cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sulkavanjärvi (Siilinjärvi)
Maantiede
Sulkavanjärveen laskee Pöljänjärvi luoteesta ja muutama vähäinen vakavesi pohjoisesta. Sulkavanjärvi laskee Sulkavansalmen kautta etelään Pieni-Sulkavaan, jonka korkeustaso on vain 0,1 metriä alempi. Sulkavanjärvi (04.651.1.004) kuuluu Siilinjoen-Sulkavanjärven alueeseen (04.651), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe Siilinjoen valuma-alue (04.65) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Sulkavanjärvi on laajin Siilinjoen-Sulkavanjärven alueen kahdeksasta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Pieni-Sulkava.
Sulkavanjärvi on viidenneksi laajin Siilinjärven 126:sta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Kallavesi, Juurusvesi, Iso-Jälä ja Kevätön. Sulkavanjärveä seuraa Pöljänjärvi, Siilinjärvi, Räimäjärvi ja Iso-Petäinen.
Kallioisjärvi
Kallioisjärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä Aitoon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Lintuvuoren ja Pikkuvuoren välisessä painaumassa, joka on kartassa merkitty nimellä Kallioisjärvenkorpi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Suot mäkien rinteillä ovat kuitenkin kapeita.
Luontoarvoja
Karttaan on merkitty 3,6 kilometriä ja 750 metriä leveä metsäpalsta luonnonsuojelualueeksi. Alueella sijaitsevat Kallioisjärvi, Iso-Rummakko ja Keski-Rummakko, jotka kuuluvat Rummakkojärviin. Kallioisjärvestä kuuluu suojelualueeseen vain rannat, mutta Rummakkojärvet kuuluvat siihen kokonaan.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Joutteselän alueeseen (35.715) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,5 metriä mpy. Järveen on johdatettu kuivatusojia itäiseltä Pitkäsuolta ja pohjoispuolen suolta. Sen laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja se putoaa 17 metriä matkallaan Kouvalanjärveen, joka sijaitsee yli kilometrin päässä.
QR-pyörä
QR-pyörä on lappeenrantalainen katutaideteos. Teos koostuu polkupyörästä, jonka sivuille ovat kiinnitetty suuret QR-koodit. Polkupyörä on lukittuna kaupungin keskusta-alueella vaihteleviin sijainteihin. Teos ilmestyi ensimmäisen kerran elokuussa 2020.
Ensimmäisen puolen vuoden aikana QR-pyörän kuvakokoelmaan on kertynyt yli 100 kuvaa, sekä sen QR-koodeja on skannattu yhteensä noin 2000 kertaa.
Peter Thomson
pienoiskuva|Peter Thomson Peter William Thomson (23. elokuuta 1929 – 20. kesäkuuta 2018 ) oli australialainen golfaaja. Hän voitti British Openin viidesti: vuosina 1954, 1955, 1956, 1958 ja 1965.
Thomson loi myöhemmin merkittävän uran senioripelaajana kiertäen Champions Touria. Hänet valittiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1988.
Kalevan kisat 1917
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1917 Tampereella 18.–19. elokuuta. Kilpailupaikka oli Pyynikin kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot.
Tamás Lossonczy
pienoiskuva|Tamas Lossonczy (oik) elokuussa 2009. Tamás Lossonczy (12. elokuuta 1904 Budapest, Itävalta-Unkari – 3. marraskuuta 2009) oli unkarilainen taidemaalari.
Vanhempien toivomuksesta Lossonczy aloitti lakiopinnot, jotka hän jätti kesken ryhtyessään 1923 opiskelemaan Unkarin taideakatemiassa. Lossonczy oli kiinnostunut opettajansa János Vaszaryn ohella Piet Mondrianin ja Vilmos Huszárin taiteesta. Lossonczy teki opintomatkan Pariisiin ja Alankomaihin 1929.
Lossonczy siirtyi välillä arkkitehtuurin ja taideteollisuuden puolelle, mutta palasi 1930-luvun lopulla maalauksen pariin. Lossonczy kehitti orgaanisiin muotoihin perustuvan osin surrealistisen tyylin. Suuri osa hänen varhaisista maalauksistaan tuhoutui pommituksessa 1944. Sodan jälkeen Unkarissa puhkesi kuitenkin taiteelle hedelmällinen aikakausi, jolloin monet innovatiiviset taiteilijaryhmät saattoivat toimia. Lossonzcy liittyi moniin niistä.
Aikakausi ei kuitenkaan kestänyt kovin pitkään, koska sen piirissä tehty abstrakti taide ei sopinut yhteen sosialistisen realismin kanssa. Myös Lossonzcyn taide leimattiin pian porvarilliseksi ja merkityksettömäksi. Hänen teoksiaan jopa töhrittiin valkoisella maalilla näyttelyssä.
Lossonczy kokeili myös sosialistista realismia ja sitä lähempänä olevia esittäviä maalaustyylejä, mutta hänet erotettiin 1954 Unkarin taiteilijaliitosta. Lossonczy sai töitä piirustuksen opettajana Budapestin teollisuuskouussa. Hänen maalaustuotantonsa elpyi vasta 1960-luvulla.
Nopeus (sarjakuvahahmo)
Nopeus, oikealta nimeltään Thomas "Tommy" Maximoff ja myöhemmin Thomas "Tommy" Shepherd, on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Nopeuden ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Young Avengers -lehden numerossa 10. Hahmon loivat Allan Heinberg ja Jim Cheung.
Tamás Lossonczy
Suurimman osan urastaan Lossonczy eli melko eristyneesti, joskin hänellä oli muun muassa pieni näyttely Budapestissa 1971. Hänen teoksistaan oli Budapestissa retrospektiivinen museonäyttely vasta sosialismin murruttua 1995.
Nopeus (sarjakuvahahmo)
Historia
Tommy Shepherd syntyi Springfieldissä, New Jerseyssä. Hänen vanhempansa Frank ja Mary Shepherd ovat eronneet. Myöhemmin, kun Rautapoika perusti Nuoret Kostajat, Tommy oli yksi henkilöistä, joita jäljitettiin mahdollisten uusien jäsenien etsimiseksi. Tommy löydetään nuorisovankilasta, johon hän oli joutunut aiheutettuaan vahingossa koulunsa tuhoutumisen. Hänellä tehtiin kokeista ja hänestä yritettiin kouluttaa elävää asetta ennen kuin Nuoret Kostajat vapauttivat hänet. Tommy oli hyvin kyyninen ja yritti pakonsa aikana hyökätä laitoksen henkilökunnan kimppuun, mutta Kate Bishop ja Patriootti estivät häntä tekemästä sitä. Autettuaan Nuoria Kostajia pelastamaan Hulkkion sekä kriiden että skrullien joukoilta, Tommy liittyi virallisesti ryhmään ja valitsi koodinimen Nopeus.
Tamás Lossonczy
Lossonczylle myönnettiin vuonna 1994 Kossuthin valtionpalkinto, ja 1998 hänen mosaiikkityönsä asetettiin näytteille eräälle Rooman metroasemalle. Lossonczy vietti 100-vuotispäiväänsä elokuussa 2004. Hän pysyi aktiivisena vanhuusikäänsä saakka.
