cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cenepan sota
Seuraukset
Arviot osapuolten tappioista sodan aikana vaihtelevat suuresti. Useat tutkijat arvioivat kummankin puolen tappiot noin 500 sotilaaksi. Suurin osa kaatuneista oli perulaisia, jotka yrittivät hyökätä liian vahvasti puolustettuja ecuadorilaisten asemia vastaan. Peru menetti viisi helikopteria ja Ecuador yhden, perulaiset menettivät neljä lentokonetta ja Ecuador yhden.
Sota onnistui myös rikkomaan perinteisten liittolaisten Argentiinan ja Perun välit puoleksitoista vuosikymmeneksi Argentiinan myytyä salaa aseita ja ammuksia sotaa käyvälle Ecuadorille. Tätä ennen Peru oli ollut Argentiinan liittolainen ja tuki sitä Falklandin sodassa 1982. Argentiinan presidentti Cristina Fernández teki ensimmäisen virallisen vierailun tapaamaan Perun Alan Garcíaa maaliskuussa 2010, jota edeltävä valtiovierailu tapahtui 1994.
Haldeman
Haldeman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vasara
thumb|Tyypillinen puusepänvasara Vasara on työkalu, jolla on tarkoitus keskittää iskuvoimaa kapeaan pisteeseen. Yleisimmin vasaralla lyödään nauloja, sovitellaan kappaleita paikoilleen, muotoillaan tai rikotaan jotain. Vasara on etenkin geologien, kirvesmiesten, seppien ja monien muiden käsityöläisten ja ammattiryhmien tärkeä työkalu. Vasaran käyttöön viitataan sanoilla vasaroida ja vasarointi.
Vasaratyypit
Vasaroita on useita erilaisia eri käyttötarkoituksia varten, jolloin niiden muotokin vaihtelee. Vasarassa on varsi ja varren toisessa päässä yleensä metallinen pää. Päässä on tasainen iskupinta toisella puolella ja toisella puolella voi olla haara naulojen irrotusta varten tai se voi olla esimerkiksi pallo- tai kiilamainen. Erikoistarkoituksia varten on myös kumi-, muovi- ja muita vasaroita.
Vasaroiden kokoluokka on tapana ilmoittaa unsseissa (oz). Kirvesmiehen vasaroiden tavallinen paino on 16–20 unssia. Painavasta ja lyhytvartisesta pajavasarasta käytetään nimitystä moska. Pitkävartinen painava vasara on leka.
Rekyylitön vasara ei kimpoa niin helposti takaisin iskettäessä kuin perinteinen.
Etymologia ja alkuperä
thumb|Pajavasara Sanalla vasara on vastineita kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä. Vasara tiedetään vanhaksi arjalaiseksi, eli indoeurooppalaiseksi lainaksi. "...siihen on verrattu mm. tärkeän muinaiskielen avestan sanaa vazra-, 'nuija' ja muijaisintian sanaa vájrah, joka on tarkoittanut ukkosen vajaa, taivaanjumalan asetta." Sana on selvästi vanha sana, joka voi hyvinkin liittyä vasarakirveskulttuuriin, jota muinaiset indoeurooppalaiset edustivat ja levittivät. Suomen kirjakielessä sana on tunnettu Agricolan ajoista alkaen. thumb|[[Suomen kansallismuseon kokoelmiin kuuluva vasarakirves.]]
Naulaaminen
Iskettäessä vasaralla naulan kantaan kosketusaika on tyypillisesti 4 ms. Vasara osuu tuolloin naulaan nopeudella 6–8 m/s ja voima on luokkaa 1 kN.
Agha
Agha (tai Aga) (nyky-turkiksi: Ağa, persiaksi: آقا ) tulee turkin sanasta Agha, 'iso veli', 'johtaja', 'hallitsija'. Sanaa käytetään muun muassa virkamiehen tai sotilaan arvonimenä tai arvonimen osana. Nimi on myös arvonimi ja sukunimi Pakistanissa ja Afganistanissa. Persian kielessä sana tarkoittaa 'herra'. Nykyään Turkissa aghaa käytetään maanomistajista.
Osmanien valtakunnassa agha jäi yleensä arvon ansainneen henkilön nimen kiinteäksi osaksi. Agha oli mm. janitsaarien ylipäällikön virkanimi. Ei ole olemassa tarkkaa tietoa siitä, miten ja milloin aghaa ruvettiin käyttämään nykyisen tavan mukaan Turkissa maanomistajista, mutta taustalla on henkilön tärkeyttä korostava sana ayan. Tapa oli kuitenkin jo käytössä Osmanien valtakunnan loppuaikoina.
Judd Nelson
thumb|Judd Nelson vuonna 2002. Judd Asher Nelson (s. 28. marraskuuta 1959 Portland, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa minisarjasta Miljonääripoikien klubi (1987), sekä elokuvasta Breakfast Club (1985). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Hei, olen Susan, CSI, CSI: New York, Las Vegas ja Family Guy.
Itte Detenamo
Itte Detenamo (s. 22. syyskuuta 1986 Buada, Nauru) on naurulainen painonnostaja.
Detenamo sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 yli 105 kilon sarjassa neljänneksitoista. Vuoden 2005 junioreiden MM-kilpailuissa Busanissa hän sai pronssia työnnössä ja oli yhteistuloksessa viides. Seuraavana vuonna hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa pronssia. Oseanian mestaruuskisoissa Detenamo voitti vuonna 2006 Apiassa kultaa molemmissa nostomuodoissa ja yhteistuloksessa. Yhteistuloksesta hän saavutti kultaa myös vuotta myöhemmin niin ikään Apialla pidetyissä maanosansa mestaruuskilpailuissa. Vuoden 2007 Etelä-Tyynenmeren kisoissa Detenamo voitti kolme kultaa. Vuoden 2008 Oseanian mestaruuskisoissa Aucklandissa hän voitti kultaa tempaustuloksellaan ja sijoittui hopealle työnnössä ja yhteistuloksessa. Detenamo oli Naurun ainut edustaja Pekingin olympialaisissa 2008, missä hän sijoittui kymmenenneksi yhteistuloksella 385. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai yli 105 kilon sarjassa hopeaa.
Detenamo on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 150 kilogrammaa.
