cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Noel Gallagher
Oasis
Kahden ensimmäisen albumin menestymisen johdosta Oasiksen kolmas albumi, vuoden 1997 Be Here Now, oli yksi koko 1990-luvun odotetuimmista levyjulkaisuista. Albumia sen julkaisemisen aikana ympäröineen hälyn hälvennyttyä Be Here Now sai kuitenkin osakseen melko kehnoja arvioita sekä lehdistön että yleisön keskuudessa. Moni katsoi yhtyeen kaatuneen omaan suurieleisyyteensä, mutta myöhemmin myös albumin arvostelijoiden joukkoon liittynyt Gallagher on itse selittänyt albumin heikkouden johtuneet yhtyeen alkoholi- ja huumeongelmista sekä sisäisistä erimielisyyksistä. Gallagher alkoi huumeongelmansa seurauksena kärsiä albumin julkaisemisen aikana paniikkikohtauksista, joiden seurauksena hän lopetti huumeiden käytön vuonna 1998. Hän on todennut, ettei ongelmansa vuoksi ”kykene muistamaan vuosien 1993 ja 1998 väliseltä ajalta kuin yksittäisiä asioita.” Hän on myöhemmin kertonut käyttäneensä kokaiinia joka päivä kolmen vuoden ajan. thumb|upright|[[Liam Gallagher ja Noel Gallagher esiintymässä vuonna 2005.]] Brittipop-ilmiön ja sen myötä myös Oasiksen suosion laskettua 1990-luvun lopulla yhtye koki kokoonpanovaihdoksia, kun perustajajäseniin lukeutuneet Paul Arthurs ja Paul McGuigan jättivät yhtyeen vuonna 1999. Oasis äänitti seuraavan albuminsa Standing on the Shoulder of Giants triona, ja Gallagher soitti albumin kitaraosuuksien ohella myös suurimman osan basso-osuuksista. Vuosituhannen vaihteessa Noel perusti oman levy-yhtiönsä Big Brother Recordings, joka vastasi Oasisin tuotannon levittämisestä Standing on the Shoulder of Giantsista alkaen. Toisen levy-yhtiönsä, Sour Mash Recordsin, hän perusti vuonna 2001. Oasiksen ohella Gallagher alkoi esiintyä 2000-luvulla myös sooloartistina. Vuonna 2006 hän kiersi Euroopassa, Japanissa, Australiassa ja Yhdysvalloissa. Konsertit saivat positiivisen vastaanoton, ja Gallagher jatkoi esiintymisiä myös vuoden 2007 aikana. Hän kuitenkin kumosi huhun sooloartistiksi ryhtymisestä, ja tätä tuki muun muassa Oasiksen seitsemännen albumin Dig Out Your Soul vuoden 2007 syksyllä käynnistynyt levyttäminen. Albumi julkaistiin vuonna 2008, ja sitä seurasi maailmanlaajuinen stadion-konserteista koostunut kiertue. Vuoden 2009 elokuussa Gallagher kuitenkin erosi yhtyeestä kesken Dig Out Your Soulia seuranneen kiertueen riitaannuttuaan pahoin veljensä Liamin kanssa. Oasis lopetti toimintansa virallisesti vuoden 2009 lokakuussa, jolloin Liam Gallagher vahvisti yhtyeen päättäneen uransa lopullisesti.
Oasiksen hajoamisen jälkeen Gallagher on ollut yhä vahvasti mukana yhtyeeseen liittyvässä toiminnassa. Hän on muun muassa uudelleenmasteroinut yhtyeen kolme ensimmäistä studioalbumia, jotka julkaistiin uudelleen CD- ja vinyylilevyinä vuosien 2014 ja 2016 välillä. Vuoden 2016 lokakuussa ensi-iltansa sai dokumenttielokuva Oasis: Supersonic, joka käsittelee yhtyeen uraa varhaisista vaiheista vuoden 1996 Knebworth-konsertteihin ja jossa Gallagher oli haastateltavana.
Soolouran alku
Gallagher palasi esiintymislavoille ensimmäisen kerran Oasiksen hajoamisen jälkeen vuoden 2010 maaliskuussa, kun hän konsertoi Oasis-kitaristi Gem Archerin ja rumpali Terry Kirkbriden kanssa Lontoon Royal Albert Hallissa järjestetyssä hyväntekeväisyyskonsertissa. Gallagher esitti konsertissa akustisia versioita Oasis-hiteistä ja b-puolista. Hän äänitti vuonna 2010 vierailevana artistina osuutensa Paul Wellerin albumille Sonik Kicks. Vuoden 2010 huhtikuussa Gallagher nousi Wellerin kanssa lavalle tämän konsertissa Lontoossa esittämään Oasis-kappaleen ”Mucky Fingers” sekä kappaleen ”Echoes Round the Sun”, jonka hän oli kirjoittanut Wellerin kanssa tämän sooloalbumille 22 Dreams (2008).
Vuonna 2011 Gallagher vieraili taustalaulajana Miles Kanen albumilla Colour of the Trap julkaistulla kappaleella ”My Fantasy”.
Noel Gallagher’s High Flying Birds
Gallagher aloitti uransa sooloartistina vuonna 2011 perustettuaan uuden Noel Gallagher’s High Flying Birds -kokoonpanon. Hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Noel Gallagher’s High Flying Birds vuoden 2011 lokakuussa, ja se on ylittänyt Britanniassa tuplaplatinamyynnin. Albumi oli listaykkösenä Britanniassa, Irlannissa ja Skotlannissa, ja Yhdysvalloissa sen korkein listasijoitus oli 28. Kokoonpanon toinen albumi, vuoden 2015 maaliskuussa julkaistu Chasing Yesterday, myi Britanniassa kultaa ja nousi edeltäjänsä tavoin albumilistan ykköseksi.
Gallagherin kolmas sooloalbumi on vuoden 2017 syksyllä julkaistu Who Built the Moon?.
Yksityiselämä
Gallagher oli naimisissa kustantaja Sara McDonald kanssa vuosina 2011–2023 heidän oltuaan yhdessä sitä ennen jo 10 vuotta. Heillä on kaksi poikaa, jotka ovat syntyneet vuosina 2007 ja 2010. Vanhemmat jakavat lasten huoltajuuden.
Kitarat ja laitteisto
Läpi uransa Gallagher on käyttänyt lukuisia eri kitaroita, efektipedaaleja sekä vahvistimia. Oasiksen urhan varhaisina vuosina hän ei kuitenkaan käyttänyt lainkaan efektipedaaleja, ja on kertonut vääntäneensä tuolloin vahvistimensa äänenvoimakkuuden täydelle teholle. Sittemmin hän on kuitenkin ottanut aktiiviseen käyttöönsä lukuisia eri efektipedaaleja. Suurin osa Gallagherin sähkökitara- ja laitteistokokoelmasta on peräisin Oasiksen Standing on the Shoulder of Giants -albumin äänittämisen ajalta, jolloin yhtyeellä ei ollut takarajaa albumin viimeistelylle ja Gallagher saattoi käyttää muutaman päivän albumin äänittämiseen varatusta ajasta kokeiluihin eri kitaroiden ja efektipedaalien kanssa.
