cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuuliranta
Juoni
Yöllä Heidi näkee painajaisia ja kuulee kolahduksia. Hän pyytää Joonatania menemään katsomaan mistä äänet tulevat. Joonatan huomaa unohtaneensa kameransa kuistille. Kamerasta löytyy video, jonka tuntematon henkilö on kuvannut muiden nukkuessa. Nähtyään videon Peppi ja Heidi pakkaavat tavaransa keskellä yötä. Jirin puhelin soi ja ilmoittaa soittajaksi Pepin, vaikka Peppi seisoo Jirin vieressä. Peppi tajuaa unohtaneensa puhelimensa kuistille. Kun Jiri soittaa puhelimeen, Pepin soittoääni kuuluu kuistilta. Nuoret tajuavat tunkeilijan olevan oven takana. Peppi ja Heidi haluaisivat pysyä hiljaa mökin sisällä, mutta Jiri ja Joonatan haluavat selvittää, kuka tunkeilija on. Jiri lähtee tarkistamaan tilannetta ja kohtaa tunkeilijan, joka paljastuu Janne Haukkalaksi. Jiri ja Joonatan olivat houkutelleet Jannen mökille pelottelemaan Peppiä ja Heidiä. Kun Jiri ja Joonatan paljastavat totuuden, naiset raivostuvat ja päättävät palata kaupunkiin.
Etsiessään päätietä Peppi ja Heidi eksyvät metsään. Heidän taakse ilmestyy tumma hahmo, joka ei ole Janne. Joonatan ja Jiri kuulevat laukauksen ja lähtevät etsimään naisia, mutta Jiri katoaa ja Joonatan palaa mökille. Joonatan kohtaa pelokkaan Heidin, joka kertoo tumman hahmon ampuneen heitä kohti. Joonatan ja Heidi löytävät metsästä Pepin verisen sadetakin. Tumma hahmo ilmestyy Heidin taakse, ja Joonatan lyö hahmoa lapiolla päähän ja käskee Heidin paeta. Joonatan juoksee toiseen suuntaan, mutta tumma hahmo kamppaa hänet ja lyö päähän. Kun Joonatan aamulla palaa tajuihinsa eikä löydä ystäviään, hän päättää palata Pihlajakadulle ja kertoo kaiken Lasselle ja Paulalle. Heidi soittaa ja kertoo muiden nuorten olevan sairaalassa. Jirin nilkka on nyrjähtänyt ja Peppi on jatkotutkimuksissa.
Tumma hahmo, joka ilmestyi Heidin taakse metsässä, olikin Peppi. Joonatan löi tietämättään Peppiä lapiolla. Hahmo, johon Peppi ja Heidi törmäsivät metsässä lähtiessään päätielle, oli Tuulirannan omistaja. Naiset päättivät kostaa Jirille ja Joonatanille näiden kepposen pyytämällä miestä ampumaan laukauksen. Peppi, Heidi ja Jiri kuitenkin kiistävät kaataneensa Joonatanin ja lyöneensä tältä tajun pois. Samalla salaperäinen hahmo kävelee Tuulirannan kuistilla ja katselee ikkunasta sisään. Onko paikka sittenkin kirottu?
Toinen tuotantokausi
29. elokuuta 2019 ilmoitettiin, että Tuuliranta-sarjasta on tulossa toinen kausi, jossa ovat mukana muun muassa näyttelijät Roope Puhakka, Aaron Bojang, Emma Nopanen ja Timo Jurkka. Toinen kausi julkaistiin maksullisessa C More -suoratoistopalvelussa 21. lokakuuta 2019 ja maksuttomassa mtv-palvelussa 23. lokakuuta 2019.
Suomen urheilu 2013
Suomen urheilu 2013 käsittelee vuoden 2013 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden valmentajaksi valittiin koripallovalmentaja Henrik Dettmann.
Kamal Qureshi
Kamal Hameed Qureshi (s. 29. heinäkuuta 1970) on tanskalainen Sosialistisen kansanpuolueen poliitikko. Hän syntyi Rawalpindissä Pakistanissa mutta muutti jo nelivuotiaana vanhempineen Kööpenhaminaan.
Qureshi opiskeli Tårnbyn lukion jälkeen lääketiedettä Kööpenhaminan yliopistossa. Hän valmistui lääkäriksi vuonna 2000. Qureshi on ollut Tanskan parlamentin Folketingetin jäsen vuodesta 2001.
Kurt Baier
Kurt Erich Baier (s. 26. tammikuuta 1917 – 7. marraskuuta 2010) oli tunnettu moraalifilosofi.
Baier valmistui Oxfordin yliopistosta ja toimi pitkään Pittsburghin yliopiston professorina. Hän opetti myös Melbournen yliopistossa ja Canberran yliopiston collegessa. Hänellä oli tohtorinarvo Oxfordin, Wienin ja Melbournen yliopistoista. Hän toimi myös Amerikan filosofisen yhdistyksen puheenjohtajana. Baierin puoliso oli filosofi Annette Baier.
Speed of Light
Speed of Light on brittiläisen Iron Maiden -yhtyeen kappale ja single vuonna 2015 ilmestyneeltä tupla-albumilta The Book of Souls. Single julkaistiin ennen itse albumia, 14. elokuuta 2015. Digitaalisen formaatin lisäksi ”Speed of Light” julkaistiin CD-singlenä Yhdysvalloissa, missä sen jakelusta vastasi yksinoikeudella Best Buy -kauppaketju.
Kappaleesta tehtiin Llexi Leonin tuottama ja ohjaama musiikkivideo. Yhtye kertoi sen olevan kunnianosoitus videopelien 40-vuotiselle historialle. Iron Maiden julkaisi verkkosivustollaan kappaleen musiikkivideon teemaa mukailevan videopelin.
Chris Connor
pienoiskuva|Chris Connor vuonna 1957 Chris Connor (alun perin Mary Loutsenhizer; 8. marraskuuta 1927 Kansas City, Missouri – 29. elokuuta 2009 Toms River, New Jersey) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän oli June Christyn, Helen O'Connellin ja Julie Londonin ohella yksi keskeisistä cool jazz -laulajista 1950-luvulla. Hän sai vaikutteita Anita O'Daylta.
Connor opiskeli varhain klarinettia ja lauloi Missourin yliopistolla pasunisti Bob Brookmeyerin johtamassa big bandissa. Hän lähti New Yorkiin vuonna 1947. Hän oli mukana Claude Thornhillin yhtyeessä 1950-luvun alkuvuosina, ja tämän jälkeen hän työskenteli Stan Kentonin kanssa. Yhteistyöstä syntyi hitti "All About Ronnie".
Connor teki debyyttinsä sooloartistina vuonna 1953; hän levytti kolme albumia Bethlehemille ennen kuin siirtyi vuonna 1955 Atlanticiin, jolle hän levytti vielä kaksitoista albumia. Hän oli suosionsa huipulla 1950-luvulla, jolta ovat peräisin esimerkiksi hänen versionsa Billy Strayhornin "Lush Lifesta" ja George Shearingin "Lullabe of Broadwaysta". Hänen albumiensa joukossa ovat The Rich Sound of Chris Connor, Lullabies of Birdland ja Chris Craft and Ballads of the Sad Cafe.
1960-luvun alussa Connor jätti Atlanticin ja teki sopimuksen FM Recordsin kanssa. Hänen managerinsa oli perustamassa kyseistä levy-yhtiötä, jonka toiminta kuitenkin lopetettiin, kun se oli ehtinyt julkaista vasta kaksi Connorin albumia. Samaan aikaan kun laulaja koki urallaan vastoinkäymisiä, hän kärsi pahenevasta alkoholiongelmasta, jonka hän kuitenkin lopulta voitti. Connorin levytysura elpyi 1970-luvulla, ja hän myös jatkoi kansainvälistä esiintymisuraansa vielä seuranneina vuosikymmeninä.
