cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isopanda
Isopanda (Ailuropoda melanoleuca), jota kutsutaan myös nimillä bambukarhu, panda, pandakarhu ja jättiläispanda, on Kiinassa elävä nisäkäslaji. Se luokitellaan yleensä karhujen heimoon ja oli aiemmin erittäin uhanalainen laji. Vuonna 2016 isopandan uhanalaisuusluokka muutettiin vaarantuneeksi (Vu, Vulnerable). Isopanda on uhanalaisten eläinten suojelua ajavan Maailman luonnonsäätiön eli WWF:n tunnus.
Koko, ulkonäkö ja elinikä
Isopanda on neljällä jalalla seistessään 0,6–0,9 metriä korkea ja 1,2–1,8 metriä pitkä. Koiraat ovat yleensä naaraita suurempia ja painavat noin 110 kiloa. Naaraat saavuttavat harvoin 100 kilon rajaa. Isopandan turkki on mustavalkoinen. Sen korvat, silmien ympärystät, kuono, raajat ja hartiat ovat mustat ja muu vartalo valkoinen. Turkki on tiheä, mikä auttaa karhuja pysymään lämpiminä viileissä metsissä. Isopandoilla on suuret poskihampaat ja vahvat leukalihakset, jotka auttavat kovan bambun syömisessä. Panda eroaa muista karhuista siten, että sen kuono on paljon lyhyempi kuin karhun, sen jalkapohjat ovat karvaiset ja se on vain puoliksi kanta-astuja. Pandalla on erikoinen käsi, jossa on peukalo ja viisi sormea. Peukalo on itse asiassa erikoistunut ranneluu.
Levinneisyys ja elinympäristö
Isopandoja elää nykyään vain Kiinan keskiosissa kuudessa syrjäisessä vuoristossa Gansun, Shanxin ja Sichuanin maakunnissa. Noin 75 prosenttia isopandoista elää Sichuanin alueella. Niiden asuinalue on pienentynyt huomattavasti, ja aikaisemmin lajia tavattiin suurimmassa osassa eteläistä ja itäistä Kiinaa asti. Fossiiliaineiston perusteella isopandoja eli jopa Myanmarin ja Vietnamin pohjoisosissa ja pohjoisessa Pekingin lähellä.
Isopandoja elää 1 500–3 000 metrin korkeudella olevissa lehti- ja havumetsissä, joissa on tiheä bambua kasvava alikasvos. Isopandojen asuinmetsät ovat usein sateisia ja sumuisia ympäri vuoden.
Käyttäytyminen
Villit isopandat käyttävät suurimman osan päivästä lepäämiseen, ruokailuun ja ruoan etsimiseen. Toisin kuin muut lauhkean vyöhykkeen karhut, isopandat eivät nuku talviunta. Ne kuitenkin laskeutuvat yleensä talvella alemmaksi ja voivat hakeutua tilapäisiin suojiin, kuten onttoihin puihin, kivien halkeamiin ja luoliin. Isopandojen luultiin pitkään elävän yksinään ja hakeutuvan yhteen vain lisääntymiskaudella. Ne kuitenkin jakavat osittain reviirinsä ja saattavat tavata toisiaan myös lisääntymiskauden ulkopuolella.
Lisääntyminen
Isopandat saavuttavat sukukypsyyden 4–8 vuoden iässä. Naaraat ovuloivat vain kerran vuodessa, keväällä, ja hedelmöitys voi tapahtua vain muutaman päivän aikana ovulaation aikaan. Raskausaika kestää 95–160 päivää, ja naaras saattaa synnyttää joskus kaksi poikasta, mutta yleensä vain toinen niistä jää henkiin. Pennut saattavat seurata emoansa jopa kolmivuotiaiksi saakka, ja naaras pystyy parhaimmillaankin synnyttämään vain joka toinen vuosi. Naaraat saavatkin yleensä elinaikanaan 5–8 jälkeläistä.
Pandan pentu painaa syntyessään vain noin 140 grammaa ja on lähes karvaton ja sokea. Pentu painaa vain yhdeksässadasosan emonsa painosta, ja se onkin istukkanisäkkäiden pennuista pienin suhteessa emon painoon. Pennut avaavat silmänsä 6–8 viikon iässä ja ovat liikuntakykyisiä vasta kolmikuukautisina.
Ravinto
Isopandojen ruokavalio koostuu lähinnä bambuista. Ne käyttävät ravinnokseen yli 60 bambulajia, vaikka erityisesti 35 lajia ovat pääravintoa. Isopandat syövät lisäksi myös muita heinäkasveja ja silloin tällöin myös pieniä jyrsijöitä ja myskihirvien vasoja. Isopandojen metsästäjät käyttivät aikanaan eläinten jalkaluita isopandojen syötteinä. Bambujen pureskeluun kehittyneet voimakkaat leukalihakset takaavat isopandalle yhden voimakkaimmista puruvoimista petoeläinten keskuudessa, ja ne pystyvät halkaisemaan luita. Isopandojen on myös lukuisten kertomusten mukaan sanottu syövän lampaita ja vuohia ja murtautuvan näiden aitauksiin. Eläintarhoissa isopandat syövät bambun ohella sokeriruokoja, riisivelliä, erityisiä runsaasti kuitua sisältäviä keksejä, porkkanoita, omenoita ja perunoita. Yleensä panda istuu syödessään ja pitää ravintoaan toisessa etukäpälässään. Sen poskihampaat ovat erikoistuneet leikkaamaan ja murskaamaan ravintoa ja se pystyy syömään jopa neljän senttimetrin paksuisia varsia. pienoiskuva|Panda syömässä [[Bambut|bambua]] Arvellaan, että isopanda olisi menettänyt umamia aistivan reseptorinsa geneettisesti nelisen miljoonaa vuotta sitten, mutta ei ole varmuutta, tapahtuiko geenimuutos ennen vai jälkeen vegetarismin alkua.
Taksonomia ja evoluutio
Isopanda ei ole sukua kultapandalle, ja niiden yhteinen nimi johtuu lähinnä aiemmista päätelmistä ja bambupitoisesta ruokavaliosta. Ennen kuin sukulaisuudesta tehtiin normi vuonna 1901, isopandaa kutsuttiin ”mustavalkoiseksi karhuksi”. Isopandan tarkasta taksonomisesta luokittelusta väiteltiin vuosikymmeniä, sillä sekä isopandoilla että kultapandoilla on tiettyjä yhteisiä piirteitä sekä karhujen että pesukarhun kanssa. Geenitestit ovat paljastaneet, että isopanda on aito karhu ja kuuluu Ursidae-heimoon. Sen läheisin sukulainen on eteläamerikkalainen silmälasikarhu. Kultapandan kuulumisesta joko Ursidaeen tai puolikarhujen Procyonidae-heimoon kiisteltiin aiemmin. Nykyisin kultapandat sijoitetaan omaan heimoonsa Ailuridae, ja DNA-tutkimusten mukaan niiden lähimmät nykysukulaiset löytyvät skunkkien, näätäeläinten ja puolikarhujen heimoista.
Isopandan oletetaan olevan lähtöisin Espanjasta, sillä vanhin tunnettu pandan sukuisen eläimen fossiili, jolla on ikää noin 11,6 miljoonaa vuotta, on löydetty Zaragozasta. Fossiilin edustama laji on saanut tieteellisen nimen Kretzoiarctos beatrix useita sukupuuttoon kuolleita pandalajeja löytäneen unkarilaisen paleontologin Miklós Kretzoin mukaan. Kretzoiarctos beatrix painoi noin 60 kiloa, kun nykyinen isopanda voi painaa 160 kiloa. Pandan eriytyminen muista karhuista tapahtui tutkijoiden arvion mukaan 18–22 miljoonaa vuotta sitten, mutta alkuvuosimiljoonien vaiheet ovat yhä tuntemattomia. Löytö koostui leukaluista ja hampaista, kun yleensä fossiililöydöt ovat selvästi pienempiä. Hampaita tutkimalla on päätelty, että laji söi isopandan tavoin sitkeää kasvisravintoa.
