cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dario Badinelli
Dario Badinelli (10. elokuuta 1960 Ghedi) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kolmiloikka.
Hetauda
Hetauda on suurkaupunkitason kaupunki keskisen Nepalin eteläosan Narayanin vyöhykkeen laaksoalueella Itäisen Raptijoen varrella. Kaupunkia reunustavat vuorijono sekä etelässä että pohjoisessa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 42 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta lounaaseen, mutta vuoristosta johtuen maantieyhteys pääkaupunkiin on lähes 80 kilometrin mittainen. Hetauda on Kathmandusta Intian rajalle johtavan Tribhuvan valtatien (H2) varrella; etelässä sijaitsevalle Birgunjin kaupungin raja-asemalle on noin tunnin ajomatka (linnuntietä 52 km).
Dario Badinelli
Badinelli sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1982 kolmiloikan loppukilpailussa yhdeksänneksi tuloksella 16,05 m. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 16,63 m.
Hetauda
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 84 671. Hetauda on sekä 420 477 asukkaan (2011) Makwanpurin piirikunnan että koko 3,0 miljoonan asukkaan Narayanin vyöhykkeen hallintokeskus. Kaupungin pinta-ala on 47,8 neliökilometriä. Vuoden 2014 joulukuussa Hetaudan kaupunkiasemaa muutettiin suurkaupungiksi (sub-metropolitan city) ja ainakin osaan tuolloin tehdyistä suurkaupunkinimitykistä sisältyi alueliitoksia.
Dario Badinelli
Badinelli on voittanut miesten kolmiloikan Italian mestaruuden kymmenen kertaa eli useammin kuin kukaan muu. Hän saavutti mestaruudet peräkkäisinä vuosina 1983–1992.
Pieksämäen seurakunta
Pieksämäen seurakunta on Etelä-Savon yksi seurakunta. Seurakuntalla on 5 kirkkoa: Vanha kirkko, Uusi kirkko, Jäppilän kirkko, Vaalijalan kirkko ja Virtasalmen kirkko. Seurakunnan kirkkoherra on Matti Pehkonen.
Historia
Kirkkohallituksen päätöksellä 16.8.2006 Pieksämäen maaseurakunta ja Pieksämäen kaupunkiseurakunta lakkautettiin 31.12.2006 ja niiden seuraajaksi perustettiin Pieksämäen seurakunta 1.1.2007. Kaupunkiseurakunnan kirkkona oli nykyinen Pieksämäen Uusi kirkko ja maaseurakunnan pääkirkkona Vanha kirkko.
Manner-Suomen keskipiste
Manner-Suomen keskipiste sijaitsee Puolangan keskustan pohjoispuolella, kantatie 78:n varrella Housuvaarassa, noin 10 kilometriä pohjoiseen Puolangan keskustasta, karttakoordinaateissa 64.96°N, 27.59°W.
Manner-Suomen keskipisteeksi nimetty piste sijaitsee pohjois–eteläsuunnassa Manner-Suomen eli Utsjoen Nuorgamin ja Hangon Tulliniemen välillä olevan kuvitellun viivan puolivälissä, ja tällä kohdalla itä–länsisuunnassa olevan itäisimmän (valtakunnanraja) pisteen ja Oulunsalon välillä olevan kuvitellun viivan puolivälissä.
Matemaattisessa mielessä kyse ei ole Suomen pinta-alan keskipisteestä, joka sijaitsee Leskelän kylässä Siikalatvan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla nelostien varrella.
Fairey Gannet
Fairey Gannet on englantilainen sukellusveneiden torjuntalentokone. Sen voimalaite oli Armstrong Siddeley Double Mamba -potkuriturbiini. Gannet oli lentotukialuksia käyttävä sotilaslentokone.
Fairey Gannet oli kolmipaikkainen. Konetyyppi palveli suhteellisen pitkän ja noin neljännesvuosisadan kestäneen palvelusuran aikana Englannin lisäksi ainakin Saksan ja Australian merivoimien käytössä. Tyypin lentokoneita myytiin myös Indonesialle. Taitettavien siipien ohella lentokoneessa oli kaksoispotkurijärjestelmä. Siinä oli kaksi kappaletta eri suuntiin pyöriviä nelilapaisia potkureita.
Tyypin tärkeimmät variantit olivat AS.4 ja AEW.3. AS oli sukellusveneiden torjuntakone (anti-submarine) ja AEW varhaisen varoitusjärjestelmän lentokone eli airborne early warning/AWACS. Ensilento tapahtui vuonna 1949 ja käyttöönotto vuonna 1953. Konetyyppi vedettiin pois aktiivipalveluksesta vasta vuonna 1978.
Mustajalopähkinä
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|Mustajalopähkinä François André Michaux’n teoksessa The North American Sylva vuodelta 1819. Mustajalopähkinä on jalopähkinälajeista kaikkein pitkäikäisin ja suurikasvuisin. Suotuisissa olosuhteissa se voi saavuttaa usean sadan vuoden iän ja jopa 50 metrin korkeuden. Yleensä se kasvaa kuitenkin 21–27 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 60–120 senttimetriä paksuksi.
Mustajalopähkinällä on syvä pääjuuri ja laaja sivujuuristo – tässä suhteessa se on välimuoto kuivien ja tuoreiden kasvupaikkojen puulajeista. Metsässä kasvaessaan se muodostaa korkean, suoran rungon ja avoimen, kupumaisen latvuksen. Avoimilla paikoilla runko jakautuu jo matalalta koheneviksi ja siirottaviksi haaroiksi. Runkoa peittää paksu ja syväuurteinen, tummanruskea kaarna; nuorissa puissa kaarna on vaaleampaa ja suomuista. Kuluvan vuoden versot ovat himmeän oranssinruskeat ja niiden ydin on lokeroinen. Kasvutavaltaan ne ovat jäykät, harvat ja epäsäännölliset.
Mustajalopähkinällä on pienet, munanmuotoiset silmut ja suuret, syvät lehtiarvet. Tuoksuvat, parilehdykkäiset lehdet ovat 30–60 senttimetriä pitkät ja niiden lapa jakaantuu 9–21 lehdykkään. Yksittäinen lehdykkä on 6–13 senttimetriä pitkä, leveänsuikea, hienosahainen, pitkäsuippuinen ja ruoditon. Päätölehdykkä on pieni tai puuttuu kokonaan. Lehden alapinta on pehmeäkarvainen ja yläpinta lähes kalju. Väriltään lehti on vihreä tai tummanvihreä, syksyllä keltainen.
Mustajalopähkinä on yksikotinen kasvi, jonka kukat puhkeavat yhtä aikaa lehtien kanssa – levinneisyysalueen eteläosissa huhtikuun puolessavälissä ja pohjoisosissa kesäkuun alussa. Saman yksilön emikukat puhkeavat yleensä ennen hedekukkia, joten itsepölytys on harvinaista. Hedekukissa on 20–30 hedettä, ja ne muodostavat jäykkiä, roikkuvia norkkoja edellisen vuoden versoihin. Pienissä, vihertävissä emikukissa on 2-vartaloinen emiö, ja ne kasvavat 2–5 kukan ryhmissä kuluvan vuoden versojen kärjessä. Emikukat hedelmöittyvät 2–5 vuorokauden kuluttua pölytyksestä, minkä jälkeen niistä kehittyy hedelmäsuojuksen suojaamia pähkinöitä. Pyöreähkö, nukkainen hedelmäsuojus on läpimitaltaan 4–6 senttimetriä ja muuttuu kypsyessään vihreästä tummanruskeaksi. Hedelmäsuojuksen sisältä paljastuu syys-lokakuuhun mennessä uurteinen, 3–4 sentin mittainen pähkinä, jonka sisässä on syötävä, makeanmakuinen siemen. Pähkinä putoaa maahan pian lehtien varistua.
