cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Deuteronomium (yhtye)
Street Corner Queen
6. maaliskuuta Deuteronomium esiintyi Vaasassa Club 25:ssä Jacks of All Trades -yhtyeen kanssa. Deuteronomium osallistui toisen kerran Gospelin SM-kisoihin Huittisissa 18. huhtikuuta ja sai kunniamaininnan. Street Corner Queen -albumin julkistamiskonsertti pidettiin 20. toukokuuta Lutakossa, lämmittely-yhtyeenä esiintyi Valo, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Hallowed. 19. heinäkuuta Deuteronomium esiintyi Paraisilla, Hard'n Heavy from Above -tapahtumassa yhtyeiden Christlight, Mordecai ja Jacks of All Trades kanssa. Jacks of All Tradesin Lary Launonen soitti kitaraa Deuteronomiumin riveissä sillä Kalle Paju avioitui konserttia edellisenä päivänä.
Here to Stay
Vuonna 1999 Deuteronomium meni studioon äänittämään uutta musiikkia. Yhtye julkaisi ensin maistiaiseksi singlen To Die and Gain. Tässä vaiheessa yhtye vaihtoi extreme metal -henkisen logonsa nykyiseen, yksinkertaisempaan versioon. Yllättäen Lutakko-klubilta pyydettiin Deuteronomiumia esiintymään Sentencedin lämmittely-yhtyeenä 6. helmikuuta. Konsertti oli yhtyeen siihen mennessä merkittävin, ja Deuteronomium jakoi mielipiteitä Sentencedin riveissä. Muutamaa päivää myöhemmin 19. helmikuuta yhtye soitti Pietarsaaren Tupakkahuoneella Mordecain, Nitrospitin ja Rose Templen kanssa. Sitä seuraavana päivänä yhtye esiintyi Cross Rokk -tapahtumassa, Alavetelissä Oikumenen, Rose Templen, Nitrospitin ja Crosswarriorsin kanssa.
Pian Deuteronomium julkaisi toisen studioalbuminsa Here to Stay, jolla yhtyeen tyyli vaihtui enemmän death 'n' rolliin. Moni piti Here to Staystä esikoisalbumia enemmän, vaikka edellisen julkaisun tapaan jakoi mielipiteitä. Tukeakseen albumin myyntiä Deuteronomium aloitti Here to Stay -minikiertueen 14. huhtikuuta Hallowedin ja Catrabbitsin (nykyisin Sotahuuto) kanssa. Yhtye tuli entistä tunnetummaksi metallipiireissä ja siitä liikkui jo mitä erikoisimpia juoruja. Eräänkin tunnetun juorun mukaan "Deuteronomium esiintyi Kuopion Valhalla-metallibaarissa, jossa keikan jälkeen black metal -yhtye Barathrumin jäsen puukotti Deuteronomiumin rumpalin." Juorulla ei ole pohjaa sillä Deuteronomium ei koskaan esiintynyt kyseisessä kapakassa.
NRP Guadiana (1914)
NRP Guadiana oli Portugalin laivaston vuonna 1914 vesillelaskettu Guadiana-luokan hävittäjä.
Deuteronomium (yhtye)
Here to Stay
Loppuunmyydyt Tribal Eagle -ep ja Street Corner Queen -albumi julkaistiin samana vuonna uudelleen digipak-painoksena, joka sisälsi Studio Watercastlessa äänitetyn coverkappaleen yhdysvaltalaisen punk-thrash metal -yhtye One Bad Pigin kappaleesta "Red River".
Ulkomaan konsertit
Deuteronomium esiintyi ulkomailla ensimmäisen kerran 27. kesäkuuta 1999 Alankomaissa Goudan nuorisoseurakunnassa. Kolme päivää myöhemmin se esiintyi Rotterdamin Nighttown-klubilla, ja toimi lämmittely-yhtyeenä australialaisyhtye Mortificationille, joka oli juuri aloittanut Hammer of God -kiertueensa. Manu Lehtisen järjestelyillä Mortification esiintyi neljää päivää myöhemmin Suomessa, Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella, jossa Deuteronomium toimi toistamiseen Mortificationin lämmittely-yhtyeenä. 11. joulukuuta Deuteronomium soitti Kouvolan Winter Metal Fest -tapahtumassa Immortal Soulsin, No Man's Bandin ja Prophesyn kanssa.
NRP Guadiana (1914)
Valmistus
Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta, mistä se laskettiin vesille 21. syyskuuta 1914.
Deuteronomium (yhtye)
Ulkomaan konsertit
25. maaliskuuta 2000 Deuteronomium soitti Ruotsissa Klubbenilla Bobfest-tapahtumassa, tunnettujen yhtyeiden kuten Antestorin, Crimson Moonlightin, Veni Dominen ja Sanctifican kanssa. Vielä tuolloin Bobfestit olivat Euroopan ainoat tunnetut kristilliset metallifestivaalit. Kesäkuussa yhtye palasi Rotterdamiin, jossa he soittivat 30. päivä Baroegissa, jolla on ”saatanallisen rockklubin” maine. Deuteronomium oli ensimmäinen kristillinen yhtye, joka soitti tuossa klubissa. Seuraavana päivänä yhtye suuntasi toistaiseksi viimeisen kerran Norjaan, jossa se soitti pääesiintyjänä isoilla Seaside-festivaaleilla yhtyeiden kuten Narnia, Silver ja Newsboys kanssa. Tässä vaiheessa Deuteronomium oli jo suhteellisen iso nimi kristillisissä metallipiireissä sekä kohtalaisen tunnettu maallisissa piireissä.
NRP Guadiana (1914)
Palvelus
Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1934.
Deuteronomium (yhtye)
Yhtyeen hajoaminen
Vuoden 2000 puolella Miika Partala ilmoitti jättävänsä yhtyeen, kuten teki myös Janne-Jussi Kontoniemi. He kuitenkin päättivät soittaa loput sovitut konsertit yhtyeen riveissä. Heinäkuun aikana Deuteronomium soitti kolme konserttia Saksassa: ensin 22. päivä Oelsnitz-Erzebirgen Heavy und Biker -klubilla death metal -yhtye Sacrificiumin kanssa. Klubille saapuneet black metal -harrastajat närkästyivät saatuaan tietää, että Deuteronomium on kristillinen yhtye. Sunnuntai 23. päivä yhtye soitti Stuttgartin Che-klubilla 30 hengen innostuneelle yleisölle. Konsertissa soittivat myös Sacrificium ja Acoustic Torment. Kolmas esiintyminen tapahtui 20. päivä Gothan alueen maaseudulla, isoilla Freakstock-festivaaleilla. Tapahtumassa soitti myös tunnettu speed-power metal -yhtye Seventh Avenue. Freakstockin esiintyminen jäi Deuteronomiumin viimeiseksi ja merkitsi yhtyeen toimeliaan kauden päättymisen. Deuteronomium hajosi virallisesti vuonna 2001. Manu Lehtinen myi Little Rosen levykauppatoiminnan Lasse Niskalalle ja Päivi Niemelle, jotka perustivat Maanalaisen Levykaupan.
Vuonna 2000 oululainen Markus ”Black Raven” Vainionpää voitti Ilmakitaransoiton MM-kisat esittämällä Deuteronomiumin kappaleen ”Crosshope”
Vuosien varrella jäsenet jatkoivat eri teillä: Manu Lehtinen perusti melankolista rockia soittavan Vaskikäärme-yhtyeen, jossa hän laulaa ja soittaa bassokitaraa; Miika Partala taas vaikutti ja vaikuttaa edelleen rock- ja metalliyhtyeissä No Man's Band, Stoner Kings, Icon Clan ja Feiled.
