cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Toinen Englannin–Hollannin sota
1665
thumb|Lowestoftin taistelussa 13. kesäkuuta 1665 hollantilaiset kärsivät suurimman tappionsa. Kuvassa vasemmalla englantilaisten lippulaiva HMS Royal Charles ja oikealla Eendracht. Sodan ensimmäiset taistelut käytiin merellä. Englantilaiset saavuttivat Lowestoftissa 13. kesäkuuta 1665 suuren voiton: se oli suurin tappio koko Alankomaiden historiassa. Englantilaiset eivät kuitenkaan onnistuneet käyttämään voittoa hyväkseen. Hollannin päämies Johan de Witt, otti laivaston haltuunsa henkilökohtaisesti. De Witt erotti tehottomiksi katsotut kapteenit palveluksestaan ja korvasi heidät paremmilla. Samalla kehitettiin uusia sodankäynnin tapoja. Elokuussa 1665 De Ruyter palasi sankarina Amerikasta, jossa hän oli vallannut takaisin ne siirtomaat, jotka Englanti oli vallannut Alankomailta lokakuussa 1664. Hänelle annettiin koko Alankomaiden tasavallan laivaston ylipäällikkyys. Vågenin taistelun jälkeen, jossa hollantilaiset vaurioittivat vakavasti Englannin laivastoa, hollantilaisten Maustelaivasto pystyi palaamaan turvallisesti Alankomaihin.
Kesällä 1665 Hollannin vanha vihollinen Münsterin piispa Bernhard von Galen lupasi Englannille tukensa hyökäämällä Alankomaihin. Samaan aikaan Englanti neuvotteli yhteistyöstä myös Espanjan kanssa. Toisaalta Ranskan kuningas Ludvig XIV lupasi vuoden 1662 sopimuksen mukaan auttaa Hollantia lähettämällä sinne lisäjoukkoja. Ranskan diplomaatit lähetettiin Englantiin neuvottelemaan, uhkailemalla, että jos Englanti ei suostu ehtoihin, Ranska tulee mukaan sotaan Hollannin puolelle.
1666
thumb|left|200px| [[Neljän päivän taistelu on yksi merisodankäynnin historian pisimpiä taisteluja. Taustalla englantilaisten laiva Swiftsure on uppoamassa ja De Ruyterin johtama alus Zeven Provinciën on hyväksymässä Prince Royalin antautumista.]] Vuoden 1666 alussa Hollanti muodosti vahvan Englannin-vastaisen liiton. Tammikuussa Ludvig XIV julisti sodan Englannille. Samoin teki Tanskan kuningas Fredrik III saatuaan suuren rahasumman hollantilaisilta. Tämän jälkeen Brandenburg uhkasi hyökätä Münsteriin idästä. Von Galen teki Brandenburgin uhan vuoksi rauhan Hollannin kanssa huhtikuussa Klevessä. Neljän päivän taistelussa 11.–14. kesäkuuta molemmat osapuolet saavuttivat voiton: Englanti sikäli, että Michiel De Ruyter pakeni taistelusta ensimmäisenä, mahdollisesti ruudin puutteesta johtuen, Hollanti taas sikäli, että se onnistui tuottamaan vastapuolelle enemmän vahinkoa. Englanti menetti kymmenen alusta ja Hollanti neljä.
Samana vuonna käytiin myös toinen taistelu. St. Jamesin päivän taistelu (4.–5. elokuuta) toi englantilaisille voiton, mutta he eivät taaskaan pystyneet lopettamaan sotaa voitollaan, sillä hollantilaiset ehtivät perääntymään hyvässä järjestyksessä. Englantilaisen vara-amiraalin Robert Holmesin hyökkäys Terschellingin saarelle (englanniksi "Holmes's Bonfire") aloitti hollantilaisten keskustelut Royal Navyn täydellisestä tuhoamisesta.
1667: Medway
Vuonna 1667 Englannilla alkoi olla talousvaikeuksia. Se ei pystynyt varustamaan laivastoaan, vaan se sijoitti kaikki merikelpoiset laivansa Chathamiin, Thamesjoen suulle. Hankkiakseen varoja sodankäynnin jatkamiseksi Englanti teki liiton Ranskan kanssa. De Witt tiesi Kaarlen suunnitelmista siirtää laivasto Thamesille, jolloin hän päätti lopettaa sodan yhdellä iskulla. Hän alkoi suunnitella Royal Navyn tuhoamista ja merijalkaväen maihinnousua Chathamiin.
JBS (ruokayhtiö)
JBS S.A. on brasilialainen ruokayhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee São Paulossa. Se sai alkunsa José Batista Sobrinhon vuonna 1953 perustamasta lihakaupasta. Hänen poikansa Joesley ja Wesley Batista ovat sittemmin olleet yhtiön johdossa. JBS on maailman suurin liha-alan yhtiö.
Toinen Englannin–Hollannin sota
1667: Medway
Taistelu oli Englannin merisodankäynnin historian suurin katastrofi jättäen psykologisen vaikutuksen. Välttääkseen avoimen kapinan Kaarle aloitti heti rauhanneuvottelut Alankomaiden kanssa.
Rauha
thumb|left|200px|Bredan rauha solmittiin 31. heinäkuuta 1667. Bredan rauha solmittiin 31. heinäkuuta 1667 ja se päätti sodan Englannin ja Hollannin välillä. Englantilaiset saivat pitää valtaamansa Uuden Amsterdamin, jonka he nimesivät uudelleen New Yorkiksi, mutta hollantilaiset saivat englantilaista arvokkaat sokeriplantaasit Surinamessa Etelä-Amerikassa. Hollanti jatkoi merten hallitsemista vuoteen 1784, jolloin Alankomaat kärsi tappion Isolle-Britannialle.
Laurentino Cortizo
Laurentino Cortizo (s. 30. tammikuuta 1953) on panamalainen poliitikko, joka on toiminut maansa presidenttinä vuodesta 2019.
Keskusta-vasemmistolaisen Demokraattisen vallankumouspuolueen PRD ehdokaana ollut Laurentino "Nito" Cortizo voitti Panaman presidentinvaaleissa toukokuussa 2019 keskusta-oikeistolaisen vastaehdokkaansa ja tuli valituksi Panaman uudeksi presidentiksi. Presidenttinä aloittaessaan hän oli 66-vuotias. Cortizo on opiskellut Yhdysvalloissa ja toiminut aiemmin maatalouministerinä. Vaalikampanjassaan hän sanoi taistelevansa korruptiota vastaan ja korosti Yhdysvaltojen olevan Panaman tärkein strateginen liittolainen.
Marina Janicke
Janicke otti naimisiin mentyään käyttöön sukunimen Höhne. Hänestä tuli biologi.
Hilkat
Hilkkojen varret ovat pehmeitä ja hauraita, tavallisesti suikertavia. Lehdet kiinnittyvät varteen vastakkaisina pareina ja ovat ohuita ja karvaisia. Kirkasväriset kukat ilmaantuvat ylimpiin lehtihankoihin. Teriö muodostaa pitkän ja kapean putken, jonka päässä on viisi limittäistä liuskaa.
Hilkoista on Euroopassa 1800-luvulta lähtien jalostettu monia viljelymuotoja eli lajikkeita. Longiflora-ryhmän lajikkeita nimitetään torpankukiksi niiden yleisyyden ja laajan "joka torpan" käsittävän levinneisyytensä takia. Ne tunnetaan myös nimellä mustanmerenruusu, mikä on sikäli huono nimitys, että kasveilla ei ole mitään tekemistä ruusujen eikä Mustanmeren kanssa.
