cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hameur Bouazza
Ura
Heinäkuussa 2010 Bouazza allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen kaudeksi 2010-2011 Ranskan pääsarjaan nousseen Arlesin kanssa. Hän teki joukkueen paidassa ensimmäisen maalinsa kotiottelussa Bordeaux'ia vastaan 21. marraskuuta 2010.
28. tammikuuta 2011 Bouazza siirtyi puolen vuoden lainasopimuksella takaisin Englantiin Millwalliin. Hän onnistui tekemään avausottelussaan maalin kotiottelussa Middlesbrough'ta vastaan 19. helmikuuta 2011.
thumb|left|120px|Bouazza Fulhamin paidassa 2007.
Maajoukkueura
Bouazza pelasi kolme vuotta myöhemmin ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan kisoissa Angolassa. Kisojen aikana hän teki uransa toisen maalin puolivälieräottelussa Norsunluurannikkoa vastaan.
Yksityiselämä
Bouazza syntyi viisi lapsiseen perheeseen Évryssa, joka sijaitsee noin 25 kilometriä Pariisista. Hänen vanhempansa muuttivat Ranskaan Algeriasta ja Bouazzan isä on kotoisin Oranista.
Pua Magasiva
Pua Magasiva (10. elokuuta 1980 Apia, Samoa – 11. toukokuuta 2019 Wellington, Uusi-Seelanti ) oli samoalais-uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Shane Clarkina, Punaisena Rangerina televisiosarjassa Power Rangers: Ninja Storm.
Ura
Magasiva aloitti näyttelemisen veljensä Robbie Magasivan innoittamana, joka on myös näyttelijä. Hän esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 2001 Saari elokuvan myötä. Vuotta myöhemmin hän koe-esiintyi Power Rangersiin ja sai vuonna 2003 ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjasta Power Rangers: Ninja Storm. Magasiva toimi samassa roolissa myös samannimisessä videopelissä Power Rangers: Ninja Storm ja vieraili ''Power Rangers Dino Thunderissa kahdessa jaksossa vuonna 2004. Hänellä oli myös vierailevarooli televisiosarjassa Shortland Street vuosina 2003–2006.
Sittemmin Magasiva näytteli elokuvissa kuten Fracture, Aidiko Insane ja 30 päivää kaamosta.
Magasiva löydettiin kuolleena kotoaan Wellingtonista 11. toukokuuta 2019. Hän oli kuollessaan vain 38-vuotias.
Easy
Easy voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
Yhtyeet:
Albumit:
Kappaleet:
Muut:
Lyocell
Lyocell on muuntokuitu, jota käytetään erilaisissa tekstiileissä. Sen valmistukseen tarvitaan erittäin puhdasta selluloosaa, jotta lopputuote olisi mahdollisimman korkealaatuinen. Lyocell-kuitu on noin kaksi kertaa viskoosia vahvempaa. Lyocell-kuitu valmistetaan kuivasuihku-märkäkehräyksellä, jossa liuossuihkua vedetään kuivana ennen kastelemista kuten märkäkehräyksessä, mikä antaa sillä sen erityisen vahvuuden. Lyocell-kuitu tuli markkinoille 1990-luvun alussa. Lyocell tunnetaan nykyään paremmin kauppanimellä Tencel (valmistaja Lenzing, joka osti alkuperäisen valmistajan Courtaulds'n ).
Lorenzo Kihlman
Mauritz Lorenzo Kihlman (11. helmikuuta 1861 Pietarsaari – 15. toukokuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi Suomen prokuraattorina sekä Suomen itsenäistymisen jälkeen diplomaattina ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä.
Kihlmanin vanhemmat olivat professori Alfred Kihlman ja Hilda Wilhelmina Augusta Forssell. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1885 ja palveli 1885–1887 Turun hovioikeudessa ja vuodesta 1888 Vaasan hovioikeudessa, mistä virasta hänet erotettiin 1904. Asianajajana Helsingissä Kihlman toimi 1904–1905, vuoden 1905 suurlakon jälkeen hänestä tuli 1906 prokuraattorin apulainen ja 1908 prokuraattori. Erottuaan prokuraattorin virasta 1909 Kihlman toimi taas asianajajana 1910–1917. Suomen itsenäistyttyä hän oli lähettiläänä Pariisissa ja Madridissa 1918 ja sitten korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä 1919–1931. Kihlman otti osaa hengelliseen työhön muun muassa Helsingin ruotsalaisen NMKY:n puheenjohtajana 1927–1929, Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland -järjestön johtokunnan jäsenenä sekä Helsingin Diakonissalaitoksen johtokunnan varapuheenjohtajana 1929–1943. Hän toimi myös vanhainkotien perustamisen hyväksi.
Kihlmanin puoliso vuodesta 1889 oli Ida Mathilda Ekström (k. 1932). Kirjallisuudentutkija Erik Kihlman (1895–1933) ja kirjailija Bertel Kihlman (1898–1977) olivat heidän lapsiaan.
Kihlmanin kesähuvila, Villa Rulludd, on museona Espoossa.
Swazimaan lippu
thumb|250px|Swazimaan lippu
Swazimaan lippu on Swazimaan kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se on otettu käyttöön 6. lokakuuta 1968.
Punainen väri symboloi Swazimaan menneisyyttä, sininen puolestaan rauhaa ja tasapainoisuutta. Keltainen väri symboloi maan varoja. Lipun keskellä symboloivat kilpi ja kaksi keihästä maan turvaa vihollisilta. Kilven värit kuvaavat rauhaa mustien ja valkoihoisten välillä.
Olkipukki
thumb|220px|Olkipukkeja kuusenkoristeena. Olkipukki on oljesta tehty joulukoriste, joka tunnetaan muun muassa Suomessa.
Gävlen kaupunki Ruotsissa tunnetaan joka vuosi pystytettävästä, ja usein polttamalla sabotoidusta, 13 metriä korkeasta olkipukista, Gävlen pukista.
Viiruvalmuska
Viiruvalmuska (Tricholoma portentosum) on tukevajalkainen, harmaalakkinen valmuskalaji. Lakki voi olla jopa 16 cm leveä, se on sileä, ja kupera, säteittäisesti mustaviiruinen. Jalka on valkea, vanhemmiten keltalaikkuinen. Maku on yleensä mieto ja tuoksu heikko. Lajia tavataan etenkin havumetsissä myöhään syksyllä. Viiruvalmuska on hyvä ruokasieni, mutta sen voi sekoittaa hieman samannäköisiin suopavalmuskaan, sappivalmuskaan ja keltareunavalmuskaan.
Mia Audina
Mia Audina Tjiptawan (s. 22. elokuuta 1979 Jakarta) on indonesialainen sulkapalloilija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1996, 2000 ja 2004. Vuonna 1996 hän edusti Indonesiaa ja myöhemmin Alankomaita. Hän sai kaksi olympiahopeaa; ensimmäisen vuonna 1996 ja toisen 2004. Molemmat mitalit tulivat kaksinpelistä.
Audina lopetti uransa vuonna 2006.
Komppi
Komppi (engl. comping, accompanying) on musiikissa perussoittoa, joka säestää kappaleen melodiaa tai jonkin instrumentin sooloa. Rock-yhtyeissä on usein erikseen komppikitaristi, joka keskittyy sointujen ja riffien soittamiseen, ja soolokitaristi, joka vastaa melodiasta ja kitarasooloista. Jazzissa komppi usein improvisoidaan kappaleen harmonisen ja rytmisen rakenteen perusteella.
