cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Celebesinkakadu
Ulkonäkö
Celebesinkakadulla, kuten muillakin papukaijoilla, on suuri koukkunokka, ja varpaat jakautuneet kaksi eteen ja kaksi taakse. Jalat ovat tumman harmaat, nokka musta. Naaraiden silmät ovat punaruskeat, koirailla tummemmat, jopa mustat.
Venäjän–Turkin sota (1828–1829)
Sota
Kesäkuussa 1828 sotamarsalkka Pjotr Wittgensteinin johtamat kolme venäläistä jalkaväkiarmeijakuntaa ja yksi ratsuväkiarmeijakunta etenivät Bessarabiata kohti Dobrudžaa. Mustallamerellä niiden sivustaa suojasi Mustanmeren laivasto, joka toi myös joukkoja turkkilaisten rannikkolinnoituksia vastaan. Valakia ja Moldavia olisivat saattaneet olla houkuttelevia kohteita, mutta niiden alueille ei edetty, koska turkkilaiset olivat hävittäneet niiden alueita aiemmin perusteellisesti. Wittgensteinin olikin tarkoitus edetä Tonavalta Adrianopoliin ja edelleen Istanbuliin. Hyökkäys tyrehtyi Wittgensteinin jouduttua sitomaan Nikolain käskystä suuren osan joukoistaan Šumlan piirittämiseksi. Šumlan puolustajat tekivät sitkeää vastarintaa ja venäläisten joukkoja vaivasivat taudit. Venäläisten komentajaksi vaihdettiin ruhtinas Aleksandr Menšikov, joka ei kuitenkaan hänkään saavuttanut sen suurempaa menestystä hänen yrittäessään turhaan piirittää myös Silistraa. Loka-marraskuussa venäläisten oli pakko palata takaisin talven takia.
Celebesinkakadu
Ulkonäkö
Celebesinkakadulla on useita alalajeja, joiden ulkonäkö vaihtelee hieman. Esimerkiksi alalajin Cacatua sulphurea citrinocristata töyhtö on enemmän oranssi kuin keltainen. Joissain lähteissä, esim. World Parrot Trustin tietokannan ja BirdLife Internationalin mukaan tämä on oma lajinsa erillisenä celebesinkakadusta.
Venäjän–Turkin sota (1828–1829)
Sota
Kaukasuksen rintamalla Venäjän aiempaa Persian vastaista sotaa johtanut Ivan Paskevitš valtasi osmanien hallussaan pitämät Karsin ja Erzurumin kaupungit, Ahiskan linnoituksen ja Potin sataman.
Celebesinkakadu
Levinneisyys
Lajia pidettiin aikaisemmin kokonaan riippuvaisena tiheälatvaisesta metsäympäristöstä, mutta sitä tavataan myös aukeilla savanneilla. Laji tarvitsee kuitenkin puita pesimistä varten. Lajin pesimäkausi kestää syyskuusta toukokuuhun ja se rakentaa pesänsä puun koloihin. Kolot ovat usein muiden eläinlajien tekemiä ja sijaitsevat usein kuolleissa ja lahoavissa puissa.
Venäjän–Turkin sota (1828–1829)
Sota
Venäläiset saapuivat takaisin vuonna 1829 tällä kertaa kenraali Hans Karl von Diebitschin johdolla. Silistra piiritettiin uudelleen ja turkkilaisista otettiin merkittävä voitto heidän yritettyään murtaa piiritys. Silistran lopulta kukistuttua venäläisten eteneminen jatkui kohti Burgasia. Eri turkkilaispäälliköiden hajanaiset joukot voitettiin yksitellen. Turkkilaiset kärsivät merisaarron takia myös nälästä ja miespulasta. Elokuussa venäläiset olivat edenneet Adrianopolin tuntumaan ja he piirittivät kaupungin. Mahmud päätyi nyt pyytämään rauhaa Nikolailta, johon tämä suostuikin.
Celebesinkakadu
Uhat ja suojelu
Celebesinkakadujen kannat ovat pudonneet romahdusmaisesti. Suurimmat syyt tälle ovat laiton eläinkauppa ja elinympäristön tuhoutuminen metsien katoamisen seurauksena. Paikallinen väestö tämän lisäksi suhtautuu lintuun tuhoeläimenä. Lintuja on pyritty suojelemaan erilaisin projektein paikallisissa kylissä. Sen kuvaa tuhoeläimenä on pyritty ehkäisemään esimerkiksi istuttamalla auringonkukkaviljelmiä, joiden tarkoituksena on houkutella linnut pois paikallisten viljelijöiden viljelmiltä.
Venäjän–Turkin sota (1828–1829)
Seuraukset
Nikolai ei halunnut suututtaa ranskalaisia ja brittejä liian kovilla rauhanehdoilla osmaneille. Sitä paitsi Diebitchin joukot olivat kärsineet sotaretkellään raskaita tappioita etenkin tautien takia. Mahmud ei puolestaan halunnut ulkovalloilta apua Venäjää vastaan, sillä apu olisi tehnyt hänet riippuvaiseksi auttajistaan. Venäjän ja Osmanien valtakunnan välinen rauhansopimus allekirjoitettiin Adrianopolissa vuonna 1829. Osmanit saivat takaisin venäläisten miehittämät alueet Balkanilla. Toisaalta Serbia sai suuremman autonomian ja myös Valakian ja Moldavian asema vahvistui. Mahmud sitoutui 102 miljoonan ruplan sotakorvauksiin ja venäläiset liittivät valtakuntaansa osmanien Anapan alueen Kaukasuksella. Venäläisten voitettua sekä turkkilaiset että persialaiset aiemmassa sodassa Etelä-Kaukasiasta tuli kiinteä osa Venäjän valtakuntaa.
Celebesinkakadu
Historiassa
Celebesinkakadun tai kultatöyhtökakadun alalajin lahjoitti sulttaani al-Kamil keisari Fredrik II:lle. Tieto on peräisin Fredrik II:n teoksesta De arte venandi cum avibus. Lajia ovat selvitelleet suomalaiset tutkijat, ja tutkimuksen perusteella on voitu osoittaa varhaisin kulttuuriyhteys Euroopan ja Wallacen linjan itäpuolisten alueiden välillä.
Danielle Collins
Danielle Rose Collins (s. 13. joulukuuta 1993 St. Petersburg, Florida) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut WTA-listalla kaksinpelissä parhaimmillaan sijalle 23 tammikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä.
Celebesinkakadu
Lemmikkinä
Celebesinkakadu ei ole kovin yleinen lemmikkinä, mutta sitä tavataan myös Suomessa.
Danielle Collins
Collins voitti NCAA-mestaruuden vuonna 2014 ja saavutti näin villin kortin Yhdysvaltain avoimiin 2014, jossa hän teki WTA-pääsarjadebyyttinsä. Hän hävisi avauskierroksella toiseksi sijoitetulle Simona Halepille, vaikka voittikin ensimmäisen erän. Vuonna 2015 hän ei pelannut ollenkaan. Vuosina 2016−2017 hän pelasi lähinnä ITF-kiertueella. Yhdysvaltain avoimissa 2016 hän hävisi avauskierroksella Jevgenija Rodinalle.
