cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ranskan 3. panssaridivisioona (1940)
Perustaminen
Yhtymä perustettiin 20. maaliskuuta 1940 Chatoussa. Siihen kuului perustettaessa puoliprikaati Renault Char B1 ja puoliprikaati Hotchkiss H-39 panssarivaunuja. Näiden lisäksi siihen kuului motorisoitu jalkaväkipataljoona, tykistörykmentti sekä kuljetus- ja huoltokomppania.
Palvelus
Ranskan XXI armeijakunnan komentaja kenraali Flavigny antoi määräyksen tuhota saksalaisten sillanpää Sedanissa. Tehtävään määrättiin 3. panssaridivisioona, 5. kevyt mekanisoitu divisioona ja 3. motorisoitu jalkaväkidivisioona. Käskyjen toteuttamiseen liittyvät viiveet ja heikot viestiyhteydet estivät koordinoidun hyökkäyksen. Lisäksi armeijakunnan komentaja muutti käskynsä puolustukseen ryhmittymiseksi hieman ennen käskettyä hyökkäyshetkeä. Panssaridivisioonan joukot muuttuivat 14.-15. toukokuuta jalkaväen tukiryhmäksi eikä se kyennyt hyödyntämään liikkuvuuttaan ja tulivoimaansa. Hyökkäävät saksalaiset tuhosivat divisioonan vaunun kerrallaan.
Ranskan antauduttua divisioona lakkautettiin virallisesti 22. kesäkuuta 1940.
Giovanni Vailati
pienoiskuva|Giovanni Vailati Giovanni Vailati (24. huhtikuuta 1863 Crema, Italia – 14. toukokuuta 1909) oli italialainen analyyttinen ja pragmatistinen filosofi, tieteenhistorioitsija ja matemaatikko.
Vailati syntyi Cremassa Lombardiassa ja opiskeli insinööritieteitä Torinon yliopistossa. Hän työskenteli Giuseppe Peanon ja Vito Volterran apulaisena ja luennoi mekaniikan historiasta. Myöhemmin hän opetti matematiikkaa ja suoritti omia tutkimuksiaan. Vailati sai kansainvälistä mainetta jo eläessään, mutta tuli uudelleen löydetyksi 1950-luvulla. Hän ei julkaissut kokonaisia teoksia, mutta jätti jälkeensä muun muassa noin 200 esseetä.
Vailatin filosofiaa koskeva näkemys oli, että se tarjosi valmistautumisen ja työkaluja tieteelliselle työlle. Koska filosofian tuli olla neutraalia suhteessa kilpaileviin uskomuksiin, käsityksiin, teoreettisiin rakenteisiin jne., filosofin tuli välttää erityisen teknisen kielen käyttöä, ja käyttää sen sijaan kieltä, jota kiinnostuksen kohteena olevalla alueella jo käytettiin. Tämä ei tarkoittanut kaiken tavallisen kielen hyväksymistä, vaan sen vikojen korjaamista uusien termien kehittämisen sijaan.
Vailatin totuutta ja merkitystä koskevat teoriat saivat vaikutteita muun muassa C. S. Peirceltä ja Ernst Machilta. Hän sai vaikutetita myös Peanolta, William Jamesilta, Platonilta, George Berkeleyltä, Gottfried Leibnizilta, Victoria Welby-Gregoryltä, G. E. Moorelta, Bertrand Russellilta ja Franz Brentanolta.
Roberto Benigni
Roberto Benigni (s. 27. lokakuuta 1952 Castiglion Fiorentino, Italia) on italialainen elokuva- ja televisionäyttelijä sekä -ohjaaja. Hänet tunnetaan tragikomediastaan Kaunis elämä, jonka hän on ohjannut, käsikirjoittanut ja jossa hän näyttelee itse pääosaa.
Kaunis elämä toi Benignille Oscar-palkinnon parhaasta miespääosasta. Lisäksi hän oli ehdolla parhaasta ohjauksesta ja parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Benigni sai roolisuorituksestaan myös muun muassa Baftan ja SAG-palkinnon.
Giovanni Vailati
Tieteenhistoriassa Vailati oli kiinnostunut ennen kaikkea mekaniikan, logiikan ja geometrian historiasta. Hän tutki muun muassa Aristoteleen jälkeistä antiikin kreikkalaista mekaniikkaa, Galileo Galilein edeltäjiä, logiikan ja tietoteorian matemaattisia seurauksia sekä Girolamo Saccherin epäeuklidista geometriaa.
Roberto Benigni
Italiassa Benigni tuli kuuluisuuteen 1970-luvun televisiosarjasta Televacca, joka kuitenkin hyllytettiin sensuurin takia.
Benigni on tehnyt pääasiassa töitä italialaisen elokuvan parissa, mutta on näytellyt myös muualla, esimerkiksi kolmessa amerikkalaisen Jim Jarmuschin ohjaamassa elokuvassa, Down by Law, Night on Earth ja Kahvia ja tupakkaa.
Remedy Entertainment
Remedy Entertainment Oyj on suomalainen vuonna 1995 perustettu videopelejä kehittävä yritys, joka tunnetaan Max Payne- ja Alan Wake -peleistään. Viimeisin peli Remedyltä on elokuussa 2019 julkaistu Control.
1995: Perustaminen
Future Crew -demoryhmäläiset perustuvat Remedy Entertainmentin vuonna 1995 Samuli Syvähuokon aloitteesta. Työtilana toimi aluksi Syvähuokon vanhempien autotalli, eikä palkkaa ollut varaa maksaa. Ensimmäinen peliprojekti joukkoistettiin demopiireille: sana laitettiin kiertämään, että Remedy tarjoaisi parasta ideaa pelijulkaisijoille. Kiinnostavin oli TET-demoryhmän kehittämä grafiikkarutiini, joka mahdollisti 3D-laatikoiden piirtämisen tasaiselle, liikkuvalle pinnalle. Ideaa kehitettiin pidemmälle, ja lopulta siitä syntyi Remedyn ensimmäinen peli, Highspeed. Apogee tarjoutui pelin julkaisijaksi ja halusi siihen mukaan aseita, minkä seurauksena pelin nimeksi muutettiin Death Rally. Peli julkaistiin vuonna 1996. Remedy pääsi suuren yhtiön piiriin sattumalta, sillä pian Apogee julkaisi Duke Nukem 3D:n ja muutti nimensä 3D Realmiksi. Micro Machinesistä ja Super Sprintistä vaikutteita saanut ylhäältä kuvattu räiskintäkaahailu myi yli 100 000 kappaletta.
1996–2004: Max Payne
Menestyksen myötä Remedy aloitti kolme uutta peliprojektia, joista pian päätettiin keskittyä vain yhteen – kolmannen persoonan ammuntapeliin nimeltä Dark Justice, joka sai myöhemmin nimen Max Payne. Peli esiteltiin ensi kerran vuoden 1998 E3-messuilla, jolloin se muistutti Tomb Raideria. 3D Realms rahoitti peliä, mutta kukaan ei vielä tiennyt kuinka iso projektista tulisi. Yrityksen kunnianhimo kasvoi hankkeen edetessä ja toiminta ammattimaistui. Vuonna 1997 Remedy muutti oikeisiin toimitiloihin Espoon Niittykumpuun. Yhtiön perustajien välit olivat kiristyneet, ja Syvähuokon palattua armeijasta kesällä 2000 hallitus erotti hänet virasta.
