cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Idries Shah
Arviointi
Olav Hammer toteaa, että Shahin viimeisinä vuosina, kun ihailijoiden anteliaisuus oli tehnyt hänestä todella varakkaan, ja hänestä oli tullut brittiläisen yhteiskunnan korkeimpien piirien arvostettu hahmo, nousi kiistoja epäjohdonmukaisuuksista hänen omaelämäkerrallisissa tiedoissaan – hän mainitsi sukulaisuuden Muhammedin kanssa, yhteydet salaiseen suufijärjestöön Keski-Aasiassa, tai minkä perinteen mukaan Gurdijeff opetti – ja saatavilla olevien historiallisten faktojen välillä. Vaikka sukulaisuussuhde profeetta Muhammadiin olisikin olemassa, sellaisten ihmisten määrä, jotka jakoivat tämän yhteyden nykyään, 1300 vuotta myöhemmin, oli ainakin miljoona. Jotkin muut Shahin omaelämäkerran elementit näyttivät olleen puhdasta fiktiota. Tästä huolimatta Hammer totesi, että Shahin kirjoilla on riittänyt kysyntää ja että hänellä on ollut merkittävä rooli suufilaisuuden ytimen kuvaamisessa ei-tunnustuksellisena, individualistisena ja elämää vahvistavana henkisen viisauden tiivistymänä.
Peter Wilson kirjoitti, että jos Shah oli ollut huijari, hän oli ollut "erittäin lahjakas", koska toisin kuin pelkästään kaupalliset kirjailijat, hän oli nähnyt vaivaa tuottaakseen monimutkaisen ja sisäisesti johdonmukaisen järjestelmän joka vetosi "koko joukkoon enemmän tai vähemmän arvostettuja henkilöitä" ja oli "provosoinut ja stimuloinut ajattelua monilla eri tahoilla". Moore myönsi, että Shah oli antanut eräänlaisen panoksen humanistisen suufilaisuuden popularisointiin ja että hän "oli ylentänyt itseään energisesti ja neuvokkaasti", mutta päätti tuomitsevaan johtopäätökseen, että Shahin suufilaisuus oli "'suufilaisuutta' ilman uhrautumista, ilman itsensä ylittämistä, ilman pyrkimystä gnosikseen, ilman perinnettä, ilman Profeettaa, ilman Koraania, ilman islamia ja ilman jumalaa. Ainoastaan tämä."
Edesmenneen Gore Vidalin mielipide Shahin kirjoista oli, että "Nämä kirjat ovat huomattavasti vaikeampia lukea kuin ne oli kirjoittaa."
Perintö
Idries Shah piti kirjojaan perintönään; hänen poissa ollessaan ne itsessään täyttäisivät tehtävän joka hänellä oli ollut. Shahin oppilaille heidän opettajansa julkaisujen edistäminen ja levitys on ollut tärkeää toimintaa tai "työtä", sekä varainkeruutarkoituksessa, että yleisön tietoisuuden muuttamiseksi. SSS on lopettanut toimintansa ja ICR lopetti toimintansa kesällä 2013 uuden hyväntekeväisyyssäätiön, The Idries Shah Foundationin, aloitettua toimintansa. Säätiö uudelleenjulkaisee Idries Shahin kirjoja ja tuo niitä e-kirjoina saataville internetissä. Ornsteinin johtama ISHK (Institute for the Study of Human Knowledge), toimii aktiivisesti Yhdysvalloissa; esimerkiksi syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen ISHK lähetti esitteen, joka mainosti Shahin ja hänen piirinsä Afganistan-aiheisia kirjoja Middle East Studies Associationin jäsenille, yhdistäen näin nämä julkaisut tarpeeseen paremmalle kulttuurien väliselle ymmärtämiselle.
Elizabeth Hallin haastatellessa Shahia Psychology Today lehteen heinäkuussa 1975 hän kysyi: "Mitä haluaisitte nähdä tapahtuvan ihmiskunnan tähden?" Shah vastasi: "Mitä todella haluaisin, siltä varalta, että joku kuuntelee, on että yleisö, jokainen, tutustuisi viimeisen 50 vuoden psykologisen tutkimuksen tuloksiin, jotta näistä löydöksistä tulisi osa heidän tapaansa ajatella (…) heillä on käytettävissään tämä valtava määrä psykologista tietoa ja he kieltäytyvät käyttämästä sitä."
Shahin veli, Omar Ali-Shah (1922–2005), oli myös kirjailija ja suufilaisuuden opettaja; veljekset opettivat oppilaita yhdessä jonkin aikaa 1960-luvulla, mutta 1977 "sopivat olevansa eri mieltä" ja heidän tiensä erosivat. Following Idries Shah's death in 1996, a fair number of his students became affiliated with Omar Ali-Shah's movement.
Idries Shahin vanhin tytär, Saira Shah, tuli tunnetuksi 2001 raportoidessaan dokumentissaan Beneath the Veil naisten oikeuksista Afganistanissa. Hänen poikansa Tahir Shah on tunnettu matkakirjailija, journalisti ja seikkailija.
Ndaut
Ndaut ovat  eteläafrikkalainen  etninen ryhmä. He elävät pääosin Sambesi-joen valuma-alueella Mosambikin keskiosassa ja Zimbabwen itäosassa. Heidän kielensä ndau kuuluu šonan kielen murteisiin, ja siten nigeriläis-kongolaisiin kieliin. Ndaun kielen puhujia on vuonna 2000 arvioitu olevan Mosambikissa noin 1,9 miljoonaa, koko maailmassa 2,7 miljoonaa. Etninen ndau-identiteetti on kuitenkin monimutkainen kulttuurillinen asia. Ndau-kulttuuri on säilynyt hyvin nykyaikaan asti, ja heillä on perinteitä sateentekiemisestä ja kansanparannuksesta. Varsinkin maaseudun ndau-kulttiuuri poikkeaa kaupunkien shona-kulttuurista. Jotkut lähiseudun kansat pitävät ndauta noitina.
Adolf Pilar von Pilchau
Adolf Konstantin Jakob Freiherr Pilar von Pilchau (16. heinäkuuta 1851 – 17. kesäkuuta 1925) oli baltiansaksalainen poliitikko ja Liivinmaan maamarsalkka.
Adolf Pilar von Pilchau syntyi baltiansaksalaiseen aateliseen perheeseen. Hänestä tuli Audrun kartanon isänsä Friedrich Adolf Woldemar Pilar von Pilchaun kuoleman jälkeen vuonna 1870. Kouluttauduttuaan vuosina 1870–1873 Tarton yliopistossa lakimieheksi hän toimi Pärnussa vuodesta 1876 tuomarina, sitten kaupunkineuvoksena. Hän avioitui balttilaisen aatelisukuun kuuluvan Julia Olga Jevgenia von Palenin kanssa. Perheensä kanssa vapaaherra von Pilchau asui 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa omistamassaan Saugan kartanossa Pärnumaalla.
Vuodesta 1882 hän toimi Liivinmaan ritarikunnan palveluksessa, vuodesta 1884 sen johtajana ja vuodesta 1908 maamarsalkkana. Von Pilchau toimi vuosina 1912–1916 Baltian maakuntien edustajana Venäjän valtakunnanneuvostossa. Palveluksistaan Venäjän keisarikunnalle vapaaherra Adolf Pilar von Pilchaulle myönnettiin vuonna 1909 Pyhän Vladimirin ritarikunnan 4. luokan kunniamerkin. Keväällä 1917 vapaaherra Adolf von Pilchau oleskeli vielä Petrogradissa, mutta siirtyi Riikaan elokuun 1917 jälkeen, jolloin saksalaiset valloittivat kaupungin ja Viron saaria, toimien yhteistyössä saksalaisten joukkojen johdon kanssa.
