cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carl August Renvall
Renvallin vanhemmat olivat Naantalin entinen pormestari Henrik Renwall ja Agneta Cornelia Cairenius. Hän kävi Turun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1841. Renvall valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850. Hän toimi Turun yläalkeiskoulun vt. ensimmäisenä kollegana 1851–1852 ja vt. kolmantena kollegana 1852–1853.
Renvall käänsi yhdessä Karl Collanin kanssa ruotsin kielelle Heinrich Heinen runoja (Dikter af H. Heine i Sv. öfversättning, Öhmanska bokhandel, Helsingfors 1849).
Renvall kuoli koleraan elokuun alussa 1853 Turussa.
Kuusamaviuhkanen
Kuusamaviuhkanen (Pterotopteryx dodecadactyla) on pieni, viuhkaperhosiin kuuluva perhoslaji. Suomen lajiston kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö
Heimon muiden lajien tapaan siivet ovat jakautuneet sulkamaisiksi liuskoiksi, joita kuusamaviuhkasella on kaksitoista. Etusiivet ovat kellanruskeat, ja niissä on kaksi harmaata poikkijuovaa, joilla on ohuet valkoiset reunat. Etummaisen siipiliuskan etureunassa, harmaiden vöiden välissä, on pieni musta täplä ja kolmannessa liuskassa harmaat vyöt yhtyvät. Etusiipien poikkivyökuvio jatkuu selvästi erottuvana myös takasiivissä. Siipiväli on 11–14 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Kuusamaviuhkasta tavataan paitsi suurimmassa osassa Etelä- ja Keski-Eurooppaa, myös trooppisessa Afrikassa. Suomessa laji on eteläinen ja harvinainen. Sen levinneisyys rajoittuu Varsinais-Suomen ja läntisen Uudenmaan rannikolle, saaristoon sekä Ahvenanmaalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuussa.
Ravintokasvi
Toukka elää lehtokuusamalla (Lonicera xylosteum) sekä tuoksuköynnöskuusamalla (Lonicera caprifolium).
Jaana Makkonen
Makkonen valmistui Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian viestinnän koulutusohjelman elokuvan suuntautumisvaihtoehdosta vuonna 2007. Postia pappi Jaakobille -käsikirjoitus oli Makkosen taiteellinen opinnäytetyö taideakatemiasta.
Adrian Lester
Adrian Lester (s. 14. elokuuta 1968 Birmingham) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Mickey Stonena televisiosarjassa Kelmien kerho.
Lester on naimisissa näyttelijä Lolita Chakrabartin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Boris Vilkitski
pienoiskuva|Boris Vilkitski Boris Vilkitski (1885 –1961) oli venäläinen meriupseeri ja hydrologi. Hän purjehti vuosina 1913–1915 ensimmäisenä Koillisväylän läpi idästä länteen. Purjehduksella löytyi muun muassa Severnaja Zemlja ja syntyi arvokkaita karttoja. Hän lähti Venäjältä vallankumouksen jälkeen maanpakoon. Hänen mukaansa on nimetty Vilkitskinsalmi.
Kožva (taajama)
Kožva (komiksi ja venäjäksi Ко́жва) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Petšoraan laskevan Kožva-joen suussa 9 kilometriä Petšoran kaupungista lounaaseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2009).
Vankileirit lakkautettiin vuonna 1961 ja Kožvassa toiminut Petšoran metsätyökeskus siirtyi Neuvostoliiton metsäteollisuusministeriön alaisuuteen. Uittopuun kuormauksen ohella siellä valmistettiin lautatavaraa ja kaivospölkkyjä. Vuonna 1980 Kožvan taajamassa oli 6 600 asukasta. Metsätyökeskuksen alamäki alkoi 1990-luvun alussa ja vuonna 2002 se lopetti toimintansa.
Bloomfield Road
Bloomfield Road on jalkapallostadion Blackpoolin kaupungissa, Länsi-Englannissa. Se on toiminut vuodesta 1899 Englannin Mestaruussarjassa pelaavan Blackpool FC:n kotikenttänä. Bloomfield Roadin katsojaennätys on 38 098 katsojaa, mutta sen nykykapasiteetti on vain 16 220.
Bloomfield Roadia on uudistettu useaan otteeseen sen yli satavuotisen historian aikana. Viimeisimmät uudistukset tapahtuivat Blackpool FC:n noustua Englannin Valioliigaan kaudelle 2010-2011. Laajennusten vuoksi Blackpool joutui pelaamaan ensimmäiset kotiottelunsa muualla, stadionin ollessa keskeneräinen.
Bloomfield Road on kaudella 2011-2012 Englannin Mestaruussarjan kolmanneksi pienin stadion.
Neliliitto
Neliliitto voi tarkoittaa ainakin seuraavia kansainvälisiä liittoumia:
Sippolan Kunto
Sippolan Kunto ry on urheiluseura Kouvolan Sippolasta. Seuran lajeihin kuuluvat yleisurheilu, hiihto ja ampumahiihto.
Nykyään
Hiihtokaudella 2011-2012 on SiKu:lla ollut parhaimmillaan seitsemän edustajaa per kilpailu, muun muassa miehet 14 v. -sarjassa ja miesten yleisessä, sekä pienempien lasten sarjoissa.
Historia
Sippolan Kunto on perustettu vuonna 1907.
Tulevaisuudentutkimus
Tulevaisuudentutkimus eli futurologia on monitieteinen ja tieteiden välinen tiedonala, jonka päätehtävä on kartoittaa jonkin ilmiön mahdollisia, todennäköisiä ja toivottavia tulevaisuuksia. Tulevaisuudentutkimuksen perusolettamuksen mukaan tulevaisuus ei ole ainakaan kokonaan deterministinen eli ennalta määrätty, vaan tulevaisuus on avoin ja siihen voidaan vaikuttaa. Tulevaisuudentutkimus ei pyrikään siten ennustamaan yhtä ainoaa tulevaisuutta, vaan kartoittamaan mahdollisia vaihtoehtoisia tulevaisuustiloja. Tässä prosessissa tulevaisuudentutkijat käyttävät hyväkseen erilaisia työkaluja kuten esimerkiksi aikasarja-analyyseja, skenaarioita ja simulaatioita. Näin aikaan saatuja tuloksia kutsutaan tulevaisuustiedoksi.
Ehkä tunnetuin tulevaisuudentutkimuksen alan tiedeyhteisöistä on Rooman klubi, jonka vuonna 1972 julkaisemaa raporttia Kasvun rajat voidaan pitää yhtenä modernin ympäristöliikkeen syntyyn eniten vaikuttaneista dokumenteista.
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla
Tulevaisuuden tutkijat kutsuivat itseään 1960-luvulla futuristeiksi. Yhdysvalloissa futuristit olivat osa tieteellistä tutkimusta ja tulevaisuudentutkimukseen käytettiin satoja miljoonia markkoja. Tieteellinen tutkimus oli siihen mennessä kuluneiden 50 vuoden ajan harpponut eteenpäin pitkin askelin. Sanottiin, että pitää kyetä näkemään vähintään 20 vuotta eteenpäin ollakseen kehityksen tasalla.
Ulkopolitiikassa on tapana julkaista eri maitten ennustettavia suhteita ja tulevaisuutta.
