cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olut
Valmistajat ja kulutus eri maissa
Suomessa olutta valmistaa vuonna 2016 noin 80 panimoa. Suomessa olutta nautitaan saman verran kuin Euroopassa keskimäärin. Vaalea lager on Suomen ylivoimaisesti myydyin olut. Koko Suomessa myytiin vuonna 2016 yhteensä 421 miljoonaa litraa olutta, joka on 76,6 litraa henkeä kohti. Alkon myydyimpiä suomalaisia oluita ovat Olvin nimikko-olut, Sinebrychoffin Karhu ja Koff, Hartwallin Lapin Kulta ja Karjala sekä Sandels.
Ympäristövaikutukset
Yhden olutlitran valmistuksen, pakkaamisen ja kuljetusten aiheuttamat ilmastoa lämmittävät päästöt olivat vuonna 2018 noin 1,5 kiloa tuontioluen kohdalla ja 1,4 kiloa kotimaassa valmistetun oluen kohdalla. Olut oli pakattu lasipulloon, jota ei kierrätetty. Kotona pannun oluen ilmastopäästö oli alle 900 grammaa/litra.
Adriana Sage
Adriana Sage (s. 16. huhtikuuta 1980) on meksikolaissyntyinen aikuisviihdenäyttelijä ja -malli.
Sage kasvoi San Diegossa, Kaliforniassa, ja muutti 18-vuotiaana Riversideen. Hän aloitti uransa stripparina ja ryhtyi pornoelokuvien näyttelijäksi vuonna 1999. Nyt rooleja on ollut kymmenittäin. Hän oli ehdolla AVN-palkinnon saajaksi luokassa Best Solo Sex Scene vuonna 2004. Hän on esiintynyt myös Penthousen sivuilla.
Uransa alussa Sage esiintyi lähinnä hardcore-elokuvissa. Myöhemmin hän on keskittynyt pehmeämpiin lesbopornokohtauksiin. Hän asuu nykyisin vakituisesti Chula Vistassa ja jatkaa uraansa, tosin vähemmän aktiivisesti.
Sage nähtiin myös 50 Centin musiikkivideolla P.I.M.P..
Minna Immonen
Minna L. Immonen (s. 23. tammikuuta 1964 Posio ) on suomalainen kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti postikorteistaan. Hän on suunnitellut vuonna 2000 julkaistun ystävänpäivä-postimerkkisarjan sekä kolme vuonna 2009 julkaistua joulupostimerkkiä. Immonen on myös suunnitellut lastenastiastoja Arabialle sekä kuvittanut Anna-Mari Kaskisen ja Sinikka Svärdin kirjoja.
Immonen on opiskellut Lapin taidekoulussa, Limingan taidekoulussa, Kotiteollisuuskoulussa sekä Rovaniemen käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa. Hänellä on yhdessä puolisonsa Lauri Laukkasen kanssa Oulunsalossa toimiva yritys Minna-Kortti Oy, joka julkaisee Immosen maalausten pohjalta tehtyjä tuotteita.
Annie-gaala 1986
Annie-gaala 1986 oli 15. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1986 parhaille animaatioiden tekijöille.
Voittajat
Pääluokkien voittajat lihavoituna:
SEAT 1430
SEAT 1430 on SEATin vuosina 1969–1975 valmistama neliovinen sedan, joka perustuu SEAT 124 -malliin. Ajovalot olivat kuitenkin 124:n pyöreistä poiketen kulmikkaat. SEAT 1430:n korvaajaksi tuli vuonna 1975 SEAT 131, mutta 124-mallin valmistus jatkui vuoteen 1980 saakka.
Perusmallin moottori oli 1,4-litrainen (70 hv). Especial 1600 -mallissa oli 1,6-litrainen (95 hv) moottori, Especial 1800:ssa 1,8-litrainen (105 hv).
Ruotsin valtiopäivävaalit 1970
Ruotsin valtiopäivävaalit 1970 pidettiin Ruotsissa 20. syyskuuta 1970.
Brittiläinen siirtoarmeija
thumb|Brittiläisen siirtoarmeijan joukkoja [[Sommen taistelun ensimmäinen päivä|Sommen taistelussa 1916.]] Brittiläinen siirtoarmeija (British Expeditionary Force, BEF) olivat joukot, jotka lähetettiin Britanniasta Ranskaan ja Belgiaan sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan aikana.
Siirtoarmeija perustettiin vuonna 1908 Richard Burdon Haldanen järjestämän Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimien uudistuksen yhteydessä. Aiemmin asevoimat lähetti yksittäisiä yksiköitä, ja ne järjestettiin prikaateiksi tai suuremmiksi yksiköiksi. Yhdistynyt kuningaskunta oli 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa tehnyt sopimuksia puolustusliitoista. Sopimusten mukaan sillä oli velvollisuus auttaa puolustuksessa, jos Saksan keisarikunta hyökkää Ranskaan. Siksi tarvittiin joukkoja, jotka voitiin organisoida ja kouluttaa jo ennen sodan alkua. Haldanen uudistuksessa Britanniaan perustettiin vakinainen ”siirtoarmeja”. Joukkoja käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1914 ensimmäisessä maailmansodassa. Vuonna 1939 toisen maailmansodan alkaessa ne lähetettiin taistelemaan Ranskaan. Kun liittoutuneet kärsivät tappion, joukot vetäytyivät Manner-Euroopasta takaisin Britanniaan.
Leppäveden alue
Leppäveden alue (vesistöaluetunnus 14.31) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 2 531,19 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 16,68 %. Vesistön alueen alarajana on Vaajakosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 17 683,85 neliökilometriä ja sen järvisyys on 16,98 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Ristiselän alueeseen (14.23).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Sudaninkutoja
Sudaninkutoja (Ploceus badius) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Sudaninkutojaa tavataan Sudanissa ja Etelä-Sudanissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti runsaslukuiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vaativa persoonallisuus
Vaativa persoonallisuus tai vaativa persoonallisuushäiriö tai pakko-oireinen persoonallisuushäiriö (ICD-10-luokituksessa koodi F60.5, englanniksi obsessive-compulsive personality disorder eli OCPD eli pakko-oireinen persoonallisuushäiriö) on persoonallisuushäiriö, johon saattaa kuulua muun muassa liiallista täydellisyyden tavoittelua, sovinnaisuutta, ylenmääräistä tunnontarkkuutta, huolehtimista ja työkeskeisyyttä tai itsepäisyyttä. Se on selvästi eri häiriö kuin pakko-oireinen häiriö (englanniksi obsessive-compulsive disorder eli OCD).
Diagnostiset kriteerit
Persoonallisuushäiriön diagnosoinnin tulisi pohjautua mahdollisimman moneen tietolähteeseen. Joskus diagnoosi potilaan persoonallisuudesta on mahdollista tehdä yhden haastattelun perusteella, mutta usein on tarpeen suorittaa useampia haastatteluja ja kerätä tietoja muistakin lähteistä, kuten muilta ihmisiltä ja sairauskertomuksista.
