cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oscar Domingo Sarlinga
Oscar Domingo Sarlinga (s. 20. toukokuuta 1963 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mercedes-Lujániin 30. huhtikuuta 1990 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Uzaliksen titulaaripiispaksi 12. huhtikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rubén Héctor di Monte, jota avustivat Jorge Mario Bergoglio ja Emilio Ogñénovich.
Kongon tasavallan jalkapallomaajoukkue
Kongon tasavallan jalkapallomaajoukkue edustaa Kongon tasavaltaa jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Kongon tasavallan jalkapalloliitto.
Kongon tasavallan maajoukkue ei ole selviytynyt kertaakaan MM-kilpailujen lopputurnaukseen. Afrikan-mestaruuskilpailujen lopputurnauksessa joukkue esiintyi ensimmäisen kerran Etiopian kisoissa 1968, jolloin se putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella. Kamerunin kisoissa 1972 Kongo voitti Afrikan-mestaruuden. Sijoituttuaan alkulohkossaan toiseksi se kukisti välieräottelussa Kamerunin 1–0 ja loppuottelussa Malin 3–2. Egyptin kisoissa 1974 Kongon tasavalta voitti alkulohkonsa. Välieräottelussa se hävisi Sambialle jatkoajan jälkeen 2–4 ja pronssiottelussa Egyptille 0–4 sijoittuen neljänneksi.
Lähteet
🇨🇫
Viiniamatsoni
Viiniamatsoni (Amazona vinacea) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö ulottuu Brasilian Bahian eteläosista Paraguayn itäosiin ja Argentiinan pohjoisosiin. Lajin holotyypin kuvaili Heinrich Kuhl Brasiliasta 1820.
Oiva Somppi
Oiva Jalmari Somppi (käytti Saksassa peitenimeä Hjalmar Mattsson, 24. tammikuuta 1892 Kauhava – 18. maaliskuuta 1987 Jyväskylä ) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Suomen sisällissodassa Tampereella vuonna 1918 Valkoisen armeijan riveissä. Hän osallistui myös vapaaehtoisena Viron vapaussotaan.
Perhe ja opinnot
Somppin vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Somppi ja Amalia Autio. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Siiri Johanna Fagerströmin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla ja suoritti filosofian kandidaattitutkinnon vuonna 1917 ja maisteritutkinnon vuonna 1919.
Jääkärikausi
thumb|Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania. Somppi kuului jääkäriliikkeessä osakuntain väliseen aktiiviseen ylioppilasvaltuuskuntaan ja toimi vuonna 1917 A.K:n matka-asiamiehenä. Lopulta hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 26. lokakuuta 1917, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 17. marraskuuta 1917 alkaen.
Suomen sisällissota
Somppi saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan kiväärinjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta 1918 alkaen 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, jossa hän haavoittui 4. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Somppi siirtyi sisällissodan jälkeen 30. syyskuuta 1918 alkaen vääpeliksi Suomen valkoisen kaartin 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1918 alkaen Helsingin etappipataljoonaan ja komennettiin edelleen kirjuriksi Sotaministeriöön. Lopullisen siirron Sotaministeriöön hän sai 13. tammikuuta 1919. Hän erosi armeijasta jo vuoden 1919 helmikuussa, vain voidakseen osallistua Viron vapaussotaan. Virossa hänet sijoitettiin suomalaisten vapaajoukkojen päällikön esikuntaan. Viron vapaussodasta palattuaan hän astui takaisin armeijan palvelukseen 1. toukokuuta 1919 alkaen, jolloin hänet sijoitettiin Kadettikoulun adjutantiksi ja rahastonhoitajaksi. Kadettikoulusta hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1919 alkaen Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi Vöyrin pataljoonan konekiväärikomppanian nuorempana upseerina ja 15. maaliskuuta 1920 – 3. kesäkuuta 1920 välisenä aikana Lapuan pataljoonan konekiväärikomppanian päällikkönä. Somppi erosi toistamiseen armeijasta 2. syyskuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kotkan suojeluskuntaan, jossa hän palveli 31. lokakuuta 1921 saakka. Suojeluskuntatyön ohella hän työskenteli konttoriapulaisena Kansallis-Osake-Pankin Kotkan konttorissa 1. lokakuuta 1921, jolloin hän siirtyi konttorikirjuriksi Suomen pankin Kuopion konttoriin ja työskenteli konttorissa 1. lokakuuta 1928 saakka. Kuopiosta hän muutti Jyväskylään, jossa hän työskenteli Suomen pankin Jyväskylän konttorin kassanhoitajana 6. maaliskuuta 1935 saakka, jolloin hänet nimitettiin konttorin johtajaksi ja oli johtajana vuoteen 1958 saakka.
Talvi- ja jatkosota
Somppi osallistui talvisotaan siviilitehtäviensä ohella, myös 30. Sotasairaalan sairastarkastustoimikunnan puheenjohtajana. Jatkosodan puhjettua hän toimi aluksi siviilitehtävässään, mutta komennettiin myöhemmin pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 9:ään. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin päällikön apulaiseksi Sotavankileiri 21:een. Hänet siirrettiin myöhemmin Sotavankileiri 6:een, josta hän palasi takaisin Sotavankileiri 21:een, jossa hän otti vastaan päällikön tehtävät. Hänet vapautettiin vuonna 1942 aseellisesta palveluksesta ikänsä takia. Myöhemmin hän palasi siviilitoimeensa Suomen pankkiin ja toimi samalla Enso Gutzeit Oy:n Parviaisen tehtaitten valvonta - ja tilintarkastajana vuoteen 1962 saakka.
Chris Miller
thumb|Chris Miller vuonna 2011. Christopher ”Chris” Miller (s. 1968) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, animaattori, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa animaatioelokuvien Shrek kolmas (2007) ja Saapasjalkakissa (2011) ohjaajana sekä Madagascar-elokuvasarjan Kowalski-pingviinin ääninäyttelijänä.
Raphael: Bad Moon Rising
Raphael: Bad Moon Rising on vuonna 2007 ilmestynyt Mirage Studiosin julkaisema ja Bill Moulagen ja Jim Lawsonin luoma 4-osainen sarjakuva, joka perustuu Turtlesista tuttuun sarjakuvahahmoon Raphaeliin. Sarjakuvan tarina sijoittuu Tales of the TMNT lehden numeron 7 jälkeisiin tapahtumiin
Juoni
Shadow Jonesin tappaessa vahingossa parhaan ystävänsä, jonka seurauksena hän sai Lilithin ja tämän ihmisusi sisarkunnan vihan niskaansa. Shadow matkaa Raphaelin kanssa Casey Jonesin maalaistalolle pitääkseen hetken aikaa matalaa profiilia. Mutta myöhään yöllä oven koputuksen jälkeen heidän aikansa maalaistalolla johtaa aivan uuteen yliluonnolliseen juonittelevaan maailmaan, jossa Raphael kohtaa muun muassa vampyyreja.
Vaahteraliigan kausi 2012
Vaahteraliigan kausi 2012 on Vaahteraliigan 33. kausi. Liigan runkosarja alkoi 26. toukokuuta 2012 ja Vaahteramalja XXXIII pelattiin 25. elokuuta 2012. Jokainen joukkue pelasi kymmenen ottelua runkosarjassa, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Finaaliottelussa Helsinki Roosters kukisti hallinneen mestarin Helsinki Wolverinesin ja voitti seurahistorian viidennentoista Suomen mestaruutensa.
