cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helsingin kaupungin liikenneliikelaitos
Liikennetarjonta
Säteittäisen liikenteen lisäksi Helsingissä on poikittaisia bussilinjoja, jotka palvelevat kaupungin itä-länsisuuntaista liikennettä. Joukkoliikenteen poikittaismatkoja on ainoastaan 14 % kaikista matkoista, ja tavoitteena onkin nostaa käyttöastetta poikittaisliikenteessä tuntuvasti. Huomattava parannus poikittaisliikenteessä on ollut runkolinja 550:n (ent. Jokeri-linjan) perustaminen Itäkeskuksen ja Westendinaseman välille. Linja on ollut hyvin suosittu, keräten kyytiinsä yli 20 000 matkustajaa päivittäin, ja sen muuttaminen pikaraitiotieksi on käynnistynyt.
Tilastotietoa liikenteestä
Vuonna 2007 Helsingin sisäisessä liikenteessä tehtiin 219,9 miljoonaa matkaa, jotka jakautuivat eri liikennevälineille seuraavasti:
Matkojen määrä on laskenut vuodesta 2001 lähtien vuoteen 2006 saakka. Vuonna 2007 matkamäärät olivat vain hieman suuremmat kuin vuonna 2006.
Vuonna 2007 linjakilometrejä kertyi seuraavasti:
Vuoden 2007 lopussa HKL:n henkilöstö jakautui seuraavasti:
Logon historia
Logona on siis aiempina vuosina ollut pelkkä nuolikuvio, josta nykyinen versio on kehitetty, jolloin haluttiin korostaa, että koko kaupunkiliikenne järjestyy Helsingin kaupungin liikennelaitoksessa eli HKL:ssä (metron oranssi, ratikan vihreä, bussin sininen). Nykyinen logo muodostuu siis tunnuksesta ja kirjaimista HKL HST yhdistelmänä.
Logo on aiemmin ollut esimerkiksi pelkkä valkoinen nuoli sinisellä pohjalla, aikana jolloin sininen oli täysin hallitseva Helsingin kaupungin liikennelaitoksen väri. Metrojunien kyljissä nuolikuvio oli tosin oranssilla ja raitiovaunuissa vihreällä pohjalla. Nuolikuvio toimi myös vuosikymmeniä Helsingin sisäisen liikenteen tunnuksena mustan värisenä keltaisella pohjalla (ns. yhteistariffitunnuksena).
Pelastustoimi
HKL omistaa kevyen raivausyksikön (operatiivinen tunnus RHE125), jonka asemapaikkana on Töölön raitiovaunuvarikko. Vuonna 2013 RHE125 hälytettiin 28 tehtävään. Töölön raitiovaunuvarikolla sijaitsee myös entinen raivausyksikkö, jonka tunnus on H055.
Kirjallisuutta
Kalusto:
Oikeusneuvosmies
Oikeusneuvosmies oli Suomessa tuomarin virkanimike.
Raastuvanoikeuden tuomari
Suomen vanhoissa kaupungeissa oli ennen alioikeusuudistusta kussakin raastuvanoikeus, jonka jäsenet olivat keskiaikaisen perinteen mukaisilla raatimiehestä johdetuilla virkanimikkeillä. Oikeusneuvosmies oli lainoppinut raatimies, ja virkaan vaadittiin 1900-luvulla jo oikeustieteen tutkinto ja varatuomarin arvo.
Myös vanhojen kaupunkien maistraateissa oli oikeusneuvosmiehen virkoja.
Oikeusneuvosmiehet toimivat paitsi oikeudenistunnon jäseninä, myös ainakin suuremmissa oikeusistuimissa omien jaostojensa istunnoissa oikeuden puheenjohtajina.
Alioikeusuudistuksessa 1990-luvulla maaseudun kihlakunnanoikeudet ja vanhojen kaupunkien raastuvanoikeudet muutettiin kaikki käräjäoikeuksiksi. Oikeusneuvosmiehen viroissa olleet tuomarit siirrettiin pääsääntöisesti käräjätuomarin virkoihin.
Viktoriaaninen bulldoggi
Ulkonäkö
Rotu muistuttaa ulkoisesti 1800-luvun englanninbulldoggia, ja se on atleettinen. Säkäkorkeus on 51 cm ja paino 36–41 kg.
Alkuperä
Nimestään huolimatta viktoriaaninen bulldoggi on nykyaikainen projekti, jonka tarkoituksena on luoda uudelleen alkuperäinen työkoirana käytetty bulldoggi. Siitä vastaa Ken Mollett, joka on kahden vuosikymmenen aikana saanut jalostettua modernia bulldoggia pitkäraajaisemman koiran.
Brahim Jabbour
Brahim Jabbour (s. 2. lokakuuta 1970) on aktiiviuransa päättänyt marokkolainen kestävyysjuoksija. Hän saavutti vuoden 1995 sisäratojen MM-kisoista pronssia 3 000 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Jabbour juoksi 1 500 metrillä ajan 3:40,44 vuonna 1992, 2 000 metrillä ajan 5:17,03 vuonna 1992, 3 000 metrillä ajan 7:35,92 vuonna 1999, 5 000 metrillä ajan 13:01,41 vuonna 1999 ja puolimaratonilla ajan 1:01.51 vuonna 1997.
Władysław I Lyhyt
Władysław I Lyhyt (noin 1260 – 1333) oli Piast-sukun kuulunut puolalainen ruhtinas ja Puolan kuningas. Hän syntyi Kujavian ruhtinaan pojaksi, ja peri isänsä muodolisen aseman jo nuorena. Aluksi äiti toimi sijaishallitsijana, ja myöhemmin Władysław joutui jakamaan perintönsä veljiensä kanssa. Hän laajensi hallitsemiaan alueita 1280- ja 1290-luvuilla aina Krakovaan asti. Vuonna 1320 hänet kruunattin koko Puolan kuninkaaksi, vaikka lännessä häneen viitattiin edelleen vain Krakovan ruhtinaana.
Władysławin puoliso oli Jadwiga Kaliska ja ainoa poika Kasimir III Suuri.
Grand Prix Drivers’ Association
Grand Prix Drivers’ Association (GPDA) on Formula 1 -kuljettajien ammattiliitto, joka pyrkii huolehtimaan kuljettajien turvallisuudesta ja oikeuksista.
Historia
GPDA perustettiin vuonna 1961, jolloin liiton alkuperäisenä tehtävänä oli edustaa Fédération Internationale de l’Automobileen eli FIA:an kuuluvaa Commission Sportive Internationalea (CSI), joka oli tuohon aikaan moottoriurheilusta päättävä osasto, sekä parantaa kuljettajien ja kisakatsojien turvallisuutta. GPDA:lla oli merkittävä rooli 1960–1970-luvuilla, kunnes 1980-luvun alussa liitto hajosi sarjan tiukentuneiden poliittisten ja kaupallisten oikeuksien riitojen vuoksi ja muuttui Professional Racing Drivers’ Associationiksi. Merkittävimpiä tapahtumia 1980-luvulla oli vuoden Etelä-Afrikan osakilpailu, missä kuljettajat menivät hetkellisesti lakkoon ja lukittautuivat hotelliin mielenilmauksena FISA:n päätökselle vaatia kuljettajilta superlisenssiä Formula 1 -sarjaa varten. GPDA muodostettiin uudelleen vuoden 1994 San Marinon GP:n tapahtumien jälkeen, koska Ayrton Senna ja Roland Ratzenberger kuolivat kisaviikonlopun aikana (Ratzenberger lauantain aika-ajoissa ja Senna sunnuntain kilpailussa). Myös Rubens Barrichello loukkaantui San Marinon GP:n harjoituksissa, kun hän osui kovalla vauhdilla kanttikiveen, jolloin auto ajautui ilmalentoon, pyörähti useita kertoja ja sai Barrichellon menettämään tajuntansa. Vuonna 1996 GPDA vahvisti asemaansa perustamalla liiton päämajan Monacoon.
