cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mosambikin historia
Taistelu alueen hallinnasta
thumb|210px|[[Gazan kuningaskunta|Gazan kuningaskunnan hallitsija Gungunhana.]] Portugalilaiset joutuivat taistelemaan alueensa hallinnasta 1600-luvulla muiden eurooppalaisten kanssa. Hollantilaiset yrittivät vallata Mosambikin saaren vuosina 1607 ja 1608. Vuonna 1607 hollantilaiset piirittivät saarta kuusi viikkoa mutta eivät pystyneet valtaamaan São Sebastiãon linnoitusta. Toinenkin yritys epäonnistui, minkä jälkeen hollantilaiset valtasivat brittilaivaston tuella muita Portugalin tukikohtia Intian valtamerellä. Eripura jatkui vuoteen 1630, jolloin maat tekivät rauhansopimuksen. Valtausyritysten vuoksi portugalilaiset halusivat ottaa Mosambikin alueen paremmin hallintaansa, ja Sousa de Menesesin johtama 2 000 miehen joukko löi muun muassa maravivaltion ja perusti vasallivaltion Mwene Mutapaan. Portugalilaiset hallitsivat vähän aikaa suurta osaa Mosambikin sisämaasta aina nykyisen Zimbabwen pohjoisosiin saakka, mutta changamiret ajoivat portugalilaiset takaisin rannikolle 1693.
Samaan aikaan kun portugalilaiset taistelivat sisämaassa afrikkalaisia vastaan, arabit hyökkäsivät rannikolle. Vuonna 1650 Omanin arabit valtasivat Masqatin ja hyökkäsivät sen jälkeen Itä-Afrikkaan. Omanilaisten alukset hyökkäsivät Sansibarille 1652, Mombasaan 1661 ja Mosambikin saarelle 1671. São Sebastiãon linnoitus kesti jälleen, eivätkä omanilaiset yrittäneet uudestaan hyökätä Mosambikiin. Portugalilaiset menettivät kuitenkin Itä-Afrikan alueensa Cabo Delgadon pohjoispuolelta.
Portugalilaiset perustivat 1650-luvulla Sambesin laaksoon järjestelmän, joka oli periaatteiltaan feodalistinen. Portugali vuokrasi uudisasukkaille ja varakkaille kauppiaille maa-alueita, eli ns. prazo-tiloja. Prazeroilla, prazojen omistajilla, oli täysi valta omaan maa-alueeseensa. Monet prazerot eivät viljelleet maata lainkaan vaan keräsivät veroja maillaan asuvilta ihmisiltä. Orjakauppa oli kasvanut 1700-luvulle tultaessa, ja orjat olivat Mosambikin merkittävimpiä kauppatavaroita. Prazot myivät Quelimanessa orjia portugalilaiskauppiaille. Portugalilaiset veivät orjia Brasiliaan ja ranskalaiset Intian valtameren saarille. Orjakauppa alkoi hiipua 1800-luvun puolivälin jälkeen, mutta se jatkui silti vielä 1900-luvun alkuun saakka.
Koko 1700-luvun portugalilaiset taistelivat pitääkseen Mosambikin alueen itsellään. He asuttivat 1781 Maputonlahden alueen (eli nykyisen Maputon) pysyvästi ja ajoivat hollantilaiset ja itävaltalaiset kauppiaat pois kaupungista. Mosambikin ja Zimbabwen rajamaille syntyi 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa muutamia paikallisia kuningaskuntia. Ngunijohtaja perusti 1820-luvulla valtakunnan Sofalasta sisämaahan. Soshangane otti valtakunnan haltuunsa 1837 ja nimitti sen Gazan kuningaskunnaksi. Gaza käsitti laajimmillaan 1860-luvulla suuren osan eteläistä Mosambikia Sambesilta Limpopolle. Gaza alkoi 1800-luvun kuluessa vaatimaan naapureiltaan erilaisia maksuja, mikä sai alueen asukkaat liittoutumaan Portugalin kanssa. Portugalilais-afrikkalaiset joukot hyökkäsivät 1890-luvulla Gazaan, joka kukistui lopullisesti 1897. Eteläinen Mosambik oli tämän jälkeen kokonaisuudessaan Portugalin hallussa.
Britannian ja Portugalin kiista eteläisestä Afrikasta alkoi 1800-luvun alussa, kun britit valtasivat Kapmaan nykyisessä Etelä-Afrikassa. He yrittivät saada myös Maputonlahden etelärannan hallintaansa, mutta Ranska toimi välittäjänä Britannian ja Portugalin kiistoissa ja myönsi 1875 Portugalille oikeuden koko Maputonlahteen. Mosambik sai nykyisen muotonsa toukokuussa 1891, kun Portugali sopi Saksan ja Britannian kanssa Mosambikin rajoista. Saksa myöntyi Portugalin vaatimuksiin pohjoisrajasta, mutta Portugali, jolla oli isoja velkoja brittirahoittajille, joutui tyytymään Britannian vaatimuksiin Mosambikin länsi- ja etelärajoista.
Siirtomaa-aika
Portugalilaiset hallitsivat 1800-luvun lopussa vain neljää nykyisen Mosambikin kymmenestä maakunnasta: kun he valtasivat Gazan 1895, heidän hallussaan olivat nykyisen Maputon, Inhambanen ja Gazan alueet. Gazan valtakunnan ansiosta eteläinen Mosambik oli kehittynyt poliittisesti melko yhtenäiseksi. Lisäksi siirtomaaisäntien alaisuudessa oli Mosambikin saaren ympäristö, eli nykyisen Nampulan alue. Muuten Mosambikin aluetta hallitsivat prazerot ja kaksi yksityistä yritystä, Mozambique Company ja Niassa Company. Siirtomaakaudella Mosambikista käytettiin myös nimitystä Portugalin Itä-Afrikka.
Eteläisen Mosambikin merkitys kasvoi 1900-luvun taitteessa, kun rautatie Etelä-Afrikan Witwatersrandista Lourenço Marqueziin (nyk. Maputo) valmistui vuonna 1894. Rautatiellä alettiin kuljettaa kultaa Witwatersrandin kaivoksesta, ja Lourenço Marquezin kautta kulki noin kolmannes rikkaan alueen mineraaleista. Witwatersrandin kaivoksilla oli töissä buurisotien ja toisen maailmansodan välisenä aikana 50 000–100 000 mosambikilaista, minkä ansiosta parhaimmillaan yli puolet siirtomaahallituksen verotuloista tuli ulkomailta.
Portugalin vuoden 1926 sotilasvallankaappauksen vaikutukset näkyivät selvästi Mosambikissa. Portugalia hallitsi vuodesta 1932 pääministeri António de Oliveira Salazar, jonka suunnitelmana oli muodostaa omavarainen valtio niin, että Portugali olisi teollisuuden keskus ja siirtomaat tuottaisivat maataloustuotteita ja raaka-aineita. Salazar kielsi maaomistuksen yksityisiltä yrityksiltä ja prazeroilta, jotka olivat aiemmin hallinneet noin kahta kolmasosaa Mosambikista, ja onnistui saamaan koko alueen Portugalin siirtomaahallintoon.
Salazar perusti Mosambikiin suunnitelmatalouden. Maanviljelijät määrättiin viljelemään tiettyjä tuotteita, minkä seurauksena riisin ja puuvillan tuotanto kasvoi räjähdysmäisesti 1930–1950. Mosambikin talous kehittyikin huomattavasti toisen maailmansodan aikana, mihin vaikutti Portugalin puolueettomuus, ja vuosina 1939–1945 Mosambikin vientituotteiden arvo nousi 500 %.
