cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Musta huumori
Esimerkkejä mustasta huumorista
Joseph Hellerin romaanissa Me sotasankarit armeijan sääntöjen mukaan taistelulentäjille ainoa mahdollisuus saada vapautus lennoilta on todistaa olevansa mielisairas. Toisaalta kuka tahansa järkevä ihminen hakisi vapautusta hengenvaarallisilta lennoilta. Vapautusta anova lentäjä siis todistaa jo hakemuksellaan olevansa täysjärkinen, eikä vapautusta näin ollen voida myöntää (ns. Catch-22).
André Franquinin sarjakuva Mustat sivut sisälsi runsaasti mustaa huumoria. Lähes kaikissa vitseissä aiheena on väkivaltainen kuolema tai muu kärsimys, johon liittyy jotain ironista. Sarjan nimellä oli kaksoismerkitys, sillä Franquin käytti mustavalkoisissa piirroksissa poikkeuksellisen paljon mustaa pintaa.
The River
The River tarkoittaa seuraavia asioita:
Marley ja minä
Vuonna 2008 ilmestyi kirjaan perustuva elokuva Marley & Me, jonka on ohjannut David Frankel.
Bolognan Guglielmo Marconi -lentoasema
Bolognan Guglielmo Marconi -lentoasema on kansainvälinen lentoasema kuusi kilometriä Bolognan kaupungista pohjoiseen Italiassa. Lentoasema on nimetty Bolognasta kotoisin olevan Guglielmo Marconin mukaan. Lentoasema on Italian kahdeksanneksi vilkkain matkustajamäärän mukaan.
Terminaali
Lentoasemalla on yksi terminaali jota laajennettiin 2011 ja 2013 välisenä aikana. Terminaalissa on 24 porttia.
Robin Langenskiöld
Lars Robin Eljas Langenskiöld (s. 8. elokuuta 1946 ) on Sanoma Oyj:n merkittäviä osakkeenomistajia ja yrityksen entinen hallituksen jäsen. Koulutukseltaan Langenskiöld on diplomiekonomi. Sanoman lisäksi Langenskiöld vaikuttaa Helsingin Lauttasaaressa toimivan venesatamayritys Pencentra Oy:n hallituksessa.
Vapaaherra Robin Langenskiöld kuuluu Langenskiöldin aatelissukuun. Hän on Patricia Seppälän poika ja Aatos Erkon sisarenpoika.
Yön noidat
Yön noidat oli saksalaissotilaiden antama lempinimi toisen maailmansodan aikana toimineelle Neuvostoliiton ilmavoimien kokonaan naisista koostuneelle '''588. yöpommittajalaivueelle' (, 588-i notšnoi legkobombardirovotšnyi aviatsionnyi polk'').
Historia
Koulutus Engelsissä kesti puoli vuotta, ja siihen kuului opetusta ampumisesta, ilmasotataktiikasta sekä moottori- ja lentokonetekniikasta. Varsinaisia lentotunteja oli vain 14. Huhtikuussa 1942 naisista kolmannes valittiin hävittäjälentäjiksi, ja muista tuli pommituslentäjiä, suunnistajia ja mekaanikkoja. Naisista muodostettiin kolme laivuetta: 586. hävittäjälaivue, 587. pommittajalaivue ja 588. yöpommittajalaivue.
588. yöpommittajalaivue sai kalustokseen vanhoja Polikarpov Po-2 -kaksitasoja. Konetyyppi oli suunniteltu jo vuonna 1927, ja sen huippunopeus 150 km/h oli samaa luokkaa kuin ensimmäisen maailmansodan lentokoneilla. Se soveltui kuitenkin yöpommituksiin hyvin, sillä kone ei näkynyt tutkassa puisen runkonsa ja kangaspäällysteisten siipiensä ansiosta. Runko oli suojaamaton ja yksi moottoriin tai lentäjään osunut luoti saattoi pudottaa koneen, mutta toisaalta muualle runkoon osuneet laukaukset saattoivat kulkea koneen läpi aiheuttamatta vakavia vaurioita. Lisäksi koneen huippunopeus oli pienempi kuin saksalaishävittäjien sakkausnopeus, mikä teki siitä vaikean alasammuttavan.
Ensimmäisen taistelulentonsa laivue lensi kesäkuussa 1942, kun kolme konetta lähetettiin pommittamaan saksalaisten tukikohtaa Dnepropetrovskissa. Pommitus onnistui, mutta saksalaisten ilmatorjunta ampui yhden koneista alas. Laivueen taktiikkana oli lähettää koneita kolmen ryhmissä: kaksi konetta houkutteli vihollisen etsintävalot itseensä ja kaarteli sitten välttääkseen ilmatorjuntatulen. Sillä aikaa kolmas kone livahti pommittamaan aiottua kohdetta. Sen jälkeen koneet vaihtoivat paikkaa, ja samaa toistettiin, kunnes kaikki kolme konetta olivat pudottaneet kahden pommin kuormansa.
Po-2-koneen pienestä pommikapasiteetista johtuen pommituslentoja tehtiin yötä kohden jopa 18. Koska lentoja oli paljon, koneita myös putosi ja ammuttiin alas paljon. Laivueen lentäjistä 30 kuoli taistelussa.
Laivue lensi sodan aikana kaikkiaan yli 23 000 pommituslentoa ja pudotti yli 3 000 tonnia pommeja. Laajimmillaan siihen kuului 80 lentäjää ja yhtä monta suunnistajaa. Laivue osallistui toisessa maailmansodassa muun muassa Krimin taisteluun, Valko-Venäjän vapauttamiseen ja Berliinin taisteluun. Sodan päätyttyä 23 lentäjää laivueesta oli saanut Neuvostoliiton sankarin arvonimen.
Minna Grusander
Minna Grusander (s. 22. maaliskuuta 1989 Salo) on suomalainen vapaaottelija. Hän ottelee hiukkassarjassa eli alle 47,6-kiloisissa.
Ura
Grusander aloitti vapaaotteluharrastuksen vuonna 2012 ilman aiempaa kamppailulajitaustaa. Hän otteli ensimmäisen ottelunsa amatöörinä huhtikuussa 2014 ja voitti seuraavan vuoden heinäkuussa kultaa International Mixed Martial Arts Federationin (IMMAF) järjestämissä amatöörien maailmanmestaruuskilpailuissa Las Vegasissa. Hän voitti kilpailujen ensimmäisessä ottelussaan brittiläisen Amy O’Maran teknisellä tyrmäyksellä, toisessa yhdysvaltalaisen Codie Warehamin käsilukolla ja kolmannessa, loppuottelussa, italialaisen Maria Vittoria Colonnan tuomariston yksimielisellä päätöksellä. Hän oli voittanut aiemmin samana vuonna myös amatöörien suomenmestaruuden. Grusander otteli tuohon aikaan korsisarjassa eli alle 52,2 kiloisissa.
