cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Markku Rossi
Poliittinen ura
Rossi valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan yli 7 000 äänen äänimäärällä vuoden 1991 vaaleissa, mutta putosi eduskunnasta seuraavissa vaaleissa 1995. Vaalien 1999 jälkeen Rossi nousi kansanedustajaksi kahdesti varaedustajan paikalta: vuonna 1999 neljäksi kuukaudeksi, kun Mirja Ryynänen jatkoi Euroopan parlamentin jäsenenä kautensa loppuun, ja vuonna 2000, kun Jorma Huuhtanen siirtyi Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi. Tämän jälkeen hänet on valittu jatkamaan kansanedustajana neljissä vaaleissa, 2003, 2007, 2011 ja 2015. Rossi jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Toimittajan ura
Paitsi poliitikkona, Rossi on työskennellyt muun muassa K-Maatalouskeskuskauppiaana Suonenjoella ja kuopiolaisessa Oikea Asema -paikallisradiossa, ensin toimittajana ja uutistoimituksen tuottajana sekä myöhemmin päätoimittajana. Ennen Oikea Asemaa Rossi työskenteli freelancertoimittajana Kuopion Kaapelitelevisio Oy:n palveluksessa, ideoiden päätoimittajana toimineen Juha-Pekka Mannisen ja Savon Sanomien varatoimitusjohtajana toimineen Jussi Kolehmaisen kanssa Suomen ensimmäisen Kuopio-TV:n aamu-ohjelman.
Poliittisia kannanottoja
Vuonna 2001 Rossi äänesti eduskunnassa rekisteröidyn parisuhteen puolesta, mutta marraskuussa 2014 hän ei kannattanut kansalaisaloitteen pohjalta samaa sukupuolta olevien oikeutta solmia avioliitto. Rossi kertoi, että ei tahtonut pakottaa tässä vaiheessa luterilaista kirkkoa vihkimään mies- ja naispareja. Joulukuussa 2015 hän kuitenkin ilmoitti kannattavansa tasa-arvoista avioliittolakia ja äänesti eduskunnassa kansalaisaloitteen pohjalta tehdyn lakiesityksen mukaisesti lain puolesta.
Yksityiselämä
Sotilasarvoltaan Rossi on yliluutnantti (2004).
Robert Faurisson
pienoiskuva|Robert Faurisson vuonna 2014. Robert Faurisson (25. tammikuuta 1929 – 21. lokakuuta 2018 ) oli ranskalainen kirjallisuudentutkija, joka on tullut kansainvälisesti tunnetuksi holokaustin kieltämisellään ja kyseenalaistamalla kaasukammioiden olemassaolon Natsi-Saksassa. Hän on perustellut yleisen historiankuvan kanssa ristiriidassa olevia näkemyksiään lukuisissa kirjoissa ja artikkeleissa usean vuosikymmenen ajan.
Faurisson syntyi Sheppertonissa, Englannissa, ranskalaiselle isälle ja skotlantilaiselle äidille. Opiskeltuaan Pariisin yliopistossa hän opetti vuosina 1974–1979 kirjallisuutta Lyonin yliopistossa.
Faurisson teki oman teoriansa holokaustin sepitteellisyydestä suurelle yleisölle tutuksi 1970-luvun lopussa. Hänen julkaisunsa herättivät huomattavaa kiistaa, ja Faurisson joutui jopa pahoinpidellyksi; vuonna 1989 hän sai vakavia vammoja, mutta kuntoutui leikkaushoidolla.
Faurisson on joutunut useasti ongelmiin oikeuden kanssa varsinkin sen jälkeen, kun holokaustin kieltämisen kriminalisoiva Gayssot'n laki astui voimaan Ranskassa vuonna 1990.
Lotte Laserstein
Lotte Laserstein (28. marraskuuta 1898 – 21. tammikuuta 1993) oli saksalais-ruotsalainen taidemaalari.
Lotte Laserstein syntyi Preußisch Hollandissa, joka oli pieni kaupunki Itä-Preussissa (nykyisin Pasłęk Puolassa). Hän oli vauraan apteekkari Hugo Lasersteinin ja hänen vaimonsa Metan vanhin tytär. Heillä oli myös toinen tytär Käte (1900-1965). Hänen isänsä kuoli vuonna 1902, jolloin perhe muutti Danzigiin Metan äidin luokse. Vuonna 1912 perhe muutti Berliiniin, missä Lotte aloitti vuonna 1918 filosofian ja taidehistorian opinnot Friedrich Wilhelmin yliopistossa.
Vuosina 1920-1921 hän sai yksityisopetusta taidemaalari Leo von Königin johdolla. Vuosina 1921-1927 hän opiskeli Berliinissä Akademische Hochschule für bildende Künstessä, jossa hänen opettajansa oli Erich Wolfsfeld. Opiskeluitaan hän rahoitti väliaikaisina töinä kuvittajana ja teollisena suunnittelijana. Valmistumisen jälkeen hän osallistui 22 näyttelyyn vuoteen 1931 mennessä. Vuodesta 1933 lähtien hän ei juutalaisena saanut enää osallistua näyttelyihin.
Vuonna 1937 hän muutti Ruotsiin. Hän sai Ruotsin kansalaisuuden menemällä muodollisesti naimisiin ruotsalaisen miehen kanssa. Hän yritti auttaa äitiään ja siskoaan, jotka olivat joutuneet jäämään Natsi-Saksaan. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1943 Ravensbrückin keskitysleirissä, mutta hänen siskonsa onnistui piilottelemaan natseilta ja selvisi hengissä vielä Berliinin taistelusta. Lotte jatkoi Ruotsissa maalaamista ja piti näyttelyitä 1990-luvulle saakka.
Formula Renault 3.5 -kausi 2012
Formula Renault 3.5 -kausi 2012 oli Formula Renault 3.5 -sarjan kahdeksas kausi. Kausi alkoi 5. toukokuuta Espanjan Alcañizista ja päättyi 21. lokakuuta Espanjan Barcelonaan.
Luokan kalusto uudistui täysin kaudeksi 2012. Moottori vaihtui Nissanin 3,5-litraisesta V6-tuotantomoottorista Zytekin 3,4-litraiseen kisa-V8:iin. Uusi Dallara T12 -auto on varustettu Formula ykkösistä tutulla DRS-siivellä, jolla auton ilmanvastusta voidaan vähentää suorilla. Uuden auton uskotaan pystyvän GP2:n kierrosaikoihin.
Sarjan mestaruuden voitti tulokaskauttaan ajanut hollantilainen Robin Frijns. Toiseksi sijoittui ranskalainen Jules Bianchi ja kolmanneksi brittiläinen Sam Bird.
Äideistä parhain
Äideistä parhain voi tarkoittaa seuraavia:
Formula Renault 3.5 -kausi 2012
Tallit ja kuljettajat
R  = Sarjan tulokas kaudella 2012
Kuljettajamuutokset
Uudet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Ammunnan Suomen-mestaruuskilpailut 1910
Ammunnan Suomen-mestaruudesta kilpailtiin neljännen kerran Mikkelissä kesällä 1910. Kilpailuissa ammuttiin useita erikoiskilpailuja, mutta Suomen mestaruus ratkaistiin 300 metrin matkalta ammutulla kilpailulla, jossa ammuttiin 20 laukausta pystystä, polvelta ja makuulta.
