishi A5M-hävittäjällään ja tulittaa sitä, mutta polttoaineen vähyyden vuoksi hänen täytyi palata, eikä pudotusta voitu varmistaa. Sakai palveli Kiinassa vuoteen 1941 saakka saavuttaen kaksi varmaa pudotusta A5M- ja A6M-hävittäjillä.
Tyynenmeren sota
Sakai ampui toisessa maailmansodassa alas 64 viholliskonetta. Hän lensi pääasiassa Mitsubishi A6M2 Reisen -hävittäjillä. Hän sai tukialuskoulutuksen, mutta läpäistyään sen parhain arvosanoin hän ei koskaan lentänyt tukialuksilta - vaan suoritti kaikki lentonsa maatukikohdista. Huhtikuussa 1942 hänet komennettiin Uuden-Guinean Laeen, missä hän palveli haavoittumiseensa saakka.
Varsovan taistelu (1920)
Tausta
thumb|vasen|Puolalaisia puolustajia konekiväärin äärellä lähellä [[Miłosnaa elokuussa 1920.]] Józef Piłsudski oli ensimmäisen maailmansodan aikana muodostanut niin sanotut puolalaiset legioonat, jotka ottivat osaa sotaan Venäjän keisarikuntaa vastaan Itävalta-Unkarin puolella ja sodan päättyessä legioonat muodostivat Piłsudskin alaisuudessa itsenäistyneen Puolan asevoimien ytimen. Sodan jälkimainingeissa käytiin myös Venäjän sisällissota, jonka osapuolia olivat Venäjän valkoinen armeija ja bolševikkien johtama Neuvosto-Venäjä. Ympärysvaltojen diplomaattinen väliintulo epäonnistui molempien osapuolten hylätessä brittien ehdottaman niin sanotun Curzonin linjan maiden välisenä rajana.
Saburō Sakai
Tyynenmeren sota
Sakai käytti ilmassa aina omaa harkintaansa. Esimerkiksi 28. helmikuuta 1942 Sakai partioi yksin Jaavalla, kun hän havaitsi Surabayain itäpuolella yksinäisen DC-3-koneen. Sakai halusi tarkkailla aseetonta konetta ja lensi sen vierelle. Kun hän näki ”Dakotan” ikkunasta kahden lapsen ja vaaleatukkaisen naisen tarkkailevan vihollishävittäjää, päätti hän olla hyökkäämättä ja antaa koneen jatkaa matkaa rauhassa.
Varsovan taistelu (1920)
Tausta
Bolševikkien johtaja Vladimir Lenin määräsi Puolaa vastaan helmikuussa 1920 sodan, jonka kautta bolševikit halusivat levittää vallankumoustaan muualle Itä- ja Keski-Eurooppaan. Neuvostojoukkoja johti Mihail Tuhatševski Lev Trotskin alaisuudessa. Puolan–Neuvosto-Venäjän sota alkoi Puolan armeijan hyökkäyksellä Ukrainaan ja Valko-Venäjälle, mutta hyökkäys ei johtanut toivottuihin ratkaiseviin voittoihin. Neuvosto-Venäjän joukot aloittivat vastahyökkäyksen toukokuussa ja he nopeasti pakottivat puolalaiset perääntymään. 8. elokuuta venäläiset saivat määräyksen vallata Varsova, joka tuolloin oli enää vain 30 kilometrin päässä etulinjasta. Puolalaisia puolustajia oli noin 68 000 ja heitä vastassa oli kaksi venäläistä armeijaa yhteisvahvuudeltaan noin 100 000–130 000 miestä. Molemmat osapuolet kärsivät pitkien taistelujen aiheuttamasta tarvikepulasta. Puolalaiset olivat menettäneet kalustoaan vetäytyessään ja pulaa oli jopa univormuista ja kengistä. Toisaalta venäläiset olivat samaan tapaan edenneet kauas huoltokeskuksistaan Valko-Venäjältä.
Taistelu
Venäläiset alkoivat edetä kohti Varsovaa 13. elokuuta. Kenraali Mihail Tuhatševski oli alun perin odottanut vahvistuksia muilta joukoilta, mutta ratsuväenkenraali Semjon Budjonnyin eteneminen etelässä kohti Lwówia oli pysähtynyt joukkojen uupumisen takia, ja Moskovaa etelärintamalla edustanut Josif Stalin kieltäytyi luovuttamasta mitään joukkojaan Varsovan taistelua varten. Samaan aikaan käynnissä olleet puna-armeijan taistelut Ukrainassa kenraali Pjotr Wrangelin johtamaa Etelä-Venäjän armeijaa vastaan sitoivat puna-armeijan yksikköjä. Hayk Bžškjanin johtama pelätty ratsuväki oli puolestaan edennyt Varsovan ohi kohti Saksan vastaista rajaa. Puolalaiset saivat tietää puna-armeijan joukkojen hajanaisuudesta kapteeni Jan Kowalewskin murrettua puna-armeijan salakoodit, jolloin puolalaiset saattoivat kuunnella puna-armeijan radioliikennettä. Puolalaisten 5. armeija puolustautui kuitenkin kiivaasti venäläisiä vastaan Wkrajoen varrella kenraali Władysław Sikorskin johdolla, mikä edesauttoi sittempää Piłsudskin hyökkäystä venäläisiä vastaan. Taistelujen aikana Sikorskin ratsujoukkojen onnistui vallata puna-armeijan 4. armeijan komentopaikka, josta vankien lisäksi puolalaiset saivat haltuunsa radiolaitteet ja tärkeitä dokumentteja. Näistä tiedoista oli hyötyä puolalaisille Varsovan torjuntataistelussa.
Saburō Sakai
Tyynenmeren sota
Välittömästi tämän ilmataistelun jälkeen Sakai syöksyi pommikonemuodostelman sisään ja joutui taka-ampujien torjuntatuleen. Myöhemmin niiden oletettiin olleen Grumman TBF Avenger -torpedopommittajia, joiden yleinen muoto muistuttaa F4F-tyyppiä. Tutkimuksissa on selvinnyt kuitenkin, että laivaston koneet olivat tosiasiassa Douglas SBD Dauntless -syöksypommittajia.
