cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
McGurk’s Barin pommi-isku
Vuonna 2012 työväenpuolueen kansanedustaja Michael Connarty kertoi Britannian parlamentissa, että johtavia brittiläisiä poliitikkoja, joiden joukossa saattoi olla konservatiivinen pääministeri Edward Heath, oli sekaantunut kampanjaan, jossa pommin koetettiin väittää olleen IRA:n virhelaukaus. Poliisiasiamies ei löytänyt todisteita yhteyksistä lojalististen puolisotilaallisten joukkojen ja tutkintaa tehneiden turvallisuusjoukkojen väliltä, mutta totesi että tutkinta ei ollut tasapuolinen vaan keskittyi katolisten syyllistämiseen.
Winnipegjärvi
Virtausalue
Winnipegjärvi on osa Winnipegjärven virtausaluetta, joka ulottuu Ontariosta Albertaan sekä Yhdysvaltojen pohjoisosiin.
Winnipegjärveen laskee useita jokia. Näistä suurimmat ovat Red-, Winnipeg- ja Saskatchewan-joet, jotka yhdessä muodostavat 60 % osuuden järveen virtaavista vesistä. Muita järveen laskevia jokia ovat mm. Poplar-, Berens-, Pigeon-, Manigotagan-, Dauphin-, Fisher- ja Icelandic-joet. Järvellä on vain yksi laskujoki, Nelsonjoki, joka laskee Hudsoninlahteen.
Winnipegjärven merkitys alueen taloudelle
Winnipegjärvi on alueen tärkeä kalastusalue. Luvan saaneita kalastusryhmiä on yli 1 000, joiden vuosittainen yhteenlaskettu kalansaalis ylittää 5 miljoonaa kiloa, ja tuotannon yhteisarvo nousee yli 20 miljoonan Kanadan dollarin.
Historiaa
Historiallisesti Winnipegjärvi muodosti yhden provinssin tärkeistä kulkureiteistä, sillä se tarjosi lähes 500 kilometrin mittaisen koskettoman vesireitin. Järvi on tunnettu myös oikukkaasta säästä. Vanhan kansan keskuudessa sanotaan muiden Pohjois-Amerikan suurten järvien antavan 15 minuutin varoituksen ennen myrskyä, mutta Winnipegjärvi antaa vain viisi minuuttia.
Vuosina 1880–1940 useita pieniä höyryveneitä kulki säännöllisiä reittejä pitkin Winnipegjärveä. Tunnetuin ja pidetyin näistä aluksista lienee höyrylaiva Keenora, joka on nykyisin näytteillä kuivalla maalla Manitoban merenkulkumuseossa Selkirkin kaupungissa Winnipegin koillispuolella. Muita järvellä liikennöineitä höyryaluksia olivat muun muassa Anson Northup, City of Selkirk, City of Winnipeg, Colvile, Premier, Princess, Winnitoba sekä Wolverine.
Vaniljasyndrooma
Vaniljasyndrooma on Tuija Lehtisen kirjoittama nuortenkirja vuodelta 1990. Se ilmestyi vielä uusintapainoksena vuonna 2006.
Winnipegjärvi
Historiaa
Elokuva "K-19: The Widowmaker" (pääosissa mm. Harrison Ford) kuvattiin osittain Winnipegjärvellä.
Vaniljasyndrooma
Kirja kertoo lukiota aloittavasta Millistä, jonka opettajavanhemmat ovat matematiikkaihmisiä, mutta jonka omaan päähän minkäänlainen oppi ei tunnu mahtuvan.
Juonikuvaus
Milli kyllästyy elämään tiukan äitinsä valvovan silmän alla, ja lähtee Lettu-ystävänsä kanssa toiseen kaupunkiin lukioon. Hän saa kuitenkin nopeasti huomata, ettei lukio todellakaan ole häntä varten. Onneksi häntä on auttamassa uudessa kaupungissa asuva ottopoika, sekä silloin tällöin täysin käsittämätön Lettu.
Barda
Barda (ven. ja tataariksi Барда́) on kylä, maalaiskunta ja Bardan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tulvan sivujoen Kazmaktyn varrella 189 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 8 500 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuosina 1630–1631. Sen nimitys perustuu kalmukkilaisperäiseen henkilönimeen Borda. Kylä oli Osan kihlakuntaan kuuluneen Bardan kunnan keskus. Piirikeskuksen aseman se sai vuonna 1926. 1970-luvulla kylästä tuli kuuden maakaasuputken risteysasema.
Nykyään Bardassa toimii maatalousyrityksiä, elintarviketeollisuutta, metsäalan yrityksiä ja kaasujohtojen käyttöä hoitava laitos. Kylässä on keskikoulu ja kansallinen lukio, ammattikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja paikallinen TV-asema. Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen Rassvet ja tataarinkielinen Taŋ (”Aamunkoitto”). Nähtävyyksiä ovat 1800–1900-lukujen vaihteessa pystytetyt sairaalarakennukset ja kauppias Kurbangalijevin talo. Lähistöllä on useita muinaisia asuinpaikkoja ja Tulvan rauhoitusalue.
Nicola Margiotta
Nicola Margiotta (13. joulukuuta 1889 Martina Franca – 8. maaliskuuta 1976) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 4. elokuuta 1912 ja nimitettiin Gallipolin hiippakunnan johtoon 16. joulukuuta 1935. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. toukokuuta 1936. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Lavitrano, jota avustivat Cornelio Sebastiano Cuccarollo ja Ferdinando Bernardi.
Margiotta sai 25. syyskuuta 1953 Brindisin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 24. toukokuuta 1975. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Amazonianpalloluura
Levinneisyys
Amazonianpalloluuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Perussa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lordi Byron
thumb|Lordi Byron '''George Noel Gordon Byron, 6. Byronin paroni eli lordi Byron''' (22. tammikuuta 1788 Lontoo – 19. huhtikuuta 1824 Mesolongi, Kreikka) oli englantilainen romantiikan ajan runoilija ja poliitikko. Byronin pääteoksena pidetään runoelmaa Don Juan (1819–1824). Tälle teokselle kuten Byronin koko tuotannollekin on tunnusomaista lyyrinen tunnelmointi, ivan käyttö, ulkopuolisuuden tunne ja toiminnan korostus.
Elämäkerta
Byronin vanhemmat olivat kapteeni John "Mad Jack" Byron ja hänen toinen vaimonsa Catherine Gordon, Gightin linnan perijä. Hänet kastettiin äidinpuoleisen isoisänsä George Gordon of Gightin mukaan. Isoisä hukuttautui kanavaan 1779, ja Catherine Gordon joutui myymään maat maksaakseen isänsä velat.
Isosedän kuoltua 1798 George Byronista tuli kuudes paroni Byron, ja hän peri Newstead Abbeyn Nottinghamshiressa. Kartanosta ei kuitenkaan tullut tuloja kuin 800 puntaa vuodessa, ja tila vaati kunnostusta. Byron ja äitinsä muuttivat pian Nottinghamiin, eivätkä asuneet Newsteadissa koskaan pitkiä aikoja.
Byron aloitti koulunkäynnin Aberdeen Grammar Schoolissa, siirtyi vuonna 1801 Harrow Schooliin ja meni tämän jälkeen Cambridgen Trinity Collegeen. Välillä Byron asui äitinsä luona Burgage Manorissa Southwellissä, missä hän kirjoitti ensimmäiset runonsa. Fugitive Pieces sisälsi runoja, jotka Byron kirjoitti 14-vuotiaana. Byronin uran alkuvaiheen teoksia olivat Hours of Idleness (1807) ja English Bards and Scotch Reviewers (1809).