Keisarillisen Saksan vallattua Baltian eli myös koko Viron alueen von Pilchau toimi baltiansaksalaisista kootun neuvoston puheenjohtajana keväästä 1918 alkaen (12.4.–11.8.1918). Kun saksalaiset ja baltiansaksalaiset perustivat ainoastaan Saksan tunnustaman valtion Baltian herttuakunnan saksalaisten miehittämille Liivinmaan ja Vironmaan maakuntien alueelle von Pilchau toimi valtionhoitajaneuvoston puheenjohtajana loppuvuodesta 1918 (11.8.–28.11.1918). Saksan tehtyä aselevon ympärysvaltojen kanssa saksalaisvalta kaatui myös Baltiassa. Baltian herttuakunta-ajatus ei toteutunut, vaan kansalliset Viron ja Latvian tasavallan edustajat ottivat alueella vallan vapaussotien avulla.
Adolf Pilar von Pilchau muutti 3. tammikuuta 1919 Saksaan, jossa hän asui aina vuoteen 1923. Hän asui vaimonsa kanssa ensin Berliinissä ja vuosina 1921–1923 vävynsä kreivi von Rewentlowin kartanossa Saksan Schleswig-Holsteinin Emkendorfissa. Vuonna 1923 hän sai vaimonsa kanssa Viron tasavallan viranomaisilta oleskeluluvan, vaikka oli periaatteessa ilman kansalaisuutta, ja palasi Viroon. Von Pilchau sai tällöin kolmen kuukauden vankeusrangaistuksen aiemmista toimistaan saksalaisvallan aikaan 1918. Tallinnan sijasta heidät lähetettiin Pärnuun, sillä heidän Audrun kartanonsa oli jo kansallistettu vuoden 1919 lain perusteella. Vapaaherra Adolf Pilar von Pilchau kuoli 17. kesäkuuta 1925 Pärnussa ja haudattiin Audrun hautausmaalle.
Saksan Grand Prix 1959
Kilpailu
Osakilpailun erikoisuus oli kisapituuden jakaminen kahteen 30 kierrosta kestävään osioon, koska rata muodostui kahdesta pitkästä Saksan moottoritieosuudesta, joita yhdisti kaksi silmukkaa. Pitkien ja nopeiden suorien ansiosta rata soveltui parhaiten Ferrarille, joka otti kilpailusta kolmoisvoiton (voitto oli tallille mieleinen, koska Italian metallityöläisten lakon vuoksi talli ei voinut osallistua Britannian GP:hen).
Ferrarin ainoan haastajan Cooperin autot yrittivät taistella voitosta, mutta kärsivät vakavista teknisistä ongelmista moottorin ja vaihteiston osalta. Toisen osion lopussa Ferrarin kuljettajat vaihtoivat sijoituksia keskenään ylivoimaisessa johdossa.
Henadz Maroz
Henadz Viktaravitš Maroz (,, s. 15. elokuuta 1978) on valkovenäläinen korkeushyppääjä.
Vuonna 2003 hän voitti pronssia yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänen ennätyksensä on 2,33 m.
Hän voitti kaksi mitalia universiadeissa vuosina 2001 ja 2005. Hän on osallistui vuoden 2004 kesäolympialaisiin Ateenassa sekä vuoden 2005 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta ei saavuttanut menestystä.
Salomon Müller
Salomon Müller (1804 Heidelberg – 1864) oli saksalainen eläintieteilijä.
Vuonna 1836 Müller oli Borneolla Kaakkois-Kalimantanissa, jossa hän kirjoitti päiväkirjaansa paikallisesta sininiskaiibispopulaatiosta (Pseudibis davisoni), joka oli silloin runsas, mutta on nyttemmin äärimmäisen uhanalainen.
Müller kuvaili ja nimesi molukkienpunamesikon (Myzomela boiei) Heinrich Boien kunniaksi.
Yrjö Sotiola
Yrjö Armas Sotiola (19. toukokuuta 1913 Helsinki – 1. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Lempinimellä "Sota-Olli" tunnettu Sotiola oli Suomen jalkapallojoukkueen varamies Berliinin 1936 olympialaisissa. Kaikkiaan hän pelasi 12 A-maaottelua. Kotimaassaan hän edusti Helsingin Palloseuraa ja voitti Suomen mestaruuden vuosina 1934 ja 1935. Hän pelasi SM-sarjassa vuoteen 1949 saakka ja teki yhteensä 60 maalia. Pelaajauransa hän lopetti vuonna 1952. Myöhemmin hän toimi muun muassa poikien maajoukkueen valmentajana.
Jaroslav Soukup
Jaroslav Soukup (s. 12. heinäkuuta 1982 Jičín) on tšekkiläinen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Soukup sai Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 pronssia normaalimatkalla ja oli yhdestoista yhteislähtökilpailussa. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia sekaviestissä. Pyeongchangissa 2009 hän sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän oli sprintissä yhdestoista.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Soukup oli normaalimatkalla 30:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 10 kilometrin sprintin kolmas. Sekaviestistä hän voitti hopeaa Tšekin joukkueen kanssa.
Maailmancupissa Soukupin paras henkilökohtainen sijoitus on kolmas tila Östersundin takaa-ajosta ja Ruhpoldingin MM-pronssikisasta kaudella 2011–2012.
Soukup lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.
Youngstownin osavaltionyliopisto
thumb|250px|Jones Hall, yksi yliopiston rakennuksista.
Youngstownin osavaltionyliopisto (, lyh. YSU) on yhdysvaltalainen julkinen yliopisto, joka sijaitsee Youngstownissa, Ohion osavaltiossa. Noin 14 000 opiskelijan yliopisto on perustettu vuonna 1908.
Aes Sedai
Aes Sedai on fantasiakirjailija Robert Jordanin Ajan pyörä -kirjoissa Ainoan Mahdin käyttäjien järjestö. Myös järjestön jäsenistä käytetään samaa nimitystä.
Aes Sedait ovat ihmisiä, joilla on kyky kanavoida Ainoaa Mahtia ja he ovat oppineet sen käytöstä. Maailman murtumisen jälkeen kaikki Aes Sedait ovat olleet naisia. Heidän järjestönsä päämaja on nykyisin Tar Valonin kaupungissa sijaitseva Valkoinen torni. Aes Sedain johtaja on useita kuninkaita ja kuningattaria mahtavampi Amyrlinin istuin.
Ainoa Mahti
Pääartikkeli: Ainoa Mahti
Ainoa Mahti on voimaa, jota kanavoijat "ammentavat" Tosilähteestä. Mahtia käyttäviä ja sen käytön osaavia ihmisiä kutsutaan kanavoijiksi. Vain harva voidaan opettaa hallitsemaan sitä, ja vielä harvemmilla kyky on myötäsyntyinen. Kanavoimisen kyky on myös hyvin vaarallinen, sillä jos sitä ei opeteta hallitsemaan, seurauksena voi kanavoija menettää kykynsä kanavoida tai pahimmissa tapauksissa jopa kuolla. Aes Sedait, jotka ovat kanavoineet joidenkin vuosien ajan muuttuvat iättömän oloisiksi; vaikka he olisivat yli 60-vuotiaita, heitä voi luulla paljon nuoremmiksi.
