cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Estádio do Dragão
Historia
Laajemmalle yleisölle stadion esittäytyi vuoden 2004 jalkapallon EM-kilpailuiden avausottelussa 12. kesäkuuta 2004, jossa isäntämaa Portugali hävisi tulevalle Euroopan-mestarille Kreikalle maalein 1–2. Estádio do Dragãolla pelattiin edellä mainituissa EM-kisoissa myös muun muassa Kreikan ja Tšekin välinen välieräottelu, joka päättyi Kreikan voittoon ensimmäisen jatkoajan lopussa syntyneellä hopeisella maalilla.
Myös Portugalin ja Suomen välinen EM-karsintaottelu pelattiin Dragão-stadionilla 21.11.2007, joka päättyi tasatulokseen 0-0 varmistaen sen, että Portugali meni taistelemaan Euroopan mestaruudesta jättäen Suomen ulos EM-kilpailuista.
Henk Numan
Hendrik ”Henk” Numan (13. kesäkuuta 1955 Amsterdam – 26. huhtikuuta 2018 Landsmeer) oli alankomaalainen judoka ja olympiamitalisti.
Elämä ja urheilu-ura
Numan menestyi 95 kilogramman painoluokassa voittaen olympiapronssia Moskovassa 1980 ja MM-pronssia Pariisissa 1979. Hän teki itsemurhan 62-vuotiaana 26. huhtikuuta 2018.
Jean-Baptiste Kpiéle Somé
Jean-Baptiste Kpiéle Somé (s. syyskuu 1930 Dano) on burkinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bobo-Dioulasson hiippakuntaan 11. huhtikuuta 1958 ja nimitettiin Diébougoun hiippakunnan piispaksi 18. lokakuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. tammikuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi André-Joseph-Prosper Dupont, jota avustivat Dieudonné Yougbaré ja Peter Poreku Dery.
Somé jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 2006.
Katkuinen kuoleman tie
Katkuinen kuoleman tie (The Way to Dusty Death) on Alistair MacLeanin samannimiseen kirjaan perustuva televisioelokuva vuodelta 1996. Elokuvan on ohjannut Geoffrey Reeve ja käsikirjoittanut Paul Wheeler. Elokuvan ainoa tähtinäyttelijä oli Linda Hamilton.
Elokuva kertoo Coronado-nimisestä kilpa-tallista ja sen ympärillä tapahtuvasta vehkeilystä.
The Use of Knowledge in Society
The Use of Knowledge in Society on taloustieteilijä Friedrich von Hayekin kirjoittama artikkeli, joka ilmestyi alun perin The American Economic Review lehdessä vuonna 1945. Se kuuluu yhtenä kirjoituksena Hayekin kokoomateokseen Individualism and Economic Order , joka ilmestyi vuonna 1948. Artikkeli oli yksi viime vuosisadan ylistetyimpiä kirjoituksia. Hayekin mukaan tieto tai tietämys jakaantuu epätasaisesti yhteiskunnassa ja on siten desentralisoitunutta.
Darts
300px|thumb|Darts-taulu. Darts on taitopeli ja urheilulaji, jossa erityisiä darts-tikkoja heitetään seinään kiinnitettyyn pyöreään tauluun. Sitä pelataan erityisesti pubeissa Isossa-Britanniassa, Alankomaissa ja Pohjoismaissa. Vuonna 2010 pelattua BDO:n MM-kilpailua seurasi televisiosta parhaimmillaan 4 miljoonaa brittikatsojaa
Pelissä kaksi heittäjää (tai joukkuetta) heittää vuorollaan kolme tikkaa kerrallaan. Tikat ovat yleensä 20–26-grammaiset ja volframilla painotetut. Aikaisemmin tikat valmistettiin messingistä, mutta tällaiset tikat eivät olleet tarpeeksi ohuita kisakäyttöön.
Taulu
Darts-taulu asetetaan seinälle siten, että häränsilmä (keskusta) on 1,73 metriä lattianrajasta. Heittoetäisyys on 2,37 metriä taulun etureunasta. Taulu on valmistettu tavallisimmin kasvikuituisesta (kuten sisal) kimpusta leikatuista paloista, jotka on puristettu sivusuunnassa yhteen ja liimattu puiseen taustaan.
Pistelasku perustuu tikkojen osumiseen taulun eri sektoreihin, joihin on merkitty pistearvot 1–20. Mustaan tai valkoiseen sektorinosaan osuminen antaa sektorin ulkopuolelle merkityn pistemäärän, sektorin ulompi vihreä tai punainen osa antaa kaksinkertaisesti tämän pistemäärän (”tupla”) ja sisempi vihreä tai punainen osa kolminkertaisesti (”tripla”). Keskustan ulkorengas on pistearvoltaan 25 pistettä, ja taulun keskelle osuminen antaa 50 pistettä (osaa kutsutaan nimellä ”häränsilmä”) thumb|left|120px|Kisoissa käytettävä darts-tikka
501
Yleisimmin pelatussa darts-pelissä sektorien antama pistemäärä vähennetään lähtöpistemäärästä 501 (tai 301) tavoitteena saada tasan nolla pistettä. Viimeisen tikan pitää osua joko tuplaan tai häränsilmään, ja sen pitää vähentää pistemäärä tasan nollaan (jos pistemäärä menee ”yli”, jäädään edellisen heiton pistemäärään). Peli päättyy jommankumman pelaajista saadessa tasan nolla pistettä eikä tasoittavaa vuoroa ole. Hyvä heittäjä käyttää mahdollisimman vähän tikkoja, jotta peli menee ”poikki”.
501-pelin voi saada ”poikki” minimissään yhdeksällä tikalla. Yksi tapa saada 501 poikki minimitikkamäärällä on heittää seitsemän ensimmäistä tikkaa kohtaan tripla 20, näiden tikkojen jälkeen on jäljellä 81 pistettä ja ratkaisuun tarvitaan kahdeksas tikka, jonka on osuttava esimerkiksi kohtaan tripla 19. Jäljelle jää 24 pistettä, josta pelin voi lopettaa osumalla tupla 12:een.
Englantilainen John Lowe oli ensimmäinen, joka onnistui vuonna 1984 MFI World Matchplayn televisioidussa kisassa heittämään 501-pelin poikki yhdeksällä tikalla ja sai teostaan 102 000 puntaa. Vielä 2007 Phil Taylor sai Topic IDL-kisassa onnistuneesta yhdeksän tikan pelistä henkilöauton. Suomessa ensimmäisen ja maailmassa neljännen yhdeksän tikan pelin heitti Kari Saukkonen Karelia Cupissa Joensuussa 30. tammikuuta 1982. Ville Petäjämäki heitti kuudennen täydellisen pelin Hojo Hojo Cupissa elokuussa 2002.
24. toukokuuta 2010 Phil Taylor teki lajin historiaa Premier Leaguen finaalissa Englannin James Wadea vastaan heittämällä kahdesti yhdeksän tikkaa samassa ottelussa.
Järjestöt
Lajin kaksi tärkeintä järjestöä ovat Maailman Dartsliitto WDF ja ammattilaisten liitto PDC. Aiemmin toimi myös kolmas vaikutusvaltainen järjestö, vuonna 1973 perustettu Britannian kansallinen dartsliitto BDO, mutta sen toiminta lakkautettiin vuonna 2020. Suomessa lajia edustaa Suomen Dartsliitto SDL (perustettiin vuonna 1977 nimellä Suomen Tikkaliitto, kunnes muutettiin SDL:ksi 1982), joka on WDF:n jäsenliitto.