Vuosina 1809–1811 Byron teki kiertomatkan Euroopassa, kuten nuorilla aatelismiehillä oli tuolloin tapana. Napoleonin sodat estivät pääsyn suureen osaan Eurooppaa, joten Byron suuntasi Välimerelle. Hän matkusti Englannista Espanjaan ja Albaniaan ja oleskeli Ateenassa. Siellä hänellä oli homoseksuaalinen suhde 15- tai 16-vuotiaan Nicolò Giraudin kanssa, joka opetti hänelle italiaa. Suuren osan matkaa Byron matkusti John Cam Hobhousen kanssa. Matkalla hän kirjoitti kaksi osaa runoelmasta Childe Harold’s Pilgrimage. Julkaisun yhteydessä niistä sensuroitiin uskaliaimmat osat.
Palattuaan Englantiin Byron otti paikkansa parlamentin ylähuoneessa vuonna 1811. Ylähuoneessa Byron puhui luddiiteille langetettavia kuolemanrangaistuksia vastaan ja puolusti roomalaiskatolilaisten oikeuksia. Byronin lausunnot herättivät runsaasti kohua, ja häntä pidettiin vallankumouksellisena ja "melkein Napoleonin tukijana."
Byronilla oli myös suurta julkista kohua herättänyt suhde Lady Caroline Lambin kanssa, jonka aviomiehestä tuli myöhemmin Lordi Melbourne ja pääministeri. Myöhemmin hänellä oli sisarpuolensa Augusta Leighin kanssa läheinen suhde, jota kuvataan insestiseksi. Aviomiehestään erossa elänyt Leigh sai 1814 tyttären Elizabeth Medora Leighin.
Sittemmin Byron alkoi tapailla Lady Carolinen serkkua Anne Isabella Milbankea, jonka kanssa meni naimisiin 2. tammikuuta 1815. Avioliitosta tuli onneton, mutta he saivat tyttären, Lady Augusta Adan. Lady Byron jätti miehensä tammikuussa 1816 ja vei tyttären mukanaan. Byronin tytär Ada Lovelace tuli tunnetuksi matemaatikkona ja maailman ensimmäisenä ohjelmoijana.
Eron jälkeen Byron lähti Englannista Belgian kautta Sveitsiin, jossa hän asettui lääkärinsä John William Polidorin kanssa Villa Diodatiin Genèvejärven rannalle. Siellä hän ystävystyi runoilija Percy Bysshe Shelleyn ja tämän tulevan vaimon Mary Godwinin kanssa. Vuoden 1816 sateisena katokesänä Byron joutui oleskelemaan sisätiloissa ja kirjoitti Fantasmagorianan ja Childe Haroldin kolmannen osan. Byron vietti talven Venetsiassa ja lähti 1817 Roomaan, josta palattuaan kirjoitti Venetsiassa Childe Haroldin neljännen osan. Pääteoksenaan pidettyä Don Juanin ensimmäiset viisi osaa hän kirjoitti 1818–1820 muusanaan Guicciolin kreivitär Teresa ja viimeisteli sen Pisassa 1821–1822. Byron asui vielä Genovassa vuoteen 1823, jolloin hän päätti lähteä avustamaan Kreikan itsenäisyysliikkeen kapinallisia näiden taistelussa osmaneja vastaan. Heinäkuussa hän lähti Genovasta ja saapui Joonianmeren saarille elokuun alussa. Byron käytti 4 000 puntaa omia varojaan Kreikan laivaston varustamiseen. Aleksandos Mavrokordatoksen kanssa hän suunnitteli hyökkäystä Lepantossa Korintinlahden suulla olleeseen turkkilaisten linnoitukseen. Helmikuussa 1824 ennen hyökkäykseen lähtöä hän kuitenkin sairastui, ja lääkärien suosittelema kuppaus heikensi häntä lisää. Byron toipui osin, mutta sairastui uudelleen ja kuoli huhtikuussa.
Kirjallinen tuotanto
Byronin teosten pohjasävynä on maailmantuska, jossa iloa löytyy vain luonnon tarkkailusta. Kokonaisen sukupolven kirjallista tyyliä määräsi byronismi. Hän vaikutti muun muassa Mary Shelleyn Frankenstein-tarinoiden syntyyn.
Teoksia
thumb|Byron, 1830
Georgi Tihov
Georgi Tihov (s. 29. syyskuuta 1942) on bulgarialainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.
Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Tihov sijoittui 10 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 29.04,0. 3 000 metrin estejuoksussa hän sijoittui neljänneksi ajalla 8.27,2. Hänen maanmiehensä Mihail Želev voitti tuossa kilpailussa kultaa. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 Tihov sijoittui estejuoksussa kuudenneksi ajalla 8.32,2.
Mihail Želev
Mihail Želev (15. heinäkuuta 1943 Sliven – 5. tammikuuta 2021 Sliven) oli bulgarialainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.
Želev sijoittui Méxicon kesäolympialaisissa 1968 3 000 metrin estejuoksussa kuudenneksi ajalla 8.58,4. Hän oli kilpailun toiseksi paras eurooppalainen. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti kultaa ajalla 8.25,0. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän sijoittui 12:nneksi ajalla 9.02,6.
Želev voitti universiadeissa kultaa estejuoksussa ajalla 8.32,6 Torinossa 1970. Hän kuoli Slivenissä 77-vuotiaana 5. tammikuuta 2021.
Ossi Korkeamäki
Ossi Korkeamäki (5. lokakuuta 1974 Riihimäki – 12. maaliskuuta 2012) oli suomalainen taloustieteilijä ja työn taloustieteen tutkija. Hän työskenteli tutkijana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa vuosina 1998–2012 ja edisti merkittävästi Tilastokeskuksen rekisteriaineistojen kehittämistä tutkimuskäyttöön.
Korkeamäki oli koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2012 otsikolla "Essays on labour demand and wage formation".
Eibsee
Eibsee on järvi eteläisessä Saksassa Baijerin osavaltiossa. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Garmisch-Partenkirchenistä lounaaseen Zugspitze-vuoren juurella.
Eibseen vesi on kirkasta ja smaragdinvihreää, ja sen sanotaan olevan yksi Baijerin Alppien kauneimmista järvistä. Järvi on suosittu matkailukohde. Järven ympäri kulkee helppokulkuinen, mutta paljon korkeuseroja sisältävä 7,5 kilometriä pitkä vaelluspolku. Eibseen itärannalla on hotelli.
Liikenne
Hotellin lähettyviltä lähtee Eibsee-Seilbahn -köysirata Zugspitzen huipulle. Köysirata-aseman vieressä on Bayerische Zugspitzbahn hammasrata-asema, mistä pääsee myös Zugspitzen huipulle sekä Garmisch-Partenkircheniin. Garmisch-Partenkirchenistä pääsee järvelle myös linja-autolla.
Yhdysvaltain perustuslain 17. lisäys
'''Yhdysvaltain perustuslain 17. lisäys' (engl. Seventeenth Amendment to the United States Constitution'') on Yhdysvaltain perustuslakiin tehty lisäys. Se hyväksyttiin kongressissa 13. toukokuuta 1912 ja ratifioitiin 8. huhtikuuta 1913. Lisäyksen mukaan Yhdysvaltain senaatin jäsenet on valittava kansanvaaleilla.