Grusander otteli ensimmäisen ottelunsa ammattilaisena lokakuussa 2015 Fight Night Finlandin FNF 10 -tapahtumassa. Hän voitti ruotsalaisen Iman Darabin tuomariston hajaäänin. Seuraavista viidestä ottelustaan hän voitti neljä ja hävisi yhden. Ainoa tappio tuli helmikuussa 2017 Pancrase-organisaation Pancrase 284 -tapahtumassa japanilaista Syuri Kondoa vastaan. Grusander hävisi ottelun tuomariston yksimielisellä päätöksellä. Helmikuussa 2018 hän teki kuuden ottelun sopimuksen yhdysvaltalaisen Invicta Fighting Championships -organisaation kanssa. Hän otteli ensimmäisen ottelunsa Invictassa maaliskuun 2018 Invicta FC 28 -tapahtumassa Salt Lake Cityssä ja voitti brasilialaisen Fernanda Priscila Barros Pinheiron teknisellä tyrmäyksellä. Ottelu oli myös Grusanderin ensimmäinen uudessa painoluokassa, hiukkassarjassa.
Heinäkuussa 2018 Grusander otteli Invictan hiukkassarjan mestaruudesta Invicta FC 30 -tapahtumassa Kansas Cityssä yhdysvaltalaista Jinh Yu Freyta vastaan. Hän hävisi ottelun tuomariston yksimielisellä päätöksellä, pistein 46–49, 47–48 ja 47–48.
Grusanderin seura on turkulainen Finnfighter’s Gym. Häntä valmentavat Aleksi Kainulainen ja Sami Sakko.
Yksityiselämä
Grusander asuu Turussa ja on naimisissa Matti Hirvosen kanssa. Hänellä on kaksi lasta, poika ja tyttö. Vapaaottelun lisäksi Grusander on harrastanut muun muassa koripalloa ja uintia. Hän on ollut koripallossa myös erotuomari.
Luettelo Hollolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Hollolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Hollolan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Hämeenkoski (aik. Koski Hl.) liitettiin Hollolaan vuonna 2016.
Laurent Blanc
Laurent Blanc (s. 19. marraskuuta 1965) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maailmanmestaruuden ja Euroopan mestaruuden saavuttanut puolustaja. Lokakuusta 2022 lähtien hän on toiminut Olympique Lyonin päävalmentajana.
Blancia pidetään yleisesti yhtenä pelipaikkansa parhaista edustajista kautta aikain. 2000 ranskalaisen France Football Magazine -lehden lukijat äänestivät Blancin maan neljänneksi parhaaksi pelaajaksi ikinä; hänen edellään olivat vain Michel Platini, Zinédine Zidane ja Raymond Kopa.
Seurajoukkueissa
Blancin ura alkoi 1981 Montpellier HSC:n joukkueessa. Blanc pelasi seurassa kymmenen vuoden ajan kuuluen joukkueen vakiokalustoon. Hänelle kertyi yhteensä 251 ottelua ja 77 maalia Montpellier’n vuosinaan. Blanc oli mukana johtamassa joukkuetta Ligue 2:den mestaruuteen 1987 ja nousuun pääsarjatasolle. Blanc oli myös mukana Coupe de Francen voittojoukkueessa 1990.
25-vuotiaana Blanc suuntasi ulkomaiden kentille ja pelasi kauden 1991–1992 italialaisessa SSC Napolissa. Blanc ei kuitenkaan viihtynyt Italiassa ja palasi kauden jälkeen takaisin Ranskaan Nîmes Olympiquen joukkueeseen. 1993 Blanc siirtyi AS Saint-Étiennen riveihin ja sieltä Guy Roux'n alaisuuteen AJ Auxerreen 1995. Blanc oli mukana voittamassa burgundialaisseuralle tuplamestaruutta kaudella 1995–96.
Kaudella 1996–97 Blanc pelasi FC Barcelonan puolustuksessa 33 ottelua, mutta suuntasi Espanjan cupin ja supercupin voittojen jälkeen pois seurasta palaten jälleen kotimaahansa ja Olympique de Marseillen joukkueeseen. Marseillen paidassa Blanc oli mukana UEFA Cupin finaalissa 1998–99 kun Marseille hävisi Parmalle 3–0.
1999 Blanc siirtyi jälleen Italian kentille ja FC Internazionale Milanon riveihin. Blanc pelasi Interissä kaksi kautta, kunnes sir Alex Ferguson onnistui hankkimaan 35-vuotiaan Blancin Manchester Unitediin. Jaap Stamin paikalle hankittu Blanc pelasi Manussa uransa loppuun, kauteen 2002–03 saakka. Päätöskaudella Blanc nappasi Valioliigan mestaruuden.
Maajoukkueura
Blanc debytoi Ranskan maajoukkueessa 7. helmikuuta 1989 ottelussa Irlantia vastaan. Blanc pelasi vuonna 2000 loppuneella maajoukkueurallaan lähes kaikissa mahdollisissa arvokisoissa, EM-kisoissa 1992, 1996 ja 2000 sekä MM-kisoissa 1998. Häneltä jäivät väliin ainoastaan MM-kisat 1990 ja 1994, joihin Ranska ei selvinnyt.
Blanc pelasi yhteensä 97 A-maaottelua ja teki niissä puolustajalle harvinaisen monta maalia, yhteensä 16. Blancin nimiin on kirjattu myös MM-historian ensimmäinen Kultainen maali toisen kierroksen ottelussa Paraguayta vastaan MM-kisoissa 1998. Blanc ei päässyt MM-finaaliin 1998, jossa Ranska voitti maailmanmestaruuden, koska hänet ajettiin ulos välieräottelussa Kroatiaa vastaan Slaven Bilićin kaatamisesta. Monien mielestä Bilic filmasi tilanteessa liikaa.
Ura valmentajana
Kun Jacques Santini jätti Ranskan maajoukkuevalmentajan tehtävät EM-kisojen 2004 jälkeen, Laurent Blanc oli yksi ehdokas maajoukkueen päävalmentajaksi. Ranskan jalkapalloliitto ei kuitenkaan valinnut kokematonta Blancia, vaan Raymond Domenechin. Blancin valmennusuran alkaminen siirtyi aina kesäkuuhun 2007 saakka, jolloin Ligue 1:dessä pelaava FC Girondins de Bordeaux nimesi Blancin seuran uudeksi päävalmentajaksi.
Blancin johdolla Bordeaux pelasi puolustuksellisista ongelmistaan huolimatta hyvän kauden ja nappasi mestaruushopeaa liigassa ja pääsi näin ollen pelaamaan Mestarien liigaan. Kesällä 2008 Blanc luotsasi Bordeaux'n seurahistorian ensimmäiseen Trophée des Championsin voittoon, kun Olympique Lyonnais kaatui rankkareilla 5–4.
Kaudella 2008/09 Blancin johtama Bordeaux jatkoi komeita esityksiään Ranskassa. Huhtikuun lopulla Blanc johdatti Bordeaux'n Coupe de la Liguen mestariksi, kun Vannes OC kaatui loppuottelussa 4–0. Kausi huipentui tiukkaan mestaruuskamppailuun Olympique de Marseillea vastaan. Lopulta Blancin miehistö vei pidemmän korren kruunaten kautensa mestaruuteen. Viimeisessä ottelussa kaatui SM Caen 0–1.
