cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HSPA+
HSPA+ (tunnetaan myös nimillä: Evolved HSPA, HSPA Evolution, I-HSPA tai Internet HSPA) on 3G-matkapuhelinten pakettidatan siirtoprotokolla ja verkkoarkkitehtuuri, jotka on määritelty 3GPPn release 7:ssa. Evolved HSPA määrittelee sekä yksinkertaistetun (madalletun) arkkitehtuurin HSPA-radioverkkoon että kasvattaa HSPA:n tiedonsiirtonopeutta.
Evolved HSPA kasvattaa HSPA:n tiedostojensiirtonopeutta tukiasemasta päätelaitteen suuntaan 42 Mbit/s saakka ja päätelaitteesta tukiaseman suuntaan 11 Mbit/s saakka.
Evolved HSPA -arkkitehtuurissa klassisen WCDMA-radioverkon (WCDMA RAN) radioverkko-ohjaimen (RNC) toimintoja siirtyy tukiasemaan kuten standardissa 3GPP TR25.999 kuvataan. 3GPP Release 7:ssä määritellään myös matalahierarkkinen runkoverkko, ns. suoratunneliarkkitehtuuri (Direct Tunnel), jossa pakettiliikenne ohittaa SGSN-solmun. Tämä verkkorakenne on identtinen Long Term Evolutionin (LTE/SAE) kanssa, joka on määritelty 3GPP Release 8 -standardissa. Näin 3GPP Release 7 ja Release 8 määrittelevät tasaisen arkkitehtuurievoluution WCDMA HSPA:sta LTE:hen.
Internet HSPA
Internet HSPA tai I-HSPA on Nokia Siemens Networksin esittelemä 3G-verkkoratkaisu, joka toteuttaa 3GPP Rel-7 Evolved HSPA -määrittelyn mukaisen yksinkertaistetun arkkitehtuurin sekä WCDMA-radioverkossa (RAN) että siihen liittyvässä pakettikytketyssä runkoverkossa.
Internet HSPA -ratkaisussa radioverkko-ohjaimen (RNC) toiminnot on integroitu tukiasemaan (Node B), jolloin pakettiliikenteelle ei tarvita erillistä keskitettyä radioverkko-ohjainta. Lisäksi ratkaisu hyödyntää 3GPP-suoratunneliarkkitehtuuria (Direct tunnel), jossa käyttäjän tietoliikenne ohittaa SGSN-solmun. Internet HSPAssa liikenne siis kulkee tukiasemasta suoraan runkoverkon GGSN-solmuun, minkä tarkoituksena on madaltaa verkkoarkkitehtuuria ja vähentää verkon latenssia.
Tilanne Suomessa
DNA, Elisa ja TeliaSonera Finland ovat ottaneet HSPA+:n käyttöön. Verkot uudistuivat vähitellen vuosina 2009–2013.
Richards
Richards on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Stilistiikka
Stilistiikka eli tyylintutkimus on kirjallisen kielen, tekstien ja diskurssien tutkimusta. Sitä voidaan pitää osana kieli- tai kirjallisuustiedettä, mutta myös omana tieteenalanaan.
Funktionaalinen tyylintutkimus
Funktionaalinen tyylintutkimus ei rajoittunut vain tekstin muodollisten piirteiden analyysiin, vaan pyrki myös tulkitsemaan ja selittämään niitä. Ei enää oletettu, että mikä tahansa muodollinen piirre olisi tyylillisesti merkittävä, vaan keskityttiin sellaisiin piirteisiin joilla on tietty funktio, merkitys, vaikutus tai arvo. Funktionaalinen tyylintutkimus pyrki siis tulkitsemaan ja arvioimaan tekstiä, mutta ei ottanut vielä huomioon, että tekstin funktio voi olla erilainen eri tilanteissa. Merkittävä funktionaalista tyylintutkimusta edustava teos on Geoffrey Leechin ja Michael H. Shortin Style in Fiction (1981).
Affektiivinen tyylintutkimus
Affektiivista tyylintutkimusta on tuonut esille Stanley Fish. Hän kritisoi formalistista tyylintutkimusta, koska hänen mielestään tyyliä ja merkitystä ei ole koodattu tekstin sisälle. Toisaalta Fish erosi myös funktionalisteista, koska hän ei pitänyt muodon ja merkityksen välistä yhteyttä ainakaan itsestään selvänä. Hänen mielestään tyyli syntyy siitä, millaisen merkityksen lukijat tai lukijoiden muodostama yhteisö antaa tietynlaiselle tekstille. Tyyli on siis tulkintaa, ja teksti tarjoaa vain virikkeen tulkintaprosessille. Affektiivisen tyylintutkimuksen ansiona voidaan pitää sitä, että se toi lukijan mukaan tyylintutkimukseen, mutta lukijayhteisön käsite on ongelmallinen. Ensiksikin on vaikea määritellä, ketkä kuuluvat tiettyyn lukijayhteisöön, ja toiseksi käsite korostaa yhteisön valtaa ja jättää yksilön subjektiivisen kokemuksen taka-alalle.
Pedagoginen tyylintutkimus
Pedagoginen tyylintutkimus korostaa tyylintutkimuksen merkitystä kielen opetuksessa. Alan tutkijoiden mielestä kieli ja kirjallisuus pitäisi yhdistää kielenopetuksessa entistä monipuolisemmin ja systemaattisemmin. Tyylin analyysi auttaa tulkitsemaan ja ymmärtämään krijallisia tekstejä, ja se myös kehittää tietoisuutta tekstien kielestä ja rakenteista. Eräs pedagogisen tyylintutkimuksen tärkeimmistä motiiveista on kielenoppijoiden valtauttaminen eli se, että heillä on tarvittavat valmiudet, tietoisuus ja taito ymmärtää ja käyttää kieltä. Tutkimussuuntaa on kritisoitu siitä, että se pitää kirjallisuuden tuottamista ja lukemista liian yksinkertaisena prosessina eikä ota kontekstia tarpeeksi huomioon.
Pragmaattinen ja diskurssianalyyttinen tyylintutkimus
Pragmaattiselle ja diskurssianalyyttiselle tyylintutkimukselle on tyypillistä, että ne korostavat kirjallisuuden tuottamisen ja lukemisen suhdetta kontekstiin. Pragmaattinen tyylintutkimus pyrki aluksi sangen suoraviivaisesti soveltamaan kielentutkimuksen malleja kirjallisiin teksteihin: esimerkiksi luokkahuoneessa käytyyn keskusteluun kehitettyä mallia sovellettiin sellaisenaan näytelmädialogiin. Tarkoitus oli testata ja kehittää mallien toimivuutta. Myöhemmin on oltu kiinnostuneita varsinkin siitä, millaisia prosesseja kirjallisuuden tulkintaan sisältyy: sitä on voitu tarkastella esimerkiksi päättelyprosessina. Diskurssianalyyttinen suuntaus käsittää kirjallisuuden sosiaalisena diskurssina. Ensinnäkin kirjoittajien kielenkäyttö sekä kuvastaa yhteiskunnallisia suhteita että vaikuttaa niihin. Toisaalta kirjallisuus on itsekin diskurssi, johon vaikuttavat erilaiset sosiaaliset instituutiot. Voidaan jopa sanoa, että kirjallisuutta sinänsä ei edes ole olemassa, on vain tietyissä sosiologisissa, historiallisissa ja institutionaalisissa tilanteissa syntyneitä käsityksiä siitä, mitä kirjallisuus on.
