cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blanka Namurilainen
Sota-aika ja laina
Maunun käydessä sotaa Novgorodia vastaan hallitsijan velvollisuuksista kotona vastasi kuningatar Blanche valtion korkeimpien edusmiehien kanssa. Keskeisin vastuualue oli sodan rahoitus. Jo syksyllä 1350 oli Ruotsiin saapunut Avignonin paavin Klemens VI:n nuntius Pohjoismaissa, Johannes Guilaberti, Verdunin kaniikki ja Tarton dekaani. Heidän kanssaan aloitettiin neuvottelut lainan otosta sodankäyntiä varten paavinistuimelta.
Neuvotteluja käytiin Blanchen johdolla Jönköpingin fransiskaanikonventissa maaliskuussa 1351. Valtiota edustivat Blanchen lisäksi Linköpingin piispa, valtakunnankansleri, valtakunnanneuvokset ja joukko kirkonmiehiä sekä aateliston edustajia. Ehdot olivat suoraa kiristystä, mutta Maunu hyväksyi lainan kesällä 1351.
Novgorodin kauppasaarto jatkui 1350-luvun loppupuolelle. Lainasumma oli 22.028 hopeamarkkaa eli noin 855 kg hopeaa. Takaisinmaksu kangerteli pahoin ja johti jopa (1358) Maunun ja Blanchen paavilliseen pannaanjulistamiseen. Velasta osa periytyi vielä Maunun seuraajalle kuningas Albrekt Mecklenburgilaiselle, joka muutti lyhennykset erityisveroksi; hopeamarkka talonpojalta. Lainan takaajajoukkoon kuuluivat myös piispat, muun muassa Turun piispa Hemming.
Perimyskiista
1350-luvun loppu merkitsi jatkuvien takaiskujen aikaa Maunulle ja Blanchelle. Skånen aseman vahvistamisen yhteydessä 1343 vahvistettiin Maunun ja Blanchen hallitsemien maiden perimysjärjestys. Vanhemmasta pojasta Eerikistä tulisi Ruotsin kuningas isänsä jälkeen ja nuoremmasta Haakonista Norjan. Blanchesta tulisi sijaishallitsija, mikäli jompikumpi perisi valtaistuimen alaikäisenä.
Perimysjärjestys vahvistettiin vuonna 1344 Ruotsissa Moran kivillä vaalilla ja Norjassa Bohusissa. Näin valtiot eriytyisivät eivätkä eriytyneet sukuhaarat voisi periä toisiaan. Kun Haakon saavutti täysikäisyyden vuonna 1355, hänet julistettiin Norjan hallitsijaksi nimellä Haakon VI. Maunu ja hän jakoivat Norjan hallintotehtävät. Maunu piti itsellään lähinnä Etelä-Norjan ja Islannin, mutta Haakon sai vallan muualla. Eerikillä ei kuitenkaan näyttänyt olevan valtaa näköpiirissään Ruotsissa, sillä isä oli vasta 39-vuotias, lähes parhaassa miehuusiässään.
Seurasi Eerikin kapina 1356–1357. Häntä tuki lukuisia Maunun vanhoja vastustajia, tyytymättömiä skånelaisia ja muutoin kelkkansa kääntäneitä, joista vaikutusvaltaisin oli Maunun vanha liittolainen ja lanko, herttua Albrekt Mecklenburgilainen. Eerikiä tukivat myös Lundin arkkipiispa Jacob Nielsen sekä viisi Ruotsin piispaa kuudesta. Siihen lienee vaikuttanut se, että Maunu ja Blanche oli velanmaksuvaikeuksien vuoksi julistettu pannaan.
Sodan partaalla käynyt tilanne ratkesi kuitenkin huhtikuussa 1357 sopimuksella, jossa hallitusvalta jaettiin Norjan tapaan Maunun ja Eerikin kesken. Eerik sai mm. Skånen alueet, Itä-Götanmaan, Smålandin ja Itämaan, Suomen. Tuore kuningas pyrki vahvistamaan kannatustaan etenkin Suomessa, jonne hän saapui elokuussa 1357.
Eerik ja hänen taloudellista etua tavoittelevat tukijoukkonsa eivät kuitenkaan pystyneet hankkimaan varauksetonta laajaa kannatusta ja niin nuoren kuninkaan asema heikkeni. Samalla yhteinen saksalaisvastainen intressi lähensi Maunun ja Tanskan kuningas Valdemarin välisiä suhteita.
Syksyllä 1358 tilanne koveni: oltiin avoimesti kahdessa vastakkaisessa liittoutumassa: Eerik, herttua Albrekt Mecklenburgilainen ja rahalla ostetut Holsteinin kreivit Henrik, Claus ja Adolf, ja toisaalla Maunu ja Blanche, Norjan Haakon, Tanskan Valdemar Atterdag sekä Lundin arkkipiispa Jacob, joka oli taas vaihtanut puolta. Maunun haltuunsa saaman Helsingborgin linnan luona joukot olivat vastakkain. Kuningatar Blanchen asema oli vaikea, mutta hän pysyi koko ajan lojaalina miehelleen.
"Kolmen kuninkaan allianssi"
Vuoden 1359 tammikuun aikana Maunu, Blanche ja kuningas Haakon saapuivat Kööpenhaminaan, jossa vahvistettiin "kolmen kuninkaan allianssi", kihlattiin Valdemarin nuorin tytär, seitsenvuotias Margareeta, Haakonille ja vaihdettiin kalliita lahjoja. Neuvottelut Eerikin kanssa jatkuivat koko kevään tuloksetta, kunnes tilanne ratkesi yllättävällä tavalla: Eerik kuoli äkillisesti, mahdollisesti ruttoon, jota oli jälleen liikkeellä. Hieman sen jälkeen kuoli myös hänen viimeisillään raskaana ollut vaimonsa, eikä lasta pelastanut tehty keisarinleikkauskaan.
Maunu oli edelleen pannassa ja rahapulassa, joten uusien joukkojen värväys ei ollut onnistuakseen, joskin Haakonin rahoilla ostettiin jälleen Holsteinin kreivit. Albrekt vetäytyi puolueettomaksi.
Helsingborg antautui lokakuussa ja pääosa Skånesta, Blekingestä ja Hallandista oli menetetty Tanskalle. Haakon purki kihlauksensa Margareetan kanssa alkuvuodesta 1361 ja samana vuonna Valdemar valloitti Gotlannin. Maunu ja Haakon vastasivat liittoutumalla 11 hansakaupungin kanssa. Hansaliiton laivasto yritti Helsingborgin piiritystä 1362, mutta epäonnistui Ruotsin puuttuvien maajoukkojen takia.
Kuningatar Blanche oli mahdollisesti se täysjärkinen henkilö, joka pystyi avaamaan Gordionin solmuksi lukkiutuneen ja pitkittyneen sodan, jonka tuloksista ei ollut enää hyötyä yhdellekään osapuolelle.
Huhtikuun alussa 1363 Maunu, Blanche ja Haakon matkustivat jälleen Kööpenhaminaan, jossa vietettiin 23-vuotiaan kuningas Haakonin ja jo kertaalleen hylätyn, nyt 10-vuotiaan Margareetan häät. Aselepo oli sovittu kestävän tammikuuhun 1364. Häät olivat Blanchen viimeinen julkinen esiintyminen ja samalla suurin saavutus, jota hän ei koskaan saanut tietää. Hänen sanotaan sairastuneen häiden jälkeen. Blanche kuoli Kööpenhaminassa 45 vuoden ikäisenä. Hautapaikkaa ei tunneta.