Lappeenrannan Rajaritarit ei hakenut liigalisenssiä kaudelle 2012, vaan pudottautui II-divisioonaan. Rajaritareiden paikan liigassa otti Vantaan TAFT.
Keenan Wynn
Francis Xavier Aloysius James Jeremiah Keenan Wynn (27. heinäkuuta 1916 New York, New York – 14. lokakuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Vaahteraliigan kausi 2012
Kauden päätteeksi parhaana pelaajana palkittiin Roostersin pelinrakentaja Robert Johnson.
Sarjataulukko
Tilanne 24.8.2012
European Football League
Helsinki Wolverines sai edellisen kauden mestarina osallistui kansainväliseen EFL-turnaukseen. Wolverines kohtasi kahdessa ottelussa turnauksen alkukierroksella Sveitsin pääsarjan mestarin Calanda Broncosin. Broncos voitti Wolverinesin kahdesti ja eteni seuraavalle kierrokselle yhteispistein 104–42.
Keenan Wynn
Yksityiselämä
Wynn oli naimisissa vuodet 1938–1947 Evie Wynn Johnsonin, 1949–1953 Bettie Jane Butlerin ja sitten Sharley Hudsonin kanssa kuolemaansa saakka. Hänellä on kaksi lasta Johnsonin ja kolme Hudsonin kanssa. Keenan Wynn kuoli syöpään 70-vuotiaana.
Rubén Héctor di Monte
Rubén Héctor di Monte (12. huhtikuuta 1932 Luján – 18. huhtikuuta 2016) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 5. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Avellanedan vihkipiispaksi sekä Iomniumin titulaaripiispaksi 13. kesäkuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Quarracino, jota avustivat Luis Juan Tomé ja Luis Eduardo Henríquez Jiménez.
Di Monte sai 24. maaliskuuta 1986 nimityksen Avellanedan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 1. toukokuuta. Hänet nimitettiin 7. maaliskuuta 2000 Mercedes-Lujánin arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 26. huhtikuuta. Hän jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2007.
Kulta-aratti
Kulta-aratti (Guarouba guarouba) on Brasilian kotoperäinen papukaija. Se elää maan pohjoisosassa Maranhãossa ja Parássa. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Koillis-Brasiliasta 1788.
Koko ja ulkonäkö
Pituudeltaan kulta-aratti on nokasta pitkän pyrstön kärkeen noin 34 senttimetriä ja se painaa noin 270 grammaa.
Ulkomuodoltaan kulta-arattia on vaikea sekoittaa moneen muuhun lajiin. Sen nokka on suuri verrattuna linnun päähän, ja väriltään vaalea. Höyhenys on suurimmaksi osaksi kirkkaan keltainen, lukuun ottamatta vihreitä siipisulkia. Linnun koivet ovat vaaleanpunertavat, mutta kynnet mustat.
Agatha (elokuva)
Agatha on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut Michael Aptedin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen jännitysdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Vanessa Redgrave ja Dustin Hoffman. Agathan käsikirjoituksen laativat Kathleen Tynan ja Arthur Hopcraft. Elokuvan tuottivat Jarvis Astaire, Gavrik Losey ja Dustin Hoffman.
Juoni
Agatha sijoittuu joulukuuhun 1926, jolloin nuori mutta kuuluisa dekkarikirjailija Agatha Christie (Vanessa Redgrave) katoaa kotoaan yhdeksitoista päiväksi, jonka aikana hänen katoamisestaan nousee suuri kansainvälinen kohu-uutinen. Christien aviomies Archibald ”Archie” Christie (Timothy Dalton) kertoo vaimolleen ennen tämän katoamista, että hänellä on rakkaussuhde sihteerinsä kanssa, ja hän haluaa avioeron. Agatha sisäänkirjautuu Harrogatessa sijaitsevaan hotelliin Archien rakastajattaren sukulaisen nimellä. Agatha päättää hoitaa asian niin kuin vain osaa. Amerikkalainen lehtimies Wally Stanton (Dustin Hoffman) seuraa Agathan jälkiä kylpylähotelliin. Hän salaa seuraa, kuinka Agatha punoo kohtalokasta koston juonta, joka lopulta osoittautuu yhtä yllätykselliseksi kuin hänen dekkarinsa. Ei mene kauankaan, kun Stanton rakastuu Agathaan.
Tuotanto
Käsikirjoittaja Kathleen Tynan aloitti projektin tekemällä tutkimustyötä BBC:n dokumenttia varten. Hän kertoi tuottaja David Puttnamille tutkimuksistaan, ja Puttnam ehdotti dokumentin muuttamista elokuvaksi. Agatha Christien kuolinpesä yritti estää elokuvahankkeen toteuttamisen. Tuottaja David Puttnam oli jättäytynyt elokuvan tuotannosta, koska elokuvan käsikirjoitus jouduttiin laatimaan uudelleen Dustin Hoffmanin roolin takia. Puttnam oli vannonut, että hän ei enää ikinä työskentelisi Hoffmanin kanssa. Alun perin Julie Christie oli kiinnitettynä Evelyn Crawleyn rooliin, mutta murrettuaan ranteensa rullaluistellessaan hänen oli pakko vetäytyä elokuvasta. Christien tilalle palkattiin Helen Morse. Vanessa Redgrave ja Timothy Dalton olivat näytelleet aiemmin tosielämän avioparia elokuvassa Maria, skottien kuningatar (1971). Redgrave ja Dalton eivät olleet tosielämässä avioliitossa, mutta he olivat avoliitossa vuodet 1971–1986.
Agatha kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Englannissa. Englannissa elokuvan kuvauspaikkoina olivat North Yorkshiressa sijaitsevat Yorkin ja Harrogaten kaupungit, Somersetissa sijaitseva Bathin kaupunki, Buckinghamshiressa sijaitseva Burnham Beechesin metsä, Berkshiressä sijaitseva Oakley Greenin kylä ja Lontoon kaupunki. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat SweetWall Productions, Casablanca Filmworks, First Artists ja Warner Bros..
Julkaisu ja vastaanotto
Agatha sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 9. helmikuuta 1979. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 7 500 000 dollarin lipputulot. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 3. elokuuta 1979. Elokuvaa esitettiin Suomessa ainoastaan Helsingin Gloria-elokuvateatterissa. Agatha oli Suomessa 134. katsotuin elokuva 9 786 hengen katsojamäärällään vuonna 1979. Tuotantoyhtiönäkin toiminut Warner Bros. vastasi myös elokuvan teatterilevityksestä. Agatha on saanut yleisesti hyvin myönteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 82% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu yhteentoista arviointiin. Warner Bros. Digital Distribution julkaisi Agathan DVD:nä 3. elokuuta 2010.
Paramount Domestic Media Networks
Sen sisaryhtiö on Paramount International Networks.
Historiaa
Vuonna 1988 Viacom osti itselleen 66 % MTV Networksista ja vuonna 1989 loput MTV Networksista.
