cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Porst
Historiaa
Vuonna 1960 Hanns Porst luovutti yrityksensä poikansa Hannsheinz Porstin johdettavaksi. Tämä lahjoitti yrityksen 1972 työntekijöille ja vetäytyi 1970-luvun lopulla kokonaan yhtiön johdosta. Vuonna 1982 hän kuitenkin palasi johtoon ja myi osake-enemmistön sveitsiläiselle Interdiscountille, joka omisti 1970-luvun alussa konkurssiin menneen liechtensteinilaisen Carena-kameravalmistajan tavaramerkin. Carena-kameroita oli jo 1970-luvulla myyty Porstin kautta, mutta nekin laitteet oli valmistutettu Kaukoidässä. Vuonna 1996 jo 2 500 ihmistä työllistäneen Porstin osti belgialainen Spector Foto Group, ja sen jälkeen tapahtui vielä muita omistusmuutoksia.
Photo Porst teki konkurssin 2002, mutta yrityksen tavaramerkki siirtyi Ringfoto-ketjun omistajayritykselle ja on yhä käytössä noin 150 liikettä käsittävän valokuvamyymäläketjun tunnuksena.
Alessandro Lambruschini
Alessandro Lambruschini (s. 7. tammikuuta 1965 Fucecchio, Italia) on italialainen entinen kestävyysjuoksija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu. Hänen merkittävin arvokisavoittonsa on Euroopan-mestaruus Helsingistä 1994. Hän saavutti EM-kilpailuissa myös yhden hopean ja pronssin, MM-kilpailuissa pronssin sekä olympiapronssia.
Lambruschini voitti 3 000 metrin estejuoksussa Italian mestaruuden ennätykselliset kuusi kertaa vuosina 1986, 1987, 1990, 1992, 1994 ja 1996.
Tonny de Jong
De Jong voitti yleisluistelun Euroopan-mestaruuden 1997 ja 1999 ja sai EM-pronssia 1995. Vuoden 1995 EM-kisoissa hän oli 3 000 metrillä ja 5 000 metrillä matkojen kolmanneksi nopein. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sai pronssia 1997 ja 1999. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa de Jong saavutti 1999 hopeaa 3 000 metrillä ja pronssia 1 500 ja 5 000 metrillä sekä vuonna 2000 pronssia 5 000 metrillä. Olympiakisoissa hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa viidenneksi: 5 000 metrillä Naganossa 1998 ja 3 000 metrillä Salt Lake Cityssä 2002. Hän lopetti uransa keväällä 2002.
De Jong esiintyi alastonkuvissa Playboyn alankomaalaisessa versiossa maaliskuussa 2002.
Pantaukonsieni
Pantaukonsieni (Lepiota ignivolvata) on pikku-ukonsieniin kuuluva kartiomainen tai laakea sienilaji. Sen lakki on punaruskea ja suomupeitteinen. Heltat ovat valkoiset tai kermanvalkoiset. Sieni haisee ja maistuu pahalle eikä ole ruokasieni. Se kasvaa lehtimetsissä Keski-Euroopassa. Sitä ei ole löydetty Suomesta.
I Thank You
I Thank You on alun perin Sam & Daven vuonna 1968 julkaisema kappale. ZZ Top -yhtye julkaisi kappaleesta cover-version albumilla Degüello vuonna 1979, joka ilmestyi myös singlenä vuonna 1980.
Panjshirin maakunta
Panjshirin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se on perustettu 13. huhtikuuta 2004. Sen väkiluku on vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan 146 010 Pääkaupunki on Bazarak. Maakunta on jaettu seitsemään alueeseen. Asukkaat ovat pääosin tadžikkeja, mutta maakunnassa asuu myös pieniä määriä Hazaroita ja Paštuja ja he puhuvat farsia ja daria. Maakunta sijaitsee noin sata kilometriä Kabulista koilliseen.
Panjshirilla on ollut tärkeä rooli Afganistanin politiikassa Talibanin häviöstä lähtien vuonna 2001. Talibania vastustaneen Pohjoisen liiton komentajana, sekä Afganistanin turvallisuusministerinä toiminut Ahmad Shah Massoud ja hänen veljensä, Afganistanin varapresidenttinä toiminut Ahmad Zia Massoud ovat kotoisin Panjshirista. Taliban tapatti Ahmad Shah Massoudin syyskuussa 2001. Molemmat veljeksistä ovat etnisesti tadžikkeja Myös Afganistanin varapresidenttinä ennen Afganistanin hallituksen kaatumista elokuussa 2021 toiminut Amrullah Saleh on etninen tadžikki kotoisin Panjshirista.
Panjshirin turvallisuustilanne on yleisesti ottaen vakaa. Vanhemmista konflikteista jälkeen jäänet maamiinat aiheuttavat kuolonuhreja silloin tällöin.
Sophie Hitchon
Sophie Hitchon (s. 11. heinäkuuta 1991 Burnley) on brittiläinen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti. 170 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Hitchon edustaa Blackburn Harriersia.
Hitchon saavutti olympiapronssia vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta uudella maansa ennätyksellä 74,54. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa hän oli alun perin finaalin viimeinen eli kahdestoista. , mutta nousi dopingkäryjen myötä kahdeksanneksi. MM-kilpailuihin Hitchon on osallistunut neljästi, ollen parhaimmillaan neljäs vuonna 2015 Pekingissä ja seitsemäs Lontoossa 2017. EM-kilpailuissa hän on sijoittunut neljänneksi Amsterdamissa 2016 ja kahdeksanneksi Berliinissä 2018.
Hitchon voitti kultaa vuoden 2010 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista hänellä on yksi kulta sekä yksi pronssi ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista yksi pronssi.
Hitchon on edustanut Englantia Kansainyhteisön kisoissa, joista hänellä on yksi pronssi vuodelta 2014 Glasgow’sta.
Sotírios Athanasópoulos
Sotírios tai Spyrídon Athanasópoulos oli kreikkalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän oli nojapuiden joukkuekilpailussa Panelliniosin hopeaa voittaneen joukkueen kapteeni.
Punjon kartano
Punjon kartano sijaitsee Nuuksiossa luoteisessa Espoossa Nuuksion Pitkäjärven itärannalla.
Punjon rälssiuudistila perustettiin 1775 ja se oli Espoon kartanon alainen lampuotitila vuoteen 1823. Tuolloin kruununvouti Gustav Ruth lunasti sen, ja siitä alkaen se on ollut säätyläisten omistuksessa. Nykyisen päärakennuksen edeltäjä oli arkkitehti Matti Finellin käsialaa vuodelta 1926. Punjoon kuuluu myös arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema turvekattoinen hirsisauna vuodelta 1930 ja Laatokalta Jaakkimanvaaran saaristosta siirretty aitta.
Rautuvaaran ratapiha
Rautuvaaran ratapiha (, ratakm 1085+100) Kolarissa oli Suomen rataverkon pohjoisin liikennepaikka vuosina 1973–2004. Ratapiha palveli Rautuvaaran kaivoksen malminkuljetustarpeita.
