cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Schwartzberg
Yksityiselämä
Schwartzberg oli naimisissa vuodesta 1870 Johanna (Hanna) Rahmin kanssa. Heillä oli kaikkiaan kolmetoista lasta, joista yksi, Paavo, kuoli tulirokkoon n. 2 -vuotiaana. Muut lapset kasvoivat aikuisiksi. Heidän poikansa oli insinööri ja Lahden Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtaja Henrik Schwartzberg, toiseksi vanhin tyttärensä tekstiilitaiteilija Maria Schwartzberg ja nuorin poikansa lääkäri ja professori Sakari Mustakallio. Schwartzbergin veljiä olivat lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallio ja rovasti, runoilija Heikki Mustakallio.
Ylityökielto
Ylityökielto on ammatillisesti järjestäytyneiden työntekijöiden käyttämä työtaistelumuoto, jossa noudatetaan pelkästään säännöllistä työaikaa eikä yli- ja/tai lisätyötä tehdä. Ylityökiellolla pyritään vauhdittamaan neuvotteluja. Kielto annetaan usein keskitetysti koko toimialalle. Se on voimassa toistaiseksi ja koskee kiellon asettaneen liiton jäseniä.
Ylityö on aina vapaaehtoista, joten työnantajalla on velvollisuus pyytää työntekijöiltä suostumus ylityön tekemiseen. Jokaisella työntekijällä on lain mukaan oikeus kieltäytyä ylityön tekemisestä. Tässä suhteessa työsuhteen ehtoja ei rikota ja näin ollen myös muut kuin liiton jäsenet voivat halutessaan kieltäytyä ylitöistä ja tukea sopimuksen syntymistä.
Yleensä työtekijöiden ammattiliitto suosittaa ylityökiellollaan, että sen jäsenet eivät matkustaisi työasioissa säännöllisen työajan ulkopuolella. Tällä tavoitellaan painostustoimien tehokkuutta.
Ylityökiellosta tiedottaminen
Ylityökiellon antamista eivät sido aika- tai ilmoittamismääräykset, joten se voidaan toimeenpanna nopealla aikataululla. On tavallista, että ammattiliitot ohjeistavat osastojaan, yhdistyksiään ja jäseniään, että työpaikoilla ei tule tehdä erillisiä paikallisia sopimuksia ylityökiellosta ilman liittojen suostumusta.
Lost in Translation
Vuonna 2010 suomalaiskriitikot äänestivät elokuvan 2000-vuosikymmenen viidenneksi parhaaksi. Vuonna 2016 Lost in Translation äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Ylityökielto
Työnantajan painostustoimenpiteet ylityöstä kieltäytymisen aikana
Toisinaan erityisesti toimihenkilöitä tai heidän luottamusmiehiään yritetään painostaa ylityökiellon rikkomiseen työtaistelutilanteessa tai eroamaan ammattiliitosta. Menettely on kuitenkin tuomittavaa rikoslain 47 luvun 3 §:n mukaan, sillä työntekijää ei saa asettaa epäedulliseen asemaan ammatillisen toiminnan takia. Työsuhteen aikana epäedulliseen asemaan asettaminen voi ilmetä esimerkiksi töiden tai työmenetelmien järjestelyissä, loma-ajankohtien määräämisessä tai uralla etenemiskehityksessä. Siten työntekijöitä ei ole esimerkiksi sallittua siirtää työtaistelutoimenpiteeseen osallistumisen perusteella huonompiin tehtäviin. Rangaistukseksi em. lain rikkomisesta on määrätty sakkoa tai vankeutta enintään kuusi kuukautta.
Lost in Translation
Juoni
thumb|left|150px|Aasialaisen DVD-julkaisun kansi. Bob Harris (Bill Murray) on ikääntyvä amerikkalainen elokuvatähti, joka saapuu Tokioon tekemään mainoksia Suntory-nimiselle viskille kahdesta miljoonasta dollarista. Charlotte (Scarlett Johansson) on nuori nainen, joka on vastikään valmistunut Yalen yliopistosta. Hän on saapunut Tokioon julkkiksia ammatikseen kuvaavan miehensä Johnin (Giovanni Ribisi) saaman työtehtävän vuoksi ja viettää suurimman osan ajastaan yksin pariskunnan hotellihuoneessa. Charlotte ei ole varma, onko hänen ja Johnin avioliitolla tulevaisuutta, sillä hän uskoo Johnin olevan paljon kiinnostuneempi kuuluisista malleista, eritoten nuoresta ja kuuluisasta amerikkalaisnäyttelijä Kellystä (Anna Faris). Samaan aikaan Bobin oma 25 vuotta kestänyt avioliitto on kulahtanut ja menettänyt romantiikkaansa Bobin kärsiessä keski-iän kriisistä.
Ylityökielto
Työnantajan painostustoimenpiteet ylityöstä kieltäytymisen aikana
On mahdollista, että työtaistelutilanteessa työnantaja tai tämän edustaja estää toimillaan, esimerkiksi uhkaamalla irtisanomisella, toimihenkilöiden osallistumisen ja toiminnan paikallisyhdistyksessä. Tällainen tilanne voi tulla rangaistavaksi rikoslain 47 luvun 4 §:n työntekijöiden järjestäytymisvapauden loukkaamisena. Myös tällaisen teon yritys on rangaistava. Rangaistukseksi on säädetty sakkoa.
Lost in Translation
Juoni
Eräänä iltana pitkien mainoskuvausten jälkeen Bob vetäytyy hotellin baariin. Johnin ja tämän ystävien pöydässä istuva Charlotte huomaa Bobin ja pyytää tarjoilijaa viemään tälle omasta pöydästään kupillisen sakea. Myöhemmin Bob ja Charlotte tapaavat toisensa lyhyesti hotellin baarissa joka ilta, kunnes Charlotte kutsuu Bobin tapaamaan muutamia paikallisia ystäviään. Bob vastaa kutsuun myöntävästi ja saapuu myöhemmin Charlotten hotellihuoneeseen yllään nuorekas asu. Kaksikon välille syntyy ystävyys heidän seikkaillessaan Tokiossa ja kokiessa japanilaisten ja amerikkalaisten sekä omien sukupolviensa välisiä kulttuurieroja.
Viettäessään toiseksi viimeistä iltaansa Tokiossa Bob vetää puoleensa erään hotellissa vakinaisesti asuvan laulajan huomion. Seuraavana aamuna Bob löytää kyseisen naisen huoneestaan vietettyään tämän kanssa ilmeisesti yhteisen yön. Charlotte saapuu Bobin huoneeseen lähteäkseen Bobin kanssa aamiaiselle. Charlotte löytää laulajan Bobin huoneesta, minkä seurauksena hänen ja Bobin välille syntyy myöhemmin lounaalla melkoisesti kitkaa. Myöhemmin sinä yönä hotellin palohälytykset laukeavat, ja ollessaan ulkona yhdessä muiden hotellin asukkaiden kanssa Bob ja Charlotte tekevät sovinnon. He kertovat tulevansa kaipaamaan toisiaan lähtiessään vielä kerran hotellin baariin.
Pyhä Anna
250px|thumb|[[Neitsyt Maria, Jeesuslapsi, lammas ja Pyhä Anna|Anna kolmantena – Leonardo da Vincin maalaus.]]
Pyhä Anna oli Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluvan Jaakobin evankeliumin mukaan Neitsyt Marian äiti. On mahdollista, että Marian äidin nimi perustuu aitoon säilyneeseen muistoon, ja toisen teorian mukaan se on keksitty profeetta Samuelin Hanna-äidin nimestä. Tarinan mukaan Anna ja hänen miehensä Joakim yrittivät vuosia saada lasta, kunnes enkeli tuli kertomaan, että he saavat tyttären, jolla on Jumalan erikoistehtävä. He veivät tyttären, Marian, kolmivuotiaana temppeliin opetettavaksi.