Remedy kehitti myös tietokoneiden suorituskyvyn testaamiseen Final Reality -ohjelman, jonka kehittämiseen perustettiin myöhemmin erillinen yritys Futuremark. Ohjelman nimi oli viittaus Second Reality -demoon.
Vuonna 2001 julkaistusta Max Paynesta tuli aikakautensa suosituin suomalainen peli, ja jatko-osansa kanssa se on myynyt yhteensä noin kahdeksan miljoonaa kappaletta. Remedyllä oli pelin suhteen korkeat tavoitteet, minkä vuoksi kehitysaikataulukin venähti – 4,5-vuotisen hankkeen aikana kehittäminen piti aloittaa monta kertaa alusta, sillä tekniikka kehittyi tekemisen aikana. Peli tuli erityisesti tunnetuksi aikaa hidastavasta ”Bullet time” -efektistä, joka teki pelistä toimintaelokuvamaisen. Max Payne sai hyviä arvosteluja ja palkittiin monessa yhteydessä vuoden parhaana toimintapelinä. Vuonna 2002 Remedy myi Max Paynen oikeudet 10 miljoonalla dollarilla ja satoja tuhansia osakkeita vastaan Take-Two Interactivelle. Jatko-osa The Fall of Max Payne julkaistiin vuonna 2003. Max Paynesta tuli myös ensimmäinen suomalainen peli, josta on tehty Hollywood-elokuva. Rockstar jatkoi pelisarjan kehittämistä omillaan ja julkaisi vuonna 2012 Max Payne 3:n.
2005–2015: Yhteistyö Microsoftin kanssa ja Quantum Break
Max Paynen jälkeen Remedy käytti vuoden uusien peli-ideoiden kehittelyyn, mutta vasta kahden vuoden päästä sillä oli jotain esiteltävää julkaisijoille. Remedy esitteli Alan Wake -toimintapelin konseptia yhdeksälle julkaisijalle, joista se valitsi yhteistyökumppaniksi Microsoft Game Studiosin joulukuussa 2005. Alun perin pelin piti tulla markkinoille vuonna 2007, mutta kehitys viivästyi. Vista-käyttöjärjestelmän flopattua Microsoft päätti julkaista Alan Waken Xbox 360:lle. Lopulta peli julkaistiin vuonna 2010, mutta se ei myynyt odotusten mukaisesti vaikka saikin myönteisen vastaanoton kriitikoilta. Kaksi vuotta myöhemmin Remedy kehitti siitä omillaan Windows-käännöksen, ja yhteensä se on myynyt lisäosineen noin 4,5 miljoonaa kappaletta.
Toukokuussa 2013 paljastettiin, että Remedy kehittää Xbox One -pelikonsolille uutta toimintapeliä nimeltä Quantum Break. Se julkaistiin huhtikuussa 2016 Xbox Onelle ja Windows 10:lle. Peli on Suomen videopelialan historian suurin tuotanto. Erikoista Quantum Breakissa on televisiosarjan kytkentä osaksi peliä. Jokaisen pelijakson lopussa pelaaja joutuu tekemään valintoja, jotka vaikuttavat pelijakson jälkeen nähtävän televisiosarjan tapahtumiin. Televiosarja kuvattiin Yhdysvalloissa.
2016−: Quantum Breakin jälkeen
Kesäkuussa 2016 Remedy ilmoitti työstävänsä kahta uutta peliä, joista kumpikaan ei liity aiempiin nimikkeisiin. Remedy on jakaantunut kahteen eri tiimiin, jotka kehittävät kumpikin omaa peliään. Toinen peleistä julkaistaan uuden yhteistyökumppanin kanssa. Heinäkuussa 2016 Remedy paljasti, että se on kehittämässä tarinatilaa eteläkorealaisen Smilegaten CrossFire-ammuntapelin jatko-osaan. Crossfire on ilmaiseksi pelattava ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on erityisen suosittu Kiinassa ja Etelä-Koreassa. Yksi peliprojekteista kulkee koodinimellä P7.
E3 2018 -tapahtumassa esiteltiin yhtiön tuleva peli Control, joka ennen tunnettiin projektinimellä P7. Control julkaistiin 27. elokuuta 2019 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.
Aiempien pelien Quantum Break ja Alan Wake julkaisuoikeudet ovat vielä Microsoftin hallussa, joista Quantum Breakin immateriaalioikeudet ovat myös Microsoftin omistuksessa.
Remedyn tulevia projekteja ovat Vanguard ja toinen vielä julkaisematon projekti. Yhtiö on kertonut julkaisusopimuksesta Epic Gamesin kanssa kahdelle usealle alustalle julkaistavalle pelille.
Huhtikuussa 2022 yhtiö kertoi ensimmäisen ja toisen Max Payne -pelin uusintaversioiden teosta niiden oikeudet omistavan Rockstar Gamesin kanssa.
Kuulantyöntö yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Kuulantyöntö on ollut yleisurheilun MM-kilpailuiden ohjelmassa ensimmäisistä MM-kilpailuista lähtien. Menestynein maa MM-kilpailujen kuulantyönnössä on ollut miesten puolella Yhdysvallat ja naisten kilpailussa Saksa sekä Uusi-Seelanti.
Vesijärvi (Päijät-Häme)
Nimityksiä
Erotukseksi muista Vesijärvistä tätä kutsutaan usein Lahden tai Hollolan Vesijärveksi, joista jälkimmäinen oli aiemmin käytössä ennen Lahden kasvua merkittäväksi paikkakunnaksi. Järven nimi on myös ollut muodossa ”Hollolan järvi”.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10 751 hehtaaria eli 108 neliökilometriä, se on 23,2 kilometriä pitkä ja 17,8 kilometriä leveä. Sen vesialueet voidaan jakaa neljään järvenosaan. Niistä suurin on Kajaanselkä, joka sijaitsee luoteisosassa. Sen etelärantojen lähellä on lukuisia saaria, joista suurimmat ovat Varjansaari, Hännyssaari, Pitkä-Ruokonen, Vehkosaari ja Kuivaharju. Järvenselän lounaispäässä sijaitsevassa Kailanpohjassa sijaitsee Vohla niminen saari. Kajaanselän eteläpuolella aukeaa Vehkosaaren takaa Laitialanselkä, joka on kuin haaroittuva lahti. Länteen haarautuu Lahdenpohja ja kaakkoon Kirkonselkä. Kajaanselän kaakkoispuolelta työntyy kaakkoon 7,5 kilometriä pitkä salmi, jota kutsutaan Komonseläksi. Se alkaa Kajaanselän saarista ja loppuu puoli kilometriä leveään Siikasalmeen. Loput järvestä on Enonselkää, jonka pääosan muodostaa yhdeksän kilometriä pitkä järvenosa ja Isosaaren taakse koilliseen päin työntyvä kuusi kilometriä pitkä Paimelanlahti. Lahdessa on pieni Kelkonpohja ja Isosaaren takana Vähäselkä. Enonselän länsipuolella sijaitsee Laasonpohja ja järvenselän keskellä Enonsaari.
Järvi on Kajaanselän pohjoisrannassa patoutunut Vääksyn kautta kulkevan toisen Salpausselän taakse ja Enonselän etelärannassa ensimmäisen Salpausselkään. Lailalanselkä jää moreeniharjanteista muodostuvan alueen pohjoispuolelle. Nämä maaston rakenteet ovat syntyneet viime jääkauden loppuvaiheessa noin 10 600–9 500 eaa. kylmän ilmastovaiheen aikana. Maa-ainesten muotoutuessa mäiksi, levisi jäätikön sulamisvesien mukana ympäristöön hiesua ja savea, jota on hyödynnetty peltomaata raivatessa.
