cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Xiao Hongmei
Xiao Hongmei valmistui Shanghain konservatoriosta. Hän täydensi opintojaan Yhdysvalloissa ja valmistui siellä vielä Stony Brookin yliopistosta. Xiao on itse opettanut Arizonan yliopiston musiikkikoulussa ja Michiganin yliopistossa. Hän on toiminut Minnesotan orkesterin pääalttoviulistina ja on ollut vierailevana professorina Eastman School of Musicissa.
Kuotolanjärvi
Kuotolanjärvi on Kanta-Hämeessä Janakkalan kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 28 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvi on Räikälänjoen läpivirtausjärvi, jota voidaan myös pitää joen järvimäisenä laajentumanakin. Se sijaitsee alavan maan alueella ja sen ympäristössä on vain yksi mäki Lystinmäki. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta rantametsää tai joissakin kohdin peltomaata. Järven itärannalla on tiheä vapa-ajan asuntojen rakennuskanta. Samassa yhteydessä sijaitsee myös Pappilanranta, jossa on yleinen uimaranta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Räikälänjoen alaosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,4 metriä mpy., mikä on sama kuin yläpuolisella Viralanjärvellä ja alapuolisella Kernaalanjärvellä.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvellä ei ollut karttanimeä ja sen rannat oli raivattu niityiksi muualla paitsi lounaassa, missä sijaitsi Kuotalan talon pellot. Järven itäpuolella sijaitsi pappila ja tien toisella puolella kirkko. Vuoden 1962 peruskartassa Viralanjärvestä Kuotolanjärveen johtavaa jokea kutsuttiin Kesiäisjoeksi. Vuoden 1979 kartassa oli merkitty leirikeskus.
Alexander Kasimir Ehrnrooth
pienoiskuva|Alexander Kasimir Ehrnrooth (1890–1899) Alexander Kasimir (Casimir) ”Sascha” Ehrnrooth (10. maaliskuuta 1869 Helsinki – 28. kesäkuuta 1950 Pernaja) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Ehrnroothin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Gustaf Robert Ehrnrooth ja kreivitär Wilhelmina Ottiliana Lovisa (Mimmi) De Geer af Tervik ja puolisot 1893–1920 Ellen Etholén ja vuodesta 1922 Kajsa-Lisa Carlson. Ehrnrooth valmistui agronomiksi Mustialasta 1891 ja oli maanviljelijä tiluksilla Lammilla ja Pernajassa. Gammelgårdin tilalla hän viljeli muun muassa palkittua siemenviljaa ja puna-apilaa sekä harjoitti karjan- ja hevosten jalostusta ja metsätaloutta ja piti kauppapuutarhaa. Isänsä jälkeen hän peri Gammelgårdin 1911, jonka hän luovutti pojalleen 1920, koska äitinsä kuoltua hänestä hänestä oli tullut myös Pernajan Tervikin kartanon omistaja 1916. Maanviljelysneuvoksen arvon Ehrnrooth sai 1949.
Ehrnrooth oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Kenenisa Bekele
Kenenisa Bekele (s. 13. kesäkuuta 1982 Bekoji, Arsi) on etiopialainen oromo-heimoon kuuluva kestävyysjuoksija sekä kolminkertainen olympiavoittaja, viisinkertainen maailmanmestari ja 15-kertainen maastojuoksun maailmanmestari. Hallimaailmanmestariksi hän on juossut kertaalleen. Kenenisaa pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista pitkän matkan juoksijoista. Hän on arvokisojen 35-kertainen mitalisti.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuista hänellä on 24 mitalia, joista 15 kultaa. Hän on maailman menestynein maastojuoksija. Maaliskuussa 2008 Kenenisa voitti Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa ennätyksellisesti kuudennen pitkän matkan maastojuoksun maailmanmestaruutensa. Lyhyen matkan mestaruuksia hänellä on viisi. Hän piti pitkään hallussaan 10 000 metrin ja 5 000 metrin maailmanennätyksiä.
Urheilu-ura
thumb|left|230px|Kenenisa Bekele haastattelussa voitettuaan 10 000 metrin kultaa [[yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2007|Osakassa 2007.]] Kenenisa aloitti juoksuharrastuksen peruskouluikäisenä. Vuonna 1997 hän voitti paikallisten koulujen maastojuoksukilpailun. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti provinssin maastojuoksumestaruuden ja pääsi edustamaan provinssia Etiopian nuorten maastojuoksun mestaruuskilpailuissa. Hän sijoittui kilpailuissa kuudenneksi ja pääsi Etiopian joukkueeseen Belfastin maastojuoksun MM-kisoihin, joissa hän juoksi nuorten sarjassa yhdeksänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 3 000 metrin juoksussa toiseksi ajalla 8.09,89. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.45,43. Vuonna 2001 Kenenisa voitti Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjan maailmanmestaruuden ja aikuisten lyhyellä matkalla MM-hopeaa. Kauden lopussa hän oli yleisurheilun GP-finaalissa 3 000 metrillä toinen ajalla 7.54,39.
Kenenisa voitti Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa MM-kultaa sekä pitkällä että lyhyellä matkalla. Ratakauden hän oli sivussa akillesjännevamman vuoksi. Seuraavana vuonna Kenenisa uusi molemmat mestaruutensa Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa. Samana vuonna Pariisin MM-kilpailuissa hän voitti 10 000 metrillä kultaa ajalla 26.49,57 ja 5 000 metrillä pronssia ajalla 12.53,12. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrin juoksun ajalla 7.36,98. Vuonna 2004 Kenenisa rikkoi 10 000 metrin ulkoratojen maailmanennätyksen ja 5 000 metrin ennätykset sekä sisä- että ulkoradoilla. Ulkoratojen ennätykset hän vei muutaman sekunnin erolla maanmieheltään Haile Gebrselassielta. Lisäksi hän voitti samana vuonna Ateenan olympialaisissa 10 000 metrillä kultaa ja 5 000 metrillä hopeaa, kun kultamitali meni yllättäen Marokon Hicham el-Guerroujille.
Tammikuussa 2005 Kenenisan morsian Alem Techale kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen. Kenenisa osallistui silti Helsingin MM-kisoihin elokuussa 2005 ja voittikin 10 000 metrin juoksun. 26. elokuuta 2005 Brysselissä Kenenisa rikkoi omissa nimissä olleen 10 000 metrin maailmanennätyksen soolojuoksulla ajalla 26.17,53. Ennätys säilyi hänen nimissään vuoden 2020 lokakuuhun saakka. Fukuokan MM-kisojen 2006 jälkeen Kenenisa ilmoitti, ettei aio kilpailla enää maastojuoksun MM-kisoissa, mutta osallistui kuitenkin sekä vuoden 2007 että 2008 kisoihin.
Pekingissä 2008 Kenenisa voitti toisen perättäisen olympiakultansa 10 000 metrin juoksussa. Hän ratkaisi mestaruutensa viimeisen kierroksen kirillä, jossa jätti muun kärkiryhmän taakseen. Kenenisan loppuaika 27.01,7 oli uusi olympiaennätys. Kenenisa voitti Pekingissä kultaa myös 5 000 metrillä uudella olympiaennätysajalla 12.57,82 jättäen kovalla loppukirillään uhkaajat taakseen.
Kenenisa loukkasi pohkeensa alkuvuodesta 2010 ja kilpaili seuraavan kerran vasta Daegun MM-kilpailuissa elokuussa 2011. Daegussa hän keskeytti 10 000 metrin kilpailun. Lontoon olympialaisissa 2012 Kenenisa sijoittui 10 000 metrillä neljänneksi.