Kansainvälinen WDF perustettiin vuonna 1977, ja nykyään siihen kuluu 70 jäsenvaltiota ja satojatuhansia rekisteröityneitä pelaajia. Pelaajamääriltään suurimpia maita ovat olleet Alankomaat, Yhdysvallat, Iso-Britannia sekä Australia, Kanada ja Saksa. Kuten monen muunkin lajin kohdalla, myös WDF:n tavoitteena on saada darts olympialajiksi.
Eriytyminen tapahtui tammikuussa 1992, kun 16 huippupelaajaa erosi BDO:sta ja perusti oman järjestönsä silloiselta nimeltään World Darts Council WDC, joka myöhemmin nimettiin uudelleen PDC:ksi. Kauden 1993–1994 ja uuden liiton ensimmäisen MM-turnauksen 1994 yhteydessä se solmi televisiointisopimuksen Sky Sportsin kanssa, mikä merkittävästi paransi dartsin näkyvyyttä. Taustalla olivat myös parhaiden heittäjien tulot, joita he BDO:n alaisuudessa olivat pitäneet riittämättöminä puhtaaseen ammattilaisuuteen. Vielä vuonna 2008 13-kertainen maailmanmestari Phil Taylor arvosteli BDO:ta täydellisestä saamattomuudesta lajin markkinoinnissa. BDO rankaisi ensin WDC:n järjestämiin kilpailuihin osallistuneita pelaajia, kunnes myöhempi oikeudenkäynti vapautti pelaajat kilpailemaan missä kisoissa halusivat, lukuun ottamatta MM-turnauksia, joiden kohdalla heidän täytyi alistua rajoituksiin.
Ammattilaisten etujärjestönä toimii 1980-luvun alussa perustettu PDPA.
WDF
Alueelliset kisat
Parhaat pelaajat
thumb|300px|Yksi Suomen parhaista heittäjistä, Jarkko Komula Kukin kolmesta tärkeimmästä organisaatiosta ylläpitää omia rankinglistojaan, joista PDC:n lista on perustunut 2007 alusta alkaen tietyissä kisoissa kahden edellisen vuoden aikana ansaittuihin palkintorahoihin. WDF:n ja BDO:n listat, vaikka liitot tekevätkin tiivistä yhteistyötä, poikkeavat toisistaan hieman eri kriteereistä johtuen.
Yksi vaihtoehtoinen tapa pelaajien keskinäiseen vertailuun on otteluissa saavutettu heittokeskiarvo ja yli 100:aa pistettä per 3 tikkaa voidaan edelleen pitää huipullakin erinomaisena suorituksena. Nykydartsia hallinnut Taylor on otteluissaan toistuvasti yltänyt yli 110 pisteen heittokeskiarvoihin.
Muuta
Dartsissa käytettävien tikkojen hallussapito yleisellä paikalla on Suomessa kielletty järjestyslain perusteella. Kilpailutilanteet ja -matkat eivät kuulu lain piiriin.
Joulukuussa 2019 onnistui ensimmäistä kertaa historiassa nainen voittamaan miehen dartsin PDC-liiton MM-kisoissa, kun englantilainen Fallon Sherrock voitti ensimmäisellä kierroksella englantilaisen Ted Evettsin erin 3–2.
Dieudonné Yougbaré
Dieudonné Yougbaré (16. helmikuuta 1917 Koupéla – 4. marraskuuta 2011) oli burkinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. huhtikuuta 1945 ja nimitettiin Koupélan hiippakunnan piispaksi 29. helmikuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pierre-Marie Gerlier, jota avustivat Emile-Joseph Socquet ja André-Joseph-Prosper Dupont.
Yougbaré osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 1. kesäkuuta 1995.
Argentiinan ralli 1981
Argentiinan ralli 1981 (viralliselta nimeltään 3. Rally Codasur) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 18. – 23. heinäkuuta 1981 Buenos Airesissa. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja sen kokonaispituus oli (suunniteltu pituus oli ). Lyhyin 14 kilometrin erikoiskoe peruttiin. Kilpailun aikana Timo Salonen ja Guy Fréquelin vaihtoivat sijoituksia useaan kertaan kunnes viimeisen päivän aamuna Salonen jäi sivuun tekniikkaongelmien vuoksi. Ari Vatanen keskeytti toisena päivänä. Kilpailun voitti Fréquelin, jolle voitto oli ensimmäinen rallin MM-sarjassa.
Keskinenlampi (Keuruu)
Keskinenlampi on Keski-Suomessa Keuruulla Liesjärvin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,6 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Liesjärven valuma-alueeseen (35.484) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 182,4 metriä mpy.
Rauhala (Kotka)
Rauhala on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee entisen Karhulan kauppalan keskustan eli nykyisten Karhulan ja Helilän kaupunginosien itäpuolella. Rauhala kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976.
Rauhalan tilastoalueen asukasluku on 1 768 (31.12.2012), mutta tilastoalueeseen kuuluu myös Käpylän asuinalue, joka kaavassa on Helilän kaupunginosaa.
Rauhala on pääosin omakotitaloaluetta, mutta kerros- ja rivitaloja on kaupunginosan pohjoisosissa, jossa sijaitsevat myös Rauhalan koulu (luokat 1–6), Kotkan jäähalli ja sen vieressä Katajaisten urheilukenttä.
Surman siipien havinaa
Surman siipien havinaa on Rytmihäiriön vuonna 1991 julkaistu esikoisalbumi. Albumi on nauhoitettu kokonaisuudessaan studiolive-ottoina.
Albumi julkaistiin alun perin ainoastaan LP:nä. Kappaleet julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-muodossa vuonna 2003 ilmestyneellä kokoelmalevyllä Surman vuodet – The Homicide Years. Vuonna 2011 Svart Records julkaisi albumista uusintapainoksen, jolloin se nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Maksim Šalunov
Maksim Šalunov (s. 31. tammikuuta 1993 Tšeljabinsk) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa. Hän on edustanut KHL:ssa myös Traktor Tšeljabinskiä ja Sibir Novosibirskiä. 10.4.2020 mennessä pelaamissaan 303 KHL:n runkosarjaottelussa hän on tehnyt tehopisteet 86+76=162 ja 67 pudotuspeliottelussa tehopisteet 13+15=28. Chicago Blackhawks varasi hänet NHL:ään 109:ntenä valintana vuoden 2011 varaustilaisuudessa.
Blank Space
Blank Space on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale albumilta 1989. Kappale julkaistiin 10. marraskuuta 2014 albumin toisena singlenä. ”Blank Space” nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen syrjäyttäen Swiftin edellisen singlen Shake It Off ykköspaikalta. Swiftistä tuli näin ensimmäinen naisartisti, jolla on ollut peräkkäisillä viikolla kaksi singleä listakärjessä.
Taustaa
Swift sävelsi ja sanoitti kappaleen yhdessä ruotsalaisten lauluntekijöiden Max Martinin ja Shellbackin kanssa. Martin ja Shellback toimivat kappaleen tuottajina. Tyyliltään ”Blank Space” on elektropop-kappale, jossa on vaikutteita minimalistisesta popmusiikista.
