cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georges Matheron
thumb|300px|right|Georges Matheron vuonna 1998. Georges François Paul Marie Matheron (2. joulukuuta 1930 – 7. elokuuta 2000) oli tilastotieteen erityisalan geostatistiikan perustajia. Hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja todennäköisyyslaskentaa ensin korkeakoulussa Ecole Polytechnique ja sitten kaivosalaa École des Mines de Paris. Eräs hänen opettajistaan oli Paul Levy, jonka vaikutus oli suuri todennäköisyyslaskennan saralla. Vuosina 1954–1963 hän työskenteli Algeriassa Bureau de Recherches Géologiques et Minières ja kuuli siellä ensimmäisen kerran eteläafrikkalaisten uusista malmiarvioitimenetelmistä. Niitä olivat tehneet muun muassa Danie Krige, Herbert Sichel, de Wijs, jotka sovelsivat niitä lähinnä kultamalmioiden arvioinnissa. Näiden tutkimusten tuloksena hän julkaisi kaksi kirjaa: Traité de géostatistique appliquée ja Les variables régionalisées et leur estimation: une application de la théorie des functions aléatoires aux sciences de la nature.
Vuosina 1964–1968 Matheron työskenteli matemaattisen morfologian parissa yhdessä Jean Serran kanssa samalla, kun tutki hydrodynamiikkaa julkaisten siitä vuonna 1967 kirjan Éléments pour une théorie des milieux poreux. Käynnistettyään todennäköisyyslaskennan ja geostatistiikan opetuksen korkeakoulussa École des Mines de Nancy Nizzassa, otti hän vetääkseen École des Mines de Parisin tutkimuskeskuksen Centre de Morphologie Mathématique.
Hänen vaikutuksestaan se muuttui monitietellisemmäksi ja siksi sen nimi muutettiin vuonna 1979 Centre de Géostatistique et de Morphologie Mathématique. Vuonna 1986 keskus jakaantui kahtia, joista keskusta Centre de Morphologie Mathématique johti Jean Serra ja keskusta Centre de Géostatistique Fontainebleaussa johti Georges Matheron. Täällä alkoi voimallinen kehitystyö, johon osallistuivat muun muassa André Journel, Alain Maréchal, Pierre Delfiner ja Jean-Paul Chilès, jossa syntyivät epälineaarinen geostatistiikka ja ei-stationäärinen geostatistiikka. Koko ajan teorioita sovellettiin myös kaivosteollisuuden tarpeisiin. Vuonna 1975 Matheron julkaisi kirjan Random sets and integral geometry.
Julkaisuja
Hän on julkaisuut geostatistiikkaan liittyen seuraavia teoksia :
Jouko Paunio
Hänen veljiään olivat professorit Ilkka Paunio ja Keijo Paunio.
Ikituuri
thumb|250px|Ikituuri talvi-iltana. thumb|250px|Ikituuri kesäkuussa 2011 kuvattuna [[Tuomaansilta|Tuomaansillan suunnasta.]] thumb|250px|Näkymä Ikituurista lounaaseen [[Tuomaansilta|Tuomaansillalle. Etualalla Helsinginkatu ja sen ylittävä Helsinki–Turku-rata.]] Ikituuri on vuonna 2011 valmistunut, Turun ylioppilaskyläsäätiön omistama, opiskelija-asuntoja tarjoava asuintornitalo Turun ylioppilaskylässä Nummen kaupunginosassa Turussa. Rakennus on näkyvä maamerkki ja erottuu hyvin saavuttaessa Helsingintietä Turkuun.
Ovaalin muotoisesta tornista ja teräväkulmaisesta jalustasta koostuvassa rakennuksessa on 12 kerrosta, korkeutta 43 metriä, asuntoja 83 ja asukaspaikkoja 120. Matalaenergiataloksi rakennetussa Ikituurissa on muun muassa maalämmitysjärjestelmä, kuparijulkisivut sekä sprinklerijärjestelmä tulipalojen varalta. Läheisen Helsinginkadun vuoksi suunnittelussa kiinnitettiin myös huomiota meluntorjuntaan.
Sijainti
Ikituuri sijaitsee Nummen kaupunginosaan kuuluvan Turun ylioppilaskylän länsiosassa, niin sanotun Nummenrannan läheisyydessä. Talon tontti rajoittuu etelässä viheralueeseen ja viereiseen Helsinginkatuun, idässä Pispalantiehen ja Holiday Club Caribian paikoitusalueeseen sekä pohjoisessa ja lännessä muihin Ylioppilaskylän asuintaloihin ja Kairistenkaareen. Talon edustan kautta kulkevat monet linja-autolinjat.
Suunnittelu ja rakentaminen
Turun ylioppilaskyläsäätiö eli TYS järjesti Ikituurista arkkitehtuurikilpailun vuonna 2007. TYS:n kiinteistöjohtaja Ismo Aaltosen mukaan kilpailussa painotettiin seuraavia asioita:
Ikituurin kaava vahvistettiin ja rakennuslupa sai lainvoiman syyskuussa 2009. Kaavavaiheessa rakennuksen kerroslukua nostettiin kahdeksasta kahteentoista. Rakentaminen aloitettiin 25. marraskuuta 2009, mutta urakkasopimukset allekirjoitettiin vasta 8. joulukuuta 2009. Pääurakoitsijaksi valittiin YIT Rakennus Oy. Muita urakoitsijoita olivat: LVI-töissä Saipu Oy, ilmanvaihdossa YIT Talotekniikka Oy, sähkö- ja sprinkleritöissä Tekmanni Oy. Rakennesuunnittelusta vastasi rakenteiden pääsuunnittelija Jukka Sillanpää Narmaplan Oy:sta, LVIA-suunnitelmat hoiti Insinööritoimisto Juhani Lehtonen Oy ja sähkösuunnitelmat teki Karawatski Oy.
Ovaalin muotoinen rakennus on vaikea rakentaa, koska sen sädettä ei voi mitoittaa perinteisin keinoin ja myös elementtivalmistuksessa se vaati erikoisratkaisuja. Suunnittelun alkuvaiheessa rakennuksen muotona oli täydellinen ellipsi, mutta urakkalaskennan perusteella julkisivut päätettiin tehdä elementeistä, jolloin ellipsin muotoa pidettiin liian hankalana toteutettavaksi. Rakennuksen muotoa muutettiin siten, että ulkoseinän kaareva muoto tehdään lohkoista, joilla on neljä erilaista ympyränkaaren sädettä. Rakennuksen muoto on edelleen mahdollisimman lähellä alkuperäistä, ja ympyrän kaaren säde vaihtuu huoneistojen väliseinien kohdilla.
Ikituuria varten tehtiin vuonna 2008 ympäristömeluselvitys, jossa tarkasteltiin tie- ja rautatieliikenteen aiheuttamaa melutasoa Ikituurin piha-alueilla sekä sen edellyttämiä julkisivujen ääneneristävyysvaatimuksia. Melutaso selvitettiin myös kerroskohtaisesti. Vuonna 2009 tehtiin raideliikenteen tärinäselvitys läheisen Helsinki–Turku-radan vuoksi. Kummatkin selvitykset teki Promethor Oy.
Rakentamisen aikana ei ilmennyt kustannustasoa oleellisesti nostavia seikkoja, ja Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus vahvisti kohteen kokonaishankinta-arvoksi 8 496 000 euroa. Rahoitus hoidettiin korkotukilainalla. Urakkasopimuksessa valmistumisajankohta oli maaliskuu 2011, ja rakennus vihittiin käyttöön 27. huhtikuuta 2011.