Hollannin Grand Prix 1968
Hollannin Grand Prix 1968 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. kesäkuuta 1968 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Broadcast (albumi)
Broadcast on suomalaisen poprock-yhtye Broadcastin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Albumin tunnetuin kappale on "Pasadena Sungodown". Yhtyeen seuraava albumi Heartbeat Paradise ilmestyi seuraavana vuonna 1982.
Neiti Fisher nuoremman tutkimukset
Neiti Fisher nuoremman tutkimukset on australialainen televisiosarja. Se on spin-off televisiosarjalle Neiti Fisherin etsivätoimisto, jonka päähenkilö oli yksityisetsivä Phryne Fisher; spin-offin päähenkilönä on Phrynen sisarpuolen tytär Peregrine, joka on perinyt tätinsä pelottoman luonteen ja terävän vaiston. Phryne itse on kadonnut viidakkoon myöhempien aikojen viimeisellä työtehtävällään. Peregrine Fisher pääsee osaksi Seikkailijattarien klubia, jonka jäsen hänen tätinsä aikanaan oli, ja ratkoo murhamysteerejä 1960-luvun Melbournessa.
Sarjan pilottijakso julkaistiin 21. helmikuuta 2019, ja sitä on tehty kaksi tuotantokautta.
Juoni
Phryne Fisherin lentokone putosi vuosi ennen sarjan tapahtumia Papua-Uuden-Guinean viidakkoon. Hän selvisi lento-onnettomuudesta hengissä, mutta katosi mutavyöryssä. Poliisi on jo lopettanut etsinnät, mutta paikallinen heimo jatkaa edelleen neiti Fisherin etsimistä. Phryne Fisher kuului Seikkailijattarien klubiin, jossa on mukana vain urallaan menestyneitä naisia, poikkeuksena klubin johtajan Birdie Birnsiden veli. Klubilaiset miettivät, miten he voisivat korvata neiti Fisherin kaltaisen etsivän. Tällöin paikalle saapuu Phrynen sisarpuolen tytär Peregrine Fisher, jolle Phryne on jättänyt perinnöksi talonsa ja autonsa. Phryne ei ollut tiennyt sisarpuolestaan mitään, ennen kuin hänen isänsä paljasti asian kuolinvuoteellaan. Phryne ei ehtinyt löytää sisarpuoltaan ennen tämän kuolemaa, mutta katoamisen jälkeen hänen perintönsä meni lähimmälle omaiselle, eli sisarentyttärelle, jota hän ei koskaan tavannut. Peregrine ei myöskään tiennyt tädistään ennen kuin sai tiedon perinnöstä.
Sarjan alussa Peregrine Fisher etsii vielä suuntaa elämälleen eikä ole pärjännyt missään aiemmissa töissään, kunnes pääsee Seikkailijattarien klubiin ja alkaa työskennellä etsivänä tätinsä tavoin. Peregrine on perinyt monia piirteitä tädiltään, kuten rajattoman uteliaisuuden ja terävät aistit. Peregrinen apuna murhatutkimuksissa on poliisilaitoksen ylikonstaapeli James Steed, jonka kanssa hänellä on myös romanttista vipinää. Ensimmäisen kauden avausjaksossa Peregrine ja Seikkailijattarien klubi saavat vastaansa korruptoituneen ylikomisario Percy Sparrow’n.
Broadcast (albumi)
Albumi julkaistiin vuonna 1981 vinyylilevynä ja C-kasettina Hi-Hat -levymerkillä. Vuonna 2001 albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä remasteroituna painoksena Warner Music Finlandin toimesta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Esa Kaartamo, ellei toisin mainita.
Don Coscarelli
pienoiskuva|Don Coscarelli vuonna 2017. Don Coscarelli (s. 17. helmikuuta 1954 Tripoli, Libya) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat Phantasm – yön kauhut (1979) jatko-osineen, Voittamaton kostaja (The Beastmaster, 1982) ja Bubba Ho-Tep (2003).
Coscarelli ei opiskellut elokuva-alaa, vaan hän on itseoppinut.
Travis Meeks
Travis Meeks (s. 27. huhtikuuta 1979, Charlestown, Indiana) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Days of the New'n laulaja-kitaristina.
Meeks on ollut yhtyeessä mukana siitä lähtien, kun se perustettiin vuonna 1995. Hän on sen ainoa jäljellä oleva alkuperäisjäsen. Yhtye on julkaissut kolme studioalbumia ja neljäs on tekeillä.
Meeks teki vuonna 2000 yhteistyötä The Doorsin kanssa tribuuttialbumilla Stoned Immaculate: The Music of the Doors. Hän teki yhteistyötä myös Lennon Murphyn kanssa kappaleella "My Beautiful". Hän pyrki myöhemmin epäonnistuneesti Velvet Revolverin laulusolistiksi.
Atlanta
Atlanta [] on Yhdysvaltain Georgian osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku vuonna 2016 oli 472 522 Metropolialueella asuu noin 5,8 miljoonaa ihmistä, eli yli puolet osavaltion väestöstä.
Historia
Atlanta tuhoutui pahoin Yhdysvaltain sisällissodassa, mutta nousi ennalleen. Tästä syystä kaupungin symboli on feeniks-lintu.
Atlanta oli keskeinen paikka 1960-luvun kansalaisoikeusliikkeessä, se oli Martin Luther King, Jr.:n kotikaupunki.
Atlantassa pidettiin vuoden 1996 kesäolympialaiset.
Maantiede ja kaupunkikuva
thumb|250px|vasen|Atlantan keskustaa. Atlanta sijaitsee Blue Ridge -vuorten juurella, Chattahoocheejoen kaakkoispuolella. Kaupunki siajitsee noin 320 metrin korkeudessa ja on siten selvästi korkeammalla kuin suurin osa eteläisistä ja itäisistä kaupungeista.
Atlanta kuuluu Köppenin ilmastoluokituksessa luokkaan Cfa, kostea subtrooppinen ilmasto. Sille on tyypillistä korkeat lämpötilat ja tasaisesti jakautuneet sateet ympäri vuoden. keskimääräinenpäivän ylin lämpötila on yli 30 astetta kesäkuusta elokuuhun.
Atlantan keskustan asukastiheys on jonkun verran pienempi kuin monissa suurissa mutta vanhemmissa yhdysvaltalaisissa kaupungeissa, kuten Chicagossa, Bostonissa ja New Yorkissa. Five Points on Atlantan ydinkeskusta, jossa on korkeimmat ja tiheimmin rakennetut rakennukset.
Downtownin pohjoispuolella on Midtown Atlanta, jossa on myös korkeita toimisto- ja hotellirakennuksia. Siellä on myös 1900-luvulla kehittynyt Ansley Parkin asutusalue. Midtownin pohjoispuolella on vielä Buckhead. Downtownin itäpuolella on Atlantan ensimmäinen suunniteltu esikaupunkialue Inman Park ja historiallinen Virginia–Highland. Keskustan eteläpuolen alueeseen kuuluu puolestaan Atlantan kansainvälinen lentoasema, joka on matkustajamäärältään maailman vilkkain. Atlantan länsiosassa ovat muun muassa mustille 1920-luvulle rakennettu Washington Park.
Talous ja liikenne
thumb|250px|Uutiskanava CNN:n päämajan sisätilat. Atlanta on Yhdysvaltain kaakkoisosien taloudellinen keskus, ja siellä on monien kansainvälisten suuryritysten päämaja. Atlantalaisiin yrityksiin kuuluvat The Coca-Cola Company, CNN, UPS, Georgia-Pacific, The Home Depot ja Delta Air Lines.