FC Hämeenlinnan kausi 2010
FC Hämeenlinna lähti kauteen 2010 nuorentuneella joukkueella, joka oli ennakkoarvioista huolimatta asettanut tavoitteekseen sijoituksen sarjan kuuden parhaan joukossa. Joukkueen kapteenina toimi edelliskaudella lopettaneen Jani Sipilän korvnnut seuralegenda Olli Lehtimäki. Valmentajana jatkoi Teuvo Palkki. Palkki, joka oli ollut mukana jo vuonna 1992 pelaajana joukkueessa, lopetti uransa tähän kauteen.
FC Hämeenlinna sijoittui Ykkösessä sijalle 10. ja eteni Suomen Cupissa 4. kierrokselle.
Suomen Cup
FC Hämeenlinna osallistui muutaman kauden tauon jälkeen Suomen Cupiin ja eteni kilpailussa neljännelle kierrokselle, jossa vastaan asettunut FC Haka oli vahvempi maalein 1-2. Ensimmäisessä ottelussa FC Hämeenlinna kaatoi naantalilaisen VG-62:n alkuhetkien rynnistyksellä, kun Mikko Kalervo ja Jukka-Pekka Tuomenoja veivät Valkoiset nopeaan johtoon. Ottelun loppulukemat viimeisteli upealla vapaapotkulla nuori Eetu Kokkinen.
Hakaa vastaan pelatussa kotiottelussa Valkoisten parhaat tilanteet tulivat ensimmäisellä puoliajalla Arber Istrefille, joka ei onnistunut maalinteossa ottelun alussa ja toisen puoliajan kovassa hämeenlinnalaispainostuksessa Ilpo Vernolle sekä lopulta yliajalla ottelun kaventaneelle Tuomenojalle. Hakaa vastaan pelatussa ottelussa myös Olli Lehtimäki avasi kautensa pelaten erinomaisen ottelun. Muita erikoisuuksia oli Jere Suomalaisen pelaaminen laitapuolustajana joukkueen puolustajapulan vuoksi.
3. kierros
4.kierros
Ykkönen
FC Hämeenlinnan kausi 2010 oli vaikea. Hämeenlinna otti ensimmäisen voittonsa viidennessä ottelussa Oulussa OPS-jp:n vieraana, mutta kotona täyteen pistepottiin pystyttiin vasta elokuussa 16. kierroksella, kun FC KooTeePee kaatui kotona 2-0. FC Hämeenlinna kärsi myös pahoista loukkaantumisista kauden aikana, sillä liigasta takaisin kotiin palannut Jussi Heikkinen oli sivussa koko kauden ja ykkösmaalivahtina kauteen lähtenyt Antti Ekholm loukkaantui heinäkuun lopussa.
Kausi päättyi kuitenkin iloisissa tunnelmissa, sillä viimeisellä kierroksella PS Kemistä otettu vierasvoitto ratkaisi tulevalle kaudelle Ykkösen sarjapaikan ja sysäsi tiukan taistelutoverin, TPV:n Kakkoseen.
Joukkue ja pelaajatilastot
Suluissa = Vaihdosta kentälle
FC Lahden pelaajat FC Hämeenlinnan paidassa kaudella 2010
Suluissa = Vaihdosta kentälle
† Lahti Akatemian pelaaja
Tulleet
Ennen kauden alkua Kesken kauden
Lähteneet
Ennen kauden alkua
Kesken kauden
Luettelo AMC-moottoreista
American Motors Corporation (AMC) on vuosien 1954 – 1987 välisenä aikana valmistanut useita erilaisia 4- ja 6-sylinterisiä rivimoottoreita sekä V6- ja V8-moottoreita, joita on käytetty sen omissa, että muiden valmistajien autoissa. Jotkin moottoreista perityivät yhtiöiltä jotka vuonna 1954 muodostivat AMC:n ja osa on sen omaa suunnittelua. Lisäksi käytössä oli moottoreita jotka olivat muiden suunnittelemia ja AMC:n valmistamia, tai täysin yhtiön ulkopuolelta tulleita. Chrysler Corporationin hankittua AMC:n omistukseensa, se jatkoi tämän moottoreiden valmistusta ja käyttöä omissa ajoneuvoissaan vuoteen 2007 asti.
Nelisylinteriset moottorit
AMC:lla oli käytössä useita erilaisia nelisylinterisiä moottoreita.
Ilmajäähdytteinen 108
Tammikuusta 1960 tammikuuhun 1963 AMC valmisti iskutilavuudeltaan 108-kuutiotuumaista (1,8 l), ilmajäähdytteistä V4-moottoria. Moottori oli AMC:n omaa suunnittelua sekä tuotantoa ja se palveli voimanlähteenä AMC:n kevyessä, alumiinikorisessa M422 Mighty Mite -maastoajoneuvossa. Mighty Mite oli suunniteltu Yhdysvaltain merijalkaväen operaatioihin, joissa liikkumiseen tarvittava kalusto siirrettiin paikan päälle helikoptereilla. Tuohon aikaan tämä moottori oli amerikkalaisesta näkökulmasta liian pieni ja alitehoinen, jotta sitä olisi voitu ajatella siviilikäyttöön henkilöautoissa. Koska moottorin isku ja poraus ovat yhtäsuuret, kyseessä on ns. square engine.
EA827 - VW/Audi 121
Vuosina 1977 - 1979 käytti Volkswagen AG:lta ostamiaan, iskutilavuudeltaan 121 kuutiotuumaisia (2,0 l) moottoreita. Omana aikanaan nämä olivat teknisesti kehittyneitä SOHC -moottoreita ja ne tarjosivat, amerikkalaisittain pienestä iskutilavuudestaan huolimatta, kohtuullisen tehon ja vääntömomentin. Näitä moottoreita käytettiin eri viritysasteilla Audi 100:n, Volkswagen LT:n ja Porsche 924:n voimanlähteinä. Moottorit valmistettiin AMC:n teknisiin arvoihin, jotka poikkesivat Audin, VW:n ja Porschen vastaavista arvoista. AMC käytti omissa versioissaan kaasutinta ja virranjakajassa katkojankärkiä. Yleisesti kaikki moottorin toleranssit olivat isompia.
