cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George William Gordon
Nuoruus
George William Gordon syntyi vuoden 1820 paikkeilla St. Andrewissa lähellä Mavis Bankia Jamaikalla. Hänen isänsä oli skotlantilainen asianajaja ja tilanomistaja. Äiti oli orjatar. Isä ei ollut juuri tekemisissä aviottoman poikansa kanssa tämän täytettyä 10 vuotta. Tästä huolimatta Gorfdon auttoi isäänsä tämän liiketoiminnan sujuessa huonommin. Hän myös kustansi isänsä muuton takaisin Isoon-Britanniaan.
Ura
Gordon oli rikastunut omalla liiketoiminnallaan. Hänestä tuli tilanomistaja, sekä edustaja Jamaikan edustajakokouksessa. Tilanomistajana Gordon oli saanut ensikäden kokemusta vapaiden mustien työntekijöidensä ja pientilallisten kohtaamista ongelmista. Baptistina hän alkoi myös rakennuttaa kappeleita eri puolille Jamaikaa ja haaveili omasta baptistiseurakunnastaan. Eräs Gordonin nimittämistä kappalaisista oli nimeltään Paul Bogle, jonka yhteys Gordoniin osoittautui myöhemmin kohtalokkaaksi. Orjuus Jamaikalla oli päättynyt jo 1830-luvulla, mutta monien vapaiden mustien tilanne oli huono. Erityisen paljon tyytymättömyyttä herätti tuolloisen Jamaikan kuvernööri Edward Eyren toiminta. Jamaikalla alettiin pitää maan oloja arvostelleita kokouksia, joita järjestämässä mukana oli myöse Gordon. Elokuussa 1865 Gordon järjesti Morant Bayssa kokouksen, josta nimitettiin Paul Boglen lähetystö viemään valituskirjelmä Edward Eyrelle. 80 kilometrin marssin jälkeen pääkaupunki Spanish Townissa heitä ei kuitenkaan suostuttu ottamaan vastaan.
Morant Bayn kapina ja kuolema
Paul Bogle oli alkanut valituskirjelmän jälkeen järjestää salaisia kokouksia, joissa kannustettiin Boglen seuraajia väkivaltaan. Gordon ei näistä kokouksista tietänyt, mutta Boglen toiminta johti väkivaltaiseen yhteenottoon Morant Bayssä ja Morant Bayn kapinan alkuun. Väkivaltaisuuksissa poltettiin plantaaseja ja surmattiin niiden valkoisia omistajia. Lopulta brittiläiset sotilaat ja Blue Mountainsin maroonit tukahduttivat kapinan. Gordonilla ei hyvin todennäköisesti ollut osuutta kapinan toteuttamisessa. Silti hänet pidätettiin Kingstonissa, jossa Gordon oli tuolloin sairaana. Kuvernööri Eyren käskystä hänet tuotiin Morant Bayhin sotilasoikeusistuimen eteen, vaikka Gordonin olisi pitänyt päästä siviilituomioistuimeen. Sotilasoikeusistuin antoi nopean kuolemantuomion. Gordon ja 12 muuta hirtettiin vain kaksi päivää tuomion jälkeen 23. lokakuuta 1865.
Kuoleman jälkeen
thumb|Gordon kuvattuna nykyisin kolikkona kiertävässä 10 [[Jamaikan dollarin setelissä.]] Kapinan verisestä jälkiselvittelystä nousi kohu Isossa-Britanniassa. Kruunu määräsi asiaa tutkimaan komission, joka muun muassa totesi Gordonin oikeudenkäynnin ja teloituksen laittomaksi. Eyre erotettiin siirtomaaviraston palveluksesta.
Gordonista tuli Jamaikalainen kansallissankari. Hänet nähtiin Jamaikalaisen nationalismin edelläkävijänä. Tätä mainetta edisti etenkin Roger Miasin näytelmä George William Gordon, jossa hänen kuolemaansa verrataan Jeesuksen kuolemaan. Jamaikan parlamenttitalo nimettiin Gordonin mukaan. Vuonna 1965 hänet nimitettiin Jamaikan kansallissankariksi ja vuodesta 1969 hän esiintyi ensin 10 Jamaikan dollarin seteleissä ja myöhemmin kolikoissa.
Täysikuu
Täydenkuun samoin kuin uudenkuun aikaan vuorovesi on korkeim­mil­laan eli silloin esiintyy tulvavuoksi, koska Auringon ja Kuun aiheuttamat vuoro­vedet sattuvat samaan hetkeen. Superkuu tarkoittaa tilannetta, jossa Kuu on ratansa Maata lähimmässä pisteessä juuri täydenkuun aikaan, mikä saa sen näyttämään Maasta katsottuna mahdollisimman suurelta.
Vaikutukset ihmiseen
Erilaisissa uskomuksissa täydenkuun aikaan osa ihmisistä muuttuu käytökseltään poikkeaviksi, jopa fanaattisiksi tai mielenhäiriöisiksi. Tätä reaktiota kutsutaan kuuhulluudeksi. Tutkimuksissa on havaittu, että terveillä ihmisillä tällaista reaktiota ei esiinny; sen sijaan eräiden psyykkisten sairauksien yhteydessä tämän tyyppistä käytöstä on jossakin määrin ilmennyt.
Fiktiossa
Täysikuuta pidetään myös aikana, jolloin ihmissudet muuntuvat pedoiksi. Uskomuksien mukaan sudet ulvovat täysikuulle, mutta tieteellistä perustetta väitteelle ei ole löydetty.
Houdini (ohjelmisto)
Houdini on Side Effects Softwaren (usein muodossa SideFX) 3D-animaatio ja erikoistehosteohjelmisto. Ohjelmisto on suunniteltu muun muassa elokuvien, televisio-ohjelmien ja videopelien parissa työskenteleville. Ohjelmiston edeltäjä on saman yhtiön PRISMS-niminen joukko työkaluja.
Ohjelmisto perustuu noodipohjaiseen proseduraaliseen työskentelyyn iteratiivisesti. Ohjelmisto on parhaiten tunnettu dynaamisista simulaatiotyökaluista, joilla voi toteuttaa hyvin realistisia visuaalisia efektejä. Houdinissa on VEX (vector expressions) ohjelmointikieli, jolla voi määrittää geometrian sijoittumista, partikkeleiden, kuvien ja animaatio-kanavien muokkaamista. Ohjelmisto sisältää mallinnuksen, komposition, valaistuksen, partikkelijärjestelmät, tekstuurien hallinnan, renderöinnin sekä animaatio-ominaisuudet.
Ohjelmisto on siirretty Linuxille vuonna 1999 ja on ollut saatavilla versiosta 4.0 lähtien. Aluksi ohjelma oli tuettuna IRIXillä. Myöhemmin ohjelma tuli saataville myös Windows NT:lle. Vuonna 2008 ohjelma julkaistiin myös Mac OS X:lle.
Ohjelmistolle on kehitetty tuki muun muassa RenderManille ja siinä on oma renderöintimoottori nimeltään Mantra. Mantra tukee fysiikkaperusteista säteenseurantaa sekä mikropolygonipohjaista renderöintiä.
Ohjelmiston kehittäjät on palkittu Oscar-palkintojen tieteellisen ja teknisen kehityksen palkinnolla.
Ohjelmasta on saatavilla maksuton Apprentice-versio opiskeluun ja ei-kaupallisiin projekteihin, jonka lisenssi kestää 30 päivää kerrallaan.