Nopeus (sarjakuvahahmo)
Historia
Myöhemmin paljastui, että Wanda Maximoff / Purppuranoita oli aikoinaan käyttänyt kykyään muuttaa todellisuutta luomaan kaksoispoikansa, Tommy ja Billy Maximoffin. Wanda ei kuitenkaan tiennyt, että kaksosten luomiseen oli käytetty palasia Mefiston sielusta. Kun poikien sielut palasivat osaksi Mefistoa, Wanda heille antamat voimat tuhosivat Mefiston ja Billy Maximoff oli syntynyt uudelleen Tommy Shepherdinä, kun taas Billy Maximoff oli syntynyt uudelleen Billy Kaplanina, joka oli itsekin Nuorten Kostajien jäsen koodinimellä Wiccan.
Subglasiaalinen uoma
Subglasiaalinen uoma tai -kuru on jäätikön alisen sulamisveden moreenissa tai kalliossa aiheuttama kulutusmuoto. Niitä syntyy mannerjäätikön tai vuoristojäätikön peittämillä alueilla, missä vuodenaikojen aiheuttamat sulamisvedet pääsevät virtaamaan jäätiköiden alla. Ne paljastuvat näkyville jäätikön sulettua pois. Suomessa tällaiset uomat ja kurut ovat syntyneet viimeisen Veiksel-jääkauden loppupuolella.
Mannerjään päällä sulaavat vedet joko valuvat jäänreunan alle nielu-uomien kautta tai putoavat jäätikössä olevien halkeamien kautta jäätikön pohjalle, missä vedelle muodostuu suuri hydrostaattinen paine. Paine työntää vettä jäätikön reunaa kohti, missä sille on pienin vastapaine. Virtaavan sulamisveden tieltään sulattama jää aukeaa jäätunneiliksi, jotka risteilevät jään ja maankamaran välissä ja aukeavat lopulta jäätikön reunalla tunnelinsuuksi, joista jäätikköjokien vesi purkautuu esille.
Pois kulkeutunut maa- ja kiviaines osallistui jäätunnelien rauhallisimmissa osissa harjujaksojen muodostamiseen ja jäätunnelien ulkopuolella jäätikköjokisuiston tai sandurin muodostamiseen. Jäätunnelien uomat jäivät paljaiksi vain, mikäli kaikki hiekka, sora ja kivet tempautuivat veden vietäviksi jäätikkötunnelin muihin osiin. Tällaisia kohtia tiedetään olleen niissä maaston kohdissa, missä vesi virtasi jäätunnelissa rinnettä alaspäin tai missä kallioperän ruhjeissa ja murroksissa olevissa kapeikoissa oli vedenvirtauksta kiihdyttävä kohta.
Esimerkkejä
Suomessa subglasiaalisia kuruja löytyy erityisen paljon Pohjois-Suomessa, missä mannerjäätikkö suli merenpinnan yläpuolella. Näitä ovat esimerkiksi
Heikki Salo (muusikko)
thumb|200px|Heikki Salo Tampereen kirjamessuilla 2010. Heikki Jari Salo (s. 9. marraskuuta 1957 Lapua) on suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Hän on tullut tunnetuksi Miljoonasade-yhtyeen keulakuvana. Salo julkaissut kolme soololevyä, joista viimeisin on Hiili vuodelta 2012. Omien levyjen lisäksi hän on tehnyt tekstejä useille eri artisteille. Heikki Salo on kirjoittanut myös näytelmiä, tv-sketsejä, televisio- ja radio-ohjelmia, lehtipakinoita ja kirjoja.
Salo teki vuonna 1999 Janne Louhivuoren kanssa lastenlevyn Omskista. Levy poiki Pikku Kakkosessa esitetyn sarjan Herra Heinämäen Lato-orkesteri. Vuonna 2004 Herra Heinämäen Lato-orkesterilta ilmestyi Ilosofiaa!-albumi, jolla Salon ja Louhivuoren lisäksi soittavat basisti Mikko Löytty ja rumpali Jouko Mäki-Lohiluoma. Seuraava albumi Nyree näkkäri ilmestyi marraskuussa 2007.
Salo on tullut tunnetuksi myös kokoonpanosta SaloRantala Soi!, jossa hänen kanssaan soittaa Trio Töykeät -yhtyeen pianisti Iiro Rantala. Kaksikko on julkaissut kaksi albumia.
Heikki Salo on vetänyt myös sävellys- ja sanoituskursseja vuodesta 1987. Salon laululyriikan oppikirja Kahlekuningaslaji ilmestyi 2006. Oppikirja on ensimmäinen suomenkielinen laululyriikkaa käsittelevä teos. Kirjan on kuvittanut Jarkko Martikainen.
Yksityiselämä
Salo on naimisissa näytelmäkirjailija-ohjaaja Sirkku Peltolan kanssa ja heillä on vuonna 1991 syntynyt tytär Pilke sekä 1998 syntynyt poika Valentin, joka on myös muusikko ja opiskelee musiikkituottajaksi. He asuvat Tampereen Pispalassa runoilija Lauri Viidan synnyintalossa. Salo jäi heinäkuussa 2020 poliisin ratsiassa kiinni rattijuopumuksesta puhallettuaan 0,24 milligrammaa/l (raja on 0,22).
Lillholmenin silta
Lillholmenin silta (Lillholmens bro) sijaitsee maantiellä 12029 (Tervsundintie) Paraisilla Varsinais-Suomessa. Siltapaikka on Kirkkoselällä Lillholmenin saaren ja Skräbbölen kaupunginosan välissä Paraisten keskustan läheisyydessä. Sillan ali kulkee 2,1 metrin syvyinen veneväylä.
Lillholmenin vanha läppäsilta valmistui vuonna 1982, eikä sitä voitu enää peruskorjata.
Uusi läppäsilta on rakennettu vanhan paikalle vuosina 2021–2022. Samassa yhteydessä vanha meripenger on purettu. Uuden läppäsillan alikulkukorkeus on 6,0 metriä ja kokonaispituus 254 metriä. Tyypiltään se on jännitetty betoninen jatkuva palkkisilta.
Uusi läppäsilta on avattu liikenteelle 25. elokuuta 2022.
Alois II
Alois II (koko nimi Aloys Maria Josef Johann Baptista Joachim Philipp Nerius, 26. toukokuuta 1796 – 12. marraskuuta 1858) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1836 kuolemaansa asti vuonna 1858.
Alois II jatkoi isänsä ja isoisänsä aloittamia uudistuksia, ja uudisti myös Liechtensteinin hallintoa. Hän perusti ruhtinaskunnan ensimmäisen maatalousopiston. Ennen hallituskauttaan hän vaikutti Wienin maatalousseurassa. Hän rakennutti palmuhuoneen Eisgrubin linnaan.
Alois II oli poliittisesti konservatiivi. Muun Euroopan mullistuessa vuonna 1848 hän suostui hiukan liberaalimpaan perustuslakiin, mutta palautti itsevaltaisen hallintomallin kolme vuotta myöhemmin.
Alfred Kordelin
Alfred Kordelin oli suomalainen liikemies, kulttuurin ystävä ja mesenaatti. Kordelin oli kouluja käymätön raumalaisen merimiehen poika, joka loi itselleen suuromaisuuden käytännössä tyhjästä. Kordelinista tuli lopulta Suomen varakkain mies. Alfred Kordelinin lainopillisena neuvonantajana oli asianajaja, varatuomari Risto Ryti, josta tuli myöhemmin tasavallan presidentti. Kordelin kuoli niin sanotuissa Mommilan veriteoissa venäläisen matruusin ampumana. Hänen omaisuudestaan suurin osa oli testamentattu kulttuurin kehittämiseen. Testamentin pohjalta perustettiin Alfred Kordelinin säätiö.
