cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ajoneuvon vaihtoehtoiset polttoaineet
Synteettiset polttoaineet
Fischer-Tropsch-menetelmälla voidaan valmistaa synteettisiä polttoaineita - sekä ottomoottoreihin että dieselmoottoreihin - synteesikaasusta (vedyn ja hiilimonoksidin seoksesta. Reaktorissa vedyn ja hiilimonoksidin seos konvertoidaan noin 300–400 °C:n lämpötilassa ja 10–40 bar paineessa hiilivedyiksi.
Fischer-Tropsch -synteesi on varteenotettava vaihtoehto siellä, missä on saatavana runsaasti halpaa hiiltä tai biomassaa. Saksa valmisti toisen maailmansodan aikana lähes kaiken tarvitsemansa dieselöljyn ja suuren osan bensiinistään synteettisesti. Etelä-Afrikan tasavalta kehitti apartheidin aikana Fischer-Tropsch -teknologiaa yhä pidemmälle ja kykeni näin kiertämään öljysaarron. Nykyään Etelä-Afrikan tasavallan kansallinen öljy-yhtiö, Sasol, valmistaa kaiken Etelä-Afrikan tarvitseman moottoripolttoaineen synteettisesti kivihiilestä.
Suomessa polttoaineen valmistaminen Fischer-Tropsch-synteesillä turpeesta voi muodostua varteenotettavaksi vaihtoehdoksi raakaöljyn hinnan noustessa.
Vety
thumb|Toyota FCHV polttokennoauto Öljystä (tai maakaasusta) on reformoinnilla mahdollista valmistaa vetyä, jolla voidaan käyttää polttokennosta energiansa saavaa autoa. Useimmissa tällaista polttoaineenkäyttöä hahmottelevissa suunnitelmissa tarkoitus olisi hyödyntää olemassa olevaa polttoaineen jakeluverkkoa ja tehdä reformointi autossa olevalla laitteistolla. Vaikka polttokennon päästöt ovatkin yksinomaan vettä, syntyy reformoinnista yhtä paljon hiilidioksidia kuin syntyisi jos sama määrä öljyä poltettaisiin moottorissa. Näiden päästöjen suhde polttoaineketjun yli syntyviin päästöihin on siis sama 80–20.
Vetypolttokennon hyötysuhde autossa voi käytännössä olla noin 60 %, mutta koska katalyyttisessä reformoinnissa menetetään hiilen poltosta saatava energia, tulee hyötysuhteeksi parhaimmillaan noin 40 %. Tämä on silti selvästi parempi kuin polttomoottorilla: verrattuna polttomoottoriin päästöjä syntyy noin 60 % vähemmän. Tätä nykyä reformoinnille perustuvien polttokennoautojen hyötysuhde on noin 25 % (McCormick, 2001), mikä riittää alentamaan päästöjä noin 40 %.
Ydinenergia
Ford esitteli 1950-luvun lopulla Ford Nucleon -nimisen ydinkäyttöisen auton konseptipienoismallin. Ajoneuvo olisi muodostunut etuosan matkustajatilasta ja takaosassa sijaitsevasta reaktoriyksiköstä. Yhtään toimivaa ajoneuvoa ei rakennettu. Ydinkäyttöisten autojen ongelmana on reaktorien ja niiden vaatimien säteilysuojien suuri massa.
Zoological Society of London
thumb|Zoological Society of London (ZSL), Main Building thumb|Zoological Society of London (ZSL), Main Building, Entrance thumb|250px|[[Punch-pilalehti Zoological Society of Londonin kokouksesta (1905)]] Zoological Society of London (ZSL) on vuonna 1826 perustettu englantilainen akateemikkojen eläintieteellinen seura.
Seuran perustajajäseniin kuuluivat muun muassa Robert Peel, Nicholas Aylward Vigors, Humphry Davy ja Thomas Stamford Raffles. Heidän tavoitteenaan oli luoda järjestö, joka huolehtisi "Luonnonhistorian tieteen kaikkien muotojen kultivaatiosta, ja erityisesti Ison-Britannian ja Irlannin luonnonhistorian kultivaatiosta".
Vuonna 1828 järjestö avasi jäsenilleen tarkoitetun puistoalueen, jossa voitiin tutkia eläimiä. Puistosta kehittyi Lontoon eläintarha. Nykyään järjestö on kansainvälinen tieteellinen järjestö, jonka päätehtävä on eläinten ja näiden elinalueiden konservointi.
Järjestön päättävä elin on 15-jäseninen neuvosto.
Venusveistos
upright|pienoiskuva|[[Hohler Felsin Venus on vanhimpia tunnettuja venusveistoksia. ]]
Ensimmäiset löydöt
Vénus impudique oli ensimmäinen löydetty venusveistos. Sen löysi Paul Hurault vuonna 1864 läheltä Laugerie-Bassen kylää Ranskassa. Vuosina 1883–1895 Louis Alexandre Jullien löysi Balzi Rossista viisitoista figuriinia. Se on suurin koskaan samasta paikasta löydetty venusveistosten määrä. Willendorfin Venus löytyi vuonna 1908 Willendorfista. Näitä veistoksia jotka ovat tyylillisesti samoja piirteitä jakavia patsaita ja on ajoitettu myöhäispaleoliittiselle kaudelle, on säilynyt ja löydetty yli 200 suurimmaksi osaksi Euroopan alueelta. Löydetyt venusveistokset ovat hyvin pienikokoisia, noin 4–25 senttiä pitkiä. Patsaat on usein veistetty pehmeistä kivilaaduista, kuten kalkkikivestä tai serpentiinistä, myös eri eläinten luuita sekä norsunluuta ja mammutinluuta on käytetty. Veistokset ovat ulkoisilta piirteiltään hyvin samanlaisia. Ne esittävät tyyliteltyä naishahmoa, jonka sukupuolipiirteet (kuten rinnat, reidet ja vulva) ovat vahvasti korostetut tai liioitellut.
Venusveistosten tarkoitus
Venusveistokset saattavat olla todellisia kuvauksia sen ajan naisista, sen ajan kauneusihanteista, toimia uskonnollisina taikakaluina, hedelmällisyyden ja seksuaalisuuden symboleina. Veistosten on myös tulkittu esittävän äitijumalatarta tai jumalattaria. On myös arveltu että ne saattaisivat ola toteemeja/amuletteja tai lasten leluja. Etelä-Afrikassa on eräitä heimoja joilla esiintyy rasvapakaraisuutta eli steatopygiaa ja heidän ruumiinrakenteensa muistuttaa myöhäispaleoliittisen kauden veistoksia. On arveltu että myöhäispaleoliittisen ajan ihmisille olisi saattanut olla samanlaista evolutiivista hyötyä tuollaisesta ruumiinrakenteesta. Willendorfin Venuksesta ja Lausselin Venuksesta on löydetty jälkiä punamullasta ja sen on arveltu liittyvän veistosten uskonnolliseen käyttämiseen.
Merkittävimmät venuslöydöt
upright|pienoiskuva|Vuonna 1864 [[Paul Huraultin löytämä Ranskasta löytämä venusveistos oli ensimmäinen löydöistä, piirustus vuodelta 1907.]] upright|pienoiskuva|[[Willendorfin venus]] upright|pienoiskuva|[[Brassempouyn Venus|Brassempouyn Venuksella on yhdet varhaisimmista realistisista esityksistä ihmisen kasvoista.]]
Epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut 1910
Vuonna 1910 järjestettiin Wienissä 9. lokakuuta epäviralliset painin maailmanmestaruuskilpailut Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin kahdessa painoluokassa: yli ja alle 75-kiloisissa. Samana vuonna järjestettiin Düsseldorfissa viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kisojen ykkönen oli isäntämaa Itävalta, joka otti 75 kilon sarjassa kolmoisvoiton ja yli 75 kilon sarjassa hopeaa ja pronssia.
Luettelo historiallisista pääkaupungeista
Tämä on luettelo entisistä pääkaupungeista eli historiallisista kaupungeista.
FK Mordovija Saransk
Futbolnyi klub Mordovija Saransk  on jalkapalloseura Saranskin kaupungista. Seura pelaa Venäjän korkeimmalla sarjatasolla Venäjän jalkapalloliigassa. Mordovija Saranks on perustettu 1961. Venäjän jalkapallon 1. divisioonan se on voittanut kahdesti 2012 ja 2014.
Indian Institute of Management Ahmedabad
thumb|right|300px|IIMAn pääsisäänkäynti
Historia
IIMA perustettiin vuonna 1961 autonomiseksi instituutioksi Gujaratin hallinnon ja Intian teollisuuden yhteistyönä. Tohtori Vikram Sarabhai, arvostettu tutkija ja -teollisuuden vaikuttaja sekä muut Ahmedabadin teollisuusvaikuttajat, kuten Kasturbhai Lalbhai olivat isossa roolissa instituuttia perustettaessa.
IIMAn kampus on pääsääntöisesti tiilistä rakennettu. Sen ideoi kuuluisa arkkitehti Louis Kahn, jonka suunnittelema kampus luotiin yhtenäiseksi ja vaikuttamaan yhdeltä suurelta kokonaisuudelta. Muita kampuksen ulkonäköön vaikuttaneita suunnittelijoita olivat B. V. Doshi sekä Anant Raje. Vuoteen 2005 mennessä kampuksella oli 25 huoneistoa, joista jokainen asuttaa 25-44 henkilöä yhden hengen huoneissa. Jokaisella on toisestaan poikkeava kulttuuri ja traditionsa. Työskentely uuden kampuksen rakentamiseksi (New Campus) on meneillään vielä vuoden 2006 aikana, ja on valmistuttuaan vastapäätä vanhaa kampusta, yhdistäen alikulkutunnelilla. Se sisältää seitsemän uutta huoneistoa sekä seminaarihuoneita.
Koulun kehitys
Instituuttia ei aluksi pidetty puhtaasti kauppatieteen kouluna, vaan johtamisen kouluna. Sen missiona on ammatillistaa Intian johtoa opettamisen, tutkimuksen, valmentamisen, sekä instituutioden rakentamisen ja konsultoinnin avulla. Se pyrkii myös syvällistämään osaamista Intian talouden tärkeillä alueita kuten maataloudessa, koulutuksessa, terveydenhuollossa, kuljetuksessa, syntyvyyden säätelyssä, energiahuollossa sekä julkisessa liikenteessä.
IIM Ahmedabad on vuosien aikana tehnyt yhteistyötä mm. Kellogg School of Businessin, Wharton School of Businessin sekä Harvard Business Schoolin kanssa. Suurimmaksi osaksi tämän yhteisen historian takia IIMA on ollut case -pohjaisen opetusmetodin pioneereja. Nykypäivänäkin IIMAn vahvuutena pidetään sen vahvaa opetuspohjaa case -metodissa.
Koulutusohjelmat
Post Graduate Programme (PGP): IIMAn huippuohjelma on kaksi vuotta kestävä opiskeluohjelma, jonka suorittaminen johtaa yleisen johtamisen diplomiin (Diploma in General Management). Kumpikin vuosi on jaettu kolmeen lukukauteen. Ensimmäinen vuosi koostuu pakollisista kursseista ja toinen vuosi suurimmaksi osaksi valinnaisista aineista, antaen opiskelijalle mahdollisuuden erikoistua valitsemalleen alueelle. Ensimmäisen vuoden jälkeen opiskelijoiden on suoritettava kahdeksankuukautinen työharjoittelu teollisuudessa. Puolessa välissä toista vuotta noin neljännes opiskelijoista valitaan osallistumaan vaihto-ohjelmaan, jossa opiskelija voi viettää yhden lukukauden ulkomaisessa yliopistossa.
Post Graduate Programme in Public Management and Policy (PGP-PMP): Ohjelman on tarkoitettu työuransa keskivaiheilla oleville johtajille, joilla on vähintään seitsemän vuotta työkokemusta. Ohjelma johtaa tutkintonimikkeeseen Post Graduate Diploma in Public Management and Policy. Ohjelmassa on kolme moduulia: johtamisen perusteet (CM), julkistalouden johtaminen ja politiikka (CPMP), sekä valinnaisia aineita, johtaen erikoistumiseen useilla alueilla. Lisäksi kansainvälinen liite/vaihto moduuli mahdollistaa kokemuksen työskentelystä vanhemmassa asemassa julkisessa päätöksenteossa ja johtamisessa.
Post-Graduate Programme in Management for Executives (PGPX): PGPX tarjotaan useita vuosia työskennelleille johdon vaikuttajille, ja sen tuottama tutkintonimike on One Year Post-Graduate Diploma in Management for Executives. Ohjelmassa keskitytään yleiseen johtamiseen ja sen yksilöllinen kurssirakenne antaa painoarvoa johtamiselle yli kulttuuri- ja valtionrajojen. Ohjelmassa on sisäinen suuntaus nimeltään International Immersion, jossa opetuksen sisältöä otetaan useista eri maista.
Faculty Development Programme (FDP): Ohjelma on tarkoitettu erityisesti opettajille, tutkijoille sekä henkilöstön kehittämiskouluttajille. Tarkoituksena on opettaa college- ja teollisuusorganisaatioita vastaamaan omasta johtamisen opettamisesta.
Doctoral Programme (FPM): Tohtorin tutkinto valmistaa opiskelijaa omaksumaan vaadittavat taidot sekä tunnistamaan ja tutkimaan monimutkaisia johtamistieteen aiheita. Ohjelma tarjoaa tutkimusharjoittelua kymmenellä eri erikoistumisalueella. Ohjelman suorittaminen vie yleensä neljästä viiteen vuotta, kahden vuoden ankaran kurssimateriaalin läpikäymisen lisäksi. Kurssit sisältävät ensimmäisenä vuonna yleisen johtamisen katsauksen ja kehittää perusteet johtamisen ongelmien analysoimiseen. Seuraavana vuonna opiskelijat lukevat syventäviä tohtoritason kursseja omilla erikoistumisalueillaan. Tohtoriarvon koulutus tarjoaa seuraavina vuosina mahdollisuuden opiskelijalle tuottaa uutta tutkimustietoa johtamisen eri alueilla.