Varsovan taistelu (1920)
Taistelu
Piłsudskin hyökkäys alkoi päivää suunniteltua aikaisemmin 16. elokuuta. Venäläisten pääosa oli pohjoisessa, ja etelästä hyökkäävät Piłsudskin joukot etenivät nopeasti. Venäläisten 16. armeija romahti, ja puolalaisten radiohäirintä esti Tuhatševskiä tajuamasta tilannetta. Puolalaiset kaappasivat puna-armeijan kenraali Budjonnyiltä radioviestin, jonka mukaan hänen ratsuväkensä ei pääsisi Tuhatševskin avuksi johtuen taisteluista Lwówin lähellä. Lisäksi idässä olevat puna-armeijan reservit olivat niin kaukana, etteivät ehtisi tukemaan Tuhatševskia. Kaksi päivää myöhemmin oli selvää, että puna-armeija ei kykenisi enää organisoituun taisteluun. Puolalaisten edetessä venäläisten selustaan Tuhatševski määräsi joukkonsa vetäytymään vasta 20. elokuuta, jolloin oli jo liian myöhäistä. Venäläiset pakenivat kaaoksen vallitessa kohti itää puolalaiset perässään. Piłsudskin puolalaisjoukot ottivat nopeasti haltuunsa puna-armeijalle menetetyt puolalaisalueet.
Saburō Sakai
Tyynenmeren sota
Sakai haavoittui taka-ampujien torjuntatulessa vakavasti päähän ja oikeaan silmään halvaantuen osittain tilapäisesti. Kotimaassa hänen näkönsä pelastamiseksi tehty leikkaus ilman anestesiaa onnistui osittain, ja hänen vasemman silmänsä näkökyky palautui ennalleen. thumb|270px|Saburō Sakai haavoittuneena
Sodan loppuvaiheet
Toivuttuaan Sakai palasi lentopalvelukseen ja toimi aluksi lentokouluttajana. Hän anoi pääsyä takaisin laivuepalvelukseen, ja saavutti sodan lopulla vielä neljä ilmavoittoa. Iwo Jiman saarella palvellessaan hän oli vähällä joutua alasammutuksi kesäkuussa 1944, sillä hän ei tunnistanut ajoissa Yhdysvaltain F6F Hellcat -hävittäjiä näkövammansa vuoksi. Hänen onnistui kuitenkin paeta niiden saarrostuksesta Iwo Jiman ylle, jolloin japanilainen ilmatorjuntatuli karkotti yhdysvaltalaishävittäjät.
Sakai evakuoitiin 4. heinäkuuta toisessa ryhmässä sotilasarvonsa mukaisesti yhdessä kymmenen muun kanssa.
Sodan loppuajat hän toimi uusien konetyyppien muun muassa Shiden-Kai ”George” -koelentäjänä sekä kouluttajana. Aivan sodan viime hetkinä 17. elokuuta 1945, kaksi päivää Japanin antautumisilmoituksen jälkeen (antautumisasiakirjat allekirjoitettiin (2. syyskuuta 1945), Sakai lähti kolmen Shiden-Kain ja 14 Zero-hävittäjän ryhmän kanssa torjumaan neljää valokuvatiedustelulennolla ollutta Consolidated B-32 Dominatoria. .Yhdysvaltain joukot uusivat valokuvaustiedustelun seuraavana päivänä kahdella B-32-koneella, jolloin 6 000 metrissä lentänyt tiedustelukone pääsi pakoon kohtaamatta japanilaiskoneita. 3 000 metrissä lentänyttä luutnantti John M. Anderssonin konetta vastaan hyökkäsi sotilasmestari Sadamu Komachi Shiden-Kailla. B-32 sai vakavia vaurioita, ja onnistui vain vaivoin palaaman Okinawalle. Koneen miehistöstä ylikersantti Joseph Lacharite haavoittui pahoin ja kersantti Anthony Marchione sai surmansa viimeisenä yhdysvaltalaisena toisessa maailmansodassa.
Sodan jälkeen
Vuonna 1957 Sakai kirjoitti Samurai-muistelmateoksen. Sakai kuvailee siinä laivaston alokasaikaa ja sen raakoja ja mielivaltaisia sekä usein kollektiivisia rangaistuksia mahdollisista virheistä. Tämä juurrutti häneen vihan aliupseereiden epäinhimillisyyttä kohtaan.
Sakai kuvailee, että vain vuotta ennen yhdysvaltalaisten maihinnousua Iwo Jima oli täysin linnoittamaton kalliosaari, jonka miehitys olisi ollut yhdysvaltalaisille rutiinityö.
Hän kertoo yksinkertaisesti japanilaisten tavasta evakuoida väkeä hylättäväksi päätetyistä tukikohdista. Poispääsyjärjestyksen ratkaisi tarkoin vanhan sotilaallisen kastijärjestelmän mukaisesti sotilasarvo muuta huomioon ottamatta. Hänet itsensä tosin haettiin myöhemmin erikseen lähetetyllä lentokoneella, koska varsinainen evakuointilaivue tuli täyteen ennen häntä ja hänen ryhmänsä vuoroa.
Sakai kuvailee myös ristiriitaansa perinteensä mukaisen kunniantunnon ja toivottoman taistelun välillä heinäkuun 2. päivä 1944 täydellistä ilmaylivoimaa vastaan tehdyn epäonnistuneen tehtävän jälkeen. Tehtävän lopuksi hänet ja muut saattohävittäjät oli määrätty itsemurhatehtävään yhdessä torpedopommittajien kanssa. Määräyksenä oli törmätä yhdysvaltalaisiin laivoihin. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun lentäjille annettiin tietoinen käsky tarkoituksellisesti uhrata itsensä. Sakai tuo teoksessaan samalla esille, että varsinaisiin kamikaze-lentäjiin oli vapaaehtoisesti ilmoittautuneita halukkaita joukoittain. Myös hän itse ilmoittautui useasti, mutta hänen esimiehensä hylkäsi anomukset.
École des hautes études en sciences sociales
École des hautes études en sciences sociales (EHESS) on yksi valikoivimmista ja arvostetuimmista yhteiskuntatieteiden grandes écoleseista Pariisissa, Ranskassa. Se on yksi Ranskan grands établissementeista.
Saburō Sakai
Sodan jälkeen
Partioivat F6F-hävittäjät torjuivat osaston, ja Sakain onnistui siipimiehineen vaivoin paeta kumpupilveen. Jatkaessaan lentoa hän tekee eron todellisen voitonmahdollisuuden ja sokean perinnetietoisuuden välillä, koska toteaa, ettei tehtävän suorittamiseen ole mitään mahdollisuutta. Kuitenkin hänen toverinsa jäisivät siihen uskoon, että tehtävä olisi onnistunut tai että he olisivat saaneet sankarikuoleman. Hän pitää tätä moraalittomana.
