cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mannerheim-risti
thumb|479x479px|Mannerheim-risti (yllä 1.lk ja alla 2.lk, Ristikkäiset marsalkansauvat merkitsevät toiseen kertaan myönnettyä II luokkaa). Mannerheim-risti on suomalainen kunniamerkki. Mannerheim-ristin 1. ja 2. luokan ristit kuuluvat Vapaudenristin ritarikuntaan. Ritarikunnan sisäisessä järjestyksessä 1. luokan Mannerheim-risti on toisena Vapaudenristin Suurristin (VR SR) jälkeen. 2. luokan Mannerheim-risti on järjestyksessä neljäs. 1. ja 2. luokan väliin sijoittuu Vapaudenristin 1. luokka rintatähtineen (VR 1 rtk.)
Manaaja (elokuva)
Vuonna 2000 Manaajasta julkaistiin yksitoista minuuttia alkuperäistä pidempi ohjaajan versio, joka sisältää ennennäkemätöntä materiaalia, kuten Linda Blairin niin sanotun hämähäkkikävelyn portaita alas.
Mannerheim-risti
Mannerheim-ristin ritariksi nimitettiin jatkosodan aikana ja välittömästi sotien jälkeen 191 sotilasta. Puolustusvoimien komentajina toimi sotien jälkeen kolme Mannerheim-ristin ritaria: kenraalit Erik Heinrichs (1945), Kaarlo Heiskanen (1954–1959) ja Yrjö Keinonen (1965–1969). Viimeinen puolustusvoimien palveluksessa ollut ritari oli merivoimien komentajana vuosina 1966–1974 toiminut vara-amiraali Jouko Pirhonen. Ritariksi nimitettyjen keski-ikä oli 32 vuotta.
Manaaja (elokuva)
Katolisen kirkon virallisen päämanaajan Gabriele Amorthin mukaan elokuva on sisällöltään tarkka ja perustuu tositapahtumiin, joskin erikoistehosteet ovat liioiteltuja. Hän suosittelee Manaajan katsomista, koska ”ihmisten tulee saada tietää mitä me teemme”.
Juoni
Elokuva kertoo Regan-nimisestä tytöstä ja hänen äidistään Chrisistä. Demoni Pazuzu riivaa Reganin. Oireet ilmenevät aluksi rivona kielenkäyttönä ja sängyn tärinänä. Regan viedään sen jälkeen tutkimuksesta toiseen.
Samoin tytön äidin ystävä, juoppo ja rivoon kielenkäyttöön ihastunut elokuvaohjaaja Burke Dennings löydetään kuolleena: hänen niskansa on kirjaimellisesti väännetty nurin niin että kasvot ovat selän puolella.
Tytön tila pahenee pahenemistaan niin, että hänet joudutaan kytkemään lepositeiden avulla vuoteeseensa ja ruokkimaan nenämahaletkulla.
Tämän vuoksi tehtävään määrätään varsinaiseksi manaajaksi kokenut filosofi ja paleontologi, isä Lankester Merrin. Karrasista tulee hänen apulaisensa. Merrin päättää jo aluksi, että manaus toteutetaan lyhyellä kaavalla eli pyhien litania jätetään pois.
Operaatio alkaa vyöryä eteenpäin kiihtyvällä tahdilla. Nopeasti Karras havaitsee, että demoni estää tyttöä nukkumasta, mikä merkitsee, että tämän elimistö pettää ennemmin tai myöhemmin.
Jatko-osat
Elokuva on saanut kaikkiaan neljä jatko-osaa. Manaaja III perustuu William Peter Blattyn Manaajan jatko-osaksi kirjoittamaan romaaniin Paholaislegioona ja sivuuttaa Manaaja II:n tapahtumat.
Mannerheim-risti
Viimeinen ristillä palkittu ritari, Tuomas Gerdt, kuoli 1. maaliskuuta 2020 ja hänen hautajaisiinsa osallistui tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Tausta
Mannerheim-risti oli jalkaväenkenraali Adolf Ehrnroothin mukaan ylipäällikkö Gustaf Mannerheimin oma ajatus. Mannerheim halusi kunniamerkin, joka voitiin samanlaisena – ilman aikaisempaa "luokkajakoa" – antaa niin kenraalille kuin sotamiehellekin. Ristin piirsi Oskar Pihl Vapaudenristien pohjalta, jotka Akseli Gallen-Kallela oli suunnitellut. Ensimmäinen ritari oli 5. divisioonan komentaja, eversti Ruben Lagus, nimityspäivä on 22. heinäkuuta 1941. Seuraava ritari oli VI armeijakunnan komentaja, kenraalimajuri Paavo Talvela, kolmas 14. divisioonan komentaja, eversti Erkki Raappana ja neljäs jalkaväkirykmentti 27:n panssarintorjuntatykin ampuja, sotamies Vilho Rättö.
Lisäyksiä ja muutoksia
Vuoden 1940 joulukuussa tehtiin lisäys Vapaudenristin ja Vapaudenmitalin kunniamerkeistä 8. joulukuuta 1939 annettuun asetukseen, jolloin sen 4. pykälä totesi: "Erinomaisen urheuden, taistellen saavutettujen erittäin tärkeiden tulosten tai erityisen ansiokkaasti johdettujen sotatoimien palkitsemiseksi voidaan Suomen puolustusvoimain sotilas hänen sotilasarvostaan riippumatta nimittää 1. tai 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi."
Ristin myöntämistä koskeviin säädöksiin tehtiin sodan aikana kaksi huomattavaa muutosta. Laki kunniapalkinnon suorittamisesta... annettiin 14. toukokuuta 1943, jolla ristiin liitettiin valtion varoista maksettava 50 000 markan kunniapalkinto, joka suuruudeltaan vuonna 1943 vastasi vakinaisessa palveluksessa olevan luutnantin vuosipalkkaa. Toisena muutoksena 18. elokuuta 1944 lisättiin asetukseen mahdollisuus palkita sotilas uusista ansioista toistamiseen.
Koska Mannerheim-risti oli korkein sotilaallisista ansioista myönnettävä kunnianosoitus, sen jakaminen haluttiin heti alussa rajoittaa pieneksi, ja tässä myös pysyttiin: Mannerheim-ristin sai kaikista sotilaista noin 0,03 prosenttia. Esitykset kulkivat monen seulan läpi, ja jokaisessa portaassa karsinta oli ankara. Ensimmäisenä esityksen saattoi tehdä komppanianpäällikkö, minkä jälkeen pataljoonan komentaja suositti sitä eteenpäin rykmentin komentajalle, sieltä edelleen divisioonan komentajalle ja seuraavaksi armeijakuntaan. Lopullinen leikkuri oli Päämajan komentoesikunnassa, jossa ainakin 109 sotilaan tie ritariksi katkesi. Vielä viimeisen seulan läpäisseiden listan kävi henkilökohtaisesti läpi marsalkka Gustaf Mannerheim, joka saattoi puuttua – ja hyvin usein puuttuikin – suosituskirjelmien esityksiin. Ilman Mannerheim-ristiä jäivät näin ollen esimerkiksi kenraalimajuri Hannu Hannuksela, eversti Armas Kemppi, kapteeni Kyösti Karhila, luutnantti Vladi Marmo ja vääpeli Alfons Almi.
Osallistuminen Linnan juhliin
Kaikki Mannerheim-ristin ritarit kutsuttiin itsenäisyyspäivän vastaanotolle vuodesta 1994 lähtien. Ritarit tulivat vastaanotolle ensimmäisinä. Viimeinen elossa ollut Mannerheim-ristin ritari, Tuomas Gerdt kuoli 1. marraskuuta 2020 98 vuoden ikäisenä. Hän oli osallistunut itsenäisyyspäivän vastaanotolle vuosina 2008–2010, 2012 ja 2014–2015.