Seru Epenisa Cakobau
thumb|upright|Seru Epenisa Cakobau 1870-luvulla. Seru Epenisa Cakobau (1815–1883) oli fidžiläinen heimopäällikkö ja sotalordi, joka yhdisti suuren osan fidžiläisistä heimoista valtansa alle.
Nousu päälliköksi
Serun isä Tanoa Visawaqa karkotettiin, kun hän oli hävinnyt sodassa kilpailijalleen pienellä Baun saarella. Seru sai kuitenkin jäädä. Seru nousi oman heimonsa johtajaksi ja löi hänen isänsä karkottaneen heimon 1837. Vuonna 1852 hän julisti itsensä Baun hallitsijaksi ja samalla koko Fidžin kuninkaaksi. Muut heimot eivät tätä hyväksyneet ja Seru joutui 19 vuoden sotaan heitä vastaan. Vuonna 1871 hänen onnistui yhdistää heimot valtansa alle. Levukasta tuli hänen pääkaupunkinsa. Hän päätti perustaa perustuslaillisen monarkian, mutta uusi hallitus joutui ulkomaalaisten käsiin.
Vallan loppu
Yhdysvallat, joka oli tunnustanut Serun kuninkuuden jo ennen muita heimopäälliköitä, muutti linjaansa ja vaati Serulta 44 000 dollarin korvauksia tämän tekemästä hyökkäyksestä Nukulaun saarelle, jossa asui yhdysvaltalainen konsuli John William. Seru ei voinut maksaa vaadittua summaa ja hän pelkäsi Yhdysvaltain invaasiota, joten hän luovutti saaret Isolle-Britannialle. Samalla hän kääntyi kristityksi ja kielsi kannibalismin saarella 1854.
Seru säilytti asemansa arvovaltaisimpana päällikkönä kuolemaansa asti 1883. Cakobaun suku on arvostettu vielä tänäkin päivänä ja monet saaren tärkeimmistä poliittisista henkilöistä ovat Cakobaun sukua, yhtenä esimerkkinä modernin Fidžin perustaja Kamisese Mara. Poliitikkojen lisäksi Cakobaun suku on hallitsevissa asemissa myös armeijassa ja yliopistoissa.
Johann Reuchlin
pienoiskuva|150px|Johann Reuchlin, puupiirros vuodelta 1516
Adolf Spinnler
Adolf Spinnler (18. heinäkuuta 1879 – 20. marraskuuta 1950) oli sveitsiläinen voimistelija. Hän voitti vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa triathlonissa kultaa ja sai lisäksi pronssia moniottelussa.
Johann Reuchlin
Johann Reuchlin (s. 29. tammikuuta 1455 Pforzheim – 30. kesäkuuta 1522 Bad Liebenzell) oli saksalainen humanisti, filologi ja juristi. Häntä pidetään muinaiskreikan ja heprean kielen tutkimuksen perustajana Saksassa.
Elämä
Reuchlin opiskeli eri yliopistoissa erikoistuen kreikan kieleen. Hän julkaisi latinankielisen sanakirjan vuosina 1475–76. Sitten hän siirtyi lakiopintoihin ja valmistui vuonna 1481. Reuchlin toimi virkamiehenä Württembergin hovissa ja Stuttgartissa 1480-luvulta vuoteen 1512.
Italian-matkoillaan (1482 ja 1490) hän tutustui Firenzen akatemiaan ja italialaisiin filologeihin, joita hän hämmästytti filologian tietämyksellään.
Reuchlin oli edelläkävijä muinaiskreikan tieteellisessä tutkimuksessa ja käänsi monia antiikin tekstejä latinaksi. Vuonna 1490 hän kiinnostui hepreasta, ja julkaisi vuonna 1506 De Rudimentis Hebraicis (”Heprean perusteista”), -kieliopin ja sanaston. Sillä oli myöhemmin suuri vaikutus heprean ja siten myös hepreankielisen Vanhan testamentin tieteelliseen tutkimukseen. Reuchlin oli myös kiinnostunut juutalaisesta mystiikasta kabbalasta ja kirjoitti aiheesta teokset De verbo mirifico (1494) ja De arte cabbalistica (1517).
Reuchlinin kiinnostus heprean kieltä kohtaan sai kritiikkiä ajan katoliselta kirkolta. Kölnin dominikaanit vakuuttivat keisari Maksimilian I:n määräämään vuonna 1509 hepreankieliset kirjat tuhottaviksi kristinuskolle vihamielisinä. Tällöin Reuchlin puolusti julkisesti hepreankielisten tekstien tutkimista ja säilyttämistä. Hänen mielestään vain kristinuskoa vastaan kirjoitetut kirjat tulisi tuhota.
Inkvisitio aloitti oikeustoimet Reuchlinia vastaan ​​vuonna 1513. Kiistan edetessä Euroopan humanistinen yhteisö asettui Reuchlinin puolelle dominikaaneja vastaan, ​​ja vuonna 1516 paavin komissio vapautti Reuchlinin harhaopista.
Reuchlin toimi myöhemmin kreikan ja heprean kielen professorina Ingolstadtissa (1520-1521) ja Tübingenissä (1521-1522).
Reuchlin ja uskonpuhdistus
Reuchlinin ja katolisen kirkon kiistan on väitetty vaikuttaneen uskonpuhdistuksen käynnistymiseen. Vaikka Reuchlinin tapaus innoitti uskonpuhdistajia, Reuchlin ei koskaan hylännyt katolista kirkkoa, ja tuomitsi veljenpoikansa Philip Melanchthonin ja Lutherin.
Avala-torni
Avala-torni on 204,5 metriä korkea televisio- ja radiotorni Serbiassa. Avala-torni sijaitsee Avala-vuoren päällä Belgradin kaupungissa Serbiassa. Alkuperäinen torni valmistui vuonna 1965, mutta se tuhoutui Naton joukkojen pommittaessa kaupunkia vuonna 1999 Kosovon sodan aikana. Tornin jälleenrakentaminen aloitettiin 21.12.2006 ja se valmistui 21.4.2010. Avala-torni on Serbian korkein torni.
Tornin suunnitelivat arkkitehdit Uglješa Bogdanović ja Slobodan Janjić. Alkuperäisen tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 1961 ja se valmistui vuonna 1965. Alkuperäinen torni oli 202,87 metriä korkea kun taas uusi torni on 204,5 metriä korkea.
Mikael Sandberg
Mikael Sebastian Sandberg (s. 9. maaliskuuta 1991 Turku) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. 210-senttinen Sandberg oli 4–5-paikkojen korinaluspelaaja.
Korisliigassa Sandberg pelasi yhdeksän kautta seuroinaan Tampereen Pyrintö, Salon Vilpas, Torpan Pojat ja Ura Basketia. Pyrinnössä Sandberg saavutti SM-hopeaa vuonna 2016 ja pelasi myös Baltian liigassa. ToPossa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 2010 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2011.
Alku-ura ja SM-mitali ToPossa
Sandbergin kasvattajaseura oli Turun NMKY, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2007–2008, jolloin joukkue pelasi koripallon I-divisioonaa. Kauden jälkeen Sandberg siirtyi Korisliigaan Torpan Poikien riveihin. Hän saavutti ToPossa SM-hopeaa kaudella 2009–2010 ja Suomen cupin hopeaa 2011. Kevään 2010 loppuotteluissa ToPo kohtasi Tampereen Pyrinnön, jota se johti otteluvoitoissa 2–1 voitettuaan Pyrinnön kolmannessa finaalissa Tampereella. Damon Williamsin johtamana Pyrintö kuitenkin voitti kaksi viimeistä ottelua ja otti seuran miesten edustusjoukkueen ensimmäisen Suomen mestaruuden ToPon jäädessä hopealle, joka kuitenkin oli Sandbergille uran ensimmäinen aikuisten SM-mitali.
