cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HIFK Hockey
HIFK Hockey (Idrottsföreningen Kamraterna, Helsingfors) on helsinkiläisen urheiluseura HIFK:n jääkiekkojaosto, jonka edustusjoukkue pelaa jääkiekon SM-liigassa. HIFK on SM-liigan seuroista vanhin. Sen kotihalli on Nordenskiöldinkadun varrella sijaitseva Helsingin jäähalli. HIFK oli mukana ensimmäisessä SM-sarjassa vuonna 1928 ja on yksi neljästä SM-liigajoukkueesta, joka on ollut tauotta mukana Liigan ensimmäisestä kaudesta 1975–1976 asti. Muut kolme joukkuetta ovat Ilves, Tappara ja TPS. HIFK on seitsemällä Suomen mestaruudellaan SM-liigan menestyneimpiä joukkueita, ja se on maratontaulukon ensimmäisellä sijalla kokonaispisteissä ja -maaleissa.
Seuran jääkiekkojaoston toimintaa ylläpitää yritys Oy HIFK-Hockey Ab.
Historia
Seppo Liitsolan valmennuksessa HIFK voitti mestaruuden SM-sarjan kauden 1973–1974 päätteeksi. Liitsolan taktinen osaaminen oli Suomessa aikaansa edellä. Mestaruuden takuumiehet olivat maalivahti Stig Wetzell, puolustajat Juha Rantasila, Lalli Partinen ja Heikki Riihiranta sekä hyökkääjät Matti Hagman, Matti Murto, Juhani Tamminen, Esa Peltonen ja Harri Linnonmaa.
Kaudella 1979–1980 HIFK vei kultaa paljolti Matti Hagmanin johtaman ykköskentän ansiosta. Laitahyökkääjinä pelasivat Esa Peltonen ja Tommi Salmelainen ja puolustajina Frank Neal ja Heikki Riihiranta. Finaalissa Porin Ässät joutui nöyrtymään suoraan kolmessa ottelussa.
NHL-vaiheen jälkeen kotimaahan palannut Hagman oli arkkitehtina myös seuran seuraavassa mestaruudessa kaudella 1982–1983. Tukea hän sai etenkin NHL:ssäkin menestyneeltä puolustaja Pekka Rautakalliolta. Pudotuspeleissä suureen rooliin nousi toinenkin puolustaja, Pertti Lehtonen. Loppuottelussa vastassa oli paikalliskilpailija Jokerit ja täyteen viiteen otteluun venynyt sarja kuuluu monien mielestä Jääkiekon SM-liigan historian dramaattisimpiin; Jokerit johti ottelusarjaa voitoin 2–0, mutta HIFK kuitenkin voitti kolmannen ja neljännen loppuottelun. Viimeistä loppuotteluakin Jokerit johti maalein 2–0, mutta HIFK nousi rinnalle ja ohi voittaen ottelun ja finaalisarjankin lukemin 3–2. Ratkaiseva viides ottelu muistetaan Pertti Lehtosen voittomaalista; siniviivalta rystyltä ammuttu löysä laukaus painui pelaajamassan läpi maaliin.
IFK-vaikuttaja Frank Moberg pitää kevään 1998 mestarijoukkuetta kaikkein vahvimpana, hän uskoi 13 vuotta myöhemmin, että se olisi voittanut myös tuon samaisen kevään HIFK-mestarit. Kevään 1998 mestarijoukkue on mainittu monesti kaikkien aikojen parhaaksi SM-liiga-joukkueeksi. Mobergin mukaan kultakokoonpanossa nousi esiin kolme johtajaa: sittemmin NHL:n parhaisiin maalivahteihin luettu Tim Thomas, puolustaja Kimmo Timonen ja mestaruuden ratkaisseen maalin ampunut nuori hyökkääjä Olli Jokinen. Pertti Lehtonen päätti uransa tähän kauteen. Joukkueessa pelasivat myös muun muassa Mika Kortelainen, Jan Čaloun, Christian Ruuttu, Sakari Lindfors, Brian Rafalski, Johan Davidsson, Marko Tuomainen, Jere Karalahti sekä Jarkko Ruutu. Seuraavalla kaudella HIFK pelasi finaaleissa häviten Turun Palloseuralle.
Helsinkiläisjoukkueen menestys oli resursseihin nähden vaatimatonta koko 2000-luvun ensikymmenen. Ainoa mitali tuolta ajalta on pronssi kaudelta 2003–2004. Tuolloin joukkueen ykkösketjun muodostivat Kimmo Kuhta, Brett Harkins ja Timo Pärssinen. Kyseinen kolmikko oli runkosarjan päätyttyä koko liigan pistepörssin kärjessä.
Kausilla 2005-2008 HIFK käytti ulkomaalaisia päävalmentajia, mikä on SM-liigassa harvinaista. Joukkuetta valmensivat Doug Shedden 2005–2006, Bob Francis syksyllä 2006 ja Paul Baxter 2006–2008. Doug Sheddenin kaudella HIFK oli yksi mestarisuosikeista. Tony Salmelainen voitti runkosarjan pistepörssin ja valittiin runkosarjan parhaaksi pelaajaksi. Kausi päättyi tappioon pronssiottelussa Kärppiä vastaan.
Kari Jalonen aloitti kolmivuotisen projektinsa päävalmentajana kesällä 2008. HIFK lähti tavoittelemaan mestaruutta kuten aina ennenkin, mutta odotuksia nostatti erityisesti se tosiasia, että Jalonen oli luotsannut Oulun Kärppiä erittäin menestyksekkäästi edelliset neljä kautta. Kausi 2008–2009 päättyi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella ja kausi 2009–2010 puolivälieriin.
Kaudella 2010–2011 HIFK otti helmikuussa yhteen Jokereiden kanssa ensimmäisessä Talviklassikko-tapahtumassa, joka oli SM-liigan virallinen ottelu. Jokereiden isännöimä ottelu päättyi HIFK:n voittoon lukemin 3–4. Toinen Talviklassikko pelattiin Kaudella 2011-2012: isäntäjoukkueena HIFK voitti uudelleen Jokerit voittomaalikilpailun jälkeen 3–2. Talviklassikon takana oli ajatus tuoda liigaan myös ulkoilmaotteluita. Keväällä 2011 HIFK voitti 13 vuoden tauon jälkeen kultaa kaadettuaan Espoon Bluesin otteluvoitoin 4–0. Mestaruusjoukkueessa pelasivat mm. Mikael Granlund, Kimmo Kuhta, Ville Peltonen, Juha-Pekka Haataja, Lennart Petrell, Mikko Kousa, Siim Liivik, Petteri Wirtanen, Juuso Riksman, Markus Kankaanperä, Martti Järventie, Turo Järvinen ja Toni Söderholm. Ville Peltonen valittiin sekä pelaajien, että urheilutoimittajien äänestyksessä kautta aikojen ylivoimaisimmalla erolla liigakauden parhaaksi pelaajaksi. Hän oli juuri palannut NHL:stä HIFK:n kapteeniksi. Toni Söderholm palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Jari Kurri -palkinnolla.
Kaudella 2011–2012 HIFK lähti puolustamaan mestaruutta Petri Matikaisen valmentamalla nimekkäällä ryhmällä. Monet mestaruusjoukkueen runkopelaajat jatkoivat HIFK:ssa ja joukkueeseen hankittiin muun muassa Janne Pesonen, Eero Somervuori, Daniel Fernholm sekä Saksan maajoukkueen ykkösmaalivahti Dennis Endras. Joukkue esiintyi runkosarjassa vahvasti ja sijoitus oli kolmas. Kausi päättyi suureen pettymykseen, kun Jokerit pudotti HIFK:n puolivälierissä voitoin 4–0.
