cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Julius Taskinen
Ura
Julius Taskinen aloitti pyöräilyuransa maastopyöräilyn parista kesällä 2012. Aikaisemmin Taskisen oli harrastanut aktiivisesti kilpahiihtoa ja alppihiihtoa. Vuonna 2016 Taskinen siirtyi maantiepyöräilyn pariin tultuaan valituksi alle 19-vuotiaiden Fincycling-joukkueeseen. Syksyllä 2017 hän edusti Suomea Bergenissä järjestetyissä maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa. Kauden 2017 hyvien tulosten ja otteiden johdosta Taskinen siirtyi syksyllä 2017 edustamaan TWD-Länkeniä. Kesällä 2021 Taskinen teki lajivaihdoksen pyöräilystä juoksuun.
Yksityiselämä
Taskinen on syntynyt Itävallan Eisenstadtissa. Hän kävi lukion Lappeenrannan Kimpisen lukiossa. Taskinen suoritti varusmiespalveluksensa Puolustusvoimien Urheilukoulussa Kaartin jääkärirykmentissä Santahaminassa 2018–2019. Taskinen aloitti vuonna 2020 opiskelemaan Jyväskylän ammattikorkeakoulun Sport Business -opinto-ohjelmassa.
Ella ja Pukari
Ella ja Pukari on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjaan kuuluva lastenkirja. Kirja julkaistiin Kirjava kukko -sarjassa vuonna 2000.
Juoni
Ellan ja kavereiden luokalle saapuu uusi oppilas, joka ei ole kovin kiva muille kuin Patelle. Hänen nimensä on Pertti, tosin muut kutsuvat häntä ”Pukariksi”. Ella ja kaverit päättävät, että Pukari on ulkoavaruudesta, ja kohta he tajuavat, että Pate sekä koko koulu ovat myös. Pian olisi koulujenvälisen jalkapallo-ottelun aika. Niinpä Ella ja kaverit keksivät suunnitelman, jolla koko maailma pelastuu.
Milk and Honey (John Lennonin albumi)
Milk and Honey on John Lennonin vuonna 1984 julkaistu studioalbumi, yhdessä hänen vaimonsa Yoko Onon kanssa. Albumi oli Lennonin soolouran kahdeksas ja viimeinen studioalbumi, ja se julkaistiin postuumisti neljä vuotta Lennonin kuoleman jälkeen. Albumin kappaleista puolet ovat Lennonin ja puolet Onon tekemiä.
Albumin sävellystyö ja levytys
Alun perin The Beatlesin jäsenenä, kitaristina ja toisena pääasiallisena lauluntekijänä sekä laulajana tunnetuksi tullut John Lennon päätti vetäytyä musiikin parista vuonna 1975, kun hänen vaimonsa Yoko Ono synnytti pariskunnan ensimmäisen yhteisen lapsen Seanin. Vaikka Lennon oli sivussa julkisuudesta eikä julkaissut albumeja, ei hän kuitenkaan lopettanut uusien kappaleiden säveltämistä. Lennonilta valmistui useita kappaleita, joita hänellä oli valmiina odottamassa viimeistelyä. Vuonna 1980, kun Sean täytti viisi vuotta, Lennon päätti palata musiikin pariin ja julkisuuteen. Hän päätti julkaista uuden studioalbumin vaimonsa Yokon kanssa. Albumi äänitettiin elokuusta syyskuuhun 1980 ja sen sessioissa Lennon nauhoitti myös useita sävellyksiään, jotka jäivät lopullisen albumin ulkopuolelle. Albumin nimeksi tuli Double Fantasy ja se julkaistiin marraskuussa 1980. Albumi sisälsi puoliksi Lennonin ja puoliksi Onon sävellyksiä, mutta kaikki albumilta julkaistut singlet olivat Lennonin tekemiä. Milk and Honeyn pääasiallinen runko syntyi siis jo aiemman albumin sessioissa, mutta myös Double Fantasyn julkaisun jälkeen Lennon ja Ono jatkoivat levyttämistä ja uusia kappaleita syntyi. Näissä Double Fantasyn jälkeisissä levytys-sessioissa äänitettiin loput Lennonin albumille tekemät kappaleet. Lennon soitti albumilla kitaraa, kosketinsoittimia ja lauloi säveltämänsä kappaleet, myös Ono lauloi omat sävellyksensä. Lisäksi albumilla soitti useita sessiomuusikoita.
Kansi
Myös albumin kansi on peräisin Double Fantasyn sessioista. Albumin kansikuva on lähes identtinen edellis-albumin kanssa, sillä molemmissa Lennon ja Ono suutelevat. Double Fantasyn kansi oli mustavalkoinen, mutta Milk and Honeyssa se on värillinen. Etukannessa näkyät vain Lennonin ja Onon kasvot, mutta takakannen kuvassa näkyvät myös heidän vartalonsa ja taustalla New Yorkin kaupunki.
Lennonin kuolema
8. joulukuuta 1980 Lennon ja Ono lähtivät aikaisin aamulla jälleen ensin haastatteluun ja sitten levytys-studiolle. Kun he kävelivät ulos kotitalonsa Dakota Housen porttikongista, siellä odotti useita kymmeniä faneja, mukaan lukien Mark David Chapman. Ono sai kävellä jo pariskunnan limusiiniin, mutta Lennon jäi jakamaan nimikirjoituksia faneilleen ja ihailijoilleen. Chapman pyysi nimikirjoituksen Double Fantasyn kanteen ja Lennon signeerasi sen. Hän kysyi Chapmanilta vaistottuaan tässä jotain erikoista, "onko tässä varmasti kaikki mitä haluat", mihin Chapman vastasi "kyllä". Lennon astui myös limusiiniin jaettuaan kaikille faneilleen nimikirjoitukset. Musta limusiini palasi Dakota Houselle illalla noin kello 22.50, jolloin Chapman oli odottamassa Lennonia. Ono astui ensin ulos ja käveli edellä, Lennonin tullessa perässä. Johnilla oli käsissään juuri samaisena iltana nauhoitetut kasetit kappaleesta Walking on Thin Ice. Kun Lennon käveli Chapmanin ohi, hän katsoi tappajaansa silmiin ja jatkoi matkaa kohti kotiaan. Tuolloin Chapman pudottautui taisteluasentoon ja huusi "Mr. Lennon", jonka jälkeen hän avasi käsiaseellaan tulen kohti Lennonia. Chapman ampui viisi laukausta, joista neljä osui. Lennon hoiperteli aulaan, jossa vahtimestari yritti auttaa häntä, portinvartijan käymällä samaan aikaan Chapmanin kimppuun. Poliisi saapui pian ja ensimmäinen partio vei Lennonin sairaalaan, toinen partio vangitsi Chapmanin. Lennon kuoli Franklin Roosevelt-sairaalassa, aamuyöllä, menetettyään 80 prosenttia verestään. 200 000 ihmistä osallistui hänen kunniakseen järjestettyyn hiljaiseen hetkeen, hänen laulujaan laulettiin ympäri maailman ja niitä soitettiin vielä tavanomaistakin enemmän radioissa ja myös Lennonin albumien, kuten myös The Beatlesin, levy-myynti kasvoi äkillisesti pilviin. Lennonin kuoltua, koko Milk and Honey -projekti jätettiin väliakaisesti syrjään.
