cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grant McFarland
Ura
McFarland esiintyi uransa alussa useimmiten independent-elokuvissa, kuten The Footstep Man, Jack Be Nimble ja Rapa Nui – Pääsiäissaaren salaisuus. Sittemmin 1990-luvun lopulta lähtien hän teki enemmän televisiorooleja vieraillessaan muun muassa televisiosarjoissa Hercules, Xena: soturiprinsessa ja Street Legal. Sittemmin McFarland tuli tunnetuksi vuonna 2004 televisiosarjasta Power Rangers: Ninja Storm, jossa hän esitti kahta roolia: Power Rangers -akatemian senseitä Kanoi Watanabea ja sarjan päärikollista Lothoria. McFarland vieraili vuotta myöhemmin Lothorin roolissa myös sarjassa Power Rangers Dino Thunder.
AIDS
AIDS kehittyvissä maissa
Suurin osa HIV:n kantajista elää köyhissä tai keskituloisissa maissa. Saharan eteläpuolisessa Afrikassa heitä arvellaan elävän 68 prosenttia maailmassa vuonna 2018 olevista 37,9 miljoonasta, joista 20,6 miljoonaa Itä- ja Etelä-Afrikassa, missä tuli 800 000 uutta HIV-tartuntaa vuonna 2018. Uusien tartuntojen määrä on laskenut pahimmilla alueilla Itä- ja Etelä-Afrikassa. Viimeisten 20 vuoden aikana tartuntojen määrä on kaksinkertaistunut on kasvanut Itä-Euroopassa ja Aasian keskiosissa. Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa tartuntojen määrä samana aikana on lisääntynyt neljänneksellä.
Ruokakriisin vaikutukset
Ruoan kallistuminen johtaa aterioiden laadun heikkenemiseen. Vähäravinteinen ruokavalio puolestaan jouduttaa osaltaan HIV:n kehittymistä AIDSiksi ja altistaa HIV-positiiviset vaarallisille infektioille, kuten tuberkuloosille. Monipuolinen ravinto on olennainen osa HIV-hoidon onnistumista. Virusta kantavat aikuiset tarvitsevat päivässä 10–30 prosenttia enemmän energiaa kaloreilla mitattuna kuin terveet aikuiset. Kasvuikäiset HIV-positiiviset lapset puolestaan tarvitsevat jopa kaksinkertaisen määrän energiaa muihin ikätovereihinsa verrattuna. Lisäksi HIV-lääkkeet aiheuttavat vatsavaivoja tyhjään vatsaan otettuna. Tämä voi johtaa siihen, ettei sairastunut halua ottaa lääkkeitä lainkaan. IFPRI eli Kansainvälinen elintarvikepolitiikan tutkimuslaitos etsii ratkaisuja nälkä- ja köyhyysongelmiin. Esimerkiksi Keniassa kalakauppiaana toimivat naiset saattavat myydä kalastajille seksiä ilman ehkäisyä, jotta rahaa jäisi riittävästi kallistuvien peruselintarvikkeiden ostamiseen. Pohjois-Afganistanissa jotkut naiset ja nuoret tytöt joutuvat turvautumaan prostituutioon ruoan kallistumisen takia. YK:n mukaan yhä korkeammalle kipuavat hinnat suistivat viime vuonna 50 miljoonaa ihmistä nälänhädän partaalle. Hinnannousun taustalla ovat muun muassa biopolttoaineiden käytön lisääntyminen, ruoan kysynnän kasvu vaurastuvassa Aasiassa, viljelyalueiden kuivuus sekä elintarvikkeiden hinnoilla keinottelu.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten yli 91 kg
Miesten yli 91 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta – 8. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 17 nyrkkeilijää.
Karsinnat
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee neljä urheilijaa, Afrikasta kaksi, Amerikasta kolme ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta neljä urheilijaa. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin.
Salakkalahti
Salakkalahti (, Buhta Bolšoi Kovš) on merenlahti ja entinen kaupunginosa Viipurissa. Merenlahdesta nykyään käytettävä venäjänkielinen nimi Bolšoi Kovš tarkoittaa isoa kauhaa eli Otavan tähtikuviota.
Merenlahti
Salakkalahti on noin 450 metriä pitkä ja 100–180 metriä leveä merenlahti, joka sijaitsee Viipurin vanhan kaupunkikeskustan pohjoispuolella. Se on osa Viipurinlahden ja Suomenvedenpohjan yhdistävää Linnasalmea. Aikoinaan muun muassa matkustajasatamana toiminut eteläranta on nykyään lähinnä puistoalueena. Lahden pohjukassa sijaitseva Salakkalahden puisto rakennettiin jo 1800-luvun jälkipuoliskolla. Myös Revonhännäksi kutsutun pohjoisrannan puolella ovat nykyään muun muassa Hotelli Družba sekä Viipurin linja-autoasema.
Kaupunginosa
Salakkalahden kaupunginosa käsitti aikoinaan Salakkalahdenpuiston lisäksi vain lahden eteläpuolella sijainneet kolme korttelia, mutta myös Viipurin kauppatori ulottui Salakkalahden rantaan. Sen kautta kulki Pietari–Viipuri-radalta kaupungin satamaan johtava rautatie eli niin sanottu Vanha satamarata. Salakkalahdenkadun (nyk. Leningradskij Prospekt) varrella toimi kuuluisa Hotelli Belvedere, jonka suunnitteli arkkitehti Fredrik August Odenwall vuonna 1879. Heinäkuussa 1906 hotellissa annettiin Viipurin manifestina tunnettu julistus.
Helena Kantakuzene
Helena Kantakouzenen vanhemmat olivat Irene ja Johannes VI Kantakuzenos. Äitinsä tavoin Helena vaikutti politiikkaan sekä aviomiehensä että poikansa Manuel II:n valtakaudella, mutta ennen kaikkea hän sovitteli perheenjäsenten tulehtuneita keskinäisiä suhteita. Vuonna 1379 hän järjesti aviomiehensä ja kahden poikansa paon vankilasta, mutta jäi itse Andronikos IV:n pojan vangiksi kahdeksi vuodeksi yhdessä isänsä ja kahden siskonsa kanssa.
Keisarinnoille tyypilliseen tapaan hän panosti hyväntekeväisyyteen, ja suosi aikansa oppineita. Kuuluisin näistä on Demetrios Kydones, joka omisti keisarinnalle käännöksensä pyhän Augustuksen teoksista. Kydones oli tiiviissä kirjeenvaihdossa Helenan isän kanssa, ja häneltä on säilynyt myös kuusi Helenalle osoitettua kirjettä viidenkymmenen vuoden ajalta.
Zheng Tianxiang
Zheng Tianxiang (1. elokuuta 1914 – 10. lokakuuta 2013 Peking ) oli kiinalainen tuomari ja poliitikko. Hän syntyi Sisä-Mongoliassa ja opiskeli 1930-luvulla Tsinghuan yliopistossa. Hän oli Neuvoa-antavan keskuskomission jäsenenä vuosina 1982–1992 ja toimi Kiinan korkeimman oikeuden presidenttinä vuosina 1983–1988.
Kuumaa vahaa
Kuumaa vahaa (American Hot Wax) on Floyd Mutruxin ohjaama yhdysvaltalainen musiikkielokuva vuodelta 1978. Se kertoo puolidokumentaarisin keinoin radiotiskijukka ja rockmesenaatti Alan Freedin elämästä.