Kriittinen tyylintutkimus
Kriittinen tyylintutkimus tarkastelee tekstejä suhteessa yhteiskunnalliseen todellisuuteen, kuten valtaan, ideologiaan, rotuun, kansallisuuteen tai sukupuoleen. Se pyrkii osoittamaan, että kirjallisuuden kieli ei ole neutraalia vaan ideologista ja se kontrolloi ja manipuloi lukijoitaan. Kun lukijat ymmärtävät niitä keinoja, joilla kieli heihin vaikuttaa, he voivat arvioida tekstejä kriittisesti, kyseenalaistaa ja vastustaa niitä. Kriittiseksi voidaan lukea myös feministinen tyylintutkimus. Se keskittyy siihen, miten tekstit luovat käsityksiä sukupuolesta, ja pyrkii tuomaan esille sellaisia muotoja, jotka esittävät naiseuden tai mieheyden kielteisessä, vääristävässä tai alistavassa valossa. Kriittistä tyylintutkimusta on kritisoitu siitä, että se etsii teksteistä vain merkkejä ideologioista tai valtasuhteista ja että analyysi on poliittisesti tarkoitushakuista.
Kognitiivinen tyylintutkimus
Kognitiivinen tyylintutkimus tarkastelee lukemista ja tulkintaa ensisijaiseti kognitiivisena ja ei-sosiaalisena ilmiönä, ja se on yhteydessä kognitiiviseen kielitieteeseen. Kirjallisuuden lukeminen ei edellytä mitään erityisiä strategioita tai vakiintuneita sosiaalisia käytäntöjä, vaan tulkinta tehdään relevanssin perusteella, toisin sanoen valitaan se tulkinta joka tuntuu järkevimmältä ja yksinkertaisimmalta. Kirjallisen tekstin tulkinta eroaa muusta kielestä vain siten, että se vaatii enemmän ponnistuksia, koska se on tyypillisesti monimerkityksistä. Kognitiivinen tyylintutkimus on käsitellyt erityisesti kielikuvia, kuten metaforia ja tulkinnut niitä perusluonteisen, inhimillisen ruumillisuuden kokemuksen kautta.
Beskytteren-luokka
Beskytteren-luokka oli Tanskan laivaston kahden aluksen muodostama miinalaivaluokka. Alukset olivat aiemmin Yhdysvaltain laivaston keskiraskaita maihinnousualuksia (LSM). Luokan alusten sisaralus oli KDM Hjælperen.
Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland
Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland (suom. Kaksikielisen Suomen säätiö) on vuonna 2002 perustettu suomalainen säätiö. Sen päätoimiala on palvella tutkimusta ja kulttuuria. Käytännössä säätiön pääasiallinen tehtävä oli ohjata rahoitusta Ruotsalaiselle kansanpuolueelle (RKP); viimeisinä vuosina summa oli noin 1,6 miljoonaa euroa vuodessa.
Puoluelain muutos vuonna 2010 rajoitti samalta lahjoittajalta vuosittain vastaanotettavan summan 30 000 euroon. Ennen kuin laki tuli voimaan, Tvåspråkiga-säätiö tyhjensi kassansa RKP:lle, joka sai noin 3,3 miljoonan euron kertalahjoituksen. Puoluesihteeri Johan Johanssonin mukaan se riittäisi noin kahden vuoden menoihin. Jatkossa RKP:n rahoitus hoidetaan puoluetta lähellä olevasta tukisäätiöstä, Fonden för intressebevakning av det svenska i Finlandista.
Historia
Puoluelain muutos vuonna 2010 muutti myös säätiön toimintaa merkittävästi. Säätiön aikaisempi hallitus erosi; siihen olivat kuuluneet puheenjohtaja Stig Gustavsonin lisäksi Ole Norrback, Pär Stenbäck, Stig Stendahl, Christoffer Taxell ja Björn Wahlroos.
Toiminta
Vuoden 2012 alusta lukien säätiön hallitukseen ovat kuuluneet kamarineuvos Henry Wiklund puheenjohtajana ja Jannica Fagerholm Signe ja Ane Gyllenbergin säätiöstä, hallitusammattilainen Carola Teir-Lehtinen, johtaja Susanna Korpivaara lääkeyhtiö Glaxo Smith Klinestä ja toimitusjohtaja Jan-Erik Stenman Veritaksesta.
Henry Wiklundin mukaan säätiön tarkoitus on edelleen pysytellä lähellä politiikkaa ja tukea ruotsin kielen asemaa julkisella sektorilla.
Karvoúni
Karvoúni ( tai Καρβούνη) voi viitata seuraaviin:
Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland
Vaalirahoitus
Presidentinvaaleissa 2012 säätiö lahjoitti ennakkoilmoitusten mukaan 300 000 euroa Eva Biaudet’n ja 26 000 euroa Paavo Lipposen kampanjoihin.
Saadut avustukset
2016:
Jaetut avustukset
2015:
Alvin Miller
Alvin "Slick" Miller (s. 12. toukokuuta 1968 Doncaster) on englantilainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Vuonna 1994 alkaneella urallaan Miller voitti 7 ottelua, hävisi 40 ja 2 ottelua päättyi ratkaisemattomana. Miller menetti nyrkkeilylisenssinsä vuonna 2005 huonon menestyksensä takia.
Patrick Dwyer (jääkiekkoilija)
Patrick Dwyer (s. 22. kesäkuuta 1983 Spokane, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue MODO Hockeyssa. Hän on Atlanta Thrashersin neljännen kierroksen varaus vuoden 2002 varaustilaisuudesta.
Torre del Oro
pienoiskuva|Torre del Oro Torre del Oro on entinen vartiotorni Sevillassa, Espanjan Andalusiassa. Torni rakennettiin 1200-luvun ensimmäisellä kolmanneksella Almohadien hallintokaudella, jotta Guadalquivirin jokireittiä kaupunkiin voitaisiin valvoa.
Kronikoitsijoiden mukaan tornia on sanottu "kultaiseksi", koska se oli päällystetty kultaisella mosaiikilla tai koska siellä säilytettiin arvokkaita esineitä, mutta vuoden 2005 restauroinnin jälkeen pääteltiin nimen tulleen alkuperäisen kullankeltaisen rappauksen mukaan. Nykyisin tornissa on laivastomuseo.
Aiheesta muualla
37.38241°N, -5.99624°W
Jenni Lättilä
Lättilä sai vuonna 2006 erikoispalkinnon Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa ja vuonna 2008 naistensarjan kolmannen palkinnon. Kesäkuussa 2008 hänelle myönnettiin Wilhelm Stenhammarin kansainvälisessä laulukilpailussa Ruotsissa palkinto parhaasta uuden musiikin esityksestä. Marraskuussa 2010 hän voitti kolmannen palkinnon Lauritz Melchiorin mukaan nimetyssä Wagner-ääniin keskittyvässä kansainvälisessä laulukilpailussa Tanskassa ja maaliskuussa 2013 kolmannen palkinnon New Yorkin kansainvälisten Gerda Lissner -laulukilpailujen Wagner-sarjassa.
Jenni Lättilän esittämiin rooleihin kuuluvat Lady Billows Benjamin Brittenin oopperassa Albert Herring, Lady Macbeth Giuseppe Verdin oopperassa Macbeth, Amelia Giuseppe Verdin oopperassa Naamiohuvit, Gerhilde Richard Wagnerin oopperassa Valkyria, Gutrune ja Kolmas Norna Richard Wagnerin oopperassa Jumalten tuho, nimetön Nainen Arnold Schönbergin monologioopperassa Erwartung sekä Donna Anna Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Don Giovanni.
Anya Rozova
Anya Rozova (, s. 3. tammikuuta 1989), myös Anya Kop, on yhdysvaltalainen malli. Hän tuli toiseksi Huippumalli haussa -televisiosarjan 10. tuotantokaudella.
