cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jokirapu
Jokirapu ja rapurutto
Jokirapu oli alkuperäisena eurooppalaisena rapuna erittäin herkkä rapurutolle sen saapuessa Eurooppaan 1860-luvulla ja myöhemmin Suomeen 1890-luvulla. Ensimmäinen rapuruttoaalto hävitti suomalaisen rapukannan lähes olemattomiin ja romahdutti raputalouden. Suomen vesistöt ovat kuitenkin monimuotoisia ja osa jokiravuista onnistui selviytymään rapurutosta. Jokirapuja istutettiin sen kaupallisen arvon vuoksi täysin uusiin aiemmin ravuttomiin vesiin ja rapuruton tyhjentämiin vesiin vaihtelevalla menestyksellä. Tämän istutuskäytännön yhtenä seurauksena oli eri jokirapukantojen altistaminen rapurutolle kerta toisensa jälkeen.
Rapurutto on ollut erittäin tappava tauti, joka on aiheuttanut suuren valintapaineen jokirapukannoissa. Rapurutolla itsellään on myös ollut tarve kehittyä vähemmän vaaralliseksi, sillä taudille on itsemurha tappaa kaikki isäntäyksilöt ja siten menettää kasvualustansa. Suomalaisten ahkeran jokirapujen istuttamisen ja jokiravun sekä rapuruton muutospaineen vaikutuksesta näyttää Suomeen kehittyneen muutamia jokirapukantoja, jotka kestävät rapuruttoa ja voivat toimia rapuruton oireettomina kantajina. Jokirapu on siten noin 150 vuoden aikana pystynyt kehittämään luonnonkantoja, jotka voivat tulla toimeen tietynlaisten rapuruttokantojen kanssa. Tämä antaa toivoa jokiravun paremmasta tulevaisuudesta.
Jokirapu Suomessa
Suomessa ravun pyydystys on kalastusasetuksen mukaan sallittu vain ravustuskautena, joka alkaa vuosittain 21. heinäkuuta klo 12 ja päättyy lokakuun lopussa. Muun osan vuodesta se on rauhoitettu.
Jokirapukantojen taantumiseen on vaikuttanut rapuruton lisäksi ojituksista ja turvetuotannosta aiheutuva veden laadun heikkeneminen. Rapukantojen tärkein suojelukeino on estää rapuruton leviäminen.
Tapani Lausti
Tapani Lausti (s. ) on suomalainen eläkkeellä oleva toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja. Hän työskenteli urallaan YLE:ssä, BBC:n suomenkielisessä osastossa ja Suomen Lontoon instituutissa. Hän sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon yhdessä Kaj Bärlundin kanssa teoksesta Palkat paketissa vuonna 1972. Toimittajana Lausti erikoistui kansainväliseen politiikkaan ja aatehistoriaan. Hän on tunnettu Yhdysvaltain ulkopolitiikan jyrkkänä kriitikkona ja Putinin Venäjän ulkopolitiikan puolustajana. Nykyään Lausti asuu Espanjassa.
Elämä
Lausti syntyi kirjastoneuvos Kaarlo Laustin ja Päivi Salolammen perheeseen. Koulutukseltaan Lausti on valtiotieteiden maisteri. Pro gradunsa, jonka aihe oli Yhdysvaltain ulkopolitiikka kommunistimaihin nähden, hän teki vuonna 1966. Laustin työhön ovat kuuluneet maailmanpolitiikan kriittinen seuranta ja analyysi jo 1960-luvulta, jolloin hän aloitti uransa. Vuodet 1967–1986 Lausti työskenteli Yleisradiossa. Vuosina 1973–1982 hän toimi ulkomaantoimittajana, vuodet 1983–1986 Ylen vakituisena Lontoon-kirjeenvaihtajana ja 1987–1995 freelancerinä Lontoossa.
Suomen Lontoon Instituutissa Lausti toimitti lehteä nimeltä Eagle Street. Raportteja hän on tehnyt Irlannista, Neuvostoliitosta, Jugoslaviasta, Romaniasta, Tšekkoslovakiasta, Libyasta, Kiinasta, Filippiineiltä ja Brysselistä. Vuosina 1981–1982 Lausti myös luennoi Itä-Euroopan poliittisista järjestelmistä Helsingin yliopistossa.
Mielipiteet
Kylmän sodan aikana Lausti ei hyväksynyt hyväksynyt valintaa kapitalismin ja reaalisosialismin välillä, vaan kuului niihin, jotka toivat esiin vapaudenhenkisen sosialismin vaihtoehdon. Nato ja Yhdysvallat ovat olleet Laustin ankaran kritiikin kohteena.
Vuonna 2013 hän kirjoitti: "Onnistuakseen maailman resurssien haltuunotossa läntisen imperiumin on manipuloitava mielipiteitä vakuuttaakseen ihmiset siitä, että sen omat terroriteot ovat moraalisesti oikeutettuja." Lausti katsoi, että Yhdysvallat on provosoinut Ukrainan kriisi n. Neuvostoliiton romahtami sen jälkeen Yhdysvallat aloitti heti järjestelmällisen politiikan Venäjän saartamiseksi. Laustin mukaan Ukrainan vetäminen Euroopan unioni in ja myöhemmin Nato on kuuluu Yhdysvaltain strategiaan, jossa tavoitteena on Euro-Aasian luonnonvarojen hallinta. Laustin mielestä presidentti Putin ei mahtailussa vedä vertoja Washingtonin päälläpäsmäreille.
Siirryttyään eläkkeelle Lausti on keskittynyt tutkimaan historian laboratoriossa kokeiltuja toisenlaisia ihanteita, elämänmuotoja ja kasvatusperiaatteita. Lausti uskoo yhä useampien ihmisten ymmärtäneen, että nyky-yhteiskunnat on rakennettu kestämättömälle pohjalle. Laustin mielestä on havaittavissa niin monia kriisejä ja uhkia, että tulevaisuuteen huolettomasti suhtautuminen on tuudittautumista illuusioihin. Uhkina Lausti näkee muun muassa ilmastonmuutoksen, kansainvälisen politiikan militarisoitumisen ja kansainvälisen talouden mahdollisen romahtamisen.
Väinö Heino
Väinö Johannes Heino (27. helmikuuta 1893 Rauma – 6. tammikuuta 1944) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat työmies Johan Pihl ja Amanda Tamlander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Alma Elviira Leppälän kanssa.
Opinnot
Heino oli kansakoulun käynyt.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania. Heino oli ammatiltaan merimies ja oli palveluksessa suomalaisessa parkkilaiva Plejonessa, kun ensimmäinen maailmansota syttyi. Sodan syttyessä saksalaiset kaappasivat parkin Pohjanmerellä 9. elokuuta 1914 ja kuljettivat sen miehistöineen Hampuriin, missä heidät internoitiin, mutta kun hänelle tuli tilaisuus päästä vapauteen niin hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 10. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Heino osallistui Polangenissa vuonna 1917 järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota
Heino saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Vuohiniemellä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Heino siirrettiin sisällissodan jälkeen suoritetun armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoisen kaartin 7. komppaniaan ja 17. elokuuta 1918 alkaen Karjalan kaartin rykmentin 1. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 28. helmikuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön paikallispäälliköksi ensin Pohjois-Lohjan suojeluskuntaan ja myöhemmin Pornaisten suojeluskuntaan. Suojeluskunnista hän erosi 1. kesäkuuta 1920 ja toimi sen jälkeen erilaisissa tilapäistöissä.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan Heino osallistui 29. Kuormastokomppanian päällikkönä. Välirauhan aikana hän palveli Huoltokoulutuskomppaniassa ja Ampumatarvikevaraston päällikkönä. Jatkosotaan hän osallistui Topografipataljoonan kartoituskomppaniassa ja palvelikin komppaniassa koko sodan ajan.
