cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marvin Zeegelaar
Kesällä 2017 Zeegelaar siirtyi Watfordiin. Vuoden 2019 alkupuoliskon hän oli lainalla italialaisseura Udinesessa ja pelasi Serie A:ssa 12 ottelua, joista yhdeksässä täydet minuutit. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Udinesen omistukseen. Hän pelasi loppukauden 2019–2020 aikana 13 Serie A -ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Serie A:ssa 24 ottelua ja teki maalin vierasottelussa Juventusta vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Serie A:ssa 14 ottelua.
Edgar de Jesús Garcia Gil
pienoiskuva|Piispa Edgar García vuonna 2011 Edgar de Jesús García Gil (s. 13. lokakuuta 1946 Roldanillo) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cartagon hiippakuntaan 28. elokuuta 1971 ja nimitettiin Calin vihkipiispaksi sekä Forum Traianin titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Gabriel Calderón Contreras, jota avustivat Pedro Rubiano Sàenz ja Hernán Giraldo Jaramillo.
García Gil sai 28. lokakuuta 2002 nimityksen Montelibanon ja sitten 24. toukokuuta 2010 Palmiran piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 31. heinäkuuta.
AMD K8
pienoiskuva|oikea|K8-arkkitehtuuri. AMD K8 (Hammer, Sledgehammer) on seuraaja AMD Athlon -suorittimille (K7), jossa on merkittävänä uutuutena 64-bittinen moodi (AMD64).
K8-sarjan seuraaja on K10 (K9 oli sisäistä kehitystä).
K8-arkkitehtuurissa muistiohjain integroitiin suorittimeen. Integroidun muistiohjaimen kanssa pohjoissilta on vain silta suorittimen ja grafiikkalaitteelle välillä.
HyperTransport-väylä mahdollistaa useampien suorittimien käytön moniprosessointikonfiguraatiossa, sekä nopean yhteyden muille laitteille.
Mallit
Suoritinsarjat:
Carlos Arthur Sevilla
Carlos Arthur Sevilla (s. 9. elokuuta 1935 San Francisco) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu jesuiittoihin. Hänet vihittiin papiksi 3. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin San Franciscon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Minan titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1988. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. tammikuuta 1989 John Raphael Quinn, jota avustivat Mark Joseph Hurley ja Michael Joseph Kaniecki.
31. joulukuuta 1996 Sevilla sai nimityksen Yakiman piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 12. huhtikuuta 2011.
Sikasota
Sikasota oli sota, joka käytiin Kanadaa tuolloin hallinneen Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen välillä San Juanin saarten hallinnasta Yhdysvaltain luoteiskulmassa Washingtonin osavaltiossa nykyisellä Yhdysvaltain ja Kanadan rajalla. Sodan aiheutti ilmeisesti sika, joka eksyi syömään perunoita naapurin pellolta. Sota kesti 13 vuotta vuodesta 1859 vuoteen 1872.
Tausta ja sodan kulku
Sodan taustana oli kiista Yhdysvaltain ja Britannian rajan kulusta San Juanin saarten kohdalla. Saarten asema oli sotilasstrategisesti tärkeä ja saarille oli asettunut asukkaita kummastakin maasta. Vuonna 1849 allekirjoitetussa rajasopimuksessa maiden välinen raja laitettiin kulkemaan pohjoisen 49. leveysasteen mukaan ja sen jälkeen kanaalin läpi. Se, mihin kanaaliin sopimuksessa viitattiin, ei otettu kantaa, mistä rajakiista alkoi.
15. kesäkuuta 1859 yhdysvaltalainen maanviljelijä Lyman Cutlar huomasi sian penkovan hänen perunapellollaan. Hän ampui perunoita ryöväävän sian sen enempää empimättä. Sian omistaja, Cutlarin irlantilainen naapuri Charles Griffin, kimpaantui eläimen kohtalosta. Kun naapurukset eivät päässeet yksimielisyyteen korvauksesta, Hudson’s Bay Companyn palveluksessa ollut Griffin meni brittiläisten viranomaisten pakeille. He uhkasivat heittää Cutlarin vankilaan, jollei tämä maksaisi siasta vaadittua summaa.
Kummatkin osapuolet kokosivat pikkuhiljaa joukkojaan San Juaniin, mutta yhtään taistelua ei käyty, vaan saaret olivat yhteisen miehityksen alaisuudessa vuoteen 1872 saakka. Amerikkalaisten ja brittien välit lämpenivät melko nopeasti.
Sodan päättyminen ja vaikutukset
Vuonna 1871 Yhdysvallat ja Britannia neuvottelivat keskenään rauhansopimuksen ja pyysivät Saksan keisari Vilhelm I:sta ratkaisemaan rajakiistan. Keisari nimitti kolmihenkisen komitean, joka päätti lokakuussa 1872, että saaret kuuluvat Yhdysvalloille. Sikasota päättyi tähän.
Nykyään saaret muodostavat oman piirikuntansa Washingtonin osavaltiossa.
Joseph Chartrand
Joseph Chartrand (11. toukokuuta 1870 Saint Louis, Missouri – 8. joulukuuta 1933) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. syyskuuta 1892 ja nimitettiin Indianapolisin koadjuuttoripiispaksi sekä Flaviasin titulaaripiispaksi 27. heinäkuuta 1910. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Diomede Angelo Raffaele Gennaro Falconio, jota avustivat Denis O'Donaghue ja Herman Joseph Alerding.
25. syyskuuta 1918 Chartrandista tuli Indianapolisin piispa. Hän kuoli 63-vuotiaana virassa.
Yleinen kielitutkinto
Yleinen kielitutkinto (YKI) on mm. suomen, ruotsin tai saamen kielen kielikoe, jonka järjestää vuosittain Jyväskylän yliopisto. Kokeeseen kuuluu suullinen ja kirjallinen osa, joiden arvosanat jaetaan kuuteen tasoon. Tasot vastaavat CEFR-järjestelmän tasoja alla esitetyllä tavalla.
Ulkomaalaisen on saavutettava vähintään taso 3 suomen tai ruotsin kielessä, jotta hän voi hakea Suomen kansalaisuutta.
Yleisen kielitutkinnon voi suorittaa seuraavissa kielissä: englanti, espanja, italia, ranska, ruotsi, saame, saksa, suomi, venäjä. Kieliä on yhteensä 9 ja kahdeksassa niistä voi suorittaa testin kolmella eri tasolla. Italiassa sen sijaan on mahdollista suorittaa testi kahdella eri tasolla. Testit on tarkoitettu aikuisille. Tutkinnosta saa itselleen todistuksen, jossa arvioidaan testatun yleinen kielitaidon taso sekä erikseen kaikki testatut kielitaidon osa-alueet.
Testattavia aihealueita ovat tekstin ymmärtäminen, puheen ymmärtäminen, puhuminen ja kirjoittaminen. Kaikkien testin osien on oltava samalta tasolta. Perustasoon kuuluvat tasot 1 ja 2, keskitasoon 3 ja 4 sekä ylimpään tasoon 5 ja 6. Kuhunkin tasoon tarvittavat taidot on määritelty tasojen kuvauksissa.
John Franklin Enders
John Franklin Enders (10. helmikuuta 1897 – 8. syyskuuta 1985) oli amerikkalainen bakteriologi. Hän oli Harvardin yliopiston professori vuodesta 1935. Hän toimi myös johtajana lastentautien tutkimusosastossa, Bostonin Children's Medical Centre -laitoksessa. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon Thomas Huckle Wellerin ja Frederick Chapman Robbinsin kanssa poliovirusta koskevista tutkimuksistaan.
