cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brad Harris
Kehonrakennusta harrastanut Harris aloitti elokuvauransa sijaisnäyttelijänä Stanley Kubrickin Spartacuksessa. 1960-luvun alussa hän esitti päärooleja italialaisissa peplumelokuvissa kuten Sansone (”Simson”, 1961), Goliath contro i giganti (”Goljat vastaan jättiläiset”, 1961) ja La furia di Ercole (”Herkuleen raivo”, 1962). Lajityypin muista muskelimiehistä hän poikkesi vaaleilla hiuksillaan ja kunnollisilla näyttelijänlahjoillaan.
1960-luvun puolivälissä Harris siirtyi italowesterneihin sekä italialais-saksalaisiin vakoilujännäreihin, joista tunnetuin on Miehemme X (Komissar X) -sarja. 1970-luvulla hän näytteli sekalaisissa viihde-elokuvissa kuten Formula I – Nell’Inferno del Grand Prix (”Formula I – Grand Prix -helvetti”, 1970), Zambo - viidakon kuningas (Zambo il dominatore della foresta, 1972) ja …questa volta ti faccio ricci! (”Tällä kertaa rikastun”, 1974). 1980-luvulla Harris palasi peplumgenreen Herculeessa ja Seitsemässä raivoisassa gladiaattorissa. Hän esiintyi myös saksalaisissa ja amerikkalaisissa tv-sarjoissa.
Kuningasmakrilli
Kuningasmakrilli (Scomberomorus cavalla) on suurikokoinen ahvenkalojen lahkoon kuuluva makrillikala.
Koko ja ulkonäkö
Kuningasmakrilli voi kasvaa 170–180 cm pitkäksi ja 45 kg:n painoiseksi. Vanhimmat raportoidut yksilöt ovat noin 14 vuoden ikäisiä. Lajin vartalo on vaaleansinisenharmaa ja siinä on kylkiviivan yllä mustanharmaita raitoja. Evät ovat harmaita tai tummanharmaita.
Ravinto
Kuningasmakrillit ovat lihansyöjiä, joiden saalin koko riippuu kalan itsensä koosta. Ne syövät pääasiassa kaloja, mutta myös jonkin verran trooppisia katkarapuja ja muita äyriäisiä.
Kalastus
Kuningasmakrilli on tärkeä saalis ammattikalastajille ja kalateollisuudelle. Urheilukalastajallekin se on mieluinen saalis, koska kala on suurikokoinen ja sen liha on laadukasta. Kuningasmakrillia pyydetään pääasiassa trooleilla, ajoverkoilla tai pitkälläsiimalla. Saaliista suurin osa kaupataan tuoreena, pakasteena, savustettuna, suolattuna tai jalostetaan kalapihveiksi ja säilykkeeksi. Ruuaksi sitä voi valmistaa monin eri tavoin.
Ryōzō Suzuki
Ryōzō Suzuki (s. 16. heinäkuuta 1939 Saitama, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Suzuki edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1961–1968. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.
Mathias Månsson
Mathias Månsson (s. 20. syyskuuta 1981 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa pelaavaa IF Sundsvall Hockeyta.
Junioriura ja Allsvenskan
Månsson on Njurunda SK:n kasvatti. Viimeiset juniorivuotensa hän kuitenkin pelasi Modo Hockeyn J20 -joukkueessa. Modon junioreissa Månsson pelasi kaudella 1998–1999 36 ottelua, joissa teki 19 maalia ja yhtä monta syöttöpistettä. Seuraavan kauden 35 ottelussa hän teki kymmenen maalia ja 32 syöttöpistettä eli yhteensä 42 tehopistettä. Hän oli molemmilla kausilla joukkueen sisäisen pistepörssin ensimmäinen.
Kaudeksi 2000–2001 Månsson siirtyi pelaamaan Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Allsvenskaniin IF Sundsvall Hockeyn joukkueeseen. Ensimmäisellä aikuisten tasolla pelaamallaan kaudella Månsson teki 35 ottelussa seitsemän maalia ja 13 tehopistettä sekä keräsi 26 rangaistusminuuttia. Lisäksi hän pelasi kahdessa pudotuspeliottelussa, joissa jäi pisteittä ja istui kolme kahden minuutin jäähyä.
Månsson siirtyi kaudeksi 2001–2002 pelaamaan toiseen Allsvenskan-joukkueeseen Rögle BK:hon. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 41 ottelua ja teki niissä 16 pistettä. Kaudella 2002–2003 Månsson teki yhdeksän maalia ja yhteensä 24 tehopistettä pelaamissaan 42 runkosarjaottelussa. Rögle sijoittui kauden päätteeksi lohkonsa ensimmäiseksi ja pääsi karsimaan pääsystä korkeimmalle sarjatasolle Eliterieniin. Månsson teki kymmenessä karsintaottelussa kolme maalia.
Kahden Röglessä pelatun kauden jälkeen Månsson siirtyi Bofors IK:hon, jossa teki 46 pelissä 14 maalia ja yhteensä 26 tehopistettä. Månsson pelasi myös seuraavalla kaudella 46 ottelua. Niissä hän oli yhdessä Johan Olssonin kanssa joukkueen paras maalintekijä 19 osumalla. Joukkueen sisäisessä pistepörssissä hän sijoittui Oscar Steénin jälkeen toiseksi tehtyään 41 tehopistettä. Lisäksi hän keräsi 112 jäähyminuuttia, joilla oli sarjan kahdeksanneksi eniten rangaistu pelaaja.
Elitserien
Månsson pelasi Boforsissa kahden vuoden ajan, jonka jälkeen siirtyi kaudeksi 2005–2006 maan korkeimamlle sarjatasolle Elitserieniin Brynäs IF:n joukkueeseen. Hän teki 49 pelissä 11 maalia ja yhteensä 24 tehopistettä. Neljässä pudotuspeliottelussa Månsson teki yhden maalin. Toisella pääsarjakaudellaan hän teki 14 maalia sekä 29 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi seitsemän ottelua pudotuspeleissä. Niissä syntyi kolme maalia ja kaksi syöttöpistettä, joiden lisäksi hän istui kaksi kahden minuutin rangaistusta.
Kaudella 2007–2008 Månsson pelasi vielä Brynäsissä 46 ottelua tehden 29 pistettä, mutta siirtyi seuraavaksi kaudeksi Skellefteå AIK:hon. Ensimmäisellä kaudellaan Skellefteåssa Månsson pelasi 54 ottelua ja teki 28 pistettä. Pudotuspelejä hän pelasi 11, kun joukkue eteni semifinaaleihin asti. Pelaamissaan otteluissa Månsson sai tililleen kolme syöttöpistettä.
Kaudella 2009–2010 Månsson ehti pelata Skellefteåssa kahdeksan ottelua ennen kuin hänen sopimuksensa purettiin. Tämän jälkeen hän palasi entiseen seuraansa Rögle BK:hon, jossa pelasi 45 ottelua ja oli 14 osumalla joukkueen paras maalintekijä yhdessä Eric Beaudoinin kanssa. Yhteensä hän pelasi molemmissa joukkueissa 53 ottelua, joissa teki 14 maalia ja 12 syöttöpistettä eli yhteensä 26 tehopistettä. Rögle kuitenkin tippui kauden päätteeksi Allsvenskaniin.