Vuoden 2002 talviolympialaisten hakuskandaali
Vuoden 2002 talviolympialaisten hakuskandaali tarkoittaa tapahtumasarjaa, jossa paljastui vuoden 2002 talviolympialaisten hakuprosessiin ja myöntämiseen liittyviä epäselvyyksiä.
Asiaa käsiteltiin tiiviisti joulukuusta 1998 maaliskuussa 1999 järjestettyyn KOK:n ylimääräiseen kokoukseen saakka. Kokouksessa päätettiin komitean jäsenten erottamisista ja varoituksista. Viimeiset asiaa koskevat selvitykset tehtiin kesäkuun 1999 Soulin KOK-kokoukseen mennessä. Selvityksen tuloksena neljä KOK-jäsentä erosi, kuusi erotettiin ja kahdeksan sai eriasteisia varoituksia.
Lahjonta paljastuu
Lähtölaukaus asialle tapahtui 24. marraskuuta 1998, kun Salt Lake Cityn TV-kanava KTVX ilmoitti SLOC:n maksaneen yhden KOK-jäsenen tyttären eli kamerunilaisen KOK-jäsenen René Essomban tyttären Sonia Essomban opiskelun American Universityssä Washington D.C:ssä pian vuoden 1998 talvikisavalinnan jälkeen eli vuonna 1991. SLOC:n maksamaa opiskeluapurahaa paljastui 400 000 dollaria kaikkiaan 13 henkilölle, joista kuudella oli läheiset suhteet KOK:n afrikkalaisjäseniin. Pian näiden paljastui SLOC:n tarjoamat terveydenhoitopalvelut KOK:n jäsenille. Niiden arvoksi arvioitiin 28 000 dollaria.
KOK:n puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch kutsui koolle 12. joulukuuta 1998 KOK:n toimeenpanevan komitean eli hallituksen kokouksen. Lahjonnan toi esiin KOK:n arvostettu pitkäaikainen jäsen, sveitsiläinen Marc Hodler. Hän sanoi kisaisännyysäänestyksessä olleen hämäriä piirteitä. Hodlerin mukaan lahjukset liikkuivat Atlantan 1996 kesäkisojen, Sydneyn 2000 kesäkisojen ja Salt Lake Cityn 2002 talvikisojen äänestyksen alla. ,
Tammikuun alussa 1999 tuli esille vielä kongolaisen KOK-jäsenen Jean-Claude Gangan saama 60 000 dollarin voitot Salt Lake Cityn alueella tehdyistä maakaupoista, joissa rahoittajana oli ollut SLOC.
Useita tutkimuskomissioita asian selvittämiseen
Tammikuussa 1999 KOK käynnisti oman tutkimuksensa KOK:n hallituksen kanadalaisjäsenen Dick Poundin johdolla. SLOC puolestaan käynnisti omat tutkimuksensa oman eettisen komitean puitteissa. Lisäksi Yhdysvaltain olympiakomitea (engl. lyhyenne USOC) muodosti oman ryhmänsä tutkimaan KOK:ta ja sen hallinnollista prosessia sekä kisakaupungin valintaprosessia. USOCn komissiota kutsuttiin puheenjohtajansa senaattorin George Mitchellin mukaan Mitchellin komissioksi. Neljäntenä tahona Yhdysvaltain keskushallinnon alainen FBI selvitti, onko SLOC rikkonut lahjontaa ja korruptiota koskevaa Yhdysvaltain lakia.
Tämän kaiken seurauksena 8. tammikuuta 1999 SLOC:n järjestelykomitean puheenjohtaja G. Frank Joklik ja varapuheenjohtaja Dave Johnson erosivat SLOCsta ja tehtävistään. Tutkinnassa tuli vastaan myös Tom Welchin nimi, joka oli ollut keskeinen toimija Salt Lake Cityn hakutoimikunnan johtajana. Hänen konsultointisopimuksensa SLOC:n kanssa katkaistiin tässä yhteydessä.
Tämän kaiken seurauksena KOK:n puheenjohtaja Samaranch päätti kutsua koolle ylimääräisen KOK-istunnon Sveitsin Lausanneen 17.-18. maaliskuuta 1999, jolloin oli tarkoitus käsitellä mahdollista KOK-jäsenten erottamista.
Epäillyt selvitetään - KOK-jäsenten eroja
Epäillyksi tuli kaikkiaan 14 KOK-jäsentä. Ensimmäisenä erosi 19. tammikuuta 1999 KOK:n suomalaisjäsen Pirjo Häggman, joka joutui miehensä työtehtävien myötä sotketuksi lahjusepäilyihin, sillä vuoden 1996 kesäkisojen hakijakaupunki Toronto tarjosi tammikuusta 1989 syyskuuhun 1990 tukea hänen miehensä työllistymiseen mm. maksamalla perheen vuokran Torontossa. Lisäksi SLOC oli avustamassa hänen miehensä konsultointityötä Utahiin, jonka todellinen tarve jäi selvittämättä. Palkkio kuitenkin maksettiin.
Toinen vapaaehtoisesti eronnut KOK-jäsen oli libyalainen Bashir Mohamed Attarabulsi erosi 22. tammikuuta 1999. Taustana oli hänen poikansa SLOClta saama 700 dollarin kuukausiavustus opiskeluun Brigham Youngin yliopistossa. Attarabulsin eron aikoihin KOK:n australialaisjäsen John Coates, Sydneyn vuoden 2000 kesäkisojen hakukomitean puheenjohtaja, kertoi tarjonneensa kahdelle afrikkalaisjäsenelle 70 000 dollaria. Samoin paljastui Sydneyn hakukomitean kenialaisen KOK-jäsenen Charles Mukoran Lontoon oleskelun maksetut matkakulut ennen vuoden 2000 kesäkisojen valintaa.
Poundin KOK-tutkimuskomissio kertoi 23. tammikuuta alustavat löydökset. Pound totesi tilaisuudessa :
KOK:n hallitus päätti tällöin esittää kuuden KOK-jäsenen erottamista järjestöstä. Lisäksi kolme jäsentä joutui lisätutkimuksiin ja yksi sai vakavan varoituksen. Kuusi erotettavaksi esitettyä olivat :
Listalla olisi ollut myös Swazimaan David Sikhulumi Sibandze, mutta hän päätti erota itse. Näistä erotettavaksi esitetyistä Kenian Charles Mukora erosi itse 28. tammikuuta 1999. Lisäksi Kamerunin René Essomba olisi joutunut erotettavien listoille, mutta hänen kuolemansa kesällä 1998 jätti hänet syytteiden ulkopuolelle.