Vaativan persoonallisuuden diagnostiset kriteerit ovat ICD 10 -tautiluokituksen mukaan seuraavat:
Tutkittavan persoonallisuus täyttää vähintään neljä seuraavista kriteereistä:
Lisäksi tutkittava täyttää persoonallisuushäiriön (F60) yleiset kriteerit:
Tuu-tikki
Tuu-tikki on Muumilaaksossa asuva talvea rakastava hahmo, joka asuu talvisin Muumien uimahuoneessa kahdeksan näkymättömän päästäisen kanssa. Tuu-tikin esikuvana on ollut muumien luojan Tove Janssonin elämänkumppani Tuulikki Pietilä.
Luonteeltaan Tuu-tikki on aktiivinen, elämänmyönteinen ja kiinnostunut kaikista asioista. Tuu-tikki esiintyy ensimmäisen kerran kirjassa Taikatalvi, jossa hänellä on keskeinen rooli. Taikatalvi on kirjoitettu pian Janssonin ja Pietilän suhteen alettua.
Tuu-tikilla on asunaan punavalkoraitainen paita sekä punainen lakki (sisältä sininen) ja housut. Toisin kuin muumit, Tuu-tikki ei nuku talviunta. Hahmo näyttää miehiseltä, mutta on kuitenkin naispuolinen.
Sarjakuvissa Tuu-tikki esitellään enemmän käytännönläheisenä nikkarina, joka tykkää väkertää monenmoista esinettä kesäisin. Esimerkiksi Muumipeikko merillä -sarjakuvassa Tuu-tikki auttaa Muumeja rakentamaan merikelpoista venettä pelkän kompassin ympärille, kun tämä on itse sitä ensin ystävilleen ehdottanut.
Julkisen sanan neuvosto
Julkisen sanan neuvosto (lyh. JSN, ) on Suomessa toimiva joukkoviestinnän julkaisijoiden ja toimittajien vapaaehtoisuuteen perustuva itsesääntelyelin, joka on perustettu vuonna 1968.
Toiminta
Neuvosto ilmoittaa tehtäväkseen ”tulkita hyvää journalistista tapaa ja puolustaa sanan- ja julkaisemisen vapautta”. Neuvoston taloudenhoitoa ja aatteellista tukea varten on perustettu Julkisen sanan neuvoston kannatusyhdistys ry. Neuvosto saa myös valtionapua.
Julkisen sanan neuvostossa on vuoden 2013 alusta 13 jäsentä ja puheenjohtaja. Jäsenten toimikausi on kolme vuotta. Puheenjohtaja valitaan JSN:n kannatusyhdistyksen yksimielisellä päätöksellä viideksi vuodeksi. Myös viestimien edustajat valitsee JSN:n kannatusyhdistys. Neuvosto valitsee itse yleisön edustajat.
Suomalaiset joukkoviestinnän harjoittajat ja journalistit, käytännössä suuret kustantajat ja heidän palveluksessaan olevat toimittajat, ovat sitoutuneet siihen, että neuvosto valvoo heidän toimintaansa alan eettisten periaatteiden ja neuvoston perussopimuksen mukaisesti, jotka on kirjattu journalistin ohjeisiin. Tarkoituksena on ollut välttää sananvapauteen kohdistuvan julkishallinnollisen valvonnan lisääntyminen ja kunnianloukkausjutuista mahdollisesti oikeusistuinten avulla tuomitsemat suuret vahingonkorvaukset.
Neuvosto ei ole tuomioistuin, eikä se käytä julkista valtaa. JSN ei ota käsiteltäväkseen asioita, joiden oikeudellinen käsittely on kesken. Julkisen sanan neuvoston lausuntoja on käytetty kunnianloukkauksia koskevissa riitajutuissa vapaan todistelun keinona. Näin ollen Julkisen sanan neuvoston päätöksiä voidaan käyttää nykysäännösten mukaan myöhemmin oikeusjutun perusteluna.
Samantapaisia itsesäätelyelimiä toimii monissa muissakin maissa ja muillakin toimialoilla, esimerkiksi Mainonnan eettinen neuvosto.
Neuvoston mukaan paperilehdissä olevat virheet on oikaistava myös lehden verkkoversioissa.
Puheenjohtaja
JSN:n puheenjohtajuus oli vuoden 2015 loppuun sivutoiminen ja muuttui sen jälkeen päätoimiseksi. Kauden pituus on viisi vuotta 1.1.2024 alkaen, ja tehtävää voi hoitaa korkeintaan kaksi perättäistä kautta. Aiemmin kausi on ollut nelivuotinen, sitä ennen kolmivuotinen.
Jotkut JSN:n puheenjohtajat ovat eronneet myrskyisästi. Jacob Söderman erosi vuonna 2005 kesken kauden, kun ei saanut vastakaikua esitykselleen puheenjohtajan aseman vahvistamisesta. Södermanin jälkeen puheenjohtajaksi valittiin Kalevi Kivistö vuonna 2005. Hän erosi syyskuussa 2007. Ylen A-Studiossa 12. syyskuuta 2007 käsiteltiin Kivistön yhteyksiä entisiin sosialistimaihin 1970- ja 1980-luvulla, jolloin hän oli SKDL:n puheenjohtaja ja ohjelman mukaan rähmällään entiseen Itä-Saksaan päin. Kivistön mukaan ohjelmalla haluttiin maksaa kalavelkoja langettavasta päätöksestä, jonka JSN antoi Ylen A-Piste-ohjelmalle. Puheenjohtajina Kivistön eron jälkeen toimivat varapuheenjohtajat, toimittajat Matti Rönkä ja Jari Lindholm.
Tammikuussa 2008 neuvoston puheenjohtajaksi valittiin toimittaja Pekka Hyvärinen. Joulukuussa 2009 JSN antoi vapauttavan päätöksen Ylen TV2:n Silminnäkijä-ohjelman väitteistä Nuorisosäätiön puheenjohtajana toimineen pääministerin Matti Vanhasen saamista ilmaisista rakennustarvikkeista. Niin sanotun lautakasagaten jälkeen puheenjohtaja Hyvärinen erosi. Myös neuvoston jäsen Pekka Iivanainen ilmoitti eroavansa. JSN:n puheenjohtajaksi valittiin vajaat kaksi viikkoa myöhemmin sanomalehti Kalevan entinen päätoimittaja Risto Uimonen. Vuonna 2011 1. varapuheenjohtajana toimi Keskisuomalaisen varapäätoimittaja Inkeri Pasanen ja 2. varapuheenjohtajana Suomen Kuvalehden toimittaja Tuomo Lappalainen.
Vuoden 2016 alussa Elina Grundström aloitti nelivuotiskautensa JSN:n ensimmäisenä päätoimisena puheenjohtajana. Vuoden 2020 alusta puheenjohtajana on toiminut oikeustieteen kandidaatti Eero Hyvönen, jolla on pitkä päätoimittajakokemus eri medioissa.
Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajat vuodesta 1969 lähtien:
Jäsenet
Julkisen sanan neuvoston jäsenet vuoden 2022 alussa:
Kritiikkiä
Informaatio- ja teknologiaoikeuden professori Jukka Kemppisen mukaan JSN:n toimena on ”varjella sanoma- ja aikakauslehtiä oikeudenkäynneiltä”, ja "jottei tätä huomattaisi, JSN sanoo liikuskelevansa sananvapauden asialla".
