cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katolinen kirkko
Sakramentit
Katolisessa kirkossa painotetaan voimakkaasti sakramenttien tärkeyttä ja uskovaisia kannustetaan osallistumaan sakramentteihin mahdollisimman usein. Aktiivisesti uskontoaan harjoittavat katolilaiset osallistuvat jopa päivittäin messuun (eukaristia) ja käyvät viikoittain ripillä.
Kreikankielinen sana mysterion on käännetty latinaksi sacramentum, josta myös suomenkielinen sana sakramentti periytyy.
Vahvistuksen sakramentti
Latinalaisessa riituksessa vahvistuksen sakramenttia eli konfirmaatiota vietetään kasteesta erillään, kun taas bysanttilaisessa riituksessa vahvistus vietetään välittömästi kasteen jälkeen. Ennen varsinaista vahvistusta toimitetaan pyhän krisman vihkiminen kiirastorstain krismamessussa. Vahvistuksen sakramentissa uudistetaan kastelupaukset ja tunnustetaan usko. Latinalaisessa riituksessa krismalla voidellaan otsa ja bysanttilaisessa riituksessa otsan lisäksi esimerkiksi silmät ja selkä. Vahvistuksen jakaa ensisijaisesti piispa, kuitenkin joissakin erityistapauksissa myös pappi voi sen toimittaa.
Eukaristian sakramentti
thumb|right|200px|Katolinen piispa toimittaa messua. Ehtoollinen eli eukaristia on katolisen elämän keskeisin tapahtuma ja kaikki muut sakramentit ovat sidottuja siihen. Eukaristia on keskeisin osa katolista messua ja sitä pidetään Jeesuksen ainutkertainen ristiuhrin läsnä olevaksi tekemisenä: Lainaus katolisen kirkon katekismuksesta: ''“Viimeisellä ehtoollisella sinä yönä, jona hänet kavallettiin, meidän Vapahtajamme asetti ruumiinsa ja verensa eukaristisen uhrin. Hän teki sen jatkaakseen ristin uhria kautta aikojen siihen asti, kunnes hän tulee, mutta myös uskoakseen kirkolle, rakkaalle morsiamelleen, muiston kuolemastaan ja ylösnousemuksestaan: laupeuden sakramentin, ykseyden merkin, rakkau- den siteen, pääsiäisaterian, jolla Kristus nautitaan, mieli täyttyy armolla ja meille annetaan tulevan kirkkauden pantti”''.
Katoliset uskovat ehtoollisen asettamisessa eli konsekraatiossa viinin muuttuvan niin kutsuttussa transsubstantiaatiossa, kirjaimellisesti Jeesuksen vereksi ja ehtoollisleivän kirjaimellisesti Jeesuksen ruumiiksi vaikka niiden ulkoiset muodot eivät muutu. Lainaus katolisen kirkon katekismuksesta: “Kristus itse on leivän ja viinin konsekroiduissa muodoissa läsnä elävänä ja kirkastettuna, todesti, todellisesti ja substantiaalisesti, ruumiissaan, veressään, sielussaan ja jumalallisessa luonnossaan.”
Papit ovat hyvin huolellisia, ettei pisarakaan siunattua viiniä putoa maljasta, mistä syystä on yleistä, ettei katolisella ehtoollisella jaeta viiniä seurakuntalaisille. Pitkään viiniä ei jaettu ollenkaan, mutta Vatikaanin toisesta kirkolliskokouksesta lähtien sitä on alettu jakamaan uudelleen. Siunattu ehtoollisleipä on Jeesuksen ruumis ja sitä käsitellään hyvin huolellisesti ja kunnioituksella ja säilytetään kirkossa sitä varten varatussa tabernaakkelissa. Tästä siunatun ehtoollisleivän, nyt Jeesuksen ruumiin, tabernaakkelissa säilyttämisen johdosta katolilaiset näkevät Jeesuksen olevan ruumiillisesti katolisessa kirkossa ja tästä syystä he myös polvistuvat tai kumartavat kunnioitusta osoittaen tabernaakkelin suuntaan. Joskus “alttarin kaikkein pyhin sakramentti” voidaan asettaa esille hyvin näyttävässä kehyksessä, jotta uskovaiset voivat rukoilla ja palvoa siinä fyysisesti läsnä olevaa Jeesusta
Katolilaiset vastaanottavat ehtoollisen ensimmäisen kerran normaalisti noin 11–12-vuotiaana eli kyetessään jo ymmärtämään kasteen ja eukaristian merkityksen. Tämä poikkeaa esim. ortodoksisesta käytännöstä, missä eukaristia annetaan heti kasteen jälkeen. Katolinen kirkko ei tuomitse tätä käytäntöä vaikka on itse valinnut toisen käytännön Ensimmäinen ehtoollinen on katolisen lapsen elämässä suuri asia ja lapset puetaan sitä varten parhaimpiinsa. Jossain kulttuureissa tytöt puetaan näyttämään lapsimorsiamilta.
Ainoastaan katolisen kirkon silmissä papiksi vihitty voi suorittaa eukaristian uhrin eli käytännössä vain katolisen papin asettama ehtoollinen on pätevä. Koska ortodoksikirkolla myös on apostolinen jatkumo ja täysin sama oppi transsubstantiaatiosta on katolisella oman kirkkonsa lupa käydä ortodoksisen kirkon ehtoollisella, tosin piispan luvalla erityisistä syistä. Sen sijaan katolinen kirkko kieltää jäseniään osallistumalla reformoitujen kirkkojen ehtoolliselle.
Pohjoismaissa käytössä oleva käsimerkki, jolla ehtoollisjonossa oleva ei-katolinen osoittaa papille laittamalla oikean kätensä vasemmalle olkapäälleen, ettei osallistu ehtoolliselle mutta pyytää papin siunaavan häntä ei ole tunnettu Pohjoismaiden ulkopuolella.
Kirkko velvoittaa katolilaisia osallistumaan messuun joka sunnuntai sekä juhlapäivinä mutta se ei velvoita vastaanottamaan ehtoollista kuin kerran vuodessa, sillä ripille kirkko velvoittaa jäsenensä vain kerran vuodessa eikä ehtoolliselle voi osallistua kuin ripittäytymisen jälkeen. Velvoitteen lisäksi kirkko kuitenkin suosittelee “painokkaasti”, että jäsenensä ottaisivat ehtoollisen vastaan joka kerta messuun osallistuessaan eli vähintään joka sunnuntai ja pyhäpäivä tai vieläkin useammin, jopa päivittäin.
Sairaiden voitelun sakramentti
Tämä sakramentti on säädetty vahvistamaan sairaita, ja koska usein tämä sakramentti tulee ajankohtaiseksi vasta kun ihminen alkaa olla sairauden tai iän puolesta kuolemanvaarassa, se tunnetaan usein nimellä ”viimeinen voitelu”. Sakramentti toimitetaan voitelemalla otsa ja kädet erityisesti tätä tarkoitusta varten vihityllä niin kutsutulla sairasten öljyllä. Sakramenteissa käytettävät pyhät öljyt vihitään krismamessussa Pyhän Viikon torstain eli kiirastorstain aamuna. Suomessa krismamessua vietetään Pyhän Viikon tiistaina, käytännön syistä. Vain papit ja piispat voivat toimittaa sairaiden voitelun sakramentin. Katolisia suositellaan ottamaan vastaan tämä sakramentti esimerkiksi ennen leikkausta.
