cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sakai
Historia
Sakailaiset kauppiaat valmistivat aseita sekä Tokugawa Ieyasulle että Toyotomi Hideyorille. Vuonna 1615 kaupunki kuitenkin paloi maan tasalle Tokugawa-shōgunaatin ja Toyoyomi-klaanin välisessä taistelussa, Osakan saarrossa. Edo-kaudella ulkomaankauppaa ei enää juuri harjoitettu shōgunaatin harjoittaman eristäytymispolitiikan vuoksi. Veitsien valmistus alkoi kuitenkin kukoistaa Sakaissa tähän aikaan. Kaupungin satama rakennettiin uudelleen vuonna 1810. Meiji-restauraation aikana vuonna 1868 kaupungissa sattui Sakain välikohtaus, jossa Tosan provinssin samurait surmasivat 11 ranskalaista merimiestä, minkä jälkeen heidät tuomittiin kuolemaan. Samana vuonna uuden hallintojärjestelmän myötä perustettiin Sakain prefektuuri, joka liitettiin kuitenkin lopulta Osakan prefektuurin vuonna 1881. Sakain kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1889. Tähän aikaan kaupunki sai myös ensimmäiset rautatiensä.
Yleistä
Sakai on ollut 1. huhtikuuta 2006 lähtien yksi Japanin virallisista suurkaupungeista, joten sillä on käytössään tavallista enemmän valtaa ja resursseja muun muassa koulutukseen ja kaupunkisuunnitteluun liittyvissä kysymyksissä. Sakain kaupunki on perustettu alun perin Meiji-kaudella 1. huhtikuuta 1889, jolloin se käsitti vain pienen alueen nykyisen kaupungin luoteisosassa. Kaupunki on laajentunut itään ja etelään lukuisten liitosten kautta; viimeksi Miharan kauppala, nykyinen Miharan suuralue, liitettiin Sakaihin vuonna 2005.
Aluejako
260px|pienoiskuva|oikea|Sakain suuralueet
Kööpenhaminan vaakuna
Kööpenhaminan vaakuna on Kööpenhaminan kaupungin tunnus. Vaakunasta käytetään yksinkertaistettua versiota, joka on rekisteröity 15. maaliskuuta 1938.
Vaakunassa on sinisten aaltojen yläpuolella neliömäinen torni, jossa on sininen katto, jonka huipulla on kultainen puolikuu. Tornin aukossa on puoliksi alaslaskettu kultainen portti, jossa seisoo hopeisessa haarniska miekka kädessä. Portin päällä on Fredrik III:n kultamonogrammi. Tornin molemmin puolin on punainen torni sinisellä kupolilla ja tornin päällä kultainen kuusisakarainen tähti.
Kilven yläpuolella on kolme kypärää kultaisin ja punaisin helmin. Kypärän yllä on tunnusmerkkinä kultakruunu, sivuilla viisi kultakehistä, joista jokaisella on Dannebrog-lippu, oikealla viisi kultakeihistä bannerein ja Dannebrog-merkki. Kilvenpitiminä on kaksi luonnonväristä leijonaa seisomassa kahdella luonnolisen värisellä tykin piipulla sekä linnoistuksen rakentamiseen käytettyjen varusteiden ja välineiden päällä.
Kööpenhaminalla tiedetään olleen oma sinetti vuodelta 1254 ja malli on tiedossa vuodelta 1275. Kööpenhaminalle vuonna 1661 myönnettyjen etuoikeuksien myötä Kööpenhamina sai uuden vaakunan, jonka on maalannut Michael van Haven.
Sakai
Aluejako
Sakain kaupunki jakautuu seitsemään suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on Kita-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Minami-ku. Kaupungin ydinalueen muodostaa Sakai-ku.
Talous
Keskiajalla Sakai kukoisti kansainvälisen kaupan keskuksena. Perinteisiä Sakaissa harjoitettuja teollisuudenaloja olivat aseiden, veitsien ja polkupyörien valmistus. Rikkaan taloushistoriansa ja Osakan kaupungin läheisyyden ansiosta Sakailla on nykyisin monipuolinen teollisuuspohja. Japanin nopean talouskasvun myötä Sakai kehittyi ripeästi merkittäväksi teollisuuskeskukseksi, jossa toimii esimerkiksi petrokemian-, energia-, metalli- ja koneteollisuutta. Erityisen merkittäviä ovat metalli- (21,8 prosenttia) ja koneteollisuus (10,6 prosenttia teollisuusyrityksistä vuonna 2009). Samana vuonna kaupungissa toimi yhteensä 1 644 teollisuusyritystä, jotka työllistivät lähes 50 000 henkeä ja joiden valmistamien tuotteiden markkina-arvo oli 2,6 biljoonaa jeniä.
Phoenix (luotain)
Phoenix on Mars-laskeutuja, jonka suunnittelua johti Arizonan yliopiston kuu- ja planeettalaboratorio NASAn johdolla. Luotaimessa käytetään joitakin alun perin vuoden 2001 peruutettuun Mars-laskeutujaan suunniteltuja laitteita sekä kyseisen luotaimen runkoa. Phoenix laskeutui 25. toukokuuta 2008 Marsin vesi- ja jäärikkaalle pohjoisnapa-alueelle. Toukokuun lopulla 2010 NASA totesi laitteen toiminnan päättyneen.
Sakai
Liikenne
260px|pienoiskuva|oikea|Hankai-raitioteiden Shukuinin pysäkki Sakaissa
Phoenix (luotain)
Tehtävä
Tehtävällä on kaksi päämäärää. Ensimmäinen on veden geologisen historian tutkiminen, jonka perusteella voidaan selvittää menneisyydessä tapahtuneen ilmastomuutoksen syitä. Toinen on etsiä todisteita elinkelpoisesta alueesta, joka voisi sijaita jään ja maaperän välisellä rajavyöhykkeellä. Phoenixin instrumentit on suunniteltu Marsin arktisten seutujen geologiseen ja biologiseen tutkimiseen. Luotaimessa on myös suomalainen painemittari, jonka on valmistanut Ilmatieteen laitos. Luotain on ensimmäinen, joka lähettää dataa Marsin napa-alueilta. Se jatkaa NASAn "seuraa vettä" -strategiaa Marsin tutkimisessa.
Sakai
Liikenne
Kahden eri yhtiön pohjois-eteläsuuntaiset rautatielinjat liittävät Sakain keskusta-alueen tehokkaasti Osakaan. Mereltä sisämaahan päin ne ovat Nankai-rautateiden Nankai-päälinja, Nankain Kōya-linja ja JR Westin Hanwa-linja. Niillä on kaikilla Sakain mukaan nimetty rautatieasema kaupungin keskusta-alueella: Nankai-päälinjalla Sakain rautatieasema, Kōya-linjalla Sakai-higashin rautatieasema ja Hanwa-linjalla Sakai-shin rautatieasema. Lisäksi Hankai-raitioteiden Hankai-linja kulkee kaupungin keskustan halki Nankai-päälinjan itäpuolella. Pohjoisessa nämä rautatielinjat yhdistävät Sakain esimerkiksi Osakan suurille Nanban ja Tennōjin rautatieasemille, etelässä Wakayamaan ja Kansain kansainväliselle lentoasemalle. Kaupungin eteläosia, Senboku New Town -lähiötä, palvelee Senboku-pikarautatie, joka liittyy Nankain Kōya-linjaan Nakamozun rautatieasemalla. Nakamozuun saakka Sakain alueelle ulottuu myös Osakan metron Midōsuji-linja.
