cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eino Lehtonen
Teatteri
Lehtosen ohjauksiin lukeutuivat muun muassa Kaksi sisarta, Sininen partio, Miehen kylkiluu ja Niskavuori-näytelmät.
Ilja Nikulin
Maajoukkueura
Nikulin on kolminkertainen jääkiekon maailmanmestari. Hän on edustanut Venäjää yhteensä kahdeksan kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 ja 2013.
Eino Lehtonen
Elokuvat ja televisio
Lehtonen näytteli myös muutamassa elokuvassa ja erinäisissä televisiotuotannoissa. Edvin Laineen 1955 ohjaamassa Tuntemattomassa sotilaassa Lehtonen näytteli pioneerivänrikkiä. Rauni Mollbergin elokuvassa Milka hänellä oli kanttorin rooli. Lehtosen televisiorooleihin kuuluu muun muassa Ukonkuivuuvaaran isäntä televisiosarjassa Havukka-ahon ajattelija (1971) ja Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen televisionäytelmässä Pimeän päivän muisto (1977).
Perhesuhteet
Eino Lehtosen vanhemmat olivat kirvesmies Juha Jalmari Lehtonen ja Ida Karolina Aaltonen. Lehtosen aviopuoliso oli Vieno Orvokki Aalto. Hänellä on kaksi lasta, Anne-Maija (s. 1951) ja Hannu-Juhani (s. 1954).
Alva Myrdal
Alva Reimer Myrdal (31. tammikuuta 1902 – 1. helmikuuta 1986) oli ruotsalainen diplomaatti, poliitikko ja kirjailija. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1982.
Myrdal tuli kuuluisaksi jo 1930-luvulla yhdessä puolisonsa Gunnar Myrdalin kanssa kirjoittamallaan kirjalla Kris i befolkningsfrågan (1934), jossa ilmaistiin huoli laskevan hedelmällisyyden takia ja pohdittiin perhepoliittisia keinoja perheenperustamisen ja työelämän yhdistämiseksi. Häntä kuvattiin ”palavasieluiseksi nuoreksi naiseksi”, joka kirjoitti paljon etenkin naisten ja lasten sekä vähäosaisten asemasta yhteiskunnassa. Myrdal oli luomassa ruotsalaista hyvinvointivaltiota sosiaalidemokraattien kärkihahmona.
Vuosina 1936–1948 Myrdal toimi Tukholman sosiaalipedagogisen seminaarin opintorehtorina. 1940-luvun lopussa ja 1950-luvulla hän toimi kansainvälisissä tehtävissä kuten Ruotsin Intian-suurlähettiläänä, YK:n ja Unescon sosiaalipoliittisissa tehtävissä – usein ensimmäisenä naisena korkeissa YK-viroissa kuten Unescon osastopäällikkönä. 1960-luvulla hän oli kansanedustajana ja ministerinä Ruotsissa.
Vuoden 1982 Nobelin rauhanpalkinto jaettiin Alva Myrdalin ja Meksikon entisen ulkoministerin ja YK-suurlähettilään Alfonso Garcia Roblesin kesken. Norjan Nobel-komitean perustelujen mukaan Myrdal oli Geneven aseriisuntaneuvottelujen ja kirjallisen tuotantonsa kautta antanut maailman yleiselle mielipiteelle lisää tietoa aseriisuntaongelmista ja osaltaan voimakkaasti vaikuttanut siihen, että oli syntynyt yleinen vastuuntunne maailman kehityksestä.
Kirjailija Jan Myrdal oli Alva ja Gunnar Myrdalin poika.
Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä
Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon paikallinen hallintoyksikkö, johon kuuluvat Turun ja Kaarinan alueella sijaitsevat seurakunnat. Näitä ovat Turun tuomiokirkkoseurakunta, Turun Mikaelinseurakunta, Turun Martinseurakunta, Turun Henrikinseurakunta, Turun Katariinanseurakunta, Maarian seurakunta, Paattisten seurakunta, Turun ruotsalainen seurakunta, Kaarinan seurakunta sekä Piikkiön seurakunta. Kaksi viimeksi mainittua sijaitsevat Kaarinan kaupungin alueella. Ruotsinkielinen seurakunta toimii sekä Turun että Kaarinan alueella. Yhtymän seurakuntien yhteenlaskettu jäsenmäärä on 147 228 (31.12.2015) ja se vastaa 67,4 prosenttia kuntien väkiluvusta (2015)
Hallinto ja luottamuselimet
Yhtymän seurakunnat ovat toiminnallisesti itsenäisiä yksiköitä, joita kutakin johtaa kirkkoherra yhdessä seurakuntaneuvoston kanssa. Joka neljäs vuosi järjestettävissä seurakuntavaaleissa valitaan sekä seurakuntaneuvostot että seurakuntayhtymän yhteinen kirkkovaltuusto siten, että äänestäjä täyttää kumpaakin varten erillisen äänestyslipun.
Seurakuntayhtymän korkein virkamies on hallintojohtaja. Seurakuntayhtymä huolehtii keskitetysti mm. seurakuntien taloudesta, henkilöstöhallinnosta, kiinteistöistä, hautausmaista, kirkonkirjojen pidosta, viestinnästä ja tietohallinnosta. Lisäksi jotkin seurakunnalliset toimintamuodot on Turussa ja Kaarinassa keskitetty yhtymän alaisuuteen; näitä ovat mm. perheneuvonta, sairaalasielunhoito, kriminaali- ja päihdetyö, vammaistyö, oppilaitostyö ja yhteiskunnallinen työ. Lapsi- ja nuorisotyö toimii pääosin seurakuntatasolla, mutta niitä tukee ja koordinoi yhteinen kasvatusasiain keskus.
Leirikeskukset
Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä omistaa kolme suurta ja korkeatasoista leirikeskusta: Kunstenniemessä ja Heinänokassa järjestetään lähes kaikki Turun ja Kaarinan rippikoululeirit, Sinapin leirikeskuksessa järjestetään pääosin erilaisia diakonisia leirejä, kuten eläkeläis- ja perheleirejä. Lisäksi Kaarinan Harvaluodon saaressa on Pyölinrannan kesäkoti.
Historia
thumb|right|1400-luvun puolivälin tienoilla rakennettu, nykyisin [[Turun Katariinanseurakunta|Turun Katariinanseurakunnalle kuuluva Pyhän Katariinan kirkko Turussa. Historiansa aikana kirkko on vaihtanut nimeä, seurakuntaa ja sijaintikuntaa. Ennen vuotta 1991 kirkon nimi oli Kaarinan kirkko ja se oli Kaarinan seurakunnan kirkko.]]Turun tuomiokirkkoseurakunta on ollut olemassa jo 1200-luvulla. Myös sen läheisyydessä mutta alkujaan maaseudulla sijainneet Kaarinan, Maarian ja Piikkiön seurakunnat on perustettu jo keskiajalla. Kuusiston seurakunta erotettiin Piikkiöstä alun perin kappeliseurakuntana vuonna 1653 ja itsenäisenä seurakuntana vuonna 1914, mutta liitettiin Kaarinan seurakuntaan vuonna 1954. Paattisten seurakunta perustettiin Maarian seurakuntaan kuuluneena kappelina vuonna 1690 ja muutettiin itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1937.