Nuoruus ja ensimmäinen yritys
Alfred Kordelinin vanhemmat olivat merimies Fredrik Kordelin ja Amalia Lindlöf. Vaikka Fredrik-isä kuului merimiesten ylempään ryhmään, perhe oli joutunut köyhäinhoidon varaan. Alfred ei ilmeisesti käynyt siitä syystä kouluja.
Kordelin ansaitsi itse elatuksensa kymmenvuotiaasta lähtien. Aluksi hän oli sokean rihkamakauppiaan apulainen. Janne-veljensä kanssa hän perusti 19-vuotiaana kauppapuodin. Se menestyi aluksi hyvin, ja Kordelin pystyi perustamaan sivumyymälöitä. Hän ajautui kuitenkin vararikkoon kokemattomuutensa ja liiallisten velkakauppojen takia. Pakkohuutokaupalta pelasti velkojien kanssa tehty akordi.
Menestysvuodet
Kordelin muutti 1899 kauppiaaksi Tampereelle. Hän sijoitti varojaan teollisuuteen ja hankki 1903 itselleen Suomen Trikoon, josta hän kuitenkin luopui jo vuonna 1907. Samaan aikaan hän osti konkurssipesistä kauppaliikkeitä ja tehtaita ja myi ne eteenpäin hyvällä voitolla. Voittonsa hän sijoitti kutoma- ja metalliteollisuuteen, jotka edelleen kasvattivat hänen varallisuuttaan. Lisäksi hän sijoitti varojaan laajasti kauppaan, laivanvarustukseen ja teollisuuteen.
Kordelin oli perheetön ja eli suhteellisen vaatimattomasti. Hän alkoi kuitenkin elämänsä loppuvaiheessa etsiä myös loistokkuutta ja rakennutti itselleen Kultarannan kesäasunnon Naantaliin. Kultaranta on nykyään tasavallan presidentin kesäasunto. Siellä hän ehti viettää vain yhden kesän.
Kuolema Mommilan kahakassa
Kordelin joutui vaikeuksiin ensimmäisen maailmansodan levottomassa loppuvaiheessa, kun torpparit alkoivat lakkoilla ja maatyöläisten keskuudessa alkoi poliittinen liikehdintä. Kordelin ymmärsi maattomien vaatimuksia, mutta kartanoiden tuotto oli kuitenkin hänelle merkittävää. Hänestä tulikin levottomina aikoina rahan vallan symboli.
Kordelin kuoli kun venäläiset matruusit olivat saaneet käskyn lähettää 3 000 miestä Pietariin tukemaan vallankumouksellisia. Heillä oli myös virheellinen tieto Lahden seudun suojeluskuntalaisista. Matruusit luulivat, että suojeluskuntalaiset pitivät Mommilan kartanoa tukikohtanaan ja olivat aikeissa katkaista Helsingin ja Pietarin välisen radan. Matruusiosasto tunkeutui Mommilan kartanoon etsimään aseita ja pidättivät 7. marraskuuta 1917 Kordelinin ja osan tämän vieraista, jotka olivat olleet kartanossa juhlimassa Kordelinin syntymäpäivää. Matruusit lähtivät kuljettamaan vankeja Oitin rautatieasemalle, mutta he joutuivat tulitaisteluun suojeluskuntalaisten kanssa. Sekasortoisessa tilanteessa yksi matruuseista ampui Kordelinin.
Perintö
Kordelin oli testamentannut omaisuutensa tiedettä, kirjallisuutta, taidetta ja kansansivistystyötä edistäviin tarkoituksiin. Aiemmin hän oli suunnitellut tukevansa erilaisia paikallisia toimijoita, mutta päätyi viimeisessä testamentissaan kulttuurin tukemiseen. Hänen omaisuutensa turvin perustettiin hänen nimeään kantava suomenkielinen kulttuurirahasto tieteen ja kulttuurin edistämiseksi. Ensimmäiset stipendit Alfred Kordelinin yleinen edistys- ja sivistysrahasto, nykyinen Alfred Kordelinin säätiö, jakoi vuonna 1920. Vuonna 2005 apurahoihin ja palkintoihin käytettiin 3,2 miljoonaa euroa tieteen, kirjallisuuden, taiteen ja kansanvalistuksen edistämiseksi.
Kordelinin muistomerkki sijaitsee Hausjärven kunnan Mommilan kylässä yhdystie 2951:n varressa vajaat viisi kilometriä kantatieltä 54 pohjoiseen. Hänet on haudattu Rauman vanhalla hautausmaalla sijaitsevaan Kordelinin kappeliin.
Kordelinin murhan pohjalta tehtiin elokuva Mommilan veriteot 1917 vuonna 1973. Siinä Kordelinia esittää Reino Kalliolahti.
Freemium
Freemium on markkinointi- ja tuotekehitysstrategia, jonka ydinajatus on antaa asiakkaalle joitakin asioita ilmaiseksi ja sitoumuksetta ja siten vaikuttaa mielikuviin, synnyttää kiinnostus yrityksen maksullisiin palveluihin ja tuotteisiin sekä sitouttaa asiakas yrityksen puolestapuhujaksi.
Strategia yleistyi 2000-luvulla verkkoyritysten maailmassa, jossa freemium-palveluita ja ohjelmia oli jo ennen käsitteen keksimistä ainakin 1990-luvun puolivälistä lähtien. Esimerkiksi Adobe antoi Acrobat Readerinsä ilmaisjakeluun 1994 ja Macromedia Shockwave Playerinsä 1995. Sittemmin kumpikin saavutti de facto aseman alallaan. Yhtiöiden taloudellinen tuotto perustui siihen, että ne säilyttivät dokumenttien ja tiedostojen tekemiseen pystyvät ohjelmat maksullisina, kun taas lukuohjelman ilmaisuus mahdollisti helpon käytön laajenemisen.
Käsitteestä voidaan käyttää myös nimityksiä antamisstrategia tai antamisen strategia.
Igoumenítsa
Igoumenítsa on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ηγουμενίτσας, Dímos Igoumenítsas), joka sijaitsee Thesprotian alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kaupunki on Thesprotian hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 426,6 neliökilometriä ja väkiluku 25 814. Varsinaisen Igoumenítsan kaupungin väkiluku on 9 145 (vuonna 2011).
Nykyinen Igoumenítsan kunta muodostui, kun Igoumenítsa, Margaríti, Parapótamos, Pérdika ja Sývota yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Igoumenítsan kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Addisonin piirikunta
Addisonin piirikunta on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 36 777 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Middleburyn kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1785.
Benedikt Fernandez
Benedikt Fernandez (s. 8. tammikuuta 1985 Bonn, Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Bayer Leverkusenia. 184 senttimetriä pitkä Fernandez on pelannut kolme ottelua Bundesliigassa.
Maailmanpylväs
Maailmanpylväs on myyttinen maan taivaan yhdysside ja taivaankannen tukipilari. Maailmanpylvääksi kutsutaan myös tällaista kuvaavaa kulttiesinettä, esimerkiksi puupaalua tai kivipylvästä. Maailmanpylvään asemassa voi olla myös maailmanpuu, pyhä vuori, köysi, tikapuut tai jono nuolia. Maailmanpylväs sijaitsee useimmiten maailman keskellä.