Siinä on 125 saarta, joiden pinta-ala on 414,4 hehtaaria eli noin 3,7 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista Isosaari on yli 120 hehtaarin (ha) kokoinen, muut 20 saarta, kuten esimerkiksi Vehkosaari (77 ha), Enonsaari (48 ha) ja Varjansaari (38 ha), ovat yli hehtaarin suuruisia, muista saarista 93 on yli aarin ja loput 11 ovat alle aarin kokoisia saaria. Myllysaarta on hyödynnetty sataman muodostamisessa.
Järven tilavuus on 654,37 miljoonaa kuutiometriä eli 0,65437 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,1 metriä ja suurin syvyys on 40 metriä. Järvenselkiä yhdistävä Komonselkä yltää paikoin vain noin 10 metrin syvyyteen, mutta kummassakin päässä salmet ovat matalia. Eteläosassa on Enonsaaren ympäristössä Rautakankareelle ulottuva syvänne, joka painuu yli 20 metrin syvyyteen ja jossa on paikoin lähes 40 metriä syvää. Laitialanselällä on pääosin matalaa, mutta sen keskellä sijaitsee kaksi syvännettä, missä on noin 15 metriä syvää. Tasapohjainen Kirkkoselkä ei yllä kolmea metriä syvemmälle. Kajaanselällä sitä vastoin on Kuivaharjulta alkava ja pohjoiseen ulottuva syvänne, jossa on vähintään 20 metriä syvää. Tässä syvänteessä sijaitsee Maijasaaren ja Maijakivien välissä järven syvin kohta sekä muita yli 30-metrisiä kohtia. Toisaalla on hyvin matalaakin, sillä järvenpohja on täällä paikoin vaihtelevaa.
Järven rantaviivan pituus on 227,3 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 58,5 kilometriä. Suuri osa järven rantoja ovat peltomaata tai asuinalueita. Loput rannasta muodostuu metsämaasta tai kosteikoista. Metsämaiden laatu vaihtelee sen mukaan, ovatko ne pääteharjujen alueella vai alankoalueilla. Järven ympäristön asukasmäärä on noin 150 000, mutta se on painottunut kaakkoon Lahden keskustaajamaan, Vääksyyn, ja itärannoilla Kukkilaan ja Kalliolaan. Muualla asutus on haja-asutusta, jota on tiheämmillään Hollolan kirkonseudulla. Järven rantakiinteistöjä on yli 1 300, joista suurin osa on vapaa-ajan asuntoja. Niille tulee tiet Lahdesta, josta alkaa etelärantaa seuraava yhdystie 2956, itärantaa nouseva seututie 140, valtatie 24 ja yhdystiet 14119 ja 14121. Valtatie 24 kulkee Vääksyn läpi ja siitä haarautuu lounaaseen seututie 317, josta Viitailassa haarautuu rantojen läheisyyteen kulkeva yhdystie 3173. Valtatie 12 pohjoispuolella kulkee lähempänä rantoja yhdystie 3161, joka liittyy siellä yhdystiehen 2956. Enonsaaren kautta kulkee Lahden ja Hollolan välinen kuntaraja ja Vehkosaaren ja Varjansaaren kautta kulkee Asikkalan ja Hollolan välinen kuntaraja.
Luonnonsuojelua
Vesijärvi on tunnettu jätevesipäästöjen aiheuttamasta rehevöitymisestään. Vesijärven mataloituneet ja rehevöityneet lahdet ovat vesikasvillisuudelle ja linnustolle suotuisia elinympäristöjä. Niiden luonnonsuojelu on järjestetty Natura 2000- hankkeella, jossa ne muodostavat Kutajärven alueen (1 051 hehtaaria, FI0306006) Hollolassa ja Asikkalassa. Kutajärven vesialue muodostaa oma suojelualueensa, mutta Vesijärvellä on suojeltu vielä viisi erillistä vesialuetta. Ne ovat Lahdenpohja, Teräväisten lahti, Kailanpohja yhdessä Vohlan puoleisella salmella, Kirkonselkä sekä Laasonpohja.
Näiden lisäksi voidaan mainita Lahden puolelle ulottuva Kilpiäistenpohja Enonselällä, jossa on suojeltu lahtea ja rantametsiä. Täällä on suojeltu myös eräitä muitakin rantoja ja Enonsaaren sisäosia. Laitialanselällä sijaitsee Lehmon niemessä oleva pieni suojelualue.
Vedenlaatu
Vesijärveen laskettiin teollisuuden vesiä jo Lahden tultua kaupungiksi 1905. Lisäteollistuminen ja etenkin kaupungin jätevesien suora laskeminen aiheutti sen, että järvi oli erittäin rehevöitynyt 1960- ja 1970-luvuilla. 1975 perustettiin Kariniemen jätevedenpuhdistamo, mikä poisti 70 prosenttia Vesijärveen kohdistuneesta jätevesikuormituksesta. Huhtikuussa 1976 jätevesien laskeminen Vesijärveen lopetettiin kokonaan.
Vesijärven elvyttämiseen tähtäävä Vesijärviprojekti I alkoi vuonna 1987. Järven sinileväkukinnot päättyivät 1990, mutta alkoivat myöhemmin uudelleen. Vesijärven puhdistamiseksi aloitettiin uusi projekti, Vesijärviprojekti II 2002–2006.
Järven suojelu on muodostanut kansalaistoimintaakin. Vesijärveä varten on perustettu Vesijärven Ystävät ry. Päijät-Hämeen Vesijärvisäätiö on perustettu elvytysprojektien työn jatkajaksi.
Kalastus
Historiallisesti Vesijärveä on pidetty kalaisana järveä. Sen tunnetuin kala on Paimelanlahden lahna. Suurin Suomessa pyydetty lahna (11,5 kg) kalastettiin sieltä 1912. Järvestä saatiin myös hyviä muikku- ja ankeriassaaliita. 1700-luvulla yleinen kuha hävisi kahdessa vuosisadassa miltei täysin, mutta sitä istutettiin Vesijärviprojekti I:n yhteydessä runsaasti, kuten myös pienemmissä määrin järvilohta, järvitaimenta ja toutainta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Vesijärven lähialueeseen (14.241) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,4 metriä mpy. Järvi on valuma-alueensa pääjärvi, joka sijaitsee kahden Salpausselän välisellä pinta-alaltaan pienellä alueella. Siksi se on myös Kymijoen vesistöalueen latva-alueita. Itse järvi peittää valuma-alueestaan 21 %, minkä takia sen vesi vaihtuu hitaasti eli laskennallisesti arvioiden 5,4 vuoden aikana kokonaan (veden viipymä).
