cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brendan Lemieux
NHL
Lemieux solmi 2015 vuoden kesällä kolmivuotisen tulokassopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Marraskuussa 2020 Lemieux teki New York Rangersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen jonka cap hit oli 1,55 miljoonaa dollaria. Maaliskuussa 2021 Rangers kauppasi Lemieuxin Los Angeles Kingsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon. Maaliskuussa 2023 Kings kauppasi Lemieuxin sekä 5. kierroksen varausvuoron (2024) Philadelphia Flyersiin. Vaihdossa Kings sai hyökkääjä Zack MacEwenin.
Heinäkuussa 2023 Lemieux teki vapaana agenttina Carolina Hurricanesin kanssa yhden vuoden ja 800 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Perhe
Lemieux on entisen NHL-laitahyökkääjä Claude Lemieuxin poika.
Setä Pitkäsääri
Setä Pitkäsääri (Daddy-Long-Legs) on Jean Websterin kirjeromaani vuodelta 1912. Siinä seurataan nuoren tytön Jerusha "Judy" Abbottin elämää collegevuosien ajan. Hän kirjoittaa kirjeet rikkaalle hyväntekijälleen, jota hän ei ole koskaan tavannut. Kirjan alkulehdellä on omistus "Sinulle" ("To You"). Webstr kirjoitti teoksen jatkoksi romaanin Dear Enemy, joka ilmestyi 1915 (Paras vihollinen, 1919, suom. Tyyni Haapanen-Tallgren).
Kirja on ollut aikoinaan nuorten tyttöjen suosikkiromaani mutta on aikojen kuluessa menettänyt merkitystään. Se kertoo sisukkaasta orpotytöstä, joka onnistuu saamaan collegekoulutuksen. Kirja on käännetty monille kielille, suomeksikin jo 1918.
Alkujaan Webster kirjoitti romaanin kaikenikäisten luettavaksi, mutta siitä on sittemmin tullut tyttökirja. Kirjoittaja murehti, kun jotkut kustantajat sijoittivat kirjan nuorisokirjojen joukkoon. Romaani on sovitettu myös Broadway-näytelmäksi. Siitä on tehty kolme elokuvaversiota, joista vuonna 1919 valmistuneessa mykkäelokuvassa pääosaa näytteli Mary Pickford, äänielokuvassa vuodelta 1931 Janet Gaynor, ja Leslie Caron oli pääosassa vuonna 1955 valmistuneessa musikaalielokuvassa, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Fred Astaire.
Webster osallistui aikansa yhteiskunnallisiin keskusteluihin ja suodatti niitä kirjoihinsa, niin että uusi sukupolvi saattoi osallistua samoihin keskusteluihin. Hän käsittelee teoksissaan naisten koulutusta ja äänioikeutta ja tuolloin kuumia puheenaiheita perinnöllisyyttä ja rotuhygieniaa.
Webster kääntyi yhä enemmän kannattamaan muun muassa ajatusta tiettyjen ryhmien pakollisesta sterilisaatiosta ja kehitysvammaisten eristämisestä, mutta hän ei kuitenkaan edustanut jyrkimpiä näkemyksiä.
Suomennoksen eri painoksia julkaistiin Riksin sarjassa, W.S.O.Y:n koululaiskirjastossa (n:o 43), 10 markan sarjassa, 100 mk:n -sarjassa ja Nuorten toivekirjastossa.
Sambian kansallinen kirjastopalvelu
Sambian kansallinen kirjastopalvelu on Sambian pääkaupungissa Lusakassä toimiva kansalliskirjasto. Kansalliskirjaston johtavana kirjastonhoitajana toimi Robinson K. Bwato (10/2017).
Vuonna 2013 kansalliskirjaston kokoelmissa oli noin 500 000 teosta.
Vuonna 2015 Sambian aikuisväestöstä oli lukutaitoisia YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan 63,4 prosenttia.
The xx
The xx on Lontoossa vuonna 2005 perustettu indie pop -yhtye. Se julkaisi debyyttialbuminsa xx elokuussa 2009. Yhtye voitti Mercury Prize -palkinnon syyskuussa 2010.
Yhtyeen jäsenet ovat Romy Madley Croft, Oliver Sim sekä Jamie Smith. Kitaristi/kosketinsoittaja Baria Qureshin varmistettiin jättävän yhtyeen 11. marraskuuta 2009. The xx jatkoi toimintaansa kolmijäsenisenä.
Suomessa esikoisalbumi nousi virallisella listalla kymmenennelle sijalle viikolla 33/2010. Yhtyeen toinen albumi ilmestyi syyskuussa 2012.
Lesbous erotiikassa
thumb|200px|Lesboerotiikkaa kuvaava taideteos (Jupiter ja Callisto (1744), [[François Boucher)]]
Lesbous erotiikassa tarkoittaa naisten välisen seksuaalisen kanssakäymisen kuvallista tai sanallista esittämistä.
Lesboporno on suunnattu lähes aina heteroseksuaalisille miehille. Tutkimusten mukaan useimmat miehet pitävät naisten välisen seksin kuvaamista heteroseksiä kuvaavaa pornografiaa kiihottavampana.
Anthony Raftery
Anthony Raftery, Antoine Ó Raifteiri, Antaine Raiftearaí eli Antaine Ó Reachtubhra [n. 1784 – lokakuu–joulukuu 1835) oli irlantilainen iirinkielinen kansanrunoilija.
Raftery syntyi Cill Liadáinissa (engl. Killedan) Mayon kreivikunnassa ja sairastui lapsena isoonrokkoon, johon kuoli perheen yhdeksästä lapsesta kahdeksan ja Anthony sokeutui. Hän hankki elannon kerjäämällä ruokaa laulamalla, mutta sokeana hän eli elämänsä suuressa köyhyydessä ja kurjuudessa Mayon ja Galwayn kreivikuntia kierrellen. Hänellä oli jonkin aikaa vaimo tai tyttöystävä nimeltä Siobhán, jonka kanssa hän sai pojan ja tyttären. Pojasta tuli viulunsoittaja sirkukseen.
Raftery kuoli vuonna 1834. Vanhoilla päivillään hän ehti kuulla Daniel O'Connellin kampanjasta irlantilaisten katolisten oikeuksien puolesta, ja hän sanoitti O'Connellin kannattajille taistelulauluja. Kun irlantilainen älymystö vuonna 1900 heräsi arvostamaan maansa vanhaa kulttuuria, Rafteryn oletetulle haudalle pystytettiin Augusta Gregoryn aloitteesta muistomerkki.
Rafteryn runoja ja lauluja on säilynyt viitisenkymmentä. Iirinkieliset yhtyeet esittävät niitä Irlannissa edelleen. Tunnetuimpia ovat "Eanach Dhúin", valituslaulu nuorten hengen vaatineen veneonnettomuuden johdosta, ja "Na Buachaillí Bána", jonka Raftery kirjoitti taistelulauluksi maaseudulla vaikuttaneelle niin sanottujen Valkoisten poikien (engl. Whiteboys, iiriksi Buachaillí Bána) katoliselle salaseuralle. Huomattava osa Rafteryn runoista on kuitenkin sidoksissa aikansa politiikkaan eikä uuvuttavan protestantti- ja englantilaisvastaisuutensa vuoksi oikein sovellu nykyaikana esitettäväksi.