Yllä mainittujen vaihtoehtojen lisäksi IIMA tarjoaa useita eri johtamisen kehitysohjelmia (Management Development Programmes, MDPs) yleisen johtamisen ja johtamistoimintojen alueilla läpi vuoden.
Joseph De Combe
Joseph De Combe (19. kesäkuuta 1901 - 1965) oli belgialainen uimari ja vesipalloilija. Hän edusti Belgiaa kolmissa kesäolympialaisissa, vuosina 1924, 1928 ja 1936.
Vuoden 1924 kesäolympialaisissa hän voitti hopeaa 200 metrin rintauinnissa. Se jäi De Comben ainoaksi uinnin olympiamitaliksi. Samoissa olympialaisissa hän voitti hopeaa miesten vesipallosta. Hän pelasi yhdessä seitsemästä ottelusta. Neljä vuotta myöhemmin hän osallistui 200 metrin selkäuintiin, mutta karsiutui siitä alkuerissä.
Vuoden 1936 kesäolympialaisissa hän oli jälleen Belgian miesten vesipallojoukkueen jäsen. Tällä kertaa hän pelasi turnauksen kaikki seitsemän ottelua, tuloksena olympiapronssia.
Sorsat
Sorsat (Anatidae) on sorsalintujen lahkoon kuuluva lintuheimo. Heimoon kuuluu 161 lajia 53 suvussa. Sorsia elää kaikenlaisilla vesillä ja rannoilla. Ne ruokailevat, lepäävät ja muuttavat parvina. Suomessa pesii pääosin 28 sorsalajia sekä viisi säännöllistä läpimuuttajaa.
Anatomia ja elintavat
Sorsat voi tunnistaa heimolle tyypillisen nokan avulla. Se on leveä, suora ja sen sisäpinnalla on säleikkömäisiä hetuloita. Useimmilla lajeilla on lyhyet jalat ja varpaiden välissä räpylät.
Sorsat syövät monipuolisesti kasvis- ja eläinravintoa. Niiden ruokavalio vaihtelee vuodenajan ja elämänvaiheen mukaan. Monet lajit syövät vedenpinnan hyönteisiä ja vedessä eläviä selkärangattomia, joista saa paljon valkuaisaineita.
Sorsat elävät kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta.
Heimot
Sorsien jakaminen alaheimoihin on vaihdellut 1980-luvulta alkaen toistuvasti. Usein sorsat jaetaan kolmeen alaheimoon: Suurin alaheimo on varsinaiset sorsat, joka jakautuu edelleen seitsemään ryhmään: ristisorsat, puolisukeltajasorsat, kokosukeltajasorsat, sotkat, metsäsorsat, haahkat, koskelot ja valkopääsorsat. Toisen alaheimon muodostavat hanhet ja joutsenet. Australiassa elävä harakkahanhi muodostaa näiden lisäksi oman alaheimonsa.
ITIS-tietokannassa alaheimoja on viisi : puolisukeltajat (Anatinae), hanhet (Anserinae), viheltäjäsorsat (Dendrocygninae), tuhkasorsat (Stictonettinae) ja ristisorsat (Tadorninae).
Suvut
thumb|220px|right|[[Merihanhi (Anser anser)]] thumb|220px|right|[[Laulujoutsen (Cygnus cygnus)]]
Korykos (Joonia)
Korykos oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan etelärannikolla, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Maantiede
Korykos sijaitsi Erythrain poliksen alueella lähellä kaupungille nimen antanutta Korykos-vuorta, Mimaksen niemimaasta etelään eli Samokselle päin osoittaneella pienemmällä niemellä, joka tunnettiin Korykoksen niemenä (lat. Coryceon Promontorium). Korykos oli yksi Korykos-vuoren juurella sijainneen rannikon pienistä satamapaikoista. Samalla niemellä sijaitsi Kasystoksen satamakaupunki, joka saattaa myös olla sama paikka. Kaupungin lähellä sijaitsivat Airain ja Myonnesoksen polikset. Korykoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Rivnen ydinvoimalaitos
Rivnen ydinvoimalaitos on Ukrainan Rivnen alueen länsirajalla kulkevan, pienen Styrjoen äärellä, aivan Varašin kaupungin koillispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos kantaa aluekeskuksen nimeä, vaikka Rivnen kaupunkiin on linnuntietä noin 82 kilometrin matka. Voimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö.
Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa neljä venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ensimmäiset kaksi VVER-440-tyyppistä yksikköä kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1980 ja 1981, ja kolmosyksikkö, suurempitehoinen VVER-1000 vuonna 1986. Nelosyksikön rakentaminen keskeytettiin vuonna 1990, mutta rakentamista jatkettiin vuonna 1993. Lokakuussa 2004 neljäs, VVER-1000 -tyyppinen voimalayksikkö otettiin tuotantoon. Yksiköiden nettosähkötehot ovat valmistumisjärjestyksessä 420 MW, 415 MW, 1000 MW ja 1000 MW. Koko Rivnen ydinvoimalaitoksen teho on siis 2835 megawattia.
Korykos (Joonia)
Historia
Korykoksen historiasta ei tiedetä paljoakaan. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupungin tiedetään olleen olemassa suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Korykos-vuoren rannikko tunnetaan merirosvouksestaan, ja oletettavasti sitä harjoitettiin myös Korykoksessa.
Rivnen ydinvoimalaitos
Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.
Korykos (Joonia)
Historia
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Korykaīos, Kōrykios ja Kōrykiōtēs.
Aimo Mela
Aimo Martti Mela (sukunimi vuoteen 1906 Mélart; 30. toukokuuta 1893 Mäntsälä – 15. syyskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Erythrai (Joonia)
Erythrai, harvemmin Knopupolis ( tai Knopoupolis, ), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä İzmirin maakunnan Ildıriä.
Maantiede
Erythrain polis sijaitsi Joonian rannikolla Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan länsiosassa. Strabon kutsuu niemimaata erythrailaisten ja teoslaisten niemimaaksi. Erythrain poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Erythrainlahden rannalla lahteen pistävän niemen eteläosassa. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsi varsinainen, pienempi Mimaksen niemimaa eli Mimas-vuoren alue.
Poliksen kaupunkikeskus oli rakennettu Aleon- tai Aleos-joen suussa olleelle pienelle tasangolle. Mainittu joen nimi esiintyy piirtokirjoituksissa ja Plinius vanhemmalla. Kaupungin lyömissä rahoissa esiintyy kuitenkin joen nimi Aksos. Kaupunkikeskuksen muurein ympäröidyn alueen koko oli noin 135 hehtaaria. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi tasangolla lähellä merenrantaa sijainnut kukkula. Satama sijaitsi joen suussa kaupungin eteläosassa.
Erythrain kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Erythraia. Se oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä, mutta koko on vaihdellut eri aikoina huomattavasti. Alueella sijaitsivat muun muassa pienemmät polikset Butheia, Elaiussa, Polikhne, Pteleon ja Sidusa, jotka olivat ainakin osan historiastaan Erythrain alaisuudessa. Kaupungin lähellä sijaitsivat myös satama Embaton sekä kaupungit tai kylät Dorion, Helos, Korykos ja Kybelaia (Kybellia). Lahdessa kaupungin edustalla sijainneet saaret tunnettiin nimellä Hippoi.