Mustajalopähkinä on hidaskasvuinen. Se alkaa tuottaa siementä jo nuorella iällä, avoimilla paikoilla kasvaessaan alle kymmenvuotiaanakin. Hyvät siemenvuodet kertautuvat noin kaksi kertaa viidessä vuodessa. Runsaimmillaan siementuotanto on 30 vuoden iässä ja pysyy tällä tasolla seuraavat sata vuotta. Lisääntyminen tapahtuu lähinnä siementen avulla. Siementen tärkeimpiä levittäjiä ovat oravat, jotka unohtavat osan talven varalle kätkemistään pähkinöistä maahan.
Levinneisyys
Mustajalopähkinä on kotoisin Yhdysvaltojen keski- ja itäosista, tosin pohjoisrajan tuntumassa sitä tavataan satunnaisemmin. Se on yleisimmillään Appalakeilla ja Keskilännen laaksoissa ja alangoilla, erityisesti Kansasin osavaltiossa. Pohjoisimmillaan lajia esiintyy Vermontissa, Massachusettsissa, New Yorkissa, Etelä-Ontariossa, Michiganin keskiosissa ja Etelä-Minnesotassa. Lännessä se on levittäytynyt Etelä-Dakotan itäosiin, Koillis-Nebraskaan, Länsi-Oklahomaan ja Texasin keskiosiin. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Louisianaan, Mississippiin, Luoteis-Floridaan ja Georgiaan – Mississippijoen laaksosta ja suistosta se puuttuu kuitenkin kokonaan.
Elinympäristö
thumb|Mustajalopähkinän hedelmä ja pähkinä. Mustajalopähkinä viihtyy syvässä, kosteassa ja pH-arvoltaan neutraalissa maaperässä, joka läpäisee hyvin vettä ja sisältää paljon kalkkia ja ravinteita. Se kasvaa usein virtaavan veden äärellä, syvässä savimaassa tai alluviaalialueilla – samoilla alueilla, joilla maanviljely on kannattavaa.
Mustajalopähkinää esiintyy 1 200 metrin korkeudelle asti, tavallisesti muiden lehtipuiden seassa, harvemmin puhtaina metsiköinä. Se sietää huonosti varjostusta, joten se menestyy monilajisissa metsissä vain pää- tai lisävaltapuuna. Parhaimmat kasvupaikat ovat usein samat kuin kentukinpapupuulla. Muita samoilla alueilla viihtyviä lajeja ovat lännentulppaanipuu, valkosaarni, kiiltotuomi, amerikanlehmus, amerikanpyökki, sokerivaahtera, tammet ja hikkorit. Mustajalopähkinän juurista erittyy jugloni-nimistä ainetta, joka on haitallista monille muille kasveille, erityisesti tomaatille ja omenalle.
Mustajalopähkinän kasvukausi vaihtelee levinneisyysalueen pohjoisosien 140 päivästä Länsi-Floridan 280 päivään. Vuotuinen sademäärä on pienimillään alle 640 millimetriä Pohjois-Nebraskassa ja enimmillään 1 780 millimetriä Appalakkien rinteillä Tennesseessä ja Pohjois-Carolinassa. Vuoden keskilämpötila vaihtelee pohjoisen 7 celsiusasteesta etelän 19 asteeseen. Suotuisimmilla kasvupaikoilla vuoden keskilämpötila on 13 celsiusastetta ja vuotuinen sademäärä vähintään 890 millimetriä.
Käyttö
thumb|Suurin tunnettu mustajalopähkinä kasvaa [[Columbia (joki)|Columbiajoessa sijaitsevalla Sauviesaarella Oregonissa.]]
Mustajalopähkinä on yksi kysytyimmistä lehtipuulajeista Pohjois-Amerikassa. Sen puuaines on suorasyistä, raskasta ja iskunkestävää ja pärjää hyvin vertailussa muiden amerikkalaisten lehtipuiden kanssa. Se säilyttää hyvin muotonsa uunikuivauksessa ja on helposti työstettävissä niin käsityökaluilla kuin koneillakin. Puupinta on viimeisteltynä samettisen sileä ja sitä koristaa kaunis syykuvio.
Mustajalopähkinästä valmistetaan teollisesti puutavaraa ja puuviilua, joista tehdään edelleen muun muassa arvohuonekaluja, sisustuspaneeleja ja aseenperiä. Hidaskasvuisuutensa vuoksi sitä viljellään kuitenkin vähän, ja suurin osa kaupalliseen käyttöön päätyvästä puusta saadaan yksittäin kaadetuista puista. Jauhettuja pähkinänkuoria hyödynnetään esimerkiksi suihkumoottoreiden puhdistuksessa, öljynporausnesteen lisäaineena, dynamiittien täyteaineena, autonrenkaiden kitkan parantamiseksi, puhallusaineena maalinpoistossa, savukaasujen suodatuksessa sekä hyönteismyrkkyjen apuaineena. Teollisen käytön lisäksi mustajalopähkinää käytetään koristekasvina ja hylättyjen kaivosten maisemoinnissa.
Mustajalopähkinän pähkinöitä syödään sellaisenaan tai hunajan kanssa ja niitä käytetään kakkujen, makeisten ja jäätelön maustamisessa. Niitä kerätään jonkin verran myyntiin, vaikkakaan ei yhtä yleisesti kuin Euroopasta tuotua saksanpähkinää. Pähkinöitä käyttävät ravintona ihmisten lisäksi monet villieläimet. Jopa 10 prosenttia pohjoisamerikkalaisen mustaoravan (Sciurus niger) ruokavaliosta voi koostua mustajalopähkinän pähkinöistä.
Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat hyödynsivät mustajalopähkinää monin tavoin: pähkinöitä syötiin ruoaksi, hedelmäsuojuksista saatiin mustaa väriainetta ja eri kasvinosista valmistettiin rohdoksia, joilla hoidettiin mielen ja kehon sairauksia. Puu mainitaan myös heidän luomismyyteissään.
Helsingin keskustakirjasto Oodi
Helsingin keskustakirjasto Oodi (ruots. Helsingfors centrumbibliotek Ode) on Helsingissä Töölönlahden läheisyydessä, Kansalaistorin laidalla sijaitseva kaupunginkirjaston toimipiste. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston 37 toimipisteestä ja osa Helmet-kirjastoverkkoa. Rakennuksesta järjestetyn kansainvälisen suunnittelukilpailun voitti suomalaisen Arkkitehtitoimisto ALAn kilpailuehdotus. Helsingin kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman tammikuussa 2015 ja rakentaminen alkoi saman vuoden jälkipuoliskolla. Rakennus avattiin yleisölle 5. joulukuuta 2018.
Idean Helsingin keskustaan rakennettavasta kirjastosta esitti alun perin Claes Andersson ollessaan kulttuuriministerinä vuonna 1998.
thumb|Kirja- ja lehtiosasto kolmannessa kerroksessa.
Rakennus
Rakennuksessa on kolme kerrosta, joilla on erilaiset käyttötarkoitukset.
Pohjakerros on tarkoitettu kaupunkilaisten kohtaamispaikaksi, ja siellä on elokuvateatteri Kino Regina, monitoimisali Maijansali, digitaalisen taiteen näyttelytila, kahvila-ravintola sekä EU:n ja Helsingin kaupungin infopisteet.
