cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
I Am Yours (The Makemakesin kappale)
I Am Yours on The Makemakesin esittämä kappale, joka edusti Itävaltaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale pääsi suoraan kilpailun finaaliin, koska Itävalta oli voittanut edellisen vuoden kilpailun. Se sijoittui finaalissa jaetulle viimeiselle sijalle Saksan kanssa, eikä saanut ainuttakaan pistettä.
Kuivalihamarkkinat
Kuivalihamarkkinat ovat vuosittain Savukoskella järjestettävä, Lapin suurin ohjelmallinen perinneruoka- ja kotiseututapahtuma. Markkinoiden pääteemana on poro ja erityisesti sen kuivaliha. Markkinoilla on tarjolla myös monenlaisia muita perinteisiä pororuokia, kuten kuivalihakeittoa, poronkäristystä, kampsuja sekä koparakeittoa.
Vuonna 2012 Kuivalihamarkkinat järjestettiin jo 25. kerran.
Borden
Borden voi tarkoittaa:
Eglinton
Eglinton tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Lisle-en-Barrois
Lisle-en-Barrois on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 35 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 28,94 neliökilometriä.
Lisle-en-Barroisin väkiluku on pienentynyt kahdella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 37 asukasta. Myös vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 37.
Ihmeellinen maailma (albumi)
Ihmeellinen maailma on Matti Inkisen toinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990. Tunnetuimmat kappaleet ovat "Jokin sisälläni kutittaa" ja "Maailman surullisin melodia".
Levyllä pianoa soittaa Ismo Laakso.
Riina Vuokko
Riina Vuokko (s. 5. syyskuuta 1975) on kirjallisuuden suomentaja, joka kääntää erityisesti kiinankielistä kirjallisuutta suoraan kiinasta.
Vuonna 2014 Vuokolle myönnettiin kirjallisuuden valtionpalkinto Mo Yanin romaanin Seitsemän elämääni suomennoksesta. Vuonna 2015 hän sai ensimmäistä kertaa myönnetyn Jarl Hellemann -palkinnon Mo Yanin Viinamaa-teoksen suomentamisesta.
Vuokko valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Itä-Aasian tutkimuksesta Helsingin yliopistosta vuonna 2001.
Wilhelm Lenz
Wilhelm Lenz (8. helmikuuta 1888 – 30. huhtikuuta 1957) oli saksalainen fyysikko, joka keksi Ising-mallin. Hänet tunnetaan myös Laplace-Runge-Lenzin vektorista.
Akateemisen uransa Lenz aloitti Göttingenin yliopistossa, jossa hän opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa. Vuosina 1908 - 1911 Lenz opiskeli Arnold Sommerfeldin ohjauksessa Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissa, josta hän valmistui tohtoriksi.
Vuodesta 1921 Lenz toimi teoreettisen fysiikan professorina Hampurin yliopistossa. Hampurissa hän sai ohjattavakseen Ernst Isingin, joka ensimmäisen kerran julkaisi väitöskirjassaan vuonna 1924 Lenzin alun perin keksimän Ising-mallin. Lisäksi hän ohjasi myös J. Hans D. Jenseniä. Lenz työskenteli Hampurin yliopistossa, kunnes eläköityi vuonna 1956.
Ca’ Foscari -yliopisto
thumb|Ca' Foscari-Aula Baratto. thumb|Ca' Foscarin julkisivu Calle Foscarin suuntaan. thumb|San Giobben kampus. thumb|San Sebastianon kampus. right|thumb|Laite Santa Marta -kampuksen tieteellisen laboratoriossa.
Venetsian Ca' Foscarin yliopisto on julkinen yliopisto Italiassa Venetsiassa. Yleensä siitä käytetään nimeä Università Ca' Foscari eli Ca' Foscarin yliopisto. Se on perustettu 1868 ja on sijainnut siitä lähtien venetsialaista gotiikkaa edustavassa Ca' Foscarin palatsissa, josta se on saanut nimensäkin. Palatsi sijaitsee Canal Granden varrella Rialton ja Basilica di San Marcon välissä, Dorsoduron sestieressä.
Historia
Oppilaitoksen perustettiin nimellä Regia Scuola Superiore di Commercio ("kuninkaallinen kauppakorkeakoulu") 6. elokuuta 1868 annetulla kuninkaallisella asetuksella, ja opetus alkoi saman vuoden joulukuussa. Perustamisajatus oli syntynyt, kun Veneto liitettiin vuonna 1866 uuteen Italian kuningaskuntaan, ja sitä tuki erityisesti kolme henkilöä: taloustieteilijä Luigi Luzzatti, myöhemmin Italian pääministeri; Edoardo Deodati, Italian kuningaskunnan senaattori ja Venetsian maakunnan varapresidentti; sekä sisilialainen taloustieteilijä Francesco Ferrara, joka oli oppilaitoksen johtaja ensimmäiset kolmekymmentä vuotta.
Oppilaitos oli Italian ensimmäinen korkeampi kaupallisen oppilaitos, ja se perustettiin jo alun pitäen valtakunnalliseksi oppilaitokseksi. Sen yhtenä tehtävänä oli valmistaa konsulaattien työntekijöitä ulkomaantehtäviin, ja siinä oli myös opettajankoulutuslaitos, josta valmistui keskiasteen kouluihin kaupallisten aineiden opettajia. Jo alusta lähtien oppiaineisiin kuului vieraita kieliä. Koulun esikuvana oli 1853 perustettu Institut Supérieur de Commerce d'Anvers Antwerpenissä Belgiassa.
Sen jälkeen kun oli luotu vuonna 1935 yliopisto-opetuksen opetusohjelma, Istituto Superiore di Economia e Commercio di Venezialla, kuten sen nimi oli silloin, oli oikeus opettaa ja antaa nelivuotisia laurea-arvoja. Vuonna 1968 se sai yliopiston aseman, ja nimeksi tuli Università degli Studi di Venezia.
Vapaa-ajattelijain maailmanliitto
Vapaa-ajattelijain maailmanliitto, vuosina 1880–1938 Kansainvälinen vapaa-ajattelijaliitto, on vuonna 1880 Brysselissä perustettu vapaa-ajattelijoiden järjestö. Liiton jäsenjärjestöjä ovat eri maiden kansalliset liitot. Tärkein toimintamuoto on ollut yhteiset kongressit. Järjestön tarkoituksia on pyrkiä ajatuksenvapauden turvaamiseen ja ihmiskunnan vapauttamiseen uskonnollisista ennakkoluuloista. Suomesta liittoon kuului aikaisemmin Vapaa-ajattelijain liitto 1946–1994.
Tausta
Vapaa-ajattelijaliike alkoi järjestäytyä kansallisella ja myöhemmin kansainvälisellä tasolla 1800-luvun jälkipuolella. Kehitys liittyi yhteiskunnan murrokseen ja tieteen kehityksen tulemiseen yhä laajemmin tunnetuksi. Darvinismi ja luonnontieteellinen materialismi saivat kannatusta. Uskonnon ja kirkon arvosteluun vaikuttivat myös sosialistiset aatteet. Uskonnon yhteiskunnallisten vaikutusten arvostelu levisi kaikkialla länsimaissa. Erityisen teräviä ilmenemismuotoja se sai työväenluokan piirissä etenkin alueilla, joilla katolisen kirkon valta oli voimakas. Liberalismin poliittisia ihanteita kannattavat vapaa-ajattelijat eivät kuitenkaan jakaneet sosialistikantaisten vapaa-ajattelijoiden kumouksellisuutta.