JSN:n karsintaprosessia on kritisoinut myös tiedetoimittaja Jani Kaaro. Esimerkiksi Pohjolan Sanomat väitti pääkirjoituksessaan 16.6.2013, että Espanjassa yli puolet nuorista on työttöminä. Väite oli virheellinen, sillä tuolloin vain joka viides espanjalaisnuori oli vailla työtä. JSN:n puheenjohtajan mielestä Pohjolan Sanomien väite ei ollut olennainen asiavirhe.
Perussopimuksen allekirjoittajat
JSN:n toimintaperiaatteisiin on allekirjoituksellaan sitoutunut yksittäisiä yllä olevaan lueteltuihin organisaatioihin kuulumattomia medioita.
Dagmar Parmas
thumb|Dagmar Parmas Dagmar Viktoria Parmas (o.s. Lahtinen, myöh. Parmas-Saarnio, 21. syyskuuta 1886 Helsinki – 7. heinäkuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja, laulaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja. Parmas oli tiettävästi ensimmäisiä suomalaisia naispuolisia iskelmäsanoittajia.
Solojärvi
Solojärvi on vaarojen ympäröimä järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä. Etäisyys Inarin kirkonkylästä on 10 kilometriä lounaaseen ja Rovaniemeltä 263 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Dagmar Parmas
Elämäkerta
Dagmar Parmas opiskeli tyttökoulun jälkeen laulua Pietarissa sekä Suomessa, etenkin Vera Baranovin ja Maikki Järnefeltin johdolla. Alun perin Parmas työskenteli konserttilaulajana ja näyttelijänä. Hän teki useita opintomatkoja ulkomaille ja asui useita vuosia Berliinissä ja Pariisissa.
Solojärvi
Maantiede
Solojärven eteläosa muodostuu useista lahdista, joista Järvikäinen on lähes erillään pääaltaasta. Järvi kapenee kohti koillisessa sijaitsevaa luusuaa, jossa Jurmukoski laskee Juutuanjokeen, joka virtaa Inarijärveen. Solojärveen laskee Matkatjoki lännestä Paatarista ja mutkainen Kaksamajoki etelästä Kaksamajärveltä. Solojärvessä on useita vähintään 10 metriä syviä vyöhykkeitä, niiden pinta-ala on noin 15 hehtaaria. Puolentoista metrin syvyyskäyrä ulottuu paikoin varsin kauas rantaviivasta, ja sen sisällä on järven keskiosassa sijaitseva noin kahden hehtaarin laajuinen saari, jonka korkein kohta kohoaa noin 15 metriä järven pinnan yläpuolella.
Dagmar Parmas
Elämäkerta
1930-luvulla Parmas siirtyi terveyssyistä pois näyttämöltä, ja aloitti sen sijaan uran iskelmäsanoittajana. Hän sanoitti ja suomensi yli 140 laulua. Hän käytti nimimerkkejä Ari Saarni ja Timo Teräste. Tunnetuimpia Parmaksen sanoituksia ovat ”Ruusuja hopeamaljassa” (jonka Lauri Jauhiainen täydensi myöhemmin loppuun), ”Hopeahiukset”, ”Romantiikkaa ruusutarhassa”, ”Vanha merimies muistelee” ja ”Tappavat suudelmat”.
Solojärvi
Maantiede
Solojärven luoteisen rannan ilmettä hallitsee Nuppavaara. Koillisrannalla kohoaa Jurmurovat. Järven etelä- ja itäpuolitse kulkee seututie 955.
Dagmar Parmas
Elämäkerta
Parmas suomensi tekstejä ainakin ruotsista ja englannista. Hän teki yhteistyötä useiden säveltäjien kanssa; heidän joukossaan olivat mm. Arvo Koskimaa, Valto Tynnilä, Harry Bergström, Robert von Essen, Hannes Konno, Kauko Käyhkö, Usko Kemppi, Aatos Palin ja Kaarlo Valkama. Kappaleita ovat levyttäneet myöhemmin muun muassa Erkki Eirto, Arvi Hänninen, Eugen Malmstén ja Olavi Virta.
Saraaveden alue
Saraaveden alue (vesistöaluetunnus 14.32) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 78,37 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 17,32 %. Vesistön alueen alarajana on Kuhankosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 17 135,02 neliökilometriä ja sen järvisyys on 16,96 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Leppäveden alueeseen (14.31).
Solojärvi
Maantiede
Solojärvi (71.212.1.001) kuuluu Solojärven alueeseen (71.212), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Juutuanjoen alue (71.21) ja ensimmäinen jakovaihe Paatarin–Mutusjärven alue (71.2). Solojärvi on laajin Solojärven alueen kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen järvistä neljä on vailla virallista nimeä.
Dagmar Parmas
Elämäkerta
Toivuttuaan sairaudestaan Parmas toimi vielä elokuvanäyttelijä. Hän esiintyi lähinnä pienissä rooleissa, muun muassa rättärin äitinä vuoden 1937 elokuvassa Tukkijoella.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 1994
Kilpailut järjestettiin Stadio Olimpico del Nuoto -nimisellä uimastadionilla. Suomalaiset uimarit voittivat historiansa ensimmäiset maailmanmestaruudet: Antti Kasvio voitti 200 metrin vapaauinnin ja hopeaa kaksi kertaa pidemmällä matkalla. Jani Sievinen voitti 200 metrin sekauinnin uudella ME-ajalla ja lisäksi hopeaa kaksi kertaa pidemmällä matkalla.
Dagmar Parmas
Elämäkerta
Dagmar Parmas oli naimisissa näyttelijä Yrjö Saarnion kanssa vuosina 1916–1933. Avioliitto päättyi Saarnion kuolemaan.
Saraaveden alue
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat viisi aluetta tai valuma-aluetta :
Dagmar Parmas
Elämäkerta
Dagmar Parmas kuoli vain 53-vuotiaana vuonna 1940.
Juhani Valkama
Juhani Valkama on suomalainen laulaja-lauluntekijä, muusikko ja teatterin sekatyöläinen.
Antikomintern-sopimus
pienois|Japanin Saksan-suurlähettiläs [[Kintomo Mushakoji ja Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop allekirjoittamassa Antikomintern-sopimusta.]] pienois|Turkki liittyi sopimukseen tarkkailijana 18. kesäkuuta 1941. Antikomintern-sopimus oli Saksan ja Japanin välinen antikommunistinen sopimus, joka allekirjoitettiin 25. marraskuuta 1936 Berliinissä, Saksassa. Sopimus oli suunnattu Kommunistista internationaalia (Komintern) ja etenkin Neuvostoliittoa vastaan. Japani oli ärsyyntynyt Kiinan ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimuksesta elokuussa 1936 sekä lentokoneiden ja ammusten myynnistä kiinalaisille.
Juhani Valkama
Valkama työskentelee myös vapaana kirjoittajana sekä musiikin ja improvisaation kouluttajana. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri pääaineenaan teatterin ja draaman tutkimus.
Antikomintern-sopimus
Sopimuksessa Saksa ja Japani sitoutuivat neuvottelemaan ”yhteisten etujensa suojelemisesta” ja sopivat, ettei kumpikaan solmisi mitään sopimuksia Neuvostoliiton kanssa. Saksa suostui myös tunnustamaan Japanin nukkehallituksen Mantšuriassa. Myös Italia liittyi 6. marraskuuta 1937 sopimukseen, joka oli tuolloin jo enemmän brittiläisvastainen. Propagandatarkoituksessa Adolf Hitler ja Benito Mussolini kuitenkin esiintyivät ensisijaisesti länsimaisen sivistyksen puolustajina neuvostokommunismia vastaan.
