cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrei Makarov (jääkiekkoilija)
Ura
Makarov on pelannut juniorikiekkoa QMJHL-joukkue Lewiston Maineaicsissa ja WHL-joukkue Saskatoon Bladesissa. Hän edusti Venäjän nuorten maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2012 ja 2013 voittaen hopeaa ja pronssia. 14. syyskuuta 2012 Buffalo Sabres kiinnitti varaamattoman vapaan agentin Makarovin kolmivuotisella tulokassopimuksella, mutta hän jatkoi pelaamistaan Saskatoonissa. Makarov palkittiin kauden 2012–2013 päätteeksi Hap Emms Memorial Trophylla ollen paras maalivahti Memorial Cupin turnauksessa 2013. 115 pelaamassaan WHL-pelissä Makarov sai saldokseen 66–38–7, torjuntaprosentin 91,6 ja päästettyjen maalien keskiarvon 2,80. Lisäksi hän pelasi yhdeksän nollapeliä.
Makarov teki ammattilaisdebyyttinsä 1. marraskuuta 2013 ECHL:ssä Fort Wayne Kometsin paidassa, jossa pelasi kaudella 2013–2014 31 ottelua saldolla 15–11–4 ja torjuntaprosentilla 90,6. Päästettyjen maalien keskiarvo oli 2,79. 17. maaliskuuta 2014 hänet kutsuttiin AHL:ään Rochester Americansiin, jossa hän pelasi kuusi ottelua ennen uransa ensimmäistä NHL-komennusta Buffalo Sabresiin.
Vincent Hognon
Vincent Hognon (s. 16. elokuuta 1974) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Joulukuusta 2021 lähtien hän on toiminut Grenoble Footin päävalmentajana.
Sisilialainen puolustus, Alapin-muunnelma
Alapin-muunnelma on sisilialaisen puolustuksen muunnelma, jota luonnehtivat siirrot
Avaus on nimetty venäläisen Semjon Alapinin mukaan. Muunnelmaa ei pitkään pidetty arvossa, sillä mustan uskottiin tasoittavan pelin helposti siirtämällä 2...d5.
Vincent Hognon
Ura
Pelaajauransa jälkeen Hognon palasi kasvattajaseuraansa AS Nancyyn, jossa toimi juniorivalmentajana vuosina 2010–2013. Tammikuussa 2013 hän nousi Patrick Gabrielin apuvalmentajaksi Nancyn edustusjoukkueen valmennustiimiin. Elokuussa 2017 Hognon nousi päävalmentajaksi, kun Pablo Correa jätti tehtävänsä. Hognonin alaisuudessa Nancyn tulokset jäivät heikoiksi ja joukkue vajosi Ligue 2:n putoamiskamppailuun. Seura erotti lopulta Hognonin tammikuussa 2018.
Sisilialainen puolustus, Alapin-muunnelma
Nykyään Alapinin muunnelmaa pidetään yhtenä parhaista anti-sisilialaisista muunnelmista. Muunnelman aktiivisimpia käyttäjiä ovat olleet suurmestarit Jevgeni Svešnikov, Eduardas Rozentalis, Dražen Sermek ja Sergei Tivjakov. Sitä ovat käyttäneet silloin tällöin muun muassa maailmanmestarit Vladimir Kramnik, Garri Kasparov, Anatoli Karpov, Veselin Topalov ja Viswanathan Anand. 1.c3 onkin valkean kolmanneksi suosituin vastaus sisilialaiseen, heti 2.Rf3:n ja 2.Rc3:n jälkeen. Alapin-muunnelma onkin nykyään suosionsa huipulla.
Vincent Hognon
Ura
Elokuussa 2018 Hognonin valmennusura jatkui FC Metzissa, kun hänet palkattiin Frédéric Antonettin apuvalmentajaksi. Hognon oli pelaajaurallaan pelannut Antonettin alaisuudessa Saint-Étiennessä ja Nicessä. Kausi 2018/19 päättyi Metzin osalta Ligue 2:n mestaruuteen ja nousuun pääsarjaan. Antonettin siirryttyä kauden jälkeen sivuun päävalmentajan paikalta, nousi Hognon Metzin päävalmentajaksi kesällä 2019. Koronaviruksen maaliskuussa päättämällä kaudella 2019/20 Hognon luotsasi Metzin sijalle 15 ja joukkue säilytti paikkansa liigassa. Lokakuussa 2020 Hognon sai potkut seurasta heikkojen peliesitysten vuoksi.
Sisilialainen puolustus, Alapin-muunnelma
Alapin-muunnelma voi muuntua myös Saragossan avauksesta, jossa valkea pelaa ensin 1.c3. Muunnelma voi esiintyä myös jälkisiirtoisena, jos musta vastaa valkea 2.Rf3-siirtoon epätavallisella siirrolla, kuten 2...a6 tai 2...Dc7.
Vincent Hognon
Ura
Heinäkuussa 2021 Hognonista tuli luxemburgilaisen FC Swiftin päävalmentaja. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo syyskuussa.
Sisilialainen puolustus, Alapin-muunnelma
Alapin-muunnelman pääjatkoihin kuuluvat 2...Rf6, jolloin peli jatkuu normaalisti 3.e5 Rd5 4.d4 tai 4.Rf3. Toinen vaihtoehto mustalle on 2...d5, jolloin pääjatko on 3.exd5 Dxd5. 3.e5 muuntuu ranskalaisen puolustuksen etenemismuunnelmaksi. Jatko 2...e6, muuntuu myös useimmiten ranskalaiseksi puolustukseksi, kun valkea etenee d- ja e-sotilaillaan. Neljäs suosittu muunnelma on 2...d6, jolloin mustan pitää olla varuillaan, sillä valkean e-sotilas on puolustettu kuningatarshakilla a4:stä.
Vincent Hognon
Ura
Joulukuussa 2021 Hognonista tuli Grenoble Footin päävalmentaja.
Itä–Länsi-ottelu 1955
Vuoden 1955 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Seinäjoella 3. heinäkuuta. Tämä oli kaikkiaan 21. Itä-Länsi-ottelu ja toinen, joka pelattiin Seinäjoella. Katsojamääräksi ilmoitettiin 3000.
Juoksulista
Länsi aloitti sisällä.
Alexander Edezath
Alexander Edezath (26. lokakuuta 1904 – 21. elokuuta 1979) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cochinin hiippakuntaan 20. joulukuuta 1935 ja nimitettiin sen piispaksi 19. kesäkuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. joulukuuta.
Edezath osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään hiippakuntansa johdossa 29. elokuuta 1975.
Postijoki
Postijoki (pohjoissaameksi Boastajohka) on Lemmenjoen kansallispuistossa virtaava noin 28 kilometrin pituinen Vaskojoen sivujoki, joka saa alkunsa Sänkivaarantyven ja Naukusselän tuntureilta. Sen sivujokia ovat muun muassa Geresája, Vasarovanoja sekä kullankaivuustaan tunnettu Miessijoki. Postijoen latvalla sijaitsee Metsähallituksen ylläpitämä autiotupa.
Jason Garrison
Jason Garrison (s. 13. marraskuuta 1984 White Rock, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Garrison ei ole pelannut kauden 2019-2020 jälkeen.
Ura
Garrison pelasi ennen ammattilaisuraansa kaksi kautta, 2003–2005, Nanaimo Clippersissä juniorisarja BCHL:ssä ja kolme kautta, 2005–2008, Minnesota-Duluthin yliopiston joukkueessa Bulldogsissa yliopistosarja WCHA:ssa. Hän ei saanut NHL-varausta, vaan siirtyi Florida Panthersiin vapaana pelaajana huhtikuussa 2008.