Kansallisella tasolla vapaa-ajattelijat järjestäytyivät ensin 1860-luvulla Englannissa. 1870-luvulla järjestäytyminen jatkui Yhdysvalloissa ja Saksassa. Manner-Euroopan maista vapaa-ajattelijat järjestäytyivät parhaiten Belgiassa. Sen voimaa edisti liberalistien ja sosialistien yhteinen taistelu katolista kirkkoa vastaan. Ranskassa vaikutti vahva tasavaltalainen vapaa-ajattelun perinne, mutta liikkeen voimaa heikensi jakautuminen liberalistiseen ja sosialistiseen siipeen. Kirkonvastainen perinne oli vahva myös Espanjassa ja Italiassa, mutta järjestäytyminen oli vähäistä.
Perustaminen ja alkuvaiheet
Kansainvälinen vapaa-ajattelijaliitto perustettiin 1880 Brysselissä lähinnä belgialaisten ja brittiläisten vapaa-ajattelijoiden aloitteesta. Perustajat olivat D. M. Bennet Yhdysvalloista, Giovanni Bovio Italiasta, Charles Bradlaugh Englannista, Ludwig Büchner Saksasta, Ramon Chies Espanjasta, Wilhelm Liebknecht Saksasta, alankomaalaissyntyinen Jakob Moleschott Italiasta, César de Paepe Belgiasta, Charles Renouvier Ranskasta, Herbert Spencer Englannista ja Karl Vogt Sveitsistä. Säännöt hyväksyttiin Charles Bradlaugh'n johtamassa kokouksessa englantilaisten ja hollantilaisten osanottajien edustaman liberalistisen perinteen mukaisina. Myöhemmin liitto siirtyi ajamaan enemmän ranskalaisten, belgialaisten, espanjalaisten ja italialaisten johdolla sosialismin yhteiskunnallista ohjelmaa.
Rooman kongressissa 1904 liitto hyväksyi yhteisen periaatejulistuksen. Maailmanliiton eri kongressien julkilausumien mukaan vapaa-ajattelijat pyrkivät totuuteen tieteen, hyvyyteen etiikan, kauneuteen taiteen ja oikeudenmukaisuuteen yhteiskunnallisen uudistustyön avulla. Vapaa-ajattelijain mielestä näiden päämäärien toteuttaminen edellyttää kirkon ja valtion erottamista, koulun ja kirkon erottamista sekä täydellisen ajatuksen, omantunnon, uskonnon ja ateismin vapauden toteuttamista. Julistuksissa todetaan myös, että vapaa-ajattelijain kansainvälinen liike on puoluepoliittisesti sitoutumaton ja että vapaa-ajattelijat levittävät aatettaan väkivallattomin ja demokraattisin menetelmin.
Maailmansotien välinen aika
Kun Benito Mussolini tuli valtaan Italiassa ja Adolf Hitler Saksassa, he lakkauttivat vapaa-ajattelijajärjestöt. Lähinnä keskieurooppalaiset sosiaalidemokraattiset vapaa-ajattelijaliitot perustivat 1931 kansainvälisen kattojärjestön Wienin internationaalin. Se ryhtyi määrätietoisesti etsimään yhteyttä ei-sosialistiseen Kansainväliseen vapaa-ajattelijaliittoon, joka tunnettiin myös Brysselin internationaalin nimellä. Liitot yhdistyivät vuoden 1932 alusta lähtien.
Kun kansallissosialistinen puolue nousivat valtaan Saksassa, muun muassa Espanjassa ja Ranskassa syntyi fasismin vastaisia yhteisrintamia. Vasemmistolaiset ja edistykselliset voimat pyrittiin saamaan yhteen. Kun monet kuuluisat taiteilijat ja kirjailijat liittyivät vasemmistolaisiin ryhmiin, kommunistien kansainvälinen Komintern asettui tukemaan yhteisrintamapyrkimyksiä. Komintern antoi 1935 jäsenpuolueilleen uudet ohjeet. Eri maiden vasemmistoradikaalien oli luotava kansanrintamiksi kutsuttuja yhteistyöjärjestöjä edistyksellisten demokraattien, sosiaalidemokraattien ja kommunistien kesken. Tunnuksina olivat taistelu fasismia ja sotaa vastaan. Näkyvimmin tämä taktiikka toimi Ranskassa. Juuri vapaa-ajattelijaliike pyrki Ranskassa terävöittämään kulttuuririntaman kirkonvastaista luonnetta kuitenkaan mainittavasti onnistumatta.
Kulttuuririntamataktiikka näkyi tavallaan myös kansainvälisessä vapaa-ajattelijaliikkeessä. Neuvostoliitossa oli vuonna 1925 perustettu Jumalattomien liitto, joka järjestäytyi vuonna 1929 Taistelevien jumalattomien liitoksi. Liitto pyrki solmimaan yhteyksiä keskieurooppalaisiin sosialistisiin vapaa-ajattelijapiireihin. Erityisesti Saksa oli mielenkiinnon kohteena. Neuvostokommunistit perustivat 1930 oman Proletaarisen vapaa-ajattelijoiden internationaalin. Järjestön päämaja sijoitettiin Berliiniin, jossa kommunistinen liike oli voimakas. Internationaali hakeutui Kansainvälisen vapaa-ajattelijaliiton yhteyteen niin, että yhdistyneet vapaa-ajattelijavoimat saattoivat pitää ensimmäisen yhteisen kansainvälisen kongressinsa Prahassa huhtikuussa 1936. Sen hallitsevat teemat olivat suuntautuneet fasismia ja sotaa vastaan.
Prahan kongressissa 1936 liitto antoi periaatejulistuksen:
Vuonna 1938 Lontoon kongressissa liiton nimi muutettiin Vapaa-ajattelijain maailmanliitoksi.
Sodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen liitto sai vuosien tauon jälkeen kootuksi rivinsä ja piti ensimmäisen sodanjälkeisen kongressinsa Lontoossa keväällä 1946. Sodan jälkeen liitto oli selvästi kallellaan työväenluokkaiseen ateismiin päin. Se ei kuitenkaan ollut liiton ainoa juonne, sillä esimerkiksi brittiläiset vapaa-ajattelijat pitivät Lontoon kongressissa näkyvästi esillä poliittisesti sitoutumatonta humanismia.
Syyskuun alussa 1946 Brysselissä kokoontunut Vapaa-ajattelijoiden kansainvälinen neuvosto hyväksyi liiton jäseneksi myös Suomessa 1945 perustetun Vapaa-ajattelijain liiton. Suomalaiset saivat yhden paikan myös toimeenpanevassa komiteassa. Liiton puheenjohtaja Kusti Kulo matkusti Brysseliin ja perillä hänestä tehtiin liiton toinen varapuheenjohtaja.
Vuoden 1949 kongressi pidettiin Roomassa. Liiton 33. kongressi pidettiin Brysselissä 1952 puheenjohtajanaan Bertrand Russell.
Tavoitteet ja toiminta
Liiton sääntöjen mukaan tavoitteena on edistää vapaa-ajattelua, joka järjestön mukaan perustuu tosiasioiden vapaalle tutkimukselle, vapaalle järjen käytölle, rauhanomaiselle ja rakentavalle ajattelulle ja totuuden etsinnälle. Vapaa-ajattelijat tukevat sekularismia ja demokratiaa sekä yhteiskunnallista edistystä ja vapautumista. Liitto on riippumaton poliittisista puolueista ja valtiollisista laitoksista.