Yhdysside
Ihmiset ovat jo ihmislajin syntymästä saakka halunneet kohota ylemmäs, kohti jumalallisena pidettyä taivasta. Monissa myyteissä taivaan ja maan välillä on yhteysväylä, joka mahdollistaa tämän kohoamisen niin tarusankareilta kuin tietäjiltäkin. Maailmanpylväs lienee kuviteltu aluksi lähinnä yhteysväyläksi, ja vasta myöhemmin sille on tullut myös tukipilarin ja erottajan merkitys.
Monissa myyteissä maailman alussa vallitsi aika, jolloin jumalallinen maailma oli täysin yhteydessä ihmisten maailmaan. Elämä oli loputonta ja onnellista, ja jumalolentojen toimet loivat maailmaa. Yhdysside kuitenkin katkeaa, maailmanpylväs tai -puu kaadetaan. Myös suomalaisessa tarustossa kaadetaan iso tammi, jonka jälkeen maailma on vasta valmis. Yhdyssiteen katkettua maailmasta katoavat täydellisimmät puolet, jumalallinen, toispuolinen maailma etääntyy tämänpuoleisesta.
Psykohistorioitsijat, kuten Lloyd DeMause, ovat tulkinneet maailmanpuu- ja maailmanpatsasmyytit vauvan syntymän symboliksi. Synnytystuskat ja vauvan muistot syntymästään ja ponnistuksistaan synnytyskanavan ja emättimen läpi ovat saaneet tällöin merkityksen maailman syntymyyttinä, mutta vasta napanuoran katkaiseminen - maailmanpylvään tai maailmanpuun kaataminen - tekee lapsesta valmiin, itsenäisen yksilön. Yhdyssiteen katkettua vauvan elämästä katoavat viimeiset siteet äitiinsä ja raskaudenaikaiseen kohdun turvaan, mutta samalla lapsesta on tullut oma itsensä eikä hän enää ole osa äitiään.
Taivaan tuki
Taivasta on muinoin pelättykin. Ehkä maanviljelyyn siirtyminen on saanut ihmiset ajattelemaan, että taivaan kuuluukin olla ylhäällä, eikä suinkaan maan päällä. Maanviljelyyn ja kiinteään asumiseen siirryttäessä säistä on oltu yhä riippuvaisempia, ja ukkosesta on tullut pelätty jumaluus. Luontokäsitys on muuttunut: kun osaa luonnosta on voitu alkaa hallita, loppu on haluttu sulkea ulkopuolelle. Tähän pelottavaksi muuttuneeseen ulkopuoliseen on koettu tietysti myös etäinen, jumalainen taivas. Käsitykset maailmanpylväästä ovat saaneet uutta merkitystä maan ja taivaan erottajana. Taivas on usein käsitetty kuvuksi eli taivaankanneksi, joka voisi murskata maan ja ihmiset alleen pudotessaan, ja maailmanpylvään on katsottu voivan suojella maata tukemalla taivaankantta. Eurooppalaiset ovat pelänneet taivaankantta ainakin keskiajalta siihen asti, kun siihen uskominen on lakannut.
Maailmanpylvään symboleita
Monilta kansoilta tiedetään maailmanpylvästä esittäviä rakennelmia. Suomen kielisukulaisilta tunnetaan maailmanpylvästä kuvaavia puupaaluja. Muinais-Saksalaisilla on tarinan mukaan ollut maailmanpylvästä esittävä Irminsul-pylväs ja pyhäkkö, jonka kristityt kuitenkin tuhosivat.
Venera 9
Venera 9 oli neuvostoliittolainen avaruusluotain, joka laskeutui Venukseen osana Venera-ohjelmaa. Siihen kuului satelliitti ja laskeutuja, joka lähetti Maahan ensimmäiset kuvat toisen planeetan pinnalta. Venera 9 laukaistiin 8. kesäkuuta 1975 Proton-kantoraketilla.
Hypnoottinen regressio
Hypnoottinen regressio on ilmiö, jossa hypnotisoitu henkilö kokee palaavansa lapsuuteensa, sikiöaikaan tai jopa aiempiin elämiinsä. Hypnotisoitu henkilö käyttäytyy ja puhuu, kuten olettaa lapsen käyttäytyvän. Muistikuvat ovat usein mielikuvituksellisia tai suorastaan yliluonnollisia, ja niitä ilmenee sitä todennäköisemmin, mitä voimakkaammin henkilö uskoo regression toimivuuteen. Muistikuvat ovat sitä yksityiskohtaisempia, mitä enemmän henkilö tietää entuudestaan aiheelta. Kysyttäessä koehenkilöt kertovat usein myös tulevista elämistään.
Regressioterapiaksi kutsutussa uskomushoidossa psyykkisiä ja psykosomaattisia sairauksia yritetään parantaa hypnoottisen regression avulla. Menetelmän toimivuudesta ei ole tieteellistä näyttöä ja osa lääkärijärjestöistä on tuominnut sen epäeettisenä.
Circus of Fools
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Chris Boardman
Chris Boardman (s. 26. elokuuta 1968, Hovlake) on entinen englantilainen maantiepyöräilijä. Boardman voitti kultaa ratapyöräilyn takaa-ajossa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Olympiapronssia Boardman voitti vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa maantiepyöräilyn henkilökohtaisessa aika-ajossa. Hän myös rikkoi kolmesti pyöräilyn tunnin aika-ajon maailmanennätyksen. Hänet tunnetaankin parhaiten aika-ajoon erikoistuneena ajajana.
Boardmanin lempinimi on professori. Nimi johtuu hänen pikkutarkasta valmistautumisestaan ja harjoittelusta sekä teknisestä osaamisesta. Boardman hyödynsi asuntoonsa rakennettua happitelttaa parantaessaan tunnin aika-ajon maailmanennätystä. Viimeaikaisessa haastattelussa hän on kuitenkin sanonut, että teltasta ei ollut hyötyä fyysisen suorituskyvyn parantamisessa, vaan se ainoastaan auttoi häntä keskittymään paremmin.
Ammattilaisura ja Ranskan ympäriajo
Boardman aloitti ammattilaisuransa aika-ajospesialistina GAN-tallissa (nyk. Crédit Agricole). Hänen ensimmäinen kilpailunsa oli vuoden 1993 Grand Prix Eddy Merkcx, 66 km:n mittainen aika-ajo, jonka hän voitti. Hän voitti myös useita etappeja Midi Lib're ja Dauphiné Libéré -kilpailuissa.
Kuuluisuuteen Boardman nousi voitettuaan vuoden 1994 Ranskan ympäriajon prologin, mutta hän menetti kokonaiskilpailun johtajan keltaisen paidan joukkueaika-ajoetapilla. Häntä pidettiin Englannin suurena toivona Ranskan ympäriajon voittajana, vaikka hän itse piti voittoa epätodennäköisenä. Uransa lopettamisen jälkeen hän on kertonut, että hän ei kyennyt palautumaan riittävästi päivittäisestä rasituksesta pitkien etappikilpailujen aikana. Vuonna 1994 Boardman voitti myös pyöräilyn aika-ajon maailmanmestaruuden.