Siina Rinne
Siina Rinne eli Momman Siina (oik. Josefiina Eufrosyne ”Siina” Savijoki, 19. lokakuuta 1859 Huittinen – 15. huhtikuuta 1940 Huittinen) oli suomalainen kankuri ja runoilija. Hänet tunnetaan 40 vuoden aikana kutomistaan kankaista sekä lukuisista erilaisista virkkaus- ja kudonnaistöitä, kuten esimerkiksi ryijyistä, villahameista ja myssyistä. Momman Siinan tuotantoa on muun muassa Kansallismuseon sekä Huittisten museon kokoelmissa.
Elämä
Momman Siina kirjoitti myös runoja, joita hän sisällytti valmistamiinsa tekstiileihin. Niitä ei tosin ole juurikaan säilynyt, koska Siina poltti välillä runovihkojaan liian maallistumisen pelossa. Valmistamiinsa kankaisiin hän kirjaili usein eksoottisia eläimiä, kuten virtahepoja, krokotiileja ja kameleita. Niiden kuvia Siina oli ilmeisesti tavannut kirjoissa, joita hän pääsi lukemaan kiertäesään kankurina varakkaiden perheiden taloissa. Hänen tiedetään kuvanneen tekstiileissään myös auton jo ennen kuin sellaisia oli Siinan kotiseudulla tai edes Suomessa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Siinan omista hiuksistaan kutoma hame, jota hän teki peräti 16 vuoden ajan. Nykyään se on Helsingissä Kansallismuseon kokoelmissa, kuten myös virkattu peite, johon sisältyy runovihko. Vuonna 1886 valmistuneessa peitteessä on mielikuvituksellisia kuvioita, jotka kaikki on selitetty 141-säkeisessä runovihkossa. Kuviot symbolisoivat muun muassa Raamatun tapahtumia sekä erilaisia eläimiä, kuten jääkarhuja, käärmeitä ja elefantteja.
Adenosiinidifosfaatti
ADP eli adenosiinidifosfaatti on runsasenergiainen yhdiste, josta muodostuu adenosiinitrifosfaattia eli ATP:tä kun siihen lisätään entsymaattisesti fosfaattiryhmä.
Adenosiinidifosfaatin kemiallinen kaava on C10H15N5O10P2, moolimassa 427,201 g/mol ja CAS-numero 58-64-0.
Memfites
Memfites, egyptiläisittäin Inbu-hedj , oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen ensimmäinen nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Valkea muuri”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Inebu-hedju, In(e)bu-hedj ja Aneb-Hetch. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L01.
Maantiede
Memfiteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen ensimmäinen eli eteläisin nomos Niilin yläjuoksulta laskien ja sijaitsi Ylä-Egyptin vastaisella rajalla. Se luettiin joskus kuuluvaksi erilliseen Keski-Egyptiin eli Heptanomiihin Ylä-Egyptin pohjoisosan ohella. Nomoksen alue ulottui Afroditopoliista Memfiiseen noin 45 kilometrin matkan Niilin vartta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsivat Ylä-Egyptin Arsinoiteen nomos (U21) ja Afroditopoliteen nomos (U22) ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin lännestä itään Letopoliteen nomos (U2), Athribiteen nomos (U10) ja Heliopoliteen nomos (U13).
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Memfis eli egyptiläisittäin Inebhedj/Mennefer (nyk. Mit Rahina). Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu aruraa (auranalaa) eli noin 281 neliökilometriä.
Historia
Memfiteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L01, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Memfis toimi välillä koko Egyptin pääkaupunkina ja faaraoiden asuinpaikkana. Se samoin kuin koko Memfiteen nomos nousi kukoistukseen Theban taannuttua valtakunnan keskuksena, ja taantui vuorostaan Aleksandrian noustua.
Nomos tunnetaan Ptolemaios II Filadelfoksen aikaisesta tuloverotusta käsittelevästä papyruksesta (Papyrus Revenue Laws, Rev. pap.). Antiikin ajan kirjailijoista nomoksen mainitsevat Strabon, Plinius vanhempi ja Klaudios Ptolemaios. Se tunnetaan myös nomoksen lyömistä roomalaisaikaisista rahoista.
Nomoksen pääjumalia olivat Ptah, tämän kumppani Sekhmet, heidän lapsensa Nefertem sekä Hathor. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy ”Horus Inebhedjin edessä”.
Kaijanlampi (järvi Jyväskylässä)
Kaijanlampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Keljonkankaan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen läpi virtaa Keljonpuro, joka laskee Myllylammen läpi Päijänteeseen. Lammen vedenpinnan korkeus on 140,7 metriä mpy.
Outolintu (romaani)
Outolintu on yhdysvaltalaisen nuortenkirjailijan Veronica Rothin vuonna 2011 julkaistu debyyttiromaani ja samannimisen trilogian aloitusosa. Sen on suomentanut Outi Järvinen. Kirjasta tehty elokuva Divergent – Outolintu tuli ensi-iltaan vuonna 2014.
Juoni
Kirja kertoo 16-vuotiaan Beatrice Priorin elämästä tulevaisuuden maailmassa, jossa ihmiset on jaettu ominaisuuksiensa mukaan viiteen eri osastoon: Vaatimattomat, Terävät, Rehdit, Sopuisat ja Uskaliaat. Beatrice saa luokittelutestissä monimutkaisen tuloksen, jolloin hänet määritellään Outolinnuksi eli Divergentiksi. Valintaseremoniassa hän jättää kotipaikkansa Vaatimattoman, ja lähtee kouluttautumaan Uskaliaiden päämajaan, vaihtaen samalla nimensä Trisiksi. Uskaliaassa hän kuitenkin tapaa salaperäisen ohjaajan nimeltään Neljä, joka myöhemmin paljastuu entiseksi Vaatimattoman jäseneksi. Tris joutuu vaikeuksiin luokittelutestinsä tuloksen vuoksi Uskaliaan johtajan Ericin toimesta. Hän saa selville Terävän johtajan liittoutuneen Ericin kanssa, ja näiden suunnittelevan kaikkien muiden orjuuttamista armeijaksi, joka tottelee vain heitä, jotta he saisivat Vaatimattoman tuhottua. Syttyy sota, jossa ainoastaan Divergentit ja orjuuttamissuunnitelmassa mukana olleet pystyvät käyttämään omia aivojaan.
Anders Ångström (fyysikko)
Anders Jonas Ångström (13. elokuuta 1814 – 21. kesäkuuta 1874 Uppsala) oli ruotsalainen tähtitieteilijä ja fyysikko sekä yksi spektroskopian perustajista. Vuonna 1862 hän löysi spektroskooppisin menetelmin vetyä Auringosta. Vuonna 1867 Ångströmin julkaisema Recherches sur le spectre solaire on yksi alan perusteoksista. Hän toimi professorina Uppsalassa vuodesta 1858. Ångströmin mukaan on nimetty SI-järjestelmän ulkopuolinen pituuden mittayksikkö ångström.
Elämä
Ångström valmistui vuonna 1839 Uppsalan yliopistosta ja samana vuonna hänestä tuli yliopiston fysiikan dosentti. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi työskentelemään Tukholman observatorioon, jossa hän sai käytännön kokemusta tähtitieteellisestä työstä ja jo seuraavana vuonna hän johti Uppsalan tähtitieteellistä observatoriota.
