cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nuori Kulttuuri
Nuori Kulttuurin kärjet 2020-2026:
Roots eli paikallinen toiminta tuo yhteen kulttuurisen nuorisotyön mahdollisuudet nuorten taide -ja kulttuuriharrastusten toimintojen ja tapahtumien kehittämisessä. Nuori Kulttuuri Roots tuo tekijät ja nuoret yhteen valtakunnallisesti paikallisella tasolla. Mahdollistaen näin toimintojen ympärivuotisen tekemisen Nuori Kulttuurin alla, muista tapahtumista riippumatta.
Festival eli uusi monitaiteinen festivaali, joka Suomen suurin nuorten monitaiteinen festivaali. Festival luo läpileikkauksen siihen, mitä nuorten taideharrastuksissa on kahden vuoden periodin aikana tapahtunut.
Nuori Kulttuuri -toiminta jatkaa vuosina 1970–1999 järjestettyä Nuorison taidetapahtumaa, jonka edeltäjiä taas olivat nuorten henkiset kilpailut 1947–1969. Tapahtuma jatkaa myös Koulun suurjuhlien perintöä.
Stewart Downing
Stewart Downing (s. 22. heinäkuuta 1984 Middlesbrough) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa aiemmin pelannutta Middlesbroughia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja/laitalinkki. Downing on Middlesbroughin kasvatti.
Ura
Middlesbroughissa junioriajoista asti pelannut Downing teki debyyttinsä Middlesbrough:n joukkueessa huhtikuussa 2002 Ipswichia vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäistä kertaa edustusjoukkueessa, tullen vaihdosta kentälle Chelseaa vastaan 2–0 tappio-ottelussa. Debyyttimaalinsa hän teki Englannin liigacupissa. Vuonna 2003 Downing pelasi 7 lainaottelua Sunderlandissa. Downingilla oli Boron kanssa vuoteen 2010 ulottuva sopimus. Kauden 2008–2009 päätteeksi Middlesbrough putosi Valioliigasta Mestaruussarjaan Gareth Southgaten valmentamana.
Heinäkuussa 2009 Downing siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan.
Englannin maajoukkueessa Downing teki debyyttinsä 9. helmikuuta 2005 Villa Parkilla ottelussa Alankomaita vastaan. Toukokuussa 2006 valmentaja Sven-Göran Eriksson valitsi Downingin Englannin joukkueeseen Saksan MM-kisoihin. Kisoissa hän tuli kaksi kertaa vaihdosta kentälle. Kaikkiaan hän pelasi 35 maaottelua eikä tehnyt niissä yhtään maalia.
Isänmaallinen Kansanpuolue
Isänmaallinen Kansanpuolue oli suomalainen 1930-luvun alussa toiminut kansallissosialistinen puolue, jota johti muurari Ernest Hedborg.
IKP:tä edelsi syksyllä 1931 muodostettu Kansallisen Työväenpuolueen Keskusliitto, jolla oli vuonna 1932 Helsingissä yksi osasto, johon kuului 126 jäsentä. IKP perustettiin 16. maaliskuuta 1932. Puolueen puheenjohtajaksi valittiin Vapaan Työväenliiton puheenjohtaja Hedborg ja puoluesihteeriksi Rafael Svinhufvud. IKP oli ensimmäinen Suomeen perustetuista lukuisista kansallissosialistisista puolueista, mutta sen suosio jäi vähäisemmäksi kuin esimerkiksi SKSL:n tai SKJ:n. IKP ei osallistunut vuoden 1933 eduskuntavaaleihin ja sen kokouksiin kerääntyi huomattavasti vähemmän ihmisiä kuin esimerkiksi SKJ:n vastaaviin. Maaliskuussa 1933 IKP:n vuosikokous päätti tukea IKL:ää, vaikka SKJ nähtiinkin puolueelle läheisemmäksi. Puolueen toiminta loppui myöhemmin samana vuonna.
IKP:n puolueohjelma julkaistiin 3. joulukuuta 1932 Helsingissä pidetyssä kokouksessa. Ohjelman kirjoittajat ottivat huomattavasti vaikutteita Saksan natsien ja Italian fasistien ohjelmista. IKP kannatti esimerkiksi vahvaa johtajuutta, ja se halusi lakkauttaa parlamentarismin. Tilalle puolue tarjosi vaaleilla valittavaa valtionjohtajaa, jolla olisi vahvat toimintaoikeudet. Puolue halusi suojella suomalaista rotua, ja se vaati ”juutalaisten ja muiden turmiollisten vierasmaalaisten” maahanmuuton ja -tulon estämistä. IKP kannatti myös korporatistista työelämämallia. Puolue käytti tunnuksenaan hakaristein koristeltua lippua.
IKP vastusti propagandassaan sekä vasemmistoa että IKL:ää. Kumpikaan ei puolueen mielestä ajanut työläisten etuja. IKP vastusti myös vapaamuurareita. Entinen vapaamuurari, kirjailija Örnulf Tigerstedt, pääsi puolueen jäseneksi, mutta samalla korostettiin, ettei hän voinut nousta siinä johtavaan asemaan.
IKP:n sääntöjen mukaan puolue koostui keskus-, piiri- ja paikallisjärjestöistä. IKP:llä oli myös naisjärjestö sekä nuorisojärjestö, jota johti Jaakko Somersalo. Somersalon mielestä Benito Mussolini oli hyvä esikuva Suomenkin nuorisolle.
Pomorin kieli
alt=|pienoiskuva|Puhuma-alue. Pomorin kieli on pomorien keskuudessa puhuttu venäjän murre. Pomorimurteissa on paljon vaikutteita ja lainasanoja uralilaisista kielistä, vanhoista Novgorodin murteista ja pohjoisgermaanisista kielistä. Sitä puhutaan Pohjois-Venäjällä Karjalan tasavallassa, Komin tasavallassa, Arkangelin alueella ja Murmanskin alueella. Pomori on kuitenkin melkein kuollut Karjalasta ja Murmanskista. Neuvostoliiton aikana pomoria syrjittiin ja monet vaihtoivat venäjän yleiskieleen. On olemassa liike, joka haluaa, että pomori hyväksyttäisiin itsenäisenä kielenä eikä venäjän murteena.
Enthrone Darkness Triumphant
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Dimmu Borgir.
Tapani Löfving
thumb|250px|Tapani Löfvingin päiväkirjat Borgå gymnasiumin kirjastossa. Tapani (Stefan) Löfving (24. joulukuuta 1689 Narva – 22. lokakuuta 1777 Porvoo) oli suomalainen sissi päällikkö ison- ja pikkuvihan aikoihin. Jälkipolville häneltä on jäänyt päiväkirja, jossa hän kertoo huimapäisistä seikkailuistaan. Päiväkirjassa kerrottujen tapahtumien pohjalta Kyösti Wilkuna on kirjoittanut romaanin Tapani Löfvingin seikkailut, jonka ensimmäinen painos painettiin kahdessa osassa 1911 ja 1912. Alkuperäinen päiväkirja on nähtävillä Porvoon Lyseon kirjastossa.
Löfving taisteli sissipäällikkönä venäläisten miehitystä vastaan ansiokkaasti, mutta kokonaisuutta ajatellen suomalaisten sissien toiminnalla ei ollut suurta merkitystä. Itse asiassa suomalaiset talonpojat suhtautuivat sissien toimintaan kielteisesti, ja Löfvingiä itseään pidettiin jopa pelkkänä rosvona, sillä venäläinen kenraali Fjodor Apraksin oli luvannut suomalaisille täyden turvallisuuden. Koska venäläiset kostivat sissien teot suomalaisille, Löfving koki useasti suomalaisten talonpoikien vastarintaa ja haluttomuutta yhteistyöhön. Ruotsin valtionjohdolta Löfving sai kuitenkin täyden tuen.
