cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dan Gurney
Valmistajana
Vuonna 1962 Gurney ja Carroll Shelby alkoivat suunnitella omaa, amerikkalaista, kilpa-autoa, joka kykenisi haastamaan parhaat eurooppalaiset kilpailijansa. Shelbyn onnistui suostutella rengasvalmistaja Goodyear mukaan sponsoroimaan tallia ja horjuttamaan samalla kilpailijansa Firestonen valta-asemaa. Goodyearin pääjohtaja Victor Holt ehdotti tallin nimeksi All American Racingia. Gurneyn mielestä ajatus kuulosti lähinnä kiihkoisänmaalliselta, mutta katsoi olevansa pakotettu suostumaan sponsorien ideoihin. Alkuperäinen tähtäin oli Indiapolisissa Goodyearin ja Firestonen kaksintaistelussa, mutta Gurneyn mielenkiinto oli enemmänkin katuratakilpailuissa, eritoten Euroopassa. Hän halusi voittaa Formula 1:n maailmanmestaruuden American Grand Prix Eaglella. Varsinainen F1-projekti kantoi nimeä Anglo American Racing koska moottorintoimittajapartnerina mukaan liittyi englantilainen Weslake. Weslaken V12 moottori ei vielä ehtinyt valmistua kaudelle, joten tiimi joutui turvautumaan pahasti vanhanaikaiseen 2,7-litraiseen nelisylinteriseen Coventry Climax moottoriin. Anglo American Racing teki F1-debyyttinsä kauden toisessa kilpailussa, Belgian GP:ssä. Gurney saalisti tiimin ensimmäiset pisteet sijoittumalla viidenneksi Reimsin radalla ajetussa Ranskan GP:ssä. Seuraavalla kaudella tiimi ei päässyt kertaakaan maaliin kauden kolmessa ensimmäisessä GP:ssä, mutta 18. kesäkuuta 1967 Gurney otti historiallisen voiton Belgian GP:ssä. Gurney starttasi matkaan ensimmäisen rivin keskimmäiseltä paikalta ja liimautui Jim Clarkin Lotuksen sekä Jackie Stewartin BRM:n kantaan. Clark joutui vaikeuksiin kierroksella 12 ja sen seurauksena putosi sijalle 9. Gurney puolestaan ajoi koko kilpailun nopeimman kierrosajan kilpailun 19. kierroksella. Kaksi kierrosta myöhemmin hän ohitti Stewartin ja ajoi maaliin voittajana yli minuutin erolla. Juuri viikkoa aiemmin Gurney oli A. J. Foytin parina voittanut legendaarisen LeMansin 24 tunnin kilpailun, jossa Gurney ensi kertaa ruiskutti voittoshampanjat yleisön päälle – tapa josta sittemmin on tullut perinne kaikissa kilpailuissa. Belgian GP:n voitto oli AAR tiimin historian yksinäinen huippu. Moottoriongelmat eivät jättäneet Eaglea rauhaan. 1967 Saksan GP:ssa Nürburgringilla vaihdelaatikko petti kaksi kierrosta ennen maalia 42 sekunnin johtoasemasta. Saman vuoden lopulla Gurney sijoittui Kanadan GP:ssa kolmanneksi, jonka jälkeen tiimin auto kesti ainoastaan yhden kerran ruutulipulle asti kaudella. Kauden 1968 Gurney päätti McLaren tallin autolla. Kaudella Gurney palasi vielä kolmasti Formula 1 kilpailuun sijoittuen McLarenilla kuudenneksi Ranskan GP:ssa. Sitä seuraava Britannian GP jäi sitten F1 uran viimeiseksi.
American Champ Car
Vuosina 1962–1970 Gurney kilpaili säännöllisesti myös Indy 500 kilpailuissa. Alkuun menestystä ei tahtonut tulla vaan sijoitukset olivat vuotta 1963 (7.) lukuun ottamatta viidennentoista heikommalla puolella. Kolmessa viimeisessä ajamassaan Indy 500 kilpailussa Gurney kuitenkin sijoittui joka kerta palkintosijoille. 1968 ja 1969 sijoitus oli toinen ja viimeisessä kisassa kolmas. Vuonna 1969 Gurney ei lainkaan osallistunut Formula 1:n GP-sarjaan vaan sen sijaan kilpaili USAC Champ Car sarjassa sekä CanAm sarjassa. 28 ajamassaan Champ Car kilpailussa Gurney sijoittui 18 kertaa kymmenen parhaan joukkoon ja voitti näistä kilpailuista seitsemän. Näillä pisteillä hän sijoittui sarjassa neljänneksi huolimatta siitä että osallistui keskimäärin vain joka toiseen kilpailuun.
Tiimipäällikkö
1970 Gurney ja hänen suojattinsa David Swede Savage ajoivat identtisillä, tehtaan tukemilla Barracudilla SCCA Trans-Am sarjaa. Formula ykkösistä vetäytymisensä jälkeen Gurney omistautui täysin roolilleen autonvalmistajana ja tiimipäällikkönä. Vuodesta 1970 lähtien hän oli All American Racers'in toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja ja ainoa omistaja. Tiimin meriittilistalla on voitot Indy 500, Sebring 12h ja Daytona 24h kilpailuista. Kaikkiaan tiimi on voittanut 78 kilpailua ja kahdeksan mestaruutta. Gurneyn asiakastiimit ovat samaan aikaan voittaneet viisi kertaa Indy 500 kilpailun sekä kolme mestaruutta. AAR vetäytyi CART-sarjasta vuonna 1986 mutta vain menestyäkseen IMSA GT-protyyppien mestaruussarjassa. Vuosina 1992 ja 1993 Toyota Eagle voitti 17 osakilpailua peräjälkeen, molempina vuonna sekä kuljettajien että valmistajien mestaruuden sekä edellä mainitut Daytonan ja Serbringin klassikot. Tiimi palasi CART-sarjaan Toyotan tehdastiimin ominaisuudessa vuonna 1996 mutta vetäytyi jälleen 1999 rengastoimittaja Goodyearin vetäydyttyä sarjasta ja moottorintoimittaja Toyotan lopetettua yhteistyön tiimin kanssa. Vuonna 2000 Dan Gurneyn poika ajoi Toyota Atlantic sarjassa AAR:n väreissä isän toimiessa tallipäällikkönä.
Tango Desktop Project
290px|thumb|right|Tango Desktop Projectin väripaletti
Darijo Srna
thumb|right|Darijo Srna Darijo Srna (s. 1. maaliskuuta 1982 Metković, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan Ukrainan pääsarjassa Šah’tar Donetskissa. Hän pelasi pitkään Kroatian maajoukkueessa. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja mutta pelasi tarvittaessa myös oikeaa laitahyökkääjää.
Tango Desktop Project
Tango Desktop Project pyrkii tarjoamaan yhdenmukaisen käyttäjäkokemuksen erilaisten avointen ja vapaiden työpöytäympäristöjen käyttäjille SVG-kuvakkeidensa kautta. Projektin tuloksena on syntynyt tyyliohje kuvakkeille.
Darijo Srna
Srna oli tunnettu vapaapotkuistaan ja teki suurimman osan maaleistaan juuri niistä. Hän aloitti uransa Hajduk Splitissä, missä hän oli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista tehden seitsemän maalia 69 ottelussa. Heinäkuussa 2003 hänet myytiin 1,2 miljoonan euron summalla Šah’tar Donetskiin. Kauden 2018–2019 hän pelasi italialaisseura Cagliarissa.
