cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siivet (elokuva)
Siivet (Wings) on William A. Wellmanin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva, joka valmistui vuonna 1927. Pääosissa olivat Clara Bow, Charles Rogers ja Richard Arlen. Siivet oli ensimmäinen parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittanut elokuva.
Xerox 820
Tekniset tiedot
Koneessa oli Zilog Z80A suoritin 2,5 MHz:n kellotaajuudella ja 64 kilotavua RAM-muistia. Koneessa oli levykeasema massamuistia varten ja CP/M-käyttöjärjestelmä.
Siivet (elokuva)
Juoni
On vuosi 1917 ja Jack Powell on nopeita autoja rakastava nuorukainen, joka haaveilee lentäjäksi tulemiseksi. Powellin naapurissa asuu Mary Preston -niminen nuori nainen, joka salaa rakastaa häntä. Powell ei sitä huomaa vaan liehittelee Sylvia Lewisia, mutta samaa tekee myös rikkaasta perheestä oleva David Armstrong.
Xerox 820
Tekniset tiedot
Tietokoneen emolevy oli samassa yksikössä näytön kanssa. Levykeasema oli erillisessä kotelossa.
Siivet (elokuva)
Juoni
Yhdysvallat ottaa osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja sekä Powell että Armstrong värväytyvät lentäjiksi. Harjoitusjakson jälkeen heidät lähetetään Ranskaan, missä heistä lopulta tulee hyvät ystävät.
Tuotanto
Siivet, jonka budjetti oli kaksi miljoonaa dollaria, oli ensimmäinen elokuva, joka voitti Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Se on myös ainoa elokuva, joka on voittanut Parhaiden lavastustehosteiden Oscar-palkinnon. Siivet käsikirjoitti John Monk Saunders, Louis D. Lighton ja Hope Loring ja ohjauksesta vastasi William A. Wellman.
Ohjaaja Wellman oli itse toiminut ensimmäisessä maailmansodassa lentäjä ja loi näyttäviä lentokohtauksia ilman erikoistehosteita. King Vidorin ohjaaman Suuren Paraatin (1925) saaman suosion myötä realistiseen esittämistapaan alettiin kiinnittää enemmän huomiota, joten Wellman sai tuhansia sotaan osallistuneita sotilaita ja upseereita käyttöönsä, kuten suomalaisen Carl von Haartmanin.
Ohjaaja Wellmanin ohella myös näyttelijä Richard Arlen oli toiminut lentäjänä ensimmäisessä maailmansodassa. Elokuvauraansa aloitellut Gary Cooper teki pienen roolin yhdysvaltalaisena lentäjänä.
Vastaanotto
Elokuvasta oli välitön menestys sen tultua ensi-iltaan 12. elokuuta 1927 newyorkilaisessa Critereo Theatre -elokuvateatterissa, jossa elokuvaa esitettiin 63 viikon ajan. Yksi syy elokuvan menestykseen oli julkisuutta saanut Charles Lindberghin yksinlento Atlantin yli.
Thüringit
Thüringit olivat germaaniheimo, joka oli alun perin lähtöisin Itämeren etelärannikolta. He perustivat 300-luvun puolivälissä valtakunnan Harzvuoriston ja Tonavan väliselle alueelle. He joutuivat hunnien alaisiksi 400-luvulla, mutta hunnien kukistuttua thüringit perustivat kuningaskuntansa uudelleen 400-luvun lopulla. Frankit kukistivat Thüringenin kuninkaan Erminfredin vuonna 531, ja thüringien kuningaskunta liitettiin herttuakuntana osaksi frankkien valtakuntaa. Herttuakunta hajotettiin 700-luvun alussa joukoksi kreivikuntia. Samoihin aikoihin thüringit kääntyivät kristinuskoon.
Minervina
Minervina oli Konstantinus Suuren ensimmäinen vaimo. Hänen elämästään ei tiedetä paljon mitään. Konstantinus ja Minervina saivat yhden pojan, Crispuksen joka syntyi noin 299-305. Tähän aikaan Konstantinus oli augustus Diocletianuksen luona panttivankina ja luultavasti poika syntyi Nikomedeiassa. Vuonna 305 Konstantinuksen isästä Constantiuksesta tuli augustus kun Diocletianus ja Maximianus luopuivat vallasta. Konstantinus matkusti isänsä luokse Britanniaan jossa hänestä tuli keisari kun hänen isänsä kuoli vuonna 306.
Vuonna 307 Konstantinus erosi Minervinasta ja meni naimisiin keisari Maximianuksen tyttären Faustan kanssa. Hänen isänsä oli myös ollut naimisissa Maximinuksen tyttären Flavia Maximiana Theodoran kanssa ja myös eronnut entisestä vaimostaan Helenasta, Konstantinuksen äidistä. Konstantinus piti kuitenkin Crispuksen rinnallaan ja teki hänestä vuonna 317 caesarin.
On epäilty että Minervina ja Konstantinus eivät olisi olleet naimisissa ja että Minervina olisi ollut vain Konstantinuksen epävirallinen rakastajatar. Toinen esitetty vaihtoehto olisi että Minervina olisi kuollut ennen vuotta 307. Leskenä Konstantinuksen olisi ollut helpompi mennä uusiin naimisiin.
Twilight Orchestra: Legacy of the Dark Lands
Legacy of the Dark Lands on Blind Guardianin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2019.
Södertälje Kings
Södertälje Kings on södertäljeläinen koripalloseura. Seura on voittanut seitsemän kertaa Ruotsin mestaruuden.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1968. Vuonna 1972 seura nousi korkeimmalle sartatasolle. Kuusi vuotta nousun jälkeen seura onnistui voittamaan ensimmäisen Ruotsin mestaruuden. Tämän jälkeen seura on voittanut vielä kuusi mestaruutta.
Niemijärvi (Orivesi)
Niemijärvi on Pirkanmaalla Oriveden Längelmäen Maunuksen lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,0 metriä mpy. Siihen on johdettu muutama metsäoja. Etelästä siihen tulee ojitetun metsäalueen oja ja ojan valuma-alueella sijaitsevat pienet Lummijärvet. Järven oma laskuoja lähtee länsirannasta ja se laskee Pienen Niemijärven läpi Ahvensuolle, missä se yhtyy pohjoisessa Isoon Heinäjärveen laskevaan suo-ojaan. Isosta Heinäjärvestä vesireitti jatkaa Heinäojan ja Valkeajoen kautta Vähään Petääjärveen, jonka kuuluu Sahajoen valuma-alueeseen.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu ainakin vuosina 1989 ja 1997. Järven pienellä valuma-alueella on metsämaata ja pieniä soita. Maaperä on karua kalliomaata, jossa on välissä moreenimaata. Koska haja-asutusta ei siellä ole ja ainoat mökit ovat vuokrakäytössä, on ravinnekuormituksen paine vähäinen. Alueen metsä- ja suovaltaisuudesta johtuu, että vedenväri on lievästi ruskeaa. Vesi on lisäksi kirkasta ja siinä on vain vähän humusta. Järven vesi on hapanta ja sen happamuustaso on selvästi alle pH 6,0, mikä haittaa esimerkiksi rapujen ja joidenkin kalojen lisääntymistä. Lisäksi puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko, joten veden pH-arvo voi vaihdella. Ravinteiden määrät ovat alhaiset ja ne ovat karujen järvien tasolla. Kokonaisfosforipitoisuudet ovat vaihdelleet 6–8 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Kokonaistyppipitoisuudet ovat olleet 250–360 μg/l. Happipitoisuudet ovat olleet hyvät. Järven vesi on virkistyskäyttöä varten erittäin hyvä.