Albumin viimeistely ja julkaisu
Lennonin leski Yoko Ono vetäytyi syrjään julkisuudesta Lennonin kuoltua, mutta vuonna 1983 hän palasi studioon Milk and Honeyn tiimoilta. Onon albumille tekemät kappaleet äänitettiin tuolloin, ja useat studio- ja sessiomuusikot mahdollisesti viimeistelivät myös joitain Lennonin kappaleisiin kuuluneita soitto-osuuksia. Milk and Honey julkaistiin 27. tammikuuta 1984 ja se sai hyvän vastaanoton, joskaan ei edeltäjänsä Double Fantasyn veroista. Albumin ykkös-singlenä julkaistiin Lennonin sävellys Nobody Told Me, josta tuli suuri hitti ympäri maailmaa ja se vauhditti albumin myyntiä. Nobody Told Me oli TOP 10-hitti ympäri maailman, ja sitä seurasivat singleinä niin ikään Lennonin säveltämä Borrowed Time sekä kolmas Lennonin teos I'm Stepping Out, mikä oli Lennonin soolouran viimeinen uutena julkaistu single. Albumin suurimmaksi klassikoksi on Nobody Told Men ohella noussut Lennonin Onolle säveltämä Grow Old With Me.
Vuoden 2001 uudelleenjulkaisu
Kun Milk and Honey julkaistiin uudelleen julkaisuna vuonna 2001, sillä esiintyivät kaikki alkuperäisjulkaisun kappaleet, yhden aiemmin julkaisemattoman kappaleen, kaksi kotona äänitettyä demoversiota ja Lennonin viimeiseksi jäänyt haastattelu hänen kuolinpäivältään 8. joulukuuta 1980. Uudelleenjulkaisulla julkaistiin nämä raidat:
Maustetytöt
Maustetytöt on suomalainen yhtye, jonka jäsenet ovat siskokset kitaristi Anna Karjalainen ja kosketinsoittaja Kaisa Karjalainen. Yhtyeen esikoissingle ”Tein kai lottorivini väärin” ilmestyi helmikuussa 2019 ja esikoisalbumi Kaikki tiet vievät Peltolaan saman vuoden lokakuussa.
Romola Garai
Romola Garai (s. 6. elokuuta 1982 Hongkong), on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt merkittävissä rooleissa muun muassa elokuvissa Sovitus, Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut ja Amazing Grace ja pääosissa televisiosarjoissa Emma, The Hour ja Veripunainen, lumivalkoinen.
Maustetytöt
Karjalaiset ovat kotoisin Vaalasta ja asuvat Helsingin Kalliossa. He kuuntelevat perinteistä suomalaista iskelmää, ja heidän esikuvansa on Leevi and the Leavings. Oskari Onninen sanoo Helsingin Sanomissa, että yhtye on ”suorastaan epäilyttävän ’aito’ ja epäkaupallinen”. Kappaleet sisältävät Soundin Antti Luukkasen mukaan ”arkirealismia ja suorastaan kurjuuden glamouria”. Yhtyeen levy-yhtiö Is This Art! kuvaa Maustetyttöjä indie pop -duoksi.
Romola Garai
Elämä
Garai syntyi Hongkongissa englantilaisille vanhemmille ja hän eli perheineen Aasiassa kahdeksanvuotiaaksi asti. Garai muutti Wiltshireen kun hän oli 16-vuotias. Hänellä on veli ja kaksi siskoa.
Choi Jong-duk
Choi Jong-duk (s. 24. kesäkuuta 1954) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Maustetytöt
Historia
Ennen Maustetytöt -yhtyettä Karjalaiset olivat olleet mukana Kaneli -yhtyeessä. Yhtyeessä oli Kaisan ja Annan lisäksi kolmas sisarus Maija, joka soitti yhtyeessä rumpuja. Kaneli julkaisi EP:n Tommy's Broken Guitar (2012) ja LP:n Hazy Days (2016). Kaisa Karjalaisella ja Janne Aslak Räsäsellä oli Ehkä-niminen yhtye, joka julkaisi muun muassa EP:t Työttömän yövuoro (2015) ja Sää, sääsket ja sä / Jätä mut, joulu, rauhaan (2016).
Maustetyttöjen ensimmäinen single, helmikuun 2019 alussa julkaistu ”Tein kai lottorivini väärin”, keräsi kuukaudessa 219 000 näyttökertaa YouTubessa ja 245 000 kuuntelua Spotifyssa. Yhtyeen coverversio Pelle Miljoona Oy:n ”Juokse villi lapsi” -kappaleesta soi hypermarketketju Prisman mainoksessa toukokuusta 2019 alkaen. Kappale julkaistiin myös YouTubessa, mutta virallista singleä siitä ei tehty. Maustetytöt julkaisi 31. toukokuuta 2019 toisen singlensä ”Se oli SOS”, joka ilmestyi myös 7-tuumaisena vinyylilevynä.
Musiikkilehti Rumba nimitti Maustetyttöjä vuoden 2019 hypetetyimmäksi ja kohutuimmaksi suomalaisyhtyeeksi. Kesällä 2019 yhtye teki lähes neljäkymmentä keikkaa ja esiintyi suurimmilla festivaaleilla kuten Flow, Provinssi, Ruisrock ja Ilosaarirock. Yhtyeen kolmas single ”Viidestoista päivä” ilmestyi syyskuussa 2019. Kappale oli tribuutti Juice Leskiselle. Niin ikään syyskuussa 2019 Maustetytöt esitti Yleisradion Livenä-sarjassa kappaleen ”Jos mulla ei ois sua, mulla ei ois mitään”.
Maustetyttöjen esikoisalbumi Kaikki tiet vievät Peltolaan julkaistiin 25. lokakuuta 2019. Se nousi avausviikollaan Suomen virallisella listalla sekä albumilistan että fyysisen albumilistan listaykköseksi. Albumilta pois jäänyt ”Jos mulla ei ois sua, mulla ei ois mitään” julkaistiin singlenä joulukuussa 2019. Single julkaistiin digitaalisesti sekä rajoitettuna tuhannen kappaleen 7″ vinyylilevynä, joka myytiin loppuun viidessä minuutissa. Vuonna 2019 Maustetytöt palkittiin Soundi-lehden Master of Pulpets -tulokaspalkinnolla.
Maustetyttöjen toinen studioalbumi Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä julkaistiin 13. marraskuuta 2020. Albumi nousi Suomen virallisella listalla sekä albumilistalla että fyysisellä albumilistalla toiselle sijalle.
Maustetytöt ja Agents aloittivat musiikillisen yhteistyön syksyllä 2021. Yhteistyöprojekti kulki nimellä Maustetytöt X Agents. Kokoonpano julkaisi keväällä 2022 neljä kappaletta sisältävän EP:n ja esiintyi samana vuonna mm. Ruisrockissa.
Emma-äänestyksestä 2019 sulkeminen
Albumi Kaikki tiet vievät Peltolaan pääsi lopulta Kriitikon valinta -ehdokkaaksi. Sen voitti Jesse Markin albumillaan Folk.
Joop den Uyl
Johannes Marten "Joop" den Uyl (9. elokuuta 1919 – 24. joulukuuta 1987) oli alankomaalainen poliitikko, joka toimi Alankomaiden pääministerinä vuosina 1973–1977. Den Uyl johti edustamaansa Työväenpuoluetta vuosina 1966–1986.
Amsterdamin yliopistossa taloustiedettä opiskelleella den Uylillä oli seitsemän lasta vaimonsa Liesbeth den Uylin kanssa.
