cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barriemore Barlow
Barry Barlow (tunnetaan myös nimillä Barriemore Barlow ja Barrie Barlow) (10. syyskuuta 1949 Birmingham, Iso-Britannia) on brittiläinen rumpali, joka parhaiten muistetaan Jethro Tullin rumpalina. Nimi Barriemore tuli hänen lempinimekseen Tull-vuosina, lähinnä koska se sopi yhtyeen erikoiseen imagoon. Barlow tunnetaan taitavana ja teknisenä rumpalina, Jethro Tullin livealbumia Bursting Out on käytetty tästä hyvänä esimerkkinä.
Barlow oli yksi tulevista Tull-muusikoista, jotka kuuluivat Blackpoolilaiseen The John Evan Band -yhtyeeseen 1960-luvun puolivälissä. Vuonna 1971 Clive Bunkerin erottua Jethro Tullista, pyysi Ian Anderson vanhaa yhtyetoveriaan Barlow'ta rumpaliksi. Barlow pysyi mukana kevääseen 1980 asti, kunnes erosi vedoten kyllästymiseen ja pitkien kiertueiden rasituksiin. Lisäksi Barlow'n hyvän ystävän, Tull-basisti John Glascockin kuolema syksyllä 1979 vaikutti päätökseen. Lehdistössä kerrottiin myöhemmin virheellisesti Barlow'n saaneen potkut yhtyeestä.
Tullin jälkeen Barlow on tehnyt lähinnä sessiomusiikon töitä monien artistien kanssa, kuten George Harrison, Robert Plant, Jimmy Page, John Miles, Kerry Livgren, Yngwie Malmsteen ja Dustin's Bar Mitzvah. Hänellä on myös ollut joitain omia lyhytikäisiä yhtyeitä, kuten Tandoori Cassette yhdessä Zal Cleminsonin kanssa. Barlow omistaa oman levytysstudion ja tällä hetkellä hän manageroi The Repertoires-nimistä yhtyettä.
Ensyklopedistit
pienoiskuva|Encyclopédie Ensyklopedisteilla viitataan yleensä joukkoon ranskalaisia 1700-luvun valistusajan ajattelijoita ja kirjailijoita, jotka tuottivat yhdessä ensyklopediaa Encyclopédie, ou dictionnaire raisonné des sciences, des arts et des métiers. Ensyklopedistit kannattivat tieteellistä rationalismia ja deismiä. Heidän johtohenkilöitään olivat Denis Diderot ja Jean le Rond d'Alembert.
Yleisemmin termi ensyklopedisti voi viitata henkilöön, joka toimittaa ensyklopediaa tai avustaa sen kirjoittamisessa.
Aakkosjärjestyksessä
pienoiskuva|Denis Diderot
Nimimerkeittäin
Encyclopédiessa artikkelien kirjoittajat on merkitty kirjaimilla artikkelin lopussa.
USS Pennewill
USS Pennewill (runkonumero DE-175) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa se suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty William Ellison Pennewillin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Newarkista New Jerseystä Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä, missä köli laskettiin 26. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta kumminaan Lucie Reilly Pennewill ja otettiin palvelukseen 15. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään John Edward Allen.
Palvelus
Läpäistyään koeajot alus siirrettiin Trinidadiin saattuetehtäviin. Alus suojasi 20. marraskuuta saattueen TJ-15 Trindidadista Recifeen, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus kuului joulukuusta 1943 huhtikuuhun 1944 TG 42.2:een, jossa se suojasi saattueita Trinidadin ja Recifen välillä. Tuona aikana aluksella oli joitakin erikoistehtäviä kuten suojata 25.–27. joulukuuta Yhdysvaltain laivaston joukkojenkuljetusalus USS State of Marylandia Trinidadista San Juaniin Puerto Ricoon ja 21.–22. tammikuuta brittiläistä tankkeria Destinyä Recifen edustalla TG41.4 tankkauksen aikana.
Bertioga
pienoiskuva|CTE Bertioga Brasilian laivasto nimesi aluksen CTE Bertiogaksi runkonumerolla D-21. Alus palautettiin 30. kesäkuuta 1953 Yhdysvaltain laivastolle, joka antoi sen heti takaisin. Alus poistettiin 1975 Brasilian laivastoluettelosta ja romutettiin.
Pitsku
Pitsku on eräänlainen kevytversio pesäpallosta. Se on suunniteltu erityisesti pienille pelaajille. Pitskua pelataan etenkin Keski-Suomessa ja Pohjanmaalla.
Eteneminen
Lyöjän ja etenijän on lähdettävä heti ensimmäisestä osumasta. Kärkkyminen on kielletty.
Florrie Baldwin
Florrie Baldwin (31. maaliskuuta 1896 – 9. toukokuuta 2010 Leeds, Englanti) oli pitkäikäinen britti. Hän asui Leedsissä Englannissa ja oli ennen kuolemaansa vanhin Euroopassa elävä henkilö.
Baldwin syntyi Leedsissa ja meni naimisiin Clifford Baldwinin kanssa vuonna 1920. Hän jäi leskeksi 1973. Baldwin asui sen jälkeen yksin 105-vuotiaaksi, jolloin hän muutti Radcliffe Gardensiin Leedsiin.
Baldwinista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin elossa oleva henkilö Aida Masonin kuoltua helmikuussa 2007. Baldwinin kuoleman jälkeen maan vanhimmaksi henkilöksi nousi Eunice Bowman (23. elokuuta 1898 – 16. heinäkuuta 2010).
Seepranuolikko
Seepranuolikko (Ptereleotris zebra) on nuolikoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Seepranuolikko kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Sen vartalon pohjaväri on vaaleanvihreä, ja siinä on tasavälein ohuita oranssinsävyisiä pystyraitoja. Nuorilta yksilöiltä raidat puuttuvat.
Alkuperä
Seepranuolikko elää luonnossa Indopasifisella merialueella: Punaisellamerellä ja Intian valtameren länsiosan saarten ympäristössä, ja sieltä Marquesas-saarille, pohjoisessa Ryukyu-saarille, etelässä Australian Suurelle valliriutalle ja Mariana- ja Marshall-saarille ulottuvalla alueella.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Luonnossa nuoret seepranuolikot elävät suurissa, jopa 200 yksilön parvissa. Ne asuttavat useaa suojaisaa luolaa ja vaihtelevat koloa tavan takaa. Kutemiseen valmistautuessaan pari uskaltautuu jopa parin metrin päähän kotikoloistaan, Se sieppailee sopuisasti eläinplanktonia irtovedestä, kutee sitten nopeasti ja sujahtaa takaisin kolojen turvaan.
Seepranuolikko säikähtää helposti ja säntäilee silloin päättömästi, joten akvaariossa pitää olla piilopaikkoja, ja on syytä varmistua, ettei akvaariosta ole helppoa hypätä ulos. Se viihtyy parhaiten pienessä parvessa tai pareittain, mutta ne on tuotava kaikki yhtaikaa akvaarioon.
Ravinto
Seepranuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa sekä vedestä että pohjalta. Akvaariossa sille tarjotaan tuoretta tai pakastettua eläinperäistä ruokaa kuten massiäyriäisiä ja artemiaa.
Meripihkahappo
Meripihkahappo eli butaanidihappo tai sukkiinihappo on tyydyttynyt dikarboksyylihappo. Se on eräs sitruunahappokierron välituote ja meripihkan tärkein kemiallinen rakenneosa. Huoneenlämmössä meripihkahappo on kiinteää. Sen leimahduspiste on 206 °C.