Huhtakeskus
pienoiskuva|Huhtakeskuksen ostoskeskus. Huhtakeskus on nimi pienalueelle ja siellä sijaitsevalle ostoskeskukselle Huhtasuon kaupunginosassa Jyväskylässä. Huhtakeskus suunniteltiin olemaan sitä ympäröivien asuinalueiden palvelukeskus.
Huhtakeskuksen ostoskeskus
pienoiskuva|Ostoskeskuksen erilliset rakennusosat on yhdistetty toisiinsa katetuilla käytävillä. Huhtakeskus on alueella sijaitsevan ostoskeskuksen ja julkisten palveluiden palvelukeskittymän nimi. Sen palveluita ovat muun muassa Sale, pub, apteekki, kirjasto ja terveysasema. Huhtakeskuksella sijaitsee myös kohtaamispaikka Huhtasuon Kylätoimisto.
Huhtakeskuksen ostoskeskus koostuu yhdeksästä eri rakennuksesta, joista ensimmäiset rakennettiin vuonna 1979. Arkkitehtuuritoimisto Anna-Maija ja Martti I. Jaatinen toimi ostoskeskuksen arkkitehtuurin suunnittelijoina. Huhtakeskuksen ostoskeskuksen laajennusosa valmistui vuonna 1988.
Huhtakeskuksen pienalue
Pienalueen länsiosassa on 1980–1990-lukujen aikana rakennettu kerrostalokortteli. Pienalueella on myös 2000-luvun ensikymmenellä rakennettuja kerrostaloja sekä 2010-luvulla rakennettu ikääntyneille suunnattu kerrostalo. Pienalueen itäosassa sijaitsevan entisen Kangasvuoren sairaalan ympäristöön alettiin rakentamaan uusia asuintaloja 2020-luvun taitteessa.
Alueella ostoskeskuksen lisäksi olevia palveluita ovat muun muassa palvelutalo ja Huhtasuon yhtenäiskoulu. Alueelle rakennettiin myös Huhtasuon kirkko, joka on sittemmin lopettanut toimintansa.
Henkilökohtainen avustaja
Henkilökohtainen avustaja on Suomen vammaispalvelulain mukainen tukitoimi, joka kuuluu kunnan järjestämisvelvollisuuksiin. Henkilökohtainen avustaja tarkoittaa henkilökohtaista avustamista ottaen huomioon avustettavan toiminnan rajoitteet ja kannustaen häntä mahdollisimman itsenäiseen elämään rajoitteista huolimatta. Henkilökohtainen apu voi näin ollen olla avustamista kaikilla elämän alueilla.
Henkilökohtainen apu voi olla avustamista:
Tällä pyritään auttamaan vaikeavammaisen ihmisen elämän omien valintojen toteutumista. Henkilökohtainen avustaja täten mahdollistaa sen, mitä vammainen ihminen itse tekisi ilman rajoituksiaan. Henkilökohtainen avustaja sananmukaisesti avustaa vammaista henkilöä hänen toimissaan.
Henkilökohtainen avustaja, avustaja vai omaishoitaja?
Henkilökohtainen avustaja sekoitetaan varsin usein avustajaan tai omaishoitajaan, joskus jopa kodinhoitajaan. Henkilökohtainen avustaja on kuitenkin ainoa vammaispalvelulain mukainen tukitoimi, joka subjektiivisena oikeutena turvaa vammaisen itsenäisen elämän, ja myös ainoa, joka synnyttää työsuhteen avustajan ja avustettavan välille silloin, kun avustus on työnantajamallilla toteutettu.
Henkilökohtaisen avun toteuttamistavat
Henkilökohtaista apua voidaan toteuttaa eri tavoin. Kunta voi järjestää henkilökohtaista apua omana palvelunaan, palveluseteleinä, toimeksiantona yrityksiltä tai työnantajamallilla. Tärkeää on tässä vaiheessa ottaa huomioon avustettavan oma mielipide: lähtökohtana henkilökohtaiselle avulle on henkilön itsemääräämisoikeus.
Työnantajamallin mukainen toteutustapa on laajimmin avustettavan itsemääräämisoikeutta toteuttava mutta samalla myös velvoitteita ja vastuuta asettava työtapa. Työnantajamallissa avustettava toimii työnantajana ja hänen henkilökohtainen avustajansa työntekijänä, harvinaisia poikkeuksia lukuun ottamatta.
Työnantajana avustettava valitsee itse työntekijänsä, asettaa työn vaatimukset ja toteuttamistavan sekä vaadittavan pätevyyden/koulutuksen. Työnantaja solmii kirjallisen työsopimuksen työntekijän kanssa, jossa työntekijä sitoutuu tekemään työtä työnantajan johdon ja valvonnan alaisena. Avustaja sitoutuu työhönsä palkkaa vastaan, ja palkkauksena on pääsääntöisesti tuntipalkka.
Työpaikasta, työajasta ja sen suorittamistavasta määrää työnantaja. Työnantaja huolehtii työntekijän pakollisten vakuutusten ottamisesta kuin myös työterveyshuollon järjestämisestä. Työnantajan velvollisuuksiin kuuluu myös työvuorolistojen tekeminen ja työaikakirjanpito.
Avustettavien etuja ajaa vuonna 2005 perustettu Heta – Henkilökohtaisten Avustajien Työnantajien Liitto.
Henkilökohtainen avustajajärjestelmä tuli Suomeen Tanskasta. Järjestelmä on käytössä monessa Euroopan maassa. Suomessa henkilökohtainen avustaja on vammaisille subjektiivinen oikeus, joka kuuluu kunnan järjestämisvelvollisuuden alle. Ruotsissa henkilökohtainen avustaja on vammaisille subjektiivinen oikeus ja osittain valtion rahoittama, joten avustajan saaminen ei riipu vammaisen henkilön kotikunnan rahatilanteesta.
Henkilökohtainen avustaja ja työlainsäädäntö
Työnantaja mallissa henkilökohtainen avustaja on työsuhteessa avustettavaan. Työsuhde syntyy työsopimuslain mukaan työsuhteen tunnusmerkkien arvioinnin perusteella. Työsopimuslaki on nk. pakottavaa oikeutta, joka on tehty työntekijän suojaksi eikä siitä voi sopimuksin poiketa työntekijän etuja tai suojaa vähentäen.
Työsopimuslaissa säädetään mm.työnantajan velvollisuuksiin kuuluvasta tasapuolisen kohtelun ja syrjinnän kiellosta. Yhdenvertaisuudesta ja syrjinnän kiellosta säädetään myös yhdenvertaisuuslaissa
Tasa-arvosta ja sukupuoleen perustuvan syrjinnän kiellosta säädetään naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta annetussa laissa
Työnantajan velvollisuuksiin kuuluu myös työsopimuslain mukainen yleisvelvoite. Työnantajan yleisvelvoitteen piiriin kuuluu muun muassa työntekijöiden syrjimätön ja tasapuolinen kohtelu, työturvallisuudesta huolehtiminen ja työnteon keskeisten ehtojen selvittäminen.
Rocketman
Rocketman on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen musikaali- ja elämäkertaelokuva, joka kertoo muusikko Elton Johnin elämästä. Elokuvan on ohjannut Dexter Fletcher ja siinä Elton Johnia esittää Taron Egerton.