Garrison pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 25. lokakuuta 2008, jolloin Panthers kohtasi tappioon päättyneessä ottelussa St. Louis Bluesin, mutta muuten kausi 2008–2009 kului kokonaan farmijoukkue Rochester Americansissa AHL:ssä. Kaudesta 2009–2010 Garrison pelasi puolet NHL:ssä, 39 runkosarjaottelua, ja puolet AHL:ssä, 38 runkosarja- ja seitsemän pudotuspeliottelua. Kausi 2010–2011 oli ensimmäinen, jonka hän pelasi kokonaan NHL:ssä. Hän pelasi tuolla kaudella 73 runkosarjaottelua ja teki 18 tehopistettä, viisi maalia ja 13 syöttöpistettä.
Kaudella 2011–2012 Garrison teki 33 tehopistettä, 16 maalia ja 17 syöttöpistettä, 77:ssä runkosarjaottelussa sekä kolme tehopistettä, yhden maalin ja kaksi syöttöpistettä, neljässä pudotuspeliottelussa. Hän oli tuolla kaudella kolmanneksi eniten maaleja tehnyt NHL-puolustaja. 16 maalia yhden runkosarjakauden aikana oli myös enemmän kuin kukaan muu Florida Panthers -puolustaja oli ennen häntä tehnyt. Hän sai myös runsaasti jääaikaa, toiseksi eniten joukkueensa pelaajista Brian Campbellin jälkeen. Kaudella 2010–2011 hän oli ollut eniten jääaikaa saanut Panthers-pelaaja.
Heinäkuussa 2012, sopimuksensa Panthersin kanssa umpeuduttua, Garrison siirtyi kuusivuotisella sopimuksella NHL-seura Vancouver Canucksiin. Kesäkuussa 2014 hän siirtyi Tampa Bay Lightningiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon.
Siilipuolustus
Siilipuolustuksessa musta vaihtaa c-sotilaansa c5:stä valkean d4:ään ja asettaa sotilaansa ruuduille a6, b6, d6 ja e6. Lähetit asetetaan tyypillisesti ruuduille b7 ja e7 ja ratsut d7:ään ja f6:een. Kuningatar asetetaan c7:ään ja toinen torni c8:aan, joista ne voivat käyttää puoliavointa linjaa. Toinen torni on tyypillisesti e- tai d-linjalla. Vaikka mustan asema on näin melko ahdas, siinä ei ole merkittäviä heikkouksiakaan. Musta avaa asemaansa yleensä sotilaiden etenemisillä ...b5 ja ...d5.
Siilipuolustuksesta mustan jatko riippuu siitä, miten valkea on kehittänyt joukkonsa. Musta siirtää usein ratsunsa c5:een tai e5:een uhatakseen valkean sotilaita e4:ssä ja c4:ssä. f6-ratsu voi perääntyä e8:aan suojelemaan d6-sotilasta.
Rantanuottaus Länsi-Afrikassa
Rantanuottaus tai rantanuotan veto on kalastamista kuljettamalla nuotta merelle ja vetämällä se maalle rannalta käsivoimin. Rantanuottausta harjoitetaan eri puolilla maailmaa, mutta tämä artikkeli käsittelee rantanuottauksen traditiota Länsi-Afrikassa.
Kalastusvälineet
Purjemaista nuottaa käytetään yleisimmin Ghanan rannikolla. Siinä on kaksi pitkää ”siipeä”, lavat ja keskellä purjemainen pullistuma. Rantanuotat voivat olla pieniä, keskikokoisia ja isoja. Pienet nuottaverkot saattavat olla 50 metriä pitkiä ja kuusi metriä syviä. Keskikokoiset verkot voivat olla 280 metriä pitkiä ja 19 metriä syviä. Ketasta, Ghanasta löytyvät suurimmat verkot ovat 1 800 metriä pitkiä ja 18 – 22 metriä syviä. Ketan nuottaverkoissa saattaa olla irrotettavia osia, joten niitä voidaan käyttää lyhyempinä. Jokaisessa verkossa on kaksi vetoköyttä, jotka ovat noin 100 metriä pitkiä.
Rantanuottausta tehdään vain päiväsaikaan. Ison rantanuotan käyttöön tarvitaan 80 henkilöä. Verkkojen laskemiseen käytetään melottavia tai perämoottorilla varustettuja kanootteja. Ison nuotan lasku ja vetäminen voi kestää jopa 10 – 12 tuntia, kun taas keskikoinen nuotta voidaan laskea ja vetää 3 – 4 tunnissa.
Organisointi
Kun nuotta on laskettu merelle kanootilla, sitä vedetään rannalta. Verkon ja köyden pituus voi vaihdella, koska nuottia voidaan käyttää sekä laguuneissa, että meressä.
Rantanuottauksen ryhmiä johtaa nuottaverkon omistaja, joka yleensä myös omistaa kanootin. Tavallisesti omistaja on mukana päivittäisessä toiminnassa, joskus hän voi nimittää jonkun toimimaan hänen puolestaan, tavallisesti jonkin perheenjäsenen. Omistajan lisäksi johtajia ovat:
Joukkue
Kalastusjoukkue koostuu tavallisesti voimakkaista miehistä, jotka pystyvät vetämään verkkoa tuntien ajan kuumassa auringossa. Joukkueeseen kuuluu myös vanhoja miehiä, lasia ja naisia. Joillakin miehistön jäsenillä on erikoistehtäviä, kuten sukeltaminen, moottorin kantaminen, verkon sitominen vedessä, köysien kanto, verkon paikkaus tai veneen melominen.
Joukkueen jäsenet allekirjoittavat työsopimuksen verkon omistajan kanssa, jossa he sitoutuvat kalastamaan hänen kanssaan tietyn ajan. Ghanassa voidaan tehdä yhdeksän kuukauden sopimuksia (pois luettuna sadekausi, jolloin meri on aallokkoinen ja saaliit pieniä), mutta jos työjoukkue matkustaa naapurimaihin, sopimusten kesto vaihtelee tavallisesti yhdestä viiteen vuoteen. Jäsenet saavat palkkansa sopimuskauden jälkeen. Allekirjoittaessaan työsopimuksen joukkueen jäsen saa etumaksun, joka vähennetään lopputilistä. Sopimuskautena joukkueen jäsenet saavat päivittäistä ”ruokarahaa” päivän yhteen ateriaan.
Joukkueen naiset vastaavat tavallisesti juomaveden kantamisesta vetäjille ja köysien kantamisesta kanootin lähtöpaikalle. Köydet ovat raskaita ja usein miehet auttavat naisia nostamaan köysikorin päänsä päälle tai ottamaan sen pois. Naiset ovat myös mukana vetämässä, usein köyden takaosissa. Naiset ja lapset auttavat myös verkon tyhjentämisessä, kun saalis on vedetty maihin. Naisille ja lapsille maksetaan puolet muun joukkueen jäsenten palkasta. Myös vanhat miehet ansaitsevat vähemmän, koska heillä on vähemmän voimaa. Verkko kuivuu rannalla auringossa, kunnes se pakataan jälleen veneeseen.
Joukkueen jäsenten lisäksi ulkopuoliset saattavat auttaa nuotan vedossa. Heidän avustaan ei kieltäydytä ja heille annetaan aina jonkin verran kalaa.
Vetäminen
Nuotan vetämisen aikana kaksi noin 30 – 40 hengen ryhmää vetää nuottaa vähitellen toisiaan kohti. Tämä voi kestää kolmesta seitsemään tuntiin riippuen köysien määrästä ja nuotan koosta. Joukkueen jäsenellä on kangas, jonka hän kietoo köyden ympäri käsiensä suojelemiseksi. Vetäessä vartalo on takana, jolloin sen täysi paino on mukana.