Vuoden 1995 Ranskan ympäriajossa Boardman kaatui rajusti prologilla ja hän joutui keskeyttämään kilpailun. Seuraavana vuonna hän teki paluun sateisissa olosuhteissa ja sijoittui prologilla niukasti toiseksi. Vuoden 1997 kilpailussa hän jälleen voitti prologin, mutta joutui kolarin seurauksena jättämään kilpailun kesken 13. etapilla.
Tunnin ajon ennätys
Boardman on kuuluisisa myös tunnin ajon maailmannätyksistään. 1990-luvulla hän kilpaili Graeme Obreen kanssa kummankin rikkoessa vuorotellen toisen tekemän ennätyksen. Boardman käytti radikaalisti muotoiltuja erikoisvalmisteisia pyöriä, joiden käytön kansainvälinen pyöräilyliitto kielsi. Boardman rikkoi ennätyksen kuitenkin myös tavanomaisella kilpapyörällä vuonna 2000.
Lopettaminen
Boardman myöntää, että kaksi lopettamisen jälkeistä vuotta olivat erittäin vaikeita johtuen osin hänen kärsimästään osteoporoosista ja avioliittoon liittyvistä ongelmista. Boardmania kritisoitiin siitä, ettei hän hyödyntänyt koko potentiaaliaan. Tähän kritiikkiin hän on vastannut, ettei hän itse kokenut olevansa poikkeuksellisen lahjakas, mutta että hän pystyi mukautumaan ja löytämään itselleen sopivan paikan.
Benningtonin piirikunta
Benningtonin piirikunta on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 35 470 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskukset ovat Benningtonin ja Manchesterin kunnat. Piirikunta perustettiin vuonna 1778.
James Webb -avaruusteleskooppi
James Webb -avaruusteleskooppi (JWST, ) on avaruusteleskooppi, joka on tarkoitettu Nasan Hubble-avaruusteleskoopin seuraajaksi. Teleskooppia on suunniteltu vuodesta 1996, ja se laukaistiin avaruuteen 25. joulukuuta 2021.
Webbin pääpeili on 6,5-metrinen, ja teleskooppi kykenee havainnoimaan pääasiassa infrapunan aallonpituuksilla. Se soveltuu hyvin monenlaisten kohteiden havaitsemiseen. Teleskooppi toimii −233 celsiusasteen lämpötilassa.
Avaruusteleskooppi rakennettiin Nasan, Euroopan avaruusjärjestön (ESA) ja Kanadan avaruusjärjestön yhteistyönä. Se on nimetty Nasan toisen johtajan, Apollo-avaruusohjelmaan merkittävästi vaikuttaneen James Webbin (1906–1992) mukaan.
Ensimmäinen kuva julkaistiin 12. heinäkuuta 2022.
Historia
pienoiskuva|vasen|Kokovertailu Hubblen pääpeiliin
Vuoden 2010 keväällä ilmeni, että alusta pitää testata enemmän. Nasan kongressille lähettämässä budjettipyynnössä projektille oli määritelty 60 miljoonaa dollaria enemmän kuin aiemmin oli puhuttu. Senaatissa Nasan rahoituksesta vastaavan komitean puheenjohtaja Barbara Mikulski (demokraatti) nosti esille kustannusylitykset ja vaati erillistä komiteaa asian käsittelemiseksi. Heinäkuussa 2011 Yhdysvaltain kongressissa oltiin tekemässä budjettiratkaisua, joka olisi lopettanut Webbin kehittämisen. Marraskuussa edustajainhuone hyväksyi Nasan kompromissiehdotuksen, joka takasi Webb-projektille täyden rahoituksen. Webbin kokonaiskustannukset ovat olleet 11 miljardia euroa.
Teleskooppi läpäisi keväällä 2010 Nasan toimeenpaneman kriittisen suunnittelukatselmuksen (Mission CDR). Joulukuussa 2015 kantoraketiksi varmentui Ariane 5, kun ESA allekirjoitti Arianespacen kanssa laukaisusopimuksen. Teleskooppi oli tarkoitus lähettää avaruuteen lokakuussa 2018, mutta laukaisua jouduttiin siirtämään maaliskuulle 2021 avaruusaluksen teknisten ongelmien takia.
Arvioiden mukaan mukana oleva polttoainemäärä riittää operoimaan teleskooppia yli kymmenen vuoden ajan. Arvio on kahden kurssin säätöön tarvittavan ohjausliikkeen jälkeen. Laukaisun onnistuminen tarkoitti myös että teleskoopin aurinkopaneeli tuli käyttöön ennakoitua aikaisemmin. Myöhempien arvioiden mukaan teleskoopin mukana oleva polttoaine riittäisi 20 vuoden käyttöön.
Maaliskuun puolivälissä Nasa julkaisi kuvan, joka esitteli pääpeilin kohdistavan valoa fysiikan sallimissa rajoissa. Huhtikuussa Nasa kertoi seuraavan tavoitteen onnistumisesta: kaikki instrumentit olivat nyt kohdennettuja. Näiden jälkeen seuraa muiden laitteiden toiminnan tarkistaminen, jonka arvioidaan kestävän kaksi kuukautta ja teleskooppi olisi valmis käyttöön kesäkuun puolivälissä.
Laitteisto ja toiminta
pienoiskuva|Teleskooppi kaikki peilit asennettuina.
Webbin kokoontaittuva pääpeili on halkaisijaltaan 6,5 metriä. Se koostuu 18 pienemmästä, kuusikulmaisesta ja kullalla päällystetystä berylliumpeilistä, joita ohjataan pienillä moottoreilla pääpeilin kaarevuuden säätämiseksi. Teleskooppi on optiikaltaan rakennettu suoriutumaan parhaiten 2–5 mikrometrin aallonpituuksilla ja kolme neljästä havaintolaitteesta toimiikin sillä alueella. Se painaa noin 6,2 tonnia ja sen neljä havaintolaitetta ovat:
Avaruusaluksen suunnittelusta ja rakentamisesta vastasi Goddardin avaruuskeskus yhteistyössä pääurakoitsija Northrop Grummanin kanssa. Laukaisun jälkeen Webbin toiminnasta on vastannut Nasan, ESA:n ja Kanadan avaruusjärjestön yhdessä muodostama Space Telescope Science Institute, jonka tilat ovat Baltimoressa.
Teleskooppi kiertää Aurinkoa Lagrangen L2-pisteessä 1,5 miljoonan kilometrin päässä Maasta ulospäin eikä sitä voida siten huoltaa kuten Hubblea. Se on itse asiassa ohjattu kiertämään L2-pistettä eikä täsmälleen sen kohdalle – vastaavasti kuin WMAP, Herschel ja Planck sitä aikaisemmin. Kiertorata L2-pisteen ympäri on suurin piirtein saman kokoinen kuin Kuun kiertorata Maan ympäri ja teleskooppi kiertää sen kertaalleen kuudessa kuukaudessa. Kiertorata on suunniteltu sellaiseksi, ettei teleskooppi joudu koskaan Maan tai Kuun varjoon, minkä ansiosta se pystyy olemaan jatkuvasti toiminnassa.
Kalibrointi
pienoiskuva|center|500px|Peilien hienosäätäminen saatiin päätökseen huhtikuussa 2022 ja NASA julkaisi oheiset, eri instrumenttien muodostamat kuvat.