17. lisäys muutti perustuslain ensimmäisen artiklan kolmatta pykälää. Alkuperäisen pykälän mukaan senaattoreiden valinta oli osavaltioiden lainsäädäntöelinten tehtävä: The Senate of the United States shall be composed of two Senators from each state, chosen by the legislature thereof for six Years; and each Senator shall have one Vote. Lisäyksen ratifioinnin myötä sana legislature, "lainsäädäntöelin", korvattiin sanalla people, "kansa".
HMS Blenheim (1761)
HMS Blenheim oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu Sandwich-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 12. marraskuuta 1755 Woolwichin telakalta, jossa töistä vastasi Israel Pownoll. Köli laskettiin 1. toukokuuta 1756. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1761 ja valmistui 11. marraskuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 53 819 puntaa 5 shillinkiä ja 5 pennyä, mistä rakennustöiden osuus oli 44 780 puntaa 15 shillinkiä ja 6 pennyä.
Palvelus
Alus osallistui 1780 Cabo de São Vicenten taisteluun. Alus sahattiin kaksikantiseksi kolmannen luokan linjalaivaksi. Alus katosi helmikuussa 1807 Madagaskarin vesillä miehistöineen.
Suomalainen maatiaiskana
Suomalainen maatiaiskana on suomalainen kanarotu, joka on ollut Suomen uhanalaisimpia kotieläinrotuja. Nykyään se on saatu elvytettyä melkein kokonaan takaisin ja se onkin tuttu näky kotitarvekanaloissa.
Historia
Suomalaisen maatiaiskanan juuret juontavat rautakaudelle ja se on sopeutunut paikallisiin olosuhteisiin. Myöhemmin nämä paikalliset kanat ovat risteytyneet tuotujen rotukanojen kanssa; nykyiset maatiaiskanat ovat näiden risteytymien jälkeläisiä. 1960-luvulla kotoperäisen kanarodun luultiin kokonaan hävinneen, sillä uudet tuontirodut olivat parempine tuotanto-ominaisuuksineen vallanneet alaa. 1970-luvulla kuitenkin löydettiin Savitaipaleelta kanakanta, joiden hautomista poikasista sai alkunsa "savitaipaleenkana", Suomen yleisin maatiainen. Kanakantoja on nyt löydetty yli kymmenen, ja ne ovat saaneet nimensä löytöpaikan mukaan. Savitaipaleenkanan lisäksi tunnetaan muun muassa kiuruveden-, jussilan-, alhon-, piikkiön- ja hornionkannat. Kannat ovat säilyneet yksittäisten ihmisten säilytystyön tuloksena.
Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus (MTT) on vuonna 1998 perustanut maatiaiskanalle oman säilytysohjelman. Ohjelmassa mukana olevat sitoutuvat säilyttämään kanakantaa lajityypillisissä olosuhteissa vähintään neljä vuotta.
Ulkonäkö ja luonne
Suomalaisen maatiaiskanan ulkomuoto, koko ja luonne vaihtelevat eri kannoissa. Höyhenpeitteen väri vaihtelee. Maatiaiskanat ovat yleissävyltään tummia, mutta on olemassa myös kermanvaaleita ja punaruskeita yksilöitä. Musta on yleisin väri, sitäkin on kiiltävän mustaa ja nokimustaa. Harmaat ja ruskehtavat ovat myös tavallisia. Harvinaisempia ovat vaaleanruskea ja kermanvalkoinen. Kooltaan maatiaiset vastaavat kevyttä munijarotua. Munat ovat 40–55 gramman painoisia, valkoisia tai vaaleanruskeita ja joskus pilkullisia.
Maatiaisten ominaispiirteisiin kuuluu elinvoimaisuus, omatoiminen ravinnonetsiminen, voimakas hautomisvietti, pitkäikäisyys ja kylmänkestävyys. Pienkanalaan maatiaiskana soveltuu monen mielestä kaikista roduista parhaiten.
Honoré Jacquinot
thumb|200px|Jacquinot'n ja Hombronin nimeämä keltasilmäpingviini. Honoré Jacquinot (1. elokuuta 1815 – 22. toukokuuta 1887) oli ranskalainen lääkäri ja lintutieteilijä. Jacquinot purjehti vanhemman veljensä, meriupseeri Charles Hector Jacquinotin kanssa La Zelee -laivalla Jules Dumont d'Urvillen johtamalla, Oseaniaan suuntautuneella Astrolabe-tutkimusmatkalla 1837–1840. Honoré Jacquinot toimi matkan luonnontieteilijänä. Hän kuvaili ja nimesi yhdessä toisen eläintieteilijän, Jacques-Bernard Hombronin kanssa suuren määrän eläimiä, muun muassa 15 nilviäislajia ja linnuista muun muassa laulukaijan (Geoffroyus heteroclitus) ja keltasilmäpingviinin (Megadyptes antipodes).
John Catani
John Giovanni Battista Catani (25. joulukuuta 1864 Helsinki – 13. toukokuuta 1931 Helsinki) oli sveitsiläistä retoromaanisukua ollut suomalainen ravintoloitsija. Hän toimi Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1909–1910.
Konditoritausta
John Catanin isoisä oli sokerileipuri Florio Catani, joka saapui Suomeen Göteborgista vuonna 1825. Hän perusti aluksi konditorian Porvooseen ja avasi 1830-luvun alussa liikkeen Helsingin Pohjoisesplanadilla. John Catani peri veljensä kanssa liikkeen isältään Florio Anton Catanilta vuonna 1873 ja rakennutti myöhemmin sen tontille arvokkaan kivitalon. Pohjoisesplanadi 31:ssa sijaitseva rakennus tunnetaan nykyäänkin Catanin talona. Arkkitehti Theodor Höijern suunnitteleman rakennuksen valmistuttua vuonna 1890 Catani avasi siinä loisteliaan kahvilan, joka kilpaili Helsingin kulttuuriväen suosiosta yhdessä Hotelli Kämpin kanssa. Catanin ravintolan kanta-asiakkaisiin kuului muun muassa Eino Leino. Myös Suomen Palloliiton perustava kokous pidettiin kahvilassa vuoden 1907 toukokuussa. Catanin ravintola lopetti toimintansa vuonna 1917 ensimmäisen maailmansodan aiheuttaman säännöstelyn vuoksi.
Urheilu-ura
John Catani tunnettiin innokkaana urheilumiehenä, joka kuului 1800-luvun loppupuolella Suomen parhaimpiin taitoluistelijoihin. Hän oli Nadja Franckin ja Rudolf Sundgrenin ohella ensimmäinen kansainväliseen taitoluistelukilpailuun osallistunut suomalainen. Catani voitti helmikuussa 1889 Tukholman taitoluistelukilpailuissa kolmannen palkinnon. Vuonna 1907 Catani valittiin Palloliiton ensimmäiseksi rahastonhoitajaksi ja maaliskuussa 1909 sen toiseksi puheenjohtajaksi uudelleenvalinnasta kieltäytyneen Walter Flanderin seuraajaksi. Hän kyllästyi nopeasti liitossa vallinneisiin riitoihin sekä toimintansa arvosteluun ja oli valmis eroamaan jo saman vuoden marraskuussa, mutta suostui kuitenkin jatkamaan maaliskuussa 1910 pidettyyn vuosikokoukseen saakka.
