cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grusonia
Tuntomerkit
Grusonia-kaktukset ovat joko matalakasvuisia ja mätästäviä tai pensasmaisia tai puumaisia. Varret ovat tavallisesti nivelikkäät, toisinaan uurteiset ja nystyiset. Lehdet ovat pieniä, liereitä, varhain karisevia. Areoleissa on karvoja, väkäsekkäitä glokidioita ja piikkejä, joissa ei yleensä ole paperimaisia tuppia kuten on säännöllisesti lieriöopuntioilla (Cylindropuntia). Juuret ovat mukulamaisia, toisinaan rihmamaisia.
Kukat sijaitsevat varren sivulla tai melkein kärjessä, ovat väriltään vaaleanpunaisia, purppuraisia, keltaisia tai valkoisia. Kasvit kukkivat päivällä. Hedelmä on kuiva tai mehevä, joskus avautuva, usein siemenetön. Siemenet ovat valkeahkoja tai kellertäviä.
Levinneisyys
Grusonia-suku kasvaa Yhdysvaltojen lounaisosassa, Kalifornian niemimaalla ja Pohjois-Meksikossa.
Suvun systemaattinen asema ja lajit
Opuntioideae-alaheimon DNA-sekvenssi-, siementutkimukset sekä morfologiset ja sytologiset analyysit ovat valaisseet huomattavasti tätä opuntioiden sukulaisten ryhmää. On tullut selväksi, että laajasti ymmärretty Opuntia-suku on polyfyleettinen, joten se on jaettava pienemmiksi monofyleettisiksi suvuiksi. Kuitenkin monien näin muodostuneiden sukujen rajat ovat jääneet epäselviksi, mikä koskee myös Grusonia-sukua. Kansainvälinen eri tutkijoista koostuva International Cactaceae Systematics Group synonymisoi entiset suvut Corynopuntia, Marenopuntia ja Micropuntia suvun Grusonia kanssa. Näin vm. sukuun sisältyy seuraavat 17 lajia.
Lähteet
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9
Tatjana Nabijeva
Tatjana Olegovna Nabijeva (, s. 21. marraskuuta 1994 Pietari) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan mestari.
Nabijeva kuului Rotterdamin MM-kilpailuissa 2010 kultaa voittaneeseen Venäjän joukkueeseen. Tokion MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa eritasonojapuilla ja joukkuekilpailussa. Nanningin MM-kilpailuissa 2014 hän sai joukkuepronssia. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Nabijeva on voittanut joukkuekilpailussa kultamitalin Birminghamista 2010 ja kaksi muuta mitalia.
Keith Almgren
Keith Almgren (s. 8. marraskuuta 1957 Tukholma) on ruotsalainen lauluntekijä-sanoittaja ja musiikin julkaisija. Keithin oma musiikkikustannusyhtiö on Sweden Songs. Almgren on toiminut ammattilaisena 30 vuotta musiikkiteollisuuden parissa ja kirjoittanut yli 1400 nimekettä.
Almgren oli kustantajana Suomen euroviisukarsintakappaleissa Make the rain (Sheidi, säv. & san. Jussi-Pekka Järvinen, 2002) ja Welcome the world (Susann Sonntag, 2002) sekä Should I run, should I hide (Sonja Biskop, 2004).
Keith Almgren on myös kirjoittanut lastenlauluja, jotka on julkaistu Suomessa ja käännetty suomeksi.
Elsa Tuomala
Elsa Inkeri Tuomala (13. toukokuuta 1921 Elimäki – 1. tammikuuta 2016) oli kiekonheittäjä, jonka seurana oli Korian Ponsi. Kalevan kisoista Tuomala voitti kiekonheiton kultaa vuonna 1947 ennätyksekseen jääneellä tuloksella 33,59 metriä.
Fytoterapia
Fytoterapia eli kasvilääkintä (fyton = kasvi) on sairauksien tai terveyden luonnonmukaista hoitoa lääkekasveilla tai niistä tehdyillä valmisteilla. Fytoterapiahoitoa voidaan käyttää itsenäisesti, mutta yleensä se yhdistetään tukihoitona muuhun hoitoon, esim. aromaterapiaan tai akupainantaan. Nykyään fytoterapiahoito keskittyy vahvasti kasveista saataviin suojaravintoaineisiin sekä kasvin vaikuteaineisiin. Yksi fytoterapian tärkeistä osista on, että siinä saadaan elimistön omat puolustusmekanismit toimimaan kasvien vaikuttavien aineiden ohella, jolloin pienempikin rohdosmäärä riittää. Fytoterapian historia yltää yli 5 000 vuoden taa, kun ensimmäiset yrttilääkinnälliset ohjeet kirjoitettiin. Fytoterapiaan liittyy pieni allergiariski. Fytoterapia käy myös eläimille, kuten hevosille.
Hoitokeinot
200px|thumb|[[Siankärsämö on yleinen fytoterapiassa käytetty rohdoskasvi]]
Nykyään ns. holistisessa lääketieteessä keskitytään vahvasti kasvin kokonaisvaikutukseen eli sen yhteenlaskettuun vaikutukseen monilta terveyden eri osa-alueilta. Parhaimmillaan fytoterapiassa käytettävät kasvit ovat mietoja rohdoskasveja, hyvin itsehoitoon sopiviksi tarkoitettuja. Suurin osa miedoista rohdoskasveista stimuloi aineenvaihduntaa ja siten vähentää kuona-aineiden tuotantoa. Yleensä miedot rohdoskasvit myös poistavat nestettä eli toimivat diureetteina.
Fytoterapiassa yrttejä voidaan sisäisesti käyttää esimerkiksi teenä, uutteena ja jauheena, puristeina, ruoan lisäkkeenä ja ulkoisesti hauteina, kylpyinä sekä öljyinä tai muina voiteina.
Monissa ulkomailla tuotetuissa yrteissä tiedetään olleen raskasmetalleja, mutta Suomen tuotanto on suhteellisen puhdasta.
Täydentävä hoitomuoto
Lääkeyrttejä ei myydä lääkkeinä vaan elintarvikkeina. Erityisvalmisteita valvovat samat viranomaiset kuin elintarvikkeitakin, eikä niille ole luvallista ilmoittaa sairauksien hoitoon tai ehkäisyyn liittyvää vaikutusta. Erityisvalmisteet eivät saa parantaa sairautta, mutta terveyden vahvistaminen on toki sallittua. Erityisvalmiste saa "lisätä elämäniloa", mutta ei hoitaa depressiota; "vahvistaa luustoa", mutta ei ehkäistä osteoporoosia; "tukea suoliston tervettä bakteerikantaa", mutta ei parantaa ripulia.
Tuotteiden sisältöä ei valvota, ja Ruokavirastolle on tehtävä ilmoitus ainoastaan markkinoille tulevista "ravintoainevalmisteista" eli vitamiinien ja hivenaineiden saantiin tarkoitetuista erityisvalmisteista. ­Ruokavirasto valvoo erityisvalmisteiden lainmukaisuutta lähinnä vain pakkausmerkintöjä seuraamalla. Sisältöä viranomaiset valvovat vain pistokokein.
Fytoterapeutit
Fytoterapeuteille on oma keskusliitto LKL, Luontaislääkinnän keskusliitto, jonka alla valmistuneilla diplomi-fytoterapeuteilla ja fytoterapia-opiskelijoilla on oma yhdistyksensä Suomen Fytoterapia ry.