Elokuvan keskeinen tapahtumapaikka on Freedin vuonna 1959 New Yorkin Brooklynissa sijaitsevassa Paramount-teatterissa järjestämä ensimmäinen, jokavuotiseksi aiottu rock’n roll -show. Poliisi keskeytti konsertin, ja siitä lähtien Freedin ura radio-DJ:nä ja musiikkivaikuttajana lähti alamäkeen payola-syytösten ja tuomion myötä.
Alan Freediä esittää Tim McIntire, ja mukana on sellaisia 1950-luvulla vaikuttaneita muusikoita kuin Chuck Berry, Jerry Lee Lewis ja Screamin’ Jay Hawkins. Lisäksi elokuvaa varten on koottu sellaisia artisteja ja yhtyeitä kuin Big Beat Band, Prof. LaPlano & The Planotones, tyttöyhtye Delights, Clark Otis, The Chesterfields (jolle Carole Kingiä muistuttava Louise tekee kappaleita) ja Timmy & The Tulips.
Musiikkitutkimusta elokuvaa varten on tehnyt Rick M. Eaker. Musiikkituottaja on Kenny Vance.
Musiikkiesitysten lisäksi tapahtumassa esitettiin elokuva Minkäpä tyttö sille voi (The Girl Can’t Help It).
Elokuvasta on julkaistu soundtrack-albumi American Hot Wax.
– Suomen ensi-illan elokuvajuliste, FORMIA, Kaisaniemenk. 2
Vastaanotto
Kuumaa vahaa jatkoi Saturday Night Fever – lauantai-illan huumaa -elokuvan (1977) aloittamaa rockelokuvien trendiä, mutta ei menestynyt kovin hyvin teattereissa.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1989 odottaneensa elokuvalta hieman tarkempia elämäkertatietoja Freedistä. Toisaalta hän ihasteli Tim McIntiren eläytyvää roolisuoritusta päähahmona.
Spree killer
Spree killer (englantia, ) tarkoittaa henkilöä, joka tekee vähintään kaksi murhaa lyhyellä aikavälillä vähintään kahdessa eri paikassa. Itse ilmiöstä käytetään nimeä killing spree (tappopyrähdys). Spree killer tekee murhasarjoja, joissa uhreja on monta, eikä murhaaja pidä taukoa kahta päivää pitempää. Sarjamurhaajilla on joskus taipumusta kääntyä spree killereiksi. Myös joillakin ryöstäjillä on taipumus kääntyä spree killereiksi.
Huomattavia killing spree -murhia
Huomattavia murha-aaltoja ovat muun muassa:
Raul Hilberg
Raul Hilberg (2. kesäkuuta 1926 – 4. elokuuta 2007, Williston, Vermont, Yhdysvallat) oli yksi tunnetuimmista ja arvostetuimmista holokaustiin perehtyneistä tutkijoista. Hänen kolmiosainen, yli 1200-sivuinen pääteoksensa oli vuonna 1961 ilmestynyt The Destruction of the European Jews. Hillberg kuoli keuhkosyöpään 81-vuotiaana.
Elfrid Payton
Elfrid Payton Jr. (s. 22. helmikuuta 1994 Gretna, Louisiana ) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelaa NBA-liigan New York Knicksissä.
Payton aloitti NBA-uransa Orlando Magicissä vuonna 2014. Hänet myytiin Phoenix Sunsiin helmikuussa 2018. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi New Orleans Pelicansiin.
Payton kuului Yhdysvaltain kultamitalijoukkueeseen alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013.
Paytonin isä Elfrid Payton Sr. pelasi kanadalaisen jalkapallon ammattilaisliiga CFL:ssä vuosina 1991–2004.
Syitä ja seurauksia – 30 parasta
Syitä ja seurauksia – 30 parasta on Apulanta-yhtyeen marraskuussa 2001 julkaisema kokoelmalevy, joka sisältää yhtyeen koottuja kappaleita vuosilta 1994–2001.
Alan Dinehart
pienoiskuva|Alan Dinehart Alan Mason Dinehart (3. lokakuuta 1889 Saint Paul, Minnesota – 17. heinäkuuta 1944 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi Broadwaylla ja aloitti lisäksi elokuvauran vuonna 1931. Hän oli kuolemaansa saakka naimisissa näyttelijä Mozelle Brittonin kanssa, ja molemmat puolisot on haudattu Forest Lawn Memorial Parkiin. Dinehart sai kaksi lasta.
Syitä ja seurauksia – 30 parasta
Kokoelma on kaksoislevy eikä siihen sisälly ennen julkaisematonta materiaalia. Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Toni Wirtanen sekä sovittanut Apulanta.
Alan Dinehart
Elokuvia, joissa Dinehart esiintyi, olivat muiden muassa Suurkaupungin houkutuslinnut (1931) ja Supernatural (1933).
Ontananga
Ontananga oli vuodesta 1900 lähtien Suomen Lähetysseuran lähetysasemana Ambomaalla Ondongan kuningaskunnassa, nykyisessä Namibiassa. Siellä kastettiin ensimmäinen Ondongan kuningas vuonna 1912.
Ontanangan perustaminen
Ontananga perustaminen liittyi vuonna tapahtuneeseen lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallion tarkastusmatkaan Ambomaalla. Ondongaan oli toivottu uutta lähetysasemaa jo pidemmän aikaa, ja Mustakallion vierailun aikana tehtiin päätös perustaa asema Ontanangaan, n. 5,5 km kaakkoon Olukondasta, lähelle entistä Ondjumban (1872–76) lähetysasemaa.
Ondongan kuninkaan Kambonde Mpingananpojan vanhemmat Mpingana ja Namupala asuivat Ontanangan välittömässä läheisyydessä, ja he toivottivat suomalaiset tervetulleiksi ja osoittivat paikan, mihin lähetysasema voitaisiin rakentaa. Rakentajaksi ryhtyi Juho Wehanen syyskuussa 1900. Vaikka Mpingana oli piintynyt pakana, hän “lähetti liudan lapsia tiiliä kantamaan”. Joulukuussa samana vuonna Wehanen pääsi asettumaan pysyvästi Ontanangaan ja toimitti siellä ensimmäiset kasteet.
Mpingana ja Namupala olivat pakanoita ja vastustivat kristinuskoa, vaikka ulkonaisesti esiintyivätkin lähetyssaarnaajien ystävinä. Erityisesti kuninkaan isä Mpingana oli aiheuttanut paljon ikävyyksiä suomalaisille. Kun kuninkaan äiti Namupala kuoli syyskuussa 1904, loppui Mpinganan mahti siihen, sillä valta periytyy ambolaisten yhteiskunnassa äitien kautta, ja Mpinganan vaikutusvalta oli pohjautunut siihen, että hän oli ollut miehenä naisella, jonka kautta valta periytyi.
Kuninkaan kaste
Kambonde Angulanpoika ilmoittautui vuonna kesäkuussa 1912 kasteoppilaaksi, mutta syyskuussa hän sairastui vakavasti. Hän pyysi päästä Ontanangaan Wehasten hoidettavaksi, ja siellä pyysi useaan kertaan saada tulla kastetuksi. Kun Wehanen sitten hänet kastoi, hän eli sen jälkeen enää muutaman tunnin. Näin ensimmäinen Ondongan kuningas oli kääntynyt kristityksi.
Kirjapaino Ontanangassa
Lähetyssaarnaajien kirjapaino toimi jonkin aikaa Ontanangassa vuodesta 1920 alkaen, kun Oniipaan oli perustettu seminaariin pappien valmennuskurssi, eikä kirjapainolle ollut siellä tilaa.
Sirkku Grahn
Sirkku Meeri Grahn (s. 20. maaliskuuta 1932 Alatornio) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1955–57 ja sitten muun muassa Lahden ja Turun kaupunginteattereissa.
