cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abortti
Eettiset kysymykset
Abortin rajoittamisen yksi peruste on se, että sikiö tuntee kipua. Sitä ei tiedetä tarkasti, missä vaiheessa sikiö alkaa tuntea kipua. Aiemmin on arvioitu, ettei sikiö tuntisi kipua ennen 24. raskausviikkoa, ja myös 20. raskausviikkoa on ehdotettu alarajaksi. Uudempi tutkimus viittaa siihen, että sikiön kipukokemus saattaa olla mahdollinen jo varhaisemmassa vaiheessa, 12.–13. raskausviikon jälkeen.
Aborttia on vastustanut erityisesti katolinen kirkko, jonka mukaan sikiötä tulee suojella hedelmöittymishetkestä alkaen. Useimmissa yhteiskunnissa täyttä ihmisarvoa ei kuitenkaan ole sikiölle myönnetty. Hippokrateen valassa lääkäri kieltäytyy antamasta naiselle sikiötä tuhoavia aineita, ja maailman lääkäriliiton Geneven julistuksessa lääkäri lupaa vankkumatta kunnioittaa ihmiselämää. Useat yhteiskunnat ovat kuitenkin hyväksyneet abortin sallivia lakeja, ja lääkärit ovat näissä maissa sopeutuneet näihin lakeihin. Abortin sallivien maiden lainsäädännöissä on kuitenkin eroja sen suhteen, millä raskausviikolla abortti voidaan vielä tehdä.
Abortin suhteesta ihmisoikeuksiin on vastakkaisia näkemyksiä. Aborttioikeutta kannattavan Amnesty Internationalin mukaan aborttioikeus on ihmisoikeus, koska kansainväliset ihmisoikeuslait takaavat jokaiselle oikeuden päättää omasta ruumiistaan, ja koska laiton abortti voi johtaa julmiin, epäinhimillisiin ja nöyryyttäviin rangaistuksiin, syrjintään ja naisen terveyden vaarantumiseen. Katolisen kirkon johtaja, paavi Benedictus XVI sen sijaan on sanonut, että aborttioikeus ei voi olla ihmisoikeus, koska kaikkien ihmisoikeuksien perustana ja edellytyksenä on oikeus elämään. Koska ihmiselämä alkaa katolisen kirkon mukaan hedelmöittymishetkestä, abortti on ihmisoikeuksien suora vastakohta.
Oma eettinen kysymyksensä abortin suhteen on se, onko eettistä tehdä abortti lapsen sukupuolen perusteella.
Kööpenhaminan päärautatieasema
Kööpenhaminan päärautatieasema on Tanskan suurin rautatieasema. Se sijaitsee Kööpenhaminan ydinkeskustassa Tivolin sisäänkäynnin vieressä.
Asemalta on lähi- ja kaukojunayhteyksiä eri puolille Tanskaa sekä kansainvälisiä yhteyksiä Ruotsiin ja Saksaan. Aseman kautta kulkevat myös lähes kaikki S-tog -linjat. Asemahallissa on useita pikkukauppoja sekä pikaruokapaikkoja.
Historia
Kööpenhaminan ensimmäinen rautatieasema avattiin vuonna 1847. Se palveli Roskildeen vievää rataa ja oli rakennettu puusta. Tämän korvannut asema avattiin vuonna 1864.
Toinenkin asema osoittautui liian pieneksi, varsinkin, koska vain yksi raide kulki sieltä kaupungin ulkopuolelle. Uusi ja nykyinen asema, tunneli Østerportin rautatieasemalle sekä uudet raiteet kaupungista etelään valmistuivat joulukuussa 1911.
Asema kunnostettiin vuonna 1980. Laitureille vievät liukuportaat ja hissit rakennettiin sekä aseman sisätilat uusittiin täysin. Viimeisin remontti päättyi 2008. Aseman katto korjattiin ja laiturit 3–6 parannettiin kansainvälisiin standardeihin. Myös aseman muita osia on remontoitu.
Asemalta on yhteys Kööpenhaminan metroon.
TERF
TERF (engl. trans-exclusionary radical feminism, ’transihmiset ulossulkeva radikaalifeminismi’) on usein halventavassa tarkoituksessa käytetty nimitys radikaalifeminismin suuntauksesta, jonka mukaan koska sukupuolessa on kyse lisääntymisbiologiasta, transsukupuoliset ihmiset ovat sitä sukupuolta, johon heidät on syntymässä määritelty biologiansa perusteella. Terf-feministien mukaan transnaiset ovat siis miehiä tai transihmisiä eivätkä naisia. Joidenkin terf-feministien mukaan transnaisilta puuttuvat väistämättä naisen kokemukset esimerkiksi naispuberteetista, patriarkaatin kohteena olemisesta ja raskaudesta.
Terf-nimitystä käytetään usein halventavassa merkityksessä, ja terf-feministejä syytetään transfobisiksi. Terfeiksi leimatut feministit määrittelevät itsensä mieluummin ”gender-kriittisiksi”.
Terf-ajatteluun on yhdistetty esimerkiksi vaatimus, että naisten vessojen pitäisi turvallisuussyistä olla tarkoitettu vain biologisesti naisille eikä transnaisille. Terf-feministit perustelevat tätä vaatimusta tapauksilla, joissa transnainen tai sellaiseksi tekeytyvä on raiskannut naisia naisille rajatuissa tiloissa. On myös huomautettu, että biologiaan perustuvan jaottelun poistuessa kuka hyvänsä henkilö voi määritellä itsensä naiseksi, ja tämän avaavan mahdollisuuden häiritsijämiesten toiminnalle.
Ensimmäisiä kertoja termiä käytti Englannissa vuonna 2008 Viv Smythe kuvailemaan mediassa kirjoittavia radikaaleja feministejä, jotka Smythen mukaan olivat transfobisia. Nykyään termiä käytetään myös ei-radikaaleiksi feministeiksi identifioiduista ihmisistä, joiden katsotaan syrjivän transihmisiä.
Tunnettuja kielteisellä terf-nimityksellä leimattuja pitkän linjan feministejä ovat esimerkiksi J. K. Rowling sekä feminismin perustajahahmoihin kuuluva Germaine Greer.
Gustaf Melander
pienoiskuva|Melander noin vuonna 1930. Gustaf Melander (9. tammikuuta 1861 Kuopio – 25. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen fyysikko ja meteorologi, joka toimi Suomen Tiedeseuran Meteorologisen päälaitoksen johtajana 1908–1918 ja Meteorologisen keskuslaitoksen johtajana 1919-1931
Ura
Melanderin vanhemmat olivat yliopettaja Henrik Leopold Melander ja Elise Leontine Enwald. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 ja tohtoriksi 1890, jolloin hänestä tuli myös fysiikan dosentti Helsingin yliopistossa. Ranskaksi julkaistussa väitöstyössään De la dilation des gaz à des pressions inférieures à la pression atmosphérique Melander tutki kaasujen laajentumista, myöhemmin hän paneutui mm. suolahiukkasten merkitykseen meriveden tiivistymiselle ilmassa, valon vaikutukseen magneeteille sekä kappaleiden sähköisiin ominaisuuksiin.
Vuonna 1908 Melander nimitettiin tuolloisen Suomen Tiedeseuran Meteorologisen päälaitoksen johtajaksi. Vuoden 1919 alussa Meteorologinen päälaitos muuttui valtion virastoksi (Meteorologiseksi keskuslaitokseksi) ja asetuksella Melander siirtyi keskuslaitoksen johtajaksi, jossa virassa hän oli vuoteen 1931 saakka. Melanderin alotteesta Sodankylään perustettiin magneettinen observatorio ja Pasilaan meteorologinen leija-asema "Ilmala". Melanderin aikana Suomessa aloitettiin myös kansainvälinen aerologinen ja maamagneettinen tutkimustoiminta.