Akershusin linna
thumb|Akershusin linna thumb|Sininen torni (Blåtårnet) thumb|Akershusin linna [[Oslonvuonosta mereltä päin. Vasemmalla on Oslon kaupungintalo.]]
Akershusin linna (norj. Akershus slott og festning tai Akershus festning) on yksi Norjan historian merkittävimmistä linnoituksista. Se sijaitsee strategisella niemellä Oslossa. Linna on kokenut monia piirityksiä, mutta ulkomaiset valloittajat eivät ole koskaan onnistuneet valloittamaan sitä yhdeksästä yrityksestään huolimatta.
Historia
Akershusin linnaa alettiin rakentaa vuoden 1290 tienoilla. Rakennustyöt käynnisti kuningas Håkon V Magnusson. Linna mainitaan ensimmäisen kertaa Håkonin kirjeessä vuodelta 1300. Kirjeessä ei mainita, kuinka pitkälle rakennustyöt olivat edistyneet.
Akershusin linna muistuttaa monessa mielessä Turun linnaa, mikä kertoo maiden samankaltaisesta historiasta. Ne molemmat ajoittuvat samalle ajalle ja molempien linnojen yhteydessä on kirkko keskeisellä paikalla. Molempien linnojen suhteellisen karu sisustus ja vaatimattomuus kertovat myös siitä, että ne ovat sijainneet valtakunnan rajamailla, josta vauraus on virrannut todellisiin pääkaupunkeihin (Tukholmaan ja Kööpenhaminaan).
Nykyään Akershusin linna ja linnan alueella olevat kohteet muodostavat Oslon tärkeimmän turistikohteen. Linnoituksessa järjestetään kaupungin ja valtion juhlatilaisuuksia. Linnan alueella toimivat myös Norjan toisen maailmansodan aikaisen vastarintaliikkeen museo ja sotamuseo. Vastarintaliikkeen museossa on kuvattuna lehtileikkein ja kuvin sekä muutamin vastarintaliikkeen toimintaan liittyvin esinein kehitys vuodesta 1940 Norjan miehityksen loppuun 1945 saakka.
Sotamuseossa esineistöä ei ole paljoa varsinkaan Tanskan vallan ajalta. Unioniaikaa Ruotsin kanssa havainnollistetaan univormuun puetuin nukein, mistä saa kuvan norjalaisen armeijan 1800-luvun kenttäelämästä.
Linnan alueella toimii itse linnoitusta myöhemmin rakennetussa kauppiastalossa myös Norjan puolustusvoimien kansainvälinen keskus Fokiv (Forsvarets kompetansesenter for internasjonal virksomhet, englanniksi NODEFIC, the Norwegian Defence International Centre), huoltokoulu (Forsvarets forvaltningsskole) ja esikuntakoulu (Forsvarets stabsskole), missä opetetaan myös ulkomaalaisia.
Turistikohteet
Museoalueelle kuljetaan samasta portista Oslon keskustassa olevan sataman suunnasta. Sen sisäpuolella oleva alue katsotaan sotilasalueeksi, jonne siviileille on kuitenkin sallittu pääsy päiväsaikaan.
Joseba Beloki
Joseba Beloki Dorronsoro (s. 12. elokuuta 1973 Lazkao (Guipúzcoa) Baskimaa) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä.
Beloki aloitti ammattilaisuransa vuonna 1998 Euskaltel-tallissa. Hän siirtyi Festina-talliin kaudeksi 2000 ja kauden 2001 hän ajoi Team ONCE -tallissa. Beloki on vahva mäkiajaja, mutta hyvä myös henkilökohtaisissa aika-ajoissa. Hän oli palkintokorokkeella kolmessa ensimmäisessä Ranskan ympäriajossaan, vuonna 2000 hän oli kolmas ja vuosina 2001 ja 2002 toinen. Vuonna 2001 hän voitti Katalonian ympäriajon.
14. heinäkuuta 2003 Ranskan ympäriajon 9. etapilla Belokin ollessa kokonaiskilpailussa toisena vain 40 sekuntia Lance Armstrongia perässä, Beloki menetti tiukassa hiusneulamutkassa pyöränsä hallinnan ja kaatui. Hänen reisiluunsa murtui kahdesta paikasta. Espanjalainen loukkasi pahasti myös oikean kätensä, sillä kyynärpää ja ranne murtuivat kaatumisen voimasta. Armstrong oli Belokin perässä. Belokia väistääkseen Armstrong joutui ajamaan tieltä ulos ja oikaisemaan mutkan.
ONCE-tallin johtajan Manolo Saizin erottua kauden 2003 lopussa, Beloki päätti siirtyä Brioches La Boulangère -talliin. Hänen kerrottiin toipuneen vammoistaan vuoden 2004 alussa, mutta myöhemmin kävi ilmi, että vammoista toipuminen kestää arvioitua kauemmin. Beloki ei kyennyt aloittamaan kilpailukauttaan ennen kuin vasta huhtikuun puolivälissä, jolloin hän osallistui kotikisaansa Baskimaan ympäriajoon, mutta joutui keskeyttämään kilpailun jo ensimmäisellä etapilla. Vedoten yhteensopimattomuuksiin ranskalaistallin kanssa, Beloki siirtyi loppukaudeksi espanjalaiseen Saunier Duval-Prodir -talliin. Kaudeksi 2005 hän siirtyi Manolo Saizin Liberty Seguros-Würth -talliin, joka oli koottu ONCE-tallin pohjalta. Vuoden 2005 Ranskan ympäriajossa Beloki sijoittui 75:nneksi.
Vuonna 2006 Beloki liitettiin Operaatio Puerto -dopingskandaaliin, eikä hän voinut osallistua Ranskan ympäriajoon. Hänet kuitenkin vapautettiin epäilyksistä heinäkuun lopussa.
Vuonna 2007 tiedotusvälineet kertoivat Belokin olleen lähellä sopimusta Astana-tallin kanssa, mutta lopullista sopimusta ei tehty. Syyksi kerrottiin Belokin mahdollinen kytkös Operaatio Puertoon. Joulukuussa 2007 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Alfhild Holmberg
pienoiskuva|Alfhild Holmberg Alfhild Mathilda Holmberg (o.s. Nikander; 8. elokuuta 1878 Mathildedal – 1. maaliskuuta 1960 Turku) oli suomenruotsalainen opettaja, kolumnisti ja Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi aktiivisesti esimerkiksi Marttaliitossa ja Pelastusarmeijassa.
Holmberg varttui Mathildedalissa Perniössä. Hänen isänsä Taalintehtaan työnjohtaja Mikael Ferdinand Nikander (1826–1908) oli ostanut Mathildedalin ruukin vuonna 1877. Mikael Nikander myi ruukin 1878 perustamalleen yhtiölle, jonka nimeksi tuli Mathildedals bruks Aktiebolag. Hänen äitinsä oli Constance Adolfina Constantian (s. 1845). Perheessä oli paljon lapsia. Alfhild oli jo nuorena hyvin kiinnostunut erilaisista kulttuuri- ja sosiaalikysymyksistä. Hän oli oppilaana ensin Turun ruotsalaisessa tyttökoulussa ja sen jälkeen Turun kauppaopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli kolme vuotta Turun Osakepankissa. Pankissa työskennellessään hän avioitui vuonna 1902 toimittaja, kirjailija ja kansanedustaja Einar Holmbergin (1878–1959) kanssa.