Srna pelasi Kroatian maajoukkueessa 134 ottelua ja edusti maataan EM-kisoissa 2004, 2008, 2012 ja 2016 sekä Saksan MM-kisoissa vuonna 2006 ja Brasilian MM-kisoissa 2014. Ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa Srna pelasi marraskuussa 2002 Romaniaa vastaan. Hän teki maajoukkueessa 22 maalia. Hän on pelannut eniten otteluita Kroatian maajoukkueessa ja on vielä vuoden 2019 lopulla viidenneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja maajoukkuessa.
Tilastot
''Tilanne 1. elokuuta 2015''
Arman Alizad
Arman Alizad (s. 12. tammikuuta 1971 Teheran, Iran) on iranilaissyntyinen suomalainen vaatturi, toimittaja, tuottaja, puhuja ja juontaja.
Vuonna 2014 Alizad palkittiin Kultainen Venla -gaalassa parhaana televisioesiintyjänä ja hänen televisiosarjansa Arman ja viimeinen ristiretki parhaana reality-ohjelmana. Vuonna 2015 hän voitti yleisöäänestyksessä parhaan televisioesiintyjän palkinnon. Vuonna 2019 hän sai Kultaisen Venlan Paras esiintyjä -sarjassa.
Nuoruus
Alizadin perhe muutti Iranista islamilaisen vallankumouksen puhjettua vuonna 1979 Yhdysvaltoihin ja sieltä Suomeen, jossa perheen isovanhemmat asuivat. Alizad on uskonnoltaan bahai isänsä mukaan ja hänen äitinsä oli kristitty. Alizadin isä työskenteli Iranissa Philips Lightingin toimitusjohtajana ja myöhemmin Philipsin Suomen tytäryhtiössä. Alizad kirjoitti ylioppilaaksi Etelä-Tapiolan lukiosta vuonna 1989.
Oppipoikana
Alizad työskenteli myös ystävänsä Sonja Raassinan kanssa avaamassaan tilauspukimo PukuStudiossa, joka on erikoistunut naisten ja miesten tilausvaatteisiin.
Tuottajana ja juontajana
Vuonna 2001 Alizad siirtyi MoonTV:lle tuottamaan ja juontamaan omaa muotiohjelmaansa Dresscode, jota hän teki yli kaksi ja puoli vuotta. Hän tuotti ja juonsi myös muita ohjelmia. Ensimmäisen MoonTV:n tehtyä konkurssin Alizad työskenteli Subtv:n ja Nelosen ohjelmissa, teki Unisex-ohjelmaa MTV3-kanavalla, toteutti Armanin Applikaationurkka -ohjelman vuonna 2010 uudestaan aloittaneelle MoonTV:lle, ja toimi tyylikolumnistina bisnes.fi- ja Ekonomi-lehdissä. Alizadilla oli hyvin pieni cameorooli Salatuissa elämissä. Vuonna 2009 maaliskuussa Jimillä alkanut ohjelma Kill Arman oli matkailuohjelma, jossa Alizad matkasi tapaamaan taistelulajien mestareita ympäri maailman ja kamppailemaan heitä vastaan.
Vuonna 2011 Speakersforum valitsi Alizadin vuoden puhujaksi. Yritys valitsee tunnustuksen saajan puhujiensa joukosta asiakkaiden antaman palautteen perusteella.
Arman ja viimeinen ristiretki oli Alizadin matkailuohjelma, jossa hän tutustuu elämään maailman vaarallisimmilla ja köyhimmillä alueilla. Se nähtiin Jimillä syksyllä 2013. Sarjan toinen tuotantokausi esitettiin syksyllä 2015 samalla kanavalla.
Arman LIVE, Alizadin oma suorana lähetettävä tunnin mittainen talkshow, alkoi Nelosella syyskuussa 2016.
Alizad näytteli televisiosarja Sykkeen yhdessä jaksossa patologi Hamid Namaria vuonna 2020 esitetyllä seitsemännellä tuotantokaudella. Hahmo esiintyi yhdessä jaksossa myös yhdeksännellä tuotantokaudella.
Yksityiselämä
Alizadilla on kolme lasta liitosta Emilia Järvisen kanssa. Pariskunta erosi vuonna 2015. Alizad asuu avoliitossa meikkaaja-stylisti Senay Cocon kanssa. Senay Coco ja Alizad saivat yhteisen tyttölapsen syyskuussa 2020.
Ohjelmat
{{Palstat
Dubbaukset
}}
Aleksanteri III (täsmennyssivu)
Aleksanteri III on ollut useamman kuin yhden hallitsijan nimi:
Tyyne Hase
Tyyne Kerttu Hase (o.s. Passinen; 8. heinäkuuta 1884 Isokyrö – 22. helmikuuta 1969) oli suomalainen kuoronjohtaja ja laulunopettaja.
Hasen oppilaita on ollut muun muassa Anita Välkki, jonka poikkeuksellisen äänen hän huomasi ja ilmoitti tämän salaa Kansallisoopperaan koelauluun.
Hasen puoliso oli saksalaissyntyinen kapellimestari Franz Hase. He perustivat yhdessä vuoden 1935 tienoilla Vaasan Konservatorion, joka toimi Kuula-opiston perustamiseen saakka. Hasen ja hänen puolisonsa kirjeenvaihto, konserttiohjelmat, lehtileikkeet on sijoitettu Vaasan maakunta-arkistoon.
Haselle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto 1961.
Jesus Christ Superstars
Jesus Christ Superstars on lokakuussa 1996 julkaistu Laibach-yhtyeen albumi. Levyn sanoitukset käsittelevät kristinuskoa eri näkökulmista. Musiikillisesti levy on yhtyeen muuhun tuotantoon nähden enemmän metallimusiikki-vaikutteinen.
Kappaleet
Kappaleiden nimien perässä tekijä
Tekijät
Tuotanto: Laibach
Jere Dahlström
Jere Dahlström (s. 9. elokuuta 1980 Vaasa) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Superpesis-joukkue Koskenkorvan Urheilijoita. Dahlströmin sisäpelirooli on lyöjäjokeri.
Dahlström on nelinkertainen Superpesiksen lyöjäkuningas. Hänestä tuli 18. heinäkuuta 2018 Suomen kaikkien aikojen lyöjäkuningas, kun hänellä oli lyötynä 47 kunniajuoksua ja 1191 tavallista, yhteensä 1238 juoksua. 7. elokuuta 2020 Dahlström saavutti ensimmäisenä pelaajana pesäpallohistoriassa 1400 lyötyä juoksua.
Superpesisura
Dahlström voitti Superpesiksen vuoden tulokkaan palkinnon vuonna 2001. Hän on voittanut sarjan lyöjäkuninkuuden neljästi; vuosina 2006, 2007, 2009 sekä 2012. Hän oli mukana 2004 pronssia voittaneessa Seinäjoen Maila-Jussien joukkueessa. Koskenkorvan Urheilijoissa Dahlström voitti pronssia vuonna 2007.
Kauden 2008 jälkeen Dahlström jätti Koskenkorvan Urheilijat ja siirtyi Vimpelin Vetoon, jonka riveissä voitti pronssia vuonna 2009, kultaa 2010 ja hopeaa 2011 sekä 2012.
Dahlström siirtyi kaudeksi 2013 takaisin Koskenkorvan Urheilijoiden riveihin.
Paradise (kappale)
Paradise on norjalaisten DJ-tuottajien Alan Walkerin ja K-391:n sekä ruotsalaisen laulaja-lauluntekijän Boy in Spacen musiikkikappale. Se julkaistiin Walkerin "World of Walker"-studioalbumin seitsemäntenä singlenä 23. syyskuuta 2021. Kappale on liitetty mobiilipeliin PUBG Mobile, jossa sitä käytetään pelin yleistilassa sekä ajoneuvoissa. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Walkerin YouTube-kanavalla 24. syyskuuta 2021 ja se sisältää seuraavan luvun "World of Walkerin" tarinassa.
