cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg Christian Lehms
Johann Sebastian Bach omisti Lehmsin kirkkovuoden kantaattitekstien kokoelman, joka painettiin vuonna 1717 ja hän sävelsi sen pohjalta useita kertoja. Lehmsin teksteihin on sävelletty muun muassa kantaatit "Mein Herze schwimmt im Blut" BWV 199 ja "Widerstehe doch der Sünde" BWV 54.
Nélson Marcos
thumb|200px|Nélson Marcos
Nélson Augusto Tomar Marcos (s. 10. kesäkuuta 1983 Ilha do Sal, Kap Verde) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Real Betistä. Nélson siirtyi Betisiin portugalilaisesta Benficasta, mitä ennen hän edusti Boavistaa, Salgueirosia sekä Vilanovensea. Hän pelaa oikeana laitapuolustajana ja numerolla 22.
175 senttimetriä pitkä Nélson edusti vuonna 2006 Portugalin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta. Hän oli marraskuussa 2006 Portugalin A-maajoukkueessa ottelussa Kazakstania vastaan, mutta ei saanut peliaikaa.
Ariel (kuu)
Ariel on Uranuksen neljänneksi suurin kuu, jonka löysi William Lassell vuonna 1851 samaan aikaan Umbrielin kanssa. Lassellin pyynnöstä John Herschel antoi nimen Arielille ja Uranuksen kolmelle muulle silloin tunnetulle kuulle vuonna 1852. Arielin designaatio on Uranus I.
Ominaisuudet
Voyager 2-avaruusluotain on toistaiseksi ainoa Arielia tutkinut luotain. Tammikuussa 1986 se ohitti kuun kuvaten sen eteläistä pallonpuoliskoa, joka tuolloin oli kääntynyt Aurinkoon päin. Arielin koostumus on karkeasti arvioiden 50 % vesijäätä, 30 % silikaattikiveä ja 20 % metaanijäätä. Paikoin pinnalla näyttää olevan varsin tuoretta jäätä, ja kraattereiden vähyys tai puuttuminen monin paikoin kertoo kuun hiljattain tapahtuneesta geologisesta aktiivisuudesta. Pinnalla on havaittavissa lukuisia siirroskanjoneita ja nestemäisen veden purkauksien jäänteitä.
Yeppoon
Yeppoon on kaupunki Australiassa, Queenslandin osavaltiossa. Kaupungissa oli 16 351 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee 700 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Kaupungissa tärkeitä elikeinoja ovat esimerkiksi kalastus, puutavaran valmistus ja maatalous. Se on myös suosittu turistikohde. Iso valliriutta sijaitsee sen lähistössä ja alueella on runsaasti lintuja. Kaupungin asukkaista noin 19 prosenttia on alle 14-vuotiaita, ja noin 19 prosenttia on yli 65-vuotiaita.
Ilmasto
Yeppoonissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 167 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 17 °C. Sateisin kuukausi on helmikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 201 millimetriä. Syyskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 21 millimetriä.
Massimiliano Rosolino
Massimiliano ”Massi” Rosolino (s. 11. heinäkuuta 1978 Napoli) on italialainen uimari.
Rosolino osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin vuonna 1996 Atlantassa. Hän saavutti kolme loppukilpailupaikkaa vapaauinnissa (200 m, 400 m ja 4×200 m) ja sijoittui kaikissa kuudenneksi. Kilpailujen jälkeen hän kertoi olevansa tyytymätön sijoituksiin ja aikovansa työskennellä lujasti saavuttaakseen huipputason.
Vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä Rosolino voitti kolme mitalia: kultaa 200 m sekauinnissa olympiaennätysajalla, hopeaa 400 m vapaauinnissa ja pronssia 200 m vapaauinnissa.
Nepalilainen musiikki
Nepalilaisessa musiikissa on hyvin monia eri lajityyppejä. Intialainen sarangi on luultavasti yksi yleisimmistä nepalilaisessa musiikissa käytetyistä soittimista. Tunnetuin perinteisen nepalilaisen musiikin lajityyppi on panchai baja. Nepalissa tehdään myös populaarimusiikkia. Sen tunnetuin tyyli on intialaisesta populaarimusiikista vaikutteita saanut 1950-luvulla syntynyt light music. Ensimmäinen merkittävä nepalilainen light music -artisti oli Dharma Raj Thapa.
Lars Ekström
Lars Ekström (s. 2. marraskuuta 1963) on entinen suomalainen koripalloilija ja nykyisin koripallovalmentaja. Hän on toiminut kesästä 2017 lähtien Korisliigassa pelaavan Lapuan Korikobrien päävalmentajana.
Pelaajaura
Pelaajaurallaan Ekström pelasi 286 pääsarjatason runkosarjaottelua, joissa teki 3240 pistettä, sekä 22 pudotuspeliottelua, joissa pisteitä syntyi yhteensä 143. Ekströmin pelaajana edustamat pääsarjatason joukkueet olivat Helsingin NMKY, Lahden NMKY ja Turun NMKY. Helsingin NMKY:n riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1984 ja 1985. Ekström on pelannut 44 miesten maaottelua, joissa teki yhteensä 161 pistettä. Hän on pelannut lisäksi 12 nuorten maaottelua.
Ekström on koripallon lisäksi menestynyt myös amerikkalaisessa jalkapallossa, jossa hän on pelaajana voittanut SM-hopeaa vuonna 1992.
Valmentajaura
Ekström valmensi Turun Riennon edustus- ja juniorijoukkueita ennen siirtymistään Namika Lahden päävalmentajaksi vuonna 2003. Ekström valmensi Lahtea vuoteen 2007 asti, jolloin hän irtisanoi sopimuksensa seuran kanssa. Lopulta Ekström siirtyi Porvoon Tarmoon, jonka päävalmentajana hän toimi loppuvuoteen 2008 asti. Kauden 2008–2009 lopun hän valmensi Ruotsin pääsarjassa pelannutta Borås Basketia. Kaudella 2009–2010 Ekström valmensi loppukauden ajan Espoon Honkaa, jonka päävalmentaja, Gordon Herbert oli lähtenyt seurasta. Kaudeksi 2011–2012 Ekström siirtyy KTP-Basketin päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Syksyllä 2014 Ekström nimitettiin Turun Riennon valmennuspäälliköksi. Kahta vuotta myöhemmin hän lähti valmentamaan Japanin B3-liigassa pelaavaa Tokyo Cinq Rêves -joukkuetta.
Trollfjordtindan
Trollfjordtindan on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuori Hadselin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Huiput sijaitsevat Trollfjordenin länsipuolella. Korkein huippu on 830 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Adam Ferguson
right|thumb|200px|Adam Ferguson Adam Ferguson oli varhainen skotlantilainen liberaali filosofi.
Ferguson syntyi Athollissa, Skotlannissa. Hän opiskeli Perthissä ennen siirtymistään St Andrewsin yliopistoon. Vuonna 1745 Ferguson sai kappalaisen viran skottilaisessa armeijayksikössä, vaikkei hän ollut vielä valmistunut teologiksi. Hän jätti tehtävänsä vuonna 1754 ja muutti vähäksi aikaa Leipzigiin, mutta palasi kolme vuotta myöhemmin Edinburghiin sillä hänet valittiin oikeustieteellisen kirjaston hoitajaksi David Humen jälkeen. Vuonna 1759 Ferguson sai luonnonfilosofian professorin viran Edinburghin yliopistossa, josta hän erosi 1785 kyllästyttyään opettamaan. Hän kuitenkin jatkoi ajoittaista luennointia. Vuonna 1795 kiersi eripuolilla Eurooppaa ennen kuin asettui kartanoon St Andrewsin läheisyyteen, jossa hän kuoli 1816.
