cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalervo Palsa
Toinen tuleminen
Vuonna 1999 Palsan tukija ja ystävä Maj-Lis Pitkänen, jolle Palsa oli testamentannut taideteoksensa, lahjoitti Kiasmalle kokoelmansa, johon kuuluu arviolta 3000 piirustusta, luonnosta, maalausta, grafiikkaa ja veistosta. Kokoelman teoksia oli esillä Kiasmassa suuressa näyttelyssä otsikolla "Kalervo Palsa: Toinen tuleminen" vuonna 2002. Vuonna 2005 kuvattiin Pekka Lehdon elokuva Kalervo Palsa ja kuriton käsi, joka on fiktiivinen elokuva Palsasta. Pääosaa esittää Janne Reinikainen. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2013.
Alkoholi
Alkoholi voi tarkoittaa ainakin seuraavaa:
Kalevi Merikallio
Merikallio opetti balettia Oulussa 1959–1982. Entiset oppilaat muistavat hänet vaativana pedagogina, maailmanluokan taiteilijana.
Redcar British Steelin rautatieasema
Redcar British Steelin rautatieasema on rautatieasema Redcarin kaupungissa North Yorkshiressä, Englannissa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Redcarin terästehtaan alueella, Tees Valley Linen varrella. Asemalla pysähtyy päivittäin vain yksi juna kumpaankin suuntaan.
Asema avattiin 19. kesäkuuta 1978 nimellä British Steel Redcar. Se sijaitsee Tees Valley Linen osuudella, joka aiemmin kulki Warrenbyn kylän läpi. Kun Warrenby purettiin laajanevan terästehtaan tieltä, linjaa siirrettiin ja Redcar British Steel korvasi kylässä olleen Warrenby Haltin rautatieaseman.
Redcarin terästehdas meni konkurssiin ja lopetti toimintansa lokakuussa 2015. Sen paikalle on suunniteltu uutta teollisuuspuistoa, jonka myötä alueelle tulisi 20 000 uutta työpaikkaa. Myös Redcar British Steelin asemalle tulisi enemmän junavuoroja.
Terästehtaan sulkemisen myötä Redcar British Steelin matkustajamäärät romahtivat. Kaudella 2016–2017 sitä käytti vain 50 matkustajaa, kun kaudella 2015–2016 käyttäjiä oli vielä 740. Se oli Britannian neljänneksi vähiten käytetty rautatieasema. Kaudella 2017–2018 käyttäjiä oli 40, ja asema oli Britannian vähiten käytetty.
Taiteen elämä ja kuolema
Taiteen elämä ja kuolema – Kirjoituksia kahdesta modernista taidekäsityksestä on Veli-Matti Saarisen kirjoituskokoelma, joka pohjautuu hänen luentoihinsa eri korkeakouluissa. Hänen tavoitteensa on tuoda esille ajatuksia, jotka kommunikoisivat keskenään, eikä niinkään kertoa mitä moderni taidekäsitys on. Hän haluaa esittää suuria linjoja ja osallistua siten modernin taiteenkäsittelyn määrittelyyn. Kirjan on julkaissut Kuvataideakatemia vuonna 2011.
Saarinen on väitellyt saksalaisesta varhaisromantiikasta Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen laitoksella, ja hän opettaa filosofiaa Kuvataideakatemiassa.
Skydome Entertainment
Skydome Entertainment Oy on suomalainen videopelejä kehittävä yritys, joka on perustettu Tampereella 2014. Se kehittää strategia - ja roolipelejä. Sen tunnetuin peli on The Hive.
Skydomen toimitusjohtaja on Sauli Saarimaa.
Pelit
Skydomen ensimmäinen peli The Hive pääsi läpi Steamin Greenlight äänestyksestä alle viidessä päivässä. Peli julkaistiin aluksi Steamin Early Access ohjelman kautta vuonna 2014 ja se sai osakseen hyvän vastaanoton. The Hive sai Pelit lehden arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Kellokosken sosiaali- ja terveysasema
Kellokosken sosiaali- ja terveysasema on Tuusulan Kellokosken kunnanosassa toimiva kunnallinen terveysasema.
Toimintansa kehittämiseksi Tuusulan terveysasemien kullekin asiakkaalle nimettiin alkuvuonna 2019 hänen asioistaan vastaava yhteyshenkilö hoitotiimistä. Kun asiakas tuntee tarvitsevansa hoitoa, hän ottaa yhteyttä yhteyshenkilöönsä. Hänen koordinoimanaan asiakkaan tarpeita paremmin vastaava hoito päästään aloittamaan nopeammin. Tällä lähestymisellä kiireettömän terveydenhoidon aiempi keskimäärin 28 vuorokauden jono saatiin käytännössä poistettua alkuvuoden 2019 aikana.
Kellokosken terveysasema (Kuntotaival 2) palvelee akuuttipotilaita arkisin kello 8-16 (perjantaisin 8-15.30); kesälomakaudella toimipisteen lääkäri- ja sairaanhoitajien vastaanotto voi olla muutaman viikon ajan kiinni jolloin Etelä-Tuusulan sosiaali- ja terveysasema vastaa palvelujen tuottamisesta. Muina aikoina terveydenhuollon akuuteissa tilanteissa asukkaita palvelee Hyvinkään sairaalan yhteydessä toimiva Hyvinkää Akuutti (Sairaalankatu 1).
Kellokosken, kuten muidenkin Tuusulan terveysaseman palvelut ovat kuuluneet 1. tammikuuta 2019 lähtien Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymänä (Keusote) tunnetun usean kunnan yhteisen yhtymän vastuulle. Keusotessa ovat mukana Hyvinkää, Järvenpää, Mäntsälä, Nurmijärvi, Pornainen ja Tuusula. Vuoden 2023 alusta Keusoten alue muodostaa Keski-Uudenmaan hyvinvointialueen.
Samassa rakennuksessa Kellokosken sosiaali- ja terveysaseman kanssa sijaitsee myös Kellokosken kirjasto.
Okavangon suiston luonto
Okavangon suiston elävä luonto on monimuotoinen. Kasvillisuuden suhteen koko Botswanasta ei löydy Okavangon suistoa vastaavaa aluetta, ja maailman mittakaavassa vain Brasilian Pantanalin kosteikkoluonto on monimuolisempaa. Suistoalueelta löytyy monenlaisia elinympäristöjä, joihin vaikuttaa vaihtelevat vesiolosuhteet. Jokikanavien varsilla kasvaa ruokoja ja kaisloja, ja papyruskaisla ja erilaiset ruo’ot saattavat muodostaa niin tiheitä kasvustoja, että muilla lajeilla on vaikeuksia kilpailla elintilasta. Kausittain täyttyvien tulvatasankojen lajisto on monipuolisempaa kuin pysyvästä tulvivien alueiden. Kausittaiset tulivivilla alueella kasvaa sekä maakasveja, semiakvaattisia kasveja että tulva-aikana akvaattisia kasveja.
Verikekkerit
'''Verikekkerit. Kauhun käsikirja''' on Harto Hännisen ja Marko Latvasen vuonna 1992 kirjoittama tietokirja kauhukulttuurista. Se on alan ensimmäinen kattava perusteos Suomessa. Kirja käsittelee kauhuelokuvia, kauhukirjallisuutta ja kauhumytologiaa monipuolisesti. Toinen, täydennetty laitos ilmestyi vuonna 1996. Toisen painoksen kronologiat on uudistettu ja artikkelien tekstejä on täydennetty. Myös kansi on erilainen.