Minolainen kulttuuri
Minolainen kulttuuri (kreetalainen kulttuuri) oli Kreetalla ja eräillä lähisaarilla Egeanmeren alueella Kreikassa pronssikaudella noin vuosina 3100–1100 eaa. vallinnut esihelleeninen eli kreikkalaisten tuloa edeltänyt kulttuuri. Se oli osa samaan aikaan eri puolilla Egeanmeren aluetta vaikuttaneita Egeanmeren kulttuureita, joihin luetaan myös Kykladien saarilla vallinnut kykladinen kulttuuri sekä Manner-Kreikan helladinen kulttuuri.
Minolaisten alkuperää ja minolaista kieltä ei tunneta. Kulttuuriin liittyi suuria kaupunkeja, joiden keskustassa oli palatsialueita. Kulttuurin keskus oli pohjoisen Kreetan Knossos, joka tunnetaan suuresta palatsistaan. Minolaiset kävivät kauppaa koko itäisen Välimeren alueella, ja kulttuuri sai vaikutteita Lähi-idästä ja Egyptistä. Kirjoitustaito kehittyi noin 2000 eaa. Minolaiset käyttivät useita erilaisia kirjoitusjärjestelmiä, joista tunnetuin on lineaari-A-kirjoitus.
Minolainen aika on jaettu kausiin palatsien rakennusvaiheiden eli niin kutsuttujen palatsikausien mukaan. Esipalatsikausi eli palatseja edeltänyt kausi kesti noin vuoteen 1950 eaa., jolloin suuret palatsikeskukset Knossos, Faistos, Mália ja Káto Zákros rakennettiin. Palatsit tuhoutuivat maanjäristyksessä noin vuonna 1750–1700 eaa. Tämän jälkeen alkaneella toisella tai uudella palatsikaudella palatsit rakennettiin uudelleen entistä suurempina. Aika oli minolaisen kulttuurin kukoistuskautta. Kulttuuri romahti noin vuonna 1450 eaa. mahdollisesti siksi, että maanjäristykset ensin heikensivät sitä, ja koska Manner-Kreikan myöhäishelladinen mykeneläinen kulttuuri voimistui ja mykeneläiset lopulta valtasivat saaren. Romahduksen jälkeisen jälkipalatsikauden aikana mykeneläiset pitivät valtaa Knossoksessa, ja minolainen ja mykeneläinen kulttuuri sulautuivat pitkälti yhteen. Knossos säilyi mykeneläisenä keskuksena noin vuoteen 1200 eaa. saakka.
Luettelo New Yorkin metron linjoista
New Yorkin metro on metrojärjestelmä New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Asemia on yhteensä 468, joista maanalaisia on 277. Pituutta koko rataverkolla on yhteenlaskettuna 1 355 kilometriä, mistä 40 % on maan pinnalla. New Yorkin metro on yksi harvoista ympärivuorokautisesti toimivista metrojärjestelmistä.
Minolainen kulttuuri
Palatsiarkkitehtuurin lisäksi kulttuuri tunnetaan muun muassa labrys-kaksoiskirveistään, härkäaiheistaan, korkeatasoisesta keramiikastaan sekä seinämaalauksistaan, kuten Knossoksen freskoista. Kulttuuria ei ole pidetty sotaisena, mutta se lienee ulottanut jollain tavoin vaikutustaan Manner-Kreikkaan. Kulttuurin löysi Sir Arthur Evans kaivettuaan esiin Knossoksen palatsin vuonna 1899. Hän nimesi kulttuurin Kreikan muinaistaruissa esiintyvän ensimmäisen Kreetan kuninkaan Minoksen mukaan.
Luettelo New Yorkin metron linjoista
New Yorkin metroa hoitaa New York City Transit Authority (NYCTA), joka on Metropolitan Transportation Authority of the State of New Yorkin (MTA) tytäryhtiö.
Agathodaimon
Agathodaimon (, ”Hyvä henki”; ) voi viitata seuraaviin:
Minolainen kulttuuri
Kulttuurin syntyvaiheet
thumb|right|180px|Minolaisaikainen häränpää noin ajalta 1600–1500 eaa. [[Iraklionin arkeologinen museo.]]
Koruripsimonni
Koruripsimonni (Synodontis decorus) on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Minolainen kulttuuri
Kulttuurin syntyvaiheet
Kreetan saari on varmuudella asutettu viimeistään neoliittisen kauden alussa vuosien 7000–6000 eaa. välisenä aikana, jolloin Knossoksen asutus syntyi. Varhaiset asukkaat olivat mahdollisesti eteläisestä Anatoliasta tulleita Sésklon kulttuurin edustajia, jotka toivat muun muassa maanviljelyn Balkanille. Noin 6500 eaa. Kreetan maanviljelijäasutus keskittyi Messarán tasangolle eteläiselle Kreetalle. Näihin aikoihin oli alettu rakentaa suuria puulaivoja, joilla voitiin tehdä pitkiä merimatkoja. Myöhemmin uusia, joskus pelasgeiksi sanottuja minolaisia saapui saarelle noin vuosien 5500/4500–4000 eaa. välisenä aikana. Kreeta eli vielä jokseenkin erakoituneena uusista kulttuurivirtauksista vielä varhaisella pronssikaudella, sillä avomerenkulku ei ollut vielä niin kehittynyttä, että säännölliset yhteydet saaren ja varhaisempien kulttuurikeskusten välillä olisivat olleet mahdollisia. 6000-luvulta eaa. alkaen Kreetalla oli jo kuitenkin vallinnut menestyviä paikallisia kulttuureja, joista on jäljellä asutuskerrostumia erityisesti Knossoksessa.
Tuomas Pyrhönen
Tuomas Pyrhönen (s. 31. toukokuuta 1969 Lappeenranta), on suomalainen urkutaiteilija.
Minolainen kulttuuri
Kulttuurin syntyvaiheet
Faistoksen asutus Messarán tasangolla syntyi noin 4000 eaa. Tämän jälkeen keskukset kasvoivat parin vuosituhannen aikana vähitellen suuriksi kaupungeiksi. Noin 3900–3700 eaa. esiminolaiset pelasgit alkoivat purjehtia pitkin Välimerta etsien louhittavia metalleja ja muita mineraaleja. Laivoja oli nyt helpompi rakentaa, kun noin 4000 eaa. Kreetalla käyttöön otetusta arsenikkikuparista tehdyillä sahoilla saatettiin sahata nopeasti lankkuja. Toisaalta arsenikkikupari aiheutti myös myrkytyksiä. Kultaa, hopeaa ja kuparia löytyi lopulta Iberian niemimaalta, minne syntyi noin 3200 eaa. kukoistava Los Millaresin kulttuuri.
Noin vuonna 3100/3000 eaa. Kreetalle saapui muuttajia Vähästä-Aasiasta. Nämä perustivat saarelle varhaisminolaisen kulttuurin. Varhaisminolaiseksi kaudeksi (EM) luetaan noin vuodet 3100–2100 eaa. Palatsikausissa aika oli esipalatsikautta, koska silloin minolaiset eivät vielä rakentaneet palatseja. Esimerkiksi tuon ajan Mýrtos Pýrgoksen asutuksen talot olivat epäjärjestyksessä mutta lähekkäin. Myös melko tiiviisti ja säännöllisesti rakennetun Vasilikín löydöt ovat tältä ajalta, samoin Foúrnou Koryfí. Ruumiit haudattiin itä-länsisuuntaisiin taloihin. Samoihin aikoihin varhaisminolaisen kulttuurin kanssa Egeanmeren saarilla kukoisti varhaiskykladinen kulttuuri. Pronssia alettiin käyttää Kreetalla noin 2800–2700 eaa. Näihin aikoihin Knossos alkoi olla muita keskuksia suurempi, muttei liene varsinaisesti hallinnut koko saarta.