Kun Salazar hellitti toisen maailmansodan jälkeen fasistista politiikkaansa, Mosambikiin kehittyi teollisuutta ja maan rannat sekä luonto alkoivat kiinnostaa matkailijoita, joita tuli etenkin Etelä-Afrikasta. Viennin kasvu ei kuitenkaan vaikuttanut ihmisten elintasoon, sillä suunnitelmataloudessa ei otettu huomioon viljelyä omiin tarpeisiin. Salazar houkutteli eurooppalaisia muuttamaan Mosambikin eteläosiin, ja eurooppalaisten siirtolaisten määrä kasvoi 200 000:een. Lisäksi Mosambikin status muuttui siirtomaasta merentakaiseksi maakunnaksi.
Itsenäinen Mosambik
thumb|230px|Paikka, jossa tapahtui [[Muedan verilöyly 1960.]] thumb|225px|Portugalilaisia sotilaita [[Mosambikin itsenäisyyssota|Mosambikin itsenäisyyssodassa.]]
Itsenäisyysliike ja itsenäistyminen
Toisen maailmansodan jälkeen monet siirtomaat itsenäistyivät, ja usein itsenäisyysliikkeen aloittivat sotaveteraanit. Portugali ei kuitenkaan suostunut antamaan siirtomailleen itsenäisyyttä, ja koska Portugali ei ollut osallistunut sotaan, sen siirtomaissa ei ollut sotaveteraaneja. Siirtomaaisännyyttä alettiin kuitenkin vastustaa yhä enemmän, kun Portugali jatkoi viljan tuottamista myyntiin, ja Portugalin politiikkaa vastaan pidettiin monia mielenosoituksia. Muedassa vuonna 1960 poliisi avasi tulen mielenosoittajia vastaan, mistä syntyneessä verilöylyssä kuoli jopa 500 puuvillaviljelijää.
Itsenäisyysliike alkoi Mosambikissa varsinaisesti vasta 1962, kun ryhmä karkotettuja mosambikilaisia perusti Mosambikin vapautusrintaman, Frelimon, jonka johtajaksi tuli Yhdysvalloissa asunut Eduardo Mondlane. Frelimon strategiasta ei ollut alkuun täyttä varmuutta, mutta pian sen johto päätti ryhtyä sotilaalliseen toimintaan. Kun Portugali kieltäytyi neuvottelemasta Mosambikin itsenäistymisestä, Frelimo aloitti sissisodan Cabo Delgadossa syyskuussa 1964. Frelimon joukot olivat vallanneet vuoteen 1965 mennessä ison osan pohjoista Mosambikia. Portugali sai vangiksi 1 500 Frelimon sotilasta ja onnistui pitämään liikkeen pois Mosambikin eteläosista.
Frelimon johtaja Mondlane sai surmansa kirjepommi-iskussa 1969, ja hänen seuraajakseen nousi Samora Machel. Vuonna 1970 portugalilaiset lähettivät 35 000 sotilasta Pohjois-Mosambikiin ajamaan Frelimon joukot pois ja hyökkäämään Tansaniassa sijanneisiin Frelimon tukikohtiin. Machel päätti vetäytyä Mosambikista ja siirtää vapautusrintaman toiminnan Malawiin, mistä käsin Frelimo alkoi tehdä chewojen tukemana sissi-iskuja Teten alueelle.
Itsenäisyyssodan lisäksi Mosambikin itsenäistymiseen vaikutti paljon myös Portugalin poliittinen tilanne. Vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen Portugalissa valtaan noussut vasemmisto ei enää halunnut pitää kiinni siirtomaista. Mosambikille myönnettiin syyskuussa 1974 itsenäisyys Lusakan sopimuksella, ja virallisesti valtio itsenäistyi 25. heinäkuuta 1975. Maan ensimmäiseksi presidentiksi tuli Frelimon johtaja Machel.
Monet portugalilaiset jättivät itsenäistyneen Mosambikin nopeasti ja tuhosivat samalla infrasktruktuuria. Portugalilaisten lähdön jälkeen maahan jäi vain vähän koulutettuja ammattilaisia ja infrasktruktuuri oli heikossa tilassa. Yksi siirtomaa-ajan muistomerkki on Maputon rantabulevardilla sijaitseva, raunioitunut loistohotelli, jonka hissikuilut portugalilaiset valoivat täyteen betonia.
Sisällissota
Mosambikin rajanaapurissa, valkoisten hallitsemassa Rhodesiassa pelättiin afrikkalaisen itsenäisyysliikkeen leviämistä. Siksi Rhodesiassa perustettiin Mosambikin kansallinen vastarintaliike, Renamo, joka aloitti 1977 sisällissodan. Kun Rhodesiasta tuli 1980 itsenäinen Zimbabwe, Renamo siirtyi Etelä-Afrikan puolustusvoimien (SADF) alaisuuteen. SADF koulutti Renamon sotilaita Etelä-Afrikassa, Phalaborwassa. Renamoa tukivat lisäksi monet länsimaisen kommunisminvastaiset järjestöt. Etelä-Afrikka ja Mosambik allekirjoittivat 16. maaliskuuta 1984 Nkomatin sopimuksen, joka kielsi maita tukemasta toisilleen vihamielisiä tahoja. Tästä huolimatta SADF jatkoi salaista tukeaan Renamolle, ja Malawin presidentti Hastings Banda antoi myös järjestölle turvapaikan maastaan.
Mosambikin presidentti Machel tapasi joulukuussa 1986 Malawissa presidentti Bandan ja Sambian sekä Zimbabwen presidentit. Hän pystyi taivuttelemaan Bandan lopettamaan Renamon tukemisen. Paluumatkalla Machel sai kuitenkin surmansa, kun häntä kuljettanut lentokone putosi maahan Etelä-Afrikassa. Onnettomuus herätti monia epäilyksiä salaliitosta.
Machelin seuraajaksi valittiin Joaquim Chissano. Chissano teki joulukuussa 1986 yhteistyösopimuksen Malawin kanssa, minkä takia Renamo joutui siirtämään tukikohtansa pysyvästi Mosambikiin. Aiemmin Renamo oli tyytynyt tekemään vain strategisia iskuja, mutta vuodesta 1987 se alkoi hyökkäillä säännöllisesti Mosambikin maaseudulle ja kyliin. Yhdysvaltain ulkoministeriö on kutsunut Renamon hyökkäyksiä ”yhdeksi raaimmista kansanmurhista, joka on kohdistunut siviiliväestöön, sitten toisen maailmansodan”. Renamo surmasi sisällissodan aikana arviolta 100 000 ihmistä, ja noin kolmasosa mosambikilaisista joutui evakkoon kotiseudultaan. Lisäksi valtion talous romahti.
Frelimo hyväksyi vuonna 1990 uuden perustuslain, joka lopetti maan marxistisen yksipuoluejärjestelmän. Sisällissota jatkui kuitenkin vielä vuoteen 1992, jolloin osapuolet hyväksyivät Roomassa rauhansopimuksen, jonka allekirjoittivat Frelimon puolesta presidentti Chissano ja Renamon puolesta Afonso Dhlakama.
