cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tantra
Tavoitteet ja menetelmät
Saavuttaakseen tällaiset päämäärät tantriset harjoittajat yhdistävät itsensä voimaan, joka virtaa maailman ja myös heidän oman kehonsa läpi. Usein tämä voima visualisoidaan naiselliseksi. Tantrikot tunnistavat voiman, paikallistavat sen, aktivoivat, ja käyttävät sitä omien halujensa hyödyttämiseksi. Prosessiin tarvitaan kolme asiaa: opas tai guru, työkalut sekä transformaatioon tähtääviä toimintoja. Gurun apu on ainoa keino oppia tantrista harjoitusta. Usein esitetty idea siitä, että tantrismi on esoteerista, koska salainen perinne on kulkenut opettajalta oppilaalle, ei ole ilman perustaa. Ylivoimaisena työkaluna tantrassa toimii ihmisen keho, sekä sisä- että ulkopuolelta, anatominen keho, jolla on raajat, kieli, sydän, sukuelimet ja mieli, sekä joogisen anatomian keho chakroineen ja nadeineen. Yksi tapa lähestyä jumaluutta on sen visualisointi. Jumaluuden näkeminen, darsana, on yleinen ilmiö intialaisessa uskonnollisuudessa, mutta tantrisessa perinteessä se on usein suunnattu harjoittajan sisälle ulkopuolisen kuvan sijaan. Yhdeksi tantrisen harjoittajan kyvyistä voidaan laskea näkyjen ”luominen” jumaluuksista mielessä. Verbalisaatio esiintyy tärkeänä piirteenä tantrismissa äänteiden, mantrojen resitoimisena. Myös niissä on kyse jumaluuksien voimasta ja ne opitaan opettajalta. Samaistumisen ja ”sisäistämisen” avulla harjoittaja ymmärtää olevansa jumalallinen ja näin pääsee käsiksi universaaliin voimaan, shaktiin. Muun muassa opettaja ja jumaluus voidaan samaistaa yhdeksi. Täydellinen samaistuminen tapahtuu kuitenkin kehon sisällä, kun jumaluus ja harjoittaja yhdistyvät. Tantrisessa rituaalissa vaikuttaa olevan kyseessä jonkin asian manipuloiminen, esimerkiksi yantran piirtäminen, sekä sen kuvitteleminen sisäänpäin mentaalisen kuvan läpi. Kaiken tämän manipuloimisen avulla pyritään transformaatioon, jossa todellisuus muuttuu toisenlaiseksi, entistä aidommaksi todellisuudeksi, ja tätä ilmiötä voidaan pitää yhtenä tantrismin määrittelynä.
Edellä mainittu rituaalinen ideologia esiintyy muun muassa kaikissa shaiva- ja shakta-teksteissä, sekä esoteerisissa buddhalaisissa yoganuttaratantroissa ja sahajiya-traditioissa.
Tantran yleistä historiaa
Tantrismin määrittelyn ongelma tulee esiin kun halutaan tutkia tantristen traditioiden varhaisia vaiheita ja historiaa. Tarkoitetaanko termillä ”tantrinen uskonto” pelkästään niitä kultteja jotka voidaan suoraan yhdistää sanskritinkielisiin teksteihin, jotka tunnetaan nimillä Tantrat, Samhitat ja Agamat, vai voidaanko termiin sisällyttää myös laaja kirjo ”kansanomaisia” uskonnollisia ilmiöitä joita voidaan pitää luonteeltaan ”maagisina”? Ovatko hatha yoga-tradition tekstit ja seuraajat tantrisia? Entä melkein kaikki hindu- ja buddhalaistraditiot, jotka on omistettu naispuolisille jumaluuksille?
Tutkijat ovat esittäneet kahta toisistaan paljon eroavaa näkemystä tantrismin kulttuurillisiksi lähteiksi. Joidenkin mukaan varhaisinta ”tantrismia” esiintyi Indus-laakson sivilisaation parissa harjoitetussa matriarkaalisessa kulttuurissa, joka käsitti jumalattaren palvontaa, hedelmällisyysriittejä ja proto-joogisia harjoituksia. Arjalaisten tuhottua Indus-laakson sivilisaation tantrismi meni maan alle, missä se selviytyi heimokulttuurien parissa Intian kulttuurin reunoilla, mutta kuitenkin myöhemmän hindulaisuuden vanhastaan olemassa olevana kasvualustana. Tämän arvion mukaan tantrismi ponnahti uudelleen esiin teksteissä tuhat vuotta myöhemmin ensimmäisen vuosituhannen puolivälissä sanskritisoidussa elitistisessä ilmaisumuodossa Intian kansanomaisessa uskonnon muodossa.
Melko toisenlaisen näkökulman mukaan tantrismi juontaa juurensa arjalaisesta tai vedisestä uskonnosta itsestään. Tämän näkemyksen mukaan tantrismi on älyllisen ja uskonnollisen eliitin perintöä eikä pohjaudu hindulaisuuden kansanomaisiin liikkeisiin. Tätä näkemystä perustellaan sillä, että tantrisia uskomuksia ja harjoituksia esittelevät tekstit on ensin kirjoitettu sanskritiksi eikä millään kansanomaisella arkikielellä.
Kolmannen, näiden kahden aikaisemman vaihtoehdon välimuodoksi ymmärrettävän mahdollisuuden mukaan tantrismin alkuperä olisi alkuperäiskulttuurin ja vedisen kulttuurin yhdistelmä tai mahdollisesti jopa Keski-Aasiasta tulevien shamanististen ja maagisten harjoitusten sekä brahman-eliitille tyypillisen mystisen spekulaation yhteensulautuma.
Joidenkin mukaan tantrismi sai alkunsa buddhalaisissa piireissä. Itse asiassa vanhimmat ”tantriset” tekstit ovat buddhalaisia ja Asangan ansioksi luettu Gubyasamaja Tantra on kirjoitettu ehkä jo kolmannella vuosisadalla ajanlaskun alun jälkeen. Osa tutkijoista olettaa kuitenkin tantristen harjoitusten ja uskomusten olevan hindulaista alkuperää. Totuutta ei ehkä koskaan saada tietää historiallisen materiaalin harvalukuisuuden sekä aihetta koskevan yleisen epätietoisuuden takia. Varmaa on kuitenkin se, että buddhalainen ja hindulainen tantrismi jakavat paljon piirteitä keskenään opin, kuvausten ja harjoitusten saralla. Näiden uskontojen perinteet ovat todennäköisesti vaikuttaneet toisiinsa.
Kaikki yritykset saada selville tantrismin kulttuurillinen alkuperä ovat jääneet teoreettiseksi spekulaatioksi. Yhtä epävarmaa on tantrismin maantieteellisen kehdon sijainti. Vaikka monet tantrisen liikkeen keskukset on paikallistettu Intian rajamaille kuten Kashmiriin tai Assamiin, yhtä tärkeitä tantrismin keskuksia ovat Andhra, Kerala, Madhya Pradesh ja Orissa. Minkäänlaista alkukeskusta, josta tantrismi olisi ponnistanut ei näytä olevan olemassa. Minkäänlaista ratkaisevaa todistetta hindutantran olemassaolosta ennen vuotta 800 jälkeen ajanlaskun ei myöskään ole olemassa, vaikka suurin osa tutkijoista on sitä mieltä, että hindutantrismin klassinen muoto sai alkunsa ainakin kaksi tai kolme vuosisataa aikaisemmin. Vaikuttaa siltä, että ajalla kahdeksannelta vuosisadalta yhdeksännelle tantrismi kukoisti Intiassa. Suurin osa ”tantrisista” teksteistä (Tantrat, Samhitat ja Agamat) ajoittuvat tälle kaudelle kuten myös monet temppelit ja tantristen traditioiden suurimmat ajattelijat kuten Abhinavagupta. Jo keskiajalla ja myöhemmillä vuosisadoilla tantrinen liike vaikutti kaikkiin hinduismin muotoihin. Voidaankin huomata että nykypäivän hindu-pantheon on pitkälti muodostettu tantrisista jumalolennoista. Tantrismi jätti jälkensä myös ”valtavirtahindulaisuuden” temppeleihin, kuvastoon ja rituaaleihin. Jotkut tutkijat näkevätkin siis kaiken hindulaisuuden keskiajalta eteenpäin olevan oikeastaan ”tantrista”.
