cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sosiaalidemokraattinen puolue (Viro)
Sosiaalidemokratia Virossa ensimmäisen tasavallan aikana
Kun vuonna 1917 puolueet sallittiin jälleen, sosiaalidemokraatit muodostivat Viron sosiaalidemokraattisen yhdistyksen. Se oli isänmaallinen ja kansallismielinen yhdistys, joka taisteli Viron itsenäisyyden ja vapauden sekä parempien sosiaalisten olojen puolesta. Puolue vaihtoi nimekseen Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue ja voitti Viron perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaaleissa vuonna 1919 kolmasosan paikoista eli 41 paikkaa 120:stä. Maareformi toteutettiin demokraattisesti ja talonpojat saivat suurmaanomistajilta maansa. Vuonna 1925 sosiaalidemokraattinen puolue yhdistyi Viron itsenäisen sosisialistisen työväenpuolueen kanssa Viron sosialistiseksi työväenpuolueeksi.
Puolue oli vallassa vuodet 1924–1925 ja 1928–1929. Se voitti vaalit vuonna 1926, jolloin se sai 24 paikkaa 100:sta, ja vuonna 1929, jolloin se sai 25 paikkaa. Puolue oli yksi maan suurimmista. Se oli jäsenenä Työväen ja sosialistien internationaalissa, joka oli nykyisen Sosialistisen internationaalin edeltäjä, ja sillä oli yhteyksiä Euroopan eri sosiaalidemokraatteihin. Puolue keskittyi ajamaan kulttuurin ja koulutuksen asioita. Se esimerkiksi loi kulttuurisen itsemäärämisoikeuden lain.
Puolue jakaantui kolmeen osaan vuonna 1934, kun Viron sisäpoliittinen tilanne radikalisoitui ja horjui. Puolueen vasemmistosiipi eli nuorsosialistit erotettiin puolueesta, kun taas oikeistosiipi lähti mukaan yhteistyöhön Konstantin Pätsin hallinnon kanssa. Puolueen keskusta yritti pitää puolueen yhdessä, mutta epäonnistui. Vuonna 1935 puolue lakkautettiin, kun Konstantin Päts julistautui autoritaariseksi johtajaksi ja demokratia Virossa lakkautettiin. Puolueen johto kuitenkin yritti toimia puolilaillisesti, mutta Neuvostoliiton miehittäessä Viron vuonna 1940 toiminta loppui kokonaan. Puolueen johto pakeni Ruotsiin Tukholmaan ja perusti siellä Viron sosialistisen puolueen ulkomaanyhdistyksen.
Viron vapautumisen jälkeinen aika
thumb|Sosiaalidemokraattisen puolueen entinen tunnus vuosina 1990-1996. Perestroikan ja Viron vapautumisen myötä sosiaalidemokraattiset liikkeet yhdistyivät 8. syyskuuta 1990 Viron sosiaalidemokraattiseksi puolueeksi (lyh. ESDP). Yhdistyneet liikkeet olivat Viron demokraattinen työväenpuolue, Viron sosiaalidemokraattinen itsenäisyyspuolue , Viron venäläinen sosiaalidemokraattinen puolue ja Viron sosialistisen puolueen ulkomaanyhdistys.
ESDP:n ensimmäinen johtaja oli Marju Lauristin, joka uusi suhteet Sosialistiseen internationaaliin marraskuussa 1990. Puolue muodosti vaaliliiton vuonna 1990 perustetun keskusta-oikeistolaisen Viron maaseudun keskustapuolueen kanssa vuosien 1992 ja 1995 vaaleissa. Vuonna 1996 vaalitappion jälkeen nämä puolueet yhdistyivät ottaen käyttöön nimen Maltilliset. thumb|Sosiaalidemokraattien ja kansanpuolueen yhdistymisen myötä syntynyt Kansanpuolue Maltilliset ja sen tunnus vuosina 1999-2004. Vuonna 1999 Maltilliset liittyivät keskusta-oikeistolaiseen Viron kansanpuolueeseen, joka oli syntynyt toukokuussa 1998 pienen Talonpoikaispuolueen () ja Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolueen  yhdistyessä. Jälkimmäinen puolue oli Isänmaaliitosta eronnut siipi. Vuoden 1999 vaaleissa Maltilliset saivat yhdessä Kansanpuolueen kanssa 17 paikkaa Riigikoguun.
Sosiaalidemokraattien aseman vakiintuminen
thumb|Sosiaalidemokraattien [[Toomas Hendrik Ilves toimi Viron presidenttinä kaksi kautta vuosina 2006–2016.]] Vuonna 2003 Kansanpuolue Maltilliset liittyi Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen. Samana vuonna Maltillinen kansanpuolue sai vaaleissa Riigikoguun kuusi paikkaa. Puolue vaihtoi nimekseen Sosiaalidemokraattinen puolue 7. helmikuuta 2004. Vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleissa sosiaalidemokraatit menestyi kansallisesti parhaiten saaden 36,8 % kansallisista äänistä ja kolme edustajaa europarlamenttiin.
Aiemmin keskustapuoluetta edustaneet Peeter Kreitzberg ja Sven Mikser liittyivät sosiaalidemokraatteihin 10. toukokuuta 2005. Tämän jälkeen 25. marraskuuta Mark Soosaar liittyi uudelleen puolueeseen, jolloin sosiaalidemokraattien edustus Riigikogussa nousi yhdeksään kansanedustajaan.
Puolueen europarlamentaarikko Toomas Hendrik Ilves valittiin Viron presidentiksi valitsijamiesneuvoston äänin 174–162 syyskuussa 2006, kun vastassa oli istuva presidentti Arnold Rüütel. Ilves oli myös kansan suosikki presidentiksi, hänet olisi halunnut virkaan mielipidemittausten perusteella noin 70 prosenttia virolaisista.
Riigikogun vaaleissa maaliskuussa 2007 sosiaalidemokraatit olivat vaalivoittajia nostaessaan paikkamääränsä kuudesta kymmeneen. Jüri Pihl valittiin SDE:n puheenjohtajaksi puoluekokouksessa 7. maaliskuuta 2009. Vuodesta 2005 pääministerinä toiminut Andrus Ansip jatkoi tehtävässään, ja Viroon muodostettiin Reformipuolueen, Isänmaan ja Res Publican liiton sekä sosiaalidemokraattisen puolueen koalitiohallitus. Sosiaalidemokraattien tyytymättömyys hallituksen budjettileikkauksiin ja työlainsäädännön muutoksiin johtivat kuitenkin siihen, että pääministeri Ansip erotti puolueen hallituksesta toukokuussa 2009.
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa puolueen ainoaksi valituksi edustajaksi jäi Ivari Padar. Parlamenttiin valittiin kuitenkin myös sitoutumattomana Indrek Tarand, jonka isä Andres Tarand on toiminut aiemmin sosiaalidemokraattien edustajana Euroopan parlamentissa. Syksyllä 2009 sosiaalidemokraatit lisäsivät kannatustaan kuntavaaleissa ja puolue nousi Tallinnan johtoon kahdeksan vuoden tauon jälkeen, kun SDE:n puheenjohtajasta Jüri Pihlistä tuli kaupungin uusi pormestari.