Tavoitteissaan liitto vaatii kaikille yksilöille oikeutta elämään ja oikeudenmukaisuuteen, oikeutta ajatuksen ja omantunnon vapauteen sekä vapauteen elää vakaumuksensa mukaisesti niin kauan kuin se ei vahingoita muiden vapautta ja kunnioittaa toisten elämää ja arvokkuutta. Liiton mukaan vapaa-ajattelu ei tunnusta mitään uskonnollisia, poliittisia, yhteiskunnallisia tai kansallisia dogmeja. Vapaa-ajattelu vastustaa yksittäisten ihmisten ja ryhmien, poliittisten ja yhteiskunnallisten järjestelmien tai vakaumusten asettamista ylitse muiden ihmisten. Vapaa-ajattelijat tuomitsevat painostuksen yksilöitä ja yhteisöjä kohtaan. Vapaa-ajattelijat taistelevat vapauden ja demokratian, ihmiskunnan älyllisen, kulttuurisen ja moraalisen kehityksen sekä yksilöiden ja yhteiskuntien hyvinvoinnin ja rauhan puolesta.
2000-luvulla liitto on kannanotoissaan arvostellut katolisen kirkon valtaa ja vastustanut sotaa. Liiton jäsenjärjestöjä ovat Deutscher Freidenker-Verband (Saksa), Freidenkerbund Österreichs (Itävalta), Association des Libres Penseurs de France (Ranska), Associazione Nazionale del Libero Pensiero ”Giordano Bruno” (Italia) sekä Libre Pensée Luxembourgeoise (Luxemburg).
Baker Street (kappale)
Baker Street on skotlantilaisen laulaja-lauluntekijä Gerry Raffertyn vuonna 1978 julkaistu kappale ja hittisingle albumilta City to City. Se nousi Britanniassa sijalle 3 ja Yhdysvalloissa sijalle 2. Kanadassa kappale oli listaykkönen neljän viikon ajan. Kappale on Raffertyn ylivoimaisesti tunnetuin ja sitä on kutsuttu mestariteokseksi. Baker Street on katu Lontoossa, jossa Rafferty itse vietti usein aikaa ystävänsä luona.
Ben McPeek
Benjamin Dewey "Ben" McPeek (28. elokuuta 1934 Trail, Brittiläinen Kolumbia – 14. tammikuuta 1981 Toronto, Ontario) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti ja sovittaja.
Baker Street (kappale)
Laulun tarina ja musiikki
”Baker Streetiä” pidetään myös Raffertyn tunteellisimpana lauluna. Se on kertomus miehestä, joka unelmoi omasta talosta kaukana muualla, mutta ei juoppoutensa vuoksi voi toteuttaa tavoitettaan. Siksi hän juo unohtaakseen sen, mitä hän ei omista, eikä koskaan ymmärrä, ettei hänen elämässään ole minkäännäköistä suuntaa. Raffertyn laulua on kuvattu Paul McCartney -tyyliseksi ja sanoituksia mysteerisiksi ja kaihoisiksi.
Ben McPeek
McPeek muutti Torontoon vuonna 1953 ja opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa sekä Toronton yliopistossa, jossa hänen opettajiensa joukossa olivat John Beckwith, Talivaldis Kenins, Oskar Morawetz, Godfrey Ridout ja John Weinzweig. Hän aloitti uransa soittamalla pianoa torontolaisissa tanssiyhtyeissä ja esiintyi CBC:ssa Five Playboysin kanssa. Uran musiikkiteatterissa McPeek aloitti vuonna 1960 Up Tempo 60 -revyyn musiikillisena johtajana.
McPeek perusti vuonna 1964 Ben McPeek, Ltd -yhtiön ja vuonna 1966 Nimbus 9 Productionsin. Hän kirjoitti ja levytti noin 2000 jingleä. Hän sävelsi myös elokuvamusiikkia ja oli vuonna 1979 Harry Freedmanin kanssa perustamassa Canadian Film Composers Guildia. Muuhun tuotantoon kuuluvat muiden muassa pianokonsertto ja kuusi pianosonaattia.
Baker Street (kappale)
Laulun tarina ja musiikki
Kappaleen kuuluisan, toistuvan saksofoniosan soittaa Raphael Ravenscroft, joka oli aiemmin soittanut muun muassa Pink Floydin, Abban ja Marvin Gayen levyillä. Saksofonin ottamisen mukaan kappaleeseen keksi tuottaja Hugh Murphy, kun Rafferty itse ei keksinyt sopivaa vaihtoehtoa. Saksofonin menestyksekäs käyttö aiheutti ”Baker Street -ilmiön”, jolloin instrumentin suosio kasvoi niin muusikkojen kuin tavallisten ihmistenkin keskuudessa, ja 1980-luvun puolivälissä saksofoni oli yleisin ensisoitin. Laulun kitarasoolo puolestaan oli Slashin mukaan innoittamassa Guns N’ Rosesin kappaleen ”Sweet Child O’ Minen” sooloa.
Giovanni Rucellai
Giovanni Rucellai (1475 Firenze – 1525 Rooma) oli italialainen runoilija. Hänet karkotettiin 1494 sukulaistensa Medicien kanssa, ja hän oleskeli sen jälkeen Roomassa mutta palasi heidän mukanaan 1512 Firenzeen ja hänet nimitettiin korkeisiin virkoihin. Serkkunsa noustua paaviksi nimellä Leo X Rucellai nousi hengelliseen säätyyn ja hänestä tuli nuntius Pariisiin, protonotarius apostolicus ja Klemens VII:n linnanherra Castel Sant’Angeloon.
Baker Street (kappale)
Laulun tarina ja musiikki
Kappaleen albumiversion pituus on yli kuusi minuuttia, kun taas singleversio on lyhennetty hieman päälle neljään minuuttiin.
Giovanni Rucellai
Rucellai sai arvostusta mehiläistenhoitoa käsittelevästä opetusrunostaan Le api (painettu 1539), verso sciolto -tyylillä (11-tavuinen loppusoinnuton jambisäe) laatimastaan kuvauksesta Vergiliuksen Georgican neljännestä kirjasta. Kauheuksien täyttämässä historiallisessa tragediassa Rosmunda (1525), joka oli vanhimpia italialaisia, Rucellai jäljitteli kreikkalaisia tragedioita ja säilytti siinä antiikin kohtausjaon ja kuoron. Antiikin jäljitelmä on myös hänen draamansa Oreste. Rucellain kootut teokset Opere on julkaistu 1772 ja 1887, jälkimmäisessä Guido Mazzonin laatima elämäkerta.
Baker Street (kappale)
Kaupallinen vastaanotto
Kappaletta soitettiin ahkerasti brittiläisillä radioasemilla kuukausien ajan ja single nousi saarivaltiossa sijalle 3. Listaviikkoja kertyi helmi–toukokuun 1978 välisenä aikana yhteensä 15. Astetta paremmin se pärjäsi Yhdysvalloissa, missä se nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 2. Toiseksi se ylsi Yhdysvaltojen lisäksi myös ainakin Sveitsissä. Suurinta menestys oli kuitenkin Kanadassa, missä kappale oli neljä viikkoa listaykkösenä.
Giovanni Rucellai
Rucellain isä oli Bernardo Rucellai (1449–1514), joka laati Rooman topografian.
Baker Street (kappale)
Kaupallinen vastaanotto
Gerry Rafferty kuoli 4. tammikuuta 2011. Samassa kuussa ”Baker Street” nousi uudelleen listalle ainakin Britanniassa, Alankomaissa ja Sveitsissä. Myös Saksassa kappale saavutti tuolloin sijoituksen.
