cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matheran
Useat kaupungin rakennuksista ovat brittien aikakaudelta, muun muassa vanha kirjasto ja kirkko sekä useat hotelleista. Asukkaita on n. 5 000, ja pääasiallinen toimeentulo on turismi. Useat heistä ovat käsivoimin vedettävien rikšojen kuljettajia.
Matheran on Intian ympäristöministeriön päätöksellä (2006) saanut luontoarvoilleen virallisen statuksen (ecosensitive region). Kaupungin metsiköissä asustelee mm. laajat marakattiyhteisöt, ja alueen kasvi- ja perhoslajit ovat osin hyvin harvinaisista lajeista koostuvia. Alueen tiikerit metsästettiin sukupuuttoon brittien aikana, mutta useissa hotelleissa on edelleen runsaasti intiantiikerin metsästykseen liittyvää aineistoa esillä.
Matheran kupeessa, vuoren rinteiden viidakossa, elää eristäytynyttä elämää myös luontaiskansoihin kuuluvia heimoja, jotka elävät pääasiassa keräilytaloutta mutta näyttäytyvät välillä myös turistikaupungin liepeillä.
Useat valtionpäämiehet ovat lomailleet alueella (mm. Yhdysvaltain presidenttejä), ja paikalliset hotellit pitävät näyttävästi esillä hotelleissaan vieraillen valtionpäämiesten kuvia.
Aiheesta muualla
18.9866°N, 73.2679°W
Stiglitzin komitea
Stiglitzin komitean (nimetty Joseph Stiglitzin mukaan) tehtävä oli tehdä parannusehdotuksia kansantalouksien taloudellisen suorituskyvyn ja väestön hyvinvoinnin mittaamiseen, raportointiin ja tilastointiin. Komission työn käynnisti Ranskan presidentti Nicholas Sarkozyn aloite helmikuussa 2008. Toimeksiannon lähtökohtana oli tyytymättömyys niihin tilastollisiin tietolähteisiin, joilla oli keskeinen rooli talouden ja yhteiskunnallisen kehityksen mittaamisessa ja ohjaamisessa. Stiglitzin komission raportti julkaistiin 15.9.2009 (Stiglitz & al. 2009). 300-sivuinen raportti antaa kokonaiskuvan kansakuntien taloudellisen suorituskyvyn ja väestön hyvinvoinnin mittaamistavoista ja niiden parantamisehdotuksista. Raportin johtopäätöksissä todetaan, että hyvinvointi (well-being) on moniulotteinen käsite, jonka kaikkia komponentteja pitäisi ainakin periaatteessa käsitellä samanaikaisesti. Hyvinvointia tarkastellaan seuraavan kolmen pääotsikon alla: 1) Taloudellisen suorituskyvyn mittaaminen, erityisesti tuotanto, tulonmuodostus, kulutus ja varallisuus 2) Elämänlaatu 3) Kestävä kehitys ja ympäristö. (Stiglitz & al. 2009, Simpura 2009)
Komitean suositukset
Näiden pääotsikoiden alla komitea esittä 12 periaatteellista ehdotusta hyvinvoinnin mittaamiseen ja tulkintaan (Simpura 2009). Suositukset 1–5 liittyvät kansantalouden tilinpidon kehittämiseen, suositukset 6–10 koskevat elämän laatua ja suositukset 11–12 liittyvät kestävään kehitykseen.
Hyvinvointikäsite
Raportissa todetaan, että hyvinvointi (well-being) on moniulotteinen käsite, jonka kaikkia komponentteja pitäisi ainakin periaatteessa käsitellä samanaikaisesti. Stiglitzin komitea on tunnistanut hyvinvoinnissa seuraavat perusulottuvuudet (Stiglitz & al. 2009, Simpura 2009)
Beach Boys Concert
Beach Boys Concert on The Beach Boysin vuonna 1964 julkaistu livealbumi. Se oli yhtyeen seitsemäs levy ja jo kolmas vuonna 1964 ilmestynyt albumi. Beach Boys Concert oli yhtyeen ensimmäinen listaykköseksi noussut levy. Se pysyi Yhdysvaltain listakärjessä neljä viikkoa keskellä kuuminta britti-invaasiota.
Beach Boys Concertin julkaisun ajoitus oli hyvä, sillä yhtyeen keulahahmo ja tuottaja Brian Wilson oli jättämässä live-esiintymiset yhtyeen kanssa ja esiintyi seuraavan kolmen vuosikymmenen aikana yhtyeen kanssa vain satunnaisesti. Levy onkin ainoa virallinen livealbumi, jolla yhtye soittaa kokoonpanossa Brian, Carl ja Dennis Wilson, Mike Love sekä Al Jardine. Levy on äänitetty Civic Memorial Auditoriumissa Kalifornian Sacramentossa.
Pickwick Records julkaisi vuonna 1972 albumista lyhennetyn version nimellä ''Wow! Great Concert!'' (Pickwick SPC-3309).
Kakkospuoli
Albumi on julkaistu uudelleen CD:nä yhdessä Live in London -levyn kanssa. CD-versio sisältää ylimääräiset kappaleet ”Don't Worry Baby” (liveversio vuodelta 1964) ja ”Heroes and Villainsin” vuoden 1967 liveversion.
George Albert Smith (keksijä)
pienoiskuva|Smith toimistossaan. George Albert Smith (4. tammikuuta 1864 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 17. toukokuuta 1959 Brighton, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen keksijä, hypnotisoija, ajatustenlukija, astronomi ja brittiläisen elokuvan varhaisimpia edustajia.
Vuonna 1892 Smith vuokrasi puutarhan Hovesta, ja hän muutti alueesta suositun puiston. Hän teki puistoon myös ensimmäisen elokuvastudionsa, jonka hän rakensi vanhaan pumppuasemaan todennäköisesti vuonna 1899. Smith oli nähnyt Lumièren veljesten elokuvaesityksen Leicester Squarella maaliskuussa 1896, ja heidän innoittama Smith hankki ensimmäisen kameransa vuoden 1897 alussa. Smith oli useissa varhaisissa elokuvissaan kiinnostunut luomaan illuusioita. Vuoden 1898 elokuvissaan The Mesmerist ja Photographing a Ghost hän käytti kaksoisvalotusta luodakseen päällekkäisiä kuvia hengistä, ja pysäyttämällä ja käynnistämällä kameran hän pystyi luomaan henkien häviämisen ja ilmestymisen.
Warwick Trading Company levitti Smithin elokuvia. Smith teki yhteistyötä yrityksen toimitusjohtaja Charles Urbanin kanssa. Heidän yhteistyönsä tuloksena syntyi myös ensimmäinen menestynyt värielokuvatekniikka: Kinemacolor. Urban oli rahoittanut Edward R. Turneria, joka oli keksinyt menetelmän. Turnerin kuoltua 1903 Urban hankki patenttioikeudet ja pyysi Smithiä viimeistelmään keksinnön. Alkujaan tekniikassa käytettiin kolmea väriä: punaista, sinistä ja vihreää. Smith yksinkertaisti keksintöä ja siirtyi käyttämään vain punaista ja vihreää.
Kuninkaallinen taideseura oli ehtinyt palkita Smithin kultaisella mitalilla työstään elokuva-alan parissa. Elokuvauransa jälkeen Smith harrasti tähtitiedettä, ja hän oli Kuninkaallisen tähtitieteen seuran jäsen. Smithin työ elokuva-alalla tunnustettiin 1940-luvun lopussa. Häntä haastateltiin, ja elokuvatuottaja Michael Balcon kutsui häntä "brittiläisen elokuvan isäksi". Smithistä tuli vuonna 1955 Britannian elokuva-akatemian jäsen. Smith kuoli Brightonissa vuonna 1959.