Celebesinkakadu
Lemmikkinä
Hoidoltaan ja vaatimuksiltaan se muistuttaa muita lemmikkilintuja: Voidakseen hyvin se tarvitsee muun muassa lajitoverin tai samaan sukuun kuuluvan lintutoverin seuraa, paljon tilaa, lajityypillisen ruokavalion, runsaasti erilaisia virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Danielle Collins
Tammikuussa 2018 Collins voitti Newport Beachillä pelatun WTA 125k -luokan turnauksen. Maaliskuussa hän eteni Indian Wellsissä neljännelle kierrokselle voitettuaan muun muassa maailmanlistan sijalla 14 olleen Madison Keysin. Hän jatkoi hyviä otteitaan Miamissa, missä hän eteni välieriin voitettuaan puolivälierissä maailmanlistan kahdeksantena olleen Venus Williamsin. Välierissä maailmanlistan vitonen Jeļena Ostapenko oli vahvempi.
Celebesinkakadu
Lemmikkinä
Isojen kakadujen ominaispiirteitä lemmikkinä ovat niiden kova ääni, aktiivisuus, älykkyys ja loputon tuhovimma. Linnut tarvitsevat paljon aktiviteetteja, sallittua tuhottavaa (kuten puuleluja ja oksia) sekä omistajan, joka on valmis sietämään niiden kaikki lintumaiset puolet. Kakadut eivät ole tunnettuja puhuja- tai matkijalajeja. Celebesinkakadu on lemmikkinä pitkäikäinen, todistettu ikäennätys vankeudessa on 49,7 vuotta.
Danielle Collins
Vuoden 2019 Australian avoimissa Collins eteni välieriin, missä hävisi Petra Kvitoválle. Vuoden 2020 Ranskan avoimissa hän hävisi puolivälierissä Sofia Keninille. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Collins saavutti Palermon turnauksessa 2021. Toinen turnausvoitto tuli WTA 500 -turnauksessa San Joséssa samana vuonna.
Vuoden 2022 Australian avoimissa Collins eteni ensimmäistä kertaa grand slam -turnauksen loppuotteluun.
Porin Palloilijat
Porin Palloilijat on ensimmäinen palloilun erikoisseura Porista, Suomesta. Se on perustettu vuonna 1925. PoPan lajivalikoimaan kuuluu kaksi lajia, jalkapallo ja futsal.
Perustaminen
Palloiluharrastus sai Porissa 1920-luvun alkupuolella uutta virikettä ja Tarmon jalkapallojoukkue pelasi useita otteluita muun muassa Rauman Urheilijoita vastaan. Myös jääpalloa pelattiin jo talvella 1921–1922 porilaisseurojen Tarmon, IFK:n ja Lyseon Kirin kesken.
Todettiin kuitenkin, että palloilijain toiminta yleisurheiluseuran puitteissa kävi hankalaksi. Tässä mielessä oli toimittaja Bror Weckström (Varsta) valmistellut asiaa eräiden palloilumiesten kanssa ja tuloksena oli, että huhtikuun 16. päivänä 1925 pidettiin uuden seuran perustava kokous Porin Teatterikahvilassa. Kokouksessa oli läsnä 15 palloilun harrastajaa suurimmaksi osaksi Tarmon pelaajia. Puhetta johti maisteri Erkki Laitinen ja pöytäkirjan teki B. Weckström. Läsnäolijat päättivät yksimielisesti perustaa palloseuran, jonka nimeksi hyväksyttiin "Porin Palloilijat". Kokouksessa päätettiin jalka- ja jääpalloilu ottaa seuran ohjelmaan.
Toukokuussa saatiin valmiiksi seuran säännöt ja perustamiskirja, jonka allekirjoittivat E. Laitinen, B. Weckström, O. Huhtanen, A. Forsberg, R. Huhtanen ja V. Laitinen. Seura merkittiin yhdistysrekisteriin 13. lokakuuta 1925 nimellä Porin Palloilijat r.y.
Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi maisteri Erkki Laitinen. Varsin aikaisessa vaiheessa seuran puheenjohtajana aloitti toimittaja Veikko Laitinen, jolla oli pitkä ja ansiokas ura seuran toiminnassa. Kaikki jalkapallotoiminta aloitettiin Liisantorilla. Myöhemmin päästiin Tiilimäen urheilukentälle ja vuonna 1929 Juhannuslehdon kenttä avautui jalka- ja jääpalloilijoille. Seuraava kenttä oli Herranlahti, jossa RU-38 esitti erinomaista jalkapalloa.
PoPan alkuvuodet
Toukokuun 31. päivänä vuonna 1925 PoPa pelasi ensimmäisen ottelunsa voittaen Tampereen Palloilijat 2:n luvuin 5–2. Toinen peli 14.6. Rauman Urheilijoita vastaan päättyi myös PoPan voittoon 4–1. Näin oli PoPa astunut ensimmäisen askeleensa. Perustamisvuoden joukkueet oli koottu seuraavista pelaajista: Andelin, Borgersen, Forsberg, Halme, O.Huhtanen, Kari, Kesäläinen, E.Koskinen, Lunden, Raikkala, Strömmer, Suominen, Suvanto, Söderman, Weckström ja Östman. Arvostelu oli kiittänyt erityisesti keskushyökkääjä Borgersenia ja keskustuki Weckströmiä, joka viime mainittu oli myös joukkueen kapteeni.
Vuosi 1927 oli hiljaisempi PoPan osalta. Pelaajia ei huvittanut harjoitella kovalla Liisantorilla. Osa syynä oli myös, että seuran taloudellinen tila oli heikko, eikä johtokunta uskaltanut "riskeerata" matkalaskujen pelossa. Elokuussa kuitenkin PoPa kävi Raumalla voittamassa RU:n 5–1. Syyskuussa hävittiin rankkasateessa Turun Palloseura 2:lle 2–5. Uusina pelaajina seuraan tulivat Hoffren, Slotte ja Velten.
Vuosi 1928 oli kuitenkin jo taas vilkkaampi ja monessa suhteessa antoisampi suhteessa edellisiin. PoPa oli saanut huomattavan vahvistuksen A. Österlundista ja pelasi sen monet vuoden PoPan tukena ja turvana. PoPa voitti Tampereen Palloilijat 2:n 5–3 ja uskaltui ykköstäkin vastaan, häviten vain 3–5. Syyskuussa TP 1 otti kuitenkin Tampereella luulot pois ja päihitti PoPan 13–1. Seuralle oli myös hankittu uusi peliasu: paita sinisin ja keltaisin raidoin, mustat housut, samoin sukat keltaisin raidoin.
Vuonna 1929 PoPa antoi sen minkä edellinen lupasi, ei huomattavia voittoja, mutta itseluottamusta vastaisen varalle. 12.5. tuli Tampereen Palloilijat 1 Poriin ja ottelu päättyi tasan 1–1. Huomattava saavutus PoPalle, sillä TP oli tällöin aika tunnettu tekijä muuallakin. Huomattava tapaus oli, että syksyllä päästiin pelaamaan Juhannuslehdon pallokentälle. Avajaisottelu oli 15.9.1929 PoPa–Turun Makkabé, päättyen 0–0.
1930 PoPa pelasi 8 ottelua maalisuhteella 26–24. Tällöin myös Raumalle perustettiin seura Pallo-Iirot, joka alusta alkean osoittautui kovaksi kiistakumppaniksi. PoPa pelasi Iiroja vastaan kolme ottelua, yhden tasan ja kaksi häviten. Seuran jäsenmäärä oli 74.
Kauden 1932 aikana PoPa pelasi kaikkiaan 12 jalkapallo-ottelua, joista se voitti vain yhden. Maaliskuussa 1932 Porissa oli perustettu Porin Kärpät, jonne PoPasta siirtyi muutamia lupaavia junioripelaajia, mutta ongelma ei koskenut PoPan jalkapallo-osastoa niin pahasti kuin jääpallo-osastoa.