Ferguson on kehittänyt kansalaisyhteiskunnan käsitettä. Hänen mukaansa kansalaisyhteiskunnan avaimet ovat ihmisten luonnollisissa moraalisissa tuntemuksissa, ja kansalaisyhteiskunta on inhimillisen olemisen luonnollinen muoto. Hän sai ajatuksilleen pohjaa Hugo Grotiukselta ja Samuel Pufendorfilta. Hän otti vaikutteita myös Montesquieulta. Ystävällisyys, keskinäinen avunanto ja hyväntahtoisuus ovat inhimillisiä ominaisuuksia kuten ahneus, julmuus ja tunnekylmyyskin. Ihmisluonnolle on ominaista kyky sympatiaan ja empatiaan sekä kyky asettua toisen asemaan. Kyvyssä sympatian tuntemuksiin on Fergusonin mukaan moraalisen ajattelun perusta.
Heikki Alitalo
Heikki Harras Alitalo (28. maaliskuuta 1923 Helsinki – 29. marraskuuta 2007 Helsinki ) oli suomalainen taidemaalari.
Alitalo toimi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa taiteilijayhdistys Kiilan sihteerinä ja 1960-luvulla Kansan Uutisten taidearvostelijana. Hän toimi pitkään Suomen taideakatemian hallituksessa ja oli Taide-lehden päätoimittajana kahteen otteeseen 1970-luvulla. Alitalo oli innokas ammattiyhdistysihminen. Hänen mielestään ay-toiminta ja taidepolitiikka olivat välineitä, joilla taiteilija voi vaikuttaa alansa kehitykseen.
Alitalolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1974, Kuvataiteen valtionpalkinnon hän sai 1988. Alitalo oli Suomen Taiteilijaseuran kunniajäsen vuodesta 1983.
Fox on the Run
Fox on the Run voi tarkoittaa seuraavia:
Annikki Uimonen
Annikki Uimosen vanhemmat olivat kauppias Pekka Uimonen ja kätilö Wilhelmina (Mimmi) Heiskanen. Hän kävi Kuopion ruotsalaista yhteiskoulua ja herätti jo tässä vaiheessa huomiota lauluäänellään. Uimonen harrasti myös tanssia ja näyttelemistä.
Uimonen aloitti lauluopintonsa Helsingin Musiikkiopistossa 1908 Abraham Ojanperän johdolla. Hän kiersi ympäri Suomea Otto Kotilaisen sävellyskonserttien solistina. Vuonna 1911 Uimonen piti oman konsertin Helsingin yliopiston juhlasalissa.
Uimonen opiskeli Wienissä 1909–1912 laulupedagogi, professori Filip Forstenin johdolla, Berliinissä Husslerin ja Italiassa Eugenio Giraldonin johdolla. Hän sai kiinnityksen Tšernivtsin oopperaan vuosiksi 1911–1913. Hän vieraili muun muassa Prahassa, Weimarissa, Hampurissa ja Wienin keisarillisessa oopperassa. Suomen Oopperassa hän vieraili 1914–1917 ja 1924.
Suomessa hän esiintyi muun muassa Carmenin nimiroolissa, jossa hän saavutti erityistä menestystä. Lisäksi hän esiintyi ympäri Suomea muun muassa Toivo Kuulan ja Oskar Merikannon sooloesiintyjänä. Myös Tukholman ja Kööpenhaminan oopperat kutsuivat hänet vierailevaksi tähdekseen. Hänen menestyksensä jatkui oopperoissa Simson ja Delila, Lepakko ja Martha.
Hän oli rehevä olemukseltaan ja temperamentiltaan, ja hänen alttonsa oli verevä. Ennen sairastumistaan hän toimi Helsingin konservatorion laulunopettajana ja musiikkitoimittajana.
Annikki Uimonen kuoli Kuopiossa 46-vuotiaana vaikeaan sydäntautiin.
Eesti Üliõpilaste Selts
pienoiskuva|Eesti Üliõpilaste Seltsin toimitalo Tõnissoni 1:ssä. Eesti Üliõpilaste Selts (EÜS, 'Viron ylioppilaiden seura') on 1870 perustettu virolainen miesopiskelijajärjestö. EÜS toimi aiempina vuosina Tartossa Tarton yliopiston yhteydessä, kunnes 1940 toinen maailmansota esti järjestön toimimisen normaalisti. Neuvosto-Viron aikana EÜS toimi Viron ulkopuolella Ruotsissa, Saksassa, Australiassa, Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa sekä Argentiinassa maastapaenneiden jäseniensä ja heidän jälkeläistensä ylläpitämänä. Eesti Üliõpilaste Selts perustettiin 1988 Tartossa uudelleen.
EÜS synnyn taustalla on Jakob Hurt, joka toimi Tartossa kymnaasin opettajana 1868–1872. Hän kutsui virolaisia ylioppilaita kotiinsa lukemaan 1862 ilmestynyttä Kalevipoegia. Näistä illoista Eesti Üliõpilaste Selts syntyi.
EÜS toimii pääosin Tartossa, omassa 1902 valmistuneessa talossaan osoitteessa J. Tõnissoni 1. Tämän lisäksi Viron rajojen sisäpuolella EÜSillä on myös huoneisto Tallinnassa.
Westmalle (panimo)
Westmallen panimo (Brouwerij der Trappisten van Westmalle) on belgialainen luostaripanimo. Se sijaitsee Westmallen kylässä, Belgiassa Onze-Lieve-Vrouw van het Heilig Hart -sisterssiläisluostarissa.
Westmalle on suurin ja kaupallisin trappist-oluita tuottavista panimoista. Luostari tuottaa myös maitoa ja juustoa. Panimo valmistaa kolmea erilaista pintahiivaolutta.
Historiaa
Luostari perustettiin vuonna 1794, mutta trappistiluostari siitä tuli vasta 22. huhtikuuta 1836. Samana vuonna apotti Martinus Dom aloitti pienen panimon rakentamisen, ja 10. joulukuuta tarjoiltiin lounaalla ensimmäisen kerran oman panimon olutta. Alkuvuosina olutta tehtiin vain omaan tarpeeseen. Paikallinen myynti luostarin porteilta alkoi vuonna 1856 ja tukkukauppa vuonna 1921.
Vuonna 1934 panimo kehitti ensimmäisen tripel-tyyppisen trappist-oluen. Sekä dubbelin että tripelin on sanottu saaneen alkunsa Westmallesta.
Panimoon rakennettiin uudet tuotantotilat vuonna 1991 ja uusi pullotuslinja vuonna 2000. Nykyinen pullotuskapasiteetti on 45 000 pulloa tunnissa ja vuosittainen tuotantomäärä 120 000 hehtolitraa (2004).
Oluet
Westmalle valmistaa kolmea erilaista olutta. Extra on tarkoitettu munkkien nautittavaksi, muu tuotanto jakautuu 40:60 trippelin hyväksi.
Westmallen oluthiiva tulee Saccharomyces cerevisiae -hiivasienestä. Myös Westvleterenin trappist-panimo käyttää Westmallen hiivaa.
Aiheesta muualla
51.28556°N, 4.65778°W
Benedetto Croce
pienois|pysty|Benedetto Croce. Benedetto Croce (25. helmikuuta 1866 – 20. marraskuuta 1952) oli italialainen filosofi, poliitikko ja kriitikko. Hän kirjoitti useista aiheista, kuten historianfilosofiasta ja estetiikasta. Filosofisesti hän edusti uushegeliläisyyttä, poliittisesti liberalismia, vaikkakin hän vastusti laissez-faire -tyyppistä vapaakauppaa. Croce on vaikuttanut erityisesti Antonio Gramsciin.