Aiheesta muualla
أعشاب طبية Pflanzenheilkunde Herbokuracado fa:گیاهان دارویی צמחי מרפא Gyógynövény Ziołolecznictwo
Orazio Vecchi
thumb|right|Orazio Vecchi
Vecchi työskenteli tuomiokirkkojen maestro di cappellan asemassa Salòssa ja Modenassa. Ennen nimittämistään Modenan herttuanhovin maestroksi vuonna 1598 hän oli ollut kaniikkina tuomiokirkossa Correggiossa. Vecchin sävellysten joukossa on viidentoista kappaleen sarja L'Amfiparnaso (1597), jota on pidetty madrigaalikomediana. Teoksessa on draamallisuutta ja kontrasteja, mutta se eroaa selvästi tiestä, jonka oopperamuoto otti. Vecchin muuhun tuotantoon kuuluu esimerkiksi messuja, motetteja ja canzonettoja.
Emil Elo
Emil Elo -nimisiä henkilöitä ovat:
Edward Aloysius Fitzgerald
Edward Aloysius Fitzgerald (13. helmikuuta 1893 Cresco, Iowa – 31. maaliskuuta 1972) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Dubuquen arkkihiippakuntaan 25. heinäkuuta 1916 ja nimitettiin Dubuquen vihkipiispaksi sekä Cantanuksen titulaaripiispaksi 3. elokuuta 1946. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henry Patrick Rohlman, jota avustivat Louis Benedict Kucera ja Leo Binz.
Fitzgerald sai 20. lokakuuta 1949 nimityksen Winonan piispaksi Minnesotaan. Hän jäi eläkkeelle 8. tammikuuta 1969, jolloin hänet nimitettiin vielä Zertan titulaaripiispaksi. Hän erosi myös titulaarihiippakunnan johdosta 31. joulukuuta 1970. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Casuals
Casuals on 1980-luvulla kehittynyt jalkapallokannattajien alakulttuuri. Huliganismin on myös leimattu kuuluvan casuals-kulttuuriin. Alkunsa alakulttuuri sai Englannissa, kun eräät kannattajat alkoivat pukeutua merkkivaatteisiin välttääkseen poliisin huomion. Muun kannattajakulttuurin nousun mukana casuals-kulttuuri on tullut Suomeenkin.
Alkuajat ja 80-luku
Casualien suosimia vaatemerkkejä 1980-luvulla olivat muiden muassa Fila, Pepe Jeans ja Slazenger. Myös suomalaisen Luhdan takit olivat 1980-luvun loppupuolella suosittuja casualien keskuudessa.
1990-luku ja nykypäivä
1990-luvun puolivälissä casuals-kulttuurin suosio nousi jälleen, mutta pukeutumistyyli oli hieman muuttunut. Monet kannattajat kantoivat casual-vaatetustaan kuin univormua, mikä erotti heidät tavallisten kannattajien joukosta. Vuosituhannen vaihteen jälkeen casualit alkoivat käyttää huomaamattomampia vaatemerkkejä erottuakseen tavallisista kannattajista sekä merkeistä, jotka poliisi oli huomioinut.
Casualit Suomessa
Suomeen casuals-kulttuuri rantautui vuosituhannen vaihteessa maan ensimmäisten "mobien", SPH:n (Jokerit ensin jääkiekossa, myöhemmin myös jalkapallossa), 116% Boysien (FC Jokerit) ja Lahen Poikien (FC Lahti), perustamisen myötä. Nykyään casualeja löytyy etenkin jalkapallon puolella lähes jokaisesta kannattajaryhmästä.
Christiern Pedersen
Christiern Pedersen (1480 Helsingør – 16. tammikuuta 1554 Helsinge) oli tanskalainen kirjailija ja kirjanpainaja. Pedersen kirjoitti 1520-luvulla Tanskan kuninkaan Valdemar II Sejrin Viroon vuonna 1208 tekemästä matkasta.
Kristiern Pedersen oli hengellinen ja humanistinen kirjailija. Hän oli tuomioherrana Lundissa. Hän lähti Pariisiin 1510, missä hän valmistui 1511 maisteriksi. Hän kirjoitti osaksi siellä, osaksi kotimaassa useita teoksia, muun muassa latinankielisen sanakirjan, rukouskirjan ja teoksen Jertegns postil. Kristian II:n käskystä hän toimitti 1514 painoon Saxo Grammaticuksen Tanskan historian Gesta Danorum ja siten pelasti sen häviämästä sekä aloitti teoksen tanskankielisen käännöksen. Kristiernistä tuli 1522 Lundin arkkipiispan kansleri. Hän piti vielä Kristianin karkotuksen jälkeen tämän puolta ja oleskeli Kristianin luona Alankomaissa sihteerinä ja kotipappina. Hän kääntyi 1528 Lutherin oppiin, käänsi Uuden testamentin ja Davidin psalmit tanskaksi sekä mukaili Lutherin kirjoituksia. Hän asettui ensin Malmöhön, jonne hän perusti kirjapainon ja jatkoi ahkerasti kirjallista toimintaansa, myöhemmin Kööpenhaminaan. Vielä kreivisodan aikana hän kannatti entistä hallitsijaansa.
Kristiern Pedersenin muita teoksia ovat uudet laitokset Tanskan riimikronikkaa ja Kaarle Suuren kronikkaa, Holger Tanskalaisen kronikka (käännös ranskasta) 1534, josta tuli suosittu kansankirja, käännös Lutherin Raamatusta (painettu 1550, on epäselvää, onko se niin sanottu Kristian III:n Raamattu ), pari lääkeopillista teosta. Kristiern Pederseniä pidetään Tanskan kirjakielen ja kirjallisuuden perustajana.
Paul Whiteman
thumb|Whitemanin yhtye vuonna 1921. Pianon ääressä pitkäaikainen sovittaja [[Ferde Grofé.]] Paul Whiteman (28. maaliskuuta 1890 Denver, Colorado – 29. joulukuuta 1967 Doylestown, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko.
Whiteman syntyi Denverissä Coloradon osavaltiossa. Hän muutti vuonna 1920 yhtyeineen New Yorkiin, jossa kokoonpano aloitti levytysuran Victorille. Yhtye sai toukokuussa 1928 uuden levytyssopimuksen Columbialta, mutta se palasi Victorille syyskuussa 1931.
Whiteman tilasi George Gershwinilta Sinisen rapsodian (1924). Hän meni vuonna 1931 naimisiin näyttelijä Margaret Livingstonin kanssa.
Whitemanin yhtyeeseen kuului sen historian aikana lukuisia tulevia eturivin jazzmuusikoita, kuten Bix Beiderbecke, Frankie Trumbauer, Joe Venuti ja Eddie Lang. Mestari kuoli Doylestownissa, Pennsylvaniassa 77 vuoden ikäisenä.
Whitemanin kappaletta Jeepers Creepers käytettiin vuonna 2001 saman nimisessä kauhuelokuvassa Jeepers Creepers. Samaisesta kappaleesta on tehty covereita, suomeksi nimellä ”Kissa vieköön”, jonka ovat levyttäneet ainakin Bruno Laakko ja Lepakot sekä M. A. Numminen.
Ultrajuoksu
thumb|Ultrajuoksijoita kilpailemassa Sahara Race 2011 -tapahtumassa.
Ultrajuoksu on maratonia (42 kilometriä) pitempien matkojen juoksemista. Ultrajuoksukilpailuja käydään monenlaisilla alustoilla, kuten juoksuradoilla, päällystetyillä kaduilla ja teillä sekä päällystämättömillä teillä ja mäkipoluilla.
Historia
Ultrajuoksu on vanha urheilumuoto. Muinaisina aikoina posti kuljetettiin joskus juoksemalla. 1800-luvulla ultrajuoksukilpailut kestivät normaalisti kuusi päivää, ja niissä kilpailtiin siitä, kuka ehti siinä ajassa juosta pisimmän matkan. Nykyisin ultrajuoksu on kansainvälisen yleisurheiluliiton tunnustama urheilumuoto.