Seuraavalla kaudella Matikaisen piti jatkaa päävalmentajana, mutta hän siirtyi Avangard Omskiin sopimuksestaan huolimatta. Alkoi sekava vaihe HIFK:n organisaatiossa, joka kesti seuraavat kaksi kautta. Joukkuetta valmensivat ensin Pasi Sormunen, sitten Raimo Summanen ja keväällä 2014 Harri Rindell. HIFK-ikoni Kimmo Kuhta päätti uransa keväällä 2013 joukkueen hävittyä puolivälierissä Tapparalle, monivuotinen kapteeni Ville Peltonen puolestaan seuraavana keväänä HIFK:n hävittyä Pelicansille pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
2014–2015 oli ensimmäinen kausi Antti Törmäsen kolmen vuoden pestistä. Kausi sujui vaihtelevasti ja pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella HIFK kohtasi Tampereen Ilveksen. 15. maaliskuuta Hakametsässä pelattiin Suomen kaikkien aikojen pisin jääkiekko-ottelu, jonka Mika Partanen ratkaisi HIFK:lle ajassa 134.14 ja näin HIFK meni jatkoon voitoin 2–0. Puolivälierissä Tappara oli parempi voitoin 4–2.
HIFK:ssa pitkään pelannut Toni Söderholm jätti seuran ja Arttu Luttinen valittiin kapteeniksi. Kausi 2015–2016 sujui päävalmentaja Antti Törmäsen johdolla erinomaisesti. HIFK voitti ensimmäistä kertaa historiassaan SM-liigan runkosarjan. HIFK saalisti 60 ottelussa 127 pistettä, tehden myös SM-liigan ennätyksen yhden kauden varsinaisen peliajan vierasvoitoissa (18). Seura pelasi kauden päättävissä loppuotteluissa kukistettuaan välierässä JYP:in otteluvoitoin 4–2. HIFK kuitenkin hävisi finaalisarjan Tapparalle otteluvoitoin 4–2, vaikka voitti kotonaan 4–0 ja 6–0.
Kauteen 2016–2017 HIFK lähti kovin odotuksin. Nimekkäin hankinta oli koko liigan kallein pelaaja Juhamatti Aaltonen. Kaudesta muodostui pettymys ja Törmäsen valmennusmetodeja kritisoitiin voimakkaasti runkosarjan aikana. Pudotuspeleissä joukkue onnistui pudottamaan Kärpät ja Turun Palloseuran ja hävittyään pronssiottelussa JYPille oli HIFK:n sijoitus lopulta neljäs.
Antti Törmänen erotettiin ja päävalmentajaksi palkattiin Ari-Pekka Selin. Kapteeni Luttinen oli lähtenyt muihin maisemiin ja Lennart Petrellistä tuli seuraava kapteeni. Kausi 2017–2018 alkoi huonosti, mutta oli nousujohteinen ja HIFK sijoittui runkosarjassa viidenneksi. Puolivälierissä HIFK voitti pari kuukautta aikaisemmin Jääkiekon mestarien liigan voittaneen JYP:in voitoin 4–2. Välieräsarja runkosarjan voittajaa Oulun Kärppiä vastaan oli erittäin tasainen ja viihdyttävä, josta Kärpät eteni finaaliin voitettuaan seitsemännen pelin 2–1. Kauden päätteeksi HIFK voitti pronssia kukistettuaan Turun Palloseuran pronssiottelussa Turussa. Joukkueen sisäisen pistepörssin voitti Erik Thorell. Kesken kauden uudeksi urheilutoimenjohtajaksi nimitettiin Tobias Salmelainen Tom Nybondaksen siirryttyä muihin tehtäviin. Kauden aikana paljon julkisuutta sai HIFK:n maalivahtisekoilu, kun joukkueella oli palkkalistalla kolme huippumaalivahtia: Kevin Lankinen, Atte Engren ja Niklas Bäckström. Seuran osaomistaja Bäckström joutui taka-alalle, mutta pääsi vielä pelaavaan kokoonpanoon pronssiotteluun ennen kuin jätti seuran.
26.10.2018 ennen ottelua Tapparaa vastaan HIFK jäädytti pitkäaikaisen pelaajansa Kimmo Kuhdan pelinumeron 9. Tilaisuudessa puheita pitivät Kuhdan lisäksi hallituksen puheenjohtaja Timo Everi sekä entiset pelikaverit Mika Kortelainen, Turo Järvinen ja Toni Söderholm. Videoterveiset muualta maailmasta tuli Ville Peltoselta, Mikael Granlundilta ja Siim Liivikiltä. HIFK voitti loppuunmyydyn ottelun 4–0.
13. marraskuuta 2012 HIFK ilmoitti aikovansa rakentaa monitoimiareenan Mäntymäen kentälle Töölönlahden rannalle. Tavoitteena oli siirtyä pelaamaan uuteen halliin vuonna 2016, mutta hanke viivästyy selvästi. Hallin on tarkoitus valmistua 2020-luvun alkupuolella.
Peliasu
thumb|upright|HIFK:n kapteenina vuosina 2010–2014 toimi [[Ville Peltonen.]] HIFK pelaa kotiottelunsa puna-sini-valkoisella paidalla, jossa päävärinä on punainen. Yleensä vierasotteluissa käytettävässä paidassa väreistä punainen ja valkoinen ovat toisin päin, valkoisen ollessa paidan pääväri. Peliasun housut ja hanskat ovat siniset, kypärä punainen ja sukat samanväriset kuin käytettävä paita. HIFK pelaa punaisessa kotiasussa usein Lappeenrannassa ja Kuopiossa sekä joskus Raumalla, riippuen SaiPan, KalPan ja Lukon kotiasujen värityksistä.
Logot
Helsingin IFK:n vaakuna poikkeaa muiden IFK-seurojen kilvistä värityksellään. Fontti ja malli ovat samat kuin ruotsalaisen keskusyhdistyksen, mutta kehyksen sisäreunan valkoinen väri on korvattu kultaisella, samoin IFK-kirjaimien sininen väri. Jääkiekossa HIFK on aina käyttänyt seuran muista lajeista poikkeavaa vaakunaa, sillä siinä kultainen väri on alusta asti ollut hopeinen, jo kaudella 1960–1961, jolloin vaakuna tuli HIFK:n jääkiekkojoukkueen ensisijaiseksi tunnukseksi. Syy poikkeavaan, näihin aikoihin asti kantaneeseen väriin oli HIFK:n keskushallituksen liikuntaneuvos Ingmar Björkmanin mukaan se että aikoinaan uudet paidat tilattiin Ruotsista ja ne olivat kalliita, jolloin hopeiset vaakunat olivat halvempia kuin kullanväriset.
Kun HIFK oli menestynyt heikosti koko 1990-luvun, vaatimukset Frank Mobergin erottamisesta olivat äityneet mielenilmaisuiksi hallissa. HIFK palkkasi urheilutoimenjohtajaksi entisen NHL-pelaajan Jarmo Kekäläisen, jonka vastuulle tuli joukkueen kokoaminen. Samalla seuraa uudistettiin "modernimpaan suuntaan". Tuloksena oli Big Reds Cats. Uuden petologon suunnitteli Sakari Järvenpää, joka oli jo sitä ennen suunnitellut lukuisia logo- ja nimiehdotuksia.
Musiikki
HIFK on perinteisesti soittanut otteluissaan 1980-luvun rock-kappaleita. Joukkue on käyttänyt mestaruuskaudesta 1997–1998 lähtien maalilaulunaan J. Geils Band – Flamethroweria.