Tyler Varga
John Tyler Varga (s. 24. syyskuuta 1993 Tukholma, Ruotsi) on kanadalais-suomalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Keskushyökkääjänä pelannut Varga edusti NFL-seura Indianapolis Coltsia. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 101 kilogrammaa.
Varga edusti yliopistotasolla Länsi-Ontarion yliopiston joukkuetta vuonna 2011 ja Yalen yliopiston Bulldogs-joukkuetta vuosina 2012-2014. Hänet valittiin kahdesti Ivy Leaguen tähdistöön ja vuonna 2014 hän voitti Bushnell Cupin Bulldogsin kanssa. Vuonna 2015 Vargaa ei varattu NFL:ään, mutta hän teki vapaa pelaaja -sopimuksen Indianapolis Coltsin kanssa. Varga pelasi kolme peliä NFL:ssä ja teki historiaa ollessaan ensimmäinen suomalainen NFL-pelaaja joka on pelannut NFL:n runkosarjassa.
Ruotsissa syntyneen Vargan äiti on suomalainen. Kanadalaisen isän sukujuuret ovat Kroatiassa. Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto yritti houkutella Vargaa pelaamaan vuoden 2014 EM-kilpailuihin Suomen paidassa, mutta Yale Bulldogs kielsi tämän.
Kaudella 2015 Varga sai aivotärähdyksen ja kieltäytyi ottamasta sivuoireita sisältävää lääkettä, joten hänet siirrettiin epäaktiivisena loukkaantuneiden listalle. Heinäkuussa 2016 Varga ilmoitti lopettavansa uransa, viitaten terveyssyihin.
Funktionaaliyhtälö
jonka on toteuduttuva etsityille funktioille mielivaltaisilla muuttujan arvoilla. Funktionaaliyhtälöt muodostavat kokonaan oman tutkimusalansa analyysissä. Funktionaaliyhtälöiden ratkaisemisen peruslähtökohta on muuntaa yhtälö differentiaaliyhtälöksi ja koettaa määrätä tuntemattomat funktiot antamalla muuttujille sopivia arvoja. Yleisessä tapauksessa funktionaaliyhtälöiden ratkaiseminen on erittäin vaikeaa, mutta tulos on yleensä (ainakin melkein) yksikäsitteinen.
Esimerkki funktionaaliyhtälön ratkaisemisesta
Tarkastellaan funktionaaliyhtälöä
mistä voidaan päätellä, että f(0)=1. Derivoidaan y:n suhteen ja merkitään, jolloin saadaan
Tämä ensimmäisen kertaluvun differentiaaliyhtälö on helposti ratkaistavissa ja tulokseksi saadaan
Potenssin laskusääntöjen avulla nähdään, että tulos toteuttaa alkuperäisen yhtälön. Rajoituksetta voidaan ajatella, että tässä ollaan oikeastaan etsitty jokin sellainen funktio, jolla on alkuperäisen funktionaaliyhtälön ilmaisema toivottu ominaisuus.
Esimerkin tapaan, funktionaaliyhtälöitä ratkottaessa kannattaa ensiksi yrittää laskea f(0) ja/tai f(1), sillä nämä ovat yhteen- ja kertolaskun neutraalialkiot. Näiden avulla on usein huomattavasti helpompi ratkaista muitakin pisteitä, mikä taas auttaa uusien pisteiden ratkomisessa. Myös induktio on usein hyödyllinen menetelmä.
Sulfoleeni
Sulfoleeni eli 3-sulfoleeni (C4H6SO2) on tyydyttymättömiin heterosyklisiin sulfoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa sulfoleeni on valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin niin veteen kuin useisiin orgaanisiin liuottimiin. Sulfoleeni reagoi helposti Diels–Alder-reaktiolla sekä muilla additioreaktioilla. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti se hajoaa rikkidioksidiksi ja butadieeniksi.
Valmistus ja käyttö
Sulfoleenia valmistetaan butadieenin ja rikkidioksidin välisellä reaktiolla. Reaktio on tyypiltään keletrooppinen reaktio ja tapahtuu suhteellisen helposti jo huoneenlämpötilassa. Sulfoleeni voidaan pelkistää vedyttämällä sulfolaaniksi. Yhdistettä käytetään myös hydrauliikkanesteiden lisäaineiden, kosmetiikassa käytettävien yhdisteiden ja liman muodostumista estävien yhdisteiden valmistamiseen.
Ulrike Bruns
Ulrike Bruns (o.s. Klapezynski, s. 17. marraskuuta 1953 Cottbus, Brandenburg) on saksalainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija, joka edusti kilpaurallaan Itä-Saksaa.
Bruns osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Rooman EM-kisoissa 1974, jossa hän oli kuudes 1 500 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän juoksi 18. elokuuta uuden maailmanennätyksen 1 000 metrin juoksussa ajalla 2.32,0. Vuonna 1976 Bruns oli mukana juoksemassa 4 x 800 metrin viestijuoksun maailmanennätystä. Montrealin olympialaisissa hän saavutti pronssia 1 500 metrin juoksussa. Sisäratojen EM-kisoissa 1978 Milanossa hän voitti kultaa 800 metrillä. 26. helmikuuta 1978 hän juoksi 800 metrillä uuden sisäratojen maailmanennätyksen 2.00,8 ja 14. heinäkuuta 1979 alitti ensimmäisenä saksalaisnaisena 1 500 metrillä neljän minuutin rajan juosten ajan 3.59,9.
Bruns sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi Moskovan olympialaisissa 1980. Ateenan EM-kisoissa 1982 hän oli samalla matkalla myös viides. Stuttgartin EM-kisoissa 1986 hän juoksi 10 000 metrin juoksussa pronssille. Hän saavutti seuraavana vuonna Rooman MM-kisoissa 3 000 metrin juoksun MM-pronssia.
Bruns meni 1979 naimisiin valmentajansa Jürgen Brunsin kanssa. Parilla on Katharina-niminen tytär. Urheilu-uransa aikana Bruns edusti SC Cottbus -seuraa ja myöhemmin ASK Vorwärts Potsdamia, jossa häntä valmensi Bernd Dießner. Hän oli aktiiviaikoinaan 58 kilogramman painoinen ja 170 senttimetriä pitkä. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi luutnanttina Saksan demokraattisen tasavallan kansanarmeijassa. Saksojen yhdistymisen jälkeen hän avasi miehensä kanssa urheilukaupan Potsdamiin.
National Action
National Action on brittiläinen uusnatsistinen äärioikeistolainen järjestö. Järjestö on kielletty Britannian sisäministeriön määräyksellä, ja järjestöön kuulumisesta voidaan tuomita vankeuteen. Järjestö on perustettu 2013, ja se on ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeen Britanniassa kielletty äärioikeistolainen järjestö.
Järjestö kiellettiin joulukuussa 2016, mutta se toimii kiellon kiertämiseksi uusien nimien suojassa. Sen johtajana pidetään Benjamin Raymondia. Järjestö on entisen oikeistoaktivistin Esa Holapan mukaan pohjoismaisista järjestöistä vaikutteita saanut ryhmittymä, ja sen edustajat ovat vierailleet Suomessa kesällä 2015.
Järjestössä on alle sata jäsentä. Sen ideologialla on yhteyttä natsismiin. Järjestö on tukenut verkkosivullaan työväenpuolueen kansanedustajan Jo Coxin murhannutta Thomas Mairia, jonka oikeudenkäynnissä lausuman lauseen ”Kuolema pettureille, vapaus Britannialle” järjestö on ottanut tunnuslauseekseen.