Mosambik nykyään
thumb|210px|[[Armando Guebuza on valittu Mosambikin presidentiksi sekä vaaleissa 2004 että 2009.]] Ensimmäiset vaalit sisällissodan jälkeen järjestettiin 1994. Monipuoluevaaleissa valittiin sekä presidentti että parlamentti. Frelimon ehdokas Joaquim Chissanon sai 53 prosenttia äänistä, ja hänet valittiin uudelleen maan presidentiksi, kun taas Renamon ehdokas Afonso Dhlakama sai 34 prosenttia äänistä. Parlamenttiin Frelimo sai 129 ja Renamo 112 paikkaa. Renamo vaati itselleen paikkoja niiden maakuntien johtoon, joissa se oli saanut vaaleissa enemmistön, mistä presidentti Chissano kieltäytyi. Vaikka Frelimoa syytettiin Renamon syrjimisestä, Renamon johtaja Dhlakama vakuutti, että sotatoimia ei aloiteta uudelleen.
Ensimmäisellä uudella hallituksella oli haasteenaan erityisesti sisällissodasta toipuminen, sillä maahan oli sodan aikana kylvetty noin kaksi miljoonaa maamiinaa. Kansainvälisen yhteistyön avulla miinat saatiin pian purettua tienvarsilta, mutta monin paikoin maaseudulla miinat ovat vieläkin ongelma. Lisäksi Renamon ja Frelimon aseellisten joukkojen yhdistäminen kansalliseksi armeijaksi oli hankalaa, ja joukot joutuivat odottamaan 1990-luvun puolivälissä pitkään demobilisointileireillä, missä oli pulaa ruoasta. Tilanne aiheutti joitakin levottomuuksia.
Mosambik liittyi vuonna 1995 Kansainyhteisöön ensimmäisenä valtiona, jolla ei ollut brittiläistä siirtomaahistoriaa. Valintaan vaikutti se, että Mosambikilla on läheiset yhteydet sitä ympäröiviin entisiin brittien siirtomaihin.
Renamo ja 16 muuta oppositiopuoluetta boikotoivat vuoden 1998 paikallisvaaleja, minkä ansiosta Frelimo sai lähes täyden vallan paikallistasolla. Chissano voittikin selvästi kolmannen kautensa presidenttinä vuoden 1999 vaaleissa, joissa Frelimo sai myös selvän enemmistön parlamenttiin. Renamon edustajat väittivät vaaleja vilpillisiksi, mutta ulkomaisten tarkkailijoiden mielestä vaalit olivat vapaat ja tasapuoliset.
Presidentti Chissano ei asettunut enää ehdokkaaksi vuoden 2004 vaaleissa, ja Frelimon pääsihteeri Armando Guebuza valittiin uudeksi presidentiksi. Hän sai jatkokauden vuoden 2009 vaaleissa.
Vaikka Mosambikin talous on kasvanut voimakkaasti, suurin osa mosambikalaisista on kuitenkin jäänyt talouskasvun ulkopuolelle. Vielä 2010-luvun alussakin yli puolet kansanta eli köyhyydessä. Tämä epätasapaino on lisännyt jo kertaalleen rauhoitettua Renamon ja Frelimon välistä erimielisyyttä. Renamo irtautui lokakuussa 2013 pienimuotoisten taistelujen jälkeen Rooman rauhansopimuksesta. Renamon Dhlakama ja presidentti Guebuza teki uuden rauhansopimuksen elokuussa 2014.
thumb|Frelimon vaalitilaisuus Maputossa 2014. Vuoden 2014 vaalit olivat yleisen tyytymättömyyden takia todella kilpaillut. Guebuza ei pystynyt enää olemaan ehdokkaana kolmannelle kaudelleen, ja hänen seuraajakseen valittiin selvästi Frelimon Filipe Nyusi. Vaikka Nyusin voitto oli selvä, parlamenttissa Frelimon osuus putosi selvästi. Edellisissä vaaleissa Frelimolla oli ollut noin kolmeneljäsosaa paikoista, mutta nyt sille jäi hieman yli puolet paikoista.
Lokakuussa 2019 pidetyissä vaaleissa Mosambikia koko sen itsenäisyyden ajan vuodesta 1975 hallinnut Frelimo sai suurvoiton. Oppositiossa oleva Renamo sai vain 22% äänistä. Vaaleja edeltäen elokuussa 2019 Frelimo ja Renamo olivat allekirjoittaneet uuden rauhansopimuksen tarkoituksena maan kiristyneen tilanteen rauhoittaminen. Frelimo ja Renamo olivat käyneet vuosina 1975-1992 verisen sisällissodan, jossa arvioitiin lähes miljoonan ihmisen kuolleen. Renamo syytti hallitusta vaalivilpistä ja se ei tunnustanut vaalitulosta. Presidentti Filipe Nyusi valittiin suuren vaalivoiton turvaamana uudelle viisivuotiskaudelle Mosambikin johtoon. Vaalien äänestysaktiivisuus oli vain 51,8% ja parlamentissa Frelimo lisäsi entisestään enemmistöään saaden yli kaksi kolmasosaa paikoista, joten se voi myös muuttaa maan perustuslakia. Frelimo voitti myös kaikki ensimmäistä kertaa suoraan valitut maakuntien kuvernöörit. Väärinkäytöksistä vaaleissa raportoitiin laajasti.
Islamilainen äärijärjestö Ahlu Sunnah wa-l-Jama’ah (ASWJ) alkoi toimia Mosambikin pohjoisosassa vuonna 2017. Se hyökkäsi vuonna 2021 Mosambikin Palman kaupunkiin. Järjestö on surmannut ihmisiä raa'alla tavalla. Järjestö pyrki raunioittamaan alueella toimivan ulkomaisten ohjaaman kaasun tuotannon.
Kathleen Herles
Kathleen Herles (s. 13. marraskuuta 1990 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan animaatiosarjasta Seikkailija Dora, jossa hän tulkitsi päähenkilö Doraa tuotantokausina 2000–2004.
Local Internet Registry
Local Internet Registry (LIR) on organisaatio, jolle RIR on antanut IP-osoitealueita. LIR jakaa edelleen näitä osoitteita loppukäyttäjille. Useimmiten Internet-palveluntarjoajilla on LIR-status. LIR on usein, mutta ei välttämättä, myös Autonominen järjestelmä.
Brasilian Grand Prix 2005
Brasilian Grand Prix 2005 oli Formula 1 -kauden 17. osakilpailu, joka ajettiin 25. syyskuuta 2005 Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Juan Pablo Montoya, jolle voitto oli kauden kolmas.
Isetta
thumb|250px|BMW Isetta BMW-museossa. thumb|250px|BMW Isetta [[IAA-autonäyttelyssä vuonna 2009.]]
Isetta on nelipyöräinen (myöhemmin myös kolmipyöräinen) kääpiöauto, jota kehitti italialainen Iso-moottoripyörätehdas 1950-luvulla halvaksi "oikean" auton korvikkeeksi kaupunkiliikenteeseen ja lyhyille matkoille. Se oli ketterä ruuhkissa ja helppo pysäköidä pieneenkin tilaan. Isettan suosio jäi lyhytaikaiseksi, sillä ulkomitoiltaan lähes yhtä pieni, mutta tilavampi Mini tuli markkinoille vuonna 1959.
Isettaa on valmistanut lisensseillä muun muassa BMW, joka kehitti siitä myös kaksiovisen ja nelipaikkaisen version. Kaikkiaan BMW tuotti 161 728 Isettaa, ennen kuin sen valmistus vuonna 1962 lopetettiin.