Salon Vilpas
Vuonna 2011 Sandberg siirtyi kolmen ToPossa pelatun kauden jälkeen Vilpas Vikingsiin, Salon Vilppaan edustusjoukkueeseen. Toukokuussa 2012 hän teki seuran kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen. Vilppaan-vuosinaan Sandberg pelasi sentteriroolin lisäksi myös isona laitahyökkääjänä.
Tampereen Pyrintö
Heinäkuussa 2014 Sandberg teki kaksivuotisen sopimuksen Korisliigassa ja Baltian liigassa pelanneen Tampereen Pyrinnön kanssa. Maaliskuussa hän heitti uuden Korisliigan piste-ennätyksensä tehtyään 19 pistettä Tapiolan Honkaa vastaan. Sandbergin pelaaminen oli ensimmäisellä Pyrintö-kaudella Aamulehden toimittajan mukaan liian ailahtelevaa. Hän pelasi pääasiassa Petri Heinosen jälkeen Pyrinnön vaihdosta tulleena sentterinä ja teki runkosarjassa ottelukohtaisiksi keskiarvoikseen noin 12 minuutissa 3,5 pistettä ja 2,2 levypalloa. Korisliigan ohella Pyrintö pelasi myös Baltian liigaa, missä Sandberg teki runkosarjassa yhdeksässä ottelussa noin 15 minuutissa ottelua kohden 3,4 pistettä ja otti 2,9 levypalloa. Pudotuspeleissä hän teki noin 11 minuutissa ottelua kohden 4,5 pisteen ja 1,0 levypallon tilastolukemat.
Kauden 2015–2016 siihen mennessä parhaan ottelunsa Sandberg pelasi 15. tammikuuta Helsinki Seagullsia vastaan: muun muassa 11 pisteen ja seitsemän levypallon lisäksi hän rikkoi ottelun päätöshetkien donkillaan koritelineen kiinnitykset. Maaliskuussa hän heitti Seagullsia vastaan kauden korkeimman pistemääränsä 13 ja otti kuusi levypalloa. Sandbergin peliaika putosi Ilkka Palviaisen valmennuksessa runkosarjassa noin yhdeksään minuuttiin ottelua kohden. Hän kuitenkin teki runkosarjassa kahta edelliskautta korkeamman pistekeskiarvon ja heitti kahden pisteen heittonsa ennätyksellisellä yli 67 prosentin tarkkuudella. Pyrintö sijoittui runkosarjassa neljänneksi ja voitti puolivälierissä Bisonsin sekä välierissä Seagullsin. Loppuotteluissa Pyrintö hävisi Kouvoille 4–1-otteluvoitoin, ja vähälle peliajalle pudotuspeleissä jäänyt Sandberg sai uransa toisen miesten SM-hopeamitalin. Aamulehden toimittajan kaudenpäätösarvion mukaan Sandbergin läpimurto Pyrinnössä jäi tekemättä myös tämän toisella kaudella seurassa.
Turun NMKY
Toukokuun 2016 lopulla Sandberg palasi kasvattajaseuraansa Turun NMKY:hyn. Sopimuksen myötä TuNMKY sai joukkueeseensa kokoa ja pääsarjakokemusta.
Ura Basket
Kesäkuussa 2018 Sandberg siirtyi Korisliigaan nousseeseen kaarinalaiseen Ura Basketiin.
Ura joutui liigakarsintoihin jotka voitti LoKoKo Bisonsia vastaan 2–0-otteluvoitoin. Jälkimmäisessä karsintaottelussa Sandberg heitti kaikki yhdeksän pelitilanneheittoaan sisään ja teki yhteensä 22 pistettä sekä otti 12 levypalloa. Sandberg päätti kilpauransa tähän otteluun.
Sandbergin lopettamiseen vaikutti myös hänen valmistumisensa kauppakorkeakoulusta: työelämään siirryttyään hänen palkkansa kolminkertaistui. Usean muun samaan aikaan kilpauransa lopettaneen suomalaiskoripalloilijan tavoin Sandberg kritisoi Korisliigan voimassa ollutta neljän ulkomaalaispelaajan kiintiötä, joka käytännössä hävitti voimaan tultuaan suomalaisten rotaatiopelaajien peliajan ja -vastuun sarjassa.
Maajoukkue
Sandberg pelasi Suomen miesten haastajamaajoukkueessa kymmenessä ottelussa 4,3 pisteen keskiarvolla. Kesäkuussa 2015 hänet nimettiin Suomen saman vuoden haastajamaajoukkuerinkiin. Alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa Sandberg pelasi 30, A-nuorissa 39 ja B-nuorissa kymmenen maaottelua.
Pelityyli
Sandberg oli korinaluspelaajaksi kohtuullinen kolmen pisteen heittäjä. Pyrinnön päävalmentaja Pieti Poikola kuvaili Sandbergia tämän siirryttyä seuraan liikkuvaksi pelaajaksi ja kovaksi harjoittelijaksi.
Sandberg nimesi haastatteluissa omiksi vahvuuksikseen pituutensa ja heittotaitonsa. Hän pyrki harjoittelemaan monipuolisesti, ja esimerkiksi Vilppaan-vuosinaan Sandberg harjoitteli välillä myös takamiesten pelipaikoilla. Sandberg pyrki kehittämään voimaominaisuuksiaan ja tätä kautta myös ajo- ja sisäpeliuhkaansa. Sisäpelissä häntä verrattiin Pyrinnön Antti Nikkilää heikommaksi. Sandberg kompensoi fyysisyytensä vajavaisuuksia pelikäsityksellään eli opiskelemalla huolellisesti vastustajiensa pelitapaa ja ominaisuuksia.
Yksityiselämä
Suomenruotsalainen Sandberg käyttää ruotsin kieltä keskustellessaan isänsä kanssa. Sandberg hyväksyttiin Turun yliopiston kauppakorkeakouluun kesällä 2012, ja hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Sandbergin Ässä-lempinimi on peräisin hänen lapsuudestaan, mutta nimen tarkkaa alkuperää Sandberg ei enää muista.
Parrhasios
Plinius vanhemman mukaan Parrhasios olisi kilpaillut Zeuksiksen kanssa siitä, kumpi on parempi taiteilija. Zeuksis maalasi viinirypäleitä, jotka olivat niin aidon näköisiä, että linnut tulivat nokkimaan niitä. Zeuksis pyysi Parrhasiosta ottamaan verhon pois oman maalauksensa päältä, mutta joutui huomaamaan, että Parrhasios oli maalannut juuri tuon verhon maalaus, Zeuksis joutui tunnustamaan tappionsa. Hänen teoksensa oli kyllä hämännyt lintujen silmiä, mutta Parrhasioksen teos oli hämännyt itse Zeuksista.
Parrhasiosta arvostettiin maalarien parhaimmistoon kuuluvana. Varsinkin hänen ääriviivojen piirustustaitoaan ylistettiin. Monia hänen puulle tai pergamentille tekemiään piirustuksia säilytettiin ja arvostettiin esimerkkeinä, joita myöhemmät taiteilijat tutkivat opiskelumielessä. Hän saavutti ensimmäisenä taidon kuvata figuurinsa niin, että ne kohosivat taustasta.
Hänen maalauksensa kuvasivat enimmäkseen mytologisia kohtauksia, joskin hän maalasi huvin vuoksi myös rivoja aiheita. Maalaus Demoksesta oli erityisen kuuluisa.
