cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vanha Suurtori
Brinkkalan talo
Keväällä 1830 Brinkkalaan muutti Turun poliisilaitos, joka asutti taloa aina 1980-luvun loppuun saakka. Poliisilaitoksen lisäksi talossa sijaitsi aluksi myös Turun Säästöpankin konttori, maistraatti sekä raastuvanoikeus. Pankki muutti vuonna 1891 Linnankadulle valmistuneeseen uuteen pankkitaloon ja maistraatti sekä raastuvanoikeus puolestaan 1920-luvulla Turun kaupungintaloon. Tuolloin poliisilaitos sai koko rakennuksen haltuunsa. Poliisilaitoksen muutettua pois rakennus kunnostettiin Turun kulttuurikeskuksen käyttöön ja nykyisin siinä toimii muun muassa Brinkkalan taidegalleria sekä Turun Kirjakahvila.
Brinkkalan talo tunnetaan kenties parhaiten joka jouluisesta perinteestä, joulurauhan julistuksesta. Turun palon jälkeen Brinkkalan talo kunnostettiin raatihuoneeksi, ja julistukset tapahtuivat ensin porttikäytävän yläpuolella olevasta keski-ikkunasta. Kun Brinkkalan talo korjattiin perusteellisesti 1884–86, julkisivuun lisättiin parveke ja joulurauha on julistettu tältä parvekkeelta vuodesta 1886 alkaen. Brinkkalan nimitys elää myös sanonnassa siitä, miten asiat voivat mennä "päin Brinkkalaa". Sanonnan taustaksi on esitetty selitystä, jonka mukaan se on liittynyt sotaväkiosaston sulkeisharjoituksiin Brinkkalan talon edustalla. Tarinan mukaan yksi komennuksista kuului: ”Käännös Brinkkalaan päin!” Toisen tarinan mukaan äkseeräuksen johtaja kehotti yhtä miestä kääntymään ”vaikka päin Brinkkalaa”, kun tämä teki käännökset jatkuvasti väärin. Sittemmin sanonta on levinnyt laajalti suomen kieleen myös Turun seudun ulkopuolelle.
Vanha Raatihuone
pienoiskuva|Vanha raatihuone nykyisessä ulkoasussaan keskellä. Hjeltin talo näkyy vasemmassa reunassa ja Brinkkalan talo oikealla. pienoiskuva|[[Rauman raatihuone on rakennettu Turun esikuvan pohjalta ja se muistuttaa ulkoasultaan Turun raatihuonetta ennen Turun paloa.]] Arkeologisten kaivausten perusteella on oletettu, että nykyisen Vanhan Raatihuoneen paikalla on jo 1300-luvulta lähtien sijainnut kaupungin maallisen hallinnon keskus eli raatihuone. Viimeisin paikalla sijainneista raatihuoneista on vuonna 1736 valmistunut Samuel Bernerin suunnittelema raatihuone. Saksalainen muurarimestari Berner oli Turun ensimmäinen kaupunginarkkitehti, joka 1730-luvun alussa oli kutsuttu Turkuun johtamaan hovioikeuden presidentin talon rakennustöitä – tuo talo sijaitsee nykyisin yksikerroksisena Läntisellä Rantakadulla ja on osa Turun kaupunginkirjastoa.
Berner sai tehtäväkseen laatia raatihuoneen rakennussuunnitelmat sekä kustannuslaskelmat, jotka hän esitteli kaupungin raadille marraskuussa 1732. Lopullinen urakkasopimus Bernerin ja maistraatin välille kirjoitettiin monien vaiheiden jälkeen vuonna 1734 ja kahta vuotta myöhemmin uusi raatihuone oli valmis. Rakennuksen vihkiäisissä 6. lokakuuta 1736 oli mukana maaherra ja kaupungin huomattavimmat porvarit. Päivällä järjestettyjen juhlallisuuksien jälkeen kokoonnuttiin maistraatin kutsusta juhlaillalliselle ilmeisesti raatihuoneen kellariin.
Bernerin raatihuone oli tuon ajan Turussa harvinaisen komea ja poikkeuksellinen rakennus. Se edusti maltillista barokkia ja sen tunnusomaisimpina piirteinä oli jyrkkä katto ja koristeellinen harjatorni kellotauluineen ja pehmeästi kaartuvine kattoineen. Ulkoseinät oli maalattu kirkkaan keltaisiksi ja ikkunoiden listoissa oli sinivalkoinen marmorointi. Pääsisäänkäynnin hiekkaportaali oli hankittu Tukholmasta ja ulkomailta oli haettu myös lehtikultaa jota oli käytetty muun muassa kellotaulussa. Raatihuone oli kaksikerroksinen, yläkerroksessa sijaitsi raastuvansali, kämnerinoikeuden huone ja porvarikamari. Alakerrassa oli raatihuoneen keittiö ja tarjoilutilat. Lisäksi Karjakadun puoleisessa siivessä oli kaksi kalteri-ikkunoin varustettua vankihuonetta.
Rakennus palveli Turun raatihuoneena aina Turun paloon vuoteen 1827 asti. Palossa raatihuone tuhoutui niin pahoin, ettei siitä käsin voitu enää hoitaa kaupungin hallinnollisia asioita. Lisäksi jo ennen Turun paloa tavoitteena oli ollut rakentaa uusi raatihuone Suurtorin päähän, hovioikeudentalon ja Brinkkalantalon jatkeeksi Hämeenkadun suuntaan, mutta vuosien 1808–1809 Suomen sota keskeytti suunnitelmat. Turun palon jälkeen kaupunki päätti kunnostaa vähemmän vaurioituneen Brinkkalan talon uudeksi raatihuoneeksi.
Vanha raatihuone myytiin tässä vaiheessa tekstiilikauppias A. F. Pfalerille, joka kunnosti ja muutti sen tehdasrakennukseksi. Pfalerin jälkeen rakennuksen omisti kauppias W.A.Hjelt sekä 1800-luvun lopulla Carl Fredrik Juselius, joka muutti raatihuoneen paitatehtaaksi vuonna 1876. Tuolloin talon pääsisäänkäynti muutettiin ikkunaksi ja vanha porrashuone poistettiin kokonaan. Myöhemmin vuonna 1899 kun tehdas tarvitsi lisätiloja rakennusta korotettiin yhdellä kerroksella ja se sai pitkälti nykyisen ulkoasunsa, josta ei enää ole löydettävissä alkuperäisen barokkirakennuksen piirteitä.
Alkuperäisen barokkirakennuksen jälleenrakentaminen olisi kuitenkin mahdollista, sillä vuonna 1932 rakennuksen kadonneet alkuperäiset piirustukset löytyivät vahingossa Ruotsin sota-arkistosta. Samana vuonna 28. marraskuuta 1932 rakennus siirtyi takaisin Turun kaupungin omistukseen, ja jo samana päivänä kaupungissa julkaistiin kaupungin asukkaiden vetoomus raatihuoneen kunnostamiseksi vanhaan asuunsa. Vetoomuksen esittivät Uudessa Aurassa historioitsija Einar W. Juvelius ja professori Gabriel Nikander. Restaurointia perusteltiin erityisesti sillä, että se nostaisi vanhan Turun keskustan "alennustilastaan". Vetoomus ei saanut kaupungin päättäjiltä vastakaikua, mutta se ei jäänyt viimeiseksi. Vuosikymmenien aikana entistämissuunnitelmia on esitetty useaan otteeseen, muun muassa 1950-luvulla jolloin kaupungille lahjoitettiin myös Bernerin piirustusten mukaisesti valmistettu raatihuoneen pienoismalli. Myös Turkuseura on ajanut raatihuoneen entistämisasiaa.