NBA-kausi 2011–2012
NBA-kausi 2011–2012 oli NBA-koripalloliigan 66. kausi.
Rocketman
Ikäraja
John halusi että elokuvassa on homoseksikohtauksia ja sanoi että elokuvasta ei tehdä PG13-ikäsuosituksen elokuvaa, vaikka jotkut elokuvastudiot vaativat hillitsemään kohtauksia, jotta elokuvalle saataisiin PG13-ikäsuositus. Yhdysvalloissa elokuva on luokiteltu R-kategoriaan (restricted), joka tarkoittaa kielletty alle 17-vuotiailta. Australiassa elokuva on luokiteltu MA15+-kategoriaan (vanhemman seurassa). Venäjällä elokuvasta leikattiin viisi minuuttia "homopropagandan" vuoksi. Suomessa elokuvan ikäraja on K-12 ja aikuisen seurassa K-9.
NBA-kausi 2011–2012
Runkosarja
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Waterloon taistelu
Waterloon taistelu oli 18. kesäkuuta 1815 käyty Napoleon I:n viimeinen taistelu. Taistelu käytiin 12 kilometriä Brysselistä eteläkaakkoon Waterloon kylän lähistöllä Yhdistyneessä Alankomaiden kuningaskunnassa, nykyisen Vallonian alueella Belgiassa lähellä Brysseliä. Vastakkain olivat Napoleonin johtamat ranskalaiset ja liittoutuma, johon kuuluivat Wellingtonin herttuan johtamat britit ja alankomaalais-belgialaiset joukot, sekä Gebhard Leberecht von Blücherin johtamat Preussin joukot.
Napoleonin armeija hävisi taistelun. Hän antoi miestensä paeta ja yritti myös itse paeta, mutta antautui 15. heinäkuuta 1815 Britannian kuninkaallisen laivaston linjalaiva HMS Bellerophonilla aluksen päällikölle, Frederick Lewis Maitlandille. Napoleon vietiin Saint Helenan saarelle, missä hän kuoli vuonna 1821.
Taustaa
Ranskassa Napoleon oli syrjäytetty vallasta vuonna 1814, minkä jälkeen hänet siirrettiin Elban hallitsijaksi. Seuraavana vuonna hän kuitenkin yritti palata valtaan myös Ranskassa ja onnistuikin tässä. Hän hallitsi tällöin Waterloon taisteluun asti, jolloin kärsi tappion Yhdistyneen kuningaskunnan ja Preussin armeijoille. Napoleonin lyhyeksi jäänyt toinen valtakausi tunnetaan yleisesti nimellä satapäiväinen keisarikunta.
13. maaliskuuta 1815, kuusi päivää ennen Napoleonin tuloa Pariisiin, liittoutuneiden Wienin kongressi oli julistanut hänet lainsuojattomaksi. Neljä päivää myöhemmin Yhdistynyt kuningaskunta, Venäjä, Itävalta ja Preussi mobilisoivat armeijat tuhotakseen Napoleonin. Napoleon tiesi, että tämä oli hänen viimeisiä yrityksiään estää yhden tai useamman valtion liittoutuman Ranskan-valtaus. Napoleonin ainoa mahdollisuus oli pysyä vallassa hyökkäämällä ennen kuin liittoutuma järjestäytyy. Jos hän voisi tuhota liittoutuman asevoimat Brysselin eteläpuolelta ennen niiden voimistumista, hän saattaisi ajaa britit takaisin mereen ja lyödä preussilaiset sodan ulkopuolelle.
Wellingtonin suunnitelmissa oli liittoutuman armeijoiden siirtäminen Monsin kautta Brysselin lounaispuolelle, mikä saattaisi katkaista Wellingtonin yhteydet tukikohtaan Ostendeen. Näin hän voisi työntää armeijoita lähemmäksi von Blücherin joukkoja. Napoleon houkutteli Wellingtonia kauemmaksi huoltoyhteyksistä kanaalin satamiin. Napoleon jakoi armeijansa vasemman siiven komentajan marsalkka Neyn ja oikean siiven komentajan marsalkka Grouchyn joukkoihin.
Taistelu
Yksi Napoleonin menestyksekäs taistelutapa oli vastustajan joukkojen hajottaminen osiin ja niiden lyöminen yksi kerrallaan. Niinpä hän iski ensin 16. kesäkuuta päävoimillaan preussilaiseen armeijan kimppuun. Tämä Lignyn taistelu käytiin Namurin kaupungin luoteispuolella. Napoleon voitti siinä von Blücherin johtaman armeijan, mutta sekaannus käskynannossa esti ylivoimaisen voiton. Koska preussilaisen armeijan apu varsinaisessa Waterloon taistelussa oli hyvin tärkeä, voi arvioida, että pieni sekaannus saattoi estää Napoleonin voiton.
Waterloon taistelu alkoi 18. kesäkuuta aamulla. Napoleonin kuninkaallisen tykistön 80 tykkiä avasivat tulen kohti lordi Hillin joukkoja klo 11.50. Jotkut lähteet sijoittavat alkamisajan puolenpäivän ja klo 13.30 välille. Napoleon näki noin klo 13 ensimmäiset preussilaiset rivistöt Chapalle St. Lambertin kylän lähellä seitsemisen kilometriä hänen oikeasta sivustastaan. Hän reagoi lähettämällä viestin Grouchylle käskeäkseen tämän tulla suoraan kohti taistelukenttää ja hyökätä tulevia preussilaisia vastaan. Grouchy oli kuitenkin ohjannut joukkonsa Napoleonin joukkojen taakse kohti Wavren linnoitusta, joka oli liian kaukana Waterloosta. Grouchy oli neuvonut ”marssimaan kohti aseiden ääniä”, mutta hän perui käskynsä ja suuntasi kohti Wavren linnoitusta. Kello 13:n jälkeen Ranskan 1. armeija hyökkäsi. D’Erlon aloitti etenemisen kolmen divisioonan voimin, ja noin 14 000 miestä marssi kilometrin levyisenä rintamana kohti Wellingtonin vasempaa sivustaa. He kohtasivat arviolta 6 000 miestä: hollantilaisen toisen divisioonan ja toisen brittiläisistä sekä hannoverilaisista sotilaista koostuvan divisioonan Sir Thomas Pictonin komennossa.
Vähän ennen kello neljää Ney huomasi, että miehiä pakeni Wellingtonin keskustaryhmässä. Ney yritti rikkoa Wellingtonin keskustan yksistään ratsuväen avulla siinä onnistumatta.
Ensimmäiset preussilaiset joukot, jotka saapuivat, olivat Bülow’n IV armeija. Bülow'n tavoitteena oli Plancenoit, jota preussilaiset käyttivät hyväkseen päästäkseen ranskalaisten asemiin. Blücher turvasi oikean sivustansa Frichemontissa käyttämällä Bois de Paris-tietä.
Kansalliskaartin hyökkäys alkoi klo 19.30. Tällöin Napoleon heitti viimeiset reservinsä taisteluun. Samaan aikaan Preussin 5., 14., ja 16. prikaati aloittivat Plancenoitin valtauksen. Kello 23.00 taistelu oli ohi. Ranskan oikea, vasen ja keskusta olivat hävinneet taistelun. Kaksi pataljoonaa kansalliskaartista ja Napoleonin henkivartiosto vetäytyivät taistelusta.