Rakennus
thumb|250px|left|Ikituurin betoninen jalusta. Rakennus koostuu ovaalin muotoisesta torniosasta ja teräsverkolla verhoillusta kolmion mallisesta jalkaosasta. Rakennus näyttää pyöreältä, vaikka on lähempänä ellipsimuotoa ja ulkoseinät on koottu lyhyistä pätkistä. Runkona rakennuksessa on betoni ja julkisivu on patinoitua kuparilevyä sekä lasitettua parvekketta. Kuparijulkisivu on turkoosin-vihreänsävyinen, ja jalustan verhoilu on muotoon särmätty ruostutettu verkko. Sommitelmassa on myös käytetty tummempaa ja vaaleampaa patinaa. Myös asuntojen sisäpuolen ulkoseinät ovat kaarevat samoin parvekkeen kaide, mutta ikkunat ovat suorassa kulmassa. Parvekkeet sijaitsevat talon ulkoreunan sisäpuolella. Rakennuksen keskellä sijaitsevista hissi- ja porraskuiluista huoneistot avautuvat käytäviltä säteittäisesti. Rakennuksen tilavuus on 16 560 m³, kerrospinta-ala 4 684,5 m² ja bruttokerrospinta-ala 4 929 m².
Korkeassa rakennuksessa on otettu huomioon myös tuulikuorma, etenkin kun sen elliptisestä muodosta johtuva tuulen imukuorman muotokerroin on tuulen suuntaisella sivulla poikkeavan suuri. Rakennuksen runko on paikalla valettua teräsbetonia, joten se kestää hyvin ja on helposti suunniteltavissa. Julkisivun kiinnityksissä on kuitenkin jouduttu käyttämään normaalista poikkeavia ratkaisuja, joissa rakennusrungon vakaus on toteutettu seinärakenteilla. Runko muodostuu varaportaan ja porrashuoneen kantavista seinistä, mutta vakautta antavat myös huoneistojen väliset säteittäiset seinät sekä kahdessa alimmassa kerroksessa pilarit. Talo sijaitsee ohuen savipatjan päällä, ja perustukset on tehty alle viiden metrin mittaisilla paaluilla porapaalutuksena suuren kuormituskapasiteetin vuoksi.
Koska kupari kärsii sähkökemiallisesta korroosiosta, niin kupariset julkisivulevyt on kiinnitetty ruostumatonta terästä olevaan hattuprofiiliin joka on edelleen kiinnitetty sinkittyyn teräsrankaan. Sisäverhoukset seinissä on toteutettu kaksinkertaisella kipsilevytyksellä, joka myös eristää liikennemelua. Kipsilevy on myös melko helppo taivuttaa kaarevaan muotoon. Seinien termoranka on tehty siten, että tuulensuojavillan päällä on hattuorsista tehty ristiinkoolaus, johon julkisivun kuparilevyt eli kuparikasetit on kiinnitetty. Kuparilevyt ovat erikorkuisia, 1,5 metriä leveitä ja ne on aseteltu seinään siten, että eriväriset levyt ovat sekaisin. Levyt on valmistanut Luvata Pori Oy ja ne ovat mallia Nordic Green Living 1 ja 2.
Katutasossa sijaitseva pohjakerros on julkisivultaan suurelta osin lasiseinää, ja se rajoittaa liikennemelua. Siellä sijaitsevat tekniset tilat, väestönsuoja ja polkupyöräsäilytys. Tyyssijan valmistumista edeltävästi siellä sijaitsee väliaikaisesti Ylioppilaskylän lähikauppa K-Kylänvalinta. Asunnot sijaitsevat kerroksissa 2–12. Kahdennessatoista kerroksessa sijaitsevat saunatilat ja pieni oleskelutila sekä kattoterassi, jonka lattia on lehtikuusta ja seinät itse puhdistuvaa lasia. Seinät on valaistu alhaalta ylös. Kattoterassi tekee uurteen rakennuksen yläosaan ja vie neljänneksen kerroksesta. Porrashuoneet ovat limetinvihreät, kerroskäytävät mustat ja polkupyöräparkin betoniseinä punainen.
Rovakatu
Rovakatu on Rovaniemen ydinkeskustassa sijaitseva katu, joka sijaitsee Maakuntakadun ja Kansankadun välissä. Se on Rovaniemen keskustan keskeisiä kauppakatuja ja yrityskeskittymiä. Myös kauppakeskus Sampokeskus sijaitsee osittain Rovakadun varrella. Joulun aikaan kadulla on jouluvalaistus.
Ikituuri
Rakennus
Rakennuksen väestönsuoja sijaitsee pohjakerroksessa. Se on luokitukseltaan S1, pinta-alaltaan 110,5 neliömetriä ja mitoitettu enintään 124 henkilölle. Rakennukseen on asennettu sprinklerijärjestelmä ja sähköinen palonilmoitusjärjestelmä. Hätätilanteessa porrashuoneet toimivat poistumisteinä.
Asunnot
Ikituurin jokaisessa asuinkerroksessa (2.–12.) on kahdeksan huoneistoa. 83 asuntoa, kooltaan 30–47,5 neliömetriä, tarjoavat yhteensä 120 asukaspaikkaa. Asunnoissa, joiden pinta-ala on vähintään 35 m² voi asua kaksi henkilöä. Lohkomaisiksi suunnitellut asunnot ovat yksiöitä, ja niissä on makuuhuoneen lisäksi tupakeittiö ja kylpyhuone. Jokaisen asunnon ulkoseinä on kaareva ja kerroksissa 2.–11. on lasitetut parvekkeet. 12. kerroksessa ei ole parvekkeita, mutta asunnot ovat osittain muita kerroksia korkeampia huonetilaltaan, ja kerroksessa sijaitsee kattoterassi. Parvekkeen materiaaleina ovat harmaa kivilevy ja pintapesty betoni.
Emma Walmsley
Emma Natasha Walmsley (s. kesäkuu 1969) on brittiläinen yritysjohtaja. Hän on toiminut Britannian suurimpiin pörssiyhtiöihin kuuluvan lääkejätti Glaxo Smith Klinen (GSK) toimitusjohtajana huhtikuusta 2017 lähtien.
Rovakatu
Rovakatu on 910 metriä pitkä ja se on suuntaukseltaan etelälounaasta pohjoiskoilliseen. Katu alkaa Hallituskadulta ja päättyy Valtatie 4:lle johtavaan ramppiin sekä Kantatie 79:n risteykseen. Katu on kaksikaistainen ja kaksisuuntainen lukuun ottamatta Pekankadun ja Toripuistikon välistä osuutta, jossa ajosuunta on etelästä pohjoiseen. Kadun varret on koko pituudelta varattu pysäköintikäyttöön lukuun ottamatta yksisuuntaisen osan länsipuolista reunaa sekä Toripuistikon jälkeistä osuutta.
Ikituuri
Asunnot
Asuntojen yleisilme on vaalea: huoneiden lattiat ovat vaaleaa laminaattia ja seinät valkoiset. Keittiökaapit ovat väriltään tiilenpunaiset ja pöytälevy valkoinen. Pesutiloissa on lattialämmitys ja ne ovat kaakeloituja, lattia tummanharmailla ja seinät valkoisilla laatoilla. Sisäkatot on paneloitu puunvärisiksi.
Vuonna 2021 asuntojen vuokrat olivat 446-714 euroa.
Emma Walmsley
Markkina-arvoltaan noin 80 miljoonan punnan arvoisen (9/2016) brittiyhtiön liikevaihto oli 38 miljardia dollaria ja se työllistää yli 98 000 ihmistä. Walmsley tuli GlaxoSmithKlinen kuluttajaliiketoiminnan johtotehtäviin vuonna 2010; ennen toimitusjohtajuutta vastasi 10 miljardin liikevaihdon suuruisesta GSK:n kuluttajabrandien toimialasta. Tätä ennen hän työskenteli myyntitehtävissä ja johtajana kosmetiikkayritys L’Oréalilla usealla eri mantereella.