Ångström seurasi Adolf Ferdinand Svanbergiä Uppsalan yliopiston fysiikan professorina. Ångström alkoi tutkia vuodesta 1861 eteenpäin spektroskopiaa ja mittasi vedyn neljän tunnetun spektriviivan tarkat aallonpituudet. Kaksi vuotta myöhemmin Ångström löysi ensimmäisenä Auringosta vetyä. Robert Thalénin ja Ångströmin vuonna 1868 laatima Auringon spektriviivojen luettelo, Recherches sur le spectre solaire, on spektroskopian perusteoksia. Luettelo sisältää tiedot yli 1200:sta spektriviivasta. Ångström huomasi metrin olevan liian suuri yksikkö ilmoittamaan spektriviivojen aallonpituuksia, joten hän päätti merkitä pituudet metrin kymmenesmiljardisosilla. Tätä mittayksikköä alettiin kutsua ångströmiksi. Ångström tutki ensimmäisenä myös revontulien spektriä vuonna 1867, ja löysi ominaisen kirkkaan viivan keltavihreällä alueella. Hän erehtyi kuitenkin luulemaan, että sama viiva olisi havaittavissa eläinratavalossa.
Jokirinteen oppimiskeskus
Jokirinteen oppimiskeskus on Kirkkonummella keväällä 2021 valmistunut peruskoulu noin 1340 oppilaalle. Koulun muodostivat Kirkkoharjun koulu ja Finnsbackan päiväkoti. Koulu tarjoaa painotusta musiikissa, liikunnassa, ruotsissa ja matemaattis-luonnontieteellisissä aineissa. Koulun tilat ovat iltaisin sekä kanslaisopiston ja musiikkiopiston että paikallisten seurojen käytössä. Koulun piha-alueella on paljon erilaisia liikuntamahdollisuuksia kuten tekonurmi, pallopelit sekä lähiliikuntapaikka ja leikkipaikat. Kävelymatkan etäisyydellä on uimahalli, jäähalli ja keskusurheilupuisto.
LUMA-painotus
Jokirinteen koulussa luokilla 7-9 voi opiskella painotetusti matematiikkaa ja luonnontieteitä. LUMA-luokalle päästäkseen oppilaiden tulee päästä läpi pääsykokeesta. Luokalle valitaan 24 parhaiten kokeessa pärjännyttä.
Kielikylpyopetus
Suomenkielisille lapsille tarkoitettu mahdollisuus ruotsinkieliselle opetukselle.
Musiikki-painotus
Jokirinteen koulussa pystyy opiskella painotetusti musiikkia luokilla 3-9.
Sterlibaševon piiri
200px|right|thumb|Piiri [[Baškortostanin kartalla]] Sterlibaševon piiri on paikallinen itsehallintoalue Baškortostanin eteläosassa. Piirin hallinnollinen keskus on Sterlibaševon kylä, joka sijaitsee 182 kilometriä pääkaupungista Ufasta etelään. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa (kyläneuvostoaluetta). Se on perustettu vuonna 1930.
Sterlibaševon piirin pinta-ala on 1 609 km². Piirin asukasluku on noin 22 000 ja asukastiheys 13,5 asukasta/km². Suurimmat etniset ryhmät ovat tataarit, baškiirit ja tšuvassit.
Carteretin piirikunta
Carteretin piirikunta on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 67 686 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Beaufortin kunta ja suurin kaupunki on Morehead City. Piirikunta on perustettu vuonna 1722.
Haihtuva muisti
Haihtuva muisti on tietokoneen muistia, joka kadottaa sisältönsä virran katketessa. Vastakohtana haihtumaton muisti ei kadota sisältöä virran katketessa. Tietokoneen primäärimuisti eli keskusmuisti on haihtuvaa muistia.
Rakenteellisesti yleisimpiä haihtuvia muisteja ovat dynaamiset RAM-muistit eli DRAM-muistit. Näissä muisteissa tieto on talletettu kondensaattoreihin, joita pitää virkistää säännöllisesti tiedon säilyttämiseksi ja aina lukuoperaation jälkeen. Ensimmäisten DRAM-muistien virkistämisestä huolehti suoritin, mutta nykyisissä muisteissa virkistäminen on rakennettu muistiin. DRAM-muisti vie suhteellisen vähän piipinta-alaa mikropiirillä, joten muisti on edullista.
Historia
Varhaisissa tietokoneissa on käytetty elektroniputkia, Williams-putkia (ks. Manchester Mark I), ferriittirengasmuistia ja muita menetelmiä ennen puolijohdemuistin yleistymistä. Näistä ferriittirengasmuisti ei ole haihtuva vaan säilyttää tilansa virrattomanakin.
Monsieur Bertinin muotokuva
Monsieur Bertinin muotokuva on Jean Auguste Dominique Ingresin vuonna 1832 tekemä öljyvärityö kankaalle. Se kuvaa Louis-François Bertiniä, ranskalaista kirjailijaa, taiteen keräilijää ja rojalismia kannattavan Journal des debatsin johtajaa. Ingres sai muotokuvan valmiiksi ensimmäisen menestyskautensa aikana; saavutettuaan tunnustusta historiallisten aiheiden maalaajana hän hyväksyi muotokuvatilauksia vastahakoisesti pitäen niitä huomionviejänä tärkeämmistä teoksista. Bertin oli Ranskan ylemmän keskiluokan poliittisesti aktiivinen jäsen ja ystävä
Ingresin muotokuva Bertinistä oli arvostelu- ja yleisömenestys, mutta muotokuvattava oli yksityinen henkilö. Nykyään taidekriitikot pitävät sitä Ingresin hienoimpana miesmuotokuvana
Apologia
Apologia eli puolustuspuhe tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Kännykkätelevisio
thumb|250px|[[Nokia 7710 älypuhelin]] Kännykkätelevisio on kolmannen sukupolven puhelin johon on joko sisäänrakennettu tai lisälaitteen avulla tehty mahdolliseksi ottaa vastaan ohjelmavirtaa/televisio-ohjelmia. Kännykkätelevisiotekniikoita on useita. Euroopan mobiilitelevisiostandardiksi on valittu DVB-H, joka on kehitetty varta vasten mobiililaitteiden tarpeet huomioon ottaen.
Luettelo Flanderin kreiveistä
Flanderin kreivit hallitsivat kreivikuntaansa 800-luvulta 1300-luvulle, jolloin seurasi lähes sata vuotta kestänyt Valois–sukuisten Burgundin herttuoiden kausi, kunnes maat liitettiin Habsburgien dynastian maihin,
Kännykkätelevisio
Historiaa
Vuonna 2003 NEC kehitti ensimmäisen prototyypin matkapuhelimesta, jolla voidaan vastaanottaa maanpäällisiä digitaalitelevisiolähetyksiä. Toisen prototyypin kännykkätelevisiosta, jolla voidaan paitsi vastaanottaa televisiosignaalia, myös tallentaa sitä jopa puolen tunnin ajan, esitteli japanilainen Sanyo vuonna 2003; prototyypissä vastaanotettiin maanpäällistä digitelevisiosignaalia CDMA2000-verkossa.
Luettelo Flanderin kreiveistä
Ensimmäinen kreivisuku
thumb|right|300px|Flanderin kreivin vaakuna.