Jälkipyykki
Historioitsija Peter Hofschöerin mukaan Wellington ja Blücher tapasivat Genappessa noin klo 22.00 taistelun päätteeksi. Toiset lähteet mainitsevat tapaamisen olleen noin klo 21.00 Napoleonin henkivartioston ”La Belle Alliance” lähellä.
Brysselin pormestari paroni d’Hooghvorst tarjosi 17. kesäkuuta koko kaupunkia koalition armeijan sairaalaksi. Kaikki saatavilla olleet vaunut ja hevoset otettiin käyttöön haavoittuneiden kuljettamiseksi kaupunkiin, mutta kesti yli kaksi päivää, ennen kuin kaikki koalition sotilaat oli saatu perille. Ranskalaisista haavoittuneista osa joutui odottamaan kuljetusta jopa viisi yötä.
Nathan Rothschild ja Waterloo
Ajasta välittömästi Waterloon taistelun jälkeen on esitetty väite, jonka mukaan liikemies Nathan Rothschild olisi ollut seuraamassa taistelua ja sen päätyttyä lähettänyt tiedon taistelun voittajasta Lontooseen, missä olisi osakekeinottelulla ansainnut valtavia summia ennen kuin muu liikemaailma sai tietää taistelun lopputuloksesta. Joidenkin versioiden mukaan hän olisi myös käyttänyt kirjekyyhkyjä tiedon välittämiseen tai maksanut kalastusveneen omistajalle valtavan summan Englannin kanaalin ylittämisestä keskellä myrskyä. Rothschild ei kuitenkaan ollut Waterloon taistelun aikaan poissa Lontoosta, eikä ole todisteita, että hän olisi hyötynyt Waterloon taistelun jälkeisestä ajasta rahallisesti väitteen mukaisessa mittakaavassa. Väitteen ensiesiintyminen ja todennäköinen alkuperä on Georges Dairnvaell -nimisen antisemitistisen vasemmistolaisen salanimellä Satan julkaisemassa traktaatissa vuodelta 1846. Se on esiintynyt myös Dictionary of National Biography- ja Encyclopædia Britannica -tietosanakirjojen vanhemmissa versioissa, Elizabeth Longfordin 1970-luvulla julkaistussa elämäkerrassa Wellingtonin herttuasta sekä saksalaisessa vuoden 1940 propagandaelokuvassa Die Rothschilds.
Sotilasansiomitalit
Waterloo Medal oli vuonna 1816 käyttöön otettu brittiläinen sotilasansiomitali, joka myönnettiin Waterloon taistelussa taistelleille brittisotilaille.
Preussi ja Braunschweig julkistivat omat sotilasansiomitalinsa vuoden 1815 taistelujen kunniaksi. Mitalien valmistuksessa käytettiin ranskalaisilta sotasaaliiksi saatujen tykkien metallia. Myös Nassau julkisti oman hopeisen mitalinsa.
Ranskassa ei myönnetty mitaleita Waterloon taisteluun osallistuneille, mutta keisari Napoleon III myönsi vuonna 1857 pronssisen mitalin kaikille ranskalaisille sotilaille, jotka olivat osallistuneet vuosien 1792–1815 sotiin.
Alankomaissa myönnettiin vuosien 1813–1815 taisteluihin osallistuneille hopeiset mitalit vuonna 1865.
San Miguel (1773)
San Miguel oli Espanjan laivaston vuonna 1773 vesille laskettu 74-tykkinen linjalaiva.
Valmistus
Alus laskettiin vesille vuonna 1773.
Palvelus
Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi Gibraltarin piirityksessä 10. syyskuuta 1782 aluksen. Se saapui 5. toukokuuta 1783 Portsmouthiin, missä se tutkittiin 17. kesäkuuta - 1. heinäkuuta ja liitettiin 5. tammikuuta 1784 kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS San Miguel.
Alus otettiin palvelukseen 1782 Gibraltarilla päällikkönään Sir Roger Curtis. Aluksen päällikkyyden vastaanotti seuraavana vuonna Sir Charles Knowles aluksen pysyessä Gibraltarilla. Alus purjehti Portsmouthiin, missä se poistettiin palveluksesta toukokuussa 1783. Alus myytiin 1. joulukuuta 1791 Portsmouthissa romutettavaksi 2 020 punnalla.
Plato
Plato voi tarkoittaa seuraavia:
Jeh’anurovin hallitus
Jeh’anurovin hallitus johtama on Juri Jeh’anurovin johtama Ukrainan hallitus, joka nimitettiin syyskuussa 2005, kun Julija Tymošenko joutui eroamaan. Hallitus hävisi luottamuslauseäänestyksen 10. tammikuuta 2006 Verh’ovna Radassa, mutta jatkoi maaliskuun parlamenttivaaleihin ja niiden jälkeen elokuuhun asti ennen Viktor Janukovytšin nimittämistä seuraavaksi pääministeriksi.
Alexandre Volinine
pienoiskuva|Alexandre Volinine vuonna 1915. Alexandr(e) Volinine (16. syyskuuta 1882 Moskova, Venäjä – 3. heinäkuuta 1955 ) oli venäläinen balettitanssija ja balettipedagogi. Häntä on pidetty yhtenä aikakautensa parhaista baletinopettajista. Tanssijan uran päätyttyä hän piti vuodesta 1925 Pariisissa omaa balettikouluaan, jossa on opiskellut suomalaisiakin. Volinine oli Sergei Djagilevin Ballets russes -balettiseurueen jäsen ja tanssi Anna Pavlovan seurueessa sen maailmankiertueilla.
Peippola (Kotka)
Peippola on kylä Kotkassa. Se sijaitsee Kotkan keskustaajaman pohjoispuolella seututien 357 varrella. Asukasluku on 522 (31.12.2012). Peippola kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka.
Peippola on pääosin toisen maailmansodan jälkeen rakennettua omakotitaloaluetta. Kylän kautta on tieyhteys Kymin lentokentälle.
Lähteet
60.55486°N, 26.89875°W
Louie Caporusso
Luigi Caporusso (s. 21. kesäkuuta 1989 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Iserlohn Roostersissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Caporusso osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Caporusso pelasi kaudella 2004–2005 GTHL-junioriliigaa Toronto Red Wingsin, jonka jälkeen Toronto St. Michael’s Majors varasi hänet 187. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2005. Caporusso ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi jatkossa pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Caporusso pelasi kaksi seuraavaa kautta OPJHL-junioriliigan St. Michael’s Buzzersissa. Hän oli kaudella 2005–2006 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 29+44=73. Caporusso voitti kauden päätteeksi OPJHL:n mestaruuden, Frank L. Buckland Trophyn. Kaudella 2006–2007 hän oli Buzzersin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 23+27=50.
Ottawa Senators varasi Caporusson kolmannella kierroksella 90. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Vuodet 2007–2011 hän kävi Michiganin yliopistoa. Freshman -vuotensa 2007–2008 päätteeksi Caporusso voitti CCHA:n mestaruuden. Sophomore -vuotenaan 2008–2009 hän voitti tehoilla 24+25=49 koko sarjan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Aaron Palushaj. Caporusso valittiin kauden päätteeksi CCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja palkittiin joukkueensa arvokkaimpana pelaajana U-M’s Hal Downes Awardilla. Hän oli myös ehdolla koko NCAA:n parhaana pelaajana palkittavan Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin BU:n puolustaja Matt Gilroylle.
