cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kemppi
Työkulttuuri
Kempin tuotantomalli on agile eli ketterä malli ja yrityksessä hyödynnetään Lean-tuotantomallin oppeja niin pitkälle kuin piensarjatuotannossa on mahdollista. Yritys pitää kilpailuetuinaan teknologiaa, panostamista teolliseen internetiin ja mutkatonta ja ihmisläheistä suhtautumista. Työntekijöille korostetaan oikeanlaisen asennoitumisen ja inhimillisyyden merkitystä työssä.
Hietikkomataralude
Elintavat
Käyttää ravintonaan keltamataraa (Galium verum).
Kemppi
Työkulttuuri
Kemppi tekee koulutusyhteistyötä lahtelaisen koulutuskeskus Salpauksen kanssa. Esimerkiksi koneasentajan tutkinnosta kolmasosan voi suorittaa Kempin työharjoittelussa. Työssä oppimisjaksolle valitaan vuosittain noin kymmenen opiskelijaa. Kemppi oli kouluttanut marraskuuhun 2019 mennessä noin 30 työpaikkaohjaajaa opastamaan opiskelijoita työtaitojen kanssa.
Lappeenrannan–Lahden teknillinen yliopisto LUTin kanssa tehdään yhteistyötä, sillä se on ainoa paikka Suomessa, jossa tutkitaan hitsaustekniikkaa. Kemppi on työllistänyt kymmeniä LUT:ista valmistuneita ja sen työntekijänsä käyvät usein luennoimassa Lappeenrannassa. Kempin hallituksen puheenjohtaja Teresa Kemppi-Vasama on LUT:in hallituksen varapuheenjohtaja. Lisäksi Kemppi toimittaa Lappeenrannan Skinnarilan kampukselle hitsauslaitteita, hitsausmaskeja ja muita suojavarusteita.
Lukumerkki
thumb|Lukumerkkejä Jokioisten seurakunnan rippikirjassa 1695–1740. Lukumerkki on kirkonkirjoissa käytetty merkintä, jolla ilmaistaan seurakuntalaisten luku- tai muuta taitoa.
Erebor
pienoiskuva|oikea|upright=1.3|Ereborin ja sen lähistöllä olevien paikkojen sijainti Yksinäinen vuori (sindariksi Erebor) on paikka J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa. Se sijaitsee Synkmetsän itäpuolella, Vuolasta Virtaa pohjoiseen Pitkäjärvessä sijaitsevasta Esgarothista.
Yksinäinen vuori sijaitsee satojen kilometrien päässä muista vuorijonoista. Sen etuportti oli suunnattu etelää kohden. Koko vuori oli halkaisijaltaan noin 15 kilometriä.
Yksinäinen vuori oli pitkään kääpiöiden valtakuntaa. He olivat taitavia kivitöissä ja he lisääntyivät ja rikastuivat vuorellaan. Nämä rikkaudet herättivät Smaugin, valtavan lohikäärmeen, kiinnostuksen.
Lukumerkki
J. E. Hyötyniemi on tilastoinut Jokioisten lukuluettelon merkkejä 1700-luvun taitteesta ja todennut, että enimmäkseen käytettiin ristiä ja puoliristiä. Vähäisessä määrin käytettiin niiden kolmisakaraista välimuotoa. Pisteellisiä merkkejä, kuten vinoviivaa kahdella pisteellä tai kahta pistettä, esiintyi ”ylen harvoissa tapauksissa”.
Erebor
Thorin Tammikilven ollessa metsästämässä Smaug saapui vuorelle ja valtasi sen haalien kullan itselleen. Thráin II ja useat muut pakenivat Smaugia salakäytävän kautta. Tämän jälkeen kääpiöt asuivat monia vuosia maanpaossa ja Thorinin tavattua sattumalta Gandalf Harmaan he alkoivat laatia suunnitelmaa vallata vuoria takaisin.
Gandalf ei kertonut kääpiöille tärkeätä lisätarkoitusta: kun lopullinen taistelu Sauronia vastaan alkaisi, pitäisi huolehtia siitä että Sauron ei pystyisi käyttämään lohikäärmettä Rivendelliä vastaan - koska se olisi voinut merkitä sitä, että Gondorissa ei olisi ollut kuningatarta Arwenin kuoltua Rivendellin tuhossa. Tämän vaaran eliminoimiseksi Smaug pitäisi raivata pois tieltä; ja aivan oikein, Rivendelliin hyökättiin kolmesti Dol Guldurista käsin Sormusten sodan aikana, mutta örkit torjuttiin lopulta helposti - Smaug olisi ollut jotain aivan muuta vihollisena!
Gandalf kertoi tämän kaiken hobiteille näiden palatessa kotiin kuninkaan kruunauksen jälkeen.
Gandalf esitteli Thorinin ja 12 muuta kääpiötä Bilbo Reppulille ja useiden Hobitissa kuvattujen käänteiden kautta lopulta Bard Jousimies Esgarothista tappoi Smaugin Mustalla nuolella ja tämän jälkeen alkoi Viiden armeijan taistelu.
Veroparseli
Veroparseli on veroesine, maanviljelystä, karjanhoidosta tai muusta maaelinkeinosta saatu tuote, joka vuosittain vahvistettiin verona maksettavaksi kruunulle, mutta myös kirkolle, läänityksen haltijalle tai maan vuokranantajalle.
Veroparseli eli tuotteina suorittava vero on työsuoritusveron ohella vanhin tapa kerätä ja vastaanottaa verosuorituksia. Muinainen kirjoitustaidon kehittyminen on osittain tapahtunut juuri veronmaksun muistiinmerkitsemiseksi. Verojen maksuksi käytetyt tuotteet vaihtelivat eri osissa maata. Suomessa saaristossa maksettiin suuri osa veroista kaloina, mutta sisämaassa oli aiemmin riista, myöhemmin esimerkiksi vilja ja voi verotukseen käypiä tuotteita.
Tultaessa 1500-luvulle veroparseleiden määrää rajattiin kahteenkymmeneen tuotteeseen. Tuotevalikoima oli kasvanut, ja eri paikkakunnilla niiden oli kuitenkin vastattava suuruudeltaan toisiaan. Tämä teki veronkeruusta erittäin hankalaa. Kun lisäksi usein oli kyse pilaantuvista ruokatarvikkeista, veronkannon oli tapahduttava melko lähellä tuotantopistettä. Myös tämä aiheutti verojen jähmettymisen paljolti paikalla käytettäviksi. Usein vero oli myös ammattikohtainen. 1604 mainitaan verollepanossa metsästyksestä vero; joka jousen käyttäjäksi pystyvältä mieheltä 10 näädän nahkaa. Koska näätäeläimiä ei usein saatu tarpeeksi, määrättiin maksu myöhemmin oravan- tai muina nahkoina.
Pietari Brahe ehdotti 1630-luvulla, että verot kannettaisiin vain neljänä parselina: viljana, voina, kaloina ja tervana. Tämä veronmääräytymistä ja -kantoa helpottava esitys jäi kuitenkin toteutumatta, ja vasta 1840-luvulla tuli veronkantoon suuria muutoksia. Ensinnäkin käyttöön otettu verorupla määrättiin veroluvuksi, joka kohteli veronmaksajia lähes samalla tavoin eri puolilla maata. Lisäksi veroparselit määrättiin suoritettaviksi viljana, kaurana, voina tai talina. Näistäkin voi ja tali poistettiin veroparseleiden listalta, ja lopulta tuotteina maksettava vero poistui kokonaan Suomesta 1920-luvun kuluessa, sillä eihän enää ollut torppareitakaan, joiden oli osa maanvuokrasta suoritettava erilaisina tuotteina.