Erythrain alueesta itään sijaitsivat Klazomenain ja Teoksen polisten alueet. Niemimaan pohjoisosassa Erythrain ja Klazomenain alueiden raja sijaitsi suunnilleen Hypokremnoksen kaupungin kohdalla. Niemimaan eteläosassa Erythrain ja Teoksen alueen raja sijaitsi suunnilleen Airain kaupungin kohdalla, kuitenkin niin että kyseinen kaupunki oli vielä Teoksen aluetta. Erythrain alueen länsipuolella sijaitsi Khioksen poliksen alue, josta osa on saattanut olla Khioksen saaren lisäksi peraiana Mimaksen niemimaalla.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 2020
Nykyaikaisessa viisiottelussa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 25. kertaa. Nykyaikaisessa viisiottelussa kilpailtiin 5.–7. elokuuta 2021. Kilpailutapahtumat käytiin Musashino Forest Sport Plazalla ja Ajinomoto-stadionilla. Sekä naisille että miehille oli omat kilpailut. Juoksu ja ammunta oli yhdistetty Laser-Run-muodossa.
Erythrai (Joonia)
Varhaishistoria ja arkaainen kausi
Erythrain asutti Pausaniaan välittämän kreikkalaisen perinteen mukaan Kreetalta tullut Erythros, Rhadamanthyksen poika. Sen väestöön kuului kreetalaisten ohella lyykialaisia, kaarialaisia ja pamfylialaisia. Tämän jälkeen sinne olisi muuttanut Kleopoksen, Ateenan kuninkaan Kodroksen pojan, Joonian muista kaupungeista keräämiä kreikkalaisia. Strabonin mukaan kaupungin perustaja olisi ollut Kodroksen avioton poika Knopos. Tämä nimi on joskus korjattu Kleopokseksi, mutta on myös mahdollista, että Pausanias käytti väärää nimeä. Polyainos kertoo, että Knopos sai Erythrain haltuunsa juonella, jonka jälkeen sen alkuperäiset asukkaat surmattiin. Tämä versio voi olla uskottavampi kuin se, että uudet asukkaat olisivat vain muuttaneet kaupunkiin aikaisempien asukkaiden rinnalle. Kaupungin perustajaksi mainitaan myös Kodroksen poika Neleus. Strabon piti kaupunkia Boiotian Erythrain siirtokuntana.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 2020
Menestynein maa oli Iso-Britannia, jonka urheilijat voittivat kummatkin kilpailut.
Erythrai (Joonia)
Varhaishistoria ja arkaainen kausi
pienoiskuva|vasen|upright=0.78|Erythrain lyömä tetradrakhma, n. 200–180 eaa. Kuvituksessa [[Aleksanteri Suuri leijonantaljaan pukeutuneena Herakleena.]] Erythrai oli yksi Joonian liiton kahdestatoista kaupungista (dodekapolis) alusta eli 800-luvulta eaa. lähtien. Se osallistui Fokaian uudelleenasuttamiseen Teoksen kanssa. Kaupungin hallinto oli alussa oligarkinen, ja valta oli Ateenan kuningassukua olleella Basilidai-suvulla. Erythraista kotoisin ollut historioitsija Hippias kertoo, että Knopos murhattiin, ja tätä seurasivat tyranneina Ortyges, Iros ja Ekharos. Knopoksen veli karkotti heidät pois, ja he kuolivat paetessaan. Tämän Knopoksen täytyy olla myöhempi kuin kaupungin legendaarinen perustaja ja elänyt arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Muutoin kaupungin varhaisesta historiasta ei tiedetä antiikin lähteiden kautta juuri mitään.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 2020
Aikataulu
Lähde:
Erythrai (Joonia)
Varhaishistoria ja arkaainen kausi
Herodotos jaotteli joonialaisen murteen neljään muotoon, ja luki Khioksen ja Erythrain murteet samaksi. Erythrai olikin maantieteellisen sijaintinsa vuoksi ikään kuin saarella, vaikka sijaitsikin mantereella. Khioksen ja Erythrain läheisyys ja yhteinen murre eivät kuitenkaan tarkoittaneet sitä, että kaupungit olisivat aina olleet ystävällisissä väleissä, sillä niiden kerrotaan olleen varhaisina aikoina myös sodassa keskenään. Kyseessä saattaa olla sama sota, johon Antikleides viittasi teoksessaan Nostoi. Parion oli Erythrain siirtokunta, Strabonin mukaan kuitenkin yhdessä Miletoksen ja Paroksen kanssa.
Noin vuodesta 560 eaa. lähtien Erythrai oli Lyydian vallan alla. Persialaiset valtasivat ja löytöjen perusteella myös tuhosivat kaupungin vuonna 545 eaa. Kaupunki löi omaa hopearahaa 500-luvulta eaa. lähtien. Erythrai varusti kahdeksan laivaa Laden taisteluun, joka käytiin Miletoksen edustalla Joonian kapinan aikaan vuonna 494 eaa.
Klassiselta kaudelta myöhäisantiikkiin
pienoiskuva|upright=0.6|Erythrain sibylla. Maarten van Heemskerckin maalaus, 1564.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Erythrai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se erosi liitosta noin vuonna 453 eaa., mutta Ateena sai sen palaamaan pian takaisin. Kaupunki esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 450/449–415/414 eaa. Tuona aikana Efesos oli demokratia, ja siellä tiedetään olleen bule eli neuvosto ja ekklesia eli kansankokous. Erythrai kapinoi ja erosi liitosta uudelleen peloponnesolaissodan 20. vuonna eli vuonna 412 eaa. yhdessä Khioksen kanssa, ja toimi peloponnesolaisliiton tukikohtana. Tuolloin kaupunkia hallitsi persialaismielinen oligarkia. Vuodesta 394 eaa. Erythrai oli jälleen liitossa Ateenan kanssa ja myöhemmin vuorotellen Ateenan ja Persian kanssa, mikä todennäköisesti heijastelee demokraattisten ja oligarkiamielisten puolueiden valtataistelua kaupungissa. 300-luvun eaa. puolen välin aikoihin Erythrai oli liitossa Assoksen ja Atarneuksen tyrannin Hermiaan kanssa, ja sillä oli myös hyvät välit Mausolokseen. Erythrai löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Kaupunki lopetti rahanlyönnin vuonna 356 eaa., ja se jatkui vasta hellenistisellä kaudella.
Erythrai sai itsenäisyyden vuonna 334 eaa. Aleksanteri Suuren sotaretken myötä. Aleksanteri suunnitteli kanavan kaivamista Mimaksen niemimaan poikki suunnilleen linjalla Klazomenai–Teos. Sen pituus olisi ollut noin 11 kilometriä. Hellenistisellä kaudella Erythrai oli liitossa ensin Pergamonin kanssa. Ainakin osa Erythrain alueella ja alaisuudessa olleista pienemmistä poliksista sulautuivat Erythraihin. Rooman Syyrian sodassa Antiokhos III:tta vastaan kaupunki oli Khioksen ja Smyrnan tavoin Rooman puolella. Roomalaiset palkitsivat kyseiset kaupungit sodan jälkeen antamalla maa-alueita. Rooman vallan alla Erythrailla oli itsenäinen asema, ja se kuului Asian provinssiin. Kaupunki säilyi lyömiensä rahojen perusteella olemassa ainakin keisarikauden lopulle.