Muut versiot
Vuonna 1992 Undercover-yhtyeen versio ”Baker Streetistä” nousi Britanniassa singlelistan sijalle 2, menestyen paremmin kuin alkuperäisversio. Myös Foo Fighters on tehnyt kappaleesta oman version, jossa alkuperäinen saksofoniosuus on soitettu kitaralla. Kappale julkaistiin ”My Hero” -singlen B-puolena vuonna 1998.
Kirgiisin kieli
Kirgiisin kieli (kirgiisiksi кыргызча, قىرعىز, kyrgyztša, кыргыз тили, قىرعىز تىلى, kyrgyz tili) on Kirgisiassa ja sen lähialueilla asuvien kirgiisien puhuma turkkilainen kieli. Kirgiisi on Kirgisian tasavallan virallinen kieli.
Levinneisyys ja puhujamäärä
Vuonna 1989 Neuvostoliiton alueella laskettiin olevan 2,5 miljoonaa kirgiisiä, joista 97,8 % puhui kirgiisiä äidinkielenään. Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan Kirgisiassa asui 3,1 miljoonaa kirgiisiä. Heitä on myös Uzbekistanissa (175 000 henkeä), Tadžikistanissa (yli 64 000), Kazakstanissa (noin 15 000) ja Venäjällä (31 800 vuonna 2002). Kiinan Xinjiangin alueella kirgiisejä on noin 140 000, heistä valtaosa Kyzylsun kirgiisien piirikunnassa. Pieniä ryhmiä on Afganistanin koillisosassa ja Pakistanissa.
Historia ja murteet
Kirgiisi kuuluu turkkilaisten kielten itäisen haaran kirgiisiläis-kiptšakkilaiseen ryhmään. Sen lähin sukukieli on altai, tai pikemminkin sen etelämurteet. Molempien kielten pohjana ovat Jenisein muinaisten kirgiisiheimojen murteet, joihin on sekoittunut kiptšakkilaisia ja mongolilaisia aineksia. Nykyinen kirgiisin kieli muotoutui Tienšanin vuoristoalueella 1300–1500-lukujen aikana.
Kieli jakautuu pohjoiseen ja eteläiseen murreryhmään. Monet piirteet ovat yhteisiä useille eri murteille, joita ei voida selkeästi erottaa toisistaan.
Kirjakieli
Kirgiisin kirjakieli syntyi vuosina 1923–1924 reformoidun arabialaisen kirjaimiston pohjalta. Vuonna 1928 siirryttiin Neuvostoliiton turkkilaisten kansojen yhteiseen latinalaiseen kirjaimistoon (ns. uusi kirjaimisto) ja vuonna 1940 kyrilliseen aakkostoon, jota on täydennetty lisämerkeillä ө, ү ja ң. Kirjakielen normit perustuvat eri murteiden yhteisiin piirteisiin.
Kirgiisin kirjaimisto
Suuri osa kirgiiseistä osaa venäjää ja monet myös uzbekkia, tadžikkia tai uiguuria. Kirgisian itsenäistymisen jälkeen kirgiisi julistettiin maan viralliseksi kieleksi ja sen käyttöä on pyritty laajentamaan. Venäjällä on yhä virallinen asema ”kansojen välisen kommunikaation välineenä”. Nykyään kirgiisiä osaa 70 % tasavallan koko väestöstä.
Herman
Herman tai Hermann on germaanisperäinen miehen etunimi, joka johtuu muinaissaksalaisesta sotajoukkomiestä, sotilasta tarkoittavasta nimestä Hariman. Samaa kantaa ovat muun muassa espanjan Armando ja venäjän German. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnokset Hermanni ja Herkko.
Suomessa oli vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla kaikkiaan 12 462 Herman-nimistä miestä sekä kymmenkunta samannimistä naista. Muodossa Hermann nimi on annettu 403 henkilölle, jotka kaikki ovat miehiä.
Meråker
Meråker on Norjan kunta Pohjois-Trøndelagin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Verdal, lännessä Stjørdal ja etelässä Selbu ja Tydal. Idässä kunta rajoittuu Ruotsiin. Kuntakeskus sijaitsee 20 kilometriä Storlienistä ja 48 km Trondheimin lentoasemalta Værnesistä.
Meråkerista tuli oma kuntansa 1. tammikuuta 1874 silloisen Øvre Stjørdalin kunnan jakautuessa Hegraan (joka on nykyisin osa Stjørdalin kuntaa) sekä Meråkeriin. Pääelinkeinoja ovat teollisuus ja maatalous.
Siim
Siim on virolainen etunimi:
Volvo Bus Finland
Volvo Bus Finland oli 2004 muodostunut linja-autojen valmistaja Tampereella ja Liedossa. Carrus Oy oli siirtynyt jo vuonna 1998 Volvo Bussar Ab:n tytäryhtiöksi. 2008 Volvo Bus Finland sulki Tampereen tehtaan ja myi Liedon tehtaan suomalaiselle sijoittajaryhmälle. Liedon tehdas jatkoi nimellä Carrus Delta Oy.
Agathokles
Agathokles (361−289 eaa.) oli Syrakusan tyranni ja Sisilian kuningas (304−289 eaa.).
Agathokles syntyi Thermai Himeraiain kaupungissa Sisilian saarella. Hän muutti vuonna 343 eaa. synnyinseudultaansa Syrakusaan, missä hän palveli armeijaa. Agathokles karkotettiin kahteen otteeseen yritettyään syöstä hallitsevat oligarkit vallasta. Toisen karkotuksen jälkeen hän palasi kaupunkiin vuonna 317 eaa. Hänellä oli mukanaan vahva armeija, ja hän surmautti ja karkotutti arviolta 10 000 kaupunkilaista, mukaan lukien oligarkit. Hän nosti itsensä Syrakusan tyranniksi, jona hän oli aina kuolemaansa saakka.
Syrakusan hallitsijana hän aloitti laajat sotatoimet muita Sisilian kaupunkivaltioita vastaan. Karthago oli tietoinen saaren tapahtumista ja pelkäsi sen hallinnassa olevan saaren osan siirtyvän uudelle valloittajalla. Karthago oli ollut sodassa Sisilian kreikkalaisten kanssa ajoittain jo 500-luvulta eaa. lähtien. Karthagon armeija oli voitokas ja piiritti Syrakusan vuonna 311 eaa. Agathokles onnistui kuitenkin murtamaan vihollisjoukkojen linjan ja aloitti vastahyökkäyksen Afrikkaan. Hyökkäys eteni hyvin vuoteen 307 eaa. saakka, jolloin Agathokles joutui vihdoin tunnustamaan tappionsa. Vuonna 306 eaa. solmitussa rauhassa Karthago joutui ehtojen mukaisesti luovuttamaan alueita, ja uusi raja sovittiin Halykos-joelle. Joen itäinen osa jäi Karthagolle. Agathokles vahvisti asemaansa, ja vuonna 304 eaa. hän otti itselleen nimikkeen Sisilian kuningas. Kuninkaaksi nimeämisen jälkeen Sisiliassa elettiin suhteellisen rauhallista aikaa, ja Agathokles tuki julkisten rakennusten rakentamista.
Agathokles ei halunnut poikiensa jatkavan kuninkaana, vaan palautti demokratian.
Testimenetelmä
Testimenetelmä on menetelmä, jonka lopputuloksena testitulos. Testi voi olla joka operaatio, jossa määritellään tietyn tuotteen, prosessin tai palvelun ominaisuudet määritellyn toimintatavan mukaan. Yleensä testi on osa laajempaa koetta.
Testi voi olla joko kvalitatiivinen (kyllä/ei), kategorinen eli luokitteleva, tai kvantitatiivinen. Testi voi perustua havaintoihin tai mittalaitteen tuottamiin arvoihin.
