cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tikkurilan seurakunta
Tikkurilan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Vantaan seurakuntayhtymään kuuluva seurakunta Vantaalla. Se noudattaa Vantaan seurakuntien yhteistä strategiaa, jonka mukaan seurakuntien perustehtävä on olla "Rohkeasti armon asialla". Tavoitteena ja visiona on "Kaikkia ihmisiä kohtaava ja vahvistava sekä työssään uudistuva kirkko Vantaalla". Tikkurilan seurakunnan kirkkoherrana toimii Janne Silvast.
thumb|300px|[[Vantaan Pyhän Laurin kirkko on Tikkurilan seurakunnan pääkirkko.]]
Kesäyön unelma (vuoden 1935 elokuva)
Kesäyön unelma (A Midsummer Night’s Dream) on Max Reinhardtin ja William Dieterlen ohjaama elokuva vuodelta 1935. Se on elokuvaversio Reinhardtin Hollywood Bowlissa ohjaamasta William Shakespearen samannimisestä näytelmästä. Hollywood Bowlissa esiintyneistä näyttelijöistä useimmat korvattiin Warnerin sopimusnäyttelijöillä. Poikkeuksena oli Hermiaa näytellyt Olivia de Havilland, jolle Kesäyön unelma oli samalla ensimmäinen elokuva.
Tikkurilan seurakunta
thumb|300px|[[Tikkurilan vanha kirkko oli aikaisemmin Tikkurilan seurakunnan toinen kirkko.]]
Seurakunnan pääkirkko on Vantaan Pyhän Laurin kirkko. Tikkurilan vanha kirkko purettiin vuonna 2018 sisäilmaongelmien vuoksi. Samalla paikalle rakennettu uusi kirkko otettiin käyttöön tammikuussa 2021. Lisäksi Tikkurilan seurakunnalla on muita toimitiloja, muun muassa kaksi seurakuntakotia ja kolme kerhohuoneistoa. Tikkurilan seurakunta on jäsenmäärältään suurin Vantaan seurakunnista. Seurakuntaan kuului 31.12.2021 yhteensä 37 834 jäsentä.
Kesäyön unelma (vuoden 1935 elokuva)
Kesäyön unelma sai Oscar-palkinnot parhaasta kuvauksesta ja leikkauksesta. Lisäksi se oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi.
Tikkurilan seurakunta
Historiaa
Tikkurilan seurakunnan aiempi nimi oli vuoteen 1972 asti Helsingin pitäjän suomalainen seurakunta.
Jumalanpalvelukset
thumb|300px|right|Pyhän Laurin kirkon sisätila. Tikkurilan seurakunta järjestää viikoittaisia jumalanpalveluksia Vantaan Pyhän Laurin kirkossa ja Tikkurilan Koskikeskuksessa. Perheille järjestetään erityisiä perhemessuja.
Kirkon toimitukset
Yleisimmät kirkon toimitukset ovat kaste, avioliittoon vihkiminen ja hautaan siunaaminen. Muita toimituksia ovat esimerkiksi kodin siunaaminen, konfirmaatio, yksityinen rippi ja erilaiset rukoushetket.
Diakoniatyö
Tikkurilan seurakunnan diakoniatyö pyrkii auttamaan esimerkiksi hengellisissä asioissa, vaikeissa elämäntilanteissa ja menetyksen kohdatessa, surussa ja taloudellisissa vaikeuksissa. Diakonian toimintatapoja ovat vastaanotolla käydyt keskustelut, kotikäynnit sekä erilaiset ryhmät, retket ja leirit. Diakoniaan kuuluvat myös erityisesti yksinäisille ja vähävaraisille suunnatut ruokailutilaisuudet.
Lähetystyö ja ystävyysseurakunnat
Tikkurilan seurakunnalla on kaksi ystävyysseurakuntaa Venäjän Karjalassa (Aunus ja Petroskoi) sekä kummilapset Senegalissa ja Kolumbiassa. Seurakunnalla on ollut vuonna 2014 seuraavat nimikkolähetit: Tikkurilan seurakunnalla on kuusi nimikkokohdetta. Seurakunta tekee raamattulähetystyötä Unkarissa, jossa sillä on Raamatun levitys- ja opetustyötä. Venäjällä sillä on Raamattu Suomen suvulle -projekti, jossa tuetaan Raamatun käännöstyötä suomensukuisille kielille yhteistyössä Suomen Pipliaseuran kanssa. Medialähetystyötä tehdään Lähi-itään, jonne seurakunta tuottaa arabiankielistä Sydämen puhetta televisio-ohjelmaa yhteistyössä Sanansaattajien kanssa. Israelissa on seurakunta- ja evankelioimistyötä juutalaisten ja palestiinalaisten sekä maassa asuvien siirtotyöläisten parissa, yhteistyössä Suomen Lähetysseuran kanssa. Angolassa järjestetään Angolan luterilaisen kirkon työntekijäkoulutusta. Mongoliassa on kehitysyhteistyötä, mm. atk-koulutusta ja vammaistyötä sekä seurakuntatyötä, yhteistyökumppanina on Evankelis-luterilainen Lähetysyhdistys Kylväjä (ELK). Seurakunnassa toimii useita lähetyspiirejä, jotka avustavat nimikkokohteita.
Musiikki
Seurakunta järjestää tiloissaan musiikkitilaisuuksia ja konsertteja, joiden musiikki on monimuotoista, esimerkiksi kirkkomusiikkia, kuorolaulua, klassista, barokkia, virsiä, gospel- ja rock-musiikkia ja joulun alla Kauneimmat joululaulut -tilaisuuksia.
Seurakunnassa toimivat seuraavat kuorot ja lauluryhmät: Pyhän Laurin kuoro, Tikkurilan kirkkokuoro, Lauluryhmä Quo vadis, Corvus Laurencij -kuoro, Nuorten aikuisten lauluryhmä ja Omalla äänellä -ryhmä.
Kirkot ja seurakuntatilat
Tikkurilan seurakunnalla on seuraavat toimitilat Vantaalla:
Hallinto
Tikkurilan seurakunta kuuluu Vantaan seurakuntayhtymään, jonka muodostavat Vantaan seitsemän seurakuntaa. Yhtymä vastaa seurakuntien taloudesta ja yhteisistä tehtävistä.
Yhteinen kirkkovaltuusto
Ylintä päätösvaltaa seurakuntayhtymässä käyttää yhteinen kirkkovaltuusto. Sen jäsenet valitaan seurakuntavaaleilla. Valtuusto päättää mm. rakennushankkeista, maan myynnistä ja kirkollisveroäyrin suuruudesta. Kirkkovaltuusto hyväksyy toiminta- ja taloussuunnitelman ja talousarvion. Se valitsee myös kirkkoneuvoston jäsenet, jotka valmistelevat valtuustossa päätettävät asiat. Yhteisen kirkkovaltuuston puheenjohtaja on Eve Rämö, varapuheenjohtaja Markku Weckman.
Yhteinen kirkkoneuvosto
Vantaan seurakuntayhtymän toimeenpano- ja hallintoelimenä on yhteinen kirkkoneuvosto, joka johtaa seurakunnalliseen toimintaan liittyviä tehtäviä ja työmuotoja. Se myös valitsee muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta seurakuntien yhteiset työntekijät. Yhteisen kirkkoneuvoston puheenjohtajana toimii Tikkurilan seurakunnan kirkkoherra Janne Silvast.