Karmiinimedestäjä
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|250px|left|Naaras Kooltaan karmiinimedestäjä on noin 10–15 cm. Koiraan kurkku, kaula, rinta ja ylä selkä on väriltään kirkkaan karmiininpunaiset. Päälaki ja pitkä pyrstö ovat alalajista riippuen kiiltävän violetti tai vihreä. Vatsa on vihertävän keltainen ja alaperäkeltainen. Naaras on väritykseltään pääosin oliivinvihertävä. Vatsa on keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Karmiinimedestäjää tavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta, Kiinaa ja Filippiineille. Lajin elinympäristöä ovat metsät, pensaikot ja puutarhat.
Emma Walmsley
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Walmsleyn vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 29. Talousjulkaisu Fortune nosti hänet suoraan talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 2. sijalle maailmassa samana vuonna. Walmsley on suorittanut kielitieteiden ylemmän korkeakoulututkinnon (M.A.) Oxfordin yliopistossa. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Cynthia Uwak
Cynthia Uwak (s. 15. heinäkuuta 1986 Akwa Ibom) on nigerialainen jalkapalloilija. Viimeksi hän edusti kaudella 2017 naisten kakkosessa pelannutta NJS:a. Kauden 2018 lopulla hän tosin kävi pelaamassa yhden pelin Torniossa ja tarkoitus oli auttaa TP-47 naisten divisioonaan ja pelata myös karsinta. TP-47 kuitenkin hävisi tuon pelin Uwakin maalista huolimatta ja menetti mahdollisuuden nousta, joten Uwak lopetti kauden ja ilmeisesti myös uransa tuohon yhteen otteluun. 2013-2016 hän edusti naisten liigan Åland Unitedia ja sitä ennen kaksi kautta hän pelasi PK-35 Vantaan joukkueessa.
Uwak on pelannut vuodesta 2005 lähtien Euroopassa. Suomen kolmen korkeimman sarjatason lisäksi hän on esiintynyt Ruotsin, Ranskan ja Saksan pääsarjoissa. Uwak aloitti Kuopion KMF:n joukkueessa, jonka jälkeen hän siirtyi pietarsaarelaiseen FC Unitediin kaudeksi 2006. Ruotsissa viettämänsä vuoden jälkeen Uwak palasi Ykköseen pudonneeseen FC Unitediin ja siirtyi sen jälkeen kolmen kauden ajaksi Ranskan ja Saksan sarjoihin. Ennen Saksan vuosiaan hän pelasi kuitenkin kesän 2009 aikana KMF:n riveissä 12 ottelua.
Maajoukkue
Uwak oli nimetty Nigerian joukkueeseen myös vuoden 2011 MM-kisoihin, mutta valmentaja Eucharia Uche jätti hänet yllättäen pois ryhmästä tuntemattomaksi jääneestä syystä.
Rovakatu
Rovakadun merkittävimmät poikkikadut ovat Ruokasenkatu, Koskikatu ja Toripuistikko. Kadulla ei ole joukkoliikennettä lukuun ottamatta Toripuistikolta ja Poromiehentieltä Valtatie 4:lle menevää osuutta.
Rovakatua on uudistettu viimeksi vuonna 2006.
Matti Pekkanen
Teuvo Matias (Matti) Pekkanen (1. marraskuuta 1925 Ähtäri – 16. huhtikuuta 2004 Helsinki) oli 1970-luvulta alkaen vahva suomalaisen talouselämän taustavaikuttaja. Pekkanen oli koulutukseltaan diplomi-insinööri.
Matti Pekkanen osallistui nuorukaisena jatkosotaan ja yleni myöhemmin reservissä yliluutnantiksi. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1952 ja työskenteli tutkimusassistenttina Oy Keskuslaboratorio Ab:ssa vuosina 1952–1957, Oulu Oy:ssä käyttöinsinöörinä vuosina 1957–1962, henkilöstöjohtajana vuosina 1962–1971 ja hallintojohtajana vuosina 1971–1973.
Kiyomitsu Kobari
Kiyomitsu Kobari (s. 12. kesäkuuta 1977 Tokyo) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Matti Pekkanen
Pekkanen oli Suomen työnantajain keskusliiton (STK) neuvottelujohtajana vuosina 1973–1975. STK:n jälkeen hän siirtyi valtakunnansovittelijaksi nelivuotiskaudeksi 1975–1979. Suomen metsäteollisuuden keskusliiton toimitusjohtajana hän toimi vuodet 1979–1990. Pekkanen oli valtioneuvoston kanslian tulopoliittinen selvitysmies vuosina 1981 ja 1984. .
Kiyomitsu Kobari
Jalkapallomaajoukkue
Kobari kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Matti Pekkanen
Valtakunnansovittelijana Pekkanen poikkesi koulutukseltaan edeltäjistään, jotka olivat kaikki juristeja.
Pekkasen mukaan on nimetty ”pekkaspäivät” eli työajan lyhennysvapaa, jotka syntyivät tulopoliittisten ratkaisujen yhteydessä 1984 ja jotka otettiin käyttöön työajan lyhentämiseksi. ”Pekkaspäivien” taustalla oli huoli siitä, että tietokoneet ja automaatio syrjäyttäisivät ihmisen työntekijänä. Vuoden 1984 tuloratkaisussa vuosittaista työaikaa lyhennettiin sopimuksen piiriin kuuluneilla aloilla 32 tunnilla, ja myöhemmin työaika vähentyi entisestään. Pekkanen itse ei erityisemmin pitänyt ”pekkaspäivät”-sanasta.
Matti Pekkanen vihittiin tekniikan kunniatohtoriksi vuonna 1989 ja maatalous- ja metsätieteen kunniatohtoriksi vuonna 1990.
Hänen veljensä oli Suomen Kunnallisliiton toimitusjohtaja Paavo Pekkanen.
Liukkaus
thumb|Maantietä Kuusamossa. Ajourien välissä lumi on tiivistynyt polanteeksi.
Liukkaus on kitkan vähäisyyttä. Maanteiden liukkautta vähennetään auraamalla, hiekoittamalla tai suolaamalla. Tiesuolan vesiliuos pysyy nestemäisenä enintään –6 asteeseen asti, joten sitä kylmemmässä täytyy turvautua hiekkaan. Suolaa levitetään toisinaan tielle jo ennen lumisateen alkua, jotta lumi ei tarttuisi tiehen kiinni.
Liukkautta aiheuttavat tekijät
Tieliikenteessä liukkautta voivat aiheuttaa lumi, jää ja kuura. Varsinkin silloin, kun tienpinta on pakkasella ja alueelle virtaa lämmintä ilmaa, liukkaus kasvaa suuresti. Liikenne voi pakata kuuran tai kuohkean lumen tiiviiksi polanteeksi, joka on hyvin liukasta. Mustaa jäätä syntyy, kun tienpinta jäähtyy nopeasti pakkaselle ulossäteilyn takia,mutta ilman kastepiste on vielä plussalla. Tällöin tienpintaan tiivistyy kastetta, joka jäätyy heti. Paannejäätä syntyy, kun tielle valuva vesi jäätyy. Vettä voi valua ympäröiviltä kallioilta tai sulavista lumipenkoista. Nuoskalumi voi tiivistyä liikenteen alla liukkaaksi polanteeksi. Jos lumi sulaa sohjoksi, se ei valu pois niin kuin vesi valuisi vaan jää tielle ja voi irrottaa renkaan tienpinnasta sohjoliirtoon.
thumb|left|Syyslehtiä Syksyllä puista putoavat lehden murskaantuvat hyytelömäiseksi, erittäin liukkaaksi massaksi. Se on erityisen suuri ongelma raitiotieliikenteessä, sillä raitiotien kiskot ja vaihteet ovat muuta kadun pintaa alempana. Raitiovaunuille lehtikeli on vuoden liukkain aika. Myös junat myöhästelevät lehtikelin takia eri puolilla maailmaa.