École des hautes études en sciences sociales
EHESS oli alun perin École pratique des hautes étudesin osasto, joka perustettiin vuonna 1868 tarkoituksenaan kouluttaa akateemisia tutkijoita. Siitä tuli itsenäinen laitos vuonna 1975. Nykyään sen tutkimus kattaa taloustieteen ja rahoituksen, kognitiivisten tieteiden, humanististen tieteiden ja politiikan alat, kuten tieteet, sovellettu matematiikka ja tilastotiede, kehitystutkimukset, sosiologia, antropologia, historia, musiikkitiede ja yhteiskuntatieteiden filosofia.
Saburō Sakai
Sodan jälkeen
Hän palasi siipimiestensä kanssa lentueen joutuessa lentämään ukkosmyrskyn läpi, ja hän piti tätä lentosuoritusta sekä selviytymistä vihollisista osoituksena näiden lentäjien kyvyistä ja arvosta. Myös mukana olleet toinen ässä Kinsuke Mutō sekä erään torpedopommittajan lentäjä tekivät erikseen saman päätöksen.
Sakai oli pitkään kihloissa arvostetun suvun tyttären Fujiko Niorin kanssa, mutta Sakai purki kihlauksen haavoituttuaan. Sakai katsoi itsensä hylkiöksi, joka ei olisi arvollinen aviomies tuon kaltaiselle tytölle. Hän meni naimisiin sodan lopussa tokiolaisen serkkunsa Hatsujon kanssa. Avioliitto oli hänen kertomansa mukaan onnellinen, mutta päättyi lapsettomana jo pian vaimon kuoltua lyhyen sairauden jälkeen. Fujiko ja Hatsujo olivat ystäviä ja he tekivät yhdessä Sakaille jo sodan alussa kuuluisan valkoisen vyön, johon he kadunkulmassa seisten keräsivät punaisen ompeleen 998:lta ohi kulkeneelta naiselta – kuten lukemattomat japanilaisten sotilaiden äidit, vaimot, morsiamet, sisaret ja serkut tekivät.
Sakai meni myöhemmin naimisiin uudelleen, ja hänellä oli tytär ja poika toisesta avioliitostaan.
Sodan jälkeen Sakai ryhtyi kirjapainoyrittäjäksi. Hän etsi ja otti yrityksensä palvelukseen useita kaatuneiden taistelutovereidensa leskiä ja veljiä sen alkaessa menestyä. 1982 hän tapasi erään häntä tulittaneista SBD:en taka-ampujista, Harold L. Jonesin. Huolimatta oikean silmän sokeudesta ja haavoittumisesta saadusta invaliditeetista Sakai oli siviilissä tasokas golfaaja.
Syitä kuuluisuuteen
Japani oli hävinnyt sodan, joten Henry Sakaidan mukaan: useita lentopäiväkirjoja ja lentoyksiköiden raportteja tuhottiin. Mikäli nämä olisivat säästyneet, niin usean japanilaisen lentäjän kohdalla olisi pudotustilastoja voitu näillä keinoin varmentaa. Tutkimus kesti jopa 80-luvulle asti, eivätkä kaikki ilmataistelut ole siltikään täydellisinä arkistoihin päätyneet. Sakai oli eräs harvoja selvinneitä, ja varsinkin niitä, jotka tekivät kirjallisia muistelmia sota-ajasta sekä lentohistoriastaan.
Goodpasturen oireyhtymä
Goodpasturen oireyhtymä on autoimmuunisairaus, joka ilmenee tavallisimmin munuaisten nopeana vaurioitumisena ja verenvuotona keuhkoissa. Se nimettiin yhdysvaltalaisen Ernest Goodpasturen mukaan.
Useimmilla Goodpasture-potilailla esiintyy oireita sekä munuaisissa että keuhkoissa. Potilaalla saattaa ilmetä esimerkiksi veriyskää, ja pitkään jatkunut keuhkoverenvuoto voi aiheuttaa aneemisia oireita. Sairaus vahingoittaa monesti munuaisten hiussuonikeräsiä. Munuaisvaurio alkaa monesti oireilla vasta, kun munuaistoiminta on heikennyt jo merkittävissä määrin. Mahdollisia oireita ovat esimerkiksi ruokahaluttomuus, pahoinvointi, kohonnut verenpaine ja ödeema. Sairaus todetaan munuaisbiopsian ja verikokeen avulla.
Koska nopeasti etenevän sairauden ensioireet ovat lieviä, sitä ei usein saada todetuksi nopeasti. Hoitoon käytetään immunosuppressiivisia lääkkeitä ja kortikosteroideja. Sairauteen liittyy pysyvän munuaisvaurion riski, ja joskus onkin tarpeen toteuttaa munuaisensiirto tai antaa potilaalle dialyysihoitoa.
Goodpasturen oireyhtymä on harvinainen sairaus. Se oli aiemmin varsin tappava, mutta yhä useampi paranee siitä täysin. Keuhkojen vauriot ovat helpommin hoidettavissa kuin munuaisvaurio. Laaja verenvuoto keuhkoissa saattaa kuitenkin aiheuttaa hengenvaaran jo ennen kuin sairautta on voitu todeta.
Sivulliset uhrit
Sivulliset uhrit (Collateral Damage) on vuonna 2002 julkaistu toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Andrew Davis ja pääosassa on Arnold Schwarzenegger.
Elokuva piti alun perin julkaista Yhdysvalloissa 5. lokakuuta 2001, mutta sitä lykättiin koska elokuva käsitteli terrorismia ja saman vuoden syyskuussa terroristit iskivät New Yorkissa sijaitseviin kaksoistorneihin.
Juoni
Elokuva kertoo palomiehestä Gordy Breweristä, joka on menossa tapaamaan vaimoaan ja pientä poikaansa. Gordy on hiukan myöhässä, kun hän saapuu paikalle. Hän pysäköi luvattomalle alueelle, johon eräs poliisi antaa luvan, kun Gordy kertoo vain hakevansa vaimonsa ja poikansa. Samassa autopommi räjähtää ja monet menettävät henkensä -Gordyn vaimo ja poika mukaan lukien. Poliisiasemalla Gordy saa kuulla että räjähdyksen takana oli se samainen poliisi, "Susi", Claudio Perrini, jonka kanssa hän jutteli juuri ennen räjähdystä. Tästä järkyttyneenä Gordy vannoo kostoa ja lähtee Kolumbiaan kostamaan "Sudelle" ja tämän terroristijärjestölle.
