cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M05-maastokuvio
Lumikuvio
thumb|200px|M05-lumikuvio Lumikuvio on kaksiväriversio metsäkuviosta. Kuvio hajottaa taistelijaprofiilin ja hävittää näkyvistä muutaman kymmenen metrin etäisyydellä kevyessä lumisateessa.
Lumikuvioita käytetään seuraavissa taisteluvarusteissa:
Pakkaskuvio
thumb|200px|M05-pakkaskuvio Pakkaspuvussa metsäkuviossa kirkkaanvihreä on vaihdettu harmaaseen, joka on tavallisempi väri syksyllä ja talvella.
Pakkaskuviota käytetään seuraavissa taisteluvarusteissa:
Kaupunkimaastokuvio
pienoiskuva|200x200px|M05-kaupunkimaastokuvio Puolustusvoimat kehitti myös harmaanruskean maastokuvion kaupunkiympäristöön, mutta sitä ei ole vielä käytetty vaatetuksessa tai varusteissa.
Aavikkokuvio
thumb|200px|M04-aavikkokuvio Aavikkokuvio otettiin käyttöön ennen muita M05-kuvioituja varusteita ja sitä on kutsuttu M04-kuvioksi, vaikka sen kuviot ovat vastaavat kuin M05-varusteissa. Suomen kansainväliset kriisinhallintajoukot ottivat M04-varusteet testikäyttöön vuoden 2003 aikana YK:n kriisinhallintaoperaatiossa Eritreassa (UNMEE) K2004-nimellä. K2004-kuvioidut varusteet olivat raskaampia kuin uudemmat M04-varusteet. Nykyisin kuviota käyttävät kriisinhallintajoukot Afganistanissa (ISAF) ja sitä on käytetty kriisinhallintaoperaatiossa Tšadissa sekä Keski-Afrikan tasavallassa (MINURCAT) ja Libanonissa (UNIFIL II). Myös kuumanilmanalan operaatiossa palvelevat suomalaiset YK:n sotilastarkkailijat käyttävät M04 varusteita. Vuonna 2023 M04-kuvioisia varusteita otettiin käyttöön myös varusmiesten koulutuksessa osassa joukko-osastoista.
Aavikkokuviota käytetään ainakin seuraavissa taisteluvarusteissa:
Venäläinen näköiskuvio
Yksityisesti kehitetty venäläinen 'Jagel'-maastokuvio tuli julkiseen tietoisuuteen vuoden 2008 Etelä-Ossetian sodan aikana. 'Jagel' on nelivärimaastokuvio, joka muodostuu satunnaisista mustista, tummanvihreistä ja kirkkaanvihreistä kuvioista puunruskealla pohjalla. Kuvio on erittäin samankaltainen kuin suomalainen M05-metsämaastokuvio.
'Jagel' ja M05-maastokuvion samankaltaisuus herätti useita syytöksiä siitä, että venäläiset olivat kopioineet suomalaisia. Syytökset esitettiin Helsingin Sanomien artikkelissa ja Taloussanomien artikkeleissa. Myös yhdysvaltalainen uutislehti New York Times teki tarinan syytöksistä joulukuun 20. vuonna 2008.
Sotilasmaastokuvioiden- ja univormujenkeräilijöiden sivuston kamouflage.net mukaan camotest.de-sivuston perusteella näiden maastokuvioiden yhteneväisyys on kiistämätön, vaikka niissä on myös merkittäviä eroavaisuuksia. Sivu on eritellyt näitä eroavaisuuksia:
Sivun mukaan ei voida sanoa, että venäläisten 'Jagel' olisi suora kopio M05:stä, niin kuin kiinalaisten 03-tasankomaastokuvio on suora kopio saksalaisten Flecktarnista. Sivu päätyi toteamaan, että venäläinen Jagel-kuvio on ennemminkin vain M05:n näköinen.
Ko e fasi ʻoe tuʻi ʻo e ʻOtu Tonga
Ko e fasi ʻoe tuʻi ʻo e ʻOtu Tonga on Tongan kansallislaulu. Laulun tongankieliset sanoitukset kirjoitti prinssi Uelingatoni Ngū Tupoumalohi (1854–1885) ja musiikin sävelsi saksalainen Karl Gustavus Schmitt (1834–1900). Laulua käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1874.
Kääntäjä
Kääntäjä voi tarkoittaa
Hans Nielsen Hauge
thumb|265px|right|Hans Nielsen Haugen ainoa alkuperäinen muotokuva. Maalattu Kööpenhaminassa n. 1800. thumb|265px|right|Haugelaiset, Adolph Tidemandin (1848-1852) maalaus. thumb|265px|right|Hans Nielsen Haugen hautamuistomerkki Old Akerin kirkkotarhassa Oslossa thumb|265px|right|Oslon ulkopuolelle Bredtvetin kirkon luokse on pystytetty Hans Nielsen Haugen muistoksi obeliski.
Hans Nielsen Hauge (3. huhtikuuta 1771 – 29. maaliskuuta 1824) oli 1800-luvun norjalainen luterilainen maallikko, hengellinen johtaja, yrittäjä, sosiaalinen uudistaja ja kirjailija. Hän johti pietististä herätystä, joka tunnetaan haugelaisuutena. Haugen katsotaan myös vaikuttaneen Norjan varhaiseen teollistumiseen.
Elämäkerta
Hans Nielsen Hauge syntyi viidentenä kymmenlapsiseen perheeseen esi-isiltä perityllä Hauge på Rolvsøy -tilalla Østfoldin läänissä. Hänen isänsä oli Niels Mikkelsen Evenrød (1732–1813) ja äitinsä Maria Olsdatter Hauge (1735–1811).
Hän kirjoitti sarjan kirjoja elämässään. 18 vuoden aikana hän julkaisi 33 kirjaa. Arvioidaan, että 100 000 norjalaista luki yhden tai useamman kirjan, mikä on suuri määrä, kun väestöä oli 900 000. Joukossa oli enemmän tai vähemmän lukutaitoisia henkilöitä.
Seuraavien vuosien aikana Hauge kulki enimmäkseen jalkaisin suuressa osassa Norjaa. Hänellä oli lukemattomia herätyskokouksia, usein kirkonmenojen jälkeen. Uskonnollisen työnsä lisäksi hän tarjosi käytännön neuvoja ja rohkaisi uudisasuttamaan Pohjois-Norjaa. Häntä ja hänen seuraajiaan vainottiin, vaikka heidän opetuksensa olivat sopusoinnussa luterilaisen opin kanssa. Hän alkoi saarnata ”elävästä uskosta” Norjassa ja Tanskassa. Hän uskoi saaneensa kutsun julistaa pelastusvarmuutta muille mystisen kokemuksensa jälkeen. Siihen aikaan kiertävien saarnaajien uskonnolliset kokoukset pidettiin pastorin valvonnassa, mutta ne olivat laittomia, ja Hauge pidätettiin useita kertoja.
Hauge kohtasi suurta henkilökohtaista kärsimystä ja valtion vainoa. Hänet vangittiin peräti 14 kertaa vuosivälillä 1794–1811, häntä syytettiin noituudesta ja aviorikoksesta sekä sanottiin rikkovan vuoden 1741 konventikkeliplakaatia. Sen mukaan norjalaisilla ei ole oikeutta uskonnolliseen kokoontumiseen ilman Norjan kirkon papin lupaa. Hänen vankila-aikansa vahingoitti hänen terveyttään ja johti ennenaikaiseen kuolemaan. Kun hänet vapautettiin vankilasta vuonna 1811, hän aloitti Bakkehaugenissa maanviljelijänä ja teollisuudenharjoittajana lähellä Kristianiaa (nykyistä Osloa).