Laulu
Rantanuottauksen tärkeä osa on musiikki ja rytmi. Kalastajat laulavat laskiessaan nuottaa merellä ja vielä äänekkäämmin soutaessaan rantaan. Myös nuottaa vedettäessä lauletaan, ja mukana on tavallisesti rytmisoitin. Solisti johtaa laulua, jota muut laulavat kuorossa. Laulut ovat joko perinteisiä tai paikalla improvisoituja. Laulun rytmitys tapahtuu vartaloiden rytmin mukaan. Joskus joukkueet vaikuttavat lähes tanssivan.
Osuus kalastuksesta
Länsi-Afrikassa rantanuottaus kiellettiin vuonna 1989 Gambiassa, koska sillä oli negatiivinen vaikutus rannikkoympäristön kalastusresursseihin. Vuonna 2011 julkaistun tutkimuksen mukaan rantanuottauksen osuus kalojen tuotannon kokonaisuudesta väheni Ghanassa 15 prosenttia. Beninissä ja Togossa rantanuottauksen osuus oli 70 ja 80 prosenttia kalansaaliin kokonaisuudesta, joissa ne muodostavat suurimman osan kalatalouden työllisyydestä.
Adrienne Armstrong
Adrienne Armstrong (o.s. Nesser, s. 6. lokakuuta 1969, Minnesota, Yhdysvallat) on Green Day -yhtyeen laulajan Billie Joe Armstrongin vaimo. Hän suunnittelee punk-henkisiä vaatteita Adeline Street -vaatemerkille, jonka hän omistaa miehensä kanssa. Heillä on myös yhteinen levy-yhtiö Adeline Records, ja tekevät paljon hyväntekeväisyystyötä.
Adrienne tapasi Billie Joen, kun Green Day oli esiintymässä Minnesotassa vuonna 1990. Tapaamisesta alkoivat puhelinkeskustelut, joita pari kävi lähes päivittäin. Välimatka teki hallaa suhteelle, sillä Billie Joe asui Kaliforniassa ja Adrienne Minnesotassa, mutta he tutustuivat toisiinsa puhelimen välityksellä.
Androidi (sarjakuvahahmo)
Androidi on Marvel-kustantamon luoma keinotekoinen elämänmuoto, androidi. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Androidin ensiesiintyminen tapahtui Fantastic Four -lehden numerossa 15 (kesäkuu 1963).
Adrienne Armstrong
Adrienne ja Billie Joe menivät naimisiin 2. heinäkuuta vuonna 1994. Heillä on kaksi lasta, Joseph Marciano "Joey" Armstrong (s. 1995) ja Jakob Danger Armstrong (s. 1998).
Androidi (sarjakuvahahmo)
Androidi ensiesiintyminen tapahtui Suomessa Marvel Saga -lehden numerossa 9.
Adrienne Armstrong
Billie Joe on tehnyt useita kappaleita vaimostaan ja avioliitostaan. Adriennesta kertovia lauluja ovat muun muassa 2000 Light Years Away, 80, Redundant, Church On Sunday, Worry Rock ja Walking Alone.
Androidi (sarjakuvahahmo)
Historia
Adnroidi on Hullun Haihattelijan luoma androidi, joka luotiin apinan DNA:sta ja Epävakaista molekyyleistä. Androidin sisällä on tehokas mikrotietokone ja olento toimii aurinkovoimalla. Hullu Haihattelija loi Androidin taisteluunsa Ihmenelosia vastaan ja toisen kerran käyttäessään Androidia hän sai Ihmenelosten lisäksi vastaansa myös Ryhmä-X:n. Androidi tuhoutui vuosia myöhemmin taistelussa Avaruusritari Romia vastaan, mutta Haihattelijan onnistui korjaamaan vahingot ja taistelee Kapteeni Amerikkaa vastaan. Lopulta Androidia käytettiin Kostajia vastaan, mutta Hulktaren onnistui deaktivoimaan laitteen.
Hylätyn Androidin löysi myöhemmin toinen samanlaisia voimia omaava robotti, Superadaptoidi ja yhdessä muiden androidien kanssa Androidi hyökkäsi jälleen Kostajia vastaan. Namorin kuitenkin onnistui lyömään Androidin pää tämän harteilta ja upottamaan olento valtameren syvyyksiin.
Hullu Haihattelija rakentaa Androidin myöhemmin uudelleen ja päivittää sen kopioimaan myös muita kuin yli-inhimillisiä kykyjä, kuten musikaalisuutta ja eri eläinten kykyjä. Androidi kuitenkin kääntyy luojaansa vastaan ja näyttää kehittävän itselleen omaa elämää. Hän saa paikan lakifirmasta avustajana ja oikeusprosessin jälkeen päätetään Androidin ansaitsevan kansalaisuuden Yhdysvalloissa. Androidi ihastuu työtoveriinsa Mallory Bookiin. Myöhemmin kuitenkin selviää, että taistellessaan Tähtikettua vastaan tämän kyky tuottaa feromoneja oli siirtynyt Androidiin olennon kopiointikykyjen kautta.
Androidi deaktivoi kykynsä tuottaa feromoneja ja huomaa, ettei Book enää vastaa tämän tunteisiin. Masentunut Androidi jättää lakifirman ja lähtee etsimään itseään. Hän pyyhkii kovalevynsä ihmismäisistä piirteistä ja palaa jälleen Hullun Haihattelijan palvelijaksi
Voimat ja varusteet
Androidi ainoa heikkous ja Hullun Haihattelija olentoon rakentama sammutusmekanismi. Sen kainalokuopassa sijaitsee kimppu hermosolmuja, joita painettaessa Androidi sammuu.
Ultimate Androidi
Ultimate Marvel-jatkumossa Baxter Buildingissa Reed Richardsin kanssa opiskellut tyttö nimeltään Rhona Burchill osoitti psykoottisia taipumuksia ja erotettiin opinahjosta. Raivostuneena Burchill meni kotiinsa ja kehitti seerumin, joka tehosti suunnattomasti hänen ajattelukapasiteettiaan. Huomattuaan tarvitsevansa lisää aivokapasiteettia, Burchill suoritti rujon aivoleikkauksen veljelleen ja lisäsi tämän aivojaan omiinsa.
Myöhemmin Burchill nähtiin valtavan mustan androidin seurassa, jota tämä kutsui veljensä mukaisesti Bobbyksi. Ei tiedetä minkälaisia kokeita vaadittiin, jotta olento saatiin luotua. Bobby kykenee muovaamaan erilaisia kehoja ruumiinsa joustavasta materiaalista.
Shenandoahin armeija (Konfederaatio)
Shenandoahin armeija ( oli Konfederaation armeija Yhdysvaltain sisällissodassa. Armeija oli toiminnassa vain muutaman kuukauden ajan vuonna 1861, jolloin sen komentajana toimi Joseph E. Johnston. Se perustettiin alun perin suojamaan Virginiassa sijainnutta Shenandoahin laaksoa. Shenandoahin armeija osallistui vain yhteen suureen taisteluun, Bull Runin taisteluun, minkä jälkeen se sulautettiin Potomacin armeijaan.
Kerttu Oksanen
Kerttu Matilda Oksanen ( s. 12. tammikuuta 1902 Hankasalmi) oli suomalainen runoilija.
Khmut
Khmut ovat etninen ryhmä pääosin Kaakkois-Aasiassa Laosin, Vietnamin, Thaimaan, Kambodžan ja Kiinan alueilla. Laosissa khmut ovat maan toiseksi suurin etninen ryhmä laoiden jälkeen. Khmut puhuvat khmun kieltä Suurin osa heistä harjoittaa perinteistä animistista uskoaan vähemmistön muodostuessa kristityistä.