Ainoalla Mahdilla on miehinen ja naisellinen puolensa, jotka tunnetaan nimillä saidin ja saidar. Ajan pyörä -kirjoissa kaikki Aes Sedait ovat naisia, sillä Pimeän valtiaan, Shai´tanin, saastutettua saidinin viimeisenä vastaiskunaan Varjon sodassa, yksikään mies ei ole voinut hallita Ainoaa Mahtia menettämättä järkeään ja kuolematta. Tämän vuoksi Aes Sedait pyrkivät Lauhkeuttamaan miespuoliset kanavoijat eli katkaisemaan heidän yhteytensä Tosilähteeseen. Lauhkeutetut miehet kykenevät yhä aistimaan Tosilähteen, mutta eivät kykene enää kanavoimaan Ainoaa Mahtia. Tämän menetyksen vuoksi he menettävät yleensä elämänhalunsa ja kuolevat. Naisilla vastaavaa toimenpidettä kutsutaan tyynnyttämiseksi.
Koulutus
Aes Sedait kouluttavat kanavoimiseen pystyviä naisia. Koulutuksen alussa kanavoimista opiskelevaa kutsutaan noviisiksi, minkä jälkeen hänestä tulee kelpuutettu ja lopulta Aes Sedai. Molempien arvonimien saavuttamista edeltää testi. Molempiin testeihin liittyy monia vaaroja. Aes Sedaiksi kohotettu nainen vannoo kolme valaa, joiden seurauksena hän ei kykene enää valehtelemaan (1), tekemään Mahdilla asetta (2), eikä pysty käyttämään Ainoaa Mahtia aseena kuin itsepuolustukseksi, poikkeuksena pimeydenkulkijat ja varjonsikiöt (3). Tavallisen kansan keskuudessa Aes Sedait nauttivat kunnioitusta, mutta heitä myös pelätään ja jopa vihataan. Ihmisiä jotka ovat oppineet Mahdin hallintaa itse, Aes Sedait kutsuvat harhailijoiksi.
Tosin kaikki Aes Sedait ovat pitkän koulutuksensa aikana oppineet käyttämään mestarillisesti puolitotuuksia, kiertoilmaisuja ja monimerkityksellisiä sanontoja pystyäkseen tarpeen vaatiessa kiertämään ensimmäisen valan joka kieltää valehtelun; tämä on välttämätöntä, koska Kolme Valaa vannotaan pidellen ter´angreal -sauvaa, joka tekee kaikista sitä pitäen vannotuista valoista ehdottoman sitovat. Kuitenkaan ei ole sellaista lupausta, josta he eivät löytäisi sen kumoavaa tai väistävää porsaanreikää.
Ter' angrealin sivuvaikutuksena kaikista kolme valaa vannoneista tulee iättömän näköisiä.
Noviisi
Nainen, joka vasta saapuu Valkoiseen Torniin on Noviisi. Noviisit pukeutuvat täysvalkeaan kaapuun.
Noviisina oleminen ei ole helppoa; päinvastoin, se tehdään epämukavaksi ja hankalaksi. Noviisille annetaan pieni huone, jossa on vain epämukava sänky. Noviisien askareisiin kuuluvat Valkoisen Tornin puhtauden pitoon kuuluvat toimet. Heille annetaan myös kanavoimiseen opetusta, kuten myös moneen muuhunkin aineeseen. Historia, politiikka ja Vanha Kieli kuuluvat muun muassa näihin aineisiin.
Noviisi ei saa kanavoida ilman Kelpuutetun tai Aes Sedain valvontaa. Tätä sääntöä moni rikkoo, sillä kaipuu saidariin on hyvin voimakas jokaisella, joka sitä pystyy koskettamaan. Noviisien rajat ovat myös tiukat. Yksikään noviisi ei saa lähteä ulos Tornista ja lomia ei ole, jos ei lasketa satunnaisia vapaapäiviä.
Noviiseihin käytetään myös ruumiillista kuritusta; sitä antaa arvonimellä Noviisien Oppiäiti kutsuttu vanhempi Aes Sedai.
Erityisen ankarasti rangaistaan Egwene al' Verea joka on joutunut vangiksi sen jälkeen kun hänestä oli tehty Tar Valonista paenneiden sisarten johtaja eli Amyrlinin istuin; hän kieltäytyy järjestelmällisesti tunnustamasta menettäneensä tämän arvon ja saa sen johdosta selkäänsä - ilman vaikutusta, koska hän on oppinut hyväksymään kivun. Noviisien oppiäiti turhautuu asiasta yhä enemmän ja on viimeisimmän tiedon mukaan (joulukuu 2007) jo luopumassa turhasta yrityksestään: Egwene kieltäytyy yhä niiaamasta:
Kelpuutus
Ennen kuin noviisi saa kelpuutetun arvon, hänen tulee läpäistä testi. Testi on oikeasti ter´angreal, joka näyttää käyttäjänsä pahimmat pelot. Kun noviisi on valmis, tämä kävelee kolme kertaa sen läpi, kohdaten ensimmäisenä menneisyyden, sitten nykyisyyden ja lopuksi tulevaisuuden pelkonsa. Kukaan ei joudu kertomaan kenellekään siitä, mitä ter´angrealin sisällä kohtasi, mutta monet ulos päästyään avautuvat kokemuksesta.
Noviisi saa kaksi kertaa kieltäytyä, mutta kolmannesta kerrasta hänet lähetetään ulos Tornista. Jos noviisi kieltäytyy sen jälkeen kun on aloittanut, hänet poistetaan heti Tornista. Ennen sisään menoa heille kerrotaan, että tie ulos ilmestyy vain kerran, ja jotta pääsee pois täytyy pysyä lujana. Ter´angrealiin mennään alasti ja ilman mitään apuvälineitä. Useat unohtavat myös, että he ovat noviiseja ja että he pystyvät kanavoimaan (poikkeuksena Nynaeve Al' Meara, joka taisteli Hyljättyä vastaan Ainoan Mahdin avulla).
Kukaan ei tiedä tarkasti miten kyseinen ter´angreal toimii, mutta uskotaan sen liittyvän tel´aran´rhiodiin, eli Unten maailmaan.
Kun noviisi on palannut kolmannen ja viimeisen kerran, hän on täysivaltainen kelpuutettu, jolle annetaan Suurta Käärmettä kuvaava sormus.
Kelpuutettu
Kelpuutetut saavat pitää seitsemää ajahin väriä kuvaavaa kaapua pelkän valkoisen sijasta silloin, kun he ovat päässeet kokeesta läpi.
Kelpuutettuja ei valvota yhtä tiukasti kuin noviiseja. He saavat poistua Tornista, mutta vain Tar Valonin alueelle. Kelpuutetut saavat myös isommat ja mukavammat makuuhuoneet kuin noviisit, saavat kanavoida vailla valvojaa ja tietyissä rajoissa valita opintonsa aiheet. He saavat myös kantaa Suuren Käärmeen sormusta, mutta vain vasemman käden keskisormessa.
Ajahit
Aes Sedait ovat jakautuneet ryhmiin, joita kutsutaan ajaheiksi. Ajaheita on seitsemän ja ne erotetaan toisistaan käyttämiensä värien mukaan. Ajahit ovat suuntautuneet eri asioihin ja jokainen Aes Sedaiksi korotettu valitsee itse oman ajahinsa mieltymystensä mukaan. Ajahit ovat suurimmasta pienimpään: Punainen, Vihreä, Harmaa, Ruskea, Keltainen, Sininen ja Valkoinen.