Vuonna 1815 hän meni naimisiin Andrea Andersdatterin kanssa, joka myöhemmin kuoli synnytyksessä samana vuonna. Vuonna 1817 hän meni naimisiin Ingeborg Marie Olsdatterin (1791–1872) kanssa ja osti Bredtvetin tilan (nykyään Bredtvet-kirkon alue Oslossa), jossa hän kuoli. Kolme neljästä lapsesta kuoli nuorena. Pojastaan, Andreas Haugesta, tuli Norjan kirkon pappi ja tämä toimi myös Norjan parlamentin jäsenenä.
Haugelaisuus ja saavutukset
Yleisesti ollaan sitä mieltä, että Hans Nielsen Haugella oli syvällinen vaikutus sekä maalliseen että uskonnolliseen historiaan Norjassa. Hauge-sanoma korosti sitä hengellisyyttä, jota hän tunsi Martti Lutherista lähtien. Hän johti karismaattisia kokouksia, ja hänen organisaationsa muuttui epäviralliseksi verkostoksi, joka monin tavoin kiisti kirkon valtion laitoksena. Tämän seurauksena häntä ja hänen seuraajiansa vainottiin eri tavoin. Hauge vangittiin useaan otteeseen, ja hän vietti yhteensä yhdeksän vuotta vankeudessa.
Digital Millennium Copyright Act
Digital Millennium Copyright Act (DMCA) on Yhdysvalloissa 28. lokakuuta 1998 voimaan tullut laki, joka muun muassa
Hans Nielsen Hauge
Haugelaisuus ja saavutukset
Ajan myötä haugelaisuus lisäsi vaikutusvaltaa koko maassa. Jotkut luvut kuvaavat tätä tosiasiaa. 1800-luvun loppupuolella Kristianissa sijaitsevassa kirkossa normaalisti palvelukseen osallistui alle 20 ihmistä lähes 10 000:sta asukkaasta. Kristinusko Norjassa noudatti tradioita, ja etiikka (kristillisestä näkökulmasta) ja hengellinen elämä oli lähes olematonta. Ei ole liioiteltua sanoa, että hän elvytti uskoa laajasti Norjassa. Sekä miehet että naiset olivat keskeisessä asemassa tässä uudistumisessa. Haugelaisuuden ensimmäinen naispuolinen saarnaaja oli Sara Oust, joka oli aktiivinen vuodesta 1799.
M/S Norcape
Norcapen sisaralus on M/S Envoy.
Hans Nielsen Hauge
Haugelaisuus ja saavutukset
Haugen teollisuussaavutuksina oli lukuisia tehtaita, joita Hauge perusti ympäri maata. Kaikki paitsi yksi katosivat teollisen vallankumouksen aikana, joka Norjassa tapahtui 1800-luvun puolivälissä. Vuonna 1809 hallitus vapautti tilapäisesti Haugen vankilasta, jotta hän pystyisi rakentamaan suolakauppoja helpottaakseen brittiläisen saarron aiheuttaman suolapulan. Hänen vaatimattomuutensa esti, ettei hänestä kuitenkaan tullut kapitalisti, ja hän luovutti kaiken, minkä hän oli perustanut ja inspiroinut muille - veljille ja ystäville. Äärimmäisen talouskriisin aikana, kun lähes kaikki vaurastuneet puuparonit ja rautatavaroiden omistajat joutuivat konkurssiin Napoleonin sodan vuoksi, hän osoitti vaurastumisen keinon kenelle tahansa aloitteellisuudellaan ja tämä johti Norjan kansantalouden uusiin nousuihin muutaman vuoden kuluttua kansallisen itsenäistymisen vuodesta 1814 lukien. Tässä asiassa Hauge oli vain yksi monista toimijoista, mutta hän oli yksi vaikutusvaltaisimmista - etenkin tavalla, jolla hän yhdisti taloutta ja kristillistä moraalia: tunnusmerkkejä olivat vaatimattomuus, rehellisyys ja kova työ.
M/S Norcape
Käyttöhistoria
20. huhtikuuta 1979 alus laskettiin vesille nimellä Puma. Elokuussa se luovutettiin P&O Ferriesin omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle nimellä Tipperary. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin B&I Linen Liverpoolin ja Dublinin väliseen liikenteeseen.
Hans Nielsen Hauge
Haugen perintö
Monet haugelaiset käynnistivät teollisia toimia, kuten tehtaita, telakoita, paperitehtaita, tekstiiliteollisuutta ja painatusta. Menestys toi heille vaurautta lyhyessä ajassa, mikä johtui haugelaisten keskittymisestä huolellisuuteen, taloudelliseen yritykseen ja säästävyyteen. Kolme jäsentä perustuslakia säätävässä Eidsvollissa kuului hänen liikkeensä.
M/S Norcape
Käyttöhistoria
29. joulukuuta 1988 Norcape Shipping B.V. osti aluksen ja rekisteröi sen Norcape -nimisenä Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. Lipunvaihdon jälkeen North Sea Ferries aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Europoort–Ipswich. 22. huhtikuuta 1995 alus siirtyi Zeebruggen ja Hullin välille. Vuonna 1996 North Sea Ferriers vaihtoi nimensä P&O North Sea Ferriesiksi.
Hans Nielsen Hauge
Haugen perintö
Koska haugelaisten saarnaaminen oli samansuuntaista vuosikausia aikana, jolloin monet norjalaiset siirtyivät Amerikkaan, Haugen-liikkeen vaikutus luterilaisuuteen Amerikassa on ollut huomattava. Amerikkalaisessa luterilaisessa kirkossa oli Hauge- synodi, Eielsenin synodi ja luterilainen vapaakirkko, joilla kaikilla oli haugelaista vaikutusta. Hauge muistetaan vuosittain 29. maaliskuuta yhdysvaltalaisen evankelis-luterilaisen kirkon liturgisessa kalenterissa yhtenä kirkon uudistajana.
Digital Millennium Copyright Act
Kritiikkiä
Electronic Frontier Foundation (EFF) ja monet muut kansalaisjärjestöt ovat kritisoineet lakia siitä, että se antaa sisällöntuottajille ja -levittäjille täydet oikeudet määrätä, kuinka kuluttaja voi tuotettaan käyttää, ja että laki sisältää monia kilpailua haittaavia kohtia.
Hans Nielsen Hauge
Hauge-instituutti
Hauge-instituutti (Haugeinstituttet) perustettiin vuonna 2005. Instituutti pyrkii lisäämään tietoisuutta Hans Nielsen Haugesta, hänen eettisestä ajattelustaan ja ajankohtaisuudestaan ja antamaan inspiraatiota liike- ja koulutusyhteisölle sekä yhteiskunnalle yleisesti. Hauge-instituutin ajatusten ja käytännön pohjalta keskitytään eettiseen ulottuvuuteen kolmella pääalueella: johtaminen, yrittäjyys, kauppa ja ympäristö. Hauge-instituutilla on useita ammattikumppaneita. Kaksi tärkeintä ovat Pyhän Olavin College Northfieldissa Minnesotassa ja Norjan kauppakorkeakoulu Bergenissä Norjassa.
Vaasan ravirata
Vaasan ravirata oli Vaasassa Hietalahden kaupunginosassa sijainnut ravirata. Se otettiin käyttöön 1950-luvulla. Vuonna 2014 radalla oli 9 kilpailupäivää. Vaasan raviradan perinteinen vuosittainen suurkilpailu on ollut lämminverisille tarkoitettu Vasabladet Sprintern. Se on kuitenkin järjestetty viimeksi vuonna 2009. Kuninkuusravit Vaasassa on pidetty vuosina 1961 ja 1971.