Myrkkyukonsieni
Myrkkyukonsieni (Lepiota brunneoincarnata) on kartiomainen, viininpunainen tai ruskea pikku-ukonsienilaji. Sen heltat ovat valkoiset tai kermanväriset. Jalka on kellanvalkoinen ja siinä on heikosti havaittava rengas. Sieni kasvaa metsänreunoissa varsinkin rikkoutuneissa paikoissa. Myrkkyukonsieni on nimensä mukaisesti myrkyllinen. Sen myrkyllisyys vastaa Suomessa yleisesti esiintyvää valkokärpässientä ja on täten hengenvaarallinen pienemmissäkin määrin nautittuna. Myrkkyukonsieni kasvaa Keski-Euroopassa, lajista ei ole Suomesta tehty löytöjä.
Jokamiehen Kymppitonni
Jokamiehen Kymppitonni oli vuonna 1991 MTV:lla lähetetty suomalainen televisiosarja, joka perustui Spede Pasasen kehittämään Kymppitonni-ohjelmaformaattiin. Kilpailijoina olivat tavalliset henkilöt. Juontajana oli Riitta Väisänen.
Oikarainen
thumb|Oikaraisen osittain valmista siltaa marraskuussa 2010. Oikarainen on kylä Rovaniemellä. Se sijaitsee Kemijoen ja kantatien 81 varrella noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta itään. Kylä sijaitsee Kemijoen molemmilla puolilla. Tämän vuoksi kylällä sijaitsikin lossijoen oikealla puolella. Vasemmalla puolella jokea sijaitsee myös Oikaraisen koulu, jossa on 40 oppilasta ja jolla on pitkä historia takanaan.
Kylässä järjestetään heinäkuisin Marjetantori-kyläjuhla.
Oikaraisella, Ylikörköntien varressa sijaitsee Kultarannan ratsustustila, jossa käy niin paikalliset kuin ulkomaiset turistitkin.
Kylällä sijaitsee myös Oikaraisen Taukopaikka, joka sijaitsee oikealla puolella jokea. Se on pitseria/kahvila/kioski/karkkikauppa, joka on kesällä auki päivittäin ja talvella harvemmin.
Kylällä, koskenkyläntien varrella, sijaitsee Oikaraisen Hakan seurantalo, Jokkapirtti, joka talvisin toimii myös katukahviona.
Oikaraisissa sijaitsee myös suuri siirtolohkare nimeltään Somosen kirkko.
Vesa Varrela
Vesa Varrela (5. maaliskuuta 1957 Turku – 29. heinäkuuta 2021) oli suomalainen teollinen muotoilija. Hän oli koulutukseltaan taiteen maisteri ja työskenteli niin muotoilijana, lasitaiteilijana, kuvanveistäjänä, näyttelyarkkitehtina kuin kuraattorinakin.
Varrelan monipuolinen ura kesti yli kolmenkymmentä vuotta: hän toimi suunnittelu-, näyttelyarkkitehtuuri- ja opetustehtävissä. Näyttelyarkkitehtina hän toimi lukuisissa näyttelyissä eri puolilla maailmaa. Hän myös visualisoi ja lavasti nykytanssia, suunnitteli kuoseja ja kankaita, tekstiilituotteita kotiin sekä keittiöön.
Hän toimi myös Tiedekeskus Heurekan muotoilijana ja näyttelysuunnittelijana, Taideteollisen korkeakoulun lasitaiteen opettajana, Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksen rehtorina sekä Tampereen ammattikorkeakoulun yliopettajana ja koulutusjohtajana. Varrela koulutti taiteilijoita sekä muotoilijoita sekä suunnitteli koulutusta, mm. Taideteollisessa korkeakoulussa, Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa, Lahden muotoiluinstituutissa, Hämeen ammattikorkeakoulussa sekä luennoi omasta taiteestaan lukuisissa tapahtumissa, työpajoissa, yliopistoissa sekä korkeakouluissa ympäri maailmaa.
Varrela toimi vuosina 2014–2016 Taiteen edistämiskeskuksen läänintaiteilijana Pirkanmaalla alanaan visuaalisten taiteiden — kuvataiteen, muotoilun, taideteollisuuden sekä prosenttitaiteen — edistäminen.
Julkisten tilojen erilaisia tilausteoksia Varrela teki viitisentoista, osallistui taiteilijana Valtion taideteostoimikunnan kutsukilpailuun ja toimi asiantuntijana useissa hankkeissa, mm. tuomariston jäsenenä taideteoskilpailuissa, tontinluovutus- ja asuinalueiden taideohjelma-kilpailuissa — yhtenä viimeisistä töistä kutsuttuna asiantuntijana valmistelemassa Tampereen kaupungin julkisen taiteen periaatteet-ohjelmaa. Vuodesta 2017 hän oli Tampereen kaupungin julkisen taiteen ohjausryhmän sekä raitiotien taiteen asiantuntijaryhmän jäsen 2017-2020.
Varrela järjesti yli 30 yksityisnäyttelyä ja osallistui 150 yhteisnäyttelyyn, ja hänen teoksiaan on lukuisissa kokoelmissa sekä useissa museoissa ja kokoelmissa niin Suomessa kuin ulkomailla.
Vesa Varrela sai mm. Suomen Kulttuurirahaston vuosiapurahan, valtion 5-vuotisen taiteilija-apurahan, ja hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ansioristi.
Vuoden 2020 alusta alkaen Varrelalle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke.
Kairon konferenssi
Kairon konferenssi (koodinimeltä Sextant) pidettiin 22. marraskuuta–26. marraskuuta vuonna 1943 Kairossa, Egyptissä. Siihen osallistuivat Franklin Roosevelt Yhdysvalloista, Winston Churchill Britanniasta ja Tšiang Kai-šek Kiinasta.
Kokouksessa päätettiin lähinnä Kiinan ja Burman asioiden järjestämisestä sodanjälkeisenä aikana.
Zimbabwe kesäolympialaisissa 2016
Jousiammunta
Zimbabwe sai yhden jousiampujan miesten jousiammuntaan. Maata edustanut Gavin Sutherland hävisi heti neljännesvälierässä ja sijoittui jaetulle 33:nnelle sijalle.
Soutu
Zimbabwe sai yhden veneen sekä miesten että naisten sarjaan. Miesten puolella Andrew Peebles oli sarjassaan 25:s ja naisten puolella Micheen Thornycroff oli yhdestoista.
Yleisurheilu
Zimbabwea edusti viisi miestä ja yhden naisen Rio de Janeiron yleisurheiluissa. Miehistä Gabriel Mvumvure osallistui 100 metrin juoksuun karsiutuen semifinaaleissa sijoittuen seitsemänneksi. Tatenda Tsumba osallistui 200 metrin juoksuun mutta karsiutui jo alkuerissä. Wirimai Juwawo, Pardon Ndhlovu ja Cuthbert Nyasango osallistuivat maratonille.
Naiset: Rutendo Nyahora osallistui maratonille jääden sijalle 92.
Ratsastus
Zimbabwe sai yhden ratsastajan vuoden 2016 olympialaisiin. Maata edustanut Camilla Kruger sijoittui yksilökilpailuissa seuraavasti: Dressagessa sijalle 61. Cross countryssa sijalle 32, esteissä sijalle 35. Kruger ei päässyt loppukilpailuun jääden sijalle 35.
Jalkapallo
Zimbabwe sai naisten edustusjoukkueen olympialaisiin. Joukkue jäi lohkonsa viimeiseksi häviten kaikki pelit.