Ohjelmistotuotannossa, tekniikassa, tieteessä, tuotantotekniikassa ja liiketoiminnassa on tärkeätä, että kaikilla osapuolilla on yhteinen näkemys mittausten tekotavasta. Yleensä fyysiset ominaisuudet ovat riippuvaisia testimenetelmän tarkkuudesta. Kokeiden ja mittausten dokumentointi sekä määrittely on tärkeätä.
Snåsa
Snåsa (eteläsaameksi Snåase) on Norjan kunta Pohjois-Trøndelagin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Overhalla ja Grong, idässä Lierne, etelässä kunta rajoittuu Verdalin lisäksi Ruotsiin ja lännessä Steinkjeriin. Snåsa on ollut kunta vuodesta 1838 lähtien. Lierne erotettiin Snåsan kunnasta vuonna 1874. Kunnan vaakunassa on kuvattu lehtotikankontti.
Kunnan nimi tulee muinaisnorjan sanasta Snös, joka tarkoittaa tärkeää vuorta. Snåsa on eteläsaamen kielen puhujien keskuspaikka ja 1. tammikuuta 2008 eteläsaamen kielestä tuli kunnan toinen virallinen kieli, ensimmäisenä eteläsaamen kielialueen kunnista.
thumb|left|Snåsan asema
468
Vuosi 468 oli juliaanisen kalenterin mukaan maanantaina alkanut karkausvuosi. Vuosi oli 1221 Ab urbe condita roomalaisen ajanlaskun mukaan.
Flassigny
Flassigny on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 47 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 6,66 neliökilometriä.
Flassignyn väkiluku on pienentynyt kahdella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 49 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 45, eli siellä asui kaksi asukasta vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Moresbynsaari
Moresbynsaari on Kuningatar Charlotten saariryhmän (Haida Gwaii) toiseksi suurin saari Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se sijaitsee suuremman Grahaminsaaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 2 608 km², se on 175. suurin saari maailmassa ja 32. suurin Kanadassa.
Saaren ainoa merkittävä asutuskeskus on Sandspitin asuinalue, jossa sijaitsee myös alueen tärkein lentoasema. Moresbyn väkiluku on noin 402 asukasta (Tilastot vuoden 2006 väestönlaskennasta, jossa on käytetty Skeena-Queen Charlotte E vaalipirin rajoja, jotka ovat lähes identtiset saaren rajojen kanssa). Saaren eteläosassa sijaitsee Gwaii Haanasin kansallispuisto, jonka nimi tulee alueen alkuperäisasukkaiden, haidojen, kielestä.
Saari on nimetty lippueamiraali Fairfax Moresbyn kunniaksi.
Luettelo jääpallon Norjan mestareista
Tämä on luettelo jääpallon Norjan mestareista. Norjan jääpallomestaruudesta on pelattu vuodesta 1912 lähtien. Mestaruuskilpailuissa 1912–1928 pelimuotona oli seitsenmiehinen jääpallo. Mestaruuskilpailussa 1929 siirryttiin 11-miehiseen jääpalloon. Norjan mestaruuspalkinto on nimeltään Hans Majestet Kongens Pokal (suom. "Hänen Majesteettinsa Kuninkaan Pokaali"), tavallisesti lyhyemmin vain kongepokal (suom. kuninkaan pokaali).
Lars Jonsson (jääkiekkoilija)
Lars Martin Jonsson (s. 2. tammikuuta 1982 Borlänge, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Elitserien-joukkue Brynäs IF:ssä. Hänen vahvuuksiin kuuluu hyökkäyspään pelaaminen, koko, luistelu ja pelinavaaminen. Jonssonin heikkouksiin kuuluu loukkaantumisherkkyys ja ajoittaiset puolustuspään ongelmat.
Seuraura
Boston Bruins varasi Jonssonin koko varaustilaisuuden seitsemäntenä pelaajana ja toisena puolustajana kesällä 2000. Hän ei kuitenkaan siirtynyt Pohjois-Amerikkaan kuuteen seuraavaan kauteen. Jonsson jatkoi kaudella 2000–2001 Elitserien-pelejään Leksandissa, jossa tulokaskausi toi 31 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3. Hän vahvisti myös Leksandin J20-joukkuetta kevään 2001 pudotuspeleissä, jotka päättyivät J20 SuperElitin hopeaan. Leksandin miesten joukkue kuitenkin putosi kaudeksi 2001–2002 HockeyAllsvenskaniin. Jonsson oli kuitenkin taas keväällä 2002 nostamassa joukkuetta takaisin Elitserieniin. Kaudella 2002–2003 hänen peliaikansa Elitserienissä jäi vähäiseksi ja Jonsson haki pelituntumaa yhteensä 13 ottelun verran HockeyAllsvenskanin IF Björklövenistä ja IFK Arboga IK:sta. Kaudella 2003–2004 hän murtautui Elitserieniin ja teki 50 runkosarjaottelussa tehot 3+9=12, mutta Leksand kuitenkin putosi taas keväällä 2004 HockeyAllsvenskaniin.
Kauden 2004–2005 Jonsson pelasi Timrå IK:ssa ja kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella HV71:een. Jonsson teki siellä läpimurtonsa ja Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tekemällä 53 ottelussa tehot 11+16=27. Hän oli liigan puolustajien pistepörssissä neljäs ja HV71:n kolmanneksi tehokkain puolustaja Per Gustafssonin ja Fredrik Olaussonin jälkeen. Heidän edellään puolustajien pistepörssissä oli vain Mora IK:n Ross Lupaschuk.
Jonsson teki heinäkuussa 2006 kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-joukkue Philadelphia Flyersin kanssa. Hän pelasi molemmat sopimuskautensa lähinnä farmijoukkue Philadelphia Phantomsissa, AHL:ssä, mutta kaudella 2006–2007 Jonsson pelasi myös kahdeksan NHL-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän palasi kaudeksi 2008–2009 kotimaahansa ja teki toukokuussa 2008 kaksivuotisen sopimuksen Brynäs IF:n kanssa. Jonssonista tuli joukkueen varakapteeni ja hoiti virkaa kolme kautta. Hän oli kaudella 2008–2009 tehoilla 9+12=21 joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 2009–2010 Jonsson pelasi loukkaantumisen takia vain kahdeksan ottelua.
Jan Järvlepp
Jan Eric Järvlepp (s. 3. tammikuuta 1953 Ottawa) on kanadalainen säveltäjä, sellisti ja musiikkipedagogi. Hän sai musiikin kandidaatin arvon Ottawan yliopistosta vuonna 1976, musiikin maisterin arvon McGillin yliopistosta 1978 ja filosofian tohtorin arvon Kalifornian yliopistosta, San Diegosta 1981. Järvlepp soitti rockkitaraa ennen kuin ryhtyi opiskelemaan sellonsoittoa high school -aikoinaan. Hänen opettajiensa joukossa olivat Donald Whitton, Gisela Depkat, Peter Farrell, Rafael Druian, Luis de Pablo, Alcides Lanza, Will Ogdon ja Roger Reynolds.
Aino Öljymäki
Aino Kyllikki Öljymäki (10. kesäkuuta 1901 – 15. joulukuuta 1963) oli suomalainen laulaja, kansakoulunopettaja ja alkeisoppikirjojen tekijä. Hänen vuonna 1947 julkaistu oppikirjansa Laulaen lukemaan ylsi vuonna 2006 jo seitsemänteen painokseensa.