Vaasan raviradan vuonna 1971 valmistuneen katsomorakennuksen ylin kerros tuhoutui toukokuussa 2006 raivonneessa tulipalossa. Tuli hävitti muun muassa toimistotiloja sekä istumakatsomon, eikä niitä ole toistaiseksi rakennettu uudelleen. Tulipalon jälkeen aloitettiin uuden hevosurheilukeskuksen suunnittelu Vaasan kupeessa sijaitsevaan Mustasaaren kuntaan, mutta hanke ei ole toistaiseksi edennyt alustavia suunnitelmia pidemmälle. . Vaasan raviradan viimeinen kilpailukausi oli vuosi 2016, jolloin ravattiin viidesti.
Vaasan raviradan tilalle on suunniteltu asuinaluetta, joka olisi luonteva osa ruutukaavakaupunkia. Vaasan raviradan alueen suunnittelukilpailuun saapui 63 työtä. Vaasan raviradan alueen arkkitehtikilpailun voittajaksi valittiin Tukholmassa toimivan kansainvälisen työryhmän ehdotus Inside Outside Vaasa.
Lou Henry Hoover
Louise Henry Hoover (29. maaliskuuta 1874 – 7. tammikuuta 1944), tunnettiin nimellä Lou Henry Hoover, oli Yhdysvaltain presidentti Herbert Hooverin vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen.
Elämä
Louise syntyi Waterloossa, Iowan osavaltiossa. Hän oli erinomainen lehmityttö. Louise Hoover oli myös innokas kiinan kielen ja geologian tutkija, ja ensimmäinen presidentin puoliso, joka esiintyi valtakunnallisissa radiolähetyksissä. Hoovereille syntyi kaksi poikaa: Herbert Charles Hoover ja Allan Henry Hoover.
Pekka Salmi
Pekka Salmi (4. joulukuuta 1943 Kurikka – 18. kesäkuuta 2014 Savonlinna ) oli suomalainen liikemies ja kasinonomistaja. Hänellä oli aiemmin kasinotoimintaa Venäjällä, mutta lainmuutos lopetti toiminnan. Myöhemmin hän sanoi toimintaa olleen Länsi-Afrikassa hotelli-, pikaruoka- ja peliautomaattialalla. Perhe asuu Monacossa. Salmen perheen yhtiöllä on omistuksessaan Savonlinnassa Tynkkylänjoen kartano ja Parikkalassa hotelli Laatokan portti.
Salmi kuoli 70-vuotiaana Savonlinnassa kesäkuussa 2014.
Lapsuus ja nuoruus
Pekka Salmen vanhemmat olivat Vappu Suihkonen ja Eero Salmi. Hänellä on kolme sisarta. Pekan syntymäkunnasta Kurikasta perhe muutti Kemiin. Hänen äitinsä omisti Tornion Röytässä siirtomaatavarakaupan. Salmen vanhemmat erosivat. Hänen isäpuolensa työskenteli Metsähallituksessa ja teki myös yksityistä puutavarakauppaa. Koulunsa päättänyt Pekka pääsi savotoille apulaiseksi ja tutustui kämppäkulttuuriin, jonka olennainen osa oli korttipeli. Kasvatusisänsä omistamia kuorma-autoja aluksi kortitta ajanut nuorukainen sai ajokortin nimismiehen suosiolla 17-vuotiaana.
Autokuskista ammattipeluriksi
Salakuljetettuja kelloja myymällä ja korttipelillä elantoaan tienannut Salmi ryhtyi karjalaisen ammattipelurin Eero Ensio Keskisen autonkuljettajaksi ja oppi tältä kehittyneitä korttipelien ja -huijauksen tekniikoita. Tunnetun pelurin autonkuljettajana Salmelle avautuivat ovet 1960-luvun klubeille ja muihin pelipaikkoihin. Hotelli Torni ja ravintola Fennia olivat tuolloin tunnettuja laittoman uhkapelin paikkoja Helsingissä.
Muutto Ruotsiin
vasen|pienoiskuva|Bore neitsytmatkallaan 1960. 1960-luvun muuttoliikettä myötäillen osa pelaajista siirtyi Keskisen ja Salmen tavoin pelaamaan Ruotsin-laivoilla edestakaisin matkustaen. Jouduttuaan etsintäkuulutetuksi autokauppaan liittyvästä huijauksesta Salmi muutti Ruotsiin 1968. Ruotsissa toimi laittomia pelikasinoita mm. yökerhojen suojissa. Salmi osallistui vedonlyöntiin raviradoilla tarjoamalla omaa vedonlyöntipalveluaan muita korkeammilla kertoimilla. Toimintaa kutsutaan Salmen elämäkerrassa nimellä Bookmaker. Ruotsissa ollessaan Salmesta tuli perheenisä. Suomeen hän palasi vuonna 1973.
Pelipaikanpitäjä
Suomeen palattuaan Salmi perusti ensimmäisen laittoman pelipaikkansa Annankatu 29:ään syksyllä 1974. Pelipaikkoja kutsuttiin englannin hall-sanaa mukaillen hooleiksi. Laillista liiketoimintaa edusti maahantuontiliike. Annankadun hoolia seurasi Nervanderinkatu 11:ssä toiminut pelipaikka, jossa oli tavalliseen tapaan tarjolla korttipelejä sekä ruletti. Salmen ohella Helsingissä tarjosivat uhkapelimahdollisuuksia useat muutkin yrittäjät. Osa ammattipelureista kiersi kaupungista toiseen toimien hotellien ohella mm. teollisuusyritysten tiloissa.
Runeberginkatu 26:ssa toimi Salmen pelipaikoista suurin, lähes 160-neliöinen englantilaistyyliin sisustettu huoneisto keittiö- ja tarjoiluhenkilökuntineen. Taksien ohella myös poliisit tunsivat paikan hyvin. Poliisi postasi paikkaa asiakaskuntaa seuraten, mutta ei puuttunut toimintaan, jota kesti yli kolme vuotta. Lahjotulta poliisilta tuli myös vihje odotettavissa olevasta ratsiasta ja paikka sulkikin ovensa loppuvuodesta 1979, hyvissä ajoin ennen ratsian toteutumista. Pelipaikan tuottoja päätyi tuolloin pimeää ylikorkoa ns. tukitalletuksille maksaneisiin pankkeihin. Lisäksi Salmi harjoitti yksityistä rahanlainausta. Tukitalletusjupakan jälkimainingeissa Salmi muutti Floridaan.
pienoiskuva|M/S Georg Ots.
Laittomasta lailliseksi: Georg Otsin kasino
Suomi järjesti 1987 viennin edistämiseksi myyntinäyttelyn Tallinnaan käyttäen M/S Sally Albatross -laivaa. Salmi sai vihjeen osallistua näyttelyyn kasinoteemalla. Kun liikeidea esiteltiin Neuvostoliiton päättäjille kasinon sijasta "pelihuoneena" ja keinona saada maahan länsivaluuttaa, syntyi yhteys Estonia Shipping Companyn kanssa. Kasino avattiin M/S Georg Otsilla 5. syyskuuta 1987. Suomessa pitkäaikainen kauppa- ja teollisuusministeri Olavi J. Mattila ja poliisin johto olivat taanneet Salmen kelpoisuuden tarvittavien lupien saamiseksi.
The Binding of Isaac
The Binding of Isaac on Edmund McMillenin kehittämä ja julkaisema roguelikepeli.
Pelaaja ohjaa itkevää alastonta lasta nimeltä Isaac. Isaacin äiti saa viestin jumalalta, joka vaatii häntä uhraamaan lapsensa hengen todistaakseen uskonsa. Isaac kuitenkin pakenee hirviöiden täyttämään kellariin säästääkseen henkensä. Pelin tarinan inspiraation lähteenä on samanniminen tarina Raamatusta. Peliin on myös saatavilla lisäosa nimeltä Wrath of the Lamb.
Pelille on ilmestynyt jatko-osa The Binding of Isaac: Rebirth. Peliin on myös saatavilla lisäosat The Binding of Isaac: Afterbirth (2015), The Binding of Isaac: Afterbirth+ (2017) ja The Binding of Isaac: Repentance (2021).