Grahn näytteli 1980-luvulla muutamissa elokuvissa, kuten Yö meren rannalla (1981), Minä, siili ja trumpetti (1983), Päivää, herra Kivi (1984) ja Viimeinen keikka (1984).
Jääkäripataljoona 27
pienoiskuva|Jääkärimerkki.
Jääkäripataljoona 27, virallisesti Kuninkaallinen preussilainen jääkäripataljoona 27, oli Saksan armeijassa vuosina 1915–1918 toiminut yksikkö, joka koostui suurimmaksi osaksi suomalaisista jääkäriliikkeen vapaaehtoisista. Pataljoona muodosti jatkon ja laajennuksen "partiolaiskursseille" (Pfadfinderkursus) ja Lockstedtin harjoitusjoukolle (Ausbildungstruppe Lockstedt), joilla oli annettu sotilaskoulutusta Suomen itsenäistymistä ajaville vapaaehtoisille. Jääkäripataljoona 27:ssä palvelleiden sotilasarvon edessä käytettiin myöhemmin Suomen puolustusvoimissa määriteosaa jääkäri (esim. jääkärimajuri). Viimeisenä heistä puolustusvoimia palveli jalkaväenkenraali Kaarlo Heiskanen (puolustusvoimain komentaja 1953–1959). Viimeinen jääkäri, jääkärikenraali Väinö Valve kuoli vuonna 1995.
Partiolaiskurssista jääkäripataljoonaksi
pienoiskuva|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania. Kuva otettu 5. huhtikuuta 1916.
Osasto laajennettiin 31. elokuuta 1915 annetulla käskyllä Lockstedtin harjoitusjoukoksi (Ausbildungstruppe Lockstedt), johon kuului tavanomaisen saksalaisen jääkäripataljoonan kokoonpanosta poiketen myös mm. tykistö- ja pioneeriyksiköitä. Joukon vahvuudeksi kaavailtiin noin 1 200:aa miestä.
Miehistöä muodostuvaan joukkoon hankittiin Suomesta ns. suurella värväyksellä syksyn 1915 ja kevään 1916 välisenä aikana. Tämä merkitsi jääkäriliikkeen tuloa yleisemmin tunnetuksi ja suurta ilmitulon vaaraa.
Kolmannes värvätyistä oli itsenäisiä tilallisia, lopuista suurin osa työväestöä. Jääkäriliikkeen osana työväestö tuki näin Suomen itsenäistymistä porvarillisemman kansanosan rinnalla. Suomesta värvättyjen lisäksi pataljoona sai miehistöä Saksasta, vankileireiltä, joihin oli internoitu muun muassa suomalaisia merimiehiä.
Viimeistään suuren värväyksen myötä oli selvää, ettei jääkäreiden enemmistöllä ollut tullessaan saksankielen taitoa. Koulutusta varten alettiin luoda suomenkielistä sotilaskirjallisuutta saksasta kääntämällä ja soveltamalla. Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö jaettiin miehille vuoden 1916 alkaessa. Samalla alkoivat hahmottua suomenkieliset komentosanat ja muut ajanmukaiset sotilaalliset termit.
Jääkärien sosiaalinen tausta
Jääkäripataljoonaan oli hyväksytty yhteensä 1895 miestä, joista 1145 eli 60,4 % oli lähtöisin maalaiskodeista (648) ja työläiskodeista (497). Kaikista jääkäreistä 946 eli 49,9 % oli ilmoittanut käyneensä vain kansakoulun joko kokonaan tai osittain, 270 eli 14,2 % oli suorittanut ylioppilastutkinnon ja 52 eli 2,7 % akateemisen loppututkinnon. Kansakoulun joko kokonaan tai osaksi suorittamatta jättäneitä oli joukossa 366 eli 19,3 %.
Jääkäripataljoonan miehistöluetteloon on merkitty myös kaksi naista, vapaaehtoiset suomalaiset sairaanhoitajattaret Ruth Munck ja Saara Rampanen. Pataljoonassa heistä käytettiin nimiä Schwester Ruth ja Schwester Saara.
Jääkäripataljoona 27 rintamalla
pienoiskuva|Jääkäreitä konekivääriharjoituksessa etulinjassa.
Colin Fraser
pienoiskuva|Fraser Chicagon peliasussa. Colin Fraser (s. 28. tammikuuta 1985 Sicamous, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa DEL-joukkue Nürnberg Ice Tigersia. Fraser osaa pelata myös laidassa. Hän pelaa useimmiten nelosketjun karvaajana ja osaa tarvittaessa myös tapella. Fraser on hyvin fyysinen pelaaja ja hän on kerännyt jokaisella WHL- ja AHL-kaudellaan yli sata jäähyminuuttia.
Jääkäripataljoona 27
Jääkäripataljoona 27 rintamalla
Sekä pataljoonan johdossa että suomalaisten jääkäriliikkeen johtomiesten keskuudessa pidettiin tärkeänä, että pataljoona saisi taistelukokemusta. Sen olemassaoloa ei kuitenkaan saisi liian suurin riskein vaarantaa. Riski suurista tappioista oli todellinen: samoihin aikoihin vastaavanlainen irlantilaisista aktivisteista koostunut pataljoona jauhautui länsirintamalla olemattomiin. Suomalainen pataljoona, joka aloitti matkansa rintamalle toukokuun viimeisenä päivänä vuonna 1916, olikin rintamapalveluksessa 8. armeijan osana jaksoittain kesäkuun 1916 ja maaliskuun 1917 välisenä aikana.
Colin Fraser
Junioriura
Fraser pelasi vuodet 2001–2005 WHL-joukkue Red Deer Rebelsissä. Hän keräsi siellä ensimmäisellä kaudellaan 2001–2002 67 ottelussa kohtalaisen hyvät tulokastehot 11+31=42. Seuraavalla kaudella 2002–2003 Fraser teki tehot 15+37=52 ja sijoittui Rebelsin sisäisessä pistepörssissä neljänneksi Jeff Woywitkan kanssa. Philadelphia Flyers varasi hänet kolmannella kierroksella numerolla 69 NHL:n varaustilaisuudessa 2003.
Jääkäripataljoona 27
Jääkäripataljoona 27 rintamalla
Kesä-elokuussa 1916 suomalaiset olivat asemissa Riian edustalla Misse-joella (nyk. Misa). Kesäkuun 25. päivän iltana he joutuivat venäläisten tykistökeskitykseen, jonka seurauksena kaksi jääkäriä kuoli ja muutamia haavoittui. Pioneerikomppania osallistui Schmardenin taisteluun (nyk. Smārdes) 25. heinäkuuta ja kenttähaupitsijaos Ekkau-Kekkaun torjuntataisteluun 18. heinäkuuta – 4. elokuuta.
Colin Fraser
Junioriura
Kaudella 2003–2004 Fraser voitti tehoilla 24+29=53 Rebelsin sisäisen pistepörssin. Helmikuussa 2004 hänet, Jim Vandermeer ja toisen kierroksen varausvuoro kesälle 2004 kaupattiin Chicago Blackhawksiin vaihdossa Aleksei Žamnoviin ja neljännen kierroksen varausvuoroon samalle kesälle. Fraser pelasi Rebelsissä vielä kauden 2004–2005, jolloin hän teki siellä WHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 24+43=67. Fraser oli joukkueen sisäisen syöttöpörssin voittaja ja sisäisen pistepörssin toinen Roman Wickin jälkeen. Hänet palkittiin sekä WHL:n (Doug Wickenheiser Memorial Trophy) että koko CHL:n humanitaarisimpana pelaajana.