Seurakuntaneuvosto
Seurakuntaneuvosto johtaa osaltaan seurakunnan toimintaa ja edistää sen hengellistä elämää sekä päättää niiden varojen käytöstä, jotka seurakunnalle osoitetaan Vantaan seurakuntayhtymän talousarviossa. Seurakuntaneuvoston jäsenmäärä määräytyy seurakunnan väkiluvun perusteella. Tikkurilassa jäseniä on 14. Tikkurilan seurakuntaneuvoston puheenjohtajana toimii kirkkoherra Janne Silvast.
Kirkkoherrat
Helsingin pitäjän suomalainen seurakunta
Mäkilitukka
Ulkonäkö ja koko
Mäkilitukka kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Sen erottaa muista litukkalajeista tiheän ruusukkeen ja usein monien varsien avulla. Varsi on yleensä kalju, tyveltä haarova ja miltei suora. Kasvi kasvattaa tiheän tyviruusukkeen, joka säilyy. Sen lehdet, 1–4 pariset, ruodit ovat jonkin verran karvaisia, lehdykät pyöreähköjä ja päätölehdykkä munuaismainen. Varsilehtiä on tavallisesti 1–4 ja ne ovat ruusukelehtiä pienempiä ja kapeampilehdykkäisiä. Pienet valkoiset kukat, joissa neljä verholehteä. Terälehdet ovat 2,5–3 mm pitkiä, n. 0,5 cm leveitä ja valkoisia. Heteitä on yleensä 4. Emiö on yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 1-luottinen.
Hedelmä ja siemen: Monisiemeninen, pitkittäin aukeava, hoikka, litteä, 15–25 mm pitkä, yleensä peränsä suuntainen karvaton litu, ne ovat äkillisesti avautuvia, kärjessä pieni, usein epäselvä, enintään 0,5 mm pitkä ota. Jotka ovat kukkia alemmaksi ulottuvia. Lituperä ¼-⅓ lidun pituudesta, pystyhkö. Siemenet vaaleanruskeita, soikeahkoja tai soikeankulmikkaita, 0,9–1,3 mm pitkiä, 6–0,9 mm leveitä, litteähköjä.
Levinneisyys
Mäkilitukkaa tavataan Länsi- ja Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Se on levinnyt paikoin myös Pohjois-Amerikkaan. Liikenteen myötä laji on levinnyt myös Etelä-Amerikkaan ja Meksikoon. Suomessa se on yleinen Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa, harvinaistuu nopeasti kohti itää ja pohjoista.
Elinympäristö
Mäkilitukan kasvupaikkoja ovat kuivat rinteet, katajakedot, laidunmetsiköt, joutomaat, louhikot ja kalliot, joskus sitä on rikkaruohona puutarhoissa tai nurmikoilla, ja usein kasvihuoneissa.
Fenmedifaami
Fenmedifaami (C16H16N2O4) on aromaattinen karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa fenmedifaami on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi metanoliin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Fenmedifaami estää kasvien fotosynteesiä estämällä sen osana olevan elektroninsiirtoketjun. Fenmedifaami on asetyylikoliiniesteraasientsyymin inhibiittori ja aineelle altistuminen voi aiheuttaa huonovointisuutta, pupillien supistumista ja kyynelvuotoa. Aine voi vaurioittaa hermostoa toistuvan altistumisen seurauksena.
Valmistus ja käyttö
Fenmedifaamia valmistetaan m-toluidiinin ja 3-metyylikarbamoyylibentsoyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä erityisesti sokerijuurikasviljelmillä, mutta myös esimerkiksi auringonkukan-, mansikan- ja pavun- ja pinaatinviljelyssä. Yhdiste on sallittu kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen alueella.
Se tuli televisiosta/Sushi driveby
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kolmannelle sijalle.
The Tail of Substance
The Tail of Substance on puolalaisen death metal -yhtye Nomadin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu omakustanteena vuonna 1997.
Vuoden 2011 miehittämättömät avaruuslennot
Vuoden 2011 miehittämättömät avaruuslennot: Laukaistujen miehittämättömien avaruusalusten määrä on 96 eli suuruusluokaltaan kuten edeltävinä vuosina. Vuoden aikana tehtiin 71 laukaisua. Näiden lisäksi kuusi laukaisua epäonnistui osin tai kokonaan tuhoten noin kaksitoista satelliittia ja avaruusluotainta: neljä näistä epäonnistumisista oli venäläisten aikaansaamia, yksi kiinanlainen ja yksi yhdysvaltalainen. Venäläisten epäonnistumiset nostivat Venäjällä esiin keskustelun siitä, että sen avaruustoiminta on edelleen ollut vanhojen neuvostokonkareiden johdossa ja heidän poistumisensa on jättämässä osaamisvajeen. Länsimaisia laukaisuja oli kaikista vajaa neljännes ja valtaosa laukaisuista oli venäläisiä tai aasialaisia, joka ilmentää rakettitekniikan paluuta sen keksimisaluilleen, Kiinaan, Intiaan ja Venäjälle.
Vuosi on miehitettyjen avaruuslentojen juhlavuosi, sillä 12. huhtikuuta Juri Gagarinin lennosta Vostok 1 on kulunut 50 vuotta. Vuonna 2011 on kulunut 25 vuotta NASAn Challenger-avaruussukkulan tuhosta. Vuonna 2011 NASAn jäljellä olevat sukkulat siirtyivät museoihin tehden kaksi tai kolme viimeistä lentoaan. Vuonna 2011 kolme tai neljä yhdysvaltalaista pienempää rakettitehdasta pyrkii laukaisemaan uusia kantorakettejaan.
Vuonna 1961 Neuvostoliitto aloitti planeettalennot Venera 1VA-avaruusluotaimellaan. Vuonna 1961 laukaistiin Yhdysvalloista ensimmäinen amatöörisatelliitti Oscar 1, joka painoi 5 kg. Se on 2000-luvun CubeSat-nanosatelliittien edelläkävijä.
Aikeita, jotka siirtyivät myöhemmin vuosille
Alla on ilmoitettu aiotut mutta aiemmin vuonna 2011 toteutumattomat laukaisuhetket. Muiden kuin länsimaiden kohdalla laukaisuhetki on usein länsimaisissa lähteissä ilmoitettu väärin.
Jouluni laulut
Jouluni laulut on lauluntekijä ja muusikko Lauri Tähkän ensimmäinen joulualbumi, joka ilmestyi 7. marraskuuta 2014. Ennakkojulkaisuna levy oli saatavilla Turussa 6. marraskuuta 2014. Levyn on tuottanut Milla Viljamaa. Albumi sisältää 12 joululaulua, joista kaksi on Tähkän itsensä säveltämiä ja sanoittamia. Keväällä 2014 sävelletystä ja sanoitetusta Joulu tuo luoksein rakkaat- laulusta on tehty musiikkivideo. Laulu oli myynnissä myös yksittäisenä singlenä. Jouluni laulut on yltänyt parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 10. Lokakuussa 2017 albumi myi kultaa.
Tähkä teki joulukuussa 2014 Jouluni laulut- kirkkokonserttikiertueen, joka toteutettiin yhteistyössä Kirkon Ulkomaanavun kanssa. Kiertue tuotti yli 20 000e Kirkon Ulkomaanavun työhön. Tähkä esiintyi kiertueellaan 13 kirkossa ympäri Suomea, Turun Tuomiokirkossa muun muassa Turun filharmonisen orkesterin kanssa. Vuoden 2015 joulukuussa Tähkä teki Jouluni laulut Orchestran kanssa kahdeksan kirkkoa kattavan kiertueen esiintyen mm. kotikirkossaan Teuvalla.