Lamma
thumb|300px|[[Sok Kwu Wan, Lamma Island]] right|300px|thumb|Lamma Islandin voimalaitos ja Hung Shing Yeh -ranta Lamma Island, tunnetaan myös nimellä Pok Liu Chau tai yksinkertaisesti Pok Liu, on Hongkongin kolmanneksi suurin saari ja osa Islandsin piiriä.
FC Dinamo Batumi
FC Dinamo Batumi on jalkapalloseura Batumin kaupungista. Seura pelaa Erovnuli Ligassa, joka on Georgian jalkapalloilun korkein sarjataso. Batumi on voittanut historiassaan kerran Georgian Cupin. Tämä tapahtui vuonna 1998. Seura on perustettu vuonna 1923. Vaikka seura ei ole koskaan voittanut Georgian mestaruutta, on se pelannut useana vuonna Euroopan sisäisissä turnauksissa. Ensimmäisen kerran Batumi pelasi Uefan aaisessa turnauksessa kaudella 1995–96, kun se pelasi Cup-voittajien cupissa. Samaisessa turnauksessa se pelasi neljänä peräkkäisenä kautena, mutta ei edennyt koskaan ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Eurooppa-liigassa se debytoi kaudella 2015–2016, jolloin se hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella kyproslaiselle Omonialle. Kaudella 2017–2018 Batumi hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella puolalaiselle Jagiellonia Białystokille.
Vesa Karonen
Vesa Karonen (s. 1945) on suomalainen kirjallisuuskriitikko ja toimittaja. Hän opiskeli kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Karonen on tutkijana keskittynyt erityisesti kirjailija Pentti Haanpään elämään ja kirjallisen tuotantoon. Vuonna 1985 hän julkaisi Haanpään elämäkerran Haanpään elämä.
Horacio Elizondo
pienoiskuva|Horacio Elizondo vuonna 2007. Horacio Marcelo Elizondo (s. 4. marraskuuta 1963, Quilmes, Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapallotuomari. Hänet muistetaan parhaiten siitä, että hän tuomitsi jalkapallon MM-kisojen 2006 loppuottelun. Samoissa kisoissa hän tuomitsi myös avausottelun, ja näin hänestä tuli ensimmäinen päätuomari joka on samassa jalkapallon miesten MM-lopputurnauksessa tuominnut sekä avausottelun että finaalin.
Ahomataralude
Ahomataralude (Polymerus tepastus) on tiukasti ahomataran levinneisyyteen sidoksissa oleva värikäs ludelaji.
Ulkonäkö
Ahomataraluteen pituus on 4,6-6,7 mm. Ahomataraluteen yleisväritys on musta-kelta-punainen ja se muistuttaa useimpia muita mataraluteita.
Levinneisyys
Ahomataraluteen levinneisyys tunnetaan vielä puutteellisesti. Laji kuvattiin Suomesta tieteelle uutena lajina vasta vuonna 1989. Suomessa levinneisyys on kaksijakoinen, kuten ahomatarankin levinneisyys ; sitä tavataan kaikkialla Pohjois-Karjalan ja Kainuun välisen alueen keskiboreaalista vyöhykettä lukuun ottamatta.
Elinympäristö
Kuivat niityt, tienpientareet ja joutomaat, joilla kasvaa ahomataraa.
Elintavat
Ahomataraluteita kehittyy yksi sukupolvi vuodessa. Se talvehtii munana. Aikuisia tavataan kesä-elokuussa. Laji käyttää ravinnokseen ainakin ahomataran kasvinesteitä.
Sudenpesä (vuoden 1948 elokuva)
Sudenpesä (Pitfall) on André de Tothin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1948. Dick Powell esittää elokuvassa naimisissa olevaa vakuutusvirkailija John Forbesia, joka varastettua tavaraa etsiessään ajautuu suhteeseen Lizabeth Scottin esittämän pankkiryöstäjän tyttöystävän Mona Stevensin kanssa.
Fiona May
Fiona May (s. 12. joulukuuta 1969, Slough, Englanti) on Isoa-Britanniaa ja Italiaa edustanut pituushypyn olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Fiona May voitti synnyinmaataan Isoa-Britanniaa edustaen juniorien sarjassa pituushypyn Euroopan mestaruuden 1987 ja maailmanmestaruuden 1988. Ensiesiintyminen aikuisten arvokisoissa Soulin 1988 olympialaisissa toi tulokseksi kuudennen sijan.
Atlantan 1996 olympialaisissa May sai hopeaa hypättyään 702 ja hävittyään Nigerian Chioma Ajunwalle 10 cm. Kaksissa seuraavissa MM-kisoissa May sai pronssia ja hopeaa ja Budapestin EM-kisoissa 1998 hopeaa. Sydneyssä 2000 hän sai jälleen olympiahopeaa 7 cm Saksan Heike Drechslerille hävinneenä.
Toisen ulkoratojen maailmanmestaruutensa May sai Edmontonissa 2001. Hänen kauden paras tuloksensa ennen kisoja oli vain 679, mutta karsinnassa hän hyppäsi 680 ja finaalin kolmella ensimmäisellä kierroksella 686 myötätuulessa, 697 tilastokelpoisessa tuulessa ja 702 2,6 m/s:n myötätuulessa. Viimeksi mainittu säilyi voittotuloksena, kun Venäjän Tatjana Kotova hyppäsi parhaallaan 701.
Vuonna 2002 May vietti äitiyslomaa. Hän palasi vuosiksi 2003–2005 vielä kilpakentille, mutta paras saavutus oli yhdeksäs sija Pariisin MM-kisoissa 2003.
Sisäratojen maailmanmestaruuden May voitti Pariisissa 1997.
Kolmiloikassa May kilpaili ensimmäisen kerran 1998 ja hyppäsi heti Italian halliennätyksen 14,56. Ulkoradoilla hän hyppäsi ennätyksekseen 14,65, joka silloin oli Italian ennätys.
Requiem for a Harlequin
Requiem for a Harlequin on David Allan Coen levy vuodelta 1973.
Spinaaliset lihasatrofiat
Spinaaliset lihasatrofiat ovat tiettyyn ryhmään kuuluvia lihassairauksia, joista käytetty yhteisnimitys merkitsee sananmukaisesti selkäydinperäisiä lihassurkastumia. Ne ovat tavallisesti periytyviä ja saattavat alkaa yhtä hyvin varhaislapsuudessa kuin vasta aikuisiälläkin.
Spinaaliset lihasatrofiat, joista käytetään myös englanninkielisestä nimestä (spinal muscular atrophy) tulevaa lyhennettä SMA-sairaudet, ovat parantumattomia. Oireena on lihasheikkous.
Spinaaliset lihasatrofioihin on kehitetty lääkehoitoa. Euroopassa on kolme myyntiluvan saanutta lääkettä: Spinraza, Zolgensma ja Evrysdi. Suurin osa lääkeaineista pyrkii korjaamaan SMA:n perussyytä eli lisäämään SMN-proteiinin tuotantoa.
Zelda Williams
Zelda Rae Williams (s. 31. heinäkuuta 1989 New York City, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja imitaattori. Hän on näyttelijä Robin Williamsin tytär. Hän on neljäsosaksi amerikansuomalainen; hänen äitinsä Marsha Garces Williams on suomalaista ja filippiiniläistä syntyperää.
Alvarezsaurit
Alvarezsaurit (Alvarezsauridae tai Alvarezsauroidea) on ryhmä pieniä ja pitkäjalkaisia dinosauruksia. Niiden yläraajat ovat mukautuneet kaivamiseen tai repimiseen, niillä oli myös pitkä leukaluu ja erittäin pienet hampaat. Ne saattavat olla mukautuneet hyönteisiin, jotka elävät ryhmissä, kuten termiitteihin.