Erythrai tunnettiin antiikin aikana sibyllastaan nimeltä Herofile. Tämä oli antiikin toiseksi arvostetuin sibylla Kymen eli Cumaen sibyllan jälkeen. Kaupungista oli kotoisin lääkäri Herakleides, joka edusti Herofiloksen koulukuntaa. Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin kaksi. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Erythraīos. Erythrain alue tuotti muun muassa viljaa ja viiniä.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|upright=0.6|Naista esittävän patsaan torso, n. 200–160 eaa. [[British Museum.]]
Erythrain kaupunki on ollut ympäröity muurein, jotka ovat suhteellisen hyvin säilyneet ja joiden reitti voidaan jäljittää niiden koko matkalta. Muurit on ajoitettu 300-luvulle eaa. Niiden paksuus oli noin 4–5 metriä, ja niissä oli useita portteja.
Toinen merkittävä pyhäkkö oli Herakleion eli Herakleen pyhäkkö. Se oli omistettu sekä Idan daktyylien Herakleelle että Tyyroksen Herakleelle. Pyhäkön paikkaa ei ole löydetty, mutta sen kulttipatsaasta on säilynyt kuvaus Pausaniaalla ja lisäksi se on kuvattu kaupungin lyömissä rahoissa. Afrodite Pandemokselle rakennettiin erään piirtokirjoituksen mukaan uusi temppeli noin vuonna 400 eaa. Lisäksi kaupungissa oli kultit ja näin oletettavasti pyhäköt myös muun muassa Zeus Agoraiokselle, Apollonille ja Asklepiokselle, Artemiille sekä Akhilleukselle.
Kaupungista on löydetty muun muassa kreikkalainen teatteri, joka sijaitsi akropoliin pohjoisrinteessä. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa tiedetään olleen muun muassa prytaneion, agora ja stoa eli pylväshalli.
Joen suusta akropoliin eteläpuolelta on löydetty jäänteitä satamasta ja pohjois-eteläsuuntaisesta, bysanttilaiselle kaudelle ajoitetusta akveduktista. Muurien ulkopuolelta on löydetty lukuisia hautoja.
Erythraista tehdyt esinelöydöt ovat İzmirin arkeologisessa museossa. Niihin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa sekä Athenen temppelin paikalta löydettyjä pronssista ja norsunluusta tehtyjä votiiviesineitä ajalta 670–545 eaa.
Os Lusíadas
Os Lusíadas on Portugalin kansalliseepos, jonka on kirjoittanut Luís de Camões. Os Lusíadas ilmestyi 1572 tekijän palattua kotimaahan seikkailtuaan vuosikausia Kaukoidässä. Teos kuuluu portugalinkielisen kirjallisuuden tärkeimpiin. Se kertoo Portugalin perustamisesta ja Vasco da Gaman löytöretkestä Hyväntoivonniemen kautta Intiaan. Eepos sai nimensä roomalaisten nykyiselle Portugalille antamasta nimestä Lusitania ja sen asukasta tarkoittavasta nimestä lusiadi.
Os Lusíadas on muodoltaan eeppinen runo, ja se koostuu kymmenestä laulusta. Lauluissa on vaihteleva määrä säkeitä, mutta säkeet ovat kahdeksanrivisiä ja rivit kymmentavuisia. Riimikaava on ABABABCC.
Eepoksen päähenkilö on Vasco da Gama, ja teos kertoo Vasco da Gaman purjehduksesta Intiaan ja takaisin kotimaahan. Teoksen lopussa vietetään löytöretkeilijän ja merenjumalatar Thetiksen häitä. Camões on liittänyt eepokseensa kertomuksen portugalilaisten historiasta ja osoittaa ylpeänä, että lusitaanien sukujuuret johtavat Odysseukseen ja että Lissabon on tämän perustama satamakaupunki nimeltään Olyssipo.
Teoksessa saa ihailua portugalilaisten osoittama into käännyttää muita kansoja kristinuskoon. Portugalilaisia ihaillaan muutenkin, ja muut kansat esiintyvät negatiivisessa valossa tyyliin "ylimielinen saksalainen" tai "arvoton gallialainen". Esikuvanaan Camões piti Vergiliusta.
Nykyajan lukijalle Os Lusiadas voi olla paikoitellen hankalaa luettavaa. Siinä on paljon viitteitä jumaltarustoon ja historiaan. Välillä poiketaan tieteellisiin selostuksiin. Tyyli oli Camõesin aikana itsestään selvä valinta; pidettiin luonnollisena, että lukija ymmärtää eri viittaukset. Parhaiten teoksessa on kestänyt aikaa sen lyriikka.
Osia teoksesta on suomennettuna antologiassa Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY, 1954)
Matti Jaakkola (rovasti)
Matti Mikael (Mikko) Jaakkola (12. kesäkuuta 1879 Karkku – 19. maaliskuuta 1955 Pihtipudas) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti. Jaakkola syntyi Karkussa ja suoritti ylioppilastutkinnon Tampereen lyseossa vuonna 1899. Valmistuttuaan papiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1904 hän työskenteli ensin Ruotsinpyhtäällä apulaispappina 1904–1906, sen jälkeen Porvoossa apulaispappina 1906–1907. Vuoden 1907 kesällä hän siirtyi Jyväskylän maaseurakunnan v.t. kirkkoherraksi ja sen jälkeen v. 1909 Pihtiputaalle pitäjän apulaispapiksi ja vuodesta 1917 alkaen toimi siellä kirkkoherrana. Vuosina 1927–1953 hän toimi Viitasaaren kirkkoherrana ja jatkoi viransijaisena vuoteen 1954. Hän toimi vielä Pihtiputaalla vt. kirkkoherrana joulukuuhun 1954 saakka. Hän toimi myös lääninrovastina vuosina 1939–1953 ja opetti Viitasaaren yhteiskoulussa.
Matti Jaakkola kuului Viitasaaren Isänmaalliset Kansalaiset -nimiseen ryhmän perustajiin ja oli sen kantava voima. Ryhmä oli yksi Suomen ensimmäisiä avoimesti juutalais- ja vapaamuurarivastaisia järjestöjä. Kirkkoherra Jaakkola kirjoitti myös aktiivisesti ryhmän aihepiiristä muun muassa lehtiin Sinimusta, Aktivisti, Tapparamies, Siniristi ja Kustaa Vaasa. Vuosina 1914–1917 hän oli Kuopion seurakunnan Siunausta koteihin -lehden vastaava toimittaja.
Matti Jaakkolan puoliso oli Katri Jaakkola (o.s. Liljeroos). Heille syntyi 11 lasta.
Metoksetamiini
thumb|Metoksetamiinipulveria|alt=
Metoksetamiini tai MXE on aryylisykloheksylamiiniryhmään kuuluva aine, jota liikkuu huumausainemarkkinoilla muuntohuumeena. Metoksetamiini on ketamiinin muunnos, jossa on rakenteellisia samankaltaisuuksia etisyklidiinin ja 3-MeO-PCP:n kanssa.