Borgåbladet
Borgåbladet oli Porvoossa vuosina 1860–2014 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Se yhdistettiin vuoden 2015 alussa loviisalaisen Östra Nylandin kanssa uudeksi Östnyland-lehdeksi.
Autonomian loppuvuosina Borgåbladet kannatti ruotsalaista kansanpuoluetta. Itsenäisyyden alussa se tuki puolueensa konservatiiveja ja myötäili Lapuan liikettä. Östra Nylandin ja Hufvudstadsbladetin lisäksi lehti kilpaili vuosina 1922–1947 helsinkiläisen Nylandin kanssa. Kilpailun tuloksena Borgåbladetista kehittyi Porvoon ja sen lähialueiden nykyaikainen uutislehti, joka 1970-luvulla teki kirjapainoyhteistyötä myös Uusimaan kanssa.
Borgåbladet ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1874 lähtien kahdesti, vuodesta 1908 kolmesti, vuodesta 1969 neljästi ja vuodesta 1976 viisi kertaa viikossa. Sen levikki nousi 1880-luvun kahdesta–kolmesta sadasta yli tuhanteen kappaleeseen 1890-luvun lopulla, yli viiteen tuhanteen 1930-luvun lopussa ja yli kymmeneen tuhanteen 1970-luvun alussa. Vuonna 2009 levikki oli noin 7 920 ja vuonna 2014 6 500 kappaletta. Lehden levikkialueena oli Uudenmaan maakunnan itäosa, varsinkin Porvoo ja Sipoo.
Konstsamfundet-säätiö osti Borgåbladetin kustannusoikeudet paikallisen teollisuusmiehen August Eklofin suvulta vuonna 1989. Sen jälkeen julkaisijana toimi säätiön omistama Östra Nylands Tidningar Ab. Borgåbladet yhdistyi Östra Nylandin kanssa uudeksi Östnyland-lehdeksi tammikuussa 2015. Lopettamishetkellään se oli Suomen kolmanneksi vanhin edelleen ilmestyvä lehti.
Nanjing Automobile
Nanjing Automobile on 1947 perustettu Kiinan vanhin autonvalmistaja Jiangshun maakunnassa. Sen omistajiin kuuluvat Yuejin Automobile Group (52,99%), Jiangsu Provincial Guoxin Asset Management Co. ja Jiangsu Communication Industry Co., jolle se siirtyi 2003 Yuejin Automobile Group in Jiangsu, and China Huarong Asset Management Companyn, China Cinda Asset Management Co:n osuuksin pääomien uudelleen järjestelyssä. Omistuksestaan luopuneet yhtiöt ovat hoitamattomien lainojen hallitsemiseen perustettuja valtionyhtiöitä.
2001 Shanghai Automotive Industry Corporation (SAIC) ja Nanjing Automobile suunnittelivat fuusiota, mikä keskeytyi siihen, että Kiinan keskushallinto siirsi Yuejin Automobile Groupin hallinnon Jiangsun maakuntahallinnolle, joka pyrkii järjestämään autotuotantoa alueperiaatteelle.
Muita Jianshussa olevia autonvalmistajia ovat linja-autoja yhteistyössä Mercedes-Benzin kanssa yhteisyritys valmistava Yangzhou Yaxing ja Changzhou Bus Co, jolla on niin ikään linja-autojen valmistusyhteistyötä Ivecon kanssa sekä Chunlan Automobile Co. Kaiken kaikkiaan Kiinassa on noin 120 ajoneuvonvalmistajaa, joiden järjestäytymistä konserneiksi ja yhteisyrityksiksi Kiinan keskushallinto toivoo.
2003 Nanjing Automobilen tuotantokapasiteetti oli 180 000 Nanjing Iveco, Yuejin Light Truck Co ja Nanjing Fiat -yhteisyrityksiin perustuvaa kuorma- ja henkilöautoa.
2005 Nanjing Automobile osti 22. heinäkuuta voitettuaan tarjouskilpailun shanghailaisen SAICin kanssa brittiläisen Roverin sekä ilmoitti valmistavansa yhdessä General Motorsin kopioinnista epäilemän Cheryn kanssa 200 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvoisella tehtaalla vuoteen 2010 mennessä 40 000 kevyttä kuorma-autoa omalla tavaramerkillään Venäjällä.
Chery Automobile aikoo tuottaa Venäjällä myös Fengyun-merkkisiä SEAT Toledoa muistuttavia sedaneita ja Tiggo-autoja noin 6500 kappaletta vuosittain ensi vuodesta alkaen.
Nanjing Automobilella on Kiinassa 16 000 työntekijää ja sen tarkoituksena on valmistaa 300 000 autoa vuosittain. 22. heinäkuuta 2005 Nanjing Automobile osti brittiläisen MG Roverin.
The Gambit
The Gambit (oikealta nimeltään Anssi Lähteenoja, s. 1982) on levyttävä suomalainen muusikko, tuottaja ja säveltäjä. The Gambit debytoi Suomessa vuonna 2005 singlellä Move Gambit/Cos My Clique Is, joka nousi suoraan Suomen singlelistan kymmenen myydyimmän kappaleen joukkoon. Kansainvälisesti The Gambit tuli itse omat kappaleensa säveltävänä, sanoittavana ja tuottavana artistina tunnetuksi julkaistuaan vuonna 2007 ensimmäisen englanninkielisen albuminsa ja tehdessään yhteistyötä nimekkäiden kansainvälisten artistien, kuten Deamsin, De La Soulin, Ice-T:n ja Beatnutsin Psycho Lesin, kanssa. Vuosien 2012-2014 aikana The Gambit on julkaissut kolme suomenkielistä sooloalbumia  ja Trapetsitaiteiluu -yhteisalbumin Junon kanssa  saaden singleillään huomiota    niin sosiaalisessa mediassa kuin myös videopalvelu YouTubessa.
Säveltäminen
The Gambitin sävellyksillä ovat esiintyneet muun muassa Ice-T, De La Soul, Psycho Les (The Beatnuts), Deams, Marika Krook, Juno, Kevin Tandu ja Chebaleba.
Ohjaus ja tuotanto
Hän toimii ohjaajana, tuottajana ja säveltäjänä tuottaen filmejä ja musiikkia useille yhtiöille. Hän on lisäksi ohjannut myös muiden tunnettujen suomalaisten artistien musiikkivideoita.
Don’t Call Me (Shineen albumi)
Don’t Call Me on eteläkorealaisen Shinee-yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2021. Albumi on yhtyeen ensimmäinen albumi, johon Jonghyun ei osallistunut millään tapaa. Albumin tuottamiseen osallistuivat muun muassa tuottajat Kenzie, Yoo Young-jin, Dem Jointz ja Ryan S. Jhun. Musiikillisesti albumi edustaa popia, hip-hopia, EDM:ää, R&B:tä ja reggaeta.
Albumi sijoittui listaykköseksi Gaonin albumilistalla. Shinee promosi albumia musiikkiohjelmissa.
Albumista julkaistiin uudelleenjulkaisu Atlantis 12. huhtikuuta 2021, joka sisälsi kolme uutta kappaletta, mukaan lukien nimikkosinglen ”Atlantis”.