Moottoria käytettiin AMC Gremlin-, Spirit- ja Concord -mallien voimanlähteenä. Lisäksi se asennettiin vuonna 1979 Jeep DJ5G:n keulalle, USA:n postilaitokselle toimitettuihin versioihin, muista Jeepeistä sitä ei löydy.
Renault 126 Turbo Diesel
Pääartikkeli: Renault Douvrin-moottorit
Renaultin kehittämä ja valmistama, iskutilavuudeltaan 126 kuutiotuumainen (2,1 l), 4-sylinterinen Turbo Diesel oli tarjolla yhtenä Jeep Cherokeen moottorivaihtoehtona. Pohjois-Amerikassa se oli valikoimissa vuosina 1985 – 1987, monilla muilla markkina-alueilla se oli saatavilla vuoteen 1995 asti. Moottorin tekniset arvot olivat omana aikanaan ja iskutilavuuteen verraten, todella hyvät, moottorin teho oli 85 hevosvoimaa (63 kW) / 3750 kierr.min. ja vääntömomentti 132 lb·ft (179 Nm) / 2750 kierr.min. Näillä suoritusarvoilla Jeep Cherokee (XJ) pääsi kyseisellä moottorilla hyvin taloudellisiin kulutuslukemiin. Renault 126 TD oli tunnettu hyvästä kaasupolkimen vasteestaan, toisin kuin monet muut aikakauden samankokoiset dieselmoottorit, joille oli tyypillistä ahtamattomana hidas kiihtyvyys, ahdetuilla moottoreilla taas oli ongelmana iso viive ahtimen tehonannossa. Yhdellä kannen yläpuolisella nokka-akselilla ja ahtoilman välijäähdyttimellä moottori oli kokoluokassaan teknisesti oman aikansa huippua. Painoa moottorilla oli noin 150 kg. Tullessaan markkinoille, se oli Yhdysvalloissa ensimmäinen ahdettu dieselmoottori joka oli tehdasasenteisena saatavilla maastohenkilöautoon / SUV:iin.
Pontiac 151
"Iron Duke" on tästä Pontiacin 151-kuutiotuumaisesta (2,5 l) moottorista yleisesti käytetty nimi. Vuosina 1979 – 1983 AMC käytti tätä moottoria etuvetoisten Spirit- ja Concord sekä nelivetoisten Eagle-mallien perusmoottorina. Lisäksi se oli käytössä Jeep CJ:n taloudellisena moottorivaihtoehtona. Vaihteiston kiinnityksen pulttijärjestys on näissä moottoreissa sama kuin Chevroletin V8-pikkulohkomoottoreissa. Vuonna 1984 GM muutti Iron Duken vaihteiston kiinnityksen vastaamaan nelisylinteristen ja pienten V6-moottorien kiinnityskuviota. Tämä muutos ei koske AMC:n käyttämiä moottoreita, joiden pulttikuvio pysyi ennallaan.
AMC 150
Vuonna 1982 AMC esitteli oman, 150-kuutiotuumaisen (2,5 l), nelisylinterisen rivimoottorinsa, joka otettiin käyttöön mallivuoden '83 autoissa. Tämän moottorin myotä AMC pudotti valikoimistaan pois GM:n Iron Duke -moottorin. Enemmän AMC 150-moottorista pääartikkelissa.
Alkuaikojen Nash- ja Hudson-moottorit
Nash Motors ja Hudson Motor Car Company yhdistyivät vuonna 1954, muodostaakseen AMC:n. Yhdistymistä seuranneena vuonna kaikki Hudsonin omat korimallit pudotettiin pois valikoimista. Nash Ambassador- ja Statesman -malleista saatiin aikaan uudet Hudson Hornet- ja Wasp -mallit, muokkaamalla niiden ulkonäköä Hudsonille ominaisilla piirteillä. Vuosina 1955 – 56 Nash Ambassador Six -mallin voimanlähteenä oli Nashin 252,6-kuutiotuumainen (4139 cm3) OHV-rivikuutonen, jonka perustana oli vuoden 1934, Nashin 20-sarjan "Big Six" -moottori. Tämä moottori oli täysin erilainen kuin vuonna 1958 markkinoille esitelty "Rambler 195.6" -rivikuutonen, jonka perustana oli vuoden 1941 Nash 600 -mallin 172,6-kuutiotuumainen (2828 cm3) "Ambassador" OHV-rivikuutonen. Hudsonin kuusiylinteriset mallit pitivät edelleen vanhat sivuventtiilimoottorinsa, Hornetissa 308-kuutiotuumainen (5047 cm3) ja Waspissa 203-kuutiotuumainen (3327 cm3). Nämä moottorit, joiden juuret olivat myös 1940-luvulla, olivatkin lähes ainoa asia mitä oli jäljellä perinteisistä Hudsoneista. Kaikissa Rambler-malleissa, olivat ne sitten Hudsoneita tai Nasheja, käytettiin moottorina "Rambler 195.6" OHV-rivikuutosta
Rambler 195.6
Tämän alun perin Nashin peruja olevan moottorin juuret ulottuvat vuoteen 1941, sen perustana oli Nash 600 -mallin 172,6-kuutiotuumainen (2828 cm3) sivuventtiilikuutonen. AMC valmisti tätä moottoria L-head -sivuventtiiliversiona vuonna 1955 ja uudelleen vuosina 1958 – 65, OHV-versiona vuosina 1956 – 65 ja alumiinilohkoisena versiona vuosina 1961 – 63. Nämä kaikki versiot olivat samankokoisella porauksella ja iskunpituudella, lisäksi ne jakoivat joitain muita teknisiä ominaisuuksia sekä komponentteja.
Kaiser 230
Tornado 230 ei ole AMC:n suunnittelema moottori, eikä se ollut käytössä yhdessäkään USA:ssa valmistetussa AMC-nimisessä ajoneuvossa. AMC:n liitettyä Kaiser-Jeepin itseensä vuonna 1970, tämän moottorin valmistus kuitenkin jatkui argentiinalaisen ajoneuvovalmistaja Industrias Kaiser Argentinan (IKA) toimesta, tästä oli fuusion myötä tullut AMC:n tytäryhtiö. Tämä moottori sekoitetaan usein AMC 232 -moottoriin, jonka käyttöön Kaiser-Jeep siirtyi vuonna 1965, poistettuaan SOHC-Kaiser 230 -moottorin siviili-Jeeppien moottorivalikoimasta. AMC 232:n ja Kaiser 230:n vaihteiston kiinnityksen pulttikuvio on molemmissa moottoreissa omanlaisensa.