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa järvelle oli merkitty kaksi laskuojaa. Toinen oja laski itäpäästä kohti itää. Järvi on ollut tiettömän taipaleen takainen metsäjärvi vuoden 1986 karttaan asti, jossa metsäteille on piirretty varaukset. Teiden rakentamisen jälkeen ovat seudulle ilmaantuneet vuokramökit.
Atsushi Nakajima
Atsushi Nakajima (1909 Tokio, Japani – 1942) oli japanilainen kirjailija. Hän valmistui Tokion yliopistosta 1933 pääaineena Japanin kirjallisuus. Sen jälkeen hän opetti äidinkieltä ja englantia. Kirjailijana hän julkaisi ensimmäisen kerran kuolinvuonnaan 1942. Julkaisut olivat hänen aiemmin lehtiin kirjoittamiaan kertomuksia ja novelleja. Osa tuotannosta tuli julki vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän poti astmaa ja kuoli keuhkokuumeeseen.
Seoul Broadcasting System
Seoul Broadcasting System (SBS) on Etelä-Korean kansallinen radio- ja televisioyhtiö, jonka pääkonttori on Soulissa. SBS on perustettu Seoul Bangsong -nimisenä vuonna 1990. Se vaihtoi nimeään 17. maaliskuuta 2000. Sen lippulaivatelevisioasema on SBS TV digitaalisella kanavalla 6.
Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali
Oritkarin yhdistettyjen kuljetusten terminaali on Oulun Nuottasaaren ja Äimäraution kaupunginosien rajalla Oritkarissa lähellä Oulun Oritkarin satamaa sijaitseva logistiikkakeskus. Terminaalin käyttöönottotilaisuus pidettiin 16. elokuuta 2004.
Terminaalialue käsittää 20 hehtaarin alueen, jolla sijaitsevat muun muassa rekkajunien kuormausalueet raiteineen ja varusteineen sekä kuormaus- ja varastointikenttineen. Terminaalialueen rahoittivat Pohjois-Pohjanmaan TE-keskus, Oulun kaupunki, VR Osakeyhtiö ja Ratahallintokeskus. Alueen suunnittelusta ja urakoinnista vastasi CM-Urakointi Oy. Uusi terminaali rakennettiin korvaamaan aiempaa Oulun tavararatapihalla ollutta rekkajunien kuormauspaikkaa ja täten vähentämään rekkaliikennettä keskustan eteläosassa.
Terminaalissa kuormataan vuosittain noin 30 000 ajoneuvoa. Terminaalialueelle johtavat raiteet on osittain sähköistetty siten, että Oulusta etelän suuntaan lähtevät rekkajunat voidaan ajaa sähköveturilla pysähtymättä ja veturia vaihtamatta suoraan Oulun tavararatapihan läpi ja edelleen määränpäähänsä.
M-Nitrobentsaldehydi
m-Nitrobentsaldehydi eli 3-nitrobentsaldehydi (C7H5NO3) on orgaaninen yhdiste ja bentsaldehydin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa väriaineita ja lääkkeitä. Se on o- ja p-nitrobentsaldehydien isomeeri.
Ominaisuudet
m-Nitrobentsaldehydi on huoneenlämpötilassa keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin huonosti veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin. Yhdisteen nitroryhmä voidaan pelkistää, jolloin tuotteeksi muodostuu m-aminobentsaldehydiä.
Valmistus ja käyttö
m-Nitrobentsaldehydiä voidaan valmistaa nitraamalla bentsaldehydiä väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella 10 °C:n lämpötilassa. Näin muodostuu tuotteiden seos, joka sisältää noin 80 % m-nitrobentsaldehydiä ja noin 20 % o-nitrobentsaldehydiä. Tuotteet voidaan erottaa toisistaan muodostamalla niistä bisulfiittijohdannaiset, joiden ominaisuudet poikkeavat toisistaan. Toinen valmistusmenetelmä on m-nitrotolueenin hapetus elektrolyyttisesti.
m-Nitrobentsaldehydiä käytetään valmistettaessa väriaineita ja lääkkeitä. Siitä saatavia lääkeaineita ovat muun muassa jopaanihappo, nitrendipiini ja rosoksasiini.
Iso Ahvenjärvi (Orivesi, Talviainen)
Iso Ahvenjärvi on Pirkanmaalla Oriveden Talviaisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ahvenvuoren juurella sen itäpuolella olevalla Ahvensuolla. Saman suon toisella reunalla sijaitsee Pieni Ahvenjärvi. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen on ojitettua rämesuota.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa Ahvensuo oli ojittamaton suo, jonne eivät läheisten maatilojen toimet vaikuttaneet. Kuitenkin vuoden 1977 kartassa suolla oli kaivettu kaikki nykyiset suo-ojat. Samassa kartassa näkyy, että viereisen maatilan kaikki pellot ovat metsitettyjä.
Laitaatsillan Pallo
right|thumb pienoiskuva
Laitaatsillan Pallo (LaiPa) on savonlinnalainen jääkiekkoseura, joka oli parhaimmillaan 1990-luvun alkupuolella 2. divisioonassa. Laitaatsillan Pallossa pelasi lähinnä entisiä SaPKon pelaajia, mutta SaPKossa pelasi myös moni LaiPan entinen pelaaja. Paikalliset hegemoniaottelut saivat savonlinnalaiset liikkeelle, ja paikallisottelussa oli jopa 3 000 katsojaa.
B-ryhmä
thumb|B-ryhmän [[Ford RS200]] B-ryhmä oli rallin maailmanmestaruussarjassa 1980-luvulla kilpaillut ralliautoluokka. Luokka on lakkautettu ralliautoilusta. Varsinaisten ralliautojen lisäksi tuli valmistaa vuoden aikana vähintään 200 sarjatuotantoautoa homologaatiota varten, ja evoluutioversioon 20 eli 10 % 200:sta.
B-ryhmän autoista kehittyi lopulta liian nopeita, mikä johti vakaviin onnettomuuksiin ja luokan kieltämiseen rallissa vuonna 1986. Tähän vaikutti erityisesti suomalaisen rallikuljettajan Henri Toivosen ja hänen kartanlukijansa Sergio Creston kuolemaan johtanut onnettomuus Korsikan rallissa vuonna 1986. Muita kuolemaan johtaneita onnettomuuksia B-ryhmän kilpa-autoilla olivat Attilio Bettegan ulosajo Korsikan rallissa vuonna 1985, Joaquim Santosin ulosajo Portugalin rallissa vuonna 1986 ja sveitsiläisen Marc Surerin ulosajo 1986 ADAC Hessen Rallyessa, mikä johti hänen kartanlukijansa, sveitsiläisen Michel Wyderin (s. 1950) kuolemaan. Surerin ohjaama Ford RS 200 suistui tieltä ja osui puuhun, jonka jälkeen auto syttyi tuleen.
B-ryhmän autot kiellettiin liian nopeina turvalliseen kilpailemiseen. Väitteiden mukaan kuljettajat valittivat kiihtyvyyden aiheuttamasta tunnelinäöstä.