Jo 1890-luvulla Melander oli pitänyt yliopiston fyysis-matemaattisessa osastossa ensimmäisenä henkilönä luentoja suomen kielellä. 1893 hän perusti Vipuset-nimisen yhdistyksen kehittämään suomen kieltä fysiikan alalla. Hän oli Luonto tieteen valossa -teoksen päätoimittaja ja julkaisi vuonna 1918 kirjan Nykyajan sääoppi.
Melanderin puoliso vuodesta 1899 oli Elsa Maria Berg (1876–1953). Hänen veljiään olivat historioitsija K. R. Melander ja valtiopäivämies Henrik Melander. Professori Ilmari Melander oli hänen poikansa.
Suomen urheilu 2001
Suomen urheilu 2001 käsittelee vuoden 2001 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Vuoden naisurheilijaksi valittiin hiihdon maailmanmestari Pirjo Manninen ja vuoden valmentajaksi suunnistusvalmentaja Torsten Smedslund.
Toimitusketjujen ja logistiikan hallintajärjestelmä
Toimitusketjun hallinta (Supply Chain Management, SCM) tarkoittaa tavaroiden toimituksen ja palveluketjun optimointia. Kaikkien toimitusketjun osapuolien; toimittajien, jakelijoiden, alihankkijoiden ym. liikekumppaneiden yhdistämistä ja koko ketjun tehokasta hallinnointia. Tavoitteena on lisätä kaikkien jäsenten välistä kommunikointia ja siten alentaa kustannuksia, lisätä myyntiä ja tehostaa asiakaspalvelua.
Markkinoinnin johtamisen näkökulmasta toimittajasuhteiden johtaminen tähtää taloudellisesti tehokkaaseen tuotanto- ja muiden resurssien hankintaan asiakkaiden arvontuotannon näkökulmasta optimaalisen tarjooman kehittämiseksi ja tuottamiseksi.
Gestão da cadeia logística
Rantakala
Rantakala on suomalainen perinneruoka, yksinkertainen lämmin ruoka vedessä keitetystä kalasta. Helpoimmillaan peratut kalat vain keitetään hiljalleen vähässä suolavedessä noin 15 minuutin ajan. Rantakala yleistyi aikoinaan sisävesikalastajien keskuudessa helposti ja nopeasti valmistettavana ruokana heidän työssä ollessaan. Rantakala kypsyi nopeasti valurautapadassa nuotiolla. Yleisimpiä rantakalaan käytettäviä kaloja ovat järvikalat kuten muikku, ahven ja made. Turun saariston Rymättylässä rantakalaa on tehty silakasta ja merivedestä, johon ei tarvitse lisätä edes suolaa.
Rantakalasta on monia muunnelmia eri puolilla Suomea. Alkuperäiseen rantakalaan laitetaan kalan lisäksi vain vettä, suolaa ja nokare voita. Nykyään rantakalaa muunnellaan usein kalakeittomaiseksi lisäämällä perunaa sekä mausteita kuten maustepippuria, sipulia, tilliä ja ruohosipulia. Ruisleivän paloja voidaan laittaa keiton päälle maustumaan.
Savonranta-päivien yleisölle Savonlinnassa rantakalaa tehdään vuosittain suuri määrä muikuista, muina aineina tilli, sipuli ja voi. Ruoka syödään sellaisenaan ilman perunoita tai muita lisukkeita.
Rantakala on Pohjois- ja Ylä-Savon sekä Etelä-Karjalan maakuntaruoka sekä Joutsan, Konneveden, Riistaveden ja Uukuniemen pitäjäruoka.
Richard Howard
Richard Howard (13. lokakuuta 1929 Cleveland, Yhdysvallat – 31. maaliskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kääntäjä (ranska–englanti). Hän valmistui Columbian yliopistosta, jossa hän itsekin myöhemmin opetti. Hän asui New Yorkissa.
Howard opiskeli ranskalaista kirjallisuutta Pariisin yliopistossa vuosina 1952–1953 ja aloitti sen jälkeen työn leksikografina. Hän alkoi menestyä runoilijana 1960-luvulla ja sai vuonna 1969 Pulitzer-palkinnon teoksellaan Untitled Subjects.
Howardille myönnettiin Yhdysvaltain runoseuran Frost-mitali vuonna 2004. Hänet palkittiin lisäksi kääntäjänä PEN/Book-of-the-Month Club Translation Prizellä ja National Book Awardilla. Jälkimmäisen hän sai Charles Baudelairen Pahan kukkien käännöksestä. Howard oli Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsen vuodesta 1983, ja hän oli pitkään The Paris Review -lehden runotoimittaja.
Siirtoväki
thumb|Evakkoja siirtymässä luovutetusta Karjalasta jäljelle jääneen Suomen alueelle talvisodan päätyttyä. Siirtoväki tarkoittaa Suomen Neuvostoliitolle toisen maailmansodan seurauksena luovuttamilta alueilta eli talvisodan jälkeen luovutetusta Karjalasta, Kuusamon ja Sallan silloisista itäosista ja Petsamon Kalastajasaarennon luoteisosasta, jatkosodan jälkeen samoilta alueilta sekä koko Petsamosta ja Porkkalan vuokra-alueelta, vuonna 1947 Jäniskosken–Niskakosken alueelta evakuoituja henkilöitä, evakkoja, jotka viimeistään jatkosodan päätyttyä oli ryhdyttävä asuttamaan pysyvästi Suomen uuden rajan sisäpuolelle. Evakuoiduista suurin osa oli karjalaisia. Siirtoväkeä oli noin 420 000 henkeä eli 11 prosenttia Suomen silloisesta väkiluvusta.
NoViolet Bulawayo
NoViolet Bulawayo (oik. Elizabeth Zandile Tshele, s. 12. lokakuuta 1981 Tsholotsho, Zimbabwe) on zimbabwelainen kirjailija. Nykyään Yhdysvalloissa asuva Bulawayo on opiskellut muun muassa Texasin A&M-yliopistossa sekä Cornellin yliopistossa New Yorkissa.
Siirtoväki
Suomen siirtoväki on maailman miljoonien karkotettujen ja pakolaisten joukossa siinä mielessä erityisasemassa, että se on koko ajan säilyttänyt täydet kansalaisoikeutensa ja sen hyväksi on harjoitettu paljon siirtoväkipolitiikkaa. Siirtoväkeä varten tehdyt erityisjärjestelyt koskivat ensisijaisesti maataloussiirtoväkeä. Myös muille siirtoväkeen kuuluville myönnettiin etuuksia asunnon hankkimisen helpotukseksi säännöstelynalaisista huoneistoista. Toisaalta kaikki luovutetuilla alueilla siihen asti asuneet Suomen kansalaiset olivat velvollisia kuulumaan siirtoväkeen ja siten muuttamaan Suomen jäljelle jääneelle alueelle, koska heidän evakuointinsa kuten evakuoinnit yleensäkin oli pakkotoimi.
NoViolet Bulawayo
Bualwayon kehuttu esikoisromaani Me tarvitaan uudet nimet (We Need New names) ilmestyi vuonna 2013. Se oli ehdolla muun muassa Los Angeles Times ja The Guardian -lehtien kirjallisuuspalkintojen sekä Man Booker Prizen saajaksi.