1. luokan ritarit
thumb|250px|Mannerheim-ristin ritareita: vasemmalta kapteeni [[Eero Kivelä, kenraalimajuri Aaro Pajari, kapteeni Juho Pössi, alikersantti Vilho Rättö (1945).]]
1. luokan ritariksi nimitettiin kaksi henkilöä; ylipäällikkö, sotamarsalkka Gustaf Mannerheim ja yleisesikunnan päällikkö, jalkaväenkenraali Erik Heinrichs. Mannerheim sai samalla kertaa sekä 1. ja 2. luokan Mannerheim-ristit 7. lokakuuta 1941 presidentti Risto Rytin ja siihen mennessä nimitettyjen 17 ritarin esityksestä.
1. luokan Mannerheim-ristejä valmistettiin vain kahdeksan kappaletta; viisi numeroitua ja kolme numeroimatonta.
Ivica Račan
Elämä
Račan syntyi Ebersbachissa Saksassa, jonne hänen perheensä oli lähetetty työpalvelukseen, ja jossa hänen isänsä kuoli. Äitinsä kanssa hän selvisi Dresdenin pommituksesta 1945.
Mannerheim-risti
Toistamiseen ritariksi nimetyt
Toisen kerran Mannerheim-ristin ritariksi nimitettiin 3. divisioonan komentaja, kenraalimajuri Aaro Pajari, Jalkaväkirykmentti 50:n komentaja, eversti Martti Aho, Hävittäjälentolaivue 24:n lentueen päällikkö, kapteeni Hans Wind ja Hävittäjälentolaivue 34:n ohjaaja, lentomestari Ilmari Juutilainen.
Ivica Račan
Elämä
Račan nousi Kroatian kommunistipuolueen tehtävissä Kroatian kevään jälkeisten puhdistusten jälkeen. 1980-luvulla hänestä tuli yksi sen johtajista ja johtaja 1989.
Mannerheim-risti
Sosiaalinen ja maakunnallinen tausta sekä sotilasarvot
Lähes puolet ritareista (81) oli syntyisin maanviljelijäperheistä; toiseksi eniten oli virkamiesten (32) ja kolmanneksi eniten liikkeenharjoittajien poikia (30). Eniten ritareita oli kotoisin Karjalasta (49), toiseksi eniten Pohjanmaalta (34) ja kolmanneksi eniten Savosta (30). Neljä ritaria oli syntynyt ulkomailla. Suomessa syntyneistä ritareista 141 oli kotoisin maalaiskunnista ja 46 kaupungeista. Jääkäreitä oli ritareista 20. Suojeluskuntajärjestöön kuului 121 ritaria eli liki kaksi kolmasosaa kaikista ritareista. Nimityshetkellä oli ritareista upseereja 110, aliupseereja 58 ja miehistöä 23.
Ivica Račan
Elämä
Račan rikkoi ensimmäisenä vanhan kommunistipuolueen julistaman tabun julistamalla jouluna 1989 joulun sallituksi Kroatiassa ja määräsi ensimmäiset vapaat vaalit vuodeksi 1990. Račanin mielestä Franjo Tuđmanin johtama HDZ, joka voitti Kroatian vaalit vuonna 1990, oli "vaarallisten aikeiden puolue". Kommunismin romahdettua Itä-Euroopassa Račan muutti Kroatian kommunistipuolueen nimeksi Kroatian kommunistien liitto – Demokraattisten muutosten puolue. Vuonna 1994 puolue liittyi Kroatian sosiaalidemokraatteihin (SDH) ja otti SDP-nimen.
Mannerheim-risti
Kaatuneet ja sodan aikana kuolleet ritarit
28 ritariksi nimitettyä kaatui, yksi teki itsemurhan ja yhdeksän kuoli muista syistä jatkosodan aikana. Ensimmäisenä kaatui korpraali Arvid Janhunen, joka kuoli Karhumäen lähistöllä 26. marraskuuta 1941. Viimeinen kaatunut ritari oli kapteeni Paavo Kahla, joka sai surmansa tiedustelulennolla Kittilässä 23. lokakuuta 1944.
Ivica Račan
Elämä
Račan toimi Kroatian pääministerinä vuosina 2000–2003 erilaisten hallitusliittoumien turvin. Hänen hallituksensa johtivat tuolloin Kroatian Euroopan valtavirran politiikan tielle Tuđmanin pitkän valtakauden jälkeen. Tuona aikana Kroatia mm. allekirjoitti lähestymissopimuksen Euroopan unionin kanssa.
Mannerheim-risti
Luettelo ritareista
Seuraavassa ensimmäisenä nimitysnumero, nimen jälkeen sotilasarvo nimityshetkellä (kahdesti nimitettyjen kohdalla jälkimmäisen nimityksen hetkellä), sekä nimityspäivämäärä. thumb|160px|[[Erik Heinrichs.]]
2. luokka, kahdesti nimitetyt
thumb|160px|Aaro Pajari.
2. luokka, 1941
thumb|160px|[[Ruben Lagus.]]
Pelkkää Kuuvaa
Pelkkää Kuuvaa on suomalaisen laulajan Kari Kuuvan studioalbumi. Se julkaistiin 1974.
Mannerheim-risti
2. luokka, 1942
thumb|160px|[[Pietari Autti.]]
2. luokka, 1943
160px|right|thumb|Kapteeni [[Birger Ek.]]
2. luokka, 1944
thumb|160px|[[Eino Luukkanen.]] thumb|160px|[[Auno Kuiri.]]
2. luokka, 1945
thumb|160px|[[Vilho Nenonen.]]
Joidenkin ritarien kohdalla saattaa eri lähteissä esiintyä kahta eri nimityspäivämäärää. Tämä johtuu eroavaisuuksista komentoesikunnan nimitysesittelylistoihin kirjattujen ja julkaistuissa luetteloissa ylipäällikön myöntämistä kunniamerkeistä olevien päivämäärien välillä.
Aappo Pirilä
Aappo Pirilä (25. helmikuuta 1890 Kempele – 27. joulukuuta 1980 Turku) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Isak Pirilä ja Maria Aleksandra Bohm: Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1913 Stella Elisabet Hekanahon kanssa, josta hän erosi vuonna 1942 ja avioitui uudelleen vuonna 1948 kansakoulunopettaja Helmi Irene Jutilan kanssa.
Opinnot
Hän kävi viisi luokkaa Oulun klassillista lyseota ja suoritti kahdeksannen luokan yksityisesti Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1925. Hän suoritti Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1927–1929 ja upseerien talvikoulutuskurssin Utissa vuonna 1931.
