cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
David Lodge
Terapia-romaani kertoo menestyvän tv-sarjan käsikirjoittajan neurooseista ja keski-iän kriisistä ja kuvailee pilkallisesti erilaisia terapian muotoja. Thinks... liikkuu jälleen yliopistomaailmassa. Lodge parodioi nyt kognitiotieteeseen ja aivotutkimukseen erikoistunutta tutkijaa, joka on tottunut viettelemään älykkäitä naisia oppineiden tieteellisten sitaattiensa avulla, ja sotkeutuu lopulta omiin teorioihinsa. Thinks... täydentyy lukukokemuksellisesti kirjallisuuskritiikin piiriin kuuluvan teoksen Consciousness and the Novel avulla, koska molemmat kiinnittävät huomiota kerrontatekniikkaan.
Lodgen viimeisin romaani Author, Author kertoo amerikkalaisen kirjailijan Henry Jamesin elämästä.
Lodge on myös menestynyt näytelmäkirjailija ja on sovittanut omia ja muiden teoksia televisiolle. Muun muassa Mukava homma oli neliosainen BBC:n televisiosarja vuonna 1988.
Lodgen esikuvana on pidetty sellaisia satiirikkoja kuin englantilainen Evelyn Waugh ja amerikkalainen Philip Roth. Hänen kaikille teoksilleen on ominaista taitava henkilökuvaus, ironinen kuiva huumori ja kyky käyttää purevaakin satiiria unohtamatta kuitenkaan inhimillistä myötätuntoa. Hänen tyyliään onkin kuvattu sanoilla "ironinen nyrkki sympatian samettihansikkaassa."
Aralkum
thumb|350px|Aralkumin aavikkoa [[Uzbekistanissa]] thumb|230px|Aralkum ja ruostuva kalastusalus. Aralkum on entisen Araljärven pääaltaan kuivuttua sen paikalle muodostunut hiekka- ja suola-aavikko. Hiekan on väitetty tapahtuneen ympäristökatastrofin vuoksi sisältävän myrkkyjä. Aralkum on maailman nuorin aavikko.
Mäntä
pienoiskuva|Polttomoottorin osat: P = Mäntä E = Vasen nokka-akseli I = Oikea nokka-akseli S = Sytytystulppa W = Nestejäähdytyskanavat V = Venttiilit (imu- ja pakoventtiili) R = Kiertokanki C = Kampiakseli Mäntä on tiiviisti sylinterissä yleensä edestakaisin liikkuva moottorin- tai koneenosa, joka työntää vettä (pumppu), kaasua tai ilmaa (kompressori) tai päinvastoin, jolloin höyrynpaine tai vedenpaine työntää, jolloin syntyy liikettä (höyrykone). Mäntä voi myös liikkua sylinterissä pyörivällä liikkeellä. Tällöin kyseessä on kiertomäntämoottori.
Uppomäntä on pitkä lieriö. Sen tiiviste on sylinterin suussa. Laakamäntä on lyhyt ohutvartinen. Tiiviste on sovitettu itse mäntään. Tiiviste on myös sylinterin kannessa (tiivistysholkki). Moottorinmäntä on uppomäntä, johon tiiviste on sovitettu. Läppämäntä on pumpuissa käytetty laakamäntä, johon läppä tai venttiili on sovitettu. Kaksoismännässä on suurempi ja pienempi mäntä sovitettu yhteen peräkkäin. Siipimäntä on nelikulmainen, toisesta päästään (edestakaisin heiluvaan) akseliin kiinnitetty.
Mäntään vaikuttava voima syntyy sylinterin ylipaineen ja männän paineenalaisen pinta-alan tulona:
Paskakaupunni
Paskakaupunni ry on oululainen kulttuurialan yhdistys. Se on perustettu vuonna 2006 ja yhdistysrekisteriin Patentti- ja rekisterihallitus hyväksyi sen helmikuussa 2007. Yhdistyksen nimeä ei hyväksytty ensimmäisellä kerralla, sillä PRH piti sitä hyvän tavan vastaisena, mutta yhdistyksen vastineen ja nimen puolesta järjestetyn adressin jälkeen yhdistyksen nimi hyväksyttiin yhdistysrekisteriin.
Yhdistyksen tarkoituksena on toteuttaa ja edistää paikallistason toimintaa yhteistyössä muiden oululaisten kulttuuriyhdistysten, oppilaitosten ja kulttuurialan toimijoiden kanssa. Yhdistys järjestää Oulussa erilaisia kulttuuri -ja mediatapahtumia, kuten konsertteja, taide- ja valokuvanäyttelyitä, teatteritapahtumia, työpajoja sekä luentotilaisuuksia ja opintopiirejä.
Nimen alkuperä
Paskakaupunni-nimi yhdistykselle valittiin Oulussa osoitteessa Uusikatu 22 olevan "Paska kaupunni" -graffitin mukaisesti. Graffiti ilmestyi seinään jossain vaiheessa 1980-lukua ja se lienee syntynyt Kauko Röyhkän Paska kaupunki (1986) -laulun innoittamana. Graffiti on tämän jälkeen poistettu lukuisia kertoja, mutta se on aina ilmestynyt uudelleen samalle paikalle. Seinän omistava taloyhtiö on jopa harkinnut graffitin kehystämistä tai suojelemista muilla keinoilla.
Australian vuoden 1975 perustuslaillinen kriisi
pienoiskuva|150px|Gough Whitlam pienoiskuva|150px|Malcolm Fraser pienoiskuva|150px|John Kerr Australian vuoden 1975 perustuslaillinen kriisi tunnetaan englanninkielellä myös termillä the Dismissal on kuvattu Australian historian suurimmaksi poliittiseksi ja perustuslailliseksi kriisiksi. Se huipentui 11. marraskuuta 1975 pääministerin Gough Whitlamin Australian työväenpuolueesta erottamiseen kenraalikuvernöörin Sir John Kerrin toimesta, joka sitten nimetti oppositiojohtajan Malcolm Fraserin liberaalipuolueesta väliaikaiseksi pääministeriksi.
Whitlamin työväenpuolueen hallitus oli valittu vuonna 1972 pienellä enemmistöllä edustajainhuoneeseen, mutta senaatissa voimatasapaino oli maan liberaalilla oppositiolla. Vuoden 1974 vaalit muuttivat tilannetta vain vähän. Vaikka Whitlamin hallitus otti käyttöön monia uusia politiisia ohjelmia, sitä ravistelivat myös skandaalit. Lokakuussa 1975 oppositio käytti senaatin valvontaoikeutta lykätäkseen valtion menojen rahoittamiseen tarvittavien määrärahojen käyttöönottoa, jotka edustajainhuone oli jo hyväksynyt. Opposition ilmoitti jatkavansa lykkäämistä, ellei Whitlam kutsuisi edustajainhuoneen vaaleja, ja kehotti Kerriä erottamaan Whitlamin, ellei hän suostu heidän vaatimukseensa. Whitlam taas uskoi, että Kerr ei irtisanoisi häntä, ja Kerr antoi Whitlamin olla tässä luulossa.
11. marraskuuta 1975 Whitlam aikoi kutsua puolen senaatin vaalit (Australian senaatista valitaan vain puolet senaatissa vaaleittain) yrittäen päästä umpikujasta. Kun hän meni hakemaan Kerrin hyväksyntää vaaleille, Kerr erotti hänet pääministerin virasta ja pian sen jälkeen asensi Fraserin väliaikaiseksi pääministeriksi. Toimimalla nopeasti ennen kuin kaikki työväenpuolueen parlamentin jäsenet saivat tietää hallituksen vaihdosta, Fraser ja hänen liittolaisensa pystyivät varmistamaan määrärahojen siirtämisen, ja Kerr hajotti parlamentin kummatkin kamarit vaaleja varten. Fraser ja hänen hallituksensa valittiin suurella enemmistöllä seuraavassa kuussa pidetyissä vaaleissa (jossa valittiin koko edustajainhuone ja poikkeuksellisesti myös koko senaatti sen hajottamisesta johtuen).