Holmbergit muuttivat töiden perässä vuosiksi 1903–1905 Ahvenanmaan Finströmiin, jossa Einar toimi Ahvenanmaan kansanopiston opettajana ja Alfhild käsityönopettajana. Vuodet 1905–1912 Holmbergit asuivat Porvoossa, jossa Einar toimi Porvoon ruotsalaisen kansanopiston johtajana ja Alfhild kotitalousopettajana. Porvoossa Alfhild Holmberg otti aktiivisesti osaa marttatoimintaan. Holmbergit tekivät useita opintomatkoja Pohjoismaissa, joista he hakivat tietoa etenkin kansanopistojen kehittämiseksi. Vuonna 1912 pariskunta muutti takaisin Turkuun, kun Einar Holmberg nimitettiin ensin Turun kaupungin kirjastonhoitajaksi ja myöhemmin Turun ruotsalaisen työväenopiston johtajaksi.
Turussa asuessaan Alfhild Holmberg kirjoitti artikkeleita useisiin eri lehtiin, ja toimitti kuuden vuoden ajan Åbo Underrättelserin osiota "Naisten maailmasta". Hän kirjoitti artikkeleissa erityisesti kotitalouden ja kotitaloustyön merkityksestä ja naisten roolista kodeissa. Hän tuli tunnetuksi julkisena puhujana erilaisissa tilaisuuksissa.
Happy Together (vuoden 1997 elokuva)
Happy Together sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 17. toukokuuta 1997, jossa se kilpaili Kultaisesta palmusta. Wong Kar-wai palkittiin elokuvajuhlien parhaan ohjaajan palkinnolla. Elokuva sai positiivisen vastaanoton, ja nykyään sitä pidetään yhtenä parhaimmista LGBT-elokuvista.
Kansainliitto
Kansainliitto oli kansainvälinen järjestö, joka perustettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919 ylläpitämään rauhaa. Järjestö toimi vuosina 1920–1946, minkä jälkeen se lakkautettiin ja Yhdistyneet kansakunnat (YK) korvasi sen.
Happy Together (vuoden 1997 elokuva)
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Happy Togetherin kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Kuroli
Kuroli (Leptosomus discolor) on ainoa laji kurolien heimossa (Leptosomidae, aiemmin Leptosomatidae ). Lajin nimesi Johann Hermann vuonna 1783. Se luokiteltiin aiemmin säihkylintujen (Coraciiformes) lahkoon. Nykyään se sijoitetaan omaan lahkoonsa Leptosomiformes.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 42–50 cm. Koiras ja naaras ovat eri värisiä. Koiras on alapuolelta ja päästä sametinharmaa. Selkä, pyrstö ja siipien yläpinta ovat tumman metallinvihreät. Silmäkulmajuova on tumma. Naaras ja nuori lintu ovat tummanruskeita vaaleanruskein täplin. Yleisimmät äänet ovat vihellyksiä.
Esiintyminen
Kuroli elää Madagaskarilla ja Komorien saariryhmässä. Se on paikkalintu. Kanta on elinvoimainen, mutta metsien raivaaminen ja ylimitoitetut hakkuut ovat uhka lajin säilymiselle.
Hietakari
Hietakari voi tarkoittaa:
Kuroli
Lisääntyminen
Pesä on yleensä puunkolossa, joskus maavallin onkalossa. Kaksi munaa ovat kermanvalkoisia tai vaaleanruskeita.
Ravinto
Kuroli syö hyönteisiä, etenkin karvaisia perhostoukkia, sekä pieniä matelijoita, esimerkiksi kameleontteja.
Kansainliitto
Kansainliiton perustajajäseninä oli 42 valtiota, ja koko historiansa aikana siihen kuului 63 jäsenvaltiota. Yhdysvallat ei koskaan ollut Kansainliiton jäsen. Kansainliiton toimielimiä olivat neuvosto, yleiskokous ja sihteeristö, jota johti pääsihteeri.
Kansainliiton historiaan kuului niin onnistumisia kuin epäonnistumisiakin. Järjestö ei onnistunut estämään uutta suursotaa, mutta se onnistui tekemään useita rauhansopimuksia ja edistämään humanitaarisia asioita maailmassa.
Tausta
pienoiskuva|vasen|”Aukko sillassa”. [[Punch-lehden pilakuva 10. joulukuuta 1919 esittää Yhdysvaltojen liittymättömyyden Kansainliittoon aukkona jäsenvaltioiden muodostamassa sillassa.]] Kansainliitto perustettiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä estämään uuden samanlaisen katastrofin puhkeaminen. Britanniassa ja muualla maailmassa oli jo sodan aikana syntynyt useita rauhanliikkeitä, kuten British League of Nations Society ja American League to Enforce Peace, jotka esittivät ajatuksen kansainvälisestä järjestöstä. Yhdysvalloissa ajatuksen Kansainliiton perustamisesta esitti kongressille presidentti Woodrow Wilson 8. tammikuuta 1918. Wilson esitteli ehdotuksensa eurooppalaisille Pariisin rauhankonferenssissa, missä se hyväksyttiin 25. tammikuuta 1919. Peruskirjan allekirjoitti 44 perustajajäsentä 28. kesäkuuta 1919. Kansainliitolle määriteltiin kolme päämäärää: yhteisen turvallisuuden edistäminen, kansainvälisen yhteistyön helpottaminen ja rauhansopimusten täytäntöönpano.
Vaikka ajatus Kansainliiton perustamisesta oli tullut Yhdysvaltain presidentiltä, Wilson ei saanut heti maansa senaattia ajatuksen taakse. Wilson teki maanlaajuisen puhekiertueen saadakseen kansakunnan tukemaan Yhdysvaltain liittymistä järjestöön. Rasittavan matkan jälkeen Wilson sai aivohalvauksen. Yhdysvallat ei lopulta liittynyt Kansainliittoon, koska senaatti äänesti Versailles’n rauhansopimuksen ratifiointia vastaan 19. maaliskuuta 1920. Maa ei enää halunnut osallistua Euroopan tapahtumiin. Yhdysvallat ei kannattanut Versailles’n rauhansopimuksen kovia ehtoja Saksalle, ja maan senaatti piti Kansainliiton turvallisuuslausekkeita Yhdysvaltoja niin laajasti sitovina, että se olisi rajoittanut maan toimintavapautta. Yhdysvalloissa kannatettiin Monroen opin mukaisesta puuttumattomuudesta Euroopan asioihin.
Perustaminen ja alkuvaiheet
Kansainliiton peruskirja tuli voimaan 10. tammikuuta 1920. Kansainliiton neuvosto kokoontui ensimmäisen kerran Pariisissa 16. tammikuuta 1920. Kokous oli Yhdysvaltain koollekutsuma, mutta sen jälkeen Yhdysvallat ei enää osallistunut järjestön toimintaan. Yhdysvaltain jääminen Kansainliiton ulkopuolelle oli vahingollista järjestön kannalta, ja sen seurauksena esimerkiksi järjestön määräämät talouspakotteet eivät olisi voineet olla tehokkaita.