Bleed American
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jimmy Eat World, paitsi osa kappaleesta "A Praise Chorus"
Teuvo Syvänen
Teuvo Syvänen (14. elokuuta 1926 Kurkijoki – 13. elokuuta 1986 Loimaa) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Syvänen tuli jatkosodan jälkeen evakkona Loimaalle ja alkoi maanviljelijäksi. Maatalouskoulun käytyään hän ryhtyi vuonna 1952 kyläsepäksi ja alkoi sen ohella kehittää maatalousvälineitä ja -koneita. Ensimmäisiä hänen valmistamiaan tuotteita olivat kitkaketjut ja oja-aurat, sittemmin myös lumilingot ja kuormaimet. Syväsen konepajan toiminta laajeni 1960-alkuvuosina, yritys käytti markkinointi- ja myyntikumppanina Hankkijaa. Vuonna 1966 se sai ison työkonetilauksen TVH:lta. 1970-luvulla yritys keskittyi omiin kaivureihin, mutta toimi myös Valmetin traktoreiden työkoneiden valmistajana. 1980-luvun alussa yritys oli Loimaan suurin työnantaja. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1982 saanut Syvänen myi yrityksensä vuonna 1984 Manconille, jolta se siirtyi Lännen Tehtaille. Lännen Tractors on edelleen merkittävä työkoneyritys Loimaalla.
Anna-Lisa Fahler
thumb|Anna-Lisa Fahler voitti Miss Suomi-kilpailun Helsingin Golf-Casinolla. Anna-Lisa Smeds, o.s. Fahler, ent. Hellberg, (1915 – 1. tammikuuta 2005) oli vuoden 1934 Miss Suomi.
Fahler solmi avioliiton insinööri Elias Hellbergin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Fahler jäi leskeksi Elias Hellbergin kuoltua nuorena, ja hän avioitui myöhemmin Holger Smedsin kanssa. Fahler on kertonut jättäneensä julkisuuden rakkauden takia. Niinpä edellisenä vuonna Miss Suomeksi valittu Ester Toivonen sai Fahlerille luvatun elokuvaroolin, josta alkoi hänen uransa varsinainen nousu.
Fahler pysytteli täysin poissa julkisuudesta, kunnes Juha-Pekka Ristmeri tuotti ja toimitti MTV3-kanavalle kuusiosaisen dokumenttisarjan "Ken on heistä kaikkein kaunein" suomalaisesta missi-instituutiosta. Esiintyminen tässä ohjelmassa jäi Fahlerin viimeiseksi julkiseksi esiintymiseksi. Hän oli kuolinvuonnaan vanhin elossa oleva Miss Suomi.
Sorood-e Jomhoori-e Eslami
Sorood-e Melli-e Jomhoori-e Eslami (tunnetaan myös nimellä ”Sorud-e Melli-e Iran”) on Iranin islamilaisen tasavallan kansallislaulu. Sen on säveltänyt Hassan Riahi, laulun sanat on kirjoittanut komitea. Laulu otettiin käyttöön 1990, se korvasi vanhemman, Ajatollah Ruhollah Khomeinin aikaisen kansallislaulun. Laulu tuo voimakkaasti esiin Iranin islamilaisen vallankumouksen uskonnollisen ja poliittisen vakaumuksen.
Mila Teräs
Mila Teräs (o.s. Kauppinen, s. 11. marraskuuta 1975 Lahti) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut erityisesti lasten- ja nuortenkirjallisuutta, mutta myös kaksi aikuisten romaania.
Elämä ja ura
Teräs valmistui ylioppilaaksi Lahden Tiirismaan lukiosta vuonna 1995 ja filosofian maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2002 pääaineenaan Suomen kirjallisuus. Lisäksi hän opiskeli journalistiikkaa, psykologiaa ja filosofiaa. Hän on myös suorittanut luovan kirjoittamisen opintoja Jyväskylän avoimessa yliopistossa. Vuosina 1998–2004 hän työskenteli toimittajana ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 2005.
Teräksen esikoisteos Tyttö tulevaisuudesta ilmestyi vuonna 2004. Se on nuortenkirja, jonka päähenkilö Aada liikkuu nykyajassa ja 1880-luvulla. Teiniraskaudesta kertova nuortenkirja Sininen huone (2006) oli Topelius-palkintoehdokkaana ja valittiin nuortenkirjaneuvosto IBBYn kunnialistalle. Vuonna 2012 ilmestyi syömishäiriötä ja fantasiaa yhdistävä teos Perhosen varjo, joka oli myös Topelius-palkintoehdokas.
Teräs on kirjoittanut myös lastenkirjoja. Telma-sarjan kolmas osa Telma ja kuiskausten koulu (2012) oli Anni Polva -palkintoehdokkaana vuonna 2013. Teräksen kirjoittamat kuvakirjat Olga Orava ja metsän salaisuus (2014) ja Hämärinkäinen (2015) olivat Finlandia Junior -palkintoehdokkaina. Vuonna 2023 hän sai Kaarina Helakisa -palkinnon. Samana vuonna hänelle myönnettiin myös Punni-palkinto kuvakirjasta Ensilumi (2022) yhdessä kuvittaja Hannamari Ruohosen kanssa. Hänen lastenkirjojaan on käännetty saksaksi ja tšekiksi.
Vuonna 2014 ilmestyi Kariston kustantamana Teräksen ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani, Harmaat enkelit. Jäljet (2017) kertoo taidemaalari Helene Schjerfbeckistä.
Teräs asuu Orimattilassa. Hänellä on kaksi lasta.
Airaksela
Airaksela on maaseutukylä Kuopion Karttulassa, noin 35 kilometriä Kuopion keskustasta lounaaseen. Kylän asutus on sijoittunut pääosin kylän läpi kulkevan Airakselantien läheisyyteen.
Kylän nimi perustuu sukunimeen Airaksinen; Airaksisia on asunut seudulla jo 1550-luvulla (Per Aijraxen 1557). Vuonna 1660 kylän nimi esiintyi muodossa Airaxelaby.
Kylällä toimii vuonna 1912 perustettu urheiluseura Airakselan yritys, joka hoitaa urheilukenttää ja ylläpitää kyläläisten kokoontumispaikkana käytettyä ja juhlapaikaksi vuokrattavissa olevaa seuraintaloa.
Aiemmin Airakselan asukkaita ovat palvelleet muun muassa Savon radan Airakselan asema, Airakselan koulu ja kyläkauppa.
Savon radan tasoristeys Airakselasta poistui vuonna 2007. Radan ylittävä Airakselantien ylikulkusilta vihittiin käyttöön 24. lokakuuta 2007. Autoja romuttavalta Kuusakosken Airakselan toimipisteeltä (Romulantie 75) johtaa pistoraide Savon radalle hieman ylikulkusillan eteläpuolella.