Rozova syntyi Venäjällä, mutta hänet adoptoitiin neljävuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän kasvoi Havaijilla. Esiinnyttyään Huippumalli haussa -sarjassa vielä nimellä Anya Kop, hän vaihtoi sukunimensä alkuperäiseen venäläiseen nimeensä.
Karvoúnis
Karvoúnis eli Ámpelos (Άμπελος) on vuori Sámoksen saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
thumb|left|280px|Profeetta Elian kappeli vuoren huipulla. Karvoúnis sijaitsee Sámoksen saaren keskellä. Se on saaren toiseksi korkein vuori saaren länsipäässä sijaitsevan Kérkis-vuoren jälkeen. Vuorella ja sen ympäristössä kulkee useita vaellusreittejä. Karvoúniksen huipulla on profeetta Elialle (Profítis Ilías) omistettu kappeli. Vuoren ympäristö on Natura 2000 -aluetta.
Abrahamjärvi
Abrahamjärvi on Kanadan Albertassa, North Saskatchewan -joella sijaitseva tekojärvi. Järvi on 33 kilometriä pitkä. Abrahamjärvi syntyi vuonna 1972, kun Bighornin pato rakennettiin.
HMS Thracian
HMS Thracian (viirinumerot D86 ja I86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin heinäkuussa 1917 osana vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmien 12. hävittäjätilausta Hawthorn Leslieltä Hebburnistä, missä köli laskettiin 10. tammikuuta 1918. Alus laskettiin vesille vasta 5. maaliskuuta 1920, mihin syynä oli laivaston rahoitusvaikeudet ensimmäisen maailmansodan päätyttyä. Alus hinattiin vesille laskun jälkeen Sheernessiin, josta se valmistui 21. huhtikuuta 1922.
Palvelus
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli Kiinan asemalla Hongkongissa. Alus määrättiin 3. syyskuuta 1939 tuhoamaan saksalaiset kauppa-alukset Kiinanmereltä. Lokakuussa se määrättiin muutettavaksi miinalaivaksi, minkä vuoksi alus siirrettiin 18. lokakuuta Hongkongissa telakalle. Alukselta poistettiin torpedoputket sekä taaempi tykkitorni, joiden tilalle asennettiin kiskot neljällekymmenelle miinalle.
Tammikuussa 1941 alus määrättiin uudelleen miinalaivaksi, joten se palasi telakalle muutostöitä varten. Alus laski 23. tammikuuta West Lamma Fieldiin 138 miinan kentän Man Yeungin avustamana. Kentän valmistuttua alus palautettiin hävittäjäksi. Kenttää laajennettiin 11. helmikuuta 140 miinalla, minkä jälkeen se jatkoi meriliikenteen valvontaa. Alus määrättiin lokakuussa uudelleen miinanlaskuun. Se laski 21. lokakuuta West Lamma Fieldiin miinoja Man Yeungin avustamana. Alus pysyi Hongkongissa valmistautuen alueen puolustamiseen.
Alus jatkoi 10. joulukuuta partiointia ilmahyökkäyksissä. Se hyökkäsi japanilaisia vastaan, mitkä pyrkivät nousemaan maihin Lamman saareen. Alus myös avusti Stonecutters Islandin evakuoinnissa. Toiminnan rauhoittuessa alus siirrettiin telakalle, jossa sen miinakiskot poistettiin. Seuraavana päivänä alus jatkoi partiointiaan, joiden väliaikoina aluksen muutostöitä hävittäjäksi jatkettiin.
Thracian liittyi 12. joulukuuta kahteen moottoritorpedoveneeseen, jotka evakuoivat joukkoja Devils Peakista Kowlooniin. Operaation aikana toiseen torpedoveneeseen osui, jolloin se piti ottaa hinaukseen. Alus kuljetti myöhemmin joukkoja Aberdeeniin, minkä jälkeen se palasi Victoriaan telakalle jatkamaan muutostöitä.
Aluksen muutostyöt päättyivät 15. joulukuuta, minkä jälkeen se palasi partioalukseksi. Se hyökkäsi illan hämärtyessä Kowloonin lahden rannalla olevalle japanilaisten joukkojen kuormausalueelle, jossa joukkoja valmistauduttiin siirtämään Hongkongiin. Alus ajoi karille lähellä Lamman saarta, jolloin sen polttoainetankki repesi. Alus tuhosi 16. joulukuuta joitakin japanilaisaluksia Kowloonin lahden rannalla, minkä jälkeen se palasi Aberdeeniin tarkastettavaksi. Tarkastuksessa todettiin vakavia vaurioita ja telakalle siirtäminen tarpeelliseksi.
Telakan portteihin osui pommi, joka esti niiden avaamisen. Alusta ei täten voitu siirtää kuivatelakalle korjattavaksi. Alus päätettiin hylätä, minkä jälkeen varastot tyhjennettiin ja kaikki tarpeellinen kalusto siirrettiin maihin. Alus lähti 17. joulukuuta Aberdeenista ja se ajettiin karille Repulsen lahden ja Deepwaterin lahden välillä. Aluksen seurana oli nosturi, jonka tarkoituksena oli poistaa alukselta tykkitornit ja torpedoputket maihin siirrettäväksi. Alus varustettiin räjähdyspanoksin ja loput miehistöstä poistuivat alukselta.
Seuraavana päivänä tykkien poisto jouduttiin peruuttamaan Hongkongin tilanteen vaikeutuessa. Samoin aluksen miehistö määrättiin osallistumaan kanadalaisjoukkojen rinnalla puolustukseen, mikä päättyi 25. joulukuuta antautumiseen.
Japanilaiset aloittivat 24. joulukuuta aluksen noston. Alus oli pääosan vuotta 1942 kunnostettavana, minkä päätyttyä se liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon partioaluksena IJN 110. Alus palveli Japanin laivastossa, kunnes se löydettiin elokuussa 1945 Jokosukasta läheltä Tokiota. Alus oli yritetty tuloksetta upottaa.
HMS Undinelta lähetetty pelastusmiehistö aloitti aluksen kunnostamisen joulukuussa. Yllätyksenä aluksen perään asennetusta mastosta löytyi japanilainen centtimetrialueen tutka. Alusta oli nähtävästi käytetty raskaiden japanilaisten torpedojen koealuksena. Alus sijoitettiin poistolistalle Hongkongissa ja myytiin 1946 romutettavaksi. Kuin ihmeen kaupalla aluksen laivakello pelastui ja se on nyt sijoitettuna Blue Boar Pubiin Poolessa Dorsetissa.
Suora lähetys (Problemsin albumi)
Suora lähetys on suomalaisen Problems?-yhtyeen 12. albumi. Se on ensimmäinen pelkästään live-taltiointia sisältävä Problems?-levy. Levy julkaistiin 2. maaliskuuta 2011.
Kirotun kirjan vartija
Kirotun kirjan vartija: suomalaisia Cthulhu-tarinoita on Juri Nummelinin toimittama ja Jalavan vuonna 2016 julkaisema antologia. Siihen on koottu 17 suomalaista kauhunovellia, jotka hyödyntävät H. P. Lovecraftin luomaa Cthulhu-mytologiaa. Neljä kirjan novelleista on julkaistu aiemmin toisaalla. Jo 1990-luvun alussa ovat ilmestyneet S. Albert Kivisen ”Cthulhun suojatti” (kokoelmassa Merkilliset kirjoitukset), Johanna Sinisalon ”Me vakuutamme sinut” (antologiassa Kultainen naamio) ja Boris Hurtan ”Kolmen jumalan kumartaja” (Portin numerossa 1/1990). Hurtta on tosin kirjoittanut novellinsa kokoelmaa varten uudestaan. Emilia Karjulan novelli ”Kokemäenjoen paholaissammet” taas on ilmestynyt Portissa vuonna 2014.