Perustuslaillinen kriisi johti lopulta vain vähäisiin perustuslain muutoksiin. Senaatilla säilyi valta estää budjetin toimeenpano, ja kenraalikuvernöörillä oikeus erottaa hallituksen ministereitä. Näitä valtuuksia ei ole kuitenkaan sittemmin käytetty pakottamaan hallitusta virastaan. Työväenpuolueen kannattajat kritisoivat Kerriä laajalti hänen teoistaan ja hän erosi etuajassa kenraalikuvernöörin virastaan ja asui suuren osan loppuelämästään ulkomailla.
Sojuz TMA-17
thumb|250px|Sojuz TMA-17 laskeutuu Kazakstaniin 2.6.2010 Sojuz TMA-17 on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Lento alkoi Baikonurin kosmodromilta 20. joulukuuta 2009 kello 21:52 UTC ja päättyi aluksen paluuseen maahan 2. kesäkuuta 2010 kello 3:25 UTC (4.25 Suomen aikaa).
Fenasyylikloridi
Fenasyylikloridi eli α-klooriasetofenoni tai 2-klooriasetofenoni (C8H7ClO) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja asetofenonin kloorattu johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa lääkeaineita ja aikaisemmin sitä on käytetty myös kyynelkaasuna.
Sojuz TMA-17
Lento vei avaruusasemalle Retkikunta 22:n viimeiset miehistön jäsenet, joulukuusen ja lahjoja. Sojuz telakoitui ISS:ään 23. joulukuuta 2009 kello 0:48 Suomen aikaa. Ensimmäistä kertaa ISS-avaruusaseman historiassa avaruusalus laukaistiin matkaan talviyönä. Puolen vuoden aikana uusi miehistö suoritti tiiviin tutkimusohjelman. Eri tieteenalojen kokeiluja tehtiin 47.
Miehistö
Alus vei avaruusasemalle ja toi sieltä maahan seuraavat avaruuslentäjät:
Fenasyylikloridi
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa fenasyylikloridi on värittömiä tai valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain hyvin vähän veteen, mutta paremmin etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja hiilidisulfidiin.
Fenasyylikloridi ärsyttää hyvin voimakkaasti hengityselimiä, ihoa ja silmiä. Se on voimakas lakrymaattori eli kyynelvuotoa aiheuttava aine. Silmien kautta tapahtuva altistuminen fenasyylikloridille voi aiheuttaa pysyvän sokeutumisen.
Valmistus ja käyttö
Fenasyylikloridia valmistetaan bentseenin ja klooriasetyylikloridin välisellä Friedel–Crafts-asylointireaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään alumiinikloridia.
Kapteeninpuukasvit
Kapteeninpuukasvit (Winteraceae) on alle sata lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Canellales-lahkossa.
Tuntomerkit
Joidenkin kapteeninpuukasvien kukissa ilmenee kemiallisen lämmön tuotantoa, termogeneesiä, millä houkutellaan pölyttäjiä, joita on koko joukko pieniä hyönteisiä, kuten ripsiäisiä. Uudessa-Kaledoniassa Sabatinca-leukaperhosaikuiset käyttävät ravintonaan Zygogynum-suvun siitepölyä; kasvin kukka toimii samalla leukaperhosten pariutumisareenana. Tasmannia-lajeilla kukat ovat tavallisesti yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia (erikseen hede- ja emikasvit).
Levinneisyys
Kapteeninpuukasvit kasvavat tropiikin vuoristoissa Afrikan mannerta lukuun ottamatta.
Fossiililöytöjen perusteella heimon levinneisyys on ollut paljon laajempi kuin se on nykyään. Gabonista on löytynyt 122,5 miljoonaa vuotta vanhoja siitepölyfossiileja. Fossiloitunutta puuta tunnetaan Kalifornian myöhäisliitukaudelta.
Luokittelu
Kapteeninpuukasveihin kuuluu viisi sukua ja lajimääräarviot vaihtelevat 60–90. Heimossa on kaksi alaheimoa.
Evolutiivisesti heimo on kovin vanha. Takhtajania lienee peräisin jo ajalta, jolloin Gondwana-manner hajosi, ja kasvi jäi Madagaskarin asukiksi. Näin varhainen alkuperä on nykyisten koppisiemenisten keskuudessa hyvin harvinaista. Toisen alaheimon sopeutumislevittäytyminen sen sijaan ajoittuu tertiäärikauden puolelle.
Alkeellisina pidettyjen ominaisuuksien esiintymisen vuoksi kapteeninpuukasveja on aiemmin pidetty niiden kasvien läheisimpinä sukulaisina, joista nykyiset koppisiemeniset ovat polveutuneet. Tällaisia ominaisuuksia ovat mm. em. putkiloiden puuttuminen, kaksineuvoiset kukat, verrattain erilaistumattomat heteet, siitepölyn yksi-itureikäisyys, emien erillisyys ja vartalottomuus, niiden avointen reunojen toimiminen luottipintoina, siemanaiheiden suoruus eli anatrooppisuus ja siementen alkeellisuus. Kladistiset ja molekyylitutkimuksen menetelmät ovat kuitenkin osoittaneet, että heimo sijoittuu varsin ylös ns. paleodikotyledonien evoluutiopuussa kanellapuukasvien (Canellaceae) sukulaiseksi.
Eräs näkemys kapteeninpuukasvisuvuista (synonyymit suluissa): pienoiskuva|oikea|250px|[[Pseudowintera colorata]]
Käyttö
Kapteeninpuukasvien mausteisia ja voimakkaasti tuoksuvia lehtiä ja kuorta on käytetty rohdoksina. Eteläamerikkalaisen canelon (Drimys winteri) kuorta merenkulkijat käyttivät keripukin torjumiseen. Useita lajeja viljellään koristekasveina mm. puistoissa.
Maljakkoasetelma
Maljakkoasetelma on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1952. Kooltaan tämä maalaus on 39×47 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Onnea kohti
Onnea kohti on vuonna 1950 julkaistu Ingmar Bergmanin ohjaama elokuva.
Oppenauer-hapetus
thumb|250px|Yleinen esimerkki Oppeanauer-hapetuksesta Oppenauer-hapetus on kemiallinen reaktio, missä karbonyyliyhdiste, tyypillisimmin ketoni hapettaa alkoholin karbonyyliyhdisteeksi alumiinialkoksidin toimiessa katalyyttinä. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Rupert Oppenauerin mukaan, joka julkaisi reaktion käytön steroidien synteesissä vuonna 1937. Oppenauer-hapetuksen käänteisreaktio on nimeltään Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys.