Rallin MM-sarja ennen B-ryhmää
Vuosina 1966-1981 rallin pääluokkaa ajettiin Ryhmä 4:een luokitelluilla autoilla. Vuosi 1982 oli siirtymävuosi B-ryhmän sääntöihin. thumb|[[Peugeot 205#Peugeot 205 Turbo 16|Peugeot 205 Turbo 16]] Audi julkaisi syksyllä 1980 Geneven autonäyttelyssä uuden nelivetoisen Quattron, jolle kilpailijat aluksi vain naureskelivat. Monte Carlo -rallissa vuonna 1981 Hannu Mikkolan ajama Audi Quattro kuitenkin johti rallia ylivoimaisesti, kasvattaen eroa vastustajiinsa jopa minuutin jokaisella erikoiskokeella. Voiton makuun uusi Quattro ei vielä kuitenkaan päässyt, koska Mikkola ajoi autonsa kiveen ja joutui keskeyttämään. Seuraavaksi ajetussa Ruotsin rallissa Audi otti ensimmäisen voittonsa rallin MM-sarjassa.
Lancia ajoi tässä vaiheessa kilpailut sarjassa vielä Stratoksellaan, joka alkoi jäädä pahasti muiden jalkoihin. Lancia päättikin tehdä uuden ralliauton ja Korsikan rallissa vuonna 1982 nähtiin uusi Lancia Rally 037. Se oli kuitenkin takavetoinen, eikä suurta menestystä tullut. Ford alkoi myös kehitellä B-ryhmään soveltuvaa RS200-autoa ja myöhemmin Peugeotkin päätti tulla mukaan rallin MM-sarjaan, kun se esitteli uuden nelivetoisen keskimoottorilla varustetun 205 Turbo 16 -autonsa helmikuussa 1983. Syyskuussa Frankfurtin autonäyttelyssä Audi esitteli uuden ja lyhyemmän Sport Quattron ja Porsche julkaisi 911 SC RS:n. Kautta 1983 hallitsivat kuitenkin ylivoimaisesti Audi Quattro ja Lancian evoluutioversio Rally 037.
Peugeot'n tultua mukaan kilpailuihin vuonna 1984 alkoi uusi aikakausi. Ari Vatanen johti Peugeot'n debyyttikilpailussa, mutta joutui kuitenkin keskeyttämään. Samoin kävi Akropolis-rallissa, mutta Jyväskylässä Vatanen onnistui voittamaan. thumb|[[Renault 5 Turbo|Renault Maxi 5 Turbo]] Vuonna 1985 B-ryhmä kukoisti parhaimmillaan. Peugeot voitti merkkimestaruuden ja Timo Salonen taisteli henkilökohtaisen mestaruuden itselleen. Autoja osallistui ralleihin paljon, eikä vetäytymisiä nähty. Kauden ainoa musta hetki koettiin Korsikan rallissa, kun Lancialla ajanut Attilio Bettega kuoli välittömästi auton liukuessa kuljettajan puoleinen kylki edellä puuhun. Hänen kartanlukijansa, Maurizio Perissinot, kuitenkin selvisi onnettomuudesta vammoitta. Kauden toinen likipitäen kuolemaan johtanut onnettomuus oli Ari Vatasen raju ulosajo Argentiinan rallissa. Vatasen kriittiseen tilaan johtaneelta vammalistalta löytyivät Peugeot Talbot Sportin lääkärin Jean Dubyn vahvistamana 4 vasemman ja 2 oikean kylkiluun murtumaa, vaurioitunut lanneranka, kaularangan murtuma ja murskautunut vasen polvi.
Kausi 1986 mullisti rallin MM-sarjan täysin. Henri Toivonen avasi kauden voittamalla Monte Carlon rallin Lancia Delta S4:llä. Seuraavaksi ajetussa Ruotsin rallissa Juha Kankkunen voitti Peugeot'lla, mutta kauden kolmannessa rallissa Portugalissa Joaquim Santos ajoi tieltä ulos kohtalokkain seurauksin; neljä katsojaa kuoli ja kymmeniä luokkaantui. Tapauksen johdosta kaikki tallikuljettajat vetäytyivät rallista.
Henri Toivonen hallitsi ylivoimaisesti myös kauden 1986 Korsikan rallia flunssaoireista ja kuumeesta huolimatta, kunnes 18. erikoiskokeella Cortessa hänen Lanciansa suistui tieltä pudoten rinnettä alas, jonka jälkeen auto osui puuhun ja syttyi palamaan. Paikalle hetken kuluttua saapuneet muut kuljettajat joutuivat ainoastaan toteamaan, että mitään ei ollut enää tehtävissä. Toivonen ja hänen kartanlukijansa Sergio Cresto kuolivat autoonsa. Syytä onnettomuuteen ei koskaan saatu selville. Hieman taustatietoa antaa lyhyt haastattelu, jonka Toivonen antoi suomalaistoimittajalle hetkeä ennen onnettomuutta. Viimeisessä haastattelussa Henri kertoi, että "tää käy kunnon päälle, eikä riitä aivot tähän touhuun" Kuljettajat ovat ajaneet jo yli 4 tuntia pikataipaleita.
Onnettomuuden seurauksena erikoiskokeita lyhennettiin, autoihin tuli pakolliseksi varusteeksi automaattinen sammutusjärjestelmä ja autojen evoluutioversiot kiellettiin. Tämän vuoksi Audi vetäytyi sarjasta välittömästi ja Citroën seurasi pian perässä. Ford osallistui vielä RAC-ralliin. thumb|[[Lancia Delta S4]] Sanremon rallissa Peugeotit suljettiin pois rallista, koska tuomaristo totesi heidän käyttämiensä autojen helmapeltien olevan laittomat. Lancia ajoi Markku Alénin johdolla kolmoisvoittoon. Kaikkien kauden rallien jälkeen Alen oli pistejohdossa ja hänet julkistettiin maailmanmestariksi. 11 päivää myöhemmin FISA kumosi Sanremon rallin päätöksen Peugeot'n helmojen laittomuudesta ja kilpailun tulokset hylättiin kokonaisuudessaan. Tämän takia Juha Kankkunen kruunatiin lopulta vuoden 1986 maailmanmestariksi. Samalla päättyi myös B-ryhmän aikakausi rallin MM-sarjassa.
Myöhemmin B-ryhmän autoja nähtiin muun muassa rallicrossissa, Dakar-rallissa ja Pikes Peakin kilpailussa Yhdysvalloissa.
B-ryhmän kieltämisen myötä myös suunniteltu S-ryhmä peruutettiin.
Tekniikka ja suorituskyky
thumb|[[MG Metro|MG Metro 6R4]] B-ryhmän autot olivat pääasiassa nelivetoisia ja varustettu turboahtimella ja/tai mekaanisella ahtimella. Autot olivat myös kevyitä, koska korit valmistettiin keveistä kuiduista (kevlaria putkirunkoisen avaruusrakenteen ympärillä ). Alhainen paino ja moottorin tehokkuus mahdollistivat B-ryhmän autoille hyvän suorituskyvyn. Säännöt olivat monelta osin hyvin väljät, mikä mahdollisti suuret tehot ja kevyet autot.
Autojen oli sovittava tiettyihin moottoritilavuuden, painon ja rengasleveyden asettamiin rajoihin. Moottoritilavuus sallittiin yhdestä litrasta viiteen litraan, mutta ralliin sopivat koot olivat kahdesta neljään litraa. Yli kahden litran tilavuudella auton minimipaino oli 820 kilogrammaa ja neljän litran tilavuudella minimipaino oli. Ahdettuihin moottoreihin sovellettiin 1,4 kerrointa, jolloin enintään 2,5 litran luokaan pystyi osallistumaan moottorilla ja  minimipainolla.