Jääkäripataljoona 27
Jääkäripataljoona 27 rintamalla
Asemataistelut Riianlahden ranta-asemissa jatkuivat elokuusta joulukuuhun. Joulukuussa 1916 pataljoona siirrettiin Libauhun (nyk. Liepāja) rantavartiotehtäviin 4. tammikuuta 1917 saakka. Juuri ennen tätä siirtoa oli Suomessa käyty Simon kahakka, ensimmäinen aseellinen yhteenotto jääkärien sekä suomalaisten ja venäläisten viranomaisten välillä. Aa-joen taistelut käytiin 5. tammikuuta – 3. helmikuuta välisenä aikana ja niitä seurasi olo reservissä Tukumsissa 24. maaliskuuta saakka.
Colin Fraser
Junioriura
Fraser pelasi keväällä 2005 kolme AHL:n runkosarja- ja kuusi playoff-ottelua Blackhawksin farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa.
Jääkäripataljoona 27
Jääkäripataljoona 27 rintamalla
Libaussa oltiin pitkä jakso rantavartiossa ja täydennyskoulutuksessa (24. maaliskuuta 1917 – 13. helmikuuta 1918). Tämän jakson kuluessa ehtivät tapahtua niin Suomen itsenäistyminen kuin sisällissodan alkaminenkin.
Työläisjääkärit
Jääkäripataljoonassa palvelleet rivijääkärit perustivat kesä-heinäkuussa vuonna 1917 sotamiesneuvoston (Soldatenrat), jonka tarkoitus oli saada parannuksia palvelusolosuhteisiin. Vallankumoukselliset sosiaalidemokraattiset jääkärit perustivat 9. syyskuuta 1917 oman työläisjääkärien toimeenpanevan komitean, johon tuli edustus neljästä jalkaväkikomppaniasta, konekiväärikomppaniasta ja pioneerikomppaniasta. Toimeenpaneva komitea ei saanut missään vaiheessa tilaisuutta ottaa pataljoonaa komentoonsa, vaikka se piti yhteyttä sekä Suomen että Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.
Tappiot
Pataljoonalle aiheutuivat rintamakomennusten aikana seuraavat tappiot:
Krasnyi Tšikoi
Krasnyi Tšikoi on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšikoi-joen rannalla 561 kilometriä Tšitasta lounaaseen. Kylä on Krasnyi Tšikoin piirin keskus. Asukkaita on 7 100 (vuonna 2002).
Venäläiset uudisasukkaat perustivat kylän vuonna 1670. Vuodesta 1754 lähtien sinne karkotettiin vanhauskoisia. Vuoteen 1933 saakka kylän nimenä oli Krasnyi Jar.
Krasnyi Tšikoissa toimii maatalousyrityksiä, elintarvike- ja metsäteollisuutta sekä kaivosteollisuuden yrityksiä. Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, kulttuuritalo, lasten kulttuurikeskus, kansanperinteen keskus, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy Znamja truda (”Työn lippu”).
Salgótarján
Salgótarján [] on kaupunki Unkarissa. Salgótarján sijaitsee Pohjois-Unkarissa, Nógrádin läänissä, lähellä Slovakian rajaa. Asukkaita Salgótarjánissa on 38 207 (vuonna 2009) ja kaupungin pinta-ala on 100,84 neliökilometriä.
Jääkäripataljoona 27
Tappiot
Itärintama oli länsirintamaa huomattavasti rauhallisempi. Siitä huolimatta pataljoonan melko vähäiset tappiot osoittavat, että pataljoona oli rintamalla ensisijaisesti hankkimassa kokemusta, ja sitä todennäköisesti säästettiin tarkoituksella tärkeämpään tehtävään, Suomen vapauttamiseen.
Salgótarján
Salgótarján on Vantaan ystävyyskaupunki.
Aiheesta muualla
thumb|350px|left|Kaupungin keskustaa.
Jääkäripataljoona 27
Libau
pienoiskuva|Jääkäripataljoona saapuu paraatista Libaussa (nyk. Liepāja) kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania.
Jääkärien lähes 11 kuukautta kestänyt Libaun-jakso oli toisaalta joukon kehityksen kannalta antoisa sisältäessään monipuolista erikoiskoulutusta, toisaalta tätä jaksoa leimasi etenkin alkupuolella epävarmuus siitä, miten pataljoonan luonne ymmärrettiin ja mikä olisi sen tarkoituksenmukaista käyttöä.
Pataljoonan täydennyskoulutus oli Libaussa tuskin ehtinyt alkaa ja toinen "sotajoulu" vietetty, kun tapahtumat kääntyivät yllättävään suuntaan: jo pfadfinder-kursseja johtanut, ja suomalaisten asian syvällisesti omakseen ottanut majuri Bayer komennettiin uusiin tehtäviin. Tieto tästä tuli pataljoonalle 4. joulukuuta ja jo seuraavana päivänä järjestettiin komentajan jäähyväisparaati. Saman päivän iltapäivällä tuli tieto, että jääkäripataljoona 27 komennettaisiin vastoin lupauksia jälleen rintamalle, nyt reserviksi Lielupejoen rintamakaistalle.
Pataljoonan paluu Suomeen
pienoiskuva|vasen|Jääkäriparaati Vaasassa helmikuussa 1918. Joukot tarkastaa Vaasan torilla kenraali Mannerheim.
Lokakuusta 1917 lähtien alettiin Suomeen lähettää – aiempien yksittäisten värvärien, "pommarien" ja etappimiesten ohella – 5–23 miehen vahvuisia komennuskuntia ”vapaussotaa valmistelemaan”, kuten Jääkärit maailmansodassa (1933) ilmaisee. Erikoiskoulutusta ja komennuskuntien lähettämistä varten oli perustettu Polangenin komennuskunta (Sprengkommando Polangen).
Colin Fraser
Ammattilaisura
Fraserille varsinainen tulokaskausi NHL:ssä oli kausi 2008–2009, jolloin hän pelasi koko kauden ylhäällä Blackhawksissa ja teki 81 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17. Fraser teki heinäkuussa 2009 yksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Hän teki kaudella 2009–2010 yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä tekemällä 70 ottelussa tehot 7+12=19. Fraser voitti keväällä 2010 Stanley Cupin.
Jääkäripataljoona 27
Pataljoonan paluu Suomeen
15. tammikuuta 1918 tapahtui tuhoisa Osnabrückin junaturma, jossa menetti henkensä 12 jääkäriä – lähes saman verran kuin taistelut olivat vaatineet yhteensä.
Epäselvässä tilanteessa tyytymättömyys kasvoi pataljoonassa. Pfadfinder-päällystön ja miehistön suhteet kiristyivät; tietoa Suomen tapahtumista saatiin niukasti, vaikka kirjeet jo kulkivatkin. Jännite erityisesti vasemmistolaisittain ajattelevien rivimiesten ja päällystön välillä tiivistyi. Miehistön joukossa perustettiin komiteoita, joita pataljoonan johto ei hyväksynyt, vaan piti niitä ”sotamiesneuvostoina”. Tämä konflikti aiheutti sen, että punaisille sympatiaa osoittaneita jääkäreitä ei päästetty palaamaan Suomeen yhtä aikaa muiden kanssa, vaan heidät jätettiin Saksaan työpalveluun. Muutamat heistä eivät palanneet Suomeen lainkaan. Näkyvin Saksaan jääneistä työväenaatteen kannattajista oli jääkäri Karl Rydman.