Vesijärven valuma-alueeseen kuuluu kahdeksan pientä valuma-aluetta, joista osalla on järviä. Vähäselkään laskevan pitkän Haritunjoen valuma-alueeseen (14.243) kuuluvat Mustalammi, Valkeajärvi ja Nahila. Enonselän Laasonpohjaan laskeva Kotojärven valuma-alueella (14.244) sijaitsee Kutajärvi ja Hollolan taajama-alueelle jäävät Iso Tiilijärvi, Keski-Tiilijärvi ja Vähä Tiilijärvi. Näiden länsipuolella on Kiikunoja ja sen valuma-alueeseen (14.245) kuuluu Kiikunlähde. Laitialanselän etelärantaa laskee Hammonjoki, jonka valuma-alueeseen (14.246) sisältyvät Koveroistenjärvi, Kotajärvi ja Ketarlammi. Lahdenpohjaan laskee Matjärvi, jonka valuma-alue on Matjärven valuma-alue (14.247), ja Kajaanselän Laitiaistenpohjaan laskee Häränsilmänoja, jonka valuma-alueen (14.248) ainoa järvi on Pukalajärvi. Loput valuma-alueen järvistä sisällytetään Vesijärven lähialueeseen (14.241). Niihin kuuluvat Lahden kaupunkialueeseen kuuluvat Likolammi, Merrasjärvi ja Joutjärvi sekä Pikku Vesijärvi. Merrasjärven lähellä heti Hollolan puolella sijaitsee Soltinjärvi. Laitialanselän Lahdenpohjaan laskee Järvistenjärvi ja lähialueen laskuojaton järvi on Hartola.
Järven luonnollinen laskujoki on Vääksynjoki, joka ylittää Vääksyssä Aurinkovuoren ja Anianharjun välisen matalamman kohdan kannaksesta, joka erottaa järven Päijänteestä. Joki on 1,4 kilometriä pitkä ja siinä on kartan mukaan pohjapato. Joelle tulee tällä matkalla pudotusta keskivedenkorkeuden mukaan laskettuna 3,1 metriä. Joen uoman rinnalle on rakennettu Vääksyn kanava, jolla on joen kanssa hieman yhteistä uomaa.
Järven syntyvaiheita
Vesijärven esihistoria liittyy läheisesti Päijänteen vaiheisiin. Viime jääkauden jälkeisen Itämeren Ancylus-vaiheen aikana Vesijärven ja Päijänteen järvialtaat sekä niiden ympäristöt olivat veden peitossa ja yhteydessä Itämereen. Maankohoaminen nosti maankuorta ylemmäksi ja nykyisin korkealle kohoavat mäet alkoivat ensin nousta vedenpinnan yläpuolelle. Lopulta nykyisten vesialueiden rannat muodostivat pitkän lahden, joka aukesi nykyisen Pohjanlahden suuntaan, ja jossa Vesijärven seutu muodosti lahdenpohjukan. Päijänteen lahdensuu mataloitui ja aivan Ancylus-vaiheen lopussa noin 6500 eaa. järvi kuroutui irti Itämerestä. Sen laskujoki sijaitsi aluksi järven pohjoispäässä. Viereinen suurjärvi Saimaa laski mereen hetken aikaa Päijänteen kautta, mutta vedenpintojen noustua järvien väliin syntyi Pielaveden seudulle leveä salmi noin 5100 eaa. Tätä järvien parisatavuotista vaihetta kutsutaan Sisä-Suomen suurjärveksi. Koko ajan jatkunut epätasaisen maankohoamisen aiheuttama maankuoren kallistuminen kallisti myös Päijänteen ja Saimaan järvialtaita kohti etelää. Silloin myös vesiyhteys Saimaaseen katkesi ja päätti järvien yhteisen vaiheen. Päijänne jatkoi laskuaan Itämereen pohjoispäässä, mutta järvialtaan kallistuminen siirsi vettä sen eteläpäähän, missä vedenpinta vuosien ajan kohosi yhä korkeammalle. Lopulta vesi ylitti Heinolassa sijaitsevan Heinolan harjun vedenjakajan noin 4900 eaa. ja Kymijoki sai alkunsa. On arvioitu, että Päijänteen vedenpinta laski lyhyessä ajassa kahdeksan metriä. Vesijärvi kuroutui tässä vaiheessa erilleen Päijänteestä ja sen uusi lasku-uoma alkoi kuluttaa Vääksyssä sijaitsevaa harjua. Kun eroosio loppui kestävälle pohjalle, Vesijärven vedenpinta jäi kuusi metriä Päijänteen vedenpintaa korkeammalle. Tämä vedenkorkeus säilyi Vesijärvellä 1600-luvun loppuun, jolloin toteutettiin Vesijärvellä ensimmäinen järvenlasku.
Järvenlaskut
Vesijärven alkuperäisen Vääksynjoen uoman kulkua muutettiin 1600-luvun lopussa, kun Hollolan rovasti G.F. Berner (rovastina 1688–1677), käynnisti järvenlaskuhankkeen. Järvenlaskun seurauksena kevättulvat hellittivät ja syntyneelle vesijättömaalle voitiin raivata lisää viljelysmaata. Vääksynjokea syvennettiin perkaamalla Hollolan rovastin Jaakko Krookin kaudella 1750–1768. Joen pohja virtasi paikoin kallion päällä, jota räjäytettiin vuonna 1770. Seuraavan kerran joen pohjaa syvennettiin vuosien 1814–1816 aikana hankkeessa, jota veti Messilän kartanon isäntä K.J. Polov.
Varmaa tietoa Vesijärven ja Päijänteen silloisista vedenpinnoista ei ole käytettävissä. Kun Valtion joenperkaustoimikunta toteutti Vääksynjoen perkauksen vuosina 1821–1827 ja 1829–1831, oli järvien välinen korkeusero alussa noin kuusi metriä ja jälkeen päin noin 2,4 metriä alempi. Tässä yhteydessä syntyi valtava määrä vesijättömaata. Kutajärvi oli kuroutunut omaksi järveksi jo aiemmissa pinnanlaskuissa (Kuninkaan kartasto 1776–1805). Järvenlaskun ajatuksena oli lisätä viljelymaata ja niittyjä. Myös Vääksyn kanavan rakentaminen vuosina 1868–1871 alensi järven vedenpintaa hieman. On arvioitu, että Vesijärven vedenpinta aleni 1600-luvulta alkaen 3,0–3,5 metriä.
Asutus 1850-luvulla
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 on kuvattu järven tilanne vuoden 1831 jälkeen, mutta ennen Vääksyn kanavan rakentamisen aloittamista vuonna 1868. Karttaan on merkitty Vääksynjokeen kolme vesimyllyä ja jokea ylittää silta ”Wiekisö bron”. ”Wiekisössä” on myös kolme ”taloa” ilman peltomaata ja näiden itäpuolella harjulla sijaitsee Anianpelto, jossa on kuusi verotettavaa maataloa. Anianpellolta myötäpäivään sijaitsee järven rannalla seurravia taloja tai kyliä: Komonselällä ”Waania by” (2 maatilaa) ja ”Sarva”, Enonselän Paimelanlahdella ”Jaakkola” ja ”Antila” sekä ”Noitala by” (3), ”Paimela by” (6), ”Appula”, ”Pynyselä”, ”Tommola” ja ”Kalliola by” (8), Enonselän Isosaaren takana ”Kukkila by” (2), eteläpäässä ”Mukkula”, ”Lahtis by” (19) ja ”Jalkaranta by” (4), Enonselän länsirannassa ”Tyrismaa by” (2), ”Hertsala by” (2), ”Upila” ja ”Siikaniemi by” (2), Kirkonselällä ”Kutajoki by” (3), ”Pyhaniemi by” (2) ja Hollolan pappila, Laitialanselällä ”Parinpelto by” (2) ja ”Laitiala gård”, Kajaanselän länsirannalla ”Kaidankartano gård” ja ”Ojala”.