Reagenssit ja mekanismi
Oppenauer-hapetusta käytetään yleensä vain sekundääristen alkoholien hapettamiseen ketoneiksi. Reaktion olosuhteissa primääriset alkoholit kyllä hapettuvat aldehydeiksi, mutta ne usein reagoivat edelleen esimerkiksi aldoliadditiolla tai Tishchenko-reaktiolla. Ketoneille nämä sivureaktiot eivät tapahdu yhtä helposti. Oppenauer-hapetuksessa hapettimena käytetään tyypillisimmin asetonia tai metyylietyyliketonia, mutta myös esimerkiksi sykloheksanonia tai 1,4-bentsokinonia voidaan käyttää. Katalyyttinä reaktiossa käytetään yleisimmin alumiini-isopropoksidia tai alumiini-isobutoksidia. Oppenauer-reaktio on selektiivinen ja hapettaa ainoastaan hydroksyyliryhmät ja muut helposti hapettuvat ryhmät eivät reagoi. Reaktio soveltuu myös käytettäväksi happoherkkien lähtöaineiden, esimerkiksi steroidien, hapettamiseen.
Puupapu
Lajikuvaus
thumb|Puupavun kukkia ryhmässä.|left|150px thumb|Palko ja siemeniä.|left|150px Puupapu kasvaa luonnonvaraisena kookkaaksi, noin 40 metriä pitkäksi puuksi. Viljeltynä se ei kasva yhtä kookkaaksi, ja huonekasvina katto ja ruukun koko rajoittavat puupavun mittaa. Lehdet ovat tummanvihreät ja hiukan aaltoilevat. Lehtien koko vaihtelee kasvin iän mukaan. Luontaiset kasvupaikat ovat ravinteikkaat maat ja yleensä joentörmät.
Oppenauer-hapetus
Reagenssit ja mekanismi
Oppenauer-hapetuksen reaktiomekanismi on samankaltainen Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksen kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa alkoholista muodostuu alkoksidi, joka koordinoituu alumiinin kanssa. Hapettimena toimiva ketoni koordinoituu myös alumiiniin ja muodostuu rengasrakenteinen siirtymätila. Siirtymätilan purkautuessa alkoksidi luovuttaa protonin ketonin karbonyyliryhmälle. Tällöin alkoksidi hapettuu karbonyyliyhdisteeksi ja ketoni pelkistyy sekundääriseksi alkoholiksi.
Puupapu
Lajikuvaus
Puun kukat ovat perhosmaiset – hernekasville tyypilliset. Kukkien väritys on puna-keltainen ja ne kasvavat monen kukan ryhmissä eli kukinnoissa. Kukinnot ovat usein piilossa puun lehvästössä. Puupavun hedelmä on noin 20 cm:n mittainen palko, jonka väritys on tummanruskeasta mustaan. Palko sisältää useimmiten 2–5 (palon koosta riippuen) kookasta siementä. Siemenen kuori on ruskea, mutta itse siemen on tummanvihreä. Huonekasvina puupapu ei kuki, eikä siksi tee koskaan siemeniä.
Käyttö
Tärkkelyspitoiset siemenet ovat myrkylliset ja aiheuttavat muun muassa oksentelua ja ripulia. Syömäkelpoisia niistä saadaan paahtamalla, viipaloimalla, ja pitämällä juoksevassa vedessä useiden päivien ajan. Tämä huuhtoo myrkylliset ainesosat pois. Huuhdotut siemenviipaleet kuivataan ja jauhetaan, ja jauhosta valmistetaan nuotioleipää. Puupapua on käytetty ravintona tähän tapaan ainakin 2 500 vuotta.
Koristekasvina
Puupapua käytetään koristekasvina sen luontaista kasvualuetta muistuttavassa ilmastossa.
Huonekasvina puupapu on kohtalaisen helppohoitoinen. Jos sille antaa tilaa ja sitä hoitaa hyvin, saa siitä komean pikkupuun. Se tarvitsee paljon valoa (ei kuitenkaan suoraa paahdetta), ja tasainen kastelu on sille hyväksi.
Nimien etymologia
Tieteellisessä ja englanninkielisessä nimessä (Moreton Bay Chestnut), viitataan kastanjaan, vaikka kasvitieteellisesti puupapu kuuluu hernekasveihin. Muut nimensä (Black bean, englanniksi) kasvi on saanut suuristaan palon sisältämistä siemenistä, jotka muistuttavat suuria papuja. Tästä kasvi on saanut suomenkielisen nimen "puupapu", eli puu, joka kasvattaa papuja. Kasvista on suomessa käytetty myös nimitystä huonekastanja. Puupapu on kasvitieteellisen sukunsa ainut edustaja.
Anna Hashimoto
Anna Hashimoto (s. kesäkuu 1989 ) on brittiläinen klarinetisti. Hän syntyi Japanissa, mutta muutti synnyinmaastaan Lontooseen kuusi kuukautta myöhemmin. Hän teki konserttodebyyttinsä Lontoossa 15-vuotiaana soittamalla Carl Maria von Weberin musiikkia Englannin kamariorkesterin kanssa Barbican Centressä. Hänet on sittemmin kutsuttu säännöllisesti soittamaan orkesterin solistina. Muihin orkestereihin, joiden konserttosolistina hän on esiintynyt, lukeutuvat Brysselin filharmonikot, Japanin filharmonikot ja Nagoyan filharmonikot. Hashimoto on voittanut kansainvälisen klarinettikilpailun Kortrijkissä (2010), Carlinossa (2009) ja nuorten sarjassa Tokiossa (2003).
Hashimoto opiskeli muun muassa Royal Academy of Musicissa Michael Collinsin johdolla. Hän on johtanut omaa Atéa-kvintettiään. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Vladimir Ashkenazy, Paul Watkins, Myung-whun Chung ja Jan Latham-Koenig. Kamarimusiikin alueella Hashimoto on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Michael Collinsin, Leon McCawleyn ja Tsuyoshi Tsutsumin sekä useiden jousikvartettien kanssa. Hän on vieraillut lukuisten eri orkesterien soittajana ja opettanut klarinetinsoittoa Birminghamin kuninkaallisessa konservatoriossa.
HMS Springaren (Spr)
HMS Springaren (runkonumerot Sp ja Spr) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1960. Se laskettiin vesille 31. elokuuta 1961 ja liitettiin laivastoon 7. marraskuuta 1962.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. lokakuuta 1987. Se oli maalilaivana Hårsfjärdenissä, kunnes se romutettiin 1999 Muskön laivastontelakalla.
Je T’aime
Je T’aime (s. 2002) on Ruotsissa syntynyt suomalainen lämminverinen ravihevonen. Sen omistavat Risto Vähätalo sekä Juves Talli eli Jari Veromaa, jotka ostivat sen Solvallan hevoshuutokaupasta. Je T’aime voitti vuonna 2011 Vermossa Talvimaljan ja Helsinki-ajon ja oli kolmas Seinäjoella juostussa Prix d’Etain Royalissa
Pölläkkälä
Pölläkkälä (vuodesta 1948 ) oli taajaväkinen yhdyskunta ja kylä Äyräpään kunnassa Vuoksen varrella Karjalankannaksella. Se kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin. Nykyään Pölläkkälä on Viipurin piirin Kähärin maalaiskuntaan kuuluva taajama.
Taajaväkinen yhdyskunta
Pölläkkälän taajaväkinen yhdyskunta oli merkittävä sahateollisuuskeskus: Hackmanin Pölläkkälän saha aloitti toimintansa vuonna 1891 ja A. Ahlström Osakeyhtiön Suursaaren saha vuonna 1895. Pölläkkälän taajaväkisessä yhdyskunnassa oli muun muassa Keski-Vuoksen yhteiskoulu (perustettu 1924), kahdeksanpaikkainen sairaala sekä lukuisia kauppa- ja erikoisliikkeitä. Pölläkkälässä toimi vuonna 1921 perustettu Voimistelu- ja urheiluseura Pölläkkälän Ura. Taajaväkisellä yhdyskunnalla oli lääninhallituksen vahvistamat rakennus-, palotoimi-, terveydenhoito- ja järjestyssäännöt.