Sosiaalidemokraatit kävivät keskusteluja yhdistymisestä Kansanliiton kanssa vuonna 2010, mutta lopulta hanke ei saanut puolueessa tarpeeksi kannatusta. Useat Kansanliiton johtohahmot kuitenkin liittyivät sosiaalidemokraatteihin. Sven Mikser valittiin SDE:n uudeksi puheenjohtajaksi puoluekokouksessa 16. lokakuuta 2010. Vuoden 2011 Riigikogun vaaleissa puolueen kansanedustajien määrä nousi yhdeksääntoista aiemman kymmenen edustajan sijasta. Puoleen kannatus vaaleissa oli noin 17 %, mikä nosti SDE:n yhdeksi Viron neljästä suuresta puolueesta. Pienemmät puolueet vihreät ja Kansanliitto putosivat viiden prosentin äänikynnyksen myötä Riigikogusta, joten sosiaalidemokraattien asema on vakiintunut osaksi Viron päivänpolitiikan puoluekenttää.
Organisaatio
Puolueen nuorisojärjestö on Nuoret sosiaalidemokraatit, jotka yleiskielessä tunnetaan nuorsotseina (noorsotsid). Naisjärjestö on Naisjärjestö Kadri (Naiskogu Kadri) ja seniorijärjestö Vanhemmat sosiaalidemokraatit (Vanemad Sotsiaaldemokraadid). Lisäksi sosiaalidemokraattien yhteydessä toimii miesjärjestö Sotsiaaldemokraatide meesühendus.
Riigikogun vaalit
1 Maltillisten vaaliliitto (sosiaalidemokraattien ja Maaseudun keskustapuolueen yhteislista) 2 Maltilliset (mukana myös Kansanpuolueen ehdokkaat) 3 Nimellä Kansanpuolue maltilliset
Café de la Régence
Café de la Régence oli Pariisissa sijaitseva 1700- ja 1800-lukujen shakin keskus. Kaikki parhaimmat shakinpelaajat pelasivat siellä.
Heihin kuuluivat muun muassa:
Taidemaalari Oscar Parviaisen mukaan Jean Sibelius improvisoi tammikuussa 1906 Café de la Régencessa teemaa nimeltä Bönen till Gud, josta tuli tämän 3. sinfonian finaalin pääteema.
Suomalainen kirjailija ja toimittaja Irja Spira (1900-2001) nimeää skandinaavien suosiman Cafe de Regencen mieluisaksi kirjoituspaikakseen.
Suomen Jääkiekkohistoriallinen Seura
pienoiskuva|Seuran perustamiskokous Tampereen Vapriikissa. Seuran ensimmäinen hallitus eturivissä vasemmalta Matti Hannula, Kimmo Leinonen, Hannu Kauhala (puheenjohtaja), Kimmo Isotalo, Antti Seppänen, Jari Vainio ja Ossi Viita. Takarivissä muut perustamiskokoukseen osallistuneet (vasemmalta) Veikko Lintinen, Juha Aaltonen, Pekka Jyrkiäinen, Juha Hiitelä, Michael Sundsten, Mika Heinonen, Tom Ratschunas, Markku Kasila, Olav Björkstrand, Arto Nieminen, Ari Mennander ja Janne Sarna. Suomen Jääkiekkohistoriallinen Seura (SJHS) on Tampereella 5. joulukuuta 2015 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena kerätä, tallentaa jääkiekkoiluun liittyvää aineistoa, harjoittaa julkaisu- ja tutkimustoimintaa sekä järjestää kokous-, esitelmä-, keskustelu- ja muita tilaisuuksia.
Balafon
Länsiafrikkalainen balafon eli balafoni on yksi perinteisistä afrikkalaisista ksylofonityyppisistä soittimista. Muita ovat esimerkiksi marimba ja kalimba.
Suomen Jääkiekkohistoriallinen Seura
Yhdistyksen perustamiskokous kutsuttiin koolle Suomen Jääkiekkomuseoyhdistyksen puheenjohtaja Kimmo Leinosen aloitteesta. Kokous valitsi Hannu Kauhalan yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi sekä hallitukseen Leinosen ohella Matti Hannulan, Kimmo Isotalon, Antti Seppäsen, Jari Vainon ja Ossi Viidan. Näin hallituksessa olivat edustettuina niin Liiga, Suomen Urheilumuseo, Suomen Jääkiekkomuseo kuin yliopistomaailma.
Vuosikokouksessaan vuonna 2017 SJHS valitsi erovuoroisen Leinosen tilalle Teemu Vanhalan Suomen Jääkiekkoliitosta. Leinonen jatkoi kuitenkin yhdistyksen hallitustyöskentelyssä.
Balafon
Balafoni on tyypillinen muusikkosukujen soitin, jonka perinne siirtyy isältä pojalle. Soittimen taitajat opettelevat kymmenittäin traditionaalisia säestyskuvioita, joiden lomaan solisti soittaa soololausekkeita tukeutuen aina säestyssekvenssiin. Balafonin tunnettu historia ulottuu vuosisatojen taakse, ja kansan suussa sen syntyyn on tavattu liittää erilaisia legendoja. Erityisesti mandinkojen heimolle soittimella on suuri symbolinen arvo.
Eurooppatie E10
Eurooppatie E10 on eurooppatie, joka alkaa Atlantin valtameren rannalta Å i Lofotenin kylästä ja kulkee Skandinavian pohjoisosan vuoriston halki, päättyen Luulajan kaupunkiin Perämeren rannalle.
Vuoden 2007 lopussa E10 lyheni 30 kilometrillä, kun uusi Lofast-tieyhteys tunneleineen valmistui. Sen jälkeen reitti ei enää käytä Melbun ja Fiskebølin välistä lauttayhteyttä. Uuteen tieyhteyteen sisältyy seitsemän tunnelia, joiden yhteispituus on 15 kilometriä.
László Bölöni
Ura pelaajana
Peliurallaan Bölöni pelasi 406 ottelua romanialaisen ASA Târgu Mureșin paidassa vuosina 1970–1984. Hän pelasi kotimaassaan myös FC Steaua Bukarestissa kolme kautta voittaen kolmen Romanian mestaruuden lisäksi Euroopan cupin kaudella 1985–1986. Bölöni pelasi finaalissa täydet minuutit ja oli Mikal Majarun ohella toinen epäonnistuja rangaistuspotkukilpailussa.
Bölöni jätti Steauan 1987 ja siirtyi Belgiaan. Hän pelasi kevätkauden Racing Jet Brysselissä siirtyen sitten Ranskaan ja US Créteil-Lusitanos'n paitaan. Bölöni päätti pitkän peliuransa kauteen 1991–1992 US Orléansissa. Hän edusti myös Romanian maajoukkuetta 108 ottelussa tehden 25 maaottelumaalia. Bölöni oli mukana Romanian joukkueessa EM-kisoissa 1984.
Miuccia Prada
pienoiskuva|Miuccia Prada vuonna 2011. Miuccia Prada (aiemmin Maria Bianchi; s. 10. toukokuuta 1949 Milano) on italialainen muotisuunnittelija, joka on työskennellyt koko uransa ajan Pradan muotitalossa.
László Bölöni
Ura valmentajana
Bölöni aloitti valmennusuransa AS Nancy-Lorrainessa 1992 apulaisvalmentajana. 1994 hän siirtyi seuran päävalmentajaksi toimien tehtävässä kuusi vuotta. Tuona aikana seura voitti Division 2:den kaudella 1997–1998 ja nousi liigaan. Seuran pudottua takaisin Division 2:een kauden 1999–2000 päätteeksi Bölöni jätti tehtävänsä.
Miuccia Prada
Pradan oli perustanut Milanossa hänen isoisänsä vuonna 1913. Tuolloin merkki keskittyi vain nahasta tehtyjen laukkujen ja asusteiden valmistamiseen. Miuccia Pradasta tuli talon pääsuunnittelija vuonna 1978, jota pidettiin omituisena, sillä hän oli muun muassa kommunistipuolueen jäsen, opiskelija ja naisten oikeuksien puolustaja. Vuonna 1985 muotimaailma kuitenkin kiinnostui hänestä hänen suunnittelemiensa mustien ja logottomien laukkujen myötä.