Vuodesta 2014 lähtien Kenenisa on keskittynyt maratonjuoksuun. Ensimmäisen maratoninsa hän juoksi huhtikuussa 2014 voittaessaan Pariisin maratonin reittiennätyksellä 2.05.04. Vuonna 2016 hän voitti Berliinin maratonin ajalle 2.03.03, joka jäi kuusi sekuntia silloisesta Dennis Kimetton maailmanennätyksestä. Vuonna 2019 hän voitti Berliinin maratonin ajalla 2.01.41, joka jäi kaksi sekuntia silloisesta Eliud Kipchogen maailmanennätyksestä.
Kenenisa nimittää esikuvakseen Derartu Tulun. Hänen pikkuveljensä Tariku Bekele on myös kestävyysjuoksija.
Jean-Marc Gounon
Jean-Marc Gounon (s. 1. tammikuuta 1963 Aubenas, Ranska ) on entinen ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan yhdeksään osakilpailuun, saavuttamatta yhtään pistettä.
Tavastkenkä
Tavastkenkä on noin 300 asukkaan maa- ja metsätalousvaltainen kylä Pyhännän kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla, noin 12 kilometrin päässä kunnan keskustasta. Kylän asutus on keskittynyt Siikajoen ja sen sivujokien ympärille. Liikenteellisesti se sijoittuu valtatie 28:n (Kajaani–Kokkola) ja seututie 822:n (Pyhäntä–Temmes) väliin. Lähimmät isot kaupungit ovat Iisalmi (80 km), Kajaani (70 km) ja Oulu (120 km). Kylä sijaitsee kolmen maakunnan Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Pohjois-Savon rajalla Suomenselän vedenjakaja-alueella. Niinpä se onkin sekä maantieteeltään, luonnoltaan että väestöltään raja-aluetta, josta voi löytää piirteitä kaikista kolmesta maakunnasta.
Jean-Marc Gounon
Gounon voitti Ranskan Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1989, jonka jälkeen hän siirtyi Formula 3000 -sarjaan. Hän kilpaili sarjassa kolme vuotta, jonka jälkeen hän osti kahden kilpailun mittaisen kuljettajan sopimuksen Minardi-tallista kauden 1993 lopussa. Gounon keskeytti molemmissa osallistumissaan kilpailuissa.
Seuraavalla kaudella Gounon sai Andrea Monterminin paikan Simtekiltä. Gounonin parhaaksi sijoitukseksi jäi hänen kotikilpailussa, Ranskassa, ajama yhdeksäs sija, joka oli myös Simtekin paras saavutus. Gounon ajoi kaudella seitsemässä GP:ssa, kunnes hänet Portugalin GP:n jälkeen korvasi Italialainen Domenico Schiattarella.
Tavastkenkä
Kylällä toimi vuoteen 2010 asti oma ala-aste Tavastkengän koulu. Nykyisin koululla toimii kyläläisille sivukirjasto sekä muuta erilaista harrastustoimintaa. Tavastkengällä on ollut myös oma pankki sekä useita kyläkauppoja, joista yksi aloitti toimintansa uudelleen kesäkuussa 2009.
Historia
right|thumb|Tavastkengän kylätalo on kyläläisten kokoontumispaikka ja varsinkin kesäisin siellä järjestetään monenlaisia tapahtumia thumb|Tavastkengän koulu (rakennettu 1957)
Tavastkengän alueelta on löytynyt runsaasti merkkejä kivikautisesta asutuksesta. Tunnetut esihistorialliset asuinpaikat, muun muassa Junno, Leiviskä, Mäntylä ja Välilä, ajoittuvat todennäköisesti ajalle 7600–7000 eaa., sillä ne sijaitsevat lähellä tuon ajan merenrantaa. Litorinameren rantaviiva oli tuolloin nykyisen 110 metrin korkeuskäyrän tienoilla ja suuri osa kylän myöhemmästä alueesta oli veden alla. Kiinteiden asuinpaikkojen lisäksi alueelta on löytynyt yli 60 erilaista kiviesinettä. Merkkejä pronssi- tai rautakautisesta asutuksesta ei tällä hetkellä tunneta. Toistaiseksi ajoittamattomat pyyntikuoppajärjestelmät Järvienkankaalla ja Palokankaalla voivat kuitenkin liittyä tuon aikaiseen eränkäyntiin. Myös kylän nimi Tavastkenkä on peräisin muinaisilta eränkävijöiltä: se tulee muinaisruotsin sanoista tavast ’Häme’ ja gänge ’käytävä, kulkutie’. Kylä on ilmeisesti sijainnut ruotsalaisten ja hämäläisten eräalueiden rajalla rautakauden lopulla.
left|thumb|Kallion talon maalta löytynyt suppiloreikäinen reikäkivi [[Suomen mesoliittinen kulttuuri|Suomusjärven kulttuurin ajalta]]
Historiallisen ajan asutus syntyi Tavastkengälle luultavasti jo keskiajalla. Ensimmäiset kirjalliset maininnat kylästä ovat vuodelta 1572, jolloin se oli osa Salon laajaa pitäjää. Suuri osa ensimmäisistä asukkaista oli savolaisia. 1500-luvun lopulla venäläisten tekemät hävitysretket autioittivat kylän useiksi vuosiksi, mutta vähitellen asutus toipui entiselleen. 1600–1800-luvut olivat kylän vähittäisen kasvun aikaa ja verotalojen määrä lisääntyi neljästä 47:ään. Samaan aikaan kyläläiset saivat paljon lisätuloja tervanpoltosta. Tästä ajasta ovat edelleenkin jäänteinä kymmenet tervahaudat kylän ympäristössä.
Tavastkengän asutus oli voimakkainta 1800-luvun lopulta 1960-luvulle saakka. Pyhännän kunnan asutus oli käytännössä jakaantunut siten, että puolet kunnan noin 2 000 asukkaasta asui Tavastkengällä ja loput kunnan neljällä muulla kylällä. Tuolloin kylässä oli asuttuja taloja pari sataa, ja ne olivat jakaantuneet 19 perään eli kylänosaan. Kunnan ensimmäinen osuuskauppa ja -pankki perustettiin ensin Tavastkengälle, samoin kuin suojeluskunta ja monet muut järjestöt. Oma kansakoulu perustettiin jo vuonna 1898. Parhaimmillaan kylällä oli useita kauppoja, kaksi kansakoulua, pankki, posti, apteekki ja kahvila. Suuren maaltamuuton aikana 1960-luvulla kylän väkiluku romahti nopeasti alle puoleen entisestä ja vakiintui vähitellen nykyiseen noin 300 asukkaaseen.
Maantiede
Maastonmuodoiltaan Tavastkenkä poikkeaa huomattavasti tyypillisestä Pohjanmaan maisemasta. Maasto on hyvin kumpuilevaa ja sitä koristavat paitsi joet ja purot myös lukuisat järvet ja lammet. Yleisilmeeltään maasto onkin paremminkin kainuulainen kuin pohjalainen. Mäkisyys yhdistettynä laajoihin peltoaukeisiin antaa maisemalle miellyttävän yleisilmeen. Tavastkenkä oli luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi Museoviraston vuonna 1993 julkaisemassa inventoinnissa mutta ei sisältynyt enää saman inventoinnin päivitettyyn versioon vuodelta 2009. Kylä kuuluu myös vuonna 1997 määriteltyihin Pohjois-Pohjanmaan maakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin.