Apologia
Απολογία
Kännykkätelevisio
Historiaa
Ensimmäinen IP Datacast –mobiilivastaanotin oli Nokia Streamer. Laite kiinnitettiin akun tapaan Nokian 7700-malliin. Nokia Streamer ei tullut lainkaan myyntiin vaan se jäi testilaitteeksi. Sitä kuitenkin testattiin mm. 20 käyttäjän voimin kesällä 2004 BMCO:n Friendly user -testissä. Myyntiin tuleva malli tulee olemaan Streamer SU-22 joka sijoitetaan Nokian 7710-älypuhelimeen.
Luettelo Flanderin kreiveistä
Burgundin Valois-dynastia
thumb|right|300px|Valois-sukuisten Flanderin kreivin vaakuna.
1384–1405 : Margareeta III, syntyisin Marguerite de Dampierre, kutsumanimeltään Margareeta de Mâles (v. 1350–1405) Hän oli jo 11-vuotiaana jäänyt leskeksi Burgundin herttuakunnan perillisestä herttua Filip I = Philippe de Rouvresista, joka oli Burgundin prinssin Philippen poika. Marguerite oli Louis II Miehekkään tytär ja hallitsi mm. seuraavia maakunti perintömainaan: Flanderin kreivitär (1383–1405), Neversin kreivitär ja Rethelin kreivitär. Hän avioitui kahdesti:
Tämän jälkeen Flanderin perimys siirtyi Habsburgien dynastialle.
Habsburgit, Espanjan kuninkaat
Tästä alkaen Flanderi ym seurasi Espanjan kruunun periytymistä vuoteen 1700, mutta hallitsijat asuivat Madridissa.
Itä-Suomen huoltorykmentti
Itä-Suomen huoltorykmentti (lyhenne ISHR) toimi vuosina 2008–2014 Puolustusvoimiin kuuluvan Maavoimien materiaalilaitoksen toimialueensa huollon järjestelyistä vastaava joukko-osastona.
Se perustettiin vuoden 2008 alussa. Samassa yhteydessä lakkautettiin nykymuodoissaan Kuopion asevarikko (KuoAseV), Lievestuoreen varikko (LieV, entinen Asevarikko 4) ja Toivakan asevarikko (ToiAseV, entinen Asevarikko 2).
Joukko-osaston palveluksessa työskenteli eri puolilla Suomea noin 200 henkilöä.
Organisaatio
Rykmentin esikunta sijaitsi pääosin Kouvolassa ns. Kasarmimäellä. Sen järjestelmäosastoon kuulunut järjestelmäsektori sijaitsi kuitenkin Lievestuoreella.
Loput osat rykmenttiä muodosti Itä-Suomen huoltorykmentin varasto-osasto, johon kuuluivat
Liperin Ylämyllyllä, Ilomantsin Hiienvaarassa, Nurmeksen Sotinpurolla ja Pielaveden Koivujärvellä sijaitsevat varastoalueet muodostivat yhdessä Kuopion Varikon, joka muodostettiin vuoden 2008 alussa. Näistä varaston suunnittelu Koivujärvelle aloitettiin Uudenkylän asevarikon räjähdettyä Nastolassa 1965, maankäyttöoikeus saatiin 1966, ja varastointi aloitettiin 14. elokuuta 1967. Se toimi Kuopion Asevarikon aikana varikon alaisuudessa. Organisaatiomuutosten myötä nuo neljä yksikköä toimivat suoraan Varasto-osaston (VAROS/ISHR) alaisuudessa.
Perinteet
Itä-Suomen huoltorykmentti vaali Kuopion asevarikon, Lievestuoreen varikon ja Toivakan asevarikon perinteitä sekä vuonna 2003 lakkautettujen Iisalmen asevarikon, Suojeluvarikon ja Oriveden asevarikon perinteitä.
Huoltorykmentin vuosipäivä oli 16. joulukuuta, ja sen kunniamarssina oli Toivo Kuulan säveltämä "Vapaa Kansa".
Joukko-osastolippuna oli kielekkeinen valtiolippu.
Nykyhetket
Huoltorykmentin seuraajaksi perustettiin Puolustusvoimien Logistiikkalaitoksen alainen Kouvolan Logistiikkarykmentti 1.
Luettelo Sommen kunnista
Tämä on luettelo Sommen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 783 kuntaa.
(CAA) Amiens Métropolen communauté d'agglomération, luotu vuonna 2000.
Sabino
Sabino on hevosten kirjavuuden muoto, joka vaikuttaa karvan ja ihon väriin. Hyvin laaja epäsäännöllisten kuvioiden kirjo hyväksytään sabinoiksi. Termin tiukimmassa merkityksessä "sabino" viittaa Sabino1-geenin (SB1) tuottamiin kuvioihin. SB1-geenille on kehitetty DNA-testi. Jotkin hevosalan ihmiset kuitenkin kutsuvat mitä tahansa SB1-tyyppiä muistuttavaa kuviota "sabinoksi" jopa silloin, kun testi on osoittanut, ettei yksilö kanna geeniä. Termin käyttö muille kuin SB1-geenin aiheuttamille "sabinokuvioille" roduissa, joissa SB1-geeni ilmeisesti ei esiinny, on kiivaan väittelyn aihe sekä tutkijoille että hevosten kasvattajille.
Sabinokuvion piirteitä ovat sekakarva valkoisten merkkien reunoilla, valkoiset läikät vatsan alueella, epäsäännölliset pään merkit ja erityisesti valkoisen leviäminen silmien ympärille tai alaleukaan, sukkien ulottuminen etupolvien tai kintereiden yli ja "roiske"- tai "pitsikuviot" missä tahansa vartalolla mutta erityisesti vatsalla. Joillakin sabinoilla on päistärikkömäistä kuviointia osassa runkoa, erityisesti kyljillä ja kupeilla. Joillakin sabinoilla on yksi tai kaksi tummaa jalkaa, mutta useimmilla kaikissa neljässä jalassa on sukat. Sekä sinisiä herasilmiä että ruskeita silmiä esiintyy. Äärimmillään SB1-geeni voi homotsygoottina tuottaa melkein täysin valkoisen värin, johon liittyy pigmentitön tai vain osittain pigmentoitunut iho. Joidenkin sabinogeenin muotojen arvellaan olevan yleisin syy yksiväristen hevosten laajoihin valkoisiin merkkeihin päässä ja jaloissa. Sabinon laajimmat määritelmät luokittelevat sabinoiksi jopa sellaiset hevoset, joilla on vain hieman valkoista leuassa tai alahuulessa.
Vaikka Sabino 1 -geeni voi tuottaa täysin valkoisia hevosia, mikään sabinokirjavuuden muoto ei liity Lethal White -syndroomaan.
Sabino1-geeni
thumb|Klassiset sabinomerkit: valkoisia laikkuja vatsassa, kintereen ylittävät sukat, valkoista leuassa ja leveä valkoinen pään merkki. Vuonna 2005 Kentuckyn yliopiston tutkijat löysivät Sabino1-geenin. Sabino1-geeniä ja siihen liittyvää kuviointia esiintyy muiden muassa miniatyyrihevosilla, quarterhevosilla, paint-hevosilla, tennesseenwalkereilla, missourinfoxtrottereilla, mustangeilla ja aztecahevosilla On huomattavaa, että Sabino1-geeni puuttuu muun muassa arabianhevosilta, englannintäysiverisiltä, shirehevosilta ja clydesdalanhevosilta. Näiden ja muiden rotujen sabinonkaltaisten kuvioiden arvellaan johtuvan monista eri geeneistä. Tutkijat nimesivätkin löytämänsä alleelin "Sabino1":ksi, koska odottivat löytävänsä geenit, jotka voitaisiin nimetä vastaavasti "Sabino2":ksi, "Sabino3":ksi ja niin edelleen.