Jäsenyys ja johtoporras
GPDA:n jäsenyys ei ole pakollinen, esim. vain 19 kuljettajaa 22:sta kuului liittoon kauden aikana (Kimi Räikkönen, Adrian Sutil ja Valtteri Bottas olivat poikkeukset). GPDA:n jäsenmaksu oli vuonna 2008 noin 2000 £. 13. joulukuuta 2017 ilmoitettiin kaikkien F1-kuljettajien kuuluvan liittoon.
Ristiriitoja
GPDA:n ja FIA:n puheenjohtajan Max Mosleyn oli tarkoitus neuvotella Britannian GP:n aikoihin, mutta Mosley peruutti tilaisuuden GPDA:n puheenjohtajan David Coulthardin medialle esittämien väitteiden vuoksi. GPDA lähetti Mosleylle kirjeen, jossa syytti tätä liiton turvallisuustavoitteiden vähättelemisestä:
Merkittäviä aktiviteetteja
GPDA:n aktiivisen toiminnan ansiosta turvallisuusboikotin kohteina olivat radoista Circuit de Spa-Francorchamps vuonna 1969 ja Nürburgring sekä 1970 ja 1976 (vuoden 1976 Niki Laudan onnettomuuden jälkeen ).
Toukokuussa 2015 GPDA ja Motorsport.com tekivät yhteistyönä maailmanlaajuisen kyselyn, jolla yli 200 000 Formula 1:iä seurannutta fania pystyi jakamaan omia näkemyksiään lajista.
Heinäkuussa 2015 Jules Bianchin kuoleman jälkeen GPDA koki, että vastuullisuus "ei koskaan kevene turvallisuuden osalta".
Maaliskuussa 2016 GPDA reagoi muuttuneeseen aika-ajojärjestelmään julkaisemalla Jenson Buttonin, Sebastian Vettelin ja Alex Wurzin kirjoittaman kirjeen kuljettajien puolesta, jonka mukaan lajin johtamispuoli oli rikkoutunut ja päätöksenteko oli vanhanaikaista ja huonosti rakennettua. GPDA:n mukaan tämänkaltainen päätöstenteko vaarantaisi F1-sarjan tulevaisuuden.
Muhammad. The Prophet for Our Time
Kirjan esittelyjä
Uudessa lyhyessä elämäkerrassa Armstrong tarjoaa kuvan Muhammedista sekä mystikkona että viisaana poliittisena toimijana ja sosiaalisena uudistajana. Armstrong korostaa, ettei Muhammed koskaan kannattanut väkivaltaa, vaan on sen sijaan myös nykyajalle esikuvallinen opas. Ahmed Bouaoud jopa arvioi, että kaikkien Armstrongin kirjojen päätarkoituseksena on torjua väite, että profeetta Muhammed olisi terroristi tai väkivallan kannattaja.
Islamilainen kritiikki
Islamilaisella taholla elämäkerran vastaanotto on ollut kaksijakoinen. Yhtäältä pannaan merkille Armstrongin poikkeuksellinen suhde islamiin; toisin kuin orientalistien enemmistö, hän katsoo, että Koraani  on "Jumalan pyhää sanaa, jonka auktoriteetti on absoluuttinen". Hän myös luottaa Ibn Ishaqin elämäkertaan ja myöhempään hadith-kirjallisuuteen pätevänä tietolähteenä Muhammedista. Toisaalta Armstrong tarvittaessa poikkeaa näistä lähteistä. Hän esimerkiksi tulkitsee niin, että pakko huivin käyttöön koski vain profeetan vaimoja. Avioliitto Zainabin kanssa esitetään traditiosta poikkeavasti, samoin Kaaban temppelin puhdistus.
Pakistanilaiset tutkijat Butt ja Khalid kirjoittavat, että Armstrong pyrkii lähentämään toisiinsa kristittyjä, juutalaisia ja muslimeja. Hän korostaa, että luottamuksen puute johtuu molemmilla puolilla tehdyistä virheistä. Asian korjaamiseksi Armstrong ehdottaa, että kristittyjen tulisi tutustua ennakkoluulottomalla tavalla kirjoitettuun profeetta Muhammedin elämäkertaan. Muslimien tulisi vastaavasti hyväksyä myös Mooseksen ja Jeesuksen kautta saadut Jumalan ilmestykset.
Butt ja Khalid katsovat, että Armstrong kertoo profeetan elämänvaiheista toisinaan tavalla, joka ei tyydytä muslimilukijaa tai voi olla hänen kannaltaan jopa loukkaavaa. Armstrong muun muassa arvostelee Muhammedin kumppaneita, kuten Aishaa ja Umaria. Edellistä hän kuvaa sanoilla "kaunis, henkevä, mustasukkainen, suorasanainen, ylpeä asemastaan, eikä ilman itsekeskeisyyttä". Umarin hän väittää hakanneen vaimoaan. Kriitikot kysyvät, miten kirjoittaja, joka ryhtyy arvostelemaan ansioituneita Muhammedin kumppaneita, voisi rakentaa siltaa lännen ja muslimimaailman välille.
Massy (Essonne)
Massy on kunta Ranskassa Essonnen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Pariisista lounaaseen. Kunta on kehittynyt nopeasti, ja se on väkiluvultaan kolmanneksi suurin Essonnessa. Yksi syy nopeaan kehitykseen on hyvät kulkuyhteydet. Vuonna 1991 kuntaan valmistui TGV asema.
Etyleenisyanohydriini
Etyleenisyanohydriini on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä - keltaista nestettä. Sen kemiallinen kaava on C3H5NO ja rakennekaava HOCH2CH2CN. Etyleenisyanohydriinista käytetään myös nimityksiä 3-hydroksipropionitriili, 2-syanoetanoli, glykolisyanohydriini ja metanoliasetonitriili.
Etyleenisyanohydriinin moolimassa on 71,08 g/mol, sulamispiste –46 °C, kiehumispiste 228 °C (hajoaa), suhteellinen tiheys 1,04 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), sekoittuu veteen, leimahduspiste 129 °C o.c., itsesyttymislämpötila 494 °C ja CAS-numero 109-78-4.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä ja ihoa.
JLL Finland
JLL Finland on kiinteistökehitysalan yhtiö, jonka emoyhtiö on JLL. Yhtiö työllistää Suomessa noin 60 henkilöä.
Vesku Show
thumb|250 px|Vesku esittää ohjelman aluksi laulun. Kuvassa takana näyttelijät valmiina seuraavaksi esittettävään sketsiin, johon Vesku siirtyy laulun jälkeen. thumb|250 px|Tyyne (Vesku Loiri) liikuttuu kyyneliin voitettuaan Miss Vesku Show -kilpailun. Ensimmäiset perintöprinsessat Eija Vilpas ja Hannele Lauri
Vesku Show on vuosina 1988–1991 lähetetty suomalainen televisiosarja, jonka käsikirjoitti Vesa-Matti ”Vesku” Loiri ja ohjasi Inkeri Pilkama. Vesku Show’n tuotti MTV:lle Spede-Yhtiöt. Ohjelmaa esitettiin kerran kuukaudessa, maanantaisin klo 19.30–20.30 TV1:ssä Mainostelevision ohjelmana. Vesku Show oli erittäin suosittu televisio-ohjelma. Parhaimmillaan sillä oli yli 1,6 miljoonaa katsojaa. Keväällä 1991 ohjelma esiteltiin lehtien tv-ohjelmatiedoissa näin: ”Net kun ei tätä katso on hullut. Ohjelmalle annetaan vuoden takuu.” MTV3 esitti kahdeksan ensimmäistä Vesku Show -jaksoa uusintana kesällä 2009. Tämä oli ensimmäinen kerta kun jaksoja esitettiin uusintana ensiesityksen jälkeen.