Ammunta
Zimbabwe sai yhden edustajan miesten ammuntaan. Sean Nicholson osallistui miesten kaksoistrapiin jääden karsinnoissa sijalle 19.
Uinti
Zimbabwelaiset uimarit osallistuivat seuraaviin uimatapahtumiin.
Sean Gunn osallistui miesten 100 metrin vapaatyylin uintiin karsiutuen alkuerissä: Kirsty Coventry osallistui sekä naisten 100 että 200 metrin selkäuintiin. 100 metrin matkalla hän jäi semifinaaleissa yhdenneksitoista mutta 200 metrin matkalla pääsi finaaleihin sijoittuen niissä kuudenneksi.
Jevgeni Tištšenko
Jevgeni Andrejevitš Tištšenko (s. 15. heinäkuuta 1991 Kanevskaja) on venäläinen amatöörinyrkkeilyn olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 196 senttimetriä pitkä ja 91 kilogrammaa painava vasenkätinen Tištšenko kilpailee raskaassa sarjassa.
Tištšenko saavutti olympiakultaa raskaasta sarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Hän voitti Kazakstanin Vasili Levitin kiistanalaisin tuomariäänin. MM-kilpailuista Tištšenkolla on yksi kulta ja yksi hopea. EM-kilpailuista hän on saavuttanut yhden kullan vuonna 2015.
BMW K 1200 S
thumb|300px|BMW K 1200 S BMW K 1200 S tai BMW K1200S on BMW:n valmistama urheilullinen matkapyörämalli, jossa on nelisylinterinen rivimoottori. Malli esiteltiin vuonna 2004 ja vuonna 2009 sen korvasi seuraava malli K 1300 S. Moottoripyörässä on BMW:n kehittämä Duolever-haarukka edessä, ja takana Paralever-haarukka.
Sydänten parantaja
Sydänten parantaja on suomalaisen Esko Rahkosen studioalbumi vuodelta 2002.
Mongul
Mongul on DC Comicsin -universumissa esiintyvä avaruusolio ja superroisto ja supersankari Teräsmiehen vihollinen. Mongul teki ensiesiintymisensä DC Comics presents -lehden sarjoissa ja todellinen tunnettu esiintyminen oli Superman Annualin numerossa 11. Mongul esiintyi myös ensi kerran animaationa sarjassa Justice League.
Amurinhaukka
Amurinhaukka (Falco amurensis) on itä-aasialainen jalohaukka.
Mongul
Sarjakuva
Mongul oli tyrannijohtaja Sotamaailmassa, joka oli keinotekoinen satelliitti. Mongul kulki ympäri galaksia ja sieppasi orjia Sotamaailman gladiaattorimaiselle taisteluareenalle. Teräsmies joutui Sotamaailmaan, kun eräs orja-alus kaappasi hänet. Mongul laittoi myös Teräsmiehen taistelemaan Sotamaailman parhaimmistoon kuuluvaa taistelijaa Draagaa vastaan. Teräsmies voittaa Draagan, mutta kieltäytyy tappamasta häntä, jolloin Mongul päättää taistella itse Teräsmiestä vastaan. Hän käytti apunaan jalokiviä, joiden avulla Mongul kykeni saamaan yliotteen Teräsmiehestä, mutta Cleric teleporttasi Teräsmiehen pois taistelusta. Tämän jälkeen Sotamaailman asuttomat alkoivat kapinoida vihattua hallitsijaansa vastaan. Myöhemmin Draaga kykeni kukistamaan Mongulin saatuaan selville hallitsijansa jalokivien heikkouden. Draagasta tuli näin Sotamaailman uusi hallitsija ja Mongul joutui pakenemaan vannoen samalla kostoa.
Mongul pakeni pienelle planeetalle, jonka hän kykeni valloittamaan pienen kannattajajoukkonsa sekä Sotamaailman teknologian avulla. Samalla planeetalla Mongul tapasi Hank Henshawin, Kyborgi Teräsmiehen, joka tunnisti Mongulin vihan Teräsmiestä kohtaan. Kyborgi Teräsmies lupasi Mongulille uuden Sotamaailman hallittavaksi, mutta hän ei ollut vielä valmis siihen, joten Kyborgi Teräsmies pakotti Mongulin palvelukseensa. Hän otti suuren aluksen ja suuntasi kohti maaplaneettaa saapuen Coast Cityyn, jossa Mongul aiheutti verilöylyn tappaen 77 000 ihmistä. Seuraavaksi hän lähetti työläisiä aluksestaan rakentamaan itselleen pääkaupunkia. Samalla Mongul odotti sopivaa tilaisuutta pettää Kyborgi Teräsmies, joka tuleekin, kun ohjushyökkäys Metropolisiin epäonnistuu juuri kuolleista heränneen Teräsmiehen, Teräksen ja Teräspojan ansiosta. Mongul käski joukkojaan toteuttamaan varasuunnitelman, samalla kun hän itse otteli Teräsmiestä ja Terästä vastaan Metropolisin keskustassa. Kyborgi Teräsmiehen saapuessa paikalle hän saa vastaansa Teräksen, joka kykenee pysäyttämään moottorin, jonka avulla maapallo voisi siirtyä pois kiertoradaltaan ja tuhoutua, mikäli moottori käynnistyisi. Teräs onnistuu lopulta pysäyttämään sen, samalla kun voimaton Teräsmies ja Terästyttö taistelevat Mongulia vastaan. He eivät kuitenkaan kykene päihittämään Mongulia, joka nujertaa kaksikon hyvin nopeasti. Kyborgi Teräsmies tietää Mongulin pettäneen hänet ja päästää Vihreän Lyhdyn (Hal Jordan) kaupunkiin päästäkseen Mongulista eroon. Vihreä Lyhty hyökkää nopeasti Mongulin kimppuun, mutta ei kykene käyttämään voimasormustaan tässä apuna. Vihreä Lyhty kykenee siitä huolimatta voittamaan Mongulin ja lähettää tämän vankilaan.
Vankilassa Mongul osoittautuu hankalaksi vangiksi ja onnistuu karkaamaan vankilassa puhjenneen mellakan ansiosta. Hautoessaan kostoa Vihreälle Lyhdylle Mongul matkaa kohti Yhdysvaltojen Länsi-rannikkoa välittämättä siitä, että Hal Jordan ei ole enää se Vihreä Lyhty, joka päihitti hänet. Mongul taistelee uutta Vihreää Lyhtyä Kyle Rayneria vastaan ja yllättyy täysin, kun tämän voimasormus kykenee vahingoittamaan häntä. Teräsmiehen avulla Vihreä Lyhty kykenee voittamaan Mongulin ja palauttamaan hänet takaisin vankilaan. Karattuaan uudestaan vankilasta Mongul päättää vain lähteä pois maapallolta, mutta tällä kertaa Salama pysäyttää hänet. Mongul jää jumiin maapallolle josta hän on raivoissaan. Mongul saa kuitenkin tarjouksen poistua maapallolta, kun paholainen nimeltä Neron tarjoaa hänelle suurta voimaa ja mahdollisuutta todelliseen menestykseen. Mongul kuitenkin raivostui tarjouksesta, koska ymmärsi sen perusteella olevansa epäonnistuja. Mongul hyökkäsi paholaisen kimppuun, mutta kuoli kuitenkin sen käsittelyssä. Tämän jälkeen Mongulin poika, Mongul Junior otti tämän paikan uutena Mongulina.
