cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hiekkaharjun vanha vesitorni
Rakenne
Urakkakilpailun kautta valituksi tuli Matti Ollilan suunnittelema täysin elementtirakenteinen vesitorni, jonka rakentamisvaiheessa vanhaa tornia käytettiin tukena. Uuden osan säiliö tehtiin ympyränrenkaan muotoiseksi. Vesitornin kahdeksan 40 metriä korkeaa pilaria on tehty viisikulmion muotoisista rengaselementeistä. Säiliöosan seinien vetotangot ovat osa tornin ulkoista ilmettä. Säiliön pilarit, seinät sekä pohjan ja katon renkaanmuotoiset palkit ovat jännitettyjä rakenteita.
Torniin laskettiin vesi jo kesällä 1976, mutta koekäytön aikana huomattiin ongelmia, kuten vuotoja ja viallisia vetotankoja, jotka viivästyttivät valmistumista. Laajennettu vesitorni valmistui lopulta vuonna 1980. Säiliö on vuorattu tiiviillä muovikalvolla vedenpitävyyden varmistamiseksi. Uusi torni oli valmistuessaan Suomen suurin elementtirakenteinen vesitorni. Korkeutta sillä on yli 50 metriä. Se on Roihuvuoren ja Myllypuron tornien ohella pääkaupunkiseudun korkeimpia. Vesitornien yhteistilavuus on, joista on vanhassa tornissa.
Purkaminen
pienois|Purkutöitä toukokuussa 2022. Oikealla [[Hiekkaharjun vesitorni|uusi vesitorni.]] pienois|Purkutöitä kesäkuussa 2022. Vantaan kaupunki myönsi vesitornille purkuluvan joulukuussa 2018. Vesitornin omistajan Helsingin seudun ympäristöpalvelujen (HSY) hallitus valitsi marraskuussa 2021 purku-urakan suorittajaksi ja alueen ennallistajaksi Fortum Waste Solutions Oy:n. Se oli toinen niistä kahdesta yrityksestä, jotka jättivät tarjouksen määräaikaan mennessä. Urakan veroton hinta oli enintään 5,9 miljoonaa euroa, ja sopimuksen allekirjoituksen jälkeen alkoivat valmistelevat työt eli alueen aitaaminen, suojaavien telineiden kokoaminen ja koko rakennelman huputtaminen suojakankaalla. Valmistelevien töiden arvioitiin kestävän 2–4 kuukautta. Työmaa-aitojen pystytys alkoi tammikuun puolivälissä 2022 ja varsinaisen purkutyön arvioitiin alkavan kesäkuussa 2022.
Purkamisen aloitusta viivästyttivät turvallisuussyyt, sillä tämä oli ensimmäinen keskellä asutusta sijaitsevan tämänlaisen vesitornin purkuhanke Suomessa. Alkuperäisiä suunnitelmia muutettiin, jotta vanha torni tukeutuisi paremmin tukirakenteisiin, ja myös nostolaitteiden kiinnitystä päivitettiin.
Purkutyöt aloitettiin irrottamalla laajennusosan betoniset seinä- ja kattoelementit ja nostamalla ne maanpinnalle. Raskaimmat seinäelementit painoivat 16 tonnia ja kattoelementit 12 tonnia. Tornissa oli 64 kattoelementtiä sekä 96 ulko- ja sisäseinäelementtiä. Jokainen elementti irrotettiin yksitellen, nostettiin ylös ja laskettiin maanpinnalle. Työn arvioitu kesto oli kuukausia. Sitten pilkotaan paikallavaletut tornin osat palasiksi muutaman viikon kestävänä työjaksona. Aloituksen viivästymisestä huolimatta purku-urakan arvioitiin kesän 2022 lopulla valmistuvan määräaikaan mennessä.
Varsinainen purkutyö aloitettiin pari kuukautta myöhässä 16. syyskuuta 2022. Vesitornia pilkkomassa oli työnjohdon lisäksi nosturinkuljettaja ja 3–4 työntekijää, jotka leikkasivat elementtejä irti timanttisahalla. Alun opettelun jälkeen he pystyivät siirtämään maanpinnalle muutaman elementin päivässä. Maassa elementit leikattiin osiin poiskuljetuksen helpottamiseksi. Yhdestä elementistä saatiin kaksi kuorma-autollista betonikappaleita, jotka vietiin murskattaviksi. Murske käytettiin tienpohjien täytteeksi. Melkein koko torni kelpasi kierrätykseen.
Tammikuun puolivälissä 2023 ulomman säiliöosan elementit oli viety pois, mutta työ oli yli kuukauden aikataulusta jäljessä. Elementit oli saatu ehjinä alas, eikä työmaalla ollut sattunut yhtään tapaturmaa. Myöskin valituksia ja palautetta oli saatu hyvin niukasti, eikä työmaan liikenne ollut häirinnyt ketään. Purkamatta oli vielä tornin jalat ja paikallavaluna tehty sisempi säiliö. Purku-urakan oli tarkoitus päättyä maaliskuussa 2023, mutta urakoitsija pyysi lopulta Vantaan kaupungilta lisäaikaa työmaa-alueelle ja liikennejärjestelyille. Uusi tavoite oli suorittaa purku huhtikuun loppuun mennessä ja sen jälkeen siivota ja siistiä alue muutamassa viikossa. Sen jälkeen vastuu tontista siirtyy Vantaan kaupungille, jolla on sille jo suunnitelmia: tontille on suunniteltu asumista ja liiketiloja. Asemakaavan muutoksen uskotaan tapahtuvan vuosien 2023–2024 tienoilla.
Adaptation. Minun versioni
'''Adaptation. Minun versioni eli Adaptation – minun versioni''' on Charlie Kaufmanin käsikirjoittama ja Spike Jonzen ohjaama elokuva. Se on sekä elokuva käsikirjoittamisen vaikeuksista että sovitus Susan Orleanin kirjasta The Orchid Thief. Se perustuu sekä kirjan että tarinan kautta tositapahtumiin. Elokuvan pääosassa molempia Kaufmanin kaksosia näyttelee Nicolas Cage. Tärkeimmissä sivurooleissa ovat Meryl Streep ja Chris Cooper.
Elokuvassa Charlie Kaufman saa tehtäväkseen kirjoittaa The Orchid Thiefin pohjalta elokuvan, mutta se tuottaa Kaufmanille suuria vaikeuksia. Hänen kaksoispikkuveljensä Donald Kaufman käsikirjoittaa samaan aikaan omaa elokuvaansa, The 3.
Elokuva sijoittuu Miamiin ja sitä on kuvattu loppukesällä ja syksyllä 2001.
Oscarit
Ehdokkaana:
BAFTAt
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
Julkisuus
thumb|300px|Paneelikeskustelu rotuerottelua vastustaneesta suoran toiminnan kampanjasta. Julkisuudella on useita määritelmiä riippuen aihealueesta jossa termiä käytetään. Teoreettisesti julkisuuden voidaan nähdä olevan sosiaalisen elämän alue, jonne kokoonnutaan saamaan tietoa, keskustelemaan ja tunnistamaan yhteiskunnan ongelmia ja vaikuttamaan poliittiseen toimintaan. Tällöin julkisuus on median avulla tuotettu "diskursiivinen tila, jossa yksilöt ja ryhmät kokoontuvat keskustelemaan yhteisistä kiinnostuksen aiheista ja, missä mahdollista, muodostamaan yhteisen mielipiteen".