Vesku Show’n synty
Loiri suunnitteli yhdessä ohjaaja Inkeri Pilkaman kanssa uuden show’n rungon niin, että hän pystyi ikään kuin lennosta vaihtamaan sketsistä toiseen. Ohjelman aluksi Loiri esitti laulun, jonka jälkeen hän veti päälleen rooliasun ja siirtyi studion perälle, jossa toiset näyttelijät olivat jo valmiina aloittamaan ensimmäisen sketsin. Kaikki tämä kuvattiin yhdellä otolla. Ohjelmat tehtiin samassa studiossa ja samalla tuotantoryhmällä kuin aiemmat Spede Show’t. Ensimmäinen Vesku Show esitettiin tammikuussa 1988.
Sketsit ja hahmot
Ohjelmassa nähtiin Loirin jo Spede show’ssa tutuksi tulleet suositut sketsihahmot tv-kuuluttaja Tyyne, laulaja Jean-Pierre Kusela, urheiluselostaja Vode, Paroni Münchausen sekä Nasse-setä. Tyyne luki uutisia, lauloi muutamia lauluja ja halusi isompaa roolia itselleen show’ssa. Kusela esiintyi edelleen Pupen säestyksellä ja duetoi Tyynen kanssa laululla "Tahdon olla sulle hellä", joka myös levytettiin albumille Pim peli pom. Lastenohjelmaa tekevä juoppo Nasse-setä sai vielä koeajan.
Uusia hahmoja olivat vitsejä kertovat kaksoisveljet Sulo ja Lennart, joista Sulo puhui suomea ja Lennart ruotsia. Sulo kertoi vitsiä suomeksi ja Lennart käänsi sen samaan aikaan ruotsiksi. Vesku esitti molempia hahmoja yhtä aikaa samassa kuvassa, trikin avulla. Muita Veskun esittämiä hahmoja olivat lääketieteen opiskelija Pauno Kuparinen, Pultti-pizzamies ja baarimikko, joka hoki "voi jummi-jammi".
Hakka (kansa)
Hakka-kiinalaiset (, merkitsee ’vierasperhe’) ovat hakka-kiinaa puhuvia han-kiinalaisia.
Vesku Show
Sketsit ja hahmot
Simo Salmisen ja Hannele Laurin tulkitsemat Raimo ja Ritva eli Rape ja Ritu ovat tamperelainen aviopari ja puhuvat Tampereen murretta. Heidän naapurissa asuvat Erja (Eija Vilpas) ja hänen putki-insinöörimiehensä Risto (Olli Ahvenlahti). Suosituksi hahmoksi nousi myös Eija Vilppaan esittämä karjalan murteella puhuva suulas rouva, Kepa (esiintynyt myös nimellä Annikki ja Anja), jonka mies Jorte (Juha Muje) ei saa tältä suunvuoroa. Vilppaan hahmosta muokattiin nuorempi versio myöhemmin Hynttyyt yhteen -sarjan Vapuksi.
Hakka (kansa)
Asuinalue ja lukumäärä
230px|thumb|vasen|Hakka-kiinalaisten asuttamia alueita kartalla sinisellä. Hakka-kiinalaisia on yhteensä noin 80 miljoonaa ympäri maailmaa. Kiinassa hakka-kiinalaisten asutuksen keskus on Meizhoun prefektuuri Guangdongissa. Muita suuria heidän asutuskeskittymiään on Lounais-Fujianissa, Etelä-Jiangxissa, Itä-Guangxissa, Hainanilla, Hongkongissa sekä Taiwanissa. Fujianin, Jiangxin ja Guangxin provinssien väestöstä he muodostavat yhteensä noin 60 %. Pienempiä hakka-kiinalaisten keskittymiä on myös Sichuanissa ja Hunanissa.
Hakka-kiinalaisia asuu Kiinan ja Taiwanin ulkopuolella yli 50:ssä eri maassa ja etenkin Indonesiassa, Malesiassa, Thaimaassa, Mauritiuksella, Etelä-Afrikassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Jamaikalla, Britanniassa, Ranskassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Kiinan ulkopuolella asuvien hakka-kiinalaisten määrää on vaikea arvioida, sillä heidät käsitetään maittain usein osaksi suurempaa kiinalaisvähemmistöä.
Vesku Show
Sketsit ja hahmot
Musiikillista särmää ohjelmaan toi kykyestradi, jossa esiintyivät ahkerimmin The Visualitz -yhtye, jonka kolmikko Sepi (Vesku), Reijo (Olli Ahvenlahti) ja Gina (Eija Vilpas) esittivät musiikkia sanoin ja kuvin. Samalla estradilla taiteellista läpimurtoa yrittivät myös muun muassa taikuri Dr. Magicus (Vesku), Fakta homman Pirre (Eija Vilpas), heavybändi Puss (Vesku ja Olli Ahvenlahti Kiss-meikeissä), Heimo Meskanen (Vesku), Larry Kaura Kannelmäestä (Juha Muje) ja rouva Siipelä (Hannele Lauri).
Kotkan lento
Kotkan lento (Ingenjör Andrées luftfärd, televisioesityksessä Insinööri Andréen ilmapurjehdus) on ruotsalainen Jan Troellin ohjaama elokuva vuodelta 1982. Per Olof Sundmanin puolifiktiiviseen kirjaan Insinööri Andréen ilmapurjehdus perustuva elokuva kertoo ruotsalaisinsinööri Salomon Andréen kohtalokkaasta yrityksestä lentää vetytäytteisellä ilmapallolla kohti pohjoisnapaa vuonna 1897.
Elokuvan pääosia esittävät Max von Sydow, Göran Stangertz ja Sverre Anker Ousdal.
Ohjaaja Troell myös kuvasi ja leikkasi elokuvan itse sekä toimi yhtenä kolmesta käsikirjoittajasta.
Näyttelijät
Lähde: Studio 14
Vastaanotto
Kotkan lento oli ehdokkaana parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi Kotkan lennolle kolme tähteä, neljä kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,9 tähteä neljästä. Elokuva sai Suomen teatterikierroksellaan 1 401 katsojaa, millä se sijoittuu vuonna 1983 Suomen-ensi-iltansa saaneen 238 elokuvan joukossa sijalle 192.
Mikropaalu
Mikropaalu on pieniläpimittainen paalu, jota käytetään rakennustekniikassa perustusten vahvistamisessa tai kevyiden rakenteiden kuten omakotitalojen perustusten tukemiseen. Mikropaalu on pääasiassa terästä, halkaisijaltaan 60–200 mm. Mikropaaluja asennetaan lyömällä, poraamalla, täryttämällä tai puristamalla. Pohjoismaissa mikropaalut asennetaan yleensä kärjellä kantaviksi, muualla maailmassa vaipalla kantaviksi. Kärjellä kantava mikropaalu on yleensä teräsputki, joka voidaan myös injektoida sementtilaastilla esimerkiksi korroosionkestävyyden parantamiseksi. Vaipalla kantava mikropaalu on aina ympäröity sementtilaastilla.
Mikropaalujen käyttö yleistyi Suomessa 1980-luvulla. Aluksi käytettiin paljon täysteräspaaluja eli pyöröterästankoja paaluina, mutta 1990-luvun alusta alkaen on siirrytty pelkästään teräsputkesta tehtyihin paaluihin. Aikaisemmin putkissa käytettiin yleisesti pallografiittivalurautaa, mutta nykyiset paalut ovat suurimmaksi osaksi S440- tai S550-luokan terästä.