Queens Park Rangers FC
Queens Park Rangers eli QPR tai "Ärrät" on englantilainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Lontoo. Seura perustettiin jo vuonna 1882. QPR pelaa kotiottelunsa Loftus Roadin stadionilla, johon mahtuu 18 360 katsojaa. QPR:n kotiasu on sinivalkoraitainen, että raidat ovat paidassa poikittain. Vierasasu on musta-punainen. .
QPR pelaa Englannin mestaruussarjassa, joka on maan toiseksi korkein sarjataso. Seuran toimitusjohtajana toimii Philip Beard, puheenjohtajana malesialainen Amit Bhatia ja managerina englantilainen Mick Beale. Seuran pääomistaja on malesialainen Tony Fernandes.
Elokuussa 2007 seuran ostivat Formula 1 -vaikuttajat Bernie Ecclestone ja Flavio Briatore, jotka myivät 20% osuuden teräsmagnaatti Lakshmi Mittallille saman vuoden joulukuussa. .
Ecclestone ja Briatore eivät olleet kuitenkaan valmiit sijoittamaan seuraan, vaikka se nousi kauden 2010–2011 päätteeksi Englannin mestaruussarjan voittajana Englannin Valioliigaan. Kesällä 2011 malesialainen Air Asia-lentoyhtiön omistaja Tony Fernandes osti Ecclestonen ja Briatoren osuudet ja tuli seuran pääomistajaksi. Fernandes on panostanut seuraan aina eri tavalla kuin edeltäjänsä.
Historia
Queens Park Rangers on perustettu 1882. Seuran perustivat Droop Street Board School'n vanhat oppilaat. Perustajat olivat St Jude -instituutin jäseniä ja käyttivät instituutin tiloja, jonka myötä seuraa kutsuttiin alussa nimellä St Judes. Seura yhdistyi vuonna 1886 Christchurch Rangers'in kanssa ja otti virallisesti käyttöönsä nimen Queens Park Rangers.
QPR pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa Eteläisessä liigassa syyskuussa 1899, ja voitti sarjan mestaruuden 1908 ja 1912. Se vaihtoi kotikenttäänsä useita kertoja, kunnes päätyi 1910-luvun lopulla Loftus Roadille. QPR valittiin vastaperustettuun 3. divisioonaan kaudeksi 1920–1921. Se nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, 2. divisioonaan, ensimmäisen kerran keväällä 1948, mutta putosi neljä kautta myöhemmin takaisin 3. divisioonaan.
QPR voitti ensimmäisenä 3. divisioonan seurana liigacupin mestaruuden kaudella 1966–1967 kukistettuaan loppuottelussa West Bromwich Albionin 3–2. Samalla kaudella se nousi 2. divisioonaan, ja vuotta myöhemmin ensimmäisen kerran silloiseen pääsarjaan, 1. divisioonaan. Se putosi kuitenkin heti seuraavalla kaudella takaisin 2. divisioonaan. QPR nousi pääsarjaan uudelleen keväällä 1973, ja sijoittui kaudella 1975–1976 toiseksi vain pisteen mestaruuden voittaneelle Liverpoolile hävinneenä. Seuraavalla kaudella se eteni puolivälieriin UEFA-cupissa. Keväällä 1979 QPR putosi 2. divisioonaan.
Queens Park Rangers alkoi kaudella 1981–1982 ensimmäisenä Englannin liigan seurana pelata kotiottelunsa keinonurmella. Se eteni samalla kaudella FA-cupin loppuotteluun, jonka hävisi lontoolaiselle Tottenhamille uusintaottelussa 0–1. QPR palasi 1. divisioonaan keväällä 1983, ja sijoittui viidenneksi kaudella 1983–1984. Seuraavalla kaudella se pelasi UEFA-cupissa. Vuonna 1986 QPR hävisi liigacupin loppuottelussa Oxford Unitedille 0–3. Kaudella 1987–1988 QPR sijoittui liigassa viidenneksi johdettuaan sarjaa kauden aikana. Huhtikuussa 1988 seura poisti keinonurmen Loftus Roadilta, ja palasi luonnonnurmelle.
Kaudella 2011–2012 QPR sijoittui Valioliigan 17. sijalle saatuaan 38 ottelusta 37 sarjapistettä. QPR varmisti sarjapaikan vasta viimeisellä kierroksella pisteen erolla Boltoniin. Kotiotteluissaan QPR voitti mm. Chelsean 1–0, Liverpoolin 3–2, Arsenalin 2–1 ja Tottenhamin 1–0. Viimeisen kierroksen vierasottelussa QPR oli pitkään 2–1-johdossa Manchester Cityä vastaan, mutta joutui lopulta taipumaan kahdella lisäajan maalilla numeroin 2–3. Tulos varmisti Manchester Citylle Valioliigan mestaruuden ja QPR säilyi sarjassa, kun Bolton jäi tasapeliin 2–2 Stoken vieraissa.
Kauden 2012–2013 päätteeksi QPR putosi mestaruussarjaan sijoituttuaan valioligassa 18:nneksi, mutta nousi keväällä 2014 tiukkojen karsintojen jälkeen takaisin valioliigaan, kun Bobby Zamora teki viime hetkellä voittomaalin. Kaudella 2014–2015 se sijoittui Valioliigassa 20:nneksi eli viimeiseksi ja putosi mestaruussarjaan.
Pelaajia
Suomalaisista seurassa ovat pelanneet puolustajat Antti Heinola (1998–2001) ja Sampsa Timoska (2007–2008). Ainoa suomalainen, joka on tehnyt maalin QPR:lle on kuitenkin Markus Heikkinen, joka teki Lutonissa pelatessaan oman maalin QPR:n 3–2-voittoon päättyneessä ottelussa 11. marraskuuta 2006 Kenilworth Roadilla, Lutonissa.
Nykyisistä pelaajista omien maidensa maajoukkeessa pelaavat Pohjois-Irlantilainen Conor Washington ja Kanadalainen Junior Hoilett.
Kotikentät
QPR pitää hallussaan Englannin jalkapalloliigan useimpien kotikenttien ennätystä. Seura on pelannut 15 eri kentällä vuodesta 1886 lähtien. Tätä aikaisemmin seuralla on ollut lisäksi useita kenttiä Lontoon Queens Parkin alueelta.
Kaede
Kaede voi tarkoittaa seuraavia:
Ettore Sottsass
thumb|Casablanca kirjahylly, 1981.
Uudenkoiviston VPK
Hälytysosaston lisäksi palokunnassa toimivat nais-, nuoriso-, veteraani- sekä tukiosasto.
Ettore Sottsass
Ettore Sottsass (14. syyskuuta 1917 Innsbruck, Itävalta – 31. joulukuuta 2007 Milano, Italia) oli italialainen muotoilija ja arkkitehti, joka vaikutti varsinkin modernismin murrosaikana 1960-luvulta 2000-luvun loppuun. Hän suunnitteli muun muassa huonekaluja, koruja, lasiesineitä, valaisimia ja toimistolaitteita.
Uudenkoiviston VPK
Uudenkoiviston VPK:n perustaja on Oskar Dunder. VPK:n perustamisen aikaan toiminta-alue oli laaja, käsittäen mm. Koiviston Kartanon, Vanhakoiviston sekä tietenkin laajan Uusikoiviston alueet. Varojen kerääminen ja avustusten saaminen on ollut edellytys palokunnan säilymiseen.