Jan Järvlepp
Järvlepp on sellistinä soittanut muun muassa Ottawan sinfoniaorkesterissa. Hänen varhainen sävellystuotantonsa oli muodoltaan abstraktia ja tonaalisesti kompleksista. Tohtorikoulutuksensa jälkeen hän kehitti postmodernin tyyliin, joka on tonaalisesti keskittyneempää kuin aiempi sävelkieli.
Lars Jonsson (jääkiekkoilija)
Maajoukkuera
Jonsson voitti alle 18-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2000. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002.
Muuta
Jonssonin isoveli Anders on pelannut puolustajana alemmissa sarjoissa.
Lasiini
Lasiini on suomumuurahaisiin kuuluva tribus, josta Suomessa esiintyy yhdeksän lajia suvusta mauriaiset (Lasius), Etelä-Suomesta Etelä-Lappiin saakka,  ja harvinaisena Etelä-Suomen havaintona suvun Nylanderia yksi laji.
Suvut
Maailmanlaajuisesti Lasiini-tribukseen kuuluu 10 elossa olevaa sukua ja yksi sukupuuttoon kuollut suku. Kaikkiaan lajeja on noin 385 ja näillä yli sata alalajia. Lasiini-muurahaisten taksonomia on vakiintunut vasta viime vuosina, joten eri lähteissä on poikkeavia tietoja.
Suomessa esiintyvät Lasius-suvut jaetaan neljään alasukuun: Lasius (Cautolasius), Lasius (Chtonolasius), Lasius (Dendrolasius) ja Lasius (Lasius).
Villaggio Mall
Villaggio Mall on ostoskeskus Aspire Zonen alueella Dohan länsilaidalla Qatarissa. Kauppakeskuksessa on muun muassa hotelli, elokuvateatteri, luistinrata ja huvipuisto. Ostoskeskuksessa syttyi tulipalo 28. toukokuuta 2012, jonka seurauksena 19 ihmistä kuoli, joista 13 oli lapsia. Lisäksi kuoli neljä naisopettajaa ja kaksi palomiestä.
Jaakko Virkkunen
Jaakko Juhana Virkkunen (ent. Snellman; 21. huhtikuuta 1912 Karttula – 18. huhtikuuta 1998 ) oli suomalainen toimittaja ja äärioikeistolainen aktivisti, joka toimi 1930-luvulla Sinimustat-nuorisojärjestön johtajana ja osallistui järjestön suunnittelemaan Viron vallankaappaushankkeeseen 1935.
Elämä ja ura
Virkkunen syntyi Karttulan Kemppasmäen Ilopuron talossa. Hänen isänsä oli maanviljelijä, valtiopäivämies ja kansanedustaja Juho Snellman. Virkkunen kävi Kuopion lyseota ja oli perustamassa joulukuussa 1930 Sinimustat-järjestön Kuopion paikallisosastoa koulun rehtorin kieltoa uhmaten. Hän erosi pian tämän jälkeen koulusta. Hänet tuomittiin kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen rikokseen yllyttämisestä hänen esitettyään Lapuan liikkeen Aktivisti-lehdessä julkaistussa kirjoituksessaan toiveen entisen presidentin K. J. Ståhlbergin murhaamisesta. Ståhlberg oli keväällä 1931 P. E. Svinhufvudin vastaehdokkaana presidentinvaaleissa.
Robert Burnell
thumb|Burnellin rakennuttaman Acton Burnellin rauniot Robert Burnell tai Burnel (k. 1292) oli Bathin ja Wellsin piispa, joka toimi lordikanslerina vuodesta 1274 kuolemaansa asti.
Burnellille myönnettiin prebenda Holmesta ennen vuotta 1267. Hänet nimitettiin Yorkin arkkidiakoniksi 27. joulukuuta 1270 mennessä ja kuninkaalliseksi kansleriksi 21. syyskuuta 1274. Burnell oli johtanut Englannin sijaishallitusta kuningas Henrik III:n kuoltua marraskuussa 1272 aina siihen saakka, kunnes uusi kuningas Edvard I palasi ristiretkeltä vuonna 1274.
Jaakko Virkkunen
Elämä ja ura
Syksyllä 1931 Virkkunen aloitti opinnot Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Helsingissä. Hän liittyi Sinimustien Helsingin-osastoon, ja hänet valittiin helmikuussa 1932 Sinimustat-järjestön sihteeriksi. Kun Mäntsälän kapina alkoi, Virkkunen kokosi tusinan verran nuoria ja lähti heidän kanssaan Mäntsälään liittyäkseen kapinallisiin. Kapinaan osallistumisesta Virkkunen sai toisen vankeustuomion. Elokuussa 1932 hän teki kahden muun ylioppilaan kanssa Kuopion työväentalolle kyynelkaasuiskun, josta hän sai raastuvanoikeudessa pienen sakkotuomion.
Simimustat-järjestön jäsenmäärä kasvoi nopeasti, ja joulukuussa 1932 pidettiin Sinimustien ensimmäinen valtakunnallinen kokous, jossa Virkkunen valittiin järjestön johtajaksi. Tammikuussa 1933 Viipurin hovioikeus tuomitsi Virkkusen kahden kuukauden vankeusrangaistukseen juhlatilaisuuden häiritsemisestä, ja maaliskuussa 1933 korkein oikeus vahvisti hänen Aktivisti-lehden kirjoituksesta saamansa kuuden kuukauden ehdottoman vankeustuomion. Virkkunen joutui eroamaan Sinimustat-järjestön johdosta, ja hänen tilalleen valittiin syksyllä 1933 pastori Elias Simojoki. Huhtikuussa 1934 korkein oikeus vahvisti vielä Virkkuselle Mäntsälän kapinaan osallistumisesta langetetun noin vuoden mittaisen vankeustuomion, joten hän joutui olemaan syrjässä järjestön toiminnasta jonkin aikaa kärsiessään tuomiotaan Riihimäen vankilassa.
Robert Burnell
Kuolema ja jälkimaine
Burnell on haudattu Wellsin tuomiokirkkoon ilman sydäntään. Hänellä tiedetään olleen rakastajatar nimeltä Juliana, jonka väitetään synnyttäneen hänelle viisi poikaa. Hän sai vuonna 1284 luvan linnoittaa kartanonsa Actonissa, minkä lisäksi hän rakennutti kappelin Wellsin piispanpalatsiin.
Jaakko Virkkunen
Elämä ja ura
Simojoen aikana järjestö kasvoi niin, että sillä oli loppuvuodesta 1934 jo yli 70 paikallisosastoa. Virkkunen pääsi ehdolliseen vapauteen lokakuussa 1934 ja liittyi saman tien Sinimustien keskusjohtoon. Hän toimi järjestön julkaiseman Sinimustat-lehden toimitussihteerinä ja taloudenhoitajana ja oli myös Elias Simojoen läheinen avustaja. Marraskuussa 1934 Viron rintamamiesjärjestön vapsien johtaja Artur Sirk pakeni virolaisesta vankilasta Suomeen ja sai siellä oleskeluluvan. Sirkin suomalaiset tukijat, joita johtivat Elias Simojoki ja Vilho Helanen, alkoivat nyt suunnitella kaappausta, jolla kaadettaisiin Konstantin Pätsin hallitus ja nostettaisiin vapsit valtaan Virossa. Virkkunen oli mukana tässä hankkeessa ja sai tehtäväkseen selvittää, oliko Helsingissä oleskelleiden virolaisten joukossa Viron salaisen poliisin agentteja, joita huhujen mukaan olisi lähetetty Suomeen murhaamaan Sirk. Virkkunen avusti myös Esra Terää Suomen ja Viron välisen salaisen kuriiriliikenteen järjestämisessä.