Ioánnis Chrysáfis
Ioánnis Chrysáfis (, 1873 – 12. lokakuuta 1932) oli kreikkalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän oli nojapuiden joukkuekilpailussa pronssia voittaneen Ethnikos-joukkueen kapteeni.
Mongul
Justice League
Mongul esiintyi ensi kerran animaatiossa helmikuussa 2002 Justice League -animaatiosarjassa ja myöhemmin myös Justice League Unlimitedissa. right|thumb|Mongulin äänenä toimi [[Eric Roberts.]] Ensimmäisessä kaksiosaisessa jaksossaan "Warworld" hänet oli kuvailtu ja esitetty juuri kuten sarjakuvissa. Hän oli Sotamaailman hallitsija, joka pakotti orjia taistelemaan toisiaan vastaan. Mongulilla oli myös suuri lasertykki, jonka avulla hän tuhoaisi orjan kotiplaneetan mikäli tämä ei suostuisi taistelemaan. Teräsmiehen joutuessa Sotamaailmaan yhdessä Marsilaisen ihmismetsästäjän kanssa heistä marsilainen onnistuu pakenemaan ja Teräsmies kaapataan Sotamaailman taisteluareenalle. Teräsmies ei aluksi suostu taistelemaan, mutta pian jouduttuaan areenalle hän saa vastaansa pitkään mestarina olleen Draagan. Teräsmies päihittää Draagan, mutta ei suostu tappamaan häntä, joka saa Mongulin raivostumaan. Mongul ehdottaa Teräsmiehelle ottelevansa tätä vastaan ja mikäli hän häviäisi Teräsmiehelle Mongul tuhoaisi Draagan kotiplaneetan. Oikeuden Puolustajat saapuivat myös paikalle löydettyään Sotamaailman ja onnistuivat pysäyttämään suuren lasertykin marsilaisen ihmismetsästäjän ansiosta. Samalla Teräsmies päihitti Mongulin ja antoi Draagan viimeistellä voittonsa, jonka myötä he kehottivat Draagan tulemista uudeksi johtajaksi.
Justice League Unlimited
Mongul palasi vielä Justice League Unlimitedissa, jolloin Teräsmies vietti syntymäpäiväänsä. Hän lähetti hänelle salakavalasti kasvin nimeltä Musta-armo. Se oli ulkoavaruudesta tullut kasvi, joka kykeni kiinnittämään itsensä henkilöön ja antaa heidän elää syvimmän unelmansa unta. Batman ja Ihmenainen saapuivat paikalle ja joutuivat saman tien taistelemaan Mongulia vastaan. Ihmenainen yritti päihittää Mongulia, kun sillä välin Batman yritti irrottaa kasvia Teräsmiehestä. Ihmenaisesta ei ollut vastusta Mongulille, joka pian sai ärsyyntyneen Teräsmiehen vastaansa Batmanin onnistuessa irrottamaan kasvin hänestä. Teräsmies tappeli Mongulia vastaan tunteet pinnassa, joka oli aiheuttaa hänelle kohtalokkaan seurauksen, mutta Ihmenainen heitti Mongulin päälle tämän itse antaman kasvin. Se lähetti Mongulin omaan iloiseen fantasiamaailmaan.
Batman – pelottomat
Mongul esiintyi animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa häntä ääninäytteli Gary Anthony Williams. Sarjassa Mongul pitää gladiaattoriotteluita Sotamaailmassa ja on pakottanut aikasiirtymään joutuneen Jonah Hexin etsimään hänelle kilpailijoita sisarensa Mongalin mestareita vastaan. Kun Hex tuo Batmanin Sotamaailmaan, he päättävät yhdessä vapauttaa muut vangit ja kukistavat sisarukset.
Young Justice
Mongul esiintyi animaatiosarjassa Young Justice jaksoissa "War" ja "The Hunt", joissa häntä ääninäytteli Keith David.
Amurinhaukka
Lisääntyminen
Amurinhaukat pesivät yksittäispareina tai pieninä löyhinä yhdyskuntina. Pesä on puun kolossa tai vanhassa varislinnun pesässä. Naaras munii kolme tai neljä, joskus jopa kuusi munaa, joita se hautoo 28–30 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä kuukauden ikäisinä. Laji on sukukypsä vuoden ikäisenä.
Mongul
Superman/Batman: Public Enemies
Mongulilla oli pieni rooli vuonna 2009 elokuvassa Superman/Batman: Public Enemies, jossa se oli yhdessä Solomon Grundyn kanssa Gorilla Groddin mielenhallinnassa. Hän taisteli Teräsmiestä vastaan, mutta ei kyennyt voittamaan häntä.
Joku odottaa kirjettäsi
Joku odottaa kirjettäsi on suomalaisen Esko Rahkosen kokoelma-albumi vuodelta 2004.
Amurinhaukka
Ravinto
Lajin ruokavalio koostuu pääasiassa lentävistä hyönteisistä, mutta myös linnut ja sammakkoeläimet maistuvat sille. Saalistus ajoittuu yleensä aamu- tai iltahämäriin.
Turvallisuusvalvoja
Turvallisuusvalvoja on ammattinimike, jonka perustutkinnon voi suorittaa ammattioppilaitoksessa. Perustutkinto on pituudeltaan 180 osaamispistettä. Perustutkinnon nimi on turvallisuusalan perustutkinto. Perustutkinnosta valmistuneilla on hyvät työnsaantimahdollisuudet turvallisuusalalla. Tutkinto antaa myös yleisen jatko-opintokelpoisuuden ammattikorkeakouluihin ja yliopistoihin ja tarjoaa väylän esimerkiksi vankeinhoidon, rajavartioston, vartijan, turvallisuustekniikan poliisin ja sotilaan ammatteihin.
Maija-Liisa Veteläinen
Maija-Liisa Veteläinen (s. 1. kesäkuuta 1948 Pudasjärvi) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja kunnallisjohtaja. Hän oli kansanedustaja vuosina 1995–1999 Oulun vaalipiiristä. Kansanedustajakautensa jälkeen hän on toiminut kunnanjohtajana Puolangalla ja kaupunginjohtajana Haapajärvellä. Vuonna 2008 Veteläinen sai kaupunkineuvoksen arvonimen.
Koulutukseltaan Veteläinen on humanististen tieteiden kandidaatti. Hän toimi historian ja yhteiskuntaopin lehtorina Haapajärven yläasteella vuosina 1979–2000.
Porsche Supercup -kausi 2018
Porsche Mobil 1 Supercup -kausi 2018 oli Porsche Supercup -sarjan 26. kausi. Kausi alkoi 13. toukokuuta Espanjasta ja päättyi 28. lokakuuta Meksikoon. Michael Ammermüller ajoi jälleen sarjan mestariksi.
Liesijärvi
Liesijärvi on
Azusa Iwashimizu
Azusa Iwashimizu (, s. 14. lokakuuta 1986) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa sarjassa NTV Beleza -seuraa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Iwashimizu on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 119 maaottelua helmikuusta 2006 lähtien ja tehnyt niissä 11 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011, saavutti olympiahopeaa vuonna 2012 ja MM-hopeaa vuonna 2015 sekä kuului Japanin joukkueeseen lisäksi vuoden 2008 kesäolympialaisissa ja vuoden 2007 MM-kilpailuissa. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän pelasi täyden ajan kaikissa kuudessa ottelussa lukuun ottamatta loppuottelun viime hetkiä, kun hänet oli ajettu ulos jatkoajan lisäajalla. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa hän pelasi kaikki Japanin ottelut alusta loppuun. MM-kilpailuissa 2015 hän on pelasi täyden ajan viidessä Japanin seitsemästä ottelusta mutta vaihdettiin loppuottelussa kentältä jo 33 minuutin pelin jälkeen Yhdysvaltain johtaessa ottelua maalein 4–1.