Järjestöön kuuluva suomalaistaustainen mies on saanut terrorismisyytteen. Hän on ollut järjestön aktiivinen jäsen vielä kiellon jälkeenkin. Hän on Britannian armeijan sotilas. Hän on Holapan mukaan ollut myös suomalaisen Suomen vastarintaliikkeen aktiivinen jäsen Turun ryhmässä.
Tikkakosken koulu
Tikkakosken yhtenäiskoulu on Jyväskylän kaupungin peruskoulu Tikkakoskella. Koulu toimii kolmessa eri rakennuksessa: Luonetjärven koulun tiloissa opiskelevat vuosiluokat 1–6 sekä yläkoulun taito- ja taideaineet, Tikkakosken koulun rakennuksessa vuosiluokat 6–9 sekä vuonna 2014 valmistuneessa uudessa Liinalammin päiväkotikoulun rakennuksessa yksisarjaisena vuosiluokat 1–4.
pienoiskuva|vasen|Liinalammin päiväkotikoulu vuonna 2017. Tikkakosken yhtenäiskoulu on oppilasmäärältään yksi Jyväskylän suurimmista. Vuonna 2020 koulussa oli noin 940 oppilasta. Koulun rehtorina toimii Harri Penttinen.
Historia
Tikkakosken koulu perustettiin alun perin Suojärvellä 1938, mutta talvisodan takia koulun toiminta piti keskeyttää heti seuraavana vuonna. 16. marraskuuta 1944 koulu sai luvan jatkaa toimintaansa nykyisen Jyväskylän, silloisen Jyväskylän maalaiskunnan alueella. Vuonna 1949 koulun nimeksi vaihtui Tikkakosken yhteiskoulu. Ylioppilastutkinto-oikeuden koulu sai 1964. Vuonna 1973 koulu siirtyi kunnan hallintaan, jolloin yläaste ja lukio erotettiin toisistaan.
Vuonna 2015 Luonetjärven koulu, Tikkakosken koulu ja Liinalammin koulu yhdistyivät ja koulu aloitti toimintansa nimellä Tikkakosken yhtenäiskoulu. Samana vuonna lakkautettiin samoissa tiloissa toiminut Tikkakosken lukio ja lukiot tilat otettiin peruskoulun käyttöön.
Rakennukset
pienoiskuva|vasen|Luonetjärven koulu vuonna 2018. pienoiskuva|Tikkakosken koulu, nollakerros. Tikkakosken koulussa tunnit pidetään pääsääntöisesti kolmessa eri rakennuksessa: taito- ja taideaineet Luonetjärven koulun rakennuksessa omassa siivessään, liikunta pääsääntöisesti koulun vieressä sijaitsevassa liikuntahallissa ja muut aineet päärakennuksessa.
Liinalammin koulu on alun perin valmistunut vuonna 1936. Nykyinen, tammikuussa 2014 käyttöön otettu Liinalammin päiväkotikoulu toimii vanhan koulurakennuksen vieressä. Koulussa opiskelee alakoulun luokat 1-4.
Aiheesta muualla
Tikkakoski högstadium
Maskuliinisuus
pienoiskuva|[[Kreikkalainen mytologia|Kreikkalaisessa mytologiassa Herakles on maskuliinisuuden vertauskuva.]]
Käsitteen vaihtelevuus
Nykyaikana monet tutkijat pitävät yhtä ja ainoaa maskuliinisuutta harhana ja puhuvat sen sijaan useista maskuliinisuuksista. Tämän pohjalta maskuliinisuus voidaan määritellä joustavasti kulttuurin ja aikakauden mukaan. Jokaisessa kulttuurissa voi esiintyä useita maskuliinisuuden käsitteitä, jotka riippuvat miehen asemasta kulttuurinsa sisällä. Eurooppalainen käsitys maskuliinisuudesta on kuitenkin levinnyt nykyaikana niin yleisesti hyväksytyksi, että se on syrjäyttänyt monet ei-eurooppalaisten yhteiskuntien omat maskuliinisuuden mallit.
Kulttuurin ja aikakauden ohella maskuliinisuuden käsitteeseen vaikuttaa myös yksilön sukupuoli-identiteetti, etnisyys, seksuaalinen suuntautuminen ja ikäluokka.
Sosiaalisena konstruktiona
Maskuliinisuus on sosiokulttuurisiin sukupuolinäkemyksiin perustuva sosiaalinen konstruktio, joka heijastaa yhteiskunnan käsityksiä miehelle kuuluvasta käyttäytymisestä. Se on erillinen miehen biologisesta sukupuolesta, se ei ole perimän ja hormonien ohjelmoimaa, eikä se ole miehelle väistämätöntä. Miesten lisäksi myös naiset voivat ilmentää maskuliinisuutta, ja mies voi kokea olevansa mies ilman että hän mukauttaa ajatuksensa, tunteensa ja käyttäytymisensä maskuliinisiin normeihin.
Asteikot
Perinteisesti maskuliinisuutta on mitattu esimerkiksi Brannon Masculinity Scale (BMS) -asteikolla. Siihen kuuluu neljä normia: miehen ei pidä olla naismainen, miehen kuuluu tavoitella arvostusta menestyksestään, mies ei saa osoittaa heikkoutta, ja miehen kuuluu olla seikkailunhaluinen ja ottaa riskejä, tarvittaessa hyväksyen väkivallan.
Bostonin yliopistossa 1980-luvulla kehitetyssä MRNI-SF-asteikossa maskuliinisuuden normeja on seitsemän: naismaisuuden välttäminen, seksuaalivähemmistöjen torjuminen, omiin teknisiin kykyihin perustuva itseluottamus, kovuus, hallitsevuus, seksin tärkeys ja rajoittunut tunteellisuus.
Maskuliiniset arkkityypit
Jungilaiset psykologit Robert Moore ja Douglas Gillette jakavat maskuliinisuuden kypsiin ja epäkypsiin maskuliinisuuden malleihin. Heidän mukaansa kypsä maskuliinisuus ei ole vahingoittavaa eikä dominoivaa, vaan se on aikaansaavaa ja luovaa sekä voimaannuttavaa niin itseä kuin toisiakin kohtaan. He määrittelevät kypsän maskuliinisuuden neljä jungilaista arkkityyppiä: kuningas, soturi, taikuri ja rakastaja. Kuningas on epäitsekäs, viisas, luja ja rohkea oikeudenmukaisen ja luovan järjestyksen voima. Soturi on aggressiivisen mutta väkivallattoman toiminnan voima. Taikuri on alullepanemisen ja muutoksen voima. Rakastaja on elinvoimainen itsen ja muun maailman yhdistämisen voima. Näiden neljän kypsän maskuliinisuuden mallin lisäksi Moore ja Gillette tunnistavat joukon epäkypsän maskuliinisuuden malleja, joihin kuuluu muun muassa erilaisia väkivaltaisia, tunnekylmiä ja kujeilevia miestyyppejä.
Toksinen maskuliinisuus
Jotkut ovat 1980-luvulta lähtien alkaneet kutsua kaikkea miesten käyttäytymistä ja maskuliinista käyttäytymistä "toksiseksi maskuliinisuudeksi", koska pitävät sitä haitallisena. Toiset jakavat maskuliiniset piirteet myönteisiin ja kielteisiin, ja kutsuvat toksisiksi vain niitä puolia, joita he pitävät vaarallisina tai haitallisina. Näitä ovat monet hallitsevuuteen, kovuuteen, aggressioon, tunteettomuuteen ja syrjintään liittyvät piirteet.