Syntymä, lapsuus ja nuoruus
Tapani Löfving syntyi 24.12.1689 Narvassa Ruotsin Viro ssa. Koska hänet kastettiin tapaninpäivänä, hänet nimettiin marttyyri Stefanuksen mukaan. Tuolloin Ruotsiin kuuluneessa varuskunta- ja linnoituskaupungissa oli paljon suomalaisia sotilaita, kuten Tapani Löfvingin isä tykistökonstaapeli Mårten Löfving. Isän ammatti innosti poikaa sotilasuralle. Hänen äitinsä oli Katariina (tai Carin), omaa sukuaan Winter. Tämä toimi kätilönä Helsingissä 1700-luvun alussa ja kuoli 1735 Tukholmassa.
Lapsuutensa Löfving vietti syntymäkaupungissaan, mutta muutti 1698 perheensä mukana Käkisalmeen. Tuolloin ennen suurta Pohjan sotaa Ruotsin alue oli laajimmillaan. Vuonna 1703 nuori Löfving lähti kirjuriksi Viipuriin. Kirjanpitäjän tai kauppiaan ammatista hän ei ollut koskaan haaveillut, sillä sotilaan ammatti houkutteli 14-vuotiasta Tapania eniten. Luonteeltaan hänen kerrotaan olleen vahva, rohkea ja älykäs. Viipurissa Löfving työskenteli kirjurina kaukaisten sukulaistensa Freesin kauppiasveljesten palveluksessa. Samoihin aikoihin sekä Ruotsi että Venäjä valmistautuivat sotaan siirtämällä joukkoja Karjalan alueelle. Vuonna 1706 Venäjän tsaari Pietari Suuri joukkoineen aloitti noin kaksi viikkoa kestäneen Viipurin piirityksen, jonka aikana Löfving sai ensimmäisen kosketuksen sotaan. Venäläiset pommittivat Viipuria ankarasti, mutta silti kenraaliluutnantti Meydell ja hänen 3 000 sotilastaan karkottivat venäläisten 20 000 miehen armeijan.
Rajamajuri Simo Affleckin palveluksessa
Vuonna 1709 Ruotsin tilanne alkoi näyttää huolestuttavalta. Sen armeija hävisi täydellisesti Venäjälle Pultavassa kesällä 1709, minkä jälkeen vuoden 1710 kesällä seurasi Viipurin valloitus ja isoviha. Rajamajuri Affleck, joka oli vaikutusvaltainen mies, oli jo aiemmin paennut Pohjois-Karjalasta turvaan Kajaanin linnaan. Saman vuoden heinäkuussa Löfving joutui Suorlahdessa venäläisten kasakoiden vangiksi, mutta pääsi kuitenkin karkaamaan. Syksyn tullessa venäläiset joukot olivat edenneet Pielisjärvelle saakka, joten Löfving sai komennuksen Kajaaniin. Sieltä käsin hän teki joulukuussa 1710 tiedustelumatkan Nurmekseen, missä hän joutui uudelleen venäläisten kasakoiden vangiksi. Löfving onnistui pakenemaan ja hälyttämään lisäjoukkoja Kajaanista, minkä jälkeen hän ja parikymmentä muuta miestä tuhosivat huomattavasti suuremman venäläisen joukon ja saivat sotasaaliiksi 60 hevosta.
Armeijan kirjurista sissipäälliköksi
Palattuaan voitokkaalta tiedusteluretkeltä Nurmeksesta Löfving pyysi eroa rajamajuri Affleckin palveluksesta ja päätti liittyä armeijaan. Tammikuun 1711 alussa hän matkusti Liljendaliin, jossa Suomen pääarmeija oli silloin leirissä. Aluksi Löfving joutui vasten tahtoaan katsastuskirjuriksi, mutta pian hänet komennettiin tiedustelu- ja partioretkille. Retket suuntautuivat suurimmaksi osaksi Karjalan alueelle, missä Löfving teki havaintoja venäläisten joukkojen lukumäärästä ja liikkeistä. Aina Viipuriin asti ulottuvilla retkillä Löfvingin johdolla toimineet 3–5-henkiset ryhmät tekivät tuhotöitä polttamalla varastoja, järjestäen väijytyksiä ja surmaten vihollisia. Soluttautuminen vihollisen joukkoihin oli Löfvingille helppoa, sillä hän oli varsin kielitaitoinen ja osasi puhua suomen ja ruotsin lisäksi saksaa ja venäjää. Retkillä Löfving vietti yhteensä kaksi vuotta, minä aikana hän teki tarkkoja raportteja esimiehilleen.
Keväällä 1713 venäläiset tekivät maihinnousun Helsinkiin ja heinäkuuhun mennessä vihollinen oli edennyt Porvooseen, jonne Suomen armeijan pääjoukko Löfving mukaan lukien oli joutunut perääntymään. Porvoon taistelussa Suomen armeija oli altavastaajana venäläisten suuren miesylivoiman takia, joten Löfving sai käskyn polttaa Porvoon sillan suomalaisten sotilaiden perääntymisen jälkeen. Se onnistui, mutta taistelun tiimellyksessä Löfving menetti vasemman korvansa. Yksittäiset taistelut vaikuttivat koko sotaan vain vähän, sillä eteläinen Suomi oli pian venäläisten miehittämä. Suomen armeija perääntyi Hämeenlinnaan.
Tapani Löfvingin aikajana
Tapani Löfvingin merkittävät elämäntapahtumat. ! Löfving ! Ikä ! Ylennetty ! Aika ! Paikka ! Toimi
Sissisotaa Etelä-Suomessa ja rannikolla
Ratkaiseva suomalaisten ja venäläisten välinen taistelu käytiin vielä samana vuonna Hämeenlinnan lähellä ja se johti Suomen armeijan pirstoutumiseen. Turusta tuli venäläisille tärkeä alue, joten Löfving jäi Lounais-Suomeen. Hänen maineensa oli huomattava sekä suomalaisten että venäläisten keskuudessa ja hänet oli etsintäkuulutettu. Lukuisista yrityksistä huolimatta häntä ei enää saatu vangituksi. Vuosina 1713–1717 Löfving toimi myös Ahvenanmaan saaristossa. Hän käytti jälleen soluttautumistaitojaan, sillä koko läntinen ja eteläinen osa Suomea oli venäläisten miehittämä, tekeytyen mm. vanhukseksi, kerjäläiseksi, venäläiseksi rengiksi ja omaksi kirjeenkantajakseen. Tukikohtanaan Löfving piti noiden viiden vuoden aikana Ahvenanmaan pieniä saaria, sillä miehittämättömille saarille oli helppo piiloutua ja yhteydet Ruotsiin olivat hyvät, talvisin meri oli jäässä ja kesäisin Ruotsiin oli avoin väylä kulkea laivalla tai veneellä.
Löfving teki raportteja ja sabotoi pääosin Turkua, sillä suurin osa kaupungin väestöstä oli venäläisiä sotilaita. Tiedustelu- ja sabotointimatkoilla Löfvingillä oli mukanaan vain mies tai pari, sillä suora sodankäynti ei enää tullut kysymykseen vihollisten suuren määrän vuoksi. Löfving sai kuitenkin aikaan huomattavaa tuhoa, mm. räjäyttämällä viljavarastoja ja särkemällä tsaarille tarkoitetut ja varatut täydet viinitynnyrit. Ahvenanmaan saaristossa hän jäljitti ryösteleviä kasakoita ja onnistui toimittamaan heistä useita vankeuteen Ruotsiin. Vuonna 1716 Löfving ylennettiin vänrikiksi, vuonna 1717 Löfving sai kutsun Ruotsin kuninkaalta Kaarle XII:lta saapua Lundin kaupunkiin. Turkista palannut Kaarle antoi Löfvingille henkilökohtaisen tunnustuksen, Löfving puolestaan kertoi kuninkaalle Suomen tilanteesta ja pyysi häneltä apujoukkoja venäläisten karkottamiseen. Ruotsalaisten joukkojen lähettämiseen kuningas ei kuitenkaan suostunut. Löfving sai jatkaa sissisotaa ja tiedusteluretkiä suomalaisten voimin isänmaan puolesta.