Connorin viimeinen albumi ilmestyi vuonna 2003. Laulaja kuoli syöpään 81-vuotiaana. Hänen pitkäaikainen managerinsa ja kumppaninsa oli Lori Muscarelle.
8. divisioona (jatkosota)
8. divisioona (Kolmen kannaksen koukkaajat) oli Suomenlahden sotilasläänin perustama jatkosodan Suomen maavoimien divisioona. Sotilaslääniin kuuluivat Etelä-Uudenmaan ja Etelä-Kymen suojeluskuntapiirit. Osa 8. divisioonan yksiköistä perustettiin läheisissä Pohjois-Uudenmaan ja Helsingin suojeluskuntapiireissä.
Perustaminen
Divisioona pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mikä pääsääntöisesti onnistuikin, mutta joidenkin materiaalierien osalta määrävahvuuksia ei kuitenkaan saavutettu.
Tappiot
Divisioonan Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan sen kokonaistappiot kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina olivat yhteensä 7 299 henkilöä.
Paljassaare
Paljassaare on asuinalue Põhja-Tallinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 395 hehtaaria ja väkiluku 488 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 35 prosenttia oli virolaisia.
Asuinalueella sijaitsee samanniminen Paljassaaren niemi. Alueella on jonkin verran koskematonta luontoa, ja niemi tunnetaan muuttolintujen pysähdyspaikkana. Paljassaareen pääsee Koplin kautta. Niemellä on myös neuvostoajalta peräisin olevien rakennusten jäänteitä.
Stefano Domenicali
Uran alku
Domenicali syntyi Imolan radan lähellä olevassa kaupungissa, joten hän sai pienestä pitäen kosketuksen moottoriurheiluun. Hän opiskeli taloutta Bolognan yliopistossa ja liittyi Ferrarin taloudesta vastaavaan osastoon valmistuttuaan 1991. Alussa hän teki töitä Ferrarin ja tämän emoyhtiö Fiatin välillä, mutta siirtyi Maranelloon vastaamaan Mugellon radan uudelleenrakennuksesta ja henkilöstöhallinnasta. Tämän jälkeen hän siirtyi markkinointitehtäviin Ferrarin urheiluosastolle. Domenicali siirtyi vuoden 2021 alusta lähtien F1-sarjan toimitusjohtajaksi.
Hortência Marcari
Hortência Maria de Fátima Marcari (s. 23. syyskuuta 1959 Potirendaba São Paulo) on brasilialainen entinen koripalloilija. Marcaria pidettiin aktiiviurallaan yhtenä maailman parhaana Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton ulkopuolisena koripalloilijana. Hänet tunnetaan paremmin pelkällä nimellä Hortência. Kotimaassaan hänet tunnetaan koripalloikonina. Hortênciaa pidettiin aktiiviuralla maailman parhaana naispuolisena takamiehenä.
Hortência nousi Brasilian maajoukkueen rinkiin jo 15-vuotiaana. Hän tuli pian tunnetuksi aktiivisesta pelitavastaan kentällä ja korintekemisestään. Hortêncian johdolla maajoukkue alkoi menestyä ja maa saavutti Pan-Amerikan kisoista pronssia, hopeaa ja kultaa vuosina 1983, 1985 ja 1991. Hän johdatti maansa MM-kultaan vuonna 1994. Hortência teki MM-kilpailuissa yli 27 pistettä ottelua kohden. Hän vetäytyi koripallosta pian MM-kilpailuiden jälkeen, mutta palasi vuoden 1996 olympialaisiin, joista maa voitti hopeaa.
Viherhylia
Viherhylia (Hylia prasina) eli aiemmalta nimeltään oliivikerttu on pieni silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Viherhylia on Hylia-suvun ainut laji. Lajin kuvaili ja nimesi John Cassin 1855.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 11,5 cm ja paino 12–14 g. Se on kooltaan pajulinnun luokkaa, yleisväritykseltään oliivinvihreä kerttu. Sillä on vaalea silmäkulmanjuova. Nokka on lyhyt ja hieman alaspäin käyrä. Se liikkuu puiden lehvästössä, usein sekaparvissa muiden pikkulintujen seassa, vaikea havaittava. Sen ääniä ovat korkea vihellys "kii-kii" ja kuiva ritinä.
Viherhylian taksonomia on ollut epäselvä. Joskus se on luettu medestäjiin. Nykyinen käsitys on, että se kuuluu silkkikerttusten heimoon.
Ekhion
Ekhion oli kreikkalaisessa mytologiassa usean hahmon nimi:
Viherhylia
Esiintyminen
Viherhyliann asuinaluetta on päiväntasaajan Afrikka, mutta levinneisyys tunnetaan huonosti. Suomessa lajia ei ole tavattu. Luokitellaan yleiseksi.
Elinympäristö
Trooppiset metsät ja niiden alikasvos.
Lisääntyminen
Viherhylia rakentaa uunimaisen pesän yleensä matalalle puun oksan kärkeen. Munia on vain 1–2, ja ne ovat valkoisia.
Ravinto
Viherhylia syö puiden oksistosta selkärangattomia eläimiä. Sen nokka on erikoistunut kilpikirvojen löytämiseen. Se syö muurahaisia sekä maasta että puusta ja pyydystää lentäviä perhosia.
Unto Seppänen
Unto Kalervo Seppänen (15. toukokuuta 1904 Helsinki – 22. maaliskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Elämänvaiheet
Seppäsen vanhemmat olivat kielenkääntäjä Robert Arnold Seppänen ja Tilda Nikkanen ja puoliso vuodesta 1931 Irma Kaarina Kylliäinen. Everstiluutnantti, valtiotieteen tohtori Esa Seppänen on Unto Seppäsen poika.
Seppänen tuli ylioppilaaksi Terijoen yhteislyseosta 1925 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa 1925–1929. Hän toimi Helsingin Sanomien toimittajana 1930–1933. Kouvolan Sanomien päätoimittajana Seppänen työskenteli 1933–1950. Kouvolan Teatterin edessä sijaitsee Viljo Savikurjen suunnittelema Unto Seppäsen muistoksi tehty patsas.
Kirjallinen tuotanto
Seppänen aloitti tulenkantajanovellistina, mutta kehittyi ja oli karjalaisena omimmillaan kannakselaisen ympäristön usein humoristisenakin kuvaajana. Iloisten ukkojen kylä on tästä esimerkki. Kannakselaista kauppamieshenkeä kuvasi Markku ja hänen sukunsa, jossa rautatien valmistuminen Pietariin aloitti 1870 uuden aikakauden. Pakinoitsijana Seppänen käytti nimimerkkiä Riimu. Seppänen toimi myös kirjallisuuskriitikkona. Evakko jäi hänen viimeiseksi merkittäväksi teoksekseen, sillä sairaus iski hänen tarkastaessaan kirjan viimeisiä korjausliuskoja. Kirjailijan 50-vuotiaana tullut kuolema jätti kesken Larin Parasken elämäkerran ja monia muita kirjallisia suunnitelmia.