Tähkä suunnitteli levyn valmistelun yhteydessä Vallilalle yhteistyössä Vallilan tekstiilisuunnittelijoiden kanssa kaksi jouluista kangaskuosia. Heartdesign-kuoseista Sydäntalvi ja Joululaulu on valmistettu muun muassa verhoja, tyynynpäällisiä sekä muita kodintekstiilejä.
Tuomo Mäkelä
Tuomo ”Tommi” Mäkelä (20. helmikuuta 1931 Kiikka – 30. joulukuuta 2010 Sastamala) oli suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja sekä hevosenomistaja ja hevoskasvattaja. Häntä kutsuttiin myös lempinimellä ”Kiikan Maestro”. Mäkelä ohjasti kilpaa seitsemällä eri vuosikymmenellä vuosien 1949 ja 2003 välillä. Suomen Hippos on palkinnut hänet Raviurheilijan kultaisella ansiomerkillä numero yksi.
Jouluni laulut
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Milla Viljamaa, ellei toisin mainittu.
Tuomo Mäkelä
Tuomo Mäkelä oli ensimmäinen suomalainen moderni ammattivalmentaja ja lajin edelläkävijä, jota useat myöhemmät ravivalmentajat pitävät esikuvanaan ja oppi-isänään. Hän aloitti lämminveristen valmentamisen ensimmäisenä Suomessa, välittömästi kun ne olivat saaneet kilpailuluvan Suomen Hippoksen edeltäjältä Suomen Ravirenkaalta vuonna 1959. Kotimaan lisäksi Mäkelä kilpaili säännöllisesti myös ulkomailla, aluksi Neuvostoliitossa 1950- ja 1960-luvuilla ja myöhemmin muun muassa Ruotsissa ja Ranskassa. Hänet tunnettiin sinisestä ajopuvustaan, jonka selässä oli iso keltainen M-kirjain.
Uran alkuvaiheet
Kiimajärven kylässä entisessä Kiikan pitäjässä syntynyt Tuomo Mäkelä asui koko ikänsä kotitilallaan, joka oli kuulunut hänen suvulleen jo 1500-luvulta saakka. Mäkelä ohjasti ensimmäistä kertaa totoraveissa vuonna 1949 Tampereen Hippoksella, jossa hän ajoi omaa kasvattiaan nimeltä Katariina. Mäkelä harrasti nuorempana myös yleisurheilua, jossa on kertonut menestyneensä parhaiten korkeushypyssä. Armeija-aikanaan hän palveli tunnetun ratsastajan Kaarlo Anttisen tallipoikana Ypäjän Hevoshuoltokoulussa.
Mäkelän ensimmäinen huippuhevonen oli suomenhevonen Veto. Sillä hän kilpaili useita kertoja myös lämminverisiä vastaan, muun muassa Moskovassa vuonna 1957 sekä Kokkolassa, jossa ori tasoituksen turvin kukisti kaksi Bodenista saapunutta ruotsalaista lämminveristä. Veto oli Suomen nopein ori vuosina 1957, 1958 ja 1959. Sitä ei kuitenkaan hyväksytty kantakirjaan, joten Veto ei voinut osallistua kuninkuuskilpailuun, mutta Sato-Satun Mäkelä ajoi voittoon ravikuningatarkilpailussa vuosina 1960 ja 1962.
Suomen ensimmäiset lämminveriset
thumb|250px|Limit ja Tuomo Mäkelä epävirallisessa Euroopan-ennätysjuoksussaan [[Käpylän ravirata|Käpylän raviradalla 14.7.1963.]] Lämminveriset saivat kilpailuoikeuden Ravirenkaalta vuonna 1959, mutta Mäkelä oli hankkinut ensimmäiset talliinsa jo vuotta aikaisemmin. Begonia- ja Kuga-nimiset orlovtammat olivat saapuneet Ypäjällä toimivalle Valtion hevossiittolalle lahjoituksena Neuvostoliitosta. Kielteisesti lämminverisiin suhtautunut siittolan johtokunta ei kuitenkaan halunnut pitää niitä, vaan myi hevoset Mäkelälle. Begonia oli lämminveristen ensimmäisenä kilpailuvuotena 1960 Suomen nopein kilometriajallaan 1.27,7.
Heinäkuussa 1960 tamma Tamara voitti Mäkelän ohjastamana ensimmäisen suomalaisille lämminverisille tarkoitetun ravilähdön Käpylän raviradalla Helsingissä. Presidentti Urho Kekkonen oli saanut Tamaran emän lahjana Neuvostoliiton johtajalta Nikita Hruštšovilta, ja sen synnyttämä varsa päätyi myöhemmin Mäkelän omistukseen. Hän voitti tammalla myös ensimmäisen lämminveristen Suomen mestaruuden vuonna 1962.
Kolmas Tuomo Mäkelän 1960-luvun alkuvuosien huippulämminverinen oli niin ikään venäläissukuinen Limit, joka juoksi vuonna 1963 Käpylässä kilometriajan 1.18,8. Tulos olisi hyväksytty kaksivuotiaiden Euroopan ennätykseksi, mikäli lähdössä olisi maksettu rahapalkinnot. Myöhemmin samana syksynä Limit juoksi Käpylässä hyväksytyn Pohjoismaiden ennätyksen 1.21,5. Mäkelä on myöhemmin kertonut pitäneensä Ruotsiin myymäänsä Limitiä kaikkien aikojen parhaana hevosenaan.
Tuomo Mäkelä tunnettiin myös kovana kauppamiehenä, joka 1960-luvulla osti runsaasti hevosia Neuvostoliitosta ja myi niistä useita myöhemmin muun muassa Ruotsiin. Tunnetuin näistä oli Limitin ohella Pulemjot, joka siirtyi länsinaapuriin vuonna 1967. Ori voitti vuoden kuluttua Ruotsin merkittävimpiin ravikilpailuihin kuuluvan kansainvälisen Åby Stora Prisin.
Myöhempiä menestyshevosia
thumb|250px|[[Toivo Pohjala (vas.) ja Tuomo Mäkelä sekä venäläiset orlovtammat Tamara ja Kuga.]] 1970-luvulla Mäkelän menestyshevosia olivat lämminverisistä muun muassa Rasluka, Frances Min, Mynttorg, Flight Boy sekä Meadow Musial ja suomenhevosista vuoden 1976 derbyvoittaja Vekku-Lento. Rasluka ja Frances Min voittivat muun muassa Mäkelän kotiradalla Porissa kilpaillun Kultaloimen peräkkäisinä vuosina 1972 ja 1973. Mynttorg puolestaan paransi kaksi kertaa absoluuttista Suomen ennätystä sekä voitti kansainvälisen Tuoppi-ajon ja Orivaltikan Forssan Pilvenmäellä. Myöhemmin Länsi-Saksaan myyty Meadow Musial puolestaan voitti Seinäjoki-ajon vuonna 1979. Mäkelän suurimmaksi menestykseksi ulkomailla muodostui Norjan Jarsbergissä saavutettu Jarlsberg Grand Prixin ykköstila Flight Boylla vuonna 1976.
Joulukuussa 1977 Mäkelän talleilla Kiikassa sattui suuri tulipalo, joka vaati 12 hevosen hengen. Ainoastaan kolme tallin 15 hevosesta pelastettiin. Onnettomuudessa kuolivat muun muassa Flight Boy ja Vekku-Lento. 1970- ja 1980-luvuilla Mäkelä toimi Kiikassa sijainneen kotipaikkansa lisäksi valmentajana myös Helsingissä Vermon raviradalla, jonka ensimmäisiä ratavalmentajia hän oli vuodesta 1978 lähtien.