Vihkimyksen sakramentti
Vihkimys käsittää kolme astetta: diakonaatin, piispuuden ja pappeuden. Latinalaisessa riituksessa sakramentin voivat vastaanottaa ainoastaan miehet, jotka elävät naimattomina. Kuitenkin pysyvän diakonin vihkimyksen voi saada myös jo naimisissa oleva mies. Kirkossa käytiin keskustelua aiheesta sen jälkeen kun anglikaaninen kirkko oli vihkinyt naisia papeiksi, ja paavi Johannes Paavali II julisti naispappeuden olevan kirkon erehtymättömän opetuksen mukaan mahdotonta kirjeessään Ordinatio sacerdotalis vuonna 1994. Bysanttilaisessa riituksessa myös papit voivat, ortodoksien tapaan, olla naimisissa mikäli ovat solmineet avioliiton ennen vihkimyksen vastaanottamista. Kuitenkin myös bysanttilaisessa riituksessa piispan täytyy olla selibaatin valinnut mies. Näin ollen selibaattivaatimus perustuu nimenomaan kirkkojärjestykseen.
Avioliiton sakramentti
Mikäli katolinen haluaa mennä muuhun uskontokuntaan kuuluvan henkilön kanssa naimisiin tulee hänen saada siihen nimenomainen lupa kirkolliselta auktoriteetilta (piispalta). Tämän luvan edellytys on lupaus lasten kasvattamisesta katoliseen uskoon
Tämän sakramentin jakavat puolisot toisilleen ilmaisemalla kirkon edustajien edessä aviosuostumuksensa. Avioliiton solmiminen ei vaadi papin toimitusta, vaan sen jakamista voi avustaa myös diakoni mutta normaalioloissa avustajana on pappi sillä normaalisti katolisen avioliiton solmiminen suositellaan viettämään messun yhteydessä. Katolinen vihkimisseremonia onkin messun takia selkeästi pitempi, kuin esim. ev.luterilainen ja vihkipaikkana on katolinen kirkko. Koska avioliiton liturginen solmiminen on pyhittävä sakramentti suositellaan aviopuolisoita vastaanottamaan parannuksen sakramentti eli käymään ripillä. Itäisissä kirkoissa on sakramentin pätevyyteen saatava papin siunaus.
Kirkko painottaa, että tämän aviosopimuksen on synnyttävä puolisoiden täysin vapaasta suostumuksesta eikä esimerkiksi pakosta tai pelosta. Ilman tätä suostumusta avioliitto voidaan katsoa pätemättömäksi.
Katolinen avioliitto on purkamaton, eikä kirkko tunnusta avioeroa, eikä siten myöskään voi hyväksyä avioeronneen uudelleen avioitumista vaan pitää tätä moniavioisuutena. Lainaus katekismuksesta kohta 1649: ''“On kuitenkin olemassa tilanteita, joissa aviollinen yhteiselämä käy hyvin erilaisista syistä käytännössä mahdottomaksi. Näissä tapauksissa kirkko sallii aviopuolisoille eron fyysisestä yhteiselämästä ja heidän yhdessä asumisensa päättymisen. Erillään elävien puolisoiden avioliitto pysyy kuitenkin Jumalan edessä voimassa; he eivät ole vapaat solmimaan uutta avioliittoa. Tällaisessa vaikeassa tilanteessa paras ratkaisu olisi sovinto, jos se vain on mahdollinen. Kristillinen yhteisö on kutsuttu auttamaan näitä ihmisiä elämään tässä tilanteessa kristillisesti, uskollisina avioliitolleen, joka on purkamaton."''
On myös olemassa tilanteita, jolloin katolinen avioliitto joudutaan mitätöimään. Avioero ei siis ole mahdollinen mutta hiippakunnan tribunaali voi mitätöidä solmitun avioliiton jos sen ehdot eivät ole solmimisen hetkellä täyttyneet. Vuonna 2013 mitätöitiin maailmanlaajuisesti 47 150 avioliittoa. Näistä yli puolet eli 24 600 USA:ssa
Kirkon organisaatio
thumb|left|160px|Luettelo Pietarinkirkkoon haudatuista paaveista. Katolinen kirkko katsoo olevansa se kirkko, jonka Jeesus Kristus itse perusti, ja joka ei ole koskaan menettänyt ykseyttään, vaikka muita kirkkokuntia on syntynyt eroamalla sen yhteydestä. Jo ensimmäisellä vuosituhannella muusta kristikunnasta erosivat eräät nestoriolaiset ja monofysiittiset kirkot, muun muassa Egyptin koptilainen kirkko. Vuonna 1054 katolinen ja ortodoksinen kirkko erosivat toisistaan pääasiassa erään Pyhää Henkeä koskevan oppiriidan (filioque) vuoksi. Protestanttiset kirkot erosivat katolisesta kirkosta reformaation aikana, vuodesta 1517 lähtien.
Katolisella kirkolla on näistä kirkoista parhaat yhteydet ortodoksiseen kirkkoon, jonka kanssa oppierot ovat vähäisiä. Erot 1500-luvulta eteenpäin eronneisiin ”kristillisiin yhteisöihin”, kuten luterilaiseen kirkkoon ovat suurempia, koska niillä ei muun muassa katolisen opin mukaan ole vihkimyksen sakramentissa apostolista seuraantoa, eivätkä ne siten ole katolisen kirkon näkemyksen mukaan voineet säilyttää täydellistä eukaristian salaisuuden todellisuutta. Protestanttisilta liikkeiltä puuttuu lisäksi sakramentaalinen pappeus. Kuitenkin ekumenian avulla on löydetty yhteisiä näkemyksiä keskeisistäkin uskonkysymyksistä kuten vanhurskauttamisesta.
Katolinen kirkko on yhtenäinen verrattuna protestanttisiin kirkkoihin, ortodoksiseen kirkkoon tai orientaaliortodoksiseen kirkkoon. Yksi keskeisimpiä ajatuksia katoliselle kirkolle on ajatus siitä, että Jeesus uskoi apostoli Pietarille kirkon ylimmän esipaimenen tehtävän, jota paavi tämän seuraajana hoitaa. Kirkon ykseyden tärkeimpänä takaajana on tämän vuoksi paavi. Vuonna 1870 Vatikaanin ensimmäisessä kirkolliskokouksessa paavi julistettiin erehtymättömäksi, kun hän puhuu viran puolesta (ex cathedra) uskon tai moraalin asioista. Kirkon oppi, seitsemän sakramenttia ja hallinto ovat kaikkialla samat ja muuttumattomat. Liturgian eli jumalanpalvelustoimituksen luonne kuitenkin vaihtelee maantieteellisesti, ja latinalaista jumalanpalvelusjärjestystä eli riitusta käyttävien paikalliskirkkojen lisäksi katoliseen kirkkoon kuuluu 22 idän katolista osakirkkoa, joiden hengellinen perintö, kirkkojärjestys ja liturginen elämä ovat pitkälti samankaltaisia ortodoksisen kirkon kanssa.
Katolinen kirkko jakaantuu yleensä maantieteellisten alueiden mukaan hiippakunniksi, joiden johdossa on piispa. Kirkossa on yli kaksituhatta hiippakuntaa, kymmenkunta patriarkaattia, kuusisataa arkkihiippakuntaa sekä melkein kolmesataa hiippakuntaan rinnastettavaa paikalliskirkkoa. Tavallisesti maassa toimivien hiippakuntien piispat muodostavat piispainkokouksen, joita kirkossa on runsaat sata.