Tausta
SM Entertainment ilmoitti 1. tammikuuta 2021, että Shinee tulisi julkaisemaan jälleen uutta musiikkia. Muutama päivä ilmoituksen jälkeen paljastettiin, että yhtye tulisi julkaisemaan seitsemännen studioalbuminsa. Yhtye ei ollut julkaissut yli kahteen vuoteen musiikkia, sillä jäsenet Onew, Key ja Minho olivat armeijassa. Onew kuvaili hankalaksi takaisin laulajaksi siirtymisen pitkän tauon jälkeen. Minho totesi, että "hänellä kesti kaksi kuukautta tottua laulajana olemiseen taas". Key kertoi myös kokemistaan suorituspaineista, sillä hänestä tuntui, että monella oli suuret odotukset tauon jälkeen. Tammikuun viimeinen päivä yhtye piti YouTuben ja V-Liven välityksellä livetapahtuman. Livetapahtumassa Shinee kertoi, että Don’t Call Me julkaistaisiin 22. helmikuuta.
Vastaanotto
Albumi sijoittui Gaonin albumilistan listaykköseksi samalla viikolla, kuin se julkaistiin. Se sijoittui myös Billboardin maailmanlaajuisella albumilistalla seitsemänneksi.
Tasavaltalainen kansanpuolue
Tasavaltalainen kansanpuolue (, CHP) on Turkin vanhin puolue. Se pitää perustamisajankohtanaan 9. syyskuuta 1923.
CHP on tasavaltalainen ja sekulaari ja lähinnä sosiaalidemokraattinen. Se pitää ideologianaan kemalismia, jonka periaatteita kuvaavat puolueen logon kuusi nuolta. Se on Sosialistisen internationaalin jäsen. CHP on kuitenkin saanut järjestöltä arvostelua osakseen ja SI aloitti kesäkuussa 2007 prosessin sen mahdolliseksi erottamiseksi. SI katsoo CHP:n nationalistisen retoriikan ja liittoutumisen nationalistipuolueen kanssa rikkovan se periaatteita.
CHP on lähtöisin itsenäisyyssodan ajalta. Se julisti Kemal Atatürkin hänen kuolemansa jälkeen ikuiseksi johtajakseen ja İsmet İnönün päällikökseen. Puolueessa vaikutti kolme kemalistista suuntausta: maltillinen vasemmistolainen, keskusta-oikeistolainen ja radikaali vasemmistolainen. CHP oli vuoteen 1945 Turkin ainoa puolue. Vuoden 1946 vaaleissa se pystyi vielä pitämään valta-asemansa, mutta vuoden 1950 vaaleissa se hävisi vaalijärjestelmän vuoksi demokraattiselle puolueelle saaden vain 69/539 paikkaa. CHP siirtyi 1960-luvun loppupuolella poliittisesta keskustasta vasempaan pääsihteeri Bülent Ecevitin johdolla. Puolue lakkautettiin vuoden 1980 vallankaappauksen jälkeen, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 1992.
Vuoden 2002 vaaleissa CHP sai 178 edustajaa Turkin suureen kansankokoukseen. Vuoden 2007 vaaleissa CHP oli vaaliliitossa Demokraattisen vasemmistopuolueen (Demokratik Sol Parti, DSP) kanssa ja sai 20,85 % äänistä ja 110 edustajaa, ml. sitoutumattomat.
Vuosina 2011–2015 järjestetyissä kolmissa vaaleissa puolue on saanut Kemal Kılıçdaroğluin johdolla tasaisesti noin 25 prosenttia äänistä.
Manukit
Manukit (Manucodia) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Manukkien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia. BirdLifesta poiketen monissa lähteissä hapsumanukki (Manucodia keraudrenii) mainitaan kuuluvaksi myös manukkien sukuun.
Josephus
Josephus (lat.; usein muodossa Josefus, joskus myös Josefos, ), syntyjään Josef ben Mathitjahu (, Joosef Matteuksenpoika), koko roomalaiselta nimeltään Titus Flavius Josephus (noin 37 Jerusalem – noin 100 Rooma ), oli juutalainen historioitsija, joka kirjoitti erityisesti juutalaisten vaiheista.
Elämä
Josephus oli papillista ja kuninkaallista sukua. Hän selviytyi ensimmäisestä juutalaissodasta vuosina 66–73 antauduttuaan Jotapatan piirityksen jälkeen ja siirryttyään roomalaisten puolelle. Hän asettui Roomaan. Hän sai Rooman valtakunnan kansalaisuuden ja nautti suosiota Vespasianuksen, Tituksen ja Domitianuksen hoveissa. Jerusalemin piirityksessä vuonna 70 Josephus oli Tituksen mukana piirittämässä Jerusalemia ja kehotti usein juutalaiskapinallisia antautumaan.
Juutalaiset ovat suhtautuneet Josephukseen kaksijakoisesti. Toisaalta hän oli tärkeä juutalaisen uskon puolestapuhuja valtaapitäville roomalaisille, erityisesti Jerusalemin tuhon jälkeen. Hänen teoksensa ovat tärkeitä aikansa historiallisia lähteitä. Toisaalta häntä pidetään maanpetturina, koska hän jätti asemansa kapinajohtajana ja liittyi roomalaisiin. Näin hänen teoksiaan voidaan pitää puolueellisina ja roomalaisia suosivina.
Myöhemmällä iällä Josephus palasi juutalaisille juurilleen.
Teokset
Josephus kirjoitti enimmäkseen kreikaksi. Hänen teoksensa ovat:
Josephus kirjoitti ensimmäisestä juutalaisten ja roomalaisten välisestä sodasta arameaksi kohderyhmänä Mesopotamian juutalainen yhteisö. Sen jälkeen hän kirjoitti kreikaksi laajemmasta ajanjaksosta – makkabealaisista Jerusalemin tuhoon. Tämä teos, Juutalaissodan historia, valmistui noin vuonna 75–79. Suuri osa kirjasta perustuu hänen omaan elämäänsä, paljolti hänen omiin hallinnollisiin ja sotilaallisiin kokemuksiinsa. Teos on tärkeimpiä Jeesuksen ajan Palestiinan poliittisten olojen historiallisia lähteitä.
Juutalaisten muinaisajat on juutalaisen kansan historia maailman luomisesta juutalaissotaan 60-luvun lopulle jaa. Se sisältää myös omaelämäkerrallisen liitteen, jossa Josephus puolustaa toimintaansa sodan loppupuolella. Hänen selontekonsa on samansuuntainen Vanhan testamentin kanssa, mutta ei täsmälleen samanlainen.
Apionia vastaan on juutalaisen uskon ja filosofian puolustus, joka tähdentää juutalaisuuden ikivanhoja juuria verrattuna paljon nuorempiin kreikkalaisiin traditioihin. Se hyökkää myös Apionin antiseemiläisiä näkemyksiä ja Manethon luomia myyttejä vastaan.
Maaginen kaukoputki
Maaginen kaukoputki on Philip Pullmanin kirjoittaman Universumien tomu -trilogian viimeinen osa. Sarjan edelliset osat ovat Kultainen kompassi ja Salaperäinen veitsi.
Trilogian kirjoista Maaginen kaukoputki käsittelee voimakkaimmin uskonnollisia ja metafyysisiä ajatuksia. Se kääntää päälaelleen Miltonin Kadotetun paratiisin, ja lopulta Tomun olemus selviää. Kirjan kiistellyimpiin elementteihin kuuluu Miltonin Jumalaan vertautuvan Kaikkivaltiaan tuho. Siinä missä Milton kirjoitti runonsa ”oikeuttavan Jumalan toimet ihmisille”, Pullman kertoo kirjoissaan olevan kyse Jumalan tappamisesta. Maagisessa kaukoputkessa Pullman paljastaa Kaikkivaltiaan ajan myötä heikentyneeksi, moraalittomaksi huijariksi, joka on esiintynyt kaiken luojana ja joka lopussa kuolee ja haihtuu ilmaan. Kirjan päähenkilöt Will ja Lyra ovat läsnä ja säälivät haurasta olentoa, mutta eivät edes tunnista tätä.
