cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Forza Italia
Forza Italia (FI, ) oli Silvio Berlusconin johtama oikeistolainen, joulukuussa 1993 perustettu italialainen puolue. FI oli Casa delle Libertà -kokoomusta, ja vuoden 2008 vaaleissa osa Popolo della Libertà-koalitiota. Puolue yhdistyi 2009 Alleanza Nazionalen kanssa uudeksi puolueeksi nimeltään Popolo della Libertà.
Ideologia
Forza Italia ilmoitti olevansa populistis-liberaalipuolue. Siihen ovat vaikuttaneet suuresti myös katolisen kirkon sosiaaliset opetukset. FI oli Euroopan kansanpuolueen jäsen ja sen jäsenet istuivat europarlamentissa Euroopan parlamentin konservatiiviryhmässä. Suurin osa jäsenistöstä ja johtajista oli katolilaisia. Suurin osa oli entisiä Democrazia Cristianan jäseniä, tosin mukana oli myös entisiä sosialisteja (PSI), sekä entisiä liberaaleja (PLI), tasavaltalaisia (PRI) ja sosiaalidemokraatteja (PSDI), sekä jopa muutama kommunisti.
ATC-koodi S
Anatomis-terapeuttis-kemiallisen lääkeluokituksen S-koodiryhmään kuuluvat silmä- ja korvatautien lääkkeet. Pääryhmä lajitellaan edelleen kolmeen ryhmään.
Forza Italia
Historia
Forza Italia nousi valtaan maaliskuun 1994 vaaleissa Polo delle Libertà -koalition johdossa, johon kuluivat Lega Nord, Alleanza Nazionale, Centro Cristiano Democratico, Unione di Centro. Berlusconista tuli tuolloin ensimmäisen kerran pääministeri. Hallitus kaatui kuitenkin nopeasti Lega Nordin jätettyä hallituksen jo joulukuussa. Pääministeriksi tuli Lamberto Dini, eikä hallitukseen otettu lisää FI:n ministerejä.
Polo delle Libertà hävisi 1996 vaalit, jolloin alkoi sen oppositiokausi. Vuoden 2001 vaaleihin se lähti uuden vaalikoalition Casa delle Libertàn osana. Vaalivoiton jälkeen Berlusconi oli pääministerinä yhtämittaisesti vuodet 2001--2006, mikä oli Italian sodanjälkeisen historian pisin aika. Myös tämän hallituksen avainpaikat miehitettiin FI:n jäsenillä. Puolue menetti huomattavasti asemiaan vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa ja 2005 paikallisvaaleissa ja hävisi 2006 vasemmiston Oliivipuukoalitiolle.
Tohninmäen ristiraunio
150px|thumb|Alavuden vaakuna Tohninmäen ristiraunio on Töysän Tohnin kylällä sijaitseva vanha muinaisjäännösalue, joka on vuosina 2004–2005 kunnostettu ja merkitty matkailunähtävyydeksi. Alavuden kaupungin vaakuna perustuu ristiraunioon.
Paikallisten kertomusten mukaan ristinraunion luona on ollut puinen jumalankuva, jolla on rautaiset korvarenkaat. Paikalla on mahdollisesti uhrattu.
Momoiro Clover Z
Momoiro Clover Z, lempinimeltään Momoclo, on vuonna 2008 muodostettu, viidestä tytöstä koostuva japanilainen yhtye, joka esittää muun muassa poppia, ja joskus myös rokkia.
Sven Fagerberg
Fagerberg oli koulutukseltaan insinööri, ja hän työskenteli 1943–1965 Electroluxin palveluksessa. Fagerbergin esikoisteos Pesäyö oli käänteentekevä ruotsalaisessa kaunokirjallisuudessa. Hän yhdistää teollisuusympäristöön myyttisiä aineksia tavalla, jota on verrattu James Joycen tuotantoon. Romaanien lisäksi Fagerberg on kirjoittanut esseitä.
Växjön yliopisto jakaa joka toinen vuosi kirjallisuuspalkintoa Sven Fagerbergs pris.
Piazzale Loreto
Piazzale Loreto on Milanon kaupungin keskusaukio. Se sijaitsee hallinnollisella vyöhykkeellä Zona 2, kaupungin keskustan koillisosassa Milanon päärautatieaseman läheisyydessä. Piazzale Loretolle johtaa kahdeksan eri suunnista tulevaa katua, muun muassa yksi kaupungin pääkaduista ja sen tärkein ostoskatu Corso Buenos Aires.
Loreton aukio ja sitä ympäröivä samanniminen alue ovat saaneet nimensä Loreton kaupunkiin liittyvän pyhimyskultin mukaan. Aukion keskellä sijaitsee nykyään puisto sekä metroasema.
Toisen maailmansodan tapahtumat
29. huhtikuuta 1945 Piazzale Loreto oli näyttämönä yhdelle Italian historian tunnetuimmista tapahtumista, kun Italian vastarintaliikkeeseen kuuluneiden partisaanien päivää aikaisemmin ampuman diktaattori Mussolinin, hänen rakastajattarensa Clara Petaccin sekä muutaman muun merkittävän fasistin ruumiit asetettiin näytteille aukiolla sijainneelle huoltoasemalle. Lisäksi Piazzale Loretolla teloitettiin samana päivänä tunnettu fasistijohtaja Achille Starace. Myös hänen ruumiinsa asetettiin jaloistaan roikkumaan Esso-aseman katoksen reunalta.
Huoltoasema oli sama, jossa natsi-Saksan armeija oli vuotta aikaisemmin teloittanut 15 milanolaista siviiliä. Heidät ammuttiin kostoksi partisaanien tekemistä iskuista. Sodan jälkeen aukiolla tehtiin mittavia liikennejärjestelyjä, eikä huoltoaseman paikka ole enää nähtävillä.
Vallon-Pont-d’Arc
Nähtävyyksiä
Kunnassa sijaitseva Chauvet'n luola (Grotte Chauvet) on tunnettu esihistoriallisista luolamaalauksistaan, jotka esittävät erilaisia eläimiä, juoksua, metsästystä ja taistelua. Luola maalauksineen kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Luola ei ole yleisölle avoinna. Lähettyville on kuitenkin rakennettu luolan jäljitelmä Caverne du Pont-d'Arc, jossa voi tutustua miltä luolassa näyttää.
Universaalikvanttori
Universaalikvanttori eli kaikkikvanttori (\forall) on predikaattilogiikassa ilmaisu sille, että jokin ominaisuus tai suhde (looginen predikaatti) on totta kaikille jonkin joukon alkioille.
Universaalikvanttorin merkki tietokonejärjestelmissä
LaTeX-järjestelmällä merkki \forall tuotetaan kirjoittamalla \forall.
Vernoux-en-Vivarais
thumb|250px|Château de la Tourette
Vernoux-en-Vivarais on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 721 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Vernoux-en-Vivarais'n pinta-ala on 30,55 neliökilometriä.
Vernoux-en-Vivarais'n kunnassa sijaitsevat keskiaikaiset linnat Château de La Tourette (rauniot) ja Château de Vaussèche.
Ilta Skanssissa (albumi)
Ilta Skanssissa on vuonna 1976 julkaistu Mikko Järvisen albumi. Sovitukset on tehnyt Pauli Granfelt, joka johtaa säestävää orkesteria. Georg Malmstén oli säveltänyt ja sanoittanut levyn nimikkokappaleen toisen maailmansodan aikana ja sen oli ensimmäisenä levyttänyt A. Aimo vuonna 1944.