Suuresta tantran vaikutuksesta huolimatta suurin osa hinduista ei luokittele itseään tantrikaksi eli tantran harjoittajaksi. Tantristen ryhmien työstämien harjoitusten esoteerinen luonne sekä ryhmien initiaatiota suosiva rakenne ovat varmistaneet, että itsensä tunnistavien tantristen harjoittajien jäsenyys tulee aina olemaan rajallinen, vaikka ”tantriset” vaikutteet hindulaisuudessa ovatkin laajalle levinneet. Tantristen ryhmien salaileva ja esoteerinen luonne on myös auttanut luomaan arveluttavan maineen tantrismille sekä Intiassa että länsimaissa. Tämä leima kantaa nykypäivän Intiassa samoja negatiivisia merkityksiä kuin mitä se on tehnyt jo pitkään lännessä. Sanaa tantra käytetään intialaisissa arkikielissä usein tuomaan mielikuvia mustasta magiasta, luvattomasta seksuaalisuudesta ja siveettömästä käytöksestä.
Hindujen tantriset tekstit
Tantrisia hindutekstejä ollaan luokiteltu monin eri tavoin. Ei ole selvää milloin ensimmäinen tantrinen teksti on kirjoitettu. Säilyneiden tantristen tekstien tutkimus osoittaa, että jotkut niistä ovat luonteeltaan filosofisia. Näiden tekstien joukossa Kashmirin shaivismiin luokiteltavat tekstit ovat tärkeässä arvossa. Yleisesti ottaen tantriset tekstit ovat luonteeltaan tiivistettyjä ja omaperäisiä. Bengalilla on tärkeä sija tantristen tekstien tuotantoalueena. Näitä tekstejä alettiin kirjoittaa jo 700-luvulla ja niiden tuotanto jatkui 1800-luvun ensimmäiselle neljännekselle asti.
Jotkut tekstit käsittelevät tantran eri aspekteja ja harjoituksia. Monissa teksteissä on teemana marana eli tappaminen, vidvesana eli vihaaminen, stambhana eli halvaantuminen, vasikarana eli muiden kontrollointi, uccatana eli karkotus, sekä santikarma eli rauhan riitti. Tekstit kuten Purascarana-paddhati ja Sodasi-nityarcana käsittelevät erilaisten riittien toimittamista. Jotkut tekstit käsittelevät jumalattaren eri muotojen kuten Kalin, Chinnamastan, Bhuvanesvarin ja Tripuran, palvontaa. Suurin osa tantrisista teksteistä on dialogeja Shivan ja Parvatin tai Skandan ja Bhairavan välillä. Osa kirjallisuudesta on tantrisia hymnejä. Tällaisista teksteistä esimerkiksi Samkaracaryan nimissä kirjoitetut Ananda-lahari ja Saundarya-lahari erottuvat selvästi. Jotkut tekstit ovat luonteeltaan tantrisia yleiskatsauksia. Näistä hyvin tunnettu on Krsnanandan Tantrasara eli ”Tantran olemus”. Toinen mainittava teksti on Abhinavaguptan samanniminen teos. (Banerjee 1988, 164-167.) Abhinavaguptan toinen teos, Tantraloka eli ”Tantran valaiseminen” toimii tantrisen kirjallisuuden tekstinselityksen kommentaarina. Abhinavaguptaa ollaankin pidetty tantran järjestelmällistäjänä ja järkeistäjänä.
Riittien perinne
Tantran harjoittaja tunnetaan nimellä tantrika tai sadhaka. Tantrista adeptia tai mestaria kutsutaan nimellä siddha tai ”suorittanut”. Tantrassa tyypillistä rituaali- ja meditaatiomenetelmää kutsutaan sadhanaksi, mikä tarkoittaa ”päämäärään vievää toimintaa”. Tämän harjoituksen on tarkoituksena johtaa ”yliluonnollisten” kykyjen eli siddhien saavuttamiseen. Usein fyysisiä harjoituksia käsittävänä polkuna tantrismi limittyy monesti yoga-tradition kanssa. Tantra-yoga on yleinen termi ja tantrista harjoittajaa kutsutaan usein yogiksi tai yoginiksi, suomalaisittain joogiksi.
Tantrinen harjoittaminen on hyvin yksityinen pelastustie, jonka usein ajatellaan olevan tarkoitettu etupäässä perheellisille ihmisille, ei askeeteille. Temppelipalvelusta pidetään usein tantrisissa teksteissä tärkeänä. Kuitenkin tantrisiin harjoittajiin on aikojen saatossa varmasti lukeutunut myös askeetteja. Yleensä tantriset rituaalit ovat avoinna kaikille kasteille ja eri uskonnollisten suuntausten edustajille. Monien tekstien mukaan kastisäännökset eivät ole voimassa rituaalien ajan sillä kaikki miehet voidaan nähdä Shivoina ja kaikki naiset Shakteina. Tämän lisäksi kaikki ovat rituaalin aikana bramiineja, uskonnollista eliittiä. Jopa alhaiskastisista guruista on säilynyt tietoa ja tässä nähdäänkin taas tantrismissa elävä yleensä halveksitun ”epäpuhtauden” kunnioitus.
Tantra ja jooga
Uskonnollisen harjoituksen, sadhanan voidaan yleisesti katsoa koostuvan kahdesta osasta: palvontarituaaleista ja joogasta. Usein joogaharjoitukset tehdään rituaalin osana ja näin luonnollisesti näitä molempia aspekteja voidaan pitää yhtä tärkeinä. Nämä osat voidaankin erottaa toisistaan vain käsitteellisesti.
Vaikka hathajoogan voidaan historiallisesti katsoa olevan jollain tavalla tantrista, ei sitä pidetä ”puhtaana” tantrisena joogamuotona, kuten ei myöskään Patanjalin joogaa. Klassisen joogan katsotaan olevan hyvä osa tantrista harjoitusta, mutta tällöin viitataan yleensä meditaatioon liittyviin harjoituksiin. Klassisen joogan moraalisten käyttäytymissääntöjen, pidättäytymislupausten ja asentoharjoitusten ei klassisessa mielessä katsota kuuluvan osaksi tantrista joogaa. Esimerkiksi rituaalisen puhtauden on katsottu yleensä koskevan bramiineja tai askeetteja, jotka eivät useinkaan ole tantrikkoja kiinnostaneet. Mantra-joogaa ja laya- eli kundalini-joogaa voidaan pitää tantrisille harjoittajille tyypillisinä joogan muotoina. Perustavanlaatuisena joogaharjoituksena tantrikot pitävät pranayamaa. Se on hengityksen säätelyä käsittävä kehon menetelmä, jonka perustana on hienovaraisen kehon hallinta. Pranayama tarkoittaakin kirjaimellisesti ”elinvoiman” eli pranan hallintaa.