Theo van Gogh
thumb|250px|Theo van Gogh, 2004. Theodoor van Gogh (23. heinäkuuta 1957 Haag, Alankomaat – 2. marraskuuta 2004 Amsterdam, Alankomaat) oli hollantilainen elokuvaohjaaja. Hän käsikirjoitti ja ohjasi parikymmentä dokumenttia ja muuta ohjelmaa televisiolle. Theo van Gogh tunnettiin Alankomaissa niin sukunimestään kuin myös kaikkien uskontojen ja poliittisten suuntausten rääväsuisesta pilkasta.
Theo van Gogh ohjasi kesällä 2004 11-minuuttisen lyhytelokuvan Submission, joka kuvasi musliminaisten asemaa. Somalialaissyntyisen poliitikon Ayaan Hirsi Alin käsikirjoittama dokumentti arvosteli naisten asemaa islamilaisessa kulttuurissa ja uskonnon käyttämistä sukupuolisorron verukkeena. Elokuva herätti suuttumusta muslimipiireissä. Mohammed Bouyeri, 26-vuotias Amsterdamissa syntynyt marokkolaistaustainen muslimi, murhasi van Goghin 2. marraskuuta 2004 ampumalla tämän kadulle Amsterdamissa van Goghin ollessa pyöräilemässä töihin. Hän kiinnitti veitsellä ruumiiseen uhkauskirjeen Ayaan Hirsi Alille.
Theo van Gogh on taidemaalari Vincent van Goghin veljen Theo van Goghin pojanpojanpoika. Hän kertoi Vincent van Goghista kertoneessa dokumentissa tapauksesta, jossa hän oli ollut katsomassa esi-isänsä omakuvaa taidenäyttelyssä: kun Theo oli kääntynyt taulusta poispäin, osa lähellä olevista ihmisistä oli pyörtynyt, sillä yhdennäköisyys oli ollut valtaisa.
Viirukylkiluura
Viirukylkiluura (Grallaria dignissima) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Tulevaisuudentutkimus
Tulevaisuudentutkimus Suomessa ja muualla
Tulevaisuuden tutkimuksen seura on perustettu vuonna 1980, perustajina tutkijoita, opettajia ja tiedeyhteisön laajan kannatuksen pohjalta yliopistoja ja korkeakouluja. Seuran perustajajäseninä oli 14 suomalaista yliopistoa ja korkeakoulua, ja nykyään seuralla on parikymmentä yhteisöjäsentä sekä noin 650 henkilöjäsentä. Tulevaisuudentutkimuksen seuran jäsenkunta on läpileikkaus tämän päivän suomalaisesta yhteiskunnasta - mukana on tulevaisuudesta kiinnostuneita ihmisiä kaikilta elämänaloilta. Seuran vakiintuneisiin toimintamuotoihin kuuluvat seminaarit - jokavuotinen kesäseminaari, Top Ten Futures -seminaari, Tulevaisuusfoorum sekä muut tilaisuudet ja tapaamiset - sekä julkaisutoiminta. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvän tieteellisen jäsenlehden Futuran lisäksi seura toimittaa myös kahta julkaisusarjaa: Acta Futura Fennica sekä Tulevaisuussarja. Seuralla on 13 paikallistoimintaryhmää eri puolilla Suomea.
Vuonna 1992 Turun kauppakorkeakouluun perustettiin erillislaitoksena Tulevaisuuden tutkimuskeskus. Tulevaisuuden tutkimuskeskuksella on toimipisteet Turussa, Helsingissä ja Tampereella. Laitos koordinoi Tulevaisuudentutkimuksen VerkostoAkatemiaa, joka tarjoaa 10 jäsenyliopistolleen tulevaisuudentutkimuksen opetusta. TVA on myös YK:n alaisen Millennium-projektin jäsen. Keskuksen professoreina toimivat Sirkka Heinonen, Petri Tapio sekä Markku Wilenius.
Elokuun alussa 2013 tulevaisuuden tutkimuskeskus lakkasi olemasta Turun yliopiston erillislaitoksena. Nykyään tulevaisuuden tutkimuskeskus on osa Turun kauppakorkeakoulua. Hallinnolliselta asemaltaan keskus on kauppakorkeakoulun ainelaitokseen verrattava yksikkö.
Markku Wilenius on toiminut Tulevaisuuden tutkimuskeskuksen johtaja vuosina 1999–2001 ja 2003–2007. Hän on toiminut Turun kauppakorkeakoulun tulevaisuuden tutkimuksen professorina vuosina 2004–2012 sekä jälleen marraskuusta 2014 lähtien. Hänen työnsä on käsitellyt muun muassa visionääristä johtamista sekä talouden pitkiä aaltoja.
KTT Tarja Meristö on teollisuudessa toimineiden futurologien uranuurtajia Suomessa. Hän oli ensin Partekilla vuodesta 1979 alkaen strategiasuunnittelijana muun muassa skenaariomenetelmiä käyttäen, hän siirtyi Rautaruukille Ouluun yritysfuturologiksi, missä tehtävässä toimi 1988–1991. Meristö väitteli Turun kauppakorkeakoulussa tulevaisuuden tutkimuksesta ja skenaariotyöskentelystä yritysten strategiatyössä vuonna 1991. Hän on toiminut yritysfuturologina Mika Kamensky Consulting Oy:ssa Helsingissä 1992–1997. Hän on toiminut myös Tulevaisuuden tutkimuksen seuran puheenjohtajana vuosina 1994–1995 ja vuosina 1997–1999 Tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa erikoistutkijana, keskuksen johtajana ja ma. professorina. Vuodesta 1999 lähtien hän on vetänyt yritysfuturologian tutkimusryhmää CoFi, joka toimi vuoden 2009 loppuun Åbo Akademissa ja vuoden 2010 alusta lähtien nimellä FuturesLab CoFi Laurea-ammattikorkeakoulussa.
Julkisuudessa tunnetuiksi tulleita suomalaisia futurologeja on myös Mika Mannermaa, joka on perehtynyt muun muassa tulevaisuuden tutkimuksen metodeihin.
Nykyään futurologia on suosittu tiede muun muassa Yhdysvalloissa. Kansallisen päätöksenteon tasolla eduskunnan tulevaisuusvaliokunnalla on keskeinen rooli Suomessa.
Klaipėda
pienoiskuva|[[Klaipėdan sataman kautta kulkee noin 20 miljoonaa tonnia lastia joka vuosi.]] Klaipėda on Liettuan kolmanneksi suurin kaupunki ja samalla maan suurin rannikkokaupunki. Se on myös maan ainoa satama Itämerellä. Kaupungissa oli 160 361 asukasta vuonna 2012. Klaipėdan väkiluku on ollut laskussa vuoden 1989 lukemasta 204 248. Kaupungin satama leviää noin kymmenen kilometriä pitkälle rantakaistaleelle ja on yksi Baltian maiden suurimpia.
Klaipėdassa on samankaltaista arkkitehtuuria kuin Saksassa, Englannissa ja Tanskassa. Suositut merenrantakohteet Neringa ja Palanga sijaitsevat lähellä Klaipėdaa.
Historiaa
Klaipėdan perustivat balttilaiset heimot 1100-luvulla. Pitkän aikaa se kuului Itä-Preussiin, jolloin sitä kutsuttiin Memeliksi.