Yrjö Murto
Yrjö Aleksanteri Murto (24. elokuuta 1899 Revonlahti – 17. joulukuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustajana (1948–1963) sekä ministerinä Paasikiven III (1945–1946) ja Pekkalan hallituksessa (1946–1948).
Yrjö Murto aloitti poliittisen toimintansa 1920-luvulla ammattiyhdistysliikkeessä. Hän toimi 1920-luvun lopussa Suomen Puutyöläisten Liiton luennoitsijana ja 1930-luvun alussa puheenjohtajana. Murto oli lyhyen aikaa myös Suomen Ammattijärjestön johdossa kesällä 1930. Suomen kommunistiseen puolueeseen kuulunut Murto siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1930. Siellä hän opiskeli kolme vuotta Karjalan kommunistisessa maatalouskorkeakoulussa. Kesällä 1935 Murto sai komennuksen maanalaiseen puoluetyöhön Suomeen, mutta hän jäi kiinni lähes heti ja joutui istumaan vankilassa Moskovan välirauhaan (1944) asti.
Vapauduttuaan Yrjö Murto nousi vaikutusvaltaisiin asemiin SKP:ssä ja SKDL:ssä. Hän toimi muun muassa molempien puolueiden varapuheenjohtajana. Kulkulaitosministerinä Murto ajoi Hella Wuolijoen pääjohtajaksi Yleisradioon. Myös ura ammattiyhdistysliikkeessä jatkui, sillä Murto valittiin Kansainvälisen rakennus-, rakennusaine- ja puuteollisuustyöväen liiton pääsihteeriksi. Murto kuului myös Helsingin kaupunginvaltuustoon, ja hänet valittiin kolmesti presidentin valitsijamieheksi.
Bob Latchford
Robert Dennis "Bob" Latchford (s. 18. tammikuuta 1951) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Latchfordin ammattilaisura alkoi Birmingham Cityssä vuonna 1968, mutta parhaiten hänet muistetaan Evertonin pelaajana. Hän edusti seuraa vv. 1974-1981. Myöhemmin Latchford edusti vielä mm. Swanseata, hollantilaista NAC Bredaa sekä Coventrya. Latchford pelasi 12 A-maaottelua Englannin paidassa viimeistellen niissä viisi maalia.
Sofja Tolstaja
pienoiskuva|Kreivitär Sofija Tolstaja 1900-luvun alussa Sofija Andrejevna Tolstaja, os. Bers (ven. Со́фья Андре́евна Толста́я Берс); (3. syyskuuta [ J: 22. elokuuta] 1844, Pokrovskoje-Strešnevon kartano, nyk. Moskovan luoteisosa, Venäjän keisarikunta – 4. marraskuuta 1919, Jasnaja Poljana, Neuvosto-Venäjä) oli venäläinen kirjailija.
Bob Latchford
Bob Latchfordin siirto Birminghamista Evertoniin helmikuussa 1974 rikkoi Englannin liigan siirtoennätyksen. Siirron yhteenlaskettu arvo oli 350,000 puntaa, mutta rahaa kaupassa siirtyi vain 80,000 puntaa, sillä Birmingham sai osamaksuna Evertonin pelaajista Howard Kendallin ja Archie Stylesin. Latchford oli kuudella seuraavalla kaudella Evertonin paras maalintekijä, ja on yhä edelleen yhteensä 138 osumallaan 289 eri kilpailuissa pelaamassaan ottelussa Evertonin kaikkien aikojen kolmanneksi paras maalintekijä. Erityisen menestyksekäs hänelle oli kausi 1977-78, jolloin hän viimeisteli 30 liigamaalia ja voitti Adidaksen ja Daily Mail -lehden lahjoittaman 10,000 punnan palkinnon. Palkinto oli luvattu vuonna 1973 seuraavalle pelaajalle, joka tekisi Englannin liigan 1. divisioonassa (ylin sarjataso tuohon aikaan) vähintään 30 maalia. Saavutuksen arvoa nostaa 1970-luvulle tyypillinen pelityyli: joukkueet panostivat vahvaan puolustuspeliin, ja jo 20 maalin tekoa yhden kauden aikana pidettiin loistavana saavutuksena. Everton ei Latchfordin aikana voittanut mestaruuksia, ja ironisesti verottaja nappasi leijonanosan edellä mainitusta palkinnosta, jonka Latchford jakoi joukkueen muiden pelaajien kanssa. Latchford siirtyi kesällä 1981 juuri 1. divisioonaan nousseeseen Swansea'hin, jolle viimeisteli heti ensimmäisessä ottelussaan hattutempun (kolme maalia) Leeds Unitedia vastaan. Latchford teki 87 liigaottelussaan Swansean paidassa kaikkiaan 35 maalia.
Sofja Tolstaja
Hän kirjoitti pienoisromaaneja ja päiväkirjaa, jotka on julkaistu vasta 1900-luvun lopulla. Hän oli kirjailija Leo Tolstoin vaimo, joka puhtaaksikirjoitti ja kopioi käsin miehensä käsikirjoitukset.
Bob Latchford
Latchfordin pelityyliä leimasi hänen räjähtävä lähtönopeutensa. 183-senttisenä ja hyvin voimakkaana hän oli myös vaarallinen pääpelaaja; suuren osan maaleistaan hän tekikin syöksypuskuilla lähietäisyydeltä. Kaukolaukauksilla hän teki maaleja äärimmäisen harvoin. Hän pelasi eri joukkueissa yhteensä 510 liigaottelua ja viimeisteli niissä 213 maalia.
Yrjö Murto
Murto oli naimisissa kahdesti: vuosina 1924−1947 Aina Elisabet Huovisen kanssa ja 1947−1957 Kerttu Kauniskankaan kanssa.
Sofja Tolstaja
Elämä
Sofija Andrejevna Bers syntyi saksalaisperäiseen aatelisperheeseen Pokrovskoje-Strešnevon kartanon mailla sijainneessa huvilassa, jonka hänen isänsä oli vuokrannut. Hänen vanhempansa olivat Moskovan palatsitoimiston lääkäri, valtioneuvos Andrei Jevstafjevitš Bers (1808-1868) ja kauppiassuvusta peräisin oleva Ljubov Aleksandrovna Islavina (1826-1886). Isällä oli myös vuonna 1833 syntynyt avioton tytär Varvara Bogdanovitš-Lutovinova naim. Žitova, Ivan Turgenevin äidin Varvara Petrovna Lutovinova Turgenevan (1787–1850) kanssa.
Muita lapsia olivat Jelizaveta Andrejevna Bers (1843-1919) ja Tatjana Andrejevna naim. Kuzminskaja (1846-1925) sekä viisi poikaa: Orjolin varakuvernööri Aleksandr Andrejevitš Bers (1845-1918), valtioneuvoston jäsenet Pjotr ​​Andrejevitš Bers (1849-1910) ja Stepan Andrejevitš Bers (1855-1910) sekä Vladimir Andrejevitš Bers (1853-1874) ja Vjatšeslav Andrejevitš Bers (1861-1907).
Bob Latchford
Bob Latchfordin isoveli Dave Latchford pelasi Birminghamin maalivahtina 206 liigaottelua. Myös nuorempi veli Peter Latchford oli maalivahti. Hän edusti West Bromwich Albionia 81 liigaottelussa.
Sofja Tolstaja
Elämä
Hyvän kotiopetuksen saatuaan Sofija suoritti keisarillisen Moskovan yliopiston kotiopettajakokeen vuonna 1861 ja erottui joukosta professori Tihonravoville lähetetyllä esseellä aiheesta ”Musiikki”. Elokuussa 1862 Sofija vieraili perheineen isoisänsä Aleksandr Mihailovitš Islenievin luona Tulan maakunnassa, ja matkalla he vierailivat Leo Tolstoin luona Jasnaja Poljanassa. Saman vuoden syyskuun 16. päivänä Tolstoi kosi 18-vuotiasta Sofija Andrejevnaa ja viikkoa myöhemmin pidettiin häät.