Dave Spitz
Dave "The Beast" Spitz (David Spitz) (s. 22. helmikuuta 1958 New York) on yhdysvaltalainen basisti. Hänet muistetaan parhaiten Black Sabbath -yhtyeen basistina vuosilta 1985-1987. Muita yhtyeitä joissa hän on ollut mukana ovat mm. Americade, White Lion, Impelliterri, Slamnation, Insomnia, Nuclear Assault, Great White ja Bill Ward Band. Hän harrastaa karatea ja on opiskellut ja työskennellyt musiikkiuransa jälkeen asianajajana. Hänen veljensä Dan Spitz tunnetaan Anthrax-yhtyeen kitaristina. Lempinimi "The Beast" (peto) on hänen lapsuudenystävänsä keksimä lempinimi.
Siirtoväki
Siirtoväkijärjestelyissä otettiin pääperiaatteeksi, että muut suomalaiset luovuttavat osan omaisuudestaan siirtoväen asuttamista varten. Vuosien 1942 ja 1945 omaisuudenluovutuslaeilla ei saatu riittävää tuottoa, joten päädyttiin hankkimaan varoja verotuksella. Vuoden 1940 korvauslaki jäi panematta toimeen. Vuoden 1942 niin sanottu ensimmäinen korvauslaki rakentui sen toivon varaan, että Suomi saisi luovutetut alueet pysyvästi takaisin, joten vuonna 1945 säädettiin toinen korvauslaki. Maataloussiirtoväki pyrittiin asuttamaan Helsingistä ja Jyväskylästä katsoen suunnilleen samaan järjestykseen kuin se oli alueluovutukseen asti asunut Viipurista ja Sortavalasta katsoen. Muun siirtoväen sijoittumiseen vaikuttivat muun muassa sellaiset tilanteet, joissa esimerkiksi tehtaan johtaja lupasi, että työntekijät saavat uudelta tehdaspaikkakunnalta työpaikan, jos sitä tahtoisivat ja muuttaisivat työnantajan uudelle paikkakunnalle.
Keväällä 1946 siirtoväki marssi eduskuntatalolle ja presidentinlinnan edustalle, ja karjalaisten edustajat kävivät neuvotteluja eduskuntaryhmien kanssa siirtoväkeä koskeneiden ongelmien ratkaisemisesta. Suhtautuminen karjalaiseen siirtoväkeen muualla Suomessa oli aihetta tutkineen filosofian tohtori Heli Kanasen mukaan karumpaa kuin jälkeenpäin on yleisesti haluttu muistaa. Sotien aikana tuli täytenä yllätyksenä, että paikkakunnalle ilmestyi äkkiä suurin joukoin vierasta murretta tai kokonaan outoa kieltä, karjalaa, puhuvaa väkeä, jolla oli oudot tavat ja jotka sotkivat paikkakunnan totuttua järjestystä. Pika-asutus- ja maanhankintalakien nojalla siirtoväelle otettiin maata elämiseen, minkä jotkut maata luovuttamaan joutuneet kokivat jopa varastamiseksi. Torjuva suhtautuminen johtui uusien tulijoiden vieroksumisen ohella myös siitä, että myös sodan tuhoilta säästyneillä alueilla oli kaikesta pulaa, eikä omasta vähästä oltu halukkaita luovuttamaan muille. Täysin luterilaisilla alueilla suhtauduttiin erityisen kylmästi ortodokseihin. Erityisen vaikeaa sopeutuminen näyttää olleen Vaasan läänissä, josta muutti vuoteen 1949 mennessä pois lähes 80 000 karjalaista. Vuosien kuluessa siirtoväen ja alkuperäisväestön suhteet kuitenkin paranivat ja alkuvaiheen epäluuloinen ilmapiiri jopa haluttiin unohtaa puolin ja toisin.
Asutustilat eli siirtotilat
thumb|upright|Siirtoväkiperhe asutustilallaan [[Askola|Askolassa.]] Siirtotilalla eli maanhankintatilalla tai asutustilalla tarkoitetaan siirtoväelle luovutetuilla alueilla menetettyjen tilojen korvaukseksi maanhankintalailla pakkolunastetuista maista muodostettuja tiloja. Jonkin verran asutustiloiksi nimitettyjä tiloja Suomessa oli myös jo ennen siirtoväen asuttamista tuloksena muusta asutustoiminnasta. Siirtoväen asutustilat pyrittiin muodostamaan niin, että mahdollisimman harva maanluovuttaja joutuisi luovuttamaan itselleen ja perheelleen tärkeitä tilan osia, joten asutustiloihin otettiin paljon maata muun muassa rappiotiloista ja tiloista, joiden omistaja ei saanut pääasiallista toimeentuloaan maataloudesta. Vuonna 1940 säädettiin maataloussiirtoväen asuttamiseksi siirtoväen pika-asutuslaki ja vuonna 1945 maanhankintalaki. Suomen jäljelle jääneiden alueiden suurten maanomistajien oli luovutettava maitaan maataloussiirtoväelle. Saman kunnan maataloussiirtoväki pyrittiin sijoittamaan samalle alueelle. Kokonaisuudessaan siirtoväkeä oli noin 420 000 henkeä eli 11 prosenttia Suomen silloisesta väkiluvusta.
J. K. Paasikiven vaatimuksesta määrättiin, että maataloussiirtoväen sijoituksella ei saanut muuttaa kuntien kielisuhteita. Koska ruotsinkielistä maataloussiirtoväkeä oli vähän, tämä merkitsi sitä, että ruotsinkielisiin kuntiin ei maataloussiirtoväkeä määrätty juuri lainkaan ja kaksikielisiinkin kuntiin vähemmän kuin suomenkielisiin kuntiin. Paasikivi perusteli tätä hyvien suhteiden säilyttämisellä Ruotsiin. Sen sijaan ruotsinkieliset kunnat, jotka eivät halunneet alueelleen siirtoväkeä, ostivat maata suomenkielisiltä alueilta ja luovuttivat sen siirtoväen asuttamiseen.
Porkkalanniemestä ja Upinniemestä sekä lähialueilta vuonna 1944 siirtymään joutunut väestö sai mahdollisuuden palata kotiin vuonna 1956, kun Neuvostoliitto luopui ennenaikaisesti hallintavallastaan Porkkalan vuokra-alueeseen, mutta läheskään kaikki näiltä alueilta evakkoon lähteneet eivät tätä oikeuttaan käyttäneet.
Yleisen käsityksen mukaan siirtoväen asuttaminen onnistui Suomessa hyvin. Missään muualla maailmassa ei sodan vuoksi menetetyiltä alueilta siirtynyttä väestöä pystytty sijoittamaan uusille asuinsijoille yhtä nopeasti kuin Suomessa. Asutustoiminnan onnistuminen vahvisti uskoa tulevaisuuteen. Onnistuminen lujitti myös yhteiskuntarauhaa, koska sen tarkoituksena oli osittain kommunismin torjunta niin sanottuina vaaran vuosina. Myös maanhankintalain toimeenpano onnistui, koska sen nojalla tehdyistä kaupoista ja lunastuksista tehtiin vain vähän valituksia. Asutustoiminnan varjopuolet paljastuivat 1960-luvulla, jolloin osoittautui, että lukuisat pientilat eivät maatalous- ja metsätöiden koneellistuessa olleet enää elinkelpoisia. Tästä seurasi voimakas maaltamuutto ja siirtolaisuus Ruotsiin.