Vuosi 1933 toi taas kaivatun askeleen ylöspäin. Suurena tekijänä oli se, että seura sai keväällä valmentajakseen tunnetun maaottelupelaajan Aulis Koposen, joka vaikutti Porissa heinäkuuhun saakka. Seura sai keväällä myös uuden peliasun ja sen kunniaksi voitettiin Iirot Kokemäellä lukemin 6–3. Seura pelasi 15 ottelua, joista 8 voittoa, 2 tasapeliä ja 5 häviötä. Maalisuhde oli 48–29. Siis hyvä saavutus edellisiin vuosiin verraten.
Kohti korkeampia sarjatasoja
Seuran 10. toimintavuosi 1935 alkoi vankalla pohjalla. Seuran jäsenmäärä oli tällöin 133, joista aktiivipelaajia oli 74, jääpalloilijat mukaan luettuna. Seuraan liittyi taitava ja innokas turkulaispelaaja Toivo Laakso, joka oli merkittävä pelaajavahvistus. PoPa pääsi ensimmäistä kertaa valtakunnan toiseksi korkeimmalle tasolle B-sarjaan voitettuaan karsinnoissa Kärpät 5–2 ja 7–2, sekä Iirot tuloksin 3–2 ja 1–1. Kyyti oli kylmää, sillä PoPa keräsi 0 pistettä. Joukkue oli hankkinut nousun kunniaksi uudet peliasut ja seuramerkkikin suunniteltiin uusiksi.
SPL oli kauden 1936 alkuun tehnyt muutoksia sarjajärjestelmänsä nimityksiin – ylin sarjataso eli entinen A-sarja oli nyt Mestaruussarja. Entinen B-sarja oli saanut nimekseen Itä–Länsi-sarja, joka pysyi voimassa vuoteen 1943 asti. Toisen sarjatason alapuoliset sarjat olivat kesään 1936 asti kulkeneet yleensä vain piirinsarjojen nimityksillä – nyt otettiin käyttöön termi Maakuntasarja.
Myöhäisen kevään vuoksi päästiin vuonna 1936 vasta toukokuun alussa pallon kimppuun Tiilimäellä, jossa oli jo muutamana aikaisempanakin keväänä harjoittelu aloitettu. Edellisenä vuotena PoPa oli tipahtanut B-sarjasta ja sinne yritettiin uudelleen karsintojen kautta. 7.5. tuli voitto Kärpistä lukemin 8–2, mutta tie katkesi Raumalla Iirojen voittaessa jatkoajalla 1–0. Seura sai vieraakseen unkarilaisen ammattilaisjoukkueen Szegedin, ja tätä ottelua nimitettiin 10-vuotisjuhlaotteluksi, tosin vuoden verran myöhästyneenä.
Herralahden urheilukentälle oli kerääntynyt yleisöä tuhatkunta ja soittokunta sekä muut seremoniat loivat tilaisuuteen aitoa juhlatunnelmaa. Unkarilaiset voittivat tämän näytöspelin 7–1. PoPa pelasi nyt maakuntasarjassa, joka alkoi elokuussa. Sarjasysteemiä oli muutettu nyt myös siten, että seuraavan kauden alussa ei enää järjestetty paikallisia karsintoja Itä–Länsi-sarjaan, vaan nyt oli siirrytty käytäntöön, että kolmannen sarjatason eli nyt Maakuntasarjan päätteeksi karsittiin menestyjien kesken nousijat seuraavan kauden toiselle sarjatasolle. PoPa voitti Pargas IF:n jatkoajalla 2–0 ja Kokkolan BK:n 3–0 päästen noususta pelattuun ratkaisuotteluun. PoPa voitti Hangon BK:n jatkoajalla 2–1 ja nousi kaudeksi 1937 takaisin toiselle sarjatasolle.
Vuonna 1937 PoPalla oli kova urakka Länsisarjassa ja kausi päättyi viimeiselle sijalle tuloksena 12 ottelusta 3 voittoa ja 9 tappiota. Maalisuhde oli murskaavat 19–43. Automaattista putoamista seuraavalle kaudelle kolmannelle sarjatasolle se ei kuitenkaan merkinnyt. PoPa pelasi seuraavallakin kaudella Länsisarjassa. Vuosi 1938 ei tuonut lohdullisempia numeroita seuran tilastoon kuin edellinenkään. Saaliina oli 12 ottelusta 1 tasapeli ja 11 tappiota sekä viimeinen sija. Vuoden 1939 kautta aloittaessa ei vielä osattu aavistaa kuinka kohtalokkaan lopun vuosi saakaan. Harjoitukset päästiin aloittamaan jo maaliskuun alkupuolella Cygnaeuksen koulun luona. PoPa pelasi nyt Länsisarjan kolmannessa lohkossa. Kevät kausi alkoi heikosti tappion merkeissä Hakalle 0–1, Kärpille 1–2, ottelussa jossa tuomittiin 52 vapaapotkua. Tampereella KV:tä vastaan pelattiin tasan 2–2, mutta Turun Riennolle ja TaPa:lle hävittiin lukemin 1–2. Tulokset osoittivat kuitenkin PoPan saaneen juonesta kiinni ja syyskausi alkoi 1.8. komeasti 7–0-voitolla Kärpistä. 10.8. PoPa peittosi vanhan kiistakumppanini TaPa:n 5–2. Tilanne oli kiristynyt siihen, että 12.10. Palloliitto kaikki sarjaottelut. Joukkue sijoittui sarjassa 4. sijalle, joka oli seurahistorian paras siihen mennessä. Edustusjoukkue pelasi 13 ottelua, joista 5 voittoa, 1 tasapeli ja 7 häviötä. Maalit 35–27 PoPan hyväksi.
Fuusioiden aikakausi
Yllättäviä fuusioita tapahtui Porissa vuosien varrella. 1960 PoPa ja Kärpät löysivät uudelleen toisensa ja näin syntyi Karhut, joka heti pääsi juhlimaan jääkiekon yllätysmestaruutta, joka saavutettiin Tampereella 1965. Vuonna 1967 Karhut ja RU-38 yhdistyivät Porin Ässiksi. Mutta 1981 herätettiin uudestaan henkiin nimellä PoPa-81 jatkamaan Porin Ässien keskeytynyttä jalkapallotoimintaa. 1990-luvulla 81-osa putosi seuran nimestä pois.
Viime kaudet
Kaudella 2006 joukkue oli Kakkosen tasolle nimekäs. Esimerkiksi kautta aikojen eniten liigaotteluja pelannut suomalainen jalkapalloilija, puolustaja Rami Nieminen, keskikenttämies Lasse Karjalainen ja hyökkääjä Antti Sumiala olivat PoPan vahvuudessa. Nousu jäi kuitenkin haaveeksi TPV:n voittaessa lohkon.
FC PoPan aikakausi
Porin Palloilijat ry:n hallinnoima jalkapallon Kakkosen sarjapaikka vuokrattiin seuran vuoden 2006 syyskokouksen päätöksellä FC Popa Oy:lle, jonka pääomistaja oli Antti Sumiala. FC PoPa Oy otti vastatakseen edustusjoukkueen urheilullisen ja taloudellisen toiminnan vuodesta 2007 alkaen.