Useimmat Alvarezsauridae-heimon lajit olivat pituudeltaan noin 0,5–2 m pitkiä (tosin, jotkut lajeista kasvoivat suuremmiksi, kuten Heptasteornis, joka saavutti 2,5 m metrin pituuden.
Ainakin yhdellä Alvarezsauridaen lajilla, Shuvuuialla on ollut höyhenpeite. Heimo tunnetaankin sileästä ja ohuesta päästä, sekä lyhyistä ja voimakkaista käsivarsista, joissa oli vain yksi suuri kynsi näkyvissä, ja muut kaksi kynttä olivat surkastuneet pieniksi kynsiksi.
Historia
Parvicursor ja Shuvuuia löydettiin vuonna 1998 ja ne laitettiin myöhemmin omiin sukuihinsa.
Suomen Robinson
Suomen Robinson oli suomalainen Nelosen vuosina 2004 ja 2005 esittämä tosi-TV-ohjelma. Se pohjautui brittiläisen Planet 24 -tuotantoyhtiön kehittämään konseptiin. Formaatissa kilpailijat evakuoidaan autiolle saarelle, jolla he kilpailevat pudotuspelin kautta rahasumman voitosta. Ohjelmaa tehtiin Suomessa kahden tuotantokauden verran. Molemmat kaudet kuvattiin Malesiassa.
Formaatti
Formaatin kehitti alun perin brittiläinen Planet 24 -tuotantoyhtiö Castaway-nimisenä konseptina. Yhtiön omistaneet Charlie Parsons ja Bob Geldof yrittivät myydä sitä BBC:lle, joka päättikin kehittää samantyylisen Castaway 2000 -nimisen tv-ohjelman. Tämän seurauksena Planet 24:n täytyi muuttaa konseptinsa nimeä, ja se tuotettiin lopulta ensimmäisen kerran Ruotsissa Expedition Robinson -nimisenä vuonna 1997.
1. tuotantokausi
Ensimmäinen Suomen Robinsonin tuotantokausi kuvattiin kesällä 2003 ja esitettiin keväällä 2004. Kilpailijat oli aluksi jaettu kahteen joukkueeseen, Sembilangiin ja Sribuatiin. Väen vähetessä ne yhdistyivät Tengah-joukkueeksi. Nimet viittaavat malesialaisiin saariin. Ohjelman juonsi näyttelijä Jarmo Mäkinen.
Marjaana Valkeinen ja Johanna Ullakko pääsivät kilpailun finaaliin, joka esitettiin suorana lähetyksenä 2. toukokuuta 2004 Suomenlinnassa. Johanna Ullakko voitti yleisöäänestyksen selkeällä 90% suosiolla, Valkeinen koko kilpailun yhden äänen turvin.
2. tuotantokausi
16. joulukuuta 2005 suorana lähetyksenä esitettyyn finaaliin selvisivät Markku Markkanen ja Mira Jantunen. Lopullinen voittaja oli Mira Jantunen.
Putoamisjärjestys
Pudonneiden kilpailijoiden joukosta Elena Sinkevitch ja Markku Markkanen pääsivät takaisin kilpailuun.
Finaalissa Markku Markkanen ja Mira Jantunen. Ennen finaalia Markkanen ja Jantunen kävivät taistelun kumpi saisi yhden ylimääräisen tuomaristoäänen itselleen. Jantunen voitti kamppailun ja sai yhden ylimääräisen äänen. Hän kahmi myös jokaisen tuomariston äänet (Jarno, Sari, Hilkka, Juuso, Marko Hulpio, Marko Koskenkorva, Jason, Jasna ja Elena) sekä katsojien äänestämän äänen. Jantunen on Selviytyjät-formaatin maailmanmestari kahmimalla runsaat 11-0 tuomaristoäänet voittoon.
Sudenmarjakasvit
Sudenmarjakasvit (Melanthiaceae) on yksisirkkaisten Liliales-lahkoon kuuluva kasviheimo, liljakasvien (Liliaceae) sukulainen. Heimon aiempi suomenkielinen nimi on ollut karhunruohokasvit, mutta tätä nimeä käytetään toiseen yksisirkkaislahkoon Alismatales kuuluvasta heimosta Tofieldiaceae, johon karhunruohojen (Tofieldia) suku on siirretty.
Tuntomerkit
Kasvien lehdet ovat usein ainavihantia ja kanta on tuppimainen. Sekundaarisia aineenvaihduntatuotteita ovat flavonit, flavonolit tai flavonoidit. Kukinto on terttumainen. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kolmesta emilehdestä; istukat ovat aksiletyyppisiä tai laitaistukoita; vartalo on tyvestään lähtien haaroittunut; kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on vihertävien kehälehtien suojaama. Siemenessä on tavallisesti lyhyt alkio. Eräillä lajeilla on hammaslaitaiset lehdet, eräiden kukkaterttu on haarainen, eräillä on kolme tai neljä kehälehteä, eräillä hetiö kiinnittyy kehän tyveen, eräillä on vain yksi emilehti ja joidenkin siemenissä on pitkä alkio.
Levinneisyys
Heimo on levinnyt pohjoiseen lauhkeaan vyöhykkeeseen, erityisesti Itä-Aasiaan ja Pohjois-Amerikan itäosiin. Amerikassa levinneisyys ulottuu etelässä Peruun asti.
Luokittelu
Sudenmarjakasveihin kuuluu 16 sukua ja 170 lajia, jotka ryhmitellään viideksi ryhmäksi:
Melanthieae Griseb.
Heloniadeae Fr.
Chionographideae Nakai
Xerophylleae S.Watson.
Parideae Bartl.
Sturenkatu
Sturenkatu on yksi Helsingin pääkaduista. Se on Helsingin itäisen kantakaupungin tärkeä poikittaiskatu. Sturenkatu alkaa Helsinginkadulta Alppiharjun kaupunginosasta, Linnanmäen huvipuiston eteläpuolelta, jatkuu koilliseen Vallilan kaupunginosan läpi ja päättyy Hämeentiehen. Se jakaa Alppiharjun Alppilaan ja Harjuun.
Sturenkatu on saanut nimensä Sture-sukuun kuuluneiden Ruotsin valtionhoitajien, Sten Sture vanhemman, Sten Sture nuoremman ja Svante Sturen mukaan. Katu kuuluu Kalliossa ja Alppiharjussa olevien historiallisten merkkihenkilöiden mukaan nimensä saaneiden katujen ryhmään. Suomenkieliseksi nimeksi vahvistettiin vuonna 1909 Sturekatu ja vuonna 1928 nykyinen kirjoitusasu.
Poikkikadut lounaasta koilliseen
pienoiskuva|Sturenkatua idän suuntaan, [[Kulttuuritalo vasemmalla (ei näy kuvassa).]] pienoiskuva|Sturenkadun ja Porvoonkadun risteys.
(Sulkuihin merkittyjen katujen Sturenkadun-puoleinen pää on katkaistu autoliikenteeltä, mutta kaupunkikuvallisesti ja jalankulkijoiden kannalta nekin ulottuvat Sturenkatuun saakka.)
Julkinen liikenne
Sturenkadulla on vilkas kaukobussiliikenne. Sitä kautta kulkevat lähes kaikki Kampista lähtevät kaukoliikenteen bussit Tuusulanväylän (Tuusula, Järvenpää), Lahdenväylän (Lahti, Jyväskylä, Mikkeli), Porvoonväylän (Porvoo) ja Itäväylän (Kouvola, Kotka) suuntiin.