Toisessa kerroksessa on Oodin Kaupunkiverstas-niminen makerspace, jossa asiakkaiden käytettävissä on mm. 3D-tulostimia, uv- ja suurkuvatulostin, erilaisia ompelukoneita, työskentely- ja kokoustiloja, vuokrattava keittiö sekä studioita soittamiseen, äänittämiseen ja valokuvaukseen.
Kolmannessa kerroksessa on perinteinen kirjasto kirjakokoelmineen ja lastenosastoineen. Kirjastokerroksessa on noin 100 000 teoksen kokoelma. Kerroksessa sijaitsee myös kahvila sekä Helsingin kaupungin leikkipuisto Loru, jossa järjestetään arkipäivisin ohjattua lasten toimintaa.
Keskustakirjaston vuotuisen kävijämäärän ennustettiin olevan 1,5 miljoonaa ja päivittäisen kävijämäärän 5 000. Vuonna 2019 Oodissa oli 3,1 miljoonaa kävijää.
Arkkitehtikilpailu
Helsingin kaupunki järjesti kirjaston suunnittelusta avoimen kaksivaiheisen kansainvälinen arkkitehtuurikilpailun Metropolin sykkivä sydän, joka alkoi tammikuussa 2012 ja päättyi kesäkuussa 2013. Kilpailu oli osa Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012 -ohjelmaa.
thumb|left|Kuva arkkitehtikilpailun voittaneesta ehdotuksesta. Taustalla oikealla [[Eduskuntatalo ja vasemmalla Kiasma.]]Ensimmäinen vaihe, joka alkoi tammikuussa 2012 ja päättyi huhtikuussa 2012, oli avoin kilpailu ja siihen tuli 544 ehdotusta. Kaikki työt olivat nähtävillä Jätkäsaaren Bunkkerissa keväällä 2012, yleisö sai äänestää ehdotuksista suosikkiaan. Kilpailun tuomaristo valitsi jatkoon toiselle kierrokselle kuusi ehdotusta marraskuussa 2012. Ne olivat esillä Meilahden taidemuseossa. Yleisö sai kommentoida ja äänestää omaa suosikkiaan toisen vaiheen töistä verkossa, näyttelyssä ja kaupunkinäytöillä. Yleisön suosikiksi valikoitui The Diagonal Agora, toiseksi tuli Käännös.
Kilpailun lopputulos julkistettiin Helsingin Musiikkitalossa järjestetyssä tilaisuudessa 14. kesäkuuta 2013. Kilpailun voitti Arkkitehtitoimisto ALA:n ehdotus Käännös, jonka tekijät ovat Juho Grönholm, Antti Nousjoki, Janne Teräsvirta ja Samuli Woolston pääavustajinaan Aleksi Niemeläinen, Jussi Vuori sekä Erica Österlund. Voittanut ehdotus on puurunkoinen ja puujulkisivuinen. Toista palkintoa ei jaettu, jaetun kolmannen palkinnon saivat Arkkitehtitoimisto Playan ehdotus LibLab ja Verstasarkkitehtien Kasi.
Tuomaristo luonnehtii voittajaa muun muassa seuraavasti:
Kaupunkilaiset on otettu mukaan keskustakirjaston suunnitteluun aktiivisesti. Hankkeen suunnittelijat uskovat, että toimivan kirjaston synnyttämiseksi tarvitaan muutakin kuin arkkitehtien ja asiantuntijoiden kynänjälkeä: kaupunkilaisten ja kumppanien tarpeet halutaan ottaa osaksi suunnitteluprosessia.
Kustannukset
Hankkeen kustannusarvio oli noin 100 miljoonaa euroa, josta valtio maksoi kolmanneksen. Suomen hallitus valitsi keskustakirjaston Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlahankkeeksi ja valtio sitoutui rahoittamaan hanketta 30 miljoonalla eurolla. Kaupunki lupautui maksamaan hankkesta noin puolet. Rahoituksesta puuttui 16 miljoonaa euroa syyskuussa 2014. Lopulta Helsingin kaupunki maksoi 70 prosenttia Oodin rakennuskuluista.
Nimi
Kirjaston suomenkielinen nimi on Oodi ja ruotsinkielinen nimi Ode. Nimellä on kaksi virallista kirjoitusasua:
Oodin robotiikka
Oodi käyttää robotteja työnteon auttamiseen, mm. automisoidakseen yksitoikkoista logistiikkaa. Oodissa on kaksi robottikättä kirjojen lajitteluun, sekä kolme itsenäisesti kulkevaa mobiilirobottia kirjojen paikoilleen toimittamiseen. Kuljetusrobotit on nimetty lastenkirjojen mukaan: Tatu, Patu, ja Veera.
Erityisesti Veera-robottia käytettiin asiakkaiden ohjeistamiseen kirjastossa. Kirjaston henkilökunnan ja asiakkaiden kanssa yhdessä toteutetun suunnitteluprosessin aikana Veera-robotille lisättiin suuret silmät Disneyn animaatioperusteiden mukaisesti, minkä jälkeen kirjaston asiakkaat reagoivat siihen opastajana.
Tunnustuksia
Oodi palkittiin vuonna 2018 Vuoden teräsrakenne -palkinnolla. Rakennuksen arkkitehtisuunnittelun teki Arkkitehtitoimisto ALA ja rakennussuunnittelun Ramboll Finland.
Oodi valittiin elokuussa 2019 Vuoden yleiseksi kirjastoksi Ateenassa IFLA:n kansainvälisessä kirjastokonferenssissa.
Oodi voitti saksalaisen arkkitehtuuriin ja rakennesuunnitteluun keskittyvän Detail-lehden Detail Prize 2020 -pääpalkinnon. Oodi jakoi pääpalkinnon Eindhovenissa sijaitsevan BureauSLA:n ja Overtreders W:n suunnitteleman People’s Pavilionin kanssa.
Chocolate
Chocolate voi tarkoittaa seuraavia:
Haines
Haines on kaupunki Alaskassa. Vuoden väestönlaskennassa sen väkiluku oli 1 811. Näistä etnisesti oli 79,62 prosenttia valkoisia ("white") ja 13,86 prosenttia Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.
Historiaa
Alueen tlingit-ryhmä, chilkatit kutsuivat nykypäivän Hainesin aluetta nimellä Dtehshuh ("polun pää"). Nimi tuli polusta, jota pitkin tlingitit pystyivät kantamaan kanoottinsa sisämaahan. Polku alkoi Chilkatinjoelta ja päättyi Dtehshuhiin säästäen 32 kilometrin soutamisen Chilkatin niemimaan ympäri. North West Trading Companyn kauppaedustaja George Dickinson asettui Dtehshuhiin vuonna 1880. Vuonna 1881 chilkatit pyysivät Sheldon Jacksonia lähettämään alueelle lähetyssaarnaajia. Presbyteeripappi S. Young Hall lähetettiin paikalle. Hän rakensi Willardin lähetysaseman ja koulun Dtehshuhiin maalle, jonka chilkatit olivat antaneet kirkolle. Lähetysasema nimettiin Hainesiksi vuonna 1884 rouva F. E. Hainesin mukaan, joka oli ollut varojenkeruukomitean puheenjohtajana. Lähetysaseman ympärille avattiin neljä säilyketehdasta vuoteen 1900 mennessä.