Katolisessa kirkossa on vuoden 2002 tilastojen mukaan 405 058 pappia ja 4 695 piispaa.
Katolisen uskon mukaan piispoilla on Kristuksen pappeuden täyteys ja he ovat apostolien seuraajia, koska itse piispuus palautuu piispanvihkimysten katkeamattoman ketjun kautta suoraan apostoleihin. Kirkon opetuksen mukaan sitä johtavat apostoli Pietarin seuraaja, Rooman piispa eli paavi, sekä hänen yhteydessään olevat piispat. Perimätiedon mukaan Pietari kärsi marttyyrikuoleman Roomassa ja hänen erityistehtävänsä on siitä lähtien välittynyt aina seuraavalle Rooman piispalle, jota kutsutaan paaviksi. Paavi ja hänen hallintonsa, Pyhä istuin sijaitsevat Roomassa Vatikaanivaltiossa.
Katolinen kirkko katsoo tunnusmerkeikseen yksi, pyhä, katolinen ja apostolinen. Kirkko katsoo olevansa yksi ainut perustettu kirkko, pyhä, koska se on pyhyyden lähde ja sakramenttien vartija, katolinen (”yleinen”, ”yleismaailmallinen” kreikaksi) ja apostolinen apostolisen perimyksen perusteella.
Kannatus ja tukialueet
Katolinen kirkko on suurin kristillinen yhteisö. Katoliseen kirkkoon kuuluu yli miljardi ihmistä, mikä on lähes puolet kaikista kristityistä. Katolisen kirkon merkittävin tukialue on Latinalainen Amerikka. Yhteensä Pohjois- ja Etelä-Amerikan väestöstä yli 60 % kuului vuonna 2004 katoliseen kirkkoon.
Huilukuhankeittäjä
Huilukuhankeittäjä (Oriolus brachyrhynchus) on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Huilukuhankeittäjää tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen kannan kokoa ei tiedetä, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Smegma
thumb|Smegmaa miehen esinahan alla Smegma eli esinahkatali on voimakkaalta haisevaa rasvaista seosta, joka koostuu talista ja siihen hilseilleistä ihon sarveissoluista. Smegmaa tunnetaan esiintyvän kaikilla nisäkkäillä. Ihmisillä smegmaa esiintyy miehillä esinahan alla ja naisilla vulvassa.
Epämiellyttävästä hajusta pääsee eroon huolehtimalla riittävästä intiimihygieniasta. Normaalisti pesu haalealla vedellä riittää.
Kloorisyklitsiini
Kloorisyklitsiini on antihistamiineihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään allergioista johtuvan nuhan, nokkosihottuman ja kutinan hoitoon, sekä oksentelun ehkäisyyn. Sitä voidaan käyttää yhdessä hydrokortisonin kanssa paikallisesti esimerkiksi allergioista ja tulehduksista johtuviin yliherkkyysreaktioihin ja kutinaan. Lisäksi sillä on serotoniinireseptoria estäviä, antikolinergisiä, sekä puuduttavia vaikutuksia.
Kloorisyklitsiiniä myydään Yhdysvalloissa ja muutamissa muissa maissa. Sen kauppanimiä ovat Di-Paralene, Mantadil, Pruresidine ja Trihistan.
Kloorisyklitsiini on rakenteeltaan piperatsiinijohdos ja on rakenteellisesti lähellä syklitsiiniä, joka myös on antihistamiini ja oksentelulääke. Kloorisyklitsiini esiintyy hydrokloridimuodossa (kloorisyklitsiinihydrokloridi).
Vaikutusmekanismi
Kloorisyklitsiini on vaikutusmekanismiltaan histamiini H1 -reseptorin antagonisti eli reseptorinsalpaaja. Sillä on myös lievä muskariinireseptoria estävä, lihasjännitystä estävä ja noradrenaliinin toimintaa vahvistava vaikutus.
Rottakokeissa kloorisyklitsiinin on todettu leviävän annostelun jälkeen joka puolelle elimistöä. Suurimpina pitoisuuksina sitä oli keuhkoissa, munuaisissa, pernassa ja maksassa.
Sivuvaikutukset
Kloorisyklitsiinin sivuvaikutukset ovat yleensä lieviä. Tavanomaisia antikolinergisiä haittoja kuten suun kuivumista voi antimuskariinisen vaikutuksen vuoksi esiintyä. Keskushermostoperäisinä oireina voi esiintyä huimausta ja koordinaatiokyvyn heikkenemistä ja muita antihistamiinien tyypillisiä keskushermoston lamautumisesta seuraavia haittoja.
Modi’in Illit
Modi'in Illit on juutalaissiirtokunta Israelin vuoden 1967 jälkeen miehittämällä Länsirannalla. Kansainvälisesti siirtokuntia pidetään laittomina. Suurin osa Modi'in Illitin asukkaista on ortodoksijuutalaisia ja se kuuluu nopeimmin kasvaviin Länsirannan siirtokuntiin. Vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 70 081.
Maantiede
Modi'in Illit sijaitsee Israelin miehittämän Länsirannan alueella vain hieman ennen vuotta 1967 vallinneen rajalinjan ulkopuolella.
Historia
thumb|vasen|Tervetulokyltti. Modi'in Illitin alue kuuluu Länsirantaan, jonka Israel miehitti vuonna 1967 kuuden päivän sodan aikana. Sodan jälkeen syntyi siirtokuntaliike, jonka aikana juutalaisia siirtolaisia on muuttanut Israelin miehittämille alueille. Monet siirtolaisista ovat sionisteja, jotka ovat ajaneet alueiden liittämistä Israeliin. Kansainvälisen lain mukaan miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia. Israelin tilastokeskuksen antamien tietojen mukaan Modi'in Illit perustettiin vuonna 1996. Joistakin muista siirtokunnista poiketen sen asukkaat eivät kuitenkaan olleet oikeastaan sionisteja. Siirtokuntaan muuttaneet siirtolaiset olivat pääasiassa ortodoksijuutalaisia. Ortodoksijuutalaisia on pidetty kultin tapaisena, eikä heille tarjottu asuntoja muista kaupungeista samalla, kun nopeasti kasvavat yhteisöt Jerusalemissa ja Tel Avivissa kärsivät asuntopulasta. Israelin valtiolle siirtokunta tarjosi mahdollisuuden levittää valtion rajaa. Siirtokunta sisällytettiin Länsirannan muurin sisälle, jonka rakennustyöt alkoivat vuonna 2002. Vuonna 2007 Israelin korkein oikeus määräsi muuria siirrettäväksi, koska se vei suhteettoman osan viereisen Bilinin palestiinalaiskylän maista. Purkutyöt alkoivat 2011 ja Modi'in Illitin suojaksi rakennettiin toinen betonieste.
Modi'in Illit on ollut esillä yhtenä mahdollisena alueena, joka saatettaisiin vaihtaa mahdollisissa rauhanneuvotteluissa palestiinalaisten kanssa muihin alueisiin.
Väestö
Modi'in Illitin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 70 081. Siirtokunnan asukkaista lähes kaikki ovat ortodoksijuutalaisia. Yhteisön syntyvyys on erittäin korkeaa ja Modi'in Illit kuuluukin Länsirannan nopeimmin kasvaviin juutalaissiirtokuntiin.
Kangasjärvi (Virrat)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,8 metriä mpy.