Vaikka Sabino1-geeni voi tuottaa täysvalkoisia hevosia, eivät Sabino 1 -tyypin kirjavuus tai muut sabinotyypit liity Lethal white -syndroomaan. Lethal white -syndroomaa sairastavat varsat syntyvät kokovalkoisina tai melkein valkoisina, mutta niillä on epämuodostunut suolisto ja ne kuolevat poikkeuksetta kolmen vuorokauden sisällä syntymästä. Lethal white -kantajat voidaan tunnistaa DNA-testillä.
Sabino1-kuvio
Heterotsygootisti SB1-geeniä kantavilla hevosilla on selkeä valkoinen kuviointi. Pigmentöitymätön valkoinen karva kasvaa pigmentittömästä vaaleanpunaisesta ihosta. Sabino1-kuvioon kuuluu yleensä epäsäännöllisiä ja epätarkkarajaisia valkoisia läikkiä päässä ja jaloissa. Näiden läikkien lisäksi kuvioon yhdistyvät usein myös valkoiset läikät vatsalla. Rungon kuvioiden reunojen sekakarvaisuus on myös tyypillinen Sabino1-tyypin piirre erityisesti heterotsygoottikantajilla.
Sabino1-tyypin hevosilla on tyypillisesti vähintään kaksi korkeaa sukkaa ja valkoisia läikkiä tai sekakarvaa vatsassa tai kupeilla, ja kuvioiden reunat ovat epätasaiset. Lievä Sabino1-kuvio on usein vaikea erottaa tavallisista merkeistä; fenotyypit ovat samanlaiset. Herasilmät eivät liity Sabino1-tyypin kirjavuuteen, mutta tyypin hevosella voi olla herasilmät erillisen geenin vaikutuksesta.
Sabinovalkoisuus
thumb|Sabinovalkoinen [[paso fino: pohjaväriä on vain hieman silmän ympärillä, turvassa ja korvissa.]] Homotsygootisti SB1-geeniä kantavat hevosilla on tyypillisesti vähintään 90-prosenttisesti vaaleanpunainen iho ja syntymästä asti valkoinen karva. Silmät ovat yleensä tummat. "Sabinovalkoisuus" terminä erottaa homotsygootit Sabino1-tyypin hevoset dominanttivalkoisista hevosista, joille jo yksi "valkoisuusgeeni" tuottaa valkoisen värin. Dominanttivalkoisia ja sabinovalkoisia hevosia voi olla täysin mahdotonta erottaa toisistaan ilman DNA-testiä.
Kaikki valkoiset hevoset eivät ole sabinovalkoisia tai dominanttivalkoisia. Muiden kirjavuustyyppien (kuten tobianon ja frame overon) yhdistelmät voivat tuottaa erittäin valkovoittoisia hevosia. Valkovoikot hevoset muistuttavat suurin piirtein sabinovalkoisia, mutta niillä on siniset herasilmät, vaaleanpunainen iho ja valkoisen sijaan kermanvaalea karva. Kimo hevonen voi olla aikuisena täysvalkoinen, mutta kimolla on tumma iho ja tumma varsaväri, ellei se kanna kimogeenin lisäksi myös jotain vaalentavasti vaikuttavaa, dominanttivalkoisuutta tai sabinoutta aiheuttavaa geeniä.
Periytyminen
Sabino1-lokus sijaitsee KIT-geenissä. Sabino1 on osittain dominoiva ominaisuus: jokaista genotyyppiä vastaa omanlaisensa fenotyyppi. Sekä Samino1 että monet muut hevosessa kokovalkoisuutta aiheuttavat lokukset sijaitsevat samassa geenissä, mutta ne erotetaan selkeästi toisistaan. "Dominanttivalkokirjavuus" sisältää monia erilaisia fenotyyppejä ja geenejä kun taas "Sabino 1" on varattu nimitykseksi geenille, joka homotsygoottina aiheuttaa kokovalkoisen fenotyypin.
Sabino1:n alleelit eli "versiot" ovat SB1 ja sb1. Hevosen villityypissä geeni on resessiivinen ja SB-1 -mutaatiossa dominoiva.
Yllä oleva taulukko esittää tiivistetyssä muodossa Mendelin perinnöllisyyden periaatteiden mukaisesti, ettei kaksi resessiivistä genotyyppiä (sb1sb1) voi koskaan tuottaa Sabino1-geeniä kantavaa varsaa riippumatta värin ulkonäöstä. Samojen periaatteiden mukaisesti ainoa tapa varmistaa sabinokirjava (SB1sb1) varsa on parittaa keskenään sabinovalkoinen (SB1SB1) ja ei-sabino (sb1sb1).
Sabino1:n aiheuttava mutaatio KIT-geenissä on yhden emäksen monimuotoisuus, joka on nimetty KI16+1037A:ksi. Sabino1-mutaatio aihtuttaa eksoni 17:n ylihyppäämisen. Muut KIT-geenin lokukset tuottavat tobianon, päistärikkövärien ja yli kymmenen dominanttivalkoisen fenotyypit. Geeni yhdistetään myös ihmisten, hiirien ja sikojen pigmentittömiin iho- ja karvoitusalueisiin raajoissa ja keskilinjalla.
KIT-geeni vastaa suurelta osalta varhaisten pigmenttisolujen eli melanosyyttien kulkeutumisesta hermostopienasta lopullisiin asemiinsa ihossa. Geenin mutaatiot vaikuttavat rajoittavan melanosyyttien kulkeutumista, jolloin raajat ja keskilinja jäävät pigmentittömiksi. Muut tekijät kuten stokastiset tapahtumat ja toiset geenit vaikuttavat pigmentöitymättömän ihon ja karvoituksen määrään aikuisessa eläimessä.
Myös muissa eliölajeissa tunnetaan samankaltaisia fenotyyppejä. Esimerkiksi hiiren KIT-geenistä tunnetaan yli 90 mutaatiota, jotka tuottavat laajan kirjon fenotyyppejä valkovarpaisesta tummasta yksilöstä tummasilmäisiin valkoisiin ("bew" tai "dew").
"Sabinokuvio" ilman Sabino1-geenotyyppiä
Termi "sabino" voi Sabino1-genotyypin omaavien hevosten lisäksi kuvata yksilöä, jolla on Sabino1-tyyppiä muistuttavia merkkejä kuten rosoreunaiset korkeat sukat, leveä läsi ja sekakarvaa tai valkoisia läikkiä rungolla. Jotkin hevosalan ihmiset käyttävät termiä vieläkin laajemmin tarkoittamaan "suurimerkkisiä" tai "ylimerkkautuneita" yksilöitä tai sellaisia kuvioita, joihin liittyy valkoinen täplä alaleuassa tai -huulessa, irrallisia valkoisia läikkiä jaloissa tai sukkia, joissa on "silmänpako".