Kilpailumuodot
Ultrajuoksuja on kahdentyyppisiä. Toisessa kilpailumuodossa juostaan kiinteä matka. Se on usein 42 ja 160 kilometrin väliltä, mutta pisimmät kilpailut voivat ylittää jopa 4 000 kilometriä ja kestää kaksikin kuukautta. Joskus juostaan yhdestä kaupungista toiseen. Matka saattaa olla yksisuuntainen, tai puolivälissä käännytään takaisin. Juoksuradalla järjestetyssä kilpailussa koko matka juostaan 400 metrin rataa kiertäen.
Toisessa kilpailumuodossa juostaan tietty aika, kuten 24 tuntia, ja voittaja on se, joka ehtii juosta siinä ajassa pisimmän matkan.
Kilpailun kulku
Ultrajuoksukilpailuja järjestetään nykyisin eri puolilla maailmaa kaikkina vuodenaikoina. Useimpien kilpailujen lähtö on aamulla. Kilpailijat juoksevat väliaikapisteiden kautta, jotta heidän edistymistään voidaan seurata ja terveydentilaansa valvoa.
Ennen kilpailua ultrajuoksijat tankkaavat hiilihydraattia. Matkan aikana kilpailijat juovat tiheästi joko vettä tai energiajuomaa, sekä syövät esimerkiksi hedelmiä ja energiapatukoita. Suurissa ultrajuoksukilpailuissa saattaa olla huoltopisteitä kymmenen kilometrin välein. Joissain kilpailuissa mitään huoltopisteitä ei matkan varrella ole, vaan kilpailijat joutuvat kantamaan itse omat ruokansa ja ottamaan vetensä puroista.
Ultrajuoksijat kävelevät usein osan matkasta, etenkin ylämäet. Monipäiväisten kilpailujen aikana juoksijat voivat myös nukkua.
Harjoittelu
Moni ultrajuoksija harjoittelee juoksemalla useimpina arkipäivinä 10–15 kilometrin lenkkejä ja viikonloppuna 20–50 kilometrin lenkin. Yksi päivä viikosta on lepopäivä. Jotkut ultrajuoksijat tekevät myös nopeusjuoksuharjoitteita, voimaharjoitteita, crosstrainingia ja intervalliharjoitteita.
Varusteet
Ultrajuoksijat käyttävät jaloissaan juoksukenkiä. Tiejuoksijat käyttävät kevyempiä juoksukenkiä kuin polkujuoksijat, joiden kenkien on oltava tukevat ja pitävät. Oikeanlaiset sukat estävät hiertymät. Jotkut käyttävät ohuita sukkia, jotkut paksuja sukkia. Paidan ja housujen täytyy olla mukavat, kosteutta poistavat ja sopivan lämpimät tai viileät olosuhteista riippuen. Pyöräilyshortseilla voidaan ehkäistä reisien hiertymiä. Kesällä juoksijan on suojauduttava auringolta päähineellä, aurinkolaseilla, pitkähihaisilla paidoilla ja aurinkovoiteella. Talvella pukeudutaan kerroksittain ja saatetaan käyttää myös pipoa ja sormikkaita. Ruoka ja muut tarvikkeet kuljetetaan vyölaukussa tai repussa. Pimeällä tiejuoksijat käyttävät heijastimia.
Maailmanennätykset
Kansainvälinen ultrajuoksuliitto kirjaa maailmanennätyksiä 50 ja 100 kilometrin sekä 50 ja 100 mailin matkoilla sekä 6, 12, 24 ja 48 tunnin ja kuuden vuorokauden matkoilla.
Kilpailuja
Kansainvälinen ultrajuoksuliitto järjestää maailman-, euroopan- ja aasianmestaruuskilpailuja 50 kilometrin, 100 kilometrin ja 24 tunnin juoksussa sekä alle 100 kilometrin polkujuoksussa.
Joitain tunnetuimpia tai erityisen pitkiä ultrajuoksuja:
Suomessa
Suomessa ultrajuoksun harrastajia on muutamia tuhansia. Merkittävimmät kotimaiset ultrajuoksutapahtumat ovat vuodesta 1972 lähtien joka vuosi järjestetty Suomi-juoksu 100 km, Wihan Kilometrit, Endurance 24h Espoossa ja Ultra Trail Tour Finland-kiertueeseen kuuluva Kolilla juostava Vaarojen maraton, jossa pisin matka on 130 kilometriä.
Yonago
Yonago on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun tai San’inin alueella Tottorin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Japaninmeren Mihonlahden, Nakaumijärven ja Daisenvuoren välissä. Kaupunki ulottuu lännessä alavalle Yumigahaman niemimaalle, kun taas idässä siihen kuuluu vuoristoalueita. Japaninmereen laskeva Hinojoki virtaa sen läpi. Yonagossa on 148 478 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 132,42 neliökilometriä.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Yonago kehittyi linnanaluskaupunkina ja Hōkin provinssin talouden ja politiikan keskuksena. Meiji-kaudella paikkakunnalle kehittyi teollisuutta ja vilkasta liiketoimintaa, minkä ansiosta sitä alettiin kutsua lempinimellä ”San’inin Osaka”. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Yonago sai vuonna 1927. Kaupungin hallinto järjestettiin uudelleen vuonna 2005, kun se liittyi yhteen Yodoen maaseutukaupungin kanssa. Yonagoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja, Hakubi-linja ja Sakai-linja sekä Yonagon lentoasema, joka sijaitsee pääosin viereisen Sakaiminaton kaupungin alueella.
James DePreist
thumb|James DePreist kättelemässä presidentti [[George W. Bushia National Medal of Artsin luovutusseremoniassa vuonna 2005.]]
James DePreist (21. marraskuuta 1936 Philadelphia, Pennsylvania – 8. helmikuuta 2013 Scottsdale, Arizona) oli yhdysvaltalainen kapellimestari. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 National Medal of Arts.
DePreist oli kontra-altto Marian Andersonin sisarenpoika. Hän sairasti 1960-luvulla polion.
DePreist loi toissijaisen uran runoilijana: häneltä julkaistiin kokoelmat This Precipice Garden ja The Distant Siren.
Jekaterina Kurbatova
Kurbatova kuului sekä Rotterdamin MM-kilpailuissa 2010 että Birminghamin EM-kilpailuissa 2010 kultaa voittaneeseen Venäjän joukkueeseen. Lisäksi Kurbatova voitti Birminghamissa hypyn Euroopan mestaruuden.
Carlo, Cokxxx, Nutten
Carlo, Cokxxx, Nutten on Bushidon ja Flerin studioalbumi, jonka julkaisi Aggro Berlin 21. lokakuuta 2002. Molemmat artistit käyttivät levyllä toisia taiteilijanimiään Sonny Black (Bushido) ja Frank White (Fler).
Bror Hellström
Bror Hellström (26. marraskuuta 1914 – 3. elokuuta 1992) oli ruotsalainen kestävyysjuoksija päämatkoinaan 5 000 ja 10 000 metriä.