Julkisuus voidaan nähdä myös viestinnän työkaluna; tätä merkitystä vastaa englannin termi publicity. Tällöin julkisuus merkitsee julkisen näkyvyyden saamista halutulle asialle. Tässä kontekstissa julkisuus voi olla myös kielteistä eli aiheuttaa imagohaittaa sen kohteena olevalle tuotteelle, toimijalle tai hankkeelle.
Viranomaistoiminta on määritelty Suomessa julkiseksi julkisuuslaissa. Samoin oikeudenkäynnit ja niiden asiakirjat on määritelty julkisiksi, paitsi poikkeustapauksissa.
Historia
Jürgen Habermas tutki väitöskirjassaan julkisuuden sfäärin rakennemuutosta 1800-luvulta nykyaikaan. Hänen mukaansa julkisuus itsenäisenä yhteiskunnan sfäärinään muotoutui 1700- ja 1800-luvun Englannissa. Aiemmin vallinneessa feodaalisessa yhteiskunnassa julkisuus oli olemassa ns. edustavana julkisuutena, jossa ruhtinas ja hänen säätynsä saattoi edustaa omaa valtaansa kansan asemasta, ja kirkko edusti jumalallista auktoriteettia.
Muun muassa maailmankaupan ja yksityisen tavaratuotannon kasvun myötä poliittinen valtio ja epäpoliittinen kansalaisyhteiskunta eriytyivät, jolloin syntyi tarve itsenäiselle julkisuuden sfäärille. Valtion erkaantuessa kansalaisyhteiskunnasta se eriytyi myös monarkin persoonasta ja muusta hovista. Samalla perhe eriytyi omaksi intiimisfäärikseen. Julkisuuden sfääri rakentui valtiollis-oikeudellisen ja yksityisen elämänpiirin väliin.
Habermas jakaa julkisuuden sfäärin kolmeen osaan: poliittiseen, kirjalliseen ja kulttuuriseen julkisuuteen. Hänen mukaansa kansalaisyhteiskunnan ja valtion välitys on erityisesti poliittisen julkisuuden tehtävä - toisin sanoen, poliittisen julkisuuden tulee alistaa julkinen valta yksityisen sfäärin tarpeille. Ideaalitilanteessa tämä toteutuu siten, että persoonat nousevat yksityisestä elämänpiiristä julkisuuden sfääriin keskustelemaan avoimesti yleisestä intressistä. Julkisuuden sfäärissä syntyy yleinen mielipide, jonka tarkoitus on vaikuttaa julkisen vallan toimintaan sekä tarkkailla sitä. Habermasin mukaan tässä prosessissa on olennaista ns. "diskursiivinen tahdon muodostus", ts. avoimen, tasa-arvoisen ja pakottoman keskustelun kautta muodostuva tahto.
Julkisuuden rakennemuutos
Habermasin mukaan julkisuuden rakennemuutoksen myötä yksityisten kansalaisten mahdollisuudet vaikuttaa julkiseen valtaan (sekä lainsäädäntö- että toimeenpanovaltaan) julkisen keskustelun kautta ovat kadonneet, ja keskustelu on siirtynyt erilaisten yhteiskunnallisten organisaatioiden sisälle ja niiden väliseksi. Habermasin mukaan nämä organisaatiot eivät pyri julkiseen keskusteluun, vaan neuvottelemaan valtion kanssa "suljettujen ovien takana". Samalla rationaalin argumentoinnin periaate on korvattu neuvotteluissa syntyvillä kompromisseilla.
Habermas kuvaa tätä prosessia "uusfeodalisoitumiseksi". Hän kirjoittaa:
Rakennemuutoksen myötä julkisuus ei ole enää keskustelevan ja järkeilevän yleisön rationaalia tahdonilmausta, vaan eräänlaista ylhäältä päin tuotettua "spektaakkelia". Samalla julkisuutta aletaan manipuloida ja päätökset ainoastaan legitimoidaan julkisuudessa. Habermas näkee mielipidemittaukset ja gallupit enemmän mielipiteiden markkinointina kuin niiden "selvittämisenä": gallupit ovat hänen mukaansa itse asiassa keino vaikuttaa mielipiteisiin ja vaalikäyttäytymiseen. Habermasin mukaan sosiaalibyrokratian, korporativismin ja monopolismin synty merkitsevät porvarillis-liberaalin julkisuuden romahdusta, joka tekee tilaa näytösluonteiselle ja manipuloivalle julkisuudelle.
Julkisuuden rakennemuutos näkyy myös siinä, että kaupallinen sanomalehdistö syrjäyttää poliittisen, jolloin kirjallinen julkisuus rappeutuu yleisön eriytyessä. Samalla julkisuus muuttuu järkeilystä kulutukseksi, ja kulttuurikeskustelu ja kulttuurin tuottaminen muuttuu kulttuuritavaroiden kulutukseksi.
Spin-lasi
Spin-lasin magneettinen suskeptibiliteetti käyttäytyy lämpötilan funktiona eri tavoin riippuen siitä, onko aine jäähdytetty ulkoisessa magneettikentässä vai nollakentässä.
András Gárdos
thumb|András Gárdos, 2010. András Gárdos (s. 9. tammikuuta 1991) on unkarilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin toiseksi korkeimmalla tasolla pelaavaa Sheffield Unitedia. Hän aloitti uransa unkarilaisen Ferencvárosi TC:n riveissä.
Antennikrotit
Antennikrotit (Antennariidae) on erikoisen muotoisten kalojen heimo, johon kuuluu 44 lajia. Ne elävät trooppisilla ja subtrooppisilla merialueilla kaikilla maailman puolilla.
Lajeja
Tunnetuimpia lajeja ja niiden esiintymisalue
Ilkka Väänänen
Ilkka Sakari Väänänen (1. heinäkuuta 1915 Jyväskylä – 20. joulukuuta 1987 ) oli suomalainen lääkäri.
Väänäsen vanhemmat olivat lehtori Oskar Gabriel Väänänen ja Helmi Elin Emilia Karpio (ent. Spets) ja puoliso vuodesta 1941 Anni-Tytti Tellervo Rantasalo. Hän tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1933 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Lastentauteihin Väänänen erikoistui 1953 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1962. Väänänen toimi lääkäriksi valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa ja organisaatioissa, muun muassa Lapin läänin lääninlääkärinä vuodesta 1946 vuoteen 1951. Vuonna 1953 hänestä tuli Lapin lastensairaalan ylilääkäri Rovaniemellä. Sodissa hän oli pataljoonan, rykmentin, kenttäsairaalan ja sotasairaalan sekä sotavammapoliklinikan lääkäri sekä Päämajan lääkintäosaston toimistoupseeri. Sotilasarvoltaan Väänänen oli lääkintäkapteeni (1942). Väänänen oli Helsingin Lastenlinnan ylilääkäri 1964–1973, johtava lääkäri 1969–1973, Helsingin yliopistollisen keskussairaalan hallintojohtaja 1973–1978 ja Mannerheimin lastensuojeluliiton vt. toiminnanjohtaja 1979–1983. Vuodesta 1968 hän oli Helsingin yliopiston sosiaalilääketieteen dosentti.
Ranskan 7. panssaridivisioona
'''Ranskan 7. panssaridivisioona''' oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä, joka oli aktiivinen kylmässä sodassa sekä jonkin aikaa Berliinin muurin murtumisen jälkeen. Divisioonan perinteitä jatkaa Ranskan 7. panssariprikaati.
Historia
Divisisioona perustettiin vuonna 1955 7. mekanisoituna divisioonana päällikkönään kenraali Francois Huel. Se oli sijoitettu Saksaan. Divisioona oli kokeiluorganisaatio ja sitä käytettiin testaamaan uudistettua odotetun ydinsodan vaatimaa taistelutapaa ja uutta kalustoa. Divisioona oli ensimmäinen yhtymä, joka otti käyttöön Panhard EBR panssaraoidun ajoneuvon sekä AMX-13 panssarivaunun.
