cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jupiter
Magneettikenttä
Jupiterin magneettikenttä aiheuttaa voimakasta radiosäteilyä, tasaista desimetriaalloilla ja epätasaista dekametriaalloilla. Osan radiosäteilystä synnyttävät Jupiterin magneettikentässä lähes valon nopeudella kiitävät elektronit. Tämä on synkrotronisäteilyä, jonka tuottavat hiukkaset kiitävät jopa 300–400 miljoonan kelvinin lämpötilaa vastaavilla nopeuksilla. Io-kuun tulivuorenpurkauksista vapautuu Ion radalla ionisoitunutta kaasua, plasmaa, joka aiheuttaa aika-ajoin purkauksia Jupiterista tulevaan radiosäteilyyn, silloin kun Io on tietyssä paikassa radallaan. Jupiterin magneettikentässä on sen päiväntasaajan tasossa plasmalevy, joka aika ajoin vaihtaa hiukkasia Iosta vapautuneesta kaasusta koostuvan renkaan kanssa. Iosta tulevan renkaan hiukkastiheys vaihtelee huomattavasti Ion aktiivisuuden mukaan.
Jupiterin radiosäteily on pinnalla noin 20 kertaa niin voimakasta kuin Maassa. Lisäksi siinä kieppuvat hiukkaset aiheuttavat toisen vakaamman radioaaltovuon.
Pilvet
Jupiterissa on vaaleita vyöhykkeitä ja tummia vöitä. Vaaleat vyöhykkeet ovat matalapaineen alueita ja tummat vyöt korkeapaineen alueita. Vaaleat vyöhykkeet ovat korkeammalla olevia viileämpiä pilviä, joiden kohdalla tapahtuu kaasun virtausta ylöspäin. Jupiterin pilvet koostuvat tutkijoiden mukaan monesta eri aineista koostuvista kerroksista, mutta Galileo-luotain havaitsi laskeutumispaikallaan vain ammoniakkipilvikerroksen.
Joskus havaitaan napa-alueilla SSSTB, SSSTZ ja NNNTB sekä NNNTZ. SEB ja NET ovat leveitä tummia vyöhykkeitä päiväntasaajan suunnassa. Jupiterin suuren punaisen pilkun lyhenne on GRS. Suuri punainen pilkku on STrZ:ssä oleva SEB:in sisään ulottuva pullistuma. Se on korkeapaineen vyöhyke. Sen reunalla on tumma pullistuma, Great Red Spot Hollow. STB:ssä oli kolme pitkäikäistä lauhkean alueen ovaalia (FA, BC ja DE) ennen kuin ne yhdistyivät Jupiterin pieneksi punaiseksi pilkuksi, eli ovaaliksi BA, joka kasvaa jatkuvasti.
Vöiden ja suuren punaisen pilkun tummuus vaihtelee vuosittain.
Koska Jupiter pyörii nopeimmin planeetoista, saa se pilvet kiertymään nauhamaisiksi vöiksi. Jupiterissa puhaltavat tuulet ovat monta kertaa Maan rajuimpia tuulia voimakkaampia.
Jupiter voidaan jakaa viiteen kerrokseen, joista ensimmäinen on pilvien yläkerros ja viides on planeetan ydin. Ensimmäinen kerros koostuu tuulien pilvinauhoiksi puhaltamista pilvistä, toinen kerros on pilvikerroksessa olevat aukot, joista voi nähdä syvemmälle planeetan sisuksiin, kolmas kerros on noin 17 000 kilometrin paksuinen, neljäs kerros taas on hyvin tiiviisti kasaan puristunutta vetyä ja tässä kerroksessa on noin 77 prosenttia Jupiterin massasta. Viimeinen eli viides kerros on mahdollisesti kiinteä kiviydin.
Pyörimissysteemeissä on kolme kiertojaksoa. Kaikki ovat kestoltaan muutaman minuutin sisällä toisistaan.
Kaksi ensimmäistä ovat keskiarvoja ja viittaavat pyörimisnopeuteen päiväntasaajalla ja vastaavasti korkeammilla leveysasteilla, kuten havaitut piirteet osoittavat. planeetan näkyvissä pilvikerroksissa. Jupiterilla ei ole kiinteää pintaa; siirtyminen kaasumaisesta ilmakehästä nesteen sisätilaan tapahtuu vähitellen suurissa syvyyksissä. Näin ollen pyörimisjakson vaihtelu eri leveysasteilla ei tarkoita, että planeetta itse pyörii kummallakaan näistä keskinopeuksista. Itse asiassa Jupiterin todellinen pyörimisjakso on
Pyörimissysteemi III on Jupiterin magneettikentän pyörimisjakso, joka päätettiin ensin maan päällä tehdyistä havainnoista radioaallonpituuksilla ja vahvistettiin suorilla avaruusalusten mittauksilla. Tämä ajanjakso, joka on ollut vakio 30 havainnon vuoden ajan, koskee planeetan massiivista sisäosia, joissa magneettikenttä syntyy
Suuri punainen pilkku
pienoiskuva|Jupiterin suuri punainen pilkku [[Voyager 1|Voyager 1:n kuvaamana.]] Jupiterissa esiintyy myös suhteellisen lyhytikäisiä korkeintaan pari vuotta kestäviä valkeita ja ruskeita tai punertavia täpliä, jotka ovat pyörremyrskyjä. Jupiterin suuri punainen pilkku on aurinkokuntamme suurin pyörremyrsky, jonka tummuus muuttuu aika ajoin. Voi olla että se on ollut käynnissä jo vuosisatoja. Ensimmäiset varmat havainnot teleskoopeilla siitä ovat 1870-luvun loppupuolelta. Se on pienentynyt vuosia ja sen sisään mahtui joskus Maa kolmeen kertaan, mutta vuonna 2018 se oli enää yhden Maan kokoinen. Pilkku on soikea ja pitkulainen leveysasteiden suunnassa. Sen sijainti on 22 astetta eteläistä leveyttä.
Tietokonesimulaatioiden mukaan pilkku imee muita kaasukehän häiriöitä. Neptunuksellakin on samankaltainen tumma pilkku.
Kuut
pienoiskuva|Jupiter ja sen [[Galilein kuut|Galilein löytämät kuut Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto.]]
Jupiterin suurimmat kuut ovat Galilein löytämät Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto, jotka ovat kooltaan pienen planeetan kokoisia. Näiden sisällä kiertää joukko pienempiä kuita, muun muassa punainen, perunan muotoinen Amalthea. Sisemmät kuut kiertävät renkaita ulompana ja niiden sisässä. Jupiterilla on ympärillään eräänlainen kuista koostuva ”pienoisaurinkokunta”. Sisemmät kuut lienevät syntyneet Jupiterin syntyessä, mutta kaukana olevat ulompien kuiden ryhmät ovat ehkä siepattuja asteroideja. Toisten tutkijoiden mukaan nämäkin kuut ovat syntyneet Jupiterin ympärille, koska pikkuplaneettasieppaukset ovat heidän mukaansa harvinaisia.
Yhteensä kuita on löydetty 92 (vuonna 2023). Galileo Galilei näki Jupiterin neljä suurinta kuuta ensimmäisenä kaukoputkellaan vuonna 1610 ja oletti aivan oikein niiden olevan Jupiterin kiertolaisia. Seuraava kuu Amalthea löytyi vasta vuonna 1892. Sittemmin paremmilla havaintolaitteilla on havaittu Jupiteria kiertämässä yhä pienempiä kuita ja varsinkin 2000-luvun alussa niitä on löydetty kymmenittäin.