Iwashimizu kantoi olympiasoihtua Fukushimassa ensimmäisenä soihdun saavuttua Japaniin matkallaan kohti kesällä 2021 järjestettyjä Tokion olympialaisia.
Wampanoagit
Wampanoagit on Pohjois-Amerikan alkuperäiskansa. He asuivat alkujaan nykyisen Massachusettsin ja Rhode Islandin alueella, mukaan luettuna rannikon saaret, kuten Martha's Vineyard. Nykyään heitä asuu Massachusettsin kaakkoisosissa Narragansettinlahdelta Cape Codin länsiosiin.
thumb|215px|left|[[Massasoit ja John Carver polttavat rauhanpiippua Plymouthissa 1621.]] Vuonna 1600 wampanoageja oli arviolta 12 000, ja he asuivat 40 kylässä. Noin kaksikolmasosaa kansasta eli mannermaalla ja loput Martha's Vineyardilla ja Nantucketissa. Vuosien 1614–1620 aikana kolme epidemiaa hävitti mantereen wampanoageja ja massachusetteja. Uudisasukkaat saapuivat alueelle 1620, ja wampanoagipäällikkö Massasoit teki heidän kanssaan rauhansopimuksen. Massassoit kuoli 1661, ja valta siirtyi pian tämän toiselle pojalle Metacometille, jonka britit tunsivat nimellä kuningas Filip ja joka aloitti vuonna 1675 sodan brittejä vastaan. Sota kesti seuraavaan vuoteen. Metacomet ja monet muut merkittävät intiaanijohtajat kuolivat sodassa, jonka aikana wampanoagit ja narragansettit lähes hävitettiin. Mantereella selvinneet intiaanit pakenivat joko sisämaahan tai saarille, joiden intiaanit olivat pysyneet puolueettomina sodan aikana.
Wampanoagit ovat säilyneet erityisesti Martha's Vineyardilla. Nantucketin intiaaniyhteisö kärsi vuonna 1763 epidemiasta eikä toipunut siitä. Nantucketin viimeinen wampanoagi kuoli vuonna 1855. Wampanoagit tunnustettiin intiaaniheimoksi vuonna 1987, ja he ovat ainoa tunnustettu kansa, joka asuu Massachusettsissa.
Géza Varasdi
Géza Varasdi (16. helmikuuta 1928, Budapest – 4. toukokuuta 2022 ) oli unkarilainen pikajuoksija.
Varasdin uran suurin saavutus oli Helsingin 1952 olympialaisista, joissa hän voitti pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 40,5 yhdessä László Zarándin, György Csányin ja Béla Goldoványin kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin sama joukkue voitti kyseisen matkan Euroopan mestaruuden Bernin EM-kilpailuissa. Vuoden 1956 olympiakisoissa Varasdi osallistui myös 100 metrin juoksuun jääden alkueriin. Viestissä Unkari karsiutui välierissä.
Vuodesta 1956 lähtien Varasdi asui Melbournessa työskennellen lääkärinä.
Antonius Padovalaisen basilika
Antonius Padovalaisen basilika on Antonius Padovalaiselle omistettu kirkko Padovassa, Italiassa.
Basilika rakennettiin kolmessa rakennusvaiheessa vuosien 1238–1310 aikana. Paikalla oli aikaisemmin pieni Neitsyt Marialle pyhitetty kirkko, joka myöhemmin liitettiin basilikaan ja joka tunnetaan nykyään Mustan Madonnan kappelina. Antonius Padovalainen kuoli vuonna 1231, ja hänen ruumiinsa kuljetettiin Pyhän Marian kirkkoon. Vuonna 1238 basilikan rakennustyöt alkoivat, ja ensimmäisessä vaiheessa siihen tuli vain yksi laiva ja lyhyt poikkilaiva. Myöhemmin siihen on lisätty kaksi sivulaivaa, ja basilika on näin saanut nykyisen asunsa.
Kuluttajaluottorikos
Kuluttajaluottorikos tai kulutusluottorikos on rangaistava teko, jossa kuluttajaluoton ottajalta vaaditaan luottosopimuksen lisäksi erillinen maksusitoumus. Suomen rikoslaissa käytetty nimike vaihtui vuonna 2010. Vain elinkeinonharjoittaja–kuluttaja-asiakassuhteessa tehty teko on rangaistava. Rangaistusasteikko on sakko tai vankeutta enintään vuosi. Kuluttajaluottorikokset ovat harvinaisia.
Oscar Furuhjelm
Knut Oscar Furuhjelm (21. marraskuuta 1880 Varsova – 6. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen graafikko. Hänellä oli merkittävä rooli suomalaisen julistetaiteen kehittymisessä 1900-luvun alkupuolella.
Furuhjelm syntyi Varsovassa, missä hänen isänsä Rolf Furuhjelm toimi upseerina. Isä oli mennyt naimisiin puolalaisen Wanda Zaydelin kanssa. Nuoruutensa Oscar Furuhjelm eli kuitenkin Vaasassa. Siellä isä Rolf Furuhjelm toimi Vaasan tarkk'ampujapataloonan viimeisenä komentajana. Oscar Furuhjelm opiskeli vuosina 1900–1902 Helsingin Polyteknillisessä opistossa ja sen jälkeen Kööpenhaminan taideakatemiassa, Münchenin taideakatemiassa, Berliinissä ja Pariisissa. Pariisissa hän suoritti mainosgrafiikan kurssin.
Vuonna 1910 Furuhjelm perusti mainosgraafikko Heino Aspelinin ja arkkitehti Gösta Kulvikin kanssa Finska konstnärliga reklambyrån -mainostoimiston, joka pysyi kuitenkin pystyssä vain vuoden. Vuodesta 1914 alkaen hän työskenteli Öflund & Pettersson -painotalon piirtämössä, jossa hän vastasi muun muassa Stockmannin tavaratalon mainosten suunnittelusta. Yritys sulautettiin vuonna 1918 Tilgmann Ab -yhtiöön, jonka palvelukseen myös Furuhjelm siirtyi. Furuhjelm toimi Tilgmannin kuvataideosaston johtajana 1928–1952.
Furuhjelm tuli julkisuudessa tunnetuksi sekä julistetaiteilijana että sarjakuva- ja pilapiirtäjänä. Vuosisadan alkupuolella hän julkaisi omaa Movitz-lehteään ja kuului Garm, Kerberos ja Puntari -pilalehtien avustajiin. Vuonna 1933 hän osallistui myös pilapiirtäjien Humoristernas utställning -näyttelyyn Tukholmassa ja oli innokkaasti mukana samana vuonna perustetun Suomen Taidepiirtäjäin liiton toiminnassa. Hänen julistetaiteestaan erityisen tunnettuja ovat muun muassa Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle tehdyt työt vuosina 1909–1911. Furuhjelm suunnitteli myös joulukortteja. Vapaa-ajallaan hän oli mukana parapsykologisen Sällskapet för Psykisk Forskning -yhdistyksen toiminnassa.