Atlantan talouteen vaikuttuvat merkittävästi myös liittovaltion virastot, liikenne, matkailu, ja konferenssiala. Atlantan metropolialueella on Washingtonin jälkeen toiseksi eniten liittovaltion virastoja, muun muassa Centers for Disease Control and Preventionin päämaja. Atlanta on Yhdysvaltain suurimpia konferenssikaupunkeja.
Väestö
Atlantan väkiluku on ollut taas kasvussa 1990-luvulta lähtien. Vuoden 1970 väestönlaskennessa kaupungissa asui 496 973 asukasta, mutta seuraavien 20 vuoden aikana väkiluku laski yli 100 000 asukkaalla. Vuoden 1990 väestönlaskennassa asukkaita oli alle 400 000, mutta sen jälkeen asukasluku on ollut jälleen kasvussa.
Arvo Laamanen
Arvo Laamanen (10. helmikuuta 1929 Punkaharju – 17. syyskuuta 2006 Nurmijärvi ) oli suomalainen ympäristöhygienian professori.
Atlanta
Väestö
Atlantan väestöstä vuonna 2010 noin 54 prosenttia oli tummaihoisia. Valkoisia oli 38,4 prosenttia. Metropolialueella tilanne on kuitenkin toinen, sillä valkoisten osuus siellä oli vuonna 2000 peräti 66,3 prosenttia. Vaikka musta- ja valkoihoiset ovat muuttaneet enenevässä määrin samoilla asutusalueilla, vain Chicagossa valkoisten ja mustien väliset asuinalueet ovat enemmän erillään toisistaan. Latinalaisamerikkalaisia kaupungin asukkaista oli 5,2 prosenttia ja aasialaisia 3,1 prosenttia.
Arvo Laamanen
Laamanen väitteli Helsingin yliopistossa 1970 pääaineenaan biokemia. Hän oli vuodesta 1974 Kuopion yliopiston ympäristöhygienian (kemiallis-fysikaalisen analytiikan) professori. Hän tutki ilmansuojelua, ympäristöterveyttä ja työhygieniaa. Hän jäi eläkkeelle 1992.
Atlanta
Kulttuuri
Atlantassa on monipuolinen kulttuuritarjonta, museoista, esittävään taiteeseen. Atlanta Ballet on Yhdysvaltain vanhin tanssiryhmä. Vuonna 1945 perustettu Atlantan sinfoniaorkesteri soittaa yli 200 konserttia vuosittain. Se on levyttänyt toistasataa albumia ja saanut 23 Grammy-palkintoa.
Atlantan oikeustalo on tullut tunnetuksi koirapatsaastaan ja Matlock-televisiosarjasta. Atlanta oli yhtenä tapahtumapaikkana myös Tuulen viemää -elokuvassa.
Atlantasta on noussut 2010-luvulla lukuisia hiphop-artisteja maailman huipulle.
Urheilu
Atlantan merkittävimmät urheilujoukkueet ovat amerikkalaisen jalkapallon Atlanta Falcons, koripallon Atlanta Hawks ja baseballin Atlanta Braves. Atlantassa oli myös jääkiekon NHL-liigassa joukkue Atlanta Thrashers, mutta se muutti Kanadan Winnipegiin vuonna 2011.
Koro (täsmennyssivu)
Koro voi tarkoittaa seuraavia:
Tezcatlipoca
pienoiskuva|Tezcatlipocaa esittävä piirros [[Codex Borgiassa.]] Tezcatlipoca (nahuatliksi "savuava peili") on Mesoamerikan kansojen, varsinkin asteekkien, jumala. Tezcatlipocan palvonta on alun perin lähtöisin tolteekeilta. Verenhimoisen Tezcatlipocan palvonnan myötä ihmisuhraus tuli osaksi Keski-Amerikan uskonnollisia menoja.
Tezcatlipoca on nuorten soturien suojelusjumala ja pahojen tekojen kostaja, joka kykenee suureen julmuuteen. Joka vuosi hänelle valittiin ihmisuhri, yleensä sotavanki, joka tapettiin repimällä sydän hänen rinnastaan. Yksi Tezcatlipocan lisänimistä on Moyocoya – kaikkivoipa. Tezcatlipoca edustaa tähtiä, yötaivasta, talvea ja pohjoista. Hän on siten Huitzilopochtlin vihollinen. Jaguaari on Tezcatlipocalle pyhitetty eläin, sillä sen pilkullinen turkki muistuttaa yötaivasta.
Tezcatlipocan synnystä on eri versioita. Joidenkin luomiskertomusten mukaan kolmannentoista taivaan jumaläiti tuli raskaaksi ja 400 tähtien jumalaa, jotka olivat kateellisia syntymättömälle lapselle, punoivat juonia tuhotakseen hänet. Heitä kuitenkin pidäteltiin luolassa, kunnes Tezcatlipoca syntyisi täysin varustautuneena ja valmiina tuhoamaan vihollisensa. Tezcatlipocalla oli liittolaisenaan vain sisarensa Coyolxauhqui, ja tämä sai surmansa puhjenneessa taistelussa. Tezcatlipoca sinkosi hänen päänsä taivaalle kuuksi. Toisten kertomusten mukaan Tezcatlipoca oli alkuolentojen Tonacatecuhtlin ja Tonacacihuatlin luomus.
Tezcatlipoca hallitsi ensimmäistä viidestä maailmanajasta, ns. Jaguaariauringon aikaa. Hän on myös kymmenennen ja kolmannentoista taivaan hallitsija. Useissa myyteissä kerrotaan, että Tezcatlipoca karkotti pappiskuningas Quetzalcóatlin keskuspaikastaan Tulasta. Hän olisi myös viekoitellut Quetzalcóatlin syntiin, juopotteluun ja lihalliseen rakkauteen, ja saattanut näin tolteekkien kulta-ajan päätökseen. Tezcatlipoca ja Quetzalcoatl ovatkin usein toistensa vastustajia, mutta he voivat toisaalta tehdä myös yhteistyötä palauttaakseen sirpaleiksi hajonneen maailmankaikkeuden ja herättääkseen viidennen eli nykyisen auringon. Tezcatlipoca muuttui Mixcoatl-Camaxtlin ruumiillistumaksi, "punaiseksi Tezcatlipocaksi", voidakseen luoda tulta. Hän on myös suuri velho joka veti maaemon alkuvesistä valtavan alligaattorin, Cipactilin, hahmossa.
Iivari Vihanto
Iivari Vihanto (s. 25. syyskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Vihanto edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä kopparina. Vihannolla on sopimus Jymyn kanssa kauden 2024 loppuun. Vihanto valittiin ensimmäiseen miesten Itä-Länsi-otteluunsa vuonna 2023. Vihanto on pelannut urallaan 41 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi juoksua, tuonut 30 juoksua ja kerännyt 91 kärkilyöntiä. Vihanto on pelannut viisi ylempien pudotuspelien ottelua, joissa hän on lyönyt yhden juoksun ja kerännyt 12 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 15. syyskuuta 2022.
Vihanto valittiin ensimmäistä kertaa urallaan vuoden 2023 Itä-Länsi- otteluun. Itä-Länsi-ottelun tähtien kisassa Vihanto vastasi kovimmasta tuloksesta heiton kovuudessa. Hän heitti palloa tutkaan 161,5 km/h, joka on samalla kaikkien aikojen kovin mitattu heitto Miesten Superpesiksessä. Aikaisempaa ennätystä piti hallussaan baseballin pariin siirtynyt Konsta Kurikka 159 km/h tuloksella.