KalPan kautta takaisin Ruotsiin
Kaudeksi 2010–2011 Månsson siirtyi ensimmäisen kerran urallaan ulkomaille, kun teki yksivuotisen sopimuksen SM-liigassa pelaavan Kalevan Pallon kanssa. Månsson kuitenkin pelasi KalPassa vain 18 ottelua, jonka jälkeen sopimus purettiin hänen tehtyä ennen tätä yhden maalin ja kolme syöttöpistettä.
Hän palasi Ruotsiin marraskuun puolessa välissä Södertälje SK:hon, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Månsson nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Hän pelasi loppukauden aikana 36 peliä ja teki niissä kahdeksan maalia sekä kaksi syöttöpistettä. Södertälje sijoittui kauden päätteeksi Elitserienin toiseksi viimeiseksi ja tippui karsinnan jälkeen Allsvenskaniin. Månsson teki kymmenessä pelaamassaan karsintaottelussa kolme maalia.
Månsson pelasi toisella Södertälje-kaudellaan 50 ottelua Allsvenskanissa. Niissä hän iski viisi maalia ja teki yhteensä 15 tehopistettä, joiden lisäksi keräsi 52 rangaistusminuuttia.
Tanska ja Norja
Månsson pelasi Södertäljessä vain kaksi kautta, joiden jälkeen siirtyi Tanskan pääsarjatasolla Metal Ligaenissa pelanneeseen Aalborg Piratesin joukkueeseen. 40 pelaamassaan ottelussa hän teki kahdeksan maalia. Lisäksi hän voitti sarjan syöttöpörssin annettuaan peräti 40 maaliin johtanutta syöttöä. Pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua tehden kahdeksan tehopistettä.
Månsson pelasi alkukauden 2013–2014 ajan Aalborgissa joukkueen kapteenina. Hän ehti pelata 31 ottelua, joissa teki yhtä monta pistettä. Månssonin sopimus purettiin ja hän siirtyi Norjan pääsarjatasolla pelanneeseen Lørenskog IK:n joukkueeseen. Hän pelasi Lørenskogissa vain seitsemän runkosarjaottelua sekä viisi pudotuspeliottelua.
Paluu Ruotsiin
Sundsvall nousi kaudeksi 2015–2016 Allsvenskaniin ja teki Månssonin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Månsson toimi kaudella 2015–2016 joukkueen varakapteenina.
Månsson aiheutti maaliskuussa 2016 kohua, kun häntä epäiltiin vastustajan pelaajalle tehdystä murhauhkauksesta. Hän sai pelissä ottelurangaistuksen, jonka vastustajan kapteeni Joakim Englund kertoi johtuneen Månssonin Victor Öhmanille tekemästä murhauhkauksesta. Månsson itse kiisti tehneensä tämän.
Maajoukkueura
Månsson edusti Ruotsia useiden eri ikäluokkien maajoukkueissa. Yhteensä hän pelasi alle 17-, 18- ja 19-vuotiaiden maajoukkueotteluissa 18 peliä ja teki niissä kolme maalia sekä yhteensä kymmenen tehopistettä.
Aikuisten maajoukkueessa Månsson edusti Ruotsia ensimmäisen kerran kaudella 2005–2006, jolloin hän pelasi yhden maaottelun. Seuraavan kauden aikana hän pääsi pelaamaan seitsemän Euro Hockey Tour -ottelua, joissa teki kaksi maalia sekä yhden syöttöpisteen. Ensimmäiset arvokisansa Månsson pelasi vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ja jäi niissä pisteittä. Ruotsi eteni pronssiotteluun, jossa hävisi Venäjälle.
Månsson pelasi viimeiset maaottelunsa kauden 2008–2009 aikana, jolloin edusti Ruotsia kahdessa ottelussa. Niissä hän istui kaksi kahden minuutin rangaistusta.
Benito Yllaconza
Juan Benito III Yllaconza Grandez (s. 18. helmikuuta 1991 Callao, Peru) on perulainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Hisao Kami
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1964-1968. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1964.
Benito Yllaconza
Yllaconza siirtyi Valkeakosken Hakaan keväällä 2009 kotimaastaan Academia Deportiva Cantolaosta yhdessä Josef Chavezin kanssa. Syksyllä 2009 hän allekirjoitti Hakan kanssa kaksivuotisen sopimuksen, jossa on lisäksi vuoden optio. Hän on pelannut Suomessa myös Hakan yhteistyöseurassa Salon Palloilijoissa Kakkosessa 2009 ja Hakan farmijoukkueessa Valkeakosken Koskenpojissa Kolmosessa kausilla 2009–2010.
L. L. Zamenhof
thumb|200px|L. L. Zamenhof (1887) Ludovic Lazarus (Ludwik Lejzer, Łazarz) Zamenhof (15. joulukuuta 1859 Białystok – 14. huhtikuuta 1917 Varsova) oli puolanjuutalainen silmälääkäri ja kielimies, joka tunnetaan parhaiten kaikkien aikojen puhutuimman keinotekoisen kielen esperanton luojana. Hänen äidinkieliään olivat jiddiš sekä venäjä/puola (A. Zakrzewskin ja E. Wiesenfeldin mukaan), mutta hän puhui sujuvasti myös saksaa. Hän osasi myös ranskaa, latinaa, kreikkaa, hepreaa ja englantia sekä oli kiinnostunut italiasta, espanjasta ja liettuasta.
Ian Haugland
thumb|Ian Haugland vuonna 2015 thumb| Europe Lakselvissa vuonna 2008. Ian Haugland rumpujen takana oikealla. Ian Haugland (oik. Håkan Jan Haugland s. 13. elokuuta 1964 Storslett, Nordreisa, Norja) on norjalaissyntyinen ruotsalainen, hardrock-yhtye Europen rumpali. Hauglandin ollessa kahdeksan kuukauden ikäinen hän muutti vanhempiensa kanssa Märstaan, Ruotsiin.
L. L. Zamenhof
Zamenhof syntyi puolanjuutalaiseen perheeseen Białystokin kaupungissa, joka tuolloin oli osa Venäjää, mutta kuuluu nykyään Puolaan. Białystokin väestö koostui pääosin kolmesta etnisestä ryhmästä: puolalaisista, valkovenäläisistä ja jiddišiä puhuvista juutalaisista, joiden keskinäisistä vihamielisyyksistä Zamenhof oli huolestunut. Hänen mielestään näiden ryhmien viha ja ennakkoluulot johtuivat yhteisen käyttökielen puutteesta, mikä aiheutti ryhmien keskinäisiä väärinkäsityksiä. Zamenhof uskoi, että tällaiset eri kieliä puhuvat etniset ryhmät tarvitsivat yhteisen, tasa-arvoisen kommunikointikielen. thumb|Zamenhofin mukaan nimetty katu [[Tel Avivissa]] thumb|Mitalissa on L. L. Zamenhof ([[Józef Gosławski, 1959)]]
Opiskellessaan toisen asteen oppilaitoksessa Varsovassa Zamenhof loi kansainväliseksi kieleksi useita malleja, joilla oli kuitenkin hyvin monipuolinen ja monimutkainen kielioppi. Englantia opiskellessaan hän tajusi, että kansainvälisen kielen kieliopin täytyy olla suhteellisen helppo ja sen täytyy käyttää hyväkseen uusien sanojen muodostamiseen tarkoitettuja etu- ja jälkiliitteitä.
Vuonna 1878 Zamenhofin projekti Lingwe uniwersala oli melkein valmis, mutta hän uskoi olevansa liian nuori julkaisemaan työnsä. Koulusta päästyään hän alkoi opiskella lääketiedettä, aluksi Moskovassa ja myöhemmin Varsovassa. Hän valmistui yliopistosta 1885 ja aloitti harjoittelun silmälääkärinä jatkaen kuitenkin samalla kieliprojektinsa parissa.