Villeneuve-de-Berg
thumb|250px|Villeneuve-de-Bergin kylä Villeneuve-de-Berg on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 429 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Villeneuve-de-Bergin pinta-ala on 25 neliökilometriä.
Qelelevu
Qelelevu on korallisaari Fidžillä. Se kuuluu Ringgoldsaarten saariryhmään, joka on Qelelevua lukuun ottamatta suurimmilta osin asumaton. Qelelevulla on yksi kylä, jossa kaikki sen asukkaat asuvat. Saaren pinta-ala on 1,5 neliökilometriä ja sen korkein kohta on 12 metriä merenpinnan yläpuolella. Saaren asukkaiden pääasiallinen elinkeino on kalastus.
Venäjän federaation hymni
Venäjän federaation hymni lauletaan Aleksandr Aleksandrovin säveltämän Neuvostoliiton hymnin sävelin. Sanat on tehnyt Sergei Mihalkov, joka sanoitti myös Neuvostoliiton kansallislaulun. Virallista suomenkielistä käännöstä ei ole.
Gustaf Adolf Avellan
Gustaf Adolf Avellan (20. toukokuuta 1785 Kokemäki – 20. joulukuuta 1859 Ahlainen) oli suomalainen kielentutkija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä Språkforskare, G.A.A., -ll- ja L-o.
Avellanin vanhemmat olivat Kokemäen kirkkoherra, rovasti Gustaf Avellan ja Lovisa Fredrika Brander. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1798 ja suoritti tuomarintutkinnon 1805. Hänestä tuli 1806 Vaasan hovioikeuden auskultantti mutta hän ei jatkanut juristin uralla vaan siirtyi terveydellisistä syistä hoitamaan 1833–1835 hankkimaansa Ahlaisten Kellahden säteritilaa. Avellan jatkoi kuitenkin kielitieteellisiä tutkimuksia ja julkaisi myös kirjoja. Vuonna 1828 Avellan laati Suomen ensimmäisen englannin kieltä käsitelleen kielitieteellisen väitöskirjan Reflexioner öfver engelska språkets upphof och bildning samt förhållande til andra europeiska tungomål.
Avellan kirjoitti artikkeleita Mnemosyne-aikakauslehteen ja hän käänsi myös runoutta muun muassa Goethen ja Schillerin runoja.
Gustaf Adolf Avellan oli naimisissa vuodesta 1828 Kallista Fredrika Tennbergin (k. 1868) kanssa. Heidän poikansa kunnallisneuvos ja valtiopäivämies Edvin Avellan tunnettiin myös muun muassa Johan Ludvig Runebergin runojen suomentajana.
Venäjän federaation hymni
Neuvostoliiton hymni oli Neuvostoliiton kansallislaulu. Hymnin sanoitti Sergei Mihalkov ja sävelsi Aleksandr Aleksandrov. Se korvasi Kansainvälisen kansallislauluna 15. maaliskuuta 1944, koska uskottiin, että neuvostosotilaat vastaisivat paremmin kansallislauluun, joka oli omistettu Neuvostoliitolle kuin maailmanlaajuiselle liikkeelle (Kansainvälinen).
Neuvostojohtaja Josif Stalin mainittiin alkuperäisessä sanoituksessa. Stalinin kuoleman (1953) ja henkilöpalvonnan päätyttyä 1956 häneen viittaavia sanoja ei enää käytetty, joten vuoteen 1977 asti sanoja ei laulettu. Vuodesta 1977 sanoitusta käytettiin ilman Stalinin nimeä. Vuonna 1990 Venäjän SFNT otti käyttöön oman kansallislaulun, Mihail Glinkan sävellyksen Patrioottinen laulu, jonka hankaluutena oli se, ettei siihen ollut sanoja. VSFNT oli ollut ainoa neuvostotasavalta, jolla ei ollut omaa kansallislaulua. Patrioottinen laulu oli Venäjällä käytössä Neuvostoliiton hajottua ja Venäjän itsenäistyttyä aina vuoteen 2000.
Vuonna 2000 presidentti Putinin aloitteesta Neuvostoliiton hymnin sävellys otettiin uudelleen käyttöön Venäjän federaation kansallislauluna. Mihalkov kirjoitti uudet sanat edustamaan Venäjän uutta ei-kommunistista luonnetta.
Sanat
left|thumb|Sävel laulettuna
Jelena Obraztsova
thumb|Jelena Obraztsova vieraana Kremlissä vuonna 2000. Jelena Vasiljevna Obraztsova (7. heinäkuuta 1939 Leningrad, Neuvostoliitto – 12. tammikuuta 2015 Leipzig, Saksa) oli venäläinen mezzosopraano.
Obraztsova saavutti mainetta myös kotimaansa ulkopuolella esimerkiksi La Scalassa, Carnegie Hallissa ja Metropolitan-oopperassa. Hän tulkitsi muiden muassa Prokofjevia, Massenet’ta, Bizet’tä, Verdiä ja Saint-Saënsia.
Obraztsovasta tehtiin Venäjän kansantaiteilija vuonna 1973, ja hänelle myönnettiin Leninin palkinto 1976.
Obraztsova kuoli 12. tammikuuta 2015 Saksassa, jonne hän oli muuttanut terveyssyistä.
Uusi demokratia
Uuden demokratian politiikkaa kuvaa liberaalikonservatismi ja kristillisdemokratia. Puolue on ollut pitkään toinen Kreikan pääpuolueista, aiemmin keskusta-vasemmistolaisen Pasokin ja sittemmin vasemmistoliitto Syrizan ohella. Viime aikoina Uusi demokratia on ollut hallituksessa vuosina 2004–2009, 2012–2015 ja jälleen vuodesta 2019 lähtien. Puolueella on 158 paikkaa Kreikan parlamentissa kesäkuun 2023 parlamenttivaalien jälkeen ja kahdeksan paikkaa Euroopan parlamentissa vuoden 2019 europarlamenttivaalien jälkeen.
1970–1980-luvut
Uusi demokratia perustettiin 4. lokakuuta 1974, kaksi kuukautta sen jälkeen kun Konstantínos Karamanlís oli valittu Kreikan ensimmäiseksi sotilasjuntan jälkeiseksi pääministeriksi. Karamanlís oli ollut jo aiemmin pääministerinä vuosina 1955–1963. Uusi demokratia voitti ensimmäiset vaalit, vuoden 1974 vaalit, pääasiassa Karamanlíksen karisman ansiosta.
Karamanlís halusi Uudesta demokratiasta modernimman ja edistyksellisemmän oikeistopuolueen kuin ennen vuoden 1967 kaappausta hallinneet puolueet, kuten hänen oma puolueensa Kansallisradikaali unioni (ERE). Uuden demokratian ideologiaksi määriteltiin radikaali liberalismi, vapaat markkinat ja valtion väliintulo sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta.
Uusi demokratia palasi hallitukseen kesäkuun 1989 vaalien jälkeen, pääministerinä Tzannís Tzannetákis. Puolue oli tuolloin koalitiohallituksessa Vasemmiston ja edistyksen liitto (SYN) -vasemmistokoalition kanssa, johon kuuluivat tuolloin myös kommunistipuolueet. Saman vuoden marraskuun vaalien jälkeen Uusi demokratia muodosti suuren koalitiohallituksen pääministerinä Xenofón Zolótas, ja huhtikuussa 1990 uusittujen vaalien jälkeen se muodosti hallituksen yksin.
1990–2000-luvut
Tämän jälkeen Uusi demokratia hävisi kolmet peräkkäiset vaalit 1993, 1996 ja 2000, viimeiset Kóstas Karamanlísin johdolla. Vuonna 2000 puolueen ero Pasokiin oli vain 1,06 %-yksikköä, pienin Kreikan historiassa.