Juoni
Rouva Coulter, Lyran äiti, on vienyt tyttärensä syrjäiseen luolaan oman maailmansa Himalajalla ja pitää häntä huumattuna unessa. Lyra uneksii olevansa autiomaassa, jonka hän myöhemmin oivaltaa kuolleiden maaksi, ja puhuvansa kuolleelle ystävälleen Rogerille luvaten auttaa tätä.
Lordi Asriel lähettää joukkoja Lyran luolalle torjuakseen Magisteriumin zeppeliinit. Lyraa puolustamaan lähtevät myös gallivespialaiset vakoojat ritari Tialys ja lady Salmakia. He muistuttavat ihmistä mutta ovat vain noin neljän tuuman mittaisia.
Mary Malone astuu ikkunoiden läpi Cittágazzen kautta vielä oudompaan maailmaan. Hän tapaa joukon norsumaisia olentoja, jotka kutsuvat itseään nimellä mulefa. Ne matkustavat kiinnittämällä jalkoihinsa pyöreän siemenkodan käyttäen sitä pyöränä. Näillä olennoilla on kehittynyt kulttuuri, monimutkainen kieli ja tarttuva nauru, mikä saa Malonen pitämään heitä kaltaisinaan. Lopulta Malone hyväksytään mulefayhteisöön ja hän oppii, että siemenkotia tuottavat puut ovat vähentyneet 300 vuoden ajan ja kuolemassa sukupuuttoon. Ymmärtääkseen tätä ongelmaa Malone rakentaa kaukoputken kovettuneesta puun mahlasta kyeten siten näkemään Tomun. Se näyttää virtaavan kaukaisuuteen suurina virtoina sen sijaan, että se vajoaisi alaspäin ja ravitsisi puita.
Will tapaa Iorek Byrnisonin. Se on panssaroitujen jääkarhujen kuningas, jonka kansa on muuttamassa etelään paetakseen lordi Asrielin luoman maailmojen välisen sillan aiheuttamaa arktisen alueen sulamista. Iorek lupautuu auttamaan Lyran pelastamisessa. Ilmaston lämpeneminen yhdistetään vastaaviin katastrofeihin, joita Tomun epätavallinen käyttäytyminen aiheuttaa monissa maailmoissa.
Lordi Asrielin joukot vangitsevat rouva Coulterin. Hän pakenee ja kertoo Magisteriumin edustajille kaiken tietämänsä. Nämä kuitenkin vangitsevat hänet, minkä vuoksi hän siirtyy lordi Asrielin ja hänen liittolaistensa puolelle. Nämä ovat perustaneet tyhjään maailmaan tasa-arvoon perustuvan Taivaan tasavallan ja koonneet sinne joukkoja kaikista maailmoista kaataakseen Kaikkivaltiaan ja Metatronin johtaman Taivaan valtakunnan. He haluavat säilyttää Tomun, sillä heidän mielestään kirkko pyrkii viemään elämästä kaiken ilon määrittelemällä sen synniksi.
Iorek Byrnison korjaa vastahakoisesti Salaperäisen veitsen. Lyra, Will, Salmakia ja Tialys leikkaavat veitsen avulla ikkunan kuolleiden maailmaan odotusalueelle ja astuvat sisään. Yrittäessään päästä kuolleiden maahan, estää portinvartija matkan ja käskee odottamaan kuolemaa. Odotusalueella Lyra kohtaa ihmisiä, jotka ovat myös joutuneet odotusalueelle ennen kuolemaansa ja odottavat sitä. Ihmiset ovat tulleet maasta, jossa jokainen ihminen näkee kuolemansa ja jossa se on aina ihmisen mukana. Odotusalueella eräs mies selittää Lyralle, että jokaisella elävälle on oma kuolemansa. Joissakin maailmoissa ihmiset näkevät sen ja toisissa, missä ihmiset eivät halua nähdä Kuolemaa, se on piiloutunut kohteliaisuudesta. Lyra kutsuu kuolemaansa ja pyytää tätä viemään hänet kuolleiden maahan. Kuolema suostuu ja seuraavana aamuna he lähtevät kohti kuolleiden maan satamaa. Satamassa he astuvat veneeseen. Lautturi käskee Lyraa jättämään daimoninsa, Pantalaimonin, laiturille. Pakotettuna Lyra jättää Pantalaimonin rannalle ja lähtee veneellä kohti kuolleiden maata. Tässä vaiheessa Will tajuaa, että hänelläkin on daimoni kokien saman fyysisen tuskan kuin Lyrakin.
Heidän matkansa manalaan muistuttaa kreikkalaista mytologiaa, sillä Kharonia muistuttava vanha lautturi kuljettaa heidät kuolleiden tapaan joen yli. Lyra löytää Rogerin aaveiden joukosta. Will ja gallivespialaiset päättävät vapauttaa aaveet maailmasta, jota Will pitää vankileirinä. Kaikkivaltias on asettanut kuolleita vartioimaan joukon harpyijoita, jotka saavat voimaa ihmisten kärsimyksestä. Ne kuitenkin huomaavat nauttivansa enemmän kuunnellessaan Lyran kertomuksia muista maailmoista. He lupaavat päästää kuolleet pois, jos nämä kertovat niille tarinoita. He matkaavat kuolleiden maan korkeimpaan kohtaan, jossa Will leikkaa veitsellä portin toiseen maailmaan. Aaveet astuvat sen läpi ja hajoavat luontoon.
Viimeinen taistelu alkaa. Aiemmin kuolleet Lee Scoresby ja Willin isä John Parry poistuvat kuolleiden maasta, mutta säilyttävät vielä väliaikaisesti hahmonsa ja liittyvät lordi Asrielin armeijaan taistellakseen haamuja vastaan.
Rouva Coulter astuu sisään Pilvivuoreen, Kaikkivaltiaan linnoitukseen, jossa hän tapaa sijaishallitsija Metatronin ja huijaa tätä tarjoamalla tälle lordi Asrielin elämän. Lyra huijasi Iofur Raknisonia lupaamalla tälle ihmisyyttä ja hänen äitinsä huijaa Metatronia lupaamalla tälle kyvyn lihalliseen nautintoon pettäen Metatronin puolustaakseen Lyraa. He kamppailevat pitkään ja lopuksi rouva Coulter, lordi Asriel ja Metatron syöksyvät yhdessä pohjattomaan maailmojen väliseen tyhjyyteen.
Will ja Lyra liittyvät daimoneihinsa ja siirtyvät mulefan maailmaan, jossa daimonit karkaavat heiltä. Ne tapaavat noita Serafina Pekkalan, joka kertoo, että kaikki maailmojen väliset ikkunat on suljettava, sillä Tomu vuotaa niistä ulos. Lisäksi joka kerta kun uusi ikkuna avataan, syntyy sieluja syövä haamu, joten veitsi on tuhottava lopullisesti. Nuorten daimonit omaksuvat pysyvän muodon. Lyran daimoni Pantalaimon asettuu näädäksi ja Willin daimoni, jolle Serafina Pekkala antaa nimen Kirjava, kissaksi. Daimonit palaavat Lyran ja Willin luokse ja kertovat heille tietonsa. Enkelit sallivat vain yhden, kuolleiden maasta ulos johtavan ikkunan jäädä auki.