Liukkauden vaikutukset
thumb|Liukkausvaroitus Saksassa Itä-Berliinin Puškin Alleella 1960-luvulla. Liukkaalla säällä turvalliset ajonopeudet pienenevät. Yhdysvalloissa on laskettu, että sakeassa lumipyryssä ajonopeudet moottoriteillä laskevat 5–40 %. Silti yli 1 300 henkeä kuolee ja yli 11 5000 henkeä loukkaantuu siellä kolareissa liukkaalla säällä.
Suomessa on laskettu melko pienestä aineistosta (106 auto-onnettomuutta vuonna 1999), että vain kuusi prosenttia auto-onnettomuuksista johtui liukkaudesta. Väsymys, nukahtaminen, alkoholi ja sairaskohtaukset olivat huomattavasti yleisempiä syitä. Toisessa tutkimuksessa liukkaus oli kuitenkin yhtenä riskitekijänä 67 prosentissa naisten ja 38 prosentissa miesten hallinnanmenetysonnettomuuksista.
Liukastumistapaturmat ovat toinen liukkauteen liittyvä onnettomuustyyppi. Esimerkiksi Suomessa kirjataan vuosittain noin 50 000 liukastumistapaturmaa, joista 10–20 johtaa kuolemaan. Jalankulkijat liukastelevat erilaisissa säätilanteissa kuin autoliikenne, kuten silloin, kun jään päälle sataa lunta. Suomessa on arvioitu, että kaatumis- ja liukastumistapaturmista koituu vuosittain menetettyjen työpäivien ja sairaanhoidon kulujen vuoksi noin 400 miljoonan euron kustannukset, ja näistä tapaturmista kaksi kolmasosaa sattuu lumisella tai jäisellä alustalla. Kanadassa Ottawan kaupunki julkaisee riskiryhmille, kuten vanhuksille ja maahanmuuttajille, ohjeita turvallisesta talviliikkumisesta.
Aiheesta muualla
Frysende våde vejbaner
Márta Sebestyén
thumb|Márta Sebestyén esiintymässä vuonna 2010. Márta Sebestyén ['maːrtɒ 'ʃɛbɛʃceːn] (s. 19. elokuuta 1957) on unkarilainen laulaja. Hän laulaa unkarilaista kansanmusiikkia, mutta on myös muokannut muuta kansanmusiikkia unkarilaisempaan tyyliin. Sebestyén on laulanut yhtyeessä Muzsikás. Hänen lauluaan on myös Deep Forestin levyllä Boheme.
Teriberka (joki)
Teriberka on Barentsinmereen laskeva joki Kuolan niemimaan pohjoisosassa, Murmanskin alueella. Joki on 127 kilometrin pituinen ja se laskee Teriberkanlahteen Teriberkan kylän kohdalla, joka sijaitsee noin 50 km Kuolanvuonon suulta itään. Jokeen laskevan valuma-alueen suuruus on 2 230 neliökilometriä.
Jokeen rakennettiin 1976-1990 kaksi vesivoimalaitosta, joiden yhteisteho on 157 megawattia ja vuosituotanto 290 GWh. Rakentamisen yhteydessä joen juoksulle syntyi kaksi tekojärveä, ja joen kukoistanut lohitalous tuhoutui.
Smith Streeter
Smith O. Streeter (1. heinäkuuta 1851 Kanada – 1931 Thawville, Illinois, Yhdysvallat) oli roquenpelaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja sai siellä hopeaa.
Kanadalaissyntyisellä Streeterillä oli Yhdysvaltain kansalaisuus vuodesta 1865. Hän muutti vuonna 1884 Thawvillen kylään Illinoisiin, jossa hänellä oli suuri maatila. Hän lahjoitti myöhemmin maan, jolle Thawvillen kongregationalistikirkko rakennettiin.
Långvik
Långvik on pieni kunnanosa Kirkkonummella. Långvik sijaitsee merenlahden äärellä, lähellä Espoota. Långvikissä asuu lähes tuhat ihmistä, ja alue koostuu suurimmaksi osaksi omakotitaloista. Sen suurin vetonaula on Långvik Congress Wellness Hotel, joka sijaitsee merenlahden ääressä. Hotellissa on 96 huonetta, spa-osasto, kokoustilat sekä ravintola.
Långvikistä on matkaa Kirkkonummen keskustaan noin 10 kilometriä. Långvikissä on myös yksityinen kioski sekä yksityisvenesatama.
Vuonna 2011 kylässä oli 954 asukasta.
Sinikka Kontu
Sinikka Marjatta Kontu (o.s. Tyynelä; s. 17. maaliskuuta 1954 Laitila) on suomalainen keskimatkojen juoksija.
Kontu osallistui maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1973–1977. Vuonna 1973 hän juoksi henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa toiseksi (Suomen joukkueessa lisäksi Irja Pettinen, Nina Holmén ja Aila Koivistoinen) ja vuonna 1974 joukkuekilpailussa kolmanneksi (joukkueessa Nina Holmén, Pirjo Vihonen ja Irja Pettinen).
Usean jalkavaivoista kärsityn vuoden jälkeen Kontu oli vuonna 1977 uransa parhaassa kunnossa. Tampereen Kalevan kisoissa 29.–31.7. hän voitti 1 500 metriä, 3 000 metriä ja 800 metriä ja voitti samat matkat myös seuraavana vuonna 1978 Kokkolassa. Kontu onkin ainoa urheilija joka on samoissa Kalevan kisoissa voittanut kaikki kolme keskimatkaa. Nykyään 3 000 metriä ei enää juosta Kalevan kisoissa. Vuonna 1977 kaksi viikkoa Kalevan kisojen jälkeen Kontu juoksi Eurooppa Cupissa Helsingin Olympiastadionilla ensin 800 metrin Suomen ennätyksen 2.03,48 ja seuraavana päivänä 14. elokuuta 1 500 metrin Suomen ennätyksen 4.06,01. Tuo oli ainoa kerta urallaan kun hän pääsi 1 500 metrillä alle 4.10. Aika säilyi Suomen ennätyksenä kesäkuuhun 2021, jolloin Sara Kuivisto alitti sen.
Kontu lopetti uransa jalkavammoihin 1979 vain 25-vuotiaana. Hän edusti vuoteen 1976 asti Laitilan Jyskettä ja sen jälkeen Uudenkaupungin Urheilijoita. Häntä valmensi Kari Sinkkonen. Kontu meni naimisiin vuonna 1980 Mauri Kontun kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 1801–1900
Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 1801–1900.
Sinikka Kontu
Saavutukset
Kalevan kisat
Halli-SM
Maastojuoksu
Lasse Paakkonen
Lasse Paakkonen (s. 8. heinäkuuta 1986 Raahe) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Oulun Hiihtoseuraa ja Pyhäjärven Pohtia ja häntä valmensi Toni Roponen ja Risto Kittilä.