Vuoden 2004 vaaleissa Uusi demokratia voitti Pasokin ja muodosti oikeistohallituksen ensimmäisen kerran yhteentoista vuoteen. Seuraavissa vuoden 2007 vaaleissa puolue menetti asemiaan, mutta sai 41,9 % äänistä ja siten parlamentissa riittävän 152 edustajanpaikkaa 300:sta. Ennenaikaisissa vaaleissa lokakuussa 2009 Uusi demokratia menetti enemmistöasemansa parlamentissa. Pasok sai 160 paikkaa, kun Uusi demokratia jäi vain 91 paikkaan. Vaalien jälkeen puolueen johtoon nousi Antónis Samarás.
pienoiskuva|Uuden demokratian parlamenttiryhmän kokous 24. heinäkuuta 2012. Vuoden 2012 toukokuun parlamenttivaaleissa Uusi demokratia nousi suurimmaksi puolueeksi yhteensä 108 paikalla. Hallituksen muodostaminen osoittautui kuitenkin mahdottomaksi, ja maassa pidettiin uudet vaalit kesäkuussa 2012. Uusi demokratia tuli vaaleissa ensimmäiseksi 29,7 % äänisaaliilla (129 paikkaa).
Samarás erosi Uuden demokratian puheenjohtajan tehtävistä heinäkuussa 2015, minkä jälkeen puolueen väliaikaiseksi johtajaksi valittiin Vangélis Meïmarákis. Uuden demokratian 10. tammikuuta 2016 järjestämässä jäsenäänestyksessä puolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Kyriákos Mitsotákis. Valintaa pidettiin yllättävänä, sillä Meïmarákisin odotettiin nousevan puolueen johtoon. Puheenjohtajaksi valittu Mitsotákis lupasi viedä puoluetta lähemmäs keskustaa. Uusi demokratia voitti Mitsotákisin johdolla vuoden 2019 vaalit saaden 158 parlamenttipaikkaa, minkä ansiosta se saattoi muodostaa hallituksen, Mitsotákisin I hallituksen, yksin. Voittoisien kesäkuun 2023 vaalien jälkeen puolue muodosti yksin Mitsotákisin II hallituksen.
Vaalitulokset
Puolueen tulokset parlamentti- ja europarlamenttivaaleissa ovat:
Porin keskusaukio
Keskusaukio on Porin ydinkeskustan etelälaidalla sijaitseva aukio. Sitä rajaavat itä-lansi-suunnassa Itsenäisyydenkatu sekä pohjois-eteläsuunnassa Yrjönkatu ja Tampereentie. Aukiolle johtavat lisäksi Isolinnankatu ja Rautatienpuistokatu, joka yhdistää Keskusaukion Porin rautatieaseman edustalla olevaan Asema-aukioon.
Keskusaukiolla sijaitsee liikerakennuksia sekä itälaidalla oleva Porin linja-autoasema. Ympäröivissä rakennuksissa toimivat muun muassa hotellit Cumulus ja Amado. Aukion etelälaidalla on suuri arkkitehti Charles Haganin suunnittelema Keskuskartano-niminen vuokratalo, joka valmistuessaan vuonna 1962 oli Pohjoismaiden suurin vuokratalo. 11-kerroksisessa rakennuksessa on nykyään 160 asuntoa, joista osa on myyty omistusasunnoiksi. Yrjönkadun varrella sijaitsevassa rakennuksessa toimii ravintola Rattaanpyörä eli "Rattis", joka on Porin legendaarisimpia ravintoloita. 1980-luvulla se tunnettiin muun muassa Yön ja Dingon jäsenten kantapaikkana. Aukion keskellä on torimainen kivetty alue, jossa sijaitsee vuonna 1968 paljastettu kuvanveistäjä Terho Sakin teos "Taiteen Tammi". Se toimii myös suihkulähteenä.
Vuonna 1956 valmistuneen linja-autoaseman laiturit sijaitsivat alun perin nykyisestä poiketen Keskusaukion puolella. Samana vuonna olleen yleislakon yhteydessä Keskusaukiolla nähtiin väkivaltainen mellakka, kun lakkoilijat yrittivät estää liikennöitsijöitä ajamasta linja-autojaan. Aluksi autojen ikkunoita kivitettiin rikki, jonka jälkeen nähtiin yhteenottoja lakkoilijoiden ja paikalle hälytettyjen poliisien välillä.
Fortis ja lenis
Fortis ja lenis ovat kielitieteellisiä ja tarkemmin fonetiikassa käytettäviä käsitteitä, joilla viitataan konsonantteihin. Ne tulevat latinan sanoista fortis (vahva) ja lenis (heikko). Fortis viittaa sellaisiin konsonantteihin kuten p ja t, ja lenis sellaisiin kuten b ja d.
Fortis-lenis-jaottelua käytetään kielitieteessä nykyään harvoin. Niillä on kuitenkin edelleen merkitystä esimerkiksi mandariinikiinan, gaelin ja 1800-luvun saksan foneettisessa merkitsemisessä. Jaottelulla on merkitystä silloin, kun esimerkiksi b ja p äännetään molemmat soinnittomasti. Mikäli on kyse soinnillisuudesta, ei käytetä fortis- eikä lenis-termiä. Termien fortis ja lenis käyttö on perusteltua myös mm. koltansaamen soinnittomien ja (puoli)soinnillisten frikatiivien kohdalla (ks. Feist, Timothy 2011: A Grammar of Skolt Saami. [Thesis]. Manchester, UK: The University of Manchester.).
Tarkemmin konsonanttien luokittelusta
Konsonantteja voi tarkemmin luokitella sen perusteella, missä kohtaa ääniväylässä konsonantin ääntämiseen vaikuttavan ilmavirran liike estetään tai siihen tuotetaan hälyä tai sen perusteella millä tavoin ilmavirran kulku estetään.
Kun ilmavirran esto tapahtuu huulissa (lat. labium), puhutaan labiaalisista konsonanteista, jos esto tapahtuu hampaiden (dentes) tienoilla puhutaan dentaalisista konsonanteista. Jos ilmavirran esto tehdään nostamalla kieltä kohti kitalakea (palatum), on kyseessä palataalinen konsonantti ja mikäli ilmavirran esto taas tapahtuu kitalaen pehmeämmässä takaosassa (velum) käytetään ilmausta velaarinen. Edelleen kurkunpäässä (larynx) tapahtuva ilmavirran esto tuottaa laryngaalisen konsonantin.
Jos ilmavirta estetään kokonaan syntyy ns. klusiili, esimerkiksi k, t. Silloin kun ilmavirran kulkuväylä on hyvin kapea, puhutaan puolestaan frikatiiveista, esimerkiksi f, z. Kun ilmavirta kulkee konsonanttia äännettäessä ulos myös nenän kautta, puhutaan nasaalikonsonanteista, esimerkiksi m, n.
Timeline
Timeline tai Time Line voivat viitata seuraaviin asioihin:
Sturmabteilung
Sturmabteilung, lyhenne SA (tarkoittaen ”rynnäkköjoukot” tai kirjaimellisesti ”myrskyosasto”), toimi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen (NSDAP) puolisotilaallisena järjestönä. Se näytteli tärkeää osaa Adolf Hitlerin nousussa valtaan 1930-luvulla. SA:n miehiä kutsuttiin usein univormunsa mukaan ”ruskeapaidoiksi” erotuksena Schutzstaffel-joukkojen (SS) ”mustapaidoista”.
