cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Há dias assim
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui neljänneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta 18. sijalle.
Sanziniinae
Sanziniinae on boakäärmeiden (Boidae) heimoon kuuluva käärmeiden alaheimo, jota tavataan vain Madagaskarilla. Se sisältää neljä lajia kahdessa suvussa. Lajit ovat kryptisesti kuvioituja kuristajakäärmeitä, jotka kasvavat noin 2–3 metriä pitkiksi. Sanziniinae sisältää Madagaskarin kookkaimmat käärmeet. Toisinaan alaheimoa pidetään omana heimonaan Sanziniidae.
Suvut ja lajit
Alaheimo sisältää kaksi sukua ja neljä lajia:
Saarden kunta
Saarden kunta sijaitsee Lounais-Virossa Pärnumaan maakunnassa.
Sijainti
Kunta sijaitsee Pärnun kaakkoispuolella ja rajoittuu pohjoisessa Pärnuun ja Põhja-Sakalan kuntaan, idässä Mulgin kuntaan, etelässä Latviaan ja lännessä Häädemeesten kuntaan. .
Hallinto
Saarden kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Saarden ja Surjun kunnat. Kunnassa on 4 722 asukasta (1.1.2018).
Liikenne
Valtatie 6 Pärnusta Valgaan kulkee Saarden poikki.
Raja Hindustani
Raja Hindustani on Dharmesh Darshanin ohjaama intialainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1996. Se kertoo pienestä kaupungista kotoisin olevasta taksikuskista, joka rakastuu rikkaaseen tyttöön. Päärooleja näyttelevät Aamir Khan ja Karisma Kapoor. Elokuva voitti viisi Filmfare Awards -palkintoa ja oli yksi menestyneimmistä hindinkielisistä elokuvista 1990-luvulla.
Tuotanto
Naispääosaan harkittiin myös Juhi Chawlaa, Aishwarya Raita ja Pooja Bhattia.
Walerian Czuma
Walerian Czuma (24. joulukuuta 1890 Niepołomice, Itävalta-Unkari – 7. huhtikuuta 1962 Penley, Wrexham, Wales) oli puolalainen kenraali toisen maailmansodan aikana. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan 1914–1917 keisarillista Venäjää vastaan, Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan bolševikkeja vastaan 1919–1920 ja Puolan puolustamiseen 1939, jossa hän toimi Varsovan puolustuksen komentajana sen piirityksen aikana. Toisen maailmansodan lopun hän vietti pääosin sotavankina Saksassa. Sodan jälkeen Czuma ei päässyt palaamaan kotimaahansa uuden kommunistihallinnon lakkautettua hänen kansalaisuutensa, vaan asui loppuelämänsä Britanniassa.
Ensimmäinen maailmansota
Walerian Czuma syntyi jouluaattona 1890 Niepołomicen kaupungissa lähellä Krakovaa. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Czuma liittyi Józef Piłsudskin puolalaisiin legiooniin. Hän jäi venäläisten sotavangiksi ja joutui pahamaineiseen Butyrkan vankilaan, josta hänet lähetettiin edelleen Siperiaan. Venäjän vallankumouksen alettua 1917 hänet vapautettiin ja hän oli mukana organisoimassa Puolan 5. kivääridivisioonan perustamista Siperiassa. Divisioona taisteli Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa sekä Venäjän sisällissodassa bolševikkien joukkoja vastaan. Muista joukoista kaukana ja eristyksissä ollut puolalaisdivisioona joutui kuitenkin antautumaan kun Aleksandr Koltšakin johtama vastavallankumouksellinen taistelu kuivui kasaan Siperiassa alkuvuonna 1920. Czuma joutui jälleen vangiksi Venäjällä.
Sotien välinen aika
Czuma vapautettiin Riian rauhan jälkeen ja hän palasi Puolan armeijaan. Vuonna 1922 hänestä tuli 19. jalkaväkidivisioonan komentava upseeri ja 1927 virkaa toimittava komentava kenraali. Samana vuonna hänet nimitettiin ajaksi Vilnan linnoituksen komentajaksi, kunnes seuraavana vuonna Czuma sai komentoonsa 5. jalkaväkidivisioonan. Hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi uudenvuodenpäivänä 1929. Hänestä tuli Puolan rajavartioston komentaja huhtikuussa 1938. Czuma toimi tässä tehtävässä yhä toisen maailmansodan alkaessa 1. syyskuuta 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan.
Toinen maailmansota
Saksan hyökkäys murskasi puolustuksen rajalla vain muutamissa päivissä ja eteni nopeasti kohti Varsovaa ja sisämaata. Puolan asevoimien komentaja Edward Rydz-Śmigły ja presidentti Ignacy Mościcki siirsivät maan johdon Lubliniin ja lähtivät Varsovasta jättäen kenraaliluutnantti Czuman vastaamaan sotilasasioista. Czuma ja pormestari Stefan Starzyński päättivät puolustaa kaupunkia, joka oli alkanut vetämään puoleensa sekalaisia vetäytyviä puolalaisosastoja. Hätäisesti kasattu puolustus torjui ensimmäiset Saksan maavoimien hyökkäykset 8. ja 9. syyskuuta, jonka jälkeen saksalaiset alkoivat toimiin Varsovan piirittämiseksi. Czumalla oli komennossaan suuri joukko, sillä kaupungin puolustamiseen osallistui 120 000 sotilaan lisäksi paljon vapaaehtoisia siviilejä.
Czuma sai varsovalaisilta lisänimen "Kenraali Partio", sillä hän kiersi jatkuvasti tarkastamassa puolustuslinjoja toistaen mottoaan: "Jos jossain on este, kiertäkää se."
Kaupunki jatkoi puolustusta syyskuun 28. päivään saakka, jolloin taistelu oli käynyt jo epätoivoiseksi. Czuma määräsi antautumisen, vaikka monet yksiköt olisivat halunneet jatkaa taistelua. Hän joutui kiertämään yksiköitä vakuuttamassa nämä antautumisen pakollisuudesta. Czumalle myönnettiin kaupungin puolustamisesta Virtuti Militari-kunniamerkki.
Czuma jäi saksalaisten sotavangiksi ja hänet vietiin Murnau am Staffelseessä, Baijerissa olleeseen sotavankileiriin Oflag VII A Murnau. Yhdysvaltain armeija vapautti leirin keväällä 1945, jolloin Czuma liittyi länsiliittoutuneiden mukana taistelevaan puolalaisarmeijaan.
Sodan jälkeen
thumb|220px|Czuman hauta Powazkin hautausmaalla Varsovassa. Puna-armeija vapautti Puolan saksalaismiehityksestä, mutta sen asettama kommunistihallinto lakkautti pian Czuman kansalaisuuden. Czuma muutti sodan jälkeen Britanniaan. Hän kuoli Walesissa 1962 ja hänet haudattiin Wrexhamiin. Hänen ruumiinsa siirrettiin takaisin Puolaan ja haudattiin uudelleen Varsovan Powązkin hautausmaahan vuonna 2004.
Kunniamerkit
Czumalle myönnettiin ainakin seuraavat kunniamerkit:
Auguste Rodin
François-Auguste-René Rodin (12. marraskuuta 1840 Pariisi – 17. marraskuuta 1917 Meudon) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hän oli 1800-luvun huomattavimpia kuvanveistäjiä ja modernin veiston uranuurtaja. Rodinin vaikutus figuratiivisen kuvanveiston alueella on ollut merkittävä.