Ettore Sottsass
Elämäkerta
Sottsass syntyi Itävallassa ja varttui Milanossa, jossa hänen isänsä toimi arkkitehtina. Hän valmistui arkkitehdiksi Torinossa vuonna 1939. Hän palveli sodan aikana Italian armeijassa ja vietti suurimman osan sota-ajasta keskitysleirillä Jugoslaviassa.
Uudenkoiviston VPK
Palokunnan historia on värikäs ja se on tarvinnut vuosien aikana eri tahoilta avustuksia, jotta palokunta on saatu säilytettyä.
Ettore Sottsass
Elämäkerta
Palattuaan kotiin vuonna 1947 hän perusti arkkitehti- ja muotoilutoimiston Milanoon. Sottsass suunnitteli uransa alussa pitkään Olivettille toimistovälineitä ja huonekaluja. Hän matkusteli 1960-luvulla Yhdysvalloissa ja Intiassa. Tämän ajan huipentuma oli kuuluisaksi tullut Olivettin matkakirjoituskone Valentine (1969). Samaan aikaan Sottsass suunnitteli myös esineitä, joissa hän ilmaisi henkilökohtaisia kokemuksiaan matkoiltaan. Niiden joukossa oli muun muassa alttarin kaltaisia keramiikkaveistoksia ja ”Superboxeja”, radikaaleja veistoksellisia eleitä, joita esitettiin kaupallisten kulutustavaroiden ohella eräänlaisina julkilausumina. Ne oli laminoitu voimakkain, yksinkertaisin värein. Niitä on pidetty myöhemmin (1981) perustetun Memphis-ryhmän edeltäjinä. Näihin aikoihin Sottsass sanoi, että ei halua tehdä enää kulutustavaroita, koska oli selvä, että kulutustavara-asenne oli melko vaarallinen.
Uudenkoiviston VPK
Uudenkoiviston VPK:n hälytysosasto heräteltiin uudelleen henkiin 2000-luvun taitteessa. Tällöin palokunnalla oli käytössään vm. 1961 De Soto Power Wagon. Vuonna 2005 kalustoa saatiin pari vuosikymmentä uudemmaksi, kun hälytysosasto sai käyttöönsä Moni-Sisu nimeä kantaneen sammutusauton. Vuoteen 2021 saakka hälytysosastolla oli käytössään vm. -97 Scania sammutusauto, kunnes Satakunnan pelastuslaitos luovutti palokunnan käyttöön vm. -07 Scania P340 ajoneuvon.
Ettore Sottsass
Elämäkerta
Sottsass tunsi luovuutensa jäykistyvän yritysten parissa työskennellessä. 1970-lukua luonnehtivatkin kokeelliset yhteistyöt nuorempien muotoilijoiden ryhmittymien, kuten ”Superstudion” ja ”Archizoomin” kanssa. Yhteistyö kulminoitui 1980-luvun alussa Memphis-ryhmän perustamiseen. Ryhmän puitteissa syntyneet värikkäät ja ironiset esineet olivat hyvin erilaisia verrattuna Sottsassin aikaisempiin, tiukemmin modernistisiin töihin. Niitä tervehdittiin postmodernismin tyypillisinä esimerkkeinä muotoilussa ja taiteessa. Sottsass kuvasi tilannetta vuonna 1986 Chicago Tribunessa julkaistussa artikkelissa: "”Memphis on kuin hyvin voimakas huume. Sitä ei voi ottaa liikaa. Mielestäni ei pitäisi käyttää pelkästään Memphisin tuotteita: se on kuin söisi pelkästään kakkua.”"
Memphisin perustamisen aikoihin Sottsass perusti myös oman muotoilutoimiston nimeltä Sottsass Associati. Se antoi mahdollisuuden suunnitella suurmuotoisempaa arkkitehtuuria ja muotoilla suurille kansainvälisille teollisuuslaitoksille. Toimistossa työskenteli useita myöhemmin kuuluisaksi tulleita muotoilijoita. Sottsass Associatilla on nykyisin toimistot Lontoossa ja Milanossa.
Reinin liitto (1806)
Reinin liitto oli vuosina 1806–1813 voimassa ollut yhteistoimintasopimus, johon vähitellen yhtyivät lähes kaikki Saksan valtiot. Liiton perusti 16 etelä- ja länsisaksalaista ruhtinasta 12. heinäkuuta 1806 Pariisissa. Liiton suojelijana toimi Napoleon I. Tärkeimmät liittoon kuuluneet valtiot olivat Baden, Baijeri, Hessen-Darmstadt, Nassau ja Württemberg.
Liitto julisti eroavansa Pyhästä saksalais-roomalaisesta keisarikunnasta ja aikovansa hoitaa asiansa itsenäisesti. Periaatteessa liitto oli täysivaltaisten valtioiden liitto, jota johti ruhtinaspriimas Karl von Dalberg (1744–1817), ja jonka asioista sovittiin Frankfurt am Mainissa toimineilla liittopäivillä. Tosiasiassa liiton asioista määräsi Napoleon ja liitto hajosikin hänen kärsiessään ratkaisevan tappion vuonna 1813.
Yhdystie 2463
Yhdystie 2463 on Harjavallasta Kokemäelle kulkeva yhdystie. Sen pituus on noin 12 kilometriä.
Tien kulku
Tie saa alkunsa Harjavallan keskustasta, yhdysteiden 2453 ja 2460 kiertoliittymästä. Ensin tie sivuuttaa katuverkolla Siltalan, Kreetalan ja Merstolan kaupunginosat. Sen jälkeen se ohittaa Kilukanlahden sekä Emil Cedercreutzin museon. Sieltä tie jatkaa Kokemäenjoen etelärannan myötäilyä muutaman kilometrin verran, kunnes se saapuu Kokemäen puolella Järilään, jossa se kohtaa Valtatieltä 2 tulevan Yhdystie 2464:n risteyksen. Sieltä tie jatkuu noin kolme kilometriä, kunnes se saapuu Peipohjaan, jossa se ohittaa Yhdystie 2143:n risteyksen ja päättyy pian Yhdystie 2470:n risteykseen.
Muuta
Yhdystien 2463 reittiä liikennöi kouluvuoden aikana arkisin 4-5 kertaa vuorokaudessa molempiin suuntiin Porin ja Kokemäen väliä kulkeva bussilinja 70. Kesäaikataulukaudella samaa linjaa ajetaan puolestaan arkisin yksi vuoro molempiin suuntiin. Lisäksi samaa reittiä liikennöi kouluvuoden aikana arkisin kaksi kertaa Kokemäeltä Harjavaltaan ja kerran Harjavallasta Kokemäelle linja 71. Linjoja liikennöivät Lyttylän Liikenne ja Sundell.
Morgan 4/4
thumb|200px|Morgan 4/4 vuosimallia 2005 Morgan 4/4 on brittiläisen Morgan Motor Companyn valmistama automalli. Morgan 4/4 valmistetaan muiden Morganin mallien tapaan käsityönä. Se on myös Morganin ensimmäinen nelipyöräinen automalli, sitä aikaisemmat Morgan-mallit olivat kolmipyöräisiä Ison-Britannian autoveron välttämiseksi.
Darius N. Couch
thumb|250px|Darius N. Couch Darius Nash Couch (23. heinäkuuta 1822 Putnamin piirikunta, New York – 12. helmikuuta 1897 Norwalk, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sotilas, liikemies ja luonnontutkija.