Danzigista lähti 11. helmikuuta 100 jääkäriä Suomeen höyrylaivoilla Poseidon ja Mira. Öölannin etelärannikolla Poseidon ja Mira saivat saattajakseen Ruotsin kuninkaallisen sotalaivaston ja matka jatkui Tukholman saariston kautta Furusundiin. Rannikkopanssarilaiva Thor otti Furusundissa saattotehtävän vastuulleen ja matka jatkui Öregrundiin, minne saavuttiin 14. helmikuuta. Öregrundissa suomalainen jäänsärkijä Sampo puolestaan korvasi ruotsalaiset saattaja-alukset. Saattue saapui Vaasan Vaskiluotoon 18. helmikuuta 1918.
Jääkärien pääjoukko, 700 miestä, saapui Vaasaan 25. helmikuuta 1918 S/S Arcturuksen tuomana – kolmen vuoden kuluttua siitä, kun ensimmäiset vapaaehtoiset olivat saapuneet Lockstedtin leirille. Pataljoona astui Suomen kamaralle Vaskiluodossa. Vaasan Hovioikeudenpuiston reunaan pystytettiin myöhemmin tapahtumasta muistuttava jääkäripatsas.
Colin Fraser
Ammattilaisura
Kesäkuussa 2010 Fraser kaupattiin Edmonton Oilersiin vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon saman kesän varaustilaisuuteen. Fraser pelasi Oilersissa vain yhden kauden, sillä hänet kaupattiin kesäkuussa 2011 seitsemännen kierroksen varausvuoron kanssa Los Angeles Kingsiin. Vaihdossa Oilers sai Ryan Smythin.
Jääkäripataljoona 27
Pataljoonan paluu Suomeen
Viimeisen kerran pataljoona oli koossa Vaasan torilla 26. helmikuuta 1918. Jääkärit itse olisivat halunneet taistella yhtenäisenä iskuosastona. Päämaja ei kuitenkaan sallinut arvokkaiden, koulutettujen miesten tuhlailevaa käyttöä miehistönä vaan hajotti pataljoonan.
Colin Fraser
Maajoukkue
Fraser voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2005.
Jääkäripataljoona 27
Jääkärit Suomen sisällissodassa
Jääkärit muodostivat sotaa käyvän valkoisen armeijan päällystöstä valtaosan. He myös kouluttivat asevelvolliset "jääkärijoukot". Eräs merkittävimmistä syistä sisällissodan päättymiseen valkoisten voittoon olikin jääkärien muodostama koulutettu päällystö, joka tehosti armeijan toimintakykyä merkittävästi. Sodan alkuvaiheessa myös valkoisen puolen kouluttamattomat suojeluskunnat esimerkiksi ottivat omavaltaisia lomia ja joutuivat helposti paniikkiin. Jääkärien saavuttua tällainen käytös jäi lähinnä punakaartin ammattitaidottomasti johdettujen joukkojen ominaisuudeksi.
Osa jääkäreistä otti osaa niin sanottuun valkoiseen terroriin eli sodan aikaisiin ja jälkeisiin toimenpiteisiin, joilla kostettiin punaisten tekemiä hirmutöitä surmaamalla punakaartilaisia. Esimerkiksi Erik Grotenfelt Inkoossa, Väinö Strömberg Lappeenrannassa , Ragnar Heikel Kouvolassa , Jalmari Kara Kotkassa ja Juho Jauhiainen Haminassa ottivat osaa punaisten surmaamisiin.
Kaatuneita jääkäreitä olivat mm.
Sisällissodan jälkeen
Sisällissodan jälkeen vakinaiseen palvelukseen jääneet jääkärit muodostivat pääosan Suomen sotavoimien nuoremmasta upseerikunnasta. Monet heistä eivät katsoneet sodan olevan ohi vaan jatkoivat sitä lähtemällä vapaaehtoisina taistelemaan Viron, Karjalan ja Aunuksen vapauden puolesta.
Eräät jääkärit jatkoivat aktivistisen liikkeen perinteitä Karjalan vapautuksen jäätyä unelmaksi Lapuan liikkeessä ja IKL:ssä. Muun muassa kyyditysten järjestäjiin tai ainakin suosijoihin lukeutui useita jääkäreitä, tunnetuimpana K. M. Wallenius. Nämä yksilöt eivät kuitenkaan edustaneet kokonaisuutta: muun muassa Puolustusvoimien komentaja Aarne Sihvo, jääkäri, osallistui tarmokkaasti Mäntsälän kapinan lannistamiseen.
Jääkärit armeijan johdossa
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen monet jääkärit saivat lisäkoulutusta ulkomaisissa sotilasakatemioissa ja syrjäyttivät lähes kaikki vanhan Venäjän armeijan upseerit johtopaikoilta 1930-luvun alkuun mennessä, vaikkakaan eivät ilman katkeria kiistoja. Talvi- ja jatkosodassa suuri osa kenraalikunnasta oli entisiä jääkäreitä. Viimeisenä puolustusvoimia palveli jalkaväenkenraali Kaarlo Heiskanen, puolustusvoimain komentajana vuosina 1953–1959.
Perinnetyö
pienoiskuva|Kuvanveistäjä [[Lauri Leppänen|Lauri Leppäsen toteuttama jääkärien muistomerkki Hohenlockstedtissa.]]
Jääkäreiden pääjoukon kotiinpaluun kolmivuotispäivänä vuonna 1921 perustettiin Helsingissä Jääkäriliitto, jonka jäseniksi pystyivät hakemaan Jääkäripataljoona 27:ssa toimineet jääkärit. Jääkäriliitto jatkoi lakkautetun Jääkäritoimiston työtä ja auttoi avun tarpeessa olevia jääkäreitä ja heidän perheitään. Liitto julkaisi mm. jääkäriliikkeen ja jääkäreiden historian perusteokset ja jääkärimatrikkelin sekä muita tutkimuksia ja kirjoja. Liitto perusti Parole-lehden vuonna 1932. Lehti ilmestyy yhä. Viisi elossa ollutta jääkäriä lakkauttivat Jääkäriliiton vuonna 1988. Liiton omaisuus ja perinnetoiminta siirtyivät Jääkärisäätiölle ja Jääkäripataljoona 27:n perinneyhdistykselle.
Marlborough House
Marlborough House on kartano Lontoon St James’sin kaupunginosassa Englannissa. Se rakennettiin Marlborough’n herttuattarelle Sarah Churchillille, ja se valmistui 1711. Rakennuksen suunnittelusta vastasi Christopher Wren. Se oli runsaat sata vuotta Marlborough’n herttuoiden ja herttuattarien Lontoon-residenssinä.
Englannin kruunu otti kartanon haltuunsa vuonna 1817. 1820-luvulla kartanon purkamista harkittiin, mutta päätöstä ei tehty. Rakennusta käyttivät kuningasperheen jäsenet, ja sitä laajennettiin James Pennethornen suunnitelmien mukaisesti vuosina 1861–1863. Vuosina 1863–1901 se oli Walesin prinssi Albert Edwardin koti ja oli tuona aikana Lontoon seurapiirielämän keskus.
Edvard VII:n kuoltua vuonna 1910 hänen leskensä, kuningatar Alexandra, muutti Marlborough Houseen. Hänen koiriensa ja lemmikkikaninsa pienet hautakivet ovat edelleen talon puutarhassa.