Franco Sacchetti
Franco Sacchetti [sakke’tti] (noin 1332 Raguse – 1400 Pisa ) oli italialainen kirjailija. Hän oli arvostettu yhteisössään, ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Hän laati kokoelman Sermoni evangelici silloiseen vakiintuneeseen tyyliin, sisällökkään Canzoniere ja sekä mallit aikakauden lyriikan runomuodoista sekä Firenzen murteella kerrotut Trecento novelle, jotka monet ovat jyrkkäsävyisesti piirrettyjä todellisuuskuvia aikakaudesta ja joilla siten on suurta kulttuurihistoriallista merkitystä. Edeltäjänsä Boccaccion vuolaana virtaava tyyli puuttuu hänen runoilijanlaadustaan.
Fernando Carlos Maletti
Fernando Carlos Maletti (17. maaliskuuta 1949 Buenos Aires – 8. maaliskuuta 2022 ) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 24. marraskuuta 1973 ja nimitettiin San Carlos de Barilochen hiippakunnan johtoon 20. heinäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Rubén Oscar Frassia, Raúl Omar Rossi, Horacio Ernesto Benites Astoul ja Jorge Eduardo Lozano.
Maletti sai 6. toukokuuta 2013 nimityksen Merlo-Morenon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. kesäkuuta.
Poolo kesäolympialaisissa 1936
right|100px Poolo palasi olympialaisten ohjelmaan Berliinin kesäolympialaisissa 1936, jolloin lajia pelattiin 3.–8. elokuuta. Poolossa ei ollut kisattu olympiatasolla kaksissa edellisissä olympialaisissa, Amsterdamissa vuonna 1928 eikä Los Angelesissa vuonna 1932. Berliinin olympiakisat jäivät myös viimeisiksi olympialaisiksi, joissa poolo oli mukana.
Mitalistit
right|200px
HUOMIO:KOK:n olympiamitalistitietokanta näyttää mitalisteiksi ainoastaan pelaajat, jotka pelasivat turnauksessa ainakin yhden ottelun. Varamiehiä ei ole listattu mitalistien joukkoon.
Osallistujat
Jokainen valtio sai osallistua olympialaisten poolokilpailuun lähettämällä yhden, maksimissaan kahdeksan hengen joukkueen. Yhteensä 21 poolonpelaajaa viidestä eri maasta pelasi Berliinin olympiapoolossa ainakin yhden ottelun. Alla olevien joukkueiden pelaajissa mukana myös varamiehet.
Lopputulokset
thumb|right|250px|Argentiinan joukkue, poolon viimeiset olympiavoittajat.
Jim Lawson
Jim Lawson (s. 19. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan työstään Turtlesin parissa.
Elämäkerta
Lawson kiinnostui piirtämisestä jo nuorella iällä ja luki sarjakuvia kuten Hämähäkkimies, Werewolf by Night ja Ka-Zar. Hän opiskeli piirtämistä taidekoulussa Hamdenissa, Connecticutissa.
Ura
Lawson on työskennellyt Mirage Studiosille vuodesta 1986 lähtien ja loi muun muassa Rottakuninkaan hahmon Turtles sarjakuviin. Hän on luonut useita minisarjakuvia Miragelle muun muassa Bade Biker & Orson Amuck, jota julkaistiin vuosina 1986–1987.
Teppo Heimo
Teppo Johannes Heimo (s. 18. tammikuuta 1984 Turku) on entinen suomalainen pikajuoksija. Seuratasolla Heimo edusti Turun Urheiluliittoa ja häntä valmensi Heikki Lehti.
Heimo on voittanut 200 metrin juoksussa sisäratojen SM-pronssia vuonna 2007 Rovaniemellä. Lisäksi hän on voittanut 4 x 100 metrin pikaviestissä SM-kultaa vuonna 2006 sekä SM-hopeaa vuonna 2008 ja SM-pronssia vuosina 2004 ja 2007. Heimon ennätys 100 metrillä on 10,78 ja 200 metrillä 22,10. Heimo on edustanut Suomea myös nuorten sarjoissa Euroopan nuorten olympiapäivillä Murciassa vuonna 2001 sekä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella vuonna 2003.
Tino Insana
Silvio Peter ”Tino” Insana (15. helmikuuta 1948 – 31. toukokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä, jonka tunnetuimmat roolit olivat elokuvissa Naapurit (1981) ja Kolme kaverusta (1986) sekä animaatiosarjassa Tallipihan bilehileet (2007–2011).
Lääkäri–potilas-suhde
Lääkäri–potilas-suhde on lääketieteen keskeinen käytäntö, jonka avulla taataan sairauden korkeatasoinen diagnoosi ja hoito. Lääkäri–potilas-suhde muodostaa lääketieteen etiikan perustan. Useimmissa lääketieteen oppilaitoksissa opetetaan opiskelijoita kunnioittamaan potilaita ja toimimaan ammattimaisesti.
Merkitys
Potilaan täytyy luottaa häntä hoitavan lääkärin ammattitaitoon ja kokea, että he voivat uskoutua heitä hoitavalle lääkärille. Useimmille lääkäreille hyvän hoitosuhteen muodostaminen on tärkeää. Psykiatriassa ja perhelääketieteessä suhteella on erityisen suuri merkitys. Toisaalta patologiassa ja radiologiassa hoitosuhde ei ole yhtä suuressa roolissa.
Hoitosuhde on tärkeä sekä potilaan, että häntä hoitavan lääkärin kannalta. Suhteen toimivuus vaikuttaa potilaan ja lääkärin välisen kommunikaation ja välittyvän tiedon oikeellisuuteen ja tarkkuuteen. Jos hoitosuhde ei toimi kunnolla, lääkärin kyky tehdä kunnollinen diagnoosi heikentyy. Lisäksi huono hoitosuhde voi johtaa lääkärin antamien hoito-ohjeiden laiminlyöntiin. Tällaisissa tilanteissa voidaan pyytää toista lääkäriä konsultoimaan asiassa.
Homoseksuaalisuus Saudi-Arabiassa
Kaikenlainen homoseksuaalinen kanssakäyminen kahden miehen tai naisen välillä on Saudi-Arabiassa kiellettyä tiukan šaria–lain uhalla. Homoseksuaalisuudesta voidaan teoriassa langettaa kuolemantuomio. Käytännössä näin ei yleensä tapahdu, koska teolla tulee olla silminnäkijöitä. Todistajiksi kelpaavat neljä tervejärkistä ja luotettavaa mieshenkilöä. Kuolemantuomion ohella voidaan langettaa muita rankaisukeinoja, kuten raipaniskuja ja kastraatio.
Useita ulkomaalaisia on pidätetty maassa homoseksuaalisesta käytöksessä. Myös transvestinen käyttäytyminen katsotaan osaksi homoseksuaalisuutta, ja siitäkin voi joutua viranomaisten kanssa vaikeuksiin.
Kaikki maassa ilmestyvät kirjat, aikakauslehdet, elokuvat, DVDt, videot, televisiohjelmat, ynnä muut tarkistetaan ennen niiden julkaisua, eivätkä ne saa sisältää mitään homoseksuaalisuutta käsittelevää aineistoa.
Kassan pommitus
Kassan pommitus (unk. Kassa bombázása, svk. Bombardovanie Košíc) oli tuntemattoman ilmavoiman tekemä hyökkäys Unkarin kuningaskuntaan kuuluneen Kassan kaupunkiin (nyk. Košice, Slovakia) toisen maailmansodan aikana 26. kesäkuuta 1941. Pommituksen jälkeen Unkari julisti sodan Neuvostoliitolle.