Nelivedon lisääminen autoihin mahdollisti huomattavasti suurempien tehojen hyödyntämisen irtonaisella pinnalla. Jousitus ja voimansiirto olivat vielä karkeita myöhemmällä mittapuulla arvioituna, mutta askeleita kohti kaksoiskytkinvaihteistoja esiintyi kehitysvaiheessa.
Autojen polttoaineessa käytettiin tolueenia lisäämään puristuskestävyyttä, joka soveltui käyttöön ahtamisen ja ruiskutustekniikan kanssa. Toisin kuin moderneissa sarjoissa autoissa ei käytetty painolastia tasaamaan eroja vaan valmistajat panostivat paljon autojen keventämiseen.
Tekniikan Maailman vuonna 1985 tekemässä mittauksessa Peugeot 205 Turbo 16 kiihtyi nollasta sadan kilometrin tuntivauhtiin alle kolmessa sekunnissa raskailla sorarenkailla. Vuonna 1986 autojen moottoreissa oli yli 500 hevosvoimaa, mahdollisesti enemmän.
B-ryhmän ongelman sanotaan olleen painoluokat, jotka eivät sopineet turvallisen auton tekemiseen, mutta myös muita tekijöitä vaikutti ryhmän kieltämiseen.
Autot
thumb|[[Audi Quattro|Audi Sport Quattro]] thumb|[[Porsche 911|Porsche 911 SC RS]] Seuraavat autot kuuluivat B-ryhmään:
Osborne 1
Osborne 1 oli Osborne-yhtiön valmistama vuonna 1981 julkaistu tietokone, joka oli maailman ensimmäinen kaupallisesti menestynyt kannettava tietokone. Tietokonetta myytiin ennakoitua enemmän, mutta johdon ja markkinoinnin virheet johtivat tilausten perumiseen ja yhtiön konkurssiin.
Tietokoneeseen on vaikuttanut merkittävästi Xerox PARCissa kehitetty prototyyppi Xerox Notetaker.
Kaypro-yhtiö perustettiin kilpailemaan Osbornen kanssa.
Tekniset tiedot
Tietokoneeseen sai valinnaisen akun jolloin sitä pystyi käyttämään ilman verkkovirtaa.
Tietokoneessa oli Zilog Z80 suoritin ja 64 kilotavua RAM-muistia. Massamuistina oli kaksi levykeasemaa ja siinä oli sisäänrakennettu kuvaputkinäyttö. Käyttöjärjestelmä oli CP/M. Näyttö oli 5 tuuman mustavalkonäyttö, joka näytti 52 merkkiä 24 rivillä.
Heitjärvi (järvi)
Heitjärvi on järvi Kivijärven eteläosassa Keski-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 7,8 neliökilometriä. Etäisyys Jyväskylästä on 95 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede
Heitjärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,8 kilometriä. Järven keskiosan selkävedestä työntyy luoteeseen Rapalahti, koilliseen Säynäänlahti, kaakkoon Mansikkalahti ja etelään muutama pieni lahti. Pohjoisrannan Murtoniemi erottaa Rapalahtea ja Säynäänlahtea. Heitjärven syvin kohta, 10 metriä, sijaitsee itärannan Jylhänniemen lounaispuolella. Suuri osa järvestä on neljästä yhdeksään metriä syvä. Rannoilla on peltotilkkuja ja pientaloja.
Heitjärveen laskee Välijoki luoteesta Pieni Perkausjärveltä (144,1 metriä mpy) ja useita pieniä laskuojia. Heitjärven luusua sijaitsee Säynäänlahden itärannalla, josta alkaa Kivijärveen (130,8 metriä mpy) laskeva Heitjoki. Heitjärven ja Kivijärven välinen kannas on yhdestä kahteen kilometriä leveä.
Heitjärven vesitilavuus on 34 532 000 kuutiometriä.
Heitjärvi (14.446.1.001) kuuluu Heitjärven valuma-alueeseen (14.446), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44) ja ensimmäinen on Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4). Heitjärvi on Heitjärven valuma-alueen laajin vakavesi ja ainoa, jonka pinta-ala on yli neliökilometrin. Seuraavaksi laajin on Iso Perkausjärvi. Alueeseen kuuluu myös viisi muuta vakavettä.
Heitjärvi on toiseksi laajin Kivijärven 89:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltää Kivijärvi. Paikkakunnan kolmanneksi laajin järvi on 60-hehtaarinen Heikinjärvi.
Thomas Andrews
thumb|Thomas Andrews Thomas Andrews, Jr. (7. helmikuuta 1873 – 15. huhtikuuta 1912) oli belfastilaisen Harland & Wolff -telakan toimitusjohtaja ja suunnitteluosaston päällikkö. Hän oli myös valtamerialus RMS Titanicin vastuullinen suunnittelija. Hän oli mukana aluksen neitsytmatkalla ja oli yksi haaksirikossa menehtyneistä 1 517 hengestä. Andrewsin ruumista ei löydetty.
Elämäkerta
Thomas Andrews syntyi Comberissa Pohjois-Irlannissa vanhempiensa Thomas Andrewsin ja Eliza Pirrien toisena lapsena. Hänen isoveljensä John Millar Andrews oli tuleva Pohjois-Irlannin pääministeri. Andrews asui vanhempiensa luona vuoteen 1884, jolloin hän siirtyi opiskelemaan Royal Belfast Academical Institutioniin, kunnes vuonna 1889 hän siirtyi kuudentoista vuoden ikäisenä harjoittelijaksi Harland and Wolffin telakalle, jonka osaomistaja oli hänen enonsa William James Pirrie.
RMS Titanic
Vuodesta 1907 Andrews valvoi White Star Line -laivayhtiön uuden valtameriristeilijän, RMS Olympicin, suunnittelutyötä. Andrews suunnitteli RMS Olympicin ja RMS Titanicin yhdessä William Pirrien ja Alexander Carlislen kanssa. Kuten aiemminkin, Andrews valvoi ja tarkasti suunnittelemiensa alusten pienimmätkin yksityiskohdat varmistaakseen, että alukset olivat parhaassa mahdollisessa kunnossa.
Hippa (mytologia)
Hippa eli Hiippa eli Hiippo eli Hippo eli Vippo eli Viipeli Viippo on suomalainen taruolento, metsänhaltija.
Thomas Andrews
RMS Titanic
Andrews johti telakan työntekijöiden ryhmää, jonka tehtävänä oli osallistua telakan rakentamien alusten neitsytmatkoille ja seurata alusten käyttäytymistä tositilanteissa, jotta mahdolliset parannukset järjestelmiin ja rakenteisiin voitaisiin havaita ja toteuttaa. Titanicin neitsytmatka ei ollut poikkeus, joten Andrews ryhmineen matkusti Belfastista Southamptoniin ja nousi Titanicille 10. huhtikuuta 1912. Matkan aikana Andrews kirjasi ylös kaikki ne asiat, jotka hänen mielestään vaativat parannuksia.