Jos talviyönä matkamies
Jos talviyönä matkamies (Se una notte d’inverno un viaggiatore) on Italo Calvinon romaani, joka julkaistiin vuonna 1979. Kirja kertoo Lukijasta, joka yrittää lukea kirjaa nimeltä Jos talviyönä matkamies. Kirjaa pidetään postmodernin kokeellisen kirjallisuuden klassikkona. Kirjassa ”lukijan” käsiinsä saamat teokset ovat satiireja salapoliisikertomuksista aina eroottiseen japanilaiseen kirjallisuuteen asti.
Juoni
Tarina kertoo yksikön toisessa persoonassa Lukijasta, ja tarina alkaa kun Lukija ostaa kirjan Jos talviyönä matkamies ja valmistautuu lukemaan sitä. Kirjan toinen luku alkaa kertoa Lukijan lukemaa kirjaa. Lukija huomaa pian saaneensa kirjasta viallisen kappaleen: teksti alkaa toistaa itseään sanasta sanaan. Hän palaa kauppaan vaihtaakseen kirjan virheettömään kappaleeseen, mutta palattuaan kotiinsa lukemaan havaitsee, että uudella kirjalla samoista kansista huolimatta ei ole mitään tekemistä tarinan Jos talviyönä matkamies kanssa. Harmistuksesta huolimatta hän alkaa lukea uutta tarinaa, mutta joutuu toteamaan, että tämäkin katkeaa kesken, koska pian ensimmäisen kappaleen jälkeen kirjassa on enää pelkkiä tyhjiä papereita. Lukija, joka haluaisi mieluusti lukea loppuun sekä alkuperäisen että uuden tarinan, alkaa selvittää tapausta ja saakin selville uuden tarinan nimen: Malborkin asutusten ulkopuolella. Yrittäessään löytää tämän loppuosaa Lukija saa käsiinsä yhä uusia romaaneja, joita hän ei yhä erilaisemmista syistä voi lukea loppuun. Lukija päätyy seikkailemaan ensin kirjankustantamossa ja yliopiston kirjallisuustieteen osastolla, sittemmin myös ulkomailla, ja joutuu tekemisiin ihailemansa Lukijattaren kanssa.
Tarina saa yhä absurdimpia piirteitä ja Lukija tempautuu mukaan seikkailuun, joka saa sensuuriin liittyen jopa syvästi poliittisia piirteitä.
Lukijan lukemien tarinanalkujen nimistä koostuu oma tarinansa: Jos talviyönä matkamies, Malborkin asutuksen ulkopuolella, Kurkottautuessaan äkkijyrkältä rinteeltä, Pelkäämättä tuulta ja huimausta, Katsoo alas tiivistyvään varjoon, Solmiutuvien linjojen verkossa, Ristiin menevien linjojen verkossa, Kuun valaisemalla lehtimatolla, Tyhjän kuopan ympärillä, Mikä tarina sen pohjalla odottaa loppuaan?
Lakshmi Planum
Lakshmi Planum sijaitsee Ishtar Terran länsiosassa ja nousee noin 3,5 kilometriä Venuksen pinnan keskikorkeuden yläpuolelle. Tasanko on ilmeisesti syntynyt suuren laavapurkauksen seurauksena.
Boris Gurevitš
Boris Gurevitš on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Rassinjärvi
Rassinjärvi on Pirkanmaalla Juupajoen Hulippaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 8,9 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Hulippaan eteläpuolella Rassinojan laaksossa Hakalanmäen rinteessä olevassa painaumassa. Sen pohjoisrannat ovat Hakalanmäen rinteitä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat etelässä suomaata, mutta muualla metsämaata. Itärannassa on kuitenkin peltoa ja järven lähellä onkin kaksi maatilaa sekä yksi vapaa-ajan asunto. Niille tulee tiet Hirvijärven ja Hulippaan väliseltä kylätieltä.
Vedenlaatu
Rassinjärvi on läpivirtausjärvi, jonka vedenlaatu riippuu yläpuolisen valuma-alueen tilasta ja alueen sadannan määristä suuresti. Siihen laskee Väihijärvestä ja Suinun-Väihistä tulevat vedet, joilla on laaja valuma-alue. Järven vedenlaatua on tutkittu vain kerran 16.1.1991. Tutkimuksien mukaan sen vedenväri on ruskea ja sen humuspitoisuus on korkea. Veden happamuustaso on metsäjärville normaalilla tasolla ja sen ravinnetaso on lievästi rehevöityneellä tasolla. Järven vedenlaatu on siten hyvä ja järven virkistyskelpoisuus on myös hyvä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,4 metriä mpy. Järven läpi virtaa Väihijärven ja Hulippaan välinen laskuoja. Tulo-oja Väikkisuonoja virtaa kolmen kilometrin matkan Väikkisuon läpi ja laskee järven kaakkoiskulmaan. Laskuoja Rassinoja laskee 1,3 kilometrin päässä Hulippaaseen. Ojalle tulee pudotusta 0,4 metriä.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa oli jokapuolella järven ympärillä peltoja ja alueen rakennuskanta oli lukuista. Ne muodostivat kolme maatilaa, joille ei tullut vielä maantietä. Sellainen näkyy vasta vuoden 1964 kartassa. Peltojen määrä on vähentynyt vuoden 1988 kartan julkaisun jälkeen puolella.
Chester Jastremski
Chester Andrew ”Chet” Jastremski (12. tammikuuta 1941 Toledo, Ohio – 3. toukokuuta 2014 Bloomington, Indiana) oli yhdysvaltalainen uimari, olympiamitalisti ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti. Hän teki urallaan 12 maailmanennätystä.
Jastremski voitti 200 metrin rintauinnissa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja Pan-Amerikan kisojen kultaa São Paulossa 1963.
Jastremski kuoli Indianan Bloomingtonissa 3. toukokuuta 2014, 73-vuotiaana.
Psilosybiinisienet
Psilosybiinisienet ovat sieniä, jotka sisältävät psilosybiiniä ja psilosiinia, tryptamiineihin kuuluvia alkaloideja. Psilosybiinisieniä käytetään tajuntaa ja havaintoja muuntavien keskushermostovaikutusten vuoksi yleisesti psykedeelisinä päihteinä. Psilosybiini ja psilosiini ovat hermoston toimintaan väliaikaisesti vaikuttavia aineita, ja niitä sisältävät sienet luokitellaan myrkyllisiksi. Puhekielessä psilosybiinisienet tunnetaan yleisemmin nimellä taikasienet. Päihdekäytön lisäksi sieniä ja yhdisteitä on tutkittu eräiden hermosärkytilojen ja mielenterveydellisten ongelmien hoidossa lupaavin tuloksin. Psilosybiinisienten lisäksi muita huumaavia yhdisteitä löytyy joistakin kärpässienistä.
Psilosybiinisienten sisältämät tryptamiinit vaikuttavat aivokemiaan kiinnittäytymällä – sisäsyntyisten välittäjäaineiden tavoin – aivoissa sijaitseviin reseptoreihin, välitettäviä signaaleja vahvistaen ja muuntaen. Tällä on monenlaisia vaikutuksia, joista osa on objektiivisesti havainnoitavia muutoksia aivoissa ja elimistössä, osa taas subjektiivisia, ainoastaan käyttäjien itsensä koettavissa. Käyttäjät ovat raportoineet mm. tunteiden voimistumista, korostunutta itsehavainnointia, aistielämysten muutoksia ja synestesiaa, sekä muutoksia ajattelussa ja aikakäsityksissä. Joillain käyttäjillä esiintyy päänsärkyä, pahoinvointia, ahdistusta, lihasheikkoutta tai sekavuutta. Monet kuvaavat kokemusta ajatteluprosessien selkeytymisestä ja luovan ajattelun voimistumisesta sekä voimakkaasta euforiasta.
