cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zviad Gamsakhurdia
Gamsakhurdia valittiin entisen Neuvostoliiton alueen ensimmäisillä vapailla presidentinvaaleilla Georgian presidentiksi Neuvostoliiton loppuvaiheissa toukokuussa 1991. Vaalien laillisuutta oli valvomassa useita henkilöitä myös Suomesta. Kansa antoi hänelle lähes 90 prosenttia äänistä suorassa presidentinvaalissa.
Georgian itsenäisyyttä ajanutta kansansuosikkia Gamsakhurdiaa vastaan käynnistettiin KGB:n aloitteesta laaja kansainvälinen mustamaalaus- ja disinformaatiokampanja, jossa oli mukana myös CIA. Kampanjoinnin syynä olivat muun muassa Kaspianmeren öljy- ja kaasuesiintymien kulkureitit. Suuri osa presidenttiä tukeneesta sivistyneistöstä liittyi oppositioon, ja Gamsakhurdian vastaisissa mielenosoituksissa presidenttiä nimiteltiin ”ceausescuksi”, ”fasistiksi” ja ”verenimijäksi”. Neuvostoliiton entisellä ulkoministerillä Eduard Ševardnadzella oli vahva osuus siihen, että Gamsakhurdia syöstiin neuvostoarmeijan tuella vallasta jo seitsemän kuukauden kuluttua. Tämä pakeni Georgiasta 6. tammikuuta 1992 maanpakoon Armeniaan ja Tšetšeniaan. Hän palasi kuitenkin jo syyskuussa 1993 johtamaan Länsi-Georgiassa aseistettua kapinaa, joka epäonnistui, ja hän kuoli hämärissä olosuhteissa Tšetšeniassa vuoden 1993 lopussa.
Gamsakhurdia haudattiin aluksi Länsi-Georgiaan, sitten Groznyihin. Hänet haudattiin juhlallisin menoin Tbilisin arvostetuimmalle hautausmaalle vuonna 2007 useiden päivien juhlallisuuksin, joihin otti osaa satojatuhansia ihmisiä. Georgian presidentti Mikheil Saakašvili määräsi 2004 Gamsakhurdian ruumiin palautettavaksi; hän pitää Gamsakhurdiaa Georgian itsenäisyyden isänä. Yksi Tbilisin pääkaduista nimettiin Zviad Gamsakhurdian mukaan. Vuonna 2009 televisiokanavan äänestyksessä kaikkien aikojen suosituimmasta georgialaisesta Gamsakhurdia oli ylivoimainen ykkönen.
Kari Aalto
Kari Aalto (s. 25. toukokuuta 1976 Tampere ) on suomalainen muusikko. Hän oli Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen laulaja ja sanoittaja vuodesta 2009 vuoteen 2016.
Pertti Kurikan Nimipäivät lopetti toimintansa vuoden 2016 lopussa kitaristi Kurikan jäätyä eläkkeelle 60-vuotissyntymäpäivän kunniaksi. Syksyllä 2017 sai ensi-iltansa yhtyeen loppuajoista kertova toinen dokumenttielokuva Tokasikajuttu.
Kari on pitänyt omaa kauhuelokuvaraporttiohjelmaa "Karin kauhuohjelma".
Sooloura
Aallon esikoisalbumi Janoinen kulkuri julkaistiin lokakuussa 2017 levymerkillä Kasettipesä. Albumilla vieraili muusikoita yhtyeistä Sehr Schnell, Baardibois, Rikoslaki, Koljosen tiekiista, Ydinperse & Rasva-Räpylä.
Aallon Kari Aalto & Rastakarai -reggaeyhtyeen debyyttialbumi "Summer Is Fun Fun Fun" ilmestyi kesällä 2020. Aiemmin levyltä oli julkaistu singlet "Lemmy on menny", "Love And Peace", "Piknikillä" sekä "Saba-daba-duba-daba.
Ercole Baldini
Ercole Baldini (26. tammikuuta 1933 – 1. joulukuuta 2022 ) oli italialainen maantiepyöräilijä, joka voitti vuoden 1958 Italian ympäriajon. Hän voitti kultaa Melbournen kesäolympialaisissa 1956 ja maailmanmestaruuskilpailuissa Reimsissä 1958.
Baldinin sijoittui vuonna 1959 Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailun kuudenneksi.
Eettisen kaupan puolesta
thumb|Eetti ry:n logo
Kazakstanin Cup
Mestarit
Lähde:
Eettisen kaupan puolesta
Eettisen kaupan puolesta ry (lyh. Eetti ry, vuoteen 2010 asti Reilun kaupan puolesta Repu ry) on puoluepoliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton kansalaisjärjestö, jonka tarkoituksena on edistää oikeudenmukaisempaa ja ekologisesti kestävämpää maailmankauppaa.
Eetin toiminnan ytimessä ovat paikallisryhmät, joita on yli kymmenellä paikkakunnalla eri puolilla Suomea. Monipuoliseen kansalaistoimintaan kuuluvat mm. opintopiirit, maistatukset, kouluvierailut sekä erilaiset tempaukset. Eetti järjestää jäsenilleen ja muille reilusta kaupasta kiinnostuneille myös valtakunnallisia koulutuksia ja yhteistyötapaamisia. Viime vuosina Eetti on keskittynyt erityisesti julkisyhteisöjen eettisten hankintojen edistämiseen sekä Euroopan laajuisen vapaaehtoisverkoston Fairtrade Action Networkin luomiseen.
Eetti toimii tiiviisti yhteistyössä Reilun kaupan edistämisyhdistyksen kanssa ja sen muita tämänhetkisiä yhteistyökumppaneita ovat mm. SASK, Suomen Palloliitto, Changemaker, Attac, Maan ystävät, Nuorten Akatemia ja Vihreä Sivistys- ja Opintokeskus.
Paikallisyhdistykset
Turun Eettisen kaupan puolesta ry on keväällä 2002 aloittanut Eetti ry:n paikallisryhmä. Paikallisryhmän tarkoituksena on ollut tuoda Reilua kauppaa tutuksi Turussa ja sen lähialueilla. Parhaillaan Turun repu työskentelee joulukuussa 2005 alkaneen Reilu Turku -kampanjan parissa, jonka tarkoituksena on muuttaa Turku Reilun kaupan kaupungiksi.
Rahoitus
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille :
Aiheesta muualla
Turku
Craig Gardner
Craig Gardner (s. 25. marraskuuta 1986 Solihull, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigan West Bromwichia. 180 senttimetriä pitkän Gardnerin pelipaikka on puolustuksen oikealla laidalla tai keskikentän keskellä.
Seurajoukkueura
Gardner on Aston Villan kasvatti, joka allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksensa 31. tammikuuta 2005. Ensiesiintymisensä Valioliigassa hän teki samana vuonna 26. joulukuuta Evertonia vastaan pelatussa ottelussa. Gardner teki uuden nelivuotisen sopimuksen elokuussa 2007. Kaudella 2009–2010 hän pelasi vain yhden ottelun loukkaantumisen vuoksi. Kaikkiaan hän pelasi Aston Villassa lähteestä riippuen 58 tai 59 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. UEFA-cupissa hän pelasi karsintapelit mukaan lukien yhdeksän ottelua ja Eurooppa-liigan karsinnoissa yhden pelin. 4. tammikuuta 2010 uutisoitiin kuitenkin, että Birmingham valmisteli Gardnerista 3,5 miljoonan punnan tarjousta. Aston Villa hylkäsi ensimmäisen tarjouksen, mutta hyväksyi seuraavan, ja Gardner allekirjoitti 26. tammikuuta 4,5 vuoden sopimuksen Birminghamin kanssa.