Asukkaita taajaväkisessä yhdyskunnassa oli noin 2 500. Äyräpään kunnantoimisto sijaitsi taajaväkisen yhdyskunnan alueella.
Kylä
Pölläkkälän kylä sijaitsi taajaväkisestä yhdyskunnasta luoteen suuntaan. Kylä oli Äyräpään asemanseutu ja Äyräpään kirkonkylä, sillä siellä oli vuonna 1934 rakennettu Äyräpään kirkko ja hautausmaa. Ennen kirkon rakentamista jumalanpalvelukset toimitettiin Pölläkkälän rukoushuoneessa.
Liikenneyhteydet
Pölläkkälä oli myös Äyräpään liikenteellinen keskus. Sieltä oli linja-autoyhteydet Viipuriin, Käkisalmeen, Äyräpään eri kyliin ja naapurikuntiin. Vuoksessa ollut Paakkolan kanava mahdollisti matkustaja- ja tavaralaivaliikenteen Pölläkkälästä Antreaan ja Sakkolan Kiviniemeen. Pölläkkälän kylästä Vuosalmelle pääsi 400 metriä leveän Vuoksen yli moottorilautalla. Maantiesilta oli suunnitteilla, mutta sitä ei ehditty rakentaa ennen sotia.
Pölläkkälä sijaitsi Viipuri–Valkjärvi-radan varrella. Rautatieasemia olivat Äyräpään rautatieasema kylässä ja Pölläkkälän rautatieasema taajaväkisessä yhdyskunnassa. Myös rautatien rakentaminen Pölläkkälästä Vuoksen yli Käkisalmeen oli suunnitteilla.
Sota-aika ja nykytilanne
Sota-aikana suurin osa Pölläkkälän rakennuskannasta tuhoutui. Pölläkkälä luovutettiin Neuvostoliitolle sekä talvi- että jatkosodan jälkeen. Nykyisin Pölläkkälässä ei ole teollisuutta ja rautatiekin on purettu. Vuonna 2010 asukkaita oli 314.
Gladys Eastlake-Smith
Gladys Shirley Eastlake-Smith (tunnetaan myös nimellä Gwendoline; 14. elokuuta 1883 Lewisham – 18. syyskuuta 1941 Middleham) oli brittiläinen tennispelaaja ja olympiavoittaja.
Eastlake-Smith voitti Reginald Dohertyn kanssa vuoden 1905 maansa sisäkenttien mestaruuskilpailut sekanelinpelissä. Hän voitti kaksinpelimestaruuden vuonna 1907, ja vuoden 1908 kisoissa hän oli kaksinpelin finaalissa ja voitti sekanelinpelin Tony Wildingin parina. Eastlake-Smith sai kaksinpelikultaa jälleen Lontoon olympialaisissa 1908, joissa hän peittosi finaalissa Alice Greenen 6–2, 4–6, 6–0. Kaksi päivää olympiakultamitalinsa jälkeen hän meni naimisiin Wharram Lamploughin kanssa. Pari voitti vuonna 1913 naimisissa olevien sekanelinpelin Englannin mestaruuskisoissa.
Kati Lindsberg
Kati Lindsberg (s. 1982) on suomalainen entinen ravivalmentaja. Lindsbergin vuonna 2007 perustettu talli on Mäntyharjulla. Valmennuksessa olleita hevosia ovat olleet muun muassa Je T'aime ja vuoden 2009 suomenmestari Silver Quattro. Suomen Ravinaisten Liitto valitsi Lindsbergin vuoden ravinaiseksi 2008, ja Sukuposti-sivustolla hänet valittiin vuoden naisvalmentajaksi.
Lindsberg lopetti ammattimaisen valmentamisen 2020 sairastuttuaan burnoutiin ja alkoi opiskelemaan uuteen ammattiin.
Cass Sunstein
Sunstein on kehittänyt yhdessä Richard Thalerin kanssa libertaristisen paternalismin filosofian, jonka he popularisoivat teoksessaan ”Nudge” (2009).
Kathryn Hire
Kathryn Patricia "Kay" Hire (s. 26. elokuuta 1959 Mobile, Alabama) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän osallistui tehtäväspesialistina avaruussukkulalennolle STS-90 Columbia (Spacelab-lento) 17. huhtikuuta – 3. toukokuuta 1998. Hire osallistui sukkulalennolle STS-130 tehtäväspesialistina.
Hire ei ole naimisissa eikä hänellä ole lapsia.
Ura Yhdysvaltain laivastossa
Hire palveli vuodesta 1982 vuoteen 1989 Yhdysvaltain laivastossa lentoupseerina muun muassa valtamerentutkimuksessa ja lennonopettajana. Hire siirtyi laivaston reserviin vuonna 1989. Hän osallistui ensimmäisenä amerikkalaisena naissotilaana taistelutehtävissä käytettävän lentokoneen miehistöön 13. toukokuuta 1993 liittyessään suunnistajana/viestimiehenä P-3 Orionin partiolennoille. Hire osallistui myöhemmin uudelleen aktiivipalvelukseen kutsuttana muun muassa operaatio Enduring Freedomiin ja Irakin sotaan esikuntatehtävissä. Hire ylennettiin nykyiseen asemaansa Yhdysvaltain laivaston kommodoriksi 1. joulukuuta 2002.
Ura NASAssa
thumb|280px|Hire ja [[STS-130:n pilotti Terry Virts harjoittelevat avaruussukkulasimulaattorissa Johnson Space Centerissä 12.11.2009.]] Hire ryhtyi työskentelemään Kennedy Space Centerissä toukokuussa 1989 Lockheed Space Operations Companyn insinöörinä avaruussukkulan mekaanisten järjestelmien parissa. Vuonna 1991 hän sai kelpoisuuden avaruussukkulan testiprojekti-insinööriksi (Space Shuttle Test Project Engineer, TPE) ja vastasi avaruuspukujen tarkastamisesta ja venäläisten avaruusalusten telakoitumisjärjestelmistä.
Hire valittiin NASAn astronauttikoulutukseen joulukuussa 1994. Hän aloitti koulutuksen Johnson Space Centerissä maaliskuussa 1995. Vuoden koulutuksen jälkeen hän työskenteli lennonvalvonnassa avaruusaseman ja lennonvalvonnan yhteyshenkilönä (CAPCOM). Hire lensi tehtäväspesialisti 2:na sukkulalennolla STS-90 Neurolab (1998) viettäen 381 tuntia avaruudessa. Hän työskenteli astronauttitoimistossa sukkulan avioniikkaintegraatiolaboratorion (SAIL), hyötykuorman ja miehistön laitteiston johdossa. Hire nimitettiin astronauttien tukihenkilötiimiin (ASP) Kennedy Space Centeriin. Hän osallistui tehtäväspesialistina sukkulalennolle STS-130 helmikuussa 2010.
Kirjallisuusvuosi 2017
Kirjallisuusvuosi 2017 käsittelee vuoden 2017 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Coca-Cola-kamera
Coca-Cola-kamera on suomen kielen puhekielessä käytetty ilmaisu, jolla viitataan hyvin yksinkertaiseen kameraan, esimerkiksi Kodak Instamaticiin.
Alkuperäinen Coca-Cola-kamera oli Agfan Iso-Rapid If -kamera, joka oli jossain määrin monimutkaisempi laite kuin Kodak Instamatic. Toisin kuin viimemainitussa, siinä valotusta pystyi säätämään. Valotusaikoja löytyi kaksi erilaista, ja himmenninaukon arvoja kolme erilaista.