Sturenkadulla on raitiovaunukiskot Porvoonkadun risteyksen ja Hämeentien välisellä osuudella, mutta niitä ei käytetä tällä hetkellä varsinaiseen linjaliikenteeseen raitiolinja 1:n siirryttyä ajamaan Sörnäisten kurvin kautta. Sturenkadun ylittää kuitenkin edelleen usea raitiolinja: linja 3 Porvoonkadun kohdalla, linja 9 Aleksis Kiven kadun kohdalla ja linjat 1 ja 7 Mäkelänkadun kohdalla. Sturenkatua sivuavat myös linjat 1 ja 8 Helsinginkadun risteyksessä ja linjat 6 ja 8 Hämeentien risteyksessä.
Rakennuksia, puistoja ja patsaita lounaasta koilliseen
pienoiskuva|[[Meiran kahvipaahtimo sijaitsee Sturenkadun ja Aleksis Kiven kadun risteyksessä.]] Merkittäviä rakennuksia Sturenkadun varrella on muun muassa Alvar Aallon suunnittelema Kulttuuritalo. Lenininpuisto sijaitsee Kulttuuritalon pohjoispuolella, ja sinne on kulkuyhteys Sturenkadulta. Kalliolan setlementin ja kansalaisopiston rakennus sijaitsee Sturenkadun toisella puolella vastapäätä Kulttuuritaloa. Porvoonkadun risteyksessä on Työläisnaisen patsas ja sen ympärillä pieni Työläisäidinpuisto.
Pasilan konepajan laaja tontti rajoittui itäpäässään Sturenkatuun. Paikalle on rakennettu vuosina 2007–2016 uusi asuntoalue Konepaja.
Teollisuuskadun ja Roineenkadun välissä Sturenkadun oikealla puolella sijaitsee kaunis juuri ennen talvisotaa rakennettu, nyt suojeltu rakennushistoriallisesti arvokas funkkisrakennus, jossa toimi alun perin Oy Volvo-Auto Ab (vuoteen 1980).
Puijonkatujen välissä Sturenkadun vasemmalla puolella sijaitsee pienehkö Puijon puistikko.
Paavalinkirkko sijaitsee lähellä Sturenkadun ja Hämeentien risteystä Paavalinpuiston takana. Puistossa sijaitsee Niilo Rikulan veistämä nyrkkeilijä Gunnar Bärlundin patsas.
Saksan Grand Prix 1951
Saksan Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 1951 Nürburgring Nordschleifen radalla. Kilpailun voitti Alberto Ascari, jolle voitto oli kauden ja koko uran ensimmäinen.
Kilpailu
Ensimmäisen kierroksen päätyttyä Juan Manuel Fangio johti 3,5:n sekunnin erolla toisena ajanutta Alberto Ascaria. José Froilán González ajoi kolmantena.
Kilpailun puoliväliin tultaessa Ascari oli noussut kärkeen. González oli nyt toisena ja Fangio kolmantena. Giuseppe Farina keskeytti vaihdelaatikko-ongelmien vuoksi. Pian kaksi muuta Alfa Romeota keskeytti. Fangio oli ainoa jäljellä oleva Alfa Romeon kuljettaja, joten vain hän oli taistelemassa Ferrareita vastaan. Fangio saavutti kärjessä ajanutta Ascaria ja ohitti tämän. Fangion varikkokäynti kierroksella 14 tuotti ongelmia, koska auto ei suostunut käynnistymään. Tämä maksoi Fangiolle 45 sekuntia. Hänellä oli jonkinlaisia ongelmia vaihdelaatikkonsa kanssa, mikä tarkoitti sitä, että kilpailun voitto oli käytännössä Ascarin.
Ascari ajoi voittajana maaliin noin 30 sekuntia Fangion edellä. Voitto oli Ascarille uran ensimmäinen.
Simepreviiri
Ominaisuudet ja käyttö
Simepreviiri sitoutuu hepatiittiviruksen proteaaseihin kuuluvaan entsyymiin NS3/4A. Sitoutuessaan entsyymiin yhdiste inaktivoi sen ja viruksen lisääntyminen estyy. Simepreviiri tehoaa hepatiittiviruksen genotyyppeihin HCV-1 ja HCV-4. Virus saattaa kehittää vastustuskyvyn simepreviiriä vastaan ja tämän vuoksi sitä käytetään ribaviriinin ja pegyloidun interferoni-α:n kanssa tai vaihtoehtoisesti yhdessä sofosbuviirin kanssa. Lääkeaine hyväksyttiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2013 ja Euroopan unionin alueella vuonna 2014.
Haittavaikutukset
Tyypillisiä simepreviirin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla iho-oireet esimerkiksi ihottuma ja herkkyys auringolle, huonovointisuus, ummetus ja tavallista suurempi veren bilirubiinipitoisuus.
Laurent de Gouvion-Saint-Cyr
thumb|Marsalkka Laurent de Gouvion-Saint-Cyr, [[Horace Vernet|Horace Vernet’n maalaama muotokuva vuodelta 1821.]] Laurent de Gouvion-Saint-Cyr (13. huhtikuuta 1764 Toul – 17. maaliskuuta 1830 Hyères) oli Ranskan marsalkka, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa. Hän oli myös Ranskan sotaministerinä vuosina 1815 ja 1817–1819.
Vallankumoussotien aika
Gouvion-Saint-Cyr oli nahkurin poika. Lisänimi Saint-Cyr tuli äidin kautta. Ennen vallankumousta hän asui neljä vuotta Italiassa ja sen jälkeen Pariisissa, yrittäen luoda uraa taidemaalarina. Ensimmäisen vallankumoussodan puhjettua Gouvion-Saint-Cyr värväytyi syyskuussa 1792 vapaaehtoisena Ranskan jalkaväkeen. Hän osallistui Reinin armeijan taisteluihin, yleni kahdessa kuukaudessa kapteeniksi ja sai nimityksen kenraali Custinen esikuntaan. Gouvion-Saint-Cyr ylennettiin syyskuussa 1793 pataljoonankomentajaksi (chef de bataillon), tammikuussa 1794 prikaatinkomentajaksi (chef de brigade) ja kesäkuussa 1794 prikaatikenraaliksi sekä lähes välittömästi divisioonakenraaliksi. Hän komensi divisioonaa vuonna 1794 muun muassa Trippstadtin taistelussa. Hän oli kenraali Jean-Charles Pichegrun alaisuudessa mukana vuosien 1794–1795 Mainzin saarrossa ja Mannheimin piirityksessä. Vuoden 1796 Saksan-sotaretkellä Gouvion-Saint-Cyr komensi ensin divisioonaa ja sitten armeijakuntaa kenraali Jean Moreaun armeijassa, ja otti osaa useisiin keskeisiin taisteluihin sekä hyökkäys- että perääntymisvaiheessa. Hän jäi sitten puolustamaan Kehliä.