Seppäsestä tuli 1940-luvulta alkaen Luovutetun Karjalan elämänpiirin kuvaaja. Seppänen oli parhaimmillaan kuvatessaan kansantapoja ja rituaaleja. Useat 1940-luvun romaaninsa hän rakensi kehyskertomuksesta, joka sitoi yhteen teoksen eri tarinat. Niiden yleissävy on leikkimielinen, aurinkoinen ja sadunomainen, vaikka teokset on kirjoitettu silloin kun Kannas oli jo menetetty. Teosten miljöö on Seppäsen oman lapsuusajan Liikolan mylly Kivennavalla.
Antonín Dvořák
Antonín Leopold Dvořák (8. syyskuuta 1841 Nelahozeves, Böömi, Itävallan keisarikunta – 1. toukokuuta 1904 Praha, Itävalta-Unkari) oli böömiläinen säveltäjä, jonka kuuluisimpia teoksia ovat h-molli-sellokonsertto, 9. sinfonia (Uudesta maailmasta), slaavilaiset tanssit ja ooppera Rusalka. Hän oli erittäin tuottelias ja monipuolinen säveltäjä. Hän on tšekkiläis-kansallisen musiikin toinen huomattava säveltäjä Bedřich Smetanan ohella. He olivat kuitenkin luonteiltaan erilaisia: Smetana pyrki olemaan aristokraatti ja sävellyksissään runollisen pateettinen ja kaihoisa; Dvořákin musiikki on talonpoikaista, melodisen vuolasta, raikasta ja kiihkeää.
Elämä
Dvořák syntyi Nelahozevesin kylässä Böömissä Itävallan keisarikunnassa, lähellä Prahaa vähävaraisen majatalonomistajan poikana. Alue on nykyisin osa Tšekkiä. Prahassa hän viettikin suurimman osan elämästään. Ensimmäisen sinfoniansa hän kirjoitti 24-vuotiaana.
Dvořák hankki toimeentulonsa vuodesta 1862 alttoviulistina Prahan kansallisteatterin orkesterissa. Samalla hän sävelsi sinfonioita, oopperoita ja kamarimusiikkia, jotka eivät kuitenkaan saaneet huomiota. Osa näistä sävellyksistä liitettiin hänen teosluetteloonsa vasta jälkeenpäin. Isänmaallinen kantaatti Hymnus (1872, Valkeavuoren perilliset) nosti hänet esille ja hän sai suojelijakseen säveltäjämestari Johannes Brahmsin. Hän tuli tunnetuksi myös muualla Euroopassa sekä runsaan tuotantonsa että konserttimatkojensa ansiosta. Prahan konservatorion johtajaksi hän tuli vuonna 1901.
Vuodet 1892–1895 Dvořák toimi New Yorkin National Conservatoryn johtajana. Yhdysvaltain-oleskelunsa aikana hän kirjoitti kuuluisimman teoksensa, yhdeksännen sinfoniansa (Uudesta maailmasta). Koti-ikävä pakotti hänet kuitenkin palaamaan Prahaan.
Sävellyksiä
Dvořák on tuottanut lähes kaikkia sävellyslajeja. Hänen soitinmusiikkinsa on edelleen hyvin suosittua. Hän kirjoitti yhdeksän sinfoniaa, joista tunnetuin on numero 9 ”Uudesta maailmasta”. Konsertoista tunnetuimmat ovat sellokonsertto, viulukonsertto ja hiukan harvinaisempi pianokonsertto. Sen sijaan Dvořákin musiikkiteatterisävellykset ovat vähemmän kuultuja lukuun ottamatta Rusalka-oopperaa, joka on yhdeksäs hänen kymmenestä oopperastaan.
Linja 1
Linja 1 voi viitata muun muassa seuraaviin:
Peanuts Hucko
thumb|right|Peanuts Hucko Michael Andrew "Peanuts" Hucko (7. huhtikuuta 1918 Syracuse – 19. kesäkuuta 2003 Fort Worth) oli big bandeissa soittanut klarinetisti ja saksofonisti. Hän työskenteli esimerkiksi Glenn Millerin, Louis Armstrongin ja luultavasti tunnetuimmin Lawrence Welkin kanssa. Hucko mukaili tyylillään Benny Goodmania, jonka kanssa hän myös toimi yhteistyössä. Hänen uransa jatkui 1930-luvulta vuonna 1999 tapahtuneeseen vetäytymiseen.
Hucko toimi sekä leaderina että sidemanina, mutta ensisijaisesti jälkimmäisenä. Hän oli myös studiomuusikko. Vuosina 1970–1972 hän esiintyi Welkin TV-show'ssa. Hän muutti 1970-luvulla vaimonsa, laulaja Louise Tobinin kanssa Denveriin, jossa hän omisti yökerhon ja kävi vakituisesti jokavuotisessa Colorado Jazz Partyssa, johon pääsi vain kutsusta. Myöhemmin pariskunta muutti Teksasiin, jossa George W. Bush omisti ensimmäisen vuosittaisen Texas Big Band Jazz Festivalin Huckolle tämän 80-vuotispäivän kunniaksi.
Sojuz TMA-12M
Sojuz TMA-12M oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 25. maaliskuuta 2014 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle.
Funktioavaruus
Funktioavaruus on tiettyjen joukkojen X ja Y välisten funktioiden muodostama joukko. Funktioavaruutta kutsutaan avaruudeksi, koska se on monissa sovelluksissa joko topologinen avaruus tai vektoriavaruus (tai molempia).
Sojuz TMA-12M
Avaruuslennolle osallistuneet toimivat ISS-aseman Retkikunta 39:n täydennysmiehistönä. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan syyskuussa 2014.
Panga pank
thumb|180px|Panga pank korkeimman kohdan lähellä. Panga pank eli Pangan rantatörmä on Pohjois-Saarenmaalla sijaitseva luonnonmuodostuma, rantatörmä eli klintti. Alueella on siluurikautista kalkkikiveä, jossa näkyy fossiilien jäänteitä. Pangan päällä sijaitsee näkötorni. Panga on Pakrin törmän ohella Viron kuuluisimpia rantatörmiä. Pangan rantatörmä sijaitsee Saarenmaan kunnan Pangan kylässä.
Rauno
Rauno on suomalainen miehen etunimi. Se on Raunin miespuolinen vastine. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Rauno-nimen on saanut 12 018 suomalaista miestä ja ainakin yksi nainen. Heistä noin puolet on 1940- ja 1950-luvuilla syntyneitä.
Ludmila Engquist
Ludmila Engquist (aiemmin Ljudmila Viktorovna Narožilenko, omaa sukua Leonova, venäjäksi: Людмила Викторовна Нарожиленко-Леонова, s. 21. huhtikuuta 1964 Tambovin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ruotsalainen, aiemmin venäläinen 100 metrin aitajuoksun maailmanmestari vuosilta 1991 ja 1997. Olympiakultaa hän voitti Atlantassa 1996.
Hän on jäänyt kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä niin neuvostoliittolaisena aiturina Ljudmila Narožilenkona kuin myös myöhempää kotimaataan Ruotsia edustaneena kelkkailijana Ludmila Engquistinä.
Ludmila Engquist juoksi vuonna 1992 Neuvostoliiton väreissä ollessaan ennätyksensä 12,26. Hän pitää hallussaan myös Ruotsin ennätystä 12,47, jonka hän on juossut kahdesti. Ensin Atlantan olympialaisissa 29.7.1996 ja toistamiseen Sevillan Maailmanmestaruuskisoissa 28.8.1999.
Kristina Juntunen
Kristina Birgitta Juntunen (s. 28. syyskuuta 1976 Jönköping, Ruotsi) (taiteilijanimi Kristina Linder ) on suomalainen näyttelijä ja jazzlaulaja. Hän on valmistunut näyttelijäksi Drama Centre London teatterikoulusta Lontoossa vuonna 2003. Hän on esiintynyt muun muassa Hovimäki-tv-sarjassa, lyhytelokuvissa ja BBC:n televisiosarjan 15 Storeys High jaksossa The Holiday.