Kaudella 2009/10 Blanc on jatkanut hienoa työtään Bordeaux'n peräsimessä. Joukkue esiintyi vahvasti myös Mestarien liigassa edeten jatkoon lohkovoittajana. Seura jätti taakseen FC Bayern Münchenin, Juventuksen ja Maccabi Haifan. Joulukuussa 2009 France Football valitsi hänet vuoden valmentajaksi. Kehno kevätkausi pilasi kuitenkin Bordeaux'n ja Blancin haaveet mestaruuden uusimisesta ja lopulta seura vajosi sarjataulukossa kuudenneksi jääden europelien ulkopuolelle. Kauden jälkeen Blanc ilmoitti jättävänsä tehtävänsä seuran päävalmentajana. Pian Bordeaux'sta lähdön jälkeen varmistui, että Blanc siirtyy Ranskan maajoukkueen päävalmentajaksi MM-kisojen jälkeen heinäkuussa 2010. Kesäkuun lopussa siirto varmistui, kun Blanc allekirjoitti virallisesti kaksivuotisen sopimuksen FFF:n kanssa. Toukokuussa 2011 Blanc joutui rasismikohun kohteeksi. Tiedostusvälineiden mukaan hän ja muut valmentajat halusivat rajoittaa mustien ja arabien osuuden nuorista pelaajista 30 prosenttiin ja suosia Ranskan kulttuuria edustavia nuoria.
Blanc johdatti Ranskan karsintalohkon voittajana EM-kisoihin 2012. Lopputurnauksessa hieman aneemisesti ja väsyneesti esiintynyt Ranskan pelasi tasan Englantia vastaan, voitti isäntämaa Ukrainan ja hävisi lohkon viimeisessä ottelussa jo jatkohaaveensa menettäneelle Ruotsille. Tappion myötä Ranska jäi lohkon kakkoseksi Englannin taakse ja joutui puolivälierissä Espanjan vastustajaksi. Ranska ei kyennyt haastamaan puolustavaa mestaria, vaan putosi turnauksesta 2–0 tappion myötä. Peliesitysten lisäksi Blancin miehistön kisoja varjostivat Samir Nasrin käyttäytyminen mediaa kohtaan. Kisojen jälkeen Blanc kävi keskusteluja jatkostaan, mutta päätti lopulta jättää tehtävänsä sopimuksensa päätyttyä kesäkuun lopussa 2012.
Kesäkuussa 2013 Blancista tuli Ranskan liigamestaruuden voittaneen Paris Saint-Germainin päävalmentaja. Elokuun alussa Blanc voitti ensimmäisen pokaalinsa PSG-valmentajana, kun liigamestari voitti Coupe de Francen mestarin FC Girondins de Bordeaux'n kauden avausturnauksessa Trophée des Championsissa. Mestarien liigassa Blanc luotsasi PSG:n voittoon alkulohkossa ja pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella joukkue voitti Bayer 04 Leverkusenin yhteismaalein 6–1. Puolivälierissä PSG voitti Chelsean kotonaan 3–1, mutta heikon toisen osaottelun myötä tullut 2–0 vierastappio pudotti pariisilaiset jatkosta. Pääsiäisviikonloppuna Blanc johdatti PSG:n Coupe de la Liguen mestariksi, kun Olympique Lyonnais kaatui finaalissa 2–1. Ranskan liigassa Blanc luotsasi PSG:n toiseen perättäiseen mestaruuteen varsin ylivoimaisen esityksen jälkeen.
Blancin valmentama PSG lähti suurimpana ennakkosuosikkina liigakauteen 2014/15. Odotuksiin nähden joukkueen esitykset ovat olleet ailahtelevampia ja Olympique Lyonnais on haastanut joukkueen viimeisille kierroksille saakka. Kauden ensimmäisen pokaalin PSG nappasi huhtikuussa, kun se murskasi SC Bastian Coupe de la Liguen loppuottelussa 4–0. Mestarien liigassa Blanc luotsasi PSG:n lohkokakkosena jatkoon, mutta tie nousi jälleen pystyyn puolivälierissä. FC Barcelona oli selvästi parempi voittaen Pariisissa 1–3 ja kotonaan 2–0. Liigassa Blanc luotsasi PSG:n kolmanteen perättäiseen mestaruuteen. Kausi päättyi tuplamestaruuteen, kun PSG kaatoi Coupe de Francen finaalissa AJ Auxerren 0–1.
Kaudella 2015/16 PSG oli jälleen kirkkain mestarisuosikki Ranskan liigassa. Syyskaudella joukkue olikin suorastaan murskaavan ylivoimainen ja vuoden viimeisellä liigakierroksella tullut 3-0 voitto SM Caenista vei PSG:n joulutauolle 19 pisteen erolla AS Monacoon. PSG:n 51 pisteen saalis oli liigan uusi syyskauden piste-ennätys. Blancin alaisuudessa joukkue kärsi syyskauden aikana kaikki kilpailut mukaan lukien vain yhden ainoan tappion, kun Real Madrid voitti seuran Mestarien liigan lohkovaiheessa marraskuun alussa 1–0. Helmikuussa 2016 PSG teki Blancin kanssa kesään 2018 ulottuvan jatkosopimuksen. Kaudella 2015/16 PSG varmisti Ranskan liigamestaruuden historiallisen aikaisin, jo kahdeksan kierrosta ennen sarjan loppua. Ranskan pelaajayhdistys valitsi Blancin kauden 2015/16 parhaaksi valmentajaksi Ligue 1:ssä toista kertaa perättäin. PSG juhli kaudella 2015/16 toista perättäistä triplamestaruutta Ranskassa, kun liigan lisäksi se voitti Coupe de la Liguen ja Coupe de Francen. Mestarien liigassa mestaruus jäi edelleen haaveeksi, kun PSG putosi puolivälierissä Manchester Citylle. Ranskalaismedian mukaan PSG oli Mestarien liigan puolivälierissä "impotentti" ja "Ferrari, jossa on Fiat 500:n moottori". PSG:n triplamestaruudesta huolimatta huhut Blancin potkuista kiihtyivät kauden 2015/16 jälkeen. Joukkueen karsiutuminen Mestarien liigan finaalista oli pettymys ja mediatietojen mukaan seurajohto luonnehti kautta kokonaisuutena epäonnistumiseksi. 20. kesäkuuta uutisoitiin, että Blanc ja PSG olisivat päässeet sopuun ranskalaisvalmentajan sopimuksen purkamisesta.
Joulukuussa 2020 Blanc palasi valmennustehtäviin yli neljän vuoden tauon jälkeen, kun hänestä tuli Qatar Stars Leaguessa pelaavan Al-Rayyanin päävalmentaja. Blanc luotsasi seuran kauden 2020/21 päätteeksi liigan kolmanneksi. Kaudella 2021/22 tulokset jäivät heikoiksi ja keskikastiin vajonnut AL-Rayyan erotti Blancin helmikuun puolivälissä 2022.
Lokakuussa 2022 Blanc palasi valmennustehtäviin Ranskaan, kun Ligue 1:n Olympique Lyon teki hänen kanssaan kesään 2024 ulottuvan sopimuksen.
Dixie-Daisy ja murhamysteeri
Dixie-Daisy ja murhamysteeri on William A. Wellmanin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1943. Se kertoo kahden stripparin murhasta newyorkilaisen burleskiteatterin takahuoneessa.
Matteos I
Matteos I (k. 1865) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1858–1865. Ennen valintaansa hänet tunnettiin älykkäänä ja vapaamielisenä sekä loisteliaana kirjoittajana, mutta hänen tultuaan valituksi heinäkuussa 1858 hänen käytöksensä muuttui kummalliseksi. Hän olisi halunnut ensin vihkimisen suoritettavaksi lokakuussa, jolloin olisi ollut viileämpää, mutta muuttikin äkkiä mieltään, ja vihkimys suoritettiin eräänä lauantaina pienimuotoisesti, ilman ehtoollisjumalanpalvelusta ja vähällä väellä.