Hellström nousi kansalliseen kärkeen 1930-luvun loppupuoliskolla. Hän sijoittui kolmanneksi Ruotsin vuoden 1936 mestaruuskisoissa 5 000 metrillä ja pääsi edustamaan Ruotsia Berliin olympiakisoihin. Hän pääsikin karsinnoista loppukilpailuun ja sijoittui 13:nneksi Suomen Gunnar Höckertin ja Lauri Lehtisen voittamassa kisassa. Vuonna 1940 Hellströmistä tuli kaksoismestari eli hän voitti niin 5 000 kuin 10 000 metrin Ruotsin mestaruuden. Kovimpana kilpakumppanina Ruotsissa 1930-luvun lopulla Hellströmillä oli Henry Jonsson (myöh. Kälarne), joka voittikin useita 5 000 metrin Ruotsin mestaruuksia. Hellström oli kolme kertaa voittamassa 4 x 1500 metrin Ruotsin viestimestaruuden; ensin 1936 SoIK Hellasin, 1940 ja 1941 Brandkårens IK:n riveissä. Suomalaisille Hellström tuli tunnetuksi kesällä 1940 voittamalla ensin elokuun alussa kansainvälisen 5 000 metrin kilpailun Helsingin olympiastadionilla ja sen jälkeen syyskuun alussa Suomi-Ruotsi-Saksa -maaottelun 10 000 metrin loppukiritaistelussa Saksan Max Syringin. Hellströmin 10 000 metrin tuloksesta tulikin hänen ennätyksensä.
Käynnistyneen maailmansodan aikaan Ruotsin kestävyysjuoksutaso oli ehdotonta maailman huippua. Nimet Henry Kälarne, Arne Andersson, Gunder Hägg olivat kärjessä, mutta Bror Hellström oli vahvasti heidän takanaan. Hellström uusi Ruotsin 5 000 metrin mestaruuden vielä kaksi kertaa eli vuosina 1941 ja 1942. Hän teki parhaan aikansa syyskuussa 1941 Tukholmassa ajan ollessa 14.15,8. Vuoden 1942 jälkeen Hellströmin ura kääntyikin laskuun eikä hän enää saavuttanutkaan menestystä.
Hellström nimitettiin uransa jälkeen Ruotsin yleisurheilun Stora Grabbareihin numerolla 96. Ammatiltaan hän oli palomies.
Laurila–Kelloselkä-rata
thumb|right|[[Rovaniemen rautatieasema]] thumb|right|Joutsijärven liikennepaikka thumb|right|Radan päätepiste Kelloselässä
Yrjö Ylänkö
Yrjö Johannes Ylänkö ent. Palmén vuoteen 1916 saakka oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Myöhemmin hän toimi Suomen sisällissodassa komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa Satakunnan rintamalla.
Triaskausi
Triaskausi oli geologinen ajanjakso noin 252–201 miljoonaa vuotta sitten mesotsooisella maailmankaudella. Kautta edelsi elämän historian suurin joukkotuho, josta selvinneet lajit kehittyivät ja levittäytyivät. Maapallolla oli triaskaudella yksi jättiläismanner Pangea, jossa oli kuiva ilmasto laajoilla alueilla. Kauden eläimistöä luonnehti matelijoiden nopea kehitys varsinkin maalla. Myös sammakkoeläimet olivat yleisiä. Uusista ja vanhoista matelijaryhmistä vanhoja edusti arkosaurit. Ensimmäiset pienet maanisäkkäät kehittyivät synapsideista triaskauden lopussa. Ensimmäiset dinosaurukset ilmestyivät 240–230 miljoonaa vuotta sitten triaskaudella. Merissä eli kalaliskoja sekä notosaureja. Myös ensimmäiset lentoliskot ilmestyivät.
Laurila–Kelloselkä-rata
Laurila–Kelloselkä-rata on Suomen rataverkon osuus Kemin pohjoispuolella sijaitsevalta Laurilan rautatieasemalta Keminmaasta Rovaniemen ja Kemijärven kautta Suomen ja Venäjän rajalle Sallan Kelloselkään. Rataosuus on yksiraiteinen. Osuus Kemi–Laurila–Kemijärvi on sähköistetty. Laurilan ja Kemijärven välisen osuuden liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta käsin. Rautatie ylittää pohjoisen napapiirin ratakilometrillä 1003+850 entisten Kuluksen ja Vian asemien välillä, tarkemmin entisten Kunnaruksen ja Outo-ojan seisakkeiden välimaastossa.
Yrjö Ylänkö
Perhe ja opinnot
Ylängon vanhemmat olivat talonmies Juho Kristian Palmén ja Vilhelmina Elina Matintytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Laina Maria Eskolan kanssa. Hän kävi viisi luokkaa Rauman yhteislyseota ja suoritti virkamiestutkinnon valtionrautateillä vuonna 1916 ja teki opintomatkat Venäjälle ja Ruotsiin.
Triaskausi
Triaskauden kasvillisuus koostui muun muassa siemensaniaisista, havupuista, käpypalmuista ja neidonhiuspuista. Ensimmäisten koppisiemenisten eli kukkivien kasvien uskotaan kehittyneen triaskaudella, mutta ne yleistyivät vasta noin 120 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. Kauden alku- ja loppupuolella tapahtui suuria joukkosukupuuttoja sekä ainakin kaksi pienempää kauden keskivaiheilla. Kauden keskivaiheen lämmin, kostea jakso mahdollisti dinosaurusten levittäytymisen.
Yrjö Ylänkö
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n tiedonanto-osasto, kuvaan merkitty osaston johtajat [[Birger Homén ja Eric Heimbürger.]] Ylänkö liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 28. lokakuuta 1916, josta hänet siirrettiin 3. maaliskuuta 1917 alkaen pataljoonan 1. komppaniaan. Myöhemmin hän palveli pataljoonan tiedonanto-osastossa.
Triaskausi
Triaskauden nimi viittaa kolmijakoon (Tria), joka näkyy Saksassa esiintyvissä laajoissa aikakauden kerrostumissa. Alatriaksen punertavan hiekkakiven päällä on keskitriaksen vaaleaa kalkkikiveä ja sen päällä ylätriaksen tummaa liuskekiveä. Kerrostumat tunnetaan Saksassa nimillä Buntsandstein (alatrias), Muschelkalk (keskitrias) ja Keuper (ylätrias). Kauden nimesi Friedrich von Alberti vuonna 1834.
Yrjö Ylänkö
Suomen sisällissota
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden etujoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 18. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan Satakunnan rintamalle, jossa hän otti komppanian päällikön tehtävät vastaan 23. helmikuuta 1918 Porin rykmentin I pataljoonan (Porin pataljoona) 2. komppaniasta. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Pomarkussa, Lassilassa ja Harjakankaalla, jossa hän haavoittui pahasti 30. maaliskuuta 1918.
Triaskausi
Maantiede
thumb|220px|[[Maapallo 230 miljoonaa vuotta sitten triaskaudella.]]
Yrjö Ylänkö
Sisällissodan jälkeinen aika
Ylänkö palveli sisällissodan jälkeen 15. heinäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoisen kaartin II pataljoonan lähettiupseerina ja adjutanttina. Hänet määrättiin 17. marraskuuta 1919 alkaen 6. komppanian päälliköksi. Ylänkö erosi armeijasta 23. heinäkuuta 1920 ja siirtyi suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet nimitettiin Kyminlaakson suojeluskuntapiirin päälliköksi. Ylänkö palasi armeijan palvelukseen 1. marraskuuta 1921, jolloin hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi Savon jääkärirykmentin 4. komppaniaan, josta hänet myöhemmin siirrettiin samaiseen tehtävään 8. komppaniaan. Savon jääkärirykmentistä hänet siirrettiin 16. toukokuuta 1924 Suomenlinnan paikalliskomppaniaan, jossa hän vastaanotti komppanianpäällikön tehtävät. Hän kuoli seuraavana vuonna 12. huhtikuuta 1925.
Britannian Grand Prix 1980
Britannian Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. heinäkuuta 1980 Brands Hatchin radalla Isossa-Britanniassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Alan Jones.