Skientismi
Käsitettä saatetaan käyttää hyvin erilaisissa merkityksissä, myös väittelynhaluisesti.
Skientismin määritelmiä
Standard Dictionary määrittelee skientismin seuraavasti:
Sipahi
pienoiskuva|Sipaheja Wienin toisessa piirityksessä 1683
Sipahit (myös Spahi, Spakh) (, sotilas) olivat kahden muinaisen Persian ja Osmanien valtakunnan hyvin koulutettua ratsuväkeä. Termiä sipahi käytettiin myös Italiassa ja Ranskassa pohjoisafrikkalaisesta siirtomaaratsuväen sotilaasta sekä se antoi perustan brittien intialaisista sotilaista käyttämälle sanalle sepoy.
Ottomaanien armeijassa sipahit perustettiin 1300-luvulla. He muodostivat armeijan varsinaisen rungon, ollen useimmiten noin puolet koko armeijan miesvahvuudesta. Samalla he muodostivat myös yhteiskunnan poliittisen ja sosiaalisen eliitin aivan kuten ritarit Euroopassa. Sulttaani antoi sipahille eliniäksi palan maata, nimeltään timar, jonka tuotoilla hänen tuli kustantaa itselleen aseistus, hevonen ja muut varusteet. Tämä kaikki ei kuitenkaan ollut periytyvää. Timarin tuoton mukaan vaihteli myös yksittäisen sipahin varustus. Yleensä se kuitenkin koostui peitsestä, sapelista, rengashaarniskasta, kypärästä ja tärkeimmästä aseesta, jousesta. Välillä käytettiin myös keihäitä ja nuijia. Sipahit torjuivat pitkään tuliaseiden käyttöönottamisen, mutta myöhemmin heitä aseistettiin myös niillä. Perinteisesti sipahit pukeutuivat turkkilaisen perinteen mukaan pitkiin värikkäisiin viittoihin ja turbaaneihin.
Ottomaanien armeijan painopiste siirtyi 1500-luvulla tykistöön ja jalkaväkeen, erityisesti janitsaareihin ja sipahien merkitys ja määrä taistelukentällä väheni. Sipaheita oli 1700-luvun lopulla enää jäljellä muutama tuhat ja lopullisesti joukko-osastot lakkautettiin 1828.
Sipaheiksi kutsuttiin myös joitakin pohjoisafrikkalaisia ratsuväen osastoja, jotka palvelivat Italian ja Ranskan armeijoissa 1800- ja 1900-luvulla. Ranskan algerialaiset sipahit kapinoivat siirtomaaisäntiään vastaan, kun armeija halusi siirtää algerialaisia joukkoja Preussin rajalle auttamaan emämaata sodassa. Myös ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa ranskalaiset käyttivät sipaheja saksalaisia vastaan. Nämä osastot käyttivät päähineenään punaista fetsiä.
Pakri pank
pienoiskuva|Kartta jossa näkyy Pakrin niemimaa, vieressä vasemmalla ovat Suur- ja Väike-Pakrin saaret. Pakri pank eli Pakrin rantatörmä on Paldiskin niemellä Virossa sijaitseva suuri rantatörmä, joka koostuu ordovikikautisesta kalkkikivestä ja kambrikautisesta savikivestä. Pakrin niemimaa on noin 12 km pitkä, paikoin yli 5 km leveä ja pinta-ala on noin 40 km². Niemimaan korkein kohta on 31 metriä merenpinnan yläpuolella. Pakrin niemimaalla sijaitsee Paldiskin kaupunki, siellä on myös törmän päälle rakennettu Pakrin majakka ja Pakrin tuulipuisto. Alueella on runsaasti neuvostoajan raunioita.
thumb|upright|Pakri pankin uusi majakka ja rantatörmää.
Koronaariangioplastia
ST-nousuinfarkti eli STEMI
ST-nousuinfarkti on henkeä uhkaava tilanne. ST-nousuinfarktissa sepelvaltimo tukkeutuu kokonaan. Tämän vuoksi sepelvaltimon ruokkima alue sydämessä kärsii hapenpuutteesta. ST-nousuinfarktipotilaan ensisijainen hoito on välitön pallolaajennus (primaari PCI), mikäli se on tehtävissä alle 120 minuutissa ensimmäisestä hoitokontaktista. Muussa tapauksessa hoitomuotona voidaan käyttää liuotushoitoa.
ST-laskuinfarkti eli NON-STEMI
Epästabiilissa angina pectoriksessa ja sydäninfarktissa ilman ST-nousuja on yleensä kyse runsaasti verihiutaleita sisältävästä "vaaleasta" hyytymästä eli trombista. Yleensä se ei tuki suonta kokonaan, mutta lähettää mikroemboluksia eli pieniä hyytymähiukkaisia sepelvaltimon tyviosiin. Tämä johtaa sydämen verenkierrolliseen häiriöön ja sydänlihassolujen hapenpuutteeseen. Seurauksena on usein pieniä infarkteja sepelvaltimon suonittamalla alueella. ST-laskuinfarktipotilaiden ensisijainen hoito on lääkehoito sekä invasiiviset syyn selvittelyt eli sepelvaltimoiden varjoainekuvaus. Varjoainekuvaus eli angiografia varmistaa sepelvaltimotaudin diagnoosin ja vaikeusasteen. Tarvittaessa tehdään pallolaajennus. Vaihtoehtoisesti voidaan harkita muita menetelmiä verenkierron parantamiseksi.
Rescue-PCI eli pelastepallolaajennus
Rescue-PCI:llä tarkoitetaan pallolaajennustoimenpidettä, joka tehdään liuotushoidon jälkeen, kun liuotushoidosta ei ole ollut apua.
Pallolaajennus Suomessa
Pallolaajennuksia tehtiin Suomessa vuonna 2005 hieman yli 7 000 sydänpotilaalle vuodessa, kun ohitusleikkausten määrä on samaan aikaan supistunut alle 4 000:een. Vuonna 1995 ohitusleikkauksia tehtiin 3487, pallolaajennuksia 1804. Toimenpide on suhteellisen kallis, sillä siinä tarvitaan erikoislaitteistoja ja -materiaaleja ja hyvää ammattitaitoa vaativaa kardiologin erikoisosaamista sekä monta avustavaa henkilöä.
Historia
Sepelvaltimon pallolaajennus kuvattiin kirjallisuudessa ensimmäisen kerran 1964.
Toimenpiteen suoritus
Seuraavassa on kuvailtu toimenpidettä sellaisena kuin se tapahtuu HYKSissä.