Alkuvuodesta 1956 divisioona siirrettiin Pohjois-Afrikkaan, missä sen joukot palvelivat jalkaväkenä Ranskan operaatioissa Algerian sodassa. Loppuvuodesta divisioonan vaunut liitettiin jalkaväkeen operaatio Musketeeriin, jossa hyökättiin Egyptiin. Divisioona palasi sotatoimen päätyttyä Algeriaan, jossa se viipyi vuoteen 1961.
Divisioona siirrettiin Ranskaan, jossa sen esikunta sijoitettiin Besanconiin osaksi Ranskan I armeijakuntaa. Se nimettiin samalla 7. kevyeksi panssaridivisioonaksi ja edelleen vuonna 1963 7. panssaridivisioonaksi, kun 8. motorisoitu jalkaväkiprikaati liitettiin divisioonaan. 1970-luvulla Ranskassa kehitettiin uusi pienempi ja joustavampi divisioona organisaatio eli sama jonka vuoksi divisioona alun perin perustettiin. Divisioona valittiin kokeiluyksiköksi ja 7. mekanisoitu prikaati teki useimmat kokeilut.
Uuden divisioona organisaation käyttöönotossa vuonna 1977 divisioona lakkautettiin ja muodostettiin uusi 7. panssaridivisioona samoin kuin 4. panssari- ja 8. jalkaväkidivisioona muodostettiin jäljelle jääneistä yksiköistä. Näin muodostettu divisioona jatkoi palvelustaan Besanconissa ja se siirrettiin myöhemmin Metziin sijoitetusta Ranskan I armeijakunnasta Lillessä sijaitsevaan Ranskan III armeijakuntaan.
Divisioona organisoitiin uudelleen 1. heinäkuuta 1999 osana kylmän sodan päättymisen ja ammattiarmeijaksi muuttamisen aiheuttamia muutoksia. Divisioonasta muodostettiin 7. panssariprikaati ja divisioona lakkasi olemasta.
Sorboosi
Sorboosi on ketohektoosi (CH2OH(CHOH)3 - COCH2OH), jota syntetisoituu kasveissa ksyluloosista. Sorboosi on koivusokerin (ksylitoli) esiaste ja sitä valmistetaan sorbitolista, Acetobacter suboxydans -bakteerin hapettaessa (~käymisen avulla). Sorboosia käytetään askorbiinihapon (C-vitamiini) valmistuksessa.
Albagiara
Albagiara on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 263 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 8,87 neliökilometriä. Se sijaitsee 215 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Vladimir Alekno
Vladimir Romanovitš Alekno (, s. 4. tammikuuta 1966) oli venäläinen eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä lentopallovalmentajista. Alekno lentopalloura alkoi vuonna 1984 SKA Minskissä. Alekno valmensi Venäjän lentopallojoukkueita vuosina 2007-2008 ja 2011-2012. Hänen johdollaan venäläiset pelaajat voittivat kultamitalin vuonna 2012 ja pronssimitalin vuonna 2008 kesäolympialaisissa. Lisäksi he voittivat World League ja World Cup, molemmat kertaa vuonna 2011.
Luonnonperintösäätiö
thumb|250px|Luonnonperintösäätiön logo. Luonnonperintösäätiö sr (vuoteen 2003 Luonnonsuojelualuesäätiö) on Pentti Linkolan vuonna 1995 perustama säätiö, joka suojelee Suomen luontoa, ensisijaisesti uhanalaista metsää. Säätiö hankkii lahjoitusvaroin omistukseensa luonnonarvoiltaan merkittäviä alueita ja takaa niille luonnonsuojelulain mukaisen pysyvän rauhoituksen. Luonnonperintösäätiö on hankkinut yli 180 luonnonsuojelualuetta, yhteensä yli 4 500 hehtaaria.
Historia
thumb|Pentti Linkola Luonnonperintösäätiön perusti vuonna 1995 kalastaja-kirjailija Pentti Linkola nimellä Luonnonsuojelualuesäätiö. Säätiö perustettiin Linkolan lahjoittamalla 400 000 markalla, jotka hän oli vuosikymmenten aikana säästänyt kalastajan tuloista ja luentopalkkioista. Ensimmäiset viisi vuotta säätiö keräsi varoja ja etsi sopivaa metsää suojeltavaksi. Säätiön nimi muutettiin vuonna 2003 Luonnonperintösäätiöksi, joka korostaa selvemmin säätiön sukupolvien ylitse ulottuvaa tehtävää.
Buré
thumb|Länsi-Afrikan kauppareitit noin 1000–1500. Kultaesiintymät on merkitty ruskealla. Buré (myös Bouré) on historiallinen alue Guineassa Tinkissojoen pohjoisrannalla. Sen merkittävin kaupunki on Siguiri.
Luonnonperintösäätiö
Historia
Ensimmäinen suojelualueen Luonnonperintösäätiö osti vuonna 2000. Kyseessä oli 25 hehtaarin laajuinen Saaren (nykyisen Parikkalan) kunnassa sijaitseva Akanvaara. Vuosina 2000–2003 metsiä suojeltiin keskimäärin yksi vuodessa. Suojeltu pinta-ala oli keskimäärin 11 hehtaaria vuodessa. Vuosina 2004–2008 suojeltujen metsien määrä nousi keskimäärin kolmeen vuodessa ja suojeltu vuosittainen pinta-ala 50 hehtaariin.
Buré
Buré ja sen luoteispuolella sijaitseva Bambuk olivat keskiajalla tärkeä Ghanan, Malin ja Songhain valtakuntien kullantuotantoalue. Kultaa kaivetaan ja huuhdotaan yhä perinteisin menetelmin.
Luonnonperintösäätiö
Historia
Luonnonperintösäätiön saamat lahjoitukset ovat vähitellen kasvaneet. 2000-luvun alkuvuosina säätiölle lahjoitettiin keskimäärin 100 000 euroa vuodessa ja vuodesta 2004 alkaen noin 250 000 euroa vuodessa. Vuoden 2004 alussa suojelualueita oli yli 300 hehtaaria ja vuonna 2016 määrä oli kasvanut jo yli 1 000 hehtaariin.
Toiminta
Säätiö suojelee mahdollisimman koskemattomia metsiä eri puolilta Suomea. Säätiöllä on eniten suojelualueita eteläisessä Suomessa, mutta etenkin viime vuosina alueita on hankittu suojeluun myös Pohjois-Suomesta.
Luonnonperintösäätiöllä työskentelee 11 työntekijää alueiden hankinnassa ja hallinnoinnissa, viestinnässä, varainkeruussa, sekä säätiön myymälän ja verkkokaupan toiminnassa. Säätiön toimisto on Hämeenlinnassa, missä sijaitsee myös Luonnonperintösäätiön tukituotteita ja säätiölle lahjoitettuja esineitä, kuten taidetta ja antiikkia myyvä kivijalkaliike, Ikimetsäpuoti. Luonnonperintösäätiön toimintaa ohjaa säätiön hallitus.
Säätiön toiminta perustuu lahjoituksiin, joita saadaan sekä yksityisiltä että yrityksiltä. Kaikki säätiölle lahjoitetut varat kohdistuvat metsiensuojelutyöhön.
Luonnonperintösäätiön työ tukee ja täydentää valtion suojelutoimintaa. Säätiö tekee yhteistyötä ympäristökeskusten kanssa muun muassa tiedonvälityksessä. Säätiön toiminta omalta osaltaan kannustaa myös valtion tekemää suojelualueverkoston rakentamista.