Turun kaupungin omistuksessa rakennus vuokrattiin ensin poliisilaitoksen käyttöön viereisen Brinkkalan talon tavoin. Poliisit sijoittivat taloon muun muassa voimistelusalinsa. Raatihuone saneerattiin Turun kulttuurikeskuksen käyttöön vuonna 1988 ja nykyisin Vanhalta Raatihuoneelta löytyy taidenäyttelytiloja sekä vuokrattavia kokous- ja juhlatiloja. Myös rakennuksen vanhat kellarit on kunnostettu yksityisiä juhlatilaisuuksia varten.
Hjeltin talo
pienoiskuva|Hjeltin talo Turun palon jälkeen vuonna 1830 rakennutti kapteeni Hjelt itselleen kaksikerroksiseksi kaupunkipalatsikseen ja yleisiksi liiketiloiksi monien ympäristön rakennusten tapaan nykyisen Hjeltintalon. Hjeltin talo edustaa arkkitehtuuriltaan puhdasta pietarilaista empiretyyliä. Talossa toimi pitkään poliisiaseman putka, minkä jälkeen rakennuksen alakertaan muutti Turun kaupunginkirjaston lasten- ja nuortenkirjasto. Talon yläkerrassa toimi myös Kulttuurikeskus. Kirjasto on muuttanut Linnankadulla sijaitsevaan uuteen pääkirjastoon. Kulttuurikeskus on muuttanut viereiseen Vanhaan Raatihuoneeseen.
Vuoden 2008 alussa taloon muutti neljä Itämeri-toimijaa. Ylemmässä kerroksessa on Itämeren kaupunkien liiton ympäristökomissio ja ympäristöasioiden ja kestävän kehityksen sihteeristön toimisto, Itämeren alueen Terveet kaupungit -toimisto sekä Centrum Balticum Alakerrassa toimii Varsinais-Suomen kestävän kehityksen ja energia-asioiden palvelukeskus Valonia. . Talo avattiin 19. elokuuta 2008 virallisesti Itämeritaloksi.
Juseliuksen talo
Uusrenessanssityylinen, vuonna 1892 tehtailija Juseliuksen asunnokseen rakennuttama Juseliuksen talo on Vanhan Suurtorin alueen rakennuksista nuorin. Se on palvellut mm. kaupungin virkamiesten asuntona, poliisin toimitilana ja lääkärien toimistona. Nyt rakennuksessa toimii muun muassa ravintola Teini.
Katedralskolan i Åbo
Katedralskolan i Åbo on Turun kaupungin ruotsinkielinen lukio. Sen rakennus on rakennettu Turun palon raunioille, ja se edustaa tyyliltään empireä. Entisen hovioikeuden raunioille 1829 nousseen jälleenrakennuksen suunnitteli C.L. Engel. Tuomiokirkon yhteydessä on toiminut viimeistään 1300-luvun alussa kirkollinen oppilaitos, Turun katedraalikoulu.
Tapahtumat
Myös alueelle sijoittuneet toimijat, kuten Turun Kirjakahvila, Valonia ja Suomi-Venäjä –seura järjestävät alueella omia tapahtumiaan. Näin Vanha Suurtori on mukana myös elokuisessa Taiteiden yössä sekä syyskuisessa Turun päivässä.
Tulevaisuuden näkymät
Vanhaa Suurtoria ja sitä ympäröiviä historiallisia kortteleita on suunniteltu markkinoitavaksi Turun vanhana kaupunginosana. EU-rahoituksen turvin on tarkoitus elävöittää aluetta eurooppalaiseen tyyliin houkuttelemalla sinne entisestään kahviloita ja ravintoloita sekä järjestämällä torilla ja puistossa erilaisia tapahtumia. Lisäksi vuonna 2013 vihittiin käyttöön uusi silta kirjastolta Rettingin palatsin kulmalle. Silta yhdistää vanhan keskustan ja nykyisen liikekeskustan toisiinsa, ja sen innoittajana toimi historiallinen Pennisilta.
Joulukuussa 2012 arkkitehti Marco Casagrande ehdotti, että Suurtorin autoliikenne ohjattaisiin kulkemaan Aurajoen ali kahdessa kolmikaistaisessa ja noin kilometrin pituisessa kalliotunnelissa. Näin tunnelin maanpäälliset alueet – Tuomiokirkkosilta ja sen läheiset pätkät Uudenmaan- ja Aninkaistenkatua – voitaisiin rauhoittaa liikenteellä. Ratkaisu antaisi keskustan sydänalueet Tuomiokirkolta Kauppatorille jalankulkijoille, pyöräilijöille ja joukkoliikenteelle. Tunneleista olisi kulkuyhteydet kahteen isoon pysäköintiluolaan, jotka sijoittuvat joen molemmin puolin.
Spellbound
Spellbound tarkoittaa seuraavia asioita:
Espoonlahti (lahti)
pienoiskuva|250px|Espoonlahtea Porkkalaan päin katsottuna. Kuvan keskellä Haluudden.Espoonlahti on Suomenlahdesta sisämaahan työntyvä pitkä kaakkois-luoteissuuntainen merenlahti Espoon ja Kirkkonummen eteläosien välillä.
Lahden Espoon puoleisella rannalla ovat Espoon kaupunginosat Soukka, Espoonlahti, Saunalahti ja Kurttila. Kirkkonummen puolella ovat Sarvvik, Sundsberg, Masala ja Luoma.
Espoonlahti jakautuu sen pohjukassa sijaitseviin Luomanlahteen ja leveään Luomanselkään, Saunalahden kohdalla oleviin Kallahdensalmeen ja Saunalahden ja Sarvvikin välissä olevaan Saunalahdensalmeen. Uloimpana se jakaantuu Sarvvikeniin ja Kivenlahteen, Kivenlahden lähiön edustalla. Saunalahdensalmen yli johtavat Länsiväylän moottoritie­silta sekä sen vieressä oleva vuonna 1937 valmistunut Muulon silta.
Soininen
Soininen on Naantalin 8. kaupunginosa noin 4 km kaupungin keskustasta pohjoiseen. Kaupunginosassa on 1 428 asukasta (2005), ja se on siten väkiluvultaan Naantalin viidenneksi suurin. Alue koostuu omakoti- ja rivitaloista, joita rakentuu edelleen kiivasta tahtia. Soininen sijaitsee Naantalin pohjoisosassa Maskun rajalla. Naapurikaupunginosia ovat Luikkio, Taimo, Lietsala ja Ladvo-Venka.
Espoonlahti (lahti)
Espoonlahden pituus sen perukasta vesialueen suulla olevalle Småholmarnan saarelle on kuutisen kilometriä, ja leveys parhaimmillaan noin 700–900 metriä, ja kapeimmillaan, mainituissa salmissa, noin 150 metriä. Espoonlahden perukka on kuitenkin kapeimmillaan 800–900 metrin levyinen.
Taimo
Taimo on Naantalin 5. kaupunginosa noin 2 km kaupungin keskustasta koilliseen. Kaupunginosassa on 1 148 asukasta (2005), ja se on siten väkiluvultaan Naantalin kuudenneksi suurin. Kaupunginosa sijaitsee Aurinkotien pohjoispuolella Soinistentien ja Nuhjalantien välissä. Naapurikaupunginosia ovat Ruona-Pirttiluoto, Lietsala, Luikkio, Soininen ja Karvetti.
Espoonlahti (lahti)
Merkittävimmät Espoonlahteen laskevat joet ovat Mankinjoki ja Espoonjoki. Molemmat laskevat Espoonlahden pohjoisimpaan osaan eli Luomanlahteen. Mankinjoki alkaa Loojärvestä Kirkkonummen puolelta ja siihen laskee Kauklahden pohjoispuolella Gumbölenjoki, joka saa vetensä Nuuksion Pitkäjärvestä. Espoonjoen alkulähteitä ovat Bodominjärvi ja Espoon Pitkäjärvi.