Punainen ajah
Punainen ajah on omistautunut etsimään kaikki kanavoimiseen pystyvät miehet ja lauhkeuttamaan heidät. Punaiset suhtautuvat yleensä miehiin halveksuvasti, mutta on heitäkin jotka valitsevat ajahin sen tehtävän takia. Punaisilla ei ole yleensä kaitsijoita, eikä heillä yleensä ole ystäviä oman ajahinsa ulkopuolella. Punaisesta ajahista ei ole valittu Amyrlinin istuinta pitkään aikaan, ennen kuin Elaida do Avriny a'Roihan nousi Amyrliniksi.
Viimeisin tieto (joulukuu 2007) kertoo, että punaisten asenne kaitsijoiden suhteen on muuttumassa: joitakin punaisia on mennyt Asha'manien luo Mustaan torniin esittämään kaitsijasiteen muodostamista. Asha'manien johtaja on suostunut, mutta tilanteen kehitys on toistaiseksi kesken.
Vihreä ajah
Vihreä ajah valmistautuu Tarmon Gaidoniin, Viimeiseen taisteluun ja siksi he kutsuvat itseään usein "Taistelevaksi ajahiksi". Vihreän ajahin käsitykset kaitsijoista on täysin Punaisten vastainen. Vihreät saavat ottaa niin monta kaitsijaa kuin haluavat ja joskus jopa menevät kaitsijansa kanssa naimisiin. Vaikka Vihreät pitävät miehistä, he eivät vastusta kanavoimiseen kykenevien miesten lauhkeuttamista.
Harmaa ajah
Harmaa ajan on harmoniaan ja yhteisymmärrykseen pyrkivä ajah. He ovat kuuluja neuvottelu- ja sovittelutaidoistaan.
Ruskea ajah
Ruskea ajah on omistanut elämänsä tiedon hankintaan. Heidän sanotaan tietävän Valkoisesta Tornista, Ainoasta Mahdista ja muustakin maailmasta enemmän kuin kukaan muu.
Keltainen ajah
Keltainen ajah on Parantamisen lahjan omaavien ja parantamiseen perehtyneiden Aes Sedaitten ajah. Kaikkien parantamaan pystyvien ei tarvitse liittyä ajahiin; Parantamisen lahja on vain pääsyvaatimus. He ovat yleensä parhaita parantajia ja sanotaan, että he yrittävät parantaa kaikkea paitsi kuolemaa, jota ei voi Parantaa. Tähän asti on luultu, että tyynnyttämistä ja lauhkeuttamista ei voida parantaa, mutta Nynaeve Sedai on löytänyt keinon.
Sininen ajah
Sininen ajah vaalii oikeutta ja omia päämääriään. Vaikka he ovat toiseksi pienin ajah, heillä on paljon vaikutusvaltaa. Heillä on suurin ja laajin Aes Sedain verkosto, ja suurin osa Amyrlineista on ollut Sinisiä. Sinisillä on pitkä ystävyyssuhde Vihreään ajahiin ja he tulevat hyvin toimeen Ruskeiden kanssa. Tornin murtumisen jälkeen, siellä ei ole ollut ainoakaan Sinistä.
Valkoinen ajah
Valkoinen ajah paneutuu filosofiaan ja totuuden etsintään sekä tarkastelee maailmaa tiukan loogisesti; välittämättä juurikaan maallisen tiedon arvosta. Valkoinen ei välitä muiden ajahien kiistoista, eikä heillä ole tilaa sydämessään tunteille. Valkoiset ovat parhaissa väleissä Sinisten kanssa ja ovat yleensä Punaisia vastaan. Kuitenkin nykyisen Amyrlinin, Elaida do Avriny a'Rhoihanin, entinen Aikakirjan Pitäjä Alviarin on Valkoinen.
Musta ajah
Musta ajah on Pimeän Valtiaan puolelle siirtyneiden Aes Sedaitten ajah, vaikka he eivät sitä julkisesti kerro. He ovat rikkoneet vannomansa valat vannomalla niiden tilalle Pimeän Valtiaan valat. Ajahin luullaan saaneensa alkunsa silloin, kun Pimeän Valtias ja Hyljätyt sinetöitiin Shayol Ghuliin, Ishamaelin (Uskotaan, että häntä ei suljettu kokonaan muusta maailmasta) toimesta. Todisteet Mustan ajahin olemassaolosta saatiin silloin, kun Liandrin karkasi kahdentoista muun kanssa Tornista, varastaen ter'angrealeja. Hyljätty Mesaana on Mustan ajahin johtaja ja entinen Aikakirjan Pitäjä Alviarin on yksi Mustan ajahin korkeimmista jäsenistä. Hänet kuitenkin erotettiin virasta Amyrlinin istuimen toimesta, kun tämä sai vihiä asiasta
Kaitsijat
Kaitsija on Aes Sedaihin sitoutunut soturi. Sitoutuminen on Ainoan Mahdin ilmentymä, joka antaa kaitsijoille ylivertaisia voimia, kuten kyvyn parantua tavallista nopeammin, tulla toimeen pitkiä aikoja ilman ruokaa, juomaa tai lepoa, sekä aistia kaukaa Pimeän valtiaan kosketus. Niin kauan kuin kaitsija on elossa, oli hän kuinka kaukana tahansa, Aes Sedai johon hän on sitoutunut tietää sen. Aes Sedai tietää kaitsijansa kuollessa tämän tarkan kuolinhetken ja -tavan, muttei tiedä missä tai kuinka kaukana kaitsija on. Ajaheilla on erilaiset tavat suhtautua kaitsijoihin. Punaisella ajahilla ei ole kaitsijoita lainkaan, koska he eivät luota miehiin. Muut ajahit uskovat, että heillä voi olla yksi sitoutunut kaitsija, kun taas vihreän ajahin mielestä heillä voi olla niin monta sitoutunutta kaitsijaa kuin he haluavat. Aes Sedain käytösnormiston mukaan kaitsijan täytyy haluta sitouttamista vapaaehtoisesti, vaikka pakottamista tiedetään tapahtuneen. Se mitä Aes Sedait sidoksesta saavat ei tiedetä, sillä se on tarkoin varjeltu salaisuus.
Kaitsijoiden eräänlaiseksi virkatunnukseksi on muodostunut erikoinen väriävaihtava viitta, joka itse asiassa tietyissä olosuhteissa tekee heidät täysin näkymättömiksi.
Tuukka Rajamäki
Ura
Kaudeksi 2012–2013 Rajamäki siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Hänen tulokaskautensa toi 29 runkosarjaottelussa seitsemän maalia ja kuudessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Rajamäki pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue Hydraulic Oilersissa. Kaudella 2013–2014 hänet siirrettiin Peliitoissa puolustajaksi. Rajamäki teki 42 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12. Kaudella 2014–2015 hän palasi kuitenkin jälleen hyökkääjäksi. Kaudella 2015–2016 Rajamäki oli tehoilla 11+10=21 Peliittojen paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Christian Silfverin ja Jesse Häkkisen kanssa edellään vain Roope Elimäki.
Kesällä 2016 Rajamäki harjoitteli Pelicansin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2016–2017 kuitenkin kokonaan Peliitoissa, jossa Rajamäki kaksinkertaisti Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+22=42. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Rajamäki sijoittui koko Mestiksen maalipörssissä seitsemänneksi ja pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän voitti myös Peliittojen sisäisen tehotilaston lukemalla +11. Rajamäki palkittiin kauden päätteeksi Mestiksen herrasmiespelaajana Waltteri Immonen -palkinnolla. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Jokipoikiin. Rajamäki teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 15+28=43, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Rajamäki jakoi neljällä osumallaan Mestiksen alivoimamaalipörssin voiton KeuPa HT:n Markus Jokisen kanssa. Tammikuussa 2018 hän teki kymmenessä ottelussa tehot 7+7=14 ja Rajamäki valittiin Mestiksen tammikuun kuukauden pelaajaksi. Pudotuspeleissä hän jakoi viidellä syöttöpisteellään Jokipoikien sisäisen syöttöpörssin voiton Ville Halosen kanssa.