Klondiken kultaryntäyksen aikaan 1898-1899 Haines kasvoi huoltokeskuksena, sillä Dalton Trail Chilkat Inletiltä Yukoniin oli kullankaivajien käyttämä reitti. Myös Hainesin läheltä 58 kilometrin päästä Porcupinen alueelta löydettiin kultaa vuonna 1899. Näihin aikoihin alettiin käyttää myös aluetta lähetysaseman ympärillä, ei vain itse lähetysasemaa. Kun rautatie (White Pass and Yukon Route) saatiin valmiiksi läheiseen Skagwayn kaupunkiin Dalton Trail hylättiin ja Haines taantui taloudellisesti.
Lähetysasema lahjoitti maata Hainesin eteläpuolelta, johon Yhdysvaltojen armeija rakensi Fort William H. Sewardin linnoituksen vuonna 1904. Vuonna 1922 tukikohta sai uuden nimen: Chilkoot Barracks. Se oli Yhdysvaltojen armeijan ainoa asemapaikka Alaskassa ennen toista maailmansotaa. Toisen maailmansodan aikana se oli huoltopaikkana. Tukikohta lakkautettiin vuonna 1946 ja myytiin yksityiselle ryhmälle, joka kutsui sitä nimellä Port Chilkoot. Vuonna 1970 Port Chilkoot yhdistyi Hainesin kanssa. Vuonna 1972 Port Chilkoot valittiin kansallisesti historialliseksi paikaksi ja paikalle palautettiin sen alkuperäinen nimi Fort William H. Seward.
Viimeinen neljästä säilyketehtaasta suljettiin vuonna 1972 kalakantojen ehtymisen vuoksi. Metsätalous on ollut Hainesin alueelle tärkeä ala, mutta sekin on vähentynyt viime vuosina. Nykyään kaupungin tärkeä elinkeino on turismi. Monet turistit vierailevat loka-helmikuussa, jolloin valkopäämerikotkat näyttäytyvät Alaska Chilkatin valkopäämerikotkien suojelualueella.
Kevät ja syksy
Kevät ja syksy on Lokakuun ryhmän perustajajäsenen taiteilija Sakari Tohkan pronssiveistos, joka on ajoitettu ajanjaksolle 1937–1947. Kooltaan veistos on 70×160 cm ja Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1947.
Kevät ja syksy on tarkoitettu katsottavaksi vain yhdestä suunnasta. Tohka aloitti sen tekemisen vuonna 1937 tekemänsä Pariisin opintomatkan jälkeen. Hänen muotokieltään pidettiin liian romanttisena kuvanveistoon vielä 1933, jolloin hänenkään töitään ei otettu Suomen Taideakatemian näyttelyyn ja hän sen seurauksena yhdessä Sven Grönvallin ja Ernst Krohnin kanssa perustivat Lokakuun ryhmän. Sodan aikana Tohkan muotokieli muuttui realistisemmaksi, ja tämän jälkeen hänen taiteeseensa yhdistettiin käsite klassisen herkkä ilmaisu.
Kevät ja syksy tilattiin alun perin hautamuistomerkiksi. Sementistä tehty teos valettiin vasta sodan jälkeen kipsiin ja pronssiin.
Lähteet
Timo Huusko: Sakari Tohka: Kevät ja syksy. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 102.
Filippiinien taistelut (1944–1945)
Filippiinien taistelut olivat liittoutuneiden vuosina 1944–1945 suorittama japanilaisten miehittämien Filippiinien takaisinvaltaus. Valtaus alkoi 20. lokakuuta 1944 liittoutuneiden tehtyä maihinnousun Leytelle ja päättyi japanilaisten antautumiseen 2. syyskuuta 1945. Operaation aikana käytiin muun muassa Leytenlahden, Mindoron, Luzonin, Palawan ja Mindanaon taistelut, jotka päättyivät liittoutuneiden voittoon. Taisteluissa kuoli yli 336 000 japanilaissotilasta ja yksi japanilaisjoukkojen komentaja. Osa japanilaissotilaista jatkoi vastarintaa aina sodan päättymiseen saakka ja sen jälkeenkin. Viimeinen Filippiinejä miehittänyt japanilaissotilas, luutnantti Hirō Onoda, antautui vasta maaliskuussa 1974 Lubangin saarella. Lisäksi kapteeni Fumio Nakaharan väitettiin vielä oleskelevan Mount Halconilla 1980-luvulla etsintäryhmän löydettyä hänen majansa, mutta todisteita hänen selviytymisestään ei löydetty.
Gesellius, Lindgren, Saarinen
thumb|225px|[[Julius Tallbergin rakennuttama, vuonna 1898 valmistunut Tallbergin talo Katajanokalla oli toimiston ensimmäinen kilpailuvoitto.]] Gesellius, Lindgren, Saarinen oli arkkitehtitoimisto, jonka Herman Gesellius, Armas Lindgren ja Eliel Saarinen perustivat vuonna 1896 opiskellessaan Polyteknillisessä opistossa. He valmistuivat vuonna 1897, ja jo seuraavana vuonna toimisto nousi julkisuuteen voittamalla Tallbergin asuintalon suunnittelusta järjestetyn arkkitehtikilpailun. Kansainväliseen tietoisuuteen toimiston nosti vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyyn suunniteltu Suomen paviljonki.
Toimisto lopetettiin virallisesti vuoden 1905 lopussa, vaikka yhteistyö oli lakannut vuodenvaihteessa 1904–1905. Saarinen työskenteli Geselliuksen kanssa vuoteen 1907 ja sen jälkeen yksin. Lindgren perusti oman toimiston. Gesellius suunnitteli yksin sen jälkeen, kun yhteistyö Saarisen kanssa loppui. Hän sairasti vuodesta 1912 lähtien keuhkosairautta, oleskeli paljon ulkomailla ja kuoli Kirkkonummella 1916.
Uusi ylioppilastalo
thumb|270px|[[Johannes Haapasalo, Melankolikko, sangviinikko, flegmaatikko ja koleerikko.]] Uusi ylioppilastalo, alkuperäiseltä nimeltään Osakuntatalo, on Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) uudempi ylioppilastalo Helsingissä Mannerheimintien varrella, osoitteessa Mannerheimintie 5, Vanhan Ylioppilastalon vieressä. Nimestään huolimatta se ei ole HYYn uusin ylioppilastalo, sillä vuonna 2008 valmistui Domus Gaudium. Uusi ylioppilastalo on osa ylioppilaskunnan omistamaa Kaivopihan kiinteistöä. Siinä sijaitsevat HYYn keskustoimisto sekä useiden osakuntien ja muiden opiskelijajärjestöjen tilat. Lisäksi osa rakennuksesta on vuokrattu ulkopuoliseen liike- ja toimistokäyttöön.
Uusi ylioppilastalo valmistui vuonna 1910, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Armas Lindgren ja Wivi Lönn. Rakennuksessa toimii edelleen viisi Helsingin yliopiston viidestätoista osakunnasta: Eteläsuomalainen osakunta, Savolainen osakunta, Varsinaissuomalainen osakunta, Åbo Nation ja Östra Finlands Nation. Uuden ylioppilastalon A-rappu sekä on edelleen vain opiskelijatoiminnan käytössä.
Historia
70-luvun alussa tilojen käyttö muuttui radikaalisti osakuntien menetettyä enemmistönsä HYYn edustajistossa. HYY korotti osakuntien vuokria radikaalisti, ja Uuteen ylioppilastaloon jäivät vain Savolainen osakunta ja Varsinaissuomalainen Osakunta.
Rakennus
Uusi ylioppilastalo valmistui vuonna 1910, ja se vihittiin käyttöön 26. marraskuuta 1910. Sen arkkitehdit olivat Armas Lindgren ja Wivi Lönn. Sisätilojen jako on lähinnä Lönnin käsialaa, kun Lindgren vastasi fasadin ulkoasusta.