Paakkonen osallistui ensimmäisiin hiihtokilpailuihinsa seitsenvuotiaana. Hän ei menestynyt hopeasompasarjoissa kovinkaan hyvin, mutta alkoi 17–18-vuotiaana sijoittua kansallisella tasolla kymmenen parhaan joukkoon. Vuonna 2006 hän sai SM-pronssia 20-vuotiaiden sprinttihiihdossa. Hän ei kuitenkaan kuulunut maajoukkueen valmennusryhmiin tullessaan valituksi ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa Rukalle marraskuussa 2008. Sprintin lisäksi hän kilpaili muillakin matkoilla 50 kilometriä myöten.
Paakkonen sai ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan 20:s Rybinskin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa tammikuussa 2009. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Oslon vapaan sprintissä maaliskuussa 2010. Se jäi hänen parhaaksi maailmancupsijoituksekseen. Aikuisten SM-kilpailuissa hän sai hopeaa sprintissä 2009 ja 2010 sekä 50 kilometrin perinteiseltä 2010. Pronssia hän sai sprintissä 2011.
Paakkonen oli mukana aikuisten arvokisoissa kerran, Vancouverin olympialaisissa 2010. Hänen ainoa kisamatkansa oli parisprintti vapaalla hiihtotavalla, jossa hän sijoittui kymmenenneksi parinaan Ville Nousiainen.
Hän harjoitteli itsensä kaudella 2011 ylikuntoon, josta ei omien sanojensa mukaan päässyt lopullisesti yli koko uransa aikana.
Paakkonen lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Paakkonen on harrastanut myös keskipitkien matkojen (800 ja 1500 m) juoksuja. Vuonna 2017 hän osallistui viestijuoksun SM-kilpailuihin 4 × 800 metrin ja 4 × 1 500 metrin viesteihin Limingan Niittomiehien joukkueessa.
Paakkonen on opiskellut Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa, josta hänen oli määrä valmistua kauppatieteiden maisteriksi keväällä 2018.
Alaissaari
thumb|300px|Pienen ja Suuren Nevan välissä olevan, yhtenäiseltä näyttävän saarialueen pohjoisosa on Alaissaari, eteläosa [[Vasilinsaari; niitä erottaa pieni Smolenka-joki. ]] Alaissaari on saari Nevan suistossa Pietarin kaupungin alueella Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Pieneen Nevaan, etelässä Smolenka-joki erottaa sen Vasilinsaaresta eli Hirvisaaresta, lännessä se ulottuu Suomenlahteen. Pinta-ala on 4,1 neliökilometriä.
Saaren aikaisempi venäjänkielinen nimi Golodai juontuu englantilaisesta lääkäristä T. Hollydaysta, joka omisti siellä tontin. Vuonna 1925 nimeksi tuli ”Dekabristien saari” siellä teloitettujen dekabristikapinan johtajien mukaan.
1800-luvun puolivälissä saarelle rakennettiin suuria teollisuuslaitoksia. 1900-luvun alussa länsiosaan suunniteltiin Novyi Peterburgin asuinaluetta, joka jäi keskeneräiseksi. Vuonna 1917 Alaissaari liitettiin Vasilinsaaren piiriin. 1970-luvulla saareen yhdistettiin sen pohjoispuolella sijainnut Volnyi-saari ja länsiosan täytemaalle rakennettiin uusi asuinalue. Saarella sijaitsevat Smolenskin luterilainen, armenialainen ja Leningradin piirityksen uhrien hautausmaat. Vuonna 1979 avattiin Primorskajan metroasema.
Neokesarean kirkolliskokous
Neokesarean kirkolliskokous pidettiin vuosina 314–325. Kokouksessa oli läsnä 24 piispaa. Kirkolliskokous päätti muun muassa että suuressakaan kaupungissa ei saa olla kuin enintään seitsemän diakonia. Päätöstä jouduttiin kuitenkin tulkitsemaan uudestaan 5.–6. kirkolliskokouksessa Konstantinopolissa (691–692), koska diakoneita oli jo 150.
Kokouksen tärkein tehtävä oli viidentoista kirkkokuria käsittelevän säännöksen soveltaminen. Ne hyväksyttiin sen jälkeen ekumeenisiksi Kalkedonin kirkolliskokouksessa 451.
Juppiter
thumb|220px|Jupiter Tonans, Museo del Prado (Madrid, Espanja)
Juppiter tai Jupiter ( tai Iūpiter) on alun perin roomalaisten taivaan ja sen ilmiöiden, valon ja ukkosen jumala, sittemmin ylijumala. Kohdattuaan kreikkalaiset roomalaiset samaistivat Juppiterin kreikkalaiseen Zeukseen ja Juppiterista tuli Saturnuksen poika ja Junon puoliso.
Juppiter oli Saturnuksen ja Rhean poika. Juppiterin vaimo oli Juno, ja hänellä oli tyttäret Minerva ja Fortuna. Juppiter tunnettiin useilla lisänimillä, jotka kuvaavat jumalan eri osapuolia ja tehtäviä. Näitä olivat mm:
Juppiter oli myös Rooman valtion jumala, jota palvottiin Capitolium-kukkulalla olevassa Rooman suurimmassa temppelissä. Juppiterin ohella temppelissä palvottiin tämän vaimoa Junoa ja tytärtä Minervaa, jolloin puhuttiin Capitoliumin kolminaisuudesta.
Juppiterille oli pyhitetty kotka ja tammi sekä Jupiter-planeetta.
Juppiterin genetiivimuoto latinassa on Iovis. Tästä tulee muun muassa termi joviaalinen. Sana Iuppiter tulee itaalisen kantakielen sanasta *djous patēr, jonka alkuosa merkitsi 'päivää' tai 'taivasta' (vrt. latinan diēs) ja jälkiosa 'isää' (vrt. latinan pater). *djous on samaa alkuperää kuin kreikan Zeus; Juppiter olikin roomalaisten Zeus.
Giorgio Scarlatti
pienoiskuva|Giorgio Scarlatti vuonna 1957. Giorgio Scarlatti (2. lokakuuta 1921 Rooma, Italia – 26. heinäkuuta 1990 Rooma, Italia) oli italialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui 15 F1-osakilpailuun kausilla 1956–1961. Hän saavutti yhden MM-pisteen ajamalla viidenneksi Italian GP:ssä 1957. Hän jakoi sijoituksensa Harry Schellin kanssa.
Suutele minua, tyhmyri
Suutele minua, tyhmyri (Kiss Me, Stupid) on Billy Wilderin ohjaama ja yhdessä I. A. L. Diamondin käsikirjoittama komediaelokuva vuodelta 1964. Sen pääosia esittävät Dean Martin, Kim Novak ja Ray Walston. Farssimainen seksikomedia perustuu italialaisen Anna Bonaccin näytelmään L’ora della fantasia.
Juoni
Climax-nimisen nevadalaisen pikkukaupungin muusikko Orville (Walston) soittaa kirkossa urkuja, antaa kotonaan pianotunteja ja säveltelee lauluja, jotka huoltoasemaa pitävä Barney (Cliff Osmond) sanoittaa. Miehet haaveilevat menestyksestä musiikkibisneksessä. Kun tankkaamaan pysähtyy suosittu laulaja Dino Martin, Barney näpelöi tämän avoauton moottoria niin, että laulajatähti joutuu jäämään Orvillen luo yöksi. Näin Orville ja Barney saavat tilaisuuden esitellä Dinolle materiaaliaan. Orville on sairaalloisen mustasukkainen kauniista vaimostaan (Felicia Farr) ja yrittää lähettää tämän illaksi pois kotoa kertomatta julkkisvieraastaan, jota vaimo on ihaillut lapsesta asti. Naistenmies Dinon seuralaiseksi ja Orvillen vaimoa esittämään hoidetaan paikallisen kapakan seksipommi Polly the Pistol (Novak). Käykin niin, että Orville ihastuu Pollyyn. Orvillen vaimo saa selville miesten juonen, mutta on hyvin anteeksiantavainen ja avioliitto jatkuu. Polly lähtee kaupungista, ja Dino esittää televisiossa Orvillen ja Barneyn tekemän laulun.