Toukokuussa 1935 Virkkunen tapasi Lohjalla silloin oleskelleen Sirkin ja hänestä tuli kesällä 1935 tämän luottomies. Virkkunen osallistui itsekin kuriiriliikenteeseen ja haki Virosta tulleita rahalähetyksiä, kirjeitä ja henkilöitä, jotka hän toimitti nämä eteenpäin Sirkille. Syksyllä 1935 hän hankki Sirkille 250 Walther-pistoolia ja niihin panoksia. Marraskuussa 1935 Virkkunen hankki Sirkille viisumit Englantiin, Ranskaan, Ruotsiin ja Sveitsiin ja järjesti vapsien propagandamateriaalin painatuksen Uusimaa-lehden kirjapainossa Porvoossa. Vallankaappauksen oli määrä tapahtua 8. joulukuuta 1935, jolloin Päts ja Viron korkein johto otettaisiin vangiksi Estonia-teatterissa. Kaappaushanke epäonnistui, koska Viron turvallisuuspoliisi oli saanut siitä vihiä ja pidätti hankkeen johtomiehiä Virossa.
Pian tämän jälkeen Etsivä Keskuspoliisi alkoi pidättää Suomessa vallankaappaushankkeeseen osallistuneita, muun muassa Bernhard Heimolaisen. Virkkunen matkusti tätä ennen Helsingistä Kuopioon ja otti Artur Sirkin mukaansa. Sirkiä piiloteltiin ensin Virkkusen kotitalossa Karttulassa ja sitten Elias Simojoen veljen kirkkoherra Arvi Simojoen luona. Sirk ei kuitenkaan tuntenut enää oloaan Suomessa turvalliseksi, joten Virkkunen saattoi hänet Tornioon ja sitä kautta Ruotsiin. Virkkunen ilmoittautui 19. joulukuuta Kuopiossa poliisille samaan aikaan kun Etsivä Keskuspoliisi teki kotietsinnän hänen Helsingin-asuntoonsa. Hän palasi Helsinkiin, jossa salahankkeeseen osallistuneiden pidätykset olivat jatkuneet ja muun muassa Virkkusen ystävä Erkki Ervamaa oli pidätetty. Kaappaushankkeen vuoksi sisäministeriö kielsi tammikuussa 1936 Sinimustat-järjestön toiminnan. Helsingin raastuvanoikeus tuomitsi Virkkusen joulukuussa 1936 rikoksesta ystävyydessä olevaa maata vastaan 14 kuukauden vankeuteen, minkä Turun hovioikeus kesäkuussa 1937 lyhensi yhteen vuoteen, ja korkein oikeus vahvisti jälkimmäisen tuomion kesäkuussa 1938.
Viron kaappaushankkeen epäonnistuminen päätti myös Virkkusen järjestötoiminnan. Hän meni toukokuussa 1938 naimisiin Sinimustat-lehden sihteerinä toimineen Hilkka Turusen kanssa, ja samoihin aikoihin myös korkein oikeus vahvisti kaappaukseen osallistuneiden suomalaisten saamat tuomiot, vaikkakaan hankkeen johdossa olleita Elias Simojokea ja Vilho Helasta ei tuomittu. Vankeustuomion suorittamisen jälkeen Virkkunen muutti vaimonsa kanssa Pohjanmaalle jossa hän oli Seinäjoella ilmestyneen IKL:n Lakeus-lehden päätoimittajana 1938–1939.
James Madisonin yliopisto
James Madisonin yliopisto on vuonna 1908 perustettu julkinen yliopisto Harrisonburgissa Virginiassa Yhdysvalloissa. Se nimettiin valtiomies James Madisonin mukaan.
Historia
Yliopisto perustettiin 1908 nimellä The State Normal and Industrial School for Women. Vuonna 1924 nimi muutettiin muotoon State Teachers College at Harrisonburg ja vuonna 1938 nykyiseen muotoon Yhdysvaltain neljännen presidentin James Madisonin kunniaksi. Vuonna 1946 otettiin ensimmäisen kerran miehiä kokopäiväisiksi opiskelijoiksi.
Yliopiston mainetta arvioissaan korostava brittiläinen QS-yliopistoranking luokitteli yliopiston yhdysvaltalaisyliopistojen listan (2023) sijaluokkaan 181-190.
Josh Billings
thumb|Josh Billings Josh Billings (20. huhtikuuta 1818 – 14. lokakuuta 1885), oikealta nimeltään Henry Wheeler Shaw, oli 1800-luvun loppupuolen toiseksi tunnetuin yhdysvaltalainen huumorikirjailija ja esitelmöijä (tunnetuin Mark Twain). Hän syntyi Lanesboroughissa Massachusettsissa ja työskenteli maanviljelijänä, kivihiilikaivostyöntekijänä, tutkimusmatkailijana ja huutokaupassa ennen kuin ryhtyi journalistiksi ja kirjailijaksi Poughkeepsiessä New Yorkissa vuonna 1858. Hän kirjoitti omaperäistä huumoria slangiksi poiketen oikeinkirjoituksesta.
Khoisankielet
thumb|Khoisankielten levinneisyys kartassa keltaisella Khoisankielet on yli kahdenkymmenen etupäässä Afrikan eteläosissa puhuttavan kielen epäyhtenäinen ryhmä. Khoisankieliä puhuvat Etelä-Afrikan, Botswanan ja Namibian alueilla asuvat khoit ja sanit. Myös Tansaniassa on alue, jolla asuu khoisankielten puhujia. Suurimmat khoisankielet ovat naman kieli (233 000 puhujaa) ja sandawe (40 000 puhujaa Tansaniassa). Khoisankieliä on jäljellä alle 50.
Khoisankielten puhujien katsotaan saapuneen Afrikan eteläosiin noin 60 000 vuotta sitten, mikä tekee khoisankielistä maailman vanhimpiin kuuluvia kieliä.
Termiä khoisankielet on myös alettu kritisoimaan, koska sellaisiksi luokiteltavissa kielissä on verrattain suuria keskenäisiä eroja suhteessa toisiinsa. On esitetty, että termiä pitäisi käyttää kuvaamaan samantapaisia kieliä, mutta ei suoranaisesti toisilleen sukua olevia kieliä. Pohjois-, keski- ja eteläkhoisankielet ovat vain vähäisissä määrin ymmärrettävissä keskenään.
Luokittelu
Sandawe ja hadza luokitellaan joskus khoisankieleksi, mutta ne voivat olla myös isolaattikieliä.
Lähde:
Grahaminsaari (Brittiläinen Kolumbia)
Grahaminsaari on Kuningatar Charlotten saariryhmän (Haida Gwaii) suurin saari Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se sijaitsee saariryhmän toiseksi suurimman saaren, Moresbynsaaren pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 6 361 km², se on 101. suurin saari maailmassa ja 22. suurin Kanadassa. Saarella asuu noin 5 000 asukasta.
Skidegatesta on lauttayhteys Prince Rupertiin sekä Moresbynsaarelle.
Sampokeskus
Sampokeskus on Rovaniemen keskustassa kävelykadun varrella sijaitseva kauppakeskus. Sampokeskus on yksi Rovaniemen kolmesta kauppakeskuksesta. Kauppakeskuksessa sijaitsee mm. elokuvateatteri Bio Rex Rovaniemi.
Ben Shahn
Ben Shahn (12. syyskuuta 1898 Kaunas, Liettua (Venäjän keisarikunta) – 14. maaliskuuta 1969 New York) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija, joka maalasi valokuvamaisen yksityiskohtaisesti ja kuvasi köyhien elämää sosiaalisen realismin näkökulmasta.