Rodinin tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat monumentaaliteos Calais'n porvarit (1886), pronssinen Ajattelija (1900) ja eroottinen marmoriveistos Suudelma (1889). Muotokuvista tunnetuimmat ovat Victor Hugon muistomerkki ja Honoré de Balzacin patsas.
Elämä ja ura
pienoiskuva|vasen|Villa des Brillants, Meudon pienoiskuva|vasen|Musée Rodin Meudonissa, ateljee Auguste Rodin kasvoi Pariisin työväenluokkaisessa Mouffetardin piirissä. Hänen isänsä oli komisario ja äitinsä entinen ompelija. Rodin opiskeli Petite École -nimisessä taidekoulussa, joka antoi hänelle hyvän pohjan Ranskan 1700-luvun taiteen perinteissä. Hän opiskeli anatomiaa kuvanveistäjä Antoine-Louis Baryen oppilaana. Rodinia ei otettu arvostettuun École des Beaux-Arts -kouluun. Sen sijaan hän toimi usean vuoden ajan oppipoikana kuvanveistäjä Albert-Ernest Carrier-Belleusen ateljeessa ensin Pariisissa ja sodan 1870−1871 jälkeen Belgiassa. Siellä hän teki yhteistyötä belgialaisen kuvanveistäjä Antoine Van Rasbourghin kanssa. Brysselissä asuessaan hän teki myös paljon naisfiguureja ja rintakuvia.
Rodin matkusti Italiaan vuonna 1876. Matkalla hän pysähtyi useissa ranskalaisissa kaupungeissa ja tutki keskiaikaista ranskalaista arkkitehtuuria. Italiassa hän vaikuttui Michelangelon töistä ja otti tältä myöhemmin vaikutteita. Rodin teki 1870-luvun lopulla paljon miesfiguureja. Hänen ensimmäinen täysikokoinen julkisesti hänen omalla nimellään esitetty figuurinsa, Pronssiaika, julkaistiin vuonna 1877 Brysselissä ja myöhemmin samana vuonna Pariisin salongissa. Ranskan taideministeriö osti myöhemmin teoksen.
pienoiskuva|Rodin vuonna 1898. Ranskan hallinto tilasi vuonna 1880 Rodinilta veistosryhmän Helvetin portit. Työ ei ollut valmis sovittuna vuonna 1885, Rodin jatkoi sen työstämistä, eikä veistosta lopulta ehditty valaa pronssiin Rodinin elinaikana. Rodinin seuraava suuri tilaustyö oli Calais'n porvarit: Rodin aloitti työn vuonna 1885 ja se kesti kymmenen vuotta. Koska Rodin oli suosittu, hän sai tilaustöitä läpi 1880-luvun lopun ja 1890-luvun. Näihin lukeutuivat esimerkiksi Victor Hugon ja Honoré de Balzacin muistomerkit. Rodin sai 1880-luvulla eroottisia vaikutteita kahdesta kirjallisuuden merkkiteoksesta, Danten Infernosta ja Baudelairen Pahan kukista.
Rodinin ateljeessa työskenteli 1890-luvulla monia myöhemmin tunnetuiksi nousseita kuvanveistäjiä, kuten Antoine Bourdelle, Francois Pompon ja Jules Desbois. Suomalaiset Sigrid af Forselles ja Hilda Flodin olivat Auguste Rodinin oppilaina, kuten myös Johannes Haapasalo vuonna 1906 muutaman kuukauden ajan. Rodinin vaikutteet näkyivät myöhemmin Haapasalon ihmishahmoisissa pronssitöissä, kuten Puolustajassa (1908).
Vuonna 1895 Rodin hankki Meudonista läheltä Pariisia talon nimeltä "Villa des Brillants", jossa hän asui elämänkumppaninsa Rose Beuret'n kanssa kuolemaansa saakka. Siellä on myös heidän hautansa, jonka päällä on Ajattelija-patsas. Talon vieressä on ateljee, jossa on esillä Rodinin töitä. Puutarhasta on laaja näkymä Meudoniin. Nykyisin talo ja ateljee toimivat museona.
Tyyli
Rodinin teokset ovat maalauksellisen vapaita ja impressionistisen eloisia. Ilmaisussa on mukana niin naturalistista realismia kuin romantiikan ilmaisua. Sanotaan, että hänen persoonallisessa veistotyylissään antiikin ja renessanssin piirteet yhdistyvät radikalismiin. Rodin kuvasi alastomia ihmisfiguureja ilmeikkäästi, ja hänet tunnettiin myös hyvänä piirtäjänä.
Sommittelullisesti Rodinin teoksille on ominaista dramaattinen liike ja maalauksellinen, valoja ja varjoja taittava pintakäsittely. Niissä on voimakas liikevaikutelma ja intensiivinen, joskus jopa pateettinen tunnelma.
Museoissa
Merkittävin kokoelma Rodinin tuotantoa sijaitsee hänelle omistetussa Musée Rodin -museossa Pariisissa.
Suomen valtion taidemuseon kokoelmassa on seitsemän Rodinin teosta. Niistä jälkivaloksia ovat Ajattelija (n. 1880/1964), Astuva mies (1887-78/1963), pronssivalos Helvetin portti (1885/ennen 1887), sekä Varjo (1880/1964). Helvetin portti -nimisiä veistoksia ovat myös marmoriveistokset vuosilta 1885 (versio vuodelta 1889) ja lesborakkautta kuvaava veistos vuodelta 1885. Lisäksi kokoelmassa on Honoré de Balzacin muotokuva pienoisveistoksena (1897).
Utu
thumb|250px|Utua varhain talviaamuna. Utu on kosteaa sameutta ilmassa, kun näkyvyys on yli 1 km mutta alle 10 km.
Se muodostuu pienenpienistä pisaroista tai jääkiteistä, samanlaisista kuin sumu tai pilvet. Pisaroiden halkaisija on 0,01 mm tai vähemmän. Sen voi sekoittaa autereeseen, joka on kuivaa sameutta. Kaukaa katsottuna utu on sinertävämpää kuin ruskehtava auer. Udussa ilman suhteellinen kosteus on suurempi kuin autereessa. Käytännössä raja on epämääräinen, sillä autereen pienet partikkelit toimivat oivallisina tiivistymisytiminä udulle, joka muodostuu, kun kosteus lisääntyy.
Ume on aiemmin säätilastoissa käytössä ollut nimitys, jolla tarkoitettiin utua, jossa näkyvyys on 1–2 km.
Johanneksen koulutalo
Johanneksen koulutalo, joka on osa Juhannuskylän koulua, on valmistunut vuonna 1898. Sen suunnitteli arkkitehti Georg Schreck, joka piirsi myös koulun viereen opettajien puisen asuntolan. Koulu sijaitsee Tampereen keskustassa Erkkilän sillan kupeessa. Koulu on alakoulu eli siellä on luokat ensimmäisestä kuudenteen. Koulun erityispiirre on se, että siellä on normaalien luokkien lisäksi valmistavat luokat, joissa annetaan opetusta maahanmuuttajalapsille ennen heidän siirtymistään yleisopetukseen. Lisäksi koulussa on montessoripedagogiikkaan perustuvat luokat.
Koulutalo on suojeltu asemakaavalla.
Giovanni Manardo
Giovanni Manardo (24. heinäkuuta 1462 Ferrara – 8. maaliskuuta 1536 Ferrara) oli italialainen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Manardo opiskeli Niccolò Leonicenon alaisuudessa Ferreran yliopistossa ja sen jälkeen opetti siellä 1482–1492. Tämän jälkeen hän opetti yliopistossa vaihtelevia aikoja, kunnes palasi sinne vakituisesti vuonna 1518. Manardo opetti yliopistossa kuolemaansa asti.