Turun tuomiokirkkoseurakunta jaettiin vuonna 1695 suomen ja ruotsinkieliseen seurakuntaan, mutta vuonna 1844 ne jälleen yhdistettiin. Vuonna 1921 seurakunta jaettiin Turun ruotsinkieliseen seurakuntaan sekä suomenkielisiin Turun tuomiokirkko-, Mikaelin- ja Martinseurakuntiin. Niillä oli kuitenkin yhteinen talous ja keskushallinto, minkä vuoksi niitä kutsuttiin yhteistalousseurakunniksi. Martin seurakuntaan liitettiin vuonna 1959 myös Kakskerran seurakunta. Henrikin seurakunta perustettiin vuonna 1963.
Vuonna 1939 Turkuun liitettiin osa Kaarinan ja vuonna 1943 osa Maarian kunnasta. Turkuun tällöin liitetyillä alueilla sijaitsivat myös Kaarinan ja Maarian seurakuntien vanhat kirkot. Kaarinan ja Maarian seurakuntien alueet pysyivät kuitenkin ennallaan siten, että niihin kuuluivat sekä Turkuun liitetyt alueet että näiden kuntien jäljelle jääneet osat. Vuonna 1967 Turkuun liitettiin loputkin Maarian kunnasta, vuonna 1973 myös Paattinen, jolloin samalla Paattisten seurakuntakin liittyi Turun seurakuntayhtymään. Kaarinan entinen alue jaettiin vuonna 1991 myös seurakunnallisesti niin, että sen Turkuun kuuluneesta osasta muodostettiin nykyinen Katariinanseurakunta, kun taas Kaarinan kunnan puoleisesta osasta muodostui nykyinen Kaarinan seurakunta.
Pyhäjärvi (Kullaa)
Pyhäjärvi on Satakunnassa Ulvilassa, entisen Kullaan kunnan alueella sijaitseva järvi. Pyhäjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Pyhäjärven alueeseen. Järvi sijaitsee noin 2,5 kilometriä Kullaan kuntakeskuksesta luoteeseen.
Tărtărian savitaulut
thumb|right|200px|Eräs Tartarian savitauluista
Löytöalueella kukoisti kyseisellä aikakaudella suhteellisen kehittynyt Vincan kulttuuri. Savitauluissa on eläinten kuvia ja kuvakirjoitusta. Ulkoisesti merkit muistuttavat huomattavasti Mesopotamian Sumerin Uruk-kauden varhaista kirjoitusta.
Pyhäjärvi (Kullaa)
Maantiede
Pyhäjärvi kuuluu Kullaanjoen säännöstelyn piiriin. Sen keskeisemmät järvet ovat Tuurujärvi, Joutsijärvi ja Palusjärvi. Pyhäjärven pintaa säädellään järven pohjoisosaan laskevan Palusjoen säänöstelypadon avulla. Pyhäjärvestä vedet laskevat edelleen järven eteläosasta lähtevää Pyhäjärvenjokea pitkin Kullaanjokeen. Palusjärven pohjaa pitkin kulkee raakavesiputki, jossa johdetaan vettä Harjakankaan tekopohjavesilaitokselle. Sen vaikutukset heijastuvat Palusjoen kautta myös Pyhäjärveen, joten järven veden laatu kuuluu velvoitetarkkailun piiriin ja sitä tarkkaillaan jatkuvasti, vaikka Pyhäjärveä ei käytetä raakaveden lähteenä.
Sottungan vaakuna
thumb|150px|Sottungan vaakuna Sottungan vaakuna on Sottungan kunnan tunnus. Vaakunan aiheena on pieni keskiaikainen pursi. Samanlaisia käytettiin kotitarvepurjehdukseen ja pienoisrahdin kuljetukseen, joilla on tässä saaristokunnassa pitkät perinteet.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä vene kahden aaltonauhan yläpuolella; kaikki kultaa paitsi maston huipussa punainen, kolmikielekkeinen lippu.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Sottungan kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 30. joulukuuta 1947. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 27. maaliskuuta 1952.
Tărtărian savitaulut
Savitaulujen aitoudesta on kiistelty. Mikäli savitaulut ovat aitoja, niiden merkit voivat olla myös muuta kuin kirjoitusta, esimerkiksi satunnaisesti piirrettyjä kuvia. Joidenkin mukaan Vincan savitauluissa oli käytetty ennen indoeurooppalaisia vallinnutta "vanhan Euroopan kirjoitusta", niin sanottua Vinča-Tordos-kirjoitusta (Vincan aakkoset, Vincan kirjoitus).
Pyhäjärvi (Kullaa)
Maantiede
Rakennuksia on eniten Pyhäjärven länsirannalla, jota myötäillen kulkee valtatieltä 11 risteävä tie. Itärannalla järveen rajautuu muutama pelto.
Historiaa
Vuoden 1855–56 Kalmbergin kartastossa järven rantaviiva kulki eri lailla. Sille on siihen karttaan merkitty suuri saari. Järven vedenpintaa on selvästi laskettu.
Hamagian kulttuuri
300px|right|thumb|hamagian kulttuurin istuva "ajattelija"
Hamagian kulttuuri sijaitsi neoliittisella kivikaudella Luoteis-Bulgariassa, ja Dobrujassa Tonavan oikealla rannalla ja Tonavan jokisuistossa. Kulttuurin päälöytöpaikka on Baia-Hamagia merkittävä myös Durankulak Bulgariassa. Cernavodăn hautausmaalta on löydetty "ajattelijan" ja "istuvan naisen" patsaat.
Kulttuuri liittyy maanviljelyn saapumiseen tälle alueelle. Ihmiset asuivat suorakaiteen muotoisissa, 1-2 huoneen taloissa useimmiten vesistöjen äärellä, joskus luolissa. Talot olivat joskus ryhmissä, niin että ajan myötä syntyi rauniokumpuja.
Se muistuttaa Vinčan, Dudeștin ja Karanovo III:n kulttuureja joiltain osin. Kulttuurille oli ominaista suuri pysyvyys. Kulttuurille on tyypillisiä istuvat naispatsaat, jotka tuovat mieleen Turkin alueen muinaiset löydöt. Maalatussa keramiikassa on spiraaliaiheita ja mutkikkaita geometrisia kuvioita. Kulttuuri kehittyi ilman katastrofeja varhaisen kuparikauden Gumelnitsan, Boianin ja Varnan kulttuureiksi.
Light of Worlds
Light of Worlds on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1974 julkaistu albumi. Se nousi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan sijalle 63 sekä R&B-listan sijalle 16. Hittejä olivat ”Rhyme Tyme People”, ”Summer Madness” ja ”Higher Plane”.
Sabako
pienoiskuva|Sabakoa esittävän patsaan pää Sabako (myös Shabaka) oli Egyptin Nubialaisdynastian aikainen hallitsija 700-luvulla eaa. Hän kuului hallitsijasukuun, joka saapui Egyptiin Nubiasta eli Kushilaisvaltiosta. Sabakoa pidetään nubialaisdynastian perustajana, vaikka jo hänen edeltäjänsä Piye alisti Egyptin vuonna 725 eaa. alkaneessa hyökkäyksessä. Sabakon seuraaja oli Shebitku.