Palatsikaudet
Palatsikaudet olivat minolaisen kulttuurin kukoistuskautta. Varhaispalatsikausi (1900-1700 eaa.) oli minolaisen kulttuurin ensimmäinen kukoistusvaihe. Todennäköisesti saaren hallinto keskittyi silloin kuninkaan johtamiin uskonnollisiin, yhteiskunnallisiin, hallinnollisiin, seremoniallisiin, teollisiin ja taloudellisiin keskuksiin, joita on totuttu kutsumaan palatseiksi. Varhaisvaiheessa näitä keskuksia oli ainakin saaren pohjoisosan Knossoksessa ja Malliassa sekä etelärannikon läheisyydessä Mesaran tasangon laidalla sijainneessa Faistoksessa. Palatsikeskuksissa oli tilat kultille, hallinnolle, asumiselle ja varastoille. Ympäristön asukkaat toivat tuotteitaan veroina palatsiin, josta ne jaettiin laajan hallintobyrokratian tarpeisiin. Palatsikeskukset eivät sijainneet aivan rannikolla, mutta niillä oli omat kehittyvät satamakaupunkinsa.
Vauraus ja rauha mahdollistivat muun muassa juuri suurten palatsien rakentamisen sekä korkeakulttuurin kehittymisen. Kreetalaiset hieroglyfit tulivat käyttöön noin 2000 eaa., ja lineaari-A-kirjoitus kehitettiin noin 1850 eaa. Samalla kaudella noin 2000–1700 eaa. tehtiin ohutta Kamáres-keramiikkaa. Yhteisöhautojen muodoksi vakiintuivat varsinkin eteläisellä Kreetalla tholos-haudat eli pyöröhaudat.
Noin 1700- ja 1600-lukujen vaihteessa eaa. ensimmäiset palatsit tuhoutuivat joko suuressa maanjäristyksessä tai Egyptistä lähtöisin olevan sotaisan liikehdinnän johdosta. Palatsit rakennettiin kuitenkin nopeasti uudelleen entistä laajemmiksi ja komeammiksi, ja kokonainen uusi palatsikompleksikin rakennettiin saaren itäosaan. Tästä lasketaan alkaneen toinen eli niin sanottu uusi palatsikausi, joka käsittää noin vuodet 1750–1450 eaa. Uusi palatsikausi oli minolaisen kulttuurin suurinta kukoistusaikaa, ja silloin kulttuuri kehittyi huippuunsa. Knossoksen lisäksi muun muassa Faistokseen, Máliaan, Káto Zákrokseen ja Archánesiin rakennettiin uudet, entistä suuremmat ja monikerroksiset palatsit vanhojen paikalle. Lisäksi rakennettiin kokonaan uudet palatsit myös Kydoniaan nykyisen Chanián paikalle sekä Galatáksen ja Gourniáan. Syntyi myös muita suuria kaupunkeja ja kyliä, kuten rannikon Amnisos.
HMS Foxglove (1915)
HMS Foxglove (viirinumerot M41, T15 ja T33) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1915 vesillelaskettu Acacia-luokan sluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Minolainen kulttuuri
Palatsikaudet
Minolaiset perustivat siirtokuntia eri puolille Egeanmeren aluetta. Siirtokuntia oli muun muassa Santorínin Thíralla (Akrotíri), Kytheralla, Kéalla, Míloksella, Náxoksella, Kárpathoksella ja Ródoksella sekä Anatolian rannikolla Iasoksessa. Kauppa ulottui muun muassa Peloponnesokselle, itäiselle Egeanmerelle, Troijaan, Kyprokselle, Levantin rannikolle ja Egyptiin.
HMS Foxglove (1915)
Valmistus
Alus tilattiin tammikuussa 1915 Barclay Curlelta. Se laskettiin vesille 30. maaliskuuta ja otettiin palvelukseen 11. toukokuuta 1915.
Minolainen kulttuuri
Palatsikaudet
Minolainen vaikutus levisi Kreikan mantereelle viimeistään joskus vuosien 1600–1500 eaa. välissä. Näihin aikoihin kulttuuri oli huipussaan, ja Knossoksen kuningas lienee valloittanut koko Kreetan.
HMS Foxglove (1915)
Palvelus
Alus lähti 5. heinäkuuta 1915 merelle Scapa Flow'sta HMS Dahlian ja HMS Acacian kanssa.
Minolainen kulttuuri
Loppuvaiheet
Minolaisen kulttuurin tuho oli todennäköisesti hidas ja tuskallinen tapahtumasarja. Kukoistava myöhäispalatsikausi loppui äkisti 1400-luvun puolivälissä eaa., kuin mannermaan mykeneläiset valloittivat Kreetan ja tuhosivat sen palatsit. Ainoastaan Knossos rakennettiin uudelleen, joskin pienemmässä mittakaavassa, ja saarta hallittiin sieltä käsin. Tällöin megaron-tyyppiset rakennukset yleistyivät. Lisäksi hauta- ja keramiikkatyypit muuttuivat, ja mykeneläinen lineaari-A-kirjoitukseen pohjautunut lineaari-B tuli käyttöön kirjoitusjärjestelmänä. Kreeta nousi vielä mykeneläisvaikutteisena, mutta entisten palatsien loistoon ei enää palattu. Uusia keskuksia olivat nyt Knossoksen lisäksi Agía Triáda, Kommós ja Kydonia.
Tuomas Pyrhönen
Nuoruutensa Lappeenrannassa viettänyt Tuomas Pyrhönen opiskeli vuosina 1988–1996 Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin osastolla ja suoritti musiikin maisterin tutkinnon vuonna 1994 sekä urkujensoiton A-tutkinnon Kari Jussilan johdolla toukokuussa 1996. 1996–1998 hän opiskeli Stuttgartin valtiollisessa musiikin ja esittävien taiteiden korkeakoulussa professori Ludger Lohmannin oppilaana ja suoritti taiteellisen loppututkinnon (Künstlerische Abschlussprüfung). Tämän lisäksi hän on opiskellut urkuimprovisaatiota Anders Bondemanin johdolla Tukholmassa ja täydentänyt opintojaan myös Alankomaissa, Italiassa ja Isossa–Britanniassa.
Ensikonserttinsa hän soitti Helsingin Kallion kirkossa joulukuussa 1998. Tämän jälkeen hän on konsertoinut laajasti niin kotimaassa kuin ulkomaillakin, esimerkkinä tammikuussa 2008 toteutettu laaja Venäjän-kiertue.
Tuomas Pyrhönen on nykyisin tunnettu erityisesti uudemman suomalaisen urkumusiikin ennakkoluulottomasta esiintuomisesta sekä orkesteri- ja pianoteosten urkusovituksista, mutta ei kuitenkaan ole unohtanut kantarepertuaariaan. Hän on kantaesittänyt useita teoksia sekä nauhoittanut Suomen Yleisradiolle lukuisia kertoja.
Helmikuusta 2002 lähtien Tuomas Pyrhönen on toiminut Joensuun seurakunnan ylimmän asteen kirkkomuusikon virassa. Hän on toiminut myös urkujensoiton opettajana Lappeenrannan musiikkiopistossa sekä sanomalehtien musiikkikriitikkona.
Koruripsimonni
Ulkonäkö ja koko
Koruripsimonneilla on vaalean kermanvärisellä pohjalla suuria tummia läikkiä. Vatsapuoli on valkoinen. Erityispiirre on selkäevän takareunasta lähtevä siimamainen uloke, joka voi ulottua kalan pyrstöön asti. Aikuisen kalan tyypillinen pituus on 25 cm.
Elinympäristö
Koruripsimonnit elävät Kongojoen sekä sen sivujokien Kasain ja Ubangin vesistössä, mutta ei Luvuassa ja Luapulassa.
