cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thaimaa kesäolympialaisissa 2020
40px|Ratsastus Ratsastus
Thaimaa varmisti paikan kenttäratsastuksen joukkuekilpailuun, mikä takasi myös kolme paikkaa yksilökilpailuun.
Crespina Lorenzana
Crespina Lorenzana on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Pisan maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun kaksi kuntaa, Crespina (4 188 asukasta) ja Lorenzana (1 200), yhdistyivät muodostaen Crespina Lorenzanan kunnan.
Brander (yritys)
Brander on vuonna 1920 perustettu suomalainen perheyritys, joka harjoittaa leipomo- ja kahvilatoimintaa. Yrityksellä on useita konditorioita Tampereen keskustassa. Lisäksi sillä on kahvila- ja leipomoliike Pirkkalassa.
Historiaa
Branderin talo purettiin vuonna 1962. Kahvila jatkoi sen jälkeen toimintaansa uudisrakennuksessa, joka nousi puretun talon tilalle. Arkkitehdit Reima Pietilä ja Raili Paatelainen suunnittelivat uuteen kahvilaan rakennustaiteellisesti korkeatasoisen sisustuksen, johon kuului veistoksellisia seinä- ja kattorakennelmia. Kun Brander luopui kyseisistä tiloista vuonna 1984, Tampereen kaupunki osti nämä rakennelmat. Ne sijoitettiin Reima ja Raili Pietilän suunnittelemaan Hervannan toimintakeskukseen, joka valmistui 1989.
Ratikkakahvila
Kesällä 2019 Brander avasi kahvilan Tampereen Keskustorille. Kahvilan asiakastilat sijaitsivat vanhassa raitiovaunussa, joka oli ollut aikoinaan Helsingin kaupungin liikennelaitoksen käytössä. Helsinki oli lahjoittanut raitiovaunun Tampereen kaupungille. Vaunu oli valmistettu Valmetin Tampereen-tehtaalla vuonna 1974.
Gilberto Agustoni
Gilberto Agustoni (26. heinäkuuta 1922 Schaffhausen – 13. tammikuuta 2017 Rooma ) oli katolinen sveitsiläinen kirkonmies. Hän sai pappisvihkimyksensä Baselissa 20. huhtikuuta 1946 ja toimi kardinaalina vuodesta 1994.
Brander (yritys)
Ratikkakahvila
Brander luopui kahvilasta koronaviruksen sekä vähäiseksi jääneen myynnin vuoksi. Syksyllä 2021 paikan otti haltuun toinen yrittäjä.
Gilberto Agustoni
Agustoni syntyi uskonnolliseen perheeseen Schaffhausenissa. Hänellä oli neljä veljeä ja yksi sisko.
Agustoni toimi Apostolisen signatuurin prefektinä vuosina 1992–1998. Hän ei voinut osallistua uuden paavin valintaan keväällä 2005, sillä oli menettänyt äänioikeutensa täytettyään 80 vuotta kesällä 2002.
Gorhamin luola
thumb|Näkymä luolasta merelle. Gorhamin luola on Gibraltarin itärannikolla sijaitseva luola, josta on löydetty arkeologisissa tutkimuksissa merkkejä neandertalinihmisestä. Paikan löydöt ovat nuorimpia neandertalinihmisestä tehtyjä.
Unesco lisäsi paikan maailmanperintöluetteloon vuonna 2016.
Luolan piirteet
Gorhamin luola sijaitsee jyrkänteen seinämässä 426 metriä korkean Gibraltarinvuoren juurella. Luola on osittain täyttynyt hiekalla, lepakoiden ulosteella ja stalaktiiteilla. Niistä muodostuneen pohjakerroksen paksuus on noin 18 metriä. Nykyään luola on aivan Välimeren rannalla, mutta neandertalilaisten aikana merenpinta oli alempana ja Gibraltarinvuorta ympäröi rannikkotasanko.
Gorhamin luolan lähistöllä sijaitsevat myös Bennetin luola, sekä Vanguard- ja Hyena-luolat.
Historia
Gibraltarin kuvernööri otti keväällä 1948 uudestaan yhteyttä British Museumiin ja kehotti näitä jatkamaan mahdollisia tutkimuksiaan. Oman henkilöstön puutteessa paikalle ohjattiin lopulta arkeologian instituutin John D’A Waechter. Hän teki koekaivauksia vuoden 1948 syksyllä, ja suurempia kaivauksia vuodesta 1950 vuoden 1951 maaliskuuhun. Waechter palasi välillä Englantiin ja palasi Gibraltarille vuonna 1952. Viimeisen matkansa paikalle hän teki vuonna 1954. Tutkimuksia luolassa jatketaan edelleen.
Gorhamin luola ja sen läheiset luolat ovat olleet vuodesta 2012 Britannian aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon. Maailmanperintökomitea arvioi ehdotuksen vuonna 2016.
Löydöt
Gorhamin luolan pohjakerroksen vanhimmat jäänteet ovat noin 125 000 vuotta vanhoja. Neandertalinihmisen jättämien jäänteiden lisäksi luolasta on löytynyt esimerkiksi oliivipuun, hyeenan, korppikotkien ja kreikankilpikonnan jäänteitä.
Luolan neandertalinihmisen jäännökset ovat nuorimpia mistään löydettyjä. Neandertalinihmiset jättivät luolaan hiiltä, josta on tehty ajoitus luolan asutuksen iästä. Varhaisimmat merkit hiilestä on ajoitettu 33 000:n vuoden taakse ja nuorimmat 24 000:n vuoden päähän. Nuoremman materiaalin vähyyden takia tutkijat ovat kuitenkin voineet varmistua vain siitä, että luola oli asuttu vielä 28 000 vuotta sitten. Luolasta löydetyn hiilen tiedetään olevan neandertalinihmisen aikaansaannosta, sillä hiiltä on löydetty kerroksista, joista on löydetty neandertalinihmiseen yhdistettyjä kivityökaluja.
Hillatien koulu
Hillatien koulu on Kemijärvellä sijaitseva ylä- ja ala-aste, jossa oli lukuvuonna 2021–2022 noin 470 oppilasta. Hillatien koulussa on oma ruokala ja liikuntasali. Koulun rehtorina toimii Ilpo Tervonen.
Gorhamin luola
Löydöt
Luolasta on löydetty merkkejä myös esihistoriallisen nykyihmisen asutuksesta. Nykyihminen saapui luolalle myöhemmin, ja saapuneet edustivat Solutrén ja Madeleinen kulttuureja. Solutrén kulttuurin edustajat jättivät jälkeensä esimerkiksi luolamaalauksia, joissa on kuvattu kädenjälkiä ja kauris. Ne on ajoitettu noin 20 000 vuotta vanhoiksi. Jälkiä on myös ajoittaisesta asumisesta luolassa neoliittisella kivikaudella, jolloin luolaa käyttivät kalastajat. 800–400-luvuilla eaa. luolaa on käytetty rannikkopyhättönä.
Hillatien koulu
Hillatien koulu on ollut ennen lukiona, kunnes se remontoitiin vuonna 2008. Sitä ennen oppilaat olivat Kuumaniemen koululla, joka sijaitsee noin 200 metrin päässä Hillatiestä. Hillatiellä on myös oma tekstiilikäsityöluokka ja puukäsityöluokka.