Junior -vuotenaan 2009–2010 Caporusso jakoi tehoilla 21+22=43 CCHA:n maalipörssin voiton Ohio Staten Zac Dalpen kanssa ja pistepörssin kuudennen sijan Miami-Ohion Carter Camperin ja Alaska-Fairbanksin Dion Knelsenin kanssa. Hän oli Michiganin toiseksi paras pistemies Carl Hagelinin jälkeen. Caporusso voitti kauden päätteeksi CCHA:n mestaruuden ja hänet valittiin NCAA:n finaaleiden tähdistökentälliseen. Senior -vuotenaan 2010–2011 Caporusso toimi joukkueensa varakapteenina. Hän oli Michiganin toiseksi paras pistemies Hagelinin jälkeen tehoilla 11+20=31.
Toukokuussa 2011 Caporusso teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän aloitti kauden 2011–2012 AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa, jossa Caporusso pelasi 13 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin ECHL-joukkue Elmira Jackalsissa, jossa Caporusso pelasi 29 runkosarjaottelua tehopistein 16+16=32. Hänen kauttaan lyhensi kuitenkin kuudella viikolla poissaolo aivotärähdyksen vuoksi. Kaudella 2012–2013 Caporusso pelasi Binghamtonissa 23 runkosarjaottelua tehopistein 1+5=6, mutta suurin osa hänen kaudestaan eteni kuitenkin taas Jackalsissa. Caporusso jakoi pudotuspeleissä joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Andrew Rowen kanssa tehoilla 2+6=8 ja voitti myös Jackalsin sisäisen tehotilaston lukemalla +7.
Elokuussa 2013 Caporusso teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ECHL-sopimuksen Reading Royalsin kanssa. Hän teki joukkueessa kaudella 2013–2014 yli piste per peli -keskiarvolla 24 ottelussa 28 tehopistettä, mutta kesken kauden, tammikuussa 2014 Caporusso siirtyi loppukauden sopimuksella Saksan DEL-liigan Augsburger Pantheriin. Hän teki siellä yli piste per peli -tahdilla 19 runkosarjaottelussa tehot 8+13=21. Maaliskuussa 2014 Caporusso teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2014–2015 hän oli Pantherin paras pistemies tehoilla 15+23=38.
Kaudeksi 2015–2016 Caporusso siirtyi jatkamaan DEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Iserlohn Roostersin riveihin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 18+30=48, joilla Caporusso jakoi liigan pistepörssin kuudennen sijan ERC Ingolstadtin Brandon Buckin kanssa. Pudotuspeleissä hän voitti Roostersin sisäisen tehotilaston lukemalla +1. Tammikuussa 2016 Caporusso teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän oli Roostersin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+16=29.
Maajoukkueura
Caporusso edusti Canada Eastin joukkuetta alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2006, jolloin hän voitti hopeaa. Caporusso valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Galasy ZMesta
Galasy ZMesta on valkovenäläinen yhtye, joka perustettiin vuonna 2020 Baranavitšyn kaupungissa Valko-Venäjällä.
Belteleradyjokampanija valitsi yhtyeen edustamaan Valko-Venäjää vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun venäjänkielisellä kappaleella Ja nautšu tebja, joka julkaistiin 9. maaliskuuta 2021. Kuitenkin 11. maaliskuuta 2021 Euroopan yleisradioliiton mukaan heidän laulunsa oli asettanut "Euroviisujen ei-poliittisen luonteen kyseenalaiseksi" ja kappale hylättiin. Yleisen tulkinnan mukaan kappaleen sanoitus teki avoimesti pilkkaa Valko-Venäjän vuosien 2020–2021 demokratiamielenosoituksista, tukien itsevaltaista presidentti Aljaksandr Lukašenkaa ja mielenosoitusten väkivaltaista tukahduttamista. Yhtyeen oli valittava uusittu versio kappaleesta ilman poliittista asialistaa tai uusi kappale, tai muuten Valko-Venäjä diskattaisiin vuoden 2021 Euroviisuista. 26. maaliskuuta 2021 ilmoitettiin, että Galasy ZMesta oli valinnut uuden kappaleen, mutta siihen sisältyi jälleen poliittinen sanoma. Tämän vuoksi Valko-Venäjä diskattiin vuoden 2021 Eurovision laulukilpailusta.
Anna Deavere Smith
Smith on uransa aikana muun muassa tehnyt sosiaalisia ongelmia käsitteleviä monologeja, opettanut korkeakouluissa ja näytellyt televisiosarjoissa (kuten sarjoissa Nurse Jackie ja West Wing) sekä elokuvissa (joista esimerkkeinä Philadelphia ja The American President).
Sukujuuret
Smith syntyi afroamerikkalaiseen perheeseen Baltimoressa Marylandissa vuonna 1950. Geenitestin mukaan hänen syntyperänsä on 48,9 % afrikkalaista ja 50,7 % eurooppalaista. Hänen eurooppalaisesta syntyperästään suurin osa on englantilaista, mutta hänellä on myös muun muassa kaukaista suomalaista perimää.
Jacquemart de Hesdin
thumb|right|Jacquemart de Hesdin: Ristin kanto Jacquemart de Hesdin (n. 1355 – n. 1414) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvittaja. Hän työskenteli Berryn herttua Juhanan palveluksessa.
AZS Olsztyn
AZS UWM Olsztyn on puolalainen lentopalloon keskittyvä huippujoukkue. Sen kotipaikkana toimii Pohjois-Puolassa sijaitseva Olsztynin kaupunki. AZS UWM Olsztyn pelaa tällä hetkellä maan korkeimmalla sarjatasolla, Puolan lentopalloliigassa, jossa se on hallitseva pronssimitalisti. Joukkue on voittanut Puolan mestaruuden peräti viisi kertaa, sekä ollut historian aikana mitaleilla peräti kaksikymmentäyhdeksän kertaa.
thumb|250px|„Urania”
Historia
AZS Olsztynin seuran perustivat yliopisto-opiskelijat vuonna 1950 jolloin joukkue pelasi yliopistosarjaa. Hiljalleen seura nousi yhdeksi Puolan suurimmista seuroista ja sen lentopallotoiminta alkoi kukoistaa. Nykyisin AZS Olsztyn on yksi Puolan lentopalloliigan menestyksekkäimmistä joukkueista kautta historian. Seuran kasvatteja ovat muun muassa MM-hopeaa urallaan voittaneet Paweł Zagumny, Wojciech Grzyb ja Grzegorz Szymański.
Muuta
Suomalainen lentopalloilija Olli Kunnari pelaa Olsztynin riveissä kaudella 2008-2009.
Goon (yhtye)
Goon on Kotkassa vuonna 2001 perustettu ska-yhtye.
Orkesteri julkaisi vuosina 2001-2006 seitsemän omakustanne EP:tä/singleä, ennen kuin se sai levytyssopimuksen Break A Leg Entertainmentin kanssa. Goon on julkaissut viisi pitkäsoittoa eri levy-yhtiöille ja ollut mukana useilla kokoelmilla.