Aquamarine
Aquamarine on elokuva vuodelta 2006. Se kertoo kahdesta teini-ikäisestä tytöstä, Clairesta (Emma Roberts) ja Haileystä (Joanna Levesque), jotka auttavat Aquamarinea (Sara Paxton) toteuttaakseen unelmansa. Nimi "Aquamarine" tulee Aquamarine-nimisestä jalokivestä (latinankielinen nimi tarkoittaa merivettä).
Koruripsimonni
Käyttäytyminen
Akvaarioharrastajien mukaan koruripsimonni on yksi aroimmista monnilajeista. Se on liikkeellä lähinnä yöaikaan.
Aquamarine
Juoni
Elokuva kertoo ystävistä, Clairesta ja Hayleystä. Heillä on edessään suuri ongelma, Hayleyn äiti on saanut uuden työn Australiasta ja he muuttavat jo viiden päivän päästä. Hayley ei halua muuttaa, koska hän ei näkisi Clairea enää. Niinpä he yrittävät löytää ratkaisun tilanteeseen. Eräänä yönä myrsky huuhtoo Aquamarine-nimisen merenneidon Clairen isovanhempien omistaman rantaklubin altaaseen. Hayley ja Claire löytävät Aquamarinen. Aquamarinen täytyy löytää aito rakkaus kolmessa päivässä, tai hän joutuu naimisiin isänsä valitseman puolison kanssa. Claire ja Hayley lupaavat auttaa häntä ja palkkioksi saavat yhden toiveen. Kolmessa päivässä ehtii tapahtua yhtä jos toista, mutta löytääkö Aquamarine rakkauden ja muuttaako Hayley Australiaan?
Aquamarine luokitellaan komediaksi, jossa on kunnon tyttöjen elokuvan ainesta, kuten rakkautta ja ystävyyttä. Tarina kertoo kahdesta tytöstä, jotka auttavat merenneitoa toteuttamaan unelmansa.
Yläinen Liesjärvi
Yläinen Liesjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Himoksen lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kahdeksan kilometriä itään ja Tampereelta 92 kilometriä itäkoilliseen.
Vesistösuhteet
Yläinen Liesjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Nielevän valuma-alueeseen (14.519) se kuuluu. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Yläinen Liesjärvi on toiseksi laajin Nielevän alueen yhdestätoista yli hehtaarin laajuisesta järvestä ja se kuuluu alueensa pohjoisiin järviin tai lampiin. Eteläiset Rimminjärvet laskevat puronsa siihen ja Yläisen Liesjärven länsipäästä alkava laskupuro virtaa vuoren rinnettä alas päätyen Alaisen Liesjärven koillisrantaan. Se laskee vuorostaan Hangasojaa myöten yhtyen Nielevään sen alajuoksulla. Yläinen Liesjärven vedenpinnan korkeus on 172,8 metriä mpy., joten Alainen Liesjärvi sijaitsee 58 metriä alempana.
Minolainen kulttuuri
Loppuvaiheet
Myöhäisellä palatsikaudella (myös uusi palatsikausi) noin 1627–1600 eaa., arkeologisten löytöjen mukaan kaudella LM IA, sattui nykytiedon mukaan Santorínin suuri tulivuorenpurkaus, joka tuhosi ainakin saarella olleen Akrotírin asutuksen. Aiemmin purkaus ajoitettiin noin vuoteen 1500–1450 eaa., toisin sanoen samoihin aikoihin minolaisen kulttuurin kokeman tuhon kanssa, ja sitä pidettiin ilmeisenä syynä minolaisen merivallan heikentymiseen, mikä puolestaan olisi helpottanut saaren valtausta. 1980-luvun lopulla Grönlannin jäätiköiden tarkempi tutkimus siirsi purkauksen ajoitusta pari sataa vuotta uskottua aiemmaksi, noin vuoteen 1645 eaa., ja se on aiheuttanut kronologisia ongelmia. Aiemmin purkauksen uskottiin vaikuttaneen merkittävästi kulttuurin tuhoutumiseen, mutta uuden ajoituksen mukaan se on voinut aiheuttaa Kreetalla korkeintaan suuria vahinkoja.
Tätä kolmatta palatsikautta noin 1450–1375 eaa. kutsutaan yhden palatsin kaudeksi eli monopalatsikaudeksi ja tämän jälkeistä aikaa noin vuoteen 1100 eaa. saakka jälkipalatsi- tai loppupalatsikaudeksi. Kausille olivat ominaisia kuiluhaudat, joista eräs esimerkki ovat Arménoin haudat, sekä larnaks-hauta-arkut, kuten niin kutsuttu Agía Triádan sarkofagi.
Knossoksen palatsi ja mainitut asutukset säilyivät käytössä noin vuoteen 1200 eaa. saakka. Tämän jälkeen kulttuurin loppuvaiheet ovat todennäköisesti olleet levotonta aikaa. Varsinainen minolainen aika päättyy myöhäisminolaisen kauden myötä noin vuoteen 1100 eaa. Tämän jälkeistä aikaa noin 1100–1000 eaa. kutsutaan subminolaiseksi eli aliminolaiseksi kaudeksi. Vanhat asuinpaikat hylättiin, ja saaren alkuperäinen väestö siirtyi asumaan helpommin puolustettaville vuorenrinteille muun muassa Karfíin, kun taas osa minolaisista muutti idemmäs esimerkiksi Kyprokselle. Doorilaisiksi kutsuttu kreikkalainen heimo lienee joskus vuoden 1000 eaa. tienoilla valloittanut Kreetan ja ajanut minolaiset saaren sisäosiin. Siellä viimeisiä minolaisia säilyi pitkään Kreikan niin kutsutuille ”pimeille vuosisadoille” ja vielä antiikin ajalle saakka niin kutsuttuina eteokreetteinä.
Kaudet
Minolainen kulttuuri ja sitä välittömästi edeltäneet ja seuranneet ajat voidaan jakaa kausiin alla esitetyllä tavalla. Ajoitukset ovat osin kiistanalaisia, ja siksi niitä on useita erilaisia ja ne vaihtelevat eri lähteissä. Tässä on seurattu niin kutsuttua korkeaa kronologiaa, jossa osaa kausista on siirretty aikaisemmaksi vastaamaan Santorínin tulivuorenpurkauksen uutta ajoitusta noin ajalle 1627–1600 eaa., sillä sen tulee osua kauden LM IA lopulle. Ajoitukset ovat summittaisia ja pyöristettyjä. Kirjainlyhenteitä käytetään englanninkielisessä ja tieteellisessä kirjallisuudessa: EM, Early Minoan (varhaisminolainen kausi); MM, Middle Minoan (keskiminolainen kausi); LM, Late Minoan (myöhäisminolainen kausi).
Kaupungit ja palatsit
thumb|380px|Kartta keskeisistä minolaisista palatseista, kaupungeista ja muista asutuksista sekä pyhistä paikoista.
Tunnetuin minolainen keskus on Kreetan nykyisen pääkaupungin Iraklionin lähellä saaren pohjoisrannikon keskivaiheilla sijaitseva Knossos valtavine palatseineen. Kolme muuta suurta palatsikeskusta olivat Faistos, Mália (Mállia) ja Káto Zákros. Hieman pienempiä olivat Kydonia, Archánes, Galatás ja Gourniá. Tuoreita palatsilöytöjä ovat mahdollisesti Monastiráki ja Petrás. Palatseissa oli keskuspiha, jonka ympärillä olivat palatsin siipirakennukset, joissa oli asuinhuoneistoja sekä työpaja-, varasto- ja pyhäkkötiloja. Palatseissa oli jopa neljä tai viisi kerrosta, ja niissä oli suuria portaikkoja sekä pylväitä ja valokuiluja. Keskusaukioilta oli usein näkymä läheiselle vuorenhuippupyhäkölle. Palatsikeskusten ympärillä oli suuret kaupungit.