200 Dynamene
200 Dynamene on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi C. H. F. Peters vuonna 1879. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian nereidi Dynamenen mukaan. Dynamenen on päävyöhykkeen kohteeksi melko suuri, sillä sen läpimitta on noin 128 kilometriä. Akselinsa ympäri se pyörähtää noin 19 tunnissa.
M/S Stena Superfast VII
M/S Stena Superfast VII on virolaiseen Tallink Groupiin kuuluvan Baltic SF VII Ltd:n omistama ropax-alus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Kielissä, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 5 915 tonnia, ja jääluokitus on 1A Super, eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alukseen mahtuu kerrallaan noin 110 henkilöautoa ja noin 110 rekkaa. Stena Superfast VII on rekisteröity Ison-Britannian lipun alle, ja sen kotipaikka on Belfast. Stena Line on operoinut aluksella vuodesta 2011.
Stena Superfast VII:n sisaraluksia ovat M/S Atlantic Vision, M/S Stena Superfast VIII ja M/S Moliere.
Käyttöhistoria
Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 2000, ja 8. toukokuuta 2001 se luovutettiin kreikkalaisen Superfast Ferries -varustamon omistukseen, joka rekisteröi aluksen nimellä Superfast VII Kreikan lipun alle. Kotipaikaksi tuli kreikkalainen satamakaupunki Pireus. Alus lähti 9. toukokuuta 2001 telakalta Kielistä ennen määräaikaishuoltoa, ensin skotlantilaiseen Rosythin kaupunkiin ja sitten Rostockin kautta Helsinkiin, Suomeen. Suomi osoittautui paremmaksi, ja sen jälkeen, 17. toukokuuta, alus alkoi liikennöidä Hangon ja Rostockin välillä.
Pohjakosketus
Superfast VII oli matkalla 12. marraskuuta 2004 Rostockista Hankoon. Aluksella oli 140 matkustajaa sekä lastina henkilöautoja, rekkoja ja trailereita. Luotsi saapui alukselle Gustavsvärnin ja Russarön välillä kello 19.05, ja Hangon sataman ulkopuoliselle kääntöpaikalle alus saapui kello 19.14. Kääntöpaikalla aluksen oikealle sivulle kiinnitettiin hinaajat Iso-Pukki ja Ajax. Luotsi ja aluksen päällikkö suunnittelivat peruuttavansa aluksen satamaan hinaajien ollessa valmiina työntämään laiva laituriin ja tuulen puhaltaessa keulasta. thumb|left|250px|M/S Superfast VII:n keula
Onnettomuus tapahtuu
Pohjakosketuksen Superfast VII sai kello 19.24 Hangon aallonmurtajan kärjessä, josta se kuitenkin pääsi omin avuin laituriin saakka. Pohjakosketuksessa ei aiheutunut alukselle vakavuusongelmia eikä uppoamisvaaraa.
Onnettomuuden syyt
Vahvin taustatekijä onnettomuudessa oli Superfast Ferries -varustamon puutteellinen turvallisuusjohtamisjärjestelmän ohjeistus. Tämän vuoksi aluksella oli komentosiltayhteistyön puutetta. Lisäksi navigointilaitteita ei käytetty riittävästi. Ohjeistuksessa ei myöskään mainittu satamaohjailua myrskyllä. Juuri tämä puute johti tuulen vaikutuksen puutteelliseen arviointiin. Superfast VII saapui 14. marraskuuta Turun Korjaustelakalle Naantaliin. Liikenteeseen alus palasi 27. päivänä.
Virolaiseen omistukseen
Tallink Groupiin kuuluva SF VII Ltd. osti aluksen 21. maaliskuuta 2006, ja liputti sen Viron lipun alle. Luovutus uusille omistajille tapahtui 10. huhtikuuta. Myöhemmin saman kuukauden aikana alus aloitti liikennöinnin linjalla Rostock–Paldiski–Hanko. Kesäkuussa alus kuitenkin palautettiin takaisin Rostock–Hanko-reitille. Alus siirtyi vuoden 2007 alussa reitille Helsingin Länsisatama–Rostock. Aluksen liikennöinti Länsisatamasta jatkui vuoden 2008 loppuun asti, minkä jälkeen se siirtyi Vuosaaren satamaan.
Arne Mattsson
Arne Mattsson (2. joulukuuta 1919 Uppsala, Ruotsi – 28. kesäkuuta 1995) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja. Hänen merkittävin elokuvansa on vuonna 1951 valmistunut Hän tanssi kesän, josta hän sai Kultainen karhu -palkinnon.
Kuningataräiti
Kuningataräiti on nimitys tai asema leskeksi jääneelle kuningatarpuolisolle (leskikuningatar), jonka poika tai tytär avioliitosta entisen kuninkaan kanssa on maan hallitsija. Alankomaissa myös entistä hallitsevaa kuningatarta, joka on luopunut kruunusta lapsensa hyväksi, on kutsuttu kuningataräidiksi. Termiä on englannin kielessä (Queen mother) käytetty vuodesta 1577 lähtien. Nimitystä käytetään perinnöllisissä monarkioissa.
Asema
Kuningatarpuolisolla, hallitsevan kuninkaan vaimolla, on merkittävä kuninkaallinen asema mutta ei tavallisesti mitään oikeutta seurata aviomiestään valtaistuimelle tämän kuollessa.
Kuitenkin Swazimaassa kuningataräiti hallitsee yhdessä poikansa kanssa. Kuningataräiti toimii lähinnä symbolisena keulakuvana maalle ja kuningas Mswati III toimii hallinnollisena johtajana ja pitää todellista valtaa.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuningataräiti Elisabet toimi valtioneuvonantajana (kuninkaallisen perheen vanhempi jäsen, jolle hallitsija delegoi edustustehtäviään) tyttärensä Elisabet II:n aikana useaan otteeseen. Hän oli aina rakastettu jäsen kuninkaallisessa perheessä.
Yhdistyneen kuningaskunnan viimeisimmät kuningataräidit
Yhdistyneessä kuningaskunnassa (tai Englannissa) kuningataräiti on ollut virallinen arvonimi ja siten ollut henkilöiden arvonimiluetteloissa toisin kuin muissa maissa.
Seuraavat kuningattaret tulivat kuningataräideiksi, mutta kaikki heistä eivät käyttäneet tätä titteliä.
Alankomaiden viimeisimmät kuningataräidit
Vilhelmiina ja Juliana käyttivät vallasta luopumisensa jälkeen virallisesti prinsessan arvonimeä, kuten myös Beatrix nyt.
Dimitrie Cantemir (kunta)
Dimitrie Cantemir (aiemmin Silişteni, Hurdugi ja Hurduci) on Vasluin piirikunnassa Romaniassa sijaitseva kunta, jonka hallinnollinen keskus sijaitsee Hurdugin kylässä. Kunta on nimetty 1600-1700-lukujen vaihteessa eläneen moldovalaisruhtinaan ja oppineen Dimitrie Cantemirin välillä.
Kunnanjohtana on toiminut Viorel Florea vuodesta 2004. Vuoden 2007 väestölaskennassa asukkaita oli 3 029. Kuntaan kuuluvat Hurdugin lisäksi Guşiţein, Plotoneştin, Urlaţin ja Grumezoaian kylät.