Nimen Coca-Cola-kamera tämä laite sai siitä, että suomalainen Coca-Colan pullottaja järjesti vuonna 1965 tai 1966 kampanjan, jossa pullonkorkkeja keräämällä saattoi saada omakseen Agfan Iso-Rapid Ifin. Keräämällä 20 pullonkorkkia ja lähettämällä niiden sisällä olleet tarrat ja maksamalla 16 markkaa postiennakkona saattoi saada itselleen tämän kameran, jonka arvo oli 44 markkaa. Kampanja onnistui hyvin, sillä kameran menekki oli 125 000 kappaletta puolen vuoden aikana.
Kamera käytti Afgan Rapid-järjestelmän filmiä, joka oli ladattu kasettiin. Negatiivin koko oli 24 × 24 mm.
K-kommando
K-kommando (K-komando) on Viron keskusrikospoliisin erikoisyksikkö, joka perustettiin 1991. Yksikön loi Lembit Kolk. Yksikön kouluttamisen hoiti FBI. K-kommandon toiminta-alueita ovat aseistettujen ja vaarallisten rikollisten pidättäminen sekä levottomuuksien tukahduttaminen.
DDR-Oberliga (jääkiekko)
DDR-Oberliga oli Saksan demokraattisessa tasavallassa (DDR) vuosina 1952–1990 jääkiekkosarjojen ylin divisioona. Vuosina 1970–1990 vain kaksi joukkuetta pelasi niin kutsutussa "Maailman pienimmässä liigassa"; SG Dynamo Weißwasser ja SC Dynamo Berlin.
Donato Bramante
Donato Bramante (1444 Fermignano – 11. maaliskuuta 1514 Rooma) oli italialainen renessanssiajan arkkitehti. Yhdessä Michelangelon ja Rafaelin kanssa hän edusti Italian renessanssin kärkeä. Paavi Julius II tilasi kolmikolta useita merkittäviä rakennuksia ja kokonaistaideteoksia. Bramanten tunnetuin teos on pieni temppeli eli Tempietto (1502–1503) Roomassa, apostoli Pietarin oletetulla ristiinnaulitsemispaikalla.
Bramante aloitti myös Pietarinkirkon suunnittelu- ja rakennustyöt 1506.
HMS Delfinen (Del)
HMS Delfinen (runkonumero De ja Del) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1958. Alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1961 ja liitettiin laivastoon 7. kesäkuuta 1962.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1989 ja romutettiin 1993 Gävlessä.
Níkos Skalkótas
thumb|Níkos Skalkótaksen muistolaatta Berliinissä. Níkos Skalkótas (usein Skalkóttas,, 21. maaliskuuta 1904 Chalkída, Kreikka – 19. syyskuuta 1949 Ateena, Kreikka ) oli kreikkalainen säveltäjä.
Skalkótas opiskeli viulun soittoa isänsä ja setänsä johdolla. Hän muutti lapsena perheineen Ateenaan, jossa hän opiskeli Ateenan konservatoriossa ja valmistui vuonna 1920. Vuosina 1921–1933 Skalkótas asui Berliinissä, jossa hän opiskeli sävellystä Arnold Schönbergin ja viulun soittoa Willy Hessin johdolla. Vuonna 1933 Skalkótas palasi Ateenaan, jossa hän kuoli vuonna 1949.
Kuollessaan Skalkótas oli lähes tuntematon kotimaassaankin, mutta myöhemmin hän on saanut arvostusta kansainvälisesti. Kaikki sävellyksensä hän sävelsi 12-säveltekniikalla.
Suurin osa säveltäjän varhaisimmista teoksista on kadonnut. Varhaisimmat säilyneet teokset ovat vuosilta 1922–1924.
Woodlands (Singapore)
thumb|Woodlands Sinaporen kartalla. thumb|Woodlandsin MRT-asema ja ostoskeskus [[Causeway Point.]] Woodlands, joskus myös Woodlands New Town on yksi Singaporen lähiöistä. Se sijaitsee Singaporen pääsaaren pohjoisosassa.
Nimestään ( eli "Metsämaa") huolimatta itse alueella ei ole yhtään metsää. Se on Singaporen portti Malesiaan, sillä Woodlandsin luoteisesta kärjestä lähtee tie salmen yli Malesian puolelle.
Alueella on lähinnä asuinrakennuksia. Niiden lisäksi siellä on yksi puisto ja Causeway Point -niminen suuri ostoskeskus.
Adastra
Adastra on helsinkiläinen heavy metal -yhtye. Yhtyeen perustivat kitaristit Olli Anttila ja Teemu Kurki vuonna 2001.
Woodlands (Singapore)
Liikenne
Woodlandsissa on kolme Mass Rapid Transit- eli MRT-asemaa: Marsiling, Woodlands ja Admiralty, jotka kaikki ovat North South Line -linjalla. Rakenteilla olevan Thomson-East Coast Linen myötä asemia tulee kaksi lisää.
Adastra
Julkaistuaan kolme demoa Adastra julkaisi EP:n Eyes of the Night vuonna 2006, minkä jälkeen yhtye solmi levytyssopimuksen suomalaisen Violent Journey Recordsin kanssa. Ensimmäisen studioalbumin, The Last Sunsetin nauhoitukset alkoivat maaliskuussa 2007, ja sen tekeminen kesti 14 päivää.
Woodlands (Singapore)
Koulutus
Tekninen ammattikorkeakoulu Republic Polytechnic sijaitsee Woodlandsissa. Siellä toimii myös urheilupainotteinen sisäoppilaitos Singapore Sports School.
Aiheesta muualla
1.43627°N, 103.78671°W
Adastra
Yhtyeen toinen studioalbumi, Death or Domination julkaistiin joulukuussa 2008. Tuorein studioalbumi, Deadlock julkaistiin kesällä 2015.
Kirjallisuusvuosi 2016
Kirjallisuusvuosi 2016 käsittelee vuoden 2016 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Haagan teloitukset 1918
60.21556°N, 24.88861°W
Haagan teloitukset olivat Etelä-Haagassa silloisessa Helsingin maalaiskunnassa Suomen sisällissodan aikana Helsingin valtauksen yhteydessä 12. huhtikuuta 1918 tapahtunut 45 punaisen joukkoteloitus. Teloitus tapahtui kahdeksan aikaan illalla turvesuolla nykyisen Eliel Saarisen tien varrella, Pitäjänmäen liikenneympyrästä ja Huopalahden asemalle päin puolivälissä matkalla aseman alittavan tunnelin suulle, suojatien kohdalla. Teloitetut on haudattu niin sanottuun Pohjois-Haagan veljeshautaan, joka sijaitsee lähellä nykyistä Pohjois-Haagan asemaa.
Saksan Itämeren-divisioona eteni Helsingin valtauksen yhteydessä huhtikuun 11. päivänä 1918 ensin Espoon Leppävaaraan ja illalla Haagaan. Joukko punaisia hakeutui turvaan Carl Theodor Wardin puutarhan kellariin, joka sijaitsi osoitteessa Vanha Viertotie 12. Sen tienoilla oli ammuskelua, ja jossain vaiheessa tuossa ammuskelussa kaksi saksalaista sotilasta sai surmansa. Toisen version mukaan taas teloitukset olivat saksalaisen kenttäoikeuden langettama kosto kenraali Rüdiger von der Goltzin auton ampumisesta.