Couch opiskeli West Pointissa 1842–1846 ja valmistui vänrikiksi. Hän osallistui Meksikon–Yhdysvaltain sotaan 1847–1848. Jo sotansa toisena päivänä osoittamastaan urheudesta hänet ylennettiin luutnantiksi. 1849–1850 Couch osallistui seminolisotiin Floridassa.
Couch piti sapattivuoden armeijan palveluksesta 1853–1854, jolloin hän osallistui Smithsonian-instituutin järjestämälle tutkimusmatkalle Meksikon pohjoisosiin. Täällä hän keräsi ja kuvaili tieteelle uutena lajina aavikkokorpin (Corvus cryptoleucus). Vuonna 1855 Couch erosi armeijasta ja toimi pari seuraavaa vuotta kauppiaana New York Cityssä. Tämän jälkeen hän muutti Massachusettsiin ja työskenteli vaimonsa perheen omistamassa kuparitehtaassa.
Yhdysvaltain sisällissodassa 1861–1865 Couch toimi ensin Pohjoisvaltioiden armeijassa everstin arvoisena, kunnes hänet lopulta ylennettiin kenraalimajuriksi. Sodan päätyttyä Couch siirtyi siviiliin ja pyrki Massachusettsin kuvernööriksi, siinä kuitenkaan onnistumatta. Myöhemmin hän toimi erään kaivosyhtiön johtajana Länsi-Virginiassa. 1871 hän muutti Connecticutiin, jossa palveli armeijan leivissä vuoteen 1884 saakka.
Dean Bouzanis
Dean Anthony Bouzanis (s. 2. lokakuuta 1990) on australialainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Liverpoolia.
Rullakiekon SM-liiga
Rullakiekon SM-liiga on Suomen rullakiekon pääsarjataso. SM-liigaa on pelattu vuodesta 1999 alkaen, ja sitä järjestää Suomen Jääkiekkoliitto.
Liigassa noudatetaan Kansainvälisen Jääkiekkoliiton sääntöjä. Otteluiden peliaika runkosarjassa on 4x12min, ja ottelun päättyessä tasatulokseen varsinaisella peliajalla pelataan neljän minuutin jatkoaika äkkikuolemaperiaatteella ja tarvittaessa sen jälkeen voittolaukauskilpailu. Playoff-otteluissa pelataan tarvittaessa 12min jatkoeriä "maalista poikki" -periaatteella.
Ennen liigan perustamista vuosina 1996–1998 pelattiin Suomen mestaruudesta kutsuturnauksessa Helsingin jäähallissa. Lisäksi vuonna 1998 pelattiin turnausmuotoinen sarja, jonka nimi oli In-Line Hockey Cup. Sen voitti MahtiAnkat ja toiseksi sijoittui Red Devils.
Anuskoru
Kuuluisimpia anuskoruja ovat Julian Snellingin suunnittelema Rosebud ja Judy Kirkin suunnittelema Bum Bauble. Rosebud on tehty ruostumattomasta teräksestä ja siinä on jalokivi. Bum Baublessa on kaksi kultaista ketjua, joista kummankin päässä on kristalli. Molemmat suunnittelijat ovat erikoistuneet eroottisiin koruihin ja lävistyksettömiin vartalokoruihin.
Nodan rautatieasema
Nodan rautatieasema (野田駅 Noda-eki) on asema Japanissa Osakan ympyrälinjan varrella. Se sijaitsee Fukushima-kun kaupunginosassa. Asema on osa JR Westin liikennöimää junaliikenteen kokonaisuutta.
Asema on Osakan ruokatukkutorin kohdalla. Torin liikevaihto on Japanin toiseksi suurin Tokion Tsukiji-torin jälkeen.
Venäläinen huumori
Venäläinen huumori rakentuu kielellistä leikittelyä ja moniäänisyyttä kunnioittavalle nokkeluudelle. Se korostaa yllättäviä assosiaatioita, sanaleikkejä ja kaskunomaista jutunkerrontaa. Poliittinen satiiri on venäläisen huumorin merkittäviä alalajeja.
Poliittinen satiiri
Tsaarin ajoista saakka venäläisen vitsiperinteen ytimessä on ollut vallanpitäjien arvostelu. Neuvostoaikana, erityisesti Breznevin kaudella, poliittiset kaskut nousivat suureen suosioon. Pääministeri Vladimir Putinista ja presidentti Dmitri Medvedevistä on julkaistu maailmanlaajuisesti useita vitsikirjoja, myös Suomessa.
Rönnskär
pienoiskuva|[[Rönnskärin majakka kesäkuussa 2010.]] Rönnskär on saari Kirkkonummella, Porkkalanniemen eteläpuolella. Rönnskär on Puolustusvoimien vartiolinnake ja siten sotilasaluetta. Saaressa on myös lintuharrastajien ja rengastajien käytössä oleva lintuasema Rönski. Saaressa on suojainen satama. Saarelle rantautuminen edellyttää asianmukaista kulkulupaa Upinniemen varuskunnasta. Rönnskär tarkoittaa suomeksi Pihlajakaria, mutta ruotsinkielinen nimi on vakiintunut käyttöön.
Rönnskärillä sijaitsee on vuonna 1800 valmistunut majakka, joka on Suomen toiseksi vanhin. Rönnskärin majakkasaarella asui enimmillään parikymmentä asukasta ympäri vuoden
Rönnskärin vartiolinnake on osa Suomenlinnan rannikkorykmentin Mäkiluodon linnaketta. Rönnskärin linnakkeella on kaksi 130 TK -tornikanuunaa.
Jyldyz Ešimova
Jyldyz Ešimova (s. 1. helmikuuta 1988 Frunze, Kirgiisien SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen naispainija ja Aasian mestari.
Ešimova on saavuttanut kaksi MM-mitalia ja viisi Aasian-mestaruuskilpailujen mitalia, joista yhden kultaisen. Vuonna 2011 hän otti sarjavoiton maailmancupissa.
World Trade Centerin pommi-isku 1993
World Trade Centerin pommi-isku oli 26. helmikuuta 1993 tapahtunut pommi-isku New Yorkin World Trade Centerin (WTC) maanalaisissa kerroksissa. Iskun tehneiden terroristien tarkoituksena oli vaurioittaa World Trade Centerin kaksoistornien tukipilareita aiheuttaen tornien sortumisen ja tuhansien ihmisten kuoleman. Kaksoistornit eivät kuitenkaan vaurioituneet, mutta isku aiheutti kuuden ihmisen kuoleman ja haavoitti yli tuhatta ihmistä. Iskun takana oli terroristijoukko, johon kuuluivat Ramzi Yousef, Mahmud Abouhalima, Mohammed A. Salameh, Nidal A. Ayyad, Abdul Rahman Yasin, Eyad Ismoil ja Ahmed Ajaj. Joukko sai rahoitusta Yousefin sedältä Khalid Sheikh Mohammedilta, joka on yksi terroristijärjestö al-Qaidan korkeimmista johtajista. Toinen pommi-iskun taustalla vaikuttanut henkilö oli "sokeana sheikkinä" tunnettu Umar Abdulrahman. Tähän mennessä kaikki iskun toteutukseen osallistuneet terroristit yhtä lukuun ottamatta on pidätetty ja tuomittu Yhdysvaltain oikeudessa.
World Trade Centerin pommi-isku oli New Yorkin pahin terrori-isku ennen syyskuun 11. päivän iskuja, jolloin World Trade Centerin rakennuskompleksi tuhoutui kokonaan ja lähes 3000 ihmistä sai surmansa.