Esoteerinen fysiologia
Tantrismille perustavanlaatuinen oppi on teoria ihmisen näkymättömästä, esoteerisesta fysiologiasta ja se toimii myös kundalini-joogan perustana. Tantriseen maailmankuvaan kuuluu oppi mikrokosmoksen ja makrokosmoksen vastaavuudesta ja tämä toimii perustana joogan taustalla. Kaikki maailmankaikkeudesta löytyvät prosessit ja voimat löytyvät siis myös jokaisen ihmisen kehosta. Oppiessaan tuntemaan nämä voimat kehossaan joogi oppii tuntemaan myös maailmankaikkeuden lakeineen.
Tantrinen käsitys ihmisen esoteerisesta fysiologiasta sisältää opin lukemattomasta määrästä eräänlaisia energiakanavia tai suonia joita kutsutaan nimellä nadi. Joidenkin lähteiden mukaan näitä on 72 000 ”kappaletta”. Nämä kanavat toimivat pranan ja elinnesteiden virtauksen kulkuväylinä ja mieli ja aistit ovat yhteydessä niiden kautta. Tärkein näistä, sushumna nadi, kulkee selkärangan tyvestä päälaelle. Tätä nadia pitkin joogi pyrkii nostattamaan kundaliniksi kutsutun energian. Kundalini on shaktin, feminiinisen kosmisen voiman ilmentymä kehossa. Tämä voima visualisoidaan naispuolisen kerälle kiertyneen käärmeen hahmossa ja saa siitä nimensä. Sushumna nadissa voidaan nähdä koko manifestoitunut maailma tiivistetyssä muodossaan. Selkäranka voidaan rinnastaa myös Meru-vuoreen, joka kohoaa maailman keskipisteestä taivaaseen. Sushumnan vasemmalla puolella selkärangan tyvestä vasempaan sieraimeen kulkee ida nadi ja oikeaan sieraimeen pingala nadi. Ida yhdistetään kuuhun, yöhön, sisäänhengitykseen ja siemennesteeseen. Se edustaa feminiinistä energiaa. Pingala puolestaan liitetään aurinkoon, päivään, uloshengitykseen ja kuukautisvereen edustaen maskuliinista voimaa. Sushumnan kohdalla ihmisen kehossa sijaitsee myös kuusi chakraa eli pyörää. Ne kuvataan usein lootuskukan kaltaisina ja niihin kätkeytyy luomisprosessin ydintekijät. Alin näistä keskuksista, selkärangan tyven alueella sijaitseva muladhara chakra, hallitsee maaelementtiä. Sitä seuraavat sukuelinten yläpuolella sijaitseva svadhistana chakra, joka puolestaan liittyy vesielementtiin, navan kohdalla sijaitseva manipura chakra, joka puolestaan hallitsee tulielementtiä, sydänkeskus anahata chakra, johon liitetään ilmaelementti, kurkun alueella sijaitseva vishuddha chakra, jonka elementti on eetteri, sekä otsan keskellä sijaitseva ajna chakra, joka kontrolloi mieltä. Kaikkiin näistä voimakeskuksista liittyy myös oma jumaluutensa, mantransa, värisymboliikkansa ja aistinelimensä. Päälaen yläpuolella sijaitsevat vielä seitsemäs keskus, ”tuhatterälehtinen lootus”, sahasrara chakra, ja ”Brahman aukko”, brahmarandra, joiden ajatellaan olevan ihmisen ”hienovaraiskehon” ulkopuolella ja portti absoluuttiin.
Normaaliolosuhteissa kundalinin ajatellaan olevan unessa, mutta sen herättämiseen tähdätään monilla joogamenetelmillä. Tämän voiman aktivoiduttua joogi menettää tietoisuutensa ulkomaailmasta kokonaan ja saavutetaan yksilön sulautuminen kosmiseen tietoisuuteen. Kundalini shakti kulkee chakrojen läpi ylös päälaelle jossa se saavuttaa Shivan. Näiden prinsiippien yhtyminen johtaa harmonian palaamiseen ja shakti täyttyy jumalallisella autuuden nektarilla. Tapahtuu laya eli ilmiömaailman dissoluutio; ulkoinen maailma katoaa ja palaa alkutilaansa kundalinin noustessa ylös. Shakti palaa kuitenkin takaisin samaa reittiä kyllästettynä autuuden nektarilla. Chakrat täyttyvät nektarilla ja joogi saavuttaa ekstaasin koko kehossaan. Näin saavutetaan kehollinen autuus sekä valaistuminen.
Yantra meditaation apuvälineenä
Tantriset metafyysikot ovat päätyneet siihen johtopäätökseen, että mikä tahansa muoto kosmoksessa voidaan muuttaa täsmälliseen määrään perustavia geometrisiä kuvioita, kuten piste, viiva tai kolmio. Näillä kuvioilla katsotaan olevan vaihteleva symbolinen arvo. Yhdistettynä, niiden nähdään esittävän tiettyjä ominaisuuksia jotka sisältyvät tiettyihin luomisen tai luomakunnan aspekteihin. Oikeastaan siis mikä tahansa muoto kosmoksessa voidaan nähdä yantrana.
Suppeassa, teknisessä mielessä yantra on monimutkainen geometrinen kaavio, jota käytetään tantrismissa erityisesti ”työkaluna”. Tätä tarkoitusta kuvaa myös sanan yantra kirjaimellinen merkitys, tietoisuuden sisäänpäin suuntaaminen ja tavallisen mielen ylittäminen. Myöhäinen tantrinen kirjoitus, Tantra-Tattva, kertoo että yantraa kutsutaan siksi koska se kontrolloi haluja ja täten myös kärsimystä. Yantran nähdään olevan myös kanava tai istuin tietyille jumaluuksille jotka edustavat universumin luovia voimia, näistä esimerkkeinä hyvää onnea tuova Lakshmi, kaikkea hallitseva Vishnu tai elefantinpäinen Ganesha, joka poistaa kaikki esteet. Usein kyseessä on naispuolinen jumaluus. Tyypillisen ”tantrisen” rituaalin aikana mantrojen toistamisen ja muiden rituaalitekniikoiden lisäksi yksi pääasiallinen harjoitus on palvottavan jumaluuden yantran luominen. Tämä tehdään piirtämällä geometrinen malli paperille, puuhun tai hiekkaan, kaivertamalla metalliin, tai joskus rakentamalla se kolmiulotteiseksi. Mutta yantran ulkoinen piirtäminen ei riitä. Harjoittajan tulee asteittain luoda yantra itseensä voimakkaan keskittymisen ja visualisoinnin avulla. Hänen tulee rakentaa värikäs kolmiulotteinen malli yantrasta omaan mieleensä. Oikeastaan hänen tulee ymmärtää kokemuksen kautta kuinka hänen kehonsa on itse asiassa identtinen yantran kanssa. Kun harjoittaja onnistuu tässä sisäisessä työssään, yantra muuttuu värähteleväksi kentäksi joka imee täysin harjoittajan huomion. Hän ei enää erota onko yantra hänessä vai toisin päin. Hänen huomionsa kääntyy täysin sisäänpäin ja lopulta hän tulee tietoiseksi itse yantran edustamasta jumaluudesta.
Seksuaalisuus apuvälineenä
Tantrisen tradition, erityisesti sen ”vasemman käden suuntauksen”, ei tarvitse kääntää selkäänsä elämälle. Tähän sopii hyväksi symboliseksi esimerkiksi itse Shiva-jumala, joka on sekä askeetti että toisaalta hyvin seksuaalinen hahmo. Hän edustaa kaikkia elämän mahdollisuuksia, eivätkä häntä sido moraalisäännökset tai kuolevaisten normit. Shivan elämänmyönteiseen hahmoon ruumiillistuu viisaus, joka ylittää sovinnaiset uskonnolliset näkökulmat. Tällaista viisautta esiintyy intialaisessa, mutta myös tiibetiläisessä tantrismissa ja Kiinan taolaisten mestareiden ”seksuaalisessa alkemiassa”.