Yön aikana kellari muuttui vankilaksi, joitakin punaisia päästettiin pois, ja toisia tuotiin tilalle. Punaisia kuulusteltiin tulkin välityksellä, mutta ei pitkään, sillä saksalaisilla oli kiire päästä eteenpäin. 25 punaista luovutettiin valkoisille, loput miespuoliset henkilöt saksalaiset komensivat tielle riviin ja valitsivat joka kolmannen teloitettavaksi. Heidät marssitettiin läheiselle suolle, missä saksalaiset ampuivat heidät. Sen jälkeen omaiset saivat käydä tunnistamassa uhreja ja viedä heidät haudattavaksi. Loput ruumiit, jotka lienevät olleet ulkopaikkakuntalaisten, vietiin hevosella parin kilometrin päähän ja haudattiin maakuoppaan, joka oli siellä linnoitustöiden jäljiltä. Joukkohaudan paikalle pystytettiin vaatimaton patsas ja teloituspaikalle puinen risti, joka hävisi, kun paikalle alettiin rakentaa tietä.
Tapahtumien jälkeen suomalaiset vierittivät syytä saksalaisten päälle ja päinvastoin. Paikallisella työväenyhdistyksellä ei ollut halua selvittää tapahtumia, ja lisäksi sen pöytäkirjat vuosilta 1916–1918 katosivat. Ne löytyivät vuoden 2008 tienoilla Turusta Åbo Akademin arkistoista.
24 tai 25 teloitetun nimet ovat tiedossa, mutta 20 uhrin henkilöllisyydet ovat edelleen tietymättömissä.
Vuonna 1920 Pohjois-Haagan hauta kaivettiin auki, ja virolaiset olivat tunnistavinaan uhrien joukosta heidän aiemman varapääministerinsä Jüri Vilmsin ruumiin. Virolaisten tarinan mukaan Vilms seurueineen olisi ollut Suursaaressa, mistä saksalaiset olisivat ottaneet heidät kiinni ja tuoneet Regina-nimisellä laivalla Helsinkiin ja sitten ampuneet Töölön sokeritehtaalla ja haudanneet Pohjois-Haagan hautaan.
Vilms oli ollut huomattavan kookas mies, ja sellainen haudasta löydettiin. Kolme ruumista kuljetettiin Viroon ja haudattiin Viljandimaalla. Myöhemmin kävi ilmi, ettei Regina käynyt Suursaaressa eikä ylipäätään liikkunut Helsingistä minnekään koko kevään aikana. 2000-luvulla heräsi ajatus tutkia DNA-näytteiden avulla asiaa, mutta ulkoministeri Erkki Tuomioja arveli asian herättävän pahennusta Virossa, eikä mihinkään toimiin ryhdytty. Vuonna 2008 Ruotsin sota-arkistosta löytyi dokumentti, joka viittasi siihen, että Vilms olisi teloitettu toukokuussa 1918 Hauholla. Vilmsin nimi oli pitkään Pohjois-Haagassa olevan haudan muistolaatassa, mutta 2015 paikalle asetettiin uusi laatta, jossa hänen nimeään ei enää ollut.
Toista vastaavaa joukkoteloitusta saksalaiset eivät enää Suomessa järjestäneet.
Peeter Sauter
thumb|right|300px|Peeter Sauter vuonna 2012. Peeter Sauter [sautter] (s. 11. maaliskuuta 1962 Tallinna) on virolainen kirjailija, kääntäjä ja näyttelijä.
Kirjailijanura
Sauter työskenteli yövartijana ja turvamiehenä vuodet 1978–1992. Koulutukseltaan hän on näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän valmistui näyttelijäksi Tallinnan valtiollisesta konservatoriosta vuonna 1984 ja opiskeli draamaa Liverpoolissa John Moores Universityssa 1993–1994.
Sauterin kirjailijanura alkoi vuonna 1988, kun hänen proosaansa julkaistiin Vikerkaar-lehdessä. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa Indigo julkaistiin vuonna 1990.
Viron itsenäistyttyä uudelleen hän opiskeli ja työskenteli jonkin aikaa Liverpoolissa (1992–1994) ja on sen jälkeen toiminut Tallinnassa kulttuuritoimittajana, mainoskirjoittajana ja kirjailijana. Hän on kääntänyt viroksi Jack Kerouacin ja Charles Bukowskin teoksia.
Tyyli
Sauterin proosaa on luonnehdittu provosoivaksi ja loukkaavaksikin. Hänen henkilönsä painiskelevat eksistentiaalisten kysymysten kimpussa ja koettavat ratkaista niitä irvokkailla ja latteilla tavoilla. Teoksissa toistuvat sellaiset teemat kuin seksi, naiset, alkoholi ja moottoripyörät. Viron kirjallisuudessa hän on tavoitellut eräänlaista kauhukakaran asemaa. Vuonna 1998 hän aiheutti skandaalin, kun Viron itsenäisyyden 80-vuotisjuhlien yhteydessä hän kirjoitti runon Lauakõne Eesti Vabariigi aastapäeva puhul kainestusmaja paraskile liiga pikalt istuma jäänud olles Raul Meelen taidenäyttelyyn.
Europa Galante
Europa Galante on kamariorkesteri, joka soittaa barokkimusiikkia. Orkesteri on perustettu vuonna 1990 ja sen perustaja on viulisti Fabio Biondi. Orkesteri soittaa vanhoilla, barokki-instrumenteilla tai niistä tehdyillä tarkoilla kopioilla. Tämä antaa aivan erityisen soinnin musiikin tulkinnassa. Kuten Fabio Biondi, orkesterin johtaja, niin koko muukin orkesteri on erikoistunut italialaiseen barokkimusiikkiin ja eritoten se on tunnettu Vivaldin tulkinnoista.
Vierailut
Orkesteri on suosittu vieras erilaisilla festivaaleilla ja konserttisaleissa. Se onkin esiintynyt: Milanon La Scalassa, Rooman Accademia di Santa Ceciliassa, Tokion Suntory Hallissa, Amsterdamin Concertgebouwssa, Lontoon Royal Albert Hallissa, Wienin Musikvereinissa, New Yorkin Lincoln Centerissä sekä Sydneyn Oopperatalossa.
Diskografia
(osittainen, mukana eivät ole uudelleenjulkaisut, erikoispakkaukset tai vastaavat)
Versailles’n peilisali
thumb|300px|Versailles’n peilisali Peilisali (ranskaksi Grande Galerie tai Galerie des Glaces tai Galerie de Louis XIV) on suuri barokkityylinen galleria ja yksi tunnetuimmista huoneista Versailles'n kuninkaallisessa palatsissa lähellä Pariisia, Ranskassa. Se valmistui vuonna 1684.
Peilisalin suunnitteli arkkitehti Jules Hardouin-Mansart. Peilien ja kullattujen veistosten reunustama sali on 75 metriä pitkä ja täyttää lähes koko länsisiiven. Peilisalista on suora näköyhteys Versailles’n palatsin puistoon.
28. kesäkuuta 1919 peilisalissa allekirjoitettiin Versailles'n rauha, joka päätti ensimmäisen maailmansodan.
Wonder Woman
Wonder Woman voi tarkoittaa seuraavia:
Puolustusvoimain lippujuhlan päivä
thumb|[[Uudenmaan prikaati puolustusvoimain lippujuhlan päivän paraatissa 2014 Valtakadulla Lappeenrannassa]] thumb|Gustaf Mannerheim ja tasavallan presidentti [[Risto Ryti tarkastavat joukkoja sodan ajan viimeisenä Suomen marsalkan syntymäpäivänä Ensossa 1944]] thumb|Ohimarssissa Ensossa 1944 saksalaisvalmisteinen [[rynnäkkötykki Sturmgeschütz III]] Puolustusvoimain lippujuhlan päivä on Suomessa vuosittain 4. kesäkuuta vietettävä puolustusvoimien juhlapäivä ja virallinen liputuspäivä. Lippujuhlapäivänä jaetaan myönnetyt kunniamerkit ja ylennetään ansioituneita sotilaita ja reserviläisiä.