Tausta
Ensimmäisen maailmansodan Keski-Euroopassa lopettanut Trianonin rauhansopimus loi uuden Tšekkoslovakian valtion entisistä Itävalta-Unkariin kuuluneista alueista. Moniin osiin maata jäi kuitenkin merkittäviä unkarilaisvähemmistöjä. Saksan ja Italian johtamassa Wienin ensimmäisessä välitystuomiossa vuonna 1938 Unkarin ja Tšekkoslovakian rajoja muutettiin siten, että muun muassa Košice siirrettiin Unkarille. Tästä huolimatta Unkari ei liittynyt välittömästi toiseen maailmansotaan, vaikka pysyikin läheisissä väleissä natsi-Saksan kanssa.
Szegedin pommitus
Unkari ei kuitenkaan liittynyt Saksan suurhyökkäykseen Neuvostoliittoon, kun operaatio Barbarossa alkoi 22. kesäkuuta.
Tapahtumat
26. päivä kesäkuuta noin kello yksi iltapäivällä Kassan ylle ilmaantui kolme kaksimoottorista pommikonetta. Koneet saapuivat kaakosta ja pudottivat ensimmäiset pomminsa kaupungin länsiosiin, minkä jälkeen ne palasivat takaisin kaakkoon.
Pommituksessa kuoli 29 ihmistä, mukaan lukien kaksi lasta. Yli 20 rakennusta tuhoutui, joista merkittävin oli kaupungin pääpostirakennus.
Edme Régnier
pienoiskuva|Régnierin dynamometri Pariisin Musée des Arts et Métiers -museossa. Edme Régnier (15. kesäkuuta 1751 – 10. kesäkuuta 1825) oli ranskalainen insinööri ja keksijä.
Regnier syntyi Semur-en-Auxoisissa 1751 ja työskenteli alkuun kauppiaana. Hän keksi muun muassa dynamometrin ja kehitti ukkosenjohdattimena toimivan mobilen sekä aurinkokellotyypin. Hän oli myös mukana perustamassa Pariisiin Hôtel des Invalidesin tykistömuseota, johon hänet nimitettiin kuraattoriksi.
Kaihlamäki
Kaihlamäki on kylä Kangasniemen kunnassa Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Kangasniemen kirkonkylältä länteen Toivakan suuntaan.
Kaihlamäellä on ollut asutusta jo 1600-luvulta asti. Kaihlamäen kylän suurin kartano on Nikkilän kartano. Nikkilässä asutusta on ollut jo 1800-luvulta asti. Hännilä on kirjailija ja Suomen kieliopin kirjoittaja Reinhold von Beckerin (1788–1858) lapsuuden koti. Vuonna 1874 Matti Ikonen perusti Hännilään pitäjän ensimmäisen kaupan. Talo oli edelläkulkija seudullaan; sinne hankittiin pitäjän ensimmäinen puhelin, gramofoni, sähkövalo, polkupyörä, moottoripyörä ja auto. Vanha päärakennus kuitenkin paloi. Tilalle nousi vuonna 1914 kaksikerroksinen jugendtyylinen asuinrakennus. Kivinavetta on vuodelta 1936. Yksityiskäytössä oleva Hännilä on rakennushistoriallisten, historiallisten ja maisemallisten arvojensa vuoksi maakunnallisesti merkittävä rakennetun kulttuuriperinnön kohde ja on suojeltu.
Kangasniemen kunnanvaltuusto päätti lakkauttaa Kaihlamäen kyläkoulun vuonna 1999. Vaaleaksi rapattu klassisisia piirteitä sisältävä kaksikerroksinen koulurakennus on vuodelta 1936. Sittemmin koulu on ollut yksityiskäytössä ja tullut julkisuuteen rakennuksessa asuvan ja työskentelevän, Vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2008 valitun kuvataiteilija Samuli Heimosen kotina. Koulu toimi myös hetken aikaa majatalona, kunnes se myytiin yksityisasunnoksi, joka se on nykyään.
Robert F. Kennedyn salamurha
Robert F. Kennedyn salamurha tapahtui Los Angelesissa Yhdysvalloissa 5. kesäkuuta vuonna 1968, kun demokraattisen puolueen presidenttiehdokkuutta tavoitellut Robert F. Kennedy ammuttiin.
Kaihlamäki
Läheinen Äkryn kyläkoulu lakkautettiin vuonna 2021.
Robert F. Kennedyn salamurha
Robert Kennedy oli vuonna 1963 salamurhatun Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn veli.
Murha
Kennedy saapui Los Angelesissa sijaitsevaan Ambassador Hotelliin pitääkseen voittopuheen voitettuaan demokraattien esivaalit Kaliforniassa. Kennedyä ammuttiin tapahtuman jälkeen hotellin keittiössä. Ampujaksi todettu palestiinalaistaustainen Sirhan Sirhan otettiin kiinni tekopaikalta.
Seuraukset
Sirhan Sirhan tuomittiin murhasta kuolemantuomioon vuonna 1969. Kuolemantuomio vaihtui kuitenkin elinkautiseen, kun kuolemantuomioista luovuttiin Kaliforniassa vuonna 1972.
Myöhemmin Sirhan ilmoitti motiivikseen murhalle Kennedyn Israelille antaman tuen kuuden päivän sodassa. Sirhan suorittaa vankilatuomiotaan vielä nykyisinkin (2019). Hän on hakenut pääsyä ehdonalaiseen vapauteen useaan kertaan, viimeksi vuonna 2022, jolloin pääsy evättiin.
Juliana Söderborg
Juliana Söderborg (o.s. Malmberg, 24. maaliskuuta 1745 Pori – 16. kesäkuuta 1799 Pori) oli suomalainen unissasaarnaaja, joka loi yhdessä Anna Rogelin ja Anna Lagerbladin kanssa hengellisen pohjan Liisa Erkintyttären alullepanemalle rukoilevaisten liikkeelle.
Perhe
Söderborg syntyi Porissa paikallisen kauppiaan Gustav Malmbergin ja Anna Matintyttären perheeseen. Hän avioitui vuonna 1778 ruotsalaissyntyisen aliupseerin Henrik Söderborgin kanssa ja myöhemmin pariskunnalle syntyi yksi poika.
Elämä
Juliana Söderborg alkoi 25-vuotiaan pitää kotonaan päivittäisiä rukoushetkiä, jotka pian keräsivät runsaasti myös ulkopuolista yleisöä. Hänen uskonnollisia kokemuksiaan jakoi Siikaisista Malmbergin perheen luokse asumaan muuttanut Anna Lagerblad, jonka innostus oli vielä Söderborgiakin voimakkaampaa. Malmbergin taloon muodostui seuratoiminnan keskus, jossa pidetyt saarnat keräsivät yleisöä myös Porin ulkopuolelta aina Tyrväätä, Loimaata ja Uuttakaupunkia myöden. Kuulijoita oli niin paljon, etteivät he mahtuneet enää sisälle, vaan osa joutui seisomaan kadulla. Viranomaiset antoivat herätyskokousten aluksi jatkua, mutta Porin kirkkoherra Mikael Lebell ja pormestari Lars Sacklén puuttuivat lopulta niihin vuonna 1774, kun kokousten katsottiin toimivan papistoa vastaan ja loukkaavan yleistä järjestystä. Pormestaria häiritsi erityisesti, että Söderborgin yöllisten saarnojen jälkeen työväki laiminlöi seuraavan päivän töitään. Lebell ja Sacklén eivät myöskään pitäneet siitä, että kokouksissa saarnasivat naiset, joiden esiintyminen seurakunnissa oli kielletty.