Kaudet 2007–2011
Kaudella 2007 PoPaa valmensi liigauraltaan tunnetuksi tullut entinen FC Jazzin ja FC Interin valmentaja Pertti Lundell. Kakkosvalmentajana oli FC Jazzissa suomenmestaruuden kakkosvalmentajana vuonna 1996 saavuttanut Risto Puustinen. Uusina vahvistuksina nähtiin muun muassa Juha Luoma ja Nuri Mustafi. PoPa hävisi kauden aikana vain yhden sarjaottelun, mutta 26 ottelusta kymmenen päättyi tasapeliin ja PoPa jäi lohkossaan toiseksi yhden pisteen Grankulla IFK:lle hävinneenä.
Kaudella 2008 PoPaa saapui vahvistamaan Piracaia, Tom Melarti, Ilkka Santahuhta ja Andrew Walker. PoPa voitti oman lohkonsa lähes näytöstyyliin, Antti Sumialan tehdessä 22 maalia, ja nousi Ykköseen kaudelle 2009. Saman kauden aikana syntyi myös PoPan kannattajaryhmä Siniveriset.
Kaudella 2009 FC PoPa sijoittui Ykkösessä neljänneksi. Uusina pelaajina nähtiin muun muassa Dema, teinisensaatio Juho Lehtonen ja Toni Junnila. Suomen Cupissa PoPa sai vastaansa 7. kierroksella FC Interin Turusta. Ottelu pelattiin 30.8. poikkeuksellisesti Paavo Nurmen stadionilla. Tiukan taistelun jälkeen peli päättyi 1–0 hallitsevan mestarin voittoon. Voitto maali syntyi rangaistuspotkusta.
Kaudella 2010 FC PoPa lähti tavoittelemaan kovin satsauksin nousua Veikkausliigaan. PoPa hankki maalilleen Michal Slwawutan ja puolustukseen Petri Viljasen. Kesken kauden PoPaa tulivat vahvistamaan muun muassa Aleksandr Kokko ja Iiro Aalto. Kausi päättyi kuitenkin 3. sijalle ja pettymykseen, nousijan paikan jäädessä vain neljän pisteen päähän. Kovien satsauksien takia PoPalle syntyi myös isot taloudelliset tappiot.
Lopun alku
Kaudella 2011 FC PoPassa koitti uusi aika, kun valmentajat Pertti Lundell ja Risto Puustinen lopettivat. Uudeksi päävalmentajaksi saapui Mika Halmetniemi. PoPa sai kovan paluumuuttajan, kun Dema saapui vahvistamaan Sinimyrskyä. Muita uusia pelaajia olivat muun muassa Jussi Äijälä, Juuso Aalto ja Mohamed Fofana. Kausi alkoi kuitenkin heikosti, PoPa oli jumittunut Ykkösen pohjalle vain yhdellä voitolla ja tasapelillä ja taisteli sarjapaikastaan jo heinäkuussa. Näin ollen Mika Halmetniemen sopimus purettiin ja tilalle nostettiin PoPan A-junioreita valmentanut Tero Suonperä. Hän ei kuitenkaan saanut aikaan kuin hetkellistä nostetta ja näin ollen PoPa putosi kaudeksi 2012 Kakkoseen. PoPan lopullinen sijoitus oli 11:s.
Toiminnan loppu
FC PoPa Oy lopetti toimintansa joulukuussa 2011. 3.2.2012 Satakunnan käräjäoikeudessa FC PoPa Oy asetettiin konkurssiin. FC PoPa Oy:n haki konkurssiin verottaja.
Rahanpesuepäilyt
FC PoPan taustahenkilöitä epäiltiin myös rahanpesusta.
Porilaisen jalkapalloseura FC PoPan vastuuhenkilöt joutuivat oikeuteen vastaamaan rahanpesusyytteisiin. FC PoPan hallituksen puheenjohtaja ja joukkueen pääomistaja Antti Sumiala sekä toinen vastuuhenkilö saivat syytteen tuottamuksellisesta rahanpesusta. Oikeudenkäynti alkoi helmikuussa 2012 Satakunnan käräjäoikeudessa Porissa.
Stadion
FC PoPa pelasi kotiottelunsa Porin stadionilla (kapasiteetti aurinkokatsomot mukaan luettuna 12 000). Seuran yleisöennätys syntyi 26. syyskuuta 2007, jolloin PoPan ja Grankulla IFK:n välistä ottelua oli seuraamassa 2008 maksanutta katsojaa kokonaiskatsojamäärän noustua yli kolmentuhannen, kun mukaan lasketaan vapaalipuilla sisään päässeet koululaiset.
Paluu juurille 2012
Porin Palloilijoiden uusi edustusjoukkue aloitti toimintansa FC PoPan lopetettua. Edustusjoukkue ottaa takaisin vanhan nimen ja logon. Harjoituskausi alkoi 3.1.2012 Urheilukeskuksen keinonurmella. Joukkueen joukkueejohtajina toimii Tuukka Hakala ja Toni Järvi.
Uudistunut joukkue sijoittui Satakunnan Vitosen kauden 2012 alkusarjassa sijalle 9. ja jäi kaksi pistettä paikasta Yläsarjaan. Alasarjassa PoPa aloitti suvereenein ottein, mutta kolmen viimeisen pelin mennessä huonosti, sijoitus alasarjassa oli 3. Kotikenttänä toimi Urheilukeskuksen keinonurmi.
Kaudella 2013 Satakunnan piiri päätti muuttaa sarjasysteemejään. Vitonen jaettiin kevääksi kahteen lohkoon, joista viisi parasta pääsi syksyksi Vitoseen ja loput putosivat Kutoseen. PoPa joitui B-lohkoon joka oli samalla myös kuoleman lohko, yksi kova joukkue tulisi putoamaan. Joukkueessa oli ollut talven aikana muutoksia ja pelit takkuasivat pahasti. Sijoitus B-lohkossa oli vasta 7. ja Kutonen kutsui syksyksi. Kutosessa pelit eivät parantuneet, vaikka kentällä pelejä hallittiin, niin pelejä ei pystytty voittamaan. Seitsemästä pelistä kaksi voittoa ja kaksi tasapeliä riitti vain sijaan 6. Näin ollen PoPa pelaa Kutosessa myös kaudella 2014.
Jääpallo
PoPalla oli alkuaikoina myös jääpallojoukkue. Vuonna 1926 PoPa aloitti viralliset pelit Juhannuslehdon kentällä ja voitti Satakunnan piirin mestaruuden 1933. Vuonna 1941 PoPa oli mestaruussarjan karsinnoissa OLS:n kanssa. Kaksoisottelu päättyi 3-2 ja 1-3 ja OLS pääsi jatkoon. PoPan viimeinen virallinen jääpallo-ottelu oli Kärpät-PoPa (5-4) piirisarjassa vuonna 1958. Sen jälkeen jääpallotoiminta hiipui Porissa muutaman vuoden ajaksi.
Futsal
PoPa pelasi Futsal-liigassa seitsemän kautta vuosina 2005–2012. Joukkue saavutti miesten SM-hopeaa 2008 ja SM-pronssia 2009. Kauden 2011-2012 jälkeen PoPan sarjapaikka siirtyi FC Jazzille. PoPa palasi futsalin pariin taas kaudella 2013-2014, aloittaen pelit Satakunnan piirin alimmalta tasolta. Paluu lajin pariin oli vahva, sillä PoPa kärsi Satakunnan Futsal Nelosessa vain yhden tappion sekä iskien 59 maalia kahdeksassa pelissä.
Koripallo
PoPan ohjelmaan on kuulunut myös koripallo. Seuran naiset saavuttivat SM-pronssia vuosina 1957 ja 1959.