Säätiön apuna erityisesti metsien etsinnässä ja vapaaehtoistoiminnassa toimii Ikimetsän ystävät ry. Yhdistyksellä on ollut tärkeä tehtävä säätiön tunnetuksi tekemisessä ja toiminnan käynnistämisessä. Ikimetsän ystävät ry. jatkaa valistustyötään metsiensuojelusta yleensä ja Luonnonperintösäätiöstä erityisesti. Yhdistys keskittyy vapaaehtoisapuun ja toiminnan järjestämiseen, kuten talkoisiin ja säätiön suojelualueiden retkiin.
Säätiö toimii yhteistyössä myös muiden järjestöjen kanssa. Vuonna 2008 aloitettiin yhteiset kampanjat Kymenlaakson lintutieteellisen yhdistyksen ja Satakunnan luonnonsuojelupiirin kanssa.
Suojelualueet
thumb|Pyssynkangasta Kiimankulmalla. Osa suojelualueista on muodostunut monen eri kaupan kautta, ja näin on saatu kasvatettua yhtenäistä koskemattoman metsän pinta-alaa. Monelle uhanalaiselle lajille tämä on elintärkeää.
Säätiö ostaa metsät maapohjineen, ja alueille haetaan luonnonsuojelulain mukainen pysyvä rauhoitus. Alueilla on pääsääntöisesti sallittu jokamiehenoikeuksista vain marjastus ja sienestys. Kajoaminen kasvillisuuteen, eläimiin ja niiden pesiin on kielletty samoin kuin esimerkiksi liikkuminen moottoriajoneuvoilla. Joskus suojelupäätökseen on jätetty mahdollisuus tehdä hoitotoimenpiteitä, esimerkiksi rakentaa ojia tukkivia patoja alueen luonnontilan palauttamiseksi.
Luonnonperintösäätiön takana suojelualueet ovat kaksinkertaisessa turvassa. Niiden suojana on luonnonsuojelulain lisäksi säätiölaki. Patentti- ja rekisterihallitus valvoo säätiöiden toimintaa ja sääntöjen toteutumista, ja säätiön hallitus vastaa omalta osaltaan tarkoituspykälän toteutumisesta. Poliittiset konjunktuurit tai muuttuvat taloudelliset intressit eivät pääse vaikuttamaan säätiön alueisiin.
Luonnonperintösäätiön vanhimmat suojelualueet ovat Akanvaara, Enäjärven suojelualue, Haapalaakso, Harju, Keltalampi, Konttikangas, Korpivainio, Kyöpelinvuori, Käpyranta, Mustakorpi, Mustikkamäki, Limberg, Pyssynkangas, Riihikosken metsä, Sorklonvainio, Tahjanjärven metsä, Tervavaara, Topenginleija, Ullatieva ja Yli-Mylly.
Säätiön hankkimia uudempia kohteita ovat muun muassa marraskuussa 2013 Konnevedeltä hankittu Linnunlaulun metsä (7 ha) ja marraskuussa 2013 hankittu Urjalan Metsänpeitto (13 ha). Metsänpeitto laajeni 17,5 hehtaariin maaliskuussa 2014, kun siihen hankittiin tiluksen luoteispuolelta 4,5 hehtaarin laajuinen lisämetsä. Joulukuussa 2013 säätiö hankki 17 hehtaarin laajuisen Kaikkallion Imatralta rajan läheisyydestä. Toukokuussa 2014 säätiö hankki suojelualueen Puolangan Tulijoelta. Aluetta laajennettiin elokuussa 2014.
Arvot
Luonnonperintösäätiön keskeisiä arvoja ovat uhanalaisimman luonnon suojeleminen, elämän monimuotoisuuden säilyttäminen ja metsien kauneuden ja koskemattomuuden merkityksen korostaminen. Säätiö pyrkii tarjoamaan vaihtoehdon luonnonmetsien hävittämiselle. Säätiön toimintaa ohjaa myös vastuun ottaminen ja kantaminen elämän monimuotoisuuden jatkumisesta sekä rehellisyys, luotettavuus ja avoimuus varojen käytössä ja muussa toiminnassa.
Ikimetsän ystävät
Vuonna 2005 perustettiin Ikimetsän ystävät, joka on Luonnonperintösäätiön voittoa tavoittelematon tukiyhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on tukea taloudellisesti ja aatteellisesti Luonnonperintösäätiön toimintaa ja tehdä tunnetuksi Suomen vanhoja metsiä ja niiden suojelemiseksi tehtävää työtä.
Mustien ruusujen maa
Mustien ruusujen maa on Katri Alatalon fantasiatrilogia. Vaskikirjojen julkaisemasta sarjasta ovat ilmestyneet teokset Karnin labyrintti (2012) ja Laulu kadonneesta saaresta (2013). Kustantajan kuvauksen mukaan tarina on nuoren naisen kasvukertomus, joka kertoo toivosta ja etsimisestä. Karnin labyrintti oli Kuvastaja-palkintoehdokas.
Vastaanotto
Anne Leinonen kirjoitti Tähtivaeltaja-lehdessä Alatalon esikoisromaanin ammentavan aineksia perinteisestä fantasiasta. ”Pakkaa hämmennetään poistamalla ne tavallisimmat kliseet: suurta pahaa vastustajaa ei ainakaan ensimmäisessä osassa ole, maailmaa ei ehkä pelastetakaan ja ennustuksia ei lueta. Matka on henkilökohtainen ja kiehtova.” Portin Erkki Widenius antoi tunnustusta kirjan kielelle ja sujuvalle kerronalle. Risingshadow-sivuston Iivari Koutonen kirjoitti, että kirjassa näkyvät esikoisteoksen heikkoudet ja vahvuudet. Ympäristökuvaus on elävää ja henkilöhahmot kiinnostavia. Muun muassa nimistö olisi kuitenkin tarvinnut hiomista.
Tapiolan ortodoksinen kirkko
Tapiolan ortodoksinen kirkko eli Pyhittäjä Herman Alaskalaisen kirkko on Espoon Tapiolassa sijaitseva ortodoksinen kirkkorakennus. Kirkko kuuluu Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan.
Ensimmäiset palvelukset
Ortodoksiset jumalanpalvelukset Espoossa aloitti tapiolalainen, alkujaan vepsäläistaustainen rovasti Serafim Fiilin (1903–82) vuonna 1954. Hän toimitti palvelukset kotonaan.
Luterilaisten suojissa
Fiilinin jälkeen toimituksissa oli vuosien ajan katko, kunnes tapiolalainen Kirill Gluschkoff yhdessä isä Timo Lehmuskosken kanssa ryhtyi elvyttämään niitä. He saivat Tapiolan luterilaisen seurakunnan kirkkoherralta Samuel Lehtoselta luvan käyttää Tapiolan kirkon kerhotilaa palvelusten järjestämiseen. Ensimmäinen jumalanpalvelus oli paastonajan liturgia 8.3.1981, johon osallistui 60 henkeä. Jumalanpalvelukset kerhotilassa jatkuivat 10 vuoden ajan siten, että niitä oli 3–4 vuodessa ja osallistujia oli 60–120. Isä Serafim toimi kuolemaansa vuoteen 1982 asti palveluksissa rippi-isänä. Isä Timon kansainvälisten kontaktien kautta Tapiolassa vieraili muun muassa kreikkalainen kirkkokuoro vuonna 1987.