Auto on esiintynyt muun muassa Sydämen asialla -sarjassa Gina Wardin ajossa. Elvis Presley osti Isettan joululahjaksi managerilleen Tom Parkerille.
Liu Shanshan
pienoiskuva|Liu (vas.) kesäolympialaisissa 2016 Liu Shanshan (s. 16. maaliskuuta 1992) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa MM-kilpailujen 2019 päättyessä 113 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän on pelannut vuoden 2016 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. MM-kisoissa 2019 hän pelasi Kiinan kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Liu edustaa kotimaassaan Beijing BSU:ta.
Bandhagenin metroasema
thumb|250px|Bandhagenin metroasema Bandhagenin metroasema on Tukholman metron asema Bandhagenissa. Bandhagenin asema avattiin 22. marraskuuta vuonna 1954. Se on osa T-bana 1 -linjaa (vihreä linja), ja sijaitsee Sturebyn ja Högdalenin metroasemien välissä. Etäisyys Slussenin metroasemalle on 6,5 kilometriä.
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 6 500 matkustajaa päivässä.
HMS Persian (J347)
HMS Persian (viirinumero J347) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM334, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Sjarhei Kisljak
Seurajoukkueura
Kisljak pelasi vuosina 2004–2010 valkovenäläisessä Dinamo Minskissä 138 ottelua, joissa teki 34 maalia. Vuodeksi 2011 hän siirtyi venäläiseen Rubin Kazaniin. Vuonna 2012 Kisljak kävi lainalla Krasnodarissa pelaten 11 ottelua.
HMS Persian (J347)
Valmistus
Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM334 Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 8. lokakuuta 1942. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1943 ja valmistui 12. marraskuuta.
Sjarhei Kisljak
Maajoukkueura
Kisljak on pelannut vuodesta 2009 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa ja tehnyt neljä maalia.
HMS Persian (J347)
Palvelus
Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 1946. Se myytiin Kreikalle, joka myi sen edelleen kauppalaivastolle nimellä Kikiades. Alus oli matkustaja-rahtialuksena Kreikan saaristossa. Vuonna 1954 aluksen moottorit vaihdettiin ja se nimettiin 1958 Cycladesiksi. Vuonna 1961 alus myytiin ateenalaiselle Kavounides Shipping Companylle, joka nimesi sen Adriakseksi ja edelleen Athiniaksi. Vuonna 1960 alus sai lopulta nimen Polikos. Kreikan vuoden 1971 merilain mukaan lukuisa joukko vanhoja matkustaja-aluksia kuten Polikos poistettiin Kreikan rannikkoliikenteestä. Alus makasi ankkurissa Perzamanlahdella jokusen vuoden ennen romuttamistaan.
Luettelo biker-elokuvista
Tämä on luettelo elokuvista, joissa on ainakin yksi moottoripyöräilijä juonen kannalta merkittävässä osassa.
Ron Tauranac
thumb|right|250px|Ron Tauranac vuonna 1971.
Tauranac perusti myös oman kilpa-autoja valmistaneen yrityksen Raltin, joilla tuli menestystä Formula 2- ja Formula 3 -sarjoissa (F3-sarjassa myös maailmanmestaruuksia). Hän toimi myös konsulttina Honda Motor Companylle sekä mentoroi F1-sarjassa toimineita autonsuunnittelijoita kuten Patrick Headia, Gordon Murrayta ja Ralph Bellamya. Tauranac kuoli vuonna 2020. Hän oli 95-vuotias.
Itäkylä
thumb|right|Itäkylän kartta sivukylineen. Itäkylä on Lappajärven kunnassa Lappajärven itärannalla lähellä Vimpelin rajaa sijaitseva kylä ja entinen taajama. Kylässä on noin 600 asukasta. Itäkylä muodostuu Lappajärven kunnan itäosan kylistä, siihen kuuluu Itäkylän keskustan eli Ammesmäen lisäksi Takala, Karhusaari, Kuoppala, Luomala, Purola, Vinkka ja Övermark. Kylä sijaitsee kantatie 68:n varrella.
Itäkylän palveluihin kuuluvat kyläkauppa ja kuntosali. Kylältä löytyy myös kylätalo ja nuorisoseurantalo.
Historiaa
Ensimmäisenä kansakouluna Itäkylässä aloitti Kuoppalan koulu vuonna 1900, joka oli toiminnassa vuoteen 2005 asti. Toisena aloitti Rantakankaan koulu vuonna 1913, jonka nykyiset tilat valmistuivat vuonna 1957, myöhemmin 90-luvulla koulun kylkeen valmistui liikuntasali ja kesällä 2009 koulun kentälle asennettiin talkoovoimin hiekkatekonurmi. Vuosina 1939-1968 oli toiminnassa myös Mattilan kansakoulu. Vuonna 1965 valmistui Itäkylän läpi menevä kantatie 68 joka silloin tunnettiin nimellä "maantie 710". Itäkylän keskustan läpi koukkaava Ammesmäentie sai päällysteen vuonna 1979.
Vuosina 2004 ja 2005 kyläläiset kunnostivat ulkoilureitistön ja rakensivat laavut Ammeskalliolle ja Vanhavuorelle.
Vuonna 2014 kylä valittiin Etelä-Pohjanmaan vuoden kyläksi.
ISO 8859-15
ISO 8859-15 eli epävirallisesti Latin 9 tai joskus Latin 0 on 8-bittinen tietokoneiden merkistö, joka vahvistettiin ISO-standardiksi vuonna 1995. Sen täydellinen nimi on ISO/IEC 8859-15, mutta IANAn standardoinnissa se tunnetaan nimellä ISO-8859-15. Se pohjautuu ASCII-merkistöön ja on muutamaa merkkiä lukuun ottamatta samanlainen kuin ISO 8859-1 eli niin sanottu Latin 1, jonka korvaajaksi se on tarkoitettu. Käytännössä ISO 8859-15:n merkitys on kuitenkin jäänyt vähäiseksi, ja koko ISO 8859 ‑sarjan odotetaan ajan myötä väistyvän yleismaailmallisen Unicode-merkistön tieltä.
ISO 8859-15 korvaa eräät harvoin tarvitut ISO 8859-1:n merkit euron merkillä sekä suomen tai ranskan oikeinkirjoitukseen kuuluvilla kirjaimilla seuraavasti:
Merkistön ISO 8859-15 merkit
Merkistössä merkki 2016 (3210) on tavallinen välilyönti ja A016 sitova välilyönti. Merkki AD16, SOFT HYPHEN, on määritelty HTML-kielessä tavutusvihjeeksi, joka ei normaalisti näy, mutta muuttuu tavuviivaksi, jos sitä seuraava sanan loppuosa siirtyy automaattisessa tekstinasettelussa seuraavalle riville. Merkki 7F16 on kontrollimerkki, joka saadaan Backspace-näppäimestä.
HMS Postillion (J296)
HMS Postillion (viirinumero J296) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM335, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Valmistus
Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM335 Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 17. marraskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1943 ja valmistui 25. marraskuuta.
Palvelus
Alus palautettiin 1946 Yhdysvaltain laivastolle ja myytiin seuraavana vuonna Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Mahitis. Alus upposi 1984 maalilaivana Kreetalla.