Lisätutkimuksiin joutuivat Venäjän Vitali Smirnov, Etelä-Korean Un Young-Kim ja Norsunluurannikon Louis Guirandou N' Diaye. Alankomaiden Anton Geesink sai vakavan varoituksen, koska hänen ei katsottu saaneen asemansa takia henkilökohtaista hyötyä. Smirnov myönsi auttaneensa Neuvostoliiton entisen jääkiekkotähden Aleksandr Ragulinin sairaalahoitoon Salt Lake Cityyn vuonna 1991. Ragulin kärsi pahoista verenkierto-ongelmista ja oli vaarassa menettää jalkansa. "Käännyin hädissäni SLOC:n puheenjohtajan Tom Welchin puoleen asiassa". Venäläiset maksoivat matkan New Yorkiin, ja hoidon maksoi SLOC.
Selvitysten aikana ilmeni, että SLOC oli lahjoittanut KOK:n jäsenille Browning-merkkisiä amerikkalaisia aseita kaikkiaan noin 10 000 dollarin arvosta.
KOK:n asettaman Poundsin komitean selvitykset jatkuivat maaliskuun 1999 KOK-kokoukseen asti. Ennen sitä samoalainen KOK-jäsen Seiuli Paul Wallwork joutui erotettavien listalle, sillä hänen vaimonsa oli saanut SLOC:n johtaja Welchiltä 30 000 dollarin lainan. Lisäksi Walwork oli saanut kohtuuttoman arvokkaita lentolippuja muilta kisaisännyyden hakijoilta.
Erilaisiin varoituksiin päädyttiin antamaan seuraaville KOK-jäsenille :
Poundsin KOK-komitea lopetettiin tässä istunnossa, ja mahdollisia selvityksiä teki sen jälkeen KOK:n hallitus. Kahden varoitetun osalta eli Australian Phil Colesin ja Etelä-Korean Un Young-Kimin osalta tutkimukset vielä jatkuivat. Heistä Phil Coles sai vakavaakin vakavamman varoitukset, koska hän teki Sydneyn olympialaisten hakukomitean käyttöön listan, jossa neuvottiin, miten eri KOK:n jäseniin voitiin vaikuttaa. Myöhemmin lista joutui myös SLOC:n haltuun. Asiaa tutkinut KOK:n hallituksen ryhmä totesi, ettei Colesin erottamiseen löydy riittävästi perusteita. Tilanne olisi ollut toinen, jos Colesin olisi todettu saaneen rahaa listojen antamisesta SLOC:n haltuun.
Muiden hakijoiden lahjontaan viittaavat toimet
Naganon kohdalla paljastui, että 62 jäsentä oli saanut nauttia henkeä kohti 15 000 - 25 000 dollarin Naganon hakukomitean palveluista. Hakukomitea oli lahjoittanut mm. KOK-jäsenille japanilaismaalauksia arvoltaan noin 30 000 dollaria. Naganolaisten tutkimuksissa havaittiin, että 13 KOK:n jäsentä oli osallistunut matkoihin, joita voi pitää ongelmallisina. Viisi KOK:n jäsentä oli käynyt kaupungissa KOK:n sääntöjen vastaisesti useammin kuin kerran. Lisäksi neljän KOK:n jäsenen perheenjäsenet oleskelivat Naganossa hakukomitean kustannuksella.
Myös Suomen toinen KOK-jäsen Peter Tallberg joutui keskustelun kohteeksi, koska hänen poikansa olivat työskennelleet Torontossa 1990–1991, toinen poika Amsterdamissa 1992 ja kolmas poika Sydneyssä 1994. Kaikki näistä kaupungeista olivat 1990-luvulla kesäolympialaisten hakijakaupunkeina. ,
Vaikutukset tulevaan valintaan
Samanaikaisesti oli käynnissä vuoden 2006 talviolympialaisten valinta, joka tapahtui Etelä-Korean Soulissa 19. kesäkuuta 1999. Aiemmasta poiketen korruptioselvitysten aikana KOK muutti valintakäytäntöä kaksivaiheiseksi eli ensivaiheessa valinnan hakijoiden kesken tuli tekemään erillinen ehdollepanokomitea, joka valitsi kaksi ehdokasta, jonka jälkeen KOK:n jäsenet äänestivät lopullisesti kisaisännästä näiden kahden välillä.
Clarence Gilyard
Clarence Alfred Gilyard Jr. oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja professori. Hän näytteli paitsi televisiosarjoissa ja elokuvissa, myös puheteatterissa. Gilyard tunnetaan eritoten sarjoista Matlock ja Walker, Texasista. Myöhemmin hän opetti näyttelemistä yliopistossa.
Varhaiselämä
Gilyard oli kuusilapsisen perheen toinen. Hänen perheensä oli alun perin New Orleansista, mutta vietti liikkuvaa elämää: Gilyard kasvoi ilmavoimien tukikohdissa eri puolilla Amerikkaa, sillä hänen isänsä oli upseeri. High schoolin jälkeen Gilyard opiskeli Sterling Collegessa, mutta opinnot jäivät kesken, kun hän sekaantui alkoholiin ja huumeisiin. Hän muutti pois vanhempiensa kotoa San Bernardinosta Long Beachiin, jossa hän opiskeli Kalifornian yliopistossa pääaineenaan ilmaisutaito. Ennen valmistumistaan Gilyard teki töitä muun muassa tarjoilijana.
Ura
Vuosina 1993–2001 Gilyard näytteli James Trivetten roolia Chuck Norrisin tähdittämässä toimintasarjassa Walker, Texasista. James Trivette on sarjan jokaisen tuotantokauden vakiohenkilö. Gilyard palasi Jamesin rooliin televisioelokuvassa Walker, Texasista: Uhka idästä (2005), tuolloin tosin sivuosassa.
2010-luvulla Gilyard näytteli muun muassa elokuvissa Chasing Shakespeare (2013) ja A Matter of Faith (2014).
Puheteatterissa Gilyard näytteli miespääosaa komediassa Driving Miss Daisy. Hänen vastanäyttelijänään oli Walker, Texasista -sarjasta tuttu Sheree J. Wilson.
Gilyard vetäytyi aktiiviselta näyttelijänuralta 2000-luvun alussa. Hän suoritti teatteritaiteiden maisterin tutkinnon Southern Methodist Universityssä ja toimi sittemmin näyttämö- ja elokuvataiteen professorina Nevadan yliopistossa.
Yksityiselämä
Gilyard oli naimisissa kaksi kertaa ja kuuden lapsen isä. Hänen ensimmäinen liittonsa päättyi eroon, toisen vaimonsa Elena Castillon kanssa hän avioitui 2001. Gilyard kuoli pitkälliseen sairauteen 66-vuotiaana kotonaan Las Vegasissa.
X-Road
X-Road-ohjelmisto on tietoturvallinen integraatioratkaisu julkisen internetissä tapahtuvaan tietojen vaihtoon. X-Roadin avulla voidaan siirtää tietoturvallisesti ja vakioidusti tietoja eri toimijoiden tietovarantojen ja palveluiden välillä. X-Road perustuu hajautettuun arkkitehtuuriin, mutta mukana olevien toimijoiden hallinnointi tapahtuu keskitetysti. X-Road varmistaa siirrettävän tiedon luottamuksellisuuden, eheyden ja aitouden tiedonsiirron osapuolien välillä.