Okavangon suiston luonto
Suistoalueen nisäkäslajisto tunnetaan erityisesti suurista nisäkkäistä, joita elää suistossa ja sen läheisyydessä runsaasti. Moremin riistansuojelualueen nisäkkäiden biomassan on arvioitu olevan suurempi kuin missään muualla eteläisessä Afrikassa. Yleisimmät nisäkäslajit ovat impala, liki ja kafferipuhveli. Savanninorsujen, virtahepojen ja kafferipuhvelien lukumäärä on noussut 1900-luvun lopulla, ja norsujen määrä on jo niin suuri, että se saattaa aiheuttaa uhan suiston kasvistolle. Suiston linnusta on myös monipuolista, ja alueella elää peräti 38 haukkalajia. Maailmanlaajuisesti Okavangon suisto on ruskokurkkuhaikaran ja helttakurjen merkittävä asuinalue. Peräti 85 prosenttia koko maailman ruskokurkkuhaikaroista elää suistoalueella.
Verikekkerit
Rakenne
Kirjassa on yhdeksän lukua, joista kussakin käsitellään yhtä populaarin kauhukulttuurin myyttistä olentoa. Luvut ja niihin liittyvät kauheudet ovat:
Okavangon suiston luonto
Okavangon suiston matelijat ovat pääosin keskisen ja eteläisen Afrikan lajeja, mutta osa lajeista elää aivan levinneisyysalueensa etelärajalla. Suurin osa sammakkoeläimistä elää lähellä vettä, vaikkakin vain kaksi lajia on sopeutunut täysin vesielämään. Okavangon suiston kalalajistoa pidetään osana Sambesijoen kalastoa. Koko Okavangojoessa ei ole yhtään kotoperäist kalalajia, mutta sen valuma-alueelta ei löydy myöskään vieraslajeja. Suiston selkärangattomat tunnettaan melko huonosti, vaikkakin Elliot Pinheyn tutkimusten ansiosta sudenkorento- ja perhoslajistoa on tutkittu kattavasti. Kummatkin ryhmät kärsivät todennäköisesti 1900-luvun lopulla tehdyt tsetsekärpästen myrkytyslennoista.
Verikekkerit
Rakenne
Lisäksi kirjassa on alan elokuva- ja kirjallisuuskronologiat aihepiireittäin (s.402-425) sekä useiden kauhukirjailijoiden, ohjaajien ja kriitikoiden omat suosikkilistat (s.425-430).
Vastaanotto
Kirja sai hyvät arviot ja se palkittiin kauhuharrastajien Kultainen moottorisaha-palkinnolla vuonna 1992. Helsingin Sanomien kriitikko Vesa Sirénin mukaan "Hännisen ja Latvasen suurtyö on ajankohtaisempi ja täydellisempi kuin aikaisemmat kauhua käsittelevät kirjat."
Okavangon suiston luonto
Lajisto
Okavangon suistosta on löytynyt yli tuhat kasvilajia. Vuoden 2003 listauksen mukaan suiston 25 000 neliökilometrin alueelta löytyi 1 259 lajia. Aktiivisen suistoalueen 16 000 neliökilometrin alueelta löytyi 1 061 lajia. Suiston noin 1 260 lajia kuuluvat 530 sukuun ja 134 heimoon. Monimuotoisimpia heimoja ovat heinäkasvit, sarakasvit, asterikasvit ja hernekasvit, joista jokaisesta löytyy lajeja yli 20 suvusta.
Suurin osa, eli noin 60 prosenttia Okavangon suiston kasvilajeista kasvaa kuivalla maalla saarilla tai jokiuomien väliin kiilautuvissa sandveld-niemekkeissä. Vaikka monet kasvit ovatkin maakasveja, niin niitä ei kuitenkaan tavata suistoa ympäröivillä savannialueilla, joissa ei ole tarpeeksi ilmankosteutta ja joiden maaperä on liian kuiva.
Pysyvissä soissa elää noin 220 lajia ja tulvivilla ruohikoilla noin 90 lajia. Okavangon suiston lajeista on 147 on luokiteltu akvaattisiksi tai semiakvaattisiksi. Niistä vain 10 lajia on puuvartisia ja 3 puita.
Botswanasta ei löydy toista yhtä monimuotoista kasvialuetta, ja maailman mittakaavassa vain Brasilian Pantanalissa on monimuotoisempi kosteikkoalue. Vaikka Okavangon suisto onkin merkittävä kosteikko, niin noin 60 prosenttia lajeista on kasvaa kuitenkin kuivalla maalla. Nekin kuitenkin ovat riippuivaisia suistosta, sillä monia lajeista ei tavata sitä ympäröivältä kuivalta savannilta.
Elinympäristöt
Okavangon suiston kasvillisuuteen vaikuttavat mosaiikkimaisesti kiemertulevat kanavat. Elinympäristöt vaihtuvat asteittain avoimesta vedestä, pysyviin soihin, kausittain tulviviin soihin ja ruohomaihin, joenvarren metsikköihin ja kuivaan savanniin. Monimutkaisen verkoston ovat luoneet jatkuvasti muutoksessa olevat jokiuomat ja kasvavat saaret. Kasvillisuudessa on usein huomattavia muutoksia lyhyellä matkalla, vaikka suisto on hyvin tasainen.
Suiston kasvillisuusalueet voidaan jakaa 9–10 ympäristöön. Niistä viisi ensimmäistä ovat kosteita elinympäristöjä, jotka vähintään tulvivat usein. Viisi jälkimmäistä kuuluvat kausittaisiin tulvatasankoihin tai saarten kuivan maan kasvillisuuteen. Kostean alueen ryhmiä ovat avoimen veden kasvillisuus, sädekaislojen hallitsemat uomien reuna-alueet ja suot, järviruo’on hallitsemat alueet, norsunheinien ja viikunoiden hallitsemat pysyvästi tulvivat suot sekä järvikaisloihin kuuluvaa Schoenoplectus corymbosus -lajia ja sädekaisloihin kuuluvaa Cyperus articulatus -laja kasvavat matalat suot ja usein tulvivat tulvatasangot.
Pysyvän veden alueen elinympäristöt ovat melko yksipuolisia, ja niissä kasvaa noin 50–70 lajia. Papyruskaisla ja ruo’ot muodostavat usein laajoja kasvustoja, joissa muiden lajien on vaikea kilpailla elintilasta. Jokiuomien rantoja hallitsee neljä lajia, papyruskaisla, järviruoko, afrikanruoko ja norsunheiniin kuuluva Miscanthus junceus. Niiden kasvuun vaikuttavat erityisesti veden syvyys ja virtaus. Papyruskaislat ja ruo’ot ovat yleisiä jokialueella ja suiston yläosissa, kun taas Miscanthus junceus on yleinen suiston matalan veden alueella.
Pääuomien ulkopuolella ja kanavien perillä olevilla suoalueilla, joissa vesi on matalaa ja joissa Okavangon kuljettamia ravinteita on vähän, valtalajit vaihtuvat. Näillä alueilla kasvisto on monipuolisempaa, siellä kasvaa muun muassa osmankäämeihin kuuluva Typha capensis, sarakasvit Pycreus nitidus, Cyperus pectinatus ja Cyperus articulatus, tähtilumme, lammikkeihin kuuluva Nymphoides indica, Brasenia schreberi sekä Ottelia- ja vitalajeja.