Asuinalue ja lukumäärä
Khmut asuttavat osia Laosista, Vietnamin pohjoisosista, Thaimaasta, Kambodžasta ja Kiinan eteläosista. Suurin osa khmuista asuttaa alueita Laosissa. Laosissa khmut ovat laoiden jälkeen maan toiseksi suurin etninen ryhmä. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan he muodostivat noin 11 % (708 412) maan väestöstä.
Historia
Khmuiden omassa perimätiedossa he polveutuvat siskosta ja veljestä, jotka erään rotan neuvosta pelastautuvat suurelta tulvalta. Tulvan laskeuduttua he olivat ainoat siitä selvinneet ja he alkoivat asuttaa maata uudelleen. Kaksikosta sisko tuli raskaaksi ja hän synnytti kurpitsan. Kurpitsasta syntyi sitä tulella savustettaessa kaikki nykyiset kansat, joista khmut ilmaantuivat ensimmäisenä. Savun takia khmut olivat tummempia kuin heitä järjestyksessä seuranneet laot, thait, vietnamilaiset ja kiinalaiset.
Khmuiden oletetusta muuttoliikkestä pohjoiseen ei ole jäänyt historiallisia lähteitä. Samaan tapaan heidän varhaisesta suhteestaan alueen suurempiin kansoihin tiedetään vain vähän. Aikanaan khmuiden sanotaan hallinneen Muong Sua- tai Muong Cvaa -nimistä kuningaskuntaa suurin piirtein nykyisen Luang Prabangin kaupungin alueella. Laot, thait, khmerit ja vietnamilaiset saapuivat khmuiden alueille kuitenkin heidän jälkeensä. Alueella oli kuitenkin myös pienempiä kansoja, joiden uskotaan edeltäneen khmuita. Joka tapauksessa suuremmista kansoista tuli lopulta alueen valtatekijöitä. Suuremmat kansat asettuivat etenkin alueen laaksoihin ja alaville maille. Laosissa tämä tapahtui mahdollisesti Lan Xangin kuningaskunnan hallitsija Fa Ngumin valtakaudella. Khmut siirtyivät asuttamaan alueita korkeammalla vuoristossa, kun varsinaiset huiput jäivät vielä muiden kansojen kuten hmongien asuttamiksi.
Monet khmut kääntyivät kristinuskoon Ranskan siirtomaakaudella Indokiinassa. Kääntymistä helpotti mahdollisesti jokseenkin kristinuskon kanssa yhtenevä perinteinen myytti maailman tulvimisesta. Kristinusko oli myös tapa kohottaa sosiaalista asemaa yhteisössä, joka oli pitkään ollut alisteisessa asemassa valtakansoihin nähden. Ranskalaisilta saatiin esimerkiksi aseita ja muita tarvikkeita. Ranskan siirtomaakautta leimasivat myös useat millenarististen johtajien aloittamat kapinat (Sôk Cheuang) khmuiden keskuudessa. Indokiinan ja Vietnamin sotaan mennessä monet khmut asuivat evankelis-kristillisissä kylissä, jotka koostuivat usein useiden eri etnisten ryhmien edustajista. Vietnamin sodan aikana jotkin khmut taistelivat muiden vuoristoheimojen tapaan Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin puolella. Heitä oli tosin myös mukana Pohjois-Vietnamin joukoissa. Sodan jälkeen heitä pakeni esimerkiksi Yhdysvaltoihin, Ranskaan ja Australiaan. Perinteiselle asuinalueelleen jääneet khmut ovat edelleen jokseenkin alisteisessa asemassa valtaväestöihin nähden. Esimerkiksi heidän lukutaitoisuutensa ja elintasonsa on usein valtaväestöä huonompi.
Kulttuuri
thumb|Khmuiden kylän asukkaita [[Bokeon maakunnassa.]] thumb|Näkymä khmuiden kylään [[Oudomxain maakunnassa.]] Monet khmut ovat sulautuneet valtaväestöön, kuten laoihin. Tähän on liittynyt myös laon kielen ja buddhalaisuuden omaksuminen. Khmun kieli kuuluu mon-khmer-kieliin. Khmuille on hyvin tavallista olla vähintään kaksikielisiä. Khmun ohella he puhuvat yleensä paikallista valtakieltä. Khmu itsessään jakautuu kahteen pääasialliseen murreryhmään, eteläiseen ja pohjoiseen.
Khmuiden perinteinen elinkeino on ollut maanviljelys. Khmut viljelevät asuttamiensa vuorten rinteitä. Tärkein viljelty kasvi on riisi. Uutta peltoa tehtäessä raivataan metsää, jonka jälkeen sen aluskasvillisuus kasketaan. Yhtä peltoa käytettiin perinteisesti vain yhden tai kahden sadon ajan, jonka jälkeen maa jätetään toipumaan jopa 20 vuoden ajaksi. Käyttökelpoisen maan vähenemisen takia nykyisin maa toipuu tyypillisemmin kuitenkin vain muutaman vuoden. Jotkut khmut ovat siirtyneet myös intensiiviseen viljelyyn keinokastelluilla pelloilla. Riisin lisäksi khmut kasvattavat esimerkiksi pippureita, sokeriruokoa, bataatteja, teetä, taroa, tupakkaa ja vihanneksia. Osalla khmuista on kotieläimiä, kuten vesipuhveleita tai norsuja. Metsästystä harjoitetaan viljelyn ohella. Keräilemällä saadaan myös esimerkiksi hunajaa, hedelmiä ja yrttejä.
Naiset vastaavat pitkälti maanviljelystä. Heidän vastuullaan on esimerkiksi riisin istuttaminen ja sadonkorjuu. Naiset hoitavat myös ruuaan valmistuksen sekä lasten ja vanhusten hoidon. Miehet osallistuvat maanviljelykseen uutta peltoa raivattessa. He harjoittavat myös metsästystä, rakentavat taloja ja myyvät tuotteitaan torilla. Lapset osallistuvat talon töihin jo nuorena. Khmut syövät lähes joka ateriallaan riisiä. Perinteisesti esimerkiksi päivänaikaa ei ole seurattu kellosta, vaan riisin valmistuksesta ja ruokailusta.
Khmuiden kylät sijaitsevat vuorten ja kukkuloiden rinteillä. Tyypillisen kylän koko vaihtelee 100:sta 1 000:een asukkaaseen. Pellot sijaitsevat kylien ympärillä. Monien kylien viereen jätetään metsää, koska moniin puihin liitetään uskonnollisia merkityksiä. Kylässä on usein yhteisöllinen rakennus, jota käytetään kylän miesten kokoontumispaikkana. Talojen alaosaan jätetään tila kotieläimille, kuten sioille, kanoille ja koirille. Yhdessä talossa asuu kuudesta kahteenkymmeneen henkilöä. Yhtä taloa asuttaa yleensä vanhempi sukupolvi, heidän poikansa ja näiden vaimot ja lapset. Vaimo muuttaa miehensä taloon. Aikanaan oli tapana, että perheen pojat siirtyivät noin 7 vuoden isässä yhteisörakennukseen opiskelemaan eri taitoja ja kansanperinnettä. Kansanperinteeseen kuuluvat esimerkiksi eri klaanien syntytarinat, erilaiset sankaritarinat sekä rukoukset.
