cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miriam Oremans
Maria Johanna Martina "Miriam" Oremans (o.s. Vermeer; s. 9. syyskuuta 1972 Berlicum, Alankomaat) on alankomaalainen uransa päättänyt tennispelaaja. Vuoden 1993 heinäkuussa hän ylsi kaksinpelin maailmanrankingissa sijalle 25. Nelinpelin maailmanrankingissa Oremans oli parhaimmillaan yhdeksästoista heinäkuussa 1997. Wimbledonin tennisturnauksessa 1992 hän Jacco Eltinghin parina ylsi sekanelinpelin finaaliin, mutta he hävisivät kullan erin 0–2. Oremansin ainoa olympiamitali tuli kesäolympialaisista 2000, kun hän saavutti tenniksen naisten nelinpelin hopeaa Kristie Boogertin parina.
Iivari Honkola
Iivari Gabriel Honkola (19. kesäkuuta 1898 Kuortane – 25. joulukuuta 1970) oli suomalainen taidemaalari, -graafikko ja kuvanveistäjä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä ja herastuomari Juho Honkola ja äitinsä Valpori kuuluivat talonpoikaissukuun. Honkola eli lähes koko elämänsä Kuortaneella ja hän tallensi kuviinsa kuortanelaisen kyläyhteisön häviämässä olevia tapoja ja kansanperinnettä. Tummalla huumorilla höystetyt, naivistisetkin maalaukset olivat häntä omimmillaan. Hänen maalauksensa olivat värikkäitä ja erityisesti sommittelu herätti huomiota.
Hän aloitti taideopiskelun 27-vuotiaana Werner Åströmin yksityisoppilaana vuonna 1925. Hän täydensi opintojaan Helsingin taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1925–30 ja debytoi taiteilijana ensimmäisellä näyttelyllään Helsingissä 1928. Opintomatkoja hän teki Leningradiin sekä Tukholmaan. Suomen Taiteilijaseuran jäsen hänestä tuli vuonna 1931. Honkola avioitui vuonna 1946 Kiihtelysvaaralta kotoisin olleen Jenny Eliina Raassinan kanssa. Elantonsa hän hankki toimimalla myös oppikoulun opettajana vuosina 1947–67.
Julkiset työt
thumb|1939-1944 talvi- ja jatkosodan sankarien muistomerkki, [[Kuortane, 1949.]]
Diplomityö
Diplomityö on diplomi-insinöörin, arkkitehdin tai maisema-arkkitehdin tutkinnon päätteeksi tehtävä itsenäinen opinnäytetyö, joka tehdään pää- tai sivuaineeseen liittyvästä aiheesta. Vastaava opinnäytetyö muissa ylemmissä korkeakoulututkinnoissa on nimeltään pro gradu -tutkielma. Englannin kielellä diplomityöstä ja pro gradu -töistä käytetään nimitystä master's thesis. Työn laajuus on 30 opintopistettä, ennen vuoden 2005 tutkintouudistusta 20 opintoviikkoa. Diplomityö toteutetaan usein jollekin yritykselle tai oman yliopiston laitokselle työsuhteessa tai stipendillä. Jonkin verran diplomitöitä tehdään myös "omarahoitteisesti" opintotuella. Näin tehtyjen töiden määrä vaihtelee kulloisenkin alan työtilanteen mukaan, mutta on suhteellisen pieni.
Diplomityön aihetta haetaan opintojen loppuvaiheessa. Aiheen ja työn kielen vahvistaa teknillisen yliopiston tiedekunta tai sitä vastaava elin, ja samalla nimitetään työlle tarkastaja, joka on yleensä työn aihetta vastaavan alueen professori. Tarkastajan (joskus käytetään nimitystä valvoja) lisäksi on lähes aina erillinen ohjaaja, joka käytännössä ohjaa työn tekemistä. Ohjaajaa ei asetus vaadi, joten hänelle ei ole asetettu muodollisia pätevyysvaatimuksia. Pääsääntöisesti pyritään siihen, että hänellä olisi vähintään diplomi-insinöörin tutkintoa vastaava tutkinto.
Koska diplomityöt tehdään usein yritysten toimeksiannosta, ne ovat usein konstruktiivisia. Tyypillisesti yrityksellä on konkreettinen ongelma tai tehtävä, jonka ratkaisijaksi tai tekijäksi diplomityön tekijä palkataan. Tämän takia tyypillinen diplomityö sisältää tehtävän kuvauksen, ympäristön tai yrityksen asettamat rajoitukset ja tavoitteet, ratkaisuvaihtoehdot, ratkaisun valinnan, toteutuksen kuvauksen ja arvioinnin. Diplomityö voi olla myös perinteinen tutkielma, mutta tällaiset ovat harvinaisia yritysrahoituksen takia. Näiden kahden ääripään väliin asettuvat teknologian evaluointityöt, jossa diplomityön tavoitteena on antaa käsitys kulloisestakin "state of the art" -tilanteesta jollain alueella. Viimeksi mainittuja töitä teettävät sekä yritykset että yliopistot: yritykset arvioidessaan mihin suuntaan tuotekehitystä pitäisi suunnata ja yliopistot opetus- ja tutkimustehtäviensä tueksi.
Diplomityöhön kuuluu myös työtä esittelevä seminaariesitelmä tai muu vastaava esittelytilaisuus. Lisäksi opiskelijan on suoritettava diplomityöhön liittyen kypsyysnäyte, jolla opiskelijan tulee osoittaa perehtyneisyyttä diplomityön alaan sekä suomen tai ruotsin kielen taitoa. Mikäli kypsyysnäyte on annettu jo alemman tutkinnon yhteydessä, kielitaitoa ei tarkasteta enää diplomityön yhteydessä.
Lähteet
Thesis
Vakaasti harkiten
Vakaasti harkiten on Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani vuodelta 2017. Kirja on 22. osa Komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.
Jane Horney (televisiosarja)
Jane Horney on tosipohjainen ruotsalais-tanskalainen television draamasarja vuodelta 1985. Se kertoo toisen maailmansodan aikaan vakoilusta epäillystä nuoresta ruotsalaisnaisesta (oik. Ebba Charlotta Horney), jonka Tanskan vastarintaliike teloitti 27-vuotiaana. Kuusiosaisen minisarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Stellan Olsson ja nimiosaa esittää Ewa Carlsson.
Juoni
Tanskalaisen äidin ja ruotsalaisen isän tytär on käynyt koulunsa Englannissa ja hestä on tullut 1930-luvun lopulla journalisti, joka raportoi ympäri maailmaa. Sarjan alussa hän on juuri palannut Tanskan siirtomaasta Grönlannista ja tapaa Herje Granbergin, Aftonbladetin toimittajan joka pian saa komennuksen kirjeenvaihtajaksi Natsi-Saksan pääkaupunkiin Berliiniin. Jo Ruotsissa Jane tutustuu muun muassa neuvostodiplomaatteihin ja seuraa sitten tuoretta aviomiestään Berliiniin, jossa sosiaalinen nainen ”verkostoituu” niin tehokkaasti että avioliitto kariutuu. Hän ihastuu ensin Saksan Tanskassa toimivaan lehdistösihteeriin, sitten Tanskan vastarintaliikkeen jäseneen. Tältä hän kuulee olevansa etsitty vakoilusta epäiltynä. Hän pakenee Saksaan, jossa yrittää vapauttaa Tanskasta sinne vietyjä juutalaisia siinä onnistumatta. Tanskalaiset vastarintamiehet löytävät ja teloittavat hänet.