Sotaväen lippujuhla
Sotaväen lippujuhlaa alettiin viettämään 1919 vuotta aikaisemmin päättyneen sisällissodan voittaneiden valkoisten Helsingissä järjestämän voitonparaatin vuosipäivänä 16. toukokuuta. Presidentti K. J. Ståhlberg vahvisti sotaväen lippujuhlan viralliseksi juhlapäiväksi vuonna 1921. Lippujuhla oli aluksi lähinnä porvariston juhla, mutta 1927 paraatin otti vastaan presidentti Lauri Kristian Relanderin sairausloman ajan tasavallan presidentin tehtäviä hoitanut sosialidemokraattinen pääministeri Väinö Tanner. Hän oli pysytellyt sisällissodan tapahtumien ulkopuolella, koska ei hyväksynyt aseellista kapinaa.
Lippujuhlapäivä määrättiin viralliseksi liputuspäiväksi asetuksella 1934. Viimeinen sotaväen lippujuhlan paraati järjestettiin kaksikymmentä vuotta valkoisten voitonparaatin jälkeen 1938. Talvisodan jälkeen keväällä 1940 puolustusvoimien ylipäällikkö, sotamarsalkka Gustaf Mannerheim antoi päiväkäskyn, jonka mukaan 16. toukokuuta ei järjestetä juhlallisuuksia. Tällä pyrittiin korostamaan kansallista yhtenäisyyttä. Päiväkäskyssä määrättiin ajallisesti lähellä ollutta toukokuun kolmatta sunnuntaita vietettävän yksimielisyyden ja sankarivainajien muistopäivänä, nykyisenä kaatuneiden muistopäivänä. Liputuspäivistä annettua asetusta ei vielä muutettu, joten toukokuun 16. pysyi muodollisesti liputuspäivänä vuoteen 1942.
Puolustusvoimain lippujuhla
Ylipäällikkö Mannerheimin täyttäessä jatkosodassa 75 vuotta 4. kesäkuuta 1942 Suomen valtioneuvosto antoi hänelle Suomen marsalkan arvon ja määräsi syntymäpäivän puolustusvoimain lippujuhlaksi. Päivä oli myös vahvistettu asetuksella viralliseksi liputuspäiväksi ja järjestettiin Ruokolahteen silloin kuuluneessa Immolassa, jossa oli myös asevoimien ohimarssi.
Valtioneuvoston määräyksestä huolimatta juhlapäivän yleisenä nimenä oli Suomen marsalkan syntymäpäivä, kunnes sen tilalle tuli nykyinen nimi 1950.
Kun Mannerheimin syntymästä tuli kuluneeksi 85 vuotta ja itsenäinen Suomi oli täyttämässä 35 vuotta 1952, juhlistettiin puolustusvoimain lippujuhlaa paraatilla Helsingin Senaatintorilla. Siihen osallistui puolustusvoimista ja rajavartiolaitoksesta neljäkymmentä osastoa ja runsaat kaksituhatta henkilöä. Paraatin vastaanotti tasavallan presidentti J. K. Paasikivi puolustusvoimain komentaja Aarne Sihvon kanssa. Paraatijoukkoja johti komentopäällikkö, kenraalimajuri Väinö Oinonen ja hartauden suoritti kenttäpiispa Johannes Björklund. Näin alettiin puolustusvoimain lippujuhlan päivää viettää paraatein, joita järjestetään eri paikkakunnilla. Kun Suomen itsenäistymisestä tulee kuluneeksi tasan viisiä tai kymmeniä vuosia puolisen vuotta myöhemmin vietettävänä itsenäisyyspäivänä, paraati järjestetään aina Helsingissä (vuodesta 2007 lähtien).
Yritysneuvonta
Yritysneuvonta on esimerkiksi julkisrahoitteisen kehitysyhtiön tai tilitoimiston tarjoama palvelu, jonka tavoitteena on kannattavan yritystoiminnan käynnistäminen sekä olemassa olevan liiketoiminnan tehostaminen ja parantaminen.
Käytännössä julkisrahoitteiset kehitysyhtiöt (mm. uusyrityskeskukset) tarjoavat verovaroin rahoitettuja ilmaispalveluita, joiden tarkoituksena on joko edistää yhteiskunnallisesti kannattavan yritystoiminnan syntymistä tai tukea yrityksen kansainvälistymistä. Yksityisen sektorin (mm.tilitoimistot) tuottamat yritysneuvontapalvelut kattavat koko yrityksen elinkaaren, useimmiten neuvonnan painopiste keskittyy yrityksen olemassa olevan liiketoiminnan tehostamiseen ja parantamiseen.
Yritysneuvontapalvelut on kohdennettu mikro­ja pienyrityksille. Lähes 95 % suomalaisista yrityksistä (94,7 % Tilastokeskus yritykset 2014) on alle 10 henkilöä työllistäviä pk-­yrityksiä. Näiden yritysten kannattavuus, kehitys ja liiketoiminnan tavoitteiden saavuttaminen on yritysneuvonnan keskiössä.
Käytännössä yritysneuvoja auttaa yrittäjää rajaamaan kehittämiskohteet, antaa konkreettisia työvälineitä muutosprosessiin ja ohjaa päätöksentekoon – auttaa yrittäjää saavuttamaan hänen liiketoiminnalliset tavoitteensa. Esimerkkejä liiketoiminnan kehittämisen kohteista;
Esimerkkejä prosessien eri vaiheista;
Yritysneuvonnan toteuttaminen vaatii riittävän talous­ ja prosessiosaamisen sekä oikeat työvälineet. Suomessa yritysneuvojan erikoisammattitutkintoa järjestää sekä julkisrahoitteiset että yksityiset koulutusorganisaatiot.
Scheinin
Scheinin [šeinin] on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Sukunimen kanta näyttää olevan venäjänjuutalaista alkuperää 1800-luvulta, jolloin Venäjän imperiumi ryhtyi antamaan etunimen ja isännimen lisäksi sukunimiä. Lähtökohtana on naisennimi Šeina.
Sahalehti
Sahalehti (Stratiotes aloides) on kilpukkakasveihin kuuluva monivuotinen vesikasvilaji. Samaan heimoon kuuluvat muut Suomessa kasvavat vesikasvilajit kilpukka (Hydrocharis morsus-ranae), kanadanvesirutto (Elodea canadensis) ja näkinruohot (Najas) ovat habitukseltaan selvästi poikkeavia. Sahalehti on kilpukkakasvien heimon Stratiotoideae-alaheimon ainoa laji.
Ulkonäkö
Sahalehti kasvattaa vapaasti kelluvia tiheitä lehtiruusukkeita. Elomuodoltaan se on yleensä irtokeijuja tai -kelluja. Kasviyksilöt elävät kokonaan tai osittain upoksissa paitsi kukkiessa. Lehdet ovat ruodittomia, jäykkiä ja sahalaitaisia, pituudeltaan 15–40 senttimetriä ja leveydeltään 0,5–1,5 cm. Ruusukkeen keskeltä kohoaa pysty, lehtien kanssa lähes samanmittainen kukkaperä, johon kehittyy kahden kukintolehden suojaama kukka. Kukka on valkoinen ja suurehko, halkaisijaltaan kolmesta neljään senttimetriä. Kasvi on kaksikotinen eli hede- ja emikukat kasvavat eri yksilöissä. Hedekasvit ovat harvinaisia eikä niitä ole tavattu Suomesta lainkaan. Sahalehti lisääntyykin tavallisemmin suvuttomasti rönsyistä.