Paluu ja From the Midst of the Battle
Vuonna 2006 Deuteronomium osoitti elonmerkkejä, kun Keuruulla järjestettävät, Helsingin Sanomien Nyt-liitteen mukaan Suomen suurimmat päihteettömät juhannusfestivaalit, OHM-Festit ilmoittivat Deuteronomiumin pääesiintyjikseen. Yhtye ilmoitti tekevänsä yhden ainoan konsertin sen kummemmin aloittamatta uudelleen uraansa. Lähes puolitoistatuntisen konserttinsa aikana yhtye soitti tunnetuimpia kappaleitaan "Tribal Eaglea", "Spell of Hellia", "Red Riveria" ja "Black Ravenia" myöten. Konsertissa oli mukana runsaasti yleisöä sekä videokuvausryhmä: Deuteronomium oli päättänyt kuvauttaa keikasta live-DVD:n. Tapahtumassa julkaistiin Maanalaisen Levykaupan kautta uusintapainos loppuunmyydystä Street Corner Queen ja Tribal Eagle -yhteisalbumista uudella ulkoasulla.
24. joulukuuta Deuteronomium ilmoitti kotisivuillaan jatkavansa yhtyetoimintaa ja soitti Immortal Metal Fest -tapahtumassa 19. toukokuuta 2007. Maaliskuussa 2008 Deuteronomium äänitti ensimmäisen uuden albuminsa sitten 1999 ilmestyneen Here to Stayn. From the Midst of the Battle julkaistiin 13. elokuuta 2008 Bullroser Recordsilla. Albumilla vierailevat muiden muassa Christian Palin (Random Eyes), Oula Siipola (Lumina Polaris), Mikko Härkin (ex-Sonata Arctica, Mehida) ja Claudio Enzler (Sacrificium). Tyyliltään nykyinen musiikki on perinteistä melodista death metalia ja thrash metalia.
24. heinäkuuta 2008 albumin kappaleita soitettiin Metalliliitto-radio-ohjelmassa, ja juontaja Matti Riekki sanoi siitä: "Voisin julistaa tämän levyn kuluvan vuoden parhaimpien joukkoon." Julkaisuviikolla 34 From the Midst of the Battle meni sijalle 11 Suomen virallisella listalla. Albumi sai yleisesti hyviä arvioita musiikkiviestimiltä. Julkaisun jälkeen yhtye esiintyi Hollannissa Flevo Festival -tapahtumassa, ja teki joulukuussa Immortal Soulsin kanssa 12. konsertin kiertueen seitsemässä maassa. Huhtikuussa 2009 yhtye julkaisi vinyyli-EP:n Retaliatory Strike. Deuteronomium esiintyi myös isommilla festivaaleilla: Tampereen Sauna Open Air -festivaaleilla 5. kesäkuuta 2009 ja Turun DBTL -festivaaleilla 1. elokuuta 2009. Loppuvuodesta 2009 Deuteronomium vieraili ensimmäistä kertaa urallaan Euroopan ulkopuolella tehden yhdeksän konserttia käsittävän kiertueen Meksikossa.
Deathbed Poetry - Hope Against the Hope ja The Amen
Helmikuussa 2011 yhtye tiedotti, että seuraavan albumin nimeksi tulee Deathbed Poetry – Hope Against Hope. Lehtisen mukaan se on konseptialbumi, joka käsittelee brittiläisen runoilijan ja papin John Donnen (1572-1631) kirjaa Devotions upon Emergent Occasions. Levyn musiikki on suorasukaisempaa ja nojaa vahvemmin thrash metalliin huutolyriikoin. Tämä tyyli ei ollut kaikkien fanien helppo niellä.
Sen sijaan The Amen (2013) palasi Deuteronomiumin death metal -juurille. Levyllä on huomattavissa myös doom, thrash ja groove metallivaikutteita. Miika Partalan mukaan kyseessä on ”vanhan liiton keskitempoista blackia ja vanhatestamentillista paatosta”. Partalan kirjoittamat sanoitukset pohjautuvat vahvasti Raamattuun.
2013 bändi vietti myös 20-vuotisjuhlavuotta ja keikkaili muun muassa Etelä-Amerikassa, jossa yhtyeen vahvin fanikanta. Varsinainen 20-vuotisjuhlashow oli Vappugospelissa. Tämän lisäksi bändi kiersi Suomea Drottnarin ja Pantokratorin kanssa.
Bändi on lopettanut keikkailun ja viettänyt hiljaiseloa muuttuneiden elämäntilanteiden vuoksi.
Diskografia
EP:t
Yhtyeen jäsenet
{| border="0" cellpadding="3" cellspacing="3" width="100%"
Darmstadtium
Darmstadtium (aiemmin ununnilium tai eka-platina) on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ds ja järjestysluku 110. Sen isotooppien massaluvut ovat välillä 267–281. Darmstadtium on keinotekoisesti valmistettu radioaktiivinen alkuaine, joka hajoaa nopeasti. Sen oletetaan olevan metallinen ja kiinteä. Darmstadtiumin tunnettujen isotooppien puoliintumisaika vaihtelee 10 mikrosekunnin (267Ds) ja 14 sekunnin (281Ds) välillä
Historia
Ensimmäiseksi ainetta luotiin Darmstadtissa, Saksassa vuonna 1994. Ainetta ei ole koskaan nähty ja sitä on luotu vain joitain atomeja. Alkuaineen nimi hyväksyttiin virallisesti vuonna 2003. Darmstadtiumin nimeksi ehdotettiin myös policiumia, sillä Darmstadtiumin järjestysluku 110 on myös Saksan poliisin hätänumero. Darmstadtiumia valmistettiin pommittamalla nikkeliatomeja lyijyllä :
Isotoopit
Darmstadiumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Sille tunnetaan 9 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 267–281. Massalukujen 268, 272, 274–276, ja 278 isotooppeja ei tunneta. Isotoopeista vakain on 281Ds, jonka puoliintumisaika on noin 14 sekuntia. Seuraavaksi stabiileimmat ovat 280Ds jonka puoliintumisajaksi on mitattu noin 11 sekuntia, ja 280mDs (noin 1 s). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat selvästi alle yhden sekunnin. Lisäksi darmstadiumilla on kolme tai neljä meta­stabiilia ydinisomeeria.
Darmstadiumin isotoopit hajoavat useimmiten alfahajoamisella ja joskus spontaanilla fissiolla. Suuren atomimassan isotoopeilla 279Ds:sta alkaen spontaani fissio on tosin pääasiallinen hajoamistapa. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden olemassaolo ja puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti varmentamaan (vuonna 2016):
Missense-mutaatio
Missense-mutaatio on pistemutaatio, jossa yhden nukleotidin vaihtuminen toiseen aiheuttaa sen, että kodoni koodaa eri aminohappoa kuin ennen mutaatiota. Tämä johtaa siihen, että geeni koodaa proteiinia, mutta proteiinin toiminta saattaa olla heikentynyt tai täysin olematonta. Jos uusi aminohappo on kemiallisilta ominaisuuksiltaan aikaisemman kaltainen, ei mutaatio aiheuta välttämättä mitään muutosta proteiinin toimintaan. Tällöin on kyse neutraalista mutaatiosta.
Euparkeria
Euparkeria oli pieni ja ketterä matelija, joka eli triaskaudella 245–240 miljoonaa vuotta sitten valoisissa metsissä. Se oli noin 100 senttimetriä pitkä. Euparkerialla oli hoikka ruumis, pitkä häntä ja pieni kallo, jossa oli pieniä, kaarevia ja teräviä hampaita. Se söi hyönteisiä tai lihaa.