Tuotanto
Wilder yritti alun perin saada Orvillen rooliin vakionäyttelijänsä Jack Lemmonin, joka oli tuolloin naimisissa Orvillen vaimoa näytelleen Felicia Farrin kanssa. Lemmonilla oli kuitenkin muita työesteitä, ja kuvaukset aloitettiin brittinäyttelijä Peter Sellersin kanssa. Kuuden viikon kuvausten jälkeen Sellers joutui pitkälle sairauslomalle sydänvaivojensa takia, ja kuvaukset jouduttiin aloittamaan alusta Ray Walstonin kanssa.
Orvillen ja Barneyn säveltämien laulujen melodiat valittiin jo edesmenneen George Gershwinin julkaisemattomien sävellysten joukosta, ja säveltäjän veli Ira Gershwin teki niihin elokuvaan sopivat sanoitukset. Elokuvan muun musiikin on säveltänyt André Previn.
Vastaanotto
Suutele minua, tyhmyri oli Hollywoodin ensimmäisiä elokuvia, joka avoimesti kyseenalaisti avioliittoinstituutiota. Amerikkalaiset ensi-iltakriitikot pitivät elokuvaa vulgäärinä ja epähauskana, ja erilaiset moraalia vartiovat järjestöt tuomitsivat sen jyrkästi. Katoliset piirit yrittivät saada sille esityskiellon. Myöhemmin elokuvan arvostus on parantunut, muttei sitä koskaan ole pidetty Wilderin parhaisiin komedioihin kuuluvana.
Euroopassa elokuva otettiin vastaan suopeammin. Samasta näytelmästä oli Italiassa tehty elokuva Moglie per una notte (suom. ”Vaimo yhdeksi yöksi”) jo 1952. Helsingin Sanomissa Paula Talaskivi piti Wilderin uutuuselokuvaa tuoreeltaan amerikkalaiseksi elokuvaksi hämmentävän rohkeana ja ”eroottisten lankeemusten asiallisena tunnistajana”, rehellisempänä kuin Poikamiesboksi ja parempana kuin Wilderin tuolloin vielä Suomessa esittämätön Yks’, kaks’, kolme.
Pengo
Pengo voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Aleksandr Vitberg
thumb|Aleksandr Vitberg Aleksandr Lavrentjevitš Vitberg (, alun perin Carl Magnus Witberg, 15. tammikuuta 1787 - 12. tammikuuta 1855) oli venäläinen arkkitehti ja taidemaalari.
Masaharu Nishi
Masaharu Nishi (s. 29. toukokuuta 1977 Fukuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Nishi kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Koivisto (dokumentti)
Koivisto on Intervisio Oy:n Yleisradiolle tuottama kahdeksanosainen dokumenttisarja presidentti Mauno Koivistosta. Sarjan on käsikirjoittanut Marjo Vilkko ja toimittanut Jari Tervo, joka myös juontaa sen. Sarja esitettiin Yle TV1:ssä joulukuussa 2019, ja se on pysyvästi myös Yle Areenassa, samoin kuin siihen liittyvä radiosarja Erittäin salainen, Mauno Koivisto.
Arvioita
Entinen ulkoministeri ja keskustan puheenjohtaja Paavo Väyrynen kritisoi ohjelmaa blogissaan, koska hänen mukaansa se antaa väärän kuvan presidentti Kekkosen yrityksestä kaataa Koiviston hallitus vuonna 1981. Väyrysen mielestä kysymys oli Koiviston ja Kalevi Sorsan välisestä SDP:n sisäisestä valtataistelusta. Väyrysen näkemyksen ovat tyrmänneet Jari Tervo, toimittaja Unto Hämäläinen, Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Janne Virkkunen.
Myönteisen arvion sarjasta antaa Suomen Kuvalehdessä politiikan tutkija Antti Ronkainen. Hän sanoo, että sarja on hieno teko, ja arvioi, että tämän ja siihen liittyvän Tervon muun laajemman suurmiessarjan tarkoituksena olisi ollut problematisoinnin sijasta Suomen kansan valistaminen menneen yhteiskulttuurin historiasta.
Ian Scheckter
pienoiskuva|Ian Scheckter [[Argentiinan Grand Prix 1977|Argentiinan GP:ssä 1977.]] Ian Scheckter (s. 22. elokuuta 1947 East London, Etelä-Afrikka ) on entinen eteläafrikkalainen F1-kuljettaja. Hän on Jody Scheckterin isoveli ja Tomas Scheckterin eno. Hän osallistui 20 F1-osakilpailuun kausilla 1974–1977. Hän oli parhaimmillaan kymmenes Hollannin GP:ssä 1977. Hänen uransa päättyi, kun häntä ei päästetty ajamaan Japanin GP:hen 1977, koska hänet karkotettiin Japanista johtuen maassaan vallitsevasta apartheid-politiikasta.
Valentin Jordanov
thumb|right|250px|Jordanov vuonna 2018 Valentin Jordanov Dimitrov (, s. 26. tammikuuta 1960) on bulgarialainen vapaapainija ja eräs lajinsa kautta aikain menestyksekkäimmistä urheilijoista.
52 kilogramman painoluokassa painineen ja 156 senttimetrin mittaisen Jordanovin uran huippuhetket ajoittuivat 1980- ja 1990-luvuille, jolloin hän saavutti olympiakultaa sekä -pronssia ja voitti seitsemän kultamitalia sekä EM- että MM-kilpailuista. 685 uransa aikana käymästään ottelusta hän voitti 673. Hän aloitti harjoittelun Armeijan keskusurheiluseurassa Jantso Patrikovin valmennuksessa. 1990-luvulla hän muutti Yhdysvaltoihin, mutta jatkoi kilpailemistaan kotimaassaan Slavia-Litex-seurassa. Hänen valmentajanaan toimi Jordan Hristov.
Jordanov lopetti uransa 36-vuotiaana vuonna 1996 Atlantan olympialaisiin (kultaa), minkä jälkeen hän toimi valmentajana ja vuodesta 1998 lähtien Bulgarian painiliiton puheenjohtajana. Vuodesta 2000 lähtien hän on ollut maansa olympiakomitean jäsen. Jordanovilla on vaimo ja kaksi lasta.
Kansainvälisen olympiakomitean uhattua pudottaa paini olympiaohjelmasta vuonna 2013 Jordanov palautti vastalauseena KOK:lle olympiakultamitalinsa.
Arvokisamitali
Olympialaiset
MM-kisat
EM-kisat
Kei Mikuriya
Kei Mikuriya (s. 29. elokuuta 1977 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Mikuriya kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Peippo (täsmennyssivu)
Peippo tarkoittaa seuraavia:
Giant Robot
Giant Robot (tunnettu myös nimellä Giant Räbät) on helsinkiläinen yhtye. Se julkaisi ensimmäisen omakustanne-EP:n vuonna 1997 ja heiltä on vuoteen 2006 mennessä ilmestynyt kolme pitkäsoittoa.
Giant Robotin musiikki on sekoitus elektronista ja instrumenteilla soitettua musiikkia, jonka tyyli sivuaa hip hopia, dubia, funkia ja etenkin live-esiintymisissä myös krautrockia.
Suuren yleisön tietoisuuteen yhtye nousi vuonna 1999 julkaistulla ”Helsinki Rock City” -kappaleella. Muita tunnetuimpia kappaleita ovat: ”Urban International”, ”Airport City” sekä Levyraadissakin menestynyt ”Public=Shopping”.