Phoenix (luotain)
Tehtävä
Luotain laukaistiin Cape Canaveralista Boeingin Delta 7925 -raketilla 4. elokuuta 2007 kello 12.26 Suomen aikaa. Luotain laskeutui Marsiin 26. toukokuuta 2008 puoli kolmen jälkeen aamuyöllä.
Sakai
Liikenne
Kaksi merkittävää moottoritietä kulkee Sakain halki: Hanshin-moottoritien reitti 4 pohjois-eteläsuuntaisesti Osakanlahden rannalla ja Hanwa-moottoritie kaupungin itäosissa. Lisäksi Hanshin-moottoritien reitti 15 kulkee Osakan halki ja päättyy etelässä Sakain keskusta-alueelle. Japanin valtatie 26 kulkee Sakain keskustan halki pohjoisesta etelään liittäen sen Osakaan ja Wakayamaan, valtatie 310 puolestaan lähtee keskustasta kaakkoon Naran prefektuurin eteläosien suuntaan. Lähin merkittävä lentoasema on Kansain kansainvälinen lentoasema Sakain eteläpuolella. Sinne pääsee kaupungista junalla noin 30 minuutissa.
Phoenix (luotain)
Tehtävä
NASA ilmoitti 10.11.2008 menettäneensä yhteyden luotaimeen. Tämä oli odotettavissa Marsin kylmyyden heikentäessä akkujen tehoa ja lähestyvän talven vähentäessä aurinkopaneelien tuottamaa energiaa. Luotain oli toiminnassa viisi kuukautta pidempään kuin alun perin ennakoitiin. Luotainta yritettiin herätellä Marsin kevään koittaessa vuoden 2010 ensimmäisen neljänneksen aikana. Tässä ei kuitenkaan onnistuttu.
Suomen kontribuutio
pienoiskuva|Luotaimen kokoonpano. Ilmatieteen laitos toimitti luotaimeen kaasukehän painemittalaitteen, joka on mitannut luotaimen ympäristön painevaihteluita. Mittauksia käytettiin säämallien luomiseen ja havaittiin mm. Marsille tyypillisiä pölypyörteitä.
Sakai
Väestö
260px|pienoiskuva|oikea|Ilmakuva Sakain keskusta-alueelle vuonna 1985.
Vuonna 2010 Sakain asukkaista 14,0 prosenttia oli nuoria (0–14-vuotiaita), 63,1 prosenttia työikäisiä (15–64-vuotiaita) ja 22,5 prosenttia iäkkäitä (65-vuotiaita tai vanhempia). Nuoria oli hieman enemmän kuin Osakan prefektuurissa tai Japanissa keskimäärin. Sakain päiväväestö oli samana vuonna 790 933 henkeä, 94,3 prosenttia koko väestöstä, eli Sakaista pendelöi jonkin verran enemmän ihmisiä töihin tai kouluun naapurikaupunkeihin kuin toisin päin.
Kofun-hautakummut
260px|pienoiskuva|oikea|Richū-ryōn kofun maantasosta nähtynä
Sakaissa sijaitsee useita suuria 300-luvun loppupuolelta 500-luvun alkupuolelle rakennettuja kofun-hautakumpuja. Ne kuuluvat Mozun kofun-ryhmään, joka muodostaa yhdessä läheisen Furuichin kofun-ryhmän kanssa 89 hautakummun kokonaisuuden; Mozun ryhmään kuuluu 48 hautaa, joista 20 on avaimenreiän muotoisia, 21 pyöreitä ja 5 neliömäisiä. Hautakummut sijaitsevat Sakain keskustan kupeessa kaupungin luoteisosassa kaupunkirakenteen seassa. Mozun kofun-ryhmän suurimmat hautakummut ovat 486 metrin pituinen Nintoku-ryōn hautakumpu, 365 metrin pituinen Richū-ryōn hautakumpu, 290 metrin pituinen Nisanzain kofun ja 203 metrin pituinen Gobyōyaman kofun. Keisari Nintokun hautana pidetty Nintoku-ryōn hautakumpu on Japanin suurin. Sitä ympäröi kolme vallihautaa ja sen ympärillä on kymmenen pienempää sivuhautakumpua. Mozun hautakummut on rakenneltu ”terassille”, jolta on näkymä Osakanlahdelle; tarkoitus lienee ollut korostaa hautojen monumentaalisuutta. Hautakummuista on löydetty suuria määriä rautaesineitä, kuten haarniskoja, miekkoja ja nuolenkärkiä, sekä kullattuja pronssiesineitä.
Temppelit ja pyhäköt
260px|pienoiskuva|oikea|Sakurai-jinjan haiden Kamakura-kaudelta on kansallisaarre
Sakain suuralueella ovat myös Sugawaran pyhäkkö ja Aguchin pyhäkkö. Sugawaran pyhäkkö tunnetaan paikallisesti nimillä Tenjinsan tai Ebessan, ja sen kerrotaan saaneen alkunsa Sakain rannalle huuhtoutuneen Sugawara no Michizanea esittävän puuveistoksen juhlinnasta. Se tunnetaan kesällä tulikärpästen katselupaikkana. Aguchin pyhäkössä säilytetään useita tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteita.
Hieman kauempana keskustasta sijaitsee Mozu Hachiman-gūn pyhäkkö, jota pidetään keisari Kinmein valtakaudella 500-luvulla perustettuna ja joka tunnetaan syksyisestä Tsukimi-festivaalistaan. Ōtori-taisha Nishin suuralueella oli vuorostaan entisen Izumin provinssin merkittävin pyhäkkö. Sen päähalli on rakennettu vanhaan ōtori-tyyliin ja se tunnetaan myös esimerkiksi iirispuutarhastaan. Lähettyvillä on Nara-kauden munkki Gyōkin syntymäpaikka Ebara-ji. Kaupungin eteläosassa Minamin suuralueella sijaitsevat vuonna 670 perustettu Hōdō-ji, jossa on tärkeäksi kulttuurikohteeksi otettu Kamakura-kauden ruokailuhalli, ja Sakurai-jinja, jonka myös Kamakura-kaudella rakennettu haiden-halli on yksi Japanin kansallisaarteista. Miharan suuralueella sijaitseva zenbuddhalainen Hōun-jin temppeli taas perustettiin vuonna 1672: sen päähallissa on 3 333 buddhapatsasta ja se on erityisen tunnettu atsaleoistaan.
Museot ja historialliset kohteet
260px|pienoiskuva|oikea|Sakain vanha majakka
Sakaissa sijaitseviin museoihin lukeutuvat esimerkiksi kaupungin historiaa esittelevä Sakain kaupunginmuseo, M.C. Mihara eli Miharan historiallinen museo, Sakain kaupungin kulttuuritalo, jossa sijaitsevat Alphonse Muchan ja 1900-luvun alkupuolen sakailaisen runoilijan Akiko Yosanon töitä esittelevät museot, ja avaruusalusta muistuttava lastenmuseo Big Bang. Polkupyörämuseo esittelee vuorostaan polkupyöräilyn historiaa, ja Sakain käsityökeskukseen eli Hamono-museoon on kerätty Sakaissa harjoitettujen perinteisten käsityötaitojen, kuten veitsien, suitsukkeiden, mattojen, merilevätuotteiden, polkupyörien ja makeisten valmistuksen historiaa. Kaksi museota esittelee Senbokun alueen historiaa: Senboku Suemuran arkeologinen museo, jossa on Senboku New Town -lähiön rakentamisen aikana löydettyä esineistöä, ja Kotanijō-museo, joka sijaitsee vanhan linnan paikalla. Kaupungissa on myös Sophia Sakai -planetaario ja kaksi ihmisoikeusmuseota.