Pandat ja ihminen
pienoiskuva|Tarhattuja isopandoja tutkimuskeskuksessa lähellä [[Chengdun kaupunkia.]] 1900-luvun puolenvälin jälkeen pandasta on tullut jonkinlainen Kiinan kansallinen symboli, ja sen kuvaa käytetään jopa kiinalaisissa kultakolikoissa. Kiinassa isopandasta käytetään nimiä 大熊猫 (dà xióng māo), ”iso karhu-kissa” tai vain 熊猫 (xióng māo), ”karhu-kissa”. Taiwanissa isopandasta käytetään nimeä 貓熊 (māo xióng), ”kissa-karhu”.
Isopandasta kuultiin lännessä ensi kerran vuonna 1869 ranskalaiselta lähetyssaarnaajalta Armand Davidilta. Isopanda on ollut pitkään yleisön suosikki siksikin, että lajilla on vauvamainen olemus ja se muistuttaa elävää teddykarhua. Pandan tapa elää rauhassa vain bambua syöden vahvistaa myös kuvaa sen viattomuudesta – vaikutelmaa korostaa se, että panda on karhu, joita yleisesti pidetään voimakkaina petoina. Vaikka panda vaikuttaa harmittomalta, se voi olla uhattuna tai pelästyneenä vaarallinen.
Isopandojen lainat yhdysvaltalaisiin ja japanilaisiin eläintarhoihin olivat 1970-luvulla tärkeä osa Kiinan kansantasavallan diplomatiaa; ne olivat yksi ensimmäisistä kulttuurivaihdoista Kiinan kansantasavallan ja länsimaiden välillä. Vuoden 1984 jälkeen pandoja ei enää käytetty diplomatian välikappaleina. Sen sijaan Kiina alkoi tarjota pandoja toisille valtiolle vain lainaksi kymmenen vuoden ajaksi. Lainan ehtona oli miljoonan dollarin vuosimaksu, minkä lisäksi laina-aikana syntyneet pennut jäivät Kiinan kansantasavallan omaisuudeksi.
Vuonna 1998 WWF nosti kanteen Yhdysvaltain kala- ja villieläinpalvelua vastaan ja vaati sitä asettamaan pandoja hankkiville eläintarhoille velvoitteen, jonka mukaan puolet Kiinalle maksetusta summasta käytetään pandojen ja niiden elinympäristön suojeluun. Velvoitteen noudattamisen tulisi sisältyä pandojen maahantuonnin lupaehtoihin.
Isopandat luokiteltiin aiemmin erittäin uhanalaiseksi lajiksi, jota uhkasi jatkuva elintilan katoaminen ja hyvin alhainen syntyvyys sekä luonnossa että vangittuna. Vuodesta 2016 lähtien laji luokitellaan vaarantuneeksi (Vu, Vulnerable). Luonnossa arvioidaan elävän noin 1 600 pandaa.
Pandat eläintarhoissa
Vuonna 2018 pandoja on luonnossa noin 2 020 ja tarhaolosuhteissa noin 400. Kiinan pandoja on lainassa Suomessa, Australiassa, Belgiassa, Hollannissa, Itävallassa, Kanadassa, Ranskassa, Japanissa, Malesiassa, Singaporessa, Espanjassa, Taiwanissa, Thaimaassa, Britanniassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Keltainenmeri
thumb|280px|Keltaisenmeren (Yellow Sea) sijainti thumb|280px|Kellertäviä sedimenttejä virtaa Keltaiseenmereen Kiinan joista Keltainenmeri on Itä-Kiinan meren pohjoinen osa ja siten osa Tyyntämerta. Keltainenmeri sijaitsee Manner-Kiinan ja Korean niemimaan välissä. Nimensä se on saanut Keltaisestajoesta lähtöisin olevista hiekan murusista, jotka värjäävät veden.
Isopanda
Pandat eläintarhoissa
Näitä pandoja ovat mm. Ling Ling (Tokio), Lun Lun (Atlanta) , Shuan-Shuan (México) , Tian Tian (Edinburgh) , Tian Tian (Washington) , Tuan Tuan (Taipei) , Wang Wang (Adelaide) , Xin-Xin (México) , Yang Yang (Atlanta) ja Yuan Yuan (Taipei).
Keltainenmeri
Itä-Kiinan merestä Keltaisenmeren erottaa viiva, joka kulkee Kiinan Jangtsejoelta Jejun saarelle Korean niemimaan eteläpuolella. Keltaisenmeren pohjoisosassa Koreanlahden länsipuolella sijaitsee suuri merestä jokseenkin erillinen lahti, Bohainmeri, jonka rajaavat pohjoisessa Liaodongin niemimaa ja etelässä Shandongin niemimaa. Ilman Bohainmerta Keltaisenmeren pinta-ala on noin 380 000 neliökilometriä. Meren keskisyvyys on 44 metriä ja syvin kohta vain 152 metrin syvyydessä.
Isopanda
Isopandat Suomessa
Suomen satavuotisjuhlan kunniaksi vuonna 2018 Kiinasta tuotiin kaksi isopandaa Ähtärin eläinpuistoon. Lumiksi ja Pyryksi nimetyt pandat tuotiin Suomeen 18. tammikuuta 2018, mutta joutuivat kuukaudeksi karanteeniin ja ovat olleet yleisön nähtävillä 17. helmikuuta alkaen.
Vincent (nimi)
Vincent on miehen etunimi.
Keltainenmeri
Keltaisenmeren matalan pohjan muodostaa edellisen jääkauden jälkeen (alle 10 000 vuotta sitten) mereen uponnut mannerjalustan osa. Kiinan rannikko on matalaa, Korean puolella rannikko on jyrkempi. Mereen virtaa vuosittain valtava määrä sedimenttejä Keltaisesta- ja Jangtsejoesta. Keltaisenmeren ilmastolle luonteenomaisia ovat kylmät ja kuivat talvet sekä kosteat ja lämpimät kesät, joiden aikana esiintyy taifuuneja. Sumu on yleistä rannikkoalueilla. Mereen virtaa etelästä lämpimän Tsushimanvirran osa, joka eroaa päävirrasta Japanin Kyūshūn saaren länsipuolen tienoilla. Vuorovesi on voimakas etenkin Korean rannikolla ja voi nousta keväällä 8,2 metriin. Bohainmeren sisin rannikko jäätyy talvella.
Keltainenmeri on tärkeää kalastusaluetta etenkin Kiinalle ja Korealle, ja alueella esiintyy tyynenmerensilliä, sinimakrillia ja turskaa. Kaikki lajit ovat ylikalastettuja. Alueelta löytyy myös vesilintuja sekä, kilpikonnia ja pyöriäisiä. Meren pohjoisosasta on löydetty myös öljyä, ja sen ylittävä kauppa on lisääntynyt. Tärkeimmät satamat ovat Kiinan rannikolla Dalian, Tianjin, Qingdao ja Qinghuandao, Pohjois-Koreassa Namp’o ja Etelä-Koreassa Incheon.
Vincent (nimi)
Vincent tulee latinan sanasta vicere, joka tarkoittaa 'voittajaa'.
Suomessa nimi tunnettiin jo keskiajalla; vuoden 1488 Missale Aboensessa nimi on mainittu muodossa Vincencius.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Vincent on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 1630 miehelle ja muutamalle naiselle.
Aiheesta muualla
Vincenzo Vincenzo Vincent
HMS Obdurate (G39)
HMS Obdurate (viirinumero G39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 19. helmikuuta 1942 ja valmistui vielä samana vuonna 3. syyskuuta miinalaivaksi varustettuna.