Keskiajan taiteessa ”Pyhä Anna kolmantena” (Pyhä Anna itse kolmantena) oli suosittu aihe. Se on kolmen sukupolven kuva, jossa on Anna, Maria ja Jeesus-lapsi. Anna kolmantena on myös Leonardo da Vincin kuuluisa maalaus.
Eric Carr
Paul Charles Caravello, tunnettu paremmin taiteilijanimeltään Eric Carr, (12. heinäkuuta 1950 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 24. marraskuuta 1991 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä, joka muistetaan parhaiten urastaan rock-yhtye Kissin pitkäaikaisena rumpalina. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1980 korvaten alkuperäisrumpali Peter Crissin, ja soitti yhtyeessä vuoteen 1991 lavahahmonaan ”The Fox”. Carr oli mukana levyttämässä kahdeksaa Kissin studioalbumia.
Erityisesti konserteissa Carrin rumpujensoittoa korosti tuplabasarien käyttö. Hän oli myös yksi ensimmäisistä rumpaleista, joka käytti rumpusetissään kolmea bassorumpua. Carrin heavy metal -vaikutteinen soittotyyli erosi merkittävästi Peter Crissin soittotavasta, ja hän oli näin ollen merkittävässä osassa muuttamassa Kissin musiikkia takaisin raskaammaksi hard rockiksi 1980-luvun alkuvuosina. Teknisesti taitavana rumpalina tunnettu Carr myös lauloi vuonna 1989 Kiss-albumille Hot in the Shade säveltämänsä kappaleen ”Little Caesar”. Hän myös levytti oman versionsa alun perin Peter Crissin tulkitsemasta balladista ”Beth”.
Carr menehtyi 41-vuotiaana vuonna 1991 harvinaislaatuisen sydänsyövän aiheuttamiin komplikaatioihin. Kiss omisti seuraavan albuminsa, vuoden 1992 Revengen, hänen muistolleen. Carr haudattiin New Yorkin Cedar Hillin hautuumaalle Newburghiin. Carrin kaksi sooloalbumia on julkaistu hänen kuolemansa jälkeen postuumisti.
Carrista on tekeillä virallinen lähisuvun hyväksymä dokumentti.
Kiss
thumb|right|170px|Carrin luoma ”The Fox” -meikkikuvio. Kun Kissin alkuperäinen rumpali Peter Criss erotettiin yhtyeestä vuonna 1980 päihdeongelmien vuoksi, Carr työskenteli vielä isänsä Albert Caravellon alaisuudessa ja korjasi uuneja tullakseen toimeen. Hän soitti myös varsinaisen työnsä ohella rumpuja Flasher-nimisessä yhtyeessä, ja Flasherin entinen kosketinsoittaja Paul Turino kannusti häntä pyrkimään Kissin rumpaliksi. Carr lähetti Kissin kuunneltavaksi nauhan, joka sisälsi Kissin vuoden 1980 Unmasked-albumin singlen "Shandi", mutta nauhalle hän oli äänittänyt oman laulusuorituksensa kappaleesta. Koesoittoon saapuessaan hänen ja Kissin Ace Frehleyn, Paul Stanleyn ja Gene Simmonsin henkilökemiat toimivat oivasti, ja hänet valittiin Peter Crissin seuraajaksi.
Kun Carr oli liittynyt yhtyeeseen, osoittautuivat uuden lavahahmon kehittäminen ja taiteilijanimen valinta haasteelliseksi. Gene Simmonsin mukaan Carr oli pohtinut alun perin ottavan taiteilijanimekseen Rusty Blade, josta Simmons kuitenkin suostutteli hänet luopumaan. Lopulta hän lyhensi sukunimensä Caravello muotoon Carr ja valitsi etunimekseen Eric listalta, jonka hänen silloinen tyttöystävänsä oli laatinut hänelle. Yhtye pohti, pitäisikö Carrin oman lavahahmonsa luomisen sijaan pitäytyä Peter Crissin luomassa lavahahmossa ”The Catman”. Hän kävi läpi erinnäisiä asuste- ja meikkikuviokokeiluita, ja alun perin hänen suunnittelemansa lavahahmo oli nimeltään ”The Hawk”. Ajatuksesta kuitenkin luovuttiin, sillä Paul Stanleyn mukaan kyseinen kasvomeikkikuvio sekä esiintymisasu saivat Carrin näyttämään lastenohjelma Seesamtien hahmo Tipu Tilavalta. Kaksi viikkoa ennen ensiesiintymistään yhtyeen rumpalina Carr keksi lavahahmonsa ”The Fox”.
Carr esiteltiin yleisölle yhtyeen uutena rumpalina ensimmäisen kerran nuorille suunnatussa televisio-ohjelmassa Kids Are People Too. Ensimmäisen konserttinsa yhtyeen rumpalina hän soitti New Yorkissa Palladium-konserttiareenalla 25. heinäkuuta 1980. Hänen vanhempansa velvoitettiin pysymään vaitonaisina siitä, että heidän poikansa oli yhtyeen uusi rumpali. Tarkoitus oli ylläpitää yhtyeen jäsenten mystinen olemus, jonka mukaan kukaan ulkopuolinen ei saanut tietää, miltä yhtyeen jäsenet näyttivät ilman kasvomeikkejään ja esiintymisasujaan. Myös Carrin oikea ikä valehdeltiin Kissin julkisessa tiedotteessa, jotta hänen siviilihenkilöllisyyttään tietoonsa havittelevia faneja ja lehdistöä saatiin harhautettua. Palladiumin-konsertin jälkeen Kiss aloitti tuoreinta studioalbumiaan Unmasked markkinoineen maailmankiertueen Unmasked Tour.
Ensimmäinen Kiss-albumi, jolla Carr soitti, oli tuottaja Bob Ezrinin kanssa levytetty Music from ”The Elder”. Albumi oli tyyliltään progressiivinen ja kokeellinen konseptialbumi, minkä johdosta se erosi huomattavan paljon yhtyeen 1970-luvun rock-tuotoksista sekä kahdesta pop- ja diskovaikutteisesta edeltäjästään. Carr oli mukana kirjoittamassa albumille kappaleita ”Under the Rose” ja ”Escape from the Island”. Hänellä oli kuitenkin myös vaikeuksia toteuttaa tuottaja Ezrinin albumille hakemaa taiteellista ratkaisua, minkä vuoksi sessiomuusikko Allan Schwartzberg palkattiin soittamaan rumpuja kappaleisiin ”Odyssey” ja ”I”. Music from ”The Elder” osoittautui kaupalliseksi epäonnistumiseksi, ja se menestyi Yhdysvalloissa vaatimattomasti myös listalla. Seuraava täysimittainen studioalbumi, vuoden 1982 Creatures of the Night nosti Kissin takaisin rockmusiikin raskaaseen sarjaan. Carrin tuplabasareita korostaneen soittotyylin sekä tuolloin vielä sessiomuusikkona toimineen kitaristi Vinnie Vincentin metalliriffien suosiminen palauttivat Kissin sen ominaiseen hard rock -tyyliin.