Ranskan Marokko
Ranskan Marokko oli Ranskan ylivallan alainen protektoraatti, joka tuli Ranskan hallintaan Fèsin sopimuksella vuonna 1912, toisen Marokon kriisin jälkeen. Samalla Espanja sai alueen Marokon pohjoisosasta.
Suurimmat kaupungit Ranskan Marokon alueella olivat Casablanca, Rabat, Marrakesh ja Agadir. Tangerista tehtiin vuonna 1923 kansainvälinen vyöhyke, jota hallitsivat Ranskan, Espanjan ja Britannian virkamiehet. Italia liittyi sopimukseen vuonna 1928.
Sofja Tolstaja
Elämä
Sofijasta tuli avioliiton myötä aatelisarvoltaan kreivitär. Sofija ja Leo Tolstoi saivat 13 lasta, joista viisi kuoli lapsina. Hän asui Jasnaja Poljanassa yhdeksäntoista vuotta, ja kävi silloin tällöin Moskovassa. Kreivitär Tolstaja toimi miehensä apuna, ja hän puhtaaksikirjoitti ja kopioi käsin kaikki käsikirjoitukset. Tolstajan omat pienoisromaanit julkaistiin vasta yli sata vuotta niiden kirjoittamisen jälkeen. Hänen päiväkirjansa käännettiin englanniksi 1980-luvun puolivälissä. Päiväkirjassa on merkintöjä yli 50 vuoden ajalta. pienoiskuva|Sofija Andrejevna Bers (vas.) ja nuorempi sisar Tatjana Andrejevna Bers (oik.) 1860-luvun alussa. Joidenkin Sota ja rauha -romaanin sankarien nimet, kuten Nataša Rostova, ja kuvaus Rostovin perheestä Leo Tolstoi otti Sofija Andrejevnan julkaisemattomasta tarinasta Nataša, joka kirjoitettiin ennen naimisiinmenoa kesällä 1862. Sofija Tolstaja esitettiin pitkään elämäkerroissa ja kirjallisuudessa mustasukkaisena ja ahneena naisena, joka esti miehensä kohtalon askeettina ja profeettana. Elämäkerturi Aleksandra Popoffin mukaan Tolstajan maineeseen oli syypäänä Tolstoin opetuslapsi ja läheinen ystävä Vladimir Tšertkov, joka esitti Sofijasta virheellistä tietoa ja liioitteli omaa asemaansa Tolstoin elämässä.
Ranskan Marokko
Ranskan Marokossa oli omat postimerkit. Postimerkeissä luki ranskaksi MAROC. Vuonna 1914 niissä luki PROTECTORAT FRANÇAIS MAROC. Lisäksi siellä oli oma rahayksikkö Marokon rial vuosina 1912–1921 ja Marokon frangi vuosina 1921–1956.
Sofja Tolstaja
Elämä
Sofija Andrejevna kirjoitti öisin puhtaaksi miehensä päivisin kirjoittamat sivut. Avioliitto oli hyvin ristiriitainen, häittensä aattona itsesyytösten vaivaama Leo Tolstoi, jonka koko siihenastinen elämä oli ollut täynnä naisia, antoi morsiamensa lukea omat päiväkirjansa, joissa hän kuvasi sukupuolisuhteitaan maatilansa maaorja talonpoikaisnaisten kanssa. Nuori neito pysyi järkytyksestään huolimatta myöntävässä vastauksessaan ja niin alkoi 48 vuotta kestänyt avioliitto. Sofija oli käytännöllinen ja Leo taas uneksija. Sofija rakasti kaupunkielämää ja inhosi hiljaista maaseutua päinvastoin kuin Leo, joka viihtyi maaseudun rauhassa. Kreivittären oli huolehdittava siitä, että pojat saivat kunnollisen koulutuksen ja tyttäret esiteltiin seurapiireissä.
Anna Grigorjevna Snitkina Dostojevskajan, Fjodor Dostojevskin vaimon, avulla kreivitär Tolstaja aloitti oman kustannustoimensa ja kustansi miehensä viimeiset teokset viimeisinä kahtena vuosikymmenenä. pienoiskuva|Kreivitär Sofija Tolstaja ja tytär Aleksandra, [[Nikolai Ge, 1886]]
Ranskan Marokko
Ranskan Marokosta tuli itsenäinen kuningaskunta vuonna 1956, jolloin siihen yhdistettiin myös Espanjan Marokko ja Tanger.
Joseph Larmor
Joseph Larmor (11. heinäkuuta 1857 – 19. toukokuuta 1942) oli irlantilainen fyysikko, matemaatikko ja Royal Societyn jäsen. Hän tutki sähköoppia, dynamiikkaa, termodynamiikkaa ja aineen elektroniteoriaa. Hänen huomattavin teoksensa oli vuonna 1900 julkaistu, teoreettista fysiikkaa käsittelevä Aether and Matter (eetteri ja aine).
Elämäkerta
Larmor syntyi Belfastissa kauppiaan poikana. Hän opiskeli Royal Belfast Academical Institutionissa, Belfastin yliopistossa ja Cambridgen yliopiston St John’s Collegessa, jossa hän oli Senior Wrangler. Opiskeltuaan fysiikkaa muutaman vuoden Galwayn Queen’s Collegessa hän otti vuonna 1885 vastaan lehtorin toimen Cambridgessä. Vuonna 1903 hänet nimitettiin Cambridgessa matematiikan Lucas-professoriksi, missä virassa hän toimi eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuoteen 1932. Hän ei koskaan mennyt naimisiin.
Larmor esitti, että eetteriä voitaisiin pitää homogeenisena fluidina, täydellisen kokoon­puristumattomana ja elastisena väli­aineena. Larmor uskoi, että eetteri oli erillään aineesta. Hän yhdisti teoriaansa lordi Kelvinin pyöriviin gyro­staatteihin perustuvan mallin, jonka mukaan atomit ovat eetterin pyörteitä.
Samaan aikaan kun Hendrik Lorentzin kehitti eetteriteoriaansa, Larmor keksi hänestä riippumatta Lorentz-muunnoksen ja julkaisi sen aikakaus­kirjassa Philosophical Transactions of the Royal Society vuonna 1897, noin kaksi vuotta ennen kuin Lorentz julkaisi sen ja kahdeksan vuotta ennen Albert Einsteiniä. Larmor ei esittänyt oikeaa lauseketta nopeuden muunnokselle ja nopeuksien yhdistämis­laille, jotka myöhemmin keksi Henri Poincaré. Larmor ennusti aikadilataation, ainakin kierto­liikkeessä olevien elektronien osalta, ja osoitti, että pituuskontraktion (FitzGerald-Lorentz-kontraktion) pitäisi esiintyä kappaleilla, joiden atomeja pitävät koossa sähkömagneettiset voimat. Teoksessaan Aether and Matter (1900) hän esitti uudestaan Lorentz-muunnoksen, aikadilataation ja pituuskontraktion, joita hän kuitenkaan ei käsitellyt kinemaattisina vaan dynaamisina ilmiöinä. Larmor vastusti Albert Einsteinin suhteellisuusteoriaa, vaikka kannattikin sitä aluksi lyhyen ajan. Hän hylkäsi sekä avaruuden kaareutumisen että yleisen suhteellisuus­teorian ja väitti, että absoluuttinen aika on tähti­tieteessä oleellinen.