Historia
Termiä Sturmabteilung käytettiin alun alkaen saksalaisista erikoisjoukoista ensimmäisessä maailmansodassa. Suurten hyökkäysjoukkojen sijaan Sturmabteilung muodostui pienistä muutaman sotilaan ryhmistä.
Münchenissä keväällä 1920 Hitler perusti Ordnertruppeniksi kutsutun joukon, joka muodostui lihaksikkaista natseista, ex-sotilaista ja kapakkatappelijoista, joiden tehtävänä oli suojella häntä ja häiritä Hitlerin vastustajia. Sen alkuperäinen tehtävä oli toimia natsien kokouksissa henkivartijajoukkona. Pian sen nimeksi tuli Sportabteilung (peitenimi, joka tarkoitti ”urheilujaostoa”), jonka lyhenne oli SA. Vuoden 1921 loppupuolella nimeksi muutettiin Sturmabteilung. SA ja NSDAP kiellettiin epäonnistuneen oluttupavallankaappauksen jälkeen ja perustettiin uudestaan vuonna 1925. Silloin SA:n alkuperäinen tehtävä siirtyi SS-joukoille.
1920-luvulla SA järjesti monia pieniä katutappeluita (Zusammenstösse) ja muita väkivaltaisia yhteenottoja sosialistiryhmiä vastaan. Suositun johtajansa Ernst Röhmin alaisuudessa ryhmä kasvoi usean tuhannen miehen suuruiseksi ja sai vahvan aseman natsipuolueen sisällä.
Veroparatiisi
Veroparatiisi (myös verokeidas tai veroetuvaltio) tarkoittaa maata tai aluetta, jossa on matala tai olematon verotusaste, alhainen sääntely ja usein myös tiukka pankkisalaisuus tai muita salassapitokäytäntöjä. Tietojen saaminen veroparatiiseista on usein vaikeaa tai mahdotonta, mikä mahdollistaa myös rahanpesun ja muun talousrikollisuuden. Veroparatiiseihin siirretään rahoja verotuksen välttämiseksi tai varojen kätkemistarkoituksessa.
Sturmabteilung
Historia
Adolf Hitlerin astuessa valtaan vuonna 1933 SA:n merkitys kasvoi erityisen suureksi ja se näki itsensä Saksan armeijan korvaajana. Tämä vihastutti Reichswehrin, joka jo aiemmin oli katsonut karsaasti natsien valtapyrkimyksiä. Tilanne aiheutti jännitystä myös muissa natsijohtajissa, jotka näkivät Ernst Röhmin uhkana omille pyrkimyksilleen.
Veroparatiisi
OECD:n mukaan veroparatiisin määrittää kolme keskeistä tekijää:
Sturmabteilung
Historia
Saadakseen Saksan armeijan konservatiiviset voimat taakseen Hitler määräsi SA:n johtajien teloituksen 30. kesäkuuta – 1. heinäkuuta 1934 pitkien puukkojen yönä. Victor Lutzesta tuli SA:n uusi johtaja, ja sen painoarvo laski merkittävästi natsien keskuudessa.
Nürnbergin oikeudenkäynneissä toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 SA:ta ei tuomittu itsessään rikolliseksi järjestöksi toisin kuin esimerkiksi SS, mutta myös SA kuitenkin kiellettiin ja lakkautettiin.
Veroparatiisi
Tyypillistä veroparatiiseille on myös se, että niiden tarjoamat edut on rajattu pääosin ulkomaisille sijoittajille.
Mario & Luigi: Partners in Time
Mario & Luigi: Partners in Time (Japanissa myös nimellä Mario & Luigi RPG 2) on AlphaDreamin kehittämä ja Nintendon julkaisema Mario-roolipeli Nintendo DS-konsolille. Se on jatko-osa Mario & Luigi: Superstar Sagalle ja on viides Mario-roolipeli.
Veroparatiisi
Eräiden arvioiden mukaan maailmassa on yhteensä noin 70–80 veroparatiisia. Arvioita ovat tehneet muun muassa Kansainvälinen valuuttarahasto, Tax Justice Network -järjestö ja useat tutkijat. Veroparatiiseja ovat muun muassa Sveitsi, Luxemburg, Liechtenstein, Jersey, Belgia, Mansaari, Monaco, Guernsey, Itävalta, Andorra ja Brittiläiset Neitsytsaaret.
Mario & Luigi: Partners in Time
Tarina
thumb|left|Kuvakaappaus pelistä. Professori Elvin Gadd keksii aikakoneen, jota prinsessa Peach haluaa innoissaan kokeilla. Kun aikakone tulee, siellä ei ollut prinsessaa, vaan muukalainen, Junior Shrooboid. Mario taistelee tätä vastaan ja huomaavat, että linnan pihalle on ilmestynyt aikakolo. Mario ja Luigi lähtevät matkaan pelastaakseen prinsessan ja keräämään Kobolttitähden sirpaleet.
Veroparatiisi
Veroparatiisien erilaisia käyttötarkoituksia
Englantilaisen verotarkastajan Richard Brooksin mukaan veroparatiisitalletuksille on olemassa vain harvoja muita kuin veronkierrollisia syitä. Jotkut käyttävät veroparatiisitilejä laillisesti verojen vähentämiseen, ja toiset piilottavat rahaa niiden avulla.
Mario & Luigi: Partners in Time
Pelialueet
Aloituspaikkana pelissä on Prinsessa Peachin linna, jonne pelissä palataan aina välillä. Linnassa on myös kauppa, josta voi ostaa varusteita pelihahmoille. Linnasta päästään aikakolojen kautta muihin Sienivaltakunnan paikkoihin. Aikakolot ilmestyvät tietyssä järjestyksessä ympäri linnaa.
Veroparatiisi
Veroparatiisien erilaisia käyttötarkoituksia
Ei-perinteisiin verokeitaisiin, kuten Luxemburgiin, tytäryhtiöitä perustetaan esimerkiksi ostettaessa yritys epävakaasta maasta, kuten Venäjältä. Tämä suojaa poliittisilta riskeiltä ja vastuilta, esimerkiksi siltä, että kohdevaltio yrittäisi kaapata yrityksen, kuten Jukos-öljy-yhtiön kohdalla tehtiin.
Mario & Luigi: Partners in Time
Pelialueet
Muut pelialueet, joihin pelissä voi mennä:
Veroparatiisi
Veroparatiisien erilaisia käyttötarkoituksia
Valtiovarainministeriössä työskennellyt veroasiantuntija, oikeustieteen tohtori Janne Juusela sanoo, että verokeitaat eivät auta verosuunnittelussa, koska esimerkiksi osinkotulot sellaisesta verotetaan täysimääräisesti, vaikka EU-maista saadut osinkotulot ovat verottomia. Juuselan mukaan yhteydet perinteisiin verokeitaisiin ovat luultavasti syntyneet yritysostoissa: ostetulla yhtiöllä on ollut tytäryhtiö verokeitaassa.
Mario & Luigi: Partners in Time
Pelialueet
Pelialueilla kerätään Kobolttitähden palasia mm. voittamalla vihollisia ja selvittämällä labyrintteja. Melkein kaikkien alueiden lopussa on loppupomo, joka pitää voittaa.
Veroparatiisi
Veroparatiisien erilaisia käyttötarkoituksia
Verokeitaasta saatujen tulojen jättäminen ilmoittamatta on rangaistavaa verovilppiä.