Ahmad Jibril
Ahmad Jibril (, 1938–2021) oli Palestiinan vapautuksen kansanrintama-yleisesikunnan (PFLP-GC) perustaja ja johtaja.
Jibril perusti 1959 Palestiinan vapautuksen rintaman ja liittyi 1967 George Habashin liikkeen kanssa muodostaen Palestiinan vapautuksen kansanrintaman (PFLP), joka on marxisti-leninistinen liike, joka vastusti Jasser Arafatin Fatahin nationalismia. Vuonna 1968 Jibril erosi PFLP:sta Habashin ja Syyrian hallituksen välisten riitojen vuoksi ja perusti uuden PFLP-GC:n.
PFLP-GC liittyi hetkellisesti Palestiinan vapautusjärjestöön, mutta erosi siitä vuonna 1974. Jibrilillä ja Jasser Arafatilla oli voimakkaita erimielisyyksiä. Jibril ei hyväksynyt Israelin kanssa käytyjä rauhanneuvotteluita eikä tapaa, jolla PLO:ta johdettiin. PFLP-GC ja PFLP kuuluvat rejektionistiseen rintamaan, joka vastustaa kaikkia neuvotteluja Israelin kanssa.
Jibril sai suosiota palestiinalaisten keskuudessa, kun hän neuvotteli niin sanotun Jibrsilin sopimuksen Israelin hallinnon kanssa. Israel vapautti sen seurauksena yli tuhat vankia vastineena kolmen israelilaissotilaan vapauttamisesta. Yksi vapautuneista Hamasin perustaja Ahmad Yasin.
Jibril sai kuitenkin 2000-luvulla osakseen kritiikkiä, kun hän ohjasi järjestönsä tukemaan Bašar al-Assadia Syyrian sisällissodassa. PFLP-GC:n joukot olivat muun muassa valtaamassa takaisin Jarmukin pakolaisleiriä, jossa asuu huomattava määrä palestiinalaisia.
Jibril kuoli heinäkuussa 2021 damaskosilaisessa sairaalassa. Hän oli ollut sairaana jo useita kuukausia. Jibrilin poika, PFLP-GC:n aseellisen siiven komentaja ja hänen seuraajansa Mohammad Jihad Ahmad Jibril (1961–2002) tapettiin autopommilla Beirutissa 20. toukokuuta 2002.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1980
Vuoden 1980 yleisurheilun MM-kilpailut järjestettiin Sittardissa Alankomaissa 14.–16. elokuuta 1980. Kisoissa järjestettiin naisten 3 000 metrin juoksu ja 400 metrin aitajuoksu, jotka eivät olleet saman vuoden Moskovan olympialaisten ohjelmassa.
Uneen aika vaipuu (kappale)
Uneen aika vaipuu on Kristian Jernströmin levyttämä ja Chrisse Johanssonin suomeksi kääntämä kappale Enrique Milianin säveltämästä kappaleesta Charly, joka on vuodelta 1973.
Kappaleen ovat levyttäneet myös Kari Tapio, Juhani Markola, Fredi, Jukka Kuoppamäki ja Outi Lindgren.
Scunthorpe United FC
Scunthorpe United Football Club on jalkapalloseura Scunthorpen kaupungista Englannista.
Historia
Lempinimellä The Iron, "rauta", kulkeva seura perustettiin vuonna 1899 nimellä Scunthorpe and Lindsey United, mutta Englannin jalkapalloliigan sarjoihin se osallistui ensi kertaa vasta vuonna 1950 sarjajärjestelmän laajennuksen astuttua voimaan.
Kaudeksi 2007–2008 Scunthorpe United nousi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mestaruussarjaan, 45 vuoden tauon jälkeen. Yhden Ykkösliigassa vietetyn kauden jälkeen se nousi jälleen mestaruussarjaan kaudeksi 2009–2010 pudotuspelikarsintojen kautta sijoituttuaan sarjassa kuudenneksi. Keväällä 2011 seura putosi takaisin Ykkösliigaan ja kahden vuoden päästä edelleen Kakkosliigaan.
Stadion
Kotiottelunsa Scunthorpe United pelaa 9 088 -paikkaisella Glanford Parkilla, joka valmistui vuonna 1988. Tuolloin Scunthorpe oli yli 30 vuoteen ensimmäinen englantilaisseura, joka muutti vastavalmistuneelle jalkapallostadionille. Ennen uuden stadionin valmistumista laitakaupungin Glanfordiin joukkue pelasi Scunthorpen keskustassa sijainneella, vuonna 1867 valmistuneella Old Showgroundilla, joka purettiin uuden stadionin valmistumisen yhteydessä. Nykyään Showgroundin tilalla on hypermarketti.
Mount Diablo
Mount Diablo on vuori Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Vuori sijaitsee San Franciscon lahden alueella, ja sen ylin huippu on yli kilometrin korkeudella maasta. Huippua ympäröi Mount Diablon puistoalue, jonka pinta-ala on noin 80 km². Vuoren huippu kohoaa jyrkästi sitä ympäröivästä tasaisesta maastosta.
Alun perin Mont Diablo ja sen ympäristö olivat paikallisten miwok-intiaanien asuinaluetta. Espanjalaiset valtasivat alueen 1800-luvun alkupuolella, ja antoivat vuoristolle nimeksi Monte Del Diablo "Paholaisen tiheikkö". Englantilaiset kuulivat nimen väärin ja vuoriston nimi kääntyi nykymuotoonsa Mount Diablo (Paholaisen vuori).
Rooman sopimus
Rooman sopimus ( ja ) loi Euroopan talousyhteisön. Sopimus allekirjoitettiin Roomassa 25. maaliskuuta 1957.
Sopimuksen allekirjoittajamaat olivat:
Rooman sopimus oli tavallaan looginen jatkumo samojen kuuden allekirjoittajamaan vuonna 1951 allekirjoittamalle ns. Pariisin sopimukselle, jolla luotiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö. Tästä yhteistyöstä saadut kokemukset olivat kannustavia ja rohkaisivat rakentamaan vielä pidemmälle menevämpää eurooppalaista yhteistyötä.
Sopimuksesta oli käyty pitkiä neuvotteluja Val Duchessen linnassa Brysselissä. Sen keskeinen sisältö oli Euroopan talousyhteisön (ransk. Communauté économique européenne (CEE) ja engl. European Economic Community (EEC)) perustaminen. Sopimus astui voimaan 1. tammikuuta 1958.
Kun puhutaan monikkomuodossa Rooman sopimuksista, niin edellisen Euroopan vapaakauppasopimuksen lisäksi tarkoitetaan saman aikaan allekirjoitettua Euroopan atomienergiasopimusta (Euratom) (Communauté Européenne de l'Énergie Atomique (CEEA)).
Myöhemmin Euroopan talousyhteisö, Euroopan hiili- ja teräsyhteisö sekä Euroopan atomienergiayhteisö ovat kokeneet monia uudistavia sopimuksia ja muodostunut Euroopan yhteisöiksi.
Keskeisimmät yhteistyötä syventävät sopimukset ovat olleet:
Lissabonin sopimuksen tultua voimaan 2009 Euroopan yhteisö ei ollut enää laillisesti erillinen Euroopan unionista ja Rooman sopimuksen virallinen nimi muutettiin Euroopan unionin toiminnasta tehdyksi sopimukseksi.