Osa khmuista on nykyisin kristittyjä. Khmuiden valtaosa harjoittaa kuitenkin edelleen perinteistä animistista uskoaan. Uskoon liittyvät monet eri luontoon tai esi-isiin liitetyt henget. Kyliin, taloihin, riisiin, tai tiettyihin paikkoihin liitettyjä henkiä kutsutaan nimellä hrôôy, joiden lisäksi jokaisella henkilöllä on oma sieluun liitetty henki hrmaal. Asiaan perehtyneet khmut eli šamaanit voivat ottaa yhteyttä henkimaailmaan transsin omaisessa tilassa ja hengiltä voidaan saada apua esimerkiksi sairauksissa tai muissa tilanteissa. Joskus henkien avulla uskotaan voitavan myös aiheuttaa vahinkoa muille. Tämä uskomus on suhteellisen yleinen etenkin khmuiden naapurikansojen keskuudessa. Šamaaneina voivat toimi niin naiset kuin miehetkin. Kylillä on myös erikseen oma pappinsa, jonka tehtävänä on suorittaa eri menoihin kuten häihin liittyviä rituaaleja.
Turok: Son of Stone
Turok: Son of Stone on vuonna 2008 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se perustuu alun perin 1950-luvulla ilmestyneeseen sarjakuvaan Turokiin. Elokuvan tarina perustuu 1970-luvulla Western Publishingin kustamaan samannimiseen sarjakuvaan. Nykyisin sarjakuvan omistaa Classic Media, joka osti lakkautetun sarjakuvayhtiön oikeudet vuonna 1998. Elokuva kertoo hahmon synnyintarinan, jonka ohjasivat Curt Geda, Dan Riba ja Frank Squillace. Käsikirjoituksesta vastasi Tony Bedard, joka kirjoitti elokuvan tarinan Evan Bailyn kanssa. Pääosassa ovat muun muassa Adam Beach, Robert Knepper, Cree Summer ja Irene Bedard.
Juoni
Turok kilpailee leikkimielisesti veljensä Nashoban kanssa Catorin huomiosta. Tytön hiuskiinnikkeen pudotessa jokeen hän ehottaa suukkoa sille joka saa sen tuotua hänelle ensimmäisenä. Veljekset syöksyvät jokeen uidakseen hiuskiinnikkeen perään huomatakseen vain erään ilkeän miehen ottavan sen itselleen. Mies ei suostu antamaan esinettä takaisin ja yrittää tappaa Turokin heittämällä sotakirveensä poikaa kohti. Kaikkien yllätykseksi Turok nappaakin kirveen käteensä, jonka seurauksena mies käskee alaisiaan tappamaan pojat, mutta säästämään tytön hengen. Tästä seuraa verinen taistelu, kun Turok yksi toisensa jälkeen tappaa kaikki viholliset. Hän on aivan vihasta sekaisin, että vahingoittaa veljeään todella pahasti. Palattuaan takaisin heimonsa luokse, paikallinen shamaani yrittää parantaa Turokin veljen Nashoban. Heimolaiset jakavat mielipiteensä puolin ja toisin pitäisikö poika häätää heimosta pois, kunnes heidän shamaanin mielestä Turokin tulevaisuus on verinen, jonka vuoksi sen pitäisi häätää pois jottei heidän heimo joutuisi kokemaan kauheita.
Kuusitoistavuotta myöhemmin Nashoban poika Andar ilmestyy paikalle pyytämään Turokin apua puolustamaan heimoaan. Turok kuitenkin kieltäytyy auttamasta, koska ei katso kuuluneensa vuosiin heimoon. Andar palaa kotiin kertoakseen uutisen, joka ei kuitenkaan tule yllätyksenä heimon päällikkönä toimivan Nashoban vaimolle Catorille. Nashoba johdattaa heimonsa sotaan vastakkaista Chichakin johtamaa heimoa vastaan. Taistelu oli erittäin verinen, jossa Chichakin heimolla on etulyöntiasema käyttäessään kivääreitä jousipyssyjen sijaan. Lopulta Chichak tappaa itse henkilökohtaisesti Nashoban, joka käskee poikaansa pakenemaan paikalta. Poika säntää Turokin luokse kertomaan tapahtuman, joka saa miehen suutuksiin. Hän suuntaa kohti entistä kyläänsä huomatakseen matkalla kuolemaa tekevän veljensä Nashoban, joka viimeisillä sanoillaan suostuttelee Turokia suojelemaan vaimoaan ja poikaansa. Hän kertoo samalla Chichakin olevan matkalla kyläänsä tappamaan kaikki asukkaat. Turok lupaa kostavansa vihollisen teot ja suuntaa kohti kyläänsä. Paikalla hän huomaa lähes tuhoutuneen kylän ja on aikeissaan tappaa Chichakin, joka huomaa Turokin omistavan isälleen kuuluneen sotakirveen. Turok kertoo ottaneensa sen Chichakin miehiltä, jolloin hän käskee miehiä hyökkäämään Turokin kimppuun. Chichak päättää paeta paikalta yrittäeän vielä ampua Turokin, mutta Andar pelastaa hänet osumalta. Turok hyppää hevonsen selkään ja lähtee Chichakin perään, joka pitää hallussaan Catoria. Turok löytää vihollisensa luolasta, jossa hän uhkaa tappaa Catorin. Tilanne kuitenkin keskeytyy kun muinainen lintua muistuttava jättiläisolento hyökkää Turokin ratsun kimppuun tappaen sen paikalle. Turok ja Andar puolustavat itseään pedolta, sillä välin kun Chichak pakenee syvemmälle luolaan. left|thumb|250px|Andar (vas.) ja Turok. Tappaessaan pedon he suuntaavaat syvemmälle luolaan, jossa kaksikko huomaa kirkkaan valon ja suuntaavat sitä kohti. Pian he huomaavat olevansa kadonneessa maassa, jossa muinaiset dinosaurukset ovat päävallassa. Turok ja Andar kohtaavat pian Chickhakin, jolla on Catori hallussaan. Tilanne muuttuu kuitenkin vielä vaikeammaksi, kun T-Rexin näköinen peto hyökkää heidän kimppuunsa. Nyt kolmikkona toimiva ryhmä onnistuu pakenemaan petoa, kiipeämällä puuhun, jonka se kuitenkin kaataa vieressä olevaan jokeen. Turok, Andar ja Catori pelastautuvat pedon kynsistä ja joen toiselle puolelle jäänyt Chichak vannoo kostoaan.