Iskun tausta ja suunnittelu
thumb|vasen|100px|Iskun pääsuunnittelija Ramzi Yousef FBI:n pidätyskuvassa.
Terroristit
Kuwaitissa syntynyt Ramzi Yousef vietti vuosia terroristijärjestö al-Qaidan harjoitusleireillä Afganistanissa, ennen kuin hän alkoi suunnitella vuonna 1991 pommi-iskua Yhdysvaltoja vastaan. Yousef oli taistellut myös Afganistanin sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Yousefin setä, Khalid Sheikh Mohammed, jota myöhemmin pidettiin syyskuun 11. päivän iskujen pääarkkitehtina, antoi Yousefille ohjeita ja vinkkejä puhelimella iskua varten ja lahjoitti hänelle 1400 dollaria rahansiirrolla.
Yousef saapui laittomasti Yhdysvaltoihin 1. syyskuuta 1992 yhdessä Ahmed Ajajin kanssa Pakistanista, vaikkakin molemmat istuivat erillään toisistaan lentomatkalla ja esiintyivät matkustavansa tuntematta toisiaan. Yousefin tavoin Ajaj oli opetellut räjähteiden rakentamista Afganistanin harjoitusleireillä.
Ajaj yritti päästä maahan väärennetyllä Ruotsin passilla, mikä herätti viranomaisten epäilykset John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla. Tarkistaessaan Ajajin matkatavaroita viranomaiset löysivät pommintekovälineitä ja -ohjeita, mikä johti Ajajin pidättämiseen. Matkatavaroista löytyi myös papereita, joissa mainittiin terroristiksi epäillyn arabialaisen Mohammed Jamal Khalifan peitenimi Abu Barra.
Yousef yritti päästä maahan väärennetyllä Irakin passilla pyytäen poliittista turvapaikkaa. Yousef päästettiin maahan turvapaikan hakijana.
Pommin valmistaminen
thumb|oikea|200px|Terroristit lastasivat pommin [[Ford Econoline -malliseen pakettiautoon. Kuvan pakettiauto ei liity tapaukseen.]] Marraskuussa 1992 Salameh ja Yousef alkoivat hankkia pommintekoon tarvittavia kemikaaleja eri valmistajilta: kaupallisesti valmistettua ureaa (jota usein käytetään lannoitteena) ja typpihappoa. Kyseisillä kemikaaleilla terroristit valmistivat ureanitraattia sisältävän pommin. Pommin kemikaalit kuljetettiin Space Station Storage Companylta vuokrattuun varastoon Jersey Cityssä. Myöhemmin pommia varten hankittiin myös kaliumnitraattia.
Joulukuussa 1992 Yousef pääsi suoraan keskustelemaan vankilassa istuneen Ajajin kanssa. Yousef yritti saada Ajajin takavarikoitua omaisuutta vankilasta itselleen, mutta se osoittautui liian riskialttiiksi ja mahdollisesti myös suunnitelman kannalta vaaralliseksi. Joulukuun loppupuolella 1992 Salameh ja Yousef hankkivat Jersey Cityssä sijaitsevan asunnon asuinkerrostalosta, joka sijaitsee osoitteessa 40 Pamrapo Avenue. Kemikaalit sekoitettiin ja pommi valmistettiin asunnossa. Pomminteossa terroristit tiputtivat kokemattomuuttaan kemikaaleja asunnon lattialle ja seinille sekä vaatteilleen, jotka olivat vahvoja todisteita heitä vastaan iskun jälkeisessä oikeudenkäynnissä. Kemikaalien valmistuksessa syntyneet höyryt syövyttivät lisäksi muun muassa asunnon makuuhuoneen oven nuppia ja saranoita. Parantaakseen pommin tuhovoimaa terroristit lisäsivät pommiin alumiinijauhetta ja muita metalleja sekä valmistivat nitroglyseriinia.
Kirjeet tiedotusvälineille ennen iskua
Toimittaja Steve Collin mukaan Ramzi Yousef lähetti postissa kirjeitä useille New Yorkin sanomalehdille hieman ennen iskua. Kirjeissä Yousef ilmoitti olevansa "Vapautusarmeijan" ja "Viidennen pataljoonan" jäsen. Kirjeissä hän esitti kolme vaatimusta: Yhdysvaltojen pitäisi lopettaa Israelin avustaminen, katkaista diplomaattiset suhteensa Israeliin ja vaati lupausta, että Yhdysvallat ei "enää sotkeutuisi Lähi-idän maiden sisäisiin asioihin". Yousef varoitti World Trade Centeriin kohdistuvan hyökkäyksen olevan vasta ensimmäinen useista hyökkäyksistä Yhdysvaltoja vastaan, jos terroristien vaatimuksiin ei suostuttaisi. Yousef myönsi kirjeissä pommi-iskun terrori-iskuksi, mutta hän katsoi sen olevan "oikeutettu ottaen huomioon Israelin harjoittaman toiminnan Lähi-idässä Yhdysvaltojen tuella".
Pommi-isku
Perjantaina 26. helmikuuta 1993 Ramzi Yousef ja hänen jordanialainen ystävänsä Eyad Ismoil ajoivat pakettiauton New Jerseystä Lower Manhattanille World Trade Centerin B-2 -kerrokseen, joka oli yksi pysäköintikerroksena käytetyistä WTC:n pohjakerroksista. Terroristit pysäköivät auton ja poistuivat World Trade Centeristä. Pakettiautoon jäänyt pommi oli asennettu räjähtämään keskipäivällä kello 12 aikaan, jolloin World Trade Centerissä oli töissä ja vierailemassa tuhansia ihmisiä.
Räjähdys
Noin kello 12.18 keskipäivällä paikallista aikaa pakettiauto räjähti tappaen heti paikalla kuusi World Trade Centerissä ollutta ja haavoittaen yli tuhatta ihmistä. Uhrien vammat vaihtelivat raajojen murskaantumisesta savulle altistumiseen. Räjähdys teki valtavan kraatterin B-2 -kerrokseen ja tuhosi osia yläpuolella olleesta B-1 -kerroksesta. Yli tonnin painoinen teräspalkki, joka sijaitsi räjähtäneen pakettiauton vieressä, lensi kymmeniä metrejä kerrosten läpi yhteen One World Trade Centerin eli pohjoistornin alakerroksista tappaen neljä ihmistä. Kaksoistornien välissä sijainnut Vista Hotel, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Marriott World Trade Center (Three World Trade Center), vaurioitui pahoin ja lähes sortui. Iskuhetkellä rakennuskompleksissa paikalla ollut työntekijä Bruce Pomper kuvaili räjähdyksen olleen voimakkuudeltaan kuin lentokoneen törmäys. Pohjoistornin 74. kerroksessa ollut Christopher King kuvaili myöhemmin räjähdystä:
Räjähdys vaurioitti pahoin World Trade Centerin vesijärjestelmää rikkoen lukuisia vesiputkia. Tuhoutuneet vesiputket aiheuttivat pohjakerroksiin tulvan. Lisäksi koko rakennuskompleksin sähköt menivät poikki, ja toimineet sähköjohdot jouduttiin katkaisemaan, jotta tulvavesi ei alkaisi johtamaan sähköä. Veden ja sähkön katkeaminen aiheutti kaaoksen kaksoistorneissa ja muissa World Trade Centerin rakennuksissa. Viranomaisilla ei ollut keinoa kommunikoida sähköisesti rakennusten tuhansien työntekijöiden kanssa. Räjähdyksessä syntynyt savu levisi molempien kaksoistornien 93. kerrokseen asti vaikeuttaen kulkua muun muassa portaikoissa. Työntekijöiden evakuoiminen osoittautui tämän vuoksi vaikeaksi. Savumyrkytyksen välttämiseksi jotkut työntekijät rikkoivat huonekaluilla tornien ikkunoita. Sadat ihmiset jäivät sähkön katketessa hisseihin loukkuun. Muun muassa 17 päiväkoti-ikäisestä lapsesta koostunut ryhmä jäi jumiin hissiin 35. ja 36. kerroksen välillä. He joutuivat odottamaan poispääsyä viisi tuntia.