Larmorin mukaan aine koostui eetterissä liikkuvista alkeis­hiukkasista. Hänen mukaansa sähkö­varauksen sai aikaan tietty hiukkanen, josta hän jo vuonna 1894 käytti nimeä elektroni. Julkaisussaan, jossa aikadilataatio ilmeisesti ennustettiin ensimmäisen kerran, hän kirjoitti: "... yksittäisten elektronien kannalta aika, jossa ne kulkevat tietyn osan liike­radastaan, on lyhempi kuin levossa olevan systeemin kannalta, suhteessa (1 – v2/c2)1/2" (Larmor 1897).
Larmor väitti, että sähkövirran muodosti varauksellisten hiukkasten virtaus johteessa, mutta nämä eivät olleet atomin osia. Hän laski, minkä verran säteilyenergiaa kiihtyvässä liikkeessä oleva elektroni lähetti. Spektri­viivojen hajaantumisen magneetti­kentässä hän selitti aiheutuvan elektronien värähtelystä.
Vuonna 1919 Larmor ehdotti, että auringonpilkut olivat itseään vahvistavia, dynamossa esiintyvien kaltaisia sähkö­magneettisia ilmiöitä auringon pinnalla.
Glasgow’n yliopisto myönsi Larmorille kesäkuussa 1901 lakitieteen kunniatohtorin (Legum Doctor, LL.D) arvon.
Julkaisuja
Larmor toimitti George Stokesin, James Thomsonin ja William Thomsonin (lordi Kelvinin) kootut teokset.
6. heinäkuuta
6. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 187. päivä (188. päivä karkausvuonna). Päivä on Suomessa Eino Leinon päivä, joka on nimetty myös runon ja suven päiväksi, ja se on yleinen liputuspäivä. Vuodesta on jäljellä 178 päivää.
Syntyneitä
thumb|upright|[[Wojciech Jaruzelski]]
Kuolleita
thumb|upright|[[Guy de Maupassant]]
Kultainen räpylä
Superpesiksessä on valittu kultainen räpylä vuodesta 1993 saakka. Kultainen räpylä on pelaajien äänestämä palkinto, joka annetaan parhaaksi valitulle ulkopelaajalle. Palkintoa ei jaettu kausina 2002-2004.
Miesten palkinnon on useimmiten voittanut Toni Kohonen (seitsemän kertaa) ja naisten palkinnon Emma Körkkö (viisi kertaa).
Seurakunta (veistosryhmä)
thumb|Väinö Oja: Seurakunta (2010-luku). Veistosryhmä oli esillä [[Someron kirkko|Someron kirkon luona vuosina 2015–2021.]] thumb|Väinö Oja: Kolme juoruämmää (2010-luku). Osa veistosryhmästä Seurakunta Someron kirkon luona elokuussa 2020. Seurakunta on suomalaisen ITE-taiteilijan Väinö Ojan luoma puuveistoskokonaisuus. Veistosryhmä oli vuosina 2015–2021 esillä Someron kirkon pääsisäänkäynnin edustalla Someron Kirkonmäellä.
Veistosryhmä koostuu kolmesta osasta: "Piispa Kantola" (2005), "Körttimummo" (2010-luku) ja "Kolme juoruämmää" (2010-luku). Ensimmäisen kerran teokset olivat esillä ITE-taiteen näyttelyssä Parkanossa vuonna 2013. Somerolla veistokset olivat näytteillä ensin Someron kaupungintalon luona kesällä 2014. Syksyllä 2014 Someron seurakunta hankki teokset omistukseensa, ja talvella 2014-2015 teosryhmä oli sijoitettuna Someron kirkon eteiseen. Keväällä 2015 patsaat sijoitettiin kirkon portille. Syksyllä 2021 patsaat poistettiin niiden huonon kunnon ja ilkivallan takia.
Paimiolainen Väinö Oja (s. 1930) työstää teoksiaan moottorisahalla ja tekee viimeistelyn laikkakoneella. Ojan teoksia on ollut esillä sekä Suomessa että muualla.
Metsolahti (lahti)
Metsolahti on noin kuusi kilometriä pitkä Leppäveden lahti pääosin Laukaassa, osin Jyväskylässä. Se kohdistuu muusta Leppävedestä pääosin kaakkoon ja kapenee loppua kohti. Sen saaria ovat ainakin Keskussaari, Peräsaari ja Pikkusaari, joista Keskussaari on suurin. Valtatie 9, joka ylittää Leppäveden muutenkin, ylittää myös Metsolahden. Lahden perukassa on Laukaan Metsolahden kylä.
Mascarenotus sauzieri
Mascarenotus sauzieri on sukupuuttoon kuollut Maskareenien saarella Mauritiuksella elänyt pöllö. Se tunnetaan subfossiilisesta luukokoelmasta, tarkasta piirroksesta, jonka on tehnyt de Jossigny vuonna 1770, ja yhtä tarkasta Desjardinsin kuvauksesta linnusta, joka ammuttiin 1836, sekä pöllöistä tehdyistä lyhyistä kuvauksista, joista ensimmäinen on Van Westzanenen vuodelta 1602 ja toinen Mateliefin vuodelta 1606. Pöllöistä ei ole kuvauksia 1600-luvun puolivälin ja 1700-luvun lopun väliseltä ajalta.
Vielä niin myöhään kuin 1830-luvulla Desjardins ilmoitti, että se on melko yleinen mutta jo raportissaan vuodelta 1837 hän totesi sen hävinneeksi, ja George Clark ilmoitti sen vuonna 1859 nimenomaan hävinneeksi. Desjardins kirjoitti sen elävän metsissä.
Sen häviämisen syinä arvioidaan olleen metsien hävittäminen, saarelle tuodut pedot ja myös metsästys.
Atulapyrstömedestäjä
Atulapyrstömedestäjä (Hedydipna platura) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Todd Tiahrt
thumb|Todd Tiahrt Todd Tiahrt (s. 15. kesäkuuta 1951 Vermillion, Etelä-Dakota) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Tiahrt toimi 16 vuoden ajan, 3. tammikuuta 1995 – 3. tammikuuta 2011, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kansasin osavaltion 4. vaalipiiristä. Hänet valittiin ensimmäisen kerran marraskuun 1994 vaaleissa, joissa hän voitti vuodesta 1977 edustajainhuoneen jäsenenä olleen demokraatti Dan Glickmanin prosentein 53–47. Kaikkiaan hänet valittiin kahdeksalle kaksivuotiskaudelle, viimeisen kerran marraskuussa 2008, jolloin hän sai annetuista äänistä 64 prosenttia ja päävastaehdokas Don Betts 32 prosenttia. Hän ei ollut enää ehdolla marraskuun 2010 vaaleissa. Aiemmalla poliittisella urallaan Tiahrt toimi Kansasin senaatin jäsenenä, vuodesta 1993 vuoteen 1995. Vuonna 1990 hän pyrki Kansasin edustajainhuoneeseen, muttei tullut valituksi.
Tiahrt on opiskellut South Dakota School of Mines and Technologyssa, Evangel Collegessa (nyk. Evangel University), jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon, ja Southwest Missouri State Universityssä (nyk. Missouri State University), jossa hän suoritti Master of Business Administration -tutkinnon. Hän toimi opettajana Evangel Collegessa ja Kansas Newman Collegessa (nyk. Newman University) ja vuodesta 1981 edustajainhuoneeseen valitsemiseensa saakka hän työskenteli Boeingin palveluksessa.
Tiahrt on helluntailaisen Assemblies of God -kirkkokunnan jäsen. Hän on ollut vuodesta 1976 naimisissa Vicki Tiahrtin (o.s. Holland) kanssa, jonka kanssa hän on saanut kolme lasta, tyttären ja kaksi poikaa. Heidän nuorin lapsensa, poika, kuoli vuonna 2004, 16-vuotiaana.
A-League
A-League on Australian miesten jalkapallon korkein sarjataso. Sarjaa perustettiin kaudeksi 2005–2006, jolloin se korvasi National Soccer Leaguen. Sarjassa pelaa 11 joukkuetta, joista kymmenen Australiasta ja yksi Uudesta-Seelannista.