Söderborgin ja Lagerbladin esimerkkiä seurasivat pian myös useat muut lounaissuomalaiset naiset, kuten Sofia Rosnell, Maria Neckström ja Anna Lönbergh. Miessaarnaajista tunnetuin oli räätäli Iisak Lemberg. Muihin unissasaarnaajiin verrattuna Juliana Söderborg tunnettiin kuitenkin hillittynä ja hän nauttikin rukoilevaisten keskuudessa suurinta arvostusta. Söderborgin kerrottiin jopa saaneen pitää saarnaa kuningas Kustaa III:n teltan ulkopuolella tämän Suomen vierailun aikana. Hän liikkui ahkerasti myös sairaiden ja köyhien luona eri puolilla Satakuntaa. Söderborgin kuoltua vuonna 1799, hänen hautajaisiinsa saapui sankka surijoiden joukko.
Emilio Ogñénovich
Emilio Ogñénovich (25. tammikuuta 1923 Olavarría – 29. tammikuuta 2011) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Mercedesiin Anunciado Serafini 17. joulukuuta 1949. Hänet nimitettiin Bahía Blancan vihkipiispaksi sekä Mibiarcan titulaaripiispaksi 1. lokakuuta 1979, ja piispaksi vihkiminen seurasi 18. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mayer, jota avustivat Alejo Benedicto Gilligan ja Rómulo García.
Ogñénovich sai 8. kesäkuuta 1982 nimityksen Mercedesin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 10. kesäkuuta. Vuonna 1989 hiippakunnan nimeksi tuli Mercedes-Luján, ja 21. marraskuuta 1997 se korotettiin arkkihiippakunnaksi. Ogñénovich jatkoi sen johtamista arkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 7. maaliskuuta 2000.
Trap Muzik
Trap Muzik on rap -artisti T.I.:n toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 103,000 kappaletta. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa 1,1 miljoonaa kappaletta ja maailmanlaajuisesti 2 miljoonaa kappaletta.
Pekka Kämäräinen
Pekka Kämäräinen (s. 15. maaliskuuta 1938 Kiuruvesi) on suomalainen luokanopettaja ja kirjailija. Hän toimi Puolangalla opettajana 1966–1972 ja Paltamossa opettajana 1973–2008.
Kämäräinen on kirjoittanut novelleja, näytelmiä ja romaaneja. Hänen lastennäytelmiä on julkaistu Luokanopettaja-lehdessä sekä Kirsti Koivulan kokoamissa ohjelmakirjoissa. Hänen näytelmiään, kuten Kiveksen rosvot, on esitetty monissa kesäteattereissa.
Näytelmät
Kirsti Koivulan kokoamat kirjat: Yhdessä kevätjuhlaan 1994, 1 näytelmä.
Guy Lafleur Trophy
Guy Lafleur Trophy myönnetään vuosittain Quebec Major Junior Hockey League:n (QMJHL) pudotuspelien parhaalle pelaajalle. Palkinto on nimetty legendaarisen Montreal Canadiensin hyökkääjä Guy Lafleurin mukaan.
Liekkiparatiisikaija
Liekkiparatiisikaija (Northiella haematogaster) on Australian kotoperäinen kaijalaji. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Lajin holotyypin kuvaili John Gould Uudesta Etelä-Walesista vuonna 1838.
Paimenruohokaija
Paimenruohokaija (Neopsephotus bourkii) on Australian kotoperäinen kaijalaji. Sen holotyypin kuvaili John Gould Bogan Riveriltä Uudesta Etelä-Walesista vuonna 1841.
Wah Meen joukkomurha
Wah Meen joukkomurha oli 13 amerikankiinalaisen hengen vaatinut ampuma-aseilla tehty murha kasinolla Seattlessa Yhdysvalloissa. 20-vuotias Benjamin Ng, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin Hongkongista, todettiin syylliseksi. Siinä kuoli eniten uhreja Washingtonin osavaltion rikoshistoriassa.
Caterham CT05
Caterham CT05 oli malesialaisen Formula 1 -talli Caterham F1 Teamin käyttämä auto kaudella 2014. Autolla kilpailivat ruotsalainen Marcus Ericsson, japanilainen Kamui Kobayashi, saksalainen André Lotterer ja brittiläinen Will Stevens. Testikuljettajina toimi Alexander Rossi, Roberto Merhi ja Robin Frijns.
Charles Batteux
Charles Batteux (1713−1780) oli ranskalainen pappi ja esteetikko, Collège de Francen professori. Hänen huomattavin teoksensa on Cours des belles-lettres (viisi nidettä, 1765). Taiteen peruste on hänen teoriansa mukaan luonnonjäljittely, ja maku määrää, onko jäljittely hyvä tai huono. Hänen teoriansa olivat kauan vallitsevina Ranskassa. Saksassa ne omaksui esimerkiksi Johann Christoph Gottsched.
Batteux oli Ranskan akatemian jäsen.
Big Bill Broonzy
William Lee Conley Broonzy eli Big Bill Broonzy (26. kesäkuuta 1893 - 14. elokuuta 1958) oli yhdysvaltalainen tuottelias bluesmuusikko, lauluntekijä ja kitaristi. Hänen aloitti uransa 1920-luvulla soittamalla country bluesia enimmäkseen mustalle yleisölle.
Big Bill Broonzy loi elämänsä aikana yli 300 kappaleen verran folkmusiikkia ja bluesia. Bluesmusiikin tekijänä hän on sanoittanut kappaleita sekä maaseudun että kaupunkien näkökulmasta.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
thumb|Mitalistit. Naisten curlingturnaus talviolympialaisissa 2010 alkoi 16. helmikuuta ja päättyi 26. helmikuuta 2010. Olympiakultaa voitti Ruotsi.
