cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
BB-8
The Rise of Skywalker
BB-8 seurasi alussa Vastarinnan uudessa tukikohdassa viidakkokuu Ajan Klossilla, kun Rey harjoitti jeditaitojaan. Hän osallistui pian tämän jälkeen Reyn, Finnin, Poen, Chewbaccan ja C-3PO:n mukana aavikkoplaneetta Pasaanalle löytääkseen tiennäyttäjän, joka veisi kuolleista palanneen Palpatinen olinpaikkaan, Exegoliin. Pasaanalta löytyi tikari, joka paljastaisi tiennäyttäjän sijainnin, sekä droidi nimeltä D-O, joka kuului tiennäyttäjää aiemmin hallissaan pitänelle reliikinmetsästäjä Ochille. BB-8 uudelleenaktivoi D-O:n ja tämä lähti heidän mukaansa Kijimille tulkitsemaan tikarin kirjoituksen ja etsimään tiennäyttäjää Kef Birin merikuusta. Kun D-O kertoi Vastarinnalle tietonsa Exegolista ja Rey lähetti Luken X-siipihävittäjästä signaalin Vastarinnalle miten punaisen kaasun täyttämän avaruuden ja Exegolin vaarallisen ilmakehän läpi pääsee, BB-8 osallistui Exegoliin taisteluun ja yhdessä Finnin, Jannahin, Rosen, Kaydel Ko Connixin, Beaumont Kinin kanssa taisteli sith-sotilaita vastaan sekä yritti auttaa tuhoamaan navigointitornin, jotta Ensimmäisen ritarikunnan kanssa yhdistynyt Viimeisen ritarikunnan sith-laivasto ei pääsisi pois Exegolista. Kun Exegolin taistelu oli voitettu ja galaksi juhli Viimeisen ritarikunnan kukistumista, BB-8 lähti Reyn mukana Tatooinelle hautaamaan Luken ja Leian valosapelit Owen Larsin maatilan, Luken lapsuudenkodin, jäänteiden viereen.
Televisio
BB-8 on esiintyy toistuvana hahmona animaatiosarjan Star Wars Resistance ensimmäisissä jaksoissa. Kun hän ja Poe Dameron pelastavat Uuden tasavallan lentäjä Kazuda ”Kaz” Xionon ja Kazuda liittyy Vastarintaan, Poe jättää BB-8:n Kazin seuraksi vakoilutehtäviin meriplaneetta Castilonilla sijaitsevalle tankkausasema Colossukselle. Ensimmäisen ritarikunnan otettua Colossus valtaansa, Poe onnistuu hiipimään asemalle ja saatuaan Kazin keräämät tiedot, hän lähtee Jakkulle BB-8 mukanaan ja jättää toisen droidinsa CB-23:n tämän tilalle Kazin avuksi.
Ph
PH, Ph, pH tai ph voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Cow & Chicken
Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja alkoi vuonna 1997. Siinä kerrotaan Lehmän ja hänen veljensä Kanan seikkailuista koulussa, kotona ja muualla, ja punaisen, paholaisen näköisen housuttoman miehen, Punaisen Tyypin (I. B. Red Guy) heille tekemistä kepposista. 51-jaksoinen sarja päättyi vuonna 1999.
Samoihin aikoihin tehtiin myös spin-off-sarja nimeltä Olen Näätä (I Am Weasel), jossa päähahmoina esiintyivät muutamia esiintymisiä alkuperäisessä sarjassa tehneet Näätä ja Paviaani, myös paholainen esiintyi sarjassa useaan otteeseen.
Cow & Chicken -sarjan teki poikkeukselliseksi sen ääninäytteleminen, jossa Charlie Adler teki suurimman osan sarjan hahmojen äänistä. Tämä on harvinaisempaa 1990–2000-luvuilla, toisin kuin 1940–1970-luvuilla, jolloin muun muassa Mel Blanc teki useita rooleja samassa animaatiosarjassa.
Suomessa sarjaa esitettiin Cartoon Networkin lisäksi Subtv:llä vuosina 2004–2005. 24. joulukuuta 2007 Subtv aloitti sarjan uusintakierroksen.
Tarina
Lehmä ja Kana käyvät koulua ala-asteella, ja Punainen Tyyppi -niminen paholainen häiritsee heitä erilaisilla kepposilla. Hän usein pukeutuu valeasuihin ja tekeytyy muun muassa rakentajaksi, myyjäksi, poliisiksi, orvoksi lapseksi, lähes miksi hyvänsä hankaloittaakseen Lehmän ja Kanan elämää. Sarjan tärkeimpiin sivuhahmoihin kuuluvat Flem ja Earl, jotka viettävät usein aikaa Kanan kanssa, sekä heidän opettajansa.
Vastaanotto ja arvostelu
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Cow & Chickenin sijalle 90 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Smoolanninajokoira
Smoolanninajokoira (Smålandstövare) on Ruotsista kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n ryhmään 6. Rodusta huolehtii Ruotsissa Svenska Smålandsstövareföreningen ja Suomessa Suomen Ajokoirajärjestö.
Ulkonäkö
Smoolanninajokoira on ruotsalaisista ajokoirista pienin. Se on vankkarakenteinen, voimakas ja jalo rotu. Rungon tulisi olla lähes neliömäinen. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja tummanruskeat; maksanruskeilla yksilöillä hieman vaaleammat (mieluiten hasselpähkinän sävyiset). Koiran ilme on rauhallinen. Korvat ovat riippuvat ja kärjistään pyöristyneet. Häntä voi olla joko pitkä tai synnynnäisesti töpö; pitkä häntä on asennoltaan joko sapelimaisesti kaartuva tai suora; myös puolipitkiä häntiä esiintyy. Smoolanninajokoiran liikkeet on vaivattomat ja yhdensuuntaiset. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 46–54 cm (ihanne 50 cm) ja narttujen 42–50 cm (ihanne 46 cm) välillä.
Karvapeite on keskipitkä, tiiviisti rungonmyötäinen ja karhea. Pääväri on joko musta tai maksanruskea, jossa on tan-merkit (sävy vaihtelee kullanruskeasta punaruskeaan) silmien yläpuolella, kuonon sivuilla, kaulan alla, rinnassa, vatsassa, raajoissa, reisien sisäpuolella, käpälissä, hännän alla ja peräaukon ympärillä. Ainoastaan pienet valkoiset merkit rinnassa ja käpälissä hyväksytään.
Luonne ja käyttäytyminen
Smoolanninajokoira on luonteeltaan uskollinen, rauhallinen ja ystävällinen. Se on myös hyvin tarkkaavainen.
Tätä rotua käytetään pääasiassa jänisten ja kettujen, mutta myös muun pienriistan (paitsi sorkkaeläinten), metsästykseen. Se on työssään monipuolinen ja kestävä, ja sille on tyypillistä sointuva haukku.
Alkuperä
Rotu on nimensä mukaisesti peräisin Smoolannista, ja sitä pidetään ruotsalaisista ajokoirista vanhimpana. Vielä 1800-luvulla Smoolannissa oli monia erilaisia ajavia koiria: osa oli saksalaisten, puolalaisten ja baltialaisten koirien jälkeläisiä, jotka sittemmin risteytyivät paikallisten pystykorvien ja englantilaisten ajokoirien kanssa. Alkuvaiheessa yksilöiden koko ja väri kuitenkin vaihtelivat - vielä tuolloin tavattiin mm. yksivärisiä punaisia ja keltaisia koiria.