Kappaleen sanoitukset käsittelevät satiirisesti Swiftin mediaimagoa ja lehtiartikkeleja hänen suhteistaan. Sanoituksissa Swift on pakkomielteinen julkisuuden henkilöitä tapaileva nainen, joka kostaa entisille miesystävilleen kirjoittamalla heistä lauluja. Swift on sanonut kirjoittaneensa kappaleen alun perin vitsinä.
Vastaanotto
”Blank Space” oli kaupallinen menestys ja nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen syrjäyttäen Swiftin edellisen singlen Shake It Off ykköspaikalta. Swiftistä tuli Hot 100 -listan 56-vuotisen historian ensimmäinen naisartisti, joka saavuttaa listan kärkisijan kahdella singlellä peräkkäisillä viikoilla. Kappale nousi listakärkeen myös Australiassa ja Kanadassa ja kymmenen myydyimmän singlen joukkoon useissa muissa valtioissa.
Musiikkivideo
Kappaleesta on julkaistu musiikkivideo, jonka on ohjannut Joseph Kahn. Videossa Swift esittää romantiikkaan pakkomielteisesti suhtautuvaa naista ja malli Sean O'Pry tämän poikaystävää. Videon tarinassa pariskunta viettää romanttista aikaa linnassa, kunnes he riitaantuvat ja eroavat. Romanssin kariuduttua nainen muuttuu kostonhimoiseksi. Swift keksi videon konseptin itse. Kahn otti videon kuvaukseen inspiraatiota Steven Spielbergin varhaisista elokuvista. Video kuvattiin Long Islandilla, muun muassa Ohekan linnassa.
Videota markkinoitiin Yhdysvalloissa siihen liittyvällä mobiilisovelluksella, jossa liikutaan videon paikoissa. Mobiilisovellus palkittiin syyskuussa 2015 parhaan interaktiivisen ohjelman Emmy-palkinnolla.
Aiheesta muualla
Blank Space -video YouTubessa
Sähkökirja
thumb|[[Turun kaupunginkirjaston lainaama BeBook-lukulaite. Laitteessa luettavana Zacharias Topeliuksen Lukemisia lapsille 1.]]
Sähkökirja (myös e-kirja, elektroninen kirja, sähköinen kirja, digitaalinen kirja) on sähköisessä muodossa oleva kirjallinen teos. Sähkökirjoja julkaistaan useimmiten Internetissä (aiemmin CD-levyllä). Sähkökirjaa voi yleensä lukea tietokoneelta, älypuhelimista, taulutietokoneilta ja lukulaitteilta, joihin kirja ladataan luettavaksi laitteen näytöltä. Usein kaupallisiin sähkökirjoihin on käyttöoikeuksien hallinnalla rajoituksia, jotta kirjaa ei voisi vapaasti levittää tai tulostaa.
Sähkökirjat kokivat boomin 2010-luvun alussa, jolloin niiden ennustettiin nousevan haastamaan perinteisen kirjan. Yhdysvalloissa sähkökirjojen myynti onkin kasvanut voimakkaasti vuodesta 2008 lähtien. Siellä sähkökirjojen myynnin huippuvuosi oli 2014, jolloin sähkökirjojen osuus oli 26 % kirjojen kokonaismyynnistä. Sähkökirjojen lukulaitteiden myynti oli huipussaan 2011. Britanniassa kuluttajien tarkoitettujen sähkökirjojen myynti saavutti huippunsa 2014, jonka jälkeen se on ollut laskussa. Nousua on ollut sen jälkeen lähinnä oppikirjoissa ja tieteellisessä kirjallisuudessa. 2010-luvun puolivälin jälkeen kiinnostus sähkökirjoihin väheni. Kuluttajille tarkoitettujen sähkökirjojen myynti romahti Britanniassa 2016 17 %. Samaan aikaan perinteisten kirjojen ja lehtien myynti kasvoi 7 %. Vuosina 2015–2016 sähkökirjojen myynnin arvo putosi Yhdysvalloissa 21,8 %.
Sähkökirjoja on runsaasti vapaassa levityksessä Internetissä. Yksi tunnetuimmista ja laajimmista ilmaisten sähkökirjojen kokoelmista on Gutenberg-projekti, johon on digitalisoitu tuhansia vapaasti levitettäviä kirjoja, joiden tekijänoikeudet ovat menneet umpeen. Gutenberg-projektin kirjat jaettiin aluksi tekstitiedostoina, myöhemmin niitä on muotoiltu myös HTML-kielellä ja muissa muodoissa. Kirjat kirjoitettiin digitaaliseen muotoon vuoteen 1989 asti käsin, ennen kuvanlukijoiden ja tekstintunnistuksen kehitystä.
Etenkin tietokirjallisuutta on jaettu paljon PDF-muodossa. Adobe on lisännyt Acrobat -ohjelmaan myös ominaisuudet, joilla PDF-tiedostoja voidaan suojata ja estää niiden kopiointi ja tulostus. Uudemmat sähkökirjat julkaistaan usein ePub-muodossa.
Syksyllä 2004 Google ilmoitti Frankfurtin kirjamessuilla ryhtyvänsä kirjojen digitointiin. Google Books avattiin joulukuussa 2004. Sen kautta voi tehdä hakuja kirjojen sisällöstä, kuten Googlen hakukoneella aiemmin Webistä. Googlen hakukone näytti tuloksia myös tekijänoikeuden suojaamista teoksista ja viisi suurta kustantajaa haastoi pian Googlen oikeuteen tekijänoikeuksiensa rikkomisesta. Juttu sovittiin 2008. Vuonna 2010 Google ilmoitti perustavansa sähköisen kirjakaupan kilpailemaan Amazonin, Barnes & Noblen ja Applen kanssa.
Multimediateokset
1990-luvulla yleistyivät CD-levyltä toimivat suurteokset, kuten tietosanakirjat. CD-levy sisälsi usein itse teoksen ohella myös Windows-sovelluksen sisällön selaamiseen. Nämä mahdollisti CD-ROM-asemien yleistyminen 1990-luvun alussa ja vuoden 1991 Multimedia PC -määrittelyt. Tällaiset teokset jäivät melko lyhytaikaiseksi boomiksi. WSOY:n CD-Factaa julkaistiin CD-ROMilla 1994–2005 ja Microsoftin MSN Encartaa vuosina 1993–2009. CD-levyltä, ja myöhemmin DVD:ltä, toimivien teosten lopun syyksi on sanottu Internetin kasvanutta tarjontaa.
Tiedostomuodot
Vapaasti jaettavien ja tekijänoikeuksiltaan vanhentuneiden teosten teksti- ja HTML-muodon lisäksi sähkökirjoille on kehitetty eräitä erikoistuneita formaatteja.
Kaupallisten sähkökirjojen lukemiseen käytetään usein PDF-muotoisia tiedostoja. Niitä voi lukea esimerkiksi Adobe Reader ja Adobe Digital Editions -ohjelmilla, jotka ovat tehokkaita suojausominaisuuksiltaan. Ne myös säilyttävät kirjan muotoilun täsmälleen sellaisena, jollaiseksi se on asetettu – tietokoneesta ja käytettävistä ohjelmista riippumatta. Jonkin verran piratoituja kirjoja on jaettu Microsoftin .CHM-formaatissa (Microsoft Compiled HTML Help) ja sarjakuvia harrastajien CBR ja CBZ-muodoissa, jotka sisältävät skannattuja kuvia .RAR tai .ZIP-formaatissa.