Hippa (mytologia)
Monissa metsämiehen loitsuissa Hipalta pyydetään riistaa. Paimenten loitsuissa Hippaa käsketään pitämään karhut erossa karjasta. Hippa koettiin usein parrakkaaksi miesolennoksi ja metsän kuninkaaksi, kuten käy ilmi seuraavista yleisistä loitsun säkeistä: Satunnaisesti Hippa saattoi olla myös nainen:
Sarvivalaat
Sarvivalaat (Monodontidae) on hammasvalaisiin kuuluva nisäkäsheimo, johon kuuluu kaksi elävää lajia: sarvivalas (Monodon monoceros) ja maitovalas (Delphinapterus leucas). Niitä esiintyy vain pohjoisella arktisella alueella, harvoin Grönlannin eteläkärkeä etelämpänä.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että heimon suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin valkovalaat. thumb|right|Molemmat heimon nykyisin elävät valaslajit A. Thorburnin piirroksessa vuodelta 1920
Hippa (mytologia)
Hippa-nimitys tulee mahdollisesti olennon hiippalakista, korkeasta suiposta päähineestä. Myös hippa-leikki on saanut nimensä siitä, että pelivälineenä on joskus käytetty korkeaa hattua.
Kotikissan kerrotaan syntyrunoissa saaneen alkunsa saunan kiukaalta halliparran hautomana. Kissa ruumiin osat tulivat sudesta, kyykäärmeestä ja neidosta.
Hippa on runoissa yhdistetty toisinaan Kuippanaan.
Thomas Andrews
RMS Titanic
14. huhtikuuta kello 23:40 Titanic törmäsi jäävuoreen, jolloin aluksen keulan oikea kylki vaurioitui. Andrews oli tuolloin töissä hytissään. Kapteeni Edward J. Smith kutsui hänet komentosillalle auttamaan vaurioiden laajuuden selvittämisessä. Andrews joutui toteamaan, ettei laivan uppoamista voitaisi mitenkään estää.
Kun Titanicin matkustajien evakuointi alkoi, Andrews kävi läpi kaikki suuret hytit kehottaen matkustajia pukeutumaan pelastusliiveihinsä ja menemään venekannelle. Tietäen ettei aikaa ollut paljon ja että pelastusvenepaikkoja ei ollut kaikille laivalla olijoille, Andrews jatkoi vastahakoisten matkustajien ja miehistön jäsenten hoputtamista pelastusveneisiin.
Erään stuertin kertomuksen mukaan Thomas Andrews nähtiin viimeisen kerran ensimmäisen luokan tupakkasalongissa, missä hän seisoi takan edessä katselemassa sen yläpuolelle ripustettua maalausta edes yrittämättä pelastautua. Sanomalehdet julistivat Andrewsin yhdeksi haaksirikon sankareista, ja hänen kotikaupunkiinsa Comberiin rakennettiin hänen muistolleen Thomas Andrews Jr. Memorial Hall, joka avattiin vuonna 1915. Nykyään se toimii esikouluna.
Hyötysuhde
thumb|Kone K tarvitsee energiaa toimiakseen. Osa energiasta menee hukkaan. Hyötysuhde (tunnus \eta) on fysikaalinen dimensioton suure, joka kertoo suhdelukuna, kuinka suuri osa järjestelmään syötetystä energiasta voidaan hyödyntää varsinaista tarkoitusta varten.
Thomas Andrews
Thomas Andrews elokuvissa
Vuoden 1997 menestyselokuvassa Titanic Andrewsia esitti häntä ulkoisesti muistuttava näyttelijä Victor Garber. Elokuvassa Titanicin kohtalonyö Andrewsin roolissa nähdään Michael Goodliffe. Andrews nähtiin kummassakin elokuvassa viimeksi seisomassa tupakkasalongin takan edessä katsoen maalausta.
Hyötysuhde
Esimerkiksi kun ihminen työntää laatikkoa ylös kaltevaa lankkua pitkin, kaikki energia ei muutu potentiaalienergiaksi. Osa energiasta muuttuu kitkan vaikutuksesta lämpöenergiaksi, joka on tarkoituksen kannalta hukkaan heitettyä energiaa. Tällöin hyötysuhde on laatikon saaman potentiaalienergian ja ihmisen käyttämän työntöenergian suhde.
Mekaaninen hyötysuhde
Mekaaninen hyötysuhde \eta (eeta) määritellään:
,
missä W_1 on koneeseen syötetty työ ja W_2 on koneen tekemä työ sekä P_1 on koneeseen tuleva teho ja P_2 koneesta ulos tuleva teho. Tilannetta on havainnollistettu yllä olevassa kuvassa, missä kone K tarvitsee työn W_1, jotta se tekisi työn W_2. Kone hukkaa energian W_1 -W_2.
Tästä määritelmästä ei selviä, mitä tarkoitetaan koneen tekemällä työllä. Esimerkiksi kone, joka tuottaa 30 prosentilla siihen syötetystä energiasta lämpöä ja lopulla leluja, voidaan tulkita sataprosenttisen tehokkaaksi, jos konetta käytetään myös tehtaan lämmitykseen. Käytännössä mekaaninen hyötysuhde on aina välillä [0,1). Ihannetapauksessa η=1 koneesta ei tulisi lainkaan sivutuotteita, vaan kaikki energia voitaisiin hyödyntää koneen varsinaiseen tarkoitukseen.
Millään koneella ei voi olla hyötysuhdetta η > 1, sillä energiaperiaatteen mukaan universumin energiamäärä on vakio. Muussa tapauksessa kone voisi tuottaa itselleen energiaa omaa käyntiään varten ja vielä sen jälkeen tuottaa jotain muuta tuotetta. Tämä olisi jonkinlainen ikiliikkuja.
Terminen hyötysuhde
Terminen hyötysuhde määritellään
,
missä W on koneesta saatava työ kun siihen syötetään lämpöenergia Q_1 lämpövarastosta. Tämä voidaan kirjoittaa myös muodossa
missä Q_2 on koneesta siirretty lämpöenergia kylmään varastoon. Lämpövarastona voisi toimia esimerkiksi hiilipannu ja kylmävarastona tyypillisesti ulkoilma tai vesi. Aluksi voi vaikuttaa siltä, että tämä määritelmä ei olisi samanhenkinen kuin mekaanisen hyötykertoimen määritelmä. Jos asia kuitenkin tulkitaan siten, että kaikki lämpö, mitä ei hyödynnetä koneessa, on hukkaan heitettyä, niin huomataan, että periaate on sama. Tässä on siis otettu kantaa siihen, mikä on koneen tarkoitus, päinvastoin kuin lelukone-esimerkissä.
Yhtälöstä nähdään suoraan, että suurin mahdollinen hyötykerroin saadaan, kun Q_2 = 0 eli kaikki lämpöenergia kyetään hyödyntämään. Tämä ei ole mahdollista, koska alemman lämpövaraston lämpötila pitäisi olla 0 K (absoluuttinen nollapiste), jota ei pystytä saavuttamaan. Käytännössä terminen hyötysuhde on usein alle puolet.
Burning Rain
Burning Rain on kitaristi Doug Aldrichin ja laulaja Keith St. Johnin vuonna 1998 perustama yhtye.
Hiilikaasu
Hiilikaasu on hiilestä valmistettu palava kaasu. Suppeimmillaan se käsittää häkäpöntöissä muodostuneen kaasun, silloin kun polttoaineena oli puuhiili. Näitä hiilikaasuttimia oli käytössä toisen maailmansodan aikaan runsaasti. Puukaasutin syrjäytti hiilikaasuttimia sodan loppupuolelle mentäessä. Puukaasuttimen energiatalous on n. kaksi kertaa parempi kuin hiilikaasuttimen.