1800-luvun lopulla kynologi O.B. Rydholm kuvaili, kuinka Puolan ja Ruotsin välisen sodan jälkeen Ruotsiin tuotiin kauriin metsästykseen tarkoitettuja ajokoiria, joita alettiin kuitenkin käyttää myös muun riistan metsästykseen. Hänen mukaansa nämä sekoittuivat myöhemmin paikallisten hirven ja karhun metsästykseen tarkoitettujen pystykorvien, niin sanottujen "pohjoismaisten maatiaiskoirien", kanssa. Jälkeläiset olivat paikallisia pystykorvia taitavampia metsästäjiä, ja myös niiden olemus alkoi muistuttaa enemmän ajokoiraa kuin pystykorvaa. Satunnaiset uudet tuonnit vahvistivat entisestään ajokoiran vaikutusta populaatioon, ja Rydholmin mukaan jo 1700-luvun lopulla siitä oli kehittynyt uusi paikallinen rotu. Se tunnettiin aluksi nimellä smålandsrasen. Joidenkin kynologien mukaan smoolantilaisia koiria oli kuitenkin useita eri tyyppejä, jotka erosivat toisistaan ulkonäöltään.
Vuonna 1887 Hunden-lehdessä kuvailtiin smålandshund-rotuisia koiria löytyneen paitsi Smoolannin ja Länsi-Götanmaan maakunnista, myös laajoilta alueelta muuta Ruotsia sekä jopa tietyistä osista Norjaa ja Suomea.
Alkuperäiset "smoolantilaiset koirat" katosivat lopulta sukupuuttoon, koska ulkomaisten ajokoirien maahantuonti loppui sotien jälkeen - minkä johdosta pystykorvamaiset ja maatiaismaiset piirteet alkoivat jälleen näkyä selvästi populaatiossa. Tukholman ensimmäiseen koiranäyttelyyn vuonna 1886 osallistui 189 ajokoiraa, joista osa oli "smoolantilaisia koiria". Niistä suurimmalla osalla ei kuitenkaan ollut muuta kytköstä aitoon rotuun kuin pelkästään kotialue Smoolanti.
1900-luvun alussa vanhan rotutyypin säilyttämisen eteen alettiin tehdä työtä, ja erityisesti töpöhäntäistä muunnosta arvostettiin. Kynologit ja ajokoiraharrastajat yrittivät jäljittää mahdollisia jäljellä olleita yksilöitä. He kokosivat yhteen koiria, joiden ulkonäkö ja luonne vastasivat alkuperäistä rotua. Tällaisia yksilöitä he käyttivät sittemmin jalostukseen, ja yhdistivät populaatioon myös hieman ulkopuolista verta.
1900-luvun alussa jönköpingiläinen paroni Fredrik Johan von Essen kiinnostui jäljellä olleista smoolantilaisista koirista ja perusti av Myren -kennelin. Hän aloitti kasvatustyönsä Vals-nimisestä töpöhäntäisestä yksilöstä, joka oli erään schillerinajokoiran pentuesisarus ja joka polveutui emänsä puolelta mm. luutnantti Gyllensvärdin lyhythäntäisistä koirista. Linjan taustalla oli myös smoolantilaisen Danielin ketun metsästykseen käyttämiä pieniä karheakarvaisia koiria, ns. veda-linjaa. Von Essen ja hänen poikansa Fredrik pitivät tarkkaa kirjaa smoolanninajokoiran jalostuksesta. Hieman myöhemmin myös alvestalainen Mary Stephens, joka tunnettiin myös ruotsinlapinkoiran pelastajana, liittyi mukaan rodun elvytystyöhön.
1920-luvulla Ruotsin Kennelliitto (SKK) alkoi luokitella ja jakaa ajokoiria eri rotuihin. Helmikuussa 1920 laadittiin ensimmäinen rotumääritelmäluonnos smoolanninajokoiralle. Se hyväksyi vielä keltaisen/punaruskean värityksen, jota uskottiin esiintyneen varhaisimmilla yksilöillä. Sittemmin rotumääritelmää muokattiin monta kertaa. Rotu tunnustettiin Ruotsissa virallisesti vuonna 1921.
Vaikka smoolanninajokoira oli nyt virallinen rotu, se oli sekalaisen perimänsä vuoksi ulkonäöltään edelleen hyvin heterogeeninen. Rodun oikeantyyppisestä ulkonäöstä oltiin montaa mieltä. Tuolloin esiintyi myös taipumusta luokitella smoolanninajokoiriksi sellaiset ajokoirat, jotka eivät sopineet mihinkään muuhun ruotsalaiseen ajokoirarotuun - huolimatta siitä, miltä ne näyttivät. Von Essenin ja Stephensin kasvatteja lukuun ottamatta rotu oli taustaltaan pitkään varsin sekalainen, kunnes Norrbottenissa alkoi johdonmukaisen ja elegantin tyyppisen smoolanninajokoiran jalostus. Norrbottenilainen tyyppi auttoi määrittelemään rodun ulkonäölliset ihanteet, mutta se ei vaikuttanut toivotulla tavalla rodun yleiseen jalostukseen.
1940-luvulla populaation koko kasvoi, ja myös sen laatu vaikutti paranevan. Vuonna 1948 Fina-niminen narttu, jonka isä oli von Essenin ja emä Stephensin kasvatti, valittiin Göteborgin näyttelyn kauneimmaksi koiraksi. 1950-luvulla rotu kasvatti edelleen suosiotaan, ja joka vuosi muutama sata pentua rekisteröitiin SKK:oon. Uuden veren hankkiminen populaatioon ulkonäköön perustuneiden rotuunottojen avulla sai aikaan sen, että pentueisiin syntyi hamiltoninajokoiraa ja schillerinajokoiraa muistuttaneita yksilöitä. Vuonna 1969 perustetiin nykyisin nimellä Svenska Smålandsstövareföreningen tunnettu rotujärjestö, joka edesauttoi rodun yhtenäistämisessä.
Ameipsias
Ameipsias (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, joka edusti vanhaa ja keskikomediaa. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Elämä ja ura
Ameipsiaan elämästä tiedetään vain vähän. Hän oli yksi niistä komediarunoilijoista, jotka kommentoivat filosofi Sokratesta teoksissaan. Hänen näytelmänsä Konnos oli jopa nimetty Sokrateen musiikinopettajan mukaan. Näytelmässä Ameipsias pilkkasi Sokratesta tämän vanhasta viitasta ja paljasjalkaisuudesta. Näytelmän kuoro koostui ilmeisesti jonkinlaisista filosofioppilaista. Komedia tuli näytelmäkilpailussa toiseksi vuonna 423 eaa., jolloin voiton sai Aristofaneen Pilvet. Myös se pilkkasi Sokratesta.
Natriumoksidi
Natriumoksidi (Na2O) on natrium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lasin valmistuksessa.
Ameipsias
Elämä ja ura
Ameipsias voitti näytelmäkilpailut vuonna 414 eaa. näytelmällään Juhlijat (Kōmastai), Aristofaneen Lintujen tullessa toiseksi.
Näytelmät
Ameipsiaan näytelmät edustivat pääasiassa vanhaa komediaa, mutta osa voidaan todennäköisesti lukea keskikomediaan. Näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan, mutta niistä on säilynyt joitakin katkelmia. Ameipsiaan näytelmiä olivat säilyneiden katkelmien perusteella ainakin:
Natriumoksidi
Ominaisuudet ja valmistus
Natriumoksidi on kiinteää valkoista jauhemaista ainetta. Se reagoi veden kanssa, jolloin muodostuu natriumhydroksidia ja vapautuu lämpöä eli reaktio on eksoterminen. Natriumoksidin kiderakenne on niinkutsuttu antifluoriittirakenne, joka muistuttaa kalsiumfluoridin kiderakennetta.