Tantriset mestarit eivät pitäneet seksuaalisuutta itseään esteenä hengelliselle kasvulle. Sen sijaan heidän mukaansa impotentilla eunukilla on huonot mahdollisuudet saavuttaa vapautuminen tai valaistuminen. Libidon tukahduttamisen sijaan he suosivat seksuaalisuuteen positiivisesti suhtautuvaa filosofiaa. He jopa suunnittelivat erityisiä harjoituksia tämän ihmisen voimakkaimman impulssin käyttämistä psykospirituaalisen transmutaation prosessia varten. He eivät kuitenkaan antaneet anteeksi minkäänlaista tavallisen yksilön harrastamaa ”seksuaalista haureutta”, joka on tyypillistä nykyään seksuaalisen vallankumouksen jälkeisenä aikana. He olivat pikemminkin kiinnostuneita seksuaalienergian mielestään oikeanlaisesta käytöstä.
Tantriset seksuaaliset harjoittajat pyrkivät ensisijaisesti täydelliseen autuuteen, anandaan. Seksuaaliharjoitukset ovat itse asiassa yksi joogaharjoituksen muoto. Seksipartnerit vaihtavat energiaa välillään ja siemenneste pyritään säilyttämään. Näin kehon ja mielen tasapainoa täydellistetään valaistumista varten. Tällaisen ajattelun taustalla piilee aate siitä, että ihminen on syntymästään asti epätasapainossa miehen ja naisen ruumiin erkaantumisen takia. Tämä erkaantuminen aiheuttaa ihmisessä jännitettä. Tätä jännitettä ihminen yrittää sitten vapauttaa yrittämällä sulautua vastakkaiseen sukupuoleen joko seksuaalisesti tai emotionaalisesti.
Orgasmia pidetään hindutraditiossa täydellisen autuuden eli anandan lähimpänä ”jäljittelijänä”. Tähän autuuteen verrattuna orgasmi on kuitenkin vähäinen ja pettymyksellisen lyhytaikainen. Orgasmia seuraava hermostollinen purkaus luo hetkellisen tasapainon tilan, mutta tämä tasapaino on hyvin alennetulla energiatasolla. Tantriset harjoittajat eivät siis pyri hedonismiin vaan pyrkivät seksuaalisuuden avulla kasvattamaan psykosomaattista energiaansa ja vahvistamaan tietoisuuttaan kunnes saavuttavat läpimurron autuuden transsendentaaliseen ulottuvuuteen.
Tantriselle harjoittajalle ulkoinen seksuaalinen akti eli maithuna on pääasiallisesti symbolinen rituaali, joka kuvaa oikeaa, tajunnassa tapahtuvaa työskentelyä. Tämä pohjautuu siihen ajatukseen, että psykologisessa mielessä jokainen ihminen on sekä mies että nainen ja että tällöin tavoiteltu tasapainon tila tapahtuu sisimmässä. ”Oikean käden suuntauksen” eli dakshinan koulukunnat eivät edes hyväksy varsinaista seksuaalista toimintaa.
”Vasemman ja oikean käden suuntaukset”
Vaikka myös yhteiskunnallisesti sovinnaisessa ja tantristen tekstien enemmistöä edustavan ”oikean käden tantrismissa” käytetään Shivaan ja Shaktiin liittyvää eroottismystistä symboliikkaa, vie ”vasemman käden suuntaus” eli vamacara tämän symboliikan pidemmälle käytännön tasolla. Tämän pahamaineisemman suuntauksen harjoittajat eivät historian saatossa ole juuri välittäneet puhtaussäännöksistä saavuttaakseen universumia hallitsevat energiat. Palvontamuodot ovat verisyydessään ja orgiastisuudessaan joskus hyvin kirjaimellisia. Pariskunnat järjestävät piiripalvonnan eli cakrapujan salaisessa paikassa, esimerkiksi keskiyöllä hautausmaalla. Joskus partnerin valinnassa rikotaan kastilaitoksen tabuja. Rituaalin aikana kaikki aistillinen voitetaan nauttimalla ”viidestä m:stä”. Tähän palvontamuotoon liittyy viisi osatekijää, joiden sanskritinkielinen nimi alkaa m-kirjaimella: madya eli viini, matsya eli kala, mamsa eli liha, mudra eli sinetti tai paahdetut jyvät, sekä maithuna eli sukupuoliyhdyntä. Molemminpuolinen suuseksi on tärkeää, koska sen avulla hankitaan ikuista elämää ylläpitäviä nektarinesteitä. Piirin keskellä saattaa olla jumalatarta edustava alaston neitsyt. Naispuoliset partnerit edustavat jumalattaren erilaisia ruumiillistumia ja ne saattavat olla ulkomuodoltaan sekä viettelevän kauniita naisia tai raakaa lihaa ja verta janoavia petoja. ”Oikean käden tantrismissa” epäsoveliaat riitit on korvattu hyväksyttävillä symboleilla. Esimerkiksi eläinuhrin sijaan käytetään vesimelonia tai veren sijaan punaiseksi värjättyä vettä. Tällaiset ”kesymmät” tantrismin versiot ovat ajan saatossa kehittäneet abstraktimpia teologis-filosofisia järjestelmiä ja täten etääntyneet ”primitiivisemmistä” palvontamenoista. Näitä ”primitiivisempiä” riittejä kuitenkin harjoitetaan yhä pienissä vähemmistöryhmissä kuten esimerkiksi Varanasin aghora-askeettien ja Bengalissa toimivien salaseurojen parissa.
Sherilyn Fenn
thumb|Sherilyn Fenn [[Chicago Wizard World tapaamisessa elokuussa 2012]] Sheryl Ann "Sherilyn" Fenn (s. 1. helmikuuta 1965 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Fenn tunnetaan parhaiten roolistaan Audrey Hornena elokuvaohjaaja David Lynchin televisiosarjassa Twin Peaks. Hän on vieraillut myös mm. tv-sarjoissa Frendit ja Gilmoren tytöt.
Fenn on seurustellut muun muassa Johnny Deppin kanssa. Fennin täti on rocklaulaja Suzi Quatro.
Anal Cunt
Anal Cunt oli yhdysvaltalainen grindcore -yhtye. Seth Putnam perusti sen vuonna 1988 Massachusettsissa.
Anal Cunt herätti huomiota epäkorrekteilla kappaleillaan, kuten ”I Sent Concentration Camp Footage to America's Funniest Home Videos”, ”I Sent a Thank You Card to the Guy Who Raped You”, ”I Lit Your Baby on Fire”, ”You're Pregnant, So I Kicked You in the Stomach” ja ”Chris Barnes is a Pussy”.
Yhtyeen sanoituksissa keskeisiä teemoja olivat muun muassa naisviha, homofobia, antisemitismi ja rasismi. Yhtyeen sanoituksissa esiintyi myös loukkauksia muita saman genren yhtyeitä sekä Anal Cuntin entisiä jäseniä kohtaan. Yhtyeen kaikkea pilkkaava, mitään kumartelematon ja kieron huumorintajun sävyttämä linja piti, sillä esimerkiksi kappaletta "You're In A Coma" innostuttiin soittamaan Putnamin tapauksen jälkeen.