Puolustautuminen
Euparkeria kehittyi pian permikauden joukkotuhon jälkeen. Se oli hyvin pieni ja sopeutui pian maailmaan. Luultavasti se liikkui pääasiassa neljällä jalalla, koska sen takajalkojen nivelet olivat melko kehittymättömät. Euparkerialla oli kuitenkin lihaksikkaat takaraajat, joilla se pystyi nousemaan kahdelle jalalle tai juoksemaan vihollista pakoon nopeasti. Lisäksi sillä oli kaksi hyvin terävää kynttä, joilla se kynsi vastustajaa.
Löytäminen
Ensimmäiset Euparkerian fossiilit löydettiin Afrikasta vuonna 1913. Lisää fossiileja löydettiin myöhemmin vuonna 1922. Fossiileiden perusteella on päätelty, että Euparkerialla oli erinomaiset haju- ja näköaistit. Euparkeria tarvitsi sellaisia ominaisuuksia pienten selkärangattomien pyydystämiseen.
Euparkeria ja dinosaurukset
Euparkeria kuului arkosaureihin eli ”valtiasliskoihin”. Se oli niiden primitiivisimpiä edustajia, sillä ensimmäiset arkosaurit kehittyivät permikaudella 300–250 miljoonaa vuotta sitten. Euparkeria oli siis sukua esimerkiksi krokotiileille, lentoliskoille ja dinosauruksille. Ei tiedetä, polveutuvatko dinosaurukset suoraan Euparkeriasta. Ensimmäisiä tunnettuja dinosauruksia olivat esimerkiksi Eoraptor, Herrerasaurus ja Madagaskarilta löydetty tuntematon sauropodi. Näitä kolmea ja Euparkeriaa erottaa kuitenkin 10 miljoonan vuoden kuilu, jolta ei tunneta lainkaan matelijoita. Oliko Euparkeria dinosaurusten esi-isä, on vielä epäselvää.
Mariehamns idrottsgård
Mariehamns idrottsgård on urheilukeskus Ahvenanmaan maakuntakeskuksessa Maarianhaminassa. Alkuperäisen urheilurakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Einari Teräsvirta, ja se valmistui vuonna 1964 sekä vihittiin käyttöön 1. maaliskuuta vuonna 1967. Vuonna 1980 valmistui lisärakennus keilaluhalleineen arkkitehti Mikko Koskisen piirustusten mukaan ja se avattiin vuonna 1982.
Alavuden Peli-Veikot
Alavuden Peli-Veikot eli APV on vuonna 1953 perustettu alavutelainen urheiluseura. Seuralla on useita juniorijoukkueita jääkiekossa ja jalkapallossa. Muita lajeja ovat futsal ja pesäpallo. Jääkiekossa miesten edustusjoukkue pelaa II-divisioonassa ja pesäpallossa Ykköspesiksessä.
Historia
Jalkapalloa pelattiin Alavudella jo 1940-luvulla, kun laji saapui maaseudulle Vaasasta ja Tampereelta. Lajia harrastettiin Alavuden Urheilijat ry:ssä ja sen perustetussa lajijaostossa. Ensimmäiset jalkapallo-ottelut Alavudella pelattiin vuonna 1947. Lajia harjoiteltiin laitumilla ja heinäpelloilla. Asemanseudulla oli kuitenkin myös kaksi hyvää kenttää; Rajalan ja Heinosen kentät. Jo varhain jalkapalloilijoiden keskuudessa heräsi ajatus oman erikoisseuran perustamisesta, mutta suunnitelma venyi taloudellisten asioiden vuoksi. Taloudelliset asiat estivät myös AU:n jalkapallotoiminnan kehittymisen. Suunnitelma seuran perustamisesta alkoi kuitenkin toteutua, kun aseman urheilukenttä siirtyi Alavuden kunnan omistukseen.
19. huhtikuuta vuonna 1953 kello 13 pidettiin perustamiskokous Osuuskauppa Kyntäjän aseman ravintolan kabinetissa. Virallisesti paikalla oli 22 henkilöä, mutta oikeasti pitkä jono ihmisiä pyrki kokoukseen. Suomen Palloliittoa kokouksessa edusti Anselm Anttila, josta APV sai tukijan vuosiksi eteenpäin. Alavuden Peli-Veikot ry:stä tuli ensimmäinen jalkapallon erikoisseura maaseudulla. Alavuden Urheilijat luovutti perustetulle seuralle kaikki pelivälineet ja -puvut sekä pallot.
Suomen Palloliittoon APV hyväksyttiin 18. toukokuuta 1953 ja virallisesti seura rekisteröitiin yhdistysrekisteriin 14. syyskuuta samana vuonna.
Rinkeby (kaupunginosa-alue)
thumb|Rinkebyn kaupunginosa Tukholman kartalla.
Rinkeby oli yksi Tukholman kunnan kaupunginosa-alueista. Se sijaitsi kunnan länsiosassa (Västerort) ja muodostui samannimisestä Rinkebyn kaupunginosasta. Kaupunginosa-alue lakkasi olemasta 1. tammikuuta vuonna 2007, kun se ja Kistan kaupunginosa-alue yhdistyivät uudeksi Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alueeksi.
Rinkeby (kerület)
Kontra-altto
Kontra-altto on matala naisääni, ja se on harvinaisin naisääni. Kontra-alttoja on naisista vain noin viisi prosenttia. Kontra-altto on mezzosopraanoa matalampi ja raskaampi ääni, joka muistuttaa jossain määrin miesääntä, ja korkeiden sävelten saavuttaminen on äänelle vaikeaa. Ääni on luonnollisesti androgyyninen, sillä se on sointiväriltään naisille ja miehille tyypillisten äänten rajalla. Kontra-altto on vain hieman tenoria korkeampi ja kirkkaampi ääni.
Kontra-alton tessitura eli mukavuus- ja vahvuusalue on sävelissä F3–F5. Vastaavasta äänialasta miehellä käytetään nimitystä kontratenori. Kontra-alton korkein sävel on tavallisesti Bb5. Kuorossa kontra-altto on korvaamaton ja kysytty altto kakkosena tunnettu ääni, josta on yleensä pulaa harvinaisuutensa vuoksi. Kontra-alttojen puutteen vuoksi kuorossa saatetaan altto kakkosen osuuksia joutua laittamaan laulamaan mezzosopraano, jolla on hyvät matalat sävelet. Oopperassa kontra-altot esittävät noitia ja epämiellyttäviä naisia sekä housurooleja.
Tunnettuja kontra-alttoja populaarimusiikissa ovat muiden muassa Cher, Annie Lennox, Grace Jones, Cass Elliot, Nancy Sinatra, Brenda Lee, Marlene Dietrich, Astrud Gilberto ja Carly Simon. Musiikkigenre, jossa kontra-altot ovat erityisen arvostettuja, on jazz. Jazzlaulajista esimerkiksi Nina Simone ja Diana Krall ovat kontra-alttoja. Nykyään populaarimusiikissa suositaan korkeampia sopraano- ja mezzosopraanoääniä. Kontra-altto Brenda Lee oli kuitenkin 1960-luvulla Yhdysvalloissa eniten hittejä osakseen saanut naisartisti. Kapellimestari ja orkesterinjohtaja Nathalie Stutzmann lienee barokkimusiikin hienoimpiä kontra-alttojen edustaja.