Vastaanotto
Nörttityttöjen arvostelussa Reetta Järvenpää kehuu Kirotun kirjan vartijaa. Hänestä sen novellit ovat monipuolisia ja mukana on sekä Lovecraft-pastisseja että Cthulhu-kauhua omista lähtökohdistaan luovia novelleja. Kumpikin lähestymistapa on toimiva, eikä kirja ala toistaa itseään. Suomi on toimiva miljöö lovecraftilaiselle kauhulle, ja tarinoissa tuodaan esiin monia eri teemoja, kuten sukupuoli-identiteetti sekä vanhemmuus ja perhe. Kokoelman paras novelli on Sinisalon ”Me vakuutamme sinut”, jonka 1990-luvun laman ”sekavia ja epätoivoisia tunnelmia” kuvaava tarina on edelleen ajankohtainen. Järvenpään mielestä Kirotun kirjan vartija on ”mainio kauhukokoelma ja erinomainen kunnianosoitus H. P. Lovecraftille”.
Kirjavinkit-sivuston Mikko Saari pitää kokoelmaa onnistuneena. Materiaali on monipuolista ja mukana on sekä perinteisiä Cthulhu-tarinoita että omaperäisempiä novelleja, kuten Vesa Sisätön humoristinen ”Kun taata Tsathogguan ampui”. Suomalainen miljöö tuo Saaren mukaan ”hyvää bonusta tarinoihin”.
Nousu-verkkolehden Aleksi Vaittinen toteaa Kirotun kirjan vartija -arvostelussaan, että ”Lovecraftin teoksia nuorena ahmineelle fanille Suomeen sijoittuvat tarinat ovat yhtä herkkua”. Novellien taso vaihtelee hyvästä erinomaiseen ja lukija jää kaipaamaan lisää. Vaikka novellit ovat temaattisesti samanlaisia, niiden tarinat ja tapahtumat ovat erilaisia, ja Lovecraft-viittaukset ovat kekseliäitä.
Kieleke-lehden Atte Huhtalan mukaan Kirotun kirjan vartija on ”kotimaisen kauhuvuoden merkkiteos”. Hänestä erot kirjailijoiden tyylissä tuovat kokoelmaan kaivattua vaihtelua, mutta näkyvät myös epätasaisena laatuna. Novellit ovat tyylilajiin sopivasti esikuvalleen uskollisia, mutta suomalainen miljöö tuo niihin ”aidosti raikkaan näkökulman”. Parhaiten hän uskoo kirjan sopivan Lovecraft-harrastajille.
Exómvourgo
Exómvourgo (myös Exómpourgo/Exómbourgo, Εξώμπουργκο tai Xómpourgo/Xóbourgo, Ξώμπουργο) on vuori Tínoksen saarella Kreikassa. Sen korkeus on 641 metriä.
Musta joutsen: Erittäin epätodennäköisen vaikutus
Musta joutsen: Erittäin epätodennäköisen vaikutus on Nassim Nicholas Talebin vuonna 2007 julkaistu teos. Sitä voidaan pitää jatkona Talebin edelliselle teokselle, Satunnaisuuden hämäämä: Sattuman salattu vaikutus elämässä ja markkinoilla. Kirjan pääteemat ovat satunnaisuus ja epävarmuus. Kirjan nimi viittaa vanhaan, mahdotonta tarkoittavaan sanontaan: kaikkien joutsenten uskottiin olevan valkoisia kunnes Australiasta löytyi musta joutsenlaji. Kirjassa Taleb vertaa mustaa joutsenta odottamattomaan ja erittäin epätodennäköiseen tapahtumaan, kuten esim. 9/11 joka järisytti pörssikursseja ja muutti maailmaa.
Exómvourgo
thumb|left|260px|Exómvourgo mereltä nähtynä. Exómvourgo sijaitsee Tínoksen eteläisissä keskiosissa noin 4,5 kilometriä Tínoksen kaupungista pohjoiskoilliseen, lähellä Xináran ja Tripótamoksen kyliä. Antiikin aikana vuori toimi saaren poliksen eli kaupunkivaltion Tenoksen akropoliina eli linnavuorena aina 300-luvulle eaa. saakka, jolloin kaupunkikeskus siirrettiin nykyisen Tínoksen kaupungin paikalle. Vuorelta on tehty löytöjä myös antiikin aikaa edeltäneeltä esihistorialliselta ajalta.
Aivan vuoren vieressä sijaitsee Jeesuksen pyhän sydämen luostari (Moní Ierás Kardías tou Iesoú). Vuoresta on saanut nimensä Tínoksen kunnan osa Exómvourgon kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta.
Maailma on kaunis
Maailma on kaunis voi tarkoittaa seuraavaa:
Dana Zemtsov
Dana Zemtsov (s. 1992 Ciudad de México, Meksiko) on alankomaalainen alttoviulisti. Hän sai 5-vuotiaana varhaisimman musiikinopetuksensa isoäidiltään ja vanhemmiltaan, joista molemmat, Mihail Zemtsov ja Julia Dinerstein, ovat alttoviulisteja. Hänen opettajinaan ovat sittemmin toimineet Bruno Giuranna, Atar Arad, Sven Arne Tepl ja Michael Kugel. Hän soittaa Sartory-alttoviulua, jonka lahjoitti hänelle Alankomaiden soitinrahasto.
Parsman II Urhea
Parsman II Urhea eli Pharasmanes II oli Iberian eli Kartlin (nykyisen Georgian itäosan) kuningas. Hän hallitsi samaan aikaan kuin Rooman keisari Hadrianus (vallassa 117–138). Professori Cyril Toumanoff on ehdottanut vuosia 116–132 hänen hallintonsa ajankohdaksi. Hänestä kerrotaan useissa antiikin teoksissa ja hänet voidaan liittää keskiaikaisen georgialaisen perinteen nimeen Parsman Kueli, "urhea" tai "hyvä".
Dana Zemtsov
Zemtsov on voittanut lukuisia kansainvälisiä kilpailuja. Hän on esiintynyt muiden muassa Janine Jansenin ja Martin Frostin kanssa kamarimuusikkona, pitänyt resitaalin New Yorkin Carnegie Hallissa ja tulkinnut Béla Bartókin alttoviulukonserton Concertgebouw-orkesterin pääsallissa, Amsterdamissa. Vuonna 2012 hän solmi eksklusiivisen kolmea levyä koskevan levytyssopimuksen Channel Classics Recordsin kanssa.
Parsman II Urhea
Keskiaikaisten georgialaisten vuosikirjojen mukaan Parsman Kueli hallitsi yhdessä Parsman Avazin kanssa diarkkina (yhdessä lähteessä on ylimääräinen pari Rok ja Mirdat), mutta useat nykytutkijat pitävät Iberian diarkiaa epätodennäköisenä, sillä aikalaiskertomukset eivät sitä tunne. Parsmanin sanotaan olleen edeltäjänsä Amazasp I:n poika. Hänen sanotaan menneen naimisiin Armenian kuninkaan tyttären Ghadanan kanssa (kuninkaan on täytynyt olla Vologases I). Keskiaikaisen teoksen Kuninkaiden elämä mukaan yhteishallitsijoiden perinteinen ystävyys rikkoutui Mirdatin iranilaisen vaimon yllytysten vuoksi. Toumanoff pitää kertomusta heijasteena Iberian kuningas Parsman I:n ja hänen veljensä Armenian kuningas Mithridateen välisestä vihollisuudesta, josta on historiallisia todisteita. Kronikka jatkuu kertomuksella armenialais–roomalaisesta liittoumasta ja sen hyökkäyksestä Persian tukemaan Iberiaan, jossa Parsman sai surmansa.