Tavastkengän ja samalla myös Pyhännän kunnan korkein paikka on kylän kaakkoispuolella sijaitseva Itämäki, joka nousee 205 metrin korkeuteen merenpinnasta. Itämäen ja Eteläjoen alue on myös arvokas vanhojen metsien suojelualue. Toinen huomattava kohouma on Kontiokangas, joka on noin 165 metrin korkeudella merenpinnasta mutta nousee jyrkästi yli 40 metriä ympäröivää maastoa korkeammalle. Näiden lisäksi on lukuisia pienempiä mäkiä ja kankaita, kuten kyläkeskuksen Heiskalankangas ja Tervolankangas. Suurin yhtenäinen harjumuodostuma on kylän itälaidalla sijaitseva Palokangas, joka on osa Maanselän vedenjakajaa. Sama harjanne tulee etelästä Järvienkangas-nimisenä ja jatkuu kohti Kestilää, jossa sen nimi vaihtuu Isokankaaksi.
Vesistöt
Tavastkengän kylä on sijaitsee Siikajoen ja sen neljän sivuhaaran, Törmäsjoen, Kuurajoen, Eteläjoen ja Pyhännänjoen, ympärillä. Niiden lisäksi on alueella virtaa lukuisia pienempiä puroja muun muassa Pahkapuro, Kirjavaoja ja Valkiaoja. Kaikki joet ovat melko vähävetisiä eikä niillä nykyisin ole liikenteellistä merkitystä, mutta vielä 1950-luvulla niitä käytettiin paljon uitoissa. Huomattavia koskia joissa on jäljellä enää muutamia, sillä suuri osa niistä ruopattiin uittojen helpottamiseksi. Nykyisin jäljellä ovat esimerkiksi Pitkäkoski Pyhännänjoessa, Törmäsenkoski Törmäsjoessa, Köhisevänkoski Eteläjoessa sekä Myllykoski Siikajoessa.
Vakavesiä kylän alueella on huomattavan paljon ympäröiviin seutuihin verrattuna. Suurin järvi on kylän kaakkoisosassa sijaitseva Sainijärvi, jonka rannalla on vapaa-ajan asuntoja sekä kunnan ylläpitämä uimaranta. Pienempiä vesistöjä ovat muun muassa kyläkeskuksen kupeessa oleva Kurkelanjärvi, Makkolanjärvi, Mäntyjärvi sekä Valkeinen. Vapaa-ajankalastajien käytössä ovat Kontiolampi ja Pahalampi, jotka molemmat ovat hyvin kirkasvetisiä kangaslampia. Kylän koillispuolella sijaitsevat erämaajärvet Kolkanjärvi, Kuurajärvi ja Törmäsjärvi ovat kalastajien ja linnustajien suosiossa. Maatalouden käyttöön on kuivattu Purnujärvi ja Tavastkenkäjärvi. Kylän kaakkoispuolella on lisäksi pienten lampien ja järvien täplittämä Järvienkangas.
Suuria soita on varsinkin kylän itä- ja pohjoispuolella, jossa sijaitsevat Törmäsenrimmin ja Kolkannevan soidensuojelualueet, sekä lounaispuolelta, jossa sijaitsee Kansannevan-Kurkinevan-Muurainsuon soidensuojelualue.
Asuminen
Tavastkengän asutus keskittyy Siikajoen ja sen sivujokien ympärille. Kylä on perinteisen mäkiasutuksen pohjoisimpia edustajia: talot sijaitsevat usein mäkien päällä ja niitä ympäröivät melko laajat peltoaukeat. Asutus on jakaantunut keskikylän lisäksi useaan eri perään, joita ovat esimerkiksi Alipää, Perukka, Punaperä ja Törmälänperä. Asutus koostuu pääasiassa omakotitaloista mutta keskikylällä on myös rivitaloasuntoja ja koulun yhteydessä muutamia vuokra-asuntoja. Viime vuosina kylällä on ollut runsaasti uudisrakentamista.
Elinkeinot
Suuri osa asukkaista saa edelleen toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta. Toinen suuri työnantaja on Jukka-taloja valmistava Pyhännän Rakennustuote Oy.
Karnalliitti
thumb|Karnalliittinäyte Venäjältä Karnalliitti on halogenideihin eli halideihin kuuluva mineraali. Kemiallinen kaava on KMgCl3•6H2O. Karnalliitti on ominaisuuksiltaan fluoresoiva, nopeasti veteen liukeneva ja suolan makuinen. Se ei kiteydy helposti vettä haihduttamalla. Mineraali on nimetty preussilaisen kaivosinsinöörin Rudolph von Carnallin (1804–1874) mukaan.
Bolo-Fouta
Bolo-Fouta on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Doussoudiana sijaitsee 45 kilometriä Yanfolilasta itään. Kunnassa on 4 400 ja keskuskylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).
Bolo-Foutan kunnan pinta-ala on 185 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Yanfolilan piirin Djiguiya De Kolonin, lännessä Wassoulou-Ballén sekä pohjoisessa Bougounin piirin Faragouaranin ja Kouroulaminin kuntiin. Maisemaa leimaavat laaksot ja tasangot. Vesistöt virtaavat kohti Baouléjokea. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on metsä- ja pensassavannia.
Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on bambaroita, dogoneja, bozoja ja mandinkoja. Puhutuin kieli on bambara. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja animismi.
Palveluihin kuuluvat alakoulut, yläkoulu ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Värtsilän Teräs
Värtsilän Teräs (VäTe) on 30. lokakuuta 1933 rekisteröity, alkujaan Värtsilässä ja sodan jälkeen Tohmajärven Uusi-Värtsilässä toiminut urheiluseura. Seura on tällä hetkellä uinuva, sillä ei ole ollut toimintaa vuosikymmeniin. Seura omisti vielä vuonna 2013 Peijonniemen koulun kentän.
Sodan seurauksena vain pieni osa Värtsilän kunnasta jäi Suomen rajojen sisälle, vaikka se säilyttikin itsenäisen kunnan aseman. Värtsilän Teräksen toiminta siirtyi Tohmajärven kunnan puolelle Uuteen-Värtsilään.
Seuran ohjelmassa olivat myös yleisurheilu ja talvisin hiihto sekä mäkihyppy.
Värtsilän Teräksen Naisvoimistelijat rekisteröitiin omaksi yhdistyksekseen 4. kesäkuuta 1957.
Vuorovesipato
Vuorovesipatoa voidaan käyttää sähköenergiantuotantoon sellaisilla rannikkoalueilla, joilla vuorovesi-ilmiö on erityisen voimakas. Pato rakennetaan esimerkiksi kapean lahden tai vuonon suulle. Nousuvesi pääsee padotulle alueelle avoimien patoluukkujen kautta, mutta laskuvesi pakotetaan purkautumaan takaisin mereen sähköä tuottavien turbiinien kautta.
Rakastamisen taito
Rakastamisen taito (, Ars amandi tai De arte amandi) on Ovidiuksen kirjoittama runoelma, joka antaa ohjeita siihen, kuinka rakastettu valloitetaan ja kuinka rakkaus säilytetään. Ohjeet on suunnattu sekä miehille että naisille. Teos on kirjoitettu noin vuonna 2 eaa., ja se kirjoitettiin alkujaan vain miehille. Yleisön pyynnöstä Ovidius lisäsi siihen vielä kuitenkin naisille suunnatun kolmannen kirjan. Teoksen runomittana on eleginen distikon.