Gardner pelasi Birminghamissa puolentoista kauden aikana 42 valioliigaottelua, joissa teki kahdeksan maalia. Hän pelasi kaudella 2010–2011 kuusi ottelua Englannin liigacupissa mukaan lukien tappiollisen loppuottelun Arsenalia vastaan. Heinäkuussa 2011 Gardner siirtyi Sunderlandiin. Hän pelasi kaudella 2013–2014 liigacupissa viisi ottelua, myös tappiollisen loppuottelun Manchester Cityä vastaan. Kaikkiaan hän pelasi Sunderlandissa 81 valioliigaottelua, joissa teki 11 maalia.
Kazakstanin 1. divisioona
'''Kazakstanin 1. divisioona''' on Kazakstanin jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Vuonna 2019 sarjassa pelasi 14 joukkuetta. Nämä pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Kauden päätteeksi kaksi parasta joukkuetta nousevat suoraan pääsarjaan Kazakstanin Valioliigaan ja kolmas pelaa karsintasarjan pääsarjassa kolmanneksi viimeiseksi sijoittuneen joukkueen kanssa. Sarjassa viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Kazakstanin 2. divisioonaan.
Jamba (jalkapalloilija)
Jamba edusti pääosan urastaan kotimaassaan AS Aviaçãota. Hän voitti Angolan-mestaruuden vuosina 2002, 2003 ja 2004.
Shriek: An Afterword
Shriek: An Afterword on Jeff VanderMeerin fantasiaromaani vuodelta 2006. Teos sijoittuu novellikokoelman Pyhimysten ja mielipuolten kaupunki tavoin Ambergrisin kaupunkiin.
Aurinkoteatteri
Aurinkoteatteri on helsinkiläinen Teatterikorkeakoulun opiskelijoiden perustama teatteri. Sen perustivat vuonna 1989 Milka Ahlroth, Outi Alanen, Pentti Halonen, Jouko-Thomas Kleine, Leea Klemola sekä Irina Krohn. Ensimmäiset esitykset olivat Teatterikoulun harjoitustöitä ja esitettiinkin koulun nimissä ja kustannuksella. Useimmat Aurinkoteatterin näyttelijöistä itse suunnittelevat esityksiä, ohjaavat, kirjoittavat ja tietysti myös näyttelevät. Teatteriryhmä on ottanut teemakseen käsitellä vaikeita aiheita kuten erilaisuus, vammaisuus, seksuaaliset vähemmistöt ja muut poliittisesti epäkorrektit aiheet.
Aurinkoteatteri liittyi vuonna 1998 Universum-katto-organisaatioon, johon kuuluvat myös Teater Mars, Sirius Teatern ja Teatteri Venus. Vuonna 2001 Universum-teatterit muuttivat Punavuoressa sijaitsevaan Betania-taloon.
San Giovanni in Laterano
thumb|Lateraanikirkon päälaivassa on myöhemmistä muutoksista huolimatta säilynyt alkuperäinen [[Basilika (arkkitehtuuri)|basilikatyyppinen pohjakaava.]] thumb|San Giovanni in Lateranon [[barokkityylisen julkisivun on suunnitellut Alessandro Galilei 1735.]]
Basilica di San Giovanni in Laterano, lyhyemmin Lateraanikirkko, on Roomassa Pyhän istuimen eksterritoriaalisella alueella sijaitseva katolinen kirkko. Lateraanikirkko on Rooman piispan eli paavin istuin ja Rooman tuomiokirkko. Se on omistettu Jeesus Vapahtajalle, Johannes Kastajalle ja evankelista Johannekselle. Se on yksi Rooman neljästä suuresta patriarkallisesta eli varhaiskristillisestä basilikasta. Muut ovat San Paolo fuori le mura, Santa Maria Maggiore ja Pietarinkirkon edeltäjä Konstantinuksen basilika. Lateraanikirkko on niistä vanhin ja korkea-arvoisin. Vuoteen 1870 asti kaikki paavit kruunattiin Lateraanikirkossa.
Rakentaminen
Lateranien ylimyssuku oli omistanut Neron aikoihin saakka nykyisen San Giovannin paikalla olleen palatsin. Neron aikana palatsi siirtyi keisarin omistukseen. Keisari Konstantinus Suuren aikana palatsi siirtyi alueineen kirkon omistukseen.
Konstantinuksen alkuperäisenä ajatuksena lienee ollut jättää itsestään Roomaan lähtemätön jälki ja samalla tehdä Roomasta kristitty kaupunki. Talvella vuonna 312–313 Konstantinus päätti rakennuttaa Rooman piispaa varten Lateranin alueelle katedraalin, Basilica Constantianan, San Giovanni in Lateranon. Hanke oli Konstantinuksen ensimmäinen mittava kirkollinen rakennushanke Roomassa. Katedraali sijaitsee keisarillisten ratsujoukkojen kasarmien, ”Castra Nova Equitum Singularium”, paikalla. Jäännöksiä noista Maxentiuksen puolesta taistelleiden ratsujoukkojen kasarmeista on löydettävissä San Giovanni in Lateranon perustuksissa ja muureissa.
San Giovannin alkuperäisestä asusta on erilaisia oletuksia. Vuosisatojen kuluessa kirkko on kokenut monia muutoksia. Niin tapahtui keskiajalla ja myös Borrominin aikaan 1600-luvulla. San Martino Montissa sijaitseva seinämaalaus kuvaa, millaisen Borromini ja hänen aikalaisensa kuvittelivat San Giovannin olleen. On kuitenkin täysi syy olettaa, että San Giovanni oli pitkä, puukattoinen basilika. Keskilaiva ja kaksi sivulaivaa sen molemmin puolin, sisemmät korkeampina kuin ulommat, päättyi apsisiin. Poikkilaivat työntyivät apsiksen lähellä molemmin puolin ulos ulommista laivoista. Keskilaivan pylväät päättyivät palkistoon. Sivulaivojen arkadeja kannatti 22 vihermarmorista pylvästä. Sivulaivojen seiniä ja arkadeja peitti marmori. Apsiksessa loistivat kullatut, kultaiset ja hopeiset valaisimet. Keskilaivassa oli seitsemän hopeista pöytää, joista yksi oli oletettavasti alttari ja toinen lahjoja varten. Kuorissa sijaitsivat Kristuksen, apostolien ja enkelten patsaat ja niiden yläpuolella hopealla kirjailtu korukatos. Lateraanibasilikan mitat ilman kuoriosaa olivat 75 × 55 m, lisäksi 20 metriä pitkä kuori. Muurien perustukset olivat suuria kivilohkareita, paksuudeltaan 1,7 metriä, ja ne oli kaivettu jopa kymmenen metrin syvyyteen entisten kasarmien perustuksiksi. Apsiksen perustus oli kaivettu vielä tätäkin syvemmälle. Perustusten yläosa oli tasoitettu laastimuurauksella. Maanpäälliset seinät olivat kaikki tiilimuurausta.
Antiikista keskiajalle
Lateraanikirkko omistettiin alun perin yksinomaan Jeesus Vapahtajalle. Paavi asui viereisessä Lateraanipalatsissa sen valmistumisesta asti aina vuonna 1304 alkaneeseen Avignonin vankeuteen asti. Paavi Sergius III omisti 1000-luvulla kirkon myös Johannes Kastajalle ja paavi Lucius II evankelista Johannekselle. Paavin tuomiokirkkona se oli "kaikkien kirkkojen äiti", joka kirjoitettiin virallisen sisäänkäynnin viereen.