Enders aloitti opiskelemalla Englannin kirjallisuutta Harvardin yliopistossa ennen kuin vaihtoi pääainetta, ja väitteli bakteriologiasta 1930.
Yleinen kielitutkinto
Osakokeet
Kirjoittamisen testissä tehtävät ovat lyhyitä tai vähän pidempïä. Lyhyitä tehtävätyyppejä ovat esimerkiksi kortti ja viesti sekä pidemmät esimerkiksi kirje tai mielipide. Kirjoittamisen osiossa arvioidaan:
Puheen ymmärtämisen osuus sisältää viestejä, ilmoituksia, kuulutuksia, uutisia, tiedotuksia, mainoksia, keskusteluja tai haastatteluja eri aiheista. Tässä osiossa arvioidaan seuraavia seikkoja:
Puhumisen osuuden suoritus tallennetaan arviointia varten. Suomen ja ruotsin kielen osuudessa keskustellaan myös kasvokkain haastattelijan kanssa, paitsi keskitason kokeessa. Tässä osiossa arvioidaan seuraavia asioita:
0 (luku)
Nolla ilmaisee lukumäärää ”ei yhtään”. Nollaa alettiin käyttää suhteellisen myöhään ja tapa on peräisin intialaisilta. Nollaa ei ole perinteisesti pidetty luonnollisena lukuna ja vasta 1800-luvun lukuteoreetikot alkoivat keskustella sen asemasta. Kyseessä on heidänkin mukaansa lähinnä määrittelykysymys.
Vaikka nolla ilmaisee määrän ”ei mitään”, on sen mukaanotto paikkamerkinnässä vaikuttanut merkittävästi laskutoimitusten sujuvuuteen. Monet laskutoimituksien algoritmit vaativat nolla-merkin käyttöä lukuesityksessä toimiakseen ilman poikkeussääntöjä. Laskuja on voitu tehdä kirjoittamalla paperille välitulokset muistiin ja viemällä laskut loppuun ilman apuvälineitä. Laskemisesta on näin tullut suurten ihmisjoukkojen opittavissa oleva taito.
Nolla desimaalijärjestelmässä
Luvun desimaaliesityksen paikkamerkinnässä nolla ilmaisee puuttuvaa kymmenpotenssikerrointa. Esimerkiksi luvussa 4206 nollalla on merkitty kymmenien lukumäärää. Luku muodostetaan siten, että lasketaan yhteen 4 tuhatta, 2 sataa ja 6. Kymmeniä ei luvun muodostamiseen tarvita, joten niiden lukumäärää merkitään nollalla.
Monissa muinaisissa paikkamerkintää käyttävissä lukujärjestelmissä ei nollaa aina käytetty. Muun muassa babylonialaiset luvut kirjoitettiin jättämällä tyhjä paikka puuttuvalle kertoimelle.
Nollan aritmetiikka
Luonnollisen luvun määritelmässä ei oteta nollaa aina mukaan, mutta joskus näin tehdään. Nolla on suurin ei-positiivinen luku ja pienin ei-negatiivinen luku. Nolla itse ei ole positiivinen eikä negatiivinen.
Nolla on parillinen luku. Nolla on myös ainoa luku, joka on sekä reaaliluku että imaginaariluku, koska.
Yhteenlaskussa toinen operandi voi olla nolla. Nolla ei vaikuta summaan, joka saa toisen operandin arvon. Nollaa kutsutaankin yhteenlaskussa neutraalialkioksi. Vähennyslaskussa nolla liittyy vastaluvun käsitteeseen. Kun kertolaskussa toinen operandi on nolla, saadaan tuloksi nolla. Jakolaskussa nolla voi olla vain osoittajana. Jos nolla asetetaan nimittäjäksi, on tulos määrittelemätön. Potenssimerkinnässä sallitaan kaksi nollan käyttötapaa. Jos molemmat ovat nollia, on tulos määrittelemätön. Nollan kertoma eli määritelmän mukaan.
Nollalla jakaminen
Nollalla ei voi jakaa, koska on mahdotonta määritellä reaalilukujen jakolaskua siten, että nollalla jakaminen olisi mahdollista ja että tutut jakolaskun laskusäännöt olisivat yhä voimassa. Asiaa havainnollistetaan joskus esittämällä nollalla jakamisen absurdeja seurauksia. Esimerkkinä ”osoitetaan” seuraavassa, että 1 = 0.
Historia
Varhaisimmissa lukujärjestelmissä ei ollut nollan merkkiä. Luvut ilmaistiin sanallisesti, ja ne vastasivat kysymyksiin, kuten ”kuinka monta halkoa olemme kasanneet”. Nollaa vastaava ilmaisu olisi ”ei yhtään”.
Nollamerkin erityinen arvo paljastuu siitä, että ilman nollaa tarkoittavaa merkkiä laskemisessa ei voitu soveltaa paikkamerkintää, missä numerosymbolin lisäksi numeron sijainti suhteessa muihin osoitti sen arvoa. Esimerkiksi kantalukuun 10 perustuvassa järjestelmässä paikkamerkintä ”1234” tarkoittaa lukua, joka saadaan laskemalla. Toisin kuin paikkamerkintään perustuvilla symboleilla, roomalaisten käyttämillä lukujen kirjainsymboleilla voitiin tehdä vain päässälaskuja, jossa luvut ensin sanallistettiin. Vielä paikkamerkinnän käyttöönoton jälkeenkin jäi tavaksi esittää matemaattiset ratkaisut sanallisesti eikä numeraalisilla laskutoimituksilla. Näin teki vielä Al-Khwarizmi (n. 800–840), joka oli ensimmäinen islaminuskoinen paikkamerkkijärjestelmää esitellyt matemaatikko. Syynä saattoi olla se, että paperin sijaan käytettiin vielä pitkään pieniä vahatauluja, joihin merkittiin vain sormilla tai ulkomuistista tehtyjen laskutoimitusten lopputulos.
Carl Boyer kirjoittaa matematiikan historiassaan, että babylonialaiset keksivät lukujen paikkamerkinnän jo noin 4 000 vuotta sitten. Luku 2 ilmaistiin kahdella nuolisymbolilla ↑↑. Luku ↑↑ ↑↑ ↑↑ sisälsi kaksi tyhjää väliä, jotka erottivat lukujen paikkoja. Koska kantalukuna oli 60, oikealla oleva ryhmä tarkoitti kahta ykköstä, keskimmäinen ryhmä kantaluvun kaksinkertaista arvoa ja vasen ryhmä kantaluvun neliötä, mistä saadaan, mikä kymmenjärjestelmässä vastaa lukua 7322. Babylonialaisilla ei ollut selkeää tapaa merkitä tyhjää paikkaa eikä merkkiä nollalle. Aleksanteri Suuren valloitusretken aikoihin 300 eaa. keksittiin käyttää tyhjän merkkinä kahta vinokiilaa, mutta sillä merkittiin vain lukujen keskellä olevat nollat. Babylonialaisten paikkamerkintä ei siten ollut täydellistä. thumb|250px|Esimerkki nollasta kreikkalaisesta käsikirjoituksesta noin 200 jaa. Nollamerkki löytyy tekstin oikeasta alakulmasta. Aristoteles tunsi nollan tai tyhjän käsitteen mutta ei pitänyt sitä tarpeellisena. Hänen mukaansa nolla ja ääretön olivat käsitteitä, jotka liittyivät lukuihin mutta eivät olleet lukuja. Aristoteleen mukaan ei voi olla nolla jotakin; nolla jostakin tarkoittaa, että ei ole mitään jostakin. Tällöin ei ole mitään. Aristoteles perusteli nollan hyödyttömyyttä myös sillä, että nollaan ei ikinä päädytä jakamalla. Tavaroita voi jakaa siten, että joku saa 1:n tai jopa murto-osia 1:stä, mutta ei nollaa.