Historia
Ovidius eli ja kirjoitti ajanlaskun alun molemmin puolin, keisari Augustuksen aikana. Hänen varhaiskautensa tuotanto koostui rakkausrunoudesta, ja se edustaa roomalaisen rakkauselegian viimeistä kukoistuskautta. Rakastamisen taito sijoittuu tämän kauden loppuun. Runoelma sai ilmestyessään paljon sekä suosiota että närkästynyttä arvostelua.
Ovidiuksen teos voidaan ajoittaa noin vuoteen 2 eaa. sillä perusteella, että hän mainitsee runoelmassaan Augustuksen ”hiljattain” järjestämän meritaistelunäytöksen, joka tapahtui tuona vuonna. Ovidius osoitti teoksensa mitä ilmeisimmin alun perin vain miehille ja kirjoitti näille teoksen kaksi ensimmäistä kirjaa. Yleisön pyynnön vuoksi hän päätyi lisäämään kolmannen naisille osoitetun kirjan. Samalla Ovidius lisäsi alkuperäisen osan loppuun maininnan tästä, mutta ei vaikuta muutoin muokanneen ensimmäistä kahta kirjaa.
Teoksen saaman vastaanoton vuoksi Ovidius kirjoitti myöhemmin toisen runoelman, Rakkauden parannuskeinot, joka antaa päinvastaisia ohjeita vielä edellistä teosta vähemmän vakavaan tyyliin. Ovidius tuomittiin vuonna 8 jaa. maanpakoon Roomasta, ja runoelma oli osaksi syynä tuomioon; toisena syynä oli jonkinlainen skandaali, joka liittyi joko Agrippa Postumukseen tai Augustuksen tyttärentyttäreen Juliaan. Koska teoksen kirjoittamisen ja tuomion välillä on useita vuosia, on mahdollista, että teos nostettiin esille, kun todellisena syynä oli joku seikka, jonka Augustus halusi salata. Virallisen syytteen mukaan teos vahingoitti roomalaisen avioliiton perusteita. Samalla runoelma kiellettiin kaikista julkisista kirjastoista.
Runoelma on säilynyt nykyaikaan useissa keskiaikaisissa käsikirjoituksissa.
Sisältö
Ovidiuksen runoelma käsittää kolme kirjaa, jotka voidaan jakaa kahteen osaan. Kirjoista kaksi ensimmäistä on osoitettu miehille, ja niistä ensimmäinen antaa ohjeita siihen, kuinka rakastettu valloitetaan, ja toinen siihen, kuinka rakkaus pidetään yllä. Kolmas kirja on osoitettu naisille, ja antaa heille vastaavat ohjeet. Teos edustaa didaktista eli opetusrunoutta. Sen runomittana on kuitenkin eleginen distikon, jossa joka toinen säe on heksametri ja joka toinen pentametri; eikä didaktiselle runoudelle muutoin tyypillinen daktyylinen heksametri.
Teosta voidaan pitää burleskina satiirina didaktisesta runoudesta. Se on tyyliltään viihdyttävästi kirjoitettu ja sisällöltään hyvin humoristinen ja ironinen. Lukijan on hankala tietää, miten vakavasti otettavasti kirjoittaja mitäkin esittää. Ovidius esittää neuvojensa ohessa paljon esimerkkejä ja vertauksia kreikkalaisesta mytologiasta, roomalaisesta arkielämästä ja yleisestä inhimillisestä kokemuksesta.
Ovidius käsittelee paljon myös rakkauden lihallisempaa puolta, sillä sitä ei voida välttää; sanohaan Venuskin: ”Juuri se mikä hävettää, on minun alaani”. Seksiä käsitellään erityisesti kummankin osan loppupuolella, niin että lopulta aina päädytään sänkyyn. Ovidius käsittelee aihetta kuitenkin hienovaraisesti ja ilman karkeuksia.
Kirja I
Kirja I antaa miehille ohjeita naisen löytämiseksi ja valloittamiseksi. Aluksi Ovidius käsittelee tytön valintaa; ensin on selvitettävä, ketä haluaa rakastaa, ja tämän jälkeen on haasteena saada tyttö suostumaan ja rakkaus kestämään. Ovidius vertaa usein rakastamisen taitoa metsästämiseen. Hän toteaa, ettei teoksessa kuvattu naisten metsästys kosketa lainkaan ylhäisön aviovaimoja; hänen mielessään ja teoksen kohteena olevat naiset ovat alemman luokan naisia ja vapautettuja. Tällä hän halusi mahdollisesti turvata selustansa syytöksiä vastaan. Kuitenkin hän viittaa usein uhkana olevaan aviomieheen; näin aviovaimot ovat kuitenkin teoksen kohteena ainakin vaivihkaa.
Tämän jälkeen Ovidius antaa neuvoja siihen, millaisista paikoista naisia löytää. Hyviä paikkoja naisten tapaamiseksi ovat esimerkiksi pylväiköt, torit, teatterit, Circus, Forum, triumfit, pidot ja kylpylät. Teattereihin viitatessaan Ovidius mainitsee esimerkkinä sabiinitarten ryöstön. On esitetty, että hän olisi halunnut pyrkiä kuvauksensa kautta muuttamaan miesten ja naisten väliset suhteet roomalaisessa yhteiskunnassa miesten vallankäytöstä enemmän vastavuoroisiksi.
Ovidius käsittelee erilaisia keinoja, jotka helpottavat naisen valloitusta. Näitä ovat naisen palvelustytön vietteleminen miehen puolelle ennen naisen itsensä viettelyä, lahjat, kirjeet, kaunopuheisuus, liehittely ja pukeutuminen. Ovidius muistuttaa myös sopivan ajankohdan tärkeydestä. Lopuksi Ovidius käsittelee muita tarpeellisia taitoja ja seikkoja. Tällaisia ovat muun muassa aviomiehen pettäminen, juomatavat, lähentely ja imartelu, lupaukset, rehellisyys, kyyneleet ja suudelmat. Miehen tulee ottaa ensimmäinen askel ja pyytää. Vihollisia ei tarvitse rakkaudessa pelätä niin paljon kuin ystäviä. Lopuksi Ovidius muistuttaa monipuolisuuden merkityksestä rakkauden taidossa, sillä eri tyttöjen sydämet ovat kovin erilaisia.
Kirja II
Kirja II antaa miehille ohjeita valloitetun naisen rakkauden säilyttämiseksi, sillä ”ei ole vähemmän kiitettävää pitää huolta saaliistaan kuin etsiä sitä: jälkimmäisestä selviää onnellakin, mutta edelliseen tarvitaan jo todellista taitoa”. Taito on tarpeen, koska Amorilla on siivet, joilla tämä lentää helposti tiehensä. Tämän ajatuksen innoittamana Ovidius kertoo tarinan Daidaloksesta ja Ikaroksesta.