Kuumennettaessa meripihkahappoa riittävästi siitä lohkeaa eliminaatioreaktiossa vettä (H2O) ja syntyy meripihkahappoanhydridia (C4H4O3).
Erittäin puhdasta meripihkahappoa valmistetaan meripihkahappoanhydridin hydrolyysillä. Sitä voidaan valmistaa myös lukuisilla muilla menetelmillä. Käytettyjä ovat muun muassa maleiinihapon tai fumaarihapon katalyyttinen vedytys, 1,4-butaanidiolin hapetus ja hiilivetyjen ja eräiden muiden yhdisteiden hapetus.
Meripihkahappoa esiintyy kasveissa ja semiokemikaalina, pääasiassa feromonina, eliöiden viestinnässä.
Meripihkahapon suolat, ionimuoto ja esterit ovat sukkinaatteja.
Eutanasia
thumb|[[Philip Nitschken kehittelemä eutanasialaitteisto, joka antaa potilaalle tappavan annoksen Nembutalia hänen vastatessaan myöntävästi kannettavan tietokoneen näytölle tulevaan kysymyssarjaan. Menetelmä oli laillinen Australian pohjoisosassa vuosina 1995–1997. ]]
Eutanasia (kreikkaa, eu-thanatos, hyvä kuolema) eli armokuolema tai kuolinapu on tarkoituksellinen kuoleman tuottaminen sellaiselle ihmiselle, joka on parantumattomasti sairas tai kärsii kivuista. Eutanasia ei ole henkirikos, jos se on erikseen maassa laillistettu.
Suomessa eutanasiaa ei ole laillistettu. Aamulehden vuonna 2012 teettämässä kyselytutkimuksessa 77 prosenttia vastanneista hyväksyisi armokuoleman, jos parantumattomasti sairas ihminen sitä itse haluaisi. Suomen lääkäriliitto sen sijaan vastustaa eutanasiaa pitäen sitä lääkärin etiikan ja arvojen vastaisena.
Käsitteitä
Eutanasia tarkoittaa ihmisen tarkoituksellista surmaamista hänen vapaaehtoisesta, toistuvasta ja oikeustoimikelpoisesta omasta pyynnöstään. Eutanasian määritelmiä ja jaotteluja on erilaisia, ja käsitteistö on osin ristiriitaista. Alun perin eutanasialla (kreikan sanasta, suom. "hyvä kuolema", εὖ, eu (hyvä) + θάνατος, thanatos (kuolema)) on tarkoitettu kuolemaa, johon ei liity kärsimyksiä.
Varsinaisen eli aktiivisen eutanasian lisäksi puhutaan passiivisesta eutanasiasta, joka tarkoittaa hoidon antamatta jättämistä tai aloitetun hoidon keskeyttämistä. Tarkoituksena on estää henkilön elämän pitkitys. Passiivisen eutanasian käsitettä on kuitenkin pidetty ongelmallisena, koska tavoitteena ei varsinaisesti ole kärsivän ihmisen kuolema, vaan hoidoista aiheutuvien haittojen ja kuolinprosessin pitkittymisen välttäminen.
Läheisesti eutanasiaan liittyviä käsitteitä ovat kuolinapu ja avustettu itsemurha. Avustettu itsemurha viittaa tilanteeseen, jossa vaikeasti sairas henkilö haluaa tehdä itsemurhan, mutta ei ole siihen fyysisesti kykenevä. Tällöin toinen henkilö avustaa häntä itsemurhan toteuttamisessa. Kuolinapu voi viitata sekä tilanteeseen, jossa vaikeasti sairasta henkilöä autetaan hänen pyynnöstään kuolemaan että tilanteeseen, jossa pysäytetään sellaisen henkilön elintoiminnot, joka on esimerkiksi kooman takia pysyvästi estynyt ilmaisemasta omaa tahtoaan.
Väärinkäytökset
Eutanasiaa vastustetaan yleisesti myös käytännöllisin perustein. Erityisen vaikeita ovat esimerkiksi tapaukset, joissa henkilö on pysyvästi sellaisessa tilassa, että hän ei pysty ilmaisemaan omaa tahtoaan. Pelätään myös sitä, että eutanasian salliminen voisi johtaa tilanteeseen, että eutanasioita tehtäisiin terveydenhuollon kustannusten vähentämiseksi myös silloin kun se ei ole henkilön oma vakaa tahto.
Potilaiden kuolemaa joudutetaan raportoimatta. Saksassa tällaisia tapauksia on 1,42 – 3,39 %. Kysytyistä lääkäreistä 11 % ilmoitti ratkaisuillaan lyhentäneensä potilaan elämää. Norjassa 44 % lääkäreistä kertoi lopettaneensa potilaan hoidon tietämättä tämän omaa tahtoa. Uudessa-Seelannissa 4,5 % lääkäreistä kertoi antaneensa lääkettä lyhentääkseen potilaan elämää. Siksi Hollannissa ja Belgiassa on säädetty eutanasialait. Selvä ohjeistus ja toiminnan valvonta myös auttavat lääkäreitä päätöksissä.
Oikeus päättää omasta elämästään
Keskeinen peruste eutanasian sallimisen puolesta on moniin kansainvälisiin ihmisoikeusasiakirjoihin kirjattu oikeus elämään. Säädöstä tulkitaan niin, että ihmisyksilölle kuuluu oikeus päättää omasta elämästään. Tähän liittyy ajatus, jonka mukaan ihmisellä on oikeus päättää, milloin hän kokee kärsimyksen liian suureksi. Mutta ihmisoikeusasiakirjoissa ei kuitenkaan vedetä johtopäätöstä, että silti ihmisellä olisi oikeus päättää omasta kuolemastaan tai saada kuolinapua.
Vammaisaktivisti Kalle Könkkölä on kertonut, kuinka hänen tilansa äkisti vajosi hyvin huonoksi. Kivut olivat suuret, liikunta- ja puhekyky olivat kadonneet kuten myös elämänhalu. Hän olisi soittanut, jos olisi voinut, kuolemanpartion paikalle. Hän kuitenkin toteaa, että onneksi kuolinapua ei tuolloin tunnettu. Elämäntahto voitti vähitellen ja masennus väistyi. Jotkut toimivat kuitenkin omatoimisesti. Lääkäri Gunnar Hagberg on kertonut esimerkistä, jossa syöpään sairastunut ystävä pyysi häneltä kuolinapua, mutta Hagberg ei uskaltanut rikkoa lakia. Siksi hänen ystävänsä tappoi itsensä janoon, mutta se kesti 14 päivää.
Utilitarismi
Eutanasiaa puolustetaan myös käytännöllisin ja taloudellisin perustein. Yleisimmän perustelun mukaan on tilanteita, joissa potilaan hoitaminen on potilaalle itselleen, potilaan omaisille tai terveydenhuoltojärjestelmälle liian raskasta – taloudellisesti, fyysisesti tai henkisesti. Tätä ajattelutapaa nimitetään utilitaristiseksi.
Lääkärin tehtävä
Perusteluja jotka pohjautuvat lääkärin perimmäisen tehtävän määrittelyyn käytetään sekä eutanasian puolesta että sitä vastaan. Toisaalta lääkärin tärkeimmäksi tehtäväksi nähdään parantaminen ja elämän ylläpitäminen, ei surmaaminen. Toisaalta lääkärin tehtävänä on myös toimia potilaan parhaaksi, jonka joissakin tapauksissa voi ajatella olevan potilaan oman tahdon mukainen elämän päättäminen.