Palvelus
Alusta käytettiin räjäytysten koealuksena Rosythissa huhtikuusta 1959 alkaen 30. marraskuuta 1964 saakka, jolloin se myytiin BISCOlle. Alus saapui vielä samana päivänä T. E. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Words (kappale)
Words on F. R. Davidin vuonna 1982 julkaistu musiikkikappale. Kappaleen singlelevyä myytiin 8 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Muun muassa Suomessa, Itävallassa, Norjassa, Ruotsissa ja Saksassa kappale nousi musiikkilistojen kärkeen.
Käännöskappaleet
Kappaleesta on tehty kaksi suomenkielistä käännöskappaletta. Ensimmäinen käännöskappale oli nimeltään "Helli mua hiljaa", jonka esitti ensimmäisenä Berit vuonna 1983. Myöhemmin samana vuonna kappaleen esitti myös Mona Carita. Vuonna 1994 Hausmylly teki kappaleesta oman käännöskappaleen nimeltä "Jos".
Elis Kauppi
Uno Elis Kauppi (25. kesäkuuta 1921 Turku – 1. syyskuuta 2004 Kaarina) oli suomalainen korusuunnittelija. Hän oli aluksi saksalaissyntyisen taiteilijan ja taidekäsityöläisen Willy Baerin oppilaana, opiskeli Turun Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa 1936–1939, oli Auran Kultaseppä Oy:n opissa 1936–1945 ja suoritti kaivertajan kisällitutkinnon 1945. Kauppi oli yksi vuonna 1945 toimintansa aloittaneen turkulaisen kultasepänliikkeen Kupittaan Kulta Oy:n perustajista (1945–1994) ja sen pitkäaikainen taiteellinen johtaja ja korujen suunnittelija vuoteen 1988 asti.
Ura
Elis Kauppi kuuluu modernin suomalaisen korumuotoilun uranuurtajiin. Hänen omintakeiset korunsa tulivat näyttävästi esille vuonna 1958 Artekissa pidetyssä neljän suunnittelijan avantgardistisessa korunäyttelyssä, jota pidetään yhtenä suomalaisen korutaiteen kehityksen merkkitapahtumista. Kaupin lisäksi näyttelyyn osallistuivat Bertel Gardberg, Börje Rajalin ja Eero Rislakki. Toinen merkittävä kotimainen näyttely oli Gemmologisen Seuran vuonna 1962 järjestämä laaja koru- ja jalokivinäyttely, johon ajan huippumuotoilijoista osallistuivat Eelis Kaupin lisäksi muun muassa Bertel Gardberg, Olli Auvinen, Paula Häiväoja, Börje Rajalin, Eero Rislakki ja Jan Salakka.
Carina II
Carina II on suomalaisen alternative metal -yhtye FM2000:n järjestyksessään kuudes studioalbumi. Se julkaistiin ilmaiskuunteluun SoundCloudissa, Spotifyssa sekä BandCampissa.
Elis Kauppi
Ura
Kupittaan Kulta oli ainoa suomalainen alan yritys, joka esittäytyi Frankfurtin messuilla 1960 ja sai spektroliittikoruillaan sensaatiomaista huomiota osakseen. Seuraavien vuosikymmenten aikana Kupittaan Kulta valmisti lukuisat määrät erilaisia Kaupin suunnittelemia koruja lähinnä vientimarkkinoille Keski-Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Hänen korujaan on ollut esillä myös monissa kansainvälisissä taideteollisuusnäyttelyissä ja museoissa ympäri maailman. Niistä on tullut kansainvälisesti haluttuja korutaiteen keräilykohteita.
Carina II
Taustaa
Albumia työstettiin kaksi vuotta tuottaja Teemu Nykäsen kanssa, ja se on yhtyeen ensimmäinen ilman laulaja-basisti Teemu "Sebu" Seppälää. Albumin julkaisua seurasi 2 kuukautta kestänyt kiertue, jonka aikana yhtyeen lämmittelijänä toimi FM2000-nukketeatteri.
Elis Kauppi
Ura
Kaupin hopea- ja kultakorut ovat yleensä muodoiltaan varsin pelkistettyjä, mutta silti omaperäisiä. Sodan jälkeisenä aikana, jolloin oli pulaa jalokivistä, Elis Kauppi oli ensimmäisiä suomalaista spektroliittiä korukivenä hyödyntäneistä korutaiteilijoista. Hän käytti korutöissään toisinaan myös kotimaista punaista graniittia.
Carina II
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt FM2000 sekä sanoittanut Rota, ellei toisin mainittu.
Elis Kauppi
Ura
Kauppi palkittiin Pro Finlandia- mitalilla vuonna 1969.
SSL VPN
SSL (Secure Sockets Layer) VPN (Virtual Private Network) on tekniikka, jossa otetaan VPN-yhteys SSL-yhteyden yli suljettuun verkkoon etätyöasemalta tai yhdistetään kaksi suljettua verkkoa keskenään.
Johnny Hodges
John Cornelius ”Johnny” Hodges (25. heinäkuuta 1907 Cambridge – 11. toukokuuta 1970 New York) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, joka tunnetaan parhaiten Duke Ellingtonin yhtyeen saksofonistina. Erityisesti bluesin ja balladien tulkitsijana tunnettu Hodges nousi nopeasti yhdeksi swing-aikakauden huippusaksofonisteista ja voitti aikanaan useita äänestyksiä jazzmusiikin parhaan alttosaksofonistin tittelistä. Hän esiintyi Ellingtonin yhtyeessä suuressa roolissa ja sävelsi monia yhtyeen repertuaariin kuuluneista kappaleista. Hän toimi myöhemmällä urallaan myös orkesterinjohtajana ja soitti Ellingtonin yhtyeen ohella useissa muissa jazzkokoonpanoissa.
SSL VPN
SSL VPN eroaa perinteisestä VPN-yhteydestä siinä, että se on toteutettu ylemmillä OSI-mallin kerroksilla 4-7 kuin esimerkiksi suosittu IPSec, joka toimii verkkokerroksella 3. IPSec joutuu kantamaan itse huolta tiedonsiirron luotettavuudesta siinä missä SSL VPN -yhteydessä OSI-mallin kuljetuskerros 4 hoitaa sen.
Ystävyydestä
Ystävyydestä (, ”Laelius eli Ystävyydestä”) on Ciceron kirjoittama filosofinen teos, joka käsittelee nimensä mukaisesti ystävyyttä.
SSL VPN
Käytännössä asiakasasema ottaa yhteyttä palvelimen ennalta määriteltyyn porttiin x ja muodostaa SSL-tunnelin asemien välille, allokoi itselleen suljetun verkon verkko-osoitteen ja luo virtuaaliverkon näiden välille.
Ystävyydestä
Historia
Cicero kirjoitti teoksen vuonna 44 eaa. pian Julius Caesarin murhan jälkeen. Hän omisti sen ystävälleen Atticukselle samoin kuin samoihin aikoihin kirjoittamansa dialogin Vanhuudesta. Nämä kaksi teosta voidaankin nähdä eräänlaisena kaksosparina.
Johnny Hodges
Ellingtonin yhtyeessä
Hodges liittyi Duke Ellingtonin orkesteriin toukokuussa 1928. Hänen ensimmäiset nauhoituksensa yhtyeessä olivat vuoden 1928 ”Tishomingo Blues” ja vuoden 1929 ”Hot Feet”. Ellingtonin saksofonisteilla Otto Hardwickilla ja Barney Bigardilla oli merkittävä vaikutus nuoren Hodgesin soittotyylin kehittymiseen. Vähitellen Hodges otti isomman roolin yhtyeessä, ja 1930-luvun lopulle tultaessa hän oli saavuttanut ykkössaksofonistin aseman. Hän esiintyi soolosaksofonistina lukuisissa orkesterin nauhoituksissa, mukaan lukien ”Blue Tune” (1932), ”In a Jam” (1936), ”Don’t Get Around Much Anymore” (1940), ”In a Mellow Tone”, ”Come Sunday” (1941) ja ”Magenta Haze” (1945).