Toimenpide tehdään joskus rannevaltimon kautta mutta yleensä reisivaltimosta alkaen. Nivustaipeeseen pistetään paikallispuudutus, ja reisivaltimon seinämään painettavasta reiästä ujutetaan melko suuri letku aina sydämen aorttaan saakka. Verisuonistossa ei ole tuntoaistia, joten potilas ei havaitse letkun etenemistä. Toimenpiteen jälkeen tämä isossa valtimossa oleva reikä voidaan tulpata erityisellä kollageenitulpalla. Letkun sisällä on toinen pienempi letku, varjoainekatetri, ja toimenpidettä suorittava kardiologi seuraa sen etenemistä röntgenlaitteistolla, johon kuuluu kaksi erillistä näyttölaitetta. Lyijypeite suojaa potilaan alapäätä liialliselta röntgensäteilyltä. Kahden monitorin ja röntgenlaitteen samanaikaisen käytön ansiosta kohdetta voidaan havainnoida kahdesta eri kuvakulmasta. Myös potilaalla on tilaisuus nähdä tapahtumien kulku. oikea|kehyksetön Kun varjoainekatetri on saatu koukatuksi aortasta alkavan sepelvaltimon sisään, ruiskutetaan sisempää letkua pitkin sydämen omaan verenkiertoon jodipitoista varjoainetta. Röntgenmonitorissa mustana näkyvä varjoaine kuvantaa sydämen verisuoniston näkyväksi. Varjoainetta laitetaan pieninä annoksina useita kertoja, koska se häviää näkyvistä sykkeen tahdissa. Ahtaumakohdat, joissa virtaus kuroutuu, näkyvät varsinkin sepelsuoniston alkupäässä erittäin selvästi. Kun ahtauma tai ahtaumat on paikallistettu, vaihdetaan varjoaineletkun tilalle pallolaajennuskatetri. Se on suurta painetta kestävää ohutta letkua, jonka sydämeen vietävässä päässä on pitkulainen pallo, joka muistuttaa muodoltaan makkarapötköä. Jos laajennuskohtaan asennetaan myös pieni teräsverkkolieriö (stentti) pitämään suonta auki pysyvästi, se on asennettuna jo valmiiksi laajentamista varten pallokatetrin päähän. Kytkemällä letkuun kova paine saadaan aikaan hieman ohutseinämäisemmän pallopään laajeneminen ahtauman kohdalla halutun kokoiseksi. Materiaalien kehittyessä on alettu yhä useammin asentaa ahtaumakohtaan mainittu pallolla laajennettava stentti. Tyypillinen stentti voi olla esimerkiksi koboltti-nikkeliteräksestä valmistettu pieni teräsverkkolieriö, jonka pituus saattaa olla tuumankin verran ja halkaisija laajennettuna pari–kolme millimetriä eli saman verran kuin sepelvaltimon sisähalkaisija.
Stenttien materiaalina voi olla myös tantaali, titaani ja erilaiset ruostumattomat terässeokset. Niissä voidaan myös käyttää erilaisia pinnoitteita, kuten teflonia.
Toimenpide kestää selvästi alle tunnin. Koko toimenpiteen aikana monitorilla näkyvät tapahtumat tallennetaan myös videolevylle.
Uusimmat tekniikat
Tiukasti kalkkeutuneiden ahtaumien poraaminen auki on jo myös nykyään mahdollista. Kutakuinkin samoin menetelmin pallokatetrin sijasta ujutetaan ahtaumakohtaan taipuisa timanttiporapää, rotablaattori. Poran kierrosnopeus on varsin suuri, 140 000 kierrosta minuutissa, jotta irtoava aines saadaan kyllin hienojakoiseksi, niin ettei se vuorostaan tukkeuta hiussuonia. Tukosten avaaminen lasersäteellä on jo myös käytössä eräissä maissa.
Viitteet
Angioplastie
Hippokoon
Hippokoon oli kreikkalaisessa mytologiassa Spartan kuninkaan Oibaloksen ja najadi Batian poika. Hänen isänsä kuoltua hänen veljestään Tyndareuksesta tuli kuningas. Hippokoon kaappasi poikiensa avustamana vallan – näitä oli joko kaksitoista tai kaksikymmentä – ja ajoi Tyndareuksen ja Ikarioksen maasta.
Herakles kuitenkin hyökkäsi Spartaan, tappoi Hippokoonin ja kymmenen tämän pojista ja nosti Tyndareuksen takaisin kuninkaaksi.
On esitetty erilaisia käsityksiä siitä, miksi Herakles vihasi Hippokoonin sukua. Pausanias kertoo vihanpidon saaneen alkunsa siitä, että kun Herakles oli hulluudenpuuskassa surmannut Ifitoksen ja saapui Spartaan puhdistautumaan synneistään, Hippokoon kieltäytyi tätä tekemästä. Apollodoros puolestaan kertoo syyksi sen, että Hippokoon taisteli Neleuksen puolella — Gaius Iulius Hyginus ilmeisen erheellisesti väittää Neleuksen olleen Hippokoonin poika. Hyginus myös toistaa Pausaniaan esittämät tapahtumat mutta mainitsee ne Neleuksen teoiksi. Molemmat ovat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että tilanne kärjistyi, kun Hippokoonin pojat olivat nuijineet Oionoksen hengiltä, koska tämä oli heittänyt kivellä heidän koiraansa.
Catalanin vakio
jossa \beta on Dirichlet'n betafunktio.
Sen likiarvo on
Ei tiedetä, onko Catalanin vakio rationaalinen vai irrationaalinen.
Catalanin vakio on nimetty belgialaisen matemaatikon Eugène Charles Catalanin mukaan.
Integraaleja
missä K(t) on täydellinen elliptinen integraali.
Suomen urheilu 2015
Suomen urheilu 2015 käsittelee vuoden 2015 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden valmentajaksi valittiin keihäänheittovalmentaja Petteri Piironen.
Laamanninoikeus
Laamanninoikeus oli aikoinaan Ruotsin ja Suomen maaseudulla toiminut kihlakunnanoikeutta ylempi ja hovioikeutta alempi tuomioistuin. Sen tuomiopiirinä oli lakikunta, johon kuului useita tuomiokuntia.
Aluksi laamanninoikeuksien tuomiopiiriin kuuluivat myös kaupungit, mutta ne erotettiin niistä noin 1349 annetussa yleisessä kaupunginlaissa. Laamanninoikeudet toimivat varhemmin sekä ensimmäisenä että toisena oikeusasteena, kunnes ne 1600-luvun alussa vakiintuivat toiseksi oikeusasteeksi. Alkuaikoina laamanninoikeutena toimi laamannin johdolla maakuntakäräjille kokoontunut käräjäyleisö, mutta myöhemmin laamanninoikeuden muodostivat laamanninkäräjille kokoontuneet laamanni ja lautakunta. Vuoden 1734 lain mukaan lautakunta oli 12-miehinen ja oikeus kokoontui kerran vuodessa kussakin lakikunnassa.
Varhemmin laamanninoikeudet käsittelivät kaikkia oikeusasioita, mutta vuoden 1734 lain mukaan niissä käsiteltiin vain riita-asioita ja pieniä rikosjuttuja. Oikeudet lakkautettiin Ruotsissa 1849 ja Suomessa 27. huhtikuuta 1868 annetulla asetuksella. Suomi oli silloin jaettu kuuteen laamannikuntaan eli laamannin virkapiiriin. Norjassa perustettiin laamanninoikeuksia (norj. lagmansretter) toimimaan rikostuomioistuimina suurissa rikosasioissa ensimmäisenä ja pienissä rikosasioissa toisena oikeusasteena.
Sykloalkeenit
Sykloalkeenit ovat hiilivetyjä, joissa on hiiliatomeista muodostunut yksi tai useampi rengasrakenne. Renkaan hiilet ovat alkeenien tapaan kytkeytyneet toisiinsa kaksinkertaisella kovalenttisella sidoksella.
Verhovažje
Verhovažje on kylä, maalaiskunta ja Verhovažjen piirin hallinnollinen keskus Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vagajoen rannalla 226 kilometriä Vologdasta koilliseen. Kylän kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen maantie. Asukkaita on 5 200 henkeä (vuonna 2002).