Natriumoksidia muodostuu natriummetallin ja hapen välisessä reaktiossa, kun hapen määrä on rajoitettu stoikiometriseksi ja lämpötila on oikea, noin 150–200 °C. Suuremmalla happimäärällä muodostuu pääasiassa natriumperoksidia.
Yhdistettä voidaan tuottaa kuumentamalla natriumkarbonaattia 851 °C (1 124 K) jolloin muodostuu hiilidioksidia ja natriumoksidia tai natriummetallin ja natriumperoksidin, natriumhydroksidin tai natriumnitriitin välisellä reaktiolla. Natriummetallin tilalla voidaan käyttää myös natriumatsidia.
Family (David Guettan kappale)
Family on ranskalaisen DJ-tuottajan David Guettan musiikkikappale, jolla vierailevat myös yhdysvaltalaislaulaja Bebe Rexha sekä yhdysvaltalaisräppärit A Boogie Wit da Hoodie ja Ty Dolla $ign. Sen julkaisi Atlantic Records digitaalisesti ladattavana singlenä 29. lokakuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Billy Mann, Guetta, Ralph Wegner, Jenna Johnson, Julius Dubose, Ben Johnson, Artem Igorevich Umrikhin ja Kelly Katherine Johnson, joista Guetta myös tuotti sen. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Michael Garcia ja se julkaistiin 23. marraskuuta 2021. Kappaleesta on tehty lukuisia kansainvälisiä versioita joilla esiintyy paikallisia artisteja lukuisista eri valtioista. Kansainvälisten versioiden esiintyjiin lukeutuvat muun muassa Annalisa, Imen Siar, LUNE, Jamie, 22Bullets, Julie Bergan, Artik & Asti, Iza ja Sofía Reyes.
"Family" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästä singlelistalle ainoastaan Norjassa ja Sveitsissä.
Natriumoksidi
Käyttö
Natriumoksidia käytetään lasinvalmistuksessa niin kutsuttuna fluksina eli alentamaan lasin sulamispistettä. Yhdistettä voidaan käyttää myös veden poistamiseen liuottimista.
Kuolio (artisti)
thumb|upright|Kuolio Kuolio on näytelmäkirjailijä, näyttelijä ja muusikko Miko Kivisen vuonna 2005 luoma esiintymishahmo. Kuolio on muusikko ja liikunnallinen filosofi, jonka teoksia on usein luonnehdittu häiritseviksi ja kantaa ottaviksi. Kuolio käsittelee teoksissaan ihmistä biologisena olentona ja fyysisenä partikkelina. Tyylilajiltaan esitykset vaihtelevat musiikkiteatterista ja esitystaiteesta musiikkikeikkohin.
Kuolio on julkaissut levyn Miehen Kuolema (Joteskii Groteskii, 2016), joka on soundtrack samannimisestä esityksestä, jonka ohjasi Leea Klemola ja tuotti Tanssiteatteri Minimi vuonna 2013. Valokuvataiteilija Juha Metso on kuvannut ja käsikirjoittanut useita Kuolion musiikkivideoita. Kuolio-musikaalin ohjasi Juha Hippi vuonna 2011. Siinä esiintyivät mm. tanssitaiteilijat Jonna Aaltonen, Liisa Ruuskanen sekä Anja Lappi-Hautamäki.
Miko Kivinen on mukana myös PeukaLoiset-performance-ryhmässä ja yhtyeessä.
Wurtz-reaktio
thumb|250px|Esimerkki Wurtz-reaktiosta, jossa [[dibromiheksaanista muodostuu sykloheksaania]] Wurtz-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa organohalogeeniyhdisteet, alkyyli- tai aryylihalogeenit, reagoivat metallisen natriumin vaikutuksesta muodostaen hiilivedyn, jossa on uusi kovalenttinen sidos hiiliatomien välillä. Reaktio kuuluu siis kytkentäreaktioihin. Wurtz-reaktio on nimetty kehittäjänsä Charles-Adolphe Wurtzin mukaan ja hän raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1855.
Reagenssit ja mekanismi
Wurtz arveli reaktion tapahtuvan radikaalimekanismilla. Todisteita tätä vastaan ovat kuitenkin havaitut organometallivälivaiheet, joita on eräissä tapauksissa myös eristetty ja se, että kiraalisten yhdisteiden Wurtz-ei tuota raseemista seosta, mikä olisi tulos, jos reaktio tapahtuisi radikaalimekanismilla. Yleisesti hyväksytty reaktiomekanismi on kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa natrium reagoi organohalogeeniyhdisteen kanssa muodostaen organonatriumyhdisteen. Tämä yhdiste reagoi toisen organohalogenidin kanssa nukleofiilisella substituutiolla muodostaen varsinaisen tuotteen.
Jutta Helenius
Jutta Helenius on suomalainen tanssija. Hän on tanssinut televisio-ohjelmassa Tanssii Tähtien Kanssa. Hänen puolisonsa (naimisissa 2008-) on myös ohjelmassa tanssinut Sami Helenius. Heleniukset ovat tanssineet kilpaa parina vuodesta 2002, parina vuodesta 2006, ja edustaneet Suomea vakiotanssien EM- ja MM-kilpailuissa.
Vuonna 2011 Helenius sijoittui Jani Toivolan kanssa kolmanneksi 27.11.2011. Vuonna 2012 hän putosi Amin Asikaisen kanssa kolmannessa pudotuksessa 14.lokakuuta 2012 ja vuonna 2013 hän pääsi finaaliin Harri Syrjäsen kanssa, mutta sijoittui kolmanneksi heidän luovutettuaan loukkaantumisen takia 11. marraskuuta 2013. Hän on myös ollut Tommi Evilän, Pepe Willbergin sekä Pekka Poudan tähtiopettajana. Sunnuntaina 1. joulukuuta 2019 Helenius voitti kilpailun yhdessä näyttelijä Christoffer Strandbergin kanssa.
Järvenpää (Lahti)
Järvenpään alue ollaan 2000-luvun alussa liitetty osaksi Karistoa. Pääosa Kariston alueen palveluista sijoittuu Järvenpään kaupunginosan puolelle. Järvenpäässä sijaitsee muun muassa Kariston palvelukeskus, jossa toimivat Kariston päiväkoti ja Kariston koulu. Lisäksi alueella on yksityinen päiväkoti Touhula Karisto. Järvenpään kaupunginosan luoteisosassa sijaitsee kauppakeskus Karisma, jonka ytimenä on K-Citymarket Karisto.
Lounaassa ja lännessä kaupunginosan raja seuraa rautatietä, jolloin laaja valtatie 4:n ja valtatien 12 risteysalue lukeutuu Järvenpään kaupunginosaan. Järvenpään kaupunginosa on saanut alun perin nimensä sijainnistaan Kymijärven päässä, mutta myöhemmin Järvenpään kaupunginosa on laajentunut Kolavan kaupunginosan puolelle pois Kymijärven päästä, koska Kolavan kaupunginosaa ei olla haluttu käyttää Kariston pientalotonttien markkinoinnissa. Nelostien kohdalla, harjun päällä Möysästä itään on rajattu radanrakentajien hautausmaa, jonne on haudattu monia Pietarin radan rakentajia (60.9714°N, 25.7146°W). Hautausmaa oli tarkoitus hävittää yhdyskuntasuunnittelussa, valtatie 4:n ja valtatien 12 välisen eritasoliittymän rakentamisen yhteydessä, mutta lopulta hautausmaan käsittävä osa harjua säästettiin. Hautausmaalla on seurakuntien pystyttämä muistomerkki radanrakentajille sekä yksi erillinen hautakivi takaosassa. Hautausmaa on aidattu ratakiskoista tehdyllä aidalla ja sinne johtaa veden valumaurallinen hiekkatie, joka on ajettavuudeltaan heikossa kunnossa keväisin ja syksyisin. Hautausmaan itäpuolelta harjua pitkin kulkee sähkölinja, jonka ympäristössä olevaa metsää on harvennushakattu ja hoidettu.