Mikropaalujen etuja ovat taloudellisuus, monipuolinen valikoima kuormien suhteen, minimaaliset ympäristövaikutukset ja erinomainen käyttövarmuus eri olosuhteissa. Helpoissa olosuhteissa mikropaalut asennetaan usein lyömällä tai puristamalla, kun taas vaativissa olosuhteissa pääasiallinen asennustapa on poraaminen.
Aiheesta muualla
Deep foundation
Vesku Show
Musiikki
Vesku halusi mukaan myös musiikkia. Jokaisessa ohjelmassa on alku- ja/tai loppulaulu. Vesku tulkitsi ikivihreitä iskelmiä joko yksin tai yhdessä muiden näyttelijöiden kanssa. Musiikkivalinnoissa ja -esityksissä Veskun apuna oli kapellimestari Olli Ahvenlahti, joka säesti laulut flyygelillä. Sarjan seitsemässä viimeisessä jaksossa kapellimestarina Ahvenlahden tilalla oli Peter Lerche, joka säesti laulut kitaralla. Välillä Vesku esitti laulut Tyynen tai Jean-Pierre Kuselan roolissa, jolloin laulut esitettiin normaalista tyylistä poiketen koomisesti.
DVD-julkaisut
Marraskuussa 2006 MTV3 ja Pan Vision julkaisivat ensimmäisen DVD:n Vesku Show – Pimpeli pom, joka sisältää kaikki yhdeksän jaksoa vuodelta 1988. DVD:n koteloon on virheellisesti painettu ensimmäisen jakson esityspäiväksi 15. päivä, oikea esityspäivä on 25. tammikuuta.
Toinen DVD Vesku Show – Kuselan paluu julkaistiin syyskuussa 2007 ja se kattaa vuoden 1989 jaksot. Keväällä 2008 julkaistiin kolmas DVD nimellä Vesku Show – Vili, Vili, Viliii..., joka sisältää kahdeksan ohjelmaa vuodelta 1990 ja kaksi ohjelmaa vuodelta 1991. Kaksi viimeistä jaksoa (vuodelta 1991) jäi julkaisuista pois levytilojen loppumisen vuoksi, kuten myös jakso 27 (17.12.1990). DVD:t sisältävät kaksi levyä. Levyillä ei ole lisämateriaalia.
Brent Spiner
Toinen merkittävä rooli hänellä on ollut elokuvassa Independence Day – Maailmojen sota. Pienempiä rooleja Spiner on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Kova laki, Frendit, Deadly Games, Hulluna sinuun, Frasier, Joey, Äärirajoilla sekä elokuvissa Ihmeiden aika, Dude, Where’s My Car?, Vanhat herrat vesillä ja Lentäjä.
Vesku Show
Tyynen albumi
Vuonna 1988 Vesku levytti Tyyne-hahmona albumin Pim peli pom, joka sisältää muun muassa ohjelmassa esitetyt Tyynen ja Kuselan dueton ”Tahdon olla sulle hellä” sekä ”Ei koskaan sunnuntaisin” -laulun.
Brent Spiner
Spiner on kunnostautunut myös laulajana; hän julkaisi albumin Ol’ Yellow Eyes Is Back vuonna 1991.
Hakka (kansa)
Historia
Hakka-kiinalaisten alkuperästä on kiistelty. He polveutuvat kuitenkin todennäköisesti Shanxin, Henanin ja Anhuin alueilta Keski-Kiinan pohjoisosista 300-luvulla ensin Jiangxin ja Hubein alueelle ja 900-luvulla edelleen eteläiseen Fujianin ja Guangdongin alueelle muuttaneesta väestöstä. Hakkojen historiaa ovatkin leimanneet monet muuttoaallot. Kolmas hakkojen muuttoliike käynnistyi 1200-luvulla mongolivalloittajien myötä. Tuolloin hakkoja tuli pohjoiseen ja itäiseen Guangdongiin. Myöhemmin hakkoja muutti myös esimerkiksi Sichuaniin, Guizhouhun ja Taiwanille.
Hakka-kiinalaisten muuttoliikkeet johtivat yhteenottoihin heidän ja kantonia- ja min-kiinaa puhuneen han-kiinalaisen väestön kanssa. Taipingkapinan aikana hakka-kiinalaiset olivat merkittävässä määrin mukana kapinallisten puolella, mutta he kävivät myös veristä valtataistelua kantoninkiinalaisten kanssa niin sanotun hakka-bendi-sodan aikana. Väkivaltaisuuksien myötä monet hakka-kiinalaisista muuttivat merentakaisiin kiinalaisyhdyskuntiin ja Yhdysvaltoihin. Monet hakka-kiinalaiset ovat sittemmin menestyneet poliittisessa elämässä. Heihin kuuluvat muun muassa Kiinan kansantasavallan puhemies Deng Xiaoping, Kiinan tasavallan presidentti Lee Teng-hui ja Singaporen presidentti Lee Kuan Yew.
Kulttuuri
230px|thumb|Hakka-kiinalaisten perinteiseen tapaan rakennettuja asuintaloja. Hakka-kiinalaiset ovat muuttoliikkeidensä takia joutuneet viljelemään maata suhteellisen huonoilla viljelyalueilla, koska parhaat alueet oli useimmiten jo asutettu. He toimivat pitkään vuokraviljelijöinä, mutta tilanne parani kommunistien valtaannousun ja maauudistusten myötä 1950-luvulla. Min- ja kantoninkiinaa puhuvat asuvat usein suurissa yhden sukunimen asutuskeskuskissa, kun taas hakka-kiinalaiset asutuskeskukset olivat pienempiä, hajallaan ja niissä asui useita eri sukuja. Nykyisin monet hakka-kiinalaiset asuvat myös suurissa kaupungeissa. Perinteiseen tapaan rakennetut hakkatalot ovat pyöreitä ja ne on rakennettu puolustustarkoituksessa. Hakka-kiinalaiset harjoittavat taoismia, buddhalaisuutta, konfutselaisuutta sekä paikallisia kansanuskoja. Muihin kiinalaisiin verrattuna useammat heistä ovat myös kristittyjä.
Hakka-kiinalaisia ei ole aina pidetty han-kiinalaisina. Etenkin kantoninkiinalaisia vastaan käydyn sodankäynnin myötä heitä verrattiin barbaareihin ja Kiinan vuoristokansoihin. Nykyisin konsensus kuitenkin on, että hakka-kiinalaiset ovat han-kiinalaisten alaryhmä. Hakkojen omakin identiteetti on kuitenkin edelleen olemassa. Hakka-kiinalaisilla on järjestöjä, joihin kuuluu miljoonia henkilöitä ympäri maailmaa.
Ranskan Kambodža
Ranskan Kambodža viittaa Kambodžan kuningaskuntaan, jolloin se oli Ranskan protektoraatti osana Ranskan Indokiinaa, joka puolestaan oli sarja Ranskan siirtomaa-aikaisen imperiumin protektoraatteja Kaakkois-Aasiassa. Protektoraatti perustettiin vuonna 1867, kun Kambodžan kuningas Norodom I pyysi protektoraatin perustamista maansa ylle. Kambodža yhdistettiin Ranskan Indokiinan unioon vuonna 1887 Ranskan siirtomaiden ja protektoraattien kanssa. Vuonna 1946 Kambodžalle myönnettiin itsehallinto Ranskan unionissa ja sen protektoraatin status lakkautettiin vuonna 1949. Kambodžalle myönnettiin myöhemmin itsenäisyys ja valtio juhli ensimmäistä itsenäisyyspäiväänsä 9. marraskuuta 1953.