Itämeren satamakaupungin perustivat Saksalaisen ritarikunnan ritarit vuonna 1252, jolloin he miehittivät alkuperäisen asutuksen perustaakseen sinne tukikohtansa. Tuolloin kaupunkia kutsuttiin nimellä Castrum Memele, (saksaksi Memelburg, myös Mimmelburg). Vuonna 1254 Memelburgille annettiin Lyypekin kaupunginoikeus. Ritarikunta käännytti alueen kristinuskoon. Melno-Seen rauha 1422 asetti rajan Preussin ja Liettuan välille. Memelburg liitettiin Preussiin ja raja pysyi muuttamattomana vuoteen 1919, ja oli siten yksi kauimmin muuttumattomana säilynyt raja Euroopassa. Preussin herttuakunta oli Puolan vasalli ja myöhemmin osa Puola-Liettuaa. Vuosina 1629–1635 Ruotsi hyökkäsi ja miehitti kaupunkia. Saksan yhdistyessä Preussin johdolla Memelistä tuli Saksan keisarikunnan koillisin kaupunki. Rautatieaseman kaupunki sai 1875. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1919, Memel asetettiin ympärysvaltojen alaisuuteen.
Versailles’n rauhan jälkeen kaupunki ympäristöineen erotettiin Saksasta, ja Memelin alue oli Kansainliiton mandaattihallintoalueena ranskalaisten hallitsemana. Liettualaiset kuitenkin hyökkäsivät alueelle 1923 ja ranskalaiset vetäytyivät.
Toisen maailmansodan loppuvaiheissa, loppuvuodesta 1944, asukkaat pakenivat taisteluita. Puna-armeija valtasi kaupungin tammikuussa 1945 ja se annettiin takaisin Liettuan sosialistiselle neuvostotasavallalle. Monet jäljelle jääneistä asukkaista karkotettiin Siperiaan ja loput siirrettiin Saksaan.
Ilmasto
Alla oleva taulukko kuvaa Klaipėdan ilmastoa. Tiedot ovat vertailukaudelta 1961–1990 ellei toisin mainita.
Kaupunki nykyään
Klaipėdan satama on yksi Baltian maiden suurimmista syvä- ja lauttasatamista. Sieltä on linjayhteyksiä Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan. Satama sijaitsee Kuurinhaffin suuaukon äärellä, Kuurinkyntään pohjoispään itäpuolella.
Mantereelta kulkee 20 minuutin välein lautta Kuurinmaan niemelle, Kuurinkynnäkselle.
Henri de Castries
thumb|Henri de Castries vuonna 2009. Henri de Castries (s. 15. elokuuta 1954) on vakuutusyhtiö AXA:n toimitusjohtaja vuodesta 2000 sekä hallituksen puheenjohtaja kaudella 2010–2014.
De Castries aloitti uransa Ranskan valtion palveluksessa, työskennellen muun muassa valtionvarainministeriössä. Vuonna 1989 hän siirtyi AXA:aan, jossa hän kohosi lopulta 2000 hallituksen puheenjohtajaksi ja vuonna 2010 tapahtuneen uudelleenjärjestelyn myötä myös yhtiön toimitusjohtajaksi. De Castries on valmistunut Pariisin École des hautes études commercialesista ja hän on opiskellut myös École nationale d'administrationissa. Hänellä on BA-tasoinen oppiarvo lakitieteessä.
De Castries on ollut Bilderberg-ryhmän puheenjohtajana 2010-luvulla.
Choisel
Choisel on kunta keskisessä Pohjois-Ranskassa Île-de-Francen alueella. Se kuuluu hallinnollisesti Yvelinesin departementtiin ja Rambouilletin arrondissementtiin. Kunnan asukasluku oli 539 vuonna 2013.
Kunnan tunnetuimpiin asukkaisiin on kuulunut kirjailija Michel Tournier (1924–2016).
Carrus City U
thumb|Jyväskylän liikenteen Carrus City U. Carrus City U on Carruksen vuosina 1995–2000 valmistama täysmatala kaupunkiliikennebussi. Mallista on myös nivelversio, jota käyttää Suomessa nurmijärveläinen Etelän-Bussit. Etelän-Bussien Carrus City U-nivelet on ostettu käytettynä Tampereelta. HKL-Bussiliikenne sai kaksi Carrus City U-niveltä vuonna 1996, mutta ne olivat erittäin epäluotettavia. Molemmat myytiin Puolaan vuonna 2001. Kaksiakselinen versio on rakennettu B10L- ja nivelversio B10LA-alustalle ja niissä on takamoottori.
Anthology: Set the World Afire
Anthology: Set the World Afire on Megadethin kolmas kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2008. Levy sisältää paljon enemmän kappaleita kuin aikaisemmat kokoelma-albumit. Se koostuu demoista, live-esityksistä ja jopa muutamasta ennenjulkaisemattomasta tai harvinaisesta kappaleesta.
Henri Rougier
Henri Louis Rougier (28. lokakuuta 1876 – heinäkuu 1956) oli ranskalainen urheilija, kilpapyöräilijä, ilmailun pioneeri ja moottoriurheilija. Autourheilun saralla hänen tunnetuin saavutuksensa on kaikkien aikojen ensimmäisen Monte Carlo -rallin voitto, mutta hän oli vakio-osanottaja lukuisissa 1900-luvun alun kaupungista-kaupunkiin ajetuissa- sekä Grand Prix -kilpailuissa. Vuonna 1909 hänelle myönnettiin Aéro-Club de France:n toimesta Fédération Aéronautique Internationale -järjestön sertifikaatti numero 11. Vuosina 1909 – 1910 hän kilpaili menestyksekkäästi Euroopassa järjestetyissä ilmailunäytöksissä ja lentokoneiden Grand Prix -kilpailuissa. Rougier oli myös menestyksekäs liikemies, jolla oli Pariisissa Turcat-Méry -autojen edustus, ja hän hyödynsi menestystään moottoriurheilun saralla, edustamansa merkin myynnin edistämisessä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Rougier valmisti erän omaa nimeään kantavia autoja, jotka perustuivat Turcat-Méryn alustalle. Rougier teki näihin kuitenkin teknisiä parannuksia ja rakensi korit yksinomaisesti hänen brändilleen sopiviksi.
Rougierille myönnettiin hänen elinaikanaan Ranskan Kunnialegioonan ritariristi, Croix de Guerre sekä ilmailun saavutusten johdosta Médaille de l'Aéronautique.
Autourheilu
thumb|1903 [[Pariisi-Madrid -autokilpailu. Henri Rougier sijoittui Turcat-Méry -autollaan raskaan luokan sijalle 9. ja oli yleiskilpailun 11.]]
Henri Rougierilla oli Pariisissa Turcat-Méry -autojen edustus, ja hän ymmärsi autourheilun saavutusten merkityksen, julkisuuden tuojana ja sitä kautta myyntiä lisäävänä tekijänä.
Toukokuussa 1903 Rougier osallistui 45 hevosvoimaisella Turcat-Mérylla Pariisi-Madrid -autokilpailuun. Tämä dramaattiset piirteet saanut kilpailu keskeytettiin ja tulokset julistettiin sen mukaisesti, missä järjestyksessä kilpailijat saavuttivat Bordeaux'n kaupungin. Rougier oli raskaimman painoluokan yhdeksäs ja yleiskilpailun yhdestoista.
Rougier osallistui 45 HP Turcat-Mérylla Saksassa 17. kesäkuuta 1904 ajettuun Gordon Bennett Cup -kilpailuun. Keisari Wilhelm II oli määrännyt kisan lähtöpaikaksi Taunus-vuoristossa sijaitsevan Homburgin (Bad Homburg vor der Höhe) kaupungin. Rougier käytti 564 kilometriä pitkän kilpailun suorittamiseen 6 tuntia, 46 minuuttia ja 31 sekuntia, sijoittuen kolmanneksi,
Vuonna 1905 Rougier osallistui 7. elokuuta Belgian Bastognessa ajettuun Circuit des Ardennes raskaiden autojen sarjan kilpailuun. Hän ajoi Lorraine-Dietrich -autollaan kisan nopeimman kierroksen, nopeudella 110,25 km/h.