Munkkikuhankeittäjä
Munkkikuhankeittäjä (Oriolus monacha) on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Munkkikuhankeittäjää tavataan Eritreassa ja Etiopiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai runsaslukuiseksi ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Siinailaisten Pyhän Matteuksen kirkko
Siinailaisten Pyhän Matteuksen kirkko on jälkibysanttilainen ortodoksinen kirkko Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Matteukselle.
Siinailaisten Pyhän Matteuksen kirkko on Iraklionin vanhimpia säilyneitä kirkkoja. Se on osa metokhion-luostaria, joka rakennettiin vuonna 1508 varhaisemman bysanttilaisaikaisen kirkon raunioille. Alkuperäinen kirkko oli rakennettu Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella. Luostarikokonaisuuteen kuuluvat uudempi kirkko, joka on vuodelta 1600, sekä kaksi uusklassista rakennusta ja uudempiakin rakennuksia.
Aarre Merikanto
Aarre Merikanto (29. kesäkuuta 1893 Helsinki – 28. syyskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä. Hän oli Liisa Häyrysen ja säveltäjä Oskar Merikannon poika.
Elämä
Aarre Merikanto opiskeli musiikkia Helsingissä (1911), Leipzigin konservatoriossa Max Regerin johdolla (1912–1914) ja Moskovassa Sergei Vasilenkon johdolla (1915–1916). Hän koetti oopperan säveltämistä ensimmäistä kertaa 18-vuotiaana. Tuloksena oli Jalmari Finnen librettoon sävelletty yksinäytöksinen ooppera Helena, joka valmistui alkuvuodesta 1912. Hänen varhaisimmat sävellyksensä olivat romanttisia, mutta 1920-luvulla hän kehitti oman modernistisen tyylinsä.
Aarre Merikanto palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1948. Vuodesta 1951 lähtien kuolemaansa saakka hän toimi sävellyksen professorina Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Einojuhani Rautavaara, Ilkka Kuusisto, Aulis Sallinen, Usko Meriläinen, Jaakko Linjama ja Paavo Heininen. vasen|pienoiskuva|Isä ja poika, Oskar ja Aarre Merikanto, helmikuussa 1919. |alt= Vuonna 1957 Merikanto kuuli ensimmäistä kertaa oopperaansa Juha (1920–1922), kun sen kolmas näytös esitettiin Yleisradiossa. Ensimmäinen ja toinen näytös radioitiin vuonna 1958, pari kuukautta säveltäjän kuoleman jälkeen. Juhan kokonaisensiesitys tapahtui Lahdessa vuonna 1963, minkä jälkeen ooppera on yksimielisesti todettu mestariteokseksi.
Merikannolla oli todettu keuhkosyöpä kesällä 1957, ja hän kuoli sairauteensa syyskuussa 1958.
Kuvanveistäjä Ukri Merikanto (1950–2010) oli Aarre Merikannon poika toisesta avioliitosta.
Musiikki
Merikanto kehitti nuorena omaperäisen modernistisen tyylin, jolle on vaikea löytää sen enempää kotimaisia kuin ulkomaisiakaan esikuvia. Merikanto loi valtaosan tuotantonsa huippusaavutuksista 1920-luvulla. Näihin kuului muun muassa Juha-ooppera (1920–1922). Merikanto oli suvereeni ja värikäs orkesterinkäyttäjä. Teokset olivat tosin aikalaisyleisön ja kriitikoidenkin makuun liian radikaaleja, ja monet niistä jäivät odottamaan kantaesityksiä jopa vuosikymmenien ajaksi. Kansallisromantiikan sokea hyväksyminen 1920-luvulla ainoaksi oikeaksi musiikkityyliksi aiheutti samankaltaisen kohtalon myös Väinö Raitiolle ja Ernest Pingoud’lle. Turhautunut Merikanto kääntyi 1930-luvulla selkeästi perinteisempään ja sovinnaisempaan tyyliin, lähinnä uusklassismiin. Myöhemmin hän tuhosi tai silpoi osan parasta tuotantoaan, mutta sitä on sittemmin saatu restauroiduksi. Merikannon teoksia on restauroinut varsinkin hänen oppilaisiinsa kuulunut Paavo Heininen ja niiden tulkitsijana on tullut tunnetuksi kapellimestari Ulf Söderblom.
San Juan de Aznalfarache
San Juan de Aznalfarache on noin 21 000 asukkaan kunta Sevillan metropolialueella Espanjan Andalusiassa. Kunta sijaitsee Sevillan kaupungin lounaispuolella noin neljän kilometrin päässä Sevillan historiallisesta keskustasta. Sevillan metron San Juan Alton ja San Juan Bajon asemat sijaitsevat San Juan de Aznalfarachessa.
In Plenty and In Time of Need
In Plenty and In Time of Need on Barbadoksen kansallislaulu. Sen on sanoittanut Irving Burgie ja säveltänyt C. Van Roland Edwards. Laulua alettiin esittää Barbadoksen itsenäistyessä 30. marraskuuta 1966.
Barlinek
Barlinek on Barlinekin kunnan keskustaajama Länsi-Pommerin voivodikunnassa Luoteis-Puolassa. Sillä asui vuoden 2019 arvion mukaan 13 663 asukasta.
Shakin maailmanmestari Emanuel Lasker syntyi silloisessa Brandenburgiin kuuluneessa Berlinchenissä vuonna 1868.
Ollila (Marttila)
pienoiskuva|Lotikon kellari Marttilassa Ruskolaisten kylässä vuonna 2005. pienoiskuva|Konemetsän aluetta Simalan kylässä pellolla, johon Konemetsän osallistujat myös majoittuivat vuonna 2007.
Ollila on kylä, kyläkeskus ja postinumeroalue (21560) Marttilassa Varsinais-Suomen maakunnassa. Postinumeroalueen pinta-ala on noin 90 km2, joten se käsittää n. 45 % Marttilan pinta-alasta. Alueen väkiluku on 541 henkilöä (n. 25 % Marttilan asukkaista), joista naisia on 239 (44,18 %) ja miehiä 302 (55,82 %). Asukkaiden keski-ikä on 44 vuotta. Alueella on yhteensä 237 taloutta (2013). Postinumeroalueella asunnon keskipinta-ala on 105 m2 (2013). Vuonna 2019 alueen väkiluku oli 476.
Sijainti ja liikenne
Palvelut ja yhdistystoiminta Ollila on Ollilan seudun kylien kyläkeskus. Kyläkeskuksessa on toiminut kaksi kauppaa ja kaksi pankkia sekä Marttilan meijeri ja kunnalliskoti. Nykyään Ollilan taajamassa toimii rautakauppa ja Arwina Oy. Myös Hirvaksen kylässä on toiminut kyläkauppa, joka on nykyään kirpputorina.