Yhtye on konsertoinut laajasti ympäri Suomea, sekä Venäjällä, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Goon laulaa suomeksi ja sen musiikkia voisi luonnehtia moderniksi ska-rockiksi, johon yhdistyy vaikutteita niin reggaesta, punkista, kuin suomirockistakin.
Vuonna 2011 bändistä julkaistiin 10-vuotisdokumenttielokuva "Liekki - dokkari bändistä nimeltä Goon". Jussi Rautaniemen ohjaama 43-minuuttinen dokumentti seuraa yhtyeen uraa alusta vuoteen 2011 ja se julkaistiin omakustannekokoelmalla "Kymmenen vuotta jotaa omituista rytmimusiikkii" yhdessä kokoelmalevyn, musiikkivideoiden ja livetaltioinnin kanssa. Dokumenttielokuvaa on esitetty mm. Joensuun Rokumentti-elokuvafestivaaleilla marraskuussa 2011.
Bändi jäi vuonna 2015 määrittelemättömän mittaiselle tauolle.
Gangsterikvartetti
Goonin jäsenten soittimet oli säilötty treenikämpän menetyksen jälkeen pieneen varastoon odottamaan parempia aikoja. Jäsenet pohtivat voisiko varastossa treenata, mutta se ei ollut koko seitsenhenkisen porukan voimin mahdollista. Niinpä syntyi neljän Goon-jäsenen (Juho, Tatu, Jussi & Henrikki) muodostama Gangsterikvartetti, joka julkaisi syksyllä 2019 omaa nimeään kantavan neljä kappaletta sisältävän EP:n aikuisuuteen kasvamisesta.
Kultalanguri
Kultalanguri (Trachypithecus geei) on oranssinsävyinen häntäapina, jota tavataan vain pienellä alueella Himalajan juurella, etenkin Manasin kansallispuistossa Intian Assamissa. Sen asuinalue on pienentynyt yli 30 % viimeisten 10 vuoden aikana. Se on yksi Aasian uhanalaisimmista apinalajeista. Kultalangurit ovat kasvinsyöjiä, jotka syövät meheviä lehtiä, hedelmiä ja siemeniä. Ne elävät 2–12 yksilön laumoina metsissä ja ovat vilkkaimmillaan aamuisin ja iltaisin.
Helsinki Metropolitan Orchestra
Helsinki Metropolitan Orchestra (HMO) on kesällä 2017 perustettu musiikin alan ammattilaisista, opiskelijoista ja pitkän linjan harrastajista koostuva sinfoniaorkesteri. Orkesterin taiteellinen johtaja on Sasha Mäkilä ja intendentti Alina Sorjonen.
Taiteellinen johtaja Sasha Mäkilä kertoo Rondo-lehden artikkelissa orkesterista seuraavaa: "HMO on kokoonpanona aivan uniikki siksi, että mukana on harrastajia, opiskelijoita ja ammattilaisia, ja ikäjakaumakin on erittäin laaja. Toinen ainutlaatuinen asia on se, että kaikki soittajat ovat taustastaan riippumatta samalla viivalla. Koska kokoonpano on uusi, on tähän ollut ihmisten helppo tulla, ja moni on löytänyt orkesterista jotain, jota ei ole voinut kokea aikaisemmissa ympyröissään musiikkiharrastuksen tai ammatin parissa."
Helsinki Metropolitan Orchestra syntyi kesällä 2017, kun pianisti Alina Sorjonen ja kapellimestari Sasha Mäkilä päättivät koota muusikkoystävänsä yhteen harjoittelemaan ja esittämään konserttimusiikkia kesäisessä Helsingissä. Konsertti Temppeliaukion kirkossa oli menestys. Yleisömäärä, n. 800 kuulijaa, joista n. 100 seisomapaikoilla, yllätti kaikki ja jätti jälkeensä palavan halun jatkaa yhdessä soittamista. Syksyn järjestäytymisen jälkeen seuraavat konsertit olivat Kauniaisissa ja Helsingissä vuodenvaihteessa 2017-2018. Vuoden 2018 aikana orkesteri on mm. esiintynyt kapellimestarikurssin harjoitusorkesterina ja oopperaorkesterina, tehnyt kolmen sinfoniakonsertin kiertueen Suomessa ja ollut kiertueella Kiinassa. Vuoden 2019 alussa orkesteri on mm. tehnyt äänityksen (yksityinen tilaaja) ja esiintynyt Emma-gaalassa yhdessä Anssi Kelan, bändin ja EMO Ensemble -kuoron kanssa.
Carryduff
Carryduff on joki Downin kreivikunnassa Pohjois-Irlannissa. Se ei ole purjehduskelpoinen.
Joki alkaa Killinuren kaupungin lähettyviltä, soisesta maastosta Oylen kukkulan (186m) pohjoisesta osasta ja sitä ruokkii useat kuivatusojat sen virratessa viljelyalueen läpi Carryduffin kaupungin eteläpuolella. Siellä se ohittaa Carryduffin patoaltaan ja virtaa pohjoiseen alas Castlereagh Hillin läpi liittyen Purdy's Burnin kanssa Laganin laaksossa jossa se liittyy Laganin jokeen Minnowburnin kohdalla.
Polyetyleenitereftalaatti
thumb|300px|PETin rakennekaava Polyetyleenitereftalaatti tai polyeteenitereftalaatti eli PET on muovi, jota käytetään erityisesti pakkausteollisuudessa. Muiden muassa virvoitusjuomapullot ja uuninkestävät muovivuoat on usein tehty PET:sta.
Carryduff
Alkuperäinen Carryduffin kylä kasvoi kohtaan jossa liikenneyhteydet Belfastin ulkopuolelta Downpatrickia ja Newcastlea kohti sekä itä-länsi-reittiä Hillsboroughista Strangfordin järvelle kohtaavat Carryduffin joen luona.
Polyetyleenitereftalaatti
PET:ia saa sekä kiteisenä että amorfisena. Ominaisuuksiltaan kiteinen ja amorfinen PET eroavat toisistaan hyvin paljon. Vaikka PET itsessään kestää korkeita lämpötiloja (250–260 °C), ei uuniin voi laittaa polyeteenitereftalaatin amorfista muotoa, vaan kaikki uunisovellukset tehdään kiteisestä PET:sta.
Carryduff
Joki kulkee osan matkastaan putkessa, erityisesti kaupunkiosuuksilla.
Polyetyleenitereftalaatti
Fleece-kankaat kudotaan PET-kuiduista, joita voidaan tehdä muun muassa kierrätetystä virvoitusjuomapullojätteestä.
Polyetyleenitereftalaatin hitsaukseen soveltuu erityisesti kitkahitsauksen eri tavat kuten ultraäänihitsaus. PET on kestomuovi eli termoplastinen muovi. PET valmistetaan polykondensaatiolla, tärkeimmät raaka-aineet ovat tereftaalidihapon dimetyyliesteri, tereftaalihappo sekä eteeniglykoli.
Polyetyleenitereftalaatin kemiallinen kaava on (C10H8O4)n ja CAS-numero 25038-59-9.thumb|PETin kierrätysmerkki|100x100px
Simon Desthieux
Simon Desthieux (s. 3. joulukuuta 1991 Belley) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä ja sekaviestin olympiavoittaja.
Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui pikakilpailussa 12:nneksi ja takaa-ajossa kuudenneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti kolmannen viestiosuuden Ranskan hopeajoukkueessa miesten viestissä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän hiihti kolmannen osuuden Ranskan voittaessa kultaa sekaviestissä. Pikakilpailussa hän sijoittui 12:nneksi ja takaa-ajossa seitsemänneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi, normaalimatkalla kuudenneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän hiihti kolmannen osuuden Ranskan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli viides ja takaa-ajossa kahdeksas. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa pikakilpailussa sekä oli takaa-ajossa viides ja yhteislähdössä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 Desthieux saavutti hopeaa viestissä. Takaa-ajokilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi.
Desthieux sijoittui yhteislähtöcupissa viidenneksi kaudella 2013–2014. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa ampumahiihdon maailmancupissa oltuaan toinen Tjumenin pikakilpailussa kaudella 2017–2018. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui samalla kaudella kahdeksanneksi. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui Park Cityssä pikakilpailussa toiseksi ja takaa-ajossa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs, pikakilpailun cupissa kolmas ja takaa-ajocupissa neljäs. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla ja Hochfilzenin pikakilpailussa toiseksi sekä Oberhofin yhteislähdössä kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes ja pikakilpailucupissa viides. Kaudella 2020-2021 hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Nové Měston ensimmäisessä pikakilpailussa. Seuraavan päivän takaa-ajossa hän oli kolmas. Hän voitti Östersundin yhteislähdön. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Kaudella 2021-2022 Desthieux sijoittui kolmanneksi Östersundin normaalimatkalla. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja normaalimatkan cupissa kolmas.
Desthieux saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa viestissä 2010. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai kultaa normaalimatkalla 2011 ja pronssia pikakilpailussa 2012. EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän on saanut hopeaa normaalimatkalla ja sekaviestissä 2011.
Ione Skye
thumb|Ione Skye vuonna 2007. Ione Skye Leitch (s. 4. syyskuuta 1970 Hertfordshire, Iso-Britannia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Skye tunnetaan parhaiten vuoden 1989 elokuvasta Loistokaveri (Say Anything...). Hänen ensimmäinen elokuvansa oli River's Edge vuonna 1986, ja hän näytteli nimiroolin elokuvassa The Rachel Papers (1989). Vuonna 1992 hän näytteli Elanore Greyta lyhytikäisessa televisiosarjassa Covington Cross. Myöhemmin hän teki Mrs. Vealin roolin Sukuvika-televisiosarjan jaksoon. Hänellä oli myös pieni, mutta merkityksellinen osa David Fincherin elokuvassa Zodiac (2007).
Puolueeton (Ukraina)
Puolueeton tarkoittaa Ukrainassa kansanedustajan tai ministerin kohdalla sitä, että hän ei ole ollut minkään puolueen jäsen parlamenttivaaleissa tai muuten tunnetusti, vaikka hän tultuaan valituksi osallistuisi puolueen vaalilistalle sitoutumattomana ehdokkaana tai sitoutuisi puolueen tai ryhmittymän parlamenttiryhmän päätöksiin.
Nimitys tulee Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan ajalta, jolloin yksipuoluejärjestelmässä saatettiin asettaa ehdokkaaksi myös Ukrainan kommunistiseen puolueeseen kuulumattomia ehdokkaita.
Ione Skye
Yksityiselämä
Skye syntyi Hertfordshiressä Englannissa. Hänen vanhempansa ovat malli Enid Karl (o.s. Stulberger) ja muusikko Donovan. Hänen isänsä on skotlantilainen ja äitinsä amerikanjuutalainen. Hänen veljensä on Camp Freddy -yhtyeen laulaja Donovan Leitch, Jr. Skye kasvoi Los Angelesissa, San Franciscossa ja Connecticutissa, ja kävi lyhyen aikaa Hollywood High School for the Performing Arts -koulua vuonna 1987.
Skye on seurustellut Red Hot Chili Peppers -yhtyeen keulakuva Anthony Kiedisin kanssa. Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli Beastie Boysin Adam Horovitz. Skyen on väitetty olleen suhteessa muotimalli Jenny Shimizun kanssa ensimmäisen avioliittonsa jälkeen. Hänellä on yksi lapsi, Kate Netto (s. 2001), suunnittelija David Netton kanssa. Vuonna 2008 Skye kihlautui muusikko Ben Leen kanssa.
Jamboree
thumb|20. Maailmanjamboree [[Thaimaassa vuonna 2003.]] thumb|Tšekkien telttarivistöt 19. Maailmanjamboreella [[Chilessä vuonna 1999.]] Jamboreeksi kutsutaan partiolaisten järjestämää suurta kansainvälistä partioleiriä. Se voi olla joko kansallisen partiojärjestön järjestämä kansallinen jamboree, johon myös kansainväliset vieraat voivat osallistua, tai kansainvälisen partiojärjestön järjestämä maailmanlaajuinen tai tietyn maanosan jamboree. Suomen Partiolaiset pitävät noin kuuden vuoden välein kansainvälisen suurleirin, jota kutsutaan nimellä Finnjamboree.
Maailmanjamboree
Partioliikkeen Maailmanjärjestö (WOSM) järjestää 4–5 vuoden välein Maailmanjamboreita (World Scout Jamboree). Jamboreihin osallistuu usein tuhansia partiolaisia, ja ne ovat kuin valtavia partiokaupunkeja. Leiriläisten ohjelma eri alaleireissä koostuu erilaisista aktiviteeteista. Jamboreen järjestävä maa mainostaa maansa kulttuuria ja tutustuttaa ulkomaiset vieraat siihen.
Mother’s Little Helper
Mother’s Little Helper on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin kappale. Se julkaistiin alun perin yhtyeen vuoden 1966 albumin Aftermath Britannian painoksen aloitusraitana. Kappale julkaistiin Yhdysvalloissa singlenä ja sijoittui Billboard Hot 100 -singlelistan 8. sijalle vuonna 1966. B-puoli ”Lady Jane” sijoittui sijalle 24.
Kappale käsittelee rauhoittavien lääkkeiden äkillistä suosiota kotiäitien keskuudessa ja mahdollista yliannostuksen tai addiktion uhkaa.
Suomen Helluntaikirkko
Suomen Helluntaikirkko on suomalaisten helluntaiseurakuntien valtakunnallinen järjestö. Suomen Helluntaikirkon perustamisasiakirja allekirjoitettiin tammikuussa 2002 ja järjestö rekisteröityi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi tammikuussa 2003. Vuodesta 2022 alkaen Suomen Helluntaikirkon johtajana on toiminut Kauko Uusila.
Maaliskuussa 2021 Suomen Helluntaikirkkoon kuului 84 helluntaiseurakuntaa. Jäsenseurakuntien henkilöjäseniä oli tuolloin yli 12 000. Suuri osa suomalaisista helluntaiseurakunnista toimii itsenäisinä paikallisseurakuntina, eivätkä kaikki ole järjestäytyneet kansalliseen kirkkokuntaan. Kaikkiaan Suomessa toimii 265 helluntaiseurakuntaa ja liikkeeseen kuuluu noin 50 000 jäsentä.