Lahden kaupungin vaikutus
350px|thumb| [[F1 Powerboat Racing -osakilpailu Vesijärvellä Lahden Ankkurinlahden ja Lahden Polttimon edustalla 2008.]] Lahden kaupungin kasvu Hollolan kylästä Lahden kauppalaksi 1878 ja Hollolan kunnasta itsenäiseksi Lahden kaupungiksi 16. marraskuuta 1905 perustui Vesijärven asemalta alkavaan Lahti–Riihimäki-rataan, joka yhdisti Päijänteen vesikuljetusreitin Helsinkiin vievään rautatieyhteyteen. Ratayhteys avattiin 1870. Asetus Lahden kaupungiksi muuttamisesta Hollolan kunnan Lahden kauppalasta oli annettu jo 1. marraskuuta 1905, mutta Venäjällä olevista levottomuuksista saattoi johtua, että se saatiin tiedoksi vasta 16. marraskuuta 1905. Kaupungin itsenäistymisen aikoihin kaupungin asutusluku oli kasvanut yli 2 500. Nykyään Lahdessa asuu noin 120 000, mutta pääosa heistä muualla kuin järven välittömässä vaikutuspiirissä.
Vesijärven rannalla sijaitsi myös Niemen rautatieasema, joka oli kapearaiteisen Loviisan–Vesijärven rautatien pohjoinen pääteasema. Asema rakennettiin 1900-luvun alussa Loviisa-Vesijärvi -radan rakentamisen yhteydessä, joka avattiin yleiselle liikenteelle helmikuussa 1904. Vuoden 1918 keväällä sisällissodassa asema vauroitui niin pahoin, että sitä ei enää käytetty matkustajaliikenteessä, mutta rautatien rahtikuljetukset vesijärven rannalla sijaitsevilta teollisuuslaitoksilta jatkuivat radan lakkauttamiseen asti vuoteen 1960.
Lahden Vesijärven satama on muuttunut teollisuutta palvelevasta satamasta virkistyskäyttöä palvelevaksi Ankkurinlahden alueeksi, jossa on Sibeliustalo ja ravintolalaivoja sekä Mukkulaan rajoittuva uusi kerrostalolähiö. Huvivenelaitureita on Lahdessa Vesijärven sataman lisäksi muun muassa Messilän kartanon rannassa.
Maantiedettä
thumb|Vääksyn kanava.
Muuta
Vuonna 2016 pidettiin ensimmäinen Vesijärvi-viikko, johon liittyy viikon ajan Vesijärvi-aiheisia tapahtumia Hollolassa, Lahdessa ja Asikkalassa.
Michael Nouri
Michael Nouri (s. 9. joulukuuta 1945 Washington (DC), Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 1960-luvulla taiteellisen uransa aloittaneen Nourin roolitehtävät ulottuvat teatterimusikaaleista tieteiselokuviin ja television saippuasarjoihin. Vuonna 1983 hän näytteli miespääosan suositussa Flashdance-elokuvassa.
Ura
Nouri kävi Emerson Collegen, joka sijaitsee Bostonissa. Sen jälkeen hän työskenteli vakuutusedustajana. Näyttelijän uransa hän aloitti off Broadway -näytelmässä The Crucible (1964). Seuraava rooli oli Pat näytelmässä Forty Carats (1968). Nourin myöhempiä rooleja ovat muun muassa Hap musikaalissa Nefertiti (1977), Cosmo Constantine musikaalissa Call Me Madam (2000) ja Aristide Forestier musikaalissa Can-Can (2004).
Nouri on näytellyt kymmenissä televisiosarjoissa ja -elokuvissa 1970-luvun puolesta välistä alkaen (Somerset, Beacon Hill, Search for Tomorrow, The Curse of Dracula, Tunteita ja tuoksuja, All My Children).
Nouri näytteli Nick Hurleyn roolin kokoillan tanssielokuvassa Flashdance (1983). Hän on näytellyt myös tieteiselokuvissa, kuten The Hidden (1987), Fatal Sky (1990) ja Teleios (2017) sekä draamakomediassa Lovely & Amazing (2001). Muita elokuvia ovat muun muassa draamaelokuva Invincible (2006), romanttinen komedia Alex & the List (2017) ja elämäkerrallinen lännenelokuva Woman Walks Ahead (2017).
Cronquistin luokittelu
Cronquistin luokittelu on koppisiemenisten (Magnoliophyta) kasvien taksonominen luokittelujärjestelmä. Sen on kehittänyt Arthur Cronquist ja se on esitelty julkaisuissa "An Integrated System of Classification of Flowering Plants" (Yhtenäinen koppisiemenisten luokittelujärjestelmä, 1981) ja "The Evolution and Classification of Flowering Plants" (Koppisiemenisten evoluutio ja luokittelu, 1968, 1988).
Cronquistin luokittelu jakaa koppisiemeniset kasvit kahteen luokkaan: yksisirkkaisiin (Liliopsida) ja kaksisirkkaisiin (Magnoliopsida). Yksisirkkaiset jakautuvat edelleen viiteen ja kaksisirkkaiset kuuteen alaluokkaan.
Vaikka Cronquistin luokittelua käytetään edelleen laajasti, Angiosperm Phylogeny Groupin (APG) luokittelu syrjäyttää sen vääjäämättä lähiaikoina. APG:n tutkimukset ovat osoittaneet, että Cronquistin luokittelu virheellinen – erityisesti jako yksi- ja kaksisirkkaisiin on perusteeton, koska kaksisirkkaiset eivät muodostaa monofyleettistä ryhmää.
Luokittelu
Cronquistin luokittelu jakaa koppisiemeniset luokkiin, alaluokkiin, lahkoihin ja heimoihin seuraavasti:
Magnoliopsida — kaksisirkkaiset
Liliopsida — yksisirkkaiset
S/S Eggo
S/S Eggo oli rakennettu 1913 Lyypekissä Kochin telakalla. Se liikennöi aiemmin Mehedya- ja Herrmann Heinrich -nimisenä, ja viimeksi se oli saksalaisen Hamburg-Bremen-Amerika-Linien-varustamon omistuksessa. Eggon vetoisuus oli 387 brt ja pituus 47 metriä.
Marraskuussa 1921 Eggo oli tuomassa kivihiililastia Blythistä Englannista Tammisaareen Lohjan Kalkkitehdas Oy:lle, kun se sai yöllä pohjakosketuksen Jussarön eteläpuolella. Laivan saama vuoto oli kuitenkin niin pieni, että se kykeni jatkamaan matkaa omin voimin. Hästö-Busön luona sen saamia vaurioita tutkittiin matalassa vedessä. Paikalle tulleesta pelastusalus Frejasta lähetetty sukeltaja löysikin Eggon rungosta yhden pienen vauriokohdan ja korjasi sen.
Eggo jatkoi korjauksen jälkeen matkaansa samana aamupäivänä kohti Tammisaarta. Kello 10.45 laiva kierähti kuitenkin ympäri ja upposi nopeasti. Seitsemän miehistön jäsentä ja laivalla mukana olleet luotsi ja tullipäällikkö onnistuttiin nostamaan pelastusalus Frejaan, mutta seitsemän miestä, heidän joukossaan laivan päällikkö, hukkui. Laiva oli ennen kaatumistaan kallistunut voimakkaasti ja menettänyt ohjattavuutensa. Kaatumisen syynä pidettiin joko aiemmassa tarkastuksessa havaitsematta jäänyttä vuotokohtaa tai hiililastin siirtymistä merenkäynnissä.
Eggon hylky on oikealla kyljellään 32 metrin syvyydessä Hästö-Busön ja Tvärminnen välillä Sjögrundin luoteispuolella. Hylyn löysivät vuonna 1986 Finnairin sukeltajat.