Nähtävyyksiä ja muistomerkkejä
Iso-Laukaan järven länsipuolella sijaitsevalla Laukaanvuoren huipulla (Pirunvuorella) on näköalatorni ja sen lähistöllä Pirunpesäksi kutsuttu luola. Pirunvuorella on ollut myös hyppyrimäki. Airakselan hyppyrimäki tunnettiin aikanaan eräänä Suomen suurimmista. 1950-luvulla mäestä hypättiin 70 metriä. Mäkiennätys oli Lauri Pietikäisen nimissä.
Jyri Toikka
Jyri Toikka (s. 1988)  on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Haminan Palloilijoissa, joka on myös hänen kasvattajaseuransa, Toikka on pelannut Haninan joukkueessa eri sarjatasoilla vuodesta 2004 saakka. Haminan noustua Superpesikseen vuonna 2018 alkoi Toikan ura Superpesiksessä. 29.7.2018 mennessä Toikka on pelannut Superpesiksessä 23 ottelua, joissa on lyönyt yhden kunnarin ja yhdeksän tavallista juoksua, tuonut 12 juoksua ja kerännyt 59 kärkilyöntiä.
Mariaheidi Rautavaara
Mariaheidi Rautavaara (oik.  Heidi Marjatta o.s. Suovanen; 9. toukokuuta 1927 Turku – 14. syyskuuta 2004 Espoo ) oli suomalainen laulaja (mezzosopraano). Aktiivisen laulajanuransa jälkeen hän toimi mm. laulun- ja pianonsoitonopettajana.
Rautavaaran puoliso vuosina 1959–1982 oli säveltäjä Einojuhani Rautavaara.
Worms Armageddon
Worms Armageddon on Team 17:n kehittämä ja Microprosen julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna ja se kuuluu Worms-pelisarjaan.
Pelaaminen
Pelin tavoitteena on tuhota vastustajan joukkue. Tämä tapahtuu vuoroittain tehtävin hyökkäyksin, joiden tarkoitus on vahingoittaa vastustajan joukkueen matoja. Jokaisella madolla on oletuksena 100 ja enintään 200 energiapistettä, jotka hupenevat madon joutuessa pelin erilaisten aseiden uhriksi. Energiapisteet voivat huveta kerralla kokonaankin madon pudotessa veteen. Asevalikoimassa osaa aseista voi käyttää rajattomasti, osaa aseista vain rajallisesti, mutta aseiden määrää voidaan vaihtaa pelin asetuksista. Aseilla on tarkoitus vahingoittaa vastustajaa, työkalut taas on tarkoitettu helpottamaan liikkumista. Työkaluilla voidaan esimerkiksi rakentaa metallinen seinä tai porautua maaston läpi. Pelin aikana kentälle saattaa pudota lisäasepakkeja, työkalupakkeja tai lisäenergiapaketteja. Näiden sisällön saa käyttöönsä koskettamalla niitä jollakin madolla tai eläinaseella kuten supersheepillä, jolla voi halutessaan kerätä vaikkapa kentän kaikki lisäase- ja työkalupakit. Lisäenergiapaketin ottaminen parantaa myös joukkueen sairastuneet madot. Kentällä saattaa olla myös tulikenttiä, joihin osumalla kentän ja matojen vaurioita saa laajennettua.
Peli on pääasiassa usean pelaajan peli, mutta peli tarjoaa myös yksin pelattavia tehtäviä ja harjoituksia. Tehtävissä on yleensä harjoituksia, joissa opetellaan erilaisia taitoja kuten nopeutta, kranaatinheittoa ja taktiikkaa. Pelaajille on tarjolla myös pikapeli- ja internetpelimahdollisuudet. Yksinpeliin kuuluu myös Deathmatch, jossa oman joukkueen voittaessa pääsee taistelemaan seuraavan tason taitavampaa tietokonevastusta vastaan. Pelissä on paljon erilaisia työkaluja ja aseita. Pelissä uutta aikaisempiin osiin verrattuna ovat työkalut (tools/utilities), jotka auttavat pelaamista ja kestävät joko vuoron tai koko pelikierroksen.
Variaatioita
Normaalin ampumisen lisäksi Wormsin pelaajat ovat kehitelleet uudenlaisia pelityyppejä. Tunnetuin niistä on Shopper-pelityyppi: sitä varten tarvitaan erityinen Shopper-teema ja -kartta, jotka ovat saatavilla internetistä.
Ella Hooper
thumb|Ella Hooper vuonna 2012. Ella Keighery Hooper (s. 30. tammikuuta 1983) on australialainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Killing Heidi -yhtyeen keulahahmona ja laulusolistina.
Hooper kasvoi Violet Townin kylässä parin tunnin ajomatkan päässä Melbournesta. Vuonna 1996 hän perusti isoveljensä kitaristi Jesse Hooperin kanssa yhtyeen, joka voitti Triple J -radiokanavan järjestämän bändikilpailun ja sai levytyssopimuksen. Killing Heidin esikoissingle ”Weir” ilmestyi 1999. Yhtye julkaisi kolme albumia ennen kuin lopetti vuonna 2006.
Killing Heidin jälkeen Hooper on esiintynyt veljensä kanssa akustisena The Verses -kokoonpanona. Countryvaikutteista indie folkia esittänyt The Verses julkaisi yhden albumin, Seasonsin, vuonna 2010. Hooper on esiintynyt myös radiossa ja toimi toisena kapteenina television Spicks and Specks -musiikkivisailussa vuonna 2014.
Frans Joosef I
Frans Joosef I (, ; 18. elokuuta 1830 Wien – 21. marraskuuta 1916 Wien) oli Itävallan keisari sekä Unkarin ja Böömin kuningas vuosina 1848–1916. Hän kuului Itävaltaa 1200-luvulta 1900-luvulle hallinneeseen Habsburg-sukuun. 68 vuotta hallinnut Frans Joosef on yksi kaikkien aikojen pitkäaikaisimpia eurooppalaisia monarkkeja.
Frans Joosef nousi Itävallan keisariksi vain 18-vuotiaana, Euroopan hulluna vuonna 1848, kun hänen setänsä Ferdinand I luopui kruunusta. Vuonna 1867 Unkarille myönnettiin autonomia ja Itävallan keisarikunta muuttui Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaksi, jota Frans Joosef hallitsi arvonimellä Itävallan keisari ja Unkarin apostolinen kuningas. Hän oli hallitsijana itsevaltainen ja pyrki pitämään hajanaisen valtakuntansa yhtenäisenä autoritaarisella politiikalla. Frans Joosef kuoli kesken ensimmäisen maailmansodan 86-vuotiaana; kaksi vuotta hänen kuolemansa jälkeen Itävalta-Unkari hajosi.