Myöhemmin Turok, Andar ja Catori lainehtivat tukin päällä jokea pitkin ja näkevät kadonneen maan elämää. Pian heidän kimppuunsa hyökkää mereneläin pitkäkaula, jota Turok onnistuu vahingoittamaan pedon suuresta koosta huolimatta. Kolmikko lopulta pelastuu kun paikalle ilmaantunut vielä suurempi peto syö pitkäkaulan. Huuhtoutuessaan rantaan he kohtaavat ensimmäistä kertaa paikallisia ihmisiä. Samaan aikaan Chichak on joutua tapetuksi, kun hän löytää erään villi-ihmisheimon, joiden puhekyky ei ole yhtä kehittynyt. Heimo yrittää tappaa Chichakin, joka onnistuu kuitenkin ampumaan heidän päällikkönsä. Heimolaiset tulevat hämmentyneiksi, mutta pian osoittavat Chichakin olevan heidän uusi päällikkö. Sillä aikaa puolestaan kadonneen maan toinen heimo on vienyt Turokin ja kumppanit pieneen kyläänsä, jossa heidän naispäällikkö Sepinto epäilee vieraiden ilmestymistä. Todistaakseen etteivät he ole paholaisia, Turokin on tuotava heille erään vuoren huipulla olevasta lentoliskon pesästä muna. Loukkaantunut Turok onnistuu pääsemään munan luokse, mutta epäonnekseen joutuu taistelemaan muutamaa lentoliskoa vastaan, jonka hän onnistuu loppujen lopuksi tappamaan. Illalla heimo järjestää juhlat uusien tulokkaiden ja ruuan kunniaksi. Toisaalla Chichak yrittää epätoivossaan kommunikoida villi-ihmisten kanssa ja löytää hänen kaltaisia ihmisiä. Chichakin viesti kuitenkin menee perille vasta kun hän piirtää tappamansa miehen verestä seinälle erään heimon merkin, jolloin heimolaiset osoittavat sormella heidän sijaintiaan. right|250px|thumb|Chichak uhkaamassa Turokia kuilun toiselta puolelta. Turok, Andar ja Catori tutustuvat seuraavien päivien aikana heimon elämään ja auttavat heitä päivän askareissa. Myöhemmin illemmalla Turok on päättänyt lähteä pois ja etsiä tiensä takaisin kotiin, josta hän tuli kadonneelle maalle. Heimon päällikkö Sepinto yrittää vielä suostutella, mutta se ei muuta Turokin mieltä. Samana iltana Chichak on heimonsa johdolla saapunut vihollisheimon asuinalueelle. Hän onnistuu tekemään yllätyshyökkäyksen, jonka seurauksena on verinen taistelu. Taistelu lopulta päättyy, kun Turok katkaisee riippusillan poikki, jolloin villi-ihmiset eivät pääse enää heidän puolelle. Katkaisun yhteydessä heimon parhaimpiin taistelijoihin kuulunut Koba putoaa muiden riippusillalla olleiden vihollisten mukana rotkon pohjalle. Chichak uhoaa toiselta puolelta tappavansa heidät kaikki ja ottavansa takaisin isälleen kuuluvan sotakirveen Turokilta. Myöhemmin heimolaiset riitelevät juuri tapahtuneesta verilöylystä ja jotkut syyttvät Turokia tapahtuneesta. Heimon päällikkö Sepinto kuitenkin pitää Turokin tekoja urheina, huolimatta siitä että heidän täytyi uhrata Koban hengen. Turok kuitenkin pitää lupauksensa ja matkaa takaisin kotiin, mutta Andar ja Catori haluavat jäädä heimoon. Septino kertoo Turokille ennen tämän lähtöä mistä heidät voi löytää mikäli hän haluaisi palata takaisin.
Turokin matka jää kuitenkin kesken, kun eräs villi-ihmisistä yllättää hänet lyömällä tajuttomaksi. Turok herää Chichakin vankina, joka pakottaa hänet kertomaan heimon olinpaikan. Turok ei suostu kertomaan, mutta Chichakin tuodessa paikalle nappaamaansa Andarin ja uhkaa tappaa pojan, Turok kertoo mistä auttamansa heimon voi löytää. Chichak lähtee saman tien matkaansa ja jättää Turokin ja Andarin sidottuina luolaan vartijoiden vahdittavaksi. Chichak onnistuu saartamaan heimon reitin ja käskee joukkojaan hyökkäämään, josta seuraa jälleen verinen taistelu. Sillä välin Turok karkaa Andarin avustuksella villi-ihmisten vartijoinnista ja toteuttaa unessaan näkemäänsä shamaanin viestiä. Hän houkuttelee paikalle verensä avulla alussa tapaamansa T-Rexia muistuttavan jättiläispedon, jonka ratsaille Turok onnistuu nousemaan suunnaten Andar mukanaan kohti veristä taistelua. Paikalla peto aiheuttaa vihollisille suuria menetyksiä ja Turok onnistuu saamaan veljelleen vannomansa koston tappamalla Chichakin, katkaisemalla hänen pään irti.
Taistelun päätyttyä Turok, Catori, Andar ja muut heimolaiset jättävät hyvästi myöhään illalla päällikölleen Sepintolle, joka polttohaudataan.
Hattara (mytologia)
Hattara on suomalainen taruolento. Kristfried Gananderin Mythologia Fennican mukaan hattara on toisaalta paha hattara, satujen noita-akka, samanlainen olento kuin ajattarot ja Lemmas, toisaalta taas taivaalla asuva uppiniskainen jättiläinen ja taivaanvaltaaja.
Mythologia Fennican runokatkelmassa hattarat valtaavat taivaan miten tahtovat, eikä jumalakaan voi niitä estää. Ei tiedetä, ovatko hattarat tässä taivaallisia olentoja vai pelkästään pilviä.
Torrefiointi
Torrefiointi (paahtaminen, ransk. torréfaction) on biomassan, kuten puun (hakkeen, sahan- tai kutterinpurun, ym.), joskus myös ruohon tai turpeen paahtamista hapettomissa olosuhteissa 220–300 °C:ssa eli mietoa pyrolyysiä. Prosessointilämpötilan puolesta torrefiointi luokitellaan kuivauksen (haihdutus) ja hiillytyksen väliin. Puun torrefioinnissa eli paahtamisessa puubiomassasta tuotetaan biohiiltä.
Torrefioinnissa massasta saadaan poistettua vesi ja osa ligniinistä sekä haihtuvia ainesosia ja uuteaineita (mm. sokeri). Torrefioitu massa on veden poistumisen myötä alkuperäistä kevyempää, poltettaessa vähemmän savuavaa ja sillä on alkuperäistä pienemmät hiukkaspäästöt. Torrefiointi parantaa massan lämpöarvoa [MJ/kg] noin 10–22 %, murskattavuutta sekä yleistä laatua. Lisäksi lisääntynyt veden hylkivyys (hydrofobisuus) parantaa syntyneen tuotteen säilyvyyttä. Torrefioitu massa on pääsääntöisesti alkuperäistä tummempaa.
Torrefioidun pelletin irtotiheys on noin 850 kg/irto-m³ ja tehollinen lämpöarvo noin 6,5 MWh/tonni. Tavallisen pelletin vastaavat arvot ovat noin 650 kg/irto-m³ ja noin 5,0 MWh/tonni. Torrefiointiin on jo tällä hetkellä olemassa useita eli teknologioita (TOP- ja Pechiney-prosessit, Torbed, TORSPYD sekä TIES-mikroaallot).
Puna-armeija
Työläisten ja talonpoikien punainen armeija, lyhennettynä puna-armeija, oli Venäjän ja sittemmin Neuvostoliiton asevoimat vuosina 1918–1946. Punainen viittasi puna-armeijan nimessä ensimmäisen sosialistisen valtion tunnusväriin sekä marraskuussa 1917 bolševikkien suorittaman lokakuun vallankumouksen hyväksi vuodatettuun vereen. Vuonna 1946 armeijan nimi muutettiin Neuvostoliiton asevoimiksi.
Armeijan perustaminen ja Saksan hyökkäyksen torjuminen
Venäjän hallitus, kansankomissaarien neuvosto, antoi määräyksen työläisten ja talonpoikien punaisen armeijan perustamisesta 28. tammikuuta (uutta lukua) 1918. Armeija muodostettiin bolševikkien johtamien sotamiesneuvostojen punakaarteista. Entisiä keisarillisen armeijan upseereita värvättiin sotilaallisiksi asiantuntijoiksi, sotamiehille ryhdyttiin antamaan johtajakoulutusta ja sotaoikeudet sekä univormut otettiin käyttöön. Puna-armeijan järjesti Lev Trotski, josta elokuussa tulikin sota- ja meriasiain kansankomissaari eli ministeri (vuoteen 1925 saakka).