Vastaanotto
Sarjan aihevalinta aiheutti suurta kohua erityisesti Tanskassa, jossa vastarintaliikkeen tekemä, monilta osin selvittämättä jäänyt teloitus oli ollut pitkään vaiettu aihe. Jo tuotannon aikana sarjan tekijät ja tuotantoyhtiöt saivat uhkauksia hankkeen pysäyttämiseksi. Näkyvin vastustaja oli Tanskan sodanaikaiseen maanalaiseen hallitukseen kuulunut 78-vuotias Frode Jacobsen. Vain pari tuntia ennen television ensiesitystä Tanskan oikeusministeri Erik Ninn-Hansen yritti estää aloitusjakson lähettämisen, ettei vanhoja haavoja alettaisi repiä auki.
Sarjaa ei ole esitetty Suomen televisiossa.
Namazga
Namazga oli muinainen kylä ja kaupunki Etelä-Turkmenistanissa aavikon ympäröimällä keitaalla. Paikka oli eteläisen Kopet-Daghin vuoriston juurella olevassa Tedjen-joen suistossa 100 kilometrin päässä Ašgabatista.
Kylän rauniot kattavat 60 hehtaarin alueen. Sieltä on löydetty kasvi- ja eläinaihein maalattuja saviastioita jotka muistuttavat saman ajan Lähi-idän astioita, ja monia lampaita ja koiria esittäviä pienoispatsaita.
Kehitysvaiheet
Namazgan kehitys on jaettu viiteen vaiheeseen.
Namzaga I
Ensimmäisen vaiheen (noin 4800–4000 eaa.) aikana yksittäisiä taloja oli pitkin aluetta. Merkittävin löytö on pieni talorykelmä. Sen keskeisessä kahden huoneen talossa oli puiset pylväät ja geometrisiä seinämaalauksia. Ruokaa saatiin enimmäkseen kotieläimistä, mutta jonkun verran edelleen metsästettiin ja keräiltiin.
Namazga II-III
4000–3500 eaa. oli Etelä-Turkmenistanissa Namazga II-vaihe, jossa ilmestyi alkava asuinkeskusten linnoittaminen ja harmaa Gorgānin tasankoon liittyvä keramiikka. Asutuskeskusten sisältä oli ympäröity muurein vain osa. Tehtiin reheviä äitijumalattaren patsaita, temppelit tulivat tavalliseksi ja niissä polttouhrausalttareita. Ammatit eriytyivät, toisilla alueilla oli nahkatyöläisiä, toisilla kasteluviljelijöitä. Kauppa ulottui kauas.
Namazga III-vaiheessa 3500–3000 eaa. tuntui voimakas Mesopotamian kulttuurin nousun vaikutus: monia kyliä hylättiin, suuret keskukset kasvoivat varsinkin itäisellä ja keskisellä Etelä-Turkmenistanin alueella niin kuin Mesopotamiassakin. Kangaspuista päätellen kudonta yleistyi. Namazga Depe ja Altyn Depe kasvoivat suuremmiksi kuin muut, ja uusia muuttajia näyttää saapuneen alueelle. Kara-depessä oli 1000–1600 asukasta.
Namazga IV-V
Namazga IV oli 3000–2500 eaa. varhaispronssikaudella ja toi mukanaan asutukset, joissa oli kaupungin piirteitä, muttei varsinaisia kaupunkeja. Niiden ympärillä oli edellisille ajoille tyypillisiä pienempiä kyliä. Gorgānin tasangolla (lännessä) levisi muualta alueelle luultavimmin lännestä saapunut harmaa keramiikka, maalattu keramiikka jatkoi muualla edelleen. Harmaata keramiikkaa oli mm. Parkhai II:ssa. Kiveä osattiin käsitellä taitavasti ensi kertaa niin että siitä tehtiin mm. lamppuja. Dreija ilmaantui, ja myös tehokas kaksikammioinen savenpolttouuni. Kasteluviljely kehittyi ja samoin karjanhoito ja muut ammatit. Äitijumalattaren patsaisiin ilmestyi entisen rehevän, rintavan ja reitevän naiskuvauksen rinnalle litteä tyyli, jossa naisen kädet olivat levällään.
Altyn-depe linnoitettiin tehokkaasti. Siellä oli leveät kadut mikä viittaa pyörillä kulkevien ajoneuvojen käyttöön. Näihin aikoihinhan Kaksoisvirtainmaassa rakennettiin sotien takia linnoitettuja kaupunkeja.
Namazga V oli 2500–2000 eaa. keskipronssikaudella. Tähän liittyi kaupunkimaisia keskuksia Kopet Dagh, Namazga-depe ja Altyn-depe jotka toimivat ympäröivien kylien keskuksina. Rakennettiin monumentaalirakennuksia. Altynissä oli kolme eri asuinaluetta, eliitin, ylemmän luokan ja käsityöläisten alueet. Tämä viittaa luokkajakoon joka on monelle varhaissivilisaatiolle tyypillinen.
Margianakulttuurin Namazga VI
Myöhäispronssikaudella oli Margianakulttuuriin liittyvä "Namazga VI Oxus" oli 2000–1750 eaa., niin kuin Anau IV. Tällöin suuret keskukset Namazga ja Altyn hylättiin, ja monissa muissakin kulttuuri taantui ja väestö väheni. Keramiikkaa ja naispatsaita tehtiin alkeellisemmalla tyylillä. Tekkem-depestä on löydetty pohjoisten paimentolaisten tyyppistä keramiikkaa. Myös alemmalta Murghab-joelta on löydetty esineitä, jotka viittaavat pohjoisen (indoiranilaisiin) paimentolaisiin. Namazgaan ja Altyniin ei kuitenkaan luultavasti hyökätty, asutus siirtyi itään päin Margianan alueelle, jonne nousivat Kelleli, Gonur Tepe ja Togolok. Gonur Tepessä oli näkyvissä ensi kertaa merkkejä rajoitetusta pohjoisen paimentolaisten saapumisesta alueelle, mm. karkeasti tehtyjä pienoissavipatsaita, ja pohjoisen tyyppistä käsin tehtyä keramiikkaa. Togolokin keitaan loppuvaiheessa huomataan merkkejä toisesta muutosta Gorgānin tasangolta, ja linnoitettujen kaupunkien ilmaantuminen sen alueen esikuvan mukaan.
Namazga VI/margianan esineitä on löydetty Iranista ja Pakistanista mm. Tepe Yahyasta, Sahr-i-Sokhtasta, Susasta, Mohenjo-Darosta ja Mehrgarhista.
Antistat
Antistat on saksalaisen teknoyhtyeen Midi Milizin esikoisalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2001.
Isobutyyrialdehydi
Isobutyyrialdehydin moolimassa on 72,1 g/mol, sulamispiste –65 °C, kiehumispiste 64,5, tiheys 0,794 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 6,7 g/100 ml, leimahduspiste –25 °C, itsesyttymislämpötila 196 °C ja CAS-numero 78-84-2.
Käyttö
Isobutyyrialdehydiä käyttökohteita ovat muun muassa hartsien, muovien pehmittimien, hyönteismyrkkyjen ja aminohappojen kuten valiinin ja leusiinin synteesissä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus aineelle syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Isobutyyrialdehydi on myös syövyttävää nieltynä ja hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhön.
Hevonperse
Hevonperse on koski Kuusinkijoessa Kuusamossa. Koski on lähellä Karhunkierrosta.
Karl Gustaf Veijola
Karl Gustaf (K. G.) Veijola (11. marraskuuta 1864 Ii – 4. syyskuuta 1936 Ii) oli suomalainen maanviljelijä, kunnankirjuri ja kansanedustaja.