Antiikin aikaan kirkkoa kutsuttiin myös Kultaiseksi kirkoksi runsaiden kultakoristeidensa vuoksi. Vandaalit ryöstivät sen ja paavi Leo I korjautti sen noin vuonna 460 ja paavi Hadrianus I vielä uudestaan. Maanjäristys tuhosi sen jälleen 890-luvulla. Se korjattiin jälleen, kunnes neljänsadan vuoden jälkeen se paloi. Se paloi sen jälkeen vielä 1360-luvulla.
Lateraanikirkossa ja -palatsissa järjestettiin viisi ekumeenista kirkolliskokousta, joita kutsuttiin järjestämispaikkansa mukaan lateraanikonsiileiksi.
Paavi Nikolaus IV puratutti vuonna 1287 tai vuosina 1288–1292 San Giovannin vanhan apsiksen. Uudelleen apsis purettiin ja uusittiin vuonna 1878. Nikolaus IV:n rakennuttamassa apsiksessa oli keskiaikaisessa Roomassa harvinainen puolikaaren muotoinen deambulatorio, käytävä, joka muistuttaa ranskalaista muotoa, mutta myös varhaiskristittyjen hautausmaiden basilikojen deambulatoreja. Eugenius IV (1431–1447) jatkoi San Giovannin restaurointia. 1400-luvun lopulla paavi Sixtus V:n aikana arkkitehti Domenico Fontanan suunnittelema benedizion-loggia yhdistettiin Lateraanipalatsiin.
Viimeisin korjaaminen ja myöhemmät tapahtumat
Paavi Innocentius X antoi vuonna 1646 arkkitehti Francesco Borrominin tehtäväksi saattaa San Giovanni alkupäiseen asuunsa. Borromini ei onnistunut jälleenrakentamisessa, mutta hänen tekemänsä muutokset olivat merkittäviä. Borromini käytti muun muassa edellä mainittuja arkadien pylväitä San Giovannin muutostöissä. Hän jätti ennalleen 1500-luvulta peräisin olevan koristetun sisäkaton. Borromini käytti taidokkaasti hyväksi sivulaivojen kattojen vaihtelevia korkeuksia. Basilikan uusklassinen julkisivu on Alessandro Galilein käsialaa vuodelta 1735. Rooman kristityille Lateraanikirkko ei koskaan tullut läheiseksi, vaan se edusti heille kirkon virallista puolta.
Vuonna 1929 Lateraanipalatsissa solmittiin Lateraanisopimukset Italian ja paavin välillä. Niissä paavi tunnusti Benito Mussolinin hallitseman Italian ja Italia vastineeksi luovutti paaville Vatikaanin ja antoi muitakin lupauksia.
Kirkkorakennus
pienoiskuva|Lateraanikirkon apsis ja paavin piispanistuin Kirkossa on viisi laivaa. Keskilaivan pituus on 130 metriä ovelta piispanistuimelle kirkkosalin toiseen päähän. Keskilaivan pylväiden juurella on Camillo Rusconin 1700-luvun alussa veistämät suuret kahdentoista apostolin patsaat, joista yksi Paavali. Pylväiden yläpäissä on Alessandro Algardin ja hänen oppilaidensa tekemiä kohokuvia Raamatun tapahtumista. Vielä niiden yläpuolella on ikkunat ja niiden välissä maalauksia profeetoista. Puinen värikäs katto on alun perin 1500-luvulta. Paavi Pius V palautti sen alkuperäiseen kuntoon 1700-luvulla. Kattoon liitettiin hänen vaakunansa. Lattia on kosmaattien työtä 1400-luvulta, ja sen palautti entiselleen Borromini.
Kirkon baldacchino eli pääalttarin yllä oleva katos on alkuaan 1300-luvulta, ja se uudistettiin 1800-luvulla. Pääalttari on paavillinen ja vain paavi saa pitää siltä jumalanpalveluksen. Lateraanikirkko on paavin tuomiokirkko, joten aivan kirkkosalin päässä oleva koristeellinen piispanistuin on paavin virallinen valtaistuin. Apsiksessa paavin piispanistuimen yllä on suuri mosaiikki, johon on kuvattu Jeesus, Pyhä Henki, kuusi Uuden testamentin henkilöä, kaksi muuta pyhimystä, jotka ovat kuvattu Raamatun henkilöitä pienemmiksi niin sanotussa tärkeysperspektiivissä, paavi, kaikkia pyhimyksiä pienempänä, sekä eläimiä, enkeleitä ja muita ihmisiä.
Konstantinuksen obeliski
thumb|220px|Konstantinuksen obeliski, jonka [[Sixtus V pystytti uudelleen Lateraanikirkon eteen 1588.]]
Lateraanikirkon edustan aukiolla on egyptiläinen obeliski, joka on veistetty faarao Thutmosis III:n aikana 1400-luvulla eaa. Obeliski seisoi alun perin Theban Amonin temppelin pylonien, kunnes Konstantinus Suuri toi sen Roomaan. Roomassa se pystytettiin Circus Maximuksen keskikorokkeelle, josta se 1587 löydettiin kolmeen osaan katkenneena ja maahan hautautuneena. Paavi Sixtus V pystytti sen uudelleen nykyiselle paikalleen ja lisäsi huipulle pronssisen ristin.
Kastekappeli
Varhaiskristillisellä ajalla vain tuomiokirkoissa oli kastekappeli, jotka olivat siihen aikaan myös ainoita paikkoja, joissa suoritettiin kasteita. Lateraanikirkon kastekappeli on Rooman ja lännen ensimmäinen kastekappeli. Se on yhtä vanha kuin kirkko itse. Se on omistettu Johannes Kastajalle, minkä vuoksi kirkkokin myöhemmin omistettiin hänelle. Kastekappeli on muodoltaan kahdeksankulmio ja sen keskellä on suurehko kasteallas. Legendan mukaan keisari Konstantinus kastettiin Lateraanikirkon kastekappelissa.
Aiheesta muualla
Lateran
Vaalan kirkko
Vaalan kirkko on arkkitehti Dag Englundin suunnittelema alun perin torniton tiilinen pitkäkirkko, joka rakennettiin Vaalaan vuosina 1960–1961. Kirkkoa laajennettiin arkkitehti Matti Leiberin suunnitelmien mukaan 1988 seurakuntakeskuksen muilla tiloilla ja kellotornilla. Kirkon pinta-ala on 346 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 400 hengelle. Alttarilla on puinen risti. Kirkon 14-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1961. Laajennusosassa on seurakuntasali, kirkkoherranvirasto, lapsi- ja nuorisotyön tilat sekä työhuoneita.
Pamplonan taistelu
Pamplonan taistelu taikka Pampelunan taistelu käytiin 20. toukokuuta 1521 ranskalaisten ja espanjalaisten joukkojen välillä. Taistelu oli osa italialaissotia. Taistelun tuloksena ranskalaiset joukot valtasivat Pamplonan kaupungin ja sen linnan.
Espanja oli valloittanut Pampolonan Navarran kuningaskunnalta 1512 ja nyt kaupunki palautettiin hetkellisesti Navaralle. 30. kesäkuuta kuitenkin espanjalaiset voittivat Navarran Noáinin taistelussa ja Pamplona menetettiin jälleen.
Eräs tärkeä seikka taistelun jälkivaikutuksista oli, että sen aikana haavoittui ritari Ignatius Loyola. Pitkän toipumisensa aikana Loyola syventyi uskonnolliseen kirjallisuuteen ja päätti omistaa elämänsä kirkolle. Myöhemmin Loyolasta tuli jesuiittaveljeskunnan perustajajäsen. Ignatius Loyola oli jesuiittaveljeskunnan eräs tärkeimmistä henkilöistä.