Tuomo Mäkelän tunnetuimmat 1980-luvun hevoset olivat suomenhevonen Suikku, joka voitti ikäluokkansa Kriteriumin vuonna 1982 sekä Yhdysvalloista ostettu lämminverinen Dennison Hanover. Suikusta on tullut myöhemmin Vokkerin, Vieterin ja Hilun ohella yksi neljästä merkittävimmistä suomenhevosten periyttäjistä, joista valtaosa nykypäivän juoksijoista polveutuu. Dennison Hanover voitti St. Michel -ajon vuonna 1986 ja juoksi sekä karsinnassa että finalissa kilometriajan 1.12,4, joka oli uusi Suomen ennätys. Dennison Hanoverilla Mäkelä osallistui Tukholmassa vuonna 1987 yhtena maailman merkittävimmistä ravikilpailuista pidettävään Elitloppettiin, mutta ei selviytynyt karsintalähdöstä finaaliin. Samana vuonna Dennison Hanover sijoittui toiseksi Pariisissa Vincennesin raviradalla juostussa Prix du Luxembourgissa.
Mäkelän viimeisiä menestyshevosia olivat 1990-luvun jälkipuoliskolla kilpailleet suomenhevoset Vistari ja Niko-Vokker. Vistarilla hän voitti muun muassa Kuninkuusravien yhteydessä kilpailtavan Pikkukunkun sekä Tawastjernan ja Fabritiuksen muistoajot.
Muita saavutuksia
Viimeisen kerran Tuomo Mäkelä ajoi kilpaa 72-vuotiaana Porin raviradalla joulukuussa 2003. Valmentajana hän jatkoi vuoteen 2010 saakka. Yhteensä Mäkelä saavutti urallaan 2 612 voittoa. Lukema ei ole kuitenkaan täysin tarkka, sillä Suomen Hippoksen tietokonejärjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1977, ja sitä ennen saavutetut voitot eivät välttämättä näy tilastoissa.
Suomen ajajaliigan Mäkelä voitti kahdesti, vuosina 1972 ja 1976. Hän oli ensimmäinen vuoden aikana sata voittoa saavuttanut suomalainen raviohjastaja ja ensimmäinen jäsen niin sanotussa Tuhannen voiton klubissa. Tuomo Mäkelä kuoli 79-vuotiaana joulukuussa 2010 vaikean sairauden uuvuttamana kotonaan Sastamalan Kiimajärvellä.
Rakel Liekki
Tiina-Rakel Liekki (ent. Tiina-Rakel Koponen, s. 20. syyskuuta 1979 Suonenjoki), taiteilijanimeltään Rakel Liekki, on suomalainen media-alan toimija, kuvataiteilija ja toimittaja. Liekki työskentelee Ylen uutis- ja ajankohtaistoimituksessa kolumnien ja blogien tuottajana.
Unisatu – Kootut levytykset 1971–1980
Unisatu – Kootut levytykset 1971–1980 on Salomonin kahden cd:n kokoelmajulkaisu, joka ilmestyi 27. toukokuuta 2009.
Rakel Liekki
Aiemmin Liekki työskenteli muun muassa toimittajana Yle Uutisten verkkotoimituksessa sekä tuottajana, toimittajana ja televisiojuontajana Yle Kioskissa. Hän on myös työskennellyt markkinointi- ja viestintäpäällikkönä Nenäpäivä-kampanjaa järjestävässä Nenäpäivä-säätiössä sekä toiminut kolumnistina ja radiojuontajana.
Ura
Liekki valmistui kuvataiteilijaksi vuonna 2001 Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulusta pääaineenaan maalaus. Liekki on tehnyt myös käsite- ja performanssitaidetta. Taideteoksissaan Liekki on käsitellyt erityisesti sukupuolen ja seksuaalisuuden teemoja.
Liekki on 2000-luvun alussa toiminut myös pornonäyttelijänä, -käsikirjoittajana ja -ohjaajana. Hän lopetti aikuisviihdeuransa 2005. Omien sanojensa mukaan hän hakeutui eikä ajautunut pornouralle. Pontimena oli taiteellinen kokeilu eikä kuuluisuuden hakeminen tai ansaitsemiskeino. Taiteen saralla Liekki teki muun muassa Mikko Hynnisen kanssa Fantasia#1 pornotähdelle -äänitaideteoksen, jota esitettiin Kiasmassa vuonna 2006.
Taidenäyttelyitä
Televisiotöitä
Radiotöitä
Ennen Yleisradion palvelukseen siirtymistään Liekki myös kirjoitti freelancerina henkilöhaastatteluja Nöjesguideniin sekä kolumneja Karjalaiseen, Keskisuomalaiseen, Länsi-Savoon, Savon Sanomiin, Hustleriin, Etelä-Suomen Sanomiin, Uutispäivä Demariin, Lemmikki-lehteen ja jääkiekkolehti Lämäriin.
Vuonna 2008 Liekki oli Animalian ja SEY:n häkkikananmunia vastustaneen Irti mun munista! -kampanjan keulakuva.
Esiintymiset musiikkivideoilla ja musiikkikappaleilla
Liekki on ohjannut Olavi Uusivirran musiikkivideon ”Elvis istuu oikealla” vuonna 2012. Lisäksi Liekki on esiintynyt seuraavilla musiikkivideoilla:
Liekki esiintyy vokalistina The Capital Beatin kappaleella ”Baby is Sleeping” (2009).
Yksityiselämä
Liekki on syntynyt Suonenjoella, viettänyt lapsuutensa Mikkelissä ja käynyt lukion Lapinlahden Kuvataidelukiossa. Hän oli naimisissa Private Line -yhtyeen kitaristin Juha Jakosen kanssa vuosina 2007–2010 ja rekisteröidyssä parisuhteessa toimittaja-kansanedustaja Silvia Modigin kanssa huhtikuusta lokakuuhun 2011.
Kleven herttuakunta
Kleven herttuakunta oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan herttuakunta, joka sijaitsi nyky-Saksan Nordrhein-Westfalenin alueella. Sen alue sijaitsi Reinjoen molemmin puolin sen pääkaupungin Kleven ympärillä kattaen suunnilleen nykypäivän Kleven ja Weselin kunnat sekä Duisburgin kaupungin.
Kleven kreivikunta mainitaan ensimmäisen kerran 1000-luvulla. Vuonna 1417 siitä tuli herttuakunta. Viimeisen Jülich-Kleve-Bergin herttuan kuoltua ilman jälkeläisiä vuonna 1609 puhkesi Jülichin perimyssota, jonka seurauksena Kleven herttuakunta joutui Brandenburgille ja myöhemmin Preussille.
The Devilish Whirl
The Devilish Whirl on puolalaisen death metal -yhtye Nomadin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1999.
Kappalelista
Kaikki kappaleet sanoittanut Bleyzabel.
Pyratsiini
Pyratsiini (C4H4N2) on aromaattinen heterosyklinen yhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa pyratsiini on väritöntä kiteistä tai vahamaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Yhdisteellä on voimakas pyridiinin hajua muistuttava haju. Pyratsiini on heikko emäs. Pyratsiini reagoi helposti nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla. Elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla se ei sen sijaan reagoi. Tämä käyttäytyminen on tyypillistä typpeä sisältäville aromaattisille heterosyklisille yhdisteille.
Pyratsiiniä voidaan valmistaa piperatsiinista katalyyttisesti.
Lokossa
Lokossa on kaupunki Beninissä. Se kuuluu Monon departementtiin. Lokossa tarkoittaa ”irokon alla”. Iroko on keski-afrikkalainen puulaji.