Verhovažjen pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1613. Sijaintinsa ansiosta siitä kehittyi huomattava kauppapaikka. Nykyään tärkein elinkeino on metsäteollisuus. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, historiallinen museo ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluvat vanhat kauppiastalot.
Liisa Mustonen
Liisa Anneli Mustonen (ent. Kuoppamäki, s. 13. lokakuuta 1969 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on ollut ehdolla parhaan naispääosan Jussin saajaksi kahteen kertaan; vuonna 2003 elokuvasta Hengittämättä ja nauramatta ja 2007 elokuvasta Kalteva torni. Elokuvien lisäksi näyttelijällä on laaja näyttelijänura televisiossa ja teatterissa.
Mustonen avioitui muusikko Sami Kuoppamäen kanssa 2. heinäkuuta 2001, mutta erosi hänestä kesällä 2008. Heillä on tytär. Eron jälkeen hän on alkanut käyttää tyttönimeään Mustonen. Vuonna 2011 hänelle syntyi toinen tytär. Mustonen on naimisissa.
Syksyllä 2008 Mustonen oli Suomen Pelkokerroin -ohjelman julkkisjaksossa kilpailemassa.
Märjamaa (kunta)
Märjamaa oli kunta Raplamaan maakunnassa, Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Märjamaa ja Vigala yhdistettiin uudeksi Märjamaan kunnaksi.
Kunnan asukasluku oli 7 290 (2010), pinta-ala 871,62 neliökilometriä ja asukastiheys 8,4 asukasta neliökilometrillä. Märjamaa oli aikanaan pinta-alaltaan Viron suurin kunta. Alueen läpi kulkee Pärnun ja Tallinnan välinen valtatie 4. Märjamaa on ollut Vihannin ystävyyskunta.
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Märjamaan kunnassa (Märjamaan kauppala mukaan lukien) oli 6 603 asukasta, joista 6 399 (96,9 %) oli virolaisia, 126 (1,9 %) venäläisiä ja 75 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
Palvelukeskeinen arkkitehtuuri
SOA eli palvelukeskeinen arkkitehtuuri on ohjelmistotekniikassa käytetty arkkitehtuuritason suunnittelutapa, jolla eri tietojärjestelmien toiminnot ja prosessit on suunniteltu toimimaan itsenäisinä, avoimina ja joustavina palveluina. Näitä palveluita tulisi pystyä aina käyttämään avoimien standardien rajapintojen kautta. Tämän avulla pyritään aikaansaamaan erilaisten tietojärjestelmien joustava ja järjestelmäriippumaton vuorovaikutus. SOA:n nähdään olevan yksi keskeinen paradigma Web 2.0 –sukupolven verkkopalveluiden kehityksessä.
SOA-arkkitehtuurin mukaan palveluita käyttävinä osapuolina toimivat esimerkiksi toiset sovellukset tai palvelut, jotka käyttävät palveluita yleensä tietoverkkojen (esimerkiksi Internetin) kautta avointen rajapintojen ja tekniikoiden (esimerkiksi Web Services) avulla. SOA-arkkitehtuurin hyödyntämisellä pyritään saavuttamaan entistä avoimempien sekä helpommin integroitavien järjestelmien toteuttaminen. SOA:n odotetaan tuovan ohjelmistojen tuottamisprosesseihin tehokkuutta vähentämällä uusien järjestelmien toteuttamiseen kuluvaa aikaa ja kustannuksia. Helpommalla integroitavuudella tavoitellaan sitä, että uudet sovellukset pystyisivät kommunikoimaan vanhojen, jo olemassa olevien sovellusten kanssa, jolloin myös tietojärjestelmien jälleenkäytettävyys voi lisääntyä.
SOA-arkkitehtuurin avulla voidaan saavuttaa etuja sekä (a) organisaatioiden olemassa olevien sisäisten, omien sovellusten välisessä vuorovaikutuksessa, että (b) ulkoisten sovellusten kanssa tapahtuvassa vuorovaikutuksessa. Tämän on tarkoitus toteutua riippumatta sovelluskehitystekniikoista (käyttöjärjestelmät, ohjelmointikielet ja -tekniikat jne.). Palveluiden pitäisi olla "läpinäkyviä" siten, että jos niiden sisäinen toiminta muuttuu (esimerkiksi palveluita kehitetään teknisesti tai uusia toimintoja lisätään), niiden käytön tulisi säilyä entisellään eikä tarvetta muutoksien tekemiseen palveluita käyttäviin sovelluksiin tulisi olla.
Tavoitteita
SOA on suunniteltu ratkaisemaan samalla kertaa ainakin kaksi keskeistä haastetta: Tietojärjestelmien integrointitarkoituksiin on toki ollut jo vuosikymmeniä mitä erilaisimpia tekniikoita ja ratkaisuja (mm. järjestelmäkohtaiset ratkaisut, COM/DCOM, CORBA, RMI (Java), XML-RPC), mutta yleinen ja yhteisesti käytettävä "standardi" on puuttunut, ja järjestelmien integrointi on jäänyt oikeinkin tehtynä hyvin työlääksi ja kalliiksi, mutta siitä huolimatta joustamattomia ratkaisuja tuottamattomaksi työksi.
SOA eroaa perinteisestä järjestelmien keskinäisestä integroinnista siten, että SOA-mallin mukaiset järjestelmät ovat toisiinsa heikosti sidottuja, mutta silti korkeatasoiseen, usein "älykkääseen" vuorovaikutukseen keskenään pystyviä sovelluspalveluita. SOA-mallissa ajatellaan siten jokaisen järjestelmän sisältävän palvelurajapinnan, minkä kautta sovellus voi tarjota toimintojaan "ulkopuolelle", periaatteessa verkon kautta kaikille sallimilleen järjestelmille.
SOA-mallin mukaan toteutettujen järjestelmien palveluiden yhteistoiminta pohjautuu rakenteellisiin ja järjestelmäriippumattomiin palvelukuvauksiin (esimerkiksi Web Service -ratkaisuissa käytetyt WSDL-kuvaukset). Palveluiden kuvaukset "piilottavat" palvelun tarjoajien järjestelmä- ja tekniikkaspesifit osat. Palvelun käyttäjällä ei pitäisi edes olla tarvetta tietää millä tekniikoilla palvelu on toteutettu. SOA on täysin "teknologianeutraali", sillä se ei ota kantaa tekniikoihin (esimerkiksi Java, .NET) tai ohjelmointikieliin (Java, C#, PHP, C++, Perl, Ruby jne.). Tämä neutraalius mahdollistaa riippumattoman järjestelmien välisen vuorovaikutuksen ja lisää huomattavasti ohjelmistojen jälleenkäytettävyyttä. Kerran hyvin tehtyä palvelua voidaan käyttää periaatteessa rajattomasti muissa sovelluksissa.
Toinen SOA:an liittyvä käsite on dynaaminen integrointi. Sovellusten pitäisi pystyä automaattisesti paikantamaan tarvitsemansa palvelut, valita sopivista palveluista käyttökelpoisin ja kytkeytyä siihen automaattisesti palvelun sisältämää rajapintaa hyväksikäyttäen. Tähän käyttötarkoitukseen voidaan hyödyntää UDDI:n (Universal Description, Discovery and Integration) kaltaisia, palveluiden kuvaamiseen ja rekisteröintiin soveltuvia tekniikoita.
Palveluprosessien kuvaaminen ja hallinta
SOA-mallissa palvelukokonaisuuden kuvaamiseen ja hallintaan käytetään usein XML-kieleen pohjautuvaa BPEL-kieltä (Business Process Execution Language). BPEL-kielellä kuvataan yrityksen liiketoimintaprosesseja tietojärjestelmien palveluiden tasolla.