Ajan klassiset kirjailijat, joilla oli vahvempi historiallinen tausta, keskittyvät Parsmanin vaivautuneisiin Rooman-suhteisiin. Hän kieltäytyi vuonna 129 kunnianosoituksista idässä kiertelevää keisari Hadrianusta kohtaan ja sai alaanit hyökkäämään viereisiin Rooman provinsseihin päästämällä heidät kulkemaan valtakuntansa läpi, vaikka keisari oli lähettänyt hänelle hienompia lahjoja – mukaan lukien elefantin – kuin kenellekään muulle idän kuninkaalle. Närkästyksissään Hadrianus puki 300 rikollista kullalla kirjailtuihin kaapuihin, jotka kuuluivat Parsmanin antamaan vastalahjaan, ja lähetti heidät hänen luokseen. Antiikin lähteiden mukaan Parsman teki lopulta arvokkaan vierailun Hadrianuksen seuraajan Antoninus Piuksen luokse. Tämä Pharasmanes saattoi kuitenkin olla Pharasmanes III, Pharasmanes II:n mahdollinen pojanpoika.
Proteiinidisulfidi-isomeraasi
thumb|250px|Malli [[leivinhiivan (Saccharomyces cerevisiae) preotiinidisulfidi-isomeraasin rakenteesta]] Proteiinidisulfidi-isomeraasi on isomeraaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi proteiineissa kysteiiniaminohappojen välisten disulfidisidosten muodostumista ja virheellisten disulfidisidosten isomeroimista oikeiksi. Entsyymiä esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa ja se on tärkeässä roolissa proteiinien oikeanlaisessa laskostumisessa tertiäärirakenteeksi. Proteiinidisulfidi-isomeraasin EC-numero on EC 5.3.4.1.
Rakenne ja toiminta
Aitotumaisten eliöiden proteiinidisulfidi-isomeraasi on rakenteeltaan tyypillisesti monomeeri, jonka molekyylimassa on noin 55 kDa. Eliöissä proteiinidisulfidi-isomeraasia esiintyy solujen solulimakalvostossa. Solulimakalvostossa vallitsee hapettavat olosuhteet, jotka ovat suotuisia kysteiiniaminohappojen välisten disulfidisidosten eli rikkisiltojen muodostumiselle. Näiden sidosten muodostuminen on tärkeässä roolissa siinä, miten proteiinit laskostuvat ja muodostavat kolmiulotteissen tertiäärirakenteensa. Proteiinidisulfidi-isomeraasi vaattii koentsyymikseen glutationin, joka ylläpitää entsyymin aktiivisen okhdan kysteiiniaminohapon tioliryhmän vapaassa tiolimuodossa. Lisäksi entsyymillä on sitoutumiskohta glutationireduktaasille.
Proteiinidisulfidi-isomeraasi katalysoi sekä rikkisiltojen muodostumista, että väärien kysteiiniaminohappojen välille muodostuneiden sidosten isomeroimista oikeiksi. Entsyymin aktiivisessa kohdassa on kysteiiniaminohappoja, jotka ovat katalyyttisesti tärkeitä. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu disulfidisidos entsyymin ja jonkin substraattiproteiinin kysteiiniaminohappojen välille. Seuraavassa vaiheessa tämä sidos isomeroidaan siten, että jokin toinen substraatin kysteiiniaminohapoista korvaa entsyymin substraattiproteiinista. Tällöin muodostuu disulfidisidos substraattiproteiinin kahden kysteiiniaminohapon välille ja entsyymi vapautuu. Disulfidisidosten isomeroinnissa mekanismi on samankaltainen ja proteiinidisulfidi-isomeraasi toimii näin ollen niin kutsuttuna saperonina.
Enkelioppi (kirja)
Enkelioppi on Danielle Trussonin esikoisromaani vuodelta 2010. Teoksen on suomentanut Sirkka Aulanko, ja se ilmestyi suomeksi vuonna 2011 Tammen kustantamana.
Kirja oli nähtävänä usealla kustantajalla, ja lopulta se päätyi Viking Pressille kuusinumeroisella summalla. Myös elokuva-ala kiinnostui teoksesta, ja sopimuksen sai Columbia Pictures. Elokuvan ohjaa Marc Forster.
Romaani kertoo langenneista enkeleistä ja niiden ja ihmisten yhteisistä jälkeläisistä nefileistä, jotka Raamatun Vanhan testamentin 1. Mooseksen kirjan 6. luku kuvaa muinaisajan kuuluisiksi sankareiksi mutta jotka Trussonin käsissä ovat muuttuneet kauniiksi hohtaviksi hirviöiksi.
Juoni
Tarinassa newyorkilainen nunna tietämättään sytyttää uudelleen enkelitutkijoiden ja heidän vastapuolensa, ihmisten ja langenneiden enkelien nefileiksi kutsuttujen jälkeläisten välisen vanhan sodan. Tarinaan sekoittuu vanhoja raamatunkohtia, Orfeukseen liittyvää kreikkalaista muinaistarustoa ja kapinaenkelien lankeemusta.
Enkelitutkijoilla on hallussaan aarre, jonka kauniit mutta kylmät nefilit tarvitsevat asemansa vahvistamiseksi. Evangeline on osallinen taistelussa, jossa ratkaistaan ihmiskunnan tulevaisuus.
Vastaanotto
New York Timesin kriitikon Susann Cokalin mukaan Enkelioppi on "äärettömän taitavasti tehty trilleri", lähempänä Umberto Ecoa kuin Dan Brownia.
Sotasairaala
Sotasairaala on sairaala, jossa hoidetaan ensisijaisesti sodassa haavoittuneita. Nimitys viittaa sodan aikana toimivaan organisaatioon. Rauhanaikaisesta sodassa vammautuneiden hoitolaitoksesta on käytetty ainakin nimitystä sotavammasairaala.
thumb|upright=0.9|Siilinjärvi [[Tarinaharjun parantolan päärakennuksen edustalla puistossa on Raimo Utriaisen veistos Huilupoika.]]
Toisen maailmansodan sotasairaalat Suomessa
Jatkosodan aikana Suomessa oli noin 50 sotasairaalaa, joiden ohella myös 29 kenttäsairaalaa ja 10 sairasjunaa. Tällaisissa junissa kuljetettiin noin 237 000 potilasta. Niistä oli merkittävä apu sota- ja kenttäsairaaloiden välisenä yhdyssiteenä. Etulinjojen tuntumassa oli joukkosidontapaikka (JSp).
Päämajassa lääkintähuollon johtajana toimi lääkintäkenraalimajuri Eino Suolahti. Lääkäreitä oli sotien aikana noin 1 400, mutta tarve olisi ollut moninkertainen. Sairaanhoitajia oli puolustusvoimien palveluksessa noin 5 500. Lisäksi oli lääkintälottia. Sotasairaaloiden avustavat hoitajat olivat kuitenkin ensisijaisesti Suomen Punaisen Ristin apusisaria. Päämajan lääkintäosasto antoi käskyn, jonka mukaan sotasairaaloiden henkilökunta muodostettiin pääosin sairaanhoitajista ja apusisarista.
Sotasairaala oli haavoittuneen toipumisen kannalta tärkeä paikka. Niistä siirryttiin edelleen kuntoutukseen, kotiin ja työelämään. Jotkin sairaalat erikoistuivat tiettyjen vammojen hoitoon. Vammoista tavallisimpia olivat käsi- ja jalkavammat sekä keskikehon vammat. Hoito kesti usein pitkän aikaa. Ilmapiirin kohottamiseksi järjestettiin viihdytys- ja aseveli-iltoja sekä askartelua. Henkilökunta oli kovassa paineessa, kun esimerkiksi yhdellä kertaa saapui kokonainen sairasjunallinen hiljaisia ja tuskaisia haavoittuneita.