Iberian ruhtinaskunta
Ruhtinaskunnan aika merkitsi Georgian historialle huomattavia, käänteentekeviä muutoksia: georgialainen kristitty kirkko muodostui lopullisesti, georgiankielinen kirjallisuus koki ensimmäisen kukoistuskautensa, georgialainen bagratidi-dynastia nousi valtaan ja eri feodaalialueiden kulttuurinen ja poliittinen yhdistyminen alkoi. Se kulminoutui Georgian kuningaskunnan muodostumiseen 1000-luvun alussa.
Rooman sopimus
Juhlakolikko
Vuonna 2007 sopimuksen allekirjoittamisesta tuli kuluneeksi 50 vuotta. Tämän kunniaksi euromaat julkaisivat yhteisen kahden euron erikoisrahan.
Iberian ruhtinaskunta
Historia
Kun yhdistyneen Iberian kuningas Bakur III kuoli vuonna 580, Iranin sassanidien hallinto tarttui tilaisuuteen ja lakkautti Iberian monarkian. Iberian aateliset nöyrtyivät muutokseen ilman vastarintaa, kun taas kuningashuoneen perilliset vetäytyivät linnoituksiinsa ylämailla – Khosroiani-päälinja Kakhetiin ja nuorempi guaramidi-haara Klardžetiin ja Džavakhetiin. Iranin suora hallinto toi mukanaan raskaita veroja ja suureksi osaksi kristittyyn maahan innokkaan zarathustralaisen politiikan. Niinpä kun Itä-Rooman keisari Maurikios aloitti sotilaallisen kampanjan Irania vastaan vuonna 582, Iberian aateliset pyysivät häntä auttamaan kuningasvallan palauttamisessa. Maurikios vastasi pyyntöön ja lähetti vuonna 588 suojattinsa, guaramidi-dynastian Guaram I:n, Iberian uudeksi hallitsijaksi. Guaramia ei kruunattu kuninkaaksi, mutta hänet tunnustettiin virkaatekeväksi ruhtinaaksi ja hänelle annettiin itäroomalainen arvonimi kuropalates. Vuoden 591 Rooman–Iranin sopimus vahvisti uuden järjestelyn, mutta sen jäljiltä Iberia oli Tbilisin kaupungissa jakautunut roomalaisten ja sassanidien hallitsemiin osiin.
Ruhtinaskunnan perustaminen merkitsi siten dynastisen aristokratian nousua valtaan Iberiassa. Se oli kompromissi Bysantin ja Iranin välillä – molemmat suurvallat kilpailivat vaikutusvallasta Kaukasiassa. Iberian virkaatekevien ruhtinaiden valta-asema tuli hyväksyä ja vahvistaa Konstantinopolin hovissa. Heitä kutsutaan georgialaisissa lähteissä erilaisilla nimillä, joihin kuuluvat eristavt-mtavari, eris-mtavari, eristavt-eristavi tai yksinkertaisesti eristavi ("ruhtinas", "arkkiherttua", "herttua"). Suurimmalle osalle heistä annettiin lisäksi erilaisia roomalaisia/bysanttilaisia arvonimiä. Esimerkiksi kahdeksalla neljästätoista virkaatekevästä ruhtinaasta oli kuropalates-titteli, joka oli yksi Itä-Rooman korkeimmista arvonimistä. Keskiaikaiset georgialaiset kronikat tekevät kuitenkin selväksi, että ruhtinailla oli vain rajoitetut valtaoikeudet, sillä he "eivät voineet poistaa Iberian herttuoita herttuakunnistaan koska heillä oli suuren kuninkaan ja keisarin asetukset, joissa heidän asemansa herttuakunnissaan vahvistettiin", vaikka ruhtinaat nauttivatkin suuraatelin luottamusta.
Tarjoamalla suojeluaan Iberian ruhtinaskunnalle Bysantin keisarit yrittivät rajoittaa Iranin ja myöhemmin islaminuskoisten vaikutusvaltaa Kaukasiassa. Iberian ruhtinaat eivät kuitenkaan aina noudattaneet Bysanttia kannattavaa linjaansa ja tunnustivat ajoittain poliittisista syistä kilpailevien alueellisten suurvaltojen ylivallan.
Guaramin seuraaja, toinen virkaatekevä ruhtinas Stepanoz I, muutti politiikkaansa Irania myötäilevämmäksi, sillä hän halusi yhdistää jakautuneen Iberian. Yritys maksoi kuitenkin hänen henkensä, kun Bysantin keisari Herakleios hyökkäsi Tbilisiin vuonna 626. Herakleios nosti valtaan Bysanttiin myönteisemmin suhtautuvamman Khosroiani-dynastian jäsenen. Khosroianien täytyi kuitenkin tunnustaa umaijadi-kalifin ylivalta 640-luvulla ja he nousivat epäonnistuneeseen kapinaan arabihegemoniaa vastaan 680-luvulla. Khosroianit syrjäytettiin Iberian ruhtinaskunnasta ja he vetäytyivät läänitykselleen Kakhetiin, jossa he hallitsivat alueellisina ruhtinaina suvun sammumiseen saakka 800-luvulla. Guaramidit palasivat valtaan ja kohtasivat vaikean tehtävän luovia Bysantin ja arabien intressien välimaastossa. Arabit halusivat ennen kaikkea pitää hallussaan kaupunkeja ja kauppareittejä, joten he syrjäyttivät guaramidit Tbilisistä, jonne perustettiin islamilainen emiraatti 730-luvulla. Iberian ruhtinaat hallitsivat nyt Uplistsikhestä, jossa heillä oli vain rajoitetusti valtaa paikallisiin georgialaisiin aatelisiin. Aateliset vetäytyivät vuoristolinnoihinsa ja olivat suhteellisen vapaita arabien vallasta. Nersianit hallitsivat guaramidien jälkeen lyhyen aikaa noin vuosina 748–779/780, ja guaramidit katosivat lopullisesti vuoteen 786 mennessä. Samana vuonna Kaukasuksen arabi-varakuningas (wali) Khuzayma ibn Khazim hyökkäsi verisesti kapinallisia georgialaisia aatelisia vastaan.
Guaramidi-dynastian sammumisen ja Khosroianien hiipumisen ansiosta heidän energiset serkkunsa Bagrationi-suvusta onnistuivat Ašot I:n hahmossa (hallitsi 786/813–830) nousemaan valtaan osissa Iberiaa. He hyväksyivät Bysantin suojelun ja hallitsivat tukikohdastaan Tao-Klardžetin alueella. Heidän valtansa merkitsi kulttuurin elpymisen ja alueellisen laajentumisen aikakautta. Vuonna 888 Bagrationi-dynastian Adarnase I, joka nousi pitkittyneen dynastisen sodan voittajaksi, onnistui palauttamaan Georgian monarkian kruunaamalla itsensä georgialaisten kuninkaaksi.
Siperiankissa
thumb|12 viikkoa vanha siperiankissan pentu thumb|Siperiankissa
Siperiankissa on kissarotu, joka tunnetaan myös siperialaisena metsäkissana. Se on metsäkissojen roturyhmän jäsen. Muita ryhmän rotuja ovat maine coon ja norjalainen metsäkissa. Nämä rodut kestävät rankkojakin olosuhteita. Siperiankissa oli jo hävitä kokonaan, mutta kaksi itsenäisesti toiminutta amerikkalaista kasvattajaa sai rodun elvytettyä. Ensimmäinen siperiankissa tuotiin Suomeen vuonna 1992, minkä jälkeen rodun suosio on kasvanut vuosi vuodelta. Suomessa siperiankissoja oli vuonna 2014 noin 500,  ja rotuyhdistyksiä on perustettu kaksi.