Luonto ja nähtävyydet pienoiskuva|August Canthin muistokivi Kantinmäellä Simalassa Marttilan eräreitin varrella lähellä Haapasuota. Ollilan alueella on paksut savikerrokset, joihin Paimionjoki ja Hirvasoja sekä muut Paimionjokeen laskevat ojat ovat tehneet syvät urat. Näillä alueilla sijaitsevat useimmat pellot. Metsät ja suot sijaitsevat kallio- ja moreenialuella etelässä ja pohjoisessa. pienoiskuva|Paimionjoen Markulankoski vuonna 1960. Vasemmalla näkyy olkikattoinen puimalato, Matti Poutvaara, Kansalliskirjasto. Alueen keskellä sijaitsevassa Paimionjoessa on Markulankoski Ollilan alueella. Paimionjokeen laskevissa Hirvasojassa ja Lapinojassa on useita pieniä koskia. Paimionjoki, Markulankoski sekä Hirvasoja ovat pysyneet varsin luonnontilaisina, vaikka joki onkin rehevöitynyt. Uintia ja kalastusta voi harrastaa Paimonjoessa. Pohjoisen metsä-suoalueella Reksuo ja Kaurasten rahka on suurimmaksi osaksi ojitettu ja Kaurasten rahkalla on turpeentuotantoa. Pohjoisen suoalueelta alkavan Hirvasojan varrella on luontopolku ja myös Marttilan eteläosan erämaa-alue eräreitistöineen ulottuu Ollilan alueelle. Luontopolku alkaa Ollilan Seurantalolta ja jatkuu Kukonharjan luonnon monimuotoisuusalueen, Markulankosken ja sen saarten sekä Härkätien kautta Hirvasojan myllyn raunioiden ja Hirvasojan niittyjen ja laitumen kautta Paltanpääntien kävelysillalle Hirvaksen kylässä. Lähellä on myös entisen Maunulantien sillan rauniot ja vuonna 1827 palaneen Hirvaksen kylän entinen tontti Paimonjoen töyräällä. 10-tien toisella puolella Hirvasojan varrella on toinen suojeltu metsälaidun Siutilan kylässä. Eräreitistön varrella on mm. Marttilan komeimpia soita Haapasuo sekä August Canthin muistokivi Simalassa ja Juomakivenrahka sekä Lotikon Kellari Ruskolaisten kylässä. Simalassa on myös Lapinoja, jossa on ollut kaksi myllyä. Pohjoisessa Parravahan suuri rajakivi on suojeltu. Nuotiopaikkoja on Lotikon kellarin ja Eräveikkojen Ruskolaisten sekä Hirvaksen kotien luona. Ruskolaisten naapurikylässä Palaisissa on kunnan tekemä uintipaikka. Kyröntien varrella on Arto Alieskolan patsaspuisto. Myös Siutilassa on Katajapuskan nuotiopaikka ja laavu. Lähellä Kosken puolella on Hevonlinnan järvi ja harju- ja ulkoilualue sekä jäljellä oleva ojittamaton osa Linturahkan suosta. Myös Marttilan vedenottamo on tällä alueella Rahkiossa.pienoiskuva|Simalan Haapasuo vuonna 2019 talvella. Alueen luontoa on käsitelty tarkemmin Olli Suomisen kirjassa ”Kosken seudun luonto” (1989). Kuvia Ollilasta löytyy myös Ollilan seudun kylätoimikunnan facebook-sivuilta https://www.facebook.com/profile.php?id=100041371451867&sk=photos
Historia
Kaikki Ollilan alueen kylät olivat olemassa jo keskiajalla ja Ollilan seudun kylien talot on ensimmäisen kerran luetteloitu vuoden 1540 maakirjassa. Ollilan alueella käytiin myös viimeisiä Ruotsin ja Suomen armeijoiden välisiä taisteluja Paimionjoen ja Härkätien varrella vuonna 1599, kun Suomen aatelisto halusi Suomen liittyvän Ruotsista Puolaan. Kaarle-herttuan armeija voitti Marttilan taistelun koukattuaan Marttilan erämaa-alueen kautta suomalaisten selustaan ja Suomi jäi edelleen Ruotsin yhteyteen.
Alueen historiaa on käsitelty tarkemmin Marttilan historiaa käsittelevässä kirjoissa (Edwin Sjöman Marttilan Säästöpankin toiminnasta v. 1875-1899 sekä Yleinen katsaus saman pitäjän muihin oloihin 1900, Aulis Oja Marttilan pitäjän historia 1959, Jukka Heininen Sata vuotta Marttilan menestykseksi, Marttilan Säästöpankin vaiheita 1875-1975 (1975). Kari Alifrosti Ajassa mukana  - Marttilan historiaa 1900-luvulla (2009) ja .Elina Pöykkö Pankki keskellä kylää, Marttilan Osuuspankki 1912-2012 (2012)..
Kylien talot sijaitsivat pitkään jokivarren tuntumassa jokitörmällä kummallakin puolella jokea. Rakennukset ja karja sekä muu irtain omaisuus olivat talon omia, mutta rakennukset oli sijoitettava yhteiselle kylätontille. Jokivartta noudatteli yhtenäinen kapea peltovyöhyke. Kyläryhmiä yhdisti toisiinsa tie kummallakin puolella jokea. Peltojen takana alkoi metsä. Talojen lähellä oli harvempi hakamaa, joka oli kesäisin laitumena. Kustakin kylästä lähti joesta poispäin kyläläisten yhdessä omistama tie, jota pitkin pääsi kauempana oleville niityille. Tällainen on esimerkiksi nykyinen Hirvaksentie Hirvaksen kylässä. Niityt ja pellot oli aidattu, jotta laiduntava karja ei pääsisi niille. Kukin kylä omisti peltomaan ja kullakin kylän talolla oli oikeus saada siitä käyttöönsä kyläosuuttaan vastaavan alan maata. 1700-luvun isonjaon jälkeen kylien talot alkoivat vähitellen siirtyä pois kyläkeskuksista omien peltojensa äärelle. Hirvaksen kylässä tämä tapahtui vuoden 1827 tulipalon jälkeen. pienoiskuva|Hirvaksentien silta Hirvasojan yli Hirvasojan luontopolun varrella Hirvaksen kylässä vuonna 2012. Vuoden 1585 ensimmäisessä Turun läänin myllyluettelossa mainitaan kaksi ojamyllyä Simalassa. Vuonna 1625 ojamyllyjä on Simalan lisäksi myös jo Hirvaksella, Ollilassa ja Ruskolaisissa. Hirvaksen mylly sijaitsi Hirvasojassa kyläkeskuksen lähellä, Simalan myllyt Lapinojassa ja Ruskolaisten mylly ilmeisesti Lappalaistenojassa. Rakenteena jalkamyllyssä oli kosken pohjakiveen poratussa reiässä pyörivä pystysuora tukki, jonka alapäässä olivat vaakasuorat vesisiivet ja yläpäässä myllynkivet. Ollilan alueen myllyjä oli käytössä ainakin 1900-luvun alkuun asti ja niitä käytettiin, kun ojissa oli sopivasti vettä.