Elämä Uudenkaupungin rauhan jälkeen
Armeijan palveluksesta Löfving erosi vasta vuonna 1720, vain vuotta ennen rauhaa. Vuonna 1721 solmitun Uudenkaupungin rauhan jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi. Löfving meni naimisiin lapsuudenystävänsä Riikan kanssa, vuokrasi Nissaksen ratsutilan Helsingin pitäjän Vartiokylästä ja ryhtyi viljelemään maata.
Löfving ei ensin saanut minkäänlaista tukea valtiolta isonvihan aikana Ruotsin hyväksi tekemästään työstä, mutta vuonna 1736 hän sai kuitenkin lahjoituksena Hommanäsin tilan Porvoosta uskollisuudestaan kuninkaalle. Pikkuvihan, joka tunnetaan myös nimellä hattujen sota, alkaessa vuonna 1742 Löfving pestautui jälleen partiotehtäviin. Sodan loputtua hän jatkoi maanviljelyä Porvoossa. Vuonna 1747 hän sai majurin arvon ja valtio alkoi maksaa hänelle eläkettä. Löfving kuoli Porvoossa lähes 88 vuoden iässä.
Tapani Löfvingin rakennuttama Hommanäsin tilan osittain alkuperäinen kartano 1770-luvulta on tullut myyntiin talvella 2023.
Rkt (ravintolavaunu)
Rkt oli VR:n pikajunissa käyttämä ravintolavaunutyyppi. Vaunut valmistettiin Valtionrautateiden Pasilan konepajalla Helsingissä kolmessa erässä vuosien 1975–1986 välillä. Rkt-sarjan vaunut olivat vuosikymmeniä Suomen rautateiden yleisimpiä ravintolavaunuja. Rkt-sarjaan kuului 40 vaunua, joista 12 muutettiin Rk-sarjaan.
Vaunujen sisustus oli säilynyt hyvin pitkälti muuttumattomana, ja 1970-luvun tunnelma oli huomioitu ravintolan tarjonnassa. Vaunun markkinointinimi oli Raileri.
Asmara
Asmara (tigrinjaksi ኣስመራ) on Eritrean pääkaupunki ja maan Keskisen alueen (Zoba Maekel) hallintokeskus. Sen arvioitu asukasluku vuonna 2014 oli 775 000.
Rkt (ravintolavaunu)
Liikennöinti
Rkt-vaunut liikennöivät pohjoisen Suomen pikajunissa sekä poikittaisliikenteessä:
Asmara
Maantiede ja ilmasto
Asmara sijaitsee 2 325 metrin (toisen lähteen mukaan 2 347 m) korkeudessa Etiopian ylängön pohjoisnurkassa. Matkaa lähimpään satamakaupunkiin, Punaisenmeren rannikon Massawaan, on noin 65 km.
Rkt (ravintolavaunu)
Liikennöinti
Rkt-vaunuja käytettiin myös erilaisissa tilausjunissa ja korvaavana kalustona InterCity-junissa.
Muutostyöt
Vuosina 1996–1998 vaunut 23809–23820 kävivät läpi saneerauksen VR Turun konepajalla. Vaunujen sisustusta muutettiin siten, että paikkaluku kasvoi 60:een. Lisäksi suurin sallittu nopeus nostettiin arvoon 160 km/h. Muutetut vaunut siirrettiin sarjaan Rk, ja ne saivat uudet numerot 27809–27820. VR Hyvinkään konepaja täyskorjasi Rk-vaunut vuosina 2005–2007, jolloin ne saivat punavalkoisen Intercity-värityksen. Rk-vaunujen markkinointinimi Avecralla on ollut Kultainen Kulkuri, mutta sen käytöstä on sittemmin luovuttu.
Vaunu 23816 (myöhemmin Rk 27816) muutettiin vuonna 2000 Sibelius-junissa käytettäväksi yhdysliikennekelpoiseksi Rky 29981 -vaunuksi.
Poistuminen liikenteestä
Rkt-sarjasta vain yksi vaunu poistui ennenaikaisesti. Vaunu 23837 hylättiin sen vaurioiduttua Jokelan junaturmassa 21. huhtikuuta 1996. Rk-sarjan vaunuista ensimmäisenä hylättiin puna-valkoinen Rk 27817, joka paloi Turun ratapihalla 21. maaliskuuta 2012. Vaunu romutettiin myöhemmin.
1970-luvulla valmistuneista vaunuista ne, joita ei oltu saneerattu Rk-sarjaan, poistettiin liikenteestä vuodesta 2005 alkaen. Vuoteen 2007 mennessä vanhimmat vaunut olivat poistuneet liikenteestä. Vuonna 2011 alkoi 1982 valmistuneiden vaunujen poistaminen liikenteestä.
Rkt-sarjan vaunuista 23839 on museoituna Haapamäen museoveturiyhdistyksellä. Vaunu 23808 on tarkoitus kunnostaa museoliikenteeseen. Se siirrettiin marraskuussa 2020 Kihniön Aitonevalta Haapamäelle. Vaunu oli siirretty Aitonevalle virkistys- ja kokouskäyttöön kesäkuussa 2007. Rk-sarjan vaunuista kolme on museoitu.
Kankaisten koulu
Kankaisten koulu on eteläsavolaisen Kangasniemen kunnan ainoa yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Vuonna 2016 koulua kävi 128 oppilasta.
Kankaisten koululle valmistui 2016 lopussa uudisrakennus, jonne oppilaat siirtyivät vuoden 2017 alussa. Myös Kangasniemen kirjasto sai tilat uudesta rakennuksesta. Kangasniemen lukio toimii naapuritalossa (Kankaistentie 3).
Asmara
Maantiede ja ilmasto
Vuoden lämpimintä aikaa on maaliskuusta kesäkuuhun, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 25 asteen vaiheilla. Kylmintä on joulu- ja tammikuussa, keskimääräinen alin noin 5 astetta. Sadetta saadaan lähinnä heinä- ja elokuussa, mutta silloin sitä tuleekin yli 160 mm kuukaudessa.
Historiaa
Asmaran historia alkaa noin 1100-luvulta. Tarinan mukaan neljän klaanin edustajat sopivat yhteistyöstä, ja kaupungin alkuperäinen nimi Arbaete Asmara tarkoittaa neljänvälistä yhteenliittymää.
Asmara oli pieni kylä 1880-luvulle asti, jolloin siitä tuli Etiopian paikallinen hallintokeskus. Siitä tuli Italian Eritrean siirtokunnan pääkaupunki 1900. 1920-luvun loppupuolella italialaiset uudelleenrakensivat kaupunkia ja sitä alettiin kutsua "Pikku Roomaksi" (Piccola Roma). Nykyisinkin suuri osa rakennuksista on italialaista alkuperää ja kaupoilla on yhä italiankielisiä nimiä.
Eritrean itsenäisyyssodassa Asmaran lentokenttä näytteli merkittävää roolia. Sen kautta ulkopuoliset tukijat pystyivät lähettämään aseita ja tarvikkeita. Kaupungista tuli Eritrean pääkaupunki maan itsenäistyessä 1993.
Liikenne
Asmaran lentoasema sijaitsee noin 6 km kaupungin lounaispuolella.