Xiaomi Black Shark
Xiaomi Black Shark on Xiaomin 20. huhtikuuta 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Muotoilu
Xiaomi Black Shark -älypuhelimessa on 6-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,8 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 8 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkameran tarkkuus on 12 megapikseliä ja toinen kamera on 20 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 20 megapikseliä.
Helsingin nuorisofestivaalit 1962
Festivaalit olivat osa kylmän sodan aikaista Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain propagandataistelua ja ne tulivat maksamaan järjestäjille 247 miljoonaa markkaa (4.9 miljoonaa vuoden 2013 euroa). Sekä festivaalin järjestäjät että sitä vastustaneet totesivat onnistuneensa tavoitteissaan.
Xiaomi Black Shark
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Helsingin nuorisofestivaalit 1962
Festivaaleihin liittyi yli 1 000 tapahtumaa ja sen osanottajille oli järjestetty ilmainen ruokailu ja majoitus Helsingissä. Osanottajia oli yli 13 000 noin 137 maasta. Tämä olikin suurin Helsingissä järjestetty tilaisuus sitten vuoden 1952 olympialaisten. (Olympialaisissa oli 5000 urheilijaa 69 maasta, mutta katsojia toki enemmän). Festivaalin päätöstapahtumassa 6. elokuuta 1962 Kaivopuistossa oli lehtien arvion mukaan läsnä ainakin 40 000 ihmistä.
Xiaomi Black Shark
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Black-Shark_id11161
Helsingin nuorisofestivaalit 1962
Aiemmin vastaavat festivaalit oli järjestetty yleensä sosialistisissa maissa (1947 Prahassa, 1949 Budapestissa, 1951 Itä-Berliinissä, 1953 Bukarestissa, 1955 Varsovassa ja 1957 Moskovassa), poikkeuksena oli edelliset 1959 Wienissä järjestetyt festivaalit. Festivaalien järjestäminen puolueettomissa maissa - ensin Itävallassa ja sitten Suomessa - oli osa Nikita Hruštšovin uutta avoimempaa politiikkaa.
Virallisen Suomen asenne festivaaleihin oli pidättyvä - esimerkiksi presidentti Kekkonen oli lähes koko festivaalien ajan kesäasunnollaan Kultarannassa ja puolueista vain SKDL, TPSL ja SKP suhtautuivat myönteisesti festivaaleihin. Kun festivaalien aikana tapahtui järjestyshäiriöitä presidentti Kekkonen kuitenkin tuomitsi ne ja osallistui sitten henkilökohtaisesti yhteen festivaalitapahtumista.
Suomen tiedostusvälineet pyrkivät vaikenemaan festivaaleista raportoimalla lähinnä vain festivaaleihin liittyneistä järjestyshäiriöistä - poikkeuksen muodosti puolueettoman linjan omaksunut Hufvudstadsbladet sekä SKDL:n, TPSL:n ja SKP:n lehdistö. Vaikeneminen ei kuitenkaan estänyt Suomen Sosialidemokraattia, Helsingin Sanomia ja Uutta Suomea painamasta lehtipainoissaan maksua vastaan festivaalien virallista Helsinki Youth News -nimistä lehteä.
Festivaali antoi suomalaisille ensimmäisen kerran tilaisuuden luoda kontakteja läntisen Euroopan ulkopuolelta kolmannen maailman maista ja sosialistisista maista tulleisiin nuoriin. Festivaali olikin tavallaan alkusysäys myös myöhemmälle 1960-luvun kulttuuriradikalismille Suomessa.
Vuonna 2010 julkaistu suomalainen elokuva Mieletön elokuu sijoittuu heinä-elokuun nuorisofestivaalien aikaan.
Vastafestivaalit
Yhdysvallat oli ennen festivaaleja pyrkinyt vaikuttamaan Suomen hallitukseen niin että festivaaleja ei järjestäisi Suomessa. Kun tämä ei onnistunut Yhdysvallat yhdessä Ison-Britannian kanssa päätti järjestää samaan aikaan Helsingissä vastafestivaalit eri järjestöjen avulla. Tärkein näistä oli Independent Research Service (IRS) joka julkaisi nuorisofestivaalin vastaista sanomalehteä (Festival’s Free Tribune) 3 eri kielellä festivaalin aikana. Lehden painos oli 30 000 ja sen päätoimittajana toimi tuleva kaupunginjohtaja, silloin 22-vuotias Juhani Rinne. IRS:llä oli myös oma uutiskeskuksensa Helsingissä.
Muita vastafestivaalien takana olevia organisaatioita olivat The Program for American Culture ja sveitsiläisnuorten Swiss Center joka esitteli sveitsiläistä kulttuuria. Myös uskonnolliset järjestöt olivat mukana vastafestivaaleilla; näitä olivat katolisten opiskelijain Pax Romana ja englantilainen Pocket Testament League of Great Britain joka jakoi 100 000 kappaletta Johanneksen evankeliumia. Lisäksi vastafestivaaleilla oli kommunistimaiden pakolaisjärjestöjä kuten unkarilaisten Union of Free Hungarian Students ja kuubalainen Directorio Revolucionario Estudiante. Vastafestivaaleihin osallistuivat myös pohjoismaiset sosiaalidemokraattiset puolueet ja International Union of Socialist Youth (IUSY) järjestö.
Festivaalin osanottajille tarjottiin myös paikalla olleiden läntisten opiskelijajärjestöjen kautta matkoja länteen ja noin 500 osallistujaa hyväksyi tällaisen tarjouksen. Alexander Garvinin johtama Program for Young American Culture järjesti Young America Presents -taidenäyttelyn lisäksi päivittäisiä jazz-konsertteja. Jälkimmäiset kiinnostivat kuitenkin enemmän suomalaisia kuin varsinaista kohdeyleisöään.
United States Information Center ja American Center Library taas tarjosivat festivaalin osanottajille lentolehtisiä, pamfletteja ja kirjoja jossa käsiteltiin kansainvälisiä kysymyksiä kuten aseidenriisuntaa, ydinkokeita ja Berliinin kysymystä amerikkalaisesta näkökulmasta. Lisäksi esitettiin elokuvia kuten John Glennin avaruuslentoa kuvaava Friendship 7 joka oli amerikkalaisten vastaveto Juri Gagarinin Suomen-vierailulle. Suomen televisiossa kerrottiin, että Glenn oli kutsuttu esiintymään yhdessä Gagarinin kanssa.
Vastafestivaalin rahoituksesta ja järjestelyistä vastasivat Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA ja Yhdysvaltain hallitus. Propagandatarkoituksessa pyrittiin järjestämään myös festivaalin osanottajien loikkauksia länteen sekä myös tiedotusvälineissä uutisoituja kahakoita festivaalin osanottajien kanssa.
Heikki Simola
Heikki Simola (2. lokakuuta 1926 Kiukainen – 2. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja kanslianeuvos, joka toimi vuosina 1964–1989 Sairaalaliiton johtajana.
Simola aloitti uransa toimimalla 1953–1964 Maalaiskuntien liiton lakimiehenä, apulaisosastopäällikkönä ja osastopäällikkönä. Hän oli 1958–1960 myös Helsingin yliopistollisen keskussairaalaliiton sihteeri ja kansliapäällikkö sekä Kunnallisopiston johtaja 1962–1964.