Toivo Hämeranta
Toivo Aleksis Hämeranta (s. Göhlstrand, 20. syyskuuta 1900 Tampere – 15. marraskuuta 1969 Turku) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi kaksi elokuvaa ja näytteli neljässä elokuvassa (joista kaksi hänen ohjaamiaan).
Hämeranta ehti elämänsä aikana olemaan kolmesti naimisissa; Impi Raevaaran kanssa vuosina 1922–1930, näyttelijä Kerttu Hämerannan kanssa vuosina 1930–1953 ja Mirja Maneen kanssa vuodesta 1953 aina kuolemaansa 1969 saakka. Hän oli näyttelijä Irja Raninin isä ja Matti Raninin appiukko.
Hämeranta palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1960.
Doppo Kunikida
Kunikida oli 1894–1895 käydyn Kiinan–Japanin sodan aikana rintamakirjeenvaihtaja. Hänen esikoisteoksensa Gen-oji ilmestyi 1897 ja kuvaa romanttisesti ihmisen yksinäisyyttä. Sittemmin hän siirtyi naturalismiin.
Ron Reed
pienoiskuva|Ron Reed Ronald Lee "Ron" Reed (s. 2. marraskuuta 1942) on yhdysvaltalainen urheilija. Hänet tunnetaan parhaiten baseballista, mutta hän on myös entinen ammattikoripalloilija.
Reed pelasi Major League Baseballissa vuosina 1966–1984. Hänen joukkueitaan olivat Atlanta Braves (1966–1975), St. Louis Cardinals (1975), Philadelphia Phillies (1976–1983) ja Chicago White Sox (1984). Reed oli All-Star-pelaaja vuonna 1968.
Reed pelasi National Basketball Associationissa Detroit Pistonsille vuosina 1965–1967.
Salvatore Cassisa
Salvatore Cassisa (12. joulukuuta 1921 Trapani – 3. elokuuta 2015) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 3. syyskuuta 1944 ja nimitettiin Cefalùn hiippakunnan piispaksi 1. joulukuuta 1973. Cassisa vihittiin piispaksi 24. tammikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pappalardo, jota avustivat Francesco Ricceri ja Corrado Mingo. Hän sai 11. maaliskuuta 1978 nimityksen Monrealen arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 24. toukokuuta 1997.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1951
Vuoden 1951 painin maailmanmestaruuskilpailut Helsingissä olivat kaikkien aikojen ensimmäiset vapaapainin MM-kilpailut. Kilpailuissa painittiin kaikkiaan kahdeksassa painoluokassa.
Eteenpäin
Eteenpäin voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Herman Paavilainen
Herman Paavilainen (26. lokakuuta 1879 Virtasalmi – 8. heinäkuuta 1964) oli suomalainen johtaja ja sosiaaliministeri.
Paavilainen oli sosiaaliministerinä Kallion III hallituksessa 1929–1930. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä. Hän toimi Aura-yhtiöiden toimitusjohtajana 1927–1954 ja oli vakuutusalan merkittävä kehittäjä, mistä syystä hänelle myönnettiin vakuutusneuvoksen arvonimi. Hänen puolisonsa Lempi Maria Paavilainen, o.s. Vierula oli taiteen keräilijä, ja Paavilaisten kodin irtaimistoa on nyt Törnävän kartanossa. Heidän poikansa, Erkki Paavilainen (1924–1994), oli tunnettu helsinkiläinen psykiatri ja ylilääkäri. Herman Paavilaisella on 3 lastenlasta: prof. Kristiina Heikinheimo (s. 1954), psykiatri ja psykoterapeutti Olli Paavilainen (s. 1956) sekä KTM Jussi Paavilainen (s. 1959). Suomen Kultturirahastoon perustettiin Herman ja Maija Paavilaisen rahasto 1980-luvulla.
Francesco Miccichè
pienoiskuva Francesco Miccichè (s. 16. kesäkuuta 1943) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Messina-Lipari-Santa Lucia del Melan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Chusiran titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pappalardo, jota avustivat Salvatore Cassisa ja Ignazio Cannavò.
24. tammikuuta 1998 Miccichè sai nimityksen Trapanin hiippakunnan piispaksi.
Siitinselkä
Siitinselkä määriteltiin Pähkinäsaaren rauhansopimuksessa Ruotsin ja Venäjän rajapaikaksi.
Siitinselkä on saanut nimensä alueella olleen siidan eli saamelaisten talvikylän mukaan. Siitinselän kautta kulkee 4,35 m laivaväylä Savonlinnasta Varkauden Taipaleen kanavan kautta pohjoiseen Unnukkaan Leppävirran reitille, jonka vedet purkautuvat puolestaan etelään Huruskosken ja Ämmäkosken kautta. Kuvansinjoki laskee Sorsakosken suunnasta virtaavat vedet myös Siitinselän pohjoisosaan.
Selän pohjoisrannalla sijaitsee Varkauden Akonniemen syväsatama, jossa on kaksi rahtialuksille tarkoitettua laituripaikkaa sekä terminaalitilaa 5 000 m².
H-vene
H-vene on suomalaisen Hans Groopin vuonna 1967 suunnittelema retki- ja kilpakäyttöön soveltuva purjevene. H-vene on Suomen ja Euroopan suurin kansainvälisen purjehtijaliiton, ISAFin hyväksymä kilpaileva köliveneluokka. Groop suunnitteli ja rakensi veneen pursiseuransa HSS:n tukemana. H-vene syrjäytti määrällisesti nopeasti siihen asti pieniä köliveneluokkia hallinneen Hai-veneen. H-veneitä on Suomessa rakennettu kaikkeaan 950 kappaletta ja kansainvälisesti noin 5 000 kappaletta. H-veneen kilpailumiehitys on kolme henkilöä. Naisia tai junioreja saa kilpailuissa olla neljä. Retkikäytössä paras miehistön koko on 2–4 henkilöä purjehtimista ja veneessä yöpymistä ajatellen, mutta H-venettä voi purjehtia myös yksin tai jopa viiden henkilön miehistöllä. Veneessä on yöpymispaikat neljälle hengelle. Retkikäytössä usein varustettu noin neljän hevosvoiman pitkärikisellä perämoottorilla.
Kilpailuhistoriaa
Veikko Enberg voitti H-veneiden ensimmäiset epäviralliset Suomen-mestaruudet 1970, jolloin hän purjehti HSK:n lipun alla. Suomen kautta aikojen menestynein H-venepurjehtija on HSS:n Matti Rouhiainen, jolla on nimissään seitsemän SM-titteliä. Toiseksi menestynein on Merenkävijöiden Juhani Seppä viidellä mestaruudellaan. Pursiseuroista Merenkävijöillä ja HSS:llä on eniten mestaruuksia eli kuusi kappaletta. Toiseksi eniten on HSK:lla eli viisi kappaletta.
Historiaa
Veneen suunnittelu alkoi 1965. Hans Groop keskusteli veneelle asetettavista vaatimuksista erityisesti HSS:n kilpa- ja matkapurjehtijoiden kanssa. Suunnitteilla olleen veneen tulisi voida yhdistää Suomen siihen saakka suurimman köliveneluokan Hain ja Kansanveneen parhaat puolet, samalla huomioiden Louhen ja Saaristoristeilijöiden linjat ja ulkonäön.
Valassaaret (albumi)
Valassaaret on suomalaisen Aknestik-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 1993.