Veijolan vanhemmat olivat maanviljelijä Kustu Veijola ja Liisa Kurttila. Hän kävi kansakoulun ja kauppakoulun.
Veijola toimi maanviljelijänä Iissä. Veijola oli Iin kunnankirjurina vuodesta 1924 alkaen ja hän oli lisäksi Iin paloapuyhdistyksen rahastonhoitajana.
Veijola oli Maalaisliiton kansanedustajana 1908–1909 edustaen Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös Iin kunnallislautakunnan esimiehenä.
Veijola oli naimisissa 1897–1922 Laura Maria Puolakan kanssa ja vuodesta 1926 Anna Maria Tolosen kanssa.
Diabulimia
Diabulimia (yhdistelmä sanoista diabetes ja bulimia) on pelkästään tyypin 1 diabeetikoita koskeva syömishäiriö. Diabulimiassa henkilö käyttää välttämätöntä insuliinia tarvittavaa vähemmän tai ei lainkaan tavoitteenaan laihtua. Sairaus on Englannin NHS:n mukaan kaikista syömishäiriöistä vaarallisin. Sitä on havaittu erityisesti nuorten 15–30-vuotiaiden keskuudessa. Diabulimia on vielä varsin uusi ja tuntematon sairaus muiden kuin siihen erikoistuneiden lääkäreiden keskuudessa. Taudilla ei ole vielä virallista nimikettä, mutta se tunnetaan yleisesti diabulimian nimellä. Nimike on kuitenkin harhaanjohtava, sillä myös anoreksiaan sairastuneet diabeetikot säätelevät samalla tavoin energiansaantiaan insuliinin avulla.
Taudin kuvaus
Diabulimiaa sairastavat ahmivat tietoisesti suuria määriä hiilihydraatteja, mutta eivät käytä riittävästi tai lainkaan insuliinia. Kun näin toimitaan, poistuu osa ruoan mukana tulleesta energiasta virtsan mukana elimistöstä. Tämän seurauksena diabuliimikko ei liho suuresta ruokamäärästä huolimatta. Jotkin saattavat jopa laihtua ahmisesta huolimatta.
Monesti diabeteksen toteamisen jälkeen, kun verensokerit palautuvat terveelle tasolle, kasvaa myös painokin. Tämä painonousu voi aiheuttaa huolta ja johtaa syömishäiriöön, jotka ovat hyvin yleisiä diabetestä sairastavilla. Monet syömishäiriötä sairastavat ovat ilmoittaneet sortuvansa kaoottiseen syömiseen, kun heidän verensokerinsa ovat alhaalla. Tämä käytös aiheuttaa henkilössä negatiivisia tunteita, kuten häpeää tai syyllisyydentuntoa. Diabulimia syntyy, kun bulimiaa sairastava tyypin 1 diabeetikko alkaa korvata bulimiaan kuuluvan ahmimisen, oksentamisen ja liiallisen liikunnan jättämällä insuliinin väliin. Diabulimian taustalla on usein perimä, erilaisia laukaisevia tekijöitä sekä halu laihduttaa. Myös elinikäinen diabetes-diagnoosi itsessään voi aiheuttaa masennusta ja ahdistusta, sekä johtaa epäterveeseen suhtautumiseen ruokaan ja syömiseen.
Diabetestä sairastavan on tavallisesti vaikeaa laihtua, sillä hypoglykemiat aiheuttavat ylimääräistä syömistä. Diabulimiaa sairastavilla on yleisesti halu laihduttaa. Tyypin 1 diabetesta sairastavien haima ei pysty tuottamaan tarvittavaa määrää insuliinia itse ja diabulimiaa sairastavat hyödyntävät tätä insuliinivajetta laihtumiseen tai pitääkseen painonsa alhaalla. Kun insuliinia ei ole, jää sokeri verenkiertoon ja poistuu lopulta munuaisten kautta. Tämä johtaa äärimmäiseen laihtumiseen. Insuliini on hormoni, joka vastaa kehossa energian siirtämisestä ruoansulatuksesta kehoon. Diabulimiaan voi sairastua vain tyypin 1 diabetestä sairastava, tyypin 2 tai muita diabeteksen muotoja sairastavat eivät voi saada diabulimiaa.
Diabulimian havaitseminen
Kuten muissakin syömishäiriöissä, sairastunut pyrkii kätkemään diabulimian muilta.
Diabulimiaa sairastavilla on monesti joitakin seuraavista piirteistä: Diabulimia voidaan havaita mikäli sitä sairastavan verensokerit ovat jatkuvasti korkealla, henkilö ahmii, on väsynyt tai laihtuu ilman erityistä syytä. Monesti diabulimiaa sairastavan puheenaiheet keskittyvät yleisesti ruokaan. Myös sairaalajaksot hypo- tai hyperglykemian vuoksi voivat olla oire. Diabulimia voidaan myös havaita kasvaneesta ruokahalusta, tunteiden heittelehtimisestä sekä vähentyneestä keskittymiskyvystä ja motivaatiosta.
Taudin kliiniset oireet ovat muun muassa:
Diabulimiasta kärsivä henkilö voi rajoittaa insuliininottoa monella tavoin. Hän voi annostella liian matalan annoksen insuliinia, vältellä insuliinin ottoa kokonaan, viivästyttää insuliinin oton ajankohtaa tai pilata insuliiniannoksensa niin, että se on käyttökelvotonta. Kun henkilö väärentää insuliinin oton aikataulujaan, voi olla vaikea havaita toistuvaa väärinkäytöstä pitkään aikaan.
Seuraukset
Ahmiminen voi johtaa hengenvaaralliseen ketoasidoosiin. Diabulimiaa sairastavan silmät ja munuaiset kärsivät jatkuvasti korkeasta verensokerista. Syömishäiriö voi johtaa myös kehon tulehduksiin ja aivotoiminnan häiriöihin. Diabulimia aiheuttaa myös hormonivajetta. Liian vähäinen määrä insuliinia voi johtaa hengenvaaralliseen diabeettiseen koomaan, joka voi aiheuttaa jopa kuoleman.
Diabulimialla voi olla useita haittavaikutuksia:
Rob Blake
Rob Bowlby Blake (s. 10. joulukuuta 1969 Simcoe, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Viimeisen kautensa 2009–2010 hän pelasi NHL:ssä San Jose Sharksin puolustajana.
Diabulimia
Seuraukset
Diabuliimikkojen keskimääräinen elinikä on 45 vuotta. Hoitamattomana diabulimia voi johtaa kuolemaan.
Rob Blake
Ura
Rob Blake aloitti vuonna 1990 Los Angeles Kings -joukkueessa, jossa hän pelasi 12 kautta. Sinä aikana hän pääsi Stanley Cup -finaaliin vuonna 1993, häviten Montreal Canadiensille. Hänen paras NHL-kautensa oli 1993–1994, jolloin hän teki 68 pistettä. Blakesta tuli yllättäen Kingsien kapteeni, kun St. Louis Blues osti Wayne Gretzkyn. Vuonna 2001 Blake siirtyi Colorado Avalancheen ja voitti Stanley Cupin samana vuonna.
20. lokakuuta 2005 Rob Blake sai tietää, että Colorado ei käytä optiota häneen 2006–2007 NHL-kaudella, jolloin hän pääsi vapaille markkinoille kesällä 2006. Hän liittyi takaisin entiseen joukkueeseensa Los Angeles Kingsiin kahdeksi vuodeksi 1. heinäkuuta 2006. Blake siirtyi vapaana agentti San Jose Sharksiin heinäkuussa 2008.