SSL VPN
SSL VPN ei ole standardi, joten kaikki markkinoilla olevat tuotteet eivät luultavasti toimi keskenään.
Johnny Hodges
Ellingtonin yhtyeessä
Vuonna 1937 hän johti pientä Ellingtonin yhtyeen jäsenistä koostuvaa studio-orkesteria ja nauhoitti muun muassa Ellingtonin kanssa säveltämänsä kappaleet ”Jeep’s Blues”, ”Hodge Podge”, ”The Jeep Is Jumpin’” ja ”Wanderlust”. (”Jeep” oli Hodgesin lempinimi. ) Ellington käytti Hodgesia pienryhmäsessioissa näkyvässä roolissa tarjoten hänelle mahdollisuuden pidempiin sooloihin kuin koko orkesterin nauhoituksissa. Vuodesta 1941 alkaen Hodges soitti yksinomaan alttosaksofonia.
Ystävyydestä
Historia
Cicero hyödynsi teosta kirjoittaessaan kreikkalaisen filosofian esikuvia. Ystävyys oli ollut suosittu aihe kreikkalaisten kirjailijoiden parissa. Erityisesti Cicero hyödynsi Platonin ja Aristoteleen teoksia sekä Theofrastoksen sittemmin kadonnutta ystävyyttä käsitellyttä tutkielmaa.
Johnny Hodges
Ellingtonin yhtyeessä
Hodges sävelsi useita kappaleita Ellingtonin orkesterin repertuaariin ja osallistui muun muassa menestyskappale ”I’m Beginning to See the Light” säveltämiseen. Myös Mercer Ellingtonin nimiin merkitty ”Things Ain’t What They Used to Be” oli todennäköisesti lähtöisin Hodgesin keksimästä melodiasta.
Ystävyydestä
Historia
Ystävyydestä kuuluu Ciceron filosofisista teoksista suosituimpiin. Teoksen suomentanut Marja Itkonen-Kaila kuvaa sitä jopa yhdeksi koko antiikin proosakirjallisuuden luetuimmista tuotteista.
Sisältö
Ciceron teos on muodoltaan dialogi eli keskustelu, joka käydään merkittävien Rooman tasavaltalaisajan henkilöiden kesken. Keskustelu on sijoitettu tapahtuneeksi muutamaa päivää Scipio Aemilianus Africanuksen vuonna 129 eaa. tapahtuneen kuoleman jälkeen. Keskustelijoina toimivat Gaius Laelius Sapiens, vuoden 140 konsuli ja Scipio Aemilianuksen ystävä, sekä Laeliuksen kaksi vävyä, Gaius Fannius ja Quintus Mucius Scaevola. Scaevola oli Ciceron oma opettaja, joten Cicero on saattanut kuulla tämän muistumia käydystä aidosta keskustelusta.
Johnny Hodges
Muiden kanssa
Hodges soitti myös toisinaan laulajien, kuten Mildred Baileyn ja Billie Holidayn, taustayhtyeissä. Hän nauhoitti myös muun muassa Lionel Hamptonin ja Teddy Wilsonin kanssa ja soitti Benny Goodmanin orkesterissa tämän Carnegie Hall -konsertissa vuonna 1938. Vuodet 1951–1955 hän johti omaa yhtyettään, jossa soittivat myös Lawrence Brown ja Sonny Greer. Heidän nauhoituksestaan ”Castle Rock” tuli hitti vuonna 1951. Hodges esiintyi myös useilla Norman Granzin albumeilla. Yhdessä vuoden 1952 nauhoitussessiossa hän soitti yhdessä alttosaksofonitähtien Benny Carterin ja Charlie Parkerin kanssa. Vuonna 1955 hän palasi Ellington kokoonpanoon, jossa pysyi kuolemaansa asti. 1960-luvulla hän soitti lisäksi urkuri Wild Bill Davisin kanssa ja sai tämän liittymään Ellingtonin yhtyeeseen vuonna 1969. Hän soitti myös kahdella Earl Hinesin albumilla.
Hodges kuoli sydänkohtaukseen 11. toukokuuta 1970 New Yorkissa ollessaan nauhoittamassa Ellingtonin sarjasävellystä New Orleans Suite. Hänen viimeiseksi nauhoituksekseen jäi ”Blues for New Orleans”.
Ystävyydestä
Sisältö
Teos koostuu 27 lyhyestä luvusta. Cicero pohtii siinä ystävyyden merkitystä käyttäen esimerkkinä Scipio Aemilianuksen ja Laeliuksen välistä suhdetta. Laeliuksen puhe muodostaa suurimman osan keskustelusta. Laelius aloittaa ystävänsä kuolemasta, ilmaisee suuren surunsa ja käsittelee sitä, kuinka on kyennyt kestämään menetyksensä. Hän luettelee hyvän ystävyyden ominaisuuksia sekä piirteitä, jotka paljastavat huonon ystävän, ja tarjoaa erilaisia esimerkkejä omasta elämästään.
Alussa Fannius ja Scaevola kehuvat Laeliuksen viisautta ja kysyvät tältä, kuinka hän kesti Scipion kuoleman. Scipio kertoo uskostaan kuolemattomuuteen ja halustaan jättää ikuinen maine ystävyydellään Scipion kanssa. Tämän jälkeen käsitellään ystävyyden määritelmää sekä ystävyyden ja hyödyn suhdetta. Laeliuksen mukaan todellista ystävyyttä voi olla olemassa vain hyvien ihmisten välillä, sillä sen ehdoton edellytys on hyve. Ystävyys tekee elämän miellyttävämmäksi ja on myös keskeinen perheen ja yhteiskunnan osatekijä. Ystävyys ei perustu tarpeisiin ja hyötyyn vaan luontoon.
Johnny Hodges
Muiden kanssa
Hodgesin poika Johnny Hodges Jr. on rumpali. Hän on soittanut muun muassa isänsä vuoden 1964 albumilla Everybody Knows.
Soittotyyli ja vaikutus
Hodgesin sopraanosaksofonin soitto muistutti vahvasti Sidney Bechet’n tyyliä. Pääinstrumentissaan alttosaksofonissa hänellä sen sijaan oli oma selkeästi tunnistettava tyylinsä. Hän hallitsi tanssittavat swing-kappaleet ja bluesin soittamisen, mutta oli erityisen tunnettu balladien tulkitsijana. Duke Ellington ja hänen säveltäjäyhteistyökumppaninsa Billy Strayhorn sävelsivät useita kappaleita nimenomaan Hodgesia varten esitelläkseen tämän saksofoninsoittoa tärkeässä roolissa. Tunnettuja Hodgesille sävellettyjä kappaleita ovat muun muassa Ellingtonin ”Prelude to a Kiss”, Strayhornin ”Passion Flower” ja Mercer Ellingtonin ”Things Ain’t What They Used to Be”.
Hodgesia pidetään Benny Carterin ja Willie Smithin ohella swing-aikakauden merkittävimpänä alttosaksofonistina. Hänet nimettiin aikanaan useasti jazzmusiikin parhaaksi alttosaksofonistiksi lukijaäänestyksissä, joita järjestivät musiikkilehdet Down Beat, Metronome ja Esquire. Hänen tyylillään oli selkeä vaikutus myöhempiin saksofonisteihin. Muun muassa Ben Webster oppi Hodgesilta paljon soittaessaan tämän kanssa Ellingtonin yhtyeessä, ja Hodgesin kokoonpanossa vuosina 1953–1954 soittanut John Coltrane on kertonut pitävänsä Hodgesia yhtenä suosikkisaksofonisteistaan. Ellingtonin kerrotaan Hodgesin kuoltua sanoneen, ettei yhtye enää koskaan kuulostaisi samalta.