H-vene
Historiaa
Tuloksena oli vene, joka oli alusta alkaen menestys. Uusien piirustusten perusteella Nils Anderssons båtvarv rakensi Porvoossa 15 veneen sarjan 1968. Lopputalvella 1968 veistämö rakensi vielä 20 H-veneen sarjan. Suunnittelija Hans Groop tilasi itselleen veneen L-8, joka sai nimekseen Arancia. Ensimmäinen H-vene esiteltiin Helsingin venemessuilla helmikuussa 1968. Näyttelyn yhteydessä myytiin kaikki ensimmäisen valmistussarjan 15 venettä. H-vene maksoi 13 500 markkaa (vastaa noin 20 260 euroa 2013 hinnoissa), joka tuolloin oli puolet vastaavan kokoisen puisen purjeveneen hinnasta. Vamistus siirtyi Artekno Oy:lle, jolla oli aikaisempaa kokemusta lujitemuovin käytöstä soutuveneiden valmistuksessa. Veneveistämö Nils Andersson -nimensä muuttanut telakka palasi laadukkaiden puuveneiden valmistukseen.
H-vene yhdistys, sittemmin liitto, perustettiin Suomeen vuonna 1969. Sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi HSS:n silloinen satamakapteeni ja intendentti Veikko Enberg. Vuonna 1970 SPL hyväksyi veneen uutena yksityyppi-veneluokkana. Skandinavian Purjehtijaliitto hyväksyi veneen 1972 ja I.Y.R.U. hyväksyi H-veneen yksityyppiluokaksi vuonna 1977.
Parmenides (dialogi)
Parmenides on Platonin kirjoittama dialogi, joka käsittelee ontologiaa ja ideaoppia. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Ideoista (, Peri ideōn). Dialogissa nuori Sokrates sekä kaksi vanhempaa elealaista filosofia, Parmenides ja Zenon, keskustelevat monismista ja pluralismista. Samalla dialogi sisältää Platonin laajimman itsekriittisen käsittelyn hänen omasta ideaopistaan. Dialogi on mahdollisesti yksi Platonin haastavimmista ja arvoituksellisimmista.
Historia
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu III tetralogiaan yhdessä dialogien Filebos, Pidot ja Faidros kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin loogisten teosten joukkoon.
Sisältö
Dialogi kertoo nuoren Sokrateen tapaamisesta kahden suuren elealaiseen koulukuntaan kuuluneen filosofin, Parmenideen ja Zenon Elealaisen, kanssa. Tapaamisen aiheena oli erään Zenonin kirjoittaman tutkielman käsittely. Tutkielmassa Zenon puolusti Parmenideen ontologista monismia eli ykseyttä niitä vastaan, jotka ajoivat ontologista pluralismia eli moneutta ja väittivät, että Parmenideen ajatus ykseydestä aiheuttaa absurdeja tilanteita ja ristiriitoja. Sokrateen, Parmenideen ja Zenonin lisäksi dialogissa esiintyvät Kefalos, Adeimantos, Glaukon, Antifon, Pythodoros sekä Aristoteles (myöhempi kolmenkymmenen tyrannin jäsen, eri henkilö kuin maineikas filosofi).
Alkuosa: Ideaopin kritiikki
Zenon käyttää itselleen tyypillistä hyökkäysmenetelmää, nimeltään reductio ad absurdum, ja osoittaa, että jos on pluralistien teorian mukaan olemassa monta, silloin ne ovat sekä samanlaisia että erilaisia; mutta tämä on mahdoton tilanne, sillä erilaiset asiat eivät voi olla samanlaisia, eivätkä samanlaiset asiat erilaisia. Sokrateen mukaan tämä ongelma häviää, jos tehdään ero toisaalta aistittaviin asioihin, ja toisaalta muotoihin tai ideoihin, joihin aistittavat asiat ovat osallisia. Näin yksi ja sama asia voi olla sekä samanlainen että erilainen, tai yksi ja monta, osallistumalla sekä samanlaisuuden että erilaisuuden ideoihin, ja ykseyden ja moneuden ideoihin. Esimerkiksi Sokrates on itse yksi mies, ja niin hän osallistuu ykseyden ideaan, mutta hänessä on myös monta osaa, ja niin hän osallistuu moneuden ideaan. Ei ole ongelmallista osoittaa, että aistittavilla asioilla on vastakkaisia ominaisuuksia. Hämmästystä aiheuttaisi, ja ansaitsisi Sokrateen ihailun, jos joku osoittaisi, että ideoilla itsellään voisi olla vastakkaisia ominaisuuksia.
Tässä vaiheessa Parmenides ottaa roolin Sokrateen kuulustelijana ja hallitsee loppuosaa dialogista. Osoitettuaan, että Sokrates itse on tehnyt eron ideoiden ja aistittavien välille, Parmenides kysyy, minkä tyyppisiä ideoita hän on itse valmistautunut tunnistamaan. Sokrates sanoo, että hänellä ei ole epäilystäkään matemaattisten, eettisten ja esteettisten (niin kuin ykseys, moneus, hyvyys, kauneus) ideoiden olemassaolosta, mutta että hän on epävarma sellaisista ideoista kuin ihminen, tuli ja vesi, ja sanoo olevansa lähes varma, että luvuttomilla asioilla, kuten hiuksilla tai mudalla, ei ole omaa ideaa. Parmenides puolestaan on sitä mieltä, että koska hän on vanhempi ja sitoutuneempi filosofiaan, hän ei taivu samalla tavalla yleisen mielipiteen mukaan, ja on halukas hyväksymään ideat jopa kaikkein alempitasoisille asioille.
Argumentti 1. Jos jotkut asiat ovat osallisia ’Kauneuden’, ’Samanlaisuuden’ tai ’Suuruuden’ ideasta, niistä tulee tällöin kauniita, samanlaisia tai suuria. Tällöin jokaisen yksittäisen asian tulee ottaa vastaan joko idea kokonaisuudessaan tai osa tästä ideasta. Kummassakin tapauksessa ideasta kuitenkin tulee monta — ensimmäisessä tapauksessa monistumalla, toisessa jakautumalla — eikä se enää olisi yksi.
Argumentti 2. Sokrateen perustelu sille, että jokaisessa tapauksessa on olemassa yksi idea, on se, että kun hän katsoo esimerkiksi joukkoa suuria asioita, niissä vaikuttaa olevan yksi ominaisuus, jonka ne kaikki jakavat, eli ’Suuruuden’ idea. Jos kuitenkin ajatellaan joukkoa suuria asioita x, y ja z. Tällöin niillä ja ’Suuruuden’ idealla täytyy olla jotain yhteistä, eli yhteinen idea. Kutsuttakoon tätä ’Suuruudeksi’ #2. Samoin x:llä, y:llä, z:lla, ’Suuruudella’ ja ’Suuruudella’ #2 tulee olla yhteinen idea, ’Suuruus’ #3, ja niin edelleen loputtomiin. Siksi jokaista tapausta ei edusta yksi idea vaan loputon sarja ideoita. Tämä on kuuluisa ”kolmannen ihmisen argumentti”, jota Aristoteles tutki enemmän.
thumb|200px|Dialogin alku ensimmäisessä painetussa laitoksessa ([[editio princeps) vuodelta 1513.]] Argumentti 3. Ehdotukseen, jonka mukaan jokainen idea on sielussa oleva ajatus, Parmenides vastaa, että ajatuksen tulee olla ajatus jostain joka on idea. Tällöin osallistumissuhde ideaan on edelleen selittämättä. Edelleen, jos asiat jakavat ideoissa asioita, jotka eivät ole muuta kuin ajatuksia, tällöin joko asiat koostuvat ajatuksista ja ajattelusta, tai ne ovat ajatuksia, mutta eivät ajattelua.