Hevosen valkoisiin merkkeihin vaikuttava genetiikka on monimutkaista. Jotkin kantakirjat pyrkivät välttämään merkkejä ja toiset taas suosivat niitä; tämän vuoksi ennen hevosen genomin kartoittamista ja suvun varmistamisen mahdollisuutta DNA-testein luotiin erilaisia sääntöjä "kirjavien" ja "ei-kirjavien" väritysten erottamiseksi. Nämä säännöt eivät perustuneet tunnettujen valkokirjavuusgeenien toimintaan, eikä monissa rotujärjestöissä olla vielä perillä nykyaikaisesta perinnöllisyystietämyksestä. Kaksi genotyypiltään tietyn krijavuusgeenin kannalta identtistä hevosta saatetaan tunnistaa "yksiväriseksi" ja "kirjavaksi" riippuen näkyvän kuvioinnin laajuudesta. Hevosen valkoisuuden lopullinen määrä ei myöskään riipu pelkästään tunnetuista valkokirjavuusgeeneistä. Joidenkin tutkimusten mukaan esimerkiksi rautiailla on ei-rautiaita enemmän valkoista ja rautiasgeeniä piilossa kantavilla ei-rautiailla (genotyyppi Ee) enemmän valkoista kuin niillä ei-rautiailla, jotka eivät kanna rautiasgeeniä (genotyyppi EE). Valkokirjavuusgeenit vaikuttavat myös toisiinsa ja tuottavat yleensä yhteisvaikutuksen.
Tutkimuksen mukaan useat eri geenit ja mahdollisesti näiden geenien eri alleelit tuottavat niin kutsutusti normaalit valkoiset merkit. Myöhempien tutkimusten mukaan samaan genotyyppiin yhdessä sattuvat valkoisuusgeenit tuottavat yhdessä enemmän valkoista kuin kumpikaan geeni erikseen. Samankaltainen ilmiö esiintyy kirjavissa hevosissa, joilla on sekä tobiano- että frame overo -kuviot: nämä "tovero"-kuvioiset yksilöt ovat usein valkoisempia kuin pelkästään tobiano- tai frame overo -kuvioiset yksilöt. Samoin kaksi näennäisen yksiväristä hevosta, joilla on eri tekijöistä aiheutuvia valkoisia merkkejä, voivat yhdessä tuottaa jälkeläisen, jolla on enemmän valkoista kuin kummallakaan vanhemmista.
Sabinokuviot arabianhevosilla
Sabinotyyppistä kuviointia tiedetään esiintyvän puhdasrotuisilla arabianhevosilla, mutta Davisin yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan rodussa sabinokuviota tuottava geeni (tai geenit) ei ole SB1, eikä SB1-geeniä ole toistaiseksi rodussa havaittu. Arabeilla esiintyvä sabinonkaltainen kirjavuus oli eräässä vaiheessa kiistelty aihe. Rungon sekavärisyyden katsottiin johtuvan sekarotuisuudesta, eikä rungostaan kirjavia hevosia hyväksytty kantakirjaan. Monilla DNA-testeillä rotupuhtaiksi todistetuilla arabeilla on pienimerkkisestä kohtuullisen laajamerkkiseen vaihtelevaa sabinotyyppistä kirjavuutta.
Arabianhevosilla esiintyy pienimerkkistä sabinokuviota, ja termi "isomerkkinen sabino" keksittiin kuvaamaan arabeita, jotka ovat jopa lähes puoliksi valkoisia. Kokovalkoisia arabeja on kuitenkin hyvin vähän, eikä yhdenkään tällaisen yksilön ole vahvistettu olevan sabinovalkoinen. Erään "ruunikoksi sabinoksi" tunnistetun kokovalkoisen orin todettiin kantavan uutta dominanttivalkoisen mutaatiota, ja se on periyttänyt ulkomuotoaan jälkeläisilleen. Sabinonkaltaisten arabianhevosten värityksen periytyminen ei noudata samaa mallia kuin Sabino1.
Sabinokuviot kylmäverisissä roduissa
thumb|[[Shirehevonen jolla sabinolle tyypilliset korkeat epäsäännölliset sukat, leveä päänmerkki ja valkoinen läikkä vatsassa]]
Clydesdalenhevonen ja shirehevonen ovat kaksi toisilleen läheistä sukua olevaa brittiläistä kylmäverirotua. Molemmat rodut tunnetaan paitsi massiivisesta koostaan ja runsaista vuohiskarvoistaan myös melkein jokaisen hevosen valkoisista merkeistä. Yleisin ja halutuin merkkiyhdistelmä molemmissa roduissa on leveä läsi ja neljä tasakorkuista sukkaa. Clydesdalenhevosen rotumääritelmää on muutettu niin, että "liiallisen suuret" valkoiset merkit eivät enää ole virhe. Toisaalta shirehevosen rotumääritelmässä liika valkoisuus, liiallinen rungon kirjavuus ja sekakarvaisuus lasketaan nykyäänkin virheiksi erityisesti oreilla.
Shire- ja clydesdalenhevosten suuret valkoiset merkit muodostavat samanlaisia kuvioita kuin selvämerkkisten Sabino1-tyypin sabinoiden. Kylmäverisillä säännöllisenä esiintyvä sabinonkuviointi sai tutkijat sisällyttämään nämä rodut alkuperäiseen tutkimukseen, joka johti Sabino1-alleelin löytymiseen. Kummassakaan roduista ei kuitenkaan esiintynyt Sabino1-alleelia.
Valkoiset päänmerkit vaihtelevat leveistä läseistä valkopäihin, ulottuvat usein leukaan tai huuleen ja saattavat levitä pään ympärille epäsäännöllisin sekakarvaisin reunoin. Etujalassa polven yläpuolelle yltävä sukka saattaa jatkua lavalle tai jalan takareunaa pitkin kyynärpäähän tyypillisin epäsäännöllisin sekakarvaisin reunoin. Takajaloissa korkeat, kintereen yli ulottuvat sukat ovat yleisempiä ja tyypillisesti jatkuvat jalan etureunaa pitkin takapolvelle ja kupeelle. Korkeisiin etupolven tai kintereen yli ulottuviin sukkiin liittyy usein rungon kirjavuutta, yleensä vatsan alueella. Näihin merkkeihin liittyy usein myös päistärkarvaa, joka antaa hevoselle päistärikkömäisen kuvioinnin. Tällaisia hevosia kutsutaan clydesdalen- ja shirehevoskantakirjoissa "päistäriköiksi".
"Kylmäverisabino" eroaa Sabino1:stä siten, että se ei mahdollisesta dominoivuudestaan huolimatta tuota homotsygoottina sabinovalkoista fenotyyppiä. Koska molempien rotujen geenipooli on rajallisen kokoinen, useimpien yksilöiden voidaan olettaa kantavan rotujen ainutlaatuista kuviointia tuottavaa geeniä. Jos kylmäverityypin sabino tuottaisi sabinovalkoisia hevosia, miltei neljänneksen syntyvistä varsoista pitäisi olla liki täysvalkoisia. Melkein täysvalkoisia shirenhevosia ja clydesdalenhevosia on olemassa, mutta ne ovat melko harvinaisia.
Vaikka shirenhevosten ja clydesdalenhevosten kuviointi vaikuttaa periytyvän dominoivana ja tuottaa valkokirjavaa fenotyyppiä, on epätodennäköistä, että kuvion tuottava alleeli luokitellaan "dominanttivalkoiseksi". Doominanttivalkoinen on nimityksenä varattu valkokirjavuusalleeleille, joiden uskotaan homotsygoottina tuottavan elinkelvottomia alkoita. Kylmäverityypin sabinokuvion letaaliudesta homotsygoottina ei ole todisteita.