Pian vuoden 1615 jälkeen rakennettu Yamaguchi-suvun talo on otettu Japanin tärkeiden kulttuurikohteiden luetteloon. Se on hieno esimerkki Edo-kauden alkupuolen arkkitehtuurista. Toinen Edo-kauden rakennus on asesepän talo, joka on ainoa jäljelle jäänyt asekauppa Edo-kaudelta. Se edustaa Sakain huomattavaa aseidenvalmistusperinnettä. Sen no Rikyūn asuintalo ei ole säilynyt nykypäivään, mutta sen paikka kaivoineen on nähtävillä, kuten myös muistomerkki Akiko Yosanolle, jonka kotitalo paloi toisessa maailmansodassa. Kaupungin satama-alueella sijaitsee vuorostaan vuonna 1877 rakennettu länsimaalaistyylinen, kuusikulmion muotoinen puinen majakka, yksi Sakain symboleista. Muita Meiji-kauden rakennuksia ovat vuonna 1907 valmistunut puinen Hamadera-kōenin rautatieasema, jonka arkkitehti Tatsuno Kingo suunnitteli myös Tokion rautatieaseman, ja vanha Tennō-vesisäiliö, jossa on käytetty punatiiltä.
Puistot
Varsinkin Sakain pohjoisosat on rakennettu tiheään, mutta kaupungissa on myös useita suuria puistoja. Daisenin puisto on yksi Sakain symboleista. Se sijaitsee Nintoku-ryōn hautakummun ja Richū-ryōn hautakummun välissä ja on 35,6 hehtaarin laajuinen. Osakanlahden rannalla kaupungin länsiosassa on Hamaderan puisto, joka perustettiin jo vuonna 1873 ja on siten Osakan prefektuurin puistoista vanhin. Se tunnetaan männyistään ja ruusupuutarhoistaan, mutta siellä on myös urheilukenttiä ja maauimala. Myös pienempi Ōhaman puisto tarjoaa erilaisia urheilumahdollisuuksia. Keskustan itäpuolella sijaitsee vuorostaan laaja, vuonna 1972 perustettu Ōizumi-ryokuchin puisto, jonka metsäisellä 95 hehtaarin alueella on yli 300 000 puuta. Kaupungin itä- ja eteläosissa sijaitsee useita muita pienempiä puistoja ja viheralueita. Myös satama-alueelle on rakennettu uusia puistoja, kuten Minato-Sakai Green Plaza ja Ocean Fureai Plaza, joista näkyy kirkkaalla säällä Awajishiman saarelle saakka.
Kulttuuri
260px|pienoiskuva|oikea|Näkymä Daisenin puiston japanilaiseen puutarhaan 260px|pienoiskuva|oikea|Sakain kaupungintalo
Juhlat ja tapahtumat
Merkittäviin Sakaissa järjestettäviin tapahtumiin kuuluvat esimerkiksi vuodesta 1974 lokakuisin järjestetty Sakai-festivaali paraateineen, myös lokakuussa pidettävät kaupungin olympialaiset ja marraskuisin järjestettävä maatalousfestivaali. Perinteisiä uskonnollisia festivaaleja (matsuri) ovat Mozu Hachiman-gūn pyhäkön 300 vuoden ajan juhlittu Tsukimi- eli kirjaimellisesti kuunkatselufestivaali futondaiko-rumpulavoineen, jotka painavat noin kolme tonnia ja joiden kantamiseen tarvitaan 70 henkeä, Sakurai-jinjan Kamakura-kaudelta saakka periytyvä ko-odori-tanssi, Ōtori-taishalta alkava Danjiri-matsuri ja Iwatsuta-jinjan Yasaihossai-juhla, jossa kävellään tulen läpi.
Kirsikankukkien katseluun sopivia paikkoja kaupungissa on lukuisia, muiden muassa Chōzen-jin temppeli, Nishiharan puisto ja Daisenin puisto; kaupungin nimikkokukat atsaleat kukkivat vuorostaan etenkin Asakayaman vedenpuhdistuslaitoksella, joka avataan joka vuosi kukinta-aikaan noin 50 000–60 000 vierailijalle, ja Hōun-jin temppelillä, jossa on tuhat atsaleaa. Ōtori-taishalla pidetään kesäkuisin sadantuhannen kurjenmiekan Ayame-festivaali.
Perinteiset käsityöt ja teollisuus
Sakaissa harjoitetaan edelleen useita perinteisiä pienteollisuuden aloja:
Sisar- ja ystävyyskaupungit
Sakailla on kolme ulkomaista ystävyys- tai sisarkaupunkia ja kaksi japanilaista ystävyyspaikkakuntaa. Berkeley ja Wellington ovat sisarkaupunkeja, Lianyungang ystävyyskaupunki. Ensimmäinen yhteistyösopimus solmittiin Berkeleyn kanssa vuonna 1967. Ystävyyskaupunkisuhteen lisäksi Sakain satamalla on yhteistyösopimus Lianyungangin sataman kanssa.
Jukka Toivola (Kustaa)
Jukka Toivola, kirjailijanimeltään Kustaa (1899 – 8. toukokuuta 1938 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen lehtimies ja kirjailija.
Toivola muutti vuonna 1923 Neuvosto-Karjalaan, jossa hän työskenteli Punainen Karjala -lehden toimittajana. Hän julkaisi lehdissä kuvauksia, pakinoita ja kertomuksia, joista eräät ilmestyivät myös erillisinä kirjasina.
Toivola oli vuodesta 1920 lähtien SDP:n, vuodesta 1922 SKP:n ja vuodesta 1923 NKP(b):n jäsen. Hänet pidätettiin helmikuussa 1938, tuomittiin kuolemaan vakoojana ja ammuttiin Petroskoin lähellä. Toivola todettiin syyttömäksi vuonna 1957.
Real Madridin kausi 2018–2019
Kausi 2018–2019 on Real Madridin 115. kausi ja seuran 88. perättäinen kausi Espanjan jalkapalloilun pääsarjassa. Artikkeli kattaa ajan 1. heinäkuuta 2018 – 30. kesäkuuta 2019.
Kokoonpano
Päivitetty 23. heinäkuuta 2018 Lähde: Realmadrid.com
Tulleet
Menot yhteensä: €146,25M
Lähteneet
Tulot yhteensä: €115,5M
Nettotulot yhteensä: €8,75M
FIFA Club World Cup
Real Madrid liittyy suoraan kilpailun välierävaiheeseen.
Onnelliset kohtaa
Onnelliset kohtaa on Scandinavian Music Groupin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2002. Albumi on yhtyeen albumeista toistaiseksi parhaiten menestynyt. Levyn myynti ylitti kultalevyyn oikeuttavan määrän julkaisuvuonnaan. Sittemmin sitä on myyty platinalevyyn oikeuttava määrä, yli 30 000 kappaletta.
Onnelliset kohtaa oli Suomen virallisella albumilistalla yhteensä kahdeksan viikkoa, joista listan kärkeen se nousi ensimmäisellä listaviikollaan (37/2002). Albumilistalta tippumisen jälkeen albumi nousi vielä kahdeksi viikoksi mid-price-listalle lokakuussa 2003.