Metoksetamiinin on arveltu toimivan NMDA-reseptoreiden antagonistina, ja dopamiinin takaisinoton inhibiittorina, vaikka siitä ei ole tehty virallista farmakologista profiilia.
Laidunnus
thumbnail|[[Suomenlammas|Suomenlampaat laiduntavat kesäisin Telkkämäen kaskiperinnetilalla Pohjois-Savossa.]] Laidunnus on ekologiassa tapahtuma, jossa saalistaja ei kuluta ravintokohdettaan loppuun, vaan syö vain osan siitä. Esimerkiksi verta imevä hyttynen ja ruohoa syövä lehmä ovat laiduntajia. Kaikki laiduntajat ovat kuluttajia.
Karjataloudessa ja perinnebiotooppien hoidossa, samoin kuin suomen yleiskielessä laiduntaminen tarkoittaa erityisesti karjan laiduntamista joko laitumeksi aidatulla pellolla tai luonnonlaitumilla, joita ovat esimerkiksi hakamaat ja metsälaitumet tai niiton ohella usein myös ainakin osan vuotta laidunnukseen käytetyt erilaiset niityt.
Pekka Tammi
Pekka Olavi Tammi (s. 17. heinäkuuta 1952 Helsinki) on Tampereen yliopiston kirjallisuustieteen professori (1993–) ja Taideaineiden laitoksen johtaja. Hänen erikoisalaansa ovat kirjallisuudentutkimuksen kentällä erityisesti narratologia sekä Vladimir Nabokovin tuotanto.
Laidunnus
Metsälaitumien jälkeen alettiin perustaa erityisiä viljelylaitumia. Laidun perustettiin navetan läheisyyteen pellolle, toisarvoiselle joutomaalle tai rantaniitylle. Maa muokattiin ja lannoitettiin erityisesti laiduntamista varten. Viljelylaitumilla karjan ravinnonsaanti on paremmin turvattu kuin luonnonlaitumilla. Viljelylaitumilla tarvittiin maata vain 0,25–0,30 ha lehmää kohden, kun metsälaitumilla tarvittiin metsänlaadusta riippuen 3–40 ha lehmää kohden.
Pekka Tammi
Tammi on aikaisemmin työskennellyt myös Helsingin yliopistossa, tutkijana Suomen Akatemiassa ja vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Santa Barbarassa. Hän on Helsingin yliopiston entisen matematiikan professorin Olli Tammen poika.
Brentano
Brentano voi tarkoittaa seuraavia: Sukunimenä:
Muuta:
Josef Polig
Josef Polig (s. 9. marraskuuta 1968 Sterzing, Italia) on italialainen entinen alppihiihtäjä.
Polig voitti alppiyhdistetyn olympiakultaa Albertvillessä 1992. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui supersuurpujottelussa viidenneksi ja suurpujottelussa yhdeksänneksi. Urallaan hän osallistui vain kerran maailmanmestaruuskilpailuihin, vuonna 1989 Yhdysvalloissa, jolloin hän sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi.
Alppihiihdon maailmancupin loppupisteissä Polig sijoittui parhaimmillaan 22:nneksi kaudella 1991–1992. Hän ei yltänyt kertaakaan urallaan osakilpailussa palkintokorokkeelle, vaan hänen paras sijoituksensa oli viides sija. Yhteensä Polig sijoittui kymmenen parhaan joukkoon 14 kertaa.
Polig lopetti uransa vuonna 1996.
Anders Nilsen
Anders Nilsen (s. 23. kesäkuuta 1988) on norjalainen muusikko ja koomikko, joka tunnetaan tanssimusiikista höystettynä huumorilla. Nilsenin tunnetuin kappale lienee vuonna 2014 julkaistu Salsa Tequila. Salsa Tequila oli kaupallinen menestys muutamassa Euroopan maassa. Hänen ensimmäinen singlensä 20.000 julkaistiin vuonna 2013. Salsa Tequila sisältää yksittäisiä espanjan kielen sanoja. Nilsen sanoo kappaleessa kuitenkin, ettei osaa puhua espanjaa (no hablo español). Nilsenin isä Leif Nilsen on myös muusikko.
NBA:n vuoden tulokas
NBA:n vuoden tulokas on vuosittain myönnettävä palkinto liigan parhaalle tulokkaalle. Palkinnon valitsevat yhdysvaltalaiset ja kanadalaiset urheilutoimittajat. Ainoat eurooppalaiset koulutetut pelaajat, jotka ovat voittaneet palkinnon, ovat espanjalainen Pau Gasol ja Slovenian Luka Dončić.
Valinnat
Voittajat maittain: (1953-2019)
Jukka Kuusivuori
Jukka Kuusivuori (s. 21. heinäkuuta 1980 Kuopio) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkomaalivahti.
Hän pelasi pitkään alasarjoja, kunnes hän liittyi Kiekko-Vantaan joukkueeseen. Kuusivuori pääsi heti pelaamaan, mutta loukkaantuminen keskeytti hänen kautensa.
Syksyllä 2006 Kuusivuori käväsi Forssan Palloseurassa, mutta palasi Vantaalle, jossa hän jäi kolmosvahdiksi. Tammikuussa hän palasi Forssaan, jossa hän pelasi ykkösmaalivahtina. Kaudeksi 2007–2008 Kuusivuori lähti pelaamaan Serbiaan.
Kuusivuori on kuulunut KooKoon valmennusryhmään vuodesta 2014.
Kotiinpaluu (Jukka Kuoppamäen albumi)
Kotiinpaluu on Jukka Kuoppamäen elokuussa 2012 julkaistu studioalbumi. Albumi merkitsi nimensä mukaisesti Kuoppamäen paluuta folk rock -juurille, sillä hän tunsi olevansa kyseisessä tyylilajissa ”eniten kotonaan”. Alkuperäinen ajatus folk rock -levystä onnistui kuitenkin vain osittain, sillä albumille päätyi lopulta myös lähes koko amerikkalaisen juurimusiikin kirjo; countrya, bluesia, bluegrassia ja skiffleä.
Albumin radiohitiksi nousi single ”Väärinpeluri”, joka sai runsaasti soittoaikaa Radio Suomen taajuudella. Levyn toinen single oli ”Kesäelämää”.
Lari
Lari on rantalintujen lahkoon kuuluva alalahko.
Shpat Qerimi
Shpat Qerimi (s. 1. kesäkuuta 1989 Gjakovë, Jugoslavia) on kosovolais-suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Kolmosessa pelannutta Lohjan Palloa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Kiertokaari
thumb|240x240px|Lajitteluareena Lare Ruskon jätekeskuksessa. Kiertokaari Oy (vuoteen 2017 saakka Oulun Jätehuolto) on jätehuollosta vastaava yritys, jonka osakkaita ovat Oulu, Hailuoto, Ii, Kempele, Lumijoki, Pudasjärvi, Raahe ja Siikajoki. Osakkaiden lisäksi yhtiön toimialueeseen kuuluu myös Simo. Kiertokaari vastaa omalla toimialueellaan jätteenkäsittelystä ja jäteneuvonnasta sekä edistää jätteen synnyn ehkäisyä, kierrätystä ja hyötykäyttöä. Yhtiö vastaa toimialueellaan laissa kunnan vastuulle määrättyjen jätehuoltopalvelujen järjestämisestä ja tarjoaa palveluja myös yrityssektorille.