Myöhempi vaikutus
Valdemar Atterdagin kuollessa vuonna 1376 tilanne oli kuitenkin toinen ja Olavi valittiin samana vuonna Tanskan kuninkaaksi. Vuonna 1380 Haakon kuoli ja 10-vuotiaasta Olavista tuli myös Norjan kuningas. Olavi eli vain 16-vuotiaaksi ja hänen kuoltuaan vuonna 1387 Margareeta, kuningatar Blanchen miniä, oli Tanskan ja Norjan hallitsija.
Muisto Blanchesta oli kuningatar Margaretan mielessä niin vahva, että hän etsi Ranskasta morsianta vahvistetulle perijälleen, sisarentyttärensä pojalle Eerikille, siinä kuitenkaan onnistumatta. Tärkeämpää oli, että Blanchen ja Margareetan toiminnan tuloksena syntyi 1397 Kalmarin unioni, joka yhdisti kaikki pohjoismaat 1520-luvulle saakka ja jonka henkinen perintö on yhä olemassa. Unioni ulottui lännessä Orkneysaarille, Shetlantiin ja Islantiin, idässä Karjalaan, pohjoisessa Jäämerelle ja etelässä Holsteiniin.
Albert Edelfeltin Kuningatar Blanka ja Blankan ratsastaja
thumb|right|300px|[[Albert Edelfeltin Kuningatar Blanka]]
Tunnetuin Blanchea esittävä maalaus on Albert Edelfeltin vuonna 1877 maalaama Kuningatar Blanka, jossa on Blanche sylissään poikansa Haakon. Kuningatar Blanka -taulua varten taiteilija vietti paljon aikaa historian kirjojen parissa ja kierteli museoita tutkiessaan, miten 1300-luvulla oli eletty. Hän halusi kuvata puvut, kalusteet ja esineet mahdollisimman aidosti, jotta ne antaisivat aidon kuvan keskiajalla eläneiden kuninkaallisten elämästä.
Nimeltään Tea-Bag
Nimeltään Tea-Bag on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin kirjoittama vuonna 2001 ilmestynyt romaani.
Blanka Namurilainen
Albert Edelfeltin Kuningatar Blanka ja Blankan ratsastaja
Albert Edelfelt kuvitti Zacharias Topeliuksen lastenrunon, joka julkaistiin kirjassa Lukemista lapsille (Läsning för barn) Yhdeksän hopearahaa -kertomuksen yhteydessä. Kuningatar Blanka -maalauksen Edelfelt maalasi tämän lorun pohjalta. Maalausta säilytetään Kansallisgalleriassa Ateneumin taidemuseossa.
Nimeltään Tea-Bag
Kirja kertoo eri puolilta maailmaa Ruotsiin tulleiden kolmen laittoman pakolaisen elämästä, vaikeuksista ja vaaroista pakomatkan aikana ja piileskelystä Ruotsissa. Pakolaisnaiset ovat kotoisin Afrikasta, Lähi-idästä ja Venäjältä. Afrikkalaisnainen on kertonut viranomaisille nimekseen Tea-Bag, jonka hän keksi maahanmuuttovirkailijan teekupissa olleesta teepussista.
Kirjan varsinainen päähenkilö on runoilija, joka tutustuu kyseisiin naisiin lupautuessaan vastentahtoisesti maahanmuuttajanaisille tarkoitetun kirjoittajakurssin vetäjäksi. Kirjassa kerrotaan myös runoilijan vaikeuksista naisystävänsä, äitinsä, sijoitusneuvojansa sekä kustantajansa kanssa. Kustantaja yrittää saada hänet kirjoittamaan rikosromaania, mihin runoilija ei missään tapauksessa halua ryhtyä. Sijoitusneuvoja on hävittänyt runoilijan säästöt sijoittamalla ne it-osakkeisiin, joiden arvo on romahtanut.
Kirja on melko humoristinen, joskin sen huumori on pääasiassa mustaa huumoria.
Wang Huning
pienoiskuva|upright|Wang Hunning (2013) Wang Huning (, s. 1955 Shanghai) on kiinalainen poliitikko, politiikan teoreetikko ja Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Wang syntyi vuonna 1955 Shanghaissa ja liittyi puolueen jäseneksi 1984. Wang on puolueen 19. keskushallituksen pysyvän politbyroon jäsen (Kiinan korkein poliittinen elin). Tällä hetkellä Wang johtaa keskushallituksen sihteeristöä, henkisen sivilisaation rakentamisen keskuskomissiota sekä puolueen politiikan tutkimuksen keskusta.
Ura
Wangilla on alempi korkeakoulututkinto ranskan kielestä sekä ylempi korkeakoulututkinto oikeustieteestä. Wang on myös opiskellut Yhdysvalloissa Iowan yliopistossa sekä ollut tutkijavaihdossa Berkeleyn yliopistossa.
Wang työskenteli pitkään arvostetussa Fudanin yliopistossa Shanghaissa oikeustieteen tutkijana, ja valittiin 30-vuotiaana yliopiston professoriksi. Hän toimi myös puoluepolitiikan parissa. Wangin poliittinen ura sai vauhtia vuonna 1995, jolloin Wang siirtyi Pekingiin tutkimusryhmän johtajaksi puolueen politiikan tutkimuksen keskukseen. Pääkaupungissa Wangin ura eteni vauhdilla. Vuonna 2002 Wang nostettiin puolueen 16. keskuskomitean jäseneksi ja politiikan tutkimuksen keskuksen johtoon. Tänä aikana Wangista muodostui puolueen johtava poliittinen ajattelija ja teoreetikko. Wang on vaikuttanut keskeisesti puolueen virallisen ideologiaan muotoiluun. Wangin käsialaa ovat sekä Xi Jinpingin uuden aikakauden sosialismi, Hu Jintaon tieteellisen kehityksen konsepti sekä Jiang Zeminin kolme edustusta. Wang nousi puolueen politbyrooseen vuonna 2012 ja myöhemmin vuonna 2017 Wang valittiin vallan huipulle politbyroon pysyvään komiteaan.
2299 Hanko
2299 Hanko on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaiskaupungin mukaan.
Wang Huning
Ura
Wangia pidetään taitavana, muutoskykyisenä poliitikkona. Wang on nykyisen, Xi Jinpingin johtaman hallituksen lisäksi toiminut myös Hu Jintaon ja Jiang Zeminin hallituksissa. Hänellä sanotaan olevan läheiset suhteet kaikkiin elossa oleviin johtajiin.
2299 Hanko
Hangon likimääräinen läpimitta on 10 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,59 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 2 kuukautta.
The New Wave
The New Wave on ranskalaisen houseyhtye Daft Punkin ensimmäinen single, joka julkaistiin vuonna 1994. Kappaletta ei julkaistu kolmen vuoden päästä julkaistulla albumilla Homework, vaikka singlen b-raitana ollut kappale Alive julkaistiin kyseisellä albumilla. Single julkaistiin myös 12-tuumaisena vinyylilevynä.