Yhtyeen aiempien albumien heikko menestys varjosti kuitenkin yhä musiikillisesti vahvaa Creatures of the Nightia, ja Kiss kaipasikin pikaisesti vauhtia noustakseen takaisin pinnalle seilattuaan uransa aallonpohjassa Music from ”The Elder” epäonnistumisen myötä. Näin ollen Stanley, Simmons, Carr sekä nyt yhtyeeseen uudeksi kitaristiksi liittynyt Vinnie Vincent luopuivat kasvomeikeistään ja esiintyivät ensimmäisen kerran ilman niitä Music Televisionin suorassa televisiolähetyksessä vuonna 1983. Tämä aloitti yhtyeen niin kutsutun maskittoman aikakauden, jonka ensimmäinen albumi Lick It Up julkaistiin jo samana vuonna. Glam metal oli alkanut saamaan yhä vahvemmin jalansijaa musiikkialalla, joten Lick It Up sekä sitä seuranneet Animalize (1984), Asylum (1985), Crazy Nights (1987) ja Hot in the Shade (1989) olivatkin enemmän glam metaliin nojaavaa musiikkia kuin Kissille ominaista hard rockia. Jokainen albumi Hot in the Shadea lukuun ottamatta ylittikin Yhdysvalloissa platinalevyrajan. Vuonna 1988 Kiss julkaisi kokoelma-albumin Smashes, Thrashes & Hits, jolle Carr tulkitsi alun perin Peter Crissin laulaman balladin ”Beth”. Hot in the Shade -albumilla Carr puolestaan lauloi säveltämänsä kappaleen ”Little Caesar”.
Viimeisen esiintymisensä Kissin studioalbumilla Carr teki vuonna 1992 julkaistulla Revenge -albumilla, jolla hän oli taustalaulajana kappaleessa ”God Gave Rock ’N’ Roll to You II”. Albumille lisättiin myös Music from ”The Elder” -albumin jäämistöstä peräisin olevan kappaleen ”Carr Jam 1981”, joka sisältää Carrin kuuluisan rumpusoolon. Vuosien 1989–1990 Hot in the Shade Tour jäi Carrin viimeiseksi kiertueeksi Kissin rumpalina ennen hänen kuolemaansa, ja hän soitti viimeisen kerran yhtyeen kanssa 9. marraskuuta 1990 New Yorkin legendaarisessa Madison Square Gardenissa. Ennen kuolemaansa hän esiintyi vielä kappaleen God Gave Rock ’N’ Roll to You II musiikkivideolla. Viimeisen kerran hän esiintyi julkisuudessa vuoden 1991 syyskuussa Los Angelesissa MTV Video Music Awards -palkintogaalassa.
Soolotuotanto
Vuoden 2011 elokuussa Auto Rock Records -levymerkillä julkaistiin toinen albumi Unfinished Business, jonka vastaavana tuottajana oli toiminut Carrin sisko Loretta Caravello. Arkistomateriaalista koostettu Unfinished Business sisältää muun muassa ennen julkaisemattomia demokappaleita, tribuuttikappaleita sekä Carrin dialogia ja haastatteluja. Albumin materiaali on levytetty pitkän aikavälin sisällä, ja esimerkiksi sen varhaisin kappale ”I Cry at Night” on peräisin jo vuodelta 1967. Loretta Caravellon mukaan Rockology- ja Unfinished Business -albumien ohella julkaisematonta Carrin kappalemateriaalia on yhä olemassa.
Kuolema
Vuoden 1991 heinäkuussa hän lensi Los Angelesiin kuvaamaan "God Gave Rock 'N' Roll to You II:n" musiikkivideota. Carrin terveydentila oli vielä tuolloin kuitenkin heikko, ja hän joutui käyttämään videolla peruukkia syöpähoitojen aiheuttamien hiustenlähdön vuoksi. Paul Stanleyn mukaan Carr antoi kaikkensa, mutta heikon kuntonsa vuoksi hän joutui kuvaamaan osuuksiaan videoon useaan kertaan. Videon kuvausten päätyttyä hän matkusti takaisin New Yorkiin, mutta terveydentilansa vuoksi hän ei kyennyt osallistumaan tulevan Kiss-albumi Revengen nauhoituksiin, joten rumpuosuuksia albumille nauhoitti Paul Stanleyn soolokiertueella aiemmin esiintynyt Eric Singer. Carrin terveydentila huononi entisestään keväällä tehdyistä leikkauksista huolimatta, ja syksyllä hän kärsi aneurysmasta ja hänet vietiin sairaalaan. Selvittyään tästä hän kuitenkin kärsi aivoverenvuodon, jonka aivoihin siirtyneet syöpäsolut aiheuttivat. Carr ei enää toipunut, ja hän menehtyi 24. marraskuuta 1991 New Yorkissa.
Avainbiotooppi
Avainbiotooppi tarkoittaa luonnon monimuotoisuuden kannalta merkittävää eliöiden elinympäristöä. Suomen metsälaissa määritellään avainbiotoopit, joiden säästämiseen pyritään metsätaloudessa.
Chrysler LHS
Chrysler LHS on Chryslerin full-size -luokan automalli. Ensimmäinen sukupolvi esiteltiin toukokuussa 1993, ja 1994 oli auton ensimmäinen mallivuosi.
Amerikanhaapa
Amerikanhaapa (Populus tremuloides) on lehtipuu, joka kuuluu haapojen ja poppelien sukuun. Sitä tavataan suuressa osassa Pohjois-Amerikkaa.
Amerikanhaapa muistuttaa hyvin paljon Euroopassa kasvavaa metsähaapaa (Populus tremula), mutta runko on vaalenharmaa tai valkoinen. Eri maanosien haapalajit myös risteytyvät keskenään. Risteymä tunnetaan nimellä hybridihaapa (Populus × wettsteinii).
Kuten metsähaavan, myös amerikanhaavan juurakko voi olla jopa tuhansia vuosia vanha. Kun vanhat rungot kuolevat, juurakosta nousee esiin uusia. Haavat selviytyvätkin metsäpaloista hyvin, sillä liekit ja niiden kuumuus eivät yllä maanalaisiin osiin. Näin haavat muodostavat jatkuvasti kasvavia yhdyskuntia, jotka saattavat peittää jopa useiden hehtaarien alan. Utahissa on eräs yhdyskunta, jonka väitetään olevan 80 000 vuotta vanha.
Mitch Nichols
Mitch Nichols (s. 1. toukokuuta 1989 Southport) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Nichols debytoi Australian maajoukkueessa 2009. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Solange Knowles
Solange Piaget Knowles (s. 24. kesäkuuta 1986 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu R&B-laulaja, sanoittaja, tuottaja, näyttelijä ja malli. Hän on julkaissut uransa aikana neljä studioalbumia.
Yksityiselämä
Solange Knowles syntyi afroamerikkalaisen Mathew Knowlesin ja kreolitaustaisen Tina Knowlesin perheeseen Texasissa. Hän on laulaja Beyoncé Knowlesin pikkusisko.
Knowles oli naimisissa Daniel Smithin kanssa, mutta he erosivat vuonna 2007. Heillä on vuonna 2004 syntynyt poika Daniel Julez Smith.
Kaupunki liekeissä
Kaupunki liekeissä on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen katastrofielokuva. Elokuvan pääosia esittävät Barry Newman, Susan Clark, Shelley Winters, Leslie Nielsen, James Franciscus, Ava Gardner, Henry Fonda ja Jonathan Welsh. Elokuvan on ohjannut Alvin Rakoff. Kaupunki liekeissä ei menestynyt taloudellisesti.
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti teosta yllätyksettömäksi ”pyromaanikoiden suosikkielokuvaksi” ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Dihiilimonoksidi
Dihiilimonoksidi (C2O) on erittäin reaktiivinen hiilen ja hapen muodostama molekyyli. Aine on radikaali, koska happeen sitoutumattomalla hiiliatomilla on vapaa elektronipari. Dihiilimonoksidia muodostuu, kun hiilisuboksidia säteilytetään. Samalla syntyy myös hiilimonoksidia. Dihiilimonoksidiradikaali voi hajota hiileksi ja hiilimonoksidiksi.