Tämän jälkeen Ovidius aloittaa toteamalla, ettei ainakaan taikakeinoista ole apua asiassa. Ovidius muistuttaa, että kauneus on katoavaista, joten kannattaa kehittää sieluaan ja harrastaa vapaita taiteita. Puheessa kannattaa muistaa rakastettavuus ja sanojen suloisuus. Ajan myötä rakastetun pehmittää myötämieliseksi myöntyväisyys ja kärsivällisyys. Ovidius käsittelee jälleen myös lahjoja, sekä runoja, teeskentelyä ja sairaanhoitoa. Erityisen suuri tekijä, joka pitää parit yhdessä, on tottumus. Myös poissaolo välillä sekä sopivat syrjähypyt ovat omiaan ylläpitämään rakkautta, koska ne herättävät kaipausta ja mustankipeyttä. Ovidius antaa kuitenkin myös neuvoja liiallisen mustankipeyden lepyttämiseen. Vaikeuksissa kannattaa muistaa joustava käytös. Myös kilpakosijaan on suhtauduttava kärsivällisesti.
Ovidius muistuttaa myös häveliäisyyden ja salaisuuksista vaikenemisen tärkeydestä rakkausasioissa. Naisen puutteita ei pidä moittia, vaan pitää olla kuin ei huomaisikaan niitä. Myöskään naisen iästä ei pidä välittää. Vanhempien naisten etu on kypsyydessä, kokemuksessa ja taidokkuudessa. Kirjan lopussa Ovidius käsittelee rakastelun salaisuuksia ja nautintoa, jonka molemminpuolinen laukeaminen tuottaa.
Kirja III
Tämän jälkeen Ovidius aloittaa sivistyksen merkityksestä, mukaan lukien kauneudenhoito, kampaukset, oikea värien valinta sekä vikojen peittäminen. Tärkeitä ovat myös oikeanlainen nauraminen, käveleminen, laulu ja soitto, sekä runouden tuntemus, tanssi ja seuraleikit. Miesten tapaamiseksi on tärkeää näyttäytyä ahkerasti julkisilla paikoilla. Naissankareita kannattaa kuitenkin välttää. Kirjeenvaihdossa ei tule liian nopeasti luvata mitään, mutta ei toisaalta kieltääkään; miehen tulee samaan aikaan sekä pelätä että toivoa. Ovidius korostaa myös rauhallisuuden ja viehkeyden merkitystä ja vimmaisen luonteen hillitsemistä.
Ovidius muistuttaa, että se mikä helposti annetaan, pitää rakkauden huonosti hengissä; siksi rakkauden elvyttämiseksi on joskus tarpeen järjestää miehelle keinotekoisia vastoinkäymisiä ja pettymyksiä rakkaudessa. Miehessä sopii herättää pelkoa ja tätä sopii loukata sopivassa määrin. Tämä on kuitenkin palkittava lemmennautinnolla, jotta mies pitäisi kaikkea vaivan arvoisena. Ovidius antaa myös neuvoja aviomiehen ja ovenvartijan pettämiseksi muun muassa salakirjoituksen, viinin ja unilääkkeiden avulla; sekä siihen, kuinka teeskentelyä voidaan hyödyntää.
Tämän jälkeen Ovidius antaa naisille ohjeita siihen, kuinka näiden tulee käyttäytyä pidoissa. Kirjan loppuosa käsittelee jälleen rakasteluasentoja. Ovidius kehottaa naisia ottamaan asennon valinnassa oman ulkonäkönsä ja vartalonsa mittasuhteet huomioon. Esimerkiksi pitkien naisten ei tulisi koskaan ratsastaa miehillään, niin kuin Andromakhekaan ei koskaan tehnyt näin Hektorin kanssa.
Kari-Pekka Laaksonen
pienoiskuva|Auto numero 929 24H Series -sarjan vuoden 2022 Span kilpailussa. Kari-Pekka Laaksonen (s. 23. huhtikuuta 1967, Valkeakoski) on suomalainen autourheilija.
Ura
Laaksonen on kilpaillut muun muassa Porsche Carrera Cupissa, Porsche GT3 Cupissa ja Nürburgring Langstrecken Serie -sarjassa. Hän on kilpaillut vuonna 2016 TCR International Series ja ADAC TCR Germany Touring Car Championship -sarjoissa LMS Racing -tallissa.
Laaksonen, Antti Buri ja Olli Kangas voittivat vuoden 2017 Barcelonan 24 tunnin ajon LMS Racingin Cupra TCR -autolla.
Nürburgringin 24 tunnin ajoissa vuonna 2018 hänen kanssaan autoa ajoivat Antti Buri, Olli Kangas ja Jordi Gené, jolloin he voittivat kilpailun luokassaan. TCR Spa 500 -kilpailussa autoa ajoivat Laaksosen kanssa Fabian Danz, Julien Apotheloz, Antti Buri ja Mikel Azcona.
Laaksonen, Buri ja Jim Rautiainen ajoivat HRT Performancen autolla Span 12 tunnin ajoissa vuonna 2022, jossa he sijoittuivat 992-AM -luokan toiseksi.
Hammasvalaat
Hammasvalaat (Odontoceti) on toinen valaiden nykyisistä alalahkoista. Siinä on hetulavalaiden lahkoa paljon enemmän lajeja. Hammasvalaiden ryhmään kuuluu pyöriäisiksi, delfiineiksi ja valaiksi kutsuttuja lajeja.
Hammasvalaat ovat keskimäärin hetulavalaita pienempiä. Pienimpien lajien pituus on noin metri, kookkain laji taas on 18 metrin pituinen kaskelotti. Koiras on aina naarasta suurempi. Hammasvalaiden saaliseläimet ovat paljon suurikokoisempia kuin hetulavalaiden.
Anatomia
Kallo on epäsymmetrinen valaiden kaikuluotauskyvyn takia: osa oikean puoliskon luista on kehittynyt voimakkaammiksi kuin vastaavat luut vasemmalla puolella.
Hampaiden lukumäärä vaihtelee kahdesta 250:een; joskus hampaita on vain alaleuassa. Hampaat ovat rakenteeltaan yksinkertaisia tarttumahampaita, useimpien lajien hampaat ovatkin suipot ja terävät. Ravintonsa hammasvalaat nielevät silti kokonaisena, sillä hampaita ei käytetä saaliin hienontamiseen vaan vain sen kiinni saamiseen.
Sieraimet ovat kehittyneet yhdeksi epäsymmetrisesti sijaitsevaksi hengitysreiäksi, joka sijaitsee päälaella. Hajulimakalvo ja aivojen hajukeskus puuttuvat kokonaan.
Heimot
Hammasvalaisiin kuuluu seitsemän elossa olevaa heimoa:
Esterit
thumb|Esterin funktionaalinen ryhmä
thumb|Monet [[makeinen|makeiset, jäätelöt, virvoitusjuomat ja leivonnaiset on maustettu keinotekoisesti.]]
Esterit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka ovat muodostuneet epäorgaanisesta tai orgaanisesta haposta, jonka OH-ryhmä (hydroksyyliryhmä) on korvautunut -O-alkyyli(alkoksi)ryhmällä. Tavallisimpia estereitä muodostavia happoja ovat karboksyylihapot, fosforihappo, rikkihappo, typpihappo ja boorihappo.
Karboksyylihappojen estereitä on luonnossa melko runsaasti. Luonnosta saatavat vahat ja rasvat ovat estereitä. Hedelmissä on pieniä määriä hedelmäestereitä. Monien hedelmien, kukkien tuoksu johtuukin osittain niiden sisältämistä estereistä (eteerisistä öljyistä).