Manardo oli ensimmäisiä eurooppalaisia lääkäreitä, joka uskalsi hylätä arabitieteilijöiden opit. Hän muun muassa vuonna 1521 kritisoi voimakkaasti Avicennan kuuluisaa teosta Lääketieteen kaanon. Manardo halusi erottaa lääketieteen Aristoteleen filosofiasta ja painotti kliinistä lääketiedettä, kasvitiedettä ja lääketieteellistä kasvitiedettä.
Anders Ringbom
Anders Johan Ringbom (21. heinäkuuta 1903 Turku – 21. joulukuuta 1972 Turku) oli suomalainen kemisti ja professori. Hän oli 1943–1968 Åbo Akademin analyyttisen ja epäorgaanisen kemian professori. Hänen pääasiallinen tutkimusalansa oli analyyttinen kemia.
Andres Ringbomin poika on englannin kielen professori Håkan Ringbom.
Alabaman yliopiston ampumavälikohtaus
Alabaman yliopiston ampumavälikohtaus sattui 12. helmikuuta 2010 Alabaman yliopistolla noin kello 18.00 paikallista aikaa. Tiedekunnan kokouksessa naispuolinen tutkija surmasi kolme ja haavoitti kolmea muuta, joista kahta vakavasti.
Ampuja oli 40-vuotias yliassistentti Amy Bishop, joka oli juuri saanut kuulla, ettei saanutkaan vakituista työpaikkaa yliopistolta hänen työskenneltyään siellä vuodesta 2003 lähtien. Kyseessä oli naisen kostotoimi kollegoitaan vastaan näiden evättyä hänen anomuksensa. Poliisi löysi Bishopin kampuksen lastauslaiturilta melkein heti ampumistapauksen jälkeen. Hän oli löydettäessä aseeton. Bishop pidätettiin välittömästi, eikä hän tehnyt vastarintaa. Myös hänen miehensä pidätettiin kuulusteluja varten. Bishopin käyttämä ase löydettiin kampuksen wc-tilojen roska-astiasta.
Vuonna 1986 21-vuotias Amy Bishop ampui isänsä aseella 18-vuotiaan veljensä Seth Bishopin. Tutkinta kuitenkin keskeytettiin ja Bishop vapautettiin, sillä tapahtunut tulkittiin onnettomuudeksi. Myöhemmin tutkintapöytäkirjat katosivat epämääräisesti. Amy Bishop ja hänen miehensä James Anderson olivat myös epäiltyinä vuonna 1993 kirjepommitapauksen yhteydessä.
Syyskuussa 2012 Amy Bishop tuomittiin elinkautiseen vankeuteen yliopistoammuskelun vuoksi. Häntä vastaan ei nostettu syytteitä veljensä tapauksessa.
Laura Fraser
Laura Fraser (s. 24. heinäkuuta 1976 Glasgow, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Doorina televisiosarjassa Neverwhere, Katena elokuvassa Ritarin tarina sekä Lydia Rodarte-Quaylena televisiosarjassa Breaking Bad ja sen spin-offissa Better Call Saul.
Nuoruus
Fraser syntyi Glasgow’ssa lehtorille ja sairaanhoitajalle Roselle ja käsikirjoittajalle ja liikemiehelle Alister Fraserille. Hän kävi Hillhead High Schoolia ja on Scottish Youth Theatren entinen jäsen. Fraser opiskeli Royal Scottish Academy of Music and Drama -konservatoriossa.
Yksityiselämä
Fraser on kertonut olevansa raitis. Hän meni naimisiin irlantilaisen näyttelijän Karl Gearyn kanssa vuonna 2003. Heillä on yksi tytär ja he asuvat Glasgow’ssa.
Matti Kuosku
Matti Kullervo Kuosku (4. maaliskuuta 1941 Pelkosenniemi, Suomi – 22. huhtikuuta 2012 Gävle) oli ruotsinsuomalainen maastohiihtäjä.
Pelkosenniemellä, Suomessa syntynyt Kuosku alkoi kärsiä 1960-luvun puolivälissä tupakoinnin aiheuttamista hengitysvaikeuksista. Hän lopetti tupakoinnin ja korvasi sen juoksulla. Hän myös kilpaili kestävyysjuoksussa ja muun muassa voitti vuonna 1969 5 000 metrillä Lasse Virénin, joka voitti kolme vuotta myöhemmin samalla matkalla olympiakultaa.
Juoksusta Kuosku siirtyi maastohiihdon pariin, ja ruotsalaisten maajoukkuejohtajien myötävaikutuksesta hän sai Ruotsin kansalaisuuden. Ruotsia edustaen Kuosku osallistui Innsbruckin vuoden 1976 talviolympialaisiin, joissa hän kilpaili 50 kilometrillä sijoittuen 19:nneksi.
Vaasahiihdon Kuosku voitti vuosina 1974 ja 1976, Finlandia-hiihdon vuosina 1981–1982 ja Dolomitenlauf-hiihdon vuosina 1979 ja 1981. König-Ludwig-Lauf-hiihdon yhdeksi voittajaksi hänet julistettiin vuonna 1981 hänen oltuaan mukana viiden hiihtäjän kärkijoukossa jotka kuitenkin eksyivät reitiltä kilpailun aikana. Worldloppetin ylipitkien matkojen cupin hän voitti kausilla 1978–1979 ja 1979–1980 ja sijoittui kolmanneksi kaudella 1980–1981.
Kuosku menehtyi sairasteltuaan jonkin aikaa 71 vuoden iässä 22. huhtikuuta 2012.
Helena Bergman
Helena Bergman (o.s. Jansson s. 28. elokuuta 1985 Skövde, Ruotsi) on ruotsalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa ruotsalaista OK Ravinenia.
Nuorten maailmanmestaruuskisoista vuosina 2002–2005 Bergman voitti kuusi mitalia, joista kaksi oli kultaista, kaksi hopeista ja kaksi pronssista.
Kiovan MM-kisoissa 2007 Bergman voitti viestihopeaa. Hän voitti Ventspilsin EM-kisoista 2008 kultaa viestissä ja pronssia sprintissä. Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 hän voitti pronssia sprintissä ja viestissä. Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti sprintin maailmanmestaruuden sekä viestihopeaa. Primorskon EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa sprintissä ja viestissä sekä sijoittui pronssille pitkällä matkalla. Trondheimin MM-kilpailujen 2010 ensimmäisessä lajissa, sprintissä, Bergman saavutti hopeaa 0,7 sekuntia sveitsiläiselle Simone Nigglille hävinneenä. Lisäksi hän voitti viestipronssia. Savoien MM-kilpailuissa 2011 hän voitti kultaa keskimatkalla, hopeaa sprintistä ja pronssia sekä pitkällä matkalla että viestissä. Trentinon MM-kilpailuissa 2014 Jansson saavutti pronssia Ruotsin viestijoukkueessa.
Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Bergman sijoittui vuonna 2008 kolmanneksi.
Apricot Stone
Apricot Stone on Eva Rivasin esittämä kappale, jolla hän edusti Armeniaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa.
Helena Bergman
Hän meni vuonna 2017 naimisiin suunnistaja Gustav Bergmanin kanssa ja vaihtoi sukunimensä Janssonista Bergmaniksi.
Alabaman yliopisto Huntsvillessä
Alabaman yliopisto on Huntsvillessä Alabamassa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin vuonna 1950. Yliopiston presidenttinä toimii tohtori Robert A. Altenkirch. Yliopistossa opiskelee noin 7 700 opiskelijaa. Sen viralliset tunnusvärit ovat sininen ja valkoinen.