Volt Alankomaat
Volt Alankomaat (holl. Volt Nederland, tunnetaan enimmäkseen lyhenteellä Volt) on sosiaaliliberalistinen poliittinen puolue Alankomaissa. Se on eurooppalaisella tasolla toimivan poliittisen liikkeen Volt Europan alankomaalainen haara.
Volt Nederland perustettiin Utrechtissä 23. kesäkuuta 2018, ja Reinier van Lanschot oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Puolueen perustaminen on osittain joukkorahoituksen ansiota.
Dyne
Dyne (lyh. dyn) on käytöstä poistunut, cgs-järjestelmään kuuluva voiman mittayksikkö. Dynen määritelmä muistuttaa sen SI-järjestelmässä korvannutta newtonia:
Määritelmästä on helppo havaita, että
.
Araripentanssija
Araripentanssija (Antilophia bokermanni) on äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, joka on endeeminen laji Araripen ylängöllä koillisessa Brasiliassa. Lajista on kovin vähän tietoa, mutta kannan arvioidaan olevan alle 250 yksilöä.
Araripentanssija on vajaat 15 cm pitkä. Koiraslinnun päälaki ja niska ovat kirkkaanpunaiset, siivet mustat ja muu höyhenpeite vaaleanharmaa. Naaras on oliivinvihreä, vatsapuolelta vaaleampi.
S/2003 J 10
S/2003 J 10 on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003. S/2003 J 10 on läpimitaltaan noin kaksi kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 23 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa noin 716 päivää. Radan inklinaatio on 165° ja eksentrisyys 0,4284.
Jarno Mällinen
Mällisen esikoisromaani Kieroonkasvukertomus ilmestyi vuonna 2011. Se perustuu osittain Radiopuhelimien ja teatteriohjaaja Juha Hurmeen yhdessä toteuttamaan musiikkinäytelmään Tommi, jota esitettiin Nälkäteatterin ja Oulun kaupunginteatterin yhteistuotantona vuonna 2005. Mällisen tekstejä on julkaistu myös Like Kustannuksen Radiopuhelimet-kirjassa, joka ilmestyi 2006. Hänen toinen romaaninsa Hiekkaan piirretty hirviö sijoittuu lehdistömaailmaan. Kolmas romaani Kotirintama kertoo leski-isän ja tämän pojan elämästä jatkosodan aikaisessa Pohjois-Suomessa. Teos sai erittäin positiivisen vastaanoton. Vuonna 2022 Mälliseltä ilmestyi romaani Käpylän idylli, joka kertoo yksinhuoltajaisän ja tämän pojan elämästä Helsingin Käpylässä 1970-luvun alussa. Tähtiteksti-sivuston arvostelussa romaania luonnehdittiin: "Uhka on kaikkialla ja lähestyy joka suunnasta. Mällinen osaa siirtää lapsen kokemusmaailman kouraisevasti aikuislukijan nahkoihin."
RPG
RPG voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Tuomas Timonen
Ensimmäinen runokokoelma Vuosi oli kaatuneita puita ilmestyi vuonna 2003 Tammen ja toinen, Oodi rakkaudelle, vuonna 2007 Teoksen kustantamana. Timonen sai vuonna 2007 Tanssiva karhu -palkinnon, jonka Yleisradio myöntää korkeatasoisesta kotimaisesta runoudesta.
Timonen on kirjoittanut myös useita näytelmiä, kuten muun muassa Minun poikani tarina, Elämänmäki ja Suklaa, suklaa.
Super Bowl XLIX
Super Bowl XLIX oli 49. Super Bowl -ottelu. Se pelattiin Glendalessa, Arizonan osavaltiossa 1. helmikuuta 2015. Ottelussa kohtasivat New England Patriots ja Seattle Seahawks.
Ottelun voitti New England Patriots lukemin 28–24. Kyseinen voitto oli joukkueelle sen historian neljäs.
Klaw
Klaw (esiintynyt Suomessa myös nimellä Klang) on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Fantastic Four -lehden numerossa 53 (1966). Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby.
Klaw esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa Ihmesarjan numerossa 4 (1967), silloin nimellä Klang.
Historia
Ulysses Klaue oli Paroni Struckerin alaisuudessa työskennelleen eversti Firtz Klauen poika. Eversti lähetettiin Wakandaan selvittämään sen salaisuudet. Toisen maailmansodan jälkeen hän muutti takaisin Belgiaan, minkä jälkeen hän englantilaisti nimensä "Klawiksi" ja kertoi pojalleen tarinoita Wakandasta.
Ulysses Klaw itse oli tiedemies, joka tutki äänen vaikutusta ympäristöön. Tarkempaan tutkintaan hän olisi tarvinnut vibranium-nimistä ainetta, jota löytyi Afrikasta, Wakandasta. Klaw puhui Wakandan johtajan T’Chakan (Mustan Pantterin isä) kanssa vibraniumin myymisestä Klawille. T’Chaka ei kuitenkaan suostunut ja Klaw lähti pois Afrikasta.
Klaw amputoi oikean kätensä ja sijoitti sen paikalle äänitykin. Klaw hyökkäsi jälleen Wakandaan ja sai vastaansa T’Challan eli Mustan Pantterin sekä Ihmeneloset. Wakandasta löytyi kone jonka voimanlähteenä toimi vibranium. Klaw hyppäsi koneeseen ja ulos tuli äänestä koostuva olento, joka otti nimekseen Klaw. Klaw pakeni jälleen ja aloitti rikollisen uransa taistelemalla yleensä Mustaa Pantteria, Ihmenelosia sekä Dazzleria vastaan.
Voimat & varusteet
Klawilla on suuret fyysiset voimat, joiden avulla hän kykenee (kehon ollessa täysin latautunut) nostamaan noin viisi tonnia.
Klawin todellinen voima on kuitenkin audiokineesi, eli äänenhallinta. Koska Klaw koostuu kiinteästä äänestä, hänellä on lukuisia ääneen liittyviä superkykyjä. Klaw ei ruumiinsa vuoksi tarvitse lainkaan unta tai ruokaa, eikä häntä voi vahingoittaa esimerkiksi taudeilla, hapenpuutteella, tavallisilla haavoilla tai voimakkailla iskuilla (vaikka tarpeeksi voimakas tällainen saattaakin Klawin tajuttomaksi – isku aiheuttaa tällöin vastataajuuden, joka rikkoo hänen kehonsa harmonian).
Salattujen Sotien aikana Tohtori Doom esimerkiksi leikkeli Klawin ruumiin palasiksi toimenpiteen Klawia satuttamatta. Palaset voidaan sulauttaa takaisin toisiinsa vain antamalla niiden koskettaa toisiaan. Klaw kykenee kuitenkin koskettamaan asioita, koska hänen kehonsa on osittain kiinteä. Ainoa keino tuhota Klaw on asettaa hänet tilaan, jossa ääniaallot eivät etene. Näin Klaw katoaisi. Hän ei kuitenkaan itse kykene muuttumaan takaisin alkuperäiseen tilaansa.
Klawin suurin heikkous on vibranium, metalli, joka aikaansai hänen muutoksensa ääniaalto-olioksi. Koska vibranium imee kaikenlaisia energiamuotoja (myös äänienergiaa), sen saattaminen kosketuksiin Klawin kanssa saa hänen kehonsa muuttumaan epävakaiseksi ja lopulta hajoamaan.