Sofala (kaupunki)
thumb|Piirros Sofalasta vuodelta 1683. Sofala on pikkukaupunki Mosambikissä, Sofalan maakunnassa noin 30 kilometriä Beiran eteläpuolella. Arabit pitivät sitä tärkeänä kauppapaikkana 1200-luvulta alkaen, ja se oli osan aikaa osa Kilwan sultanaattia. Portugalilaiset rakennuttivat sinne linnoituksen 1500-luvun lopulla. Kaupungissa oli parhaimmillaan 10 000 asukasta. 1100-luvun arabimaantieteilijä al Idrisi kuvailee teoksessaan Tabula Rogeriana, miten tärkeä Sofala on kullan, raudan ja taljojen ostopaikkana, ja antaa ymmärtää, että kiinalaiset ja intialaiset käyvät alueella säännöllisesti kauppaa. Sofala kuihtui 1800-luvun loppupuolella kun Beira syrjäytti sen satamapaikkana. Jokivarsien metsää oli hakattu, ja joen mukanaan tuomat sedimentit mataloittivat sataman käyttökelvottomaksi.
Jacques Charrier
Jacques Charrier (s. 6. marraskuuta 1936 Metz, Ranska) on ranskalainen näyttelijä ja kuvataiteilija. Hänen näyttelijäuransa kulta-aikaa oli 1960-luku, jolloin hän näytteli lukuisissa ranskalaisissa ja italialaisissa elokuvissa.
Yksityiselämä
Hän näytteli viimeiset roolinsa 1980-luvun alussa. Vuonna 1980 hän palasi Kuvataidekouluun palasi maalausharrastukseen. Hänen taideteoksensa ovat olleet säännöllisesti esillä Pariisissa, Genevessä ja San Franciscossa.
Vuonna 1959 hän meni naimisiin Brigitte Bardotin kanssa. Heille syntyi yksi poika, Nicolas-Jacques Charrier. He erosivat vuonna 1963. Vuonna 1964 hän avioitui France Louis-Dreyfuksen kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä, Sophie ja Marie. He erosivat vuonna 1967. Vuonna 1982 hän tapasi kolmannen vaimonsa Lindan, jonka kanssa hänellä on yksi tytär Rosalie. Vuodesta 2009 lähtien hän on ollut naimisissa japanilaisen taiteilijan Makiko Kumanon kanssa.
Direktiivi (Euroopan unioni)
Direktiivi eli EU-direktiivi on Euroopan unionin jäsenvaltioille tarkoitettu lainsäädäntöohje. Se ei suoraan muuta jäsenvaltion lainsäädäntöä, vaan antaa kansalliselle lainsäätäjälle (Suomessa eduskunnalle) toimintaohjeita. Lainsäätäjän velvollisuus on toteuttaa direktiivin sisältö maansa lainsäädännössä, mutta kussakin jäsenvaltiossa voidaan valita toteuttamisen muoto ja keinot. Jos valtion lainsäädäntö ennestään täyttää direktiivin vaatimukset, mitään lainsäädäntötoimia ei tarvita.
Antajat
Erityisesti yhteismarkkinoiden luomisessa on käytetty direktiivejä yhdenmukaistamaan tuotteiden laatu- ja turvallisuusmääräyksiä. Päämääränsä osalta direktiivi sitoo jäsenvaltiota tiettynä siinä kerrottuna päivänä tai 20:ntenä päivänä sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Kansallista täytäntöönpanoa valvoo Euroopan komissio, joka voi laiminlyönnin havaittuaan nostaa kanteen Euroopan unionin tuomioistuimessa.
Täytäntöönpano
Jäsenmaiden lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi valtion tulee määräajassa antaa oman oikeusjärjestelmänsä mukainen säädös (Suomessa laki tai asetus), jolla direktiivin tavoitteista tulee osa kansallista lainsäädäntöä.
Inkorporoinniksi nimitetään sitä, jos direktiivin teksti säädetään sellaisenaan kansalliseksi laiksi. Jos direktiivi antaa jäsenvaltiolle liikkumavaraa, niin se voidaan uudelleenkirjoittaa. Sanamuotoja voidaan silloin selventää ja voidaan mennä kansallisessa sääntelyssä pidemmälle kuin direktiivi vaatii. Joskus voidaan kansallisissa säädöksissä viitata direktiiviin ja panna sen teksti säädöksen liitteeksi.
Erilaiset direktiivit
Vähimmäisdirektiivi määrää kansallisen sääntelyn vähimmäistason, mutta sallii tiukemmankin sääntelyn. Kansallinen lainsäätäjä voi antaa lisäehtoja ja direktiivin ehtoja ankarampia määräyksiä.
Puitedirektiivi antaa yleiset suuntaviivat. Se edellyttää voimaan tullakseen tarkempia täytäntöönpanosäännöksiä, erityisdirektiivejä, joita myös tytärdirektiiveiksi kutsutaan. Tekniset yksityiskohdat voidaan myös jättää asiantuntijoiden ratkaistaviksi viittaamalla eurooppalaisiin standardeihin.
Perusdirektiivi on nimensä mukaisesti perusta, jota voidaan myöhemmin täydentää tai jonka soveltamisalaa voidaan myöhemmin laajentaa muutosdirektiivillä.
Tytärdirektiivi on jotakin direktiiviä (puite- tai perusdirektiiviä) tarkentava direktiivi. Esimerkiksi puitedirektiivillä voidaan määritellä yleiset periaatteet jollekin mittausvelvoitteelle, ja tytärdirektiivillä määritellään sitten yksityiskohtaisesti mittausmenetelmät ja laatutavoitteet.
Harmonisointidirektiivin tarkoituksena on samankaltaistaa kansallinen säännöstö muiden EU-maiden säännöstöjen kanssa. Jäsenmaat eivät voi omassa lainsäädännössään poiketa harmonisointidirektiivin säännöksistä.
Direktiivin nimike
Direktiivin nimikkeen muoto on [direktiivin antaja] + direktiivi + [vuosi/numero/yhteisön lyhenne] + annettu + [päivämäärä] + [aihe].
Nimikkeenä voi esimerkiksi olla "Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/19/EY, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2002, sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä".
Direktiivillä on usein myös kutsumanimike, jota käytetään pitkän nimikkeen sijaan. Esimerkin kutsumanimike on "käyttöoikeusdirektiivi".
Kritiikkiä ja urbaanilegendoja
Euroopan unionia on kritisoitu liiasta direktiivientekoinnosta. Ajoittain maailmalle on myös levinnyt huhuja direktiiveistä, joita ei ole todellisuudessa koskaan ehdotettu. Suomessa on muun muassa huhuttu Euroopan unionin kieltävän makkaran grillauksen.
Ajoittain direktiivit kuitenkin epähuomiossa aiheuttavat tragikoomisia seurauksia. Esimerkiksi vaarallisten metallien käyttöä säätelevän direktiivin mukaan sähköllä toimivissa tuotteissa saa olla lyijyä lopputuotteesta korkeintaan 0,1 prosenttia. Tämä direktiivi on kieltämässä kirkkourkujen valmistuksen, koska urkujen pilleissä voi olla lyijyä yli 50 prosenttia.
Omenamehu
thumb|Omenamehua ja kolme omenaa. Omenamehu on hedelmämehua, jota valmistetaan mehustamalla ja uuttamalla omenoita. Omenamehua voi valmistaa mehutiivisteestä, mutta sitä myydään yleensä täysmehuna.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1985
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1985 Pireuksessa, Kreikassa. Kisojen ajankohta oli 2.–3. maaliskuuta.