László Bölöni
Ura valmentajana
Kesällä 2000 Bölöni siirtyi Romanian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä vain vuoden verran siirtyen kesällä 2001 Sporting Lissabonin peräsimeen. Portugalilaisseurassa Bölöni voitti debyyttikaudellaan tuplamestaruuden. Kausi 2002–2003 sujui heikommin ja Bölöni saikin liigan kolmossijaan päättyneen kauden jälkeen potkut tehtävistään. Hänen aikanaan Sportingissa nousivat ykkösjoukkueen kokoonpanoon sellaiset nuoret tähdet kuin Cristiano Ronaldo, Ricardo Quaresma ja Hugo Viana.
Miuccia Prada
Ensimmäisen valmisvaatekokoelmansa Prada julkaisi vuonna 1989, ja Pradan muotitalon pienempi merkki, Miu Miu perustettiin vuonna 1992. Prada palkittiin Council of Fashion Designers of America International-palkinnolla vuonna 1993, ja vuotta myöhemmin Pradan kokoelmia esiteltiin ensi kertaa New Yorkissa ja kauppa Lontooseen perustettiin. Nykyään Pradalla ja Miu Miulla on kaksi näytöstä vuodessa Milanossa.
László Bölöni
Ura valmentajana
Huhtikuussa 2007 Bölöni siirtyi Arabiemiirikuntiin Al Jazira Clubin päävalmentajaksi. Hän palasi Eurooppaan kesäkuussa 2008, kun Belgian mestaruuden edelliskaudella voittanut Standard Liège palkkasi hänet päävalmentajakseen. Bölönin johdolla Standard puolusti mestaruuttaan kunnialla ja uusi sen jännittävien vaiheiden kautta. Tasainen kausi huipentui mestaruusfinaaleihin RSC Anderlechtia vastaan, sillä seurat olivat tasapisteissä varsinaisen liigan päätyttyä. Kaksiosaisessa finaaliottelussa Bölönin luotsaama Standard oli parempi maalein 2–1.
Kaudella 2009–2010 mestaruutta puolustanut Standard ei kuitenkaan pysynyt RSC Anderlechtin ja kumppanien vauhdissa. Lopulta romanialaisvalmentaja sai potkut helmikuussa 2010 Standardin majaillessa liigassa kuudentena, 19 pistettä Anderlechtin perässä.
Toukokuussa 2010 Bölöni siirtyi arabiemiraattilaisen Al-Wahda Clubin päävalmentajaksi. Pesti seurassa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Bölöni sai potkut jo syyskuussa 2010. Seurajohto perusteli päätöstään tyytymättömyydellä Bölönin mahdollisuuksiin täyttää johdon vaatimukset ja tavoitteet.
Tammikuun alussa 2011 Bölöni palasi valmennustehtäviin Ranskan Ligue 1:n toiseksi viimeiseksi juuttuneen RC Lensin päävalmentajana. Hän ei onnistunut nostamaan Lensiä pois tuolta sijalta, vaan tuloksena oli putoaminen pääsarjasta. Kauden jälkeen Bölöni sai tehdä tilaa Jean-Louis Garcialle.
Pian Lensistä lähtönsä jälkeen Bölöni siirtyi kaksivuotisella sopimuksella kreikkalaisseura PAOKin peräsimeen. Bölönin johdolla PAOK sijoittui kaudella 2011/12 liigassa kolmanneksi. Romanialainen jätti kuitenkin seuran kauden jälkeen, kun hän ei suostunut seuran vaaimuksiin palkan alentamisesta.
Kesäkuussa 2012 Bölönistä tuli qatarilaisen Al-Khorin päävalmentaja. Romanialaisen johdolla Al-Khor pelasi keskinkertaisesti sijoittuen Qatarin liigassa parhaimmillaan seitsemänneksi. Kesällä 2015 hän jätti seuran ja siirtyi saudiarabialaisen Ittihadin päävalmentajaksi. Heikkojen tulosten vuoksi Bölöni sai potkut marraskuun lopussa 2015.
Kesällä 2017 Bölöni palasi valmennustehtäviin Belgian liigaan nousseen Royal Antwerpin päävalmentajana. Bölönin johdolla Anterwerpen sijoittui kahdesti Belgian liigassa neljänneksi. Kaudella 2019/20 hän luotsasi seuran Belgian cupin loppuotteluun. Koronaviruksen takia loppuottelu siirtyi elokuun alkuun 2020 ja Bölönin sopimus seuran kanssa ehti päättyä ennen finaalia.
Elokuun lopussa 2020 Bölönistä tuli KAA Gentin päävalmentaja. Hän sai kuitenkin potkut tehtävästään jo syyskuun puolivälissä 2020.
Kesäkuussa 2022 Bölönistä tuli Ligue 2:een pudonneen FC Metzin päävalmentaja.
Stadio Olimpico (San Marino)
Stadio Olimpico on monikäyttöinen stadion Serravallen kunnassa, San Marinossa. Se on San Marinon kansallinen stadion, ja siellä pelaa kotiottelunsa San Marinon jalkapallomaajoukkue. Jalkapallomaajoukkueen lisäksi sitä käyttää myös italialaisessa Serie C1 -jalkapalloliigassa pelaava jalkapalloseura San Marino Calcio. Stadionille mahtuu noin 5 500 katsojaa. Se avattiin vuonna 1969.
Lasarus-ilmiö
Lasarus-ilmiö on elintoimintojen odottamaton palautuminen sen jälkeen kun elvyttämisyrityksistä on luovuttu. Ilmiön nimi on peräisin Raamatusta, jonka mukaan Jeesus herätti Lasaruksen kuolleista tämän ollessa kuolleena neljättä päivää.
Ilmiöstä on tehty tositapahtumiin perustuva dokumenttielokuva "The Lazarus Phenomenon", joka kertoo pastori Daniel Ekechukwun ja Ian McCormackin kertomista kokemuksista kuolemanjälkeisestä elämästään ja sieltä palaamisesta.
Vuonna 2017 Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri tiedotti Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan ja Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen tekemästä tutkimuksesta, jossa oli seurattu 840:tä potilasta 10 minuuttia sen jälkeen, kun heidän elvyttämisensä oli lopetettu hoito-ohjeiden mukaisesti. Viiden tutkittavan elintoiminnot palautuivat 3–8 minuutin päästä elvytyksen lopettamisesta. Yhdenkään aivotoiminta ei kuitenkaan palautunut ja he kuolivat. Tutkimusryhmä tuli johtopäätökseen, että elvytysohjeita tulisi päivittää ja potilasta pitäisi tarkkailla kymmenen minuuttia elvytyksen lopettamisen jälkeen.
FK Krasnodar
FK Krasnodar on jalkapalloseura Krasnodarin kaupungista Venäjältä. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2020–2021 Venäjän Valioliigassa.
Marshall-apu
Marshall-apu loi myös pohjan Naton perustamiselle.
Avustusohjelman luominen
upright|left|thumb|Kenraali [[George C. Marshallista tuli presidentti Harry S. Trumanin hallinnon ulkoministeri tammikuussa 1945. Euroopan jälleenrakentamiseksi käynnistetty apu nimettiin hänen nimensä mukaan.]]