Asmara on tärkeä maanteiden risteyspaikka, ja se sijaitsee italialaisten rakentaman rautatien varrella. Kapearaiteinen rautatie oli yli 20 vuotta käyttämättä, mutta se kunnostustöiden jälkeen avattiin uudelleen liikenteelle 2000-luvun alussa. Radalla on 39 tunnelia ja 65 siltaa.
Kansi pois
Kansi pois on suomalaisen blues-yhtye Kapteeni Nemon albumi. Se julkaistiin vuonna 1987 levymerkillä Kräk!.
Albumin julkaisun aikaan yhtyeen nimi oli lyhentynyt muotoon Nemo.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Titaaninitridi
Titaaninitridi (TiN) on erittäin kova keraaminen materiaali, jota käytetään usein pinnoitteena titaaniseos-, teräs-, karbidi- ja alumiiniosissa parantamaan pinnan ominaisuuksia, usein kulutuksen kestävyyttä. Titaaninitridin kovuus on ~85 Rockwell C asteikolla ja 2 500 Vickers asteikolla tai 24,5 gigapascalia.
TiN:llä on hyvät infrapunasäteilyn heijastusominaisuudet. Se heijastaa samankaltaisen spektrin kuin kulta. Riippuen pohja-aineesta ja pinnan viimeistelystä titaaninitridin kitkakerroin vaihtelee välillä 0,4-0,9 itseään vasten voitelemattomana. Kiderakenne on pintakeskinen kuutiollinen stoikiometrialla 1:1. TiN hapettuu 600 °C lämmössä normaali ilmakehässä ja sen sulamispiste on 2 930 °C. Titaaninitridin CAS-numero on 25583-20-4.
Clinton Davisson
Clinton Joseph Davisson (22. lokakuuta 1881 – 1. helmikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka teki pitkän uran tutkijana Bell Labsissä. Hänet palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla 1937 yhdessä G.P. Thomsonin kanssa. He keksivät elektronien diffraktion kiteistä eli elektronidiffraktion toisistaan riippumatta.
Titaaninitridi
Käyttö
thumb|250px|left|Titaaninitridipinnoitettu poranterä Yleisin TiN:n käyttökohde ovat lastuavan työstön koneiden teräpalat, poranterät ja sirkkelin terät. Näissä TiN-pinnoite parantaa leikkuureunan kestoa ja korroosion kestävyyttä lisäten teräpalojen käyttöikää noin kolminkertaiseksi tai enemmän.
Clinton Davisson
Opinnot ja ura
Davisson aloitti akateemiset opiskelunsa Chicagon yliopistossa 1902. Seuraavana vuonna hän joutui kuitenkin keskeyttämään opinnot rahan puutteessa ja meni takaisin kotikaupunkiinsa töihin puhelinyhtiöön. Opiskelujensa aikana hän oli tutustunut professori Robert A. Millikaniin, jonka suosituksilla Davisson sai fysiikan assistenttuurin Purduen yliopistosta vuoden 1904 tammikuussa. Kesäkuussa hän kuitenkin palasi takaisin Chicagoon. Seuraavan vuoden syyskuussa Millikan suositteli häntä osa-aikaisen opettajan virkaan Princetonin yliopistoon ja siellä Davisson jatkoikin opiskelujaan saaden päätökseen tohtorin tutkintonsa 1911 pääasiassa professori Owen Willans Richardsonin ohjauksessa.
Titaaninitridi
Käyttö
Koska TiN:llä on metallinen kultainen väri, sitä käytetään pinnoitteena koruissa ja autojen ulkonäön ehostamistarkoituksessa. TiN:ä käytetään myös pintakerroksena sellaisilla nikkeli- tai kromipinnoitetuilla esineillä, joita ihmiset käsitelevät usein kuten hanat ja ovenkahvat. TiN on myrkytön ja täyttää terveysviranomaisten kuten FDA:n (Food and Drug Administration) vaatimukset ja sitä käytetään lääketieteellisissä instrumenteissa ja implanteissa sekä proteeseissa kuten myös ilmailu- ja sotilassovelluksissa. TiN käytetään pinnoitteena myös polku- ja moottoripyörien haarukoiden jousituksissa liukupintojen suojana.
Clinton Davisson
Opinnot ja ura
Työskenneltyään useampia vuosia Carnegie Institute of Technologyssä Pittsburghissa ja yhden kesän J.J. Thomsonin alaisuudessa Cavendish-laboratoriossa, Davisson meni 1917 töihin yhtiöön nimeltä Western Electric Company (sittemmin Bell Laboratories) New Yorkiin. Hän työskenteli yhtiön teknisellä osastolla tutkijana ja vuonna 1927 hänen C.H. Kunsmanin ja L.H. Germerin kanssa tekemät koneensa johtivat elektronidiffraktion keksimiseen. J. J. Thomsonin poika G. P. Thomson keksi saman ilmiön Davissonista riippumatta. Thomson ja Davisson palkittiin elektronidiffraktion keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnolla 1937.
Titaaninitridi
Käyttö
TiN pinnoite tehdään joko reaktiivisella kasvulla esimerkiksi lämpökäsittelemällä pala titaania typessä tai PVD-kalvonkasvatusmenetelmillä suunnilleen 3 mikrometrin paksuiseksi. TiN:n korkea kimmomoduuli (600 GPa) verrattuna esimerkiksi titaaniseoksiin (100 GPa) aiheuttaa sen, että paksummat pinnoitteet irtoavat helposti lohkeamalla, jolloin ohuemmat pinnoitteet ovat kestävämpiä.
Käyttö puolijohdeteollisuudessa
Vähemmän näkyvää on titaaninitridin käyttö puolijohdeteollisuuden sovelluksissa. puolijohdetekniikassa käytetään nykyään kuparia johdinmateriaalina ja TiN pinnoitetta käytetään sähköä johtavana barrier-kalvona piin ja kuparijohdinpintojen välissä estämään kuparin diffuusio piihin, koska se tuhoaa transistorin. TiN sähkönjohtavuus on riittävä (30–70 μΩ·cm) takaamaan hyvän sähköisen kontaktin.
Titaaninitridi ohutkalvot kasvatetaan yleensä PVD tai CVD menetelmillä. Molemmissa puhdas titaani saatetaan kaasufaasiin ja se laitetaan reagoimaan typen kanssa kovassa lämmössä vakuumiastiassa.
Erilaiset titaaninitridivariaatiot
TiN-pinnoitteesta on syntynyt useita variaatioita kuten titaanikarbidinitridi (TiCN), titaanioksinitridi (TiON) ja titaanialumiininitridi (TiAlN), joita käytetään erillään tai TiN kanssa vuorotellen (laminaattirakenne). Nämä pinnoitteet tarjoavat samat tai vieläkin paremmat ominaisuudet korroosion estossa ja kovuudessa ja useita uusia värivaihtoehtoja vaalean harmaasta melkein mustaan ja tumman punaiseen pinnoitusprosessista riippuen. Nämä pinnoitteet ovat tulossa suosituiksi urheiluvälineissä, erityisesti puukoissa ja käsiaseissa, joissa niitä käytetään niin toiminnallisista kuin kosmeettisista syistä. TiON -käsittelyllä voidaan saada aikaan hyvin kirjava hehkuvasävyinen pinta.
Guy Stéphan
Guy Stéphan (s. 17. lokakuuta 1956 Ploumilliau, Côtes-d'Armor) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Heinäkuusta 2012 lähtien hän on toiminut Ranskan jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Titaaninitridi
Titaaninitridi metallurgiassa
Titaaninitridiä käytetään säätämään teräksen kiderakennetta. TiN muodostaa kiteitä jo korkeissa lämpötiloissa, koska sen kiteytymisentalpia on hyvin alhainen. Se kiteytyy suoraan sulasta teräksen valmistuksessa. TiN muodostaa kiderajoille mikrometrin kokoisia kuutioita ja pienen austeniittiin liukoisuutensa vuoksi ja lämpötiloissa, joissa teräksen kuumakäsittely yleensä tapahtuu, teräksen kiderakenteen on pintakeskinen kuutio, jolloin TiN estää teräksen kiteiden kasvua Ostwald kypsymisefektin korkeisiin homologisiin lämpöihin. Tämän vuoksi terässeoksissa on usein mukana titaania.