Kulttuurien maskuliinisuus
Kulttuurintutkija Geert Hofsteden mukaan maskuliininen kulttuuri on sellainen kulttuuri, jossa miesten odotetaan olevan itsevarmoja, lujia ja menestyshakuisia, kun taas naisilta odotetaan vaatimattomuutta, hellyyttä ja elämänlaadun tavoittelua. Kärkikymmenikköön tällaisessa 53 maan maskuliinisuusvertailussa vuonna 1997 sijoittuivat Japani, Itävalta, Venezuela, Italia, Sveitsi, Meksiko, Irlanti, Jamaika, Iso-Britannia ja Saksa. Matalin maskuliinisuusindeksi tutkimuksessa oli Ruotsilla, Norjalla, Alankomailla ja Tanskalla.
Mediassa
Mediassa maskuliinisuutta on kuvattu usein ihannoiden, mukaan lukien kuvaukset, joissa miehet ovat epäonnistuneet maskuliinisuuden tavoittelussaan. Maskuliinisuutta on kuvattu paljon esimerkiksi westerneissä ja eräkirjallisuudessa. Hollywood-elokuvissa maskuliinisuuden arkkityyppiä ovat esittäneet muun muassa John Wayne, Clint Eastwood ja Arnold Schwarzenegger.
Simon Ammann
Simon Ammann (s. 25. kesäkuuta 1981 Grabs, Sveitsi) on sveitsiläinen mäkihyppääjä. Hän asuu Schwyzin Feusisbergissä, Schindellegin kylässä ja edustaa seuratasolla RG Churfirsteniä. Ammann on toistaiseksi ainoa mäkihyppääjä, joka on voittanut neljä henkilökohtaista olympiakultaa. Voitot tulivat normaali- ja suurmäestä vuosilta 2002 ja 2010.
Ammann debytoi mäkihypyn maailmancupissa Oberstdorfissa 16-vuotiaana kaudella 1997–98. Hän vakiinnutti paikkansa maailmancupin keskikastin tienoilla.
Ennen Salt Lake Cityn olympiakisoja 2002 Ammann loukkaantui mutta kuntoutui kisoihin mennessä ja voitti täysin yllättäen olympiakultaa sekä normaali- että suurmäessä. Tätä ennen hän ei ollut voittanut yhtään maailmancupin osakilpailua. Hän jatkoi hyviä otteitaan vielä kisojen jälkeen voittamalla Oslossa normaalimäen kilpailun. Lentomäen MM-kilpailuissa hän oli Harrachovissa 2002 viides ja Planicassa 2004 neljästoista. Val di Fiemmen MM-kisoissa 2003 Ammann oli normaalimäessä kymmenes ja Torinon olympialaisissa 2006 suurmäessä viidestoista.
Mäkihyppykausi 2006–2007 alkoi Ammannin osalta hyvin. Hän voitti suurmäen kilpailun Lillehammerissa ja johti maailmancupia viiden kilpailun jälkeen ennen kuin nuoret Anders Jacobsen ja Gregor Schlierenzauer kiilasivat edelle. Mäkiviikolla Ammann sijoittui kolmanneksi, parhaina sijoituksina kaksi kolmatta sijaa. Mäkiviikon jälkeen hän kärsi epätasaisuudesta ja putosi cupissa neljänneksi. Sapporon maailmanmestaruuskilpailuissa Ammann voitti hieman yllättäen kultamitalin suurmäessä, vain 0,2 pisteen erolla nuoreen suomalaiseen Harri Olliin. Normaalimäessä hän saavutti hopeaa Adam Małyszin jälkeen. Hän voitti myös Holmenkollenin kisojen suurmäen kilpailun. Gregor Schlierenzauerin jätettyä Planicassa hypätyn kauden päätösviikonlopun väliin Ammann sijoittui maailmancup-kaudella 2006-07 kolmanneksi.
Kaudella 2008–2009 Ammann voitti Kuusamossa kauden ensimmäisen kilpailun. Hän hallitsi alkukautta voittaen osakilpailun myös Trondheimissa, Pragelatossa, Engelbergissä ja mäkiviikolla Oberstdorfissa. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän sijoittui Wolfgang Loitzlin jälkeen toiseksi. Liberecin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia normaalimäessä ja oli suurmäessä kahdeksas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi.
Ammann voitti mäkiviikolla 2010–2011 Garmisch-Partenkirchenin osakilpailun ja sijoittui kaikissa muissa kilpailuissa neljänneksi sekä mäkiviikon yhteispisteissä toiseksi. Zakopanessa hän voitti toisen osakilpailun. Oslon MM-kilpailuissa hän sai suurmäessä pronssia ja oli normaalimäessä neljäs. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi. Lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 2012 hän oli neljästoista. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui suurmäessä seitsemänneksi. Mäkiviikolla 2013–2014 hän voitti Oberstdorfin osakilpailun, sijoittui Garmisch-Partenkirchenissä kolmanneksi ja Innsbruckissa toiseksi. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Kaudella 2014–2015 hän voitti Kuusamon ensimmäisen osakilpailun ja jakoi toisen kilpailun voiton Noriaki Kasain kanssa. Hän saavutti kauden aikana myös neljä muuta palkintosijaa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäessä 16:nneksi, suurmäessä 23:nneksi ja joukkuekilpailussa kymmenenneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäessä 14:nneksi, normaalimäessä 21:nneksi ja joukkuekilpailussa kymmenenneksi. Tammikuussa 2018 Ammann ylsi maailmancupin osakilpailussa ensi kertaa lähes kolmeen vuoteen kärkikolmikkoon sijoittuessaan Bad Mitterndorfin lentomäessä kolmanneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa 2018 hän oli kahdestoista ja joukkuekilpailussa kuudes. Uransa kuudensissa olympialaisissa Pyeongchangissa 2018 hän sijoittui normaalimäessä 11:nneksi ja suurmäessä 13:nneksi.
Ammann sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 normaalimäessä 12:nneksi, suurmäen kilpailussa 15:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa parhaimmillaan kuudenneksi Planican lentomäessä. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä 20:nneksi ja suurmäessä 26:nneksi sekä joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Kauden 2020–2021 maailmancupissa hän ylsi kerran kymmenen parhaan joukkoon sijoittuessaan tammikuussa Willingenissä yhdeksänneksi. Pekingin talviolympialaisissa 2022 Ammann oli molemmissa henkilökohtaisissa kilpailuissa 25:s, ja joukkuekilpailussa tuloksena oli kahdeksas sija. Samana talvena hän sijoittui lentomäen MM-kilpailuissa 23:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui normaalimäessä 28:nneksi ja sekajoukkueiden kilpailussa seitsemänneksi.
Ammann on voittanut maailmancupissa yhteensä 23 kilpailua, ollut 31 kertaa toinen ja 26 kertaa kolmas (27.2.2023 mennessä).
Ammann nähtiin vuonna 2006 BBC:n tuottamassa tv-ohjelmassa Eläinten talviolympialaiset (Animal Winter Games). Siinä hän oli ihmisten edustajana mäkihyppykisoissa.
Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus
thumb|250px|Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskuksen logo Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus (lyh. TUCS,, ) on Turun yliopiston ja Åbo Akademin yhteinen tutkimus- ja opetuskeskus. TUCS on perustettu 21.3.1994. Sen tehtävänä on koordinoida yhteistä tietoteknologian tutkimusta ja opetusta sekä yritysyhteistyötä. TUCS:n tavoitteena on keskittää yliopistojen laaja tarjonta IT-alan syventävistä opinnoista ja tutkimuksesta. Keskuksen tilat sijaitsevat Turussa Turku Science Parkin alueella.