Fanit
HIFK on kaksikielinen seura, ja niinpä myös HIFK:n jääkiekkojoukkueella on paljon sekä suomen- että ruotsinkielisiä kannattajia. HIFK:hon liittyvää suomenruotsalaisuutta ovat kuitenkin jonkin verran stigmatisoineet ulkopaikkakuntalaiset ja naapuriseura Jokerien kannattajat, vaikka todellisuudessa suurin osa seuran kannattajista, kuten Helsingin asukkaistakin, on suomenkielisiä.
Naistoiminta
Espoo Bluesin toiminta oli päättynyt seuran konkurssin myötä vuonna 2016 Suomen liigatasoilla. Halukkuutta HIFK:n aloittamalle naiskiekkoilun osastolle selviteltiin. Lopuksi liikemies Jussi Salonojan perustama Espoo United otti myöskin naisten liigajoukkueen (NSML) toiminnan hoitaakseen. Kahta vuotta myöhempänä tuokin seura ajautui selvitystilaan. Naistoimintaa HIFK:lla on kuitenkin ollut jo vuodesta 2015 alkaen ja Stadin Gimmat -brändin alaisuudessa.
Yle Urheilu uutisoi huhtikuun lopulla 2018 siitä, että HIFK perustaa oman naisjaoston. Joukkue aloittaa pelaamisensa Naisten Mestis-tasolta. Naisten Mestistä pelasivat kevääseen 2018 saakka SM-liigaan nostetut Vaasan Sport sekä TPS. Päävalmentajana aloitti Saara Niemi. Kaudeksi 2019–2020 HIFK nousi liigatasolle, eli korkeimmalle sarjatasolle. Kautena 2022-2023 HIFK voitti historiansa ensimmäisen naisten Suomen mestaruuden.
Saavutukset
SM-sarja
SM-liiga
Muut
SM-liigan tunnustuspalkinnot
200px|right|thumb|[[Kimmo Kuhta: Raimo Kilpiö -palkinnon voittaja 2004.]] 200px|right|thumb|[[Mikael Granlund: Jarmo Wasama -palkinnon voittaja 2010.]] 200px|right|thumb|[[Juuso Riksman: Urpo Ylönen -palkinnon voittaja 2011.]]
Chris Leben
Chris ”The Crippler” Leben (s. 21. heinäkuuta 1980 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut vapaaottelija. Hän otteli muun muassa Ultimate Fighting Championshipissa, jossa hän otteli keskisarjalaisena. Lebenin pituus on 180 cm ja paino 84 kg.
Ura
Leben voitti ensimmäiset yhdeksän ammattilaisotteluaan. Voitoista neljä tuli tyrmäyksellä, neljä luovutuksella ja yksi päätöksellä. Näistä otteluista kahdeksas oli Mike Swickiä vastaan käyty WEC:n (World Extreme Cagefighting) titteliottelu, jossa Leben tyrmäsi Swickin toisen erän alussa. Ensimmäisen tappion Leben kärsi yksimielisellä päätöksellä Joe Doerksenia vastaan. Seuraavassa ottelussa Leben kohtasi Benji Radachin, jonka Leben voitti teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Radachilta murtui ottelussa leuka ja hän palasi ottelemaan vasta miltei kolmen vuoden päästä. Tämän jälkeen Leben luovutti WEC-mestaruutensa, jotta hän voisi mennä The Ultimate Fighter -tositelevisiokilpailuun, jossa ottelijat asuvat samassa talossa ja kilpailevat kuusinumeroisesta ja monta ottelua sisältävästä sopimuksesta.
Leben ei kuitenkaan pärjännyt talossa hyvin, sillä hän tippui heti ensimmäisessä ottelussaan, kun hän hävisi collegen tähtipainija Josh Koscheckille yksimielisellä päätöksellä. Leben protestoi päätöstä, sillä Koscheck ei tehnyt juuri muuta kuin kaatoi hänet maahan ja piti hänet siellä. Leben pääsi kuitenkin takaisin taloon, kun Nathan Quarry loukkaantui ja valitsi Lebenin hänen tilalleen. Seuraavakin ottelu oli Lebenille pettymys, sillä hän hävisi Kenny Florianille, kun lääkäri keskeytti ottelun haavan takia. Leben oli hallinnut ottelua selvästi, kunnes Florian iski häntä kyynärpäällä, mikä avasi haavan silmän ylle.
Leben jäi kiinni steroideista UFC 89-tapahtuman jälkeisessä doping-testissä ja tuomittiin yhdeksän kuukauden ottelukieltoon ja menettämään kolmanneksen ottelupalkkiostaan. Leben myönsi käyttäneensä Stanozolol-nimistä doping-ainetta useita kuukausia ennen Bisping-ottelua, mutta luuli sen poistuneen elimistöstä ottelupäivään mennessä.
Leben hävisi UFC 125-tapahtumassa Brian Stannille tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Myöhemmin ottelun jälkeen Lebenin valmentaja ilmoitti että Leben oli otellut sairaana Brian Stannia vastaan.
UFC 132-tapahtumassa Leben voitti Wanderlei silvan ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä ajassa 0:27.
UFC 138-tapahtumassa Leben otteli Mark Munozia vastaan. Leben hävisi ottelun teknisellä tyrmäyksellä toisen erän tauolla haavan takia. Leben jäi kiinni kielletyistä aineista hävittyään Mark Munozille. Hän sai vuoden ottelukiellon. Jo toisen kerran Kielletyistä aineista kiinni jääneen Lebenin tulevaisuus UFC:llä on epävarmaa.
Dragonlance
right|200px|Dragonlance-logo Dragonlance on fantasiakirjasarja ja pelimaailma, joka on saanut alkunsa Dungeons & Dragons -roolipelistä. Dragonlance-maailmaan sijoittuvia roolipeliseikkailuja ja kirjoja julkaisee yhdysvaltalainen TSR Inc. (nykyisin Wizards of the Coastin omistuksessa). Kirjat ja roolipelit sijoittuvat Krynnin fantasiamaailmaan.
Kirjat ovat aloittaneet Laura ja Tracy Hickman ja sitä ovat laajentaneet Tracy Hickman ja Margaret Weis.
Jumalat
Takhisis on Dragonlance-fantasiamaailman pahuuden jumalatar. Takhisis on neutraaliuden jumalan Gileanin ja hyvyyden jumalan Paladinen sisar. Takhisiksella on kaksi lasta, pahan magian jumala Nuitari ja meren jumalatar Zeboim, jotka hän on saanut koston jumala Sargonnasin kanssa. Hänen muita nimityksiään ovat muun muassa Musta kuningatar, Lohikäärmekuningatar tai vain Kuningatar. Takhisis voi esiintyä viisipäisenä lohikäärmeenä, kauniina viettelijättärenä tai mustana ruhtinattarena, joka johtaa joukkonsa taistoon.
Takhisis, kuten muutkin Krynnin vanhat jumalat, on Kaaoksen, jumalien isän, tytär. Takhisiksen kerrottiin olleen isänsä suosikki, kunnes hän loi veljiensä kanssa Krynnin, maailman, jonka järjestystä Kaaos vihasi. Kaaos onnistuttiin vangitsemaan Harmaakiven sisälle, mutta pääsi vapaaksi huijaamalla irdoja, joiden hallussa Harmaakivi oli pitkään.
Kaaoksen sodan lopussa Takhisis kaappasi maailman jossa hän voisi olla Ainoa Jumala. Tästä hän oli pitkään hyvin uupunut ja lepäsi vuosikymmeniä ennenkuin ilmoitti itsestään maailmalle Minan avulla eräänä myrskyisenä yönä. Sai paljon seuraajia Ainoana Jumalana.
Takhisiksen armeijassa taistelevat muun muassa hänen pahat lohikäärmeensä (mustat, valkoiset, siniset, punaiset ja vihreät) sekä muut pahuuden olennot, kuten hiidet, jätit ja drakolaiset, jotka ovat hyvien lohikäärmeiden munista tehtyjä olentoja.