Jääkäriaika
thumb|300px|Polangenin kurssilaisia räjäytysharjoituksessa. Etuoikealla kouluttaja luutnantti Albert Mellis Tämä kempeleläinen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 9. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Sisällissodan jälkeinen aika
Pirilä palveli sisällissodan jälkeen edelleen komppanianpäällikkönä 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti 3 sen jälkeen Uudenmaan rykmentti. Hänet siirrettiin Uudenmaan rykmentistä 15. kesäkuuta 1923 alkaen Suomen valkoisen kaartin Lapuan pataljoonan 7. komppaniaan ja 16. lokakuuta 1923 alkaen pataljoonan konekiväärikomppaniaan. Suomen valkoisesta kaartista hänet komennettiin 14. tammikuuta 1925 ja lopulta siirrettiin 24. heinäkuuta 1925 alkaen Hyökkäysvaunupataljoonaan, jossa hän toimi 2. komppanian päällikkönä ja pataljoonan komentajan viransijaisena. Hyökkäysvaunupataljoonan muututtua Erilliseksi hyökkäysvaunukomppaniaksi l. toukokuuta 1927 Pirilä nimitettiin sen päälliköksi. Erillisestä hyökkäysvaunukomppaniasta hänet siirrettiin 26. tammikuuta 1928 alkaen Porin rykmenttiin, jossa hän toimi aliupseerikoulunjohtajana ja 29. joulukuuta 1930 alkaen I pataljoonan komentajana. Porin rykmentistä hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1931 komentajaksi Uudenmaan rykmentin I pataljoonaan, josta hänet siirrettiin edelleen komentajaksi 1. heinäkuuta 1933 alkaen Suomen valkoisen kaartin Lapuan pataljoonaan. Hänet siirrettiin 19. joulukuuta 1934 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, mutta siirrosta huolimatta hän työskenteli komennettuna entisessä tehtävässään Suomen valkoisessa kaartissa aina 6. elokuuta 1935 saakka, jolloin hänet nimitettiin Porin rykmentin II pataljoonan komentajaksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1938 saakka, jolloin hänet nimitettiin Porin Sotilaspiirin päälliköksi ollen tehtävässä talvisotaan saakka. Edellä mainittujen tehtävien ohella Pirilä toimi Santahaminan komendanttina 1. joulukuuta 1931 – 1. syyskuuta 1934 ja Helsingin varuskunnan komendanttina 16. kesäkuuta – 14. heinäkuuta sekä 28. elokuuta – 10. syyskuuta 1934 väliset ajat.
Talvi- ja jatkosota sekä sotien jälkeinen aika
Pirilä osallistui talvisotaan komentajana Jalkaväkirykmentti 18:ssa ja osallistui taisteluihin Summassa. Myöhemmin hän oli II Armeijakunnan käytössä. Välirauhan aikana Pirilä toimi päällikkönä Jalkaväenkoulutuskeskus 5:ssä ja komentajana Jalkaväkirykmentti 40:ssä sekä 12. Prikaatin komentajan apulaisena. Myöhemmin välirauhan aikana hän toimi Satakunnan sotilasläänin komentajan apulaisena. Jatkosodan puhjettua hänet nimitettiin Satakunnan sotilasläänin komentajaksi ja oli tehtävässä koko sodan ajan. Sodan jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi Vakuutusyhtiö Salaman palvelukseen, josta hän siirtyi Vakuutusyhtiö Suomen palvelukseen vuonna 1950 ja oli tehtävässä vuoteen 1952 saakka.
Luottamustoimet
Pirilä toimi Hyökkäysvaunupataljoonan kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1926 ja Uudenmaan rykmentin kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1933 sekä 1. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1935. Lisäksi hän toimi Kempeleen nuorisoseuran johtokunnan jäsenenä vuosina 1911–1914 ja maamiesseuran johtokunnan jäsenenä vuosina 1912–1915 sekä Kempeleen-Salon osuusmeijerin hallinnon jäsenenä vuonna 1914 ja tilien tarkastajana vuonna 1915. Kempeleen-Salon osuuskaupan hallinnon jäsenenä hän toimi vuonna 1915 ja Malmin kunnan Santahaminan kansakoulun johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana vuosina 1932–1933 ja puheenjohtajana vuonna 1934.
Amurinsampi
Amurinsampi (Acipenser schrenckii) on sampien heimoon kuuluva pohjakalalaji. Johann Friedrich von Brandt kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1869.
Ulkonäkö ja koko
Amurinsammen selässä ja kyljissä on rivi luukilpiä. Pohjaväritys on turkoosinharmaa. Amurinsampi on erittäin kookas kala: laji saattaa kasvaa jopa kolmen metrin mittaiseksi ja painaa lähes 200 kilogrammaa. Amurinsampi voi yltää lähes 70 vuoden ikään.
Levinneisyys ja elinympäristö
Amurinsampea tavataan Pohjois-Aasiassa ja Venäjällä. Laji elää meri-, murto- ja makeassa vedessä. Sopivin veden lämpötila lajille on 10–20 °C. Aikuiset yksilöt elävät lähinnä hiekkapohjaisissa joissa. Amurinsammen uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan äärimmäisen uhanalainen.
Ravinto ja elintavat
Amurinsampi käyttää ravinnokseen pohjaeläimiä. Urokset tulevat sukukypsiksi 7–8 vuoden iässä, naaraat hieman vanhempina.
Jörgen Mårtensson
thumb|Jörgen Mårtensson O-Ringen vuonna 1995. Jörgen Mårtensson (s. 4. joulukuuta 1959) on entinen ruotsalainen suunnistaja.
Jörgen Mårtensson on voittanut suunnistuksen MM-kisoissa kymmenen mitalia. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Mårtensson voitti normaalimatkalla 1991 ja 1995. Viimeiset MM-mitalinsa hän sai 37-vuotiaana 1997 – 19 vuotta ensimmäisen MM-kisaesiintymisensä jälkeen.
Puistosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Mårtensson voitti 1996. Jukolan viestin hän voitti kolmasti Almby IK -seuran joukkueessa ja Tiomilan kerran Almby IK:n ja kerran Malmby IF:n joukkueessa.
Jesús Gil
Jesús Gil y Gil (11. maaliskuuta 1933 – 14. toukokuuta 2004) oli espanjalainen liikemies ja poliitikko, jalkapalloseura Club Atlético de Madridin puheenjohtaja 1987–2003, GIL-puolueen perustaja ja Marbellan pormestari 1995–2002.
Gil oli syntyisin El Burgo de Osmasta, Sorian maakunnasta Kastilia-Leónista. Hän opiskeli taloutta ja eläinlääketiedettä. Gil aloitti uransa autokauppiaana, mutta siirtyi pian kiinteistövälitykseen. Vuonna 1969 hän rakennutti Los Ángeles -kompleksin San Rafaeliin Segoviassa. 58 ihmistä kuoli katon romahdettua rakennustöiden virheiden vuoksi, josta Gil joutui 18 kuukaudeksi vankilaan ja tuomittiin 300 miljoonan pesetan korvauksiin. Franco armahti hänet 1971.
Vuonna 1984 Gil siirtyi Marbellaan, jossa toimi rakennusalalla.
Vuonna 1987 hänet valittiin jalkapalloseura Club Atlético de Madridin puheenjohtajaksi. Atlético voitti Primera Divisiónin vuonna 1996 ja Copa del Reyn vuosina 1991, 1992 ja 1996. Kauden 1991–1992 lopussa Gil muutti joukkueen osakeyhtiöksi (sociedad anónima deportiva).
Vuonna 1991 Gil perusti Grupo Independiente Liberalin (G.I.L.), joka voitti vaalit ja Gil valittiin Marbellan pormestariksi 1995. Hänen poikansa Jesus Gil Marín oli viereisen Esteponan pormestari 1995–1999. Gil valittiin 1995 itäisen Aurinkorannikon kuntaliiton johtoon ja hänen puolueensa vaikutti suurimmassa osassa Aurinkorannikkoa ja Ceutassa ja Melillassa.
Gil oli kiistelty hahmo terävien populististen kannanottojensa vuoksi ja väitettyjen mafiakytköksiensä vuoksi. Hän siivosi Marbellan huumeidenkäyttäjistä ja prostituoiduista ja teki siitä suositun luksuslomakohteen. Vuoden 1991 jälkeen Gil oli osallisena oli 80 oikeusjutussa ja häntä syytettiin lukuisista väärinkäytöksistä, petoksista ja kunnianloukkauksista. Tammikuussa 1999 Gil sai syytteen julkisten asiakirjojen väärentämisestä, oikeuden johtamisesta harhaan ja kavalluksista.