Dihiilimonoksidia on tavattu useiden muiden maapallolla harvinaisten yhdisteiden lisäksi tähtienvälisestä avaruudesta, ja se on osa tähtienvälistä ainetta.
Paul Stanley
thumb|175px|Hahmotelma ”Starchildin” meikkikuviosta.
Antec
Antec on amerikkalainen tietokoneiden varusteiden valmistaja. Antecin päätuotteita ovat tietokoneen kotelot ja virtalähteet. Antecilla on myös tietokoneiden tuulettimia ja kannettavien tietokoneiden varusteita. Vuonna 1986 perustetun yrityksen kotipaikka on Kalifornian Fremont USA:ssa, mutta yrityksellä on myös toimisto Rotterdamissa Alankomaissa. Varsinaisesti yritys valmistuttaa tuotteensa Kiinassa ja Taiwanissa.
Paul Stanley
Stanley Bert Eisen, tunnettu paremmin taiteilijanimellään Paul Stanley, (s. 20. tammikuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä, taiteilija ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen rytmikitaristina sekä basisti Gene Simmonsin ohella yhtyeen toisena laulajana ja keulahahmona. Stanley ja Simmons perustivat Kissin vuonna 1973 New Yorkissa heidän aiemman Wicked Lester -yhtyeensä hajottua hieman aiemmin. Stanley on säveltänyt ja sanoittanut valtaosan yhtyeen suurimmista hiteistä, ja hän on myös toiminut tuottajana viidellä Kissin studioalbumilla.
Antec
Tuotteet
Yrityksen tuotteita:
Paul Stanley
Stanley soittaa useimmiten Washburn Guitarsin valmistamilla kitaroilla, ja Washburn on myös valmistanut Stanleyn nimikkokitaroita sekä muita soittotarvikkeita. Erityisesti vielä 1970-luvulla hän suosi Gibsonin valmistamia Epiphone-kitaroita. 1990-luvulta lähtien hän on soittanut myös muun muassa Ibanezin valmistamilla Iceman-kitaroilla. Monster Tour -kiertueella Stanley käytti Washburnin hänelle suunnittelemia Firebird-kitaroita.
Lapsuus- ja nuoruusvuodet
Stanley joutui juutalaisen syntyperänsä vuoksi usein tappeluihin. Hän oli nuorena myös sulkeutunut, eikä halunnut viettää aikaansa suuressa joukossa, joka johtui osakseen siitä, että hän oli muiden lasten vanhemmille sellainen poika, jonka kanssa kukaan ei halunnut lastaan tekemisiin. Koulun hän kävi omien sanojensa mukaan puoliväkisin. Hän menestyi erityisen hyvin vain kuvaamataidossa.
Taiteellinen lahjakkuus
Nykyäänkin Stanley harrastaa aktiivisesti maalaamista. Hän on esitellyt töitään muun muassa taidenäyttelyissä.
Musiikki-innostus
Stanley pääsi New Yorkin taidekorkeakouluun, mutta musiikki alkoi pian kiinnostaa enemmän kuin kuvaamataito. Pian hän erosikin koulusta ja päätti ryhtyä muusikoksi. Ensimmäinen yhtye, jossa hän oli tosissaan mukana, oli nimeltään Uncle Joe. Stanleyn ensimmäinen kunnon kitara oli japanilainen, akustinen kitara, vaikka hän haaveilikin sähkökitarasta.
Kiss
240px|thumb|left|Stanley esiintymässä Azkena Rock Festival-musiikkifestivaaleilla [[Espanjan Vitoria-Gasteizissa vuonna 2010.]] 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Stanley tutustui Gene Simmonsiin. Aluksi kaksikko ei tullut lainkaan toimeen keskenään, ja Stanley jopa halveksui ylimielisesti käyttäytynyttä Simmonsia. Simmons kuitenkin rohkeni kysyä Stanleyn mukaan vastikään perustamaansa Rainbow-yhtyeeseen, josta vuonna 1972 muodostui Wicked Lester. Yhtyeen tie oli kuitenkin vaikea, sillä sen esiintymiset eivät herättäneet kysyntää ei ollut muutamaa klubiesiintymistä lukuun ottamatta ja yhtyeen jäsenten rahatilanne oli varsin heikko. Wicked Lester otti joka tapauksessa riskin ja päätti levyttää omakustanteisen debyyttialbuminsa. Levytetty materiaali ei saanut kehuja ja jopa yhtye itse piti materiaalia hirveänä. Levy-yhtiö Epic Records hyllytti Wicked Lesterin äänittämän albumin, eikä sitä julkaistu koskaan sellaisenaan. Sittemmin Simmons ja Stanley ostivat yhdessä albumin oikeudet, sillä eivät halunneet Wicked Lesterin esikoisalbumin pilaavan juuri läpimurtonsa kynnyksellä olevan Kissin tietä menestykseen maskittomilla kuvilla yhtyeen jäsenistä. Wicked Lester junnasi paikoillaan, minkä seurauksena Stanley ja Simmons erottivat yhtyeen muut jäsenet ja päättivät perustaa täysin uudentyyppisen rockyhtyeen, jollaista kukaan ei ollut ennen nähnyt.
Vuoden 1972 lopulla rumpali Peter Criss liittyi yhtyeeseen saatuaan pestin laitettuaan ilmoituksen Rolling Stone-lehden ilmaiselle "bändiä etsitään"-pienilmoituspalstalle. Soolokitaristi Ace Frehley liittyi yhtyeeseen vuoden 1973 tammikuussa, ja Kissin alkuperäinen kokoonpano oli saanut sinettinsä. Kissin debyyttialbumi Kiss julkaistiin vuoden 1974 helmikuussa, mutta se ei saavuttanut kovinkaan mainittavaa menestystä. Tästä huolimatta albumin kappaleet "Strutter", "Deuce", "Nothin' to Lose", "Black Diamond", "100,000 Years", "Cold Gin" ja "Firehouse" muodostuivat Kissin konserttien vakionumeroiksi. Hitaasti mainettaan kasvattaneen yhtyeen kakkosalbumi Hotter Than Hell julkaistiin vain kahdeksan kuukauden kuluttua yhtyeen debyyttialbumin julkaisusta, mutta jäi edeltäjänsä tapaisesti vaisuksi menestykseksi ja ilman listasijoituksia. Kolmas studioalbumi, vuoden 1975 Dressed to Kill onnistui lyömään kaksi edeltäjäänsä Yhdysvaltain listasijoituksellaan 32, mutta todellinen menestys puhkesi vasta samana vuonna, kun yhtye julkaisi ensimmäisen livealbuminsa Alive!. Levy-yhtiö Casablanca Recordsin riskinotto Alive!:n julkaisemisen suhteen kannatti, sillä yhtye vastaanotti albumista jo seuraavana vuonna uransa ensimmäisen platinalevyn, ja livealbumin julkaisemisen myötä yhtyeen suosio kasvoi räjähdysmäisesti.
Vuonna 1976 Alive!:n platinamyynnin vanavedessä Kiss julkaisi jälleen kaksi uutta studioalbumia, Bob Ezrinin tuottaman Destroyerin ja Eddie Kramerin tuottaman Rock and Roll Overin. Alive!:n, Destroyerin, Rock and Roll Overin sekä vuoden 1977 Love Gunin ja uuden livealbumin Alive II:n huikean menestyksen johdosta Kissistä tuli yksi kaikkien aikojen suosituimmista - ellei jopa kaikkien aikojen suosituin - rockyhtye. Muun muassa Rolling Stonen äänestyksessä vuonna 1977 Kiss valittiin parhaaksi rockyhtyeeksi, vaikka yhtye ei edes ollut ehdolla lehden äänestyksessä, ja Peter Crissin tulkitsema hitiksi muodostunut balladi "Beth" palkittiin arvostetulla People's Choice Award -palkinnolla. Kiss esiintyi loppuunmyydyille urheilustadioneille, konserttisaleille ja urheiluhalleille ilta toisensa jälkeen.