Välivaihe
Kerhotilan jälkeen espoolaisten ortodoksien yhteisö eli kiertolaiselämää, kun palveluksia toimitettiin milloin missäkin lähiössä. Espoon ortodoksien papiksi vuonna 1989 tullut isä Heikki Huttunen kehitti tästä yhteisölle uuden työmuodon, lähiöpalvelukset, joita on toimitettu noin kymmenessä espoolaislähiössä.
Suomen kellomuseon tiloissa
Vuodesta 1992 lähtien palveluksia järjestettiin Suomen kellomuseon tiloissa sijainneessa kappelissa, joka vihittiin 4.10.1992 ja pyhitettiin Herman Alaskalaiselle. Ajatus Herman Alaskalaisesta tuli Kirill Gluschkoffilta, joka oli kuullut hänestä viettäessään vuoden vaihto-opiskelijana New Yorkissa 1980-luvun alussa. Hänen mukaansa Suomessa oli jo tarpeeksi venäläisille pyhille, venäläisille jumalanäidin ikoneille ja pyhälle Nikolaokselle omistettuja kirkkoja ja tšasounia, kun taas Herman Alaskalainen edusti jotain uutta ja kiinnostavaa, ja hänellä oli myös yhteys Suomeen Valamon luostarin kautta. Kellomuseon kappelissa vieraili muun muassa Viron setukaisten kuoro Värskasta vuonna 1993.
Oma kirkko
Esitys Tapiolan kirkon rakentamisesta tehtiin seurakunnan valtuustolle ensimmäisen kerran vuonna 1985. Kirkko rakennettiin vuosina 1997–1998 ja sen vihki käyttöön Helsingin metropoliitta Leo lokakuussa 1998. Kirkon suunnittelijana toimi arkkitehti Paul Hesse. Kirkon seinämaalaukset maalasi Alexander Wikström, joka sai työnsä valmiiksi vuonna 2008.
Litiumsyanidi
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa litiumsyanidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen ja muistuttaa kaliumsyanidin rakennetta. Aine liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dimetyyliformamidiin ja tetrahydrofuraaniin. Voimakkaasti kuumennettaessa litiumsyanidi hajoaa litiumsyanamidiksi ja hiileksi. Litiumsyanidi on myrkyllistä.
Litiumsyanidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa syanohydriinejä ja nitriilejä sekä hepen poistamiseen ketoneista.
Hyvästä on helppo pitää
Hyvästä on helppo pitää: Esseitä kirjoista ja kulttuurista helppouden aikakautena on Markku Soikkelin vuonna 2007 julkaistu esseekokoelma kulttuurista ja kirjallisuudesta.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Jukka Koskelaisen mukaan kirjan kulttuurikritiikki tarkoittaa joskus huolimattomia yleistyksiä, mutta myös mainioita kiteytyksiä.
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2017
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2017 oli Formula 2 -kauden 2017 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 29.–30. heinäkuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa, Unkarissa.
Ranskan 1. mekanisoitu prikaati
1. mekanisoitu prikaati oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka jatkoi toisessa maailmansodassa perustetun 1. panssaridivisioonan perinteitä.
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2017
Santino Ferrucci teki debyyttinsä Trident -tallissa korvaten Callum Ilottin.
Ranskan 1. mekanisoitu prikaati
Historia
Ranskan maavoimien Saksassa olleiden joukkojen uudelleen järjestelyssä vuonna 1999 1. panssaridivisioona lakkautettiin. Divisioonan perinteet siirrettiin Chalons-en-Champagnessa perustetulle 1. mekanisoidulle prikaatille, joka osallistui operaatio Tridentiin Kosovossa vuonna 1999.
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2017
Aika-ajo
Sean Gelael spinnasi ensimmäisessä mutkassa ja sammutti autonsa, minkä seurauksena aika-ajo-osio keskeytettiin hetkeksi ja Gelael jäi ilman aikaa.
Ranskan 1. mekanisoitu prikaati
Kokoonpano
Prikaatiin kuului noin 5 700 henkeä, jotka oli jaettu kuuteen rykmenttiin ja kolmeen prikaatin yksikköön.
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2017
1. Kilpailu (Lauantain kilpailu, 36 kierrosta)
Artjom Markelov nousi startissa kärkeen ohi Oliver Rowlandin. Hänniltä lähtenyt Charles Leclerc nousi ensimmäisissä mutkissa jo 12:ksi ja ohitti vielä ensimmäisen kierroksen lopussa Ralph Boschungin nousten 11:ksi. Luca Ghiotto ohitti Nobuharu Matsushitan ja nousi seitsemänneksi. Varikkopysähdyksillä Oliver Rowland onnistui ohittamaan Artjom Markelovin, joka pysähtyi kierrosta myöhemmin. Antonio Fuoco sammutti autonsa varikkosuoralle ja keskeytti kilpailunsa. Kierroksella 21 Markelov ohitti mutkassa 14 Sérgio Sette Câmaran, joka ei ollut vielä tehnyt varikkopysähdystä. Samassa Nicholas Latifi syöksyi Sette Câmaran sisäpuolelle, jolloin autot osuivat yhteen ja Sette Câmaran auto kärsi lievän etusiipivaurion. Kolarista ei jaettu rangaistuksia.
Kierroksella 25 Sergio Canamasas osui Robert Vișoiuun ensimmäisessä mutkassa. Canamasas sai sprinttikilpailuun kolmen lähtöruudun rangaistuksen. Molemmat keskeyttivät ja turva-auto tuli radalle. Tämä auttoi eritoten Charles Leclerciä ja Alexander Albonia, jotka olivat pari kierrosta aiemmin käyneet varikolla vaihdattamassa pehmeämmät renkaat. Uusintalähdössä kierroksella 28 Leclerc ohitti ensimmäisessä mutkassa kolme autoa: Gustav Maljan, Jordan Kingin ja Luca Ghiotton nousten kuudenneksi. King ajoi mutkan 5 pitkäksi, ja kun hän palasi radalle, auto pomppasi kanttikiven päältä, eikä King pystynyt hallitsemaan autoaan, ja liukui Ralph Boschungin kylkeen. King sai 10 sekunnin aikarangaistuksen. Alexander Albon ohitti Sean Gelaelin nousten yhdeksänneksi.
Kierroksella 34 Artjom Markelov yritti ensimmäiseen mutkaan ohitusta Oliver Rowlandista, mutta ajautui nurmelle, josta Markelovin auto pyörähti seinään. Turva-auto tuli radalle. Juuri ennen turva-auton tuloa Charles Leclerc onnistui ohittamaan Nobuharu Matsushitan toisessa mutkassa. Rowland voitti kilpailun ja Nicholas Latifi ajoi toisena ruutulipulle. DAMS-tallin edellinen kaksoisvoitto tuli kaksi vuotta aiemmin Unkarin pitkässä kilpailussa. Nyck de Vries ajoi kolmanneksi, Charles Leclerc neljänneksi, Nobuharu Matsushita viidenneksi, Luca Ghiotto kuudenneksi, Norman Nato nousi seitsemänneksi ja Alexander Albon kahdeksanneksi. Sean Gelael oli yhdeksäs ja Santino Ferrucci ajoi ensimmäisessä kilpailussaan kymmenenneksi.
Kilpailun jälkeen Sean Gelael ja Sergio Sette Câmara saivat 10 sekunnin aikarangaistuksen avattavan takasiiven luvattomasta käytöstä. Aikarangaistuksen myötä Gelael tippui 14:ksi ja Sette Câmara 16:ksi. Tämä tarkoitti, että Santino Ferrucci otti kaksi pistettä debyyttikilpailussaan, ja Louis Delétraz nousi kymmenenneksi avaten pistetilinsä.