Toiminta
Toimialueen kunnissa Simon ja Pudasjärven kuntaa lukuun ottamatta on sopimusperusteinen jätteenkuljetus, eli kiinteistöt itse kilpailuttavat jätteenkuljetuksensa, ja kuljetuksia hoitavat yksityiset yritykset. Simossa ja Pudasjärvellä on kunnan kilpailuttama jätteenkuljetus.
Kiertokaari toimii osakeyhtiön hallituksen alaisuudessa ja sillä on ISO 14 001 -ympäristösertifikaatti, OHSAS 18001 -työterveys- ja turvallisuussertifikaatti sekä ISO 9001 -laatusertifikaatti.
Kiertokaaren toimintaa ohjaavat lainsäädäntö sekä Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskuksen myöntämät ympäristöluvat. Kaatopaikalla syntyvä kaatopaikkakaasu sisältää lähinnä metaania sekä hiilidioksidia. Sen haitallisia vaikutuksia vähennetään kaasun talteenotolla, ja jätekeskuksessa kaatopaikkakaasua on kerätty vuodesta 1997. Kaatopaikkakaasua hyödyntävät Lindström Oy ja Oulun Keskuspesula Oy. Ylimääräinen sähkö voidaan myydä valtakunnan verkkoon. Kiertokaari tuottaa kaatopaikalta kerätystä kaasusta sekä biojätteiden käsittelylaitoksella syntyneestä biokaasusta liikenteen polttoainetta. Ruskon jätekeskuksen yhteyteen avattiin biokaasun tankkausasema 2017.
Kiertokaaren alueella materiaalina hyödynnettäviä jätteitä kerätään keskitetysti taloyhtiöissä, Rinki-ekopisteillä sekä Ruskon jätekeskuksen Oivapisteellä. Jokaisessa vähintään neljän huoneiston taloyhtiössä on oltava polttokelpoisen sekajätteen lisäksi jäteastiat biojätteelle, kartongille, paperille, metallille ja lasille. Omakotitaloille suositellaan biojätteen kompostointia tai erilliskeräystä esim. kahden kiinteistön kimpassa.
Vuoden 2016 alusta Suomen Pakkauskierrätys Rinki Oy vastaa tuottajavastuulain mukaisesti ekopisteillä tapahtuvan pakkausjätteen eli kartongista, metallista, muovista ja lasista valmistettujen tuotepakkausjätteiden keräyksestä sekä toimittamisesta hyötykäyttöön. Rinki-ekopisteisiin voi edelleen viedä myös paperia, ja paperinkeräyksestä vastaa Paperinkeräys Oy. Osalla Rinki-ekopisteistä on UFF:n vaatekeräys, ja noin 20 ekopisteellä on keräysastia muovista valmistetuille tuotepakkausjätteille. Muut muovijätteet lajitellaan edelleen polttokelpoiseen sekajätteeseen.
Cook, Welton and Gemmell
Cook, Welton and Gemmell oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi East Yorkshiressä Hullissa ja Beverleyssä.
William James Cook, Charles Keen Welton ja William Gemmell perustivat yhtiön vuonna 1883 Humberjoen rannalle Hulliin South Bridge Roadille. Vuosina 1901-1902 yhtiö siirtyi uudelle telakalle Beverleyyn Grovehilliin.
C. D. Holmes valtasi yrityksen maaliskuussa 1953 ja heinäkuussa 1973 se liitettiin Drypool Groupiin, jolloinsen nimi vaihtui Beverley Shipbuilding and Engineering Companyksi. Whitby Shipyard otti yhtiön haltuunsa 1. heinäkuuta 1976.
Antonio Soler
Antonio Francisco Javier José Soler Ramos (3. joulukuuta 1729 – 20. joulukuuta 1783) oli espanjalainen säveltäjä.
Elämä
Soler syntyi Kataloniassa vuonna 1729. Hän aloitti musiikin opiskelunsa opettelemalla soittamaan urkuja ja säveltämään. Kuuden vuoden iässä Soler pääsi laulamaan luostarin kuoroon. Vuonna 1744 hän pääsi urkuriksi katedraaliin.
Musiikki
Soler sävelsi sonaatteja, konserttoja, kamarimusiikkia, messuja ja soolokappaleita uruille.
Hanasaari (täsmennyssivu)
Hanasaari voi viitata ainakin seuraaviin:
Jalmari Jäppinen
Jalmari Jäppinen (12. toukokuuta 1897 Sääminki – 28. tammikuuta 1974 Lappeenranta) oli suomalainen runoilija.
Ivan Čarapić
Ivan Čarapić (s. 8. helmikuuta 1982 Podgorica) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Maltan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Rabat Ajaxia vuodesta 2012 lähtien.
Čarapić voitti Montenegron mestaruuden kaudella 2007–2008 pelatessaan Budućnostissa.
Condition Red – hälytystila
Condition Red - hälytystila on Mika Kaurismäen ohjaama suomalais-yhdysvaltalaisena tuotantona tehty toimintaelokuva vuodelta 1995. Elokuva kertoo vankilassa työskentelevästä vartijasta, joka rakastuu erääseen vankiin ja päättää auttaa häntä pakenemaan.
Elokuva kuvattiin philadelphialaisessa Holmesburgin vankilassa.
Martinus Fabri
Martinus Fabri oli alankomaalainen säveltäjä. Hän eli aivan keskiajan lopulla ja varhaisrenessanssin alussa. Sävellykset tiedetään sävelletyn vuoden 1400 tienoilla, muuta hänen elämästään ei tiedetä.
Fabrilta tunnetaan ainoastaan neljä sävellystä, kaikki balladeja. Niistä kaksi, jotka on sävelletty laulettavaksi kaikilla äänillä, on hollannikielisiä ja kaksi ranskankielisiä.
Johannes Ciconia
Johannes Ciconia (noin 1335 tai noin 1373–1412) oli belgialainen keskiajan säveltäjä. Hänen syntymäajastaan ei ole varmaa tietoa, koska hänet on saatettu joskus sekoittaa hänen isäänsä, joka oli samanniminen. Kaikki Ciconian sävellykset ovat sävelletty vuoden 1390 tienoilla tai myöhemmin. Hän sävelsi sekä maallista että uskonnollista musiikkia.
Leninin patsas (Suomen asema)
thumb|250px|Suomen asema ja Leninin patsas. Leninin patsas on V. I. Leninin muistomerkki Pietarin Leninin aukiolla Suomen aseman edessä.
Kuvanveistäjä Sergei Jevsejevin sekä arkkitehtien Vladimir Štšukon ja Vladimir Hellfreichin suunnittelema muistomerkki paljastettiin lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä vuonna 1926. Se esittää huhtikuussa 1917 ulkomailta palannutta Leniniä, joka puhuu Suomen aseman luona ”Pääoman viholliseksi” nimetyn panssariauton päältä. Neuvostoaikaisen tulkinnan mukaan patsaalle antaa emotionaalisuutta Leninille ominainen ”tarmokas kädenliike, joka ilmaisee samalla sekä uskoa voittoon että taistelukutsua”. Sen kerrottiin olleen maan ensimmäinen vallankumousjohtajalle pystytetty muistomerkki.