Osa pysyvien soiden kasveista kasvaa hiekkapohjalla, mutta turve on laajalle levinnyttä. Turve on pääosin muodostunut orgaanisesta materiaalista, mutta siinä voi olla seassa myös savea. Papyruskaisla on pysyvien soiden tunnusomaisin laji, sillä paikoin se vastaa 90 prosentista kasvibiomassasta. Siitä syystä se on myös merkittävin ekosysteemin muokkaaja, koska se suodattaa ison osan saapuvasta savesta ja ravinteista sekä aiheuttaa muutoksia veden virtauksessa. Jokialueella ennen varsinaisen suiston alkamista turve on 60–85 prosenttisesti epäorgaanista materiaalia, mutta suiston alajuoksulla materiaalin osuus on enää alle 15 prosenttia.
Kuivemmat alueet jaetaan 4–5 elinympästiöön. Niitä ovat kausittaiset tulvatasangot, saarten reunamien yhteisöt, saarten sisämaiden ruohomaat sekä suolapannut, jotka jaetaan vielä erikseen pannujen pinta- ja pohjalajistoon.
Kausittaisten tulvatasankojen lajisto on huomattavasti monipuolisempaa kuin pysyvien vesistöjen. Lajisto on tulvatasangoilla jopa kaksinkertainen. Kausittaisesti tulvivat alueet muodostavat hyvän kasvualustan sekä maalla kasvaville kasveille, semiakvaattisille kasveille että tulva-aikaan akvaattisille kasveille. Vesikasvien tosin pitää pystyä selviytymään kuivankauden ajan ja voida levitä nopeasti tilaisuuden tullessa.
Jokiuomien väliin syntyneiden saarten merkitys on suuri suiston säilyttämisessä makeanveden alueena. Niissä kasvaa myös suiston monimuotoisin kasvilajisto, sillä niillä kasvaa läheisessä yhteydessä sekä maa- että vesilajeja ja niiden maaperä muuttuu huomattavasti ranta-alueilta saarten keskiosiin. Lajisto muuttuu samalla selvästi maaperän mukana. Maaperäkemiaan vaikuttaa kasvien transpiraatio. Saarten keskiosiin kertyy natriumia, miksi keskiosissa kasvaa lähinnä vain muutamia suolaa kestäviä lajeja, kuten Sporobolus spicatus -nimistä karisteheinää ja keihäshaarapalmua.
Saarten rantametsien leveys vaihtelee saarten välillä. Joillain rannoilla kasvaa vain muutamia puita ja pensaita, kun joillain saarilla metsän leveys on jopa 200 metriä. Rantojen yleisimpiä puita ovat sykomoriviikuna, afrikantaateli, Croton megalobotrys, Garcinia livingstonei, sadelonkopuu, makkarapuu ja marulapuu. Pohjakerroksissa kasvaa monipuolisesti ruohoja ja monia muita kukkivia kasveja.
Pienet sadealtaat peittävät vain hyvin pienen osan suistoalueesta, mutta ne ovat ekologisesti tärkeitä, koska ne ovat ravinteiden keskittymiä. Noin kolmannes lammikoiden lajeista elää myös satunnaisissa vesistöissä. Altaiden tyypillisimpiä lajeja ovat rikkakananhirssi, limaskoihin kuuluva Lemna aequinoctialis, vihannesportulakka, koukkuheiniin kuuluva Tragus berteronianus ja laidunviuhkaheinä.
Nisäkkäät
Okavangon suiston alueella elää 122 nisäkäslajia, jotka kuuluvat 12 heimoon ja 34 sukuun. Alue on tunnettu suurista nisäkkäistään, jotka ovatkin kasvavan matkailun päävetonauloja, mutta suurin osa suiston nisäkkäistä on kuitenkin pieniä nisäkkäitä. Melkein puolet lajeista kuuluu joko lepakoihin tai jyrsijöihin. Noin kolmannes lajeista painaa yli 10 kilogrammaa ja vähintään 18 lajia painaa 100 kilogrammaa. Kaikkiaan Moremin riistansuojelualueella nisäkäsbiomassaksi on arvioitu 12 000 kilogrammaa neliökilometrillä. Lukema on huomattavasti suurempi kuin missään muualla eteläisessä Afrikassa ja vastaa lähes Itä-Afrikan hautavajoaman runsaslajisia savanneja. Veden saatavuus ei ole ainoa tekijä suiston lajirunsaudelle, sillä merkittävin tekijä nisäkkäiden runsaudelle on se, että suiston maaperä on huomattavan ravinteikasta.
Yleisimmät suurista nisäkkäistä ovat impala, liki, kafferipuhveli. Impaloita laskettiin vuonna 2002 olevan suistoalueella 140 000 yksilöä, kun kafferipuhveleita ja likejä on noin 60 000 yksilöä. Savanninorsujakin on runsaasti, noin 35 000 yksilöä. Savanninorsujen lukumäärä on kasvanut selvästi, sillä 1970-luvun puolivälissä niitä oli 2 300 ja 1980-luvun puolivälissä 5 700. Norsujen määrä on jo niin suuri, että se saattaa aiheuttaa uhan suiston kasveja. Norsujen lisäksi myös kafferipuhveleiden ja virtahepojen lukumäärä on ollut kasvussa, kun taas monien pienempien nisäkkäiden yksilömäärät ovat olleet laskussa.
Suistoalueen kosteikoilla elää huomattavasti vähemmän nisäkäslajeja kuin kuivemmissa elinympäristöissä, kuten jokimetsissä, metsäsavanneilla sekä kuivilla pensakoilla. Näillä alueilla elää noin 110 nisäkäslajia, ja lajisto on tyypillistä itäisen ja eteläisen Afrikan savanneille. Lajistoon kuuluvat muun muassa leijona, leopardi, gepardi, täplähyeena ja hyeenakoira.
Linnut
Okavangon suiston alueelta on tavattu yli 450 lintulajia. Niistä noin 112 on vesilintuja, jotka hankkivat ruokansa kahlaten, sukeltaen tai uiden, tai ruokailevat aivan veden läheisyydessä. Noin 57 lajia asustaa kosteikoilla tai lähellä niitä, kuten tulvatasangon metsissä, soilla ja ruokomättäillä. Loput lajit ovat maalintuja.
Suiston linnusto on Botswanan runsaslukuisin. Haukat on suurin heimo, ja peräti 38 haukkalajia elää suistoalueella. Niihin kuuluvat muun muassa tyypilliset kosteikkojen lajit kiljumerikotka ja afrikansuohaukka. Alueen 31 kerttulajeista kosteikoilla elävät erityisesti ruskorastaskerttunen, punaposkiherttu, luhtaherttu ja sirkuttajaherttu, joita ei käytännössä tavata muualla Botswanassa.
Kutojia on 25 lajia, ja niistä vesilintuja, joille Okavangon suisto on merkittävä osa levinneisyysaluetta, ovat kekonokkakutoja, vaaleasilmäkutoja, kyläkutoja, isokultakutoja, ruokokutoja, punapiispa, kultapiispa ja punasiipipiispa. Okavangon suiston 18 haikaralajista kaikki paitsi kobolttihaikara ja lehmähaikara ovat täysin vesilintuja. Niitä tavataan myös laajalti muualta Botswanasta, vaikka nekin kokoontuvat Okavangoon erityisesti lisääntymisaikana.