Antikomintern-sopimuksesta tuli pohja 2. syyskuuta 1940 solmitulle kolmen vallan sopimukselle, jossa kolme akselivaltaa liittyivät liittoutuneita vastaan. Saksan ja Neuvostoliiton solmima hyökkäämättömyyssopimus (Molotov–Ribbentrop-sopimus) oli Antikomintern-sopimuksen vastainen. Japani irtautui sopimuksesta, mutta liittyi myöhemmin kolmen vallan sopimukseen.
Antikomintern-sopimus raukesi akselivaltojen kukistuessa.
Vatianjärven alue
Vatianjärven alue (vesistöaluetunnus 14.33) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 201,67 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,6 %. Vesistön alueen alarajana on Kuusan voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 9 744,42 neliökilometriä ja sen järvisyys on 14,54 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Saraaveden alueeseen (14.32).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Ihmisen poika (albumi)
Ihmisen poika on suomalaisartisti Suvi Teräsniskan 8. marraskuuta 2019 julkaistu studioalbumi. Albumi on kunnianosoitus Yö-yhtyeen musiikille.
No Code
No Code on Pearl Jam -yhtyeen neljäs studioalbumi. Epic Records julkaisi sen 27. elokuuta 1996.
Matra BAe Dynamics
Matra BAe Dynamics oli EU:n suurin ohjusten valmistaja.
Yritys syntyi vuonna 1996, kun puolet ranskalaisesta Matra Defensestä ja puolet englantilaisesta British Aerospace Dynamicsin (osa British Aerospace-konsernia) yhdistyivät.
British Aerospace oli jo vuonna 1989 pyrkinyt yhdistämään ohjusalan voimansa Thomson-CSF:n kanssa. Sen arveltiin johtavan miltei monopoliin EU:ssa, mikä oli fuusion pääesteitä.
Marcus Freiberger
Marcus Ross ”Marc” Freiberger (27. marraskuuta 1928 Amarillo, Texas – 29. kesäkuuta 2005 Winston-Salem, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Freiberger kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Frieberger pelasi seitsemässä ottelussa tehden yhteensä 44 pistettä.
Astrosytooma
thumb|right|Kaksi [[positroniemissiotomografia|PET-kuvaa, joista ylemmässä terveet aivot ja alemmassa astrosytooma.]] Astrosytoomat ovat aivokasvaimia, tyypillisimpiä glioomia. Ne jaetaan neljään gradukseen, ja niistä pahanlaatuisin ja selkeästi yleisin on glioblastooma.
Premiata Forneria Marconi
thumb|Premiata Forneria Marconi Premiata Forneria Marconi on italialainen progressiivisen rockin yhtye. Se tunnetaan usein myös akronyymillä PFM. PFM on kansainvälisesti tunnetuin lukuisista 1970-luvun italialaisista progressiivista yhtyeistä. Yhtyeen levyt olivat alkujaan italiankielisiä, mutta useimmista ilmestyi myös englanninkielinen versio. Yhtyeen on katsottu saaneen vaikutteita mm. varhaiselta King Crimsonilta ja Genesis-yhtyeeltä. Yhtyeen keskeisimpinä julkaisuina pidetään vuonna 1972 julkaistuja Storia di un minuto ja Per un amico -levyjä.
PFM oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, mutta se levyttää yhä. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli Storia di un Minuto, joka julkaistiin vuonna 1972. Tuorein albumi Stati Di Immaginazione on vuodelta 2006. Yhtyeen alkuperäisjäsenistä on mukana edelleen Franco Mussida ja Franz Di Cioccio.
Kasvottomat päivät
Kasvottomat päivät on suomalaisartisti Lassi Valtosen 26. elokuuta 2016 julkaistu toinen sooloalbumi. Albumin on tuottanut Erno Laitinen. Albumi ei menestynyt esikoislevyn mukaisesti, eikä se sijoittunut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle.
Albumin ensimmäinen single ”Naapurin tyttö” julkaistiin 20. toukokuuta 2016. Toinen single ”Piru istuu olkapäällä” julkaistiin 12. elokuuta 2016.
Albumi valittiin Soundin toimittajien mielestä vuoden 2016 10:nneksi parhaaksi suomalaiseksi albumiksi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Lassi Valtonen.
Niiniveden valuma-alue
Niiniveden valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.34) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 157,88 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,12 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kuhnamo, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Vatianjärven alueelle (14.33).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Oinoandan piirtokirjoitus
pienoiskuva|180px|Oinoandan piirtokirjoituksen osa (etualalla). Oinoandan piirtokirjoitus on nimitys, jota käytetään antiikin Oinoandan kaupungista löydetystä kreikankielisestä piirtokirjoituksesta, joka sisältää epikurolaisen filosofian opetuksia. Sen kirjoitutti epikurolainen filosofi Diogenes Oinoandalainen noin vuonna 120 jaa. Piirtokirjoitus sisältää Epikuroksen opetuksia fysiikasta, tietoteoriasta ja etiikasta, ja on tärkeitä lähteitä epikurolaiseen ajatteluun. Piirtokirjoitus on pisin tunnettu koko antiikin Kreikasta.
Historia
Diogenes pystytti kirjoituksen Lyykiassa sijainneeseen kotikaupunkiinsa vanhalla iällään keisari Hadrianuksen aikana noin vuonna 120 jaa. Hän oli sairas ja odotti elämänsä päättyvän pian, ja käytti siksi koko omaisuutensa kirjoituttaakseen kaikkien näkyville epikurolaisen filosofian mukaiset elämänohjeet, jotka olivat hänen mielestään tehneet hänet onnelliseksi.
Mikäli rakennelma ei tuhoutunut maanjäristyksessä jo 140-luvulla, se saattoi olla kaupunkilaisten nähtävissä yli 100 vuotta. Rakennelma purettiin viimeistään 200-luvulla, jolloin sen kiviä käytettiin muun muassa kaupunginmuurin rakentamiseen sekä yksityistaloihin, patsaiden jalustoina jne. Ajan kuluessa kiviä levisi eri puolille lähialuetta myös myöhempiin rakennuksiin.
Piirtokirjoituksen ensimmäiset osat löydettiin vuonna 1884, ja ensimmäiset 64 tekstifragmenttia julkaistiin vuonna 1892. Tutkimuksia suoritettiin myös vuonna 1895. Tämän jälkeen piirtokirjoituksen tutkimukset keskeytyivät pitkäksi aikaa, ja niitä jatkettiin vasta vuonna 1962. Brittiläiset tutkijat tutkivat kirjoitusta laajalti vuosina 1968–1983, ja se kaksinkertaisti kirjoituksesta tunnettujen fragmenttien määrän. Fragmentteja on julkaissut ennen kaikkea Martin Ferguson Smith. Nykyisin tutkimuksia suorittaa Saksan arkeologinen instituutti.
Ron Bontemps
Ronald Yngve ”Ron” Bontemps (11. elokuuta 1926 Taylorville, Illinois – 13. toukokuuta 2017 Peoria, Illinois ) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Bontemps ei pelannut koskaan ammattilaisena. Hän kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Bontemps pelasi kaikissa kahdeksassa ottelussa tehden yhteensä 60 pistettä.