Diabulimia
Hoito
Diabulimiaa pyritään hoitamaan, toisin kuin muita syömishäiriöitä, säätelemällä tiukasti ruokavaliota. Vaarallisen korkeita verensokeriarvoja on vaarallista palauttaa terveelle tasolle liian nopeasti, jonka vuoksi insuliinin määrää on lisättävä vaiheittain. Liian nopea insuliinin lisääminen voi aiheuttaa komplikaatioita.
Rob Blake
Ura
Blake valittiin Kanadan jääkiekkojoukkueeseen talviolympialaisissa 1998 ja 2002, jossa Kanada voitti kultaa. Hänet valittiin pelaamaan Kanadalle myös 2006 talviolympialaisissa.
Diabulimia
Hoito
Diabulimian hoidossa on käytössä yleensä hoitoryhmä, jonka jäsenillä on lääketieteellistä, ravitsemuksellista ja mielenterveydellistä osaamista.
Rob Blake
Ura
Blakella ja hänen vaimollaan Brandyllä on kaksi lasta, Jack ja Brooke. Vuonna 2014 Blake valittiin Hockey Hall of Fameen. Los Angeles Kings jäädytti hänen numeronsa tammikuussa 2015.
Diabulimia
Hoito
Yleensä hoitoon kuuluu myös terapiaa, sillä tervehtyminen on yhteydessä itsetunnon parantumiseen ja ihmissuhdetaitojen parantumiseen. Tervehtymisprosessissa aluksi kehon paino nousee nopeasti, sillä keho varastoi nestettä. Varsinainen paino ei kuitenkaan nouse yhtä nopeasti. Tämä nopea painonkasvu voi järkyttää monia diabulimiaan sairastuneita ja aiheuttaa paluun sairastumiseen.
Yleisyys
Sairautta on havaittu erityisesti nuorten naisten keskuudessa. Vuonna 2019 diabulimiasta oli tehty 22 tutkimusta, joiden havainnot olivat keskenään ristiriitaisia. Insuliininsääntelyä painonhallinnassa esiintyi tutkimuksesta riippuen 4–58 prosenttia tyypin 1 diabeetikoista. Syömishäiriöistä kärsivillä tyypin 1 diabeetikoilla insuliinia jätti ottamatta 50–90 prosenttia tutkituista. Miehet ottavat insuliinia naisia useammin: vain 1,4–9 prosenttia miehistä jätti ottamatta insuliinia.
Saksalaistutkimuksen mukaan alle 20-vuotiaista tyypin 1 diabeetikoista jokin syömishäiriö on tytöistä joka kolmannella ja pojilla joka kuudennella. Noin kolmannes alle 30-vuotiaista naisista, joilla on ykköstyypin diabetes, rajoittaa insuliinin ottamisen määrää laihtuakseen. Miehistä joka kymmenes laihduttaa tällä tavoin. Diabulimian tarkkaa esiintyvyyttä ei kuitenkaan tiedetä, sillä ilmiö on uusi.
Stefan Rehn
Stefan Rehn (s. 22. syyskuuta 1966) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana
Ruotsin maajoukkueessa Rehn oli mukana voittamassa MM-pronssia 1994, muttei saanut pelata otteluakaan. Hän edusti Ruotsia myös EM-kisoissa 1992, kun Ruotsi eteni välieriin.
Ura valmentajana
Rehn aloitti valmennusuransa Djurgårdens IF:n apulaisvalmentajana kaudella 2003. Hän oli voittamassa seurassa kahta Ruotsin mestaruutta ja cupia. Rehn jätti apulaisvalmentajan tehtävät Djurgårdenissa kauden 2006 jälkeen ja siirtyi IFK Göteborgin peräsimeen.
Kaudella 2007 Rehn luotsasi yhdessä Jonas Olssonin kanssa IFK:n tiukan taistelun jälkeen Ruotsin mestariksi. Cup-finaalissa joukkue taipui Kalmar FF:lle 3–0. IFK jatkoi hyviä esityksiään Rehnin ja Olssonin johdolla myös kaudella 2008. Heidän johdollaan IFK eteni toista kertaa peräkkäin Ruotsin Cupin loppuotteluun, jossa vastaan tuli edellisvuoden tapaan Kalmar FF. Tällä kertaa IFK sai revanssinsa voittaen tiukan ja tasaisen finaalin vasta rangaistuspotkujen jälkeen 5–4.
Kaudella 2009 Rehn ja Olsson johdattivat IFK:n jälleen mestaruustaisteluun. Tiukka kausi huipentui mestaruuden ratkaiseeseen otteluun AIK:ta vastaan Göteborgissa. Vierasjoukkue voitti ottelun 1–2 ja mestaruus karkasi AIK:lle. IFK haki Ruotsin cupin kolmannessa perättäisessä loppuottelussa revanssia AIK:sta, mutta hävisi ottelun 2–0. Näin IFK jäi ilman pokaalia ensi kertaa Rehnin valmennuskaudella.
Kaudella 2010 IFK putosi kauas mestaruustaistelusta ja paineet valmentaja Rehniä kohtaan kasvoivat. Lopulta Allsvenskanin 7:s sija tyydytti seurajohtoa ja Rehn sai jatkaa tehtävässään. Kun kausi 2011 sujui samaan tapaan mollivoittoisemmin ja göteborgilaiset saivat vain haaveilla mestaruuskamppailusta ilmoitti IFK:n johto, että Rehn ja Olsson jättävät seuran kauden jälkeen.
Lokakuussa 2011 Rehn ilmoitti siirtyvänsä kauden 2012 alusta alkaen Damallsvenskanissa pelaavan Jitex BK:n päävalmentajaksi. Rehnin johdolla Jitex pelasi Damallsvenskanin alemmassa keskikastissa sijoittuen kaudella 2012 yhdeksänneksi ja kaudella 2013 kymmenenneksi. Hän jätti joukkueen kauden 2013 jälkeen ja siirtyi Kopparbergs/Göteborg FC:n peräsimeen. Debyyttikaudellaan 2014 hän luotsasi seuran Damallsvenskanin kolmanneksi. Rehn jätti joukkueen kauden 2017 jälkeen.
Tomislav Crnković
Pääasiassa Dinamo Zagrebia seuratasolla edustanut Crnković saavutti pelaajana Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän edusti maata myös kahdessa MM-turnauksessa.
L-6 Karbonari
L-6 Karbonari oli vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa tilattu Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus
Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1930 telakkanumerolla S-33. Vene laskettiin vesille 3. marraskuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 9. toukokuuta 1933.
Palvelus
Alus upotettiin 18. huhtikuuta 1944.
Ikikuuruoho
Puutarhakasvina ikikuuruoho viihtyy tasaisen kosteassa, ravinteikkaassa ja runsasmultaisessa puutarhamaassa aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla. Siemenet kylvetään syksyllä tai keväällä; hyvissä olosuhteissa ikikuuruoho kylvää myös itse itsensä. Kasvi on helppohoitoinen ja pääosin tuholaisenkestävä. Toisinaan lajia voi tavata myös villiytyneenä.
Zsolt Németh
Zsolt Németh (s. 9. marraskuuta 1971 Szombathely) on uransa jo päättänyt unkarilainen moukarinheittäjä. Németh voitti hopeaa vuoden 1999 MM-kisoista Sevillata tuloksella 79.05. Hänen ennätyksensä on vuonna 1999 Veszprémissä heitetty 81.56. Vuonna 1999 Németh voitti myös kultaa kesäuniversiadeista Palma de Mallorcalta tuloksella 80.40. Németh osallistui urallaan kaksiin kesäolympialaisiin, mutta jäi molemmissa karsintaan.