Mutta lääkärijärjestöjen kannat ovat selkeät. Maailman lääkäriliitto on ottanut toistetusti kategorisen kannan sekä eutanasiaa että lääkärin avustamaa itsemurhaa vastaan. Sen mukaan ne ovat ristiriidassa lääketieteen eettisten periaatteiden kanssa ja lääkärien tulisi pidättyä niistä, vaikka ne olisivat maan lakien mukaan sallittuja. Samoin Suomen Lääkäriliitto suhtautuu kielteisesti aloitteisiin eutanasian laillistamisesta.
Kipulääkityksen riittävyys
Sekä puolesta että vastaan käytetään myös perusteluja kipulääkityksestä. Eutanasian vastustajien mielestä nykyaikaisilla kivunhoitomenetelmillä pystytään aina lievittämään riittävästi kärsimystä. Eutanasian puolustajien mukaan näin ei aina ole ja joka tapauksessa on ihmisen itsensä oikeus arvioida, mikä on hänelle riittävää ja tarpeen.
Lainsäädäntö eri valtioissa
Eutanasia on monissa maissa laitonta, ja monissa sen laillisuus tai laittomuus on epäselvää
Alankomaat
Alankomaissa tuli 1. huhtikuuta 2002 voimaan laki, joka sallii eutanasian ja lääkärin antaman kuolinavun tietyissä tapauksissa. Laki vahvisti jo pitkään tuomioistuinkäytännössä toimineen järjestelmän.
Eutanasia on Hollannin lain mukaan sallittu jos se täyttää seuraavat ehdot:
Alle 12-vuotiaiden eutanasia on kokonaan kielletty, ja 12–17-vuotiaiden eutanasiaa koskevat aikuisia tiukemmat ehdot.
Hollannin laki määrittelee eutanasian rikokseksi kaikissa muissa kuin määritellyissä tapauksissa. Eutanasiaksi ei lueta normaaliin hoitokäytäntöön kuuluvia tapauksia, esimerkiksi:
Australia
Australian Victorian osavaltio hyväksyy eutanasian. Laki astui voimaan kesäkuussa 2019.
Belgia
Belgiassa hyväksyttiin 28. toukokuuta 2002 laki, jonka mukaan toisen henkilön kuoleman aiheuttaminen hänen omasta pyynnöstään ei tarkoin rajoitetuin ehdoin enää ole rangaistavaa. Eutanasiaa pyytävän henkilön on oltava parantumattomasti sairas, ja kärsittävä jatkuvasta ja sietämättömästä kivusta. Lisäksi hänen on oltava täysin tietoinen päätöksensä seurauksista.
Aiemmin eutanasiaa pyytävän henkilön oli lisäksi oltava täysi-ikäinen, mutta vuodesta 2014 lähtien eutanasia on ollut mahdollinen myös alle 18-vuotiaalle. Tämän jälkeen Belgiassa on tehty eutanasia kolmelle parantumattomasti sairaalle alaikäiselle, joista nuorin oli 9-vuotias. Kyseessä on maailman nuorin eutanasian saanut henkilö. Ennen kuin alaikäiselle tehdään eutanasia, on arvioitava potilaan kykenevyys päätökseen ja kysyttävä asioista vanhemmilta.
Luxemburg
Myös Luxemburgissa eutanasia on laillista.
Portugali
Portugalin parlamentti hyväksyi eutanasian sallivan lain 12. toukokuuta 2023 ja se tulee voimaan syksyllä 2023. Laki sallii eutanasian suurissa kärsimyksissä oleville ja parantumattomasti sairaille maan kansalaisille sekä laillisesti maassa asuville.
Ruotsi
Passiivinen eutanasia sallittiin Ruotsissa huhtikuussa 2010. Ensimmäinen passiivinen eutanasia suoritettiin saman vuoden toukokuussa.
Suomi
Exitus ry on vuodesta 1993 yrittänyt vaikuttaa eutanasian sallivan lain saamiseksi Suomessa.
Suomessa aktiivinen eutanasia on rikos ja siitä voi saada jopa kahdeksan vuotta vankeutta. Rikoslain 21. luvun mukaan myös henkilön omasta vakaasta pyynnöstä tapahtuva surmaaminen on rangaistavaa. Sen sijaan toisen henkilön itsemurhan avustaminen, esimerkiksi luovuttamalla tämän käytettäväksi kuolettavan määrän lääkettä, ei ole rangaistavaa.
Kuten useimmissa Euroopan maissa, myös Suomessa on pitkään keskusteltu eutanasian laillistamisesta. Tunnettuja laillistamisen puolustajia Suomessa ovat olleet esimerkiksi professori Jorma Palo, teologian tohtori Martti Lindqvist, ex-valtiovarainministeri Iiro Viinanen, ex-euroedustaja Esko Seppänen ja tasavallan presidentti Sauli Niinistö. Tunnettuja vastustajia ovat puolestaan arkkiatri Risto Pelkonen ja lääkäri Pekka Reinikainen.
Aamulehden Taloustutkimuksella vuonna 2012 teettämän kyselytutkimuksen mukaan 77 prosenttia vastanneista hyväksyisi armokuoleman, ja vain 12 % oli kielteisellä kannalla. Kyselyyn vastasi 1079 henkilöä.
Helsingin Sanomien vuoden 2013 kyselyn mukaan kolme neljästä vastanneesta kannattaa kansalaisaloittetta eutanasiasta.
Psykologian filosofia
Psykologian filosofia on filosofian osa-alue, joka tutkii nykyaikaisen psykologian teoreettisia perusteita.
Eutanasia
Suomi
Anja Terkamo-Moision Itä-Suomen yliopiston terveystieteiden tiedekunnassa tehdyssä eutanasiaa käsittelevässä väitöskirjassa 85 % kansasta kannatti eutanasiaa. Tutkimuksen aineistot kerättiin vuosina 2012–2014.
Psykologian filosofia
Psykologian filosofia on suhteellisen nuori ala. Siihen läheisesti liittyvä mielenfilosofia sen sijaan on syntynyt jo ennen kuin nykyaikainen psykologia syntyi erityistieteenä. Se käsittelee mielen luonnetta, kokemusten ominaisuuksia sekä erityisiä mieleen liittyviä ongelmia, kuten dualismi ja materialismi.
Psykologian filosofia liittyy läheisesti myös neurobiologian, tekoälytutkimuksen ja muiden vastaavien tutkimusalojen kehitykseen.
Eutanasia
Suomi
Helsingin Sanomien vuonna 2017 teettämässä tutkimuksessa kolme suomalaista neljästä sallisi kuolinavun. 14 prosenttia oli eutanasiaa vastaan ja 10 prosenttia ei osannut sanoa kantaansa.
Sairaanhoitajaliiton jäsenilleen vuonna 2017 tekemästä kyselystä selvä enemmistö eli 64 prosenttia sairaanhoitajista laillistaisi potilaan oikeuden eutanasiaan.
Psykologian filosofia
Psykologian filosofisia ongelmia
Psykologian filosofisiin ongelmiin kuuluu muun muassa psykologisessa tutkimuksessa käytettyihin menetelmiin liittyviä tietoteoreettisia ongelmia. Näitä ovat esimerkiksi:
Eutanasia
Suomi
Suomessa on järjestetty aktiivisen eutanasian laillistamisesta kansalaisaloite otsikolla "Laki eutanasiasta" kansalaisaloite.fi -verkkopalvelussa 2.9.2013–2.3.2014. Aloite sai 4 339 kannattajaa ja olisi tarvinnut vähintään 50 000 hyväksyttyä kannatusilmoitusta, jotta se olisi voitu toimittaa eduskunnan käsittelyyn.