Aiheesta muualla
51.505°N, -0.13583°W
Purkkaa ja jytää
Purkkaa ja jytää on HattiWatit-yhtyeen ensimmäinen pitkä albumi, ja se äänitettiin loka- ja marraskuussa 1995. Se julkaistiin ainoastaan C-kasettina, ja siinä on 14 rock-henkistä lastenlaulua, joista 12 on yhtyeen omaa tuotantoa. Cover-kappaleita kasetilla on ainoastaan kaksi: "On sika kunnossa" (M. A. Numminen), sekä suomenkielinen versio Richard Stanleyn Hurriganes-kappaleesta "The Phone Rang". Suomenkieliset sanat tähän "Yksin kotona" -kappaleeseen on tehnyt Timo Ahonen. Molempien lainakappaleiden sovituksista vastaa HattiWatit. Albumin äänityksestä vastasi Hannu Sormunen, joka nykyisin toimii mm. Robinin managerina.
Regatta
Regatta on veneiden nopeuskilpailu, yleensä purje- tai soutuveneiden välinen. Se voi koostua yhdestä tai useammasta lähdöstä, jotka purjehditaan rajatun ajan sisällä. Regataksi voidaan kutsua myös kilpailusarjan päätösjuhlallisuuksia.
Suomen suurimpiin regatoihin kuuluvat
Britanniassa on järjestetty soutamisen ammattilaissarjassa regatoita jo 1700-luvulla.
Purjehduksessa vanhin on Cowesin regatta, jota on järjestetty vuodesta 1826. Se kestää viikon, ja siihen osallistuu nykyisin noin tuhat venekuntaa. Se purjehditaan Wightsaaren lähivesillä Englannin etelärannikolla. Viikko päättyy upeaan ilotulitukseen ja kerää satatuhatta katsojaa vuosittain.
LightWave 3D
LightWave 3D on NewTekin kehittämä säteenseuranta- ja 3D-grafiikan mallinnusohjelma. Ohjelma on julkaistu Amigalle vuonna 1990 Video Toaster -laajennuskortin yhteydessä. Ohjelman olivat kehittäneet Allen Hastings ja Stuart Ferguson. Hastings oli aiemmin kehittänyt Amigalle VideoScape 3D -ohjelman. CGI-grafiikan teosta tuli merkittävästi halvempaa kun Lightwave tuli kaupallisesti saataville.
Ohjelmaa on käytetty Babylon 5 -televisio-ohjelman teossa. NewTek on saanut Emmy Engineering Plaque -palkinnon vuonna 2003 ohjelmasta. Myös SeaQuest DSV:n teossa on käytetty LightWavea.
Ohjelma oli aluksi saatavilla vain Video Toasterin mukana, mutta tuli saataville erillisenä vuonna 1994. Joillekin asiakkaille ohjelma oli varsinainen syy ostaa kortti. Screamer oli NewTekin kehittämä renderöintilaitteisto, josta DeskStation Technology julkaisi supistetun version nimeltä Raptor: Raptor liitettiin Toasterilla varustettuun tietokoneeseen Ethernet-kortilla ja sitä ohjattiin LightWaven erikoisversiolla.
Star Trek: Voyager -sarjan teossa käytettiin rinnakkain ohjelman versioita Amigalle ja SGI:n työasemille.
Ohjelmasta on julkaistu versiot myös muun muassa Silicon Graphicsin (SGI) työasemille, Windowsille ja OS X:lle.
Barmantsak
Barmantsak on suolajärvi Kalmukian tasavallan ja Volgogradin alueen rajalla Venäjällä. Suurin osa järvestä sijaitsee Kalmukian pohjoisosassa Bağ Dörvdin piirissä. Barmantsak kuulu Sarpajärvien ketjuun.
Stambanan genom övre Norrland
Stambanan genom övre Norrland on yksi Ruotsin rataverkon päärataosuuksista, ja se johtaa Bräckestä Långselen ja Vännäsin kautta Bodeniin. Rataosan pituus on 626 kilometriä, se on sähköistetty ja pääosin yksiraiteinen.
Historia
Valtiopäivät päätti radan rakentamisesta vuonna 1881. Rataosa rakennettiin ja avattiin liikenteelle useissa osissa vuosina 1883–1894. Rakentaminen aloitettiin Bräcken rautatieasemalta, jossa rata risteää Mittbananin kanssa. Rakentaminen kohti pohjoista jatkui etapeittain. Vuonna 1890 valtiopäivät teki päätöksen, että tuolloin Vännäsiin saakka työn alla ollut päärata olisi yhdistettävä pohjoispäästään Malmbanan-rataan. Risteysasemaksi valittiin Boden. Rata Bodeniin saakka valmistui elokuussa 1894, jolloin myös koko rataosuus otettiin koko pituudeltaan käyttöön.
Sähköistys ja liikenteenohjaus
Sähköistys otettiin käyttöön etapeittain etelästä alkaen. Ensimmäisenä sähköistys otettiin käyttöön osuudella Bräcke–Långsele vuonna 1939, ja seuraavana vuonna sähköistys otettiin käyttöön osuudella Långsele–Mellansel. Jörniin saakka sähköistys valmistui 1941 ja Bodeniin saakka 1942.
Liikenteenohjauslaitteistojen muutostyöt suoritettiin 1950–1960-lukujen vaihteessa sekä 1970-luvulla. Keskitetty liikenteenohjaus, kauko-ohjaus, otettiin käyttöön Bräcken ja Långselen välillä 1961. Rataosan pohjoiset liikennepaikat otettiin vaiheittain kauko-ohjaukseen 1970-luvun alusta lähtien.
Hakunilan seurakunta
Hakunilan seurakunta on seurakunta Vantaalla. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Vantaan rovastikuntaan ja on osa Vantaan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Hans Tuominen. 31.12.2021 seurakunnassa oli 13 247 jäsentä.
== Kirkot ==
Harmaatyranni
Harmaatyranni (Tyrannus dominicensis) on tyrannien heimoon kuuluva amerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Yhdysvaltain kaakkoisosat, Bahaman, Isot Antillit ja Pienet Antillit, Trinidad ja Tobagon, Curaçaon, Bonairen, Venezuelan pohjoisreunan sekä mahdollisesti Pohjois-Kolumbian. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Dominikaanisen tasavallan Santo Domingosta vuonna 1788.
Abdou Talat
Abdou ”Dalla” Talat (s. 25. toukokuuta 1961 Kairo) on suomalais-egyptiläinen jalkapallovalmentaja.
Kaudella 2004 Talat toimi FC Hongan päävalmentajana, ja hänet valittiin Ykkösen parhaaksi valmentajaksi. Talat siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin vuonna 2005, jossa hän toimi Keith Armstrong kakkosvalmentajana ja reservijoukkue Klubi 04:n päävalmentajana. Kaudella 2005 HJK voitti SM-hopeaa ja Klubi 04 nousi Talatin johdolla Ykköseen. Myös kaudella 2006 HJK sijoittui toiseksi. Talat valmensi HJK:ssa vuoteen 2007 asti, minkä jälkeen hänet valittiin Ykkösessä pelaavan Atlantiksen päävalmentajaksi. Talat erosi elokuussa 2008 heikosti menneen kauden vuoksi. Atlantiksen jälkeen hän palasi HJK:iin, jossa hän toimi ensin B-juniorien päävalmentajana ja vuosina 2011–2014 Klubi 04:n päävalmentajana. Vuonna 2015 Talat siirtyi Käpylän Pallon päävalmentajaksi, jona hän toimi vuoteen 2018 asti.
Asseco Prokom Gdynia
TREFL Sportowa Spółka Akcyjna SSA on puolalainen koripalloseura, joka sijaitsee Sopotissa.