Maisemapuutarha
thumb|210px|Rauniot ja luola [[Dessau-Wörlitzin puutarhassa]]
Maisemapuutarha on luonnonmukaisuuteen pyrkivä puutarhasuunnittelun historiallinen tyylisuunta, joka jakautuu englantilaiseen ja mannereurooppalaiseen tyyliin. Maisemapuutarhat kehiteltiin 1700-luvulla vastakohtana ranskalaiselle muotopuutarhalle. Maisemapuutarhoja oli ensin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sittemmin myös Manner-Euroopassa Ranskassa ja Saksassa. Molemmilla alueilla puutarhat erosivat siis jonkin verran toisistaan. Tyylistä käytetään joskus myös nimitystä englantilainen puutarha, mutta esimerkiksi ranskalaiset kutsuivat omaa suuntaustaan nimellä englantilais-kiinalainen puutarha.
Manner-Euroopassa maisemapuutarha oli osittain rokokoo-ilmiö eikä sisältänyt samanlaista luonnontunnelmaa kuin Englannissa olleet puutarhat. Ne olivat myös suunnitelmallisempia ja sentimentaalisempia. Ranskassa mukana oli geometrisiä osia ja rakennusten lähellä oli muotopuutarha-osioita. Myös Saksassa yhdisteltiin maisema- ja muotopuutarhoja, tosin siellä lopputulos muistutti Englannissa olevia puutarhoja. Ranskalainen Jean-Jacques Rousseau esitti omia periaatteitaan maisemapuutarhoista: hänen mukaansa kasvillisuudessa ei saanut näkyä ihmisten työn jälkeä eikä mukana olla mitään rakennettua. Englantilaisissa maisemapuutarhoissa oli nimenomaan mukana rakennelmia. Niin oli myös sentimentaalisissa puutarhoissa, joissa rakennelmat eivät tosin olleet käyttöä varten, pelkästään kulisseina ja katseltavana.
Arja Juvonen
Arja Sinikka Juvonen (s. 8. joulukuuta 1967 Kuopion maalaiskunta) on suomalainen poliitikko, joka on perussuomalaisten jäsen. Hän on ollut kansanedustaja vuodesta 2011 ja Espoon kaupunginvaltuutettu vuodesta 2009.
Maisemapuutarha
Sääntöjen mukainen englantilainen puutarha sisältää useita romanttisia piirteitä. Puutarhassa oli aina lampi tai pieni järvi, jossa oli laituri tai silta. Lampien lähistöillä oli esimerkiksi paviljonkeja, usein roomalais- tai kiinalaistyylisiä. Englannissa suosittuja olivat italialaiset renessanssityyliset epäsäännöllisen muotoiset pienet huvilat ja olkikattoiset maalaismajat. Muihin merkittäviin elementteihin Manner-Euroopassa kuuluivat luolat ja rauniojäljitelmät.
Historia
Englantilainen maisemapuutarha tai englantilainen puutarha on 1700-luvun alussa Englannissa kehitetty luonnonromanttinen puistotyyppi, joka häivytti eron hoidetun puiston ja luonnonmaiseman välillä. Englantilainen puutarha saattaa vaikuttaa luonnonmukaiselta, mutta se on silti suunniteltu ja rakennettu. Kukkaistutusten ja suihkulähteiden sijaan sinne valikoitiin paikallisia puulajeja sekä rakennettiin tekolampia. Istutukset, puistokäytävät ja polut eivät noudata symmetriaa. Puistomaisemaan sovitettiin usein maalaismaiselta vaikuttavia rakennuksia sekä pieniä huvimajoja. Romantiikan aikana englantilaisiin puistoihin sijoitettiin myös raunioita ja veistoksia sekä kiinalaisvaikutteisia pagodeja. Tunnetuin englantilainen puisto on Lontoon Kew Gardens. 1700-luvun jälkipuolella englantilaisesta puistosta tuli suosittu myös Manner-Euroopassa. Suomessa on useita esimerkkejä englantilaisista puistoista, muun muassa Helsingissä Herttoniemen kartanossa. Myös esimerkiksi Viipurin Monrepos'n puisto noudattaa maisemapuiston ihanteita.
Arja Juvonen
Juvosen isä toimi Suomen Maaseudun Puolueessa.
Maisemapuutarha
Historia
Englantilainen maisemapuutarha on yksi maisemapuutarhan tyyleistä, joka levisi Englannista ympäri Eurooppa korvaten siihen asti Euroopassa vallitsevana olleen muodollisemman ja symmetrisyyteen perustuvan 1600-luvun ranskalaisen maisemapuutarhan (Jardin à la française). Englantilainen puutarha esitteli ihannoidun näkemyksen luonnosta. Se sai innoituksensa Claude Lorrainen ja Nicolas Poussinin maalauksista ja englantilais-kiinalaisesta puutarhasta, Aasian klassisesta kiinalaisesta puutarhasta, jota eurooppalaiset matkailijat olivat tuolloin hiljattain kuvailleet. Englantilainen puutarha sisältää tavallisesti järven, pehmeästi kaartuvia nurmikoita jotka on sijoitettu puulehtoja vasten ja antiikin temppeleiden jäljitelmiä, goottityylisiä raunioita, siltoja ja muuta kuvankaunista arkkitehtuuria, jotka on suunniteltu luomaan ideaalinen maalaismaisema. Erityisen voimakas vaikutus oli Lancelot "Capability" Brownin töillä. 1700-luvun loppuun mennessä englantilaista puutarhaa jäljiteltiin ranskalaisissa maisemapuutarhoissa ja aina Venäjän Pietarissa asti Pavlovskissa, tulevan tsaari Paavali I:sen puutarhassa. Sillä oli myös huomattava vaikutus julkisten puutarhojen muotoiluun ja puutarhoihin ympäri maailmaa 1800-luvulla.
Arja Juvonen
Koulutus ja ura
Juvonen valmistui perushoitajaksi Helsingin sairaanhoito-opistosta vuonna 1986 ja suoritti vanhustyön erikoisammattitutkinnon Amiedu-aikuskoulutuskeskuksessa vuonna 2008. Hän jatkoi opintojaan Satakunnan ammattikorkeakoulussa valmistuen geronomiksi vuonna 2011. Hän työskenteli hoitajana Helsingin kaupungilla vuosina 1987–2007 ja Vanhusten palvelutaloyhdistys ry:ssä vuosina 2007–2011.
Maisemapuutarha
Historia
Englantilaisen maisemapuutarhan edeltäjiä olivat Sir John Vanbroughin (1664-1726) ja Nicholas Hawksmooren Castle Howardin (1699-1712) ja Blenheim Palacen (1705-1722) puutarhat ja Clasemont Landscape Garden Claremont Housessa (1715-1727). Näitä puistoja leimasivat valtavat nurmikentät, metsät ja arkkitehtoniset luomukset kuten Hawksmoorin Castle Howardiin suunnittelema mausoleumi. Keskellä asetelmaa oli talo, sen takana olivat muodolliset ja symmetriset puutarhat ranskalaisen puutarhan tyylilajin mukaisesti, koristeina kasveista muotoiltuja muureja ja aitoja koristeinaan patsaita ja suihkulähteitä. Nämä puutarhat oli muotoiltu Versailles'n puutarhan mukaisesti ja suunniteltu tekemään vaikutus vierailijoihin kokonsa ja loistonsa avulla.
William Kent ja Charles Bridgeman
Uuden tyylin, joka tuli tunnetuksi englantilaisena puutarhana, kehittivät maisemasuunnittelijat William Kent ja Charles Bridgeman. He työskentelivät varakkaille isännille, kuten Richard Temple, Viscount Cobham, Richard Boyle ja pankkiiri Henry Hoare; miehille joilla oli suuret maaseututilukset, ja jotka olivat anti-rojalistisen whig-puolueen jäseniä, olivat saaneet klassisen koulutuksen, olivat taiteen mesenaatteja ja olivat tehneet Italian-matkan (ns. "grand tour") tuon ajan varakkaiden yläluokkaan kuuluvien herrasmiesten tapaan, ja olivat nähneet Rooman valtakunnan raunioita ja italialaista maalaismaisemaa, jota he toisinsivat puutarhoissaan.