Akamas (Theseuksen poika)
Akamas oli kreikkalaisessa mytologiassa Theseuksen ja Faidran poika, joka otti velipuolensa Demofonin kanssa osaa Troijan sotaan. pienoiskuva|Akamas ja Demofon kuvattuna amforassa. Sen jälkeen kun Theseus oli ajettu maanpakoon Ateenasta, Akamas ja hänen veljensä lähetettiin Euboiaan, missä vartuttuaan aikuiseksi he liittoutuivat kuningas Elefenorin kanssa. Ennen kreikkalaisten hyökkäystä Troijaan, hänet ja Diomedes lähetettiin vaatimaan Helenan luovuttamista takaisin, mutta viipyessään Troijassa hän voitti Laodiken, Priamoksen tyttären, kiintymyksen osakseen, ja tästä suhteesta hänelle syntyi poika, Munitos, jonka kasvatti Aithra, Akamaan isoäiti, jota pidettiin vankina Troijassa Helenan palvelijana.
Sodassa Akamas taisteli kreikkalaisten puolella ja hänet mainitaan yhtenä Troijan puuhevosen sisällä olleista miehistä. Sodan päätyttyä hän pelasti isoäitinsä, mutta paluumatkalla kotiin häntä pidätteli Traakiassa hänen rakkautensa Fyllistä kohtaan. Jätettyään Traakian taakseen ja saavuttuaan Kyprokselle hän sai surmansa pudottuaan hevosensa selästä oman miekkansa päälle.
Lähteet
Akamás アカマース
Inowrocław
Inowrocław [] (, ent. Hohensalza) on kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 72 561 asukasta. Kaupunki on kuulunut Kujavia-Pommerin voivodikuntaan vuodesta 1999 ja se on voivodikunnan viidenneksi suurin kaupunki. Vuosina 1975–1998 se kuului Bydgoszczin voivodikuntaan. Inowrocław on teollisuuskaupunki ja se sijaitsee noin 40 kilometriä kaakkoon Bydgoszczin kaupungista.
Inowrocławin ystävyyskaupunki on Bad Oeynhausen Saksassa.
Historia
Preussi sai Inowrocławin vuonna 1772 ensimmäisessä Puolan jaossa ja se lisättiin Netzen alueeseen. Wienin kongressin (1815) seurauksena alueesta tuli osa Preussille kuuluvaa Posenin provinssia. Kaupunki ja alue nimettiin uudelleen Hohensalzaksi 5. joulukuuta 1904. Alue palautettiin Puolalle Versaillesin sopimuksen seurauksena ja myös aikaisempi nimi palautettiin.
Toisessa maailmansodassa Saksan armeija valtasi 11. syyskuuta 1939 Inowrocławin ja se uudelleennimettiin Hohensalzaksi. Kaupunki liitettiin 26. marraskuuta 1939 Saksaan. Saksan joukot poistuivat puna-armeijan lyöminä tammikuussa 1945 ja kaupunki palautettiin Puolalle.
Kaksoisagentti
Kaksoisagentti on vakooja, joka toimii vakoilun kohteen eduksi varsinaista toimeksiantajaansa vastaan.
Kolmoisagentti on kaksoisagentti, jonka vakoilun kohde luulee toimivan kaksoisagenttina, mutta vakooja toimiikin alkuperäisen toimeksiantajansa etujen mukaisesti. Luonnollisesti kolmoisagentti voi muuttua vielä nelosagentiksi jne.
2733 Hamina
2733 Hamina on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaiskaupungin mukaan.
Haminan likimääräinen läpimitta on 10 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,35 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 7 kuukautta.
Universal Migrator Part I: The Dream Sequencer
Universal Migrator Part I: The Dream Sequencer on Ayreonin vuonna 2000 julkaistun Universal Migrator -kaksoisalbumin ensimmäinen osa. The Dream Sequencer on pääasiassa rauhallista progressiivista rockia, toisen osan, Flight of the Migratorin ollessa raskaampaa heavy metalia ja progressiivista metallia. Osat julkaistiin alun perin erikseen, mutta vuonna 2004 uudelleenjulkaisussa kumpikin oli samassa paketissa.
Tarina
Yli 100 vuotta viimeisen maassa käydyn sodan jälkeen 2100-luvulla, jonka sokea trubaduuri Ayreon oli ennustanut 500-luvulla (jonka tarina on kokonaisuudessaan albumilla The Final Experiment).
Muutamat Marsissa olevat siirtolaiset ovat todistaneet oman kotiplaneettansa tuhon kaukaa, ja ovat pysyneet hengissä useamman vuoden varusteilla jotka he toivat mukanaan maasta. Lopulta kuitenkin säännöstellyt tarvikkeet loppuvat, ja ainoastaan yksi siirtolainen on enää elossa. Tämä mies, ensimmäisen siirtolaisen lapsi, on viimeinen hengissä oleva ihminen. Tästä huolimatta hän ei ole koskaan ollut maassa.
Dream Sequencer on laite, joka mahdollistaa siirtolaisten mielen matkaamisen ajassa taaksepäin hypnoosin avulla. Sen tarkoitus oli viihdyttää siirtolaisia koska Mars ei tarjonnut monia vaihtoehtoja vapaa-ajan viettoon.
Atari (täsmennyssivu)
Atari voi tarkoittaa:
Huovinen
Huovinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Dean Stoneman
thumb|Dean Stoneman vuonna 2010. Dean Colin Stoneman (s. 24. heinäkuuta 1990 Croydon, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen moottoriurheilija. Vuonna 2015 Stoneman liittyi Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan.
Ura
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2006 hän kilpaili Formula Renault BARC -sarjassa kolme kilpailua ja neljä kilpailua Formula Renault UK -talvisarjassa. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi BARC-sarjassa ja kuudenneksi talvisarjassa. Vuonna 2008 Stoneman sijoittui kolmanneksi talvisarjassa, neljänneksi pääsarjassa ja voitti Graduate Cup -tittelin. Vuonna 2009 hän sijoittui neljänneksi Formula Renault UK -sarjassa.
Vuonna 2010 Stoneman kilpaili FIA Formula Two Championship-sarjassa voittaen kuusi kilpailua ja sarjan mestaruuden. Hän ajoi myös kaksi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa. Vuoden lopussa hän testasi Williamsin Formula 1 -autoa nuorten kuljettajien testeissä. Stonemanin oli tarkoitus kilpailla täyden kauden FR 3.5 -sarjassa, mutta hän joutui jättämään kauden väliin, kun hänellä todettiin kivessyöpä.
Vuonna 2013 Stoneman palasi takaisin kilpailemaan ja kilpaili Britannian Porsche Carrera Cup -sarjassa. Samana vuonna hän ajoi päätösviikonlopun kaksi kilpailua GP3-sarjassa suomalaisen Koiranen GP -tallin autolla korvaten tallissa Aaro Vainion. Hän ajoi molemmissa kilpailuissa heti pisteille ja oli toisessa kilpailussa toinen keräten 20 pistettä. Vuonna 2014 Stoneman ajoi täyden kauden GP3-sarjassa Marussia Manor Racing -tallissa. Marussian Manor -tallin ajauduttua konkurssiin Stoneman siirtyi kesken kauden takaisin Koiranen GP -talliin. Hän voitti kauden aikana viisi kilpailua sijoittuen lopulta sarjassa toiseksi.
Vuonna 2015 Stoneman teki paluun Formula Renault 3.5 -sarjaan ajaen DAMS -tallissa. Hän saavutti neljä palkintosijaa ja 130 pistettä sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua GP2-sarjassa saavuttaen yhden pisteen.
La Berrichonne de Châteauroux
La Berrichonne de Châteauroux on vuonna 1903 perustettu ranskalainen jalkapalloseura Châteauroux'n kaupungista, Indren departementista.