Ohjelman tausta
Toisen sodanjälkeisen vuoden eli vuoden 1947 alkaessa kansainvälinen ilmapiiri oli heikennyt. Sodan aikaiset liittolaiset Yhdysvallat ja Neuvostoliitto olivat ajautumassa vastakkainasetteluun. Yhdysvallat oli Turkin ja Kreikan suunnalla tapahtuneen Neuvostoliiton ja kommunistien toiminnan vuoksi päätynyt tukemaan niiden vastaista toimintaa. Uuden poliittisen suhtautumisen taustavoimana Yhdysvalloissa oli Neuvostoliitto-asiantuntija George F. Kennan. Kennan loi tässä yhteydessä patoamiskäsitteen suhteessa Neuvostoliiton toimintaan. Sen avulla Länsi-Eurooppaa oli tarkoitus suojella kommunismin vaikutusvallan leviämiseltä. Tätä yhdysvaltalaisten uutta politiikkaa alettiin kutsua nimeltä Trumanin oppi. Toisaalta saman aikaisesti Neuvostoliitto vahvisti asemiaan sodan aikana miehittämissään Itä-Euroopan maissa, joiden hallitukset muuttuivat kommunistijohtoisiksi.
Yhdysvaltain ulkoministeri George Marshall vieraili Moskovassa huhtikuussa 1947, jossa hän tapasi Neuvostoliiton johtomiehet mukaan lukien generallisimus Stalinin. Marshall vakuuttui tapaamisessa siitä, että Stalinin politiikka ja maailmanvallan leviäminen perustuisi Euroopan taloudellisen romahduksen vaikutusten odotteluun. Tältä pohjalta Marshall antoi Kennanille tehtäväksi suunnitella taloudellista tukiohjelmaa. Sen mukaan luotiin esitys ”Euroopan jälleenrakennusohjelmaksi” (European Recovery Program, ERP). Se sisälsi kolme pääkohtaa: 1) Euroopan valtioiden yhteinen tarpeittensa määrittely, 2) Apu koskisi koko Eurooppaa, 3) Saksan jälleenrakennukseen kiinnitettäisiin erityistä huomiota. Tältä pohjalta Marshall piti puheensa 5. kesäkuuta 1947 Harvardin yliopistossa.
Marshall sanoi puheessaan Harvardissa: ”On luonnollista, että Yhdysvallat tekee kaiken voitavan auttaakseen palauttamaan normaalit ja terveet taloudelliset olosuhteet maailmaan, sillä tämä on poliittisen vakavuuden ja turvallisuuden rauhan edellytys.” Historioitsijat korostavat Marshall-avun kantavina motiiveina yleensä pyrkimyksen tukea demokratiaa ja vakaata kehitystä Euroopassa. Apua kanavoitiinkin erityisesti suuriin Euroopan maihin. Ranskan ja Italian kohdalla Marshall-avulla nähtiin mahdollisuutta tukkia maissa olevien vahvojen kommunistipuolueiden vaikutusvallan kasvua. Samalla Euroopan talouden kohentuessa saataisiin Yhdysvaltain teollisuudelle merkittävät vientimarkkinat. Marshall-apu oli suhteessa Yhdysvaltojen bruttokansantuotteeseen suurempaa, kuin länsimaista on koskaan annettu kehitysapuna kehitysmaille ja se inspiroi myöhempää kehitysapua.
Marshall-ohjelmasta neuvottelu eurooppalaisten kanssa
Yhdysvaltain apulaisulkoministeri Dean Acheson tapasi 17. kesäkuuta 1947 Pariisissa Ranskan ulkoministerin Georges Bidaultin ja Ison-Britannian ulkoministerin Ernest Bevinin kanssa. Siellä sovittiin Neuvostoliiton kutsumisesta yhteiseen kokoukseen Pariisissa. Tähän Neuvostoliitto suostuikin nopeasti, ja Neuvostoliiton valtuuskunta ulkoministeri Molotovin johdolla saapuivat 27. kesäkuuta Pariisiin.
Lyhyen aikaa myös Neuvostoliitto oli kiinnostunut Marshallin avusta. Neuvostoliitto muutti kantaansa kesken Pariisin kokouksen. Neuvostoliitto perusteli kantaansa sillä, että Yhdysvallat sekaantui Euroopan maiden asioihin ja apu merkitsisi Euroopan joutumista Yhdysvaltain hallinnon alaiseksi. Neuvostoliitto vetäytyi yhteistyöstä, mikä oli yksi osoitus Euroopan pitkällisen kahtiajaon, kylmän sodan alkamisesta.
Neuvostohallitus kieltäytyi taloudellisesta avusta. Se ei myöskään hyväksynyt avun antamista vaikutuspiirissä oleville maillekaan. Niinpä avusta kiinnostuneet Neuvostoliiton liittolaismaat Tšekkoslovakia, Puola ja Unkari joutuivat luopumaan houkuttelevasta tarjouksesta. Tšekkoslovakia oli jopa jo suostunut, mutta perui kutsun apua koskeviin neuvotteluihin. Asian karuus selvisi tšekeille heinäkuun alussa 1947 Moskovassa käydyissä kauppaneuvotteluissa. Stalin ilmoitti tšekeille:
Samaan aikaan Puolan hallitus pohti Marshall-kysymystä, mutta sai kuulla Moskovan radion kautta tiedon hylänneensä Marshall-avun.
Neuvostohallitus käynnisti tämän jälkeen omat vastatoimensa, johon liittyi uuden kommunistisen yhteistyöjärjestön Kominformin perustaminen syksyllä 1947.
Suomen kieltäytyminen Marshall-avusta
Suomi olisi tarvinnut kipeästi taloudellista tukea, sillä Suomen piti maksaa sotakorvauksia Neuvostoliitolle. Sodasta kärsinyt Suomi joutui jäämään ulkopoliittisista syistä ilman apua, vaikka muun muassa vauras Ruotsi saattoi sitä nostaa. Asiasta toi presidentti Paasikivelle viestin pääministeri Mauno Pekkala. Pekkala oli tavannut sitä ennen valvontakomission kakkosmiehen kenraali Savonenkovin, joka oli todennut ”rauhansopimuksen olevan vielä ratifioimatta, sotakorvausten olevan käynnissä ja asekätkentäjutun olevan kesken”. Presidentti Paasikivi kirjoitti asiasta päiväkirjaansa 8. heinäkuuta 1947:
Eduskunnan ulkoasiainvaliokunta käsitteli asiaa 10. heinäkuuta. Kansandemokraatteja lukuun ottamatta kaikki muut puolueet äänestivät Marshall-avun hyväksymisen puolesta. Ulkopoliittista valtaansa käyttäen Presidentti Paasikivi kuitenkin saneli itse kielteisen päätöksen. Vastauksena Pariisissa pidettävään Marshall-avun järjestäytymiskokoukseen Suomen hallitus käytti kieltäytymisperusteenaan puolueettomuusmääritelmää, joka kirjattiin seuraavana keväänä YYA-sopimuksen johdantoon:
Suomi ilmoitti kuitenkin halukkuutensa osallistua ERP:n tarjoamaan puhtaasti taloudelliseen yhteistoimintaan ja ilmoitti olevansa valmis antamaan tätä varten talouttaan koskevaa informaatiota.
Suomen kieltäytyminen Marshall-avusta kirkasti osaltaan Suomi-kuvaa Yhdysvalloissa: maa, joka ainoana oli 1930-luvulla maksanut velkansa, oli myös lähes ainoa maa, joka ei pyytänyt tukipalkkioita. Kun presidentti Urho Kekkonen vuonna 1961 teki virallisen vierailun Yhdysvaltoihin, eräs yhdysvaltalainen sanomalehti kirjoitti Kekkosen olevan ensimmäinen ulkomainen valtiomies, joka Yhdysvaltoihin saapuessaan ei ojentanut kättään kämmenpuoli ylöspäin.