Ptolemaios Aleksandrialaisen jännetaulukoissa 130 jaa. osana kuusikymmenlukujärjestelmää esiintyy myös nollan symboli. Muita lukuja merkittiin joonialaisilla kirjaimilla normaaliin tapaan. Ptolemaioksen nolla oli vaihtelevasti koristettu pieni ympyrä, jonka päälle oli vedetty pitkä viiva. Varhaisin kiistaton nollan merkintä on kuitenkin vuodelta 862 olevassa intialaisessa kaiverruksessa. Pidetään mahdollisena, että nolla syntyi kreikkalaisessa maailmassa, ehkä Aleksandriassa, ja siirtyi sieltä Intiaan.
Nykyisen Pakistanin alueelta Bakhshalin kylästä on löytynyt nollia sisältävä käsikirjoitus. Käsikirjoituksen vanhimmat osat ovat ajalta 224–383 jaa. Käsikirjoitus koostuu 70 tuohenpalasesta, joissa on sanskriitinkielistä tekstiä ja matemaattisia kaavoja.
Nolla näyttää syntyneen riippumattomasti Jukatanin niemimaalla mayojen kulttuurissa ennen Kolumbusta. Kun kantalukuna käytettiin lukua viisi, luku 17 voitiin ilmaista kahdella pisteellä ja niiden alla olevilla kolmella viivalla. Tyhjää paikkaa merkittiin erilaisilla symboleilla.
Brahmagupta kirjoitti Keski-Intiassa vuoden 628 jaa. tienoilla kirjan Brahmasphuta Siddhāntan. Siinä hän luettelee joitakin nollaan ja negatiivisiin lukuihin liittyviä ominaisuuksia seuraavasti: ”Nollan ja negatiivisen luvun summa on negatiivinen. Nollan ja positiivisen luvun summa on positiivinen. Kahden nollan summa on nolla. Positiivisen ja negatiivisen luvun summa on lukujen erotus tai nolla, jos ne ovat yhtä suuret. Positiivisen tai negatiivisen luvun jakolaskun tulos, kun nolla on jakajana, on murtoluku, jossa nolla on jakaja. Nolla jaettuna positiivisella tai negatiivisella luvulla on nolla tai murtoluku, jossa osoittajana on nolla ja nimittäjänä on mainittu luku. Nolla jaettuna nollalla on nolla.” Viimeinen lause, jossa nolla jaetaan nollalla, ei vastaa nykykäsitystä laskun tuloksesta.
Nollan tulo Eurooppaan
Kreikkalaiset tunsivat nollan käsitteen babylonialaisista numeroista, mutta he eivät pitäneet nollan käsitteestä filosofisena käsitteenä. Monet Zenon paradokseista selittyvät sillä, että nollan käsite oli hämärä. Roomalaisiin numeroihin ei alunperin kuulunut nollaa numerona, mutta latinan kielestä löytyvät sanat nullus ("ei lainkaan"), sine ("ilman") ja nihil ("ei-mikään"), ja he tunsivat olemattomuuden juridisena, mutta eivät matemaattisena, käsitteenä.
Nollan tulosta Eurooppaan tiedetään yhtä vähän kuin numeromerkkien alkuperästä. Ensimmäinen indoarabialaista lukujärjestelmää Euroopassa käsitellyt kirjoittaja oli luultavasti Gerbert d'Aurillac (940–1003). Hän opiskeli Espanjassa, missä hän tutustui luonnontieteisiin ja arabien matematiikkaan, mutta ei välttämättä nollaan. Myöhemmin hän toimi muun muassa Otto III:n hovissa ennen valintaansa Paavi Sylvester II:ksi vuonna 999. Intialais-arabialainen järjestelmä tuotiin Eurooppaan varmuudella 1200-luvulla useiden oppineiden toimesta. Yksi heistä oli Leonardo Pisalainen eli Fibonacci, joka kirjoitti vuonna 1202 kirjassaan Liber abaci arabialaisista numeroista ja paikkamerkinnästä. Hän mainitsee nollan arabialaisen nimen zephirum, joista saatiin eurooppalaisiin kieliin nimet cipher ja zero.
Eurooppalaisia nollaa mainitsevia tekstejä on vain muutamia ennen sen yleistä käyttöä laskemisessa. Vuodelta 1247 olevasta teoksesta löytyy sauvanumeroilla kirjoitettuna luku 1 405 536 siten, että nollana käytettiin soikeaa ympyrää. 1300-luvun Bysantissa käytettiin jo kymmenjärjestelmää ja sen numeroina yhdeksää ensimmäistä kreikkalaista kirjainta. Nollan virkaa hoiti ylösalaisin kirjoitettu h-merkki. Nicolas Chuquet esitteli vuonna 1484 julkaistussa Triparty’ssa arabialaiset numerot ja nollan sanoen sen olevan ”ei mitään” tai ”se ei tarkoita arvoa” tai ”numero, jolla ei ole arvoa”.
Suomen sana "nolla" pohjautuu latinan sanaan nullus. Elias Lönnrot ehdotti vuonna 1839 suomen kielen nolla-sanaksi tyhjykkää.
Walter
Walter, varsinkin Pohjoismaissa myös Valter, on alkuperältään germaaninen miehen etunimi. Nimi johtuu germaanisesta ’valtiasta’ tai ’ohjaajaa’ tarkoittavasta sanasta. Walter esiintyy myös sukunimenä.
Katolisen kirkon pyhimys, Pyhä Walter, oli ranskalainen benediktiiniläismunkki. Hän eli vuosina 1030–1099 ja toimi vasten tahtoaan uuden benediktiiniläisluostarin abottina kuningas Philip I:n nimittämänä. Pyhä Walter on vankien, sotavankien ja viinureiden suojelupyhimys, minkä lisäksi häneltä pyydetään apua työperäisen stressin vuoksi. Pyhän Walterin muistopäivää vietetään katolisessa kirkossa 8. huhtikuuta.
Suomessa nimi Valter on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 5 926:lle ja Walter 1 981 miehelle, Walter muutamalle naisellekin. Nimestä on käytössä myös suomalaistettu muoto Valtteri. Valterin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 29. tammikuuta, jolloin suomenkielisen kalenterin mukaan on Valtterin nimipäivä.
Richard Savage
Richard Savage voi tarkoittaa seuraavia:
Walter
Aiheesta muualla
Wouter Walter ワルター 발터 Wouter Вальтер
Pedro D. Arigo
Pedro D. Arigo (s. 8. marraskuuta 1938) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Palawanin (myöh. Puerto Princesa) apostoliseksi vikaariksi sekä Mactariksen titulaaripiispaksi 23. helmikuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jaime Sin, jota avustivat Francisco Capiral San Diego ja Deogracias S. Iñiguez nuorempi.
Wągrowiecin piirikunta
Wągrowiecin piirikunta on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 70 233. Piirikuntaan kuuluvat kuusi kuntaa ovat Damasławek, Gołańcz, Mieścisko, Skoki, Wągrowiec ja Wapno.