Argumentti 4. Ideaopin vakavin ongelma seuraa ideoiden erillisen olemassaolon opista. Ideat eivät ole olemassa meidän todellisuudessamme, vaan niillä on olemassaolo suhteessa toisiinsa niiden omassa todellisuudessa, ideamaailmassa. Samoin meidän todellisuutemme asiat ovat suhteessa toisiinsa, eivät suhteessa ideoihin. Aivan kuten ’Isännyyden’ idea on olemassa suhteessa ’Orjuuden’ ideaan, meidän todellisuutemme isännyys on suhteessa meidän todellisuutemme orjuuteen. Kukaan maallisen isäntä ei ole ’Orjuuden’ isäntä, eikä mikään maallinen isäntä-orja-suhde ole suhteessa ideaaliin ’Isäntä’-’Orja’-suhteeseen. Sama pätee tietoon. Kaikki tietomme on suhteessa meidän todellisuuteemme, ei ideamaailmaan, kun taas ideaali ’Tieto’ on tietoa ideoista, ei meidän todellisuutemme asioista. Tämän vuoksi emme voi tuntea ideoita. Tästä seuraa myös, että jumalallisessa maailmassa elävät jumalat eivät voi tietää mitään meistä, eikä heidän ideaali isännyytensä voi hallita meitä.
Loppuosa: Dialektinen harjoitus
Vaikka Sokrates ei kykenekään puolustamaan ideateoriaa Parmenideen argumentteja vastaan, Parmenides vaikuttaa kuulustelua seuraavassa siirtymäosassa puolustavan teoriaa itse. Hän väittää, että ilman ideoita dialektiikka ei ole mahdollista, ja että Sokrates ei kyennyt puolustamaan teoriaa koska hän on saanut liian vähän harjoitusta. Seuraavaksi Parmenides kuvaa, minkälaista harjoitusta hän suosittaa. Dialogin loppuosan muodostaa tällaisen harjoituksen läpikäynti. Siinä nuori Aristoteles-niminen hahmo ottaa roolin Parmenideen kuulustelijana Sokrateen sijasta.
Tätä dialogin loppuosaa pidetään yleisesti yhtenä Platonin teosten haastavimmista ja vaikeaselkoisimmista. Se koostuu armottomasta sarjasta vaikeita ja teräviä argumentteja, jossa ilmaisusta on riisuttu pois kaikki turha ja jätetty vain esitettyjen argumenttien oleellisin ydin. Aiemmista dialogeista tuttu draama ja väri ovat kokonaan poissa. Osa käsittelee Platonin myöhäisvaiheen dialogeille tyypillisiä aiheita, kuten oleminen, samuus, ero ja ykseys, mutta kaikki syvällisemmät tulkinnat ovat saaneet aikaan kiistoja tutkijoiden parissa.
Tutkijat ovatkin turhaan yrittäneet muodostaa kokonaiskuvan dialogin loppuosasta antiikin ajasta saakka. Myöskään nykytutkimuksessa osasta ei ole saatu muodostettua tyydyttävää, yleisesti hyväksyttyä tulkintaa. Parmenideen loppuosa tuleekin todennäköisesti pysymään arvoituksena vielä pitkään. Toisaalta Platonin kypsän vaiheen ajattelua on vaikea ymmärtää kokonaisuudessaan ilman Parmenideen ymmärtämistä.
Tapani Virkkunen
Paavo Tapani Virkkunen (19. elokuuta 1906 Kangasala – 6. marraskuuta 1988) oli suomalainen juristi ja työmarkkinajärjestöjohtaja.
Tapani Virkkusen vanhemmat olivat professori Paavo Eemil Virkkunen ja Katri Naimi Thule. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1934. Virkkunen sai varatuomarin arvon 1938. Vuosina 1935–1938 Virkkunen toimi ylimääräisenä esittelijänä Hämeen lääninhallituksessa ja virkaatekevänä nimismiehenä eri paikkakunnilla.
Virkkunen oli Sääksmäen vt. nimismiehenä 1936 ja Ruoveden kihlakunnan vt. henkikirjoittajana 1938. Hän oli Kansallis-Osake-Pankin Kurun konttorin esimiehenä 1938–1943 ja sen jälkeen Suomen Työnantajain Keskusliitossa osastopäällikkönä 1943–1955 ja johtajana 1955–1971.
Virkkunen oli Työneuvoston jäsenenä vuodesta 1947 alkaen. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1946–1953, Helsingin kaupungin palkkalautakunnan puheenjohtajana 1957–1963, Eläketurvakeskuksen hallituksen jäsenenä 1962–1971 ja Kunnallisen sopimusvaltuuskunnan puheenjohtajana 1970–1972. Virkkunen oli myös useiden työ- ja sosiaalilainsäädäntöä valmistelleiden valtion komiteoiden jäsenenä.
Tapani Virkkunen oli naimisissa vuodesta 1935 Aili Amanda Vahanderin kanssa. Heillä oli viisi lasta. Tapani Virkkusen veli oli Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja Matti Virkkunen.
Adalbert Stifter
Adalbert Stifter (1805 Oberplan, Böömi – 1868 Linz, Itävalta) oli itävaltalainen kirjailija ja taidemaalari. Hän opiskeli eri aineita Wienissä mutta keskeytti opinnot. Hän suuntautui alkuun romantiikkaan mutta kääntyi sitten klassismiin. Hän sai vaikutteita J. W. von Goethelta ja yhdisti tämän kosmiseen luonnonkäsitykseen kristillisyyttä. Stifterin pääteos on trilogia Nachsommer, jossa hän kuvaa yksilön kehitystä.
Kepler-16b
Kepler-16b on eksoplaneetta, joka on noin Saturnuksen kokoinen, ja kiertää kaksoistähti Kepler-16:ta noin 200 valovuoden päässä Maasta. Planeetan kiertoaika tähtien ympäri on noin 229 päivää.
Tutkijat havaitsivat planeetan NASAn Kepler-avaruusteleskoopin avulla. Kaksoistähden komponentit kiertävät toisiaan 41 päivän jaksoissa ja kulkevat Maasta katsottuna vuorotellen toistensa editse. Tähdistä saapuvan valon huomattiin himmenevän myös pimennysten välillä, ja se voitiin selittää molempia tähtiä kiertävällä kolmannella taivaankappaleella, joka nimettiin Kepler-16b:ksi. Havainto julkaistiin.
Eksoplaneetan vetovoima aiheuttaa vaihtelua tähtien kiertoaikoihin, ja siitä voidaan laskea, että Kepler-16b:n massa on samaa luokkaa kuin Saturnuksella. Planeetan 229-päiväinen kiertoaika puolestaan on lähes sama kuin Venuksella (225 päivää). Keskustähdet ovat aurinkoa pienempiä (69 % ja 20 % Auringon massasta) ja kylmempiä, mistä johtuen Kepler-16b on niin viileä, ettei siellä voi esiintyä vettä nestemäisessä olomuodossa.
Olivenza
Olivenza on kaupunki Portugalin ja Espanjan rajalla Badajozin maakunnassa Extremaduran itsehallintoalueella. Olivenzan asukasluku on noin 12 000 (2015).
Sekä Portugali että Espanja katsovat kaupungin kuuluvan itselleen, mutta käytännössä se on ollut Espanjan hallinnassa vuodesta 1801. Olivenzan asukkaista vain vanhimmat puhuvat portugalia - nuori väestö on enimmäkseen espanjankielistä.