Hiilikaasun palavat aineet ovat häkä eli hiilimonoksidi ja vety. Se palaa sinisellä vähävaloisella liekillä. Kaasu muodostuu ilman hapen ja vesihöyryn reagoidessa puuhiilen kanssa. Hiilikaasun lämpöarvo on hiukan matalampi kuin puukaasulla.
Hiilikaasuksi nimitetään joskus kivihiilestä peräisin olevaa kaasua. Paremmin kivihiilikaasu tunnetaan kaupunkikaasuna tai valokaasuna. Se valmistetaan kivihiilestä kuivatislaamalla sitä noin 1 000 celsiusasteen lämpötilassa.
Valokaasua ei kannata myöskään sekoittaa generaattori- tai voimakaasun nimellä kulkeneeseen kaasuun, joka valmistettiin kaasugeneraattoreissa ilmalla ja höyryllä kaasuttamalla. Generaattorikaasua käytettiin ensimmäisissä sisäisissä, sylinterillä varustetuissa polttomoottoreissa.
Illuminating gas
Kannaksen armeija
300px|thumb|right|Kannaksen armeijan ryhmitys talvisodan alkaessa Kannaksen armeija (Kan.A) oli suomalainen sotatoimiyhtymä talvisodassa. Sen vastuuna oli Karjalankannaksen puolustaminen ja se oli vahvuudeltaan Suomen armeijan suurin yksikkö. Armeijan esikunta sijaitsi Imatralla. Kannaksen armeijan vahvuus talvisodan alkessa oli 133 000 miestä.
Komentajat
Molempien esikuntapäällikkönä toimi koko talvisodan ajan eversti K. A. Tapola, joka jatkoi Erik Heinrichsin esikuntapäällikkönä talvisodan jälkeen perustetussa Maavoimien esikunnassa.
Talvisodan alkaessa
Armeijan pääosan muodosti kaksi armeijakuntaa. Sodan alussa armeijan reservinä oli yksi divisioona. Neuvostoliiton rajan ja pääpuolustuslinjan väliin oli sijoitettu suojajoukkojen neljä ryhmää, joiden tehtävänä oli viivyttää vihollisen etenemistä.
Rajan ja pääpuolustuslinjan välille oli sijoitettu suojajoukkojen neljä ryhmää, jotka oli nimetty paikkakuntien mukaan :
II AK:n vastahyökkäys
II AK suoritti 23. joulukuuta vastahyökkäyksen, jota varten sille alistettiin armeijan reservinä ollut 1. divisioona ja ylipäällikön reservinä ollut 6. divisioona, joka oli 19. joulukuuta alistettu Kannaksen armeijalle.
Uudelleenorganisointi
Armeijan komentaja Hugo Österman sai eron tehtävästään 19. helmikuuta 1940 ja tilalle määrättiin samalla päivämäärällä kenraaliluunantiksi ylennetty III armeijakunnan komentaja Erik Heinrichs. III AK:n komentajaksi nimitettiin kenraalimajuri Paavo Talvela.
Täydennysyksiköistä muodostetuilla divisioonilla vahvistettiin Kannaksen puolustusta, 21. divisioona alistettiin III AK:lle ja 23. divisioona II AK:lle.
II armeijakunta jaettiin 25. helmikuuta 1940, jolloin muodostettiin uusi I armeijakunta. Sille alistettiin 1. divisioona ja 2. divisioona (aikaisemmin 11. divisioona) ja 4. prikaati. Komentajaksi nimitettiin 1. divisioonan komentaja kenraalimajuri Taavetti Laatikainen.
Vihollisen uhatessa Viipurinlahden suunnalla perustettiin Rannikkoryhmä (kooltaan armeijakunta) torjumaan lahden ylitystä. Komentajana toimi aluksi kenraalimajuri Kurt Wallenius, joka vapautettiin tehtävästään 3. maaliskuuta ja komentajaksi määrättiin kenraaliluutnantti K. L. Oesch.
Jutajaiset
Jutajaiset on kansainvälinen kansanmusiikin ja -tanssin festivaali Rovaniemellä. Järjestäjinä ovat Lapin Nuorison Liitto, Kalevan Nuoret ja Rovaniemen kaupunki. Festivaalialueen lisäksi esiintymispaikkoja ovat muun muassa Valdemar-klubi, Lordin aukio ja Rovaniemen kirkko.
Jutajaiset kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin ja kansainväliseen CIOFF-festivaalien ketjuun.
Vuonna 2012 festivaalit viettivät juhlavuotta 40. Jutajaisten merkeissä. Ohjelmaa oli järjestetty Rovaniemen lisäksi Sodankylässä ja Tervolassa. Kävijöitä vuonna 2012 oli n. 12 000, aikaisempina vuosina kävijöitä on ollut 15 000 – 20 000.
Keväällä 2016 Lapin nuorison liitto ry hakeutui konkurssiin, ja samalla kesän 2016 Jutajaiset peruuntuivat.
Vuonna 2018 Jutajaiset järjestettiin 23.–25. syyskuuta. Jutajaisten ajankohta siirtyi kesästä syksyyn ensimmäistä kertaa yleisön ja esiintyjien pyynnöistä. Pääesityspaikkoina toimivat Korundi ja Monde.
Koulutusta
Jutajaisten koulutukseen kuuluu muun muassa Valtakunnallinen harmonikkaleiri ja harmonikansoiton, lavatanssikoulu ja Juppa jaa eli kokeileva lasten ja nuorten taideleiri
Maria Simelius
Anna Maria Simelius, o.s. Tulindberg (30. joulukuuta 1792 Oulu – 26. helmikuuta 1843 Helsinki) oli kirjapainon johtaja miehensä Jakob Simeliuksen jälkeen.
Simeliuksen puoliso vuodesta 1820, hallituskonseljin kielenkääntäjä Jakob Simelius (1785–1826), sai luvan perustaa Helsinkiin kaupungin ensimmäisen kirjapainon, muun muassa hoitaakseen sinne 1819 siirtyneen senaatin antamat tehtävät. Julkaisutoiminnan merkityksen Jakob Simelius oli nähnyt enonsa Anders Chydeniuksen toiminnassa.
Kun Jakob Simelius kuoli 40-vuotiaana 1826, hänen 35-vuotias leskensä Maria Simelius sai luvan J. Simelii Enka -kirjapainon toimintaa varten. Simelius lisäsi painon henkilökuntaa ja käytössä olevia kirjakelajeja, samoin kuin korvasi puisen painokoneen metallirakenteisella. Painotalo siirtyi 1833 Simeliuksen rakennuttamiin uusiin tiloihin Uudenmaakadulle. Ulkomailta 1838 hankituilla kirjakkeilla painettiin muun muassa Elias Lönnrotin Kanteletar, M. A. Castrénin ruotsinnos Kalevalasta ja J. L. Runebergin Nadeschda. Viimeksi mainitun julkaisuvuonna 1841 alettiin painaa myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran aikakauskirjaa Suomi.
Maria ja Jakob Simeliuksen perheeseen syntyi kaksi tytärtä, Helena Kristina (5. elokuuta 1821 – 7. lokakuuta 1889) ja Jacobina Maria (16. marraskuuta 1822 – 22. joulukuuta 1895). Helena opiskeli kieliä Pariisissa, Saksassa ja Sveitsissä 1850- ja 1860-luvuilla ja oli 30 vuoden ajan kieltenopettajana Helsingin ruotsalaisessa tyttökoulussa 1887 asti. Hän käänsi myös ranskan kieliopin saksasta ruotsiksi.