Sabinokuviot quarterhevosilla
thumb|Rautias quarterhevonen, jolla korkeat sukat takajaloissa, läpikäyvä läsi sekä päistärkarvaa rungossa. Termiä "sabino" käytetään harvoin quarterhevosten kasvattajien keskuudessa, koska valkoisia kirjavuuskuvioita pidettiin alun perin rodussa epätoivottavina. Quarter-rotu oli perinteisesti yksivärinen ja merkit olivat minimaaliset. Kelpaamattoman suurimerkkisiä varsoja kuitenkin syntyi kelvollisille vanhemmille. Rodun kasvattajat kutsuivat tällaisia sattumia nimityksellä "cropout". Vuoteen 2004 asti kantakirjaan ei hyväksytty eläimiä, joilla oli valeanpunaisesta ihosta kasvavaa valkoista karvaa takareiden yläpuolella, etujalan polven ja kyynärpään keskivälin yläpuolella tai päässä silmää edempänä. Koska tällaisia kuvioita esiintyi hyvin monilla hevosilla ja valkovoikkouden perusteella hylättiin samoin merkittävä määrä hevosia, muodostettiin American Paint Horse Association (APHA), joka kantakirjasi nämä hevoset "painteina". APHA tunnustaa sabinon yhtenä "overo"-ryhmän värityskuviona.
Sen jälkeen kun quarterhevosten valkoisuussääntöä lievennettiin, ainakin yksi kantakirjattu quarterhevonen on todettu testaamalla homotsygootiksi SB1-alleelin suhteen. Tämä esimerkki ja quarterhevosen laaja edustus painthevosten suvuissa osoittavat, että SB1-alleeli esiintyy rodun geenipoolissa ja että rodussa on ollut "yksivärisiksi" rekisteröityjä Sabino1-tyypin sabinokuvioisia yksilöitä hyvin pienin merkein.
Yhdistelmäkuviot ja samankaltaiset kuviot
Sabino voi muistuttaa muita valkokirjavuuskuvioita. Lehmänkirjavien värirotujen ja erityisesti paint-hevosten kasvattajat ovat jalostaneet erilaisia kuvioita ristiin, joten monissa roduissa on mahdollista, että hevosyksilö kantaa useampaa kuin yhtä kirjavuutta aiheuttavaa geeniä. Eri kirjavuusgeenit jättävät kukin hevosesta valkoiseksi tälle geenille tyypillisiä alueita, mutta nämä alueet saattavat osua kokonaan tai osin päällekkäin, varsinkin jos jonkin geeneistä aikaansaama kirjavuuskuvio on voimakkaan valkovoittoinen. Hevosen ulkonäössä voi siis olla sen kaikkien kirjavuusgeenien piirteitä, tai jotkin niistä voivat jäädä toisten peittoon. Tämä voi joskus tehdä yksilön kirjavuustyypin tunnistuksesta ja rekisteröinnistä vaikeaa. Toisaalta vaikka yksilöllä olisikin kirjavuusgeeni, valkoisen määrä sen värityksessä voi olla niin pieni, että se tunnistetaan yksiväriseksi. Tällaisetkin hevoset voivat kuitenkin saada voimakkaasti kirjavuuskuvioituneita jälkeläisiä.
Frame overo ja sabino
thumb|right|Vaakasuuntaiset valkoiset laikut liittyvät frame overo -kuvioon. Turvan ympäri leviävä läsi, epätasaiset korkeat sukat, koko rungolle leviävä päistärkarva ja valkoisten laikkujen reunojen sekakarvaisuus viittaavat siihen, että tämä yksilö on sekä frame overo että sabino. American Paint Horse Association eli APHA käyttää sekä sabinoista että frame overoista termiä overo, mutta kuviot ovat eroavat toisistaan sekä geneettisesti että ulkoisesti. Frame overo -kuvion tuottaa Ile118Lys-mutaatio.
Frame overo tuottaa epätasaisia mutta selkeärajaisia, vaakasuuntaisia valkoisia laikkuja hevosen kaulaan, harteille, kupeille ja takajalkoihin. Frame overo -kuvio itsessään ei tuota selän ylittäviä tai jalkoihin tai häntään vaikuttavia valkoisia alueita. Siihen liittyvät kuitenkin usein valkopää ja herasilmät. Ile118Lys-mutaation kannalta homotsygootit hevoset syntyvät kokovalkoisina tai selästään hieman pigmentoituneina valkoisina ja kuolevat pian syntymänsä jälkeen Lethal white -syndrooman oireisiin. Frame overo -kuvion aiheuttavan geenin ekspressio vaihtelee pienistä valkoisista merkeistä selkeään frame overo -kuvioon. Myös muutamia ulkoisesti yksivärisiä yksilöitä on DNA-testeillä varmistettu frame overoiksi.
Sekä frame overo- että sabinogeenejä kantavilla yksilöillä voi olettaa olevan molempien kuvioiden piirteitä. Frame overo aiheuttaa sukkia harvoin, mutta frame-sabino-yhdistelmällä voi olla frame overo -kuvio kupeissaan ja valkoiset sukat. Samoin frame overon kuvioiden rajat ovat yleensä epätasaiset mutta selkeät, mutta sabino voi tehdä rajoista sekakarvaiset. Herasilmien ei katsota olevat sabinon piirre, mutta frame-sabino-hevosilla voi olla paljon valkoista päässä ja herasilmät. Frame overon ja sabinon yhdistelmä voi tuottaa myös "medicine hat" -kuvion, jossa pigmenttiä on vain korvissa ja päälaella ja joskus ylälinjalla. Medicine hat -kuvioon liittyy joskus myös "kilpi" ryntäillä. Jos yksilöllä on jopa medicine hat -kuviota vähemmän pigmenttiä, APHA voi luokitella sen "Breeding Stock White" -kategoriaan. Tällaiset hevoset saattavat myös kantaa sekä frame overo- että sabinogeeniä.
APHAn kuvioiden luokittelujärjestelmä luotiin ennen nykyaikaista perinnöllisyystutkimusta, joten se perustuu ulkomuotoon eikä genetiikkaan. Näin ollen eriasteiset frame-sabino-yhdistelmät saatetaan luokitella "yksiväriseksi", "overoksi" tai "valkoiseksi". Ilman geenitestausta tämä voi johtaa frame overo -hevosten parittamiseen keskenään vahingossa.
Splashed white ja sabino
thumb|Splashed white -kuvioinen tamma — kuvion reunojen epätasaisuus johtunee sabinogeenin vaikutuksesta
Splashed white on omanlaisensa epätavallinen valkokirjavuuskuvio, jonka APHA luokittelee "overoksi" ja jota ei ole vielä kartoitettu geneettisesti. Splashed white -kuvioon kuuluvat tyypillisesti siniset silmät ja selkeät siistirajaiset merkit, jotka näyttävät siltä kuin hevonen olisi kahlannut pää alhaalla valkoisessa maalissa. Jalat, häntä, rungon alapuoli ja pää ovat tyypillisesti valkoiset; pään valkoisuus eroaa frame overo- ja sabinokuvioiden vastaavasta merkistä siten, että pää on miltei kokonaan valkoinen. Jotkin splash white -kuvioiset hevoset ovat kuuroja. Splashed whitea esiintyy muun muassa painthevosissa, walesinponeissa, islanninhevosissa ja morganinhevosissa. On arveltu, että splashed white olisi osittain dominoiva ja että heterotsygooteilla splashed white -hevosilla olisi usein pienet sabinomerkkejä tai tavallisia hevosten merkkejä muistuttavat kuviot. Vähäisimmät splashed white -kuviot saattavat käsittää vain alhaalta leveämmän epäkeskon kuonopilkun ja matalat sukat takajaloissa.