Elämäkerta
1850-luvulla Itävaltaa seurasi sarja vakavia vastoinkäymisiä: Krimin sodan jälkeinen välirikko Venäjän kanssa, Itävallan-Sardinian sota Savoijin sukua ja Napoleon III:ta vastaan. Vuonna 1859 Itävalta menetti Sardinialle Lombardian ja 1866 Venetsian. 1860-luvulla seurasi Preussin–Itävallan sota, jonka vuoksi Itävalta erosi kokonaan Saksan liitosta.
Uusabsolutismi epäonnistui, joten vuonna 1861 säädettiin perustuslaki ja vuonna 1867 tehtiin Unkarin kanssa kompromissi, jonka seurauksena Unkari sai samat oikeudet valtakunnassa kuin Itävaltakin. Frans Joosef kruunattiin Unkarin kuninkaaksi. Kaksoismonarkiasta käytettiin nimitystä Itävalta-Unkari. Vuonna 1876 Itävalta miehitti Bosnia ja Hertsegovinan ja vei Venäjältä sen voitot Venäjän–Turkin sodan jälkeen. Vuonna 1879 Itävalta solmi Saksan kanssa sotaliiton, johon liittyi myös Italia (kolmiliitto). Bosnia ja Hertsegovinan liittäminen valtakuntaan laukaisi vuonna 1909 kansainvälisen kriisin.
Valtakunnassa alkoi olla 1880-luvulta lähtien ongelmia slaavien ja italialaisten vaatiessa yhtäläisiä oikeuksia, joita hallitus saksalaisten ja unkarilaisten vastustuksen takia ei antanut. Eteläslaavilaisilla alueilla alkoi suurserbialainen kiihotus, jolle Venäjä antoi tukensa.
thumb|Frans Joosef I:n vaakuna. Frans Joosef solmi vuonna 1854 avioliiton Sissinä tunnetun Elisabetin kanssa, jonka nuoruusvuosiin Sissi-elokuvasarja löyhästi pohjautuu. Sarjassa nuorta keisaria esitti Karlheinz Böhm. Keisaripariskunnan ainoa poika, arkkiherttua Rudolf, teki 30. tammikuuta 1889 itsemurhan Mayerlingin metsästysmajassa surmattuaan rakastajattarensa paronitar Maria von Vetseran. Tapausta väitettiin myös turvallisuuspalvelun tai Ranskan järjestämäksi murhaksi. Keisariparin kolme tytärtä olivat Sophie Friederike (1855–1857), Gisela Louise Marie (1856–1932) ja Marie Valerie (1868–1924).
Arkkiherttua Frans Ferdinandin ja hänen puolisonsa murha Sarajevossa vuonna 1914 johti Itävalta-Unkarin ultimaatumiin Serbialle ja ensimmäiseen maailmansotaan. Aluksi Itävalta piti puoliaan, mutta menetti voimansa aikaisemmin kuin Saksa. Keisari Frans Joosef kuoli kesken sodan tuoksinan 86-vuotiaana 21. marraskuuta 1916, ja häntä seurasi valtaistuimelle Kaarle I.
Plaza de Cibeles
thumb|Cibelesin suihkulähde. Taustalla [[Palacio de Linares.]]
Plaza de Cibeles on aukio Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Paseo del Pradon, Paseo de Recoletosin ja Calle de Alcalán risteyksessä. Centron, Retiron ja Salamancan alueet rajoittuvat aukioon.
Plaza de Cibeles tunnetaan nykyään erityisesti paikkana, johon jalkapalloseura Real Madridin pelaajat ja kannattajat kokoontuvat juhlimaan mestaruuksia.
Luettelo Lentolaivue 24:n ilmavoitoista ja sotatoimitappioista
Luettelo erittelee Suomen ilmavoimien Lentolaivue 24:n talvi- ja jatkosodassa saavuttamat ilmavoitot (väitteet ilmavoitoista) sekä sotatoimitappiot.
Suomalaiskoneiden tunnuksissa FR tarkoittaa Fokker D.XXI -konetta, BW tarkoittaa Brewster 239 -konetta ja MT tarkoittaa Messerschmitt Bf 109 -konetta.
Listassa on osa ilmavoimista suurella todennäköisyydellä kirjattu väärän tyyppiseksi viholliskoneeksi, koska taisteluolosuhteissa tunnistaminen ei aina ollut helppoa. Esimerkiksi Mustang- ja Spitfire-koneita ei tiettävästi käytetty Suomen rintamalla. Mustangit ovat todennäköisesti Jak-9-koneita. Alkuperäisissä ilmavoittoväitteissä ilmeni esimerkiksi kesällä 1944 mm. sellaisia konetyyppejä kuin Mig-1. Monet väitteet muokattiin myöhemmin vastaamaan konetyyppejä joita neuvostoyksiköt todennäköisemmin käyttivät.
Juha Toikka
Juha Toikka (s. 1988)  on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Haminan Palloilijoissa, joka on myös hänen kasvattajaseuransa, Toikka on pelannut Haninan joukkueessa eri sarjatasoilla vuodesta 2004 saakka. Haminan noustua Superpesikseen vuonna 2018 alkoi Toikan ura Superpesiksessä. 29.7.2018 mennessä Toikka on pelannut Superpesiksessä 21 ottelua, joissa on lyönyt kaksi kunnaria ja kaksitoista tavallista juoksua, tuonut 14 juoksua ja kerännyt 134 kärkilyöntiä.
Mika Kauppinen
Mika Kauppinen (s. 20. maaliskuuta 1971 Imatra) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Kauppinen pelasi SaiPassa yhdeksän kautta vuosina 1996–2005. Hän kuului SaiPan runkopelaajiin ja toimi myös joukkueen kapteenina. Ennen SaiPaa ja sen jälkeen hän edusti Imatran Ketterää. Kauppisen luultiin murtautuvan liigan eliittiin kaudella 1999–2000, mutta silloin hän loukkaantui ja pelasi vain 19 ottelua. Vaikka Kauppista pidettiin juonikkaana sentterinä, hän ei enää onnistunut nousemaan hyvälle tasolle. Hänet muistetaan enemmän peruspelaajana.