Gary Waissi
Gary R. Waissi (s. 1950 Tampere) on amerikansuomalainen tekniikan tohtori, joka on toiminut vuodesta 2006 Arizonan osavaltionyliopiston professorina ja sitä ennen 1986–2006 Michiganin yliopiston johtamiskorkeakoulun professorina. Hän on toiminut Suomen kunniakonsulina Michiganissa 1998–2006 ja sen jälkeen Arizonassa ja New Mexicossa.
Waissi valmistui rakennusinsinööriksi Darmstadtin teknillisestä yliopistosta 1975, tekniikan tohtoriksi Michiganin yliopistosta 1985 ja tekniikan lisensiaatiksi Espoon Teknillisestä korkeakoulusta 1989. 1980-luvun alussa hän toimi eri tehtävissä Nigeriassa ja on sen jälkeen hoitanut tietojenkäsittelyhankkeita Azerbaidžanissa, Ukrainassa ja Uzbekistanissa.
Gary Waissi tutkii ja opettaa ilmailu- ja puolustusteollisuuden alihankkijayhteistyötä. Hän on kehitellyt myös uudenlaista bokserimoottoria, jossa nokka-akselia muistuttavan kampiakselin ansiosta ei tarvita mäntien kiertokankia. .
Dmitri Šepelev
Dmitri Dmitrijevitš Šepelev (1771–1841) oli venäläinen kenraaliluutnantti.
Marchena
Marchena on Sevillan maakuntaan kuuluva noin 20 000 asukkaan kaupunki Espanjassa. Lähin suuri kaupunki on Sevilla, joka sijaitsee 60 km Marchenasta länteen.
Skyforger
Skyforger on latvialainen black/folk metal -yhtye.
Dmitri Šepelev
Šepelev syntyi venäläiseen säätyläisperheeseen vuonna 1771. Hänet värvättiin sotapalvelukseen vuonna 1782, ja hän pääsi kersantiksi Preobrazhenskyn henkivartiorykmenttiin. Vuonna 1792 hänet ylennettiin praporschiksi ja vuotta myöhemmin toiseksi majuriksi. Samalla hänet siirrettiin Mariupolskyn Light Horse -rykmenttiin. Vuonna 1794 Šepelev pääsi ensimmäistä kertaa taisteluihin, kun hän Puolassa Varsovan esikaupunkialueella johti Nizovskyn jalkaväkirykmenttiä puolalaisia vastaan. Šepelev haavoittui taistelussa vakavasti. Šepelev taisteli Venäjän sotajoukoissa Sveitsissä vuonna 1799. Siellä hän sai everstinarvon.
Skyforger
Yhtye sai alkunsa vuonna 1991 perustetusta Grindmaster Death -nimisestä yhtyeestä Yhtye soitti death metalia ja julkaisi demojen lisäksi yhden albumin Stronger Than Love vuonna 1994.
Yhtyeen jäsenten kiinnostus Latvian pakanoiden historiasta kasvoi ja yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa Semigall's Warchant uudella nimellä Skyforger vuonna 1997. Nimen ja levyn lyriikoiden vaikutteina olivat latvialaisten pakanaheimojen taistelut ristiretkeläisiä vastaan. Levyn musiikki on saanut vaikutteita 1990-luvun alun skandinaavisesta black metallista, minkä myötä tyylisuunta vaihtui death metalista black metalliksi kansanmusiikkivaikuttein.
Skyforgerin sanoitukset pohjautuvat pääosin Latvian historiaan ja paikallisiin legendoihin. Yhtyeen tarinat kertovat latvialaisista heimoista, taruista sekä muinaisista että moderneista taisteluista. Musiikissa viljellyt folk-vaikutteet ovat tehneet yhtyeen tunnetuksi myös black metal-piirien ulkopuolella: Pelkästään kansanmusiikkia sisältävä akustinen levytys Zobena Dziesma/Sword Song julkaistiin Latvian kansallishistoriallisen seuran rahoittamana.
Dmitri Šepelev
Vuonna 1805 Šepelev taisteli Ranskaa vastaan ja otti osaa myös 2. joulukuuta käytyyn Austerlitzin taisteluun. Jälleen seuraavana vuonna Šepelev taisteli muun muassa Ranskaa vastaan. Šepelev ylennettiin kenraalimajuriksi 24. toukokuuta 1807. Vuosina 1808–1809 Venäjän keisarikunta kävi Ruotsia vastaan Suomen sodan, johon Šepelev otti osaa. Vuonna 1810 hän jäi eläkkeelle, mutta palasi armeijaan jälleen heinäkuussa 1812, kun venäläiset olivat perääntymässä Tarutinosta ja Borodinosta. Šepelev otti osaa myös Krasnyin ja Malojaroslavetsin taisteluihin. Joulukuussa 1812 Königsbergin (nyk. Kaliningrad) valtauksen jälkeen Šepelev ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Vuonna 1813 Šepelev osallistui Hampurin piiritykseen.
Skyforger
Vuoden 2002 lopulla Skyforger teki levytyssopimuksen saksalaisen Folter Records kanssa ja julkaisi albumin Pērkoņkalve (Thunderforge). Samana vuonna tehty Zobena Dziesma (Sword Song), sisältää akustisesti soitettua latvialaista kansanmusiikkia. Seuraava vuonna 2010 julkaistu konseptialbumi Kurbads kertoo latvialaisen legendan sankarista Kurbadksesta. Vuonna 2015 yhtye julkaisi kuudennen albuminsa Senprūsija.
Nykyiset jäsenet
thumb|200px|Rihards Skudrîtis ja Pēteris Kvetkovskis
Dmitri Šepelev
Šepelev jäi 2. huhtikuuta 1816 terveydellisiin syihin vedoten eläkkeelle, mutta palasi jälleen vuonna 1826 armeijaan. Hän kuoli vuonna 1841.
Ahmasvesi
Ahmasvesi on entinen merenlahti, nykyinen järvi Uudessakaupungissa ja pieneltä osin Vehmaalla.
Ahmasvesi laskee mereen Raumanojan ja pienen Sannasveden kautta. Järveen tulee ajoittain murtovettä merestä. Lasku-uomaa ruopattiin 1950-luvulla.
Järvessä on edelleen useita murtovesilajeja, muun muassa merinäkinruoho. Ahmasveden pohjoisosa sekä läheinen Alhontaanjärvi kuuluvat Ahmasvesi-nimiseen, 259 hehtaarin laajuiseen Natura 2000 -alueeseen. Ahmasveteen on istutettu vuonna 2020 madetta. Linnustoltaan alue on arvokas. Ahmasvedellä pesivät muun muassa kuikka, härkälintu, kyhmyjoutsen, haapana, sinisorsa, punasotka, telkkä, pikkulokki, kalatiira ja rantasipi.
Karl Robert Åström
Karl Robert Åström (19. marraskuuta 1839 Tornio – 11. tammikuuta 1897) oli suomalainen kunnallisneuvos, joka perusti vuonna 1863 nahkatehtaan Ouluun. 1860-luvun lopulla tehtaan osakkaaksi tuli myös hänen veljensä Hemming Åström, minkä johdosta se tunnetaan Veljekset Åströmin nahkatehtaana.
Veljekset olivat aktiivisia kunnallisia ja alueellisia toimijoita Oulun kaupungissa ja Pohjois-Pohjanmaalla 1800-luvun loppupuolella suunnitellen muun muassa rautatietä Jäämereltä Pietariin. Karl Robert Åstrom toimi Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 1874–1897.