Ollila oli pitkään väkiluvultaan Marttilan suurin kylä, jonne on perustettu mm. Marttilan ensimmäiset kaupat, pankit, osuusmeijeri, koulu ja kunnalliskoti. Marttilan Säästöpankin konttori avattiin Ollilassa vuonna 1882 ja Säästöpankin pääkonttori oli Ollilassa ja Huovaristossa 1950-luvulle asti. Sen jälkeen rakennus toimi mm. vapaakirkon kirkkona. Marttilan Osuuspankki (osuuskassa) perustettiin Ollilassa vuonna 1912. Vuonna 1972 Kirkonseudun Osuuspankki yhdistettiin Marttilan Osuuspankkiin. Ollilan kansakoulu perustettiin vuonna 1897 ja 1939 se muutettiin Marttilan kunnalliskodiksi koulun siirryttyä vuonna 1936 Hirvaksen kylään, johon perustettiin myös kyläkauppa. Kouluja Ollilan alueella oli parhaimmillaan viisi kappaletta. Marttilan Osuusmeijerin rakennus rakennettiin Ollilan keskustaan vuosina 1917-1918 ja sitä laajennettiin vuonna 1934. Ollilassa oli 1900-luvun alussa kaksi seurantaloa, joista vanhempi Ollilan Seurahuone purettiin 1930-luvulla ja toinen jatkaa toimintaansa edelleen Marttilan Nuorisoseuran omistuksessa. Lisäksi Ollilan alueella oli 1900-luvulla Ollilan työväentalo ja Loven rukoushuone, jossa oli myös Marttilan Kansanhuollon toimisto vuoteen 1950 asti. pienoiskuva|Arto Alieskolan patsaspuisto vuonna 2017 Ollilassa Kyröntien varrella. Ollilassa on järjestetty kolme maakunta/laulujuhlaa vuosina 1914, 1926 ja 1955. Vuoden 1926 maakuntajuhlan laulu-, soitto- ja urheilujuhlan pääjuhlapaikka oli lähellä tulevaa Hirvaksen koulua Hirvasojan rinteellä. Konemetsä järjestettiin puolestaan vuosina 2004-2009 Simalan kylässä Lapinojan lähellä olevalla metsässä sijaitsevilla lavoilla3.
Ollilan alueen kouluista viimeinen Hirvaksen koulu lopetettiin vuonna 1999, seuraavan vuoden se toimi vielä esikouluna. Ollilan seudun koululaiset siirrettiin silloin Kirkonkylän kouluun. Tämän jälkeen koulu on toiminut ensin majatalona ja sitten levytysstudiona. Marttilan kunnalliskoti siirrettiin vuonna 1975 myös Kirkonkylään. Marttilan osuusmeijeri lopetettiin vuonna 1976. Sen tiloissa toimii nykyään Arwina Oy. Säästöpankin toiminta Ollilassa loppui vuonna 1994 SKOPin konkurssiin. Myös Osuuspankin (2008) ja postin konttorit on lakkautettu Ollilassa 2000-luvulla. Ollilan kauppa lopetti vuonna 1994. Ainoana kauppana Ollilassa jatkaa Nurmen kauppa, joka lopetti suurimmaksi osaksi elintarvikemyynnin 2000-luvun alussa ja keskittyi rautakaupaksi. Ollilassa on myös mm. maanrakennusalan yrityksiä, Karjatilatarvike Oy, LVI-alan yritys, kaksi autokorjaamoa, yksi traktorikorjaamo ja kyläpaja. Hirvaksen kaupassa on nykyään kirpputori ja siellä voivat myös matkailijat yöpyä. Ollilan urheilukentän yhteydessä on kunnan matonpesupaikka. Siutilan ja Hirvaksen kyliin on perustettu Verhonkulman tuulipuisto, jossa on kuusi tuulivoimalaa.
Kuuluisia ollilalaisia:
- Edward Sjöman, Marttilan Säästöpankin perustaja ja nimismies, 1840-1912.
- Artturi Herne, Marttilan Osuuskassan ensimmäinen kassanhoitaja, Marttilan Osuusmeijerin isännöitsijä ja Marttilan soittokunnan johtaja, 1883-1931.
- Arto Ali-Eskola, kansantaiteilija, 1948-.
- Lauri Heikkilä, kansanedustaja 2011-2015, kotitila Ruskolaisten kylässä, 1957-.
Lähteet
-	Edward Sjöman, Marttilan Säästöpankin toiminnasta v. 1875-1899, 1900
-	Aulis Oja, Marttilan pitäjän historia, 1959.
-	Olli Suominen, Kosken seudun luonto, 1989. pienoiskuva|Hirvasojan tulva nousi Hirvasojan luontopolun kävelysillalle vuonna 2021. -	Kari Alifrosti, Ajassa mukana - Marttilan historiaa 1900-luvulla, 2009.
- Jukka Heininen, Sata vuotta Marttilan menestykseksi, Marttilan Säästöpankin vaiheita 1875-1975, 1975.
- Elina Pöykkö, Pankki keskellä kylää, Marttilan Osuuspankki 1912-2012, 2012.
Aiheesta muualla
- Ollilan seudun kylätoimikunta https://www.facebook.com/profile.php?id=100041371451867&sk=photos
- https://digi.kansalliskirjasto.fi/sanomalehti/binding/1590332?page=7
- Konemetsä
Pyhän Matteuksen kirkko
Pyhän Matteuksen kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Seppo Kievari
Seppo Kalevi Kievari (s. 3. joulukuuta 1943 Hämeenlinna) on suomalainen toimittaja ja yritysjohtaja, joka teki pitkän uran Sanoma-yhtiössä muun muassa Helsingin Sanomien poliittisen toimituksen esimiehenä, toimituspäällikkönä ja päätoimittajana, vuodesta 1994 lehden kustantajana ja vuosituhannen vaihteessa Sanoma Osakeyhtiön toimitusjohtajana. Hän on toiminut myös muun muassa Sanomalehtien Liiton puheenjohtajana. Vuonna 2004 Kievarille myönnettiin viestintäneuvoksen arvonimi.
Akira Schmid
Akira Schmid (s. 12. toukokuuta 2000 Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura New Jersey Devilsissä.
Seppo Kievari
Kievari sanoo lehtimiesuransa lähteneen liikkeelle sattumalta, kun hän tapasi Helsingin Rautatientorilla Leo Lähteen, joka tarjosi uutispäivystäjän sijaisuutta Helsingin Sanomista. Kievari kävi Sanomien toimittajakoulun ja teki koko uransa yhtiön palveluksessa.
Akira Schmid
Schmid on Devilsin viidennen kierroksen varaus vuodelta 2018. Hän allekirjoitti kolmivuotisen tulokassopimuksen seuran kanssa 17. toukokuuta 2021. Hän pelasi kausilla ja  enimmäkseen Devilsin farmiseurassa Utica Cometsissa AHL-liigassa. Schmid nousi NHL:n pudotuspeleissä 2023 aloittavaksi maalivahdiksi Devilsin kokoonpanoon.
Seppo Kievari
Kievari on ollut vuodesta 1967 naimisissa dramaturgi ja televisiotuottaja Solja Kievarin kanssa.
Akira Schmid
Schmid on pelannut Sveitsin nuorten maajoukkueessa. Hän oli mukana vuoden 2019 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Schmidillä on naisystävä, jonka kanssa hän on kihloissa.
Trooping the Colour
pienoiskuva|Kuningatar [[Elisabet II ja prinssi Philip vuoden 2006 Trooping the Colour -tapahtumassa.]] Trooping the Colour (myös Kuninkaan syntymäpäiväparaati) on vuosittain kesäkuussa Lontoon Westminsterissä järjestettävä sotilasparaati, jolla juhlistetaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijan syntymäpäivää. Paraati pidetään Horse Guards Paraden kentällä ja sen järjestää Household Division, johon kuuluu seitsemän Britannian armeijan rykmenttiä. Tapahtuma sai alkunsa 1700-luvun alussa kahdesta erillisestä seremoniasta, jotka tunnettiin nimellä Trooping the Colour ja Mounting the King’s Guard.
Trooping the Colour järjestetään tavallisesti kesäkuun alussa. Sitä edeltää kaksi kenraaliharjoitusta päätapahtumaa edeltävinä lauantaina: kenraalimajurin tarkastus on kaksi viikkoa ja everstin tarkastus viikkoa aikaisemmin. Itse tapahtumassa joukot tarkastaa kuningas – tosin hallitsija on osallistunut tapahtumaan henkilökohtaisesti vasta Edvard VII:stä lähtien (1901–1910). Paraatin lopuksi kuningas johdattaa joukot Mall-katua pitkin Buckinghamin palatsille ja tervehtii niitä sen parvekkeelta.