Dixie-Daisy ja murhamysteeri
Elokuva oli Oscar-ehdokkaana draama- tai komediaelokuvaan sävelletystä alkuperäisestä musiikista.
Matteos I
Aluksi Matteoksen kausi näytti sujuvan hyvin, sillä hän tiedusteli piispanistuimen sijaintipaikan luostarin munkkien tarpeita ja näiden pyydettyä vaatteita, kynttilöitä, ruokaa ja hiiliä hän heti järjesti niitä. Armenian ilmasto kuitenkin oli hänelle ilmeisesti vastenmielinen, sillä hän tuskaili maan hellettä ja olisi halunnut matkustaa entiseen kotikaupunkiinsa Konstantinopoliin raittiimpaan ilmaan. Venäjän tsaari ei kuitenkaan antanut matkustuslupaa, jolloin Matteos alkoi oikutella ja sulkeutui välillä pitkiksi ajoiksi huoneeseensa, mikä pilasi kirkon sisäisen ilmapiirin. Niinpä, kun Matteos I kuoli syksyllä 1865, häntä ei haudattu muiden katolikosten joukkoon, vaan hänet haudattiin Pyhän Gaianen luostarin pihalle "kuin ruttotautinen". Häntä seurasi katolikoksena Kevork IV Konstantinopolilainen.
Unai Emery
Unai Emery Etxegoien (s. 3. marraskuuta 1971 Hondarribia, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on toiminut englantilaisseura Aston Villan päävalmentajana marraskuusta 2022 lähtien.
Peliura
Baskisukuinen Emery syntyi Hondarribian kunnassa Guipúzcoassa Espanjan Baskimaalla. Emeryn isosetä Román Emery pelasi keskikentällä Real Uniónin voittaessa Espanjan cupin Copa del Reyn vuonna 1918 ja isoisä Antonio Emery maalissa joukkueen uusiessa mestaruuden vuosina 1924 ja 1927. Hänen isänsä puolestaan pelasi Deportivon maalivahtina kaudella 1961–1962 joukkueen noustessa Espanjan pääsarjaan Primera Divisióniin. Emery itse aloitti jalkapalloilun Real Sociedadin junioreissa, ja vuodet 1990–1995 hän pelasi seuran reservijoukkueessa Segunda División B:ssä. Pelipaikaltaan hän oli vasen keskikenttäpelaaja.
Emery ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Real Sociedadissa, joten kaudeksi 1996–1997 hän siirtyi sarjatasoa alemmaksi Segunda Divisióniin Toledon joukkueeseen. Hän kuului neljän kauden ajan joukkueen runkopelaajiin. Kauden 1999–2000 päätteeksi joukkue putosi Segunda B:hen, jolloin Emery siirtyi puolestaan juuri Segundaan nousseeseen Racing Ferroliin. Galicialaisseurassa pelatessaan Emery hankki valmentajantutkinnon. Kauden 2002–2003 hän pelasi Leganésissa ennen siirtymistä Segunda B:n Lorcaan, jossa hän päätti peliuransa. Segunda Divisiónissa Emery pelasi kaikkiaan 215 ottelua ja teki 9 maalia.
Valmennusura
Marraskuussa 2004 Lorcan seurajohto erotti edustusjoukkueen valmentajan ja seuran puheenjohtaja kysyi useita kuukausia polvivamman vuoksi sivussa olleelta Emeryltä halukkuutta ryhtyä valmentamaan joukkuetta. Emery suostui ja päätti pelaajauransa 33-vuotiaana. Vain muutamia kuukausia myöhemmin joukkue nousi Emeryn johdolla historiallisesti Segunda Divisióniin. Kaudella 2005–2006 Lorca taisteli viimeiseen kierrokseen asti jopa noususta pääsarjaan Primera Divisióniin, mutta lopulliseksi sijoitukseksi jäi viides.
Kaudeksi 2006–2007 Emery siirtyi niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneen Almerían valmentajaksi. Lorca putosi heti takaisin alemmalle sarjatasolle ilman Emeryä, mutta Almería puolestaan varmisti jo hyvissä ajoin sarjanousun Primera Divisióniin ensimmäistä kertaa historiassaan. Joukkueen lopullinen sijoitus oli toinen. Espanjan suurin urheilulehti Marca valitsi Emeryn Segunda Divisiónin kauden valmentajaksi. Kauden 2007–2008 alkaessa 35-vuotias Emery oli koko Espanjan pääsarjan nuorin valmentaja. Emeryn Almería saavutti voitot muun muassa sarjan kärkikaksikosta Real Madridista ja Villarrealista, ja sijoittui sarjanousijalle erinomaisesti kahdeksanneksi.
Emeryn menestyksen salaisuutena pidetään hänen epätavallisia valmennusmetodejaan. Hänet tunnetaan jopa tunteja kestävistä videopalavereista, joissa hiotaan erityisesti erikoistilanteiden yksityiskohtia. Almería oli kaudella 2007–2008 yksi Primera Divisiónin vähiten maaleja tehneistä joukkueista, mutta suuri osa maaleista tuli juuri monipuolisten kulma- ja vapaapotkukuvioiden seurauksena. Harjoituksissa Emery peluuttaa usein kahta täyttä 11 pelaajan kentällistä vastakkain ilman palloa, jotta pelaajat oppivat liikkumaan kentällä oikealla tavalla.
Kaudesta 2008–2009 alkaen Emery siirtyi valmentamaan Valenciaa. Sopimus on kaksivuotinen. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi kuudenneksi ja selviytyi seuraavan kauden Eurooppa-liigan karsintoihin. Seuraavalla kaudella Emery jatkoi talousvaikeuksissa painivan seuran kanssa entistä menestyksekkäämmin ja joukkue palasi La Ligan kärkikolmikkoon. Kaudella 2010–2011 seura pelaa kahden vuoden tauon jälkeen Mestarien liigassa.
Neljän valmentamansa kauden ja kolmen perättäisen kolmannen sijan jälkeen Emery ilmoitti jättävänsä Valencian kauden päätyttyä. Spartak Moskova on vahvistanut että Emery tulee olemaan joukkueen uusi valmentaja. Emeryn alku Spartakissa oli vaikea ja joukkueen peli ei kulkenut sen paremmin Venäjän liigassa kuin Mestarien liigassakaan. Spartakin tie europeleissä katkesi jo lohkovaiheeseen ja lopulta liigassa kärsitty 1–5-kotitappio Lokomotiv Moskovalle oli liikaa. Seurajohto erotti Emeryn marraskuun lopulla 2012.
Tammikuun puolivälissä 2013 Emery palasi valmentamaan Espanjaan Sevillaa. Kaudella 2013/14 Emery luotsasi Sevillan Eurooppa-liigan loppuotteluun. Seurahistorian kolmas Eurooppa-liigan/UEFA Cupin mestaruus varmistui, kun SL Benfica kaatui rangaistuspotkukilpailun jälkeen 4–2. La Ligassa Sevilla päätti kautensa viidenteen sijaan. Sevilla jatkoi vahvaa suorittamista Eurooppa-liigassa myös kaudella 2014/15. Emeryn valmentama joukkue eteni toistamiseen loppuotteluun, jossa se 3–2 voitolla FK Dnipro Dnipropetrovskista varmisti toisen perättäisen mestaruuden. Myös kausi La Ligassa oli edellisen toisinto Sevillan sijoituttua viidenneksi. Kaudella 2015/16 Sevillan pelit liigassa kulkivat nihkeästi ja joukkue putosi kärkitaistelusta sijoittuen lopulta seitsemänneksi. Cup-kilpailuissa Emeryn joukkue oli jälleen tutun vahva. Se eteni jälleen Eurooppa-liigan loppuotteluun ja voitti historiallisesti kolmannen perättäisen mestaruuden kaatamalla Liverpoolin 3–1. Espanjan cupissa Emery johdatti joukkueen finaaliin, mutta hävisi sen FC Barcelonalle jatkoajalla 2–0.