Avustusohjelman toteutuminen
Yhdysvaltain presidentti Truman kutsui kongressin marraskuussa 1947 käsittelemään avustusohjelmaa. Kongressi hyväksyi ohjelman jo seuraavassa kuussa. Ohjelman käytännön toteuttajaksi nimitettiin Studebaker-yhtymän pääjohtaja Paul G. Hoffman. Kukin apua saaneista Euroopan valtioista sitoutui myötävaikuttamaan Euroopan yhdistymiseen taloudellisesti, edistämään kaupan vapautumista ja taistelemaan inflaatiota vastaan. Marshall-avun saajat muodostivat keväällä 1948 oman järjestönsä avustuksien jaosta huolehtimaan. Tällöin muodostettiin Euroopan taloudellinen yhteistyöjärjestö eli OEEC.
Joensuun kirkko
Joensuun kirkko on Joensuun evankelis-luterilaisen seurakunnan pääkirkko.
Marshall-apu
Avustusohjelman toteutuminen
Marshallin suunnitelma nopeutti sodasta kärsineitä maita pääsemään jaloilleen taloudellisesti. Apu suuntautui ennen kaikkea infrastruktuurin kehittämiseen ja asuntojen rakentamiseen. Marshall-avun jakaminen lopetettiin vuoden 1951 lopulla. Yhdysvallat katsoi Euroopan tällöin jo toipuneen pahimmista sodan menetyksistä. Marshall-apuun liittyvä OEEC oli pohjana Euroopan taloudellisen yhteistyön kehittymiseen ensiksi EEC:ksi, sitten EC:ksi ja lopulta EU:ksi sekä Euroopan unionin sisämarkkinoiden muodostumiselle.
Kulut
Marshall-apua jaettiin osallistujien kesken suurin piirtein väestömäärän mukaan. Suurempi määrä annettiin tärkeimmille teollisuusalueille, koska niiden uudistumista pidettiin olennaisena Euroopan tervehtymiselle.
Joensuun kirkko
Kirkko sijaitsee Pielisjoen rannalta kohoavalla pienellä kumpareella. Se on Joensuun vanhimman, Claës Wilhelm Gyldénin vuonna 1848 laatiman asemakaavan kaupunkikuvallisesti keskeisen puistoakselin eteläisenä päätteenä. Pohjoisena päätteenä on ortodoksinen Pyhän Nikolaoksen kirkko.
Historiaa
pienoiskuva|Joensuun vanha kirkko. Kirkko purettiin 1904. thumb|Sisäkuva Joensuun kirkosta thumb|Näkymä parvelta alttarille päin. thumb|Näkymä parvelta urkuparvelle päin. thumb|Urkuparven vasen sivu. Nykyistä kirkkoa ennen samalla kumpareella oli sitä edeltäneet kirkot. Ensimmäinen väliaikainen kirkko rakennettiin 1851 ja se oli käytössä vuoteen 1864. Se oli tehty muuttamalla Louhelan tilan puinen päärakennus suorakaiteen muotoiseksi pitkäkirkoksi. Toinen kirkko, sekin väliaikaiseksi tarkoitettu, rakennettiin 1864 intendentinkonttorin ja August Bomanin suunnitelmien mukaan. Se oli lyhyillä poikkisakaroilla varustettu pitkäkirkko ja purettiin nykyisen kirkon valmistuttua.
Joensuun kirkon on suunnitellut arkkitehti Josef Stenbäck vuonna 1900. Kirkko valmistui vuonna 1903. Pääosin punatiilinen kirkko on tyyliltään jugendvaikutteista uusgotiikkaa. Julkisivuilla on koristerappauksia. Kaupunkikuvallisesti tärkeimmälle, Kirkkokadun puistoakselin suuntaan avautuvalle julkisivulle muodostuu kahden epäsymmetrisen tornin luoma jännite. Runkohuoneen koilliskulman 50 metriä korkea päätorni toimii kellotapulina. Matalamman luoteistornin suojissa ovat urut. Kolmas torni sijaitsee kaakkoispuolella.
Sisätila on kolmilaivainen. Tähtiholvien koristeluna on jugendornamentiikkaa. Alttaritaulu vuodelta 1910 on Ilmari Launiksen maalaama. Kirkon näyttävät katto- ja seinämaalaukset ovat August Grönroosin ja kirkon lasimaalaukset Antti Salmenlinnan käsialaa.
Kirkko arkkitehtonisena ja koristemaalauksellisena kokonaisuutena
Joensuun evankelis-luterilainen kirkko on kokonaisuutena kiinnostava esimerkki aikansa tuotteliaimman kirkkoarkkitehdin Josef Daniel Stenbäckin (1854–1929) tuotannosta.
Nykyisen kirkon rakentamiseen tähtäävä hanke käynnistettiin vuonna 1896, mutta virallisesti hanke eteni vasta vuonna 1898, jolloin asetettiin kirkon rakennustoimikunta. Rakennustoimikunta kaavaili aluksi kirkon malliksi muun muassa Hangon uusgoottilaista tiilikirkkoa ja kirkkoarkkitehdiksi Hangon kirkon suunnitellutta arkkitehti Jac. Ahrenbergia, mutta päätyi lopulta tilaamaan kirkkosuunnitelmat arkkitehti Josef Stenbäckiltä.
Kirkkosalin sisätila on pohjakaavaltaan symmetrinen ja kolmilaivainen. Kirkon runkohuone jakaantuu 12 holviin, joista yhdeksän kattaa kirkkosalin päätilan, yksi kuorin, yksi sakariston yläpuolella sijaitsevien alkuperäisten urkujen koneiston vaatiman tilan sekä yksi nykyisten urkujen yläpuolella olevan tilan. Stenbäckille ominaiseen tyyliin kirkkosali on massaltaan lyhyt ja leveä ja tilaa hallitsee puurakenteinen, katettu saarnastuoli.
Stenbäckin arkkitehtuurille tyypilliset lainaukset goottilaisesta ja romaanisesta tyylistä osoittavat hänen olleen tietoinen Keski-Euroopassa vallinneesta kiinnostuksesta keskiaikaa kohtaan. Uusgoottilainen tyyli oli vakiinnuttanut asemansa erityisesti sakraalirakennusten tyylinä. Uusgoottilainen tyyli ja gotiikka koettiin selkeästi kristillisiksi tyyleiksi.
Koristemaalaukset
Joensuun evankelis-luterilaisen kirkon kasvikoristeluidean innoittajaksi on vaikea osoittaa yhtä tiettyä tekijää. Vuosien 1900–1903 aikana rakennetussa Joensuun kirkossa yhdistyvät jugendajalle tyypilliset kasviaiheiset koristemaalaukset 1800-luvun lopun uusgoottilaiseen arkkitehtuuriin. Uusgoottilainen ulkoasu kätkee sisäänsä herbaariomaisen runsaslajisen kasvikoristelun, jonka kasviaiheet viittaavat jugendin tyyli-ihanteisiin. Maalausohjelman kasviaiheiden naturalistinen toteutus ei kuitenkaan kokonaisuudessaan noudata jugendtyylin edustamaa tyylittelevää muotokieltä. Vaikuttaa siltä, että Stenbäck olisi halunnut kokeilla Joensuun kirkon interiöörimaalauksissa kokonaan uudenlaista tyyliä ja kokonaisuutta. Mahdollisen tavoitteen voi nähdä myös poliittisena: interiöörin koristeaiheet ovat voineet viestittää kansallismielistä sanomaa, jolloin toistuvat viittaukset ylösnousemukseen, paratiisiin ja parempaan tulevaisuuteen sekä kasviaiheiden symbolisissa merkityksissä että kristillisissä symboleissa voidaan nähdä viittauksina itsenäisyysaatteeseen. Interiöörimaalausten taiteellisesta suunnitelmasta on tiettävästi vastannut arkkitehti Stenbäck ja maalausten toteuttamisesta Joensuussa vuodesta 1893 vuoteen 1906 vaikuttanut maalarimestari August Grönroos.