Saki Kumagai
Saki Kumagai (, s. 17. lokakuuta 1990) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa sarjatasolla italialaista AS Romaa ja on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa ja Ranskassa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Oscar Furuhjelm
Oscar Furuhjelm on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle. Samassa haudassa lepäävät myös Furuhjelmin sisko Viola sekä heidän puolalainen äitinsä Wanda Furuhjelm.
Saki Kumagai
Kumagai on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 136 maaottelua maaliskuusta 2008 alkaen ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 2011 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi täyden ajan jokaisessa kuudessa ottelussa ja teki ratkaisevan 3–1-maalin loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa. Hän saavutti olympiahopeaa Lontoon 2012 kesäolympialaisissa, joissa hän pelasi kaikki Japanin ottelut alusta loppuun. Vuonna 2015 Kumagai saavutti MM-hopeaa ja pelasi turnauksessa täyden ajan yhtä vaihdossa istuttua alkulohko-ottelua lukuun ottamatta kaikissa Japanin otteluissa. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Japanin joukkueen kapteenina kaikki neljä ottelua alusta loppuun.
Kumagai siirtyi kesällä 2011 kotimaansa Urawa Red Diamonds -seurasta saksalaiseen 1. FFC Frankfurt -seuraan, jossa hän pelasi kaksi kautta. Sen jälkeen hän on edustanut ranskalaista Olympique Lyonnais'ta ja saksalaista Bayern Müncheniä ennen siirtymistään AS Romaan.
Hopeahääpäivä
Muita merkityksiä:
Eero Mattsson
Eero Mattsson (18. heinäkuuta 1955 Kuopio – 11. syyskuuta 2020 Tampere ) oli Pomarkun kunnanjohtaja 2001–2020. Ylioppilaaksi hän pääsi Virtain lukiosta 1974. Mattsson suoritti opintonsa Tampereen yliopistossa valmistuen yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1981. Hän toimi vuoden Pomarkun suunittelusihteerinä. Mattsson lähti puoleksitoista vuodeksi Alahärmään, josta palasi 1983 Pomarkun kunnansihteeriksi. Vuonna 1998, hän aloitti kunnanjohtajan viransijaisena ja 2001 kunnanjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1. kesäkuuta 2020.
Slovenská pošta
Slovenská pošta on Slovakian valtion omistama postiyhtiö. Yhtiö palvelee yli 1 500 postitoimistolla ja sen pääkonttori sijaitsee Banská Bystricassa.
Yhtiö muuttui valtionyhtiöstä osakeyhtiöksi 1. lokakuuta 2004. Yhtiö on ollut perustamisesta lähtien kokonaan valtion hallinnassa, mutta on taloudellisesti itsenäinen eli ei saa tukea valtion budjetista.
Lauluvuoritangara
Lauluvuoritangara (Cnemathraupis eximia) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
Lauluvuoritangara voi kasvaa 20–22 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lauluvuoritangaran päälaki on sininen, ja muuten pää, kurkku ja rinta ovat väriltään mustat. Selkä ja siivet ovat oliivinvihret ja siipien olkapäät ovat siniset. Perä on alalajista riippuen vihreä tai sininen. Lajin vatsa on kirkkaan keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lauluvuoritangaran levinneisyysalue on laikuttainen ja ulottuu Venezuelasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ja sammalia kasvavat vuoristometsät ja metsien reunamaat. Tyypillisimmin se liikkuu 2 700–3 800 metrin korkeudessa pareittain tai pieninä ryhminä.
Sam Reinhart
Samson Reinhart (s. 6. marraskuuta 1995 North Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Florida Panthersia. Buffalo Sabres varasi hänet koko varaustilaisuuden toisena pelaajana kesällä 2014. Reinhart on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Reinhart on kahden suunnan sentteri, jonka vahvuuksiin kuuluu pelintekeminen, peliäly, sijoittuminen, ajoittaminen ja pelin rauhoittaminen. Hänen tulisi kuitenkin lisätä voimaa ja laukoa hieman enemmän.
Seuraura
Reinhart on Hollyburn Huskiesin kasvatti. Hän pelasi vuodet 2009–2011 BCMML-juniorisarjaa Vancouver North West Giantsissa. Kootenay Ice varasi Reinhartin 15. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2010. Kauden 2010–2011 hän pelasi kuitenkin vielä N.W. Giantsissa, jonka paras maalintekijä Reinhart oli 38 osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi BCMML:n mestaruuden. Reinhart voitti Telus Cupin pistepörssin ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Hän edusti kauden aikana myös Brittiläistä Kolumbiaa Kanadan talvikisoissa voittaen kultaa. Icessa Reinhart pelasi neljä runkosarja, seitsemän playoff- ja yhden Memorial Cup-ottelun tehden kaksi maalia. Hän avasi maalitilinsä WHL:ssä heti ensimmäisessä ottelussaan Edmonton Oil Kingsia vastaan. Ottelussa pelasi kaikki Reinhartin veljekset; Icessa Samin joukkuetoverina vanhin veli Max ja vastustajan joukkueessa keskimmäinen veli Griffin Reinhart. Sam Reinhart voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin.
Varsinaisella WHL:n tulokaskaudellaan 2011–2012 Reinhart teki 67 runkosarjaottelussa tehot 24+38=62 ja neljässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Hän jakoi runkosarjassa Kootenay Icen sisäisen maalipörssin voiton isoveljensä Maxin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä toiseksi hänen jälkeensä. Reinhart palkittiin kauden päätteeksi WHL:n vuoden tulokkaana Jim Piggott Memorial Trophylla. Kaudella 2012–2013 hän nousi Icen varakapteeniksi ja voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 35+50=85. Reinhart valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2013–2014 hän nousi Icen kapteeniksi ja oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 36+69=105. Reinhart jakoi koko WHL:n pistepörssin neljännen sijan Prince Albert Raidersin Leon Draisaitlin kanssa. Syöttöpörssissä hänen edellään oli vain Portland Winterhawksin Nic Petan. Kevään 2014 pudotuspeleissä Reinhart voitti Icen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 6+17=23. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Levi Cablen kanssa. Reinhart palkittiin kauden päätteeksi WHL:n vuoden pelaajana Four Broncos Memorial Trophylla ja urheiluhenkisimpänä pelaajana Brad Hornung Trophylla. Hänet valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Reinhart pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa, jossa hän toimi Team Cherryn kapteenina. Tähdistöjoukkueen apuvalmentajiin kuului hänen isänsä Paul Reinhart. 9. lokakuuta 2013 Sam sivusi John Negrinin Icen seurakohtaista ennätystä saatuaan vähintään yhden syöttöpisteen kahdeksassa peräkkäisessä ottelussa.