Lockheed L-1011 TriStar
Lockheed L-1011 TriStar on kolmimoottorinen, laajarunkoinen, pitkän ja keskipitkän toimintamatkan matkustajalentokone, jota valmisti Kaliforniassa yhdysvaltalainen Lockheed Corporation, nykyisin Lockheed Martin. Koneen tuotanto alkoi vuonna 1970, ja sen pahin kilpailija oli McDonnell Douglasin DC-10. Boeing 747, DC-10 ja L-1011 olivat ensimmäiset matkustajalentokoneet, joista 1970-luvun alkuvuosina alettiin käyttää lempinimeä "Jumbo-Jet".
L-1011 ja DC-10 ovat hyvin samanlaisia koneita, ulkoisesti suurin ero on DC-10:n rungon ulkopuolinen moottori takana, kun L-1011:ssä takamoottori taas on integroitu runkoon.
Historiaa
1960-luvulla American Airlines toivoi hieman pienempää konetta kuin Boeing 747, mutta sillä piti pystyä lentämään pitkiä reittejä. Tämän seurauksena McDonnell Douglas kehitti DC-10:n ja Lockheed L-1011:n. Kun vaatimuksena oli pitkä toimintamatka ja se, että koneiden pitää pystyä toimimaan jo olemassa olevilta kentiltä, kumpikin valmistaja päätyi kolmimoottoriseen ratkaisuun. Kaksimoottorinen kone olisi ollut taloudellisempi, mutta suurella polttoainekuormalla ne eivät olisi päässeet ilmaan kaikilta kiitoteiltä. Airbus kehitti muutamaa vuotta myöhemmin laajarunkoisen Airbus A300:n, joka on kaksimoottorinen, mutta sen toimintamatka ei ollut kovin pitkä, ja sen matkustajakapasiteetti oli hieman pienempi.
L-1011 oli Lockheedin viimeinen kaupallinen lentokonetyyppi, ja sen suunnittelu aloitettiin vuonna 1968. Ensilento tapahtui 16.11.1970. Moottoreiden toimittaja Rolls-Royce oli joutunut konkurssiin hieman aiemmin, mikä viivästytti ohjelmaa. Britannian hallitus kansallisti Rolls-Roycen ja näin takasi moottoreiden valmistuksen. L-1011 ehti liikenteeseen noin vuotta myöhemmin kuin DC-10, mikä merkitsi etulyöntiasemaa DC-10:lle, mutta L-1011 osoittautui luotettavaksi konetyypiksi ja DC-10 sai siitä vakavan kilpailijan. Kova kilpailu ajoi koneiden hintoja alaspäin, mitä Lockheed ei kestänyt, ja L-1011:n valmistus lopetettiin 1983.
Onnettomuustilastojen valossa L-1011 oli turvallisempi kuin DC-10, jolle alussa sattui useita tuhoisia onnettomuuksia. DC-10 oli kuitenkin suositumpi konetyyppi.
L-1011-1 aloitti liikennöinnin vuonna 1972. L-1011-100:ssa oli suurempi polttoainekapasiteetti ja suurempi kantavuus, L-1011-200 oli tehokkaampi versio.
L-1011-500 oli L-1011-200:sta kehitetty, lyhennetty malli, jonka toimintamatka oli pitkä. Runkoa lyhennettiin 4,1 metriä, enimmäislentoonlähtöpainoa ja polttoainekapasiteettia suurennettiin sekä moottorit vaihdettiin tehokkaampiin. Myös avioniikkaa uudenaikaistettiin. L-1011-500 aloittii liikenteessä vuonna 1979. Kyseistä konetyyppiä valmistettiin vain 50 kappaletta.
Monia L-1011 -koneita parannettiin jälkeenpäin, esimerkiksi L-1011-50:ssä oli suurempi enimmäislentoonlähtöpaino ja vahvistettu runko, siivet ja rahtitila, L-1011-150:ssä oli suurempi enimmäislentoonlähtöpaino ja L-1011-250:ssä uudet moottorit. Joitakin koneita muutettiin myös rahtiversioiksi.
L-1011:tä valmistettiin yhteensä 250 kappaletta, joista suurin osa oli L-1011-1 -versiota. L-1011 -tyypin koneita on edelleen liikenteessä.
Onnettomuudet
Konetyyppi on ollut osallisena viidessä onnettomuudessa, joissa on tullut kuolonuhreja. Konetyyppi on ollut teknisesti hyvin luotettava.
TsSK VVS Samara
TsSK VVS Samara on venäläinen koripalloseura Samaran kaupungista. Se ei ole voittanut historiansa aikana yhtään Venäjän mestaruutta, mutta vuonna 2007 se voitti EuroCup Challengen.
Kauden 2008–2009 jälkeen seura ajautui konkurssiin ja siirtyi pelaamaan alasarjoihin.
Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter
Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter on Ubisoftin julkaisema Tom Clancy’s Ghost Recon -pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin vuonna 2006 usealle alustalle. Jokaisen alustan versio eroaa hieman toisistaan. Peli sisältää hieman enemmän tulevaisuuteen tähtäävää sotateknologiaa kuin aiemmat versiot.
Pelin jatko-osa Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter 2 julkaistiin Xbox 360:lle maaliskuussa 2007 ja Microsoft Windowsille heinäkuussa 2007.
Juoni
Vuosi on 2013 ja Yhdysvaltain rajanaapuri Meksiko on sisällissodan partaalla. Korruptoitunut armeija on myynyt kiellettyjä aseita kolumbialaisille kapinallisille. Yhdysvaltain presidentti on saapunut Meksikoon neuvottelemaan maan hallituksen kanssa yhteistyöstä kapinallisten kukistamiseksi. Méxicossa hallitusta vastustavat joukot pääsevätkin yllättäen kaappaamaan itse presidentin ja tilanne kärjistyy entisestään. Kapteeni Scott Mitchellin johtama Ghost-yksikkö komennetaan pelastamaan presidentti ja eliminoimaan kapinalliset.
Tilanne ei ole kuitenkaan täysin toivoton, sillä tällä kertaa Yhdysvaltain armeijan ja haamujen apuna toimii Integrated Warfighter System (IWS),joka yhdistää vakoilu- ja satelliittiteknologian yhdeksi laajemmaksi tiedustelu-, viestintä- ja taistelujärjestelmäksi.
Vastaanotto
Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Croatia Records
Croatia Records on Kroatian suurin levy-yhtiö. Se tuottaa lähinnä valtavirran musiikkia. Yhtiö perustettiin vuonna 1947 ja sen nimi oli alun perin Jugoton, mutta nimi vaihdettiin nykyisekseen Jugoslavian hajotessa vuonna 1991. Yhtiön nykyinen toimitusjohtaja on muusikko Miroslav Škoro.
We Cannot Move
We Cannot Move on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wallin vuonna 1993 julkaisema promosingle. Se julkaistiin yhtyeen toisen albumi Kingston Wall II markkinoimista varten. Single, kuten muutkin yhtyeen singlet ja studioalbumit, on julkaistu yhtyeen Trinity-levymerkillä.
Kappaleet
We Cannot Move ja Donna Summer-cover I Feel Love ovat myös yhtyeen albumilla Kingston Wall II, She's So Fine ja Between the Trees on julkaistu saman albumin remasteroidussa painoksessa.