Kansainliiton päämajaksi tuli marraskuussa 1920 Geneve Sveitsissä. Ensimmäinen yleiskokous järjestettiin 15. marraskuuta 1920, ja siihen osallistui 41 valtiota. Yleiskokouksen vakituiseksi kokouspaikaksi valittiin Bâtiment électoral ja neuvoston kokouspaikaksi Palais Wilson. Vuonna 1936 Kansainliitto siirtyi Palais des Nations -rakennukseen.
Sopimukset ja muu toiminta
Kansainliitto perusti ensimmäisen maailmansodan jälkeen pysyvän mandaattikomission hallinnoimaan Kansainliiton mandaattialueita eli Saksan ja Turkin entisiä alueita ja siirtomaita, joihin oli perustettu mandaattihallinto Kansainliiton peruskirjan 22. artiklan pohjalta.
Kansainliiton ensimmäinen kansainvälinen sopimusasia oli Suomen ja Ruotsin välinen Ahvenanmaan kysymys 1921. Järjestö meni vuonna 1925 Kreikan ja Bulgarian aseellisen konfliktin väliin ja sai Kreikan vetäytymään Bulgariasta. Kansainliitto solmi huippukautenaan, vuosina 1925–1934, nelisenkymmentä sopimusta.
Kansainliiton muita onnistumisia olivat muun muassa Itävallan jälleenrakennus sodan jälkeen, Ylä-Sleesian rajasopimus 1921, Memelin rajasataman sopimus ja Vilnan kiistan sopiminen Puolan ja Liettuan välillä, Kreikan ja Turkin väestönvaihdon valvominen, eteläisen Länsi-Afrikan Etelä-Afrikkaan liittämisen estäminen, Ison-Britannian Tanganjikan-suunnitelmien estäminen 1932, Saarin territorion sopimus 1935, Shatt al-Arabin vesiväylää koskeneen sopimuksen välittäminen Irakin ja Persian välillä, oopiumin kontrollijärjestelmä, kemiallisten ja biologisten aseiden kieltävä protokolla sekä ihmisoikeuksiin ja vähemmistöjen oikeuksiin liittyvä työ, kuten lasten hyvinvoinnin edistäminen sekä nais- ja lapsikaupan sekä orjuuden ja pakkotyön vastustaminen. Kansainliitto teki työtä myös ravitsemuksen parantamiseksi, maailman talousongelmien ratkaisemiseksi, tiedonvälityksen ja kuljetusten edistämiseksi sekä kansainvälisen oikeuden kodifioimiseksi. Lisäksi Kansainliiton puolesta toiminut Fridtjof Nansen loi ensimmäisen maailmansodan jälkeen niin sanotun Nansen-passin sotapakolaisille.
Onnistumistensa lisäksi Kansainliitto myös epäonnistui useita kertoja. Se ei saanut mitään aikaan Japanin Mantšurian-miehityksen (1931), Italian Abessinian-miehityksen (1935) eikä akselivaltojen asevarustelun kiihtymisen suhteen. Saksan johtajan Adolf Hitlerin aloitettua vuonna 1935 järjestelmällisen varustautumisen Versailles’n rauhansopimuksen luoman maailmanjärjestyksen purkamiseksi erityisesti Britannia ja Ranska vaativat Kansainliitolta toimia Saksaa vastaan. Kansainliitto ei kuitenkaan saanut aikaan muuta kuin Saksan toiminnan tuominneen päätöslauselman. Saksa oli eronnut järjestöstä jo lokakuussa 1933 Hitlerin valtaannousun jälkeen. Japani erosi Kansainliitosta maaliskuussa 1933, Italia joulukuussa 1937, Unkari huhtikuussa 1939 ja Espanja toukokuussa 1939.
Toinen maailmansota
14. joulukuuta 1939 Kansainliitto erotti Neuvostoliiton jäsenyydestään sen hyökättyä Suomeen ja kehotti muita jäsenvaltioita antamaan Suomelle apua. Neuvostoliitto näytti reagoivan sille langetettuun tuomioon ilmeettömästi, mutta myöhemmin osoittautui, että asia ei ollutkaan aivan niin. Keskusteltaessa tulevan YK:n järjestysmuodosta Jaltan konferenssissa helmikuussa 1945 Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin esitti Britannian pääministerille Winston Churchillille ja Yhdysvaltain presidentille Franklin D. Rooseveltille paheksuntansa siitä, että Kansainliiton jäsenmaat oli kiihotettu Neuvostoliittoa vastaan Suomen talvisodan aikana.
Kansainliitto ei enää Neuvostoliiton erottamisen jälkeen toiminut toisen maailmansodan aikana.
Lakkauttaminen
Vuoden 1943 Teheranin konferenssissa Yhdysvaltain presidentti Roosevelt, Britannian pääministeri Churchill ja Neuvostoliiton johtaja Stalin päättivät korvata Kansainliiton uudella järjestöllä, Yhdistyneillä kansakunnilla (YK).
Kansainliiton viimeinen kokous järjestettiin huhtikuussa 1946, ja järjestö lakkautettiin 20. huhtikuuta 1946. Kansainliiton varat ja kiinteistöt siirrettiin YK:n hallintaan vuonna 1947. Varoja oli yli 61 miljoonaa Sveitsin frangia, josta suurin osa kiinteistöä ja siihen kuuluvaa irtaimistoa. Käteisvaroja oli 15 miljoonaa. Kansainliiton valtava arkisto ja kirjasto jätettiin Palais des Nationsiin. Noin 200 Kansainliiton työntekijää ja asiantuntijaa jatkoi töitään YK:ssa ja sen alajärjestöissä.
Jäsenvaltiot
Kansainliitolla oli historiansa aikana yhteensä 63 jäsenvaltiota. Näistä 42 oli perustajajäseniä ja 21 myöhemmin liittyneitä jäseniä. Ensimmäisen maailmansodan hyökkääjävaltioksi määritelty Saksa otettiin jäseneksi vasta vuonna 1926 ja Neuvostoliitto vuonna 1934. Laajimmillaan Kansainliitto oli vuosina 1934–1935, jolloin sillä oli 58 jäsentä.
]]
Neuvosto
Kansainliiton neuvosto oli Kansainliiton johtava päätöksentekoelin. Neuvosto neuvotteli Kansainliiton peruskirjassa mainittujen asioiden toimeenpanosta ja esiin nousseista kansainvälisistä kiistakysymyksistä. Neuvosto perusti komiteoita ratkomaan kansallisten vähemmistöjen ongelmia ja myös valvoi useita teknisiä komiteoita ja osallistui mandaattialueiden hallinnon järjestämiseen.
Lähes kaikkiin järjestön toimintoihin edellytettiin neuvoston lupaa, ja poliittisesti arkaluontoisissa asioissa se oli järjestön ainoa päätöksentekoelin. Neuvoston päätöksenteko edellytti yksimielisyyttä. Mikä tahansa jäsenmaa saattoi tuoda asiansa neuvostolle. Sen päätökset olivat vain suosituksia eivätkä sitoneet jäsenmaita laillisesti. Neuvosto kokoontui vuosien 1920–1939 aikana 107 kertaa. Neuvoston istunnot olivat aluksi yleisöltä suljettuja ja herättivät vain vähän huomiota järjestön ulkopuolella. Ajan myötä istuntoihin alkoi osallistua tunnettuja poliitikkoja, ja yleisö ja lehdistö päästettiin seuraamaan niitä. Etenkin kansainvälisiä selkkauksia käsittelevät neuvoston kokoukset alkoivat herättää kiinnostusta.