Vuonna 1964 Simola nimitettiin vastaperustetun kunnallisten yleissairaaloiden järjestön Sairaalaliiton ensimmäiseksi johtajaksi. Sairaalaliitto oli mukana kehittämässä alan lainsäädäntöä sekä sairaaloiden hallintoa ja toimintatapoja ja osallistui alan tutkimuksen, suunnittelun ja koulutuksen toteuttamiseen. Simolan merkittävänä aikaansaannoksena pidetään myös kunnallisten viranhaltijoiden ja työntekijöiden eläketurvan järjestämistä. Simola oli mukana toimikunnassa, jonka työn pohjalta säädettiin erikoissairaanhoitolaki.
Heikki Simola oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan liittohallituksen jäsen 1977–1981, kliinisten laboratorioiden Laaduntarkkailu Oy:n hallituksen puheenjohtaja 1971–1990 ja Kansanterveyslaitoksen johtokunnan jäsen 1981–1990. Hän istui kansainvälisen sairaalaliiton IHF:n hallituksessa 18 vuotta ja tuli 1989 sen kunniajäseneksi. Samana vuonna Simola jäi eläkkeelle ja sai kanslianeuvoksen arvonimen.
Scirocco
Scirocco voi tarkoittaa seuraavaa:
Stigmella hamata
Stigmella hamata on Stigmella-sukuun ja kääpiökoit-heimoon (Nepticulidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Puplesis ja Robinson vuonna 2000. Sillä ei ole alalajeja.
Särmähorsma
Särmähorsma (Epilobium tetragonum) on horsmakasvien (Onagraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja yleisesti ottaen keskikokoinen horsmalaji, joka muistuttaa harmaahorsmaa (Epilobium lamyi), tummahorsmaa (Epilobium obscurum) ja rusoamerikanhorsmaa (Epilobium adenocaulon). Harmaahorsma luetaan toisinaan särmähorsman alalajiksi.
Ulkonäkö ja koko
Särmähorsma voi kasvaa noin 80 cm korkeaksi ja sen varsi on kasvutavaltaan pysty. Varsi on nelisärmäinen ja usein haaroittunut muutamaan kertaan. Särmähorsma ei tee rönsyjä, mutta muodostaa varren tyvelle tiiviitä ja lehteviä talvehtimissilmuja. Lehdet ovat suikeita, ruodittomia ja vaaleanvihreitä. Lehtien keskisuoni on kalju lehden alapinnalta. Särmähorsman kukat ovat kalvaanvaaleanpunaisia. Särmähorsma kukkii heinä–elokuussa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Särmähorsma kasvaa kosteilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla, kuten ojissa ja puronvarsilla. Särmähorsmaa ei ole tavattu Suomessa viimeisten 50 vuoden aikana. Ruotsissa särmähorsmaa tavataan harvinaisena maan eteläosissa.
Ylänkökutoja
Ylänkökutoja (Ploceus baglafecht) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Heinäkurppa
Heinäkurppa (Gallinago media) on taivaanvuohta muistuttava kahlaajalaji. Lajin nimesi John Latham vuonna 1787.
Ulkonäkö ja koko
Heinäkurpan höyhenpeite on oiva maastoväri, joka kätkee sen ruoikkoon tai niitylle. Se on ruskeapilkkuinen, vatsapuolen pilkut pienempiä kuin selkäpuolen. Taivaanvuohesta sen erottaa tanakamman ruumiinrakenteen perusteella. Kooltaan se on taivaanvuohen ja lehtokurpan väliltä: pituus 26–30 cm, siipien kärkiväli 45–50 cm ja paino 140–250 g. Kutsuääni on kyllästynyt gäääh. Soidinääni omituinen poukkoileva suhina.
Vanhin suomalainen rengastettu heinäkurppa on ollut 2 vuotta 11 kuukautta 8 päivää vanha. Suomessa oli rengastettu vain 49 heinäkurppaa vuoden 2004 loppuun mennessä.
Levinneisyys
Heinäkurppa pesii Koillis-Euroopassa ja Luoteis-Venäjällä, ja talvehtii Afrikan sadekauden jälkeisillä ruohostomailla. Euroopan pesimäkannaksi arvioidaan 21 000–34 000 paria. Se on vähentynyt viime vuosina rajusti. Suomessa se on äärimmäisen uhanalainen. Pesintöjä ei havaita läheskään joka vuosi, mutta joitain soidintelevia yksilöitä havaitaan joka kevät. Syksyisin yleisempi, säännöllinen vieras erityisesti etelärannikon pitkäheinäisillä niityillä, pelloilla, lentokentillä ym. Maailman populaation kooksi arvioidaan 118 000–1 050 000 yksilöä. Sen kanta on maailmanlaajuisesti silmälläpidettävä.
Elinympäristö
Rantaniityt ja muut kosteikot. Viihtyy niityn kuivemmassa osassa toisin kuin taivaanvuohi, joka mieluummin kahlaa vetisimmässä osassa.
Lisääntyminen
thumb|Heinäkurpan muna. Koiraat kokoontuvat ryhmäsoitimelle, ne käyvät kevätaamuina merkillistä soidintanssia, jossa ne pullistavat rintansa, levittävät pyrstönsä viuhkaksi ja tanssahtelevat hypähdellen välillä ilmaan. Samalla ne päästelevät erilaisia ääniä: puuskutusta ja kiljahteluja.
Ei pesi yhdyskuntina. Naaras huolehtii sekä pesän rakentamisesta, muninnasta, haudonnasta että poikasten hoidosta. Munia tulee 4, joskus 3 tai 5, maahan ruohikon sekaan kätkettyyn pesään. Haudonta-aika on 22–24 päivää. Poikaset ovat pesäpakoisia ja ne ovat lentokykyisiä 3–4 viikon iässä.
Suojelu
Ympäristöministeriön päätöksellä (n:o 1096/96) lähes kaikille Suomen pesimälintulintulajeille on määritelty ohjeellinen arvo. Heinäkurpan ohjeellinen arvo on 4373 euroa.
Vuoripussipeto
Vuoripussipeto (Neophascogale lorentzi) on pussipetojen heimoon kuuluva pussieläin.
Tummanharmaan turkin seassa olevien pitkien, valkoisten karvojen vuoksi lajia kutsutaan myös täpläpussihiireksi. Sillä on lyhyet, vahvat raajat ja kaikissa varpaissaan erittäin pitkät kynnet. Vuoripussipeto kaivaa päivisin ravinnokseen toukkia, matoja ja muita vastaavia saaliseläimiä. Pesänrakkenuksesta ja lisääntymisestä on niukasti tietoa: naaraan pussissa on joskus havaittu neljä poikasta.
Maurice LaMarche
Maurice LaMarche (s. 30. maaliskuuta 1958 Toronto, Ontario) on kanadalainen Emmy- ja Annie-palkittu ääninäyttelijä.
Uran alku ja vastoinkäymisiä
LaMarche aloitti stand up -koomikkona 19-vuotiaana. Edistääkseen uraansa hän muutti 22-vuotiaana Kanadasta Yhdysvaltoihin. 1980-luvulla hän pääsi esiintymään muun muassa suositussa televisiosarjassa Young Comedians Special, jota esitettiin HBO-kanavalla. LaMarchen ura koki kuitenkin kovan takaiskun, kun hänen isänsä murhattiin vuonna 1987. Hän masentui ja käytti seuraavien kahden vuoden ajan liikaa alkoholia. LaMarchen yrittäessä paluuta takaisin stand upin pariin hänen nuorempi sisarensa kuoli auto-onnettomuudessa, minkä seurauksena hän päätti lopettaa stand up -koomikon uransa.