Okavangon suiston ainoa lähes kotoperäinen laji on ruskokurkkuhaikara, jolle suisto on selvästi merkittävintä elinympäristöä. Arvioiden mukaan peräti 85 prosenttia koko maailman ruskokurkkuhaikaroista elää suiston alueella. Ruskokurkkuhaikaran tavoin uhanalaiseksi luokiteltuja helttakurkija elää suistoalueella noin 1 200–1 450 yksilöä, jotka muodostavat lajin suurimman yksittäisen populaation. Näiden lisäksi alueelta löytyy 20 uhanalaisen lajin merkittävä populaatio. Suiston lajeja, joiden levinneisyysalue ei ole laaja tai se rajoittuu vain tiettyyn biomiin, ovat kuparipyrstökukaali, punasilmätimali, rantapensastimali, ruokuruusupeippo, valkolakkitasku, suippopyrstökottarainen ja peitsipyrstökottarainen.
Ruoan poikkeukselliset esiintymät ovat epäsäännöllisiä, mutta lisääntymisaika tulee joka vuosi suiston useissa yhdyskunnissa. Suistossa on 14 merkittävää haikaroiden pesimäpaikkaa, joissa vuosittain pesii satoja pareja. Suistossa on muun muassa afrikanmarabun ja afrikaniibishaikaran eteläisen Afrikan suurimmat pesimäyhdyskunnat. Saksinokilla ja mehiläissyöjillä puolestaan on yhdyskuntia suistoon johtavalla jokialueella. Saksinokat pesivät hiekkasilla saarilla ja mehiläissyöjät rantatörmillä.
Matelijat ja sammakkoeläimet
thumb|[[Niilinkrokotiili on yksi Okavangon suiston vesielämään sopeutuneista matelijoista.]] Matelijalajeja Okavangon suistossa on löydetty yhteensä 64. Niistä neljä Pelomedusidae-heimon kilpikonnalajia, niilinvaraani, niilinkrokotiili ja käärmelaji Crotaphopeltis barotseensis elävät vedessä tai sen lähettyvillä ja kalliokäärme sekä neljä tarhakäärmelajia suoalueilla. Loput 52 matelijalajia ovat maaeläimiä. Pääosa lajeista on levittäytynyt laajalle alueelle keskisessä ja eteläisessä Afrikassa, mutta joukossa on myös seitsemän trooppista lajia, joille Okavangon suisto on levinneisyysalueen etelärajalla.
thumb|Sammakkoeläinlaji [[Hyperolius argus korrella.]] Okavangon suiston sammakkoeläinlajistoon kuuluu 33 lajia. Suurin osa niistä elää lähellä vettä, ja vain 3–5 lajia on pääosin maaelämään sopeutuneita. Niistä erikoistuinein on koko elämänsä puusa asuva Chiromantis xerampelina. Täysin vesielämään sopeutuneita lajeja on vain kaksi, afrikankynsisammakko ja sen lähisukulainen Xenopus muelleri. Osa Okavangon suiston sammakkoeläimistä selviytyvät kesähorroksen avulla kuivien kausien ylitse.
Kalat
Okavangon valuma-alue on ollut yhteydessä Sambesijokeen, minkä takia Okavangon suiston kalastoa pidetään osana Sambesin kalastoa, johon kuuluu 134 lajia. Okavangon suiston alueelta Popan putousten eteläpuolelta niistä elää 71 lajia. Okavangon suistossa ei ole yhtään kotoperäistä kalalajia. Koko Okavangon valuma-alueelta ei myöskään ole löytynyt myöskään vieraslajeja, mikä on poikkeuksellista eteläisen Afrikan vesistöissä.
Moniin muihin vesistöihin verrattuna kalatiheys on melko pieni, mikä näkyy myös pienenä yksikkösaalisarvona. Kausittaisissa tulvatasangoilla tiheys on huomattavasti suurempi kuin pysyvissä soissa ja joissa. Tiheys on huomattavan iso lisääntymiskautena ja kuivuvissa vesialtaissa.
Kalalajisto riippuu paljon vesi- ja kasvillisuusolosuhteista. Avointen ja puoliavointen vesien nopeista uimareista tyyppiesimerkki linjatiikeritetra, jota esiintyy sekä suistoon johtavassa jokiosassa että suiston pohjoisosassa. Tähän ryhmään kuuluvat myös jotkin muut tetrakalat ja jotkin särjet. Avoimissa vesissä viihtyy myös haukitetra, joka, toisin kuin Hydrocynus vittatus, elää erityisesti hitaasti virtaavissa kanavissa ja laguuneissa.
Puoliavoimessa vesissä elää myös hitaasti liikkuvia kalalajeja, joihin kuuluu kaksi tilapialajia suvusta Oreochromis ja kolme suvusta Tilapia. Muita tähän ryhmään kuuluvia kirjoahvenia ovat Pharyngochromis acuticeps, joka kuitenkin suosii suojaisia elinympäristöjä, hohtotimanttiahven ja messinkisuuhautoja, jonka levinneisyysalue ulottuu laajalle alueella eteläisessä Afrikassa.
Matalassa vedessä elää pinnalla muutamia hammaskarppeihin kuuluvaa Aplocheilichthys-lajia. Ne syövät toukkia ja planktonia, mutta ovat itse monien muiden kalojen ja lintujen ruokaa. Pintalajit ovat sopeutuneet elinympräistöönsä muun muassa niin, että niiden selkäevä on litteä, jotta ne ei erottuisi niin helposti pinnan yläpuolelle, ja lisäksi niiden silmät ovat lähes kalojen pään laella.
Pohjaolosuhteisiin sopeutuneista kalalajeista Okavangossa elää kuusi ankeriasmonnilajia. Lähes kaikkiruokaisilla ankeriasmonneilla merkittävä ekologinen asema, ja jättikonnamonnia voi pitää jopa avainlajina. Muita pohjalajeja ovat muun muassa ripsimonneihin kuuluvat Chiloglanis fasciatus ja kuusi Synodontis-lajia sekä pienet Leptoglanis-sukuun kuuluvat lajit, jotka kaivautuvat hiekkaan pyydystämään planktonia.
Tiheään papyruskaislakasvillisuuteen on tottunut erityisesti käärmemäinen ohjaspuikkokala. Niitä esiintyy runsaasti kaislojen seassa, mutta ne ovat pääsääntöisesti piiloutuneet todella hyvin kasvin juuristoon. Afrikkalaisesta norsukalojen heimosta Okavangon suistossa elää kuusi tiheään kasvillisuuteen tottunutta lajia.
Selkärangattomat
thumb|[[Sudenkorennot|Sudenkorentolaji Urothemis edwardsii suiston alueella.]] thumb|Sudenkorentolaji [[Trithemis kirbyi suiston alueella.]] Okavangon suiston selkärangattomat tunnetaan melko huonosti. Entomologi Elliot Pinheyn tutkimusten ansiosta suiston sudenkorento- ja perhoslajisto on tutkittu hyvin. 94:stä havaitusta sudenkorentolajista 33 kuului hentosudenkorentoihin ja 61 aitosudenkorentoihin. Monet lajeista on keskisen Afrikan sudenkorentoja ja elävät suistossa levinneisyysalueensa etelärajalla. Pinhey kokosi tietonsa sudenkorennoista useiden 1967–1976 tekemiensä matkojensa aikana. Jens Kipping tutki vuonna 2003 sudenkorentoja uudelleen ja löysi Pinheyn löytämistä lajeista vain 70. Lajiston häviämiseen on mahdollisesti vaikuttanut 1970-luvulta lähtien pienentyneet tulvat ja toisaalta tsetsekärpästen takia tehdyt myrkytyslennot. Vuosina 2001–2002 koko suiston alueelle suihkutettiin deltametriiniä, joka vaikuttaa käytännössä vain hyönteisiin ja häviää luonnosta nopeasti. Se kuitenkin aiheutti sudenkorentojen massakuolemia.