Suuret kuut
upright|pienoiskuva|Jupiter ja sen neljä kuuta (mittakaavassa) ylhäältä lukien [[Io (kuu)|Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto.]]
Jupiterin neljä suurta kuuta Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto kiertävät niin lähellä Jupiteria, että Jupiterin vetovoima on lukinnut ne kiertämään aina saman puolen kohti Jupiteria.
Vuorovesivoimat ovat tehneet luotainkuvissa pizzaa muistuttavasta Iosta Aurinkokunnan tuliperäisimmän kappaleen. Kuu kiertää Jupiterin magneettikentän sisällä voimakkaassa säteilyvyöhykkeessä, ja sen asema radallaan vaikuttaa Jupiterin radiosäteilyyn. Iossa on vettä hyvin vähän, jos lainkaan.
Europa-kuulla on tasainen jäinen pinta, jossa on railoja. Kuu lienee ollut sula melko äskettäin. Noin 15 kilometriä paksun jään alla lienee noin 100 kilometriä sulaa vettä. On arveltu, että tässä vedessä voisi olla alkeellista elämää.
Kallisto on Jupiterin toiseksi suurin kuu ja suunnilleen planeetta Merkuriuksen kokoinen. Ruskea Kallisto on aurinkokunnan kraatteroitunein kuu.
Jupiterin suuret kuut Io, Europa ja Ganymedes ovat 1:2:4 resonanssissa eli niiden kiertoaikojen suhde on 1:2:4. Tässä resonanssisysteemissä ovat mukana myös Amalthea ja Kallisto.
Rengas
Jupiterin heikko rengas koostuu pääosin Adrastea- ja Metis-kuista irtoavasta pölystä. Rengas näkyy vain avaruusluotainten ottamissa kuvissa. Pöly on savunkaltaista ja irtoaa kuusta meteoriittien iskuista. Kaksi lisärengasta on irronnut Thebe ja Amalthea -kuista. Jupiterilla on myös kaukainen rengas. Rengashiukkasten läpimitta on vain muutama mikroni. Halo on harva rengas, jonka hiukkaset liikkuvat kohti planeettaa. Renkaat ovat hyvin tummia, niiden albedo on vain 0,05.
Päärenkaan massa on 1013 kilogrammaa.
Vaikutus aurinkokuntaan
Massansa myötä Jupiterilla on suuri vetovoima ja se on Auringon jälkeen aurinkokunnan toiseksi merkittävin kappale. Jupiterin kanssa samalla radalla kiertää monia niin sanottuja troijalaisia asteroideja, jotka sijaitsevat sen kiertoradalla noin 60 astetta planeetan edessä ja takana. Se on siepannut osan komeetoista kymmeniä komeettoja käsittävään Jupiterin komeettaperheeseen. Jupiter on aiheuttanut vetovoimallaan asteroidivyöhykkeeseen alueita, joissa asteroideja ei ole lainkaan.
Jupiterin vaikutuksesta Aurinkokunnan kehitykseen ja erityisesti Maan elämään on esitetty erilaisia spekulaatioita. Jupiterin arvellaan singonneen valtavat määrät komeettoja Oortin pilveen. On myös esitetty spekulaatioita, joiden mukaan Maan vesi olisi saanut alkunsa Jupiterin vetovoimallaan sinkoamista komeetoista. Jos pieni kappale – kuten komeetta – ohittaa läheltä suuren kappaleen, pieni kappale voi sinkoutua suurella nopeudella kauas avaruuteen. Todennäköisesti Jupiterin sijainnin ja suuren massan vuoksi planeetta imee komeettoja ja asteroideja itseensä muita planeettoja enemmän. On arveltu, että ilman Jupiteria Maahan törmäisi kilometrin läpimittainen asteroidi joka 50. vuosi. Toisaalta se, että Jupiterin massainen planeetta on estänyt suuren planeetan synnyn asteroidivyöhykkeelle, on saattanut edistää evoluutiota Maassa, nimittäin muutaman kymmenen miljoonan vuoden välein tapahtuva joukkotuho pyyhkii pois lajeja ja antaa tilaa uusille lajeille, vauhdittaen näin evoluutiota.
Shoemaker-Levy 9:n törmäys
pienoiskuva|350px|[[Hubble-avaruusteleskooppi|Hubble-avaruusteleskoopin kuva Shoemaker-Levy 9:stä vuodelta 1994.]] Yli kaksikymmentä komeetta Shoemaker-Levy 9:n kappaletta iskeytyi Jupiterin eteläiselle puoliskolle 16.–22. heinäkuuta 1994. Tapahtuma oli ensimmäinen kahden aurinkokunnan kappaleen välinen törmäys, josta voitiin tehdä suoria havaintoja.
Shoemaker-Levy 9 oli aluksi kokonainen komeetta, mutta Jupiterin valtava vetovoima repi sen kappaleiksi ja kaappasi mukaansa. Palaset kiersivät hetken aikaa Jupiteria ja iskeytyivät sitten planeettaan suurella voimalla. Tämä törmäys vapautti Jupiterin kaasukehään enemmän energiaa kuin kaikkien maailman ydinaseiden teho yhteensä.
Poliisin painajainen III – Havana Club
Poliisin painajainen III – Havana Club on vuonna 1999 valmistunut television rikoselokuva. Se on milwaukeelaisesta poliisiperheestä kertovan trilogian viimeinen osa, jonka keskeisimmässä osassa on Charles Bronson. Elokuva jäi hänen viimeisekseen.
Jupiter
Shoemaker-Levy 9:n törmäys
Heinäkuussa 2009, tarkalleen viidentoista vuoden kuluttua Shoemaker-Levy 9:n törmäyksestä Jupiter ilmeisesti joutui uuden törmäyksen kohteeksi. Kaukoputkihavainnot viittasivat törmäykseen, jonka aiheutti mahdollisesti jokin komeetta.
Ennen avaruusaikaa
Jupiter on helppo havaita paljain silmin ja se tunnettiin jo esihistoriallisena aikana. Ptolemaioksen maakeskisessä maailmanjärjestelmässä se oli viides Maata kiertäneistä planeetoista sisältä päin lukien. Muiden planeettojen tapaan se siirrettiin kiertämään Aurinkoa Kopernikuksen aurinkokeskisessä mallissa. Tarkemmin itse Jupiteria tutki vasta Galileo Galilei, joka ensimmäisenä suuntasi sitä kohti hiljattain kehitetyn kaukoputken. Galilei tutki usein Jupiteria ja hän löysikin sitä kiertävät, hänen mukaansa nimetyt Galilein kuut. Cassini määritti planeetan pyörähdysajan, Friedrich Bessel sen massan. 1664 Robert Hooke havaitsi suuren punaisen pilkun.
Jupiteria tutkineita avaruusluotaimia
Jupiter on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan tutkituin planeetta heti maapallon jälkeen.
Pioneer 10 ja 11
Runsaasti tietoja on saatu amerikkalaisilla avaruusluotaimilla, jotka ovat tutkineen Jupiteria. Pioneer 10 ja 11 lensivät Jupiterin ohi 1970-luvulla. Näiden luotainten antama kuvanlaatu oli kuitenkin 1970-luvun luotainten tapaan varsin huono.
Pioneer 10 oli ensimmäinen Jupiterista lähihavaintoja tehnyt ihmisen tekemä laite. Se laukaistiin matkaan 2. maaliskuuta 1972. Pioneer 11 taas oli lähes identtinen verrattuna Pioneer 10:een ja se olikin rakennettu varakappaleeksi, mikäli Pioneer 10 sattuisi hajoamaan matkallaan ulos aurinkokunnasta.
Voyagerit
Hyviä kuvia antoivat vasta Voyager 1 ja 2 1980-luvun alussa.
Voyager 1 painoi 815 kilogrammaa ja se lähetettiin pitkälle matkalleen 5. syyskuuta 1977. Voyager 1 aloitti Jupiterin kuvaamisen tammikuussa 1979 ja lähimpänä planeettaa se oli 5. maaliskuuta 1979, jolloin se oli noin 349 000 kilometrin päässä planeetan keskuksesta. Lähietäisyys mahdollisti suuremman havaintotarkkuuden. Suurin osa kuita, rengasjärjestelmiä, magneettikenttiä ja säteilyä koskevista havainnoista tehtiinkin ohilentoa edeltävänä ja seuraavana vuorokautena. Planeetan valokuvaus päättyi huhtikuussa. Kumpikin Voyager-luotain teki tärkeitä uusia havaintoja Jupiterista ja sen kiertolaisista. Yllättävin niistä oli Io-kuun tuliperäinen toiminta, jota ei ollut aikaisemmin havaittu Maasta tai Pioneer 10- ja Pioneer 11 -luotaimien ohilennoilla.
Voyager 2 taas ei tutkinut Jupiteria yhtä paljon kuin lähes identtinen kaksoiskappaleensa Voyager 1. Voyager 2 (alkujaan tarkoitettu olemaan Mariner 12) otti suurimman osan vauhdistaan kiertämällä Saturnusta, minkä vuoksi se sinkoutui nopeasti Uranuksen ja Neptunuksen luo jättäen Jupiterin vähemmälle huomiolle.
Galileo
18. lokakuuta 1989 laukaistu ydinkäyttöinen Galileo-luotain oli aikansa suurin ja kallein luotain. Nasan insinöörit olivat kaavailleet sen tehtäviksi muun muassa lähettää liikkuvaa kuvaa Jupiterin pilvistä. Galileon suunniteltiin pystyvän lähettämään maapallolla sijaitsevalle havaintoasemalle noin 130 000 bittiä dataa sekunnissa, mutta pääantennin vaurioiduttua oli lopulta tyydyttävä apuantennin vaivaiseen 160 bittiin sekunnissa. Tämän vuoksi osasta Galileon toiminnoista oli luovuttava ja muun muassa edellä mainittu liikkuvan kuvan lähettäminen katsottiin mahdottomaksi.
Galileon oli tarkoitus tutkia Jupiteria ja sen kuita perusteellisesti, mutta teknisten virheiden vuoksi projekti epäonnistui osittain. Galileo välitti kuitenkin tärkeää tietoa havaintoasemalleen, eikä kallis projekti mennyt täysin hukkaan. Galileo muun muassa lähetti Jupiterin kaasukehään iskeytymisluotaimen, joka lähetti mittaustietoja ennen murskautumistaan suuressa paineessa. Galileo havainnoi myös Shoemaker-Levy 9: -komeetan jäännöksien törmäystä Jupiteriin. upright|pienoiskuva|[[Cassini-Huygens-luotaimen Jupiterista ottama kuva.]] Jupiterin kuista Galileo tutki enimmäkseen Ioa, Ganymedestä, Europaa ja Kallistoa. Ion tapauksessa Galileo keräsi lisätietoa Voyager-luotaimien Iossa havaitsemasta tuliperäisestä toiminnasta. Galileon havainnot Europasta taas viittasivat siihen, että jääpeitteen alla oli meri.
New Horizons
Plutoon matkalla oleva New Horizons -luotain ohitti Jupiterin 28. helmikuuta 2007. Luotain käytti planeettaa painovoimalinkona, ja ohilentoa käytettiin hyväksi planeetan ja sen kuiden tutkimukseen ja luotaimen laitteiden testaukseen.
Juno
Juno on 5. elokuuta 2011 laukaistu Jupiteria tutkiva Nasan luotain, joka saavutti planeetan kiertoradan 5. heinäkuuta 2016 klo 6.55 Suomen aikaa.
Massa
Jupiterin massa on 1,899\cdot1027 kiloa eli MJ = 317,8 Maan massaa, tai MJ = 0,0009545 Auringon massaa. Auringon massa on 1047,7 Jupiterin massaa.
Eksoplaneettoja massoja ilmoitettaessa käytetään myös Saturnuksen massaa, joka on 5,6846\cdot1026 kiloa eli 95,162 Maan massaa, eli melko tarkkaan 0,3 Jupiterin massaa. Kolmannen vertailuplaneetan, Neptunuksen massa on 1,0243\cdot1026 kiloa eli 17,147 Maan massaa tai 0,054 Jupiterin massaa. Jupiter on 18,53 kertaa Neptunusta massiivisempi.
Joseph von Sonnenfels
Elämä
Joseph von Sonnenfelsin isä Lipmann Perlin (1705–1768), Brandenburgin maarabbin poika, toimi aiemmin itämaisten kielten kääntäjänä ja opettajana Nikolsburgissa. 1734 hän muutti Wieniin ja kääntyi seuraavana vuonna kolmen poikansa kanssa katolisuuteen. Hän otti nimen Alois Wiener ja hänet aateloitiin 1746 vapaaherra von Sonnenfelsiksi.
Joseph von Sonnenfels oppi isältään hepreaa ja kaldean kieltä ja kävi piaristien koulua synnyinkaupungissaan, aluksi aikeenaan tulla kirkonmieheksi. Hän valitsi sitten kuitenkin sotilasuran ja palveli vuosina 1749–1754 Itävallan sotavoimien Deutschmeister-rykmentissä Klagenfurtissa ja Wienissä. Kotiuduttuaan hän opiskeli 1754–1756 Wienissä oikeustiedettä ja työskenteli avustajana kreivi Hartigille, korkeimman oikeusistuimen hovineuvokselle.
Samaan aikaan Sonnenfels aloitti kirjallisen työnsä, tuloksettomaksi jääneenä haaveenaan saksalaisen kirjallisuuden professorinpaikka Wienin yliopistossa. 1763 hänet kutsuttiin kameralistisen hallinto- ja taloustieteen professorin virkaan ("Polizey- und Kameralwissenschaft") Wienin yliopistoon. Merkantilismia muistuttavan kameralismin parissa Sonnenfels julkaisi paljon kirjallisuutta valistuksen hengessä, osaksi myös koskien kaunokirjallisia aloja, puolustaen erityisesti tuonaikaisia valistuksen hengessä nousseita liberaaleja virtauksia. Niinpä nuori oppinut julkaisi viikkolehtiä (Der Mann ohne Vorurtheil, 1765–1767) kirjallisuuden alalta ja yritti kirjeillään wieniläisistä näyttämöistä (Briefe über die wienerische Schaubühne, Wien 1768, 4 osaa) myötävaikuttaa uudistukseen Wienin teatterielämässä, jonka taiteellista ja moraalista tilaa (pääasiassa stegreifiksi kutsuttua improvisaatioteatteria ja harlekiineja säädyttömien hanswurstien muodossa) hän kritisoi rappeutuneeksi. Keisari Joosef II:n ei vähiten poliittisin perustein säätämä teatterisensuuri ilahdutti vanhaa stegreif-komedian vastustajaa Sonnenfelsia.
Sonnenfelsin panos valtakunnan oikeus- ja hallintojärjestelmän reformeissa oli suuri ja hänen toimintansa yhteiskunnan edistämiseksi osoittautui ansiokkaaksi ja menestyksekkääksi. Merkantilismin saksalaiseksi vastineeksi kutsutun kameralismin oppien uudistamisen oli jo aloittanut Johann Heinrich Gottlob von Justi ja Sonnenfels kehitti tätä valistusajan kameralismia Itävallassa. Hallinnon ja talouden kehittämisen lisäksi hän kannatti valistuksen ajatuksia muillakin elämänaloilla, saavuttaen yhtä lailla edistystä. Sen jälkeen kun hän oli kirjoituksessaan Über Abschaffung der Tortur (Zürich 1775) ottanut päättäväisesti kantaa kidutusta vastaan, lakkautettiin käytäntö todellakin koko Itävallassa tammikuun alusta 1776 alkaen – uraauurtava askel Euroopassa. Samana vuonna 1776 Sonnenfels hoiti valaistuslaitoksen ylijohtajana Wienin kaupungin katujen ja muiden julkisten paikkojen valaistuksen öljylampuin. Myöhemmin keisarinna Maria Teresia nimitti hänet neuvokseksi, 1779 todelliseksi hovineuvokseksi salaiseen böömiläiseen ja itävaltalaiseen hovikansliaan ja asiantuntijajäseneksi tarkastus- ja sensuurikomissioon. Lisäksi hän oli sihteerinä Wienin taideakatemiassa 1768 alkaen, ja 1811 hänestä tuli sen puheenjohtaja.
Sonnenfels oli vapaamuurari, joka kuului vapaamuurariloosi Balduiniin Leipzigissa ja sittemmin Zur wahren Eintrachtiin Wienissä. 1784 hänestä tuli alueloosin Zur wohltätigen Eintracht suurmestari. Hän oli myös Wienin Illuminatin eli Ignaz von Bornin valaistuneiden jäsen ja häntä pidettiin Illuminatin Wienin päämiehenä.
Hänen muistokseen pystytettiin Wienin Elisabethbrückelle 1867 Hanns Gasserin veistämä patsas, joka sillan purkamisen jälkeen sijoitettiin raatihuoneenaukiolle. Natsien aikana patsas poistettiin Sonnenfelsin juutalaisen syntyperän vuoksi, mutta palautettiin aukiolle Natsi-Saksan häviön jälkeen. Lisäksi katu Wienin 1. kaupunginosassa on nimetty Sonnenfelsin mukaan.
Ludwig van Beethoven omisti Sonnenfelsille Pianosonaatin nro. 15.
Oppilaita
Sonnenfelsin oppilaisiin lukeutuu Josef Ignác Buček, böömiläinen yliopiston professori, joka kirjoitti kansantaloustieteellisiä, kameralistisia teoksia.
Onnenhevonen
thumb|Onnenhevonen sivulta thumb|Onnenhevonen etuviistosta
Onnenhevonen on Rafael Saifulinin suunnittelema vuonna 2005 valmistunut, Turun keskustassa Yliopistonkadulla sijaitseva veistos. Pronssisen veistoksen pinta on koristeltu eri maiden kolikoilla, mitaleilla ja kunniamerkeillä.
Veistos pystytettiin kävelykadulle ensimmäisen kerran vuonna 2006, mutta se vaurioitui ilkivallan seurauksena ja se jouduttiin poistamaan paikaltaan korjattavaksi. Patsasta vahvistettiin ja se palasi kadulle Nostokonepalvelu Oy:n lahjoituksena. Patsaan paljastustilaisuus järjestettiin 31. maaliskuuta 2007.
Veistos on toinen osa Saifulinin onniveistosten sarjaa. Sarjan ensimmäinen veistos sijaitsee Turun kristillisen opiston pihalla ja kolmas veistos Gmunden kaupungissa Itävallassa.
Guben
Guben on 20 049 asukkaan (2008) kaupunki Saksassa, Brandenburgin osavaltiossa. Guben muodostaa kaksoiskaupungin Puolan puolella olevan Gubinin kanssa. Kaupunki jaettiin Neisse-joen mukaisesti vuonna 1945 Saksan ja Puolan kesken.
Leonídas Pelekanákis
Leonídas Pelekanákis (, 2. marraskuuta 1962 – 14. tammikuuta 2021) oli kreikkalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1984 kesäolympialaisissa, vuoden 2000 kesäolympialaisissa ja vuoden 2004 kesäolympialaisissa.
Guben
Historia
Guben sai kaupunginoikeudet vuonna 1235 Meissenin rajakreiviltä Heinrich III:lta. Guben kuului pitkään Saksiin ja Böömiin, kunnes se liitettiin Preussiin 1815.
Leonídas Pelekanákis
Pelekanákis kuoli COVID-19:ään 14. tammikuuta 2021, melkein kahden kuukauden taistelun jälkeen.
Guben
Historia
Toisen maailmansodan jälkeen Saksan ja Puolan raja vedettiin vuonna 1945 Oder–Neisse-linjan mukaan. Neissejoki jakoi kaupungin saksalaiseen ja puolalaiseen osaan.
DDR:n presidentti Wilhelm Pieck oli syntyisin Gubenista.
Yhdysvaltain ulkopolitiikka
Yhdysvaltain ulkopolitiikka on nykyään keskeisessä asemassa kansainvälisessä politiikassa. Yhdysvallat on maailman ainoa supervalta. Yhdysvallat luopui eristäytymistä tarkoittaneesta Monroen doktriinista toisessa maailmansodassa japanilaisten tekemän Pearl Harborin hyökkäyksen seurauksena. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat osallistui Saksan miehittämiseen ja sen vaikutus kansainvälisessä politiikassa kasvoi kylmän sodassa. Kylmässä sodassa Yhdysvallat perusti sotilastukikohtia ja soti Neuvostoliittoa ja sen sosialistisia liittolaisia vastaan useissa proxy-sodissa.
Yhdysvallat on ydinasevaltio. Yhdysvalloista muodostui eräänlainen maailmanpoliisi. Yhdysvallat puuttuu muiden maiden asioihin sotilaallisilla interventioilla. Yhdysvallat on pyrkinyt tuomaan demokratiaa maihin sekä taistelemaan terrorismia vastaan. Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaan liittyy sotilasliittouma Nato. Kansainliitto ja sen seuraaja Yhdistyneet kansakunnat (YK) ovat olleet kansainvälisiä organisaatioita, joiden perustamisessa Yhdysvalloilla on ollut rooli.
Historia
Vuonna 1914 presidentti Woodrow Wilsonin ohjelman mukaan perustettiin Kansainliitto, josta Yhdysvallat jäi kuitenkin pois. Wilsonin aikana Yhdysvallat miehitti Meksikon ja nousi maihin Haitilla ja Dominikaanisessa tasavallassa. Toisessa maailmansodassa Yhdysvallat kukisti Japanin sekä oli mukana muiden liittoutuneiden kanssa kukistamassa Saksaa. Presidentit Franklin D. Roosevelt ja Harry Truman tukivat liittolaisiaan Euroopassa Marshall-avun avulla ja Naton perustamisella. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain tavoitteena oli kansainvälisen hegemonia-aseman ylläpitäminen. Suhteellinen hegemonia taloudessa on heikennyt 1970-luvun alusta alkaen selvästi, mutta selkeä sotilaallinen ylivalta on säilynyt. Kylmän sodan aikana Yhdysvallat taisteli esimerkiksi Koreassa ja Vietnamissa.
Kylmän sodan aikana
Kylmän sodan vuosina (1946–2000) Yhdysvallat sekaantui muiden maiden vaaleihin 81 kertaa. Nämä pyrkimykset jatkuvat edelleen. Samoihin aikoihin (1947–1989) Yhdysvallat yritti vaihtaa jonkin toisen maan johtajat mieluisampiin salaisilla operaatioilla yhteensä 64 kertaa. Yhdysvaltain käyttämiin menetelmiin kuuluivat johtajien salamurhayritykset (esim. Operaatio Mongoose); vallankaappausten rahoittaminen; toisinajattelijoiden tukeminen; ja vallankumousten lietsominen. Salatuista yrityksistä 25 tuotti Yhdysvaltojen haluaman tuloksen. (Wikipediassa aihetta käsitellään esimerkiksi artikkeleissa Iranin vallankaappaus 1953 ja Chilen sotilasvallankaappaus 1973.) Yhdysvaltain vaikutusyritykset lisäsivät kohdemaissa sisällissodan todennäköisyyttä 1,8-kertaiseksi. Esimerkiksi Guatemalan vallankaappaus (1954), joka Yhdysvaltain tuella korvasi demokraattisesti valitun presidentin sotilashallinnolla, johti 36 vuotta kestäneeseen sisällissotaan, jossa yli 200 000 ihmistä kuoli. Samoin vuonna 1960 Kongon demokraattisen tasavallan pääministeri korvattiin amerikkalaisille suopeammalla hallinnolla, minkä jälkeen maa vajosi sisällissotaan, jossa yli 100 000:n ihmisen arvioitiin menettäneen henkensä. Myöhempiä Yhdysvaltain väliintuloja on nähty Libyassa 2011 ja Syyriassa 2013. Yhdysvallat sekaantui muiden maiden asioihin myös sotilaallisilla operaatioilla kaikkiaan 34 kertaa (1946–2002). Esimerkiksi Grenadassa, Panamassa, ja Dominikaanisessa tasavallassa se onnistui näin syrjäyttämään vieraan maan hallinnon.
Yksinapaiseen maailmaan
Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen Yhdysvallat jäi maailman ainoaksi supervallaksi. Ensimmäinen sotilasinterventio kylmän sodan kontekstin ulkopuolella kohdistui Panamaan. Sen jälkeen presidentti Clinton haki Yhdysvalloille uutta asemaa lähtemällä mukaan rauhanpakottamiseen epäonnisesti sujuneeseen Somalian operaatioon. Clinton toimi myös välittäjänä neuvotteluissa palestiinalaisten ja Israelin välillä. Yhdysvallat osallistui myös Jugoslavian sisällissotaan sekä Serbian ilmapommituksiin Kosovon sodassa.
Bushin aika
Clintonin seuraaja George W. Bushin hallintokausi muuttui syyskuun 11. 2001 -iskujen seurauksena, jolloin Yhdysvallat lähti laajasti kansainvälisesti tuettuna lopettamaan Talibanin vallan Afganistanin operaatiolla. Vuonna 2002 Bushin hallinto julkaisi kansallisen turvallisuusstrategian, jossa maa varasi oikeuden iskeä maita vastaan, jotka saattaisivat olla uhaksi USA:lle. Uuden doktriinin julkaisemisen jälkeen Yhdysvallat jatkoi hyökkäämällä Saddam Husseinin Irakiin ilman YK:n mandaattia. Sotaa vastustivat myös monet länsimaat, kuten Saksa ja Ranska. Bushin kaudella Yhdysvallat jättäytyi Kioton ilmastosopimuksen ulkopuolelle. Bushin kaudella USA aloitti myös suunnitelmat ohjuspuolustusjärjestelmän rakentamisesta Eurooppaan, mikä kiristi USA:n ja Venäjän välejä.
Barack Obaman ulkopolitiikkaa
Vaalikampanjassaan Barack Obama korosti diplomatian merkitystä ja lupasi keskustella myös USA:n vastustajien kanssa. Obaman noustua presidentiksi USA:n ja Venäjän välejä liennytettiin ja Obama esitti Prahassa vuonna 2009 ajatuksen "ydinaseettomasta maailmasta". Barack Obaman kahden presidenttikauden (2009-2017) suurimpina ulkopoliittisina saavutuksina luetellaan yleisesti Pariisin ilmastosopimus, Kuuban-suhteiden lientyminen ja Iranin ydinohjelmasopimuksen syntyminen. Huhtikuussa 2009 Obama esitti siis Prahassa idealistisen ajatuksen ydinaseettomasta maailmasta ja sen jälkeen hän sai vuoden 2009 Nobelin rauhanpalkinnon. Obaman suhdetta muslimimaailmaan ovat leimanneet arabikevät ja edellisen presidentin aloittama terrorismin vastainen sota. Kautensa aluksi Obama piti Kairossa kesäkuussa 2009 tärkeän puheen, jossa hän tahtoi vetää eron maltillisten muslimimaiden ja islamilaisen terrorismin välille. Elettä kiiteltiin. Eräänlainen merkkipaalu oli myös terroristijohtaja Osama bin Ladenin surmaaminen toukokuussa 2011.
Obaman aikakauden päättyessä Yhdysvaltain suhteessa Eurooppaan ei ollut suuria ongelmia. Siinä, missä edellinen presidentti Bush jakoi Eurooppaa uuteen ja vanhaan, Obama ei jakolinjaa tunnustanut. Eurooppa näyttäytyi taantuvana taloutena, ja pragmaattisesti maailmaa katsova Yhdysvallat oli kiinnostuneempi kasvavista talouksista kuten Kiinasta.
Donald Trumpin ulkopolitiikka
Donald Trumpin valtakaudella vuodesta 2017 lähtien liittolaisuus Euroopan kanssa on ollut vahvasti koetuksella.Trumpin mielestä sotilasliitto Naton eurooppalaiset liittolaiset ovat vapaamatkustajia, jotka eivät osallistu kustannuksiin riittävästi ja piiloutuvat Yhdysvaltain asearsenaalin taa turvaan. Trumpin ulkopoliittisessa ajattelussa myös EU on saanut epäilyttävän toimijan leiman.
Trump toteutti elokuussa 2017 Yhdysvaltain vetäytymisen Pariisin ilmastosopimuksesta ja toukokuussa 2018 maan vetäytymisen Iranin ydinsopimuksesta.
Tömäjärvi
Tömäjärvi on Kanta-Hämeessä Hattulassa Kivijärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Yhdysvaltain ulkopolitiikka
Donald Trumpin ulkopolitiikka
Lähi-idän politiikassa välit Israelin kanssa ovat tiivistynet entisestään. Trump tunnusti joulukuussa 2017 Jerusalemin Israelin pääkaupungiksi ja ilmoitti Yhdysvaltojen siirtävän suurlähetystönsä Tel Avivista Jerusalemiin. Tammikuussa 2020 Trump esitteli Lähi-idän rauhansuunnitelman, joka laillistaisi Israelin siirtokunnat, muodostaisi pirstaleisen palestiinalaisvaltion, liittäisi Israelin valloittamat alueet virallisesti osaksi juutalaisvaltiota ja työntäisi palestiinalaiset Jerusalemin itälaidalle. Trump julkisti pitkään valmistelemansa ”Rauhan kautta vaurauteen” (Peace to Prosperity) -nimisen suunnitelmansa, kun Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu vieraili Washingtonissa. Netanjahu ylisti suunnitelmaa ja myös hänen poliittinen kilpailijansa Benny Gantz on sanonut tukevansa sitä. Palestiinalaiset tuomitsivat Trumpin suunnitelman, jota palestiinalaisten presidentti Mahmud Abbas kutsui ”salaliittodiiliksi".
Tömäjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 76 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvi on pyöreän muotoinen, vaikka sen etelärannalla sijaitseekin kaksi niemenkärkeä. Niemien välissä on Envallinlahti ja vasemmalla Tiiskonlahti ja oikealla Komppurinlahti. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven läheisyydessä on ollut kaksi maatilaa, mutta vapaa-ajan asuntoja on lähes 60. Niihin tulee tiet yhdystieltä 2855.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajärven alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,2 metriä mpy. Järveen laskee pari metsäojaa sekä Mustalammin ja Hepolammin laskuojat ja Tömäjärven laskuoja Kivioja lähtee Envallinlahdesta. Kivioja laskee Alajärven Inkalanlahteen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Temäjärvi”. Se oli autio metsäjärvi, vaikka sen eteläpuolella sijaitsi kaksi maatilaa. Vuoden 1961 peruskartassa oli järven rannoilla jo lähes 30 vapaa-ajan asuntoa.
Yhdysvaltain ulkopolitiikka
Donald Trumpin ulkopolitiikka
Kesäkuussa 2018 Trump tapasi ensimmäisenä Yhdysvaltain presidenttinä Pohjois-Korean johtajan kohdatessaan Kim Jong-unin Singaporessa. Toinen Trumpin ja Kimin huippukokous järjestettiin helmikuussa 2019 Vietnamin pääkaupungissa Hanoissa. Kolmannen kerran he tapasivat kesäkuussa 2019 Koreiden välisellä demilitarisoidulla vyöhykkeellä. Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ja Pohjois-Korean johtaja Kim Jong-un tekivät historiaa: miehet kättelivät Koreoiden välisellä rajalla ja astuivat yhdessä yli Etelä- ja Pohjois-Korean rajalinjan. Trump oli ensimmäinen virassa oleva Yhdysvaltain presidentti, joka astui yli rajalinjan. Konkreettiset tulokset Trumpin ja Kimin tapaamisista vaikuttavat jääneen kuitenkin varsin vähäisiksi.
Yhdysvaltain ulkopolitiikan tunnettuja kriitikoita
Yhdysvaltain ulkopolitiikka on kirvoittanut myös kiivasta arvostelua. Joitakin tunnettuja kriitikoita ovat muun muassa Noam Chomsky, Howard Zinn, William Blum, Alfred W. McCoy, Norman Finkelstein, ei-kaupallisen radiokanavan Democray Now! perustaja Amy Goodman, brittiläinen toimittaja Robert Fisk sekä australialainen dokumentaristi ja toimittaja John Pilger. Vuoden 2008 ja 2012 Republikaanien presidenttiehdokkaaksi pyrkinyt Ron Paul esitti voimakasta kritiikkiä USA:n ulkopolitiikkaa kohtaan, esittämällä mm. kaikkien sotilastukikohtien tyhjentämistä ympäri maailman ja ilmoitti uskovansa että syyskuun 11. päivän terrori-iskut olivat vastaus USA:n Lähi-idässä harjoittamaan politiikkaan.
Entinen Yhdysvaltojen kenraali Smedley Butler kritisoi elämänsä lopulla Yhdysvaltojen puuttumista Väli-Amerikan maiden asioihin. Butler oli johtamassa Väli-Amerikan maissa erilaisia sotilasoperaatioita, joiden oli tarkoitus hyödyttää yhdysvaltalaisia yrityksiä.
Emiliano Martínez
Damián Emiliano Martínez (s. 2. syyskuuta 1992 Mar Del Plata) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa englantilaista Aston Villaa. Hän kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen ja oli voittamassa maailmanmestaruutta 2022. Martínez on 195 senttimetriä pitkä.
Seurajoukkueura
Martínez edusti Englannin Valioliigan Arsenalia pitkään, mutta pelasi seurassa vain 15 liigaottelua. Hän pelasi lainalla Oxford Unitedissa, Sheffield Wednesdayssa, Rotherham Unitedissa, Wolverhampton Wanderersissa, Readingissa ja Espanjan pääsarjan Getafessa. Hän teki ensiesiintymisensä Mestarien liigassa 22. lokakuuta 2014 Arsenalin maalein 1–2 voittamassa vierasottelussa RSC Anderlechtia vastaan ja Englannin Valioliigassa 22. marraskuuta 2014 tullessaan vaihdosta kentälle loukkaantuneen Wojciech Szczęsnyn tilalle ottelussa Arsenal – Manchester United, joka päättyi 1–2. Hän pelasi seuraavat kolme valioliigaottelua kokonaan ja myös toisen Mestarien liigan ottelun. Tämän jälkeen hänen pelinsä jatkuivat pääasiassa reservijoukkueessa ja lainalla. Huhtikuussa 2017 hän pelasi Arsenalissa kaksi valioliigaottelua. Samalla kaudella Arsenal voitti FA Cupin mutta Martínez pysyi varamaalivahtina. Kaudella 2017–2018 hän pääsi pelaamaan Getafessa neljä La Liga -ottelua. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Arsenalin yhdeksän viimeistä liigaottelua ykkösmaalivahti Bernd Lenon loukkaannuttua. Hän pelasi samalla kaudella Arsenalin kaikki kuusi ottelua joukkueen voittaessa FA Cupin.
Syyskuussa 2020 Martinez siirtyi nelivuotisella sopimuksella ja 22 miljoonan euron siirtokorvauksella Aston Villaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Aston Villan kaikki 38 valioliigaottelua, kahdella seuraavalla kaudella 36 ottelua kummallakin.
Maajoukkueura
Martínez pelasi Argentiinan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 MM-karsintaotteluissa Chileä ja Kolumbiaa vastaan. Myöhemmin samassa kuussa alkaneessa Copa Américassa hän pelasi joukkueensa kaikki ottelut viimeistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta. Välieräottelun Argentiina voitti rangaistuspotkukilpailussa, jossa Martínez torjui kolumbialaisten viidestä rangaistuspotkusta kolme. Loppuottelussa Argentiina voitti Brasilian 1–0. MM-kilpailuissa 2022 Martínez oli mestaruuden voittaneen Argentiinan ykkösmaalivahti ja pelasi kaikki ottelut. Puolivälierä Alankomaita ratkesi Argentiinan voittoon rangaistuspotkukilpailussa, jossa Martínez torjui alankomaalaisten viidestä laukauksesta kaksi ensimmäistä. Loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa hän torjui Kingsley Comanin laukauksen. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.
Martínez on pelannut kesäkuun 2023 loppuun mennessä yhteensä 30 A-maaottelua.
Louis Bell
Louis Bell (s. 1982) on yhdysvaltalainen lauluntekijä ja tuottaja. Hän oli yksi menestyneimmistä musiikkituottajista 2010-luvun lopulla. Bell tuli tunnetuksi kirjoitettuaan DJ Snaken vuonna 2016 julkaistun kappaleen ”Let Me Love You”, jolla vierailee kanadalaislaulaja Justin Bieber. Sen jälkeen hän on työskennellyt paljon etenkin yhdysvaltalaismuusikko Post Malonen kanssa, mutta on tehnyt ja tuottanut musiikkia esimerkiksi myös Camila Cabellolle, Selena Gomezille, Lordelle, Halseylle, Cardi B:lle, 5 Seconds of Summerille, Khalidille, Jess Glynnelle ja Rita Oralle.
Monowitz
thumb|right|250px|Kaavio Monowitzin leirialueesta vuonna 1944
Monowitz oli natsien työleiri lähellä Oświęcimiä Monowicen kylässä. Se oli Auschwitzin alaleiri ja tunnettiin myös nimellä KL Auschwitz III. Leirin tarkoituksena oli toimia tukikohtana viereisen IG Farbenin nitriilikumitehtaan työntekijöille. Tehtaan nimi oli Buna Werke. Keskitysleirivangit olivat rakentaneet tehtaan.
Leiri avattiin 31. toukokuuta 1942 ja siihen liitettiin myöhemmin useita alaleirejä (Althammer, Blechhammer, Budy, Fuerstengrube, Gleiwitz, Rajsko ja Tschechowitz), joita oli laajalla alueella ympäristössä.
Ensimmäiset kaksituhatta vankia tuotiin Auschwitzista lokakuussa 1942. Leirin vankimäärä kasvoi kuuteentuhanteen vuonna 1943, ja enimmillään vankeja oli melkein 11 000 vuonnna 1944. Leirillä surmattiin 1670 vankia, ja 11 000 lähetettiin Auschwitziin ja  Birkenauhun, missä useimmat heistä tapettii myrkkyruiskeilla tai kaasukammioissa.
Monowitzin leiri toimi aina tammikuuhun 1945, jolloin puna-armeija vapautti leirin, jonka saksalaiset olivat vetäytyessään suurimmaksi osaksi tyhjentäneet. Leiriin oli jätetty vain harvoja sairaita tai liian heikkoja vankeja, joita ei ollut otettu mukaan kuolemanmarssiin. Yksi vapautetuista ja hengissä selvinneistä vangeista oli kirjailija Primo Levi.
Hepolammi (Hattula, Hyrvälä)
Hepolammi on Kanta-Hämeessä Hattulassa Hyrvälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,8 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajärven alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 117,1 metriä mpy. Lampeen on johdettu muutama metsäoja, joita pitkin tulee sinne myös Omettalammin vesiä. Hepolammin vedest laskevat Tömäjärveen.
Mark Mellett
pienoiskuva|Mark Mellett Mark Mellett, kommodori, on Irlannin laivaston komentaja tammikuusta 2011 lähtien. Hän liittyi laivastoon 1976.
Mellett on saanut Irlannin yliopistosta PhD:n arvon. Mellettille on vuonna 1994 myönnetty Distinguished Service Medal (DSM). Hänen ensimmäinen aluksensa päällikkönä oli LÉ Orla vuonna 1992, ja sitä seurasivat LÉ Ciara vuonna 1997 sekä Irlannin laivaston lippulaiva LÉ Eithne vuonna 2005.
Polonium
Polonium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Po ja järjestysluku 84 sekä CAS-numero 7440-08-6. Se on radioaktiivinen puolimetalli, joka nimettiin löytäjänsä Marie Curien syntymämaan Puolan mukaan. Curie löysi poloniumin vuonna 1898 tutkiessaan Joachimsthalin uraniniitin radio­aktiivisuutta.
Poloniumia löytyy luonnosta hyvin pienissä määrin uraanimalmeista. Sen eri isotooppeja kuuluu luonnon pitkäikäisistä radioisotoopeista (uraani-238, uraani-235 ja torium-232) alkaviin hajoamissarjoihin. Poloniumin yleisin isotooppi, polonium-210, on uraani-238:sta alkavan hajoamissarjan viimeinen radioaktiivinen jäsen. Sen puoliintumisaika on 138 päivää, ja se muuttuu hajotessaan (alfahajoaminen) pysyväksi Pb-206-lyijyisotoopiksi. Curiet mittasivat poloniumin olevan 400 kertaa radioaktiivisempaa kuin uraani.
Polonium on ainoa alkuaine, jolla on yksinkertainen kuutiollinen kiderakenne.
Valmistus
Polonium-210:a valmistetaan pommittamalla vismutti-209:ää neutroneilla ydinreaktorissa. Sitä valmistetaan vain 100 grammaa vuosittain, pääasiassa Venäjällä.
Käyttö
Poloniumia voidaan käyttää neutronilähteenä sekoitettaessa sitä lejeeringiksi berylliumin kanssa, staattisen sähkön poistamisessa ja valokuvauksessa käytettävien filmien puhdistamiseen tarkoitetuissa pölyharjoissa. Antistaattisten harjojen hallussapito edellyttää jätehuollon vuoksi turvallisuuslupaa, eikä niitä ole hyväksytty vapaaseen myyntiin.
Vaarat
Poloniumin vaarallisuus johtuu sen erittäin suuresta radioaktiivisuudesta. Se on erittäin toksinen (myrkyllinen) ihmiselle ja muille nisäkkäille, mutta vain jos se joutuu kehon sisälle, jolloin polonium pääsee leviämään kaikkialle elimistöön ja sen lähettämä alfasäteily aiheuttaa kudoksien vahingoittumista. Koska alfasäteilyn pysäyttämiseen riittää jo muutaman solun paksuinen ihon kuollut pintakerros, on iholla oleva polonium varsin harmitonta. Jopa mikrogramman määrä polonium-210:tä nieltynä, hengitettynä tai absorboituna on erittäin vaarallinen. Tämän takia poloniumin käsittelyyn tarvitaan erityislaitteita. Suurin sallittu kehon altistus poloniumille nautittuna on vain 1 100 becquereliä, mikä vastaa noin 7 miljoonasosaa grammaa poloniumia (6,8 × 10-12 grammaa; 0,0068 μg). (Vertailun vuoksi, yksi ruokasuolakide painaa noin 0,06 mg = 60 μg.)
Akuutit vaikutukset
Poloniumin LD50-arvo akuutille säteilysairaudelle on yleensä noin 4,5 Sv. Kehon sisälle joutuessaan 210Po on 0,51 µSv/Bq nieltynä ja 2,5 µSv/Bq hengitettynä. Koska 210Po säteilee 166 TBq grammaa kohti (1 gramma tuottaa 166×1012 hajoamista sekunnissa), kuoleman tuottavan 4,5 Sv:n annoksen voi saada nielemällä 8,8 MBq, noin 50 nanogrammaa, tai hengittämällä 1,8 MBq, noin 10 ng. Teoriassa 210Po-grammalla voisi myrkyttää 20 miljoonaa ihmistä, joista puolet kuolisi. 210Poloniumin varsinainen myrkyllisyys on näitä pienempi, koska radioaktiivinen altistus vähenee viikkojen kuluessa (puoliintumisaika kehossa on 30–50 päivää ). LD50-arvo 210Po:lle on 15 megabecquerelliä tai 0,089 mikrogrammaa, joka silti on erittäin pieni annos.
Pitkäaikaiset (krooniset) vaikutukset
Säteilylle altistuminen lisää syöpään kuolemisen riskiä 5–10 % per Sv. Pienelle määrälle poloniumia altistuu radonin hajoamistuotteena sisäilmassa; 214Po ja 218Po -isotooppien arvioidaan aiheuttavan Yhdysvalloissa suurimman osan vuotuisista 15 000–22 000 keuhkosyöpäkuolemista, jotka pannaan radonin piikkiin. Lannoitteilla kasvatetun tupakan savu sisältää myös poloniumia.
Myrkytystapauksia
Irène Joliot-Curien on arveltu kuolleen poloniumin aiheuttamaan säteilysairauteen. Vuonna 1946 hän altistui poloniumille, kun sitä sisältänyt kapseli räjähti hänen laboratoriossaan. On mahdollista, että juuri tämä altistuminen sai hänet sairastumaan leukemiaan, johon hän kuoli 17. maaliskuuta 1956.
Marraskuussa 2006 Aleksandr Litvinenko murhattiin myrkyttämällä polonium-210:lla. Litvinenkon oireista pääteltiin hänen saaneen kehoonsa 2 GBq mikä vastaa 10:tä mikrogrammaa 210Po:ta, joka on 200 kertaa enemmän kuin pienin kuolettava annos (50 nanogrammaa nieltynä).
Jasser Arafatin (k. 2004) luista löydettiin 2013 poikkeuksellisia pitoisuuksia poloniumia, mikä tutkijoiden mukaan viittaa myrkytyskuolemaan. Jo aikaisemmin sitä löydettiin hänen vaatteistaan.
Adanan maakunta
Adanan maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Adanan pinta-ala on 13 844 neliökilometriä ja väkiluku 2,166 miljoonaa (vuoden 2014 lopun arvio). Maakunta sijaitsee eteläisessä Turkissa Välimeren rannalla.
Adanan naapurimaakuntia ovat Mersin, Osmaniye, Kahramanmaraş, Kayseri ja Niğde.
Maakunnan pääkaupunki on Adana (1 663 485 as., arvio 31.12.2014).
Piirikunnat
thumb|left|220px|Adanan piirikunnat
Yhdystie 2660
Yhdystie 2660 on kolmen kilometrin pituinen tie joka kulkee Porin Isosannalta saman kaupungin alueella sijaitsevaan Hyvelään. Tie on osa vanhaa Valtatien 8 ja E8:n linjausta.
Osmanien valtakunnan historian aikajana
Osmanien valtakunnan historian aikajana
Kun maailma elää (Joel Hallikaisen albumi)
Kun maailma elää on suomalaisen iskelmälaulaja Joel Hallikaisen viides iskelmäalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999.
Lähinnä balladeista koostuvan albumin nimikappale Kun maailma elää on Hallikaisen tulkinta Kaseva-yhteen 1970-luvun puolivälin hitistä.
Brittany Snow
Brittany Anne Snow (s. 9. maaliskuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa The Pacifier – Tuttisoturi, Kosto on suloinen, Hairspray, Prom Night, Pitch Perfect ja Pitch Perfect 2.
Snow syntyi ja kasvoi Floridassa. Hän on uskontokunnaltaan katolinen. Jo lapsena uransa aloittanut Snow voitti vuonna 2001 Young Artist -palkinnon työstään sarjassa Guiding Light.
Snow on seurustellut näyttelijä Tyler Hoechlinin kanssa marraskuusta 2012 lähtien.
Vuoden 1972 talviolympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 1972 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 35 eri maasta, jotka kilpailivat 35 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
Täydellinen muodonvaihdos
thumb|100px|Erään [[pistiäiset|pistiäisen kehitys toukasta aikuiseksi]]
Täydellinen muodonvaihdos on prosessi, jossa hyönteisen elinkiertoon liittyy neljä eri kehitysvaihetta: muna, toukka, kotelo ja aikuinen. Erona osittaiseen muodonvaihdokseen täydellisessä muodonvaihdoksessa toukka ei muistuta aikuista, ja toukka-asteen ja aikuisasteen välillä on koteloaste. Täydellinen muodonvaihdos on monofyleettinen ominaisuus ja esiintyy kaikilla ylälahkoon Endopterygota kuuluvissa hyönteislahkoissa.
Hyönteisen kehitys alkaa naaraan munimasta munasta (ovo), jonka sisällä hedelmöityneestä munasolusta kehittyy toukka (larva, monikossa larvae). Toukan kuoriuduttua munasta sen tehtävä on syödä ja kerätä siten energiaa seuraavia elinvaiheita varten. Toukkavaiheen aikana toukka luo nahkansa useita kertoja ja kasvaa jokaisen nahanluonnin yhteydessä jonkin verran suuremmaksi. Nahanluontikertojen lukumäärä vaihtelee. ja usein toukan ulkoasu muuttuu nahanluontien yhteydessä. Viimeisen nahanluonnin aikana toukkanahan alta paljastuu kotelo (pupa/chrysalis). Kotelo on yleensä liikuntakyvytön. ja saalistajien hämäämiseksi se on usein toukan rakentaman kotelokopan ympäröimä. Kotelovaiheessa toukan koko ruumis hajoaa kotelon sisällä, ja lepotilassa olleista eriytymättömistä soluista kehittyy kokonaan uusi yksilö, jossa ei ole yhtäkään samaa solua kuin toukan ruumiissa. Kotelovaiheen aikana eläin käyttää ainoastaan toukkana syömästään ravinnosta keräämäänsä energiaa. Kotelovaiheen pituus vaihtelee, ja usein se sijoittuu talvikaudelle tai kuivaan kauteen, jolloin ravintoa on muutoinkin vähän.
Kotelovaiheen päättyessä aikuinen hyönteisyksilö (imago) murtaa tiensä ulos kotelosta. Siivekkäiden hyönteisten tapauksessa vastakuoriutuneen aikuisen täytyy vielä oikaista ja kuivata siipensä ennen kuin voi lähteä liikkeelle.
Lahkot
Hyönteislahkoista täydellisen muodonvaihdoksen käyvät läpi
Se on myös esiintynyt sukupuuttoon hävinneissä lahkoissa Mimioptera sekä Protodiptera.
Ysis Sonkeng
pienoiskuva Ysis Amarielle Sonkeng (20. syyskuuta 1989 Baleveng) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Kamerunin naisten jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2012 lähtien. Seuratasolla Sonkeng edustaa Elitettan-seura Sundsvallia. Vuoden 2012 kesäolympialaisten naisten jalkapalloturnauksessa Sonkeng teki oman maalin Uutta-Seelantia vastaan.
Omettalammi
Omettalammi on Kanta-Hämeessä Hattulassa Hyrvälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajärven alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,3 metriä mpy. Lammen laskuoja laskee metsäojien kautta Hepolammiin.
Harlan Coben
Harlan Coben (s. 4. tammikuuta 1962) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa jännitysromaaneja.
Cobenin teoksista on filmatisoitu Ei sanaakaan (Tell no one, 2001), josta tehty samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2006.
Karel
Karel on miehen etunimi. Se on germaanisen Karl-nimen slaavilainen, hollantilainen ja pohjoismainen vastine. Suomalainen muoto Kaarle on mahdollisesti syntynyt juuri Karel-nimen pohjalta.
Braxton Bragg
thumb|Braxton Bragg Braxton Bragg (12. maaliskuuta 1817 – 27. syyskuuta 1876) oli etelävaltioiden kenraali ja koko läntisen sotanäyttämön komentaja Yhdysvaltain sisällissodassa.
Karel
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Karel on vuoteen 2021 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 320 miehellä.