Pyöräilykypärä
thumb|Pyöräilykypärä Pyöräilykypärä on kypärä, jota käytetään pyöräilyssä. Sen tarkoituksena on suojata onnettomuudessa pyöräilijän päätä iskuilta.
Käyttöpakko ja käytön yleisyys
[[Kuva:Mandatory bicycle helmet legislation.svg|thumb|400px|Pyöräilykypärän käyttö eri maiden laeissa (2013):
]] Pyöräilykypärän käytöstä on säädetty vaihtelevasti eri maiden laeissa. Useimmissa maissa pyöräilykypärää ei ole pakko käyttää. Pyöräilykypärän käyttö on ollut pakollista Australiassa 1990-luvun alusta lähtien. Se on pakollista myös Uudessa-Seelannissa sekä joissain Yhdysvaltain ja Kanadan osissa. Israelissa käyttöpakosta luovuttiin neljän vuoden kokeilun jälkeen vuonna 2011.
Suomen tieliikennelain suositusluontoisen pykälän mukaan pyörällä ajettaessa on "yleensä" käytettävä kypärää. Koska kyseessä on suositus, käyttämättömyydestä ei rangaista. Suomessa käytetään kypärissä eurooppalaista EN 1078 -standardia ja CE-hyväksymismerkintää.
Maantiepyöräilykilpailuissa pyöräilykypärä on ollut pakollinen vuodesta 2003 lähtien, aluksi osassa kilpailua mutta nykyisin koko kilpailun ajan. Vapaaehtoisesti jotkut kilpapyöräilijät olivat käyttäneet kypärää jo 1990-luvulta alkaen.
Vuonna 2013 suomalaisista pyöräilijöistä kypärää käytti 44 %, mikä on seitsemän prosenttiyksikköä enemmän kuin edellisvuonna. Vuonna 2010 pyöräilykypärää käytti ruotsalaisista pyöräilijöistä 15 % ja yhdysvaltalaisista 38 %. Alankomaissa, missä on eniten pyöräilijöitä asukaslukua kohti koko maailmassa, pyöräilykypärän käyttö ei ole pakollista, ja vain yksi tuhannesta pyöräilijästä käyttää sitä. Käyttöpakon vastustajien mukaan pyöräily on Alankomaissa niin turvallista, että kypärää ei tarvita, ja sen käyttöpakko voisi vähentää pyöräilemistä. Alankomaissa pyöräilijän kuolemanriski on vain yksi kuudesosa Yhdysvaltoihin nähden.
Kypärät vuokrapyörien kanssa
Pyöräilykypäräpakko on hidastanut vuokrapyörien käytön yleistymistä Australiassa ja lisännyt järjestelmän kustannuksia. Käyttäjillä ei useinkaan ole omia kypäriä mukanaan, eikä yleisiä kypäriä haluta käyttää esimerkiksi hygieniasyistä. Dallasin kaupungissa luovuttiinkin aikuisten kypäräpakosta vuonna 2014 etupäässä vuokrapyöräilyn ja uuden kaupunkipyöräjärjestelmän edistämiseksi.
Vuorovaikutteinen televisio
Digi-tv:n luvattiin tuovan vuorovaikutteisen television, jossa katsoja pystyy ohjaamaan näyttelijöitä ja valitsemaan ohjelmalle toivomansa juonen. Vuorovaikutteisuus oli tarkoitus toteuttaa, kun vuonna 1996 päätös lähetysten digitalisoimisesta valtioneuvostossa tehtiin. Vuorovaikutteisuus on kuitenkin jäänyt vaatimattomaksi, eikä toimi ilman paluukanavaa. Vuorovaikutteisuus jäi toteutumatta MHP-standardin mukaisten laitteiden puutteesta johtuen. Vuorovaikutteisuus vaatii nykyään matkapuhelimen kumppanikseen esimerkiksi äänestysten toteuttamiseksi.
Pyöräilykypärä
Suojausvaikutus
thumb|400px|Uudessa-Seelannissa pyöräilykypärä tuli pakolliseksi vuonna 1994, ja kypärän käyttöosuus nousi 40 prosentista 90 prosenttiin. Sininen viiva kuvaa kypärän käyttöosuuden muutosta maassa vuosina 1990–1996 ja punainen viiva aikuisten polkupyöräilijöiden päävammojen osuutta kaikissa onnettomuuksissa, joissa ei ollut mukana moottoriajoneuvoa. Suomessa vuonna 2011 tapahtuneista 18 kuolemaan johtaneesta pyöräilyonnettomuudesta 13:ssa ei käytetty kypärää, ja näistä neljässä pyöräilijä olisi arvioiden mukaan jollakin todennäköisyydellä saattanut pelastua kypärää käyttämällä.
Vuorovaikutteinen televisio
Vuorovaikutteisen television historiaa
Ensimmäiset vuorovaikutteiset televisiolähetykset toteutettiin 1950–luvun lastenohjelmissa. Niissä ohjelman juontaja saattoi piirtää kameran edessä sormellaan kuviota ja television ääressä lapset piirtävät seuraten sormea. Näin syntyi kuva, joka oli joka kodissa kuitenkin erilainen. Hugo oli vuorovaikutteinen peli, jota pelattiin puhelimen ja tietokoneen avulla 1990-luvulla.
Perinteinen tv:n vuorovaikutteinen ohjelma on äänestykset. Näissä vuorovaikutus ei ole suoraa, eikä valinnoilla ole katsojan kannalta yleensä suurta merkitystä. Äänestys voi koskea vaikkapa henkilön ulosäänestämistä. Vaalivalvojaiset perustuvat myös vuorovaikutukseen. Keskusteluohjelmissa ja chateissä sisältö voi olla katsojan tuottamaa tekstiä ja ääntä. Televisiossa tekstiviesteillä pelattavassa strategiapelissä näyttölaitteena on televisio ja vuorovaikutteisuuteen käytetään matkapuhelinta ohjainlaitteena. Jos kyseessä on vain omassa televisiossa pelattava peli, kyseessä on tietokonepeli. Jos katsojat ja pelaajat voivat seurata toimintaa televisiolähetyksen avulla, on kyseessä vuorovaikutteinen televisiolähetys.
Pyöräilykypärä
Suojausvaikutus
Pyöräilykypärän suojausvaikutuksesta tehdyt metatutkimukset ovat antaneet vaihtelevia tuloksia. Esimerkiksi vuosina 2001 ja 2009 tehtyjen meta-analyysien mukaan pyöräilykypärä vähentää erilaisten pää- ja niskavammojen riskiä 35–88 prosenttia. Vuonna 2012 tehdyssä vanhan tutkimusaineiston ja uuden aineiston katsauksessa (Rune Elvik, 2012) suojaavan vaikutusen arvioitiin olevan 33 prosenttia. Vuonna 2016 julkaistussa 40 tutkimuksen metatutkimuksessa todettiin, että pyöräilykypärän käyttö on yhteydessä vähentyneeseen päävammoihin, kasvovammoihin ja kuolettaviin päävammoihin. Suurin vaikutus oli vakavissa ja kuolettavissa vammoissa. Niskavammat olivat tutkimuksen perusteella harvinaisia ja eivät yhteydessä kypärän käyttöön.