X-Roadia käytetään Virossa kansallisen X-tee integraatioratkaisun ja Suomessa Suomi.fi-palveluväylän teknisenä alustana. X-Road mahdollistaa kahden sitä teknisenä alustana hyödyntävän integraatioratkaisun kytkemisen toisiinsa, jolloin organisaatioiden tarjoamien palveluiden hyödyntäminen integraatioratkaisujen välillä on mahdollista samalla tavalla kuin yksittäisen integraatioratkaisun sisällä. Suomi ja Viro ovat liittäneet kansalliset integraatioratkaisunsa toisiinsa 7.2.2018, joka mahdollistaa rajat ylittävän tiedon vaihdon maiden välillä.
Nordic Institute for Interoperability Solutions (NIIS) on Suomen ja Viron yhdessä perustama voittoa tavoittelematon organisaatio, joka on vastuussa X-Roadin ydinkomponenttien kehittämisestä. NIIS on vastuussa mm. seuraavista X-Road-ohjelmiston kehittämiseen liittyvistä kokonaisuuksista:
X-Road on alkujaan kehitetty Virossa Viron tietojärjestelmäviraston Estonian State Information Systems Department toimesta ja sen ensimmäinen versio otettiin Virossa käyttöön vuonna 2001.
X-Roadin lähdekoodi on julkaistu GitHub:issa MIT-lisenssillä ja on maksutta kenen tahansa vapaasti hyödynnettävissä.
X-Road on Viron tietojärjestelmäviraston Riigi Infosüsteemi Amet (RIA) rekisteröimä tuotemerkki.
Tarja Roinila
Tarja Anneli Roinila (27. tammikuuta 1964 Jyväskylä – 19. toukokuuta 2020 Helsinki ) oli suomalainen kääntäjä, kääntämisen opettaja, esseisti ja kolumnisti.
Henkilöhistoria
Roinila opiskeli Helsingin yliopistossa romaanista filologiaa, espanjan kieltä ja kulttuuria, kirjallisuustieteitä ja filosofiaa. Hänen romaanisen filologian oppialaan kuuluva vuonna 1988 valmistunut pro gradu -työnsä käsitteli Michel Tournierin romaanin Kolmen kuninkaan kumarrus (alkuteos Gaspard, Melchior et Balthazar) tekstuaalista rakennetta. 1990-luvulla Roinila toimi myös Nuori Voima -lehden päätoimittajana.
Roinila käänsi proosaa, runoutta ja filosofiaa espanjasta, ranskasta ja saksasta. Hänen ensimmäinen suomennostyönsä oli Juan Rulfon romaani Pedro Páramo, jonka käännös julkaistiin elokuussa 1991. Roinilalle myönnettiin vuonna 2010 kääntäjien valtionpalkinto Thomas Bernhardin romaanien Hakkuu ja Haaskio suomennoksista, vuonna 2013 J. A. Hollon palkinto Maurice Merleau-Pontyn esseekokoelman suomentamisesta (Filosofisia kirjoituksia, yhdessä Miika Luodon kanssa) ja vuonna 2016 valtion kirjallisuustoimikunnan viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.
Roinila kuoli 19. toukokuuta 2020 liikenneonnettomuudessa Helsingin Herttoniemessä.
Karhulampi (Luumäki, Kannuskoski)
Karhulampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Kannuskosken kylän lähellä Tolpankankaalla sijaitseva umpilampi. Umpilampi tarkoittaa, ettei siihen tule eikä lähde puroja tai ojia.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,4 hehtaaria, se on 100 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee tasalakisella pääosin hiekasta muodostuneella mäellä, jonka lakialueen painaumassaa lampi sijaitsee. Lammen ympäristö on kangasmetsää ja metsässä risteilee polkuja. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 250 metriä ja sen rannat ovat soistuneita.
Virkistys
Lammelle on rakennettu kota ja nuotiopaikka sekä tulentekovälineet. Lammen rannassa on myös laituri. Laavulle johtaa polkuja kahdesta suunnasta.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Se on umpilampi, mutta sen luetaan kuuluvaksi yllä mainittuun vesistöalueeseen pohjavetensä välityksellä. Lammen vedenpinnan korkeus on 81,1 metriä mpy.
Guam talviolympialaisissa 1988
Guam osallistui talviolympialaisiin 1988. Kyseessä oli sen ensimmäinen osallistuminen talviolympialaisiin. Guamin ainoa edustaja oli ampumahiihtäjä Judd Bankert. Hän kilpaili pikamatkalla, jolla hän sijoittui sijalle 71.
Lakanjärvi
Lakanjärvi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Lakkalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 20,4 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se muistuttaa ennemmin joen laajentumaa eli suvantoa kuin järveä. Se alkaa 20 leveästä kapeikosta ja päättyy toiseen yhtä leveään kapeikkoon. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 13,4 metriä. Sen tilavuudeksi on saatu 677 800 kuutiometriä eli noin 0,00068 kuutiokilometriä. Syvin kohta sijaitsee leveimmässä kohdassa lahden edustalla ja aivan järven etelärannan tuntumassa. Järven pohjoisranta on etelärantaa paljon matalampaa. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä. Sen paikoin jyrkillä rannoilla ei ole kiinteää asutusta, mutta vapaa-ajan asutusta on alle 20 mökkiä. Lakkalan kulmakunnan asutus sijaitsee puoli kilometriä kaakkoon päin. Lakkalan kautta kulkee tie, joka ylittää Lakanvirran kapeikon järven itäpäässä.
Luontoarvoja
Lakanjärvessä elää ainakin ahven, hauki, särki, salakka, sorva ja kuha.
Vesistösuhteet
Lakanjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Touhtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) se kuuluu. Se on osa Valkealan reitin pääreittiä, joka vastaa lähes kaikesta läpivirtausjärven vedentulosta. Eteläpuolelta siihen laskee yksi ainoa suolampi Hannalampi, jonka vedenpinnan korkeus on 78,0 metriä mpy. Lakanjärven vedenpinnan korkeus on 74,8 metriä mpy., joten laskuojalle tulee pudotusta 3,2 metriä alle 400 metrin matkalla.
Historiaa
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa ei suvantojärvellä ole karttanimeä, mutta sen kaakkoispuolella sijaitsi kahden talon Lakkalan kylä. Vuoden 1970 peruskartassa on asutuksen peltoja, jotka ulottuivat aivan rantaan asti. Ne on myöhemmin metsitetty ja lohkottu mökkitonteiksi. Peltoja ei nykyään ulotu rannoille asti.
Acquis communautaire
Sisältö
"Acquis’n hyväksyminen" tarkoittaa siis unionin hyväksymistä sellaisena kuin se on. Unionin jäsenyyteen valmistautuvien maiden on hyväksyttävä acquis ja siirrettävä EU:n lainsäädäntö oman maansa lainsäädäntöön, ennen kuin ne voivat liittyä unioniin.