Takhisiksen vihityt käyttävät mustaa kaapua, ja tunnuksenaan viisipäistä lohikäärmettä.
Paladinen uhrauksen ansiosta Takhisiksesta tulee kuolevainen jonka haltiakuningas Silvanoshei surmaa.
Paladine esiintyy maassa ollessaan velhona nimeltä Fibzan, joka käyttää tammista sauvaa, muodotonta (yleensä mustaa) hattua. Fibzan osaa mahtavia loitsuja, mutta jos hän olisi yksin esim. drakolaista vastaan, hän olisi kuollut jo aikaa sitten (koska ei yleensä muista loitsun sanoja).
Paladinen tähtikuvio on platinalohikäärme, joka kiertää Gileanin tähtikuviota, joka erottaa platinalohikäärmeen Takhisiksen viisipäisestä lohikäärmeestä, joka niin ikään kiertää Gileanin vaakaa.
Mika Hokajärvi
Mika Kalervo Hokajärvi (s. 6. helmikuuta 1987 Tampere) on suomalainen kilpameloja. Kangasalla asuva Hokajärvi edustaa Kangasalan Melojia ja hänen valmentajanaan toimii Risto Lehtinen.
Pekingin olympialaisissa 2008 Hokajärvi meloi parinsa Kalle Mikkosen kanssa kajakkikaksikon 500 ja 1 000 metrillä välieriin.
Dragonlance
Jumalat
Paladinesta tulee kuolevainen, haltia, kun hän uhrautuu maailman tasapainon puolesta.
Gilean, puolueettomuuden jumala, Kirjan herra. Pyrkii pitämään maailman tasapainossa ja varoo sekaantumasta mihinkään. Gileanin sydän on kylmä ja hänen mielensä kiihkoton. On maailmassa kirjastossa esteettiensä ympäröimänä ihmishahmossa, Astinus, kirjoittamassa historiaa muistiin yötäpäivää. Gilean ei hamua itselleen seuraajia vaikka hyväksyy esteetit ja historijoitsijat.
Mishakal on lempeä parannuksen jumalatar ja Paladinen puoliso. Antaa Kuunkullalle parannuksen mahdin hieman ennen Peitsen Sotaa.
Mina on jumalatar, joka syntyi maailman luomisessa. Paladine ja Mishakal pitivät hänet salassa, kunnes Takhisis löysi hänet vedestä ja sai hänet tottelemaan itseään lukuisten koettelemusten jälkeen ja unohtamaan että on itsekin jumalatatar.
Sargonnas tai Sargas on Koston Jumala. Erittäin äkkipikainen. Suosii yletöntä verenvuodatusta ja ankaria rangaistuksia pienimmästäkin rikkeestä.
Morgion on tautien herra. Kaikkien Pyhien sodassa hän haavoittui ja jäi pysyvästi rammaksi. Morgionin vihityt ovat yleensä erilaisten tautien kalvamia ja täten heidän ulkonäkönsä voi järkyttää muita rujoudellaan. Etsivät jumalalleen seuraajia mm. vankityrmistä. Erityisen innoissaan tautien leviämisestä.
Chemosh on Kuoleman jumala, joka rakastuu palavasti Minaan luullen tämän olevan ihminen mutta lopulta hylkää tämän mustasukkaisena. Chemoshilla on todella vähän eläviä vihittyjä. Ennemmin tai myöhemmin kaikki kuolevaiset joutuvat tämän jumalan eteen. Yritti vallata maailman Minan avulla luomalla itselleen voittamattomia seuraajia jotka eivät tunne nälkää, ei janoa, eivät sairastu ja elävät ikuisesti.
Reorx, maailman Takoja, on kääpiöiden jumala, joka rakastaa koreita vaatteita ja uhkapelejä ("lyödäänkö vetoa?"). Useat kääpiöt kiroavatkin "Reorxin parran kautta". Tarujen mukaan auttoi takomaan legendaarisen pyhän Kharasin moukarin. On maailmassa Dougan Punahamara-nimisenä kääpiönä.
Hiddukel on varkaiden ja kauppiaiden suosima jumala. Jopa toiset jumalat ovat tehneet Hiddukelin kanssa huonoja kauppoja.
Zeboim on ailahtelevainen merten jumalatar. Hän yrittää saada Minan puolelleen.
Habbakuk on rauhallinen merten eläinten jumala, joka harvemmin sekaantuu mihinkään.
Sirrion on Tulen Herra. Kiinnostunut enimmäkseen omasta elementistään mutta myös alkemiasta. Kaoottisin kaikista puoluettomuuden jumalista.
Chislev on Metsämaiden Jumalatar joka huolehtii Krynnin luonnosta ja jossain määrin myös elämistä. Ei halua hallita luontoa tai käyttää sitä aseenaan.
Majere on Munkkijumala. Toimii Paladinen neuvonantajana. Rauhallinen, tyyni ja viisas jumala.
Ympäristöjohtaminen
Ympäristöjohtaminen on liikkeenjohdon ala, joka keskittyy ympäristönsuojelun ja yritystoiminnan leikkauspisteisiin. Ympäristöjohtaminen tukeutuu usein ympäristöjohtamisjärjestelmiin, joita ovat mm. ISO 14001 ja EMAS-järjestelmä. Ympäristöjohtaminen on kytköksissä yritysvastuun konseptiin ja voi ottaa huomioon myös sosiaalisen vastuun teemoja.
Dragonlance
Jumalat
Kiri-Jolith, Oikeuden Miekka, on kaikista jumalista sotaisin. Ei koskaan väsy vaatimaan oikeutta. Kuitenkaan ei ole armoton.
Ympäristöjohtaminen
Historia
Ympäristöjohtamisen synty ajoittuu 1960-luvun lopulle ympäristöherätyksen aikaan. Aluksi ympäristöjohtaminen oli vastahakoista mukautumista kiristyvään lainsäädäntöön. Vasta 1980-luvun puolestavälistä lähtien yritykset alkoivat itse korostaa toimintansa ympäristönäkökulmaa. Tähän vaikutti sekä kasvava paine kuluttajien ja julkisen vallan suunnasta että kestävän kehityksen käsitteen syntyminen. Yritykset saattoivat ainakin jollain tasolla yhdistää kestävän kehityksen normaaliin taloudelliseen toimintaan, kun taas aikaisempi puhe nollakasvusta oli yrityksille liian radikaalia. Nykyään yritysten ympäristöstrategiat ovat jo entistä enemmän sidoksissa yritysten liiketoimintastrategioihin. Yritykset ovat myös ottaneet käyttöön ympäristöjärjestelmiä, kuten ISO 14001 tai vaativamman Euroopan unionin asetukseen perustuva EMAS-järjestelmän.
Dragonlance
Jumalat
Solinari, Lunitari ja Nuitari ovat magian jumalat. Heitä yhdistää rakkaus magiaan. Solinari on hyvyyden magian jumala, hänen velhonsa kantavat valkoista kaapua. Lunitari on puolueettoman magian jumalatar, hänen velhonsa käyttävät punaista kaapua. Nuitari taas on pahan magian jumala ja velhot käyttävät mustaa kaapua.
Ympäristöjohtaminen
Ympäristöasioiden hallintajärjestelmät
1990-luvun alkupuolella kehitettiin ympäristöjärjestelmät ympäristöjohtamisen työkaluiksi. Ensimmäinen standardi oli englantilainen BS 7750, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1992. Ensimmäiset toimipaikat Suomessa sertifioitiin BS 7750:n mukaan vuonna 1994. Myöhemmin kansainvälinen ISO 14001 -standardi korvasi BS 7750:n Suomessa. Vuonna 1993 julkistettiin EU:n asetukseen perustuva EMAS-järjestelmä.