Laulava sydän (täsmennyssivu)
Laulava sydän tarkoittaa seuraavia:
Kalevalainen jäsenkorjaus
Kalevalainen jäsenkorjaus perustuu kudosten pehmeään käsittelyyn (mobilisointiin), nivelpintojen saattamiseen kohdalleen, faskioiden eli lihasten peitinkalvojen ja löyhien sidekudosten laajentamiseen kudosnesteitä hyödyntäen, hermotoiminnan ja ravintokierron vapauttamiseen. Kalevalainen jäsenkorjaus elvyttää kudosten laskimo- ja lymfanestekiertoa.
Wągrowiecin piirikunta
Wągrowiecin piirikunnan pinta-alasta noin 19 prosenttia on metsän peitossa. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Wągrowiecin piirikunnassa arvioitiin olevan 70 233 asukasta, joista 50,4 prosenttia naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 69 444 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 66 378 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 20,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,8 prosenttia ja eläkeikäisten 18,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,7 vuotta. Elävänä syntyneiden määräksi arvioitiin 728 lasta.
Kalevalainen jäsenkorjaus
Kalevalainen jäsenkorjaus on EU-nimisuojattu tavaramerkki hoito-, koulutus- ja tutkimustoiminnan osalta. Nimisuoja mahdollistaa Kalevalaisen jäsenkorjauksen erottamisen enemmän esimerkiksi manipulaatioon ja/tai erilaisiin hierontoihin pohjautuvista jäsenkorjausmuodoista kuluttajasuojan lisäämiseksi.
Suomessa Kalevalaista jäsenkorjausta tarjoavat sadat koulutetut jäsenkorjaajat, ja Kuopion yliopistossa on tehty kaksi Kalevalaisen jäsenkorjauksen hoidollista vaikuttavuutta koskevaa tutkimusta.
Kalevalainen jäsenkorjausperinne lisättiin Museoviraston ylläpitämään Elävän perinnön kansalliseen luetteloon huhtikuussa 2020.
Kalevalainen jäsenkorjaus on osa laajempaa keskipohjalaista jäsenkorjauksen kansanparannusperinnettä. Jäsenkorjauksessa tarkastellaan ihmisen yleistä olemusta, ryhtiä ja liikkumista.
Kalevalainen jäsenkorjaus onkin yksi Keski-Pohjalaiseen jäsenkorjausperinteeseen nojaavista jäsenkorjauksen muodoista, joita on alettu viime vuosikymmeninä opettaa kurssimuotoisesti kenelle tahansa halukkaalle.
Kalevalainen jäsenkorjaus on saanut nimensä suuntauksen keskeisen hahmon Olavi Mäkelän mieltymyksistä lukea anatomiaa ja Kalevalaa rinnakkain. Mäkelä itse aloitti jäsenkorjauksen karjan parissa paimenessa ollessaan, kun loukkaantunut mullikka piti saada kulkemaan muiden mukana kotiin. Mäkelä tunnettiin seudullaan myös sään ennustajana.
Kalevalainen jäsenkorjaus on Olavi Mäkelän oppien pohjalta kehitetty koko kehon pehmytkudoshoito, joka on dokumentoitu ja suojattu kolmivuotiseksi koulutusohjelmaksi Kansanlääkintäseura ry:ssä. Pehmytkudoshoito on solu- ja kudostasolla muutoksia aiheuttavaa hoitoa, joka eroaa kaustislaisen jäsenkorjauksen käyttämästä manipulaatiohoidosta.
Lähipiiristään oppimaansa jäsenkorjaustaitoa kehittämällä Olavi Mäkelä ja Pentti Penttilä loivat perustan eri jäsenkorjauskoulutus suuntauksille. Jäsenkorjauskoulutusta tarjoavatkin useat tarkoitukseen perustetut säätiöt. Kalevalainen jäsenkorjaus on pehmytkudoshoitoon perustuva.
Hoitomuoto
Kalevalainen jäsenkorjaushoito lasketaan kuuluvaksi täydentäviin ja vaihtoehtoisiin hoitomuotoihin eli ns. CAM-hoitomuotoihin (Complementary and Alternative Medicine). Kalevalainen jäsenkorjaus perustuu koko kehon pehmytkudoksia kunnioittavaan käsittelyyn. Kudosrakenteita avataan löyhien sidekudosten nesteitä hyödyntäen hitain liikkein imunestekierron virtaus huomioiden. Nivelpinnat saatetaan kohdalleen asiakkaan kehon omia liikeratoja hyödyntäen, jolloin ravintokierto avautuu ja hermotoiminta saadaan luonnolliseen tilaansa, jossa puolustukselle ei ole tarvetta.
Koulutus
Kalevalaisen jäsenkorjauksen koulutusta järjestää yksinoikeudella Kansanlääkintäseura ry. Kurssimuotoisen koulutukseen pohjaavaa manuaalista hoitomuotoa opetetaan yleensä viikonloppukursseilla, joihin kuuluu oleellisena osana itse toteutetut jäsenkorjaushoidot. Kursseille osallistuminen edellyttää Kansanlääkintäseura ry:n jäsenyyttä. Kalevalaisen jäsenkorjaajan nimikkeen voi suorittaa kolmevuotisen koulutusohjelman päätteeksi näyttökokeella, jos suoritettuna on kaikki koulutusasteet sekä vähintään 300 hyväksyttyä harjoitushoitoa. Harjoitushoidoista täytetään hoitolomake, johon kerätään hoidettavan tiedot sekä hänen mahdolliset sairaudet, lääkitykset, kipukohdat tai lihaskireydet. Kouluttajina toimii kalevalaisia jäsenkorjaajia ja mestareita.
Peruskoulutusjakso
Ensimmäinen opiskeluvuosi koostuu neljästä lähikoulutusviikonlopusta. Peruskoulutuksessa opiskellaan kalevalaisen jäsenkorjauksen filosofiaa ja perusotteita harjoitushoitoja tehden. Ensimmäisen opiskeluvuoden tavoitteena on tehdä vähintään 60 hyväksyttyä harjoitushoitoa.
Jatkokoulutusjakso
Toinen opiskeluvuosi koostuu neljästä lähikoulutusviikonlopusta. Opiskelussa siirrytään hoito-otteiden harjoittelusta niiden otteiden käyttöön, joita hoidettavan koetaan tarvitsevan. Tämä vaatii harjaantuneisuutta hoidettavan oireiden syiden havainnoimiseen, joka onkin tärkeä harjoitettava osa-alue jatkokoulutuksen aikana. Jatkokoulutusjakson tavoitteena on kerryttää 120 hyväksyttyä harjoitushoitoa.
Seurantajakso
Kolmas opintovuosi koostuu viidestä lähikoulutusviikonlopusta, joista viimeisin on varattu näyttökokeelle. Seurantajakson aikana syvennetään entisestään tietämystä ja osaamista havainnoida hoidettavan kehon epätasapainokohdat ja niiden syyt. Seurantajakson tavoitteena on tehdä vähintään 120 hyväksyttyä harjoitushoitoa. Seurantajaksolla tehdään myös kalevalaiseen jäsenkorjaukseen liittyvä kirjallinen päättötyö.
Mikäli opiskelijalla on suoritettuna vähintään suositellut 180 hyväksyttyä harjoitushoitoa, hän on seurantajakson aloituksen jälkeen saavuttanut kalevalaisen jäsenkorjauksen kisällin nimikkeen ja hän voi halutessaan saada tietonsa Kansanlääkintäseuran ylläpitämään julkiseen osaajarekisteriin.