Åström oli Oulun edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1885.
Suomen elämäkerrasto
Suomen elämäkerrasto on vuosien 1927 ja 1934 välisenä aikana julkaistun viisiosaisen Kansallisen elämäkerraston lyhennetty ja uudistettu laitos, joka ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1955. Molempien seuraaja taas on vuosina 2003–2007 julkaistu Suomen kansallisbiografia. Kansalliseen elämäkerrastoon otettiin muutamia elämäkertoja jo 1879–1883 ilmestyneestä Biografisesta Nimikirjasta, jotka kuitenkin tarkistettiin ennen uutta julkaisemista.
Toimittaminen
Suomen elämäkerraston toimittaja ja kirjoittaja on Ilmari Heikinheimo. Vaikka Heikinheimo laati teoksen yksin, hän mainitsee esipuheessa saaneensa paljon apua useilta henkilöiltä: professori Eino Jutikkala, filosofian lisensiaatti Antero Manninen, professori A. R. Cederberg, kanslianeuvos Osmo Durchman, dosentti Vilho Niitemaa sekä rovasti Urho Paljakka.
Sisältö
Teoksessa on 856 sivua, 1 686 kuvaa ja 16 monivärikuvaliitettä. Kirja laadittiin hakuteokseksi eli sen elämäkerrat ovat edeltäjäänsä verrattuna suppeita. Pääosa noin 2 500 elämäkerrasta on silti peräisin Kansallisesta elämäkerrastosta, mutta lyhennettynä, ja kolmannes perusteellisemmin tai jopa kokonaan uudistettuna. Teoksessa on myös 560 uutta elämäkertaa. Julkaisuvaiheessa eläneiden henkilöiden elämäkertoja on kuitenkin mukana vain hieman toistasataa, vaikka niitä arkistoitiin teoksen kirjoitusaikana lähes viisisataa. Edeltäjään verrattuna huomattava ero teoksessa on, että se on kokonaan yhden henkilön kirjoittama. Muitakin eroja, joskin vähäisempiä, teosten välillä on.
Kansallisessa elämäkerrastossa kaikkien ennen vuotta 1809 syntyneiden henkilöiden nimet kirjoitettiin suomalaisessa asussa, mutta Suomen elämäkerrastossa tästä periaatteesta luovuttiin. Vain keskiaikaiset, 1500-luvun ja hallitsijanimet on kirjoitettu suomalaisittain ja muut 1600-luvulta lähtien varsinaisessa kirjoitusasussaan. Tosin 1700-luvulle saakka etunimissä on käytetty K-kirjainta C-kirjaimen asemesta, esimerkiksi Karl eikä Carl. Toinen poikkeus ovat tietyt henkilöt, jotka ovat tulleet tunnetuksi suomenkielisillä nimillä, kuten Kustaa Mauri Armfelt. Tällöin varsinainen nimi on kuitenkin esitetty suluissa, esimerkiksi (Gustaf Mauritz). Maisterin- ja tohtorin arvojen saantivuosia ei ole teoksessa mainittu eikä esimerkiksi arvonimeä rovasti lainkaan. Kirjallisuusviitteet on tiivistetty henkilöittäin teoksen nimeen ja julkaisuvuoteen.
Teoksen ensimmäisen elämäkerran henkilö on Aadolf Fredrik, Ruotsin ja Suomen kuningas 1700-luvulta, ja viimeisen Pehr Östring, Närpiössä vuonna 1819 syntynyt maatalous- ja valtiopäivämies.
Louis Chirillo
Louis Chirillo (s. 20. maaliskuuta 1961 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten animaatiosarjasta Johnny Test. Hän sai roolistaan Elan-ehdokkuuden vuonna 2008.
Ura
Chirillo aloitti näyttelemisen aluksi kameran edessä esiityen muun muassa televisiosarjoissa The New Addams Family, Äärirajoilla, Cold Squad, Dark Angel, Mies vailla nimeä ja Jake 2.0. Hänen roolinsa ovat olleet lähinnä cameoita, jonka myötä Chirillo kokeili myös ääninäyttelemistä, josta aukeni merkittävämpiä rooleja. Hän aloitti ääninäyttelemisen animaatioelokuvien Mobile Suit Gundam: Char's Counterattack - The Motion Picture ja Sabrina the Teenage Witch in Friends Forever myötä vuonna 2002. Sittemmin Chirilloa on kuultu dubbausroolien lisäksi alkuperäisissä äänirooleissa, joista tunnetuin on Dukey Johnny Testissä. Muita animaatioita ovat olleet Transformers: Cybertron, Pucca, Demashita! Powerpuff Girls Z ja Iron Man: Armored Adventures.
Ääniroolien ohella Chirillo on jatkanut cameoroolien tekemistä televisiossa ja elokuvissa.
Ons Heemecht
Ons Heemecht (tai aiemmin Ons Hémécht) on Luxemburgin kansallislaulu. Sen luxemburginkielinen nimi on suomeksi ”Kotimaamme”. Laulun on säveltänyt Jean Antoine Zinnen vuonna 1864 Michel Lentzin vuonna 1859 kirjoittamiin sanoihin. Laulusta tuli kansallislaulu vuonna 1895.
Sanat
Virallinen kansallishymni koostuu säkeistöistä 1 ja 4.
Suorasanainen käännös suomeksi:
Aaron Blunck
Aaron Blunck (s. 12. huhtikuuta 1996) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä. Hän osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 ja hän voitti kultaa freestylehiihdon MM-kisoissa 2017 half-pipesta.
Brachiosauridae
Brachiosauridae on sukupuuttoon kuollut sauropodien heimo. Sen edustajat olivat suurikokoisia ja useimmilla oli kyhmy pään päällä. Heimon lajeja eli Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Lähi-idässä 180–85 miljoonaa vuotta sitten.
Brachiosauridae suvut:
Rachid Mimouni
Rachid Mimouni (20. marraskuuta 1945 – 12. helmikuuta 1995) oli algerialainen kirjailija. Hän valmistui Algerin yliopistosta ja opiskeli myös Montréalissa. Hän tuli tunnetuksi realistisilla romaaneillaan ja novelleillaan. Kirjailija lähti Algeriasta olojen käytyä epävakaiksi ja kuoli akuuttiin virushepatiittiin Pariisissa.
Xu Wenlong
Xun paras maailmancupin osakilpailusijoitus on 23. 15 kilometrin hiihdossa Changchunissa 2007.
Root
Root voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Luettelo Leijonan tähdistön tähdistä
Luettelo Leijonan tähdistön tähdistä.
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
MOT
MOT voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ezkaton
Ezkaton on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin kuudes EP, joka on julkaistu vuonna 2008. EP sisältää seitsemän kappaletta, sisältäen yhden uuden kappaleen "Qadosh", kappaleiden liveversioita sekä studiossa uudelleennauhoitettuja kappaleita. Levy sisältää myös tulkinnat Master's Hammerin kappaleesta "Jama Pekel" sekä Ramonesin kappaleesta "I'm Not Jesus".
Tagaloa
Tagaloa tarkoittaa samoankielellä tarujen ylijumalaa. Maorien mytologiassa ilmiö tunnetaan nimellä Tangaroa.
Carol Sobieski
pienoiskuva|Carol Sobieski poikansa kanssa. Carol Sobieski (o.s. O'Brien, 16. maaliskuuta 1939 Chicago, Illinois – 4. marraskuuta 1990 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja.