Gregorius XVI
Paavi Leo XII nimitti Cappellarin kardinaaliksi maaliskuussa 1825. 64 päivää kestänyt konklaavi valitsi hänet 2. helmikuuta 1831 yllättäen paavi Pius VIII:n seuraajaksi. Hän oli toistaiseksi viimeinen paavi, joka ei valituksi tullessaan ollut piispa.
Gregorius XVI vastusti kaikkia moderneja keksintöjä. Esimerkiksi hän kielsi rautatiet hallitsemillaan alueilla – hän kutsui niitä nimellä chemins d'enfer ("paholaisen tiet"); rautatie on ranskaksi chemins de fer ("rautaiset tiet").
Sabino
Splashed white ja sabino
Splash-sabino-yhdistelmissä on molempien kuvioiden piirteitä, esimerkiksi rosoreunaisia läikkiä ja päistärkarvaa, herasilmät ja yhtenäiset valkoiset merkit. Joilla molemmat kuviot ilmenevät minimaalisesti, yksilön kirjavuustyypin todenmukainen tunnistaminen voi olla erittäin vaikeaa. Koska splashed whitelle ei ole vielä voitu kehittää DNA-testiä, tällaisten hevosten kirjavuustyypin tunnistaminen jää lähinnä arvailuksi tai perustuu niiden jälkeläisten mahdollisesti selkeämpiin kirjavuuskuvioihin.
Tobiano ja sabino
thumb|Tällä tobianolla on epäsäännöllinen, pään ympäri leviävä läsi ja valkoinen leuka; tobianokuviossa on epätasaiset reunat, jaloissa on korkealle ulottuvaa valkoisuutta ja tummilla alueilla näkyy jonkin verran päistärkarvaa. Tämä yksilö saattaa kantaa sekä tobiano- että sabinogeenejä.
Tobianokuvio on helppo tunnistaa, ja lehmänkirjavien rotujen rotuyhdistyksissä tobianokirjavuus luokitellaankin erilleen muista kuvioista. Vaikka tobiano- ja sabinokuviot eroavatkin selkeästi toisistaan, tobianokuvion aiheuttava yksinkertaisesti dominoiva alleeli sijaitsee melko lähellä tunnettuja ja epäiltyjä sabinon lokuksia. Tobianokuviolle ovat tyypillisiä selvä- ja siistireunaiset pystysuuntaiset valkoiset laikut, jotka saattavat joskus vaikuttaa rengasmaisilta. Jalat ovat usein valkoiset ja harja on usein osittain tai kokonaan valkoinen. Tobiano ei aiheuta pään merkkejä tai herasilmiä. Tobiano-sabino-yhdistelmällä saattaa olla tavanomaista enemmän valkoista päässä, ja tobianokuvion rajat saattavat olla epäsäännälliset tai sekakarvaiset. Tobianokuvio ei yleensä vaikuta takapolven ja kupeen alueella, mutta sabinokuvio voi levitä sinne; selkeästi tobianokuvioinen hevonen, jolla takajalan valkoisuus leviää takapolvelle ja kupeelle, on todennäköisesti myös sabino. Kahden tai useamman valkokirjavuusgeenin yhteisvaikutuksesta johtuen tobiano-sabino-yhdistelmä saattaa olla tavanomaista valkoisempi.
Värirotujärjestöjen rekistereissä tobiano-sabino-yhdistelmä saatetaan luokitella "toveroksi". Joissakin tapauksissa kokovalkoiset tai melkein valkoiset hevoset voivat olla tobiano-sabino-yhdistelmiä.
Päistärikkö, rabicano ja sabino
Jotkin rotujärjestöt, etenkin englannintäysiverisillä ja arabianhevosilla, käyttävät termiä "päistärikkö" kuvaamaan sabinoja yksilöitä. Sabinoita tai päistärkarvaisia sabinoita on kutsuttu "päistäriköiksi" myös clydesdalenhevosen, shirehevosen ja tennesseenwalkerin rotujärjestöissä.
Rabicano on toinen päistärkarvakuvio, jolle tyypillinen piirre on sekakarvan keskittyminen kupeille ja kyljille sekä hännäntyveen. Vain äärimmäisissä tapauksissa rabicanokuvioon liittyy vaaleanpunaista ihoa. Ei tiedetä, liittyykö joissakin sabinokuvioissa esiintyvä sekakarva rabicanoon vai johonkin erilliseen tekijään. Myös rabicanot tunnistetaan usein päistäriköiksi jopa roduissa, joissa aitoa päistärikkökuviota ei esiinny.
Rodut, joissa tunnustetaan sabinokuvio
Muiden muassa mustangeilla, paint-, miniatyyri-, morganin- ja hackney-hevosilla, tennesseenwalkereilla ja pinto-värirodussa tunnustetaan sabinokuvio. On joitakin hevosrotuja, jotka ovat yleisesti ottaen yksivärisiä ja joissa useimpia kirjavuuden muotoja ei hyväksytä, mutta joiden edustajilla saattaa esiintyä sabinogeeniä ja sen tuottamia korkeita sukkia, valkoisia läikkiä vatsassa ja suuria pään merkkejä. Tällaisia rotuja ovat muiden muassa clydesdalenhevonen, arabianhevonen, englannintäysiverinen ja shirehevonen.
Sabinouden esiintymisen suhteen kiistellyin rotu on quarterhevonen, jonka rotujärjestö ei vuosiin hyväksynyt herasilmäisiä tai yksivärisistä vanhemmista syntyneitä kirjavia eli käytännössä sabinokuvioisia tai valkovoikkoja yksilöitä. Tämä ulossulkeminen johti paint-rodun perustamiseen. Sittemmin DNA-testejä on alettu käyttää polveutumisen todistamiseen laajemmalti, ja quarterhevosen rotujärjestö on perunut kiistellyn "valkoisuussäännön" ja sallii nykyään vaaleat hevoset ja yksilöt, joilla on rungossa läikkiä.
Härköjärvi
Härköjärvi on Keski-Suomessa Muuramessa ja Jyväskylässä Keljonkankaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 78 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 6,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 163,9 metriä mpy.
Ward Cunningham
thumb|200px|Ward Cunningham Howard G. "Ward" Cunningham (26. toukokuuta 1949) on yhdysvaltalainen ohjelmoija. Hänet tunnetaan parhaiten ensimmäisen wikin kehittäjänä, jota kutsuttiin WikiWikiWebiksi.
Mikko Manninen
Mikko Manninen (s. 25. toukokuuta 1985 Korpilahti) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2018 Ykkösessä pelaavaa JJK Jyväskylää. Manninen on kotoisin Korpilahdelta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Ennen kuin Manninen valitsi täysipainoisesti jalkapallon, oli hän lahjakas pelaaja myös salibandyssä, jossa hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 2003. Loppuvuodesta 2013 kauden 2014 loppuun Manninen on toimi JJK:ssa myös A-nuorten kakkosvalmentajana. Kaudella 2014 hän toimii JJK:n B-nuorten vastuuvalmentajana.