Aukkoteoria
Aukkoteoria oli Otto von Bismarckin poliittinen teoria, jolla hän perusteli vallan keskittämisen itselleen Preussin perustuslakikiistan puhjettua.
Kuusveden–Kynsiveden alue
Kuusveden–Kynsiveden alue (vesistöaluetunnus 14.35) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 416,64 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 24,96 %. Vesistön alueen alarajana on Tarvaalankoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 7 312,23 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,18 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Saraaveden alueeseen (14.32).
Aukkoteoria
Bismarckin diktatuuri päättyi vuonna 1866 sen jälkeen, kun Preussi oli noussut Saksan johtavaksi valtioksi voitettuaan Preussin–Itävallan sodan. Kansallissankariksi korotettu Bismarck sai houkuteltua kansallisliberaalit puolelleen, ja maapäivät hyväksyivät taannehtivasti edellisten vuosien rahankäytön (niin sanottu Indemnitätsgesetz). Vastavuoroisesti Bismarck tunnusti parlamentin ylimmäksi budjettivallan käyttäjäksi. Laki päätti perustuslakikiistan.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 1988
XV talviolympialaisissa Calgaryssa vuonna 1988 järjestettiin taitoluistelussa neljä kilpailua.
Kuusveden–Kynsiveden alue
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Taitoluistelu talviolympialaisissa 1988
Miesten yksinluistelu
<br style="clear:both;"/>
Naisten yksinluistelu
thumb|right|[[Katarina Witt]]
<br style="clear:both;"/>
Pariluistelu
<br style="clear:both;"/>
Jäätanssi
<br style="clear:both;"/>
Finanssiala (järjestö)
FA:lla on runsaat 300 jäsenyhteisöä, joiden palveluksessa on noin 36 000 työntekijää. Liiton tavoitteena on turvata jäsenyhtiöille hyvä toimintaympäristö, toimivat finanssimarkkinat ja tehokas maksujenvälitysjärjestelmä. Lisäksi tavoitteena on edistää vahingontorjuntaa ja yhteiskunnan turvallisuutta ja hyvinvointia.
FA:n toimitusjohtajana toimii Arno Ahosniemi, joka aloitti tehtävässä helmikuussa 2023. Ahosniemen edeltäjä Piia-Noora Kauppi oli toimitusjohtajana lähes 13 vuotta. Hän siirtyi osakkaaksi konsulttiyritys Odgers Berndtsoniin. Helsingin Ruoholahdessa sijaitsevassa toimistossa työskentelee noin 60 finanssialan asiantuntijaa.
FA:n hallituksen valitsee yhdistyskokous. Kaudella 2022–2023 hallituksen puheenjohtajana toimii LähiTapiolan pääjohtaja Juha Koponen. Varapuheenjohtajina ovat OP pääjohtaja Timo Ritakallio ja Nordea Sara Mella.
Eurooppalaista edunvalvontaa
Finanssiala ry on tiiviisti mukana alan eurooppalaisessa edunvalvonnassa kattojärjestöjen EBF:n (European Banking Federation), Insurance Europen, EFAMA:n (European Fund and Asset Management Association), Lease Europen, EPC:n (European Payments Council) ja Eurofinasin (The European Federation of Finance House Association) kautta. Olemme myös pohjoismaisen arvopaperiyhdistys NSA:n jäseniä.
FA valvoo EU:ssa suomalaisen finanssialan etua ja sitä, että kaikilla on Euroopan unionissa yhteiset pelisäännöt, yhdenmukainen valvonta ja laadukas sijoittajansuoja. Näillä periaatteilla FA haluaa turvata rahoitusmarkkinoiden vakauden ja luotettavuuden Euroopassa.
Historia
Suomen Pankkiyhdistys, Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitto, Rahoitusyhtiöiden yhdistys ja Finanssityönantajat ry:n yhdistyivät 1. tammikuuta 2007 Finanssialan Keskusliitoksi. Arvopaperivälittäjien yhdistys ja Finanssialan Keskusliitto yhdistyivät 1. tammikuuta 2009. Suomen Sijoitusrahastoyhdistys liittyi mukaan 1.9.2009. Finanssialan Keskusliiton ensimmäisenä toimitusjohtaja toimi Satu Huber. Piia-Noora Kauppi aloitti tehtävässä vuoden 2009 alussa. Toukokuussa 2017 Finanssialan Keskusliitto vaihtoi nimensä Finanssiala ry:ksi.
Perustamisesta lähtien mukana ollut OP Ryhmä erosi Finanssiala ry:n jäsenyydestä vuoden 2017 alussa. Tätä oli edeltänyt noin vuotta aiemmin pidättäytyminen etujärjestön toiminnasta. OP Ryhmä palasi takaisin Finanssiala ry:n jäseneksi vuoden 2019 alusta alkaen.
FA:n edeltäjäjärjestöistä Finanssityönantajat ry oli pankki- ja vakuutusalan työnantajajärjestö. Muut edeltäjät olivat omien alojensa yhteistoiminta- ja edunvalvontajärjestöjä. FA ja sen jäsenet ovat Paltan työmarkkinajäseniä.
Edunvalvonta EU:ssa ja kotimaassa
Finanssiala ry:n tavoitteena on olla vastuullinen suomalaisen hyvinvoinnin, vaurauden ja kilpailukyvyn rakentaja. Tehtävänä on rakentaa jäsenyrityksille toimintaympäristöä, jossa ne voivat liiketoiminnallaan lisätä suomalaista hyvinvointia. Pankit, henki-, työeläke- ja vahinkovakuutusyhtiöt, rahastoyhtiöt, rahoitusyhtiöt ja arvopaperinvälittäjät hoitavat liiketoimintaansa vastuullisesti ja voivat auttaa Suomea menestymään.
Pääosa finanssialan sääntelystä tulee EU:sta, joten merkittävä osa Finanssiala ry:n edunvalvontatyöstä liittyy EU-lainsäädäntöön. FA:n edunvalvontatyö EU-asioissa koostuu muun muassa yhteisten kantojen sorvaamisesta eurooppalaisten kattojärjestöjen kanssa sekä finanssialan näkemysten eteenpäin viemisestä tapaamisten ja muistioiden kautta sekä omatoimisesti että yhteistyössä yhteistyökumppanien kanssa.
Yhteistyötä tehdään esimerkiksi tapaamalla EU-sääntelyä valmistelevia tahoja sekä osallistumalla finanssialan eurooppalaisten kattojärjestöjen (EBF, Insurance Europe, EFAMA, Eurofinas, Leaseurope, European Payments Council, European Coverered Bonds Council) kokouksiin. Tapaamisia järjestetään komission virkamiesten, europarlamentin meppien ja heidän avustajiensa kanssa, finanssivalvojien sekä muiden finanssialan päättäjien ja sidosryhmien kanssa.
Finanssiala ry on rekisteröitynyt osaksi Euroopan komission avoimuusrekisteriä. Edunvalvojien rekisterin tarkoituksena on kertoa kansalaisille organisaatioista, jotka pyrkivät vaikuttamaan Euroopan unionin päätöksentekoprosesseihin. Avoimuusrekisteri valvoo tällaista toimintaa hyvän edunvalvontatavan avulla.