Vuonna 1797 Gouvion-Saint-Cyr toimi Reinin ja Mosellen armeijan vasemman siiven komentajana sekä koko armeijan tilapäisenä komentajana Lazare Hochen kuoltua. Maaliskuussa 1798 hänet lähetettiin Roomaan ottamaan Italian-armeija komentoonsa André Massénan jälkeen, mutta riitauduttuaan siellä ranskalaisten siviiliviranomaisten kanssa hänet kutsuttiin pian takaisin kotimaahan. Keväällä 1799 Gouvion-Saint-Cyr komensi Tonavan-armeijan vasenta siipeä, mistä hänet toukokuussa siirrettiin takaisin Italiaan. Hän komensi ranskalaisten oikeaa siipeä elokuun 1799 tappiollisessa Novin taistelussa ja kunnostautui sitä seuranneessa tukalassa vaiheessa. Hänet nimitettiin syyskuussa 1799 Genovan sotilaskuvernööriksi, ja hän löi syksyn aikana venäläis-itävaltalaiset joukot useissa taisteluissa. Vuonna 1800 Gouvion-Saint-Cyr soti jälleen Moreaun alaisena Saksassa ja komensi ranskalaisia voittoisassa Biberachin taistelussa toukokuussa. Hän ajautui pian huonoihin väleihin Moreaun kanssa ja palasi samana vuonna Ranskaan, jossa Napoleon nimitti hänet valtioneuvoston jäseneksi. Vuonna 1801 hänet nimitettiin Lucien Bonaparten seuraajana Ranskan suurlähettilääksi Madridiin.
Napoleonin sotien aika
Vuonna 1803 Gouvion-Saint-Cyr siirrettiin armeijakunnan komentajaksi Napoliin. Hän kieltäytyi vuonna 1804 allekirjoittamasta keisarikunnan perustamista tukenutta julistusta, joten Napoleon ohitti hänet ylentäessään muita kenraaleja marsalkoiksi. Sodan laajettua seuraavana vuonna uudelleen eteläiseen Italiaan Gouvion-Saint-Cyr komensi aluksi Italian-armeijan vasenta siipeä ja löi itävaltalaiset Castelfranco Veneton taistelussa marraskuussa 1805. Menestys jatkui seuraavana vuonna, mutta hän ei tullut toimeen esimiehensä, marsalkka Massénan kanssa, joten hän jätti tehtävänsä. Gouvion-Saint-Cyr osallistui Napoleonin pääarmeijan taisteluihin Preussissa ja Puolassa 1806–1807. Vuonna 1808 hän sai Napoleonilta kreivin arvon. Saman vuoden elokuussa hänet lähetettiin Pyreneiden niemimaan sotaan komentamaan Katalonian-armeijaa. Gouvion-Saint-Cyr valtasi joulukuussa 1808 Rosesin ja löi espanjalaiset Cardedeun ja Molins de Reyn taisteluissa sekä helmikuussa 1809 Vallsin taistelussa. Sen jälkeen hän johti Geronan piiritystä. Kuultuaan vuonna 1809, että hänet tultaisiin korvaamaan, Gouvion-Saint-Cyr laiminlöi eräät keisarilta saamansa käskyt ja jätti komentopaikkansa, jolloin Napoleon erotti hänet ja määräsi hänet arestiin tiluksilleen Ranskaan.
Gouvion-Saint-Cyr kutsuttiin takaisin palvelukseen vuoden 1812 Venäjän-sotaretkelle. Hän sai aluksi komentoonsa pääasiassa baijerilaisista koostuneen Grande Arméen VI armeijakunnan. Kun marsalkka Nicolas Oudinot haavoittui pahasti Polotskin taistelun ensimmäisenä päivänä, itsekin haavoittunut Gouvion-Saint-Cyr otti komennon ja käänsi hävityltä näyttäneen taistelun suureksi voitoksi 18. elokuuta. Kiitoksena Napoleon ylensi hänet marsalkaksi. Perääntymisvaiheessa Gouvion-Saint-Cyr komensi ranskalaisia myös tappiollisessa Polotskin toisessa taistelussa lokakuussa 1812, jolloin hän haavoittui vakavasti jalkaan ja joutui jättämään palveluksen muutamaksi kuukaudeksi. Hän palasi elokuussa 1813 komentamaan XIV armeijakuntaa ja osallistui voittoisaan Dresdenin taisteluun. Napoleon jätti hänet puolustamaan asemia Dresdenissä, mutta Napoleonin pääarmeijan peräännyttyä länteen tappiollisen Leipzigin taistelun jälkeen Dresden jäi vihollisen saartamaksi. Muonavarojen ehtymisen vuoksi Gouvion-Saint-Cyr antautui Dresdenissä 11. marraskuuta. Antautumisehdot olisivat taanneet hänen joukoilleen vapaan poistumisen, mutta liittoutuneet ottivatkin heidät sotavangeiksi. Gouvion-Saint-Cyr oli tämän jälkeen vuoden sotavankina Unkarissa.
Bourbon-restauraation aika
thumb|upright=1.1|Gouvion-Saint-Cyrin hauta Père-Lachaisen hautausmaalla Pariisissa. Muistomerkin on suunnitellut [[Louis Visconti ja patsaan veistänyt David d’Angers.]] Eläkepäivinään Gouvion-Saint-Cyr julkaisi useita muistelmateoksia Napoleonin sotien tapahtumista, kuten Journal des operations de Varmée de Catalogne en 1808-1809 (1821), Mémoires sur les campagnes des armées du Rhin et de Rhin-et-Moselle (1829) ja Mémoires pour servir à l’histoire militaire sous le directoire, le consulat et l’empire (1831). Hän kuoli 65-vuotiaana vuonna 1830. Hänet on haudattu Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalle.
Gouvion-Saint-Cyrin nimi on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.
Nitraus (metallurgia)
Nitraus eli typetys on teräksen pintakäsittelymenetelmä, jossa teräskappaleen pintaan johdetaan typpeä ja usein myös hiiltä niin matalassa lämpötilassa, että käsiteltävä teräskappale pysyy käsittelyn ajan kiinteänä. Kappaleen pintaan muodostuu ohut, kestävä kerros erilaisia nitridejä, joka suojaa kappaletta kulumiselta ja korroosiolta.
Suojaavan nitridikerroksen paksuus on 5–20 mikrometriä. Sen alle syntyy diffuusiokerros, joka lisää kappaleen väsymislujuutta. Diffuusiokerroksen paksuus voi olla jopa millimetrin. Mustanitraukseksi kutsutussa jälkikäsittelyssä nitridikerroksen pinta muuttuu mustaksi ja hyvännäköiseksi.
Nitrausta voidaan tehdä useilla eri menetelmillä. Kaasutypetyksessä eli pitkässä nitrauksessa kappaletta pidetään 30–90 tuntia uunissa, johon johdetaan ammoniakkikaasua. Uunin lämpötila on 500–530 astetta. Hiilitypetyksessä käytetään sekä ammoniakkia että hiiltä sisältävää kaasua kuten hiilidioksidia. Käsittelylämpötila on korkeampi, 570–580 astetta, jolloin käsittelyajaksi riittää 2–6 h. Tämä on nykyisin yleisin nitrausmenetelmä. Hiilitypetystä voidaan tehdä myös suolakylvyssä. Plasmatypetys tehdään alipaineuunissa. Kun hiilitypetetty kappale jälkikäsitellään vesihöyryllä tai ilokaasulla, menetelmää kutsutaan mustanitraukseksi.
Radu Lupu
Radu Lupu (30. marraskuuta 1945 Galați, Romania – 17. huhtikuuta 2022 Lausanne, Sveitsi) oli romanialainen pianisti. Vuosina 1966–1969 hän pääsi ensimmäiselle sijalle kolmessa pianokilpailussa. Hänet tunnettiin etenkin Mozartin, Beethovenin, Schubertin, Schumannin ja Brahmsin pianomusiikin tulkitsijana, joka piti yleisöönsä vakavan viileää etäisyyttä.