Soinniton postalveolaarinen frikatiivi
Soinniton postalveolaarinen frikatiivi (myös soinniton palato-alveolaarinen frikatiivi tai soinniton postalveolaarinen sibilantti) on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne, joka tunnetaan kansanomaisesti nimellä "suhu-s". Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on ja suomalais-ugrilaisessa tarkekirjoituksessa š.
Ääntäminen
Soinniton postalveolaarinen frikatiivi muodostetaan nostamalla kieltä hammasvallin taakse ja puhaltamalla ilmaa siten, että muodostuu hankaushälyä. Äänihuulet eivät värähtele äännettä muodostettaessa.
ʃ suomen kielessä
Suomen kielessä esiintyy vain vierasperäisissä sanoissa ja kirjoitetaan <š>, tšekin kielestä lainatun käytännön mukaan. Suomessa ʃ merkitään joskus englannin mukaisella yhdistelmällä sh, joskus saksan mukaisella yhdistelmällä sch. Š:n käyttöä pidetään parempana seuraavista syistä:
Toisaalta koko ʃ-äänteen käyttöä on suomen kielessä viime vuosikymmeninä vähennetty. Aikaisemmin äännettiin yleisesti esim. ʃovinismi ja kirjoitettiin suosituksen mukaan šovinismi, mutta nykyisin suositellaan s-äännettä ja -kirjainta siihen sanaan: sovinismi. Niinikään sana, joka ennen äännettiin tuʃʃi ja siten suositeltiin kirjoitettavaksi tušši, äännetään ja kirjoitetaan nykyään yleensä tussi.
ʃ muissa kielissä
Monissa muissa kielissä merkitään kahden tai kolmen kirjaimen yhdistelmällä, mutta usein käytössä on muitakin merkintätapoja:
Trần Đức Lương
Trần Đức Lương (s. 5. toukokuuta 1937) on vietnamilainen poliitikko. Hän oli Vietnamin presidentti vuodesta 1997 vuoteen 2006. Presidentin virka on Vietnamissa pääosin seremoniallinen; todellista valtaa käyttää kommunistinen puolue.
John Myles-Mills
John Myles-Mills (s. 19. huhtikuuta 1966) on aktiiviuransa päättänyt ghanalainen pikajuoksija. Hän saavutti vuoden 1989 sisäratojen MM-kisoista hopeaa 60 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Myles-Miles juoksi 60 metrillä ajan 6,58 (sisäradoilla), 100 metrillä ajan 10,21 vuonna 1988 ja 200 metrillä ajan 20,69 vuonna 1993.
Trần Đức Lương
Trần syntyi Quảng Ngãin provinssissa ja muutti Hanoihin vuonna 1955. Hän opiskeli geologiaa ja ryhtyi kartanpiirtäjäksi. Vuonna 1959 hän liittyi Vietnamin kommunistipuolueeseen ja vuonna 1987 hänestä tuli varapääministeri. Hänet valittiin presidentiksi 24. syyskuuta 1997 ja uudelleen vuonna 2002. Hän ilmoitti erostaan kesäkuussa 2006.
Trần Đức Lương luopui vallasta yhdessä pääministerin ja puoluejohtajan kanssa. Siirto nähtiin osaksi välttämätöntä nuorennusleikkausta.
Itoshima
Itoshima on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Fukuokan länsi- ja Karatsun itäpuolella Genkainmeren rannalla. Etelässä kohoavat Sefurivuoret. Kaupungissa on 101 667 asukasta (vuonna 2019) ja sen pinta-ala on 215,70 neliökilometriä.
Itoshimassa toimii Kyūshūn yliopiston kampus. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Chikuhi-linja. Matka Fukuokan keskustasta Itoshiman Chikuzen-Maebarun rautatieasemalle kestää 30 minuuttia.
Tiina Elo
Tiina Susanna Elo (s. 21. tammikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Vihreän liiton kansanedustajana vuodesta 2019 ja Espoon kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2009 sekä ollut aktiivinen vihreissä vuodesta 2002.
Tausta, koulutus ja työura
Elo on syntynyt Helsingissä, mutta perhe muutti Espooseen Elon ollessa kolmevuotias. Koulutukseltaan Elo on maatalous- ja metsätieteiden maisteri Helsingin yliopistosta, pääaineenaan ympäristönsuojelu.
Elo on ollut pääosan työurastaan vihreiden palveluksessa. Hän on työskennellyt Espoon Vihreiden ja Uudenmaan vihreiden toiminnanjohtajana sekä vihreiden toimistopäällikkönä ja kunta-asioiden päällikkönä. Ennen työskentelyä vihreissä Elo on tehnyt projektitöitä ympäristökasvatuksen ja ympäristöneuvonnan parissa Espoon kaupungilla ja järjestöissä.
Kuntapolitiikassa
Tiina Elo on toiminut Espoossa kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2009 lähtien. Syksyllä 2019 hänet valittiin Vihreän valtuustoryhmän 1. varapuheenjohtajaksi sekä Osallistuva Espoo -nimisen poikkihallinnollisen ohjelmaryhmän varapuheenjohtajaksi.
Vuosina 2013–2019 Elo toimi Espoon kaupunginhallituksen 1. varapuheenjohtajana hoitaen tehtävää osa-aikaisena. Samoina vuosina hän toimi kaupunginhallituksen tila- ja asuntojaoston puheenjohtajana, kaupunginhallituksen edustajana kaupunkisuunnittelulautakunnassa sekä pääkaupunkiseudun yhteistyöryhmän varapuheenjohtaja.
Kansanedustajana
200px|left|thumb|Elo Espoon keskuksen kevätmarkkinoilla 27.4.2019. Tiina Elo valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä vuonna 2019. Hän oli ollut ehdokkaana myös vuosien 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa. Elo johti Antti Rinteen hallitusneuvotteluissa 2019 asuntopolitiikan työryhmää.
Tiina Elo on ympäristövaliokunnan varapuheenjohtaja, hallintovaliokunnan jäsen sekä liikenne- ja viestintävaliokunnan varajäsen.
Lisäksi Elo on Helsingin ja Uudenmaan kansanedustajien neuvottelukunnan varapuheenjohtaja.
Elo on ollut Uudenmaan liiton hallituksen eli maakuntahallituksen varajäsen vuodesta 2017.
Poliittisia näkemyksiä
Tiina Elo on ilmoittanut keskittyneensä luottamustoimissaan muun muassa ympäristön- ja luonnonsuojeluun, ilmastonmuutoksen torjuntaan, kaupunkisuunnitteluun, asuntopolitiikkaan, kestävään liikkumiseen ja sisäilmaongelmien ratkomiseen.
Yksityiselämä
Tiina Elo on naimisissa ja hänellä on aikuinen tytär.
Elmo, urheilija
Elmo, urheilija on Juhani Peltosen kirjoittama ja Yleisradion toteuttama kuunnelma vuodelta 1977. Kestoltaan kuunnelma on 50 minuuttia ja sen ohjasi Lars Svedberg. Kyseessä on parodinen tarina Elmo-nimisestä suomalaisesta urheilusankarista, joka yltää hämmästyttäviin saavutuksiin, mutta on luonteeltaan hiljainen ja erikoinen. Kuunnelmassa ovat äänessä pääasiassa kaksi innokasta urheiluselostajaa. Elmo, urheilija sai kunniamaininnan Prix Italiassa vuonna 1979. Kuunnelmaa on esitetty Suomen lisäksi myös Australiassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Jugoslaviassa, Ruotsissa, Tšekkoslovakiassa ja Saksan Liittotasavallassa. Kuunnelmaa seurasivat vuonna 1978 kuunnelma Elmo - muu maailma ja romaani Elmo. Vuonna 1981 tehtiin vielä televisioelokuva Muistoja Elmosta.