Pienimolekyyliset karboksyylihappojen esterit ovat yleensä hyvän tuoksuisia ja makuisia. Niillä on voimakas mutta miellyttävä aromi. Siksi niitä käytetään ravinto- ja nautintoaineiden sekä kosmeettisten aineiden maustamiseen ja hajustamiseen. Lähes kaikki käytössä olevat esterit ovat keinotekoisesti valmistettuja, koska niiden erottaminen luonnontuotteista on melko työlästä. Elintarvikkeissa tämä ilmaistaan termillä ”luontaisen kaltainen aromi”. Laktonit, kuten esimerkiksi gammabutyrolaktoni, ovat rengasrakenteisia hydroksi­happojen estereitä.
Esterien nimeäminen
Koska esterit ovat hapon ja alkoholin kondensaatiotuotteita, ne voidaan nimetä hapon alkyyliestereiksi. Esimerkiksi etikkahapon ja etanolin muodostama esteri on etikkahapon etyyliesteri. Esterien nimet voidaan myös muodostaa seuraavasti: nimen alkuosa (alkoholiosa) saadaan alkoholista yyli-päätteellä ja loppuosa johdetaan hapon nimestä aatti-päätteellä samoin kuin suolojen nimet. Etaanihapon (etikkahapon) etyyliesteri on toiselta nimeltä etyylietanaatti (etyyliasetaatti). Butaanihapon etyyliesteri on puolestaan etyylibutanaatti.
Esterien valmistus
Estereitä valmistetaan asyylisubstituutioreaktioilla esimerkiksi alkoholeista ja karboksyylihapoista. Kun alkoholi reagoi hapon kanssa, syntyy esteriä ja vettä. Reaktio on yleensä tavattoman hidas, ja sen nopeuttamiseksi joudutaan usein käyttämään katalyyttiä. Käytännössä estereitä valmistetaan kuumentamalla karboksyylihappoa hapon (katalyytti) läsnä ollessa ja alkoholin ollessa liuottimena. Tätä happokatalysoitua esteröintiä sanotaan myös Fischerin esteröintireaktioksi. Kun etanoli ja etikkahappo reagoivat, syntyy etikkahapon etyyliesteriä eli etyyliasetaattia. Päärynän maun saa aikaan etikkahapon ja pentanolin (amyylialkoholin) esteri, etikkahapon pentyyliesteri eli pentyylietanaatti (amyyliasetaatti). Rommin maun taas saa aikaan muurahaishapon ja etanolin esteri, eli etyylimetanaatti (etyyliformiaatti). Jasmiinin tuoksu on peräisin etikkahapon ja bentsyylialkoholin esteriltä.
Estereitä syntyy myös alkoholin reagoidessa vastaavalla tavalla epäorgaanisten happojen kanssa. Silloin tosin esterimolekyylissä olevan happisillan toisella puolella ei ole hiili vaan haposta peräisin oleva jonkin toisen alkuaineen atomi. Tällainen esteri on esimerkiksi nitroglyseroli (glyseryylinitraatti), joka syntyy glyserolin reagoidessa typpihapon kanssa:
C3H5(OH)3 + 3 HNO3 → C3H5(ONO2)3 + 3 H2O.
Esterien käyttö
Glyseryylitrinitraatti eli nitroglyseroli on kirkasta siirappimaista nestettä, joka räjähtää herkästi. Sitä käytetään dynamiittien valmistukseen. Lisäksi sitä käytetään eräiden sydänlääkkeiden valmistukseen.
Kun alkoholi reagoi hapon kanssa, syntyy esteriä ja vettä. Reaktio voi tapahtua myös käänteisesti. Kun esteri ja vesi reagoivat, syntyy alkoholia ja happoa. Tämä reaktio voi tapahtua vain, jos käytetään katalyyttinä happoa tai emästä. Saippuan valmistaminen perustuu tällaiseen reaktioon. Saippuan valmistuksessa rasvaa keitetään natriumhydroksidiliuoksessa. Rasva, joka on glyserolin ja rasvahappojen esteri (triglyseridi), hajoaa glyseroliksi ja karboksyylihapoiksi. Hapoista muodostuu saippuaa. Estereitä käytetään siis saippuan valmistukseen. Samaa reaktiota, transesterifikaatiota, käytetään biodieselin valmistamiseen rypsiöljystä ja etanolista tai metanolista. Saatua polttoainetta kutsutaan nimillä RME (rypsiöljy-metanoliesteri) tai REE (rypsiöljy-etanoliesteri).
Estereitä käytetään myös muovien ja kuitujen valmistukseen. Polyesterimuovit valmistetaan yleensä karboksyylihaposta, jossa on vähintään kaksi karboksyyliryhmää ja alkoholista, jossa on vähintään kaksi hydroksyyliryhmää. Happo ja alkoholi reagoivat keskenään. Tällöin syntyy yhdisteitä, joiden molekyylit ovat hyvin suuria. Polyesterikuitujen yleisimmät lähtöaineet ovat eteeniglykoli ja tereftaalihappo. Polyesterikuituja ovat teryleeni, dacron ja jersey. Puku- ja housukankaat ovat yleensä polyesterin ja puuvillan seoksia.
Lisäksi estereitä käytetään teollisuudessa maalien, lakkojen ja liimojen liuottimina.
Viralanjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 118 hehtaaria ja se on 2,8 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi on kapea ja se asemoituu luode-kaakko-suuntaisesti. Järven luoteinen pää on Palsanlahti ja kaakkoinen pää Kirsta. Sen rantaviivan pituus on 7,3 kilometriä ja kartan mukaan noin puolet rannoista ovat peltomaata ja loput metsämaata. Luoteispäässä sijaitsee Viralan kylä, mutta muuten on asutus haja-asutusta. Vapaa-ajan asuntoja on lähes 30. Kaakkoispäässä sijaitsee Viralan kartano.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, jonka Räikälänjoen alaosan alueeseen järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,4 metriä mpy.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen kaakkoispäässä sijaitsi ”Wiralan” kylä, jonka pellot ulottuivat rantaan saakka. Muut rannat olivat niittyjä tai metsämaata. Luoteispään niittyjen takana sijaitsi muutama torppa. Vuoden 1979 peruskartassa oli järven luoteispäähän perustettu leirintäalue. Vielä vuoden 1989 kartassa Kesisäisjoen ylitti vanha Hämeenlinnan valtatie, mutta sen jälkeen sen rinnalle oli rakennettu moottoritie.
Doris Kohardt
Doris Kohardt (s. 12. marraskuuta 1950 Rostock, Saksa) on saksalainen uimari. Kohardt kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa 200 metrin selkäuinnissa edustaen Itä-Saksaa.
Marion Maréchal
Marion Jeanne Caroline Maréchal (s. 10. joulukuuta 1989 Saint-Germain-en-Laye, Yvelines) on ranskalainen poliitikko. Hän on Éric Zemmourin johtaman Reconquête-puolueen jäsen ja aiemmin Kansallisen liittouman kansanedustaja ja Ranskan kansalliskokouksen jäsen vuosina 2012–2017. Hän on Jean-Marie Le Penin lapsenlapsi ja Marine Le Penin sisarentytär.
Kansanedustajana
Maréchal valittiin kansalliskokoukseen vuonna 2012, jolloin hänestä tuli 22-vuotiaana maan kaikkien aikojen nuorin kansanedustaja. Hän ei ollut ehdolla vuoden 2017 vaaleissa ilmoitettuaan pitävänsä taukoa politiikasta toukokuussa 2017.