Tauno Kirves
pienoiskuva|Tauno Kirves [[Anna Ahmatova|Anna Ahmatovan muistolaatan paljastustilaisuudessa Hyvinkäällä 30. heinäkuuta 1992.]] Tauno Olavi Kirves (3. toukokuuta 1943 Rautu – 13. toukokuuta 2020 Hyvinkää ) toimi Hyvinkään kaupunginjohtajana.
Tauno Kirves syntyi maanviljelijä Väinö Kirveen ja emäntä Amalia Kirveen o.s. Vuohelainen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 on Maija Laakso. Kirves tuli ylioppilaaksi 1961 ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta 1968. Kirves toimi Kymenlaakson seutukaavaliiton tutkijana ja seutukaavasihteerinä 1970–1974 ja osastopäällikkönä 1975–1980. Kotkan suunnittelupäällikkö hän oli 1980–1989 ja Hyvinkään kaupunginjohtaja vuodesta 1989. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle syksyllä 2006.
High-tech-arkkitehtuuri
High-tech-arkkitehtuuri eli strukturaalinen ekspressionismi on myöhäismoderniin kuuluva arkkitehtoninen tyyli, joka ilmaantui 1970-luvulla. Se sisällyttää elementtejä high-tech-teollisuudesta ja -teknologiasta rakennusten suunnitteluun. High-tech erkani modernismista, hyödyntäen teknologian ja rakennusmateriaalien uusia edistysaskeleita. Se korostaa läpinäkyvyyttä suunnittelussa ja rakentamisessa, tuoden esille rakennuksen perusrakenteet ja funktion sekä sisätiloissa että julkisivussa. High-tech käyttää laajasti terästä, lasia ja sementtiä, sillä näitä materiaaleja kehitettiin eteenpäin ja ne tulivat saataville laajemmin eri muodoissa tyylin kehittymisen aikoihin.
Tyylin varhaisimmissa esimerkeissä käytetään paljon rakenneterästä. Kun ontot rakenneosat tulivat saataville 1970-luvun alussa, high-tech-arkkitehtuuri teki niillä paljon kokeiluja. High-tech hyödyntää tehdasestetiikkaa ja pienempien huoltoalueiden ympäröimiä suuria keskelle asetettuja tiloja luodakseen vaikutelman avoimuudesta, rehellisyydestä ja läpinäkyvyydestä. Tyylin tärkeimpiin edustajiin kuuluvat yhdysvaltalais-kolumbialainen Bruce Graham, yhdysvaltalais-bangladeshilainen Fazlur Rahman Khan, brittiläiset Norman Foster, Richard Rogers, Michael Hopkins, italialainen Renzo Piano, ja espanjalainen Santiago Calatrava, kaikki arkkitehtejä.
Otto Laurila
Otto Johannes Laurila (23. syyskuuta 1886 Lempäälä − 1973) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Laurilan vanhemmat olivat Lempäälän Perälän kylässä Laurilan tilan omistanut maanviljelijä Juho Evert Laurila ja Amanda Arvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913. Hän sai varatuomarin arvon 1916.
Teoksia
Nimellä O. J. Laurila:
Morton DaCosta
Morton DaCosta (synt. Morton Tecosky, 7. maaliskuuta 1914 Philadelphia, Pennsylvania – 29. tammikuuta 1989 Redding, Connecticut) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän aloitti Broadwaylla näyttelijänä ennen siirtymistään ohjaajaksi. DaCosta ohjasi muun muassa näytelmät The Skin Of Our Teeth (1943), It’s A Gift (1945), Hamlet (1945), Plain And Fancy (1955) ja No Time For Sergeants (1955), joita seurasivat menestykselliset Auntie Mame (1956) ja The Music Man, joista hän ohjasi myös elokuvaversiot Jännittävä tätini (1958) ja Musiikkimies (1962). DaCosta jatkoi ohjaamista teatterissa aina 1980-luvun puoleenväliin saakka.
Nikolai Tihonov (täsmennyssivu)
Nikolai Tihonov -nimisiä henkilöitä ovat:
Isabelle Panneton
Isabelle Panneton (s. 27. marraskuuta 1955 Sherbrooke, Québec) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli Montrealin musiikkikonservatoriossa muiden muassa Gilles Tremblayn johdolla. Vuosina 1984–87 hän opiskeli Belgiassa Philippe Boesmansin johdolla ja Pariisin IRCAM:issa.
Pannetonin orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia on esitetty niin Kanadassa kuin kansainvälisestikin. Hänen tuotantoonsa on vaikuttanut Joseph Haydnin musiikkia. Hänen teostensa joukossa ovat viulukonsertto, Canada Councilin tilaama lastenooppera L'arche, Voilage (1984) ja Volando (1999). Panneton on opettanut Concordian ja Montrealin yliopistoissa.
Trolle
Trolle on vanha ruotsalainen aatelissuku, joka on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle järjestysnumerolla 36.
Henry Hobson
Henry Wise Hobson (1891/2 – 10. helmikuuta 1983 Cincinnati) oli yhdysvaltalainen episkopaalikirkon piispa. Hän toimi Southern Ohion hiippakunnan johtajana 29 vuoden ajan, kunnes jäi eläkkeelle 1959.
Hobson valmistui Yalen yliopistosta ja oli ensimmäisen maailmansodan haavoittunut veteraani, jolle myönnettiin Distinguished Service Cross. Hän valmistui Episcopal Divinity Schoolista Massachusettsin Cambridgessa vuonna 1920. Hän muutti Cincinnatiin vuonna 1930. Hänellä oli vaimo, poika ja kaksi tytärtä.
Tullessaan konsekroiduksi 38-vuotiaana Hobson oli maan nuorin episkopaalipiispa. Kuollessaan 91-vuotiaana hän oli episkopaalikirkon vanhin piispa. Hobson oli pitkälti vastuussa Forward Movement Publicationsin perustamisesta.
Lammasjärvi
Lammasjärvi on keskikokoinen järvi Sotkamon reitillä Kuhmon kaupungin keskustan tuntumassa. Se saa vetensä pohjoisen puolella olevasta Lentuasta Lentuankosken kautta. Kuhmon pohjoisosasta Änättijärvestä alkava vesiretkeilyreitti eli Tervareitti kulkee Iivantiirasta Lentiiran, Lentuan ja Lammasjärven kautta Kuhmon keskustaan.
Red Dutton
pienoiskuva|Red Dutton (edessä vasemmalla) jakamassa [[Calder Memorial Trophya Gus Bodnarille vuonna 1944.]] Norman Alexander ”Mervyn” ”Red” Dutton (23. heinäkuuta 1898 – 15. maaliskuuta 1987) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka loi uran myös kykyjenetsijänä ja kiekkoilun johtotehtävissä. Hän edusti pelaajana Calgary Tigersia Western Canada Hockey Leaguessa (WCHL) sekä Montreal Maroonsia ja New York Americansia National Hockey Leaguessa (NHL). Fyysisenä puolustajana tunnettu Dutton voitti usein seuransa jäähykuninkuuden. Hän saavutti WCHL-mestaruuden 1924 Tigersissa ja tuli valituksi kahdesti WCHL All-Star -tähdistöön.
Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen 1958.