Ääninäyttelijänä
LaMarche aloitti ääninäyttelemisen varsinaisesti 1980-luvun puolivälissä Tarkastaja Gadgetin myötä. Sitä ennen hän teki äänirooleja osa-aikatyönä. LaMarche teki aluksi lyhytaikaisia rooleja animaatioihin kuten The Transformers, Haamujengi, Ankronikka ja Ville Vallaton. 1990-luvulla hän tuli tunnetuksi saatuaan pidempiaikaisia rooleja kuten Zoltan (Attack of the Killer Tomatoes) ja Hiski (Tiny Toons) sekä Brain (Äly ja Väläys). Viimeksi mainitusta roolista LaMarche voitti Annie-palkinnon ja sai samana vuonna myös Daytime Emmy -ehdokkuuden. Hän on tehnyt myös useita sivurooleja Simpsoneihin vuodesta 1995 lähtien ja vuodesta 1999 lähtien Futuramaan, jossa hän on toiminut yhteensä 73 eri hahmon äänenä, joista yleisimmät ovat olleet Morbo ja Calculon.
Vuonna 2008 LaMarche esiintyi Crash: Mind over Mutant -videopelissä tohtori Neo Cortexin kollegan tohtori Nitrus Brion äänenä. Pelin jälkeen hänellä oli vierailevarooli Scooby-Doo! Mystery Incorporated sarjassa Vincent Van Ghoulin äänenä. LaMarche on antanut äänensä myös vuoden 2011 aikana ilmestyvään Batman: Arkham City -peliin, jossa hän esittää Pakkasherraa. LaMarche oli myöhemmin samana vuonna Viiksi-Vallun äänenä The Looney Tunes Show sarjassa, jossa hänellä oli myös sivurooleja.
Paul Bogle
Paul Bogle (n. 1822 – 24. lokakuuta 1865) oli tuolloin brittien hallitsemalla Jamaikalla elänyt baptistikappalainen, joka tunnetaan erityisesti Morant Bayn kapinan johtohahmona. Kapina tukahdutettiin ja Bogle hirtettiin. Verinen jälkiselvittely aiheutti kohun Isossa-Britanniassa. Boglesta kapina teki jamaikalaisen kansallissankarin.
Nuoruus ja ura
Paul Bogle syntyi tiettävästi vapaana mustana St. Thomasin piirikunnassa vuoden 1822 paikkeilla. Hän asui Stony Gutissa lähellä Morant Baytä. Hänen tiedetään olleen äänioikeutettu piirikunnassa, jossa äänioikeutettuja oli kaikkiaan vain 104. Bogle ei saanut koulutusta, mutta hänestä tuli hyvin arvostettu henkilö omassa yhteisössään Stony Gutissa. Hänet tunnettiin myös George William Gordonin poliittisena tukijana.
Gordon oli alkanut rakennuttaa baptistisia kappeleita eri puolille Jamaikaa. Yhteen näistä hän nimitti Boglen kappalaiseksi. Elokuussa Gordon järjesti puolestaan kokouksen Morant Bayssä, jossa nimitettiin lähetystö viemään mustien oloihin liittyvää valituskirjelmää tuolloiselle Jamaikan kuvernööri Edward Eyrelle. Bogle nimitettiin lähetystön johtoon, joka marssi 80 kilometriä Morant Baysta tuolloiseen Jamaikan pääkaupunki Spanish Towniin, jossa lähetystöä ei suostuttu ottamaan vastaan. Yhteiskuntaan turhautunut Bogle alkoi pitää salaisia kokouksia, joissa hän Gordonin tietämättä valmisteli seuraajiaan yhteenottoihin.
Morant Bayn kapina
Lokakuussa 1865 Bogle ja parinsadan hengen joukko kepein, viidakkoveitsin ja muutamin tuliasein varustautunutta Boglen seuraajaa saapuivat Morant Bayhin markkinapäivänä, jolloin pidettiin myös oikeuden istuntoa. Pillien ja rumpujen saattelemana joukko saapui oikeustalolle, jossa he väittivät haluavansa vain seurata erästä oikeudenkäyntiä. Tilanne sujui rauhallisesti, kunnes joku oikeuden istuntoa häirinnyt pakeni poliisia Boglen seuraajien joukkoon. Bogle palasi seuraajineen Stony Gutiin, mutta hänestä ja muutamasta muusta oli annettu pidätysmääräys. Stony Gutiin saapuneet poliisit joutuivatkin Boglen kannattajien pidättämäksi. Jonkin aikaa poliiseja uhkailtiin, kunnes heidät lopulta vapautettiin.
Morant Bayssa kuultiin Boglen aikovan taas marssia oikeustalolle lähipäivinä. Morant Bay oikeuden puheenjohtaja päätti kutsua oikeustalon turvaksi vapaaehtoisia miliisejä. Bogle joukkoineen saapui taas 11. lokakuuta. Tilanne kiristyi ja jossain vaiheessa joku joukosta heitti oikeustalolla olleita miliisejä pullolla. Miliisi avasi tulen surmaten joitakin Boglen seuraajia. Raivostunut väkijoukko vyörytti nopeasti aseitaan lataavat miliisit ja alkoi yleinen ryöstely ja tuhopoltot. Morant Bayn kapina levisi pian myös Jamaikan muihin osiin. Plantaaseja ryösteltiin ja niiden valkoisia omistajia surmattiin. Jamaikan itäosiin julistettiin sotatila ja kapina tukahdutettiin lopulta brittiläisten sotilaiden ja Blue Mountainsin maroonien avulla. Bogle jäi maroonien vangiksi 24. lokakuuta 1865. Hänet hirtettiin vielä samana päivänä.
Kuoleman jälkeen
Morant Bayn kapina oli kukistettu ja sen jälkimainingit olivat vielä verisempiä. Isossa-Britanniassa verinen jälkiselvittely johti kohuun ja tutkintakomission asettamiseen. Komission mukaan kuvernööri Eyre oli toiminut sinänsä oikein tukahduttaen kapinan, mutta oli myös vastuussa tarpeettomasta voimankäytöstä. Eyre erotettiin siirtomaaviraston palveluksesta. Paul Boglesta tuli Jamaikalainen kansallissankari. Virallisesti hänet nimitettiin kansallissankariksi vuonna 1969.
Blue Microphones
pienoiskuva|Yeti USB -mikrofoni pienoiskuva|Yeti Blackout-mikrofoni pienoiskuva|Blue Snowball-mikrofoni Blue Microphones (Alun perin Baltic Latvian Universal Electronics, LLC) on yhdysvaltalainen Logitechin omistama äänituotantoyhtiö, joka suunnittelee ja valmistaa mikrofoneja, kuulokkeita, äänitystyökaluja, signaaliprosessoreita ja musiikkitarvikkeita audio-alan ammattilaisille, muusikoille ja kuluttajille.
Taustaa
BLUE Microphones perustettiin vuonna 1995 yhdysvaltalaisen muusikon Skipper Wisen ja latvialaisen äänitysinsinööri Mārtiņš Saulespurēnsin toimesta. Yrityksen nimi on bakronyymi ja tulee sanoista "Baltic Latvian Universal Electronics." Yhtiön pääkonttori sijaitsee Westlake Villagessa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa.