Albumilta julkaistuista singleistä "Tällaisena kesäyönä" ja "Kun tuuli oli viilee" sijoittuivat singlistalle. Albumilta julkaistut neljä singleä eivät saaneet kovin paljoa radiosoittoa, lukuun ottamatta kappaletta "Minne katosi päivät", josta tuli melko suuri hitti. Kappale ei kuitenkaan sijoittunut lainkaan singlelistalle, sillä se julkaistiin vain promootiosinglenä.
Arvostelut
Desibeli.net -sivuston arvostelussa Miika Jalonen kommentoi albumin olevan ”neutraali, vaaraton ja särmätön”. Jalonen sanoi albumin parhaiden kappaleiden olevan albumin alussa. "Kun tuuli oli viilee" -kappaleen bassokuvio on Jalosen mukaan ”mainion rouhea”. "Minne katosi päivät" -kappaleen C-osan sanotaan olevan levyn paras yksittäinen hetki. Albumin yleistunnelman sanotaan olevan ”vaisuhko”.
Kaajärven rannat
Kaajärven rannat on Viikatteen vuonna 2002 julkaistu kolmas studioalbumi. Levy on julkaistu sekä CD:nä (RA085) että vinyylinä (LONG004). Vinyyliversiolla on CD:ltä puuttuva kappale "Lyijykomppania". Levyn kappaleesta "Nuori mies nimetön" tehdyn videon on ohjannut Joonas Berghäll.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 6.
Kappaleet
Sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
SHF (taajuusalue)
SHF (superkorkea taajuus,  ) on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle, joka kattaa 3–30 GHz:n radioaallot (aallopituusalue 1–10 cm; senttimetriaallot). SHF on akronyymi englannin kielen sanoista super high frequency (superkorkea taajuus).
Taajuusalueen alapäätä (3–5 GHz) käytetään myös ns. troposfäärisirontayhteyteen eli tropolinkeissä. Tämä yhteys perustuu alle 10 kilometrin korkeudessa oleviin ilmakehän pyörteisiin ja muihin epätasaisuuksiin, jotka sirottavat niihin osuvan SHF-alueen radioaaltoja.
Sää alkaa radioaaltojen taajuuksien kasvaessa vaikuttaa ensimmäisen kerran SHF-alueella, lähinnä sateen vuoksi. Voimakas sade vaimentaa SHF-alueella sähkömagneettista säteilyä.
Alueen suuntaaviin antenneihin perustuvien linkkien havaitseminen, kuuntelu ja häirintä on erittäin vaikeaa. Muun muassa Yhdysvaltojen armeijan MSE-viestijärjestelmä käyttää 15 GHz:n lyhyen kantaman (n. 8 km) linkkejä (down the hill) esikunnan ja korkeammalla olevan alueellisen viestikeskuksen tai kaukolinkin välillä.
Suuren vahvistuksen antennien käytössä on vaikeaa suunnata antenni vasta-asemaan etenkin siirtyvässä käytössä.
Valkopääsorsa
pienoiskuva|Oxyura leucocephala
Valkopääsorsa (Oxyura leucocephala) on pienikokoinen sorsalintujen (Anseriformes) lahkoon kuuluva lintu.
Valkopääsorsaa tavataan Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Sen kanta on romahtanut voimakkaasti 1990-luvulla ja vuonna 2011 aikuisia valkopääsorsia arvioitiin olevan 7 900–13 100 yksilöä. WWF:n pääosin suomalaisista ja syyrialaisista tutkijoista koostunut tutkimusryhmä löysi omissa tutkimuksissaan Syyriasta Al-Jabbul-järveltä 2 400 valkopääsorsan parven, jota pidetään suurimpana yksittäisenä havaintona tästä uhanalaisesta lajista. Merkittävän havainnosta tekee se, että samassa paikassa tavattiin noin 20–30 prosenttia koko maailman arvioidusta valkopääsorsien kannasta.
Miekkailun maailmanmestaruuskilpailut 2006
Miekkailun maailmanmestaruuskilpailut 2006 pidettiin Torinossa, Italiassa 30. syyskuuta - 7. lokakuuta. Miehet ja naiset kilpailivat floretilla, säilällä ja kalvalla henkilökohtaisesti että joukkueena.
Albanian parlamenttivaalit 2009
Albanian parlamenttivaalit 2009 toimitettiin Albaniassa 28. kesäkuuta 2009. Vaaleissa valittiin 140 edustajaa Albanian parlamenttiin. Vaaleissa annettiin 1 566 079 ääntä, ja vaalien äänestysprosentti oli 50,8 %. Vaaleissa eniten paikkoja sai Albanian demokraattinen puolue. Valituista 117 oli miehiä ja 23 naisia.
Tulokset
Puolueet saivat paikkoja seuraavasti:
Heading for Tomorrow
Heading for Tomorrow on saksalaisen Gamma Rayn debyyttialbumi vuodelta 1990. Se sisältää cover-version Uriah Heepin kappaleesta Look at Yourself.
Kappaleet
Japanin-version bonuskappale: <li> </ol>
Peleus
thumb|Peleus, Akhilleus ja Kheiron
Peleus oli kreikkalaisessa mytologiassa Aiginan kuningas Aiakoksen ja Endeiksen poika ja Akhilleuksen isä.
Tapettuaan veljensä Telamonin kanssa velipuolensa Fokoksen hänen täytyi paeta Aiginasta. Fthiassa kuningas Eurytion puhdisti hänet synnistään ja antoi hänelle hänen tyttärensä Antigonen vaimoksi. Kalydonin metsäkarjun metsästyksen yhteydessä Peleus kuitenkin vahingossa osui keihäällään Eurytioniin tappaen tämän ja joutui taas pakenemaan – tällä kertaa Iolkokseen.
Iolkoksessa Peleuksen vapahti murhastaan Akastos. Akastoksen puoliso Astydameia rakastui Peleukseen, joka kuitenkin torjui tämän. Tästä katkeroituneena Astydameia lähetti Antigonelle viestin, jossa hän väitti Peleuksen aikovan naida Akastoksen tyttären Steropen; tästä murtuneena Antigone hirtti itsensä. Lisäksi Astydameia kertoi miehelleen Peleuksen aikoneen viedä hänen kunniansa. Tästä suuttuneena tämä päätti tappaa kerran puhdistamansa miehen ja kutsui Peleuksen metsästysretkelle. Kun Peleus oli nukahtanut metsästyksen jälkeen, Akastos kätki tämän miekan ja hylkäsi tämän. Aamun valjetessa Peleuksen yllätti joukko kentaureja, ja hän olisi kohdannut loppunsa, ellei Kheiron olisi säästänyt häntä. Kheiron jopa palautti Peleukselle hänen miekkansa, jonka oli löytänyt. Myöhemmin Peleus palasi Iolkokseen Iasonin ja dioskuurien kanssa ja kosti Astydameialle revityttämällä tältä raajat irti ja marssituttamalla armeijansa kaupunkiin hänen lävitseen.
Antigonen kuoltua Peleus nai meri-nymfi Thetiksen, ja tämä synnytti hänelle Akhilleuksen. Häälahjaksi Peleus sai Poseidonilta kaksi kuolematonta hevosta: Ksanthos ja Balios. Heidän häistänsä sai myös alkunsa riita, joka johti Pariksen tuomioon ja myöhemmin Troijan sotaan.
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1997
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1997 kuudennen kerran. Kilpailut käytiin Japanin Naganossa 6.–9. helmikuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, hypyt, baletti ja vain miehillä yhdistetty.