Poliittinen sijoittuminen
Maréchal sanoi vuonna 2012 ettei kannata äärioikeistoa vaan ”oikeiston liitosta”, johon kuuluu nationalistinen oikeisto ja radikaali oikeisto. Lehdistössä häntä on kuvailtu liberaalikonservatiiviksi ja katoliseksi konservatiiviksi, ja hän edustaa Kansallisen rintaman oikeistoa.
Hän ihailee Napoleon Bonapartea ja etenkin Jacques Bainvillen tästä kirjoittamaa elämäkertaa, mutta vakuuttaa kuitenkin ettei ole monarkisti. Hän perustaa oppinsa Bainvillen, Ernest Renanin ja Maurice Barrèsin kirjoituksille. Historioitsija Laurent Jolyn mukaan Maréchal-Le Pen on ”Charles Maurrasin oppien ilmentymä” etenkin vastavallankumouksellisuuden osalta. L'Expressin mukaan hänen katolisuutensa jäsentää hänen ajatuksensa ja suhteensa. Valtiotieteilijä Jean-Yves Camus korostaa kuitenkin Maréchal-Le Penin katolisten oppien eroa puolueessa aiemmin vaikuttaneen traditionalistin, Bernard Antonyn, oppeihin.
Yhteiskunta
Toisin kuin moni muu Kansallisen rintaman jäsen, kuten Marine Le Pen, Maréchal vastustaa kuolemantuomion palauttamista Ranskaan, ja kannattaa sen sijaan ”todellista elinkautista”. Valtiotieteilijä Joël Gombinin mukaan tämä kanta johtuu Maréchal-Le Penin katolisuudesta ja tämän kannattamasta oikeudesta elää.
Hän kannattaa aborttia, mutta kritisoi sen liiallista käyttöä ja kannattaa sen poistamista sosiaaliturvasta, sillä ”valtion tehtävänä ei ole korvata eräiden naisten huolimattomuutta”.
Hän vastustaa samaa sukupuolta olevien avioliittoa ja on osallistunut mielenosoituksiin Pariisissa muiden puolueen jäsenten ja sen kannattajien kanssa.
Conspiracy.com
Conspiracy.com on vuonna 2001 Yhdysvalloissa valmistunut tietoteknikoista kertova jännityselokuva. Elokuvan alkuperäinen nimi oli Antitrust Microsoftia vastaan sovelletun Yhdysvaltojen lain mukaan. Nimi vaihdettiin Euroopan levitystä varten, koska alkuperäisen nimen ei uskottu olevan niin tunnettu. Elokuva on satiiri Microsoftin ja vapaan ohjelmoinnin, kuten Linuxin, huonoista väleistä.
Sotaretki
Sotaretki tarkoittaa sotilaallista hyökkäystä, joka suoritetaan vihollismaata tai vihollista vastaan. Sotaretki voi olla laaja tai pienimuotoinen, ja se voi käsittää useita taisteluja ja operaatioita. Tavoitteena sotaretkellä on yleensä saada aikaan strateginen etu tai voitto vihollisesta, mutta sotaretki voi myös olla puolustuksellinen ja sen tarkoituksena voi olla torjua vihollisen hyökkäys.
Vuorovesimylly
thumb|Vuorovesimylly [[Olhãossa, Portugalissa]] Vuorovesimylly on energiansa vuoroveden vaihteluista saava mylly. Myllyssä on akseloitu veden pinnalla pysyvä ponttoni tai useampia sellaisia. Nouseva vuorovesi nostaa ponttoneja akselia ylöspäin kiertäen. Se energia muunnetaan generaattorin avulla sähköenergiaksi. Laskeva vesi tuottaa myös energiaa kun ponttonin paino kiertää akselia alaspäin.
Luettelo Tammelan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Tammelan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Tammelan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Pentti Kalliokoski
Pentti Juhani Kalliokoski (s. 1947) on suomalainen ympäristöhygieenikko. Hän oli Kuopion yliopiston ympäristöhygienian professori vuosina 1980–2011. Hänen tutkimusalaansa on kemian työhygienia. Hän toimi yliopiston hallinnossa myös dekaanina ja vararehtorina.
Kalliokoski jäi eläkkeelle syksyllä 2011.
Kuopion oikeus- ja poliisitalo
Kuopion oikeus- ja poliisitalo on Kuopion Hatsalan kaupunginosassa sijaitseva, Suomen oikeus- ja poliisiviranomaisten käyttämä, vuonna 1992 valmistunut julkinen rakennus. Rakennuksen omistaja on Senaatti-kiinteistöt. Rakennusta kritisoitiin heti tuoreeltaan, koska alkujaan 300 viranhaltijan käyttöön valmistuneen rakennuksen ruokalaan mahtui vain 50 henkeä ja autohalliin vain osa poliisin autokalustosta.
Uudet toimitilat 2020-luvulla
Alkuvuodesta 2020 uutisoitiin, että Pohjois-Savon käräjäoikeus ja Senaatti-kiinteistöt etsivät käräjäoikeudelle uuden oikeustalon paikkaa. Keväällä 2021 uutisoitiin, että Itä-Suomen poliisilaitoskin olisi muuttamassa pois Kuopion oikeus- ja poliisitalosta, jossa sen pääpoliisiasema on sijainnut. Poliisilaitos suunnittelee yhdessä Senaatti-kiinteistöjen kanssa uutta ajanmukaiset tarpeet täyttävää pääpoliisiasemaa Kuopioon; muutto tapahtuisi sinne aikaisintaan vuonna 2027.
Loppuvuodesta 2021 uutisoitiin, että Pohjois-Savon käräjäoikeutta varten muokataan Palokärjen talona tunnetusta, Puistokadun ja Tulliportinkadun kulmassa sijaitsevasta rakennuksesta uusi oikeustalo. Alustavan arvion mukaan talo olisi remontoitu ja tarvittava laajennusosa rakennettu vuoden 2023 aikana.
Scheelen vihreä
Scheelen vihreä eli kupariarseniitti (CuHAsO3) on myrkyllinen epäorgaaninen yhdiste, jota on käytetty keltavihreänä väriaineena. Se oli ensimmäinen arseenia sisältänyt väriaine, ja sitä käytettiin muun muassa maalien väriaineena öljymaalauksessa. Ainetta on käytetty myös hyönteismyrkkynä, joskus yhdessä keisarinvihreän kanssa. Scheelen vihreällä värjättiin tekstiilejä, tapetteja ja jopa elintarvikkeitakin. Se oli aikanaan ainesosana vihreässä kermahyytelössä ja muissa vihreissä konditoriotuotteissa.
Tapeteista vapautunut arseeni aiheutti usein myrkytysoireita, kun kosteissa huonetiloissa tapettiliisterin homesieni Penicillium brevicaule hajotti arseenia sisältävää väriainetta, jolloin huoneilmaan haihtui arseeniyhdisteitä. Tästä johtuva ihmisten sairastuminen nimettiin Gosion taudiksi italialaisen biokemistin B. Gosion mukaan, ja maailmalla myrkylliset tapettihöyryt tunnettiin myös nimellä Gosion kaasu. Vuonna 1945 Frederick Challenger osoitti syntyneen kaasun trimetyyliarseeniksi. Myös Napoleonin on arveltu kuolleen tapettien aiheuttamaan arseenimyrkytykseen.
Väriaineen löysi Carl Wilhelm Scheele vuonna 1775. Se korvasi antiikin aikaiset kuparikarbonaattiin perustuvat vihreät pigmentit lähes kokonaan 1800-loppuun mennessä.