2. Kilpailu (Sunnuntain kilpailu, 28 kierrosta)
Nobuharu Matsushita nousi ruudusta 4 kärkeen jo ennen ensimmäistä mutkaa. Toiseksi nousi Luca Ghiotto, kolmanneksi Nyck de Vries, neljänneksi Oliver Rowland ja viidenneksi Charles Leclerc. Paalupaikalta lähtenyt Alexander Albon tippui ensimmäisellä kierroksella kuudenneksi. Ralph Boschung ja Antonio Fuoco sammuttivat autonsa lähtöruudukkoon, mutta onnituivat jatkamaan matkantekoa.
Norman Nato ohitti kierroksella 3 Alexander Albonin ja nousi kuudenneksi. Kierroksella 11 Nicholas Latifi nousi seitsemänneksi ohitettuaan Albonin. Gustav Malja kärsi koko kilpailun ajan moottoriongelmista ja jäi viisi kierrosta muista, mutta pystyi jatkamaan matkaansa. Kierroksella 21 Nyck de Vries ohitti Luca Ghiotton. Hetkeä myöhemmin myös Rowland ja Leclerc ohittivat Ghiotton. Samalla kierroksella Robert Vișoiu osui Nabil Jeffriin ensimmäisessä mutkassa, pyörähti ja keskeytti kilpailun. Virtuaalinen turva-auto tuli radalle, sen aikana Artjom Markelov kävi varikolla renkaiden vaihdossa. Kierroksella 22 Nabil Jeffri ajoi mutkan 4 pitkäksi ja palatessaan radalle osui Sergio Canamasasiin, joka keskeytti kilpailun ja virtuaalinen turva-auto tuli uudestaan radalle. Nato ohitti Ghiotton kierroksella 25 ja hetkeä myöhemmin myös Latifi kuittasi Ghiotton. Seuraavalla kierroksella myös Albon ohitti Ghiotton, jonka renkaat olivat sulaneet alle. Viimeistä edellisellä kierroksella Oliver Rowland kuittasi Nyck de Vriesin toisessa mutkassa ulkokautta.
Kilpailun voittoon ajoi Nobuharu Matsushita. Oliver Rowland oli toinen ja Nyck de Vries kolmas.
Halmstads BK
Halmstads Bollklubb on jalkapalloseura Halmstadista, Ruotsista. Joukkue pelaa kaudella 2022 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Superettanissa. Seura on perustettu 6. maaliskuuta 1914. Se on voittanut neljä kertaa Ruotsin mestaruuden ja kerran cup-mestaruuden.
2000-luvulla Halmstadia on valmentanut seuran pitkäaikainen pelaaja ja valmentaja Jan Andersson. Hän jätti tehtävänsä kauden 2009 jälkeen Halmstadin jäätyä Allsvenskanin hännille. Joulukuussa 2009 seuran valmennusvastuuseen nimitettiin Lars Jacobsson ja Michael Svensson. Joulukuussa 2010 Halmstads BK esitteli Josep Clotet Ruizin uutena valmentajana, miehen sopimus on yksivuotinen. Kausi 2011 lähti kuitenkin espanjalaisluotsin alaisuudessa surkeasti käyntiin ja Clotet Ruiz sai heinäkuun alussa 2011 potkut tehtävistään. Halmstad voitti hänen alaisuudessaan vain yhden ottelun. Uudeksi päävalmentajaksi seura palkkasi Jens Gustafssonin. Kauden 2011 päätteeksi Halmstad jäi sarjan viimeiseksi voitettuaan vain kolme ottelua koko kaudella. Näin se putosi Superettaniin pelattuaan pääsarjassa vuodesta 1993 saakka. Visiitti Superettanissa jäi kuitenkin vain yhteen kauteen. Kausina 2013-2014 Halmstad pelasi Allsvenskanissa kohtuullisesti ja onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Kaudella 2015 peliesitykset eivät kuitenkaan enää riittäneet menestykseen ja Jan Jönssonin valmentama HBK putosi kauden jälkeen Superettaniin.
Allan Vainola
Allan Vainola (v:een 1975 Allan Annus, s. 11. maaliskuuta 1965 Tartto) on virolainen kitaristi, laulaja ja säveltäjä. Vainola on soittanut monissa virolaisissa yhtyeissä, joista tunnetuin on Vennaskond. Vainola on myös laulaja Virossa isoa suosiota saavuttaneissa yhtyeissä Metro Luminal sekä Sõpruse Puiestee. Vainola on tehnyt myös teatterimusiikkia.
Allan Vainola liittyi Vennaskondaan tammikuussa 1991 ja heti seuraavassa yhtye muutti Suomeen, jossa asuivat Turussa, Lahdessa, Vaasassa ja Oravaisilla lokakuuhun 1992 asti.
Perhe
Allan Vainola avioitui runoilija ja lastenkirjailija Kätlin Vainolan (o.s. Kõlamets; kirjailijanimeltään Marie Myrk; s. 1978) kanssa 11. maaliskuuta 2002 Haapsalussa. Heillä on kaksi poikaa, Richard (s. 2004) ja Lukas (s. 2010). Vainolan vanhin poika Hyrr-Innokent Vainola (s. 29.3.1991) on laulaja-kitaristi. Hyrr-Innokent oli aikanaan listattuna Viron oudoimpana nimenä, jossa muinaisskandinaavinen Hyrr yhdistyy Vainolan ihaileman venäläisen näyttelijän Innokenti Smoktunovskin nimeen.
Vainolan yhtyeet
Vainolalla on myös vuodesta 2007 ollut kaksi muuta projektiyhtyettä Kelder sekä Unenäopüüdjad.
Annemarie Moser-Pröll
Annemarie Moser-Pröll (o.s. Pröll, s. 27. maaliskuuta 1953 Kleinarl) on itävaltalainen alppihiihdon olympiavoittaja. Hän oli menestynein naisalppihiihtäjä alppihiihdon maailmancupissa 1970-luvulla.
Moser-Pröll saavutti parhaat menestyksensä syöksylaskussa, suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuoden 1972 talvikisoissa Sapporossa hän saavutti kaksi olympiahopeaa (syöksylasku ja suurpujottelu) ja voitti viimeisenä kilpailuvuotenaan 1980 Lake Placidin kisoissa syöksylaskun olympiakultaa. Maailmancupin kokonaiskilpailun Moser-Pröll voitti kuudesti (kausina 1970–1971, 1971–1972, 1972–1973, 1973–1974, 1974–1975 ja 1978–1979). Hänellä on 62 maailmancupin osakilpailuvoittoa (36 syöksy, 16 suurpujottelu, 3 pujottelu, 7 alppiyhdistetty), ja hän oli pitkään naisalppihiihtäjien voittotilaston kärjessä. Lindsey Vonn ohitti hänet tilastossa 19. tammikuuta 2015.
Vuonna 1980 olympiakullan jälkeen Moser-Pröll lopetti kilpailu-uransa ja siirtyi ravintola-alalle. Hänellä on ”Weltcup-Cafe Annemarie” -kahvila Kleinarlissa. Hän on ollut naimisissa Herbert Moserin kanssa vuodesta 1974 ja pariskunnan tytär Marion syntyi 1982. Joulukuussa 2003 syntyi heidän ensimmäinen lapsenlapsensa.
Junior Soprano
Corrado "Junior" Soprano on kuvitteellinen henkilö HBO:n tuottamassa tv-sarjassa Sopranos. Hänellä on mutkikas suhde sarjan päähenkilö Tony Sopranoon, jonka setä hän on. Junior ei ole naimisissa.