Trotski myös perusti vuonna 1918 puna-armeijan tiedusteluhallinnon eli RU:n, jonka tehtävä oli sotilastiedustelu. Käytännössä RU oli yhtä kuin pääesikunnan 2. osasto. Se kuului sota- ja meriasiain kansankomissariaatin alaisuuteen.
Ensimmäisen, Pietarissa ja Moskovassa tapahtuneen joukkojen värväyksen tuloksena Venäjän armeija torjui ensimmäisessä maailmansodassa kohti Pietaria hyökänneet Saksan armeijan yksiköt Pihkovassa ja Narvassa 23. helmikuuta 1918. Tästä päivämäärästä tuli vuonna 1922 puna-armeijan ja -laivaston päivä, joka muuttui nimelle neuvostoarmeijan ja -sotalaivaston päivä 1949. Nykyään Venäjällä samana ajankohtana on isänmaan puolustajan päivä.
Punakaartien vapaaehtoisarmeijasta asevelvollisuusarmeijaksi
Perustettaessa puna-armeija perustui vapaaehtoisuuteen, eikä se tuntenut sotilasarvoja tai joukko-osastosymboleita. Upseerit valittiin demokraattisesti. 18–40-vuotiaat miehet tehtiin kuitenkin asevelvollisiksi 29. toukokuuta 1918. Suuren luokan värväysoperaation toteuttamiseksi perustettiin alueelliset kutsuntalautakuntia vastaavat sotilaskomissariaatit (военный комиссариат, военкомат; voenkomat).
Koska työläisten ja talonpoikien puna-armeija oli ideologiselta perustaltaan vallankumousarmeija, joka joutui kuitenkin tukeutumaan niihin väestöryhmiin ja sosiaalisiin kerrostumiin, joiden katsottiin olevan vallankumousta vastaan periaatteessa, asetti kommunistinen puolue komppaniasta alkaen ylimmille sotilasjohdon tasoille asti suoran poliittisen valvonnan, mikä takasi armeijan uskollisuuden kommunistiselle puolueelle. Armeija oli ainoa valtion laitos, joka olisi kyennyt vastustamaan kommunistisen puolueen johtoa ja sen valtaa tukevaa NKVD:tä, sen edeltäjiä tai seuraajia.
Puoluevalvonta komissaarien avulla
pienoiskuva|Puna-armeijan paraati [[Harkovassa vuonna 1920.]] Armeijan komissaarijärjestelmä oli alun perin Lev Trotskin ajatus, koska pätevät upseerit olivat poliittisesti joko tsaarinvaltaa ja yhtenäistä Venäjää kannattaneita monarkisteja tai Venäjän muuttamista porvarilliseen demokratiaan perustuvaksi federaatioksi kannattaneita perustuslaillisia demokraatteja, tuon ajan oloissa liberaaleja. Näin ollen he olisivat voineet saksalaisten uhan väistyttyä asettaa vaatimuksia puolueelle. Kansankomissaarien neuvosto, jonka edeltäjä Venäjän väliaikainen hallitus oli ollut, oli kohdannut Kornilovin kapinan vuonna 1917.
Komissaarit olivat kommunistipuolueen keskuskomitean alaisia. Joukkojen poliittista ohjausta varten perustettiin puna-armeijan yleisesikunnan alaiselle komentojärjestelmälle rinnakkainen johtojärjestelmä, armeijan poliittinen hallinto (PUR). Komissaari vahvisti päälliköiden ja komentajien päätökset, mikäli ne vastasivat kommunistisen puolueen periaatteita. Komissaarilla oli veto-oikeus päällikön tai komentajien päätöksiin, koska hän saattoi jättää käskyn hyväksymättä. Tämä kaksoisjohto komentojärjestelmässä saattoi johtaa sotilaalliseen tehottomuuteen. Venäjän kommunistinen puolue piti tärkeänä valvoa upseeristoa, joka oli sisällissodan edetessä yhä useammin muodostettu entisen keisarillisen armeijan upseereista.
Venäjän sisällissodassa vuosina 1918–1920 puna-armeija taisteli valkoisia vastavallankumouksellisia armeijoita vastaan ja sitä käytettiin myös sisäisten kapinoiden tukahduttamisiin. Sodan loppuun mennessä puna-armeijassa palveli lähes viisi miljoonaa miestä. Heistä 75 % oli kotoisin maaseudulta.
Armeijan vahvuus vuosina 1924-39
Demobilisoinnin jälkeen puna-armeijan vahvuus oli vuoteen 1924 mennessä laskenut 562 000 sotilaaseen, minkä jälkeen sitä nostettiin 885 000 sotilaaseen vuonna 1933 ja 1 513 000 sotilaaseen vuoden 1937 loppuun mennessä. Vahvuutta nostettiin vielä tästä kahteen miljoonaan vuoden 1938 loppuun mennessä ja kolmeen miljoonaan vuoden 1939 loppuun mennessä.
Ammattiupseerien toimi, joka oli hylätty ”tsaristisena perintönä”, palautettiin vuonna 1935. Suurten puhdistusten aikana lähes kaikki vanhemmat upseerit kuitenkin teloitettiin tai lähetettiin pakkotyöleireille potentiaalisina uhkina Josif Stalinin vallalle.
Japanin vastaiset taistelut ja voitot ennen toista maailmansotaa
pienoiskuva|Neuvostosotilaita vuonna 1937. Neuvostoliitto ryhtyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua Saksassa valtaan ulkopoliittisesti tukemaan Kansainliittoa aktiivisesti vuosina 1933–1934, tapana järjestää kollektiivinen turvallisuus. Tähän liittyi pyrkimys yhteistyöhön Saksan vaikutusvallan nousua vastustavan Ranskan kanssa sekä Tšekkoslovakian turvallisuuden takaaminen yhdessä Ranskan ja Ison-Britannian kanssa.
Aasiassa vuoden 1902 Ison-Britannian ja Japanin välinen sopimus johti siihen, että Japani alkoi esiintyä yhä päättäväisemmin Kiinaa vastaan ja voitti Venäjän–Japanin sodan. Venäjä pyrki estämään Japanin vaikutusvallan nousua muun muassa tukemalla Mongolian itsenäisyyttä vuonna 1911. Neuvosto-Venäjä ja Neuvostoliitto puolestaan turvallisuustakasivat Mongolian kansantasavallan toisaalta Kiinan tasavallalta kuin myös Japanilta.
Takaaminen johti Halhin-Golin taisteluihin Mongolian kansantasavallan puolesta 11. toukokuuta 1939 ensiksi mongolien ja kiinalaisten Japanin tukeman Mantšukuon kesken ja sen jälkeen japanilaisten ja mongolien kesken sekä lopuksi neuvostoliittolaisten ja japanilaisten kesken. Sotatilaa kesti 16. syyskuuta 1939 saakka, minkä jälkeen Neuvostoliitto hyökkäsi Itä-Puolaan seuraavana päivänä jakamaan Puolaan Saksan kanssa.
Tätä ennen puna-armeija oli voittanut Hasanin taistelut Japania vastaan 29. heinäkuuta 1938 – 9. elokuuta 1938.
Aselajien ja strategian kehittäminen
Neuvosto-Venäjän ja Saksan Rapallossa vuonna 1922 solmima sopimus johti maiden väliseen asetekniseen yhteistyöhön, lentokoneiden ja panssarivaunujen yhteistuotantoon ja puna-armeijan aseteknologian kehittymiseen. Puna-armeijan ja laivaston osuus Neuvostoliiton budjetista kaksinkertaistettiin vuosina 1927–1933 744 miljoonasta ruplasta 1 450 miljoonaan ruplaan. Varat käytettiin aluksi asevoimien teknisen tason nostamiseen, aseteollisuuden luomiseen ja maavoimien aseistamiseen automaattisilla käsiaseilla, sitten jalkaväen mekanisoimiseen, ilmavoimien kolminkertaistamiseen ja iskukykyisen sukellusvenelaivaston luomiseen.