Lupu syntyi 1945 Romaniassa. Hänen vanhempansa olivat Meyer ja Ana (o.s. Gabor) Lupu. Hän aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana opettajanaan Lia Busuioceanu ja piti ensikonserttinsa 12-vuotiaana. Hän kävi lukiota Transilvanian Brașovissa ja jatkoi musiikkiopiskeluaan Florica Muzicescun ja Cella Delavrancan johdolla. Lupu sai stipendin Moskovan konservatorioon, jossa hän opiskeli aluksi Galina Jegiazarovan ja Heinrich Neuhausin, myöhemmin Stanislav Neuhausin johdolla vuosina 1961–1969. Omana esikuvanaan Lupu piti puolalaista pianistia Mieczyslaw Horszowskia.
Lupu voitti Van Cliburn -pianokilpailun Texasissa 1966, George Enescu -kilpailun Romaniassa 1967 ja Leedsin pianokilpailun Britanniassa 1969. Vuosina 1970–1993 hän teki Decca Records -yhtiölle parikymmentä hyvät arvostelut saanutta levytystä. Lupu vieraili useasti Suomessa 1970-luvulta alkaen, viimeisen kerran vuonna 2017.
Lupu lopetti julkiset esiintymisensä vuonna 2019. Hän kuoli useiden vaikeiden sairauksien murtamana 76-vuotiaana.
Södra Länken
thumb|250px|Ruotsin tiehallinnon kartta Södra Länkenista. thumb|250px|Uloskäynti Nynäsvägenin kohdalla Södra Länken eli Valtatie 75, on itä–länsi-suuntainen tie Tukholman seudulla Ruotsissa. Tie johtaa Värmdöledeniltä (tie nro 222) Nackasta Essingeledenille (E4/E20) Tukholmaan. Tien kuuden kilometrin kokonaispituudesta 4,7 kilometriä on rakennettu tunneliin. Leveimmillään tunnelissa kulkee neljä kaistaa kumpaankin suuntaan. Tie on kokonaisuudessaan moottoritietä.
Tie avattiin 24. lokakuuta 2004. Tietä ei ole viitoitettu valtatie 75:ksi, se on ainoastaan Ruotsin tielaitoksen virallinen numerointikäytäntö. Karttoihin tie on merkitty numeroilla 73 ja 222. Uuden tien tultua käyttöön jäi vanhaan yhteyteen kuulunut hylätty Årstalänken erikoiseksi nähtävyydeksi maastoon.
Aikaisemmin ajettaessa Essingeledeniä itään, esimerkiksi Nackan suuntaan, Gustavsbergiin tai Tukholman eteläiseen saaristoon liikenne oli erittäin ruuhkaista koska moottoritie päättyi Årstaan. Tavallisena arkipäivänä Huddingevägen, Hammarbybacken ja Hammarbyn Fabriksvägen olivat täynnä autoja. Ne tuottivat valtavasti melua ja pakokaasuja.
Aiheesta muualla
59.29639°N, 18.05694°W
The Edge (muusikko)
David Howell Evans (s. 8. elokuuta 1961 Barking, Essex, Yhdistynyt kuningaskunta), taiteilijanimeltään The Edge, on irlantilainen muusikko, joka on tullut tunnetuksi rockyhtye U2:n kitaristina. Hän on vaikuttanut yhtyeessä sen perustamisesta lähtien, ja on levyttänyt yhtyeen kanssa kolmetoista studioalbumia. The Edge on tunnettu minimalistisesta tyylistään soittaa kitaraa, mistä on muodostunut yksi U2:n musiikin tunnistettavimmista elementeistä. Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti listasi The Edgen kaikkien aikojen 24. parhaaksi kitaristiksi kautta aikojen.
Elämäkerta
The Edge syntyi 8. elokuuta Itä-Lontoossa sijaitsevassa Barkingin kaupungissa walesilaisille Garvin ja Gwenda Evansille. Vuonna 1962 Evansit muuttivat Malahideen, Dublinin esikaupunkialueelle, jossa nuori David kävi koulunsa St. Andrews National Schoolissa. Hän aloitti soittamisen jo nuorena, ja kävi piano- ja kitaratunneilla veljensä Dik Evansin kanssa ja veljekset esiintyivätkin yhdessä ennen vastaamistaan Larry Mullen juniorin ilmoitukseen, jossa haettiin jäseniä bändiin. Muodostettu The Larry Mullen Band tuli kokemaan monia uudistuksia, mutta ajan saatossa siitä muodostui U2 maaliskuussa 1978. Dik Evans lähti bändistä ennen U2-nimen ottoa, mutta David jäi yhtyeeseen ja otti käyttöön taiteilijanimen The Edge.
1982 Evans oli lähdössä uskonnollisten syiden takia U2:sta Bonon ja Larry Mullenin kanssa, mutta miehet yhdessä Adam Claytonin kanssa tulivat siihen lopputulokseen, ettei rock-yhtyeessä oleminen haittaa heidän suhdettaan Jumalaan. Vuonna 1983 Evans meni naimisiin kouluaikaisen tyttöystävänsä, Aislinn O'Sullivanin kanssa. Avioliitto kesti vuoteen 1991 asti, jolloin he muuttivat erilleen ja lakiuudistuksen jälkeen he lopullisesti erosivat vuonna 1996. Liitosta syntyi kolme tytärtä (s. 1984, 1985 ja 1989).
Lokakuussa 1997, PopMart-kiertueen aikana The Edge sai neljännen tyttären, Morleigh Steinbergin kanssa, joka oli U2:n taustatanssija ja koreografi Zoo TV Tour -kiertueen aikana. Syyskuussa 1999 pariskunta sai pojan. The Edge meni Steinbergin kanssa naimisiin 22. kesäkuuta 2002.
The Edgen tunnusmerkeiksi on aikojen kuluessa tullut pipo, jota hän käyttää kaljuuntumisensa takia. The Edge alkoi kaljuuntua jo varhain 20-vuotiaana, minkä jälkeen hän on käyttänyt hattua tai pipoa julkisuudessa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta: 1995 hän lauloi kappaleen "One" Bonon ja Luciano Pavarottin kanssa sekä esiintyi pari vuotta myöhemmin "Discothequé"-musiikkivideolla päähineettä. The Edgen viikset antoivat myös idean PopMart-kiertueen pukuihin ja lavalla The Edge pukeutui stereotyyppiseksi homo-cowboyksi käyttäen säihkyviä vaatteita ja cowboy-hattua. Tämän jälkeen The Edge on pitänyt pipoa aina, myös häissään vuonna 2002.
Bonon tavoin myös The Edge on kunnostautunut hyväntekijänä ja hurrikaani Katrinan jälkeen hän perusti Music Rising -organisaation, jonka tarkoituksena on auttaa hurrikaanissa kärsineitä muusikoita.
Lempinimi
The Edgen erikoinen taiteilijanimi (suomeksi terä tai reuna) on aiheuttanut faneille päänvaivaa jo vuosikymmenien ajan. Bono, joka antoi Evansille lempinimen jo 1970-luvulla, on sanonut ettei ole täysin varma mistä hän keksi lempinimen. Hänen mukaansa Evans "ansaitsi" nimensä, koska hänellä oli tapana seistä rakennusten kattojen reunoilla, koska ei pelännyt korkeita paikkoja. Kuitenkin kirjassaan U2 by U2 hän toteaa, että Evansin terävät kasvonpiirteet ovat syynä nimelle. Evans on myös itse sanonut terävät kasvonpiirteensä olevan syy nimelle.
Instrumentit
Sähkökitaran ja akustisen kitaran lisäksi The Edge soittaa kosketinsoittimia, pianoa ja bassokitaraa. U2:n kappaleen "40" aikana basisti Adam Clayton soittaa kitaraa ja The Edge bassoa, koska Clayton ei osallistunut kappaleen levyttämiseen vuonna 1983.