Liikemiehenä
Ravintolaliiketoiminnan päättyessä John Catani siirtyi muun liiketoiminnan pariin. Hän oli vuodesta 1917 alkaen toimitusjohtajana yrityksessä Ab A. Wiborg, Handsk- och Bandhandel ja osakkaana hattutehdas Ab Helsingfors Nya Hattfabrikissa vuodesta 1916 alkaen.
P. O. Korhonen
P. O. Korhonen Oy oli Raision Haunisissa toiminut huonekalutehdas, joka tunnettiin muun muassa Kari Asikaisen ja Timo Saarnion suunnittelemien, taivutetusta ja muotoon puristetusta puusta valmistettujen kalusteiden valmistajana. Martelan ja Artekin yhdessä omistaman yrityksen toiminta lopetettiin kannattamattomana 2014. Yritys haettiin konkurssiin, jossa päävelkojia olivat omistajayritykset.
P. O. Korhosen erikoisalaa oli puupuristaminen, jolla esimerkiksi tuolien istuinosat voidaan puristaa hyvin monenlaisiin muotoihin. Yritys on toimittanut tuoleja muun muassa Ruotsin valtiopäivätaloon. Julkiskalustaminen olikin yrityksen pääliiketoimintaa. Kari Asikainen suunnitteli P. O. Korhoselle Kari-sarjan lisäksi tuolimallit Schelectro (1987), Carbonara (1989), Pajazzo (1992), Maia (1993), Salus (2000) ja Pario.
Vuonna 1984 Raision Tuotekadulle valmistui Ola Laihon suunnittelema uusi tehdasrakennus, jonka arkkitehtuuri sai myönteistä huomiota. Rakennuksessa on 2010-luvun keskivaiheilta asti toiminut Riverco-konsernin veneliike Venemaailma.
Mari Lehtonen
Mari Lehtonen (s. 23. toukokuuta 1975) on suomalainen näyttelijä. Lehtonen on valmistunut vuonna 1999 Teatterikorkeakoulusta. Hän on naimisissa ohjaaja-käsikirjoittaja Juha Jokelan kanssa, ja heillä on kaksi yhteistä lasta.
Hannes Volotinen
Volotinen valmistui agrologiksi Kurkijoen maatalousopistosta vuonna 1936 ja toimi Laatokan Karjalan maanviljelysseuran rajaseutukonsulenttina 1937–1939, Verkkoteollisuus oy:n Vaasan konttorin päällikkönä 1945, Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran asutustoimikunnan raivausteknikkona ja asutusneuvojana 1946–1954. Sen jälkeen hänestä tuli maatalousaineiden va. opettaja, ensin Enoon ja Kiteelle 1955–1958, sitten vakituinen Kiteen kansalaiskouluun vuodesta 1960. Asutus- ja maatilatalousliiton piirisihteerinä hän työskenteli vuodesta 1962. SKYP:n puoluesihteeri Volotinen oli vuosina 1979–1980.
Pietro Pellegri
Pietro Pellegri (s. 17. maaliskuuta 2001 Genova) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Monacoa hyökkääjänä.
Hän on Genoan kasvatti. Hän on nuorin Serie A:ssa pelannut pelaaja tehtyään debyyttinsä Genoan paidassa 15 vuoden ja 280 päivän iässä.
John Taylor (ratamoottoripyöräilijä)
Taylorin parina sivuvaunussa toimi ruotsalainen Benga Johansson. He ajoivat 700-kuutioisten sarjassa Windle-Yamaha-merkillä. 15. elokuuta 1982 ei Imatran sää suosinut kilpailijoita. Huolimatta Saksan Anton Mangin aiemmin esittämästä vaatimuksesta keskeyttää kilpailu sateen vuoksi, päätti kilpailun tuomaristo kuitenkin jatkaa sitä. Päätöksellä oli kohtalokkaat seuraukset: Jock Taylorin ohjaama pyörä suistui radalta maalisuoran päässä. Johansson tipahti kyydistä, mutta ei loukkaantunut turmassa. Taylor ei ollut yhtä onnekas. Hän iskeytyi sähköpylvääseen. Pelastushenkilökunnan yrittäessä saada häntä pois kaatuneen pyörän alta heihin törmäsi suomalaiskaksikko Vesa Bienek-Pentti Niinivaara, jotka myös olivat menettäneet ajoneuvonsa hallinnan märällä asfaltilla. Bienek sekä Taylor kuljetettiin sairaalaan, jossa Taylor kuoli myöhemmin vammoihinsa.
Taylor oli toinen Imatranajossa surmansa saanut henkilö ja hänen kuolemaan johtanut onnettomuutensa käytännössä näivetti kyseiset ajot: Seuraavana vuonna ajot olivat menettäneet MM-kilpailut, mutta niitä jatkettiin vielä EM-tasolla. Lopullisesti moottorit vaikenivat Vuoksen rannalla 1986.
Jock Taylorille muistolle paljastettiin 2. elokuuta 2008 muistomerkki aiemmin Imatranajossa kuolleen Vernon Cottlen muistomerkin viereen.
Eino Syrjä
Eino Kalervo Syrjä (9. maaliskuuta 1928 Virrat – 5. joulukuuta 2002 Virrat) oli suomalainen poliitikko ja metsäalan yrittäjä. Hän toimi SMP:n kansanedustajana vuosina 1970–1972.
Syrjä kävi kansakoulun ja vuonna 1951 metsäopiston. Hän toimi valmistuttuaan Virtain metsänhoitoyhdistyksen neuvojana 1951–1967 ja ryhtyi sitten vuonna 1967 metsäalan yrittäjäksi. Hän oli Virroilla kunnanvaltuutettuna. Syrjä kuului myös Pirkanmaan maakuntaliiton liittohallitukseen.
Mac Miller
Malcolm James McCormick (19. tammikuuta 1992 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat – 7. syyskuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) taiteilijanimeltään Mac Miller, oli yhdysvaltalainen rap-artisti.
Elämäkerta
Malcolm McCormick syntyi 19. tammikuuta 1992 juutalaiseen perheeseen Pittsburghissa Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa. Opiskeltuaan vuoden Taylor Allderdice High Schoolissa hän päätti keskittyä hip hop -uraansa. Hän oli jo aiemmin ollut kiinnostunut hip hopista. Räppäyksen lisäksi Miller osasi soittaa pianoa, kitaraa ja rumpuja.
Ennen soolouraansa Miller kuului rap-ryhmään nimeltä The Ill Spoken Pittsburghista kotoisin olevan räppärin, Beedien, kanssa. Täytettyään 18 vuotta Miller allekirjoitti sopimuksen Rostrum Recordsin kanssa ja julkaisi mixtape-debyyttialbuminsa nimeltä K.I.D.S. elokuussa 2010. Hän kertoi ihailevansa mm. Big L:ää, Lauryn Hilliä, The Beastie Boysia ja OutKastia. Millerin debyyttialbumi Blue Slide Park julkaistiin 8. marraskuuta 2011, jota myytiin ensimmäisen viikon aikana 144 000 kappaletta.
Miller löydettiin kuolleena 7. syyskuuta 2018 kotoaan San Fernando Valleyssa. Kuolinsyy oli huumeiden yliannostus. Hän oli ennen kuolemaansa käyttänyt kokaiinia, fentanyyliä ja alkoholia.