Vuonna 1942 B-rappuun lisättiin kaksi kerrosta ja A-rappuun kattohuoneisto, joka nykyään tunnetaan nimellä Vinni
Rakennuksen Ylioppilasaukiolle suuntautuvan pääsisäänkäynnin yläpuolella on neljä veistosta, jotka kuvanveistäjä Johannes Haapasalo teki Armas Lidgrenin ideoinnin mukaan. Vuolukiveen veistetyt hahmot kuvaavat neljää luonteenpiirrettä: melankolikko, sangviinikko, flegmaatikko ja koleerikko.
Kortteliin on suunnitteilla Hyatt-ketjun hotelli, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2022. Sen on määrä käsittää Uuden ylioppilastalon B-rappu sekä viereinen Seurahuoneen kiinteistö.
Louis (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)
Prinssi Louis (Louis Arthur Charles; s. 23. huhtikuuta 2018 Lontoo) on Walesin prinssi Williamin ja hänen puolisonsa prinsessa Catherinen kolmas ja nuorin lapsi. Hän on kuningas Charles III:n lapsenlapsi ja neljäntenä kruununperimysjärjestyksessä isänsä ja sisarustensa jälkeen.
Hänellä on kaksi sisarusta, isoveli prinssi George ja isosisko prinsessa Charlotte.
Araliat
Araliat eli isoaraliat (Aralia) on sarjakukkaiskasveille läheisen araliakasvien (Araliaceae) heimon nimisuku. Se käsittää pääasiassa puuvartisia lajeja, joista useita käytetään koristekasveina.
Helsinki-Vantaan lentoaseman piiritys
Helsinki-Vantaan lentoaseman piiritys oli loppusyksystä 1977 Helsinki-Vantaan lentoasemalla tapahtunut sotilasoperaatio, jonka tarkoituksena oli suojata lentoasema mahdolliselta terroristi-iskulta. Lentoaseman piiritys oli yksi suurimmista ja salaisimmista toisen maailmansodan jälkeen tapahtuneista suomalaisista sotilasoperaatioista. Piiritys kesti pari päivää ja siitä vaiettiin julkisuudessa täysin.
Tapahtumat
Loppusyksyllä 1977 Länsi-Saksasta otettiin yhteyttä ja varoitettiin mahdollisesta Punaisen armeijakunnan (RAF) suunnittelemasta iskusta Lufthansan koneita vastaan Helsingissä. Uhan taustalla oli Lufthansan lennon 181 kaappauksen vapauttaminen erikoisjoukkojen avulla, josta RAF:n tiedettiin suunnittelevan kostoiskua.
RAF:n tiedettiin varastaneen FIM-43 Redeye -olkapääohjuksia, joita voitiin käyttää nousevia ja laskevia koneita vastaan. Uhka otettiin vakavasti. Puolustusvoimat määräsi satoja sotilaita piirittämään Helsinki-Vantaan lentokenttää ja vartiovuorossa oleville jaettiin kovia patruunoita. Piiritys kesti pari päivää.
Poliisi suojasi Lufthansan lentoja kentällä vielä vuosi uhkauksen jälkeen.
Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnan operatiivisen toimiston päällikkönä toiminut Pekka Visuri kommentoi operaatioita myöhemmin näin: ”Uskallan väittää, että se oli Suomen suurin ja salaisin operaatio, koska siitä ei ole jälkeenpäin puhuttu mitään. Vastaavaa kovaa tilannetta en tiedä Suomessa tapahtuneen, ja olen näitä aika lailla tutkinut.”
Raoul Wallenberg
thumb|Raoul Wallenberg passikuvassa kesäkuussa 1944. Raoul Wallenberg (4. elokuuta 1912 Lidingö, Ruotsi – heinäkuussa 1947) oli ruotsalainen diplomaatti ja hyväntekijä, joka pelasti kymmeniätuhansia Unkarin juutalaisia holokaustilta toisen maailmansodan aikana heinä–joulukuussa 1944 työskennellessään lähetystösihteerinä Budapestissa. Hän järjesti juutalaisille suojapasseja ja pääsyn Ruotsiin. Vallattuaan Budapestin vuoden 1945 alussa Puna-armeija vangitsi Wallenbergin ja hänet vietiin tuntemattomasta syystä vankina Neuvostoliittoon. Neuvostoliittolaisten antaman ilmoituksen mukaan hän kuoli vankilassa vuonna 1947, mutta asiasta ei ole varmaa tietoa. Kuolinpäiviksi on mainittu 16. heinäkuuta 1947 ja 17. heinäkuuta 1947. Ruotsin verovirasto julisti vuonna 2016 Wallenbergin kuolleeksi ja merkitsi kuolinpäiväksi 31. heinäkuuta 1952.
Wallenberg on saanut lukuisia kunnianosoituksia. Hän on nimetty kunniakansalaiseksi Kanadassa, Unkarissa, Israelissa, Yhdysvalloissa ja Australiassa. Myös Israel on nimennyt Wallenbergin yhdeksi vanhurskaaksi kansakuntien joukossa. Hänelle on pystytetty muistomerkkejä, ja hänen mukaansa on nimetty katuja kaikkialla maailmassa. Raoul Wallenberg -komitea perustettiin vuonna 1981 "ylläpitämään humanitaarisia ihanteita ja väkivallattoman rohkeutta Raoul Wallenbergin tapaan". Se myöntää vuosittain Wallenbergin muistoksi perustetun Raoul Wallenberg -palkinnon henkilölle, joka on ansioitunut näissä tavoitteissa.
Ruotsista on löytynyt lyhyt filminpätkä, jossa Wallenberg näkyy. Se on tiettävästi ainoa hänestä olemassa oleva filmi. Siinä Wallenberg opettaa luultavasti kesällä tai syksyllä 1940 ampumaharjoituksissa nuoria kodinturvajoukkojen sotilaita.
Nuoruus
thumb|Wallenberg poikavuosinaan. Wallenberg syntyi vuonna 1912 Kappstassa Lidingössä lähellä Tukholmaa, jonne hänen äitinsä isovanhemmat, professori Per Johan Wising ja Sophie Wising, olivat rakentaneet kesähuvilan 1882. Hänen isoisänsä Gustaf Wallenberg oli diplomaatti ja toimi suurlähettiläänä Tokiossa, Istanbulissa ja Sofiassa.
Wallenbergin vanhemmat menivät naimisiin vuonna 1911. Isä Raoul Oscar Wallenberg (1888–1912) oli Ruotsin laivaston upseeri, ja hän kuoli syöpään kolme kuukautta ennen poikansa syntymistä. Äiti Maria "Maj" Sofia Wising (1891–1979) avioitui vuonna 1918 Fredrik von Dardelin kanssa (k. 1979). Heille syntyi poika Guy ja tytär Nina (myöh. Lagergren).
Vuonna 1931 Wallenberg lähti opiskelemaan arkkitehtuuria Michiganin yliopistoon Yhdysvaltoihin. Koulussa hän oppi puhumaan englantia, saksaa ja ranskaa. Hän käytti lomat tutustuakseen Yhdysvaltoihin. Vaikka Wallenbergin perhe oli varakas, hän työskenteli sekalaisissa töissä. Hän esimerkiksi ajoi muiden nuorten opiskelijamiesten kanssa polkupyöräriksaa Chicagon 1933 Century of Progress -maailmannäyttelyssä.