Palatsit olivat minolaisuudessa hallinnon, tuotannon, kaupan ja uskonnon keskuksia. Aiemmassa tutkimuksessa palatsien roolia on pidetty hyvin suurena, ja varsinaisia palatsikeskuksia ajateltiin pitkään olleen vain kolme, Knossos, Faistos ja Mália, joiden kesken Kreeta olisi ollut jaettu. Tämä vastaa myös kreikkalaisen mytologian kuvausta, jossa Knossosta hallitsi kuningas Minos ja Faistosta ja Máliaa tämän veljet Rhadamanthys ja Sarpedon. Myöhempien löytöjen, joissa on paljastunut lisää palatseja ja palatsien kaltaisia rakennuksia, myötä kuva palatseista on muuttunut jonkin verran. Minolaisilla oli kaupungeissaan viemärijärjestelmät, mikä oli vanhana aikana harvinaista. Kaupunkeja yhdistivät kivetyt, tasoitetut tiet. Palatsien ja asutusten ympärillä ei ollut muureja, mikä kertoo siitä, etteivät yhteisöt kokeneet olevansa uhattuja.
Palatsien ja niitä ympäröivien asutuskeskusten lisäksi saarelta on löydetty myös pienempiä kaupunkeja, maatiloja ja huviloita. Merkittävin ja tunnetuin on Faistoksen lähellä sijainnut Agía Triáda, joka lienee koostunut kahdesta villasta eli maaseuturakennuksesta. Muita huviloita olivat muun muassa Achládia, Apodoúlou, Chamézi, Nírou Cháni ja Sklavókampos. Myös niiden ympärillä oli usein asutukset. On myös löydetty yksittäisiä maaseudulla sijainneita taloja, kuten Vathýpetron huvila. Muita kaupunkeja ja kyliä olivat muun muassa Amnisos, Tylissos, Foúrnou Koryfí, Karfí, Kommós, Mýrtos Pýrgos, Priniátikos Pýrgos, Rousolákos (Palaíkastro), Vasilikí ja Vrókastro. Asutuskeskuksia on löydetty ainakin kaksikymmentä. Suurin osa mainituista nimistä on kyseisten paikkojen nykyaikaisia nimiä, mutta ainakin Knossos, Faistos, Amnisos, Kydonia ja Tylissos palautuvat niminä alkuperäisiin, sillä ne tunnetaan lineaari-B-kirjoituksista.
Monacon Grand Prix 2000
Monacon Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. kesäkuuta 2000 Monacossa. Kilpailu voitti David Coulthard, jolle voitto oli kauden toinen. Toinen oli Rubens Barrichello. Kolmas oli Giancarlo Fisichella. Mika Salo ja Mika Häkkinen olivat sijoilla viisi ja kuusi. Heidän ja kärjen välissä oli ainoastaan Eddie Irvine. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,21.571. Pedro de la Rosa ei osallistunut uusintalähtöön.
Minolainen kulttuuri
Kaupungit ja palatsit
Agía Triádasta on löydetty kaksi minolaista yhteiskuntaa ja uskontoa valaisevaa teosta, kuten mustasta steatiittikivestä valmistettu 27:ää sadonkorjuuvälineet olallaan laulavaa miestä kuvaava reliefi, jota on pidetty sadonkorjuujuhlaan liittyvänä uskonnollisena kulkueena tai pakolliseen työhön johdettujen vuokraviljelijöiden joukkona. Toinen merkittävä löytö on sarkofagi, johon on maalattu hautajaisrituaaleihin liittyviä menoja kuvaavaa kuvitusta.
Asko Laukka
Asko Nuutinpoika Laukka (23. maaliskuuta 1908 Helsinki – 19. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Minolainen kulttuuri
Kaupungit ja palatsit
Eritoten Knossoksen ja Faistoksen palatsit herättivät huomiota kompleksisuudellaan, joka teki vaikutuksen erityisesti mannermaalta tulleisiin, selkeään ja yksinkertaiseen arkkitehtuuriin tottuneisiin kävijöihin. Palatsit lienevätkin antaneet aiheen labyrinttikäsitteen syntymiseen. Nimi puolestaan johtui kultissa ja koristeaiheena laajalti käytetystä kaksoiskirveestä, jonka nimi oli labrys.mu Palatsikompleksien keskellä oli pitkänomaiset aukiot ja kulttitilat laajoine portaikkoineen. Hallinnolliset tilat ja asuintilat sekä varastot ja työpajat reunustivat useassa kerroksessa pihan kaikkia sivuja. Sisätilat saivat valonsa osaksi pihalta, osaksi valokuilujen avulla. Aukioita on ajateltu käytetyn akrobaattisiin härkätansseihin, joita useissa seinämaalauksissa kuvataan. Seinät oli maalausten ja kaksoiskirveiden lisäksi koristeltu pilari- ja puuaihein sekä häränsarvisymbolein ja kulkuekohtauksin.
Knossos
thumb|right|220px|[[Knossos|Knossoksen palatsin entistettyjä osia.]] thumb|right|220px|[[Agía Triáda (Iraklion)|Agía Triádan pienen palatsin tai huvilan rauniot lähellä Faistosta.]] thumb|right|220px|[[Zóminthos|Zóminthoksen suhteellisen hyvin säilyneen asutuksen raunioita.]] Knossoksen palatsi oli viisikerroksinen ja siinä oli yli 1 300 huonetta. Palatsissa oli valtaistuinsali sekä asuintiloja, varastoja, käsityöpajoja ja uskonnollisia pyhäköitä. Suurista varastoista on löydetty suuria määriä varastoruukkuja. Palatsin sisäseinät oli koristeltu minolaisten elämästä kertovilla värikkäillä seinämaalauksilla. Eräissä maalauksissa nähdään naisia ja miehiä keräämässä kukkia, sekä suorittamassa rituaalista härkähyppyä tai osallistumassa muihin kilpailuihin. Palatsissa oli juokseva vesi.
Palatsin talousalueella asui noin 50 000–80 000 ihmistä. Päivittäin itse palatsissa oli noin 1 000 ihmistä, joista noin 400 asui siellä vakinaisesti. On keskusteltu siitä, oliko Knossos uskonnollisen vai poliittisen vallan keskus vai molempien yhdistelmä eli teokratia. On myös kiistelty siitä, oliko Knossos koko saaren pääkaupunki vai ainoastaan sen suurin keskus. Koko saaren keskuksena se vaikuttaa olleen ainakin loppuaikoina ja erityisesti mykeneläisellä ajalla.
Englantilainen muinaistutkija Arthur Evans suoritti palatsin arkeologiset kaivaukset vuosina 1900–1930. Hän entisöi palatsia ehkä liiankin radikaalisti. Toisaalta monia Evansin tulkintoja on arveltu oikeaan osuneiksi. Koko minolainen kulttuuri tuli tunnetuksi Evansin löytöjen myötä.
Löytöpaikat
Merkittävimpiä minolaisia arkeologisia kohteita on lueteltu alla. Kohteet ovat Kreetalla, ellei paikkaa ole erikseen mainittu. Kohteiden nimet ovat klassisessa nimimuodossa, mikäli nimi palautuu varmuudella minolaiselle tai antiikin ajalle, ja muussa tapauksessa paikan nykyisen nimen mukaisia ja nykykreikkalaisessa muodossa.
Taide
thumb|right|220px|[[Mália (palatsi)|Málian Chrysólakkoksesta löydetty kultainen mehiläisriipus. Iraklionin arkeologinen museo.]]