Omenamehu
Tuoremehuaseman pusertimilla kilosta omenia saadaan 5–7 desilitraa mehua.
Risen 3: Titan Lords
Risen 3: Titan Lords on Piranha Bytesin kehittämä ja Deep Silverin julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle.
Omenamehu
100 gramman eli noin 1 desilitran omena sisältää 10 g hiilihydraatteja ja 180 kJ (42 kCal) energiaa. Eräät valmistajat lisäävät C-vitamiinia niin, että sitä on yhteensä 40 mg per 100g. C-vitamiini suojaa tuotetta hapettumiselta.
Risen 3: Titan Lords
Peli on jatkoa Risen 2: Dark Waters-pelille ja peli on kolmas Risen-sarjassa. Pelin Enhanced Edition julkaistiin 21. elokuuta 2015 maailmanlaajuisesti PlayStation 4:lle. Enhanced Edition on julkaistu myös ilmaisena päivityksenä Windowsille.
Omenamehu
Omenamehulla on eräiden lääkeaineiden kanssa yhteisvaikutuksia, sillä se voi vaikuttaa feksofenadiinillä ja atenololillä toteutettaviin hoitotuloksiin. Omenamehu vähentää merkittävästi korkean verenpaineen hoidossa käytettävän aliskireenin pitoisuuksia veriplasmassa.
Risen 3: Titan Lords
Juoni
Jumalten hylkäämä maa on Titaanien armoilla, mutta uusi uhka on nousemaisillaan maan alta. Pelaaja asetetaan uuden "Nimettömän sankarin" -rooliin, joka korvaa päähenkilön kahdesta edellisestä pelistä. Uutta pelihahmoa ei koskaan nähty eikä mainittu ennen kolmatta peliä, mutta hän paljastuu aiemmista peleistä tutun Patty Steelbeardin veljeksi eli kuolleen merirosvokapteenin Gregorius Emanuel Steelbeardin pojaksi. Yhdeksi viimeisistä harvoista merirosvokapteeneista maailmassa.
Sankari havahtuu unesta, jossa hän taisteli kapteeni Crowta vastaan, joka tapettiin Risen 2: Dark Waters -pelissä. Sankari ja Patty saapuvat Crab Coastin rantaan etsimään huhuttua aarretta muinaisesta alkuperäiskansaintemppelistä, mutta hämmentyvät löytäessään raunioilta kallon muotoisen luolan, jonka sisältä ilmaantuu varjoisia olentoja. Mennessään tutkimaan he löytävät kristallisen taikaportaalin. Heidät yllättää portaalista hyökkäävä demoninen Shadow Lord, joka kaataa kaksikon vieden heidän tajunsa. Shadow Lord imee sankarin sielun sisäänsä ilmeisesti tappaen hänet ja jättää Pattyn sekä hänen miehistönsä hautaamaan hänet.
Jokin aika myöhemmin noitalääkäri Bones saapuu samaisen saaren rantaan ja suorittaa sankarin ruumiilla rituaalin, joka herättää hänet kuolleista. Bones paljastaa, että sankari ei ole täysin elävien kirjoissa, koska hänen sielunsa on jumissa tuonelassa. Voodoo-magia kykeni vain elvyttämään hänen ruumiinsa väliaikaisesti. Mitä kauemmin hän on poissa sielustaan, sitä enemmän hän menettää järkeään lopulta muuttuen aivottomaksi Shadowien käskyläiseksi. Bones kertoo sankarille, että hän itse oli kerran menettänyt sielunsa (osa erästä Risen 2:n tehtävää) ja oli onnistunut palauttamaan sen, mutta koska sankarin sielu on Shadowien vangitsemana, sen palauttaminen on huomattavasti monimutkaisempaa. Hän ehdottaa, että sankari etsisi opastusta eteläisten merien voimakkaimmilta velhoilta, joihin kuuluvat voodoo-noita Chani (tuttu Risen 2:sta), Suur-taikuri Zacharias Taranisin saarelta ja druidi Eldric (NPC ensimmäisestä pelistä), joka johtaa nyt muinaista Demon Hunters -veljeskuntaa taistelussa Shadoweja vastaan.
Vastaanotto
Peli sai arvosanaksi 5.2/10 IGN:n arvostelussa.
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Uri Avnery
thumb|upright|Uri Avnery Uri Avnery, alkup. nimi Helmut Ostermann (23. lokakuuta 1923 Beckum, Westfalen, Saksa – 20. elokuuta 2018 Tel Aviv, Israel ), oli israelilainen toimittaja, vasemmiston rauhanliikkeen aktivisti ja knessetin jäsen, joka oli alun perin revisionistisen sionistisen liikkeen jäsen.
Ura
Avneryn perhe muutti Palestiinaan vuonna 1933. Nuorena hän oli puolisotilaallisen järjestön Irgunin jäsen. Vuoden 1948 itsenäisyyssodassa hän palveli Israelin puolustusvoimissa. Myöhemmin hän kirjoitti kokemuksistaan kirjan nimeltä In the Fields of Philistia.
1950- ja 1960-luvuilla hän oli viikkolehti Haolam Hazehin päätoimittaja ja kustantaja. Lehti oli tunnettu vallanpitäjiä kritisoivista ja sensaationhakuisista artikkeleistaan. Se näytti toimivan, sillä lehti oli vuosien ajan Israelin johtava vaihtoehtomedian julkaisu.
Avnery oli knessetin jäsen vuosina 1965–1973 ja jälleen vuosina 1979–1981. Hän tuli tunnetuksi tavatessaan Jasser Arafatin heinäkuussa 1982 Beirutin taistelun aikaan. Hän väitti olevansa ensimmäinen israelilainen, joka on tavannut PLO:n johtajan kasvotusten.
Avnery alkoi myöhemmin vasemmistoaktivistiksi ja perusti vuonna 1993 Gush Shalomin (hepreaksi: גוש שלום‎, Rauhanliike). Hän oli ateisti ja vastusti jyrkästi vanhoillisten vaikutusta uskonnollisessa ja poliittisessa elämässä.
Avnery kirjoitti muun muassa seuraaville uutis- ja mielipidesivustoille: CounterPunch, Information Clearing House ja LewRockwell.com. Hänen kirjoituksiaan on käännettynä myös Suomen aseistakieltäytyjien liiton sivuilla.
Dokumentti
Vuonna 2002 ohjaaja Yair Lev teki Avneryn elämästä dokumenttielokuvan Uri Avnery: Warrior for Peace.
Sturminfanteriegeschütz 33
StuIG 33:n tuotantoversiot perustuivat StuG III:n E- ja F-mallien alustoille. Vaunun suunnittelusta vastasi Alkett-yhtiö. Joulukuusta 1941 lokakuuhun 1942 StuIG 33 -vaunuja valmistettiin kaikkiaan vain 24 kappaletta. Vaunuja käytettiin yksinomaan itärintamalla.
Lähteet
Achtung Panzer!
Alfredo Ovando
Alfredo Ovando Candía (6. huhtikuuta 1918 – 24. tammikuuta 1982) oli bolivialainen kenraali ja diktaattori. Hän kaappasi vallan Víctor Paz Estenssorolta vuonna 1964, mikä aloitti kovaotteisten sotilashallitusten jakson. Ovando Candía ei kuitenkaan asettunut heti maan johtoon, vaan presidentiksi tuli suositumpi René Barrientos. Ovando Candía asettui maan johtoon 1969 Barrientosin kuoleman jälkeen, mutta Juan José Torres syrjäytti hänet seuraavana vuonna.