Vuonna 1906 Bastognessa ajetussa Circuit des Ardennes -kilpailussa Rougier ylitti Lorraine-Dietrichillään maaliviivan kolmantena, ajalla 5 tuntia, 50 minuuttia ja 11 sekuntia. Aiemmin samana vuonna ajetussa, ensimmäisessä Ranskan Grand Prix -kilpailussa hän ei sijoittunut.
Vuonna 1907 Rougier osallistui Lorraine-Dietrichillä Dieppessä ajettuun Ranskan Grand Prix'hin, mutta hän joutui keskeyttämään kilpailun viidennellä kierroksella.
Rougier osallistui Lorraine-Dietrichillään toukokuun 19. vuonna 1908 ajettuun Pietari-Moskova -autokilpailuun, mutta joutui keskeyttämään jo kilpailun alkutaipaleella. Samana vuonna hän joutui Lorraine-Dietrichin magneetto-ongelmien takia keskeyttämään Dieppessä ajetun Ranskan Grand Prix'n.
Vuonna 1921 Rougier saavutti Turcat-Mérylla 2. sijan Korsikalla ajetussa Circuit de Corse -kilpailussa.
Vuonna 1923 Rougier osallistui Tours'ssa ajettuun Ranskan Grand Prix -kilpailuun, tällä kertaa Voisin-merkkisellä autolla, mutta hän keskeytti kilpailun 19 kierroksen jälkeen. Samana vuonna Monzassa ajetussa Italian Grand Prix'ssa hän keskeytti 28 kierroksen jälkeen.
Monte Carlo -ralli
thumb|Henri Rougier ja hänen voitokas 25 HP Turcat-Méry -autonsa, ennen ensimmäistä Monte Carlo -rallia.
Vuonna 1909 Monacon Autoklubi (Sport Automobile Velocipedique Monegasque) alkoi, Monacon silloisen ruhtinaan Albert I:n kehotuksesta, järjestää autourheilutapahtumaa. Tämän Rallye Automobile Monte Carlo -nimisen tapahtuman tarkoitus oli koota yhteen eri puolilta Eurooppaa matkaan lähteneet osallistujat. Ranskankielinen sana rallye tarkoittaa mm. hilpeähenkistä kokoontumista ja tämä termi on tätä kautta muuttunut määrätyntyyppisiä autokilpailuja tarkoittavaksi sanaksi.
Vuoden 1911 tammikuussa 23 autoa 11:stä eri pisteestä ympäri Eurooppaa lähti kohden Monacoa. Rougier kuului yhdeksän Pariisista 1020 km:n matkalle lähteneen auton joukkoon. Kilpailun voittajaksi julistettiin 25 HP Turcat-Mérylla ajanut Henri Rougier. Rallin lopputulosta määriteltäessä arvosteluperusteina käytettiin ajosuorituksen lisäksi auton yleistä eleganssia, matkustusmukavuutta ja ajoneuvon kuntoa perillesaavuttaessa. Nykyisin tämä saattaa kuulostaa hauskalta tai jopa mielivaltaiselta, mutta tässä yhteydessä tulee muistaa, että autoilu oli ennen I maailmansotaa Euroopassa yläluokan huvia ja tämäntyyppiset "kilpailut" sen mukaista ajanvietettä. Mutta yhtä lailla tulee muistaa, että pitkät luotettavuusajot olivat ajoneuvojen kehitystyössä hyvä keino testata omia saavutuksia tosielämässä, ja siksi niiden merkitys autojen kehitykselle oli todella merkittävä.
Autojen myynti ja valmistus
right|thumb|250px| 1906 Turcat-Méry
Turcat-Méry -autojen valmistus sai alkunsa, kun marseillelainen Alphonse Méry osti vuonna 1895 sekä Panhard- & Levassor että Peugeot -ajoneuvot. Hänen nuorempi veljensä Simon Méry ja lankonsa Léon Turcat, molemmat insinöörejä, käyttivät näitä ajoneuvoja omien suunnitelmiensa mukaisten autojen perustana. Heidän tekemiinsä parannuksiin kuului omaa suunnittelua ollut 2,6-litrainen, sähköisellä sytytyksellä varustettu nelisylinterinen moottori, jossa oli jäähdyttimet molemmissa päissä, viisi vaihdetta eteenpäin ja kaksi taakse. Vuonna 1899, auton ollessa myyntivalmis tuote, he perustivat niitä valmistamaan Turcat-Méry & Cie. -yhtiön. Kolmikolla oli läheiset suhteet paroni Adrien de Turckheimiin, joka valmisti De Dietrich- ja Lorraine-Dietrich -autoja.
Rougierista tuli sekä Turcat-Méry- että Lorraine-Dietrich -merkkien pääedustaja Pariisissa ja myös merkkien tärkeä julkisuuskuvaa muokannut henkilö. Side Lorraine-Dietrich -merkin kanssa pysyi vahvana aina I maailmansodan puhkeamiseen, vuonna 1914, saakka. Turcat-Méry lopetti autojen valmistuksen vuonna 1928.
I maailmansodan jälkeen Rougier osti erän vuosien 1913 / 14 Turcat-Méry alustoja, joita hän kehitti mm. mottoreiden ominaisuuksia parantamalla ja lisäämällä niihin ranskalaisen Henri Perrot'n patenttiin perustuvat, kaikkiin neljään pyörään vaikuttavat rumpujarrut. Autojen korien rakentamisesta vastasi mm. pariisilainen koripaja Million Guillet ja ne myytiin nimellä "Rougier".
Ilmailu
Rougier opetteli lentämisen taidon vuonna 1909. Lentokoneena hänellä oli Gnome Omega -moottorilla varustettu Voisin. Marraskuun 18. päivänä vuonna 1909 hänelle myönnettiin Aéro-Club de France:n toimesta Fédération Aéronautique Internationale -järjestön sertifikaatti numero 11. Syyskuussa 1909 järjestetyssä Berliinin Grand Prix -kilpailussa hän voitti palkinnot matkan pituudesta ja lentokorkeudesta. Hänen kilpakumppaninsa, ranskalainen Hubert Latham otti voiton nopeuskilpailussa. Berliinin Grand Prix oli ensimmäinen Saksassa järjestetty lentotapahtuma. Tapahtuman järjestämiseen vaikutti suuresti se yleinen innostus, jonka Orville Wrightin Tempelhofissa ja Potsdamissa, elokuussa 1909, pitämät lentonäytökset olivat saaneet aikaan.
Vuonna 1910 Rougier liittyi osakkaaksi insinöörien Antoine Odier ja Raoul Vendôme perustamaan yhtiöön, joka valmisti Odier-Vendôme -kaksitasokoneita. Mottorit näihin koneisiin tomitti Turcat-Méry -yhtiö, jonka toinen perustaja, insinööri Léon Turcat oli myös innostunut lentokoneista. Lentokoneita valmistettiin myös nimellä Turcat-Méry-Rougier.
Sergei Fjodorov
Sergei Viktorovitš Fjodorov (,, s. 13. joulukuuta 1969 Pihkova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Fjodorov toimii tällä hetkellä jääkiekkoseura TsSKA Moskovan päävalmentajana. Fjodorov on eräs menestyneimmistä venäläisistä jääkiekkoilijoista.