Åbo Akademi
Fakultetsområdet för naturvetenskaper och teknik
Organisaatio
Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskuksen opetus- ja tutkimustoiminta tapahtuu maisteriohjelmissa ja tutkijakouluissa sekä tutkimusryhmissä. Keskuksen toimintaa koskeva päätöksenteko tapahtuu johtokunnassa. TUCS:in johtajana toimii professori Ion Petre.
Tutkimustyö TUCS:issa tapahtuu neljässä TUCS Tutkimusohjelmassa ja 17 TUCS Tutkimusyksikössä.
Yhteistyö muiden korkeakoulujen kanssa
TUCS on Euroopan teknologiainstituutin EIT ICT Labsin affiliate partner.
TUCS on European Educational Forumin (lyh. EEF) jäsen. EEF:iin kuuluu seitsemän eri yliopistojen yhteistä tutkimuskeskusta Tanskassa, Alankomaissa, Suomessa, Italiassa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
TUCS on mukana kansallisessa, ICT-alan ammattilaisille suunnatussa INFORTE-ohjelmassa, joka on suunniteltu tarjoamaan verkostoitumista ja koulutustilaisuuksia suomalaisissa yrityksissä, ammattikorkeakouluissa ja julkishallinnossa toimiville ammattilaisille.
TUCS on osa Finnish Graduate Schools in Information Technology (Figsit) -verkostoa. Verkoston tavoite on parantaa tietojenkäsittelytieteen ja informaatioteknologian tohtorikoulutettavien koulutuksen ja ohjauksen laatua ja määrää mahdollisimman pienillä lisäkustannuksilla.
Sveitsin elokuva
Sveitsin elokuva on kansainvälisesti melko tuntematonta, lukuun ottamatta 1970-luvun sveitsiläisen uuden aallon ohjaajia Claude Goretta (mm. Kutsut, 1973, ja Pitsinnyplääjä, 1977) ja Alain Tanner (mm. Hetki naisen elämässä, 1974, ja Jonas täyttää 25 vuonna 2000, 1976). Heitä nuorempia sveitsiläisiä elokuvaohjaajia ovat muiden muassa Markus Imhoof, Lionel Baier ja Fernand Melgar.
Neljän virallisen kielen maassa Sveitsissä elokuvatuotanto jakaantuu kielialueittain, joskaan italiaksi saati retoromaniaksi ei elokuvia ole Sveitsissä juuri tehty. Ranskankieliset elokuvat ovat perinteisesti olleet näytelmäelokuvia, jotka on tuotettu usein osin ranskalaisella rahoituksella ja ranskalaisin näyttelijävoimin. Sveitsin saksankieliset alueet tunnetaan teattereissakin menestyneistä dokumenttielokuvistaan, jotka sveitsinsaksankielisinä eivät kuitenkaan helposti löydä yleisöä edes muista saksankielisistä maista. Kun 2000- ja 2010-lukujen vaihteessa Sveitsissä tuotettiin viiden vuoden aikana 87 näytelmäelokuvaa, dokumentteja tehtiin kaksinkertainen määrä, 162.
Sodan jälkeen elokuvatuotanto alkoi taas kuihtua television ja ulkomaisen elokuvatarjonnan varjossa. 1960-luvulla tilannetta alettiin parantaa lainsäädännöllä, ja esiin nousi uuden sukupolven tekijöitä, kuten Goretta, Tanner ja dokumentaristi Remo Legnazzi.
1970-luvulla Sveitsissä tuotiin elokuvateattereihin parhaimpina vuosina kymmenkunta, huonoimpina vuosina vain pari kotimaista elokuvaa. Kaikkien aikojen katsotuimmaksi sveitsiläiselokuvaksi on muodostunut Rolf Lyssyn saksankielinen komedia Sveitsiläisten tekijät (Die Schweizermacher, 1978), joka kertoo Sveitsiin maahanmuuttajiksi pyrkivien kommelluksista byrokratian rattaissa. Sen katsojamäärän Sveitsissä löi vasta Titanic (1997) parikymmentä vuotta myöhemmin. Vakavampia maahanmuuttoaiheisia sveitsiläiselokuvia ovat Markus Imhoofin Vene on täynnä (1980) ja Xavier Kollerin ohjaama turkkilais-sveitsiläinen Unelma onnesta (1990), joista edelinen oli ehdolla ja jälkimmäinen valittiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Kansainvälisesti tunnetuin sveitsiläinen pitkä dokumenttielokuva on Mikrokosmos – ruohikon kansa vuodelta 1996.
Filip Flisar
Filip Flisar (s. 28. syyskuuta 1987 Maribor) on slovenialainen freestylehiihtäjä, skicrossin maailmanmestari ja maailmancupin kokonaisvoittaja. Hän kilpaili aiemmin alppihiihdossa. Hän edustaa seuratasolla SK Branik Mariboria.
Flisar voitti skicrossin maailmanmestaruuden Kreischbergissä 2015. Hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi Voss-Myrkdalenin MM-kilpailuissa 2013, kuudenneksi Sotšin olympialaisissa 2014, kahdeksanneksi Vancouverin olympialaisissa 2010 ja 11:nneksi Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011.
Flisar voitti skicrossin maailmancupin kaudella 2011–2012. Hän voitti kauden aikana Alpe d'Huez'n, Bischofswiesenin ja Grindelwaldin osakilpailut sekä sijoittui toiseksi Branäsissa. Freestylen maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides. Seuraavalla kaudella hän sijoittui skicrossin maailmancupissa kuudenneksi voitettuaan Telluriden kilpailun ja oltuaan toinen Les Contamines'sa. Kaudella 2014–2015 hän oli toinen Tegernseessä. Hän sijoittui kaudella 2015–2016 toiseksi Val Thorensissa ja kolmanneksi Montafonissa.
Flisar sijoittui alppihiihdon nuorten MM-kilpailuissa 2007 syöksylaskussa kuudenneksi ja supersuurpujottelussa kahdeksanneksi.
Nammu
Nammu on sumerien jumalatar, muinainen alkuäiti, joka synnytti taivaan ja maan. Häntä pidetään myös ihmiskunnan luojana.
Mesopotamialaisessa mytologiassa Nammu on makeiden vesien jumalan Enkin äiti. Aikojen alussa jumalten piti tehdä työtä, mutta he väsyivät siihen ja pyysivät apua Nammulta. Nammu pyysi poikaansa luomaan ihmiskunnan, joka vapauttaisi jumalat raadannasta. Enki teki ensimmäiset ihmiset savesta.
Nammu on mahdollisesti ollut maanalaisten makeiden vesien jumaluuden Apsun eräs aspekti.
Norman Mailer
Norman Kingsley Mailer (31. tammikuuta 1923 Long Branch, New Jersey, Yhdysvallat – 10. marraskuuta 2007 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä toisen maailmansodan jälkeistä yhdysvaltalaiskirjailijoista. Mailerin tunnetuin teos on esikoisromaani Alastomat ja kuolleet (1948), jota on pidetty yhtenä vaikuttavimmista toisen maailmansodan kuvauksista.
Sixten Korkman
thumb|Sixten Korkman Jyväskylän kirjamessuilla 2013. Bror Sixten Korkman (s. 3. helmikuuta 1948 Vaasa) on suomalainen taloustieteilijä, entinen taloustieteen työelämäprofessori ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Vuosina 2005–2012 hän oli Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksen (ETLA) ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) toimitusjohtaja.