Yhdysvallat Laosin sisällissodassa
Yhdysvallat Laosin sisällissodassa eli Operation Barrel Roll oli Yhdysvaltain ilmavoimien, laivaston ja CIA:n salainen hanke, jolla tuettiin Laosin kuningashuonetta Laosin sisällissodassa. Laosin sisällissota liittyi kiinteästi Vietnamin sotaan. Yhdysvallat teki alueella lukuisia pommitushyökkäyksiä. Laosiin tehtiin 600 000 pommituslentoa, ja sinne kylvettiin kaikkiaan 2 miljoonaa tonnia räjähteitä, joista 2/3 jäi räjähtämättä.
Laosin sota
USA:n ilmahyökkäykset Laosissa muuttuivat yhä voimakkaammiksi sodan edetessä. CIA koulutti Laosin kuningashuonetta tukeneita joukkoja, jotka taistelivat kommunisteja vastaan. Laosin kuninkaallinen armeija oli heikko, ja maa joutuikin muiden aseellisten joukkojen jakamaksi. Laosin kommunistinen puolue sai alkunsa 1950. 1962 alkoi Laosin kriisi, Pohjois-Vietnam tuki kommunisteja ja USA Laosissa taistelua kommunisteja vastaan. Itä-Laosia valvoivat kommunistit tulevalla Ho Tši Minhin huoltotien alueella. Laosin pohjoinen osa oli Kiinan miehittämä. Länttä pitivät hallussaan USA:n ja Thaimaan armeijan yksiköt. Tilanne Laosissa pysyi melko vakaana vuoteen 1968. Yhdysvallat alkoi 1968 pommittaa kahta Laosin aluetta, Ruukkujen tasankoa ja Ho Chi Minhin huoltotietä.
Aluksi CIA tuki ainoastaan paikallisia vuoristoheimoja hmong-kansasta. Kommunistien Pathet Lao -yksiköt eivät olleet tehokkaita taistelijoita. Kun hmong-taistelijoiden tappiot nousivat, tilalle otettiin thaipalkkasotureita, joita johtivat Thaimaan armeijan upseerit ja joille maksoivat palkkaa USA:n säätiöt (ilmeisimmin CIA:n peitejärjestöt). Ruukkujen tasangolla taisteltiin 14 vuotta. Hmong-heimossa oli 300 000 jäsentä, heistä kuoli taisteluissa 30 000.
CIA tuki hmong-heimon johtajaa Vang Paota, jolla oli lopulta käytössään 40 000 miehen armeija. Hän voitti monia taisteluita, mutta myös hävisi. Hänen taistelutaktiikkansa aiheutti valtavia miestappioita. 1968 Pohjois-Vietnam lähetti alueella yhä enemmän tavallisen armeijan yksiköitä, hmong-kyliä vallattiin, ihmisiä evakuoitiin niistä CIA:n ylläpitämille leireille. Vuoden 1968 lopussa Laosissa oli 40 000 Pohjois-Vietnamin sotilasta. Vang Pao valtasi Ruukkujen tasangon takaisin 1969 USA:n ilmavoimien tuella. Pohjois-Vietnamin joukot valtasivat alueen uudestaan vuoden 1970 alkupuolella. Tästä asemasta käsin Pohjois-Vietnamin joukot saartoivat kaksi kertaa Vang Paon Long Tiengissä. Näihin aikoihin Yhdysvallat piti hengissä 170 000 hmong-heimolaista riisin ilmapudotuksilla nimellisen ajan. Taistelut alueella jatkuivat, kunnes Yhdysvaltain tuki lakkasi 1973. Pathet Lao, kommunistit, saivat vallan koko maassa 2. joulukuuta 1975.
Suzanne Cloutier
pienoiskuva|Suzanne Cloutier Suzanne Cloutier (10. heinäkuuta 1927 – 2. joulukuuta 2003) oli kanadalainen näyttelijä. Hän esiintyi Desdemonan roolissa Orson Wellesin elokuvassa Othello (1952). Cloutier esiintyi myös teatterissa. Hän solmi vuonna 1954 Peter Ustinovin kanssa avioliiton, joka päättyi eroon vuonna 1971. Avioliitosta syntyi kolme lasta. Cloutier kuoli 76-vuotiaana maksasyöpään.
Likainen Harry (kuvitteellinen hahmo)
Murharyhmän rikostutkija Harold Francis "Dirty Harry" Callahan on kuvitteellinen elokuvahahmo, joka esiintyy Likainen Harry -elokuvien elokuvasarjassa. Hahmon suomenkielinen liikanimi on Likainen Harry. Hahmo esiintyy pääosassa kaikkiaan viidessä Likainen Harry -elokuvassa: Likainen Harry (Dirty Harry, 1971), Magnum .44 (Magnum Force, 1973), Murskaaja (The Enforcer, 1976), Ratkaiseva isku (Sudden Impact, 1983) sekä Likainen Harry ja murhapooli (The Dead Pool, 1988). Hahmoa esittää kaikissa näissä elokuvissa näyttelijä Clint Eastwood, joka lisäksi myös käsikirjoitti, tuotti ja ohjasi vuoden 1983 elokuvan Ratkaiseva isku.
Ensiesiintymisestään lähtien Likainen Harry on muodostunut antisankariksi; poliisiksi, joka ei emmi ylittää lain kirjaimen asettamia, yleisen moraalin mukaisia tai eettisiä esteitä noudattaen vain omaa karskia oikeustajuaan jahdatessaan rikollisia. Elokuvan antisankari moutoutuu samalla ympärillä vallitsevan tehottomaksi koetun byrokraattisen oikeusjärjestelmän kritiikiksi.
Elokuvahahmo sai heti ensimmäisen elokuvan jälkeen julkisuudessa kovaa kritiikkiä fasistisena ja autoritaarisena hahmona, jota mielikuvaa seuraavat elokuvat pehmensivät lisätessään elokuviin monipuolisemmin ideologisia näkemyksiä. Siitä huolimatta myös toisen elokuvan, Magnum .44:n jälkeen sekä Clint Eastwoodia että muita elokuvan tekijähahmoja kohtasi ankara julkinen ja yksityinen kritiikki, joka leimasi koko tekijäryhmää fasisteiksi.
Likainen Harry kirjoissa
Elokuvien inspiroimana vuosina 1981-1983 ilmestyi myös kirjailija Dane Hartmanin kirjoittama 12-osainen sarja Dirty Harry-kirjoja. Kirjat julkaisi silloiseen Time Warner -konserniin kuulunut tytäryhtiö Warner Books (nykyisin Grand Central Publishing). Kirjat ovat englanniksi.
Seppo Honkonen
Seppo Honkonen (s. 2. lokakuuta 1978) on kirkkonummelainen teatteriohjaaja ja dramaturgi.
Isoamyylinitriitti
Isoamyylinitriitti (C5H11NO2) kuuluu nitriittien aineryhmään. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan keltainen veteen liukenematon neste. Isoamyylinitriitin rakennekaava on (CH3)2CHCH2CH2ONO, moolimassa 117,15 g/mol, kiehumispiste 97 - 99 °C, tiheys 0,875 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 3 °C, itsesyttymislämpötila 209 °C ja CAS-numero 110-46-3.
Isoamyylinitriitistä käytetään myös nimityksiä amyylinitriitti, 3-metyylibutanolinitriitti tai isopentyylialkoholinitriitti.