Viisi perhettä
Viideksi perheeksi kutsutaan amerikanitalialaisen mafian tärkeimpiä rikollisperheitä, jotka toimivat New Yorkissa. Viiteen perheeseen kuuluvat Bonanno, Colombo, Genovese, Gambino ja Lucchese. Perheillä on myös vaihtoehtoisia nimityksiä; esimerkiksi Colombon perhettä kutsutaan joskus Profacin perheeksi sen pitkäaikaisen johtajan Joe Profacin mukaan. Nämä perheet perustivat mafiakomission, joka johtaa Yhdysvaltain Cosa Nostraa ja jakaa alueet eri ryhmittymille.
Populaarikulttuurissa
Vuoden 1972 elokuvassa Kummisetä viisi perhettä hallitsee New Yorkin Cosa Nostraa, mutta niiden nimet poikkesivat alkuperäisistä. Elokuvassa perheet olivat Corleone, Tattaglia, Barzini, Cuneo ja Stracci.
Televisiosarjassa Sopranos New Jerseyn DiMeon perheellä on tiiviit yhteydet New Yorkin Lupertazzi-perheeseen, joka kuvannee joko Gambinon tai Genovesen perhettä.
Reino Husso
Reino Oiva Edward Husso (22. marraskuuta 1899 Tampere – 26. tammikuuta 1984 Helsinki ) työskenteli pitkään Akateemisen kirjakaupan johtajana.
Reino Husson vanhemmat olivat teknikko David Edward Husso ja Hulda Helena Olenius. Hänen toinen puolisonsa vuodesta 1947 oli Ellen Margrethe Lund. Husso suoritti kuusi luokkaa oppikoulua ja opiskeli Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa vuosina 1916 ja 1917. Hän työskenteli ennen Akateemisen kirjakaupan uraansa 1920-luvulla toimistotehtävissä, kirjakaupan konttoripäälliköksi hän tuli 1930 ja apulaisjohtajaksi 1936. Hän oli Kirjakauppias-lehden päätoimittaja 1942–1944 ja Suomen Kirjakauppalehden toimittaja 1945–1946 ja päätoimittaja vuodesta 1947. Hussolla oli myös useita alansa luottamustoimia. Hänet nimitettiin Akateemisen kirjakaupan johtajaksi vuonna 1952, eläkkeelle hän jäi 1966. Husso sai talousneuvoksen arvon vuonna 1968.
Pesäpallon Välisarja 1941
Pesäpallon välisarjasta 1941 ei loppujen lopuksi tullut mitään. Seuraavat joukkueet olivat kelpuutettuja sarjaan:
Sarjan piti käynnistyä 15.6. Namikan ja Lahden välisellä kamppailulla. Vaikkei ensimmäistäkään ottelua tiettävästi pelattu, Lentokonetehtaan ja Seinäjoen joukkueet nostettiin Suursarjaan kesäksi 1942.
Sosiaalioikeus
Sosiaalioikeus on oikeudenala, joka sääntelee ja tutkii kansalaisten oikeutta toimeentuloturvaan, hoito- ja huolenpitopalveluihin sekä perhe-etuuksiin. Se liittyy melko läheisesti sosiaalipolitiikkaan ja molemmilla on keskeinen asema eurooppalaisissa yhteiskunnissa. Sosiaalioikeuden piiriin kuuluu asuminen, koulutuksen tukeminen, terveyden suojelu, työllisyys ja sosiaaliturva, jonka osa-alueita ovat huolenpito, perheen tukeminen, terveydenhoito ja toimeentulon turvaaminen.
Sosiaaliset oikeudet koostuvat kansallisesta lainsäädännöstä, EU-oikeudesta ja kansainvälisistä sopimuksista. Suomen sosiaalioikeudellinen lainsäädäntö on varsin laaja. Suomen laki -teoksen eripainos Sosiaali- ja terveydenhuoltolainsäädäntö 2009 sisältää 921 sivua. Näin laajaa kokonaisuutta kansalaisten on vaikea hallita.
News of the World (albumi)
News of the World on syksyllä 1977 julkaistu Queen-yhtyeen kuudes albumi. Se äänitettiin Lontoossa heinä- ja syyskuun aikana vuonna 1977, ja julkaistiin 28. lokakuuta samana vuonna. Albumi oli äänimaailmaltaan ja tuotannoltaan huomattavasti pelkistetympi kuin yhtyeen edelliset levyt, esimerkiksi sen äänittämiseen käytettiin puolet vähemmän aikaa kuin aikaisempien julkaisujen kohdalla. Kuten News of the Worldin edeltäjä, A Day at the Races, albumi oli Queenin jäsenten itsensä tuottama. Tuottamisessa tosin avusti äänittäjä Mike Stone.
Madeiran maantiede
Madeiran hallinnollinen alue sijaitsee Atlantin valtameressä noin 580 kilometriä Pohjois-Afrikan rannikosta länteen ja noin 1 000 kilometriä Portugalin pääkaupungista Lissabonista lounaaseen. Kanariansaaret sijaitsevat noin 450 kilometriä etelään ja Azorit alle tuhat kilometriä luoteeseen. Pääsaaren Madeiran lisäksi alueeseen kuuluvat toinen asuttu saari Porto Santo, alle 40 kilometriä pääkaupunki Funchalista kaakkoon sijaitsevat Desertassaaret sekä 280 kilometriä eteläkaakkoon sijaitsevat Selvagenssaaret. Saarten yhteispinta-ala on noin 801 neliökilometriä ja ainoastaan Madeira ja Porto Santo ovat niistä asuttuja. Madeiran saari on pinta-alaltaan noin 740 neliökilometriä ja valtaosa väestöstä asuu siellä. Saariryhmä syntyi vulkaanisen toiminnan seurauksena miljoonia vuosia sitten. Madeira ja Desertassaaret ovat saarista nuorimpia, kun taas Porto Santo ja Salvagenssaaret ovat iältään vanhempia. Madeira sijaitsee subtrooppisella vyöhykkeellä, vaikkakin saaren pohjoisosassa vallitsee ennemminkin lauhkea ilmasto. Saaristo on biodiversiteetiltään rikas ja siellä elää lukuisia maa-, meri- ja lintulajeja.
News of the World (albumi)
Albumin kansikuva on tieteistarinoiden kuvittajana tunnetun Frank Kelly Freasin maalaama. Idea kanteen tuli rumpali Roger Taylorilta, joka oli nähnyt vastaavanlaisen kuvan Astounding Science Fiction -lehdessä.