Perhoslajeja Okavangon suistoalueelta on löytynyt 115, mutta niitä ei ole tutkittu laajamittaisesti vuoden 1976 jälkeen. Täpläperhoset ja sinisiipiset ovat runsaslukuisimmat perhosheimot. Kaaliperhosia on myös runsaasti, ja niistä erityisesti Belenois aurota ja Catopsilia florella olivat runsaita keskikesällä, jolloin ne vaeltavat koilliseen läpi alueen. Sinisiipiset kattavat noin 30 prosenttia lajistosta, mutta pääosa sinisiipisistä on pieniä ja melko huomaamattomia lajeja. Kokonaisuudessa Okavangon suistossa on Botswanan selvästi monimuotoisin perhoslajisto. Siihen kuuluu esimerkiksi kosmopoliitteja lajeja, kuten afrikanmonarkkiperhonen ja ohdakeperhonen, ja kosteikkojen lajeja, kuten Acraea rahira, Precis ceryne, Myrina silenus, Borbo micans, Parnara monasi ja Gegenes hottentota.
Akvaattisia kotiloita on tutkittu myös melko hyvin. Suurin osa Okavangon vesikotiloista ovat yleisiä afrotrooppisella vyöhykkeellä, mutta esimerkiksi Pila- ja Gabbiella-lajit elävät aivan levinneisyysalueensa etelärajalla. Okavangossa ei ole endeemisiä kotilolajeja, ja esimerkiksi melkein 3 000 kilometrin välimatkastaan huolimatta Okavangon 34 lajista peräti yhdeksää tavataan myös Niilin Suddin kosteikkoalueella.
Eläinplanktonia elää suistossa kolmella erilaisilla asuinalueilla, pysyvissä järvissä, kausittaisilla tulvatasangoilla ja väliaikaisissa sadealtaissa. Kausittaisilla tulvatasangoilla on monimuotoisin eläinplankton, ja korkeimman tulvan aikaan raakkuäyriäisten, hankajalkaisten ja vesikirppujen tuotanto voi olla huomattavan suuri. Suistosta on tutkimuksissa havaittu 37 raakkuäyriäis-, 16 hankajalkais- ja 45 vesikirppulajia. Hankajalkaisista hallitsevia ovat Microcyclops- ja Tropodiaptomus-suvut.
Stump
Stump oli suomalainen nuorisolehti, jota julkaistiin vuosina 1966–1970. Sen päätoimittajia olivat Seppo Bruun, Ilkka Sysimetsä ja viimeisenä vuonna Timo Toivonen. Kustantajana toimi Lehtipojat ja lehti ilmestyi noin kerran kuukaudessa. Lehden formaatti oli aluksi tabloidimainen, noin A3-kokoinen, mutta muuttui myöhemmin tavanomaiseksi aikakauslehtiformaatiksi.
Loppuaikoinaan lehti alkoi kilpailla skandaali- ja miestenlehtien kanssa painottamalla sisällössä yhä enemmän seksiasioita. Lehden kansissa esiintyi tuohon aikaan alastomia nuoria naisia, kuitenkin melko siveellisissä asennoissa ja jotakin kantaa ottavaa juttuotsikkoa kuvittamassa. Tyylinmuutos ei kuitenkaan kyennyt pelastamaan lehteä, vaan sen ilmestyminen loppui vuonna 1970.
PlayStation Eye
thumb|250px|PlayStation Eye PlayStation Eye on PlayStation 3 -pelikonsolin lisälaite, jossa on kamera ja mikrofoni. PlayStation Eye tarvitaan myös PlayStation Move -liikeohjaimen liikkeiden seuraamiseen, sillä se tarkkailee ohjaimen sijaintia.
Moottorikelkka-freestyle
Moottorikelkka-freestyle on Freestyle motocrossista kehitetty moottorikelkkaurheilun muoto. Laji on esiintynyt elokuvissa kuten Slednecks, Ruff Riders ja R.O.C.K. Suosituimmat lajissa käytettävät kelkat ovat Polaris IQ 600 RR, Ski-Doo MXZ 800/Mach-Z sekä Arctic Cat Crossfire 8.
Levi LaVallee oli ensimmäinen maailmassa, joka teki onnistuneen tuplabackflipin X Games 2009 -tapahtuman aikana.
Baseballin SM-sarja 1994
Vuonna 1994 pelattiin Baseballin SM-sarjan 13.kausi. Loppuottelusarjassa kohtasivat Piraijat Riihimäeltä ja Espoon Athletics. Piraijat vei mestaruuden ensimmäisen kerran pääkaupunkiseudun ulkopuolelle.
Hikinen iltapäivä
Elokuva perustuu pankkiryöstön yritykseen ja kuvailee siihen liittyviä tapahtumia, jotka sijoittuvat vuoteen 1972.
Juoni
Elokuva pohjautuu brooklyniläisen pankin ryöstöyritykseen. Se kertoo pieleen menevästä pankkiryöstöstä, jonka aviomies teki saadakseen rahat transsukupuoliselle vaimolleen sukupuolenkorjausleikkaukseen. Päähenkilöt Sonny (Pacino) ja Sal (Cazale) ovat molemmat surkimuksia. Toinen elää mielikuvitusmaailmassa, toinen on muuten vain yksinkertainen. Media ryntää ryöstöpaikalle ja mullistaa rikoskuvion.
Arvioita
Helsingin Sanomien tv-sivulla 1997 Mikael Fränti piti Hikistä iltapäivää Al Pacinon siihen asti hienoimpiin kuuluvana elokuvana, joka syntyi kun tämä oli Kummisetä 2:n jäljiltä hyvin rasittunut ja aikeissa lopettaa Hollywood-uransa. Fränti kehuu tosipohjaisen ja realistisen draaman sisältämiä tragikoomisia ja mustan huumorin piirteitä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Delìrium Còrdia
Delìrium Còrdia on superyhtye Fantômasin kolmas studioalbumi, jonka Ipecac Recordings julkaisi vuonna 2004.
Musiikki
Muutama musiikkityyli on peitetty pääkohtaisen musiikin alle, kuten viihde- ja metallimusiikkia.
Kansi- ja välilehtitaide
Välilehdissä on aitoja kuvia ihmisten kirurgisista leikkauksista. Kuvat on nähtävillä täällä.
Pyhä birma
Pyhä birma on kissarotu. Pyhä birman kissaa pidetään luonteeltaan rauhallisena, ystävällisenä ja erittäin sosiaalisena. Hiljainen, siisti, utelias ja leikkisä kissa sopii erinomaisesti kaupunkikodin lemmikiksi.
Rotumääritelmä
Rotumääritelmän mukaan pyhä birma on puolipitkäkarvainen naamiokissa. Silmät ovat syvän siniset ja ovaalit. Ruumiinrakenteeltaan birma on keskikokoinen, jalat ovat tanakat ja lyhyet. Pää on vahvarakenteinen, posket täyteläiset ja korvat keskikokoiset. Vartalon väri on erittäin vaalean kananmunankuoren värinen, jossa lisänä hieman naamion sävyä. Erilaisia värimuunnoksia on kaikkiaan hyväksytty yhteensä 20 kappaletta (FIFéssä). Naamioväritys on vahva naamassa, jaloissa, korvissa sekä myös hännässä, vartalo on vaalea. Käpälien väri on valkoinen joka jatkuu takajaloissa jalkapohjaa pitkin kiilana. Käpälien valkoiset kuviot ovat birman tunnusmerkki.