Tämä tekee Willin ja Lyran hyvin surullisiksi, sillä heistä on tullut rakastavaisia. He eivät kuitenkaan voi elää yhdessä, sillä pysyvä oleskelu kotimaailmansa ulkopuolella johtaa ihmisen sairastumiseen ja kuolemaan hieman yli kymmenessä vuodessa. He kuitenkin sopivat istuvansa joka vuosi juhannuspäivänä puistonpenkillä, joka on molempien kotimaailmassa samassa paikassa.
Lyra palaa kotiinsa Jordan Collegeen. Koska hän ei enää kykene tulkitsemaan aletiometriä menetettyään alitajuisen viattomuutensa jonka ansiosta hän pystyi ymmärtämään sitä vaistonvaraisesti, hän päättää alkaa opiskella laitteen tulkintaa erityisessä oppilaitoksessa. Siitä lähtien Lyra ja hänen daimoninsa Pantalaimon pyrkivät John Parryn ehdotuksen mukaisesti rakentamaan Taivaan tasavallan kotimaailmassaan. Myös Will palaa kotimaailmaansa Mary Malonen kanssa. Nämä kaksi ymmärtävät toistensa kokemukset ja tietävät saaneensa toisistaan todelliset ystävät.
Sotahuuto (lehti)
pienoiskuva|Ruotsissa ilmestynyt Sotahuuto-lehti, Stridsropet nro 9, 27.2.1886. Sotahuuto on Pelastusarmeijan julkaisema lehti, joka ilmestyy 11 kertaa vuodessa. Lehden levikki perustuu tilausten lisäksi julkisilla paikoilla myyntiin. Ensimmäinen War Cry -lehti ilmestyi 27. joulukuuta 1879 Lontoossa Englannissa.
Sotahuuto ilmestyi Suomessa ensimmäisen kerran ruotsinkielisenä Krigsropet-lehtenä 26. huhtikuuta 1890. Ensimmäistä numeroa painettiin 1 800 kappaletta. Ensimmäinen suomenkielinen lehti ilmestyi Pelastusarmeija-nimisenä 8. marraskuuta 1890 alkaen. Ensimmäistä numeroa painettiin 3 000 kappaletta ja koko painos myytiin hetkessä loppuun. Vuonna 1892 lehden nimeksi vaihdettiin Sotahuuto. Vuoteen 1895 asti suomenkielinen lehti ilmestyi kerran kuukaudessa ja ruotsinkielinen Krigsropet kahdesti kuukaudessa. Vuodesta 1895 alkaen Sotahuutoa alettiin julkaista kerran viikossa.
Lehden päätoimittajat
thumb|Sotahuuto -lehti 1.12.1910 numero 48
Jukka Mikkola
Mikkola valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1968 sai varatuomarin arvon vuonna 1972. Hän toimi asianajajana Turussa vuodesta 1972 lähtien.
Toimiessaan eduskunnan toisena varapuhemiehenä sääti Mikkola yksin neljä lakia ollessaan ainoana kansanedustajana paikalla täysistunnossa 14. helmikuuta 2003 kello 2.35.
Mikkola toimi Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana 1986–1991.
Mikkola oli valtakunnanoikeuden jäsen kaudella 2003–2007.
Vuonna 2009 Mikkola promovoitiin kunniatohtoriksi Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta.
Vuoden 2012 kuntavaaleissa Mikkola putosi Turussa kaupunginvaltuutetusta varavaltuutetuksi, mutta teki paluun valtuustoon marraskuussa 2013, kun paikka vapautui edesmenneeltä Virpa Puistolta. Maaliskuussa 2016 Mikkola erosi kaupunginvaltuustosta ja maakuntavaltuustosta terveydellisten syiden takia.
Ylänen (Jämsä, Koskenpää)
Ylänen on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva 24 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 32 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 98 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Yläsen pituus on noin 750 metriä ja leveys 400 metriä. Järven koillisosassa on saari. Rannoilla on muutama rakennus ja peltotilkku. Noin 600 metriä Yläseltä etelään maasto kohoaa ylängöksi muutaman hehtaarin laajuisella alueella. Kaakossa sijaitsee Porkkakylien pieni viljelysaukea ja Alasen järvi. Yläseen laskee pohjoisesta Pahalammilta Pahanlammioja. Jämsän pohjoisimmat järvet, Peräjärvi ja Kotanen, sijaitsevat Pahalammin pohjoispuolella. Ylänen kuuluu Vataanjoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Iso Rautaveden alueella, joka puolestaan on toisen jakovaiheen vesistö Jämsän reitin valuma-alueella. Päävesistönä on Kymijoen vesistö. Vataanjoen alueen suurin järvi on Koijärvi, jonka pinta on noin 44 metriä Ylästä alempana. Koijärvi sijaitsee kolmisen kilometriä Yläseltä lounaaseen.
Myös Jämsän Hallissa on Ylänen.
Kai von Fieandt
Kai Viktor Johannes von Fieandt (24. elokuuta 1909 Helsinki – 18. heinäkuuta 2000 Espoo) oli Helsingin yliopiston psykologian professori.
Työssään von Fieandt keskittyi hahmopsykologian ja kokeellisen psykologian tutkimukseen. Hänen perustutkimusteoksistaan tunnetuin on Havaitsemisen maailma. Hänen viimeinen teoksensa käsitteli Gibsonin pintagradientteja. Hän standardoi tunnetuimman älykkyystestin WAIS:in suomalaisiin olosuhteisiin. Suomen lisäksi von Fieandt teki tutkimustyötä Yhdysvalloissa Cornellin, Texasin ja Coloradon yliopistoissa. Hän teki myös aktiivisesti pohjoismaista yhteistyötä.
Sota-aikana von Fieandt toimi Mikkelissä Suomen armeijan päämajassa sotajoukkojen mielialan raportoijana. Hän oli perustamassa Suomen sotilaspsykologista seuraa, jonka kunniapuheenjohtajaksi hänet kutsuttiin vuonna 1969. Hän oli myös Suomen sotatieteellisen seuran ja Suomen sotilassosiologisen seuran kutsujäsen. Vuosina 1966–1973 hän toimi Lappeenrannan kesäyliopiston rehtorina. Hänellä oli kesäasunto Ristiinassa, ja hän oli perustamassa Helsingin Ristiina-seuraa, jonka kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1980.
Primäärienergia
Primäärienergia tarkoittaa energialähteiden sisältämää energiaa niiden neitseellisessä muodossa. Energiantuotanto on muunnosprosessi, jossa primäärienergiaa muunnetaan käyttökelpoiseksi sekundäärienergiaksi.
Koska energian muuntaminen muodosta toiseen aiheuttaa aina hävikkiä, on kulutetun primäärienergian määrä aina suurempi kuin saadun sekundäärienergian määrä. Esimerkiksi sähkön tuotannossa tyypillinen hyötysuhde lämpövoimalaitokselle on 35–45 prosenttia. Tällöin polttoaineen sisältämästä primäärienergiasta 55–65 prosenttia menee hukkaan ja vain mainittu 35–45 prosenttia muunnetaan sähköksi. Primäärienergian suhde sekundäärienergiaan vaihtelee energianlähteittäin, samoin kuin laskentatapa, jolla primäärienergian määrä mitataan.