Psykologian filosofia
Psykologian filosofisia ongelmia
Muita psykologianfilosofia ongelmia ovat filosofiset kysymykset mielen, aivojen ja tietoisuuden luonteesta, kuten:
Nämä ongelmat luetaan joskus kognitiotieteen tai mielenfilosofian alaisuuteen.
Eutanasia
Suomi
7.11.2016–31.12.2016 kerätty kansalaisaloite Eutanasia-aloite hyvän kuoleman puolesta sen sijaan sai 63 078 kannatusilmoitusta ja se lähetettiin eduskuntaan helmikuussa 2017. Sosiaali- ja terveysvaliokunta aloitti kansalaisaloitteen käsittelyn marraskuussa 2017.
Uusi-Seelanti
Uudessa-Seelannissa eutanasia on laillista ja sai myös vuoden 2020 kansanäänestyksessä 65 % kannatuksen.
Paskalista
Paskalista on Radio Helsinki -kanavan ohjelma, jonka teemana on huono musiikki. Ohjelman juontajana on Paska-yhtyeen johtohahmo Ari Peltonen. Paskalistaa esitetään joka perjantai kello neljä iltapäivällä. Kuuntelijoilla on myös mahdollisuus soittaa ohjelmaan ja esittää toiveita.
Peltosen perustama minivaltio Valtio aikoi pyrkiä vuoden 2007 Euroviisuihin. Viisuihin asti Paskalistassa soitettiin kappaleita, jotka olivat ehdolla Valtion edustuskappaleeksi. Voittajaksi selviytyi Dream Teamerin kappale Hei Eurooppa.
Peltosen apurina toimi vuoteen 2007 asti Radio Helsingin silloinen ohjelmapäällikkö Axa Sorjanen, joka esiintyi nimellä DJ Kusipää. Sorjasen lähdön jälkeen Peltosella apurina on toiminut Mikko Knutas, joka pitää Yöstä. Mikko tunnetaan myös nimellä DJ Pösilö.
Paskalista rankkasi ohjelman historian toivotuimmat biisit joulukuussa 2007, voittajaksi selviytyi Janos Valmusen laulu "Bussipysäkillä".
Usein ohjelmassa on erilaisia spesiaalilähetyksiä, joissa musiikkiikappalevalinnoissa on jokin teema. Teemoina ovat olleet esimerkiksi Pohjanmaa, Pori, Tampere, homot, miehet, naiset ja euroviisut.
Macedonia secunda
Macedonia secunda (Macedonia II, ) eli Macedonia salutaris oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Makedoniassa pääosin nykyisen Pohjois-Makedonian alueella.
Maantiede
Macedonia secundan provinssi käsitti historiallisen Makedonian alueen pohjoisosan pääosin nykyisen Pohjois-Makedonian alueella. Pienempi osa siitä saattoi sijaita nykyisen Kreikan alueella. Provinssin eteläpuolella enemmän nykyisen Kreikan puolella sijaitsi Macedonia priman provinssi, länsipuolella Epirus novan provinssi, pohjoispuolella Dardanian ja Dacia mediterranean provinssit, ja itäpuolella Rhodopen provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Stobi.
pienoiskuva|upright=1.06|[[Macedonia (diokeesi)|Macedonian diokeesin alue vuonna 400, mukaan lukien provinssit Macedonia I ja Macedonia II Salutaris.]]
Kaupunkeja
Macedonia secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Alaa Mashzoub
Alaa Mashzoub (24. heinäkuuta 1968 – 2. helmikuuta 2019 Karbala, Irak) oli irakilainen kirjailija. Hän oli kriittinen kirjailija, joka kirjoitti palkittuja romaaneja ja novellikokoelmia.
Mashzoub ammuttiin kotinsa lähellä Karbalassa 2. helmikuuta 2019. Motiivi ei ole tiedossa.
Buxar
Buxar on kaupunki Intiassa, Biharin osavaltiossa. Vuonna 2011 Buxarin väkiluku oli 102 861.
Alaa Mashzoub
Mashzoub valmistui Bagdadin yliopistosta 1993. Hän aloitti kirjoittajanuransa paikallislehdissä ja julkaisi myöhemmin novelleja ja romaaneja. Hän kirjoitti kotikaupunkinsa historiasta kaksiosaisen teoksen A Summary of Karbala Cultural History. Esikoisteos, runokokoelma In the Homeland and Nationalism, ilmestyi 2008, ja siinä hän arvosteli ulkomaiden puuttumista Irakin asioihin ja papiston roolia.
Muita Mashzoubin teoksia ovat The Chaos of the Nation (2014) Crime on Facebook (2015) ja The Jewish Baths (2017). Hän sai useita palkintoja niin kirjoittajana kuin elokuvantekijänäkin. Hän sai palkinnon dokumenttielokuvasta Doors and Windows ja kirjallisuuspalkinnon Katara Prize for Arabic Fiction.
Puistola (Kajaani)
Puistola on kaupunginosa lähellä Kajaanin keskustaa. Pohjoisessa rajana on Mainuantie, jonka takana on Purola, idässä Ratakatu ja Yläkaupunki, etelässä Lönnrotinkatu ja lännessä Kärpäntie. Vuoden 2014 lopussa Puistolassa oli 635 asukasta.
Puistola koostuu lähinnä vanhoista puisista omakotitaloista ja muutamasta kerrostalosta pohjoisosassa. Puistolassa on myös seurakuntatalo ja urheilukenttä.
Jääkiekon Elitserien-kausi 1994–1995
Jääkiekon Elitserien-kausi 1994–1995 oli Ruotsin Elitserienin 20. kausi. Sarjaan osallistui 12 joukkuetta, ja sen voitti HV71. HV71 nousi pudotuspeleissä runkosarjan kahdeksannelta sijalta mestaruuteen, joka oli seuran historian ensimmäinen. Runkosarjan ensimmäinen oli Djurgårdens IF, ja runkosarjan pistepörssin voitti Mika Nieminen, joka oli myös pudotuspelien pistepörssin voittaja. Sarjasta ei tippunut joukkueita.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti Malmö IF, ja uutena joukkueena sarjaan oli noussut AIK. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen kesken 22 ottelun alkusarja, josta kymmenen parasta jatkoi jatkosarjaan. Alkusarjan kaksi viimeistä joutuivat pelaamaan Allsvenskaniin paikastaan Eliterienissä.
Saharanturturikyyhky
pienoiskuva|Saharanturturikyyhkyn muna Saharanturturikyyhky (Streptopelia roseogrisea) on afrikkalainen kyyhky. Lajin nimesi Karl Jakob Sundevall 1857.
Allekirjoittanut
Allekirjoittanut oli suomalainen yhtye, jonka muodostivat Tommi Lindell sekä Raptorissa vaikuttaneet JuFo III ja Izmo. Kokoonpano julkaisi yhden albumin, nimeltään Generation Å. Vuonna 1995 ilmestynyt albumi oli viisi viikkoa Suomen virallisella albumilistalla, parhaimmillaan sijalla 32.
Saharanturturikyyhky
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 29–30 cm, siipien kärkiväli 45–50 cm ja paino noin 150 g, eli se on kyyhkyksi pieni. Ulkonäöltään se muistuttaa suuresti turkinkyyhkyä. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Jusupov
Jusupov tai Jusupova on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Saharanturturikyyhky
Esiintyminen
Laji elää melko kapealla vyöhykkeellä Afrikassa Saharan eteläpuolella ja Sahelissa sekä Arabian niemimaan eteläosassa. Sen kanta elinvoimainen. Laji on pääasiassa paikkalintu, mutta jotkut populaatiot muuttavat sadekausien mukaan.