Santaholma
Santaholma voi tarkoittaa:
Sukunimenä:
Tanskan naisten käsipallomaajoukkue
Tanskan naisten käsipallomaajoukkue edustaa Tanskaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kolmasti olympiakultaa, kerran maailmanmestaruuden ja kolme kertaa Euroopan-mestaruuden. Vuoden 1997 maailmanmestaruuden jälkeen se oli hallitseva mestari kaikissa edellä mainituissa kilpailuissa.
Terengganu
Terengganu (ترڠڬانو jawiksi) on Malesian osavaltio. Se sijaitsee Malesian mantereen puoleisen osan koillisella rannikolla. Kelantan on osavaltion länsipuolella ja Pahang eteläpuolella. Itäpuolella on Etelä-Kiinan meri. Osavaltion pinta-ala on 12 955 neliökilometriä ja asukasluku noin 1 miljoona. Osavaltion pääkaupunki on Kuala Terengganu. Osavaltio on rikastunut öljyvarannoistaan ja alueella on kehitetty myös turismia. Osavaltion alueella sijaitsevat Perhentian-saaret.
Historia
Terengganu on pienenä sulttaanikuntana joutunut historiansa aikana useasti suurempien maiden valtaan. Terengganusta on löytynyt kivikirjoituksia, joiden perusteella saattaa olla mahdollista, että alueelle on perustettu islamilainen valtio jo 1300-luvulla. Kuitenkin 1400-luvulla Terengganua hallinneen Malakan sulttaanikunnan uskotaan islamilaistuneen alueella ensimmäisenä, 1420-1440-luvuilla. Malakasta islam levisi muualle Malakan niemimaalle. Malakan kukistuttua 1511 Terengganu siirtyi Johoren sulttaanikunnan hallintaan. 1700-luvulle tultaessa Terengganu oli kuitenkin yhä vahvemmin Bangkokin vallan alla.
Vuonna 1909 Terengganu siirrettiin Siamilta Britannian suojelukseen. Alue säilyi kuitenkin liittoutumattomana, eikä liittynyt Liittoutuneisiin malaijivaltioihin.
Toisessa maailmansodassa ja japanilaismiehityksen aikana alue palasi lyhytaikaisesti Thaimaan hallintaan. Sodan jälkeen Terengganu liittyi Malaijan federaatioon, joka itsenäistyi Britanniasta vuonna 1957. Malesian liittovaltion muodostamisen jälkeen Terengganusta tuli Malesian osavaltio.
Väestö
Terengganun väestöstä 94% on malaijeja, 5% kiinalaisia ja 1% intialaisia. Lisäksi osavaltiossa asuu pieni vähemmistö orang asli alkuperäisasukkaita.
Politiikka
Terengganun hallitsija on sulttaani, jonka arvo on perinnöllinen. Terengganun sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana.
EHF (taajuusalue)
EHF (erittäin korkea taajuus, millimetriaallot,  ) on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) termi radiotaajuusalueelle, joka kattaa 30 GHz–300 GHz:n radioaallot   (aallopituusalue 1 –10 mm; ' millimetriaallot '). EHF on akronyymi englannin kielen sanoista 'Extremely High Frequency'.
EHF-aallot kantavat vain muutaman kilometrin, mutta samalla niiden havaitseminen, kuuntelu ja häirintä on lähialuetta lukuun ottamatta lähes mahdotonta.
Voimakkaasti suuntaava antenni on mahdollista saada erittäin pieneen tilaan.
Sääilmiöt, lähinnä sade, vaikeuttavat merkittävästi millimetriaaltojen etenemistä. Myös perusvaimennus ilmakehässä on niin suurta.
Radioaallon taajuuden kasvaessa ensimmäinen suuri ilmakehän aiheuttama lisävaimennus on 60 GHz:n kohdalla.
Taajuusalueen käyttökelpoisuutta lisää ratkaisevasti mikropiirien valmistuksen siirtyminen 1980-luvun lopulla kyseiselle alueelle (vrt. MIMIC).
Joonas Könttä
Joonas Kasperi Könttä (s. 13. joulukuuta 1989 Lieksa ) on suomalainen poliitikko, joka asuu Jyväskylässä. Könttä valittiin keskustan kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 2019 Keski-Suomen vaalipiiristä.
Ura
Joonas Könttä on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja hän on erikoistunut Venäjään. Hän suoritti Kavaku-koulutuksen ja työskenteli diplomaattiuralla ulkoministeriössä ennen valintaa kansanedustajaksi. Könttä toimii Jyväskylän kaupunginvaltuutettuna ja Keski-Suomen maakuntavaltuutettuna. Könttä on aiemmin työskennellellyt EU-parlamentissa ja opetus- ja kulttuuriministeriössä. Hän on asunut aiemmin Pietarissa Venäjällä ja Brysselissä Belgiassa.
Könttä valittiin Paasikivi-seuran varapuheenjohtajaksi keväällä 2021.
Könttä on eduskunnassa puolustusvaliokunnan ja liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsen sekä hallintovaliokunnan varajäsen. Hän on myös toiminut parlamentaarisen asevelvollisuuskomitean varapuheenjohtajana.
Näkemyksiä
Kevään 2019 vaalikoneessa Könttä katsoi, että "perinteiset arvot ovat hyvän elämän perusta", mutta toisaalta kannatti viinien ja vahvojen oluiden myyntiä ruokakaupoissa , sekä samoja avioliitto- ja adoptio-oikeuksia homo- ja lesbopareille kuin heteropareille. Könttä on kritisoinut suomalaista uhkapelikulttuuria kutsuen sitä "kansalliseksi tragediaksi", jossa pelikoneita on sijoitettu laajasti kauppoihin ympäri maan. Köntän mukaan peliongelmien vähentämisen vuoksi pelikoneiden sijoittelua tulee vähentää roimasti.
Könttä on kertonut kannattavansa asevelvollisuuden ulottamista molemmille sukupuolille ja siviilipalveluksen uudistamista vastaamaan paremmin yhteiskunnan kriisioloihin. Köntän mukaan asevelvollisuuden ulottamista tulisi pohtia myös Ahvenanmaalle, yhteistyössä Ahvenanmaan hallinnon kanssa. Lisäksi hän on korostanut maanpuolustusvelvollisuuden merkitystä ja esittänyt puolustusmäärärahojen pitämistä yli 2%:ssa BKT:stä.
Onnenlantti
Onnenlantti on suomalaismuusikko Jorma Kääriäisen neljäs sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Mukana on myös bonus-DVD, joka sisältää mm. kuvia ja "Onnenlantti"-videon.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23.
Kolarin seurakunta
Kolarin seurakunta on Kolarin kunnassa Suomen Lapissa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Lapin rovastikuntaan.
Seurakunnalla on neljä kirkkoa: Kolarin kirkko, Kolarinsaaren kirkko, Sieppijärven kirkko ja Pyhän Laurin kappeli.
Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kolarin kappeliseurakunnan kappalaisina:
Pirkka (lehti)
Pirkka-lehti on K-ryhmän asiakaslehti. Se on perustettu vuonna 1933. Pirkka ilmestyy 10 kertaa vuodessa. Sen jakelulevikki on 800 000, ja sillä on arvioitu olevan 1,5 miljoonaa lukijaa.
Vuosina 1933-1997 Pirkka oli K-kauppiaiden asiakaslehti, jota jaettiin likimain joka kotiin. Vuosina 1997–2010 se oli osoitteellisena postitettava Plussa-kortin haltijoiden kanta-asiakaslehti. Vuosina 2010-2016 lehti jaettiin jokaiseen suomalaiseen talouteen, ja sen jälkeen palattiin takaisin osoitteelliseen jakeluun.