Dragonlance
Jumalat
Muita jumalia ovat Zivilyn, Shinare ja Branchala.
Liitokorento
Liitokorento (Epitheca bimaculata) on kiiltokorentoihin kuuluva väriltään keltamusta sudenkorento. Sillä on tapana pysyä pitkään lennossa ja laskeutua harvoin.
Dragonlance
Lohikäärmepeitsi
Lohikäärmepeitsi on Takhisiksen lohikäärmeitä vastaan käytetty peitsi. Peistä käytettiin ensimmäistä kertaa 3. lohikäärmesodassa, silloin sen löysi Huma kolmen koetuksen jälkeen. Toisen kerran peistä käytettiin Peitsen sodassa, jossa peitsen löysivät Peitsen Sodan sankarit Raistlin Majere, Laurana Kanan, Caramon Majere, Tika Waylan, Tanis Puolhaltia, Tasslehoff Takiaisjalka, Flint Tulivasara, Joentuuli, Kuunkulta, Sturm Kirkaskalpa sekä Lauranan veli Gilthanas. He saivat Peitsen terän käsiinsä vuorilla jäätyneiltä hopeiselta lohkäärmeeltä ja solamnian ritarilta, joka päästi irti peitsen terästä mystisesti jäätyneenä. Lohikäärmepeitsi on hyvän jumalan Paladinen ase Takhisista vastaan ja sellaisia voi takoa ennustuksen mukaan hopeasta vain ihminen, jolla on hopeinen käsi, eli Theros Rautamantu ja apunaan legendaarinen kääpiöitten pyhä Kharasin moukari.
Ympäristöjohtaminen
Ympäristöasioiden hallintajärjestelmät
Kansalliset ja Euroopan laajuiset ympäristöjärjestelmät edistivät kansainvälisen standardin luomista. Kansainvälinen ISO 14001 -standardi julkistettiin vuonna 1996 ja siitä tuli nopeasti suosituin järjestelmä kaikkialla maailmassa. Standardin uusin painos on vuodelta 2015. Suomen Standardisoimisliitto SFS on vahvistanut standardin ISO 14001 kansalliseksi standardiksi SFS-EN ISO 14001 ja julkaissut sen suomeksi.
Dragonlance
Suomeksi julkaistut teokset juonellisessa aikajärjestyksessä
Raistlin-kronikat (the Raistlin Chronicles) Kronikat (Dragonlance Chronicles) Kadonneet kronikat (The Lost Chronicles) Legendat (Dragonlance Legends) Viides aika Sielujen sota (War of Souls)· Musta oppilas Minotaurisodat Solamnian nousu Dhamon-saaga Kadonneet historiat (the Lost Histories) Kaaoksen sota Kangin rykmentti Muut
Ympäristöjohtaminen
Ympäristöjohtamisen koulutus
Suomessa on mahdollista saada koulutusta ympäristöjohtamisen alalla. Jyväskylän yliopisto tarjoaa pohjoismaiden vanhinta ympäristöjohtamisen maisteri- ja tohtorikoulutusta. Koulutusohjelma käsittelee erilaisia ympäristöjohtamisen ja yritysvastuun teemoja, mm. elinkaariarviointia, kestävää kulutusta ja markkinointia sekä kestävän kehityksen mukaisia yritysstrategioita.
Liitokorento
Ulkonäkö ja koko
Liitokorennon takaruumis on 40–44 mm pitkä ja takasiipi 38–44 mm pitkä.
Jean Monnet
Jean Omer Marie Gabriel Monnet (9. marraskuuta 1888 Cognac, Ranska – 16. maaliskuuta 1979 Houjarray, Ranska) oli ranskalainen viranhaltija, jota pidetään yhtenä Euroopan unionin perustajista. Hän oli yksi liittoutuneiden sodankäynnin suunnittelijoista toisessa maailmansodassa, ranskalaisen yhteiskunnallisen suunnitelmallisuuden perustaja sekä yksi Euroopan yhdentymisen käynnistäjistä. Monnet’ta ei koskaan valittu vaaleilla valtaan, mutta hänestä tuli merkittävä kansainvälinen poliittinen vaikuttaja.
Liitokorento
Elintavat
Lajin lentoaika on toukokuun lopulta heinäkuun lopulle. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun alkuun.
Jean Monnet
Varhaiset vuodet
Jean Monnet syntyi Cognacin kaupungissa konjakkia välittävän tukkukauppiaan perheeseen. Hän oli mukana perheen yrityksen toiminnassa. 16-vuotiaana hän keskeytti pyrkimisensä yliopistoon ja lähti Lontoon Cityyn, jossa hän työskenteli isänsä paikallisen agentin Chaplinin kanssa. Työssään hän matkusteli paljon perheen konjakkiasioissa muun muassa Skandinaviassa, Venäjällä, Egyptissä, Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Liitokorento
Elintavat
Liitokorento viettää tavallisesti pitkiä aikoja lennossa ja laskeutuu vain harvoin. Laji on erityisen kestävä ja nopea lentämään, ja saattaa vaeltaa veden päällä pitkälle rannasta. Kuitenkin lentotapojen vuoksi liitokorennon löytäminen on vaikeaa. Yleisimmin havaittavia yksilöitä ovat nuoret aikuiset, kun ne lentävät rinteillä ja muilla lämpimillä paikoilla.
Jean Monnet
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914 Monnet vapautettiin sotapalveluksesta terveydellisistä syistä. Hän kuitenkin ryhtyi auttamaan liittoutuneita näiden yhteistyöstä aiheutuneiden ongelmien ratkaisemiseksi. Vuoden 1916 aikana hänestä tuli korkea virkamies liittoutuneiden palvelukseen. Hän esittikin Ranskan pääministerille liittoutuneiden valtioiden voimavarojen koordinoinnin syventämistä sodankäynnin tehostamiseksi.
Liitokorento
Elintavat
Liitokorennon naaras voi munia kerralla yli 2 000 munaa nauhamaisina ketjuina.
Kauriinkello
Kauriinkellon juuri on paksu, hieman naurista muistuttava ja syötävä. Varsi voi kasvaa lähes metrinkorkuiseksi. Varsi on yläosistaan kalju ja alaosistaan harvahkosti karvainen. Tyvilehdet ovat vastapuikeita ja nyhä- tai mutkalaitaisia. Varsilehdet ovat kapeanpuikeita. Kauriinkellon kukinto on kapeahko yksipuolinen terttu, jonka kukat ovat pitkäperäisiä ja väriltään kalvaan sinivioletteja. Kukkien teriö on noin 2 cm pitkä ja syvään liuskoittunut. Verhiönliuskat ovat piikkimäisiä.
Kauriinkello kasvaa muun muassa niityillä.
Liitokorento
Levinneisyys ja elinympäristö
Liitokorennon yleisimpiä elinympäristöjä ovat järvet ja lammet, joilla on ruoikkoiset rannat ja paljon kasvillisuutta. Toisinaan lajia tavataan myös merenlahdilla ja soiden lammilla.
Jean Monnet
Ensimmäinen maailmansota
Sodan jälkeen hän työskenteli Yhdysvaltain presidentin Woodrow Wilsonin aloitteesta Kansainliiton luomiseksi. Hän matkusti tehtävän takia Sleesiaan, Itävaltaan, Puolaan ja Romaniaan. Vuonna 1920 hänet kutsuttiin Kansainliiton apulaispääsihteeriksi Ranskan pääministerin Clemenceaun ja Britannian edustajan Balfourin esityksestä.