Vuorovaikutteinen televisio
Digitaalisen television vuorovaikutteiset palvelut
Digitaalisen television vuorovaikutteiset palvelut ovat vielä vähäiset. Palveluvalikoiman odotetaan kuitenkin kasvavan nopeasti. Tällaisia ratkaisuja ovat muun muassa erilaiset maksamisjärjestelmät, kauppapaikat, tapahtumien esittely ja lipunvarauspaikat. Maksu-tv-palvelun tarjoajat on panostaneet tv-ohjelmien lisätoimintoihin. Yleisradio Oy aloitti marraskuussa 2003 digitekstitelevisiopalvelun.
Pyöräilykypärä
Suojausvaikutus
Joidenkin tutkimusten mukaan kypärän muotoilu voi lisätä erityisesti niskavammojen syntymistä silloin, kun onnettomuuksia tapahtuu. Tämä johtuu siitä, että kypärän kasvattaessa pään kokoa pyöräilijä voi osua esteeseen, jonka olisi muuten väistänyt. Tällöin törmäyksen koko iskuvoima kohdistuu suoraan päähän.
Vuorovaikutteinen televisio
Televisio-ohjelmia internetissä
Internetin kautta välitettävä IPTV tuo aidon kaksisuuntaisen yhteyden ja palvelut, ja mahdollisuuden parempilaatuiseen kuvaan. DVB-IPTV on internet-protokollan käyttöön perustuva teknologia niin ohjelman jakelussa kuin paluukanavassakin. Tekniikka hyödyntää IP-sovitinta, joka vastaanottaa IP-verkkoon pakatun lähetteen ja siirtää sen tv:lle. IPTV on aina kaksisuuntainen, mikä mahdollistaa myös sovittimeen integroidun Internet-selaimen käytön TV-ruudulta. Myös kaapeli-tv-linjalla on mahdollista käyttää IPTV:tä, koska siinä on saatavilla valmiiksi riittävän nopea kaista vastaanottajalle ja sen paluukanava voidaan toteuttaa normaalin ADSL-liittymän kautta.
Cell TV
IBM:n, Sonyn ja Toshiban kehittämän Cell-suorittimen pohjalle rakennettu teräväpiirtonäyttötekniikka Cell Tv soveltuu vuorovaikutteisten ohjelmien toteuttamiseen. Sony käyttää tekniikkaa PlayStation 3 -pelikonsolissa ja IBM muun muassa teollisuuden visualisointisovellutuksissa. Uusi tekniikka mahdollistaa muun muassa useiden kanavien ajamisen samassa näytössä, lähetyksessä käytetystä kuvaresoluutiosta riippumatta. Näyttötekniikka on ohjelmoitavaa, ja laitteen suorituskykyä voidaan parantaa tekniikan kehittyessä. Myös laitteen ominaisuuksia ja uusia palveluja, kuten vuorovaikutteisuutta, voidaan ohjelmallisesti myöhemmin lisätä. Näin laite voidaan ottaa käyttöön, vaikka tuleva tekniikka ei olisi vielä valmis, kuten tilanne vuonna 2009 on. Ensimmäiset Toshiban valmistamat Cell Tv -tekniikkaan perustuvat multimedianäytöt tulivat markkinoille syksyllä 2009.
Pyöräilykypärä
Suojausvaikutus
Pyöräilykypärän käyttö voi lisätä pyöräilijän turvallisuuden tunnetta niin, että hän ottaa aikaisempaa enemmän riskejä. Bathin yliopiston teettämän tutkimuksen mukaan autot jättävät vähemmän tilaa pyöräilijälle ohittaessaan kypärällisen pyöräilijän kuin ilman kypärää pyöräilevän henkilön.
Maissa, joissa kypärän käyttö on määrätty pakolliseksi, yleistyneen kypärän käytön ei ole havaittu vähentäneen pyöräilyyn liittyvien pään alueen vammojen lukumäärää. Pyöräilijöiden määrä on sen sijaan kypäräpakon seurauksena tyypillisesti vähentynyt kolmanneksella. Jotkut pyöräilijät pitävät pyöräilykypäriä epämukavan tuntuisina ja vähentävät siksi pyöräilyään.
Cyclehelmets.org-sivuston mukaan eri maissa tehdyissä tutkimuksissa on havaittu, että pyöräilykuolemat ovat vähentyneet samaa tahtia jalankulkijoiden kuolemien kanssa, kun verrataan aikaa ennen pyöräilijöiden kypäränkäytön yleistymistä tai kypäräpakkoa sekä aikaa sen jälkeen. Tämän perusteella pyöräilykypärän käytön yleistyminen ei olisi vaikuttanut kuolemien suhteelliseen määrään. Kun otetaan lisäksi huomioon pyöräilyn väheneminen kypäräpakon seurauksena, pyöräilykuolemien suhteellinen määrä on saattanut jopa kasvaa kypärän käytön yleistymisen myötä.
Julkinen keskustelu
Pyöräilykypärän tarpeellisuudesta ei ole konsensusta. Monen tutkijan mukaan pakottaminen tai painostaminen pyöräilykypärän käyttämiseen ei kannata.
Buffy, vampyyrintappaja (elokuva)
Nykyään elokuva on jäänyt samannimisen tv-sarjan varjoon. Televisiosarjan Buffy, vampyyrintappajan loi elokuvaan tyytymätön Whedon noin neljä vuotta myöhemmin. Sarjaa esitettiin seitsemän tuotantokauden ajan vuosina 1997–2003, ja sen pääroolissa Buffy Summersina nähtiin Sarah Michelle Gellar.
Taustaa
Käsikirjoittaja Joss Whedon sai idean tulevaan elokuvaansa perinteisestä kauhuelokuvien asetelmasta, jossa pieni vaaleahiuksinen nuori tyttö joutuu hyökkäyksen kohteeksi pimeällä kujalla ja tulee tapetuksi. Hän halusi leikkiä tällä idealla ja kääntää tilanteen päinvastaiseksi. Whedonin mukaan olisi hauskaa luoda hahmo, joka pimeälle kujalle mennessään ei joudukaan tapetuksi, vaan sen sijaan voittaa hyökkääjän.
Ohjaaja Fran Rubel Kuzuilla oli eri näkemys kuin Whedonilla siitä millainen elokuvan tulisi olla. Kuzui näki teoksen komediana, joka kertoi ihmisten suhtautumisesta vampyyreihin, kun taas Whedon oli kirjoittanut omien sanojensa mukaan "pelottavan elokuvan voimakkaasta naisesta" ja oli tyytymätön siihen, että hänen kauhuelokuvansa oli muutettu puhtaaksi komediaksi.
Buffy, vampyyrintappaja menestyi taloudellisesti kohtalaisesti ja tuotti kotimaassaan Yhdysvalloissa noin 16 miljoonaa dollaria. Elokuva ei ollut kuitenkaan Whedonin tai kriitikkojen mieleen.
Juoni
Buffy Summers (Kristy Swanson) on suosittu cheerleader, joka käy Hemeryn high schoolia kotonaan Los Angelesissa. Eräänä päivänä tuntematon mies (Donald Sutherland) ilmoittaa Buffylle tämän olevan vampyyrintappaja eli valittu, jolla on erikoisia voimia ja joka taistelee erilaisia pimeyden voimia kuten vampyyreita ja demoneita vastaan. Mies on nimeltään Merrick, ja hän on Buffyn valvoja eli vampyyrintappajan tarkkailija ja kouluttaja.
Lyhyen koulutuksensa jälkeen Buffy on valmis tappamaan vampyyreita. Epäonnekseen hän ajautuu heti yhteenottoon paikallisen vampyyrikuninkaan Lothosin (Rutger Hauer) kanssa. Lothos on vastuussa useiden vampyyrintappajien surmaamisesta, ja sen lisäksi hän murhaa Merrickin. Elokuvan lopuksi Buffy kohtaa Lothosin suuressa taistelussa koulunsa tanssiaisissa, missä tyttö tappaa vampyyrin ja tämän seuraajat.