Lokakuussa 2000 oikeus tuomitsi hänet ns. caso de las camisetas -juttuun (t-paitajuttu) liittyen kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen ja kielsi häneltä julkisen viran hoidon 28 vuodeksi, minkä korkein oikeus vahvisti huhtikuussa 2002. Gil oli käyttänyt 270 000 € Marbellan varoja Atléticon pelipaitojen mainoksiin. Hän joutui eroamaan pormestarin virasta, ja Marbellan johtoon tuli GILin kakkosmies Julio Muñoz. Tuomiotaan Gil ei suorittanut heikon terveydentilan vuoksi.
14. helmikuuta 2003 Gil tuomittiin kolmeksi ja puoleksi vuodeksi vankilaan Caso Atléticossa, mistä Gil valitti korkeimpaan oikeuteen. Hän erosi Atléticon johdosta toukokuussa 2003 huonon terveytensä vuoksi ja kuoli pian Madridissa.
Mäkilemmikki
Mäkilemmikki voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi, ja sen varsi on ontto sekä karvainen. Mäkilemmikin lehdet ovat soikeita sekä karvaisia ja yleensä melko pieniä. Mäkilemmikin kukat ovat pieniä, noin 2 mm leveitä sekä vaaleansinisiä ja ne sijaitsevat lyhyen varren päässä melko tiiviinä rykelmänä. Mäkilemmikki kukkii huhti–kesäkuussa. Mäkilemmikin hedelmät ovat pieniä, vaaleanruskeita ja kiiltäviä lohkohedelmiä.
Mäkilemmikki kasvaa erilaisilla avoimilla ja kuivilla paikoilla, joilla muukin kasvillisuus on matalaa. Suomessa mäkilemmikki on yleinen lounaissaaristossa ja sitä tavataan myös Ahvenanmaalla sekä lounais- ja etelärannikolla lähinnä Porvoosta Poriin asti.
HSC Ceuta Jet
HSC Ceuta Jet on FRS Iberian Espanjan ja Marokon välillä operoima nopea katamaraani, joka oli alun perin Helsinki-Tallinna reitillä nimellä Nordic Jet
Rakentaminen
Alus tilattiin 14. toukokuuta 1997 Kvaerner Fjellstrandilta Bergenistä. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 10. syyskuuta telakkanumerolla 1646 ja alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1998. Alus luovutettiin 6. kesäkuuta 1998 Guernseyn saarelle rekisteröidylle Express Ferries Limitedille. Alus oli kuitenkin Norjan lipun alla kotipaikkanaan Bergen.
Liikennöinti
Alus saapui 1. syyskuuta 2003 Visbyhyn ollessaan matkalla Kielin kanavalle, jonne se saapui seuraavana iltana. Alus läpäisi 2. syyskuuta kanavan. Se aloitti vielä syyskuussa liikennöinnin Tarifasta Tangeriin.
Alus läpäisi Kielin kanavan 16. huhtikuuta 2004 matkatessaan Helsinkiin, jossa se aloitti toukokuussa liikennöinnin Tallinnaan. Alus palasi Tarifan ja Tangerin väliselle reitille 16. marraskuuta. Se lähti huhtikuussa 2005 Välimereltä Helsinkiin, jossa alus aloitti liikennöinnin Tallinnaan 16. huhtikuuta. Aluksen akselissa havaittiin vika 13. heinäkuuta ja se poistettiin liikenteestä Tallinnassa.
Alus palasi liikenteeseen 10. syyskuuta ja se oli viimeistä päivää Helsingin ja Tallinnan välisellä reitillä 20. heinäkuuta 2008. Alus pysähtyi seuraavana päivänä Visbyssä ja se sai vielä heinäkuussa uuden nimen Ceuta Jet, jolloin se liputettiin Kyprokselle kotipaikkanaan Limassol.
Alus aloitti elokuussa liikennöinnin Algecirasista Ceutaan.
Aminohapposynteesi
Aminohapposynteesi on sarja biokemiallisia prosesseja (metaboliareittejä), joilla tuotetaan monia aminohappoja muista kemiallisista yhdisteistä. Näiden prosessien lähtöaineita ovat erilaiset yhdisteet, joita eliö saa ravintonsa tai kasvualustansa kautta. Kaikki eliöt eivät voi syntetisoida kaikkia aminohappoja. Esimerkiksi ihmiset voivat syntetisoida vain kaksitoista kahdestakymmenestä aminohaposta.
Biologisten systeemien yleinen ongelma on saada käyttöönsä helposti hyödynnettävässä muodossa olevaa typpeä. Jotkin tietyt pieneliöt ovat ratkaisseet ongelman pelkistämällä inertin N≡N -molekyylin (typpikaasu) kahdeksi ammoniakki-molekyyliksi yhdessä biokemian merkittävimmissä reaktiossa. Ammoniakkia voidaan käyttään typen lähteenä kaikille aminohapoille. Hiilirunko saadaan glykolyysistä, pentoosifosfaattireitistä tai sitruunahappokierrosta.
Stereokemian säätely on aminohappotuotannossa merkittävä ongelma. Koska kaikki muut aminohapot glysiiniä lukuun ottamatta ovat kiraalisia, biosynteettisten reittien täytyy tuottaa aina oikeaa isomeeriä. Synteesin jokaisessa yhdeksässätoista vaiheessa tuotetaan kiraalisia aminohappoja siten, että α-hiilen stereokemia saadaan aikaan transaminaatio-reaktiossa, jossa on mukana pyridoksaalifosfaatti. Melkein kaikki transaminaasit, jotka katalysoivat reaktioita, polveutuvat samasta kantamuodosta, mikä osoittaa jälleen kerran, että tehokkaat ratkaisut biokemiallisiin ongelmiin säilyvät läpi evoluution.
Reaktiot
Aminohapot syntetisoidaan α-ketohapoista, ja myöhemmin transaminoidaan muista aminohapoista, yleensä glutamaatista. Reaktion entsyyminä toimii aminotransferaasi.
Glutamaatti itsessään muodostetaan transaminaatiossa α-ketoglutaraatista:
Typen sidonta
Pieneliöt käyttävät ATP:tä ja voimakkaita pelkistimiä, kuten pelkistynyttä ferredoksiinia, pelkistämään typpikaasun (N2) ammoniakiksi (NH3). Nitrogenaasin rauta-molybdeeni-ryhmä katalysoi hyvin inertin N2:n sitomista. Korkeammat eliöt kuluttavat sidottua typpeä syntetisoidessaan aminohappoja, nukleotidejä ja muita typpeä sisältäviä biomolekyylejä. NH4+:ia otetaan metaboliaan pääasiallisesti glutamiinin ja glutamaatin muodoissa.
Aminohappoja valmistetaan sitruunahappokierron ja muiden merkittävien reittien välituotteista
Aktivoitujen yksihiilisten yksiköiden kantajalla tetrahydrofolaatilla on tärkeä rooli aminohappo- ja nukleotidimetaboliassa. Tämä koentsyymi siirtää yksihiilisiä yksikköjä kolmessa molempiin suuntiin tapahtuvassa hapetusvaiheessa, minkä välimuotoja ovat: pelkistetyin metyyli; välivaiheen metyleeni; ja täysin hapettunut formyyli, formiino ja metenyyli. S-adenosyylimetioniini on merkittävin aktivoitujen metyyliryhmien donori. Sitä syntetisoidaan siirtämällä adenosyyliryhmä ATP:ltä metioniinin rikkiatomille. S-adenosyylihomokysteiiniä muodostuu, kun aktivoitu metyyliryhmä siirretään akseptorille. Se hydrolysoidaan adenosiiksi ja homokysteiiniksi, joista viimeisin metyloidaan edelleen metioniiniksi ja päätetään näin aktivoitu metyylisykli.