Luonne
Kissaliitto kuvaa rotua seuraavasti: ystävällinen, älykäs ja ihmisiin kiintyvä rotu, mutta sillä riittää myös omaa tahtoa. Se on leikkisä, aktiivinen, hyvä kiipeilijä ja hyppääjä.
Siperiankissa sopeutuu hyvin sisäkissaksi ja viihtyy hyvin lasten, muiden kissojen ja lemmikkien seurassa.
Ulkonäkö
Siperiankissat kuuluvat puolipitkäkarvaisiin kissoihin. Niillä on paksu aluskarva ja päällysturkki, joka suojaa sateelta. Kesäturkki ja talviturkki eroavat suuresti toisistaan kesäturkin ollessa huomattavasti lyhyempi. Siperiankissan kehittyminen täysikasvuiseksi vie 4–5 vuotta. Siperiankissat, maine coonit ja norjalaiset metsäkissat ovat niin kutsuttuja luonnollisia rotuja, eli ihminen ei ole juurikaan puuttunut niiden pääpiirteisiin. Muun muassa juuri tästä syystä rotu on melko terve. Yhä edelleen on mahdollista rekisteröidä noviisiksi kissa, joka on syntynyt tietyllä alueella Venäjällä. Siperiankissa on kooltaan keskikokoinen tai suuri, urokset ovat naaraita isompia. Siperiankissan pää on hieman leveä, ja profiilissa on kevyt painauma. Korvat ovat pienet ja sijaitsevat kaukana toisistaan. Tassut ovat suuret ja pyöreät. Kaikki silmien värit ovat sallittuja, mutta vihreä on etusijalla. Kaikki värit on hyväksytty paitsi naamiovärit (oma rotunsa Neva masquerade), suklaa, kaneli, lila ja beige eikä valkoisen määrää ole rajattu. Siperiankissa on jaettu yhdeksään väriryhmään kuten maine coon, norjalainen metsäkissa ja turkkilainen angora.
Rastasmuurat
Rastasmuurat (Formicarius) on muurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Rastasmuurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 6 lajia.
Anders Rockas
Anders Veli Pekka Rockas (s. 7. lokakuuta 1977 Porvoo) on suomalainen keskimatkojen juoksija ja maastojuoksija.
Rockas voitti 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruuden Seinäjoella vuonna 1999 ajalla 3.50,40. Matkan SM-hopeaa hän on saavuttanut 2004 sekä pronssia 2001, 2003 ja 2005. Hallikisoista hänellä on SM-kultaa 2003 ja pronssia 2004 sekä 800 metrin hopea vuodelta 2003. Maastojuoksun SM-kisoissa Rockas on parhaimmillaan ollut kuudes lyhyellä radalla vuonna 2002.
Seuratasolla Rockas edustaa Turun Urheiluliittoa. Häntä valmensi aiemmin Ari Suhonen, nykyään Rockas vastaa omasta valmennuksestaan.
Kristofer Berglund
Kristofer Berglund (s. 12. elokuuta 1988 Uumaja, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja. Elite Prospects -sivuston mukaan pelipaikkaansa nähden suhteellisen pienikokoisen Berglundin vahvuudet ovat pelikäsityksessä, luistelussa, syöttämisessä, nopeudessa ja kahden suunnan pelaamisessa. Hänen heikkouksiinsa kuuluu fysiikan ja voiman puute.
Seuraura
Berglund on IF Björklövenin kasvatti. Hän teki joukkueessa debyyttinsä miesten peleissä 17-vuotiaana kaudella 2005–2006 HockeyAllsvenskanissa, jossa Berglund pelasi yhden ottelun. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2006–2007 hän pelasi siellä 27 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Björklöven eteni keväällä 2007 Kvalserieniin, joissa Berglund teki kymmenessä ottelussa kolme syöttöpistettä, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Berglund pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua sarjatasoa alempana I-divisioonajoukkue Tegs SK:ssa.
Kaudella 2007–2008 Berglund teki läpimurtonsa HockeyAllsvenskanissa tekemällä 42 runkosarjaottelussa tehot 4+21=25, joilla hän oli Björklövenin tehokkain puolustaja, ellei kesken kauden Nyköpings Hockeystä siirtyneen Jussi Heikkisen HockeyAllsvenskanin yhteistehoja lasketa. Sarjan puolustajien pistepörssissä Berglund sijoittui kymmenenneksi IF Sundsvall Hockeyn Stefan Anderssonin ja Bofors IK:n Mathias Porselandin kanssa. St. Louis Blues varasi hänet viidennellä kierroksella 125. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2008.
Maaliskuussa 2008 Berglund teki kaksivuotisen sopimuksen Elitserien-joukkue Luleå HF:n kanssa. Hän teki Elitserien-debyyttinsä 18. syyskuuta 2008 vieraissa Djurgårdens IF:ää vastaan. Berglund sai ottelussa jääaikaa 19.33 minuuttia. Hän pelasi kaikkiaan hyvän tulokaskauden 2008–2009 ja teki 52 runkosarjaottelussa tehot 3+22=25, joilla Berglund sijoittui puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi MODO Hockeyn Mattias Timanderin jälkeen. Hän teki Elitserien-uransa avausmaalin 16. lokakuuta 2008 Södertälje SK:n Björn Bjurlingin taakse. Berglund oli ehdolla Elitserienin vuoden tulokkaaksi, mutta tittelin vei kauden päätteeksi Djurgårdens IF:n maalivahti Daniel Larsson.
KHL-joukkue Sibir Novosibirsk varasi Berglundin 73. pelaajana vuonna 2009. Huhtikuussa 2010 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Färjestad BK:n kanssa. Berglund voitti siellä keväällä 2011 Ruotsin-mestaruuden. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Växjö Lakers HC:hen. Kahden siellä vietetyn vuoden jälkeen Berglund siirtyi kaudeksi 2014–2015 kaksivuotisella sopimuksella HV71:n paitaan. Hän voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Marraskuussa 2015 Berglund teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HV71:n kanssa. Maaliskuussa 2017 hänen sopimustaan jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2019 saakka.
Kaudella 2017–2018 Berglund ehti pelata vain 11 runkosarja- ja kuusi Mestarien liigan ottelua, kunnes hänen kautensa todettiin loukkaantumisen vuoksi päättyneeksi jo lokakuussa 2017.
Maajoukkueura
Berglund pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti hopeaa. Berglund valittiin Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006 sekä U-18 Junior World Cupissa vuonna 2005.
Ruotsin A-maajoukkueessa Berglund on pelannut yhdeksän ottelua tehopistein 1+4=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 13. maaliskuuta 2008 harjoitusottelussa Norjaa vastaan.
Pierre Jonquères d’Oriola
Pierre Jonquères d'Oriola (1. helmikuuta 1920 Corneilla-del-Vercol – 19. heinäkuuta 2011 Corneilla-del-Vercol) oli ranskalainen esteratsastaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän oli lajinsa menestyneimpiä urheilijoita.
Jonquères d'Oriola osallistui esteratsastajana viisiin kesäolympialaisiin. Helsingissä 1952 hän voitti yksilökilpailun kultaa ja sijoittui Ranskan joukkueessa viidenneksi. Melbournessa 1956 hän oli yksilökilpailun kuudes ja joukkuekilpailun kahdeksas, ja Roomassa 1960 yksilökilpailun 18:s ja joukkuekilpailun viides. Tokiossa 1964 Jonquères d'Oriola saavutti toisen yksilökilpailun olympiavoittonsa, minkä lisäksi hän saavutti Ranskan joukkueessa olympiahopeaa. Viimeisissä olympiakisoissaan, Méxicossa 1968 hän saavutti toisen joukkuekilpailun olympiahopean ja oli yksilökilpailun 17:s.