Lokakuussa 2004 Putnam sai sairauskohtauksen ja vaipui kahdeksi kuukaudeksi koomaan nautittuaan crackia, heroiinia, alkoholia ja suuren määrän Ambien-unilääkettä. Lääkärit uskoivat Putnamin joutuvan vegetatiiviseen tilaan loppuelämäkseen, mutta hän toipui. Keikoille Putnam palasi, tosin ensimmäisen esiintymisensä hän joutui hoitamaan istualtaan.
Afonso de Albuquerque
pienoiskuva|Afonso de Albuquerque Afonso de Albuquerque (1453 – 16. joulukuuta 1515) oli portugalilainen laivaston kenraali ja Intian kuvernööri, joka osallistui Portugalin siirtomaavallan rakentamiseen Intian valtamerellä avaamalla siellä tuottoisia kauppayhteyksiä.
Elämä
Vuosina 1503–1504 Afonso de Albuquerque purjehti kuningas Emanuel I:n lähettämänä Hyväntoivonniemen ympäri Intiaan. Etelä-Intian Cochinissa hän auttoi paikallista kuningasta nousemaan valtaistuimelle ja sai vastineeksi luvan rakentaa alueelle portugalilaisen linnoituksen. Tästä alkoi Portugalin itäisen imperiumin rakentaminen. Tavoitteen saavuttamiseksi Portugali hyökkäsi epäröimättä kohtaamiaan arabilaivoja vastaan ja perusti strategisille paikoille sotilastukikohtia.
Vuosina 1504–1508 de Albuquerque toimi Persianlahdella ja Malabarrannikolla. Tärkeä voitto oli tällä suunnalla Ormusin valtaaminen. De Albuquerque palasi Intiaan syrjäyttämään Francisco de Almeidan Portugalin Intian varakuninkaana, ja yritti sitten vuonna 1510 turhaan hyökätä Kalikutiin Keralassa. Myöhemmin samana vuonna hän onnistui saamaan Goan Portugalille.
Vuonna 1511 de Albuquerque lähti idemmäksi valloittamaan Malakkaa, joka oli tärkeä maustekaupan ja Kiinan meritien takia. Hän palasi Goalle, yritti vielä hyökätä Adeninlahdelle ja Punaisellemerelle, mutta kuoli Goalla vuonna 1515. Valloitustyön kruunasi nykyisen Indonesian alueella sijainneiden Maustesaarten (nyk. Molukit) valtaus Portugalille vuonna 1512, mutta sitä de Albuquerque ei enää ollut toteuttamassa. Työn viimeisteli kuvernööri Diogo Lopez de Sequeira. Valloituksen avulla Portugali sai lyhyeksi aikaa haltuunsa muskottipähkinän ja mausteneilikan kaupan.
Alfonso ja mangot
Eräs arvostettu mangolajike tunnetaan nimellä Alphonso, "mangojen kuningas". Nimensä mango-laji saa nimenomaan Alfonso de Albuquerquelta. Mangot, tieteelliseltä nimeltään Magnifera indica, ovat peräisin nimensä mukaisesti Intiasta. Intiassa kuitenkin oli tapana syödä lajikkeita, joita kutsuttiin imeskeltäviksi mangoiksi: Niiden malto oli pehmeää, jolloin mangoa rutistelemalla saatiin pursotettua niistä sisältö ulos. Portugalilaiset haluasivat kuitenkin kiinteämpiä mangoja. Niiden sisus ei saanut olla pehmeä, jotta mangoja voitiin laivata Eurooppaan. Sen lisäksi haluttiin hedelmä, jonka voi avata veitsellä ja syödä pöydän ääressä.
Filip Berglund
Filip Berglund (s. 10. toukokuuta 1997 Skellefteå, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Örebro HK:ssa. Elite Prospects -sivuston mukaan hän on iso ja vahva kahden suunnan puolustaja, jolla on hyvä pelikäsitys ja syöttötaito. Berglund on arvokas tasaviisikoin pelatessa, hän avaa peliä hyvin ja on hyvä kiekollisena. Berglund ei ole kuitenkaan kovin nopea luistelija ja hänen tulisi käyttää kokonaan enemmän hyödyksi. Berglund laukoo oikealta.
Seuraura
Berglund on Bergbyns SK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Skellefteå AIK:hon. Berglund oli kaudella 2013–2014 J18 Elitissä joukkueensa tehokkain puolustaja Andreas Söderbergin kanssa tehoilla 2+13=15. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia. Kaudella 2015–2016 Berglund toimi Skellefteån J20-junioreiden varakapteenina. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+22=41, joilla Berglund voitti koko J20 SuperElitin puolustajien piste- ja maalipörssin. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan hopeaa.
Edmonton Oilers varasi Berglundin kolmannella kierroksella 91. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Varsinaisella SHL:n tulokaskaudellaan 2016–2017 hän teki Skellefteåssa 47 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa yhdeksän syöttöpistettä. Mestarien liigassa Berglund teki viidessä ottelussa yhden syöttöpisteen.
Maajoukkueura
Berglund on pelannut seitsemän nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Baywatch
Baywatch (myöhemmin Baywatch Hawaii) on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka kertoo kalifornialaisista hengenpelastajista. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa vuodesta 1989 vuoteen 2001. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan Baywatch pitää hallussaan parhaimmillaan 1,1 miljardilla viikoittaisella katsojallaan kaikkien aikojen katsotuimman televisiosarjan titteliä.
David Hasselhoff toimi sarjan tuottajana ja siivitti sen menestykseen. Baywatchia oli tuotettu ensi kerran 1989, mutta sarja oli lopetettu yhden kauden jälkeen. Hasselhoff osti varoillaan sarjan oikeudet takaisin NBC:lta ja jatkoi sen tuottamista 1991. Sarja muodostui menestykseksi ja sitä esitettiin yhteensä yksitoista kautta 148 eri maassa, 44 eri kielellä. Antarktis oli ainoa maanosa, jossa ei voinut katsoa Baywatchia.
Yhdeksän kauden jälkeen Baywatchin kuvaamiselle etsittiin uutta sijaintia kasvavien tuotantokulujen takia. Vuonna 1999 Avalon Beachin uimarannalla Australiassa kuvattiin tulevan kauden pilottijakso nimellä Baywatch Down Under, mutta projekti lopetettiin Australian paikallishallinnon kieltäessä kuvauksen kyseisellä rannalla vedoten ympäristön ekosysteemin tasapainon säilyttämiseen. Lopulta uudeksi kuvauspaikaksi löydettiin Havaiji, jonka myötä sarjan nimeksi tuli Baywatch Hawaii.
Suomalainen viulisti Linda Lampenius esiintyi vierailevana näyttelijänä vuonna 1999, taiteilijanimellä Linda Brava.
Suomessa sarjaa esitti ensin 1990-luvulla MTV3, myöhempinä vuosina Nelonen. Vuonna 2009 sarjaa alkoi näyttää Sub. DVD-bokseja on julkaistu Suomessa kolme.
Sarjan näyttelijät
thumb|150px|Pamela Anderson esitti sarjassa CJ Parkeria.
Baywatch (1989–1999)
Baywatch Hawaii (1999–2001)
Sarjat
Baywatch-sarjasta on tehty Baywatch Nights -niminen spin-off-sarja vuosien 1995–1997 aikana.
Scream for Me Brazil
Scream for Me Brazil on Bruce Dickinsonin livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Air Raid Records.
Baywatch
Sarjat
Alkuperäistä sarjaa kevyempi Beach Heat: Miami -sarja lopetettiin kahden tuotantokauden jälkeen. Miami Beachillä kuvattua sarjaa esitettiin vuosina 2010–2012 Showtime-kanavalla.