Helsingin yliopiston kansainvälisen vero-oikeuden professori Marjaana Helminen sanoo, että yrityksen tai henkilön "yhteydet" verokeitaisiin eivät tarkoita, että toiminnassa olisi jotain moitittavaa. Verosuunnittelu on eduskunnan tarpeellisiksi katsomien mahdollisuuksien, kuten vähennysten, laillista käyttämistä. Eduskunnan tehtävä on päättää lakeja säätämällä, miltä osin verosuunnittelua halutaan rajoittaa.
Juuselan mukaan joissain tapauksissa pyrkimys kotiuttaa voitot johtaisi kaksinkertaiseen verotukseen ja näin ei saataisi investointeja ja työpaikkoja tuovaa rahoitusta. Helmisen mielestä on silti olemassa myös ei-toivottavaa verosuunnittelua, jossa verot kertyvät eri valtioon kuin liiketoiminta.
Veronkierron seuraukset
Brittiläisen työväenpuolueen mukaan veronkierron seurauksena on verotulojen väheneminen ja sitä myötä valtioiden julkisten palveluiden heikkeneminen.
Hyväntekeväisyysjärjestö Oxfamin mukaan 30 prosenttia Afrikan rahavarallisuudesta on veroparatiiseissa, joka tarkoittaa noin 14 miljardin menetettyjä verotuloja vuodessa koko Afrikan maanosalle.
Verohallinto on arvioinut, että suuryritysten verosuunnittelu vie Suomen valtiolta verotuloja vuosittain 320 miljoonaa euroa.
Veroparatiisitalouden laajuus
Aalto-yliopiston professori Tomi Viitalan mukaan ei ole olemassa luotettavia arvioita veronkierron aiheuttamista tulonmenetyksistä Suomessa.
Tax Justice Network arvioi, että maailmanlaajuisesti ainakin 21 000 – 32 000 mrd dollaria oli sijoitettu verottajan ulottumattomiin vuonna 2010.
Veroparatiiseihin on sijoitettu rahamäärä, joka vastaa keskimäärin 10% osuutta maailman bruttokansantuotteesta. Tämä luku sisältää suuria vaihteluja: Skandinavian BKT:stä vain muutama prosentti on veroparatiiseissa; Manner-Euroopassa luku on 15%; Persianlahden maissa ja joissakin Latinalaisen Amerikan maissa osuus yltää 60% saakka.
Väite, että EU-tason menetys olisi 1000 miljardia euroa vuodessa, on peräisin Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän teettämästä selvityksestä, jonka takana olevia menetelmiä pidetään epäluotettavina. Jopa Tax Justice Networkin arviossa koko maailman menetykset ovat luokkaa 189 miljardia dollaria koko maailmassa.
Veronkierron torjunnan vaikutukset
HS-taloustoimittaja Paavo Teittinen kirjoittaa, että vaikka arviot määrän suuruudesta olisivat oikein, se ei tarkoittaisi, että koko summaa voisi saada takaisin, ja yritys estää verosuunnittelu voi tulla Viitalan mukaan hyötyjä kalliimmaksi, koska se vaikuttaa yritysten ja yksityisten käyttäytymiseen. Etenkin Suomen kaltaiset pienten kotimarkkinoiden vientivetoiset taloudet ovat varmimmin häviäjiä yrityksessä suitsia veronkiertoa. Kiina ja Intia olisivat todennäköisempiä voittajia.
Veroparatiisivaltiot ja salailevat valtiot
Tax Justice Networkin mukaan maailman pahin veroparatiisivaltio on Sveitsi, mutta Yhdistynyt kuningaskunta sijoittuisi ensimmäiseksi, jos mukaan laskettaisiin kaikki sen hallinnoimat veroparatiisialueet, esimerkiksi Caymansaaret, Bermuda, Jersey ja Gibraltar, ja niiden vaikutukset maailmantalouteen. Salailevat valtiot ovat joko varsinaisia veroparatiiseja tai sellaisia maita, joilla on salaileva lainsäädäntö, joka mahdollistaa pääomien piilottelemisen verottajien ulottumattomiin. Esimerkiksi Ruotsi on listattu salailevaksi valtioksi luultavasti johtuen siitä, että se tarjoaa kotimaisille sijoittajille salaisuussuojaa hallintarekisterin avulla.
Suomi veroparatiisina
Joitakin veroparatiiseista tuttuja etuja on tarjolla Suomessakin. Esimerkiksi sijoitusrahastoista, osakesäästötileistä ja kapitalisaatiosopimuksista ei tarvitse maksaa veroja ennen kuin vasta siinä vaiheessa, kun nostaa sijoituksensa tuottoja. Näin raha voi rauhassa kasvaa korkoa korolle, mikä on huomattava etu pitkällä aikavälillä.
Tax Justice Networkin vuoden 2018 indeksissä Suomi saa 53 pistettä, kun kaikkein avoimin sai 42 ja salailevin 89 pistettä. Suomi saa moitteita erityisesti yritysten ajantasaisten omistajatietojen keräämisestä (Erittäin salaileva) ; kiinteistöjen ja tullaamattoman varallisuuden omistajatietojen julkisuudesta (Erittäin salaileva) ; rajavastuuyhtiöiden kanssa solmittujen kumppanuuksien omistajuuden ja tilinpäätöstietojen julkisuudesta (Erittäin salaileva) ; listaamattomien osakeyhtiöiden omistajatietojen julkisuudesta (Erittäin salaileva) sekä verotusta koskevien oikeudenkäyntien puutteellisesta julkisuudesta (Erittäin salaileva).
Sveitsi
Sveitsin asema veroparatiisina sai alkunsa 1920-luvulla, kun Ranska nosti rikkaimpien kansalaistensa veroastetta, jolloin ranskalaiset siirsivät varallisuuttaan Sveitsiin. Sveitsin v. 1934 pankkisalaisuuslaki säädettiin ranskalaisten asiakkaiden suojaksi, kun valtio yritti laman keskellä kerätä heiltä rahaa.
Vuosikymmenten ajan sveitsiläisillä oli tapana puolustella salailuaan väittämällä, että sen avulla he suojelivat juutalaisten omaisuutta natsien takavarikoilta. Sveitsiläiset pitivät pienempää ääntä siitä, että samalla he suojelivat diktaattoreita ja veronkiertäjiä.
Vuonna 2001 Sveitsin UBS-pankki päätyi tekemään Yhdysvaltain kanssa ns. Qualified Intermediary -sopimuksen. Sopimuksen mukaan Sveitsissä rahojaan pitävät yhdysvaltalaiset joko paljastaisivat Sveitsistä saamiensa tulojen määrän Yhdysvalloille, tai muussa tapauksessa Sveitsi keräisi heiltä veron. Salaisuuksien pitämisestä oli maksettava.
Sopimuksen toteutuminen kuitenkin riippui pankin rehellisyydestä. Sitä ei ollut, ja muutaman vuoden kuluttua UBS-pankki piilotteli viranomaisilta jo moninkertaisesti sen määrän rahaa kuin ennen sopimusta.
Bradley Birkenfeldin paljastettua kuvion vuonna 2008 Yhdysvallat vaati UBS-pankkia tuomaan julki kaikki asiakkaansa ja heidän talletuksensa. Koska samoihin aikoihin osui pankkikriisi, joka uhkasi kaataa UBS:n kokonaan, pankilla ei ollut voimia vastustaa Yhdysvaltain vaatimusta. Niinpä vuonna 2009 UBS myönsi, että 17 000 sen 20 000:sta amerikkalaisesta asiakkaasta oli piilotellut rahojaan – yhteensä 20 miljardin edestä. Piilottelussa avustamalla UBS oli tienannut 200 miljoonaa dollaria vuodessa. UBS joutui maksamaan 780 miljoonaa dollaria sakkoja.