Big Bill Broonzy
Nuoruus
William Lee Conley Broonzy oli yksi Frank Broonzyn ja Mittie Belcherin 17 lapsesta. Hän aloitti musiikin tekemisen jo nuorena. Kymmenvuotiaana hän teki tupakkalaatikosta itselleen viulun ja oppi setänsä johdolla soittamaan negrospirituaaleja ja folkmusiikkia. Broonzy ja hänen kotitekoista kitaraa soittava ystävänsä Louis Carter esiintyivät kaikenlaisissa tapahtumissa.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
1. kierros
16. helmikuuta klo 14.00
2. kierros
17. helmikuuta klo 9.00
Big Bill Broonzy
1920-luku
Chicagoon saapumisen jälkeen Broonzy alkoi soittaa kitaraa. Kitaransoittoa hän oppi Papa Charlie Jacksonilta. 1920-luvulla Broonzy työskenteli muun muassa kokkina, lasinpuhaltajana ja vartijana, mutta muusikonura oli edelleen hänen tavoitteensa.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
3. kierros
17. helmikuuta klo 19.00
Big Bill Broonzy
1920-luku
Jacksonin kanssa tehdyn yhteistyön ansiosta Broonzy sai mahdollisuuden tavata Paramount-levy-yhtiön tuottajan Jay Mayo "Ink" Williamsin. Broonzyn ja hänen ystävänsä John Thomasin tekemä koeäänitys hylättiin, mutta hänen toinen yrityksensä pari kuukautta myöhemmin onnistui. Broonzyn tekemiä levytyksiä ei kuitenkaan otettu hyvin vastaan, ja levymyynti takkusi.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
4. kierros
18. helmikuuta klo 14.00
5. kierros
19. helmikuuta klo 9.00
Big Bill Broonzy
1930-luku
1930-luvulla Paramount käytti ensimmäistä kertaa Broonzyn koko nimeä levytyksessä. Levymyynti jatkoi edelleen vaisuna ja Broonzy työskenteli ruokakaupassa. Tuottaja Lester Melrose otti hänet suojatikseen.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
6. kierros
19. helmikuuta klo 19.00
Big Bill Broonzy
1930-luku
Maaliskuussa 1932 Broonzy matkusti New Yorkiin levyttämään American Record Corporationin suojattina. Palattuaan takaisin Chicagoon hän työskenteli South Siden klubeissa ja oli kiertueella bluesmuusikko Memphis Minnien kanssa.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
7. kierros
20. helmikuuta klo 14.00
Big Bill Broonzy
1940-luku
1940-luvulla Broonzyn esittämien musiikkityylien kirjo kasvoi. Vuonna 1948 Broonzy vaihtoi levy-yhtiökseen Mercuryn.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
8. kierros
21. helmikuuta klo 9.00
Big Bill Broonzy
Tyyli ja vaikutus
Broonzyn musiikissa näkyy vaikutteita mm. kansanmusiikista, spirituaaleista ja työmusiikista. Hän otti vaikutteita aikansa tähditä, kuten Jimmie Rodgersilta, Blind Blakelta, Son Houselta ja Blind Lemon Jeffersonilsta.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
9. kierros
21. helmikuuta klo 19.00
Big Bill Broonzy
Tyyli ja vaikutus
Vuonna 1980 Broonzy pääsi Blues Hall of Famen ensimmäiseen luokkaan 20 muun bluesin legendan kanssa. 2007 hän pääsi Gannet Records Walk of Fameen. Broonzyn kerrotaan vaikuttaneen kitaransoittajana mm. Muddy Watersiin, Memphis Slimiin, Ray Daviesiin, John Renbourniin, Rory Gallagheriin, Ben Tayloriin ja Eric Claptoniin.
Curling talviolympialaisissa 2010 – naisten turnaus
10. kierros
22. helmikuuta klo 14.00
11. kierros
23. helmikuuta klo 9.00
12. kierros
23. helmikuuta klo 19.00
Edward Woods
Edward Woods (5. heinäkuuta 1903, Los Angeles – 8. lokakuuta 1989, Salt Lake City) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli klassikkofilmissä Yhteiskunnan vihollinen, jossa hän näytteli yhdessä James Cagneyn kanssa gangstereita.
Tämän jälkeen hän sai näyteltäväkseen vain sivurooleja tai rooleja halvalla tuotetuissa roskaelokuvissa.
Marilyn Monroe
Marilyn Monroe ([], alk. Norma Jeane Mortenson; ) oli yhdys­valtalainen elo­kuva­näyttelijä, laulaja ja malli. Monroe on kaikkien aikojen tunnetuimpia filmi­tähtiä ja seksi­symboleita.
Monroen syntymä­nimi oli Norma Jeane Mortenson, mutta pian syntymän jälkeen suku­nimi vaihdettiin Bakeriksi. Hän otti vuonna 1946 taiteilija­nimekseen Marilyn Monroe ja virallisti sen vuonna 1956. Monroella oli rikkinäinen lapsuus, ja hän asui usein orpo­kodissa tai sijais­vanhempien luona. Hän solmi ensimmäisen avio­liittonsa 16-vuotiaana ja aloitti pian uransa mallina, mikä johti ensimmäiseen elo­kuva­sopimukseen vuonna 1946. Monroen varhaiset roolit olivat pieniä, mutta hänen suorituksensa elo­kuvissa Asfaltti­viidakko ja Kaikki Eevasta (1950) saivat hyvän vastaanoton. Hänen komediennen kykyjään ylistettiin muun muassa elo­kuvissa Herrat pitävät vaaleaveriköistä (1953), Kuinka miljonääri naidaan (1953) ja Kesäleski (1955), ja hänestä tuli yksi Holly­woodin ja samalla koko maailman palvotuimmista tähdistä.
Monroen luokittelu ”tyhmäksi blondiksi” rajoitti hänen ura­mahdollisuuksiaan, joita hän yritti aktiivisesti laajentaa. Hän opiskeli Actors Studiossa ja perusti oman tuotanto­yhtiön Marilyn Monroe Productions. Kriitikot kehuivat hänen rooli­suoritustaan elo­kuvassa Bussipysäkki (1956), ja hän sai parhaan nais­pää­osan Golden Globe -palkinnon musikaali- tai komedia­elo­kuvan kategoriassa rooli­suorituksestaan elo­kuvassa Piukat paikat (1959).
Monroe oli naimisissa kolme kertaa: meri­sotilas James Doughertyn (1942–1946), baseball-tähti Joe DiMaggion (1954) ja näytelmä­kirjailija Arthur Millerin (1956–1961) kanssa. Hänen elämänsä viimeisiä vuosia leimasivat terveys­ongelmat, riippuvuudet sekä hankalan työ­toverin maine. Monroe kuoli 36-vuotiaana barbituraattien yli­annostukseen. Viralliseksi kuolin­syyksi annettiin ”todennäköinen itse­murha”, mutta onnettomuutta tai henki­rikosta ei myöskään ole suljettu pois.
American Film Institute nimesi vuonna 1999 Monroen vuosisadan kuudenneksi merkittävimmäksi naiselokuvatähdeksi. Monroe sai vuonna 1960 elo­kuva­urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 6774 Hollywood Boulevard.
Syntymä
pienois|pysty|vasen|Vauva­ikäinen Norma Jeane Baker.
Norma Jeane Mortenson syntyi Los Angelesin piiri­kunnan sairaalassa 1. kesä­kuuta 1926. Hän oli Gladys Pearl Bakerin, o.s. Monroen kolmas lapsi. Hänen sisarus­puoliaan olivat nuorena vaikeaan sairauteen kuollut Robert (1917–1933) ja Berniece (1919–2014) Gladysin edellisestä avio­liitosta Jasper Newton Bakerin kanssa. Gladys oli avioitumisen aikaan vasta 15-vuotias, Baker yhdeksän vuotta vanhempi. Liitto oli päättynyt eroon miehen väki­valtaisuuden vuoksi, minkä jälkeen tämä oli siepannut lapsensa koti­seudulleen Kentuckyyn. Sisarestaan Monroe sai tietää 12-vuotiaana ja tapasi tämän ensimmäisen kerran vasta aikuisena. Eron jälkeen Gladys työskenteli elo­kuva­leikkaajana Consolidated Film Industries -yhtiössä.
Norma Jeanen syntymä­todistukseen kirjattiin suku­nimeksi Mortenson, joka oli Gladysin uuden avio­miehen Martin Edward Mortensenin suku­nimi, tosin väärin kirjoitettuna. Hänen toinen etu­nimensä kirjoitettiin usein ja kirjoitetaan joskus edelleen lyhyemmin ’Jean’ – jopa Monroen ystävät ja avio­miehet luulivat aikoinaan sen olleen oikea kirjoitus­muoto.