Loue
thumb|Havainnekuva louteesta. Loue eli loude on retkeilymajoite, kankainen viistokatos. Loue on kevyt ja nopeasti pystytettävissä virittämällä louevaate puun tai seipään varaan vaellus- ja retkeilymatkojen taukoja tai yöpymistä varten. Loue antaa oikein käytettynä hyvän suojan tuulta ja sadetta vastaan.
Rakenne
Louevaatteen liepeet kiinnitetään maahan ja louteen pitää pystyssä pitkä puinen salko louteen sisällä. Louetta varten ei tarvitse kantaa mukana kuin varsinainen louevaate. Liepeen kiinnittämiseen käyvät esimerkiksi kivet ja saloksi taas metsästä löytyvät nuoret, taipuisat puut, kunhan muistaa jokamiehenoikeudet eli että eläviä puita ei saa karsia. Louteen pystyttämiseen käytetään joskus myös pitkiä naruja. Loue eroaa samantyyppisestä majoitteesta laavusta ollen pienempi, kankainen, yleensä yhdelle tai kahdelle hengelle sopiva, useimmiten yhden tukipisteen varaan pystytetty rakennelma.
Käyttö
Louetta on pidetty perinteisessä eräretkeilyssä yhtenä parhaista majoitteista keveytensä vuoksi ja siksi, että siinä voidaan yöpyä tulilla esimerkiksi rakovalkean loisteessa kovillakin pakkasilla. Siinä voi myös tarkkailla ympäröivää luontoa paremmin kuin umpimajoitteessa. Louetta pystyttäessä kannattaa ottaa huomioon tuulen suunta. Nuotion ja rakovalkean kannalta hyvä on sivutuuli, jolloin savu ja kipinät eivät tule nukkujan silmille.
Onkijan teltta
thumb|Onkijan teltta etusuoja avattuna. Keskieurooppalainen louteen kaltainen majoite on niin kutsuttu onkijan teltta, johon mahtuu majoittumaan yksi henkilö. Alun perin se on tarkoitettu vapaa-ajan kalastajan suojaksi tuulta vastaan. Louteeseen verrattuna erona ovat valmiit virityskaaret ja etuosan suojus, jonka voi tarvittaessa sulkea. Onkijan teltta on kuitenkin rakenteeltaan louteen kaltainen varsinkin etusuoja avattuna, samoin kuin kevyt kuljettaa ja helppo pystyttää.
Muita kevytmajoitteita
Louteen kaltainen kevyt majoite on myös erätoveri. Myös jotkut teltat ovat kevyitä.
Hawfin piirikunta
Hawfin piirikunta sijaitsee Mahran maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 5 143.
ESV Kaufbeuren
ESV Kaufbeuren on saksalainen jääkiekkojoukkue Kaufbeurenin kaupungista. Joukkue on perustettu jo vuonna 1946 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL 2 -liigassa.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Liu Fang
pienoiskuva|Liu Fang vuonna 2016. Liu Fang (, s. 1974 Kunming, Yunnanin provinssi) on kiinalainen muusikko, joka soittaa pipaa (kiinalainen luuttu) ja guzhengia (kiinalainen kantele). Hän on asunut Montréalissa vuodesta 1996.
Dijorbek Urozbojev
Dijorbek Urozbojev (s. 17. elokuuta 1993 Harezm) on uzbekistanilainen judoka ja olympiamitalisti. Urozbojev saavutti olympiapronssia Rio de Janeironn olympialaisissa 2016 60 kg painoluokassa. Hänellä on myös vuoden 2017 MM–kilpailuista pronssia 60 kg sarjasta. Aasian-mestaruuskilpailuista hänellä on hopeaa vuodelta 2016.
Reilu kauppa (yhdistys)
Reilun kauppa ry myöntää ja valvoo Reilun kaupan merkin käyttöä Suomessa ja Baltiassa sekä tiedottaa Reilun kaupan järjestelmästä. Sen tavoitteena on lisätä suomalaisten tietoa kaupan vaikutuksista kehitykseen ja kehitysmaiden köyhien elinoloihin sekä korjata epäkohtia merkkijärjestelmän avulla. Yhdistyksellä on 33 valtakunnallista jäsenjärjestöä. Yhdistys on Reilun kaupan kansainvälisen kattojärjestön Fairtrade Labelling Organizations Internationalin jäsen.
Katso myös
alt=Mustallapohjalla pyörämuotoinen logo, jossa keskellä musta hahmo, alhaalla lukee Fairtrade.|pienoiskuva|Tästä Reilun kaupan merkistä tietää, että tuote on sataprosenttisesti Reilun kaupan raaka-ainetta ja jäljitettävissä läpi koko toimitusketjun viljelystä kaupan hyllylle asti.
Sami Häppölä
Sami Häppölä (s. 11. maaliskuuta 1972 Helsinki) on entinen suomalainen kaukalopalloilija.
Häppölä on Suomen menestyneimpiä kaukalopalloilijoita. Hän on voittanut 14 SM-mitalia, joista kahdeksan on kultaista. Häppölä on ollut neljästi runkosarjan ja kahdesti pudotuspelien paras pistemies. Neljä kertaa vuoden kaukalopalloilijaksi valittu Häppölä oli mukana myös vuonna 2000 Suomen MM-kultajoukkueessa.
Bewe Sportia edustava Häppölä nousi Kaukalopalloliigan eniten otteluita pelanneeksi pelaajaksi 10. joulukuuta 2006 ohi Hannu Suorsan, kun Bewe voitti Porin Kärpät 5–3. Häppölällä oli ottelun jälkeen kasassa 405 ottelua tehoin 462+685. 25. tammikuuta 2009 Häppölä nousi kaukalopalloliigan kaikkien aikojen pistepörssin kärkeen Suorsan ohi. Tuolloin hänen pistemääränsä oli 453 ottelussa 1278 pistettä (520 + 758). Hänellä on myös yhden ottelun piste-ennätys, 14 pistettä, jonka hän on saavuttanut kaksi kertaa.
Sami Häppölän pikkuveli Toni Häppölä on pelannut jääkiekon SM-liigaa HIFK:ssa, Porin Ässissä, Espoon Bluesissa, KalPa:ssa ja HPK:ssa
Kaukalopallon lisäksi Sami Häppölä on pelannut nuorempana kilpatasolla jääkiekkoa (HIFK:n junioreissa ja 2-divisioonassa pääkaupunkiseudun joukkueissa)
Häppölä lopetti uransa lokakuussa 2009.
Hänellä on neljä lasta.
Alvarus Pelagius
Alvarus Pelagius (n. 1280 – 25. tammikuuta 1352) oli espanjalainen kanonisti eli kirkko-oikeuden tuntija. Hän opiskelija kanonista lakia Bolognan yliopistossa. Vuonna 1304 hän liittyi fransiskaaneihin. Hänen kerrotaan olleen Duns Scotuksen oppilas ja Don Pedron lasten opettaja. Hänestä tuli paavi Johannes XXII:n suosikki ja hän sai tehtäväkseen antipaavi Pietro Rainalduccin väitteiden kumoamisen. Vuonna 1333 Alvaruksesta tuli Coronin piispa ja kaksi vuotta myöhemmin Sylveksen piispa. Hän toimi myös apostolisena nuntiona Portugalissa, mutta hänestä ei kuitenkaan tullut kardinaalia. Hänet haudattiin Sevillaan Pyhän Klaaran luostariin.
Alvarus tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan De planctu ecclesiae libri duo, joka on kirjoitettu vuosina 1330–1332 ja jota on korjattu vuosina 1335 ja 1340. Tämän teoksen lisäksi hänen oletetaan kirjoittaneen muiden muassa teokset Collyrium adversus haereses, Speculum regum, ''Super sentent. libros IV ja Apologia contra Marsilum Patav. et Guliel. Ocham''.