Apple Park
Apple Park on Applen vuonna 2017 avaama pääkonttori, joka sijaitsee osoitteessa One Apple Park Way, Cupertino, Kalifornia, Yhdysvallat. Päärakennuksessa on neljä kerrosta ja tilat yli 12 000 työntekijälle. Applen hallinnoimalla tontilla on päärakennuksen lisäksi kaksi pysäköintihallia autoille, kuntosali, kaksi koripallokenttää, ravintola ja sisäänkäynti maanalaiseen 921 paikkaiseen Steve Jobs -teatteriin. Kahden pysäköintihallin lisäksi osa paikoituksesta on maan alla. Lisäksi rakennuksen ympärille on istutettu yli 7 000 puuta. Apple Parkin rakennuskustannukset olivat 5 miljardia dollaria.
Pääkonttorirakennus sai lempinimen ”the spaceship” eli avaruusalus kun alun perin jo edesmennyt toimitusjohtaja Steve Jobs esitteli suunnitelman uudesta pääkonttorista Cupertinon kaupunginvaltuustolle vuonna 2011 kutsuen päärakennusta aivan kuin laskeutuneeksi avaruusalukseksi. Viralliset avajaiset pidettiin aikataulusta myöhässä 19. toukokuuta 2019.
Luonne
Luonne eli luonto tarkoittaa jollekin asialle tai ilmiölle ominaisia merkittäviä toiminnallisia piirteitä, jotka pysyvät eri tilanteissa. Usein luonteella tarkoitetaan tietoisen tai tuntevan olennon, kuten ihmisen tai eläimen käytöksen ja mielentilan yksilöllisiä piirteitä.
Muinaissuomalaisten käsitys ihmisen luonnosta
Sanan luonto alkuperäinen merkitys on ihmisen suojelushaltija. Sana luonne on samaa kantaa. Suomalaisen mytologian mukaan ihmisen luonto on henkiolento, joka seuraa ihmistä ja vaikuttaa tämän onneen, luonteeseen ja menestykseen. Vasta myöhemmin sana luonto on saanut nykyisen merkityksensä.
Etymologisesti luonto-sana taas viittaa luomiseen, synnyttämiseen.
Sevolampi
Sevolampi on järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 15,7 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 15 kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Sevolammen pituus lounaasta koilliseen on 700 metriä, leveys kaakosta luoteeseen on 300 metriä. Järven pohjoisosa jakautuu kahdeksi lahdeksi. Saaria ei ole. Järven rannalla on haja-asutusta, metsämaata ja suota. Luusua sijaitsee altaan koilliskolkassa. Sevolammen luoteispuolella sijaitsee Syvälampi, jonne etäisyys on 300 metriä. Lounaassa sijaitsee Heinästö, joka on parin hehtaarin laajuinen suojärvi.
Sevolampi (23.074.1.002) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Sevolampi on Hämjoen alueen itäisin vakavesi.
Eduskuntavaalit 1983
'''Suomen 29. eduskuntavaalit''' järjestettiin 20.–21. maaliskuuta 1983. Vaalien jälkeen muodostettu hallitus tunnetaan nimellä Sorsan IV hallitus. Se istui koko vaalikauden ja ohitti juuri ennen toimikautensa päättymistä hallitusten ikätilaston ennätystä vuodesta 1936 hallussaan pitäneen Kivimäen hallituksen.
Protestivaalit
Vaalit leimautuivat julkisuudessa protestivaaleiksi. Päättyneelle vaalikaudelle oli osunut useita kohua herättäneitä tapauksia kuten Salora- ja Valco-jutut, Noppa-juttu ja Helsingin metron rakentamiseen liittyneet epäselvyydet. Näihin juttuihin oli sekaantunut eräitä poliitikkoja, minkä vuoksi erityisesti Suomen Maaseudun Puolue lietsoi näyttävästi rötösherrajahtia; vaaleja onkin joskus kutsuttu myös ”rötösherravaaleiksi”. Lisäksi eräiden kansanedustajien todettiin nostaneen päivärahaa, vaikka he eivät olisi olleet oikeutettuja siihen; erityisen tarmokkaasti tähän asiaan tarttui keväällä 1982 oikeuskanslerin virkaan astunut Kai Korte. Tiedotusvälineet olivat kiinnittäneet kasvavaa huomiota myös kansanedustajien poissaoloihin eduskunnan täysistunnoista ja valiokuntien kokouksista. Johannes Virolaisen mukaan eduskuntavaaleissa purkautuivat Urho Kekkosen pitkän presidenttikauden aikana kertyneet sisäpoliittiset paineet ja vallinnut levoton tilanne ruokki protestiliikkeitä. Helsingin Sanomien poliittisen toimituksen esimiehen Aarno Laitisen johdolla kirjoitetun Tamminiemen pesänjakajat -kohukirjan, jossa muun muassa kuvailtiin värikkäin sanankääntein ”poliitikon arkea”, katsottiin omalta osaltaan vaikuttaneen äänestyskäyttäytymiseen.
SDP:n puoluesihteeri Erkki Liikanen odotti Mauno Koiviston presidentinvaalissa saaman 43 prosentin kannatuksen konkretisoituvan puolueen suurvoitoksi eduskuntavaaleissa. Koiviston SDP:lle tuoma kannatuslisä haihtui kuitenkin käytännössä kokonaan ja puolue sai normaalia kannatustaan vastaavan määrän eduskuntapaikkoja. Kokoomuksen kannatuksen pitkään jatkunut kasvu hiipui vuoden 1983 alkukuukausien aikana ja puolueelle ennustettu voitto kääntyi kolmen paikan tappioksi.
Suomen Maaseudun Puolue korjasi Pekka Vennamon johdolla tällä kerralla miltei yhtä suuren voiton kuin vuoden 1970 vaaleissa ja nousi kahden ministerin voimin Sorsan hallitukseen. Puolueen katsottiin − samoin kuin vuonna 1970 − vieneen ääniä varsinkin Keskustapuolueelta ja SKDL:ltä. Kuitenkin Keskustapuolueen kannatus nousi hieman edellisistä vaaleista. Myös ympäristöasiat olivat alkaneet olla yhä näkyvämmin esillä yhteiskunnallisessa keskustelussa, mihin vaikuttivat etenkin Koijärven tapahtumat kesällä 1979, ja niinpä vihreät tekivätkin näissä vaaleissa läpimurtonsa. Politiikan tarkkailijat tulkitsivat vaalien tuloksen huipentaneen 1960-luvun lopulla alkaneen kehityskaaren, jossa valtaa käyttävän eliitin ja arkipäivää puurtavan kansan elämänpiirit olivat etääntyneet yhä kauemmaksi toisistaan.
Edellisvuonna Keskustapuolueen jäsenjärjestöksi liittynyt Liberaalinen Kansanpuolue menetti kaikki eduskuntapaikkansa. Myös Suomen Kristillinen Liitto kärsi ankaran tappion ja monet politiikan tarkkailijat alkoivat pitää puolueen olemassaoloa uhanalaisena. Vaalien jälkeen poistettiin puoluerekisteristä kaksissa vaaleissa ilman kansanedustajia jäänyt Kansalaisvallan liitto, entiseltä nimeltään Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolue.
Laitavasemmiston kriisi
Julkisuudessa näkyvästi esillä ollut SKDL:n sisäinen kriisi oli vaalien aikoihin kehittymässä avoimeksi välirikoksi puolueen enemmistön ja SKP:n ns. taistolaisen vähemmistön kesken. Puolueeseen oli muodostunut myös ns. kirveslinja, joka vaati kovia otteita taistolaisia kohtaan. Antti Blåfieldin ja Pekka Vuoriston mukaan laitavasemmistossa oli neljä linjaa: "enemmistön enemmistö" (kirveslinja), "enemmistön vähemmistö" (sovinnollisemmat ns. saarislaiset), "vähemmistön enemmistö" (taistolaiset) ja "vähemmistön vähemmistö" (Tiedonantajan päätoimittajan Urho Jokisen johdolla tiukimmin Vladimir Leniniin vedonneet).