International Digital Publishing Forum (IDPF) julkaisi 2007 avoimen EPUB-standardin sähkökirjojen levittämiseksi ja myymiseksi. Sen etuna on tekstin juoksevuus, jolla sisältö rivittyy usealle näyttökoolle.
Omakustanteet
Sähkökirjoja voi itse julkaista ilmaiseksi mm. seuraavilla tahoilla:
Amazon Kindle -lukulaitteelle tarkoitetun kirjan tulee laatia Microsoft Wordin doc- tai docx-formaatissa ja tallentaa htm- tai html (suodattu) -formaatissa.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1965
Vuoden 1965 Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut olivat kautta aikain neljännet jääpallon maailmanmestaruuskilpailut. Kisat järjestettiin ensimmäistä kertaa Neuvostoliitossa ja osallistuneita maita oli neljä; Neuvostoliitto, Norja, Ruotsi ja Suomi.
Sähkökirja
Omakustanteet
Lulu-kustantamossa kirjat julkaistaan ePub-formaatissa.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1965
Kisat muistetaan erityisesti suurista yleisömääristä, kuutta turnauksen ottelua seurasi yhteensä 116 000 katsojaa, ottelua kohden yleisökeskiarvo oli 19 333. Suurin yleisömäärä oli Sverdlovskissa pelatussa Neuvostoliiton ja Norjan välisessä ottelussa, katsojia oli 29 000. Moskovassa pelatussa viimeisessä ottelussa Neuvostoliitto-Ruotsi oli 12 000 katsojaa, mikä oli turnauksen pienin yleisömäärä.
Sähkökirja
Omakustanteet
Suomalainen Ellibs-verkkokauppa ottaa myyntiin ilman erillisiä kustannuksia PDF- ja ePub-muodoissa olevia kirjatiedostoja.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1965
Mestaruus ratkaistiin neljän joukkueen yksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti Neuvostoliiton joukkue jo neljännen kerran peräkkäin. Norja sijoittui Neuvostoliiton jälkeen hopealle. Hopeamitali on Norjan MM-kisahistorian ainoa, samaan saavutukseen maa ei ole myöhemmissä MM-kisoissa pystynyt. Pronssimitalien kohtalo oli erikoinen. Aluksi mitalit annettiin Suomelle perustuen keskinäisen ottelun lopputulokseen, jonka Suomi voittanut. Ruotsalaiset protestoivat kuitenkin pronssimitalien jakoa, sillä heillä oli parempi maaliero samalla pistemäärällä. Kansainvälinen jääpalloliitto muutti pronssimitalien saajaksi Ruotsin, tulkiten että maaliero on ratkaisevampi tekijä kuin keskinäinen ottelu.
Sähkökirja
Omakustanteet
Smashwords-kustantamossa hyväksytyt sähkökirjat kulkevat eri jakelupisteille kuten Apple iBookstore, Barnes & Noble, Sony Reader Store, Kobo, the Diesel eBook Store, Baker & Taylor's Blio ja Axis360. Smashwords hyväksyy ainoastaan MS Wordin *.doc-formaatissa olevat kirjat.
Yllä mainityissa kustannuspaikoissa julkaisija/tekijä määrittää itse kirjansa myyntihinnan. Tekijän osuus on 60–80 prosenttia myyntihinnasta.
Gutenberg-projekti hyväksyy ainoastaan ilmaisia julkaisuja. Tekstin tulee olla PDF-formaatissa.
Kirjoita itse -palvelun kautta kuka tahansa voi saada kirjansa Elisa Kirjassa myyntiin sähköisessä muodossa.
Vapaat sähkökirjat
Projekti Lönnrotissa, vuodesta 2005, digitoidaan suomalaisten kirjailijoiden suomen- ja ruotsinkielisiä teoksia sekä suomenkielistä käännöskirjallisuutta. Sinne tallennetaan tekijänoikeuksista vapaita kirjoja; kirjailijan kuolemasta on kulunut yli 70 vuotta. Kirjat on ladattavissa maksutta projektin sivulta helposti omalla koneella avautuvassa zip-muodossa. Kirjat löytyvät kirjailijan mukaan tai valmistumisjärjestyksessä. Julkaisuja maalis-huhtikuussa 2019 on noin 2000.
Projekti Lönnrot tekee yhteistyötä Project Gutenbergin kanssa, joka on vastaava kansainvälinen hanke. Lisärajoitteena ikärajoitteen lisäksi Project Gutenbergilla on, että teoksen pitää olla julkaistu ennen vuotta 1924. Eri kielialueilta viisi eniten Gutenbergille julkaisuja tehneet: 1. englanti 48 008, 2. ranska 2 956, 3. suomi 1 985 ; 4. saksa 1 736 ja 5. hollanti 797 kpl (21.3.2019). Latausmuotoja Gutenbergillä on useita: HTML, epub, Kindle, Plain txt, txt ja zip. Epub ja Kindle –teokset voidaan lähettää myös Dropboxiin, Google Driveen ja/tai OneDriveen. Maaliskuussa 2019 Project Gutenbergin teosten lukumäärä on yli 59 000.
Sähkökirja Suomessa
Ensimmäiset suomalaisten julkisten kirjastojen tarjoamat sähkökirjat lienevät olleet Helsingin kaupunginkirjastolla. Kirjakaapelin perustamisen yhteydessä vuonna 1994 sen Kaapelisolmu-palvelimelta oli ladattavissa Helsingin yliopiston ftp.funet.fi -palvelimelta kopioitu Kalevala, Tuva Korsströmin haastattelukirja Berättelsernas återkoms ja Osuuskunta Katto-Menyn tekemä sovitus Wam Katin Zagrebin päiväkirjasta. Funetissa oli tuolloin ladattavissa Kalevalan lisäksi myös Vänrikki Stoolin tarinat.
Myöhemmin Suomessa on julkaistu sähkökirjoina muun muassa Creative Commons -lisenssillä levittämisen sallivat Avoin Elämä ja Lueminut -kirjat. Gummerus julkaisi marraskuussa 2008 ensimmäisen sähkökirjansa, Tuomas Vimman Gourmet’n. Elisa Kirja on Elisa Oyj:n tuottama e-kirjojen ja äänikirjojen palvelu, ja sillä on tarjolla kaikkein laajin valikoima suomalaista kirjallisuutta sähköisessä muodossa. Elisa Kirja perustettiin vuonna 2010, ja sen tarjontaan kuuluu yli 9 000 teosta. Valikoimassa on myös runsaasti ilmaisia kirjallisuuden klassikkoja.
Sähköisten kirjojen lukulaitteet tulivat Suomessa myyntiin syksyllä 2010. Syyskuussa 2010 Akateeminen Kirjakauppa avasi Latauskauppa-nimisen palvelunsa, josta oli mahdollista hankkia sähkökirjoja ja lukulaitteita.
Alkuvuosina suomalaiset naiset lukivat sähköisiä kirjoja miehiä enemmän, mutta vuonna 2018 ero tasoittui kun etenkin alle 40-vuotiaat ja vähemmän koulutetut miehet löysivät e-kirjat.
Suomen suurimmat sähkökirjojen myyjät loppuvuonna 2018 olivat :
Aimo Karvonen
Aimo Jaakko Karvonen (13. kesäkuuta 1928 Saloinen – 11. joulukuuta 2016 Pudasjärvi) oli suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija. Hän julkaisi vuonna 1963 nimellä Sauli Kare tieteisromaanin Taistelu avaruusraketista Valistus-kustantamon Seikkailusarjassa.