Madeiran maantiede
Madeiran saari
thumb|left|250px|Madeiran pinnanmuotoja kuvaava kartta. thumb|right|250px|Madeiran, Porto Santon ja Desertassaarten sijaintia sekä pinnanmuotoja kuvaava kartta. Selvagenssaaret sijaitsevat etelämpänä eivätkä näy kartassa. thumb|right|250px|[[Desertassaaret kuvattuna Funchalista. Paikallinen väestö käyttää Funchalin edustalla sijaitsevia saaria sään ennustamiseen niiden näkyvyyden perusteella. ]] thumb|right|250px|Laakson yläpuolella leijuvia pilviä Madeiran sisämaassa. Madeiran saari sijaitsee suuren vedenalaisen kilpitulivuoren päällä, joka kohoaa noin kuusi kilometriä valtameren pohjasta. Madeira on saariryhmän geologisesti nuorin saari. Se syntyi useiden vedenalaisten tulivuorenpurkausten seurauksena. Ensimmäinen purkauksen arvioidaan tapahtuneen noin 15 miljoonaa vuotta sitten, mutta merenpinnan yläpuolelle Madeira alkoi kuitenkin kohota vasta noin viisi miljoonaa vuotta sitten. Purkaukset päättyivät noin 700 000 vuotta sitten, jonka jälkeen saarta kulutti voimakas eroosio. Vulkaaninen toiminta aktivoitui myöhemmin uudestaan ja muokkasi saaren pintaa. Viimeisimmät tulivuorenpurkaukset tapahtuivat noin 6 500 vuotta sitten. Madeira on noin 57 kilometriä pitkä ja 22 kilometriä leveä. Pinta-alaa sillä on noin 740 neliökilometriä. Korkeuserot Madeiran saarella ovat suuria. Korkein vuori Pico Ruivo kohoaa 1 862 metrin korkeuteen. Toiseksi ja kolmanneksi korkeimmat vuoret ovat Pico das Torres (1 851 m) ja Pico do Areeiro (1 818 m). Saarta ympäröi syvä merialue. Jo muutaman kymmenen kilometrin päässä saaren pohjoisrannikosta on jo 2 500–4 000 metrin syvänteitä. Madeiralla kulkee yli 2 000 kilometriä levadoita, jotka kuljettavat sateisesta vuoristosta vettä saaren kuivempaan etelä- ja kaakkoisosaan, joka sopii paremmin maanviljelylle ja asutukselle. Virtaava vesi tuottaa samalla vesivoimaa.
News of the World (albumi)
Albumin tyyli ja työstö
News of the World oli merkittävä muutos kahden edellisen albumin, A Night at the Operan ja A Day at the Racesin jälkeen niin musiikillisesti kuin tuotannollisestikin. Yhtye käytti albumin työstöön puolet vähemmän aikaa kuin edellisalbumeihin, kymmenen viikkoa. Esimerkiksi ”Sleeping on the Sidewalk” nauhoitettiin yhdellä otolla, eikä kyseinen kappale sisällä lainkaan yhtyeelle ennestään ominaisia päällekkäisäänityksiä. Yksinkertaisempi ilmaisu oli pitkälti seurausta musiikillisen ilmapiirin muuttumisesta; 1977 oli vuosi, jolloin punk rock löi Britanniassa läpi. Allmusic-sivuston kriitikko Stephen Thomas Erlewine onkin kuvannut News of the Worldia albumiksi, joka on purkaus erilaisia tyylejä ilman selkeää ydintä. Vaikutteita on niin jazz- blues- kuin punkmusiikistakin.
Madeiran maantiede
Muut saaret
Porto Santo on toinen asutuista saarista ja sijaitsee noin 40 kilometriä Madeiran koillispuolella. Pituutta Porto Santolla on noin 11 kilometriä, leveyttä kuusi kilometriä ja pinta-alaa yhteensä noin 40 neliökilometriä. Saaren iäksi on arvioitu 13,5–18 miljoonaa vuotta. Saaren pääkaupunki on Vila Baleira. Saaren muodostavat kaksi vulkaanisperäistä ylänköaluetta, joiden välissä sijaitsevalla matalammalla alueella sijaitsee saaren lentokenttä. Saaren korkein kohta Pico do Facho nousee 516 metriä merenpinnan yläpuolelle. Porto Santon ilmasto on kuiva ja kastelu on haaste kaikelle maanviljelylle. Saaren etelärannikolla sijaitsee noin yhdeksän kilometriä pitkä hiekkaranta. Porto Santon pääsaarta ympäröi kuusi pienempää luotoa: Ilhéu da Cal, Ilhéu das Cenouras, Ilhéu de Cima, Ilhéu de Fora, Ilhéu de Ferro ja Ilhéu da Fonte da Areia.
News of the World (albumi)
Albumin tyyli ja työstö
Basisti John Deacon ja rumpali Roger Taylor kirjoittivat ensimmäistä kertaa Queenin albumille kaksi kappaletta. Kappaleiden tyylilaji vaihtelee vahvasti säveltäjän mukaan. Kitaristi Brian Mayn kirjoittamat neljä kappaletta ovat kaikki tyylillisesti hyvin erilaisia, kun taas basisti John Deaconin kaksi kappaletta, ”Spread Your Wings” ja ”Who Needs You”, ovat latinovivahteisia. Solisti Freddie Mercuryn työstämät kappaleet sisältävät puolestaan vaikutteita progressiivisesta rockista (”Get Down, Make Love”) ja jazzista (”My Melancholy Blues”) siinä missä rumpali Roger Taylorin kappaleet ”Sheer Heart Attack” ja ”Fight from the Inside” edustavat aikansa valtavirtamusiikkia.
Albumi äänitettiin vuoden 1977 heinäkuun ja syyskuun välillä kahdessa studiossa Englannissa; Basing Streetissä ja Wessexissä. Levy oli toinen peräkkäin, jonka tuottamiseen ei osallistunut Queenin neljä ensimmäistä albumia tuottanut Roy Thomas Baker, vaan yhtye tuotti News of the Worldin itse apunaan äänittäjä Mike Stone.
Madeiran maantiede
Muut saaret
Desertassaaret koostuvat kolmesta pääsaaresta. Suurin saarista on 12 kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä Deserta Grande, jonka korkein kohta kohoaa 490 metriä merenpinnan yläpuolella. Ilha do Bugio on noin 7,5 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Pienin saarista, Ilhéu Chão, on noin 1,6 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä ja nousee loivasti pohjoispäässä lähes sadan metrin korkeuteen. Saaret ovat kalastajien suosiossa, mutta niillä ei saa mennä maihin yli kymmenen metrin päähän rantaviivasta. Desertassaaret ja Selvagenssaaret olivat yksityisomistuksessa vuoteen 1971 asti, jolloin Portugalin hallitus osti ne.