Soundtrack
Buffyn soundtrack julkaistiin 28. heinäkuuta 1992. Se sisältää yhteensä kymmenen kappaletta.
Televisiosarja
thumb|Sarah Michelle Gellar
Muutama vuosi elokuvan valmistumisen jälkeen Sandollar Productionsin tuotantoyhtiön Gail Berman ehdotti Whedonille, että tämä kehittäisi Buffyn tv-sarjaksi. Whedon innostui ehdotuksesta ja kirjoitti, ohjasi sekä osittain rahoitti noin puolituntisen Buffy-pilotin. Sarjan päätyi ostamaan lopulta televisiokanava WB. Buffyn ensimmäinen osa näytettiin Yhdysvalloissa vuonna 1997. Sarja kesti seitsemän tuotantokauden ajan ja päättyi vuonna 2003.
Televisiosarja Buffy eroaa huomattavasti elokuvasta. Sarjaa varten luotiin esimerkiksi joukko uusia hahmoja, ja sarjan tapahtumapaikaksi tuli kuvitteellinen Sunnydalen kaupunki. Lisäksi sarja eroaa tyyliltään elokuvasta. Kukaan elokuvan päätähdistä ei uusinut roolejaan sarjassa, vaan mukaan otettiin aivan uudet näyttelijät. Buffyn roolin sai Sarah Michelle Gellar, ja muissa sarjan pääosissa nähtiin esimerkiksi Alyson Hannigan, Nicholas Brendon ja Anthony Head. Joss Whedon on myöhemmin kertonut, että televisiosarja kuvaa elokuvaa paremmin hänen käsitystään Buffyn maailmasta.
Limpopo
Limpopo voi tarkoittaa:
Ylempi etuhammaslihas
Ylempi etuhammaslihas sijaitsee eläimillä ylähuulessa ja se on kiinnittyneenä välileuanluihin. Sen tehtävänä on nostaa ylähuulta.
Porto Alegre (täsmennyssivu)
Porto Alegre on paikannimi:
Pertuska
thumb|250px|Kaksi pertuskaa esillä [[museossa.]] Pertuska-sanaa on käytetty Karjalankannakselta Tornionjoen seudulle ulottuvalla alueella. Sanalla on tarkoitettu toisaalta sotakirvestä, toisaalta vesakon raivaamiseen taikka suon tai ojan raivaamiseen käytettyä kirvestä. Sanan oletetaan johtuneen venäjän kielen sanasta berdyš.
Venäjän berdyš tarkoittaa sotakirvestä, jonka varsi on pidempi kuin veistokirveessä. Terä lienee tavallisesti ollut pitkä, kuunsirpin muotoinen ja keskeltä sekä alapäästä varteen kiinnitetty, mutta samaa nimeä on käytetty myös toisenlaisesta pitkävartisesta aseesta, hilparista. Kirveen varsi ei juuri voi olla pidempi kuin 180 cm, jos kirvesterää on tarkoitus käyttää lyömiseen, mutta päällikkyyttä osoittamaan on tehty ”aseita”, joiden varsi on pidempi ja terä tylppä.
Venäläisen nimityksen oletetaan johtuvan puolan sanasta berdysz, jonka varhaisempina lähtökohtina voivat olla saksan barte (veistossa tai sodassa käytetty leveäteräinen kirves) ja bart (parta), joka sopii yhteen sen kanssa, että terän alakulma on pitkäksi venytetty.
Vuoden 1909 tietosanakirja kuvaa pertuskan toisenlaiseksi kuin edellä on sanottu: saksalaistyyppiseksi aseeksi, nimeltä Partisane tai Kurzgewehr, jota käytettiin päällikön aseman merkkinä. Uusi tietosanakirja antaa lähtökohdaksi sanan bardisan, joka tarkoittaa päällikön merkkiä mutta toisenlaista kuin edellä kuvatut. Ruotsin kielessä venäläisestä berdyš-kirveestä käytetään nimeä skäggyxa, ja tämä on käännetty suomen kieleen sanalla partakirves. (Sen sijaan ruotsin kielen pålyxa voi sen sijaan tarkoittaa toisenlaista asetta: polaxe, Mordaxt).
Celio Film
Asianajaja Gioacchino Mecheri, markiisi Alberto Del Gallo di Roccagiovane ja ohjaaja Baldassarre Negroni perustivat osakeyhtiömuotoisen Celio Filmin Roomassa vuonna 1912. Sen nimi juontuu roomalaisesta Celion kukkulasta, jossa yhtiön konttori ja studiot sijaitsivat. Negroni toimi Celion taiteellisena johtajana ja Maurizio Ravan ohella pääohjaajana vuoteen 1914 saakka, jolloin hän siirtyi Milano Filmsille. Ensimmäisiä näyttelijöitä olivat Francesca Bertini, Emilio Ghione ja Alberto Collo. Käsikirjoittajana työskenteli Augusto Genina ja kuvaajina Giorgino Ricci ja Renato Bini.
Vesku Suomesta
Vesku Suomesta on vuonna 1972 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi. Levyllä on useita Loirin tulkintoja suomalaisista kansanlauluista.
The Pretenders
thumb|The Pretenders [[Dubaissa vuonna 2007.]] The Pretenders on vuonna 1978 Lontoossa perustettu uuden aallon (new wave) rockyhtye. Yhtyeen keulakuva on sen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi Chrissie Hynde. Muita alkuperäiskokoonpanon jäseniä olivat kitaristi James Honeyman-Scott, basisti Pete Farndon ja rumpali Martin Chambers. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "I'll Stand by You", "Brass in Pocket" albumilta Pretenders (1980) ja "Don't Get Me Wrong" albumilta Get Close (1986). Yhtyeen kappaleet "Where Has Everybody Gone" ja "If There Was a Man" soivat elokuvassa 007 vaaran vyöhykkeellä.
Vesa Suuronen
Vesa Suuronen (s. 19. huhtikuuta 1948 ) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on alkujaan Kouvolan Susien kasvatti ja tuli tunnetuksi Myllykosken Pallon tärkeänä pelaajana 1970-luvulla. Suuronen siirtyi MyPaan keväällä 1971 ja pelasi tämän jälkeen MyPassa yli kymmenen vuotta. Hän pelasi vuonna 1975 MyPan ensimmäisellä SM-sarjakaudella 20 sarjaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän voitti ikämiesten SM-kultaa 1986 sekä 2011.
William J. Seymour
thumb|right|William J. Seymour William Joseph Seymour (2. toukokuuta 1870 – 28. syyskuuta 1922) oli afroamerikkalainen saarnaaja. Hän johti vuonna 1906 alkanutta Azusa-kadun herätystä Los Angelesissa. Azusa-kadun herätystä pidetään merkittävänä yksittäisenä tekijänä helluntaiherätyksen leviämisessä.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 1984
Vuoden 1984 talviolympialaisten kilpailuohjelmassa oli kaksi mäkihyppykilpailua, joista toinen normaalimäessä ja toinen suurmäessä. Kilpailupaikkoina oli Igman Olympic Jumps.
Salvadore Cammarano
Salvatore Cammarano syntyi Napolissa ja opiskeli Gabriele Rossettin johdolla. Hän oli alun perin kiinnostunut näytelmäkirjailijan urasta, mutta vuonna 1834 hän omistautui librettojen kirjoittamiselle. Hän toimi myös taidemaalarina ja runoilijana.