Lokossassa asui 104 428 asukasta vuonna 2013. Yhteensä pinta-alaa Lokossalla on noin 260 km². Väestöntiheys on 402 asukasta yhtä neliökilometriä kohden. Lokossassa puhutaan ranskan kieltä.
L’Olimpiade (Vivaldin ooppera)
L'Olimpiade on Antonio Vivaldin vuonna 1734 säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Pietro Metastasion librettoa käyttivät Vivaldin lisäksi lukemattomat säveltäjät (mm. Pergolesi, Paisiello ja Cimarosa) vuosien 1733 ja 1798 välillä - siitä on olemassa yli 120 versiota.
Juoni
Tapahtumat sijoittuvat Eliin seudulle Kreikkaan, Olympian pyhäkköalueen lähelle, Olympian kisojen avajaispäiväksi. Neljää päähahmoa yhdistävät aiemmat ihmissuhdekuviot. Megacle on uljas ateenalainen urheilija joka rakastaa Aristeaa, jota tytön isä, Sikyonin tyranni Clistene on kieltänyt nuorukaista tapaamasta. Megaclen hengen kerran pelastanut, Kreetan kuninkaan poika Licida taas rakastaa Argeneä, mutta myös häntä tytön isä on neuvonut pysymään kauempana. Clistene on olympialaisten kilpailujen suojelija. Hän on luvannut Aristean käden kilpailujen sankarille. Mukanaan hänellä on uskollinen palvelijansa Alcandro, jolle Clistene aikoinaan uskoi tehtäväksi heittää Aristean kaksonen Filindo aaltojen vietäväksi koska Delfoin oraakkeli oli ennustanut tämän eräänä päivänä tekevän isänmurhan. Ensimmäisen näytöksen alkaessa palvelijansa Amintan kanssa Olympiaan saapunut Licida on juuri rakastunut Aristeaan, unohtaen Argenelle tekemänsä lupaukset. Hän ei tiedä Argenen olevan myös Olympiassa Licori-nimiseksi lammaspaimeneksi naamioituneena ja aikoo voittaa prinsessan sydämen itselleen pistämällä Kreetalta kutsuman ystävänsä Megaclen kilpailemaan hänen (Licidan) nimellä.
Plain Old Documentation
Plain Old Documentation, yleensä lyhennetty POD, on yksinkertainen merkintäkieli, jota käytetään kirjoittamaan dokumentaatiota Perl-ohjelmointikielelle, Perl-ohjelmille ja Perl-moduuleille.
Tarkoitus
POD on suunniteltu olemaan yksinkertainen, puhdas kieli, joka sisältää tarpeelliset merkinnät. Siinä ei ole sisäänrakennettuja mekanismeja fonteille, kuville, väreille, eikä taulukoille; sen sijaan se yrittää olla tarpeeksi laaja ollakseen hyödyllinen. Tavoitteita ovat:
Käyttö
Lähes kaikki dokumentaatio Perl-maailmassa on tehty POD:lla. Itse Perl, kaikki julkiset Perl-moduulit, monet skriptit sekä monet artikkelit osoitteessa Perl.com on dokumentoitu POD:lla.
POD:ia harvoin luetaan raakana, kuitenkin se on suunniteltu olemaan luettavana ilman erillisiä ohjelmia. Sen sijaan sitä luetaan perldoc- ohjelmalla, muunnetaan Unixin manuaalisivuksi tai muutetaan HTML-muotoon.
Puhtailla POD-tiedostoilla on yleensä -pääte, mutta POD:ia usein kirjoitetaan suoraan Perl-koodiin, joka käyttää - ja  -päätteitä. (Perl-kääntäjä on suunniteltu niin, että se ei ota huomioon POD-dokumentaatiota)
Esimerkki
Esimerkkitiedosto POD:n käytöstä. Dokumentin voi katsoa perldoc-ohjelmalla tai muuttaa HTML-muotoon pod2html-ohjelmalla. $ pod2html esim.pod -o esim.html
Tiedosto: esim.pod =head1 TITLE podesimerkki - Esimerkki POD:n käytöstä =head1 SYNOPSIS $x = $foo→bar( @foobar ); print "\$x=$x"; =head1 DESCRIPTION Normaalia tekstiä. Tekstiä voi muotoilla muutaman yksinkertaisen komennon avulla. B, I , U, sekä C<$koodia> =head2 An Example List =over 4 =item * Tässä on lista =item * Listan toinen kohta =back 4 =begin html <img src="fig1.png" align="right" alt="Figure 1." /> <p> Tässä on HTML:ää. Tässä lohkossa voi lisätä kuvia include images, käyttää <span style="color: green"> tyylimäärittelyjä</span>, tai tehdä mitä tahansa HTML:llä. POD-jäsentimet, jotka eivät tuota HTML:ää ohittavat tämän lohkon. </p> =end html =head1 SEE ALSO L, L , L<Pod::Parser>. =head1 COPYRIGHT Copyright 2005 J. Random Hacker <jrh@cpan.org>. Permission is granted to copy, distribute and/or modify this document under the terms of the GNU Free Documentation License, Version 1.2 or any later version published by the Free Software Foundation; with no Invariant Sections, with no Front-Cover Texts, and with no Back-Cover Texts. =cut
Miss Farkku-Suomi
Miss Farkku-Suomi tarkoittaa:
Surfer Rosa
Surfer Rosa on yhdysvaltalaisen vaihtoehtorock-yhtyeen Pixiesin esikoisstudioalbumi. Albumin julkaisi brittiläinen levy-yhtiö 4AD vuonna 1988.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. ja san. Black Francis ellei toisin mainita.
Volkstrauertag
thumb|Volkstrauertagin kunniaksi järjestetty juhlatilaisuus vuonna 1932.
Volkstrauertag (suom. Kansan surupäivä) on Saksassa vietettävä juhlapäivä, joka on omistettu sodan uhrien muistolle (vrt. kaatuneiden muistopäivä). Kyseinen muistopäivä otettiin käyttöön ensimmäisen maailmansodan jälkeen muistuttamaan maailmansodassa kaatuneista. Vuodesta 1952 juhlaa on vietetty kaksi sunnuntaita ennen ensimmäistä adventtia (suomalaisessa kirkkovuodessa valvomisen sunnuntai), ja se on omistettu kaikissa sodissa kaatuneiden sekä sotien siviiliuhrien muistolle.
Volkstrauertag otettiin käyttöön ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919. Tällöin haluttiin luoda yksi yhteinen muistopäivä, jolloin sodassa kaatuneiden omaisten olisi mahdollista muistaa sodassa kaatuneita. Muistopäivän alkuperäisenä tarkoituksena oli sekä kunnioittaa sodassa kaatuneiden muistoa että toimia muistutuksena sodan mielettömyydestä. Muistopäivä sijoitettiin 2. paastonajan sunnuntaihin, koska kristillisessä perinteessä paastonaika mielletään katumuksen ja parannuksen ajaksi. Mukana oli siis ajatus siitä, että Volkstrauertagin tulisi olla, paitsi kaatuneiden muistopäivä, myös katumuspäivä sodan mielettömyyksien katumiseksi. Tosin jo tuolloin monet olisivat halunneet sijoittaa muistopäivän loka-, marraskuulle, jolloin kristillinen perinne muistuttaa kuolemasta ja iankaikkisuudesta.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan 1933 Volkstrauertagin luonne muuttui. Vuonna 1934 annetun asetuksen perusteella juhlan nimeksi muutettiin Heldengedenktag (suom. Sankarien muistopäivä). Kun aikaisempi Volkstrauertag oli omistettu sodassa kaatuneiden muistolle, omistettiin Heldengedenktag ennen muuta sotilaalliselle sankaruudelle. Tämän merkiksi kansanvalistus- ja propagandaministeri Joseph Goebbels käski nostaa liput, jotka aiemmin oli pidetty surun merkkeinä puolitangossa, kokotankoon. Uuden Heldengedenktagin ajankohdaksi määrättiin 16. maaliskuuta, jos se oli sunnuntai, muussa tapauksessa tätä edeltävä sunnuntai. Kyseisenä päivänä natsi-Saksa oli ottanut uudelleen käyttöön yleisen asevelvollisuuden, vastoin Versailles’n rauhansopimuksen määräyksiä. Tämä irrotti muistopäivän kristillisestä perinteestä ja liitti sen selkeästi militarismin perinteeseen. Viimeistä Heldengedenktagia vietettiin keväällä 1945.