Kortisoli inhiboi proteiinisynteesiä.
Aminohappojen biosynteesiä säädellään inhiboivalla takaisinkytkennällä
Inhiboivassa takaisinkytkennässä reaktion lopputuote estää allosteerisesti synteesin tietyn vaiheen. Haaroittuneet synteesireitit sisältävät sekä positiivista ja negatiivista säätelyä, mikä vaikuttaa väli- ja lopputuotteiden muodostumiseen. E. colin glutamiinisynteesi on vaikuttava havainnollistus kumulatiivisesta takaisinkytkennästä ja reversiibelien kovalenttisten muutosten kaskaadin säätelystä.
Aminohapot ovat monien biomolekyylien prekursoreita
Aminohapot ovat erilaisten biomolekyylien esiasteita. Glutationi (γ-Glu-Cys-Gly) toimii sulfhyrdyyli-puskurina ja tekee toksiineja myrkyttömiksi. Glutationiperoksidaasi, selenoentsyymi, katalysoi vetyperoksidin ja orgaanisten peroksidien pelkistämistä glutationilla. Typpioksidi, lyhytikäinen välittäjäaine, valmistetaan arginiinista. Porfyriinejä syntetisoidaan glysiinistä ja sukkinyyli-CoA:sta, joka kondensoituu muodostaen δ-aminolevulinaattia. Kaksi tämän välituotteen molekyyliä yhdistyvät muodostaen porfobilinogeenia. Neljä porfolinogeeni-molekyyliä yhdistyvät muodostaen lineaarisen tetrapyrrolin, joka syklinoituu uroporfyrinogeeni III:ksi. Hapetus ja sivuketjun muokkaukset johtavat protoporfyriiniin IX, joka tarvitsee rauta-atomin muodostaakseen hemin.
Katamaraani
thumb|250px|Moottorikatamaraani thumb|250px|Hobie Cat Tiger syyskuussa 2006 Helsingin edustalla Katamaraani on laiva tai muu alus, jossa on kaksi runkoa. Katamaraanin voimanlähteenä voi olla purjeet tai moottori. Sana katamaraani tulee tamilin kielen sanasta kattumaram "yhteensidotut tukit". Kattumaram ei kuitenkaan ole kaksirunkoinen, vaan siinä on sidottu yhteen kolmesta seitsemään puunrunkoa. Katamaraani on länsimaissa alustyyppinä uudehko, vaikka sitä on käytetty Polynesian alueella vuosisatoja.
Katamaraanit ovat pääasiassa purjealuksia, mutta niitä on myös moottorialuksina.
Katamaraanin etuina ovat kapeat rungot, jotka pienentävät veden vastusta ja siten tarvittavaa purje- tai moottoritehoa suhteessa veneen kokoon. Veneen luontainen leveys tasoittaa kallistelua.
Moottorikatamaraanit
Nopeat lauttayhteydet Viroon ovat Suomessa tuoneet suuret moottorikatamaraanit yleiseen tietoisuuteen. Kulkukoneistona käytetään usein vesisuihkuvetolaitteita eli jettejä. Matkustajaliikenteeseen tarkoitetut moottorikatamaraanit tulivat yleisiksi norjalaisen Westermoen Hydrofoilin pioneerityön tuloksena vuonna 1973.
Kilpakatamaraanit
thumb|250px|right|Bruno Peyronin 120-jalkainen katamaraani Orange II Kilpapurjehduksessa käytettävät katamaraanit suunnitellaan hyvin kevyiksi ja leveiksi. Veneen ponttonien väli katetaan näissä tuulta ja vettä läpäisevällä verkolla ja estetään lentokoneen siiven kaltaista efektiä, joka nostaisi venettä vedestä.
Pienet kilpakatamaraaniluokat kuten F18, AM2 ja VX40 ovat päiväpursia, joilla purjehditaan ratakilpailuja suojaisilla vesialueilla.
Suurille yli 60 jalan mittaisille kilpakatamaraaneilla järjestetään vuosittain suuria ja veneilypiireissä kuuluisia maailmanympäripurjehduskilpailuja. Vuonna 2001, miljonääri Steve Fossett ylitti Atlantin valtameren 125-jalkaisella katamaraanillaan PlayStationilla ajassa 4 päivää 17 tuntia. Bruno Peyronin 120-jalkainen katamaraani Orange II purjehti vuonna 2005 Jules Verne Trophyn (maailman ympäri) ajassa 50 päivää 16 tuntia 20 minuuttia ja pitää ennätystä hallussaan.
Matkapurjehduskatamaraanit
Nykyaikaiset sarjavalmisteiset matkapurjehduskatamaraanit alkoivat kehittyä nykyiseen muotoonsa 1980-luvulla. Aluksi niiden suosio oli suurinta Karibialla, mutta nykyisin ne ovat levinneet voimakkaasti myös Välimerelle ja jonkin verran Itämerelle. Matkakatamaraanien suosio perustuu mukavuuteen; sisä- ja oleskelutilat ovat leveyden vuoksi isot eikä vene kallistele.
Matkakatamaraanit on varustettu kummassakin ponttonissa sijaitsevalla pienitehoisella moottorilla. Vuodesta 2006 alkaen sarjavalmisteisiin Lagoon 420 -katamaraaneihin on saanut hybridi-järjestelmän, jossa generaattori voi varastoida energiaa akkuihin ja käyttää sitä työntövoimaa tuottavissa sähkömoottoreissa. Tällainen ratkaisu mahdollistaa lisäksi akkujen lataamisen purjehdittaessa, veneen potkureiden avulla.
Keskirungon tarvitsema minimikorkeus vedenpinnasta määrittää käytännössä pienimmäksi järkeväksi veneen mitaksi noin 36 jalkaa. Suurimmat valmistajat ovat Lagoon ja Fountaine Pajot, molemmat ranskalaisia. Catana on ainut suuri nostokölillä varustettujen sarjavalmisteisten matkakatamaraanien valmistaja.
Turistikatamaraanit
Turistien tarpeisiin lämpimissä maissa käytettävät purjekatamaraanit ovat isoja ja niiden ponttonit on suunniteltu lähinnä pitämään vene pinnalla. Veneen aurinkokatoksella varustettu keskiosa toimii turistien auringonotto- ja matkustuspaikkana, sisätilat puuttuvat yleensä lähes kokonaan.
Bartender (kappale)
Bartender on suomalaisen hard rock-yhtyeen Peer Güntin kappale levyltä Good Girls Don’t.... Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimpia ja säilynyt ohjelmistossa pitkään. Ilmestyessään se nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Absalom Willis Robertson
thumb|right|Absalom Willis Robertson Absalom Willis Robertson (27. toukokuuta 1887 – 1. marraskuuta 1971) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui liittovaltion edustajainhuoneessa vuosina 1933–1946 ja senaatissa 1946–1966.
Kuuluisa kristitty julistaja Pat Robertson on Absalom Willis Robertsonin poika.
Rattikelkkailu talviolympialaisissa 1952
Vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa järjestettiin rattikelkkailussa kilpailut kaksi- ja nelimiehisille joukkueille.