Kipuajat
Kipuajiin kuuluu 16 sukua ja 51 lajia. Suurin suku on tikkaskipuajien suku, johon kuuluu 12 lajia.
INDAV
thumb|INDAV Oy
INDAV Oy on vuonna 1990 perustettu audiovisuaaliseen tuotantoon erikoistunut yritys, jonka toimitilat ja studio sijaitsevat Lauttasaaressa, Helsingissä. Tuotantoyhtiön asiakkaita ovat pk-yritykset, kansainväliset konsernit, yhdistykset ja liitot sekä viestintä- ja mainostoimistot.
INDAV sai alkunsa jo 1960-luvulla Wärtsilän mediaosastona, josta se myöhemmin yhtiöityi omaksi yritykseksi. Tuotantoyhtiö aloitti toimintansa erikoistuen raskaan teollisuuden, meri-, lasi- ja keramiikkateollisuuden alojen valokuva- ja videotuotantoon.
Yrityksen päätuotteita ovat mm. yritys- ja tuote-esittelyt, teollisuuskuvaukset, tapahtumataltioinnit, katsaukset ja tuotantoprosessien kuvaukset. INDAVilla on lisäksi laaja kuva-arkisto, joka sisältää materiaalia suomalaisesta teollisuudesta ja muotoilusta 1960-luvulta lähtien.
Mika Gröhn (jalkapalloilija, 1982)
Mika Gröhn (s. 29. elokuuta 1982 Rovaniemi) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitalinkki tai laitapuolustaja.
Gröhn on Rovaniemen Palloseuran kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Ykkösessä kaudella 2002 ja jo seuraavalla kaudella kuului joukkueen avauskokoonpanoon pelaten 24 ottelussa. Veikkausliigassa kaudella 2004 peliaika jäi kuitenkin vähäisemmäksi ja hän siirtyi kesken kauden sarjatasoa alempana pelanneeseen AC Ouluun. Kaudeksi 2006 Gröhn palasi RoPS:aan, mutta kärsi useista loukkaantumisista ja hänen ottelumääränsä jäivät vähäisiksi. Hän siirtyi FC Santa Clausiin 2008, pelaten siellä kolmen kauden ajan. Kaudeksi 2011 Gröhn palasi Veikkausliigaan RoPS:n joukkueessa. Loukkaantumiset kuitenkin pilasivat hänen kautensa jälleen ja Gröhn päätti lopettaa vuoden lopussa.
Gröhn ei ole sukua Jari Gröhnille, jonka kanssa hän on yhtä aikaa edustanut usealla kaudella sekä RoPS:aa että FC Santa Clausia.
Johann Georg Hiedler
Johann Georg Hiedler (28. syyskuuta 1792 – 1857) oli itävaltalainen kiertelevä mylläri, jota pidettiin Adolf Hitlerin virallisena isoisänä natsi-Saksan aikana. Hiedler merkittiin kirjoihin Adolf Hitlerin isän Alois Hitlerin isäksi vasta vuosia kuolemansa jälkeen.
Hiedler oli Martin Hiedlerin (1762–1829) ja Anna Maria Goschlin (1760–1854) poika. Hän ansaitsi elantonsa kiertelevänä myllärinä. Vuonna 1842 hän meni naimisiin Maria Anna Schicklgruberin kanssa, jolla oli jo viisivuotias avioton poika Alois, jonka isää Maria Anna Schicklgruber kieltäytyi kertomasta kastetilaisuudessa. Maria Annan kuoltua Johann Georg jatkoi kiertelevää elämäntyyliään ja jätti Aloisin veljensä Johann Nepomuk Hüttlerin huollettavaksi. Johann Georg ei tunnustanut poikaa omakseen elämänsä aikana, mutta Johann Nepomuk ja Alois merkittyttivät hänet kirkonkirjoihin isäksi 1876, 19 vuotta kuolemansa jälkeen. Tällöin äitinsä nimeä Schicklgruber käyttänyt Alois vaihtoi sukunimensä Hitleriksi.
Jason Moore
Jason Moore (s. 10. lokakuuta 1988 Bedford) on brittiläinen moottoriurheilija.
Air France
Air France  on Ranskan kansallinen lentoyhtiö, jonka kotipaikka sijaitsee Pariisin läheisellä Charles de Gaullen kansainvälisellä lentoasemalla. Muita yhtiölle tärkeitä lentoasemia ovat Orlyn lentoasema Pariisissa, Saint-Exupéryn kansainvälinen lentoasema Lyonissa, sekä Provencen lentoasema Marseillen lähellä. Lentoyhtiö kuuluu SkyTeam-allianssiin. Air Francella on yhteensä 314 kohdetta noin 200 maassa. Se kuljetti 98,7 miljoonaa matkustajaa vuonna 2017. Työntekijöitä sillä on yli 64 000.
Jason Moore
Ura
Moore aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2000. Vuonna 2003 hän sijoittui toiseksi National Junior TKM-mestaruussarjassa. Vuosina 2004-05 Moore kilpaili KF2-luokassa. Vuonna 2006 hän voitti National Junior TKM Extreme sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Moore siirtyi Formula Palmer Audi sarjaan. Hän sijoittui viidenneksi debyyttivuonnaan. Moore jatkoi sarjassa vuonna 2008 voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2009 Moore kilpaili FIA Formula Two Championship -sarjassa saavuttaen kolme pistettä. Hän ajoi nopeimman kierroksen kauden toiseksi viimeisessä Espanjan kilpailussa.
Air France
Vuonna 2004 Air France listattiin merkittävimmäksi lentoyhtiöksi Euroopassa: se kuljetti 18 prosenttia eurooppalaisista matkustajista. pienoiskuva|Maat, joihin Air France lentää, on merkitty sinisellä. Ranska on merkitty punaisella. Yhtiö aloitti suorat lennot Helsinkiin 6. heinäkuuta 2021 yli 20 vuoden tauon jälkeen.
Alkuvaiheet
pienoiskuva|vasen|Potez 62 Air Francen mainoksessa vuodelta 1936. pienoiskuva|Air Francen Douglas DC-3. pienoiskuva|Air Francen Lockheed Super Constellation.
Air France perustettiin 7. lokakuuta 1933, kun Air Orient, Air Union, Compagnie Générale Aéropostale, Compagnie Internationale de Navigation Aérienne (CIDNA) ja Société Générale des Transports Aériens (SGTA) yhdistyivät. Näistä kaikista SGTA oli ensimmäinen markkinoille päässyt lentoyhtiö, tosin nimellä Lignes Aériennes Farman. Air Francen perustajajäsenillä oli jo ennen yhdistymistä kattavat lentoreitit esim. muualle Eurooppaan ja Ranskan siirtomaihin. Toisen maailmansodan aikana Air France siirsi toimintansa Casablancaan Marokkoon.
Vuonna 1936 sai laivastoonsa ranskalaisia Potez 62 -koneita. Koneissa oli kaksi luokkaa ja yhteensä 14–16 paikkaa matkustajille. Koneita käytettiin Euroopan, Etelä-Amerikan ja Kaukoidän reiteillä. Potez 62 oli vahva työhevonen, ja Vapaa Ranska -liike käytti sitä vielä toisessa maailmansodassa.