Eduskuntavaaleissa Lapin läänin vaalipiirissä kansandemokraateilla oli kaksi ehdokaslistaa. Puolue koki yhdeksän paikan tappion. SKP:n puheenjohtaja Jouko Kajanoja ei päässyt eduskuntaan. SKDL:n viralliselta ehdokaslistalta pudotettu Esko-Juhani Tennilä keräsi Lapissa omalle yhteislistalleen miltei 15 000 ääntä. SKDL:n sisäinen välienselvittely huipentui kesäkuun alussa 1986, jolloin vähemmistökommunistit erotettiin puolueesta. Erotetut kymmenen kansanedustajaa järjestäytyivät Demokraattisen Vaihtoehdon (Deva) eduskuntaryhmäksi, jolloin SKDL:n ryhmähuone jaettiin väliseinällä kahtia. Devan eduskuntaryhmä valitsi puheenjohtajakseen Ensio Laineen. Muutos näkyi myös eduskunnan istuntosalissa, kun Devan kansanedustajat siirrettiin syysistuntokauden 1986 alkaessa istumaan vasempaan äärilaitaan.
Uudistus eduskunnan työskentelyssä
Edellinen eduskunta oli juuri ennen työkautensa päättymistä ajanmukaistanut vuodelta 1928 peräisin ollutta valtiopäiväjärjestystä. Vuoden 1983 vaaleista lähtien valtiopäivät jatkuivat aina seuraaviin eduskuntavaaleihin saakka ja juhlalliset päättäjäiset pidettiin vain vaalikauden lopussa. Samoin valiokuntien jäsenet valittiin yhden vuoden sijasta koko vaalikaudeksi. Tämän muutoksen jälkeen eduskunta oli jatkuvasti toimintakykyinen koko vaalikauden ajan.
Kansanedustajat
Eduskuntaan nousi kaikkiaan peräti 75 uutta edustajaa. Uusia olivat muun muassa Arja Alho, Antti Kalliomäki, Paavo Lipponen, Jukka Mikkola, Reino Paasilinna, Kari Rajamäki ja Timo Roos (SDP), Esko Aho, Juhani Alaranta, Sirkka-Liisa Anttila, Tytti Isohookana-Asunmaa, Timo Kietäväinen, Liisa Kulhia, Seppo Pelttari ja Jukka Vihriälä (Kesk.), Sirpa Pietikäinen, Kimmo Sasi, Eva-Riitta Siitonen, Martti Tiuri, Riitta Uosukainen ja Iiro Viinanen (Kok.), Esko Helle (SKDL), Gunnar Jansson ja Håkan Nordman (RKP), Ville Komsi ja Kalle Könkkölä (vihreät) sekä Reijo Enävaara, Reino Jyrkilä, Lea Mäkipää, Heikki Riihijärvi ja Pentti Skön (SMP).
Eduskunnan jättivät vapaaehtoisesti Keskustapuolueen Mikko Kaarna ja Eino Uusitalo, SDP:n Mauno Forsman, Veikko Helle ja Sinikka Luja-Penttilä, Kokoomuksen Eero Lattula ja Pentti Sillantaus, sekä SKDL:n Pauli Puhakka, Aarne Saarinen ja Kauko Tamminen.
Eduskunnasta pudonneita oli 56. Eniten huomiota herätti 39 valtiopäivät istuneen Johannes Virolaisen (Kesk.) putoaminen. Muita olivat muun muassa SDP:n Reino Breilin, Seija Karkinen, Lasse Lehtinen ja Arvo Salo, Keskustan Markku Kauppinen, Mauno Manninen ja Juhani Saukkonen, Kokoomuksen Juuso Häikiö, Tapani Mörttinen ja Olavi Nikkilä, SKDL:n Ilkka-Christian Björklund, Veikko J. Rytkönen, Pauli Uitto ja Jarmo Wahlström, RKP:n Ingvar S. Melin, LKP:n Jaakko Itälä, Anneli Kivitie ja Terhi Nieminen-Mäkynen, sekä SKL:n Sauli Hautala ja Asser Stenbäck. Mauno Manninen palasi kuitenkin eduskuntaan jo kesäkuussa 1983 Matti Ruokolan siirryttyä Lääkintöhallituksen pääjohtajaksi.
Muutoksia eduskunnan kokoonpanossa ja voimasuhteissa
Eduskuntaan paluuta tehnyt Heikki Mustonen (SKDL) pudotti viidellä äänellä Pentti Liedeksen. Mustosen jo saatua valtakirjansa oikeusistuin kumosi tuloksen siitä tehdyn valituksen ja uuden ääntenlaskennan perusteella joulukuussa 1983, mikä oli ennenkokematon tapaus eduskuntavaalien historiassa. Liedeksen kuoltua Mustonen nousi jälleen elokuussa 1985 kansanedustajaksi. Kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Matti Jaatinen siirtyi Kymen läänin maaherraksi helmikuussa 1984, jolloin uudeksi kansanedustajaksi tuli toimitusjohtaja Matti Lahtinen ja uudeksi eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi Ulla Puolanne. Keskustan kansanedustajaksi valittu Liisa Kulhia erosi puolueesta kesällä 1984 ja muodosti oman eduskuntaryhmänsä.
SMP:n kansanedustaja, puolueen pää-äänenkannattajan Suomen Uutisten päätoimittaja Reijo Enävaara kuoli elokuussa 1984 ja hänen tilalleen tuli lastentarhanopettaja Ulla Bogdanoff, joka loikkasi POP:een alkuvuodesta 1986. SKDL:n kansanedustaja Kalevi Kivistö siirtyi Keski-Suomen läänin maaherraksi vuoden 1985 alussa ja SDP:n kansanedustaja, eduskunnan ensimmäinen varapuhemies Pirkko Työläjärvi Turun ja Porin läänin maaherraksi syyskuun 1985 alussa. Kivistön tilalle tuli kahdesti aiemminkin varasijalta eduskuntaan noussut valtiotieteen kandidaatti Kati Peltola ja Työläjärven tilalle kansanedustajaksi merkonomi Pirkko Valtonen ja ensimmäiseksi varapuhemieheksi Matti Louekoski. RKP:n puheenjohtaja Pär Stenbäck jätti politiikan siirtyessään Suomen Punaisen Ristin pääsihteeriksi ja hänen tilalleen kansanedustajaksi tuli dosentti Pähr-Einar Hellström. Espoon kaupunginjohtajaksi nimitetyn Kokoomuksen kansanedustajan Pekka Löyttyniemen tilalle tuli tiedotuspäällikkö Päivi Varpasuo.
Keskustan kansanedustaja, valtiovarainministeri Ahti Pekkala siirtyi Oulun läänin maaherraksi helmikuun alussa 1986 ja SDP:n kansanedustaja, opetusministeri Kaarina Suonio Tampereen apulaiskaupunginjohtajaksi kesäkuun alussa 1986. Pekkalan tilalle nousi rehtori Tellervo Nousiainen ja Suonion tilalle eduskuntaan palasi oikeustieteen lisensiaatti Seija Karkinen.