Neljän olympiamitalin lisäksi Jonquères d'Oriola voitti maailmanmestaruuden Buenos Airesissa 1966, kaksi muuta MM-mitalia ja yhden EM-mitalin. Maailmanmestaruutensa myötä hänestä tuli tuolloin Hans Günter Winklerin ja Raimondo D’Inzeon ohella yksi kolmesta kolmeen henkilökohtaiseen olympiavoittoon tai maailmanmestaruuteen yltäneestä esteratsastajasta. Jonquères d'Oriolan serkku Christian d’Oriola oli kaikkien aikojen menestyneimpiä florettimiekkailijoita.
Jonquères d'Oriola menehtyi 91-vuotiaana kotonaan 19. heinäkuuta 2011.
Taito (yhtiö)
Taito Corporation  on japanilainen videopelejä kehittävä yritys. Se tunnetaan muun muassa Space Invaders- ja Arkanoid-kolikkopeleistä sekä Bubble Bobble -sarjasta.
Taito Corporation perustettiin vuonna 1953, ja se on nykyään osa Square Enix -yritystä.
Yhtiöllä on Taito Station -nimisiä pelihalleja Japanissa.
Yhtiö julkaisi vuonna Basketball-nimisen kolikkopelin, joka on ensimmäisiä urheilupelejä. Taito lisensoi pelin Midwaylle ja se julkaistiin USA:ssa nimellä TV Basketball.
thumb|right|250px|Taito Station pelihalli
RN Sparviero (1926)
RN Sparviero oli Italian kuninkaalliselle laivastolle suunniteltu ja valmistettu lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin risteilyalus MS Augustus, jonka muutostyöt aloitettiin 1942. Ne oli lähes saatu päätökseen, mutta sitä ei koskaan luovutettu laivastolle. Alus romutettiin 1946-1952.
Taito (yhtiö)
Pelit
Useat yhtiön pelit ovat julkaistu sekä kolikkopeleinä pelihalleissa että tietokonepeleinä kotikäyttöön.
Viipurin vanha tuomiokirkko
Viipurin vanha tuomiokirkko eli Viipurin kaupunginkirkko on Viipurin vanhin olemassa oleva kirkollinen rakennus, tosin kirkosta on talvisodan jäljiltä pystyssä vain kiviseinät. Kirkko oli vuosisatojen aikana toiminut niin katolisena, ortodoksisena kuin luterilaisena kirkkona. Samoin kirkon nimi oli aikojen saatossa vaihtunut, viimeksi se tunnettiin nimillä Varuskuntakirkko ja Agricolan kirkko.
RN Sparviero (1926)
Valmistus
Navigazione Generale Italiana tilasi aluksen Genovasta Ansaldolta. Alus laskettiin vesille 13. joulukuuta 1926. Se kastettiin Augustukseksi kumminaan Benito Mussolinin tytär Edda. Alus lähti neitsytmatkalleen 10. marraskuuta 1927.
Taito (yhtiö)
Pelit
Pelejä on julkaistu Nintendo Entertainment System- ja Super Nintendo Entertainment System -kotikonsoleille sekä Nintendo DS-, Sega Game Gear- ja Game Boy -käsikonsoleille.
Viipurin vanha tuomiokirkko
Viipurin vanhan tuomiokirkon sijaintipaikka on kaupunginniemen luoteisosassa Linnoituksen kaupunginosassa, kaupungin historiallisen osan ytimessä, missä sen rauniot ovat edelleen nähtävillä.
Rakentaminen
Viipurin seurakunta lienee perustettu kolmannen ristiretken yhteydessä, noin vuoden 1293 tienoilla. Se liittyi kiinteästi Viipurin linnan perustamiseen. Kivikirkkoa on edeltänyt useita puukirkkoja, joista viimeinen oli tuhoutunut kun novgorodilaiset polttivat sen vuoden 1411 piirityksen yhteydessä. Uusi kirkko päätettiin vuonna 1413 rakentaa kivestä. Kivikirkon kannalla on ollut myös paavi, joka 17. heinäkuuta 1418 päivätyssä kirjeessään lupaa kirkon rakennuskustannuksiin osallistuville synninpäästön seitsemäksi vuodeksi.
Kirkon paikaksi valittiin kaupungin korkeimman kohdan länsirinne, josta silloin näki linnasaareen 300 metrin päähän. Niiden välissä oli pitkänomainen toriaukio.
Kirkon rakennustyöt aloitettiin 1430-luvulla. Rakennusajankohdaksi on määritelty vuosien 1435–1445 välinen aika. Kirkon rakentamiseen ja sen valmistumiseen vaikuttivat osaltaan linnanpäälliköt Krister Nilsinpoika (Vaasa) ja Karl Knutsson Bonde. Se vihittiin nimellä Pyhän Marian ja Pyhän Olavin kirkko. Viipuri paloi 1477, jolloin kirkkokin paloi niin että vain muurit säilyivät. Kirkon pylväissä on joskus ollut merkitty rakentamisvuosi 1498, joka tarkoittanee kirkon kunnostamisen ajankohtaa.
Kirkkorakennuksen seinien alaosa rakennettiin kivestä ja yläosa tiilestä, katto oli korkea ja jyrkkä. Sakaristo sijaitsi pohjoisseinällä, ja eteläpuolella oli asehuone. Katolisten kirkkojen tapaan oli kirkkosalin sisustus koristeellinen ja komea. Pääalttarin lisäksi kirkossa oli useita pyhimyksille omistettuja sivualttareita, vuodelta 1448 on maininta pyhän Erikin ja pyhän Henrikin prebendasta. Kirkon keskiaikaisesta sisustuksesta oli 1900-luvun alkuun säilynyt alttarin perustus, muu kaikki on hävinnyt tulipaloissa, raunioaikoina ja muutostöissä. Historiallisissa lähteissä on kuitenkin tietoja sisustuksesta. Vuodelta 1601 on tietoja kalleuksista, joita ovat olleet ainakin kaksi painavaa hopeakannua ja viisi ehtoollisastiastoa, sekä kynttilänjalkoja, kirjoja ja liturgisia tekstiilejä. Ainakin osan niistä arvioidaan olleen peräisin keskiajalta. 1620–1630-luvulla kirkkoon saatiin niin sanottu Sigfriduksen ehtoolliskalkki.
Kirkon raunioista löydettyjen rappauspalojen ja koristetiilien perusteella on arvioitu, että holveissa ja luultavasti myös seinissä on ollut kalkkimaalauksia, mutta muuta tietoa niistä ei ole säilynyt.
Uskonpuhdistuksen jälkeiset vaiheet
thumb|upright=0.90|Kellotorni kirkon raunioista nähtynä. Vuonna 2016 aloitettiin tornin peruskorjaus, joka selittää rakennustelineet. Uskonpuhdistuksen myötä Viipurin pääkirkosta tuli luterilaisen kirkon tuomiokirkko ensin vuosiksi 1554–1578 ja uudestaan 1618 alkaen. Suomeen oli perustettu toinen hiippakunta vuonna 1554, Viipurin hiippakunta. Vuonna 1580 Viipurin hiippakunta yhdistettiin takaisin Turun arkkihiippakuntaan, mutta vuonna 1618 Viipurin hiippakunta muodostettiin uudelleen. Kirkon lattian alle haudattiin merkkihenkilöitä, kuten linnanpäällikkö Eerik Akselinpoika Tott ja melko varmasti piispa Mikael Agricola, sillä kirkko oli tuolloisessa Viipurissa ainoa riittävän arvokas hautapaikka piispalle.