Jonas Olsson (jalkapalloilija, 1970)
Jonas Olsson (s. 14. tammikuuta 1970) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana
Pelaajauransa Olsson edusti IFK Göteborgia ja pelasi seuran paidassa kaikkiaan 239 liigaottelua. Hän oli voittamassa IFK:lle kuutta Ruotsin mestaruutta.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Olsson aloitti IFK:n organisaatiossa siirtyen 2004 FC Trollhättanin päävalmentajaksi. Kolmen kauden jälkeen hän palasi jälleen IFK:hon, tällä kertaa päävalmentajaksi yhdessä Stefan Rehnin kanssa. Heidän johdollaan IFK voitti kaudella 2007 Ruotsin mestaruuden 11 vuoden tauon jälkeen. Olsson oli ollut itse juhlimassa edellistä mestaruutta pelaajana. Olssonin ja Rehnin opein IFK menestyi myös Ruotsin cupissa voittamalla sen mestaruuden 2008 sekä etenemällä finaaliin 2007 ja 2009. Kaudella 2010 IFK:n meno alkoi hiipua ja seura putosi mestaruuskamppailusta ollen lopulta Allsvenskanin 7:s. Kun kaudella 2011 tulokset jäivät edelleen odotuksia heikommiksi, ilmoitti seurajohto syyskuussa, että Olsson ja Rehn jättävät seuran kauden jälkeen.
Lokakuun alussa 2011 Olsson allekirjoitti sopimuksen norjalaisseura Sogndal Fotballin kanssa. Olssonin johdolla Sogndal pelasi Tippeligaenissa vailla suurempaa menestystä, mutta säilytti kahden perättäisen kahdennentoista sijan myötä sarjapaikkansa sekä 2012 että 2013. Kaudella 2014 joukkueen peliesitykset olivat entistä vaisumpia ja joukkue voitti vain kuusi kauden 30 liigaottelusta. Olsson ilmoitti kesäkuussa 2014 jättävänsä seuran kauden jälkeen. Heikkojen tulosten myötä Sogndal putosi kauden jälkeen 1. divisioonaan.
Lokakuussa 2015 Olsson palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan sopimuksen Superettanissa pelanneen Ljungskile SK:n kanssa. Olssonin johdolla Ljungskile lähti tavoittelemaan Superettanin kärkisijoja, mutta vajosi kauden aikana sarjan häntäpäähän. Olsson sai potkut elokuussa 2016, kun Ljungskile majaili 19 kierroksen jälkeen sarjassa toiseksi viimeisenä.
Frank D. Gilroy
Frank Daniel Gilroy (13. lokakuuta 1925 New York – 12. syyskuuta 2015 Monroe, New York) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän sai vuonna 1964 kantaesitetystä näytelmästään The Subject Was Roses (suom. Ruusujen vuoksi) Tony-, New York Drama Critics’ Circle- ja Pulitzer-palkinnot.
Perhedraama Ruusujen vuoksi kantaesitettiin toukokuussa 1964. Sitä on verrattu Eugene O’Neillin näytelmään Pitkän päivän matka yöhön. Näytelmä That Summer, That Fall (1967) on muunnelma Hippolytoksen ja Faidran myytistä, ja sen tapahtumapaikkana on italialaissiirtolaisten alue Manhattanin etelälaidalla.
Gilroyn elokuvaohjauksia ovat hänen omien käsikirjoitustensa pohjalta syntyneet From Noon till Three (1975, suom. Keskipäivästä kolmeen) ja Desperate Characters (1971, suom. Epätoivoiset, televisioesityksessä Avioliiton linnake). Hän laati käsikirjoitukset näytelmiensä pohjalta myös elokuviin The Only Game in Town (1969, suom. Romanssi Las Vegasissa) ja The Subject Was Roses (1968, suom. Puheenaiheena ruusut). Hänen käsikirjoituksensa elokuvaan The Gig (1985, suom. Keikka) on sovitettu musikaaliksi.
Yksityiselämä
Gilroyn puoliso oli kuvanveistäjä ja kirjailija Ruth Dorothy Gaydos. Heidän pojistaan Tony Gilroy ja Dan Gilroy ovat elokuvakäsikirjoittajia ja John Gilroy toimii leikkaajana.
Korni
pienoiskuva|Kornin kielirajan vetäytyminen Cornwallissa vuosina 1399–1750. Korni (korniksi Kernowek) on Cornwallissa puhuttu kelttiläinen kieli, jota puhuivat kornit. Se sammui 1700-luvulla, mutta sitä on sittemmin yritetty elvyttää. Lapset saavat opetusta korniksi, ja kornin kielellä on tehty elokuva. Erään arvion mukaan kornia puhuu noin 2 900 ihmistä, joista 245 osaa kieltä sujuvasti. Korni on kelttiläisten kielten britanniseen haaraan kuuluvana läheistä sukua kymrille ja bretonille. Noin 80 % kornin kielen sanoista on samoja kuin bretonin kielessä, 75 % samoja kuin kymrissä ja 35 % samoja kuin iirissä. Osan sanoista oletetaan olevan samoja kuin 1100-luvulla hävinneessä kumbrin kielessä.
Historia
Korni kehittyi Britanniassa puhuttujen kelttikielien lounaismurteista 600-luvulla. Varhaisin tunnettu kirjallinen korninkielinen dokumentti on 900-luvulta peräisin oleva Filosofian lohdutus -kirjan latinakielinen versio. Rooman aikana Cornwall oli käytännöllisesti katsoen roomalaisten vallan ulkopuolella, sillä heidän valtansa Britanniassa keskittyi saaren itä- ja koillisosiin. Roomalaiset menettivät otteensa Britanniasta germaanien ja hunnien aloitettua hyökkäyksensä, jolloin suurin osa joukoista vietiin turvaamaan Roomaa. Saksit, anglit ja juutit nousivat tämän jälkeen maihin Englannin itärannikolle ja alkoivat levittäytyä länteen. 1000-luvulla anglosaksit valloittivat viimeiset kelttien asuinalueet Lounais-Englannissa. 1200-luvulla kornilla oli arviolta 39 000 puhujaa.
Elpyminen
Kornin kielen elvytysyritykset aloitettiin 1900-luvun alussa, ja elvytystyön ansiosta kornin puhujien määrä on kasvussa. Erään kyselyn mukaan yksinkertaisia keskusteluja kornin kielellä pystyisi käymään 3 000 henkilöä Cornwallissa. Kieltä jonkin verran ymmärtäviä on jopa 300 000 ja muutamat lapset on kasvatettu korninkielisiksi. Vuonna 2002 kornista tuli virallisesti yksi Euroopan unionin virallisista alueellisista- ja vähemmistökielistä, ja samalla se sai vähemmistökielen aseman Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joka on velvoitettu tukemaan kielen kehitystä. Valtio tukee kielen kehittämistä taloudellisesti. Vuonna 2008 päätettiin kornin kielen virallinen kirjakielinen muoto. Vuonna 2010 aloitettiin korninkielinen päivähoitotoiminta.