Historia
thumb|230px|[[Albert Hofmann eristi ja nimesi psilosybiinin ja psilosiinin.]] thumb|300px|[[Huurumadonlakki|Huurumadonlakin levinneisyysalue luonnossa.]] Psilosybiinisieniä on käytetty vuosituhansien ajan. Muun muassa Meksikossa ja Keski-Amerikassa alkuperäisasukkailla se on ollut keskeisenä osana uskonnollissävytteisissä palvontamenoissa. Asteekit kutsuivat niitä teonanácatliksi eli käännettynä jumalallisiksi tai ihmeellisiksi sieniksi. Aikaisimmat merkit käytöstä ovat 500-luvulla eaa. nykyisen Guatemalan alueella. Keskisestä Meksikosta on löytynyt 300-luvulta jaa. peräisin olevia seinämaalauksia, joissa kuvataan sienten käyttöä palvontamenoissa. Espanjalaiset valloittajat pyrkivät tukahduttamaan sienten käytön, mikä johti kyseisen kulttuurin hiipumiseen aina 1900-luvulle asti.
Rannikko-Pohjanmaa
Rannikko-Pohjanmaa tai Ranta-Pohjanmaa oli myös Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen ehdotus nykyisen Pohjanmaan maakunnan nimeksi valtioneuvoston nimetessä Suomen nykyisiä maakuntia vuonna 1998. Maakunnan kunnat ja maakunnan liitto halusivat kuitenkin säilyttää maakunnan nimenä ruotsiksi Österbotten, jonka suomenkielinen vastine on Pohjanmaa. Nimi aiheuttaa sekaannusta Pohjanmaan historiallisen maakunnan ja sen alueella olevien muiden nykymaakuntien, varsinkin Etelä-Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan ja Pohjois-Pohjanmaan kanssa. Vaikka nimi onkin sama kuin historiallisella maakunnalla, Pohjanmaan vaakunaa (ilman kreivikunnan kruunua) sen sijaan käytetään Pohjois-Pohjanmaan tunnuksena.
Psilosybiinisienet
Historia
Sienet olivat länsimaailmalle suhteellisen tuntemattomia kunnes newyorkilainen pankkiiri R. Gordon Wasson toi Meksikosta mukanaan sieninäytteitä ja kertomuksia niiden käytöstä. Kun Wassonin artikkeli psilosybiinisienistä julkaistiin Life-lehdessä toukokuussa 1957, miljoonat amerikkalaiset kuulivat niistä ensimmäistä kertaa. Viime vuosina sienten saatavuutta ja käyttöä ovat lisänneet internetin kautta levinneet kasvatusohjeet ja tilattavat, valmiiksi itiöitä ja kasvualustaa sisältävät kasvatuslaatikot.
Psilosybiinin ja psilosiinin eristi ensimmäisenä Albert Hofmann kumppaneineen Psilocybe mexicana -sienestä vuonna 1958. Hofmann myös nimesi yhdisteet sekä syntetisoi eli valmisti niitä ja niiden johdannaisia kemiallisesti pian eristyksen jälkeen. Tutkimustulokset julkaistiin Experientia-tiedelehdessä maaliskuussa 1958. Hofmannin tutkimukset vauhdittivat sienten ja muiden psykedeelien terapeuttista tutkimusta.
Sienten käyttö alkoi lisääntyä pian tutkimusten jälkeen muun muassa Terence McKennan kehittämän sisäkasvatustekniikan ansiosta. McKenna kirjoitti 1990-luvulla runsaasti sienten ja muiden psykedeelien käyttöä edistäviä ja tietoa levittäviä tekstejä. Psilosybiinisienilajeista yleisin kansainvälisessä huumekaupassa viljelty ja myyty sieni on nykyään huurumadonlakki.
Alkaloidien lääketieteellinen tutkimus
Sienten vaikuttavia aineita tutkittiin laajasti muiden psykedeelien kuten LSD:n ohella 1950- ja 1960-luvulla, jolloin turvallisuuskäytännöt olivat vielä kehittymättömiä, eikä esimerkiksi yksilön henkilökohtaista tilaa ja ympäristön merkitystä (ns. set & setting) ymmärretty. Joskus psykedeelejä saatettiin antaa täysin koehenkilön tietämättä sitoen tämän sairaalasänkyyn kokeen ajaksi. Myöhemmissä tutkimuksissa, joihin kuului enemmän koehenkilön valmistelua ja tukea aineen vaikutuksen aikana havaittiin vähemmän ahdistusta ja pelkotiloja sekä enemmän positiivisiksi miellettyjä kokemuksia.
60-luvulla psykedeelien, erityisesti LSD:n, kasvava maanalainen käyttö hippiliikkeen synnyn myötä johti kuohuntaan median parissa. Kiistanalaisuutta lisäsi psilosybiiniä ja LSD:tä epätieteellisillä tavoilla tutkineiden Timothy Learyn ja Richard Alpertin julkinen erottaminen Harvardin yliopistosta. Learystä tuli myöhemmin ikoninen vastakulttuurin hahmo joka piti puheita nuorille kannustaen heitä käyttämään psykedeelejä, mikä toi psykedeeleille paljon negatiivista julkisuutta ja vaikeutti psykedeelien tieteellistä tutkimusta. Kasvava kiistanalaisuus ja kohujulkisuus johti lopulta psykedeelien luokitteluun listan I säädellyiksi kemikaaleiksi Yhdysvalloissa vuonna 1970, mitä seurasi pian YK:n Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus 1971, jonka myötä psilosybiini ja monet muut psykedeelit tulivat laittomiksi lähes kaikkialla maailmassa. Lääketieteellinen tutkimus loppui tähän käytännössä kokonaan aina 1990-luvulle asti.
Käyttö mielenterveyden hoidossa
Johns Hopkins -yliopistossa vuonna 2006 tehdyssä tutkimuksessa tutkittiin suurten psilosybiiniannosten välittömiä ja pitkän aikavälin psykologisia vaikutuksia terveillä, hallusinogeenejä ennen käyttämättömillä aikuisilla. Tutkijoiden yllätykseksi kaksi kolmesta vapaaehtoisista sijoitti kokemuksen joko elämänsä tärkeimmäksi tai viiden elämänsä tärkeimmän hengellisen kokemuksen joukkoon. 14 kuukauden kuluttua tehdyssä jatkotutkimuksessa kaksi kolmesta osallistuneista koki elämänlaatunsa parantuneen kokemuksen ansiosta, eikä yksikään mieltänyt kokeen vaikuttaneen negatiivisesti. Tutkimus on avannut ovia uusille psykedeelejä koskeville tutkimuksille ja herätellyt toiveita psykedeelien hyödyntämisestä tulevaisuudessa esimerkiksi terapeuttisissa yhteyksissä. Psilosybiinin terapeuttista käyttöä itsenäisesti ei suositella, sillä se voi olla haitallista. Lähes kolmannes koehenkilöistä tunsi vaikutuksen alaisena merkittävää pelkoa laboratorio-olosuhteissa.
Yhdysvaltalaistutkijat havaitsivat, että psilosybiini helpotti syövän loppuvaiheesta kärsivien potilaiden masennus- ja ahdistusoireita. Yhden annoksen vaikutus kesti jopa puoli vuotta.