Uskonpuhdistuksen jälkeen kirkossa tehtiin suuria muutostöitä ja kirkkoa laajennettiin. Entinen pohjoinen ulkoseinä purettiin uuden valmistuttua ja vanhoja kuoriholveja kannattamaan rakennettiin kaksi pilaria. Laajennuksen jälkeen kirkko näytti nelilaivaiselta, ja joka toinen laiva oli samanlevyinen. Tosin alttari oli jätetty paikoilleen entiseen keskilaivaan, ja alttarilta katsottuna kirkko on näyttänyt epäsymmetriseltä. Myös kirkon katto ja päätykolmiot rakennettiin uudelleen.
Ortodoksikirkoksi
Suuressa Pohjan sodassa Venäjä valloitti Suomen, ja Viipurin se valloitti 1711–1712. Rauhanteossa Kaakkois-Suomi ja Viipuri siirtyivät Venäjälle. Viipurin valloituksen yhteydessä tuomiokirkko vaurioitui pahasti ja palveli valloituksen jälkeen hevostallina, kunnes Venäjän tsaari Pietari Suuri noin vuonna 1720 määräsi sen kunnostettavaksi ortodoksikirkoksi. Se vihittiin ortodoksikirkoksi ja sai nimeksi Kristuksen syntymän kirkko.
Ortodoksikirkoksi vihkimisen yhteydessä ei ikonostaasin lisäämistä lukuun ottamatta suoritettu juurikaan muutostöitä. Vuonna 1744 aloitettiin kirkon historian toinen merkittävämpi muutostyö. Tällöin alkuperäisen rakennusosan kattoa madallettiin ja se muutettiin taitekatoksi, mutta 1500-luvulla rakennetun lisäosan katto jäi yksilappeiseksi. Holvit muutettiin suippokaariksi, ja myös ikkunat uusittiin. Kellotorniakin korotettiin 1700-luvulla.
Viljavarastona
Vuonna 1788 valmistui Kristuksen kirkastumisen kirkko, jolloin vanha tuomiokirkko jäi pois kirkollisesta käytöstä varastoksi, ja se muutettiin viljavarastoksi vuonna 1805. Tuolloin kirkon ulkoseiniä korotettiin, vanhat holvit korvattiin suurilla tiilipilareilla, alaikkunat uusittiin ja yläosaan lisättiin toinen rivi ikkunoita. Myös rakennuksen pylväiden varassa ollut katoksellinen pääsisäänkäynti rakennettiin tuolloin. Kirkko menetti keskiaikaiset piirteensä. 1886 otettiin esiin kirkon pohjan tutkiminen ja Agricolan haudan etsiminen. Yksityiseltä taholta oli työhön luvattu rahoitusta.
Jälleen ortodoksikirkoksi
Oltuaan pitkään poissa kirkollisesta käytöstä kirkko kunnostettiin ja vihittiin jälleen ortodoksiseksi varuskuntakirkoksi vuonna 1913. Tuolloin korjattiin lattiaa ja maalattiin seinät. Kirkkoon tuli myös ikonostaasi, jonka keskimmäisessä ja isoimmassa kuvassa oli Neitsyt Maria lapsineen.
Jälleen luterilaiseksi
Kirkko ei ehtinyt uudelleen vihkimisensä jälkeen toimia montakaan vuotta ortodoksisena, sillä Suomen sisällissodan jälkeen pidetyssä juhlajumalanpalveluksessa vuonna 1918 se vihittiin jälleen luterilaiseksi ja sen nimeksi tuli Varuskuntakirkko. Nimensä mukaisesti se palveli Viipurissa olevia suuria varuskuntia ja kesäaikaan myös kaupunkilaisten iltakirkkona. Luterilaistamisen yhteydessä ei tehty suuria muutostöitä, ikonostaasikin jäi paikoilleen. Kirkko sai sittemmin nimekseen Agricolan kirkko. Valos Agricolan muistopatsaasta on pystytetty vuonna 2009 Pietari–Paavalin kirkon edustalle.
Talvisota
Talvisodassa Viipuri joutui Neuvostoliiton pommitusten kohteeksi. Vanha tuomiokirkkokin sai osuman 18. helmikuuta 1940 eli Tuhon sunnuntaina ja paloi historiansa aikana 11. kerran. Kirkon mukana paloivat siellä siunausta odottaneiden yli sadan sodassa kaatuneen ruumiit. Kirkon kiviseinät jäivät pystyyn, mutta nykyisin niistäkin on jäljellä vain alaosa. Kirkko oli tarkoitus korjata, mutta suunnitelmat kariutuivat kun kaupunki menetettiin Neuvostoliitolle. Se on sittemmin toiminut kaupunkilaisten kaatopaikkana.
Kirkon kellotapuli on edelleen pystyssä ja siitä on tullut linnan ohella yksi Viipurin symboleista.
Eero Eerola
Eero Jalmari Eerola (10. toukokuuta 1884 Tuulos – 20. tammikuuta 1939 Hämeenlinna) oli suomalainen agronomi, lehtimies ja kirjailija.
Eerolan vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Johan (Eero Johannes) Eerola ja Vilhelmiina Brusila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui 1906 Mustialan maanviljelysoppilaitoksesta agronomiksi. Eerola toimi Uudenkirkon kansanopiston opettajana 1906–1915 ja Viipurin kaupunginagronomina 1915–1928. Hän oli myös opettajana Kanneljärven opistossa ja metsänhoitajana Viipurissa. Lounais-Hämeessä asuessaan Eerola oli opettajana Jokioisten pienviljelijäkoulussa 1929–1931, leipätehtaan toimitusjohtajana Forssassa 1931 sekä Forssan lehden toimitussihteerinä 1932.
Eerolan kirjalliseen tuotantoon kuului runoja ja näytelmiä. Hän kirjoitti myös sanat Jean Sibeliuksen 1920 säveltämään Viipurin Lauluveikkojen kunniamarssiin. Muita Eerolan sanoituksia olivat muun muassa suomalaiseen kansansävelmään perustunut Kyntäjän laulu ja Erkki Melartinin säveltämä Nuorten maamiesten laulu. Eerola kirjoitti myös vuonna 1918 Suojeluskuntien marssin sanat, joihin Toivo Kuula sittemmin sävelsi musiikin.
Länsinummi
Länsinummi on Runosmäen kaupunginosaan kuuluva asuntoalue Turussa, Turun ja Raision rajalla, Nättinummen länsi- ja pohjoispuolella. Alueella on sekä kerrostaloja, rivitaloja että omakotitaloja.
Länsinummen eteläosan nimistö pohjautuu turkulaisiin taiteilijoihin, ja pohjoisosan ("Liljalaakson") nimistön teemana ovat kukat.
Daler Mehndi
Daler Singh (s. 18. elokuuta 1967 Patna, Bihar, Intia), tunnetaan nimellä Daler Mehndi, on intialainen laulaja.