Joensuun kirkkoon toteutetut koristemaalaukset koostuvat kahdesta teknillisesti ja tyylillisesti itsenäisestä osasta, joiden rinnastuminen hämmästyttää kaksijakoisuudessaan. Kirkkosalin pylväisiin temperamaaleilla maalatut, harmaan sävyillä toteutetut kristilliset symbolit ovat tunnelmaltaan vastakkaisia verrattuna eteishallin, kirkkosalin ja kuorin kattoholveihin, kuivalle kalkkirappauspinnalle secco-tekniikalla maalattuihin kasvi- ja kasvustoaiheisiin, jotka ovat keveydessään ja hengittävyydessään ainutlaatuisia koristemaalauksia.
Temperamaalausten kristilliset symbolit
Kirkkoarkkitehtuurissaan, luonnoksissaan ja toteutuneissa hankkeissaan Stenbäckillä oli tapana yhdistää arkkitehtonisiin elementteihin kristillistä symboliikkaa sekä tekstiotteita psalmeista ja Raamatusta. Hänen suunnittelemissaan kirkkointeriööreissä ja -tekstiileissä sekä muussa kirkollisessa esineistössä toistuvat samat kristilliset symbolit kuten valkeana kyyhkynä laskeutuva Pyhä Henki tai Kristusta kuvaava alfa ja omega -aihe sekä Pietariin viittaava avain- ja Paavaliin viittaava miekka-aihe.
Kirkkovuoden tapahtumiin viittaavia aiheita edustavat risti ja neljä naulaa -aihe, symboloiden Kristuksen sovitusta; Kristuksen kärsimyksiä, nöyryyttä ja rauhallisuutta kuvaava veronika tädyke -aihe; puhtauteen, Neitsyt Mariaan viittaava, viattomuutta sekä paratiisia ja iankaikkista elämää kuvaava lilja-aihe sekä Kristuksen Jerusalemiin ratsastuksen muistona palmunlehvä- sekä elämänpuu- ja tammenlehvä-aiheet. Juhannukseen ja Johannes Kastajaan viittaa kastetta symboloiva temperamaalaus kaksi kalaa ja ankkuri. Kuva-aihe on sijoitettu keskikäytävän oikealle reunalle kirkkosaliin astuttaessa, paikassa jossa kastemalja on monissa keskiaikaisissa kirkoissa sijainnut. Kasteen toimitus alkoi perinteisesti jo eteistilassa tai asehuoneessa, jonne kastettava symbolisesti jätti syntinsä.
Pääsiäisen ja juhannuksen väliin jäävät helatorstai ja helluntai. Viittauksen helatorstaihin eli Kristuksen taivaaseen astumisen muistojuhlaan, löytää läntisestä sivulaivasta, alttaria lähinnä olevasta holvista, jossa kilvoitusta, voittoa ja iankaikkista elämää symboloivat risti ja kruunu -temperamaalaukset. Helluntain eli Pyhän Hengen vuodatuksen symbolina on kuoriholvin keskiöön ja kirkkosaliin ensimmäisen, koivu-aiheella koristellun holvin keskiöön toteutettu auringon kehrää tai tulenliekkejä kuvaava aihe. Tulenliekit viittaavat Pyhän Hengen liekkiin ja Pyhän Hengen läsnäoloon. Liekit kuvaavat myös ihmisen ahdistusta, jonka Jumalan sytyttämä liekki puhdistaa. Holvien keskiötä kiertää koristenauha, jonka aiheina toistuvat tulenliekkien ohella lilja- ja veronika-aiheet sekä geometriset koristeraidat.
Alkuperäistä urkulehteriä lähinnä olevassa holvissa esiintyvät musiikkiin liittyvät symbolit, harppu, kuvaamassa kiitosta ja ylistystä sekä virsien säestysharppu, jonka kielet muodostavat Golgatan ristin. Kuoriin johtavan holvikaaren alla sijaitsevat ehtoolliskalkki ja Kristuksen orjantappurakruunu -aihe sekä IHS-, Iesus Hominum Salvator eli Jeesus ihmisten vapahtaja -aihe.
Heckin alkuhärkä
Heckin alkuhärkä on nautarotu, joka luotiin yrityksenä takaisinristeyttää alkuhärkä nykyisistä alkuhärästä polveutuvista nautaroduista. Se tunnetaan myös nimellä "uusi alkuhärkä" (reconstructed aurochs). Rotu muistuttaa esikuvaansa ulkoisesti, mutta on sitä merkittävästi pienempi.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
thumb|Joensuun kirkon holviston koristekuviointia. Stenbäckin laatimassa Joensuun kirkon runsaslajisessa koristeohjelmassa voi nähdä viittauksen raamatulliseen elämänpuuhun, Arbor Vitaeen, joka versoo kaikkien puiden lehviä ja hedelmiä, kantaen kaikki taudit karkottavaa hedelmää ja elämänpuun lehvät antavat kansoille terveyttä. Kattoholveissa viheriöi kymmenen erilajista puuta sekä holviruoteissa neljä erilaista ruohovartista kasvia, joiden vertauskuvallisuus kukkivina, vitaaleina elämän symboleina kasvukauden alussa. Paratiisin puutarha lukuisine erilaisine puineen on hyvinkin saattanut olla arkkitehti Stenbäckin innoittajana kuvaohjelmaa suunnitellessa:
Heckin alkuhärkä
Kehitys
Heckin alkuhärkä kehitettiin 1900-luvun alkupuolella, kun saksalaiset veljekset Heinz Heck ja Lutz Heck yrittivät takaisinristeyttää nykynautarotuja kantamuodokseen alkuhäräksi. Münchenissä sijaitsevassa Hellabrunnin eläintarhassa työskennellyt Heinz Heck aloitti rodun työstämisen vuoden 1920 tienoilla. Berliinin eläintarhan johtajana toiminut Lutz Heck aloitti laajan jaostusohjelman natsien tuella toisen maailmansodan aikana. Uudelleenluotu alkuhärkä sopi natsipropagandaan osana arjalaisvaltion idyllistä historiaa. Heinz Heck risteytti Münchenissä unkarintasankokarjaa, skotlantilaista ylämaankarjaa, murnau-werdenfelsinkarjaa, angelninkarjaa, saksalaista friisiläiskarjaa, podolicinkarjaa ja korsikankarjaa. Lutz Heck risteytti Berliinissä espanjalaisia ja ranskalaisia taisteluhärkärotuja muihin rotuihin. Risteytysten tulokset muistuttivat suuresti toisiaan. Berliinin kanta menetettiin toisen maailmansodan loppukahinoissa, ja nykyiset Heckin alkuhärät polveutuvat Münchenin kannasta. 1900-luvun lopulla muita niin kutsuttuja alkukantaisia rotuja risteytettiin Heckin alkuhärkiin tarkoituksena saada rotu muistuttamaan enemmän sukupuuttoon kuollutta alkuhärkää.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
''Ja Herra Jumala kasvatti maasta kaikkinaisia puita, ihania nähdä ja hyviä syödä. Ja elämänpuun keskelle Paratiisia, niin myös hyvän- ja pahantiedon puun.'' (I Moos. 2:5)
Borneonkukastaja
Borneonkukastaja (Prionochilus xanthopygius) on Borneon kotoperäinen varpuslintu.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
Kuvaohjelman sisältämät puulajit edustavat kaikkia Suomessa esiintyviä puuryhmiä pioneeri-, havu- ja jalopuita, joista jokainen laji edustaa myös tyypillisiä kotimaisia pyhiä piha-, karsikko- ja sukupuita. Holvimaalauksissa esitettyjen puiden oksat on kuvattu esteettisinä, kokonaisuudesta irrotettuina oksa- tai lehväaiheina, jotka reunustavat nauhana holvivaippoja ruodekoristeiden sisäpuolella. Kirkkosalin kattomaalausten kuvaohjelma ei sisällä kokonaista puuta esittäviä aiheita, vaan puulajit esitetään yksittäisinä, muutamien vuosikasvainten, lehtien tai kukintojen muodostamina oksina.