Kivitatit
Kivitatit (Boletus) on tattien suku, johon kuuluu joukko arvostetuimpia ruokasieniä, mutta myös myrkyllisiä vaikkakin Suomessa hyvin harvinaisia sieniä. Sukuun kuuluu yhteensä yli sata lajia. Ne ovat paksujalkaisia, massiivisia sieniä, joiden malto on kiinteää ja murtuu lohkeamalla, eikä repeydy kuiduiksi. Nuorten yksilöiden lakki on kupera, vanhempien laakeampi. Niiden jalassa ei ole pieniä tupsuja tai nyppylöitä, toisin kuin esimerkiksi lehmäntattien suvulla.
Kameiros
Kameiros oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Rhodoksen (nyk. Ródos) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee saaren luoteisrannikolla lähellä nykyistä Kalavárdan kylää.
Kivitatit
Lähteet
Boleto
Kameiros
Historia
Vanhimmat Kameiroksen alueelta tehdyt löydöt on ajoitettu pronssikaudelle. Seudulle saapui kreetalaisia asukkaita myöhäisellä minolaisella kaudella vuoden 1500 eaa. jälkeen. Näiden oletetaan paenneen Kreetalla sattuneita luonnonmullistuksia. Paikalla on saattanut olla asutus viimeistään mykeneläisellä kaudella, sillä kaupungin länsipuolelta nykyisen Kalavárdan alueelta on löydetty hautoja, jotka ovat peräisin kausilta LH I, II ja IIIA2–IIIC1 eli noin ajalta 1370–1070 eaa.
pienoiskuva|vasen|220px|Kameiroksen raunioita. pienoiskuva|vasen|220px|Kameiroksen raunioita. Kreikkalaisen mytologian mukaan paikalla palvottiin esihistoriallisella ajalla Mylantionin jumalia eli Zeus Mylantiosta ja Himaliaa, jotka opettivat ihmiskunnalle jauhamisen ja vaivaamisen taidot. Varhaisin kirjallinen maininta kaupungista on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se mainitaan yhtenä kaupungeista, joka lähetti joukkoja Troijan sotaan.
Antiikin Kameiroksen kaupungin perustivat doorilaiset asutettuaan saaren noin 1100–900 eaa. Kaupunki oli yksi Rhodoksen kolmesta vanhasta kaupungista Ialysoksen ja Lindoksen ohella. Kameiros oli kaupungeista pienin. Varhaisin arkeologinen todistusaineisto tästä asutuksesta on peräisin geometriselta kaudelta noin ajalta 900–850 eaa. Kameiros, Ialysos ja Lindos perustivat yhdessä Kosin, Knidoksen ja Halikarnassoksen kanssa kauppaliiton, doorilaisen heksapoliin, vuoteen 700 eaa. mennessä.
Kameiros alkoi taantua, kun saaren pohjoiskärkeen perustettiin kolmen vanhan kaupungin yhteenlittymänä (synoikismos) Rhodoksen kaupunki vuonna 408 eaa. Tuolloin asukkaita muutti uuteen kaupunkiin. Kameiros ei kuitenkaan lakannut kokonaan olemasta. Arkaaisen ja klassisen ajan Kameiros tuhoutui maanjäristyksessä hellenistisellä kaudella vuonna 226 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin uudelleen, ja se sai aikakaudelle tyypillisen, Hippodamoksen järjestelmään perustuvan asemakaavan. Kameiros tuhoutui maanjäristyksessä uudelleen roomalaisella kaudella noin vuonna 139 jaa. (tai 142 jaa.), minkä jälkeen kaupunkia ei enää rakennettu uudestaan vaan se hylättiin lopullisesti.
Walkin’ the Back Streets
Walkin’ the Back Streets (levyetiketissä Walking) on yhdysvaltalaisen kitaristi ja laulaja Little Miltonin albumi vuodelta 1981.
Kameiros
Historia
Kameiroksen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvun loppupuolella. Akropolista ja hautausmaata kaivettiin vuosina 1858–1865 Auguste Salzmannin ja Alfred Biliottin johdolla sekä uudelleen vuodesta 1880 Biliottin johdolla. Dodekanesiaa vallassaan pitäneet italialaiset suorittivat alueella kaivauksia vuosina 1912–1913 ja 1928–1930.
Walkin’ the Back Streets
Äänitykset on kuitenkin tehty vuosina 1972 ja 1974 Memphisissä. Kappaleet ovat ennenjulkaisemattomia lukuun ottamatta levyn ensimmäistä kappaletta "Walking the Back Street and Crying".
Kameiros
Rakennukset ja löydökset
Kameiros sijaitsee noin 50 kilometriä nykyisestä Ródoksen kaupungista länsilounaaseen. Kameiroksen rauniot, jotka kaupungin arkeologisella alueella nykyisin ovat näkyvissä, ovat pääosin peräisin hellenistiseltä ja roomalaiselta kaudelta vuoden 226 eaa. maanjäristyksen jälkeiseltä ajalta. Hellenistisellä kaudella Kameiros oli pohjakaavaltaan suunniteltu kaupunki, jossa oli Hippodamoksen asemakaava, julkisia rakennuksia ja vesijohtoverkko. Kaupunki oli rakennettu kolmeen tasoon ja levittäytyi puolikaaren muotoon rinteeseen kaupungin ydinalueen länsi- ja itäpuolella, lähellä rannikkoa.
Walkin’ the Back Streets
Se on alun perin julkaistu singlenä (Stax 0124). Tämä pitkäkestoinen kappale oli alkujaan vielä minuutin verran pitempi, sillä siitä poistettiin Miltonin kitarasooloa. Singlen toisena kappaleena oli tälläkin albumilla versioitu "Before the Honeymoon". Lisäksi albumi sisältää Miltonin versioita tunnetuista blues- ja soulbluesklassikoista.
Kameiros
Agora
pienoiskuva|220px|Apollon Pythioksen temppelin rauniot. pienoiskuva|220px|Hierothyteionin rauniot. pienoiskuva|220px|Lähdekaivorakennuksen rauniot.
Walkin’ the Back Streets
Albumin on tuottanut Ed Michel. Alkuperäinen tuotanto on Staxin henkilökunnan. Remiksauksen on tehnyt Allen Sudduth ja masteroinnin George Horn Berkeleyn Fantasy-studioilla.
Kameiros
Agora
Alimmalla tasolla oli agora eli kauppapaikka. Sen laidoilla oli monia temppeleitä ja alttareita, ja se oli osin pylväikköjen ympäröimä. Agoran länsipuolella sijaitsi alueen merkittävin temppeli, joka oli omistettu Apollon Pythiokselle. Se oli distyylitemppeli, eli sen etupuolella oli kaksi pylvästä, ja se edusti doorilaista tyyliä. Temppelissä oli pronaos, naos eli cella sekä opisthodomos. Temppelin kulttipatsaan jalusta on säilynyt. Nykyisin yksi temppelin pylväistä ja osa seinästä on kunnostettu.
Suksun
Suksun on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Suksunin piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sylvan sivujoen Suksuntšikin varrella 145 kilometriä Permistä kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen maantie. Asukkaita on 8 300 henkeä (vuonna 2009).
Kameiros
Agora
Toinen merkittävä pyhäkköalue alueella oli Hierothyteion, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella ja omistettu Kameiroksen jumalille ja heeroksille. Siihen kuului useita alttareita. Agoran yhteydessä oli myös suuri lähdekaivorakennelma, jonka julkisivussa oli kuusi doorilaista puolipylvästä ja keskellä suuri vesisäiliö. Se oli rakennettu 300-luvun eaa. puolessa välissä. Agoran pohjoispuolella sijaitsi suuri puolikaarenmuotoinen eksedra.