C-tyypin asteroidi
thumb|260px|C-tyypin asteroidi [[253 Mathilde]] C-tyypin asteroidit ovat asteroidiluokka, johon kuuluu suurin osa kaikista asteroideista. Tholenin luokittelun mukaan ne ovat C-ryhmän (johon kuuluvat myös tyypit B, F ja G) keskivertojäseniä.
Ominaisuudet
C-tyypin asteroidit ovat tummia (albedo 0,03-0,10) ja hiilipitoisia asteroideja. Esimerkiksi S-tyypin asteroidien näkyessä tavallisillakin kiikareilla suurimpienkin C-tyypin asteroidien näkeminen vaatii pienen teleskoopin. Yleisimpiä ne ovat asteroidivyöhykkeen uloimmissa osissa.
Suurin tunnettu C-tyypin asteroidi Tholenin luokittelun mukaan on 10 Hygiea. SMASS-luokittelussa, jossa ei ole varsinaista G-tyyppiä, myös 1 Ceres kuuluu C-tyyppiin.
Alaluokat
C-tyypin asteroideilla on erilaisia alaluokkia riippuen luokituksesta.
Tholenin luokittelu
Tholenin luokittelun mukaan C-ryhmään kuuluvat yleiset C-tyypin asteroidit ja kolme spektriltään poikkeavaa luokkaa:
SMASS-luokittelu
SMASS-luokittelun mukaan C-ryhmään kuuluvat yleiset C-tyypin asteroidit sekä Tholenin luokittelusta laajennettuja ryhmiä:
Ida Elfström
Ida Adeline Aurora Elfstrom (10. heinäkuuta 1840 Viipuri – 7. kesäkuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen ksylografi, kääntäjä ja opettaja.
Elfströmin vanhemmat olivat viipurilainen kelloseppä, raatimies Charles Christoffer Elfström ja Maria Elisabet Baltrusch.
Ida Elfström tunnettiin vuonna 1860 aloittelevana ksylografina eli puisten painokuvalaattojen kaivertajana. Alan osaaminen Suomessa oli tähän aikaan vähäistä. Elfström teki painokuvalaatat vuosina 1864 ja 1865 julkaistuihin käännöskirjan Huwikirja lapsukaisille osiin I ja II.
Elfströmin piirros oli esillä keväällä 1870 Suomen taideyhdistyksen näyttelyssä. Mutta vuodesta 1874 hänet tunnetaan Viipurissa opettajana. Lisäksi hän kirjoitti kertomuksia ja käänsi suomalaista kirjallisuutta saksaksi.
Mihail Aljošin
Mihail Petrovitš Aljošin (, s. 22. toukokuuta 1987 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen autourheilija.
Abu Ghosh
Abu Ghosh on kylä Israelin Jerusalemin hallintoalueella. Kylän asukkaat ovat arabeja ja sen asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 7 332. Paikka tunnetaan esimerkiksi keskiaikaisesta luostaristaan ja vuosittain järjestettävästä musiikkitapahtumasta.
Mihail Aljošin
Ura
thumb|left|Mihail Aljošin vuonna 2007 Hän aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuosina 1996-2000. Hän kilpaili vuonna 2002 Venäjän F3-mestaruussarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Renault Northern Europe Cupissa sijoittuen 12:nneksi. Vuonna 2004 Aljošin sijoittui sarjan viidenneksi ja voitti Italian Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Aljosin sijoittui kymmenenneksi Eurocup Formula Renault -sarjassa ja toiseksi Saksan Formula Renault -sarjassa. Hän edusti myös Venäjää kahdessa kilpailussa A1 Grand Prix -kaudella 2005-06. Vuodesta 2006 lähtien Aljošin on kilpaillut Renault World Series -sarjassa Carlin Motorsport -tallissa. Kaudella 2007 hän ajoi kahdessa GP2-sarjan kilpailussa ART Grand Prix -tallissa Espanjassa tuuraten Bahrainissa loukkaantunutta Michael Ammermülleriä ja saavutti kolme pistettä.
Abu Ghosh
Historia
thumb|vasen|Abu Ghoshin keskiaikainen luostari. Nykyisen Abu Ghoshin lähistöllä sijaitsee Vanhassa testamentissa mainittu Kirjat-Jearim. Keskiaikaisen luostarin rakennuksessa käytettiin kiviä, joista löytynyt kaiverrus on liitetty paikalla mahdollisesti tukikohtaansa pitäneeseen roomalaiseen Legio X Fretensis -legioonaan.
Mihail Aljošin
Ura
Hän ajoi kaudella 2009 uudelleenperustetussa Formula 2 -luokassa sarjan ainoana venäläiskuljettajana. Hän saavutti yhden voiton ja kolmannen sijan pistetaulukossa. Vuonna 2010 Aljošin palasi Formula Renault 3.5 -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Palkintona mestaruudesta, hän pääsi kokeilemaan Renault'n F1-autoa Abu Dhabissa nuorten kuljettajien testisessiossa. Aljošin ajoi kaudella 2010 kaksi kilpailua myös GP3-sarjassa ja Saksan F3 Trophyssa.
Abu Ghosh
Historia
Paikkaa alettiin kutsuta Palestiinan muslimivalloituksen jälkeen 600-luvulla arabialaisella nimellä Qaryat al-'Inab. Ristiretkeläiset pitivät paikka Uudessa testamentissa mainittuna Emmauksena ja rakennuttivat paikalle kirkon vuonna 1142.Kirkko raunioitui joitakin vuosikymmeniä myöhemmin, mutta vuonna 1899 se entisöitiin Ranskan tuella. Nykyisen nimensä Abu Ghosh on saanut 1600-luvulla eläneen tšerkessipäällikön mukaan. Nykyisin se on luostari ja konventti. Pitkään hänen jälkeensä aluetta hallitsivat hänen perillisensä, jotka verottivat Jerusalemiin kulkevaa liikennettä. Vasta Egyptin Ibrahim pašša pisti lopun toiminnalle vuonna 1835.
Mihail Aljošin
Ura
Vuonna 2011 Aljošin kilpaili GP2-sarjassa Carlin-tallissa Espanjan, Unkarin ja Belgian kilpailuissa saavuttamatta pisteitä. Hän kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2010-2011 saavuttamatta pisteitä ja ajoi yhden kilpailun FR 3.5 -sarjassa saavuttaen neljä pistettä. Vuonna 2012 Aleshin kilpaili FR 3.5 -sarjassa Team RFR tallissa saavuttaen 46 pistettä ja sijoittuen loppupisteissä 13:ksi. Vuonna 2013 Aleshin jatkoi jälleen ja siirtyi Tech 1 Racing-talliin. Hän saavutti 33 pistettä sijoittuen sarjan 12:ksi.
Abu Ghosh
Historia
Vuonna 1924 ensimmäisessä Samuelin kirjassa mainitun Abinadabin talon oletetulle paikalle rakennettiin konventti. 1900-luvun puolella Abu Ghoshin lähistölle alettiin perustaa myös juutalaisia kibbutzeja, joista huolimatta paikallisten arabien ja juutalaissiirtolaisten välit säilyivät suhteellisen hyvinä. Israelin itsenäisyyssodan aikana osa paikallisista teki yhteistyötä juutalaisten Haganahin kanssa. Vuodesta 1957 kylässä on järjestetty vuosittainen musiikkitapahtuma. Vuonna 1992 Abu Ghoshista tehtiin oma kuntansa.
Mihail Aljošin
Ura
Vuonna 2014 Aleshin siirtyi IndyCar-sarjaan, ollen kaikkien aikojen ensimmäinen venäläinen joka kilpaili sarjassa.