Scheelen vihreän käyttö kiellettiin sen myrkyllisyyden vuoksi useissa maissa jo 1800-luvulla. Preussissa kielto tuli voimaan jo vuonna 1815, ja Suomessa aine kiellettiin vuoden 1888 asetuksessa ”Myrkkyjen kaupitsemisesta sekä mitä muutoin on otettava huomioon koskien myrkyllisiä aineita ja tavaroita”.
Bash.org
Bash.org on IRC-lainauksia kokoava englanninkielinen sivusto. Sille on myös suomenkielinen vastine, IRCQuotes. Näillä sivuistoilla ei kuitenkaan ole muuta yhteyttä kuin sama idea.
Travertiini
thumb|220px|Pala travertiinia
Travertiini on yksi kalkkikiven (CaCO3) muoto ja eräs sedimenttikivilaji, jota käytetään rakennuskivenä. Kivityypin nimi juontaa latinan sanoista lapis tiburtinus. Nimi viittaa Tivolin kaupunkiin (antiikin Tibur), jossa on suuret travertiinilouhokset. Tunnettuja rakennuksia, jotka on tehty travertiinista ovat Colosseum, Pietarinkirkko ja Kazanin katedraali. Suomessa travertiinista on valmistettu Helsingin yliopiston Kaisa-talon kirjaston sisäänkäyntikerroksen lattia. Turussa rakennettavan Hotel Hamburger Börsin julkisivu tehdään travertiinista.
Travertiini on juuri louhittuna valkoista tai harmaata, mutta ajan kuluessa se saa tummemman, kullankeltaisen tai punertavan sävyn. Travertiini on huokoista, ja siitä louhitut rakennuskivet ovat pinnaltaan epätasaisia ja karkeita, mutta travertiinia voi myös kiillottaa tai sen syvennykset voi täyttää tasoiteaineella.
Crysis (pelisarja)
Crysis on saksalaisen Crytekin science fiction -aiheinen ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Pelisarjan ensimmäinen osa julkaistiin 2007.
Lähdelammi
Lähdelammi on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Viralan kylän lähellä sijaitseva pieni järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa metsämaata. Pohjoisessa sijaitsee maatalon pellot ja sen rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Räikälänjoen alaosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 89,6 metriä mpy. Sen pohjoisrantaan laskee Karanoja, joka tuo Hämeenlinnan puolelta Karanojanummella sijaitsevan jätteenkäsittelylaitoksen luota vesiä. Järven laskuoja on Koskelanoja, joka laskee parin kilometrin päässä Viralanjärven Palsanlahteen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli asumaton, mutta sen ympäristön suot sekä Karalanojan että Koskelanojan puronvarret oli raivattu niitylle. Vuoden 1962 peruskartassa ei järven rannassa ollut vielä mökkejä, mutta vuoden 1979 kartassa ne olivat jo olemassa.
Glycerius
thumb|150px|Glycerius soliduksessa Glycerius (noin 420 – noin 480) oli Länsi-Rooman keisari vuonna 473–474.
Vuonna 472 Länsi-Roomaa todellisuudessa hallinnut Ricimer syrjäytti keisari Anthemiuksen ja julisti erään Olybriuksen keisariksi. Ricimer ja Olybrius kuitenkin kuolivat pian tämän jälkeen. Ricimerin veljenpoika, josta oli tullut uusi magister militum, päätti tehdä Glyceriuksesta keisarin. Glycerius oli tuolloin comes domesticorum, palatsikaartin komentaja Ravennassa. Glycerius julistettiin keisariksi maaliskuun alussa vuonna 473.
Finn Bjørnseth
Finn Bjørnseth (1924 Oslo, Norja – 1973 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija. Teosten aiheena on vähäosaisuus. Hänen pääteoksensa on yhteiskunnallisesti kantaaottava Franceska (1968).
Toini Havun suomentama novelli "Romua" sisältyy antologiaan 27 pohjoismaista kertojaa (Tammi 1964).
Kyröskosken taistelu
Kyröskosken taistelu oli 23.–24. maaliskuuta 1918 Hämeenkyrön Kyröskoskella käyty Suomen sisällissodan taistelu. Valkoiset hyökkäsivät kylään Ikaalisten suunnasta pakottaen punaiset perääntymään lopulta aina Tampereelle saakka. Taistelu oli osa valkoisten viikkoa aikaisemmin käynnistämää suurhyökkäystä, johon liittyivät myös paikkakunnalla hieman aikaisemmin käydyt Mannanmäen–Järvenkylän taistelut. Valkoisten puolelta niihin osallistui eversti Ernst Linderin komentama Satakunnan ryhmä. Punaisten joukkoja komensi Pispalasta kotoisin ollut viilari Anton Leinonen, joka toimi punaisten Tampereella sijainneen keskisen rintaman esikunnan alaisuudessa.
Taustaa
Hämeenkyrön kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva Kyröskoski oli vilkas teollisuustaajama, jossa toimi vuonna 1870 perustettu Hammarén & Co Oy:n paperitehdas. Sodan käynnistyttyä rintamalinja muodostui helmikuun alussa Ikaalisten ja Hämeenkyrön väliin, niin että myös Kyrösjärven itäpuolella sijaitseva Viljakkala oli heidän hallussaan. Punaisten rintamaesikunta toimi Hämeenkyrön kirkonkylässä, josta käsin he yrittivät helmi–maaliskuun aikana toistuvasti vallata Ikaalisten kauppalaa. Punaisten hyökkäysvaiheen jälkeen valkoiset käynnistivät 15. maaliskuuta suurhyökkäyksensä Tampereen valtaamiseksi. Ikaalisten suunnalla tarkoituksena oli edetä Kyröskosken ja Hämeenkyrön kautta Siuroon katkaisemaan Porin rata, ja näin sulkea Tampereen saartorengas myös kaupungin länsipuolelta.
Valkoisten aloitettua etenemisensä punaiset vetäytyvät 16. maaliskuuta viitisen kilometriä Ikaalisten eteläpuolella sijaitsevasta Sikurin kylästä Osaran kautta Kyröskoskelle, jonne he perustivat pääpuolustuslinjansa. Punaisten vahvuus oli tuolloin 1 100–1 500 miestä, joista 800–900 oli Kyröskoskelta, Hämeenkyröstä ja Viljakkalasta. Lisäksi seudulla oli Varsinais-Suomen ja Uudenmaan punakaartilaisia sekä 80 Tampereelta lähetettyä venäläistä, jotka toimivat tykki- ja konekiväärimiehinä. Joukoista huomattava osa oli Tampereen puolustukseen liittyvissä huolto- ja kuljetustehtävissä.
Valkoiset yrittivät hyökätä Kyröskoskelle kahdesti 17.-18. maaliskuuta, jolloin taisteluja käytiin Kostulan Mannanmäellä ja Järvenkylässä. Punaiset torjuivat molemmat hyökkäykset, jonka jälkeen seudulla käytiin neljän päivän ajan asemasotaa osapuolten tulittaessa tykistöllään toistensa asemia. Rintamalla nähtiin myös lentopommitus, kun Eino Rahjan Naistenlahden jäältä operoinut kone kävi 19. maaliskuuta pudottamassa muutaman pommin valkoisten asemiin. Rahja pudotti ainakin kaksi pommia Ikaalisten kirkonkylään ja yhden Kostulaan, mutta ne eivät aiheuttaneet vahinkoa.
Johan Laidoner
thumb|Johan Laidoner