Arja Juvonen
Kunnallispolitiikka
Arja Juvonen oli ehdolla ensi kertaa Espoon kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2008. Hän sai vaaleissa 353 ääntä ja tuli valituksi. Juvonen uusi valtuustopaikkansa 700 äänellä kunnallisvaaleissa 2012, mikä oli Espoon perussuomalaisten toiseksi suurin äänimäärä puheenjohtaja Timo Soinin jälkeen. Kevään 2017 kuntavaaleissa hänet valittiin kolmannelle valtuustokaudelle 576 äänellä.
Maisemapuutarha
William Kent ja Charles Bridgeman
William Kent (1685–1748) oli arkkitehti, taidemaalari ja huonekalusuunnittelija, joka toi englantilaiseen arkkitehtuuriin palladiolaisen tyylin. Kentin inspiraationa olivat Andrea Palladion rakennukset Venetossa sekä Roomaa ympäröivä maaseutu ja sen arkkitehtuuri. Hänen puutarhansa oli suunniteltu täydentämään hänen rakentamiensa talojen palladiolaista arkkitehtuuria.
Charles Bridgeman (1690–1738) oli puutarhurin poika ja kokenut hortonomi, josta tuli kuningatar Annen ja Tanskan prinssi Georgin kuninkaallinen puutarhuri. Hän oli vastuussa seuraavien kuninkaallisten puutarhojen hoidosta ja uudelleen suunnittelusta: Windsor, Kensington Palace, Hampton Court, St. James´s Park ja Hyde Park. Hän toimi yhdessä Kentin kanssa useissa merkittävissä puutarhoissa ja tarjosi kasvitieteellistä asiantuntemusta, joka auttoi Kentiä toteuttamaan arkkitehtonisia näkemyksiään.
Arja Juvonen
Kunnallispolitiikka
Kuntapolitiikassa Juvonen on toiminut muun muassa sosiaali- ja terveyslautakunnassa ja Espoon kaupunginhallituksen jäsenenä.
Maisemapuutarha
Chisvick House
Kent loi yhden ensimmäisistä todellisista englantilaisista puutarhoista Chiswick Housessa Richard Boylelle, Burlingtonin 3:lle jaarlille. Ensimmäiset puutarhat jotka hän laati vuosien 1724 ja 1733 välillä sisälsivät monia muodollisia elementtejä ranskalaisen puutarhan tyyliin, mukaan lukien käytäviä, jotka muodostivat kolmikärkiä ja kujia, mutta ne sisälsivät myös jotain uutta: kuvankauniin uudelleen konstruoidun joonialaisen temppelin sijoitettuna puiden taustaa vasten. Vuosien 1733 ja 1736 välillä hän suunnitteli puutarhan uudelleen lisäten vinosti laskeutuvia nurmikenttiä joen reunalle ja pienen vesiputouksen. Ensimmäistä kertaa puutarhan muoto oli saanut innoituksensa arkkitehtuurin sijaan ihannoidusta luontonäkemyksestä.
Rousham House
Rousham Housea Oxfordshiressä pidetään yhtenä merkittävimmistä ja hienoimmista William Kentin töistä. Kartanon omistaja oli kenraali Dormer, joka määräsi Bridgemanin aloittamaan puutarhan vuonna 1727, sitten toi Kentin uudelleen rakentamaan sen 1737. Bridgeman oli rakentanut useita puutarhoja mukaan lukien Venuksen luolan rinteeseen Cherwell-joen varrella, johon liittyi suoria puistokujia. Kent muutti puistokujat kiemurteleviksi poluiksi, rakensi pehmeästi kaartavan puron, käytti hyväkseen maiseman luonnollisia muotoja ja rinteitä ja loi sarjan näkymiä joita koristivat allegoriset patsaat Apollosta, haavoittuneesta gladiaattorista, leijonasta hyökkäämässä hevosen kimppuun ynnä muita aiheita. Hän sijoitti huomion kiintopisteiksi antiikin ajan arkkitehtuurin tuotoksia, koristamaan maisemaa ja käytti hyödykseen "ha-ha" -nimen saanutta muuria, joka oli rakennettu peittämään oja joka piti laiduntavat eläimet poissa puutarhasta antaen samalla keskeyttämättömän näkymän sen ylitse. Lopuksi hän lisäsi vesiputouksia, jotka oli muotoiltu Italiassa olevien Aldobrandinin ja Pratolinon puutarhojen mukaisesti lisäämään liikettä ja draamaa.
Stowe House
Stowe Buckinghamshiressä (1730–1738) merkitsi vielä radikaalimpaa irtautumista ranskalaisesta muotopuutarhasta. Richard Temple oli varhain 1700-luvulla määrännyt Charles Bridgemanin suunnittelemaan muotopuutarhan, jossa oli John Vanbroughin arkkitehtonisia koristeita. Bridgemanin suunnitelma sisälsi kahdeksankulmaisen järven. 1730-luvulla William Kent ja James Gibbs nimettiin työskentelemään Bridgemanin kanssa, joka kuoli vuonna 1738. Kent muotoili järven uudelleen luonnonmukaisempaan muotoon ja loi uudentyyppisen puutarhan, joka vei vierailijat kierrokselle kuvankauniisiin maisemiin. Siihen sisältyi Palladiaaninen silta (1738); Venuksen temppeli (1731), Palladiaanisen huvilan muodossa; Antiikin ajan Hyveitten temppeli (1737) jossa oli brittiläisten sankareiden patsaita; ja Nykyajan hyveiden temppelin, joka oli tarkoituksella jätetty raunioksi, ja sisälsi Cobhamin poliittisen vastustajan Robert Walpolen päättömän patsaan. Puutarha houkutti vierailijoita ympäri koko Eurooppaa, mukaan lukien Jean-Jacques Rousseaun. Siitä tuli inspiraation lähde maisemapuutarhoille Britanniassa ja mannermaalla.
Stourhead
Stourheadissa Wiltshiressä (1741–1780) oli pankkiiri Henry Hoaren laatima puutarha, joka oli ensimmäisiä "pittoreskeista" puutarhoista. Puutarha oli suunniteltu muistuttamaan Claude Lorrainin maalauksia. Hoare oli matkustellut Italiassa ja oli palannut mukanaan Claude Lorrainin maalaus. Hoare patosi virran tiluksillaan luoden järven ja ympäröi järven maisemilla ja arkkitehtonisilla luomuksilla, jotka edustivat erilaisia vaiheita Aeneasin matkoista.
Arja Juvonen
Eduskunta
Eduskuntavaaleissa 2019 Juvonen valittiin kolmannelle kaudelleen 5 490 äänellä.
Kuntavaaleissa 2021 Juvonen sai Espoossa 1652 ääntä ja tuli valituksi.
Maisemapuutarha
Capability Brown
Brown suunnitteli 170 puutarhaa. Merkittävimmät näistä olivat: Petworth (West Sussex) vuonna 1752; Chatsworth (Derbyshire) vuonna 1761; Bowood (Wiltshire) vuonna 1763; Blenheim Palace (Oxfordshire) vuonna 1764.
Arja Juvonen
Eduskunta
Hänet valittiin vuoden 2023 eduskuntavaaleissa neljännelle kaudelleen 3 336 äänellä.