Singlet ja EP:t
Lisäksi Giant Robot on julkaissut kaksi DJ:ille tarkoitettua promo-EP:tä (2000 ja 2002) ja Bad Luck Love elokuvan soundtrack sisältää useampia Giant Robotin kappaleita.
Flekkerøy
Flekkerøy on saari Kristiansandin kunnassa, Länsi-Agderin läänissä Norjassa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta etelään. Saaren nimi juontaa juurensa sanasta flekk, joka tarkoittaa viljeltyä maapalaa.
Historia
Flekkerøy on vanha asuinpaikka, jossa sijaitsi tulliasema ja tärkeä kauppapaikka jo ennen Kristiansandin kaupungin perustamista 1641. Flekkerøy linnoitettiin jo 1555. Fredriksholmin linnoitus rakennettiin 1654 ja purettiin 1872. Toisen maailmansodan aikana saari oli saksalaisten linnoittama ja miehittämä. thumb|left|Flekkerøyn kirkko
Elinkeinoelämä
thumb|Paulenin venesatama Flekkerøyllä Flekkerøyssä on sijainnut Kristiansandin rannikkoalueen kalastuslaivaston pääosa ja hyviä satamia sijaitsee sekä Ytre että Indre Flekkerøyn alueilla. Saarella on veneenlaskupaikka ja veneenkorjauspaja, kalojen vastaanottoasemia ja pakastamoja sekä nuotan- ja troolienvalmistusta. Saari on yhteydessä mantereelle 2 320 m pituisen meren alta kulkevan tietunnelin, Flekkerøytunnelenin, kautta, riksvei 457:ään.
Lantula
Lantula on kulmakunta ja entinen koulupiiri Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Lantula lähikylineen muodostaa niin sanotun Lantulan seudun, jossa on noin 350 asukasta. Lantula valittiin Pirkanmaan vuoden kyläksi vuonna 2012. Kylä sijaitsee Vesilahdentien varrella kunnan itäosassa. Kylä kuului vuoteen 1972 Tyrvään kuntaan ja vuosina 1973–2008 Vammalaan.
Lantula ei ole Sastamalan maarekisterikylä, sillä se on syntynyt 1900-luvun aikana usean kylän maille. Lantula oli tuohon saakka ollut eri kylien takamaita, joissa oli hieman torppia ja mäkitupia. 1800-luvun lopulla aloitettiin Vankimusjärven kuivaus joka saatiin päätökseen 1900-luvun puolivälissä. Järven vesijättömaa muutettiin viljelykäyttöön, mikä kasvatti lähialueen kyliä. Lantulaan perustettiin kansakoulu vuonna 1939, joka muuttui myöhemmin alakouluksi. Lantulan koulu lakkautettiin vuonna 2005.
Pääelinkeino Lantulassa on maanviljely, mutta iso osa asukkaista käyvät töissä muualla. Kylän postikonttori, pankki ja kaupat ovat loppuneet jo 1900-luvun lopulla. Lakkautettu koulu on siirtynyt kyläyhdistykselle, joka ylläpitää siinä kylätaloa nimeltä Lantula-talo.
Heikki Vilenius
Heikki Vilenius on levymoguli, Propaganda-lehden perustaja ja päätoimittaja. Hän perusti kansainvälisesti tunnetuksi tulleen Propaganda records -yhtiön vuonna 1981. Yhtiön kuumin kärki oli hardcore-genren yhtyeitä, jotka keikkailevat yhä ympäri maailmaa.
1980-luvun alkupuoliskolla Vilenius toimitti Suomirock -nimistä sarjaa Yleisradion Ocsid -ohjelmissa Nuorten Radiolle.
Musiikkituottajana Vileniuksen pääasiallisina kohteina ovat olleet hardcore, punk ja rock -yhtyeet, mutta hän on myös kunnostautunut rhythm & blues -tuottajana.
Useassa ohjelmatoimistossa toimineella Vileniuksella on ollut artisteina mm. Pelle Miljoona, Ne Luumäet, Rauli Badding Somerjoki, Eeki Mantere ja Nuket -yhtye.
Galaxi
thumb|335px|Galaxin logo. Galaxi on 18. syyskuuta 2005 alkanut Ylen alakouluikäisille suunnattu televisio-ohjelma ja sisältökokonaisuus.
Ohjelman alkuperäinen lähetysaika oli viikonloppuisin kello 9.00–10.00 Yle TV2:ssa. Vuosina 2012–2014 Galaxia lähetettiin myös arkena, ensin klo 18–18.30 ja myöhemmin klo 16–16.30.
Galaxi aloitettiin makasiinityyppisenä ohjelmana ja se on muuttanut useasti muotoaan. Nykyään Galaxi näkyy erilaisina animaatioina, draamana, vlogeina, sketseinä ja asiaohjelmina Areenassa ja Yle TV2:ssa joka aamu. Lisäksi Galaxi tuottaa sisältöjä YouTubeen, Instagramiin ja TikTokiin.
Shinji Jōjō
Shinji Jōjō (s. 28. elokuuta 1977 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Maajoukkueura
Jōjō kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Ojala
Ojala voi tarkoittaa seuraavia:
Sijtse Jansma
Sijtse Jansma (22. toukokuuta 1898 Leeuwarden – 4. joulukuuta 1977 Amsterdam) oli alankomaalainen köydenvetäjä. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai siellä joukkueineen hopeaa.
Kuolemansyy
Kuolemansyy eli kuolinsyy on sairaus tai tapahtuma, joka aiheuttaa henkilön kuoleman. Lääkäri kirjaa kuolemansyyn kuolintodistukseen. Kuolintodistukseen merkitään myös kuolemanluokka, joita ovat Suomessa tauti, ammattitauti, tapaturma, lääketieteellinen hoito tai tutkimustoimenpide, itsemurha, henkirikos, sota ja epäselvä kuolema. Kuolemansyyn selvittämiseksi voidaan tehdä lääketieteellinen tai oikeuslääketieteellinen ruumiinavaus. Suomessa on tilastoitu vuodesta 1987 lähtien peruskuolemansyy, välitön kuolemansyy, välivaiheen kuolemansyy ja kolme myötävaikuttavaa kuolemansyytä, jotka ilmoitetaan kuolintodistuksessa. Tilastoissa mainittu kuolemansyy on lähes aina peruskuolemansyy.
Suomessa kuolemansyyn selvittämistä säädellään lailla (459/1973) ja asetuksella (948/1973) kuolemansyyn selvittämisestä. Niitä tarkentaa Lääkintöhallituksen yleiskirje n:o 1789 (1.4.1983).
Peruskuolemansyy
Suomessa Tilastokeskus kokoaa peruskuolemansyyt vuosittain kuolemansyytilastoiksi. Uusimpien vuoden 2005 tilastojen mukaan yleisimmät kuolemansyyt työikäisillä miehillä olivat alkoholisyyt ja sepelvaltimotauti ja naisilla rintasyöpä ja alkoholisyyt.
Välitön kuolemansyy
Välitön kuolemansyy tarkoittaa tautia, vikaa tai vammaa, jonka oireisiin henkilö kuolee. Välittömäksi kuolemansyyksi ei kuitenkaan lueta kuoleman mekanismeja kuten sydänpysähdystä. Toisinaan peruskuolemansyystä kuolemaan johtava kausaalinen sarja puuttuu, jolloin peruskuolemansyy on samalla myös välitön kuolemansyy. Välitöntä kuolemansyytä ei yleensä ilmaista kuolemansyytilastoissa. Välitön kuolemansyy voi olla esimerkiksi keuhkokuume.