Hänen isänsä oli asianajaja ja äiti opettaja ja poliitikko. Sobieski syntyi Chicagossa ja kasvoi Amarillossa, Texasissa. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 1964. Samana vuonna Metro-Goldwyn-Mayer palkkasi hänet käsikirjoittajaksi televisiosarjaan Mr. Novak. Hän käsikirjoitti myös The Mod Squadia ja Peyton Placea. Sobieski tuli tunnetuksi 1980-luvulla elokuvakäsikirjoituksistaan, joihin lukeutuivat Annie ja Honeysuckle Rose. Hänen viimeinen työnsä oli Paistetut vihreät tomaatit (1991). Kuolemansa jälkeen Sobieski oli ehdolla vuoden 1992 Oscar-gaalassa parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta yhdessä Fannie Flaggin kanssa elokuvasta Paistetut vihreät tomaatit.
Sobieski avioitui vuonna 1964 asianajaja James Sobieskin kanssa ja heille syntyi kolme lasta, tyttäret Emmy ja Mona ja poika Jamie. Hän sairasti amyloidoosia ja kuoli marraskuussa 1990 51-vuotiaana.
Eksedra
pienoiskuva|Roomalaisen huvilan rauniot, jossa eksedra on taka-alalla oleva lattiallinen alue. Eksedra  on tavallisesti rakennuksessa oleva puolipyöreä syvennys, jossa on istuimia, tai laaja puolipyöreä rakennus kaupunkiarkkitehtuurissa. Lisäksi eksedralla voidaan tarkoittaa asuinrakennuksen sisäpihan perällä olevaa puoliavointa katettua oleskeluhuonetta.
Kolmas pyörä (televisio-ohjelma)
Kolmas pyörä oli suomalainen tammi-huhtikuussa 1999 MTV3-kanavalla esitetty keskusteluohjelma. Sitä esitettin perjantai-illan ohjelmistossa. Ensimmäinen ohjelma esitettiin 8. tammikuuta 1999, ja viimeinen 23. huhtikuuta 1999. Kolmatta pyörää tehtiin suorana lähetyksenä, ja sitä mainostettiin "uuden sukupolven talk showna".
Eksedra
Eksedroja rakennettiin erityisesti antiikin Kreikan merkittävimpiin kaupunkeihin niihin osiin, jotka oli pyhitetty palvontapaikoiksi. Oppineet ja runoilijat kävivät väittelyitä eksedroissa, joita käytettiin lisäksi lepäämiseen.
Kolmas pyörä (televisio-ohjelma)
Ohjelman ensimmäisissä jaksoissa juontajina toimivat Eeva Rantanen ja Klaus Bremer. Myöhemmin juontajana toimi myös muun muassa Ile Jokinen. Tony Halme piti ohjelmassa Viikinki-nimisiä inserttejä gonzo-journalistisella tavalla, jossa esimerkiksi haastatteli Yoko Onoa, yritti ostaa huumeita ohikulkevilta ihmisiltä, toimi tv-lupatarkastajana ja teki lavastetun automurron.
Ohjelman haastatteluvieraat
pienoiskuva|Kolmas pyörä -ohjelman ensimmäisessä ohjelmassa (8.1.1999) esitetty lapsimurhaaja Jammu Siltavuoren haastattelu nostatti kohua. Ensimmäisessä ohjelmassa tunnetun lapsimurhaaja Jammu Siltavuoren haastattelu nostatti kohua. Siltavuori oli ohjelman tekohetkellä istunut vankilassa noin kymmenen vuotta, ja odotti vapautumistaan. Kyseistä haastattelua pohjusti myös oikeusministeriön silloisen vankeinhoitolaitoksen ylijohtaja Markku Salmisen ja entisen Helsingin kaupunginviskaalin Ritva Santavuoren aiheeseen liittyvät lausunnot.
Ohjelmassa haastateltiin myös uusnatsi Pekka Siitointa, jolta juontaja (Ile Jokinen) kysyi muun muassa onko hän keittänyt kissoja elävältä, jonka Siitoin kiisti.
Ohjelmassa haastateltavia olivat myös muun muassa kaksi miesprostituoitua, gammahuumeen käyttäjä, ja suomalainen terroristi.
HMS Desperate (1896)
HMS Desperate oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 valmistunut Desperate-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 10. toukokuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1894-1895 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1895 telakkanumerolla 305. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1896 ja se valmistui helmikuussa 1897.
Palvelus
HMS Desperate palveli vuodesta 1900 alkaen aina vuoteen 1913 Välimerellä. Alus myytiin 20. toukokuuta 1920 romutettavaksi Ward and Companylle MIlford Haveniin.
Kuningaskottaraiset
Kuningaskottaraiset (Basilornis) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Kuningaskottaraisten sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 3 lajia.
Mustaa tai valkoista
Mustaa tai valkoista on leikki, jolla voidaan valita henkilö ryhmästä esimerkiksi etsijäksi kirkonrotta-leikissä.
Säännöt
Kun pelaajia on kuusi tai enemmän, jakaudutaan ryhmiin. Molempien ryhmien viimeiset leikkijät pelaavat lopuksi Kivi, paperi, sakset -pelin.
Harjula (Nurmijärvi)
Harjula on yli 2 000 asukkaan asuinalue Nurmijärven Klaukkalan eteläosassa Lepsämänjoen ja Espoon Lahnukseen vievän tien kupeessa. Alueella on väljää omakotitaloasumista, rivitaloja ja pienkerrostaloja. Harjulasta löytyy oma koulu, jossa on luokat 1–6. Koulun vierestä löytyy myös päiväkoti. Alueelta löytyy jonkin verran yksityisiäkin palveluja. Harjulan lähiympäristössä sijaitsee Klaukkalan keskustan suuntaan mentäessä Syrjälän asuinalue. Harjulassa toimii vuonna 1979 perustettu kotiseutuyhdistys Harjula-seura.
British Invasion
thumb|The Beatles -yhtyeen jäsenet saapumassa Yhdysvaltoihin helmikuussa 1964.
British Invasion on termi, jolla kutsutaan brittiläisten rockyhtyeiden Yhdysvalloissa 1960-luvun puolessavälissä saavuttamaa äkillistä suursuosiota. Tähän niin kutsuttuun alkuperäiseen British Invasioniin kuuluivat muun muassa The Beatles, The Rolling Stones ja Petula Clark. British Invasion oli mullistava ilmiö, sillä ennen sitä Yhdysvallat oli hallinnut maailman populaarimusiikkimarkkinoita.
Toinen British Invasion alkoi 1980-luvulla Music Televisionin myötä. Tällöin nousivat kuuluisuuteen muun muassa Duran Duran ja Depeche Mode. Brittimusiikin suosio on kasvanut Yhdysvalloissa uudestaan 2000-luvulla, ja termiä onkin käytetty kuvaamaan myös Yhdysvalloissa menestyneitä nykypolven brittilaulajia ja -yhtyeitä, kuten Amy Winehouse, James Blunt, Coldplay ja One Direction.
RN Luigi Cadorna (1931)
RN Luigi Cadorna oli Italian kuninkaallisen laivaston Cadorna-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Se poistettiin palveluksesta vasta toukokuussa 1951.
Valmistus
Alus tilattiin Triestestä Cantieri Riuniti dell'Adriaticolta, missä köli laskettiin 19. syyskuuta 1930. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1931 ja valmistui 11. elokuuta 1933.
Palvelus
Ennen toista maailmansotaa alus osallistui saarronvalvontaan Espanjan sisällissodan aikana ja Albanian miehitykseen huhtikuussa 1939.