9. kesäkuuta 2016 espanjalaismedia uutisoi Emeryn jättävän Sevillan päävalmentajan tehtävät. Sevilla vahvisti Emeryn lähdön 12. kesäkuuta. Pari päivää myöhemmin Emeryn kerrottiin matkustaneen Qatariin neuvottelemaan Paris Saint-Germainin seurajohdon kanssa. 28. kesäkuuta PSG vahvisti tehneensä Emeryn kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Emeryn debyyttikausi PSG:ssä ei sujunut täysin odotuksien mukaisesti. Edelliset neljä liigamestaruutta voittanut PSG hävisi mestaruuden AS Monacolle ja Mestarien liigassa tie katkesi jo ensimmäisellä pudotuspelikierroksella, kun kotiottelunsa FC Barcelonaa vastaan 4–0 voittanut PSG hävisi Camp Noulla murskaavasti 6–1. Balsamia haavoihin toivat Ranskan liigacupin ja Ranskan cupin mestaruudet.
Kaudella 2017/18 PSG palasi Emeryn johdolla dominoimaan Ranskan liigaa. PSG:n seurahistorian 7:s liigamestaruus varmistui viisi kierrosta ennen liigakauden loppua. Ratkaisevassa ottelussa PSG murskasi edelliskauden mestarin Monacon 7-1 ja karkasi tavoittamattomaan johtoon. Kauden suurimman pettymyksen Emeryn joukkue koki jälleen Mestarien liigassa, josta alkulohkonsa voittanut joukkue putosi heti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Real Madridin käsittelyssä yhteismaalein 5-2. Liigamestaruudesta huolimatta Emery ilmoitti huhtikuun lopussa ettei jatka PSG:n päävalmentajana kauden jälkeen. Lähtöilmoituksensa jälkeen Emery luotsasi PSG:n vielä Ranskan cupin mestariksi toista kertaa perättäin, mikä varmisti seuralle kotimaan triplamestaruuden. Esimerkiksi puolustaja Marquinhos nosti Emeryn valmennusfilosofian ja hänen vaikutuksensa joukkueen yhtenäisyyteen keskeiseksi tekijäksi PSG:n menestykselle. Suurimmiksi syiksi Emeryn lähdön taustalla on nostettu PSG:n jääminen pokaalitta Mestarien liigassa myös hänen alaisuudessaan. Ranskan pelaajayhdistys UNFP valitsi Emeryn toukokuussa 2018 kauden parhaaksi liigavalmentajaksi.
23. toukokuuta 2018 vahvistettiin Emeryn siirtyminen Englannin Valioliigaa pelaavan Arsenalin päävalmentajaksi. Emeryn debyyttikausi Arsenalissa oli kaksijakoinen. Manchester Citylle ja Chelsealle kärsittyjen tappioiden jälkeen Emery luotsasi joukkueensa 14 tappiottoman ottelun putkessa ja Arsenal taisteli paluusta Mestarien liigaan kaudeksi 2019/20. Joulukuun jälkeen peliesitykset heikentyivät ja Arsenal kärsi 16. joulukuuta jälkeen peräti kahdeksan tappiota Valioliigassa ja sijoittui lopulta viidenneksi. Eurooppa-liigassa menestystä niittänyt Emery johdatti Arsenalinkin loppuotteluun, jossa se kuitenkin kärsi 4–1 tappion Chelsealle. Finaalitappio oli Emeryn uran ensimmäinen Eurooppa-liigassa.
Kausi 2019/20 lähti Emeryn Arsenalilta liikkeelle vaikeasti. Kesällä Lillestä hankittu Nicolas Pépé ei täyttänyt odotuksia ja Celticistä tulleen puolustaja Kieran Tierney kärsi loukkaantumisista. Pelillisistä vaikeuksista kärsinyt Arsenal voitti kaksi ensimmäistä liigaotteluaan, mutta Liverpoolille kärsityn tappion jälkeen joukkue pelasi kymmenen ottelua, josta se voitti vain kaksi. Paineet Emeryn ympärillä kasvoivat ja lopulta kotitappio Eintracht Frankfurtille Eurooppa-liigan lohkovaiheen toiseksi viimeisessä ottelussa johti espanjalaisen potkuihin 29. marraskuuta 2019. Arsenalin kauden alun tulokset olivat heikoimpia sitten kauden 1992/93.
Heinäkuussa 2020 Emery teki kolmevuotisen sopimuksen Primera Divisionissa pelaavaan Villarrealin kanssa. Emery luotsasi Villarrealin kaudella 2020/21 Eurooppa-liigan mestariksi. Mestaruus oli hänelle jo uran neljäs ja ratkesi tiukan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Emery jätti Villarrealin lokakuussa 2022 ja siirtyi marraskuun alusta Englannin Valioliigan Aston Villan päävalmentajaksi.
Anders Samuelsen
Anders Samuelsen (s. 1. elokuuta 1967 Horsens) on tanskalainen poliitikko, joka toimi Liberaalin allianssin puheenjohtajana vuosina 2009–2019 ja istui kansankäräjillä 2001–2004 sekä 2007–2019. Vuosina 2016–2019 hän oli Tanskan ulkoministeri.
Samuelsen istui kansankäräjillä aiemmin sijaisena vuosina 1998–2004 ja oli Euroopan parlamentin jäsenenä 2004–2007 edustaen Radikaalia Venstreä. Samuelsen jätti Radikaalin Venstren ja perusti uuden Ny Alliance -puolueen yhdessä Naser Khaderin ja Gitte Seebergin kanssa toukokuussa 2007. Samana vuonna pidetyissä vaaleissa Samuelsen valittiin kansankäräjille Ny Alliancen edustajana. Puolue muutti nimensä elokuussa 2008 Liberal Allianceksi.
Liberaalin allianssin puheenjohtaja Samuelsenista tuli vuonna 2009 Naser Khaderin jätettyä puolueen sisäisten erimielisyyksien vuoksi. Perustajiin kuulunut Gitte Seeberg oli jättänyt puolueen jo edellisenä vuonna. Samuelsenin johdolla Liberaali allianssi otti suuntansa enemmän kohti liberaaleja teemoja ja talousliberalismia.
Samuelsen erosi Liberaalin allianssin puheenjohtajan paikalta kesäkuun 2019 vaalien jälkeen, missä puolue kärsi vaalitappion sen pudotessa kansankäräjien pienimmäksi puolueeksi. Liberaali allianssi menetti yhdeksän sen 13:sta paikasta myös Samuelsenin pudotessa kansankäräjiltä.
Samuelsenin sisko Mette Bock oli Tanskan kulttuuri- ja kirkkoministeri vuosina 2016–2019.
Taistelukenttä Maa
Taistelukenttä Maa (engl. Battlefield Earth) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, joka perustuu L. Ron Hubbardin romaaniin Battlefield Earth vuodelta 1982. Elokuvan tarina sijoittuu vuoteen 3000, jolloin avaruusolennot ovat valloittaneet maapallon ja alistaneet ihmiset.