Cammarano kirjoitti librettoja muiden muassa Gaetano Donizettin, Giuseppe Verdin, Saverio Mercadanten ja Giovanni Pacinin oopperoihin.
Martin Stenmarck
Martin Olof Jon Stenmarck (s. 3. lokakuuta 1972) on ruotsalainen laulaja. Hän edusti Ruotsia Eurovision laulukilpailussa 2005 kappaleella Las Vegas, joka sijoittui 19.:ksi 30 pisteellä.
Ura
Stenmarck voitti Melodifestivalenin 2005 ja tuli näin valituksi Ruotsin edustajaksi vuoden 2005 Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä kilpailussa saavutettu 19. sija oli kuitenkin Ruotsin heikoin sijoitus kilpailussa sitten vuoden 1992.
Stenmarck julkaisi ensimmäisen ruotsinkielisen singlensä Sjumilakliv vuonna 2006. Kappale pysyi Ruotsin singlelistan ykkösenä kymmenen viikkoa ja oli näin yksi vuoden suurimmista hiteistä Ruotsissa. Samana vuonna julkaistu albumi Nio sanningar och en lögn (Nine truths and one lie) pysyi Ruotsin albumilistan ykkösenä kolme viikkoa.
Stenmarck osallistui Melodifestivaleniin uudestaan vuonna 2014 kappaleella När änglarna går hem. Kappale pääsi semifinaalista toiseen mahdollisuuteen, mutta ei toisesta mahdollisuudesta finaaliin. Hän osallistui Melodifestivaleniin myös vuonna 2019 kappaleella Låt skiten brinna ja pääsi taas toiseen mahdollisuuteen, mutta ei finaaliin.
Kekonokkakutoja
Kekonokkakutoja (Amblyospiza albifrons) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kekonokkakutojaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nenän ja ylähuulen nostajalihas
Nenän ja ylähuulen nostajalihas on eläimillä oleva pään lihas. Se lähtee orbitan nenänpuoleisesta reunasta ja se haarautuu kulmahammaslihaksen kohdalla kahdeksi haaraksi, jotka kulkevat kulmahammaslihaksen molemmin puolin sireaimiin ja ylähuuleen. Nenän ja ylähuulen nostajalihas nostaa ylähuulta yhdessä ylemmän etuhammaslihaksen kanssa ja laajentaa sieraimia.
Pj
Pj tarkoittaa seuraavia asioita:
William Seymour
William Seymour -nimisiä henkilöitä:
Greatest Hits (Kylie Minogue)
Greatest Hits on Kylie Minoguen ensimmäinen kokoelmalevy, joka on julkaistu 1992. Mukana oli kaikki Kylien kansainväliset hittisinglet vuosilta 1987–1992 sekä kolme uutta kappaletta "What Kind of Fool (Heard All That Before)", "Celebration" sekä "Where in the World?" jotka olivat Kylien tiettävästi viimeiset nauhoitukset Stock Aitken Waterman tuotantotiimin kanssa. Kokoelmaa ei julkaistu Yhdysvalloissa. "What Kind of Fool" ja "Celebration" julkaistiin myös singleinä ja niihin tehtiin musiikkivideot.
Elne
thumb|250px|Elnen katedraali Elne on kunta Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kymmenkunta kilometriä Perpignanista kaakkoon sijaitsevassa kunnassa oli 6 410 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Elnen pinta-ala on 21 neliökilometriä.
Roomalaisajalla Elne oli Roussillonin alueen keskus, ja menneestä suuruudesta kertoo 1000-luvulta peräisin oleva Elnen laaja katedraalialue.
Aga Khan IV
Aga Khan IV (oikealta nimeltään Shah Karim Al Hussein), (persiaksi: شاه کریم حسینی، آقاخان چهارم‎, urduksi: شاه کریم حسینی، آقاخان چهارم‎) (s. 13. joulukuuta 1936, Geneve, Sveitsi) on ismailiittišiiamuslimien nizari-lahkon 49. hengellinen johtaja (Aga Khan) eli imaami vuodesta 1957. Hän nousi valtaan 20-vuotiaana isoisänsä Aga Khan III seuraajana. Häntä pidetään profeetta Muhammadin jälkeläisenä 49:nnessä polvessa, Muhammadin tyttären Fatiman ja tämän aviomiehen Alin kautta. Aga Khan IV on yksi maailman varakkaimmista henkilöistä. Aga Khan IV syntyi prinssi Aly Khanin ja tämän englantilaissyntyinen vaimon Joan Barbara Yarde-Bullerin poikana Genevessä, vietti varhaislapsuutensa Nairobissa, Keniassa ja opiskeli Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta 1959 pääaineenaan islamin historia. Aga Khanin vanhemmat erosivat vuonna 1949, ja isä Aly Khan nai amerikkalaisen näyttelijän Rita Hayworthin. Aga Khanilla on suvussaan iranilais-italialaista ja englantilaista verenperintöä.
Merisuola
thumb|260px|Merisuolaa [[Maion saarella]] Merisuola on perinteisesti laajimmin ravinnossa käytetty suola. Merisuola koostuu pääasiassa natriumkloridista (94 %), jonka lisäksi siinä on lukuisia muita suoloja, jotka sisältävät kivennäisaineita kuten magnesiumia, kaliumia ja jodia. Merisuolan luontainen jodipitoisuus on luokkaa 0,13 milligrammaa sadassa grammassa suolaa.
Aga Khan IV
Aga Khan IV on Britannian kansalainen ja asuu Gouvieux’ssä Pariisin pohjoispuolella. Hänen tiedetään olevan kiinnostunut hevosurheilusta.
Merisuola
Merisuolaa saadaan haihduttamalla merivettä suurissa altaissa niin, että suola jää pohjalle, kun vesi on haihtunut. Suolaa saadaan 30 kilogrammaa kuutiometristä vettä. Merisuola on tavallisesti hieman harmaata, sen kiteet ovat joko pieniä tai suuria ja suola itsessään joko kosteaa tai kuivaa. Merisuolaa suositellaan käytettäväksi kala- ja äyriäisruoissa.
Aga Khan IV
Aga Khan nai englantilaisen mallin Sarah Frances (Sally) Croker-Poolen 22. lokakuuta 1969, kotonaan Pariisissa. He erosivat vuonna 1995. Aga Khanilla on kolme lasta avioliitostaan Croker-Poolen kanssa:
Angels of Babylon
Angels of Babylon on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye. Yhtyeessä soittaa mm. entinen Manowar-rumpali Kenny "Rhino" Earl sekä Megadethin alkuperäinen basisti David Ellefson.
Aga Khan IV
Aga Khanin toinen vaimo on saksalaissyntyinen Gabriele Thyssen, joka kuuluu Thyssenin teollisuussukuun. Hänellä on yksi lapsi avioliitostaan Thyssenin kanssa: prinssi Aly Muhammad Aga Khan (s. 7. maaliskuuta 2000).
Juha Myllymäki
Juha Myllymäki (s. 12. joulukuuta 1946 ) on anjalankoskelainen, Myllykosken Palloa edustanut jalkapalloilija. Numerolla 11 pelannut "Juri" Myllymäki pelasi MyPa:ssa 1960-luvulta 1980-luvun alkupuolelle saakka. Hän oli MyPan tärkeimpiä pelaajia yhdessä Vesa Suurosen ja Hannu Oksasen kanssa joukkueen noustessa SM-sarjaan vuonna 1974. Hän pelasi kaudella 1975 mestaruussarjassa 20 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Myllymäen myöhempänä saavutuksena on ikämiesten SM-kulta vuodelta 1986.