Constantina Tomescu
Constantina Diţă-Tomescu (o.s. Diţă, s. 23. tammikuuta 1970 Turburea, Gorj, Romania) on romanialainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.
Tomescu aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 1998, jolloin hän sijoittui Marrakechissa maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kuudenneksitoista. Budapestin EM-kisoissa hän oli maratonilla seitsemästoista ja saman vuoden puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa Usterissa kahdeskymmenesyhdeksäs. Seuraavana vuonna hän juoksi Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla yhdenneksitoista ja pitkällä neljänneksitoista. Puolimaratonin MM-kisoissa Palermossa hän oli kahdestoista, minkä lisäksi hän voitti EM-hopeaa maastojuoksun EM-kisoissa ja sijoittui Sevillan MM-kisoissa maratonilla yhdeksänneksitoista samana vuonna. Vuonna 2000 hän sijoittui Vilamourassa järjestetyissä maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kahdenneksikymmenenneksitoiseksi ja pitkällä kolmanneksikymmenenneksiviidenneksi.
Tomescu juoksi Ateenan olympialaisissa 2004 maratonilla kahdenneksikymmenenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti pronssia puolimaratonin MM-kisoissa New Delhissä ajalla 1.09.07 ja saavutti ensimmäisen sijan Chicagon maratonilla ajalla 2.23.45. Seuraavana vuonna hän nousi maailman huipulle voittamalla pronssia Helsingin MM-kisoissa maratonilla ajallaan 2.23.19. Myöhemmin samana vuonna hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden Edmontonissa ajalla 1.09.17 ja viikkoa myöhemmin Chicagon maratonin uudella Romanian ennätysajalla 2.21.30. 2006 hän oli seitsemäs Lontoon maratonilla.
Pekingissä 2008 Tomescusta tuli 38-vuotiaana olympiahistorian vanhin maratonin kultamitalisti. Tomescu teki ratkaisevan nykäisyn jo varhaisessa vaiheessa olympiamaratonia. Kymmenen kilometriä ennen maalia hän johti noin minuutilla.
Tomescu on naimisissa valmentajansa Valeriu Tomescun kanssa. Parilla on yksi poika.
Kari Tervo
Kari Tervo (s. 1950) on suomalainen entinen Ylen toimittaja, uutisankkuri ja Tukholman-kirjeenvaihtaja sekä nyt jo lakkautetun tv-tuotantoyhtiö Tarinatalo Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja osaomistaja. Hän toimi vuosina 2002–2011 Tarinatalon toimitusjohtajana.
Tampereen yliopiston tiedotusopin laitoksen kasvatti päätyi 1977 kesätoimittajaksi Yleisradion tv-uutisiin. Tervo pettyi tv-uutisten kuivakkaan virallisuuteen ja siihen, ettei toimittajilla ollut omia aiheita, vaan mentiin suunnitellun aihelistan mukaan. Urho Kekkosen ero ravisteli poliittista elämää 1980-luvulla ja MTV:n uutisten alkaminen lisäsi kilpailua. Tv-uutisten päällikkö Jaakko Heino pyysi Tervoa kehittämään omia juttuja ja niin Tervo valitsi aiheikseen esimerkiksi vapaamuurarit ja homoseksuaalit. Hän kehitteli toimituksen muiden nuorten toimittajien tapaan tuoretta tyyliä, nopeaa rytmiä ja svengaavaa taustamusiikkia juttuihinsa.
Tervo harjoitti tutkivaa journalismia ja selvitti yhteiskunnan rakenteita sekä järjesti Yleisradion tv-uutisiin ensimmäisen mielipidekyselyn, jossa selvitettiin ydinvoiman kannatusta. Kesällä 1977 alkanut työ tv-uutisten kotimaantoimittajana päättyi 1987 siirtymiseen Tukholman kirjeenvaihtajaksi. Sieltä hän palasi 1991 tv:n ajankohtaisjournalismin pariin. Ari Korvolan kanssa Tervo teki 1993–1995 A-mok -ohjelmaa, jossa tutkiskeltiin poliittisia virkanimityksiä, veroparatiisisaaria ja vaalirahoitusta. Tervo työskenteli toimittajana ja tuottajana myös A-studiossa ja K. Tervo sekä Tervo ja Päivärinta -ohjelmissa.
Kari Tervon isännöimiä ohjelmia ovat olleet muun muassa tutkivan journalismin ohjelma A-mok, keskusteluohjelma K.Tervo ja keskusteluohjelma Tervo & Päivärinta, jota hän juonsi yhdessä Susanne Päivärinnan kanssa. Brittiläinen ITV Studios osti Tarinatalon lokakuussa 2012, minkä jälkeen Tervo toimi vuoteen 2015 ITV Studios Finlandin CCO:na (Chief Creative Officer) ja hallituksen puheenjohtajana.
George Marshall (täsmennyssivu)
George Marshall voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
Voimasointu
Voimasointu (en. power chord) merkitsee sointua, joka rakentuu pohjasävelestä, puhtaasta kvintistä (ns. viitossointu tai kvinttisointu) ja mahdollisesta oktaavista. Se on terssitön vajaasointu. Voimasointuja käytetään enimmäkseen kitaransoitossa, ja erityisesti rock- ja metallimusiikissa. Kvintin tilalla voidaan myös soittaa käännetty kvartti. Nimi "voimasointu" tulee siitä, että puhdas kvintti ei ole duuri eikä molli, ja se kuulostaa näin voimakkaammalta kuin diatoninen sointu. Voimasointua merkitään yleisimmin isolla kirjoitetulla pohjasävelellä, jonka perässä on luku 5, esim. C5.
Joidenkin lähteiden mukaan rock and roll -kitaristi Link Wray oli pioneeri voimasoinnun käytössä. Blues-kitaristi Elmore James käytti 1950-luvun lopulla voimasointuja särönsoundin kanssa, kuten myöhemmät rock-kitaristit (esimerkiksi kappaleessa "I Need You"). Tunnetuin esimerkki voimasointujen käytöstä lienee Deep Purplen kitaristin Ritchie Blackmoren riffi kappaleessa Smoke on the Water.
Tabulatuuri-esimerkki
A5 oktaavilla    ja ilman   | e|-|-| H|-|-| Kyseessä on A-voimasointu. G|---2-|-| Kaikki voimasoinnut on soitettavissa samalla D|---2-tai-7---|---2-tai-| otteella eri sävelistä, vaihtamalla asemaa. A|---0-7---|---0-7---| Esimerkissä on käytetty standardi-viritystä. E|-5---|-5---|
Mikäli kitara viritetään standardivireen sijasta täyskvarttiviritykseen, kaikki voimasoinnut voidaan soittaa miltä tahansa kieliparilta käänteisinä kvartteina.
Nuotti-esimerkki
Kyseessä on F5-voimasointu.
Fizeaun–Foucault’n koe
Valonnopeus voidaan laskea kun tiedetään kulma θ, kulmanopeus ja mitattu etäisyys h:
Detektori on 2θ:n kulmassa valonlähteen suuntaan nähden, koska valo osuu peilin pyörimisen johdosta pyörivään peiliin θ astetta alkuperäistä heijastuskulmaa pienemmässä kulmassa peilin normaalin suhteen katsottuna, jolloin myös heijastuskulma pienenee θ astetta.