Vuonna 2014 UBS:n kilpailija Credit Suisse -pankki tunnusti saman tempun. Se joutui maksamaan 22 000:n amerikkalaisen varojen piilottelusta 2,6 miljardin sakot. Alkujaan Credit Suisse oli kyllä yrittänyt toimia QI-sopimuksensa ehtojen mukaan, mutta yhtäkään sen asiakasta ei kiinnostanut sellainen sveitsiläinen pankkitili, josta joutui maksamaan veroja. Toisin sanoen veronkierto oli sveitsiläisten pankkien asiakkaille homman koko pointti.
2010 Yhdysvalloissa säädettiin Foreign Account Tax Compliance Act -laki eli FATCA. Se muistutti QI:ta, mutta oli sitä jyrkempi. FATCA:n mukaan: jos ulkomaalaiset sijoitusyhtiöt eivät paljasta asiakkaittensa tietoja, kerätään niiltä 30 prosentin vero kaikista Yhdysvalloissa saaduista voitoista. Vuoteen 2013 mennessä tiedot 75 miljardin dollarin talletuksista oli tullut julki ja Credit Suisse oli sulkenut 22 000 yhdysvaltalaisesta tilistään 18 900.
Sittemmin Euroopan maat sopivat tietojen vaihdosta keskenään. Yhdistyneen kuningaskunnan alaiset veroparatiisit sopivat myös vaihtavansa tietoja emämaansa kanssa. Lopulta vuonna 2014 käynnistyi Common Reporting Standard eli CRS – automaattinen tietojenvaihto. Aikaisemminkin tietoja oli vaihdettu maiden välillä, mutta silloin viranomaisten oli pitänyt tietää tarkalleen, mitä tietoja he tarvitsivat. CRS-järjestelmässä maat kertoivat muiden maiden kansalaisten talletuksista näiden kotimaiden viranomaisille kysymättäkin. Sittemmin Sveitsin osuus maailman ulkomaisesta varallisuudesta on pudonnut puolesta neljännekseen.
Sveitsi toteutti tietojen vaihdon vuonna 2018. Sveitsin pankkeja edustavan yhdistyksen mukaan ulkomaiset asiakkaat eivät enää nauti Sveitsissä pankkisalaisuutta. Kuitenkin Sveitsin 90-vuotinen pankkisalaisuuslaki on edelleen voimissaan ja hiljattain sitä jopa laajennettiin. Tax Justice Network arvioi, että köyhimmät maat menettävät vuosittain 21 miljardia dollaria verotuloja Sveitsin takia. 90 maata maailmassa ei pääse osallisiksi Sveitsin pankkitilien tietojenvaihdosta.
Yhdysvallat
Yhdysvaltojen senaatin valiokunta on tehnyt laajan raportin veronkierrosta Yhdysvalloissa, johon sisältyy muun muassa sveitsiläisen UBS:n, Liechtensteinin LGT-pankin ja kalifornialaisen kiinteistösijoittajan Igor Olenicoffin tapaus. UBS auttoi Olenicoffia kätkemään monimutkaisilla järjestelyillä 200 miljoonaa dollaria piiloon verottajalta.
Sveitsin lakien salassapitopykälät ovat auttaneet pankkia kätkemään myös sen omia lainvastaisia toimia Yhdysvalloissa. Subprime-kriisissä tappioita tehnyt UBS lopetti Sveitsin tiliensä markkinoinnin Yhdysvalloissa vuonna 2008.
Kun perinteisistä veroparatiiseista saatavat edut ovat paljastusten ja tietojen vaihdon myötä heikentyneet, esille ovat nousseet ne edut, jotka ovat edelleen sijoittajien saatavana Yhdysvalloista.
Yhdysvaltain lainsäädännön porsaanreikien seurauksena omaisuutta voidaan sijoittaa trusteihin, joissa ne ovat verovapaita. Esimerkiksi Nevadassa trustin verovapaus voi kestää jopa 365 vuotta. Erilaisissa trusteissa omaisuus on suojassa esimerkiksi velkojilta, joilla muuten olisi siihen oikeus, ja trusti voidaan suojata tietojenvaihdolta yksinkertaisella operaatiolla.
Nevadan trusteissa on tallessa varallisuutta määrä, joka vastaa 261 miljoonaa dollaria jokaista Nevadan asukasta kohden. Yhdysvaltain kaikissa trusteissa saattaa olla omaisuutta piilossa triljoonan dollarin edestä.
Yritykset
Suomessa yhtiöiden raportointivelvollisuuksia säätelevät lait eivät velvoita julkaisemaan listausta mahdollisista tytäryhtiöistä. Suomen 20 liikevaihdoltaan suurimmalla yrityksellä oli vuonna 2013 yhteensä 225 tytäryhtiötä veroparatiiseissa. Kaikilla suomalaisyrityksillä on veroparatiiseissa yhteensä 438 tytäryhtiötä. Noin puolet tytäryhtiöistä sijaitsee Alankomaissa tai Belgiassa. Toiminnan laajuutta kuvaa esimerkiksi se, että lähes 90 prosenttia Suomesta Alankomaihin tehdyistä suorista sijoituksista on tehty sinne rekisteröityihin tytäryhtiöihin.
Jotkut yrityksistä, kuten esimerkiksi yksityinen perintätoimisto Lindorff, maksaa muun muassa Jerseyn saarelle suuntautuvien veroparatiisijärjestelyiden ja muiden kikkailujen kautta Suomesta hankittujen miljoonien eurojen liikevoitostaan vain alle 1% veroja Suomeen.
Suomalaisyritykset Panamassa
Sadoilla suomalaisilla on yritys tai he toimivat yrityksen johtotehtävissä Panamassa. Osittain on kyse normaalista Panamasta käsin tapahtuvasta kaupankäynnistä, mutta moni yritys on rekisteröity Panamaan veronkierto-, verosuunnittelu- tai varojen kätkemistarkoituksissa.
Panama on veroparatiisi, joka on houkutellut etenkin rikkaita yhdysvaltalaisia. Panamaan on kätketty myös rikollista, muun muassa huumekaupalla hankittua rahaa.
Suomi on solminut Panaman valtion kanssa verotietojen vaihtoa koskevan sopimuksen vuonna 2012. Sopimus ratifioitiin eli se astui voimaan virallisesti vuonna 2013.
Huhtikuussa 2016 paljastuneessa siihen asti maailman suurimmassa tietovuodossa, ns. Panaman paperit -vuodossa huomattiin, että hyvin monet suomalaisyritykset olivat sekaantuneet verokikkailuun ja veronkiertoon Panaman kautta. Materiaalissa mainittiin 214 488 offshore-yritystä, joista ehkä tunnetuin Suomessa vaikuttanut yritys oli Nordea, joka mainittiin vuodossa yli 10 000 kertaa. Vuodetuista asiakirjoista selvisi myös, että Nordea avusti lähes neljääsataa yritystä veroparatiisiyrityksen perustamisessa vuosina 2004-2014.