Klerksdorp
Nobelin rauhanpalkinnon voittaja Desmond Tutu oli kotoisin Klerksdorpista.
Pyhä birma
Rotumääritelmä
Rodun värimuunnokset ilmaistaan ns. EMS-koodilla (Easy Mind System). Birman koodi alkaa lyhenteellä SBI (Sacred Birman). Värimuunnokset ovat ruskeanaamio (SBI n), ruskeakilpikonna (SBI f), sininaamio (SBI a), sinikilpikonna (SBI g), suklaanaamio (SBI b), suklaakilpikonna (SBI h), lilanaamio (SBI c), lilakilpikonna (SBI j), punanaamio (SBI d) sekä cremenaamio (SBI e). Jokaisesta värimuunnoksesta on myös tabbyväritys kuviokoodilla 21 värikirjaimen perässä, kuten ruskeatabbynaamio (SBI n 21).
Terveys
Pyhä Birma kärsii jalotustuksen vuoksi jonkin verran kissan brakylokefalisesta oireyhtymästä.
Legenda
Tarina kertoo pyhä birman kissan synnystä ja valkoisista käpälistä. Himalajan vuoristoissa sijaitsi Lao-Tsun temppeli, jossa palvottiin kultaista, safiirisilmäistä Tsun Kyan-Kse -jumalatarta. Temppelissä asui vanha pääpappi Kitta Mun-Ha, ja hänellä oli valkoinen kissa nimeltä Sinh. Temppelialueella oli muitakin kissoja, kaikki valkoturkkisia ja keltasilmäisiä. Eräänä yönä temppeliin hyökättiin ja pääpappi sai surmansa. Muut papit rukoilivat jumalattarelta apua. Pääpapin kissa Sinh asettui kuolleen isäntänsä ruumiin päälle ja käänsi katseensa kohti jumalatarta. Kissan koskettaessa ylipappia ylipapin henki siirtyi kissaan. Pian kissan turkki sai kullanhohtoisen värin ja kissan silmät muuttuivat safiirinsinisiksi, aivan kuin jumalattarella. Kissan kasvot, korvat, jalat sekä häntä saivat Burman hedelmällisen maan värityksen. Ainoastaan käpälät, jotka koskettivat kuollutta ylipappia säilyivät valkoisina, puhtauden ja hyvyyden värisinä. Papit onnistuivat puolustautumaan ja ajoivat vihollisen menestyksekkäästi pois. Myös muut temppelin kissat saivat Sinhin värityksen. Taru kertoo myös, että aina kun pyhä kissa kuolee, vie se kuolleen papin sielun ikuisuuteen. Sinh jäi uskollisesti kuolleen isäntänsä päälle, kunnes se menehtyi – ja vei isäntänsä sielun paratiisiin.
Tarinat ovat tarinoita, mutta totta on kuitenkin, että pyhä birma on yksi vanhimpia kissarotuja. Majuri G. Russell huomasi vuonna 1898 Lao-Tsun temppelissä paljon näitä kissoja ja vuonna 1919 hän sai lahjana Kittah Llaman pääpapilta kaksi kissaa, uroksen ja naaraan vietäväksi Ranskaan. Kissat saivat yhden pentueen, mutta rotu selviytyi kasvamaan ja se on nyt yksi suosituimmista kissaroduista maailmalla.
Becclesin rautatieasema
Becclesin rautatieasema on rautatieasema Becclesin kaupungissa Suffolkissa. Se sijaitsee East Suffolk Linen varrella.
Asema avattiin 4. joulukuuta 1854. Sitä käytti 110 774 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Dynaset
Dynaset Oy on 1986 perustettu Ylöjärvellä toimiva hydrauliikka-alan yritys. Tilikaudella 2011–2012 yrityksellä oli 55 työntekijää ja sen liikevaihto oli 13,1 miljoonaa euroa. Liikevaihto kasvoi edellisestä tilikaudesta miltei 31 prosenttia.
Dynaset Oy oli 2000-luvun lopulla maailman suurin hydrauligeneraattorien, -korkeapainepumppujen ja -kompressorien valmistaja. Hydrauligeneraattorilla työkoneen hydraulienergiasta voidaan kehittää sähköä. Hydraulinen korkeapainevesipumppu soveltuu esimerkiksi katujen ja putkistojen korkeapainepesuun, pölynsidontaan ja korkeapainesammutukseen. Kompaktit hydraulikompressorit tuottavat käyttövoimaa pneumaattisille työkaluille.
Dynasetin perustaja ja toimitusjohtaja Reijo Karppinen korjasi jo koululaisena autoja ja suunnitteli autohuoltoyrittäjän uraa. Sitten Karppinen innostuikin hydrauliikasta ja Dynaset Oy sai alkunsa.
Dynasetin tuotteiden valmistus tapahtuu Ylöjärvellä. Myyntiverkostona toimii useita jälleenmyyjiä kautta maailman, sekä oma vuonna 2006 avattu myyntitoimisto Hangzhoussa, Kiinassa. Yhtiöllä on 230 vientiasiakasta 43 maassa.
Kasper Kaijanen
Kasper Alexsander Kaijanen (s. 25. kesäkuuta 1994 Helsinki) on suomalainen ääninäyttelijä. Hän on esiintynyt muutamissa rooleissa lasten ja nuorten piirrosanimaatiotelevisiosarjoissa ja elokuvissa.
Elokuvien suomenkielisissä versioissa hän on dubannut äänensä kahdesti elokuviin Lumottu lelukauppa ja Madagascar 2.
Tilinpäätösanalyysi
Tilinpäätösanalyysissä tutkitaan yrityksen kannattavuutta ja taloudellista tilaa käyttämällä hyväksi yrityksen tilinpäätöstietoja. Tilinpäätöksestä voidaan laskea useita tunnuslukuja, joiden avulla yrityksiä voidaan vertailla keskenään.
Pelkkiä tunnuslukuja vertaamalla saadaan vain suuntaa antavia tuloksia, ja tunnuslukuihin perustuvat vertailut ovat valideja vain saman toimialan ja kokoluokan yritysten kesken.
Myyntikate
Myyntikate eli katetuotto saadaan vähentämällä yrityksen myyntitulosta muuttuvat kustannukset.
Myyntikate ilmoitetaan usein prosentteina liikevaihdosta:
Käyttökate
Käyttökatteella tarkoitetaan rahasummaa, joka saadaan, kun myyntikatteesta vähennetään kiinteät kustannukset.
Käyttökatekin ilmoitetaan usein liikevaihtoon suhteutettuna käyttökateprosenttina. Sana kate viittaa siihen, että esimerkiksi käyttökateprosentti kertoo, kuinka suuri osa liikevaihdosta jää kattamaan muita kuluja.
Tulosprosentit
Tuloslaskelmasta voidaan laskea useita tulosprosentteja, joiden avulla tarkastellaan tuloslaskelman eriä suhteessa tuottoihin. Tulosprosentit lasketaan usein suhteessa liikevaihtoon, mutta loogisempana voi pitää niiden laskemista suhteessa kaikkiin tuottoihin, koska kaikki tuotot ovat luonnollisesti mukana yrityksen tuloksessa. Erä Liiketoiminnan tuotot tarkoittaa liikevaihtoa ja liiketoiminnan muita säännöllisiä tuottoja.