Rainer Nygård
Rainer Nygård (s. 1972) on suomalaisen metalliyhtye Diablon laulaja-kitaristi. Hänen synnyinkaupunkinsa on Kalajoki, mutta nykyisin hän asuu Tampereella.
Nygård on sanoittanut Diablon kappaleet. Hän ja Diablon soolokitaristi Marko Utriainen ovat säveltäneet ne.
Nygård käyttää suomalaisia Ruokangas Guitarsin tekemiä kitaroita.
Johnny Podres
thumb|Podresia esittävä pronssiveistos Baseball Hall of Famessa. Johnny Joseph Podres (30. syyskuuta 1932 – 13. tammikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (syöttäjä). Sports Illustrated -lehti nimitti hänet "Vuoden urheilijaksi" 1955.
Podres pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 7. huhtikuuta 1953 ja viimeisensä 21. kesäkuuta 1969. Hänen joukkueinaan olivat Los Angeles Dodgers (1953–1966), Detroit Tigers (1966–1967) ja San Diego Padres (1969).
Podres oli kolmesti All-Star-joukkueessa (1958, 1960, 1962). Hän oli World Series MVP (1955), National Leaguen ERA Champion (1957) ja Babe Ruth Awardin saaja (1955). Hän kuoli 75-vuotiaana sairaalassa, jossa oli ollut hoidettavana sydän- ja munuaisvaivojen sekä jalan infektion takia.
Panssarivaunu
Kuitenkin panssarointia on ensimmäisen maailmansodan jälkeen laajennettu koskemaan myös muita taisteluajoneuvoja kuin panssarivaunuja, joten on olemassa muitakin kuin panssarivaunuja muun muassa panssariautoja, panssaroituja miehistönkuljetusajoneuvoja sekä jalkaväen taisteluajoneuvoja, joissa on panssarointi suojan tarjoamiseksi miehistölle.
Taistelupanssarivaunut
Raskaimmin panssaroidut ja aseistetut taistelupanssarivaunut on tarkoitettu tuhoamaan vihollisen elävää voimaa ja kalustoa pääasiallisesti suorasuuntaustulella.
Rynnäkköpanssarivaunut ja jalkaväen taisteluajoneuvot
Kevyemmät rynnäkköpanssarivaunut kuljettavat jalkaväkeä taisteluun ja tukevat jalkaväen taistelua jalkautumisen jälkeen. Rynnäkköpanssarivaunuja käytetään myös tiedustelutehtävissä.
Käyttötarkoitus
Panssarivaunu on nykyisen taistelukentän monipuolisimpia aseita: sillä on kyky hyökätä lukuisia erilaisia kohteita, kuten toisia panssarivaunuja, jalkaväkeä ja asemia sekä pesäkkeitä vastaan. Jalkaväkeä vastaan käytettynä sillä on erityinen pelotevaikutus. Panssarivaunu voi kulkea suhteellisen rikkonaisessa maastossa suurella nopeudella, mutta vaatii vahvan ammus- ja polttoainehuollon tuekseen.
Vaikka taistelupanssarivaunun suojaus on parempi kuin muilla panssaroiduilla ajoneuvoilla, se on haavoittuvainen taisteluhelikoptereita ja rynnäkkölentokoneita vastaan, minkä lisäksi jalkaväki voi hyökätä vaunua vastaan erityisillä panssarintorjunta-aseilla ja miinoilla.
Perinteisesti panssarivaunun pahin vihollinen ja tehokkain ase sitä vastaan on ollut toinen panssarivaunu, mutta nykyään sen rinnalle on tullut ilma-ase (taisteluhelikopterit ja rynnäkkökoneet) ja ohjukset.
Panssarivaunusotatoimiyhtymiä vastaan voidaan yrittää käyttää perinteistä kenttätykistöä ja liitopommeja etäältä.
Simmettijärvi
Simmettijärvi on järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Ivalosta on 25 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Rovaniemeltä 270 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Panssarivaunu
Panssarivaunujen historia
Panssarivaunujen historia alkaa vuodesta 1915, kun Iso-Britannia alkoi suunnitella uudenlaisia aseita länsirintaman asemasotavaiheen purkamiseksi. Britannian Mark-sarjan panssarivaunut olivat kömpelöjä ja vika-alttiita, mutta siitä huolimatta ensimmäisen maailmansodan käytetyimpiä. Ensimmäinen tykkitornia hyödyntänyt panssarivaunu oli ranskalainen FT-17, joka erottui myös ketteryytensä takia edukseen. Panssarivaunut olivat ennen Christie M1930 -vaunussa esiteltyä jousitusta kulkeneet todella hitaasti, sillä kovilla nopeuksilla ajaminen heitteli miehistöä ja irrotti osia vaunuista. Yhdysvaltalaisessa Christie M1930:ssa esitelty jousitus oli pohjana monille toisen maailmansodan menestyksekkäimmille vaunuille. Toisen maailmansodan alussa oli vielä käytössä paljon maailmansotien välisenä aikana ja jopa ensimmäisessä maailmansodassa kehitettyjä vaunuja, mutta ne jäivät pian uudempien mallien jalkoihin. Toisessa maailmansodassa panssarivaunujen kehitys olikin huomattavan nopeaa ja toisen maailmansodan alussa kehitetyt vaunut olivat sodan lopussa täysin vanhentuneita. Toisen maailmansodan parhaita panssarivaunuja paranneltiin sekä uusittiin ja niitä käytettiin laajalti vielä kylmän sodan aikana, koska kiinnostus uusien mallien kehittämiseen hiipui.
Simmettijärvi
Maantiede
Simmettijärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Järven länsiosan noin kilometrin mittainen niemi ja niemen itäpuoliset Palosaaret jakavat allasta siten, että se koostuu suurelta osin lahdista ja salmista. Länsiosan lahden nimi on Taivaljärvi. Simmettijärveen laskee etelästä Talvitupajärvi (124,0 metriä mpy). Simmettijärveä ympäröivillä vaaroilla ja soilla sijaitsee useita nimettömiä lampia.
Panssarivaunu
Käyttö ensimmäisessä maailmansodassa
Ensimmäisen maailmansodan aikana panssarivaunujen käyttö oli vähäistä ja niiden hyöty oli kyseenalainen. Ensimmäiset vaunut olivat hitaita, suhteellisen massiivisia ja raskaasti aseistettuja. Vaunujen nopeudella ei ollut niin suurta merkitystä kuin nykyään, koska vaunuja käytettiin jalkaväen tukemiseen. Vaunujen tarkoitus oli siis kulkea jalkaväen mukana ja antaa samalla jalkaväelle sen kaipaamaa suojatulta.
Simmettijärvi
Maantiede
Simmettijärvi (71.113.1.001) kuuluu Simmettijärven valuma-alueeseen (71.113), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Inarinjärven alue (71.11) ja ensimmäinen jakovaihe Inarin alue (71.1). Simmettijärvi on laajin Simmettijärven valuma-alueen 21:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Myössäjärvi ja kolmanneksi laajin Tuulijärvi. Lähes puolet alueen järvistä on vailla virallista nimeä.
Panssarivaunu
Käyttö toisessa maailmansodassa
Maailmansotien välisenä aikana panssarivaunut yleistyivät. Niiden yleistyminen johti niiden jatkuvaan kehittämiseen. Toisaalta uusien mallien tulo teki niistä houkuttelevampia hankintoja eri maiden asevoimille.