Laurila–Kelloselkä-rata
Ennen talvisotaa rautatie päättyi Kemijärvelle. Suomen ja Neuvostoliiton rataverkot yhdistävä rata Kemijärveltä itään rakennettiin Moskovan rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti vuosina 1940–1941. Radalla ei kuitenkaan koskaan ole ollut maiden välistä liikennettä. Suomen-puoleisella osuudella oli vain vähäistä tavaraliikennettä ja rataosuutta oli pitkään ehdotettu lakkautettavaksi kannattamattomana, mutta myös suunniteltu sen jatkamista Soklin ratana Soklin kaivokselle tai ottamista käyttöön Suomen ja Venäjän välisessä liikenteessä.
Heinäkuussa 2010 VR päätti lopettaa puunkuljetukset Isokylä–Kelloselkä-välillä. Lopettamisen syitä perusteltiin muun muassa Isokylään avatulla puunlastausterminaalilla. Lakkautuksen taustalla painavimpana syynä lienee kuitenkin VR:n uusi hinnoittelupolitiikka, joka nosti liikennepaikalta lähtevän 10 vaunun yksikön hintaa siten, että rahdin kuljetus muuttui kalliimmaksi rautateitse kuin maanteitse. Samalla halpeni 20:n ja sitä suuremman vaunun yksikkö. Toistaiseksi viimeinen puukuljetus radalla tapahtui 29. heinäkuuta 2010, minkä jälkeen kuljetukset siirtyivät maanteille.
Isokylän ja Kelloselän välinen rataosuus suljettiin käytön vähäisyyden vuoksi liikenteeltä 9. joulukuuta 2012 Sallan kunnan vastustuksesta huolimatta. Osuuden viimeinen käyttäjä huoltoliikennettä lukuun ottamatta oli Pohjois-Suomen Rautatieharrastajien museojuna 8. joulukuuta 2012.
Historia
Rata on rakennettu useassa osassa seuraavasti:
Jamar Wilson
Jamar J. Wilson (s. 22. helmikuuta 1984 Bronx, New York, New York) on aktiiviuransa päättänyt yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Wilsonin viimeiseksi seuraksi jäi Ranskan Pro B- liigassa pelaava Boulazac Basket Dordogne. Tätä aiemmin hän pelasi ammattilaisena Belgiassa, Suomessa, Ranskassa, Australiassa, Liettuassa, Espanjassa ja Serbiassa.
Seurajoukkueet
Wilson syntyi 22. helmikuuta 1984 ja varttui New Yorkin pahamaineisessa Bronxissa, jossa hänen lapsuudessaan oli paljon muun muassa huumekauppaa ja väkivaltaa: hän näki itse kaksi ampumatapausta, joista toisessa uhri kuoli. Wilson oli kuitenkin seudullaan poikkeuksellinen henkilö: hänen perheensä ei ollut kovin varakas mutta arvosti koulutusta, ja perheen ainoa lapsi Wilson kävi yksityiskoulun. Opiskelu myös suojasi häntä jonkin verran asuinseudun vaaroilta. Teini-iässä Wilson pelasi New Yorkin katukentillä ”rahamiesten” otteluissa, joista hän sai palkkioksi pieniä rahasummia tai koripallokenkiä.
Wilson pelasi suomalaisessa Espoon Hongassa kaudella 2010–2011 voittaen Korisliigan runkosarjan korikuninkuuden. Ottelussa Namika Lahtea vastaan Wilson teki 45 pistettä. Hongassa pelatessaan Wilson voitti myös VTB-liigan korikuninkuuden 18,8 pisteen ottelukeskiarvollaan.
Wilson valittiin Australiassa pelatessaan sarjan kakkostähdistöön ja joukkueensa arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli kahdesti toinen liigan parhaan pelaajan äänestyksessä. Australian jälkeen Wilson matkasi Ranskan pääsarjaan. Ranskassa pelaamissaan kahdeksassa ottelussa Wilson onnistui kolmen pisteen heitoissaan 56,3-prosenttisesti (heitot 9/16).
Toivuttuaan EM-kilpailuissa saamastaan käsivammasta Wilson siirtyi marraskuussa 2015 serbialaiseen KK Partizaniin. Partizan oli Wilsonin siirtyessä seuraan Adrianmeren liigassa heikoimpien joukkueiden joukossa, mutta alkoi nousta sijoja ylöspäin Wilsonin aikana. Helmikuussa Partizan ylsi Serbian cupin loppuotteluun, jonka se hävisi KK Mega Basketille. Wilson oli 17 pisteellään cupin loppuottelussa Partizanin paras pisteidentekijä. Maaliskuussa hän teki 42 pistettä, Partizanin seuraennätyksen, neljännelle jatkoajalle venyneessä ottelussa KK Union Olimpijaa vastaan. Partizan oli Adrianmeren liigassa viides ja karsiutui neljän parhaan joukkueen pudotuspeleistä. Serbian pääsarjassa Partizan saavutti hopeaa hävittyään loppuotteluissa voitoin 1–3 paikallisvastustaja KK Crvena zvezdalle. Wilson kirjautti Serbian liigassa kauden tilastolukemikseen 10,8 pistettä ja 3,8 korisyöttöä.
Kesällä 2016 Wilson siirtyi Espanjaan pääsarjajoukkue Club Estudiantesiin.
Kesäkuussa 2020 Wilson teki kaksivuotisen sopimuksen Kataja Basket Clubin kanssa.
Maajoukkue
Wilson ei pelannut Yhdysvaltain maajoukkueessa. Suomen kansalaisuuden saatuaan hänestä tuli potentiaalinen ehdokas Suomen joukkueeseen vuoden 2015 EM-kilpailuihin. Wilson harjoitteli jo aikaisemmin Suomen maajoukkueen harjoitusleireillä. Wilson valittiin Suomen EM-kisajoukkueeseen 2015. Ensimmäisessä EM-turnausottelussaan isäntäjoukkue Ranskaa vastaan Suomi nousi ensimmäisellä neljänneksellä yli kymmenen pisteen tappioasemasta lähes tasapisteisiin Wilsonin tultua kentälle ja heitettyä neljänneksessä 11 pistettä. Suomi venyi ottelussa jatkoajalle mutta hävisi. Wilson oli Suomen paras pisteidentekijä 21 pisteellään, ja hän torjui myös Tony Parkerin heiton.
Pelityyli ja ominaisuudet
Wilsonia valmentanut Pekka Salminen kuvaili tätä vuonna 2015 ylipäänsä keskivertoa paremmaksi pelaajaksi, jonka erityisvahvuuksia ovat poikkeuksellinen nopeus ja kyky ohittaa puolustajansa. Luonteeltaan Salminen kuvaili Wilsonia "miellyttäväksi" ja hyväksi joukkuepelaajaksi. Wilson on kertonut pelaavansa katukoripallotaustastaan johtuen melko aggressiivisesti ja luovasti: hän on käyttänyt itsestään termiä ”New York Guard” viitaten yksi vastaan yksi -pelaamisen taitoon eurooppalaisen joukkuepelin vastakohtana.
Wilsonin lähtöaskelen on kuvailtu olevan erittäin nopea. Hänen pallonkäsittelynsä ja katukoripallossa kehittyneet harhautuksensa ovat hyvätasoisia. Wilson on itse kertonut olevansa maajoukkueessa tyytyväinen ollessaan mukana, eikä hän kaipaa erityistä roolia. Hän pitää Suomen maajoukkueen käyttämästä joukkuelähtöisestä, aggressiivisesta pelitavasta. Wilsonin maajoukkuetoverit ovat kuvailleet tätä kilpailuhenkiseksi. Pelintekokykynsä lisäksi Wilsonin erikoisosaamista ovat monipuoliset lay-upit.