Elokuvan pääosia esittävät John Travolta, Barry Pepper, Forest Whitaker, Kim Coates, Sabine Karsenti, Kelly Preston, Michael Byrne, Richard Tyson, Tim Post ja John Topor. Elokuvan on ohjannut Roger Christian. Musiikin sävelsi Elia Cmiralin ja elokuvan tuottivat Jonathan Krane, Elie Samaha ja John Travolta. Käsikirjoituksesta vastasivat Corey Mandell ja J. D. Shapiro.
Elokuvan levittäjä on Warner Bros. Elokuvan aikaansaamisessa John Travoltalla oli suurin henkilökohtainen panos. Hän muun muassa lobbasi elokuvaa eri tahoilla, sijoitti omia rahojaan elokuvan valmistumiseen ja oli mukana tuottajana sekä pääosan esittäjänä.
Vastaanotto
thumb|290px|right|John Travolta 'Taistelukenttä Maa' -elokuvan mainostilaisuudessa. Elokuva ei ollut taloudellinen menestys ja se tuotti tekijöilleen yli 73 miljoonan dollarin tappiot.
Elokuva voitti yhteensä ennätykselliset yhdeksän Razzie-palkintoa: huonoimmasta elokuvasta, huonoimmasta ohjauksesta, huonoimmasta käsikirjoituksesta, huonoimmasta miespääosasta, huonoimmasta miessivuosasta, huonoimmasta naissivuosasta, huonoimmasta näyttelijäkaksikosta, huonoimmasta draamasta viimeisen 25 vuoden ajalta ja huonoimmasta vuosikymmenen elokuvasta, joista kaksi viimeksi mainittua vuonna 2005 ja 2010.
Lusto (museo)
Suomen Metsämuseo Lusto on valtakunnallinen metsäalan ja metsäkulttuurin vastuumuseo Savonlinnan Punkaharjulla. Vuonna 1994 avatun museon taustalla toimii Suomen Metsämuseosäätiö, joka perustettiin vuonna 1988. Lusto on avoinna ympäri vuoden, ja vuosittain museossa vierailee 35 000 – 40 000 kävijää. Lusto on myös yksi Suomen suurimpia erikoismuseoita.
Lusto-rakennus on valittu näytteeksi suomalaisesta 1900-luvun modernista arkkitehtuurista, joten museo on rakennuksenakin merkittävä käyntikohde. Lehtikuusella verhoillun betonirunkoisen rakennuksen pääsuunnittelijat ovat arkkitehdit Rainer Mahlamäki ja Ilmari Lahdelma.
Luston laajennusosa Iso-Samperin halli on puurunkoinen ja verhoiltu puulla sisältä ja ulkoa. Hallin rakenteissa on käytetty uuden teknologian ja tuotekehityksen suomia mahdollisuuksia. Kantavat rakenteet on piilotettu verhoilun sisään, ja katon muotokieli tuo mieleen vanhan puukirkon.
Kokoelmat
Valtakunnallisena metsäalan erikoismuseona Lusto tallentaa metsä- ja puutalouteen, metsän monikäyttöön ja metsäkulttuuriin liittyvää aineistoa.
Luston kokoelmat on perustettu vuonna 1991, ja niitä kartutetaan jatkuvasti. Esinekokoelmassa on noin 10 000 esinettä. Merkittävimmän uuden kokoelman muodostavat isot metsäkoneet, joita on kerätty vuodesta 2000 alkaen. Lustossa on myös Suomen laajin metsätalouden ja metsien käytön historiaan liittyvä valokuvakokoelma, joka käsittää yli 250 000 kuvaa ja negatiivia.
Valokuvia, esinekuvia sekä niihin liittyviä tietoja voi selata museotietokanta Kantapuussa.
Näyttelyt
thumb|Luston laajennusosa, taustalla [[moottorisahapylväs.]] Luston näyttelyt kertovat ihmisen ja metsän välisestä vuorovaikutuksesta sekä metsän merkityksestä suomalaisten elämässä. Laaja perusnäyttely esittelee metsä- ja puutalouden lisäksi metsän muita käyttömuotoja ja niihin liittyviä perinteitä, metsätyötä, metsän antimia sekä Suomen ja maailman metsiä.
Luston laajennusosa, noin tuhannen neliömetrin kokoinen ”Iso-Samperin halli”, avattiin toukokuussa 2008. Näyttelyhalliin sijoittuu metsänkorjuun, metsätalouden ja -teollisuuden kehityksestä kertova Koneaika-näyttely, jossa on esillä suuria metsäkoneita ensimmäisistä harvestereista uusimpiin malleihin saakka. Esillä ovat muun muassa Kävelevä metsäkone Plusjack ja amfibiolentokone Republic RC-3 Seabee OH-EGA. Laajennuksen jälkeen Lustossa on näyttelytilaa noin 2 500 neliömetriä. Vuosittain Lustossa on esillä useita erikoisnäyttelyitä, jotka kertovat monipuolisesti metsäkulttuurin eri osa-alueista.
Väinö Kustaa Siltala
thumb|Väinö Kustaa Siltala 1885-1925.
thumb|Kuvassa Väinö Kustaa Siltala ja Väinön käden alla telinevoimistelija V. Bergström.
Siltalan suku on isän puolelta kotoisin Padasjoen Auttoisilta, jossa isoisä oli torpparina. Siltala-sukunimi saatiin, kun pojat menivät kouluun ja heiltä kysyttiin nimeä. Kotipaikkaa kutsuttiin Sillantaukseksi ja Siltalaksi. Väinö Kustaalla oli pituutta 202 cm ja painoa enimmillään 146 kg. Hänet on haudattu Hämeenkosken Valkjärven hautausmaalle.
Hämeenkoskella Siltalaa pidetään tunnettuna. Vuoden 2009 kuntaidentiteettiselvityksessä Siltala listattiin yhdeksi kunnan historian tärkeimmistä henkilöistä.
Marja Vauras
Marja Merja Sinikka Vauras (s. 9. maaliskuuta 1953 Turku) on suomalainen filosofian tohtori, ja Turun yliopiston kasvatustieteen professori. Hän on toiminut myös Turun yliopiston Kasvatustieteellisen tiedekunnan dekaanina.
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Vauras on ollut vuodesta 2013.
Huttujärvi
Huttujärvi on saareton metsäjärvi Pelkosenniemellä Lapin maakunnassa. Se sijaitsee Pelkosenniemen länsiosassa Pyhätunturin luoteispuolella. Etäisyys Rovaniemeltä on 82 kilometriä koilliseen. Huttujärven pinta-ala on 56 hehtaaria.
Maantiede
Huttujärven pituus kaakosta luoteeseen on 1,4 kilometriä, järvi levenee jonkin verran luodetta kohden. Huttujärvi on matala, altaan pohjoisosassa on noin 0,6 hehtaarin laajuinen alue, jonka syvyys on kuusi metriä. Järvi rajautuu idässä Pyhä-Luoston kansallispuistoon. Järven koillispuolisen Huttutunturin laki on noin 420 metriä merenpinnan yläpuolella.
Huttujärven eteläkolkasta lähtee Huttuoja etelään. Huttuoja laskee Siurunjokeen.
Huttujärven vesitilavuus on 1 224 000 kuutiometriä eli noin 1,2 kuutiohehtometriä.