Palattuaan Ruotsiin Wallenberg ei amerikkalaisesta arkkitehdintutkinnosta huolimatta onnistunut saamaan alan töitä. Lopulta hänen isoisänsä järjesti hänelle työtä Kapkaupungissa Etelä-Afrikassa omistamansa rakennusmaeriaaleja myyvän ruotsalaisen yhtiön toimistossa. Vuosina 1935–1936 Wallenberg työskenteli hollantilaisen pankin konttorissa Haifassa Palestiinassa. Hän palasi Ruotsiin 1936 ja sai työpaikan Tukholmassa setänsä ja kummisetänsä Jacob Wallenbergin avulla keskieurooppalaisessa Trading Company Export-Import -kauppayhtiössä, joka kävi kauppaa ja Tukholman Keski-Euroopan välillä. Yrityksen omisti Unkarin juutalainen Kálmán Lauer.
Työskentely Unkarissa
Holhoojahallituksen ja Miklós Horthyn valtakaudella Unkarissa hyväksyttiin vuonna 1938 useita juutalaisvastaisia toimenpiteitä. Juutalaiset eivät saaneet enää toimia kaikissa ammateissa eivätkä kaikissa valtion viroissa. Avioliitot juutalaisten ja ei-juutalaisten välillä kiellettiin. Lauerin oli yhä vaikeampi matkustaa Unkariin, ja Wallenbergista tuli hänen uskottu miehensä. Wallenberg oppi pian unkarin kielen, ja vuonna 1941 hän teki useita matkoja Budapestiin. Vuoden sisällä Wallenbergistä tuli yhtiön osakas ja kansainvälisten asioiden johtaja.
Vaikka Saksan tappio maailmansodassa oli huhti- ja toukokuussa 1944 jo selvä, saksalaiset ja heidän unkarilaiset liittolaisensa alkoivat karkottaa Unkarin juutalaisia suurin määrin, jopa 12 000 henkilöä päivässä. Unkarin juutalaisten vainosta tuli pian tunnettu asia ulkomailla, toisin kuin holokaustista sen koko laajuudessa. Loppukeväällä 1944 George Mantello julkaisi raportin, jota nykyisin kutsutaan Vrba-Wetzler-raportiksi. Maailman johtajat, kuten Churchill ja Roosevelt, yrittivät auttaa Horthya keskeyttämään karkotukset.
Keväällä 1944 Roosevelt lähetti Iver Olsenin Tukholmaan Yhdysvaltojen sotapakolaislautakunnan virallisena edustajana. Hän etsi henkilöä, joka oli halukas ja kykenevä lähtemään Budapestiin järjestämään juutalaisten pelastusohjelman. Olsen uskoi, että Wallenberg oli tehtävään oikea mies.
Diplomaattina Budapestissa
Elokuusta 1944 alkaen Wallenberg toimi Budapestissa diplomaattina. Hän myönsi suojapasseja, jotka osoittivat kantajansa olevan Ruotsin kansalainen ja odottavan siirtoa kotimaahan. Suojapassin haltijoita ei yleensä karkotettu, vaikka passi ei ollut virallinen asiakirja. Suojapassin sanotaan pelastaneen noin 20 000 juutalaisen hengen. Olsenin järjestön keräämillä rahoilla Wallenberg hankki Budapestista myös taloja, jotka julistettiin diplomaattisen koskemattomuuden suojaamiksi. Suojapaikan näistä taloista saivat tuhannet juutalaiset.
Kuolema
Neuvostoliittolaisten ilmoituksen mukaan Wallenberg kuoli vankilassa vuonna 1947, mutta asiasta ei ole varmaa tietoa.
Unto Parvilahti kertoo teoksessaan Berijan tarhat tavanneensa Butyrkan vankilassa Moskovassa nuoren unkarilaisen aatelismiehen, joka kertoi olleensa Unkarissa Raoul Wallenbergin sellitoverina venäläismiehityksen aikana.
Suomalainen sotavanki Eino Hietala on kertonut haastattelussa, että hän oli kuullut Wallenbergin majailleen naapurisellissään.
Vuonna 1989 Neuvostoliiton viranomaiset luovuttivat ruotsalaiselle valtuuskunnalle Raoul Wallenbergin diplomaattipassin ja kuolintodistuksen, jonka mukaan hän oli kuollut venäläisessä vankilassa vuonna 1947. Tammikuussa 1945 pidätetty Wallenberg oli ilmeisesti teloitettu.
Niin sanottuihin Leinon vankeihin kuulunut suomalainen Boris Björkelund kertoo teoksessaan Stalinille menetetyt vuoteni, että Raoul Wallenberg kuoli sairauteen elokuussa 1955 Krasnojarskin siirtoleirillä, jonne oli koottu armahdettuja ulkomaisia poliittisia vankeja kotiin lähetettäväksi. Diehl–nimisen saksalaisen vangin mukaan vainaja oli seuraavana päivänä haudattu merkitsemättömään hautaan.
Ruotsin verovirasto julisti lokakuussa 2016 Wallenbergin kuolleeksi ja merkitsi kuolinpäiväksi 31.7.1952. Kuolleeksi julistamista oli pyytänyt Wallenbergin suvun edustaja.
Bryan van Waesberghe
Bryan van Waesberghe on belgialainen karateka, joka saavutti pronssia Belgian avoimessa turnauksessa vuonna 2010 alle 84-kiloisten sarjassa. Nuorten tasolla van Waesberghe saavutti parhaimmillaan hopeaa alle 84-kiloisten sarjassa Krokoyama Cupissa vuonna 2009. Tuolloin hän hävisi loppuottelun Saksan Mehmet Bolutille.
Kreetan kirkko
Kreetan kirkko on Kreetalla toimiva osa maailmanlaajuista ortodoksista kirkkoa. Kirkolla on puoliautonominen asema Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alaisuudessa. Kirkko ei siis ole osa Kreikan kirkkoa.
Kosti Vasa
Kosti Vasa (aiemmin Waldstedt, 5. lokakuuta 1898 Uusikirkko (T.l.) – 22. maaliskuuta 1979 Helsinki ) oli rikostutkimuskeskuksen ja myöhemmin keskusrikospoliisin päällikkö sekä poliisineuvos.
Kreetan kirkko
Historia
Kreetan kirkko ja arkkihiippakunta pitää ensimmäisenä piispanaan apostoli Titusta. Kirkko on ollut itsehallinnollinen osmanivallan ajan loppupuolelta. Kreikan valtio kirjasi kirkon aseman lakiin vuonna 1961, noin 50 vuotta sen jälkeen kun Kreeta oli liittynyt Kreikkaan. Vuonna 1962 patriarkaatti antoi kaikille saaren piispoille metropoliitan aseman. Vuonna 1967 Kreetan metropoliitta sai arkkipiispan aseman.
Kosti Vasa
Perhetausta
Kosti Waldstedtin vanhemmat olivat rovasti August F. Waldstedt ja Aina Katarina Widell.
Kreetan kirkko
Hallinto
pienoiskuva|upright=1.06|Iraklionin [[Pyhän Menaksen katedraali, Kreetan arkkipiispan istuin.]]
Kosti Vasa
Perhetausta
Waldstedt opiskeli Turun klassisessa lyseossa, kun sisällissota alkoi tammikuussa 1918. Hän vaelsi muutamien luokkatoveriensa kanssa Kankaanpäähän, missä liittyi Porin rykmentin 5. komppaniaan. Pomarkun taisteluun osallistuttuaan Waldstedtista tuli ilman erityistä koulutusta komppaniansa välskärin apulainen, siis lääkintämies. Hän vapautui palveluksesta alaikäisenä vapaaehtoisena 5. toukokuuta 1918. Sodan jälkeen hänet muiden syksyn 1917 kahdeksasluokkalaisten tapaan julistettiin ylioppilaaksi ilman tutkintoa.