Karvonen tuli ylioppilaaksi Raahen yhteislyseosta 1949 ja valmistui opettajaksi Oulun opettajakorkeakoulusta 1954 suorittaen erikoistumisen äidinkieleen ja historiaan Helsingin yliopistossa 1969–1970. Karvonen teki työuransa kansakoulunopettajana Pudasjärven Livon kylän koululla 1954–1988. Karvonen arvosti opettajuutta ja vaati, että hänen omassa kuolinilmoituksessaan mainitaan opettaja.
Karvonen oli aktiivisesti mukana politiikassa ja tuki entisen Livon koulun oppilaansa Eino Siuruaisen pääsyä eduskuntaan ja maaherraksi. Karvonen oli Pudasjärven kunnanvaltuustossa ja vaikutti siellä uuden koulun ja sillan rakentamiseen Livoon. Aimon aukio Livolla on nimetty hänen mukaansa. Karvonen myötävaikutti postin perustamiseen Iso–Syötteen matkailualueelle.
Karvosen vanhemmat olivat maanviljelijä Viktor Ferdinand Karvonen ja Aino Helena (o.s. Tervaluoto). Aimo Karvonen oli seitsenlapsisen perheen nuorin. Hänen puolisonsa oli Taimi (o.s. Illikainen; s. 1936). Vanhin Aimo Karvosen lapsista Ari Karvonen on Limingan Taidekoulun rehtori.
FS Gueydon (1899)
FS Gueydon oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Gueydon-luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1898. Alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1899 ja otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1903.
Palvelus
Palvelukseen oton jälkeen alus osallistui sotatoimiin Kauko-Idässä. Ensimmäisessä maailmansodassa alus partioi Karibialla ja Etelä-Amerikan rannikolla.
Vuonna 1923 alus oli huollettavana Brestissä. Alus muutettiin 1926 tykistön koululaivaksi ja se aloitti tehtävässä Brestissä vuotta myöhemmin korvaten tehtävää hoitaneen Pothuaun.
Saksan laivasto muutti aluksen 1943 harhautukseksi muistuttamaan Prinz Eugenia. Alus tuhoutui Brestin taisteluissa 1944.
David Bryan
David Bryan (synt. David Bryan Rashbaum, s. 7. helmikuuta 1962 Edison, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hän on rockyhtye Bon Jovin kosketinsoittaja ja yhtyeen perustajajäseniä. Bon Jovin jäsenenä Bryan on myynyt yli 130 miljoonaa levyä ja voittanut muun muassa Grammy-palkinnon vuonna 2007. Vuonna 2018 Bryan nimitettiin muun yhtyeen ohella Rock and Roll Hall of Fameen.
Kosketinsoitinten lisäksi Bryan on toiminut Bon Jovissa taustalaulajana ja lauluntekijänä. Tunnetuimpana hänen kirjoittamistaan Bon Jovin kappaleista voitaneen pitää vuoden 1992 power balladia ”In These Arms”, joka on yhtyeen tunnetuimpia lauluja ja konserttien vakituinen ohjelmanumero. Bryan soittaa Yamahan ja Steinway & Sonsin valmistamilla pianoilla ja kosketinsoittimilla.
Bon Jovin ohessa Bryan on levyttänyt kaksi sooloalbumia, On a Full Moon (1995) ja Lunar Eclipse (2000). Hän on säveltänyt elokuva- ja teatterimusiikkia, tunnetuimpana kolme Tony-palkintoa voittanut Broadway-musikaali Memphis sekä Outer Critics Circle Award -palkittu The Toxic Avenger. Bryan on myös soittanut ja osallistunut säveltämiseen yhtyetovereidensa Jon Bon Jovin ja Richie Samboran albumeilla. Hän on tunnettu aktiivisuudestaan hyväntekeväisyyden saralla toimivien järjestöjen ja kampanjoiden parissa.
Bryanilla on vuosien 1990–2004 avioliitostaan April McLeanin kanssa kolme lasta, kaksoset Gabrielle Luna ja Colton Moon Bryan sekä Tyger Lily Bryan. Hän on ollut vuodesta 2010 lähtien avioliitossa Lexi Quaas’n kanssa.
Lapsuus ja nuoruus
David Bryan Rashbaum syntyi 7. helmikuuta 1962 New Jerseyn osavaltiossa Edisonin kaupungissa. Hän sai lapsena juutalaisen kasvatuksen. Hänen isänsä Eddie Rashbaum oli soittanut nuoruudessaan trumpettia, ja rohkaisi poikaansa ansaitsemaan elantonsa musiikilla.
Bon Jovi
thumb|260px|right|Bryan konsertoimassa Bon Jovin kanssa [[Italiassa vuonna 2011.]] Jon Bon Jovi päätyi ”Runawayn” menestymisen myötä tekemään levytyssopimuksen Mercury Recordsin kanssa ja päätti kasata ympärilleen vakituisen yhtyeen. Bryan oli juuri tullut valituksi Juilliard Schooliin, kun Bon Jovi soitti hänelle ja kertoi tehneensä levytyssopimuksen. Opintopaikan hylkääminen oli hyvin vaikea ratkaisu, mutta Bryan päätti vastata myöntävästi ja liittyi kosketinsoittajaksi vielä alkutekijöissään olevaan yhtyeeseen. Kokoonpanon täydensivät basisti Alec John Such ja rumpali Tico Torres sekä hieman myöhemmin kitaristi Richie Sambora, ja yhtye otti käyttöönsä nimen Bon Jovi keulakuvansa taiteilijanimen mukaan.
Bon Jovin ensimmäinen, niin ikään nimeä Bon Jovi kantanut studioalbumi julkaistiin vuoden 1984 tammikuussa. Bryan kirjoitti albumille yhdessä Jon Bon Jovin kanssa kaksi kappaletta, ”Love Lies” ja ”Breakout”. Hänen soittamillaan kosketinsoitinosuuksilla oli albumilla keskeinen asema. Pian albumin julkaisemisen jälkeen Bryan lyhensi nimensä virallisesti David Bryaniksi, koska hän oli kyllästynyt korjauttamaan syntymänimessään Rashbaum esiintyneitä kirjoitusvirheitä virallisissa yhteyksissä. Bon Jovi -albumin tekijätiedoissa hänen nimensä on kuitenkin yhä ilmoitettu olevan David Rashbaum.
Bryan oli kirjoittamassa Bon Jovin toiselle albumille 7800° Fahrenheit kolmea kappaletta. Bryanin ja Jon Bon Jovin ”Only Lonely” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 54 ja Hot Mainstream Rock Tracks -listan sijalle 28. Bryan, Bon Jovi ja Sambora kirjoittivat niin ikään singleksi lohkaistun kappaleen ”The Hardest Part Is the Night”, sekä kappaleen ”To the Fire”. 7800° Fahrenheit saavutti ensimmäisenä Bon Jovi -albumina kultalevyn myyntirajan Yhdysvalloissa vuoden 1985 lokakuussa. thumb|left|240px|Bryan vuonna 2016. Bon Jovi teki läpimurtonsa vuonna 1986 albumilla Slippery When Wet. Neljännen albumin New Jersey sekä kahden mittavan maailmankiertueen johdosta Bon Jovista tuli eräs 1980-luvun suosituimmista rockyhtyeistä. Kaksi kaupallisesti menestynyttä albumia kiertueineen kuitenkin polttivat yhtyeen nopeasti loppuun, ja yhtyeen uran jatko oli epävarma sen jättäytyessä tauolle vuonna 1990. Ristiriitojen selvittäminen kuitenkin onnistui, ja Bon Jovi palasi vuonna 1992 albumin Keep the Faith myötä. Bryan kirjoitti albumille Jon Bon Jovin ja Richie Samboran kanssa hitiksi muodostuneen kappaleen ”In These Arms”, jota on pidetty eräänä albumin kohokohdista.