Primäärienergiaa käytetään tilastointitarkoituksessa, kun erilaisia energianlähteitä halutaan saada yhteismitallisiksi. Siihen se soveltuu paremmin kuin sekundäärienergia, koska silloin pitäisi voida jotenkin johdonmukaisesti päättää, missä vaiheessa energian muunnosprosessia energiankulutus mitattaisiin. Esimerkiksi sähkö ei vielä ole energiaa siinä muodossa kuin se kulutetaan, koska se täytyy edelleen muuttaa erilaisissa sähkölaitteissa hyödylliseen muotoon. Primäärienergia on siis tilastollisessa käytössä vaihtoehtojaan ongelmattomampi, joskaan ei aina täysin selkeä sekään.
Energialähteet
Kaikki ihmiskunnan hyödyntämä energia on alun perin lähtöisin jostain primäärienergianlähteestä. Kansainvälisen energiajärjestön vuoden 2007 tilaston mukaan noin 90 prosenttia maailman primäärienergiantuotannosta perustuu erilaisten polttoaineiden polttamiselle. Muita merkittäviä primäärienergianlähteitä ovat ydinvoima ja vesivoima. Osa tuotetaan myös suoralla aurinkoenergialla ja tuulella. Primäärienergialla ei siis yleensä tarkoiteta energian perimmäistä alkuperää vaan energiantuotantoa edeltävää muotoa.
Higravtindan
Higravtindan on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuorimassiivi Hadselin ja Våganin kuntien rajalla, Norjan Lofooteilla. Se sijaitsee Higravfjordenin ja Austnesfjordenin vuonojen itäpuolella. Korkein huippu on 1 146 metriä merenpinnan tasoa ylemmäksi kohoava Higravstinden, ja se sijaitsee Blåskavlen-jäätikön lounaispuolella.
Full House (eteläkorealainen televisiosarja)
Full House on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Song Hye-kyo, Rain, Han Eun-jung ja Kim Sung-soo.
Elokuvavuosi 1930
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1930 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Geitgallien
Geitgallien on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Våganin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Se kuuluu Higravtindaniin ja sijaitsee Trollfjordvatnetin lounaispuolella. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 085 metriä.
Rover
Rover Company oli brittiläinen autonvalmistaja. Yhtiö aloitti toimintansa Coventryssa, mutta siirtyi Solihulliin toisen maailmansodan jälkeen. Liityttyään Leyland Motors -konserniin vuonna 1967 Rover Company säilytti identiteettinsä British Leylandin tytäryhtiönä aina 1980-luvulle asti. Rover-merkki selvisi British Leylandin hajoamisesta, ja oli sen jälkeen Rover Groupin päämerkki joutuen ensin British Aerospacen käsiin, ja sitten BMW:n omistukseen. Vuonna 2000 BMW myi suuren osan Rover Groupin autotuotannosta Phoenix Consortium -liikemiesryhmälle, joka jatkoi toimintaa MG Rover Group -nimellä. BMW kuitenkin piti itsellään oikeudet Rover-nimeen, sallien MG Roverin käyttää sitä lisenssillä. Huhtikuussa 2005 Rover-merkkisten autojen tuotanto päättyi MG Roverin joutuessa vararikkoon. Heinäkuussa 2005 Nanjing Automobile osti MG Roverin fyysisen omaisuuden, vaikka SAIC jo omisti osan MG Roverin henkisestä omaisuudesta, suunnitellen MG Roverin automallien tuotannon jatkamista Kiinassa ja Longbridgessä vuonna 2007. BMW myi oikeudet Rover-nimeen Ford Motor Companylle 18. syyskuuta 2006 noin 6 miljoonan punnan hintaan. Ford halusi sen suojatakseen Land Rover -merkkiään. Ford oli saanut option Rover-nimen ostoon ostaessaan Land Roverin BMW:ltä vuonna 2000. Maaliskuussa 2008 Ford pääsi Tata Motorsin kanssa sopimukseen, jonka mukaan Tata saa oikeudet Rover-nimeen yhdessä Jaguar- ja Land Rover -tuotannon kanssa.
Ennen autonvalmistusta
Ensimmäinen Rover oli sähkökäyttöinen kolmipyörä, jonka valmisti Coventryssa, Englannissa toiminut Starley & Sutton Co. vuonna 1883. Yhtiön perustivat John Kemp Starley ja William Sutton vuonna 1878. Starley oli aiemmin työskennellyt setänsä James Starleyn kanssa. James aloitti valmistamalla ompelukoneita ja siirtyi valmistamaan polkupyöriä vuonna 1869.
1880-luvun alussa markkinoilla olleet polkupyörät olivat melko vaarallisia, korkealla etupyörällä varustettuja malleja. J. K. Starley teki historiaa vuonna 1885 esittelemällä Rover-turvapolkupyörän. Se oli takavetoinen, ketjuvetoinen, ja siinä oli kaksi suunnilleen samankokoista pyörää. Tämä teki sen vakaammaksi kuin aiemmat, suuripyöräiset mallit. Cycling Magazine -lehti kirjoitti, että Rover oli ”näyttänyt mallia maailmalle”. Tätä fraasia Rover käytti kauan mainonnassaan. Starleyn Rover-pyörää pidetään ensimmäisenä nykyisiä polkupyöriä muistuttavana pyöränä. Yhtiön nimestä on muotoutunut puolan (Rower) ja valkovenäjän (Rovar, Ро́вар) kielten polkupyörää tarkoittava sana. Englannin kielen sana rover tarkoittaa kulkijaa.
Aikaiset Rover-autot
Vuonna 1888 Starley valmisti sähköauton, mutta se ei koskaan tullut tuotantoon.
thumb|250px|Rover Tourer 1926 thumb|250px|1936 Rover 10 Vuonna 1889 yhtiön nimeksi tuli J. K. Starley & Co. Ltd ja 1890-luvun lopussa Rover Cycle Company Ltd. Kolme vuotta sen jälkeen kun Starley oli kuollut vuonna 1901, Rover ryhtyi valmistamaan autoja. Ensimmäinen malli oli kaksipaikkainen Rover Eight, joka valmistettiin Daimlerilta tulleen Edmund Lewisin suunnitelmien pohjalta. Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti moottoripyöriä, Maudslayn suunnittelemia kuorma-autoja ja Sunbeamin suunnittelemia henkilöautoja. Polku- ja moottoripyörien tuotanto jatkui aina siihen asti, kunnes Suuri lama pakotti lopettamaan tuotannon vuonna 1925. Yhtiö ei menestynyt kovinkaan hyvin 1920-luvulla eikä tuottanut voittoa vuodesta 1923 1930-luvun puoliväliin asti. Vuonna 1929 yhtiön johtajaksi tuli Spencer Wilks Hillmanilta. Hänen johdollaan yhtiö ryhtyi valmistamaan ylellisempiä autoja ihmisille, jotka halusivat jotain "ylivoimaista" Fordin ja Austinin tuotteisiin verrattuna. Myös hänen veljensä Maurice Wilks siirtyi niin ikään Hillmanilta pääinsinööriksi vuonna 1930. Spencer Wilks työskenteli yhtiössä vuoteen 1962 ja hänen veljensä vuoteen 1963.
Toinen maailmansota ja kaasuturbiinit
1930-luvun lopussa, sodan uhan alla Ison-Britannian hallitus aloitti varusteluohjelman, jonka osana "Shadow Factories" -tehtaat rakennettiin. Näiden toiminnan maksoi hallitus, mutta itse toiminnan hoitivat yksityiset yritykset. Kahta tehdasta hoiti Rover. Ensimmäinen tehdas Acocks Greenissä, Birminghamissa aloitti toimintansa vuonna 1937 ja toinen, suurempi Solihullissa aloitti 1940. Molemmat valmistivat lentokoneiden moottoreita ja runkoja. Roverin alkuperäiset tehtaat Helen Streetillä, Coventryssa vaurioituivat pahasti pommituksissa 1940 ja 1941, eikä niitä enää sen jälkeen käytetty yhtä paljon kuin aiemmin.