Zamenhofille ja hänen vaimolleen Klaralle syntyi kolme lasta, Adam, Sofia ja Lidia. Erityisesti Lidia oli kiinnostunut esperantosta ja opetti aikuisena esperantoa ammatikseen matkustaen ympäri Eurooppaa ja Amerikkaa kielen opettajana.
Suomalaisen tähtitieteilijän Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä pikkuplaneetta 1462 Zamenhof on nimetty L. L. Zamenhofin mukaan.
Singidan alue
Singidan alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Alue sijaitsee maan keskiosassa. Sitä rajaa luoteessa Shinyangan alue, pohjoisessa Simiyun alue, koillisessa Arushan ja Manyaran alueet, idässä Dodoman alue, kaakossa Iringan alue, lounaassa Mbeyan alue ja lännessä Taboran alue.
Alueen pinta-ala on 49 340 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 1 370 637 asukasta. Alueen pääkaupunki on Singida ja alueellisena komissaarina toimii Rehema Nchimbi. Alue jakaantuu viiteen piirikuntaan.
Vieras mies
Vieras mies on Hannu Lemisen ohjaama elokuva vuodelta 1957. Se perustuu Mika Waltarin romaaneihin Vieras mies tuli taloon (1937) ja Jälkinäytös (1938), joista Ilmari Unho laati käsikirjoituksen.
Elokuva oli Lemisen viimeinen ohjaus, ennen kuin hän välien katkettua Suomi-Filmin kanssa siirtyi Mainos-Televisioon. Samoin se oli vanhaa isäntää näytelleen, jo sairaan Aku Korhosen viimeinen roolityö elokuvan parissa. Korhonen palkittiin roolisuorituksestaan Jussilla.
Juoni
Tarina on kertomus juoppuhullun isännän, vahvatahtoisen, kauniin vaimon ja komean rengin välisestä kolmiodraamasta.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuva sai yleisesti myönteisen vastaanoton. Leo Nordbergin (Uusi Suomi) mukaan onnistuu Leminen yhdessä kuvaajansa Erkki Imbergin kanssa paikkaamaan käsikirjoituksen puutteita notkistaen samalla juonimateriaalia sujuvammaksi.
Junkers Ju 288
thumb|right|Junkers Ju 288. Junkers Ju 288 on saksalainen Junkersin valmistama nopea pitkän kantaman pommituskone, joka teki ensilentonsa 29. lokakuuta 1940. Se ei saapunut varsinaisesti tuotantoon, sillä sitä valmistettiin vain 22 yksilöä. Ju 288:aa edelsivät Junkers Ju 88, ja siihen pohjautunut Ju 188. Koska Ju 288 oli jokseenkin epäonnistunut Messerschmitt Me 210:n tavoin, se ei onnistunut saavuttamaan laajamittaista palveluskäyttöä. Ju 288:n heikko kohta oli epäluotettava moottorien konstruktio. Moottoriratkaisu oli vastaava Heinkel He 177:n Greif kanssa. 21 000 kilogramman enimmäismassalla koneen pommikuormaksi tuli 3 000 kilogrammaa. Kantama oli juuri strategisuuteen riittävä 2 700 kilometriä. Konetyypin seuraaja oli Junkers Ju 388. thumb|right|Konetyypin Ju 288 V1-version prototyyppikone, jossa oli kaksois-BMW 801 -moottorit.
Metzamorin ydinvoimalaitos
thumb|270px|Metzamorin ydinvoimalaitos. thumb|270px|Voimalaitoksen jäähdytystornit. Metsamorin ydinvoimalaitos tai Metzamorin ydinvoimalaitos sijaitsee Armeniassa, 30 kilometriä maan pääkaupungista Jerevanista länteen, lähellä Turkin rajaa. Voimalan työläisille rakennettiin lähelle Metsamorin kaupunki. Neuvostoaikana virallinen nimi oli Armenian ydinvoimala (ААЭС).
Historia
Ydinvoimalaitoksen rakentamisesta päätettiin elokuussa 1967 ja suunnitelmat hyväksyttiin 1969. Voimalaitos koostuu kahdesta 408 megawatin VVER-tyypin reaktoriyksiköstä. Ensimmäinen yksikkö käynnistettiin ja liitettiin sähköverkkoon vuonna 1976 ja toinen vuonna 1980.
Metsamorin ydinvoimala suljettiin vuoden 1988 Armeniaa koetelleen maanjäristyksen seurauksena vuoden 1989 alkukuukausina. Toinen reaktoreista kuitenkin käynnistettiin energiapulan vuoksi marraskuussa 1995.
Ydinvoimalan 2. yksikkö tuottaa lähes puolet Armenian tarvitsemasta sähköstä. EU tarjosi Armenialle sata miljoonaa euroa korvauksia vuonna 2004, jos se suostuisi sulkemaan laitoksen.
2. yksikön elinikää jatkettiin vuosien 2017–2018 huoltotöillä vuoteen 2027 asti. Alun perin laitoksen suunnitelty käyttöikä oli syyskuuhun 2016. Vuoden 2021 modernisoinnilla laitoksen teho nostettiin 440 megawattiin. Rosatomin ja Hydropressin asiantuntijoiden mukaan laitos voi toimia vuoteen 2036.
Kolmas reaktori
Koska Armenialla ei juuri ole luonnonvaroja, se on päättänyt laajentaa Metsamorin ydinvoimalaa rakentamalla kolmannen reaktorin. Rakentamisesta on sovittu Venäjän kanssa, ja rakennustyöt oli alun perin tarkoitus aloittaa vuonna 2011. Uuden reaktorin kustannusarvio oli hankkeesta sovittaessa lähes neljä miljardia euroa, ja sen eliniäksi väitetään noin 60 vuotta.
N,N-dimetyyli-p-fenyleenidiamiini
N,N-Dimetyyli-p-fenyleenidiamiini eli dimetyyli-4-fenyleenidiamiini (C8H12N2) on aromaattinen amiini. Sitä käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä.
Valmistus ja käyttö
N,N-Dimetyyli-p-fenyleenidiamiinia valmistetaan pelkistämällä p-nitrosoaniliinia happamissa olosuhteissa sinkkijauheen avulla. Tuote puhdistetaan uudelleenkiteyttämällä se bentseenin ja bensiinin seoksesta. N,N-Dimetyylianiliinia käytetään väriaineiden, kuten metyleenisinisen valmistamiseen, muiden orgaanisten yhdisteiden synteeseihin ja valokuvauskemikaalina. Sitä käytetään myös biokemiallisissa tutkimuksissa. Eräillä bakteereilla on sytokromi-c-oksidaasientsyymi, joka hapettaa yhdisteen, jolloin nähdään värinmuutos värittömästä siniseksi tai violetiksi.
Zazan kieli
Zaza, joskus myös zazaki, on itäisessä Anatoliassa Eufrat- ja Tigris-jokien välillä puhuttu indoeurooppalainen kieli. Se kuuluu iranilaisen kielihaaran luoteisryhmään. Zazan sukukieliä ovat kurdi, persia ja belutši. Se jakaantuu pohjoiseen ja eteläiseen zazaan. Kielellä on 1,64 miljoonaa puhujaa.