Suolistokaasu
Suolistokaasu on pääasiassa hajuttomista kaasuista koostuvaa kaasua, jota syntyy luonnollisesti ihmisen tai muun eläimen elimistössä. Suolistossa, etenkin paksusuolessa on runsaasti bakteereja, ulosteen massasta noin puolet onkin bakteereja. Bakteerit muodostavat kaasumaisia aineenvaihduntatuotteita, joista syntyy suolistokaasua. Suolistokaasu sisältää vetyä, hiilivetyjä sekä rikkivetyä, joka antaa suolistokaasulle sen ominaisen hajun. Märehtijöillä syntyy myös metaania. Suurin osa suolistokaasusta imeytyy suolesta verenkiertoon, josta se siirtyy keuhkojen kautta uloshengitysilmaan.
Lemmikit
Lemmikit eli silmälemmikit (Myosotis) on lemmikkikasveihin (Boraginaceae) kuuluva kasvisuku. Suvussa on noin 50 lajia, ja vaikka niissä on eroja, useimpiin sopii sama yleiskuvaus: pieniä (halkaisija alle 1 cm, usein alle 5 mm) varsin litteitä viisiterälehtisiä vaaleansinisiä kukkia, jotka kasvavat karvaisissa varsissa ”naama” ylöspäin ja kukkivat keväällä tai alkukesästä. Väri vaihtelee, ja vaaleanpunaiset ja valkoiset muodot ovat varsin yleisiä. Lemmikkilajeja kasvaa liki kaikkialla, mutta pari eurooppalaista lajia on levinnyt muillekin mantereille suosittuina puutarhakukkina. Lemmikki on useissa kielissä ”älä unohda minua”.
Maja Ekelöf
Maja Ekelöf (o.s. Andersson; 23. helmikuuta 1918 Karlskoga, Värmlanti – 29. elokuuta 1989 Karlskoga) oli ruotsalainen siivoustyöntekijä ja kirjailija.
Ura
Ekelöf debytoi kirjailijana vuonna 1970 yhteiskunnallisella romaanillaan Rapport från en skurhink. Romaani voitti Rabén & Sjögren -kustantamon järjestämän kilpailun ja siitä tuli myyntimenestys. Ekelöf oli samoihin aikoihin kirjeenvaihdossa vankilaan tuomitun Tony Rosendahlin kanssa; kyseiset kirjeet julkaistiin kirjana vuonna 1972 nimellä Brev. Vuonna 1987 Ekelöf sai Ivar Lo -palkinnon.
Yleisradion Televisioteatteri teki romaanin Rapport från en skurhink pohjalta televisionäytelmän Siivoojan raportti vuonna 1971. Vuonna 2009 Rapport från en skurhink pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.
Poieessa
Poieessa oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Keoksen eli nykyisen Kéan saarella Kykladeilla Kreikassa. Se sijaitsi saaren länsirannikolla lähellä nykyistä Píssesin kylää.
Historia
Poieessa perustettiin arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulla eaa. Se oli varhaisella klassisella kaudella osa Keoksen tetrapolista eli neljän kaupungin liittoa, johon kuuluivat sen lisäksi myös Iulis, Karthaia ja Koressia. Strabonin aikaan ajanlaskun alun tienoilla Karthaia oli liittänyt Poieessan itseensä, samoin kuin Iulis Koressian, joten kaupunkeja oli vain kaksi.
Kaupungin, samoin kuin koko saaren, asukkaat olivat joonialaisia. Persialaissodissa kaupungin asukkaat taistelivat kreikkalaisten puolella ja osallistuivat muun muassa Artemisionin ja Salamiin taisteluihin. Kaupungin nimi on periytynyt nykyiselle Píssesin (myös Poíses) kylälle. Sen alueella ei ole suoritettu juurikaan arkeologisia kaivauksia.
Rakennukset ja löydökset
Kaupungin akropoliina toimi kukkula nykyisen kylän lähellä. Siellä sijaitsi Apollonille omistettu temppeli. Nykyisin kukkulalla on Neitsyt Marialle (Panagiá) omistettu kirkko, jonka rakentamisessa on käytetty myös antiikin aikaisten rakennusten kiviä. Akropoliilla on myös joitakin muurien jäänteitä. Kaupungin alueelta on löydetty myös muiden rakennusten ja muun muassa portin jäänteet sekä hautausmaan paikka.
Kaupungin lähellä sen ja Koressian välisellä alueella sijaitsivat Apollon Smintheukselle ja Athene Nedusialle (Nedousialle) omistetut temppelit. Kreikkalaisen mytologian mukaan Athenen temppelin perusti Nestor kotimatkallaan Troijan sodasta.
Ronan Farrow
Ronan Farrow (s. joulukuu 1987 ) on tutkiva journalisti, jonka kirjoitukset The New Yorker -lehteen paljastivat ensimmäiset seksuaalisen hyväksikäytön syytökset Harvey Weinsteinia koskien.
Yksityiselämä
Farrow'n vanhemmat ovat Mia Farrow ja Woody Allen. Väitteeseen, että Farrow olisikin Frank Sinatran poika Nancy Sinatra on kommentoinut sanoen Frankin hankkineen vasektomian jo aikaisemmin.
Tunnustukset ja palkinnot
Farrow on saanut Pulitzerin palkinnon yhteiskunnallisesta toiminnasta.
Pysäköintikiertorata
pienoiskuva|upright=1.5|Nasan [[Ranger-ohjelman yhteydessä käytetty pysäköintirataa hyödyntänyt laukaisu.]] Pysäköintikiertorata on väliaikainen kiertorata, jolle avaruuteen laukaistava hyötykuorma voidaan viedä ennen varsinaiselle tavoiteradalle siirtymistä. Pysäköintikiertoratoja käytetään laukaisun joustavuuden lisäämiseksi. Sen käyttö pidentää huomattavasti esimerkiksi taivaankappaleiden välisille radoille tähtäävien missioiden laukaisuikkunaa, kun huomattavaa tarkkuutta vaativa lopulliselle kappaleiden väliselle radalle siirtyminen tapahtuu vasta maata kiertävältä pysäköintiradalta.
Geostationaarista kiertorataa tavoiteltaessa pysäköintiradan käyttö mahdollistaa laukaisut kauempana päiväntasaajasta sijaitsevilta laukaisualustoilta. Geostationaarinen laukaisu vaatii siirtorataa, jonka apogeum sijaitsee suoraan päiväntasaajan yläpuolella. Tällaisen radalle laukaiseminen vaatisi ratamekaniikan vaikutuksesta epäkäytännöllisiä määriä ajoainetta, mikäli laukaisupaikka ei sijaitse hyvin lähellä päiväntasaajaa.
Korkeammilta leveysasteilta tehtävissä geostationaarisissa laukaisuissa hyötykuorma laukaistaan ensin inklinoituneelle pysäköintiradalle. Radan apogeum nostetaan toisella poltolla tavoiteltuun geostationaariseen korkeuteen hyötykuorman ylittäessä päiväntasaajan. Viimeinen apogeumissa tehtävä sirkularisointipoltto nostaa radan perigeumin apogeumin tasolle ja pudottaa radan inklinaation päiväntasaajan tasolle.
Ylinen Mustajärvi
Ylinen Mustajärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen, vaikka Mustaoja laskeekin Palusjärveen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja sen halkaisija on noin 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 500 metriä pitkä laskuoja 40 senttimetriä alempaan Aliseen Mustajärveen.
Järven rantaviiva on 0,69 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin avosuota.