Leo Laaksonen
Leo Sakari Laaksonen (12. elokuuta 1905 – 2. toukokuuta 1962 ) oli suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Laaksonen edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia 1925–1931 ja Helsingin Palloseuraa 1932–1936. Hän voitti Suomen mestaruuden HJK:ssa 1925 sekä HPS:ssa 1934 ja 1935. Kaikkiaan Laaksonen pelasi 6 kauden aikana 21 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki viisi maalia.
Laaksonen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1926–1936 yhteensä neljä maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Hubertus von Hohenlohe
Hubertus von Hohenlohe (s. 2. helmikuuta 1959 México) on aatelista syntyperää oleva alppihiihtäjä ja poplaulaja. Alppihiihdossa hän edustaa Meksikoa.
Hän asui kymmenen ensimmäistä elinvuottaan Espanjassa, josta muutti Itävaltaan. Siellä hänellä on edelleen vaikutusvaltainen asema muun muassa esiintyjänä. Nykyään Hubertus von Hohenlohe asuu pääosin Liechtensteinissa ja Espanjan Marbellassa.
Alppihiihdon suhteen hänellä on paras menestys maailmancupista vuodelta 1981 Madonna di Campigliossa, jossa hän sai alppiyhdistetyssä viidennen sijan, joskin kilpailuun osallistui vain viisi laskijaa.
Talviolympialaisiin hän on osallistunut Sarajevossa 1984, Calgaryssä 1988, Albertvillessä 1992, Lillehammerissa 1994, Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Alppihiihdon MM-kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 1982, 1985, 1987, 1989, 1991, 1993, 1996, 1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2009, 2011, 2013, 2015, 2017, 2019, 2021 ja 2023. Hohenlohe perusti Meksikon hiihtoliiton vuonna 1981.
Keltinmäen kirkko
Keltinmäen kirkko on Jyväskylässä Keltinmäen kaupunginosan Keltinkeskuksessa sijaitseva, vuonna 1992 valmistunut evankelis-luterilainen kirkko. Sen on suunnitellut jyväskyläläinen arkkitehti Olavi Noronen.
Keltinmäen kirkossa on Tuomen Urkurakentamon 15-äänikertaiset urut. Ne otettiin käyttöön kesällä vuonna 1993.
Uskonnollinen symboliikka arkkitehtuurissa
Yksi teema kirkon arkkitehtuurissa on valo. Se näkyy muun muassa kirkon pyöreässä lasialttarissa, jolle laskeutuu ylhäältä voimakas valo. Lisäksi valoa kuvastavat lattiaan piirretyt liekit, kattorakenteen sädemäiset muodot ja pihan kiveys.
Uskonnollinen symboliikka näkyy myös kirkon ulko-ovia ympäröivästä mosaiikkityöstä. Sen on sanottu kuvaavan kirkkoon tulevia särkyneitä ja rikkinäisiä ihmisiä.
Kirkkotekstiilit ja -taide
Kirkon tekstiilit on suunnitellut Eija Arminen. Alttaritaideteoksen, jonka nimi on Kuolleiden ylösnousemus, on tehnyt Penni Rainio.
Spider-Man (vuoden 2002 videopeli)
Kehitys
Peli liittyy elokuvaan Spider-Man – hämähäkkimies ja suunniteltiin julkaistavaksi samaan aikaan uuden sukupolven konsoleilla. Peli kehitettiin pääasiallisesti PlayStation 2:lle.
Aikataulusta johtuen uutta pelimoottoria ei voitu kehittää peliä varten ja peliin valittiin käytettäväksi aiemmin Max Steel ja Draconus -peleissä käytetty moottori.
Clams Casino
Michael Volpe (s. 12. toukokuuta 1987), joka tunnetaan ammatillisesti nimeltä Clams Casino, on yhdysvaltalainen tuottaja ja lauluntekijä Nutleysta, New Jerseyn osavaltiosta. Volpe on tällä hetkellä allekirjoittanut levytyssopimuksen Columbia Recordsin ja Sony Musicin kanssa. Hän on tuottanut kappaleita artisteille kuten ASAP Rocky, Lil B, Vince Staples ja Mac Miller. Hän on myös remiksannut Big K.R.I.T.:in, Washed Outin sekä Lana Del Reyn kappaleita.
Bomber Weekend
Tapahtuma on järjestetty seitsemänä vuonna.
2005 tapahtumassa nähtiin useita ulkomaalaisia esiintyjiä, mm. Skotlannin Kevin Charmichael ja Ruotsin Matti Tepsa sekä Ghostrider. Vierailijoita tapahtumalla oli noin 9700.
2006 tapahtumassa rikottiin muun muassa kuminpolton maailmanennätys, 184 moottoripyörää polttamassa kumia samanaikaisesti.
Marc Sleen
thumb|Marc Sleen (keskellä). Marcel Neels, taiteilijanimeltään Marc Sleen (30. joulukuuta 1922 – 6. marraskuuta 2016 Hoeilaart ) oli belgialainen sarjakuvantekijä. Hän syntyi lähellä Ghentiä ja aloitti toisen maailmansodan jälkeen työnsä poliittisena pilapiirtäjänä De Standaard -lehdelle.
Sleenin tunnetuin ja pitkäaikaisin sarjakuva oli Nero, jota hän teki vuosina 1947–2002. Hän oli myös tunnettu seikkailija; hän vieraili uransa aikana lukuisia kertoja Afrikassa.
Vuosina 1992–2002 Sleeniä avusti Nerossa Dirk Stallaert, joka päätti olla jatkamatta sarjaa mestarin vetäydyttyä. Sleen oli maassaan suuri nimi; hän oli Brysselin kunniakansalainen, ja Albert II teki hänestä ritarin. Hän oli vuonna 2005 yhtenä 111 ehdokkaasta ”Suurimmaksi belgialaiseksi” ja sijoittui 48. sijalle.
Piirisarja
Piirisarja on ryhmä integroituja piirejä tai siruja, jotka on suunniteltu toimimaan yhdessä. Ne markkinoidaan yleensä yhtenä tuotteena.
Tietokoneet
Piirisarjan valmistaja on usein riippumaton emolevyn valmistajasta. Nykyisiä piirisarjojen valmistajia PC-yhteensopiville emolevyille ovat NVIDIA, AMD, VIA Technologies, SiS, Intel ja Broadcom. Applen tietokoneille ja Unix-työasemille Sun, NeXT, SGI ja muut ovat perinteisesti käyttäneet yksilöllisesti suunniteltuja piirisarjoja. Nyt Sunilla ja Applella on x86-prosessoreita ainakin osalla linjojensa tuotteissa, he ovat alkaneet käyttää standardeja PC-piirisarjoja joissakin tietokoneissaan. Jotkut palvelinvalmistajat myös kehittävät räätälöityjä piirisarjoja tuotteisiinsa.
Vuonna 1980 Gordon Campbellin perustama Chips and Technologies -yritys oli piirisarjojen valmistuksen edelläkävijä PC-yhteensopivissa tietokoneissa. Tuolloin valmistetut tietokonejärjestelmät usein jakoivat yleisesti käytettyjä piirisarjoja, vaikka laajalti erilaisia tietojenkäsittelyn erikoisominaisuuksia. Esimerkiksi NCR 53C9x oli edullinen piirisarja, joka sovelsi SCSI-liitäntää tallennuslaitteille. Se saattoi löytyä Unix-koneista kuten MIPS Magnumista, sulautetuista laitteista ja henkilökohtaisista tietokoneista.