Ura
Detroit Red Wings varasi Fjodorovin NHL:ään vuoden 1989 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella TsSKA Moskovan riveistä. Ennen NHL-uraansa hän pelasi samassa ketjussa kahden muun tulevan tähden, Pavel Buren ja Aleksandr Mogilnyin kanssa. TsSKA Moskovan ollessa Yhdysvaltain Seattlessa vuoden 1990 Hyväntahdon kisoissa Fjodorov livahti ulos hotellihuoneestaan ja nousi Detroitiin vievään lentokoneeseen. Hänestä tuli näin yksi monista silloisesta Neuvostoliitosta Pohjois-Amerikkaan loikanneista pelaajista.
Keskushyökkääjänä pelaavaan Fjodorovin menestyksekkäin kausi oli 1993–1994, jolloin hän voitti Hart Memorial Trophyn, Frank J. Selke Trophyn ja Lester B. Pearson Awardin sekä sijoittui pistepörssin toiseksi Los Angeles Kingsin Wayne Gretzkyn jälkeen 56 maalilla ja 64 syötöllä. Hänet palkittiin parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavalla Frank J. Selke Trophyllä myös kaudella 1995–1996, jolloin hän teki 39 maalia ja 68 syöttöä. Vuotta myöhemmin Fjodorov oli mukana voittamassa Detroit Red Wingsin ensimmäistä Stanley Cupia sitten vuoden 1955 ja keräsi 20 pudotuspeliottelussa yhteensä 20 pistettä. Tätä seurasivat kaksi muuta Stanley Cup -mestaruutta vuosina 1998 ja 2002, molemmat Red Wingsin paidassa. Venäjän maajoukkueessa hän on voittanut olympiahopeaa Naganon talviolympialaisissa 1998 ja olympiapronssia Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002.
Vuonna 2003 Fjodorov siirtyi vapaana agenttina Mighty Ducks of Anaheimiin, jossa pelasi vuoteen 2005. Tuona aikana hän saavutti 1 000. NHL-pisteen rajan ensimmäisenä venäläissyntyisenä ja viidentenä eurooppalaisena pelaajana. 15. marraskuuta 2005 Fjodorov siirtyi Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa François Beaucheminiin ja Tyler Wrightiin.
Fjodorov siirtyi Columbuksesta Washington Capitalsiin 26. helmikuuta 2008 vaihdossa Ted Ruthiin.
Vuonna 1996 Sergei Fjodorov teki 5 maalia yhdessä pelissä Capitalsia vastaan. Viides maali syntyi jatkoajalla.
Perhe ja vapaa-aika
Kaukalon ulkopuolella Fjodorov on yhdistetty muun muassa tennispelaaja Anna Kurnikovaan, jonka kanssa hän on paljastanut olleensa lyhyen aikaa naimisissa. Sergein nuorempi veli Fjodor Fjodorov on myös ammattilaisjääkiekkoilija.
Jimmie Johnson
thumb|right|200px|Jimmie Johnson vuonna 2009 Jimmie Kenneth Johnson (s. 17. syyskuuta 1975 El Cajon, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hän on voittanut NASCARin Sprint Cup Seriesin mestaruuden vuosina 2006–2010 ja on ainoa, joka on voittanut sarjan mestaruuden viisi kertaa peräkkäin. Ensimmäisen Sprint Cup -kilpailunsa hän ajoi vuonna 2001. Johnson voitti Daytona 500:n vuonna 2006 ja 2013.
Rafael
Rafael eli Raffaello (28. maaliskuuta tai 6. huhtikuuta 1483 Urbino – 6. huhtikuuta 1520 Rooma) oli renessanssiajan italialainen taidemaalari ja arkkitehti. Häntä pidetään yhtenä Italian renessanssiajan päämestareista. Hänet tunnetaan myös nimillä Raffaello Sanzio, Raffaello Santi, Raffaello de Urbino tai Rafael Sanzio de Urbino.
Rafael tunnetaan parhaiten Madonnan kuvistaan ja pyhää perhettä esittävistä maalauksistaan sekä Vatikaaniin tekemistään mittavista freskoista.
Elämänvaiheita
Rafael opiskeli Perugiassa Pietro Peruginon johdolla, jonka tyylin hän omaksuikin alkuvuosina täydellisesti. Hän asui vuodesta 1504 Firenzessä ja 1508–1520 Roomassa. Muutettuaan Firenzeen Rafael omaksui Leonardo da Vincin ja Michelangelon tyylin.
Pietarinkirkon ensimmäinen arkkitehti Bramante da Urbino (k. 1514), joka oli Rafaelin kaukainen sukulainen, esitteli Rafaelin vuonna 1508 Paavi Julius II:lle, joka kutsui Rafaelin vuonna 1509 Roomaan maalaamaan Vatikaanin Stanzat eli paavin yksityiset tilat. Tunnetuimpia Rafaelin maalaamista freskoista ovat Ateenan koulu, jonka hän maalasi paavin kirjastoon ja Väittely pyhästä sakramentista. Näistä Ateenan koulu esittää antiikin kuuluisia filosofeja, jotka on ryhmitelty Platonin ja Aristoteleen ympärille. Nimitys on peräisin Bellorilta vuodelta 1695. Väittely pyhästä sakramentista kuvaa Jeesuksen johtamia kristittyjä teologeja. Kummatkin freskot ovat puolikaaren muotoisia.
Freskoillaan Rafael saavutti paikan aikakautensa eturivin taiteilijana ja hänestä tuli myös haluttu muotokuvamaalari. Hänen tyylissään oli klassista sopusointua ja symmetriaa, runsaasti värinyansseja sekä hillittyä harmoniaa.
Emma Hamilton
Emma Hamilton (n. 1765–1815), alkuperäiseltä nimeltään Amy Lyon, sittemmin Emma Hart, vuoteen 1791 asti lady Hamilton (26. huhtikuuta 1765, Neston, Cheshire- 15. tammikuuta 1815 Calais, Ranska) oli brittiläinen seikkailija ja oman aikansa julkisuuden henkilö joka oli tunnettu kauneudestaan.
Rafael
Elämänvaiheita
Paavi Leo X nimitti Rafaelin Pietarinkirkon pääarkkitehdiksi heti Donato Bramanten kuoleman jälkeen vuonna 1514, missä tehtävässä Rafael oli kuolemaansa saakka vuoteen 1520 asti. Samana vuonna 1514 hänet nimitettiin Rooman arkeologisten kaivausten ylivalvojaksi. Rafaelin käsialaa ovat ensimmäiset tunnetut rakennussuunnitelmat, joissa pohjapiirrokset, julkisivut ja läpileikkaukset ovat kaikki samassa mittakaavassa. Tämä työtapa on arkkitehtien keskuudessa käytössä edelleenkin.
Susan Buck-Morss
Susan Buck-Morss on saksalaissyntyinen poliittisen filosofian ja yhteiskuntateorian professori Cornellin yliopistossa. Hän lukeutuu Frankfurtin koulukuntaan, ja on tutkinut muun muassa politiikan ja uskonnon välisiä suhteita.
Rafael
Elämänvaiheita
Rafael kuoli kuumetautiin 37-vuotiaana Roomassa vuonna 1520. Nykyisin hänen hautansa on Rooman Pantheonissa. Koti Urbinossa on museona.
Emma Hamilton
Emma Hart päätyi rakkaussuhteeseen ja sittemmin avioitui maansa Napolin-lähettilään William Hamiltonin kanssa, jota vuonna 1786 seurasi Napoliin, missä vaikutti merkittävästi Ison-Britannian ja Napolin välien pysymiseen ystävällisinä. Vuodesta 1798 Emma Hamilton oli suhteessa lordi Nelsonin kanssa. Tässä suhteessa hän synnytti kaksi tytärtä. Hän vaikutti Nelsoniin siten, että Nelson joutui osallistumaan taisteluihin Ranskaa vastaan mutta samalla sotkeutui Napolissa poliittiseen peliin.