Kaudeksi 2018–2019 Rajamäki siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Aigles de Niceen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä näin ollen 27-vuotiaana runkosarjan avauskierroksella 15. syyskuuta 2018 Chamois de Chamonixia vastaan. Rajamäki keräsi ottelusta teholukeman –1. Hän avasi maalitilinsä pääsarjatasolla seuraavassa ottelussa 18. syyskuuta 2018 vieraissa Étoile noire de Strasbourgia vastaan heti kypärätempulla. Rajamäen kaksi ensimmäistä osumaa syntyivät ylivoimalla. Kaikkiaan hänen ensimmäinen pääsarjakautensa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 17+32=49 ja neljässä playoff-ottelussa kaksi maalia. Rajamäki oli runkosarjassa Nicen paras pistemies maanmiehensä Juuso Perttilän kanssa ja he jakoivat Ligue Magnusin pistepörssin kuudennen sijan. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä.
Rajamäki siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan GKS Katowiceen. Hän oli 11 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Jussi Makkosen ja Tadej Čimžarin kanssa. Rajamäki voitti kauden päätteeksi pronssia. Lokakuussa 2020 hän palasi Suomeen ja siirtyi Suomi-sarjajoukkue HC Giantsiin. Joulukuussa Rajamäki siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue EC Bregenzerwaldiin, kun joukkueen suomalainen päävalmentaja Markus Juurikkala oli tarkkaillut häntä jonkin aikaa.
Pelityyli
Jatkoaika.com -verkkolehden mukaan Rajamäki on monipuolinen pelaaja, joka viihtyy yhtä hyvin sekä hyökkäys- että puolustuspäässä. Hän kykenee pelaamaan myös puolustajana.
Portugalin Grand Prix 1959
Portugalin Grand Prix 1959 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. elokuuta 1959 Monsanto Park -radalla. Kilpailun voitti Stirling Moss, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Sombre Romantic
Sombre Romantic on australialaisen Virgin Black -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Alun perin Crestfallen Records julkaisi albumin rajoitetussa erässä Australiassa. Sen jälkeen The End Records julkaisi albumin Yhdysvalloissa 12. helmikuuta 2001, ja saksalainen Massacre Records julkaisi albumin Euroopassa. Vuonna 2002 tehty uusintajulkaisu sisälsi lisälevynä Trance-ep:n. Tyyliltään musiikki on gootti-doom metalia, ja albumi sisältää aineksia myös darkwavesta ja oopperamusiikista sekä vivahteita death ja black metalista. Saksalaislehti Orkus antoi albumille täydet 10 pistettä, ja All Music Guide 4 tähteä 5:stä.
Kisa
Kisa on Kindan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 687 asukasta.
Suomen maantiede
Suomen maantiede tarkoittaa Suomen aluetta ja sillä esiintyviä ilmiöitä. Suomi sijaitsee Pohjois-Euroopassa osapuilleen 60. ja 70. pohjoisen leveyspiirin sekä 20. ja 30. itäisen pituuspiirin välisellä alueella.
Pinta-ala ja maankäyttö
Vuoden 2013 alussa Suomen kokonaispinta-ala oli Maanmittauslaitoksen mukaan 390 905 km². Lukuun sisältyivät maa-alueet, makean veden alueet ja merialueet. Maa-alueita oli 303 891 km², makean veden alueita 34 544 km² ja merialueita 52 470 km². Maankohoamisen vuoksi maapinta-ala kasvaa vuosittain noin 7 km².
Vuonna 2005 maapinta-alasta neljä prosenttia oli rakennettua, yhdeksän prosenttia maatalousmaata, 77 prosenttia metsää ja kymmenen prosenttia muuta maata.
Pinnanmuodot, kallioperä ja maaperä
Suomen luonnolle on tyypillistä, että kallioperä on ikivanhaa, iältään maapallon vanhimpia, mutta maaperä hyvin nuorta, viimeisen jääkauden tuloksena vain muutamien kymmenien tuhansien vuosien aikana syntynyttä. Kallioperä Suomessa on kulunut suurissa muodoissaan tasaiseksi mutta rikkoutunut pienissä muodoissaan vaihtelevaksi. Peitteenä kallioperän päällä ovat jääkauden synnyttämä moreeni ja lajittuneet maalajit. Viimeksi mainittuja ovat jäätikköjokisyntyiset sora ja hiekka, joita on etenkin harjumuodostumissa, sekä eri syvyiseen veteen kerrostuneet savi ja muut hienot lajitteet, kuten hieta ja hiesu. Lisäksi on eloperäisiä maalajeja, kuten turvetta ja liejua.
thumb|[[Harjujen päälle on usein rakennettu teitä. Kuva Punkaharjulta.]] thumb|[[Kauhanevaa Pohjanmaalla.]]
Suomen korkeimpia kohtia ovat tunturit. Itä-Suomen ja Lapin tunturit ovat ikivanhaa Karelidien vuoristoa. Käsivarren Lapin tunturit kuuluvat Skandeihin. Maan eteläosa ja Pohjanmaan rannikko on tasaista, mutta Keski-Suomessa maasto muuttuu kumpuilevaksi. Nykyiset Itä-Suomen vaarat ja Lapin tunturit ovat jäänne muinoin Itä-Karjalasta Lappiin ulottuneesta Karelidien vuoristosta. Käsivarren Lapin korkeimmat tunturit kuuluvat Skandeihin, jonka kallioperä on iältään 400–450 miljoonaa vuotta. Suomen korkein kohta on Skandeihin kuuluva Haltitunturi, jonka rinne kohoaa Suomen puolella 1 324 metriin merenpinnasta.
Taiteilijaseura NYTE
thumb|279px|Taiteilijaseura NYTEn entinen tukikohta 3h+k-galleria Porissa Maaherrankatu 32:ssa.
Suomen maantiede
Pinnanmuodot, kallioperä ja maaperä
Jäätikköjokisyntyisistä pinnanmuodoista Viimeisen jääkauden lopulla syntyneet jäätikön reunan suuntaiset reunamuodostumat ja liikesuunnan mukaiset harjut ovat Suomelle tunnusomaisia maastonmuotoja. Reunamuodostumista merkittävimmät ovat Salpausselät, jotka kulkevat eteläisen Suomen poikki lounaasta koilliseen. Harjuista tunnetuimpia ovat Pyynikinharju Pirkanmaalla, joka on maailman korkein soraharju, sekä Punkaharju Saimaan Puruvedellä.
Taiteilijaseura NYTE
NYTE on ylläpitänyt pitkään galleriaa ja toimintakeskusta Porin keskustassa. Seura toimi 1990-luvun alussa myös performanssiryhmänä. Toiminta on taiteen uusiin muotoihin keskittyvää, ja tiloissa järjestetään näyttelyiden ohella performanssi- ja videotaidetapahtumia.
Suomen maantiede
Vesistöt
pienoiskuva|Järvi-Suomen maisemia [[Nilsiän Tahkovuorelta nähtynä.]]
Taiteilijaseura NYTE
Tilat ja toiminta
Puutalo Maaherrankadulla Porin ydinkeskustan tuntumassa oli monipuolisen artivismin keskus, kunnes toimipaikka siirtyi. Talo purettiin 2011 kesällä, ja Galleria 3h+k sekä Taiteilijaseura Nyte muuttivat uusiin tiloihin Itsenäisyydenkadulle.