Suomen Helluntaikirkko toimii yhteistyössä suomalaisen helluntailiikkeen HYRY-yhteisöiden kanssa. Suomen Helluntaikirkko kuuluu jäsenenä Suomen vapaakristilliseen neuvostoon, Suomen Evankeliseen Allianssiin ja tarkkailijajäsenenä Suomen ekumeeniseen neuvostoon. Kansainvälisesti Suomen Helluntaikirkko toimii yhteistyössä Euroopan helluntaiyhteisön, Maailman helluntaiyhteisön ja World Assemblies of God -kirkkokunnan kanssa. Lisäksi Suomen Helluntaikirkko tekee yhteistyötä Pohjoismaiden helluntaiyhteisön kanssa.
Oppi
Suomen helluntaikirkko muodosti yhteisen opin Talvipäivillä vuonna 2001. Suomen Helluntaikirkko korostaa opissaan Raamatun roolia Jumalan pyhänä sanana. Suomen Helluntaikirkko sitoutuu tunnustaa opissaan uskon Jumalan kolmiyhteyteen ja tunnustaan Jeesuksen Jumalan pojaksi, joka ristinkuolemallaan sovitti maailman synnin, nousi kuolleista ja astui ylös taivaaseen.
Synti ja pelastuskäsitys
Helluntaikirkon mukaan ihminen jouti syntiinlankeemuksessa eroon Jumalasta ja uskomalla Jeesukseen ihminen saa lahjaksi vanhurskauden ja uudestisyntyy Jumalan lapseksi. Helluntaikirkko korostaa Pyhän Hengen kykyä herättää ihminen hengellisesti, niin että hän voi ottaa vastaan Jumalan valmistaman pelastuksen. Uskovan on tarkoitettu elämään Pyhän Hengen täyteydessä ja Hengen hedelmää kantaen.
Seurakuntakäsitys
Helluntaikirkon mukaan seurakunta on apostolien opetukselle rakentuvat uskovien yhteisö, joka muodostuu kaikista ja kaikkina uskoneista ihmisistä. Seurakunnan näkyvä ilmentyminen on paikallisseurakunta, joka on sitoutunut tavoittamaan, kastamaan ja opettamaan ihmisiä. Seurakunnan tehtävänä on muodostaa hengellinen papisto, jonka tarkoitus on palvella Herraa ja osoittaa kristillistä rakkautta kaikkia ihmisiä kohtaan. Helluntaikirkko tunnustaa armolahjojen roolia seurakunnan rakentumisessa apostolien tapaan.
Kaste ja ehtoollinen
Helluntaikirkon mukaan Jeesuksen asettama kaste liittyy Jumalan pelastustyöhön. Helluntaikirkon seurakunnat toimittavat kasteen uskovalle Jeesuksen Kristuksen käskystä Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen veteen upottamalla. Kastettu liittyy paikallisen seurakunnan jäseneksi.
Helluntaikirkossa ehtoolista vietetään muisto- ja yhteysateriana, joka julistaa Jeesuksen sovitustyötä ja on osallisuutta kuolemaan ja ylösnousemukseen. Kirkko tunnustaa ylösnousemuksen ja Jeesuksen paluun lopun aikana.
Historia
Helluntaiherätyksen rekisteröityminen uskonnolliseksi yhteiskunnaksi puhutti liikkeen piirissä jo vuosia ennen kirkkokunnan perustamista. Asiasta keskusteltiin virallisesti useilla Helluntaiherätyksen Talvipäivillä.
Suomen Helluntaikirkon perustamiseksi asetettu neuvotteluvaltuuskunta kutsui helluntaiseurakuntien edustajat koolle 15. syyskuuta 2001. Tampereella järjestetyssä kokouksessa seurakunnat päättivät antaa luvan helluntaiseurakunnista muodostuvat uskonnollisen yhdyskunnan perustamisen niille seurakunnille, jotka näkevät asian tarpeelliseksi. Suomen Helluntaikirkko -yhdyskunnan perustamisasiakirja allekirjoitettiin tammikuussa 2002 ja yhdyskunta rekisteröitiin 25. maaliskuuta 2003.
Rekisteröityminen uskonnolliseksi yhdyskunnaksi herätti kiivasta keskustelua helluntaiherätyksen sisällä ja erityisesti Ristin Voitto -lehden sivuilla. Suurimpia pelonaiheita olivat paikallisseurakuntien itsenäisyyden menettäminen sekä kaksoisjäsenyyden mahdottomuus niille helluntaiseurakuntiin kuuluville, jotka kuuluvat samalla myös Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Suomen Helluntaikirkko -nimiseen uskonnolliseen yhdyskuntaan kuuluminen pakottaisi valitsemaan näiden kahden kirkon jäsenyyden väliltä.
Avioliittoon vihkiminen
Suomen Helluntaikirkko on saanut opetusministeriöltä uskonnollisille yhdyskunnille uskonnonvapauslain ja avioliittolain mukaan myönnettävän vihkioikeuden. Helluntaikirkko järjestää pastoreilleen vihkimiskoulutuksia ja helluntaikirkon jäsenseurakuntaan kuuluvilla on mahdollisuus saada oman seurakuntansa pastori toimittamaan avioliittoon vihkiminen, mikäli pastorilla on vihkimisoikeus.
HYRY-yhteisöt
Suomalaisen helluntailiikkeen sisällä toimivat HYRY-yhteisöt ovat koko helluntailiikkeen yhteisiksi toimijoiksi hyväksyttyjä rekisteröityjä yhteisöjä. HYRY-yhteisöiksi hyväksyttyjä yhteisöjä ovat Aikamedia, Avainmedia, Elämä ja Valo, Evankelistakoti, Fida International, Finlands svenska pingstmission, Helluntaiseurakuntien musiikki, Helluntaiseurakuntien työntekijät HELP, Hyvä Sanoma, Iso Kirja ja Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö.
Yhteistyö muiden kirkkokuntien kanssa
Helluntaikirkko kuuluu Suomen vapaakristilliseen neuvostoon (SVKN), joka on Suomessa toimivien vapaiden uskonyhteisöjen yhteistyöelin. Helluntaikirkko on Suomen Evankelisen Allianssin jäsen sekä Suomen ekumeenisen neuvoston tarkkailijajäsen. Suomen ekumeenisen neuvoston määritelmä "kristillisestä yhteisöstä" sisältää sekä yhdistysmuotoisena että uskonnollisena yhteisönä toimivat helluntaiseurakunnat.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piispainkokouksen vuonna 1997 hyväksymä luettelo Suomen kristillisistä uskontokunnista sisältää Suomen helluntaikirkkoa laajemman Suomen helluntaiherätyksen. Piispainkokous ei ole tehnyt uutta luetteloa Helluntaikirkon perustamisen jälkeen, mutta Kirkon tutkimuskeskuksen julkaisussa Muutosten keskellä - Suomen evankelis-luterilainen kirkko vuosina 2000–2003 todetaan Helluntaikirkon olevan uudelleenorganisoitunut helluntaiherätys. Helluntai- ja Suomen evankelisluterilaisen kirkon johto tapaavat säännöllisesti sekä SVKN:n, että kahdenkeskisten neuvottelujen yhteydessä.