Tornado esiteltiin ensimmäiseksi siviili-Jeeppien voimanlähteenä vuonna 1963, mutta tässä käytössä se palveli vain vuoteen 1965 asti. USA:n armeijan M-715 -malleissa ja muissa sotilas-Jeep johdannaisissa ajoneuvoissa se oli käytössä 1970-luvun alkuun. Suurin syy moottorin käytöstä luopumiselle oli sen nokka-akseliongelmat, jotka tosin johtuivat senaikaisten moottoriöljyjen riittämättömästä suoritustasosta.
Buick 225
Buickin 225 kuutiotuumainen (3,7 l) "Dauntless" V6-moottori esiteltiin vuonna 1966 Jeep CJ -mallien voimanlähteenä, sekä C101 Jeepster Commandon optiomoottorina. Kaiser-Jeep osti moottorien valmistukseen vaadittavat työkalut ja työstökoneet Buickilta, valmistaakseen itse Jeeppeihin asennettavat Dauntless-moottorit.
AMC:n hankittua Kaiser-Jeepin omistukseensa vuonna 1970, Buickin moottori siirrettiin pian syrjään. Sen valmistus lopetettiin vuonna 1971, ja työkalut sekä työstökoneet myytiin takaisin General Motorsille vuonna 1974.
Dauntless V6 on ns. "odd-fire"-moottori, tämä tarkoittaa että sylintereiden syttyminen ei tapahdu kampiakselin kierroksen tasavälein, vaan vaihtelevasti 90- ja 150 asteen välein. Tämä aiheuttaa tuntuvia värinöitä, etenkin tyhjäkäynnillä, ja siksi moottori oli varustettu tavanomaista tukevammalla vauhtipyörällä. Dauntless 225 oli luotettavan ja suorituskykyisen moottorin maineessa.
AMC käytti Dauntless 225 -moottoria seuraavissa ajoneuvoissa:
Carl Axel Trolle-Wachtmeister
Carl Axel Trolle-Wachtmeister (9. toukokuuta 1754 – 5. huhtikuuta 1810 Trolle-Ljungby, Skåne, Ruotsi ) oli ruotsalainen valtakunnandrotsi. Hän oli vuodesta 1779 oikeuskansleri, sai Kustaa III:lta vuonna 1782 arvonimen yksi valtakunnan herroista, vuodesta 1787 valtaneuvos ja valtakunnandrotsi ja 1789 korkeimman oikeuden jäsen. Vuoden 1809 vallankumouksen jälkeen hänestä tuli uuden hallituksen ensimmäinen oikeusvaltioministeri.
Luettelo AMC-moottoreista
Modernit R6-moottorit
Vuonna 1964 American Motors esitteli täysin uuden kuusisylinterisen rivimoottorin. Tämä perusmoottori pysyi tuotannossa, teknisten päivitysten myötä, vuoteen 2007 asti. Moottorista on useita eri iskutilavuuksisia vesioita, joita valmistettiin osin päällekkäin.
Carl Axel Trolle-Wachtmeister
Hänen isoisänsä oli Carl Hans Wachtmeister.
Luettelo AMC-moottoreista
Modernit R6-moottorit
Alkuvuosien R6-moottoreissa vaihteiston kiinnityksen pulttikuvio poikkeaa AMC:n V8-moottoreissaan käyttämästä kuviosta. Vuonna 1971 alkupään 199- ja 232-moottorien lohkon korkeutta (deck height), eli mittaa kampiakselin keskipisteestä sylinterilohkon yläpintaan, kasvatettiin. Vanhasta 199-moottorista tuli 232-kuutiotuumainen ja vanhasta 232:sta tuli nyt 258. Vuoden 1971 mallivuoden autoissa, näiden RB (raised block)-moottoreiden vaihteiston kiinnityksen pulttikuvio on vielä sama kuin vanhemmissa moottoreissa. Vuonna 1972, AMC:n siiryttyä käyttämään Chryslerin valmistamia automaattivaihteistoja, aiemman Borg-Warnerin sijaan, sekä 232- että 258-moottorin vaihteistokiinnitys muutettiin vastaamaan AMC V8-moottoreiden vaihteiston kiinnityskuviota.
General Motors V6
173-kuutiotuumainen (2,8 l) GM 60° LR2 V6-moottori oli AMC:n käytössä  vuosimallien 1984 – 1986 Jeep Cherokeessa (XJ).
V8-moottorit
Ennen oman V8:n kehittämistä AMC osti V8-moottorinsa Packardilta. Ne olivat käytössä vuosimallien 1955 – 56 Nash Ambassador ja Hudson Hornetin voimanlähteenä, 320-kuutiotuumainen vuonna 1955 ja 352 vuonna 1956. Loppuvuodesta 1956 AMC esitteli oman, 250 kuutiotuumaisen GEN-1 V8-moottorinsa, joka asennettiin Ambassador- ja Hornet Specialien keulalle. Special-mallit oli tehty yhdistämällä pienempien ja kevyempien Nash Statesman ja Hudson Wasp -mallien kaksioviseen hardtop-koriin isompien ja kalliimpien Ambassadorin / Hornetin ulkoiset tunnusmerkit ja koristelu. Kalliit Packard-moottorit pudotettiin pois valikoimasta vuodeen 1956 jälkeen. Kaikki Packardin V8:t toimitettiin yhdessä Packardin Ultramatic automaattivaihteiston kanssa.