Klaw käyttää käteensä kiinnitettyä, molybdeeniteräksestä tehtyä äänimuuntajaa. Sen avulla hän voi ohjata paremmin luomiaan ääniaaltoja. Laite on kiinnitetty hänen kehoonsa toistaiseksi tuntemattomin keinoin vaikkakin näyttää siltä, että nykyään myös itse muuntaja koostuu samasta äänisubstanssista kuin Klaw itsekin.
Leanid Karnijenka
Karnijenka voitti yllättäen hopeaa MM-kisoissa 2007 fiaskoksi muuttuneessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Kilpailussa alkupään hiihtäjät pääsivät aloittamaan kilpailun sateettomissa oloissa, kunnes 50:nnen lähtijän kohdalla alkoi rankka lumisade ja ennakkosuosikit joutuivat hiihtämään sakeassa lumisateessa. Viidentoista parhaan hiihtäjän lista oli hyvinkin yllätyksellinen. Ennen MM-kisoja Karnijenka ei ollut edes debytoinut maailmancupissa.
Karnijenka lopetti uransa vain 23-vuotiaana vuonna 2010.
Sirhan Sirhan
pienoiskuva|Sirhan Sirhan vuonna 2016. Sirhan Bishara Sirhan (, s. 19. maaliskuuta 1944 Jerusalem) on senaattori Robert F. Kennedyn murhasta tuomittu mies. Hän ampui Kennedyä Los Angelesissa 5. kesäkuuta 1968; uhri kuoli 6. kesäkuuta.
Elämä
Sirhan syntyi palestiinalaiskristittyille vanhemmille Jerusalemissa, josta perhe muutti pian Yhdysvaltoihin. Isä Bishara Sirhan ei sopeutunut amerikkalaiseen elämäntyyliin ja joutui palaamaan kotimaahansa. Siitä lähtien Sirhanin kasvatti hänen äitinsä Mary Muzhea. Vuonna 1963 Sirhan pääsi City Collegeen, mutta hän jätti opiskelun alkuvuodesta 1965 hänen sisarensa Munirin sairastuttua leukemiaan. Sirhan meni useisiin pienipalkkaisiin töihin ja toivoi pääsevänsä jockeyksi. Hän joutui luopumaan urahaaveistaan jouduttuaan useisiin ratsastusonnettomuuksiin, jotka veivät hänet jopa sairaalaan.
Sirhan kasvatettiin maroniitiksi, mutta aikuisvuosinaan hän on usein vaihtanut uskonnollista suuntautumistaan muun muassa baptismiin, seitsemännen päivän adventismiin ja ruusuristiläisyyteen.
Murha
Sirhanista tuli kuuluisa hänen ammuttuaan losangelesilaisessa Ambassador Hotelissa kahdeksan laukausta kohti senaattori Robert F. Kennedyä. Myös muutama sivullinen haavoittui. Kennedy kuoli ampumisvälikohtauksesta saamiinsa vammoihin 6. kesäkuuta 1968.
Sirhan tunnusti senaattorin murhan. Hänen aiemmista päiväkirjamerkinnöistään löytyi viittauksia tulevaan veritekoon, mutta täysin selkeää motiivia ei tullut ilmi. Myöhemmin Sirhan kertoi tulleensa aivopestyksi ja toimineensa tiedostamattaan. Sirhan toimi tiettävästi yksin, mutta on myös esitetty teorioita, joiden mukaan teon takana olisi useampia henkilöitä.
Sirhanin yhdeksi motiiviksi on esitetty, että hän olisi ollut kriittinen Robert Kennedyn Lähi-idän-politiikkaa kohtaan – Kennedy ei ollut kritisoinut Kuuden päivän sotaa vuonna 1967, kun Israel kävi sotaa arabinaapureitaan vastaan. Sirhan oli palestiinalaisena ollut hyvin kriittinen Yhdysvaltain reaktiolle sodan aikana ja maan laajalle myötätunnolle Israelia kohtaan.
Tuomio
75-vuotiasta Sirhania puukotettiin vankilassa San Diegossa 31. elokuuta 2019, jolloin hän loukkaantui vakavasti.
Armahdusanomukset
Sirhan on sittemmin hakenut armahdusta toistakymmentä kertaa. Vuonna 2011 ehdonalaiskuulustelussa Sirhan todisti että ei vieläkään muista salamurhaa eikä muista yksityiskohtia vuoden 1969 oikeudenkäynnistä ja tunnustuksestaan.
Viimeksi Sirhanin armahdusanomus hylättiin 13. tammikuuta 2022. Hänen edellinen armahdusanomuksensa hylättiin helmikuussa 2016.
Kruunuvuorensilta
Silta on yksi Kruunusillat-kokonaisuuden kolmesta uudesta sillasta, jotka on tarkoitettu raitioliikenteen sekä pyöräilyn ja jalankulun käyttöön. Siltojen nimet ovat Kruunuvuorensilta, Finkensilta ja Merihaansilta. Autoliikennettä Kruunusilloilla ei sallita, mutta tarvittaessa ne sopivat pelastusajoneuvojen käyttöön. Kruunuvuorensiltaa on pidetty kansainvälisesti poikkeuksellisena hankkeena, sillä vastaavan kokoista siltaa ei ole aikaisemmin rakennettu vain joukkoliikenteen, jalankulun ja pyöräilyn käyttöön. pienoiskuva|Näkymä Laajasalosta [[Kruunuvuorenselkä|Kruunuvuorenselälle ennen työmaasillan rakentamista.]]
Mitat ja rakenne
Kahden saaren, Palosaaren ja Laajasalon väliin rakennettava Kruunuvuorensilta on 1 228 metriä pitkä liittopalkein tuettu vinoköysisilta. Alikulkukorkeus on korkeimmillaan 20 metriä ja jännevälit pisimmillään 260 metriä. Vinoköysiä asennetaan yhteensä 17 paria, joista pisin on 257 metriä. Näkyvin rakenneosa on 135 metriä korkea pyloni eli kannatinpylväs, joka valaistaan kaikkina vuodenaikoina. Pylonista tulee metrin pidempi kuin Kalasatamaan rakennetusta tornitalosta Majakasta, joka on Suomen korkein asuintalo. Pylonin peruslaatta valettiin 250 000 kilon painoiseen teräshäkkiin, joka asetettiin telaristikkonosturilla paikoilleen kymmenen metrin syvyyteen louhittuun onkaloon.
Siltavaluihin käytetään korkealujuusbetonia, ja kokonaisuudessaan betonia kuluu Kruunuvuorensiltaan 22 000 kuutiometriä. Betonikansi valetaan teräspalkkien päälle, ja terästä käytetään yhteensä 5,8 miljoonaa kiloa. Teräspalkkeja tarvitaan yhteensä noin 70 kappaletta ja poikkipalkkeja noin 300. Kantavien rakenteiden käyttöikä on 200 vuotta.
Suunnittelu ja rakentaminen
pienoiskuva|vasen|250px|Kruunuvuorensillan väliaikainen työsilta nähtynä [[Kruunuvuorenranta|Kruunuvuorenrannasta Korkeasaaren suuntaan heinäkuussa 2022. Taustalla Mustikkamaa ja Kalasataman tornitalot.]] pienoiskuva|Sillanrakennusta nähtynä [[Mustikkamaalta keväällä 2023.]] Sillan on suunnitellut WSP Finland, ja sen rakennuttamisesta vastaa Kreaten ja YIT:n muodostama Työyhteenliittymä Kruunusillat. Silta perustuu Gemma Regalis -nimiseen ehdotukseen, joka voitti suunnittelukilpailun 11 ehdokkaan joukosta. Urakan kustannusarvio, johon lukeutuu myös Nihdin ja Korkeasaaren välinen Finkensilta, on 155 miljoonaa euroa. Koko Kruunusillat-hankkeen kustannusarvio on 326 miljoonaa euroa.