Elinympäristö
Kuivat akasiasavannit ja pensaikot, Somaliassa myös puutarhat ja kastelualtaat, joissa tamariskipuita.
Lisääntyminen
Hatara risupesä on puussa tai pensaassa 4–5 metriä korkealla. Valkoisia munia on 2. Haudonta-aika on noin 2 viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 15 päivän ikäisinä.
Ravinto
Ruohojen ja muiden kasvien siemenet, joskus myös vilja.
Emilio Butragueño
Emilio Butragueño Santos (s. 22. heinäkuuta 1963 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Butragueño edusti Espanjan maajoukkuetta 69 kertaa tehden 26 maalia. Tanskaa vastaan hän teki MM-lopputurnauksessa Meksikossa 1986 neljä maalia Espanjan 5–1-voittoon päättyneessä ottelussa. Hän edusti Espanjaa myös vuoden 1990 MM-kilpailuissa ja 1988 EM-kilpailuissa.
Seuratasolla Butragueño edusti kolmea seuraa, Castillaa (1982–1983), Real Madridia (1983–1995) ja meksikolaista Celayaa (1995–1998). Hän debytoi Real Madridin ykkösjoukkueessa Carlos Santillanan vaihtomiehenä 5.2.1984. Butragueño teki heti 2 maalia ja syötti yhden Cadizia vastaan käydyssä ottelussa.
Butragueño tunnettiin lempinimellä El Buitre. Tästä sai nimensä myös Real Madridissa 1980- ja 1990-luvuilla pelannut niin sanottu Quinta del Buitre, johon Butragueñon ohella kuuluivat Manolo Sanchís, Rafael Martín Vázquez, Míchel ja Miguel Pardeza. Kaikki viisi olivat seuran omia kasvatteja.
Saavutukset
Castilla
Real Madrid
Turun–Ahvenanmaan vahvistettu asema
Turun–Ahvenanmaan vahvistettu asema oli osa Venäjän keisarikunnan merivoimien suunnitelmaa eurooppalaisen sodan varalta kesäkuulta 1912, ja sitä alettiin Saksan hyökkäyksen pelossa panna toimeen voimallisesti ensimmäisen maailmansodan alettua. Etelämmässä vastaavanlainen asema oli Muhun vahvistettu asema Vironmaan kuvernementissa.
Suunnitelma käsitti 18 rannikkopatteria, jotka sijoitettiin pääasiassa Krimin sodan päätteeksi 30. maaliskuuta 1856 Venäjän keisarikunnan ja sodan voittaneiden Osmanien valtakunnan, Ranskan keisarikunnan sekä Yhdistyneen kuningaskunnan kesken Pariisin rauhassa demilitarisoimalle Ahvenanmaalle. Mustanmeren osalta Venäjä oli ilmoittanut jo 1870, ettei se katso demilitarisoinnin koskevan Mustanmeren aluetta Pariisin rauhan mukaisesti. Ahvenanmaan osalta ei tiettävästi tuonkaltaista julistautumista irti rauhansopimuksen määräyksistä tehty ensimmäiseen maailmansotaan mennessä, jossa Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta olivat ententenä ja ympärysvaltoina Venäjän keisarikunnan liittolaisia, kun taas Osmanien valtakunta oli Saksan puolelle menneenä ja keskusvaltoihin liittyneenä Venäjänkin vihollinen.
Kinkomaan sairaala
thumb|Kinkomaan sairaalan päärakennus thumb|Kinkomaan sairaalan sivurakennus, jossa toimii Hoivakoti Paatela thumb|Kinkomaan pihalla oleva puisto, jonka keskellä on Marjatta-veistos thumb|Kinkomaan sairaalan päärakennuksen [[Gunnar Finne|Gunnar Finnen reliefit]]
Kinkomaan sairaala oli Muuramen kunnan Kinkomaan kylässä sijaitseva 1930-luvulla Keski-Suomen tuberkuloosipiirin keskusparantolaksi rakennettu sairaala vuoteen 2008 saakka. Sairaala toimi myös sodassa haavoittuneiden keuhkoparantolana, mistä johtuen kylä on usein merkitty sodassa kaatuneiden kuolinpaikaksi. Sairaala oli aikoinaan Muuramen kunnan suurin työllistäjä.
Myöhemmin sairaala kuului Keski-Suomen sairaanhoitopiirin kuntayhtymälle, ja sen tiloissa toimi useita sairaanhoitopiirin yksiköitä, kuten keuhkosairauksien ja allergologian yksikkö, poliklinikka, ihotautien osasto sekä laboratorioyksiköitä.
Sairaalan etupihalla on kuvanveistäjä Kauko Räsäsen vuonna 1991 tekemä Marjatta-pronssiveistos.
Sairaalan historia
thumb|Lapsia hoidettavana Keski-Suomen keuhkotautiparantolassa 1930- ja 1950-lukujen välillä 1920-luvulla Keski-Suomen havaittiin olevan yksi Suomen pahimmista tuberkuloosin ja muiden keuhkosairauksien esiintymisalueista. Uuden keskusparantolan paikasta käytiin kilpailua Laukaan ja Muuramen välillä, joista jälkimmäinen valittiin tulevan sairaala-alueen omistaneen Salosen tilan tarjouduttua myymään maa-alueen alennetulla hinnalla. Paikan valinnassa keskeisenä kriteerinä oli paitsi läheinen Päijänne myös mäntyvaltainen metsä, joiden tuottamalla raittiilla ilmalla ja otsonilla uskottiin olevan keuhkojen parantumista edistävä vaikutus. Parantolaa varten pyydettiin suunnitelmat Alvar Aallolta, W.G. Palmqvistiltä sekä Jussi ja Toivo Paatelalta, joista Paateloiden suunnitelma valittiin. Arkkitehdit Jussi Paatela ja Toivo Paatela suunnittelivat ensimmäisen kolmikerroksisen rakennuksen, joka valmistui vuonna 1930. Vuosina 1938–39 rakennusta laajettiin kahdella kerroksella samalla kun aluetta muutenkin kehitettiin. Tästä suunnittelusta vastasi Jussi Paatela. Parantolan päärakennus edustaa tyylillisesti siirtymävaihetta klassismista funktionalismiin.
Käyttötarkoitus
Alueen nykytila
Kinkomaan vanha sairaala-alue rakennuksineen siirtyi vuonna 2008 Kiinteistö Oy Kinkomaan Vitapoliksen omistukseen ja on tunnettu nykyään Vitapolis nimellä. Kiinteistöyhtiön omistavat Jykes Kiinteistöt Oy (40 %), Keski-Suomen sairaanhoitopiiri (40 %) ja Muuramen kunta (20 %). Samassa yhteydessä osa Keski-Suomen Sairaanhoitopiirin toiminnoista siirtyi Keskussairaalaan. Päärakennus on museoviraston suojelema, ja Kinkomaan sairaala-alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Nykyisiin toimintoihin kuuluvat kuntoutus- ja apuvälinepalvelut, hoitokoti- ja hoivapalvelut, tutkimus- ja kehitystoiminta, sekä laboratoriopalvelut. Vitapoliksen alueella on kolme hoivakotia, joissa yhteensä noin 150 asukaspaikkaa. Päärakennuksessa toimii myös Vitapoliksen asiakaspalvelupiste, päiväkoti ja lounasravintola.