AMC:n V8-moottoreiden kehityskaari käsittää kolme eri versiota, tunnetuin lienee kuitenkin kolmannen sukupolven moottori, AMC:n muskeliautojen keulalta. Yleisesti GEN-2 ja GEN-3 AMC V8-moottoreista puhuttaessa käytetään ilmaisua "pikkulohko", tämä johtuu näiden moottorien fyysisistä mitoista sekä iskutilavuudesta. GEN-1 V8 taas on iskutilavuuteensa nähden suuri ja painava, kokonsa ja painonsa puolesta siitä voisi hyvin käyttää nimitystä "isolohko". Itse asiassa AMC:n V8-moottorit eivät jakaudu pikku- tai isolohkoihin, kuten monilla muilla valmistajilla. Joka sukupolven moottorit on valmistettu aina samaan lohkoon ja eri iskutilavuudet saatiin aikaan lohkon porausta muuttamalla. Versiosta riippumatta, kaikilla AMC:n V8:lla on yksi yhteinen tekijä, sylinteriporauksen keskipisteiden välinen mitta on joka moottorissa 4,75" (120,65 mm). Tämä mitta on täsmälleen sama kuin Chryslerin isolohko V8:ssa ja se on lähempänä monien isolohkomoottoreiden, kuin pikkulohkojen vastaavaa mittaa. Monet muut mitat, etenkin GEN-2 ja GEN-3-moottoreissa ovat taas tyypillisiä pikkulohko V8-moottoreille.
HK Saryarka Karaganda
HK Saryarka Karaganda on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Karagandasta, Qarağandın alueelta. Seura pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.
Joukkue kaudella 2023–2024
päivitetty 13.8.2023
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Griffithin koe
Frederick Griffithin vuonna 1928 suorittama koe oli yksi ensimmäisistä kokeista, joka osoitti bakteerien pystyvän siirtämään geneettistä informaatiota.
Griffith käytti kokeessaan kahta toisistaan hieman poikkeavaa pneumokokkiviljelmää, III-S-tyyppiä ("sileä") ja II-R-tyyppiä (”rosoinen”). III-S-tyypin bakteerit ympäröivät itsensä polysakkaridikuorella, joka suojaa bakteeria isännän immuunijärjestelmältä. II-R-tyypin bakteereilta tämä suojakerros puuttuu, ja isännän immuunijärjestelmä pystyy torjumaan bakteerit.
Kokeessa III-S-tyypin bakteerit tapettiin kuumentamalla ja jäljelle jääneet bakteerit sekoitettiin II-R-tyypin bakteereihin. Kummatkaan bakteereista eivät vahingoittaneet yksinään hiiriä, mutta yhdessä ne olivat tappavia koe-eläiminä olleille hiirille. Griffith löysi kuolleitten hiirien verestä molempien bakteerityppien elossa olevia bakteereita. Griffith päätteli II-R-tyypin bakteerien "muuntuneen" tappaviksi III-S-tyypin bakteereiksi.
Nykyään tiedetään, että Griffithin havaitsema muuntuminen perustui itse asiassa III-S-tyypin bakteerien DNA:han. Vaikka III-S-tyypin bakteerit itse olivat kuolleet, niiden DNA oli selvinnyt kuumennuksesta ja II-R-tyypin bakteerit olivat ottaneet sen käyttöönsä. III-S-tyypin DNA sisältää suojaavan polysakkaridikuoren muodostavat geenit. Kokeessa esiin tulleen toiminnan selittivät täsmällisesti Osvald Avery, Colin McLeod ja Maclyn McCarty sekä Alfred Hershey ja Martha Chase kokeissaan.
Ilmaston viileneminen
thumb|280px|Ilmasto viileni aikavälillä 1965–1975 keskimäärin 0,11 °C suhteessa vuosien 1937–1946 keskiarvoon. thumb|280px|Maailman pintalämpötilojen muutos aikavälillä 1850–2006 suhteessa vuosien 1961–1990 keskiarvoon. Ilmaston viileneminen on ilmaston lämpenemiselle vastakkainen ilmastonmuutos, jossa ilmasto ja meret viilenevät ja jäätiköt kasvavat.
Jääkausisykliin liittyvä ilmaston viilenemisen lähitulevaisuudessa ei ole mahdollista, koska Maan kiertoradan muutoksista aiheutuvan jääkauden kehittymiseen kuluu tuhansia vuosia. Tästä huolimatta viilenemisellä on ajoittain spekuloitu mediassa. Myös vuoden 2010 Bilderberg-kokouksessa yhtenä käsitellyistä aiheista oli ilmaston viileneminen.
Ilmaston viilenemisellä voidaan myös viitata aikavälillä 1940–1975 tapahtuneeseen lievään maailmanlaajuiseen lämpötilojen laskuun.
1980-luvun alussa huolestuttiin mahdollisesta ydintalvesta. Suuren asteroidin iskeytyminen Maahan tai valtava tulivuorenpurkaus voivat viilentää ilmakehää hämärtämällä, jolloin auringonvalo ei lämmitä enää yhtä voimakkaasti. Supertulivuoren purkaus aiheuttaa ilmaston viilenemistä.
Lähteet
Global uppvärmning
HMAS Vampire (D11)
HMAS Vampire (viirinumero D11) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1959 palvelukseenotettu Daring-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 3. joulukuuta 1946 Cockatoo Island Dockyardilta Sydneystä, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1952. Alus laskettiin vesille 23. kesäkuuta 1956 kumminaan kenraalikuvernööri Sir William Slimin puoliso ja otettiin palvelukseen 23. kesäkuuta 1959 Sydneyssä ensimmäisenä päällikkönään Eric J. Peel.
Palvelus
Palvelukseenoton jälkeen alus oli seuraavat neljä kuukautta koeajoissa. Sen ensimmäinen tehtävä oli 27 vuorokauden purjehdus Uuteen-Seelantiin. Lokakuusta 1959 maaliskuuhun 1960 alus harjoitteli Australian ja Uuden-Seelannin laivastojen kanssa itärannikolla ja Tasmanian merellä. Vierailtuaan Uudessa-Seelannissa alus palasi Sydneyyn maaliskuussa 1960, mistä se lähti kesäkuussa Singaporeen strategiseen reserviin sijoitettavaksi.
pienoiskuva|Alus noin vuonna 1962 Alus vieraili rupeaman aikana Hong Kongissa, Borneolla Sandakanissa ja Ceylonilla Trincomaleessa. Se palasi joulukuussa Sydneyyn, missä alus oli telakalla modernisoitavana aina huhtikuuhun 1961. Syyskuussa alus palasi Singaporeen strategiseksi reserviksi ollen sekä Singaporessa että Hong Kongissa. Alus palasi huhtikuussa 1962 Sydneyyn.