Lähteet
HBO:n profiili: http://www.hbo.com/the-sopranos/cast-and-crew/corrado-junior-soprano/index.html
Keskimatkan juoksu
Keskimatkan juoksulla tarkoitetaan juoksumatkoja, jotka ovat vähintään 800 metriä ja alle 3 000 metriä. 3 000 metriä ylittävät matkat luetaan kestävyysjuoksuihin ja lyhyet matkat pikajuoksuihin. 800 metriä ja 1 500 metriä ovat suosituimmat keskipitkät juoksumatkat, sillä ne juostaan yleisurheilun arvokilpailuissa. Myös mailin juoksu (1 609 metriä) on suosittu juoksumatka, vaikka sitä järjestetään nykyisin enää harvemmissa kilpailuissa Ison-Britannian ulkopuolella. Joissain tapauksissa myös 3 000 metrin sekä kahden mailin kilpailut saatetaan lukea kuuluviksi keskimatkoihin.
Suomalaismenestys
1 500 metrin juoksussa suomalaiset ovat voittaneet olympiakullan kolme kertaa. Paavo Nurmi voitti matkan vuonna 1924, Harri Larva vuonna 1928 ja Pekka Vasala vuonna 1972.
Suomenröyhytatar
Suomenröyhytatar eli suomentatar (Koenigia × fennica, aiemmin Aconogonon × fennicum) on kurjentattariin kuuluva lajiristeymä, joka on alppiröyhytattaren eli alppitattaren (Koenigia alpina) ja laavaröyhytattaren eli laavatattaren (Koenigia weyrichii) risteymä.
Ulkonäkö ja koko
Suomenröyhytatar on kookas monivuotinen ruoho ja kasvaa 100–170 senttimetriä korkeaksi. Kantalajeistaan se muistuttaa enemmän laavaröyhytatarta, johon verrattuna suomenröyhytattaren lehdet ovat kapeammat ja alta vähemmän karvaiset. Kasvutapa on pensasmainen. Kasvi kukkii heinä–elokuussa kellanvalkoisin monikukkaisin röyhykukinnoin, jotka eivät haise hyvältä.
Käyttö
Suomenröyhytatarta kasvatetaan Suomessa yleisenä koristekasvina ja käytetään muun muassa näkösuojakasvina koristepensaiden sijaan. Se on suomalainen perinnekasvi.
Okapi Aalstar
Okapi Aalstar on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten Generali Okapi Aalstar -nimellä vuosina 2007–2013. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Okapi Aalstar on voittanut Belgian cup-mestaruuden vuonna 2012 ja Belgian supercup-mestaruuden vuosina 2012 ja 2013.
Ana Hickmann
thumb|Ana Hickmann vuonna 2009. Ana Hickmann (s. 1. maaliskuuta 1981 Santa Cruz do Sul, Rio Grande do Sul) on brasilialainen malli.
Hickmann on tullut tunnetuksi huomattavan pitkistä jaloistaan, ja hän oli aiemmin Guinnessin ennätysten kirjassa ”maailman pitkäsäärisimpänä mallina”. Hän on 185 senttimetriä pitkä ja hänellä on vaalea tukka ja siniset silmät. Maxim-lehti sijoitti hänet vuonna 2004 sadan kuumimman naisen listan 47. ja vuonna 2005 85. sijalle.
Hickmann meni 14. helmikuuta 1998 naimisiin Alexander Correan kanssa ollessaan täyttämässä vasta 17 vuotta.
Kesä ’42
Kesä ’42 (Summer of ’42) on Robert Mulliganin ohjaama komediallinen draamaelokuva vuodelta 1971. Nostalgisessa kasvukertomuksessa 15-vuotias Hermie viettää sotavuosina kesäänsä Yhdysvaltojen itärannikon Nantucketin saarella kahden muun pojan kanssa ja ihastuu yksipuolisesti ystävälliseen nuoreen naiseen, jonka mies on rintamalla. Tarina perustuu käsikirjoittaja Herman Raucherin omiin muistoihin, jotka hän elokuvan saaman yllättävän hyvän yleisömenestyksen myötä sovitti myös romaaniksi.
Elokuvan musiikin on säveltänyt Michel Legrand, joka palkittiin parhaan musiikin Oscarilla ja brittiläisellä Bafta-palkinnolla. Elokuva sai lisäksi kolme muutakin Oscar-ehdokkuutta (paras alkuperäiskäsikirjoitus, paras kuvaus ja paras leikkaus) sekä kaksi Golden Globe -ehdokkuutta (paras draamaelokuva ja paras ohjaus). .
Vastaanotto
Elokuvan tv-ensiesityksen alla joulukuussa 1980 Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti, että elokuva on raikkaimmillaan alun lomanviettojaksoissa kuvatessaan kolmen murrosikäisen pojan sattumuksia, mutta vakavammassa loppujaksossa tarinan käsittely on hieman etäistä. Myös Chicago Sun-Timesin Roger Ebertin mielestä koko elokuva on melko ulkokohtaista aikuisen miehen muistelua eikä oikein pääse nuorukaisen pään sisään tai aitoihin nuoruuden tunnelmiin.
Lars M. Boström
Lars Mikael Boström (4. marraskuuta 1920 Sipoo – 23. elokuuta 1982) oli suomenruotsalainen runoilija.
Boströmin vanhemmat olivat puutarhurimestari Hjalmar Wilhelm Boström ja Sara Elisabeth Birgitta (o.s. Berg). Boströmin puoliso oli Maire Rosalia (o.s. Lindqvist; 1918–1988 ) vuodesta 1941. Boström työskenteli teknikkona Helsingissä.
V Film
Historia
Alun perin TV1000 (nykyinen V Film) näkyi vain Ruotsissa. Myöhemmin kanava laajentui muihin Pohjoismaihin, Suomeen, Tanskaan ja Norjaan. Vuoden 2004 alussa TV1000 East aloitti toimintansa. East suunnattiin Baltian maihin, Venäjälle, sekä muihin Itä-Euroopan maihin. Lokakuussa 2005 aloitettiin pelkästään venäläisiä elokuvia näyttävä kanava, TV1000 Russkoe Kino. Balkanin maihin tarkoitettu TV1000 Balkan aloitti lähetyksensä vuonna 2006. 1. maaliskuuta 2012 kaikki TV1000 -kanavat muuttuivat Viasat Film -kanaviksi. 1. kesäkuuta 2020 kaikki Viasat Film -kanavat muuttuivat V Film -kanaviksi.
1. syyskuuta 2004 TV1000 -kanavat järjesteltiin uudelleen; Cinema ja kolme muuta TV1000 -kanavaa lopettivat ja niiden tilalle tuli neljä uutta teemakanavaa. Nykyiset kanavat ovat seuraavanlaiset:
Näkyvyysalueet
TV1000 aloitti toimintansa vuonna 1989 Ruotsissa, nykyisin Viasat Film -kanavat näkyvät satelliittivälitteisinä koko Euroopassa sekä Keski- ja Pohjois-Aasiassa. Kaapeliverkoissa kanava on nähtävissä Norjassa, Tanskassa, Suomessa, Serbiassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Montenegrossa, Virossa ja Venäjällä.
İki Dakika
İki Dakika on İzel Çeliközin, Reyhan Karacan ja Can Uğurluerin esittämä kappale, joka edusti Turkkia vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 12. 44 pisteellä.
Angelus
Angelus - Herran Enkeli on perinteinen katolinen rukous, jota rukoillaan kuudelta aamulla, keskipäivällä ja kuudelta illalla. Herran enkelin rukouksen rukousajan ilmoittamiseksi soittavat katoliset kirkot kellojaan.