Jodelle Ferland
thumb|Jodelle Ferland vuonna 2011. Jodelle Micah Ferland (s. 9. lokakuuta 1994 Nanaimo, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa ja muun muassa elokuvissa Tideland (2005) ja Silent Hill (2006).
Nils Nyman
Nils Nyman (28. heinäkuuta 1768 Uusikaupunki – 16. toukokuuta 1818 Uusikaupunki) oli suomalainen kauppias, raatimies ja valtiopäivämies.
Jodelle Ferland
Ferland aloitti näyttelijän uransa esiintymällä neljävuotiaana televisioelokuvassa Mermaid (2000), josta hän oli ehdolla Daytime Emmy -palkinnon saajaksi. Siitä lähtien hän on esiintynyt lähes neljässäkymmenessä televisiosarjassa ja elokuvassa. Hänet tunnetaan myös elokuvista Silent Hill sekä Tideland, josta Ferland oli ehdolla parhaan naispääosan Genie-palkinnon saajaksi Kanadassa.
Torakkalampi (Ähtäri)
Torakkalampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Pusaankylän lähellä sijaitseva lampi.
Nils Nyman
Nils Nymanin vanhemmat olivat Niels Nyman ja Brita Blomstrand ja puoliso vuodesta 1803 Maria Martha Nycopensis, raatimies Aron Nycopensiksen ja Anna Springerin tytär. Kauppias, raatimies Nils Nyman kuoli Uudessakaupungissa 49-vuotiaana toukokuussa 1818. Nyman oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.
Pusaanjärvi
Pusaanjärvi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Pusaankylän lähellä sijaitseva järvi.
Torakkalampi (Ähtäri)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Pusaanjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 87 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,2 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0012 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,4 metriä ja suurin syvyys 4,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Peränteen alueeseen (35.424) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,7 metriä mpy.
Torakkalampi (Ähtäri)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Peränteen alueeseen (35.424) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,7 metriä mpy.
N
Latinalaista N-kirjainta vastaa kreikkalaisessa kirjaimistossa kirjain nyy (Ν, ν) ja kyrillisessä kirjaimistossa Н|kyrillinen Н (н). Suuraakkosten yhdennäköisyydestä huolimatta latinalainen N ja kreikkalainen Ν ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.
Historiaa
N-kirjaimen alkuperänä on on kreikan nyy-kirjaimesta (Ν), joka lainattiin ensin etruskin ja siitä latinan aakkostoon. Kreikan kirjaimen edeltäjä puolestaan on foinikialaisen aakkoston nūn, joka muodoltaan vaihteli, mutta oli yleisesti samankaltainen kuin M mutta vähemmin sakaroin. Kuten M:n kreikkalaisen vastineen myyn, varhaisissa nyyn muunnelmissa jommankumman puolen ensimmäinen pystyviiva oli yleensä muita pidempi.
N suomen kielessä
N-kirjaimella merkitään niin suomessa kuin kaikissa latinalaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä yleisesti (soinnillista) alveolaarista nasaalia [n], joka suomessa yleisesti edustaa foneemia /n/. Suomessa /n/ kuitenkin assimiloituu laajalti sitä seuraavan konsonantin ääntymäpaikkaan: Bilabiaalisten äänteiden p:n ja m:n edellä esiintyy [m], joka kuitenkin kuuluu toiseen foneemiin (/m/; esim. pojan pyörä [pojɑm pyøræ]). Lisäksi etenkin länsimurteissa sananloppuinen l usein täydellisesti (regressiivisesti) assimiloituu seuraavaan resonanttiin tai h:hon, esim. tytön laukku [tytøl lɑukku], tytön huivi [tytøɦ ɦuiʋi] jne.
Suomen kielen vanhassa sanastossa /ŋ/ voi esiintyä vain geminaattana sanan sisässä vokaalien välissä, jolloin se kirjoitetaan NG (esim. rangat [rɑŋːɑt]), mutta uusissa lainasanoissa /ŋ/ esiintyy myös yksinäiskonsonanttina, esimerkiksi pingviini [piŋʋiːni], magneetti [mɑŋneːtːi], puhujittain myös kognitio [koŋnitio] jne. Yhdistelmässä NK esiintyvä sen sijaan on yksi /n/-foneemin allofoneista (ranka [rɑŋkɑ]).
N-kirjaimen merkityksiä
Pienen n:n merkityksiä:
Ison N:n merkityksiä:
Mutualismi
Mutualismi on poliittinen ja taloudellinen aate, joka liitetään usein ranskalaiseen anarkistiin Pierre-Joseph Proudhoniin, vaikka sillä on juurensa kauempana työväenliikkeen historiassa. Mutualismi perustuu työarvoteoriaan, jonka mukaan tuottajan kuuluu saada työn tuotteesta täysi työn määrää vastaava korvaus, muuta pidetään riistona.
Mutualistit uskovat työläisten omistamiin yrityksiin, osuuskuntiin. He haluavat luoda vastavoiman kapitalismille ja samalla synnyttää vaihtoehdon, joka vähitellen korvaa sen. Mutualistit ovat ”markkinasosialisteja" ja usein myös anarkisteja.
Kritiikkiä
Vapaan markkinatalouden kannattaja George Reisman katsoo, että mutualismi kannattaa riistoa, koska se ei salli yksilön suojella maata, johon hän on sekoittanut työtään (esim. kesannolla olevaa peltoaan), ellei hän satu olemaan käyttämässä sitä. Reismanin mukaan tällaisen maan anastus on yksilön työn varkautta. Hänen mukaansa: "Mutualismi väittää vastustavansa työn riistämistä, minkä tahansa työn tuloksen varastamista. Kun on kyse maahan sekoitetun työn varastamisesta, mutualismi sulkee silmänsä riistäjän teolta."
Flanderisaatio
pienoiskuva| Visuaalinen esitys flanderisaatiosta; ajan mittaan tiettyjä hahmon piirteitä liioitellaan yksityiskohtien kadotessa siihen pisteeseen asti, että hahmosta tulee vain karikatyyri alkuperäisestä itsestään. Flanderisaatio on prosessi, jossa kuvitteellisen hahmon olennaiset piirteet yksinkertaistuvat sarjateoksen aikana. Termi flanderisaatio keksitiin TV Tropes -sivustolla. Termi viittaa Simpsoneiden Ned Flandersiin, joka sarjan aikana kehittyi hyvästä naapurista, joka oli uskonnollinen muiden ominaisuuksiensa joukossa, kiihkouskovaiseksi. Flanderisaatiota on analysoitu sarjateosten, erityisesti televisiokomedioiden, osa-alueena, joka osoittaa teoksen tason laskun.
Määritelmä ja etymologia
Flanderisaatio on prosessi, jonka kautta hahmon persoonallisuuden yksittäisen osan, usein alkujaan lievän, merkitys kasvaa teoksen aikana, kunnes siitä tulee hänen ensisijainen määrittelevä ominaisuutensa. Termin keksi populaarikulttuuriin keskittyvä wiki TV Tropes, viitaten Ned Flandersin luonteeseen. Flanders itse on monimutkainen esimerkki flanderisaatiosta, joka on käynyt läpi prosessin sarjan keskimmäisillä tuotantokausilla, ennen kuin palasi jälleen samanlaiseen kuvaukseen kuin mitä hän alun perin oli. Alkujaan "kenties ainoana aidosti hyvää tarkoittavana, hyväntahtoisena henkilönä Springfieldissä", Flandersin oli alun perin tarkoitus olla ihanteellinen ("ärsyttävän täydellinen" ) naapuri, joka toimi kontrastina Homer Simpsonille. Hartaasti uskonnollisena ja kirkossa käyvänä miehenä hänen uskonsa oli tarkoitus toimia vastakohtana Homerin uskonnollisen hienostuneisuuden puutteelle. Sarjan aikana Flandersista kuitenkin tehtiin uskonnollinen fundamentalisti, jonka kristinusko oli hänen ensisijainen määrittelevä ominaisuutensa.