Triaskausi
Maantiede
Suurin osa maasta oli triaskaudella C-kirjaimen muotoisessa jättiläismantereessa Pangea, joka tarkoittaa suomeksi ”kaikkea maata”. Mantereen keskellä oli Tethysmeri, suuri Panthalassa-valtameren lahti, joka muodostui kutistamalla aikaisemman Paleotethysmeren olemattomiin. Triaskauden meristä tunnetaan erittäin vähän, sillä niiden pohjat ovat tuhoutuneet aikojen saatossa painumalla mannerlaattojen alle. Vain harvoja mannerlaattojen puolella olevia merikerrostumia on säilynyt.
Atlantti avautui mereksi triaskauden lopussa. Pangea halkeili, muttei hajonnut vielä triaskaudella. Ensimmäinen mantereen halkeamista enteillyt hautavajoama erotti New Jerseyn Marokosta. Koska Maa oli jakautunut suureen mantereeseen ja suureen mereen, monet maa- ja vesialueet olivat joko suolajärviä tai laguuneja.
Ilmasto
Ilmasto oli useimmiten kuuma ja kuiva laajoilla alueilla Pangean sisäosissa. Siihen liittyivät runsaat vuodenajanvaihtelut, kuumat kesät ja kylmät talvet. Mannerilmastoon kuuluivat myös voimakkaat vuorokausivaihtelut ja aavikkomaisuus. Pangean rannikoilla oli monsuuni-ilmasto. Sateet vaihtelivat siinä voimakkaasti vuodenaikojen mukaan. Monsuuni-ilmasto vallitsi päiväntasaajalla.
Aavikot lisääntyivät ja ilmakehän happipitoisuus laski triaskauden edetessä. Ilman happipitoisuus vaihteli eri arvioiden mukaan 12 prosentista 16 prosenttiin, joten happea oli hyvin vähän. Ilmakehän hiilidioksidipitoisuus oli noin viisi kertaa nykyistä korkeampi, mutta arvio vaihtelee 2–12 välillä. Noin 235 miljoonaa vuotta sitten hiilidioksidia oli ilmassa viisi kertaa nykyistä enemmän ja happea alle 15 prosenttia. .
Flanderin ympäriajo
Flanderin ympäriajo (myös Flanderin kierros, ) on Flanderissa Belgiassa ajettava pyöräilykilpailu. Kilpailu ajetaan viikkoa ennen Pariisi–Roubaix-kilpailua ja se kuuluu UCI World Touriin. Aiemmin se kuului maailmancupiin ja UCI ProTouriin. Kilpailua pidetään yhtenä eurooppalaisen maantiepyöräilyn monumenteista.
Triaskausi
Ilmasto
Merenpinta oli erittäin alhaalla triaskauden alussa. Ilmasto oli kuiva etenkin kauden alku- ja keskivaiheilla. Aavikkoa oli päiväntasaajankin seudulla ja se ulottui osapuilleen 45. leveysasteelle saakka. Lämmin ja kuiva ilmasto suosi matelijoita. Nykyistä lämpimämpi ilmasto lämpeni entisestään sekä kuivui huomattavasti triaskauden alkupuolella, mutta viileni hieman kauden loppupuolella kosteuden lisääntyessä. Ilmasto pysyi kuitenkin nykyistä kuivempana ja lämpimämpänä. Napa-alueet olivat lämpimiä ja kosteita, eikä niissä esiintynyt tiettävästi jäätä.
Flanderin ympäriajo
Historia
Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1913, jolloin järjestäjänä toimi entinen pyöräilijä Karel Van Wijnendaele. Kilpailu ei ollut heti alkuvuosistaan lähtien suuri menestys, sillä kilpailua ei järjestetty ensimmäisen maailmansodan aikana, mutta heti vuonna 1919 kilpailu oli ohjelmassa jälleen. 1920- ja 1930-luvuilla kilpailun suosio kasvoi ja nykyään sitä pidetään merkittävimpänä alueella järjestettävistä pyöräilykilpailuista Flanderissa, jossa maantiepyöräily on hyvin suosittua. Yksi kilpailun lempinimistä on Vlaanderens mooiste, joka tarkoittaa Flanderin kaunein. Kilpailun reitille sijoittuvassa Oudenaarden kaupungissa on Flanderin ympäriajolle omistettu museo Centrum Ronde van Vlaanderen. Vuodesta 2004 lähtien on järjestetty myös naisten kilpailu.
Triaskausi
Ilmasto
Maan keskilämpötila oli 19 celsiusastetta noin 230 miljoonaa vuotta sitten triaskauden keskivaiheilla. Ilmakehän hiilidioksidipitoituus oli samaan aikaan laskussa ja happea ilmassa noin 19 prosenttia.
Flanderin ympäriajo
Reitti
Kilpailun reitillä on monia jyrkkiä mukulakivipäällysteisiä nousuja. Kilpailua verrataan usein toiseen pyöräilyklassikkoon Pariisi–Roubaix'hin, joka on tunnettu mukulakiviosuuksistaan. Flanderin ympäriajo kuitenkin poikkeaa Pariisi–Roubaix'sta reitin mäkisyydessä. Kilpailun tarkka reitti vaihteli pitkään vain vähän, esimerkiksi 2003 mukaan otettiin nousu Koppenberg-mäelle. Vuonna 2012 reitti muuttui merkittävästi, kun maalipaikka vaihtui Meerbekestä Oudenaardeen. Muun muassa kuuluisa Muur van Geraardsbergenin nousu jäi tällöin reitiltä pois. Sen sijaan Oude Kwaremontin ja Paterbergin nousut ajetaan uudistuksen jälkeen useamman kerran kilpailun loppupuolella. Vuonna 2017 kilpailun lähtöpaikka siirtyi Antwerpeniin ja Muur van Geraardsbergenin nousu palasi kilpailureitille.
Triaskausi
Carnia-vaiheen kostea jakso
Kun Pangea alkoi hajota, syntyi tulivuorenpurkauksia. Näitä oli Pohjois-Amerikan länsiosissa. Lämpötila nousi hiilidioksidin takia. Tämä haihdutti merta, ja sademäärä nousi Pohjois-Amerikan-Euroopan leveyksillä. Ilmaston kostuminen tapahtui Carnia-kaudella noin 234-232 miljoonaa vuotta sitten. Se oli Carnian Julia- ja Tuvalia-kausien rajalla. Ympäristö muuttui maalla ja merissä. Eliölajeja katosi molemmista. Se mahdollisti muun muassa kalkkipitoisen nanoplanktonin ja dinosaurusten levittäytymisen. Uusia kasvilajeja ilmestyi. Tämä näkyy muun muassa meripihkan esiintymisenä kauden löydöissä.
Jamar Wilson
Yksityiselämä
Wilsonin eno James ”Pookie” Wilson oli New Yorkissa tunnettu katukoripalloilija. Hän pitää myös itse katukoripallon pelaamisesta.
Triaskausi
Kasvillisuus
Triaskauden kasvillisuutta hallitsivat paljassiemeniset siemenkasvit ja sanikkaiset. Yleisiä triaskauden siemenkasviryhmiä olivat havupuut, käpypalmut, siemensaniaiset, Bennettitales, Ginkgoales ja Czekanowskiales. Monet myöhemmin monimuotoistuneet kasviryhmät, kuten Bennettitales ja Gnetales sekä havupuiden mäntykasvit, araukariakasvit ja Cheirolepidiaceae, esiintyvät fossiiliaineistossa ensimmäisen kerran triaskaudella. Myöhäistriaskaudelta tunnetaan myös joitakin toisinaan varhaisina koppisiemenisinä pidettyjä kasveja, kuten Marcouia ja Sanmiguelia
Kuivalta trooppiselta vyöhykkeeltä on löydetty vain vähän kasvien fossiilisia jäänteitä. Toisaalta kauden jäättömillä napa-alueilla tiedetään kasvaneen puita, kuten Etelämantereelta löydetyt Telemachus-havupuut ja Dicroidium-siemensaniaiset.