Kim Myong-gyu
Kim Myong-gyu (s. 20. kesäkuuta 1953) on pohjoiskorealainen entinen judoka. 130-kiloinen Kim osallistui Moskovan olympialaisissa 1980 yli 95-kiloisten sarjaan, jossa hän sijoittui viidenneksi, ja avoimeen luokkaan, jossa hän jäi jaetulle 15. eli viimeiselle tilalle.
Pisamarintaluura
Pisamarintaluura (Hylopezus ochroleucus) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pisamarintaluuraa tavataan Brasilian koillisosissa. Laji on harvinainen ja vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Songs From the Laundry Room
Songs From the Laundry Room on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Foo Fightersin vuonna 2015 julkaisema EP-levy.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. ja san. Dave Grohl, ellei toisin mainita.
A-puoli: B-puoli:
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1926
Vuoden 1926 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat Västerås SK ja IK Sirius.
Alkuerät
3. tammikuuta
6. tammikuuta
10. tammikuuta Uusintaottelu 17. tammikuuta
Puolivälierät
17. tammikuuta 24. tammikuuta
Välierät
31. tammikuuta 1. helmikuuta
Loppuottelu
21. helmikuuta 1926 Tukholmassa. Yleisöä 6532
Michael Asmara
Michael Asmara (s. 17. kesäkuuta 1956 Jakarta) on indonesialainen säveltäjä. Hän on säveltänyt näyttämö-, orkesteri-, kamari-, vokaali-, piano- ja multimediateoksia, joita on esitetty Indonesiassa, Saksassa, Japanissa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa, Singaporessa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Asmara on saanut tilauksia muiden muassa saksalaiselta Ensemble Omegalta sekä pianisteilta Nadya Janitra ja Kees Wieringa.
Asmara on käyttänyt teoksissaan usein indonesialaisia perinnesoittimia.
Asmara perusti vuonna 2003 Yogyakartan nykymusiikkifestivaalin. Hän on vieraillut luennoitsijana Ōsakan yliopistossa ja säveltäjien workshopissa Uudessa-Seelannissa 2003.
Melankolia I
thumb|300px|Albrecht Dürer, Melankolia I, noin 1514. Melankolia I on saksalaisen Albrecht Dürerin vuonna 1514 tekemä kuparikaiverrustyö. Se sisältää monia allegorisia viittauksia masennukseen ja melankoliaan.
Selvimpiä ovat:
thumb|left|Albrecht Dürer, Melankolia I, yksityiskohta. [[Taikaneliön alimmalla rivillä keskiruuduissa on teoksen valmistumisvuosi 1514 ja numerot 1 & 4, aakkosten A&D. Ruudun taikavakio on 34, joka on yksi Fibonaccin luvuista ja lisäksi saatavissa taikaneliön keskustan sekä kulmien 2 × 2 -kokoisista neliöistä. Toinen rivi alkaa numerolla 5 ja kolmas numerolla 9.]]
Arne Risa
Arne Roald Risa (s. 5. toukokuuta 1944 Bergen, Norja) on entinen norjalainen yleisurheilija, joka kilpaili aluksi 3 000 metrin estejuoksussa mutta siirtyi 1970-luvulla pidemmille sileille matkoille.
Risa sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa Méxicon 1968 olympialaisissa kahdeksanneksi ajalla 9.09,0. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui kuudenneksi ajalla 8.34,4. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän kilpaili 10 000 metrin juoksussa ja sijoittui 14:nneksi ajalla 28.24,4. Münchenin 1972 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä sekä 5 000:lla että 10 000 metrillä. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui 10 000 metrillä 17:nneksi ajalla 29.07,4.
Täplärintaluura
Täplärintaluura (Hylopezus nattereri) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Täplärintaluuraa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Arita Rantanen
Arita Rantanen (s. 29. elokuuta 1960 ) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa Musan Salamaa sekä Turun Pyrkivää, jossa Rantanen voitti SM-pronssia vuonna 1988.
Xecutioner’s Return
Xecutioner’s Return on amerikkalaisen death metal -yhtyeen Obituaryn seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2007. Albumin nimi on johdettu Obituaryn alkuperäisestä bändin nimestä joka oli Xecutioner. Se oli myös ensimmäinen albumi sitten Cause of Death -albumin joka levytettiin ilman kitaristi Allen Westiä.
Fleetwood Varley
Fleetwood Ernest Varley (12. heinäkuuta 1862 Lontoo – 26. maaliskuuta 1936 Marylebone) oli brittiläinen ampuja. Hän oli mukana saamassa hopeaa 200–1000 jaardin sotilaskiväärin makuukilpailussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän kilpaili myös vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa.
Tiberius Nero
right|thumb|Tiberius Claudius NeroTiberius Claudius Nero (kuoli 33 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli keisari Tiberiuksen isä.
Nero halusi vuonna 50 eaa. mennä naimisiin Ciceron tyttären kanssa, mutta sisällissota esti nämä aikeet ja hän liittoutui Julius Caesarin kanssa. Hän toimi muun muassa Caesarin laivaston komentajana Aleksandrian sodassa ja oli kvestori vuonna 48 eaa. Caesar palkitsi Neron sodan jälkeen pappisviralla ja antoi hänen perustaa kolonioita Galliassa. Caesarin murhan jälkeen Nero suosi republikaaneja ja oli valmis palkitsemaan Caesarin murhaajat. Nero oli preettorina vuonna 42 eaa., mutta ei luopunut virastaan vuoden lopulla. Neron ja hänen vaimonsa Livia Drusillan poika Tiberius Claudius Nero, tuleva keisari, syntyi Roomassa 16. marraskuuta 42 eaa.
Nero otti osaa Perusian sotaan Lucius Antoniuksen puolella. Hän pakeni Octavianusta vaimonsa kanssa Sisiliaan, mutta hän ei päässyt yhteisymmärrykseen Sisiliaa hallinneen Sextus Pompeiuksen kanssa ja matkusti Kreikkaan Marcus Antoniuksen luokse. Nero ja hänen perheensä palasi Italiaan vuonna 39 eaa. sen jälkeen kun Octavianus ja Antonius sopivat riitansa. Roomassa Octavianus ihastui heti Neron vaimoon Liviaan ja vaati Neroa eroamaan vaimostaan. Livia synnytti Nerolle toisen pojan Drusus Claudius Neron 14. tammikuuta 38 eaa., ja meni naimisiin Octavianuksen kanssa 17. tammikuuta. Nero ei tämän jälkeen osallistunut julkiseen elämään ja hänen poikansa kasvatettiin ottoisänsä kotona.
Nero kuoli vuonna 33 eaa. Hänen vanhin poikansa Tiberius piti isänsä hautajaispuheen, jonka sisältö ei ole säilynyt.
Dinothesus
Dinothesus on avoimen lähdekoodin nuotinnusohjelma ja MIDI-sekvensseri. Sen on kehittänyt Jani Verkkomäki Java-ohjelmointikielellä vuosina 2007-2010. Dinothesus toimii painikekäyttöliittymän avulla, eikä ohjelmassa ole lainkaan menuvalikkoja. Dinothesus on julkaistu GNU GPL-lisenssillä. Ohjelma toimii Windowsissa, Linuxissa ja Macissa. Ohjelmaa voi myös itse kehittää edelleen lähdekoodin avoimuuden ansiosta.
The Last Kind Words
The Last Kind Words on DevilDriverin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. kesäkuuta 2007 Isossa-Britanniassa ja 31. heinäkuuta 2007 Yhdysvalloissa.