Sarjoittainen päänsärky
On olemassa paljon henkilökohtaisiin kokemuskertomuksiin pohjautuvaa tietoa psilosybiinin tehosta erittäin voimakkaita päänsärkykohtauksia aiheuttavan Hortonin syndrooman eli sarjoittaisen päänsäryn hoidossa. Sairauteen ei tällä hetkellä ole kliinisessä käytössä luotettavasti toimivaa hoitoa. Sairaudelle on tyypillistä kohtausten esiintyminen viikkojen tai kuukausien mittaisina säännöllisinä sarjoina, joiden välillä kohtaukset voivat hävitä jopa vuosiksi. Psilosybiini saattoi estää yksittäisen kohtauksen tai jopa lopettaa sarjan.
Päihdekäyttö ja -vaikutukset
thumb|250px|Kuivattuja suippumadonlakkeja. thumb|250px|Kuivattu [[huurumadonlakki.]] Psilosybiinisieniä käytetään tuoreina ja kuivattuina. Sieniä voidaan nauttia suun kautta syötynä tai esimerkiksi teeksi keitettynä.
Psilosiini on varsin herkkä hapettumiselle eikä kestä kuivaamisprosessia hyvin. Sen sijaan psilosybiini on hyvin vakaa aine jonka on todettu voivan säilyä yli vuosisadan. Tuoreiden sienien painosta noin 90 % on vettä, joten kuivatuissa sienissä vaikuttavien aineiden osuus sienten painosta on noin kymmenkertainen tuoreisiin verrattuna.
Vaikutus ihmiselimistössä
Vaikutusten alkaminen kestää lähinnä annoksen koosta riippuen muutamasta kymmenestä minuutista muutamaan tuntiin. Uutta annosta ei tule ottaa, vaikka aine ei tuntuisi heti vaikuttavan. Vaikutukset kestävät 3–7 tuntia. Psilosybiini ei ole sellaisenaan aktiivista, vaan se hajoaa vähitellen ruoansulatuskanavassa ja maksassa psilosiiniksi (josta edelleen epäaktiiviseksi 4-hydroksyyli-indoli-3-asetaldehydiksi). Verenkierron kautta psilosiini kulkeutuu hermostoon, jossa se alkaa vaikuttaa merkittävän tiedonvälittäjän serotoniinin kanssa toimiviin 5-HT2A- sekä heikommassa määrin 5-HT1A-reseptoreihin agonisteina eli reseptorien toiminnan kiihdyttäjinä, mutta ei kuitenkaan dopamiinireseptoreihin, toisin kuin esimerkiksi LSD. Useimpien perinteisten hallusinogeenien, kuten LSD:n, meskaliinin tai DMT:n vaikutukset välittyvät psilosybiinin tavoin serotoniinireseptorien kautta.
Sienten vaikutukset ovat pääosin psyykkisiä. Tyypillisillä annoksilla huomattavimpia vaikutuksia ovat voimakkaat muutokset tietoisuuden tilassa. Tavallista on käyttäjien mukaan mm. tunteiden herkistyminen, vahvistunut kyky introspektioon (itsensä tutkimiseen) sekä psyykkisten funktioiden muuntuminen unten näkemistä muistuttavaan tilaan. Muita huomattavia psyykkisiä vaikutuksia ovat visuaaliset muutokset kuten illuusiot, aistien sekoittuminen eli synestesia sekä muutokset ajattelussa ja ajan käsityksessä.
Somaattisia eli fyysisiä vaikutuksia ovat muiden muassa pupillien laajeneminen, muutokset sydämen lyöntitiheydessä ja verenpaineessa, aistimusten voimistuminen sekä joissain tapauksissa pahoinvointi, vatsakivut, vapina ja dysmetria (taipumus arvioida väärin jäseniensä liikelaajuudet). Ainakin osa fyysisistä vaikutuksista saattaa olla luonteeltaan psykosomaattisia eli psyykkisten vaikutusten aikaansaamia.
Fyysiset
Psilosybiinisienet määritellään sienikirjoissa myrkyllisiksi hermoston toimintaa väliaikaisesti häiritsevän vaikutuksen vuoksi. Sienten fyysiset vaikutukset ovat kuitenkin verrattain mietoja, eikä urbaanilegendojen mukaista maksan vaurioitumista ole havaittu. Myrkytyskuolema on käytännössä mahdoton, ja raportoiduissa kuolemissa syylliseksi on yleensä paljastunut jokin muu sieni. Sekoittamisvaara onkin ulkoa kerättyjen psilosybiinisienten suurimpia riskejä. Myrkyllisiä sienilajeja arvioidaan olevan ainakin 10 kertaa enemmän kuin psilosybiiniä sisältäviä. On olemassa äärimmäisen myrkyllisiä sieniä, jotka muistuttavat suuresti psilosybiinisieniä. Esimerkiksi jotkut tappavan myrkylliset seitikit on mahdollista sekoittaa tiettyihin psilosybiinisienilajeihin.
Psyykkiset
Suurin osa psilosybiinisieniin liittyvistä riskeistä on psyykkisiä. Todennäköisin psyykkinen riski tunnetaan yleisesti ns. huonona matkana. Koska psilosybiinin vaikutus voimistaa tunteita, tunteiden käsittely voi osoittautua vaikeaksi etenkin valmistautumattomilla yksilöillä tai rauhattomissa tilanteissa, ja vaikutukset ajatustoimintoihin saattavat koitua erittäinkin epämiellyttäviksi. Tällöin pelko tai ahdistus saattaa kohota paniikkia tai vaarallista käytöstä aiheuttavalle tasolle, ja reaktiota voidaan pitää psykoottisena.
Toinen mahdollinen riski on pidempikestoisen psykoottisen episodin laukeaminen. Useimmat tunnetut tapaukset vaikuttavat liittyvän jo aiemmin olemassa olleisiin henkisiin sairauksiin. Tarkkoja kausaalisuhteita on vaikea määritellä. Riskialtteimpia ovat ilmeisesti ihmiset, joilla on ennestään psyykkisiä ongelmia tai perinnöllistä alttiutta sellaisiin. Riskiryhmän ulkopuolella psykoosit ovat harvinaisempia; tutkituista 1200 terveestä vapaaehtoisesta, joilla testattiin tryptamiineja, yksikään ei sairastunut psykoosiin. Yhdellä koehenkilöllä, jolla oli skitsofreniaa sairastava identtinen kaksonen, psykoottinen reaktio kesti enemmän kuin 48 tuntia.
Sosiaaliset
Psilosybiinisienten käyttö voi joissain tapauksissa olla haitallista käyttäjän tai muiden ihmisten turvallisuudelle ja hyvinvoinnille (esim. autolla ajaminen päihtyneenä tai työntekoa, koulunkäyntiä tai ihmissuhteita haittaava käyttö). Psilosybiini ei kuitenkaan aiheuta fyysistä riippuvuutta kuten eivät muutkaan ns. perinteiset hallusinogeenit, esim. (LSD, meskaliini). Psykologisen riippuvuuden kannalta tärkeää pakonomaista halua saada päihdettä ei myöskään esiinny. Tätä tukee myös havainto siitä, etteivät koe-eläimet ala käyttämään psykedeelejä vapaaehtoisesti toisin kuin esimerkiksi alkoholia ja kokaiinia. Lääketiede ei myöskään tunne vieroitusoireita seurauksena psilosybiinin käytön lopettamisesta. Psilosybiiniin liittyvää ongelmakäyttöä esiintyykin useimmiten ihmisillä, joilla on muutenkin ongelmia päihteiden käytön ja elämänhallinnan kanssa.