FA kannattaa lainsäädännön valmisteluun ja budjettivallan käyttöön liittyvän vaikuttamistyön läpinäkyvyyden lisäämistä Suomessa. FA tukee lobbauksen avoimuusrekisterin käyttöönottoa. Rekisterin soveltamisalaksi on tarkoituksenmukaista ottaa ensivaiheessa eduskunta ja ministeriöt.
FA julkisti maaliskuussa 2021 lobbauksen avoimuustilinpäätöksen, jossa kerrotaan keitä kansanedustajia, ministereitä ja ministereiden valtiosihteereitä sekä EU-parlamentaarikkoja ja komission virkamiehiä järjestö on lobannut tärkeimmissä edunvalvontateemoissa edellisen vuoden aikana. FA julkaisee avoimuustilinpäätöksemme vuosittain ja kannustanut muitakin edunvalvonta- ja kansalaisjärjestöjä avaamaan vaikuttamistyötään.
Zenyatta Mondatta
Zenyatta Mondatta on The Police -yhtyeen kolmas albumi, joka julkaistiin lokakuussa 1980. Albumi edustaa ehkä eniten yhtyeen ska- ja reggae-vaikutteita mutta myös pop-vaikutteita. Yhtyeen kokonaissointi pääsi kunnolla oikeuksiinsa koko albumilla tavalla jota aiemmin oli kuultu edellisen albumin yksittäisillä kappaleilla kuten "Walking on The Moon" tai "Message in A Bottle."
Sting siirtyi sanoituksissa entistä enemmän aiheiden yleisempään näkökulmaan. Hän itse myönsi ettei olisi voinut kirjoittaa esimerkiksi "Driven to Tears" tai "When the world is.." kappaleita ennen kokemuksiaan The Policen kiertueista.
Albumi oli viimeinen Nigel Grayn tuottamana. Hän ja yhtyeen manageri Miles Copeland ajautuivat erimielisyyksiin taloudellisista syistä. Copeland ei suostunut siihen, että Gray saisi palkkionsa osuutena tuotosta, vaikka yhtye kannatti sitä. Gray otti palkkiona 25000. punnan kertakorvauksen, sillä hän piti tarjottua osuutta, mikä oli 0,75 prosenttia varsinaisen yhtyeen jäsenten osuudesta, naurettavana.
Yhtyeen sisälle syntyi jako. Sting oli tehnyt kappaleistaan pitkälle viimeistellyt demot. Hän ehdotti että mukaan otettaisiin vain Stewart Copelandin soittamia rumpuosuuksia. Muiden jäsenten sävellysten demoja ei edes kuunneltaisi. Gray ei hyväksynyt ajatusta vaan teki selväksi kantansa kunnollisen, yhtyeen soittaman levyn puolesta, mikä johti välirikkoon Stingin kanssa.
Stewart Copeland muisteli sen olleen hetki jolloin "saatoimme vain todeta että Stingin ego oli saapunut" Gray ja Andy Summers ovat kuvailleet versioita jazz-rockiksi ja soul-tyylisiksi, joihin piti saada tiukempi soitto-ote ja The Policen yhtyesointi.
Albumi äänitettiin Hollannissa Hilversumissa Wisselloords-studioilla. Aikataulu oli tiukka, sillä yhtyeen kansainvälinen suosio oli nousemassa hyvin nopeasti. Äänityksiin oli varattu kuukausi ja sen katkaisivat viikoksi kaksi suurta ulkoilmakonserttia Leixlip Castlessa Dublinissa ja Milton Keynesin festivaaleilla. Yhtye lähti äänityksistä suoraan konserttiin Belgiaan.
Albumin miksauksessa ilmeni vielä ongelma. Wisselloord-studion tarkkailukaiuttimet olivat Graylle oudot ja niiden sointikuva vääristi lopputuloksen muissa kuuntelutiloissa. Hän joutui miksaamaan nauhat uudelleen yhden illan aikana.
"Don't Stand So Close To Me" kertoo miesopettajan ja tyttöoppilaan välisestä jännitteestä. Sting oli opettajana toimiessaan kuullut tapauksista. Kappaleessa on viittaus Vladimir Nabokovin Lolitaan. Se oli albumin ensimmäinen singlejulkaisu.
"Canary in the Coalmine" oli albumin kolmas singlejulkaisu. "De Do Do Do, De Da Da Da" oli toinen single ja yhtyeen seuraava varsinainen hitti Yhdysvalloissa "Roxannen" jälkeen. Se on albumin ehkä eniten niin kutsuttu purukumipop-kappale.
"Behind My Camel" kappale voitti 1982 Grammy-palkinnon parhaana rock-instrumentaaliesityksenä Primus on tehnyt kappaleesta cover-version.
Sting sävelsi opettajana toimiessaan "Shadows In The Rain" -kappaleen alun perin Last Exit -yhtyeelle Newcastlessa matematiikan tunnin aikana.
Albumi jakoi mielipiteet. Toisten mukaan sillä ei ollut selkeää musiikillista linjaa kun taas toiset pitivät sitä hyvänä pop-albumina. Musiikissa huomattiin yhtyeen keräämät vaikutteet mm. itämaisesta musiikista. Andy Summers kritisoi lopputulosta todeten sen liian kiireellä valmistetuksi ilman yhtyeen mahdollisuutta kunnolla vaikuttaa jälkituotantoon. Sting korostaa, ettei albumia oltu tarkoitettukaan kokonaisuudeksi, vaan kokoelmaksi lauluja, joista osa oli hyviä ja osa "aivan kauheita." Stewart Copeland on todennut levyn olleen ehkä "hieman ohari, mutta anteeksiannettava".
Kappaleet
Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Sting merkittyjä lukuun ottamatta.
Bläk
thumb|200px|Ravintola Bläkin sisäänkäynti. Bläk oli vuosina 2007–2015 toiminut Helsingissä sijaitseva yksityisklubi-tyyppinen ravintola. Se sijaitsi Koiton talossa 8. kerroksessa ja pinta-alaltaan ravintola oli 250 m². Lisäksi siihen kuului vielä osittain katettu kattoterassi kooltaan 70 m². 63-asiakaspaikkainen ravintola avattiin 8. lokakuuta 2007. Huoneistossa ovat aiemmin sijainneet muun muassa Raittiusyhdistys Koiton toimistotilat.
thumb|200px|Ravintola Bläkin kattoterassi. Klubi valitsi jäsenensä. Tavoitemäärä oli aluksi 150–200. Tämä ylittyi avajaispäivään mennessä. Jäsenyys maksoi avajaisvuonna yksityishenkilöiltä 1 220 euroa ja yritysjäseniltä 3 000 euroa. Myöhemmin (2010) jäsenyys maksoi yksityishenkilöiltä 1 500 euroa ja yritysjäseniltä 3 750–4 750 euroa.
Ravintola oli ensimmäinen tunnetuille suomalaisille suunnattu yksityisklubi. Se sai paljon medianäkyvyyttä klubin vähemmistöomistajana olevan Jenni Dahlman-Räikkösen avulla. Jäseneksi pääsi vain suositusten kautta. Jäsenille oli tarjolla VIP-taksinumero, henkilökohtainen autonkuljettaja ja erilaisia concierge-palveluita, esimerkiksi lentovaraus ulkomaille ja luksusluokan juhlatilaisuuden järjestäminen.