Siltojen rakentaminen alkoi valmistelevilla töillä ja ruoppauksilla lokakuussa 2021. Kannatinpylvään perustusten louhintatyöt alkoivat alkuvuodesta 2022 ja sillan kannen rakentaminen alkoi kesällä 2022. Kannatinpylvään tukirakenne louhitaan poteroon 11 metrin syvyyteen. Silta rakennetaan liittopalkkirakenteena eli toisiinsa kiinnitetyistä teräs- ja betonirakenteista. Yhden siltalohkon pituus on 72 metriä. Siltalohkoja koottiin Korkeasaaressa ja Sompasaaressa.
Siltaurakkaa varten Kruunuvuorenselälle rakennetaan sekä työsilta että väliaikainen ”tekosaari”, joka toimii työmaatukikohtana. Suurimmillaan Kruunuvuorensillan ja Finkensillan parissa työskentelee yhteensä 150 työntekijää. Rakentamisessa käytetään myös sukeltajia. Kesällä 2023 siltalohkojen nostatöihin otettiin avuksi norjalainen Uglen-proomu.
Sillan on tarkoitus valmistua vuonna 2025, ja raitiokiskoja aletaan rakentaa sen jälkeen. Jalankulkua ja pyöräilyä ei välttämättä sallita vielä raitiotien rakentamisen aikana, koska sillalla tehdään paljon tilaa vaativia sähköasennuksia. Raitioliikenteen suunnitellaan alkavan alkuvuodesta 2027.
Halikarnassoksen teatteri
Halikarnassoksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Halikarnassoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Bodrumin kaupungin pohjoisosassa.
pienoiskuva|vasen|Halikarnassoksen teatterin rauniot. Halikarnassoksen teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella tai jo klassisen kauden lopulla. Tarkemmasta ajoituksesta on esitetty erilaisia arvioita: joskus se on ajoitettu jo Mausolloksen ajalle 300-luvulle eaa., joskus viimeistään 200-luvun eaa. alkupuolelle ja joskus puolestaan 100-luvun eaa. lopulle. Lopullisen muotonsa teatteri sai roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa., jolloin sitä muutettiin ja laajennettiin. Sitä ei kuitenkaan ilmeisesti muutettu koskaan varsinaiseksi roomalaiseksi teatteriksi.
Teatteri sijaitsi kaupungin akropoliin kaakkoisosassa ja sen katsomo avautui etelään. Se oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Sen katsomon halkaisija oli noin 86 metriä ja orkhestran halkaisija noin 18 metriä. Katsomossa oli tilaa noin – hengelle. Skene- eli näyttämörakennus oli kaksikerroksinen jo hellenistisen kauden vaiheessa. Roomalaisella kaudella se rakennettiin uudestaan.
Teatteri oli suhteellisen hyvin säilynyt vielä vuonna 1815, mutta nykyisin siitä on jäljellä vain vähäisiä osia. Teatterin kaivaukset suoritettiin vuonna 1973 Umit Serdaroglun johdolla. Kaivausten jälkeen sen katsomon alaosaa on kunnostettu vuosina 1976 ja 1985 sekä 2000–2003, ja sitä käytetään nykyisin erilaisiin esityksiin.
Luettelo maailmanperintöluettelon kohteista Amerikassa
Panama
pienoiskuva|Dariénin kansallispuisto.
Matti Kuusla
Matti Kaarlo ”Pikkis” Kuusla (vuoteen 1935 Granlund; 7. elokuuta 1933 Helsinki – 22. marraskuuta 2018 Espoo ) oli suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän oli yksi suomalaisen televisioviihteen pioneereista, joka tunnetaan erityisesti yhteistyöstään Jukka Virtasen ja Aarre Elon kanssa. Kuusla oli mukana 36 elokuvassa ja viidessä televisiosarjassa. Hän kuului myös Uuden Iloisen Teatterin perustajajäseniin.
Ura
Kuuslan vanhemmat olivat näyttelijät Arvo Kuusla ja Irja Kuusla. Hänen veljensä oli elokuvaaja Mauno Kuusla. Kuusla kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin yhteislyseosta vuonna 1953.
Hän aloitti elokuvauransa jo lapsena 1940-luvulla. 1960-luvulla Kuusla muodosti yhdessä Jukka Virtasen ja Aarre Elon kanssa viihderyhmä VEK:n. Ryhmä teki muun muassa televisio-ohjelma Lumilinnan, joka voitti Euroopan televisioyhtiöiden Kultainen ruusu ‑kilpailun. Kuuslalla oli myös oma sketsisarja Piikkis. Lisäksi hän käsikirjoitti useita viihdeohjelmia, ja vastasi UIT:n tuotannoista vuosina 1979–2001.
Vuosina 1952–1964 Kuusla pelasi HJK:ssa 46 jääkiekon SM-sarjan ottelua. Myöhemmiin hän oli aktiivisesti mukana Raittius- ja urheiluseura Zoomin toiminnassa.
Kuusla oli historian ensimmäisen sarjavalmisteisen Futuro-talon omistaja. Nykyään talo on esillä Espoon WeeGeessä.
Filmografia
Elonetissä on merkintöjä Kuuslan 43 elokuvasta.
Carl Gustaf Ottelin
Carl Gustaf Ottelin oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies, joka toimi Porvoon piispana.
Ottelinin vanhemmat olivat komissiomaanmittari Adam Ottelin ja Johanna Ingman. Hän opiskeli ensin Turussa ja oli sitten vuonna 1812 Venäjällä kieltä oppimassa Eric Gustaf Ehrströmin kanssa. He julkaisivat 1814 venäjän kieliopin. Ottelin valmistui samana vuonna filosofian kandidaatiksi. 1816 hän julkaisi dosentinväitöskirjaksi tarkoitetun teoksen De fide religiosa, jonka Anders Johan Lagus kuitenkin hylkäsi. Ottelin toimi Porvoon lukion lehtorina 1816–1831 ja opetti venäjää ja matematiikkaa. Papiksi hänet vihittiin 1822, ja teologian tohtorin arvon hän sai 1830. Oltuaan Viipurin kirkkoherrana hänet nimitettiin Porvoon piispaksi 1838. Tämä tapahtui laittomasti, koska hän oli vasta neljännellä vaalisijalla. Piispana Ottelin oli kuitenkin tarmokas, ja hän paneutui muun muassa kouluolojen kehittämiseen. Hän osoitti myös ymmärrystä uskonnollisia herätysliikkeitä kohtaan.
Ottelin oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863. Hänen puolisonsa vuodesta 1819 oli Johanna Frederika Wallenstjerna (k. 1862).
Translaki
thumb|[[Amnesty Internationalin kannanotto translain uudistamisesta vuoden 2018 Helsinki Pride -kulkueessa]] Laki transseksuaalin sukupuolen vahvistamisesta eli translaki on Suomen laissa esiintyvä säädös, joka käsittelee transsukupuolisten ihmisten sukupuolen juridista vahvistamista. Alkuperäinen translaki on astunut voimaan vuonna 2002, mutta sitä on muutettu sen jälkeen useasti.