Kotitietokoneissa, pelikonsoleissa ja arcade pelilaitteistoissa 1980 ja 1990 -luvulla, termiä piirisarja on käytetty mukautetun äänen ja grafiikan piireissä. Esimerkkeinä Commodore Amigan OCS- ja ECS-piirisarja ja SEGA:n System 16 -piirisarja.
Norjan kansanäänestys Euroopan unionin jäsenyydestä 1994
Norjan EU-kansanäänestys oli 27. ja 28. marraskuuta 1994 Norjassa järjestetty neuvoa-antava kansanäänestys Norjan liittymisestä Euroopan unioniin.
Pitkän kiihkeän keskustelun jälkeen "ei"-äänet voittivat 52,2 prosentilla äänestyksen äänestysprosentin ollessa 88,6 prosenttia. Jäsenyys Euroopan yhteisössä oli aiemmin hylätty vuonna 1972 järjestetyssä kansanäänestyksessä ja Ranskan vetoon vuonna 1962.
Kampanja
"Ei" -kampanjaa johti Keskustapuolueen johtaja Anne Enger Lahnstein. "Ei" -kampanjan pääteemat olivat itsemääräämisoikeuden menettäminen, jos Norja liittyisi unioniin, sekä Norjan ja EU:n väliset talouden rakenteelliset erot, koska Norjan talous perustuu voimakkaasti luonnonvarojen hyödyntämiseen (erityisesti öljyn ja kalan), toisin kuin pitkälle teollistuneen EU:n talous.
Pääministeri Gro Harlem Brundtland johti "Kyllä" -kampanjaa. Hänen puolueensa, työväenpuolue, oli jakautunut kysymyksessä Norjan jäsenyydestä unionissa. Hän kieltäytyi eroamasta, jos kansanäänestys ei johtaisi "kyllä" -tulokseen sillä perusteella, että työväenpuolueessa olisi voinut syntyä vakavampia erimielisyyksiä. "Kyllä" -puolen tärkeimmät perustelut olivat, että Norja on osa Eurooppaa ja näin ollen sen rooli Euroopan unionissa on tärkeää ja että Norjan talous hyötyisi jäsenyydestä.
Pekka Vapaavuori (arkkitehti)
Pekka Juhani Vapaavuori (s. 6. elokuuta 1962 Turku ) on suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi vuonna 1993 Tampereen teknillisestä korkeakoulusta. Vapaavuori perusti vuonna 1994 oman arkkitehtitoimiston Turkuun.
Vapaavuori sai vuonna 2006 sekä Viron arkkitehtuurin vuosipalkinnon että Viron valtion kulttuuripalkinnon.
Hänen suunnittelemiaan projekteja ovat olleet mm. Turun kulttuurikeskus Logomon uudistus vuonna 2011 sekä Kakolan funikulaarin odotuspaviljongit (2017), joiden materiaalina Vapaavuori käytti paikallista kakoliitiksi nimettyä kiveä.
Pekka Vapaavuoren isä oli lääkäri ja professori Matti Vapaavuori.
Anatoli Firsov
Anatoli Vasiljevitš Firsov (, 1. helmikuuta 1941 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 24. heinäkuuta 2000 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, kolminkertainen olympiavoittaja ja kahdeksankertainen maailmanmestari. Kaikkien aikojen suurimpien neuvostopelaajien joukkoon luettu Firsov pelasi vasempana laitahyökkääjänä ja keskushyökkääjänä.
Firsov oli valmentaja Anatoli Tarasovin luottomies. Hän pelasi samassa ketjussa muun muassa Viktor Polupanovin, Vladimir Vikulovin, Aleksandr Maltsevin ja Valeri Harlamovin kanssa. Häntä pidetään poikkeuksellisen nopeana luistelijana ja tehokkaana maalintekijänä, hänellä oli erityisen voimakas lyöntilaukaus. Parhaassa turnauksessaan Firsov voitti Grenoblen talviolympiakisojen maalintekijätilaston 12 maalilla ja yhteensä 16 tehopisteellä Neuvostoliiton viedessä jääkiekon olympiakultaa vuonna 1968.
Anatoli Firsov teki Neuvostoliiton mestaruussarjassa 344 maalia 474 ottelussa seuroinaan TsSKA Moskova ja Spartak Moskova.
Muuta
Tarasov laati tiukkoja harjoitusohjelmia Firsoville. Esimerkiksi Firsovin tavallisena harjoituspäivä oli ohjelmassa aamulla 45 minuutin juoksulenkki, kuntoharjoitus, aamiainen ja jääharjoitus klo 11-13. Sitten seurasi lounas, parin tunnin lepo ja harjoittelua iltakahdeksaan asti, jonka jälkeen oli ohjelmassa päivällinen. Kun Firsovilta kysyttiin dopingin käytöstä urheilussa, hän totesi: "Meidän huumeenamme oli Tarasov".
Erään tarinan mukaan Firsov piti Volga-autoa ilmassa n. 5-7 minuuttia yhdellä kädellä ja jaloilla Tarasovin hokiessa vieressä, "sinun pitää kestää tämä tilanne". He olivat tämän jälkeen menneet pelaamaan tennistä Tarasovin huvilalle. Firsov oli pelannut käsi murtuneena niin kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Juguurit
Juguurit (kiinaksi: 裕固族; pinyin: Yùgù zú) ovat yksi Kiinan 55 virallisesti tunnustetusta vähemmistökansasta. Juguurit asuttavat Qilian-vuoristoa ja Hexin käytävää Gansun maakunnassa. Osasta aluetta on muodostettu autonominen piirikunta. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan juguureja oli 13 719.
Historia
Juguurit erkanivat uiguureista 800-luvun paikkeilla. Juguurit myöhemmin muodostanut ryhmä siirtyi alkuperäisiltä alueiltaan kirgiisien hyökkäysten tieltä Gansuun, joka oli tuolloin tiibetiläisten hallussa. Vielä tämänkin liikehdinnän jälkeen juguurit vaihtoivat asuinaluettaan eri ryhmissä, minkä takia juguureista muodostui kaksi erillistä alaryhmää. Juguurit asuinalueensa länsiosassa puhuvat turkkilaista ja itäosassa mongolilaista kieltä. Turkkilaiset länsijuguurit tunnetaan nimellä yohur ja mongolilaiset itäjuguurit nimellä enger. Kun Kiinassa alettiin 1950-luvulla rekisteröidä vähemmistöjä virallisesti, molemmat ryhmät halusivat erillisen tunnustuksen. Heidän pienen lukumääränsä ja yhteisen asuinalueensa takia molemmat määriteltiin kuitenkin juguureiksi.
Marianne Liljeström
Marianne Liljeström (s. 1952) on suomalainen sukupuolentutkija ja naistutkimuksen professori emerita. Hän toimi Turun yliopiston naistutkimuksen professorina vuodesta 2005 vuoteen 2020. Aiemmin Liljeström on toiminut yliassistenttina Tampereen yliopistossa.
Liljeström on käsitellyt tutkimustyössään erityisesti Venäjän ja Neuvostoliiton historiaa, naistutkimuksen oppihistoriaa ja feministisiä teorioita sukupuolesta, seksuaalisuudesta ja ruumiillisuudesta. Lisäksi hän on ollut toimittamassa useita alansa oppikirjoja.