Toisen maailmansodan jälkeen vanha Volkstrauertag otettiin käyttöön vuonna 1948 sekä Saksan liittotasavallassa että Saksan demokraattisessa tasavallassa. DDR:ssä siitä tehtiin Fasistisen terrorin uhrien kansainvälinen muistopäivä sekä taistelupäivä fasismia ja imperialistien sotaa vastaan (saks. Internationaler Gedenktag für die Opfer des faschistischen Terrors und Kampftag gegen Faschismus und imperialistischen Krieg). Liittotasavalta päätti vuonna 1952 siirtää muistopäivän syksyyn, jolloin se osuu kristillisen perinteen mukaiseen kuolleiden muistamisen aikaan. Samalla Volkstrauertagista tehtiin yleinen sodassa kaatuneiden muistopäivä.
Volkstrauertagia vietetään yleensä sotilaallisin kunnianosoituksin, tosin myös muistojumalanpalveluksia järjestetään. Muistotilaisuuksia pidetään yleensä sankarihautausmailla ja sodassa surmansa saaneiden muistomerkeillä. Myös Saksan liittotasavallan parlamentissa, Bundestagissa, on tapana järjestää muistojuhla, jossa Saksan liittopresidentti pitää puheen sodassa surmansa saaneiden muistolle. Volkstrauertagin seremonioihin kuuluvat surumarssit, muistopuheet ja seppelten lasku muistomerkeille ja sankarihaudoille. Yleensä ohjelmaan kuuluu myös Saksan kansallislaulu Deutschlandlied sekä laulu Ich hatt’ einen Kameraden.
Valkoiset emigrantit
Vuosina 1917–1923 noin 900 000–2 000 000 venäläistä lähti tai karkotettiin maasta.
Monet valkoiset emigrantit asettuivat asumaan Itä-Euroopan slaavilaisiin maihin, kuten Jugoslaviaan, Bulgariaan, Tšekkoslovakiaan ja Puolaan. Myös Viroon, Latviaan, Liettuaan, Suomeen ja Turkkiin asettui asumaan paljon valkoisia venäläisiä; näitä maita pidettiin usein kauttakulkumaina. Idässä monet asettuivat asumaan Kiinaan ja Japaniin. Suurin osa asettui kuitenkin asumaan Ranskaan, Isoon-Britanniaan, Saksaan tai Yhdysvaltoihin. Jotkut menivät Kanadaan, Brasiliaan, Argentiinaan tai Australiaan.
Monilla valkoisilla oli melkein sama ideologia: antikommunismi, ortodoksisen kirkon voimakas vaikutus, sananvapaus ja markkinatalous. Kahta viimeistä ei tosin ollut tsaarin Venäjälläkään, jossa valkoiset olivat olleet vallassa. Monet valkoisista emigranteista olivat monarkisteja, jotka kannattivat Romanovin hallitsijasuvun paluuta valtaan, mutta laillisesta kruununperijästä ei ollut yksimielisyyttä. Valkoisten emigranttien joukoissa oli Venäjältä paenneita ortodoksisen kirkon pappeja ja piispoja, jotka perustivat myöhemmin Karlovcin synodin eli ”Venäjän kirkon maanpaossa”. Maanpakoon asettui myös monia sellaisia henkilöitä, jotka olivat vastustaneet sisällissodan aikana valkoisia ja näiden tavoitteita: esimerkiksi bolševikkien kanssa kilpailleiden vasemmistopuolueiden kuten menševikkien johtajia ja Neuvostoliiton vähemmistökansallisuuksien separatisteja.
Valkoisia emigrantteja yhdistäneistä poliittisista järjestöistä tunnetuin oli kenraali Pjotr Wrangelin johdolla vuonna 1924 perustettu Venäjän yleissotilaallinen liitto eli ROVS. Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu NKVD onnistui soluttamaan järjestön johtoon omia kaksoisagenttejaan ja eliminoimaan useita sen johtajia.
Toisen maailmansodan aikana osa valkoisista emigranteista antoi isänmaallisista syistä tukensa Neuvostoliiton sodalle natsi-Saksaa vastaan, osa pysyi puolueettomina ja jotkut kannattivat Saksaa.
HMS Hermione (F58)
HMS Hermione (viirinumero F58) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.
Valkoiset emigrantit
Tunnettu valkoisten venäläisten hautausmaa on Sainte-Geneviève-des-Bois'n venäläinen hautausmaa Sainte-Geneviève-des-Boisissa Pariisin lähellä.
HMS Hermione (F58)
Valmistus
Alus tilattiin Alexander Stephen and Sonsilta Greenockista, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1965. Se laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1967 ja valmistui 11. heinäkuuta 1969.
Palvelus
Alus siirrettiin 1992 reserviin ja myytiin romutettavaksi 1997.
Hercule Poirot: Aikataulukon arvoitus
Hercule Poirot: Aikataulukon arvoitus (The ABC Murders, 2018) on neliosainen brittiläinen televisiosarja, joka perustuu Agatha Christien Hercule Poirot -romaaniin Aikataulukon arvoitus (alkuteos The A.B.C. Murders, 1935, suom. Aune Suomalainen WSOY, 1938). Nimiosaa sarjassa näyttelee John Malkovich.
Sarjan on käsikirjoittanut Sarah Phelps ja ohjannut Alex Gabassi. Muissa rooleissa näyttelevät Rupert Grint, Andrew Buchan, Tara Fitzgerald ja Shirley Henderson.
Sarjan hahmo eroaa täysin David Suchet'n esittämästä hymyilevästä Poirot'sta. Sarjan maailmankuva on kyyninen. Käsikirjoittaja Sarah Phelps tuo mysteerin keskipisteeksi Poirot'n sotatrauman, ja hahmo saa uuden historian.
Tarinassa Poirot'n kunnianpäivät ovat mennyttä. Poissa ovat myös komisario Japp ja Poirot'n apuri Hastings. Poirot etsii aakkostappajaa, joka lähettää hänelle kirjeitse vihjeitä tulevista tapahtumista.
Sinfonia nro 5 (Arnold)
Malcolm Arnold sävelsi viidennen sinfoniansa Cheltenham Festival Societyn tilauksesta. Teoksen esitti ensimmäistä kertaa 3. heinäkuuta 1961 Cheltenhamin festivaalilla säveltäjän johtama Hallé-orkesteri. Säveltäjän mukaan sinfoniassa soivat nuorena kuolleiden ystävien – Jack Thurstonin, Dennis Brainin, David Paltenghin ja Gerard Hoffnungin – muistot.