Pepen parhaat
Pepen parhaat on suomalaisen yhtyeen Jormasin kokoelma-albumi vuodelta 1972. Se julkaistiin laulaja Pepe Willbergin nimellä, hänen silloisen suuren suosionsa vuoksi. Tosiasiassa kokoelman kappaleista vain ”Elää” on levytetty alun perin Willbergin omalla nimellä. Suurin osa muista on tehty Jormas-yhtyeen kanssa ja niissä kokoonpanona Pepe Willberg (laulu, kitara), Hasse Walli (kitara), Kicke Bergholm (basso), Arto Koskinen (kosketinsoittimet) ja Matti Oiling (rummut).
Levy julkaistiin uudelleen vuonna 1979, sekä LP:nä että C-kasettina.
Lämpötila-aisti
Lämpötila-aisti on aisti, jonka avulla eliö voi arvioida ympäristön lämpötilaa. Suurimmilla eliöillä lämpötila aistitaan pääasiallisesti ihon välityksellä. Lämpötila-aistin tarkkaa toimintamekanismia ei vielä tunneta. Nisäkkäillä on ainakin kahdenlaisia aistinsoluja: niitä, jotka aistivat kuumaa (lämpötila suurempi kuin kehon lämpötila) ja niitä, jotka aistivat kylmää (lämpötila alle kehon lämpötilan).
Erityisen vahva lämpötila-aisti on eräillä käärmeillä, jotka pystyvät aistimaan infrapunasäteilyn tuoman lämmön ja sen suunnasta päättelemään tasalämpöisen saaliseläimen paikan.
Harju (Jyväskylä)
pienoiskuva|Neron portaat talvella. thumb|right|175px|Harjun vanha näkötorni (1887–1939).
Harju, vanhemmalta nimeltään Syrjänharju, joskus Jyväsharju, on maankohoama Jyväskylässä keskustan ja Mäki-Matin välissä.
Nimestään huolimatta Harju ei ole harju vaan osa jääkauden aikaista Sisä-Suomen reunamuodostumaa. Harjun laelle johtavat jyhkeät kiviportaat, Neron portaat, jotka saivat nimensä jyväskyläläisen kaupungininsinöörin Oskar Neron mukaan. Portaat on suunnitellut arkkitehti Gunnar Wahlroos. Neron portaiden lisäksi Harjun viheralueella risteilee erisuuruisia teitä ja polkuja. Harjulta avautuu näkymä Jyväskylän keskustan yli Jyväsjärvelle ja Kuokkalan kaupunginosaan. Aikaisemmin Harjusta otettiin maa-ainesta kaupungin rakentamiseen, ja 1940-luvulla esitettiin jopa koko Harjun poistamista ja sen hiekkojen heittämistä Jyväsjärven länsiosan täytteeksi, mutta nykyään alue on rauhoitettu puistokäyttöön.
Harjun laella kohoaa Harjun torni, vuonna 1953 rakennettu Vesilinna, josta löytyy Luontomuseo, näköalaravintola ja näkötorni. Lisäksi alueella on vuonna 1926 rakennettu Harjun urheilukenttä ja kesäteatteri. Harjulla ajettiin myös Jyväskylän suurajojen yleisöerikoiskoe, jossa vuonna 1996 sattui kuolemaan johtanut onnettomuus. Harjua ei ajettu vuoden 1998 jälkeen, mutta katsojien pyynnöstä pikataival palautettiin vuoden 2014 reitille.
thumb|left|275px|Harjun maastoa, näkymä Harjukadulle. Talvi- ja jatkosodan aikana mäen päällä toimi ilmatorjunta-asema, jonka muistona mäellä sijaitsee nykyään käytöstä poistettu ilmantorjuntatykki.
Harjun kupeesta löytyvät Lyseon lukio, Jyväskylän kauppahalli ja tori, Jyväskylän ammattiopisto sekä Jyväskylän normaalikoulun yläkoulu ja lukio.
Laajemmin Harjulla tarkoitetaan Jyväskylän kaupunginosaa numero 2, johon kuuluu varsinaisen Harjun lisäksi Tapionkadun pienalue. Harjun kaupunginosan rajoina ovat Puistokatu, Rajakatu, Pitkäkatu ja Yliopistonkatu.
Kastikkamustiainen
Kastikkamustiainen (Capsus wagneri) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa.
Ulkonäkö
Kastikkamustiainen muistuttaa ketomustiaista (Capsus ater) mutta sen tuntosarven toinen jaoke ei ole niin nuijamainen kuin ketomustiaisella ja paksunee vähemmän kärkeä kohti. Kastikkamustiaisen pituus on 5,4–6,3 mm. Pää ja etuselkä ovat aina mustat, säärissä on selvärajainen ruskeankellertävä keskikohta.
Levinneisyys
Suomessa aina Lapin keskiosiin asti. Kastikkamustiaista tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja sen lisäksi isossa osassa Aasiaa. Pohjois-Kiinassa, Mongoliassa, Venäjän kauko-idässä ja Itä-Sieriassa.
Elinympäristö
Soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa. Viihtyy korpikastikan (Calamagrostis phragmitoides) ja viitakastikan (Calamagrostis canescens) seurassa.
2Pacalypse Now
2Pacalypse Now on Tupac Shakurin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1991. Albumi sai kyseenalaista kunniaa, kun Yhdysvaltojen varapresidentti Dan Quayle hyökkäsi albumia vastaan todeten: "There's no reason for a record like this to be released. It has no place in our society". Muun muassa tämä episodi ja listahitti "Brenda's Got a Baby" siivittivät albumin lopulta kultarajan yli.
Albumilta julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista kaikista kuvattiin myös musiikkivideot. Kappale "I Don't Give a Fuck" esiintyy Grand Theft Auto: San Andreas pelissä radiokanava Los Santosilla.
Samplet
Young Black Male Trapped Soulja's Story Violent Crooked Ass Nigga If My Homie Calls Rebel of the Underground Part Time Mutha
Sovellettu matematiikka
Sovellettu matematiikka on matematiikan osa-alue, jossa matematiikan tietoa soveltamalla pyritään ratkaisemaan tosielämän ongelmia.
Sovelletun matematiikan tavoitteena on mallintaa erilaisia ilmiötä, kuvailla niitä ja jos mahdollista, niin myös yrittää ymmärtää niitä. Perinteisesti matematiikkaa on sovellettu etenkin luonnontieteissä, mutta viime aikoina on noussut esille myös monia muita kiinnostavia kohteita, esimerkiksi salakirjoitusjärjestelmät ja optiokaupat. Sovellettu matematiikka ei siis voi olla mikään yhtenäinen matematiikan alue, vaan tarpeen mukaan voidaan joutua käyttämään minkä tahansa matematiikan osa-alueen työkaluja.
Joensuun yliopiston sovelletun matematiikan opetuksessa ja tutkimuksessa differentiaaliyhtälöt ovat keskeisessä asemassa. Differentiaaliyhtälömalleihin päädytään monissa eri tilanteissa: rakenteitten lujuuslaskelmat, ilman virtauksen laskeminen auton tai lentokoneen ympärillä ja sääennusteet. Lisäksi erilaisten prosessien mallinnuksessa päädytään matemaattisesti hyvin samanlaisiin malleihin: esimerkiksi sellun valmistuksessa pitää ottaa huomioon massan virtaus, kemialliset reaktiot ja lämpö. Käytännössä tällaiset mallit joudutaan ratkaisemaan numeerisesti, joten laskennallisten menetelmien tuntemus on myös tarpeen. Vaikka differentiaaliyhtälöitä on jo tutkittu pitkään, niin avoimia ongelmia riittää niin teorian kuin numeriikan puolella.