Elokuvat
Elokuva Baywatch the Movie: Forbidden Paradise julkaistiin vuonna 1995 ja Baywatch: Hawaiian Wedding vuonna 2003.
Vuonna 2017 Paramount Pictures toi ensi-iltaan Baywatch-elokuvan. Sen pääosia näyttelevät Dwayne Johnson, Zac Efron, Alexandra Daddario, Kelly Rohrbach ja Priyanka Chopra.
Marjatanalppiruusu
Marjatanalppiruusut (Rhododendron brachycarpum ssp. tigerstedtii -risteymät) ovat suomalaisia alppiruusulajikkeita. Ulkonäöltään marjatanalppiruusut ovat rotevakasvuisia ja usein lähes puumaisia pensaita. Monilla lajikkeilla on valkoiset tai vaaleanpunaiset kukat. Lajikkeet on kehitetty mustilanalppiruususta ja saatu jalostuksen ansiosta kestämään hyvin pohjoisia talvia. Pensaat viihtyvätkin paremmin mantereisessa ilmastossa kuin Länsi-Euroopan merellisillä alueilla.
Antti Paloposki
Antti Paloposki (16. maaliskuuta 1885 Kuokkala, Kivennapa – 4. marraskuuta 1973) oli suomalainen sotilasvirkailija ja kirjailija.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Antti Paloposki kävi kauppakoulun Kotkassa. Paloposki oli vuodesta 1904 tullilaitoksen palveluksessa suurimman osan aikaa Terijoen tullitoimiston alueella mutta myös Helsingin ja Turun tullikamareissa ja Pohjois-Suomessa Ruotsin vastaisella rajalla. Vuonna 1914 hänestä tuli Viipurin kaupungin rakennus- ja vesijohtokonttorin sihteeri ja kirjanpitäjä. Vuonna 1915 elintarvikepulan alkaessa uhata Paloposki meni Viipurin kaupungin elintarvelautakunnan palvelukseen toteuttamaan säännöstelykorttijärjestelmää ja hän oli sitten vuodesta 1916 alkaen elintarvelautakunnan toimitusjohtajana aina lautakunnan lakkauttamiseen 1921 saakka. Hän oli sitten jälleen Viipurin rakennus- ja vesijohtokonttorin palveluksessa vuoteen 1922 saakka, jolloin hän siirtyi liikealalle. Vuodesta 1923 alkaen Paloposki oli Terijoella Polkupyöräpataljoona I:n majoitusmestarina ja vuodesta 1927 rahastonhoitajana. Paloposki oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa Antrean rintamalla.
Paloposki osallistui nuorisoseuratyöhön Kuokkalan Ollilan nuorisoseurassa ja vuonna 1919 hänestä Viipurissa Etelä-Karjalan nuorisoseuran sivutoiminen sihteeri ja seuran julkaiseman Nuorisoseura-lehden taloudenhoitaja. Hän erosi sihteerintoimesta 1922 mutta jäi Etelä-Karjalan nuorisoseuran johtokunnan jäseneksi.
Vuonna 1936 Paloposki julkaisi kirjan Rajalla on rauhallista, joka käsitteli Terijoen ja eteläisen Karjalan kannaksen alueen tapahtumia venäläisen huvila-asutuksen syntymisestä aina Suomen sisällissodan jälkeiseen aikaan saakka.
Aiheesta muualla
Antti Paloposken lehtiartikkeleita:
Kymen vaalipiiri
Kymen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri vuosina 1948–2013. Vaalipiiri käsitti Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakuntien alueet. Vuoden 2011 vaaleissa Kymestä valittiin eduskuntaan kaksitoista kansanedustajaa. Vuonna 2013 vaalipiiri yhdistettiin Etelä-Savon vaalipiirin kanssa, ja niistä muodostettiin Kaakkois-Suomen vaalipiiri, jota käytettiin ensimmäisen kerran vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vuosina 1950–1988 vaalipiiriä käytettiin myös presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Kymen vaalipiiri muodostettiin vuonna 1948, kun entiset Kymen läänin läntinen ja Kymen läänin itäinen vaalipiiri yhdistettiin. Nämä olivat perua vastaavista Viipurin läänin vaalipiireistä, jotka nimettiin uudelleen vuonna 1945, kun suurin osa Viipurin läänistä luovutettiin Neuvostoliitolle. Vuonna 1948 vaalipiiristä valittiin vielä 32 kansanedustajaa, kun Karjalan siirtoväki äänesti pääosin entisen kotipaikkansa mukaan Kymen läänin vaalipiirin ehdokkaita. Vuonna 1949 Kymen lääniin ja siten Kymen vaalipiiriin liitettiin Uudenmaan läänistä Anjalan, Elimäen, Iitin, Jaalan ja Kuusankosken kunnat.
Lakkautettaessa 2013 vaalipiiriin kuuluneet kunnat olivat Hamina, Iitti, Imatra, Kotka, Kouvola, Lappeenranta, Lemi, Luumäki, Miehikkälä, Parikkala, Pyhtää, Rautjärvi, Ruokolahti, Savitaipale, Taipalsaari ja Virolahti. Vaalipiirin entisiä kuntia olivat Anjala, Anjalankoski, Elimäki, Haapasaari, Jaala, Joutseno, Karhula, Kuusankoski, Kymi, Lappee, Lauritsala, Nuijamaa, Saari, Simpele, Sippola, Suomenniemi, Uukuniemi, Valkeala, Vehkalahti ja Ylämaa.
Vaalipiirin selkeä valtapuolue oli pitkään SDP.
Italiatar Algeriassa
L'Italiana in Algeri on Rossinin ensimmäinen koominen ooppera, jonka hän kirjoitti pian ensimmäisen täysimittaisen oopperansa Tancredin jälkeen. Tarinassa nuori italiatar, Isabella, matkustaa Algeriaan vapauttaakseen rakastettunsa Lindoron, josta on tullut sikäläisen merkkimiehen, Mustafan orja. Sankaritar yrittää yhdistää uudelleen Mustafan ja hänen vaimonsa Elviran.
Laulajien tulee oopperan esityksessä olla erittäin tottuneita ja kantavaäänisiä. On myös erityisesti pantava merkille Mustafan ja Lindoron duetto Se inclinassi a prender moglie ja Elviran osan esittäjän korkeat äänet esimerkiksi alkusoitossa ja oopperan ensimmäisen näytöksen lopussa. Oopperassa on lukuisia aarioita kuten Isabellan ''Cruda sorte! Amor tiranno!, sekä Lindoron  Languir per una bella''. Myös alkusoiton melodia on erityisen tunnettu.
Rossini toisti todellisuudessa usein itseään omissa teoksissaan. Hän jopa käytti säännöllisesti uudelleen aiempien teostensa musiikillisia kappalaita luodessaan uusia teoksiaan. Ensimerkit tästä ovat todella lukuisia esimerkiksi oopperan Otello ossia Il Moro di Venezia alkusoitto muistuttaa paljolti oopperan Il Turco in Italia alkusoittoa.
Tapahtumapaikka ja -aika
Algeria joskus 1600-luvulla
Toinen näytös
Isabella ja Lindoro suunnittelevat pakoa ja ottavat Taddeon mukaan suunnitelmiinsa. Juhlallisin menoin Isabella tekee rakastuneesta Mustafasta (joka on turhaan yrittänyt päästä kahden kesken Isabellan kanssa) "Pappataci"-veljeskunnan jäsenen. Mustafan noudattaessa tunnollisesti veljeskunnan sääntöjä (mässäile ja vaikene) Isabella, Lindoro ja Taddeo pääsevät pakoon. Huiputettu Mustafa palaa katuvaisena vaimonsa luo.