Psilosybiiniin kasvaa nopeasti toleranssi eli sietokyky, mikä merkitsee sitä, että runsaassa käytössä käyttäjä alkaa tarvita yhä suurempia annoksia toivotun vaikutuksen aikaansaamiseksi. Myös ristitoleranssia muihin psykedeeleihin kuten LSD:hen on havaittu.
Myrkytyksen hoito
Vaikka psilosiinimyrkytys onkin useimmiten seurausta päihdekäytöstä ja toivottu vaikutus, siitä voi seurata merkittävää ahdistusta ja myrkytystä on mahdollista hoitaa. Myrkytystä hoidetaan ensisijaisesti rauhoittelemalla ahdistunutta potilassa ja pitämällä hänet hiljaisessa ja rauhallisessa ympäristössä; voimakkaasti oireileva potilas tulee toimittaa lääkäriin. On myös varmistettava, ettei kyseessä ole muu myrkkysieni. Lääkehiilestä ei yleensä ole apua, koska myrkyt imeytyvät hyvin nopeasti. Hallusinaatioita voidaan hoitaa fentiatsiineilla tai bentsodiatsepiineilla, mutta yleensä ne häviävät nopeahkosti muutenkin. Psyykkiset vaikutukset ovat täysin kumottavissa 5-HT2A-reseptorin antagonistilla, kuten ketanseriinilla, koska vaikutukset välittyvät juuri kyseisen reseptorin kautta.
Psilosybiinisienet populaarikulttuurissa
thumb|250px|Sisäviljeltyä huurumadonlakkikasvustoa [[maississa ja kookoskuidussa.]] Hallusinogeeniset sienet kuvataan populaarikulttuurissa usein hyvin haitallisiksi kansanterveydelle, vaikka niiden tuottamat hallusinaatiot ovat yleensä lieviä ja tunnistettavissa harhoiksi, ja niiden aiheuttama riippuvuus on lievää. Sienet ovat yleinen inspiraation lähde psykedeliassa kuten psykedeelisessä kuvataiteessa ja musiikissa. Kauhugenreen sijoittuva Shrooms (2007) on eräs taikasieniä käsittelevä elokuva.
Lainsäädäntö
Suomen lainsäädännössä Psilosybe-sienet on luokiteltu huumausaineiksi ja niiden viljely, tuotanto, valmistus, tuonti Suomen alueelle, vienti Suomen alueelta, kuljetus, kauttakuljetus, jakelu, kauppa, käsittely, hallussapito ja käyttö on kielletty. Viljelykielto kirjattiin lakiin syyskuussa 2008 lähtien. Korkein oikeus linjasi vuonna 2017, että Psilosybe-sienet eivät ole rikoslain tarkoittamia erittäin vaarallisia huumausaineita.
YK:n Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus (1971) velvoittaa kaikkia osapuolia kieltämään psilosybiinin ja psilosiinin. Sopimuksessa on mukana maailman 217 itsenäisestä valtiosta 183.
Alankomaissa tuoreiden aistiharhoja aiheuttavien sienten tuotanto ja myynti kiellettiin 2008. Jo aiemmin kiellon piirissä olivat kuivatut sienet. Uuden päätöksen taustalla on mediakohu tapahtumasta, jossa sieniä käyttänyt teini-ikäinen ranskalaismatkailija hyppäsi sillalta ja kuoli. Sienten käyttö, kasvatus ja kerääminen luonnosta ovat Hollannissa edelleen laillista, kuten myös muutaman psilosybiiniä sisältävän sienilajin myyminen smart shopeissa.
David Desrosiers
pienoiskuva|David Desrosiers David Phillippe Desrosiers (s. 29. elokuuta 1980) tunnetaan Montrealista kotoisin olevan rock-yhtyeen Simple Planin entisenä basistina ja taustalaulajana. Hän on kotoisin Sept-Îlesistä, Québecistä. Ennen muusikon uraa Desrosiers työskenteli McDonald'sissa. Basson lisäksi Desrosiers osaa soittaa kitaraa ja rumpuja. Hän joutui eräässä yhtyeensä konsertissa toimimaan päälaulajana, koska laulaja Pierre Bouvier oli liian sairas.
20 vuoden yhdessäolon jälkeen Desrosiers erosi Simple Plan -yhtyeestä lopullisesti heinäkuussa 2020 seksuaalirikossyytösten seurauksena. Desrosiers ilmoitti erosta Instagram-tilillään. Ennen virallista eroa yhtyeestä hän piti taukoa yhtyeestä vuonna 2017 taistellesaan masennuksen kanssa. Desrosiers palasi yhtyeen kokoonpanoon 2019.
Kivituhka
thumb|Kivituhkaa Kivituhka on kiviainesta, jota syntyy kivimurskaamossa sivutuotteena, kun luonnonkiviaineksesta tehdään mursketta. Kivituhkan raekoko on yleensä pieni, esimerkiksi 0–5 mm tai 0–8 mm.
Don Lever
Donald Richard "Cleaver" Lever (s. 14. marraskuuta 1952 South Porcupine, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Kivituhka
Kivituhkaa käytetään viherrakentamisessa. Sillä voidaan päällystää pihoja ja kulkuteitä sekä reunustaa nurmikoita. Kivituhkaa voidaan käyttää myös tasoitekerroksena pihakivien ja laattojen alla, kun pihaa kivetään.
Kivituhkan hyvä ominaisuus päällysteenä on se, että rikkaruohot ja muut kasvit eivät kasva siinä yhtä hyvin kuin hiekassa. Kivituhkan huonoja puolia päällysteenä on, että se pölyää, kulkeutuu kenkien pohjassa sisätiloihin ja sateella lähtee helposti valumaan sadeveden mukana.
Don Lever
Ura
Lever aloitti NHL-uransa Vancouverissa kaudella 1972–1973 ja pelasi joukkueessa kahdeksan kautta ennen siirtymistään kesken kauden 1979-1980 Atlanta Flamesiin. Vancouverissa Lever teki kuudella kaudella runkosarjassa yli 20 maalia.
Lever ehti pelata Atlantassa, kunnes kuin joukkue muutti Kanadaan ja otti nimekseen Calgary Flames. Kaudeksi 1981–1982 Lever siirtyi Colorado Rockiesiin. Jo toisen kerran peräkkäin Leverin joukkue vaihtoi paikkakuntaa, kun Rockies muutti kauden 1981–1982 jälkeen New Jerseyyn ja otti nimekseen New Jersey Devils. Lever valittiin Devilsin seurahistorian ensimmäiseksi kapteeniksi ja hän teki seuran historian ensimmäisen maalin. Kaudeksi 1985–1986 Lever siirtyi Buffalo Sabresiin, jossa pelasi kaksi kautta ennen kuin lopetti uransa vuonna 1987. Lever pelasi NHL:n tähdistöottelussa vuonna 1982.
Lever pelasi Kanadan maajoukkueessa vuoden 1978 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Lever tunnettiin peliurallaan hyvänä erikoistilannepelaajana.
9. maaliskuuta 2009 Lever nimitettiin Montreal Canadiensin apuvalmentajaksi, mutta sopimusta ei uusittu kaudeksi 2009-2010.
Nykyään Lever toimii kykyjenetsijänä Chicago Blackhawksille.