Sarjakausi
A-Leaguen kausi koostuu runkosarjasta sekä loppusarjsta. Runkosarja alkaa elokuun alussa ja päättyy helmikuussa. Runkosarjassa joukkueet pelaavat keskenään kolminkertaisen sarjan. Voitosta saa kolme pistettä ja tasapelistä yhden.
Runkosarjan kuusi parhaiten sijoittunutta joukkuetta etenevät loppusarjaan (final series). Runkosarjan kaksi parasta pelaavat keskenään kaksiosaisen ottelun, jonka voittaja etenee loppuotteluun (Grand Final) ja toimii myös ottelun isäntänä. Kolmanneksi ja kuudenneksi sijoittuneet samoin kuin neljänneksi ja viidenneksi sijoittuneet joukkueet pelaavat vastakkain ja näiden ottelujen voittajat kohtaavat toisensa ottelussa, jonka voittaja kohtaa sijojen 1 ja 2 välisen ottelun hävinneen joukkueen pääsystä toiseksi loppuottelujoukkueeksi.
Pelaajat ja palkkakatto
Jokaisessa joukkueessa tulee olla vähintään 20 pelaajaa, joista kolmen on oltava alle 20-vuotiaita. Joukkueelle on määritelty yhteensä 2,35 miljoonan Australian dollarin palkkakatto 21 pelaajan osalta, joilla enimmäispalkka on 275 000 dollaria. Pelaajien enimmäismäärä on 23, eli 23-pelaajaisessa joukkueessa kaksi pelaajaa ovat palkkakaton ulkopuolella. Ulkomaalaispelaajia (Australian ja Uuden-Seelannin ulkopuolelta) saa olla enintään viisi, jonka lisäksi joukkueessa saa olla ylimääräinen ulkomaalaispelaaja Aasian maanosaliiton maasta.
Émile Roux
Pierre Paul Émile Roux (17. joulukuuta 1853 Confolens, Charente – 3. marraskuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen lääkäri, bakteriologi ja immunologi. Hän oli Lontoon Royal Societyn jäsen. Rouxille myönnettiin Copley-mitali vuonna 1917 työstä bakteriologian parissa ja pioneerityöstä lääketerapian saralla.
Roux keskittyi tutkimaan kurkkumädän, jäykkäkouristuksen ja vesikauhun mahdollisia hoitokeinoja. Vuonna 1885 hän onnistui luomaan rokotteen vesikauhua vastaan. Roux oli yksi vuonna 1887 avatun Pasteur-instituutin perustajista.
Gustav Strömsholm
Toimittajanuransa Strömsholm aloitti vuonna 1967 Vasabladetissa. Vuonna 1979 hän siirtyi Yleisradioon ja toimi muun muassa Radio Österbottenin toimituspäällikkönä. Strömsholm työskenteli myös usean vuoden ajan sosiologian tuntiopettajana Åbo Akademissa. Vapaa-ajallaan hän harrasti jalkapalloa ja toimi muun muassa VIFK:n kuuluttajana.
Vuonna 1997 julkaistussa väitöskirjassaan Strömsholm analysoi vuoden 1993 suomalaista keskustelua homoseksuaalisuudesta ja kristinuskosta. ja esitti, että homoista oli tullut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon poliittisen valtapelin pelinappuloita.
Gustav Strömsholmin isä oli kirjailija Algot Strömsholm.
STS-122
STS-122 oli 121. Nasan avaruussukkulalento. Se lennettiin Atlantis-sukkulalla, ja se oli sukkulan 29. lento. Sukkula laukaistiin Kennedyn avaruuskeskuksesta 7. helmikuuta 2008 kello 14.45 paikallista aikaa (EST). Atlantis laskeutui Kennedyn avaruuskeskukseen 20. helmikuuta kello 16.08 Suomen aikaa.
Lennon tärkeimpänä tehtävänä oli asentaa Kansainväliselle avaruusasemalle Euroopan avaruusjärjestö ESA:n Columbus-laboratoriomoduli.
Miehistö
Asemalle lähtevä Retkikunta 16:n jäsen:
Asemalta palaava Retkikunta 16:n jäsen:
UB40
UB40 on englantilainen reggae-yhtye, joka perustettiin 1978. Sen suurimpia hittejä ovat heidän kaksi Billboard Hot 100 listaykköstä "Red Red Wine" ja "Can't Help Falling in Love". Muita hittejä ovat mm. ”Kingston Town”, ”King”, ”One in Ten”, ”Madam Medusa”, ”Food for Thought” ja ”Signing Off”.
Karhulan–Sunilan rautatie
Yhtiön omistama rataverkko sijaitsee Kotkan kaupungin alueella ja ulottuu Kymin asemalta Karhulan ja Sunilan kaupunginosiin. Aiemmin rata ulottui myös Hallan saarelle, jossa toimi saha ja Hallan sellutehdas. Rautatiesilta Hallaan purettiin vuonna 2019.
Yhtiön osakekannan omistaa Sunila Oy, joka on Stora Enso Oyj:n sataprosenttisesti omistama, sellua valmistava yhtiö Kotkan Sunilan kaupunginosassa.
Kalusto
Entiset veturit:
Historia
Karhulan ja Kymin välisen Karhulan Rautatien rakennutti Karhula Osakeyhtiö, jolla oli tehdaslaitoksia Karhulanniemellä ja Kymin Korkeakoskella. Rautatie valmistui vuonna 1897, mutta yleiselle liikenteelle se avattiin virallisesti vasta 3. toukokuuta 1900. Alun perin rautatie oli kapearaiteinen, jonka raideleveys oli 785 mm. Radan pituus vuoden 1915 alussa oli 7,33 km. Rautatie muutettiin leveäraiteiseksi vuonna 1926. Karhulan Osakeyhtiö siirtyi A. Ahlström Osakeyhtiön omistukseen vuonna 1915.
Rautatie ja sen liikenne jatkui tehtaiden sisäisenä aina vuoteen 1965 asti. Radalla oli ylimääräisenä koulutustyökappaleena rakennettu Move 2 -sotakorvausveturi vuodesta 1950 alkaen. Veturi muutettiin Saalasti Oy:n toimittamien osien avulla yhtiön konepajalla leveäraiteiseksi ja palveli yhtiötä romuttamiseensa asti. Viimeiset vuodet se oli Ruukissa mineraalivillatehtaan käytössä. Veturi romutettiin Vaasassa noin vuonna 1979.
Sittemmin yhtiöllä on ollut useitakin leveäraidevetureita; niistä merkittävin on Dv12-linjaveturin alustalle ja korille rakennettu Move 90 -teollisuusveturi.
Tummatähkämunkki
Tummatähkämunkki (Phyteuma nigrum) on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon, tähkämunkkien (Phyteuma) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka on kotoisin Keski-Euroopasta.
Tummatähkämunkki on kasvutavaltaan pysty ja sen varsi on haaraton. Alimmat lehdet ovat ruodillisia ja muodoltaan herttamaisia, kun taas ylemmät lehdet ovat ruodittomia ja pitkänsuikeita. Kukat sijaitsevat yhtenä tähkänä varren päässä ja ne ovat väriltään tummansinivioletteja. Kukintotähkä muotoutuu kukinnan edetessä lieriömäiseksi. Kukkien teriöt ovat viisiliuskaisia.
Tummatähkämunkkia käytetään koristekasvina ja sitä voi toisinaan tavata myös villiytyneenä luonnosta. Suomessa tummatähkämunkista on tehty luonnosta muutamia havaintoja viimeisten noin sadan vuoden aikana.