Zazan kieli on todennäköisesti peräisin Pohjois-Iranista.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. 1850-luvulla alettiin myös käyttää arabialaista kirjaimistoa, mutta etenkin zazankieliset diasporat Ruotsissa, Saksassa ja Ranskassa alkoivat käyttää latinalaisia aakkosia 1980-luvulla.
Erkki Teikari
Erkki Teikari (s. 9. heinäkuuta 1941 Oulu) on suomalainen toimittaja.
Teikari työskenteli pitkään Satakunnan Kansassa. Hän toimi vuodesta 1982 vuoteen 2002, jolloin jäi eläkkeelle, lehden vastaavana päätoimittajana, mitä ennen hän toimi vuosina 1973–1976 ja 1977–1981 lehden toisena päätoimittajana. Vuosina 1976–1977 hän toimi sanomalehti Kalevan päätoimittajana. Teikari on palkittu toimittajanurastaan muun muassa valtion journalistipalkinnolla, Päätoimittajien yhdistyksen journalistipalkinnolla ja Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton Olli-palkinnolla vuonna 2003.
Teikari on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1973 Tampereen yliopistosta. Hänen väitöskirjansa aiheena oli puolueiden päälehtien ulkopoliittinen suunta vuosina 1933–1944. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi hän oli valmistunut vuonna 1964 ja lisensiaatiksi vuonna 1967. Ennen uraansa Satakunnan Kansassa Teikari työskenteli Tampereen yliopistossa ja sen edeltäjässä Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa muun muassa lehdistöopin lehtorina. Hän on toiminut myös Jyväskylän yliopiston journalistiikan ja Tampereen yliopiston tiedotusopin dosenttina.
Teikarin luottamustehtäviä ovat olleet muun muassa STT:n hallituksen, Päätoimittajien yhdistyksen ja Sanomalehtien Liiton toimitusjaoston puheenjohtajuudet.
Javi López
Javier "Javi" López Rodríguez (s. 21. tammikuuta 1986 Osuna, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa australialaisseura Adelaide Unitedia. Hän pelasi kymmenen kautta Espanjan Primera Divisiónissa Espanyolin joukkueessa.
Lihaa ja verta
Lihaa ja verta (, tyyliteltynä Flesh+Blood, televisioesityksessä käytetty myös nimeä Tuliset miekat), on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Paul Verhoevenin ohjaama elokuva. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1501 Eurooppaan.
Näyttelijät
Lähde:
Nui
Nui on atolli Tuvalun saarivaltiossa ja yksi sen kahdeksasta hallintoalueesta. Atollin maapinta-ala on 2,8 neliökilometriä, ja laguuni mukaan lukien sen pinta-ala on 17 neliökilometriä. Atollin asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 610.
Atolli koostuu ainakin 21 saaresta, joista suurin on Fenua Tapu. Muita suurempia atolliin kuuluvia saaria ovat esimerkiksi Meang, Motupuakaka, Pakantou, Piliaieve, Pongalei, Talalolae, Tokinivae sekä Unimai. Nuita johtaa saarineuvosto, ja atollilla on kaksi paikkaa Tuvalun 15-paikkaisessa parlamentissa. Atollilla on oma peruskoulu.
Maantiede
Nuin 21 saaresta koostuva atolli sijaitsee Tyynellämerellä, 130 kilometriä etelään Niutaosta ja 167 kilometriä pohjoiseen Nukufetausta. Atollin riutan pituus on 7 kilometriä pohjois-eteläsuunnassa ja 3 kilometriä itä-länsisuunnassa. Atollin keskellä on matala laguuni. Suurin osa atollin saarista sijaitsee sen itäosissa. Saarien yhteenlaskettu maapinta-ala on noin 2,8 neliökilometriä, ja laguuni mukaan lukien pinta-ala on 17 neliökilometriä. Saarista suurin on Fenua Tapu, jonka pinta-ala on noin 1,4 km². Pienin saari on Unimai 2, jonka pinta-ala on alle 0,02 hehtaaria. Atollin saaret ovat pääasiassa hiekkarantaisia.
Ilmasto ja ilmastomuutos
Nuilla on trooppinen ilmasto, vuorokauden kuukausikeskilämpötila on 27–28 °C. Kuukausien mediaanisademäärä oli 223,4 millimetriä vuosina 1983–2012. Vuosittainen sademäärä on keskimäärin 3 000 mm, ja vuodessa sadepäiviä on noin 200. Vallitseva tuulen suunta atollilla oli vuosina 2012–2018 lännestä.
Merenpinta on noussut Nuilla ja muualla Tuvalussa noin 5 millimetriä vuodessa, ja vuosina 1993–2011 se nousi yhteensä 9 senttimetriä. Tämä on suuri uhka atollille, sillä sen korkein kohta on vain pari metriä merenpinnan yläpuolella. Uhkana on atollin jääminen kohoavan merenpinnan alle. On myös arvioitu, että trooppiset hirmumyrskyt olisivat 2000-luvun loppupuolella harvinaisempia mutta toisaalta voimakkaampia kuin nykyään.
Eläimistö ja kasvisto
Nuilla on arvioitu olevan ainakin 80 kasvilajia, joista suurinta osaa tavataan Fenua Tapulla. Nuilla kasvaa esimerkiksi laajasti kookospalmuja, leipäpuita ja kairapalmuja. Tämän lisäksi saarilla kasvaa lasta- ja punamangrovepuita. Ruohovartisista kasveista Nuilla esiintyy esimerkiksi pesäraunioinen. Atollin laguunissa, riutalla sekä ympäröivällä merialueella on runsaasti kaloja, ja kalastus onkin tärkeä elinkeino.
Nuin saarilla on tavattu Microtechnites-suvun luteita, jotka vaikuttavat alueen kasveihin. 2000-luvun alkupuolella atollille on levinnyt myös Anoplolepis gracilipes -muurahainen, ja siitä on tullut uhka esimerkiksi kookosravuille.
Historia
thumb|Martin Kleis perheineen. Nuin asuttaminen alkoi nykytiedon mukaan aikaisintaan 4 000 vuotta sitten, kun atollille muutti muiden alueen saarien kautta kaakkoisaasialaisia. Nuin asuttamisen ajankohta ei kuitenkaan ole varma. Esimerkiksi kielitieteilijöiden mukaan atolli on asutettu 2 000 vuotta sitten, kun nykyisen Kiribatin alueelta tulleet mikronesialaiset muuttivat sinne.
Espanjalainen tutkimusmatkailija Álvaro de Mendaña de Neira löysi atollin ensimmäisenä eurooppalaisena 16. tammikuuta 1568. Hän nimesi sen alun perin ”Jeesuksen saareksi” ja kuvaili saaren olleen täynnä palmupuita. Hänen lippulaivansa kapteeni Pedro Sarmiento de Gamboa havaitsi atollilla runsaasti kaloja. He eivät nousseet atollille maihin. Saaren asukkaiden ja eurooppalaisten väliset kontaktit olivat harvinaisia 1800-luvulle asti. Seuraava todistettu havainto atollista on vuodelta 1825, kun alankomaalainen kapteeni Eeg löysi atollin uudelleen. 1800-luvun lopulla saksalainen Martin Kleis toimi Nuilla kauppiaana, kun Saksan vaikutusvalta Tuvalulla oli suurimmillaan.
Vuonna 1892 Nui liitettiin muiden nykyään Tuvalulle kuuluvien atollien ja saarien lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan Gilbert- ja Ellicesaarten protektoraattiin, josta tuli vuonna 1916 siirtomaa. Nuista tuli osa Tuvalua maan itsenäistyttyä vuonna 1978.