Ystävyydestä
Sisältö
Tämän jälkeen Laelius käsittelee syitä ystävien eroon toisistaan, sekä sitä, kuinka pitkälle rakkaus ystävään voi mennä. Hänen mukaansa ystävän pyynnöstä ei koskaan tule tehdä mitään väärää. Laelius käsittelee myös ystävyyden syntyä, ystävien valitsemista ja koettelua, sekä niitä ominaisuuksia, joita ystävissä tulee etsiä. Samalla hän huomauttaa, ettei vanhoja ystäviä tule hylätä uusien vuoksi. Laelius selvittää myös ystävien velvollisuuksia niissä tapauksissa, joissa osapuolet ovat erilaisia asemansa tai kykyjensä suhteen. Laelius käsittelee myös sitä, kuinka ystävyys päätetään tarvittaessa ja kuinka ystävyyssuhteiden päättäminen vältetään. Hän huomauttaa, että joskus ystävyyteen kohdistuu kohtuuttomia odotuksia.
Lopuksi Laelius huomauttaa, että ystävyys on välttämätöntä kaikille ihmisille ja todellinen ystävyys vaatii molemminpuolista kunnioitusta. Laelius muistuttaa myös, että ystävän oleellisena velvollisuutena on kertoa aina totuus, vaikka se loukkaisikin. Imartelu sen sijaan hyödyttää vain heikkoluonteisia. Lopuksi Laelius kuvaa vielä sitä, kuinka läheinen ystävyys hänen ja Scipion välillä vallitsi.
Cicero antaa teoksessa ymmärtää, että Cato oli parempi ihminen kuin Sokrates, koska häntä ylistetään tekojensa, ei sanojensa vuoksi. Kautta teoksen Cicero painottaa hyveen merkitystä ystävyydelle, ja kuinka todellista ystävyyttä ei voi olla olemassa ilman sitä. Vaikka ystävyyssuhteet ovat sitä vahvempia, mitä lähempää sukua ihmiset ovat toisilleen, ystävyys vaikuttaa myös etäisemmissä suhteissa. Näin ystävyys sitoo lopulta kaikki ihmiset yhteen.
The New York Herald
thumb|The New York Herald 8. joulukuuta 1862. thumb|[[Linotype-latomakoneita Heraldissa vuonna 1902.]] The New York Herald oli New Yorkissa ja Pariisissa ilmestynyt englanninkielinen sanomalehti. Lehden perusti vuonna 1835 James Gordon Bennett.
Lehden ilmestyminen päättyi 1924. Sitä pidettiin aikanaan New Yorkin suurista lehdistä häikäilemättömimpänä ja sensaationhakuisimpana lehtenä. Lehti rahoitti Henry Morton Stanleyn etsintäretkeä David Livingstonen löytämiseksi. Lehden seuraajaksi tuli New York Herald Tribune, jonka kansainvälisestä painoksesta tuli International Herald Tribune.
Disco
Disco tai Disko voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Henri Bouckaert
Jules Henri Bouckaert (3. toukokuuta 1870 Roncq – 29. huhtikuuta 1912 Izmirinlahti, Egeanmeri ) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen Cercle de l'Aviron Roubaix -joukkueeseen.
Basarab I
Basarab I, Basarab I Suuri tai Basarab cel Mare oli Valakian voivodi  tai prinssi vuosien 1310 (tai 1319) ja 1352 välillä. Hänen nousunsa voivodiksi uskotaan saaneen alkunsa sodasta Unkarin kuningaskunnan ja pohjois-Balkanin Ortodoksisten maakuntien välillä. Noin vuonna 1324 Basarabista tuli kuningas Kaarle Robertin vasalli, mutta myöhemmin menetti kuninkaan luottamuksen vallatessaan kruunun alueita.
Vuonna 1330 kuningas Kaarle Robert aloitti valloitusretken Valakiaan saadakseen alueen jälleen haltuunsa. 12. marraskuuta, kolmen päivän taistelujen jälkeen, Basarab voitti Unkarin joukot Posadan taistelussa. Unkarin valtakausi oli päättynyt ja ensimmäinen itsenäinen Romanian alue oli syntynyt.
Taustaa
Basarab oli paikallisen hallitsijan Thocomeriuksen poika. Useat romanialaiset historioitsijat uskovat, että Thocomerius sai alueen haltuunsa Bărbatilta Unkarin kuningaskunnan voivodikunnat alkoivat muodostaa isompia alueita, jotka olivat tulevan Valakian perusta. Kasvaessaan kunnat alkoivat kuitenkin havittelemaan itsenäisyyttä Kruunulta. Ensimmäinen kapinoitsijan uskotaan olleen Litovoi, joka kuoli vuonna 1277 taistelussa unkarilaisia vastaan.
Unkarin kuningaskunta oli kovassa poliittisessa kriisissä Árpádin dynastian aikoihin. Samaan aikaan kultainen orda lisäsi vaikutusvaltaansa Karpaattien ja Tonavan välisellä alueella. Näiden vaikutuksesta voivodikunnat vahvistuivat ja halusivat kasvavissa määrin lisää maa-alaa Tonavan alangoilta. Basarab oli kuningas Kaarle Ropertin vasalli. Kuningas käytti Basarabista nimitystä: ‘meidän Valkian voivodi’, asiakirjassa, joka oli päivätty 26. heinäkuuta vuonna 1324. Uskotaan, että hänestä tuli kuninkaan vasalli jo vuoden 1321 jälkeen, sillä silloin kuningas johti operaatiota Baanaatin alueella, missä hän valloitti Mehadian linnan kapinoivalta Vejteh -perheeltä. Kuitenkin jo 18. kesäkuuta 1325 päivätyssä asiakirjassa Basarabista lausuttiin: ‘Valakian Basarab, uskoton kuninkaan pyhälle kruunulle’. Kuningasperheessä uskottiin, että Basarbin valta alueella ylitti jo kuninkaan suvereniteetin Valakiassa. Vuonna 1327 paavi Johannes XXII mainitsi Basarabin '‘hurskaaksi Katolisen kirkon prinssiksi’''.
Posadan taistelu
thumb|left|200px|Kuningas Kaarle Ropert pakenemassa Posadan taistelusta. Basarap liittoutui Bulgarian tsaarin Michael III Shishmanin kanssa antamalla tyttärensä käden tsaarin veljen pojalle Ivan Alexanderille. 27. maaliskuuta 1329 päivätyssä asiakirjassa, Basarab mainittiin yhdeksi Unkarin kuninkaan viholliseksi, bulgarialaisten, serbien sekä Tataarien kanssa. Vuonna 1330 Basarab osallistui sotaretkelle tsaari Michael III Sismanin kanssa Serbiaa vastaan. Sotaretki päättyi 18. kesäkuuta Serbian voittoon Velbazhdissa. Välittömästi Serbien voiton jälkeen kuningas Kaarle Robert I aloitti sotaretken Basarabia vastaan. Kuningas oli sotaretkellä voitollinen ja Basrab joutuikin lahjomaan kuningasta 7000 hopeamarkalla. Kuningas kuitenkin kieltäytyi yhteistyöstä Basarabin kanssa ja eteni Valakiassa aina Curtea de Argeşiin asti. Unkarin joukot joutuivat pian kuitenkin vetäytymään huollollisten ongelmien vuoksi kohti Transilvaniaa Valakian joukot olivat tehneet ansan kapeaan solaan Posadassa, mihin unkarilaiset joukot ajautuivat. 12. marraskuuta kiivaiden, kolme päivää kestäneiden taisteluiden jälkeen, jäljelle jääneet unkarilaiset joukot antautuivat. Kuningas Kaarle Robert I oli paennut taistelusta.