Ranskan hallitus päätti 26. kesäkuuta 1945, että kaikki Ranskan lentoyhtiöt pitää kansallistaa. 29. joulukuuta samana vuonna päätettiin, että kaikki ranskalaiset lentoyhtiöt tulisi liittää Air Franceen. Air France palkkasi ensimmäiset lentoemäntänsä vuonna 1946. Samana vuonna yhtiö avasi ensimmäisen lentoterminaalinsa Hôtel des Invalidesin lähellä, ja se oli yhteydessä Le Bourget’n lentoasemalle. Näihin aikoihin Air Francen reitit kattoivat noin 160 000 km, ja se olikin maailman kattavin lentoverkosto 1940-luvulla. Société Nationale Air France perustettiin 1. tammikuuta 1946.
Euroopan sisäiset lennot operoitiin useimmiten Douglas DC-3 -koneilla. Air France aloitti 1. heinäkuuta 1946 lennot New Yorkiin, Yhdysvaltoihin. Välilaskut hoidettiin tällä lentoreitillä Shannonissa ja Ganderissa. Douglas DC-4 -koneilla tämä reitti pystyttiin välilaskuineen lentämään noin 24 tunnissa.
Vuonna 1948 Air Francen laivasto koostui 180 koneesta, ja sillä olikin maailman suurin lentokonelaivasto. Vuosina 1948–1965 lentoyhtiö operoi Lockheed Constellationeilla ympäri maailmaa. Ranskan hallitus kertoi vuosina 1946 ja 1948 perustavansa kaksi yksityistä lentoyhtiötä: Transports Aériens Intercontinentaux (TAI) ja SATI, josta tuli myöhemmin osa Union Aéromaritime de Transportia (UAT).
Radar
"Radar" on poplaulaja Britney Spearsin kappale. Se sisältyy kahdelle Spearsin albumille, sekä Blackoutille että Circukselle. Singlenä kappale julkaistiin vasta Circus-levyn neljäntenä singlenä 23. kesäkuuta 2009 Britanniassa.
Air France
Alkuvaiheet
16. kesäkuuta 1946 Ranskan parlamentti hyväksyi Compagnie Nationale Air Francen perustamisen. Valtio tulisi omistamaan jatkossa 70 % Air Francesta. Parhaimmillaan valtio omisti 100 % yhtiöstä ja kesällä 2002 vain 54 %.
Radar
2007 Blackout
"Radar" julkaistiin harvoissa maissa promosinglenä, mutta ei lainkaan kaupallisena maailmanlaajuisesti. Kappale ylsi top-kymmeneen muun muassa Ruotsissa ja Yhdysvaltojen Billboard Hot 100 -listan sijalle 88. Kappaletta soitettiin radiossa myös Suomessa.
2008 Circus
"Radar" on myös Spearsin albumilla Circus bonuskappaleena.
Air France
Alkuvaiheet
4. elokuuta 1948 Max Hymansista tuli Air Francen johtaja. Hänen 13 vuotta kestäneen hallintonsa aikana Air France siirtyi hiljalleen suihkukoneitten aikaan.
Radar
2009 Single
7. toukokuuta 2009 Spearsin virallisella kotisivulla ilmoitettiin "Radarin" olevan neljäs single Circus-levyltä. Single julkaistiin Isossa-Britanniassa radiosoittoon 23. kesäkuuta ja myöhemmin digitaalisena latauksena. right|200px|Spears esittää Radar kappaletta kiertueellaan 2009.
Air France
Suihkukoneet ja uudelleenorganisoinnit
Air France muutti vuonna 1952 Orlyn lentoaseman etelätermimaaliin.
Yhtiön ensimmäiset suihkukoneet, De Havilland D.H.106 Cometit, saapuivat laivastoon vuonna 1953. 1950-luvun puolivälissä Air France lensi 12:lla Vickers Viscount -koneella. Ranskan hallitus määräsi 26. syyskuuta 1953, että Air France jakaisi pitkän matkan lentoja uusien, yksityisten lentoyhtiöitten kanssa. Tämän takia Air France, Aigle Azur, Transports Aériens Intercontinentaux (TAI) ja Union Aéromaritime de Transport (UAT) tekivät sopimuksen, jonka mukaan yhtiöt jakaisivat Afrikan, Aasian ja Tyynenmeren lennot keskenään.
Radar
Juoni
Videossa Spears ihastuu tuntemattomaan hevospoolon pelaajaan, vaikka hänellä videon alussa näytetään olevan jo ennestään poikaystävä. Spearsin asuihin videon aikana kuuluvat muun muassa poolo-bootsit sekä iso lierihattu. Video loppuu kuvaan, jossa Spears ja tuntematon mies kävelevät käsi kädessä auringonlaskuun.
Air France
Suihkukoneet ja uudelleenorganisoinnit
Ranskan Julkisen työn- ja liikenteen ministeriö siirsi helmikuussa 1960 kotimaanlentojen monopolin Air Francelta Air Interille. pienoiskuva|vasen|Air Francen Sud Aviation Caravelle. Air France aloitti välilaskuttomat suihkukonelennot vuonna 1960 Sud Aviation Caravellella ja Boeing 707:llä. Tämä uudistus lyhensi matkaa puolella, ja se takasi lentojen mukavuuden. Myöhemmin yhtiöstä tuli varhainen Boeing 747 -käyttäjä, ja yhdessä vaiheessa sillä oli yksi maailman suurimmista 747-laivastoista.
Boys
Boys on Britney Spearsin single vuodelta 2002. Se on julkaistu hänen albumillaan Britney. Se sisältyi myös Austin Powers ja kultamuna -elokuvaan sekä sen soundtrackille.
Air France
Suihkukoneet ja uudelleenorganisoinnit
Ranskan hallitus ilmoitti 1. helmikuuta 1963, että Air Francen oli vetäydyttävä läntisestä, keskisestä ja eteläistä Afrikasta, Libyasta, Bahrainilta, Omanista, Ceylonilta, Indonesiasta, Malesiasta, Singaporesta, Australiasta, Uudesta-Seelannista, Tahitilta ja Uudesta-Kaledoniasta. Yhtiö sai jatkaa lentojaan Senegaliin, Burundiin sekä Ruandaan. Yksityiset ranskalaiset lentoyhtiöt hyötyivät päätöksestä. Uudet reitit siirrettiin uudelle, yksityiselle Union de Transports Aériensille (UTA). TAI ja UAT sulatettiin tähän yhtiöön. UTA sai erityisoikeuksia Japanin, Uuden-Kaledonian, Uuden-Seelannin, Etelä-Afrikan, Réunionin, Los Angelesin ja Tahitin väliselle liikenteelle.
Boys
Suomen virallisella singlelistalla kappaleen paras sijoitus oli 19:s.
Air France
Suihkukoneet ja uudelleenorganisoinnit
Air France alkoi siirtämään toimintojaan Charles de Gaullen kansainväliselle lentoasemalle vuoden 1974 jälkeen. Orlyn lentoasemalla säilyi liikenne Korsikalle, Martiniqueen, Guadeloupeen, Ranskan Guayanaan, Réunioniin, Maghrebiin, Itä-, ja Etelä-Eurooppaan (ilman Neuvostoliittoa, Kreikkaa ja Italiaa). Tämän lisäksi Orlylta lähti yksi kone New Yorkiin vuorokaudessa.
Air Francesta tuli vuonna 1974 ensimmäinen lentoyhtiö, joka otti käyttöön Airbus A300 -koneen, joka oli Airbusin ensimmäinen matkustajalentokone.
Concorde-aika ja kilpailu
Air France otti käyttöön yliäänisen Concorden 21. tammikuuta 1976 Pariisin ja Rio de Janeiron väliselle lennolle. Lennot Washington-Dullesin kansainväliselle lentoasemalle alkoivat toukokuussa samana vuotena. Concorde-lennot Pariisista New Yorkiin alkoivat 22. marraskuuta 1977. Nämä lennot kestivät vain 3 tuntia ja 45 minuuttia, ja kone lensi lähes kaksinkertaisella äänen nopeudella. Myöhemmin Air France aloitti lennot Méxicoon, Washington D.C.:n kautta. Air Francen lisäksi vain British Airways lensi Concordeilla.