Bryan ei ole ”In These Armsin” jälkeen juurikaan kirjoittanut kappaleita Bon Jovin levytettäväksi. Vuoden 2004 ennen julkaisemattomia kappaleita ja b-puolia sisältävä box set -kokoelma 100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong sisältää kolme Bryanin kirjoittamaa kappaletta (”Love Ain’t Nothing But a Four Letter Word”, ”Borderline” ja ”The End”) sekä Bryanin laulaman kappaleen ”Memphis Lives in Me”, jonka hän kirjoitti alun perin Broadway-musikaaliaan Memphis varten yhdessä Joe DiPietron kanssa. Vuoden 2005 Have a Nice Day -albumilla on kuultavissa Bryanin ja Jon Bon Jovin kirjoittama kappale ”Last Cigarette”. Have a Nice Dayn kansainvälinen painos sisältää niin ikään Bryanin, Bon Jovin ja Richie Samboran kirjoittaman kappaleen ”Unbreakable”.
1990-luvun lopussa Bryan lähes menetti sormensa sirkkelin kanssa kotonaan sattuneen tapaturman vuoksi, ja hänen musiikonuransa oli hetkellisesti uhattuna. Hän ei loukkaantumisensa vuoksi osallistunut Bon Jovin kappaleen ”Real Life” levyttämiseen vuonna 1999. Bryanin oli kuntoutettava sormeaan fysioterapiassa vuoden ajan, kunnes kykeni jälleen soittamaan.
Tunnetuimpia Bryanin soittamia musiikkiosuuksia Bon Jovin tuotannossa ovat muun muassa kappaleen ”Bad Medicine” aloittava intro ja power balladin ”Always” piano-osuus. Hän on soittanut myös muun muassa harmonikkaa 100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong -box setillä julkaistussa kappaleessa ”Miss Fourth of July”, sekä toisinaan laulanut ”In These Armsin” yhtyeen konserteissa Jon Bon Jovin sijasta.
Sooloartistina
thumb|right|Bryan soittamassa [[Lontoon Hyde Parkissa Bon Jovin Because We Can Tour -kiertueen konsertissa vuonna 2013.]] Bryan kirjoitti ja levytti vuonna 1991 soundtrackin kauhuelokuvalle Musta maailma. Ensimmäisen varsinaisen sooloalbuminsa On a Full Moon hän julkaisi vuoden 1995 syyskuussa. Albumi esitteli monipuolisesti Bryanin pianotaituruutta ja oli saanut vaikutteita paitsi rockista, myös Bryanin ihailemasta klassisesta musiikista, Rick Wakemanin ja Keith Emersonin progressiivisesta tyylistä sekä jazzista. On a Full Moon sisältää 14 Bryanin itse kirjoittamaa instrumentaalikappaletta, sekä instrumentaaliversion hänen säveltämästään Bon Jovi -hitistä ”In These Arms”.
Vuonna 2000 Bryan julkaisi toisen sooloalbuminsa Lunar Eclipse. Albumi oli pitkälti hyvin samankaltainen kuin On a Full Moon, ja toi julki Bryanin klassisen taustan pianonsoittajana. Albumi sisältää 14 instrumentaalisävellystä, joista Bryan oli kirjoittanut muun muassa kappaleen ”I Can Love” osaksi Broadway-musikaaliaan Memphis. Hän myös debytoi albumilla ensimmäisen kerran laulajana levyttäen ja laulaen albumille pianovoittoisen version ”In These Armsista”. Lunar Eclipse keräsi positiivisia arvioita laadukkaista sävellyksistään sekä tavasta, jolla se yhdisteli niin klassista musiikkia, jazzia, rockia, bluesia, popmusiikkia kuin rhythm and bluesia ja valsseja.
Vuonna 1987 Bryan soitti kosketinsoittimia ja syntetisaattoria Cherin albumilla Cher, ja vuonna 1990 hän vieraili pianistina Sam Kinisonin albumilla Leader of the Banned. Bryan kirjoitti vuonna 1995 amerikkalaisen jazzlaulaja Curtis Stigersin albumille Time Was kappaleen ”This Time”. Yhdessä Richie Samboran, Tico Torresin ja Steve Van Zandtin kanssa hän levytti kappaleen ”The Time of Your Life” elokuvan Yhdeksän kuukautta soundtrackille. Bryan on soittanut vuonna 1991 Richie Samboran sooloalbumilla Stranger in This Town, jolle hän myös kirjoitti avausraidan ”Rest in Peace” sekä nimikkokappaleen ja singlen ”Stranger in This Town” yhdessä Samboran kanssa. Bryan myös soitti Samboran yhtyeessä Stranger in This Townia seuranneella lyhyehköllä Yhdysvaltain-kiertueella vuonna 1991. Hän kirjoitti Samboran kanssa kolme kappaletta myös tämän toiselle sooloalbumille Undiscovered Soul (1998). Vuonna 1997 hän vieraili Jon Bon Jovin albumilla Destination Anywhere.
Pianon ja koskettimien ohella Bryan on soittanut myös muita instrumentteja. 1990-luvulla hän vieraili soittamassa trumpettia Glenn Millerin orkesterissa soittaneen Ray Anthonyn kolmella eri albumilla: Swing Back to the 40’s (1991), In the Miller Mood (1992) ja In the Miller Mood 2 (1995). Vuonna 1997 hän soitti kitaraa roots reggae -laulaja Fred Locksin albumilla Black Star Liner.
Musikaalit
thumb|right|260px|Bryan tyypillisellä tavalla vastakkain pystytettyjen soittovälineidensä kanssa. Bryan aloitti musikaalien kirjoittamisen 2000-luvun taitteessa pian sen jälkeen, kun oli kuntouttanut sormensa takaisin soittokykyiseksi. Hän kirjoitti ensimmäisen musikaalinsa Memphis yhdessä Joe DiPietron kanssa, ja se sai ensiesityksensä vuonna 2002. Broadwaylla Memphis oli vuosina 2009–2012, ja se oli vuonna 2010 ehdolla kahdeksan eri Tony-palkinnon saajaksi voittaen neljä, muun muassa parhaan musikaalin ja parhaan alkuperäissävelmän Tonyn.
Toinen Bryanin ja DiPietron yhdessä kirjoittamista musikaaleista on rock-vaikutteinen Off Broadway -musikaali The Toxic Avenger, joka pohjautuu samannimiseen elokuvaan vuodelta 1984. The Toxic Avenger sai ensiesityksensä vuonna 2009, ja se on voittanut muun muassa Outer Critics Circle Award -palkinnon.
Bryan on kertonut työstävänsä tällä hetkellä DiPietron kanssa musikaalia Chasing The Song, joka on kertomus 1960-luvun alun amerikkalaisista lauluntekijöistä. Bryan on kuvannut Chasing The Songin olevan ”fiktiivinen tarina tosielämän Amerikasta.”