Eläimistö
thumb|Varhaistriaskauden [[kynodontit|kynodontti Lystrosaurus.]] thumb|Krokotiilinsukuinen [[arkosaurit|arkosauri Prestosuchus.]]
Triaskauden matelijat olivat enimmäkseen aikaisempaa kehittyneempiä arkosaureja, joiden yksi hallitseva alaryhmä oli krokotiilinsukuiset crurotarsit. Yleisiä olivat ajoittain myös matelijoiden toiseen kehityslinjaan kuuluneet nisäkäsmäiset synapsidit sekä niihin kuuluneet kynodontit. Myös dinosaurusten edeltäjät, tekodontit, kehittyivät triaskaudella.
Jamar Wilson
Yksityiselämä
Wilsonille myönnettiin puoli vuotta kielikokeen läpäisyn jälkeen kesäkuussa 2015 Suomen kansalaisuus, josta hän oli haaveillut jo vuosien ajan. Wilson tuntee itsensä ensisijaisesti suomalaiseksi. Hän on ollut vuodesta 2010 lähtien naimisissa suomalaisen maajoukkuekoripalloilija Laura Wilsonin (o.s. Sario) kanssa. Pariskunta tapasi opiskellessaan yliopistossa. Heillä on vuonna 2013 syntynyt tytär. Perhe asuu Suomessa ollessaan Espoossa.
Triaskausi
Eläimistö
Ilmassa liitäneet lentoliskot ja merissä eläneet kalaliskot ilmestyivät triaskaudella. Arkosaurit valtasivat maalla elintilaa permikauden matalilta synapsideilta. Sekä lihan- että kasvinsyöjiä käsittäneet nisäkäsmäiset kynodontit ja krokotiilimaiset rynkosaurit olivat yleisiä ennen kauden ensimmäistä joukkotuhoa, jossa ne hävisivät pois. Myös ensimmäisen joukkotuhon jälkeen ilmestyneet tekodontit tuhoutuivat suuressa sukupuutossa. Tunnettu varhaistriaskauden matelija on kahdella jalalla liikkunut Euparkeria, jota on arveltu arkosaurien kantamuodoksi.
Jamar Wilson
Yksityiselämä
Wilson esiintyi Särren vuonna 2014 julkaistun "Leikkaa sukkaa" -kappaleen musiikkivideolla yhdessä mm. Matthew Gibsonin kanssa.
Triaskausi
Eläimistö
Ensimmäiset dinosaurukset ilmestyivät triaskauden loppupuolella noin 230–210 miljoonaa vuotta sitten, osapuilleen 15 miljoonaa vuotta ennen kauden päättymistä. Varhaisimpia hirmuliskoja olivat kasvinsyöjät Plateosaurus ja Riojasaurus sekä lihansyöjät Herrerasaurus ja Eoraptor, joista Herrerasaurus eli noin 235–225 miljoonaa vuotta sitten. Triaskauden lihansyöjädinosaurukset, teropodit olivat melko pieniä ja enimmillään noin neljä metriä pitkiä, siinä missä kasvinsyöjät saattoivat saavuttaa kymmenen metrin pituuden. Muita triaskautisia petodinosauruksia olivat muun muassa Coelophysis ja Saltopus.
Ensimmäiset pienet, munia hautoneet nisäkkäät ilmestyivät myöhäistriaskaudella. Ne olivat nykyisiä nisäkkäitä alkeellisempia, muistuttivat päästäisiä ja olivat mahdollisesti yöeläimiä. Varhaisia nisäkkäitä on löydetty Euroopasta, Kiinasta ja Etelä-Afrikasta. Tunnetuin varhainen nisäkäs on luultavasti rottamainen, hieman matelijamaiset jalat omannut Megazostrodon. Muita varhaisia nisäkkäitä olivat Haramyoa ja Kuehneotherium sekä mahdollisesti nisäkäsmäisistä matelijoista kehittynyt Eozostrodon.
Laurila–Kelloselkä-rata
Historia
1900-luvun alkupuolella suunniteltiin Petsamon rataa, joka olisi voitu rakentaa esimerkiksi Kemijärveltä Sodankylän kautta Petsamonvuonolle.
Sähköistys osuudella Kemi–Rovaniemi otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2004. Osuuden Rovaniemi–Kemijärvi sähköistys otettiin käyttöön 11. maaliskuuta 2014.
Kelloselän ja rajan välinen osuus
Rata jatkui aikaisemmin Kelloselästä Vanhaan Sallaan saakka. Vuoden 1940 Moskovan rauhassassa sovittiin, että rataa jatketaan Kemijärven Isokylästä Sallaan Suomen ja Neuvostoliiton uudelle rajalle, josta Neuvostoliitto aikoi jatkaa rataa Vienanmeren rannalle Kantalahteen. Suomen puolella radalla työskenteli yli 3 400 henkilöä huhtikuussa 1941. Neuvostoliitto sai noin 100 000 työntekijän voimin Alakurtin radan Suomen rajalle valmiiksi jo 25. helmikuuta 1941, kun taas Suomen puolelta rata valmistui rajalle vasta 15. toukokuuta 1941. Tällöinkin radasta Suomen puolella oli rakentamatta osuuksia Kemijoella ja Kotajärvellä. 3. heinäkuuta saksalaiset ja suomalaiset hyökkäsivät Neuvostoliittoon rataa pitkin, mikä sai neuvostoliittolaiset purkamaan omaa rataosuuttaan vetäytyessään. Saksalaiset joutuivat rakentamaan sitä uudelleen ja myöhemmin vuonna 1944 vastaavasti purkamaan sitä vetäytyessään hyökkäävien neuvostoliittolaisten tieltä.
Moskovan välirauhansopimuksen solmimisen yhteydessä 1944 Neuvostoliitto edellytti Moskovan rauhan mukaisesti, että Sallan radan Suomen puolella oleva osuus pidetään rakennettuna raja-asemana Kelloselästä eteenpäin. Ratalinja Suomen puolella metsittyi ja sitä käytiin 2000-vuosikymmenelle asti raivaamassa, jotta satelliiteilla voitaisiin havaita, että Suomi noudattaa ehtoja. Sallan radasta purettiin Suomen puolella kuitenkin 200 metrin osuus kansainvälisen rajanylityspaikan maantieyhteyden vuoksi.
Elokuussa 2008 paikallinen yrittäjä purki rataa noin 1,7 kilometrin matkalta ja varasti kiskot muualle myytäväksi. Tällöin ulkoministeriö antoi lausunnon, että Pariisin rauhansopimus ei enää velvoita ylläpitämään rataosuutta. Toukokuussa 2009 teosta syytetty tuomittiin yhdeksäksi kuukaudeksi vankeuteen ja hänelle määrättiin yli 50 000 euron vahingonkorvaukset.
Raajärven rata
Raajärven rata oli sivurata Misin rautatieasemalta Raajärven kaivokselle. Rata sijaitsi nykyisten Rovaniemen ja Kemijärven kaupunkien alueella. Kaivosradaksi rakennetun rautatien pituus oli noin 14 kilometriä. Se haarautui Rovaniemen ja Kemijärven väliseltä rataosuudelta Misin ratapihan itäpäässä. Rata oli käytössä vuosina 1963–1976. Kun liikenne radalla lopetettiin, pääosa ratapenkereestä muutettiin autotieksi, ja on nykyisin paikallistie numero 19772.