Gustav Ränk
pienoiskuva|Gustav Ränk (1938) pienoiskuva Gustav Ränk (18. helmikuuta 1902 Saarenmaa, Viro – 5. huhtikuuta 1998 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen kansatieteilijä. Hän oli Tarton yliopiston professori 1939–1944 ja Tukholman yliopistossa dosenttina vuodesta 1955.
Kajaanin Hokki
Kajaanin Hokki on vuonna 1968 perustettu kajaanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä kaudella 2022-2023. Aiemmin jääkiekkotoiminta oli osa Kajaanin Palloilijoiden (KaPa) toimintaa, mutta 1960-luvun lopulla KaPa päätti keskittyä yksinomaan jalkapalloon. Tällöin perustettiin jääkiekon kajaanilainen erikoisseura Kajaanin Hokki. Hokin perustajavoimia on muun muassa Kari Ryhänen.
Siobhan Finneran
pienoiskuva|Siobhan Finneran vuonna 2017. Siobhan Finneran (s. 27. huhtikuuta 1966 Oldham) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt useissa englantilaisissa televisiosarjoissa kuten Sydämen asialla (Gloria Brown, 1993–2003), Coronation Street (Josie Phillips, 1989–1990), Emmerdale (Heather Hutchinson, 1998) sekä Happy Valley, varjojen laakso (Clare Cawood, 2014–). Hän näyttelee sarjassa Benidorm. Hän on näytellyt sarjassa vuodesta 2007 Janice Garvey -nimistä naista. Hän näytteli myös sarjassa Downton Abbey neiti Sarah O´Brieniä.
The Reaper (albumi)
The Reaper on saksalaisen power metal -yhtyeen Grave Diggerin täyspitkä studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 1993.
Kajaanin Hokki
Junnuhokki on Kajaanin Hokin junioriseura. Junnuhokissa on 9 nuorten joukkuetta ja naisjoukkue sekä luistelukoulu.
Janne Holmén
Janne Sven-Åke Holmén (s. 26. syyskuuta 1977 Jomala, Ahvenanmaa) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Jomala IK -seuraa. Hän lopetti huippu-uransa kesällä 2009.
Siobhan Finneran
Finneran meni naimisiin vuonna 1997 näyttelijä Mark Jordonin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Pari erosi vuonna 2014.
Janne Holmén
Urheilu-ura
Holmén voitti Göteborgissa 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa vuonna 1999 hopeaa 10 000 metrin kilpailussa ajalla 28.40,87. Ensimmäisen maratonkilpailunsa hän juoksi vuonna 2001 Rotterdamissa aikaan 2.16.24. Holménin uran suurin saavutus on Münchenin vuoden 2002 yleisurheilun EM-kisojen maratonilla saavutettu kultamitali ajalla 2.12.14. Holmén osallistui myös Ateenan kesäolympialaisten maratonille vuonna 2004 saavuttaen 22. sijan ajalla 2.17.50. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän keskeytti. Göteborgin EM-kisoissa Holmén juoksi seitsemänneksi ajalla 2.13.10.
Osakan yleisurheilun MM-kilpailuissa 2007 Holmén sijoittui yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän juoksi Rotterdamin maratonilla uuden Suomen-ennätyksen ajalla 2.10.46. Pekingin olympialaisissa 2008 Holmén oli 19.
Holmén voitti urallaan seitsemän aikuisten SM-mitalia. Niistä neljä on kultaa, kaksi hopeaa ja yksi pronssia. Kaikki neljä kultaa ovat 10 000 metriltä. Ensimmäisen aikuisten SM-kultamitalinsa hän otti vuonna 1999, 21-vuotiaana.
Vuodesta 2002 Holmén keskittyi maratoniin ja juoksi ratakisoja vain harvoin. Poikkeuksena vuosi 2003 jolloin hän juoksi kolme kertaa 5 000 metrillä alle 14 minuutin ja kolme kertaa 10 000 metrillä alle 29 minuutin. Holmén olikin urallaan myös ratajuoksijana Suomen parhaimmistoa juosten 5 000 metriä 12 kertaa alle 14 minuuttia ja ratakympin 9 kertaa alle 29.00. Lisäksi hän näitten lisäksi alitti kaksitoista muuta kertaa 30 minuuttia kympillä. Hän ei vuoden 2003 jälkeen kilpaillut enää yhtään ratakisaa Suomessa ennen kuin 2009 Island Gamesissa Maarianhaminassa. Muutenkin Holmén osallistui harvoin suomalaisiin kisoihin vuoden 2003 jälkeen; vuonna 2006 hän juoksi ainoastaan kaksi kilpailua Suomessa, Forssan Suvi-illan puolimaratonin ja eCross-maastojuoksun sekä 2007 Paavo Nurmi Marathonilla voittaen puolimaratonin.
16. kesäkuuta 2009 Holmén ilmoitti yllättäen lopettavansa kilpauransa. Syyksi hän ilmoitti osittain tutkijanuran ja urheilun yhdistämisen vaikeuden. .
Uransa viimeiset kilpailut Holmén juoksi 2009 Ahvenanmaalla ja Ahvenanmaata edustaen kansainvälisissä saartenvälisissä mestaruuskilpailuissa. Hän voitti kilpailuissa 10 000 metriä (30.03,64) ja puolimaratonin (1.06.34) sekä sijoittui 5 000 metrillä toiseksi (14.33,10).
Perhe ja siviiliura
Janne Holmén asuu Uppsalassa Ruotsissa. Hänen äitinsä on Nina Holmén, 3 000 metrin Euroopan mestari vuodelta 1974. Myös hänen isänsä ja valmentajansa Rune Holmén on ollut kestävyysjuoksija.
Kajaanin Hokki
Historiaa
Hokki nousi Suomi-sarjasta Mestikseen kaudeksi 2002–03 voitettuaan Suomi-sarjan mestaruuden aikaisemmalla kaudella 2001–2002. Hokki on pelannut Mestiksen pudotuspeleissä joka vuonna lukuun ottamatta kausia 2009–2010, jolloin joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle 9, ja 2016-2017, jolloin joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle 11.
The Reaper (albumi)
Levy on Grave Diggerin paluulevy osittain uudistuneella kokoonpanolla. laulaja Chris Boltendahlin ja kitaristi Uwe Lulisin mukaan olivat tulleet basisti Tomi Göttlich ja rumpali Jörg Michael.
Kajaanin Hokki
Historiaa
Kaudella 2005–2006 Hokki ylsi Mestiksen pronssiotteluun TuToa vastaan jääden kuitenkin neljänneksi.
Kaudella 2007-2008 Hokki sijoittui runkosarjassa toiseksi 84 pisteellä, jääden 21 pisteen päähän runkosarjavoittaja TuTosta. Puolivälierissä vastaan asettui Jokipojat ja Hokki voitti ottelusarjan 3-0. Välierissä Hokin vastustajaksi asettui Jukurit. Hokki voitti ottelusarjan 3-2 ja eteni finaaleihin jossa vastaan asettui TuTo. Mestaruus meni TuTolle otteluvoitoin 3-1.