Walkin’ the Back Streets
Levy-yhtiön osoite on ollut Stax Records, Tenth and Parker, Berkeley, California 94710.
Suksun
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1727 perustetusta kuparisulattamosta ja rautatehtaasta. Vuonna 1845 tehtaalla rakennettiin Uralin ensimmäinen höyrylaiva. 1800-luvulla tulalaiset mestarit käynnistivät samovaarien ja metalliastioiden tuotannon. Vuonna 1941 Suksuniin evakuoitiin Vitebskin silmälasitehdas, josta kehittyi nykyinen optiikkatehdas. Kaupunkimaisen taajaman aseman Suksun sai vuonna 1933.
Nykyisin Suksunissa toimii suojalaseja ja kypäriä valmistava Suksunski optiko-mehanitšeski zavod, metallituotetehdas Suksunski samovar, maatalous- ja elintarvikealan yrityksiä sekä metsätalous. Taajamassa on kaksi keskikoulua, taidekoulu ja ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, teatteri ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Novaja žizn (”Uusi elämä”). Nähtävyyksiin kuuluvat entisen metallitehtaan rakennukset ja vuonna 1798 rakennettu puinen Pietari-Paavalin kirkko.
Hymy Lahtinen
Hymy Ulpu Lahtinen (o.s. Jokinen, 13. lokakuuta 1930 Urjala – 22. lokakuuta 2017 Tampere ) oli lehtikustantaja Urpo Lahtisen ensimmäinen vaimo. Urpo ja Hymy Lahtisella on poika Jeppe Lahtinen, joka syntyi 1963.
Kameiros
Akropolis eli yläkaupunki
Pääkatu johti edelleen kolmannelle tasolle eli kukkulan huipulle, joka sijaitsi kaupungin eteläpäässä ja toimi kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina. Akropoliilla sijaitsi 200-luvulla eaa. rakennettu 200-metrinen stoa eli pylväshalli, josta on nykyisin jäljellä enää yksi kiviseinä. Stoan takaosassa sijaitsi kauppoja. Stoan etuosa oli avoin ja sitä tukivat doorilaiset pylväät, jotka olivat kahdessa rivissä. Arkaaisella kaudella stoan paikalla sijaitsi 500-luvulla eaa. rakennettu sisterni eli vesisäiliö, jonne ennen stoan rakentamista kerättiin kaupungin käyttövesi. Siihen mahtui 600 kuutiometriä vettä, mikä riitti noin 300–400 perheelle. Sisternistä vesi johdettiin vesijohdoissa alas kaupunkiin. Stoan rakentamisen yhteydessä vanha sisterni jäi käytöstä, kun pylväshallin yhteyteen ja sen alapuolelle rakennettiin uusi vesijärjestelmä.
Walkin’ the Back Streets
Kappaleet
Kappaleet: 1. East/Memphis Music/South Memphis Music – BMI 2. East/Memphis – BMI 3. Ordena Music – BMI 4. Duchess Music – BMI
Kameiros
Akropolis eli yläkaupunki
Stoan eteläpuolella sijaitsi Athene Kameiraalle (myös Athene Polias) omistettu temppeli. Se oli tetrastyylitemppeli ja edusti doorilaista tyyliä. Temppeli rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella ja uudelleen maanjäristyksen jälkeen. Temppelistä on jäljellä vain sen perustukset.
Hymy Lahtinen
Kauppiasperheen tytär Hymy Jokinen kävi keskikoulun Vihdissä. Kesällä 1951 hän tapasi Urpo Lahtisen eräissä iltamissa Karhulassa ja he avioituivat vielä saman vuoden lopulla. Lahtiset muuttivat Tampereelle Urpon saatua toimittajan paikan Kansan Lehdestä vuonna 1955.
Kameiros
Muut löydökset
Roomalaisella kaudella kaupungin pohjoisosaan rakennettiin termejä eli kylpylöitä. Kaupungin satama sijaitsi Mylantionin niemessä eli nykyisessä Ágios Mináksen niemessä kaupungin pohjoispuolella.
Walkin’ the Back Streets
Kappaleet
Kappaleet: 1. East/Memphis Music/Wild Rice Music – BMI 2. Duchess Music – BMI 3. Hudson Bay Music – BMI 4. Abkco Music – BMI 5. Despen Music – BMI
Hymy Lahtinen
Lahtiset perustivat vuonna 1959 tunnetuimman julkaisunsa Hymy-lehden, joka sai nimensä Hymy Lahtiselta. He perustivat myös Suomen ensimmäisen kaupunkilehden Tamperelaisen. Muita Lehtimiehet-yhtiön julkaisemia lehtiä olivat muun muassa Alibi, Nykyposti, Suosikki, Tekniikan Maailma ja Vauhdin Maailma sekä lastenlehdet Maailman vahvin Nalle ja Pellefantti. Lahtiset erosivat 1990-luvun alussa. Hymy Lahtisen oma suosikkitoimittaja Lehtimiehet Oy:ssä oli Suomen kohutuimpiin journalisteihin aikanaan kuulunut Veikko Ennala. Marraskuussa 1988 Lehtimiehet Oy myytiin Yhtyneet Kuvalehdet Oy:lle 304 miljoonalla markalla, josta myyjät saivat rahana 180 miljoonaa.
Hymy ja Urpo Lahtinen muuttivat asumuseroon vuonna 1972 ja avioero astui voimaan 1991. Lehtimiehet Oy:n myynnin ja avioeron jälkeen Hymy Lahtiselle ja hänen pojalleen Jeppe Lahtiselle jäi mittava kiinteistöomaisuus.
Walkin’ the Back Streets
Muusikot
sekä The Memphis Horns.
Vasen ja oikea
Vasen (←) ja oikea (→) ovat suunnan hahmottamista. Vasen on oikean vastakohta, kun puhutaan suunnista tai ihmisen ruumiinosista, esimerkiksi oikeasta tai vasemmasta kädestä tai silmästä.
Vasemman ja oikean hahmottaminen
Vasen ja oikea ovat subjektiivisia ja kaksiulotteisia käsitteitä. Jos käännyt ympäri, suunnat vaihtavat paikkaa. Esimerkiksi teatterien katsomoissa, konserttisaleissa ja niihin verrattavissa tiloissa paikkojen sanotaan olevan oikealla tai vasemmalla, mitkä tällöin määritellään katsojien kannalta. Näyttämöltä katsottuna oikea ja vasen puoli ovat päinvastoin.
Peilissä oikean ja vasemman sanotaan usein vaihtuvan. Itse asiassa peili kuitenkin kääntää päinvastaiseksi nimenomaan peilin pintaa vastaan kohtisuoran suunnan, josta katsottuna oikea ja vasen ovat päinvastaiset.
Useimmilla ihmisillä oikea käsi on voimakkaampi ja taitavampi kuin vasen. Vasenkätisillä asia on kuitenkin päinvastoin.
Heraldiikka
Vaakunoiden heraldisissa selityksissä oikea ja vasen määritellään päinvastoin kuin miltä ne näyttävät katsojalle. Tämä johtuu siitä, että vaakunat ovat saaneet alkunsa keskiaikaisten ritarien kilpiin maalatuista tunnuskuvioista, ja tällöin niiden ”oikea” ja ”vasen” puoli määräytyivät ritarin itsensä, ei vastaantulijoiden kannalta.