Kreetan kirkko
Hallinto
Kreetan kirkkoon kuuluu arkkihiippakunnan lisäksi 8 hiippakuntaa. Kreetan arkkipiispa on vuodesta 2006 Eirenaios (Eirinaíos). Kreetan arkkipiispan istuin on Iraklionissa sijaitseva Kreetan arkkihiippakunnan katedraali Pyhän Menaksen katedraali.
Kreetan kirkon hiippakunnat ovat:
Arandat
Arandat (× Aranda) on kämmekkäkasveihin (heimo Orchidaceae) kuuluva risteymäsuku, joka on syntynyt sukuihin Arachnis ja Vanda kuuluvien lajien risteydyttyä. Arandoja käytetään koristetarkoituksiin leikkokukkina.
Kosti Vasa
Opinnot ja virkauran alku
Kosti Vasa avioitui vuonna 1930 sairaanhoitaja Aino Matilda Roosin kanssa.
Rikostutkimuskeskukseen
Tehtyään opintomatkan Wieniin ja Dresdeniin Vasa nimitettiin rikostutkimuskeskuksen apulaispäälliköksi vuonna 1930 hänen edeltäjänsä siirtyessä sisäasiainministeriöön. Vasasta tuli 1935 keskuksen päällikkö; samalla apulaispäällikön virka lakkautettiin.
Keskusrikospoliisi
Keskusrikospoliisi perustettiin rikostutkimuskeskuksesta ja Uudenmaan läänin rikospoliisikeskuksesta 30. joulukuuta 1954 annetulla lailla. Kosti Vasa nimitettiin organisaation ensimmäiseksi päälliköksi. Vasa jäi eläkkeelle 5. lokakuuta 1965.
Fenriz Presents... The Best of Old-School Black Metal
Fenriz Presents... The Best of Old-School Black Metal on Darkthronen rumpalin Fenrizin koostama kokoelma klassisia black metal -kappaleita. Fenriz itse tarkoitti albumin historiikiksi, joka kuvaisi black metalin syntyä ja kehitystä. Ainoa uudempi yhtye albumilla on Nattefrost. Alun perin hän olisi halunnut albumille mukaan myös Possessedin, mutta Larry LaLonde kieltäytyi sisällyttämästä yhtyeensä kappaleita kokoelmalle.
Eeva Puukka
Eeva Puukka (s. 13. elokuuta 1989) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa LP Viestiä. Puukka on saavuttanut kolme SM-hopeaa, kolme SM-pronssia sekä kaksi Suomen Cupin hopeaa. Hänet on valittu Mestaruusliigan kuukauden tähdistöön kahdeksan kertaa. Kaudella 2016–2017 Puukka voitti Mestaruusliigan torjuntatilaston 73 torjunnalla. Hän toimi joukkueensa kapteenina vuosina 2013-2018.
Mestaruusliigassa Puukka on pelannut yhteensä 342 ottelua. Hän on pelipaikaltaan keskitorjuja, ja hänen pituutensa on 183 senttimetriä.
Eeva Puukka edusti Suomen naisten lentopallomaajoukkuetta vuosina 2012–2015. Otteluita maajoukkueessa kertyi 27. Puukka oli edustamassa Suomea lentopallon MM- ja EM-karsinnoissa Turkissa, Valko-Venäjällä ja Azerbaidžanissa sekä Etelä-Korean Universiadeissa.
Puukka pelasi Euroopan CEV-cupia ja Challenge Cupia Oriveden Ponnistuksen paidassa. Lisäksi hän pelasi kaksi Euroopan Mestareiden liigan ottelua LP Salon joukkueessa.
Eeva Puukka valmistui vuonna 2015 maisteriksi Jyväskylän yliopistosta, ja hän siviiliammatiltaan englannin lehtori.
Karl Alfred Cronstedt
Karl Alfred (K.) Cronstedt (27. tammikuuta 1860 Helsinki – 10. heinäkuuta 1879 Keuruu) oli suomalainen kääntäjä.
H. K. Corander
Henrik Konstantin Corander (käytti sukunimestään myös muotoa Korander tai Koranteri; 21. syyskuuta 1814 Mikkeli – 16. tammikuuta 1878 Antrea) oli suomalainen kirkkoherra, opettaja, sanomalehtimies ja suomen kielen tutkija.
Elämäkerta
Coranderin vanhemmat olivat Mikkelin nimismies, toimitusvouti Karl Fredrik Corander ja Lovisa Charlotta Nass. Axel Gabriel Corander (23. maaliskuuta 1827 Mikkelin pitäjä – 29. syyskuuta 1877 Viipuri) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja toimittaja. Axel Gabriel Corander (1827–1877) ja Claes Fredrik Corander (1822–1872), molemmat opettajia ja toimittajia, olivat hänen veljiään. Corander kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1833. Corander valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1836. Hänet vihittiin papiksi 1837. Myöhemmin Corander valmistui vielä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1857.
British European Airwaysin lento 609
British European Airwaysin lennon 609 onnettomuus tapahtui 6. helmikuuta 1958, kun yhtiön Airspeed Ambassador murskaantui yrittäessään kolmatta kertaa nousta jäiseltä kiitotieltä lumimyrskyn keskellä Münchenin vanhalta Riem-lentokentältä. Koneen 43 matkustajasta 23 sai surmansa.
H. K. Corander
Elämäkerta
Corander toimi pappina Mikkelissä, Valkjärvellä, Ristiinassa, Tohmajärvellä, Pukkilassa, Juuassa ja Pielisjärvellä. Hän oli Viipurin lukion 2. matematiikan lehtori vuodesta 1843, Käkisalmen ala-alkeiskoulun rehtori vuodesta 1851 ja Viipurin lukion 2. teologian lehtori vuodesta 1852 sekä lukion apulainen 1858–1862. Corander oli myös Helsingin yliopiston suomen kielen dosenttina 1860–1862 sekä toimi sanomalehtimiehenä vuodesta 1856. Viimeksi hän oli Antrean kirkkoherrana vuodesta 1867.
Polynesianmesikko
Polynesianmesikko (Foulehaio carunculatus) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
British European Airwaysin lento 609
Koneessa oli Manchester United -jalkapallojoukkueen pelaajia, heidän kannattajiaan sekä lehtimiehiä. Joukkue käytti lentokonetta lähes joka viikko, sillä Euroopan Cup pelattiin Manner-Euroopassa arkipäivinä, kun taas kotimaan liigaottelut pelattiin lauantaisin. Jugoslaviasta voitokkaan ottelun jälkeen palanneen Manchester Unitedin pelaajista kahdeksan menehtyi onnettomuudessa.
H. K. Corander
Elämäkerta
Corander suomensi 1845 J. L. Runebergin Hirvenhiihtäjät-runoelman. Samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen suomenkielellä kirjoitetun suomen kielen kieliopin kouluja varten Suomalajnen Kieli-Oppi Kowlujen tarpe'eksi ja oli mukana perustamassa Viipurin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa.
Polynesianmesikko
Levinneisyys
Polynesianmesikkoa tavataan Amerikan Samoassa, Fidžissä, Samoassa, Tongassa ja Wallis ja Futunassa. Amerikan Samoassa arvioidaan elävän 550 000 yksilöä, ja hyvin varovainen arvio koko maailman kannaksi on 1–2,5 miljoonaa yksilöä. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
British European Airwaysin lento 609
Turman syystä käytiin oikeutta; saksalaiset viranomaiset syyttivät lentäjää varotoimenpiteiden laiminlyömisestä, kun taas brittien mielestä kentän kunnossapito oli puutteellista.