Monnet pettyi hyvin nopeasti Kansainliiton kyvyttömyyteen toimia tehokkaasti ja etenkin sen päätöksentekojärjestelmään, jossa vaadittiin yksimielisyyttä. Siksi hän erosi Kansainliiton palveluksesta vuonna 1923 ja siirtyi hoitamaan perheensä liiketoimintaa, joka oli sodan seurauksena yhä suurissa vaikeuksissa. Lisäksi hän ryhtyi kansainväliseksi yrittäjäksi, käyttäen hyväkseen ennen maailmansotaa saamaansa kokemusta perheyrittäjän toiminnasta. Hän osallistui useiden Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden taloudellisten ongelmien ratkaisemiseen ja oli muun muassa vakauttamassa Puolan złotya vuonna 1927 ja Romanian leuta vuonna 1928. Hänen kokemuksensa kansainvälisestä pankkitoiminnasta johti hänet perustamaan ja toisena johtajana johtamaan yhdysvaltalaista Bancamerica-Blais-pankkia San Franciscossa. Vuosina 1934–1936 Monnet toimi Kiinassa, jonne hänet oli kutsunut silloinen valtionjohtaja Tšiang Kai-šek ja tarkoituksena oli uudistaa Kiinaa. Eritoten Monnet’n tehtäväksi tuli rautatiejärjestelmän uusiminen ja rakentaminen.
Toinen maailmansota
Monnet palasi takaisin Ranskaan vuonna 1938. Vuoden 1939 joulukuusta lähtien aina Ranskan konkreettiseen toiseen maailmansotaan joutumiseen saakka hän johti järjestöä, jonka tehtävänä oli yhdistää Ranskan ja Britannian tuotantokapasiteetti, jotta maiden aseistautuminen olisi tehokkaampaa ja antaisivat lujemman vastauksen Saksan nopealle ja vahvalle aseistautumiselle. Monnet oli Lontoossa kun Ranskan puolustusministeriön alivaltiosihteeri Charles de Gaulle saapui sinne Ranskan sodassa kokeman tappion jälkeen. Lontoossa vaikuttaneet de Gaulle ja Monnet aloittivat yhteistyön saadakseen Ranskan hallituksen toimimaan liittoutuneiden kanssa kiinteässä yhteistyössä. Kuitenkin Monnet kieltäytyi liittymästä de Gaulleen, kun tämä julisti Vapaan Ranskan politiikkansa.
Elokuussa 1940 Britannian hallitus lähetti Monnet’n Yhdysvaltoihin, jossa hänen tehtävänsä oli neuvotella sotatarvikkeiden toimittamisesta Britanniaan. Vaikka Yhdysvallat eristäytyi poliittisesti, Monnet onnistui vakuuttamaan presidentti Franklin D. Rooseveltin tarpeesta tehostaa Yhdysvaltain asetuotantoa, jotta valtio voisi tilaisuuden tulleen iskeä takaisin nopeasti ja vahvalla voimalla. Siitä muodostui Yhdysvaltain sotaan valmistautuva ”Victory programme”. Vuoteen 1945 asti Monnet työskenteli Yhdysvaltain ja Ison-Britannian sotavoimien yhteen sovittamiseksi. Olihan hän jo vuonna 1942 nähnyt tarpeelliseksi rakentaa 60 000 lentokonetta, 45 000 panssarivaunua ja kahdeksan miljoonaa tonnia sota-aluksia. Brittiläinen taloustieteilijä John Maynard Keynes onkin todennut, että toiminnallaan Monnet lyhensi sotaa ainakin yhdellä vuodella.
Vuonna 1943 Monnet toimi Algeriassa, jossa hän oli ensin johtavissa sotilas- ja siviilihallinnon tehtävissä. Hän johdatti paikalliset viranomaiset luopumaan Vichyn hallituksen lainsäädännön soveltamisesta Algeriassa. Tämän jälkeen hän oli ranskalaisen Kansallisen vapautuskomitean jäsenen. Tällöin hänen pyrkimyksenään oli yhdistää ja yhteensovittaa Lontoossa ja Algeriassa olevien ranskalaisten viranomaisten toiminta. Vuonna 1944 hänen tehtäväkseen tuli selvittää toimenpiteet, joita tarvittiin Ranskassa valtion vapauduttua Saksan miehityksestä. Lisäksi hänen tuli neuvotella Yhdysvaltain viranomaisten kanssa Ranskan sodan jälkeen tarvitsemista ensimmäisistä avustuksista ja lainoista. Hänellä ei kuitenkaan ollut roolia Marshall-avun suunnittelussa tai järjestämisessä.
Dragonlance
Suomeksi julkaistut teokset juonellisessa aikajärjestyksessä
Kivistänäkijät
Fernando Henrique Cardoso
Fernando Henrique Cardoso (s. 18. kesäkuuta 1931) on brasilialainen poliitikko. Hän oli Brasilian presidenttinä kaksi kautta 1. tammikuuta 1995 – 1. tammikuuta 2003.
Cardososta tuli sosiologian professori São Paulon yliopistossa vuonna 1958, mutta sotilashallitus asetti hänet virkakieltoon 1966. Cardoso siirtyi ulkomaille, Chileen ja Pariisiin, missä hänestä tuli tunnettu lännen ja kehitysmaiden välisten suhteiden tutkija. Hän palasi kotimaahansa ja osallistui aktiivisesti maansa demokratisoitumispyrkimyksiin sen siirtyessä siviilihallintoon. Cardoso valittiin senaattoriksi 1982, hän oli ulkoministeri 1992–1993 ja valtiovarainministeri 1993–1994. Hän on PSDB-puolueen (Partido da Social Democracia Brasileira) perustajajäsen.
Brian Aldiss
Brian Wilson Aldiss (18. elokuuta 1925 East Dereham, Norfolk – 19. elokuuta 2017 Oxford, Oxfordshire ) oli brittiläinen kirjailija ja kriitikko. Hän kirjoitti tieteiskirjallisuutta, valtavirran kaunokirjallisuutta ja tietokirjallisuutta. Hänen tavoitteenaan oli teoksesta Pimeät valovuodet lähtien kirjoittaa tieteiskirjallisuutta, joka poikkeaisi perinteisestä.
Teoksen Frankenstein Unbound (1973) pohjalta on Roger Corman ohjannut 1990 valmistuneen samannimisen elokuvan. Tarina Superlelut elävät koko kesän (Supertoys Last All Summer Long) on puolestaan pohjana Stanley Kubrickin aloittamalle ja Steven Spielbergin ohjaamalle elokuvalle A.I. – Tekoäly.
Aldissille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniamerkki vuonna 2005. Hänet on nimetty tieteiskirjallisuuden Grand Masteriksi.
Jean Monnet
Toinen maailmansota
Eräässä Kansallisen vapautuskomitean kokouksessa 5. elokuuta 1943 Monnet’n todetaan todenneen rauhan pysyvyydestä Euroopassa muun muassa seuraavaa:
Jälleenrakennuksen suunnittelu
Käyty sota edusti Monnet’lle suunnitelmallista taloutta. Ajatusmaailman mukaisesti jälleenrakennuskauden talous tulisi myös olla suunnitelmallista, ei kuitenkaan filosofisesti samanlaisen suunnitelmatalouden rakentamisen, kuin oli sodan voittajana esiintyneessä Neuvostoliitossa toteutettu tiukka kommunistinen suunnitelmatalous. Eritoten Monnet vierasti Neuvostoliiton itsevaltaisuuden tuomista mukaan ranskalaiseen poliittiseen elämään. Hänen tarkoituksenaan oli puhaltaa talouselämään enemmän virtaa, ei suinkaan asettaa vaatimuksia ja tavoitteita.
Sodan jälkeen vuosina 1945–1953 hän toimi Ranskan suunnittelukomissaarina, jonka tehtävänä oli talouselämän elvyttäminen. Näin hänestä tuli ranskalaisen suunnitelmatalouden perustaja. Hänen tehtävänsä oli tilanteen arviointi, asettaa asiat yhteiskunnalliseen tärkeysjärjestykseen, toivottavien tuotantomäärien arviointi, saada aikaan keskustelua siitä miten ensisijaisiksi määritellyt asiat toteutetaan, ja ennen kaikkea tukea jälleenrakennusta ja tuotantokoneiston uudistamista.