Maisemapuutarha
Humphry Repton
Humphry Repton (1752–1818) oli viimeinen 1700-luvun suuri englantilainen maisemasuunnittelija, häntä luonnehdittiin usein Capability Brownin seuraajaksi. Auttaakseen asiakkaitaan hahmottamaan suunnitelmansa Repton tuotti "punaisia kirjoja" (nimitys johtui kirjojen sidonnasta) joissa hän selventävällä tekstillä ja vesiväreillä näytti kuvia maisemanäkymistä "ennen" ja "jälkeen".
Uusgoottilaisuuden vaikutus englantilaiseen puutarhaan
1750-luvulla antiikin ajan arkkitehtuuri ja kiinalainen arkkitehtuuri yhdistettiin englantilaisen puutarhan uusgoottilaisissa raunioissa. Tämä oli suurelta osin seurausta Horace Walpolen työstä.
Tony Oursler
Tony Oursler on yhdysvaltalainen video- ja mediataiteilija, joka tekee lähinnä projisoituja installaatiota.
Tony Oursler kirjoittaa amerikkalaisen persoonallisuusrakenteen psykomaisemaa, jossa yhdistyvät ”disneyfikaation” ruumiillistama Mikki Hiiri ja sarjamurhaajan prototyyppi Freddy Krüger. Ourslerin taiteen perustyökaluja on amerikkalainen psykohistoria, kulttuurinen sairaus nimeltä dissosiatiivinen identiteettihäiriö, joka esiintyy erilaisina seksuaalisina ja väkivaltaisina traumoina ja syy-seuraussuhteeltaan usein käsittämättömänä draaman lakina.
Oursler tekee samaa työtä uudelleen ja uudelleen, nuket “dummies” toistuvat jatkuvasti eri muodoissa. Formaatti on usein niin sama, että itse asiassa teokset erottaa vain tekstien pohjalta.
”Video is like a pencil” (video on kuin kynä), Oursler on sanonut, lainaten John Baldessaria. Mutta Ourslerille se on myös kirjoituskone. Hän ei maalaa videolla vaan tekee useimmiten puhuvan pään joka suoltaa tekstiä.
Oursler työskentelee useimmiten siten että hän kuuntelee yhdessä huoneessa samanaikaisesti samalla äänitasolla toimivia TV- ja radiokanavia ja nappaa tekstinpätkän tuutista silloin tällöin yhdistettynä omaan tajunnanvirtaansa.
MPD:n ja median katsojan välillä on monia analogioita, tiedostamaton moninainen vaihtelu persoonallisuudesta toiseen kuin hypnotisoitu näyttelijä. Ne voi nähdä kokoelmana hahmoja näyttelemässä kammottavaa tosielämän draamaa. Itse asiassa joidenkin psykiatrien teorian mukaan monipersoonallisuudet ovat oikeastaan itsehypnoosin mestareita.
Ourslerin teokset ovat antimaalauksellisia. Päät on irrotettu, leikattu irti taustastaan ja sijoitettu joko ilmaan tai johonkin välillä jopa huvittavan tukalaan paikkaan kuten raskaan tuolin tai patjan alle tai arkkuun, jossa ne irrotettuna yhteyksistään (ruumiiseen tai ympäristöön) muodostavat lähes slap stick -komediamaisen mutta samalla tarkemmin kuunneltuna traagisen, surullisen hahmon.
Yhteistyö
Oursler kuuluu taiteilijaryhmään nimeltä "Poetics", jossa ovat mukana jo opiskelija-ajoista tutut taiteilijat Mike Kelley ja John Miller.
Oursler on myös tehnyt yhteistyötä muusikko David Bowien kanssa Bowien 50-vuotisjuhlakonsertissa 1997. Hän on myös ohjannut Bowien uuden lähes 10 vuoden hiljaiselon jälkeen julkaiseman singlen ”Where Are We Now?” tammikuussa 2013.
Oursler ja Suomi
Tony Ourslerin tuotantoa tunnetaan Suomessa kohtuullisesti. Hän oli mukana Nykytaiteen museon ARS 95 näyttelyssä Ateneumissa (1995), josta ostetut kaksi teosta kuuluvat nykyisin Kiasman kokoelmiin.
Suomessa Oursleria edustaa Galleria Forsblom, jossa on ollut useasti esillä Ourslerin teoksia.
Saksan liittotasavallan peruslaki
thumb|255px|Saksan liittotasavallan peruslaki vuodelta 1949 Saksan liittotasavallan peruslaki (, lyh. Grundgesetz) on Saksan perustuslaki. Se otettiin käyttöön 23. toukokuuta 1949.
Nykyinen peruslaki eroaa monelta osin Weimarin tasavallan perustuslaista, joka oli Saksan historian ensimmäinen demokraattinen perustuslaki.
Lain kirjoittajat eivät kuitenkaan halunneet kutsua lakia perustuslaiksi, koska sen toivottiin jäävän väliaikaiseksi ja miehitysvyöhykkeisiin jaetun Saksan yhdistyvän pian. Tämän vuoksi laille annettiin nimeksi Grundgesetz, jonka voisi suomentaa perusasetukseksi. Kesti kuitenkin noin 40 vuotta lain kirjoittamisen jälkeen ennen kuin Saksan jälleenyhdistyminen toteutui ja hyvin toiminut peruslaki jäi voimaan myös yhdistyneeseen Saksaan.
Laissa määritellään muun muassa demokraattisten instituutioiden (liittopresidentti, liittokansleri, oikeuslaitos) rooli, osavaltioiden (Bundesländer eli liittomaiden) ja liittotasavallan suhde ja Bundeswehrin eli armeijan rooli. Tärkeimmäksi asiaksi nousevat kuitenkin perusoikeudet. Peruslain ensimmäinen lause onkin Die Würde des Menschen ist unantastbar, joka on todennäköisesti tunnetuin lause Saksan peruslaissa.
Arthur (Connaughtin herttua)
Arthur William Patrick Albert, Connaughtin ja Strathearnin herttua (1. toukokuuta 1850 Lontoo – 16. tammikuuta 1942 Bagshot Park, Surrey) oli Ison-Britannian kuningasperheen jäsen ja sotilas. Hän oli kuningatar Viktorian ja prinssipuoliso Albertin kolmas poika. Arthur toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä vuosina 1911–1916.
Arthurin puoliso oli vuodesta 1879 Preussin prinsessa Louisa Margareta, prinssi Fredrik Kaarlen tytär. Heidän ainoa poikansa Arthur toimi myöhemmin Etelä-Afrikan kenraalikuvernöörinä. Heidän tyttärensä Margaret nai vuonna 1905 Ruotsin kruununprinssin, tulevan kuningas Kustaa VI Aadolfin.
Lufttransportgeschwader 61
Lufttransportgeschwader 61 (LTG 61) oli Saksan ilmavoimien kuljetuslennosto, joka perustettiin 1957 ja lakkautettiin 31. joulukuuta 2017. Lennosto oli sijoitettuna Baijeriin Landsberg-Lechin lentotukikohtaan ja sen kalustona olivat Transall C-160-kuljetuskoneet. Lennoston tehtävänä oli taktiset ja strategiset ilmakuljetukset sekä avustaminen humanitäärisissä tehtävissä vuodesta 1960 alkaen.