Sallan radan jatkokehityssuunnitelmat
Suomen puoleinen osa Sallan radasta muodostaa Kemijärven itäpuolella olevan osan nykyistä Laurilan–Kelloselän rataa. Nykyisin siellä on vähäistä tavaraliikennettä. Henkilöliikennettä sillä oli viimeksi kokeiluluontoisesti 1990-luvulla muutamina lomasesonkiaikoina, jolloin Salla Express -niminen lisäjuna liikennöi Helsingin ja Sallan väliä.
Itä-Lapin kuntayhtymä kutsui konsulttitoimisto Green Tulip Consultancyn tutkimaan Sallan radan mahdollista rahoitushanketta. Asiaa selvittävät Max van Asch ja Henrik Spoelman sekä radan mahdollista yksityistä rahoitusta Jeffrey Roberts. Sallan rata poistettiin Euroopan unionin TEN-ohjelmasta, minkä vuoksi se ei voi saada ennen 2020 EU-rahoitusta mainitusta ohjelmasta ennen kuin TEN:stä neuvotellaan EU-maiden kesken uudelleen.
Sallan rata Alakurttiin vietynä voisi tukea Kemin sataman kuljetuspalveluita, mikäli alankomaalaisten harjoittamaa Murmanskin ja Rotterdamin välistä laivaliikennettä korvattaisiin Kemin ja Rotterdamin välisellä liikenteellä.
Venäläiseltä puolelta Muurmanskin alueella korostetaan Sallan radan olevan osa Barentsin alueen logistiikkaa, mihin kuuluu myös norjalaisten kannattama Kirkkoniemen rata. Norjan Kirkkoniemessä mahdollisen Kirkkoniemen radan päässä asuu noin 5 000 asukasta, mutta siellä on kaivos. Muurmanskin alueen johtajan, Juri Jevdokimovin mukaan Sallan rata voisi kannattaa, mikäli Suomi ostaisi turvetta Venäjän puolelta. Suomen turvetuotanto perustuu kuitenkin kotimaiseen turpeeseen.
Kun Matti Vanhasen toinen hallitus tuli nimitetyksi virkaansa, esitti ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Paavo Väyrynen sen toteuttamista. 80 miljoonan euron hankkeeseen tulisi hänen mukaansa pyrkiä löytämään kansainvälistä rahoitusta.
Triaskausi
Eläimistö
Myöhäistriaskaudella eli pieniä, liitäviä matelijoita. Vedessä oli kalaliskoja sekä notosaureja. Triaskaudella ilmestyi myös lintujen edeltäjä Pseudosychis, mahdollinen liskolintu Archaeopteryxin esimuoto sekä ensimmäiset tunnetut varsinaiset sammakot, kuten Protobatrachus.
Triaskaudella eli lukuisia permikauden eläimiä kauden lopun joukkotuhosta huolimatta. Esimerkiksi nisäkäsmäisten matelijoiden ja nisäkkäiden edeltäjät terapsidit ilmestyivät permikauden aikana. Selkärangattomat otukset alkoivat muuttua nykyisten kaltaisiksi triaskaudella. Merissä eli ammoniitteja, simpukoita sekä muita nilviäisiä. Varhaiset kilpikonnat, kuten esimerkiksi Proganychelys, ilmestyivät noin 210 miljoonaa vuotta sitten myöhäistriaskaudella. Nykyisenkaltaiset korallit ilmestyivät varhaistriaskaudella. Hyönteiset kävivät läpi suuren muodonvaihdoksen triaskauden aikana.
Triaskauden lopun joukkotuho
Triaskausi päättyi monien eläinten jopa katastrofaaliseen häviämiseen. Suuria tulivuorenpurkauksia esiintyi 213–208 miljoonaa vuotta sitten Pangean alettua hajota. Nykyisen Quebecin alueella sijaitseva Manicouaganin törmäyskraatteri syntyi noin 214 miljoonaa vuotta sitten. On väitetty että toinen joukkotuho olisi tapahtunut jo 220 miljoonaa vuotta sitten, mikä kumoaisi Manicouaganin törmäyksen osallisuuden triaskauden joukkotuhon aiheuttajana. Etelämantereelta vuonna 2006 löydetty Wilkesinmaan kraatteri saattaakin olla joukkotuhon aiheuttaja. Ilmakehän hiilidioksidipitoisuudessa tapahtui oletettavasti melko nopeita nousuja noin 230 ja 200 miljoonaa vuotta sitten, sekä hieman hitaampia nousuja 220 miljoonaa vuotta sitten. Ilmakehän hiilidioksidipitoisuus saattoi nousta triaskauden lopussa 1 500–2 000 ppm:ään, kun nykyinen taso on noin 400 ppm:ää.
Juho Mäkelä (jalkapalloilija)
Juho Mäkelä (s. 23. kesäkuuta 1983, Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ykkösen AC Oulussa. Mäkelä on pelannut Veikkausliigassa HJK:n, IFK Mariehamnin, SJK:n, VPS:n, HIFK:n ja PS Kemin riveissä yhteensä 288 ottelua sekä Skotlannin liigassa, Sveitsin liigassa ja Australian liigassa. Mäkelä on pelannut myös seitsemän A-maaottelua.
Seurajoukkueet
Mäkelän pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2001 Ykkösessä Tervareiden riveissä. Hän pelasi kausina 2001–2002 Ykkösen 44 ottelua ja teki niissä 27 maalia. Kaudella 2001 hän oli sarjan toiseksi paras maalintekijä 17 maalilla. Hän siirtyi kaudeksi 2003 Veikkausliigassa pelanneen HJK:n riveihin. Hän debytoi Veikkausliigassa 15. toukokuuta 2003 ottelussa HJK–FC Jokerit. Mäkelä pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan 23 ottelua ja teki niissä 12 maalia. HJK voitti kaudella 2003 Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin. Hänet valittiin kauden jälkeen vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2004 hän pelasi HJK:n riveissä 18 liigaottelua, joissa hän teki viisi maalia. HJK oli kaudella 2004 Veikkausliigassa kuudes. Kaudella 2005 hän pelasi 25 ottelua ja voitti Veikkausliigan maalikuninkuuden 16 maalilla. HJK oli kaudella 2005 liigassa toinen.
Mäkelä siirtyi tammikuussa 2006 kolmen ja puolen vuoden sopimuksella Skotlannin Premier Leaguessa pelanneeseen Heartsiin. Hearts maksoi hänestä HJK:lle noin 735 000 euroa. Hän debytoi Skotlannin liigassa 8. huhtikuuta 2006 ottelussa Hearts–Dunfermline. Mäkelä teki ensimmäisen maalin Skotlannin liigassa heti debyyttiottelussaan, mutta pelasi kuitenkin vain kahdessa liigaottelussa loppukauden 2005–2006 aikana. Kaudella 2006–2007 hän pelasi pääasiassa vaihtopelaajana yhdeksän Skotlannin liigan ottelua, ja Hearts lainasi hänet loppukaudeksi Sveitsin liigan FC Thuniin. Hän palasi kesällä 2007 Heartsiin ja teki harjoitusottelussa maalin Barcelonaa vastaan. Kaudella 2007–2008 peliaika Heartissa jäi kuitenkin hyvin vähäiseksi, ja Mäkelä pelasi vain viidessä liigaottelussa. Hearts lainasi hänet kesällä 2008 kolmeksi kuukaudeksi HJK:n riveihin. Mäkelän peliaika Heartsissa jäi pieneksi myös kaudella 2008–2009, ja seura ilmoitti purkaneensa sopimuksen helmikuussa 2009. Mäkelä pelasi Heartsissa neljän kauden aikana yhteensä 20 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.