BMP
BMP voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Seututie 502
Seututie 502 on Liperin Ylämyllyltä Polvijärven kautta Kaavin Maarianvaaraan johtava seututie. Tie alkaa yhdystieltä 15641, valtatien 9 eritasoliittymän eteläpuolelta ja kulkee Joensuuntienä Polvijärvelle saakka. Polvijärveltä tie jatkuu Kaavintienä Kaavin kunnan rajalle, joka on myös Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon maakuntaraja. Kaavin kunnan puolella tie jatkuu Polvijärventienä Maarianvaaraan seututien 573 risteykseen.
Tieyhteydet
Polvijärven Sotkumasta lähtee yhdystie 5031 valtatielle 9 Liperin Käsämään. Polvijärven kunnan puolella tie tunnetaan Käsämäntienä. Liperin puolella tie on Sotkumantie. Myös Liperin Härkinvaarasta on yhdystie (Vaiviontie) Käsämään.
Viljo Holopainen
Viljo Emil Holopainen (13. maaliskuuta 1916 Riistavesi – 9. huhtikuuta 2011 Kuopio) oli Helsingin yliopiston puumarkkinatieteen professori ja Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja.
Seututie 502
Tieyhteydet
Polvijärven kirkonkylällä seututie 502 risteää Outokummusta Kolille johtavan seututien 504 kanssa.
Viljo Holopainen
Holopaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Kusti Holopainen ja emäntä Kerttu Maria Miettinen ja puoliso vuodesta 1944 Helvi Rakel Niinimaa. Hän valmistui Kuopion yhteiskoulusta 1936 ja suoritti Helsingin yliopiston metsätutkinnon ja Metsähallituksen metsätaloudellisen virkatutkinnon. Maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti hänestä tuli 1947 ja lisensiaatti ja tohtori 1950, samoin kuin valtiotieteen kandidaatti. London School of Economics -korkeakoulussa hän oli British Councilin rahoittamana stipendiaattina 1950-1951 ja 1964 Yhdysvalloissa ASLA-Fulbright-tutkijastipendiaattina. Helsingin yliopiston metsätalouden apulaisprofessorina Holopainen toimi 1954-1959 ja puumarkkinatieteen professorina 1959-1964. Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja hän oli 1964-1979, Erkki Kalelan jälkeen. Holopainen oli aktiivinen alansa kotimaisissa ja kansainvälisissä järjestöissä. Hänen yhteensä 85 julkaisuaan sisältävät myös metsäpolitiikkaa käsitteleviä teoksia, kuten 60-luvun metsäpolitiikka (1967), Vastuun metsäpolitiikka (1970) ja Erkki Timosen kanssa laadittu Metsä vastaa (1995). Hän oli Suomen Metsätieteellisen Seuran kunniapuheenjohtaja vuodesta 1985 ja lahjoitti seuralle puolisonsa kanssa peruspääoman nimeään kantavaan rahastoon 1989.
Seututie 502
Tieyhteydet
Seututieltä 502 on kaksi yhdystietä Luikonlahdesta Juukaan johtavalle seututielle 506. Polvijärven Hukkalasta lähtee Ukonvaarantie Juuan suuntaan. Saarivaarasta pääsee Onnivaarantietä pitkin Kaavin suuntaan.
Tien varren kylät
thumb|Etäisyyksiä seututien alkupisteestä.
Guarulhos
Guarulhos on kunta São Paulon osavaltiossa Brasiliassa. Yksi maan päälentoasemista, São Paulo-Guarulhosin kansainvälinen lentoasema, sijaitsee kunnassa. Kunnan asukasluku oli 1 221 979 vuonna 2010.
Tomi Hirvonen
Tomi Hirvonen (s. 11. tammikuuta 1977 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan yhteensä 396 SM-liigan runkosarjaottelua tehoin 43+71=114. Jäähyminuutteja kertyi 478.
Ura
Hirvonen oli Ilveksen kasvatti. Hän voitti joukkueessa A-nuorten SM-hopeaa vuonna 1995. Samana vuonna Québec Nordiquesin tilalle perustettu Colorado Avalanche varasi Hirvosen 207. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1995.
Kaudella 1995–1996 Hirvonen debytoi SM-liigassa ja pelasi Ilveksessä 28 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hän pelasi miesten pelejä myös seitsemän ottelun verran lainalla I-divisioonajoukkue KOO-VEEssa. Kaudella 1997–1998 Hirvonen teki läpimurtonsa SM-liigassa tehdessään 48 runkosarjaottelussa tehot 10+12=22. Tehot olivat hänen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa. Keväällä 1998 Hirvonen voitti SM-hopeaa.
Alinen Mustajärvi
Alinen Mustajärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijoen valuma-alueeseen, vaikka Mustaoja laskeekin Palusjärveen.
Tomi Hirvonen
Ura
Vuodet 2000–2002 Hirvonen pelasi JYPissä ja kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi Lahden Pelicansiin. Kaudeksi 2003–2004 Hirvonen siirtyi Ruotsiin ja HockeyAllsvenskan-joukkue Skellefteå AIK:hon. Hän oli tehoilla 21+21=42 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Johan Åkermanin jälkeen. Hirvonen jakoi koko HockeyAllsvenskanin maalipörssin yhdeksännen sijan Almtuna IS:n Fredrik Abrahamssonin kanssa. Hän eteni Skellefteån kanssa molempina kausinaan aina Elitserienin karsintoihin saakka, mutta jäi molempina keväinä ilman sarjanousua.
Kaudeksi 2005–2006 Hirvonen palasi Ilvekseen. Kausi jäi hänen uransa viimeiseksi ja vain 26 runkosarjaottelun mittaiseksi selkä- ja polvivaivojen takia.
Alinen Mustajärvi
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja pyöreähkön järven halkaisija on 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa noin 4 kilometriä pitkä Mustaoja. Järveen laskee kaksi ojaa. Toinen laskee Ylisestä Mustajärvestä ja toinen pellolta, jota kutsutaan Lahnajärveksi.
Tomi Hirvonen
Maajoukkue
Hirvonen pelasi kahdeksan B-, 34 nuorten ja 22 poikien maaottelua. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1996 ja 1997. Hirvonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1995 voittaen kultaa.
Muuta
Hirvosen isoveli Sami toimii Saimaan Pallon apuvalmentajana ja pikkuveli Ville on pelannut myös SM-liigassa. Veljesten isä on Liiga-Ilveksen entinen puheenjohtaja Simo Hirvonen.
Kotalahden kaivos
Kotalahden nikkelikaivos toimi Leppävirran Oravikoskella vuosina 1959–1987. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy ja se tuotti nikkelin ohella myös jonkin verran kuparia. Enimmillään kaivos työllisti yli 300 henkilöä. Kotalahden malmiesiintymä löytyi 1954 leppävirtalaisen asentaja Arvo Paakkulaisen malminäytteen perusteella. Kotalahden malmin nikkelipitoisuus oli 0,7 % ja kuparin osuus 0,2 %.
Kaivoksen asuinalueella on seitsemän kerrostaloa, viisi rivitaloa, kaksi atriumtaloa sekä omakotitaloja. Julkisiin rakennuksiin kuuluvat koulu, seurakuntatalo, elokuvateatteri ja kauppa. Lisäksi asuinalueella on ruokala, lämpökeskus sekä sauna- ja pesularakennukset.
Kaivoksen toiminnan päätyttyä on entiseltä kaivosalueelta Oravilahteen virtaavien vesien metallipitoisuus, erityisesti nikkelipitoisuus, pysynyt korkeana. Valumavesien puhdistamiseksi rakennettiin 2001 purku-ojan suulle puhdistamo sekä kosteikkoaltaita ja lisäksi kaivoksen vanhoja rikastushiekkakasoja on peitetty.