Liikenne
Useimmissa maissa noudatetaan oikeanpuoleista liikennettä. Tällöin autoissa kuljettajan paikka on yleensä vasemmalla puolella. Joissakin, yleensä brittiläisen siirtomaataustan omaavissa maissa, kuten Australiassa ja Etelä-Afrikassa, on vasemmanpuoleinen liikenne ja autoissa kuljettajan paikka oikealla puolella. Muita esimerkkejä vasemmanpuolisen liikenteen omaksuneista ovat Japani, Thaimaa ja Malta.
Merellä ollessa sanojen oikea ja vasen asemesta käytetään yleensä sanoja tyyrpuuri ja paapuuri, joista tyyrpuuri on aluksen perästä katsottuna oikea puoli ja paapuuri vasen.
Politiikka
Vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus viittaa poliittisen kentän jakautumiseen oikeistoon ja vasemmistoon. Nimitykset ”vasemmisto” ja ”oikeisto” ovat syntyneet siitä, että Ranskan vallankumouksen yhteydessä jyrkimpiä uudistuksia vaatineet kansalliskokouksen jäsenet asettuivat istumaan puheenjohtajasta katsoen vasemmalle ja konservatismia kannattaneet oikealle. Oikeiston on perinteisesti nähty kannattaneen konservatismia ja vasemmiston jyrkkiä yhteiskunnallisia uudistuksia, mahdollisesti myös liberalismia. Sanoja oikeisto ja vasemmisto käytetään myös vastaavista ryhmittymistä puolueiden ja muiden ryhmien sisällä. Termit syntyivät Ranskan vallankumouksen aikana, jolloin ne viittasivat istumapaikkajärjestykseen Ranskan lainsäädännöllisissä elimissä, erityisesti Ranskan lainkokouksessa vuonna 1791.
Jyrkimpiä uudistuksia vaatineet kansalliskokouksen jäsenet asettuivat istumaan puheenjohtajasta katsoen vasemmalla. Yleensä parlamenteissa oikeiston ja vasemmiston paikat vastasivat nimiään puhemiehen paikalta katsottuna, eli niiden muiden jäsenten kannalta tavallaan kuin päinvastoin.
Transaktinoidi
thumb|Transaktinoidien paikka jaksollisessa järjestelmässä Transaktinoidit, myös transaktinidit, ovat alkuaineita, joiden järjestysluku on 104–118. Ne seuraavat jaksollisessa järjestelmässä suoraan aktinoideja, joiden viimeisin jäsen on lawrencium (alkuaine 103). Kuten aktinoidit, myös transaktinoidit ovat kaikki radioaktiivisia. Määritelmällisesti kaikki transaktinoidit ovat myös transuraaneja, koska niiden järjestysluku on suurempi kuin 92.
Kaikki transaktinoidit ovat synteettisiä eli niitä ei ole maapallolla luonnonvaraisina. Niitä voidaan valmistaa hiukkaskiihdyttimissä. Tuotantomäärät ovat muutamia atomeja minuutissa ensimmäiselle transaktinoidi rutherfordiumille, mutta vain muutamia atomeja viikossa alkuaineelle 111 ja sitä raskaammille. Kaikkien transaktinoidien puoliintumisaika, tiettyjä rutherfordiumin ja dubniumin isotooppeja lukuun ottamatta, on erittäin lyhyt, vain sekunnin murto-osia. Kaikilla transaktinoideilla on perustilassa elektroneja elektronikuoren 6d-alikuorella. Yhtään transaktinoidia ei ole syntetisoitu makroskooppisia määriä, joten niiden kemiallisista ominaisuuksista ei tiedetä paljoakaan.
Kaikista uusimmat transaktinoidit on merkitty taulukkoon *-merkillä. IUPAC vahvisti niiden löytämisen 30.12.2015, ja antoi niille pysyvät nimet marraskuussa 2016. Niistä kaikista on jo aikaisemmin ollut kokeellista näyttöä. Alkuaineen 113 virallinen löytäjä IUPAC:in mukaan on japanilainen RIKEN-tiimi. Alkuaineet 115 ja 117 löysivät yhdessä Joint Institute for Nuclear Research, Dubna, Venäjä, Lawrence Livermore National Laboratory, Kalifornia, USA ja Oak Ridge National Laboratory, Tennessee, USA. Alkuaineen 118 löysivät Dubnan Joint Institute for Nuclear Research ja Kalifornian Lawrence Livermore National Laboratory. Nykyään (2016) kaikki jaksollisen järjestelmän jakson 7 alkuaineet, sekä niitä edeltävät, on löydetty.
Kemian nobelisti Glenn T. Seaborg esitti aktinoidien käsitteen vuonna 1944. Hän myös esitti transaktinoidien sarjan kattavan alkuaineet 104–118 ja vuonna 1968 hän nimesi välin 122–155 alkuaineet superaktinoidien sarjaksi. Transaktinoidi seaborgium on nimetty hänen mukaansa.
Sixten Ringbom
Sixten Ivar Alexander Ringbom (27. heinäkuuta 1935 Turku – 18. elokuuta 1992 Turku) oli suomalainen taidehistorioitsija.
Sixten Ringbomin vanhemmat olivat professori Lars-Ivar Ringbom ja Olga Sofia Frigren. Yleisradion ohjelmapäällikkö Lars-Peter Ringbom oli hänen veljensä, ja hänen tyttärensä Veronika Ringbom on graafikko.
Sixten Ringbom oli Åbo Akademin taidehistorian ja taideteorian professori vuodesta 1970. Hänen väitöskirjansa Icon to Narrative (1965) käsitteli keskiajan ja varhaisen uuden ajan maalaustaidetta. Ringbomin myöhempi keskeinen tutkimusala oli kuitenkin moderni maalaustaide, jota hän käsitteli muun muassa teoksessaan The Sounding Cosmos: A Study in the Spiritualism of Kandinsky and the Genesis of Abstract Painting (1970).
It's for You
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdeksänneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta 23. sijalle.
Boris Lagutin
Boris Nikolajevitš Lagutin (, 24. kesäkuuta 1938 Moskova – 4. syyskuuta 2022 ) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Méxicon 1968 olympialaisissa Lagutin ja puolalainen Jerzy Kulej voittivat toisen olympiakultansa, ja ennen heitä tähän saavutukseen olivat nyrkkeilijöistä yltäneet vain yhdysvaltalaiset Oliver Kirk ja Harry Mallin sekä kolme kultaa voittanut unkarilainen László Papp. Ennen Lagutinia ainoat kolme olympiamitalia saavuttaneet nyrkkeilijät olivat Papp ja puolalainen Zbigniew Pietrzykowski.
Lagutin saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa hävitessään pistein välierässä Yhdysvaltain Wilbert McClurelle. Hän voitti Tokion 1964 olympialaisissa kultaa 71 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa ranskalaisen Joseph Gonzalesin tuomariäänin 4–1. Hän hallitsi ottelua kaksi erää, mutta sai kolmannessa erässä haavan silmäkulmaansa ja varoituksen Gonzalesin työntämisestä.
Boris Lagutin piti kolmen vuoden tauon aktiivisista kilpailuista. Hän palasi kehään Méxicon 1968 olympialaisia edeltäävänä vuonna. Siihen aikaan sarjaa alle 71 kg Neuvostoliitossa hallitsi Viktor Agejev, joka joutui luovuttamaan sarjan ykkösaseman Neuvostoliitossa jälleen Lagutinille. Lagutin voitti toisen kultamitalinsa Mexicon kehässä. Loppuottelussa hän voitti kuubalaisen Rolando Garbeyn tuomariäänin 5–0. Ottelu oli rumaotteinen, ja kun tuomarikaan ei puuttunut nyrkkeilijöiden otteisiin, yleisö buuasi ja heitteli kehään kolikoita ja palavia sanomalehtiä.