Joukkoliikenne
Jyväskylän seudun joukkoliikenteen lähimmät pysäkit ovat Kinkomaantiellä noin kahdeksansadan metrin päässä Vitapoliksesta. Siellä liikennöivät linjat 16, 16M ja 21. Kinkomaan sairaalan (Vitapolis) pysäkillä käynti loppui 6. kesäkuuta 2016.
DJ Felli Fel
DJ Felli Fell eli James Andrew Corrine on yhdysvaltalainen hip-hop -artisti, levytuottaja ja Los Angelesilaisen radiokanava KPWR:n DJ. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Pitbullin, Akonin ja Jermaine Duprin kanssa. Suosituin DJ:n lauluista on boomerang. Felli Felillä on levytyssopimus Island Recordsin kanssa.
Jean-Delphin Alard
thumb|Jean-Delphin Alard Jean-Delphin Alard (8. toukokuuta 1815 – 22. helmikuuta 1888) oli ranskalainen viulisti ja säveltäjä.
Alard syntyi Bayonnessa harrastelijaviulistin pojaksi. Hän opiskeli vuodesta 1827 François Antoine Habeneckin johdolla Pariisin konservatoriossa ja toimi itse sen professorina vuosina 1843–1875.
Alard oli myös François-Joseph Fétisin oppilas ja seurasi vuonna 1840 Pierre Baillotia kuninkaan ensimmäisenä viulistina. Hän kuoli Pariisissa 72-vuotiaana.
Alard'n sävellystuotantoon kuuluu runsaasti viulumusiikkia, kuten nokturneja, etydejä ja duettoja. Hän myös laati Pariisin konservatorion käyttöön ottaman École du violon -oppikirjan ja kokosi Les Maîtres classiques du violon -kokoelman. Hän oli aikanaan arvostettu pedagogi ja opetti muiden muassa Pablo de Sarasatea.
American Sniper
American Sniper on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Clint Eastwoodin ohjaama Oscar-palkittu elämäkerrallinen toimintaelokuva yhdysvaltalaisesta tarkka-ampujasta Chris Kylesta. Elokuva perustuu Kylen samannimiseen omaelämäkertaan vuodelta 2012. Elokuvan pääosissa ovat Bradley Cooper, Sienna Miller, Luke Grimes, Kyle Gallner, Sam Jaeger, Jake McDorman ja Cory Hardrict.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 11. marraskuuta 2014. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 6. maaliskuuta 2015.
American Sniper sai kuusi Oscar-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, miespääosasta (Bradley Cooper), sovitetusta käsikirjoituksesta, leikkauksesta, äänitehosteista ja äänityksestä.
Juoni
Chris Kylen (|Bradley Cooper) isä Wayne (Ben Reed) opettaa poikansa käyttämään kivääriä ja opettaa tälle sanonnan, jonka mukaan maailmassa on susia (saalistajia), lampaita (saaliita) ja paimenkoiria (suojelijoita). Vuosia myöhemmin Kyle on rodeocowboy. Hän näkee uutisen pommi-iskuista Yhdysvaltain suurlähtystöihin 1998 ja päättää liittyä Yhdysvaltain laivastoon. Ankaran koulutuksen jälkeen hänestä tulee Navy SEAL-tarkka-ampuja. Kyle tapaa Taya Renaen (Sienna Miller) sandiegolaisessa baarissa ja pari avioituu. Hieman myöhemmin Kyle lähetetään Irakin sotaan.
Irakissa Kyle saa taidoistaan lempinimen "Legenda". Irakissa hän yrittää napata al-Qaidan paikallista johtajaa Abu Musab al-Zarqawia ja maksaa eräälle paikalliselle perheelle 100 000 dollaria, jotta nämä johtaisivat hänet al-Zarqawin oikeana kätenä tunnetun "Teurastajan" (Mido Hamada) luokse. "Teurastaja" saa kuitenkin surmattua perheen isän ja pojan samalla, kun hänet ampumaan valmistautunut Kyle joutuu taistelemaan Teurastajan tarkka-ampujaa vastaan. Kyle palaa myöhemmin Irakista kotiin, jossa häntä kalvavat sodan kokemukset. Vaimonsa pyynnöistä huolimatta hän lähtee uudestaan Irakiin. Palattuaan toiselta komennukseltaan Kyle on saanut tyttären, mutta myös kasvanut entistä enemmän erilleen perheestään.
Kolmannella komennuksellaan Kyle haavoittuu SVD-tarkkuuskiväärin osumasta, mutta jatkaa vanhaa tehtäväänsä neljännellä komennuksellaan. Hänet määrätään myös surmaamaan vihollisen "Mustafaksi" (Sammy Sheik) kutsuttu tarkka-ampuja, joka on surmannut amerikkalaissotilaita. Kylen onnistuu osua Mustafaan miltei kahden kilometrin päästä .338 Lapua Magnum-patruunaa käyttäen. Toisaalta laukaus paljastaa hänen yksikkönsä aseman viholliselle. Yksikön onnistuu paeta hiekkamyrskyn turvin, mutta Kyle haavoittuu miltei kuolettavasti.
Kyle palaa jälleen kotiin ja hänellä on edelleen vaikeuksia tottua siviilielämään. Hän osallistuu kuitenkin traumaperäisestä stressihäiriöstä kärsivien veteraanien kuntouttamiseen. 2. helmikuuta 2013 yksi tällainen kuntoutuja ampuu Kylen kuolettavasti ampumaradalla. Elokuva loppuu arkistovideoilla Kylen hautajaisista ja muistotilaisuudesta, joista jälkimmäiseen osallistui tuhansia tuolloisella Cowboys Stadiumilla Texasissa.
Tuotanto
Chris Kyle oli palvellut Navy SEAL-oukoissa Irakissa vuosina 2003–2009. Hänestä oli tullut palvelusaikanaan Yhdysvaltain asevoimien menestynein tarkka-ampuja 160 varmistetulla tapollaan. Sittemmin hän asui Midlothianissa Texasissa. Hän kirjoitti yhdessä Scott McEwenin ja Jim DeFelicenn kanssa muistelmansa American Sniper: The Autobiography of the Most Lethal Sniper in U.S. Military History. Vuonna 2012 julkaistu teos oli The New York Times-lehden bestseller-luettelossa kaikkiaan yhdeksän kuukautta. Kyle oli alkanut myös tehdä elokuvakäsikirjoitusta Jason Hallin kanssa jo vuonna 2010. Jason Hall esitteli hanketta Bradley Cooperille ja Cooperin kiinnostuttua mukaan lähti Warner Bros, joka osti elokuvaoikeudet Kylelta toukokuussa 2012. Hallin käsikirjoituksen luonnos valmistui 1. helmikuuta 2013 ja päivää myöhemmin Kyle ja hänen ystävänsä ammuttiin ampumaradalla Glen Rosessa Texasissa. Myöhemmin entinen merijalkaväen sotilas Eddie Ray Routh tuomittiin teosta elinkautiseen vankeuteen.
Steven Spielberg oli ottanut elokuvan ohjaajan pestin jonkin aikaa Kylen kuoleman jälkeen, mutta hän päätyi vetäytymään elokuvasta parin kuukauden jälkeen budjettiriitojen takia. Hänen tilalleen tuli syyskuussa 2013 Clint Eastwood.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 31. maaliskuuta 2014. Ensimmäiset kuvaukset tehtiin Los Angelesissa ja seuraavat Rabatissa Marokossa. 23. huhtikuuta – 6. toukokuuta kuvattiin irakilaiskylän lavasteissa Santa Claritassa Kaliforniassa. Loppukuussa kuvattiin Culver Cityssä ja jälleen Los Angelesissa. Kuvaukset saatiin valmiiksi aikataulussaan 44 päivässä. Clint Eastwoodille sanottiin olevan tyypillistä ottojen pieni määrä ja ennakkoharjoittelun minimoiminen.