Bläkin operatiivisesta toiminnasta vastasi myöhemmin Aki Seppänen Club Oy. Toimintaa pyörittävä yritys vaihtui, koska vanha Bläk oli ajautunut maksuvaikeuksiin. Aiemmin omistajana oli 80 %:n osuudella markkinointifirma Louder ja FS Holding.
Klubi ei antanut julkisuuteen listaa jäsenistään. Lehtitietojen perusteella klubin asiakkaita ovat olleet ainakin Susanna Penttilä, Vanessa ja Jari Kurri, Emilia ja Mikko Leppilampi, Jari Litmanen, Jaana Pelkonen, Kirsi Ylijoki ja Eicca Toppinen.
Klubi lopetti toimintansa vuonna 2015.
Apollo-teatteri
Apollo-teatteri on New Yorkin Harlemissa sijaitseva konserttisali, joka on 1930-luvulta asti toiminut Yhdysvaltojen afroamerikkalaisen musiikkikulttuurin yhtenä tärkeimmistä keskuspaikoista. Apollo sijaitsee osoitteessa 253 West 125th Street, Adam Clayton Powell Jr. Boulevardin (aiemmin 7. avenue) ja Frederick Douglass Boulevardin (aiemmin 8. avenue) välissä.
1930-luvulta alkaen Apollo-teatterista radioitiin paikallisesti ja valtakunnallisesti monia musiikkiohjelmia, jotka toivat ensi kertaa kaikkien Yhdysvalloissa asuvien tietoisuuteen sellaisia artisteja kuin Lionel Hampton, Billie Holiday, Ella Fitzgerald ja vielä 1970-luvullakin muun muassa Luther Vandross, Gladys Knight, Donna Summer ja Michael Jackson. Kuuluisin näistä radio-ohjelmista oli Ralph Cooperin keskiviikkoiltaisin lähetetty Amateur Nights.
Vuosina 1987–2008 Apollo-teatterista televisioitiin Yhdysvalloissa valtakunnallisesti lähes 1 100 jaksoa musiikkiohjelmaa nimeltä Showtime at the Apollo.
Nils Tunander
Nils Tunander eli Nicolaus Jonæ, Ostrogotus (noin 1625 Västervik, Småland, Ruotsi – 24. helmikuuta 1679 Turku) oli suomalainen kirkkoherra, Turun akatemian professori ja rehtori.
Tunanderin vanhemmat olivat Västervikin koulun rehtori Jonas (Jonas Nicolai) ja Ingeborg Pehrsdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1648. Tunander teki ulkomaanmatkan Saksaan, Ranskaan ja Italiaan vuonna 1658. Hän opiskeli Strassburgissa 1658, Heidelbergissä 1659 ja Tübingenissa 1660. Tunander tutustui Saksassa ollessaan saksalaisen pietismin oppi-isään Philipp Jakob Speneriin ja sai tältä vaikutteita.
Tunander oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1668–1679. Hän toimi Turun akatemian kolmantena teologian professorina vuodesta 1667 astuen virkaan vuonna 1668 ja oli samalla palkkapitäjänsä Liedon kirkkoherrana vuodesta 1668 ja Turun tuomiokapitulin jäsenenä. Tunander oli akatemian rehtorina 1672–1673.
Tunanderin aikana akatemian teologian opetus ja tutkimus alkoi siirtyä pois dogmatismista raamatullis-käytännölliseen suuntaan. Tunander julkaisi painettuna Halikon kirkossa vuonna 1670 pitämänsä ruumissaarnan ja yhteensä viisi hautajaisrunoa.
Tukholman paikallisjuna
thumb|Tukholman paikallisjunaverkoston linjakartta Tukholman paikallisjuna on paikallisjunajärjestelmä, joka sijoittuu pääasiallisesti Tukholman lääniin Ruotsissa. Järjestelmään kuuluu 51 asemaa, joista neljä on Tukholman läänin ulkopuolella: Bålsta, Uppsala ja Knivsta Uppsalan läänissä ja Gnesta Södermanlandin läänissä. Liikenteen suunnittelusta ja tilaamisesta vastaa Storstockholms Lokaltrafik eli SL, ja liikennettä liikennöi hongkongilainen MTR Corporation.
Paikallisjunaverkoston uusimmat asemat on avattu 10. heinäkuuta 2017, kun keskustan alittava Keskustarata otettiin liikennekäyttöön. Eteläisen aseman ja Tomtebodan välille rakentuvan radan varrelle tulleet uudet maanalaiset asemat Tukholman keskusta ja Tukholman Odenplan korvasivat paikallisjunaliikenteessä Tukholman keskusrautatieaseman ja Karlbergin aseman.
Linjat ja asemat
Tukholman paikallisjunaliikenteessä on neljä linjaa: kaksi pitkää koko läänin halki suunnissa lounaasta pohjoiseen (Södertälje-Märsta) ja etelästä luoteeseen (Nynäshamn-Bålsta), Älvsjöstä tai Tumbasta Uppsalaan liikennöivä linja ja lisäksi lyhyempi lounaassa Gnestan ja Södertäljen välillä.
Tärkeimmät vaihtoyhteydet
Kaukojuniin voi vaihtaa Tukholman keskusrautatieaseman lisäksi Uppsalassa, Bålstassa, Sundbybergissä, Flemingsbergissä ja Södertäljen eteläisellä asemalla.
Liesveden alue
Liesveden alue (vesistöaluetunnus 14.36) on Leppäveden–Kynsiveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 207,03 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 11,27 %. Vesistön alueen alarajana on Vanginvesi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 5 974,82 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,5 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Kuusveden–Kynsiveden alueeseen (14.35).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Louis De Geer (1854–1935)
Gerhard Louis De Geer (1854–1935) oli Ruotsin pääministerinä muutaman kuukauden ajan vuosina 1920–1921. Hänen isänsä Louis De Geer (1818–1896) toimi maan pääministerinä 1870-luvulla. De Geer-suvusta on noussut muitakin näkyvillä paikoilla toimineita henkilöitä.
De Geer oli ammatiltaan juristi. Hän toimi maltillisen puolueen (moderata partiet, myöhemmin liberala samlingspartiet) riveissä Ruotsin valtiopäivien ensimmäisessä kamarissa vuodesta 1900. Hän nousi maan pääministeriksi vuonna 1920. Hallitus oli kuitenkin lyhytikäinen, sillä sen päätös reippaasta kahvitullin nostamisesta hylättiin valtiopäivillä ja hallitus joutui eroamaan 111 päivän ikäisenä.
Area
Matkatoimisto Oy Area oli suomalainen, vuonna 1935 perustettu matkatoimisto. Se oli Finnairin tytäryhtiö. Area ja Suomen Matkatoimisto yhdistyivät 2. joulukuuta 2013, ja uuden yhtiön nimeksi tuli SMT. Uudesta yhtiöstä tuli samalla suurin suomalainen liikematkatoimisto.
Palvelut
Area oli liikematkustukseen erikoistunut matkatoimisto ja osa GlobalStar-matkatoimistoverkostoa. Sillä oli liikematkakeskukset Helsingissä, Hämeenlinnassa, Tampereella, Turussa ja Oulussa, vapaa-ajan matkatoimisto Tampereella, puhelinpalvelukeskus Helsingissä sekä area.fi-verkkokauppa. Asiakaspalvelu toimi ympäri vuorokauden.