Suomen maantiede
Järvet
Suomi tunnetaan maailmalla järvien valtavasta määrästä. Yhteensä maassa on Maanmittauslaitoksen mukaan 168 000 yli puolen hehtaarin suuruista järveä. Yli viiden aarin kokoisia järviä on 187 888, ja niissä on vettä yhteensä 230 kuutiokilometriä.
Taiteilijaseura NYTE
Tilat ja toiminta
Näyttelytoiminnan ja performanssien ohella NYTE järjestää erilaisia tapahtumia, kuten Porin juhlaviikot, joka aiemmin sijoittui marras-joulukuulle. Vuodesta 2022 alkaen tapahtuman ajankohta on vaihdellut painottuen kuitenkin syksyyn ja loppuvuoteen.
Suomen maantiede
Järvet
Suomen suurin järvi on Vuoksen vesistön keskusjärvi Saimaa ja lähinnä suurimpia omien vesistöjensä pääjärvet Päijänne, Inarijärvi ja Oulujärvi. Eniten järviä on Järvi-Suomessa Kokemäenjoen, Kymijoen ja Vuoksen vesistöalueilla. Muita suuria järvivesistöjä ovat Oulujoen vesistö ja Inarijärven lasku-uoman Paatsjoen vesistö.
Taiteilijaseura NYTE
Tilat ja toiminta
Ennen purkua galleriatilojen tulevaisuus oli säännöllisesti uhattuna ja taloa puolustettiin taiteen keinoin useaan otteeseen. Performanssien ohella vuonna 2004 järjestettiin Muuri-projekti, jossa rakennettiin ylijäämälevyistä talon läpi muuri, jossa muun muassa graffitein vastustettiin purkamista. Seuraavana vuonna järjestettiin 'arkeologiset kaivaukset' talon edustalla.
Suomen maantiede
Järvet
pienoiskuva|Suomen pisin joki on [[Kemijoki.]]
Joet
Suomen puoliselta valuma-alueeltaan suurimpia jokivesistöjä ovat Kemijoen, Oulujoen,Tornionjoen ja Iijoen vesistöt. Muista jokivesistöalueista Suomen puoliselta alaltaan suurimpia ovat Tenon, Kyrönjoen, Koutajoen, Siikajoen, Kalajoen, Lapuanjoen, Kiiminkijoen, Pyhäjoen, Karvianjoen, Tuulomajoen ja Simojoen vesistöalueet.
Taiteilijaseura NYTE
Toiminnan vaiheita
Taiteilijaseura NYTE aloitti 1987 poikkitaiteellisena taiteilijaryhmänä, johon kuului kuvataiteilijoiden ohella muun muassa elokuva-alan väkeä. Toiminnan alkaessa NYTEssä oli runsaat kymmenen jäsentä. Samana vuonna perustettiin Helsingissä kokeellinen taideyhdistys Muu ry.
Suomen maantiede
Joet
Pisin Suomen joista on Kemijoki ja lähinnä pisimpiä Iijoki, Ounasjoki, Kitinen, Muonionjoki, Luiro, Kymijoki, Tornionjoki, Simojoki, Ivalojoki ja Kiiminkijoki.
Taiteilijaseura NYTE
Näyttelyaktiivisuutta 1980-luvulla
Ensimmäisiä näyttelyitä olivat Antteborg kauppatorin varrella ja Diesel Porin linjojen purettavassa tallissa, molemmat vuonna 1987 sekä Pro gradu, Pro forma -tilateos Poriginal galleriassa seuraavana vuonna. Alkuvaiheessa puheenjohtajana toimi Henry Merimaa, muita aktiiveja olivat muun muassa Kaisu Koivisto, Esko Railo, Veijo Setälä ja Rolf Lehtinen.
Suomen maantiede
Saaret
thumb|Gullkronan saaristoa [[Saaristomeri|Saaristomerellä.]] Järvi-Suomen vastineena Suomen rannikolla Saaristomerellä on Euroopan laajin saaristo. Meren ja sisävesien saaria on yhteensä 179 584.
Taiteilijaseura NYTE
Näyttelyaktiivisuutta 1980-luvulla
NYTEn 3h+k-niminen galleria ja sosiaalikeskus aloitti nimellä 1h+k. Galleriatoiminta aloitettiin maaliskuussa 1989. Avajaisnäyttelyssä oli esillä virolaistaiteilijoiden Jüri Okasin, Siim-Tanel Annusin ja Leonhard Lapinin teoksia. Keittiössä oli esillä NYTEn jäsenten teoksia sekä luettavana alan lehtiä ja julkaisuja. Huhtikuussa oli esillä Erkki Pirtolan teoksia. NYTEn jäsenten Kaisu Koivisto, Rolf Lehtinen, Henry Merimaa, Veijo Setälä ja Sinikka Santikko toteuttama installaatio Eräs marssi oli esillä Kriittisen korkeakoulun tilassa Helsingissä, Kasarminkatu 19:ssä elokuun alkupuolella. Installaatio koostui rautakehikkoon punotuista sinisistä ja harmaista vaatteista jotka muodostivat ampiaispesää tai pehmeää laivaa muistuttavan muodon. Osa vaatteista oli viikattu laivan pohjalle. Teokseen kuului humisevat sähkötuulettimet, jotka liikuttivat seinälle ripustettuja vaaleanpunaisia arpalappuja.
Suomen maantiede
Saaret
Vanhastaan Suomen suurimpana saarena on pidetty Soisaloa (1 638 km²). Uudemman käsityksen mukaan Soisalo ei ole saari, koska sitä ympäröivä vedenpinta ei ole kauttaaltaan samassa tasossa. Vedenpinnan korkeusero sen eri puolien välillä on noin kuusi metriä. Ympäröivien vesien saman tason perusteella Suomen suurimmaksi saareksi on esitetty Sääminginsaloa Saimaalla. Sen pinta-ala on 1 069 km². Sääminginsalo on kuitenkin saari vain, jos kaivetun kanavan mantereesta erottama alue hyväksytään saareksi. Kaikki saaren määrittelyperusteet täyttävistä saarista suurin on Ahvenanmaan pääsaari (685 km²) ja toiseksi suurin on Kemiönsaari (524 km²).
Ilmasto
pienoiskuva|Suomen ilmasto on pääasiassa kostea- ja kylmätalvinen (merkitty kartassa vihreällä).
György Kulin
György Kulin (28. tammikuuta 1905 Nagyszalonta, Unkari – 22. huhtikuuta 1989 Budapest, Unkari) oli unkarilainen astronomi.
Hän löysi 21 asteroidia ja yhdessä muiden kanssa hän löysi komeetan C/1942 C1 (Whipple-Bernasconi-Kulin).
Lisäksi hän kirjoitti tieteiskirjallisuutta.
Suomen maantiede
Ilmasto
Suomen ilmasto on maan sijainnin takia väli-ilmasto, jossa on meri- tai mannerilmaston piirteitä riippuen ilmavirtausten suunnasta ja matalapaineiden liikkeistä. Alueen lämpötilaan vaikuttavat suuresti sen sijainti keskileveysasteilla suurimmaksi osaksi pohjoisten leveyspiirien 60° ja 70° välillä ja Atlantilla Skandinavian länsipuolella virtaava Golfvirta, joka kohottaa Suomen lämpötilaa korkeammalle verrattuna yhtä pohjoisessa manneralueisiin. Toisaalta muihin Pohjoismaihin verrattuna Suomen ilmasto on mantereisempi.