Verhovažjen piiri
250px|thumb|right|Verhovažjen piirin sijainti Vologdan alueen kartalla. thumb|right|250px|Kartta piirin kuntarajoista.
Verhovažjen piiri on kunnallishallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 4 300 neliökilometriä. Asukkaita on 15 600 henkeä (vuonna 2010).
Verhovažjen piiri rajoittuu pohjoisessa idässä Vologdan alueen Tarnogski Gorodokin, etelässä Totman ja Sjamžan ja idässä Vožegan piireihin sekä pohjoisessa Arkangelin alueeseen. Pinta-alasta 85 % on metsää. Suurimmat joet ovat Vienanjoen vesistöön kuuluvat Vaga, Kuloi, Pežma, Kolenga ja Termenga. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora ja turve. Seudulla sijaitsee Verhovažjen maisemansuojelualue.
Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Klimušino, Kolenga (keskuspaikka Noginskaja), Lipetskoje (Leušinskaja), Morozovo, Naumiha, Nižni Kuloi (Urusovskaja), Oljušinskoje (Srednjaja), Šelota, Sibir (Jelisejevskaja), Termenga (Kukolovskaja), Tšusevitsy, Verhovskoje (Smetanino), Verhovažje. Hallinnollinen keskus on Verhovažjen kylä, josta on matkaa 226 kilometriä Vologdaan.
Seudun kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen maantie. Tärkein elinkeino on metsäteollisuus. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan viljelyyn.
Piirissä on neljä perus- ja viisi keskikoulua. Kulttuurilaitoksia ovat lasten taidekoulu, kansanperinnekeskus, kirjastolaitos sekä kulttuuri- ja kerhotalot.
Classix Nouveaux
pienoiskuva|Yhtyeen laulaja Sal Solo lavalla vuonna 1980. Classix Nouveaux oli 1980-luvulla toiminut englantilainen uuden aallon popyhtye. Classix Nouveaux oli ensimmäisiä brittiyhtyeitä, joiden musiikkia kutsuttiin tyyliltään futurismiksi tai uusromanttiseksi.
Historiaa
Punkyhtye X-Ray Spex etsi ilmoituksella laulajaa Melody Makerissa. Tähän vastasi entinen powerpop-yhtye The Newsin jäsen Sal Solo. Tämän jälkeen Jak Airport ja BP Hurding jättivät X-Ray Spexin ja perustivat Classix Nouveaux'n yhdessä Solon ja Mik Sweeneyn kanssa. Yhtyeen ensiesiintyminen tapahtui Camden Palacessa elokuussa 1979. Gary Steadman korvasi samana vuonna kitaristi Jak Airportin.
Vuonna 1981 ilmestyi Classix Nouveaux'n ensimmäinen albumi Night People. Siltä nousi hittisingleksi "Guilty", joka nousi Top20-listalle muun muassa Ruotsissa. Syksyllä 1981 suomalainen kitaristi Jimi Sumén esiintyi Classix Nouveaux'n lämmittelijänä helsinkiläisen Hotelli Presidentin yökerhossa. Keikan ansiosta Sumén korvasi Gary Steadmanin brittiyhtyeen kitaristina. Yhtye esiintyi Suomessa muun muassa Kaivopuiston konsertissa 1.8.1982.
Yhtyeessä tapahtui useita kokoonpanomuutoksia vuoden 1984 aikana. Rick Driscoll korvasi Jimi Suménin, Paul Turley BP Hurdingin ja keikkakokoonpanoon liittyi Pandit Dinesh. Sal Solo oli ainoa jäljellä oleva alkuperäisjäsen.
Classix Nouveaux hajosi vuoden 1985 aikana ja Sal Solo siirtyi soolouralle. Vuonna 1997 EMI julkaisi kokoelman The Very Best of Classix Nouveaux. Cherry Red Records julkaisi kaikki yhtyeen albumit CD:llä vuonna 2006.
Aldo Costa
Aldo Costa (s. 6. kesäkuuta 1961 Parma, Italia) on italialainen Mercedeksen Formula 1 -tallin tekninen johtaja. Aiemmin hän teki töitä Ferrarille.
Costa aloitti F1:ssä vuonna 1988 Minardi-tallissa ja siirtyi tallin tekniseksi johtajaksi jo seuraavana vuonna. Ferrarille hän siirtyi vuonna 1995 silloisen pääsuunnittelijan Rory Byrnen avustajaksi. Kun Byrne vuonna 2004 ilmoitti halustaan lopettaa, Costa nimettiin hänen seuraajakseen. Costan ilmoitettiin saavan teknisen johtajan virka marraskuussa 2007, kun tallipäällikkö Jean Todtin kerrottiin siirtyvän pois tehtävästään ja hänen tilalleen siirtyi silloinen tekninen johtaja Stefano Domenicali. Kaudella 2011 Costan rooli teknisenä johtajana kärsi tallin huonosta alkukaudesta, minkä seurauksena hän lopetti tallissa heinäkuussa 2011. Syyskuussa 2011 Costa siirtyi Mercedekselle tekniselle osastolle. Heinäkuussa 2018 Costa ilmoitti jättävänsä Mercedeksen teknisen johtajan tehtävät kauden jälkeen ja siirtyvänsä neuvonantajaksi. Syyskuussa 2019 Costa ilmoitti jättävänsä Mercedeksen kauden jälkeen ja siirtyvänsä Dallaran tekniseksi johtajaksi.
Shenmue
Shenmue on Segan kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Peli julkaistiin Sega Dreamcastille vuonna Japanissa ja vuonna  Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa.
Peliä markkinoitiin ”F.R.E.E”-järjestelmällä (Free Reactive Eyes Entertainment), joka on Shenmuen suunnitelleen Yū Suzukin keksintö. Se perustuu uudenlaiseen vapauteen, interaktiivisuuten, innovatiiviseen reaaliaikaisuuteen sekä sääjärjestelmään. Shenmue käsittää tarinakaaren ensimmäisen kappaleen, josta jatkaa Shenmue II.
Tarina
Shenmuen tarina alkaa vuodesta 1986. Päähenkilö on Ryō Hazuki, nuori mies, joka asuu Japanissa Yokosukan kaupungissa. Eräänä päivänä, kun Ryō on palaamassa kotiin, hän löytää isänsä harjoitushuoneesta taistelemassa salaperäisen Lan Din kanssa. Lan Di ja Iwao Hazuki ovat kummatkin taistelulajien ammattilaisia, mutta Iwao on Lan Ditä heikompi. Lan Di kysyy arvoituksellisesti ”peiliä”, ja Iwao on pakotettu kertomaan, että se on haudattu kirsikkapuun alle. Lan Di surmaa Iwaon ja vie peilin. Ryō haluaa kostaa isänsä kuoleman, mutta ei tunne Lan Ditä eikä tiedä, miksi hänen isänsä tapettiin.
Varhaiset vaiheet
90-luvun puolivälissä Yū Suzuki teki Sega-AM2:n kanssa prototyyppipelin "Persikkaukosta" Sega Saturnille. Peli otti vaikutteita 80-luvun rooli- ja seikkailupeleistä ja sen oli tarkoitus toimia vaihteluna Suzukin aiemmin kehittelemille nopeille arcade-peleille kuten Hang-Onille, Space Harrierille ja Virtua Fighterille. Se tehtiin testaamaan Segan kameran hallintaa, taistelua ja NPC-hahmojen kanssa keskustelua kehittämiä järjestelmiä. Peli sijoittui 1950-luvun Kiinaan ja kertoi Tarō-nimisestä miehestä, joka etsi mystistä kungfu-mestaria.