Sairaanhoidon järjestäminen eri maiden armeijoissa
Yhdysvaltojen sotilassairaaloissa hoidetaan 1,6 miljoonaa sotilasta vuodessa sekä heidän perheenjäseniään. Synnytyksiä hoidetaan vuodessa yli 50 000. Sotilassairaaloiden potilasturvallisuus nousi tarkasteluun vuonna 2014 kun selvisi, että sotilassairaaloiden maine synnytyssairaaloina on huono. Vastasyntyneistä vahingoittui useampi kuin siviilisairaaloissa syntyneistä. Turvallisuustarkistukset jäivät tekemättä, odottamattomista kuolemantapauksista alle puolet ilmoitettiin turvallisuudesta vastaaville virkamiehille ja hoitovirheitä ei juuri tutkittu. Yhdysvalloissa ei sotilassairaaloissa hoideta sotaveteraaneja vaan heillä on oma hoitojärjestelmä. Yhdysvaltojen sotilastukikohdissa on sotilassairaaloita eri puolilla maailmaa, kuten Saksassa ja Japanissa. Yhdysvaltojen armeija on kehittänyt ilmakuljetuskykyä ilmateitse tapahtuviin potilasevakuointeihin.
Yhdysvaltojen armeijalla on useita sairaalalaivoja, joita se käyttää sotilasoperaatioissa maailmalla. Yhdessä sairaalalaivassa on 1 000 potilaspaikkaa. Niitä on käytetty esimerkiksi covid-19 -pandemian yhteydessä sekä esimerkiksi Haitin maanjäristyksen uhrien hoitamiseen vuonna vuonna 2015.
Suomen nykyisessä kenttälääkintäjärjestelmässä jatkohoidon järjestäminen
Nykyisin Suomen kenttälääkintäjärjestelmä tukeutuu siviilisairaaloihin ja erikoissairaanhoitoa vaativien potilaiden jatkohoito tapahtuu niissä. Siellä annetaan korjaavaa, parantavaa ja kuntouttavaa hoitoa. Paluukuljetuksissa voidaan täydentää lääkintämateriaalia ja lääkkeitä. Puolustusvoimien ja sairaaloiden välille on tehty kumppanuussopimukset yhteistyöstä sekä yhteiset varautumis- ja valmiussuunnitelmat.
Fidžinleguaani
Fidžinleguaani eli juovaleguaani (Brachylophus fasciatus) on Tyynenmeren saarilla tavattava liskolaji. Laji kuvattiin Brachylophus-suvun lajeista ensimmäisenä. Sen lajinimi fasciatus merkitsee juovikasta, vaikka lajin väritys vaihtelee iän mukaan. Laji on nykyisin erittäin uhanalainen. Saarille tuodut pedot, kuten mungot ja kissat, ovat sille suuri uhka.
Koko ja ulkonäkö
Aikuisella fidžinleguaanilla on pituutta noin 70 cm, josta häntää on yli kaksi kolmasosaa. Ruumis on solakka, ja pitkää häntää käytetään tasapainoiluun puissa ja pensaissa liikkuessa. Naaraan häntä on suhteessa suurempi kuin koiraalla. Sukupuolet ovat muutoin melko samankokoiset, mutta naaraan raajat ovat hoikemmat ja niiden kuviointi himmeämpi kuin koiraalla. Selkä- ja pyrstöharjat ovat matalat. Koiraspuolisilla fidžinleguaaneilla on ruumiissaan 2–3 leveää, sinivihreää poikkiraitaa, jotka erottuvat hyvin vaaleanvihreästä tummanvihreään ruumiista. Naarailla ei ole raitoja, vaan muutama valkoinen tai vaaleansininen pilkku. Juovat auttavat leguaania sulautumaan lehvästöön, jossa auringon valo synnyttää vihreän eri sävyjä. Vihollisen tai kilpailijan ilmestyessä värit muuttuvat jyrkkäreunaisemmiksi. Väritys muuttuu noin 2–4 minuutissa, joskus minuutissakin. Värityksen muutosta säätelevät hormonit ja hermosto. Naaraan kuvioinnit ovat hyvin yksilöllisiä. Silmät ovat oranssit ja sierainten reunat erottuvan keltaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö
Fidžinleguaania tavataan alkuperäisenä Fidži- ja Tongasaarilla. Lisäksi sitä tavataan istutettuna Vanuatulla. Lajin pääasiallista elinympäristöä ovat soiden tuntumassa sijaitsevat alankomaan rannikko- ja metsäalueet. Toisinaan niitä tapaa myös viljelysmailta ja istutusmetsistä.
Elintavat
Fidžinleguaani on päiväaktiivinen eläin ja viettää päivänsä paistattelemassa auringossa, puolustamalla reviiriään ja ruokaillen. Fidžinleguaanit oleilevat pääosin oksistossa. Ne ovat myös hyviä uimareita. Kun leguaani menee nukkumaan, se hakeutuu tuulelta suojassa olevaan oksanhaaraan ja asettuu siihen niin, että pää lepää etujalkojen varassa toisessa oksanhaarassa ja takajalkojen vahvat varpaat pitävät kiinni toisesta haarasta. Ne voivat tarrautua oksiin myös hännällään. Leguaanit viestivät keskenään viemärisuolen eritteiden avulla. Ne etsivät niistä kemiallisia viestejä kielellään koskettamalla. Koiraat myös erittävät sieraimistaan nestettä, joka on peräisin suolatasapainoa säätelevästä rauhasesta.
pienoiskuva|vasen|Fidžinleguaani [[San Antonion eläintarhassa Texasissa.]] Koiraat ovat hyvin territoriaalisia, ja niiden väliset kamppailut voivat olla rajuja. Sukukypsät koiraat muuttuvat tavallista aggressiivisemmiksi marraskuussa. Kun koiras tapaa vihollisen tai kilpakosijan, sen ruumiin juovitus muuttuu jyrkkärajaisemmaksi. Se heiluttaa aluksi päätään nopeassa tahdissa puolelta toiselle ja levittää samalla kurkkunsa ja vetää kylkensä sisään näyttääkseen mahdollisimman suurikokoiselta. Kurkun levittäminen saa sen pään näyttämään 30–40 prosenttia normaalia suuremmalta. Kylkien sisäpinnan vetäminen lisää korkeutta 15–20 prosenttia. Samaa tarkoitusta palvelee myös niskan kohdalta korkeimmillaan oleva selkäharja. Jos toinen yksilö ei peräänny, seuraa raju tappelu. Taistelujen takia noin viidennekseltä aikuisista koiraista puuttuu 1–2 varvasta. Siitä huolimatta fidžinleguaanit ovat hyvin arkoja ja hakeutuvat heti kasvillisuuden suojaan pedon, kuten petolinnun, käärmeen tai nuorille yksilöille vaarallisen kuningaskalastajan havaitessaan.
Fidžinleguaanit syövät enimmäkseen kasviravintoa. Ne syövät puiden nuoria versoja, kukkia, lehtiä ja hedelmiä, ja täydentävät ruokavaliotaan myös hyönteisillä.
Lisääntyminen
Fidžinleguaanikoiras yrittää viekoitella naarasta heiluttelemalla päätään ja lipomalla sitä kielellään. Kantoaika kestää 5 kuukautta. Myöhemmin parittelun jälkeen naaras kaivaa munilleen kolon, johon se munii kerralla 3–6 munaa. Tämän jälkeen se peittää kolon. Munat ovat aluksi noin kolmen sentin pituisia, mutta paisuvat nelisenttisiksi, kun niihin imeytyy vettä kosteasta maasta. Ne ovat alkuun vaaleita, mutta saavat vähitellen ruskeahkon täplän, jonka kohdalta poikanen rikkoo munankuoren. Munat hautuvat maassa 7–9 kuukautta, minkä jälkeen poikaset kaivautuvat maasta samanaikaisesti.