Flanderisaatiosta keskustellaan pääasiassa kuvitteellisten hahmojen yhteydessä, mutta sitä on sovellettu myös oikeisiin ihmisiin ja historiallisiin tapahtumiin. Esimerkiksi beat-sukupolven jäseniä beatnikeja on sanottu flanderisaation todelliseksi esimerkiksi.
Esimerkkejä
Vaikka flanderisaatio viittaa pääosin televisioon, myös muissa fiktiivisissä teoksissa voi olla flanderisoituneita hahmoja. Monia elokuvahahmoja on kuvailtu flanderisoituneiksi jatko-osissa tai sarjoissa verrattuna heidän alkuperäisiin kuvauksiinsa. Flanderisaatio on erityisen yleistä kauhuelokuvissa, etenkin slasher-elokuvissa. Flanderisaatiota on myös sanottu pöytäroolipelien ongelmaksi, joissa amatöörikirjoittajat näyttelevät pitkän aikaa monimutkaisia hahmoja. Roolipelihahmojen luominen yksittäisten outojen piirteiden ympärille nähdään yleisenä flanderisaation syynä. Pelihahmojen tapaan NPC:t roolipeleissä ovat usein myös flanderisoituneita, koska pelinjohtajan on näyteltävä useita hahmoja.
Flanderisaatiosta on keskusteltu myös todellisten ilmiöiden suhteen, kuten alakulttuureissa, jotka valtavirran kulttuuri flanderisoi yksinkertaisempiin ja helpommin omaksuttaviin muotoihin; yksi esimerkki tästä on beat-sukupolven beatnik-stereotypia. Toinen esimerkki todellisesta flanderisaatiosta on erityisesti Tiktokin ja SoundCloudin kaltaisiin sosiaalisen median alustoihin liitettyjen muusikoiden taipumus yksinkertaistaa musiikillisia persooniaan kaupallisen menestyksen löytämisen jälkeen. Flanderisaatiosta syytettyjä muusikoita ovat Lil Pump, Lil Yachty ja Flo Milli.
Tulkinta
Flanderisaatiota on kuvattu käsikirjoituksen laadun heikkenemiseksi. Sitä on käytetty argumenttina teoksen jatko-osien tekemistä vastaan ja sitä on kuvattu "opetukseksi muille ohjelmille", joiden hahmot eivät ole käyneet läpi prosessia. Rick and Morty ja jotkut muut sarjat ovat tietoisesti yrittäneet välttää flanderisaatiota.
Ned Flandersin hahmonkehitys herättää erityistä huomiota. On keskusteltu, onko Flanders johdonmukaisesti räikeä hahmo vai palasiko hän myöhemmin monimutkaisempaan, dynaamisempaan kuvaukseensa. Termin "flanderisaatio" tarkoituksenmukaisuus on myös kiistetty, koska monet Simpsonien hahmot ovat myös pelkistyneet ominaisuuksiltaan, eikä Flanders itse ole äärimmäinen tapaus. Flandersin vaihtuva kuvaus on myös ollut kiistanalainen edustaessaan uskonnollisten ihmisten kuvausta mediassa. Sekä kristinuskon ensisijaisena edustajana Simpsoneissa että eräänä todellisen maailman merkittävimmistä kuvitteellisista kristityistä hahmoista, Ned Flandersin pelkistämistä on kritisoitu, tutkittu ja tulkittu uudelleen.
Julio Iglesias
Julio José Iglesias de la Cueva (s. 23. syyskuuta 1943 Madrid, Espanja) on espanjalainen laulaja. Hän on Espanjan eniten myynyt laulaja ja yksi maailman eniten myyneitä espanjankielisiä laulajia. Iglesias on julkaissut eri kielillä 77 albumia, joita on myyty yhteensä yli 300 miljoonaa kappaletta.
Nuoruus
Iglesias syntyi Madridissa vuonna 1943 lääkäri Julio Iglesias Pugan ja hänen vaimonsa Maria del Rosario de la Cueva y Perignin perheeseen. Iglesias opiskeli lakia Madridissa Complutensen yliopistossa ja urheili. Hän pelasi jalkapalloa Real Madridin juniorijoukkueessa ja haaveili maalivahdin urasta, kunnes syksyllä 1963 hän joutui vakavaan auto-onnettomuuteen. Hänen ei ennustettu pystyvän enää kävelemään, mutta hän kuntoutui fysioterapian avulla. Toipumisaikanaan Iglesias opetteli soittamaan kitaraa ja alkoi kirjoittaa omia laulujaan.
Ura
Opittuaan kävelemään uudelleen kahden vuoden kuluessa onnettomuudestaan Iglesias muutti Englantiin opiskelemaan Ramsgatessa ja Bell’s Language Schoolissa Cambridgen yliopistossa. Palattuaan Espanjaan hän esitti laulunsa ”La vida sigue igual” Benidormin musiikkifestivaalilla heinäkuussa 1968 ja voitti pääpalkinnon. Hän sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta ja äänitti esikoisalbuminsa Deccan studiolla Lontoossa vuonna 1969. Samana vuonna hän esiintyi draamaelokuvassa La vida sigue igual. Vuoden 1970 Euroviisuissa Iglesias lauloi englantilaisesta tyttöystävästään kertovan laulun ”Gwendolyne”. Hän teki samana vuonna Espanjan-kiertueen, jonka aikana hän esiintyi 41 eri kaupungissa.
1970-luvun lopussa Iglesias teki levytyssopimuksen CBS Internationalin kanssa. Vuonna 1980 hän julkaisi menestyneimmän espanjankielisen albuminsa Hey!. Iglesias oli aloittanut uransa laulamalla romanttisia latinoballadeja espanjaksi, mutta vuonna 1972 hän lisäsi englannin, ranskan, portugalin, saksan ja italian kielirepertuaariinsa. Vuoteen 1983 mennessä Iglesias oli levyttänyt myös monella muulla kielellä. Iglesiasin englanninkielinen läpimurtokappale oli ”To All the Girls I’ve Loved Before” (1984), jonka hän levytti yhdessä countrylaulaja Willie Nelsonin kanssa. Iglesiasin ensimmäinen englanninkielinen albumi 1100 Bel Air Place julkaistiin vuonna 1984, ja se teki hänestä suositun myös Yhdysvalloissa. Albumilla on useita duettoja tunnettujen amerikkalaisartistien kanssa, kuten myös Iglesiasin vuoden 1994 albumilla Crazy.
Iglesias voitti Grammy-palkinnon vuoden 1987 albumistaan Un hombre solo. Hänet nimettiin Unicefin hyväntahdon lähettilääksi vuonna 1989, ja hän on pitänyt sen jälkeen useita hyväntekeväisyyskonsertteja. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Ranskan kunnialegioonan tunnustus.