Yleisradio on julkaissut kuunnelman CD-levyllä. Sitä esitetään myös radiouusintana silloin tällöin, viimeksi elokuussa 2016 Rion kesäolympialaisten aikaan.
Peltonen on kertonut valinneensa päähenkilön nimeksi Elmo, koska se oli hänen mielestään ”ehdottomasti rumin miehen nimi, [joka] tuo mieleen olmin”. Nimi oli Suomessa tuolloin harvinainen, mutta sen suosio lisääntyi huomattavasti kuunnelmien ja Elmo-romaanin myötä.
Elmon tekemät yleisurheilun maailmanennätykset on lueteltuna alla:
Ankeriaat
Ankeriaat (Anguillidae) on ankeriaskalojen lahkoon (Anguilliformes) kuuluva kalaheimo, johon kuuluu kaksi sukua, ankeriaat (Anguilla) ja Neoanguilla.
Heimoon kuuluu 20–23 eri lajia, jotka elävät osan elämässään makeassa vedessä, osan meressä. Ankeriaat ovat merkittäviä ruokakaloja, joita syödään varsinkin savustettuina. Tärkeimmät ruokakaloina käytetyt heimon jäsenet ovat Australiassa ja Japanissa elävät lajit.
Eurooppalainen, Suomessakin elävä ankerias (Anguilla anguilla) kuuluu tähän heimoon.
Lajit
Ankeriaiden sukuun kuuluu seuraavat 19 lajia:
Lisäksi heimoon on tunnistettu uusi suku Neoanguilla ja sen ainoa laji Neoanguilla nepalensis Shrestha, 2008.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2018–2019
Lentopallon miesten Mestaruusliigan kausi 2018–2019 pelattiin yhdeksän joukkueen sarjana. Mukana olivat Akaa-Volley, Lentopalloseura ETTA, Hurrikaani-Loimaa, Kokkolan Tiikerit, Raision Loimu, Savo Volley, Team Lakkapää, Vammalan Lentopallo ja Vantaa Ducks.
Naisten Mestaruusliigaan osallistui myös yhdeksän joukkuetta. Mukana olivat Hämeenlinnan Lentopallokerho, Liigaploki, LP Kangasala, LP-Vampula, LP Viesti, Nurmon Jymy, Oriveden Ponnistus, Pölkky Kuusamo ja Woman Volley.
Naisten mestaruuden voitti salolainen LP Viesti, joka voitti loppuottelusarjan Hämeenlinnan Lentopallokerhoa vastaan otteluvoitoin 3–0. Pronssille sijoittui seurahistoriansa ensimmäisen SM-mitalin saavuttanut Kuusamon Pallo-Karhujen joukkue Pölkky, joka oli pronssiottelusarjassa Oriveden Ponnistusta parempi otteluvoitoin 2–0.
García Sánchez (Kastilia)
García Sánchez (k. 1029) oli Kastilian viimeinen kreivi ja oli vallassa 1017–1029 isänsä Sancho García jälkeen. Isänsä kuollessa hän oli alaikäinen ja hallintoa hoiti Navarran kuningas Sancho III Suuri, joka oli naimisissa García Sánchezin sisaren kanssa. Tultuaan täysi-ikäiseksi García haki liittolaissuhdetta Leónin kuninkaan Bermudo III:n kanssa päästäkseen vapaaksi Sanchon holhouksesta. Kreivi kuitenkin murhattiin 1029 ja Sancho III Suuri otti Kastilian haltuunsa vaimonsa nimissä ja nimitti poikansa Ferdinand I:n kreivikunnan perijäksi.
Ivan Heško
Ivan Heško (s. 19. elokuuta 1979, Tšernivtsin alue) on ukrainalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 1 500 metrin juoksu. Heško aloitti yleisurheilun harrastamisen 14-vuotiaana ja urheilee nykyään italialaisen seuran väreissä. Häntä on valmentanut Heorhi Myronjuk vuodesta 1992. Heško on viisinkertainen maansa mestari, pronssimitalisti vuoden 2003 Pariisin MM-kisoista ja hopeamitalisti vuoden 2004 Budapestin sisäratojen MM-kilpailuista 1500 metrillä. Vuoden 2004 Ateenan kesäolympialaisissa Heško sijoittui 1500 metrillä viidenneksi.
Vuoden 2005 EM-hallikisoissa Madridissa Heško voitti kultaa ajalla 3.36,70. Samana vuonna hän oli Helsingissä pidetyissä ulkoratojen MM-kisoissa neljäs. Vuoden 2006 Moskovan MM-hallikisoissa Heško voitti kultaa ajalla 3.42,08. Saman vuoden Göteborgin EM-kilpailuissa hän voitti hopeaa ajalla 3.39,50.
Heškon oma ennätys päälajissaan on 3.30,33, joka on myös Ukrainan ennätys.
Heprea
Heprea on afroaasialainen kieli. Heprea on Israelin valtion virallinen kieli. Lisäksi se on juutalaisten liturginen kieli. Tästä syystä jotkin ultraortodoksiset juutalaiset eivät käytä hepreaa muuhun kuin rukoilemiseen.
Äidinkielisiä puhujia heprealla on noin 5 miljoonaa, mutta yhteensä puhujia on 9 miljoonaa. Näistä suurin osa asuu Israelissa, mutta esim. Yhdysvalloissa asuu 200 000 heprean puhujaa, mikä tekee Yhdysvalloista maan, jossa on maailman toiseksi suurin hepreankielinen yhteisö Israelin jälkeen.
Heprealla on laillisesti tunnustettu asema myös Etelä-Afrikassa ja Puolassa.
Spy Hunter
Pelille julkaistiin jatko-osat Spy Hunter II vuonna 1987 ja Super Spy Hunter vuonna 1991.
Heprea
Heprean alkuperä
Heprea kuuluu afroaasialaisen kielikunnan seemiläiseen haaraan, ja se oli alkujaan erittäin läheistä sukua foinikian kielelle ja roomalaisten hävittämässä Karthagossa puhutulle puunin kielelle. Hepreasta erotellaan omiksi kielikseen nykyheprea ja sen aikaisemmat kehitysvaiheet.
Spy Hunter
Pelaaminen
thumb|256px|left|Kuvakaappaus pelin NES-versiosta. Pelissä kuljetaan ajoneuvoilla tiellä ja vesistöissä tarkoituksena tuhota mahdollisimman monta vihollisen ajoneuvoa. Samalla on vältettävä vahingoittamasta siviilien ajoneuvoja. Peli on kuvattu ylhäältä alaspäin ja näyttöä vieritetään pystysuunnassa ajoneuvon alla. Vihollisen ajoneuvot pyrkivät kiilaamaan pelaajan pois tieltä ja törmäämään. Vihollisen kulkuneuvoilla on myös erikoisominaisuuksia.
Heprea
Heprean alkuperä
Arabia on kaukaisempaa sukua, mutta sukulaisuus näkyy esimerkiksi sellaisissa sanoissa kun ar. salām, he. šalom "rauha" tai ar. maġrib, he. maʿarav "länsi", ar. Miṣr, he. Mitzrajim "Egypti". Arabiassa esiintyvät äänteet [ʕ] ja [ʁ] ovat yhdentyneet hepreassa äänteeksi [ʕ]. Samoin arabian äänteet [sˤ], [dˤ] ja [tˤ] ovat yhdentyneet hepreassa äänteeksi [ts].