SKDL:n kansanedustaja ja puolueen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Veikko Saarto siirtyi vuoden 1987 alussa Kansaneläkelaitoksen johtajaksi, jolloin eduskuntaan palasi toimitsija Pauli Uitto ja uudeksi eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi valittiin Lauha Männistö.
Htin Kyaw
Htin Kyaw (s. 20. heinäkuuta 1946) on myanmarilainen poliitikko, kirjailija ja tutkija, joka toimi Myanmarin 9. presidenttinä 30. maaliskuuta 2016 – 21. maaliskuuta 2018. Hän oli ensimmäinen vuoden 1962 sotilasvallankaappauksen jälkeen valittu presidentti, jolla ei ole siteitä armeijaan. Oppineen Min To Wun toinen poika Htin Kyaw oli toiminut useissa eri tehtävissä opetus-, suunnittelu- ja valtiovarainministeriöissä aikaisempien hallitusten aikana.
Etnisesti Ma- ja Bamar-ryhmiin kuuluvaa poliitikkoa pidetään Aung San Suu Kyin tärkeänä liittolaisena, koska perustuslaki estää tätä nousemasta suoraan presidentiksi.
Varhainen elämä ja koulutus
Htin Kyaw syntyi vuonna Rangoonissa, Brittiläisessä Burmassa (nykyinen Myanmar). Hänen vanhempansa olivat burmalainen tutkija ja runoilija Min To Wun ja Kyi Kyi.
Htin Kyaw valmistui englanninkielisestä metodistien ylläpitämästä lukiosta vuonna 1962. Hän kirjoittautui Rangoon Institute of Economics (josta tuli myöhemmin osa Rangoon Arts ja Science University) ja valmistui taloustieteen maisteriksi pääaineenaan tilastotiede vuonna 1968. Hän aloitti opettajana jo opiskellessaan maisteriksi. Sitten hän siirtyi Yliopiston tietokonekeskukseen ohjelmoijaksi vuonna 1970.
Htin Kyaw jatkoi opintojaan saatuaan stipendin Institute of Computer Science, Lontoon yliopistossa vuosina 1971-1972 ja opiskeli tietojenkäsittelytiedettä myös Tokiossa vuonna 1974. Hän on suorittanut toisen maisterin tutkinnon vuonna 1975. Hän opiskeli johtamista myös YhdysvaltojenCambridgessa, Massachusetts, vuonna 1987.
Ura
Vuonna 1975, Htin Kyaw palkattiin kauppa- ja teollisuusministeriön varaosastopäälliköksi. Vuonna 1980 hänet sai viran ulkomaankauppaosastolta. Hän erosi valtion palveluksesta vuonna 1992.
Hänet pidätettiin 22. syyskuuta 2000, ja vietti neljä kuukautta Inseinin vankilassa koska oli avustanut Aung San Suu Kyin matkaa Yangonin ulkopuolelle. Vuodesta 2012 alkaen hän työskenteli korkeassa tehtävässä Daw Khin Kyi Säätiö, jonka perusti Aung San Suu Kyin ja joka on nimetty hänen äitinsä Khin Kyin mukaan. Vaikka Kyaw ei ole NLD:n veteraanijäsen, hän työskenteli hyvin tiiviisti Aung San Suu Kyin kanssa  NLD:n puheenjohtajan toimistossa.
Hyan Kyaw oli mainittu yhtenä mahdollisena presidenttinä kun NLD sai murskavoiton vuoden 2015 vaaleissa. Perustuslaki esti Aung San Suu Kyitä nousemasta presidentiksi, koska hänen edesmennyt miehensä ja molemmat lapset ovat Britannian kansalaisia; perustuslaki ei salli presidentin, hänen vanhempansa, hänen puolisonsa tai hänen lastensa "olevan velkaa vieraalle vallalle uskollisuutta." Kun Kyaw nimitettiin presidentiksi, Aung San Suu Kyi sanoi, että hän oli valinnut hänen rehellisyyden, uskollisuuden ja kunnioitettavan koulutuksen takia.
Presidenttikausi
Myanmarin presidentti valitaan välillisillä vaaleilla. 15. maaliskuuta 2016 360 kansanedustajaa alahuoneen 652 jäsenestä äänestivät hänet presidentiksi. Toiselle ja kolmannelle sijalle vaalissa tulivat Myint Swe ja hänen puoluetoverinsa Henry Van Tio.
17. maaliskuuta 2016, Htin Kyaw esitteli ehdokkaansa kabinetin 21 ministeriksi. Ministereiden määrä pieneni merkittävästi aikaisemmista 36:ta. Hän lisäsi uuden ministerin jonka vastuualaa ovat etniset kysymykset. 21. maaliskuuta 2016 kansanedustajat hyväksyivät ehdotuksen hallitukseksi.
21. maaliskuuta 2018 ilmoitettiin yhtäkkiä, että Htin Kyaw oli eronnut virastaan presidenttinä, vedoten tarpeeseensa levätä. Kyaw oli saanut hoitoa terveysongelmiinsa ulkomailla kahdesti vuodessa. Varapresidentti Myint Swe nimettin hänen tilapäiseksi seuraajakseen.
Yksityiselämä
Htin Kyaw on ollut naimisissa Su Su Lwin kanssa vuodesta 1973; vaimo on opiskellut Yhdysvalloissa ja opettanut Rangoonin yliopistossa, ja nykyisin hän on istuva edustajainhuoneen parlamentaarikko. Parilla ei ole lapsia.
Kyawin isä oli kuuluisa runoilija ja Min To Wun, joka voitti paikan vuoden 1990 vaaleissa. Hänen appensa U Lwin oli yksi NLD-puolueen perustajista. Hän toimi myös puolueen puhemiehenä vuodesta 1995 vuoteen 2010.
Kaunokirjallinen tuotanto
Htin Kyaw kirjoittaa nimimerkillä Dala Ban. Hän kirjoitti elämäkerrallisen kirjan isästään Min To Wun: Isän Elämä: Välähdyksiä (Aba Bawa Aba Akyaung Tase Tasaung). Hän myös kirjoitti useita artikkeleita viikkolehtiin perhe-elämästään isänsä kanssa.
Terveysongelmat
Htin Kyaw meni Bangkokiin syyskuussa 2017 lääketieteellisiin tutkimuksiin ja saamaan tarvittavaa hoitoa. On ollut spekulaatioita hänen terveydentilansa huononemisesta, mutta ne on kiistetty virallisesti. Maaliskuussa 2018 hänen ilmoitettiin olevan hyvässä kunnossa ja asettuvan eläkevuosikseen Naypyidawiin.
Robert Carlyle
thumb|Robert Carlyle [[Olipa kerran (televisiosarja)| Olipa kerran -sarjan kuvauksissa vuonna 2011.]] Robert Carlyle (s. 14. huhtikuuta 1961 Maryhill, Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä, joka on uransa aikana esiintynyt sekä televisiossa että elokuvissa.
Ura
Carlylelle on myönnetty Brittiläisen imperiumin ritarikunnan neljänneksi korkea-arvoisin arvonimi Brittiläisen imperiumin upseeri, OBE.
Yksityiselämä
Carlyle on naimisissa maskeeraaja Anastasia Shirleyn kanssa, jonka hän tapasi Fitz ratkaisee -sarjan kuvauksissa. Pariskunnalla on kolme lasta.