Janne Holmén
Perhe ja siviiliura
Viiden vuoden urakan päätteeksi Holmén väitteli 28-vuotiaana tohtoriksi Uppsalan yliopistossa. Hänen väitöskirjansa: ”Den politiska läroboken: Bilden av USA och Sovjetunionen i norska, svenska och finländska läroböcker under Kalla kriget” on vertailututkimus, jossa selvitetään eroja Pohjoismaiden koulukirjojen tavoissa käsitellä Yhdysvaltoja ja Neuvostoliittoa. Väitöstilaisuus oli 5. toukokuuta 2006. Holmén on jatkanut tutkijan uraa.
Kajaanin Hokki
Historiaa
Kaudella 2008-2009 Hokki sijoittui runkosarjassa kolmanneksi 81 pisteellä, jääden 9 pisteen päähän runkosarjavoittaja Jokipojista. Puolivälierissä Hokki kohtasi Kiekko-Vantaan. Hokki oli jo ottelusarjassa tappiolla 2-0, mutta onnistui voittamaan seuraavat kolme ottelua putkeen ja eteni näin välieriin jossa vastaan asettui Vaasan Sport. Finaaleihin eteni Sport otteluvoitoin 3-2.
Kaudella 2014-2015 Hokki teki oman runkosarja piste-ennätyksensä (95 pistettä) ja sijoittui runkosarjassa neljänneksi, jääden 17 pisteen päähän runkosarjavoittaja Mikkelin Jukureista. Hokki voitti puolivälierissä JYP-Akatemian otteluvoitoin 4-2 ja eteni välieriin. Vastaan asettui Jukurit, joka voitti ottelusarjan suoraan voitoin 4-0. Hokki voitti pronssiottelussa TUTO Hockeyn lukemin 5-2.
Kaudella 2015-2016 Hokki sijoittui runkosarjassa toiseksi 98 pisteellä ja uusi oman piste-ennätyksensä. Hokki jäi runkosarjassa 20 pisteen päähän runkosarjavoittaja Jukureista. Puolivälierissä Hokki kohtasi TUTO Hockeyn. Hokki oli häviöllä ottelusarjassa jo 3-1, mutta onnistui voittamaan seuraavat kolme ottelua putkeen ja eteni välieriin, jossa vastaan asettui Jokipojat. Hokki voitti ottelusarjan 4-2 ja eteni finaaleihin Jukureita vastaan. Jukurit voitti mestaruuden otteluvoitoin 4-0.
Kausi 2016-2017 oli Hokilta heikko. Hokki sijoittui runkosarjassa sijalle 11, ja joutui putoamiskarsintaan. Hokki kuitenkin sijoittui karsintasarjan ykköseksi, ja näin oli oikeutettu pitämään Mestis paikan. Kuitenkin kauden 2016–2017 jälkeen Edustushokki ry jäi ilman Mestis- lisenssiä ja ajautui konkurssiin. Kesäkuussa 2017 Hokin ilmoitettiin kuitenkin jatkavan sarjatasoa alempana Suomi-sarjassa uuden taustayhtiön, Hokki Kainuu Oy:n alla.
Johannes IV
72. paavi Johannes IV (k. 12. lokakuuta 642) oli paavina 24. joulukuuta 640 – 12. lokakuuta 642. Hänen kastenimensä on tuntematon. Hän syntyi nykyisen Kroatian alueella (siihen aikaan Dalmatia), mutta synnyinvuotta ei tiedetä. hänestä tuli paavi Severinuksen jälkeen. Paavius alkoi vuonna 640 ja loppui hänen kuollessaan vuonna 642.
Kajaanin Hokki
Kotihalli
Kajaanin jäähalli valmistui vuonna 1989, jolloin Kajaanin Hokki pelasi II-divisioonassa. Halli remontoitiin vuonna 2008 ja 2011 uusittiin kaukalo. Jäähallin 2 372 katsojapaikkaa koostuvat 781 istumapaikasta ja 1 591 seisomapaikasta. Kajaanin jäähallin yleisöennätys saavutettiin 1.3.2007, jolloin Hokki kohtasi Vaasan Sportin 4. välieräottelussa, jota oli seuraamassa 1535 silmäparia. Hokki voitti ottelun 3-1.
Jäädytetyt pelinumerot
200px|thumb|right|Maailmanmestari [[Janne Pesonen pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Hokin II-divisioonajoukkueessa kaudella 1998–1999.]]
Amon Düül II
Amon Düül II on saksalainen rock-yhtye. Se on niin sanotun krautrockin sekä saksalaisen rockmusiikin pioneereja. Yhtye on tehnyt myös suuren määrän musiikkia saksalaisiin elokuviin.
Historia
Yhtye perustettiin 1960-luvun lopulla Münchenissä Länsi-Saksassa. Sen perustajat kuuluivat Amon Düül -nimiseen, vasemmistoradikaalien opiskelijanuorten taidekommuuniin (Amon = egyptiläinen auringon jumala, Duul-sana tulee turkkilaisesta mytologiasta, u-kirjainten yläpisteet muistuttavat yhtyeen saksalaisuudesta). Perustajajäsenet olivat Chris Karrer (kitara, viulu), Falk U. Rogner (kosketinsoittimet), John Weinzierl (kitara, basso) ja Renate Knaup (laulu), jotka myös muodostivat yhtyeen rungon aina 1970-luvun puoliväliin saakka. Rumpalina toimi alkuvaiheessa Dieter Serfas. He nimesivät yhtyeen Amon Düül II:ksi, sillä myös varsinainen Amon Düül -kommuuni julkaisi vähemmän musikaalisia albumeja 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Myös Amon Düül II:n jäsenet asuivat koko yhtyeen uran ajan kommuunina.
Tyylisuunnaksi vakiintui progressiivinen ja psykedeelinen rock ja yhtye sai levytyssopimuksen Liberty Recordsilta (josta tuli myöhemmin United Artists Records). Ensimmäinen albumi Phallus Dei (suom. "Jumalan penis") julkaistiin vuonna 1969. Se sisälsi lähinnä pitkiä jameja, kuten 20-minuuttisen nimikappaleen, joita yhtye soitti keikoillaan. Levyn teon aikoihin yhtyeeseen liittyivät rumpali Peter Leopold sekä englantilainen basisti Dave Anderson, joka paria vuotta myöhemmin liittyi Hawkwind-yhtyeeseen.
Luettelo keisarillisista vierailuista Suomessa
thumb|[[Keisarinnankivi Helsingin Kauppatorilla]]
Amon Düül II
Historia
Seuraava albumi, myös tupla, Tanz Der Lemminge sisälsi neljä pitempää teosta, jotka täyttivät levyjen puolet. Albumin teemana oli ihmiskunta, jota verrattiin sopuleihin (lemmings). Ennen levytystä Andersonin tilalle basistiksi tuli Lothar Meid. Vuonna 1972 yhtye julkaisi albumit Carnival in Babylon ja Wolf City, joista varsinkin jälkimmäinen vei yhtyettä hieman kaupallisempaan suuntaan. Seuraavana vuonna ilmestyi albumi Vive la Trance, joka sisälsi mm. ihmisoikeuksiin kantaa ottavan "Mozambique"-kappaleen ja joka myös vei yhtyettä enemmän popimpaan suuntaan. Vuonna 1973 julkaistiin myös Britannian kiertueella nauhoitettu Live in London. Vuosina 1972-1973 yhtyeessä olivat mukana toisena rumpalina Danny Fichelscher ja kosketinsoittajana Karl-Heinz Hausmann.
Luettelo keisarillisista vierailuista Suomessa
Tämä on luettelo keisarillisista vierailuista Suomessa.