Soininen
Soinisten länsiosassa sijaitseva Soikallion asuinalue on asuntokannaltaan Naantalin uusinta; se on rakennettu suurimmaksi osaksi 2000-luvun alkupuolella. Asuinalueen koosta huolimatta Soinisten palvelutaso on matala: lähin koulu on Taimon koulu Luikkiossa noin kilometrin päässä ja lähin päivittäistavarakauppa sijaitsee Taimossa kahden kilometrin päässä. Tämä onkin närkästyttänyt uuden alueen asukkaita.
Taimo
Taimon eteläosassa Nuhjalantien varrella on pieni ostoskeskus, jossa on Sale sekä ravintola. Ostoskeskuksessa oli ennen Naantalin toinen posti, mutta sen palvelut siirrettiin kaupungin keskustaan. Ostoskeskus palvelee erityisesti viereistä Nuhjalan kerrostaloaluetta. Taimossa on kolme päiväkotia, ja lisäksi viereisessä Luikkion kaupunginosassa toimii Taimon ala-aste ja Lietsalan kaupunginosassa Suopellon yläaste.
Espoonlahti (lahti)
Espoonlahden pohjukassa sijaitsee pieni, noin 25 hehtaarin laajuinen Espoonlahden luonnonsuojelualue, jossa on merenrantaruovikkoa, niittyjä ja lehtoja. Alue tunnetaan myös nimellä Fiskarinmäki.
Soininen
Soinisiin valmistui helmikuussa 2018 kahvila Ravintola Metsätähti.
Taimo
60.48456°N, 22.05203°W
Soininen
Keskiaikaisissa lähteissä Immasten tilan asutuksesta löytyy ensimmäisiä viitteitä vuodelta 1444. Keskiajalla taloja oli kolme ja ratsumiestilaksi ne yhdistettiin 1600-luvulla. Ratsumiestilaa käytettiin 1700-luvulla myös henkirakuunarykmentin majoitukseen. Tila oli myös rälssitila. Nykyään paikalla on säilynyt suojellut aitta vuodelta 1870 ja torppa 1800-luvun lopusta, sekä ei-suojeltu kivinavetta vuodelta 1886 jota on laajennettu 1920. Päärakennuksena toiminut pitsihuvila paloi 1970-luvulla. Immasten tila toimii nykyään hevostilana.
Espoonlahti (lahti)
Vuosina 1944-1956 Porkkalan vuokra-alueen itäraja kulki Espoonlahdella.
Espoonlahden merialueen pinta-ala on noin 19 neliökilometriä, ja se ulottuu Lilla Herrön eteläpuolelle. Merialueeseen kuuluu muun muassa Morsfjärden, Svartholmen ja Björkö.
Aiheesta muualla
Esboviken
Soininen
Lähteet
60.49625°N, 22.03122°W
Jukka Koskinen
Jukka Koskinen -nimisiä henkilöitä:
Marusha
Marusha (oik. Marusha Aphrodite Gleiß, s. 18. marraskuuta 1966 Nürnberg, Länsi-Saksa ) on saksalainen elektronista musiikkia esittävä ja tekevä artisti. Hänen tunnetuin kappaleensa lienee vuonna 1994 valmistunut coverversio Ihmemaa Oz -elokuvasta tunnetuksi tulleesta kappaleesta ”Somewhere Over the Rainbow”.
Sana marusha on kreikkaa ja tarkoittaa kaunista ja upeaa.
Carmen Miranda
Miranda nousi suosioon vuonna 1930 ja hän oli 1930-luvun ehkä suosituin brasilialainen laulaja.
Elämäkerta
Miranda syntyi pienessä Marco de Canavesesin kaupungissa Portugalin pohjoisosassa. Perhe muutti Brasiliaan hänen ollessaan vuoden ikäinen. Hän kävi Saint Teresinhan luostarikoulua. Hänen katolilaiset vanhempansa eivät hyväksyneet ajatusta viihdeurasta, joten hän piti unelmansa salaisuutena vuosikausia. Vapaa-aikanaan hän lauloi usein juhlissa ja festivaaleilla.
Kuonanpoisto
Kuonanpoisto, kuonaus, tai slakaus on höyrykattiloiden tulipesien hoitoa.
Carmen Miranda
Elämäkerta
Lopulta hän pääsi esiintymään paikalliselle radioasemalle. Hän oli yksi Brasilian ensimmäisistä samban supertähdistä ja näytteli Brasiliassa myös kuudessa elokuvassa. Kymmenen vuoden kuluttua hänet kutsuttiin esiintymään Broadwaylle New Yorkiin. Miranda saapui yhtyeensä (Bando da Lua) kanssa Yhdysvaltoihin 1939, ja hänestä tuli tähti 1940-luvun alussa. Yhdysvaltojen hallitus edisti hänen uraansa osana presidentti Franklin Rooseveltin ”Hyvä naapuri” -politiikkaa. Miranda oli maan parhaiten ansaitseva taiteilija usean vuoden ajan 1940-luvulla, ja vuonna 1945 hän oli parhaiten ansaitseva nainen Yhdysvalloissa.
Kuonanpoisto
Työn tekevät yleensä lämmittäjät ja hiilenlastaajat yhdessä. Tulipesästä poistetun kuonan sammuttaminen vedellä ja poisvienti kattilahuoneesta joko ejektorilla tai tuhkapöntöllä kuuluu puolestaan hiilenlastaajille. Lisäksi he avustavat esimerkiksi irronneen rostiraudan paikalleen nostossa.
Carmen Miranda
Elämäkerta
Miranda teki vuosina 1940–1953 yhteensä 14 Hollywood-elokuvaa. Helsingin olympialaisten tietämillä hän vieraili Suomessakin. Taiteilija Kari Suomalainen ikuisti vierailun piirroksellaan Helsingin Sanomien sivulle.
Kuonanpoisto
Kuonanpoisto tehdään kiinteätä polttoainetta eli puuta, haketta, sahanpurua tai kivihiiltä käyttävien höyrykattiloiden tulipesille. Kuonanpoistoa tehdään myös siirrettäville höyrykoneille eli lokomobiileille. Esimerkiksi Neuvostoliittoon sotakorvauksina toimitettujen siirrettävien höyrykäyttöisten voima-asemien varustukseen kuului myös kuonanpoistokalusto: SOTEVAn luetteloiden mukaan "varrellinen kaavin, varrellinen taltta hiilikuonan poistoa varten sekä varrellinen veitsi hiilikuonan rikkomista varten". Näin siksi, että vaikka näiden nimenomaisten koneiden varsinaisina polttoaineina oli – tulipesän mallista riippuen – joko sahausjätteet, sahanpuru tai turve, saattoi koneita tarvittaessa käyttää myös hiilellä, tai ainakin käyttää hiiltä "terästeenä".
Carmen Miranda
Elämäkerta
Mirandan albumeja myytiin yli kymmenen miljoonaa. 1940-luvulla hänen vieraillessaan Brasiliassa häntä arvosteltiin ankarasti amerikkalaiselle kaupallisuudelle antautumisesta sekä vääristyneen Brasilia-kuvan esittämisestä. Hän vastasi laululla ”Disseram Que Eu Voltei Americanizada” (”Sanotaan, että palasin amerikkaistuneena”). Arvostelujen vuoksi hän pysytteli poissa Brasiliasta 14 vuotta.
Kuonanpoisto
Työn suorittaminen
Varsinaisen kuonauksen aluksi tulen pesässä annetaan palaa matalaksi, jonka jälkeen palava hiillos siirretään erityisen pitkän kangen päähän asennetun taltan eli sleissin avulla pesän toiseen reunaan. Tulen alta paljastuu kuonakerros eli slaki, joka hakataan irti samalla kangella. Kovimpaan palaneet kappaleet nirhataan irti erityisellä varrellisella veitsellä eli kuonapuukolla. Työ vaatii varovaisuutta, koska tulipesän kuumat rostiraudat voivat irrota ja pudota paikaltaan; tällöin ne on nostettava paikalleen sleissin ja erityisten pitkävartisten pajapihtien avulla. Tämä työ kuuluu lämmittäjille.