Uhat ja suojelu
Laji on nykyään rauhoitettu Fidžissä, ja luonnonvaraisten eläinten kaupalta sitä suojaa CITES-sopimus, jonka liitteeseen I se kuuluu. Fidžinleguaanit ovat lisääntyneet menestyksekkäästi Fear-No-Moren eläintarhassa Fidžissä ja San Diegon eläintarhassa Yhdysvalloissa.
Julija Ležneva
Julija Ležneva (s. 5. joulukuuta 1989 Južno-Sahalinsk, Sahalin) on venäläinen sopraano. Hänen uransa lähti nousukiitoon Classical BRIT Awards -tilaisuudessa Kiri Te Kanawan kutsusta tehdystä esiintymisestä vuonna 2010. Hänen vuonna 2013 julkaistu ensimmäinen soololevytyksensä Deccalle sisältää Vivaldin, Händelin, Porporan ja Mozartin motetteja. Hän lauloi myös Deccan levytyksellä Händelin oopperasta Alessandro (2012) ja julkaisi Naïvelle albumin Julia Lezhneva Sings Rossini (2011).
Ležnevan opettajiin ovat kuuluneet Dennis O'Neill, Elena Obraztsova ja Alberto Zedda.
Journey Without Maps
Journey Without Maps on englantilaisen kirjailijan Graham Greenen kirjoittama ja vuonna 1936 ilmestynyt matkakirja noin 560-kilometrisestä ja neljä viikkoa kestäneestä matkasta Liberian sisäosien halki. Matka tapahtui vuonna 1935 ja oli Greenen ensimmäinen Euroopan ulkopuolelle tekemä matka. Liberian sisäosia ei tuolloin ollut vielä karttoihin merkitty (Yhdysvaltain hallitus julkaisi sen sijaan kartan, jossa sisäosia edusti iso, valkoinen läiskä, johon oli kirjoitettu sana "kannibaalit"), joten Greene käytti matkan aikana paikallisia oppaita ja matkatavaroiden kantajia.
Greenen matka alkoi Liberian pohjoisimmasta kohdasta läheltä Sierra Leonessa sijaitsevaa Kailahunin kaupunkia. Sieltä hän matkusti kohti kaakkoa viidakon ylänkömaiden läpi. Hän kulki osan Ranskan Guineasta poikki ennen kuin kääntyi lounaseen ja saapui Grand Bassan läänin rannikolle. Sieltä hän matkusti pääkaupunkiin Monroviaan.
Matkan varrella Greene tapasi muita valkoisia, muun muassa amerikkalaisia ja englantilaisia lähetyssaarnaajia, saksalaisen seikkailijan, kullanetsijöitä ja rantaryöväreitä. Niistä kylistä, joiden läpi Greene matkusti, useimpien asukkaat olivat nähneet valkoihoisia matkustajia ennenkin, mutta monille siitä oli kulunut jo vuosia ja nuoremmille asukkaille kokemus oli uusi. Greene kirjoitti maan surkeasta kansanterveydestä; koko maasta löytyi vain kourallinen lääkäreitä ja tavallista liberialaista vaivasi pitkä luettelo tauteja (erityisesti sukupuolitaudit ja malaria vaikuttivat maanlaajuisilta, ja niiden rinnalla näkyi myös hyönteisten aiheuttamia avohaavoja sekä välillä spitaalia). Greene joi koko matkan aikana kokonaisia korillisia viskiä. Hän sairastui matkan puolivälissä, ja yöpyessään Zigi's Townissa matkan loppupuolella hän oli vähällä kuolla. Tuolloin Greene totesi, että hän oli "intohimoisen kiinnostunut elämisestä", mikä "vaikutti sinä yönä tärkeältä havainnolta". Greene matkusti yhdessä serkkunsa Barbara Greenen kanssa.
Žlobinin rautatieasema
Žlobinin asema sijaitsee käytännössä kaupungin keskustassa, vain 200 metriä Žlobinin keskusaukion eteläpuolella.
Žlobinin aseman kautta kulkee paikallisjunia ainakin Asipovitšyn risteysasemalle ja takaisin.
Galileo Galilein elämä
thumb|Berliner Ensemblen esitys näytelmästä vuodelta 1971. Galileo Galilein elämä on Bertolt Brechtin kirjoittama näytelmä vuodelta 1940. Se kertoo Galileo Galilein myöhäisvuosista keskittyen kiistaan katolisen kirkon kanssa. Näytelmästä on ilmestynyt vuonna 1975 Joseph Losey'n ohjaama Galileo-niminen elokuvasovitus.
Versiot
Brecht aloitti näytelmän teon jo 1930-luvulla ollessaan vielä Saksassa. Muutettuaan Yhdysvaltoihin kolmannen valtakunnan aikaan hän käänsi ja uudelleen työsti näytelmän yhdessä näyttelijä Charles Laughton'in kanssa. Tuloksena oli näytelmän 'amerikkalainen versio', joka nimettiin yksinkertaisesti Galileoksi. Joseph Losey'n ohjaama ensi-ilta oli Los Angelesissa Coronet Theatre -teatterissa heinäkuussa 1947. Tämä versio oli pohjana myös Losey'n filmatisoinnissa vuonna 1975.
Palattuaan Itä-Saksaan Brecht jatkoi työtään näytelmän parissa ja uudelleen saksan kielellä. Lopullisen saksankielisen version ensi-ilta oli Kölnissä huhtikuussa 1955.
Juoni
Galilei on rahan puutteessa ja saa kuulla uuden keksinnön, kaukoputken, olevan myynnissä Amsterdamissa. Galilei kopioi sen ja kauppaa Venetsian tasavallalle omana keksintönään.
Galilei käyttää kaukoputkea vahvistaakseen Kopernikuksen aurinkokeskisen mallin Aurinkokunnasta, mikä on vastoin yleistä uskomusta ja kirkon doktriinia.
Galilei viedään kuulusteltavaksi Vatikaaniin, missä hän kidutuksella uhattuna kieltää opetuksensa. Hänen oppilaansa järkyttyvät saadessaan tietää hänen taipuneen kirkon auktoriteettien painostuksesta.
Galilei asuu vanhana ja raihnaisena arestissa, kun hänen entinen oppilas Andrea tulee vierailulle. Galilei antaa Andrealle kirjan, jossa on kaikki hänen tieteelliset löydökset ja pyytää tätä salakuljettamaan sen Italian ulkopuolelle levitettäväksi. Andrea uskoo nyt Galilein toimien olleen sankarillisia ja että hän kielsi opetuksensa vain huijatakseen hölmöjä kirkollisia auktoriteetteja. Galilei itse kuitenkin väittää toimineensa vain oman etunsa mukaisesti ilman minkäänlaista sankarillisuutta.
Hythen rautatieasema (RHDR)
Hythen rautatieasema on rautatieliikennepaikka Hythessa Kentissä Englannissa. Se on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn pohjoinen pääteasema. Liikennepaikka sijaitsee Hythen kaupungin eteläpuolella Folkestoneen johtavan valtatien A259 varrella.
Rautatieasema sijaitsee karteessa, ja se muodostuu kolme katettua matkustajalaituria käsittävästä ratapihasta, kääntöpöydästä ja konepaja-alueesta. Liikennepaikalla on liikenteen ohjaamista ja vaihteiden kääntämistä varten 16-paikkainen mekaaninen kankiasetinlaite.