Kirjallisuus
pienoiskuva|vasen|Trilogian [[Ordinalia ensimmäisen näytelmän Origo Mundi ensimmäiset säkeet, jotka kirjoitti korniksi tuntemattomaksi jäänyt munkki. Trilogiaa pidetään vanhalla kornilla kirjoitetuista teoksista merkittävimpänä.]] Ensimmäiset kornin kielellä kirjoitetut tekstit syntyivät 1300-luvulla. Yksi vanhimmista säilyneistä teksteistä on Pascon agan Arluth, joka sisältää 259 kappaletta kahdeksansäkeistöisiä runoja. Se on laadittu noin vuonna 1375. Tärkein säilynyt teos on kuitenkin 9 000 säkeen runodraama Ordinalia, joka sisältää kolme näytelmää: Origo Mundi, Passio Christi ja Resurrexio Domini (=Resurrectio Domini), joista käytetään yhteisnimitystä Ordinalia. 1700–1800-luvulla ei korninkielisiä teoksia käytännössä julkaistu lainkaan. Korninkielinen kirjallisuus alkoi elpyä vasta 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Ensimmäisiä korninkielisiä romaaneja olivat vuonna 1984 julkaistu Melville Bennetton An Gurun Wosek a Geltya ja Michael Palmerin Jory vuodelta 1989. Uuden testamentin käänsi korniksi vuonna 2002 Nicholas Williams. Myöhemmin Williams käänsi myös muun muassa teokset Liisan seikkailut ihmemaassa ja Maailman ympäri 80 päivässä.
Kielioppi
Kornin kieliopilliset ominaisuudet, kuten konsonanttimutaatiot, verbi-subjekti-objekti-sanajärjestys sekä prepositioiden persoonataivutus, ovat kelttiläisille kielille tyypillisesti muista indoeurooppalaisista kielistä jokseenkin poikkeavia.
Mutaatio
Muiden kelttiläisten kielten tapaan konsonantilla alkavien sanojen alkukonsonantit muuttuvat eli mutatoituvat tietyissä yhteyksissä.
Kielinäyte
Isä meidän -rukous korniksi Agan Arludh Agan Tas ni, eus e’n nev, benigys re bo dha hanow. Re dheffo dha wlascor, Dha vodh re bo gwres e’n nor pecar'a e’n nev. Ro dhyn ni hedhyw agan bara pub dedh oll, ha gav dhyn agan cabmweyth pecar del evyn nyni dhe’n re na eus ow cabmwul war agan pydn ni; ha na wra agan gorra en temptashyon, mes delyrv ni dhort drog. Rag dhiso che ew an wlascor, ha’n gallos ha’n gordhyans, bys vyken ha bynary. Yndella re bo!
Derek Paravicini
Derek Paravicini (s. 26. heinäkuuta 1979) on englantilainen vaikeasti vammainen pianisti.
Vammaisuus
Paravicini syntyi keskosena. Hän on kehitysvammainen sekä sokea ja autistinen. Paravicinilla on lisäksi savant-oireyhtymä, joka ilmenee hänellä poikkeuksellisen hyviksi kehittyneinä musikaalisina kykyinä. Sen sijaan hän ei osaa keskustella normaalisti eikä myöskään lukea tai laskea.
Ura pianistina
Pianoa Paravicini oppi soittamaan 2-vuotiaana. Näkövammaisille tarkoitetussa koulussa hänen hämmästyttävä lahjakkuutensa huomattiin, ja hän aloitti pianotunnit Adam Ockelfordin johdolla.
Ockelford on testannut Paravicinin kykyjä hahmottaa kuulemansa nuotit. Tämä osasi välittömästi toistaa pianolla soinnut, jotka Ockelford soitti. Yhtä hyvin Paravicini onnistui, kun hänen piti korvakuulolta toistaa sinfoniaorkesterin 50 jäsenen samanaikaisesti soittamat äänet.
Paravicini alkoi esiintyä yleisölle jo 9-vuotiaana, mutta hänen oli lopetettava autististen kohtaustensa vuoksi. Aikuisiällä hän on aloittanut konsertit uudelleen ja on esiintynyt Yhdysvalloissa sekä Isossa-Britanniassa, muun muassa Bristolin St. George’s Hallissa, jossa hän esitti Bachin, Paganinin, Pachelbelin ja Rimski-Korsakovin teoksia.
Vuodesta 2006 lähtien Paravicini on opiskellut sokeille tarkoitetussa instituutissa kotikaupungissaan Surreyssä.
Parhaimmillaan Paravicini on jazz-muusikkona, sillä hän pitää erityisen paljon improvisoinnista.
Kesäaika
thumb|320px| thumb|upright|Keväällä kelloa siirretään tunti eteenpäin. thumb|upright|Syksyllä kelloa siirretään tunti taaksepäin.
Kesäaika on laajalti käytetty järjestelmä virallisen paikallisen ajan siirtämiseksi eteenpäin, yleensä yhden tunnin verran, kevät- ja kesäkuukausiksi.
Kesäaikajärjestelyn tarkoituksena on saada kesän ajan aamuinen valo vastaamaan paremmin ihmisten valveillaoloaikaa ja työskentelyaikoja kouluissa ja työpaikoilla. Jos normaaliaikana aurinko esimerkiksi nousisi kello 4.30 ja laskisi 20.00, kesäaikaa käytettäessä nousuaika on 5.30 ja laskuaika 21.00. Vuorokauden valoisat tunnit siirretään näin iltaan sen sijaan, että ne kuluisivat niin sanotusti hukkaan ihmisten vielä nukkuessa. Kesäajan vaikutus on voimakkain korkeilla leveysasteilla sijaitsevissa maissa, kuten Euroopan pohjoisosissa keväällä ja syksyllä. Koska ihmisten elämänrytmi on nykyisin painottunut iltaan, siirto lisää ihmisten aktiivista aikaa tunnilla.
Kellojen siirtäminen aiheuttaa monelle terveyshaittoja, sillä ihmisen sisäinen kello sopeutuu muutoksiin hitaasti.
Taustaa
Toisinaan on väitetty, että kesäajan käyttöönottoa ehdotti ensimmäisen kerran vuonna 1784 Benjamin Franklin kirjeessään Journal of Paris -lehden toimittajille. Kirjoituksen tyyli oli kuitenkin varsin humoristinen, eikä hän siinä suoranaisesti ehdottanut kesäajan käyttöönottoa.
Käytännössä kesäaika otettiin ensimmäisen kerran käyttöön Saksassa vuonna 1916 ensimmäisen maailmansodan aikana, kun jatkuva sotatila vei maan talouselämän hyvin tiukoille. Britannia seurasi samana vuonna perässä ja Yhdysvallat vuonna 1918. Yhdysvalloissa kesäaika kuitenkin poistettiin käytöstä nopeasti sodan jälkeen, koska se osoittautui käytännössä hyvin epäsuosituksi. Toisen maailmansodan myötä kesäajan käyttö yleistyi uudelleen.
Vuonna 1980 Euroopassa otettiin kesäaika yleisesti käyttöön 6. huhtikuuta. Vain Suomi, Islanti, Jugoslavia, Neuvostoliitto ja Sveitsi pysyivät normaaliajassa. Sinä kesänä Suomessa oli poikkeuksellisesti sama aika Keski-Euroopan kanssa. Britannia ja Irlanti siirtyivät kesäaikaan jo 16. maaliskuuta, Puola ja Tšekkoslovakia 30. maaliskuuta. Myös Ruotsi, Norja ja Länsi-Saksa ottivat kesäajan ensimmäisen kerran käyttöön vuonna 1980. Vuodesta 1981 alkaen kesäaika on ollut käytössä myös Suomessa.
Kesäaikaan siirtyminen maailmalla
thumb|Yhdysvaltalainen juliste, jossa lukee englanniksi: Et voi pysäyttää aikaa... mutta voit kääntää kelloa tunnilla taaksepäin kello 2 yöllä lokakuun 28. päivä kesäajan päättyessä.