Itsenäinen Valakia
Voitto Posadassa tiesi Valakian eroa Unkarin kruunusta ja samalla muutti sen kansainvälistä asemaa. Vuosina 1331 - 1332 Basarabin joukot taistelivat Bulgarialaisten rinnalla Bysantteja vastaan. Unkari lähti jälleen sotaretkelle kuningas Kaarlen Robert I:n kuoleman jälkeen. Hänen poikansa Ludvig I valloitti Valakian takaisin ja Basarabin poika Nicolae Alexandru joutui vannomaan uskollisuuttaan Unkarian kuninkaalle.
Eskimohanhi
pienoiskuva|Anser rossii
Eskimohanhi (Anser rossii) on pohjoisamerikkalainen hanhilaji.
Tuntomerkit
Eskimohanhi on 53–66 senttimetriä pitkä. Se on väriltään valkoinen ja muistuttaa lumihanhea, mutta on tätä pienempi, lyhytkaulaisempi ja pyöreäpäisempi. Nokka on pieni ja lyhyt ja sen tyvellä on usein sinertävää sävyä. Lajista esiintyy myös harmaata värimuotoa, joka on hyvin harvinainen.
Levinneisyys
Eskimohanhia pesii Kanadassa ja Alaskassa. Talvehtimisalueet sijaitsevat etelämpänä Yhdysvalloissa ja Pohjois-Meksikossa. Laji on tavattu useissa Euroopan maissa yksittäin tai pareittain, usein valkoposkihanhien parvissa, mutta havaintoja pidetään yleensä tarhakarkulaisina.
Ravinto
Eskimohanhen ruokavalio koostuu pääosin kasvimateriaalista kuten suuresta osaa vuodesta vihreistä ruohoista ja saroista sekä syksymuuton aikaan villiruohojen siemistä ja viljasta.
Sankhara
Saṅkhāra (Pali; Devanagari: सङ्खार) tai saṃskāra (Sanskrit; Devanagari: संस्कार) on buddhalainen käsite tai termi joka kuvaa näkyvämmin Buddhan opetusta. Sana tarkoittaa kokoonpantua ja kookoonpanijaa.
Ensimmäisessä (passiivisessa) mielessä saṅkhāra tarkoittaa ehdonvaraista ilmiötä yleisesti ja erityisesti henkisiä taipumuksia. Näitä kutsutaan tahdonalaisiksi muodostelmiksi, koska ne syntyvät tahdonalaisuuden seurauksina ja ne ovat syitä tuleville tahdonalaisille teoille.
Toisessa (aktiivisessa) merkityksessä, saṅkhāra viittaa mielen ja aivojen kykyyn (sankhara-khandha), liittää yhteen nämä muodostelmat.
Blue Steel (ohjus)
thumb|right|Avro Blue Steel -ohjus sivulta, Midlandin ilmailumuseossa, [[Coventryssä.]] Blue Steel (OR.1140) on brittiläisen Avron suunnittelema ja valmistama ilmasta maahan ammuttava ydinohjus. Kehittelytyö aloitettiin 1954–1955. Testaukset Australian Woomeran koealueella saatiin päätökseen keväällä 1961.
Ase oli tarkoitettu käytettäväksi kaukolaukaistavana hyökkäysaseena, joka voitiin laukaista maalia suojaavan ilmatorjunnan ulottumattomista. Se voitiin varustaa 1,1 megatonnin W28-ydinkärjellä. Britanniassa ohjuksen taisteluosa sai Rainbow-koodijärjestelmän mukaisen tunnuksen: Red Snow. V-pommittajasta laukaistavan ohjuksen kantomatka oli 240 kilometriä ja se saavutti 2,3 Machin nopeuden ja 21 500 metrin lakikorkeuden.
Ase poistettiin aktiivikäytöstä vain hyvin lyhyen (7-8 vuoden) palveluskäytön jälkeen. Vuosina 1962–1963 oli Mk.1 -tyypin ohjusase saatu valmiiksi. Aluksi aiottua suorituskykyisempää Mk.2:ta ei tehty, joten Blue Steelin käyttö päättyi vuodenvaihteessa 1969–1970. Viimeinen tätä asetta käyttänyt Kuninkaallisten ilmavoimien pommituslentolaivue oli 617 "Dambusters". thumb|left|Avro Blue Steel -ohjus suoraan edestä kuvattuna.
Kykkänen
Kykkänen on suomalainen sukunimi, joka on tai on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ưng Hoàng Phúc
Ưng Hoàng Phúc (s. 18. elokuuta 1981, Chợ Mới, Vietnam), oikealta nimeltään Nguyễn Quốc Thanh, on vietnamilainen laulaja. Hän aloitti laulamisen 19-vuotiaana lukioaikaan ja muutti An Giangin maakunnasta Hồ Chí Minhin kaupunkiin tavoittelemaan uraa laulajana. Vuonna 2000 hän liittyi yhtyeeseen ryhmä 1088, mutta on ollut sooloartisti vuodesta 2002 lähtien, kun yhtye hajosi. Hoàng Phúc oli levy-yhtiö World Entertainmentin (WE:n) entinen päälaulaja ja tuotti 5 levyä sen kautta, mutta jätti yhtiön vuonna 2009 ja perusti silloin oman yhtiönsä nimeltä WMA Record. Hänellä on ottotytär.
Johannes (arkkipiispa)
Johannes (siviilinimeltään Johannes Wilho Rinne, 16. elokuuta 1923 Turku – 1. heinäkuuta 2010 Turku) oli Suomen ortodoksisen kirkkokunnan arkkipiispa vuosina 1987–2001. Eläkkeelle siirryttyään hän sai Konstantinopolin Ekumeeniselta patriarkalta Nikean metropoliitan ja Bithynian eksarkin korkean arvon (Titulaaripiispa).
Koulunkäynti ja opiskelu
Johannes Wilho Rinteen vanhemmat olivat tullipäällysmies Fredrik Wilhelm Rinne ja Aina Rauha Lindgren-Toivonen. Hän kävi koulunsa Turussa ja kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1942. Hän suoritti Åbo Akademissa teologian kandidaatin tutkinnon vuonna 1948. Samana vuonna hän siirtyi opiskelemaan Englantiin anglikaaniseen St. John's Collegeen, Durhamin yliopistoon, noin vuodeksi. Teologian lisensiaattitutkinnon hän suoritti syksyllä 1952. Vuosina 1952–1953 hän oli stipendiaattina Yhdysvalloissa ja suoritti Master of Theology -tutkinnon New Yorkissa vuonna 1953.
Opintojensa ohessa Rinne toimi opettajana. Englannista palattuaan hän meni Paraisten ruotsinkielisen yhteiskoulun opettajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1951 asti. Auskultointi kouluvirkoja varten tapahtui lukuvuonna 1951–1952 Turun ruotsalaisessa normaalilyseossa. Vuosina 1953–1966 hän toimi opettajana ja rehtorina eri puolilla Suomea: ensin opettajana Lahdessa Kannaksen yhteiskoulussa 1953–1954 ja sen jälkeen Kittilän yhteislyseossa, jonka rehtorina hän toimi vuodet 1954–1962. Joensuun normaalilyseossa hän toimi vuodesta 1962 ja Turun klassillisessa lyseossa vuodesta 1963.
Vapaamatkustajan ongelma
Vapaamatkustajan ongelma on tilanne, jossa yksittäinen toimija hyötyy muiden panostuksesta antamatta omaa osuuttaan. Esimerkiksi henkilö, joka ei maksa matkastaan julkisessa kulkuvälineessä on vapaamatkustaja, koska hän käyttää palvelua, joka on muiden kustantama. Jos jokainen maksaisi matkastaan, lipun hinta olisi teoriassa kaikille alhaisempi.