Matkustajajunat käyttävät Hythessa pääasiallisesti laituriraiteita 2 ja 3. Laituriraide 1 toimii pääasiassa kaluston säilytysraiteena, sillä raideyhteyden puute raiteen pohjoispäässä vaikeuttaa saapuvan junan veturin pois siirtymistä. Jo ennen 1970-luvulla suoritettua ratapihan ja asetinlaitteen muutostyötä laituriraidetta 1 käytettiin vain satunnaisesti. Aiemmin käytössä ollut laituriraide 4 katosi kokonaan muutostöissä 1970-luvulla, ja raiteen paikalla on nykyisin pysäköintialue.
Alkuperäinen asemapäällikön asuinrakennus aseman lähellä on nykyisin yksityisasuntona.
Michael Stahl-David
pienoiskuva|Michael Stahl-David vuonna 2008.Michael Stahl-David (s. 27. elokuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Donnellyn mafiaveljet ja elokuvassa Cloverfield.
Mustaa valkoisella (albumi)
Mustaa valkoisella on Pave Maijasen vuonna 2000 levyttämä yhdeksäs studioalbumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Pave Maijanen, ellei toisin mainittu.
Tuotanto
CD-levyn mukana on 12-sivuinen vihkonen, jossa on laulujen sanat ja valokuvia.
Kiitoksissa on mainittu muun muassa Antti Murto (Crystal Sound), Seppo Pietikäinen sekä Mirko Ekberg (Gibson-kitarat).
Riikinkukko
Riikinkukko eli intianriikinkukko (Pavo cristatus) on luonnonvaraisena Etelä-Aasiassa tavattava suurikokoinen kanalintu. Laji on domestikoitunut ja sitä pidetään eläintarhoissa ja puutarhoissa ympäri maailmaa. Riikinkukko on Intian kansallislintu.
Koko ja ulkonäkö
Riikinkukkokoiraat voivat kasvaa 2,3 metriä pitkiksi ja pidentyneiden pyrstön peitinhöyhenten pituus on yli puolet linnun kokonaispituudesta. Koiraan pyrstön peitinhöyhenet eli laahus voi kasvaa noin 1,5 metrin mittaiseksi. Täysikasvuinen koiras painaa 4–6 kg. Naaras (riikinkana) kasvaa harvoin yli metrin mittaiseksi ja painaa n. 2,75–4 kg. Koiraan laahuksen höyhenet ovat väriltään vihreät ja niissä on pronssinväriset ja siniset silmäkuviot. Koiraan pitkä kaula on väriltään kiiltävän sininen ja päälaella on sininen töyhtö. Luonnonvaraisten koiraiden siiven peitinhöyhenet ovat selväpiirtoisen mustavalkoraitaisia. Ulkonäöltään riikinkukkokoiras muistuttaa viherriikinkukkokoirasta (Pavo muticus), joka eroaa siitä esimerkiksi vihreän kaulan ja erilaisen töyhdön perusteella. Riikinkukoilla tunnetaan erilaisia mutaatioita, esimerkiksi valkoisia tai tummasiipisiä yksilöitä. Luonnonvärinen naaras on selästään harmaanruskea ja vatsastaan valkoinen. Niskan höyhenet ja päälaen töyhtö ovat naaraalla vihreät.
Levinneisyys ja elinympäristö
Foinikialaiset toivat riikinkukkoja Syyriaan noin 1000 eaa. ja Aleksanteri Suuri toi lintuja matkoiltaan hallitsemilleen Välimeren alueille. Riikinkukkoja pidettiin myös arvossa Rooman valtakunnan aikana ja keskiajalla, jolloin niitä siirrettiin muuallekin Eurooppaan.
Elintavat
Riikinkukot ovat kaikkiruokaisia ja syövät siemeniä, hedelmiä, hyönteisiä ja pieniä matelijoita sekä nisäkkäitä. Ravintonsa lintu etsii aamuvarhaisella ja hieman ennen auringonlaskua.
Riikinkukot eivät ole kovin hyviä lentämään ja pakenevat saalistajia mieluummin juoksemalla kuin lentämällä. Ne kuitenkin lentävät yöpymään korkealle puihin ja ylittävät jokia lentämällä.
Riikinkukot elävät pienissä ryhmissä, joissa on yksi koiras ja kolmesta viiteen naarasta. Pesimäaikana linnut kokoontuvat yhteen ja koiraat esiintyvät naaraille levittelemällä pyrstöjään. Jokaisella koiraalla on oma reviirinsä ja reviirit sijaitsevat hyvin lähellä toisiaan. Naaraat kulkevat reviiriltä toiselle ja valitsevat sopivan koiraan. Yksi koiras pariutuu yleensä kahden naaraan kanssa. Riikinkukon pesä sijaitsee maassa tai jopa rakennuksessa. Naaras munii kolmesta kuuteen munaa, joiden haudonta kestää noin kuukauden ajan. Poikaset kykenevät seuraamaan emoaan noin kahden tunnin kuluttua kuoriutumisestaan.
Riikinkukko mytologiassa
Riikinkukko esiintyy useassa intialaisessa kansantarussa. Hindut pitävät lintua pyhänä, koska Shivan poika Kartikeya ratsastaa sillä. Riikinkukon uskotaan myös kykenevän lumoamaan käärmeitä ja estävän niiden lisääntymisen.
Kreikkalaisessa tarustossa Heralla oli kaunis papitar Io, jota Zeus ihaili. Zeus muutti Ion hiehoksi suojellakseen häntä Heran mustasukkaisuudelta. Hera onnistui suostuttelemaan Zeuksen antamaan hiehon hänelle lahjaksi ja asetti monisilmäisen Argoksen hiehon vartijaksi. Zeus lähetti Hermeen tappamaan Argoksen ja vapauttamaan Ion. Argoksen palveluksesta kiitollisena Hera asetti kuolleen jättiläisen silmät riikinkukon pyrstöön.
Ben Agathangelou
Panayiotis ”Ben” Agathangelou (s. 4. marraskuuta 1971 Hackney, Lontoo) on brittiläinen Haas- Formula 1 -tallin aerodynamiikkajohtaja. Agathangelou on toiminut Haas-tallin aerodynamiikkajohtajana vuodesta 2015 lähtien. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa McLaren, Tyrrell, Jaguar, Red Bull, HRT ja Ferrari -talleissa.
Agathangelou opiskeli ilmailua ja astronautiikkaa Southamptonin yliopistossa.
Luotsimajuri
Luotsimajuri oli alkuaan Ruotsin itäisen luotsipiirin esimies. Itäinen luotsipiiri tarkoitti Ruotsiin kuuluneen Suomen aluetta. Kun Suomi liitettiin Venäjään 1809 luotsimajurista tuli Suomen luotsipäällikkö. Vuonna 1812 annetussa luotsilaitoksen ohjesäännössä luotsipäällikön toimi muuttui luotsipäällikön viraksi. Sen jälkeen luotsimajuri oli luotsilaitoksen käyttämä upseerinarvo vuoteen 1888 saakka. Luotsimajuri asui 1800-luvun alkupuolella aluksi Suomenlinnassa, myöhemmin Tammisaaressa. Hänen apunaan luotsilaitosta johtivat luotsipäällysmiehet aikana, jolloin Suomi oli jaettuna neljään piiriin. Vuonna 1850 perustettiin Helsinkiin sotilaallisesti järjestetty Suomen luotsi- ja majakkalaitos, jonka päällikköä nimitettiin luotsitirehtööriksi.
Tomi Lehto
Kalevan kisoista Lehto on saavuttanut pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2016. Lisäksi hän on ollut viestijuoksun SM-kilpailuissa mukana voittamassa pronssia 4 x 1 500 metrin viestijuoksusta vuonna 2016.