Abu Ghosh
Väestö
Abu Ghoshin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 7 332. Kylän väestö koostuu enimmäkseen arabeista ja suurin osa heistä on muslimeja.
Tommy Steele
thumb|Tommy Steele 1999 Tommy Steele (oik. Thomas Willam Hicks; s. 17. joulukuuta 1936 Bermondsey, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen muusikko, joka oli ensimmäisiä Rock and roll -tähtiä, hetkittäin jopa itsensä Elvis Presleyn kilpailijana pidetty. Hän siirtyi myöhemmin viihde- ja musikaaliartistiksi.
Steele työskenteli merimiehenä ja tutustui siten amerikkalaiseen rock'n'rolliin. BBC on kutsunut häntä "mieheksi, joka toi rockin Britanniaan". Hän teki Decca-merkille levyn Rock With The Caveman, joka nousi listalla 13. sijalle vuonna 1956, ja samana vuonna Singing The Blues nousi listaykköseksi. Jo seuraavana vuonna Steelen tähdeksi noususta tehtiin elokuva. Vuonna 1960 Steele luopui rockista ja siirtyi tekemään musikaaleja.
Steelen ura musikaalitähtenä jatkuu yhä, vaikka hän on yli 80-vuotias.
Diskografia
Alkuperäisten rock-levyjen lisäksi Steele on julkaissut joukon musikaalilevyjä, ja hänen Decca-vuosiensa levytykset on julkaistu uusina laitoksina.
McLaren MP4-23
McLaren MP4-23 on Formula 1 -auto, jota McLaren-talli käytti kaudella. Auto julkistettiin 7. tammikuuta 2008 Mercedes-Benzin museossa Saksan Stuttgartissa. Autoa kilpailuissa ajoivat Lewis Hamilton ja Heikki Kovalainen.
Testaus autolla aloitettiin 8. tammikuuta Jerezin radalla, kun Kovalainen ja testikuljettaja Pedro de la Rosa pääsivät radalle. Hamilton ajoi autolla ensimmäistä kertaa 10. tammikuuta.
Kehitys
McLaren aloitti MP4-23:n suunnittelun marraskuussa 2006, ja ensimmäiset piirustukset autosta valmistuivat maaliskuussa 2007. Tuulitunnelitestaus auton osalta aloitettiin keväällä 2007.
Suuria ulkonäöllisiä uudistuksia autosta ei ole, koska se on kehitysversio MP4-22-autosta. Auton aerodynamiikka kuitenkin muuttui kauden aikana.
Dubnium
Ainetta syntetisoitiin ensimmäiseksi vuonna 1968 venäläisessä Dubnan kaupungissa olevassa ydintutkimuskeskuksessa pommittamalla amerikiumia neonilla. Samana vuonna myös Albert Ghiorson tutkimusryhmä Kalifornian yliopistossa valmisti dubniumia pommittamalla kalifornium-249 kohdetta typpi-15 isotoopin ioneilla:
IUPAC katsoo kuitenkin vuoden 1970 varsinaiseksi löytövuodeksi, ja nämä molemmat tutkimusryhmät uuden alkuaineen löytäjiksi. Aineen nimeämisestä oli kiistaa, ja IUPAC valitsi pysyvän nimen dubnium vasta 1997. Ennen tätä dubniumia kutsuttiin myös hahniumiksi (Ha) saksalaisen fyysikon Otto Hahnin mukaan.
Isotoopit
Dubniumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Sille tunnetaan 13 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 255:stä 270:een. Näistä vakain on 268Db, jonka puoliintumisaika on 29±4 tuntia. Seuraavaksi stabiileimmat ovat 270Db jonka puoliintumisajaksi on mitattu 2,0±1,3 tuntia, 267Db (1,67±1 h) ja 266Db (80±70 min). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle minuutin, useimmiten vain joitain sekunnin murto-osia. Dubniumilla arvellaan olevan ainakin 1–3 meta­stabiilia ydinisomeeriä.
Lääninrovasti
Lääninrovasti (hist. kontrahtirovasti, ) on yksi rovastikunnan kirkkoherroista, joka toimii rovastikunnan kirkollisen toiminnan ohjaajana ja valvojana piispan ja tuomiokapitulin apuna.
Tuomiokapituli nimittää jonkun rovastikunnan seurakuntien kirkkoherroista lääninrovastiksi neljäksi vuodeksi kerrallaan (Kirkkojärjestyksen 19. luvun 11 §).
Kirkkojärjestyksen 19. luvun 8 §:n mukaan lääninrovastin tehtävänä on rovastikunnassa
Lääninrovasti ei ole muiden kirkkoherrojen esimies, mutta hänen tulee kutsua koolle kirkkoherrojen kokouksia, joissa suunnitellaan seurakuntien yhteistyötä. Rovastikuntaan kuuluu yleensä 5–10 seurakuntaa.
Steffani Brass
Steffani Anne Brass (s. 16. helmikuuta 1992 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan draamasarjasta Mullan alla, jossa hän esiintyi vuosina 2004–2005. Hän on näytellyt myös sarjoissa Veljemme on nero, Ilman johtolankaa, Kaikki rakastavat Raymondia, Miehen puolikkaat ja Frendit. Hänen ensiesiintymisensä oli vuonna 1999 tv-sarjassa The Amanda Show, jolloin Brass oli 7-vuotias.
Rannikkotykistö
thumb|1800-luvulta peräisin oleva rannikkotykki [[Suomenlinnassa Helsingissä.]] thumb|Yhdysvaltalainen järeä rannikkotykki vuonna 1931. thumb|152 mm rannikkotykki [[Färösundissa Ruotsissa.]] thumb|Saksalaiset tykkimiehet lataavat rannikkotykkiä [[Finnmarkin lääni|Finnmarkissa Norjassa vuonna 1943.]] Rannikkotykistö on meritse (tai muuten vesitse) tapahtuvien hyökkäysten torjuntaan tarkoitettu rannikolle sijoitettu asejärjestelmä. Rannikkotykistö on ollut osa asevoimia useimmissa Euroopan maissa, Saksassa, Skandinavian maissa, Venäjän keisarikunnassa ja Neuvostoliitossa. Rannikkotykistö on osa rannikkopuolustusta, johon osallistuvat merivoimat ja liikkuvat rannikkojoukot (muun muassa rannikkojääkärit) ilmavoimien tukemina.
Rannikkotykistön kulta-aikaa erillisenä aselajina oli 1900-luvun alku. Sen rungon muodostivat kiinteät, suurikokoiset, pitkäkantamaiset tykit ja kanuunat, jotka ampuivat räjähtäviä ammuksia. Tykkeihin liittyi monimutkainen järjestelmä liikkuviin maaleihin tähtäämiseksi. Suomessa tätä kehitysvaihetta edustaa muun muassa Helsingin edustalla Kuivasaaressa sijaitseva 12-tuumainen (305 mm) rannikkotykki (ks. Suomenlinnan Rannikkotykistökilta) ja vastaavat tykit Örössä. Toisen maailmansodan jälkeen kiinteän tykistön alttius ilma- ja ohjushyökkäyksille on vähentänyt sen merkitystä. Tykistön etu verrattuna ohjuksiin on sen edullisuus. Lisäksi tykistöä voidaan käyttää myös varoitustulen antamiseen. Kuitenkin kiinteiden asemien haavoittuvuus ja staattisuus, pieni kantama verrattuna ohjuksiin (joiden kantama jopa yli 200 km) ja suhteellinen tehottomuus ovat johtaneet siihen, että kiinteän rannikkotykistön aika on loppumassa.