Sinfonia koostuu neljästä osasta:
Chevy Chase (Maryland)
Chevy Chase on Yhdysvaltain Marylandin osavaltiossa Montgomeryn piirikunnassa sijaitseva kunnallishallinnoton kaupunki ja väestönlaskennallinen asuinpaikka. Lisäksi siihen kuuluu muutamia seudun kyliä, jotka liittävät Chevy Chasen nimeensä. Siihen kuuluu myös District of Columbian puolella Washingtonissa oleva Chevy Chase -niminen paikkakunta.
Chevy Chase on lähinnä asuinalue, ja sen lähellä on yksi suuri ostosalue Friendship Heights. 1900-luvun alkupuolella seudun asujaimistolle oli asetettu rajoituksia ihonvärin ja uskonnon perusteella. Rajoitukset kiellettiin 1948 korkeimman oikeuden päätöksellä.
2010-luvulla Movoto-kiinteistövälitysyhtiö valitsi Chevy Chasen Washingtonin pääkaupunkiseudun parhaaksi asuinalueeksi. Toiseksi ja kolmanneksi sijoittuivat niin ikään Marylandin puolella sijaitsevat Kensington ja Bethesda.
Sinfonia nro 1 (Schumann)
Robert Schumannin ensimmäinen sinfonia B-duurissa (op. 38) tunnetaan lisänimellä Kevät (Frühling). Se esitettiin ensimmäistä kertaa Mendelssohnin johdolla Leipzigin Gewandhausissa 31. maaliskuuta 1841. Säveltäjää inspiroi Adolf Böttgerin runo.
Melartin
Melartin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tyrnyauz
Tyrnyauz on kaupunki Kabardi-Balkariassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuorten pohjoisrinteellä Baksan-joen yläjuoksulla 89 kilometriä Naltšikista lounaaseen. Kaupunki on Elbrusin piirin keskus. Sen kautta kulkee Elbrusin juurelle johtava tie. Asukkaita on 21 000 henkeä (vuonna 2010).
Tyrnyauzin taajama perustettiin 1930-luvulla Kirohažanin balkaarikylän paikalle lähelle volframi- ja molybdeeniesiintymää, jonka hyödyntäminen alkoi vuonna 1940. Kaupungin aseman Tyrnyauz sai vuonna 1955. Nykyään siellä on kaivostoimintaa, sähkölaite- ja rakennustarviketeollisuutta.
Khaled Lemmouchia
Khaled Lemmouchia (, s. 8. joulukuuta 1981 Givors, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Club Africainia.
Maajoukkueura
Lemmouchia edusti Algeriaa alle 20-vuotiaiden Afrikan kisojen karsinnoissa. Sittemmin hän sai kutsun aikuisten maajoukkueeseen tammikuussa 2008 ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Senegalia vastaan 31. toukokuuta 2008. Lemmouchia edusti myös maataan vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta jätti kisat kesken ajauduttuaan erimielisyyksiin valmentajan kanssa.
Lemmouchia palasi takaisin maajoukkueeseen lyhyen tauon jälkeen, kun Abdelhak Ben Chikha nimesi hänet Togoa vastaan 10. lokakuuta 2010 pelattuun vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaotteluun. Lemmouchia tuli ottelussa vaihdosta kentälle toisella puoliajalla Hassan Yebdan tilalle.
Juha Nurmi
Juha "Pinka" Nurmi (s. 25. helmikuuta 1959 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi Tapparassa ja TPS:ssä yhteensä 196 SM-liigan runkosarjaottelua tehoin 78+80=158. Elitserien-joukkue Luleå HF:ssä Nurmi pelasi yhteensä 141 runkosarjaottelua tehoin 62+59=121.
Ura
Nurmi oli Tapparan kasvatti. Hän debytoi SM-liigassa kaudella 1979–1980, jolloin Nurmi teki runkosarjan 36 ottelussa tehot 7+8=15. Kaudella 1980–1981 hän teki runkosarjassa tehot 8+8=16, mutta kevään 1981 pudotuspeleissä Nurmi oli tehoilla 6+10=16 Tapparan paras pistemies ja pudotuspelien pistepörssin toinen Kärppien Kari Jalosen jälkeen. Tappara voitti runkosarjan ja kausi päättyi SM-hopeaan.
Kaudella 1981–1982 Nurmi teki runkosarjassa yhden kauden piste-, maali- ja syöttöennätyksensä tehoilla 21+22=43. Hän oli Tapparan sisäisen pistepörssin toinen Jorma Sevonin jälkeen ja Nurmi jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Erkki Lehtosen kanssa. Hän voitti kevään 1982 pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 10+6=16. Kauden päätteeksi Tappara voitti Suomenmestaruuden. Washington Capitals varasi Nurmen numerolla 194 NHL:n varaustilaisuudessa 1982, mutta hän ei ikinä pelannut Pohjois-Amerikassa. Kaudella 1982–1983 Nurmi oli tehoilla 19+21=40 Tapparan toiseksi paras pistemies Timo Suden jälkeen. He jakoivat joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton. Kevään 1983 pudotuspeleissä Nurmi oli Tapparan paras maalintekijä kuudella osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudella 1988–1989 Nurmi pelasi vain 26 runkosarjaottelua lonkkavaivojen takia. Häneltä jäi pudotuspelit väliin. Nurmi pelasi vielä kaudella 1989–1990 11 ottelua tehoin 3+5=8, mutta lonkkavaivojen jatkuessa lääkäri suositteli hänelle uran lopettamista. Nurmi lopetti uransa 30-vuotiaana.
Paalupaikka Stroker
Paalupaikka Stroker (Stroker Ace) on Hal Needhamin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1983. Se perustuu William Neelyn ja Robert K. Ottumin romaaniin Stand on It ja sen päähenkilönä on Burt Reynoldsin näyttelemä kilpa-autoilija Stroker Ace. Reynolds tapasi kuvausten aikana tulevan aviopuolisonsa Loni Andersonin.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa ”jopa Reynolds-skaalan alittavana kohelluksena” ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Juhani Pohjanpalo
Juhani Pohjanpalo (sukunimi vuoteen 1906 Friis; 24. huhtikuuta 1866 Kalajoki – 1. kesäkuuta 1931 Pietarsaari) oli suomalainen tehtailija ja valimo- ja konepaja-alalla toimineen Veljekset Friis Oy:n perustaja.
Pohjanpalon isä oli Kalajoen lukkari Johan Friis. Hän työskenteli koulua käydessään loma-aikoina apulaisena Kalajoella sijainnessa Leander Helanderin messinkivalimossa jossa valmistettiin messingistä muun muassa kynttilänjalkoja, kynttiläkruunuja ja erilaisia koriste-esineitä. Pohjanpalo hankki valimossa viiden vuoden aikana hyvän metallialan ammattitaidon ja suoritti myös Oulussa kauppakoulun 1883. Vuonna 1884 Pohjanpalo perusti oman metalliverstaan jonka toimintaan tuli mukaan myös hänen veljensä Tuomas ja Matti Pohjanpalo sekä isä Johan Friis. Yritys rekisteröitiin 13. lokakuuta 1885 toiminimellä Weljekset Friis.
Verstas toimi aluksi 25 neliön pajarakennuksessa Kalajoella. Sen yhteyteen oli ehditty jo rakentaa rautavalimo kun tehdasrakennus paloi 1888. Yrityksen toiminta jatkui kuitenkin tästä vastoinkäymisestä huolimatta ja 1895 perustettiin uusi tehdas Kokkolan Ykspihlajaan. Juhani Pohjanpalo ryhtyi johtamaan Kokkolan tehdasta kun muut veljekset ja isä jäivät Kalajoen tehtaalle. Kalajoella toiminta jatkui vielä noin kymmenen vuotta mutta vähitellen kaikki valmistus siirtyi Kokkolan tehtaalle.