Näyttökoe
Näyttökokeessa suoritetaan kaksi näyttöhoitoa, joita kalevalaisen jäsenkorjauksen mestarit valvovat ja arvostelevat. Näyttökokeeseen voi osallistua, mikäli tarvittavat 300 hyväksyttyä harjoitushoitoa on suoritettu, samoin kuin kaikki koulutusviikonloput. Hyväksytysti suoritetun näyttökokeen jälkeen osaajalle myönnetään kalevalaisen jäsenkorjaajan nimike.
Täydennyskoulutus
Kansanlääkintäseura järjestää vuosittain useita erilaisia täydennyskoulutuksia. Kalevalaisen jäsenkorjaajan on osallistuttava vähintään yhteen täydennyskoulutukseen joka toinen vuosi, jotta kalevalaisen jäsenkorjaajan nimikkeen käyttöoikeus säilyy.
Mestari-nimike
Erityisen laajasta hoitokokemuksesta, ansiokkaasta osaamisesta ja työstä kalevalaisen jäsenkorjauksen hyväksi voidaan kalevalainen jäsenkorjaaja hyväksyä näyttöjaksolle, jonka päätteeksi voidaan näyttökokeiden suorittamisen jälkeen myöntää kalevalaisen jäsenkorjauksen mestarin nimike.
Tieteelliset tutkimukset
Jäsenkorjausta on tutkittu lääketieteen kannalta 1980-luvulta lähtien, jolloin tohtori Antti Hernesniemi aloitti yhteistyön Olavi Mäkelän ja Pentti Penttilän kanssa Viislopissa ja Kansanlääkintäkeskuksessa Kaustisella. Kalevalaisen jäsenkorjauksen vaikuttavuutta on tutkittu useissa tieteellisissä tutkimuksissa, mutta ennen EU-nimisuojauksen myöntämistä tutkimukset on tehty jäsenkorjauksen nimellä, ilman viittausta nimenomaan kalevalaiseen jäsenkorjaukseen.
Useissa tutkimuksissa on todettu hoitomuodon terveyshyödyt mm. kroonisen alaselkäkivun, niska-hartiakivun ja pitkittyneiden niskakipujen hoidossa. Hoitomuodon on todettu antavan joissain tapauksissa jopa parempia pidemmän aikavälin tuloksia kevyeen liikuntaan tai fysioterapiaan verrattuna. Jäsenkorjauksen on myös todettu parantavan hoidettavien elämänlaatua pidemmällä aikavälillä tarkateltuna.
Virallistaminen
40 kansanedustajaa jätti lakialoitteen eduskunnalle kesäkuussa 2018 kalevalaisen jäsenkorjauksen saamiseksi terveydenhuollon ammattirekisteriin. Perinnehoitojen neuvottelukunta teki aloitteen virallistamisen edistämiseksi. Neuvottelukunnassa ovat jäseninä mm. farmaseuttisen biologian professori Yvonne Holm, urheilulääkäri ja fysiologian emeritusprofessori Osmo Hänninen, anatomian emeritusprofessori Pentti Tuohimaa, professori Pekka Puska sekä terveystieteiden tohtori Paula Risikko. Kalevalaisen jäsenkorjauksen virallistamista pyritään edistämään muun muassa WHO:n vuosille 2014-2023 määriteltyyn traditionaalisen lääketieteen strategiaan nojaten, jonka mukaan perinnehoitoja tulee hyödyntää silloin, kun hoitomuodosta on hyvän hoitovasteen tutkimusnäyttöä.
HD 40307 g
HD 40307 g on tähteä HD 40307 kiertävä eksoplaneetta. Se sijaitsee keskustähtensä elinkelpoisella vyöhykkeellä. Planeetan löysi suomalaisen Mikko Tuomen johtama tutkimusryhmä.
Löytäminen
HD 40307 g:n löysi kansainvälinen tutkimusryhmä, jota johtivat Mikko Tuomi ja Guillem Anglada-Escude. Planeetta löydettiin säteisnopeusmenetelmä avulla ESO:n HARPS-laitetta käyttäen.
Ominaisuudet
HD 40307 g kiertää tähteä HD 40307 Maalarin tähdistössä 42 valovuoden päässä Maasta. Samassa aurinkokunnassa tiedetään olevan ainakin viisi muuta planeettaa. Massaltaan HD 40307 on 7,1 kertaa Maan suuruinen. Sen etäisyys keskustähdestään on 90 miljoonaa kilometriä ja kiertoaika 197,8 Maan vuorokautta.
Elinkelpoisuus
HD 40307 g kiertää keskustähteään etäisyydellä, jolla nestemäisen veden esiintyminen on mahdollista. Lisäksi sillä on samankaltainen yön ja päivän vaihtelu kuin Maalla. Jos HD 40307 on kiviplaneetta, siellä voi esiintyä elämää.
Järvensivun Kisa
Järvensivun Kisa on tamperelainen urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1920. Nykyisen se panostaa lajeista suunnistukseen ja hiihtosuunnistukseen, mutta vuosien saatossa mukana lajivalikoimassa ovat olleet myös lentopallo, yleisurheilu, voimistelu ja hiihto. Parhaimmillaan Kisa ylsi kolmeen Suomen mestaruuteen lentopallossa 1950- ja 1960-lukujen taitteessa (1958, 1959 ja 1961).
Aiheesta muualla
Seuran kotisivut
Varpas
thumb|oikea|150px|Vuonna 1889 julkaistun Varpasin etusivu.
Varpas (suom. Kello) oli kuukausittain julkaistu liettualainen sanomalehti, jota julkaistiin Liettuan painokiellon aikana tammikuusta 1889 joulukuuhun 1905. Koska Varpasin julkaiseminen oli kiellettyä Liettuassa, joka oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa, lehden painotyö tehtiin Tilsitissa (nykyinen Sovetsk) ja Ragnitissa (nykyinen Neman) Itä-Preussissa. Sieltä lehdet salakuljetettiin Liettuaan.
Varpasin levikki oli noin 500-1000. Lehdellä oli merkittävä vaikutus Liettuan kansallisessa heräämisessä. Vincas Kudirka kirjoitti Varpasin 10. vuosipäivän kunniaksi runon Tautiška giesmė, josta tuli myöhemmin Liettuan kansallislaulu.
Varpasin toimittajat julkaisivat myöhemmin myös kahta muuta lehteä: vähäisen koulutuksen saaneille talonpojille suunnattua Ūkininkasia ja ei-poliittista Naujienosia.
Aki Loikkanen
Aki Ilmari Loikkanen (12. syyskuuta 1945 Tampere – 15. toukokuuta 2013 Mäntsälä) oli suomalainen lääkäri ja tietokirjailija, joka kehitti Sana’Ki-nimisen terveysfilosofian, mekostenon-lihasvenyttelyn , manuaalisen kollageeniterapian , Hexalimit-ruokavalion ja työterveyttä edistävän ergobody-menetelmän. Loikkanen perusti myös Suomen erikoishierojaopiston Helsinkiin vuonna 1995.
Sana’Ki-terveysfilosofia
Loikkasen kehittämä Sana’Ki-terveysfilosofia jakaantuu seitsemääntoista osa-alueeseen, jotka liittyvät muun muassa ruokavalioon (”H-limit”), hapenottokykyyn, verenkiertoon, lihasten voimaan, vastustuskykyyn, uneen, sekä elämänarvoihin ja terveystavoitteisiin. Loikkanen korosti myös ihmisten yksilöllisyyttä elämäntapavalintojen suhteen.