The Postman – tulevaisuuden sanansaattaja
The Postman – tulevaisuuden sanansaattaja on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Kevin Costnerin ohjaama yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva. Costner myös näyttelee elokuvan pääosan. Elokuva perustuu David Brinin romaaniin, josta Eric Roth on tehnyt varsinaisen elokuvakäsikirjoituksen.
The Postman – tulevaisuuden sanansaattaja oli vuonna 1998 ehdolla Yhdysvaltain Academy of Science Fiction, Fantasy and Horror Filmsin vuotuisen Saturn-palkinnon voittajaksi parhaan näyttelijän, parhaan tieteiselokuvan ja parhaan sivuosanäyttelijän kategorioissa. Elokuva oli ehdolla myös USA Motion Picture Sound Editorsin Golden Reel -palkinnon saajaksi, mutta tämäkin palkinto meni sivu suun. Hieman kyseenalaista mainetta elokuva sen sijaan niitti voittamalla vuoden 1998 Razzie Awardin huonoimmasta pääosaroolisuorituksesta, ohjauksesta, elokuvamusiikista, käsikirjoituksesta ja kuvauksesta.
Juoni
Elokuva sijoittuu sodan runtelemaan Amerikkaan, ilmansaasteet ja ydinsodan jäänteet ovat pilanneet osan luontoa. Yhdysvaltain hallitus on kaatunut, ja alueella terrorisoi holnisteiksi kutsuttu ääriryhmä. Amerikkaa kiertää kulkuri, joka esittää kylissä Shakespearen näytelmiä ruokaa vastaan.
Holnistit kiertelevät kylissä keräämässä tarvikkeita ja värväämässä uusia jäseniä ryhmäänsä. Kulkuri yrittää välttää tämän, mutta holnistit nappaavat kulkurin. Napatuista miehistä aletaan kouluttaa sotilasryhmää. Kulkurin onnistuu karkaamaan ryhmästä. Karkumatkalla kulkuri törmää postinjakajan jäänteisiin, kulkuri päättää pukeutua postimiehen asusteisiin. Uudessa asusteessa mies löytää tiensä pieneen kylään, jossa hän väittää olevansa uuden hallituksen nimittämä virkamies saadakseen ruokaa ja majapaikan.
Postimiehen innoittamana joukko nuoria perustaa postijakeluverkon. Holnistit eivät ole mielissään tästä, vaan alkavat jahdata Postimiestä sekä tämän luomaa uhkaa.
Altain kieli
Altain kieli (vanhentunut nimitys oirootin kieli; altaiksi алтай тил, altai til) on altailaisten puhuma turkkilainen kieli. Sillä on virallisen kielen asema Altain tasavallassa Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä
Altain kieltä puhutaan lähinnä Altain tasavallassa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan altain puhujia oli Venäjällä 61 700 henkeä, joista 54 900 Altain tasavallassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan altaita puhui 65 500 henkeä, joista 62 600 Altain tasavallassa. (lukuihin sisältyvät altaita toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Aikaisemmissa väestönlaskennoissa altain puhujiksi laskettiin myös vuonna 2002 rekisteröidyt teleutin (1892 henkeä), kumandin (1044 henkeä), tšelkanin (539 henkeä) ja tuban (436 henkeä) puhujat.
Vuonna 1989 Venäjän altailaisista 85,1 % puhui altaita äidinkielenään ja 1,9 % toisena kielenä. Vuonna 2002 Altain tasavallan altailaisista 89,2 % osasi altaita.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 55 700 altain puhujaa.
Historia ja murteet
Altailaiset koostuvat useista etnisistä ryhmistä, jotka ovat osin säilyttäneet identiteettinsä. Muinaisturkkilaisena aikana Jenisein yläjuoksulla ja Altailla asui kirgiisejä, joiden kieltä kuvastavat Jenisein riimukirjoitukset. Myöhemmin heidän joukkoonsa sekoittui oguzeja ja kiptšakkeja, joiden vaikutus näkyy altain pohjoismurteissa. Kieleen ovat vaikuttaneet myös läntiset mongolit eli oiraatit sekä altailaisiin sulautuneet samojedikielten ja ketin puhujat.
Altain kieli jakautuu eteläiseen ja pohjoiseen murreryhmään, joiden välillä on huomattavia eroja. Kieli kuuluu turkkilaisten kielten itäiseen haaraan, jossa sen etelämurteet muodostavat kirgiisin kanssa oman kieliryhmän. Pohjoismurteet puolestaan kuuluvat eräiden piirteidensä perusteella uiguurilais-oguzilaiseen ryhmään, jossa niillä on eniten yhteistä hakassilaiseen alaryhmään kuuluvan šoorin kielen kanssa. Eteläryhmän murteita ovat varsinaisaltai eli altaikiži, telengit ja teleut, pohjoisryhmään kuuluvat kumandi, tšelkan ja tuba.
Kirjakieli
Altaita käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla ja ylemmillä luokilla sitä opetetaan aineena. Altaiksi julkaistaan oppikirjoja sekä kauno- ja lastenkirjallisuutta. Sillä ilmestyy sanomalehti Altaidyŋ tšolmony, kaunokirjallinen aikakauskirja ja lastenlehti. Kieltä käytetään myös radiossa, televisiossa ja teatterissa. Vuonna 1993 tasavallassa hyväksyttiin kielilaki, joka antaa altaille virallisen kielen aseman venäjän kielen rinnalla.
Nykytilanne
Altain kielen tilannetta pidetään monessa suhteessa huolestuttavana. Altailaiset ovat pitkälle venäläistyneitä, kirjakieli on kehittymätön ja sen käyttö vähäistä. Kielen tulevaisuutta uhkaa myös etnisten ryhmien halu jakautua eri kansallisuuksiksi, joille kaikille olisi luotava erillinen kirjakieli. Venäjän hallituksen vuonna 2001 tekemässä päätöksessä kumandinit, telengitit, tšelkanit ja tubalarit tunnustetaan itsenäisiksi kansoiksi. Kumandineille on myönnetty pohjoisen vähälukuisen kansan asema. Monet tutkijat pitävät kumandia erillisenä kielenä.
Dan Hartman
Daniel Earl Hartman (8. joulukuuta 1950 Harrisburg, Yhdysvallat – 22. maaliskuuta 1994 Westport, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, studiomuusikko ja tuottaja.
Hartmanin tuotanto on laaja-alainen. Hartmanin säveltämiä kappaleita ovat esimerkiksi ”Free Ride” (1972), ”Instant Replay” (1978), ”Relight My Fire” (1979) ja ”I Can Dream About You” (1984). Hän työskenteli muun muassa James Brownin, Loleatta Hollowayn, Tina Turnerin ja Muddy Watersin kanssa.
Dan Hartmanin isoveli David pyysi hänet mukaan The Legends -nimiseen yhtyeeseen 1960-luvulla. Dan Hartman oli yhtyeen johtaja ja pääasiallinen musiikintekijä. The Legends julkaisi vinyylisinglelevyjä, kuten ”Why / Baby Get Your Head Screwed On” (1968) ja ”High Towers / Fever Games” (1969).
Hartman soitti bassoa ja koskettimia The Edgar Winter Groupissa 1972–1975 ja kirjoitti noin puolet yhtyeen materiaalista, kuten ”Free Ride” ja ”Autumn” (1972). The Edgar Winter Group with Rick Derringer -albumin (1975) ”Paradise Sides” on Hartmanin kirjoittama ja laulama, hän myös soitti kappaleessa bassoa, kitaraa ja kosketinsoittimia. Edgar Winter Groupin jälkeen hän tuotti muun muassa 38 Specialia ja Foghatia.