Bruttokate voidaan laskea vain yrityksille, jotka käyttävät toimintokohtaista tuloslaskelmaa.
Pääoman tuotto
Oman pääoman tuottoaste (ROE) kertoo, montako prosenttia yritys on tuottanut omalle pääomalle.
Sijoitetun pääoman tuottoaste (ROI) kertoo, montako prosenttia yritys on tuottanut yritykseen sijoitetulle, tuottoa vaativalle pääomalle.
Koko pääoman tuottoaste (ROA) kertoo, montako prosenttia yritys on tuottanut kaikelle käyttämälleen pääomalle.
Sidotun pääoman tuottoprosentti (ROCE, ) saadaan laskemalla
Vakavaraisuus ja velkojen hoito
Vakavaraisuus tarkoittaa yrityksen pääomarakenteen terveyttä siten, ettei vieraan pääoman osuus ole hallitseva. Vakavaraisuudessa on kyse yrityksen mahdollisuuksista selviytyä taloudellisista velvoitteistaan pitkällä aikavälillä.
Tilinpäätösanalyysissä vakavaraisuutta mitataan omavaraisuusasteen, nettovelkaantumisasteen ja suhteellisen velkaantuneisuuden avulla.
Hail
Hail tarkoittaa seuraavia:
Tilinpäätösanalyysi
Vakavaraisuus ja velkojen hoito
Takaisinmaksukyky tarkoittaa yrityksen kykyä selviytyä vieraan pääoman maksuvelvoitteista tulorahoituksen avulla.
Maksuvalmius
Maksuvalmiuden tunnusluvuilla mitataan yrityksen rahan riittämistä joka hetki. Maksuvalmis yritys pystyy suoriutumaan maksuvelvoitteistaan näiden tullessa maksuun. Jos yritys ei ole maksuvalmis, se voi etsiä lisärahoitusta. Jos yritys ei pysty hankkimaan lisärahoitusta selviytyäkseen rästeistä, siitä tulee maksukyvytön.
Tilinpäätösanalyysissä maksuvalmiutta mitataan varantoperusteisilla ja virtaperusteisilla tunnusluvuilla. Varantoperusteiset eli staattiset tunnusluvut quick ratio ja current ratio mittaavat likvidien varojen riittävyyttä. Virtaperusteiset eli dynaamiset tunnusluvut mittaavat tulorahoituksen riittävyyttä.
Brissago
Brissago on kunta Sveitsin Ticinon kantonissa Italian rajalla Maggiorejärven rannalla. Kunnassa on arviolta 1 769 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 17,79 neliökilometriä. Brissagon kuntaan kuuluvat Brissagosaaret.
Henri Murger
Louis-Henri Murger, myös Henry Murger, (27. maaliskuuta 1822 Pariisi, Ranska – 28. tammikuuta 1861 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen romaanikirjailija ja runoilija. Hän kirjoitti myös lehtiartikkeleita.
Murgerin kuuluisin teos on Pariisin taiteilijaboheemia kuvaava romaani Scènes de la vie de Bohëme (1851). Murgerin muista teoksista mainittavia ovat Le pays latin (1851), Scènes de campagne (1854) ja Alfred de Musset'hen vivahtava runokokoelma Les nuits d’hiver (1861).
Murger opiskeli maalaustaidetta. Merger julkaisi boheemia taiteilijaelämää kuvaavia kertomuksia, joista hän yhdessä Théodore Barrièrein kanssa teki vuonna 1849 näytelmän. Näytelmä oli hyvin suosittu, ja hän yhdisti kertomukset romaaniksi Boheemielämää (Scènes de la vie de bohème, 1851), jossa hän luo romantisoidun kuvan pariisilaista taiteilijaelämästä. Siitä katsotaan alkavan myös sanan nykyisen käytön. Omaelämäkerrallisia aineksia sisältävät näytelmä ja kirja kertovat Murgerin epätoivoisen köyhästä elämästä kirjailijana ja "vedenjuojiksi" itseään nimittäneen ystäväpiirin jäsenenä. Nimitys "vedenjuojat" syntyi siitä, että siihen kuuluneilla boheemeilla oli vain harvoin varaa viiniin.
Murgerin näytelmän ja kirjan pohjalta on sittemmin tehty useita oopperoita ja elokuvia, muun muassa Aki Kaurismäen elokuva Boheemielämää. Eino Palolan suomennos Murgerin kirjasta Scènes de la vie de bohème ilmestyi Kariston kustantamana vuonna 1924 nimellä Boheemielämää.
Jokelan sosiaali- ja terveysasema
Jokelan sosiaali- ja terveysasema on Tuusulan Jokelan taajamassa toimiva kunnallinen terveysasema.
Toimintansa kehittämiseksi Tuusulan terveysasemien kullekin asiakkaalle nimettiin alkuvuonna 2019 hänen asioistaan vastaava yhteyshenkilö hoitotiimistä. Kun asiakas tuntee tarvitsevansa hoitoa, hän ottaa yhteyttä yhteyshenkilöönsä. Hänen koordinoimanaan asiakkaan tarpeita paremmin vastaava hoito päästään aloittamaan nopeammin. Tällä lähestymisellä kiireettömän terveydenhoidon aiempi keskimäärin 28 vuorokauden jono saatiin käytännössä poistettua alkuvuoden 2019 aikana.
Jokelan terveysasema (Opintie 1) palvelee akuuttipotilaita arkisin kello 8-16 (perjantaisin 8-15.30); kesälomakaudella toimipisteen lääkäri- ja sairaanhoitajien vastaanotto voi olla muutaman viikon ajan kiinni jolloin Etelä-Tuusulan sosiaali- ja terveysasema vastaa palvelujen tuottamisesta. Muina aikoina terveydenhuollon akuuteissa tilanteissa asukkaita palvelee Hyvinkään sairaalan yhteydessä toimiva Hyvinkää Akuutti (Sairaalankatu 1).
Jokelan, kuten muidenkin Tuusulan terveysaseman palvelut ovat kuuluneet 1. tammikuuta 2019 lähtien Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymänä (Keusote) tunnetun usean kunnan yhteisen yhtymän vastuulle. Keusotessa ovat mukana Hyvinkää, Järvenpää, Mäntsälä, Nurmijärvi, Pornainen ja Tuusula. Vuoden Vuoden 2023 alusta Keusoten alue muodostaa Keski-Uudenmaan hyvinvointialueen.
Pete Best
Randolph Peter Best (s. Randolph Peter Scanland, 24. marraskuuta 1941 Madras, Brittiläinen Intia) on brittiläinen muusikko. Hän on The Beatles -yhtyeen alkuperäisrumpali, joka erotettiin vuonna 1962. Lennon, McCartney ja Harrison erottivat hänet, kun Beatles oli tekemässä ensimmäistä levyään EMI:lle. Erottamispäätöksen kertoi Bestille yhtyeen manageri Brian Epstein.
Best ei ollut levytuottaja George Martinin mielestä riittävän hyvä rumpali levylle, ja hän halusi käyttää kokeneempaa rumpalia. Tämä oli melko yleistä sen ajan levytyksissä. Best oli aiemmin kelvannut Polydor-levy-yhtiölle, kun Beatles levytti Tony Sheridanin taustayhtyeenä.