Johannes (arkkipiispa)
Koulunkäynti ja opiskelu
1950-luvun lopulla Rinne opiskeli Helsingin yliopistossa psykologiaa ja kasvatustieteitä. Åbo Akademissa hän toimi 1960-luvun alussa erilaisissa tehtävissä. Vuonna 1966 hän väitteli teologian tohtoriksi aiheenaan anglikaanisen arkkipiispa William Templen näkemys Jumalan valtakunnasta. Väitöskirja on englanninkielinen, eikä sitä ole käännetty suomeksi.
Vapaamatkustajan ongelma
Täsmällisemmin taloustieteen käsitteillä ilmaistuna kyse on siitä, että toimijalla ei ole kannustetta ottaa huomioon käyttäytymisensä laajempia vaikutuksia. Vapaamatkustajan ongelma on yksi tärkeimmistä perusteista julkishyödykkeiden tuottamiseen valtion varoilla. Valtion puolustus on tyypillinen esimerkki julkishyödykkeestä, koska yksittäistä kansalaista ei voida sulkea sen ulkopuolelle. Samoin esimerkiksi politiikan tutkimuksessa on pohdittu äänestyskäyttäytymistä vapaamatkustajanongelman näkökulmasta – yksilöthän voivat nauttia demokratiasta, vaikkeivät itse vaivautuisi käymään äänestämässä.
Johannes (arkkipiispa)
Koulunkäynti ja opiskelu
Vuonna 1966 hän kääntyi luterilaisesta ortodoksiksi ja siirtyi jatkamaan opiskelujaan Kreikkaan Tessalonikin Aristoteleen yliopistoon, jossa hän teki vuonna 1971 toisen väitöskirjan kreikan kielellä. Väitöskirja on käännetty myös suomeksi nimellä Ykseyden ja yhdenmukaisuuden suhde kirkossa ekumeenisten synodien valossa.
Shawn Crawford
Shawn Crawford (s. 14. tammikuuta 1978 Van Wyck, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Johannes (arkkipiispa)
Työ ja kirkolliset vihkimykset
thumb|right|200px|Arkkipiispa Johannes piispallisessa jumalanpalveluspuvussa. Ortodoksiksi kääntymistä seuranneena vuonna 1967 Johannes Rinne vihittiin Konstantinopolissa diakoniksi, ja saman vuoden syksyllä hänet liitettiin Kreikassa Patmoksen saarella sijaitsevan Johanneksen luostarin veljestöön ja vihittiin munkiksi ja papiksi. Hän sai myös arkkimandriitan arvon, jota ei tuolloin ollut Suomessa kenelläkään toisella munkilla. Palattuaan Suomeen Johannes toimi Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvoston päätoimittajana ja sihteerinä 1968–1969, sen jälkeen päätoimittajuus jatkui vuoteen 1979.
Bioluminesenssi
thumb|Bioluminesenssi valtameren [[krillit|krillissä (l. loistoravussa).]] Bioluminesenssi on biologista valotuotantoa. Se on kemiluminesenssin erikoistapaus, jota ilmenee eliöillä. Bioluminoivia ovat varsinkin monet syvänmeren eliöt, mutta myös esimerkiksi eräät käävät. Suomessa kiiltomadot, pohjanmesisieni sekä jotkin homeet voivat hohtaa pimeässä. Itämeressä pikkumaneetti kuuluu itsevalaiseviin eläimiin.
Vapaamatkustajan ongelma
Teorian kannalta keskeinen ongelma on, että toimijat eivät paljasta preferenssejään vapaamatkustajan ongelman tilanteessa. Näin ollen kustannuksia ei voida periä rajahyödyn mukaan. Koska ei ole selvää, kuinka paljon kunkin toimijan pitäisi maksaa julkishyödykkeestä tai muusta resurssista, taloustieteessä vapaamatkustamista pidetään usein ongelmana vain silloin kun se johtaa Pareto-tehottomaan allokaatioon. Tämä tarkoittaa esimerkiksi julkishyödykkeen liian vähäistä tuotantoa tai yhteisresurssien liiallista käyttöä.
Johannes (arkkipiispa)
Työ ja kirkolliset vihkimykset
Vuonna 1969 arkkimandriitta Johannes valittiin apulaispiispaksi virkanimikkeellä Lapin piispa. Samana vuonna hän hoiti ensin viransijaisena ja piispa Aleksanterin kuoltua virkaa tekevänä myös Helsingin piispan virkaa noin vuoden ajan. Helsingin ortodoksisen hiippakunnan piispaksi hänet valittiin vuonna 1970 ja vuonna 1972 hänelle myönnettiin Helsingin metropoliitan arvo. Tuolloin Suomen ortodoksiset hiippakunnat korotettiin metropoliittakunniksi. Helsingin metropoliitan tehtävää hän hoiti arkkipiispaksi valintaansa asti.
Bioluminesenssi
On arveltu, että jopa 90 prosenttia syvänmeren eliöistä tuottaa valoa tavalla tai toisella. Osa niistä saalistaa ja osa viestii valollaan lajitovereilleen. Myös monet kalat tuottavat valoa. Yleensä valon väri on sininen tai vihreä tai siltä väliltä, sillä nämä värit näkyvät veden alla parhaiten ja niiden kantama on pitkä. Tämä johtuu siitä, että valon ollessa meriveden värinen vesi absorboi sitä itseensä vähemmän kuin muita värejä.
Johannes (arkkipiispa)
Työ ja kirkolliset vihkimykset
Suomen ortodoksisen kirkkokunnan arkkipiispana hän toimi vuodet 1987–2001. Johanneksen aika oli Suomen ortodoksisessa kirkossa sisäisen vahvistumisen ja pienoisen kasvun aikaa. Johannes toimi Viron ortodoksisen kirkon vt. arkkipiispana 1990-luvun lopulla, kun osa Viron seurakunnista siirtyi Moskovan patriarkaatista Konstantinopolin patriarkaatin alaisuuteen. Eläkkeelle siirryttyään hän sai arvonimekseen harvinaisen Nikean metropoliitan arvon. Tässä tehtävässä hän osallistui muun muassa ensimmäistä kertaa suomalaisena piispana Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin Pyhän Synodin työskentelyyn. Jäätyään eläkkeelle hän muutti synnyinkaupunkiinsa Turkuun, jossa hän kuoli 1. heinäkuuta 2010.
Vapaamatkustajan ongelma
Vapaamatkustajan ongelmaa analysoidaan tavallisesti peliteorian avulla. Suunnittelemalla sopiva huutokauppamekanismi, voidaan pelaajat usein pakottaa paljastamaan preferenssinsä ja ratkaista vapaamatkustajan ongelma. Käytännössä optimaalisten huutokauppojen toteutus voi olla vaikeaa.
Shawn Crawford
Crawford sijoittui vuonna 1997 kolmanneksi Yhdysvaltain nuorten mestaruuskilpailuissa 100 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti 200 metrin juoksussa NCAA-mestaruuden. Vuonna 2000 hän teki uuden Yhdysvaltojen sisäratojen ennätyksen 200 metrillä voittaessaan NCAA-hallimestaruuden ajalla 20,26. Ulkoradoilla hän voitti NCAA-mestaruuden ennätysajallaan 20,09. Seuraavana vuonna Crawford voitti kultaa Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 200 metrillä. Hän voitti samana vuonna Hyvän tahdon kisoissa 200 metriä, pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa sekä jaetun MM-pronssin Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2002 hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 200 metrillä. Hänen samana vuonna juoksemansa 200 metrin aika 19,85 oli vuoden maailmantilaston paras.
Bioluminesenssi
Kemia
Bioluminesenssi syntyy kemiallisessa reaktiossa, jossa lusiferiini-pigmentti hapettuu lusiferaasientsyymin katalysoimassa reaktiossa. Kosubstraattina tässä reaktiossa toimii adenosiinitrifosfaatti (ATP). Reaktio voi tapahtua joko solujen sisällä tai ulkopuolella.