Spy Hunter
Pelaaminen
Pelaaja saa pisteitä ajamalla tiellä ja tuhoamalla vastustajia. Pelissä on lyhyt aika, jolloin autoja on loppumattomasti, mutta tämän ajan jälkeen pelaaja menettää yhden elämän törmätessään. Lisäautoja saa kasvattamalla pistetulosta. Pelaajan autossa on aluksi vain eteen asennetut konekiväärit, mutta ajamalla huoltoauton kyytiin saa uuden aseen, joka riippuu huoltoautosta.
Heprea
Kehitysvaiheet
500px|pienoiskuva|Siloasta löytynyt kuninkaallisen palvelijan hautakivi, joka on kirjoitettu muinaisheprealla.
Spy Hunter
Muut versiot
Vuonna 2001 on Midway julkaisi pelin Spy Hunter, jonka on kehittänyt Paradigm Entertainment.
Heprea
Heprean kuihtuminen ja elvytys puhekieleksi
thumb|200px|[[Moses Mendelssohn, jonka aloittama, valistuksesta vaikutteita saanut haskala-liike korosti heprean käyttöä.]] thumb|right|200px|[[Eliezer Ben-Jehuda, jota pidetään nykyisen, puhekielenä käytetyn nykyheprean isänä.]] Heprean kieltä puhuttiin yli 2000 vuotta sitten juutalaisten keskuudessa, mutta aramean kieli korvasi sen muissa kuin uskonnollisissa yhteyksissä. Heprean kieli on elvytetty 1800–1900-luvulla.
Sen jälkeen kun heprea jäi käytöstä puhekielenä, sitä käytettiin yhä juutalaisten sivistyskielenä ennen muuta talmudistisessa kirjallisuudessa. Tällöin hepreaan vaikutti voimakkaasti muun muassa arabian kieli, eikä vähiten siksi, että arabien valtaama Pyreneiden niemimaa oli tärkeä juutalainen kulttuurikeskus. Valistuksen aikakaudella juutalaisten keskuudessa syntyi Haskala, sivistysliike, joka nosti yhdeksi tavoitteekseen heprean maallistamisen ja nykyaikaistamisen. Haskala ei johtanut pysyviin seurauksiin, mutta nationalismin aikakaudella venäjänjuutalainen Eliezer Jitzhak Perlman, sittemmin Eliezer Ben-Jehuda, muutti Israeliin, silloiselle brittien hallitsemalle Palestiinan mandaattialueelle luodakseen heprean uudelleen Israelin kansan puhekieleksi Israelissa. Hän ryhtyi kehittämään sanastoa nykyaikaisen elämän tarpeisiin ja toimi heikosta terveydestään huolimatta aktiivisesti muun muassa lehtimiehenä ja opettajana edistääkseen heprean kielen asiaa.
Projektin onnistumisen katsotaan johtuneen kahdesta tekijästä: ensinnäkin Palestiinaan monista eri maista muuttavat juutalaiset tarvitsivat yhteisen, neutraalin puhekielen, ja toiseksi heprean pahin kilpailija, jiddišin kieli, oli leimautunut takapajuiseksi. Toisen maailmansodan jälkeen jiddišin suosiota sionistisen eliitin piirissä heikensi kielen sukulaisuus saksan kieleen, jonka kanssa sionistit eivät halunneet olla yhteyksissä. Suuri joukko jiddišin puhujia kuoli toisessa maailmansodassa.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Heprean kirjoittaminen
Hepreaa kirjoitetaan heprealaisin aakkosin. Muiden seemiläisten kielten tapaan sitä kirjoitetaan myös oikealta vasemmalle pelkillä konsonanttimerkeillä. Uskonnollisissa teksteissä ja esimerkiksi sanakirjoissa vokaalit on merkitty konsonanttien yhteyteen pienillä piste- ja viivamerkeillä. Tätä pisteytystä kutsutaan nikkudiksi. Heprean aakkosissa ei ole isoja ja pieniä kirjaimia erikseen, mutta kylläkin erilaisia tyylejä (kursiivi, kirjoituskirjaimet jne.), jotka voivat erota toisistaan paljonkin. Erikseen on olemassa ns. Raši-kirjoitus, tyyli, jota käytetään pääasiassa Talmudissa, ja sielläkin vain tämännimisen rabbin kirjoittamien kommentaarien painamiseen.
Nikkud (vokalisaatio)
Nikkudin kehittäjinä pidetään 700-luvun juutalaisia oppineita, masoreetteja. Masoreettien aikana heprea ei ollut enää elävä kieli, mutta juuri siksi masoreetit kehittivät erittäin tarkan jaottelun, jossa merkittiin niin pitkät, lyhyet kuin erittäin lyhyetkin vokaalit omilla merkeillään. Masoreettien vokaalioppia on jonkin verran yritetty kyseenalaistaa, mutta nykytutkimus pitää sitä varsin luotettavana olosuhteet huomioiden: vaikka heprea ei masoreettien aikana enää ollutkaan puhekieli, heidän nikkudinsa perustuu ainakin autenttiseen traditioon.
Begadkefat ja dageš
Ryhmä heprean konsonanttikirjaimia – bet, gimel, dalet, kaf, pe ja tav – voivat ääntyä joko sulkeumaäänteenä tai sitä vastaavana hankausäänteenä, esimerkiksi kaf-kirjain voi olla joko k tai saksan ach-äänne, pe-kirjain voi olla joko p tai f. Muistisääntönä käytetään mitään merkitsemätöntä sanaa begadkefat, johon nämä kaikki kirjaimet sisältyvät. Yleensä begadkefat-kirjain on sanan alussa aina sulkeumaäänne (esimerkiksi b, k, p), sanan sisällä ja lopussa vastaava hankausäänne (v, ach-äänne, f). Jos kirjaimen sisään kirjoitetaan piste, ns. dageš, kirjain äännetään sanan keskellä tai lopussakin sulkeumaäänteenä.
Raamatun hepreassa yllä oleva sääntö koski myös g:tä, d:tä ja t:tä, jotka tulisi oikeastaan ääntää myös hankausäänteinä silloin kun niissä ei ole dagešia: g:stä tulisi tällöin se äänne, joka kirjoitetaan IPA:n foneettisessa transkriptiossa kreikkalaisella gamma-kirjaimella [γ](ach-äänteen soinnillinen vastine), d:stä tulisi [ð] (kuten englannin sanassa this) ja t:stä tulisi [θ]-äänne, kuten englannin sanassa thick. Käytännössä näiden kohdalla ei kuitenkaan noudateta enää kuvattua tapaa, ilmeisesti siksi, että jiddiš ja muut juutalaisten aiemmin äidinkielenään puhumat kielet eivät antaneet tukea näille vaikeille äänteille.
Erikoistapaus on tav (aakkosten lopussa oleva t-kirjain). Jiddišiä puhuvien askenaasijuutalaisten tapana oli ääntää sananloppuinen tav, jonka siis periaatteessa olisi pitänyt olla sama äänne kuin th englannin sanassa thick, ässänä. Niinpä esimerkiksi sanasta bat "tyttö, tytär" tulikin bas. Tätä ääntämystä esiintyy esimerkiksi Yhdysvaltain juutalaisten keskuudessa jonkin verran – esimerkiksi poikien bar mitzva ("hyveen poika") -seurakuntaanottojuhlien vastineeksi tytöille pidettävä juhla onkin Yhdysvalloissa nimeltään bas mitzva, ei bat mitzva, kuten odottaisi. Käytäntö ei kuitenkaan ole Yhdysvalloissakaan johdonmukainen: esimerkiksi rotareihin ja lionseihin verrattavan "Liiton pojat" -järjestön nimeä ei translitteroidakaan B'nai Bris, kuten voisi odottaa, vaan B'nai Brith, joka tuleekin lähemmäksi raamatunheprealaista ääntämistä.