Sodan alussa panssarivaunut olivat kevyitä ja nopeita. Aseistus oli kevyttä ja panssarointi ohutta. Ensimmäisen kerran panssarivaunut osoittivat kykynsä Puolan offensiivissa. Seuraavan kerran laajamittaisesti panssarivaunut osallistuivat sotaan Ranskassa. Saksan käyttämä salamasota, nopea etenemien vihollisen alueelle, perustuikin juuri panssarijoukkojen käyttöön.
Vaikka sodan alussa Ranskalla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla olikin enemmän panssarivaunuja kuin saksalaisilla, saksalaisten toiminta oli liittoutuneita tehokkaampaa. Liittoutuneiden panssarivaunut olivat hajautettu ja niiden polttoainehuolto oli heikompi. Saksalaisilla panssarivaunut toimivat erillisinä yksiköinä jalkaväen tukena. Saksalaiset keskittivät panssarivaunut yhtenäisiksi yksiköiksi, jotka tekivät läpimurron hyökkäyksen painopisteessä (Schwerpunkt). Jalkaväki seurasi panssareiden perässä. Tämä osoittautui toimivaksi taktiikaksi, ja on yhä tänäänkin panssarisodan perustaktiikka. Tämä on pohjimmiltaan sama taktiikka kuin keskiajalla ritariyksiköiden käyttämä doktriini.
Brittien vastaisku tapahtui Pohjois-Afrikassa vuonna 1941, missä brittien nopeat risteilijävaunut hallitsivat avomaastoa. Suljetussa maastossa puolestaan brittien raskas Matilda-vaunu osoittautui puolestaan ylivoimaiseksi italialaisia panssarintorjunta-aseita ja italialaisvaunuja vastaan. Vasta Saksan Afrika Korps ja sen panssarijoukot sekä 88 mm:n ilmatorjuntatykit pelastivat akselivallat Afrikassa. Saksalaisvaunut olivat nopeampia kuin brittien raskaat vaunut Matilda ja Valentine, mutta toisaalta paremmin panssaroituja kuin risteilijävaunut Covenanter ja Crusader. Lisäksi saksalaisten taktiikka poisti risteilijävaunujen liikkuvuusedun. Matildan ja Valentinen ongelmana oli alitehoinen 40 mm:n tykki, joka ei enää purrut Panzer IV:n myöhempiin versioihin. Saksalaisvaunuista Panzerkampfwagen III oli suunniteltu taistelemaan toisia vaunuja vastaan, ja siinä oli 50 mm panssarikanuuna, kun taas Panzerkampfwagen IV oli suunniteltu jalkaväen tukivaunuksi, ja siinä oli aluksi 75 mm haupitsi. Myöhemmin Panzer IV:n pääaseeksi vaihdettiin 75 mm panssarikanuuna.
Liittoutuneet voittivat kuitenkin Afrikassa iskemällä saksalaisten huoltoreitteihin. Panssarisodankäynti on riippuvainen polttoainehuollosta, ja brittien sukellusveneet sekä tukialusilmavoimat tuhosivat akselivaltojen säiliöalukset. Lisäksi uusien yhdysvaltalaisvaunujen, kuten Leen, Grantin ja Shermanin, ilmestyminen rintamalle muutti tilannetta. Britit myös uudistivat taktiikkaansa.
Itärintaman sota oli Afrikan tavoin liikuntasotaa, ja neuvostoliittolaiset panssarivaunut olivat vuonna 1941 ylivoimaisia saksalaisvaunuja vastaan. Saksalaisten onneksi venäläisten taktiikat olivat saksalaisia kehittymättömämpiä ja huonompia. Lisäksi saksalaiset saivat paikallisen edun turvin yliotteen. Vasta 1943 saksalaisvaunujen panssarointi ja tulivoima veti vertoja T-34:lle, joka jäi laadulliseen alakynteen. Maailman suurin panssaritaistelu käytiin vuonna 1943 Kurskissa. Saksalaiset kärsivät sodan loppupuolella jatkuvaa polttoainepulaa, ja pyrkivät korvaamaan vaunujen määrän laadulla. Sodan lopussa saksalaisvaunut olivat laadullisesti täysin ylivoimaisia venäläisiin verrattuna, mutta niiden tekninen luotettavuus jätti toivomisen varaa.
Länsirintamalla vuodesta 1943 lähtien saksalaiset olivat jatkuvasti puolustuskannalla. He tuottivat enenevässä määrin tornittomia rynnäkkötykkejä ja panssarintorjuntavaunuja, jotka sopivat puolustussodankäyntiin. Panssarintorjuntavaunu ajettiin asemaan ja naamioitiin. Se odotti vihollisen hyökkäyskiiloja ja pyrki tuhoamaan vihollisen vaunut. Vihollisen hyökkäyksen tyrehtyessä vaunut ajettiin uusiin asemiin.
Yhdysvaltalaisessa doktriinissa panssarivaunu oli suunniteltu täysin jalkaväkeä vastaan käytettäväksi, ja panssarintorjunnan hoitaisivat erilliset tankintuhoojavaunut, kuten M10 Wolverine ja M36 Jackson. Alkupään Shermaneissa olikin heikko panssarointi ja sen 75 mm tykki oli Panzer IV:n tavoin suunniteltu elävää voimaa vastaan. Alkupään Shermanien suunnitteluvirheiden takia se syttyi helposti tuleen ja sai saksalaisilta nimen tommy cooker (brittiläinen 1MS aikainen kenttäkeitin). Viat kuitenkin tiedostettiin nopeasti, ja Shermaneita parannettiin jatkuvasti. Pahin puute, alitehoinen tykki, ratkaistiin 1944 asentamalla vaunuun 76 mm:n ilmatorjuntatykki, jolloin vaunu kykeni tasaveroiseen taisteluun saksalaisvaunuja vastaan.
Tyynenmeren sodassa liittoutuneilla oli täydellinen panssariylivoima niin määrällisesti kuin laadullisestikin. Sotanäyttämön maantieteestä johtuen panssarivaunulla oli kuitenkin vain toissijainen merkitys, ja niitä käytettiin jalkaväen tukemiseen.
Aseistus
300px|right|thumb|T-55 panssarivaunu. Panssarivaunun tykki asetetaan tehtävänsä mukaisesti. Taistelupanssarivaunun pääase on yksittäinen suurikaliiperinen panssarikanuuna. Nykyvaunuissa psv-kanuunan kaliiperi on 120 millimetriä (Nato) tai 125 millimetriä (Venäjä, Ukraina). Tehokas ampumaetäisyys ulottuu kolmesta viiteen kilometriin. Toissijaisena aseena on ainakin yksi konekivääri, usein myös ilmatorjuntakonekivääri.
Aseistuksen historia
Vielä toisen maailmansodan lopussa pääosa saksalaisista panssarivaunuista käytti 75 millimetrin tykkiä. Esimerkiksi saksalainen PzKpfw V Panther -vaunussa käytetty 7,5 cm KwK 42 -kanuuna oli yksi sodan tehokkaimmista panssarivaunutykeistä.
Neuvostoliitossa oli tuolloin käytössä useita eri kaliiperisia psv-kanuunoita, kuten 76 mm F-34, 85 mm ZiS-S-53, 100 mm D-10 ja 122 mm D-25. D-10-tykin uudemmat kehitysversiot vakiintuivat T-54/T-55-sarjan vaunujen pääaseeksi.