Tammikuussa 1947 Monnet neuvotteli tuhansien eri yhteiskuntaryhmien (työnantajien, ammattiyhdistysjohtajien ja työntekijöiden) kanssa sekä salaisesti että kahden kesken, jotta hän saattoi välttää muodollisuudet ja lobbaajat. Tämän pohjalta hän esittikin suunnitelman Léon Blumin hallitukselle. Tämä suunnitelma oli eritoten työmarkkina- ja tuottajajärjestöjen hyväksymä.
Euroopan yhdentyminen
Vuodesta 1950 lähtien raportit kertoivat ranskalaisille, että sodan jälkeinen Länsi-Saksa elpyi ja jälleenrakensi huomattavasti Ranskaa nopeammin. Useat päättäjät pelkäsivät, että voitetut kohtaisivat jälleen vahvan koston. Lisäksi koettiin äärettömän tärkeänä lopullisesti liittää Saksa länsimaisten demokratioiden joukkoon. Lisäksi kylmä sota oli alkamassa Euroopassa ja samalla altisti keskeisen Euroopan muodostumisen uudelleen taistelutantereeksi idän ja lännen välille. Ranskan tuli ottaa asiassa aloite omiin käsiinsä eli ojentaa kätensä entiselle viholliselle sekä ehdottaa yhteistä tulevaisuutta keskeisille eurooppalaisille valtioille.
Monnet alkoi työskennellä mukana salaisessa hankkeessa, jonka tavoitteena oli saada yhdistettyä hiilen ja teräksen, sotateollisuuden kahden keskeisimmän raaka-aineen, tuotantovarat Euroopassa. Tarkoituksena oli jatkossa välttää Ranskan ja Saksan väliset kiistat keskeisistä tuotantoalueista kuten Ruhrin alueesta. Keväällä 1950 hän esitteli hankkeen Robert Schumanille, joka saatuaan Saksan liittotasavallan kanslerin Konrad Adenauerin hyväksynnän 9. toukokuuta 1950, esitti juhlallisen julistuksen, jolla kutsuttiin kaikki asiasta kiinnostuneet eurooppalaiset valtiot laskemaan ”ensimmäiset konkreettiset peruskivet eurooppalaiselle liitolle”.
Eräässä puheessaan vuonna 1950 Monnet totesikin:
Euroopan hiili- ja teräsyhteisö perustettiin ja näin eurooppalaisen yhteisön ensimmäiseksi Korkean viranomaisen puheenjohtajaksi valittiin vuosiksi 1952–1955 Monnet. Organisaation toimipaikaksi valittiin 10. elokuuta 1952 lähtien Luxemburg. Näiden tapahtumien jälkeen vuodesta 1953 lähtien teräs ja hiili kulkivat vapaasti Euroopassa kuluttajien, kuin myös tuottajienkin suureksi eduksi.
Tämän ensimmäisen eurooppalaisen vakavan kriisin seurauksena Monnet erosi Korkean viranomaisen puheenjohtajan tehtävästä ja perusti samalla Comité d’action pour les État-Unis d’Europen, jotta hän voisi jatkaa toimintaansa Euroopan yhdentymisen syventämiseksi. Tämä komitea kokosi yhteen ammattiyhdistysihmisiä, poliitikkoja kuudesta jäsenmaasta ja edusti siten yli kymmentä miljoonaa ihmistä. Hän suunnitteli eurooppalaista federaatiota, jonka yhteiset instituutiot olisi ollut tarkoitus eräänlaiselle yhteiselle alueelle, jotta vältettäisiin kansallisvaltioiden suvereniteettien läsnäolo. Tätä ajatustaan ja suunnitelmaansa Monnet ylläpiti aina kuolemaansa saakka. Oman kädenjälkensä Monnet jätti Euroopan talousyhteisön (EEC) ja Euratomin perustamiseen, jotka toteutuivat Rooman sopimuksella 25. maaliskuuta 1957. Myös Yhteisön laajeneminen Ison-Britannian jäsenyydellä oli hänen toimintansa keskeisiä kohteita.
Feijoa
Feijoa (Acca sellowiana) on guavan sukulainen, ja joskus sitä kutsutaankin ananasguavaksi.
Jean Monnet
Euroopan yhdentyminen
Vuonna 1963 Monnet perusti Lausanneen Sveitsiin eurooppalaisen historian tutkimusinstituutin, jonka tarkoituksena oli koota yhteen kaikki merkittävät arkistot niiden syvällisemmäksi tutkimukseksi. Tämän instituutin hallituksen puheenjohtajana hän toimi vuoteen 1965 saakka.
Vuonna 1975, iältään jo 87-vuotiaana, Monnet siirtyi lopullisesti eläkkeelle kotiinsa Houjarryyn kirjoittamaan muistelmiaan, jotka ovat ilmestyneet myös suomeksi. Jean Monnet kuoli 91-vuotiaana 16. maaliskuuta 1979 Montfort-l'Amauryssa.
Feijoa
Lajikuvaus
pienoiskuva|vasen Feijoakasvi on pieni hitaasti kasvava ikivihreä puu, joka voi kasvaa 4,5 metriä korkeaksi ja leveäksi. Puuaines on painavaa, kovaa ja haurasta. Lämpimissä maissa puita kasvatetaan myös koristekasveina. Kaksineuvoisilla kukilla on pitkät, punaiset heteet, joiden päässä on paljon keltaista siitepölyä. Kukissa on neljästä kuuteen terälehteä, jotka ovat valkovioletteja. Hedelmä on vihreän kananmunan muotoinen. Massa on mehukas, makea ja aromaattinen, maistuu ananaksen, omenan ja mintun sekoitukselta. Rakeinen, läpinäkyvä, hyytelömäinen liha on samanlainen kuin guavalla.
Levinneisyys
Feijoa on alun perin kotoisin eteläisen Brasilian, Argentiinan koillisosan ja Uruguayn alueelta. Se on kuitenkin levinnyt istutettuna lämpimille alueille ympäri maailmaa.
Jean Monnet
Euroopan yhdentyminen
Arvioidessaan Monnet’n elämäntyötä ja merkitystä Max Jakobson on kirjoittanut, että Monnet’n ensisijaisena tavoitteena oli Ranskan ja Saksan uudenlaisen liiton luominen, ja Euroopan yhteisön muiden jäsenmaiden oli alistuttava Pariisin-Bonnin akselin johtoon. Monnet’n Euroopan itärajana oli Elbe-joki, ja pieniin valtioihin hän suhtautui vähätellen. Monnet’n elämäkerran kirjoittajan François Duchénen mukaan Monnet toisti usein ivallista huomautusta, jonka mukaan Norjan edustaja alkoi kansainvälisissä konferensseissa aina puhua kaloista, olipa asialista mikä tahansa. Jakobsonin mukaan Monnet ei varmastikaan kuvitellut, että esimerkiksi Suomi voisi jonakin päivänä olla Euroopan yhteisön jäsen.
Feijoa
Elinympäristö
Feijoa pitää lämpimistä kesistä (27–32 °C) ja viileistä talvista. Sitä kasvatetaan niillä alueilla, joilla lämpötila pysyy yli −9 °C:ssa. Viileys on kasville tärkeää, sillä jos lämpötila ei laske nollan alapuolelle yli viideksikymmeneksi tunniksi, kasvi kukkii heikosti. Myös hedelmän maku on huomattavasti parempi niillä alueilla, joilla on talvella pakkasta. Kasvi kestää myös suolaista maaperää.