Vuoden 2019 maaliskuussa Bryanin ja DiPietron kirjoittama, Walesin prinsessa Dianan elämään pohjautuva musikaali Diana sai ensi-iltansa San Diegossa. Musikaalin on määrä saapua myös Broadwaylle, joskin sen ensi-ilta Broadwaylla viivästyi maaliskuulle 2020 suunnitellusta aikataulusta koronaviruspandemian vuoksi.
Yksityiselämä
Bryan avioitui high school -vuosien tyttöystävänsä April McLeanin kanssa 25. elokuuta 1990. Pari kuitenkin erosi vuonna 2004. Hänellä on liitostaan McLeanin kanssa kolme lasta: kaksoset Gabrielle Luna Bryan ja Colton Moon Bryan (s. 10. maaliskuuta 1994) sekä Tyger Lily Bryan (s. 28. huhtikuuta 2000). Bryan avioitui nykyisen vaimonsa Lexi Quaas’n kanssa 7. elokuuta 2010 New Jerseyn Colts Neckissä.
Vuoden 2020 maaliskuussa Bryan ilmoitti Instagram-tilillään sairastuneensa koronaviruksen aiheuttamaan covid-19-tautiin. Bryan oli sairastumisensa suhteen kuitenkin optimistinen ja kertoi julkaisussaan viettäneensä jo viikon karanteenissa sekä voineensa päivä päivältä paremmin.
Evert Kroon
Evert Gerrik Kroon (9. syyskuuta 1946 Hilversum – 2. huhtikuuta 2018 Hollandsche Rading) oli alankomaalainen vesipallomaalivahti ja olympiamitalisti.
Kroonia pidetään maansa historian parhaana vesipallomaalivahtina. Hän voitti Alankomaiden maajoukkueessa olympiapronssia Montréalissa 1976 ja edusti maata olympiatasolla myös Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972, joissa Alankomaat sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 1974 Kroonin edustama Alankomaat sijoittui EM-kilpailuissa neljänneksi. Kroon kuoli Hollandsche Radingissa 71-vuotiaana 2. huhtikuuta 2018.
Tappisolu
thumb|Tappisolutyyppien (S, M, L) normalisoidut herkkyyskäyrät valon eri aallonpituuksille. thumb|Tappisolun rakenne Tappisolut ovat silmän verkkokalvolla sijaitsevia valon aistimiseen erikoistuneita soluja. Silmän valoherkät solut on nimetty sauvasoluiksi ja tappisoluiksi, joista tappisoluilla on värihavainnoissa tärkeä osa.
Tappisoluissa on kussakin yhtä pigmenttiä, jonka mukaan solut ovat herkkiä eri aallonpituusalueille. Värierottelukyky perustuu solujen sisältämien pigmenttien energiatiloihin. Valon absorptio materiaaliin riippuu siitä kuinka hyvin sen fotonien energia vastaa materiaalin energiatilojen välisiä eroja. Pitkäaaltoisen (punaisen) valon fotonien energia on pienempi kuin lyhytaaltoisen (sinisen) valon energia ja siten solun pigmenttien kemiallinen koostumus vaikuttaa siihen, minkä väriselle valolle ne ovat herkkiä. Lyhyelle aallonpituudelle (sinistä lähellä oleville värisävyille) herkkiä tappisoluja on vähiten, keskipitkän alueen soluja 20-kertaisesti ja pitkään aallonpituusalueeseen keskittyneistä soluja noin 40-kertaisesti lyhyeen alueeseen erikoistuneiden solujen määrä.
Tappisolut ovat jakautuneet epäsäännöllisesti koko silmän takaosaan, mutta niitä on eniten foveaksi kutsutussa verkkokalvon keskiosassa. Ihmisen silmässä tappisoluja on 5–6 miljoonaa. Niiden halkaisija on 2–8 mikronia.
Väriaisti
Tappisolut aistivat valon aallonpituuden eivätkä ole niin valoherkkiä kuin sauvasolut. Tappisolut tarvitsevat suuremman energiamäärän kuin sauvasolut ja hämärässä värinäkö katoaa kokonaan.
Ihmisellä tappisoluja on yleensä kolmea eri tyyppiä, jotka ovat herkistyneet valon eri aallonpituuksille. Kukin tappisolu on herkkä tietyllä aallonpituusvälillä (punaiseksi kutsuttu solutyyppi on herkin oranssinkeltaisen valon aallonpituudella). Siniselle alueelle herkkää pigmenttiä sisältävät solut ovat herkimmillään valolle, jonka aallonpituus on noin 445 nm, eivätkä pysty havainnoimaan aallonpituudeltaan 520 nm ylittävää valoa. Kahta muuta pigmenttiä sisältävät solut pystyvät sen sijaan havainnoimaan kaikkia valon aallonpituuksia. Vihreiksi kutsuttujen solujen herkkyyshuippu on aallonpituuden 535 nm ja punaisiksi kutsuttujen, pitkään aallonpituusalueeseen keskittyneiden solujen 575 nm kohdalla.
Lasse Sakara
pienoiskuva|275px|Lasse Sakara [[Provinssirockissa 2013.]]
Lasse Tapio Sakara (s. 1980) on suomalainen kitaristi.
Sakara aloitti kitaransoiton 10-vuotiaana. Hän on opiskellut kitaransoittoa mm Keravan musiikkiopistossa ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian Pop/Jazz-musiikin pedagogiikkalinjalla.
Hän on soittanut monissa kokoonpanoissa (mm Oddarrang, Black Market, Samuli Edelmann).
Sakara on myös tehnyt paljon studio-, tv- (esimerkiksi Idols) ja teatterikeikkoja (mm Kutsumattomat vieraat). Häntä voi kuulla esimerkiksi levyillä: Oddarrang: Music Illustrated (jazz-Emma 2006), Jippu: Salaisuuksia, joita yksinäiset huutaa unissaan, Samuli Edelmann: Virret, Mikko Leppilampi: Mikko Leppilampi, Lasse Mårtenson Remix: Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa, Juha Tapio: Ohikiitävää, Husky Rescue: Country Falls, Essi Wuorela: (Valo).
Sakara on alun perin Keravalta kotoisin.
Hirvijärvi (Ähtäri)
Hirvijärvi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Aittolamminperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 92 hehtaaria, se on 1,7 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. #VIITTAUS! Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 914 900 kuutiometriä eli 0,0009 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,0 metriä ja suurin syvyys on 4,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Liesjärven valuma-alueeseen (35.484) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 171,2 metriä mpy.
Daniel Radcliffe
Daniel Jacob Radcliffe (s. 23. heinäkuuta 1989 Lontoo, Englanti ) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan Harry Potterina J. K. Rowlingin kirjoihin perustuvassa elokuvasarjassa. Hän näytteli kahdeksassa Potter-elokuvassa yhdessä Rupert Grintin ja Emma Watsonin kanssa. Radcliffe sai roolistaan maailmanlaajuista mainetta, palkintoja ja yli 30 miljoonaa puntaa.
Potterin lisäksi Radcliffe on näytellyt muun muassa elokuvissa The Woman in Black (2012), Kill Your Darlings (2013), Suuri puhallus 2 (2016) ja Horns (2013). Hän on esiintynyt myös teattereissa näytelmissä Equus (2007–2009), How to Succeed in Business Without Really Trying (2011–2012) ja The Cripple of Inishmaan (2013–2014).