Toisen maailmansodan alkaessa alus kuului 4. risteilijäviirikköön, jonka mukana se Italian julistettua sodan liittoutuneille 10. kesäkuuta 1940 osallistui Lampedusan saaren rannikon ja Kerkennahin matalikon miinoituksiin. Heinäkuussa alus osallistui Calabrian taisteluun, jonka aikana se vältti sukellusveneen laukaisemat torpedot sekä ilmarynnäkön. Alus avusti taistelun kuluessa sisaralustaan, jolla oli kattilahuoneessa ongelmia. Aluksen heikohko rakenne aiheutti sen siirron reserviin 12. helmikuuta 1941.
Kuitenkin Pohjois-Afrikassa olevien joukkojen tukemiseen tarvittiin nopeita aluksia ja se palautettiin palvelukseen suojaamaan saattueita. Saattueiden välillä alus osallistui laivaston mukana liittoutuneiden Maltalle matkanneiden saattueiden häirintään. Alus kuljetti marras-joulukuussa 1941 polttoainetta ja ampumatarvikkeita Benghaziin.
Tammikuussa 1942 alus siirrettiin Polaan koululaivaksi. Se oli huollettavana touko-kesäkuussa 1943, minkä jälkeen alus liitettiin 14. kesäkuuta 8. viirikköön. Alus kuljetti 24.–30. kesäkuuta joukkoja Albaniaan. Se siirrettiin 3. heinäkuuta Tarantoon, josta se teki elokuussa viisi miinoitusmatkaa Tarantonlahdelle. Aselevon astuessa voimaan 8. syyskuuta alus oli Tarantossa, josta se lähti seuraavana päivänä laivaston mukana kohti Maltaa.
Alus siirrettiin 14. syyskuuta Aleksandriaan, josta se palasi lokakuussa liittoutuneiden hallussa olevaan Tarantoon. Sodan lopun alus kuljetti liittoutuneiden joukkoja sekä kotiutti italialaisia joukkoja Pohjois-Afrikasta. 10. helmikuuta 1947 voimaan astuneen rauhansopimuksen mukaan alus jäi Italialle, mutta aluksen ikä ja heikko kunto mahdollistivat sen käytön ainoastaan koulutustehtävissä.
Alus poistettiin palveluksesta 1. toukokuuta 1951.
HMS Fame (1896)
HMS Fame oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 valmistunut Desperate-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 10. toukokuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1894-1895 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 4. heinäkuuta 1895 telakkanumerolla 306. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1896 ja se valmistui kesäkuussa 1897.
Palvelus
HMS Fame siirrettiin 1897 Kiinan asemalle. Alus myytiin 31. elokuuta 1921 romutettavaksi Hong Kongissa.
Oulun normaalikoulu
pienoiskuva|Oulun normaalikoulu, Koskela Oulun normaalikoulu eli Norssi on Oulun yliopiston kasvatustieteiden ja psykologian tiedekuntaan kuuluva harjoittelukoulu. Oulun normaalikoulu on oppilasmäärällä mitattuna Suomen suurin harjoittelukoulu. Oulun normaalikoulu sijaitsee Oulussa Linnanmaan yliopistoalueella ja Koskelassa. Oulun normaalikouluun kuuluu luokkien 1–6 koulu Linnanmaalla, luokkien 1–6 koulu Koskelassa, luokkien 7–9 koulu ja lukio Linnanmaalla. Oulun normaalikoulu toimii kolmessa erillisessä rakennuksessa. Koskelan ja Linnanmaan alakoulujen koulurakennukset ovat erillään yhdistetystä yläluokkien ja lukion rakennuksesta. Arkkitehti Heikki Taskisen suunnittelemat uudet koulurakennukset valmistuivat 1982 ja 1983.
Perusasteella (luokat 1–9) opiskelee noin 900 oppilasta ja lisäksi lukiossa noin 250 opiskelijaa. Yksiköissä harjoittelee ohjatussa opetusharjoittelussa vuosittain yhteensä noin 650 Oulun yliopiston opiskelijaa. Lukuvuonna 2018–2019 Norssin rehtoreina toimivat Kari Kumpulainen (johtava rehtori), Eija Kumpulainen (rehtori, lukio), Hannu Juuso (rehtori, perusopetus ja Linnanmaa 1–6), Pasi Hieta (apulaisrehtori, luokat 7–9) ja Sari Räisänen (apulaisrehtori, Koskela 1–6).
Oulun normaalikoulu on osa Suomen Unesco-kouluverkostoa, harjoittelukoulujen yhteistä eNorssi-verkostoa ja opetushallituksen majakkakouluverkostoa.
Normaalikoulun lukio
Oulun normaalikoulun lukio on Oulun yliopiston opettajankoulutuslaitoksen yksikkö, jonka tehtävänä on oppilaiden opetuksen lisäksi ohjata opettajaksi opiskelevia opetusharjoittelijoita. Normaalikoulun rakennukset sijaitsevat yliopiston Linnanmaan kampuksella. Koulussa on noin 250 oppilasta ja hieman yli 80 aloituspaikkaa vuosittain. Vuonna 2018 sisäänpääsyn keskiarvoraja oli 8,58.
Historiaa
Normaalikoulu on Oulun vanhan koulun perillinen. Historiansa aikana se on toiminut useissa eri rakennuksissa ja kantanut eri nimiä. Vuonna 1831 Oulun triviaalikoulu muutti C. L. Engelin suunnittelemaan koulurakennukseen Pokkitörmälle, lähelle Oulun tuomiokirkkoa. Rakennuksessa toimii nykyään Oulun Lyseon lukio, joka muutti rakennukseen vuonna 1890. Silloinen Oulun ruotsalainen lyseo joutui muuttamaan Torinrannan Svendelinin taloon, osoitteeseen Rantakatu 3. Vuodesta 1904 alkaen lyseossa sallittiin myös suomenkielinen opetus, koska ruotsinkielisistä oppilaista oli pulaa. Vuonna 1915 lyseo supistettiin Oulun suomalaiseksi keskikouluksi, jonka rinnalla toimi hetkellisesti 20-luvun vaihteessa myös maanviljelys-ja teollisuusjaostoinen lyseo.
Rehtorit
thumb|200px|Sakari Topelius
Oulun normaalikoulu, Koskela
Vuonna 2013 Oulun kaupungin hallinnoima Koskelan koulu lakkautettiin ja koulu siirtyi Oulun normaalikoulun osaksi. Uudeksi nimeksi yksikölle tuli Oulun normaalikoulu, Koskela. pienoiskuva|Pihatapahtuma, 29.8.2015 Koskelan yksikössä opiskelee n. 260 oppilasta luokilla 1–6. Koulussa annetaan myös maahanmuuttajien valmistavaa opetusta. Koulussa järjestetään luokanopettajakoulutuksen ohjattua opetusharjoittelua. Opiskelijat harjoittelevat kolmessa eri jaksossa. Pääosin ensimmäisen opiskeluvuoden aikana opiskelijat tutustuvat kouluun orientoivassa harjoittelussa (OKT) kolmessa kolmen päivän jaksossa. Kandidaatin tutkinnon perusharjoittelussa (KKT) opiskelijat harjoittelevat 6 viikon aikana niin ryhmissä, pareina kuin yksinkin. Maisterivaiheen harjoittelussa (MKT) opiskelijat harjoittelevat 8 viikon ajan ensin vastuuaineiden opetusta ja sen jälkeen kahden viikon ajan vastuun ottamista kokonaisista koulupäivistä.
Koskelassa toimii aktiivinen vanhempaintoimikunta Kimppa. Vuosittaisiin tapahtumiin kuuluu mm. syksyisin järjestettävä pihatapahtuma, Halloween-juhla ja kevään vappukarnevaali.