Uransa pahimpaan aallonpohjaan Kiss ajautui kuitenkin vasta seuraavana vuonna, sillä seuraava studioalbumi Music from "The Elder" oli tyyliltään progressiivinen ja kokeellinen konseptialbumi, jolla pyrittiin paikkaamaan Dynastyn ja Unmaskedin aiheuttamat virheet ja profiloimaan yhtyeen jäsenet uskottavina rockmuusikkoina ja lauluntekijöinä. Seuraavalla albumilla, vuoden 1982 Creatures of the Nightilla yhtyeen jäsenten suhteet olivat jälleen ajautuneet umpisolmuun, ja nyt oli soolokitaristi Ace Frehleyn lähtövuoro. Hänet korvasi Vinnie Vincent, joka oli soittanut Stanleyn kanssa Creatures of the Nightin jo kokonaisuudessaan ennen kuin Frehley oli varsinaisesti tullut erotetuksi. Huolimatta uusista vaikeuksista, metallimusiikin riffejä ja voimasointuja suosinut Vincent sekä omaperäisellä tuplabasarisoitannallaan vaikuttanut Carr nostivat Kissin takaisin rockmusiikin raskaaseen sarjaan.
Vaikka Creatures of the Night oli osoittautunut menestyksekkääksi julkaisuksi edeltäjiinsä nähden, Kissin oli edelleen tehtävä radikaaleja muutoksia noustakseen takaisin musiikkimaailman ykkösnimeksi. Vuoden 1983 Lick It Up -albumilla yhtye luopui näyttävistä esiintymisasuistaan ja -maskeistaan, mikä järkytti monia yhtyeen ihailijoita. Vuonna 1984 Kiss oli kuitenkin jälleen harmillisessa tilanteessa, sillä Vinnie Vincent erotettiin yhtyeestä henkilökohtaisten syiden vuoksi vajaan kahden vuoden pestin jälkeen, ja yhtyeen oli etsittävä uusi kitaristi. Korvaajaksi hankittiin Mark St. John, joka hänkin teki yhtyeeseen vain Animalize-albumin mittaisen visiitin, sillä sairastuttuaan reiterin tautiin hän ei enää kyennyt esiintymään pitkillä kiertueilla. St. Johnin korvasi Bruce Kulick, josta tuli neljäs Kiss-kitaristi reilun kahden vuoden sisällä. Kulick, Carr, Simmons ja Stanley kuitenkin muodostivat Kissin maskittoman aikakauden pitkäkestoisimman kokoonpanon, sillä kyseinen nelikko tahkosi konserttiareenoita yhdessä aina 1990-luvun alkuun asti.
thumb|250px|Paul Stanleyn [[Farewell Tour -jäähyväiskiertueella käyttämä Washburnin valmistama kitara.]] Glam metal yleistyi rajusti 1980-luvun puolivälissä, joten Kiss joutui jälleen muokkaamaan tyyliään ja siirtymään musiikillisesti glam metal -yhtyeiden valtavirran kastiin. Animalize, Asylum (1985), Crazy Nights (1987) ja Hot in the Shade (1989) edustivatkin enemmän glam metalia kuin Kissille tyypillistä hard rockia. Albumit myivät kuitenkin kohtuullisen hyvin, vaikka moninkertaisen platinalevymyynnin aikakausi olikin päättynyt jo aikapäiviä sitten. Crazy Nights -albumista tuli suuri menestys Euroopassa, se nousi albumilistoilla kahdenkymmenen myydyimmän joukkoon ainakin viidessä maassa ja kolmenkymmenen myydyimmän joukkoon kahdeksassa maassa. Albumin paras sijoitus oli brittilistoilla sijalla 4. Albumin suuren menestyksen ansiosta Euroopassa singlejulkaisu ”Crazy Crazy Nights” menestyi myös, muun muassa se pääsi Norjassa sijalle 7 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijalle 4. Singlelistoilla Hot in the Shaden kappale ”Forever” oli Kissin suurin menestys sitten ”I Was Made for Lovin’ You”-singlen, nousten Billboardin listalla sijalle 7. Lick It Up, Animalize, Asylum ja Crazy Nights ylsivät jokainen lopulta platinalevyn arvoiseen myyntiin.
1990-luvulle tultaessa Kissiä kohtasi valtava tragedia, kun rumpali Eric Carr sairastui sydänsyöpään juuri, kun yhtye oli aloittamassa Revengen-albumin nauhoituksia. Diagnooseissa selvisi, ettei Carr enää kestäisi nauhoitusten aiheuttamaa rasitusta, ja Kiss oli jälleen uuden haasteen edessä. Carrin korvaajaksi löydettiin kuitenkin Paul Stanleyn soolokiertueella esiintynyt Eric Singer, joka oli aiemmin vaikuttanut myös Black Sabbathissa ja Alice Cooperin taustayhtyeessä. Jo ennestään vaikea tilanne synkkeni entisestään, kun Carr menehtyi syövän aiheuttamiin komplikaatioihin New Yorkissa 24. marraskuuta 1991. 1990-luvulla Kiss julkaisi vielä kaksi uutta studioalbumia, grungevaikutteisen Carnival of Souls: The Final Sessionsin vuonna 1997 sekä alkuperäisen kokoonpanon niin sanotun ”paluualbumin” Psycho Circus vuonna 1998.
2000-luvulla Kiss lähti Farewell Tour -jäähyväiskiertueelleen, mutta yllättäen yhtye päättikin jatkaa uraansa. Ace Frehley ja Peter Criss jättivät yhtyeen kiertueen päätyttyä, mutta Criss tosin palasi yhtyeeseen vielä vuonna 2003 esiintyen myös livealbumilla Kiss Symphony: Alive IV. Frehleyn korvasi jo Psycho Circuksella kitaroinut Tommy Thayer, ja paluun rumpupatteriston ääreen teki Eric Singer. Seuraavaa Kissin studioalbumia saatiin kuitenkin edelleen odottaa, kunnes yksitoista vuotta kestänyt levytystauko päättyi vuonna 2009 Sonic Boom -albumin myötä. Vuonna 2012 yhtye julkaisi tuoreimman studioalbuminsa Monster.
Sooloura
Paul Stanleyn omaa nimeä kantanut ensimmäinen sooloalbumi Paul Stanley ilmestyi vuonna 1978 samaan aikaan muiden Kissin jäsenten soololalbumien kanssa.
Stanley teki myös pienimuotoisen soolokiertueen vuonna 1989. Hänen sooloyhtyeessään soittivat muun muassa Eric Singer, Bob Kulick ja Gary Corbett.
Paul Stanleyn toinen sooloalbumi ilmestyi vasta 28 vuotta ensimmäisen jälkeen, vuonna 2006. Albumi oli nimeltään Live to Win. Suomessa se julkaistiin 25. lokakuuta 2006.
Stanley on myös laulanut Torontossa vuonna 1999 esitetyssä musikaalissa Oopperan kummitus oopperan kummituksen osan. Stanley keikkailee nykyään Paul Stanley's Soul Station -nimisen taustayhtyeensä kanssa, joka esittää cover-versioita vanhoista soul-kappaleista.