Nuin atollilla avattiin postitoimisto vuonna 1919 ja sääasema vuonna 1941.
Kielet
Nui poikkeaa muista Tuvalun alueista siinä, että suurin osa sen asukkaista on kulttuurisesti ja kieleltään Kiribatilta esihistoriallisen ajan aikana tulleita mikronesialaisia. Muualla Tuvalulla asukkaat ovat polynesialaisia. Nuilla puhutaankin kiribatia, mutta suurin osa asukkaista on kaksikielisiä, sillä atollilla puhutaan laajasti myös tuvalun kieltä mutta myös englantia.
Uskonto
Suurin osa Nuin asukkaista kuuluu protestanttiseen Tuvalun kirkkoon. Atollilla on myös pieni roomalaiskatolinen yhteisö.
Talous
Euroopan unioni on avustanut Nuilla ja kahdella muulla Tuvalun atollilla aurinkoenergian käyttöönottoa. Niinpä niillä voidaan nykyään käyttää sähköä vuorokauden ympäri. Aikaisemmin sähköä tuotettiin saarilla dieselillä, ja sitä riitti vain 18 tunniksi vuorokaudessa.
Lähteet
°N, °W
Paluu helvetistä
Paluu helvetistä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Masvingo
Masvingo on kaupunki Zimbabwessa. Se on samannimisen provinssin pääkaupunki. Masvingossa oli vuonna 2002 arviolta 58 000 asukasta. Kaupungin lähellä sijaitsevat Suur-Zimbabwen rauniot.
Masvingo sijaitsee eteläisen Zimbabwen suhteellisen tasaisella alueella, jota kuitenkin täplittävät yksittäiset kopje-nimellä kutsutut vuoret. Kaupungin halki virtaa Muchekejoki, ja sen lähellä sijaitsee Mutirikwejärvi, josta kaupunki saa myös käyttövetensä. Kaupungin ilmasto on kuuma ja kuiva lähes koko vuoden. Suurimmat sateet tulevat kesällä, ja vuoden sadanta on noin 600 millimetriä. Kaupunki on suunniteltu ruutukaavan mukaan, ja se sijaitsee liikenneristeyksessä, josta ihmiset kulkevat sisämaahan kohti Suur-Zimbabwea, länteen Bulawayoon tai etelämmäksi kohti Etelä-Afrikan rajaa.
Masvingo on Zimbabwen vanhin siirtomaakaupunki, ja sen perustivat 1890 Pioneer Columnin joukot. Kaupunki tunnettiin alkujaan nimellä Fort Victoria, kunnes sen nimi vaihdettiin 1982 Nyandaksi. Muutaman kuukauden kuluttua nimi muutettiin Masvingoksi, kun paljastui, että Nyanda ei kääntynyt järkevästi alueen murteille.
Flesh and Blood
Flesh and Blood voi viitata ainakin seuraaviin:
Národní Basketbalová Liga
Národní Basketbalová Liga on Tšekin koripallon miesten pääsarja. Sarjaa on pelattu vuodesta 1993 lähtien, ja sen voittaja on koripallon Tšekin mestari. Sarjan ehdottomasti menestynein joukkue on ollut Nymburk.
Klaus Küng
pienoiskuva Klaus Küng (s. 17. syyskuuta 1940 Bregenz) on itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 23. elokuuta 1970 ja nimitettiin Feldkirchin piispaksi 21. tammikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Wechner, jota avustivat Georg Eder ja Reinhold Stecher.
7. lokakuuta 2004 Küng sai nimityksen Sankt Pöltenin piispaksi.
Sairakkalanjärvi
Sairakkalanjärvi on Päijät-Hämeessä Hollolan länsiosassa Sairakkalan kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu linnustonsa vuoksi valtioneuvoston valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 30 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järven vedenpinnan korkeus on 116,1 metriä mpy. Järvi on matala, sillä se on laskettu heinämaan saamisen toivossa. Sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä ja rannat ovat entistä järvenpohjaa, joka on muuttunut avosuoksi. Järven rantoja on ruopattu kahdesta kohtaa, missä sijaitsee vapaa-ajan asuntoja.
Vesistösuhteet
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Teuronjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Luhdanjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Siihen laskee vain kaksi lyhyttä ojaa. Luhdanjoki alkaa koneellisesti kaivettuna ja virtaa kuivatetun Järventaustanjärven läpi. Joki alkaa yläjuoksulla Liesjoen nimisenä, joks kerää ympäristön ojitettujen soiden kuivatusvedet, on keskijuoksulla nimeltään Luhdanjoki ja laskee lopuksi Pääjärveen Sammalistonojana.
Lintujärvi
Järven ensimmäisen lintulaskennan suoritti Pertti Rassi 1969 ja toisen Esa Lammi 1977 maa- ja metsätalousministeriön luonnonvarainhoitotoimiston toimeksiannosta. Vuoden 1977 lintulaskentoja käytettiin perusteena Sairakkalanjärven ottamiselle mukaan valtioneuvoston valtakunnallinen lintuvesien suojeluohjelmaan 1981. Vuodesta 1987 alkaen on Sairakkalanjärvellä suoritettu lintulaskenta vuosittain.
Järvellä on tavattu pesiviä kahlaajia: isokuovi ( 2011 ), metsäviklo ( 2007 ), rantasipi ( 1998 ), suokukko ( 1993 ), taivaanvuohi ( 2008 ) ja töyhtöhyyppä ( 2011 ), puolisukeltajia, kuten haapana ( 2010 ), heinätavi  ( 1997 ), lapasorsa  ( 2008 ),  sinisorsa ( 2011 ) ja tavi ( 2011 ) kuin myös kokosukeltajia, kuten punasotka ( 2005 ), telkkä  ( 2011 ) ja tukkasotka  ( 2011 ).
Muita lintulajeja ovat olleet härkälintu ( 2011 ), kalalokki  ( 2007 ), kurki  ( 2011 ), laulujoutsen  ( 1995 - 2011 ), luhtahuitti  ( 2002 ), mustakurkku-uikku  ( 2005 ), nokikana  ( 1995 ),  silkkiuikku ( 2004 ) ja naurulokki  ( 1969 ).
Järvi on lintujen muutonaikainen levähdysalue, mutta myös pesimäjärvi. Erikoista järvessä on sen kuuluminen Kokemäenjoen vesistöön, jossa se on eräs Vanajaveden reitin itäisen haaran latvajärvistä. .
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Sairakkala träsk". Sen eteläpuolella sijaitsi Sairakkalan kylä, jonka pellot ulottuivat järvelle saakka. Myös Järventakanjärven ympärillä oli peltoja, jotka kuuluivat Järventaan kylälle. Järvien välillä sijaitsi kosteikko. Järven nykyinen suurin syvyys on alle yksi metri. Sairakkalanjärven veden pintaa on laskettu 1924 ja lisäksi järvenpinta laski edelleen 1945 ojanperkuun yhteydessä. Järvenlaskuhankkeissa veden pinta laski yhteensä noin yhdellä metrillä. Sairakkalanjärven takana ollut Järventaustanjärvi on kuivunut vedenlaskun ja ojanperkuun vuoksi.
Saksan 1. jalkaväkidivisioona (Reichswehr)
'''Saksan 1. jalkaväkidivisioona''' oli Weimarin tasavallan maavoimien yhtymä maailmansotien välillä 1921-1934.