Perinne
Sana Angelus on latinaa ja tarkoittaa enkeliä ja rukous kertoo Jumalan ihmiseksi tulemisesta alkaen sanoilla, joilla Herran enkeli toi viestin Marialle. .
Rukouksen nykyinen muoto kehittyi askel askelelta. Sydänkeskiajalla uskovia opetettiin rukoilemaan se kolme kertaa päivässä Kristuksen ihmiseksitulon muistoksi.
Enkelin tervehdyksen rukoileminen kolme kertaa päivässä löytyy nykyäänkin käytännössä kaikista katolisista rukouskirjoista ja paavi suosittelee uskovia rukoilemaan sen. Vuosisataista esimerkkiä näyttäen nykyinenkin paavi rukoilee sen sunnuntaisin ja pyhäpäivisin Pietarinkirkon aukiolla. Tällöin hän asettuu aukiolle suuntauvan asuntonsa ikkunan ääreen niin, että ikkunan läheisyydessä aukiolla olevat ihmiset näkyvät ja kuulevat hänet. Pääsiäisaikana rukoillaan Angeluksen sijasta "Regina Coeli"-rukous.
Rukouksen kulku
Useamman ihmisen rukoillessa yhdessä se rukoillaan vuorotellen siten, että yksi sanoo E-kohdat ja muut vastaavat V-kohdilla.
E: Herran enkeli toi sanoman Marialle, V: ja hän tuli raskaaksi Pyhästä Hengestä.
E: Terve, Maria, armoitettu, Herra sinun kanssasi, siunattu sinä naisten joukossa ja siunattu kohtusi hedelmä, Jeesus. V: Pyhä Maria, Jumalanäiti, rukoile meidän syntisten puolesta nyt ja kuolemamme hetkenä. Aamen
E: Ja Sana tuli lihaksi V: ja asui meidän keskellämme.
E: Rukoile puolestamme, pyhä Jumalansynnyttäjä, V: että me Kristuksen lupausten arvoisiksi tulisimme. E: Rukoilkaamme. Kaikkivaltias Jumala, vuodata armosi sydämeemme, että me, joille enkeli on antanut tiedoksi Poikasi Kristuksen ihmiseksi tulemisen, pääsisimme hänen kärsimisensä ja ristinsä kautta ylösnousemuksen kirkkauteen. Tätä pyydämme saman Kristuksen, Herramme, kautta. V: Aamen.
Teksti latinaksi:
Grátiam tuam, quaésumus, Dómine, méntibus nostris infúnde; ut qui, ángelo nuntiánte, Christi Fílii tui incarnatiónem cognóvimus, per passiónem eius et crucem, ad resurrectiónis glóriam perducámur. Per eúndem Christum Dóminum nostrum.
Marja Naskila
Marja Naskila (s. 20. heinäkuuta 1946 Pori) on suomalainen Espanjassa asuva kirjailija. Hän valmistui filosofian maisteriksi ja hän on toiminut maatilanemäntänä, historian ja äidinkielen lehtorina, kirjallisuuskriitikkona ja toimittajana.
Étienne-Louis Boullée
pienoiskuva|Newtonin hautamuistomerkki Étienne-Louis Boullée, (12. helmikuuta 1728 Pariisi – 6. helmikuuta 1799 Pariisi) oli ranskalainen visionäärinen arkkitehti sekä arkkitehtuurin teoreetikko ja opettaja.
Boullée aikoi aluksi taidemaalariksi, mutta noudatti isänsä toiveita ja alkoi opiskella arkkitehtuuria. Boullée avasi oman arkkitehtitoimistonsa jo 19-vuotiaana. Hän suunnitteli 1760–70-luvuilla useita kaupunkipalatseja Pariisiin, joista tunnetuin on Hôtel de Brunoy. Vaikka hänen toteutuneet työnsä ovat kekseliäitä ja tyylipuhtaita uusklassismin esimerkkejä, on Boullée kuitenkin tunnetumpi arkkitehtuurin teoreetikkona ja opettajana. Boullée toimi arkkitehtuurin opettajana 50 vuotta, ja hänen oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa Alexandre-Théodore Brongniart, Jean-Franƈois-Thérèse Chalgrin ja Jean-Nicolas-Louis Durand.
Merkittävissä julkisten monumenttien konseptisuunnitelmissaan Boullée pyrki arkkitehtonisilla muodoilla herättämään katsojissa yleviä tunteita, välittämään niiden kautta maailman suunnattomuuden ja mahtavuuden sekä kaiken takana piilevän jumalallisen järjen. Samalla hänen ajatteluunsa vaikutti myös ajalle tyypillinen antiikin, varsinkin muinaisen Egyptin monumenttien, palava ihailu.
Arkkitehtuuripiirroksissaan Boullée pyrki tekemään geometriset perusmuodot eläviksi käyttämällä dramaattisia valon ja varjon vaihteluita. Hän korosti rakennusten mystisyyttä hautaamalla osan rakennusmassasta. Boullée käytti rakennussuunnitelmissaan lisäksi vahvaa symboliikkaa. Esimerkiksi Palais Municipal lepää neljän pedestaaleja muistuttavan vartiotuvan päällä, korostaen sitä, että yhteiskunta nojaa lakiin.
Boulléeta on ajoittain syytetty megalomaaniksi suuruudenhullujen suunnitelmiensa vuoksi. Hänen suunnitelmiaan pitäisi kuitenkin ajatella pikemminkin visioina kuin vakavina toteutusehdotuksina. Boullée edelsi 1900-luvun arkkitehtuuria pyrkimyksessään luoda ainutkertaista ja omaperäistä arkkitehtuuria, joka heijastaisi uuden sosiaalisen järjestyksen ihanteita.
Yrjö Väänänen
Yrjö Olavi Väänänen (20. heinäkuuta 1929 Viipuri – 21. maaliskuuta 1999 Helsinki ) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti, ja hän toimi suurlähettiläänä Bonnissa 1973–1974, ulkoasiainministeriön hallinnollisen osaston päällikkönä 1974–1976, alivaltiosihteerinä 1976–1977, suurlähettiläänä Kööpenhaminassa 1977–1985 sekä ulkoasiainministeriön neuvottelevana virkamiehenä 1985–1986.
Olli Ahonen
Olli Ahonen (s. 5. huhtikuuta 1979 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 401 runkosarjaottelua tehopistein 44+53=97 ja keräten 104 jäähyminuuttia sekä 50 playoff-ottelua tehopistein 3+6=9 ja keräten neljä jäähyminuuttia. Ahonen oli pelityyliltään kahden suunnan "raataja".
Anti Pathique
Anti Pathique, oikealta nimeltään Anti Nõmmsalu (s. 21. elokuuta 1966) on virolainen muusikko ja kirjailija. Pathique on soittanut kitaraa ja bassokitaraa muun muassa Vennaskondissa. Hän on myös kirjoittanut kirjoja yhdessä Tõnu Trubetskyn kanssa.
Arduino Bertoldo
Arduino Bertoldo (30. joulukuuta 1932 – 3. huhtikuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1958 ja nimitettiin Folignon hiippakunnan piispaksi 10. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Divo Zadi, jota avustivat Giovanni Benedetti ja Decio Lucio Grandoni. Bertoldo asetettiin virkaansa 20. joulukuuta.
Olli Ahonen
Ahosen ura päättyi vuonna 2006 olkapäävammaan hänen ollessa 27-vuotias. Hän toimii nykyisin finanssialalla.
Arduino Bertoldo
Bertoldo jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2008.