Shawn Crawford
Crawford esiintyi tammikuussa 2003 Fox Televisionin ohjelmassa ”Man vs. Beast” juosten seepraa ja kirahvia vastaan. Samana vuonna hän juoksi toiseksi Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuskilpailuissa 200 metrillä. Hän karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa alkuerissä. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi. Vuonna 2004 Crawford vaihtoi valmentajakseen Trevor Grahamin. Hän voitti sinä vuonna maansa sisäratojen mestaruuden 60 metrillä ajalla 6,47 ja saavutti MM-hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ajalla 6,52. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän juoksi toiseksi 100 metrillä ajalla 9,93 ja voitti 200 metrin karsinnan. Ateenan olympialaisissa hän oli neljäs 100 metrillä, mutta 200 metrillä juoksi olympiavoittoon ennätysajallaan 19,79. Yhdysvallat otti juoksussa kolmoisvoiton. Crawford oli myös mukana Yhdysvaltain joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa joukkue saavutti olympiahopeaa.
Johannes (arkkipiispa)
Työ ja kirkolliset vihkimykset
Kirkollisten tehtäviensä ohessa metropoliitta Johannes toimi eri yliopistoissa (Åbo Akademi, Helsingin yliopisto, Joensuun yliopisto) assistenttina sekä virkaatekevänä professorina ja dosenttina. Häntä pidettiin ortodoksisen kanonisen perinteen johtavana asiantuntijana Suomessa. Johannes vihittiin teologian kunniatohtoriksi vuonna 1972 Unkarissa, Debrecenin yliopistossa.
Bioluminesenssi
Puolustus- ja saalistuskeinona
Jotkin lajit käyttävät bioluminesenssia puolustustarkoituksiin. Tällainen tapa on esimerkiksi lättäkalojen käyttämä eräänlainen naamiointitapa, jolla ne pyrkivät suojaamaan itsensä. Monet lajit saalistavat alapuolelta etsien saaliin aiheuttamaa varjoa. Lättäkaloilla on kuitenkin valoa tuottavia elimiä, jotka osoittavat alaspäin. Ne pystyvät säätämään valon määrää niin, että se vastaa pinnalta tulevaa valoa, minkä ansiosta niiden varjosta tulee saalistajille näkymätön.
Dodot
Dodot (Raphidae) on kyyhkylintujen heimo, johon kuuluivat sukupuuttoon kuolleet rodriguezindodo ja mauritiuksendodo.
Bioluminesenssi
Puolustus- ja saalistuskeinona
Jotkin eläimet käyttävät valaisevia ja irrotettavia osia ruumistaan hämäämään saalistajia. Esimerkiksi jotkin käärmetähdet pystyvät irrottamaan valaisevan sakaran ja pääsemään sen avulla pakoon saalistajalta. Jotkin merimakkarat puolestaan pystyvät irrottamaan itsestään valaisevan osan ohikulkevaan kalaan. Merimakkara pystyy ryömimään turvaan, kun saalistaja lähtee seuraamaan tuota kalaa. Bioluminesoivat planktonyhteiskunnat puolestaan saattavat uhattuina valaista suuren alueen merta, mikä saattaa saada saalistajan pakenemaan tai se voi joutua valon houkutteleman suuremman pedon syömäksi.
Johannes (arkkipiispa)
Kunniamerkit
Johannes sai monia merkittäviä kunniamerkkejä uransa aikana. Niistä tärkeimmät ovat:
Shawn Crawford
thumb|200px|Shawn Crawford (vasemmalla) ja [[Walter Dix (oikealla) 200 metrin loppukilpailussa olympialaisissa 2008.]]
Bioluminesenssi
Puolustus- ja saalistuskeinona
Jotkin eläimet käyttävät bioluminesenssia myös saalistuskeinona. Krottikaloilla on pään yläosassa eräänlainen pitkä uloke, jonka päässä olevan pallon kala pystyy valaisemaan. Valo houkuttelee pienempiä kaloja, jotka krottikala sitten haukkaa suureen kitaansa. Kitakalat käyttävät bioluminesenssia saaliin etsimiseen, ja ne pystyvät säteilemään punaista valoa. Useimmat kalat näkevät vain sinistä valoa, minkä takia kitakalat pystyvät näkemään saaliinsa, jotka eivät näe saalistajaansa punaisessa valossa.
Johannes (arkkipiispa)
Teoksia
Johanneksen kirjoituksia on julkaistu myös juhlakirjassa:
Shawn Crawford
Crawford oli vuonna 2005 maansa mestaruuskilpailuissa 100 metrillä toinen ja 200 metrillä kolmas. Helsingin MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin välierissä. Vuonna 2006 hän keskittyi 100 metrin juoksuun ja saavutti siinä maansa mestaruuskilpailuissa hopeaa. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemäs. Pekingissä 2008 Crawford voitti olympiahopeaa. Hän tuli neljäntenä maaliin, mutta heti kilpailun jälkeen pronssille sijoittunut yhdysvaltalainen Wallace Spearmon hylättiin ratarikon takia. Kilpailun jälkeen Yhdysvallat teki protestin, sillä videotarkastelun mukaan myös hopealle juossut Alankomaiden Antillien Churandy Martina olisi tehnyt ratarikon. Protesti meni läpi pari tuntia kilpailun jälkeen ja Martinan hylkäyksen jälkeen Crawford nousi hopealle. Myöhemmin Crawford antoi mitalinsa Martinalle. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän oli 200 metrin neljäs ajalla 19,89.
Bioluminesenssi
Muu käyttö
Kiiltomadot käyttävät bioluminenssia houkuttelemaan parittelukumppania. Jotkin sienet käyttävät itsevalaisevaa ainetta puun lahottamiseksi. Tällaista valoa on yleensä kutsuttu peikonkullaksi. Meren pinnalle asti näkyvää vesieliöiden loistetta kutsutaan suomalaisessa kansanperinteessä vesisäihkyksi ja noidantuleksi
Shawn Crawford
Huhtikuussa 2013 Crawford sai kahden vuoden kilpailukiellon laiminlyötyään olinpaikkatietojensa ilmoittamisen kolme kertaa puolentoista vuoden aikana. Crawfordin valmentajan Bob Kerseen mukaan hän oli lopettanut uransa kesällä 2012 Yhdysvaltain olympiakarsintojen jälkeen. Yhdysvaltain yleisurheiluliittoon Crawfordin ilmoitus uransa lopettamisesta oli tullut vuoden 2013 aikana.
Amateur World Series 1941
Amateur World Series oli maajoukkueiden välinen baseball turnaus, myöhemmältä nimeltään World Cup, josta käytettiin myös nimitystä Baseballin maailmanmestaruuskilpailut. Vuonna 1941 kilpailu käytiin Kuubassa 27.syyskuuta - 22. lokakuuta. Joukkueita turnaukseen osallistui yhdeksän, kaikki Amerikan mantereelta.
Kahden parhaan välillä suoritettiin mestaruudesta uusintaottelu, jossa Venezuela voitti Kuuban 3–1.
Egyptin punta
pienoiskuva|1 punnan kolikko. Egyptin punta (tunnus EGP) on Egyptin rahayksikkö. Se on ollut käytössä vuodesta 1836. Ensimmäiset setelit laskettiin liikkeelle vuonna 1899. Egyptin punnan alempi rahayksikkö on piasteri. Yksi Egyptin punta on yhteensä 100 piasteria. 24. marraskuuta 2022 Egyptin punnan arvo oli 0,039 euroa eli yksi euro oli 25,57 Egyptin puntaa.
Egyptin ohella Egyptin puntaa käytetään myös Gazan kaistalla.
Seleenivety
Seleenivety eli vetyselenidi H2Se, on puolimetalliyhdiste ja seleenin yksinkertaisin hydridi. Seleenivety on väritön, erittäin tulenarka kaasu, ja on kaikista seleeniyhdisteistä myrkyllisin jo pitoisuudella 0,3 ppm hengitysilmassa 8 tunnin altistuksella.