Heckin alkuhärkä
Ominaisuudet
thumb|Heckin alkuhärkä -lehmä vasikoineen Tyypillinen rodun sonni on ainakin 160 cm ja lehmä 140 cm korkea. Paino vaihtelee 600 ja 900 kg välillä. Rotu on 20–30 cm matalampi kuin alkuhärkä, jota muistuttamaan se luotiin. Jatkojalostus etenkin Saksassa pyrkii kuitenkin tekemään rodusta kookkaamman.
Borneonkukastaja
Esiintyminen
Borneonkukastajat elävät Borneossa, sekä Brunein, Indonesian että Malesian valtioihin kuuluvilla alueilla. Sen elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä. Tommaso Salvadori kuvaili lajin holotyypin Sarawakista.
Heckin alkuhärkä
Ominaisuudet
Heck-sonnit eivät ole juurikaan painavampia kuin useimpien kesynautarotujen sonnit; alkuhärkäsonnien uskotaan painaneen usein yli tonnin eli noin puolet sarvikuonon painosta. Niinpä laumaan tuotiin afrikkalaista watusi-rotua. Tuloksena oli jonkin verran kookkaampi eläin, mutta risteytys aiheutti lehmissä hedelmättömyyttä, mikä viittaa siihen, että näiden Bos-suvun populaatioiden välille oli syntynyt vuosituhannen kuluessa geneettistä divergenssiä. Uudet risteytykset ratkaisivat lehmien hedelmättömyysongelman.
Eläintarhojen ulkopuolella Heckin alkuhärkiä syntyi ensi kerran vuonna 1980. Rotuun rekisteröityjä eläimiä oli tuolloin 88.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
Eteishallin puulaji on tuomi, joka on kuvattu voimakkaana köynnöksenä runsaine lehtineen ja suurine valkoisine kukkaterttuinen toivottamassa kirkkoon tulijat tervetulleiksi Herran huoneeseen. Eteishallin yläpuolella sijaitsevassa holvissa, nykyisen urkulehterin katossa esiintyy jokin paju­laji, jonka tarkka lajikohtainen määrittäminen on vaikeaa paju­lajien runsauden vuoksi. Pajulaji on kuvattu palmusunnuntaihin liittyvine hedekukintoineen eli pajunkissoineen. Kyseessä voi olla esimerkiksi raita, vanhemmiten puumaisen muodon saavuttava pajulaji.
Borneonkukastaja
Elinympäristö
Trooppiset ja subtrooppiset kosteat metsät, sekä vuoristossa että alavilla mailla.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
Kuljettaessa keskilaivaa kohti alttaria, nykyisen kuoroparven ylle kaartuvassa holvissa on esitetty koivu. Keskikäytävän yläpuolella, keskilaivassa on esitetty valkoisine kukkaterttuineen touko–kesäkuussa kukkiva kotipihlaja. Kuoria lähinnä olevaan holviin on kuvattu tammi, joka kukkii keväisin lehtien puhjetessa.
Heckin alkuhärkä
Levinneisyys
Euroopassa Heckin alkuhärkiä on noin 2 000 eläintä, Euroopan ulkopuolella muutamia.
Alankomaissa Lelystadin lähellä sijaitsevan Oostvaardersplassenin luonnonsuojelualueella vaeltaa noin 600 Heckin alkuhärkää ilman ihmiskontaktia. Rodun laumoja on myös Nesseauen luonnonsuojelualueella Jenan lähellä Thüringenissa ja Grubenfelder Leonien luonnonsuojelualueella Baijerin Auerbachissa. Vuonna 2000 Ranskassa oli rekisteröitynä noin sata rodun edustajaa. Vuonna 2009 Belgiasta tuotiin Lounais-Englantiin yhdeksän lehmää ja neljä sonnia.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
Kuorissa esitettävä viiniköynnös poikkeaa muista kuvaohjelman kotoperäisistä puulajeista sekä ajallisesti että kompositioltaan. Viiniköynnökset on kuvattu elonkorjuun aikaan, hedelmää kantavina köynnöksinä, kierteisine oksineen ja lehvineen, ilman juurakkojaan. Kristillisenä symbolina viiniköynnös voidaan liittää Kristuksen uhrivereen.
Sivulaivojen holvien ja holvikaarien maalauskoristelu on symmetrinen. Eteishallista lehtereille noustessa, on ensimmäiseen holviin kuvattu kuusi. Alttaria kohti kuljettaessa on seuraavassa holvissa mänty. Viimeiseen havu- ja lehtipuuaiheiden symmetriaa noudattavaan holviin on kuvattu kataja. Katajan oksien esityksestä ei vuodenaika käy ilmi.
Heckin alkuhärkä
Vastustus
Vaikka sukupuuttoon kuolleen lajin uudelleenherättäminen voi vaikuttaa hyvältä ajatukselta, "takaisinristeytys" on tiedeyhteisössä kiistelty menetelmä. Nykybiologit ovat yhtä mieltä siitä, että Heckien menetelmässä "uudelleenluoda" alkuhärkä oli virheellinen: kun geneettinen linja on kerran katkennut, sitä ei voida enää "takaisinristeyttää". Jotkut ovat jopa sitä mieltä, että menetelmä on suorastaan petollinen. Esimerkiksi Białowiezan luonnonsuojelualueen professori Z. Pucek on luonnehtinut Heckin alkuhärkää "1900-luvun suurimmaksi tiedehuijaukseksi". Pucek on omistanut elämänsä säilyttääkseen visentin, jota jotkut pitävät kilpailijana Heckin alkuhärän kehitykselle.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
Poikkeuksen kasvilajikkeiden symmetriaan tekee alkuperäisten urkujen taakse jäävä, urkuparven holvi, jonka koristeaihe on sivulaivojen havupuuteemasta poiketen lehtipuuaihe. Kyseinen holvi jäi alun perinkin urkujen sekä Stenbäckin itsensä suunnitteleman urkufasadin taakse. Holvissa kuvatut puunlehvät on toteutettu lajimäärityksen kannalta hyvin tulkinnanvaraisesti, mutta maalausohjelman kotoperäisten pioneeripuiden teemaa noudattaen kysymykseen voivat tulla harmaaleppä, tervaleppä tai poppelien sukuun lukeutuva haapa.