Carmen Miranda
Elämäkerta
Miranda ei ennen 1930-luvun loppua käyttänyt alkoholia eikä tupakoinut. Tuolloin alkaneen alkoholismin lisäksi hän käytti säännöllisesti amfetamiinia, ja samalla hänen sydämensä heikkeni. Hän kuoli sydänkohtaukseen The Jimmy Durante Show’ssa esiintymisen jälkeen. A&E Networkin biografiajaksossa on surullista filmimateriaalia Mirandan esiintymisestä 4. elokuuta. Tanssiohjelman jälkeen Miranda sai tietämättään pienen sydänkohtauksen ja oli kaatumaisillaan. Durante oli hänen vieressään ja auttoi häntä pysymään jaloillaan. Miranda hymyili, heilutti kättään yleisölle ja käveli viimeisen kerran lavan taakse. Hän menehtyi seuraavaan aamuun mennessä 46-vuotiaana. Hänen ruumiinsa lennätettiin pian Brasiliaan, jossa julistettiin maansuru. Hänet haudattiin São João Batistan hautausmaalle Rio de Janeiroon.
Kuonanpoisto
Työn suorittaminen
Kun koko tulipesän pituus on hakattu puhtaaksi, kanki vaihdetaan kaapimeen eli raakkariin, jolla irralliset kuonankappaleet vedetään ulos tulipesästä. Kasa sammutetaan vedellä. Sammunut kuona lapioidaan tuhka-astiaan, joka nostetaan erityisellä taljalla pitkin ilmanvaihtotorvea kannelle ja kaadetaan mereen kourua myöten. Tämän osan työstä tekivät hiilensiirtäjät. Sillä välin kun he sammuttavat kuonaa ja lapioivat sitä pois, lämmittäjät lisäävät polttoainetta muihin tulipesiin.
Kun puolet arinasta on puhdas, hiillos siirretään toiselle puolelle ja menettely toistetaan. Kun koko arina on puhdistettu, hiilen tai muun polttoaineen lapiointia jatketaan normaalisti. Kunhan yksi tulipesä on puhdistettu, siirretään taas hiiltä suurempi määrä ja aletaan puhdistaa seuraavaa tulipesää.
Mekaaninen tuhkaejektori
1920-luvulla höyrylaivoihin ryhdyttiin asentamaan erillisellä höyrykoneistolla toimivia tuhkaejektoreita, joka ajoi kuonat suoraan mereen. Ejektorin varsinaisena käyttövoimana toimi merivesi.
Tällainen laite oli ensimmäisenä Suomessa jäänmurtaja Voimassa ja vuonna 1950 sellainen asennettiin myös jäänmurtaja Sampoon. Menettely helpotti työlästä kuonanpoistoa oleellisesti.
Pohjakuilumuunnelma
Joissakin suurimmissa hiilipolttoisissa höyrylaivoissa oli kuonanpoisto ratkaistu rakentamalla pohjan läpi kulkeva tuhkakuilu. Sen molemmissa päissä oli luukut jotka oli varmistettu niin etteivät ne voineet olla yhtaikaisesti auki. Kuona lapioitiin suoraan tällaiseen kuiluun ja kun se oli täynnä, yläluukku varmistettiin ja kuilu tyhjennettiin mereen avaamalla alaluukku.
Yleinen turvamääräys oli tyhjentää kuilu kelin kovetessa, koska myrskyllä täysinäisestä kuilusta saattoi aiheutua vaara hehkuvan kuonan ympäriinsä lentelystä.
Yhteenkään suomalaiseen laivaan ei tätä ratkaisua asennettu. Parissa suurimmassa Suomeen ulkomailta ostetussa laivassa kuilu oli jo valmiina.
Nykypäivän käytäntö
Vuonna 2008 useimmat suomalaiset höyrylaivat polttavat joko puuta tai öljyä. Museolaiva SS Turso muutettiin edellisenä talvena takaisin hiilipoltolle ja siihen asennettiin merivesiejektori. Kokemukset ensimmäisesta purjehduskaudesta tällä menetelmällä olivat odotetun kaltaisia.
Hiilivetureita on useitakin; niissä kuonauskäytäntö on hiukan toisenlainen kuin laivoissa: koska ajomatkat ovat nykyään enintään päivän tai kahden mittaisia, kuonaus tehdään aina ajon päätteeksi.
Hiilloksen annetaan palaa mahdollisimman loppuun; sitten rostit puhdistetaan kuonapuukon avulla ja käännettävä arina nostetaan sivuun, jolloin irrotettu kuona voidaan vetää raakkarin avulla suoraan tuhkalaatikkoon. Siellä kuona kastellaan erillisen, injektorin avulla toimivan kastelulaitteen avulla ja nyt voidaan tuhkalaatikon alaluukku avata ja kastunut kuona purkaa tuhkakuoppaan.
Exilion Capital
Exilion Capital Oy on suomalaisten instituutioiden omistama kiinteistösijoitusten hallinnointiin erikoistunut yhtiö. Yhtiö hallinnoi pääkaupunkiseudun toimitilakohteisiin sijoittavaa Exilion Real Estate 1 kommandiittiyhtiötä. Yhtiön omistavat Eläke-Fennia, Keva, Etera ja LähiTapiola eläkeyhtiö. Toimitusjohtaja on Ari Talja.
Lähteet
www.exilion.fi
Gateway Arch
Gateway Arch on St. Louisissa Yhdysvalloissa Mississippijoen länsirannalla sijaitseva muistomerkki. Se on 192 metriä korkea ja 192 metriä leveä, ruostumattomalla teräksellä pinnoitettu kaari. Yhdessä puistoympäristön ja maanalaisen museon kanssa se muodostaa Gateway Archin kansallispuiston.
Gateway Arch on ”portti länteen”, Yhdysvaltain länsilaajentumisen muistomerkki presidentti Thomas Jeffersonin vuonna 1803 neuvotteleman Louisianan oston kunniaksi. Kaaren suunnitteli suomalaissyntyinen arkkitehti Eero Saarinen. Se avattiin yleisölle vuonna 1967.
Historia
Ajatuksen Louisianan oston muistomerkistä keksi asianajaja ja kaupunkikehittäjä Luther Ely Smith. Mississippijoen länsirannalla oli tuohon aikaan paljon hylättyjä varastorakennuksia, joita kaupungin johdossa pidettiin rumina, joten muistomerkki haluttiin niiden paikalle. Toiset vastustivat projektia, sillä alueella oli myös kukoistavia pieniä yrityksiä sekä historiallisia ruukkirakennuksia. Vuonna 1933 hankkeelle perustettiin voittoa tavoittelematon järjestö Jefferson National Expansion Memorial Association (JNEMA), ja liittovaltio myönsi hankkeelle rahoitusta. Joenrannan rakennukset purettiin vuosien 1939–1942 aikana, ja hallitus osti maat 7 miljoonalla dollarilla.
JNEMA järjesti sodan jälkeen vuonna 1948 kansallisen arkkitehtuurikilpailun muistomerkin suunnittelemisesta. Kilpailun voitti arkkitehti Eero Saarinen, suomalaissyntyisen arkkitehdin Eliel Saarisen poika.
Muistomerkin rakentaminen viivästyi rahoituskiistojen ja muiden ongelmien vuoksi. Rakennustyöt alkoivat Saarisen jo kuoltua kesäkuussa 1962 betoniperustusten valamisella maahan. Urakoitsija oli MacDonald Construction Company, ja teräsrakenteet valmisti ja asensi Pittsburgh-Des Moines Steel Company.