Vuoden 1940 alussa hallitus otti yhteyttä Roveriin pyytäen yhtiötä auttamaan Frank Whittleä kaasuturbiinimoottorin kehityksessä. Whittlen perustamalla Power Jetsillä ei ollut tuotantolaitoksia ja tarkoitus oli, että Rover jatkaisi kehitystä ja toisi moottorin massatuotantoon. Whittle ei ollut tyytyväinen tähän eikä pitänyt suunnittelumuutoksista, jotka oli tehty ilman hänen lupaansa. Ensimmäiset W2B-testimoottorit rakennettiin käyttämättömässä puuvillamyllyssä Barnoldswickissa, Lancashiressa, lokakuussa 1941.
Rover jäi jälkeen aikataulusta ja suihkumoottorien valmistus siirtyi Rolls-Roycelle, joka Power Jetsin ja Whittlen ryhmän kanssa kehittivät moottorin tuotantoon.
Toisen maailmansodan jälkeen yhtiö sulki Helen Streetin tehtaansa ja osti kaksi Shadow Factories -tehdasta. Acocks Greenin tehtaassa jatkettiin Meteor-moottorien valmistusta, ja Solihullista tuli autotuotannon uusi keskus, jossa tuotantoa jatkettiin 1947. Tehtaasta tuli myöhemmin Land Rover -maastoautojen koti.
Kokeilumallit
thumb|250px|right|Roverin kaasuturbiinimoottorilla varustettu kokeilumalli Vuonna 1950 suunnittelija F. R. Bell ja pääinsinööri Maurice Wilks esittelivät ensimmäisen kaasuturbiinimoottorilla varustetun auton. Kaksipaikkaisessa JET1:ssä oli moottori istuinten takana, ilmanottoaukot auton molemmin puolin ja pakoputken päät auton takaosan päällä. Testeissä auto saavutti huippunopeuden 88 mph (140 km/h), turbiinin nopeuden ollessa 50,000 r/min. Autoa voitiin käyttää bensiinillä, moottoripetrolilla tai dieselöljyllä, mutta korkea polttoaineenkulutus esti tuotantoaikeet. Auto on tällä hetkellä esillä Lontoon Science Museumissa. Rover ja Formula 1 -talli BRM yhdistivät voimansa luodakseen kaasuturbiinia voimanlähteenään käyttävän coupén, joka osallistui vuoden 1963 Le Mansin 24 tunnin ajoon, kuljettajinaan Graham Hill ja Richie Ginther. Auton keskinopeus oli 173 km/h ja huippunopeus oli 229 km/h.
Menestyksen vuodet
1950–60-luvut olivat hedelmällisiä vuosia yhtiölle. Land Rover menestyi yhtiön autoista parhaiten (huolimatta siitä, että Roveria pidettiin erityisesti ylellisten sedan-mallien valmistajana, karu Land Rover oli itse asiassa yhtiön suurin menestys sekä 1950-, 60- että 70-luvuilla). Rover tunnettiin myös P5- ja P6-sedaneista, joissa oli Buickin suunnittelema 3.5-litrainen alumiininen V8-moottori, sekä kaasuturbiinimoottoriautojen uraauurtavasta tutkimustyöstä.
British Leyland muodostetaan
Vuonna 1967 Rover liittyi Leyland Motor Corporationiin (LMC), joka jo omisti Triumphin. Seuraavana vuonna LMC yhdistyi British Motor Holdingsin (BMH) kanssa, jolloin muodostui British Leyland Motor Corporation -konserni. Tämä oli lopun alkua itsenäiselle Rover Companylle, kun yhtiön perinteet hukkuivat brittiläistä autoteollisuutta 1970-luvulla vaivanneiden ongelmien alle. Rover oli välillä osa Specialist Divisionia (josta tulee mallinimi SD1 ensimmäiselle yhtymän valmistamalle mallille), Rover-Triumphia ja Jaguar Rover Triumphia. 200px|thumb|left|Alkuperäinen Range Rover Vuonna 1970, Rover yhdisti taitonsa valmistaa mukavia sedaneita ja kestäviä maastureita ja loi Range Roverin, yhden ensimmäisistä autoista (mahdollisesti aikaisempien Jeep Wagoneerin ja IH Broncon inspiroimana), joka yhdisti maastokelpoisuuden ja henkilöauton mukavuuden. Auton voimanlähteenä käytettiin Buickilta peräisin ollutta V8-moottoria, ja siinä oli innovatiivisia varusteita kuten jatkuva nelivetojärjestelmä, kierrejouset ja levyjarrut kaikissa pyörissä. Auto pystyi 160 km/h nopeuksiin, mutta kykeni kuitenkin etenemään myös vaikeassa maastossa. Alkuperäinen Range Rover säilyi tuotannossa 26 vuotta.
British Leylandin taistellessa talousvaikeuksien kanssa 1970-luvulla, se valtiollistettiin tehokkaasti Britannian hallituksen sijoitettua siihen useita miljardeja puntia vuonna 1975. Michael Edwardes tuli yrityksen johtoon. Rover SD1 vuodelta 1976 oli hyvä auto, mutta kärsi niin monista laatu- ja luotettavuusongelmista, että se ei koskaan pystynyt lunastamaan suuria lupauksiaan. Triumphin Canleyn tehtaan sulkemisen jälkeen Triumph TR7:n ja Triumph TR8:n tuotanto siirrettiin Solihulliin, mutta British Leylandin 1970-luvun loppupuolella tapahtuneet toiminnan uudelleenjärjestelyt johtivat autotuotannon lopettamiseen Solihullin tehtaalla, Land Rover -mallien tuotantoa lukuun ottamatta. TR7/8-mallin tuotanto lopetettiin ja SD1-mallin tuotanto siirrettiin Cowleyyn, Oxfordshireen. Kaikki tulevat Rover-autot tultaisiin tekemään entisissä Austinin ja Morrisin tuotantolaitoksilla Longbridgessä ja Cowleyssa.
Rover ja Honda
Vuonna 1979 British Leyland (tuolloin viralliselta nimeltään BL Ltd) aloitti pitkän yhteistyön japanilaisen Hondan kanssa. Tuloksena oli ristiomistus, jossa Honda sai 20 prosentin osuuden British Leylandista, ja BL 20 prosentin osuuden Hondan Britannian tytäryhtiöstä. Sopimuksen katsottiin tuovan hyötyä molemmille osapuolille: Honda käytti Britannian toimintaansa laukaisualustana Euroopan markkinoille, ja British Leyland sai Hondalta apua uusien autojen kehityksessä.
Austin Rover Group muodostettiin 1982 BL:n massatuotantoautoja tuottavaksi tytäryhtiöksi, erillisen Rover Companyn lopettaessa kokonaan toimintansa. 1980-luvulla supistettu BL käytti Rover-merkkiä autoissa, jotka oli kehitetty yhteistyössä Hondan kanssa. Ensimmäinen Honda-pohjainen Rover-malli oli vuonna 1984 esitelty Rover 200, joka edeltäjänsä Triumph Acclaim tapaan perustui Honda Balladeen. Samaan tapaan Honda Quintiä (Euroopassa Honda Quintet) ja Integraa myytiin Australiassa nimillä Rover Quintet ja 416i.