Välivaiheen kuolemansyy
Välivaiheen kuolemansyy on tauti tai tila, joka johtaa peruskuolemansyystä välittömään kuolemansyyhyn.
Myötävaikuttava kuolemansyy
Myötävaikuttava kuolemansyy on henkilöllä ollut muu sairaus tai tila, joka on myötävaikuttanut kuolemaan johtaneen tilan kehittymiseen. Myötävaikuttava kuolemansyy ei ole kuitenkaan suorassa syy-seuraussuhteessa kuolemaan. Kuolintodistukseen voidaan merkitä enintään kolme myötävaikuttavaa kuolemansyytä.
Arthur Lumley St. George Lyster
Arthur Lumley St. George Lyster (27. huhtikuuta 1888 – 4. elokuuta 1957) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali, joka palveli kummassakin maailmansodassa. Hän oli Arthur Edward Lysterin vanhin poika.
Lumley Lyster astui 15. syyskuuta 1902 laivaston palvelukseen. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa 6. Kevyt risteilijäviirikössä sekä Suuressa laivastossa. Sota-aikaisista ansioistaan hänet palkittiin DSOlla sekä Italian kruunulla.
Sotien välillä hän palveli 1919 HMS Renownilla. Hänet siirrettiin 28. joulukuuta 1922 1. Taistelulaivaviirikön tykistöupseeriksi Atlantin laivastoon HMS Barhamille, mistä hän siirtyi 8. joulukuuta 1924 Amiraliteettiin vuoden loppuun saakka. Hän palveli Amiraliteetin hankintaosaston johtajanapulaisena 29. joulukuuta 1924 alkaen toukokuuhun 1926.
Hänet siirrettiin 22. marraskuuta 1926 HMS Nelsonille ensimmäiseksi perämieheksi, jossa hän palveli kesäkuuhun 1928. Hänet siirrettiin 8. tammikuuta 1929 hankintaosastolle. 1930-luvun alun hän suoritti erilaisia esiupseerikursseja.
Hänet määrättiin 1932 risteilijä HMS Danaen päälliköksi Länsi-Intian ja Amerikan asemalle. Hänet siirrettiin 11. tammikuuta 1933 Kotilaivaston 5. Hävittäjälaivueen komentajaksi aluksenaan HMS Wallace, mistä tehtävästä hänet siirrettiin maihin 1. toukokuuta 1935.
Hänet määrättiin 7. joulukuuta 1937 Välimeren laivastoon HMS Gloriousin päälliköksi. Hänet siirrettiin 20. joulukuuta 1939 Scapa Flown komentajaksi ylennettynä kontra-amiraaliksi.
Hänet siirrettiin Välimeren laivastoon tukialusten komentajaksi aluksenaan HMS Illustrious. Hänen johdollaan tukialusosasto hyökkäsi Taranton laivastotukikohtaan 11. marraskuuta 1940. Hänet siirrettiin 1941 5. merilordiksi ja laivaston ilmavoimien komentajaksi.
Hänet määrättiin 11. heinäkuuta 1942 Kotilaivaston lentotukialusten päälliköksi aluksenaan HMS Indomitable, mistä hänet vapautettiin helmikuussa seuraavana vuonna.
Hän ei ole sijoitettujen luettelossa heinäkuun 1945 jälkeen. Hän jäi 27. heinäkuuta 1945 eläkkeelle. Hän kuoli 4. elokuuta 1957.
Obštši Syrt
pienoiskuva|Tyypillistä maisemaa Obštši Syrtin ylängöllä. Obštši Syrt on Volgan ja Uraljoen välisen vedenjakajan muodostava ylänkö Venäjällä ja Kazakstanissa Uralvuorilta lounaaseen. Sen maaperä on hiekkaa, savea ja kalkkikiveä, ja karstimaata esiintyy siellä runsaasti. Ylängön leveys on 500 kilometriä ja suurin korkeus 400 metriä. Arokasvillisuus on alueella tyypillistä. Idässä on ollut rikkaita kuparilöydöksiä.
Lähteet
52.29694°N, 52.18722°W
Adam-ondi-Ahman
thumb|Adam-ondi-Ahmanin laaksossa sijaitseva kukkula, jonka [[Joseph Smith nimesi temppelin paikaksi.]] Adam-ondi-Ahman (joskus myös muodossa Diahman, lyhennettynä sanoista Adam-ondi-Ahman) on historiallinen paikka Grand River -joen laaksossa Daviessin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Myöhempien aikojen pyhien liikkeen eli mormonismin perustaja ja ensimmäinen profeetta Joseph Smith selitti 19. toukokuuta 1838, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne Aadam karkotettiin Eedenin puutarhasta. Eedenin puutarha oli hänen mielestään sijainnut uudella mantereella, Independencen kaupungin tienoilla Missourissa. Tultuaan karkotetuksi paratiisista Aadam ja hänen vaimonsa Eeva asettuivat asumaan kauniiseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon. Ennen kuolemaansa Aadam kokosi jälkeläisensä luokseen Adam-ondi-Ahmanin laaksoon ja siunasi heidät sekä profetoi heille. Smithin mukaan Nooa oli purjehtinut arkillaan Meksikonlahdelta vanhalle mantereelle. Mormonin kirja kertoo, että eräs Jared johti ryhmän ihmisiä vanhalta mantereelta uuteen maailmaan kielten sekoittamisen aikaan eli Baabelin tornin rakentamisen ja tuhoutumisen aikoihin.
Smith selitti, että laaksossa oli kaksi (tai mahdollisesti kolme) Aadamin omin käsin rakentamaa alttaria, joilla hän uhrasi Jumalalle paratiisista karkotuksen jälkeen. Smithin mukaan alueella oli sekä rukouksen alttari että uhrialttari.
Smith oli myös vakuuttunut sitä, että Adam-ondi-Ahmanin laakso on se paikka, jonne ihmiskunta, Aadamin jälkeläiset, tullaan kokoamaan viimeiselle tuomiolle Jeesuksen tultua takaisin.
Smithin mukaan Adam-ondi-Ahman on Aadamin paratiisissa puhumaa kieltä. Sana esiintyy hänellä jo vuonna 1832, tosin ilman viittausta tiettyyn paikkaan. Sanan Adam-ondi-Ahman on tulkittu merkitsevän "Jumalan laakso, jossa Aadam asui" (kirkon varhainen teologi Orson Pratt), "Jumalan laakso, jossa Aadam siunasi lapsiaan" (John Corrill, MAP-kirkkoon kuuluva historioitsija), "Aadamin hauta" (Herman C. Smith, Kristuksen yhteisöön kuuluva historioitsija) tai "Aadam Jumalan kanssa".
Nykyään MAP-kirkko omistaa suurimman osan laaksosta. Se on enimmäkseen maatalouskäytössä. Vaikka alueen uskonnonhistoriallinen merkitys on kirkon opin mukaan valtava, siellä ei ole toimitettu arkeologisia kaivauksia. Smithin mainitsemia Aadamin alttareita ei ole löydetty.
Pierre Thiriar
Pierre Thiriar oli belgialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa.
Snuff
Snuff voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Antti Heikki Pesonen
Antti Heikki Pesonen (s. 1. maaliskuuta 1982 Vantaa) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Skinhead
Historia
Skinhead-kulttuurin synty liittyi tilanteeseen, jossa Ison-Britannian perinteinen työväenkulttuuri oli rakennemuutoksen seurauksena häviämässä. Brittiläisen skinhead-liikkeen synty ja kasvu onkin nähty protestina perinteisen elämäntavan hajoamiselle.