Matti Inkinen
thumb|SIG esiintyy vuonna 2005. Matti Inkinen toinen vasemmalta. Matti Kalevi Inkinen (1. kesäkuuta 1958 Masku – 29. huhtikuuta 2009 Raisio) oli suomalainen muusikko. Parhaiten hänet tunnettiin SIG-yhtyeen laulusolistina ja johtohahmona. Inkinen tunnettiin myös kutsumanimellä "Inksu".
Muusikonuransa lisäksi Inkinen toimi muun muassa mielisairaanhoitajana, lasten vastaanottokodeissa , margariinitehtaan trukinkuljettajana, radio- ja tv-toimittajana, peruskoulun luokanopettajan sijaisena sekä videoelokuvien maahantuontifirman sekatyömiehenä. Hän opiskeli Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan opettajankoulutuslaitoksessa, ja hänellä oli myös mielisairaanhoitajan koulutus. Inkinen oli SDP:n edustajana Raision kaupunginvaltuustossa kaksi kautta ja jäsenenä kaupungin sosiaali- ja terveyslautakunnassa sekä -jaostossa. Inkisellä oli puolisonsa kanssa kolme lasta.
Muusikonura
Inkinen alkoi soittaa kitaraa 13-vuotiaana ja huomasi, että osaa myös tehdä lauluja. Musiikissa hänen suosikkeihinsa kuuluivat muun muassa 60-luvun tyttöbändit, vanha suomalainen iskelmä, Brian Enon soololevyt, New Yorkin punkkarit, Canin ja Neu!:n kaltaiset saksalaiset 70-luvun yhtyeet. Inkinen innostui laulajaksi mm. Rauli Badding Somerjoen esimerkistä.
Ensimmäisen yhtyeensä Raisio Kidsin Inkinen perusti vuonna 1976. Se soitti ajan hengen mukaisesti punk-musiikkia. Raisio Kidsin hajottua Inkinen perusti uuden yhtyeen SIG vuonna 1978. Inkinen ja rumpali Matti Ranta halusivat luoda uudesta yhtyeestään raisiolaistyyppisen Ramonesin. Inkinen oli laulajana yhtyeen keulakuva ja vastasi teksteistä sekä osin musiikista. Yhtye muistetaan myös Inkisen persoonallisesta lauluäänestä, joka oli väitetysti seurausta nuoruuden huonoista lauluvahvistimista. Inkinen on kertonut, että niitä käyttäessään laulajan ”oli pakko huutaa erottuakseen tehokkaampien meluajien seasta”.
SIG alkoi esiintyä vuonna 1979, ja seuraavana vuonna se nousi suosioon hittikappalella "Tiina menee naimisiin". Samana vuonna ilmestyi debyyttialbumi Matkalla maineeseen. Vuonna 1982 julkaistu kappale "Vuosisadan rakkaustarina" kasvatti yhtyeen suosiota. "Älä sinä huoli" oli myös radiohitti. Inkinen kertoi myöhemmin haastattelussa, että kappale liittyi hänen avioeroonsa. Teksti, jossa puhuttiin kyynelten hyödyttömyydestä sekä tanssin ja laulun tärkeydestä oli osoitettu entiselle vaimolle, jotta tämä ei turhaan surisi päättynyttä liittoa. Inkinen on kertonut, että monet laulut kertovat hänen omasta elämästään. Toisaalta hän on myös sanonut tarinoiden tulevan herttasarjoista ja "nettamusketteista", koska ne olivat heistä vitsikkäitä.
SIG-yhtyeen menestys jatkui vuosina 1984–1985. T. T. Oksalan tuottamana yhtye teki monta hittiä, mm. "Ludwig van Beethovenin", "Sadan vuoden yksinäisyyden" ja "Hyvää syntymäpäivää". Tuohon aikaan yhtyeellä oli nuoria tyttöfaneja, koska yhtye ilmeisen tietoisesti pyrki jäljittelemään Dingoa. Inkinen kertoi myöhemmin SIGin laulujen sentimentaalisuuden olleen huumoria. Inkinen oli huumorintajuinen ja innostava, mutta myös vaativa ja riitaisa musiikintekijä. Vaikka SIG oli valtakunnallisesti tunnettu, jokin muu yhtye menestyi aina sitä paremmin. Vaihtelevalla miehistöllä esiintynyt SIG hajosi vuonna 1987 yhtyeen kyllästyttyä jatkuvaan keikkailuun.
Inkinen julkaisi ensimmäisen sooloalbumin, Dave Lindholmin tuottaman Allapäin-albumin, vuonna 1984. SIGin viettäessä hiljaiseloa Inkinen julkaisi seuraavan sooloalbumin Ihmeellinen maailma Ismo Laakson kanssa perustetun Inkinen-yhtyeen kanssa vuonna 1990. Tämän jälkeen hän kokosi SIGiä edeltäneen Raisio Kids -yhtyeen uudelleen vuonna 1992. SIG teki paluun vuonna 1995 mutta hajosi pian uudelleen. Seuraava paluu tapahtui uuden vuosituhannen alussa, ja vuonna 2003 yhtye julkaisi albumin Suomalainen pop-levy, jolta nousivat radiosoittoon mm. kappaleet "Tuhannen ja yhden yön tarinat", "Tähtisadetta" ja "Näkinkenkä". Matti Inkinen pyöritti myös syntymäpäiväpalvelua, jossa päivänsankarille saattoi tilata Inkisen soiton ja onnittelulaulun. Vuodessa puheluita kertyi kuutisensataa.
Nuoruus
Matti Inkinen syntyi Maskun pitäjässä vuonna 1958. Suku oli sodan tuomia siirtolaiskarjalaisia. Matti oli vakaumuksellinen pasifisti ja suoritti siviilipalveluksensa sairaala-apulaisena. Inkinen oli ideanikkari, joka imi vaikutteita kaikkialta ympäristöstä. Yhteiskunnallisesti aktiivinen Inkinen oli jo lukioaikana. Raisiossa risteysonnettomuuksissa kuoli 1970-luvulla kolme lukion oppilasta, joista yksi oli Inkisen läheinen kaveri. Inkisen vetämä kolmen oppilaan lähetystö vieraili liikenneministeri Esa Timosen luona, minkä jälkeen Raision keskustan liikenneturvallisuutta ryhdyttiin parantamaan.
Perhe ja työ
Inkinen oli kesällä 1984 liftausmatkalla. Hän erosi aiemmasta tyttöystävästään Marjutista ja löysi Kirsin, jonka kanssa meni naimisiin. Inkiselle ja Kirsille syntyi 90-luvun alussa ja puolivälissä lapsia.
Vaikka SIG menestyi yhtyeenä, Inkinen halusi pitää musiikin ja yhtyeen toiminnan harrastuksena. Ajatus rocktähteydestä tai taiteilijaelämästä tuntui hänestä vieraalta. Hän opiskeli ensin yliopistossa tarkoituksenaan valmistua luokanopettajaksi. Häntä kiinnosti etenkin äidinkieli, mutta hän ei suorittanut tutkintoa loppuun. Rahat loppuivat, ja hän meni mielisairaalan kouluttamattomaksi sijaiseksi. Keskellä SIGin suosion vuosia vuonna 1984 Inkinen aloitti mielisairaanhoitajaopinnot, joista valmistui vuonna 1987. Aluksi hän päätyi muihin töihin yritykseen, joka toi maahan videofilmejä, mutta myöhemmin palasi koulutustaan vastaaviin tehtäviin ja työskenteli muun muassa lastensuojelussa. Vuonna 2006 hän aloitti kolmivuotisen täydentävän sairaanhoitajakoulutuksen ammattikorkeakoulussa.