Perustaminen ja alkuvuodet
Lennosto perustettiin 24. elokuuta 1957 silloisen Saksan puolustusministerin Franz-Josef Straussin käskystä. Lennostoon kuului kaksi laivuetta ja sen ensimmäisenä tukikohtana oli Erdingin lentotukikohta, minkä se jakoi Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa. Kalustona lennostolla oli C-47 Dakotat. Myöhemmin samana vuonna lopulta kaikki Dakotat korvanneet Nord Noratlaset otettiin käyttöön. Vuonna 1958 lennosto siirrettiin Müncheniin Neubibergin lentotukikohtaan.
Maaliskuussa 1960 lennosto lensi ensimmäisen tehtävänsä, kun se lennätti yhdessä Lufttransportgeschwader 62:n kanssa avustustarvikkeita Marokkoon Agadirin maanjäristyksen uhreille. Elokuussa 1966 oli avustuslentoja Itä-Turkin Varton maanjäristyksen samoin kuin seuraavana vuonna Lissabonin tulvan uhreille.
1970–1990-luvut
Lennosto vaihtoi 1970-1971 kalustonsa Transall C-160:ksi ja se siirrettiin Landsberg-Lechin lentotukikohtaan. Aiemmin tukikohtaan sijoitettu Hubschraubertransportgeschwader 64 siirtyi Ahlhornin lentotukikohtaan. Lennoston toinen laivue lakkautettiin vuonna 1978, minkä seurauksena kaikki Transallit keskitettiin yhteen laivueeseen. Seuraavana vuonna Hubschraubertransportgeschwader 64:n yksi Bell UH-1D laivue liitettiin lennostoon ja siitä muodostettiin lennoston 2. ja 3. laivue. Kolmas laivue siirrettiin myöhemmin Nörvenichin lentotukikohtaan, missä se vastasi etsintä- ja pelastustehtävistä. Kolmas laivue lakkautettiin vuonna 2006. Yksi helikopteri oli 1971-2003 sijoitettuna Ulmin sotilassairaalaan, missä se ei lentänyt ainoastaan sotilaallisia etsintä- ja pelastustehtäviä, vaan myös siviilien sairaskuljetuksia. Kyseinen helikopteri kuului ensin Hubschraubertransportgeschwader 64:een, mutta tehtävä siirtyi lennostolle vuonna 1978.
Vuonna 1976 lennosto osallistui kahteen luonnonkatastrofien jälkeiseen avustustehtävään. Toukokuussa sen lentokoneet avustivat Friulin maanjäristyksen uhreja Italiassa ja marraskuussa lennettiin Çaldıran–Muradiyen maanjäristyksen uhreille Turkissa avustustarvikkeita. Vuonna 1980 lennosto auttoi Italiassa Campanian ja Basilicatan alueita raunioittaneita Irpinian maanjäristyksen uhreja. Samana vuonna avustettiin vielä Algerian El Asnanin maanjäristyksen uhreja. Etiopian vuosien 1983-1985 nälänhädän aikana lennoston koneet lensivät useita avustuslentoja alueelle. Vuosien 1992-1996 Sarajevon piirityksen aikana lennosto avusti piiritettyjä.
2000-luvun toiminta ja lakkauttaminen
Vuonna 2007 lennosto juhli 50-vuotista olemassaoloaan, minkä juhlistamiseksi kaksi lentokonetta maalattiin erikoiskuvioin. Vuoden 2013 lopulla lennostoon kuului vain yksi laivue, kun helikopterilaivueet lakkautettiin. Helikopterilaivueet koottiin uuteen maavoimien ilma-armeijakuntaan. Kaikki lennostosta vapautuneet helikopterit keskitettiin Niederstettenin lentotukikohtaan, jonne muodostettiin kuljetushelikopterirykmentti 30.
Malissa Ranskan asevoimien operaatio Servalin tukemiseksi lennoston kalustoa sijoitettiin Länsi-Afrikkaan. Vuonna 2015 kaksi lentokonetta osallistui Trident Juncture 2015 -harjoitukseen, joka oli yksi suurimpia kylmän sodan jälkeisiä Naton harjoituksia. Lentokoneet olivat Portugalissa Bejan lentotukikohdassa.
Valko-Venäjän lippu
thumb|250px|Valko-Venäjän nykyinen lippu, suhteet 1:2 [[10. helmikuuta 2012 –]] thumb|250px|Lipussa käytetty kuvio
Valko-Venäjän lippu on Valko-Venäjän tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 7. kesäkuuta 1995. Se korvasi aiemman valko-puna-valkoisen lipun, joka oli käytössä maan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta.
Kuvaus
Lippu on lähes sama kuin Neuvostoliiton aikainen lippu. Värit ovat tummemmat kuin neuvostoaikaisessa lipussa. Aiempi sirppi ja vasara -symboli on poistettu. Vasemmalla oleva koristeellinen kuvio on perinteinen valkovenäläinen kuvio, jonka väritys on neuvostoaikaiseen lippuun verrattuna käänteinen. Punainen väri symboloi verta, jota on vuodatettu maan puolustamiseen, vihreä taas symboloi maan metsiä.
1918–1919
thumb|180px|Suhteet 1:2 [[1918 – 1919]]
Venäjän vallankumouksen 1917 jälkeen uusi Valko-Venäjän kansantasavalta otti käyttöön valko-puna-valkoisen lipun.
1919–1927
thumb|180px|[[3. helmikuuta 1919 – 11. huhtikuuta 1927]] thumb|180px|[[27. helmikuuta – 1. syyskuuta 1919]] Kommunistisen vallankaappauksen jälkeen käyttöön Liettualais-valkovenäläinen SNT:n käyttöön yksivärinen punainen lippu. Kun Valko-Venäjä sai oman neuvostotasavallan, vasemmassa reunassa olevaksi tekstiksi vaihtui "SSRB" kyrillisillä merkeillä kirjoitettuna.
1937–1951
thumb|180px|Suhteet 1:2 [[19. helmikuuta 1937 – 25. joulukuuta 1951]] 1937 merkeiksi vaihdettiin "BSSR", ja lippuun lisättiin kultainen vasara, kultainen sirppi sekä punainen tähti.
1951–1991
thumb|180px|Suhteet 1:2 [[25. joulukuuta 1951 – 19. syyskuuta 1991]] 25.12. 1951 Valko-Venäjän SNT otti taas käyttöön uuden lipun. Tämä muistutti nykyisin käytössä olevaa, mutta mukana oli myös neuvostotyyliset sirppi ja vasara sekä tähti. Tämän lisäksi vasemmalla olevan kuvion väritys oli nykyiseen verrattuna käänteinen.
1991–2012
thumb|180px|Suhteet 1:2 [[19. syyskuuta 1991 – 7. kesäkuuta 1995]] thumb|180px|Suhteet 1:2 [[7. kesäkuuta 1995 – 10. helmikuuta 2012]] Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen otettiin 19. syyskuuta 1991 takaisin käyttöön valko-puna-valkoisen kansallislippu. Aljaksandr Lukašenkan tultua valtaan 1994 otettiin seuraavana vuonna käyttöön uudet valtiolliset symbolit kiistanalaisen kansanäänestyksen jälkeen. Oppositio käyttää tätä lippua edelleen kansallislippuna.
Kauhavan lentokenttä
Kauhavan lentokenttä on Kauhavalla noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitseva lentokenttä. Lentokentän omistaa LSK Business Park Oy ja ylläpitää Ilmasotakoulun Lentokerho ry.