Jatkuvasti kehittyneeseen acquis communautaireen kuuluvat perussopimusten sisältö, periaatteet ja poliittiset tavoitteet, perussopimusten nojalla hyväksytty lainsäädäntö ja EYT:n oikeuskäytäntö, unionin toimialalla hyväksytyt julistukset ja päätöslauselmat, yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvät asiakirjat, yhteisön tekemät kansainväliset sopimukset sekä jäsenvaltioiden unioniasioissa keskenään tekemät sopimukset.
Edellytys EU:n jäsenyydelle
EU:n jäsenyyttä hakeneiden maiden on hyväksyttävä acquis communautaire ennen kuin ne liittyvät unioniin. Poikkeukset acquis communautairen soveltamisesta ovat mahdollisia vain poikkeusoloissa ja ne ovat laajuudeltaan rajoitettuja. Integroituakseen unioniin ehdokasmaiden on siirrettävä acquis communautaire osaksi kansallista lainsäädäntöään ja sitä on sovellettava heti liittymisestä lähtien.
Kozmodemjansk
Kozmodemjansk on kaupunki Marin tasavallan Vuorimarin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Tšeboksaryn tekojärven oikealla eli etelärannalla, 104 kilometriä Joškar-Olasta lounaaseen. Kaupungin lähellä on Volgan sivujoki Vetlugan laskukohta.
Historia
thumb|left|175px|Tuulimylly Kozmodemjanskin kansatieteellisessä museossa. Kaupunki on syntynyt vuonna 1583 rakennetun linnoituksen paikalle. Venäjänkielinen nimitys perustuu pyhille Kosmalle ja Damianille omistettuun kirkkoon, marinkielinen nimi juontuu linnoitusta ympäröineestä paaluaidasta. Vuosina 1670–1671 seudun asukkaat osallistuivat Stepan Razinin johtamaan talonpoikaiskapinaan. Vuonna 1781 Kozmodemjanskista tuli Kazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuosien 1694, 1758, 1833 ja 1872 tulipalot hävittivät kaupunkia. Asukkaat harjoittivat kauppaa, käsityöammatteja, puutarhaviljelyä ja toimittivat halkoja Volgan höyrylaivoille. Vuonna 1894 Kozmodemjanskin kihlakunnan väestöstä marit ja tšuvassit muodostivat 77 %, tataarit 13 % ja venäläiset 9 %. Kazanin kuvernementin 4 610,7 neliövirstan laajuisessa Kozmodemjanskin kihlakunnassa asui vuonna 1897 yhteensä 105 633 henkeä, joista Kozmodemjanskin kaupunkiin kirjattiin 5 284 asukasta.
Nykypäivä
Nykyään Kozmodemjanskissa toimii laitetehdas, elektroniikkatehdas ja ompelimo. Kaupunki on vuorimarien kulttuurielämän keskus. Aleksandr Grigorjeville nimetyn museon kokoelmissa on 1700–1900-lukujen venäläistä ja länsieurooppalaista maalaustaidetta. Kansatieteellinen ulkomuseo esittelee vuorimarien perinnekulttuuria. Uudelleenrakennetussa keskustassa on säilynyt vuosina 1696–1697 pystytetty tsasouna (ns. ”Streltsitorni”). 1980–1990-luvuilla on rakennettu neljä uutta kerrostalolähiötä.
Sutter Creek (Kalifornia)
Sutter Creek on kaupunki Amadorin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 2 501. Kaupungin pormestarina toimii nykyisin James Swift. Sutter Creek kuuluu Kalifornian 4. vaalipiirin, ja kongressin edustajainhuoneessa sitä edustaa republikaanisen puolueen Tom McClintock.
Mohamed Elneny
Mohamed Naser Elsayed Elneny (, s. 11. heinäkuuta 1992 Al-Mahalla al-Kubra) on egyptiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Oikeajalkainen Elneny on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Egyptin jalkapallomaajoukkueeseen.
Nikol Merizaj
Nikol Merizaj (s. 7. elokuuta 1998) on albanialainen uimari. Hän edusti Albaniaa vuoden 2016 kesäolympialaisissa 100 metrin vapaauinnissa ja vuoden 2020 kesäolympialaisissa 50 metrin vapaauinnissa.
Mohamed Elneny
Seurajoukkueura
Elneny on Al-Ahlin kasvatti, mutta hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2010 egyptiläisessä El Mokawloonissa. Elneny pelasi seurassa vuosina 2010–2013 tehden 35 ottelussa kaksi maalia. Tammikuussa 2013 Elneny siirtyi ensin lainasopimuksella Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen FC Baseliin. Hän voitti seuran kanssa sarjan mestaruuden kaudella 2012–2013. Heinäkuussa 2013 Basel osti Elnenyn omakseen. Elneny voitti Sveitsin mestaruuden myös kausilla 2013–2014 ja 2014–2015.
13. tammikuuta 2016 Elneny allekirjoitti sopimuksen valioliigaseura Arsenalin kanssa. Hän debytoi seuran paidassa Valioliigassa seuraavassa kuussa Manchester Unitedia vastaan. Ensimmäisessä Mestarien liigan ottelussa Arsenalin paidassa, maaliskuussa 2016, Elneny onnistui maalinteossa FC Barcelonaa vastaan. Hän käväisi kentällä voittoisassa FA Cupin loppuottelussa 2017. Hän pelasi seitsemässä ottelussa Arsenalin edetessä Eurooppa-liigan loppuotteluun 2019. FA Community Shieldin hän on voittanut 2017 ja 2020.
Janne Koivukoski
Janne Teemu Koivukoski (s. 1958 Perho) on toiminut sisäministeriön osastopäällikkönä ja pelastusosaston pelastusylijohtajana vuonna 2018. Hän on toiminut valmiusjohtajana vuodesta 2001 vuoteen 2019. Vuodesta 2019 lähtien hän ollut pelastusneuvos, ja hän johtaa organisaation Strategia- ja ohjausyksikköä. .
Mohamed Elneny
Saavutukset
Seurajoukkuetasolla Maajoukkuetasolla
Janne Koivukoski
Koulutus
Koivukoski väitteli filosofian tohtoriksi 26.4.2021 Itä-Suomen yliopistossa. Koivukoski valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1983 pääaineenaan fysiikka. Hän on erikoistunut säteilyfysiikkaan.
Ammatit ja luottamustoimet
Koivukoski aloitti uransa sisäasiainhallinnon palveluksessa opettajana Valtion väestönsuojelukoulussa Lohjalla vuonna 1983. Vuodesta 1985 alkaen hän on työskennellyt sisäministeriön palveluksessa eri tehtävissä. Aluksi suunnittelijana ja ylitarkastajana omatoimisen suojelun sekä säteilyvalvonnan kehitystehtävissä. Hänellä oli merkittävä rooli sisäministeriön säteilyvalvonnan järjestelyissä Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden aikana.