Hartman kirjoitti Charlie Midnightin kanssa elokuvan Nimeni on Fletch (Fletch, 1985) soundtrackin ”Get Outta Town” ja James Brownin Rocky IV -elokuvassa (1985) esittämän kappaleen ”Living in America", josta Hartman oli Grammy-ehdokkaana. Hänen musiikkiaan on myös muun muassa elokuvissa Streets of Fire – liekehtivät kadut (Streets of Fire, 1984), Perfect – tähtäimenä täydellisyys (Perfect, 1985), Pirullisia ihmisiä (Ruthless People, 1986), Haamujen kosto (Scrooged, 1988), Vamppi ja veteraani (Bull Durham, 1988) ja Rikos kannattaa (Opportunity Knocks, 1990).
Hartman ja Midnight kirjoittivat Billy Joelin esittämän kappaleen ”Why Should I Worry?” animaatioelokuvaan Oliver ja kumppanit (1988). ”Why Should I Worry?” oli ehdolla parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon saajaksi.
Hartman tuotti Joe Cockerin albumin Unchain My Heart (1987) ja suurimman osan Tina Turnerin Foreign Affair -albumin (1989) kappaleista; Turnerin albumia myytiin yli kuusi miljoonaa kappaletta. Hartman kírjoitti Diana Rossin kappaleen ”It’s Never Too Late” (1981). Hän kirjoitti ja tuotti Loleatta Hollowayn kappaleen ”Love Sensation” (1980) ja oli Bonnie Tylerin duettopari kappaleessa ”Till the End of Time” (1991). Hän tuotti ja oli toinen kirjoittaja Dusty Springfieldin kappaleessa ”Time Waits for No One” (1990).
Hartman sairasti aidsia ja kuoli vuonna 1994.
Gronow
Gronow on tai on ollut seuraavien henkilöiden sukunimi:
Konzerthausorchester Berlin
Konzerthausorchester Berlin (vuoteen 2006 Berliner Sinfonie-Orchester eli BSO) on sinfoniaorkesteri Saksan pääkaupungista Berliinistä. Se kuuluu Berliinin suurimpiin orkestereihin ja perustettiin vuonna 1952. Orkesteri toimii Karl Friedrich Schinkelin suunnittelemassa Konzerthaus Berlinissä, jossa se soittaa noin 100 konserttia kaudessa.
Aistivamma
Aistivamma on aistin toimintaa heikentävä tai sen estävä vamma. Aistivamma saattaa olla synnynnäinen tai myöhemmin esimerkiksi sairauden tai onnettomuuden seurauksena kehittynyt. Aistit heikkenevät myös iän myötä.
Aistivammaisten apuvälineet
Aistivammaisten apuvälineitä käyttävät kuulo- ja näkövammaiset. Näkövammaisen henkilön tunnistettavimmat apuvälineet lienevät valkoinen keppi ja opaskoira. Kuulovammaisten apuvälineistä mainittakoon heidän yhteisössään polemiikkia herättänyt sisäkorvaistute. Apuvälineiden avulla ei välttämättä kyetä korjaamaan puuttuvaa tai heikkoa aistia, mutta ne mahdollistavat käyttäjälleen sujuvamman toiminnan.
Krakovan getto
pienoiskuva|Sisäänkäynti Krakovan ghettoon. Krakovan ghetto oli yksi viidestä suuresta juutalaisten ghetosta toisen maailmansodan aikana. Gheton perustivat natsit Krakovan kaupunkiin 3. maaliskuuta 1941.
Gheton synty
Ennen sotaa Krakovassa asui yksi Puolan suurimmista juutalaisvähemmistöistä, joka käsitti 60 000–80 000 henkeä. Valtaosa varsinkin konservatiivisista juutalalaisista asui Kazimierzin kaupunginosan vanhoissa juutalaiskortteleissa, mutta suuri osa niin sanotuista assimiloituneista juutalaisista asui muiden puolalaisten seassa eri puolilla kaupunkia. Vainot alkoivat heti saksalaisten vallattua kaupungin syyskuussa 1939. Juutalaiset pakotettiin osallistumaan työpalveluun, ja marraskuussa kaikkien yli 12-vuotiaiden juutalaisten tuli käyttää Daavidintähdellä varustettua käsivarsinauhaa. Synagogat suljettiin ja niiden arvoesineet takavarikoitiin.
Toukokuussa 1940 saksalainen miehityshallinto päätti suurista juutalaiskuljetuksista pois kaupungista. Vain noin 15 000 työläistä perheineen sai jäädä kaupunkiin, muut uudelleenasutettiin kaupunkia ympäröiville alueille ja muualle Puolaan. Ghetto perustettiin virallisesti 3. maaliskuuta 1941 Podgórzen kaupunginosaan Veikselin etelärannalle, ei siis Kazimierzin juutalaiskorttelien alueelle. 15 000 juutalaista ahdettiin 320 asuinrakennukseen, joissa oli yhteensä 3 167 huonetta. Huono-onnisimmat joutuivat oleilemaan kaduilla. Nälkä oli gheton asukkaille yksi pahimmista ongelmista.
Tyhjennys
pienoiskuva|Juutalaisten kuljetus lähdössä Krakovan ghetosta maaliskuussa 1943. Ghetto eristettiin muureilla ympäröivästä kaupungista. Kaikki ikkunat ja ovet, jotka antoivat kaupungin niin sanotulle arjalaiselle puolelle, suljettiin. Ghettoon johti vain neljä vartioitua sisäänkäyntiä. Kuten Varsovan ghetossa, myös Krakovassa juutalainen vastarintaliike Żydowska Organizacja Bojowa (ŻOB) järjesti vastarintaa, jota tuki puolalainen Armia Krajowa. Krakovassa mihinkään suureen kansannousuun ei kuitenkaan ryhdytty.
Järjestelmälliset kuljetukset ghetosta alkoivat 30. toukokuuta 1942. Asukkaat kuljetettiin ympäröiville keskitys- ja tuhoamisleireille, pääasiassa Bełżeciin ja läheiselle Płaszówin keskitysleirille. Työleirille kuljetetuista osa pääsi Oskar Schindlerin tunnetulle emalitehtaalle: Schindler suojeli juutalaisia työntekijöitään ja pelasti näin yli tuhannen ihmisen hengen. Virallisesti juutalaisille ilmoitettiin, että heidät kuljetettaisiin Ukrainaan uudelleenasutettaviksi. Satoja ihmisiä surmattiin myös itse ghetossa.
Vuoden 1943 maaliskuussa ghetto tyhjennettiin viimeisistäkin 10 000 juutalaisesta. 8 000 työhön kykenevää kuljetettiin Płaszówiin, loput ammuttiin ghettoon. Jäljelle jääneet kuljetettiin Auschwitziin. Gheton tyhjennyksen jälkeen kaikki juutalaisten jälkeensä jättämä omaisuus kerättiin talteen. Viimeiseksi Płaszówiin lähetettiin juutalaisten neuvosto ja ghettopoliisiin kuuluneet.
Vasili Solovjov-Sedoi
thumb|Vasili Solovjov-Sedoi neuvostoliittolaisessa postimerkissä. Vasili Pavlovitš Solovjov-Sedoi (, 25. huhtikuuta (J: 12. huhtikuuta) 1907 Pietari, Venäjä − 2. joulukuuta 1979 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen säveltäjä, joka on tunnettu erityisesti sävellyksestään Unohtumaton ilta, suoraan suomennettuna Moskovan iltoja (Podmoskovnyje vetšera). Solovjov-Sedoin sävellys ”Leningrad” (Vetšernaja pesnja) kuullaan Topi Sorsakosken ja Agentsin levyllä Half and Half.