Kesäaika on yleisimmin käytössä korkeilla leveysasteilla, missä päivänvalon määrä vaihtelee eri vuodenaikoina huomattavasti enemmän kuin trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Kesäaikaan siirrytään maailman eri alueilla hieman eri aikaan: Esimerkiksi Yhdysvalloissa kesäaikaan siirtyminen tapahtuu usein eri aikaan kuin Euroopassa. Euroopan unionin jäsenvaltioiden kesken siirtymä on kuitenkin vuodesta 1997 alkaen ollut standardoituna samalle päivälle. Koko Eurooppa siirtyy kesäaikaan kello 1.00 UTC, eli esimerkiksi aikaero Suomen ja Ruotsin välillä on koko ajan täsmälleen yksi tunti. Ruotsi siirtyy kesäaikaan kello kaksi ja Suomi kello kolme paikallista aikaa.
Kesäaikaan siirtymistä ei käytetä lainkaan esimerkiksi Islannissa, Venäjällä, Intiassa eikä Kiinassa. Lisäksi useissa maissa kuten Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa osavaltiot ja provinssit voivat itsenäisesti päättää, käyttävätkö ne kesäaikaa.
Suomessa
Suomessa kesäaikaa kokeiltiin ensimmäisen kerran muiden maiden mukana toisen maailmansodan aikaan vuonna 1942, jolloin kesäaikaan siirryttiin 3. huhtikuuta ja takaisin normaaliaikaan 4. lokakuuta. Jatkuvassa käytössä kesäaika on ollut vuodesta 1981 lähtien. Vuodesta 2002 kesäaikaan siirtymistä on säädellyt Euroopan unionin direktiivi.
Energiansäästökeinona kesäaika lienee Suomessakin kyseenalainen. Sen hyödyt rajoittuvat lähinnä kevääseen ja syksyyn, koska Suomen kesä on muutoinkin varsin valoisa. Tärkein syy kesäajan käyttöön Suomessa onkin pysyminen samassa tahdissa muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Kesäaika alkaa Euroopan unionissa maaliskuun viimeisenä sunnuntaina kello 3.00 yöllä, jolloin kelloja käännetään tunti eteenpäin, ja päättyy lokakuun viimeisenä sunnuntaina kello 4.00 yöllä, jolloin kelloja käännetään tunti taaksepäin. Tämä aiheuttaa joissain tapauksissa kuten aikataulutuksissa hankalan tilanteen, koska kellonajat aamukolmen ja -neljän välillä esiintyvät syksyllä kaksi kertaa saman vuorokauden aikana ja keväällä ne eivät esiinny ollenkaan. Siirtymä kesäaikaan tehdään aina sunnuntain vastaisena yönä, jotta se aiheuttaisi mahdollisimman vähän häiriötä arkielämän aikatauluille.
Yleinen muistisääntö on, että kelloja käännetään aina kyseisen vuoden juhannusta päin eli ”aina kesää kohti”. Toisen muistisäännön mukaan ”kesä edessä, talvi takana”. Kolmas muistisääntö on, että normaaliaikana kelloja siirretään taaksepäin, koska talvella tulee aikaisin pimeää.
Suomessa kesäaikaan siirrytään maaliskuun viimeisenä sunnuntaiaamuna, jolloin kelloja siirretään kello kolmesta kello neljään, ja normaaliaikaan lokakuun viimeisenä sunnuntaiaamuna, jolloin kellot siirretään vastaavasti kello neljästä kello kolmeen.
Vuonna 2022 kesäaika alkaa 27. maaliskuuta ja päättyy 30. lokakuuta.
Yhdysvalloissa
Yhdysvalloissa muutettiin kesäaika vuonna 2007 energian säästämiseksi alkamaan maaliskuun toisesta sunnuntaista ja päättymään marraskuun ensimmäisenä sunnuntaina. Tämän toimenpiteen energiatehokkuudesta on kuitenkin kiistelty. Lisäksi lasten kouluunmenoaikaan aamuisin olisi syksyisin entistäkin pimeämpää.
Vuonna 2007 maaliskuun 11. päivälle määräytyneessä siirtymisessä oli kuitenkin eroja osavaltioittain. Arizonan (paitsi Navajo-reservaatti) ja Havaijin osavaltiot eivät edelleenkään asetuksesta huolimatta siirry kesäaikaan, vaan pitäytyvät samassa kellonajassa ympäri vuoden. Muista Yhdysvaltojen territorioista ja itsehallintoalueista Amerikan Samoa, Guam, Puerto Rico ja Yhdysvaltain Neitsytsaaret eivät käytä kesäaikaa lainkaan. Kesäaikaan siirtyminen oli vuoteen 2007 asti ongelmallista myös Indianan osavaltiossa, jota halkoo kahden aikavyöhykkeen välinen raja. Vuonna 2007 suurin osa (71 piirikuntaa) Indianaa kuuluu itärannikon aikavyöhykkeeseen. 17 Indianan piirikuntaa lähinnä osavaltion lounais- ja luoteisosissa kuuluu edelleen keskiseen aikavyöhykkeeseen. Jaosta huolimatta koko Indianan osavaltio otti käyttöön vuonna 2007 kesäajan.
Sekä Australiassa että Yhdysvalloissa kesäaikaan siirtymistä hyödynnetään siten, että sen yhteydessä tehdään muistutuskampanja palovaroittimien paristojen vaihtamisesta.
Kellojen siirtelystä luopuminen
Vuonna 2011 Venäjä siirtyi noudattamaan aikavyöhykkeidensä aiempaa kesäaikaa ympärivuotisesti. Myös Ukraina ja Valko-Venäjä luopuivat erillisestä kesäajasta, mutta Ukraina muutti päätöstään syksyllä 2011 palaten noudattamaan normaali- ja kesäaikojen vaihtelua. Syksyllä 2014 Venäjä siirtyi puolestaan pysyvästi talviaikaan.
Suomalaiset europarlamentaarikot yhdessä esittivät vuonna 2016 Euroopan unionin komissiolle kesäajasta luopumista.
Elokuussa 2018 EU-komissio teki esityksen erillisistä kesä- ja talviajoista luopumisesta. Komission ehdotuksen mukaan kellojen siirtämisestä luovuttaisiin EU-maissa vuonna 2019 ja jäsenmaat saisivat itse päättää, kumpaan aikaan jäävät. Liikenne- ja viestintäministeriö järjesti asian tiimoilta kansalaiskyselyn, jossa pysyvästi talviaikaan siirtyminen sai niukasti enemmän kannatusta kuin kesäaika.
Euroopan parlamentti äänesti kellonsiirron lopettamisesta 26. maaliskuuta 2019 ja hyväksyi äänin 410–192 esityksen, joka tarkoittaisi kellonsiirron päättymistä Euroopan unionin alueella vuonna 2021. Näin ollen jokaisen jäsenmaan parlamentin piti saada vuoden aikaa päättää tulevasta aikavyöhykkeestään riippuen, ottaako maa käyttöön talviajan vai kesäajan. Asia on kuitenkin edennyt hitaasti, eikä luopuminen ole toteutumassa lähiaikoina.
Esitettyjä hyötyjä
Kesäajasta koituva valoisan ajan säästö on merkittävin keväisin ja syksyisin, jolloin illat ovat pimeitä ja aamut valoisia normaaliaikaa käytettäessä. Koska ihmisten yleinen elämänrytmi on nykyisin painottunut iltaan, kesäaika lisää ihmisten käytettävissä olevaa valoisaa aikaa yhdellä tunnilla. Kesäajan ansiosta ulkoilma-aktiviteettien harrastuskausi, kuten veneily-, mökkeily-, kalastus- ja ulkoliikuntakausi, jatkuu pitkälle lokakuuhun. Kesäajan ansiosta syyskuusta on Suomessa tullut käytännössä neljäs kesäkuukausi päivänvalon riittävyyden suhteen.