Perustaminen
Versailles'n sopimuksen täyttämiseksi 31. heinäkuuta 1920 asevoimien supistamisesta annetun lain mukaisesti jokainen sotilaspiiri muodostaisi divisioonan 1. lokakuuta 1920. Übergangsheerin eli siirtymäajan asevoimien Reichswehr-Brigaden 1 ja 20 muodostivat tammikuussa 1921 1. divisioonan, johon kuului kolme jalkaväkirykmenttiä (1.,2. ja 3. (preussilainen) jalkaväkirykmentti). Lisäksi divisioonaan kuuluivat 1. kenttätykistörykmentti, pioneeripataljoona, viestipataljoona, kuljetuspataljoona ja lääkintapataljoona. Divisioona liitettiin osaksi 1. johtoesikuntaa.
Yhtymä lakkautettiin lokakuussa 1934 ja sen yksiköt siirrettiin muodostettaviin Wehrmachtin 21 uuteen divisioonaan.
Komentajat
Königsbergiin sijoitetun Wehrkreis I:n komentajat olivat oman toimensa ohella divisioonankomentajina. Komentajina olivat :
Alphonse de Lamartine
thumb|Alphonse Marie Louis de Lamartine, [[Henri Decaisnen maalaus.]] thumb|Alphonse de Lamartine noin 1865. Alphonse Marie Louis de Prat de Lamartine (21. lokakuuta 1790 Mâcon – 28. helmikuuta 1869 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, runoilija ja poliitikko. Hänet tunnetaan omaelämäkerrallisesta runosta Le Lac ("Järvi"), joka kuvaa polttavaa rakkaussuhdetta rakastavaisten välillä rakkauden riistämän miehen näkökulmasta. Lamartine tunnettiin taitavana ranskankielisen runomitan käyttäjänä. Hän oli yksi harvoista runoilijoista, joka toimi myös politiikassa.
Elämänvaiheet
Lamartine syntyi Burgundin maakunnassa ranskalaiseen aatelisperheeseen. Hänen vanhempansa kasvattivat hänet hartaaksi katolilaiseksi, mutta hän kääntyi myöhemmin panteismiin kirjoittaessaan teoksiaan Jocelyn ja La Chute d'un ange. Vuonna 1847 hän kirjoitti teoksen Histoire des Girondins ylistyksenä Girdonistiselle puolueelle.
Lamartine työskenteli Italiassa Ranskan suurlähetystössä 1825–1828. Vuonna 1829 Ranskan akatemia myönsi hänelle kunniajäsenyyden. Hänet valittiin edustajainkamarin jäseneksi ja hän oli lyhyen aikaa hallituksen jäsenenä vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen aikana. Hän toimi Ranskan ulkoministerinä 24. helmikuuta – 11. toukokuuta 1848. Maan väliaikainen johtaja Jacques-Charles Dupont de l’Eure siirsi ikääntymisensä vuoksi suurimman osan työtehtävistään Lamartinelle, josta tuli väliaikaishallituksen korkeimmista virkamiehistä koostuneen toimeenpanevan komission jäsen. thumb|left|upright=1.4|Lamartine [[Pariisin kaupungintalon edustalla 25. helmikuuta 1848, Félix Philippoteauxin maalaus.]] Poliittisella urallaan Ranskan toisessa tasavallassa hän johti työtä kuolemantuomion ja orjuuden poistamiseksi, ja oli myös mukana perustamassa lyhytaikaiseksi jäänyttä kansallista työpajaohjelmaa. Hänen poliittinen katsomuksensa oli demokraattinen ja pasifistinen. Lamartine menetti kannattajansa, jotka eivät hyväksyneet hänen hillittyä kantaansa. Hän osallistui presidentinvaaleihin 10. joulukuuta 1848, mutta ei pystynyt saavuttamaan riittävää kannatusta. Pian tämän jälkeen hän vetäytyi politiikasta ja keskittyi kirjoittamiseen.
Lamartine vietti loppuelämänsä köyhyydessä ja elättääkseen itsensä julkaisi kuukausittain kirjoituksia nimellä Cours familier de littérature.
Runous
Lamartinen väitetään olleen ensimmäinen romanttisia runoja kirjoittanut ranskalainen runoilija, vaikka Charles-Julien Lioult de Chênedollé kehitteli romanttista runoutta samaan aikaan. Lamartinen runot olivat myös tärkeä vaikutin Paul Verlainelle ja symbolisteille.
Karl Berg
Karl Berg (27. joulukuuta 1908 – 1. syyskuuta 1997) oli itävaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. lokakuuta 1933 ja nimitettiin Salzburgin arkkipiispaksi 26. joulukuuta 1972. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. helmikuuta 1973 Andreas Rohracher, jota avustivat Paulus Rusch ja Josef Köstner.
Berg jäi eläkkeelle 5. syyskuuta 1988.
Tällaisina aikoina
Tällaisina aikoina on lokakuussa 2011 ilmestynyt Yön single, joka on yksi aikaisemmin syyskuussa julkaistun Kiitos ja kunnia – 30v. juhlakokoelman uusista kappaleista. Se tuli myyntiin pelkästään digitaalisessa muodossa.
Happokloridit
thumb|250px|Happokloridin rakenne, R on jokin hiilivetyryhmä. Happokloridi eli asyylikloridi on orgaaninen yhdiste, joka sisältää funktionaalisen ryhmän -COCl. Happoklorideja voidaan pitää karboksyylihappojen johdannaisina, joissa hapon hydroksyyliryhmän on korvannut klooriatomi. Ne ovat hyvin reaktiivisia, eikä niitä esiinny sen vuoksi luonnossa.
Nimeäminen
thumb|250px|Etanoyylikloridi eli asetyylikloridi on tyypillinen happokloridi. Happokloridit nimetään vastaavan hapon tai hiilivedyn pääte päätteellä -yylikloridi. Täten kaksi hiiliatomia sisältävää etaanihappoa vastaa etanoyylikloridi ja bentsoehappoa bentsoyylikloridi. Usein käytetään myös triviaalinimiä kuten asetyylikloridi etanoyylikloridista.
Nainital
Nainital on noin 40 tuhannen asukkaan kaupunki Intiassa Uttarakhandin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee laaksossa Nainitalinjärven rannalla ja noin 2000 metrin korkeudessa. Naini Peak (myös China Peak, Cheena Peak tai Naina Peak) on Nainitalin korkein huippu ja korkeudeltaan 2 611 m.
Happokloridit
Valmistus
Happoklorideja valmistetaan halogenoimalla karboksyylihappoja. Halogenoivana reagenssina käytetään useimmiten tionyylikloridia, fosforipentakloridia tai fosforitrikloridia.
Alla reaktion mekanismi, kun käytetään tionyylikloridia
Tionyylikloridin rikkiatomi on elektrofiilinen ja reagoi helposti karboksyyliryhmän kanssa. Reaktiossa eliminoituu yksi vetykloridimolekyyli ja muodostuu välituote, joka on hyvin elektrofiilinen ja erittäin epävakaa. Välituote reagoi heikosti nukleofiilisen kloridi-ionin kanssa, jolloin muodostuu avaruusrakenteeltaan tetraedriä muistuttava välituote. Tämä välituote hajoaa vapauttaen rikkidioksidia, vetykloridia ja happokloridin.