Buffalo Sabres varasi Reinhartin koko NHL:n varaustilaisuuden toisena pelaajana kesällä 2014. Hän oli varaustilaisuuden ensimmäisenä varattu hyökkääjä, kun puolustaja Aaron Ekbladin varattiin ensimmäisenä. Reinhart teki Sabresin kanssa jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi paikan joukkueen NHL-kokoonpanosta ja teki NHL-debyyttinsä näin ollen kauden2014–2015 avauskierroksella 9. lokakuuta 2014 Columbus Blue Jacketsia vastaan. Reinhart pelasi yhdeksän ottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes hänet lähetettiin saman kuun lopulla takaisin Iceen. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+46=65 ja kevään 2015 pudotuspeleissä Icen paras maalintekijä kuudella osumallaan. Reinhart valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen. WHL-kauden päätyttyä, huhtikuussa 2015 hän siirtyi AHL-joukkue Rochester Americansin vahvuuteen. Reinhart pelasi siellä kolme runkosarjaottelua tehden yhtä monta syöttöpistettä.
Kaudella 2015–2016 Reinhart teki NHL-uransa ensimmäisen hattutempun, joka syntyi 10. tammikuuta 2016 vieraissa Winnipeg Jetsia vastaan hänen viimeisteltyä kolmannen osumansa tyhjään maaliin. Reinhart valittiin ottelun ykköstähdeksi.
Lokakuussa 2020 Reinhart teki Sabresin kanssa yksivuotisen ja 5,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2021 Sabres kauppasi Reinhartin Florida Panthersiin vaihdossa maalivahti Devon Leviin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuodelle 2022.
Elokuussa 2021 Reinhart teki Panthersin kanssa kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Reinhart kuului kultaa voittaaneeseen Kanadan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2016.
Reinhart pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti nuorten maailmanmestaruuden. Reinhart toimi Kanadan varakapteenina ja jakoi tehoilla 5+6=11 koko turnauksen pistepörssin voiton joukkuetovereidensa Nic Petanin ja Connor McDavidin kanssa, mutta hän vei kuitenkin itse varsinaisen pistepörssin voiton suuremman maalimääränsä myötä. Reinhart jakoi myös turnauksen maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hän voitti myös koko turnauksen tehotilaston lukemalla +13. Reinhart syötti finaalissa Kanadan 5–4-voittoon päättyneen Max Domin tekemän maailmanmestaruuden ratkaisseen maalin. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Reinhart pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin ja jälkimmäisessä hän toimi Kanadan kapteenina johdattaen joukkueen maailmanmestaruuteen. Reinhart pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän toimi Kanadan kapteenina ja voitti kultaa. Hän edusti myös Canada Pacificin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012, jolloin hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 4+6=10. Reinhartin edellä turnauksen pistepörssissä oli vain Ruotsin Victor Öhman.
Muuta
Reinhartin isoveljet Max ja Griffin ovat myös jääkiekkoilijoita. Max pelaa Nashville Predatorsin ja Griffin Edmonton Oilersin organisaatiossa. He molemmat ovat pelanneet myös Samin joukkuetovereina juniorisarjoissa. Veljesten isä Paul Reinhart pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 700 NHL-ottelua.
Isaquias Queiroz
Queirozille tapahtui lapsena paljon vakavia onnettomuuksia. Kolmivuotiaana hänen päälleen kaatui kiehuvaa vettä, tehden palovammoja suureen osaan hänen vartalostaan. Queiroz joutui tuolloin olemaan sairaalassa kuukauden. Viisivuotiaana hänet kidnapattiin ja tarjottiin adoptoitavaksi ennen kuin hänen äitinsä onnistui saamaan hänet takaisin. Kymmenvuotiaana Queiroz putosi puusta menettäen toisen munuaisensa yrittäessään saada käärmettä kiinni.
Vuonna 2015 hänet valittiin Brasilian vuoden urheilijaksi.
Ivan Passer
Ivan Passer (10. heinäkuuta 1933 Praha – 9. tammikuuta 2020 Reno) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan yhtenä 1960-luvun tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä tekijöistä. Prahan kevään jälkeen Passer emigroitui Yhdysvaltoihin ja jatkoi uraansa ohjaamalla useita elokuvia.
Aika Tšekkoslovakiassa
Passerin, Formanin, Jaroslav Papousekin ja muiden samanhenkisten elokuvantekijöiden ryhmä teki työtä tiiviisti yhdessä ja kehtti tyylin, jossa oli paljon yhtäläisyyksiä. Elokuvat olivat komedioita ja ne kuvattiin ulkona luonnollisessa valossa. Elokuvissa käytettiin amatöörinäyttelijöitä. Vaikka kohtaukset näyttävät usein spontaaneilta ja improvisoiduilta, ne olivat tarkasti käsikirjoitettuja. Tšekkoslovakian todellisuudessa elokuvista, jotka kuvasivat ympäröivää yhteiskuntaa ja ihmisiä realistisesti tuli väistämättä myös poliittisia.
Passer ohjasi ensimmäisen oman lyhytelokuvansa Fádní odpoledne vuonna 1964. Elokuvan piti olla osa uuden aallon manifestiksikin kutsuttua Perličky na dně (suom. ”Syvyyden helmet”) -episodielokuvaa, joka julkaistiin vuonna 1966. Passerin osuus kuitenkin leikattiin lopullisesta elokuvasta ja julkaistiin erikseen. Passerin ensimmäinen ja ainoa ohjaus Tšekkoslovakiassa oli hänen itsensä mukaan sattuma. Vuonna 1965 julkaistun Kasvoista kasvoihin  -elokuvan ohjaamista ehdotti Passerille käsikirjoittaja Vaclav Sasek, joka oli rahapulassa. Passer suostui ilmeisesti ystävänpalveluksena projektin ohjaajaksi, vaikka ei uskonut, että elokuva tulisi tehtyä. Nykyisin lähes juonetonta ja tunnelmiin keskittyvää esikoisohjausta pidetään yhtenä Tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Kriitikko Ian Johnston kirjoitti vuonna 2006, miten ”ehkä missään muussa elokuvassa ei kirkastu ... uuden aallon henki samalla tavalla kuin Ivan Passerin kevyessä ja raikkaassa mestariteoksessa Kasvoista kasvoihin.
Aika Yhdysvalloissa
Vuonna 1968 Neuvostoliiton joukot lopettivat Prahan keväänä tunnetun vapauden ajan. Passer lähti maasta Formanin kanssa alkuvuonna 1969. Ohjaajat teeskentelivät olevansa matkalla lomalle Itävaltaan. Rajavartija tunsi Formanin ja päästi heidät rajan yli ilman viisumeita. Molemmat siirtyivät Yhdysvaltoihin. Kaksi vuotta myöhemmin Passer ohjasi toisen elokuvansa, vuonna 1971 julkaistun Syntynyt voittamaan, joka kertoi narkomaanin tarinan. Se, että Passer teki aiheesta herkän ja realistisen komedian ei miellyttänyt kaikkia kriitikoita. Toinen Yhdysvalloissa ohjattu elokuva oli vuonna 1974 julkaistu esikaupunkikomedia Laki ja epäjärjestys, jossa lähiön asukkaat organisoivat vartijaryhmän suojautuakseen väkivallalta.
Perintö ja arvostus
Passer muistetaan yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä hahmoista. Hänen ohjauksensa Kasvoista kasvoihin on uuden aallon rakastetuimpia teoksia. Esimerkiksi brittiläinen elokuvaohjaaja Ken Loach on kertonut saaneensa vaikutteita Passerin työstä. Toisin kuin monet muut uuden aallon ohjaajista Passer onnistui jatkamaan uraansa myös Yhdysvalloissa ja toi myös Yhdysvalloissa ohjaamiinsa elokuviin joitakin Tšekkoslovakiassa kehitettyjä ideoita. Passerin Yhdysvalloissa ohjaamat elokuvat ovat kuitenkin laadultaan epätasaisia, eikä hänestä tullut yhtä menestynyttä ja suosittua kuin läheisestä ystävästään Milos Formanista.