Elävä luonto
Kasvillisuusvyöhykkeistä pääosa Suomesta kuuluu boreaaliseen vyöhykkeeseen eli pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen, joka edelleen jakautuu Suomessa eteläboreaaliseen, keskiboreaaliseen ja pohjoisboreaaliseen vyöhykkeeseen. Eteläisin Suomi kuuluu hemiboreaaliseen vyöhykkeeseen, joka edustaa havumetsä- ja lehtimetsävyöhykkeen vaihettumisaluetta. Alueella esiintyy havupuiden ohella jaloja lehtipuita yleisimmin Suomessa. Vastaava, mutta rajoiltaan kasvillisuusvyöhykkeistä poikkeava vyöhykkeisyys on myös soilla, joista eteläisessä Suomessa vallitseva suoyhdistymätyyppi on keidassuot ja pohjoisempana aapasuot. Aivan pohjoisimmassa Suomessa on palsasoita, joiden sisällä esiintyy ajoittaista ikiroutaa.
Eläinmaantieteellisesti Suomi kuuluu palearktiseen alueeseen, jonka eläimistö on tyypillistä pohjoiselle havumetsävyöhykkeelle.
Poliittinen maantiede
Suomen hallinnollinen  aluejako  pohjautuu maakunta- ja kuntajakoon. Vuonna 2020 Suomessa on 19 maakuntaa ja 310 kuntaa.
Suomen suurimmat kunnat.
Taiteilijaseura NYTE
NYTE 2000-luvulla
Monet nykyiset NYTEläiset ovat opiskelleet Kankaanpään taidekoulussa, ja NYTEn gallerioineen sanotaan olevan yksi tekijä joka vetää nuoria taiteilijoita kaupunkiin. Gallerian ja tapahtumien toiminnassa vaikuttaa myös T.E.H.D.A.S ry, jonka jäsenistö on osin sama kuin NYTEn. T.E.H.D.A.S. ry perustettiin Kankaanpäässä 2002 taidekoulusta valmistuvien tueksi, mutta se toimii Porissa ja Tampereella.
Suomen maantiede
Luonnonvarat
Suomen uusituviin luonnonvaroihin kuuluvat metsät ja monet luonnonvaraiset kala- ja riistalajit, marjat ja sienet.
Rajat
pienoiskuva|Aavasaksan silta Ruotsin rajalla.
Suomella on kolme rajanaapuria: Ruotsi lännessä, Norja pohjoisessa ja Venäjä idässä. Etelässä Suomenlahden toisella puolella, kansainvälisen merialueen erottamana on Viro.
Suomen ja Norjan raja on noin 736 km pitkä, mistä 442 km on maarajaa ja 294 km jokirajaa. Maarajan läntinen osuus alkaa Kolmen valtakunnan rajapyykiltä ja kulkee muun muassa Haltin kautta. Käsivarren juuresta Peltotunturin kupeelta raja jatkuu jokirajana Tenojoen vesistössä. Pulmangin ja Nuorgamin tienoilla raja taas erkanee joesta ja jatkuu maarajana, joka päättyy Muotkavaaralla sijaitsevaan Suomen, Norjan ja Venäjän rajapyykkiin.
Suomen ja Venäjän raja eli itäraja alkaa pohjoisessa Muotkavaaran rajamerkiltä ja jatkuu maastossa suorin linjoin, valkoisilla taitepistepaaluilla tai kivisillä rajapyykeillä merkittynä. Rajavyöhykkeellä kulku on luvanvaraista. Rajan kulku määritetty Moskovan välirauhassa (1944) ja Jäniskosken–Niskakosken alueen myyntisopimuksessa (1947), mutta paikoin raja on ollut samassa kohdassa pitempäänkin: rajan vanhimmat osat Kainuussa periytyvät Täyssinän rauhasta (1595). Maaraja päättyy etelässä Virolahdelle, josta jatkuu meriraja Virolahden, Haminan ja Kotkan edustalla avomerelle pisteeseen, jossa maiden aluevesirajat erkanevat.
Suomen aluevesiraja kulkee avomerellä yleensä 12 meripeninkulman päässä uloimmista maastonkohdista. Tätä kuitenkin rajoittavat Ruotsin, Venäjän ja Viron kanssa tehdyt sopimukset. Viron kanssa on vuonna 1994 sovittu vapaan kauttakulun ylläpitämiseksi Suomenlahdella, että kummankaan aluemeret eivät ulotu lähemmäs kuin 3 meripeninkulman päähän keskiviivasta. Lisäksi Bogskärin eteläpuolella aluemeri ulottuu vain 3 meripeninkulman päähän. Aluemeren tarkat rajat on asetuksella määritelty koordinaattipisteitä yhdistävinä suorina ja ympyränkaarina.
Ääripisteet
pienoiskuva|Suomen mantereen eteläisin piste [[Hanko|Hangon Tulliniemessä.]] pienoiskuva|[[Kolmen valtakunnan rajapyykki Kilpisjärvellä.]] pienoiskuva|Suomen itäisin piste [[Ilomantsin Virmajärvellä.]]
Suomi Unescon maailmanperintöluettelossa
Suomen ensimmäinen luontokohde Unescon Maailmanperintöluettelossa on Merenkurkku, missä maankohoaminen on noin sentin vuodessa. Merenkurkun saaristo on Ruotsin Höga Kustenin (Korkean Rannikon) maailmaperintökohteen laajennus. Merenkurkun ulommilta saarilta on Ruotsiin matkaa vain 25 kilometriä. Aiemmin Suomesta luetteloon on hyväksytty kuusi kulttuuriperintökohdetta muun muassa Vanha Rauma ja Suomenlinna.
Maguindanaon verilöyly
thumb|upright|Maguindanaon sijainti Filippiineillä. Maguindanaon verilöyly tapahtui 23. marraskuuta 2009 Ampatuanin kaupungissa Maguindanaon maakunnassa Mindanaon saarella Filippiineillä. Verilöylyssä sai surmansa 57 ihmistä.
Tapahtuimat alkoivat, kun puolisotilaalliset joukot sieppasivat Ampatuanin kaupungin lähistöllä kuvernööriehdokkaaksi pyrkineen paikallispoliitikon vaimon, sukulaisia sekä yli 20 toimittajaa. Uhrit olivat viemässä Buluan varapormestarin Esmael Mangudadatun vaali-ilmoitusta.
Maslenitsa
thumb|[[Boris Kustodijev: Maslenitsa (1919). Maalauksessa on vilkas kaupunkimaisema aurinkoisena talvipäivänä, huviajelijoita, teatterikävijöitä, katusoittaja, värikkäitä ilmapalloja ja herkkukaupustelijoita.]] thumb|Maslenitsan juhlintaa [[Melbournessa Australiassa. Maslenitsan viettoon kuuluu maslenitsa-olkinuken polttaminen.]]
Maslenitsa (, sanasta масло, voi) on venäläinen juhla, jonka alkuperä on pakanallisissa ajoissa. Sitä vietetään seitsemännellä viikolla ennen pääsiäistä, juuri ennen kristittyjen suurta paastoa, ja se vastaa siten Suomen laskiaista. Juhlan viettoon kuuluu herkuttelu rasvaisilla ohukaisilla ja muilla ruoilla, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös nimillä bliniviikko ja voiviikko.