Soitinvälineet
Stanley käytti vuoteen 2015 asti Washburnin kitaroita, mutta vaihtoi takaisin Ibanezin Iceman-kitaroihin vuonna 2015. Hän käyttää Randallin vahvistimia. 1970-luvulla Stanley käytti Ace Frehleyn tapaan Marshallin valmistamia kitaravahvistimia. Aiemmin kitaroita Stanleylle ovat valmistaneet muun muassa myös Gibson, Ibanez, B.C. Rich ja Silvertone. Paul Stanleyn kitaroita on sanottu kaikkien aikojen erikoisimmiksi malleiksi. Vuonna 1998 Stanley loi Randallin kanssa Randall Paul Stanley Colossus -kitaranupit. Vahvistin ei ikinä menestynyt kunnolla, mutta Stanley käyttää sitä nykyisinkin.
Yksityiselämä
thumb|250px|Paul Stanley ilman ”Starchild”-meikkiä.
1980-luvulla Stanley on yhdistetty naissuhteissaan muun muassa popmuusikko Samantha Foxiin. Vuonna 2001 Stanleyn vaimo Pamela Bowen haki avioeroa, ja liitto päättyi. Stanleyllä on yhdeksän vuoden liitosta Bowenin kanssa 6. kesäkuuta 1994 syntynyt poika.
Stanleyn äänihuulet leikattiin onnistuneesti vuonna 2011 kesken Kissin Sonic Boom World Tour -maailmankiertueen. Lisäksi hänen lonkkansa on leikattu kahteen otteeseen vuonna 2004 Rock the Nation Tour -kiertueen jälkeen, sillä ensimmäinen leikkaus epäonnistui. Hän on todennut tulevansa tarvitsemaan tulevaisuudessa myös kolmannen leikkauksen. Stanleyn mukaan hänen lonkkavaivansa johtuvat osittain tuhansista konserteista, joissa hän on esiintynyt platform-jalkineissa 1970-luvulta lähtien.
Viinijärven kirkko
Viinijärven kirkko on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema tiilestä ja puusta 1953 rakennettu torniton pitkäkirkko Liperin Viinijärvellä.
Paul Stanley
Yksityiselämä
Hän kärsii myös pysyvästä sydämen rytmihäiriöstä, minkä vuoksi hän on joutunut sairaalahoitoon useampaan otteeseen. Vuonna 2007 kesken Kissin Hit 'N Run -kiertueen soundcheckin Stanley sai vakavan sairauskohtauksen, jonka aikana hänen sydämensä löi 190 kertaa minuutissa eli lähes kolme kertaa kiivaammin kuin normaali syke. Tämän seurauksena Gene Simmons, soolokitaristi Tommy Thayer ja rumpali Eric Singer esiintyivät Kaliforniassa järjestetyssä konsertissa poikkeuksellisesti kolmihenkisenä.
Viinijärven kirkko
Suorakaiteen muotoisessa kirkossa on matalat seinät ja jyrkkälappeinen satulakatto ja se edustaa hyvin 1950-luvun suosittua matalaseinäistä ja katoltaan jyrkkälappeista muotoa, joka jäljittelee keskiaikaisia kivikirkkoja. Erillinen kellotapuli rakennettiin 1960 ja seurakuntatalosiipi 1965. Kirkon pinta-ala on 250 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 350 hengelle.
Kirkon 13-äänikertaiset urut on valmistanut Urkurakentamo Tuomi 1974. Urkujen fasadi on Matti Tuomen käsialaa, ja se pohjautuu Asko Rautioahon luonnokseen Pieksämäen kaupungin kirkon urkujen julkisivusta, joka ei kuitenkaan toteutunutkaan. Kirkon alttaritaulu on taiteilija Ida Silfverbergin maalaama ja oli alun perin Pälkjärven kirkon alttaritaulu. Pälkjärveltä on kirkkoon saatu myös messukasukka sekä matkaehtoollisvälineistö.
Viinijärven kirkko oli myös Viinijärven seurakunnan pääkirkko. Seurakunta irtautui Liperistä 1959, ja liitettiin takaisin Liperin seurakuntaan talousvaikeuksien takia vuonna 1995.
Gradski Stadium
Gradski Stadium tai Gradski Stadion voi tarkoittaa seuraavia:
Valokuvaus
Valokuvausta käytetään monilla elämänalueilla. Valokuvaajia työskentelee muun muassa tiedonvälityksessä kuten journalismissa ja markkinointiviestinnässä, dokumentoinnissa ja tieteellisessä tutkimuksessa. Valokuvataide on osa kuvataidetta. Elokuva alkoi kehittyä valokuvauksesta, kun yksittäisiä valokuvia tuottavasta kamerasta kehitettiin peräkkäisiä valokuvia nopeasti filminauhalle tallentava elokuvakamera. Lääketieteessä erityisen merkittäväksi valokuvauksen muodoksi on kehittynyt ihmissilmälle näkymättömän sähkömagneettisen säteilyn, kuten röntgensäteiden käyttö kudosten "läpivalaisuun" (ks. Radiologia).
Tatjana Šikolenko
Šikolenkon isosisko Natalja Šikolenko on myös menestynyt keihäänheittäjä.
Valokuvaus
Filmille kuvaaminen
Valokuvausfilmeissä käytetään valoherkkänä aineena yleensä jotakin hopean halogeenisuolaa (hopeahalidia), tavallisimmin hopeabromidia. Valon kulkiessa kameran objektiivin läpi filmin pinnalle muodostuu kuvattavasta kohteesta optinen kuva, kun filmipinnan eri osiin osuu eri määrä valoa. Mitä enemmän valoa johonkin filmin kohtaan osuu, sitä suuremmassa määrin hopeasuola hajoaa kemiallisesti. Reaktio tapahtuu siten, että valokvantin (fotonin) osuessa hopeahalidi-kiteeseen se rikkoo jonkin hopea-atomin ja halogeenin välisen sidoksen. Näin valotus synnyttää filmiin latentin kuvan, joka ei sellaisenaan ole mitenkään havaittava, mutta saadaan näkyviin kehittämällä filmi.
Filmiä kehitettäessä sitä pidetään kehiteliuoksessa, jossa aikaisemmin valon synnyttämä atomien välinen rikkinäinen sidos aiheuttaa kemiallisen reaktion, joka puolestaan hajottaa vieressä olevien atomien sidoksia. Näin kehitys muuttaa koko hopeahalidi-rakeen (kiteen) suolasta hopeametalliksi. Tämä näkyy filmissä mustana alueena. Täten filmistä tulee negatiivi, jossa kuvatun kohteen vaaleimmat kohdat näkyvät tummina ja päinvastoin. Filmin suuri valoherkkyys johtuu siis tästä kemiallisen reaktion aiheuttamasta rikkoutuneen sidoksen moninkertaistumisesta.
Kehityksen jälkeen filmi kiinnitetään kiinniteliuoksessa, johon valottumatta jäänyt osa hopeahalidista liukenee. Näin filmin valonherkkyys katoaa. Kiinnitetty ja hyvin huuhdeltu mustavalkofilmi säilyy ainakin sata vuotta normaalissa huoneilmassa. Värifilmissä väri syntyy orgaanisista väriaineista, joiden säilyvyys on suhteellisen heikko.
Negatiivista valmistetaan positiivisia kopioita samaan tapaan kuin negatiivikin on syntynyt. Paperi, jolle kopioit tehdään, on päällystetty samoilla hopeahalideilla, ja kun valon annetaan hetken kulkea negatiivin ja linssin läpi, se valottuu. Sen jälkeen kuva kehitetään ja kiinnitetään samaan tapaan kuin alkuperäinen negatiivikin. Vaalet ja tummat kohdat vaihtuvat jälleen päinvastaisiksi kuin ne ovat negatiivisissa, jolloin ne tulevat yhdenmukaisiksi alkuperäisen kuvattavan kohteen vaaleiden ja tummien kohtien kanssa. Valokuvan positiivisista kopioista halutaan yleensä suurempia kuin alkuperäinen filminegatiivi; tällainen valokuvavedos tuotetaan suurennuskonetta apuna käyttäen.