Lapsuus
Ben Shahn syntyi Kaunasissa, silloisen Venäjän alueella ortodoksijuutalaiseen perheeseen. Lapsuudessaan Liettuassa Shahn joutui todistamaan sekä antisemitismiä, että poliittisia vainoja. Venäjän tsaarin joukot pidättivät Shahnin sosialistisen isän ja hän joutui vangituksi Siperaan. Shahn alkoi jo nuorena poikana vastustamaan yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta. Tämä moraalinen näkökulma määritteli koko hänen elämäntyötään. Tutkiessaan nuorukaisena Raamattua hän syytti Jumalaa toimimisesta epäoikeudenmukaisesti hänen iskiessään kuolleeksi miehen, joka ei totellut hänen käskyjään Salomon temppelissä. Hän palasi synagogaan vasta isoisänsä houkuttelemana.
Ura Yhdysvalloissa
Shahnin perhe muutti New Yorkiin pojan ollessa kahdeksanvuotias. Shahn oli jo Liettuassa ollut kiinnostunut kuvataiteesta piirtäen kirjoihinsa. Shahn sai töitä litografin apulaisena 1919–1922, kunnes aloitti taideopinnot. Hän meni naimisiin Tillie Goldsteinin kanssa, joka oli suffragetti ja poliittinen aktivisti. Hän matkusti pitkään Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa tutkien ympäristöjä, ihmisiä ja Euroopan suuria maalauksia. Toisen matkansa aikana vuonna 1928 hän teki yli kaksi sataa akvarellia ja piirustusta.
Ágios Geórgios
Ágios Geórgios (, suom. ”Pyhä Georgios”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa tai Kyproksella:
Ben Shahn
Ura Yhdysvalloissa
Shahn sai vaikutteita Georges Rouault´ta ja Diego Riveralta. Esimerkiksi New Yorkin Radio Cityn seinämaalaukset olivat Riveran ja Shahnin yhteistyötä. Hänen muita päätöitään ovat Bronxin postitoimiston freskot ja Washingtonin sosiaaliturvatoimiston seinämaalaukset.
Bob Steele
pienoiskuva|Bob Steele Robert "Bob" L. Steele (13. heinäkuuta 1911 Kansas City, Missouri – 6. joulukuuta 2002) oli yhdysvaltalainen radiopersoona, joka vaikutti pääasiassa connecticutilaisilla radioasemilla.
Ben Shahn
Ura Yhdysvalloissa
Shahn opiskeli valokuvausta ja sai jonkin verran ohjausta ystävältään valokuvaaja Walker Evansilta. Vuonna 1933 meksikolainen muralisti Diego Rivera palkkasi Shahnin ja muita lupaavia taiteilijoita oppipojikseen tehdessään seinämaalausta vasta valmistuneeseen Rockefeller Centeriin, mutta teos tuhottiin myöhemmin, koska Rivera lisäsi siihen Leninin muotokuvan. Shahn oppi freskomaalauksen taidot. Shahn toteutti useita seinämaalauksia New Dealin Arts Programiin. Hän menestyi vuonna 1936 Jerseyn asukaskeskuksen seinämaalauksen teossa. Shahn ja hänen toinen vaimonsa muuttivat Jerseyn Homesteadiin.
Bob Steele
Radiouransa Steele aloitti Hartfordissa WTIC-asemalla kuuluttajana vuonna 1936. Vuonna 1943 hänestä tuli aseman aamuohjelman isäntä. Eläkkeelle Steele jäi vuonna 1991.
Ben Shahn
Ura Yhdysvalloissa
Ben Shahnin tunnetuimmat yhteiskunnalliset kannanotot liittyvät Saccon ja Vanzettin epäoikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. 1930-luvulla Shahn toimi myös valokuvaajana ja graafikkona Dew Dealin aikana. Hän pyrki kuvaamaan Yhdysvaltojen Etelän köyhien oloja ja toimi graafikkona Liittoutuneiden joukoissa toisen maailmansodan aikana.
Bob Steele
Bob Steele nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1995.
Ben Shahn
Ura Yhdysvalloissa
Sodan jälkeen Shahn loittoni taiteessaan yhteiskunnallisesta realismista henkilökohtaisempien ja symbolisten aiheiden pariin. Hänen retrospektiivinen näyttelynsä oli vuonna 1947 New Yorkin MoMA:ssa. Vaikka Shahnin teokset olivat hyvin erilaisia verrattuna ajan abstraktiin ekspressionismiin, ja huolimatta joidenkin kriitikoiden negatiivisista arvioista, Shahnin teokset vetosivat yleisöön laajasti.
Aktiivisena vasemmistolaisena Ben Shahn joutui FBI:n kuulusteltavaksi, joka syytti häntä kommunististen lehtien tekemisestä ja kuulumisesta kommunistisiin järjestöihin 1930-luvulla, vaikka se oli tuolloin laillista. Vuonna 1959 McCarthyn noitavainojen aikaan Shahn kieltäytyi rohkeasti todistamasta epäamerikkalaista toimintaa tutkivassa komiteassa ja suojeli näin muita vasemmistotaiteilijoita. FBI säilytti ja piti yllä häntä koskevaa kansiota Ben Shahnin kuolemaan asti.
Suomessa
Ben Shahnin kuusi maalausta oli esillä Helsingin Taidehallissa vuonna 1954 järjestetyssä kiertonäyttelyssä Kaksitoista nykyaikaista amerikkalaista maalaria ja kuvanveistäjää. Yksi niistä oli maalaus Hitsaajat (1944).
Päijänteen keskiosa
Päijänteen keskiosa sijaitsee Keski-Suomessa Jyväskylässä, Luhangassa, Jämsässä ja Kuhmoisissa sekä Päijät-Hämeessä Sysmässä, Padasjoella ja Asikkalassa ja se käsittää Päijänteen sen osan, joka jää Kärkistensalmen eteläpuolelle ja Pulkkilanharjun pohjoispuolelle, ja joka sisältyy viranomaistiedoissa Päijänteen lähialueeseen (vesistöaluetunnus 14.221). Tunnetuimmat Päijänteen keskiosan rannoilla sijaitsevat taajamat ovat Korpilahti, Jämsä, Luhanka, Kuhmoinen, Sysmä ja Padasjoki. Jos tämä järvenosa olisi järvi, se olisi Suomen 6. suurin järvi. Päijänne on Suomen toiseksi suurin järvi heti Saimaan jälkeen ja Päijänteen keskiosa muodostaa noin 80 % koko Päijänteen pinta-alasta.
Sabbath Bloody Sabbath (kappale)
Sabbath Bloody Sabbath on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Black Sabbathin kappale samannimiseltä studioalbumilta. Kappale on hyvin tunnettu, etenkin sen riffi, joka on hyvin raskas. Sitä onkin kutsuttu "riffiksi, joka pelasti Black Sabbathin", koska yhtye ja musiikillinen johtohahmo, kitaristi Tony Iommi, kärsivät inspiraation puutteesta albumin sävellystyön alkaessa. Laulaja Ozzy Osbournen mukaan riffi syntyi, kun yhtye kuunteli Golden Earring-yhtyeen Moontan-albumia. Kappale julkaistiin editoituna singlenä Britanniassa, Euroopassa ja Aasiassakin. Se ei saanut listamenestystä, mikä ei kuitenkaan ollut yllättävää, sillä Black Sabbathia ei tunnettu ns. "single-yhtyeenä" ja pääpaino oli varsinaisissa albumi-kokonaisuuksissa. Kappaleesta tehtiin myös promovideo mainostamista varten.