Lehden tärkeimmät aihealueet ovat sisustus ja asuminen, ruoka, kauneus ja muoti. Näiden lisäksi Pirkassa on henkilöjuttuja sekä artikkeleita ajankohtaisista ilmiöistä. Pirkka-lehti on osa K-ryhmän julkaisemaa Pirkka Mediaa, johon kuuluvat lehden lisäksi Pirkka.fi-verkkopalvelu, uutiskirje ja sosiaalisen median kanavat. Pirkka-lehden tunnettu palsta on Niksi-Pirkka, jonka niksejä on julkaistu erillisinä kokoomateoksina. Asiakkaiden lähettämiä niksejä on julkaistu ainakin 1960-luvulta lähtien. Lehteä kustantaa A-lehdet Oy. Vuosina 2001–2006 toimitustyön hoiti alihankintana Yhtyneet Kuvalehdet.
Ydin (lehti)
Ydin on vuodesta 1967 ilmestynyt yhteiskunnallinen aikakauslehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehden näytenumero ilmestyi itsenäisyyspäivänä vuonna 1966. Lehteä julkaisevat Sadankomitea ja Suomen Rauhanliitto. Se käsittelee turvallisuuspolitiikan lisäksi globalisaatiota, demokratiaa, ihmisoikeuksia sekä kotimaista ja kansainvälistä politiikkaa. Lehden päätoimittajana on toiminut lokakuusta 2009 Arja Alho. Ydin on Kultti ry:n jäsenlehti.
Ytimessä vaikutti vuonna 1972 kirjoittajanimimerkki Y. Y. Antonen, jonka taustalla oli useita sosialidemokraattisia vaikuttajia.
Frances D’Souza
thumb|Paronitar D’Souza (2013). Frances Gertrude Clair D’Souza (18. huhtikuuta 1944 Sussex) on brittiläinen kansatieteilijä ja poliitikko. Hän toimi Britannian ylähuoneen puhemiehenä 2011–2016.
Frances D’Souza opiskeli antropologiaa Lontoon yliopiston University College Londonissa (B.Sc. 1970). Hän jatkoi opintojaan Oxfordin yliopiston Lady Margaret Hall -collegessa, josta valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1976. Hän työskenteli brittiläisen ihmisoikeusjärjestö Article 19:n johtajana vuosina 1989–2002.
Mikel John Obi
Mikel John Obi (oik. John Michael Nchekwube Obinna, s. 22. huhtikuuta 1987 Plateau, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edusti yli kymmenen vuotta Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Vuonna 2017 hän siirtyi Kiinaan Tianjin TEDA:n joukkueeseen. Vuonna 2019 hän palasi Englantiin ja teki sopimuksen Middlesbrough'n kanssa. Mikelin pelipaikka on puolustavalla keskikentällä.
Ura
Juniorina Mikel edusti synnyinseudultaan kotoisin olevaa Plateau Unitedia, josta hän siirtyi eteläafrikkalaiseen Ajax Cape Towniin. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 2005 Norjan pääsarjassa, Tippeligaenissa, pelaavan FC Lyn Oslon joukkueessa. Vain kuuden pääsarjaottelun jälkeen hän siirtyi Englantiin. Siirto ei sujunut ongelmitta, sillä suurseurojen Manchester Unitedin ja Chelsean välille syntyi erimielisyyksiä sopimuksesta. Pitkän riidan jälkeen Mikel siirtyi Chelseaan. 23,6 miljoonan euron siirtokorvauksesta ManU sai 17,7 miljoonaa ja Lyn 5,9 miljoonaa euroa. Mikelillä oli suuria ongelmia sopeutua Chelseaan alkukaudella 2006, mutta kevätkaudella hän esitti parhaimmillaan huikeita otteita Chelsean paidassa ja murtautui manageri José Mourinhon luottomiesten joukkoon. Mikelin ominaisuudet, kuten voimakkuus ja harvinaisen laaja syöttörepertuaari mahdollistavat hänen käyttämisensä sekä keskikentän rikkovassa että rakentavassa roolissa.
Maajoukkueura
Nigerian A-maajoukkueessa Mikel on pelannut viisi ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen noista otteluista hän pelasi vuonna 2005. Aiemmin hän oli esiintynyt lukuisia kertoja maan juniorimaajoukkueissa. Mikel tuli ehkä ensi kertaa suuremman yleisön tietoisuuteen vuonna 2003 Suomessa pidetyissä alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa hän pelasi Nigerian kaikki ottelut. Pelaajanimensä "Mikel" hän on ottanut kisojen paidan kirjoitusvirheestä.
Eroosio
pienoiskuva|Eroosion synnyttämä [[Holvikaari (kivimuodostuma)|holvikaari Archesin kansallispuistossa Utahissa.]] Eroosio on kallio- ja maaperän kulumista veden, jään, tuulen, mekaanisen kulutuksen tai jonkin muun maaperää kuluttavan tekijän tähden. Laajassa merkityksessä eroosioon lasketaan mukaan myös irronneen aineksen kulkeutuminen veden tai tuulen mukana; suppeampi merkitys kattaa vain aineksen irtoamisen, jolloin raja rapautumiseen on häilyvä. Eroosion irrottaman aineksen kasautuminen on nimeltään sedimentaatiota, nämä kaksi prosessia yhdessä muokkaavat maastonmuotoja jatkuvasti.
Lajit
Vesieroosiossa maaperää kalvaa liikkuva vesi. Rannikolla sitä aiheuttavat sekä kalliota vasten iskeytyvät aallot että aaltojen liikuttamat sora ja hiekka. Joen pohjassa eroosiota aiheuttaa sekä virtaava vesi että sen mukana kulkevat ainekset.
Tuulieroosiota ilmenee lähinnä kuivilla alueilla, missä tuuli irrottaa hiekkaa dyynien pinnasta, ja tuulen kuljettama hiekka hioo kallion pintaa. Dyyni liikkuu tuulen suuntaan, kun tuuli irrottaa hiekkaa tuulenpuolelta ja kasaa sitä suojanpuolelle.
Vaikuttavat tekijät
thumb|Eroosion jälkiä maaperässä. Eroosioon vaikuttavat tekijät voidaan jakaa kolmeen pääluokkaan: energia-, suoja- ja kestävyystekijöihin.
Vaikutukset
Eroosio on ekosysteemille pienessä määrin terveellinen ja luonnollinen tapahtuma, mutta sitä ovat voimistaneet etenkin ihmisen aiheuttamat muutokset luonnossa. Tällaisia muutoksia ovat esimerkiksi metsien hakkuu, maatalous ja liikkumisen aiheuttama kuluminen.
Eroosio aiheuttaa kuormitusta vesistölle, koska maa-ainesten mukana kulkeutuu ravinteita ja maa-ainesta vesistöihin.
Eroosiossa maasta poistuu sellainen ainesosa, joka on herkkä kulumiselle ja kulkeutumiselle, esimerkiksi pienen raekokonsa tähden. Eroosion aiheuttaman kulutuksen, kuljetuksen ja kasaantumisen voimakkuus vaihtelee maaston ja eroosiota aiheuttavan ilmiön mukaan.
Montevideon kaupunginosat
Montevideo on Uruguayn pääkaupunki. Kaupungissa on noin 1,5 miljoonaa asukasta, jotka asuvat 59 eri barrioissa eli kaupunginosissa. Jokaisella barriolla on oma asukkaiden sosiokulttuuriselle tasolle sopiva identiteetti, maantieteellinen sijainti ja toiminta.