Kaivoksen vanha LM-200 -lastauskone on muistomerkkinä Oravikosken kylässä.
Lähteet
62.57994°N, 27.60808°W
Carbonari
Carbonari eli Sydenpolttajat on vuonna 1807 Napolissa perustettu italialainen salaseura. Sen päämääränä oli Italian vapauttaminen ulkovaltojen vaikutusvallasta, maan kansallinen yhteys ja vapaa valtiomuoto. Ensimmäiset carbonariryhmät nousivat esiin Napoleonin asetettua Joachim Muratin Napolin ja Sisilian kuninkaaksi. Ryhmien toiminta levisi ympäri Italiaa ja Napoleonin sotien jälkeen carbonariryhmät toimivat Itävaltaa vastaan. Carbonarin jäsenet siirtyivät vuoteen 1830 mennessä Italian yhdistämistä ajaneeseen Nuori Italia -liikkeeseen.
Didymelaceae
Didymelaceae on parilajinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Buxales-lahkoon. Lahkon toinen heimo on puksipuukasvit (Buxaceae), johon Didymelaceae toisinaan myös yhdistetään.
Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joilla on pienten kilpimäisten karvojen muodostama peite. Lehtiasento on kierteinen ja lehdet ovat ehyitä. Kasvit ovat kaksikotisia, yksineuvoiset ja pienet kukat sijaitsevat eri kasveissa. Hedekukat ovat kehättömiä ja niissä on kaksi hedettä, jotka ovat kasvaneet tyveltään yhteen. Emikukissa on suomumainen, mahdollisesti kehälehdeksi määriteltävä lehti ja yksi emilehti, jossa on tavallisesti yksi, harvoin kaksi siemenaihetta. Luotti on pitkä ja vino. Hedelmä on pieni luumarja, jonka sivulla on uurre. Siemenessä on vaippa eli arillus; endospermi puuttuu, alkio on kookas.
Kukat voivat sijaita parittain, jolloin niiden välissä on pieni kyhmy. Se saattaa olla muuntuneen ja surkastuneen viuhkon kärkikukan surkastuma.
Levinneisyys
Heimo kasvaa Madagaskarin itäosassa. Fossiileja on löydetty Uudesta-Seelannista.
Luokittelu
Heimossa on vain yksi suku (Didymeles), jossa on kaksi tai kolme lajia.
Ensi-ilta (täsmennyssivu)
Ensi-ilta voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Matkustajasilta
thumb|Matkustajasilta [[Frédéric Chopinin kansainvälinen lentoasema|Frédéric Chopinin kansainvälisellä lentoasemalla.]] thumb|Kolme matkustajasiltaa liitettynä Lufthansan [[Airbus A380 -koneeseen.]] thumb|Video matkustajasillan liikuttamisesta kiinni lentokoneeseen.
Matkustajasilta on suljettu, liikuteltava silta, jota pitkin matkustajat pääsevät siirtymään terminaalista lentokoneeseen tai laivaan ilman, että heidän täytyy kulkea ulkona. Lentoasemilla käytettävän matkustajasillan keksi Frank Der Yuen.
Ennen matkustajasiltojen käyttöönottoa lentomatkustajat kävelivät yleensä asematasoa pitkin lentokoneen luokse ja nousivat koneeseen joko siirrettäviä portaita tai koneen omia portaita. Tällaisia portaita käytetään yhä monilla, erityisesti pienemmillä lentoasemilla. Lisäksi monet halpalentoyhtiöt käyttävät niitä matkustajasiltojen lisäksi koneeseennousun nopeuttamiseksi.
Yhdysvaltain ensimmäinen matkustajasilta asennettiin 29. heinäkuuta 1959 San Franciscon kansainväliselle lentoasemalle.
thumb|left|650px|Panoraamakuva matkustajasillalta [[Gardermoenin lentoasemalla.]]
Heikki Liimatainen
10 000 metrin juoksussa Liimatainen sijoittui Antwerpenin kesäolympialaisissa seitsemänneksi.
Reino Fagerlund
Reino Kalevi Fagerlund oli suomalainen judoka, joka kilpaili 1970–1980-luvulla. Hän edusti seuratasolla Porin Fudoshinia ja Turun Budokwaita.
Fagerlund sijoittui vuonna 1980 Moskovan olympialaisten alle 60 kilogramman sarjassa seitsemänneksi yhdellä otteluvoitolla. Aiemmin samana vuonna hän oli voittanut 60 kilogramman painoluokan British Openissa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 63 kilogramman 1976 sekä 60 kilogramman sarjassa 1977, 1981, 1982, 1985–1987, yhteensä seitsemän kertaa. SM-hopeaa hän sai 60 kilogramman 1983 ja 1988 sekä pronssia 63 kilogramman sarjassa 1974 ja 60 kilogramman sarjassa 1978–1980 ja 1984, yhteensä viisi kertaa.
Fagerlund toimi aktiiviuransa jälkeen Suomen kilpajudokoiden valmentajana. Vuoden 2004 Ateenan olympialaisten jälkeen hänet nimettiin judoliiton valmennuspäälliköksi.
Puna-antiloopit
Puna-antiloopit (Raphicerus) on onttosarvisiin kuuluva sorkkaeläinten suku. Siihen kuuluu 3 kolme lajia, joskin maa-antilooppi saattaa olla lähempänä suneja (Neotragus) kuin muita sukunsa lajeja ja kuulua omaan Nototragus-sukuunsa. Niitä tavataan luonnonvaraisena eteläisessä ja itäisessä Afrikassa. Niiden ruumiinpituus on 61–95 senttiä ja säkäkorkeus 45–60 senttiä. Ne painavat 7–16 kiloa. Turkki on melko karkea. Vatsapuoli ja häntä ovat valkoiset, mutta muutoin väritys vaihtelee lajeittain. Koirailla on suorat ja sileät sarvet. Korvat ovat suuret ja kapeat, häntä lyhyt ja jalat hennot. Naarailla on neljä nisää.
Puna-antiloopit tarvitsevat elinalueeltaan suojapaikkoja. Ne elävät esimerkiksi metsäsavanneilla, metsissä, pensaikoissa ja kallioisilla alueilla. Elinympäristö kuitenkin vaihtelee eri lajeilla. Varsinaisen puna-antiloopin levinneisyys menee osin päällekkäin kahden muun lajin kanssa. Maa- ja mustakorva-antilooppi ovat yöaktiivisia, mutta puna-antilooppi liikkuu päivällä. Reviirin rajat merkitään lannalla virtsalla ja hajurauhasten eritteillä. Erityisesti koiraat puolustavat reviiriään kiivaasti eivätkä siedä toisiaan. Puna-antiloopit liikkuvat yksin, mutta saattavat silti elää löyhinä pareina vaikka lisääntymisaikaa lukuun ottamatta elävät erillään ja puolustavat omaa aluettaan. Vaaran havaitessaan ne eivät pakene vaan piiloutuvat kasvillisuuteen ja makaavat litteänä ja kaula ojennettuna maassa. Ne pakenevat vasta jos uhkaaja tulee aivan viereen. Puna-antiloopit osaavat kuitenkin juosta ketterästi ja voivat paeta maasikojen koloihin. Ravintonsa ne saavat puista, pensaista ja heinistä. Ravinnoksi kelpaavat myös hedelmät ja maasta sorkilla kaivetut juuret ja mukulat. Puna-antiloopit eivät näytä olevan riippuvaisia juoksevasta vedestä, mutta juovat kun sitä on tarjolla. Kaikki lajit voivat lisääntyä ympäri vuoden, mutta eteläisessä Afrikassa huippu ajoittuu kevääseen sateiden alettua. Kantoaika kestää 168–210 päivää. Vasoja syntyy yleensä yksi. Se painaa syntyessään noin kioln ja sitä imetetään 3 kuukautta. Se saavuttaa sukukypsyyden 6–19 kuukauden iässä. IUCN ei luokittele yhtäkään lajia uhanalaiseksi. Näiden antilooppien liha on maukasta, mutta jossain määrin kuivaa.