Koivukoski on kehittänyt Suomen hätäkeskusjärjestelmästä, ulkoisen säteilyn valvontajärjestelmästä sekä viranomaisradioverkosta kansainvälisesti korkeatasoisen esimerkin. Hän on johtanut suomalaisen hätäkeskusjärjestelmän perustamista ja kehittämistä vuodesta 1996 ja toimi Hätäkeskuslaitoksen ensimmäisenä johtajana laitoksen käynnistyessä vuonna 2001. Hän on toiminut merkittävässä roolissa Suomen viranomaisradioverkko VIRVEn kehittämisessä, muun muassa VIRVE-yksikön johtajana vuoden 2003 ajan ja VIRVE-yhteistyöryhmän puheenjohtajana vuodet 2005–2017. Koivukoski toimi Suomen Erillisverkot Oy:n hallituksen jäsenenä 2018 alkaen vuoden 2021 loppuun, 2020 lähtien hallituksen varapuheenjohtaja.
Koivukoski on ollut turvallisuuskomitean jäsen sekä jäsenenä useissa neuvottelukunnissa, Näitä ovat muun muassa Säteilyturvallisuusneuvottelukunta, säteilysuojausasiain neuvottelukunta, metrologian neuvottelukunta ja pelastushallinnon neuvottelukunta. Lisäksi Koivukoski on ollut 2012–2015 Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen (MPK) hallituksen jäsenenä ja VERIFIN-neuvottelukunnan jäsenenä.
Koivukoski on toiminut Suomen matemaatikko- ja fyysikkoliiton hallituksessa hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Lisäksi Koivukoski on ollut hallituksen jäsen Korkeakoulujen ja opetusalan henkilökuntaliitossa (KHL) vuonna 1984. Kansainvälisissä tehtävissä Koivukoski on ollut YK:n, EU:n, Naton ja Pohjoismaisissa työryhmissä sekä delegaatioiden jäsenenä ja johtajana.
Don McNeill
Don McNeill (23. joulukuuta 1907 Galena, Illinois – 7. toukokuuta 1996) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka muistetaan parhaiten isännöimästään keskusteluohjelmasta Don McNeill's Breakfast Club.
Debbie Moore
Debbie Moore (oik. Dorothy Moore, s. 31. toukokuuta 1946 Urmston, Britannia) on brittiläinen malli ja tanssikoulun pitäjä.
Don McNeill
McNeill valmistui Milwaukeessa sijaitsevasta Marquetten yliopistosta 1928, jonka jälkeen hän aloitti paikallisella WISN-radioasemalla. Breakfast Club -ohjelmaa hän isännöi 1933–1968.
Debbie Moore
Moore työskenteli nuorempana mallina, häntä on pidetty huippumallina. Hänellä on Lontoon keskustassa Pineapple Dance Studios -niminen tanssikoulu, jonka hän perusti kun tanssikoulu, jossa hän itse kävi, lopetettiin. Tanssikoulusta on tehty kuuden tunnin mittainen tosi-tv-sarja.
Don McNeill
Don McNeillillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Debbie Moore
Moore on saanut Veuve Clicquot Business Woman -palkinnon.
Moore on ollut kaksi kertaa naimisissa. Jälkimmäinen avioliitto päättyi hänen miehensä kuolemaan.
Guinea kesäolympialaisissa 2016
Guinea osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti viisi urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi judoka Mahadama Bangoura.
Akordi (taloustiede)
Akordi on velallisen ja velkojien välinen sopimus, joka yleensä tarkoittaa velkojen osittaista tai täydellistä anteeksiantamista konkurssin uhatessa tai sen aikana. Velkojien enemmistö voi myös vaatia pakkoakordia.
Centro Olímpico de Hockey
Centro Olímpico de Hockey on maahockeystadion Rio de Janeirossa. Sitä on käytetty muun muassa vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa sekä vuoden 2016 kesäolympialaisissa. Stadion koostuu kahdesta tekonurmikentästä. Stadion toimii Brasilian maahockeyjoukkueiden kotistadionina.
Agenda 2000
Agenda 2000 on Euroopan unionin strateginen asiakirja, jonka Euroopan komissio hyväksyi 15. heinäkuuta 1997. Agenda 2000 sisälsi mm. maatalouspolitiikan, alue- ja rakennepolitiikan sekä budjetin uudistuksen vuosiksi 2000–2006.
Aide-mémoire
Aide-mémoire on diplomaatin virallisessa keskustelussa laatima kirjallinen yhteenveto avainasioista. Kirjaimellisesti käsitteellä tarkoitetaan dokumenttia, joka jätetään keskustelun vastapuolelle joko keskustelun aikana tai jälkeenpäin. Dokumentin tarkoituksena on virkistää muistia.
Chris Allen
Allen oli lupaava junioripelaaja pelatessaan OHL-liigassa Kingston Frontenacsin joukkueessa. Florida Panthersin varasi Allenin 1996. Viimeisellä OHL-kaudellaan 1997–1998 hän teki 38 maalia 66 ottelussa ja hänet valittiin OHL:n tähdistökentälliseen ja parhaaksi puolustajaksi.
Allen pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä vielä keväällä 1998 OHL-kauden jälkeen. Toisen NHL-pelinsä Allen pelasi kaudella 1998–1999. Pääosin hän pelasi kuitenkin AHL-liigassa New Haven Beastissä ja Louisville Panthersissa. Vakava käsivamma pysäytti kuitenkin Allenin kehityksen ja hän pelasi kaudella 1999–2000 vain 11 ottelua. Allen pelasi seuraavat kaudet Pohjois-Amerikan alasarjoissa ECHL:ssä ja UHL:ssä.
Allen siirtyi kaudeksi 2004–05 Suomeen Vaasan Sportiin ja sai sopimuksen koajan jälkeen. Allen valittiin kauden päätteeksi Mestiksen tähdistökentälliseen. Allen pelasi Sportissa 41 ottelua tehoin 8+21. Kauden jälkeen Allen teki vuoden sopimuksen Jääkiekon SM-liigajoukkue Ilveksen kanssa. Hän ei jatkanut joukkueessa kuitenkaan harjoitusotteluiden jälkeen ja palasi Sportiin. Allenin toinen Sport-kausi ei ollut enää yhtä hyvä kuin ensimmäinen ja hän kärsi loukkaantumisista kauden aikana.
Sportista Allen siirtyi kaudeksi 2006–2007 Norjan Elitserieniin Frisk Tigersiin. Norjassa hän pelasi yhden kauden ja siirtyi sen jälkeen Tanskan pääsarjan Esbjergiin, jossa ei pelannut kuin muutaman ottelun. Loppukauden hän pelasi unkarilaisessa Alba Volánissa, joka pelaa Itävallan pääsarjassa. Kauden 2008–2009 Allen kiekkoili Aasian jääkiekkoliigan eteläkorealaisessa High1-joukkueessa.
Kaudeksi 2009–2010 Allen siirtyi britannialaiseen EIHL-liigan Edinburgh Capitalsiin. Hän pelasi Edinburghissa marraskuulle asti, jolloin joukkue halusi tehdä tilaa uusille pelaajille, ja joutui luopumaan Allenista. Toinen brittiseura Coventry Blaze hankki Edinburghista potkut saaneen Allenin joukkueeseensa joulukuussa korvaamaan loukkaantunutta Mathias Söderströmiä. Allen pelasi Coventryssä kymmenen peliä, kunnes tippui kokoonpanosta, kun Söderström palasi loukkaantumisensa jälkeen. Coventry olisi halunnut pitää silti Allenin joukkueessa, mutta hän pyysi itse siirtoa. Tammikuussa 2010 Coventry vapautti Allenin sopimuksestaan. Allen siirtyi ECHL-liigan Utah Grizzliesiin, mutta hänet kaupattiin sieltä jo helmikuun alussa Bakersfield Condorsiin.