William Beckford (poliitikko)
William Beckford (1709 Jamaika – 21. kesäkuuta 1770) oli englantilainen poliitikko ja plantaasin omistaja. Hän toimi Lontoon Cityn pormestarina 1762–1763 ja 1769–1770, ja hän omisti laajoja maa-alueita Jamaikalta sekä tiloja Englannissa.
Nuoruus ja suku
Beckford syntyi Jamaikalla vuonna 1709, ja hänet kastettiin 19. joulukuuta. Hänen isänsä Peter Beckford oli Jamaikan rikkaimpia ja vaikutusvaltaisimpia miehiä, joka omisti paljon maata ja orjia sekä istui Jamaikan siirtomaan parlamentissa. Williamin isoisä Peter Beckford oli perustanut Jamaikalle sukudynastian ja toiminut saaren kenraalikuvernöörinä.
Opiskelu ja ura
William Beckford opiskeli Balliol Collegessa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1732. Hän oli opiskellut edellisenä vuonna Leidenin yliopistossa lääketiedettä, ja sieltä hän oli mennyt hakemaan kokemusta Pariisin Hôtel des Invalidesista. Beckford palasi Jamaikalle vuonna 1736 hänen isänsä kuoltua. Jamaikalla hän ajautui perheen sisäisiin perintöriitoihin. Tuomioistuin myönsi Peter Beckfordin Clarendonin maat Willamille, joka valittiin vuonna 1737 Clanrendonista myös Jamaikan parlamenttiin.
Englannin politiikkaan Beckford siirtyi vuonna 1747, jolloin hän sai paikan parlamentista. Lontoon Cityn oltermanniksi hänet valittiin vuonna 1752 ja seriffiksi vuonna 1755. Cityn pormestarina hän toimi kahdesti 1762–1763 ja 1769–1770. Beckford ajoi politiikassa merkittävästi Lontoon Länsi-Intian-asioita. Hän myös tuki radikaalipoliitikko John Wilkesia.
Perhe
Beckford sai yhdeksän lasta. Niistä kahdeksan oli aviottomia lapsia kolmen eri naisen kanssa. Beckford meni vuonna 1756 naimisiin Maria Marchin kanssa. Heidän ainoa lapsensa oli kirjailija William Beckford. Beckford vanhempi kuoli vuonna 1770 matkallaan Fonthillistä Lontooseen.
Leo Karjagin
Leo Karjagin (31. lokakuuta 1911 – 17. joulukuuta 2003) oli suomalainen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1943–44 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli tukimies. Karjaginin veljet Frans Karjagin ja Alexander Karjagin olivat myös jalkapalloilijoita.
Karjagin edusti koko uransa ajan HIFK:ta. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1930, 1931, 1933 ja 1937. Karjagin pelasi A-maajoukkueessa 17 maaottelua vuosina 1932–1943.
Chikara (judoseura)
Chikara on helsinkiläinen vuonna 1963 perustettu judoseura, entinen Helsingin Tarmon judojaosto. Seurassa voi harjoitella ohjatusti judoa. Chikaran dojo sijaitsee Helsingin Vallilassa. Chikaralla on noin 100 aktiivia judon harjoittelijaa, joista noin puolet on junioreja. Chikara kuuluu Suomen judoliittoon.
Betoniyö (elokuva)
Betoniyö on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Pirjo Honkasalon ohjaama draamaelokuva. Se on elokuvatuotantoyhtiö Bufon tuottama ja se perustuu Pirkko Saision samannimiseen romaaniin vuodelta 1981.
Elokuvan maailmanensi-ilta oli Toronton elokuvajuhlilla 7. syyskuuta 2013. Suomessa sen ensiesitys oli Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla 22. syyskuuta 2013. Teatterilevitykseen elokuva tuli 1. marraskuuta 2013. Sitä on esitetty lukuisilla elokuvajuhlilla.
Betoniyö valittiin syyskuussa 2014 Suomen ehdokkaaksi parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon kategoriaan. Se ei kuitenkaan päässyt listalle, jolta vieraskielisen elokuvan Oscarin saaja valitaan.
Tuotanto
Elokuvan tuottivat Bufolle Misha Jaari ja Mark Lwoff. Elokuvan yhteistuottajia olivat ruotsalainen Plattform Produktion ja tanskalainen Magic Hour Films.
Elokuvaa rahoittivat Suomen elokuvasäätiö (800 000 eurolla), Yleisradio, Nordisk Film & TV Fond, Svenska Filminstitutet, Det Danske Filminstitut ja Danske Radio. Elokuvan levityksestä Suomessa vastasi Cinema Mondo.
Palkintoja
Betoniyö sai kuusi Jussi-palkintoa: elokuva, ohjaus, äänisuunnittelu, leikkaus, lavastus ja kuvaus.
Elokuva oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon saajaksi.
Cuando la tierra toca el cielo
Cuando la tierra toca el cielo on espanjalaisen Tierra Santa -yhtyeen maxisingle, joka ilmestyi vuonna 2001. Se sisältää kappaleet "Pegaso" sekä "El laberinto del minotauro". Kappaleet nauhoitettiin joulukuussa 2000 Sonido XX1 -studioilla Pamplonassa. Levyn mukana myytiin video/DVD, joka sisältää haastatteluja, konserttitaltiointeja sekä pätkiä yhtyeen kiertueelta.
Chaconpekari
Chaconpekari (Catagonus wagneri) on Etelä-Amerikassa elävä sorkkaeläin. Se on kookkain pekarilaji ja yksi harvoista 1900-luvulla löydetyistä suurista nisäkkäistä. Se on sukunsa ainoa laji eikä sillä ole alalajeja. Chaconpekari on erittäin uhanalainen ja niitä on arvioitu olevan jäljellä vain muutama tuhat yksilöä.
Koko ja ulkonäkö
Chaconpekarin ruumiinpituus on noin 95–110 senttiä. Häntä on keskimäärin kuuden sentin pituinen ja eläin painaa 30–40 kiloa. Säkäkorkeus on 52–69 senttiä, ja pää on hyvin suuri. Naaras on hiukan urosta pienempi. Chaconpekarien harjaksikas turkki on väritykseltään ruskehtavanharmaa. Selässä kulkee musta selkäjuova ja kauluksesta hartioille on vaalea kaulus. Harjakset ovat takapuolessa ja niskassa pidempiä kuin muualla ruumiissa. Nuoret yksilöt ovat mustahkoja tai kellertävänruskeita. Chaconpekari on pekareista suurin ja se eroaa sukulaisistaan myös pidemmillä jaloillaan, kuonollaan ja hännällään sekä suun ympärillä olevilla valkoisilla karvoilla. Chaconpekareilla on kolme astumiseen käytettävää takavarvasta, kun muilla pekarilajeilla niitä on kaksi ja kolmas on surkastunut. Chaconpekarin korvat ovat pitkät ja aasimaiset sekä vähäkarvaiset. Sorkat ovat kapeat, mikä helpottaa liikkumista piikikkäässä kasvillisuudessa. Niillä on myös kuivaan ja pölyisään ympäristöön hyvin sopeutunut nenäontelo.
Levinneisyys ja elinympäristö
Chaconpekari elää endeemisenä Gran Chacon alueella Länsi-Paraguayssa, Kaakkois-Boliviassa ja Pohjois-Argentiinassa. Levinneisyysalueen laajuus on arviolta 140 000 km². Laji kuvattiin tieteelle 1930-luvulla subfossiilien perusteella, mutta elävä yksilö tunnistettiin vasta vuonna 1975. Lajin paikallinen guaraninkielinen nimi on tagua.