Tapahtuman nimessä ’colour’ viittaa pataljoonan lippuun, jota paraatin aikana kannetaan (’troop’) riviin järjestäytyneiden sotilaiden editse. Sotilaiden oli tärkeää oppia tunnistamaan oman pataljoonansa lippu, jotta he osasivat ryhmittyä sen taakse taistelussa.
Madog ap Maredudd
Madog Ap Maredudd (kuollut 1160) oli Powysin kuningas 1132–1160. Madog Ap Maredudd oli viimeinen kuningas, joka hallitsi koko Powysin aluetta, johon kuului jonkin aikaa myös Oswestryn Fitzalanin herruus.
Madog Ap Maredudd seurasi vuonna 1132 valtaistuimella isäänsä Maredudd ap Bleddyn ap Cynfynia. Hänen kaudellaan Powys pystyi laajentumaan itäänpäin yli Mercian kuninkaan Offan rakentaman Offa's Dyke -suojavallin. Madog joutui kuitenkin vuosina 1149–1157 puolustamaan Powysia Gwyneddin kuninkaan Owain Gwyneddin (Owain ap Gruffudd) hyökkäyksiä vastaan. Madog yritti sitkeästi vastustaa Owainin etenemistä, mutta menetti väliaikaisesti tälle maa-alueita Iâlista.
Vuonna 1157 Madog Ap Maredudd tuki Englannin kuninkaan Henrik II:n valloituksia Pohjois-Walesissa. Madog saikin Henrikistä itselleen mahtavan suojelijan naapureiden hyökkäyksiä vastaan. Madog kuoli kolme vuotta myöhemmin, ja hänet haudattiin Meifodin S. Tysilion kirkkoon. Madog Ap Mareduddin kuoleman jälkeen Powysin kuningaskunta jaettiin pienempiin osiin hänen poikiensa ja veljenpoikiensa kesken, eikä Powysia enää koskaan sen jälkeen yhdistetty yhden kuninkaan alaisuuteen.
Seikkailevat soittimet
Seikkailevat soittimet (ransk. Piccolo, Saxo et compagnie) on ranskalainen animaatioelokuva vuodelta 2006. Sen ovat ohjanneet André Clavel, Marco Villamizar ja Eric Gutierrez (lähteestä riippuen eri henkilöt on nimetty ohjaajiksi ), sekä käsikirjoittaneet André Popp, Isabelle De Catalogne ja Juliette Sales.
Synopsis
"Koko Musiikin planeetta on aivan sekaisin. Kallisarvoiset nuottiavaimet on varastettu ja orkesterisoittimet ovat joutuneet eripuraan. Puupuhaltimet ja vaskipuhaltimet syyttävät toisiaan varkaudesta. Jouset haalivat itselleen ja piilottavat nuottiviivastolta karkuun päässeitä nuotteja. Lyömäsoittimet kolistelevat ympäriinsä ja hajottavat kaikki paikat. Soittimet eivät tiedä, että varkauden takana on ilkeä Tohtori Vasara, joka pitää nuottiavaimia vankeinaan.
Pikkuhuilu Pikkolo ja vaskipuhaltimien nuorimmainen Sakso tapaavat toisensa ja ystävystyvät. Jotta kaikki soitinperheet voisivat taas musisoida sopusoinnussa, nuottiavaimet on saatava takaisin. On aika toimia! Yhdessä pikkunuotti Don kanssa Pikkolo ja Sakso päättävät kysyä neuvoa viisaalta Ukki-Fagotilta ja lähtevät etsimään häntä salaperäisestä Hiljaisuuden maasta.
Pikkolo ja Sakso ystävineen PUHUVAT SUOMEA!"
Arvostelut
"”Orkesterissa ei parane sooloilla”, opastaa perheen pikkuväelle suunnattu yllätyksetön animaatioseikkailu."
Boeing 247
thumb|Boeing 247 -prototyyppi noin vuonna 1933. Boeing 247 oli Boeingin valmistama matkustajalentokone. Konetyypin ensilento tapahtui vuonna 1933. 247 kehitettiin Boeing YB-9 -pommikoneen perusteella. Sen voimanlähteinä oli kaksi ilmajäähdytteistä Pratt & Whitney R-1340 Wasp -tähtimoottoria. Virtaviivaisessa koneessa oli sulavalinjainen runko, ei lainkaan tukitankoja, ilmanvastusta vähentävät moottorikotelot ja sisään vedettävät laskutelineet. Lentokoneessa oli paljon uutta tekniikkaa, kuten autopilotti.
Paskolammi (Virrat, Paavolanperä)
Paskolammi on Pirkanmaalla Virroilla Paavolanperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Boeing 247
Vuonna 1933 United Airlinesin Boeing 247 joutui sabotaasin kohteeksi. Lentokone räjäytettiin, kun se oli matkalla Clevelandista Chicagoon.
Paskolammi (Virrat, Paavolanperä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Boeing 247
Maailmalla on vielä jäljellä neljä kappaletta kyseistä konetyyppiä.
Paskolammi (Virrat, Paavolanperä)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,8 metriä mpy.
George Soros
92-vuotias Soros ilmoitti kesäkuussa 2023 siirtäneensä noin 25 miljardin euron omaisuutensa toiseksi nuorimmalle lapselleen, 37-vuotiaalle Alex Sorosille.
Varhaiset vaiheet
George Sorosin vanhemmat olivat Unkarin ortodoksijuutalaisia, mutta Soros väittää äitinsä olleen jopa antisemitistinen ja hävenneen juutalaisuuttaan sen ajan Unkarin ilmapiirissä, jossa juutalaisuus oli rasite. Schwartzien sukujuuret ulottuvat Saksan juutalaisiin. 1930-luvulla antisemitistisen paineen kasvu ajoi isä-Schwartzin, joka oli esperantokirjailija, vaihtamaan perheen sukunimen Sorosiksi, joka ei viitannut ensinäkemältä juutalaisuuteen. Perhe onnistuikin välttelemään natsien ja unkarilaisten Nuoliristi-puolueen vainot. Vuonna 1947 perhe muutti Britanniaan Unkarista, joka oli muuttumassa itäblokin maaksi.
Lontoosta tuli nuoren Georgen koulukaupunki ja hän ystävystyi filosofi Karl Popperin kanssa ja on sittemmin nimennyt tämän avoimen yhteiskunnan puolustajan aatteelliseksi esikuvakseen.
Sijoittajasta suursijoittajaksi
Soros nousi kansainväliseen julkisuuteen 16. syyskuuta 1992 – niin sanottuna ”mustana keskiviikkona” – kun hän myi lyhyeksi yli 10 miljardin dollarin arvosta puntia arvioituaan punnan arvon heikkenevän. Hän veti mukaansa muita suursijoittajia ja pienempiäkin spekuloijia. Soros sai noin miljardin punnan palkkion tästä työnantajaltaan. Englannin pankki oli ollut vastahakoinen nostamaan korkokantojaan muiden Euroopan vaihtokurssijärjestelmän maiden tasolle, mutta lopulta sen täytyi vetää Englannin punta pois Euroopan vaihtokurssijärjestelmästä ja devalvoida se. Soros ansaitsi tällä tavoin yli miljardi Yhdysvaltain dollaria, ja hänelle annettiin lempinimi ”mies, joka rikkoi Englannin pankin”. Sen seurauksena keskuspankki irrotettiin poliittisesta ohjauksesta ja se itsenäistyi. Tapauksen on arvioitu osaltaan synnyttäneen saarivaltakunnassa ”euroallergiaa”.