Norman Alden
Norman Alden (13. syyskuuta 1924 Fort Worth, Teksas – 27. heinäkuuta 2012 Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän työskenteli uransa aikana niin televisiosarjoissa kuin elokuvissakin. Jälkimmäisiin kuuluu Robert Zemeckisin tieteiselokuva Paluu tulevaisuuteen (1985).
Aldenilla oli myös äänirooleja animaatioissa, kuten Hanna-Barberan sarjassa Superystävät ja Transformers-elokuvassa The Transformers: The Movie (1986).
Korpirastas
Korpirastas (Catharus ustulatus) on rastaisiin kuuluva pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Lajin kuvaili ja nimesi Thomas Nuttall 1840. Nimitys korpirastas on kuitenkin vanhastaan ollut käytössä suomen kielen murteissa: Satakunnassa, Hämeessä ja kirjakielessäkin sillä on viitattu etenkin laulurastaaseen ja räkättirastaaseen.
Koko ja ulkonäkö
Lajista tunnetaan 4 alalajia: Catharus ustulatus alame, C. u. swainsoni, C. u. ustulatus ja C. u. oedicus.
Esiintyminen
Pohjoisamerikkalainen laji, jonka esiintymisalueen painopiste on Kanadassa ja Yhdysvaltojen pohjois- ja länsiosissa. Muuttolintu, joka talvehtii Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa Andeilla. Maailman populaation kooksi arvioidaan 100 miljoonaa yksilöä. Muutollaan voi joskus harhautua Atlantin yli Eurooppaan. Suomessa laji on tavattu 19.10.1974 Lemlandin Lågskärillä ja 1.11.1981 Dragsfjärdin Vänössä.
Elinympäristö
Pesii pusikkoisissa havumetsissä pääosassa esiintymisaluettaan, länsiosissa myös lehti- ja sekametsissä.
Ravinto
Hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat sekä marjat ja hedelmät.
Andania-palkinto
Andania-palkinto on Suomen Jazzliiton harvakseltaan jakama palkinto pitkäaikaisesta ja ansiokkaasta työstä suomalaisen jazzin hyväksi. Palkintoa on jaettu vuodesta 1988 lähtien yksittäisille henkilöille tai kokoonpanoille, toisinaan useammalle samana vuonna.
Ahvenanmaan itsehallintotalo
thumb|Ahvenanmaan parlamentin itsehallintotalo. Ahvenanmaan itsehallintotalo on Maarianhaminan keskustassa sijaitseva Ahvenanmaan parlamentti- ja hallintorakennus. Se vihittiin käyttöönsä vuonna 1978. Rakennuksessa toimivat Ahvenanmaan maakuntapäivät ja Ahvenanmaan maakuntahallitus.
Rakennuksen on suunnitellut suomalainen arkkitehti Helmer Stenros, joka voitti pohjoismaisen arkkitehtikilpailun Ahvenanmaan hallinnollisesta ja kulttuurillisesta keskuksesta. Rakennus on osa Projekt 77 -projektia, johon kuuluvat myös Ahvenanmaan museo ja Hotell Arkipelag -hotelli. Sisätilojen suunnittelusta on pitkälti vastannut Pirkko Stenros. Rakennus on sisustettu Yrjö Kukkapuron ja Alvar Aallon huonekaluilla.
Ey Iran
Ey Iran (, eli Oi Iran) on iranilainen isänmaallinen laulu. Sen sanat on kirjoittanut Hossein Gol-e-Golab vuonna 1946, musiikin on säveltänyt Ruhollah Khaleghi. Monet luulevat erheellisesti, että Ey Iran on tai on ollut Iranin kansallislaulu. Sillä tosin oli tämä asema de facto vähän aikaa, šaahin kukistumisesta helmikuussa 1979 Iranin islamilaisen tasavallan kansallishymnin omaksumiseen maaliskuussa 1980. Laulu on kuitenkin iranilaisten keskuudessa hyvin suosittu. Itse asiassa suurin osa iranilaisista tuntee tämän laulun virallista kansallislauluaan paremmin. Laulu ei ole sanomaltaan islamistinen eikä monarkistinen vaan patriotistinen.
Etelä-Keravan vesitorni
thumb|250px|Vesitorni iltavalaistuksessa. Etelä-Keravan vesitorni sijaitsee Lahdenväylän tuntumassa Keravalla Alikeravan kaupunginosassa. 53 metriä korkea vesitorni valmistui YIT:n rakentamana 2008. Muodoltaan lieriömäisen ja 23 metriä korkean vesisäiliön tilavuus on 4 000 kuutiometriä. Torni on tasapaksun näköinen, sillä sen halkaisija on alhaalta huipulle saakka 16 metriä eikä itse säiliöosa erotu varresta. vesisäiliöosa on verhoiltu teräslevyillä. Tornin suunnittelu on Keravan kaupungin omaa työtä. Vesitornin huipulla on Vaisala Oyj:n tutkimus- ja tuotekehityssäätutka valkoisen pallomaisen antennisuojan sisällä.
Olli Hyvärinen
Olli Hyvärinen (s. 4. syyskuuta 1958 Järvenpää) on suomalainen kirjailija ja suomentaja. Hänen esikoisromaaninsa Risa Paha ilmestyi vuonna 2001. Kahden romaanin lisäksi Hyvärinen on julkaissut runoja, näytelmiä, esseitä, aforismeja ja novelleja.
Hyvärisen tekstejä on julkaistu myös antologioissa ja lehdissä (mm. Kerberos, Kirjailija, Kulttuurivihkot, Parnasso). Hän sai toisen palkinnon Nuoren Voiman Liiton kirjoituskilpailun runosarjassa 1978 ja toisen palkinnon Työväen Sivistysliiton Helsingin Opintojärjestön runokilpailussa 2001. Hyvärisen aforismikokoelma Vielä kerran tulee toisenlainen aika valittiin Vuoden aforismikirjaksi 2006. Vuonna 2007 Hyvärinen palkittiin Vuoden Kiila -palkinnolla. Vuonna 2016 hän sai toisen palkinnon Suomen aforismiyhdistyksen ja Tieteen päivien järjestämässä tiedeaforismikilpailussa.
Hyvärinen on Suomen Kirjailijaliiton jäsen. Hän harrastaa muun muassa shakkia sekä venäjän ja arabian kieltä.
Ptolemaioksen portti
Ptolemaioksen portti on Jonathan Stroudin kirjoittama Bartimeus-fantasiatrilogian kolmas osa. Englanninkielinen alkuteos Ptolemy's Gate julkaistiin vuonna 2005. Sarjan aiemmat osat ovat Samarkandin amuletti ja Golemin silmä. Mika Kivimäki on suomentanut koko trilogian.
Elokuvavuosi 1977
Tässä luettelossa käsitellään vuoden 1977 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia. thumb|upright|[[Tähtien sota (alkuperäinen elokuva)|Tähtien sota]]
Suomen katsotuimmat 1977
Suomessa eniten teatterikatsojia saaneet elokuvat vuonna 1977 olivat:
Jurassic Park: Operation Genesis
Jurassic Park: Operation Genesis on Blue Tongue Entertainmentin kehittämä ja Universal Interactiven julkaisema puistonrakennussimulaatiopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna 2003. Pelin ideana on rakentaa Jurassic Park -elokuvista tuttu dinosauruspuisto ja toteuttaa John Hammondin unelma. Pelissä pitää etsiä dinosaurusten fossiileja, huolehtia puiston turvallisuudesta ja asiakkaiden viihtyvyydestä sekä kloonata puistoon dinosauruksia.