Käyttö
Hapanimelän aromaattista feijoaa syödään sellaisenaan tai käytetään hedelmäsalaatteihin ja leivonnaisiin omenan tapaan soseena tai viipaleina. Hedelmästä voi valmistaa myös marmeladia tai hyytelöä. Tavallisesti hedelmä halkaistaan ja nautitaan lusikalla puolikkaista tai kuoritaan ja paloitellaan jälkiruokiin. Jo raa'assa hedelmässä on hyvin voimakas tuoksu, joka on pitkäkestoinen.
Jean Monnet
Tunnustukset
pienois|Monnet’ta esittävä saksalainen postimerkki vuodelta 1977. Monnet sai pitkän elämänsä aikana lukuisia virallisia tunnustuksia. Hänet mm. nimettiin useiden yliopistojen kunniatohtoriksi: Cambridge 1961, Dartmouth 1961, Yale 1961, Oxford 1963. Hänen osakseen tuli noin kolmekymmentä erilaista palkintoa ja kunnianimitystä.
Eurooppa-neuvosto julisti 2. huhtikuuta 1976 Luxemburgin istunnossaan Monnet’n Euroopan kunniakansalaiseksi. Hänet määriteltiin erääksi Euroopan unionin perustajista.
Ranskan presidentti François Mitterrand siirrätytti vuonna 1988 Monnet’n maalliset jäännökset Pariisin Panthéoniin maan muiden suurmiesten joukkoon.
Monnet’n mukaan on nimetty tutkimuslaitoksia, erilaisia Eurooppaa ja sen yhdentymistä käsitteleviä hankkeita ja yliopistollisia oppituoleja.
Vuonna 1989 käynnistettiin Euroopan komission aloitteesta ”Euroopan integraatio yliopisto-opetuksessa” -ohjelma, jonka tavoitteena oli saada yliopisto-opetus vastaamaan ajan haasteita myös Eurooppaan liittyvissä asioissa. Tämä Jean Monnet -ohjelma kohdistuu seuraaviin aloihin:
Jean Monnet ja Suomi
Monnet on Suomessakin kaikkein tunnetuimpia yhdistyneen Euroopan kehittäjiä.
Turun yliopistossa oli Jean Monnet -oppituoli vuosina 1996–2006. Oppituoli muuttui vuonna 2003 Jean Monnet ad personam -oppituoliksi. Tuolin haltijana toimi vuoteen 2006 asti VTT Esko Antola. Vuonna 2000 Euroopan komissio myönsi Turun yliopistolle luvan perustaa Jean Monnet Centre of Excellence -keskuksen.
Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteelliseen tiedekuntaan perustettiin tammikuussa vuonna 2000 Eurooppa-keskus. Jo saman vuoden toukokuussa sen nimi muutettiin Jean Monnet -keskukseksi samassa yhteydessä kuin Euroopan komissio myönsi yliopistolle Jean Monnet European Centre of Excellence -aseman. Tampereen yliopisto sai vuonna 1995 ensimmäisen kerran rahoitusta Euroopan yhdentymistä käsittelevään tutkimushankkeeseen, ja samana vuonna yhteiskuntatieteelliseen tiedekuntaan perustettiin Suomen ensimmäinen Jean Monnet -professuuri. Tästä alkoi Jean Monnet -keskuksen historia Tampereella.
Tampereen yliopiston Jean Monnet -keskuksen oleellinen toimi on yliopiston eri laitosten Euroopan yhteistyötä käsittelevän opetuksen ja tutkimuksen koordinointi. Keskus myös julkaisee aiheeseen liittyvää kirjoittelua ja tutkimusta niin verkkosivuillaan kuin paperijulkaisuinakin. Keskuksen johtoryhmään kuuluvat yliopiston eri laitosten edustajat, jotka yliopiston rehtori nimittää. Näin keskuksen laaja akateeminen kattavuus ja työskentely koordinoijana paranee ja mahdollistuu.
Lisäksi myös Helsingin yliopistossa toimii Jean Monnet -keskus, joskaan sillä ei julkisuudessa ole yhtä näyttävää asemaa Euroopan yhdentymisen tutkimuksessa ja opetuksessa kuin Turun ja Tampereen yliopistoilla.
Tämän lisäksi muissa yliopistoissa, kansalaisjärjestöissä ja tutkimuslaitoksissa on tehty ja on vireillä lukuisia Monnet’lle omistettuja opintokokonaisuuksia, tutkimushankkeita tai muita vastaavia kunnianosoituksia.
Perhe
Monnet’n elämä ja ura oli monivaiheinen ja hyvin kirjava, myös hänen yksityiselämänsä oli vastaavanlainen moninaisuus ja täynnä erilaisuutta. Elokuussa vuonna 1929, illalliskutsuilla Pariisissa, 41-vuotias Monnet kohtasi 21-vuotiaan italialaisen taidemaalarin Silvia Gianninin (o.s. de Bondinin), joka oli avioliitossa Monnet’n alaisen Francisco Gianninin kanssa. Huhtikuussa Silvia synnytti tyttärensä Annan, jonka virallinen isä oli Giannini.
Avioero ei sotienvälisessä Ranskassa ollut mahdollinen, kuten ei kovin monessa muussakaan Euroopan valtiossa tuohon aikaan. Vuonna 1934 Silvia ja Monnet tapasivat Moskovassa, jonne Monnet oli saapunut Kiinasta Siperian junalla ja Silvia Sveitsistä. Monnet järjesti Silvialle Neuvostoliiton kansalaisuuden ja välittömästi tämän jälkeen tämä erosi miehestään Gianninista ja avioitui Monnet’n kanssa.
Ajatus avioitumisesta Moskovassa oli lähtöisin Ludwik Rajchmanilta, johon Monnet oli tutustunut Kansainliiton aikana ja joka puolestaan oli tutustunut Kiinassa toimivaan Neuvostoliiton suurlähettilääseen Bogomoloviin. Yleisesti epäillään, että myös Yhdysvaltain Moskovan suurlähettiläs Willian Bullit ja Ranskan suurlähettiläs Charles Aiphand olisivat paljolti olleet juonessa mukana.
Francisco Gianninin vuonna 1974 tapahtuneen kuoleman jälkeen Silvia Giannini ja Jean Monnet solmivat kristillisen avioliiton Lourdesin katedraalissa, olivathan he molemmat katolisia.
Christian Sarramagna
Christian Sarramagna (s. 29. joulukuuta 1951) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura pelaajana
Sarramagna edusti ammattilaisurallaan AS Saint-Étienneä ja Montpellier HSC:tä. Hän teki läpimurtonsa Saint-Étiennessä vuonna 1970 ja voitti seuran juniorijoukkueessa Coupe Gambardellan mestaruuden. Hän edusti seuraa sen menestyksekkäimpinä vuosina ja voitti Saint-Étiennen paidassa kolme perättäistä Ranskan mestaruutta 1974–1976. Eurokentillä Sarramagna oli mukana AS Saint-Étiennen hävitessä FC Bayern Münchenille Euroopan Cupin finaalissa kaudella 1975–1976. Kaikkiaan Sarramagna pelasi Saint-Étiennessä 162 ottelua, joissa hän viimeisteli 30 osumaa. Hän siirtyi Montpellier’hen 1979 ja lopetti ammattilaisuransa seurassa vuonna 1982.
Ranskan maajoukkueessa Sarramagna pelasi neljä A-maaottelua vuosina 1973–1976.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Sarramagna aloitti vuonna 1982 amatöörijoukkue ES Graud du Roissa, jota hän edusti myös pelaajana. Hän toimi seuran pelaajavalmentajana kolme vuotta, kunnes siirtyi samaan tehtävään Pont Saint-Esprit’iin, jossa lopetti lopullisesti pelaajauransa vuonna 1987.