Vuoden 2014 loppuun saakka lentokenttä oli Finavian omistuksessa ollut sotilaslentoasema, ja sen nimi oli Kauhavan lentoasema. Lentoaseman pääasiallinen käyttäjä oli Lentosotakoulu, joka antoi sotilaslentäjäkoulutusta Hawk-suihkuharjoitushävittäjillä. Lentoasemalla oli kuitenkin jonkin verran myös siviililiikennettä. Säännöllistä matkustajaliikennettä sinne ei kuitenkaan ollut, ja vuonna 2012 lentoaseman kautta kulkikin vain 1 622 matkustajaa. Laskeutumisia kentälle oli kuitenkin 6 580, joista yli 6 400 sotilaslentokoneilla. Aiemmin myös sotilaslentäjien peruskoulutus annettiin Kauhavalla, mutta se siirtyi Ilmasotakouluun Tikkakoskelle jo vuonna 2005. Vuoden 2015 alussa myös Lentosotakoulun toiminnot siirtyivät Tikkakoskelle. Toukokuussa 2014 Finavia ilmoitti myyvänsä lentoaseman kiinteistöt Kasvuyrittäjät Oy:lle.
Kauhavan lentoasema kuuluu yrityksille suunnattuun LSK Business Parkiin. Kauhavan lentoaseman tavoitteena on erikoistua lentokoulutukseen.
Vuoden 2023 Suviseurat järjestettiin lentokentällä.
Tietoala
Tietoala ry (aiemmalta nimeltään Tietoalan toimihenkilöt ry) on IT-alan työntekijöiden ammattiyhdistys. Se on kolmanneksi suurin Insinööriliiton jäsenjärjestöistä. Yhdistys kuuluu Insinööriliiton kautta Akavaan. Puheenjohtaja on Jyrki Kopperi.
Tietoala ry ja YTN Tietoala neuvottelevat Tietotekniikan palvelualan yleissitovan työehtosopimuksen työnantajia edustavan Teknologiateollisuus ry:n kanssa. Sopimuksen piiriin kuuluu yli 60 000 työntekijää.
Yhdistys perustettiin 17. helmikuuta 1974 nimellä ATK-alan Toimihenkilöt ATK-T ry, kun yksityinen sektori alalla alkoi kasvaa. Alkuvuosina se keräsi noin 200 aktiivia, joista monet työskentelivät Tietotehtaalla. ATK-palvelualan työehtosopimuksen yleissitovuuskriteerit täyttyivät vuonna 1997, mutta valitusten jälkeen sitovuus vahvistettiin vasta 2003. Vuosina 2002–2003 Novo Groupin henkilöstöyhdistys yhdistyi ATK-T:n kanssa ja nimi muutettiin muotoon Tietoalan toimihenkilöt. Tietoalan toimihenkilöihin yhtyi myös Tietoväki. Yhdistyksen nimi on 1.3.2018 alkaen Tietoala ry.
Cornelia Salonina
thumb|250px|Cornelia Salonina. Julia Cornelia Salonina (k. syksy 268) oli roomalainen keisarinna ja keisari Gallienuksen vaimo. Hänen varhaisista vuosistaan ei tiedetä mitään. Kun Gallienus nousi keisariksi yhdessä isänsä Valerianuksen kanssa vuonna 253, Cornelia Salonina oli ollut Gallienuksen vaimo jo useita vuosia. Vuonna 254 Gallienus julisti vaimonsa Augustaksi. Cornelia Salonina sai Gallienuksen kanssa kolme lasta, Valerianus II:n, Saloninuksen ja Egnatius Marinianuksen. Salaliittolaiset murhasivat Gallienuksen syys- tai lokakuussa 268 Mediolanumin lähettyvillä Pohjois-Italiassa. Pian murhattiin myös Cornelia Salonina ja parin ainoa elossa ollut poika ja vuoden 268 konsuli Marinianus.
Håkan Hellström
Håkan Hellström (s. 2. huhtikuuta 1974 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen muusikko. Hän sai suurta suosiota Ruotsissa heti ensimmäisen singlensä ”Känn ingen sorg för mig Göteborg” ilmestyttyä vuonna 2000.
Myös Hellströmin äiti Christina Hellström on levyttänyt. Ensilevynsä hän teki 2013.
Vogt-Russellin teoreema
Vogt-Russellin teoreema on tähtitieteellinen teoreema, joka toteaa että tähden rakenteen määrää yksikäsitteisesti tähdeksi romahtavan ainepilven massa sekä kemiallinen koostumus. Teoreema on johdettu tähtien rakennetta ja kehitystä mallintavista yhtälöistä. Teoreema voidaan viedä vielä pitemmälle ja sanoa, että alkutila määrää myös tähden kehityksen.
Vogt-Russellin teoreemaa ei ole todistettu matemaattisesti. Se ei myöskään välttämättä pidä täysin paikkaansa sillä laskuissa jätetään yleensä huomiotta muun muassa pilven magneettikenttä sekä muita monimutkaisempia ilmiöitä, jotka voivat aiheuttaa poikkeamia.
Saint Louisin yliopisto
Saint Louisin yliopisto eli SLU on yksityinen jesuiittojen ylläpitämä yliopisto, joka toimii St. Louisissa Yhdysvaltojen Missourin osavaltiossa. Se on perustettu vuonna 1818 collegeksi, ja vuonna 1832 siitä tuli  ensimmäinen yliopisto  Mississippin länsipuolella. Siellä suoritettiin myös kaikkien aikojen ensimmäinen tohtorintutkinto Mississippin länsipuolella vuonna 1836. Nykyisin yliopistossa on noin 12 000 opiskelijaa.
Arto Savander
Arto Savander (s. 30. elokuuta 1955) on suomalainen koripallovalmentaja.
Savander on valmentanut Suomessa sekä miesten että naisten pääsarjatason joukkueita. Hänen valmennuksessaan muun muassa Lahden Sampo-Basket voitti naisten Suomen mestaruuden vuosina 1987 ja 1988, ja Rekolan Urheilijat nousi I-divisioonaan vuonna 2001. Tampereen Pyrinnön miesten pääsarjassa pelannutta edustusjoukkuetta Savander valmensi kaudella 1988–1989, jolloin Pyrintö oli runkosarjan viimeinen voittaen vain yhden ottelun 18:sta.
50-luvun sykkeessä
50-luvun sykkeessä on Anita Hirvosen studioalbumi. CD-versiossa on yksi kappale enemmän "Kuka kanalja varasti hääkellot" ja minuutti/sekunti luvut on laskettu CD-version mukaan.
Muwaššaḥ
Muwaššaḥ on arabiankielisen runon muoto. Siinä kahta johdantosäettä seuraa kaksi nelisäkeistä säkeistöä. Säkeistöjen kolme ensimmäistä säettä ovat keskenään loppusoinnullisia, neljäs loppusoinnullinen johdantosäkeiden kanssa. Muoto on syntynyt Espanjassa ja sieltä se levisi myöshäisklassiseen arabiankieliseen kirjallisuuteen. Se on myöhemmin ollut käytössä myös provencelaisessa trubaduurirunoudessa.
Tetsuji Hashiratani
Tetsuji Hashiratani (s. 15. heinäkuuta 1964 Kioto, Japani) on japanilainen uransa lopettanut jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1988-1995.
Paleokonservatismi
Paleokonservatismi on yhdysvaltalainen konservatismin muoto, joka pyrkii palauttamaan mielestään ”oikean” konservatismin ja vastustaa etenkin uuskonservatismia, jota se pitää vasemmistolaisten petoksena konservatismia vastaan. Paleokonservatiivit kannattavat protektionistista talouspolitiikkaa ja ei-valkoisen maahanmuuton rajoittamista. Paleokonservatiivit vastustavat globalismia, ja heidän mielestään Yhdysvaltojen pitäisi eristäytyä muusta maailmasta ja lakata sotimasta ulkomailla demokratiaa levittääkseen.