Historia
Seura perustettiin vasta vuonna 1995 nimellä STK Trefl Sopot. Ensimmäisellä kaudellaan se voitti kolmannen divisioonan ja nousi toiseen divisioonaan. . Kaudella 1996–1997 seura jatkoi nousuaan nousten Dominet Bank Ekstraligaan Vuonna 2003 joukkue pääsi EuroCup Challengen finaaliin, jossa sillä oli vastassa Aris Thessaloniki BC. Finaalissa Aris voitti Asseco Prokomin kuitenkin 84-83. Kaudella 2003–2004 joukkue pääsi pelaamaan ensimmäistä kertaa historiansa aikana ULEB Cupia. Joukkue eteni aina karsintakierroksille asti, joissa sen tien katkaisi kauden voittanut Hapoel Jerusalem BC. Samana kautena joukkue voitti ensimmäisen Puolan mestaruutensa. Voitto tarkoitti myös tien avautumista Euroliigaan. Kaudella 2009–2010 Sopot voitti seitsemännen perättäisen mestaruutensa, kun se voitti finaaleissa Anwil Włocławekin.
Matti Martikainen
Matti Jyrki Tapio Martikainen (s. 1935) on suomalainen geodeetti. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun geodesian professori vuodesta 1976 vuoteen 1990. Hänen tutkimusalaansa on ollut kunnallinen tietojärjestelmä.
Syvyyspommi
220px|thumb|Yhdysvaltalainen syvyyspommi toisen maailmansodan ajoilta. USS Pampanito Museum, San Francisco, Kalifornia 220px|thumb|”Siili”-syvyysammusheitin brittifregatin keulassa vuonna 1945
Syvyyspommi on vanhimpia sukellusveneiden torjunnassa käytettäviä aseita. Se on yleensä lieriön muotoinen ja sisältää räjähdysainetta ja sytyttimen, joka on säädetty laukeamaan tietyssä syvyydessä. Syvyyspommeja voidaan pudottaa sekä laivoista että lentokoneista.
Lentokoneesta pudottaminen on suomalainen keksintö. Keksijä oli ilmavoimien kapteeni, Mannerheim-ristin ritari Birger Ek vuonna 1942. Hän havaitsi, etteivät tavalliset lentopommit pystyneet venäläisten sukellusveneiden vahvoihin painerunkoihin. Eräs laivaston upseeri kertoi hänelle syvyyspommeista ja monen mutkan jälkeen niitä saatiinkin käyttöön. Keksintö oli alusta alkaen menestys. Suomesta se levisi pian ulkomaillekin ja esimerkiksi Britanniassa sitä kehitettiin edelleen. Tärkein ero entiseen oli siinä, että näiden pommien laukeamissyvyyden saattoi säätää tarpeen mukaan lennon aikana erillisellä reperterikellolla. Suomalaisiin syvyyspommeihin syvyydet laitettiin jo varikolla eikä niitä voinut lennolla enää säätää. Keksintö oli avainasemassa, kun Atlantin saattueille järjestettiin Islannista käsin jatkuva lentovartio, ja sillä on merkittävä osuus Atlantin taistelun voitossa.
Pienikokoisia ammuksen muotoisia syvyyspommeja kutsutaan syvyysammuksiksi. Ne laukaistaan yleensä ryhmittäin erityisestä heittimestä, jota kutsutaan nimellä ”siili”. Ensimmäinen sellainen tuli Suomeen fregatti Matti Kurjen mukana. Kyseisessä aluksessa laitteisto oli brittiläiseen tapaan keulassa.
Sittemmin tällaisia syvyysammusheittimiä oli ainakin Tykkivene Karjalassa. Normaalitilanteessa heittimet olivat aluksen sisällä huoltotilassa, ja toimintaa varten ne työntyivät laivan keskikyljen aukoista lavetilla ulos laukaistaviksi.
Monissa aluksissa on myös pieniä käsiheitteitä. Puolen kilon painoiset miehistön heittämällä levittämät syvyysanturilla varustetut räjähdyspanokset on tarkoitettu sukeltajien torjuntaan. Rauhan aikana näillä panoksilla voidaan myös varoittaa tunnistamatonta sukellusvenettä ja ilmoittaa että piileskelevä alus on havaittu.
Syvyyspommeilla hyökättäessä sukelluksissa olevan maalin kimppuun käytetään useampia aluksia, joista yksi mittaa maalin paikkaa, ja tarkkailee hyökkäyksen tehoa samalla kun muut alukset tekevät maalin yliajoja ja pudottavat syvyyspommeja. Tällöin maalin tarkkailu on helpompaa, ja sukelluksissa olevan aluksen on vaikeampi päästä karkuun maalia osoittavalta alukselta. Tällainen toimintamalli vaatii tietysti useamman aluksen osaston yhteistoimintaa. Vedenalaisen maalin kimppuun voi toki hyökätä yksittäinenkin alus, jolla on syvyyspommeja ja oma maalinosoitusjärjestelmä vedenalaisille kohteille.
Nykyisin syvyyspommit ovat hiljalleen syrjäytymässä maalihakuisten torpedojen tieltä. Jotkut valtiot, kuten Suomi ja Britannia, käyttävät yhä syvyyspommeja, koska tietyissä erikoistilanteessa ne ovat toimivampia. Lentokoneissa ja helikoptereissa käytetään pääasiassa maalinhakuisia suto-torpedoita. Kylmän sodan aikaan suurvalloilla oli myös ydinaseita käyttäviä syvyyspommeja. Ydinasevallat USA, UK, Ranska, Venäjä ja Kiina poistivat kaikki sukellusveneitä vastaan tarkoitetut ydinaseet palveluskäytöstä vuoden 1990 tienoilla.
Sotilasslangissa syvyyspommilla on lempinimi roskatynnyri muotonsa vuoksi.
8 naista
8 naista (Huit femmes eli 8 femmes) on François Ozonin vuonna 2001 ohjaama, ranskalais-italialaisena yhteistuotantona syntynyt elokuva, joka sai maailmanensi-iltansa 8. tammikuuta 2002 Ranskassa. Genreltään se on lähinnä rikoskomedia.
Nimensä mukaisesti elokuvassa on pääosassa kahdeksan naista. Useimmat heistä ovat ranskalaisen elokuvan kuuluisimpia tähtinäyttelijöitä. Ainoa niukka miesrooli on talon murhatulla isännällä Marcelilla.
Elokuva sijoittuu äveriääseen porvariskartanoon 1950-luvulle. Elokuvan alussa Marcelin vaimo Gaby on kutsunut joukon Gabyn lähisukulaisia maaseutukartanoonsa viettämään joulua. Näiden viiden eri-ikäisen naisen lisäksi talossa on taloudenhoitajatar Chanel ja sisäkkö Louise. Sitten paljastuu, että isäntä Marcel on murhattu vuoteeseensa. Makuuhuone lukitaan, jotta johtolangat eivät turmeltuisi. He yrittävät kutsua paikalle poliisin, mutta puhelinlinja on katkaistu ja autoa on sabotoitu. Jopa kartanon portti on jumissa ja lunta sataa yhä enemmän, joten he ovat eristyksissä muusta maailmasta. Niinpä he alkavat keskenään selvittää murhaajaa. Selvittelytyön kuluessa paljastuu suuri joukko mitä odottamattomampia salaisuuksia, joista naiset olisivat mieluiten vaienneet.