Isän henkilöllisyys
Monroen isän henkilöllisyydestä ei ole varmuutta. Hänen syntymä­todistuksessaan isäksi on nimetty ”Edward Mortenson” ja tämän asuin­paikaksi ”tuntematon”. Gladys Baker oli avioitunut Mortensenin kanssa vuonna 1924, mutta he olivat eronneet ennen Gladysin raskautta. Tytön kaste­todistuksessa suku­nimeksi on merkitty Baker, ensimmäisessä avio­liitto­luvassa taas Mortensen. Useat Monroen elämä­kerran kirjoittajat ovat esittäneet, että Gladys Baker käytti entisen miehensä nimeä välttääkseen aviottoman lapsen leimaa. Mortensenin kuoltua 85-vuotiaana papereista selvisi, että hän oli hakenut avio­eroa Gladysista vasta vuonna 1927 ja että lopullinen päätös oli annettu seuraavana vuonna.
Koko elämänsä ajan Marilyn Monroe kielsi, että Mortensen olisi ollut hänen isänsä. Hän kertoi, että hänelle oli lapsena näytetty valo­kuva miehestä, jonka Gladys oli kertonut olevan hänen isänsä. Charles Stanley Gifford -niminen mies oli Gladysin kollega, jota hän oli tiettävästi tapaillut vuonna 1925. Monroe muisti, että miehellä oli ollut ohuet viikset ja että tämä oli muistuttanut jonkin verran Clark Gablea. Myös elämä­kerturien mukaan Gifford oli mitä todennäköisimmin Monroen biologinen isä.
Huoltajuuden vaihtuminen
Gladysin paras ystävä Grace Goddard otti vastuun Norma Jeanesta ja hänen äitinsä asioista. Seuraavien neljän vuoden ajan Norma Jeanen asumis­järjestelyt vaihtuivat tiheään; hän ehti asua lyhyen aikaa Goddardin ja tämän uuden avio­miehen luona sekä kahdessa sijais­perheessä. Goddardin paris­kunnan erottua väli­aikaisesti Norma Jeane sijoitettiin orpo­kotiin. Henkilö­kunnan kehotuksesta Goddard otti tytön laillisen huoltajuuden vuonna 1936, mutta haki hänet pois orpo­kodista vasta kesällä 1937. Hänen avio­miehensä ahdisteli Norma Jeanea seksuaalisesti, joten tyttö lähetettiin jälleen eri sijais­perheisiin, myös Goddardin sukulaisten luo. Syys­kuussa 1938 hän sai pidempi­aikaisen kodin Grace Goddardin tädin Ana Lowerin luota. Iäkkään Lowerin terveys­ongelmien vuoksi Norma Jeane palasi jälleen Goddardin paris­kunnan luo vuonna 1941.
12-vuotiaana Norma Jeane alkoi pitää kirjeitse yhteyttä vanhempaan sisar­puoleensa Bernieceen, joka asui Kentuckyssa, mutta suunnitelma muuttaa yhteen ei toteutunut. Norma Jeanen sijais­vanhemmat lähettivät hänet usein elo­kuva­teatteriin, jossa hän saattoi istua koko päivän ja jopa yöhön asti. Jo tuolloin hän haaveili näyttelijän­urasta. Norma Jeane kävi Emerson Junior High Schoolia, josta hän siirtyi Van Nuys High Schooliin vuonna 1941. Hän oli keski­tason oppilas, joka menestyi parhaiten kirjoitus­aineissa. Goddard oli samana vuonna muuttamassa puolisoineen itä­rannikolle, mutta 15-vuotiasta Norma Jeanea ei voitu ottaa mukaan, sillä hän oli osa­valtion holhouksen alainen. Goddard keksikin ajatuksen saada Norma Jeane ja 20-vuotias naapurin­poika James ”Jim” Dougherty avioitumaan.
Monroe kertoi aikuisena, että sijais­vanhempien luona häntä oli käytetty kahdeksan­vuotiaasta saakka seksuaalisesti hyväksi tai raiskattu. Väitteitä ei voida todistaa puoleen tai toiseen; jotkut Monroen elämä­kerturit ovat pitäneet niitä uskottavina ja toiset eivät.
Mallinuran alku
pienois|pysty|Rouva Norma Jeane Dougherty armeijan Yank-viikko­lehteä varten otetussa kuvassa kesä­kuussa 1945.
Avioiduttuaan Doughertyn kanssa Norma Jeane eleli jonkin aikaa koti­rouvana, kunnes sai työpaikan lento­kone­tehtaalta. Eräänä päivänä Yank-lehden valo­kuvaaja tuli tehtaalle kuvaamaan sota­ponnisteluja tukevia naisia. Norma Jeanen kuvia ei julkaistu lehdessä, mutta niiden ansiosta hän sai 19-vuotiaana sopimuksen Blue Book Modelling -malli­toimistolta. Hän kävi kolmen kuukauden malli­kurssin, jolla hän oppi meikkaamaan ja muut mallin elkeet, vaikka hänen luontaisesti hytkyvä kävely­tyylinsä olikin mallille epä­tavallinen. Hänen ruskeat hiuksensa vaalennettiin ja suoristettiin, ja hän opetteli tunnus­omaisen värisevän hymynsä. Hän teki töitä tapahtuma­emäntänä sekä mainos­kasvona ja valo­kuva­mallina, ja hän pääsi usean lehden kanteen.
Norma Jeanen suosio mallina ja onnistunut koe­kuvaus studio­johtajan ja kykyjenetsijän Ben Lyonin edessä johtivat puolen vuoden elo­kuva­sopimukseen 20th Century Foxin kanssa. Norma Jeane alle­kirjoitti sopimuksen elo­kuun 1946 lopulla kaksi viikkoa ennen kuin avio­ero Jim Doughertysta tuli voimaan. Hänen palkkansa oli 75 tai 125 dollaria viikossa, minkä lisäksi hänellä oli yhä epä­säännöllisiä tuloja mallin­töistä.
Elokuvauran alku
pienois|vasen|Marilyn Monroe elo­kuvassa Asfaltti­viidakko (1950)
Nimi Norma Jeane oli studion mielestä filmi­näyttelijälle liian tavallinen, joten Lyon valitsi aluksi tähtösen taiteilija­nimeksi Carole Lind. Se ei kuitenkaan kuulostanut oikealta, joten Norma Jeane itse valitsi suku­nimekseen äitinsä tyttö­nimen Monroe. Lyon vaimoineen sekä Norma Jeane sovittelivat yhdessä eri­laisia nimiä, kuten Norma Jeane Monroe, Norma Monroe tai Jeane Monroe. Lopulta Lyon ehdotti Marilyniä, koska hänen mielestään Norma Jeane muistutti Marilyn Milleriä, 1920- ja 1930-lukujen kuuluisaa Broadway-tähteä. Norma Jeane Baker ryhtyi näin käyttämään taiteilija­nimeä Marilyn Monroe. Hän otti sen myös viralliseksi nimekseen kymmenisen vuotta myöhemmin maalis­kuussa 1956.