Kloonattavia dinosauruslajeja on yhteensä 25. Ajan ja rahan puutteen vuoksi kehittäjät hylkäsivät pelistä joitain dinosauruksia ja rakennuksia.
Pelin erot elokuviin nähden
Vierailukeskus, helikopterikenttä ja puiston sisäänkäynti on yhdistetty pelissä yhdeksi rakennukseksi. Elokuvassa ne ovat erillään. Pelissä puiston rakentaminen aloitetaan vuonna 2000, siinä missä elokuvassa se on rakennettu ennen vuotta 1993. Pelin Tyrannosaurus rexillä on vihreä nahka elokuvan Jurassic Park III uroksen tapaan, vaikka puiston kaikki eläimet ovat naaraita. Ellie Sattler on pelissä puiston eläinlääkäri, vaikka elokuvassa ja kirjoissa eläinlääkärinä toimii Gerry Harding. Pelistä puuttuu paljon elokuvan otuksia, kuten Compsognathus, Ultrasaurus ja Pteranodon.
Lohikäärmeen ritarikunta
Lohikäärmen Ritarikunta oli kunniaritarikunta valituille aateliston jäsenille. Unkarin kuningas Sigismund, josta tulisi myöhemmin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari, perusti sen vuonna 1408. Se perustettiin ristiretkeläisritarikuntien malliin, eli taistelemaan epäuskoisia vastaan ja eritysesti ottomaaneja vastaan.
Ritarikunta kukoisti ensimmäisen puoliskon 1400-lukua enimmäkseen Saksassa ja Italiassa. Sigismundin kuoleman jälkeen (1437) sen tärkeys laski Länsi-Euroopassa, mutta Konstantinopolin kaaduttua vuonna 1453 se jatkoi rooliaan Unkarissa sisältäen Kroatian, Bosnian, Bulgarian, Serbian ja Romanian, koska tämä alue kohtasi ottomaanien pääjoukot.
Vlad II Dracul, Vlad Seivästäjän isä, Draculan esikuva, oli myös järjestön jäsen.
Ishizuchi
Ishizuchi on vuori Japanissa, Shikokun saarella sijaitsevassa Ehimen prefektuurissa. Vuorella on korkeutta 1 982 metriä ja se on sekä Shikokun että läntisen Japanin korkein vuori. Legendan mukaan ensimmäinen vuorelle kiivennyt henkilö oli yamabushi En no Ozuno vuonna 682. Seuraavana huipun saavutti Kōbō-daishi yli sata vuotta myöhemmin 797.
Ishizuchi on yksi Japanin seitsemästä pyhästä vuoresta ja yksi Shikokun pyhiinvaelluskohteista. Vuorelle kiipeäminen oli aikaisemmin ainoastaan miesten oikeus, mutta nykyään kaikki ovat tervetulleita. Ainoana poikkeuksena on Ishizuchin virallisen kiipeilykauden avajaispäivä 1. heinäkuuta, jolloin vuori on varattu vain miehille. "O-yama-birakiksi" kutsutun avajaisjuhlan aikana valkoiseen pukeutuneet uskovaiset vaeltavat Ishizuchin pyhäköltä vuoren huipulle kantaen mukanaan jumaluuden kuvaa. Kiipeilykausi kestää heinäkuusta lokakuuhun.
Vuoren korkeimmalle huipulle, Tengu-dakelle (1982) pääsee kahta reittiä: vuoren eturinnettä pitkin kulkevaa omote sandōta ja vuorenharjanteen kautta kiertävää Tsuchi-goyan reittiä. Vuori on tunnettu myös sen neljästä, eräällä polulla sijaitsevasta, kallioon hakatusta metalliketjustaan. "Koettelemusketju" sekä ensimmäiseksi, toiseksi ja kolmanneksi ketjuksi nimetyt osiot muodostavat yhteensä 240 metrin pituisen osuuden. Ketjut voi myös kiertää. Ishizuchin vuoren ympäristöstä muodostettiin vuonna 1955 Ishizuchin puolikansallispuisto. Vuoren ansiosta sen kupeessa sijaitseva Saijōn kaupunki kokee harvoin taifuuneja.
Mickey Rourke
Mickey Rourke (oikealta nimeltään Philip Andre Rourke Jr, s. 16. syyskuuta 1952 Schenectady, New York Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka uransa laskukaudella toimi ammattilaisnyrkkeilijänä.
Tausta
Rourke syntyi ja asui varhaislapsuutensa New Yorkin osavaltiossa, ja vanhempien erottua hänen perheensä muutti Etelä-Floridaan. Rourke kävi Miami Beach Senior High Schoolia ja on opiskellut näyttelemistä Lee Strasbergin perustamassa Lee Strasberg Theatre and Film Institutessa.
1970- ja 1980-luvut
Rourke teki ensimmäisen elokuvaroolinsa 1970-luvun lopussa Steven Spielbergin elokuvassa 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?. Hänen uransa lähti nousuun 1980-luvun alussa. Hän esitti ”Boogie” Sheftelliä Barry Levinsonin esikoisohjauksessa, komediassa Svengijengi vauhdissa jälleen, Francis Ford Coppolan elokuvassa Taistelukala hän oli ”moottoripyöräpoika”, Matt Dillonin esittämän roolihahmon isoveli, ja elokuvassa New Yorkin unelmia hän esitti Charlien roolia. Adrian Lynen ohjaamassa eroottisessa draamassa 9 1/2 viikkoa Rourke esittää John Greyn roolia ja Kim Basinger Elizabeth McGrawia. Elokuvan ansiosta Rourkesta tuli eräänlainen seksisymboli.
Rourken 1980-luvun loppupuolen tunnetuimpia elokuvia ovat Charles Bukowskin käsikirjoittama, Barbet Schroederin ohjaama Baarikärpänen, jossa Rourkella on Henry Chinaskin rooli, ja Alan Parkerin ohjaama Noiduttu sydän, jossa hän esittää Harry Angelin roolia. Vuonna 1987 hän vieraili David Bowien albumin Never Let Me Down kappaleella ”Makin’ My Love”, ja vuonna 1988 ilmestyi ensimmäinen Rourken käsikirjoitukseen perustuva elokuva, nyrkkeilytarina Viimeinen erä, jossa hän itse näytteli pääosaa.
1990-luku
Rourken ura lähti laskuun 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Elokuvat, joissa hän tuolloin näytteli, eivät menestyneet, kun taas monet niistä elokuvista, joissa esiintymisestä hänen kerrotaan kieltäytyneen, menestyivät. Vuonna 1991 Rourke, joka oli kilpaillut ennen elokuvanäyttelijän uraansa amatöörinä, siirtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi. Hän lopetti nyrkkeilyuransa vuonna 1995 ja palasi elokuvien pariin. Hän esitti 1990-luvun lopulla sivuosarooleja muun muassa elokuvissa Double Team – kova kaksikko, Sateentekijä ja Buffalo ’66.
2000- ja 2010-luvut
2000-luvun alussa Rourke alkoi saada rooleja enemmän valtavirran tuotannoissa, kuten Kunniasanalla, Once Upon a Time in Mexico ja Koston liekki. Rourken merkittävimpiä rooleja 2000-luvulla oli Robert Rodriguezin ohjaamassa Sin Cityssä tehty Marvin rooli elokuvan ensimmäisessä episodissa. Rourke sai roolistaan parhaan miessivuosan Saturn-palkinnon. Vuonna 2009 hänen roolisuorituksensa elokuvassa The Wrestler – painija palkittiin parhaan miespääosan Golden Globella ja BAFTAlla, sekä parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuudella. Hän esitti elokuvassa Randy ”The Ram” Robinsonia, uransa ehtoopuolella ollutta showpainijaa.