Pieniä määriä arvokkaita happoklorideja voidaan valmistaa oksalyylikloridin ja dimetyyliformamidin avulla. Ensimmäisessä vaiheessa oksalyylikloridi ja dimetyylifromamidi reagoivat nukleofiilisella substituutiolla, jonka jälkeen tedraedrisestä välituotteesta eliminoituu hiilimonoksidia ja -dioksidia muodostaen reaktiivisen välimuodon. Tässä vaiheessa katalyyttinä toimiva dimetyyliformamidi vapautuu. Välituote reagoi karboksyylihapon kanssa, muodostaen uuden välituotteen, joka reagoi kloridi-ionin kanssa, jolloin tuotteena syntyy happokloridia.
Elektrofiilinä
Happokloridit ovat hyvin reaktiokykyisiä ja niitä käytetään muun muassa valmistettaessa estereitä ja amideja Näiden yhdisteiden valmistusta kutsutaan asyloinniksi tai nukleofiilisiksi asyylisubstituutioreaktioiksi. Reaktiossa alkoholi en kanssa muodostuu estereitä ja ammoniakin tai amiinien kanssa amideja. Mekanismit ovat molemmissa samankaltaiset. Reaktiossa ensimmäinen vaihe on nukleofiilinen additioreaktio. Syntyneestä tuotteesta on poistettava protoni, jotta se ei hajoaisi lähtöaineikseen. Tähän tarkoitukseen käytetään emästä, kuten natriumhydroksidia tai pyridiiniä. Kun välituote on deprotonoitu, hajoaa se esteriksi tai amidiksi vapauttaen vetykloridia.
Nukleofiilinä
Lewis-happojen, kuten alumiinikloridin toimiessa katalyyttinä happokloridit voivat toimia nukleofiileinä niin kutsutussa Friedel-Crafts-asyloinnissa. Tätä reaktiota käytetään esimerkiksi bentseenin ketonijohdannaisten valmistuksessa.
Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti ja happokloridi muodostavat kompleksin, jossa on elektronivajeen omaava hiiliatomi. Kompleksi hajoaa muodostaen asyliumkationin. Asyliumioni on elektrofiili ja reagoi aromaattisen bentseenirenkaan kanssa. Muodostuva aryliumkationi hajoaa vapauttaen aromaattisen ketonin, vetykloridimolekyylin ja katalyytin.
Muita reaktioita
Organolitiumyhdisteillä happoklorideista voidaan pelkistää aldehydejä tai pelkistää ja alkyloida, jolloin tuotteena muodostuu ketoni.
John Webster (näytelmäkirjailija)
John Webster (noin 1580 – noin 1634 ) oli englantilainen näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat tragediat The White Devil (noin 1612) ja Duchess of Malfi (noin 1613). Websterin näytelmien henkilöillä on usein aika julma loppu.
Websterin isä oli vaununtekijä John Webster, joka avioitui sepän tyttären kanssa. Webster avioitui 1606 Sara Peniallin kanssa. Webster kirjoitti vuonna 1624 Lontoon kaupungin juhlanäytelmän. Näytelmän painetun version nimiösivulle hän on merkinnyt ammatikseen suutarin, ja siinä lähes kaikki mitä hänestä tiedetään. Hän kirjoitti teatterille jo 1602, mutta hänen aivan ensimmäiset, Thomas Middletonin kanssa kirjoittamansa, näytelmät ovat kadoksissa. Thomas Dekkerin kanssa hän kirjoitti lontoolaiselämän kuvauksia näytelmän Westward Ho (1604), joka oli sytykkeenä Ben Jonsonin yhdessä George Chapmanin ja John Marstonin kanssa kirjoittamalle näytelmälle Eastward Ho, sekä näytelmän Northward Ho (1605), joka on vastaus kolmikon näytelmälle Eastward Ho. Tämäntapainen kirjailijoiden kilpailu oli siihen aikaan tavallista ja tuotti huvia yleisölle.
Webster ei ole vielä omimmillaan noissa varhaisissa näytelmissä vaan vasta kahdessa tositapahtumiin perustuvassa makaaberissa tragediassa The White Devil (esitetty noin 1611, painettu 1612) ja The Duchess of Malfi (esitetty noin 1613, painettu 1623). Näytelmät liikkuvat rikoksen maailmassa. The White Devil perustuu aikalaistapahtumiin Italiassa, jälkimmäinen on saanut aiheensa Matteo Bandellon novellista. Ne edustavat tyyliä, jonka Thomas Kyd toi englantilaiseen näytelmäkirjallisuuteen. Näytelmää The Duchess of Malfi pidetään Jaakon aikakauden hienoimpana tragediana.
Webster kirjoitti myöhemmin kaksi sittemmin kadonnutta näytelmää The Guise ja A late murther of the sonne upon the mother (yhteistyössä John Fordin kanssa, 1624), komedian The devils law-case (painettu 1623, kirjoitettu aikaisintaan vuoden 1620 lopulla), A Cure for a Cuckold (painettu 1661), tiettävästi yhdessä William Rowleyn kanssa, sekä tragedian Rooman historiasta Appius and Virginia (painettu 1654). Websterin merkittävyyden havaitsi vasta Alexander Dyce, ja hän julkaisi Websterin tekstejä vuonna 1830.
Nuoren John Websterin hahmo (Joe Roberts) vilahtaa muutaman kerran elokuvassa Rakastunut Shakespeare.
Yanmar
thumb|200px|[[Yanmar 2GM20 moottori asennettuna purjeveneeseen.]] Yanmar Co., Ltd on japanilainen yhtiö, joka on erikoistunut koneiden valmistukseen ja myyntiin. Yhtiö valmistaa muun muassa maatalouskoneita ja veneiden moottoreita. Yhtiö on perustettu vuonna 1912. Pääkonttori sijaitsee Osakassa, Japanissa. Vuonna 2007 yrityksessä oli 15 365 työntekijää.
Paul Scarron
Paul Scarron (1610 Pariisi, Ranska – 1660 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän liittyi pappissäätyyn 1629 mutta ei saanut pappisvihkimystä. Hän oli nuori, iloinen ja maailmallinen apotti, tunnettu purevasta nokkeluudesta ja lahjakkuudesta: hän soitti luuttua, piirsi taitavasti, tanssi ja oli suosittu ajan kirjallisissa piireissä.
Elämä
Scarron palveli 1633–1640 piispan luona Le Mansissa, ja hän osallistui piispan seurueessa Rooman-matkaan (1635), joka varmaankaan ei ollut merkityksetön hänen kirjailijantyönsä kannalta. Hän sai voimakkaita reumaattisia kohtauksia, jotka lopulta halvaannuttivat hänen jäsenensä ja tekivät hänestä lähes liikuntakyvyttömän. Hän palasi 1640 Pariisiin, ja alkuun hän sai kuningatar Annan myöntämän eläkkeen, mutta kun hän liittyi frondeen – aikakauden rajuimpiin pamfletteihin kuuluvaa Mazarinadea (1651) pidettiin hänen tekemänään – hän fronden nitistämisen jälkeen 1653 menetti tuen ja joutui selviytymään pääasiassa kirjoittamisesta saamillaan tuloilla. Myöhempinä vuosina Nicolas Fouquet kuitenkin tuki häntä. Hän solmi 1652 onnelliseksi arvellun avioliiton Françoise d’Aubignén kanssa, joka miehensä kuoltua tunnettiin markiisitar de Maintenonina.
Ura
Scarron muokkasi alun perin italialaisesta burleskista ranskalaisen version, josta tuli Ranskassa suosittu. Tässä pienessä lajityypissä Scarron on mestari. Hän on 1600-luvun Offenbach. Kyynisesti hän pilkkasi aikakauden tragedioiden ja sankariromaanien ylevää tyyliä, nauraa räkätti olympolaisille jumalille ja Kreikan ja Rooman historian sankareille, jotka olivat yleisiä silloisissa romaaneissa ja jotka siten olivat alttiita parodialle.