Talonpoikaiskansan puolue
Talonpoikaiskansan puolue oli Karjalassa 1920-luvulla toiminut suomalainen pienpuolue.
Puolueen historiaa
Talonpoikaiskansan puolue perustettiin virallisesti vuosien 1926–1927 vaihteessa, mutta idean takana olleet osallistuivat jo eduskuntavaaleihin 1924 nimellä Talonpoikain vaaliliitto. Karjalankannaksella syntynyt vaaliliitto arvosteli populistisen ankarasti heikenneitä elinoloja osoittaen syyttävän sormensa Maalaisliiton suuntaan. Vaaliliiton kärkinimi oli räisäläläinen radikaali Matti Läheniemi, jonka mukaan liikkeen kannattajia on kutsuttu läheniemeläisiksi.
Uuden talonpoikaispuolueen perustamisesta oli Karjalan talonpoikien liikkeen piirissä keskusteltu jo pari vuotta ja asiasta oli puhuttu useissa kokouksissa. Parikkalalaisten talonpoikien koolle kutsumassa Jyväskylän kokouksessa 10.–11. joulukuuta 1926 uusi puolue viimein päätettiin perustaa. Kuitenkin jo toisessa Jyväskylän kokouksessa 18. helmikuuta 1927 liike jakautui kahtia, kun paikalle tulivat myös edelliskokouksesta sivussa olleet läheniemeläiset. Riitaa syntyi muun muassa puolueen nimestä ja vähemmistöön jääneet parikkalalaiset poistuivat pitämään omaa kokoustaan, joka päätti perustaa kilpailevan Maanviljelijäin puolueen. Arvo Kemppainen improvisoi sitten Talonpoikaiskansan puolueelle ohjelman parikkalalaisten vietyä luonnokset mennessään. Populistisessa ohjelmassa tuomittiin virkamiehet, kirkko ja papisto ja vaadittiin talonpoikien aseman parantamista.
Talonpoikaiskansan puolueen organisaatio ei koskaan ehtinyt kehittyä kovin pitkälle ja järjestynyttä toimintaa oli vain muutamalla paikkakunnalla Karjalassa. Vahvinta kannatusaluetta olivat Räisälän lisäksi Kaukola ja Soanlahti. Eduskuntavaaleihin 1927 puolue osallistui vain Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä kahdeksalla ehdokkaalla, jotka saivat yhteensä 1 341 (0,15 %) ääntä. Seuraavissa vaaleissa 1929 muodostettiin vaaliliitto Maanviljelijäin puolueen kanssa, mutta tulos oli edellistäkin huonompi. Läheniemeläiset osallistuivat vielä eduskuntavaaleihin 1933, mutta tuolloin ei enää käytetty puolueen nimeä.
Puolueen äänenkannattaja oli toukokuussa 1926 ilmestymisensä aloittanut Talonpojan Sanomat (1926–1927), joka oli lähinnä Läheniemen luomus. Lehti jäi lyhytaikaiseksi ja sitä ilmestyi vain 68 numeroa, vaikka rahoitusta saatiin esimerkiksi talonpoikien liikkeeseen kontaktia hakeneelta Suomen kommunistiselta puolueelta. SKP:n jäseniä osallistui Talonpoikaiskansan puolueen toimintaan, vaikka asia pyrittiin pitämään salassa. SKP:n ei kuitenkaan voida sanoa hallinneen puoluetta, sillä monet rivijäsenet eivät tienneet yhteydestä eikä puoluejohtaja Läheniemi itse ollut kommunisti. Juho Meronen osallistui Talonpoikaiskansan puolueen edustajana Komintern-johtoisen Punaisen talonpoikaisinternationaalin (Krestintern) kansainväliseen konferenssiin Moskovassa 1927, mikä sai monet pitämään puoluetta kommunistien peitejärjestönä. Esimerkiksi puolueohjelman laatinut Kemppainen erosi tämän jälkeen puolueesta sen mentyä hänen mielestään liikaa vasemmalle.
Trill Entertainment
Trill Entertainment on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka julkaisee syntyperäisten louisianalaisten musiikkia. Sen perusti Pimp C vuonna 2000.
Trill-elokuvat
Trill Entertainment julkaisi elokuvan Ghetto Stories suoraan DVD:lle
Heartbeat Paradise
Heartbeat Paradise on suomalaisen pop-yhtye Broadcastin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Esa Kaartamo, ellei toisin mainittu.
Adrian Metcalfe
Adrian Peter Metcalfe (2. maaliskuuta 1942 Bradford – 2. heinäkuuta 2021) oli brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Metcalfe saavutti 4 × 400 metrin viestissä olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja EM-hopeaa Belgradissa 1962. Hän kuoli 79-vuotiaana 2. heinäkuuta 2021.
M/S Vlieland
M/S Vlieland on alankomaalaisen Rederij Doeksenin omistama katamaraani. Se on rakennettu vuonna 2005 FBMA Babcock Marinen telakalla Cebussa, Filippiineillä. Vlieland on rekisteröity Alankomaiden lipun alle, ja sen kotisatama on Terschelling. Nykyisin alus liikennöi reitillä Vlieland–Harlingen.
Käyttöhistoria
4. heinäkuuta 2003 alus tilattiin, ja 16. joulukuuta tapahtui kölinlasku. 27. tammikuuta 2005 alus laskettiin vesille. 13. huhtikuuta aluksella tehtiin ensimmäinen koeajo. 11. toukokuuta alus lähti telakalta Filippiineiltä kohti Alankomaita Panaman lipun alla. 17. kesäkuuta alus saapui Harlingeniin, minkä jälkeen alus luovutettiin Rederij Doeksenin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle nimellä Vlieland. Kotisatamaksi tuli Terschelling. Heinäkuussa Vlieland aloitti liikennöinnin Vlielandin ja Harlingenin välillä.
Aiheesta muualla
thumb|left|230px|M/S Vlieland Harlingenin edustalla.
Valencia Circuit
Valencia Circuit (viralliselta nimeltään Circuit de la Comunitat Valenciana Ricardo Tormo) on moottorirata Valencian maakunnassa Espanjassa. Rata sijaitsee Chestessä lähellä Espanjan kolmanneksi suurinta kaupunkia Valenciaa. Se valmistui 1999 ja samana vuonna radalla järjestettiin ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan osakilpailu. Siitä lähtien Valenciassa on järjestetty joka vuosi MotoGP-osakilpailu, joka onkin kerännyt huikeita yleisömääriä. Vuodesta 2002 lähtien Valencia on isännöinyt joka vuosi MotoGP-kauden päätöskilpailua. Koska MotoGP-kauteen kuuluu kaksi muutakin Espanjassa ajettavaa osakilpailua, Jerezissä ajettava Espanjan GP ja Barcelonassa ajettava Katalonian GP, Valencian kilpailu on nimeltään Valencian GP. Formula 1 -autot ovat käyttäneet rataa talvisin testaamiseen Espanjan miellyttävän ilmaston takia. Myös WTCC- ja GP2-sarjat ovat vierailleet Valenciassa. Valencian rata on rakennettu tavanomaista pienempään tilaan, minkä vuoksi esimerkiksi varikkorakennukset ovat normaalista poiketen radan ulkopuolella. Radan kompaktin rakenteen ansiosta kaikista katsomoista näkee suuren osan rataa ja rata-alue onkin erittäin katsojaystävällinen. Ohituspaikkoja Valencian rata ei kuitenkaan juurikaan tarjoa, eikä se syheröisyytensä vuoksi kuulu useimpien kuljettajien suosikkeihin.