Oineis
Fyleen kuului alun perin 13 demosta, muun muassa suurin demos Akharnai. Myöhemmin osa demoksista siirrettiin perustettuihin uusiin fyleihin, ja pienimmillään fyleen kuului yhdeksän demosta. Niin kutsuttujen makedonialaisten fylejen (Antigonis, Demetrias) lakkauttamisen jälkeen osa demoksista palautettiin Oineis-fyleen. Kuten kaikilla fyleillä, fylen demokset oli jaetty kolmeen trittykseen ja sillä oli yhteensä 50 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Fyle säilyi käytössä antiikin ajan lopulle saakka.
Vasili Solovjov-Sedoi
Solovjov-Sedoi valmistui Leningradin konservatoriosta vuonna 1936. Hän sävelsi baletteja, operetteja sekä elokuva- ja kamarimusiikkia. Hän toimi Leningradin säveltäjäyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1948–1964.
Oineis
Fylen jäseniin viitattiin nimityksellä Oineus, monikossa Oineis tai Oinēeis.
Soma Records
Soma Records on skotlantilainen tekno- ja house-levy-yhtiö, joka aloitti toimintansa vuonna 1991. Yhtiön perusti elektronisen musiikin duo Slam. Yhtiö tunnetaan ensimmäisitä julkaistuista kappaleista Daft Punkin albumiin Homework.
Alaa Al-Aswani
thumb|Alaa Al-Aswani kuukausittain pitämässään seminaarissa ”Leadership and Management Development Center” 25. huhtikuuta vuonna 2013. Alaa Al-Aswani (s. 26. toukokuuta 1957), egyptin arabiaksi علاء الأسواني, on egyptiläinen kirjailija.
Elämänvaiheita
Alaa al-Aswani syntyi egyptiläiseen yläluokkaan. Hänen äitinsä oli vanhaa aristokratiaa ja isänsä oli ollut opetusministeri ennen vuotta 1952. Al-Aswani kävi Kairon ranskalaista koulua ja opiskeli sen jälkeen hammaslääkäriksi ensin Kairon yliopistossa ja jatkoi opintojaan Chicagossa, Yhdysvalloissa.
Al-Aswanin tuotannosta on suomennettu romaani Yacoubian-talon tarinat (2009). Romaani kertoo kairolaisen kerrostalon asukkaista, rikkaista ja köyhistä ja heidän risteilevistä elämäntarinoistaan. Taustalla on Egypti ongelmineen: köyhyys, korruptio ja läpimätä politiikka. Oman lisänsä tuo uskonnollinen kaksinaismoralismi, suljettujen ovien takana tehdään asioita, jotka julkisessa puheessa kielletään ja tuomitaan.
Risto Parjanne
Ennen tätä Risto Parjanne toimi Oulun kaupunginjohtajana 1991–1999. Nuoruutensa Parjanne on viettänyt Kouvolassa.
Puoluetaustaltaan Parjanne on sosialidemokraatti ja koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Parjanne herätti huomiota syksyllä 2007 vaatimalla rajauksia hyvinvointipalveluihin kuntien talouden pelastamiseksi. Parjanne vaatii kansalaisten julkisten palveluiden omavastuun nostamista. Tämä tehtäisiin hänen mukaansa esimerkiksi lukioiden maksullisuudella, terveydenhuollon maksukorotuksilla sekä aluesairaaloiden vähentämisellä. Toisaalta Parjanne haluaa peruskoulun olevan jatkossakin maksuton. Keväällä 2009 Parjanne ehdotti maksuja kuntien harrastuspalveluille. Hänen mukaansa kuntalaisten omavastuuta harrastetoiminnasta joudutaan miettimään.
Kuntaliitosten suhteen Parjanne oli myönteisellä kannalla, eikä hän vaatinut esimerkiksi yhdistettäville kunnille yhteistä maarajaa.
Selmasongs
Selmasongs on Lars von Trierin elokuvan Dancer in the Dark soundtrack, joka julkaistiin vuonna 2000. Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Björk. Albumi on nimetty Björkin roolihahmon Selman mukaan.
Kappaleet
Elokuvassa kuullaan kaikki muut kappaleet lukuun ottamatta kappaletta "New World". "New World" soi kuitenkin videolla lopputekstien aikana. Kappaleen "I've Seen It All" laulaa Björk yhdessä Thom Yorken kanssa. Elokuvassa kuullaan näyttelijä Peter Stormaren ääntä.
Björk teki kappaleeseen "Scatterheart" suuria muutoksia soundtrackiä varten. Sanat ovat erilaiset, ja Björk laulaa yksin, toisin kuin elokuvassa.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2020
Maaliskuussa 2020 turnaus peruttiin korona­virus­pandemian vuoksi. Kisojen peruunnuttua vuoden 2021 kisoja tarjottiin ensin Sveitsille, mutta maa kieltäytyi järjestämästä niitä taloudellisiin riskeihin vedoten.
Joukkueet
Joukkueiden sijoittelu ennen turnauksen peruuttamista.
Flowers for Vases / Descansos
Flowers for Vases / Descansos on yhdysvaltalaislaulaja-lauluntekijä Hayley Williamsin toinen soolostudioalbumi, joka julkaistiin 5. helmikuuta 2021. Williams on kirjoittanut kaikki albumin kappaleet ja se nauhoitettiin hänen kotonaan. Albumin tuotti Daniel James.
Ruotsin Vuoden museo -palkinto
Ruotsin Vuoden museo -palkinto on Ruotsin museoliiton (Riksförbundet Sveriges museer) ja Ruotsin ICOM:n jakama museoalan palkinto.
Vuoden museo -palkinnon voittajat
thumb|Vuonna 2016 palkinnon otti vastaan [[Tekniikan museo (Tukholma)|Tekniikan museon johtaja Peter Skogh. Kuvassa oikealla Ruotsin kulttuuriministeri Alice Bah Kuhnke.]] – Palkintoa ei jaettu vuosina 2006–2008 –
Francesco Moser
Francesco Moser (s. 19. kesäkuuta 1951 Giovo, Trenton maakunta) on entinen italialainen maantiepyöräilijä, klassikoiden erikoismies.
Moser menestyi suurkilpailuista parhaiten Pariisi–Roubaix'ssa. Sijoituttuaan toiseksi belgialaisten Roger De Vlaeminckin (vuonna 1974) ja Marc Demeyerin (1976) jälkeen hän voitti Pohjoisen helvetin kolme kertaa peräkkäin: 1978 ja 1979 ennen De Vlaeminckia sekä 1980 ennen ranskalaista Gilbert Duclos-Lassallea. Moser oli lisäksi kolmas vuosina 1981 (Bernard Hinault'n ja De Vlaeminckin jälkeen) sekä 1983 Hennie Kuiperin ja Duclos-Lassallen takana.
Muista pyöräilyn monumenteista Moser voitti Lombardian ympäriajon vuosina 1975 ja 1978 sekä Milano–San Remon 1984. Suurista yhden päivän klassikoista hän voitti lisäksi Pariisi–Toursin 1974, La Flèche Wallonnen ja Züri-Metzgeten 1977 sekä Gent–Wevelgemin 1979.