Inkinen erosi 2000-luvun loppupuolella vaimostaan vähäksi aikaa, mutta pari palasi pian yhteen.
Poliittinen toiminta
Inkinen oli vuosina 1996–2004 kaksi kautta Raision kaupunginvaltuustossa SDP:n edustajana. Hän oli jäsenenä sosiaali- ja terveyslautakunnassa sekä -jaostossa.
Sairastuminen, katoaminen ja kuolema
Lokakuussa 2008 Inkisellä todettiin suuri, mutta hyvälaatuinen aivokalvon kasvain. . Se oli aiheuttanut Inkiselle elo-syyskuussa flunssan kaltaisia oireita: alussa vatsatautia, myöhemmin afasiaa ja tasapainohäiriöitä. Häntä vaivasi kova päänsärky, ja syyskuun lopussa yksi SIGin keikka peruttiin. Kasvain leikattiin lokakuussa, minkä jälkeen alkoi rankka sädehoitojakso. Sädehoidon sivuvaikutusten Inkinen kertoi väsyttäneen ja vieneen keskittymiskykyä sekä "syöneen puhetta".
Huhtikuussa 2009 Seiska ja Iltalehti julkaisivat uutisen, jonka mukaan poliisi oli kuulustellut Inkistä epäiltynä laittomasta lapsipornon lataamisesta ja levittämisestä. Kyse oli vasta epäilystä, eikä Inkistä vastaan oltu nostettu syytettä. Joku oli vuotanut tiedon Inkisen rikosepäilystä Seiskalle
Matti Inkinen katosi 29. huhtikuuta vuonna 2009. Hän jätti kotiin lompakkonsa ja matkan varrella hylkäsi pyöränsä Viheriäisiin. Viimeisiä havaintoja Inkisestä oli, kun hän oli menossa kohti Raisionlahtea kello 13. Samoihin aikoihin Inkisen matkapuhelin sammui. Hänet nähtiin viimeistä kertaa venesataman laiturilla.
Inkistä etsivät kaksi viikkoa sekä viranomaiset että vapaaehtoiset mm. ruumiskoiran avulla veneellä merestä sekä maastoa haravoiden. Alussa ei saatu hänen mukanaan olleen matkapuhelimen teletunnistetietoja, jotka olisivat voineet auttaa etsinnöissä. Ohikulkija löysi hänen ruumiinsa Raisionlahdelta 25. toukokuuta 2009. Se kellui Kukonpään rantavesissä Viheriäistenaukon kohdalla. Inkinen oli jättänyt reppunsa laiturille ja hukuttautunut mereen.
Inkisen kuoleman jälkeen
Inkisen itsemurha oli SIGin jäsenten mielestä hänen reaktionsa siihen, että Inkisen katoamispäivänä Seiska ja Iltalehti olivat uutisoineet tähän kohdistuvista lapsipornon levitysepäilyistä ja asiaan liittyneestä poliisitutkinnasta. Toimittajat kävivät puhumassa asiasta Inkisen luona. Tämä kiisti syytteet ja sanoi lapsipornon tulleen koneelleen vahingossa hänen ladatessaan musiikkia eMule- vertaisverkko-ohjelmalla. Inkinen oli edelleen toipilaana ja hänellä oli vahva lääkitys, minkä vuoksi hänen mielialansa vaihtelivat rajusti. Hän oli vaimon mukaan muuttunut sädehoitojen jälkeen kuin toiseksi ihmiseksi, hänen vointinsa oli huonontunut ja hän oli pelännyt kasvaimen uusiutuvan. Vaikka Inkinen olikin kotonaan käyneille Seiskan toimittajille rauhallinen, hän soitti muille yhtyeen jäsenille sanoen, että Seiskan juttu oli kauhea.
Toimittaja Panu Hörkkö sanoi Seiskaan kirjoittamassaan jutussa Inkisen vellovan lapsipornoskandaalin ytimessä. Yhtye ilmoitti kaksi päivää Inkisen ruumiin löytymisen jälkeen asettavansa boikottiin Seiskan ja Iltalehden, joiden otsikot olivat yhtyeen jäsenten lausuman mukaan ala-arvoisia. Seiska kiisti osuutensa Inkisen kuolemaan ja sanoi Inkisen saaneen vastata lehden juttuun. Seiska poisti uutisen nettisivultaan pian. Keskusrikospoliisin komisario Lars Henriksson kertoi Iltalehdelle, että on teoriassa mahdollista, että lapsiporno latautuu käyttäjän koneelle tämän tietämättä.
Inkisestä kertovan jutun tehnyt toimittaja Panu Hörkkö oli saanut tietonsa lähteestä, jota lehden edustaja ei lähdesuojaan vedoten suostunut paljastamaan ulkopuolisille. Poliisin epäiltiin rikkoneen vaitiolovelvollisuuttaan ja vuotaneen tiedon. Poliisin lisäksi myös muita viranomaisia oli päässyt Inkisen esitutkintatietoihin. Yhtyeen jäsenen lausunnon mukaan "Matti Inkistä koskeva uutisointi Seiskan ja Iltalehden osalta on ollut ala-arvoista, mahdollisesti myös laitonta". Muun muassa Mielenterveyden keskusliiton puheenjohtaja Pekka Sauri kyseli, miten tieto vuosi lehdistölle ja Veltto Virtanen syytti lehdistöä Inkisen kuolemasta.
SIG-yhtye teki poliisin mahdollisesta tietovuodosta Seiska-lehdelle rikosilmoituksen ja julisti kotisivullaan kilpailun tietovuodon lähteen löytymisestä. Muutaman kuukauden tutkimuksen jälkeen kihlakunnansyyttäjä ilmoitti, ettei tietovuotajaa löytynyt. SIG saattoi julistaa tietovuotoa koskevalle kesäkisalleen voittajan, joka arvasi päivän ja tutkinnan tuloksen oikein. Tämän jälkeen Marjaana Koskinen ja joukko muita Varsinais-Suomen kansanedustajia jätti eduskunnalle kirjallisen kysymyksen tietovuototutkimuksista. Vielä saman vuoden lokakuussa entinen ministeri Osmo Soininvaara oli sitä mieltä, että Inkisen omaisten kannattaisi haastaa Seiska oikeuteen yksityisyyslain rikkomisesta.
Oikeusministeri Tuija Braxin vastasi kirjalliseen kysymykseen, ettei yksittäinen rikosasia ei kuulu oikeusministerille tai hallitukselle, vaan valitukset tulee suunnata oikeuskanslerille. Julkisen sanan neuvoston (JSN) antaman lausunnon mukaan Seiska ei rikkonut hyvää journalistista tapaa julkistaessaan tiedon Inkiseen kohdistuneista lapsipornoepäilystä, koska jutussa ei ollut asiavirheitä ja kyse oli vasta epäilystä. JSN:n mukaan myöskään Inkisen yksityisyyttä ei ollut lapsipornojutussa loukattu, koska Inkinen oli aiemmin antanut haastatteluja Seiskalle, minkä vuoksi hänen yksityisyytensä suoja oli jo kaventunut.
Sylvia Sini
Eeva Eskola, kirjailijanimi Sylvia Sini oli suomalainen kirjailija.
Sylvia Sinin esikoisteos, kirjeromaani Olin apteekkineitinä kuvasi nuoren ylioppilasneitosen elämää apteekkiharjoittelijana maaseutuapteekeissa. Kirjassa esiteltiin useita koomisia apteekkarityyppejä, joiden esikuvat olivat tekijän mukaan tosielämästä.