Lagutin voitti Euroopan-mestaruuden 71-kiloisten sarjassa Belgradissa 1961 ja Moskovassa 1963. Vuoden 1961 EM-kisoissa Lagutin voitti Jugoslavian Milovan Tomicin, Skotlannin Robert Keddien ja Länsi-Saksan Erich Schichtan ennen loppuottelua, jossa hän voitti Itä-Saksan Hans-Dieter Neidelin. Vuoden 1963 EM-kisoissa vastustajia ennen loppuottelua olivat Puolan Andrzej Siodła, Länsi-Saksan Günther Koch ja Romanian Virgil Badea. Loppuottelussa Lagutin otti voiton keskeytyksellä 3. erässä Skotlannin Andrew Wyperistä. , Hän kävi urallaan 250 ottelua ja voitti niistä 237.
Juan Vargas Aruquipa
Juan Vargas Aruquipa (s. 8. maaliskuuta 1947 Achacachi) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. heinäkuuta 1980 ja nimitettiin Coroicon hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bitan titulaaripiispaksi 15. tammikuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tomás Roberto Patricio Manning, jota avustivat Edmundo Luis Flavio Abastoflor Montero ja Adhemar Esquivel Kohenque.
Vargas Aruquipa sai 20. elokuuta 1997 nimityksen Coroicon piispaksi.
Torin kunta
Torin kunta sijaitsee Lounais-Virossa Pärnumaan maakunnassa.
Sijainti
Kunta sijaitsee Pärnun koillispuolella rajoittuen etelässä ja lännessä Pärnuun, pohjoisessa Põhja-Pärnumaahan ja idässä Põhja-Sakalaan.
Hallinto
Torin kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Aren, Saugan ja Torin kunnat sekä Sindin kaupunki. Kunnassa on 11 694 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Sindin epäitsenäisestä kaupungista, Aren, Saugan ja Torin pienkauppaloista (alevik) sekä 41 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Sindi.
Liikenne
Valtatie 4 ja valtatie 5 sekä rautatie Pärnusta Tallinnaan kulkevat Torin poikki. Pärnun lentoasema sijaitsee Torin kunnan Eametsan kylässä.
Auer
thumb|250px|Autereinen sää Auer, autere, päivänsavu eli aurinkousva on ilmassa leijuvaa kuivaa sameutta, joka huonontaa näkyvyyttä ja saa kaukaiset esineet näyttämään auringon suunnassa ruskeankellertäviltä, muualla sinisenharmailta. Autereinen ilma on Suomessa yleisintä kaakonpuoleisen ilmavirtauksen vallitessa. Tuuli tuo sitä Suomeen yleisimmin Balkanilta ja eteläiseltä Venäjältä. Autereen aiheuttavat pienet partikkelit joutuvat ilmaan muun muassa maanmuokkauksen, tulivuorenpurkausten tai saastepäästöjen myötä. Autereessa ilma on periaatteessa kuivempaa kuin ututilanteessa, mutta kosteuden lisääntyessä se alkaa tiivistyä auerpartikkelien pintaan, eikä yksikäsitteisesti voida sanoa, milloin auer muuttuu uduksi.
Lähteet
Broma (temps)
Eilean Donan
thumb|270px|Eilean Donanin linna. Eilean Donan on pieni saari Skotlannin Ylämaiden länsiosassa. 1900-luvun alussa tehtyjen kunnostustöiden yhteydessä saarelle rakennettiin kävelysilta. Saarta hallitsee valokuvissa, elokuvissa ja televisiossa usein näkyvä pittoreski linna. Dornien kylästä on saarelle matkaa kilometrin verran. Saarella ei ole ollut varsinaisia asukkaita vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Saaren nimi tarkoittaa Donnánin saarta ja on saanut nimensä kelttiläisen pyhimyksen Donnán of Eiggin mukaan, joka kuoli marttyyrinä vuonna 617. Hänen kerrotaan rakentaneen saarelle kirkon, josta ei kuitenkaan ole löytynyt jälkiä.
Linna on 1200-luvulta. Se oli Mackenzien suvun tukikohta aina siihen asti kunnes Englannin laivasto tuhosi sen jakobiittikapinan yhteydessä 1719. Nykyinen rakennus on peräisin 1900-luvun alusta, jolloin John Macrae-Gilstrap kunnosti rauniot.
Geir Gulliksen
Geir Gulliksen (31. lokakuuta 1963 Kongsberg, Norja ) on norjalainen kirjailija ja kustantaja.
Gulliksen työskentelee Oktober-kustantamossa. Hän julkaisi esikoisteoksensa Mørkets munn 1986, joka koostuu proosarunon katkelmista. Hän on kirjoittanut runojen lisäksi esseitä, näytelmiä, lastenkirjoja ja romaaneja, joista hän on saanut useita palkintoja. Kertomus eräästä avioliitosta oli Pohjoismaiden Neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas.
Gulliksen tunnetaan erityisesti runoilijana. Hän on merkittävä uuden norjalaisen kirjallisuuden edustaja. Hänen runonsa ovat monien kriitikoiden arvioissa kaikkein keskeisimpiä nykyrunoudessa, mutta ne puhuttelevat myös yleisemmin lukijoita. Gulliksen etsii runosta yleistä ja yleisestä runoa. Kaunista kieltä käyttäen hän haastaa runouden äärirajoja. Hänen runonsa ”Alt dette skal begynne en gang til” (kokoelmasta Se på meg nå) valittiin Norjan radiossa kuulijoiden ja ammattituomariston mielestä vuoden 2005 parhaaksi runoksi.
Täplälilja
Täplälilja (Lilium hansonii) on liljakasvien (Liliaceae) heimoon kuuluva liljojen (Lilium) suvun kasvilaji. Lajin kaksiosainen nimi Lilium hansonii on nimetty taidemaalari Peter Hansonin mukaan.
Täplälilja on kotoisin Japanista, Kiinasta sekä Koreasta ja on sittemmin levinnyt laajalle alueelle Itä-Aasiaan. Täpläliljaa ei juurikaan esiinny Euroopassa luonnonvaraisena mutta sitä viljellään koristekasvina ja puutarhakasvina monissa Euroopan valtioissa.
Täplälilja on noin 120 senttimetrin korkuinen lilja, joka kukkii heinäkuussa kellanoransseja kukkia. Varsi ja lehdet ovat vihreät; varsi on usein lehtiä tummempi. Kukat tuoksuvat voimakkailta.
Soidin
Soidin tarkoittaa useilla linnuilla parittelua edeltävää käyttäytymistä, jonka seurauksena yksilöt tulevat sellaiseen fysiologiseen vireeseen, että parittelu on mahdollista. Soitimeen kuuluvat olennaisena osana vastavuoroiset vaistotoiminnot, lähinnä signaalit ja reaktiot. Koiraan höyhenpuku on soidinaikana kauneimmillaan.
Esimerkiksi korea-asuiset metsokoiraat kerääntyvät keväällä yhteisille soidinpaikoille näyttävään yhteissoitimeen, joka alkaa varhain aamulla. Lajille ominainen soidinkäyttäytyminen on usein isolaatiotekijä joka estää harhapariutumisen eri lajeihin kuuluvien yksilöiden kesken.
Lintujen lisäksi soidinmenoja on myös muilla selkärankaisilla kuten kaloilla sekä monilla selkärangattomilla kuten heinäsirkoilla.