Minolaisen taiteen merkittävimpiä löytöjä ovat palatseja ja muita rakennuksia koristaneet seinämaalaukset (mm. Knossoksen seinämaalaukset, Akrotírin seinämaalaukset), loisteliaat maljakot ja muu keramiikka, kulttiesineet, kuten rhytonit ja pienet käärmejumalatarpatsaat, sekä muut käsityöesineet, kuten korut (mm. Aíginan aarre, Málian Chrysólakkoksen mehiläisriipus). Faistoksesta on löydetty niin kutsuttu Faistoksen kiekko, jonka käyttötarkoitusta ei tunneta, ja jossa on molemmilla puolilla spiraalimaisesti tuntematonta kirjoitusta. Agía Triádan sarkofagi minolais-mykeneläiseltä ajalta yhdistelee kummankin kulttuurin vaikutteita. Minolainen keramiikka oli hyvin korkeatasoista. Savenvalajan pöydällä dreijalla valmistettiin suuria säilytysruukkuja eli pithoksia sekä maljakoita, jotka koristeltiin kauniisti.
Minolaiset muinaisjäännökset osoittavat sekä suurta varallisuutta että hienostunutta elämää ainakin ylempien kansankerrosten parissa. Minolaisista kaupungeista ei ole löydetty sotilasaiheista taidetta tai muita merkkejä sotaisuudesta. Toisaalta Arkalochórin luolasta on löydetty mahdollisesti sodanjumalalle annettuja votiivilahjoja, kuten Arkalochórin kirves.
Merkittävin minolaista kulttuuria esittelevä museo on Iraklionin arkeologinen museo, jossa ovat nähtävillä kulttuurin tunnetuimmat löydöt.
Yhteiskunta
thumb|left|160px|Minolaisia miehiä esittävä Astiankantajat-fresko, yksi [[Knossoksen seinämaalaukset|Knossoksen seinämaalauksista. Laajasti entisöity. Iraklionin arkeologinen museo.]]
Kansa
Ei osata sanoa, mitä kansaa minolaiset olivat. He eivät kuitenkaan varmuudella olleet indoeurooppalaisia eivätkä kreikkalaisia, eivät myöskään afrikkalaisia tai seemiläisiä. Minolaisten perintötekijöitä muistuttavia geenejä on nykyään Lähi-idässä, Välimeren alueella ja Länsi-Euroopassa. Monesti ajatellaan minolaisten tulleen meritse Balkanilta, Anatoliasta tai Lähi-idästä.
Muinaisten minolaisten äitilinjan mitokondrion haploryhmät olivat pääosin tyyppiä H, T, K, HV ja I. Minolaisten yleisin Y-kromosomin isälinja lienee ollut tyyppiä J2. Nykyisen Kreetan Lasíthin ylätasangon asukkaat ovat geenien mukaan ainakin osin minolaisten jälkeläisiä.
Minolaisten yhteiskunta ei muistuttanut myöhempää kreikkalaista soturiaateliin perustuvaa yhteiskuntaa. Silti se oli jakautunut eriarvoisiin yhteiskuntaluokkiin. Toisistaan selvästi eroavat hautalöydöt kertovat vainajien erilaisista yhteiskunnallisista asemista. Edelleen ne kertovat ammatillisesta eriytymisestä: oli kalastajia, kirjureita, sotilaita, savenvalajia, muusikoita jne. Ei kuitenkaan tiedetä, missä määrin sosiaalinen asema oli perinnöllistä ja tehtiinkö ero vapaiden ja orjien välillä. Naisten näkyvä asema minolaisessa taiteessa on tarjonnut aineistoa erilaisille matriarkaatti-oletuksille. Epäilemättä naiset saattoivat toimia esimerkiksi papittarina merkittävässä asemassa. Vaikka myöhäisempi kreikkalainen kirjallisuus esittää minolaisnaisten olleen erityisen vaikutusvaltaisessa asemassa, on kysymystä sukupuolten välisestä suhteesta mahdoton ratkaista.
Seinämaalauksissa ja pienoisveistoksissa esiintyneiden henkilöiden vaatetus herätti niiden löytöaikana suurta huomiota. Miehet esiintyvät usein vain pelkkään lannevaatteeseen verhoutuneina kun taas varsinkin papittaret ja hovinaiset esiintyvät koristeellisissa asuissa, rinnat paljaina mutta alaruumis runsaan hameen verhoamana. pienoiskuva|220px|Theran (Santorinin) Akrotirin seinämaalaus naisesta.
Kieli ja kirjoitus
thumb|right|220px|[[Kreetalaiset hieroglyfit|Kreetalaisia hieroglyfejä Knossoksesta tai Máliasta löydetyssä savitangossa, n. 1900–1600 eaa. Iraklionin arkeologinen museo.]] thumb|right|220px|[[Lineaari-A-kirjoitusta savitaulussa. Chanián arkeologinen museo.]]
Minolaisten kieli ja sen mahdolliset sukulaisuussuhteet muihin kieliin ovat tuntemattomia. Minolaisilla oli kielensä kirjoittamiseen kaksi omaa kirjoitusjärjestelmää. Niistä vanhempi oli noin vuosina 2000–1700 eaa. käytetty niin kutsuttu kreetalainen hieroglyfikirjoitus. Tätä seurasi niin kutsuttu lineaari-A-kirjoitus, jota käytettiin noin vuosina 1850–1400 eaa. Kumpaakaan kirjoitusta ei ole kyetty luotettavasti tulkitsemaan. Kirjoitettuja tekstejä tunnetaan useita erityisesti savitauluista, mutta myös erilaisista muista esineistä.
Minolaisten kieli ei ollut lainkaan sukua kreikan kielelle. (Sitä vastoin Kreetalla myöhemmin mykeneläisenä aikana käytetty, lineaari-B-kirjoituksella kirjoitettu kieli on varhaista kreikkaa.) Tutkijat ovat esittäneet useita teorioita kielestä ja sen sukulaisuudesta tunnettuihin kieliin. Kielen on ehdotettu olevan muun muassa joku muu vanha indoeurooppalainen kieli, kuten anatolialainen (mm. heetin tai luuvin sukuinen kieli) tai indoiranilainen kieli (mm. sanskritin sukuinen kieli); seemiläinen kieli (mm. foinikian sukuinen kieli); tai tyrheninen kieli (mm. etruskin sukuinen kieli).
Hieroglyfi- ja lineaari-A-tekstien lisäksi tunnetaan niin kutsuttu Faistoksen kiekko, jossa on täysin tuntematonta kirjoitusta, jonka yhteys muihin minolaisiin kirjoitusjärjestelmiin on epäselvä. Myös Arkalochórin kirveessä on tuntematonta kirjoitusta, joka muistuttaa lineaari-A:ta ja Faistoksen kiekon kirjoitusta.
Uskonto
thumb|left|160px|Knossoksen palatsista löydetty [[käärmejumalatarpatsas noin vuodelta 1600 eaa. Iraklionin arkeologinen museo.]]