Levynmyynti
thumb|upright|Iglesias esiintymässä vuoden 1970 Eurovision laulukilpailussa. Iglesias oli 1970- ja 1980-luvuilla hyvin suosittu kautta maailman, ja hänellä oli lukuisia ykköshittejä eri maiden listoilla. Vuonna 1983 Guinnessin ennätystenkirja myönsi Iglesiasille ensimmäisen ”timanttiartisti-palkinnon”, koska hän oli myynyt enemmän erikielisiä albumeja kuin kukaan ennen häntä. Vuonna 1971 Iglesiasin albumeja oli myyty jo yli miljoona kappaletta, vuonna 1973 kymmenen miljoonaa ja vuonna 1980 yli 70 miljoonaa. Vuonna 2007 Iglesias oli julkaissut 77 albumia 14 kielellä, niitä oli myyty yli 250 miljoonaa kappaletta, ja ne olivat myyneet eri maissa yli 2 500 kertaa kultaa ja platinaa. Vuoteen 2013 mennessä Iglesiasin albumeja oli myyty yhteensä noin 300 miljoonaa kappaletta.
Yksityiselämä
Iglesiasin ensimmäinen vaimo oli filippiiniläissyntyinen huippumalli Isabel Preysler, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Esikoistytär Chabeli Iglesias työskentelee toimittajana Washingtonissa. Pojat Julio Iglesias, Jr. ja Enrique Iglesias ovat seuranneet isänsä jalanjälkiä ja tulleet tunnetuiksi laulajina. Erityisesti nuorempi poika Enrique on menestynyt musiikkiurallaan. Nykyisen puolisonsa, alankomaalaisen entisen mallin Miranda Rijnsburgerin kanssa Iglesiasilla on viisi lasta.
Iglesiasin isä kidnapattiin vuonna 1985. Hänet palautettiin elossa ja loukkaantumattomana kahden viikon kuluttua, mutta tapauksesta säikähtäneenä Iglesias päätti kuitenkin muuttaa perheinensä Miamiin, Floridaan.
Feeder
Feeder on Lontoossa vuonna 1992 perustettu rock-yhtye.
Feederin ensimmäinen levyjulkaisu oli Two Colours (1995), EP, jota tehtiin 1 500 kappaletta. Sitä seurasi Swim vuonna 1996. Yhtyeen ensimmäinen täysimittainen studioalbumi oli toukokuussa 1997 julkaistu Polythene, joka pääsi ilmestymisvuonnaan Metal Hammer -lehden julkaiseman 20 parhaan albumin listalla ykköseksi.
Feeder esiintyi heinäkuussa 2005 Live 8 -hyväntekeväisyyskonsertissa Edinburghissa.
Punapapukaijakala
Punapapukaijakala (Sparisoma viride) on papukaijakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin länsiosista. Lajia pidetään myös akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö
250px|pienoiskuva|vasen|Punapapukaijakalanaaras tai välimuodon koiras Punapapukaijakala kasvaa tyypillisesti 30–40 cm pitkäksi ja voi suurimmillaan olla noin 60 cm pitkä. Koiraat ovat naaraita suurempia. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkänomaisen soikea ja tukevahko. Punapapukaijakalan suomut ovat kookkaat ja väritys vaihtelee niin kalan iän kuin sukupuolen mukaan. Nuoret yksilöt ovat harmahtavanruskeita ja punavatsaisia ja ruumiissa on valkoisia pilkkurivejä. Aikuiset naaraat ja naaraasta koiraiksi sukupuoltaan vaihtaneet niin kutsutut välimuodon koira musituttavat nuoria kaloja, mutta valkoiset suomut eivät ole riveissä vaan satunnaisesti. Täysikasvuiset punapapukaijakalakoiraat ovat väritykseltään vihreitä. Päässä on punavioletteja juovia ja kiduskannen lähellä ja pyrstössä on keltaiset täplät. Lajin pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Punapapukaijakalan etumaiset hampaat ovat yhdistyneet terävälaitaiseksi nokaksi ja taaemmat hampaat ovat levymäiset.
Levinneisyys ja elintavat
Punapapukaijakala elää Meksikonlahdella Floridasta Meksikoon ja Karibianmererellä. Lajin elinympäristöä ovat kirkasvetiset koralliriutat yksin tai muutaman yksilön ryhminä ja nuoret kalat elävät meriruoho- ja leväkasvustoissa. Punapapukaijakalat syövät kivien pinnoilta levää ja korallieläimiä. Eläin on aktiivinen vain päivällä. Lajin lisääntyminen on ympärivuotista. Koiraalla voi olla useita naaraita ja lisääntyminen tapahtuu syvän veden koralleissa. Osa punapapukaijakalanaaraista vaihtaa sukupuoltaan koiraiksi. Sukupuoltaan vaihtaneiden kalojen 11-ketotestosteronihormonin pitoisuus on korkea.
Def Leppard (albumi)
Def Leppard on brittiläisen rock-yhtye Def Leppardin 11. studioalbumi, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2015. Se oli yhtyeen ensimmäinen studioalbumi seitsemään vuoteen sekä ensimmäinen omalla nimellä tehty julkaisu. Albumi äänitettiin Irlannissa ja Yhdysvalloissa vuosina 2014–2015. Siltä julkaistiin neljä singleä: ”Let’s Go”, ”Dangerous”, ”Man Enough” ja ”We Belong”, joista ”Let’s Go” ensimmäisenä 15. syyskuuta 2015. Kaikki yhtyeen viisi jäsentä laulavat kappaleella ”We Belong”.
Albumi menestyi kohtalaisesti listoilla sijoittuen muun muassa Sveitsin albumilistalla toiselle sijalle. Menestys oli Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa muuta maailmaa parempaa. Suomen virallisella listalla sijoitus oli 32. Leppardin kitaristi Phil Collen totesi vähän ennen albumin julkaisua sen olevan ”yhtyeen paras sitten vuoden 1987 Hysterian”. Albumi julkaistiin kesken yhtyeen maailmankiertueen ja sitä pidennettiinkin albumin promotoimiseksi. Yhtye vastaanotti albumista ”Classic Rock Album of the Year” -palkinnon Japanin Tokiossa marraskuussa 2016. Metalliluolan levyarvostelija Ilkka Järvenpää antoi albumille arvosanaksi 8- kirjoittamalla sen olevan ”parasta Leppardia sitten Adrenalizen”.
Vladislav Skobelev
Vladislav Skobelev (s. 24. tammikuuta 1987) on venäläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Skobelev debytoi tammikuussa 2011 Otepäässä Virossa ollen tuolloin 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 13. Hän saavutti heti siis ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Skobelevin uran paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 11. sija Sotšista 30 kilometrin yhdistelmäkilpailusta helmikuulta 2013.
Pietari Wästi
Pietari (Petter) Wästi (Västi, Vesti) (28. kesäkuuta 1751 Ilmajoki – 4. helmikuuta 1826 Ilmajoki) oli suomalainen sotilas, maanviljelijä, herastuomari ja valtiopäivämies.
Wästin vanhemmat olivat Iisakki Heikinpoika ja Maria Wilhelmintytär. Wästi oli ensin töissä talonomistajien palveluksessa ja sitten sotilas muutaman vuoden ajan vuodesta 1869. Hän avioitui 1771 Brita Samuelsdotterin (k. 1918) kanssa ja sai yhteensä kahdeksan lasta. Västilan talon isännäksi hän tuli 1774, lautamieheksi 1791 ja herastuomariksi 1796. Wästi edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Korsholman eteläistä kihlakuntaa. Hän oli säädyn viskaali, “joka valvoi järjestyssääntöjen noudattamista”. Myös Wästin pojanpoika Iisakki Hannuksela oli valtiopäivämies talonpoikaissäädyssä useilla valtiopäivillä, vuodesta 1867 alkaen.