Hallinto ja tunnusluvut
Arean toimitusjohtaja oli Taru Keronen. Yrityksessä oli noin 130 työntekijää. Vuoden 2011 kokonaismyynti oli 127 miljoonaa euroa. Area oli Suomen ensimmäinen matkatoimisto, jonka koko toiminta oli laatusertifioitu ISO 9001:2000 -laatujärjestelmästandardin mukaisesti.
Olli Lepänrinne
Olli Lepänrinne on suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. Hän on toiminut lauluntekijänä useille suomalaisille artisteille sekä omalle soolotuotannolleen. Hänet tunnettiin aiemmin nimellä Olli Leppänen. Hän vaihtoi sukunimensä yhdessä vaimonsa kanssa ja otti käyttöön uuden, molempien sukunimistä muodostetun sukunimen.
Historia
Kuusivuotiaana Lepänrinne valitsi soittimekseen kitaran, ja meni opiskelemaan kitaransoittoa sekä lauluntekoa Varsinais-Suomen musiikkioppilaitokseen (nyk. PopRockJazz-oppilaitos). Lepänrinteen lempiartisteja olivat tuohon aikaan J. Karjalainen, Kolmas Nainen ja Mikko Kuustonen, joiden tarinalähtöinen laulujen sanoitustyyli innoitti myös Lepänrinnettä lähestymään sanoituksia tarinankerronnan kautta.
Lukioiässä Lepänrinne osallistui Ponnahdus pinnalle -kilpailuun omalla sävellyksellään. Hän itse sijoittui neljänneksi, mutta miehen säveltämät musiikkikappaleet menestyivät niin ikään - kilpailun voittaja oli esittänyt Lepänrinteen yhdessä veljensä J-P Leppäsen kanssa säveltämän ja sanoittaman laulun, Aurinkoinen päivä.
Ponnahdus pinnalle -kilpailun jälkeen Lepänrinne päätyi ensin basistiksi ja myöhemmin kitaristiksi Mikko Mäkeläisen Myrskylyhty-orkesteriin. Mäkeläinen levytti useita Lepänrinteen säveltämiä sekä sanoittamia kappaleita. Vuosien 2008-2009 vaihteessa Lepänrinteen ja Myrskylyhdyn tiet erosivat. Vuoden 2009 alussa Lepänrinne näytti pöytälaatikkoon valmiiksi kirjoittamiaan biisejään Magnum Musicin edustajalle, ja sai levytyssopimuksen. Pitkään elänyt haave omasta levystä alkoi käydä toteen. Vuoden 2011 keväällä julkaistiin Elämä on tässä -albumi, josta radioiden soittolistoille nousivat muun muassa ensisingle Ilo tulvii sekä Myrskyn silmä.
Albumilla on myös Suuntatähti-kappale, jonka on sanoittanut vuoden 2013 tangokuningas Kyösti Mäkimattila. Mäkimattila levytti itsekin Lepänrinteen säveltämän Suuntatähden tangokuninkaaksi valintansa jälkeen.
Ura
Olli Lepänrinteen säveltämiä ja sanoittamia kappaleita ovat levyttäneet Mikko Mäkeläisen ja Kyösti Mäkimattilan lisäksi muun muassa Yölintu, Suvi Teräsniska, Neljänsuora, Taikakuu, Anne Mattila ja Finlanders. Kaiken kaikkiaan Lepänrinteen säveltämiä ja/tai sanoittamia lauluja on levytetty toistasataa kappaletta. Lepänrinne on saanut kultalevyn Mikko Mäkeläisen levystä Piru irti -albumista, jolla hän toimi kitaristina ja sovittajana yhdessä muun orkesterin kanssa. Finlandersin Seikkailija-albumi, jolla on kolme Lepänrinteen sävellystä, on myynyt platinaa. Kyösti Mäkimattilan esikoisalbumi Suuntatähti on niin ikään myynyt kultaa.
Mikko Mäkeläisen Myrskylyhty-orkesterissa Lepänrinne soitti kahdeksan vuoden ajan. Jäätyään pois Myrskylyhdystä Lepänrinne meni kitaristiksi soolouransa käynnistämisen ohella Teemu Harjukari & Taivaanrannanmaalarit -orkesteriin, jossa Lepänrinne soitti vakituisena kitaristina muutaman vuoden ajan. Omien keikkojen lisääntyessä Lepänrinne jättäytyi sivummalle Taivaanrannamaalareista tehden orkesterin kanssa vain muutamia keikkoja vuodessa.
Joulun aikaan Lepänrinne teki joulukonsertteja Kyösti Mäkimattilan kanssa. Joulun tuntu -konsertteja järjestettiin Varsinais-Suomessa vuodesta 2011 lähtien. Mäkimattilan tangokuninkuuden ja joululevyn Joulumuistoni myötä myös joulukonsertit muuttuivat valtakunnallisiksi Joulumuistoni-konserteiksi. . Viimeinen Joulumuistoni-kiertue Lepänrinteen osalta pidettiin vuonna 2016.
Nykyään Lepänrinne toimii päätyökseen ohjelmamyyjänä ja artistivastaavana ohjelmatoimisto MagnumLive Oy:ssä, jossa hän aloitti syksyllä 2015. Lepänrinne tekee päivätyönsä ohella kuitenkin muutamia keikkoja kuukaudessa sekä trubaduurina että erilaisissa kokoonpanoissa.
Gortynin lait
pienoiskuva|280px|Gortynin lakitekstiä. Gortynin lait (Gortynin koodi) on nimitys, jota käytetään Gortynin kaupungista Kreetalta löydetystä antiikin aikaisesta kreikankielisestä lakitekstistä. Se on varhaisimpia ja parhaiten tunnettuja kreikkalaisen poliksen eli kaupunkivaltion lakeja. Lakitekstin sisältävä piirtokirjoitus on kirjoitettu 12 kivipylväästä koostuvaan seinään, ja on toiseksi pisin tunnettu koko antiikin Kreikasta Oinoandan piirtokirjoituksen jälkeen.
Historia
Gortyn oli yksi antiikin Kreetan merkittävimpiä kaupunkeja, ja tunnetaan ennen kaikkea roomalaisen Creta et Cyrenen provinssin pääkaupunkina. Kaupunki oli mahdollisesti Peloponnesokselta tulleiden akhaialaisten perustama. Oikeustieteen historiassa kaupunki tunnetaan ennen kaikkea sen arkeologiselta alueelta löydetystä varhaisesta lakitekstistä, joka on ajoitettu klassisen kauden alkuun vuosiin 480–450 eaa. Aiemmin tekstiä pidettiin yleisesti vielä vanhempana, ja se ajoitettiin arkaaiselle kaudelle 500-luvulle eaa., mutta uudempi tutkimus on osoittanut sen jonkin verran myöhäisemmäksi. Kreetalaiset kaupungit olivat joka tapauksessa ensimmäisiä, joissa lait kirjoitettiin ylös. Lakitekstin ansiosta Gortynin kaupungin lait tunnetaan kreikkalaisista kaupungeista parhaiten heti Ateenan jälkeen. Toinen varhainen esimerkki Kreetalta ovat Dreroksen lait.