Kaupunginosien muodostuminen
Jotkin kaupungin barrioista olivat aikaisemmin itsenäisiä kuntia, jotka liitettiin ajan mittaan kaupunkiin, esimerkiksi Sayago ja Pocitos. Toiset taas saivat alkunsa teollisuusalueina (esimerkiksi Cerro). Kolmatta ryhmää sitten edustavat muun muassa Malvín Nortessa sijaitseva Euskal Erría ja Pradossa sijaitseva Parque Posadas, jotka nousivat kaavoituksen mukaan kokonaisina suurina asuntoalueina.
Kaupunginosat
725 px|Montevideon kartta
Tuhoon tuomittu saari
Tuhoon tuomittu saari (Isle of the Dead) on Val Lewtonin tuottama ja Mark Robsonin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1945. Elokuvan pääosassa on Boris Karloff.
Tuotanto
Lewton joutui tavallisesti tekemään elokuvia sen mukaan, minkälaisia nimiä RKO:n markkinointiosasato keksi. Tuhoon tuomittu saari oli kuitenkin Lewtonin oma ehdotus. Hän oli saanut idean elokuvaan Arnold Böcklinin maalauksesta Kuolleiden saari (Toteninsel). Elokuva hyväksyttiin ja kuvaukset aloitettiin jo heinäkuussa 1944, mutta ne jouduttiin keskeyttämään Karloffin sairauden takia. Lewton ja Karloff tekivät Ruumiinsieppaajat ennen kuin elokuvan tekoa jatkettiin joulukuussa 1944.
Vastaanotto
Martin Scorsese teki 2009 listan 11 parhaimmasta kauhuelokuvasta. Tuhoon tuomittu saari oli toisella sijalla: ”Tässä Val Lewtonin elokuvassa, joka käsittelee saarelle saarroksiin jääneitä ruton uhreja Kreikan sisällissodan aikana, on hetki, joka aina onnistuu pelottamaan minua. Sanottakoon vain, että siihen liittyy ennenaikainen hautaaminen.”
Kaliumbromaatti
Kaliumbromaatti (KBrO3) on kalium- ja bromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Se on väriltään valkoinen ja muodoltaan jauhetta tai kiteitä. Yhdistettä voidaan käyttää analyyttisessä kemiassa ja elintarvikelisäaineena.
Sitä on käytetty enimmäkseen elintarvikelisäaineena (E924) erityisesti jauhojen leivontaominaisuuksien parantamiseen. Tavallisesti aine hajoaa leivontaprosessin aikana, mutta huonoissa olosuhteissa sitä saattaa jäädä valmiiseen tuotteeseen. Yhdisteen käytöstä on luovuttu Suomessa ja muissa Euroopan maissa, Kanadassa ja useimmissa muissa valtioissa sen mahdollisen karsinogeenisuuden vuoksi. Se on yhä sallittu Yhdysvalloissa, joskin siellä sen käytölle on määrätty rajoituksia ja leipureita on kehotettu luopumaan sen käytöstä.
Metro Exodus
Metro Exodus on 4A Gamesin kehittämä ja Deep Silverin julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin 15. helmikuuta PlayStation 4:lle, Microsoft Windowsille ja Xbox Onelle. Pelin Linux-versio on julkaistu 14. huhtikuuta 2021. Peli on jatko-osa peleille Metro 2033 ja Metro: Last Light.
Juoni
Artyomin lisäksi edellisistä osista Anna, Artyomin vaimo, tekee paluun.
Vastaanotto
Peli on saanut Muropaketin arvostelussa arvosanaksi 4/5 tähteä.
V2.fi antoi pelille arvosanaksi 4/5 tähteä arvostelussaan.
You’re Speaking My Language
You're Speaking My Language on Juliette and the Licksin esikoisalbumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2005.
Brazzaville
Brazzaville [] tai [] on Kongon tasavallan pääkaupunki Kongo-joen pohjoisrannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2007 laskennassa 1,37 miljoonaa. Arvio vuodelle 2013 oli 1,86 miljoonaa.
Brazzavillea vastapäätä Kongo-joen etelärannalla sijaitsee Kongon demokraattiseen tasavallan pääkaupunki Kinshasa.
Maantiede
Brazzavillessä vallitsee trooppinen ilmasto. Keskilämpötila on ympäri vuoden noin 25 astetta. Kuiva kausi kestää kesäkuusta elokuuhun. Sateita saadaan eniten marras- ja huhtikuussa.
Kongo-joen tulviminen aiheuttaa kaupungissa suuria ongelmia. Esimerkiksi marraskuussa 1999 ja marraskuussa 2006 sekä maaliskuussa 2014 rakennuksia tuhoutui tulvien lisäksi maanvyöryissä. Kymmeniä ihmisiä sai surmansa ja tuhansia menetti kotinsa.
Historia
Ranskan palkkalistoilla työskennellyt syntyjään italialainen tutkimusmatkailija Pierre Savorgnan de Brazza perusti Brazzavillen vuonna 1880 Malebon altaan rannalle. Paikalla sijaitsi alun perin kylä nimeltä Nkuna, mutta kaupunki nimettiin perustajansa mukaan. Kaupungin kuuluminen Ranskalle vahvistettiin Berliinin konferenssissa vuonna 1884. Vuonna 1910 Brazzavillesta tuli Ranskan päiväntasaajan Afrikan pääkaupunki.
Toisen maailmansodan aikana Brazzaville toimi väliaikaisesti Vapaan Ranskan pääkaupunkina, kun varsinainen Ranska oli natsien miehittämä. Vuonna 1944 Brazzavillessä järjestettiin Ranskan ja sen afrikkalaisten siirtomaiden kokous. Kokouksessa laadittiin Brazzavillen julistus, jossa luotiin pohja emämaan ja sen afrikkalaisten siirtomaiden sodan jälkeisille suhteille.
Vuoteen 1960 saakka kaupunki oli jaettu eurooppalaiseen (keskusta) ja afrikkalaiseen osaan (Bacongo, Poto-Poto ja Makélékélé). Samana vuonna kaupungista tuli vastaitsenäistyneen Kongon tasavallan pääkaupunki.
Vuonna 1980 Brazzaville erotettiin Poolin maakunnasta itsenäisesti kunnaksi, jolla on maakunnan status. Kongon sisällissota 1990-luvulla kaupungissa käytyine taisteluineen vaati satojen brazzavilleläisten hengen.
Väestö
thumb|right|250px|[[Kinshasa ja Brazzaville satelliittikuvassa.]] Brazzavillen väestö on kasvanut nopeasti korkean syntyvyyden ja voimakkaan maaseudulta kaupunkiin suuntautuneen muuttoliikkeen takia.
Brazzaville on monikielinen kaupunki. Yleisillä paikoilla, kuten toreilla ja kaupoissa, osataan kitubaa ja lingalaa. Kaupunginosat jakaantuvat kielten mukaan. Eteläiset kaupunginosat Makelekele ja Bacongo ovat kongojen asuttamia, ja niissä puhutaan kongon kielen murretta nimeltä kilaadi. Keskiset kaupunginosat Mfilou, Poto-Poto ja Moungali ovat kituban kielen valta-aluetta. Pohjoisissa kaupunginosissa, Ouenzéssa ja Talangaissa, puhutaan lingalaa.