Kahden miehen kelkat
<br style="clear:both" />
Verettömyys
thumb|180px|Mato musta maan alanen, toukka tuonen karvahanen, pure puuta, pure maata, älä vereeni kajoa... ([[Suomen Kansan Vanhat Runot|SKVR XI 1436) Myös käärmeen ja käärmettä muistuttavien uskomusolentojen voitiin pelätä vahingoittavan verta.]] Verettömyys oli suomalaisen kansanperinteen tuntema ihmisten sairaus, jonka kuviteltiin johtuvan veren laadun heikkenemisestä, vääränlaisesta verestä tai veren vähyydestä. Verellisyys oli ihmisen tavallinen, oikea tila, jossa hänellä oli riittävästi omaa verta.
Rattikelkkailu talviolympialaisissa 1952
Neljän miehen kelkat
<br style="clear:both" />
Verettömyys
Verettömyys aiheutti innottomuutta, kalvakkuutta, masentumista tai heikkoutta. Kyse oli lähinnä riuduttavista sairauksista ja puutostiloista, kuten anemiasta. Nykyisin verettömyys tarkoittaa kalpeutta.
Verettömyys johtui joskus siitä, että ympäristön haltijat olivat vieneet tai turmelleet veren tai tuoneet oman verensä tilalle. Loitsuilla saatettiin pyytää omaa verta takaisin:
Oma veri voitiin rinnastaa luontoon, suojelushaltijaan, ja verta nostatettiin kuin luontoa lovesta:
Ben Barnes
Benjamin ”Ben” Barnes (s. 20. elokuuta 1981) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa prinssi Kaspiania Narnia-elokuvissa ja Logania televisiosarjassa Westworld.
Barnes laulaa sekä soittaa pianoa ja rumpuja.
Ura
thumb|[[William Moseley, Ben Barnes ja Anna Popplewell Prinssi Kaspianin Ranskan-ensi-illassa kesäkuussa 2008.]] Barnesin vanhemmat halusivat hänen opiskelevan ennen ryhtymistä ammattinäyttelijäksi. Barnes opiskeli näyttelemistä ja englanninkielistä kirjallisuutta ja valmistui lontoolaisesta Kingstonin yliopistosta vuonna 2004. Hän oli myös National Youth Music Theatren jäsen vuosina 1997–2003. Hän oli Eurovision laulukilpailun Britannian-karsintaan vuonna 2004 osallistuneen, lyhytaikaiseksi jääneen poikabändin Hyrisen jäsen. Barnes itse on ilmaissut selkeästi, ettei pidä poikabänditaustastaan.
Barnesin ensimmäinen rooli oli televisiossa Split Decisionissa vuonna 2006 ja ensimmäinen elokuvarooli Matthew Vaughnin ohjaamassa elokuvassa Tähtisumua. Hänet valittiin satojen ehdokkaiden joukosta toisen Narnia-elokuvan, Narnian tarinat: Prinssi Kaspianin pääosaan prinssi Kaspianiksi. Hän näytteli myös sarjan kolmannessa elokuvassa, Narnian tarinat: Kaspianin matka maailman ääriin, jonka ensi-ilta oli joulukuussa vuonna 2010. Barnes kertoi harjoitelleensa aksentin Prinssi Kaspian -elokuvaan Inigo Montoyan kaltaiseksi elokuvasta Prinsessan ryöstö.
Barnes esittää Billy Russoa Marvelin Netflix-sarjassa The Punisher.
Muumien maailma
Muumien maailma on puolalaisen Se-Ma-For-studion pala-animaationa toteuttama animaatiosarja, joka perustuu Tove Janssonin muumikirjoihin ja -sarjakuviin. Televisiosarjaa tehtiin vuosina 1977–1982 ja se oli saksalais-puolalais-itävaltalainen yhteistuotanto. Ennen jokaisen jakson kuvaamista käsikirjoitus lähetettiin Suomeen Tove ja Lars Janssonille tarkistettavaksi. Kaikista Muumeihin pohjautuvista animaatiosarjoista Muumien maailmaa pidetään uskollisimpana alkuperäisteoksille.
Esitykset Suomen televisiossa
Suomen televisiossa sarjaa on esitetty ensimmäisen kerran pääosin alkuperäiskielellä 9. tammikuuta 1980 alkaen MTV-kanavan ohjelmistossa (Ylen TV2:n kanavapaikalla), jolloin nähtiin 24 jaksoa aina joka toinen keskiviikko. Kevätkaudella näytettiin 12 jaksoa, syksyllä yhdeksän ja kolme jaksoa esitettiin vielä vuoden 1981 alussa. Tuolloin nimellä Muumilaakson tarinoita kulkeneen sarjan jaksot olivat kymmenen minuutin pituisia. Ohjelmatietojen mukaan kolmessa jaksossa kertojana toimi Raila Hämäläinen, ollen sarjan ensimmäinen suomalaisääni.
Samalla vuosikymmenellä sarja dubattiin suomeksi, mutta vielä ilman varsinaisia ääninäyttelijöitä. Ainoastaan kertoja Harri Hyttisen ääni kuljetti sarjan jaksoja eteenpäin. Yleisradion TV1-kanavalla nähtiin vuosina 1984–1986 yhteensä 52 jaksoa. Vuoden 1984 kevätkaudella, tiistaisin 28. helmikuuta alkaen, esitettiin 26 jaksoa aina kaksi jaksoa peräkkäin. Seuraavana vuonna sarja nähtiin osana kello 17.30 alkavia lasten ohjelmia, jolloin näytettiin aina yksi jakso kerrallaan. Kevät- ja syyskaudella nähtiin yhteensä 18 jaksoa ja vuoden 1986 alussa esitettiin vielä kahdeksan jaksoa. Yleisradion ohjelmistossa sarja kantoi edelleen nimeä Muumilaakson tarinoita. Vuonna 1991 Suomessa ensimmäisen kerran esitetty japanilainen piirretty Muumi-sarja "peri" sittemmin tämän nimen.
Musiikki
Muumien maailmaan on olemassa ainakin kolme vaihtoehtoista taustamusiikkia. Puolalaisen version musiikin sävelsi Andrzej Rokicki, mutta Itävallassa ja Saksassa esitettyyn versioon tilattiin tšekkoslovakialaiselta Evžen Illíniltä (Eugen Illin) hieman jazz-henkisempi musiikki. Brittiläisessä versiossa taas on Graeme Millerin ja Steve Shillin säveltämä, ambient-henkistä elektronista musiikkia hyödyntävä soundtrack, joka osaltaan vaikutti sarjan kulttimaineeseen Britanniassa. Kaikissa kolmessa versiossa on instrumentaalinen tunnusmusiikki ilman laulua. Vuoden 2010 restauroidussa suomalais-, ruotsalais- ja englantilaisversioissa on sen sijaan pop-yhtye PMMP:n tekemä ja esittämä tunnuslaulu.
Elokuvat
Vuonna 2008 julkaistiin myös muumikirjaan Vaarallinen juhannus pohjautuvista osista suomalaisten leikkaama ja editoima elokuva Muumi ja vaarallinen juhannus. Muumi ja punainen pyrstötähti (2010) on toinen sarjaan perustuva elokuva. Siinä alkuperäinen materiaali on muutettu kolmiulotteiseksi. Lisäksi muun muassa musiikki on uusittu täysin.
Kolmas elokuva Muumien taikatalvi julkaistiin joulukuussa 2017. Sarjan neljäs elokuva Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut julkaistiin vuonna 2021.