Metodologinen individualismi
Metodologinen individualismi on sosiologian tutkimussuunta. Se korostaa yksilön valintojen ja yksilön intentionaalisten ja motivationaalisten tekijöiden osuutta sosiaalisissa ilmiöissä.
H. K. Corander
Elämäkerta
Corander oli naimisissa vuodesta 1840 Sofia Ottiliana Ingellin kanssa. Heillä oli 11 lasta.
British European Airwaysin lento 609
Manchester Unitedin pelaajat
thumb|250px|Onnettomuuden muistolaatta [[Old Traffordilla]]
Metodologinen individualismi
Metodologinen individualismi näkee yhteiskunnan ja kaikki yhteiskunnalliset ilmiöt yksilöiden tekoina ja valintoina. Yhteiskunnalliset suhteet ovat siten palautettavissa yksilöiden välisiksi face-to-face-suhteiksi. Ajatussuunta ei hyväksy sosiaalisen ilmiön autonomiaa. Tämä on vastakkaista sosiologian pääsuuntausten kanssa. Sen sijaan analyyttisen filosofian toiminnan teoria ja monet taloustieteen koulukunnat pitävät metodologista individualismia lähtökohtanaan.
Ontologisen ja metodologisen individualismin ero
Ontologinen individualismi on metodologista individualismia lievempi kanta. Ontologisen individualismin mukaan yhteiskuntatieteen tutkimuskohde ”viime kädessä” koostuu yksilöistä eli viime kädessä vain yksilöt ovat olemassa yhteiskunnassa. Ontologinen individualismi ei metodologisen individualismin tapaan vaadi sitä, että yhteiskuntatieteen terminologia ei saa eksplisiittisesti viitata mihinkään yliyksilöllisiin seikkoihin kuten luokkaan, ideologiaan tai diskurssiin.
Espanjan naisten koripallomaajoukkue
Espanjan naisten koripallomaajoukkue edustaa Espanjaa koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Espanjan koripalloliitto.
Espanja voitti Euroopan-mestaruuden Italiassa 1993. Sijoituttuaan alkulohkossaan toiseksi se kukisti välieräottelussa Slovakian 73–55 ja Perugiassa pelatussa loppuottelussa Ranskan 63–53. Ranskan kisoissa 2001 Espanja sai pronssia: hävittyään välierässä Venäjälle se kukisti pronssiottelussa Liettuan 89–74. Kreikan EM-kilpailuissa 2003 Espanja kärsi jälleen välierässä tappion Venäjälle, mutta voitti pronssiottelussa Puolan 87–81. Turkissa 2005 Espanja hävisi välierässä Tšekille ennen kuin kukisti pronssiottelussa Liettuan 83–65.
Espanja selviytyi toisen kerran EM-loppuotteluun Italian kisoissa 2007. Voitettuaan välieräottelussa Valko-Venäjän 70–54 se hävisi Chietissä pelatussa loppuottelussa Venäjälle 68–74. Latviassa 2009 Espanja kärsi välierässä tappion Venäjälle ennen kuin kukisti pronssiottelussa Valko-Venäjän 63–56.
EM-kisoissa 2011 Espanja jäi yhdeksänneksi mutta tämän jälkeen se on voittanut mestaruuden vuonna 2013, saanut pronssia vuonna 2015 sekä voittanut kolmannen Euroopan-mestaruutensa vuonna 2017 ja neljännen vuonna 2019.
Olympialaisissa Espanja on saavuttanut hopeaa Rio de Janeirossa 2016. Sen aiemmat parhaat olympiasaavutukset olivat viidennet sijat vuosina 1992 ja 2008. MM-kilpailuissa se oli samalla sijalla 1998. Tšekin MM-kilpailuissa 2010 joukkue sai pronssia. Hävittyään välieräottelussa Yhdysvalloille se kukisti pronssiottelussa Valko-Venäjän 77–68. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Espanja saavutti MM-hopeaa ja vuonna 2018 se sai toisen MM-pronssinsa.
Olympialaiset
=== Maailmanmestaruuskilpailut ===
=== Euroopan-mestaruuskilpailut ===
Shadow of the Day
Shadow of the Day on kappale Linkin Parkilta. Se on kolmas single yhtyeen kolmannelta, vuonna 2007 julkaistulta studioalbumilta, Minutes to Midnightilta. Single julkaistiin maailmanlaajuisesti 12. marraskuuta 2007. "Shadow of the Day" -kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Linkin Park -yhtyeen Joe Hahn.
Kappale soi myös vuonna 2008 Pekingin olympialaisissa. Kappaleen musiikkivideo voitti parhaan rock-videon palkinnon vuoden 2008 MTV Video Music Awardsissa ja oli ehdolla parhaasta ohjauksesta.
Kappaleessa yhtyeen laulaja Chester Bennington soittaa myös kitaraa. Tämä ei ole ensimmäinen kappale, jossa Bennington soittaa kitaraa, sillä "It's Goin' Down" -kappaleessa Bennington soittaa kitaraa Linkin Parkin ja Fort Minorin yhteisissä live-esiintymisissä.
Listasijoitukset
"Shadow of the Day" debytoi Billboardin Hot 100-listan sijalla 89, ja oli parhaimmillaan sijalla 15. Modern Rock Tracks -listalla kappale oli parhaimmillaan toisena ja myös useilla muilla Billboardin listoilla kärkikymmenikössä. Kappale sai paljon suosiota monessa maassa. Se kipusi top 20:een yli 15 maassa, mm. Australiassa (15.), Kanadassa (12.), Portugalissa (18.), Ranskassa (20.), Ruotsissa (20.), Saksassa (13.), Sveitsissä (11.) ja Uudessa-Seelannissa (13.). Kaikesta huolimatta kappale menestyi Britanniassa varsin huonosti, oltuaan parhaimmillaan sijalla 46.
Moritz Schreber
thumb|right|200px|Moritz Schreber. Daniel Gottlob Moritz Schreber (15. lokakuuta 1808 Leipzig — 10. marraskuuta 1861 Leipzig) oli saksalainen lääkäri (ortopedi) ja pedagogi, Leipzigin yliopiston opettaja ja Leipzigin parantolan johtaja, siirtolapuutarhaliikkeen innoittaja.
Moritz Schreber opiskeli lääketiedettä Leipzigin yliopistossa ja erikoistui ortopediaan. Hän julkaisi lukuisia kirjoja, jotka käsittelivät lastenkasvatusta ja kaupungistumisen vaikutuksia. Hän suositteli kaupunkien työläisnuorisolle "terveysvoimistelua" ja maalaiselämää, vastusti itsetyydytystä ja kehitteli mekaanisia tukilaitteita ja kiinnikkeitä itsetyydytyksen estämiseksi ja terveen ruumiin kasvattamiseksi. Alice Miller on kutsunut Schreberiä "mustan pedagogiikan" pääedustajaksi, sillä tämän kasvatusmenetelmät perustuivat pakkoon ja lapsen tahdon murtamiseen, jopa vauvojen lyömiseen. Schreber sovelsi ankaria kasvatusmenetelmiä myös omiin lapsiinsa. Hänen vanhin poikansa teki itsemurhan, ja nuoremmasta pojasta Daniel Paul Schreberistä tuli skitsofreenikko.
Haarajoen koulu
Historia
Haarajoen koulu on perustettu vuonna 1926. Silloin se sijaitsi vielä rakennuksessa, joka on nykyään nuorisotalo Werso.
Purje-evät
Purje-evät (Veliferidae) on kiiltolahnakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla.