cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sapirin–Whorfin hypoteesi
Kritiikki
Vaihtoentoinen teoria on, että kielet ovat muokkautuneet paremmin aivoihin sopeutuviksi ajan myötä. Kaikille teorioille on siis yhteistä, että ne olettavat jonkin aivojen rakenteista johtuvan, niin sanotun ”universaalin kieliopin”, joka sanelisi ehdot, joissa eri kielten kieliopit voisivat vaihdella. Näin ollen ajatus voisi ilmentyä eri kielissä eri tavoin, mutta kieli ei voisi muuttaa ajattelun perusrakennetta. Esimerkiksi joissakin kielissä ei ole erillisiä sanoja ’vihreälle’ ja ’siniselle’, mutta kielenpuhujat osaavat silti tarvittaessa erottaa värit. Tämä ei tue kielellistä determinismiä.
Whorf myös esitti väittämiä, joitten on osoitettu olevan täysin väärässä. Whorf muun muassa väitti ettei Hopi-kulttuurissa voi olla samankaltaista aikakäsitystä kuin englanninkielisessä maailmassa, koska kielessä ei ole aikarakenteita:
Myöhempi tutkimus on osoittanut hopissa olevan hyvinkin rikas ja englannin kaltainen aikakäsitys. Malotki käytti materiaalinaan sekä 1980-luvun hopin puhujien tuottamaa puhetta että historiallisia dokumentteja, aurinkokalentereita, eri seremonoiden ajallista jaksotusta jne. Materiaali osoittaa hopikulttuuriin aina kuuluneen selkeä ja laaja käsitys ajasta ja sen kvantifioinnista sekä myös mennyttä kuvaavista aikamuodoista, joiden Whorf väitti kielestä puuttuvan.
Lingvistinen determinismi
Vaikka Whorfin tutkimus on ollut täynnä ongelmia, ei ole edelleen täysin selvää, miten paljon opittu kieli vaikuttaa ajatteluun.
Useimmiten viitattujen lingvistisen determinismin esimerkkien joukossa on Whorfin tutkimus inuitista, jossa ajateltiin olevan useita sanoja ’lumelle’. Whorf esittää, että tämä muokkaa inuittien maailmankuvaa ja luo heille erilaisen olemisen laadun kuin esimerkiksi englanninpuhujalla on. Väitteen arktisten alueiden asukkaiden poikkeuksellisen suuresta ’lumi’-sanojen määrästä on osoittanut vääräksi Geoffrey Pullum. Esseessään The great Eskimo vocabulary hoax hän jäljittää tarinan alkuperän pitkälti Whorfiin ja toteaa tämän havainnot triviaaleiksi. Tosin on syytä huomata, että Whorf keskittyi kaikkialla läsnä oleviin kieliopillisiin kategorioihin, etenkin piileviin, ei sanastoseikkoihin.
Eri kielten värikategorioita koskeva tutkimus ei valtaosin tue Sapirin-Whorfin hypoteesia.
Viime aikoina kuitenkin lingvistisen determinismin idea on elpynyt. John A. Lucyn tekemä tapaustutkimus monilukuisuuden havainnoinnista mayakielissä tuotti todistusaineistoa hypoteesin puolesta. Lucy tutki englantia ja mayakieliä kieliopilliseen analyysiin perustuvan universaalin kieliopin puitteissa ja esitti sen perusteella hypoteeseja kielien puhujien tuloksista verbaaleissa ja ei-verbaaleissa testeissä. Tulokset näyttivät varmistavan hypoteesit.
Vuonna 2004 kohua herätti yhdysvaltalainen kielitieteilijä Daniel Everett julkaistessaan artikkelin Brasiliassa asuvista pirahãn puhujista. Siinä Everett väitti esimerkiksi, ettei kieli sisällä väritermejä eikä lukusanoja, ja siksi kielen puhujat eivät osaa erottaa esimerkiksi seitsemää hedelmää kahdeksasta. Everett kutsui kognitiotieteilijän Peter Gordonin varmistamaan tuloksensa kognitiotieteellisin kokein. Gordonin mukaan heimon käyttämä kieli sisältää vain kolme numeraalia: yksi, kaksi ja monta. Gordon osoitti koesarjan avulla, että heimon jäsenillä on vaikeuksia kuvailla kolmea suurempia lukuja. Seikkojen kausaalinen suhde ei kuitenkaan ole selkeä. Kriitikot ovat esittäneet, että jos testin kohteet eivät jostain syystä pysty laskemaan kolmea suurempia lukuja – ehkä koska ovat vaeltavia metsästäjäkeräilijöitä ilman syytä harjoitellakaan laskemista –, ei voida olettaa, että kielessä olisi sanoja suuremmille luvuille. Toisin sanoen tarpeettomuus selittää sekä puuttuvan laskutaidon että vastaavan sanaston puutteen. Toiset kriitikot taas esittivät, että pirahã on kuolemassa oleva kieli eikä ehkä siksi enää ilmennä kielen tavallisia piirteitä. Heimon lukumäärä on romahtanut kymmenistä tuhansista muutamaan sataan 1900-luvulla. Keskustelu aiheesta jatkuu, ja Everett on julkaisut aiheesta kaksi uudempaa teosta (2008 ja 2012). Keskustelu nousi yleiseen tietoisuuteen, kun lehdet tekivät Everettistä artikkeleja ja haastatteluja, joissa Everettin koettiin kyseenalaistavan Noam Chomskyn ja hänen vaikutusvaltaisen kielitieteen koulukuntansa edustaman kielikäsityksen.
Esimerkkejä Sapir–Whorf-hypoteesista fiktiossa
Jorge Luis Borgesin novellissa ”Tlön, Uqbar, Orbis Tertius” (1940) kirjoittaja löytää kirjoista viitteitä idealististen yksilöiden universumiin. Tämän kielessä ei ole substantiiveja ja on muita idealismia muovaavia omituisuuksia. Tarinan edetessä kirja tulee paremmin tunnetuksi koko maailmassa, jolloin Uqbarin filosofia alkaa vaikuttaa todelliseen maailmaan ja maapallo muuttuu kirjassa kuvatuksi ideaalimaailmaksi.
George Orwellin dystopia Vuonna 1984 (Nineteen eighty-four, 1948; suom. Oiva Talvitie 1950, Raija Mattila 1999 ja Jussi Tuomas Kivi 2021) on esimerkki sekä lingvistisestä determinismistä että relativismista. Kirjassa uuskieli on parantanut ja syrjäyttänyt nykyenglannin. Romaanissa ihmiset eivät voi nousta vallankumoukseen, koska sen ilmaisuun ei ole sanoja. Koko uuskielen teoria on suunnattu sen kaltaisten sanojen poistamiseen. Esimerkiksi ’paha’ on korvattu sanalla epähyvä ja ’vapauden’ käsite ajan myötä häivytetty.
Jack Vancen tieteisromaani The languages of Pao (1958) keskittyy kokeeseen, jossa sivilisaatiota muokataan muuttamalla sen kieltä. Tulevaisuuden planeetta Paoa asuttavat absoluuttista monarkiaa passiivisesti kumartavat talonpojat, jotka ovat ulkomaisten miehittäjien saalista. Paolaiset luovat kolme kastia – sotilaiden, kauppiaiden ja teknikoiden – joista kullekin on räätälöity kielensä, joka on suunniteltu iskostamaan oikeat taidot ja mielenlaatu. Tuloksena planeetta voittaa sotilaalliset valloittajansa ja taloudelliset hyväksikäyttäjänsä, mutta jakautuu vaarallisesti keskinään vihamielisiin kasteihin. Tämä voitetaan kehittämällä uusi kieli, ”pastissi”, joka yhdistää elementtejä kaikkien kastien kielestä sekä planeetan alkuperäisestä. Pastissikielestä syntyy jälleen yhdistyneen, mukautuvan yhteiskunnan kieli.
Lingvistisen relativismin periaate esiintyy Frank Herbertin Dyyni-romaanisarjassa (Dune, 1959–1985), kun kielitieteellisesti koulutettu henkilöhahmo Jessica Atreides kohtaa vieraan heimon, fremenit. Kielen väkivaltaisuus järkyttää häntä, koska hän uskoo heimon sananvalintojen ja kielen rakenteen heijastavan valtavan väkivaltaista kulttuuria.
Robert A. Heinleinin kirjassa Stranger in a strange land (1961) Mars-planeetalta kotoisin oleva Mike pystyy tekemään asioita, joita useimmat ihmiset eivät, muttei pysty selittämään tätä englanniksi. Kun muut oppivat marsin kieltä, hekin pystyvät tekemään asioita, ja käsitteet voi selittää vain marsiksi.
Samuel R. Delanyn Babel-17 (1966) keskittyy fiktiiviseen kieleen, joka estää puhujiensa itsenäisen ajattelun ja pakottaa heidät ajattelemaan puhtaasti loogisia ajatuksia. Kieltä käytetään aseena sodassa, koska sen oletetaan kääntävän kenet tahansa kielen oppivan petturiksi. Romaanissa babel-17-kieli vertautuu tietokoneen ohjelmointikieleen, joka ei salli virheitä tai epätäsmällisyyksiä.
Ursula K. Le Guinin romaani Osattomien planeetta (The dispossessed, 1974; suom. Kalevi Nyytäjä, 1979) sijoittuu osin maailmaan, jossa anarkokommunistisen yhteisön keinotekoinen kieli ei sisällä keinoja ilmaista omistusta.
Suzette Haden Elginin romaani Native tongue (1984) kuvaa patriarkaalista yhteisöä, jossa alistettujen naisten ensisijainen tavoite on kehittää salassa feministinen kieli, joka auttaisi katkomaan kahleet.
Iain M. Banksin Kulttuuri-sarjassa (Culture, 1987–2012) esiintyy yhteinen kieli marain. Kulttuuri uskoo, on todistanut tai saattanut toteen Sapirin-Whorfin hypoteesin, ja marain suunniteltiin hyödyntämään sen vaikutusta. Kirjan Pelaaja kertoja esittää tähän liittyvän kommentin englannin kielen sukupuolikohtaisista pronomineista. Marainia pidetään myös esteettisesti miellyttävänä.
Gene Wolfen romaani The citadel of the autarch (1983) sisältää vastaesimerkin SWH:lle: yksi hahmoista puhuu pelkästään iskulausein, mutta pystyy silti kontekstin avulla ilmaisemaan syviä ja hienovaraisia merkityksiä.
Neal Stephensonin romaani Snow crash (1992) perustuu ajatukseen, että sumerin kieli oli ihmisaivojen ohjelmointikieli. Kirjan hahmojen mukaan jumalatar Asherah on tietokoneviruksen kaltaisen lingvistisen viruksen henkilöitymä. Jumala Enki loi torjuntaohjelman Nam-shub, jonka seurauksena ihmiset alkoivat puhua eri kieliä suojautuen täten Asherahilta.
Ryan Northin websarjakuva Dinosaur Comic käsittelee Sapirin-Whorfin hypoteesia julkaistussa stripissään.
Leonid Kizim
Leonid Denisovitš Kizim (5. elokuuta 1941 Krasni Lyman, Ukrainan neuvostotasavallassa – 14. kesäkuuta 2010) oli kosmonautti. Hän sai kahdesti Neuvostoliiton sankari-palkinnon vuosina 1980 ja 1984.
Leonid Kizim valmistui sotilaslentäjäksi vuonna 1963 Neuvostoliiton ilmavoimien lentokoulusta Tsernigovissa. Hän toimi koelentäjänä kunnes hänet valittiin lokakuussa 1965 kolmanteen kosmonauteiksi koulutettavien ryhmään.
Kizim osallistui lennoille Sojuz T-3 vuonna 1980, Sojuz T-10 vuonna 1984 (237 vuorokautta avaruudessa) ja Sojuz T-15 vuonna 1986. Hän kuului varamiehistön jäsenenä Sojuz T-2:een. Hän on ainoa avaruuslentäjä, joka on yhdellä avaruuslennolla vieraillut kahdella avaruusasemalla: vuonna 1986 hän oli 51 vuorokautta Mir-avaruusasemalla ja vieraili 50 vuorokauden ajan Saljut 7-avaruusasemalla. Kaikkiaan hän vietti vajaat 375 vuorokautta avaruudessa.
Parthenon
Parthenonin rakennustyön aloitti Perikles, Ateenan huomattavin poliitikko 400-luvulla eaa. Rakennustyön johtajana toimi kuvanveistäjä Feidias, joka johti myös koristelutyötä. Arkkitehdit olivat Iktinos ja Kallikrates. Parthenonia käytettiin myös rahavarastona, ja siellä säilytettiin Deloksen meriliiton, myöhemmän Ateenan imperiumin, varoja.
Parthenon on tärkein antiikin kreikkalainen nykyaikaan säilynyt rakennus. Sen koristeveistokset luetaan kreikkalaisen taiteen huippuihin. Parthenonia on pidetty muinaisen Kreikan, Ateenan demokratian ja koko länsimaisen sivilisaation symbolina.
Suunnittelu ja rakentaminen
Parthenonin paikalla sijaitsi aiemmin niin kutsuttu Hekatompedon-temppeli, joka rakennettiin 500-luvulla eaa. Se purettiin Marathonin taistelun jälkeen, kun ateenalaiset alkoivat rakentaa paikalle uutta temppeliä, niin kutsuttua Vanhaa Parthenonia. Se kuitenkin tuhoutui ennen valmistumistaan persialaisten vallattua kaupungin vuonna 480 eaa.
thumb|right|270px|Parthenon ja [[Akropolis (Ateena)|Akropolis.]] Uuden Parthenonin rakennustyö alkoi vuonna 447 eaa., ja rakennus oli pääosin valmis vuonna 438 eaa., jolloin järjestettiin sen juhlalliset vihkiäiset. Koristelutyöt jatkuivat kuitenkin ainakin vuoteen 432 eaa. asti. Temppeli oli antiikin ensimmäinen ja suurin kokonaan marmorista rakennettu temppeli.
Osa Parthenonin rakennustyön kirjanpidosta on säilynyt, ja siitä ilmenee, että suurin menoerä oli kiven kuljettaminen Akropoliille Pentelikon-vuorelta noin 16 kilometrin päästä. Osa rahoista saatiin Deloksen meriliiton kassasta, joka oli siirretty Deloksen panhelleeniseltä kulttipaikalta Akropoliille vuonna 454 eaa.
Myöhemmät vaiheet
Parthenon säilyi kreikkalaisten muinaisuskon tärkeimpänä temppelinä lähes tuhannen vuoden ajan. Se oli ehjä vielä ainakin 300-luvulla, jolloin se oli jo yhtä vanha kuin Pariisin Notre-Dame on nyt ja paljon vanhempi kuin Rooman Pietarinkirkko. Tuohon aikaan Ateena oli kuitenkin loistavasta menneisyydestään huolimatta tavallinen Rooman valtakunnan provinssikaupunki. Joskus 400-luvulla Rooman keisari määräsi siirtämään temppelin suuren, Feidiaan veistämän Athenen patsaan Konstantinopoliin, jossa se myöhemmin tuhoutui, mahdollisesti kaupungin ryöstössä neljännen ristiretken aikana vuonna 1204.
500-luvulla Parthenonista tehtiin kristillinen kirkko. Bysanttilaisena aikana se toimi Jumalansynnyttäjän eli Neitsyt Marian kirkkona, ja Latinalaisen keisarikunnan aikana siitä tuli katolinen pyhän neitsyen kirkko. Temppelin muutostyössä kirkoksi sen sisäpuolen pylväät sekä osa cellan seinistä poistettiin ja itäpäätyyn tehtiin apsis. Samalla osa veistoksista väistämättä joutui kadoksiin. Pakanallisia jumalia esittäneet veistokset luultavasti poistettiin tarkoituksellisesti ja mahdollisesti tuhottiin.
Vuonna 1456 osmanit valtasivat Ateenan ja Parthenon muunnettiin moskeijaksi. Osmanit kohtelivat alueillaan olleita antiikin muistomerkkejä melko kunnioittavasti eivätkä tahallaan tärvelleet Ateenan aarteita, mutta he eivät myöskään aktiivisesti varjelleet niitä. Sota-aikana he saattoivat purkaa rakennuksia linnoitustarpeiksi. Parthenoniin lisättiin minareetti, mutta muuten sitä ei vaurioitettu enempää. 1600-luvulla Ateenassa matkustaneet eurooppalaiset kertovat rakennuksen olleen pääosin ehjä.
thumb|left|240px|Parthenonin rauniot ja paikalle noin vuonna 1715 rakennettu moskeija 1830-luvun alussa. Vuonna 1687 Parthenon koki pahimmat tuhot, kun venetsialaiset hyökkäsivät Ateenaan ja osmanit linnoittivat Akropoliin ja käyttivät Parthenonia ruutivarastona. Syyskuun 26. päivänä venetsialaisten tykinkuula räjäytti ruutivaraston ja rakennus kärsi suuria vaurioita. Sisärakenteet tuhoutuivat, kaikki mitä katosta oli jäljellä romahti ja osa pylväistä − erityisesti eteläsivulla − katkesi. Veistokset kärsivät pahoin; suuri osa putosi maahan, ja niiden osia otettiin myöhemmin matkamuistoiksi. Tämän jälkeen rakennus jäi pääosin tyhjilleen.
Daniel Carleton Gajdusek
Daniel Carleton Gajdusek (9. syyskuuta 1923 – 11. joulukuuta 2008) oli yhdysvaltalainen lääketieteilijä, joka sai Nobelin palkinnon vuonna 1976 kuru-tautia koskevista tutkimuksistaan.
Parthenon
Myöhemmät vaiheet
1700-luvun lopulla Ateenassa vieraili yhä enemmän eurooppalaisia, ja Parthenonin rauniot olivat suosittu piirrosten ja maalausten aihe. Osaltaan nämä taiteelliset esitykset nostattivat Britanniassa ja Ranskassa Kreikan itsenäisyydelle suopeaa mielialaa. Vuonna 1801 Britannian Konstantinopolin-suurlähettiläs lordi Elgin hankki sulttaanilta lahjuksin ja diplomaattiasemallaan painostaen luvan sisäänpääsyyn ja tutkimuksiin Akropoliilla. Sulttaanin lupa eli firman oikeutti Elginin teettämään Akropoliin taide-esineistä valoksia ja piirroksia, kaivamaan esiin piirtokirjoituksia tai kohokuvia sekä ottamaan mukaansa kivenpalasia. Rakennusten purkamiseen tai taide-esineiden suurimittaiseen haltuunottoon lupa ei valtuuttanut, mutta Elgin ei tästä rajoituksesta piitannut. Hän alkoi koota itselleen kaikkia löytämiään veistoksia. Osan hän irrotti rakennuksista, osan keräsi maasta, osan hän osti paikallisilta.
Daniel Carleton Gajdusek
Kuru riehui fore-kansan keskuudessa Uudessa Guineassa 1950- ja 1960-luvulla. Gadjusek osoitti sen liittyvän ihmissyöntiin, jota harjoitettiin edelleen rituaalinomaisesti hautajaisissa. Ihmislihan syönnin loputtua kuru katosi yhdessä sukupolvessa. Kurun tutkiminen johti prionien merkityksen ymmärtämiseen tautien siirtäjinä. Sama mekanismi liittyy niin sanottuun hullun lehmän tautiin. Vuonna 1997 Gajdusek tuomittiin 19 kuukaudeksi vankeuteen lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Hänen elämäänsä ja hyväksikäyttötapaukseen pohjautuu Hanya Yanagiharan teos The People in the Trees (2013). Gajdusek oli hänen setänsä ja isänsä tuttava.
Parthenon
Myöhemmät vaiheet
Kun itsenäistynyt Kreikka otti Ateenan hallintaansa vuonna 1832, Parthenonin minareetti sekä kaikki Akropoliin keskiaikaiset ja uudemmat rakennukset purettiin. Alue siirrettiin historiallisena muistomerkkinä Kreikan valtion hallintaan. Nykyään miljoonat turistit vuosittain kiipeävät Akropoliille lännestä käsin, läpi entistetyn Propylaian ja Panathenaia-kulkueen reittiä pitkin Parthenonin luo. Parthenon on suojattu aidalla.
Kunnostustyöt
Vuonna 1975 Kreikan valtio aloitti Euroopan unionin rahallisella ja teknisellä avustuksella suurimittaisen hankkeen Parthenonin sekä Akropoliin muiden rakennusten entistämiseksi. Arkeologinen komitea dokumentoi perusteellisesti kaikki paikalla vielä olleet esineet, ja tietokonemallien avulla arkkitehdit pyrkivät määrittämään kunkin alkuperäisen paikan. Eräissä tapauksissa aiempi ennallistaminen osoittautui virheelliseksi. Erityisen merkittävät ja hauraat veistokset siirrettiin Akropolis-museoon. Parthenonin sisään pystytettiin työmaanosturi, jolla marmorilohkareita siirrettiin. Kun nosturi ei ollut käytössä, se voitiin laskea rakennuksen harjan alapuolelle pois näkyvistä. Virheelliset korjaukset purettiin, ja ryhdyttiin hyvin huolelliseen jälleenrakennustyöhön. Parthenonia ei aiota palauttaa vuotta 1687 edeltäneeseen asuun, mutta räjähdyksen tekemiä vaurioita korjataan mahdollisuuksien mukaan, ja alkuperäisestä louhoksesta otettua uutta marmoria käytetään aukkojen täyttämisessä sekä rakenteellisesti välttämättömissä korjauksissa. Lopulta lähes kaikki suuremmat marmoriosat tulevat alkuperäisille paikoilleen tarpeen mukaan uusilla materiaaleilla tuettuina.
Parthenonia uhkaavat ympäristöongelmat. Ateena kärsii liikenneruuhkista ja ilmansaasteista. Pakokaasujen synnyttämä marmoria syövyttävä happosade uhkaa veistoksia sekä itse temppeliä. Kreikan valtio ja Ateenan kaupunki ovat onnistuneet lievittämään ongelmaa jossain määrin, mutta Parthenonin tulevaisuudesta on yhä syytä olla huolissaan.
Rakennus
thumb|right|160px|Parthenonin pohjapiirustus, länsi ylhäällä.
Parthenon edustaa doorilaista tyyliä. Se on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista. Temppelin stylobaatin ylintä porrasta pitkin mitattuna rakennus on 30,9 metriä leveä ja 69,5 metriä pitkä. Temppelin ulkosivulla on lyhyellä sivulla 8 ja pitkällä sivulla 17 pylvästä, yhteensä 46 pylvästä. Pylväiden korkeus oli 10,4 metriä ja halkaisija 1,9 metriä. Nurkkapylväät ovat hieman paksummat. Stylobaatti on lyhyen sivun keskellä 60 mm korkeammalla kuin kulmissa ja pitkän sivun keskellä 110 mm korkeammalla.
Rullaus
thumb|Cessna 120 rullaa. Rullaus tarkoittaa ilma-aluksen liikkumista lentopaikan pinnalla omaa voimalaitettaan käyttäen lukuun ottamatta lentoonlähtöä ja laskua. Tällaisia tapahtumia ovat esimerkiksi koneen siirtyminen asematason, lentokonehallin ja kiitotien välillä.
Parthenon
Rakennus
Temppelin itään avautuva cella oli 29,8 metriä pitkä ja 19,2 metriä leveä, ja sen sisäseiniä pitkin oli kahdessa kerroksessa doorilaisia pylväitä, jotka olivat rakenteellisesti välttämättömiä katon tukemiseksi. Pylväitä oli 23. Cellassa oli Feidiaan veistämä Athenen kulttukuva eli Parthenos. Temppelin länsipäässä oli pienempi tila, joka oli varsinainen Parthenon ja aarrekammio. Sen sisäpuolella kattoa kannatti neljä joonialaista pylvästä.
Ateenan Hefaistoksen temppeli on kaikkein parhaiten säilynyt doorilainen temppeli, mutta omana aikanaan Parthenonia pidettiin parhaana. John Julius Norwichin mukaan Parthenon ”on kaikkein täydellisimmän koskaan rakennetun doorilaisen temppelin maineessa. Jo antiikin aikana sen arkkitehtoninen hienostuneisuus oli tarunomainen, erityisesti sen stylobaatin kaarevuuden, naoksen seinien kaltevuuden ja pylväiden entasiksen hienovaraiset keskinäiset suhteet.” Stylobaatti on taso, jolla pylväät seisovat. Se on hieman kupera optisista syistä. Entasis merkitsee pylväiden hienoista pullistumista, joka tasapainottaa vaikutelmaa katsottaessa niitä alhaalta päin. Pienten kaarevuuksien ansiosta temppeli näyttää symmetrisemmältä kuin onkaan.
thumb|left|140px|Feidiaan veistämän [[Athene Parthenos|Athene Parthenoksen roomalaisaikainen kopio Athene Varvakeion, 200-luku.]]
Athenen kulttikuva
Temppelin cellassa sijainnut Athene-jumalattaren kulttikuva Athene Parthenos oli Feidiaan kullasta ja norsunluusta veistämä. Se valmistui vuonna 438 eaa. Veistos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan kirjallisten kuvausten ja myöhempien kopioiden perusteella. Patsaan korkeus oli noin 11,5 metriä ja se esitti seisovaa jumalatarta pukeutuneena peplokseen ja aigis-kilpeen, jossa oli Medusan pää. Jumalattarella oli kädessä Nike-jumalatar ja keihäs, ja päässä korinttilaistyylinen kypärä, jota koristivat sfinksi, kaksi griippiä ja lentävät hevoset. Jumalattaren jaloissa vasemmalla puolella oli kilpi, jonka keskellä oli gorgoneion eli katkaistu Medusan pää ja joka oli koristeltu jumalten ja jättiläisten taistelua (gigantomakhia) sekä kreikkalaisten ja amatsonien taistelua (amatsonomakhia) esittävillä kuvilla.
Marmoriveistokset
thumb|right|220px|Yksityiskohta läntisestä päädystä. Kuva havainnollistaa ajan hampaan kuluttamia [[arkkitraavia, friisiä ja päätykolmiota.]]
Parthenon oli koristeltu sekä sisältä että ulkoa runsaasti marmoriveistoksin. Vain osa veistoksista on säilynyt, mutta kadonneista on suureksi osaksi olemassa hyvät kirjalliset kuvaukset. Koristelun toteuttamiseen osallistui suuri määrä taiteilijoita Feidiaan johdolla.
Itäisessä päätykolmiossa oli kuvattu Athenen syntymä täydessä sotisovassa Zeuksen päästä. Läntisessä päätykolmiossa oli kuvattu Athenen ja Poseidonin taistelu Attikan omistuksesta. Friisin metoopeissa oli kuvattuna eteläsivulla lapiittien ja kentaurien taistelu (kentauromakhia), itäsivulla gigantomakhia, länsisivulla amatsonomakhia ja pohjoissivulla Troijan sodan tapahtumia. Metooppeja oli yhteensä 92 kappaletta, lyhyillä sivuilla 14 ja pitkillä sivuilla 32. Niiden korkeus oli 1,2 metriä.
Cellan ulkoseiniä kiersi friisi, jonka kolmella sivulla oli kuvattuna Panathenaia-kulkue, ateenalaisten suuri vuotuinen Athenen juhla. Neljännellä sivulla, itäpäädyssä, friisissä oli kuvattuna kaikki olympolaiset jumalat seuraamassa Athenen peploksen laskostamista. Friisin pituus oli 160 metriä ja korkeus 1 metri.
Parthenon oli aikoinaan muiden aikaistensa rakennusten tavoin ainakin osittain maalattu. Kiistan kohteena on, kuinka suurelta osin ja millä väreillä. Tiedetään, että sisäkatot oli maalattu syvän sinisiksi ja että päätykolmioiden veistosryhmät oli maalattu kirkkain värein. Eräät tutkijat uskovat, että Parthenonin yläosat oli maalattu kirkkaan sinisiksi ja punaisiksi, jotta veistokset erottuisivat selvemmin alhaalta katsottaessa.
Kiista veistoksista
thumb|350px|Osa Feidiaan veistämästä [[Parthenonin marmoriveistokset|Parthenonin friisistä, 443–438 eaa.]]
Parthenonin veistoksista suuri osa on nykyään British Museumissa Lontoossa. Veistoskokoelma sisältää muun muassa noin kaksi kolmannesta Parthenonin friisistä. Kokoelmassa on myös veistoksia Akropoliin muista rakennuksista. Kreikan valtio on vuosikymmenten ajan vaatinut brittejä palauttamaan veistokset, mutta British Museum ei ole vaatimuksiin suostunut eikä Britannian hallitus ole halunnut pakottaa sitä. Kreikkalaiset kuitenkin luottavat saavansa marmorit takaisin Ateenaan joskus tulevaisuudessa. Vuonna 2009 Akropoliin eteläpuolelle valmistui uusi Akropolis-museo, jossa on tilat myös British Museumissa olevien marmoriveistosten esillepanoon.
British Museumin kanta on, että veistokset ovat parhaimmillaan osana museon hyvin edustavaa antiikin taiteen kokoelmaa ja että niitä on verrattava esimerkiksi hollantilaisiin ja italialaisiin maalauksiin, joita on hajallaan ympäri maailman museoita. Oletettavasti museo myös pelkää teosten palauttamista ennakkotapauksena, jonka jälkeen minkä tahansa muunkin museon olisi vaikea perustella vieraiden maiden kulttuuriperinnön säilyttämistä osana kokoelmiaan.
Artigas
Artigas on kaupunki Uruguayssa, Artigasin departementissa. Vuonna 2011 sen väkiluku oli 40 657.
Kaupunki on jokisatama Cuareimin varrella harvaan asutulla alueella lähellä Brasilian rajaa. Se on perustettu vuonna 1852 nimellä San Eugenio, ja sen nimi muutettiin myöhemmin itsenäistymisen ajan kansallissankari José Gervasio Artigasin mukaan.
Edith Fischer
Edith Fischer Waiss (s. 18. helmikuuta 1935 Santiago de Chile) on chileläinen pianisti.
Fischerin molemmat vanhemmat, Zoltan Fischer ja Elena Waiss, olivat muusikoita ja musiikkipedagogeja. Fischer sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa jo varhain perhepiirissä. Hän aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana ja piti ensimmäisen resitaalinsa yleisölle jo 11-vuotiaana. Vuonna 1951 Fischer sai stipendin, jonka turvin hän pääsi opiskelemaan Columbian yliopistoon. Häntä opetti Claudio Arrau, jonka tuella hän pääsi asumaan ja aloittamaan uraansa Eurooppaan. Fischer sai vuonna 1955 ensimmäisen palkinnon Dinu Lipatti -kilpailussa Lontoossa. Arrau tuki häntä myös levytysuransa aloittamisessa, ja Fischerin levytysten joukossa on ollut tulkintoja chileläisten säveltäjien, kuten Pedro Humberto Allenden, René Amengualin ja Juan Orrego-Salasin teoksista. Hänen kattavaan diskografiaansa kuuluu myös Ludwig van Beethovenin kaikkien pianosonaattien levytysten sarja.
Fischer asettui Sveitsiin ja oli vuosina 1960–1976 naimisissa Jacques Trubin kanssa. Avioliitosta syntyi kolme lasta: Patricia, Isabel ja Roberto. Fischer palasi 1960-luvun alussa lyhyesti Chileen opettamaan äitinsä perustamassa Escuela moderna de música y danzassa. Samalla jatkui hänen aktiivisuutensa konsertoijana. Vuosina 1962–1972 Fischer toimi Fischer Triossa, jossa mukana olivat myös Stefan Romascanu ja Fischerin veli Edgar Fischer. Vuonna 1963 Fischer sai ensimmäisen palkinnon pianistina Bayerischer Rundfunkin ja ARD:n kansainvälisessä ARD-Musikwettbewerb-kilpailussa Münchenissä. Hänen merkittäviä yhteistyökumppaneitaan olivat samoihin aikoihin trion jäsenten lisäksi huilisti Peter-Lukas Graf ja viulisti Alberto Lysy.
Fischer työskenteli vuosina 1974–1979 pianopedagogiikan professorina Lausannen konservatoriossa. Vuonna 1981 hän tapasi pianisti, säveltäjä Jorge Pepi-Alós, jonka kanssa hän aloitti esiintymisen duona. He avioituivat vuonna 1989. Fischer perusti vuonna 1982 Sveitsiin Cercle Lémanique d’Etúdes Musicales Canton de Vaud -oppilaitoksen, jota hän johti vuoteen 1996. Hän perusti Pepi-Alósin kanssa vuonna 1989 Sveitsiin myös Semaine Internationale Piano et musique de chambre -festivaalin, jota hän ryhtyi johtamaan. Fischer siirtyi Sveitsistä Pepi-Alósin kanssa Barcelonaan, jossa hän toimi vuosina 1991–2000 pianonsoitonopettajana kansainvälisessä keskuksessa. Vuonna 2022 hänelle myönnettiin chileläinen Premio a la Música Nacional Presidente de la República.
Vesirokkorokote
Vesirokkorokote on vesirokon torjumiseen tarkoitettu rokote. Rokote sisältää elävää varicella zoster -virusta. Suomen kansallisen rokotusohjelman vesirokkorokotukset alkoivat syyskuussa 2017, josta alkaen rokotetta on tarjottu maksutta kaikille niille 1,5–11-vuotiaille, jotka eivät ole sairastaneet vesirokkoa. Ennen syyskuuta 2017 rokote ei ole kuulunut Suomessa maksutta tarjottaviin rokotteisiin vaan on ollut hankittavissa apteekista. Pienten lasten vereen ilmestyy virusvasta-aineita jo yhden vesirokkorokoteannoksen jälkeen. Aikuisina ja yli murrosikäisinä rokotetuista noin 90 %:lle kehittyy vasta-aineita yhden ja lähes 100 %:lle kahden rokotuskerran jälkeen.
Rokotus suojaa vaikealta vesirokolta ja lieventää taudin oireita, mikäli rokotettu henkilö sairastuu.
Power and the Glory
Power and the Glory on Saxon-nimisen heavy metal -yhtyeen viides studioalbumi. Se saavutti brittilistalla 15. sijan ja USAn listoilla 155. sijan.
Levy on yhtyeen ensimmäinen uuden rumpalin Nigel Glocklerin kanssa ja ensimmäinen Amerikassa nauhoitettu Saxon-albumi. Nimibiisi ja Nightmare julkaistiin singlenä ja kumpikin pääsi brittien singlelistan top 75:een.
Kappaleet
Kaikki kappaleet: Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Glocker
Länsiarmeijan reservi
Länsiarmeijan reservi oli valkoisten länsiarmeijaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Länsiarmeijan reservinä oli N:o 6. Vaasan jalkaväkirykmentti. Rykmentti koottiin huhtikuun 4. päivänä 1918 seuraavista joukko-osastoista:
Vaasan rykmentin siirryttyä Karjalaan muodostettiin länsiarmeijan reservi Lindsénin, Sjöströmin ja Lilliérin pataljoonista.
Macédomienne
Macédomienne on Philippe Lafontainen esittämä kappale, joka edusti Belgiaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa.
Dakotan metroasema
Dakota on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Kallangissa Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 17. huhtikuuta 2010. Asemaa käyttävät Circle Linen junat.
Komsomolets (saari)
Komsomolets on pohjoisin Pohjoisella jäämerellä sijaitsevan Severnaja Zemljan saariston saarista.
Saaren pinta-ala on 9 600 km² ja sen korkein kohta on 781 metriä merenpinnasta. Noin 5 900 neliökilometrin suuruinen osa saaresta on Akademi Nauk (Tiedeakatemia) -nimisen jäätikön peitossa. Saarta ensi kertaa tutkivat ja sen nimesivät Georgi Ušakov ja Nikolai Urvantsev vuosina 1930–1932. He nimesivät saaria Venäjän vallankumoukseen liittyvillä nimillä, ja tämä saari sai nimensä Komsomolin mukaan.
Rafael Correa
Tausta
Correa opiskeli Belgiassa Lovainan katolisessa yliopistossa, jossa suoritti maisterintutkintonsa. Hän sai taloustieteen tohtorin arvosanansa Illinoisin yliopistosta 2001. Vuonna 2005 hän toimi presidentti Alfredo Palacion talousministerinä. Hän oli skeptinen Yhdysvaltojen kanssa solmittavaa vapaakauppasopimusta ja IMF:n neuvoja kohtaan. Hän joutui eroamaan hallituksesta vain neljän kuukauden kuluttua ja perusti pian Alianza PAISin. PAIS ei asettanut ehdokkaita parlamenttivaaleihin, vaan Correan oli tarkoitus laatia uusi perustuslaki ja hajottaa maan parlamentti.
Correaa pidettiin Yhdysvaltain-vastaisena ja Venezuelan Hugo Chávezin tukijana, mikä on huolestuttanut Yhdysvaltoja. Correa on todennut Chavezin olevan hänen ystävänsä, mutta on korostanut ”etteivät hänen ystävänsä päätä asioista hänen talossaan”. Correa vastustaa Yhdysvaltain huumeiden vastaiseen sotaansa käyttämän Mantan tukikohdan jatkoaikaa ja on kieltäytynyt leimaamasta Kolumbian marxilaiskapinallisia ”terroristeiksi”. Hän on tosin kieltänyt pyrkivänsä kansallistamaan maan öljyvaroja eräiden muiden Etelä-Amerikan maiden tapaan. Correa on kuvaillut itseään vasemmistolaiseksi, mutta ei marxilaiseksi, vaan enemmän kristilliseksi vasemmistolaiseksi.
Correa puhuu espanjan, ranskan ja englannin lisäksi Ecuadorin ja Kolumbian alueella puhuttavaa ketšuan murretta kichwaa.
Presidenttinä
Lokakuun 2006 alussa Correa oli mielipidemittauksissa suosituin ehdokas. Vaalissa hän sai ensimmäisellä kierroksella 22 prosenttia äänistä ja jäi toiseksi maan rikkaimmalle miehelle Álvaro Noboalle. Kampanjoinnissa muun muassa ”Jumalan valitsemana” itseään pitävä Noboa nimitti Correaa kommunistipaholaiseksi ja terroristiksi, kun taas Correa vastasi Noboan olevan Somozan veroinen äärioikeistofundamentalisti. Toisella kierroksella 26. marraskuuta Correa sai 57 prosenttia äänistä. Hänen varapresidenttiehdokkaanaan on Lenín Moreno.
Correan tavoitteisiin kuului maan velan uudelleenjärjestely ja uuden perustuslain laatiminen maalle. Hän nimitti 17-jäseniseen hallitukseensa seitsemän naista, mukaan lukien puolustusministeri Larrivan, joka sai surmansa vain yhdeksän päivää nimityksen jälkeen. Correa joutui jo ennen virkakautensa alkamista riitoihin Kolumbian kanssa sen jatkettua pyynnöistä huolimatta maan rajaseutujen kokaviljelmien myrkyttämistä kasvimyrkyillä, joiden uskotaan aiheuttavan vaaraa Ecuadorin puolella.
Correan virkaanastujaisiin osallistui lukuisia valtiopäämiehiä, ml. Latinalaista Amerikkaa kiertävä Iranin Mahmud Ahmadinejad. Virkaanastujaistensa aattona hän sai Andien ja Amazonin alueen intiaaneilta symbolisen johtajannuijan.
Ecuadorin uusi perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksellä 28. syyskuuta 2008, mikä päätti kesken Correan ensimmäisen presidenttikauden. Uudet vaalit järjestettiin huhtikuussa 2009.
Vuoden 2013 helmikuussa Correa voitti presidentinvaalit suoraan ensimmäisellä kierroksella, saaden 57% kannatuksen ja jatkoi kolmannelle nelivuotiskaudelleen.
The Washington Post huomioi, että toisin kuin esimerkiksi Hugo Chavez Venezuelassa, Correa piti presidenttikausillaan yleisellä tasolla tiiviitä suhteita maan liike-elämään ja presidenttikausien aikana nähtiin vakaata talouskasvua ja alhaista työttömyyttä. Lisäksi maan valuutta pidettiin Yhdysvaltain dollarina.
Kotimainen suosio
Osasyynä suosioon oli öljyn hinnannousun tuottama hyvinvointi. Ecuador saa öljystä puolet vientituloistaan ja kolmanneksen verotuloistaan. Toisaalta vuoden 2006 vaalien 1. kierroksella Correa sai alle 23 % äänistä ja 51,9 % vuonna 2009. Vuoden 2013 vaaleissa Correa sai kaksinkertaisen äänimäärän verrattuna lähimpään haastajaansa, joka sai 23 % äänistä.
Correa ilmoitti vuonna 2015, että ei asetu ehdolle enää 2017 järjestettävissä vaaleissa, vaikka hänen puolueensa ajoi uudistusta, jolla pyrittiin mahdollistamaan jatkokauden hakeminen. The Washington Post piti tätä merkittävänä erona alueen muihin vasemmistolaisiin presidentteihin, kuten Hugo Chaveziin, Daniel Ortegaan ja Evo Moralesiin, jotka olivat poistaneet tai heikentäneet kausirajoituksia äänestyksissä.
Virkakautensa päätyttyä Correa muutti Belgiaan. Heinäkuussa 2018 hänestä annettiin pidätysmääräys Ecuadorissa kidnappaustapaukseen liittyen. Marraskuussa 2018 hän haki turvapaikkaa Belgiasta. Interpol oli torjunut heinäkuussa Correasta annetun pidätysmääryksen ja todennut sen olevan "selvästi poliittinen".
Sananvapausongelmat ja oikeuslaitos
Correan hyväksyttämät lait mahdollistavat tuomarien erottamisen ja nimittämisen, kieltävät tiedotusvälineitä julkaisemasta poliittisia sanomia tukevia ”viestejä” tai ”uutisointia” sekä antavat vaaliviranomaisten sensuroida viestimiä. Viranomaiset ovat varoittaneet rangaistusten uhalla tuomareita hyväksymästä kansalaisten vetoomuksia perustuslain tarjoamaan suojaan valtiolta. Pelkästään alkuvuonna 2012 viranomaiset ilmoittivat sulkeneensa 20 yksityistä televisio- ja radiokanavaa. Mielenosoittajia syytetään ”terrorismista” esimerkiksi teiden tukkeutumisen vuoksi ja uhataan 4–8 vuoden vankilatuomioilla.
Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watchin mukaan presidentti Correa on heikentänyt lehdistönvapautta ja oikeuslaitoksen riippumattomuutta. Hän on kohdistanut toimittajiin kostonluonteisia oikeudenkäyntejä ja julkista nöyryyttämistä. Oikeusjärjestelmäuudistus on antanut hallinnolle valtaa nimittää ja erottaa tuomareita.
Tammikuussa 2012 Correa esitteli lakimuutokset, jotka kieltävät tiedotusvälineitä julkaisemasta jotakin poliittista sanomaa tai ehdokasta tukevia "viestejä" tai "uutisointia". Laki antaa vaaliviranomaisten sensuroida viestimiä ja astui voimaan heinäkuussa.
Correa ilmiantoi arvostelijoitaan kansallisissa lähetyksissään, jotka yksityisten viestinten on pakko välittää. Kesäkuussa 2012 El Universo -lehden julkaistua investointipankin johtajaa arvostelleen artikkelin Correa näytti päätoimittajan kuvan viikoittaisessa lähetyksessään ja kehotti: "katsokaa häntä älkääkä unohtako, sillä hän on selkein esimerkki tämän maan huonosta lehdistöstä". Correa on näyttänyt lähetyksissään toistuvasti myös häntä arvostelleen Fundamedios-ihmisoikeusjärjestön johtajan kuvia.
Kahdelle El Universo -lehden oikeudenkäynnissä Correan puolesta äänestäneelle tuomarille annettiin uudistuksessa pysyvät virat, vaikka heidän kokonaisarvosanansa olivat heikommat kuin monilla arvion perusteella erotetuilla tuomareilla. Tuomari Juan Paredesis syytettiin uskottavien todisteiden perusteella siitä, että hän sai tuomiolauselman luonnoksen etukäteen Correan asianajajalta, mutta syyttäjä hylkäsi tämän syytöksen ja sai pari kuukautta myöhemmin viran perustuslakituomioistuimesta.
Viranomaiset varoittivat heinäkuussa 2012 tuomareita siitä, että heitä rangaistaan ja jopa erotetaan, jos he hyväksyvät vetoomuksia perustuslain kansalaisille valtiota vastaan tarjoamaan suojaan. Human Rights Watchin mukaan tällainen uhkailu on epäoikeutettua puuttumista oikeuslaitoksen riippumattomuuteen.
Viranomaiset ilmoittivat sulkeneensa 20 yksityistä tv- ja radioasemaa alkuvuonna 2012. Toimittajien oikeuksia puolustava CPJ-järjestö selvitti viranomaisten sulkeneen asemia jo ennen valitusten kuulemista oikeudessa ja raportoi useimpien asemien olleen hallitusta arvostelevia.
Heinäkuussa 2011 Correa antoi määräyksen, jonka mukaan hallitus voi tarkkailla kaikkea kansainvälisten kansalaisjärjestöjen toimintaa ja poistaa näiden toimintaoikeudet, jos nämä "vaikuttavat politiikkaan".
Helmikuussa 2012 "Big Brother" -kirjan kirjoittajat määrättiin 2 miljoonan dollarin korvauksiin Correalle. Kirjassa kerrottiin Correan veljen ja hallinnon välisistä kyseenalaisista sopimuksista.
Kesäkuussa 2012 hyväksyttiin kyseenalainen tiedotusvälineiden vapautta koskeva laki, jonka väitetään vaientavan valtiojohdon kritiikin entistä tehokkaammin. Jo aiemmin maasta oli joutunut pakenemaan presidentti Rafael Correaa diktaattoriksi kutsunut toimittaja Emilio Palacio. Palacio oli arvostellut monien kuolemaan ja satojen loukkaantumiseen johtanutta armeijan käyttämistä syyskuun 2010 poliisilakon aikana. Palaciolle tuomittiin kolme vuotta vankeutta ja lehdelle 40 miljoonan dollarin sakot. Palacion mukaan harva uskaltaa enää arvostella hallitusta edes Twitterissä, josta Palaciokin luopui kirjoitustensa jatkuvan sabotoinnin vuoksi.
Kansalaiset pelkäävät arvostella hallitusta siksikin, että hallituksen pelätään voivan lukea heidän sähköpostinsa. Huhtikuussa 2013 murhattiin toimittaja Fausto Valdiviezo. Omaiset torjuvat hallituksen väitteen, että murhan takana olisikin mafia.
Mielenosoitukset
Koko Correan kauden ajan ympäristö- ja muiden mielenosoitusten osallistujia on syytetty "terrorismista ja sabotaasista", esimerkiksi teiden tukkeutumisen vuoksi. Nämä rikokset mahdollistavat 4–8 vuoden vankeustuomiot.
Heinäkuussa 2012 kymmentä ihmistä pidätettiin rauhanomaisesta kokoontumisesta, jossa suunniteltiin osallistumista mielenosoitukseen. Heitä syytettiin "terroriteoista". HRW raportoi, että puolustusasianajajien mukaan ainoa todiste olivat poliisien heidän kodeistaan löytämät harmittomat kirjat, T-paidat ja musiikki.
Alkuperäisväestö
Vuoden 2006 vaaleissa intiaaniväestön alueilla voitti aiemman presidentin veli Gilmar Gutiérrez. Hän kuitenkin jäi valtakunnallisesti kolmanneksi, juuri Correan taakse.
Maaliskuussa 2012 suurin alkuperäisväestöjärjestö CONAIE käynnisti 700 kilometrin marssin Correan hallintoa vastaan, "veden, maan ja ihmisarvon puolesta". CONAIEn mukaan Correan maa- ja vesipolitiikka vahingoittaa heidän elämäntapaansa. Correa kehotti joukkonsa liikkeelle marssijoita vastaan. Toinen vasemmistopuolue, entinen Correan tukija, ja opettajajärjestö tukivat marssia. CONAIE vastustaa myös Correan hallinnon muka harjoittamaa "mielenosoitusten kriminalisointia", eräiden virkamiesten erottamista ja uusien verojen keräämistä sekä Kiinalle Amazonin alueelta annettuja kuparikaivosoikeuksia.
Sadat ihmiset aloittivat marssin ja mukaan uskottiin liittyvän väkeä joka kylästä matkan varrelta.
Öljyoikeudet Kiinalle
Vuonna 2013 Ecuador ilmoitti huutokauppaavansa yli kolme miljoonaan hehtaaria Amazonin sademetsää kiinalaisille öljy-yhtiöille, mikä vihastutti alkuperäisasukkaat. Amazon Watch -kansalaisjärjestön mukaan alueen seitsemän alkuperäisväestöryhmää kiistävät suostuneensa öljyprojekteihin ja sanovat niiden tuhoavan heidän elämäntapansa. Myös alkuperäisväestön kansalaisjärjestöt vastustavat hanketta. Shuar-heimon naisten järjestön johtaja Narcisa Mashienta väittää hallituksen valehtelevan alkuperäisväestön suostumuksesta. Arvostelijoiden mukaan hankkeen syynä on Ecuadorin yli 7 miljardin dollarin velka Kiinalle ja halu rakentaa Kiinan rahoituksella 12,5 miljardin dollarin öljynjalostamo.
Toukokuussa 2012 tapahtuneesta öljyputken murtumasta Ecuadorissa valui yli miljoona litraa raakaöljyä Amazonin yläjuoksuun leviten myös Peruun ja Brasiliaan. Tapausta pidettiin ongelmallisena kolmatta presidenttikautta tavoittelevalle Correalle, joka oli vakuutellut projektiensa ympäristöystävällisyyttä.
FARC-sissit
Vuonna 2008 Kolumbia hyökkäsi Ecuadorista käsin Kolumbiassa toiminutta suurta vasemmistolaista FARC-sissijärjestöä vastaan ja ilmoitti surmanneensa 17 terroristia, joukossa FARCin kakkoskomentaja Raul Reyes. Chávez kutsui Kolumbiaa Yhdysvaltojen "sylikoiraksi" ja siirsi joukkojaan Kolumbian rajalle Ecuadorin kanssa. Fidel Castron mukaan operaatiossa oli kyse "jenkki-imperiumin kansanmurhasuunnitelmista".
Perustuslakiuudistus
Vuonna 2007 Correa järjesti äänestyksen kansalliskokouksesta, joka kirjoittaisi perustuslain uudelleen. Oppositiokansanedustajat pidättäytyivät äänestyksestä. Heidän mukaansa kansalliskokous olisi laiton yritys keskittää valta presidentille. Perustuslain mukaan vain parlamentti saa muuttaa perustuslakia. Oppositiokansanedustajan mukaan hallituksen mielenosoittajat ahdistelivat oppositiota. Aiemmin he jopa hyökkäsivät lakia käsittelevään kongressiin niin, että istunto piti keskeyttää.
Uudistus kuitenkin hyväksyttiin ja se keskitti vallan presidentille.
Virallisten tulosten mukaan vain kysymys 1 sai 50,67 % äänistä ja kysymykset 2–10 vain 45–49 %, mutta silti kyllä-ääniä oli jokaisessa hieman enemmän kuin ei-ääniä. Ääntenlaskussa ei-äänet näyttivät voittavan osassa kysymyksistä, mutta presidentin mukaan ääntenlaskua oli manipuloitu.
Ulkomaanvelka
Presidentti Correa ilmoitti 12. joulukuuta 2008, että maa ei maksaisi 30,6 miljoonan dollarin korkoaan 510 miljoonan dollarin lainastaan, koska lainantajat "ovat hirviöitä". Correa väitti myös, että hallinnon ennen hänen kauttaan ottama 3,8 miljardin dollarin velka oli laiton, koska se oli väärin hyväksytty. Tuollon maalla oli 5,65 miljardin dollarin käteisvarat. Maa vaihtoi valuuttansa dollareihin jo vuonna 2000.
Sosiaaliset ohjemat
Correan aikana maassa toteutettiin sosiaalisia ohjelmia. OPEC-maa Ecuadorin öljytuloja käytettiin uusiin kouluihin, terveyskeskuksiin ja infrastruktuuriprojekteihin, etenkin uusiin valtateihin. Virallisen tilaston mukaan köyhyys putosi vuoden 2007 ja 2012 välillä 37 prosentista 27 prosenttiin. Vuonna 2016 YK:n United Nations Development Programin (UNDP) edustaja sanoi Ecuadorin viimeisen yhdeksän vuoden aikana sosiaaliseen kehitykseen ja köyhyyden vähentämiseen tähdänneen sosiaalipolitiikan olleen "parhaiden joukossa Latinalaisessa Amerikassa".
Luopuminen vallasta ja maanpako
Correa ei voinut enää asettua ehdolle vuoden 2017 presidentinvaaleissa, joissa valituksi tuli Correan itsensä toivoma seuraaja, entinen varapresidentti Lenin Moreno. Uuden presidentin odotettiin jatkavan Correan linjalla, mutta hän alkoikin nopeasti muuttaa Ecuadorin poliittista linjaa aivan toisenlaiseksi. Suhteet Correan liittolaisiin Venezuelaan ja Kuubaan jäädytettiin, suhteet Yhdysvaltoihin taas kohentuivat huomattavasti. Talouspolitiikka muuttui oikeistolaisempaan ja markkinaystävällisempään suuntaan.
Rafael Correa asettui itse maanpakoon vaimonsa kotimaahan Belgiaan, josta käsin hän on arvostellut seuraajansa politiikkaa.
Tammikuussa 2018 Correa erosi perustamastaan Alianza-PAIS puolueesta, sillä uuden presidentin Lenin Morenon johdolla puolueen linja oli muuttunut huomattavasti oikeistolaisemmaksi kuin Correan kaudella. Rafael Correa tukijoineen perusti uuden vasemmistolaisen puolueen.
Heinäkuussa 2018 ecuadorilainen oikeuslaitos antoi pidätysmääräyksen Correasta, jota epäiltiin sekaantumisesta poliittisen vastustajansa kidnappaukseen vuonna 2012.
Psoriasis
Psoriasis tai psoriaasi, arkikielessä lyhyesti psori, vanhalta nimeltään hilsetystauti on krooninen iholla ja nivelissä esiintyvä tulehdustauti. Psoriasis on perinnöllinen ihon liikakasvun sairaus, jonka taudinkuva ja -kulku on hyvin yksilökohtaista, eikä kahta täysin samanlaista tapausta ole. Psoriasis on mahdollisesti autoimmuunisairaus. Psoriasiksella on myös mahdollisesti yhteys kehon D-vitaminiinitasoon.
Psoriasisliiton arvion mukaan Suomessa tautia sairastavia on noin 150 000, joka on noin 2–3 prosenttia väestöstä. Alttiuden sairauteen on perinyt vielä useampi suomalainen, mutta tauti ei välttämättä puhkea kaikilla alttiuden perineillä.
Periytyvyys ja puhkeaminen
Alttius sairastua psoriasikseen on monitekijäisesti periytyvää. Alttiusgeenipaikkoja tunnetaan nykyisin kymmeniä. Näistä tärkein, PSORS1, sijaitsee kromosomissa 6p21. Vain noin 10 prosenttia alttiusgeenin kantajista sairastuu.
Asemataso
thumb|right|Asemataso Asemataso eli platta ( tai airport ramp) on määrätty maalentopaikan osa. Se on tarkoitettu ilma-alusten matkustajien, postin tai rahdin lastausta tai purkamista sekä ilma-alusten tankkausta, paikoitusta ja huoltoa varten. Asematason koko vaihtelee lentokentittäin. Joillain lentokentillä on matkustajien koneeseen siirtymiseen tarkoitettuja matkustajasiltoja, mutta pienemmillä lentokentillä koneeseen siirrytään siirrettäviä portaita pitkin.
Psoriasis
Periytyvyys ja puhkeaminen
Psoriasiksessa T-lymfosyyttien ja ihon keratinosyyttisolujen keskinäisen kanssakäymisen säätely on epänormaalia. Ihon pintasolukon keratinosyytit jakautuvat nopeammin kuin terveessä ihossa ja kerääntyvät ihon pinnalle muodostaen hilsettä.
Patogeneesi
Psoriasis on immunologinen sairaus, johon liittyy sekä geneettisiä että ympäristötekijöitä. Ihon CD4+ T H 1 -solut ja CD8+ T -solut kerääntyvät taudissa orvasketeen. Ne erittävät ympäristöönsä sytokiineja ja kasvutekijöitä, jotka käynnistävät keratinosyyttien erittäin nopean jakautumisen, jolloin ne eivät ehdi kehittyä normaalisti. Tämän seurauksena ilmaantuvat psoriasikselle tyypilliset ihomuutokset. Ihomuutokset voivat aiheutua myös paikallisesta traumasta, jolloin puhutaan Koebnerin ilmiöstä. Trauman ajatellaan aiheuttavan ihossa tulehduksellisen muutoksen. Hoidossa käytettävät lääkkeet toimivat kolmella tavalla: estämällä T-solujen aktivaatiota ja lisääntymistä, vähentämällä T-solujen liikkumista ja yhteisvaikutusta keratinosyyttien kanssa sekä rajoittamalla T-soluja sitouttamalla tuumorinekroositekijän omaan reseptoriinsa.
Histologia
Histologisessa kuvassa nähdään orvaskeden paksuuntumista eli akantoosia, johon liittyy rete-tappien pidentymistä alaspäin verinahkaa kohti. Orvaskeden jyvässolukerros häviää, ja parakeratoosi aiheuttaa ihon hilseytymisen. Neutrofiilit muodostavat useita aggregaatteja eli yhteenliittymiä turvonneeseen orvasketeen (Kogojn pustulat) ja parakeratoottiseen sarveiskerrokseen (Munron mikroabsessit). Samanlaisia muutoksia nähdään myös pinnallisissa sieni-infektioissa, joka on otettava huomioon histologista diagnoosia tehtäessä.