Albumi debytoi Billboard 200 -listan sijalla 48, ja se myi noin 14 000 kopiota ensimmäisellä viikolla.
Varasto (elokuva)
Varasto on Taru Mäkelän ohjaama elokuva vuodelta 2011. Se perustuu Arto Salmisen samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta käsikirjoituksen on tehnyt Veli-Pekka Hänninen. Elokuvaa luonnehditaan kansankomediaksi.
Salmisen kirja kuvastaa 1990-luvun alun lamaa, ja Mäkelä tunsi elokuvanteon aloitusvaiheessa, että siltä osin aihe oli mennyttä aikaa, mutta muuttui kuitenkin uuden talouskriisin myötä ajankohtaiseksi valmistuessaan.
Käsikirjoitusta muutettiin muun muassa kiroilun ja seksin osalta, jotta elokuva saisi rahoitusta kirkolta, mutta rahaa ei tullut. Siistitty versio jäi kuitenkin voimaan. Myös elokuvan yleistunnelmaa muutettiin mustasta komediasta valoisammaksi. Mäkelä on kertonut, että muutoksen taustalla oli hänen oma toipumisensa rintasyövästä.
Elokuva oli yleisömenestys ja voitti vuoden 2012 Jussi-gaalassa Yleisö-Jussin.
Elokuvan jatko-osa Varasto 2 sai ensi-iltansa helmikuussa 2018.
Juoni
Elokuvan keskushenkilö on rautakaupan varastonhoitaja Antero Rousku. Varastomiehen ansiot eivät kuitenkaan tyydytä Anteroa, joten hän myy ohi kirjanpidon työnantajansa tavaraa liikkeessä tuon tuosta asioivalle Jylhäkorvelle. Anteron romanttisen kiinnostuksen kohde on tummahiuksinen Karita. Kiihkeänä alkava suhde viilenee Karitan hankkiuduttua raskaaksi omin luvin. ”Mää oisin kuule käyttäny traktorin sisäkumia kortsuna, jos mää oisin tienny, että sää syötät pillerit sun akvaariokaloilles!”, Antero selvittää näkemyksensä Karitalle ravintolassa. Antero joutuu muuttamaan Karitan luokse, sillä tämä uhkaa paljastaa hänen vilunkipelinsä. Työnantajakin alkaa huomata hävikin. Antero ja työnantaja sopivat, että Raninen – Anteron työkaveri – saa syyt niskoilleen. Raninen erotetaan ja Antero ylennetään varastopäälliköksi.
Karita synnyttää tytön. Anteron ja Karitan suhde kestää Karitan valheet ja kiristykset: he ovat yhdessä vielä parin vuodenkin kuluttua tytön syntymästä ja kaavailevat avioliittoa. Raninen joutuu pohjalle, mutta ei ole katkera Anterolle. Lopulta hän selviää kuiville ja voittaa lotossa.
Vastaanotto
Episodi-lehden Jouni Vikman kirjoitti: ”Varaston hauskuus nousee herkullisista hahmoista ja hersyvästä kokonaisuudesta.” Anteron ja Karitan hahmoja hän piti pelkistettyinä karikatyyreina, jotka kuitenkin saivat syvyyttä elokuvan edetessä. Vikman antoi Varastolle neljä tähteä viidestä. Elokuvauutiset.fi puolestaan arvioi: ”Jo edesmenneen Arto Salmisen romaaniin perustuva Varasto on hauskin kotimainen elokuva kahteenkymmeneen vuoteen.” Julkaisu suitsutti eritoten elokuvan dialogia nokkeluudesta ja aitoudesta. Ohjaaja Mäkelää Elokuvauutiset.fi arvosteli osittain teatraalisista ratkaisuista. Varaston epilogi sai myös risuja. Myös Elokuvauutiset.fi antoi Varastolle neljä tähteä viidestä.
Varasto sai hyvän vastaanoton myös muun muassa Suomen Kuvalehdeltä, Aamulehdeltä ja Savon Sanomilta.
Julkaisut
Varasto on julkaistu sekä Blu-ray- että DVD-formaatissa. Julkaisulla on lisämateriaaleina kymmenisen minuuttia poistettuja kohtauksia ja elokuvan tekemisestä kertova dokumentti.
Kamalamai
Kamalamai (aiemmalta nimeltään Sindhulimadi; joissain lähteissä nimi kirjoitetaan muodossa Kamalami ) on kaupunki Nepalin Keskisen kehitysalueen Janakpurin vyöhykkeen Sindhulin piirikunnassa, linnuntietä 81 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta itäkaakkoon.
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 39 413. Kamalamai on 296 192 asukkaan (2011) Sindhulin piirikunnan hallinnollinen keskus. Sen pinta-ala on 207,95 neliökilometriä.
18 Months
18 Months on skotlantilaisen DJ/tuottaja Calvin Harrisin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2012 Columbia Records levymerkillä. Albumilta julkaistiin sinlget "Bounce", "Feel So Close", "Let’s Go", "We’ll Be Coming Back", "Sweet Nothing", "Drinking from the Bottle", "I Need Your Love" ja "Thinking About You". Kaikki singlet, mukaan lukien "We Found Love" (feat. Rihanna), pääsivät UK Singles Chartin Top 10:een, tehden 18 Months -albumista ensimmäisen, jossa on yhdeksän kymmenen parhaan joukkoon lukeutuvaa singleä.
Paineilmajarru (rautatietekniikka)
Itsetoimijarru
Itsetoimisessa jarrussa eli koko junaan vaikuttavassa jarrussa junarungon läpi on kytketty kaikkien vaunujen kautta kulkeva jarrujohto, jonka sisältämällä paineilmalla täytetään vaunujen apusäiliöt täyteen käyttöpaineeseen, joka on Suomessa 5 bar. Tällöin vaunujen jarrut ovat irti. Kun junaa halutaan jarruttaa, pienennetään veturissa olevalla kuljettajaventtiilillä jarrujohdon painetta. Vaunussa oleva toimintaventtiili havaitsee tämän, ja päästää apusäiliöstä paineilmaa jarrusylinteriin, joka painaa jarrusylinterissä olevaa mäntää, joka puolestaan mekaanisten välitysten avulla painaa joko jarrutönkät kiinni pyöriin tai levyjarrujen tapauksessa jarrupalat kiinni jarrulevyihin. Jarrusylinterin enimmäispaine (4 bar) saavutetaan kun jarrujohdon paine on laskenut 3,5 bariin. Vaikka paine laskisi vielä tämän arvon alle, ei jarruvoima enää lisäänny. Tällaisen järjestelmän etuna on se, että junan katketessa tai järjestelmävian sattuessa jarrut menevät automaattisesti päälle. Hätäjarru toimii siis jarrujohdon välittömällä tyhjennyksellä.
Jarrujen irrotus tapahtuu jälleen nostamalla jarrujohdon painetta. Vaunun toimintaventtiili päästää jarrusylinterin tyhjenemään ja apusäiliön täyttymään uudelleen. Nykyaikaisessa ns. kolmipainejärjestelmässä eli osittain irrottavassa jarrut ovat täysin irrottuneet, kun jarrujohdon paine on noussut takaisin nimellispaineeseen, mutta vanhanaikaisessa kaksipainejärjestelmässä eli suoraan irrottavassa jarrut irtoavat heti kun jarrujohdon paine nousee, jolloin uudelleenjarrutus täydellä jarruvoimalla ei ole heti mahdollinen, vaan vasta kun koko jarrujohdossa on nimellispaine.