Vahvistamisen edellytykset
Lain mukaan transseksuaalin uuden sukupuolen vahvistamisen edellytyksenä on lääketieteellinen selvitys siitä, että hän pysyvästi kokee kuuluvansa vastakkaiseen sukupuoleen ja hän elää tämän mukaisessa sukupuoliroolissa sekä siitä, että hän on lisääntymiskyvytön. Näiden lisäksi vaatimuksena on täysi-ikäisyys sekä Suomen kansalaisuus tai vaihtoehtoisesti vakituinen asuinpaikkaa Suomessa.
Rekisteröidyssä parisuhteessa olevan henkilön uuden sukupuolen vahvistamisen edellytyksenä on se, että parisuhteen toinen osapuoli on ilmoittanut Digi- ja väestötietovirastolle suostuvansa rekisteröidyn parisuhteen muuttumiseen avioliitoksi. Kun rekisteröidyssä parisuhteessa olevan henkilön sukupuoli vahvistetaan, rekisteröity parisuhde muuttuu ilman eri toimenpidettä avioliitoksi.
Ennen avioliittolain muutosta sukupuolineutraaliksi vaadittiin aviopuolison lupa sukupuolen vahvistamiseen.
Kritiikki
Suomen nykyistä translakia on kritisoitu perus- ja ihmisoikeuksia loukkaavaksi. Suomi on saanut lukuisia huomautuksia asiasta esimerkiksi Euroopan neuvostosta, ihmisoikeusvaltuuskunnasta ja perustuslain asiantuntijoilta. Suomi on esimerkiksi ainoa Pohjoismaa, joka vaatii sukupuoltaan korjaavalta ihmiseltä lisääntymiskyvyttömyyttä, eli translain mukaan ”hänet on steriloitu tai että hän muusta syystä on lisääntymiskyvytön”. Lisääntymiskyvyttömyydeksi hyväksytään hormonihoito ja sterilisaatioita ei ole tehty transsukupuolisuuden perusteella.
Nykyisen translain on sanottu loukkaavan sukupuolivähemmistöjen perusoikeuksia, kehollista koskemattomuutta sekä itsemääräämisoikeutta. Suomen Amnesty on kritisoinut translakia myös siitä, että se jättää ei-binääriset ihmiset kokonaan lain ja yhteiskunnan ulkopuolelle.
Nykytila
Vuoden 2019 eduskuntavaalien jälkeen muodostetun Rinteen hallituksen ohjelmassa hallituspuolueet sopivat translain uudistamisesta hallituskauden aikana. Hallitusohjelman mukaan jatkossa sukupuolen juridinen korjaaminen ei vaadi hedelmättömyyttä tai lääketieteellistä diagnoosia ja perustuu henkilön perusteltuun hakemukseen. Hallitus kuitenkin päätti pitäytyä 18 vuoden ikärajassa sekä asettaa hakemukselle odotusajan. Pääministerin vaihduttua kesken hallituskauden kopioitiin hallitusohjelma translain osalta kokonaisuudessaan uuteen, Marinin hallituksen ohjelmaan. Sosiaali- ja terveysministeriön arvion mukaan hallituksen esitys uudesta translaista annettaisiin eduskunnalle vuoden 2022 viikolla 22.
Vuonna 2021 Suomen translain uudistusta vaativa Oikeus olla -kansalaisaloite keräsi eduskunnan käsittelyyn vaadittavat 50 000 allekirjoitusta täyteen alle vuorokaudessa. Kansalaisaloitteen lähetekeskustelu käytiin 11. marraskuuta 2021, minkä jälkeen aloite lähetettiin sosiaali- ja terveysvaliokuntaan jatkokäsittelyyn.
Translain uudistus
Marinin hallitus aloitti translain uudistuksen keväällä 2021 perustamalla työryhmän, joka valmisteli hallituksen esitystä uudeksi translaiksi. Virkamiehistä muodostuvan työryhmän lisäksi nimitettiin seuranta- ja arviointiryhmän, joka muodostui järjestöistä (muun muassa Seta ry, Trans ry, Trasek ry, Amnesty) sekä asiantuntijoista.
Virkamiestyöryhmä
Virkamiestyöryhmän puheenjohtaja on Jaska Siikavirta (STM) ja varapuheenjohtaja Merituuli Mähkä (STM).
Virkamiestyöryhmän sekä seuranta- ja arviointiryhmän asetti sosiaali- ja terveysministeriö.
Työryhmä julkaisi 18. helmikuuta 2022 hallituksen esitykseksi luonnoksensa, joka lähetettiin 3. huhtikuuta 2022 saakka auki olevalle lausuntokierrokselle. Esitetyssä uudistuksessa poistettaisiin lisääntymiskyvyttömyysvaatimus sekä erotettaisiin sukupuolen oikeudellinen vahvistaminen lääketieteellisistä tutkimuksista ja hoidoista. Henkilö voitaisiin vahvistaa kuuluvaksi toiseen sukupuoleen kuin mihin hänet on väestötietojärjestelmään merkitty, jos hän esittää selvityksen siitä, että hän pysyvästi kokee kuuluvansa vahvistettavaan sukupuoleen. Lisäksi mahdollistettaisiin vanhemmuusnimikkeen muuttaminen sekä esitettiin joitain muita muutoksia juridiseen sukupuoleen liittyviin käytäntöihin.
Äänestys eduskunnassa
Eduskunta hyväksyi translain muutoksen 1. helmikuuta 2023 äänin 113–69. Kokoomuksen eduskuntaryhmästä 26 edustajaa äänesti puolesta ja 10 vastaan. Sosiaalidemokraattien eduskuntaryhmästä 35 edustajaa äänesti puolesta. RKP:n eduskuntaryhmästä kaikki 10 edustajaa äänestivät puolesta. Keskustan eduskuntaryhmästä 12 edustajaa äänesti puolesta ja 13 vastaan. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä 12 edustajaa äänesti puolesta. Vihreiden eduskuntaryhmästä 18 edustajaa äänesti puolesta. Perussuomalaisten eduskuntaryhmästä kaikki 39 edustajaa äänestivät vastaan. Kristillisdemokraattien eduskuntaryhmästä kaikki 5 edustajaa äänestivät vastaan. Liike Nytin ja Valta kuuluu kansalle -puolueen edustajat äänestivät molemmat vastaan.
The Doobie Brothers
The Doobie Brothers on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin 1970-luvun alussa. Yhtye aloitti boogie-rockilla mutta siirtyi 1970-luvun puolivälissä pehmeään souliin.
Historia
The Doobie Brothers syntyi, kun kalifornialainen countryrockyhtye Pud hajosi vuonna 1969. Kitaristi-laulaja Tom Johnston ja rumpali John Hartman jatkoivat soittamista yhdessä basisti Dave Shogrenin ja kitaristi Patrick Simmonsin kanssa, ja yhtye otti marihuanasätkästä (engl. doobie) nimekseen The Doobie Brothers.
The Doobie Brothers sai suosiota Etelä-Kaliforniassa ja levytyssopimuksen Warnerilta vuonna 1970. Se julkaisi esikoisaltuminsa The Doobie Brothers vuonna 1971, mutta se ei vielä menestynyt. Yhtyeen toinen albumi Toulouse Street (1972) myi jo paremmin, ja myös singlet ”Listen to the Music” ja ”Jesus Is Just Alright” menestyivät. Kolmas albumi The Captain and Me (1973) oli edellistäkin suurempi menestys, ja singlet ”Long Train Runnin'” ja ”China Grove” nousivat Yhdysvaltain singlelistan top-10:een. Yhtye sai ensimmäisen listaykkössinglensä ”Black Water” neljänneltä albumiltaan What Were Once Vices Are Now Habits (1974).