8 naista on voimakkaasti tyylitelty ja hyvin teatterimainen. Tyylittely ilmenee esimerkiksi Technicolor-värityksessä sekä Agatha Christien dekkarityylin parodisessa liioittelussa. Kuvaan istuvat hyvin myös kahdeksan musikaalimaista laulunumeroa, jotka kukin kahdeksan naista esittävät vuorollaan elokuvan kuluessa. Numerot ovat cover-versioita ranskalaisen kevyen musiikin 1900-luvun historiasta, ja näyttelijät laulavat ne itse. Teatterimaisuus näkyy muun muassa siinä, että kaikki elokuvan kohtaukset sijoittuvat saman talon eri huoneisiin ja että näyttelijät elokuvan lopuksi kerääntyvät riviin kameran eteen. Itse asiassa elokuva perustuu näytelmään: ranskalaisen näytelmäkirjailijan Robert Thomasin (1927−1989) Huit femmes -kappaleeseen, joka sai ensi-iltansa vuonna 1961 Pariisissa.
Kometes
Kometes on antiikin Kreikan aikainen miehen etunimi, joka tarkoitti pitkien hiuksien kantajaa.
Kreikkalaisessa mytologiassa nimen kantajia olivat:
Shenzhou 6
250px|right Shenzhou 6 oli Kiinan toinen miehitetty avaruuslento. Lento alkoi 12. lokakuuta 2005 Pitkä Marssi 2F -kantoraketilla Jiuquanin satelliittien laukaisukeskuksesta. Shenzhou-avaruusaluksen miehistönä oli ensimmäistä kertaa kaksi taikonauttia, Fei Junlong (Komentaja) ja Nie Haisheng (ohjaaja). Matalalle Maata kiertävälle lentoradalle asettunut avaruuslento kesti lähes viisi päivää (115 tuntia ja 28 minuuttia).
Miehistö pystyi riisuutumaan uudesta kevyemmästä avaruuspuvustaan, suorittamaan tieteellisiä kokeita ja siirtymään kiertoratakapseliin ensimmäistä kertaa, missä sijaitsivat myös WC-tilat. Lento laskeutui Sisä-Mongoliaan kuten sitä edeltävät miehitetyt ja miehittämättömät Shenzou-lennotkin.
Varamiehistöt
Kyseessä oli Kiinan ensimmäinen kahden avaruuslentäjän avaruuslento. Miehistö esiteltiin julkisuudelle viisi tuntia ennen lähtöä. Nie Haisheng juhli 41:tä syntymäpäiväänsä avaruudessa.
Lento
Shenzhou 6:n laukaisu tapahtui 12. lokakuuta 2005 kello 01:00:03.583 UTC Jiuquanin satelliittien laukaisukeskuksesta. Shenzou 6 irtautui 200 kilometrin korkeudessa Pitkä Marssi -kantoraketista ja käynnisti omat moottorinsa, mitkä veivät sen 211 km x 345 km kiertoradalle 21 minuutin kuluttua lähdöstä. Kiinan keskustelevisio esitti laukaisun suorana lähetyksenä. Myöhempi ratamuutos nosti aluksen 332 km x 336 km kiertoradalle. Miehistö avasi aluksen laskeutumis- ja kiertoratamoduleja erottavan luukun ja työskenteli myös kiertoratamoduulissa. Miehistön tieteellisistä kokeista ei kovin paljon kerrottu julkisuudessa. Lännessä onkin epäilty osan kokeista olleen luonteeltaan sotilaallisia.
Maahanlaskeutumistoimet aloitettiin 16. lokakuuta kello 19:44 irrottamalla kiertoratamoduuli laskeutumismoduulista. Toisin kuin Sojuz-avaruusaluksissa tämä tapahtuu ennen maahanlaskeutumispolttoa, mikä sallii kiertoratamoduulin jäävän kuukausien ajan kiertoradalle tai toimivan seuraavien lentojen telakoitumiskohteena (kiertoratamoduuli käynnistikin myöhemmin kahdesti omat moottorinsa 19. lokakuuta nostaen sen 355 kilometrin ympyränmuotoiselle kiertoradalle). Avaruuskapseli laskeutui laskuvarjojen varassa noin kilometrin päähän tarkoitutetusta laskeutumispaikastaan Sisä-Mongolian ruohoaroille kello 4:33 paikallista aikaa (20:33 UTC). Miehistö kuljetettiin erikoislentokoneella Pekingiin kahdeksi viikoksi lääketieteelliseen eristykseen. Kapseli kuljetettiin Pekingiin junalla.
Pienin painajainen perheessä
Pienin painajainen perheessä on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka on jatko-osa elokuville Perhe on painajainen ja Painajainen perheessä. Se on Perhe on painajainen-elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa. Elokuvan on ohjannut Paul Weitz. Elokuvan pääosia esittävät Robert De Niro, Ben Stiller, Owen Wilson, Blythe Danner, Teri Polo, Jessica Alba, Dustin Hoffman ja Barbra Streisand. Kritiikistä huolimatta elokuva oli taloudellinen menestys ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naissivuosasta.
Werner Wichtig
Werner Wichtig, oikealta nimeltään Raimund Thielcke, (15. tammikuuta 1962 - 6. lokakuuta 1992) oli saksalainen laulaja. Hänen nimensä tuli saksalaisesta sarjakuvahahmo Werneristä.
Ludivine Sagnier
Ludivine Sagnier (s. 3. heinäkuuta 1979 La Celle-Saint-Cloud, Yvelines, Ranska) on ranskalainen näyttelijä.
Sagnier aloitti elokuvauransa lapsinäyttelijänä vuonna 1988. Hän on näytellyt useissa François Ozonin elokuvissa, joista erityisesti Swimming Pool on tuonut hänelle mainetta.
Hän on ollut kolme kertaa ehdolla César-palkintoon vuosina 2003, 2004 ja 2008.
Filmografiaa
Lähde:
Marcel Petiot
Elämäkerta
Marcel Petiot syntyi Auxerressa Burgundissa. Hänen vanhempansa työskentelivät postissa. Marcel oli perheen esikoinen ja pitkään ainoa lapsi. Kaksivuotiaana hänet lähetettiin asumaan tätinsä Henrietta Bourdonin ja tämän palvelijattaren luo. Naisten kertoman mukaan hän oli kuriton lapsi, jolla oli tapana kiduttaa hyönteisiä ja pikkulintuja.
17-vuotiaana Petiot jäi kiinni varastettuaan kirjeitä postilaatikosta. Lapsipsykologi diagnosoi hänellä tuolloin perinnöllisiä mielenterveyden ongelmia. Petiot erotettiin koulusta, ja hän jatkoi opintoja kotonaan tavoitteenaan tulla jonain päivänä lääkäriksi.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Petiot liittyi armeijaan. Suurin osa hänen sotilasurastaan kului kuitenkin erilaisissa mielenterveyslaitoksissa. Vuonna 1922 Petiot palasi Auxerreen mukanaan kirje, jossa hänen todistettiin suorittaneen lääkärintutkinnon. On epäselvää, suorittiko Petiot todellisuudessa koskaan lääketieteen opintojaan.
Petiot toimi vuodet 1926–1931 Villeneuve-sur-Yonnen pormestarina.
Murhat
Maaliskuussa 1944 Petiotin asunnon katolta oli tuprunnut hiiltyneen pihvin, toffeen ja kumin hajuista mustaa savua jo viisi päivää. Lopulta vastapäinen naapuri kyllästyi hajuun ja soitti paikalle poliisit. Kun sisään lopulta päästiin palokunnan voimin, odotti heitä siellä karmiva näky; kellarista löytyi kaksi luurankoa, kasa luita ja lihankappaleita. Uunissa paloi yhä tuli ja kun sen luukku avattiin, ulos tipahti hiiltynyt käsi.