Jarrujohdon irtoaminen siis päästää kaikki ilmat johdosta pois, joten jarrut kiinnittyvät junan katketessa. Esimerkiksi laskumäkityötä ja vaunuvinssin käyttöä varten toimintaventtiilien yhteydessä on irrotusventtiilit, joista vetämällä vaunujen jarrujen käyttämiseen varastoitu apuilma lasketaan pois ja näin vaunu tai koko vaunusto on liikuteltavissa ilman tarvetta ladata jarrujohtoa täyteen käyttöpaineeseen. Tällöin hätäjarrun vetämisestä ei ole apua, koska johto on jo valmiiksi tyhjä. Aiemmin myös suurin osa vaihtotöistä tehtiin vaunut jarruttomina, mutta nykyinen turvallisuussäännöstö edellyttää itsetoimijarrun käyttöä myös vaihtotöissä.
Suoratoimijarru
Suoratoimijarru vaikuttaa vain veturiin. Toimintaperiaate on samanlainen kuin itsetoimijarrulla, mutta suoratoimijarrua käytettäessä päästetään suoraan pääsäiliöstä (veturin ilmasäiliö) paineilmaa jarrusylinteriin.
Sähköohjattu paineilmajarru
Sähköohjatussa paineilmajarrussa eli elektropneumaattisessa jarrussa (EP-jarru) jarruventtiilit ovat sähköohjattuja. Jarrutettaessa veturin ajopöydässä olevalla jarrukahvalla välitetään sähköisesti kaapeleita pitkin informaatio venttiileille, jotka laskevat pääsäiliöjohdosta ilmaa jarrusylinteriin. Etuna on jarrujen samanaikainen toiminta kaikissa vaunuissa, mikä korostuu erityisesti pitkissä junissa ja korkean jarrutustehon tarpeissa. EP-jarrut toimivat niin kutsutulla lepovirtaperiaatteella: jarrut pysyvät niin kauan irti, kun virtaa on saatavilla. Virran katketessa jarrut kiinnittyvät automaattisesti. Esimerkiksi suomalainen lähijunakalusto toimii tällä periaatteella.
IC-kalustossa EP-venttiilit ohjaavat toimintaventtiilien ohjauspainetta, joka normaalisti olisi jarrujohdon tehtävä. EP-venttiilien ansiosta nopeassa kalustossa jarrut saadaan toimimaan samanaikaisesti, ja nykäisyt ovat harvinaisempia. Häiriötilanteissa tai sähköjen hävitessä interlock-venttiilit kytkeytyvät pois päältä, ja jarrut toimivat jarrujohdon vaikutuksesta.
Jarrupainoprosentti
Junan jarrutuskyvyn mittaamiseen käytetään jarrupainoprosenttia. Jokaisella vaunu- ja veturiyksilöllä on oma jarrupaino kullakin jarrulajilla (yleensä tonneina) ilmaisemaan jarrujen tehokkuutta. Jarrupainoprosentti saadaan jakamalla junan jarrupaino kokonaispainolla ja kertomalla tulos sadalla. Mikäli junan aikatauluun merkitty jarrupainoprosentti ei täyty, joudutaan suurinta sallittua nopeutta laskemaan, koska junan tulee pystyä pysähtymään tietyllä etäisyydellä.
Aleksandr Morozov
Aleksandr Morozov (s. 13. lokakuuta 1939 Tomsk) on neuvostoliittolainen, 1960-luvun loppupuolella menestynyt estejuoksija.
Morozov sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 sijalle 11 ajalla 8.40,6. Méxicon 1968 olympialaisissa hän oli paras eurooppalainen sijoittuessaan viidenneksi ajalla 8.55,8. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti hopeaa ajalla 8.25,6. Hän hävisi Bulgarian Mihail Želeville 0,6 sekunnin erolla.
Epätasa-arvoiset sopimukset
Epätasa-arvoiset sopimukset on yhteisnimitys 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella solmituille kansainvälisille sopimuksille, joilla Kiina pakotettiin luopumaan suvereniteetistaan ja monista alueistaan imperialististen länsimaiden ja Japanin hyväksi. Sopimusten toisina osapuolina olivat pääasiassa Britannia, Ranska, Saksa, Venäjä ja Yhdysvallat. Nimityksen ”epätasa-arvoiset sopimukset” käyttö yleistyi Kiinassa 1920-luvulla osana kansallismielistä propagandaa.
1800-luvun puolivälissä myös Japani joutui tekemään vastaavia sopimuksia länsimaiden kanssa.
Historia
Epätasa-arvoisten sopimusten alkuna oli Kiinan ja Britannian välillä vuosina 1839–1842 käyty ensimmäinen oopiumisota ja sen päätteeksi 29. elokuuta 1842 solmittu Nankingin rauha, joka määräsi Kiinan maksamaan sotakorvauksia, luovuttamaan Hongkongin Britannialle sekä purkamaan kaupan rajoituksia. Aiemmin eurooppalaiset kauppiaat olivat saaneet käyttää Kiinan satamista vain Kantonia, mutta Nankingin sopimus määräsi kaupalle avattaviksi viisi niin sanottua sopimussatamaa, joihin kuuluivat Nanking ja Shanghai. Rauhansopimusta täydennettiin lokakuussa 1843 Humenin sopimuksella, joka antoi Britannian kansalaisille Kiinassa eksterritoriaalioikeudet eli asetti heidät Kiinan oikeusjärjestelmän ja lainsäädännön ulkopuolelle omien konsuliensa alaisuuteen. Humenin sopimus sisälsi myös suosituimmuuspykälän, jonka mukaan Kiinan pitäisi myöntää Britannialle kaikki sellaiset edut, joita se vastaisuudessa mahdollisesti myöntäisi muille maille.
Seuraavina vuosina Kiina joutui solmimaan vastaavansisältöiset sopimukset muidenkin suurvaltojen kanssa, esimerkiksi vuonna 1844 Wanghian sopimuksen Yhdysvaltojen kanssa sekä Whampoan sopimuksen Ranskan kanssa. Sopimuksiin sisältyneet eksterritoriaalioikeudet loivat Kiinassa asuville ulkomaalaisille vähitellen oman laki- ja oikeusjärjestelmän, viranomaiskoneiston ja verotuksen.
Kun eräs brittiläinen matkailija surmattiin Kiinassa vuonna 1876, joutui Kiina Britanniaa lepytelläkseen solmimaan Yantain sopimuksen, joka sisälsi lisää myönnytyksiä Kiinalta ja velvoitti sen jälleen uusien sopimussatamien avaamiseen. Epätasa-arvoisten sopimusten sarjaan katsotaan kuuluviksi myös Kiinan–Ranskan sodan päätteeksi vuonna 1885 solmittu Tianjinin rauha, jolla Kiina joutui luovuttamaan Annamin alueen Vietnamissa Ranskalle, sekä Kiinan–Japanin sodan vuonna 1895 päättänyt Shimonosekin rauha, jolla Kiina joutui luovuttamaan Japanille Taiwanin ja Pescadorit, avaamaan yhä lisää satamia sekä myöntämään japanilaisille etuoikeuksia Kiinassa.