Yhtye uudisti tyyliään seuraavan albuminsa Stampede (1975) jälkeen funkin ja jatsahtavan popin suuntaan, ja albumi Takin’ It to the Streets (1976) myi platinaa. Yhtyeen eniten myynyt albumi on Minute by Minute (1978), joka pysytteli Yhdysvaltain albumilistan kärjessä viisi viikkoa ja tuotti singlehitin ”What a Fool Believes”. Myös albumi One Step Closer (1980) myi platinaa.
The Doobie Brothers tiedotti vuonna 1982 lopettavansa uransa jäähyväiskiertueen jälkeen. Yhtye palasi yhteen vuonna 1987 ja teki konserttikiertueen. Sitä seurasi albumi Cycles (1989), jolla soitti yhtyeen kokoonpano 1970-luvun alusta. The Doobie Brothers on jatkanut vaihtelevilla kokoonpanoilla konsertoimista ja levyttämistä 2020-luvulle asti.
Masako (keisarinna)
Masako, Japanin keisarinna (koko nimi, s. 9. joulukuuta 1963, Tokio) on Japanin keisarin Naruhiton vaimo.
Tausta
Edellisen keisarinnan Michikon lisäksi Masako on ainoa Japanin aateliston ulkopuolelta tuleva keisarinna. Masakon isä, Hisashi Owada, toimi diplomaattina, minkä vuoksi Masako vietti osan lapsuudestaan mm. Venäjällä.
Masako valmistui Harvardista vuonna 1985 pääaineenaan taloustiede. Hän seurasi isänsä jalanjäljissä ja alkoi luoda uraa diplomaattina läpäistyään ulkoministeriön diplomaattikokeen vuonna 1987. Aluksi hänet komennettiin Oxfordiin, mutta vuonna 1990 hän palasi Japaniin ja johtuen hyvästä kielitaidostaan hänelle annettiin käännettäväksi erilaisia diplomaattisia tekstejä. Masako jätti työnsä Japanin ulkoministeriössä vuonna 1993 aloittaessaan suhteensa Naruhiton kanssa.
Elämä keisarillisessa perheessä
pienoiskuva|Keisarinnan käyttämä lippu. Masako ja Naruhito tapasivat Espanjan prinsessan järjestämillä teekutsuilla vuonna 1986. Masakon kerrotaan aluksi jännittäneen keisarilliseen perheeseen naimista.
Keisaripariskunnalla on yksi tytär, Aiko, joka on syntynyt vuonna 2001. Masako kärsi keskenmenon vuonna 1999.
Kun Naruhito virallisesti otti vastaan keisarin arvomerkit keskiyöllä 1. toukokuuta 2019, Masako, tai kukaan muukaan keisarilliseen perheeseen kuuluva nainen, ei ollut paikalla perinteiden vuoksi.
Mielenterveys
Masakolla on todettu olevan eritasoisia mielenterveydellisiä ongelmia siitä saakka, kun hän meni naimisiin Naruhiton kanssa. Yhdeksi ongelmien taustaksi mainitaan se, ettei keisariperheelle koskaan syntynyt poikaa, joka voisi periä isänsä valtaistuimen.
Vuonna 2004 silloinen kruununprinssi kertoi, että "pakko luopua urastaan ja persoonallisuudestaan" ovat aiheuttaneet ongelmia Masakolle. Noihin aikoihin hänelle kehittyi stressiin liittyvä sairaus, minkä vuoksi hän katosi julkisuudesta yli vuosikymmeneksi.
Vuonna 2018 Masako avautui epävarmuudestaan, joka liittyi keisarinnaksi tulemiseen, mutta kertoi kuitenkin olevansa sitoutunut palvelemaan Japanin kansalaisia.
Keski-Afrikan keisari
Keski-Afrikan keisari (ransk. Empereur de Centrafrique) oli Keski-Afrikan keisarikunnan hallitsijan titteli vuosina 1976–1979. Keski-Afrikan presidentti Jean-Bédel Bokassa julisti itsensä keisari Bokassa I:ksi 4. joulukuuta 1976, ja piti kruunajaiset 4. joulukuuta 1977. Kruunajaisseremonia, jonka arvioitiin maksavan 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (80 miljoonaa dollaria nykyrahassa). Vaikka Bokassa hallitsi nimellisesti perustuslaillisena hallitsijana, hän käytti absoluuttista valtaa. Bokassa otti vallan vuoden 1966 vallankaappauksessa.
Bokassa yritti perustella toimiaan väittäen, että monarkian luominen auttaisi Keski-Afrikkaa "erottumaan" muualta mantereesta ja ansaitsemaan maailman kunnioituksen. Kruunajaisiin kului kolmanneksen maan vuosittaisesta budjetista ja koko Ranskan kehitysavusta sinä vuonna, mutta suurista kutsuista huolimatta ulkomaalaisia päämiehiä ei osallistunut tapahtumaan. Monet ajattelivat, että Bokassa oli suuruudenhullu, ja verrattiin hänen egotistista luonnetta naapurimaan diktaattorin, Ugandan presidentti Idi Aminiin.
Dorothy Malone
Dorothy Malone (30. tammikuuta 1924 Chicago, Yhdysvallat – 19. tammikuuta 2018 Dallas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin Parhaan naissivuosan Oscar-palkinto roolistaan elokuvassa Tuuleen kirjoitettu (1956). Hänet muistetaan kuitenkin erityisesti televisiosarjasta Peyton Place, jossa hän esiintyi Constance MacKenzien pääroolissa vuosina 1964–1968.
Malone oli naimisissa kolmesti, ja kaikki kolme avioliittoa päättyivät eroon. Ensimmäisestä avioliitosta ranskalaisnäyttelijä Jacques Bergeracin kanssa syntyivät tyttäret Mimi ja Diane.
Dorothy Malone pääsi Hollywood Walk of Famelle.
Malone kuoli 93-vuotiaana Dallasissa 19. tammikuuta 2018.
Dmitri Kulikov
Dmitri Vladimirovitš Kulikov (, s. 29. lokakuuta 1990 Lipetsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Florida Panthersissa.
Ura
Kulikov pelasi kauden 2008–2009 QMJHL-joukkue Drummondville Voltigeursissa. Voltigeurs varasi hänet toisella vuorolla CHL:n vuoden 2008 varaustilaisuudessa. Hän voitti joukkueessa QMJHL:n mestaruuden, ja hänet valittiin kauden parhaaksi puolustajaksi (Émile Bouchard Trophy), vuoden tulokkaaksi (Raymond Lagacé Trophy) ja QMJHL:n tähdistökentälliseen.
Florida Panthers varasi Kulikovin NHL:ään ensimmäisellä kierroksella vuonna 2009. Hän oli koko varaustilaisuuden 14. varaus. Kulikov pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 2. lokakuuta 2009 Chicago Blackhawksia vastaan, kun Panthers avasi kautensa Helsingin Hartwall Areenalla. Kulikovin kausipalkka on 1,325 miljoonaa dollaria.
Lokakuussa 2020 Kulikov teki vapaana agenttina New Jersey Devilsin kanssa yksivuotisen ja 1,15 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Huhtikuussa 2021 Devils kauppasi Kulikovin Edmonton Oilersiin vaihdossa ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon.
Heinäkuussa 2021 Kulikov teki vapaana agenttina Minnesota Wildin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Syyskuussa 2022 Wild kauppasi Kulikovin Anaheim Ducksiin.