Hexalimit-ruokavalio
Loikkasen 1980-luvulla kehittämässä Hexalimit- eli H-limit-ruokavaliossa pyritään rajoittamaan kuusihiiliyhdisteitä, sillä glukoosi eli rypälesokeri on Loikkasen mukaan ihmisen terveydelle haitallista. Loikkanen suositteli, että kalorit tulisivat tärkkelyksen ja sokerin sijaan noin 70-prosenttisesti rasvoista.
Mekostenon-menetelmä
Loikkanen kehitti 1970-luvun lopulla lihasten jänneosien pysyvään pidentymiseen perustuvan Mekostenon-menetelmän, joka soveltuu etenkin tuki- ja liikuntaelinoireiden lievittämiseen ja ennaltaehkäisyyn. Nimi tulee kreikan pitkää tarkoittavasta sanoista mekos ja jännettä tarkoittavasta tenonista. Mekostenon-menetelmä perustuu pitkiin ja rauhallisiin lihasvenytyksiin, joiden tarkoituksena on palauttaa lihasten alkuperäinen lepopituus ja joustavuus. Loikkanen kehitti mekostenon-menetelmän, koska koki, etteivät perinteiset venyttelymenetelmät olleet riittävän tehokkaita. Loikkanen piti lihasten lyhenemistä tuki- ja liikuntaelinten sairauksien tärkeimpänä syynä.
Mekostenon-menetelmällä voitiin parantaa Loikkasen mukaan esimerkiksi lonkkanivelen nivelrikko siten, että oireet helpottuivat muutamien viikkojen kuluessa ja röntgenkuvassa näkyviä muutoksia alkoi syntymään noin puolen vuoden kuluttua harjoitteiden aloittamisesta. Paraneminen johtui Loikkasen mukaan siitä, että lonkkaniveleen vaikuttavien lihasten lepopituuden lisääntyminen sai aikaan nivelen lasiruston hiussuoniston ja sen emosolujen uusmuodostumista kiihdyttäen ruston kollageenisynteesiä.
Kollageeniterapia
Kollageeniterapiassa käsitellään lihaskalvoja eli faskioita siten, että niiden vapautusaste palautuu ja lihakset pitenevät. Tämä aikaansaa luiden asennon muuttumista ja ryhdin parantumista. Kollageeniterapialla voidaan hoitaa muun muassa verenkiertohäiriöiden aiheuttamia kipuja.
Urheilu-ura
Loikkanen kuntoutti itsensä lapsuudessa tapahtuneen vakavan auto-onnettomuuden jälkeen kilpajuoksijaksi. Hän sijoittui Kalevan kisoissa 1500 metrillä Helsingissä 1969 seitsemänneksi omalla ennätysajallaan 3.50,9. Helsingin Jyryä edustaneen juoksijan ennätys 3000 metrillä oli 8.20,2 ja 1500 metrin esteissä 4.24,2.
Magnus Forsström
Magnus (Mauno) Ernfrid Forsström (26. lokakuuta 1831 Mäntyharju – 25. marraskuuta 1903 Lepola, Pudasjärvi) oli suomalainen metsänhoitaja ja suomeksi sekä ruotsiksi kirjoittanut kirjailija.
Forsströmin vanhemmat olivat Heinolan kihlakunnan kruununvouti, hovineuvos Karl Magnus Forsström ja Agata Serafia Stiervald. Hänen veljensä oli laamanni Karl Ferdinand Forsström. Magnus Forsström kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1849. Forsström valmistui filosofian kandidaatiksi 1856 ja maisteriksi 1857. Hän lähti 1858 opiskelemaan Tukholman metsäinstituuttiin ja suoritti 1859 metsänhoitajan ja metsäkonduktöörin tutkinnot. Forsström toimi Iin tarkastuspiirin vt. ylimetsänhoitajana vuodesta 1859 ja vakinaisena ylimetsänhoitajana vuodesta 1863. Hän sai hovineuvoksen arvon 1897 ja kamarineuvoksen arvon 1899.
Forsström oli naimisissa vuodesta 1866 Margareta Lievosen kanssa.
Avioliitto mormonismissa
Avioliitto on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon ja muissa myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvien yhteisöjen teologiassa keskeisellä sijalla. Se ei ole mormoniopin mukaan vain sosiaalisesti tärkeä yhteiskunnan perusyksikkö, jonka tehtävänä on luoda lapsille mahdollisimman hyvä kasvuympäristö, vaan sillä on myös merkittävä hengellinen rooli. Avioliiton solmimisella on mormonien mukaan merkitystä ihmisen pelastuksessa ja hänen iankaikkisessa kohtalossaan. Se on mormoniteologiassa osa pelastussuunnitelmaa, jonka taivaallinen Isä on laatinut lastensa hyödyksi.
Avioliiton merkitys
Mormoniteologian mukaan Jumala loi ihmisen alussa sekä mieheksi että naiseksi (1. Mooseksen kirja 1:27). Tämän takia kumpikaan sukupuoli ei yksinään ole "täysi". Täyteen ihmisyyteen kuuluu sekä mies että nainen, jotka tulevat avioliitossaan "yhdeksi lihaksi". Koska vain täydellisillä ihmisillä on mahdollisuus päästä Jumalan välittömään läsnäoloon eli "korotukseen", ei korotukseen ole mahdollista päästä ilman aviopuolisoa. Mormoniteologia viittaa tässä apostoli Paavaliin, jonka mukaan "Herrassa ei ole vaimoa ilman miestä eikä miestä ilman vaimoa" (1. Kirje korinttolaisille 11:11). Avioelämässään mormonit katsovat myös seuraavansa taivaallisen Isänsä ja Äitinsä esimerkkiä ja heijastavansa heitä tässä maailmassa.
Toisin kuin monissa kristillisissä yhteisöissä, seksuaalisuus ei mormoniteologiassa ole synnillistä tai vältettävää. Avioliitossa toteutettua seksuaalisuutta pidetään kauniina ja pyhänä asiana. Se ei ole vain keino lasten hankkimiseksi, vaan tapa osoittaa kiintymystä ja rakkautta puolisoiden välillä sekä ilon ja mielihyvän lähde. MAP-kirkko ei nykyään pyri säätelemään tapoja, joilla aviopuolisot toteuttavat seksuaalisuutta elämässään, kunhan ne eivät tuota toiselle puolisolle kärsimystä tai alista tätä.
MAP-kirkon käsitys aviopuolisoiden rooleista on melko perinteinen. Sen mukaan sekä aviomiehellä että -vaimolla on perheessä oma roolinsa, joka heijastaa Jumalan luomisjärjestystä. Sen noudattaminen on avain onnelliseen perhe-elämään. Kirkon teologian mukaan aviomiehen kutsumuksena on olla perheen pää. Hän on esimerkiksi viime kädessä vastuussa perheen elatuksesta ja turvallisuudesta. Kirkko korostaa kuitenkin, että perheen päänä oleminen on ymmärrettävä ensi sijassa palvelutehtäväksi. Sen tärkeä osa-alue on pappeuden toteuttaminen arkisessa elämässä. Perheen isä toimii perheensä pappina esimerkiksi rukoillessaan perheensä puolesta, siunatessaan sen jäseniä tai johtaessaan perheiltoja. Aviovaimon kutsumuksena on ennen muuta olla äiti. MAP-kirkko on toistuvasti tuominnut feminismin, joka sen mukaan haluaa vääristää perheenjäsenten rooleja ja siten hajottaa perheen asemaa.