Monroe teki ensimmäisen roolinsa elo­kuvassa Ihannesihteeri (1947). Hänen osansa puhelin­keskuksen hoitajana oli pieni, eikä häntä mainittu näyttelijä­luettelossa. Monroen ensimmäisenä julkaistu puhe­rooli oli elo­kuvassa Dangerous Years (1947). Hän tosin saattoi kuvata seuraavana ilmestyneen elo­kuvansa Scudda Hoo! Scudda Hay! (1948) puhe­kohtauksen sitä ennen. Dangerous Years -elo­kuvassa Monroe esitti tarjoilijaa nimeltä Evie. Hänen osuutensa kesti 22 sekuntia, ja hänen ensimmäinen repliikkinsä oli ”Vielä kuusi jäätelöannosta”. Foxin alaisuudessa Monroe opiskeli kamera­näyttelemistä, laulua ja tanssia. Hänen valmentajansa pitivät häntä kuitenkin liian ujona näyttelijän­uralle, eikä studio enää jatkanut Monroen sopimusta.
Kun ura Foxilla ei ottanut tuulta alleen, Monroe jatkoi opiskeluaan Actors’ Lab -teatteri­koulussa. Ystävänsä, studio­vastaava Joseph M. Schenckin kautta Monroe sai puolen vuoden sopimuksen Columbia Picturesilta. Hänellä oli vuonna 1948 iso rooli pienen budjetin elo­kuvassa Ladies of the Chorus, mutta se sai huonoja arvosteluja, eikä Monroen sopimusta enää uusittu. Vuonna 1949 Monroe oli palannut jälleen mallin­töihin. Hän teki mainoksen muun muassa Pabst-oluelle. Raha­pulassa hän suostui alaston­kuviin, jotka valo­kuvaaja Tom Kelley otti touko­kuussa 1949 punaista sametti­peitettä vasten. Kuvat ilmestyivät kalenterissa, josta tuli hyvin suosittu kolme vuotta myöhemmin, kun Monroe oli jo kuuluisa elo­kuva­näyttelijä. Studio pelkäsi kuvien tuhoavan Monroen uran, mutta ne vain lisäsivät hänen suosiotaan.
Läpimurtoroolit
pienois|Monroe ensimmäisessä pää­roolissaan elo­kuvassa [[Draama hotellissa (1952)]]
Pieni rooli Marxin veljesten elo­kuvassa Sardiinimysteerio (1949) saattoi Monroen agentti Johnny Hyden tietoisuuteen. Hydesta tuli Monroen merkittävä tukija sekä rakastaja hänen uransa alku­vaiheessa. Hyden suhteiden avulla Monroe sai sivu­osat kaupallisesti menestyneissä elo­kuvissa Asfaltti­viidakko (1950) ja Kaikki Eevasta (1950). Vaikka hänen osuutensa Asfaltti­viidakossa kesti vain muutaman minuutin, hänet mainittiin Photoplay-lehdessä lupaavana tulokkaana.
Hyde kuoli sydän­kohtaukseen vuonna 1950, ja Monroe otti läheisen ystävänsä ja tukijansa kuoleman hyvin raskaasti. Hyde ehti ennen kuolemaansa järjestää Monroelle uuden sopimuksen 20th Century Foxin kanssa, mutta studion johtaja Darryl F. Zanuck ei edelleenkään uskonut menestykseen. Monroen suosio oli kuitenkin kasvanut Kaikki Eevasta -elo­kuvan ansiosta, ja agentti Hugh French sai solmittua hänelle Foxin kanssa seitsen­vuotisen sopimuksen touko­kuussa 1951.
Monroe kirjoittautui vuonna 1951 Kalifornian yliopistoon opiskelemaan muun muassa kirjallisuutta. Samana vuonna hän teki sivu­rooleja kohtalaisesti menestyneissä Foxin komedia­elo­kuvissa. Roolit olivat aiempaa isompia, ja Monroen nimi pääsi alku­teksteissä ensimmäisten joukkoon. Myös kriitikot alkoivat huomioida hänen rooli­töitään, ja hänestä alettiin julkaista täysi­mittaisia lehti­artikkeleita. Monroen yleisön­suosio kasvoi hurjaa vauhtia, ja hän sai jo useita tuhansia ihailija­kirjeitä viikossa. Photoplay äänesti vuonna 1952 Monroen Hollywoodin nopeimmin nousevaksi tähdeksi. Hän sai arvostelijoilta kiitosta erityisesti työläis­naisen roolistaan elo­kuvassa Purkaus yössä (1952), johon hänet oli lainattu RKO Picturesille. Seksi­symboliksi tituleerattu Monroe halusi kokeilla kykyjään myös haastavammissa rooleissa ja opiskeli näyttelemistä Michael Chekhovin johdolla. Samaan aikaan Monroen vanhat alaston­kuvat tulivat julkisuuteen, mikä kasvatti lehdistön mielenkiintoa entisestään. Hän sai yleisön sympatiat puolelleen myöntämällä auliisti olleensa rahan tarpeen vuoksi alaston­mallina. Kohun keskellä eräs toimittaja kysyi Monroelta, eikö hänellä tosiaan ollut mitään päällään kuvauksissa, johon hän vastasi: ”Olihan minulla radio päällä.”
Supertähteyden aika
pienois|Marilyn Monroe, Betty Grable ja Lauren Bacall elo­kuvan [[Kuinka miljonääri naidaan trailerissa.|vasen]]
Monroesta tuli super­tähti vuonna 1953, kun hän esiintyi psyko­paattisena vamppina film noir -draamassa Niagara. Tuottaja Zanuck halusi testata Monroen potentiaalia ja kiinnitti hänet femme fatalen osaan. Kesän 1952 kuvausten aikana Monroen hytkyvän kävelyn tilalle tuli kuuluisa keinahteleva kävely­tyyli, joka syntyi hänen korko­kenkiensä lipsumisesta liukkailla kivillä. Kriitikot huomioivat Monroen avoimen eroottisen rooli­suorituksen. Yleisön vastaanotto Niagaralle oli hyvä, vaikka vanhoilliset nais­yhdistykset pitivät sitä moraalittomana. Elo­kuva teki Monroesta maailman­laajuisesti tunnetun ja antoi hänelle pysyvän seksi­symbolin leiman. Myös hänen vuonna 1949 otettu alaston­kuvansa nousi uudestaan pinnalle Playboy-lehden ensi­numerossa joulu­kuussa 1953. Monroe ei ollut antanut suostumustaan kuvan julkaisuun.
Samana vuonna valmistuneet musiikki­komediat, Howard Hawksin Herrat pitävät vaaleaveriköistä ja Jean Negulescon Kuinka miljonääri naidaan, sinetöivät Monroen aseman yhtenä ajan valo­voimaisimmista filmi­tähdistä. Hän näytteli molemmissa elo­kuvissa onnen­onkijaa, ja nämä roolit loivat hänestä julkisuuteen kuvaa ”tyhmänä blondina”. Herrat pitävät vaalea­veriköistä -elo­kuvan ensi-illan yhteydessä kesä­kuussa 1953 Marilyn Monroe ja Jane Russell pääsivät painamaan käden- ja jalan­jälkensä sementtiin Grauman’s Chinese Theatren edessä. Elo­kuvan musiikki­esityksistä eniten huomiota sai Monroen tulkitsema jazz-kappale ”Diamonds Are a Girl’s Best Friend”. Herrat pitävät vaalea­veriköistä oli vuoden suurimpia yleisö­menestyksiä, ja Monroe sai myönteisiä arvioita komediennen kyvyistään.