Suomalaisyritykset Luxemburgissa
Yleisradion tutkivan journalismin ohjelman MOT:n syksyllä 2014 lähettämän ohjelman mukaan suomalaisyhtiöt ovat käyttäneet hyväkseen Luxemburgin veroparatiisia kiertääkseen verojaan. Tämä niin sanottu LuxLeaks-skandaali paljastui vuonna 2014. Kansainvälisen tutkivan journalismin organisaation ICIJ:n haltuunsa saamien dokumenttien mukaan yli 300 kansainvälistä yritystä, joista ainakin seuraavat suomalaisyritykset ovat käyttäneet hyväkseen tätä verosuunnittelun mahdollisuutta: Huhtamäki-yhtymä, SRV, Suomen Lähikauppa, Dasos Capital ja IK Investment Partners, Huhtamäki-yhtymän Luxemburgissa toiminut tytäryhtiö maksoi vain 0,1 % veroja. SRV:n tytäryhtiö ei maksanut lainkaan veroja osingoista eikä ole velvollinen maksamaan veroja myyntivoitoistaan. Suomalaisyrityksiä on veronkiertotekniikoissa avustanut tilintarkastus- ja konsultointiyritys PricewaterhouseCoopers (PWC). Toiminta on jatkunut jo vuosia ja muun muassa Huhtamäki ja SRV ovat olleet veronkiertoasioissa yhteydessä Luxemburgin veroviraston yhteyshenkilöön Marius Kohliin jo vuodesta 2009 alkaen.
Myös Suomessa näkyvästi pienvarastotiloja vuokraava tanskalaisomisteinen Pelican Self Storage käyttää hyväkseen Luxemburgin veroparatiisia. Suomen Pelican-varastojen toiminnasta vastaavaa konsernia johdetaan Luxemburgista käsin. Yhtiön 20 miljoonan euron velkaketjun avulla saadaan aikaiseksi se, että Suomessa toimiva Pelicanin holding-yhtiö maksaa korkokuluja 1,2 miljoonaa Luxemburgiin eikä siksi maksa Suomeen lainkaan yhteisöveroa.
Nordean 20.7.2016 julkaistun sisäisen selvityksen mukaan pankin Luxemburgin konttori Nordea Bank S.A on avustanut yhteensä 562 asiakasta veroparatiisiyrityksen perustamisessa. Selvitys julkaistiin seurauksena Nordean jäätyä aiemmin vuonna 2016 kiinni veroparatiisiepäselvyyksistä n.s. Panaman paperit -tietovuodon yhteydessä.
Yksityishenkilöt veroparatiiseissa
Suomalaiset saivat veroparatiiseista noin 8,9 miljoonan euron korkotulot vuonna 2006. Vaikkei tallettajien henkilöllisyydestä tai lukumäärästä ole tietoa, saatiin rahan määrä arvioitua, koska EU:n säästödirektiivi toisaalta antaa 11 valtion salata tallettajiensa henkilöllisyyden, mutta velvoittaa valtiot siinä tapauksessa maksamaan lähdeveron tallettajan kotivaltioon. Talletusten määrä arvioitiin maksetun veron ja keskikoron perusteella.
Talletukset verokeitaissa ovat vähäiset verrattuna suomalaisten yksityishenkilöiden kaikkiin talletuksiin, joita oli vuonna 2006 noin 65 miljardin euron verran ja jotka tuottivat korkoa 1,35 mrd euroa. Valtiovarainministeriön projektipäällikkö Markku Hirvosen mukaan korkomenetykset eivät näytä kovin merkittäviltä, mutta kysymys siitä, mitä nuo eurooppalaisissa verokeitaissa olevat varat ovat ja mistä ne ovat kertyneet, on mielenkiintoinen.
Rahanpesuun liittyvää väitöskirjaa valmistelevan Matti Korhosen ja asiaa tutkineen tietokirjailija Matti Ylösen mukaan Nordealla on laajat veroparatiisiverkostot Jerseyssä, Luxemburgissa ja Liechtensteinissa. Rahanpesua ehkäisevä OECD:n Financial Action Task Force korosti lokakuussa 2008 Suomen raportissaan pankkien ja luottolaitosten vastuuta todellisten omistajasuhteiden, etävälittäjien ja poliittisten siteiden selvittämiseksi. Korhosen ja Ylösen mukaan Suomen hampaattomien rahanpesulakien vuoksi pankkien vastuu jää vähäiseksi, ja talouskriisin kestävä ratkaisu sekä julkistalouden vakaus edellyttäisivät veroparatiisiongelman ratkaisua. Korhonen ja Ylönen laskevat Merrill Lynchin tekemän sijoitusten keskimääräisen rahanpesuarvion ja Tilastokeskuksen omaisuuslukujen perusteella, että suomalaisilla voi olla veroparatiiseissa jopa 5,1 miljardia euroa, jonka arvioidun tuoton tulouttamaton pääomavero olisi 110 miljoonaa euroa.
Luxemburgin LGT-pankissa vuonna 2008 tapahtuneen tietovuodon yhteydessä parikymmentä suomalaista jäi kiinni veronkierrosta. Heidän joukossaan oli muun muassa vuorineuvos Casimir Ehrnrooth sekä kahvi- ja mausteyhtiö Pauligin omistajiin kuuluva Bertel Paulig.
Luxemburgissa olevaa suomalaista alkuperää oleva sekä yksityisten että yritysten sijoittamaan rahaa ja omistuksia on löytynyt vuosi vuodelta lisää ja sitä arvioidaan kaiken kaikkiaan olevan jopa kymmenien miljardien eurojen edestä. Tällä toiminnalla pyritään mm. Suomessa maksettavien verojen minimoimiseen tai kokonaan välttämiseen.
Tulojen verotuksessa ratkaisevaa on maa, jossa henkilö oleskelee. Suurimman hyödyn Luxemburgin tai Sveitsin kevyestä verotuksesta saa muuttamalla sinne. Tämä lienee monien ulkomaille rahojaan sijoittaneiden päämäärä. Sveitsiin ovat viime vuosina muuttaneet esimerkiksi Sammon entinen konsernijohtaja Kari Stadigh ja Nesteen entinen toimitusjohtaja Matti Lievonen.
Ahvenanmaa
Ahvenanmaa ei kuulu EU:n veroalueeseen. Siksi tavaran lähettäminen verorajan yli Manner-Suomeen tai muualle EU:hun katsotaan maahantuonniksi, ja Suomeen alle 22 euron paketin voi lähettää ilman, että siitä tarvitsee maksaa 24 prosentin arvonlisäveroa.
Valvonta
Liechtenstein on luvannut tehdä jatkossa enemmän yhteistyötä ulkomaisten veropakoilijoiden paljastamiseksi luovuttamalla joitakin tietoja viranomaisille.
Vuosien 2008–2009 taantuman seurauksena hallitukset haluavat useissa maissa parantaa kansainvälisen talouden sääntelyä vuonna 2009. Barack Obama ajoi senaattorina verokeitaiden vastaista lakia. Ranska ja Saksa painostivat verokeidasvaltioita luopumaan pankkisalaisuudesta ja ehdottivat tarvittaessa sanktioita maaliskuussa 2009. OECD:llä on suositukset tiedonvaihdosta veroasioissa ja se pitää listaa valtioista, jotka eivät niitä noudata. Listalla ovat Monaco, Andorra ja Liechtenstein, mutta listaa päivitetään huhtikuussa 2009. Pankkisalaisuudesta moitittuihin maihin sisältyvät Luxemburg, Belgia, Itävalta ja Sveitsi. Maaliskuussa 2009 nämä maat lupasivat antaa tapauskohtaisesti tietoja konkreettisten todisteiden perusteella pyydettäessä. Suomen verohallituksen ylitarkastaja piti avoimuuslupausta lähinnä huvittavana, koska tietoja luvattiin vain veronkiertoepäilyn perusteella. Joidenkin mielestä se tukee veronkiertoa tehokkaan valvonnan ja ehkäisyn sijaan. Mustat aukot, kuten verokeitaat, rapauttavat taloutta ja ne vauhdittivat ja syvensivät talouskriisiä vuosina 2008–2009. Maailmanpankin mukaan valtiot menettävät verotuloja verokeitaiden vuoksi vuosittain 350–500 mrd. euroa.