Uskonnolla oli erittäin tärkeä merkitys minolaisten elämässä. Erilaisia kulttitiloja oli lähes kaikkialla, ja erinäiset seinämaalaukset, sinetit ja huonetilojen yksityiskohdat ovat merkkejä minolaisten uskonnonharjoituksesta. Uskonto näyttää perustuneen äitijumalattaren kultiin, jonka seremoniallinen ilmestyminen oli tärkein uskonnollisista tapahtumista. Minolaiset vaikuttavat palvoneen enimmäkseen naispuolisia jumalia, kuten juuri Äitijumalatarta nimeltään ehkä Britomartis, joka takasi hedelmällisyyden, sekä Eläinten valtiatarta (Potnia Theron), joka suojeli kaupunkeja, kotia, metsää ja manalaa, ja joka kuvataan monesti eläinten kuten leijonien ja käärmeiden parissa. Käärmeet saattoivat osoittaa, että hänen valtansa ulottui myös maan alle, ja edustaa jatkuvuutta. Kyseessä saattaa olla myös sama jumalatar eri tavalla esitettynä. Joskus jumalattaren seurassa esiintyy nuori miespuolinen jumala, joka saattoi olla jumalattaren puoliso tai lapsi. Tämä jumala oli jonkinlainen kasvillisuuden jumaluus, joka syntyi ja kuoli uudelleen joka vuosi vuodenaikojen kierron mukaan. Äitijumalatarta palvottiin sekä palatseissa että vuoripyhäköissä. Kultin tärkeänä osana olivat jumalattaren ilmestykset, joita varten palatsialueilla oli erityisiä tiloja. Todennäköisesti papittaret personoivat jumalatarta näissä tilanteissa.
Jokaisen palatsikeskuksen lähettyvillä oli vuoripyhäkkö, johon keskusaukiolta oli suora näköyhteys. Seinämaalaukset ja sinetit, joiden käyttö ja aihepiiri olivat laajenneet entisestä, antavat jonkinlaisen käsityksen minolaisesta kultista ja siihen liittyvistä rakennuksista. Muutamissa sineteissä on kuvattu vuoren laella käskevässä asennossa seisovaa naishahmoa, todennäköisesti jumalatarta, ja häränsarvien koristamaa rakennusta, joka ehkä symboloi palatsia. Tällä on ehkä haluttu ilmentää vuoripyhäkön ja palatsin välistä rituaalista yhteyttä.
Muita tunnettuja minolaisia uskonnollisia symboleita ovat muun muassa kaksipuolinen kirves labrys, puu, pylväs ja labyrintti. Labrys saattoi olla pyhä uhrikirves tai salamaa kuvannut ukkosenjumalan ase ja eräänlainen voiman tunnuskuva. Minolaisia pyhiä paikkoja olivat edellä mainitut vuorenhuippupyhäköt, kuten Gioúchtas- eli Juktasvuoren pyhäkkö ja Petsofás sekä pyhät luolat, kuten Arkalochórin luola, Díktin luola ja Ídan luola. Minolaisilla vaikuttaa olleen myös temppeleitä, kotipyhäkköjä ja pyhiä puita. Palatseissa oli erityisiä kultille varattuja huoneita.
Varhaisella pronssikaudella kuolleet haudattiin yhteishautoihin. Myöhemmin yleistyivät yksilöhaudat. Haudat olivat joko hautataloja, pyöröhautoja (tholos) tai kallioon hakattuja kuiluhautoja. Eräiden löytöjen perusteella näyttäisi siltä, että minolaiseen uskontoon olisi kuulunut myös ihmisuhreja.
Minolainen uskonto sulautui myöhemmin yhteen mykeneläisen uskonnon kanssa ja vaikutti tätä kautta edelleen antiikin kreikkalaiseen uskontoon sekä mytologiaan, jossa minolaiset teemat vaikuttavat säilyneen jonkinlaisina epäselvinä muistumina.
Kaupankäynti
thumb|right|240px|Suuria [[pithos-ruukkuja Knossoksessa.]]
Minolainen kulttuuri perustui kaupankäyntiin, eikä siinä ole merkkejä myöhemmille Kreikan kulttuureille ominaisesta sotilasaristokratiasta. Kreeta sijaitsee merikaupankäynnille edullisella paikalla keskellä itäistä Välimerta.
Kreeta vei muun muassa puuta, villatekstiilejä, ylellisyyskeramiikkaa sekä metalleja ja metalliesineitä. Minolaisten merkittävin metallituote oli tina, kuparia saatiin Kyprokselta. Tinan ja kuparin seos on tunnetusti pronssi, tuon ajan merkittävin metalli. Minolaiset veivät myös muun muassa viiniä sekä mausteita, kuten sahramia. Minolaiset veivät tai välittivät Lähi-itään myös kultaa ja hopeaa sekä ruukkuja. Itämereltä tuotiin meripihkaa jo noin 2000–1450 eaa.
Soup De Loop
Soup De Loop oli suomalainen teknoyhtye, jonka jäseniä olivat Mari Vesala, Raymond Ebanks ja Jaakko Salovaara. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä vuonna 1995, ainoan albuminsa vuonna 1997 ja hajosi tämän jälkeen.
Life and Times of Don Rosa
Life and Times of Don Rosa on dokumentaarinen katsaus tunnetun Disney-sarjakuvapiirtäjän, Don Rosan, elämään ja uraan. Elokuva on kuvattu vuonna 2009 Don Rosan kotona Kentuckyssa. Elokuvan on ohjannut tanskalainen Sebastian S. Cordes.
Beaufortinmeri
thumb|Beaufortinmeren alue Beaufortinmeri on merialue Luoteisterritorioiden, Yukonin ja Alaskan pohjoispuolella ja länteen Kanadan arktisista saarista. Alue on osa Pohjoista jäämerta. Sen tarkoista rajoista on erilaisia määritelmiä.
Jos Beaufortinmeri määritellään Alaskan Point Barrowin, Prinssi Patrickin saaren, Banksinsaaren ja Tšuktšimeren väliseksi alueeksi, sen pinta-ala on noin 476 000 km². Se on saanut nimensä Sir Francis Beaufortin mukaan.
Mackenzie-joki tuo Beaufortinmeren lounaisosaan suuria määriä makeaa vettä ja sedimenttiä.
Suzanne Lenglen
Suzanne Rachel Flore Lenglen (24. toukokuuta 1899 Compiègne – 4. heinäkuuta 1938) oli ranskalainen tennispelaaja ja yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä naispelaajista. Vuoden 1920 olympialaisissa Lenglen voitti kaksi kultaa (kaksinpeli ja sekanelinpeli) ja pronssin (nelinpeli). Vuosina 1919–1926 hän voitti 25 tenniksen Grand Slam -turnausta.
Lenglen oli ensimmäinen suurta mediajulkisuutta saanut naistennispelaaja ja yksi ensimmäisistä kansainvälisesti tunnetuista naisurheilijoista. Ranskan lehdistö kutsui häntä nimellä La Divine.
Kesäkuussa 1938 Ranskan lehdissä kerrottiin Lenglenin sairastuneen leukemiaan. Vain kolme viikkoa myöhemmin hän sokeutui ja kuoli pernisiöösiin anemiaan 39-vuotiaana. Hänet on haudattu Cimetière de Saint-Ouen -hautausmaalle Saint Oueniin lähelle Pariisia.
Saavutuksia
Urallaan Suzanne Lenglen voitti yhteensä 81 kaksinpelin turnausvoittoa. Näiden lisäksi hän voitti 73 nelinpeliturnausta ja kahdeksan sekanelinpeliturnausta. Hän on edelleen ainoa pelaaja, joka on kolmasti voittanut Wimbledonissa kaksinpelin, nelinpelin ja sekanelinpelin samana vuonna – Lenglen teki tämän vuosina 1920, 1922 ja 1925.
Ranskan avoimissa Lenglen voitti kaksinpelin 1920–1923 ja 1925–1926, nelinpelin 1925–1926 sekä sekanelinpelin 1925–1926. Tosin ennen vuotta 1925 turnaus oli avoin ainoastaan Ranskan kansalaisille, joten joskus Lenglenin grand slam -voittojen määräksi ilmoitetaan 21. Wimbledonissa hän voitti kaksinpelin 1919–1923 ja 1925, nelinpelin 1919–1923 ja 1925 sekä sekanelinpelin 1920, 1922 ja 1925. Lenglen valittiin tenniksen kansainväliseen hall of fameen vuonna 1978.