Wichmann
Wichmann on sukunimi ja tarkoittaa seuraavia:
Zoot Allures
Zoot Allures on Frank Zappan vuonna 1976 julkaistu albumi. Se julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja myöhemmin CD:nä. Albumi oli ainoa Zappan julkaisu Warner Brothersin kautta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Frank Zappa, ellei toisin mainita.
Emil Helkiö
Johan Eemil (J. E.) Helkiö (vuoteen 1896 Hellman, 1. lokakuuta 1870 Rauman maalaiskunta – 16. elokuuta 1941 Huittinen) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1907–1908 Suomen ensimmäisessä eduskunnassa. Hän erosi tehtävästään kesken kauden kuulonsa häiritsevän heikkenemisen vuoksi.
Ura
Helkiö toimi Rauman kunnalliskodin johtajana yhdessä vaimonsa kanssa 1897–1900 ja maanviljelijänä 1900–1909. Lyhyen kansanedustajauransa jälkeen hän siirtyi työnjohtajaksi Keimolan sahalle Espooseen. Vuonna 1915 Helkiö muutti Tyrnävälle, missä hän toimi Lutherilaisen evankeliyhdistyksen saarnaajana. Tämän jälkeen hän palasi maanviljelijäksi, ensin Lempäälään 1917–1918 ja sitten Piikkiöön 1918–1923. Helkiö muutti vuonna 1923 Huittisten Lauttakylään, missä hän työskenteli Suomen luterilaisen evankeliyhdistyksen rukoushuoneen toiminnanjohtajana ja matkasaarnaajana kuolemaansa asti.
Helkiö julkaisi asiatekstejä valtiollisen- ja kunnalliselämän, maanviljelyn sekä raittiusaatteen alueilta sekä kirjoitti runoja ja kaunokirjallisia kirjoituksia, joita on julkaistu Rauman seudun lehdissä. Myöhemmin Helkiö kirjoitti ja julkaisi etupäässä uskonnollisaiheisia kirjoituksia Evankeliumiyhdistyksen lehdissä.
Perhe
Helkiö oli naimisissa Olga Lundgrenin (s. 13.6.1872 Karjala Tl:ssä, k. 7.5.1937) kanssa ja sai tämän kanssa yhdeksän lasta vuosina 1897–1914.
Mikko (minitietokone)
Mikko-nimellä tunnettiin Nokia Datan 1970-luvulla kehittämä minitietokonemallisto. Niitä ei tule sekoittaa myöhempiin MikroMikko-pöytäkoneisiin.
RN Eugenio di Savoia (1935)
RN Eugenio di Savoia oli Italian kuninkaallisen laivaston Duca d'Aosta -luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus luovutettiin 1949 sotakorvauksena Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Helle. Alus palveli aina vuoteen 1964 saakka, minkä jälkeen se romutettiin.
Valmistus
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1935 ja valmistui 16. tammikuuta 1936.
Palvelus
Valmistuttuaan alus liitettiin 7. risteilijäviirikköön. Se lähti 5. marraskuuta 1938 Napolista sisaraluksensa Emanuele Filiberto Duca d'Aostan kanssa maapallonympäripurjehdukselle, jonka piti päättyä vasta 25. heinäkuuta 1939. Huollollisten ja heikkenevän poliittisen ilmapiirin aiheuttamien ongelmien vuoksi purjehdusta supistettiin poistamalla Yhdysvallat, Japani, Itä-Intia, Singapore ja Intia reitiltä. Alukset vierailivat ainoastaan Brasiliassa, Argentiinassa, Chilessä ja Karibianmeren satamissa ennen paluutaan [[La Speziaan 3. maaliskuuta 1939.
Maaliskuussa 1942 alus palasi saattuepalvelukseen, jolloin se suojasi saattueen V5 matkan Tripolista Italiaan ja takaisin ja uudelleen 2.-4. huhtikuuta kolme saattuetta ilman tappioita. Kesäkuussa alus osallistui sisaraluksensa kanssa liittoutuneiden Vigorous ja Harpoon operaatioiden torjuntaan. Tapahtumien aikana alus taisteli Britannian kuninkaallisen laivaston alusten kanssa, jolloin hävittäjä HMS Bedouin tuhoutui.
Elokuussa alus oli operaatio Pedestalin torjuntayrityksessä, mutta alukset palasivat satamaan ilmasuojan puuttuessa. Alus oli Napolissa Yhdysvaltain ilmavoimien iskiessä sinne 4. joulukuuta, jolloin se vaurioitui. Alus siirrettiin Castellamare di Stabian telakalle korjattavaksi. Korjausten päätyttyä alus palasi palvelukseen.
Vuoden 1943 alus makasi pääosin satamassa laivaston kärsiessä polttoainepulasta. Liittoutuneiden noustua maihin Sisiliassa alus lähti merelle elokuun alussa tehtävänään tuhota Palermon edustalla oleva vihollinen. Operaatio keskeytettiin osaston tultua havaituksi ja se palasi satamaan.
Italian antauduttua alus purjehti Maltalle ja sieltä edelleen Suezille 16. syyskuuta. Alus palveli lähinnä koululaivana ja huhtikuusta 1944 alus ei ollut palveluskäytössä. Rauhanehtojen mukaisesti alus luovutettiin Kreikalle korvauksena sodan alussa Italian laivaston sukellusveneen upottamasta risteilijä Hellestä. Se liitettiin Kreikan laivastoonsa 1. heinäkuussa 1951 nimettynä Helleksi.
Aluksen käyttö kuitenkin kulutti liian runsaasti vähäistä kreikkalaista teknistä henkilöstöä, joten se oli pääosan ajasta poissa palveluksesta. Alus poistettiin laivastoluettelosta 1964.
Tuukka Kaukoniemi
Tuukka Veli Tapio Kaukoniemi (s. 22. marraskuuta 1985 Oulu) on entinen suomalainen alppihiihtäjä. Hän kilpaili suurpujottelussa, pujottelussa sekä supersuurpujottelussa. Kaukoniemi edusti Vuokatti Slalomia.
Kaukoniemi lopetti uransa syksyllä 2009 opiskeluiden vuoksi. Hän aloitti tuolloin kiropraktiikan opiskelun Anglo-European College of Chiropracticissa Bournemouthissa, Englannissa.
Uran alku
Kaukoniemi aloitti alppihiihdon jo 3-vuotiaana laskiessaan kaikki Rukan rinteet. Urheilun monilahjakkuutena hän harrasti nuorempana muun muassa pesäpalloa ja pelasi juniorina kilpaa tennistä sekä golfia nuorten maajoukkueessa. Alppihiihtouransa Kaukoniemi aloitti vuonna 2000 alppikoulussa Nilsiällä (Nilsiän lukio, Tahkon alppikoulu). Vuosina 2001–2004 hän laski nuorten maajoukkueessa. Miesten alppimaajoukkueeseen Kaukoniemi kuului vuodesta 2006 lähtien.
Saavutuksia
Kaukoniemi saavutti useita SM-mitaleita lasten ja nuorten sarjoista. Aikuisten SM-kisoista hänen paras saavutuksensa oli paripujottelun pronssi Rukalta vuonna 2005.