Kaarta rakensi kerrallaan noin 100 rakennusmiestä. Puutteellisista turvatoimista huolimatta kuolemantapauksia ei työmaalla sattunut.
Kaari avattiin yleisölle vuonna 1967. Maanalainen museo valmistui vuonna 1976.
Arkkitehtuuri
Gateway Arch on tyyliltään neofuturistinen, virtaviivainen kaari. Se on yhtä aikaa perinteinen ja moderni muoto, jossa yhdistyvät arkkitehtuuri ja kuvanveisto ja jonka kaupunkia autoillaan lähestyvät ihmiset näkevät jo kaukaa.
Arkkitehti Saarinen sai vaikutteita työhönsä Orlyssa Ranskassa näkemistään ilmalaivahangaareista, jotka oli suunnitellut Eugène Freyssinet vuonna 1923. Saarinen pyrki aluksi tekemään kaaresta geometrisen paraabelin tai katenaarin, mutta päätyi lopulta tekemään kaaresta vain silmää miellyttävän. Saarisen lopullisessa suunnitelmassa kaari oli 12 metriä alkuperäistä suunnitelmaa korkeampi.
Kaari koostuu kolmimetrisistä kaarevista osista, jotka on pinottu yksi kerrallaan paikoilleen ja kiinnitetty toisiinsa. Palat ovat teräksellä vahvistettua betonia, ja ne on pinnoitettu vajaan senttimetrin paksuisella teräskerroksella.
Vieraileminen
Kaaren kummankin jalan sisällä on kuljetusvaunu, jolla kaaren huipulle pääsee 3 500 ihmistä päivässä. Huipulle voi myös kiivetä 1 076 askeleen mittaisia portaita. Näköalatasanteella voi olla kerrallaan 160 ihmistä. Itään ja länteen avautuu 32 pientä ikkunaa.
Asema
Gateway Archista on muodostunut arvostettu ja maailmankuulu maamerkki ja St. Louisin symboli. Siellä käy miljoonia vierailijoita vuosittain. Kaari on läntisen pallonpuoliskon korkein muistomerkki.
Kaari on myös saanut arvostelua osakseen. Kaarta vastustaneet ryhmät kutsuivat kaarta maiseman pilaavaksi hiusneulaksi ja krokettipelin portiksi. Jotkut havaitsivat kaaressa yhtäläisyyksiä erääseen Mussolinin-aikaiseen monumenttiin Italiassa. Jotkut huomauttivat, että kaupungin historiaa kunnioittavalle kaarelle rakennettiin nykyaikainen puisto, jonka tieltä raivattiin paljon historiallisia rakennuksia. Kaari on myös valtatien ja joen välissä, joten sinne ei voinut kävellä kaupungista ennen vuotta 2018, jolloin puistoa uusittiin.
Pop-up
Pop-up tarkoittaa seuraavia asioita:
Record Singers
thumb|Hannu Väisänen, Outi Heiskanen, Mirja Airas, Pekka Nevalainen. Record Singers tallensi esityksiään [[8mm filmi|8mm filmille, joita näytettiin taiteilijoiden kodeissa järjestetyissä tapahtumissa.]]
Record Singers on 1973–1993 välillä aktiivisesti esiintynyt suomalainen performanssiryhmä. Ryhmän toimintaan voi nykyään tutustua näiden järjestämän näyttelytoiminnan kautta. Ryhmään kuuluivat Outi Heiskanen, Hannu Väisänen, Mirja Airas ja Pekka Nevalainen. Ryhmä esitti esimerkiksi taidenäyttelyjen avajaisissa kuvaelmia ja lauluesityksiä. Ryhmä julkaisi vuonna 1974 tyhjän äänilevynkuoren, jota on pidetty kansainvälisessäkin mitassa yhtenä kokeellisen musiikin kirkkaimpana helmenä.
Kuvataiteen Keskusarkiston Taidehistoriallisissa asiakirja-arkistoissa on Porkkana ry:n dokumentointiprojektin keräämä kokoelma Record Singersin toiminnasta. Hanna Johansson on pitänyt 6.2.2008 Kuvataideakatemian Avoimessa akatemiassa keskiviikkoluennon aiheesta "Record Singers -ryhmän tutkimusmatkat".
Nicolai Cleve Broch
Nicolai Cleve Broch (s. 1975) on norjalainen näyttelijä. Hän on opiskellut Norjan teatterikorkeakoulussa (Teaterhøgskolen) ja näytellyt useissa norjalaisissa elokuvissa. Hänen merkittävin roolinsa on päärooli TV-sarjassa Mustamaalattu. Lisäksi hän on näytellyt elokuvassa Max Manus. Brochin vaimo on vuodesta 2004 ollut näyttelijä Heidi Gjermundsen. Heillä on kaksi lasta, joista ensimmäinen on poika Jacob (s. 23. helmikuuta 2004).
Leppälahden paloasema
Leppälahdessa toimii vapaaehtoinen palokunta, Leppälahden VPK.
Pavel Aleksandrovitš Romanov
Suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitš Romanov (1860 – 1919) oli Venäjän keisari Aleksanteri II:n ja keisarinna Maria Aleksandrovnan nuorin lapsi, kuudes poika.
Elämäkerta
Pavel oli lapsena kaikkien suosikki, ja tsaaritar kutsui poikaa Saapasjalkakissakseen. Hänet ilmoitettiin Kuurinmaan 79. jalkaväkirykmenttiin hänen ollessa vielä kehdossa, ja aikuisena hän toimi ratsukaartin komentajana.
Vuonna 1915 perheen sallittiin palata Venäjälle, ja he asettuivat Tsarskoje Seloon. Tsaari palautti Pavelin luottamuksen ja myönsi Olgalle ja hänen tyttärilleen ruhtinattaren arvonimen.
Vallankumous ja kuolema
Ennen Helmikuun vallankumousta ja keisariuden kukistumista Pavel Aleksandrovitš keskusteli poliitikkojen kanssa perustuslain saamisesta Venäjälle. Pavel Aleksandrovitš oli maanpakolaisuutensa aikana saanut uusia liberaalimpia näkemyksiä maan hallintoon. Venäjän vallankumouksen yhteydessä Pavel Aleksandrovitšin poika Vladimir Palei pidätettiin ja vietiin ensin Kiroviin ja myöhemmin Jekaterinburgiin ja Alapajevskiin, jossa hänet teloitettiin heinäkuussa 1918 useiden muiden tsaariperheen sukulaisten kanssa.
Pavel Aleksandrovitš itse oli tuolloin jo sairas mies, jonka oireiden arveltiin johtuvan joko tuberkuloosista tai syövästä. Hän oli liian sairas voidakseen käydä ilmoittautumassa salaiselle poliisille, joten hänet jätettiin vaimonsa ruhtinatar Olga Palein ja tyttäriensä kanssa vartioituna Tsarskoje Seloon. Suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitš pidätettiin Pietarissa elokuussa 1918, ja tammikuussa 1919 hänet vietiin Pietari-Paavalin linnoitukseen ja ammuttiin yhdessä serkkujensa Dimitri Konstantinovitš Romanovin, Georgi Mihailovitš Romanovin ja Nikolai Mihailovitš Romanovin kanssa. Hänet haudattiin joukkohautaan. Hänen ruumistaan ei koskaan löydetty.
Ruokavalio
Ruokavalio on kaikki se, mitä yksittäinen eliö tai eliöryhmä käyttää ravinnokseen. Jokaisella toisenvaraisella eli muita eliöitä ravintonaan käyttävillä eliöllä on ruokavalio. Fotosynteesiin kykenevillä eliöillä, kuten kasveilla, ei ole ruokavaliota. Ruokavalioksi katsotaan pidemmällä ajalla syöty ravinto. Voidaan esimerkiksi tutkia, minkälainen ruokavalio on kuukauden, vuoden tai tietyn vuodenajan aikana.