World Trade Centerin lisäksi myös Empire State Building evakuoitiin iskun jälkeen mahdollisen pommivaaran takia.
Uhrit
Yhteensä pommi-iskussa kuoli kuusi ihmistä, joista yksi oli raskaana. 1042 ihmistä loukkaantui. Heistä suurin osa altistui savulle kaksoistornien evakuoinnin yhteydessä. Pahimpia vammoja olivat raajojen murskaantumiset. Monet palomiehet ja poliisit tarvitsivat sairaalahoitoa saamiensa vammojen takia, joita he saivat muun muassa räjähdyksen aiheuttamista tulipaloista.
Iskuissa kuolleet ovat alla olevassa taulukossa.
Jälkiseuraukset
thumb|oikea|250px|Tuhon jälkiä World Trade Centerin pohjakerroksissa. Terroristien ajatuksena oli, että räjähdys vaurioittaisi One World Trade Centerin eli pohjoistornin tukipilareita romahduttaen sen Two World Trade Centerin eli etelätornin päälle. Pohjoistornin tukipilarit kuitenkin kestivät vastoin Yousefin suunnitelmaa, vaikkakin noin 590 kilogrammaa painanut pommi aiheutti laajaa tuhoa pohjakerroksissa. Vaikka räjähdys oli tuhoisa, useita palasia pakettiautosta ja pommin yhteydessä käytetyistä vetytankeista säilyi helpottaen viranomaisten tutkintaa.
Terroristit ilmoittautuvat tekijöiksi
thumb|vasen|100px|Abdul Yasin on ainut iskuun osallistunut, jota ei ole saatu kiinni. Yhdysvallat on etsintäkuuluttanut Yasinin. Pommi-iskun jälkeen lähes 60 puhelinsoittajaa ilmoitti viranomaisille olevansa vastuussa pommista ja edustavansa erilaisia terroristiryhmiä, muun muassa Jugoslavian serbejä.
27. helmikuuta, päivä iskun jälkeen, Nidal Ayyad soitti New York Daily Newsin "vinkkilinjalle" ilmoittaen "Vapautusarmeijan" olevan vastuussa pommi-iskusta. Jälkeenpäin New York Times sai terroristien lähettämän kirjeen, jossa he ilmoittivat iskun olleen kosto Yhdysvaltain ja Israelin välisestä yhteistyöstä sekä vaativat Yhdysvaltoja katkaisemaan suhteensa Israeliin. Jo aikaisemmin hieman ennen iskua Ramzi Yousef oli lähettänyt saman viestin sisältäneitä kirjeitä New Yorkin sanomalehdille. Kirjeissä terroristit varoittivat, että jos Yhdysvallat ei suostuisi heidän vaatimuksiinsa, he jatkaisivat iskuja Yhdysvaltoja vastaan.
Terroristit olivat laatineet myös toisen kirjeen, jonka viranomaiset löysivät iskun jälkeen Ayyadin työhuoneen tietokoneesta. Toisessa kirjeessä, jota ilmeisesti ei lähetetty tiedotusvälineille, terroristit myönsivät, että pommi ei aiheuttanut "tällä kertaa" niin paljon vahinkoa kuin oli suunniteltu väärien laskelmien vuoksi. He varoittivat, että seuraavalla kerralla ei tulisi tapahtumaan yhtä paljon virheitä ja World Trade Center pysyisi iskukohteena, jos heidän kirjeissä esitettyihin vaatimuksiin ei suostuttaisi.
Tutkinta ja pidätykset
thumb|oikea|150px|Ramzi Yousef myönsi kuulusteluissa, että iskun tarkoituksena oli romahduttaa World Trade Centerin kaksoistornit. Pommi-iskun jälkeen Yhdysvaltain silloinen presidentti Bill Clinton lupasi New Yorkin osavaltion kuvernööri Mario Cuomolle ja New Yorkin pormestari David Dinkinsille liittovaltion täyden tuen tutkimustyössä. Iskua seuraavina päivinä Yhdysvaltain keskusrikospoliisi FBI suoritti 700 agentin voimin lukuisia kotietsintöjä ja käytti hyväkseen räjähdyspaikalta löytyneitä johtolankoja, kuten pakettiauton ja räjähteen palasia. Tutkintaa auttoi myös FBI:n yhteyshenkilö, egyptiläinen Emad Salem (aiheesta tarkemmin kohdassa "Väitteet FBI:n toiminnasta"). Viranomaisilla oli myös käytettävänään valvontakameranauhoja.
Abdul Rahman Yasin varasi lentolipun Ammaniin, Jordaniaan. Yasinin nykyistä olinpaikkaa ei tiedetä. FBI on luvannut hänen pidätykseen johtavista tiedoista viiden miljoonan dollarin löytöpalkkion.
Mohammed Salamehin tarkoitus oli lentää Amsterdamiin. Viranomaiset olivat kuitenkin päässeet hänen jäljilleen pakettiauton osien avulla. Akselin palasesta saatiin tietoon ajoneuvon valmistenumero, jonka avulla saatiin selville Salamehin vuokranneen pakettiauton. Salameh oli uskonut, ettei autosta jäisi mitään johtolankoja. Hän päätti mennä hakemaan varastetuksi väittämänsä pakettiauton pantin ennen lähtöä maasta. Hänet pidätettiin 4. maaliskuuta todistusaineiston avulla.
Iskun pääsuunnittelija Ramzi Yousef pysytteli piilossa Yhdysvaltain viranomaisilta Pakistanin ja Afganistanin rajaseudulla. Kahden vuoden kuluttua iskusta vuonna 1995 Yousef kuitenkin jäi kiinni. Pidätyksensä jälkeen Yousef myönsi amerikkalaisille viranomaisille kuulusteluissa, että iskun tarkoituksena oli romahduttaa kaksoistornit. Yousefin mukaan terroristit olivat arvioineet sortumisen tappavan 250 000 ihmistä, mikä oli heidän tavoitteensa.
Oikeudenkäynnit
Neljän iskusta epäillyn oikeudenkäynnit kestivät syyskuusta 1993 maaliskuuhun 1994. Yousefia ei vielä tuolloin oltu saatu kiinni. Terroristien syytteisiin kuuluivat muun muassa kuuden ihmisen surmaaminen, laiton räjähteiden käsittely, räjähteiden laiton kuljetus osavaltiosta toiseen ja World Trade Centerin kiinteistön ja omaisuuden tuhoaminen. Todisteina terroristeja vastaan käytettiin 204 silminnäkijän todistajanlausuntoja ja yli 1000 todistekappaletta. Valamiehistö totesi kaikki syytetyt, Abouhaliman, Salamehin, Ayyadin ja Yasinin syyllisiksi syytteisiin. Terroristit saivat 240 vuoden vankeustuomion ja heidät määrättiin myös satojen tuhansien dollarien vahingonkorvauksiin. Tuomari Kevin Duffyn mukaan 240 vuoden pituisesta rangaistuksesta 180 vuotta kuvaa sitä aikaa, joka iskussa kuolleilla uhreilla olisi vielä ollut edessään. 60 vuoden lisärangaistus tuli siitä, että iskun tekijät nimenomaan halusivat tappaa mahdollisimman monta ihmistä. Syytetyt tuomittiin myös korkeimman turvaluokan vaativiksi vangeiksi. Mediahuomion estämiseksi muiden ihmisten vierailuoikeutta terroristien luona määrättiin rajoitettavaksi.