Air France-KLM
Toukokuussa 2004 Air France yhdistyi hollantilaisen KLM:n kanssa Air France-KLM:ksi, mutta yhtiö jatkaa toimintaansa entisellä nimellään Air France-KLM:n tytäryhtiönä.
Jallu (lehti)
Jallu oli suomalainen miestenlehti, jota alettiin julkaista elokuussa 1958. Lehden nimi syntyi yhdistelmänä tunnetusta miehen lempinimestä ja Jaloviinasta eli Jallusta. Jallua kustansi Suomen miestenlehdet Oy. Vuonna 2015 Pirkanmaan käräjäoikeus asetti lehden taustalla olleen Press Mastersin konkurssiin mikä merkitsi Jallun lakkauttamista.
Seksuaalista kanssakäymistä käsittelevien artikkeleiden lisäksi Jallussa kirjoitettiin myös esimerkiksi muukalaislegioonasta, Suomen vankilaoloista , euroviisuista , suoritettiin erilaisia testejä ja laadittiin Euroopan metropolien ilta- ja yöelämän oppaita. Lehdessä oli mm. videonurkkaus, vitsiosasto, palsta, jossa pyritään vastaamaan lukijoiden seksuaalisuuteen liittyviin mielipiteisiin tai ongelmiin sekä kontakti-ilmoitusosasto. Tärkeän osan lehdestä muodostivat myös lukijoiden omat tarinat.
Historiaa
Lehti vedettiin kerran pois myynnistä 1960-luvulla. Syynä ei ollut epäkorrekti tai epäsovinnainen materiaali vaan tunnettuihin päättäjiin kohdistuvat paljastukset. Vuonna 1961 kohua herättivät Tabe Slioorin jatkokertomuksena ilmestyneet muistelmat, joissa hän kertoi muun muassa suhteestaan 39 vuotta vanhempaan kaupunginjohtaja Erik von Frenckelliin. 1960-luvun lopulla julkaistiin ”kreivi” Lindgreninä tunnetun Pertti Ylermi Lindgrenin muistelmat, joissa hän kertoi olleensa 76 kertaa kihloissa ja istuneensa niihin liittyneiden rahahuijausten takia vankilassa yhteensä yli kolme ja puoli vuotta.
Rautakirjan irtonumeromyynnissä Jallu oli kaikista lehdistä vuonna 1963 sijalla 20, vuonna 1973 sijalla 10 ja vuonna 1983 sijalla 32.
Jalluun ovat vuosien aikana kirjoitelleet muun muassa nimimerkit Liisa Berselius, Tomi Gulliksen ja Into Himonen. Myös eniten elokuvia Suomessa tuottanut ja kuvannut Kullervo Koivisto aloitti uransa 1980-luvulla Jallun ja Kallen valokuvaajana.
Vuonna 2008 tamperelaiset rockmuusikot tekivät lehden 50-vuotisjuhlan kunniaksi Jallun herrasmieslaulut -nimisen pornolaululevyn, jossa esiintyivät laulajina Pate Mustajärvi, Juri Lindeman, Heikki Salo, Mika Sundqvist ja Pauli Hanhiniemi. Jallun päätoimittaja Vesa Riihinen kertoi idean levyn tekemisestä tulleen muusikoilta ja Jallun toimituksen ottaneen idean innolla vastaan. Levyllä oli uudet pornosanoituksen saaneet versiot kappaleista ”Lennä Juri Gagarin”, ”Moottoripyörä on moottoripyörä” sekä ”Vetree ja nuori” ja pari kokonaan uutta kappaletta. Riihisen käsityksen mukaan Jallu on ollut aina tärkeä osa muusikoiden raskasta keikkaelämää ja siksi arvostettu.
Kummeli-televisiosarjan sketsissä Radio Yömyöhä (2/94) parodioitiin Jallun tutkivaa journalismia, kun Esko Mörkö luki radiossa vanhoja Jalluja.
Julkaisijat
thumb|Jallun numero 2/1964 kansikuva Päätoimittajat ja omistajat aikajärjestyksessä.
Päätoimittajat
Omistajat
Karjalaiset (kansa)
Karjalaiset (, karjalaiset, karjalaižet, kariealazet) on Venäjällä ja Suomessa asuva itämerensuomalainen kansa. Karjalaisia asui myös vuonna 2001 yli 1 500 Ukrainassa Neuvostoliitossa tehtyjen pakkoväestönsiirtojen takia. Karjalaisiin luetaan Karjalan tasavallassa, muissa Venäjän federaation osissa ja Suomessa asuvia väestöryhmiä. Karjalaisia ovat puhutun murteen mukaan jaoteltuna varsinaiskarjalan puhujat, livvinkarjalan puhujat ja lyydiläiset.
Varsinaiskarjala jakautuu pohjois- ja etelämurteisiin. Varsinaiskarjalan pohjoismurteita kutsutaan yleisesti vienalaismurteiksi tai vienankarjalaksi. Etelämurteiden puhujia asuu sekä Karjalan tasavallassa, Tverin alueella että Suomessa.
Livvinkarjalan eli aunuksenkarjalan puhujia asuu sekä Karjalan tasavallassa että Suomessa. Etnonyymin karjalainen lisäksi he käyttävät myös etnonyymejä liygiläine, livgiläine ja livvikkö. Livvinkarjalan nimi juontuu liygi(läne)-sanan genetiivistä: liygi : livvin.
Lyydiläisiä pidetään usein omaa murrettaan puhuvina karjalaisina, mutta tämä perustuu enemmän hallinnolliseen perinteeseen kuin kyseisen väestön omaan käsitykseen. Joskus heitä pidetäänkin erillisenä itämerensuomalaisena kansana, jolla on oma kieli. Kielitieteellisesti lyydi luetaan omaksi kielekseen Suomessa ja karjalan murteeksi Venäjällä.
Rautakautinen muinais-Karjala
Karjalaiset eivät muodostaneet yhtenäistä kansaa tai valtiota, vaan he elivät suhteellisen erillisinä yksikköinä muun muassa Karjalankannaksella, Viipurinlahden ympäristössä sekä Laatokan länsi- ja pohjoisrannalla. Näillä alueilla muotoutui niin sanottu muinaiskarjalan kieli, jonka puhujia siirtyi rautakauden loppuvaiheessa ja keskiajalla myös Savoon, Vienan rannoille ja jopa Pohjois-Pohjanmaalle.
Karjala joutui Novgorodin valtaan ilmeisesti 1280-luvulla, jolloin se muodosti Käkisalmesta (Korelasta) käsin hallitun alueen. Ruotsi valtasi jalansijan Karjalankannakselta vuonna 1293 Viipurin perustamisen myötä.
Pähkinäsaaren rauha
Pähkinäsaaren rauhassa vuonna 1323 Novgorod luovutti Ruotsille Äyräpään, Jääsken ja Savilahden. Karjalan väestö jaettiin Ruotsin ja Novgorodin ja siten katolisen ja ortodoksisen kirkon kesken. Uskonnollinen ero, kulttuuri- ja kauppayhteyksien suuntautuminen sekä muuttoliikkeet johtivat siihen, että Novgorodin puolella muinaiskarjalan kielestä kehittyi vähitellen karjalan kieli eli varsinaiskarjala. Ruotsin Karjalassa puhuttu kieli muodostui läntisten vaikutteiden voimasta niin sanotuksi viipurinkarjalaksi ja lopulta suomen kielen kaakkoismurteiden ryhmäksi, jota nimitetään myös suomen kielen karjalaismurteiksi.