Suomen valtiovarainministeri Jutta Urpilainen toivoi, että selvitys veroparatiisien aiheuttamista verotuottomenetyksistä saataisiin valmiiksi vuoden 2014 aikana. Siinä missä Ruotsissa on 200 päätoimista verotarkastajaa tutkimassa veroparatiisikuvioita, Suomessa on vain 10–20 tarkastajaa.
Suomessa vuoden 2021 alussa voimaan tullut tuloverolain muutos tarkoittaa, että jos yhtiön toimintaa pyöritetään käytännössä Suomesta käsin, yhtiö voidaan katsoa verovelvolliseksi Suomessa ja se joutuu maksamaan veroa Suomeen samalla tavalla kuin suomalainenkin yhtiö. Väliyhteisölainsäädännön perusteella kevyen verotuksen maassa sijaitsevan ulkomaisen yhtiön tulo voidaan verottaa yhtiön suomalaisen omistajan tulona. Osingot ja tuotot verotetaan Suomessa, vaikka sijoitus olisi vakuutuskuoren sisällä.
Veroparatiisien avautuminen
2000-luvun massiivisten kansainvälisten talouskriisien seurauksena ovat äänenpainot koventuneet veroparatiisitoiminnan kitkemiseksi maailmantaloudesta. Veronkierron kanavia halutaan tukkia aktiivisesti nyt niin USA:ssa kuin EU:ssa.
Sveitsi
Vuonna 2009 maailman vahvimman pankkisalaisuuden omaava maa Sveitsi luovutti Yhdysvalloille 4 500 amerikkalaisen asiakkaan pankkitiedot sveitsiläisestä UBS-pankista alkaneen niin sanotun Birkenfeld-skandaalin takia, jossa amerikkalainen pankkiiri Bradley Birkenfeld jäi kiinni veronkierrosta. Skandaali saattoi Sveitsin ja Yhdysvallat poliittiseen kriisiin ja lähestulkoon taloudelliseen sotatilaan. Yksi Sveitsin suurimmista pankeista joutui vastuuseen ja pankkisalaisuus raottui hiukan.
OECD on painostanut Sveitsiä avaamaan pankkisalaisuuttaan, jonka turvin maa on vaurastunut huomattavasti. Sveitsi on antanut periaatteessa myönteisen vastauksen, että maan pankkisalaisuus muuttuisi vuoden 2015 aikana avoimemmaksi. Sen seurauksena monet varojaan verottajilta piilottelevat ovat matkustaneet Sveitsiin hakemaan rahat pois käteisenä, sillä tilisiirrosta ei jää silloin jälkiä verottajalle. Etenkin vuodenvaihteen 2015 tienoilla on nähty vilkasta varojen siirtoa pois Sveitsistä.
Sveitsi ilmoitti toukokuussa 2014 liittyvänsä pankkitietoja jakavien maiden joukkoon, kunhan se ensin muodostuisi maailmanlaajuiseksi standardiksi. Ensimmäiset tietojenvaihdot tapahtuvat aikaisintaan vuonna 2018.
Luxemburg
Aiemmin esimerkiksi suomalaiset pystyivät piilottamaan varojaan luxemburgilaisiin sijoitusjärjestelyihin. Se oli laitonta, mutta Suomen verottajan oli vaikea saada näistä omaisuuksista tietoa. Luxemburgin viranomaiset suhtautuivat tietopyyntöihin nihkeästi. Luxemburgilaiset omaisuudenhoitajat auttoivat asiakkaitaan perustamaan peiteyhtiöitä toisiin veroparatiiseihin, joista tietojen saanti oli vielä vaikeampaa.
Vuonna 2016 tilanne kuitenkin muuttui, kun lainsäädäntö automaattisesta tili- ja omistustietojen luovuttamisesta EU-maiden välillä tuli voimaan. Nykyään Luxemburgin pankit ja sijoituspalveluyritykset luovuttavat Suomen verottajalle automaattisesti tiedot suomalaisten tileistä, omistuksista, sijoituksista, tuotoista ja omistajista. Jos Suomessa asuva henkilö tulouttaa itselleen pääomatuloa Luxemburgissa olevista sijoituksistaan, hän maksaa niistä saman pääomaveron kuin suomalaisista sijoituksista.
Vaikka Luxemburgiin ei ole enää mahdollista piilottaa rahaa, maalla on edelleen puolellaan taloudellisia etuja. Sen yritys- ja tuloverotus on kevyttä verrattuna useimpiin Euroopan maihin. Jos sijoitusyhtiö toimii Luxemburgissa, se maksaa vähemmän veroa kuin Suomessa, ja siten sijoitusyhtiölle kuuluva omaisuus voi kasvaa Luxemburgissa nopeammin kuin Suomessa.
EU:n veroparatiisien tietojenvaihto tehostuu
Vuoden 2015 alusta on OECD:n painostuksen ansiosta saatu aikaan, että EU-maiden veroviranomaisten välinen tietojenvaihto muuttuu merkittävästi tehokkaammaksi. EU:n ns. tiukan pankkisalaisuuden maat Luxemburg, Liechtenstein, Monaco, San Marino ja Andorra ovat antaneet sitoumuksen olla mukana kehityksessä. Sveitsi saatiin mukaan myös periaatteen tasolla, mutta vasta käytäntö osoittaa, kuinka paljon Sveitsin pankeista lopulta saadaan tietoja.
Finanssikriisi 2008
Vuoden 2008 talouskriisin aiheuttaman alankomaalaisen Fortis-pankin konkurssin yhteydessä paljastui pankilla olevan 700 veroparatiisiyhtiötä Caymansaarilla, Brittiläisillä Neitsytsaarilla, Panamassa ja Alankomaiden Antilleilla. Ongelmaluottoja oli siirretty eurooppalaisen rahamarkkinasäätelyn ja kuluttajasäätelyn ulottumattomiin.
Brittiläisen Northern Rock -pankin kansallistamisen yhteydessä selvisi, että asuntoluottoja oli piilotettu mahdollisesti jopa 50 miljardia euroa Jerseylle Granite-nimiseen trustiin. Trustirahastot ovat varainhallintamuoto, josta ei pidetä rekisteriä ja jotka ovat yhtiölainsäädännön ulkopuolella.
Veroparatiisien vastainen toiminta
Veroparatiisien hyväksikäyttö verosuunnittelussa alkaa olla entistä vaikeampaa, sillä monet tahot ovat havahtuneet huomaamaan veroparatiisitoiminnan haitallisuuden. Nykyään käynnissä on useita kansallisia ja kansainvälisiä projekteja, joilla pyritään estämään haitallinen veronkierto ja verosuunnittelu veroparatiisien avulla. Tuloksia vastatoimista on kuitenkin nähtävissä vasta lähitulevaisuudessa.
Oxfam
Kansainvälinen hyväntekeväisyysjärjestö Oxfam vaati vuonna 2016 veroparatiisien kieltämistä. Järjestö perusteli vaatimustaan mm. sillä, että maailman 62 rikkainta ihmistä omistaa saman verran kuin puolet maailman köyhimmästä väestöstä yhteensä, eli 3,5 miljardia ihmistä. Viiden vuoden aikana näiden 62 ihmisen joukon varallisuus on kasvanut yhteensä jopa 44 prosenttia. Kokonaissumma on 1 760 miljardia dollaria (eli noin 1 620 miljardia euroa).
Oxfamin mukaan suurin syy taloudellisen eriarvoisuuden kasvamiselle on rikkaiden verovälttely ja veroparatiisit.