Ruokavaliosuositukset perustuvat vauraiden teollisuusmaiden kohdalla tietoon tai käsityksiin siitä, minkälainen syöminen on terveyden ja hyvinvoinnin kannalta tavoiteltavaa tai eettisesti arvokasta. Ruokavalio muodostuu hiilihydraatti-, rasva- ja proteiinisisällöstä, joiden suhteet vaihtelevat.
Proteiinin määrä vaihtelee ruokavalioissa paljon. Esimerkiksi Sambian keskimääräinen proteiininkulutus on vähentynyt kolmenkymmenen viime vuoden aikana tasolle, joka aiheuttaa väestössä lyhytkasvuisuutta, aivojen kehityksen hidastumista ja elinajan lyhenemistä sekä lapsikuolleisuuden ja väestön yleisen sairastavuuden lisääntymistä. Keskivertosambialaisen proteiininsaanti oli vuonna 2013 vain kymmenen prosenttia kokonaisenergiasta, ja suurin osa energiasta on peräisin tapiokajuurikkaasta ja kasviöljyistä.
Perinteiset ruokavaliot vaihtelevat asuinpaikan ilmaston ja kasvillisuuden mukaisesti, ja ne koostuvat asuinpaikalta saatavista raaka-aineista, joista on kokemuksen avulla muodostunut tasapainoisia ruokavalioita. Esimerkiksi Alaskan inuiittien perinteinen eläinrasvaan- ja eläinproteiiniin perustuva ruokavalio oli ravitsemuksellisesti täysipainoinen, vaikka se ei sisältänyt lainkaan maataloustuotteita ja vaikka hiilihydraattien osuus oli häviävän pieni. Poikkeuksena tästä oli ainoastaan tilanne, jossa proteiinin kokonaismäärä kohosi liian suureksi sen vuoksi, ettei tarjolla olleessa ravinnossa ollut riittävästi rasvaa. Inuiitit saivat tarvittavat A- ja D-vitamiinit kalan ja mursun rasvasta sekä eläinten maksasta. C-vitamiini tuli puolestaan maksasta, aivoista, merilevästä, valaannahasta ja -rasvasta.
Ruokavaliota arvioitaessa kiinnitetään huomiota siihen, mistä ruoka-aineista se koostuu ja minkälaisia määriä niitä syödään. Voidaan myös tutkia, mitä ruoka-aineita syödään samalla aterialla.
Fysiologinen energiantarve
Länsimaissa elävillä aikuisilla kuluu keskimäärin 60–80 prosenttia energiantarpeesta välttämättömien elintoimintojen ylläpitoon eli perusaineenvaihduntaan. Perusaineenvaihdunnan suuruuteen vaikuttaa eniten lihasmassan koko, mutta myös ikä, sukupuoli, perintötekijät, hormonit, fyysinen kunto ja nukkumistavat. Ihannepainoisen ihmisen tulee saada ravinnostaan sen verran energiaa, että se riittää kattamaan sekä perusaineenvaihdunnan että fyysisen aktiivisuuden aiheuttaman energiantarpeen.
Myös kokonaisenergiankulutuksessa on suurta yksilöllistä vaihtelua. Osalla ihmisistä on jopa 30 prosenttia keskimääräistä suurempi kokonaisenergiankulutus, vaikka heidän aktiivisuutensa olisi sama. Erot fyysisen aktiivisuuden tasossa ja kestossa aiheuttavat vieläkin suurempia eroja kokonaiskulutukseen. Ihmisen energiantarve laskee lisäksi jatkuvasti 20 ikävuoden jälkeen.
Kevyttä työtä tekevät ja vain vähän vapaa-ajanliikuntaa harrastavat 20–39-vuotiaat miehet kuluttavat keskimäärin noin 2 160 (turvallisen raja 2 700) kilokaloria vuorokaudessa, 40–59-vuotiaiden ryhmässä 1 970 (turvallisen raja 2 460) ja yli 60-vuotiaiden ryhmään kuuluvat enää 1 550 (turvallisen raja 1 940) kilokaloria. Naisilla vastaavat luvut ovat 1 600 (turvallisen raja 2 006), 1 490 (turvallisen raja 1 863) ja 1 170 (turvallisen raja 1 460 kilokaloria).
Jos energiaa ei tule ravinnosta riittävästi, ihminen alkaa laihtua. Yli puolet suomalaisista aikuisista on kuitenkin ylipainoisia, joten heidän olisi hyvä vähentää energiansaantiaan.
Vuonna 2015 julkaistun espanjalaistutkimuksen mukaan on viitteitä siitä, ettei ruokavalion koostaminen mahdollisimman monipuolisista ruoka-aineista auta painonhallinnassa. Tämä näyttäisi pätevän myös silloin, kun terveellisten ja epäterveellisten ruoka-aineiden kulutusta tarkastellaan erikseen.
Ihmiset saavat alkoholijuomista keskimäärin viisi prosenttia nauttimastaan energiasta. Esimerkiksi keskivertosuomalainen juo 1,6 litraa olutta viikossa.
Erityisruokavalio
Erityisruokavaliossa rajoitetaan yhden tai useamman ruoka-aineen käyttö terveydellisistä (kuten allergiasta tai sairaudesta), eettisistä tai elämänkatsomuksellisista syistä. Erityisruokavalio voi olla sopimattoman ruoka-aineen korvaamista toisella, valmistautumista laboratoriotestiin, laihduttamista, perustua nielemis- tai puremisongelmiin, korkeaan verenpaineeseen tai veren rasva-arvoihin, sairauksiin, kuten syövän, munuais- ja muiden elinsairauksien tai perinnöllisten aineenvaihduntasairauksien hoitoon.
Erityisryhmien ruokavalio
Tutkimuksista on saatu viitteitä siitä, että runsaasti proteiinia ja antioksidantteja sisältävä ravinto ehkäisee vanhusten raihnaistumista.
Ruokavalion terveysvaikutukset
Proteiinien ja ihmiselle välttämättömien kivennäis- ja hivenaineiden sekä vitamiinien vähäisyys tai puuttuminen johtaa puutostiloihin. Vuonna 2019 arvioitiin, että joka viidennen maapallon asukkaan kuolema liittyy huonolaatuiseen ruokavalioon. Uzbekistanissa oli vuonna 2017 eniten ruokavalioon liittyviä kuolemantapauksia (892/100 000) ja Israelissa vähiten (89/100 000).
Vuonna 2017 julkaistussa laajassa yhdysvaltalaistutkimuksessa havaittiin, että riski sairastua sydän- ja verisuonitauteihin on keskivertoa suurempi niillä, jotka syövät tavallista enemmän hedelmämehuja, sokeroituja juomia, raffinoituja viljatuotteita, ranskalaisia perunoita, uuniperunoita, perunamuhennosta, peruna- ja maissilastuja, leivonnaisia sekä makeisia. Sairastumisriski oli puolestaan keskivertoa pienempi, jos syödään tavallista enemmän kokojyväviljatuotteita, hedelmiä, marjoja, vihanneksia, pähkinöitä, papuja, kasviöljyjä, teetä ja kahvia.