Alppihiihdon maailmancupissa Kaukoniemi osallistui 11 kilpailuun, eikä selviytynyt kertaakaan toiselle kierrokselle ja pistesijoille. Eurooppa-cupissa hän osallistui 33 kilpailuun, ja hänen paras sijoituksensa oli 11:s Norjan Geilossa vuonna 2007 suurpujottelussa.
Kaukoniemi oli mukana myös MM-kisoissa Åressa 2007, jossa hän oli joukkuekilpailussa neljäs ja keskeytti henkilökohtaisessa pujottelussa.
Lee J. Cobb
Lee J. Cobb (8. joulukuuta 1911 New York City – 11. helmikuuta 1976 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Cobb muistetaan parhaiten roolistaan Arthur Millerin Pulitzer-palkinnon voittaneessa näytelmässä Kauppamatkustajan kuolema (1949).
Ura
Cobb pääsi näyttämään kykyjään Manhattanin Broadwaylle saatuaan roolin saluunanpitäjänä Fjodor Dostojevskin näytelmässä Rikos ja rangaistus. Myös elokuvarintamalla tuli onnistumisia, sillä Cobb nimettiin Oscar-ehdokkaaksi sivuosastaan elokuvassa Alaston satama (1954). Neljä vuotta myöhemmin Cobb sai Oscar-ehdokkuuden myös sivuosaroolistaan Dostojevskin romaanin pohjalta tehdyssä elokuvassa Karamazovin veljekset. Lisäksi hän oli yksi valamiehistä vuoden 1957 elokuvassa Valamiesten ratkaisu. Televisiossa hän tuli tunnetuksi Shilohin karjatilan omistajan, tuomari Henry Garthin roolista 1960-luvun lännensarjassa Virginialainen.
Poliittiset aatteet olivat pysäyttää Cobb'n uran. Cobb liittyi vuonna 1935 Manhattanilla toimineeseen poliittiseen Group Theatre -teatteriin, mistä koitui hänelle myöhemmin ongelmia, sillä 1950-luvulla hän joutui vastaamaan aatteistaan ja teoistaan kommunismivastaiselle House Un-American Activities Committeelle (HUAC). Aluksi Cobb kieltäytyi tulemasta kuultavaksi, mutta muutti mielensä mahdollistaakseen uransa jatkamisen. Oikeudessa hän antoi 20 entistä Yhdysvaltain kommunistisen puolueen jäsenen nimeä ja välttyi näin joutumasta itse mustalle listalle.
Cobb kuoli vuonna 1976 sydänkohtaukseen. Hänet on haudattu Los Angelesiin.
Lymyluura
Lymyluura (Grallaria eludens) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Lymyluuraa tavataan Brasiliassa ja Perussa. Laji on huonosti tunnettu, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rising Sun Pictures
Rising Sun Pictures (RSP) on australialainen erikoistehosteisiin erikoistunut elokuva-alan yhtiö. Se perustettiin vuonna 1995 Adelaidessa, Etelä-Australiassa. Yhtiö on työstänyt erikoistehosteita muun muassa elokuviin Harry Potter ja Feeniksin kilta, Batman Begins ja Superman Returns.
Samhain (yhtye)
Samhain oli yhtye, jonka Glenn Danzig perusti hajotettuaan edellisen yhtyeensä Misfitsin. Samhain oli olemassa vuosina 1983–1987. Misfitsiin verrattuna kappaleet muuttuivat synkemmäksi niin musiikillisesti kuin sanoituksiltaan: b-kauhussa herkuttelevan Misfitsin punkista goottimaisia elementtejä sisältävään post-punkiin. Myös sanoitukset muuttuivat syvemmiksi ja käsittelivät usein paitsi tosielämän kauhuja ja väkivaltaa myös fantasiaa, kuten ihmissusia. Yhtyeen nimi on peräisin kelttien pakanallisesta juhlapäivästä samhainista. Samhain julkaisi kaikki levytyksensä samalla levy-yhtiöllä kuin Misfits, Glenn Danzigin johtamalla Plan 9:lla. Yhtye saavutti aikoinaan suurempaa suosiota kuin Misfits, mikä johtui osin syvällisemmästä musiikista mutta myös ahkerasta keikkailusta. Myös Samhainissa kuten Misfitsissäkin Glenn Danzig kirjoitti kaiken musiikin sanoituksista sävellyksiin.
Historia
Misfits esiintyi viimeisen kerran 29. lokakuuta 1983. Jo sitä ennen Glenn Danzig oli suunnitellut uuden musiikkiprojektin perustamista, mutta nyt siitä tulisi totta. Misfitsin viimeinen esiintyminen oli jo Samhainin aikaa, ja tästä keikasta alkoi Samhain "the season of the dead". Glennin alkuperäisidea Samhainin suhteen oli ollut tehdä siitä niin sanottu "hardcore super group". Muutamissa ensimmäisissä harjoituksissa, jotka pidettiin elo- ja syyskuussa 1983 Washingtonissa, olivat paikalla Minor Threat -yhtyeen Lyle Preslar, Brian Baker ja Jeff Nelson, Reagan Youth -yhtyeen Al Pike sekä Graham McColluch Negative Approach -yhtyeestä. Lyle ja Brian toivat mukanaan myös Eric Zeilderin, josta oli tarkoitus tulla rumpali. Siitä ei kuitenkaan tullut mitään, vaan Brian, Lyle, Graham McColluch ja Eric liittyivät myöhemmin Tesco Veen kanssa Meatmean-yhtyeeseen. Al taas halusi viettää enemmän aikaa 'zinensä, Straight Edge Magazinen parissa.
Syyskuussa 1983 Glenn Danzig alkoi harjoitella Misfits-roudarin ja -valokuvaajan sekä Rosemary's Babies -yhtyeen rumpalin Eerie Vonin sekä C. A. Richien (Rosemary's Babies -kitaristi) kanssa Samhain-nimen alla. Minor Threat -yhtyeen Lyle Preslar kävi vielä muutamissa harjoituksissa yhtyeen kanssa ja nauhoitti kitaraosuudet tulevalle albumille Initium seuraaviin kappaleisiin: Black Dream, Macabre, Horror Biz ja The Shift. Lyle myös soitti kitaraa Samhainin ensimmäisellä keikalla 31. maaliskuuta 1984 Rock Hotellissa New Yorkissa. Tämän jälkeen hän lähti yhtyeestä. Kitaraan tuli Steve Zingin kanssa Mourning Noise -yhtyeessä soittanut Pete Marshall, joka oli saanut Glenniltä lempinimen Damien. Tästä tuli Samhainin ensimmäinen kunnon kokoonpano. Lokakuussa he astuivat studioon ja nauhoittivat Unholy Passion EP:n. Sinä syksynä ja talvena Samhain myös kiersi ensimmäisen kiertueensa, nimeltään Season Of The Dead-kiertue. Kesäkuussa 1985 London May Reptile House -yhtyeestä tuli rumpuihin Steve Zingin tilalle, ja elokuussa yhtye nauhoitti kolmannen levytyksensä, November-Coming-Firen. 14. heinäkuuta 1986 Samhain soitti viimeisen konserttinsa. Paikka oli The Ritz ja Samhain lämmitteli D.O.A.:ta ja Celtic Frostia. Paikalla oli Rick Rubin Def American Records -levy-yhtiöstä, ja hän ehdotti Glennille siirtymistä Plan 9:ltä hänen levy-yhtiöönsä, ja Glenn hyväksyi tarjouksen. Silloinen taakka Glennin harteilla oli suuri, sillä Samhain oli kasvanut niin isoksi yhtyeeksi, että sen hoitaminen itse oli hyvin työlästä. Muutkin levy-yhtiöt olivat olleet kiinnostuneita yhtyeestä. Damien potkittiin yhtyeestä ulos, ja seuraavat kolme kuukautta yhtye harjoitteli kolmen miehen kokoonpanona New Yorkissa. Alkuvuodesta 1987 John Christ kävi koe-esiintymisessä, ja toisella kerralla hänet otettiin Samhainin seuraavaksi kitaristiksi. Helmikuussa myös London May erotettiin yhtyeestä, ja hänen tilalleen tuli muun muassa D.O.A.-, Circle Jerks- ja Black Flag -yhtyeissä rumpuja soittanut Chuck Biscuits. Maaliskuussa 1987 yhtyeen nimi muutettiin Danzigiksi.