Uusista aseista ensimmäisenä esiteltiin vuoden 1928 sotaharjoituksissa Kiovassa panssarivaunu T-18. Edellisenä vuonna oli ilmestynyt Konstantin Kalinovskin (1897–1931) tutkimus Tankki jalkaväen tukena. Toukokuussa 1930 muodostettiin ensimmäinen mekanisoitu prikaati, jossa oli kaksi panssarivaunupataljoonaa, kaksi motorisoitua jalkaväkipataljoonaa, motorisoitu tykistöpatteristo ja tiedusteluosasto. Uutena aselajina ryhdyttiin kehittämään myös laskuvarjojoukkoja, joiden tehtävä oli strategisten kohteiden haltuunotto vihollisen selustassa, reservien kokoamisen häirintä, esikuntien ja varastojen tuhoaminen sekä vetäytyvien vihollisjoukkojen tien katkaiseminen. Laskuvarjojoukkojen ensimmäinen näytösesiintyminen oli Voronežissa Moskovan sotilaspiirissä 2. elokuuta 1930.
Puna-armeijan strategiaa kehitettiin 1930-luvulla vastaamaan uutta aseteknologiaa. Kehitystyön merkittävin tulos oli oppi syvistä operaatioista. Hyökkäyksen merkitystä painottavaa oppia kokeiltiin vaihtelevalla menestyksellä Japanin vastaisessa sodassa vuosina 1938–1939 ja Suomen talvisodassa vuosina 1939–1940. Se määriteltiin puna-armeijan päätaistelumuodoksi ja sitä päästiin toteuttamaan onnistuneesti toisen maailmansodan ratkaisutaisteluissa vuosina 1942–1945.
Sotilastiedustelu
Vuodesta 1938 lähtien puna-armeijan sotilastiedustelu, jonka nimi oli Tiedustelupäähallinto eli GRU, kuului puolustusasiain kansankomissariaatin alaisuuteen. Sotilastiedustelulla oli samanlainen tiedusteluverkosto kuin NKVD:n alaisella ulkomaantiedustelulla. Kohdemaissa sotilastiedustelu kuului sotilasasiamiesten tehtäviin. Toisen maailmansodan aikana Tukholmassa toiminut sotilastiedustelu oli tärkeässä asemassa, koska kaupunki oli eri valtioiden tiedustelupalveluiden käyttämä keskeinen tiedonvälityspaikka. Tukholmassa puna-armeijan sotilastiedustelua johti vuosina 1939-45 eversti Nikolai I. Nikitushev.
Toinen maailmansota itärintamalla
pienoiskuva|[[Yhdysvallat|Yhdysvaltalainen juliste toisen maailmansodan ajalta: ”Tämä mies on ystäväsi, hän taistelee vapauden puolesta.”]]
Neuvostoliiton hyökättyä Suomeen talvisodassa puna-armeijan voimaa heikensivät suuresti kykenemättömyys sopeutua purevaan pakkaseen ja monet muut tekijät. Taisteluiden jatkuessa komennettiin rintamalle myös ukrainalaisista koottuja eteläisiä yksilöitä. Armeija oli jo aikaisemmin mekanisoitu, kuten monet muutkin eurooppalaiset armeijat siihen aikaan. Moottoriajoneuvot soveltuivat kuitenkin huonosti talvisodan taistelukenttien metsäiseen maastoon, kylmyydestä puhumattakaan ja ylivoimaisiksi luultu puna-armeija juuttui pidentyviin taisteluihin sitkeätä vastarintaa tekevien suomalaisten kanssa. Lisäksi armeija taisteli sotaa täysin väärillä taistelutaktiikoilla, joiden muuttaminen oli vaikeata jäykän komentorakenteen takia. Myös kokemuspula oli Stalinin puhdistusten takia valtava. Alkuperäinen tarkoitus oli edetä muutamassa viikossa Helsinkiin, mutta taisteluiden jumiuduttua paikalleen tavoite ei koskaan toteutunut – vaikka Suomen armeija vietiin lähelle murtumispistettä, joutui Stalin kuitenkin taipumaan rauhanneuvotteluihin ja puna-armeija koki nöyryytyksen kansainvälisen yleisön silmissä.
Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 puna-armeijan vahvuus oli arviolta 303 divisioonaa ja 22 prikaatia, eli noin 4,8 miljoonaa miestä. Se oli edelleen poliittisten puhdistusten heikentämä ja joutui pahasti hyökkäyksen yllättämäksi. Ensimmäisten viikkojen aikana käytännössä koko neuvostoilmavoimat tuhottiin kentille ja satoja tuhansia neuvostosotilaita motitettiin valtaviin motteihin.
Retoriikan kansallishenkistäminen
Neuvostohallitus muutti taktiikkaansa parantaakseen pakenevan puna-armeijan moraalia vuonna 1941. Neuvostopropagandan, joka oli aikaisemmin toitottanut poliittista agendaa luokkataistelusta, lähestymistavaksi muutettiin isänmaallisten tunteiden nostamisen väestössä hyödyntäen neuvostovaltaa edeltäneen keisarillisen Venäjän historiaa. Sota Adolf Hitlerin Saksaa vastaan rinnastettiin Napoleonia vastaan käytyyn isänmaalliseen sotaan vuonna 1812. Propaganda teki viittauksia sellaisiin legendaarisiin venäläisiin sankareihin kuten Aleksanteri Nevski ja Mihail Kutuzov. Ortodoksisen kirkon vainoaminen lopetettiin ja papisto elvytti esimerkiksi sellaisen perinteen kuin aseiden siunaamisen ennen taistelua. Poliittisten upseerien perinne poistettiin, vaikka tosin ainoastaan hetkellisesti. Armeijaan muodostettiin tarkasti määritellyt sotilasarvot ja alettiin myöntää esimerkiksi mitaleita ja perustettiin ”ritarikuntia”. Kaartit perustettiin uudelleen ja suurta sankaruutta taistelussa osoittaneet yksiköt nimettiin uudelleen kaarti-etuliitteellä – esimerkiksi kaartinrykmentti ja kaartinarmeija.
Kolmannes kaatuneita
Suuren isänmaallisen sodan aikaan puna-armeijaan värvättiin 29 574 900 upseeria, aliupseeria ja miehistöön kuuluvaa sotilasta, joista 7–10 miljoonaa kuoli.
Jatkosodan ensimmäisenä sotavuonna 1941–1942 oli neuvostoliittolaisten sotavankien kuolleisuus suurehko, mutta sen jälkeen kuolleisuus väheni huomattavasti.
Kovaotteista miehitystä
Saksaa vallatessaan puna-armeijan sotilaat syyllistyivät myös lukemattomiin sotarikoksiin, kuten saksalaisnaisten raiskauksiin. Sotarikokset johtuivat löyhästä kontrollista, Ilja Ehrenburgin kaltaisten propagandistien saksalaisvastaisesta kiihotuksesta ja katkeruudesta – myös saksalaiset sotilaat olivat syyllistyneet sotarikoksiin Neuvostoliitossa. Puna-armeijan johto tuomitsi raakuudet puna-armeijan sotilaan arvolle sopimattomiksi teoiksi, mutta niiden konkreettiseen estämiseen tähtäävät toimet olivat ponnettomia. On huomattava kuitenkin, etteivät kaikki sotilaat syyllistyneet näihin raakuuksiin ja usein asialla olivatkin itse rintamajoukkojen sijaan heitä seuranneet selustan joukot.