Kun Kiina boksarikapinan yhteydessä yritti huonolla menestyksellä karkottaa ulkomaalaiset maasta, se joutui vuonna 1901 allekirjoittamaan boksaripöytäkirjana tunnetun rauhansopimuksen, jonka mukaan Pekingin ja rannikon väliselle alueelle sijoitettaisiin pysyvästi ulkomaisia miehitysjoukkoja. Sopimus sisälsi monia muitakin rangaistuksia Kiinalle.
Järjestelmän purkautuminen
Venäjän vallankumouksen jälkeen Neuvosto-Venäjän hallitus luopui useimmista etuoikeuksistaan Kiinassa. Britannia, Ranska ja Yhdysvallat luopuivat kansalaistensa eksterritoriaalioikeuksista vasta vuonna 1946. Brittiläinen Hongkong palautettiin Kiinalle vuonna 1997 ja Portugalin Macao Kiinalle vuonna 1999.
Sigismondo Pappacoda
Sigismondo Pappacoda, myös Pappagoda (23. maaliskuuta 1456 Napoli – 3. marraskuuta 1536 Napoli), oli italialainen roomalaiskatolinen piispa ja yksi katolisen kirkon kardinaaleista. Hän sai tohtorinarvon sekä kanonisessa että siviilioikeudessa. Hänet valittiin Venosan piispaksi 3. joulukuuta 1493 ja siirrettiin Tropean piispaksi 10. toukokuuta 1499. Hänestä tehtiin kardinaalipappi konsistoriossa 21. marraskuuta 1527, mutta hän erosi kardinaalin arvosta saman vuoden joulukuussa. Hänen veljensä oli piispa Angelo Pappacoda.
Annukka Almenoksa
Annukka Almenoksa (s. 9. joulukuuta 1985 Turku ) on suomalainen entinen telinevoimistelija. Hän saavutti yhteensä 18 SM-kultaa vuosina 1998–2004 sekä seitsemän Pohjoismaiden mestaruutta. Lisäksi Almenoksa osallistui kolme kertaa voimistelun maailmanmestaruuskilpailuihin sekä selviytyi EM-kisojen neliottelun finaaliin vuonna 2002.
Turun Pyrkivää edustanut Almenoksa sai vuonna 2006 stipendin Towsonin yliopistoon Yhdysvaltojen Marylandiin. Hän joutui kuitenkin lopettamaan uransa vuoden 2008 marraskuussa tapahtuneen vakavan loukkaantumisen jälkeen.
Máni
Máni on niemimaa Peloponnesoksen etelärannikolla Kreikassa. Se on Peloponnesoksen etelärannikon kolmesta niemimaasta keskimmäinen ja eteläisin.
Maantiede
thumb|left|240px|Mánin niemimaan maisemia.
Eteläisellä Peloponnesoksen niemimaalla sijaitseva Máni on karu jatke Taÿ́getos-vuorijonolle. Lännessä niemimaa rajautuu Välimereen kuuluvaan Messenianlahteen, jonka toisella puolella on Messenian niemimaa, ja idässä puolestaan Lakonianlahteen, jonka toisella puolella on Maléan niemimaa. Máni ulottu näistä kolmesta niemimaasta eteläisimmäksi, ja sen eteläisin kärki Taínaron eli Matapáksen (Matapanin) niemi on koko Manner-Kreikan eteläisin piste. Pituutta Mánin niemimaalla on 45 kilometriä.
Tavallisesti Máni jaetaan kahteen osaan, Lakonian Mániin eli sisempään Mániin sekä Messenian Mániin eli ulompaan Mániin. Messenian Máni käsittää alueen rannikon ja Taÿ́getos-vuoriston välissä Kalamátan kaupungista Oítylon kylään saakka. Loput niemimaasta eli Oítylosta etelään kuuluu Lakonian Mániin. Hallinnollisesti niemimaan alue kuuluu Peloponnesoksen alueseen ja tarkemmin länsiosaltaan Messenian alueyksikön Dytikí Mánin (”Läntinen Máni”) kuntaan sekä itäosaltaan Lakonian alueyksikön Anatolikí Mánin (”Itäinen Máni”) kuntaan.
Mánin perinteinen keskus on 888 asukkaan (vuonna 2011) Areópoli. Niemimaan suurin asutus on sen koillisosassa sijaitseva Gýtheion kaupunki. Diróksen tippukiviluolat sijaitsevat 11 kilometrin päässä Areópolista etelään.
Historia, väestö ja kulttuuri
thumb|right|220px|[[Vátheian kylä tornitaloineen Mánin niemimaan eteläosassa.]] thumb|right|220px|Liménin kylä lähellä [[Areópolia.]]
Niemimaan asukkaat, mánilaiset, katsovat polveutuvansa suoraan antiikin spartalaisista. Nimitys ”mánilaiset” tulee kreikan kielen sanasta manía (μανία). Kerrotaan, että Spartan alettua heikkenemään Lykurgoksen säätämille laeille uskolliset asukkaat katsoivat paremmaksi muuttaa vuorille kuin ryhtyä palvelemaan vieraita hallitsijoita. Mánilaisiin liittyi myöhemmin lisää väkeä, jotka olivat lähteneet pakoon miehittäjiä. Mánilaisten mukaan he ovat ainoita kreikkalaisia, jotka eivät ole koskaan alistuneet vieraan vallan alaisuuteen, eivätkä myöskään osmanit onnistuneet kukistamaan heitä. Kreikan vapaussota sai alkunsa Mánilta ja Areópolista vuonna 1821, ja mánilaiset osallistuivat siihen innokkaasti. Vapaussodasta seurasi lopulta Kreikan itsenäistyminen. Siihen saakka mánilaiset olivat eläneet heimopäälliköiden johtamissa heimoissa.
Niemimaalla on vain vähän hedelmällistä viljelysmaata, mikä on aiheuttanut riitoja väestön keskuudessa. Esimerkiksi verikostoa on esiintynyt. Mánilaiset ovat rakentaneet korkeita tornitaloja turvapaikoikseen. Mánin niemimaata onkin aikaisemmin kutsuttu nimellä ”Máïna Polýpyrgos” eli ”monitorninen Máïna”. Torneistaan tunnetaan erityisesti Vátheian kylä, joka sijaitsee lähes niemimaan eteläkärjessä.
Bror-Axel Lamberg
Bror-Axel Lamberg (1. maaliskuuta 1923 Helsinki – 4. toukokuuta 2014 ) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston professori.
Lambergin vanhemmat olivat konttoristi Axel Evert Lamberg ja Anna Perkowsky ja puoliso vuodesta 1947 lääketieteen lisensiaatti Carin Anita Emilia Olin. Lamberg tuli ylioppilaaksi 1941 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1949. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1963. Lamberg erikoistui sisätauteihin, hän oli Helsingin yliopiston sisätautien dosentti 1957–1965, sisätautiopin apulaisprofessori 1965–1971 ja henkilökohtainen ylimääräinen professori 1971–1989. Hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto vuonna 1979.
Alsiken kirkko
Alsiken kirkko on Ruotsissa nykyisessä Knivstan kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Kirkosta osa on rakennettu 1200-luvulla ja torni on lisätty 1400-luvun alkupuolella. Todennäköisesti paikalla on ollut aikaisemmin puukirkko, mutta nykyinen kirkko on rakennettu kivestä ja tiilistä, mikä on harvinaista Uplannissa. Sisällä holveihin on maalattu jugendtyylisiä maalauksia vuosien 1910–1911 restauroinnin yhteydessä.