Kauden 2010–2011 Allen aloitti Britannian EPIHL-liigan Telford Tigersissa. Joukkue joutui vapauttamaan Allenin kuitenkin sopimuksestaan talousvaikeuksien takia. Tämän jälkeen hän pelasi hetken loukkaantumisten paikkaajana saman liigan Peterborough Phantomsissa. Loppukauden Allen edusti Italian kakkossarjan HC Merano Juniorsia. Allen palasi seuraavaksi kaudeksi Britanniaan ja Peterborough Phantomsiin, jossa hän toimi pelaaja-valmentajana. Allen teki kauden aikana 51 pistettä 49 ottelussa ja voitti sarjan puolustajien pistepörssin. Hänet valittiin myös sarjan ykköstähdistöön.
Allen siirtyi Peterboroughista kesällä 2012 ENL:n Solihull Baronsiin.
Brigita Krasniqi
Brigita Krasniqi (s. 5. kesäkuuta 1997) on suomalainen vihreä poliitikko ja Vihreiden nuorten entinen puheenjohtaja. Hän on vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen. Vuoden 2021 kuntavaaleissa Krasniqi valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon. Hän on Tampereen kaupunginhallituksen jäsen ja vihreiden valtuustoryhmän varapuheenjohtaja.
Krasniqi on yksi feministisen ja anti-rasistisen kansalaisjärjestön Fem-R:n perustajista. Hän juontaa yhdessä Pazilaiti Simayijiangin kanssa Mitä vittua -podcastia.
Tausta
Krasniqin vanhemmat ovat muuttaneet 1990-luvulla Kosovosta Suomeen. Krasniqi on taustaltaan Kosovon albaani ja muslimi. Krasniqi puhuu äidinkielenään albaniaa ja suomea. Krasniqi on harrastanut lapsena ja nuorena kilpauintia. Krasniqilla on synnynnäinen liikuntavamma.
Krasniqi valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän Lyseon IB-lukiosta. Vuonna 2017 Krasniqi aloitti politiikan tutkimuksen opinnot Tampereella.
Puoluetoiminta
Krasniqi tuli valituksi Vihreiden nuorten puheenjohtajaksi 2020–2021 vuonna 2019. Ennen sitä Krasniqi toimi Jyväskylän vihreiden nuorten hallituksessa vuosina 2016 ja 2017 ja vuonna 2018 hän toimi valtakunnallisessa Vihreiden nuorten liittohallituksessa. Krasniqi on työskennellyt vihreässä eduskuntaryhmässä kansanedustajien Ville Niinistön ja Ozan Yanarin eduskunta-avustajana. Krasniqi toimi Vihreiden nuorten edustajana vihreiden puoluevaltuuskunnassa kaudella 2019–2021. Krasniqi toimi vihreiden Reilu muutos -työryhmässä, jossa valmisteltiin puoluevaltuuskunnan hyväksyttäväksi Reilu muutos -ohjelma.
Poliittiset näkemykset
Krasniqi toivoo opiskelijoiden myöntävän, että yliopistossa on rasismia. Arkipäivän rasismi läpäisee hänestä koko yliopiston. Se näkyy esimerkiksi monissa perinteissä, vaikkapa sitsilauluissa, joissa nauretaan stereotypioille vähemmistöistä. Arkipäivän rasismin lisäksi Krasniqi puhuu siitä, miten hallitsevaa valkoisuus on akateemisessa yhteisössä ja maailmassa. Hän opiskelee kansainvälistä politiikkaa ja kertoo, että esimerkiksi hänen omassa ainejärjestössään on käyty keskustelua siitä, miten valkoiset miehet dominoivat kansain­välisen politiikan tutkimusta.
Krasniqi on ottanut kantaa myös lasten ja nuorten kokemaan kiusaamiseen, syrjintään ja muuhun epäasialliseen kohteluun liikunta- ja urheiluharrastuksissa.
"Nuorten kokemaan kiusaamiseen ja häirintään on puututtava tiukalla kädellä. Suomi on sitoutunut kansainvälisiin sopimuksiin lasten oikeuksista, eikä liikunta ja urheilu saa olla sellainen osa-alue, johon nämä eivät ulotu. Kaikilla lapsilla ja nuorilla on oikeus terveelliseen ja turvalliseen kasvuympäristöön myös harrastuksissa, sanoo Krasniqi."
Vuonna 2018 Krasniqi otti kantaa jihad-tutkija Atte Kalevan kommentteihin sosiaalisessa mediassa. "Häneltä (Kalevalta) on tullut monta kertaa erittäin rasistisia kannanottoja ja lausuntoja, että monien muslimien ja muiden suomalaisten silmissä hän on menettänyt "neutraalin asiantuntijan" roolin", Krasniqi kirjoitti mikroblogipalvelu Twitteriin.
Krasniqin mukaan Suomeen olisi perustettava poliisin toimintaa arvioiva riippumaton toimielin tai ainakin kehitettävä nykyistä järjestelmää.
Järjestötoiminta
Krasniqi toimi Tampereen ylioppilaskunnan edustajistossa 2020–2022 ja sen puheenjohtajana vuonna 2022. Hän pyrki jatkokaudelle 2022–2024 muttei tullut valituksi varsinaiseksi jäseneksi.
Evagjelia Veli
Veli edusti Albaniaa vuoden 2016 Rio de Janeiron kesäolympialaisissa, joissa hän kilpaili naisten 53 kilon sarjassa.
Vesa Ruotsalainen
Ura
Ruotsalainen oli Imatran Ketterän kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä jo 16-vuotiaana kaudella 1982–1983, jolloin Ruotsalainen pelasi 19 I-divisioonan runkosarjaottelua tehoin 3+3=6. Kahden siellä vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1984–1985 SM-liigaan ja SaiPan joukkueeseen. Tulokaskausi toi 18-vuotiaalle Ruotsalaiselle 34 ottelussa tehot 3+1=4. Hänen toisen kautensa 1985–1986 päätteeksi SaiPa putosi I-divisioonaan. Ruotsalainen kuitenkin pelasi joukkueen I-divisioonavuodet 1986–1988 ja oli nostamassa SaiPaa takaisin SM-liigaan jälkimmäisen kauden 1987–1988 päätteeksi. Hän pelasi joukkueessa myös nousukauden 1988–1989, joka toi Ruotsalaiselle tehoilla 11+15=26 hänen yhden kauden piste-ennätyksensä SM-liigassa. Hän oli SaiPan tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 1989–1990 Ruotsalainen siirtyi KooKoohon. Joukkue putosi kauden päätteeksi I-divisioonaan, mutta Ruotsalainen jatkoi SM-liigauraansa KalPassa, jonne hänet hankittiin korvaamaan HPK:hon lähtenyt Timo Kulonen. KalPassa Ruotsalaisen kausi 1990–1991 päättyi SM-hopeaan ja hän edusti joukkuetta vielä seuraavat kolme kautta. Niiden jälkeen Ruotsalainen palasi kaudeksi 1994–1995 SaiPaan pelaamaan I-divisioonaa. Hän oli tehoilla 12+23=35 koko sarjan puolustajien pistepörssin kolmas Kajaanin Hokin Vjatšeslav Kulpinin ja Kalajoen Junkkareiden Róbert Pukalovičin jälkeen. Kaudella 1995–1996 Ruotsalainen oli SaiPan toiseksi tehokkain puolustaja tehoilla 9+16=25 puolustajien pistepörssinkin voittaneen Kai Tervosen jälkeen. Hän itse sijoittui puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Ruotsalainen kuitenkin voitti kevään 1996 pudotuspelien pistepörssin tehoilla 1+8=9. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa SaiPaa takaisin SM-liigaan.