Ursula K. Le Guin
Ursula Kroeber Le Guin (21. lokakuuta 1929 Berkeley, Kalifornia – 22. tammikuuta 2018 Portland, Oregon) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja, runoutta, lastenkirjoja ja esseitä, eritoten fantasia- ja tieteiskirjallisuutta. Tuotannossaan Le Guin käsitteli muun muassa taolaisuutta, anarkismia, feminismiä sekä yhteiskunnallisia ja psykologisia teemoja. Le Guin on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Elämä
Le Guin, omaa sukuaan Kroeber, syntyi Kalifornian Berkeleyssä. Hänen isänsä oli antropologi Alfred L. Kroeber ja äitinsä psykologi ja kirjailija Theodora Kroeber. Le Guin teki läpimurtonsa vuoden 1969 romaanillaan Pimeyden vasen käsi, joka voitti tieteiskirjallisuuden Hugo- ja Nebula-palkinnot. 1960–1970-luvun vaihteessa hän julkaisi klassikoksi muodostuneen Maameren tarinat -kirjasarjan, jota hän myöhemmin täydensi. Le Guin asui Oregonin osavaltion Portlandissa vuodesta 1958 lähtien. Hän kuoli 22. tammikuuta 2018 muutaman kuukauden sairauden jälkeen.
Tietokirjat
Lisäksi runokokoelmia, lastenkirjoja, novelleja ja esseitä.
Beyoncé
Beyoncé (oik. Beyoncé Giselle Knowles-Carter, o.s. Beyoncé Giselle Knowles, lausutaan [biˈjɒnseɪ]; s. 4. syyskuuta 1981 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen R&B- ja pop-laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja muotisuunnittelija, joka on tullut tunnetuksi perustamansa Destiny’s Child -trion kautta.
Beyoncé on voittanut 32 Grammy-palkintoa ja on Grammyjen historian palkituin artisti.
Lapsuus
Beyoncé on Mathew Knowlesin ja Tina Knowlesin esikoislapsi. Mathew on taustaltaan afroamerikkalainen ja Tina on Louisianan kreoli (afrikkalaista, ranskalaista ja alkuperäisamerikkalaista perimää). Beyoncé sai persoonallisen etunimensä ranskankielisestä perheestä kotoisin olevan äitinsä sukunimestä, joka oli Beyoncé. Solange Knowles on hänen pikkusiskonsa.
Kolmivuotiaana Beyoncé aloitti laulamisen kuorossa ja voitti lapsuudessaan useita lastenlaulukilpailuita. Hän perusti Girl’s Tyme -nimisen yhtyeen ystäviensä LaTavia Robersonin, Kelly Rowlandin ja LeToya Luckettin kanssa. He osallistuivat Star Search -kykyjenetsintäkilpailuun, jossa tulivat toiseksi hip hop -tyylisellä kappaleellaan. Beyoncén isä lopetti työnsä Xeroxilla ryhtyessään Girl’s Tymen manageriksi.
Destiny’s Child
Girl’s Tyme -hanke kuivui pian kokoon ja Beyoncé perusti LaTavia Robersonin kanssa Destiny’s Child -duon vuonna 1990. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät myös Kelly Rowland ja LeToya Luckett. Nelikko toimi ensin lämmittelijöinä R&B-yhtyeiden kuten SWV:n, Dru Hillin ja Immaturen konserteissa. Destiny’s Childin ensimmäinen Billboard-listalle noussut single oli "No, No, No (Part 2)" vuonna 1998. LeToya ja LaTavia kuitenkin jättivät yhtyeen useiden vaikeuksien kautta. Beyoncé isä Matthew Knowles oli ryhmän manageri, ja LeToya ja LaTavia kokivat jäävänsä Beyoncén ja Kellyn varjoon. Kelly asui osan lapsuudestaan Knowlesien luona omien perheongelmiensa vuoksi. LeToya ja LaTavia vaativat henkilökohtaista manageria, minkä johdosta Matthew Knowles suuttui ja tytöt erotettiin ryhmästä. LeToya ja LaTavia saivat tietää tästä vasta kuultuaan, että heidät oli korvattu uuden singlen musiikkivideon kuvauksissa toisilla tytöillä. Nämä tytöt olivat myöhemmin ryhmään liittyneet Farrah Franklin ja Michelle Williams. Myöhemmin Franklin erosi, mutta Williams jatkoi. Lopputuloksena oli Destiny’s Childin kokoonpano: Beyoncé, Kelly Rowland ja Michelle Williams.
Destiny’s Child myi 52 miljoonaa albumia maailmanlaajuisesti ja levytti neljä listaykkössingleä Billboard-listalle. Trio on myös voittanut Grammy-palkintoja R&B-kategoriassa. Yhtye hajosi vuonna 2005 jäsenten lähdettyä soolourilleen #1’s-kokoelman julkaisun jälkeen.
Sooloura
thumb|left|upright|Beyoncé Knowles vuonna 2007. Vuonna 2003 Beyoncé julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Dangerously in Love. Albumin ensimmäinen single, poikaystävä Jay Z:n kanssa laulettu "Crazy in Love", nousi yhdeksi vuoden 2003 suurimmista hiteistä ja pysyi Billboard-listan ykkösenä peräti kahdeksan viikkoa. Myös albumin toinen single "Baby Boy" menestyi listoilla. Kolmas single "Me, Myself and I" ja neljäs single "Naughty Girl" debytoivat kumpikin Billboard-listalla sijalla kolme. Albumia Dangerously In Love myytiin Yhdysvalloissa yli neljä miljoonaa kappaletta ja yli kahdeksan miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Vuoden 2006 alussa julkaistiin kappale "Check on It" The Pink Panther -elokuvan soundtrackillä. Kappaleella laulaa myös Slim Thug. Vuonna 2006 Beyoncé voitti Grammy-palkinnon yhdessä Luther Vandrossin kanssa duetosta "So Amazing".
Kesäkuussa 2006 vuoti internetiin Beyoncén uusi single "Déja Vù". Se julkaistiin singlenä virallisesti elokuussa. B'Day-albumi julkaistiin syksyllä 2006, ja siitä julkaistiin vielä singleinä kokeellinen ”Ring the Alarm” ja ”Irreplecable”, sekä Dreamgirls-elokuvan ”Listen”. Lisäksi levyltä on julkaistu duetto ”Beautiful Liar” Shakiran kanssa.
Vuonna 2008 julkaistussa I Am... Sasha Fierce -albumissa Beyoncé tuo esille keksimänsä alter egon Sasha Fiercen, jonka kuvailee olevan sähäkämpi ja seksikkäämpi versio itsestään.
Vuoden 2010 Grammy-gaalassa Beyoncé teki ennätyksen voittamalla ensimmäisenä naispuolisena artistina kuusi palkintoa. Hänet palkittiin parhaasta laulusta, parhaasta naispuolisen popartistin lauluesityksestä, parhaasta naispuolisen R&B-artistin lauluesityksestä, parhaasta traditionaalisesta R&B-artistin lauluesityksestä, parhaasta R&B-laulusta sekä parhaasta ajankohtaisesta R&B-albumista.
2012 Beyoncé julkaisi albuminsa 4, jonka kappaleista tunnetuin on "Run The World (Girls)".
2014 julkaistiin albumi Beyoncé.
Vuoden 2016 keväällä Beyoncé julkaisi uuden singlen nimeltään "Formation", jonka hän esitti vuoden 2016 Super Bowlissa. Pian singlen jälkeen Beyoncé julkaisi yllätysalbumin nimeltään Lemonade. Albumin mukana tulee tunnin pituinen lyhytelokuva. Lemonade-albumi herätti paljon keskustelua, sillä Beyoncé käytännössä paljasti koko maailmalle albumillaan, että Jay Z on pettänyt häntä. Albumillaan Beyoncé kuvailee erittäin henkilökohtaisesti tuntemuksiaan petetyksi tulemisesta, surusta, vihasta, hyväksynnästä ja lopulta anteeksiannosta. Albumilla oli myös kappaleita Black Lives Matter -liikkeen tueksi, kappaleilla "Formation" ja "Freedom".