Pronssista valettu patsas on 4,3 metriä korkea. Graniittijalustoineen muistomerkin korkeus on 10,7 metriä. Panssariauton jäähdyttimeen on valettu teksti ”...ja eläköön koko maailman sosialistinen vallankumous! 17. huhtikuuta 1917”.
Alun perin muistomerkki seisoi vanhan aseman julkisivun edessä sijainneella pienellä aukiolla. Myöhemmin se siirrettiin uuden asemarakennuksen ja Nevan väliin toisen maailmansodan jälkeen raivatulle uudelle Leninin aukiolle.
Tuntemattomiksi jääneet vandaalit räjäyttivät huhtikuussa 2009 patsaan takaosaan kiinnitetyn pommin, joka teki siihen noin metrin levyisen aukon. Korjattu patsas palautettiin jalustalleen vuoden kuluttua. Muistomerkki kuuluu Venäjän federaation suojelukohteisiin.
NBA:n varaustilaisuus 2015
NBA:n vuoden 2015 varaustilaisuus järjestettiin 25. kesäkuuta 2015 Barclays Centerissä New Yorkissa. Tilaisuuden ensimmäinen varaus oli Dominikaanista tasavaltaa edustava, vain vuoden yliopistossa pelannut Karl-Anthony Towns, josta tuli maansa ensimmäinen NBA:n ykkösvaraus. Kentuckyn yliopiston keväällä Final Fouriin selviytyneestä joukkueesta varattiin yhteensä kuusi pelaajaa.
Kärkipään varauksiin odotettiin yliopistotaustaisista pelaajista etenkin Karl-Anthony Townsia, Jahlil Okaforia ja D’Angelo Russellia. Kansainvälisestä pelaajajoukosta ainakin latvialainen Kristaps Porziņģis ja kongolaislähtöinen Emmanuel Mudiay kuuluivat ennakolta kärkipään varauksiin. Heidät kaikki varattiinkin ensimmäisten seitsemän pelaajan joukossa.
Suomalaispelaaja Joonas Cavén oli edellisvuoden ilmoittautumisensa ja vetäytymisensä johdosta automaattisesti mukana vuoden 2015 varaustilaisuudessa, mutta hänen varaamisensa oli epätodennäköistä. Toisena suomalaispelaajana 2010-luvulla varsinaisesti ehdolla ollutta Cavénia ei varattu.
Draft-arvonnan voitti Minnesota Timberwolves, joka oli kauden 2014–2015 runkosarjan huonoin joukkue. Edellisen kerran runkosarjan huonoin joukkue voitti arvonnan vuonna 2004. Timberwolvesilla oli 25 prosentin mahdollisuus saada ensimmäinen varausvuoro.
Tulokset
thumb|right|200px|[[Karl-Anthony Towns.]] thumb|right|200px|[[D’Angelo Russell.]]
Varauspäivän siirrot
Seuraavat vuonna 2015 varattuja pelaajia koskeneet siirrot tehtiin varaustilaisuuspäivänä.
Kungsholmen (saari)
pienoiskuva|Kungsholmenin kaakkoispää pienoiskuva|Klara sjö pienoiskuva|Kartta saaresta vuodelta 1754, jolloin kaupunkirakentaminen levisi saarelle. Kungsholmen tai Kungsholms on Mälarenin saari Ruotsissa Tukholman kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa
Kungsholmen sijaitsee Mälarenin itäosassa aivan Tukholman kaupunkitaajamassa. Saari jää Riddarfjärdenin ja Ulvsundasjönin väliin niin, että saaren pohjoispuolella näitä järvenosia yhditstää toisiinsa jokimainen kanava Karlbergskanalen–Karlbergssjön–Barnhusviken–Klarasjö. Saaren eteläpuolella saaren voi kiertää veneellä ajamalla Ulvsundasjönistä etelään Tranebergssundiin, kääntymällä sitten kaakkoon Lilla Essingenin salmista ja Långholmenin edustalta Riddarfjärdeniin. Kungsholmenin pituus on 3,6 kilometriä ja leveys on 1,6 kilometriä. Sen pinta-ala on 391 hehtaaria eli 3,9 neliökilometriä. Saaren ympärysmitta on noin 8,9 kilometriä ja saaren korkein kohta sijaitsee Stadshagsplanilla 47 metrin korkeudella mpy. Mantereelta tulee saarelle 12 siltaa sekä eräitä metroyhteyksiä.
Edaphosaurus
Edaphosaurus (nimen merkitys: ”perustuslisko”) on sukupuuttoon kuollut Edaphosauridae-heimoon kuuluva synapsidisuku. Se eli myöhäisen kivihiilikauden ja varhaisen permikauden aikana nykyisten Yhdysvaltojen alueella. Useista varhaisista synapsideista poiketen Edaphosaurus oli kasvinsyöjä.
Kungsholmen (saari)
Kaupunginosat
Saari ja viereiset kaksi pienempää saarta Lilla Essingen ja Stora Essingen muodostavat yhdessä Kungsholmenin kaupunginosa-alueen. Siihen kuuluu Kungsholmenin saarella sijaitsevat kaupunginosat Kungsholmen, Stadshagen, Kristineberg, Fredhäll ja Marieberg ja pienemmillä saarilla sijaitsevat niiden omat kaupunginosat. Kungsholmenin kaupunginosa on maa-alaltaan näistä suurin. Saaren asukasluku selviää vähentämällä kaupunginosa-alueen asukasluvusta Lilla- ja Stora Essingenin asukasluvut. Vuonna 2019 oli asukkaita 61 800.
Historiaa
1400-luvulla Kungsholmenin saarta asuttivat fransiskaanit, ja tuohon aikaan luostari tunnettiin nimellä Munklägret tai Gråbrödraklostret. Munkit perustivat tiiliruukin, mutta elättivät itsensä myös viljelemällä ja kalastamalla. Vuonna 1527 saari otettiin kruunulle osana uskonpuhdistuksen reformia. Munklägretiin rakennettiin vuonna 1645 ensimmäinen silta. Saaren nimeksi tuli Kungsholmen vuonna 1672 ja saarelle muodostettiin oma seurakunta. Saari oli vielä 1700-luvun alkupuoliskolla rakentamatonta aluetta, mutta vuosisadan loppupuoliskolla ilmaantuu kaakkoisosiin ruutukaava-aluetta. Niinkin myöhään kuin 1890-luvulla olivat saaren luoteisosat vielä peltomaata.
Edaphosaurus
Ominaisuudet
Edaphosaurusin huomiota herättävin ominaisuus ovat sen pidentyneet selkänikamat, jotka olivat todennäköisesti verisuonipitoisen kudoksen toisiinsa yhdistämiä muodostaen eläimelle niin sanotun ”selkäpurjeen”, jota todennäköisesti käytettiin apuna ruuminlämmön säätelyssä. Se olisi esimerkiksi voinut auttaa Edaphosaurusta kohottamaan ruumiinlämpöään nopeammin, kuin samankokoinen purjeeton eläin olisi voinut tehdä.