Friisin palaveluksessa oli vuonna 1900 noin 250 henkilöä. Tehtaassa valmistettiin erilaisia valutöitä kuten kirkonkelloja, uuninluukkuja ja valurautakamiinoita sekä muun muassa höyrykoneita, hammasrattaita, vesipumppuja, äkeitä ja sahakoneistojen raameja. Myöhemmin valmistusohjelmaan tulivat 1910-luvulla rautatievaunut ja 1930-luvulla sähkö- ja asetyleenihitsauslaitteet. Veljekset Friis harjoitti 1900-luvun alussa myös tukku- ja tuontikauppaa ja toi maahan muun muassa polkupyöriä.
Vuonna 1901 perustettiin myös Suomen Köysitehdas Ykspihlajan radan varteen. Tätä pitkiä köysiä valmistanutta tehdasta johti Matti Pohjanpalo ja se oli toiminnassa aina vuoteen 1910 saakka jolloin 100 metriä pitkä tehdasrakennus tuhoutui salaman sytyttämässä tulipalossa. Köysitehdasta ei tulipaloan jälkeen enää rakennettu uudelleen. Friisin veljeksillä oli myös 1908 perustettu kookosmattokutomo, 1910 perustettu laivatelakka, rautakauppa, mylly, tiilitehdas ja Pohjanmaan myllynkivitehdas sekä Pohjanmaan Insinööritoimisto. Juhani Pohjanpalo oli yhdessä veljiensä kanssa perustamassa Kokkolan suomalaista yhteiskoulua ja Keski-Pohjanmaan Osuuskauppaa. Pohjanpalon tytär Vieno meni 1922 naimisiin kirjailija V. A. Koskenniemen kanssa. Kirjailija Teuvo Pakkala taas oli jonkin aikaa Pohjanpalojen palveluksessa konttoristina ja toimi myös Suomen Köysitehtaan kauppaedustajana.
Juhani Pohjanpalo oli naimisissa vuodesta 1888 Hilma Amanda Pahikkalan kanssa. Heillä oli kymmenen lasta. Juhani Pohjanpalo kuoli keuhkosyöpään vuonna 1931.
Veljekset Friis Oy toimi Kokkolan Ykspihlajassa vuoteen 1959 saakka. Yhtiön toiminta jatkui vielä Kokkolan Vitsarissa aina vuoteen 1968 saakka. Enimmillään Friisin tehtaiden palveluksessa oli Kokkolassa 600–700 henkilöä.
Doolittle
Doolittle on yhdysvaltalaisen vaihtoehtorock-yhtyeen Pixiesin toinen studioalbumi. Albumin julkaisi brittiläinen levy-yhtiö 4AD huhtikuussa 1989.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. ja san. Black Francis ellei toisin mainita.
Ælfric
Ælfric (k. 1005) oli Ramsburyn piispa 21. huhtikuuta 995 asti, jolloin hänet valittiin Canterburyn arkkipiispaksi.
Ælfric kuoli 16. marraskuuta 1005. Hän jätti testamentissaan Wiltshiren ja Kentin asukkaille sekä kuningas Ethelredille laivoja. Kuolemansa jälkeen häntä pidettiin pyhimyksenä, ja hänen muistopäivänsä oli 16. marraskuuta.
Blackburn Aircraft
Blackburn Aircraft Limited oli brittiläinen lentokonevalmistaja. Yhtiön perusti Robert Blackburn.
Yhtiö toimi nimellä Blackburn Aeroplane Company vuonna 1911 ja muutti nimeksi Blackburn Aeroplane and Motor Company vuonna 1914.
Vuonna 1959 osana yhtiön uudelleen järjestelyjä moottoriosasto eriytettiin tytäryhtiöksi Blackburn Engines, jonka Bristol Siddeley hankki vuonna 1961.
Yhtiö sulautui Hawker Siddeley -yhtiöön vuonna 1960 ja lakkasi olemasta vuonna 1963. Suuri osa yhtiön toiminnasta keskittyi Broughiin Yorkshireen, jonne rakennettiin tehdas vuonna 1916.
Lentokoneet
pienoiskuva|Yhtiön valmistama Blackburn Beverley lentokone.
Michael Berry (historioitsija)
R. Michael Berry on yhdysvaltalaissyntyinen suomalainen filosofian tohtori, joka on tehnyt työuransa Turun kauppakorkeakoulussa ja Turun yliopistossa. Hän toimii Turun kauppakorkeakoulun kulttuurien välisen viestinnän dosenttina ja Tampereen yliopiston yleisen historian dosenttina.
Berry aloitti Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1976 englannin kielen opettajana. Nykyisin hän pitää oppilaitoksessa kulttuurienvälisen viestinnän tiimikursseja.
Michael Berry on suorittanut Master-tutkinnon Arizonan yliopistossa ja PhD-tutkinnon historiasta Minnesotan yliopistossa Madisonissa.
Kinderszenen
Kinderszenen (op. 15) on kokoelma Robert Schumannin pianolle säveltämiä kappaleita vuodelta 1838. Teos liittyy lapsuuteen, mutta kuvaa sitä aikuisen nostalgisesta näkökulmasta eikä siis ole suunnattu lapsille toisin kuin esimerkiksi Album für die Jugend (op. 68).
David Weller
David Weller (s. 11. helmikuuta 1957 Portmore) on jamaikalainen ratapyöräilyn olympiamitalisti. Hän on pituudeltaan 188 cm.
Kalle Ahonen
Kalle Anselmi Ahonen (12. joulukuuta 1906 Evijärvi – 29. elokuuta 1992) oli suomalainen maanviljelijä ja kirjailija.
David Weller
Weller saavutti Moskovan olympialaisissa 1980 pronssia kilometrin aika-ajossa ajalla 1.05,241. Se on edelleen Jamaikan ainoa olympiamitali muissa lajeissa kuin yleisurheilussa. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui kilometrin aika-ajossa kuudenneksi ja Montrealissa 1976 11:nneksi.
Weller saavutti Pan-Amerikan kisoissa kilometrin aika-ajossa hopeaa 1975 ja 1979 sekä pronssia 1983. Kansainyhteisn kisoissa hän oli eräajossa kolmas 1978. Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa hän voitti kultaa eräajossa ja kilometrin aika-ajossa 1978.
HMS Dalrymple (K427)
HMS Dalrymple (viirinumero K427 ja A302) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bay-luokan fregatti. Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin 1966 Portugalille, jonka laivastossa se oli nimellä NRP Afonso de Albuquerque.
Valmistus
Alus tilattiin 25. tammikuuta 1943 Loch-luokan fregattina nimellä Loch Glass William Pickersgill and Sons Limitediltä South Bankista Middlesboroughsta. Tilaus kuitenkin siirrettiin 1944 Bay-luokkaan tilausnumerolla J479. Köli laskettiin 29. huhtikuuta 1944 telakkanumerolla 263. Alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1945 nimellä HMS Luce Bay, minkä jälkeen sopimus purettiin 6. kesäkuuta ja työt keskeytettiin. Alus hinattin Devonportin telakalle viimeisteltäväksi, mutta varustettaessa alus muutettiin tutkimusalukseksi. Ennen töiden valmistumista alus nimettiin tammikuussa 1947 uudelleen HMS Dalrympleksi ja viirinumeroksi tuli A302. Alus valmistui 10. helmikuuta 1948 ja otettiin vielä samana päivänä palvelukseen päällikkönään A. Day.