Målsrydin kirkko
Målsrydin kirkko on Ruotsissa Boråsin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Kirkko on vihitty käyttöön 3. lokakuuta 1915. Rakennus edustaa uusgoottilaista tyyliä ja arkkitehtina toimi Lars Kellman. Kirkkoon mahtuu 150 ihmistä. Sinne on tehty perusteellinen remontti vuonna 1987. Silloin esimerkiksi palautettiin esille alkuperäiset maalaukset, jotka ovat katossa ja penkkien päädyissä. Kirkon nykyiset urut ovat vuodelta 1988.
Half Hour of Power
Half Hour of Power on Sum 41 -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Big Rig Records julkaisi sen 27. kesäkuuta 2000.
Levyn kappaleen "Summer" suunniteltiin julkaistavan jokaisella Sum 41:n albumilla, mutta tämän levyn jälkeen se ilmestyi vain albumilla All Killer No Filler.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Sum 41
Zbigniew Namysłowski
thumb|250px|Namysłowski [[Zakopanessa, Puolassa vuonna 2007.]] Zbigniew Jacek Namysłowski (9. syyskuuta 1939 Varsova, Puola – 7. helmikuuta 2022 ) oli puolalainen jazz-alttosaksofonisti, huilisti, sellisti, pasunisti, pianisti ja säveltäjä. Namysłowski tunnetaan kenties parhaiten yhteistyöstään Krzysztof Komedan kanssa. Hän on levyttänyt myös Leszek Możdżerin, Michał Urbaniakin ja Andrzej Trzaskowskin kanssa.
Patrick Doherty
thumb|200px|Patrick Doherty Patrick Doherty (s. 18. heinäkuuta 1945 Glasgow, Skotlanti) on irlantilainen tasavaltalaispoliitikko.
Dohertyn vanhemmat olivat kotoisin Donegalin kreivikunnasta, Irlannin tasavallasta. Doherty, joka tunnetaan ”hymyilijänä” (Smiler), muutti Donegaliin 1968, hieman ennen kuin Pohjois-Irlannin konflikti puhkesi rajojen yli. Doherty oli aktiivinen PIRA:n (Provisional Irish Republican Army) jäsen vuosia ja oli myös Sinn Féinin edustaja Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa Länsi-Tyronen edustajana vuosina 2001–2017, kuten myös Pohjois-Irlannin kansalliskokouksen jäsen vuosina 1998–2012. Doherty oli Sinn Féinin varapuheenjohtaja vuosina 1988–2009. Hän oli myös ehdolla Irlannin tasavallan vaaleissa Koilis-Donegalin vaalipiirissä vuonna 1989 ja Connacht-Ulsterin vaalipiirissä europarlamenttivaaleissa 1989 ja 1994.
ROV Kaiko
thumb|ROV Kaikon laukaisuasema. ROV Kaiko (, "Merihauta") oli japanilainen valtamerten tutkimukseen käytetty sukellusrobotti. Se kiinnitettiin pinnalla olevaan laivaan pitkällä kaapelilla. Kaiko saavutti 10 911 metrin syvyyden Mariaanien hautavajoamassa maaliskuun 24.päivänä vuonna 1995. Se katosi Nankain hautavajoamaan vuonna 2003.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – miesten 15 km vapaa tyyli
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen 2021 miesten 15 km vapaa tyyli järjestettiin 3. maaliskuuta 2021.
Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 3. maaliskuuta kello 13.15.
Karsinta
Karsinta järjestettiin 24. helmikuuta kello 10.30.
The Real Thing
Taustaa
Faith No More oli erottanut laulajansa Chuck Moselyn kiertueen jälkeen vuonna 1988 johtuen hänen vaikeuksistaan laulamisen, päihteiden ja yhtyekavereiden välillä. Loppuvuodesta 1988 Mike Patton liittyi yhtyeeseen laulajaksi kitaristi Jim Martinin suosituksesta. Muu yhtye oli jo aiemmin säveltänyt osan kappaleista joihin Patton liityttyään kirjoitti sanat.
Nauhoitus
Albumin sessioissa nauhoitettiin myös kappaleet "The Grade" ja "The Cowboy Song", jotka löytyvät single-julkaisuilta sekä Live at the Brixton Academy-albumilta. "Sweet Emotion"-niminen kappale julkaistiin myöhemmin uudelleennauhoitettuna nimellä "The Perfect Crime" Bill & Ted's Bogus Journey-elokuvan soundtrackilla. Alkuperäinen versio löytyy yhtyeen kokoelmalta The Very Best Definitive Ultimate Greatest Hits Collection.
Albumin vastaanotto
The Real Thing julkaistiin kesäkuussa 1989 ja se sai hyviä arvosteluja varsinkin Isossa-Britanniassa ja yhtye pääsi kiertueelle Metallican kanssa. Ensimmäisenä singlenä julkaistu "From out of Nowhere" ei saanut menestystä yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa, mutta nousi Britanniassa sijalle 23.
Pohjois-Amerikassa pääsy suuren yleisön tietoisuuteen koitti vasta kun single "Epic" julkaistiin tammikuussa 1990. Rap-musiikkia ja heavy metalia yhdistelevä kappale nousi listoilla sijalle 9. ja siitä tehty promovideo sai runsaasti soittoaikaa MTV-musiikkikanavalla ja auttoi albumia nousemaan listoille ja lopulta platina-myyntiin Yhdysvalloissa. Albumi nousi Yhdysvalloissa korkeimmillaan sijalle 11. lokakuussa 1990, 16 kuukautta julkaisun jälkeen. The Real Thing oli myös Grammy-ehdokkaana vuoden 1989 parhaaksi metalli-albumiksi.
Hundin sääntö
Elektronien todennäköisintä esiintymispaikkaa avaruudessa kuvataan orbitaaleilla. Kullakin orbitaalilla voi olla enintään kaksi elektronia. Hundin säännön mukaan elektronit kuitenkin sijoittuvat saman energiatason orbitaalille yhdensuuntaisin spinein niin kauan kuin mahdollista. Periaatteen avulla voidaan ennustaa, millaiset elektronikonfiguraatiot ovat pysyvämpiä.
Hundin sääntöjen avulla voidaan ennustaa atomin, ionin tai molekyylin alin energinen spektritermi ja perustila.
Markat Takas! (albumi)
Kappaleet
"Kantapään kautta" -kappaleen kertosäkeestä vastaa Aste. "Pimeetä" -kappaleen kertosäkeessä laulaa MGI.
Lippupallo
Lippupallo on Yhdysvalloissa amerikkalaisesta jalkapallosta kehitetty palloilulaji, joka sopii sekä miehille ja naisille että aikuisille ja lapsille. Laji muistuttaa säännöiltään ja pelitavaltaan amerikkalaista jalkapalloa, mutta pelissä fyysisen kontaktin määrä on loukkaantumisten välttämiseksi minimoitu.
Toisin kuin amerikkalaisessa jalkapallossa, lippupallossa ei ole suojavarusteita (hammassuojaa lukuun ottamatta), ja peli sopii erityisesti kuntoilulajiksi, myös naisille ja lapsille. Lippupallo ei ole vielä Suomessa yleisesti tunnettu laji, mutta lajiliitto Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto tarjoaa opetusta, varusteita ja lajitietoutta esimerkiksi koulujen liikuntaohjelmille.
Linja-autopysäkki
thumb|right|250px|Pysäkki [[Ylikiiminki|Ylikiimingissä seututie 836:n varrella.]]
Pysäkeille, joiden käyttäjämäärä on suuri, rakennetaan usein katos suojaamaan odottavia matkustajia sateelta. Pysäkkien yhteyteen on tapana asentaa roska-astioita sekä haja-asutusalueilla usein postilaatikoita.