Ääni ja vaikutteet
pienoiskuva|upright|Beyoncé esiintymässä Lontoon [[The O2 Arena|O2 Arenalla 15. marraskuuta 2009.]] Beyoncén ääniala käsittää neljä oktaavia. Hänen on kuvattu olevan vokaaliakrobaatti, joka kykenee laulamaan pitkiä, monimutkaisia melismoja ja juoksutuksia virheettömästi. Beyoncén yksi keskeisin esikuva on Michael Jackson, jonka konsertissa ollessaan noin viiden vuoden iässä hän ymmärsi haluavansa esiintyjäksi. Beyoncé pitää suurena esikuvanaan myös Mariah Careyä, jonka ääni teki häneen aikoinaan niin suuren vaikutuksen, että hän halusi ryhtyä laulajaksi ja harjoittelemaan äänenkäyttötekniikoita. Hän ihailee kovasti myös Diana Rossia, jota hän pitää monipuolisena viihdetaiteilijana, ja Whitney Houstonia tämän äänen ja laulutaidon vuoksi.
Näyttelijänura
Beyoncé teki elokuvadebyyttinsä televisioelokuvassa Carmen: A Hip Hopera vuonna 2001.
Beyoncé valittiin Nalan äänirooliin Disneyn uuteen versioon Leijonakuninkaasta, joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.
Yksityiselämä
Beyoncé on naimisissa hip hop -muusikko Jay Z:n kanssa. Hän on tunnettu useista hyväntekeväisyystöistään, muun muassa hurrikaani Katrinan uhrien avustamiseksi ja tyttölapsien turvallisuuden ja koulutuksen rahoittamiseksi. Beyoncé on esiintynyt useissa mainoksissa, muun muassa useissa Pepsin mainoksissa, Britney Spearsin, Pinkin ja Shakiran kanssa sekä ollut House of Dereonin ja L’Oréalin mallina. Hän on tehnyt valtavasti yhteistyötä muiden supertähtien kanssa. Beyoncé on useasti maininnut idolikseen ja inspiraation lähteekseen Michael Jacksonin, jonka ura ja tyyli on vaikuttanut paljon muun muassa joidenkin Beyoncén esitysten koreografioihin.
Beyoncé synnytti esikoistyttärensä tammikuussa 2012. Beyoncé oli julkistanut raskautensa 2011 MTV Video Music Awardsissa esityksensä päätteeksi.. Ennen tyttären syntymää Beyoncé sai keskenmenon.
Beyoncé ilmoitti helmikuussa 2017 odottavansa kaksosia. Kaksoset syntyivät kesäkuussa 2017.
Evergreen Marine
thumb|220px|Ever Diamond matkalla [[Baltimoren satamaan]] Evergreen Marine Corporation on taiwanilainen kontteja meritse kuljettava yhtiö, joka palvelee pääasiassa Aasian itärannikkoa ja Pohjois-Amerikan länsirannikkoa 150 konttilaivallaan. Se on osa Evergreen Group -konsernia, joka muodostuu kuljetusyrityksistä ja alaan liittyvistä yhtiöistä. Evergreen liikennöi 240 satamaan 80 maassa ja se on neljänneksi suurin konttiyhtiö A.P. Møller-Mærsk Gruppenin, Mediterraneanin ja CMA CGM:n jälkeen. Yhtiön alaa ovat laivaliikenne, konttien ja laivojen valmistus, satamapalvelut sekä kiinteistöjen kehittäminen. Evergreenin tytäryhtiöitä ovat muun muassa taiwanilainen Uniglory Marine Corp., brittiläinen Hatsu Marine Ltd. ja italialainen laivaliikenneyhtiö Italia Marittima S.p.A. Vuonna 2007 Hatsu, Italian Marittima ja Evergreen yhdistyivät yhdeksi Evergreen Line -yhtiöksi.
Useimmat Evergreenin konteista on maalattu vihreiksi ja niiden kylkiin on maalattu valkoisin kirjaimin sana Evergreen. Uniglory-yhtiön kontit on maalattu samalla tavalla, mutta sen kontit ovat väriltään kirkkaan oransseja. Evergreenin jäähdytetyissä konteissa on päinvastainen väritys: valkoiset kontit, joissa on vihreät kirjaimet.
Laivasto
Vuonna 2005 Evergreen Marine (mukaan lukien Uniglory, Italia Marittima ja Hatsu) liikennöi 153 konttilaivalla, jotka pystyivät kuljettamaan 439 538 kappaletta 20 jalkaa (6 metriä) pitkiä kontteja (TEU, twenty-foot equivalent unit).
Evergreenin konttilaivat vuodesta 1975
Esther Kamatari
Esther Kamatari (s. 30. marraskuuta 1951 Bujumbura) on burundilainen malli, kirjailija ja prinsessa.
Elämänvaiheita
Esther Kamatari syntyi Burundin hallitsijasuvun jäseneksi. Hänen isänsä oli prinssi Ignace Kamatari. Hän sai koulutuksensa l´Ecole Nationale d´Adminstration du Burundissa. Burundi itsenäistyi vuonna 1962 ja sotilasvallankaappaus lopetti monarkian vuonna 1966. Vuonna 1970 Kamatari katsoi viisaammaksi poistua kotimaastaan. Hän asettui Pariisiin, missä työskenteli mallina.
Itsenäistymisen jälkeen Burundin sisäpolitiikkaa ovat värittäneet levottomuudet, erityisesti maan kansallisuusryhmien hutujen ja tutsien väliset valtakamppailut. Burundissa 1990-luvulla käyty sisällissota ja konfliktit naapurimaiden välillä ovat koskettaneet erityisesti maan lapsia. Kamatari on tehnyt paljon auttamistyötä burundilaisia auttavassa hyväntekeväisyysjärjestössä.
Kamatarilla on edellisestä avioliitostaan tytär Frédérique Bassez Kamatari ja nykyisestä avioliitostaan kaksi poikaa, Jade Herbulot ja Arthur Herbulot Kamatari.
Visceral Games
pienoiskuva|150px|Yhtiön logo vuoteen 2014 saakka. Visceral Games (ent. EA Redwood Shores ) oli videopelien kehittäjä ja Electronic Artsin tytäryhtiö. Vuonna 2017 Eletronic Arts ilmoitti sulkevansa pelistudion. Visceral kehitti ennen sulkemistaan Ragtag-nimistä projektia, joka olisi ollut uusi Tähtien sota -videopeli. Videopelin kehitys siirtyi EA Worldwide Studiosille, jota johtaa EA Vancouver. Yhtiön tunnetaan kriitikoiden ylistämästä Dead Space -pelisarjasta.
Rišod Sobirov
Rišod Sobirov (s. 11. syyskuuta 1986 Burbogi) on uzbekistanilainen judoka, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Sobirov on saavuttanut olympiapronssia Pekingissä 2008, Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016. Näistä kahdessa ensimmäisessä mitali on 60 kg sarjassa ja Rio de Janeirossa 66 kg sarjassa. Hänellä on kaksi maailmanmestaruutta. Mestaruudet ovat vuosilta 2010 ja 2011 60 kg painoluokasta. Vuoden 2015 MM–kilpailuissa Sobirov saavutti pronssia 66 kg sarjassa. Aasian-mestaruuskilpailuissa Sobirov on ollut parhaimmillaan toisena Kuwaitissa 2007.