Ruotsalainen edusti SaiPaa liiganousun jälkeen vielä neljä kautta vuoteen 2000 saakka. Hän pelasi viimeisellä kaudellaan 1999–2000 vain kymmenen runkosarjaottelua polven rustovaurion takia, joka päätti Ruotsalaisen uran tammikuussa 2000.
Maajoukkue
Ruotsalainen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1985 ja 1986.
Moses Lake (Washington)
Moses Lake on kaupunki Grantin piirikunnassa Washingtonin osavaltiossa Yhdysvaltain luoteisosassa.
Maantiede ja ilmasto
pienoiskuva|vasen|Moses Lake ilmasta Moses Lake sijaitsee ylänkömaalla Washingtonin keskiosassa noin 240 kilometriä Seattlesta itäkaakkoon. Etäisyys itäisen Washingtonin keskukseen Spokaneen on noin 150 kilometriä.
Moses Lake on piirikuntansa suurin kaupunki ja osa harvaanasuttua Moses Lake–Othellon tilastoaluetta.
Moses Lakessa vallitsee keskileveysasteiden kuiva aroilmasto. Vuoden keskilämpötila on 10,3 °C ja sademäärä 231 millimetriä.
Historia
Moses Lake on saanut nimensä alkuperäiskansan heimopäälliköltä Mosesilta (n. 1829–1899). Alueella eli intiaaniheimoja satoja vuosia ennen eurooppalaisten siirtolaisten tuloa. Siirtolaiset perustivat hedelmätarhoja, jotka korvattiin vihannesviljelmillä 1930-luvun laman aikaan. Kiistat vesistöjen käyttöoikeuksista hidastivat Moses Laken kehitystä ja suuri lama pysäytti sen tyystin. Erään maahuutokaupan yhteydessä todettiin: "You may buy the land, but you cannot buy the water – we own it" (Maa-alueet voitte ostaa, mutta ette vesivaroja – me omistamme ne). Kaupunki oli saanut nimekseen Neppel vuonna 1891, nimeksi vaihdettiin Moses Lake vuonna 1938. Asukasluku oli tuolloin noin 300.
Kärvistelevän kaupungin kehitykseen haluttiin vauhtia, joten paikalliset liikemiehet alkoivat kehittää alueen liikenneyhteyksiä. Rakennettiin valtatie 10, eli Sunset Highway. Vesivaroja alettiin hyödyntää Moses Laken kehittämiseen ja vaurastumiseen, ja kaupungista kehkeytyi osavaltionsa nopeimmin kehittyvä alue. Moses Lake Army Air Basen perustaminen (joka sittemmin sai nimen Larson Air Force Base), turismi ja runsaat vesivarat tekivät Moses Lakesta paikalliskeskuksen, joka kasvoi monikymmenkertaiseksi 1960-luvulle tultaessa. Uusi kasvupyrähdys runsaasta kymmenestä tuhannesta asukkaasta yli 20 000:een koettiin 2000-luvulla.
Talous ja liikenne
Moses Laken elinkeinoelämä on muuttunut maatalouspainotteisesta valmistavaan teollisuuteen. Kaupungissa on muun muassa Boeingin ja Dellin laitoksia. Moses Lake sijaitsee Interstate 90- ja State Route 17 -valtaväylien risteyksessä. Lähes 4 900 kilometriä pitkä Interstate 90 kulkee mantereen halki Tyynenmeren rannalta Seattlesta Atlantin rannalle Bostoniin.
Konservatiivinen hoito
Konservatiivinen hoito tarkoittaa lääketieteessä säästävillä ja rajoitetuilla menetelmillä annettua hoitoa, usein muuta kuin leikkaus- tai toimenpidehoitoa, esimerkiksi lääkehoitoa. Sen vaihtoehtona voi olla radikaalinen hoito.
Munuaisten vaikeassa vajaatoiminnassa konservatiivinen hoito tarkoittaa, että dialyysihoitoa ei aloiteta. Keskeistä hoidossa on lääkityksen optimointi. Lisäksi siihen kuuluu muun muassa ravitsemusneuvonta ja liikunta. Oireetonta ateroskleroosia voidaan hoitaa lääkkeillä, ruokavaliolla ja elämäntapamuutoksilla sepelvaltimon ohitusleikkauksen sijasta.
Lekanis
pienoiskuva|upright=0.96|[[Attikalainen keramiikka|Attikalainen punakuviotekniikalla koristeltu lekanis, n. 370–360 eaa.]] Lekanis on antiikin aikana käytetty keraaminen korurasia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Lopas
pienoiskuva|upright=0.95|Lopas, 600–500-luku eaa. [[Olympian arkeologinen museo.]] Lopas on antiikin aikainen keraaminen kattila. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Lopas on muodoltaan leveä ja matala. Siinä on kaksi kädensijaa, ja siinä on voinut myös olla kansi. Lopasta käytettiin hauduttamiseen, siinä missä hieman samankaltainen teganon oli paistoastia. Sana lopas saattoi tarkoittaa kreikan kielessä myös lautasta tai ruoka-annosta.
Lekanis
Lekanis on matala kannellinen korurasia, jossa on vaakasuuntaiset kädensijat, rengasjalka ja kansi. Toinen lekaniksen kaltainen vaasi on pyksis. Lekanista muistuttaa paljon lekane, joka on kanneton astia. Aina näiden kahden tyypin välille ei kuitenkaan tehdä selvää eroa. Lekanikset on usein koristeltu hääaiheisilla maalauksilla, ja toisaalta ne esiintyvät itse eräänä hääseremonioissa käytettynä astiatyyppinä muissa hääaiheisissa maalauksissa.
Lebes
pienoiskuva|upright=0.7|Lebes jalustoineen, 600-luku eaa. Lebes on antiikin aikana käytetty keraaminen tai metallinen sekoitusmalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Lebeksiä käytettiin sekoitusmaljoina symposioneissa eli pidoissa. Niitä tiedetään käytetyn myös palkintoina. Lebeksiä valmistettiin klassiselle kaudelle 400-luvulle eaa. saakka. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Lebes on muodoltaan jalaton ja korvaton pyöreäpohjainen sekoitusmalja, jossa on matala kaula. Se sijoitettiin jalustalle eli holmokselle, ja joskus myös kolmijalalle. Usein lebekseen samastetaan dinos. Morsiuskylvyissä käytetty muunnelma lebeksestä on lebes gamikos.