Firefox (täsmennyssivu)
Firefox voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Dzmitryi Daštšynski
Dzmitryi Uladzimiravitš Daštšynski (, ; 9. marraskuuta 1977 Minsk, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen freestylehiihtäjä sekä lajin olympia- ja MM-mitalisti. Daštšynskin lajina on hypyt.
Daštšynski on osallistunut freestylehiihdon maailmancupiin kaudesta 1996. Hyppyjen maailmancupin Daštšynski voitti kaudella 2006. Hyppyjen maailmancupin toinen hän on ollut kausina 1999 ja 2004 sekä kolmas kausina 2001 ja 2008. Kokonaiscupin toinen hän oli kaudella 1999.
Daštšynski on osallistunut kahdeksan kertaa freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1997 lähtien. Daštšynskin parhaimmat tulokset ovat vuoden 2001 ja 2007 hyppyjen MM-hopeat.
Olympialaisissa Daštšynski on kilpaillut viidesti. Naganossa 1998 hän voitti pronssia, Salt Lake Cityssä 2002 hän oli seitsemäs, Torinossa 2006 hän voitti hopeaa, Vancouverissa 2010 hän oli yhdestoista ja Sotšissa 2014 kahdeksas.
Fidžinviistäjä
Fidžinviistäjä (Pseudobulweria macgillivrayi) on äärimmäisen uhanalainen Fidžillä elävä ulappalintu. Laji nimettiin skotlantilaisen ornitologi William MacGillivrayn mukaan.
Haitin historiallinen kansallispuisto
Parc national historique on kolmen historiallisen kohteen kokonaisuus Haitilla. Siitä tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 1982.
Fidžinviistäjä
Kooltaan fidžinviistäjä on noin 30 cm. Väritykseltään lintu on kauttaaltaan tumman suklaanruskea. Nokka ja koivet ovat tummat. Fidžinviistäjä muistuttaa tummaruskotiiraa (Anous minutus) ja ruskotiiraa (Anous stolidus), mutta eroaa näistä erityisesti ulappalinnuille tyypillisen lentotapansa vuoksi. Laji on vaikea erottaa myös tyrskyliitäjästä (Bulweria bulwerii).
Haitin historiallinen kansallispuisto
Kohteeseen kuuluvat Sans-Soucin palatsi, Ramiersin rakennukset ja Laferreiren vanha kaupunki. Palatsi rakennettiin kuningas Henri Cristophelle vuosina 1810-1813. Kuningas rakennutti myös linnoituksen kukkulan huipulle, josta tuli Laferrieren vanha kaupunki. Linnoitus oli tarkoitettu suojaamaan vastaitsenäistynyttä Haitia ranskalaisten hyökkäyksiltä. Massiiviset kivirakennelmat toteutettiin vuosina 1805-1820 lähes kahdenkymmenen tuhannen orjan voimin.
Sans-Soucin palatsi on nimetty Potsdamissa olevan Fredrik II Suuren huvilinnan Sanssoucin mukaan. Se on vahingoittunut pahasti vuoden 1842 maanjäristyksessä.
Myrskyn edellä
Myrskyn edellä on seuraavien teosten nimi:
Jon Lovitz
thumb|Lovitz vuonna [[2008]] Jonathan Michael "Jon" Lovitz (s. 21. kesäkuuta 1957 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tv-uransa alkoi vuonna 1985 Saturday Night Livestä. Lovitz on ollut kahdesti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
Marry Me
Marry Me on suomalaisen Krista Siegfridsin esittämä musiikkikappale ja ensimmäinen single Siegfridsin debyyttialbumilta Ding Dong!. Kappale edusti Suomea vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Siegfrids yhdessä Erik Nyholmin, Kristofer Karlssonin ja Jessika Lundströmin kanssa. Jotkut ovat arvostelleet kappaleen sanoitusta antifeministiseksi. Siegfrids itse on kehottanut ottamaan kappaleen sanoituksen huumorilla.
Eurovision laulukilpailu
pienoiskuva|left|Krista Siegfrids esittelee itsensä ja kappaleen nimen. pienoiskuva|vasen|Krista Siegrids ja taustalla laulanut naislaulaja suutelemassa. Kappale esitettiin toisessa semifinaalissa 16. toukokuuta 2013, josta se selviytyi 18. toukokuuta järjestettävään finaaliin. Semifinaalissa Siegfrids esitti kappaleen viidentenä, finaalissa neljäntenä. Kappale sai finaalissa 13 pistettä ja sijoittui sijalle 24 jättäen taakseen Espanjan ja Irlannin.
Jeongju
Jeongju (, hanja 定州) on kaupunki Korean demokraattisen kansantasavallan Pohjois-Pyeonganin maakunnassa. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui yhteensä 189 742 henkilöä.
Marry Me
Kappaleen pituus
Kappaleen alkuperäinen versio, jonka Siegfrids esitti UMK:ssa ja joka sisältyy Siegdridsin debyyttialbumille Ding Dong! ja kappaleen singlejulkaisulle, on kestoltaan 3 minuuttia ja 10 sekuntia. Euroviisujen kolmen minuutin aikarajan vuoksi kappaleesta äänitettiin uusi versio, josta muun muassa poistettiin kokonaan kappaleen intro ja sen C-osaa lyhennettiin. Uuden version kesto on tasan kolme minuuttia.
Jeongju
Maantiede
thumb|vasen|Jeongjun rautatieasema. Jeongju sijaitsee rannikkoalangolla Keltaisenmerenrannalla pääkaupunki Pjongjangin ja rajakaupunki Sinuijun välillä. Kaupungin korkein kohta Simwǒn sijaitsee 566 metrin korkeudella merenpinnasta. Guseongin kaupunki sijaitsee Jeongjusta pohjoiseen. Kaupungin läpi virtaa 38 kilometriä pitkä Tallchǒonjoki. Joen yläjuoksulla on pato ja Pongmyǒngin tekojärvi. Järvi ja joki ovat suosittuja vapaa-ajan viettokohteita ja ne tunnetaan kirkkaasta vedestään ja hienosta hiekasta. Kaupungin alueeseen kuuluu myös saaria rannikolla ja Aedon saarella on noin 3 000 asukasta. Tammikuun keskilämpötila on -6,6 °C ja elokuun 23,8 °C. Keskimääräinen vuosittain sadanta on 1 127,2 mm.
Historia
Jeongjun ympärille rakennettiin maavalli 1400-luvulla Joseon-dynastian valtakaudella, joka korvattiin kivisellä kaupunginmuurilla vuosina 1714–1715. Muuria on sittemmin korjailtu useaan otteeseen ja sen jäännökset ovat olemassa edelleen. Pyeonganin maakunnan väestön kokiessa syrjintää syttyi kapina, jonka aikana Jeongjun linnoitukset toimivat kapinallisten tukikohtana. Kapina sai päätöksensä vuonna 1812, kun sen johtohahmo murhattiin. Kapinoitsijoista huolimatta Jeongju tunnetaan myös monien korealaisten oppineiden kotikaupunkina. Vuonna 1907 kaupunkiin valmistui kristitty Osan koulu. Jeongjussa syntyneitä tai muuten sen koulussa opiskelleita korealaisia vaikuttajia olivat esimerkiksi kirjailija Yi Kwang-su ja Kim Sowol, filosofi Ham Seok-heon ja Yhdistymiskirkon perustanut Sun Myung Moon. Moon tapasi Kim Il-sungin vuonna 1991 ja sai tältä luvan perustaa pyhiinvaelluskohteen kotikaupunkiinsa Jeongjuun. Korean sodan aikana alueella oli strategista merkitystä YK:n joukkojen marssiessa alueen läpi pohjoiseen ja myöhemmin kiinalaisten marssiessa etelään. Nykyisin Pohjois-Korean armeijalla on tukikohtia kaupunkiin kuuluvalla rannikolla. Hallinnollisesti Jeongjusta tuli kaupunki vuonna 1994.