Maslenitsan alkuperä on kaksijakoinen: pakanallinen ja kristillinen. Slaavilaisessa muinaisuskossa maslenitsaa vastasi talven loppumisen ja auringon juhla. Kristinuskon tulo antoi maslenitsalle monien muiden juhlien tapaan uuden merkityksen, ja siitä tuli paaston alkamisen juhla. Uskonnollisille ortodokseille lihansyönti on kiellettyä jo maslenitsan aikana, minkä vuoksi maslenitsaviikkoa kutsutaan myös nimellä "lihaton viikko". Suuren paaston aikana kiellettyjä ovat lihan lisäksi kala, maitotuotteet ja munat sekä juhlat, tanssiminen ja maallinen musiikki. Maslenitsa on siten viimeinen tilaisuus nauttia herkkuruoasta ja huvituksista ennen paastonaikaa.
Maguindanaon verilöyly
Verilöylyn oikeudenkäynti alkoi syyskuussa 2010 surmista syytetyn klaaniperheen entisen palvelijan kuulemisella. Palvelija kertoi oikeudessa, että Ampatuanin klaani kokoontui kuusi päivää ennen joukkosurmaa pohtimaan, miten estää kilpailevan mahtiperheen valtaannousu Maguindanaon maakunnassa. Suku oli hallinnut maakuntaa kaksi vuosikymmentä. Myös Ampatuanin isää Andal Ampatuan vanhempaa ja lähes 170 muuta ihmistä syytetään osallisuudesta marraskuun verilöylyyn.
Maslenitsa
Keskeisessä osassa maslenitsan viettoa ovat blinit, venäläiset ohukaiset, joiden usein katsotaan symboloivan aurinkoa. Ne valmistetaan voista, munista ja maidosta, jotka ovat paaston aikana kiellettyjä ruokia. Perinteisesti maslenitsan aikana järjestetään myös naamiaisia sekä harrastetaan lumisotaa, rekiajeluja, kelkkailua ja keinumista. Joillakin alueilla kullekin maslenitsan päivälle on määrätty oma ajanvietteensä: yhtenä päivänä kyläillään, toisena huvitellaan ja kolmantena herkutellaan.
Juhlan maskotti on kirkasvärisesti puettu, oljista valmistettu maslenitsa-nukke. Sunnuntai-iltana juhla huipentuu nuken riisumiseen ja polttamiseen kokossa. Kaikki jäljelle jääneet blinit heitetään myös tuleen. Maslenitsa-nuken tuhka levitetään lopuksi lumeen antamaan seuraavan vuoden sadolle hyvä kasvu. Ihmiset pyytävät anteeksi toisiltaan ja suuri paasto alkaa. Maslenitsan viimeistä päivää kutsutaankin sovintosunnuntaiksi.
Neuvostoaikana maslenitsan vietto estettiin, kuten kaikkien muidenkin uskonnollisten juhlien. Perestroikan jälkeen juhla otettiin uudelleen käyttöön. Juhlaa vietetään myös monissa maissa, joissa on huomattava venäläinen vähemmistö, mutta juhlinta saattaa rajoittua vain yhteen päivään.
Suurmestareiden yhdistys
Suurmestareiden yhdistys oli Garri Kasparovin ja liikemies Bessel Kokin yhdessä muutamien muiden suurmestareiden kanssa perustama shakkiyhdistys, jonka tarkoitus oli ajaa ammattipelaajien etuja shakkipolitiikassa. GMA perustettiin 1986 Dubain shakkiolympialaisten yhteydessä.
1990 järjestön sisällä syntyi riita sen asemasta Kansainväliseen shakkiliittoon FIDE:en nähden, Kasparovin tukijoineen kannattaessa suurempaa riippumattomuutta. FIDE:n kanssa tehtävästä sopimuksesta käydyssä äänestyksessä hävinnyt Kasparov luopui puheenjohtajuudestaan ja GMA:n ristiriitojen sävyttämä alamäki alkoi.
1993 Kasparov ja englantilainen, GMA:n viimeinen puheenjohtaja Nigel Short päättivät pelata MM-ottelunsa FIDE:n ulkopuolella ja perustivat uuden yhdistyksen nimeltä PCA. Tuolloin GMA oli Kasparovin mukaan jo "enimmäkseen romahtanut". PCA:n toiminta loppui 1996 ja edellisten nykyinen vastine on Ranskassa 2003 perustettu Association of Chess Professionals ACP.
TTVO
TTVO eli entinen Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitos tarkoittaa nykyään Tampereen ammattikorkeakoulun Mediapoliksessa toimivaa osaa yksiköstä "Media, musiikki ja taide". Siellä opiskellaan mm. elokuvaa, kuvataidetta ja uusmediaa.
TTVO oli vuonna 1991 perustettu koulu Tampereen keskustassa Finlaysonin alueella. Nimi muuttui, kun Tampereen ammattikorkeakoulu aloitti toimintansa syksyllä 1996. Vuonna 1998 koulussa alkoi uusi koulutusohjelma verkkomedia. Lisäksi vuonna 2000 koulu muutti uusiin tiloihin ja koulutusohjelmat hiipuivat kahteen, jotka olivat kuvataide ja viestintä. Oppilaitos tunnetaan yhä puhekielessä parhaiten nimellä TTVO. Nykyään oppilaitos TAMK:n alaisuudessa sijaitsee Mediapoliksessa. Toiminta siirrettiin sinne Finlaysonin alueelta 2014.
Ainejärjestö TARINA
TAMKin Mediapoliksen opiskelijoiden etuja ajaa ainejärjestö TARINA.
Hippodameia (Peirithooksen puoliso)
Hippodameia oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien kuninkaan Peirithooksen puoliso. Heidän hääjuhlissaan kentaurit yrittivät siepata Hippodameian ja muita naispuolisia häävieraita, mutta lapiitit onnistuivat lyömään kentaurit kuninkaansa ja Theseuksen johdolla. Myöhemmin Hippodameia ja Peirithoos saivat pojan nimeltä Polypoites.
Juho Niukkanen
thumb|[[Kyösti Kallio (vas.) ja Juho Niukkanen (oik.) 1920-luvulla.]] Juhana (Juho) Niukkanen (27. heinäkuuta 1888 Kirvu – 17. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. Hän oli usean vuosikymmenen ajan Maalaisliiton tärkeimpiä johtomiehiä, moninkertainen ministeri ja yksi pitkäaikaisimmista kansanedustajista sekä yleensä yksi niin sanotun ensimmäisen tasavallan tärkeimmistä poliittisista vaikuttajista. Hän oli muun muassa puolustusministerinä talvisodan aikana. Niukkanen oli kansanedustajana vuosina 1917–1933 ja 1936–1954. Varsinkin Etelä-Karjalan maalaisliittolaiset pitivät häntä ”heimopäällikkönä”.
Ensimmäisen tasavallan poliitikko
Niukkanen oli vanhaa talonpoikaissukua Karjalankannakselta, keskikokoisen kirvulaisen maatilan vanhin poika. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Niukkanen ja emäntä Maria Apunen. Hänellä ei ollut muuta koulutusta kuin veistokoulu ja kansanopisto. Juuri pienviljelijävaltaisesta Karjalankannaksesta ja Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä tuli vuonna 1906 perustetun Maalaisliiton vahvimpia tukialueita, ja nuorisoseuraliikkeen kasvattamana Niukkanen oli puolueen toiminnassa mukana alusta asti. Taitavana organisaattorina hän kohosi jo nuorena kotiseutunsa johtavaksi hahmoksi puolueessa. Hän toimi myös jääkärivärvärinä ja joutui piilottelemaan santarmeilta talven 1916–1917 ”Hallan Ukon” eli kansanedustaja Juho Heikkisen kodissa Hallan talossa Hyrynsalmella. Niukkanen kuului tuolloin puolueensa selkeälinjaisimpiin itsenäisyysmiehiin.