Tapio Lehto
Tapio Lehto (8. joulukuuta 1930 Hollola – 3. helmikuuta 2019 Lahti) oli suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kolmiloikka.
Lehto sijoittui Melbournen 1956 olympialaisten kolmiloikassa 18:nneksi. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sijoittui karsinnassa 13:nneksi eikä päässyt loppukilpailuun. Hän edusti Suomea 18 maaottelussa vuosina 1952–1957 ja saavutti kymmenen lajivoittoa.
Seuratasolla Lehto edusti Lahden Ahkeraa. Hän voitti Suomen mestaruuden kolmiloikassa vuosina 1954, 1955 ja 1956 sekä saavutti SM-pronssia pituushypyssä vuonna 1954 ja kolmiloikassa vuonna 1957.
Lehdon uran parhaat tulokset olivat kolmiloikassa 15,45 m vuodelta 1956 ja pituushypyssä 720 cm vuodelta 1953. Hän toimi oman kilpauransa jälkeen muun muassa Esa Rinteen valmentajana.
Lehto kilpaili myös keilailussa ja golfissa edustaen Lahden Keilaajia ja Lahden Golfia. Hän toimi Suomen Golfliiton koulutuspäällikkönä ja Lahden Keilaajien puheenjohtajana.
Tapio Lehdon veli Taisto Lehto menestyi pesäpalloilijana.
Anna Kotšneva
Anna Kotšneva (s. 25. tammikuuta 1970) on entinen neuvostoliittolainen rytminen kilpavoimistelija. Hän voitti rytmisen voimistelun maailmanmestaruuden keiloissa vuonna 1987. Hänen tyttärensä on Nastia Liukin, joka voitti Pekingin olympialaisissa kultaa edustaen Yhdysvaltoja.
Anastasian matti
Anastasian matti on shakkimattikuvio, jossa pelaaja tekee matin tornilla, ratsun vartioidessa laidassa olevan kuninkaan pakoruutuja ja sotilaan tukkiessa yhden pakoruudun. Diagrammissa on esitetty tyypillinen Anastasian matti.
Arnaldo da Silva
Arnaldo da Silva (s. 26. maaliskuuta 1964) on entinen brasilialainen yleisurheilija, joka kilpaili lähinnä 100 metrin juoksussa.
Helsinginrannan maihinnousu
Helsinginrannan maihinnousu Helsingin kylässä Taivassalossa 26.–28. syyskuuta 1808 (J: 14.–16. syyskuuta) oli yksi Suomen sodan Saaristomeren taisteluista. Taistelusta piti tulla ruotsalaisten yli 8 000 miehen maihinnousu. Sään vuoksi eversti Anders Fredrik Skjöldebradin hyökkäysretkikunta ei kuitenkaan päässyt perille ja joutui palamaan Ruotsiin. Everstiluutnantti Gustav Olof Lagerbringin 3 400 miestä rantautui Helsingin kylään ja aloitti etenemisen sisämaahan. Kuningas Kustaa IV Aadolf saapui laivallaan myöhässä taistelupaikalle 28. syyskuuta 1808.
Maanantai 26. syyskuuta (J: 14.)
Maihinnousu alkoi aamulla klo 9. Rannalla vahdissa olevat kasakat työnnettiin Järvenperään. Ruotsalaiset etenivät hitaasti, ja venäläiset saivat lähetetyksi kolme komppaniaa Pärnun rykmentistä tukenaan kaksi tykkiä. Kronobergin rykmentin hyökkäys sai venäläiset vetäytymään.
Tiistai 27. syyskuuta (J: 15.)
Aamulla ruotsalaiset etenivät Viiaisten suuntaan, jossa heitä oli vastassa Karl Gustav Baggovutin komentama Nevskin rykmentin pataljoona. Baggovutilla oli ohjeet viivyttää ruotsalaisia, ja hän ryhmittäytyi kartanon ympäristöön. Ruotsalaiset työnsivät venäläiset asemista. Eversti, vapaaherra Gustaf Reinhold Boije af Gennäs määrättiin ruotsalaisten taistelujoukkojen komentajaksi.
Keskiviikko 28. syyskuuta (J: 16.)
Yön aikana kenraaliluutnantti Pjotr Bagration toi suuret venäläisvahvistukset paikalle. Boije suunnitteli hyökkäävänsä Viiaisista pohjoiseen Puostaan (Puotila). Samanaikaisesti Lagerbringin johdolla piti iskeä sivustahyökkäys Puotilaan Haaroisten ja Rannan kautta. Baggovutilla oli lisävoimien johdosta aloite, ja hän hyökkäsi voimakkaasti Boijen pääasemaan. Venäläisillä oli myös tarkoituksena tehdä sivustahyökkäys Rannan kautta. Lagerbringin hyökkäys pysähtyi venäläisten vahvaan voimaan, ja hän joutui peräytymään. Boije totesi tilanteen toivottomaksi ja määräsi yleisen vetäytymisen Helsingin kylään.
Helsinginrannalla tilanne oli sekasortoinen. Kuningas oli siirrättänyt tykkipurret Kahiluotoon. Paikalla olivat vain suojaamattomat kuljetuslaivat. Laivoihin siirtyminen tapahtui epäjärjestyksessä, soutaen ja suurin tappioin.
Turkmenistan kesäolympialaisissa 2016
Turkmenistan osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 yhdeksän urheilijan joukkueella. Lipunkantajana avajaisissa toimi uimari Merdan Ataýew.
Mizuho Sakaguchi
Mizuho Sakaguchi (, s. 15. lokakuuta 1987) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa sarjassa Nippon TV Beleza -seuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Sakaguchi on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 124 maaottelua heinäkuusta 2006 alkaen ja tehnyt niissä 29 maalia. Hän on kuulunut Japanin joukkueeseen vuoden 2008 kesäolympialaisissa, joissa Japani sijoittui neljänneksi, vuoden 2011 MM-kilpailuissa, joissa Japani voitti kultaa, vuoden 2012 kesäolympialaisissa, joissa Japani saavutti hopeaa, sekä vuoden 2015 MM-kilpailuissa, joissa Japani myös sijoittui hopealle. Kolmissa ensimmäisissä kisoissaan hän pelasi Japanin jokaisessa ottelussa, ja MM-kisoissa 2011 hän pelasi täyden peliajan lukuun ottamatta Englantia vastaan käydyn alkulohko-ottelun 15 viimeistä minuuttia. MM-loppuottelussa Yhdysvaltoja vastaan hän teki rangaistuspotkukilpailussa maalin Japanin kolmantena laukojana. Lontoon olympialaisissa hän teki maalin välieräottelussa Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi kuudessa Japanin seitsemästä ottelusta ja teki voittomaalin neljännesvälieräottelussa Alankomaita vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan.
Marsvinsholmin linna
thumb|300px|Marsvinsholmin linna. Marsvinsholmin linna on linna Ystadin kunnassa, Ruotsin Skånen läänissä. Linna sijaitsee noin 12 kilometrin päässä Ystadin keskustasta.