Valmisruoka
Vuonna 2018 julkaistun ranskalaisen väestötutkimuksen mukaan teollinen valmisruoka lisää syöpäriskiä kymmenellä prosentilla jokaista kymmenen prosentin ruokavalio-osuuttaan kohti. Syyksi epäillään sitä, että teollisesti valmistettu ruoka sisältää usein lisäaineita, hydrattuja öljyjä ja proteiini-isolaatteja ja sen koostumus on saatettu tuottaa teollisesti vaahdottamalla. Teollisen valmisruoan ravintosisältö koostuu lisäksi usein pääasiallisesti hiilihydraateista ja rasvoista. Teollisesti marinoidun lihan sekä teollisesti säilötyn makkaran ja kinkun kaltaisten lihajalosteiden 30 gramman ylittävä päivittäiskäyttö lisää kolme prosenttia riskiä kuolla muuta väestöä nuorempana aina 40 grammaan asti, kun muut terveyteen vaikuttavat tekijät pyritään ottamaan huomioon. Jos lihajalosteita syö 40–80 grammaa päivässä, riski on 10 prosenttia suurempi ja jos määrä on 80–160 grammaa, on riski 20 prosenttia suurempi kuin lihajalosteita käyttämättömillä. Ylimääräiset kuolemat johtuvat etenkin sydän- ja verenkiertoelinten sairauksista ja syövistä. Syyksi on arveltu lihajalosteiden sisältämiä lisäaineita, kuten nitraattia ja fosfaattia sekä polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä, heterosyklisiä aromaattisia amiineja ja nitrosoamiineja.
Virvoitusjuomat
Vuonna 2019 julkaistun laajan ranskalaistutkimuksen mukaan yksi desilitra virjoitusjuomaa päivässä lisää lähes 20 prosenttia syöpään sairastumisen riskiä. Syyksi arvellaan virvoitusjuomien lihottavuutta, niiden verensokeria nostavaa ja tulehdusta aiheuttavaa vaikutusta sekä niiden sisältämiä lisäaineita. Tutkimukseen osallistui yli 100 000 henkeä. Lisäksi jo kahden viikon pituisen runsaasti sokeroitujen mehujen tai virvoitusjuomien käyttämisen on todettu lisäävän sydänsairauksia aiheuttavien apolipoproteiinien pitoisuuksia veressä. Sokerilla makeutettuja juomia juodaan maailmanlaajuisesti noin kymmenen kertaa yli riskirajan.
Sokeri
Vuonna 2020 julkaistussa väestötutkimuksessa havaittiin, että sillä väestöneljänneksellä, joka syö suhteellisesti eniten sokeria, esiintyy 17 prosenttia enemmän syöpää ja 50 prosenttia enemmän rintasyöpää kuin vähiten sokeria käyttävällä neljänneksellä. Mahdollisina selittävinä tekijöinä voisivat olla ylipainon lisäksi insuliiniresistenssi sekä tulehduksen lisääntyminen ja oksidatiivinen stressi.
Vihannekset
Vuonna 2017 julkaistun laajan väestötutkimuksen mukaan sillä Euroopan ja Yhdysvaltojen väestökolmanneksella, joka nauttii päivittäin keskimäärin 185 grammaa (vaihteluväli 140–230 g) vihanneksia kypsennetyssä muodossa, on 24 prosenttia pienempi kuolemanriski kuin sillä kolmanneksella, joka nautti niitä vain viidesosan tuosta määrästä eli keskimäärin 25–50 grammaa päivässä. Sillä kolmanneksella, jotka nauttii päivittäin keskimäärin 460 grammaa (vaihteluväli 370–550 g) raakoja vihanneksia, esiintyy 20 prosenttia vähemmän kuolemantapauksia kuin sillä kolmanneksella, joka nauttii niitä vain keskimäärin 103 grammaa. Perunat eivät sisältyneet tutkimuksessa tarkasteltuihin vihanneksiin. Tulos saatiin sen jälkeen, kun oli otettu huomioon, että paljon vihanneksia syövien joukossa on tavallista vähemmän tupakoitsijoita ja enemmän naisia, hoikkia, liikuntaa harrastavia, koulutettuja ja hedelmiä sekä kaikenlaista lihaa syöviä. Tulotasoa ei kuitenkaan huomioitu, vaikka myös sillä on itsenäistä vaikutusta kuolleisuuteen.
Myös vuonna 2014 julkaistussa brittitutkimuksessa havaittiin, että jokainen päivittäinen vihannesannos pienensi ennenaikaisen kuoleman riskiä 16 prosenttia. Vihannekset pienensivät riskiä enemmän kuin hedelmät, sillä jokainen päivittäinen hedelmäannos pienensi riskiä vain neljä prosenttia. Tutkimuksessa todettiin myös, että tuoreet vihannekset vähensivät riskiä enemmän kuin vihannessäilykkeet ja -pakasteet.
Suomalainen ruokavalio
Suomalaiset Finravinto 2017 -tutkimukseen osallistuneet miehet nauttivat laskelmiensa mukaan keskimäärin 2510 kaloria päivässä ja naiset 1940 kaloria. Osallistujien keskimääräinen painoindeksi sijoittui välille 25–30 eli lievän lihavuuden puolelle.
Suomalaiset suosivat 2020-luvun ruokavaliossaan tyypillisesti perunoita, jauhelihaa, pastaa, ruisleipää, maitoa, keskiolutta, banaania, tomaattia ja kurkkua. Suomalaiset syövät keskimäärin seitsemän kertaa päivässä, mutta työssäkäyvät syövät arkisin keskimäärin kahdeksan kertaa. Suomalaiset käyttivät ravintoon keskimäärin 221 euroa kuussa vuonna 2016. Kahviloissa, ravintoloissa ja ruokaloissa nautitun maksullisen ruoan osuus tästä oli 55 euroa
Historiaa
Suomalaiset saivat kivikaudella elantonsa metsästyksestä, kalastuksesta ja keräilystä. Metsistä pyydettiin esimerkiksi hirviä, peuroja, hylkeitä, karhuja, majavaa ja pienriistaa. Rannikolla pyydettiin etenkin lihavia norppia ja grönlanninhylkeitä.
Maanviljely saapui Suomen lounaisrannikolle uusimpien tutkimusten mukaan jo 7 000 vuotta sitten idästä tulleen tattarinviljelyn muodossa. Ohranviljely yleistyi vasta tuhansia vuosia myöhemmin. Nuorakeraamisella kaudella alettiin harjoittaa karjataloutta. Ajanlaskun alun jälkeen alettiin viljellä myös emmervehnää, ruista, leipävehnää ja hamppua. Maanviljely levisi Suomessa muuttoaaltojen mukana ja sen vakiintuminen kesti tuhansia vuosia.
Viljasta tuli keskeinen osa suomalaista ruokavaliota vasta 1 000–1 500 vuotta sitten, jolloin maanviljely oli levinnyt kaikkialle asuttuun Suomeen. Noin 60 prosenttia Suomessa nautituista kaloreista saatiin 1850-luvun puolivälissä rukiista. Myös peruna yleistyi 1800-luvun aikana. Lisäksi syötiin naurista, lanttua, papuja ja herneitä ja kalaa. Uuden ajan alussa Länsi-Suomen tiheästi asutulla alueella hirvikannat metsästettiin lähes sukupuuttoon, minkä jälkeen riista varattiin aateliston, papiston ja porvariston käyttöön.
Yhdysvaltalainen ruokavalio
Yhdysvaltalaiset saivat vuonna 2010 eniten kaloreita leivonnaisista, kekseistä sekä viljapohjaista energiapatukoista ja naksuista. Leipä oli kakkossijalla ja broilerista valmistetut ruoat seuraavalla. Neljännelle sijalle yltivät virvoitus-, energia- ja urheilujuomat, joita seurasivat pizza ja alkoholijuomat sekä pasta-ateriat. Eläinperäisen ravinnon osuus kokonaiskaloreista laski vuosina 1970–2014 neljästäkymmenestä prosentista kolmeenkymmeneen samalla kuin kasviperäisen ravinnon osuus nousi kuudestakymmenestä seitsemäänkymmeneen prosenttiin.