Vuoden lopun alus osallistui harjoituksiin sekä vieraili Uudessa-Seelannissa. Tammikuussa 1963 alus lähti Sydneystä kolmannelle rupeamalleen strategisena reservinä, minkä aikana se osallistui vuoden 1963 SEATOn SEA SERPENT -harjoitukseen sekä vieraili Japanissa. Alus palasi elokuussa Sydneyyn, minkä jälkeen se oli modernisoitavana.
Helmikuussa 1964 alus palasi merelle osallistuen Australian laivaston sotaharjoitukseen. Toukokuussa harjoiteltuaan sukellusveneiden torjuntaa yhdessä USS Sculpinin kanssa alus vieraili Port Moresbyssä, Manuksella ja Subicinlahdella valmistautuessaan LITGAS harjoitukseen yhdessä Britannian kuninkaallisen, Uuden-Seelannin ja Yhdysvaltain laivaston kanssa. Harjoituksen jälkeen alus jatkoi palvelustaan Aasian vesillä ennen paluutaan Australiaan helmikuussa 1965.
Miehistön lomien ja aluksen huollon jälkeen alus osallistui huhtikuussa harjoitukseen yhdessä Ranskan laivaston Doudart Le Lagreen kanssa matkatessaan Manilaan. Toukokuussa alus saattoi HMAS Sydneyä, joka oli neitsytmatkallaan Vietnamiin. Vampire palasi Sydneyyn, missä se oli huollettavana heinäkuusta vuoden loppuun.
Alus lähti seuraavalle palvelusrupeamalleen Kauko-Itään helmikuussa 1966. Seuraavat kuukaudet alus partioi Malaijain ja Borneon rannikoilla Indonesian rauhattomuuksien aikana, suojaten elokuussa Sydneyn Manuksesta Vietnamin rannikolle ja osallistuen SEATOn SEA IMP -harjoitukseen. Alus palasi elokuussa Sydneyyn, missä se oli vuoden lopun osallistuen paikallisiin harjoituksiin, ollen telakalla ja osallistuen neljän maan harjoitukseen Solomonin merellä Uuden-Guinean edustalla.
Tammikuussa 1967 alus lähti yhdessä HMAS Duchessin kanssa jälleen Kauko-Itään. Ne saapuivat 19. tammikuuta Singaporeen. Helmikuussa osallistuessaan paikalliseen harjoitukseen Vampire avusti Palau Pemanggilissä karilleajanutta SS Maha Theviä. Maaliskuussa SEATO harjoitus SIYASAT ja vierailut Manilaan ja Bangkokiin veivät miehistön ajan. Alus saattoi Sydneyn Manuksesta Vietnamin rannikolle lentotukialuksen kuukauden ensimmäiselle palvelusrupeamalle. Toinen matka tehtiin kuukauden lopulla Singaporesta Vung Tauhun. Loppu osa rupeamasta sisälsi osallistumisen SEATO harjoitus SEA DOGiin heinäkuussa, mitä seurasi elokuussa vierailut Etelä-Koreaan Chinhaeen ja Inchoniin. Syyskuussa se vieraili Indonesiassa Jakartassa ja Surabayassa matkatessaan Sydneyyn, minne alus saapui 19. syyskuuta.
Sydneyssä alus siirrettiin syyskuussa 1967 telakalle, mistä se vapautui toukokuussa 1968. Koulutusjakson ja paikallisten harjoitusten jälkeen alus oli jälleen Kauko-Idässä maaliskuusta lokakuuhun 1969. Matkan aikana aluksen miehistö teki aluksen huollon Singaporessa ja Hong Kongissa. Alkuvuodesta 1970 alus osallistui upseerien koulutukseen sekä laivastovierailuihin Adelaideen, Brisbaneen ja Lord Howe Islandille, mitkä edelsivät aluksen palveluksesta poistoa 29. kesäkuuta 1970 ja sen siirtoa modernisoitavaksi.
Elinkaari päivityksessä aluksen tykkitornit vaihdettiin samoin kuin tulenjohtojärjestelmä uusittiin. Alukselle asennettiin uudet ilmavalvonta ja merenkulkututkat sekä pääosa kansirakenteista rakennettiin uudelleen. Alus palautettiin palvelukseen 17. marraskuuta 1971 Williamstownissa telakkalaiturissa päällikkönään G. J. H. Woolrych.
Aluksen miehistö oli koulutettavana ennen aluksen paluuta Sydneyyn maaliskuussa 1972. Elokuussa alus vieraili Uudessa-Seelannissa ennen ensimmäistä rupeamaa Kauko-Idässä lokakuusta 1972 maaliskuuhun 1973. Matkan aikana alus osallistui SEATO SEA SCORPION -harjoitukseen. Huhtikuussa 1973 alus vieraili Suvassa ja Apiassa sekä isännöi Australian pääministeriä South Pacific Forumissa. Syyskuussa alus osallistui LONGEX 73 -harjoitukseen ja vieraili Uudessa-Seelannissa.
pienoiskuva|Vampire Punaisellamerellä noin vuonna 1975 Vuonna 1974 alus osallistui harjoituksiin Australian aluevesillä ennen kuin se siirrettiin telakalle, missä se oli syyskuusta 1974 toukokuuhun 1975. Vuoden 1975 lopulla alus oli jälleen Kauko-Idässä vieraillen Singaporessa, Manilassa, Subicinlahdella, Hong Kongissa ja Jakartassa ennen paluutaan Australiaan helmikuussa 1976.
Paint the Sky with Stars
Paint the Sky with Stars on irlantilaislaulajan Enyan vuonna 1997 julkaisema kokoelmalevy. Levylle on valittu hänen suosituimpia tuotoksia, lisäksi se sisälsi kaksi ennen julkaisematonta kappaletta: "Paint the Sky with Stars" ja "Only If...". Levy oli Suomen albumilistan top 40:ssä yhdeksän viikkoa. Paras sijoitus oli 12. vuoden 1997 viimeisellä viikolla.
HMAS Vampire (D11)
Palvelus
Kesä-heinäkuussa alus vieraili Yhdysvaltain länsirannikolla käyden San Franciscossa ja Seattlessa ennen paluuta Havaijin kautta Australiaan elokuussa. Vuoden lopun ja seuraavan vuoden alun se oli huollossa miehistön ollessa vapaalla ja sen jälkeen alus osallistui paikallisiin harjoituksiin.