Mehndi aloitti laulamaan kuusivuotiaana, kun hänen vanhempansa palkkasivat hänelle musiikkiopettajan. Vuonna 1986 hän meni naimisiin ja sai kolme lasta. Vuonna 1995 ilmestyi Mehndin ensimmäinen levy Bolo Ta Ra Ra, joka myi puoli miljoonaa kappaletta ensimmäisen neljän kuukauden aikana. Levyä on sittemmin myyty yli 20 miljoonaa kopiota. Hänen laulunsa ”Tunak Tunak Tun” on hänen tunnetuin ainakin pelimaailmassa, sillä World of Warcraftissa hänen tanssiaan kappaleessa ”Tunak Tunak Tun” käytettiin miespuolisten draenei-hahmojen tanssianimaatioon. Mehndi on lahjoittanut 85 miljoonaa rupiaa Delhin katujen puhdistamiseksi.
NAND-portti
thumb|NAND-portti (ANSI) thumb|NAND-portti (IEC)
NAND-portti (, sanoista not and, käytetään suomalaista nimitystä ei-ja) on looginen portti, joka vastaa Shefferin viiva -operaatiota. Operaatiosta käytetään logiikassa joskus symbolia. Sen merkitys on ”ei molemmat”, ts. propositiologiikan kaavana. Digitaalielektroniikassa NAND on looginen portti: NAND- ja myös NOR-porttia kutsutaan universaaliksi portiksi, koska sitä käyttämällä on mahdollista muodostaa kaikki muut loogiset portit.
Totuustaulu:
Muiden porttien toteuttaminen NAND-portilla
Alla näkyvässä piirikaaviossa on muodostettu järjestyksessä NOT-, AND- ja OR-portit käyttämällä NAND-portteja. NOR-portin pystyy toteuttamaan lisäämällä NAND-portin kuvassa viimeisenä näkyvän OR-portin lähtöön.
Anatoli Onoprijenko
Anatoli Jurijovytš Onoprijenko (25. heinäkuuta 1959 Lasky, Žytomyrin alue, Ukrainan SNT – 27. elokuuta 2013 Žytomyr, Ukraina ) oli ukrainalainen sarjamurhaaja. Vuonna 1999 hänet tuomittiin vuosina 1989–1995 tekemistään rikoksista kuolemaan, mutta tuomio muunnettiin elinkautiseksi vankeudeksi.
Lapsuus
Onoprijenkon ollessa lapsi hänen alkoholisti-isänsä lähetti hänet orpokotiin. Sieltä Onoprijenko siirtyi 14-vuotiaana metsänhoitokouluun, mutta lopetti koulunkäynnin vähäisen kiinnostuksen vuoksi. Onoprijenkon ensimmäinen työpaikka oli Mustaamerta risteilevällä laivalla. Siellä hän tapasi naisen, jonka kanssa sai 3 vuotta myöhemmin esikoislapsensa. Onoprijenko kuitenkin jätti perheensä melko pian lapsen syntymän jälkeen.
Rikollinen ura
Onoprijenko aloitti rikollisen elämänsä varastelemalla, muun muassa tunkeutumalla ihmisten koteihin näiden poissa ollessa ja viemällä sieltä arvoesineet. Ensimmäisen murhansa hän teki varkauden yhteydessä jouduttuaan kotiinsa palanneen iäkkään naisen yllättämäksi. Ensimmäisten surmatöidensä jälkeen Onoprijenko lähti kiertämään Eurooppaa muutamiksi vuosiksi. Hän kertoi tehneensä niinä aikoina ainoastaan yhden ryöstön.
Neuvostoliiton hajottua Onoprijenko palasi Ukrainaan, jossa poliisivoimat eivät olleet tarpeellisessa valmiudessa, ja jatkoi surmaamista: hän tunkeutui syrjäseudun taloihin ja ampui metsästyskiväärillä kaikki sisällä olleet. Hän tappoi myös kaikki silminnäkijät ja mahdolliset todistajat. Ensimmäiset murhat hän teki pienessä Bratkovytšin kylässä. Kiinni jäämistä välttääkseen hän siirtyi muihin kyliin jatkamaan rikossarjaansa.
Murhat ja tuomio
Kaikkiaan Onoprijenko tappoi kuuden vuoden aikana 52 ihmistä. Hän väitti tehneensä henkirikokset ”sisäisten äänien” pakottamana. Eräässä kylässä murhia tapahtui niin paljon, että armeijan täytyi tulla vahtimaan katuja. Tutkimusten aikana viaton mies pidätettiin Onoprijenkon tekemistä rikoksista epäiltynä ja kidutettiin hengiltä.
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri
pienoiskuva|250x250px|Keski-Suomen Sairaala Nova Keski-Suomen sairaanhoitopiiri oli 21 keskisuomalaisen kunnan sairaanhoitopiiri. Noin 270 000 asukkaallaan se oli Suomen suurin ei-yliopistollinen sairaanhoitopiiri. Jyväskylässä sijaitseva Keski-Suomen Sairaala Nova otettiin käyttöön 18.–19.1.2021, ja se tarjoaa lähes kaikkien erikoissairaanhoidon alojen hoitoa. Erityistason sairaanhoidosta Keski-Suomen sairaanhoitopiirin alueella vastasi Kuopion yliopistollinen sairaala. pienoiskuva|Keski-Suomen keskussairaala Sairaanhoitopiiri työllisti 3 785 henkeä. Työntekijöistä 476 oli lääkäreitä, 2 219 hoitohenkilöstöä ja 1 090 muuta henkilöstöä. Toiminnan menot 2020 olivat yhteensä 376,7 miljoonaa euroa. Keski-Suomen sairaanhoitopiiri oli Jyväskylän kaupungin toiseksi suurin työnantaja.
Anatoli Onoprijenko
Murhat ja tuomio
Suurimman osan henkirikoksistaan Onoprijenko teki kuuden kuukauden aikana vuosina 1995–1996, jolloin hän murhasi kaikkiaan 43 ihmistä. Laajojen etsintöjen jälkeen hänet saatiin kiinni vuonna 1996 ja tuomittiin kuolemaan 31. maaliskuuta 1999. Tuomio kuitenkin muunnettiin elinkautiseksi vankeudeksi, koska Ukraina oli juuri liittynyt Euroopan neuvostoon, jonka jäsenyys edellytti kuolemantuomioista luopumista.
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri
Keski-Suomen sairaanhoitopiirin toiminta lakkasi 31. joulukuuta 2022 osana Sote-uudistusta. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palvelut tuottaa Keski-Suomen hyvinvointialue.
Anatoli Onoprijenko
Murhat ja tuomio
Onoprijenko kuoli vankilassa sydänkohtaukseen 54-vuotiaana kesällä 2013.
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri
Jäsenkunnat
Keski-Suomen maakuntaan kuuluva Jämsä ei kuulunut alueen sairaanhoitopiiriin, vaan se oli osa Pirkanmaan sairaanhoitopiiriä vuodesta 2013.
Keski-Suomen Sairaala Nova
Keski-Suomen keskussairaalan alueelle Jyväskylän Kukkumäkeen ryhdyttiin 2016 rakentamaan uutta Keski-Suomen Sairaala Novaa. Uuteen sairaalaan valmistui 360 tutkimus- ja vastaanottohuonetta, vuodeosastoille 368 sairaansijaa, leikkaussaleja 24 ja synnytyssaleja 10. Sairaalan sisustuksen inspiraatioina ovat Keski-Suomen kansallispuistot. Uuden sairaalan rakennus projektinjohtourakoitsijana toimi SRV Rakennus Oy. SRV luovutti sairaalan Keski-Suomen sairaanhoitopiirille 30.10.2020. Sairaala vihittiin käyttöön 1.12.2020. Sairaalan käyttöönotto tapahtui 18.–19.1.2021. Sairaala maksoi 554 miljoonaa euroa.