Paleokonservatiivinen liike syntyi 1980-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä se liittoutui paleolibertaristien kanssa ja osallistui presidentinvaaleihin reformipuolueen kautta. Liike hiipui 2000-luvulla, mutta sen kannatus säilyi. Vuonna 2016 Yhdysvaltojen presidentiksi valittu Donald Trump noudatti politiikassaan paleokonservatiivista ideologiaa.
Tausta ja synty
Paleokonservatiivinen katsantokanta, asennoituminen ja poliittinen ohjelmisto on ollut olemassa jo Yhdysvaltojen modernin konservatismin alusta alkaen. Liikkeen juuret ovat 1920-luvun ”Amerikka ensin” -ajattelussa, jolloin konservatiivipresidenttien johtama maa suhtautui torjuvasti sotkeutumiseen ulkomaiden asioihin ja vapaakauppaan sekä alkoi rajoittaa maahanmuuttoa. Liike jäi kuitenkin republikaaneissa vähemmistöön Franklin D. Rooseveltin New Dealin, toista maailmansotaa seuranneen ulkomaailmaan avautumisen ja antikommunismin nousun seurauksena, ja vanhaa populistis-nationalistista konservatismia alettiin kutsua nimellä ”vanha oikeisto”.
Järjestäytyneenä ryhmänä ja nimityksenä paleokonservatismi syntyi 1980-luvulla. Nimityksen taustalla oli tarkoitus haastaa uuskonservatismi ja korostaa liikkeen ideologiaa ”alkuperäisenä” konservatismina.
Liikkeen synnyssä tärkeä tapaus oli vuonna 1980 perinteisten konservatiivien ja uuskonservatiivien välillä käyty kiista liittovaltion humanististen tieteiden rahoitusorganisaation National Endowment of Humanitiesin johtopaikasta. Johtajaksi valittiin aluksi perinteinen etelävaltiolainen konservatiivi Mel Bradford, mutta uuskonservatiivit onnistuivat saamaan hänen nimityksensä peruttua. Tämä konservatiiviliikkeen sisäinen taisto aiheutti liikkeen sisälle pysyvän haavan, ja Bradfordin puolella olleet alkoivat kutsua itseään ”paleoiksi” korostaakseen oman konservatiivusuutensa alkuperäisyyttä.
Liikkeen muotoutuminen ja ideologia
Paleokonservatiiviseen liikkeeseen kuului 1980-luvulla etelävaltiolaisten traditionalistien lisäksi myös Keskilännen traditionalisteja. Etelävaltiolaiset paleokonservatiivit ihailivat sisällissotaa edeltänyttä ”Vanhaa Etelää”, sen yhteisöllisyyttä, maahan juurtumisen arvostamista, kunnia- ja perhekäsityksiä, perinteistä kristillisyyttä sekä hajautettua vallankäyttöä. Etelävaltioiden perinteistä rasismia ja rotuerottelua ei korostettu mutta ei myöskään vastustettu. Pahana etelän paleokonservatiivit näkivät teollistuneen ja kaupallistuneen pohjoisen, joka oli tuhonnut Vanhan Etelän. Myös kapitalismi, vapaa markkinatalous ja edistysusko nähtiin ongelmallisina, epävakauttavina sekä yhteisöllisyyttä ja perinteitä tuhoavina asioina. Keskilännen paleokonservatiivit olivat etelän paleokonservatiivien kanssa samaa mieltä kaikista asioista vaikka olivatkin eri kulttuurialueelta.
Keskilännen näkyvä paleokonservatiivi Samuel T. Francis profiloitui vuoden 1965 lainmuutoksen seurauksena voimakkaasti lisääntyneen ei-valkoisten maahanmuuton vastustajana ja alkoi 1980-luvulla johtaa kampanjoita sen lopettamiseksi. Ei-valkoisten maahanmuutto nähtiin uhkana Yhdysvaltojen sydänmaiden elämäntavalle. Francisista tuli lopulta valkoisen etnovaltion ajatuksen kannattaja. Muiden konservatiivien näkökulmasta paleokonservatismissa on äärioikeistolaisia, rasistisia ja antisemitistisiä ulottuvuuksia.
Paleokonservatiivien kolmas tavoite oli vähintäänkin osittainen paluu protektionistiseen kauppapolitiikkaan, jolla suojeltaisiin Keskilännen ”Ruostevyön” teollisuusosavaltioiden yhteisöjä. Vapaakauppa ja muu globaalisuus nähtiin ihmisluonnon ja muiden luonnonlakien vastaisena kilpailutilana.
Uuskonservatiivien ja liberaalien ohella paleokonservatiivit alkoivat vastustaa myös republikaanisen puolueen valtaeliittiä ja kristillistä oikeistoa, jonka he katsoivat unohtaneen oikean tehtävänsä eli kristillisen kulttuurin ja elämäntavan iskostamisen yhdysvaltalaisiin. Paleokonservatiivien mielestä konservatiinen liike oli etääntynyt todellisesta konservatismista niin kauas, että he itse ottivat etäisyyttä sanaan ja kutsuivat itseään pelkiksi ”paleoiksi” tai radikaaleiksi.
Paleokonservatiivit katsoivat, ettei puoluepolitiikka tai lainsäädäntötyö riitä ongelmien poistamiseen, sillä puoluepolitiikasta oli tullut pelkkää opportunistista äänten ostamista ja sitä kautta kuuliaista valtaeliitille. Paleokonservatiivit näkivät hitaan, ruohonjuuritason vastakulttuurisen keskustelun ainoana kestävänä muutoksen tienä. Sen he toivoivat synnyttävän ihmisissä uuden syvällisen luokka- ja ryhmätietoisuuden, joka johtaisi transnationalistien eliitin ja ”muka-konservatiivien” haastamiseen. Tämä 1990-luvulla noussut tavoite on nähty valkoisen identiteettipolitiikan varhaisena ilmentymänä.
Liittoutuminen libertaristien kanssa, reformipuolue ja hiipuminen
1990-luvulla paleokonservatiivit liittoutuivat toisen konservatiivisen ryhmittymän, libertaristeista syntyneen paleolibertaristien kanssa. Nämä paleoliikkeet alkoivat toimia yhdessä vuonna 1995 perustetussa reformipuoluessa, joka asetti presidenttiehdokkaakseen vuoden 2000 vaaleissa paleokonservatiivi Pat Buchananin. Paleokonservatiivien ja paleolibertaristien liitto sekä reformipuolue kuitenkin romahtivat 2000-luvun alussa, kun voimistuneet uuskonservatiivit, National Review -lehti ja kristillinen oikeisto aloittivat vastakampanjan Buchanania ja tämän antisemitistisiä puheita vastaan.
Uusi nousu
Paleokonservatiivisen eristäytymispolitiikan ja talouspolitiikan kannatus kasvoi jälleen presidentti George W. Bushin epäsuositun Irakin-sotaretken sekä vuoden 2008 talouskriisin seurauksena. Lisäksi valkoisten ennustettu jääminen vähemmistöksi Yhdysvaltojen väestössä lisäsi liikkeeseen kuuluvan valkoisen identiteettiajattelun kannatusta.
Liikemies Donald Trump aloitti poliittisen uransa reformipuolueen riveissä. Hän harkitsi presidenttiehdokkuutta jo vuoden 2000 vaaleissa ja uudelleen vuoden 2012 vaaleissa. Hän omaksui vuosien varrella selkeästi paleokonservatiivisen linjan, siirtyi republikaaneihin ja voitti vuoden 2016 presidentinvaalit. Yhdysvaltojen presidenttinä Trump oli paleokonservatiivien tapaan isolationistinen, protektionistinen, maahanmuuttovastainen ja populistisen eliitinvastainen.