Huttujärvi (65.356.1.006) kuuluu Siurunjoen valuma-alueeseen (65.356), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Javarusjoen valuma-alue (65.35) ja ensimmäinen jakovaihe Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3). Huttujärvi on laajin Siurunjoen valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Huttujärvi on Pelkosenniemen neljänneksi laajin vakavesi. Sitä laajempia ovat Pyhäjärvi, Säynäjäjärvi ja Tuormusjärvi.
Janne Jukkola
Janne Jukkola (s. 1977 Lohtaja) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Jukkola on Kokkolan kaupunginhallituksen 2. varapuheenjohtaja. Hän toimii myös juustomestarina perheyrityksessä. Jukkola valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Jukkola harrastaa maanpuolustustoimintaa Keski-Pohjanmaan maakuntajoukoissa.
Jukkola piti eduskuntavaalikampanjassaan esillä maaseudun ja metsien asiaa sekä huoltovarmuutta.
Valkopääviuhtoja
Valkopääviuhtoja (Tachyeres leucocephalus) on harvinainen eteläamerikkalainen lentokyvytön sorsa.
Koko ja ulkonäkö
Valkopääviuhtoja on hanhen kokoinen, lentokyvytön sorsa. Se muistuttaa suuresti pilkkaviuhtojaa, mutta koiraan pää on valkoinen.
Levinneisyys
Valkopääviuhtojat elävät suppealla alueella Argentiinan eteläosassa Valdesin niemimaalta Tulimaan Beaglen kanaaliin. Populaation koko on noin 5 000 yksilöä.
Elinympäristö
Rannikon niemet ja saaret.
Ravinto
Ruokavalio koostuu äyriäisistä ja nilviäisistä.
Trifluorimetyylifenyylipiperatsiini
3-trifluorimetyylifenyylipiperatsiinilla on rooli ksenobioottina, ympäristökontaminanttina, psykotrooppisena lääkkeenä ja serotonergisenä agonistina.
Sivuvaikutukset
Bentsyylipiperatsiinin ja 3-trifluorimetyylifenyylipiperatsiinin yhdistelmään on liitetty useita sivuvaikutuksia, kuten unettomuutta, ahdistusta, pahoinvointia ja oksentelua, päänsärkyä ja lihassärkyä, jotka voivat muistuttaa migreeniä, kohtauksia, impotenssia ja harvoin psykoosia.
Suomi
Ilmoitettu hallituksen asetuksessa kuluttajamarkkinoilta kielletyistä psykoaktiivisista aineista.
Marita Nordberg
Hjördis Marita Nordberg-Mustakallio (o.s. Nordberg; 15. helmikuuta 1929 Tuusula – 30. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Nordberg oli freelance-näyttelijä 20 vuotta, jonka jälkeen hän oli vuodesta 1988 kiinnitettynä Suomen Kansallisteatteriin. Hän toimi myös Televisioteatterissa, esiintyi 16 Uuno Turhapuro -elokuvassa Uunon anoppina Reetta Tuurana sekä yli kahdessakymmenessä muussa elokuvassa.
Elämä ja ura
Tuusulan Kellokoskella syntyneen ja kasvaneen Nordbergin vanhemmat olivat ruukin sorvari ja konttoristi. Ylioppilas Nordberg aloitti Helsingin yliopistossa kirjallisuuden ja historian opinnot, mutta päätyi lopulta Suomen teatterikouluun innostuttuaan harrastajateatteri Ympäristöteatterin ansiosta teatterista. Esiinnyttyään eri teattereissa ja oltuaan mukana Televisioteatterissa sen perustamisesta lähtien hän jäi freelanceriksi 1967. Teatteriuran huippukohtia oli esiintyminen Joonas Kokkosen oopperassa Viimeiset kiusaukset, jonka mukana hän pääsi Metropolitan-oopperaan asti. Freelance-kauden jälkeen oli vuorossa Kansallisteatteri, ja hän on sanonut harmitelleensa freelance-kautta siksi, että teatteriin hän on aina kaivannut ja että mielenkiintoisia teatterirooleja saattoi jäädä freelanceriuden vuoksi tekemättä.
Marita Nordbergin puoliso oli vuodesta 1956 lääketieteen tohtori, professori Kimmo K. Mustakallio. Heidän poikansa Sami Mustakallio on julkisuudessa kertonut kokemuksistaan CP-vammaisena. Sami Mustakallio vihittiin papiksi monien hankaluuksien jälkeen vuonna 2000.
Nordberg kuoli 30. lokakuuta 2009 Helsingissä sairauskohtaukseen.
Kussites
Kussites, egyptiläisittäin Nedjefet-pehet , oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 14. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Alempi sykomori ja käärme”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Nedj(e)fet-peḥtet ja Atef-pehu. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U14.
Lay All Your Love on Me
”Lay All Your Love on Me” on Abba-yhtyeen diskotyylinen kappale vuonna 1980 julkaistulta Super Trouper -albumilta. Vuonna 1981 se julkaistiin joissain maissa myös singlenä. Kappaleen laulaa pääasiallisesti Agnetha Fältskog.
Kussites
Maantiede
Kussiteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 14. nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Nomoksen alue ulottui Lykopoliista Kussaihin noin 67 kilometrin matkan Niilin vartta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Lykopoliteen nomos (U13) ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Hermopoliteen nomos (U15).
Lay All Your Love on Me
Kappale on sanoitukseltaan synkkä. Se kertoo rakkaansa menettäneestä naisesta, joka ei tiedä mitä tilanteessa tulisi tehdä. Kappaleesta tuli silti suosittu tanssihitti.
Riianlahti
thumb|Riianlahden sijainti thumb|Riianlahti Riianlahti (, tai Riia laht) on lahti Itämerellä, Viron ja Latvian välissä. Riianlahti voi viitata myös Riianlahden pääallasta laajempaan Itämeren merialuejaon mukaiseen alueeseen, jolloin osaksi Riianlahtea luetaan myös Väinämeri Saarenmaan ja Hiidenmaan ja Viron mantereen välissä.
Kussites
Maantiede
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) oli Kussai eli Qis/Qesi/Qesy (nyk. al-Qusiya). Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu aruraa (auranalaa) eli noin 272 neliökilometriä.
Riianlahti
Tärkeimmät Riianlahden rannalla sijaitsevat kaupungit ovat Latvian Riika ja Jūrmala sekä Viron Pärnu ja Kuressaare.
Kussites
Historia
Kussiteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U14, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta. Kussiteen nomos yhdistettiin jossakin vaiheessa Hermopoliteen nomokseen (U15).
Riianlahti
Merialueen laajuus
Riianlahti rajoittuu etelässä ja idässä Latvian ja Viron mantereeseen. Kansainvälinen hydrografinen järjestö (IHO) määritteli vuoden 1953 julkaisussaan Riianlahden merialueen käsittämään Riianlahden pääaltaan sekä Saarenmaan ja Hiidenmaan itäpuoliset sisämeret. Tämän rajauksen mukaan alue kattaa noin 2 200 neliökilometrin laajuisen Väinämeren kokonaisuudessaan ja merialueen pohjoisraja yltää Väinämerta pohjoisemmaksikin. IHO määrittelee Riianlahden länsi- ja pohjoisrajan seuraavasti (alkujaan englanniksi): Latvian Lyser Ott (57° 34' N) – Saarenmaan eteläisin ääripää (Sõrvenniemi) – Saarenmaan läpi Pammanaan (22° 34' E) – (Soelansalmen kautta) Hiidenmaan eteläisimpään pisteeseen (Emmaste) – Hiidenmaan saaren läpi Tahkunanniemen pohjoispäähän – (itään) Viron mantereen Spithamniin (Põõsaspea).