Elinympäristö ja levinneisyys
Harvinainen ja Suomessa rauhoitettu viherukonkorento (Aeshna viridis) elää ainoastaan sahalehteä kasvavien vesistöjen ympäristössä. Korennon toukat elävät sahalehden lehtiruusukkeissa. Ainakin osittain sahalehden seuralainen on myös Suomea lähimpänä Etelä-Ruotsissa tavattava kiilaukonkorento (Aeshna isoceles).
Philo Farnsworth
pienoiskuva|Philo Farnsworth vuonna 1939 Philo Taylor Farnsworth (19. elokuuta 1906 Beaver, Utah – 11. maaliskuuta 1971 Salt Lake City, Utah) oli yhdysvaltalainen keksijä. Hänet tunnetaan etenkin televisioon liittyvistä keksinnöistä ja hän antoi paljon ratkaisevaa panosta täysin sähköisen television varhaisessa kehityksessä ja hänet tunnettiinkin lempinimellä "television isä".
Myöhemmässä elämässä Farnsworth keksi pienen ydinfuusiolaitteen, Farnsworth – Hirsch-fuusorin. Se ei ollut käytännöllinen laite ydinvoiman tuottamiseen, vaikka se tarjosi toimivan neutronilähteen. Tämän laitteen suunnittelu on kuitenkin ollut inspiraationa muille fuusioenergian lähestymistavoille. Farnsworthilla oli noin 300 patenttia, lähinnä radioon ja televisioon liittyvästä teknologiasta.
HMS Impregnable (1810)
HMS Impregnable oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1810 vesillelaskettu 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva, joka luokiteltiin 1. tammikuuta 1817 ensimmäisen luokan linjalaivaksi.
Kulttuuriympäristökasvatus
Kulttuuriympäristökasvatus on kasvatuksen osa-alue, jonka avulla edistetään ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista ja kulttuuristen oikeuksien toteutumista.
HMS Impregnable (1810)
Valmistus
Sir William Rulen vuonna 1798 suunnittelema alus tilattiin 13. tammikuuta 1798 nimellä HMS Europe Chathamin telakalta, missä sen rakennustöistä vastasi David Polhill maaliskuuhun 1803 ja sen jälkeen Robert Seppings. Alus nimettiin 7. maaliskuuta 1800 uudelleen HMS Impregnableksi. Köli laskettiin 23. helmikuuta 1802. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1810 ja saatiin varustettua 24. lokakuuta mennessä, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 65 025 puntaa.
Kulttuuriympäristökasvatus
Tavoitteet
Kulttuuriympäristökasvatuksen tavoitteena on edistää ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista. Myös kulttuuristen oikeuksien toteuminen on osa kulttuuriympäristökasvatuksen periaatteita. Kulttuuriympäristökasvatus auttaa myös tulkitsemaan rakennuksia kysymällä miksi ja miten ne on rakennettu ja mitä ne voivat menneisyydestä kertoa. Rakennusperinnön ymmärtämisen avulla tuetaan etenkin lapsia ja nuoria vastuulliseen aikuisuuteen ja lisätään kykyä ottaa kantaa ympäristön suunnitteluun.
Käsitteet
Kulttuuriympäristökasvatus on käsitteenä alisteinen ympäristökasvatukselle. Se liittyy käsitteenä myös kestävän kehityksen kasvatukseen, jonka yksi ulottuvuus on kulttuurisesti kestävä kehitys. Lähikäsitteitä kulttuuriympäristökasvatukselle ovat mm. kotiseutukasvatus, kulttuurisesti kestävä kasvatus sekä kulttuuriperintökasvatus. Arkkitehtuurikasvatus on kulttuuriympärisökasvatuksen osa-alue.
HMS Impregnable (1810)
Palvelus
Alus oli toukokuusta 1839 lokakuuhun 1841 laivaston komentajan lippulaivana maaten ankkurissa Hamoazen suulla. Se luokiteltiin koululaivaksi 1862 ja siirrettiin Devonportiin kadettien koululaivaksi.
Kulttuuriympäristökasvatus
Toimijat
Kulttuuriympäristökasvatusta toteuttavat useat tahot kuten päiväkodit, koulut ja oppilaitokset, museot, kerhot ja vapaat harrastusryhmät sekä erilaiset yhdistykset ja verkostot. Kulttuuriympäristökavatuksen alalla toimivia järjestäytyneitä tahoja ovat mm. Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura ry. ja Suomen Ympäristökasvatuksen seura ry.,
Source
pienoiskuva|oikea|Epärealistiset grafiikat Team Fortress 2 -pelissä. pienoiskuva|oikea|Fotorealistiset grafiikat Half-Life 2: Episode Two -pelissä. Source on Valve Corporationin alun perin Half-Life 2:lle kehittämä 3D-pelimoottori. Source hyödyntää muun muassa raskaasti muokattua Havok-fysiikkamoottoria. Se on lisensoitu myös useiden muiden videopelien käytettäväksi.
Pelimoottoriin on kehitetty tuki HDR-renderöinnille, Phong-varjostukselle sekä värikorjaukselle.
Pelimoottorilla tehty Team Fortress 2 käyttää Gooch-varjostuksen kaltaista renderöintimenetelmää.
Source 2 on pelimoottorin toinen versio, jossa on uutuutena tuki Vulkan-rajapinnalle. Pelimoottorin toinen versio käyttää Valven omaa fysiikkamoottoria nimeltä Rubikon.
Ominaisuudet
Source-moottorissa useat fysiikan lait voivat vaikuttaa kappaleisiin: massa, voima ja kitka ovat vaikuttavia tekijöitä. Tekoäly on viisaampi kuin ennen, hahmot osaavat suojautua ja ampua edessä olevia esteitä yms. Hahmojen kasvoissa on 40 ”kasvolihasta”, joilla voidaan ilmentää erilaisia tunnetiloja.
Filippo Brunelleschi
thumb|200px|Filippo Brunelleschia esittävä patsas luo katseensa kohti Firenzen katedraalin kupolia.
Filippo Brunelleschi (1377 Firenze – 15. huhtikuuta 1446 Firenze) oli italialainen renessanssiajan arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän hylkäsi gotiikan muodot ja otti esikuviksi antiikin rakennusten mittasuhdejärjestelmät ja koristeaiheet. Hän pyrki selkeisiin, kuutiomaisiin tiloihin, joihin yhdisti kupolin. Näistä ideoista kehittyi sittemmin suosittu keskeiskirkkomuoto. Santa Croce -kirkon pihalle rakennettu Pazzi-kappeli on hyvä esimerkki selkeistä mittasuhteista: julkisivu on suunniteltu neliöistä.
Brunelleschin tunnetuin työ on Firenzen katedraalin (Santa Maria del Fiore) kahdeksantahoinen kupoli, joka valmistui vuonna 1436. Brunelleschi keksi kaksoiskupolirakenteen, jossa kuoret tukevat toisiaan, ja näin päästiin samalla sekä kevyisiin että kestäviin rakenteisiin. Teknisesti samaa ideaa käytti myöhemmin Michelangelo suunnitellessaan Rooman Pietarinkirkon kupolia.
Brunelleschia pidetään yhtenä keskeisperspektiivin kehittäjistä Paolo Uccellon ja Leon Battista Albertin ohella.
Ari Hakulinen
Ari Usko Hakulinen (s. 1944 Varkaus) on suomalainen muusikko ja äänilevytuottaja.