Adobe Dreamweaver
Adobe Dreamweaver (ennen Macromedia Dreamweaver) on Adobe Systemsin kehittämä verkkosivujen luomiseen tarkoitettu ohjelma. Dreamweaveriä kehitteli alun perin Macromedia kunnes Macromedia tuli osaksi Adobea vuonna 2005.
Adobe Dreamweaver on saatavilla sekä Windows- että macOS-käyttöjärjestelmille.
Sen jälkeen kun Adobe osti Macromedian tuoteperheen, Dreamweaverin julkaisut ovat olleet 8.0-versiosta eteenpäin vielä yhteensopivampia W3C-standardien kanssa. Viimeaikaisia versioita on paranneltu tukemaan web-teknologiaa kuten CSS:ää, JavaScriptiä ja ohjelmistokehyksiä, mukaan lukien ASP:n (ASP JavaScript, ASP VBScript, ASP.NET C#, ASP.NET VB), ColdFusionin, Scripletin sekä PHP:n.
Musashi (täsmennyssivu)
Musashi voi tarkoittaa seuraavia asioita
George Washingtonin suhtautuminen orjuuteen
thumb|[[John Trumbull, George Washington, noin 1780. Taustalla Washingtonin orja William Lee.]] Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti George Washington omisti elämänsä aikana useita mustia orjia. Orjista suurin osa, noin 75 prosenttia, työskenteli Washingtonin viljelyksillä. Muut orjat toimivat esimerkiksi palvelijoina, veneenkuljettajina tai ajomiehinä. Nuoruusvuosinaan Washington piti afroamerikkalaisia epäsivistyneenä omana kansanaan, eikä tuntenut sympatiaa näitä kohtaan. Ennen kuolemaansa Washington kuitenkin tuli siihen tulokseen, että orjuus oli moraalisesti väärin ja vapautti testamentissaan kaikki orjansa.
Washington piti tarkkaa kirjanpitoa maatilojensa tapahtumista, mukaan lukien orjista. Tämän ansiosta historiantutkijat ovat saaneet hyvin tarkkaa tietoa Washingtonin orjista.
Taustaa
Washingtonin kotipaikassa Virginiassa orjien käyttö oli yleistä jo ennen Washingtonia. Virginian ensimmäiset afrikkalaiset orjat tuotiin Jamestownin kylään jo vuonna 1619. Vuonna 1625 orjia oli vasta 32; vajaat sata vuotta myöhemmin vuonna 1730, kaksi vuotta ennen Washingtonin syntymistä, Virginiassa oli jo 30 000 mustaa orjaa.
Ensimmäiset orjat
George Washington sai ensimmäiset kymmenen orjaansa perintönä isältään tämän kuoltua 1743 Georgen ollessa vasta 11-vuotias. Washington sai kuitenkin ohjailla orjia vasta tultuaan täysi-ikäiseksi vuonna 1750. Samana vuonna Washington osti ensimmäisen maatilansa Frederickin piirikunnasta. Washington kuitenkin tarvitsi maatilalleen enemmän työväkeä ja hankki 11 uutta orjaa. Pian tämän jälkeen yksi Washingtonin orjista murhasi toisen perimällään Ferry Farm -maatilalla. Murhan tehnyt orja teloitettiin ja Washington sai hänestä rahallisen korvauksen, mutta tapaus laski muiden orjien työmoraalia. Tämän jälkeen Washington laittoi orjat töihin myös näiden ”vapaa-aikana”. Kun hänen Mount Vernonin työnjohtajansa ilmoitti piiskanneensa töistä laistanutta kirvesmiestä, Washington järkyttyi tapauksesta; teko soti hänen aatemaailmaansa vastaan. Tämän jälkeen Washington alkoi tukea orjiaan ostamalla osan näiden viljelemistä vihanneksista ja antamalla hieman rahaa muille Virginian orjille vieraillessaan näiden työalueilla.
Vuonna 1754 yksi Washingtonin orjista kuoli Fort Necessityn taistelussa. Washington kirjoitti tuolloin ”menettäneensä arvokkaan palvelijan”. Kyseisen orjan henkilöllisyyttä on myöhemmin turhaan yritetty selvittää. Samana vuonna Washington peri pari vuotta aiemmin kuolleen velipuolensa Lawrencen kuolinpesästä kuusi uutta orjaa. Tämän jälkeen hän vuokrasi Mount Vernonin maatilan ja sen mukana 18 uutta orjaa. Washington siirsi lisäksi myös aiemmin omistamansa orjat uudelle tilalleen.
Vaikka Washington pitikin tummaihoisia epäsivistyneinä, hän uskalsi silti antaa näille vastuuta. Palvellessaan Virginian armeijassa vuonna 1755 hänen rykmenttinsä kapteeni ilmoitti hänelle, että rykmenttiin kuului ”kaksi neekeriä ja kaksi mulattia”, joka oli vastoin sääntöjä. Washington kuitenkin neuvoi vanhempaa kapteenia pitämään heidät rykmentissä ja tekemään heistä pioneereja ja kirvesmiehiä.
Avioliitto ja vapaussota
thumb|150px|George Washingtonin verotettavasta omaisuudesta vuonna 1788 tekemä ilmoitus, joka sisältää hänen tuolloisten orjiensa nimet. Kun Washington vuonna 1759 meni naimisiin rikkaan virginialaisen lesken Martha Dandridge Custisin kanssa, hän sai avioliiton mukana 84 uutta orjaa. Samalla Washington muutti asumaan Mount Vernoniin. Samana vuonna hän osti vielä 13 orjaa lisää. Vuonna 1762 Washington sai perintönä veljensä kuolleelta leskeltä viisi uutta orjaa. Vuosina 1761–1773 Washington osti 21 uutta orjaa. Tämän jälkeen Washingtonin orjien määrä lisääntyi enemmän luonnollisen lisääntymisen kuin orjakauppojen ansiosta. Yhdysvaltain vapaussodan aikaan orjia oli arviolta jo noin 150 kappaletta.
Vapaussodan alussa Washington piti useiden muiden orjanomistajien kanssa kiinni siitä näkökannasta, että suuria määriä orjia ei tulisi aseistaa sotilaskäyttöön. Washingtonin mieli kuitenkin muuttui sodan aikana. Kun Washingtonin läheinen neuvonantaja John Laurens lupasi 3 000 sotaan osallistuvalle eteläcarolinalaiselle orjalle vapautuksen vuonna 1779, Washington suhtautui varauksellisesti. Washington pelkäsi, että britit seuraisivat amerikkalaisia ja alkaisivat myös itse värvätä orjia armeijaan. Washington ajatteli, että tällainen orjien aseistaminen johtaisi tilanteeseen, jossa kumpikin osapuoli vain pyrkisi kasvattamaan armeijansa miesmäärää mahdollisimman nopeasti.
Vapaussodan aikana Washington pohti usein orjiensa tilannetta Mount Vernonin maatilalla. Samoihin aikoihin kun Washingtonin joukot ylittivät Delawarejokea, hän antoi Mount Vernonia hoitaneelle johtajalle käskyn välttää vaatteiden ostamista orjilleen, kunhan nämä eivät kärsisi liikaa. Washington käski johtajaa antamaan orjille elintarvikkeita ja vaatteita, mikäli nämä tuottivat tarpeeksi niiden hankkimiseen.