Maaliskuussa 1977 alus saattoi HMY Britanniaa, joka kuljetti Australiassa vieraillutta kuningatar Elizabet II:sta. Huhtikuussa avusti Australiasta Yhdysvaltoihin matkannutta Wan Futa. Adelaiden vierailu tehtiin kesäkuussa, mitä seurasi telakointi Sydneyssä ennen marraskuista matkaa Singaporeen COMPASS 77 -harjoitukseen.
Vuoden 1978 ainoa merkittävä tehtävä oli vierailu Uuteen-Seelantiin, mitä seurasi huolto toukokuusta elokuuhun. Vuoden lopun aluksen miehistö oli koulutettavana ja alus testattavana. Tammikuussa 1979 alus oli jälleen Kaakkois-Aasiassa vieraillen Singaporessa, Madrasissa, Colombossa, Belawanilla, Manilassa, Subicinlahdella, Hong Kongissa ja Japanissa ennen paluutaan Guamin kautta Sydneyyn kesäkuussa. Alus osallistui vielä ennen vuoden päättymistä KANGAROO THREE -harjoitukseen. Alus saapui 6. joulukuuta Sydneyyn, missä se poistettiin palveluksesta.
Alus oli alkuvuodesta 1980 huollettavana Sydneyssä ennen siirtoaan koululaivaksi. Vuoden lopulla ja parina seuraavana vuonna alus teki lukuisia koulutuspurjehduksia yhdessä HMAS Jervis Bayn kanssa. Alus siirrettiin heinäkuussa 1982 modernisoitavaksi Newcastleen New South Wales State Dockyardille, mistä se vapautui marraskuussa. Alus teki tammikuussa 1983 jälleen koulutuspurjehduksen Uuteen-Seelantiin Jervis Bayn kanssa ennen käväisyä Singaporessa yhdessä TG 628.9 kanssa maalis-huhtikuussa. Toukokuussa alus teki jälleen koulutuspurjehduksen.
Lokakuussa 1983 alus avusti Taronga Park Zoon henkilöstöä vapautettaessa kaksi leopardihyljettä luontoon, minkä jälkeen alus vieraili Melbournessa ja Brisbanessa. Vuoden lopulla alus teki vielä yhden koulutuspurjehduksen Alus siirrettiin koululaivaksi Brisbanessa. Vuoden päätti toinen koulutuspurjehdus Whitsundayn salmeen ja North Queenslandin satamiin. Vuoden 1984 alussa aluksen kattilahuoneessa syttyi tulipalo, jossa ei kuitenkaan tullut henkilövahinkoja ja vauriot saatiin korjattua viikossa. Touko-kesäkuussa alus oli huollettavana NSW:n telakalla Newcastlessa, mikä edelsi palvelusta Kaakkois-Aasiassa. Elo-syyskuussa alus vieraili Surabayassa, Kuantanissa ja Lumutissa ennen kymmenen päivän miehistön tekemää huoltoa Singaporessa. Alus palasi koululaivaksi palattuaan Sydneyyn lokakuussa. Vuoden lopun aluksella harjoiteltiin navigointia Torresin ja Whitsundayn salmissa.
Vuoden 1985 alkupuoliskolla alus teki koulutuspurjehduksen Uuteen-Seelantiin ja Queenslandiin yhdessä Jervis Bayn kanssa. Purjehduksen jälkeen alus oli kolme kuukautta huollettavana Sydneyssä, minkä päätyttyä alus vieraili Portlandissa ja Melbournessa. Vuoden lopun alus oli jälleen navigointiharjoituksissa.
Huhtikuussa 1986 tehtiin päätös aluksen palveluksesta poistosta. Alus teki viimeisen purjehduksensa Cairnsiin, Townsvilleen, Suvaan, Apiaan ja Aucklandiin, mikä päättyi 24. kesäkuuta saapumiseen Sydneyyn. Seuraavien viikkojen aikana alus valmisteltiin palveluksesta poistoon. Alus poistettiin palveluksesta 13. elokuuta 1986, jolloin se oli palvellut kaikkiaan 27 vuotta ja matkannut kaikkiaan 808 026 merimailia.
Vaikka alus sijoitettiin reserviin se säilyi hyväkuntoisena ja esitys aluksen sijoittamisesta museoon hyväksyttiin. Esityksen mukaisesti alus lahjoitettiin Australian National Maritime Museumille, joka sijoitti sen laituriin Sydneyn Darling Harbouriin.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä ovat olleet :
Tieteellinen vallankumous
Tieteellinen vallankumous (myös tieteen tai luonnontieteiden vallankumous) tarkoittaa suunnilleen vuosien 1500–1700 välisenä aikana Euroopassa tapahtunutta luonnontieteiden nousua. Tieteen edistymiselle antoi vauhtia kokeellisten menetelmien käyttö, fysiikan matematisointi ja uudet tutkimusvälineet, kuten kaukoputki ja mikroskooppi. Aristoteleen ja muiden antiikin kirjoittajien dogmaattinen jäljittely hylättiin ja korostettiin empiiristä havainnointia. Sitä kuvaa Royal Societyn tunnuslause "Nullus in verba". Järkiperäisen ajattelun korostamisen myötä kirkko menetti asemansa tieteen auktoriteettina. Tieteen ja uskonnon välille syntynyt jännite johti myös yhteentörmäyksiin.
Tieteen nousu kosketti aluksi vain oppineitten pientä eliittiä. Koko väestöä koskevaksi sen saavutukset levisivät 1800-luvun teollisen vallankumouksen ja 1900-luvun tieteellis-teknisen vallankumouksen myötä. Tieteellinen vallankumous loi nykyaikaisen tieteen mallin. Ajattelun vapautumisessa sitä voi verrata uskonnossa uskonpuhdistukseen ja humanismin alalla renessanssiin. Tieteellinen eurooppalainen vallankumous myös varmisti länsimaisen sivilisaation johtoaseman koko maailmassa.