Digitaalikuvaus
Digitaalisessa valokuvauksessa kuvattavan kohteen valo muutetaan digitaalikameran valonherkän kennon avulla digitaaliseen muotoon, tallennetaan muistikortille ja siirretään sitten tietokoneen kiintolevylle kuvankäsittelyä ja tallennusta varten. Uusimmissa digitaalikameroissa voidaan kuvia muokata myös jo suoraan kamerassa ja lähettää ne välittömästi langattomasti eteenpäin. Kuvankäsittelyä tehdään kuvankäsittelyohjelmilla. Kuvia voidaan katsella tietokoneen ruudulla tai muulla näyttölaitteella taikka tulostaa paperille tai muulle pinnalle.
Kapo Manto
Kapo Manto (oik. Kalle Arvid Mantonen, ent. Mattson, 5. heinäkuuta 1919 Hämeenkyrö – 19. marraskuuta 1977 Turku) oli suomalainen näyttelijä.
Valokuvaus
Historiaa
thumb|[[Nicéphore Niépcen 1826 ottama valokuva, jota pidetään maailman ensimmäisenä]] thumb|Ensimmäinen värivalokuva vuodelta 1861 [[James Clerk Maxwellin ottamana.]] thumb|left|[[Louis Ducos du Hauronin ottama värivalokuva vuodelta 1877 Ranskasta.]]
Kapo Manto
Manto näytteli pitkään Turussa muun muassa Kaupunginteatterissa, jonne hän siirtyi vuonna 1962 Lahdesta. Siellä hän teki ikimuistettavia rooleja, muun muassa näytteli Galileo Galileita ja Kuningas Learia. Hän oli laaja-alainen näyttelijä. Hän näytteli yhdessä kotimaisessa elokuvassa, Päämajassa (1970), jossa hän esitti eversti Markovillaa. Lisäksi hän toimi selostajana televisioelokuvassa Kuolleista herännyt (1975). Kapo Manto oli myös Sika Sippurahännän äänenä televisiosarjassa Läskilinssi (1976). Hänet nähtiin myös monissa televisio-ohjelmissa, kuten Tehtaan varjossa (1969), Pääluottamusmies (1970) ja Lumeton aika (1972).
Semen Radulov
Semen Radulov (s. 30. elokuuta 1989) on ukrainalainen vapaapainija. Hän on edustanut maataan kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa; Las Vegasissa 2015, Pariisissa 2017 ja Nur-Sultanissa 2019. Radulov on kilpaillut myös neljissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa; Vantaalla 2014, Riiassa 2016, Novi Sadissa 2017 ja Bukarestissa 2019. Riian EM-kilpailuissa 2016 hän saavutti pronssia.
Kapo Manto
Hän oli naimisissa Ritva Juhannon kanssa vuodesta 1956 lähtien. Avioliitosta syntyi tytär, näyttelijä Erja Manto, joka toimii Radioteatterin tuottajana.
Valokuvaus
Historiaa
Valokuvauksessa yhdistyi kaksi aiempaa keksintöä: camera obscura ja valoherkkä paperi. Näistä camera obscuralla on hyvin pitkä historia, ja sitä käytettiin varsinkin renessanssista lähtien apuna maalaamisessa. Valoherkän materiaalin puolestaan löysi saksalainen anatomian professori Johann Heinrich Schulze 1700-luvulla lähes vahingossa, mutta hän ei tutkinut sen mahdollisia käyttötarkoituksia. Englantilainen kemisti Thomas Wedgwood oli ensimmäinen, joka kehitti Schulzen keksintöä pidemmälle ja kokeili valoherkän paperin ja camera obscuran yhdistämistä. Wedgwoodin valottunut kuva hävisi kuitenkin paperilta nopeasti.
Varsinaisen läpimurron valokuvakameran keksimisessä teki ranskalainen tieteilijä Nicéphore Niépce 1800-luvun alussa. Hän sai kehitetyksi valoherkkää materiaalia niin pitkälle, että sai vuonna 1826 otetuksi yksinkertaista pihanäkymää esittävän valokuvan, joka on yhä jäljellä. Niépce kehitti keksintöään taiteilija Louis Daguerren kanssa. Daguerre keksi Niépcen kuoleman jälkeen filmimateriaalin, joka oli Niépcen vastaavaa nopeampi – aiempaa filmiä joutui valottamaan tuntikausia. Daguerren keksintö – dagerrotypia – julkistettiin vuonna 1839. thumb|left|Englantilainen valokuvaaja ateljeessaan 1850-luvulla.
Myös englantilainen William Henry Fox Talbot kehitti samanlaista tekniikkaa, kun Daguerren keksintö tuotiin julki. Hänen valoherkkä materiaalinsa tuotti kuitenkin negatiivikuvan, josta vedostettiin positiivinen paperikuva, kalotyyppi. Vaikka Talbotin kuvan monistamisen mahdollistavasta tekniikasta tuli myöhemmin valokuvauksen kivijalka, Daguerren uniikkeja kuvia tuottava tekniikka omaksuttiin käyttöön ensin. Innostus Daguerren valokuvatekniikkaan hälveni 1850-luvulla, kun Frederick Scott Archer kehitti Talbotin keksintöä vastaavan tekniikan, jossa negatiivi oli paperin sijaan lasia. Tuloksena oli paljon tarkempia valokuvia, ja materiaali oli myös kestävämpää.
Daguerren keksintö oli kuitenkin se tekijä, jonka ansiosta valokuvaus yleistyi nopeasti sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa heti samana vuonna sen julkistamisen jälkeen. Valokuvauksesta tuli erityisen suosittu ihmisten, maisemien, arkkitehtuurin ja sotien kuvaamisessa. Myös tiede otti sen hyvin nopeasti käyttöönsä. Valokuvauksen pelättiin vievän pohjaa pois maisema- ja muotokuvamaalaukselta, mutta näin ei täysin käynyt. Kuvataiteilijoille tuli mahdollisuus kehittää taidettaan abstraktiin suuntaan. Myöhemmin valokuvauksessakin on abstrakti suuntaus saanut jalansijan. thumb|Kodak Brownie No. 2 oli yksi ensimmäisistä rullafilmiä käyttävistä laatikkokameroista.
Teollinen valokuva
Vaikka valokuvaus oli hyvin suosittua, itse valokuvaajat olivat tekniikan hankaluuden vuoksi yleensä ammattilaisia. Eastman Kodak-yrityksen perustaneen George Eastmanin tavoitteena oli tehdä valokuvauksesta helppoa. Vuonna 1888 Kodak toi markkinoille rullafilmin ja sille sopivan kameran nimellä Kodak no.1. Rullafilmi auttoi sitten myös elokuvatekniikan ja kinematografin kehittämisessä. Varsinainen markkinamenestyjä oli Kodakin lapsille tarkoitettu Kodak Brownie-laatikkokamera. Tässä yksinkertaisessa kamerassa ei ollut säätöjä ja filmin taustalla oli suojapaperi, jonka vuoksi filmi voitiin vaihtaa valossa. Kameralla pystyivät amatööritkin ottamaan kuvia ja se mahdollisti kompaktin kokonsa ja halpuutensa ansiosta myös aiempaa spontaanimman ja laajemmalle levinneen valokuvauksen. Kameroiden liikuteltavuus ja valokuvamisen nopeus edelleen lisääntyi 1920-luvulla, kun alun perin elokuvausta varten kehitettyä kinofilmiä käyttäviä pienkameroita alettiin valmistaa.
Valokuvia oli painettu paperille jo 1800-luvun puolivälissä, mutta menetelmä yleistyi vuosisadan lopulla. Painetusta valokuvasta on sittemmin tullut valokuvauksen keskeinen sovellusalue.