Rattikelkkailu talviolympialaisissa 2006
XX talviolympialaisissa vuonna 2006 järjestettiin rattikelkkailussa kilpailut kaksi- ja nelimiehisille joukkueille sekä naisille kahden hengen kelkoilla. Kilpailut pidettiin Cesana Torinesessa San Sicariossa uudella 1 435 metrin mittaisella radalla, jossa on 19 mutkaa ja 114 metrin kokonaispudotus.
Kahden miehen kelkka
<br style="clear:both" />
Neljän miehen kelkka
<br style="clear:both" />
Kahden naisen kelkka
<br style="clear:both" />
4+20
4+20 on Vesa-Matti Loirin esikoisalbumi, joka on julkaistu vuonna 1971.
Kinometionaatti
Kinometionaatti eli oksitiokinoksi (C10H6S2N2O) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa agarisidina punkkien torjuntaan, hyönteismyrkkynä ja fungisidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa kinometionaatti on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta. Etanoliin ja asetoniin kinometionaatti liukenee niukasti, mutta hyvin esimerkiksi dimetyyliformamidiin, tolueeniin ja dikloorimetaaniin.
Kinometionaattia voidaan valmistaa fosgeenin ja 6-metyyli-2,3-kinoksaliiniditiolin välisellä reaktiolla emäksisissä olosuhteissa. Kinometionaattia käytetään punkkien ja kirvojen torjumiseen sekä fungisidina muun muassa omena-, päärynä-, mustaherukka-, vihannes- ja koristekasviviljelmillä. Sitä käytetään joko jauheena tai kasvihuoneissa savua tuottavissa laitteissa. Euroopan unionin alueella kinometionaatin käyttö kiellettiin vuonna 2002.
George Uhlenbeck
George Eugéne Uhlenbeck (6. joulukuuta 1900 – 31. lokakuuta 1988) oli alankomaalais-yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, joka esitteli kollegansa Samuel Goudsmitin kanssa spin-käsitteen elektronien vaaka-akselinsuuntaisen pyörimisliikkeen kuvaamiseksi vuonna 1925. Uhlenbeck oli mukana kehittämässä Ornsteinin–Uhlenbeckin prosessin.
Uhlenbeck ja Goudsmit palkittiin vuonna 1964 Max Planck -mitalilla spin-käsitteen ansiosta. Elämänsä aikana Uhlenbeck sai vielä Lorentz-mitalin (1970) ja Wolfin fysiikanpalkinnon (1979).
Massilia Sound System
pienoiskuva|Gari Grèu, on yksi ryhmän laulajista.
Massilia Sound System on Marseillessa 1980-luvun alussa perustettu ranskalainen reggae-yhtye. Yhtye laulaa pääasiassa Ranskaksi ja Oksitaaniksi. He yhdistävät musiikissaan useita musiikkisuuntauksia rock-vivahteista ja hip-hopista erityyppisiin maailmanmusiikkeihin.
Lyriikoissa korostuvat Marseillen ja etelä-Ranskan alueiden kieli ja kulttuuri.
Matti Hiltunen
Matti Hiltunen voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Muinainen suomalainen sotavarustus
Muinainen suomalainen sotavarustus käsittää aseet ja sotavarusteet jotka olivat käytössä Suomen esihistoriallisena aikana.
Kansainvaellusaika
pienoiskuva|[[Turku|Turusta löytyneitä kansainvaellusajalle 400-550-luvuille ajoitetut putkikeihäänkärki, taitettu miekka, kilvenkupura sekä kilven kädensija. ]] Kansainvaellusajalta (375/400–550/600) Suomesta tunnetaan keihäänkärkiä, kilvenkupuroita ja harvinaisia miekkoja. Yleisesti ottaen niissä on vahva skandinaavinen leima. Ajanjakson miekka- ja kilvenkupuralöydöt on yhdistetty paikallisiin suurtalonpoikiin ja soturieliittiin, joka piti ylläpiti kontakteja niin Suomen alueen sisällä kuin myös ulkopuolella. Kansainvaellusajan lopulla miekka- ja kilpihautauksista on päätelty kontaktien suuntautuneen Länsi- ja Keski-Eurooppaan, jolloin suomalaisia kävi mahdollisesti palvelemassa sikäläisissä sotajoukoissa.
Merovingiaika
Merovingiajan (550/600–800/825) aselöydöille on löydetty vastineita Gotlannista ja Keski-Ruotsista. Merovingiajan alussa käyttöön tuli kilven lävistämiseen tarkoitettu paikallinen muunnelma mannereurooppalaisesta ango-keihäästä. Merovingiajan loppupuolella 500–700-luvuilla Suomessa kehittyi omaperäisiä asetyyppejä. Keihäänkärjet olivat paikallista tuotantoa ja niiden koristelu viittasi yhteyksiin Itä-Baltiaan. Isonkyrön Pukkilan polttovenehautauksesta on löytynyt osia lintukuvioisesta kypärästä.
Viikinkiaika
pienoiskuva|[[Masku|Maskusta Humikkalan ristiretkiaikaisesta kalmistosta löytynyt hopeakoristeltu tappara. ]] Viikinkiaikana (800/825–1100) suomalaiset soturit käyttivät pääaseenaan keihäitä. Miekka oli vauraiden ase. Leveäteräinen sotakirves eli tappara yleistyi 1000-luvulla. Tärkein suojavaruste oli puinen ja nahkainen kilpi. Kilvissä ei ilmeisesti enää viikinkiajalla käytetty rautakupuraa tai muita metalliosia. Itämeren alueella on tehty rengas- ja lamellipanssareita ja rautakypäriä. Niihin liittyvät löydöt ovat kuitenkin harvinaisia, koska niitä ei laitettu hautoihin. Suomen alueelta näitä löytöjä ei ole tehty. Todennäköisesti käytössä oli nahkaisia suojavarusteita.
Teatr Za
Teatr Za on vuonna 2015 Helsinkiin perustettu, toistaiseksi Suomen ainoa venäjänkielinen ammattiteatteri. Teatr Za:n perustajat ovat Venäjällä näyttelijäksi opiskellut Valtteri Simonen ja Suomessa asuva venäläinen näyttelijä Elena Spirina.
Teatr Za:n tilat sijaitsevat Helsingin Hermannissa entisessä teollisuustilassa osoitteessa Hämeentie 103 (käyntiosoite on Haukilahdenkatu 2D).
Teatr Za:n toimintaan kuuluu läheinen yhteistyö venäläisten taiteilijoiden ja teattereiden kanssa. Teatteri vierailee säännöllisesti Pietarissa sekä korkeatasoisilla venäläisillä teatterifestivaaleilla (2015 Solo-festivaali Moskovassa, 2017 Kamerata-festivaali Tšeljabinskissä).
Teatr Za valmistaa vain yhden ensi-illan vuodessa ja samaan aikaan ylläpitää ja kehittää olemassa olevia esityksiään.
Keskisuomalainen Osakunta
Keskisuomalainen Osakunta (KSO) yksi Helsingin yliopiston suomenkielisistä osakunnista. KSO on perustettu 3.6.1931 ja se on Kymenlaakson Osakunnan jälkeen nuorin osakunta. Ennen osakunnan perustamista keskisuomalaiset ylioppilaat kuuluivat Hämäläis-Osakuntaan, mutta yhdessäelon loppusuoralla he muodostivat Hämäläis-Osakunnan sisällä oman selkeän yhteisönsä ja oman osakunnan perustaminen koettiin siten perustelluksi. Keskisuomalaisen Osakunnan vuosipäivää vietetään perinteisesti 7. maaliskuuta, sillä vuonna 1860 sanotaan lausutun ensimmäisen kerran ajatus Jyväskylän yliopistosta.