Ruokavalion koostamisen biologiaa
Ihmisillä ja lukemattomilla eri eläinlajeilla tehdyissä tutkimuksissa on havaittu, että elimistö osaa säädellä syödyn ravinnon määrää saadakseen sopivan määrän proteiinia. Jos syötävän ruoka-aineen proteiinipitoisuus on pieni, kylläisyys saavutetaan vasta, kun ruoka-ainetta on syöty niin paljon, että proteiinia on tullut tarpeeksi, millä on lihottava vaikutus. Jos ruoka-aineessa on liikaa proteiinia, sitä syödään niin vähän, että eläimet laihtuvat lopulta liikaa. Tämä vältetään luonnossa siten, että pedot syövät saaliistaan toisinaan pelkkää rasvakudosta.
On saatu myös viitteitä siitä, että pikkulapsilla on kyky koostaa ruokavalionsa automaattisesti oikein ainakin silloin, jos tarjolla on vain luonnollisia ruoka-aineita. 1930-luvun Yhdysvalloissa tehdyssä kliinisessä tutkimuksessa havaittiin, että vauvat osasivat koostaa tarjolla olevista 33 yksittäisestä ruoka-aineesta ravitsemuksellisesti tasapainoisen kokonaisuuden.
Historiaa
Ihmisen esivanhemmat siirtyivät kasvisravinnosta lihansyöntiin, koska ilmaston viileneminen aiheutti sen, että elimistölle sopivaa kasvisruokaa oli yhä vähemmän tarjolla, samalla kun märehtijöiden määrä kasvoi. Tämä johti aivojen nopeaan kasvuun, koska suuria aivoja tarvittiin märehtijöiden metsästyksen vaatimaan kommunikointiin. Samalla peräsuoli lyheni, koska pitkää peräsuolta ei tarvittu enää vaikeasti sulavan kasvisravinnon hajotukseen. Jo ihmislajia edeltäneen Homo erectuksen ravinto koostui 70-prosenttisesti eläinkunnan tuotteista.
Laboratorioanalyysit 30 000 vuotta sitten eläneiden ihmisten luista ovat paljastaneet, että ihmisen ruokavalio koostui tuolloin yleensä suurista nisäkkäistä, joiden puutteessa syötiin myös lintuja ja kaloja. Vuonna 2021 julkaistun noin 400 tutkimusta käsittävän tieteellisen tutkimusyhteenvedon mukaan ihminen nautti alun perin pelkkää eläinperäistä ravintoa, kuten rasvaa ja lihaskudosta. Ihminen joutui muuttamaan ruokavaliotaan vasta paleoliittisen kauden lopulla, koska mammutit, alkuhärät ja muu megafauna oli metsästetty sukupuuttoon. Nykyihmisen vatsahapon epätavallinen happamuus viittaa siihen, että osa suurriistan lihasta syötiin vasta päivien tai viikkojen kuluttua.
Osa ihmiskunnasta alkoi korvata riistaa maanviljelystuotteilla noin 10 000 vuotta sitten, koska saaliseläinkannat eivät riittäneet enää kasvaneiden ihmispopulaatioiden ruokkimiseen. Tämä johti ravinnon laadun heikkenemisen aiheuttamaan keskipituuden vähittäiseen lyhenemiseen yli 12 sentillä. Myös luusto heikkeni ja ihmisten sairastavuus lisääntyi. Osa terveyden heikkenemisestä selittyi sillä, että maanviljely oli entistä elinkeinoa työläämpää ja raskaampaa ja entistä tiheämpi asutus helpotti myös kulkutautien leviämistä. Ihmisaivojen keskimääräinen koko on alkanut kasvaa uudelleen vasta viimeisen parin sadan vuoden aikana.
Oppi urheilijoiden ruokavaliosta eli anankofagiasta syntyi vuonna 600 eaa. antiikin Kreikassa. Se ohjasi urheilijat syömään lajinsa kannalta tehokkainta ravintoa, mikä tarkoitti lihansyönnin lisääntymistä. Nyrkkeilijät söivät naudanlihaa, juoksijat vuohenlihaa ja painijat sianlihaa. Urheilusuoritusten aikana kilpailijat joivat vettä ja viiniä, mutta juoma ei saanut olla kylmää. Urheilijoiden ruokavalion suunnittelivat heidän valmentajansa, joilla oli yleensä lääkäri- tai parantajatausta. Heistä tunnetaan nimeltä Herodikos ja Hippokrates.
Restriktioentsyymi
Katkaisuentsyymi eli restriktioentsyymi tai restriktioendonukleaasi on entsyymi, joka toimii DNA-juosteen katkaisussa. Katkaisuentsyymejä on kutsuttu myös bioleikkureiksi. Katkaisuentsyymeille on tyypillistä, että kukin niistä tunnistaa DNA-juosteesta tietyn nukleotidi järjestyksen ja katkaisee DNA-juosteen tietystä kohdasta. Katkaisukohta voi olla tunnistusjärjestyksen sisällä tai sen ulkopuolella. Katkaisuentsyymien vaikutuksesta katkaisukohtaan muodostuvat joko suljetut tai tylpät päät.
Alkuperä
Katkaisuentsyymit ovat peräisin bakteereista ja niiden tehtävä on toimia osana bakteerien vastustuskykyä pilkkomalla bakteereille vierasta DNA:ta. Bakteerit suojautuvat omilta katkaisuentsyymeiltään metyloimalla kohdat, jotka niiden omat katkaisuentsyymit tunnistaisivat.
Käyttö
Katkaisuentsyymit ovat tärkeitä työvälineitä geenitekniikassa, jossa niitä käytetään esimerkiksi irrotettaessa siirrettäviä geenejä eliöiden perimästä.
Power Park
Power Park on Etelä-Pohjanmaalla Kauhavan Alahärmässä sijaitseva monitoimipuisto, jonka yhtenä osana on huvipuisto. Power Parkiin kuuluu liikekeskus, hotelli, kaksi leirintäaluetta mökkeineen, ravirata, Euroopan suurin kartinghalli, Mika Salon suunnittelema Mika Salo Circuit ulkokartingrata, ratsastuskeskus sekä elokuvateatteri. Huvipuistolaitteisiin kuuluvat muun muassa Suomen suurin puuvuoristorata, Suomen korkein maailmanpyörä ja 400 metriä pitkä vesivuoristorata.
Charles Louis Alphonse Laveran
Charles Louis Alphonse Laveran (18. kesäkuuta 1845 – 18. toukokuuta 1922) oli ranskalainen lääkäri ja bakteriologi. Hän todisti tutkimuksissaan alkueläinten olevan malarian ja trypanosomiaasin aiheuttajamikrobeja. Hän sai työstään Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1907. Laveran suoritti lääkärintutkintonsa Strasbourgin yliopistossa vuonna 1867.
Power Park
Alue on pinta-alaltaan noin 160 hehtaaria. Toimintaa harjoittava yritys on Lillbacka Powerco Oy.
Charles Louis Alphonse Laveran
Tieteellinen työ
Laveran alkoi tutkia vuonna 1878 Algeriassa malariaa sairastavien potilaiden veren punasoluja mikroskoopilla. Hän löysi punasolujen sisältä malarian aiheuttajaksi epäilemänsä loisen, jolle hän antoi nimen Oscillaria malariae. Nykyään tämä itiöeläinsuku tunnetaan nimellä Plasmodium. Laveran julkaisi löydöksensä vuonna 1880, mutta kului useita vuosia, ennen kuin loisteoria hyväksyttiin aikakauden tieteellisissä piireissä. Hän sai vuonna 1889 Ranskan tiedeakatemian Prix Bréant -palkinnon tutkimuksistaan. Vuodesta 1900 alkaen Laveran tutki erityisesti Trypanosoma-suvun alkueläimiä, jotka aiheuttavat trypanosomiaasina tunnetun taudin. thumb|left|Laveranin oma piirros malarialoisten lisääntymisestä veressä.