Vastaanotto
Elokuva oli taloudellinen menestys. Sen ensi-iltaviikonloppu oli 16. – 18. tammikuuta 2015 ja elokuva tuotti heti 89 miljoonaa dollaria. Koko pidemmällä 27 viikon esitysjaksollaan sen lipputulot olivat maailmanlaajuisesti 547,4 miljoonaa dollaria. Elokuvan budjetti oli ollut vain 59 miljoonaa. Elokuva sai kuusi Oscar-ehokkuutta ja palkittiin lopulta parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinnolla.
Kritiikki
Elokuva on herättänyt paljon arvostelua. Arvostelijat ovat kritisoineet elokuvaa republikaanien sotapropagandaksi, jossa syyskuun 11. päivän terroriteot ja Irakin sota liitetään sumeilematta yhteen. Ihmetystä arvostelijoissa on herättänyt se, kuinka elokuvan päähahmo on saatu näyttämään sankarilta, vaikka tosielämässä Chris Kyle oli toista maata. Arvostelijoiden mukaan Kyle on kertonut nauttineensa tappamisesta ja kehuskellut ryöstelleensä irakilaisten perheiden koteja Fallujassa. Hän on haukkunut irakilaisia villeiksi, joista hän ei piittaa pätkän vertaa, arvostelijat huomauttavat. Elokuvan on myös sanottu lietsoneen vihaa ja väkivaltaa arabeja kohtaan. Clint Eastwood on itse luonnehtinut elokuvaa sodanvastaiseksi. Irakilainen elokuvantekijä Mohamed Al-Daradji on sanonut, että irakilaisten pitäisi itse tehdä enemmän elokuvia irakilaisista ihmisistä.
Historiallisuus
Elokuvan juoni ei vastaa kaikin osin tositapahtumia ja se muuntelee Kylen oman kirjan tietoja. Esimerkiksi pommi-iskuilla Yhdysvaltain lähetystöihin vuonna 1998 ei tiettävästi ollut mitään vaikutusta Kylen liittymiseen laivastoon vuonna 1999. Elokuvassa Yhdysvallat hyökkää Irakiin seurauksena syyskuun 11. päivän terroriteoista, vaikka selvää yhteyttä Irakin sodalla iskuihin ei ollutkaan. Irakissa oli tosiaan Mustafana tunnettu tarkka-ampuja, mutta häntä Kyle ei koskaan kohdannut. Kohtauksen lisäsi elokuvan käsikirjoitukseen Steven Spielberg. Elokuvan juonen ohella myös Kylen itsensä kertomat eri tarinat on kyseenalaistettu. Hän on väittänyt muun muassa perättömästi ampuneensa siviilejä New Orleansissa hurrikaani Katrinan aikaan vuonna 2005 ja pahoinpidelleensä Jesse Venturan baarissa vuonna 2006.
Monivyöluri
Monivyöluri (Pseudeos fuscata) on kaijalaji, joka muistuttaa lähisukuisia punalureja.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 25 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään oliivinruskea ja kauttaaltaan hyvin värikäs ja kirjava. Päälaki ja nokka ovat kellanoranssit. Naama, hartiat, siipisulat ja vatsavyö ovat sinimustat, pyrstö kirkkaan sininen ja rintavyö sekä vatsalaikku punaiset. Iiris on punainen ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Äänet ovat korkeaa kirkumista.
Nuoret linnut ovat vatsapuolelta enemmän keltaisen tai oranssin kirjavia ja niiden selkä ja yläperä ovat himmeä keltaiset. Nokka on mustanruskea ja alanokan tyvi on kellahtava. Iiris on kellanharmaa.
Esiintyminen
Monivyöluri esiintyy Uudessa-Guineassa lukuun ottamatta sisämaan korkeinta vuoristoa sekä Salawatissa Papualla ja Japensaarella Geelvink Bayssa.
Monivyölurin esiintymisalue on 50 000–100 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Monivyölurit elävät sekä metsissä että savannilla noin 2 000 metrin korkeuteen saakka. Ne liikkuvat kovaäänisissä parvissa, joiden koko on 20–100 yksilöä.
Lisääntyminen
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto
Monivyölurit liikkuvat meluisissa parvissa, jotka ruokailevat enimmäkseen puiden (muun muassa kookospalmun ja Pittosporum ramiflorumin) latvuksissa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.
Hankkijan Timo
Hankkijan Timo on suomalainen varhaisperunalajike vuodelta 1975. Se perustuu Frühnudel- (Nuutti-) ja Katahdin-lajikkeiden risteytykseen. Sitä viljelyttää siemenperunana Boreal Kasvinjalostus. Hankkijan Timo on kiinteämaltoinen ja ohutkuorinen. Sen tärkkelyspitoisuus on 13,4 prosenttia.
Hankkijan Timo oli 1970-luvun suosituinta varhaisperunaa Barimaa myöhäisempi, mutta sen mukulan laatu oli parempi, jolloin se rupesi yleistymään. Hankkijan Timo on edelleen Suomen tärkein varhaisperunalajike. Hankkijan Timosta ja Gloriasta on jalostettu uusi perunalajike, Jussi.
Lajike on altis virustaudeille ja sen rutonkestävyys on heikko.
Suomessa viljelty Hankkijan Timo on myös vientiperuna. Sen siemeniä viedään Venäjälle.
Petäjäsaaren taistelu
Petäjäsaaren taistelu käytiin talvisodassa Suomen ja Neuvostoliiton välillä vuonna 1940, osana Kitilän suurmotin taisteluja. Neuvostoliiton 168. divisioona oli motitettu 10. tammikuuta Impilahden Pitkärannassa. Motti oli Laatokan Karjalan moteista ainoa, joka tehtiin tarkoituksellisesti. Se oli itä-länsisuunnassa useita kilometrejä pitkä ja sisälsi suuren kalustomäärän lisäksi noin 20 000 puna-armeijan sotilasta. Ainoa huoltotie mottiin kulki jäätynyttä Laatokan rantaa mukaillen. Suomalaisjoukot havaitsivat tämän ja miehittivätkin lähisaaret tammikuun puolessa välissä häiritäkseen motin huoltoa.