Matkustajainformaatio
Kaupungeissa linja-autopysäkeillä on usein paperinen aikataulu. Katoksellisilla pysäkeillä voi olla myös linjakartta. Esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, Tampereella, Turussa, Oulussa ja Kuopiossa on pysäkeillä myös sähköisiä aikataulunäyttöjä, jotka kertovat linja-autojen tuloon jäljellä olevan ajan. Joillakin linjoilla näytöt saavat ajantasaista informaatiota linja-auton sijainnista ja vastaavat näin todellista tilannetta, eivätkä pysäkkiaikataulun arvioaikaa.
Linja-autopysäkkiin liittyviä liikennesääntöjä
Tieliikenneasetuksessa linja-autopysäkin merkki kieltää pysäköinnin 12 metrin etäisyydellä merkistä, ellei reunakiveykseen ole värityksellä merkitty tästä poikkeavaa pysäkkialuetta. Väritys on Suomessa useimmiten keltainen. Pysäkiltä lähtevää linja-autoa on muun liikenteen väistettävä, jos tien nopeusrajoitus on korkeintaan 60 km/h.
Liikennemerkit
pienoiskuva|Linja-automerkit. Ylhäältä alas: lähiliikenne, kaukoliikenne sekä pikavuoro-lisäkyltti. Merkin yhteyteen voidaan asettaa kunnan vaakuna, tariffin ja liikenteenharjoittajaryhmän tunnus, lisäkilvissä pysäkin nimi sekä varsinkin kaupungeissa paikallisliikenteen linja-auton pysäkeillä siinä pysähtyvien linjojen numerotunnukset sekä päätepisteiden nimet, jonne linjat liikennöivät. Pikavuorolinjan pysäkki osoitetaan merkin yhteyteen asetettavalla lisäkilvellä.
Tieliikennelain uudistuksen myötä kaikki linja-automerkit muuttuivat keltaisiksi, eikä pikavuoroja enää mainita lisäkyltillä. Joissakin paikoissa pikavuoro-lisäkilpiä on vielä jäljellä. Uudessa pysäkkimerkissä linja-auton kulkusuunta on vasemmalle, kun vanhoissa (paikallisliikenteen keltaisissa ja kaukoliikenteen sinisissä) merkeissä se oli oikealle.
Melodifestivalen 1965
Melodifestivalen 1965 (tuolloin tunnettu nimellä Svensk sångfestival) oli Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustuskappale vuoden 1965 Eurovision laulukilpailuun, Ruotsi ei osallistunut Eurovision laulukilpailuun 1964, joten Melodifestivalen pidettiin nyt vuoden tauon jälkeen. Ruotsin edustajaksi valittiin sisäisesti Ingvar Wixell, ja kilpailussa valittiin hänelle vain edustuskappale. Kyseessä on ainoa kerta, jolloin Melodifestivalenissa sama artisti on esittänyt kaikki kappaleet. Kuuden kappaleen kilpailu järjestettiin 13. helmikuuta Cirkuksessa Tukholmassa. Voittokappaleen valitsivat 11 ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia, joista kullakin oli vaihtoehtona antaa joko kolmelle suosikilleen pisteitä kaavalla 1-3-5, kahdelle suosikilleen pisteitä kaavalla 6-3 tai yhdelle suosikilleen yhdeksän pistettä. Voittokappaleeksi valittiin Annorstädes vals, joka käännettiin kansainvälistä Eurovision laulukilpailua varten englanniksi nimellä Absent Friend.
Tomasz Szukalski
thumb|Szukalski (toinen oikealta) hyväntekeväisyyskonsertissa vuonna 2010. Tomasz Szukalski (1947 Varsova – 2. elokuuta 2012 ) oli puolalainen jazz-saksofonisti. Hän on yksi puolalaisen jazzin historian tärkeimmistä muusikoista. 1970-luvulla Szukalski soitti Edward Vesala – Tomasz Stańko -kvartetissa sekä Edward Vesalan soololevyillä. 1980-luvulla Szukalski siirtyi soololevyillään Stańkon free jazz -tyylisestä ilmaisusta perinteisempään suuntaan. Hän soitti myös fuusiojazzia rumpali Czeslaw Bartkowskin ja kosketinsoittaja Wojtek Karolakin kanssa yhtyeessä Time Killers.
Teritorijalna obrana
Teritorijalna obrana oli Jugoslaviaan vuonna 1968 luotu aluepuolustus. Jokaisella tasavallalla oli paikallinen puolustus aseineen. Josip Broz Tito loi TO:n, koska halusi tehostaa Jugoslavian puolustusta Tšekkoslovakian kriisin takia. Hieman ennen Jugoslavian hajoamissotia Serbian johtaja Slobodan Milošević eliminoi TO:n: Jugoslavian liittoarmeija keräsi suurimman osan aluepuolustuksen aseista pois vuonna 1990.
Krzysztof Komeda
thumb Krzysztof Komeda (alk. Krzysztof Trzciński; 8. huhtikuuta 1931 Poznań – 23. huhtikuuta 1969 Varsova) oli puolalainen elokuvasäveltäjä ja jazzpianisti. Hän sävelsi musiikin Roman Polańskin elokuviin Rosemaryn painajainen, Veitsi vedessä ja Umpikuja. Komedan jazzyhtyeet olivat merkittävimpiä 1960-luvun eurooppalaisia jazzkokoonpanoja. Yhtyeissä soittivat muun muassa Zbigniew Namysłowski, Tomasz Stańko ja Michał Urbaniak.
Vanity Fare
Vanity Fare oli vuonna 1966 perustettu englantilainen yhtye, jonka suurin hitti oli ”Hitchin’ A Ride” vuodelta 1970. Kappaleen on levyttänyt suomeksi Paula Koivuniemi vuonna 1972 nimellä ”Liftari oon”. Toinen Vanity Faren hittikappale oli ”Early In The Morning”, josta tehtiin Suomessa Joukon ja Kostin esittämä käännös nimellä ”Illasta aamuun” (1969).
Messier 78
M78:n vieressä on kolme himmeämpää kohdetta, NGC 2064, NGC 2067 ja NGC 2071. M78 on noin 1 600 valovuoden etäisyydellä Maasta. M78 on helposti löydettävissä pienellä kaukoputkella utuisena läikkänä, jonka sisällä on kaksi noin 10 magnitudin tähteä. Nämä tähdet, HD 38563A ja HD 38563B, valaisevat M78:n.
Yllä on kaksi kuvaa 2MASS-projektista (Two Micron All-Sky Survey), jossa vuosina 1997–2001 kartoitettiin infrapunan aallonpituuksilla koko taivaanpallo 99,998-prosenttisesti. Näistä tuloksista on tehty väärävärikuvia yhdistämällä tähtien kirkkaudet väreihin niin, että sininen edustaa J-kaistaa (1,2 mikrometriä), vihreä H-kaistaa (1,6 mikrometriä) ja punainen K-kaistaa (2,2 mikrometriä).
Kroatian demokraattinen liitto
Kroatian demokraattinen liitto (, lyh. HDZ) on kroatialainen konservatiivipuolue ja maan merkittävin keskusta-oikeistoa edustava puolue, joka on nykyisin toinen Kroatian kahdesta suuresta valtakunnallisesta puolueesta Kroatian sosiaalidemokraattisen puolueen ohella. HDZ hallitsi Kroatiaa vuosina 1990–2000 ja on ollut koalitiohallituksessa vuodesta 2003. HDZ on Euroopan kansanpuolueen täysjäsen.
Bosnia ja Hertsegovinassa toimii HDZ:n sisarpuolue HDZ BiH.