Dageš-merkkiä käytetään myös muilla kirjaimilla kuin begadkefatilla, jolloin se tarkoittaakin kaksinkertaista konsonanttia – esimerkiksi Mossad kirjoitetaan dagešilla. Nykyisraelilaisessa hepreassa kaksoiskonsonantteja ei kuitenkaan käytännössä äännetä erilaisina.
Sananloppuista h:ta (heprean he-kirjainta) käytetään ilmoittamaan, että sana päättyy vokaaliin (tyypillisesti a:han). Mutta jos siellä oikeasti kuuluu h-äänne, tämä ilmaistaan kirjoittamalla he-kirjaimen sisään dageš.
Matres lectionis
Nykyheprean vokaalien pituudet ovat sikäli yksinkertaistuneet, että nikkudin sijasta pärjätään erinomaisesti ns. matres lectionis -kirjoitustavalla, jossa vokaalit kirjoitetaan sopivasti valituilla konsonanttikirjaimilla. O ja u merkitään vav-kirjaimella (konsonanttina se äännetään v), i ja e merkitään jod-kirjaimella (joka on konsonanttina sama kuin suomen j), ja sanan lopussa h-kirjain (he) merkitsee mitä tahansa loppuvokaalia.
Niiltä osin kuin nikkud-merkki ei ilmoita äännettävän vokaalin pituutta, raamatullisessa hepreassa matres lectionis -kirjain yhdistettynä vastaavaan nikkudiin täydensi nikkudin antaman tiedon vokaalin laadusta pituustiedolla. Matres lectionis -merkki saatettiin kuitenkin jättää kirjoittamatta silloinkin kun vokaali oli pitkä. Tätä kutsutaan defektiiviseksi kirjoitustavaksi (defective scriptum), kun taas nikkudin ja matres lectionis -merkin yhteiskäyttöä sanotaan täydeksi kirjoitustavaksi (plene scriptum). Raamatun hepreassa on monia sanoja, joilla molempia kirjoitustapoja esiintyy rinnakkain.
Nykyinen kirjoitustapa
Alun perin matres lectionis -kirjoitustapaa oli äännehistoriallisista syistä luvallista käyttää vain tietyissä sanoissa, kun taas toisten sanojen vokalisointi oli merkittävä pelkästään nikkudilla. Nyttemmin matres lectionis -kirjaimia käytetään yleisesti niin lyhyiden kuin pitkienkin vokaalien merkitsemiseen sellaisissa teksteissä, joista nikkudin pisteet ja viivat puuttuvat; Heprean kielen akatemian suosituksia noudattaa tuskin kukaan.
Sananloppuinen vokaali merkitään hepreassa kirjoittamalla sanan viimeisen konsonantin jälkeen H-kirjain. Niinpä englannin tapa kirjoittaa raamatullisten nimien loppuun -h – Jedediah, Noah, jne., on heprean vaikutusta.
Raamatullinen heprea, ketiv ja qere
Hepreankielinen Vanha testamentti eli Tanakh (T-N-K = Tora, Nevi'im ve-Ktuvim = "Laki, profeetat ja kirjoitukset" – eli Mooseksen kirjat, profeettakirjat ja historiakirjat) käyttää nikkudin lisäksi painomerkkejä sekä muodollisen ääneenluvun, resitoinnin, rytmitysmerkkejä. Lisäksi siihen kuuluu qeren (lukutavan) ja ketivin (kirjoitustavan) eroa selventäviä merkintöjä. Nykyään tieteellisesti merkittävin Tanakh-editio lienee Biblia Hebraica Stuttgartensia, joka on Kittelin edition nykyaikaistettu versio.
Vieraiden kielten vaikutus hepreaan
Fraseologia ja lauseoppi ovat saaneet vaikutteita eurooppalaisista kielistä, eivätkä vähiten venäjästä ja puolasta. Myös kansainväliset lainasanat heprealaistetaan mielellään venäläisillä päätteillä: proteqtzija.
Jatkuvasti uudet maahanmuuttajien aallot tuovat omia mausteitaan kadun slangiin, ja israelilaiset näytelmäkirjailijat valittavatkin, että on mahdotonta kirjoittaa ajan hermolla pysyvää puhekielistä draamaa. Tämä ei kuitenkaan haittaa kabareetaiteilijoiden ja estradikoomikoiden tahtia, joiden sanaleikit löytävät aina nopeasti tiensä heprean slangiin. Myös arabialaisperäiset slangisanat ovat tavallisia. Koska heprea pyhänä kielenä ei tunne kirosanoja eikä rivouksia, ne on lainattu useimmiten jiddišistä tai arabiasta.
'Ain-kirjaimella merkittiin alun perin laryngaaliäännettä, jollainen esiintyy esimerkiksi 'Abd-alkuisten arabialaisten nimien ensimmäisenä äänteenä (tarkassa siirrekirjoituksessa tätä merkitään pienellä c-kirjaimella: cAbdullah). Nykyään 'ain on samanlainen katkoksen merkki kuin edellä mainittu alif-kirjain.
Qof-kirjain on alkujaan tarkoittanut hyvin takaista ja velarisoitunutta k-äännettä, joka myös arabian siirrekirjoituksessa merkitään q:lla; nykyään q on yksinkertaisesti tavallinen k, ja sitä käytetään k-äänteen kirjoittamiseen vierasperäisissä sanoissa, koska heprean varsinainen k-kirjain, kaf, on usein sanan sisällä ja lopussa ach-äänteen merkki.
Vielä merkittävämpää on, että nykyheprean verbien käyttö on muovautunut jiddišin ja muiden eurooppalaisten kielten aikamuotojärjestelmän mukaiseksi, kun taas aidoissa seemiläisissä kielissä, kuten raamatun hepreassa ja arabiassa, aspektin ilmentäminen on tärkeämpää kuin aikamuodot.
Heprean kieliopin yleispiirteitä
Heprea on seemiläinen kieli. Niinpä heprean sanojen taivutuksessa sanan vartalokonsonantit – yleensä niitä on kolme, mutta myös kaksikonsonanttisia vartaloita esiintyy – pysyvät tavallisesti muuttumattomina, mutta vokaalit muuttuvat. Tästä syystä muuten seemiläiset kielet käyttävät mielellään konsonanttikirjoitusta: konsonantit ovat varsinaisia merkityksen kantajia, kun taas vokaalit mielletään "liikevoimiksi", jotka mahdollistavat sanan lausumisen.
Heprean maskuliinit substantiivit saavat yleensä monikonpäätteen -im, feminiinit -ot. Tästä on kuitenkin jonkin verran poikkeuksia molempiin suuntiin, esimerkiksi mila "sana" saa monikon milim, vaikka onkin feminiini, kun taas šulchan "pöytä", joka on maskuliini, on monikossa šulchanot. Sanavartalo säilyy usein tunnistettavana monikossa, mutta sellaistakin esiintyy, että vokaalimuutokset sotkevat sen hyvin merkillisen näköiseksi – tunnettu esimerkki on ciparon "lyijykynä", monikossa cefronot.
Hepreassa ei ole epämääräistä artikkelia. Määräinen artikkeli on ha-, joka kirjoitetaan yhteen pääsanansa kanssa; translitteraatiossa se kirjoitetaan usein väliviivalla ja/tai pienellä kirjaimella pääsanan alkaessa isolla: haGolan "Golan", haGalil "Galilea", haŠo'ah "holokausti", Artzot haBrit "Yhdysvallat" ("liiton maat"). Myös prepositiot sekä sana ve- "ja" kirjoitetaan yhteen seuraavan sanan kanssa.