Park Kyung-hoon
Park Kyung-hoon (s. 19. tammikuuta 1961) on eteläkorealainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Norman Mailer
Elämänvaiheet
Mailer varttui keskiluokkaisen juutalaisperheen poikana Brooklynissä, oli koulussa tähtioppilas ja opiskeli Harvardin yliopistossa ilmailualan insinööriksi (aeronautical engineering). Hänet värvättiin armeijaan vuonna 1944, ja hän palveli Tyynellämerellä vuoteen 1946.
Park Kyung-hoon
Park pelasi Etelä-Korean maajoukkueessa 88 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1981–1990. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 1988 kesäolympialaisissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi kolme ottelua sekä vuoden 1986 että 1990 lopputurnauksessa.
Norman Mailer
Elämänvaiheet
Mailer kohosi 1940-luvulla julkisuuden henkilöksi ja hänen tekemisensä uutisoitiin tarkasti. Hän alkoi nähdä taiteilijan tehtäväksi aikakauden tietoisuuden muuttamisen. Sen vuoksi hän oli mukana monenlaisissa riennoissa, mutta aiheutti myös kohuja ja hankki itselleen vihaajia. Hän ehti elämässään olla kuusi kertaa naimisissa ja tehdä yhdeksän lasta, puukottaa vaimoaan ja istua vankilassakin.
Sixten Korkman
Koulutus
Korkman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967, valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1970 ja lisensiaatiksi 1974. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi kansantaloustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1980.
Norman Mailer
Elämänvaiheet
Mailer kuoli 10. marraskuuta 2007 munuaisten vajaatoimintaan.
Sixten Korkman
Ura
Korkman oli 1970–1977 assistenttina Helsingin yliopistossa ja 1978–1980 tutkijana Suomen Pankissa ja sen jälkeen OECD:n sihteeristössä Pariisissa sekä 1983–1989 toimistopäällikkönä Suomen Pankissa. Vuosina 1989–1995 hän oli valtiovarainministeriön kansantalousosaston päällikkö ja 1995–2005 Euroopan unionin neuvoston talouspoliittisen osaston (Ecofin) pääjohtaja vastuualueinaan talous- ja finanssikysymykset sekä Euroopan unionin budjetti ja työllisyys- ja sosiaalikysymykset, vuodesta 2005–2012 Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVAn ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen ETLAn toimitusjohtaja. 1. elokuuta 2012 – 31. heinäkuuta 2015 hän oli Aalto-yliopiston taloustieteen laitoksella työelämäprofessori alanaan taloustiede.
Keväällä 2004 Korkman oli ehdolla Suomen Pankin pääjohtajaksi, mutta virkaan nimitettiin Erkki Liikanen. Vuonna 2006 Korkman osallistui Bilderberg-ryhmän-kokoukseen.
Näkemyksiä
Korkman oli aikaisin 1990-luvulla sitä mieltä, että Suomen EU-jäsenyys olisi erehdys. Nykyään hän kuitenkin on vakuuttunut siitä, että osallistuminen Euroopan unionin päätöksiin ja euro valuuttana ovat Suomen edun mukaisia.
Norman Mailer
Tuotanto
Mailer tarttui hyvin kunnianhimoisiin aiheisiin ja piti tehtävänään muuttaa ihmisten tietoisuutta. Hän kirjoitti muun muassa Jeesuksen elämäkerran, Muhammad Alin ja George Foremanin välistä nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelua kuvaavan kirjan ja CIA:n historian läpikäyvän romaanin. Mailer tunnettiin myös amerikkalaista yhteiskuntaa arvostelevana esseistinä. Truman Capoten, Joan Didionin ja Tom Wolfen ohella hänet luetaan niin sanotun uuden journalismin kehittäjiin. Mailerin monipuoliseen tuotantoon sisältyy monenlaisia teemoja, mutta tavallisimpia niistä ovat väkivalta, kuolema, apokalyptiset voimat, teknologia, fasismi, syöpä ja joskus silkka kauhukin.
Sixten Korkman
Näkemyksiä
Korkmanin mielestä osallistumistulo on perustuloa parempi ajatus.
Norman Mailer
Tuotanto
Erityisen tuottelias kausi Mailerilla oli 1960-luvun puolivälissä. Ensimmäisiä julkaisuja oli vuoden 1963 Kennedy-aiheinen teos The Presidential Papers. Sitä kirjoittaessaan hän löysi omaperäisen tyylin, journalistisen esseen. Tämän ryöppyävän kauden aikana hän teki kolme näytelmää, raportteja uutistapahtumista, runokokoelman Deaths for Ladies and Other Disasters (1962), kolme elokuvakäsikirjoitusta, esiintymisiä televisio-ohjelmissa ja mielenosoituksissa sekä romaanit An American Dream (1965, Amerikkalainen unelma) ja Why Are We in Vietnam? (1967).
Sixten Korkman
Näkemyksiä
Hänen mukaansa tasaveromallin etuna on, että se muistuttaa yksinkertaisen verojärjestelmän eduista sekä kansantalouden tehokkaan toiminnan ja dynaamisten vaikutusten tärkeydestä.
Norman Mailer
Tuotanto
Mailer pyrki syvällisempään ja filosofisempaan tyyliin laajassa romaanissaan Ancient Evenings (1983, ''Muinaiset illat'). Se sijoittuu faaraoiden Egyptiin. Kirjailija käy teoksessa läpi käsityksiään elämän mysteeristä, seksistä ja ihmisenä olemisesta. Hän odotti itse romaaniltaan suurta menestystä, mutta lukijat pitivät sitä pitkäpiimäisenä ja vaikeaselkoisena.
Sixten Korkman
Näkemyksiä
Korkman on todennut, että kapitalismi pitäisi laittaa kuriin, koska se liiallisena aiheuttaa köyhyyttä ja yhteiskunnallista levottomuutta. Hänen mukaansa Suomen on unohdettava veronkevennykset, mikäli Suomi ei halua lisävelkaantua.
Oklahoman kuvernööri
Oklahoman kuvernööri (engl. Governor of Oklahoma) on Oklahoman osavaltion päämies. Oklahoman perustuslain mukaan hän on myös osavaltion hallituksen päämies. Hän on Oklahoman kansalliskaartin ylipäällikkö. Kuvernöörillä on myös toimeenpano- ja lainsäädäntövaltaa. Hänen tehtäviinsä kuuluu muun muassa jokavuotinen osavaltion tila -puhe.
Sixten Korkman
Näkemyksiä
Korkman on hyvinvointivaltion kannattaja. Hänestä subjektiivisen päivähoidon kaventamisen haitat olisivat suuremmat kuin sillä saadut säästöt. Korkman on huomauttanut, että työvoimavaltaisissa hyvinvointipalveluissa tuottavuus ei kasva samaa vauhtia kuin muilla aloilla, mutta palkat nousevat. Kuitenkin hyvin kohdennetut panostukset lapsipolitiikkaan ovat hänestä tehokas keino vähentää julkisen talouden kestävyysvajetta.
Oklahoman kuvernööri
Virka perustettiin 1907, kun Oklahoma liittyi Yhdysvaltoihin 46. osavaltiona.