Palpakkokasvit
Palpakkokasvien lehdet ovat nauhamaisia, eikä lehtituppi ole selvästi erottuva. Kukinnot koostuvat pallomaisista sykeröistä. Emisykeröt sijaitsevat kukinnon tyvellä, hedesykeröt kärjessä. Kukissa on 1–6 kehälehteä. Hedekukissa on ulos- tai sivullepäin avautuvat heteenponnet. Emikukissa on nystyinen luotti. Hedelmä on hohkainen luumarja, jossa kehälehdet säilyvät pysyvinä. Taimen sirkkalehti ei yhteytä ja on tupellinen.
Palpakkokasveihin kuului vain yksi suku palpakot (Sparganium). Sen 14 lajia kasvavat lauhkeassa, viileässä ja kylmässä vyöhykkeessä. Eteläisellä pallonpuoliskolla niitä on vähän, lähinnä Uudessa-Seelannissa ja Australian kaakkoisosassa.
Kang Seul-gi
Kang Seul-gi (, s. 10. helmikuuta 1994, Ansan, Korean tasavalta), on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän kuuluu tyttöbändiin Red Velvet ja tunnetaan lyhyesti nimellä Seulgi.
Arvo Linturi
Arvo Viljo Ilmari Linturi (vuoteen 1906 Lindroth; 23. helmikuuta 1887 Turku – 30. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja yritysjohtaja. Hän erikoistui alkoholipolitiikkaan ja toimi pitkään Alkon apulaisjohtajana. Linturi oli Suomen sisäasiainministerinä 1929–1930. Hän toimi myös Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1938–1945 ja Helsingin kaupunginvaltuutettuna 1937–1946.
Perhe
Linturin vanhemmat olivat nimismies Kaarlo Evert Lindroth ja Ida Albertina Andrell. Hänen veljiään olivat muun muassa yleisurheilija Oiva Linturi sekä taidemaalari Into Linturi. Arvo Linturi oli kolmesti naimisissa. Hänen lapsiaan olivat kirjailija ja toimittaja Jouko Linturi sekä toimittaja Marja Niiniluoto. Molemmat on tunnettu myös kääntäjinä.
Lakimiehenä
Ylioppilaaksi Linturi kirjoitti Rauman yhteislyseosta vuonna 1905, suoritti oikeustieteellisen tutkinnon 1909 ja sai varatuomarin arvon 1916. Hän työskenteli Rauman kaupunginviskaalina vuosina 1909–1917 ja kaupunginvoutina 1912–1917. Vuonna 1917 Linturi meni töihin Serlachius & Rytin asianajotoimistoon ja oli sen osakkaana 1918–1926. Sen jälkeen hän oli vuoden ajan Merenkulkuhallituksen lainopillisena merenkulkuneuvoksena. Vuonna 1927 hänet nimitettiin Asuntohypoteekkipankin toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1946. Pankki myönsi lainoja kaupungeissa asuville asuntojenomistajille.
Alkon johdossa
Linturi kehitti myös Alkon vuosina 1944–1956 käyttämän ostajaintarkkailujärjestelmän käyttäen esikuvana Ruotsin vastaavaa järjestelmää. Tässä järjestelmässä ostajat joutuivat rekisteröitymään hankkimalla viinakortin, he saivat tehdä ostoksensa vain yhdestä alkoholimyymälästä ja heidän ostoskäyttäytymistään tarkkailtiin. Alkon myyjien piti antaa puhuttelu runsaasti alkoholia ostaneille asiakkaille, minkä lisäksi yhtiön palkkalistoilla olevat tarkkailijat selvittivät miten ostokset käytettiin. Tarkkailijoita oli yhteensä noin 250. Itsensä usein humalaan juovaa asiakasta voitiin rangaista henkilökohtaisella myyntikiellolla. Linturi uskoi näin voitavan ennaltaehkäistä alkoholismia. Ostajaintarkkailujärjestelmää arvosteltiin yhtiön sisällä, koska se tuli kalliiksi ja koska myyntikiellon saaneet siirtyivät usein trokareiden asiakkaiksi. Myyntikiellot ja viinakortit säilyivät käytössä senkin jälkeen kun ostajaintarkkailusta luovuttiin 1956.
Tantra
Tantran määrittelyä
Tantran määritteleminen on hyvin vaikeaa. Sanan tantra merkitys on ongelmallinen ja mahdollisesti moniselitteinen. Se juontaa juurensa sanskritinkielen sanasta tan-, joka merkitsee ”laajentaa, venyä, laajentua”. ”Tantrista” merkitsevä adjektiivi tantrika esiintyy sanskritinkielisissä teksteissä ja se on usein esitetty vastakohtana oikeaoppisemmille” tai ”vedisille” hindulaisuuden muodoille. Käsitteenä tantrismi on itse asiassa länsimainen eikä tule uskonnollisen järjestelmän sisältä itsestään. Intialaisessa perinteessä tai tantrisissa teksteissä ei tunneta varsinaisesti tantrismia vastaavaa käsitettä. Tantrismi ei myöskään ole mikään kiinteä systeemi, vaan yhdistelmä harjoituksia ja aatteita eri lähteistä ja eri ajoilta. Voidaan sanoa, että joissakin uskonnollissa järjestelmissä voidaan havaita voimakkaammin ”tantrisia” piirteitä kuin toisissa. Oman ongelmansa tantrismin määrittelyyn tuo se, että länsimaissa ”tantrismi”-termiä ollaan käytetty pääasiassa vamacarasta eli ”vasemman käden suuntauksesta”, jossa rikotaan radikaalisti sovinnaisia käsityksiä ja tapoja hindulaisessa yhteiskunnassa. Kuitenkin vain pieni osa tantrisista teksteistä edustaa tätä suuntausta.
Hindulaisen tantrismin piirteinä voidaan yleisesti pitää ei-vedistä tai vedisen tradition ulkopuolista alkuperää tai kirjoituksellista auktoriteettia, kiistanalaisia tai ristiriitaisia harjoituksia, anti-askeettista ja anti-kieltäymyksellistä asennetta sekä positiivista asennoitumista kehoa kohtaan, seksuaalista yhdyntää uskonnollisessa merkityksessä kohtaan, esoteriaa ja salamyhkäisyyttä, homologioita ja vastaavuuksia makrokosmoksen ja mikrokosmoksena arvostetun kehon välillä, mystisen fysiologian tai ”hienovaraisen kehon” määrittämistä kehoon ja jumaluuksien projisoimista kehoon, sekä viimeisenä, muttei tietenkään vähäisimpänä itse harjoittamisen päämäärää, siddhien eli erityisten ”voimien” saavuttamista ja vapautumisen oivallusta tässä elämässä eli jivanmuktia.
Tavoitteet ja menetelmät
Tantrismia voidaan pitää ensisijaisesti toimintana, fyysisenä tai mentaalisena, joka painottaa vähemmän uskomuksia, oppeja tai teologiaa. Tantrismin päämäärät ovat sekä valaistuminen että maallinen menestys. Vaikka monissa uskonnoissa, intialaiset uskonnot mukaan lukien, tarvitaan täysin erilaisia aktiviteetteja näiden kahden päämäärän saavuttamiseen, ei tantra välttämättä tee tällaista jakoa. Uskonnoissa usein vaikeana, monta elämää vievänä prosessina kuvattu valaistumisen saavuttaminen voidaan tantrismissa saavuttaa yhden elämän aikana harjoittajan ollessa yhä elossa. Toisaalta myös maallinen, itse asiassa monen uskonnon mukaan mitä maallisin voima, kuten menestys rakkaudessa, voidaan saavuttaa samaan aikaan valaistumisen kanssa. Nämä saavutukset ovat yhteenkiedottuja.