Riianlahden pääaltaan tarkasteluun keskittyvän kirjan luku toteaa Riianlahden rajoittuvan pohjoisessa Saarenmaan ja Muhun saariin. Lahti liittyy lännessä Itämeren pääaltaaseen Irbensalmen kautta ja pohjoisessa Väinämereen Muhun itä- ja länsipuolisten salmien (Suur väin ja Väike väin) välityksellä.
Hydrologia
Riianlahden pääaltaan pinta-ala on 16 330 km², vesitilavuus 424 km³, keskisyvyys 27 metriä ja maksimisyvyys 60 metriä. Muutamat lähteet mainitsevat Riianlahden pinta-alaksi noin 18 000 km² ja suurimmaksi syvyydeksi 54 metriä.
Suurimmat lahteen Latvian kautta laskevat joet ovat Väinäjoki, Lielupe ja Gauja sekä Salatsijoki lähellä Viron rajaa. Väinämereen laskee Viron mantereelta Kasari jõgi ja Taebla jõgi, Pärnunlahteen laskee Paadrema jõgi, Audru jõgi, Pärnunjoki ja Ura jõgi, ja lahden itäosissa Virosta vielä Rannametsa jõgi, Häädemeeste jõgi ja lyhyt Lemmejõgi. Saarenmaalta laskee lahteen pieniä jokia kuten Maadevahe jõgi, Lõve jõgi Põduste jõgi ja Kärla jõgi.
Merialue jäätyy ainakin joltain osin vuosittain. Lauhoina talvina (kuten 1960/1961, 1988/1989) jäätyy vain kaistale lahden pohjoisrannikkoa Sorvenniemen ja Pärnunlahden välillä. Ankarina talvina, noin kuutena talvena kymmenestä, voi koko Riianlahti jäätyä.
Saaret
Saarenmaan saari erottaa Riianlahden muusta Itämerestä. Keskellä lahtea sijaitseva Ruhnun saari kuuluu Virolle. Muita virolaisia saaria ovat esimerkiksi Pärnunlahden edustalla sijaitsevat Kihnu ja Manilaid, Saarenmaan etelärannikolla sijaitsevat Abruka ja Väkie-Tulpe. Saarenmaan itäpuolella Väinämeren alueella on vielä esimerkiksi Muhu, Kesselaid, Kõinastu laid, näiden pohjoispuolella merialueen rajasaaren Hiidenmaan edustalla Heinlaid, Kaevatsi laid ja Saarnakilaid ja toisena rajasaarena Vormsi.
Vaarunjärvi (Jyväskylä)
Vaarunjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Oittilan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 161,4 metriä mpy.
Muumi (virvoitusjuoma)
Muumi (puhekielessä myös Muumilimu) on Sinebrychoffin valmistama virvoitusjuoma. Sitä valmistetaan metsämansikan, mustikan ja vadelman, mansikan ja raparperin sekä trooppisten hedelmien makuisena. Alkuperäistä metsämansikan makuista juomaa on valmistettu vuodesta 1991 lähtien. Juomaa myydään 0,5 litran muovipulloissa. Aiemmin sitä myytiin 0,33 litran lasipulloissa. Tammikuussa 2014 markkinoille tuli kuuden 0,33 litran juomatölkin monipakkaus, joka sittemmin on poistunut myynnistä. Maaliskuussa 2019 juoma tuli markkinoille 1,5 litran pullossa, jota kuluttajat ovat toivoneet valmistajalta pitkään. Samaan aikaan markkinoille tuotiin myös uusi mustikan ja vadelman makuinen juoma. Elokuussa 2020 markkinoille tuli uusi mansikan ja raparperin makuinen juoma. Toukokuussa 2021 markkinoille tuotiin uusi trooppisten hedelmien makuinen Muumi Kesäjuoma. Keväällä 2022 tuotiin markkinoille sokeriton versio metsämansikan makuisesta juomasta.
Pullojen etiketeissä esiintyy Muumi-sarjan hahmoja.
Muumien näkyminen virvoitusjuomien tunnuksena edustaa 1980-luvulla elintarviketeollisuudessa voimakkaasti yleistynyttä hahmomarkkinointia, jolla tuotteita pyritään muokkaamaan lapsikohderyhmän kannalta kiinnostavammaksi.
Daniel Gygax
Daniel Gygax (s. 28. elokuuta 1981 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Gygax edustaa tällä hetkellä Sveitsin Axpo Super League:n Luzernia ja lukeutuu myös Sveitsin maajoukkueen vakionimiin.
Gygax aloitti ammattilaisuransa Zürichin riveissä vuonna 1998. Hän on edustanut kotimaassaan myös Aarauta. Lillen riveihin Gygax siirtyi vuonna 2005. Vuonna 2007 hän siirtyi Metziin, jonka riveissä hän teki viisi maalia 21 ottelussa. Vuonna 2010 hän siirtyi sveitsiläiseen FC Luzerniin, jossa Gygax pelaa numerolla 11.
Sveitsin maajoukkueessa Gygax debytoi vuonna 2004. Hän on kuulunut Sveitsin joukkueeseen vuoden 2004 EM-kisoissa ja vuoden 2006 MM-kisoissa.
Yhdysvaltain kansallisorkesteri
thumb|upright=1.25|Yhdysvaltain kansallisorkesteri esiintymässä kuoron kanssa kotisalissaan [[John F. Kennedy Center for the Performing Arts|Kennedy Centerissä vuonna 2009.]] Yhdysvaltain kansallisorkesteri (, tunnetaan myös lyhenteellä NSO) perustettiin vuonna 1931. Sen kotipaikka on Yhdysvaltojen pääkaupunki Washington ja kotisali John F. Kennedy Center for the Performing Arts. Orkesterin musiikillinen johtaja on vuodesta 2017 ollut italialainen kapellimestari Gianandrea Noseda.
Lainahöyhenissä (vuoden 1996 elokuva)
Lainahöyhenissä (The Birdcage) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Mike Nichols. Se oli taloudellinen menestys. Elokuva perustuu Jean Poiret’n näytelmään La Cage aux folles sekä sen pohjalta tehtyyn italialais-ranskalaiseen elokuvaan Hullujen häkki (1978), joka sai parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -palkinnon ja kaksi jatko-osaa.
Alkuperäinen tarina kertoo yökerhosta Ranskan Rivieralla, jonka biseksuaalinen johtaja Georges elää yhdessä revyynsä tähden, drag-artistimiehen kanssa. Georgesin aikuinen poika on menossa naimisiin konservatiivipoliitikon tyttären kanssa, ja tulevat appivanhemmat ovat tulossa ensivisiitille. Miehet päättävät näytellä vierailun ajan tavallista heteroparia. Elokuvan juoni on siirretty Floridaan, Miami Beachille.
Elokuvan pääosia esittävät Robin Williams, Nathan Lane, Gene Hackman, Dianne Wiest, Dan Futterman, Calista Flockhart, Hank Azaria, Christine Baranski ja Tom McGowan.
Myllylampi (Jyväskylä, Oittila)
Myllylampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella Oittilan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,7 metriä mpy.