Niagara (elokuva)
Niagara on vuonna 1953 valmistunut dramaattinen trilleri ja film noir -elokuva. Elokuvan pääosissa ovat Marilyn Monroe, Joseph Cotten ja Jean Peters. Monroe on petollisen ja manipuloivan vaimon roolissaan elokuvan kantava voima. Peters taas esittää Cottenin ja Monroen esittämän pariskunnan ystävätärtä. Toisin kuin monet muut sen aikaiset film noir -elokuvat Niagara kuvattiin Technicolor-järjestelmällä. Elokuva oli ensi-iltavuonna Foxin kassamagneetteja elokuvien Herrat pitävät vaaleaveriköistä ja Kuinka miljonääri naidaan ohella, ja Monroesta tuli sen ansiosta 1950-luvun suurimpia naistähtiä. Elokuvaa pidetäänkin usein Monroen läpimurtoroolina.
Oklahoman kuvernööri
Osavaltion 28. ja nykyinen kuvernööri on republikaanien Kevin Stitt.
Sixten Korkman
Näkemyksiä
Korkmanin mielestä muukalaisvastaisuuden kasvu johtuu kansalaisten eriarvoisuuden kasvusta ja pelosta jäädä muista jälkeen.
Niagara (elokuva)
Juoni
thumb|left|200px|Marilyn Monroe thumb|left|200px|Joseph Cotten thumb|left|200px|Jean Peters Toisena kuherruskuukautenaan Polly (Jean Peters) ja Ray (Casey Adamsin) Cutler saapuvat Niagaran putouksille majataloon ja tapaavat siellä toisen pariskunnan, Rose (Marilyn Monroe) ja George (Joseph Cotten) Loomisin. Rose on huomattavasti nuorempi kuin aviomiehensä.
Sixten Korkman
Yksityiselämä
Sixten Korkmanin lapsuus oli epävakaa äidin kuoleman ja isän taloudellisten ongelmien vuoksi. Perhe kärsi köyhyydestä ja asui välillä työmaaparakeissa. Nuorena Korkman työskenteli norjalaisilla valtamerilaivoilla muun muassa Länsi-Afrikassa, Islannissa ja Hawaijilla.
Niagara (elokuva)
Juoni
Sodasta tullut George kärsii jatkuvasti masennuksesta ja on juuri päässyt pois psykiatrisesta sairaalasta. Rose tekee kaikkensa sekoittaakseen miehensä pään entistä pahemmin; hän muun muassa pukeutuu tahallisen provosoivasti - kaksinaismoralistiseen aikakauteen nähden jopa rivoa hipovan avokaulaisiin pukuihin.
Yhtenä päivänä putouksilla Polly näkee Rosen suutelevan nuoren miehen (Richard Allan) kanssa. Myöhemmin Rose ja mies suunnittelevat puhelimessa Georgen murhaamista, suunnitelmana on tönäistä mies vesiputousten näköalapaikalta alas ja lavastaa se itsemurhaksi.
Sixten Korkman
Yksityiselämä
Korkmanin ensimmäinen vaimo Marit Korkman (k. 2012) oli psykologian professori, koulutukseltaan filosofian tohtori. Heillä on kolme lasta, joista yksi on oikeuspsykologian tohtori Julia Korkman.
Niagara (elokuva)
Juoni
Murhasuunnitelma jää kuitenkin toteutumatta, kun nuori mies kuolee. George arvaa vaimonsa osuuden suunnitelmassa ja työntää rakastajan koskeen putouksien alla olevalta Tuulien sillalta, mutta ottaa kuitenkin tämän kengät luovuttaessaan pois vierailua varten lainaamansa sadevaatteet ja saappaat. Kun vedestä löydetään ruumis, kaikki olettavat sen olevan George. Rose tunnistaa miehensä kengät ja menee ruumishuoneelle tunnistamaan miehensä ruumiin. Kun Rose huomaa ruumishuoneella rakastajansa kuolleen ja miehensä olevan elossa, hän joutuu järkytyksestä sairaalaan.
Seo Jung-won
pienoiskuva|Seo Jung-won Seo Jung-won (s. 17. joulukuuta 1970) on eteläkorealainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Niagara (elokuva)
Juoni
Kaupungissa on kellotorni, jonka koneisto soittaa toivesävelmiä; Rose ja rakastaja olivat sopineet että heidän yhteinen mielisävelmänsä tornin soittamana olisi merkki onnistuneesta murhasta – mutta George tietääkin asian ja jättää tornille pyynnön soittaa sävelmää jatkuvasti.
Sixten Korkman
Yksityiselämä
Korkman on nykyisin naimisissa Maria Romantschukin kanssa.
Seo Jung-won
Seo pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Ranskassa ja Itävallassa.
Niagara (elokuva)
Juoni
Sairaalassa oleva Rose joutuu paniikkiin ja lähtee epätoivoiselle pakomatkalle päästäkseen miestään pakoon. Raivostunut George saa kuitenkin Rosen kiinni, ja kovan takaa-ajon jälkeen murhaa hänet.
Sixten Korkman
Yksityiselämä
Korkman valitsi vuoden 2019 tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon voittajan.
Niagara (elokuva)
Juoni
Tekonsa seuraukset tajuttuaan George päättää lähteä pakomatkalle. Hän varastaa veneen, johon joutuu myös Polly, ja vene suuntaa suoraan Niagaran putouksille. Polly onnistutaan pelastamaan kiveltä keskeltä putouksen harjaa, mutta George putoaa veneensä kanssa alas varmaan kuolemaan. Elokuva päättyy kuviin Niagaran putouksista.
Seo Jung-won
Etelä-Korean maajoukkueessa Seo pelasi 89 ottelua ja teki niissä 16 maalia vuosina 1990–2001. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 1992 kesäolympialaisissa ja teki niissä yhden maalin. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi kolme ottelua sekä vuoden 1994 että 1998 lopputurnauksessa ja teki ensin mainitussa 2–2-tasoitusmaalin ottelussa Espanjaa vastaan.
Alessandrian maakunta
Alessandrian maakunta on yksi Italian maakunnista Piemonten alueella. Sen pääkaupunki on Alessandria. Maakuntaan kuuluu 190 kuntaa.
Alessandrian maakunnan pinta-ala on 3 559 km². Vuonna 2015 väkiluku oli noin 432 000.
Puolet maakunnasta on Apenniinien pohjoisrinteellä, puolet Pojoen tasangolla. Maakunnan länsiosassa on Monferraton viinintuotantoalue.
Biriatou
thumb|250px|[[Pelota-kenttä Biriatoussa]] Biriatou on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 831 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Biriatoun pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Vattenfall
Vattenfall on ruotsalainen, Euroopan neljänneksi suurin sähköntuottaja ja suurin lämmöntuottaja. Vattenfall toimii sähkön arvoketjun kaikissa vaiheissa eli tuotannossa, siirrossa, jakelussa ja myynnissä. Vattenfall harjoittaa myös aktiivista sähkökauppaa ja tuottaa, jakelee ja myy lämpöä.
Vattenfall aloitti sähkön tuottamisen ja jakelun Ruotsissa jo vuonna 1909. Konsernin emoyhtiö Vattenfall AB on kokonaan Ruotsin valtion omistuksessa. Yhtiön pääkonttori on Tukholmassa.
Ruotsin kielen sana vattenfall tarkoittaa vesiputousta. Nykyinen nimi on lyhenne alkuperäisestä. Vattenfallin alkuperäinen nimi oli Kuninkaallinen vesiputoushallitus (Kungliga Vattenfallsstyrelsen).
Kivihiili
Vattenfallilla on 12 suurta kivihiilivoimalaa Saksassa, Puolassa ja Hollannissa.