Vuoden 2010 kesälle häneltä valmistui kaksi ison budjetin toimintaelokuvaa. Ensimmäinen oli Robert Downey Jr.:n tähdittämä Iron Man 2, joka keräsi isot lipputulot. Toinen oli Sylvester Stallonen ohjaama The Expendables, joka myöskin oli suuri menestys. Näiden kahden jälkeen Rourke palasi taas pienimuotoisimpiin elokuviin.
Yksityiselämä
Rourke on ollut kahdesti naimisissa. Hänen toinen puolisonsa oli malli-näyttelijä Carré Otis, jonka kanssa hän on esiintynyt elokuvissa Villi orkidea ja Exit in Red.
Górtyna (kunta)
Górtyna ( eli Δήμος Γόρτυνας, Dímos Górtynas) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnan pinta-ala on 462,7 neliökilometriä ja väkiluku 15 632 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Ágioi Déka.
Górtyna sijaitsee Kreetan etelärannikolla. Nykyinen Górtynan kunta muodostui, kun Górtyna, Agía Varvára, Kófinas ja Roúvas yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta on nimetty alueella sijainneen antiikin aikaisen Gortynin kaupungin mukaan.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Górtynan kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Koululaiva Matti Kurki
Koululaiva Matti Kurki oli 1962–1974 Suomen laivaston koululaiva, joka valmistui 1946 Britannian kuninkaalliselle laivastolle nimellä HMS Porlock Bay ja ei siten ehtinyt toiseen maailmansotaan. Alus oli palveluksessa kuninkaallisessa laivastossa, kunnes se siirrettiin 1949 reserviin.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 14. helmikuuta 1946 Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle päällikkönään luutnantti D. L. Davenport, joka yleni lopulta kontra-amiraaliksi. Maaliskuussa alus vieraili Bristolissa ja oli aseiden testauksessa Portlandissa, missä jatkettiin huhtikuu miehistön koulutuksella. Koulutuksen päätyttyä alus liitettiin Plymouthin paikallislaivueeseen, koska siirto laivastoasemalle viivästyi henkilöstövajauksen vuoksi.
Alus lähti 22. heinäkuuta Bermudalle sisaraluksensa HMS Padstow Bayn kanssa. Vierailtuaan Azoreilla ne jatkoi matkaansa Bermudalle hinaten liikuntakyvytöntä maihinnousualus (esikunta) 50:tä. Irrotettaessa vaijeria alukset törmäsivät toisiinsa, jolloin keula vaurioitui. Alus siirrettiin kuivatelakalle korjattavaksi eikä se siten osallistunut laivueen mukana suunniteltuihin vierailuihin Yhdysvalloissa.
Telakalta vapauduttuaan alus valmistautui palvelukseen Newfoundlandissa ja vierailuihin Kanadassa. Alus lähti 3. syyskuuta St. John'siin, jonne se saapui 7. syyskuuta. Newfoundlandin kuvernööri Sir Gordon MacDonald saapui alukselle 13. syyskuuta Argentiassa, minkä jälkeen tehtiin viralliset vierailut eristyksissä oleviin etelärannikon kalastajayhteisöihin. Vierailtujen tultua tehdyksi kuvernööri poistui alukselta 26. syyskuuta Port Aux Basquesissa.
Alus vieraili 31. syyskuuta Halifaxissa aloittaen suunnitellut laivastovierailut Newfoundlandin pohjoisrannikolla. Alus vieraili 10. lokakuuta Bagotvillessä, Quebecissä ja Charlottetownissa. Se oli 15. lokakuuta Quebecissä, mistä se jatkoi 21. lokakuuta Cape Bretonin Sydneyn kautta Halifaxiin.
Telakalta vapauduttuaan alus lähti 31. joulukuuta partiomatkalle Karibialle vieraillen alueen satamissa. Tammikuusta 1947 alus osallistui harjoituksiin laivastoasemalle sijoitettujen alusten kanssa, minkä päätyttyä se lähti Jamaikan Kingstonin kautta Vera Cruziin. Alus vieraili Galvestonissa, Mobilessa, Key Westissä ja Nassaussa ennen paluutaan Bermudalle maaliskuussa.
Alus harjoitteli 26. kesäkuuta asemalle sijoitettujen alusten kanssa. Alus lähti laivueen kanssa Nassauhun 1. heinäkuuta. Alus osallistui 3.-13. heinäkuuta Bahaman kuvernöörin viralliseen vierailuun Turks and Caicossaarille sekä muille Bahaman saarille. Alus vapautui 14. heinäkuuta tehtävästä Nassaussa aloittaen paluumatkan Kingstonin kautta vieraillen Länsi-Intian alueella. Ollessaan Kingstonissa 21. heinäkuuta alus sai määräyksen lähteä Belizeen, jota Guatemala uhkasi. Alus viipyi 24.-30. heinäkuuta Hondurasin merialueella.
Alus palasi 7. elokuuta Kingstoniin ja kaksi päivää myöhemmin se palasi suunniteltuihin vierailuihin ja partiomatkoihin lähtiessään Barranquillan kautta Arubaan. Alus lähti 18. elokuuta Arubasta tankattavaksi Trinidadiin, jonne se saapui 25. elokuuta.
Alus lähti 1. syyskuuta Georgetowniin Brittiläiseen Guyuanaan vieraillen matkalla Tobagolla ja Barbadoksella. Se saapui 12. syyskuuta Georgetowniin, jossa se sai tiedon palvelusjakson keskeyttämisestä. Länsi-Intian alue katsottiin poliittisesti vakaaksi eikä laivaston läsnäoloa siten tarvittaisi ja siten saavutettaisiin valtion talouden edellyttämiä säästöjä.
Alus suuntasi 19. syyskuuta Miamiin vieraillen matkalla Kuuban Santiagossa. Miamista alus lähti 4. lokakuuta Bermudalle, jonne se saapui kolme päivää myöhemmin. Saatuaan myrskyn aiheuttamat vauriot korjattua alus lähti 16. lokakuuta Devonportiin, jonne se saapui 3. marraskuuta.
Joulukuussa alus siirrettiin kalastuksenvalvontalaivueeseen, missä tehtävässä se oli vuoden 1948. Tammikuussa 1949 alus siirrettiin reserviin ja se ankkuroitiin helmikuussa Devonportiin reservilaivastoon. Samalla aluksen viirinumero vaihtui F650:ksi. Reservissä ollut alus huollettiin kahdesti ja se myytiin 1962 Suomelle.
Koululaivahankinta
Suomen Merimies-Unioni vaati merimiesten ammattikoulun muodostamista, minkä toteuttamiseksi eduskunta hyväksyi 4. kesäkuuta 1959 hallituksen esityksen Suomen Joutsenen siirtämisestä kauppa- ja teollisuusministeriön alaisen kauppalaivaston merimiesten ammattikouluksi. Hyväksyntään sisältyi aluksen romuarvoa vastaavan summan siirtäminen uuden koululaivan hankintaan.
Helmikuussa 1960 valtioneuvosto teki päätöksen, joka oikeutti merivoimat tilaamaan suunnittelutyön koululaivasta puolustusministeriön suosittelemalta telakalta. Valitun pienen telakan aiheuttamat viivästykset siirsivät työtä niin, että telakoiden korkeasuhdanne alkoi.