Soroksella on arvioitu olleen näppinsä pelissä myös valuuttapeleissä Latinalaisessa Amerikassa, Aasiassa ja Venäjällä. Vuonna 1997 Malesian pääministeri Mahathir Mohamad syytti Sorosia samanlaisesta Malesian ringgitin alasvetämisestä. Elokuussa 1998 Venäjän ruplan kriisi teki entisistä omistajista ja sijoittajista velallisia Venäjän lisäksi Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Lahjoittaja ja poliittinen toimija
George Sorosin lahjoitusten ja poliittisen toiminnan taustaksi on arveltu, että hän purkaa maailmantuskaansa. 1990-luvulla hän totesi, ettei hänen markkinatoimijana tarvitse välittää seurauksista. 2000-luvulla hän on sanonut olleensa inhimillinen ennen kuin ryhtyi liikemieheksi. Myöhemmin Soros on alkanut myös kyseenalaistaa ja arvostella kapitalismia.
Sorosin hyväntekeväisyyshankkeet on aina kohdistettu selvästi. Vuodesta 1979 hän lahjoitti joka vuosi kolmisen miljoonaa dollaria Puolan Solidaarisuus-liikkeelle, Tšekkoslovakian Charta 77 -liikkeelle ja neuvostoliittolaiselle Andrei Saharoville. Nämä kaikki edustivat toisinajattelijoita. Sorosin säätiöverkon ydin on vuonna 1979 perustettu Open Society Institute, joka suuntaa lahjoituksia esimerkiksi Venäjälle ja Afrikkaan. Soros on myös tukenut ihmisoikeuksia ja demokratiaa tukevien instituuttien perustamista sosialismista vapautuneiden Euroopan maiden suurimpiin kaupunkeihin; Budapestissa Open Society Institute aloitti 1984. Hänen rahoillaan on käynnistetty Keski-Euroopan yliopisto, jonka toimipaikkoja ovat Budapest, Praha ja Varsova.
Avointa yhteiskuntaa propagoivat instituutit ovat ylläpitäneet kirjastoja ja järjestäneet näyttelyitä ja tilaisuuksia. Ainakin Valko-Venäjällä Sorosin tukema instituuttitoiminta on joutunut vaikeuksiin.
Yhdysvalloissa hänet tunnetaan siitä, että hän lahjoitti 15 miljoonaa dollaria vuonna 2004 tarkoituksenaan estää George W. Bushin uudelleenvalinta Yhdysvaltain presidentiksi. Hänellä oli osansa myös Georgian ruusuvallankumoukseen. Marraskuussa 2010 Soros lahjoitti miljoona dollaria hankkeeseen, joka tähtää kannabiksen laillistamiseen Kalifornian osavaltiossa.
George Soros luennoi Suomessa marraskuussa 2006.
Yandere Simulator
Yandere Simulator on YandereDevin kehityksessä oleva hiiviskely- ja toimintapeli. Varmaa julkaisuajankohtaa ei vielä ole tiedossa, mutta kehittäjä on arvioinut pelin julkaistavan vuosien 2022–2024 välillä. Pelistä on tällä hetkellä jaossa ilmainen demo-versio, missä pelaajat voivat testata pelin toimintoja ja ilmiantaa löytämiään bugeja.
Pelaaminen
Tämän hetkisessä pelissä pelaaja ohjaa japanilaista koulutyttöä nimeltä Ayano Aishi (Yandere-chan). Yandere-chan on ihastunut poikaan nimeltä Taro Yamada (Senpai). Lopullisessa pelissä pelaaja pystyy valitsemaan Senpain ja pelaajan hahmon sukupuolen. Kymmenen kuluvan viikon aikana kymmenen muuta oppilasta ihastuu Senpaihin. Pelaajan tulee estää Senpain ihastuminen kilpailijoihin. Pelaaja voi käyttää useita eri keinoja suoriutuakseen tehtävästä, kuten murhaamalla kilpailija, saamalla Senpai vihaamaan kilpailijaa, hankkia kilpailija erotetuksi koulusta, saada kilpailija ihastumaan johonkin muuhun oppilaaseen tai saada kilpailija tekemään itsemurhan. Pelaajan pitää onnistua tekemään tämä kuitenkin ilman, että jää teoistaan kiinni esimerkiksi poliisille tai Senpaille.
Pelimaailma sijoittuu japanilaiseen kouluun ja Yandere-chanin kotiin.
Kehitys
Yandere Simulatorin kehitys alkoi vuonna 2014 huhtikuussa YandereDevin postauksesta peli-ideastaan 4chan kuvafoorumille. Idean saatua paljon positiivista palautetta päätti YandereDev aloittaa pelin kehityksen. Peli on saanut paljon vaikutteita suunittelussaan muun muassa Hitman- ja Persona -pelisarjasta.
YandereDev ilmoitti 1. maaliskuuta 2017 solmineensa kumppanuussopimukset tinyBuild Gamesin kanssa. Sopimuksen myötä tinyBuild Games olisi tullut olemaan Yandere Simulaattorin julkaisija, ja tinyBuild Games olisi auttanut pelin kehityksessä, korjaamalla pelin koodia ja suorituskykyä. Kuitenkin 10. kesäkuuta 2018 YandereDev ilmoitti yhteistyön tinyBuild Gamesin kanssa päättyneen vuonna 2017 joulukuussa, erimielisyyksien takia tinyBuild Gamesin ohjelmoijan kanssa, jonka oli tarkoitus auttaa pelin kehittämisessä.
21 Jump Street
21 Jump Street on yhdysvaltalainen nuortensarja, jota esitettiin ensi kertaa FOX-televisiokanavalla vuosina 1987–1991. Viisi tuotantokautta kestäneen sarjan päärooleissa esiintyivät Johnny Depp, Peter De Luise, Dustin Nguyen, Steven Williams ja Holly Robinson. Sarjassa olivat mukana myös Brad Pitt ja Richard Grieco. 21 Jump Street kertoo poliiseista, jotka soluttautuvat high schooleihin saadakseen rikollisia kiinni. Sarjan nimi alkuaikana oli Jump Street Chapel, mutta Fox muutti nimen, ettei sitä sekoiteta uskonnollisiin ohjelmiin.
Sisarsarjaa nimeltä Booker tuotettiin yhden kauden verran suosina 1989–90. Siinä pääosaa esitti Dennis Booker (Richard Grieco).
Vuonna 2012 julkaistiin televisiosarjaan löyhästi perustuva jatko-osaelokuva 21 Jump Street. Seuraava jatko-osa 22 Jump Street sai ensi-iltansa vuonna 2014. Kummassakin elokuvassa on esiintynyt näyttelijöitä alkuperäisestä sarjasta.
Näyttelijät
Jeff Yagher esitti konstaapeli Tom Hansonia pilottijaksossa. Hänet korvasi Johnny Depp ja ensimmäisestä jaksota osa kuvattiin uudestaan. Ensimmäisen kauden aikana myös Frederic Forrestin korvasi Steven Williams. Johnny Depp lähti sarjasta neljännen kauden loputtua, vaikka hänet mainitaan viidennen kauden ekojen jaksojen lopputeksteissä.