Suvun nimi Raphicerus tulee kreikan sanoista raphis ja keras, jotka tarkoittavat "neulasta" ja "sarvea", johtuen suvun lajien terävistä ja suorista sarvista.
Suomi sydämessä
Suomi sydämessä on Marja-Liisa Kuosmasen 1. kesäkuuta 2011 julkaistu single. Kappaleen taustalta löytyvät konkaritekijät säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson.
HMS Goathland
HMS Goathland (viirinumero L27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Suomi sydämessä
Kappale on suunnattu erityisesti ulkosuomalaisille.
HMS Goathland
Valmistus
Alus tilattiin 27. elokuuta 1940 osana vuoden 1940 hätäohjelmaa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 30. tammikuuta 1941 työnumerolla J1694. Alus laskettiin vesille vasta 3. helmikuuta 1942 maaliskuussa edellisenä vuonna tehtyjen ilmahyökkäysten telakalle aiheuttamien vahinkojen vuoksi. Alus valmistui saman vuoden lopulla 6. marraskuuta.
Suomi sydämessä
”Suomi sydämessä” on myös Suomen siirtolaisuusinstituutin järjestämän suuren Suomi sydämessä -ulkosuomalaistapahtuman tunnuslaulu. Suomi sydämessä -tapahtuma järjestettiin Turussa 1.–4. heinäkuuta 2011.
HMS Goathland
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus määrättiin 15. hävittäjälaivueeseen. Koeajojen ja varustamisen jälkeen alus siirtyi 6. marraskuuta 1942 Scapa Flowhun koulutettavaksi. Alus liittyi tammikuussa 1943 Plymouthissa laivueeseensa, jonka mukana se aloitti saattueiden suojaamisen ja meriliikenteenvalvonnan Kanaalissa ja lounaisen reitin alueella.
Alus osallistui 27. huhtikuuta Sept Ilen edustalla HMS Albrightonin kanssa hyökkäykseen saksalaista rannikkosaattuetta vastaan, jolloin italialainen saarronmurtaja SS Butterfly ja yksi kolmesta saattajasta sukellusveneidentorjunta-alus Uj1402 vaurioituivat. Goathland kärsi lieviä vaurioita tykkitulessa. Alus taisteli 29. toukokuuta Saksan laivaston E-veneitä vastaan niiden hyökättyä rannikkosaattueen kimppuun Portlandin edustalla.
Elokuussa alus määrättiin Normandian maihinnousuun. Alus erkani laivueestaan, kun se määrättiin telakalle muutettavaksi esikuntalaivaksi. Matkalla telakalle Liverpoolin alus suojasi 3. syyskuuta HMS Limbournen kanssa rannikkosaattuetta, kun se joutui E-veneiden maaliksi. Alus siirrettiin 29. syyskuuta Liverpoolista Sheernessiin muutostöiden jatkamiseksi.
Alukselle asennettiin esikunnan vaatimat radiolaitteet, jotka mahdollistivat viestinnän maihinnousualuksiin ja joukkojen komentajiin. Alukselle rakennettiin tilat esikuntahenkilöstön majoittamiseksi. Henkilöstön majoitustarve kasvoi noin sadalla. Sen ilmatorjuntaa parannettiin vaihtamalla yksiputkiset 20 millimetrin ilmatorjuntatykit kaksiputkisiin ja lisäämällä kaksinaulaisia keulaan E-veneiden torjuntaa varten. Alus määrättiin itäisen maihinnousuryhmän osasto S:n esikunta-alukseksi.
1944
Tammikuussa 1944 alus aloitti koeajot satama-altaassa töiden valmistuttua, mistä se siirrettiin helmikuussa merikokeisiin. Alus siirrettiin Invergordoniin valmistautumaan esikuntatehtäviin, minä aikana se muun muassa osallistui brittiläisen 3. jalkaväkidivisioonan maihinnousuharjoitukseen Burgheadissa. Saman aikaisesti aluksen tuleva tehtävä tarkentui maihinnousuryhmä S3:n esikuntalaivaksi.
Alus osallistui maaliskuussa Burgheadissa viimeiseen harjoitukseen ennen maihinnousua, minkä päätyttyä se siirrettiin Pohjanmerelle saattuetehtäviin. Alus siirtyi huhtikuussa ryhmänsä alusten mukana Portsmouthiin, jossa se osallistui viimeisiin harjoituksiin. Alus osallistui 2. toukokuuta kertausharjoitukseen operaatio Fabiukseen, minkä jälkeen se seuraavana päivänä ankkuroitui täydentämään varastojaan.
Goathland oli 4. toukokuuta Force S:n mukana harjoittelemassa Littlehamptonin länsipuolella. Alus osallistui yhdistettyyn harjoitukseen 18. toukokuuta Force G:n ja Force J:n kanssa Brightonin edustalla. Harjoituksen aikana oli erilaisia pinta-, ilma- ja vedenalaisiahyökkäyksiä, minkä päätyttyä alus siirtyi Portsmouthiin valmistautumaan tehtäviinsä Sword alueella.
Alus liittyi 3. kesäkuuta Spitheadissä saattueeseen S5, johon kuului sen lisäksi HMS St. Adrian, esikuntamaihinnousualus, kymmenen maihinnousualusta AVRE, neljä ilmatorjuntamaihinnousualusta, viisi raketinheitinmaihinnousualusta, 18 tykistömaihinnousualusta ja yhdeksän joukkojenkuljetukseen suunniteltua maihinnousualusta. Saattue lähti 5. kesäkuuta Spitheadistä.
Alus oli seuraavana päivänä Queen alueen white and red rantojen valvomassa 8. jalkaväkiprikaatin maihinnousua. Alukselle nousi 7. kesäkuuta HMS Dacresilta uusi päällikkö R. Gotto, jonka alaisuudessa alus siirtyi pohjoisemmaksi. Alus aloitti meriliikenteen valvonnan 10. kesäkuuta ja samalla se siirsi maihin romujenkerääjiä.
Alus lähti 17. kesäkuuta Spitheadiin täydennettäväksi maihinnousun valvonnan siirryttyä maihin. Se lähti 19. kesäkuuta takaisin maihinnousualueelle. Alus riistäytyi ankkuristaan seuraavana yönä ja aamuyöstä alus oli estämässä saksalaisten pinta-alusten pääsyä alueelle.