Alankomaiden kuninkaallinen laivasto
Tukikohdat
Laivaston päätukikohta on Den Helderin kaupungissa Noord-Hollandissa. Muita tukikohtia ovat Amsterdam, Vlissingen, Texel ja Willemstad, Curaçaossa. Merijalkaväen kasarmit ovat Rotterdamissa, Doornissa sekä tukikohdat Curaçaossa ja Savaneta Arubassa.
Historia
Alankomaiden laivastolla on erittäin pitkä historia. Se on käynyt sotaa muita Euroopan laivastoja vastaan 1500-luvulta eli Espanjan vallasta itsenäistymisestä alkaen ja sitten kauppareittien ja siirtomaiden herruudesta monissa maailmankolkissa. Näistä merkittävimpiä ovat neljä Englannin ja Hollannin välistä sotaa.
1900-luvun alku
1920-luvulla laivasto muodostui pääosin vanhentuneista aluksista, mutta poikkeuksena olivat kaksi modernia 1921 vesille laskettua Java-luokan risteilijää (Hr. Ms. Sumatra ja Hr. Ms. Java) sekä suppeahko sukellusveneohjelma. Laivastokomitea ehdotti 1920 neljän risteilijän, 24 hävittäjän ja 32 sukellusveneen hankkimista ja sijoittamista Alankomaiden Itä-Intiaan, mikä oli kuitenkin rahoituksellisesti kaukana mahdollisuuksista. Vuoden 1923 supistettuohjelma käsitti kahdentoista hävittäjän ja kuudentoista sukellusveneen hankinnan, mutta sekin tyrmättiin parlamentissa. Myöhemmin tehtiin tilaus kahdeksasta Admiralen-luokan hävittäjästä, joiden valmistaminen aloitettiin 1925 kaksi vuosittain.
Toinen laivastokomitea 1930 suositteli Alankomaiden Itä-Intian laivaston vahvuudeksi kolmea risteilijää, 12 hävittäjää ja 18 sukellusvenettä, mikä olisi edellyttänyt risteilijän, neljän hävittäjän ja kuuden sukellusveneen rakentamista. Risteilijä Hr. Ms. De Ruyter ja viisi KXIV-luokan sukellusvenettä saivat tilausvahvistuksen, mutta hävittäjät eivät saaneet valmistuslupaa.
Toinen maailmansota
Laivaston alukset osallistuivat operaatioihin maailman kaikilla kolkilla muun muassa kuljettaen joukkoja, suojaten saattueita sekä taisteluihin akselivaltojen laivastoyksiköitä vastaan. Sodan kuluessa laivasto kärsi suurehkoja tappioita erityisesti puolustaessaan Alankomaiden Itä-Intiaa japanilaisten etenemiseltä. Näistä puolustustaisteluita on esimerkiksi Jaavanmeren taistelu, jossa liittoutuneiden laivasto-osaston hollantilainen komentaja Karel Doorman kuoli lähes 1000 muun merisotilaan kanssa.
Sodan jälkeen Alankomaiden emämaan ja siirtomaiden väliset suhteet muuttuivat dramaattisesti. Indonesian valtion perustaminen kaksi päivää Japanin antautumisen jälkeen esti hollantilaisten suunnitelmat siirtomaaherruuden palauttamisesta. Neljä seuraavaa vuotta alueella käytiin sotaa ennen kuin Alankomaat tunnusti Indonesian itsenäisyyden. Alankomaiden laivasto piti tukikohtaa Papualla ennen kuin Indonesian joukot valtasivat tukikohdan 1962.
NATO-jäsenyys
NATOn perustamisen jälkeen Alankomaiden asevoimien painopiste siirtyi maa- ja ilmavoimiin ja vasta Korean sodan (1950–1953) alettua laivaston merkitys kasvoi. Hallitus päätti muodostaa kahden laivueen laivaston, johon kuului lentotukialus Hr. Ms. Karel Doormanin lisäksi kaksi De Zeven Provinciën -luokan risteilijää, 4 Holland-luokan ja 8 Friesland-luokan hävittäjää, kahdeksan sukellusvenettä, 6 Van Speijk -luokan fregattia sekä suuri joukko miinanraivaajia.
Naton jäsenmaana Alankomaiden puolustuspolitiikka muotoutui läheisessä yhteistoiminnassa muiden jäsenmaiden kanssa. Varsovan liiton perustaminen 1955 kiihdytti liittoutumien välistä asevarustelua. Vuodesta 1965 lähtien Alankomaiden laivasto on ollut osa NATOn pysyvää laivasto-osastoa Atlantilla.
Kalusto
Alankomaiden laivaston käytössä oli kesällä 2016 :
Laivaston ilmavoimien kalusto koostuu 21 SH-14D Lynx -helikopterista, joista ainoastaan kymmenen palveluskäytössä, ja 20 NH90-helikopterista.
Unisex
Unisex tarkoittaa kaikille sukupuolille sopivaa tai kohdistettua asiaa. Esimerkiksi unisex-vaatteita tai unisex-etunimiä voivat käyttää kaikki sukupuolet.
Unisex-liikkeen ideologiaan kuuluu tasa-arvon ja tasavertaisen kohtelun lisäksi myös ajatus siitä, että ihmisen tulee voida ilmaista vapaasti itseään (esimerkiksi käytöksen ja pukeutumisen keinoin) riippumatta sukupuolestaan.
Unisex-muoti
Vaate- ja hiusmuodissa unisex-muoti löi itsensä läpi varsinaisesti 1960-luvun lopulla. Helsingin Sanomien englannin kielestä käännetyssä jutussa kesällä 1969 kerrottiin liioitellen unisex-muodin saaneen ”tukevan jalansijan Lontoossa, missä enää vain muutamat tavaratalot myyvät erikseen miesten ja naisten vaatteita. Sen sijaan ne tarjoavat vaatekappaleita, jotka sopivat molemmille sukupuolille”. Jutun mukaan unisex on seurausta tyttöjen tulemisesta litteämmiksi ja poikien vähemmän kulmikkaiksi ja alttiimmiksi koristelemaan itseään muun muassa pitkin hiuksin ja koruin.
Seksuaalitasa-arvon lisääntyminen ja sukupuoliroolien hajoaminen on avainasemassa kaikissa unisex-ilmiöiden kehityksessä. Siinä missä 1970-luvun voidaan nähdä olevan naisliikkeiden ja tätä kautta naismallin vapautumisen aikaa, median voidaan 2000-luvulla nähdä luovan samanlaista vallankumousta miesten sukupuolirooleja kohtaan. Näin voidaan puhua unisex-käytöksestä, esimerkiksi osana uudistunutta perhemallia, jossa mies hoitaa kotitöitä ja lapsia siinä missä nainenkin.