Karjalan väestönmuutos 1600-luvulla
1600-luvulla Ruotsin alaisuuteen joutui sotien seurauksena ortodoksisia karjalaisia, joita asui silloisen Käkisalmen läänin (muun muassa nykyinen Pohjois-Karjala) alueella. Tätä ortodoksiväestöä pakeni sotien ja uskonnollisen vainon vuoksi muun muassa Tverin alueelle. Ruotsin ja sittemmin itsenäisen Suomen alueelle jäänyt ortodoksiväestö suureksi osaksi siirtyi puhumaan suomea (savoa tai kaakkoismurretta). Poikkeuksen muodostivat Suomeen kuuluneen niin sanotun Raja-Karjalan asukkaat, jossa asui varsinaiskarjalan etelämurteita tai livviä (aunuksenkarjalaa) puhuvia karjalaisia.
1800-luvulta Moskovan välirauhaan
1800-luvun puolivälistä seuraavan vuosisadan alkupuolelle saakka eri puolilla Suomea ja Pohjois-Ruotsia kulki laukkuryssiksi kutsuttuja kulkukauppiaita, jotka olivat nimityksestään huolimatta karjalaisia.
Tarton rauhassa vuonna 1920 määriteltiin itsenäisen Suomen rajat. Venäjän sisällissodan vuoksi myös Vienan ja Aunuksen karjalaisilla oli pyrkimyksiä itsenäistyä tai liittyä Suomeen. Se johti lopulta Itäkarjalaisten kansannousuun osana niin sanottuja heimosotia. Suomessakin virisi Itä-Karjalan kysymykseen liittynyt Suur-Suomi-ajatus, jossa Venäjän puolen rajaa asuvien karjalaisten alueet liitettäisiin osaksi Suomea. Joitakin vapaaehtoisia retkikuntia lukuun ottamatta suunnitelma jäi vielä tuolloin ajatuksen tasolle. Venäjän puoleisista alueista muodostettiin vuonna 1923 Karjalan Autonominen Sosialistinen Neuvostotasavalta. Muuttoliikkeen ja väestönsiirtojen seurauksena alue venäläistyi huomattavissa määrin.
Toisen maailmansodan päätyttyä Raja-Karjalan alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Alueen asukkaat jäivät evakkoina Suomeen, jossa he ja heidän jälkeläisensä suomalaistuivat kieleltään. Aika ajoin on käyty keskustelua niin sanotusta Karjala-kysymyksestä, jolla tarkoitetaan yleensä luovutetun Karjalan ja muiden Suomen jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle menettämien alueiden palauttamisesta käytävää keskustelua. Sotien jälkeen Urho Kekkonen piti asiaa esillä epävirallisissa neuvotteluissa Neuvostoliiton johdon kanssa, mutta vaiensi julkisen keskustelun Suomessa. Palautuskysymys on jäänyt kylmän sodan aikaisen vaikenemisen jälkeen kansalaiskeskustelun asteelle, koska merkittävät puolueet eivät ole nostaneet sitä aktiiviseen keskusteluun tai kannattaneet sitä. Kansalaisjärjestöistä näkyvimmät ovat olleet Karjalan Liitto ja ProKarelia.
Venäjällä
Karjalan kieli on säilynyt nykypäivään myös Venäjälle kuuluvassa Itä-Karjalassa, joskin kielen puhujien määrä on 1900-luvun jälkipuolella romahtanut. Vuonna 2010 karjalaisia oli Venäjän väestölaskennan mukaan 60 815. Vuoden 2021 väestönlaskennassa määrä oli romahtanut ollen 32 400, mutta muutosta voivat selittää se, että koronapandemian aikaan osunut laskenta tehtiin Internetissä. Lisäksi 60 000 henkeä Karjalassa ei kertonut etnistä taustaansa, sillä se oli väestönlaskennassa vapaaehtoista.
Suomessa
Suomen nykyisellä alueella Kainuun Suomussalmella, itärajan läheisyydessä, sijaitsee muutamia vienalaiskyliä, joissa asuu vielä joitakin vanhoja karjalankielisiä ihmisiä. Aikaisemmin, 1600-luvulle saakka, nykyisen Pohjois-Karjalan alue oli ollut karjalankielistä seutua. Karjalan kielen harrastus Suomessa on sittemmin vilkastunut karjalaistaustaisten ihmisten keskuudessa ja karjalankielistä kulttuuria on pyritty kehittämään. Karjalan kieltä kunnolla osaavia Suomen karjalankielisiä on Suomessa joitakin tuhansia.
Eri karjalaisryhmät
300px|thumb|Karjalaisia naisia [[Sammatus|Sammatuksessa.]] thumb|right|250px|Karjalaisten asuttamia alueita [[Novgorodin kuvernementti|Novgorodin ja Tverin kuvernementeissa. Osa Peter von Köppenin laatimasta kartasta vuodelta 1851.]] Karjalaiseen kansaan luetaan laajimmillaan seuraavat ryhmät:
Karjalan kielen kuihtuminen
Vuonna 1989 kansallisuudeltaan karjalaisiksi ilmoittautuvia henkilöitä oli Venäjän federaatiossa 131 000. Näistä noin puolet puhui äidinkielenään karjalaa. Mahdollisesti luku oli kuitenkin suurempi, koska kaikki karjalaa äidinkielenään puhuvat eivät ehkä uskaltaneet vähemmistövainot muistaessaan kertoa todellista äidinkieltään. Venäjällä myös lyydiläiset tilastoidaan karjalaisiksi. Nykyaikaan tultaessa venäjänkielisten osuus on kasvanut ja uudet sukupolvet ovat lähes poikkeuksetta venäjänkielisiä. Jos sama kehitys jatkuu, on karjalan kieli vaarassa kadota kokonaan jo lähitulevaisuudessa.
Karjalan kielen eri murteiden suhde suomeen
Itämerensuomalainen karjalan kieli on suomen läheisin sukulaiskieli. Suomen kieleen luettavista murteista varsinaiskarjalaa lähimmin muistuttavat sisämaan kaakkoismurteet (karjalaismurteet), joita on puhuttu Saimaan eteläpuolelta Itä-Inkeriin ulottuvalla alueella.
Varsinaiskarjalan pohjoismurretta, eli vienankarjalaa on suomalaisen helppo ymmärtää ja etelämurteita astetta vaikeampi. Livvinkarjala eli aunus on suomenkieliselle taas hieman astetta vaikeampaa, mutta paikoin hyvinkin ymmärrettävää. Tverinkarjala kuuluu varsinaiskarjalan etelämurteisiin ja on varsinkin luettuna hyvinkin ymmärrettävää suomenkieliselle.
Heikki Alikoski
Sotien jälkeen Alikosken päivätyö oli matematiikan puolella: hän oli Turun kaupungin tilastotoimiston johtaja 1944–1958, sen jälkeen Turun Teknillisen oppilaitoksen matematiikan lehtori ja myöhemmin matematiikan yliopettaja. Hän luennoi myös Turun yliopistossa tuntiopettajana.
Myöhemmin Alikoski oli mukana perustamassa Turun yliopiston tähtitieteellis-optista tutkimuslaitosta. Hän toimi jonkin aikaa myös Turun Ursan puheenjohtajana. Vapaa-ajallaan hän oli tunnettu esperanton harrastaja.
Alikosken löytämät asteroidit
Alla olevassa taulukossa on lueteltu Heikki Alikosken löytämät numeroidut asteroidit. Kaikki löydöt on tehty Turussa.
Sitruunavihermedestäjä
Sitruunavihermedestäjä (Hedydipna collaris) on eteläisessä Afrikassa tavattava medestäjiin kuuluva varpuslintu.