Nuoruus
Radcliffe syntyi Lontoossa, Englannissa 23. heinäkuuta 1989. Hän on kirjallisuusagentti Alan Radcliffen ja roolittaja Marcia Greshamin ainoa lapsi. Hänen isänsä tulee työväenluokkaistaustaisesta protestanttisesta perheestä Pohjois-Irlannista. Hänen äitinsä on juutalainen, joka syntyi Etelä-Afrikassa ja varttui Essexissä. Radcliffen äidin perhe oli alun perin kotoisin Puolasta ja Venäjältä. Hänen vanhempansa ovat molemmat myös olleet nuoruudessaan näyttelijöitä.
Radcliffe ilmaisi ensi kerran halunsa näytellä ollessaan viisivuotias. Hän näytteli ensi kerran kymmenvuotiaana joulukuussa 1999 ilmestyneessä BBC:n kaksiosaisessa televisioelokuvassa David Copperfield, joka perustuu Charles Dickensin romaaniin. Radcliffe kävi kahta poikien yksityiskoulua. Koulunkäynnistä tuli hankalaa ensimmäisen Harry Potter -elokuvan jälkeen, kun muut oppilaat alkoivat kiusata häntä. Kun hänen näyttelijänuransa alkoi käydä aikaa vieväksi, Radcliffe jatkoi opiskeluaan kuvauspaikoilla käyvien opettajien avulla. Hän on myöntänyt, ettei ollut kovin hyvä koulussa, vaan koki koulutyön ”hyvin vaikeaksi”. Radcliffe sai parhaat arvosanat kolmesta aineesta ylioppilastutkinnossa vuonna 2006. Tästä huolimatta hän ei pyrkinyt jatkamaan opintojaan collegessa tai yliopistossa.
Ura
Vuonna 2000 tuottaja David Heymanin Harry Potter -elokuvahanke oli pulassa, sillä kuvauksien oli määrä alkaa kolmen kuukauden kuluttua, mutta sopivaa pääosanäyttelijää ei ollut löytynyt. Kun hän ja käsikirjoittaja Steve Kloves menivät eräänä iltana katsomaan yhdessä Kiviä taskussa -näytelmää, Heyman tapasi teatterissa tuttavansa Alan Radcliffen. Heyman kiinnitti huomiota tämän poikaan Danieliin ja oli näytelmän jälkeen aikeissa kysyä, haluaisiko tämä hakea Harryn rooliin, mutta perhe oli jo ehtinyt lähteä. Seuraavana päivänä Heyman soitti Alanille ja kysyi, olisiko Daniel mahdollisesti kiinnostunut roolista. Hän sai kuulla, että ohjaaja Chris Columbus oli jo nähnyt Radcliffen televisioelokuvassa David Copperfield ja kutsunut koekuvauksiin, mutta vanhemmat olivat silloin kieltäytyneet. Tällä kertaa he kuitenkin myöntyivät. Saman vuoden elokuussa, usean koe-esiintymisen jälkeen, Radcliffe valittiin Harryn rooliin. Myös kirjailija Rowling arvosti näyttelijävalintaa: "Nähtyäni Dan Radcliffen koekuvauksessa en olisi voinut kuvitella, että Chris Columbus olisi voinut löytää parempaa Harryä." Vuonna 2001 Radcliffe näytteli Harry Potteria elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi.
Radcliffe esiintyy myös kaikissa Harry Potter -sarjan myöhemmissä osissa: Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002), Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004), Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005), Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007), Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009), Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010) ja Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (2011). Elokuvat ovat tuottaneet huipputuloja joka puolella maailmaa.
thumb|180px|left|Emman, Danielin ja Rupertin jäljet Chinese Theatren edessä
Vuonna 2002 Radcliffe esiintyi West Endillä näytelmässä The Play What I Wrote, jonka ohjasi Kenneth Branagh. Vuonna 2006 hän esiintyi televisiosarjassa nimeltä Extras, jossa hänen roolihahmonsa oli parodia hänestä itsestään. December Boys -elokuvassa Radcliffe otti roolin, koska halusi esittää välillä sivuhenkilöä päähenkilön sijaan. Elokuva kuvattiin kuudessa viikossa, ja se julkaistiin Pohjois-Amerikassa 14. syyskuuta 2007. Seuraavaksi Radcliffe esiintyi 27. helmikuuta 2007 Peter Shafferin näytelmässä Equus ja esitti Alan Strang'ia, tallipoikaa, jolla on pakkomielle hevosiin. Rooli herätti jo ennen ensi-iltaansa suurta kiinnostusta medioissa, lähinnä koska hän esiintyi eräässä kohtauksessa alasti. Radcliffen esiintyminen sai paljon myönteistä palautetta, koska kriitikot vaikuttuivat hänen eläytymisestään. Näytelmän lipputulot tuottivat noin kaksi miljoonaa puntaa. Hänen viimeinen esiintymisensä Equus-näytelmässä oli 9. kesäkuuta 2007. Tuotanto muutti näytelmän Broadwaylle New Yorkiin, jossa sen ensi-ilta oli 25. syyskuuta 2008, ja Radcliffe oli jälleen Alan Strangin roolissa.
Kesän 2007 aikana Radcliffe kuvasi ITV:n draaman Poikani Jack, joka perustuu Rudyard Kiplingin runoon. Elokuvan ensi-ilta oli Isossa-Britanniassa Veteraanien päivänä ja Yhdysvalloissa 20. huhtikuuta 2008. Elokuvassa hän esittää Jack Kiplingiä, ensimmäisen maailmansodan aikaista sotilasta ja Rudyard Kiplingin poikaa. Radcliffe sanoi roolistaan: "Monelle minun ikäiselleni ihmiselle ensimmäinen maailmansota on vain historiaa. Mutta olen aina ollut kiinnostunut aiheesta ja mielestäni se on yhtä ajankohtainen kuin aina."
16 vuoden iässä Radcliffesta oli tullut nuorin ei-kuninkaallinen, jolla on ollut kuva Britain's National Portrait Galleryssä. 9. heinäkuuta 2007 Daniel ja hänen Harry Potter -vastanäyttelijänsä Rupert Grint ja Emma Watson jättivät käsiensä, jalkojensa ja taikasauvojensa jäljet Grauman's Chinese Theatren eteen Hollywoodissa. 28. joulukuuta 2007 New York Times kertoi, että Radcliffe esittää journalisti Dan Eldonia tulevassa elokuvassa Journalist. Eldonin äiti, Kathy, valitsi henkilökohtaisesti Radcliffen useiden näyttelijöiden joukosta.
Yksityiselämä
thumb|190px|[[Gary Oldman opetti Danielia soittamaan bassoa.]] Radcliffe kävi Sussex House School -nimistä poikakoulua ja City of London Schoolia. Hän ansaitsi A-arvosanan (vastaa Suomessa 10) kolmessa AS-tasossa vuonna 2006 mutta päätti sen jälkeen pitää taukoa opiskelusta.
Radcliffe on sanonut olevansa ateisti ja samalla myös "erittäin ylpeä juutalaisuudestaan". Hän soittaa bassokitaraa (häntä opetti Gary Oldman, joka näytteli Sirius Mustaa Harry Potter -elokuvissa) ja hän onkin punk- ja rockmusiikin ystävä; hän ihailee muun muassa Sex Pistolsia, Arctic Monkeysia ja Hard-Fia sekä Jack Penatea ja Kate Nashia. Hänen lempibändinsä on The Hold Steady. Hän on myös lontoolaisen jalkapallojoukkue Fulham FC:n kannattaja.