Scarronin ensimmäinen kokoelma Recueil de quelques vers burlesques (1643) menestyi loistavasti, ja sitä jatkoi Suite de la l:ère partie des oeuvres burlesques (1646), Suite des oeuvres burlesques, 2:e partie (1647) ja Oeuvres burlesques, 3:e partie (1651). Samaan aikaan hän julkaisi myös Le Typhon ou la gigantomachie (1644) ja ensimmäiset laulut Virgile travestista (1648–1652), jota hän jatkoi 18. lauluun saakka, jolloin hän kyllästyi. 1651–1657 ilmestyi kiertävän teatteriseurueen seikkailuista kertova Roman comique (keskeneräinen), hänen merkittävin teoksensa, joka burleskiliioittelujen ohella sisältää kohtauksia jotka kertovat tarkasta havaintokyvystä ja enteilee realistista romaania. Lisäksi hän julkaisi sarjan espanjalaistyylisiä Nouvelles tragicomiques: La précaution inutile ja Les hypocrites (1655), L’adultère innocent ja Le châtiment de l’avarice (1656), Plus d’effets que de paroles (1657).
Samaan burleskityyliin hän kirjoitti teatterille: Jodelet ou le maître valet (1645), Les boutades du capitaine Matamore (1646), Les trois Dorothées ou Jodelet duelliste (1647), L’héritier ridicule (1649), Don Japhet d’Arménie (1653; hänen mestariteoksensa), L’écolier de Salamanque ou les ennemies généreux (1654), Le gardien de soi-même (1655), Le marquis ridicule ou la comtesse faite à la hâte sekä La fausse apparence ja Le prince corsaire (ilmestyi postuumisti 1662). Scarronin Œuvres ilmestyivät 1668, Œuvres complètes 1737.
Algerian dinaari
Algerian dinaari (, tunnus DZD) on Algerian rahayksikkö. Se jakaantuu nimellisesti 100 santeemiin (centimeen).
Historia
Ranskan siirtomaa-aikana Algerian rahayksikkönä toimi Algerian pankin (vuosina 1949–1958 Algerian ja Tunisian pankki ) liikkeelle laskema Algerian frangi, jonka arvo oli sama kuin Ranskan frangilla. Maan itsenäistyttyä vuonna 1962 perustettiin Algerian keskuspankki (vuodesta 2003 lähtien Banque d’Algérie ), ja vuonna 1964 otettiin käyttöön oma rahayksikkö Algerian dinaari. Frangit vaihdettiin dinaareihin suhteessa yksi yhteen.
Algerian dinaarin kulta-arvoksi määriteltiin 0,180 grammaa. Sen virallinen vaihtokurssi oli sidottu vuoteen 1974 saakka Ranskan frangiin. Dinaarin arvo laski 1980-luvulla, ja se devalvoitiin 22 prosentilla vuonna 1991 ja 40 prosentilla vuonna 1994. Inflaatio väheni 1990-luvun loppupuolella, ja dinaarista tuli vapaasti vaihdettava valuutta vuonna 1997.
Setelit ja kolikot
Vuonna 1964 otettiin käyttöön 5, 10 ja 100 dinaarin setelit sekä 1, 2, 5, 10, 20 ja 50 santeemin kolikot. 500 dinaarin seteli lisättiin vuonna 1970. Nykyään käytössä ovat 100, 200, 500, 1 000 ja 2 000 dinaarin setelit sekä 1, 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 dinaarin kolikot.
Kun nuoruus katoaa
Kun nuoruus katoaa on elokuussa 2011 ilmestynyt Yön single, joka on yksi myöhemmin syyskuussa julkaistun Kiitos ja kunnia – 30v. juhlakokoelman uusista kappaleista. Se on yhtyeen ensimmäinen pelkästään digitaalisessa muodossa myyntiin tullut single. Jussi Hakulinen on kuvaillut sitä henkilökohtaisimmaksi koskaan tekemäkseen lauluksi.
Irlanninsammal
Irlanninsammal (Chondrus crispus) on meressä elävä punalevälaji. Sen limaiset, violetinruskeat kasvustot heiluvat aaltojen mukana. Ne voivat kasvaa 15 cm pitkiksi, ja ovat monikertaisesti haaraantuneita. Haaraosien leveys vaihtelee suuresti. Irlanninsammalta kasvaa Atlantin rannikoilla kivien päällä matalassa vedessä. Levästä saadaan karrageeniksi kutsuttua polysakkaridia, jota käytetään hyytelöinti- ja sakeuttamisaineena. Sitä merkitään lisäaineena E-koodilla E407 ja käytetään esimerkiksi hammastahnoissa, makeisissa, kastikkeissa ja lääke- ja kosmetiikkavalmisteissa. Levää myös viljellään karrageenin tuotantoa varten.
Pikkupussikaniini
Pikkupussikaniini (Macrotis leucura) on Australiassa elänyt, mutta todennäköisesti jo sukupuuttoon kuollut nisäkäs. Se eli mantereen sisäosien aavikoilla, mutta hävisi 1900-luvun puolivälissä. Laji löydettiin vasta vuonna 1887.
Koko ja ulkonäkö
Pikkupussikaniini oli lähisukulaistaan isopussikaniinia pienempi ja sen turkki oli värittömämmän kellanruskea. Lajin ruumiinpituus oli 20–27 senttimetriä ja painoa oli 300–450 grammaa. Hännän pituus oli noin 15 senttiä. Vatsapuoli oli selkäpuolta vaaleampi ja häntä valkoinen, joka vastasi 70 prosenttia ruumiinpituudesta. Muutoin se muistutti suuresti sukulaislajiaan.
Levinneisyys ja elinympäristö
Pikkupussikaniinia on tavattu vain Australian keskiosien aavikoilla. Sitä on löydetty Etelä-Australiasta ja Pohjoisterritorion alueilla Gibsonin- ja Ison Hiekka-Aavikon alueelta. Sen elinympäristöä olivat hiekkaiset ja saviset aavikot,Triodia-suvun ”spinifex”-ruohomättäät, joissa saattoi olla myös harvakseltaan puita ja pensaita.
Elintavat
Pikkupussikaniinin elintavoista on vain vähän tietoa. Ne muistuttivat erittäin paljon isopussikaniinia. Se oli yöaktiivinen ja vietti päivät kolossaan. Se eli yksin tai pareittain. Mahanäytteiden perusteella se söi enimmäkseen eläinravintoa. Ravinto koostui termiiteistä, muurahaisista, juurista ja koisokasvien siemenistä. Poikasia syntyi kerralla yleensä kaksi.
Häviäminen
Pikkupussikaniini harvinaistui nopeasti 1900-luvulla. Se johtunee turkismetsästyksestä ja vierasperäisten nisäkäspetojen, kuten kettujen ja kissojen saalistuksesta, sekä Australiaan tuotujen kaniinien aiheuttamasta kilpailusta ja elinympäristön tuhoamisesta. Mahdollisesti myös tulenhallinta haittasi lajin menestystä.
Viimeinen varma havainto elävästä eläimestä on vuodelta 1931 läheltä Cooncherietä Etelä-Australian koillisosasta. Vuonna 1967 löydettiin kiilapyrstökotkan pesästä pikkupussikaniinin kallo, jonka ikää ei kuitenkaan tiedetä. Aboriginaalien mukaan laji eli vielä 1960-luvulla.