MAP-kirkko tunnustaa siviiliviranomaisten edessä solmitun avioliiton päteväksi, mikäli se on kirkon yleisten moraaliperiaatteiden mukainen. Samaa sukupuolta olevien avioliittoa ei tunnusteta päteväksi, vaikka maan lait sen sallisivatkin, ei liioin moniavioisia liittoja. Myöskään avoliittoa ei pidetä hyväksyttävänä, vaikka se olisikin paikallisessa kulttuurissa hyväksytty yhteiselämän muoto.
Ikuinen avioliitto
Vaikka siviiliavioliitot ovatkin MAP-kirkon mielestä päteviä, niissä ei sen mielestä kuitenkaan toteudu avioliiton täyteys. Kirkon käsityksen mukaan ne nimittäin purkautuvat ihmisen kuollessa. Näin solmittu liitto on siis solmittu vain "täksi ajaksi". Jumalan välittömään läheisyyteen eli "korotukseen" päästäkseen ihmisen on kuitenkin solmittava avioliitto myös "iankaikkisuudeksi". Tämä on mahdollista vain mormonitemppelissä, ja sen voi solmia vain henkilö, jolla on vaadittava ns. Melkisedekin pappeuden valtuus. Useissa maissa mormonitemppeleissä on mahdollista solmia myös siviilioikeudellisesti pätevä avioliitto. Mikäli aviopari on jo vihitty siviilioikeudellisesti pätevästi, heidät voidaan "sinetöidä" toisiinsa temppelissä. Vain tällä tavoin vahvistetut avioliitot ovat mormoniteologian mukaan päteviä myös tämän elämän jälkeen, iankaikkisuudessa. Tämä on eräs syistä, miksi temppelissä käyntiä pidetään välttämättömänä korotukseen pääsemiselle. Myös lapset voidaan sinetöidä vanhempiinsa temppelissä, jotta perheyhteys säilyisi kuoleman rajan ylikin.
Avioero
Koska avioliitolla katsotaan olevan syvällinen hengellinen merkitys, suhtaudutaan avioeroon kielteisesti. Kirkko kuitenkin ymmärtää avioliiton jatkamisen joissain tilanteissa mahdottomaksi (esim. uskottomuus tai puolison väkivaltaisuus), eikä avioeroa tuomita tällaisissa tapauksissa. Myös "iankaikkisuudeksi" solmittu liitto voidaan purkaa USA:ssa toimivien kirkon apostolien päätöksellä.
MAP-kirkon perhepolitiikka
MAP-kirkko on pyrkinyt (oman käsityksensä mukaan) puolustamaan perheen ja avioliiton asemaa myös yhteiskunnallisesti. Kirkon edustajat ovat esimerkiksi varoittaneet feminismistä, joka heidän mukaansa pyrkii hävittämään Jumalan luomisjärjestyksessä määräämät miehen ja naisen roolit ja täten kaivamaan maata perheen ja avioliiton alta. Tämän lisäksi MAP-kirkko on syyttänyt feministejä moraallittomuuden, esimerkiksi avioliiton ulkopuolisen seksin ja abortin edistämisestä. Viime aikoina MAP-kirkko on profiloitunut ennen muuta samaa sukupuolta olevien avioliittojen ja rekisteröityjen parisuhteiden vastustajana.
MAP-kirkko on laatinut useita perheohjelmia, joiden tarkoituksena on auttaa avioliittoja ja perheitä selviytymään arjesta. Niitä voidaan verrata kirkkojen perheneuvontaan. Erona on, että MAP-kirkon ohjelmat ovat yleensä maallikkovapaaehtoisten vetämiä.
MAP-kirkon tärkein viimeaikainen perhettä käsitellyt julkaisu on vuonna 1995 julkaistu "Perhe - julistus maailmalle", joka kirkossa tunnetaan yleensä nimellä Perhejulistus. Siinä MAP-kirkon johto asettuu voimakkaasti tukemaan perinteistä perhemallia. Julistuksen pääasiallinen sävy on positiivinen. Se käsittelee avioliittoa ja perhettä Jumalan ihmisille antamina lahjoina, jotka on annettu ihmiskunnan iloksi ja hyödyksi.
Moniavioisuus
MAP-kirkossa harjoitettiin 1830-luvulta lähtien moniavioisuutta, ensin salassa ja vuodesta 1852 julkisesti. Kirkon opetuksen mukaan kyseessä oli Jumalan kirkon perustajalle Joseph Smithille antama käsky, jonka tarkoituksena oli antaa mahdollisimman monelle mahdollisuus solmia iankaikkinen avioliitto ja päästä sen kautta nousemaan "korotukseen". Moniavioisuus herätti kirkon ulkopuolella runsaasti vastustusta. Vuonna 1890 kirkon neljäs presidentti Wilford Woodruff ilmoitti kirkon luopuvan moniavioisuudesta. Käytännössä yksittäisiä moniavioisia liittoja solmittiin vielä tämän jälkeenkin.
Nykyään MAP-kirkko suhtautuu moniavioisiin liittoihin jyrkän kielteisesti. Jo yhteydenpito moniavioisuutta tukeviin ryhmiin voi olla peruste erottamiselle, kyseisen liiton solmimisesta puhumattakaan. On kuitenkin olemassa lukuisia pieniä MAP-kirkon ulkopuolisia, opillisesti mormonistisia ryhmittymiä, jotka hyväksyvät moniavioisuuden ja myös harjoittavat sitä. Suurin osa näistä lasketaan kuuluvaksi mormonifundamentalistien liikkeeseen.
Täydelliset naiset (3. tuotantokausi)
Täydellisten naisten kolmatta tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 24. syyskuuta 2006 ja se jatkui 20. toukokuuta 2007 saakka. Kausi koostuu 23 jaksosta. Tuotantokauden pääosassa ovat jälleen Wisteria Lanen asukkaat Susan Mayer, Lynette Scavo, Bree Hodge, Gabrielle Solis ja Edie Britt. Mary Alice Young jatkaa sarjan kertojana, paitsi jaksossa ”Pokerinaamat” (My Husband, the Pig), jossa kertojana toimii Rex Van de Kamp. Tämän kauden mysteeri koskee Breen uutta aviomiestä Orson Hodgea.
Täydellisten naisten kolmatta tuotantokautta esitettiin edellisten kausien tapaan ABC:llä sunnuntai-iltaisin kello 21.00. Suomessa Nelosella kauden esittäminen aloitettiin maanantaina 17. syyskuuta 2007 kello 21.00. Tavallisten jaksojen lisäksi Yhdysvalloissa esitettiin kaksi erikoisjaksoa, joissa pohjustettiin kauden tapahtumia. Jaksot esitettiin 3. syyskuuta 2006 ja 1. huhtikuuta 2007.
Sarjan katsojaluvut laskivat huomattavasti kolmannen kauden aikana, sillä lähes neljännes katsojista katosi kauden aikana. Katsojakadosta huolimatta sarja pysyi kymmenen katsotuimman ohjelman joukossa. Tuotantokausi keräsi keskimäärin 17,5 miljoonaa katsojaa jaksoa kohden.
Kausi julkaistiin DVD:nä Suomessa 7. maaliskuuta 2008.
Tuotanto
Kolmannella kaudella Marc Cherry palasi sarjan pyörittäjäksi ja vastaavaksi tuottajaksi. Hän alkoi jälleen myös kirjoittaa jaksoja. Michael Edelstein ja Tom Spezialy – jotka työskentelivät vastaavina tuottajina ensimmäisellä ja toisella kaudella – eivät palanneet enää kolmannelle kaudelle. Heidät korvasi Kevin Murphy ja Georhe W. Perkins, jotka olivat aikaisemminkin toimineet sarjan tuottajina. Myös John Pardee, Joey Murphy, ja Chris Black jatkoivat myös sarjan tuottamista.