Heckin alkuhärkä
Vastustus
Toisaalta jotkin tahot pitävät Heckin alkuhärkää mitä sopivimpana rotuna alhaisen intensiteetin laidunnussysteemeihin tietyntyyppisillä luonnonsuojelualueilla koska rotu on karaistunut eikä tarvitse ihmisen huolenpitoa. Rotua levitetään joillakin alueilla täyttämään sukupuuttoon kuolleen megafaunan paikka ekosysteemissä. Toisaalta on epäselvyyttä siitä, mihin ekologiseen lokeroon alkuperäinen alkuhärkä itse sijoittui. Frans Veran mukaan alkuhärkä eli puuryhmien täplittämillä ruohomailla ja tukee rodun käyttöä luonnonsuojelussa. Toisaalta Cis van Vuure esittää kirjassaan Retracing the Aurochs: History, Morphology and Ecology of an Extinct Wild Ox alkuhärän eläneen tiheissä metsissä ja suomailla ja visentin hallinneen avointa maastoa. Visentin tukijoiden mukaan Heckin alkuhärän käyttö luonnonsuojelussa on suhdetoimijoiden juoni, jonka tarkoituksena olisi lisätä Heckin alkuhärän suosiota visentin kustannuksella.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
Kirkkosalin sivulaivojen holvien välisten holvikaarien koristelu muodostuu ruohovartisista kasveista. Keskilaivan holvien välisissä holvikaarissa esiintyy kasviköynnös, jonka esitystapa poikkeaa muista kasviaiheista stilisoidussa muodossaan ja aiheensa käsittelyssä. Köynnöksen voidaan olettaa liekokasvia, joka edustaa jugendajalle tyypillistä koristeaihetta.
Heckin alkuhärkä
Vastustus
Joka tapauksessa nykyajan maatalouskarjan jalostuksen näkökulmasta Heckin alkuhärkä edustaa tärkeää elinvoimaisten geenien lähdettä. Koska yksi ainoa hyvägeeninen siitossonni voi keinosiemennyksen keinoin saada jopa sata tuhatta jälkeläistä, sisäsiitos on nykyaikaisessa nautakarjan jalostuksessa vakava uhka ja voi johtaa tauteihin, joista Heckin alkuhärkä ja vanhat maatiaisrodut harvoin kärsivät.
Joensuun kirkko
Kattomaalausten kasviaineet
Keski- ja sivulaivojen väliin jäävissä, kirkkosaliin nähden pitkittäisissä holvikaarissa esiintyy köynnösmäinen pienikukkainen kasvusto ja köynnökseen verrattuna mittasuhteiltaan suurilehtinen kasvi. Kyseessä voi olla rohtotädyke, mutta kasviaihe saattaa kuvata myös vanamoa. Kukintojen yhteyteen kuvatut saniaismaiset lehdet tuovat mieleen juhannuskirkkomaisen tunnelman kautta kiinnostavan, juhannusyöhön liittyvän kansanuskomuksen sananjalan eli kuolleenvuoteen kukkimisesta lyhyen hetken ajan juuri juhannusyönä.
Sivulaivojen poikittaisissa holvikaarissa esiintyvät valkokukintoinen kuva-aihe saattaa kuvata mesiangervoa tai myrkkykeisoa. Keltakukintoisen kasvin esikuvana on saattanut olla piikkiohdake tai pelto-ohdake. Piikki- ja pelto-ohdake kuuluvat kumpikin suomalaiseen floraan, mutta ovat kukinnoiltaan tavallisesti punaisia tai violettiin vivahtavia. Jos oletetaan kuvatun kasviaiheen esikuvan olevan ohdakkeen kaltainen keltakukintoinen kasvi, on vaihtoehtoja vähän: kysymykseen voisi tulla ainoastaan värisaflori. Värisaflorit esiintyvät Suomen oloissa kuitenkin ainoastaan viljeltynä.
Kid Cudin diskografia
Tämä artikkeli käsittelee Kid Cudin diskografiaa.
Diskografia
200px|thumb|Kid Cudi esiintymässä [[San Franciscossa heinäkuussa 2009.]]
WZRD
Albumit
Singlet
Stahanovilaisuus
thumb|Stahanovilaisille jaettu mitali Stahanovilaisuus oli Neuvostoliitossa Stalinin kaudella 1930-luvulla luotu työjärjestelmä, joka sai nimensä Ukrainan SNT:n Luhanskin alueen Kadijivkassa työskennelleen kaivosmiehen Aleksei Stahanovin mukaan. Järjestelmän avulla pyrittiin nostamaan työtehoa maassa. Stahanov oli mallityöläinen ja työn sankari, joka ylitti moninkertaisesti suunnitelmissa esitetyt työläisten työtavoitteet. Stahanovilaisia työläisiä esiteltiin propagandassa laajasti esikuvina muille työläisille.
Stahanovilaisuuden juuret juontavat toisen viisivuotissuunnitelman ajoille, vuoteen 1935. Opin nimikkosankarin kerrottiin kaivaneen 102 tonnia hiiltä alle kuudessa tunnissa, mikä ylitti hänen kiintiönsä neljätoistakertaisesti. Kuitenkin hän jäi vain pioneeriksi, sillä uusia sankarityöläisiä ponnahti ilmoille tuon tuosta. Esimerkiksi 1. helmikuuta 1936 ilmoitettiin, että Nikita Izotov olisi louhinut jopa 607 tonnia hiiltä yhden työvuoron aikana.
Puolueen tukema ja johtama stahanovilaisliike levisi nopeasti koko maan talouteen, ei vain kaivoksiin. Esimerkiksi autoteollisuuden alalla neuvostopropaganda nosti työn sankariksi Aleksandr Usyginin ja kenkäteollisuudessa Nikolai Smetaninin. Maataloudessa rajoja rikkoivat ”ensimmäinen traktoria käyttävä nainen” Paša Angelina ja toverit Borin ja Demtšenko.
Terttu Vartiainen
Terttu Kyllikki Vartiainen (o.s. Väänänen; 7. joulukuuta 1942 Helsinki – 7. tammikuuta 2018 Kuopio) oli suomalainen kemisti ja tutkija, joka toimi Kansanterveyslaitoksen tutkimusprofessorina ja Kuopion yliopiston ympäristökemian osa-aikaisena professorina.
Vartiainen kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1961. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa matematiikkaa ja kemiaa, meni naimisiin vuonna 1964 lääkäri Eero Vartiaisen kanssa, josta myös tuli aikanaan professori. Terttu Vartiainen muutti perheineen Kuopioon 1973, ja valmistui filosofian maisteriksi 1976 (HY). Kuopion yliopistossa (nyk. Itä-Suomen yliopisto) hän suoritti lisensiaatin tutkinnon 1982 ja valmistui tohtoriksi 1988. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1988) käsitteli suomalaisen juomavesien myrkyllisyyttä ja oli otsikoitu Mutagenicity of drinking waters in Finland.
Vartiainen toimi assistenttina Kuopion yliopiston kemian laitoksella vuodesta 1973. Maisteritutkintonsa jälkeen hän oli Kuopion teknisessä opistossa kemian opettajana. Tämän jälkeen hän työskenteli erikoistutkijana Kansanterveyslaitoksen (KTL) ympäristöhygienian ja toksikologian osastolla 1985–1991, ja oli KTL:n laboratorion johtajana (1991-) ja tutkimusprofessorina (1998-) ja osastonjohtajana (2003-). Tämän ohella hän oli osa-aikainen Kuopion yliopiston ympäristökemian professori (1996–2007).
Penna Tervo
Penna Tervo (10. marraskuuta 1901 Viipuri – 26. helmikuuta 1956 Tuusula) oli suomalainen pankinjohtaja, kansanedustaja ja ministeri.