Alun perin Shenmue suunniteltiin Sega Saturnille, mutta suunnitelmat muutti konsolin huono menestys. Vaikka konsoli oli omana aikanaan tehokas, sille oli tuskallista ohjelmoida, ja siksi kehitystyö takkusi. Suzuki on myöntänyt vaikeudet, mutta sanoo olevansa ylpeä siitä, mitä tiimi sai aikaan rajallisella koneteholla. Shenmuen Saturn-version sanotaan olleen lähes valmis, mutta Segan päättäneen hyllyttää pelin Saturnin huonon myynnin takia seuraavan Dreamcast-konsolin ollessa jo suunnitteluvaiheessa.
Projekti Berkley
Segan uudesta konsolista tihkui tietoja julkisuuteen loppuvuonna 1997 ja alkuvuodesta 1998. Samalla Shenmue sai huomiota. Siihen aikaan peli tunnettiin vielä nimellä ”projekti Berkley”. Pelin pohjalta tehdyt teknologiademot osoittivat Segan uuden konsolin tehoja. Useat näistä kohtauksista oli tehty taitavasti, joten osaa käytettiin jopa Shenmuen lopullisessa myyntiversiossa. Tämä on saanut useat epäilemään, että Shenmue oli Dreamcastin ensimmäisiä tuotantoon päässeitä pelejä. Shenmuesta tuli nopeasti konsolin lippulaiva, joka esitteli sen graafisia kykyjä ja valmiuksia tuottaa elokuvamaisia hahmoja sekä tapahtumapaikkoja.
Shenmue oli ensimmäisiä videopelejä, jonka tuotannossa käytettiin aiemmin lähinnä elokuvien teossa hyödynnettyjä menetelmiä. Ääninäyttely oli erityisen mullistavaa, sillä Shenmuen laajan maailman jokaisen hahmon repliikit oli puhuttu. Tämä työ tehtiin sekä japaniksi että englanniksi. Jokaisesta pelin hahmosta luotiin vahamallit, joiden perusteella animaattorit loivat lopulliset tietokonemallit. Shenmuen ääniraita on elokuvamainen ja orkesterin soittama. Pääsäveltäjänä toimi Takenobu Mitsuyoshi, mutta mukana ovat myös Osamu Murata, Ryūji Iuchi ja Yūzō Koshiro.
Vastaanotto
Suomessa Super Power -lehti antoi Shenmuelle julkaisunsa aikaan arvosanaksi 10/10. Pelin juonta kehuttiin jännittäväksi ja mukaansatempaavaksi, grafiikkaa fantastiseksi ja musiikkia tunnelmalliseksi. Pelin puutteena nähtiin sen asema ensimmäisenä osana pitkää tarinaa. Peli oli myös Segan markkinoinnin luomaa mielikuvaa lyhyempi. Shenmueta kehuttiin mekaniikoiltaan monipuoliseksi, ja arvostelu päättyi seuraavasti: ”Actionia kaipaavat saavat toivomansa toimintatujauksen ja ovat peliin yhtä tyytyväisiä kuin pohdiskelevat pulmanratkojat. Shenmue tarjoaa jokaiselle jotakin.”
Shenmue sai toisaalta myös negatiivisia arvosteluja, joissa sitä mm. pidettiin omahyväisenä ja tylsänä. Pelin grafiikka kuitenkin kiitettiin niissäkin arvosteluissa, jotka muuten olivat negatiivisia. Gaming Target, joka antoi Shenmuelle täydet 10/10, kommentoi ulkoasua sanoen sen olevan ”parasta peligrafiikkaa, mitä olemme koskaan nähneet konsolilla”. RPG Fan, joka antoi Shenmuelle 68 %, kehui myös ulkoasua: ”Shenmue on todella läpimurto. Monimuotoinen maailma on lähes virheetön, ja helposti kaikkein vakuuttavin, todellisin ja interaktiivisin, jonka olen koskaan nähnyt.”
Peli on voittanut Interactive Achievement Awards -palkinnon konsoli-innovaation kategoriassa.
Peli esiintyy usein parhaimpina pidettyjen videopelien listoilla.
Myynti
Shenmuen kehittämisen tarkoista kustannuksista on saatavilla ristiriitaista tietoa. Guinness World Records on listannut kehityskustannuksiksi kokonaisuudessaan 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mutta julkaisun aikaan niiden arvioitiin olevan suurimmillaan 80 miljoonaa. Suunnittelija Yū Suzuki on väittänyt kustannusten olevan 70 miljoonaa. Summa tekisi siitä selkeästi yhden historian kalleimmista videopelituotannoista.
Kriitikoiden ylistyksestä ja korkeista tuotantoarvoista huolimatta Shenmue menestyi taloudellisesti huonosti. Pelin myynti ei kattanut kehityksen kustannuksia, ja analyytikoiden mielestä se oli iso taloudellinen floppi. Shemuen huono myynti myötävaikutti Segan poistumiseen konsolimarkkinoilta vuoden 2001 alussa. Vaikka Shenmuen myyntiä olisi pidetty monien pelien kohdalla menestyksekkäänä, USgamerin mielestä pelin muuttuminen voitolliseksi olisi vaatinut ”mahdottoman” määrän myyntejä.
Shenmuea myytiin julkaisuviikollaan 260 000 kappaletta ja sen kokonaismyynti oli 1,2 miljoonaa kappaletta. GamesRadarin mukaan lähes jokaisen Dreamcastin omistavan olisi täytynyt ostaa Shenmue kaksi kertaa, jotta se olisi ollut voitollinen. Näin Shenmue ”ironisesti teki yhtä paljon tappaakseen Dreamcastin kuin vahvistaakseen sen mainetta.”
Shenmuen lokalisoija Jeremy Blaustein vertasi sen epäonnistumista vuoden 1980 elokuvaan Portti ikuisuuteen, joka tuotti suuret tappiot ja ylitti budjettinsa huomattavasti. ”Suzuki oli tulossa valtavan menestyksen jälkeen, ja hän oli oikein mies paikallaan. Niinpä tästä piti tulla se juttu.... Ja kaikki halusivat palansa 70 miljoonasta dollarista, eikös niin? Ja tietysti se on huonoin asia mitä voi tehdä, aloittaa projekti julistamalla kuinka meillä on kaikki tämä raha, ja sitten vain heittää siihen lisää rahaa." Silloinen Sega of American johtaja Peter Moore sanoi Shenmuen myyneen ”äärimmäisen hyvin”, mutta että se ei tuottanut voittoa johtuen Dreamcastin rajoittuneesta käyttäjäkunnasta. Dreamcastin suunnittelijoihin kuulunut Hideki Satō puolusti Shenmuea ”sijoituksena, joka tulee maksamaan itsensä jonain päivänä takaisin”, koska kehitystyön aikana opittuja asioita pystyttäisiin soveltamaan muihin peleihin.
Itkuhälytin
Itkuhälytin on järjestelmä, jota käytetään lähinnä nukkuvan lapsen tarkkailuun toisesta huoneesta. Itkuhälytin koostuu vauvanyksiköstä, joka sisältää mikrofonin, sekä hoitajanyksiköstä, jossa on kaiutin. Yleensä ääniyhteys avautuu vasta vauvan äännellessä, eli kun mikrofoni vastaanottaa riittävän voimakkaan signaalin.
Ominaisuudet
Useimmissa hälyttimissä on linkkiyhteyden tarkastus, joka varoittaa mahdollisista katkoksista lähettimen ja vastaanottimen välillä.