Talous
Brazzavillessa on useita laiva- ja venesatamia Kongo-joella, rautatieyhteys Pointe-Noireen sekä kansainvälinen Maya-Mayan kansainvälinen lentoasema.
Ystävyyskaupungit
Brazzavillen ystävyyskaupunkeja ovat:
Hockey Hall of Fame
thumb|250px|Hockey Hall of Fame ulkoa.
Hockey Hall of Fame (HHOF) on jääkiekon historiaa ja kuuluisia pelaajia sekä lajin vaikuttajia esittelevä galleria, joka sijaitsee Torontossa Kanadassa. Myös Stanley Cup -pokaalia ja muita, pienempiä palkintoja (kuten Lady Byng Memorial Trophy ja Maurice 'Rocket' Richard Trophy) säilytetään samassa rakennuksessa.
Pelaaja, tuomari tai seura- tai sarjatoiminnassa mukana oleva toimitsija tai vaikuttaja voi uransa jälkeen päästä Hockey Hall of Famen jäseneksi, jos hän on yltänyt uransa aikana johonkin suureen saavutukseen, ollut merkittävä pelaaja tai on edistänyt jollakin tavalla jääkiekon kehittymistä. Suomalaisista Hockey Hall of Fameen ovat toistaiseksi päässeet Jari Kurri, Teemu Selänne ja Riikka Sallinen.
Kesäkuussa vuonna 2010 yhdysvaltalainen Cammi Granato ja kanadalainen Angela James valittiin ensimmäisinä naisjääkiekkoilijoina mukaan Hockey Hall of Fameen.
Valintamenettely
Päästäkseen Hockey Hall of Fameen henkilön täytyy saada 18-jäsenisessä valintakomiteassa ainakin 15 jäsenen puolto. Kunakin vuonna korkeintaan neljä pelaajaa, kaksi toimitsijaa ja yksi päätuomari tai linjamies voidaan ottaa Hockey Hall of Fameen. Tullakseen asetetuksi ehdolle kiekkosuuruuden tulee olla päättänyt uransa kiekkotoiminnan parissa ainakin kolme vuotta ennen ehdolle valitsemista. Tämä muihin urheilulajeihin varrattuna lyhyehkö "koetusaika" on saanut osakseen arvostelua, koska esimerkiksi Gordie Howe, Guy Lafleur ja Mario Lemieux ovat jatkaneet peliuraansa sen jälkeen, kun he ovat päässeet Hockey Hall of Fameen.
Erityisen suuri kunnia on tulla valituksi heti uran päätyttyä ilman kolmen vuoden "karenssia". Tällaisen nopean menettelyn kautta Hall of Fameen on otettu seuraavat kymmenen pelaajaa:
Ei-kanadalaiset
Muutamat muutkin kuin Kanadan kansalaiset ovat aikojen saatossa saaneet kunnian tulla valituksi HHOF:ään pelaajana. Kansallisuusrajojen ylityksiä on aikojen saatossa kuitenkin tapahtunut suuntaan jos toiseenkin: esimerkiksi Slovakiassa natsi-Saksan vaikutuspiirissä olleen nukkevaltion aikana syntynyt Stan Mikita muutti lapsena Kanadaan, ja Bryan Trottier ja Tony Esposito ovat edustaneet niin Kanadaa kuin Yhdysvaltojakin. Seuraavat ovat ei-kanadalaisia:
Kritiikki
Kiekkoilun Hall of Famen kanadalaispainotteisuus on saanut kritiikkiä, ja esimerkiksi Neuvostoliiton jääkiekkoilijoista vain viisi on päässyt sen jäseniksi. Useissa maissa on perustettu kansallisia kunniagallerioita ansioituneita pelaajia tai toimitsijoita varten. Suomessa tällaisen "kiekkoilun aatelin" muodostavat Suomen Jääkiekkoleijona -arvonimen saaneet henkilöt. Myös Kansainvälisellä jääkiekkoliitolla on oma kunniagalleriansa IIHF Hall of Fame.
Protivofazza
Protivofazza on venäläisen rock-yhtye Gorky Parkin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin lokakuussa 1998.
HMS Penelope (1914)
HMS Penelope oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Vickers Limitediltä, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1913. Alus laskettiin vesille 25. elokuuta 1914 ja otettiin palvelukseen joulukuussa.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Harwichissa oleviin yksiköihin, joiden mukana se otti osaa maaliskuussa 1915 Hoyeriin suunnattuun iskuun. Aluksen päällikkönä toimi Hubert Lynes, joka päätyi amiraaliksi. Alukselle asennettiin lentokoneiden lähetysalusta, joka poistettiin jo elokuussa. Alus liitettiin elokuussa 1915 Harwichissa 5. risteilijäviirikköön, jossaalus valvoi Kanaalin itäpään meriliikennettä. Alus upotti tai valtasi syyskuussa neljä saksalaista troolaria.
Alukseen osui 25. huhtikuuta 1916 Norfolkin rannikolla Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM UB-29:n laukaisema torpedo. Osuman seurauksena peräsin ja rungon takaosa vaurioituivat pahoin, mikä pakotti siirtämään aluksen telakalle. Alus palasi maaliskuussa 1917 telakalta, jolloin se liitettiin Suuren laivaston 7. risteilijäviirikköön. Marraskuussa alukselle asennettiin laitteet 70 miinan laskemiseksi. Alus teki kolme miinanlasku matkaa muun muassa helmikuussa 1918 Kattegatiin. Maaliskuussa 1918 alus palasi 7. risteilijäviirikköön, jonka mukana se otti osaa Saksan avomerilaivaston antautumiseen marraskuussa.
Alus poistettiin palveluksesta ja se sijoitettiin kesäkuussa 1919 Noren reserviin. Se sijoitettiin poistolistalle huhtikuussa 1921 ja myytiin romutettavaksi lokakuussa 1924 Stanleelle Doveriin.
Mustahevosmuurahainen
Mustahevosmuurahainen (Camponotus vagus) on Suomessakin elävä hevosmuurahaisten sukuun kuuluva muurahaislaji. Mustahevosmuurahaisia esiintyy lähinnä metsäisillä alueilla, ja ne pesiytyvät kuolleessa puuaineksessa. Laji on Suomessa luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, eikä se siis pienen määränsä takia kuulu tuholaisiin. Suomessa lajia esiintyy lähes poikkeuksetta vain lounaisrannikolla.
Mustahevosmuurahaisen lisäksi Suomessa esiintyviä hevosmuurahaisiin kuuluvia lajeja ovat punahevosmuurahainen (Camponotus ligniperda) ja metsähevosmuurahainen (Camponotus herculeanus).
HMS Wexham
Valmistus
Alus tilattiin 1950-luvun alussa Jason Taylorilta Shorehamista. Se laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1954 ja otettiin palvelukseen 11. tammikuuta 1955.
Palvelus
Alus myytiin 1955 osana MDAP-projektia Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Armoise ja runkonumerolla M772. Vuonna 1974 alus luokiteltiin apualukseksi, jolloin sen runkonumeroksi vaihdettiin A741. Se oli emäaluksena Laboratoire de Brusc'ssa. Alus romutettiin 1990 Toulonissa.
ECSS
ECSS, European Cooperation for Space Standardization on organisaatio, joka pyrkii standartoimaan avaruustekniikan Euroopan haluamaan muotoon. Ala on pitkälle noudattanut Yhdysvaltain ilmavoimien kirjoittamia MIL-standardeja, mutta Euroopan pyrkimyksenä on olla autonominen toimija tälläkin alalla.