Alus laukaisi 21. kesäkuuta kaksi miinaa kärsimättä materiaali tai henkilövahinkoja. Seuraavana päivänä alus keräsi maihinnousualuksilta postia kotiinvietäväksi. Alus vapautui 23. kesäkuuta tehtävästään esikuntalaivana, jolloin se samalla siirrettiin Portsmouthin aluekomentajan alaisuuteen. Alus lähti 27. kesäkuuta merialueen valvontaan maihinnousualueen reunalle. Seuraavana päivänä alukselta poistuivat viimeiset esikunnan henkilöstöön kuuluneet.
Alus aloitti 1. heinäkuuta partioinnin joka toinen yö. Se pelasti 3. heinäkuuta Saksan ilmavoimien lentäjän merestä. Alus siirtyi 9. heinäkuuta itäisen maihinnousualueen alaisuuteen oltuaan huollossa Portsmouthissa ja seuraavana päivänä se aloitti jälleen yölliset partiomatkat.
Alus laukaisi 24. heinäkuuta miinan kärsien suurta vahinkoa saaden muun muassa vuodon. Lisäksi aluksen turbiinit ja generaattorit sekä akselit vaurioituivat. Seuraavana päivänä alus hinattiin kotimaahan, jossa sen vauriot tutkittiin. Aluksen korjaustarve oli suuri, mutta ainoastaan välttämättömät korjaukset suoritettiin aluksen liikkeelle saamiseksi. Alus poistettiin palveluksesta ja se ankkuroitiin Portsmouthiin odottamaan kohtaloaan.
Alus siirrettiin Clydeen, jossa se otettiin Inveraryn telakalle ollen kuitenkin ainoastaan ankkurissa. Alus hinattiin helmikuussa 1945 Garelochiin, jossa se sijoitettiin varastoon. Se sijoitettiin maaliskuussa Garelochin reserviin, missä sen luokitus muutettiin 28. toukokuuta ylläpitämättömään reserviin Euroopan sotatoimien päätyttyä.
Cambridgen dokumentti
”Cambridgen dokumentti” (tai ”Schechterin kirje” ) on egyptiläisestä synagogasta löydetty teksti. Kirje on anonyymi, mutta sen kääntäjät ovat kreditoineet sen kasaarikuningas Joosefin juutalaisen alaisen kirjoittamaksi. Tekstin ajoittamisesta ei ole yhtä näkemystä. Constantine Zuckerman ajoittaa sen noin vuoteen 949. Teksti on osa niin kutsuttua juutalaiskasaarien kirjeenvaihtoa.
Solomon Schechter löysi dokumentin Kairon genizan kirjastosta. Kirje on sisällytetty genizan kokoelmaan Cambridgen yliopistossa, jonne Schechter lahjoitti sen vuonna 1898. Suurin osa teksteistä on nykyään lukukelvottomia ja vain kaksi osaa on säilynyt paremmin.
Teksti kasaarien kääntymisestä juutalaisuuteen
Schechterin kirjeen mukaan kasaarien eliitti polveutui osittain Armeniasta tulleista juutalaisista, jotka olivat assimiloituneet kasaareihin. Sotapäällikkö Gabrielin juutalainen vaimo Serah sai miehensä omaksumaan juutalaiset juurensa ja kääntymään juutalaisuuteen. Tämä vaivasi Makedonian kristittyä kuningasta ja Arabian muslimikuningasta, ja he halusivat järjestää väittelyn heidän uskontojensa ja juutalaisuuden edustajien välille. Kasaarijuutalaiset löysivät heprealaisten kirjojen kirjaston, jonka avulla he onnistuivat puolustamaan uskontoaan. Väittelyn jälkeen ja kasaarien johdon käännyttyä juutalaisuuteen suuri määrä kristinuskoisten ja islaminuskoisten maiden juutalaisia muutti Kasaariaan.
Suurin osa dokumentin teksteistä on hävinnyt, ja vain muutamia kohtia voi lukea.
Halga ja Romanos I
Seuraava osa dokumentista on jäänyt jäljelle kertomaan menneistä tapahtumista:
Halgan hyökkäys Kasaarien valtakuntaan (ilmeisesti Oleg), rusien ruhtinas), jonka Bysantin keisari Romanos I lähetti sotaretkelle. Keisari Romanos I vainosi juutalaisia, koska he eivät alistuneet Romanosin politiikkaan. Kirjeen mukaan kasaarien kenraali Pesah voitti Halgan joukot Tamanin alueella. Välttääkseen kasaarien teloituksen Halga suostui hyökkäämään Konstantinopoliin (muidenkin lähteiden mukaan Rusien-Bysantin sodassa tämä tapahtui vuonna 941). Hävittyään taistelun Halga purjehti Persiaan, jossa hän kuoli.
Kirjeen tulkinta
Cambridgen dokumenttiin suhtauduttiin aluksi skeptisesti ja sen aitous kyseenalaistettiin. Tutkija Constantine Zuckerman on kuitenkin esittänyt, että dokumentin tapahtumat olisivat yhteneväisiä monien muinaisvenäläisten lähteiden mukaan. Dokumentti kertoo muinaisen Rusin politiikasta sekä Olegin ja Igor Rurikinpojalle uskollisten ryhmittymien suhteista. Lopulta Oleg hävisi. Zuckerman on analysoinut eri lähteitä ja ehdottaa Rusin varhaishistoriaa uudelleen tulkittavaksi. Hänen tulkintansa mukaan kasaarit eivät hävinneet Kiovalla vuonna 882, vaan paljon myöhemmin 900-luvulla. Zuckermanin mukaan Igor ei ollut Rurikin poika, vaan kaukaisempi sukulainen. Hänen mukaan Oleg ei tullut Rurikin seuraajaksi, vaan heidän välissään olisi ollut yksi sukupolvi. Sen sijaan Stampferin mukaan tekstin tapahtumat ovat huomattavassa ristiriidassa venäläislähteiden kanssa eikä esimerkiksi tekstissä kuvatusta väittelyn jälkeisestä suuresta juutalaisten muuttoaallosta Bagdadista, Khorasanista ja Kreikasta kasaarien valtakuntaan ole mainintoja missään muussa lähteessä. Hänen mukaansa ei ole todennäköistä, että kirjeen kirjoittaja olisi ollut oikeasti kasaarijuutalainen, eikä tekstiä voi käyttää lähteenä Kasaarian historiasta.
Kirjeen mukaan kasaarien käännyttyä juutalaisuuteen jotkut alaanit tunnustivat jo juutalaista uskoa. Sen mukaan Alania pelasti Kasaarien valtakunnan heidän vihollisiltaan (rivit 52-53). Tämä todiste kumoaisi Benjamin Tudelan teorian.
Sen lisäksi tekstissä viitataan Novgorodin ruhtinas Olegiin. Novgorodin ensimmäinen kronikka kertoi, että Oleg kuoli vuonna 913. Hänen seuraajansa Kiovan suuriruhtinas Igor johti valtakuntaa kuolemaansa asti vuonna 945.
Ensi-ilta (Club for Fiven albumi)
Ensi-ilta on yli 15 000 kappaleen myynnillään myynyt kultaa.
Matti Väisänen (kansanedustaja)
Matti Väisänen (25. helmikuuta 1887 Kaavi – 24. huhtikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli Suomen ammattijärjestön puheenjohtaja vuosina 1920–1923 ja Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustaja syyskuusta joulukuuhun 1922, jolloin hänet julistettiin edustajantoimeen oikeudettomaksi.