Valokuvaus oli pitkään mustavalkoista, joskin erilaisia sovellutuksia värikuvauksen saralla on kehitetty aina Daguerren ja Talbotin ajoista lähtien. Varhaisemmat värikuvat on yleensä otettu kuvaamalla aiheesta kolme kuvaa: yksi punaisella suodattimella, yksi vihreällä ja yksi sinisellä. Nämä kolme kuvaa yhdistämällä saadaan värit hyvin realistisesti toistava valokuva. Monet lehdet julkaisivat tällaisia kuvia 1900-luvun alussa, mutta värikuvaus yleistyi vasta värinegatiivifilmien ja positiivisten värikääntöfilmien myötä 1940-luvulla.
Uuden valokuvan murros
1990-luvulta alkaen ovat yleistyneet digitaalikamerat, jotka osin ovat syrjäyttäneet filmikamerat. Yleisimmät digikameroissa käytetyt tekniikat ovat CCD-kenno ja CMOS-kenno. Digitaalikameralla kuvattaessa kuva siirtyy puolijohdemateriaalista valmistetulta valoherkältä kennolta sähköiseksi tiedostoksi kameran muistikortille. Filmikameroilla (analogisilla kameroilla) kuva tallentuu suoraan valoherkälle filmille, joka on myöhemmin kehitettävä.
1990-luvun lopulla tapahtunut valokuvauksen digitalisoituminen on suurimpia murroksia valokuvauksen historiassa. Valokuvauksen ammattilaiset ja omistautuneet harrastelijat käyttävät vähemmän filmiä kuin ennen, sillä digitaalikuvaus on muuttanut koko valokuvauksen kentän. Koska digitaalikuvauksessa ei tarvita välimuotona paperikuvan valmistusta ja kuvat saa nopeasti kirjapainokäyttöön, kuvaajat siirtyivät nopeasti käyttämään digitaalikameroita, kun niiden tarkkuus ja sävyntoisto kehittyivät riittäviksi tavallisen uutiskuvaamisen kannalta. Filmien, valokuvapapereiden ja muiden valonherkkien materiaalien valmistus on supistunut ja useat perinteiset kameranvalmistajat ja tietotekniikan valmistajat ovat fuusioituneet.
Merkittäviä tapahtumia valokuvaamisessa
thumb|[[Louis Daguerren ottama valokuva pariisilaisesta bulevardista vuodelta 1839.]]
Tilisanomat
Tilisanomat on taloushallinnon, yritystalouden ja laskennan johtava ammattilehti, jota julkaisee Taloushallintoliitto. Lehdestä löytyy alan tuoreimpien uutisten lisäksi mm. kirjanpidon ja verotuksen asiantuntijapalstat, tietopaketteja talous- ja palkkahallinnon eri aihealueista, asiantuntija-artikkeleita ja kolumneja.
Tilisanomat ilmestyy kuusi kertaa vuodessa.
Omena
260px|pienoiskuva|oikea|Punainen [[Fuji (omena)|Fuji-lajikkeen omena.]]
Omena on omenapuiden (Malus) hedelmä, joka on kasvitieteellisesti pohjushedelmä.
Erityisesti tarhaomenapuu (Malus domestica) on yksi maailman viljellyimmistä hedelmäpuista. Omena on valkeamaltoinen, syötävä hedelmä, joka on yleensä halkaisijaltaan 5–10 senttimetriä ja pyöreähkö. Omenalajikkeita on tuhansia, ja niiden väri, happamuus, koko ja muoto vaihtelevat. Lajikkeet voidaan jakaa kolmeen luokkaan käyttötarkoituksen mukaan: siiderin valmistukseen käytettävät omenat, ruoanlaittoon tarkoitetut talousomenat ja sellaisenaan syötävät jälkiruokaomenat.
Lajikkeet
Yhdysvalloissa suositummat lajikkeet ovat Red Delicious, Golden Delicious, Gala, Fuji ja Granny Smith. Valintamyymälöissä myydään tyypillisesti vain lajikkeita, jotka kestävät kuljetusta ja säilytystä parhaiten.
Tuotanto
Maailmassa tuotetaan keskimäärin yli 60 miljoonaa tonnia omenoita vuodessa. Ylivoimaisesti suurin omenantuottajamaa on Kiina. Vuonna 2011 muita merkittäviä tuottajia olivat Yhdysvallat, Intia, Turkki ja Puola. Noin puolet maailman hedelmäpuiden tuottamista hedelmistä on omenoita. Vuonna 2005 omenapuiden keskimääräinen satoisuus oli 12,2 tonnia hedelmiä hehtaaria kohden, mutta esimerkiksi Lounais-Euroopan ja Uuden-Seelannin kaupallisilla viljelmillä satoisuudet voivat olla huomattavasti korkeampia, yli 40 tonnia hehtaarilla.
Käyttö
Omenan happamuuden ja kirpeyden määrittävät sokereiden ja omenahapon sekä muiden happojen välinen suhde. Omenan makuun vaikuttavat myös 250 eri esteriä, alkoholia, aldehydiä ja eteeristä öljyä sekä hedelmän kypsyysaste ja säilytys. Parhaat piiraat, hillot ja siiderin saa happamista omenoista. Myöhään kypsyvänä lajikkeena Antonovka on tähän käyttöön erinomainen. Se on hyvää myös kuivattuna. Tuoremehuun kannattaa käyttää useita eri lajikkeita.
Säilytys
Omena säilytetään +1...+2 asteessa huomioiden se, että omena erittää etyleeniä. Ne kasvikset, jotka kärsivät etyleenistä, on syytä sijoittaa erilleen omenasta. Kolhiintuneet omenat eivät säily hyvin, ja suuremmat pilaantuvat nopeammin kuin pienet. Huoneenlämpötilassa omenat kypsyvät 6–10 kertaa nopeammin kuin jääkaapissa.
Leikattu omena kellastuu nopeasti joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. Tämän estämiseksi siihen voidaan lisätä sitruunamehua, joka neutraloi hapettavan entsyymin.
Ravintosisältö ja terveysvaikutukset
Omena on vähäkalorinen (noin 36 kilokaloria/100 grammaa) ja sisältää 7,1 grammaa sokereita 100 grammaa kohti. Niistä 3,8 grammaa on fruktoosia, 2,4 grammaa sakkaroosia ja 0,9 grammaa glukoosia. Koska omenan fruktoosin ja glukoosin suhde on hyvä, se sopii myös diabeetikoille. Ravintokuitua omenassa on 2,0 grammaa, huomattavimpana pektiiniä. Se on terveyden kannalta hyvä syötävä, sillä se sisältää B1-, B2-, B6-, C- ja E-vitamiineja sekä esimerkiksi kalsiumia, magnesiumia, kaliumia, fosforia ja flavonoideja. Valtaosa flavonoideista ja prosyanideista on omenan kuoressa, minkä vuoksi omena kannattaa aina syödä kuorineen, kun mahdollista.
Omenansiemenet ovat jonkin verran myrkyllisiä, koska niissä on pieni määrä syanidin sokeriyhdistettä, amygdaliinia. Siemeniä tarvitsisi kuitenkin pureskella suuri määrä, ennen kuin myrkytysoireita taikka tukehtumisvaaraa ilmenisi. Tunnetaan tapaus, jossa kahvikupillinen siemeniä on aiheuttanut ihmisen kuoleman.
Omena kulttuurissa
pienoiskuva|Aatami ja Eeva [[Albrecht Dürerin maalauksessa vuodelta 1507. Tässä omena on kuvattu hyvän ja pahan tiedon puun hedelmänä ja on synnin symboli.]]