Luontevia ja tavallisia sivuaineita sovelletulle matematiikalle ovat tietojenkäsittelytiede ja fysiikka, mutta myös monet muut voivat tulla kyseeseen. Erityisesti perustiedot tilastomatematiikasta olisi syytä hankkia, ja tilastomatematiikan opintoja voidaan myös jonkin verran sisällyttää pääaineopintoihin.
Sovelletun matematiikan opinnot
Sovellettu matematiikka ei siis ole mikään tarkoin rajattu matematiikan ala, koska eri sovelluksissa käytetään hyvin erilaista matematiikkaa. Tämän takia ei ole oikeastaan mielekästä jakaa kurssejakaan "sovellettuihin" ja "puhtaisiin". Esimerkiksi algebra ja kompleksianalyysi voivat vaikuttaa abstrakteilta, mutta edellinen on välttämätön, jos haluaa ymmärtää, mitä ovat virheitä korjaavat koodit, ja perustiedot jälkimmäisestä ovat tarpeellisia signaalinkäsittelyssä ylipäätään.
Puhtaan kieliopillisesti olisikin siis parempi puhua matematiikan sovelluksista, kuin sovelletusta matematiikasta, mutta vuosisatoja vanhojen termien muuttaminen on varsin vaikeaa.
Sovellusalat eivät myöskään pysy samoina ajan kuluessa; esimerkiksi lukuteoriaa, jota pidettiin aivan erityisen "puhtaana" matematiikkana, on viime aikoina käytetty salakirjoitusjärjestelmien suunnittelussa. Myös lineaarialgebran merkitys on muuttunut: 1900-luvun alkupuolella se oli vain eräs osa algebraa, jota opetettiin vain harvoille, kun taas nykyään lineaarialgebra on välttämätöntä sovellusten ja numeerisen laskennan kannalta.
Sovellettu matematiikka on siis eri aikoina tarkoittanut eri asioita. Nykyisin tietokoneiden ansiosta avautuu koko ajan uusia sovellusalueita omine ongelmineen. Sovelletun matematiikan käsite onkin usein liian epämääräinen kuvaamaan kaikkea tätä, joten nykyisin käytetään paljon seuraavia termejä puhuttaessa eri näkökulmista ja lähtökohdista matematiikan sovelluksiin: numeerinen analyysi/matematiikka, tieteellinen laskenta, (matemaattinen) mallintaminen.
Maunu Sokea
Maunu Sokea (norjaksi Magnus IV tai Magnus Sigurdsson den blinde, 1115–1139) oli Norjan kuningas vuosina 1130–1135. Maunu oli kuningas Sigurd Jerusaleminkävijän ja Borghild Olavsdotterin poika. Isänsä kuoltua Maunusta tuli kuningas yhdessä setänsä Harald Gillen kanssa. Neljän vuoden näennäisen rauhallisen rinnakkainelon jälkeen Maunu aloitti sodan Haraldia vastaan.
Maunu voitti Haraldin Färlevissä elokuussa 1134, ja Harald pakeni Tanskaan. Tämän jälkeen Maunu hajotti armeijansa, vaikka hänen neuvonantajansa olivat varoittaneet häntä tekemästä niin. Harald palasikin Tanskasta uusi sotajoukko mukanaan ja saapui Bergeniin, jonne Maunu oli vetäytynyt talveksi. Haraldin armeija valloitti kaupungin helposti 7. tammikuuta 1135. Maunu vangittiin, ja hänet sekä kastroitiin että sokaistiin, mistä hän sai liikanimensä.
Tämän jälkeen Maunu eli jonkin aikaa munkkina. Vallantavoittelija Sigurd Slembe (Sigurd Slembedjakn) surmasi Harald Gillen vuonna 1136 ja haki Maunun luostarista. Miehet liittoutuivat ja yrittivät heikolla menestyksellä palauttaa Maunun kuninkaaksi. Heidät lyötiin lopullisesti vuonna 1139. Maunu kuoli taistelussa, ja Sigurd Slembe vangittiin ja surmattiin myöhemmin.
Mandy Dingle
Mandy Dingle (kokonimi Amanda Rose Dingle) on kuvitteellinen hahmo brittiläisessä saippuasarjassa Emmerdale. Häntä on näytellyt Lisa Riley vuosina 1995-2001 ja uudelleen vuodesta 2019 lähtien.
Mandy on ollut naimissa Zakin pojan vuonna 1972 syntyneen Francis "Butch" Dinglen kanssa, joka kuoli vuonna 2000 auto-onnettomuudessa. Tämän jälkeen Mandy on ollut naimissa Paddyn kanssa. Liitto kariutui eroon, minkä seurauksena Mandy muutti pois Emmerdalesta.
Paluu sarjaan vuonna 2019
Tammikuussa (UK 2019, (Suomessa 2020)
Mandy palasi sarjaan, serkkunsa Marlon ja vaimonsa Jessie Grantin häihin. Chas luuli, että Mandy palasi Paddyn vuoksi, päätyivät tappelemaan kirkon pihalla. Mandylla oli ihan asiaakin. Mandy toi kirjeen Paddylle. Samalla selvisi, että Mandylla on poika, Vinny. Luultiin, että Vinny on Paddyn. Mandy ja Vinny poistuivat sarjasta nopeasti, mutta palasivat rahaongelmien takia takaisin kylään.
Pysyvä paluu
Mandy ja Vinny palasi sarjaan saman vuoden syksyllä. Selvisi, että Mandy ja Vinny olivat eräässä kasinolla "töissä." Mandy ja Vinny ryöstivät pelinappuloita kasinolta, jotta saisi ne vaihdettua rahaksi. Mandy ja Vinny salasivat tapahtumia, kunnes Lydia oli saamassa rahaa, Mandy esiintyi Lydiana, jotta saisi rahaa. Teot paljastui Dingleille. Niimpä Dinglelässä oli Dinglejen oikeudenkäynti jossa Sam, Lydia, Belle, Marlon ja Charity olivat läsnä. Mandy ja Vinny karkasivat, mutta palasivat jäätyään kiinni karkaamisesta. Dinglet antoi Mandyn ja Vinnyn jäädä sillä ehdolla, jos he puhuisivat totta. Mandy ja Vinny jäivät Dinglelään.
Mandylla on toinenkin salaisuus. Vinny ei ole biologisesti Mandyn, vaan Mandy adoptoi Vinnyn itselleen.
Leteensuon koeasema
Leteensuon koeasema, virallinen nimi Suoviljelysyhd Leteensuon koeasema, on suoviljelykoeasema, joka sijaitsee Hattulassa. Se on perustettu 1902 ja toimi vuoteen 1973 saakka. Se on Suomen vanhin kasvinviljelyskoeasema.
Koeaseman perusti Suomen suoviljelysyhdistys, joka oli perustettu 1894. Koeaseman omistavat nykyisin valtio ja sen laitokset, ja nykyinen toimiala on metsänhoito.
Vuonna 1910 valmistuneen asuinrakennuksen on mahdollisesti suunnitellut arkkitehti Henrik R. Helin. Koeasema kuuluu Hämeen maakunnallisesti arvokkaisiin rakennusperintökohteisiin.
Ensimmäiset suopäivät järjestettiin Leteensuolla vuonna 1910. Suopäivät sisälsivät usein esitelmiä, tutustumisia kenttäkokeisiin sekä retkeilyjä lähiseutujen suoviljelmille. Osanottajamäärät olivat Leteensuolla muutamia satoja.
Power Macintosh 6100
225px|thumbnail|Power Macintosh 6100/60, ensimmäinen 6100-nimellä julkaistu tietokone avasi [[PowerPC-suorittimilla varustettujen Power Macintoshien kauden.]]