Xiaomi Black Shark 2
Xiaomi Black Shark 2 on Xiaomin 28. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Muotoilu
Xiaomi Black Shark 2 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,84 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 12 Gigatavua RAM-muistia ja 256 Gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä ja toinen kamera on 13 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 20 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps ja 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Jukka Hienonen
Jukka Antero Hienonen (s. 9. elokuuta 1961 Jyväskylä) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on suorittanut kauppatieteiden maisterin tutkinnon Turun kauppakorkeakoulussa. Hienonen on toiminut Finnairin toimitusjohtajana 2006–2009 ja SRV-yhtiöiden toimitusjohtajana 2010–2015.
Finnairin palveluksessa Hienonen aloitti marraskuussa 2005 siirtyen yhtiön toimitusjohtajaksi 2006. Hän erosi toimesta yllättäen oma-aloitteisesti elokuussa 2009, koska hänen ääntänsä yhtiön kehittämisessä ja neuvotteluissa ammattiliiton kanssa ei kuultu.
Työura
Ennen siirtymistään Finnairille Hienonen oli toiminut Stockmannin varatoimitusjohtajana. Hän on työskennellyt uransa aikana yli kaksikymmentä vuotta Stockmannin ja Timberjackin palveluksessa Venäjällä. Hienonen on ollut lyhyen aikaa myös Keskon palveluksessa.
Thomomys talpoides kaibabensis
Thomomys talpoides kaibabensis on Thomomys-sukuun ja taskurottien heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Goldman vuonna 1938. Se on lajin Thomomys talpoides alalaji.
Jukka Hienonen
Finnairin toimitusjohtajana
Jukka Hienosen toimitusjohtajakaudella Finnairin eri henkilöstöryhmien työehtokysymykset nousivat rajusti esiin. Hienonen otti voimakkaasti kantaa henkilöstön etujärjestöjen toimintaan sekä sen aiheuttamaan ristiriitaan yhtiön kannattavuuden ja muiden intressiryhmien näkökulmasta. Hienosen aikana muun muassa sekä matkustamohenkilöstö että lentäjät olivat kertaalleen lakossa.
Hienonen kirjoitti 29. tammikuuta 2009 Finnairin blogissaan otsikolla ”Mistä lentäjien sopimusneuvottelussa on kyse?” näkemyksiään Finnairin lentäjien työehtosopimuksesta. Kirjoituksesta muodostui kiista kun Liikennelentäjien entinen puheenjohtaja Panu Mäki syytti Finnairia blogivastauksensa julkaisematta jättämisestä. Finnairin talousviestintäjohtaja Taneli Hassisen mukaan kirjoitus ei ollut kommentti, vaan se oli itsessään blogi ja sille olisi tullut hankkia oma kanava.
Nimettömäksi jäänyt taho julkaisi YouTube-sivustolla blogikiistaan viittaavan videon, jossa hyödynnettiin Hitlerin viimeisistä hetkistä kertovan Perikato-elokuvan tunnettua kohtausta uudelleen tekstitettynä. Mediassa videon tekijöiksi epäiltiin Finnairin lentäjiä.
Hienonen ei kannattanut prikaatikenraali Arto Rädyn komitean ehdotusta siitä, että Finnair hankkisi Finnairin ja puolustusvoimien yhteiskäyttöön kaksi Airbus-tyyppistä ilmatankkauskonetta. Ongelmaksi nähtiin kustannusten jako Finnairin ja ilmavoimien kesken sekä turvallisuus- ja maineriski Suomen mahdollisesti osallistuessa kansainvälisiä jännitteitä sisältäviin sotilasoperaatioihin.
Hienosen aikana Finnair toteutti noin 250 miljoonan euron osakeannin, jolla rahoitettiin osaltaan runsaan miljardin euron suuruista laivastoinvestointiohjelmaa. Investoinnit kohdistuivat laajarunkoisten Airbus-lentokoneiden hankintaan. Koneita käytetään pääasiassa Aasian-liikenteessä.
Finnairin toimitusjohtajana Hienonen antautui julkiseen keskusteluun Finnairin saadessa osakseen mediassa kritiikkiä Thaimaan lomalentojen myöhästymisten vuoksi. Median vaatimuksesta liikenneministeri Anu Vehviläinen otti liikenne- ja viestintäministeriön puolesta asiaan kantaa.
Hienonen ilmoitti eroavansa Finnairin toimitusjohtajan tehtävistä elokuussa 2009. Syyksi erolle hän ilmoitti "vanhojen yhtiöiden" joustamattomuuden. Erityisen joustamattomiksi Hienonen nimesi työehtosopimukset ja ilmailusäädökset.
SRV:n johdossa
Finnairilta Hienonen siirtyi SRV-yhtiöiden toimitusjohtajaksi elokuusta 2010 alkaen. Ennen toimitusjohtajakauttaan hän oli ollut kahden vuoden ajan SRV:n hallituksen jäsen.
Hienonen kertoi joulukuussa 2014 jättävänsä SRV-yhtiöiden toimitusjohtajan tehtävät omasta aloitteestaan. Eroon ei Hienosen mukaan liittynyt dramatiikkaa, vaan hän oli jo halukas siirtymään uusiin tehtäviin oltuaan pitkään SRV:n toiminnassa mukana. SRV:n hallituksen puheenjohtaja ja pääomistaja Ilpo Kokkila kehui Hienosen saavutuksia yhtiön johdossa.
Yksityiselämä
Hienonen asuu Helsingissä. Hän on naimisissa, ja liitosta on syntynyt kaksi tytärtä. Hienonen on kertonut harrastavansa purjehdusta. Suomen kielen lisäksi hän taitaa englantia, ruotsia ja venäjää.
Jääpallon SM-sarja 1960
Jääpallon SM-sarja kaudella 1959-1960 pelattiin yksinkertaisessa sarjassa. 1950-60 luvun vaihteen kolme suurta seuraa jakoivat mitalit, Oulun Palloseura voitti mestaruuden, Veiterä oli hopealla ja KUV sai pronssia. Mitaleista kamppailivat myös WP-35 ja Vastus, jotka olivat KUV:n kanssa tasapisteissä sarjan päätyttyä.
Ottelut
Uusinta putoamisesta: OLS - KUP 6-3. KUP ja Reipas putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Suomensarjasta Oulun Työväen Palloilijat ja Lappeenrannan Pallo-Toverit.
Yleisömäärät
Yleisömäärät kerätty Helsingin Sanomien otteluraporteista
Mestarijoukkue
OPS:n joukkue: Aarne Hyvönen, Jorma Ollanketo, Veijo Saariaho, Tauno Kaurala, Pauli Heiskanen, Matti Kovalainen, Raimo Kaarela, Heikki Ollikainen, Seppo Alatalo, Juhani Turpeenniemi, Alpo Aho, Seppo Yliluoma, Raimo Okkonen ja Jorma Kukkonen. Valmentaja Reino Arvola
Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan rautatieasemista – P
__NOINDEX__
Jean-Baptiste Biot
Jean-Baptiste Biot (21. huhtikuuta 1774 – 3. helmikuuta 1862) oli ranskalainen fyysikko ja matemaatikko, joka tutki magnetismia ja kehitti menetelmiä sokeriliuosten analyysiin. Biot oli Louis-Joseph Gay-Lussacin mukana ensimmäisellä tieteellisellä kuumailmapallolennolla vuonna 1804.
Biot opiskeli École polytechniquessa. Hän sai matematiikan professorin viran Beauvaisin yliopistosta vuonna 1787, ja kolme vuotta myöhemmin matemaattisen fysiikan professorin viran Collège de Francesta. Hänet valittiin Ranskan tiedeakatemiaan vuonna 1803 ja Ranskan akatemiaan vuonna 1856.