Päähenkilöt
Muita keskeisiä henkilöitä:
Sivuhenkilöitä
Vierailevia tähtiä:
Lähteet
Gotowe na wszystko
Ūkininkas
thumb|upright|Vuonna 1891 julkaistun Ūkininkasin numeron etusivu.
Pohjoismaiden Osakepankki
Pohjoismaiden Osakepankin perusti vuonna 1873 joukko viipurilaisia liikemiehiä. Perustamiseen liittyi keinottelun vivahde: Pankin osakepääoma oli tarkoitus markkinoida Keski-Eurooppaan ja varat sijoitettaisiin yrityksiin Venäjällä. Jotta vältyttäisiin Venäjällä ehkä syntyviltä hankaluuksilta, pankki perustettiin Suomeen kuuluneeseen Viipuriin.
Ūkininkas
Ūkininkas tai Ukinįkas (suom. 'maanviljelijä') oli kuukausittain ilmestynyt liettualainen sanomalehti, jota julkaistiin Liettuan painokiellon aikana 1890–1905. Koska Ūkininkasin julkaiseminen oli kiellettyä Liettuassa, joka oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa, lehden painotyö tehtiin Tilsitissä (nykyinen Sovetsk) ja Ragnitissa (nykyinen Neman) Itä-Preussissa. Sieltä lehdet salakuljetettiin Liettuaan.
Pohjoismaiden Osakepankki
Osakepääomaa saatiin kerättyä 12 miljoonaa markkaa. Ovensa pankki avasi 21.2.1873. Saadakseen kaavailtuja voittoja Venäjältä avasi pankki asioimiston Pietariin 1876. Se oli kuitenkin suuri virheinvestointi; konttorin lopettamisen yhteydessä jouduttiin osakepääoma alentamaan 8 miljoonaan markkaan.
Jamie McGinn
James Robert ”Jamie” McGinn IV (s. 5. elokuuta 1988 Fergus, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen nykyinen seuransa on NHL-liigassa pelaava Arizona Coyotes.
Ūkininkas
Ūkininkasia julkaisivat samat toimittajat, jotka julkaisivat myös historiallisesti merkittävää sanomalehteä Varpasia. Ūkininkas oli suunnattu vähäisen koulutuksen saanneille talonpojille ja maanviljelijöille.
Jamie McGinn
Ura
McGinn aloitti jääkiekkouransa juniorina OHL-liigassa pelaavassa Ottawa 67's -joukkueessa vuonna 2004. Fergusilaissyntyinen hyökkääjä pääsi heti debyyttikaudellaan maistamaan playoff-tunnelmaa, kun hänen joukkueensa raivasi tiensä aina liigan finaalipeleihin saakka. McGinnin henkilökohtaiseksi menestyskaudeksi muodostui kausi 2006–2007, jolloin hän voitti joukkueensa pistepörssin 89 pisteellä.
Kesällä 2006 McGinn varattiin NHL:ään varaustilaisuuden toisella kierroksella, numerolla 36. Varauksen teki San Jose Sharks. Seuraavana vuonna kanadalainen allekirjoitti Sharksin kanssa tulokassopimuksen, joka vei hänet jo keväällä 2007 uuden seuransa AHL:ssä pelaavaan farmijoukkueeseen Worcester Sharksiin. Tästä huolimatta saman vuoden syksyllä alkanut kausi palautti McGinnin takaisin Ottawa 67's:aan. Uusi yritys AHL:ssä koitti taas kevätkaudella 2008. Tämän jälkeen nuorella hyökkääjällä ei ollut enää paluuta OHL:ään.
Jamie McGinn teki debyytin San Jose Sharksissa 28. lokakuuta 2008. Ensimmäinen NHL-maali syntyi heti kaksi päivää myöhemmin. McGinn kärsi pääsarjauransa alussa pahoista loukkaantumisista, jotka varmasti vaikuttivat siihen, että hän ei meinannut millään vakiinnuttaa paikkaansa seurassaan. Kaikkina kolmena seuraavana vuonna kanadalainen kun kirjautti itselleen paljon otteluita NHL:n lisäksi AHL:ssä. Kaikesta huolimatta McGinnin sopimusta jatkettiin kesäkuussa 2011 vuodella. Jatkopestin saamisen siivittämänä hän alkoikin muodostaa kaudesta 2011–2012 omaa läpimurtoaan.
Ennen kevään 2012 NHL-siirtojen takarajaa McGinn oli esiintynyt Sharks-paidassa joukkueen jokaisessa ottelussa sillä kaudella. San Jose ja Colorado Avalanche kuitenkin pääsivät takarajapäivänä sopimukseen, joka vei McGinnin yhdessä Mike Connollyn ja Michael Sgarbossan kanssa Avalancheen. Toiseen suuntaan siirtyivät Daniel Winnik ja T.J. Galiardi. McGinn pelasi Avalanchessa neljällä kaudella. Näistä viimeisellä, kaudella 2014–2015, hän pystyi pelaamaan vain 19 ottelua. Hän sai 15. marraskuuta 2014 pelatussa ottelussa leikkausta vaatineen selkävamman, joka päätti hänen kautensa.
26. kesäkuuta 2015 McGinn siirtyi Buffalo Sabresiin osana pelaajakauppaa, jossa Sabres sai hänen lisäkseen hyökkääjä Ryan O’Reillyn ja jossa Avalancheen siirtyivät hyökkääjät Mihail Grigorenko ja J. T. Compher, puolustaja Nikita Zadorov sekä toisen kierroksen varausvuoro NHL:n varaustilaisuudessa 2015.
Perhe
Jamien nuoremmat veljet Tye (s. 1990) ja Brock (s. 1994) ovat myös jääkiekkoilijoita. New York Islanders varasi Tyen NHL:ään vuonna 2010. Brockin varasi Carolina Hurricanes kesällä 2012.
Pohjoismaiden Osakepankki
Pankin pääkonttori oli Viipurissa vuoteen 1907 saakka, jolloin se siirrettiin Helsinkiin. Pankilla oli haarakonttoreita muissa Suomen kaupungeissa. 1910-luvulla pankilla oli 35 konttoria.
Vuonna 1919 Pohjoismaiden Osakepankki ja Suomen Yhdyspankki fuusioituivat muodostaen Pohjoismaiden Yhdyspankin. Yhdistetty pankki aloitti toimintansa 1.10.1919. Fuusiota oli yritetty jo useasti aiemminkin, mutta se oli kaatunut toisen osapuolen viipurilaisuuden korostumiseen ja toisaalta pankkien omaisuuden luotettavaan ja tasapuoliseen määrittämiseen. Vuonna 1918 kiristynyt taloudellinen tilanne ajoi pankit jälleen fuusioneuvotteluihin. Yhtenä fuusion hyötynä oli se, että syntyvä pankki sai pankkien suuruuskilpailun kärkipaikan pois Kansallis-Osake-Pankilta.
Hotel St. George
Hotel St. George on vuonna 2018 avattu hotelli Helsingissä. Se sijaitsee Yrjönkadun ja Lönnrotinkadun kulmassa Vanhan kirkkopuiston laidalla. Hotellissa on 153 huonetta, 5 sviittiä, uima-altaalla varustettu spa, kuntosali, ravintola, leipomo ja cocktail-baari. Hotellin sisäpihalla on lasikattoinen talvipuutarha.