Ramzi Yousefin oikeudenkäynti käytiin hänen kiinnijäämisensä jälkeen elokuusta marraskuuhun vuonna 1997. Yousef sai muiden terroristien tavoin 240 vuoden vankeustuomion. Oikeudenkäynnissä Yousef myönsi suoraan olevansa terroristi ja totesi olevansa ylpeä teoistaan. Tuomari Kevin Duffy syytti oikeudenkäynnissä Yousefia "pahan ruumiillistumaksi", joka nauttii viattomien ihmisten tappamisesta. Yousefin oikeudenkäynnissä Ed Smith, pommi-iskussa kuolleen Monica Smithin aviomies, luki lausunnon, jossa iskussa kuolleiden uhrien omaiset toivoivat, ettei Yousefia päästettäisi koskaan vapaaksi.
Pakettiautoa ajanut Eyad Ismoil tuomittiin vuonna 1998 muiden terroristien tavoin 240 vuoden vankeusrangaistukseen ja 250 000 dollarin sakkoihin.
Korjaustyöt
Jälkeenpäin pommi-iskun arveltiin aiheuttaneen World Trade Centerin rakennuskompleksille tuhoa noin 300 miljoonan dollarin arvosta. Rakennuskompleksin tuhojen korjaajaksi valittiin ruotsalaisen rakennusyhtiö Skanskan tytäryhtiö Karl Koch Erecting Co, joka oli vastannut kaksoistornien teräsrakentamisesta jo 1970-luvulla rakennusten ollessa rakenteilla. Korjauskulujen maksajana toimi vakuutusyhtiö Trygg-Hansan tytäryhtiö Home, joka toimi World Trade Centerin rakennusten vakuuttajana.
World Trade Centerin sulkemisen ja korjaustöiden arveltiin maksavan yhdeltä viikolta noin 700 miljoonaa dollaria. Jokaisen mahdollisen lisäviikon arveltiin aiheuttavan lisäkuluja 125 miljoonaa dollaria per viikko. Korjaustöiden vuoksi World Trade Center pysyi suljettuna noin viikon ajan.
Reaktiot
thumb|oikea|250px|Vuoden 1993 pommi-iskussa kuolleiden nimet on kaiverrettu [[National September 11 Memorial & Museum|Syyskuun 11. päivän iskujen muistomerkin pohjoiseen suihkulähteeseen.]]
Osanotot
Iskun jälkeen New Yorkin osavaltion silloinen kuvernööri Mario Cuomo totesi tiedotusvälineille pommi-iskun "loukanneen jokaisen amerikkalaisen tunteita". Hänen mukaansa isku oli todiste siitä, ettei Yhdysvallat ole haavoittumaton.
Yhdysvaltain silloinen presidentti Bill Clinton oli ollut presidentin virassaan vain 38 päivää iskun tapahtuessa. Iskun jälkeen Clinton totesi, ettei amerikkalaisten pitäisi ylireagoida iskuun ja arveli iskun olleen "jonkun typeryksen teko". Clinton lupasi New Yorkin osavaltiolle ja kaupungille liittovaltion täyden tuen rikostutkinnassa.
Yhdysvaltain ulkoministeri Warren Christopher arveli pommi-iskun jälkeen pidetyssä tiedotustilaisuudessa iskun mahdollisesti liittyvän Bosnian sotaan, vaikkakin hän korosti arvelun olevan vain arvelua.
12 vuotta myöhemmin iskusta, vuonna 2005, New Yorkin pormestari Michael Bloomberg totesi World Trade Centerin pommi-iskun kuuden kuolonuhrin ja 1000 haavoittuneen olleen "kansainvälisen ja tappavan terrorismin" ensimmäisiä amerikkalaisia uhreja.
Terroristien motiivit ja iskukohteen valinta
Pommi-iskun jälkeen iskun syitä on pohdittu. World Trade Centerin valintaa iskun kohteeksi on esitettyjä erilaisia arveluja. Syyksi kaksoistornien valitsemiseen on esimerkiksi esitetty sitä, että World Trade Center oli länsimaisen kulttuurin ja Yhdysvaltain taloudellisen mahdin symboli. Tosin valinnan syyksi on myös arveltu yksinkertaisesti sitä, että kaksoistornit erottuivat selkeästi New Yorkin siluetista New Jerseyn puolelta, jossa terroristit asuivat.
Pommi-iskun tutkinnassa ja oikeudenkäynneissä selvinnyt terroristien motivaatio tappaa ja vahingoittaa niin montaa siviiliä kuin mahdollista aiheutti arveluja, että terrorismi on muuttumassa väkivaltaisemmaksi ja julmemmaksi. Vaikka terroristit olivat uskonnollisia ja ilmaisivat uskonnollisia näkemyksiä muun muassa kuulusteluissa, he eivät mainitse tiedotusvälineille lähettämissään kirjeissä mitään uskonnollista. Motiivina mainitaan ainoastaan Yhdysvaltain ja Israelin väliset suhteet sekä Yhdysvaltain "sotkeentuminen arabimaiden asioihin".
Väitteet FBI:n toiminnasta
Oikeudenkäyntien aikana tuli esiin tietoja, että FBI:lla oli egyptiläinen ilmiantaja, Emad Salem, joka kertoi FBI:lle saaneensa tietoja, että Yhdysvaltoja vastaan suunniteltiin pommi-iskua. Salem on entinen Egyptin armeijan virkamies ja hänellä oli yhteyksiä radikaaleihin islamilaisiin ryhmittymiin. Salemilla ja FBI:lla ei ollut tarkkaa tietoa terroristien mahdollisesta iskukohteesta. Salem oli tutkimuksissaan saanut selville 12 mahdollista iskukohdetta, joihin kuuluivat muun muassa Grand Central Terminal, Empire State Building ja Times Square. Alun perin FBI:n suunnitelmana oli Salemin avulla toimittaa terroristeille tekojauhetta peiteoperaatiossa, mikä olisi estänyt pommin toiminnan. FBI kuitenkin perui suunnitelman ja laittoi Salemin toisiin tehtäviin. Viranomaisten mukaan Salemin erottaminen tehtävästä johtui tämän yhteistyökyvyttömyydestä. Pommi-iskun jälkeen FBI kuitenkin pyysi Salemia todistajaksi oikeudenkäynneissä terroristeja vastaan. Hän toimi erityisesti avaintodistajana Ramzi Yousefia vastaan vuoden 1997 oikeudenkäynnissä.