Vuoden 1925 presidentinvaalissa Väisänen oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaaliliiton ehdokas. Kommunistien ehdokaslistat saivat 16 valitsijamiestä ja 41 213 ääntä (6,6 %). Väisänen oli tuomittu 1923 poliittisista syistä 16 muun kansanedustajan kanssa vankilaan, ja hänelle annetut äänet hylättiin.
SAJ:n sihteerinä 1920- ja 1930-luvun vaihteessa toiminut Väisänen kuului kommunisteja arvostelleen sosialistisen Suomen työväen vasemmistoryhmän tunnetuimpiin aktivisteihin. Hän oli vasemmistoryhmän ammattiyhdistysvaliokunnan puheenjohtaja.
Wild and Peaceful (Kool & the Gangin albumi)
Wild and Peaceful on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1973 julkaistu neljäs studioalbumi. Se on yhtyeen alkuvuosien menestynein levy, joka nousi Billboard 200 -listan sijalle 33 sekä R&B-listan sijalle 6. Levyllä on myös listahitit ”Jungle Boogie”, ”Hollywood Swinging” ja ”Funky Stuff”.
Dystopia (Megadethin albumi)
Dystopia on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Megadethin viidestoista albumi, joka julkaistiin 22. tammikuuta 2016. Albumin tuottivat Dave Mustaine ja Chris Rakestraw, ja se on yhtyeen ensimmäinen levy vuoden 2004 The System Has Failed -albumin jälkeen ilman rumpalia Shawn Droveria ja ensimmäinen ilman kitaristi Chris Broderickia sitten vuoden 2007 United Abominationsin. Heidän tilallaan ovat Lamb of Godin rumpali Chris Adler ja Angran kitaristi Kiko Loureiro.
Yhdysvalloissa albumia myytiin ensimmäisellä viikolla 49 000 kappaletta, ja se nousi Billboard 200 -albumilistalla kolmanneksi, mikä oli yhtyeen toiseksi korkein debyyttisijoitus vuonna 1992 listakakkoseksi nousseen Countdown to Extinctionin jälkeen. Kolmanneksi se nousi myös Suomessa ja Kanadassa.
Vastaanotto
Loudwiren Chad Bowar kutsui albumia ensiluokkaiseksi Megadeth-albumiksi ja kehui Mustainen ja Loureiron vuorovaikutusta. A.V. Clubin J.J. Anselmi kehui albumin musiikin olevan yhtyeen parasta sitten 1990-luvun alun, mutta kritisoi sanoituksia ksenofobisiksi. Myös Slant-lehden Benjamin Aspray kritisoi levyn sanoituksia ja niiden sanomaa.
San Leon linna
thumb|San Leon linna
San Leon linna on Italiassa historiallisessa Romagnassa Riminin maakunnassa San Leon kunnassa sijaitseva vanha linna. San Leon linnassa kuoli kuuluisa Cagliostro.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1965
Vuoden 1965 koripallon EM-kisat järjestettiin Neuvostoliitossa 30. toukokuuta–10. kesäkuuta. Kisat järjestettiin 14. kerran. Kisojen mestaruuden voitti Neuvostoliitto.
Ilmari Kaijala
Ilmari Fredrik Kaijala oli suomalainen piirtäjä ja taidemaalari.
Kaijala oli tunnettu ennen kaikkea piirtäjänä. Hän piirsi maisemapiirroksia sekä lempeän karikatyyrisiä henkilökuvia eri yhteiskuntaluokkien ihmisistä tiede- ja virkamiehistä aina Turun torikauppiaisiin ja vossikkakuskeihin saakka. Kaijala ryhtyi maalaamaan öljyväreillä vuoden 1912 tienoilla. Maalarina Kaijala sai vaikuttensa realismista ja jälki-impressionismista. Aiheet maalauksiinsa hän sai lähinnä luonnosta.
Kaijala opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Elias Muukan ja Victor Westerholmin johdolla 1906–1910 sekä Pariisissa Académie Colarossissa 1913.
Kaijala toimi piirustuksenopettajana eri oppikouluissa 1908–1943 sekä tilapäisenä opettajana Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän kuvitti myös Tuhkimus-pilalehteä ja Lucifer-joululehteä. Kaijalan vanhemmat olivat maanviljelijä Jooseppi Kaijala ja Johanna o.s. Heikanen.
Kaijala vietti viimeisen elinvuotensa Rymättylässä ja jatkoi sielläkin piirtämistä ja maalaamista elämänsä loppuun saakka.
Bhaktapurin piirikunta
Bhaktapurin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Bagmatin vyöhykkeellä ja on pääkaupunki Kathmandun itäpuolella.
Piirikunta rajautuu pohjoisessa Kathmandun, idässä ja etelässä Kavrepalanchokin ja lounaassa Lalitpurin piirikuntaan.
Bhaktapurin piirikunnassa oli vuonna 2011 yhteensä 68 636 perhekuntaa, joihin kuului yhteensä 304 651 henkeä. Piirikunnan pinta-ala on 119 neliökilometriä ja asukastiheys 2 560 as./km2. Hallinnollinen keskus on Bhaktapurin kaupunki (81 748 as., 2011). Muita kaupunkeja ovat Madhyapur Thimi (83 036 as., 2011) sekä vuonna 2014 perustetut Anantalingeswor, Changunarayan, Mahamanjushri-Nagarkot ja Suryabinayak.
Ekologis-hallinnollisesti tämä Kathmandun laaksossa sijaitseva piirikunta ryhmitellään osaksi Nepalin Keskistä kumpuvyöhykkettä. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 99,4 % sisällytetään subtrooppiseen ja 0,6 % lauhkeaan kasvillisuusvyöhykkeeseen kuuluvaksi.
Bhaktapurin piirikunta kärsi merkittäviä tuhoja 25. huhtikuuta 2015 sattuneessa maanjäristyksessä.
Alityöntö
Alityöntö eli subduktio on laattatektoninen prosessi, jossa merellinen mannerlaatta työntyy toisen laatan alle astenosfääriin. Alueelle syntyy syvänmeren hauta ja tulivuorisaaria. Vajoava laatta sulaa osittain, ja siitä syntyy uusia kivilajeja.
Tunnetuin ja aktiivisin alityöntövyöhyke on 40 000 kilometriä pitkä Tyynenmeren tulirengas, johon keskittyy 90 prosenttia maailman maanjäristyksistä.
Backstage (albumi)
Backstage on Cherin viides albumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1968.
Tampereen yleinen sairaala
Historia
Sairaala aloitti toimintansa vuonna 1848 Nalkalan torin laidalla olleessa puutalossa, joka oli yksityiseltä vuokrattu tila. Kaupunki lahjoitti vuonna 1906 valtiolle tontin uutta sairaalarakennusta varten Kalevankankaalta. Toiminta käynnistyi uudessa 120-paikkaisessa sairaalassa vuonna 1910. Sairaalan toiminta loppui vuonna 1963, jolloin Tampereen keskussairaala valmistui.
Rakennukset
Nalkalan torin varrella ollutta puutaloa ei enää ole, mutta Kalevankankaan rakennukset ovat yhä olemassa. Kalevankankaalla sijainnut sairaala koostuu neljästä rakennuksesta, joka muodostaa valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Sairaalan päärakennus on H-kirjaimen muotoinen, jossa on jugendin ja klassismin piirteitä. Muita rakennuksia ovat samantyylinen talousrakennus, puinen eristysosasto sekä sauna- ja asuinrakennus. Eristysosasto rakennettiin puusta, jotta se olisi voitu tarvittaessa polttaa.