Petäjäsaaren joukot ja varustelu
Suomalaisjoukot miehittivät Maksiman-, Petäjä- ja Paimionsaaren sekä Vuoratsun tammikuun puolivälissä. Petäjäsaari on 2 kilometriä pitkä ja leveimmillään puoli kilometriä. Petäjäsaaren ja Putkisaaren välissä on kapea, 200 metriä leveä salmi, mikä mahdollisti vihollisen nopeat hyökkäykset suomalaisten asemiin. Petäjäsaaren otti haltuun jalkaväkirykmentti 35:n toisen pataljoonan kuudes komppania, joka pääasiassa koostui Etelä-Savon miehistä. Komppanian vahvuus tuolloin oli 3 upseeria, 15 aliupseeria ja 64 miestä. Komppanian päällikkönä toimi reservin luutnantti V. Sundström. Komppania sai taisteluiden edetessä täydennyksiä, kuten esimerkiksi pioneeri-, ja kranaatinheitinjoukkueen. Saaressa oli maaliskuun alussa noin 130 taistelukykyistä sotilasta. Suomen armeijan kalustopulan takia varsinkaan tykistöä tai ilmatorjuntaa saarelle ei saatu, pois lukien yksi ilmatorjuntaan sopivaksi muunnettu maxim-konekivääri. Lisäksi lähimmässä suomalaisten miehittämässä saaressa, Paimionsaaressa, oli yksi valonheitin. Petäjäsaaren puolustajat saivat huoltoreitille tekemillään iskuilla viholliselta huomattavan määrän sotasaalista, kuten aseita, ammuksia ja ruokaa. Kallioisessa, lähes puuttomassa saaressa majoitusalue, sekä komento- ja sidontapaikka saatiin pystytettyä saaren keskivaiheille. Jatkuvasta tykistö- ja lentotoiminnasta johtuen haavoittuneet saatiin evakuoitua mantereelle vasta pimeän tultua. Samaisesta syystä telttoja eikä korsuja voitu lämmittää päiväsaikaan.
Taistelutoiminta
Ajoittain suomalaiset saivat tuhottua yön pimeydessä suuria kolonnia, jolloin taisteluiden tauottua jäällä makasi kymmenittäin kuolleita hevosia ja vihollissotilaita. Puna-armeija havaitsi suuret miestappiot huoltoreitillä, jolloin sen painostus saaria kohtaan kasvoi. Se miehitti lähes taisteluitta saarista itäisimmän, Pusunsaaren, sekä sitä ympäröivät pienemmät saaret. Puna-armeijan vallattua Putkisaaren helmikuussa, alkoi se keskittää joukkojaan Petäjäsaaren valtaukseen. Petäjä- ja Putkisaaren välissä oli vain kapea salmi, josta neuvostosotilaat pääsivät hyökkäämään. 15. helmikuuta noin pataljoonan vahvuinen osasto pääsi sillanpääasemaan Petäjäsaaren eteläkärkeen. Suomalaiset saivat ajettua vihollisen pois vuorokauden taistelun jälkeen.
Aamupäivällä 23. helmikuuta puna-armeija pääsi jälleen pureutumaan noin 200 metriä saaren eteläkärkeen panssarivaunujen ja panssarirekien tukemana. Tälläkin kertaa suomalaisjoukot saivat puhdistettua saaren seuraavaan aamuun mennessä. Saarta oli vaikea puolustaa; se oli matala ja lähes puuton. Kallioisuuden takia kunnollisia juoksuhautoja tai taistelupoteroita ei voinut kaivaa, vaan suojat oli rakennettava lumesta. Suomalaispioneerit kävivät yöllä sahaamassa avantoja jäähän, mutta ankaran pakkasen takia ne olivat aamuun mennessä yleensä jäätyneet umpeen kestäen hyökkäävän jalkaväen painon. Railot ja rantojen sulat estivät panssarivaunuja tulemasta aivan saaren lähituntumaan.
Maaliskuun alku ja saaren menetys
reunus|vasen|pienoiskuva|302x302px|Petäjäsaareen kohdistunut hyökkäys 6.3.1940. Maaliskuun alussa neuvostoliittolaiselta sotavangilta suomalaiset saivat tietää, että saareen oli kohdistumassa hyökkäys 6. maaliskuuta. Tieto saavutti myös rykmentin esikunnan, joka sijaitsi mantereella, 20 kilometrin päässä Petäjäsaaresta. Saaren päällikkö, reservin luutnantti Sundström oli lomalla, jolloin hänen sijaisensa oli reservin luutnantti Ahti Suhonen. 5. maaliskuuta illalla Suhonen hiihti yhdessä lähettinsä kanssa rykmentin esikuntaan pyytämään lupaa vetäytyä saaresta, sillä tulevassa hyökkäyksessä vihollisen ylivoima olisi musertava. Lupaa vetäytymiseen ei annettu, eikä lisäjoukkoja saareen luvattu. Kenraali Hägglundin tiedetään sanoneen, että "saari oli pidettävä viimeiseen mieheen".
Seuraavana aamuna hieman ennen kello seitsemää vihollinen aloitti rajun tulivalmistelun saareen, joka kesti pari tuntia. Yhdeksän aikaan jalkaväki hyökkäsi panssareiden tukemana puolustajien kimppuun. Neuvostoliitto hyökkäsi saareen useissa aalloissa, jolloin puolustajat joutuivat perääntymään ankarasti taistellen. Päivän kuluessa molempien osapuolien miestappiot olivat valtavat. Lisää suomalaisia kaatuu, kun kallioseinämän vieressä toimineseen haavoittuneiden sidontapaikkaan osuu kranaatti, mikä lohkaisee kallionkielekkeen haudaten alleen noin kaksikymmentä haavoittunutta miestä. Kahden aikaan iltapäivällä vihollinen on jo lähestymässä saaren pohjoispäätä, jolloin päällikkö Suhonen antaa jäljellä oleville miehilleen luvan perääntyä mantereelle. Hän itse kaatuu viimeisten joukossa, ennen taisteluiden taukoamista iltapäivällä kello 17.
Petäjäsaaren 10 tuntia kestävässä taistelussa kaatuu yhteensä 118 suomalaista sotilasta, joita ei saada evakuoitua omien puolelle. Saarelta pääsee yön pimeyden turvin hengissä pois vain muutama mies. Petäjäsaaren taistelussa kaatuu 46 rantasalmelaista miestä, mikä oli suurin yksittäinen tappio pitäjien asukaslukuun suhteutettuna. Myös nilsiäläisiä kaatuu 23 miestä Petäjäsaaressa. Kuudennen komppanian tappioprosentti saaren menetyksessä oli 95%.
Viikko Petäjäsaaren menetyksen jälkeen Suomen ja Neuvostoliiton välille solmitaan rauha, joka päättää 105 päivää kestäneen talvisodan. Maksimansaari ja Vuoratsu kestävät talvisodan loppuun asti suomalaisten hallussa. Suomalaisjoukkojen voimat ovat kuitenkin riittämättömät Kitilän motin tuhoamiseen, joten motti pysyy suomalaisten saarrostamana aina rauhantuloon saakka.
Muuta
Tunnettuja Petäjäsaaressa taistelleita ovat muun muassa alikersantti Pauli Pitkänen, joka haavoittui jalkaan vain kahta päivää ennen saaren menettämistä. Hiihdon kolminkertainen maailmanmestari kaatui jatkosodan alussa räjähdysonnettomuudessa. Petäjäsaaren toisen joukkueenjohtaja oli Päiviö Kuusisto, joka oli tunnetun säveltäjän Taneli Kuusiston veli. Reservin luutnantti Kuusisto kaatui Petäjäsaaressa 33-vuotiaana. Hänet on haudattu Savonlinnaan, Talvisalon hautausmaalle kentälle jääneenä.
Petäjäsaaren taistelusta on tehty kaksi kirjaa, sarjakuva, sekä dokumentti. Lauri Immonen julkaisi 1960-luvulla veteraanien ja sotapäiväkirjamerkintöjen pohjalta teoksen "Unohdettujen rintama", jonka on kustantanut WSOY. Kristian Kosonen julkaisi 2018 teoksen "Petäjäsaaren jäinen helvetti", joka osittain fiktiivisesti kuvaa Petäjäsaaren taistelua. Yle julkaisi dokumentin "Viimeiseen mieheen" keväällä 2010, taistelun 70-vuotispäivän kunniaksi. Dokumentin pituus on 45 minuuttia.