Paul McCartney kertoi myöhemmin, että syy Bestin erottamiseen oli hänen persoonansa eikä huono soittotaito. Best oli hiljaisempi ja järkevämpi kuin muut, eikä hän ollut yhtä taiteilijaluonne. McCartney, Lennon ja Harrison viettivät aikaa yhdessä muutenkin kuin keikoilla, mutta Best jäi hieman ulkopuoliseksi. Best itse arvelee yhdeksi erottamisen syyksi komean ulkonäkönsä ja sen aiheuttaman muita jäseniä suuremman suosion ihailijoiden keskuudessa.
Bestin tilalle yhtyeeseen tuli Ringo Starr. The Beatlesin jälkeen Best on soittanut muun muassa yhtyeissä Lee Curtis and the All-Stars, The Pete Best Four, The Pete Best Combo sekä The Pete Best Band. Suuren osan elämästään hän on kuitenkin elättänyt itsensä muilla töillä kuin musiikin tekemisellä. Hän lopetti soittamisen vuonna 1968 ja työskenteli aluksi leipomossa ja myöhemmin pitkään työvoimatoimiston virkailijana.
Best pyydettiin kuitenkin aina välillä esiintymään, ja kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen hän lopulta suostui vuonna 1988. Hän on sittemmin kiertänyt esiintymässä paljonkin. Vuonna 1995 julkaistu Beatlesin Anthology 1 -kokoelma sisälsi levytyksiä, joilla Best soittaa. Tästä levystä hän saa tekijänoikeuspalkkioita, joita on jo kertynyt miljoonien eurojen edestä.
Best lauloi The Beatlesin esiintymisissä yleensä yhden tai kaksi laulua illassa. Hänen vakionumeroitaan olivat muun muassa ”Matchbox” ja ”Boys” sekä McCartneyn kirjoittama ”Pinwheel Twist”. Vuonna 1962 Decca-levy-yhtiölle tehdyssä koenauhoituksessa, jossa tallennettiin 15 laulua, Best toimi ainoastaan rumpalina, kuten myös saman vuoden lopulla EMI-yhtiölle tehdyissä harjoitusnauhoituksissa. Vuonna 2008 ilmestyi The Pete Best Bandin albumi Heyman’s Green, jonka kappaleiden säveltämiseen Best on osallistunut. Levy sai kriitikoilta suopean vastaanoton. Best soittaa levyllä rumpuja, mutta ei laula.
Best oli Parikkalassa vuosittain järjestettävän Kovan Päivän Ilta -tapahtuman pääesiintyjänä vuonna 1999. Hän ei tiettävästi ole tavannut muita The Beatlesin jäseniä vuonna 1962 tapahtuneiden potkujensa jälkeen. Eräässä Paul McCartneyn elämäkerrassa väitetään, että McCartney olisi soittanut Bestille vuonna 1995 ja kertonut tulossa olevasta Anthology-levystä ja sen Bestille tuomista tekijänoikeusrahoista. Bestin mukaan soittaja oli kuitenkin hänen vanha ystävänsä, pitkään Beatlesin palveluksessa ollut Neil Aspinall.
May-Britt Moser
May-Britt Moser (4. tammikuuta 1963 Fosnavåg, Norja) on norjalainen neurotieteilijä, joka löysi miehensä Edvard Moserin kanssa niin sanotut hilasolut, jotka auttavat aivoja hahmottamaan sijaintiaan. He saivat vuonna 2014 löydöksistään Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon.
Moser opiskeli Oslon yliopistossa, jossa hän tapasi myös miehensä Edvard Moserin. He menivät naimisiin opiskeluaikana. Parilla on kaksi lasta. May-Britt Moser opiskeli Oslossa psykologiaa ja teki väitöskirjansa neurofysiologiasta vuonna 1995. Tämän jälkeen hän suoritti väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Edinburghin yliopistossa ja oli vierailevana tutkijana University College Londonissa, kunnes siirtyi 1996 Trondheimin Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopistoon.
May-Britt Moser on tehnyt tutkimustyötään yhdessä aviomiehensä kanssa. He olivat kartoittamassa rotilla hippokampuksen yhteyksiä, kun he löysivät toimintaa entorinaalisessa aivokuoressa, kun rotat ohittivat kohtia, jotka pystyi järjestämään kuusikulmaiseksi ruudukoksi. Moserit tajusivat pian, että he olivat löytäneet soluja, jotka kartoittivat rotan liikettä samalla tavalla huolimatta siitä paikasta, missä rotta oli. Jos rotalle annettiin tarpeeksi tilaa, niin ruudukosta syntyi hyvin säännöllinen. Moserit julkaisivat tuloksensa Nature-lehdessä vuonna 2005, ja monet tutkimusryhmät raportoivat sen jälkeen vastaavista tuloksista.
Vuonna 2014 Moserit jakoivat Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon John O’Keefen kanssa aivojen paikkatiedosta vastaavien solujen löytämisestä.
Signs of Life
Signs of Life on Poets of the Fallin esikoisalbumi, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2005. Levyn ensimmäinen single ”Late Goodbye” tuli ihmisten tietoisuuteen Max Payne 2: The Fall of Max Payne -pelin myötä. Levy myi 55 listaviikollaan platinaa. Levyltä on julkaistu myös toinen single ”Lift”. Signs of Life oli Suomen Top 40 -listalla sijalla 1 samaan aikaan kuin yhtyeen vuonna 2006 ilmestynyt toinen albumi Carnival of Rust.
Albumi nousi suoraan Suomen virallisen listan sijalle 1.
Peer Günt
Peer Günt on vuonna 1976 perustettu englanniksi laulava suomalainen hard rock -yhtye. Peer Güntin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Backseat” ja ”I Don't Wanna Be a Rock 'n' Roll Star”, jotka molemmat olivat Yleisradion vuonna 2003 julkaisemalla Top 200 Biisit -listalla. Muita suosittuja kappaleita ovat muun muassa ”Bad Boys Are Here”, ”Bartender”, ”Losing My Mind” sekä ”Liquor And Drugs”.
Peer Günt sai nimensä laulaja-kitaristi Timo Nikin Fiat 127:n hansikaslokerosta löytyneestä kukkakaupan esitteestä. Peer Gynt on myös Henrik Ibsenin vuonna 1867 kirjoittama symbolinen näytelmä, johon Edvard Grieg sävelsi musiikin vuonna 1874 Ibsenin pyynnöstä. Peer Günt käyttää teoksesta tuttua sävellystä ”Vuorenkuninkaan luolassa” introna keikkojensa alussa lavalle noustessaan.
Historia
Laulaja-kitaristi Timo Nikki perusti vuonna 1976 Kouvolassa ensimmäisen version Peer Güntistä. Alkuaikoinaan yhtye toimi ponnahduslautana monille Kymenlaakson muusikoille aina Loose Prickin soittajista lähtien. Yhtyeen uran merkittävimmiksi käännekohdiksi voidaan lukea rumpali Teijo ”Twist Twist” Erkinharjun liittyminen yhtyeeseen vuonna 1981 sekä basisti Teijo ”Tsöötz” Kettulan mukaantulo vuonna 1983, jolloin syntyi Peer Güntin pitkäikäisin, niin sanottu klassinen kokoonpano. Tässä muodossa yhtye osallistui vuoden 1984 Rockin SM-kilpailuihin, joissa kilpailivat Peer Güntin lisäksi muun muassa Kolmas Nainen ja Keba. Kisa oli siihenastisen historiansa tasaisin; Kolmannen Naisen ja Peer Güntin pisteet olivat tasan, mutta lopulta Peer Günt julistettiin voittajaksi.