Salem on kritisoinut FBI:ta pommi-iskun jälkeen ja on väittänyt iskun estämisen olleen mahdollista. FBI:n agentit olivat muun muassa vakuutelleet Salemille FBI:n tietävän terroristien pomminrakennuspaikan sijainnin ja vakuuttivat viranomaisten toimivan "riittävän aikaisin ennen iskua". FBI ja muut Yhdysvaltain viranomaiset ovat kritisoineet Salemin väitteitä, jonka mukaan viranomaiset olisivat voineet estää pommi-iskun. FBI:n mukaan sillä ei ollut tietoa, että World Trade Center oli terroristien lopullisena iskukohteena. Viranomaiset ovat myös kiistäneet Salemin väitteen pomminrakennuspaikan sijainnin tietämisestä. Nimetön viranomaislähde on kertonut The New York Times -lehdelle, että agentit halusivat valehtelulla antaa Salemille kuvan toimivasta tutkinnasta, jotta tämä ei vaarantaisi tutkintaa esimerkiksi kertomalla pommivaarasta julkisuuteen.
FBI:n toimintaa pommi-iskun estämisessä on arvostellut myös World Trade Centerin iskun oikeudenkäyntien puolustusasianajaja William M. Kunstler, joka sai lukea tutkinta-aineistoa. Kunstlerin mukaan FBI:n tutkinta-aineistossa on paljon virkavirheitä, mutta hän ei ole suostunut kertomaan virheistä yksityiskohtaisemmin julkisuuteen.
Väitteet Irakin osallisuudesta
Suorimmat väitteet Irakin osallisuudesta iskussa ovat tulleet kirjailija Laurie Mylroielta, joka on American Enterprise Instituten jäsen. Mylroien mukaan Saddam Husseinin Irak on ollut kaikkien suurten terrori-iskujen takana Oklahoma Cityn pommi-iskusta World Trade Centerin iskuun ja syyskuun 11. päivän iskuihin. Mylroien väitteet ovat saaneet kritiikkiä julkisuudessa. Muun muassa CNN:n kansallisen turvallisuuden asiantuntija Peter Bergen on kutsunut Mylroien väitteitä "hulluiksi".
Uhrien omaisten korvausvaatimukset
Toisin kuin syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen, Yhdysvaltain viranomaiset eivät perustaneet rahastoa tukemaan vuoden 1993 iskussa kuolleiden uhrien omaisia. 15 vuotta iskun jälkeen omaiset haastoivat World Trade Centerin omistajan, New Yorkin satamaviraston oikeuteen vaatien vahingonkorvauksia. Oikeus totesi vuonna 2006, että satamavirasto oli vastuussa iskun tuhoista osittain, sillä se ei ollut panostanut riittävästi World Trade Centerin turvallisuuteen, mikä mahdollisti terroristien iskun onnistumisen. Oikeudessa ilmeni lukuisia viitteitä siitä, että World Trade Centerin turvallisuus oli haavoittuvainen. Vuonna 1984 Peter Goldmark, New Yorkin satamaviraston silloinen johtaja, pyysi Scotland Yardia arvioimaan rakennuskompleksin turvallisuutta. Hän oli raportoinut työtovereilleen Scotland Yardin poliisien olleen "kauhistuneita" siitä, että kaksoistornien alla oli julkisia pysäköintitiloja. Vuonna 1985 tekninen asiantuntija Charles Schnabolk julkaisi raportin, jossa hän piti pommi-iskua World Trade Centeriä vastaan erittäin mahdollisena ja arveli maanalaisten pysäköintitilojen olevan rakennuskompleksin haavoittuvin osa. Samana vuonna satamaviraston tutkijaryhmä esitti skenaarion, jossa ajastettu pommi räjähtäisi World Trade Centerin maanalaisella, julkisella pysäköintialueella. Raportissaan tutkijaryhmä esitti mahdollisten iskujen estämiseksi pysäköintikerrosten muuttamista julkisista valvotuiksi ja yksityisiksi. Satamavirasto kuitenkin torjui raportin ehdotuksen pitäen sitä taloudellisesti kannattamattomana, vaikkakin oikeudessa olleiden laskelmien mukaan rahallinen tappio olisi ollut melko pieni. Oikeuden tuomion päätös totesi viraston olevan vastuussa 68 % iskusta ja terroristien 32 %. New Yorkin osavaltion lainsäädännön mukaisesti satamavirasto oli velvollinen maksamaan kaikki omaisten korvausvaatimukset, sillä se oli yli 50 % vastuussa iskusta.
Tammikuussa 2008 New Yorkin satamavirasto valitti oikeuden päätöksestä kutsuen tuomiota "oudoksi". Viraston valitus kaatui huhtikuussa samana vuonna, kun New Yorkin valitustuomioistuin piti oikeuden tuomiota laillisena.
Muistomerkki
Graniitista valmistettu, Elyn Zimmermanin suunnittelema suihkulähde ja pommi-iskun muistomerkki paljastettiin vuonna 1995. Muistomerkki sijaitsi World Trade Centerin kaksoistornien välissä sijainneella Austin J. Tobin Plaza -aukiolla. Kaikki iskussa kuolleiden nimet oli kaiverrettu muistomerkkiin. Se tuhoutui kaksoistornien romahdettua syyskuun 11. päivän iskuissa.
Myöhemmin World Trade Centerin raunioista löytyi pala muistomerkkiä, jossa luki "John D". Pala oli ollut osa iskussa kuolleen John DiGiovannin nimikaiverrusta. Palasen suunniteltiin alun perin olemaan osa Syyskuun iskujen muistomerkkiä, mutta palasen käyttö on tällä hetkellä epäselvä. Vuoden 1993 iskussa kuolleiden nimet on kaiverrettu uuden muistomerkin pohjoisen suihkulähteen (paneeli N-73) kylkeen.
Merano
Merano (, ladiniksi Maran) on kaupunki Pohjois-Italiassa Adigejoen laaksossa Etelä-Tirolin maakunnassa lähellä Itävallan rajaa.
Kaupungissa harjoitetaan viininvalmistusta ja kemianteollisuutta. Se on suosittua parantola- ja lomaseutua. Siellä on nähtävyyksinä goottilainen Pyhän Nikolauksen kirkko, joka on rakennettu 1300–1400-luvulla. Lisäksi siellä on linnoja.
Meranon pinta-ala on 26,34 km2. Kaupungissa asui vuoden 2021 alussa 40 900 asukasta. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 50,47 % kaupungin väestöstä puhui äidinkielenään saksaa, 49,06 % italiaa ja 0,47 % ladinia. Salzburg on Meranon ystävyyskaupunki.
Terroristien koulutuskeskus
Marraskuussa 2015 Italian poliisi toteutti terrorismin vastaisen operaation, jossa hajotettiin Meranossa toiminut Rawti Shax -nimisen terroristijärjestön koulutuskeskus. Järjestö tunnetaan myös nimellä Didi Nwe eli ”Uusi kurssi”. Sen johtajana toimi Faraj Ahmad Najmuddin eli Mullah Krekar, joka on Norjasta turvapaikan saanut irakilainen.
Léopold Buffin de Chosal
Léopold Leon Achille Buffin de Chosal (14. marraskuuta 1895 Bryssel, Belgia – 14. syyskuuta 1947 Buenos Aires, Argentiina) oli belgialainen nykyaikainen viisiottelija. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja jäi siellä miesten yksilökilpailussa 17. sijalle.
Donald Arthur Glaser
Donald Arthur Glaser (21. syyskuuta 1926 Cleveland, Yhdysvallat – 28. helmikuuta 2013 Berkeley, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Glaser voitti Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1960 keksimänsä kuplakammion ansiosta. Glaser aloitti uransa hiukkasfysiikasta, mutta keskittyi Nobelinsa jälkeen enemmän biofysiikkaan, molekyylibiologiaan ja neurotieteeseen.