Modernin tieteen synnyinpaikka oli koko Eurooppa. Kopernikus oli puolalainen, Newton englantilainen, Descartes ranskalainen, Tyko Brahe tanskalainen, Kepler saksalainen, Huygens hollantilainen ja Galilei italialainen. Vaikka tiedemiehet olivat yleensä opiskelleet yliopistoissa, modernin tieteen kehitys tapahtui muualla ja usein ristiriidassa yliopistoissa annetun opetuksen kanssa. Tieteen uutena organisaatiomuotona olivat tieteelliset seurat, kuten Italiassa Accademia dei Lincei (1603), Englannissa Royal Society (1660) ja Ranskassa Académie des sciences (1666).
Ajan suurimpia saavutuksia olivat Kopernikuksen aurinkokeskinen maailmankuva, Isaac Newtonin mekaniikan peruslait sekä hänen ja Gottfried Leibnizin yhtäaikaisesti kehittämä differentiaali- ja integraalilaskenta. Tähtitieteessä ajanjaksosta käytetään nimeä kopernikaaninen vallankumous. Tieteellisen vallankumouksen myötä Eurooppa siirtyi valistusaikaan (1700-luku), jolloin korostettiin järkiperäistä ajattelua. Tieteellisen vallankumouksen ansiosta eurooppalainen tiede ohitti kaikilla aloilla muun maailman. Vastaavaa ilmiötä ei koettu missään muualla, vaikka tieteellistä toimintaa esiintyi tai oli esiintynyt myös islamilaisessa maailmassa, Kiinassa ja Intiassa.
Virstanpylväitä
Alla on lueteltu suurimpia eri tieteenalojen saavutuksia ja keksintöjä kronologisessa järjestyksessä tieteellisen vallankumouksen aikana keksijöineen ja heidän elinaikatietoineen.
Tiede keskiajalla
Varhaiskeskiajalla oppineisuus oli keskittynyt luostarilaitoksiin, joissa munkit ja nunnat käänsivät ja opiskelivat antiikin ajan tekstejä. Luostareihin oli muotoutunut opetusjärjestelmä, jossa uudet munkit ja nunnat opetettiin luku- ja kirjoitustaitoisiksi. Joskus luostareihin pääsi myös ulkopuolisia, mutta tämä ei ollut yleistä. Kaarle Suuren uudistusten myötä koulutusjärjestelmä laajeni siten, että jokaisen luostarin ja katedraalin yhteyteen perustettiin katedraalikoulu pappien opettamista varten. Katedraalikoulut saivat ammattimaisia piirteitä, ja kouluista valmistuneille maistereille myönnettiin opetuslupa. Katedraalikoulun käynyt sai 1000-luvulta alkaen itse harjoittaa opettajan ammattia. 1100-luvulta alkaen antiikin kreikkalaisia tekstejä alettiin kääntää joko suoraan kreikasta tai arabialaisista käännöksistä. Tällä tavoin muun muassa kaikki Aristoteleen teokset saatiin latinaksi. Juuri näille Aristoteleen teoksille rakentui Euroopan yliopistoja hallinnut skolastinen tiede. Samaan aikaan Islamilaisessa maailmassa 800-luvulla alkanut tieteenharjoitus oli kääntymässä laskuun, kun islam lujitti otettaan. Vaikka yhteydet arabimaailmaan eivät olleet vilkkaita, europpalainen tiedonjano näkyi valtavana kiinnostuksena myös arabiankielisiä tekstejä kohtaan. Suoraan kreikasta tehdyt käännökset antiikin ajattelijoiden teoksista olivat kuitenkin niitä, joilla oli ratkaiseva vaikutus tieteellisen vallankumouksen syntyyn Euroopassa.
Eurooppaan syntyi sydänkeskiajalla yliopistolaitos, jossa oppineet jakoivat tietämystä opiskelijoille. Nykyään keskiajan yliopistosta puhuttaessa tarkoitetaan keskiajan studium generalea. Keskiajan tiedekunnista käytettiin nimitystä universitas. Keskiajan yliopisto koostui 1400-luvulta lähtien periaatteessa neljästä tiedekunnasta. Aiemmin yliopistossa oli ollut pääosin yhdestä kolmeen tiedekuntaa. Filosofiaa joutui jokainen opiskelemaan maisterintutkintoon saakka. Maisterintutkinnon suorittaminen mahdollisti sitten lääketieteeseen, oikeustieteeseen tai teologiaan erikoistumisen. Teologia oli oppiaineista arvostetuin, mutta samalla harvinaisin tiedekunta koska paavit tahtoivat pitää papinopintoja tiukassa kontrollissa. Ote löyheni 1400-luvulta lähtien. Euroopan oppineet saivat tietoa ja pyrkivät ymmärtämään luontoa lähinnä humanististen tieteiden avulla, ja luonnon ymmärtämisessä käytettiin muun muassa uudelleen löydetyn Aristoteleen kehittämiä ajatuksia. Myös Raamatulla oli tärkeä osa opetettaessa ympäröivän maailman tapahtumia. Oikeustieteen opettamisen kulmakivi oli Corpus Juris Civilis -lakikokoelma, ja lääketieteen opit nojasivat Aristoteleen ohella roomalaisen lääkäri Galenosin ajatuksiin. Käytännön kokeita ei yliopistossa tai keskiajalla harrastettu, sillä skolastisen metodin luotettavuuteen uskottiin lujasti. Auktoriteetteihin uskomista ja haluttomuutta tehdä omia aloitteita kuvaa erään 1600-luvun oppineen lausahdus, kun häneltä kysyttiin mielipidettä Galilein kaukoputkella havaitsemista auringonpilkuista: Olen lukenut Aristoteleen teokset läpi kahdesti enkä ole löytänyt sanaakaan auringonpilkuista. Sellaisia ei ole. Vika on joko kaukoputkessa tai sitten sinun silmissäsi.”
Aristoteles oli esittänyt omat metodinsa siitä, miten luontoa pitää tutkia. Siihen ei kelvannut matematiikka, sillä luontoa piti kuvailla ilmiön todellisten syiden perusteella eikä matematiikka abstraktin luonteensa vuoksi kelvannut tarkoitukseen. Edes optiikan ja tähtitieteen kaltaiset tieteenalat eivät kelvanneet, koska ne sekoittivat luonnon kuvaamisen ja geometrisen ajattelun keskenään. Tällaisten tieteiden avulla ei voinut Aristoteleen mielestä saavuttaa tietoa luonnosta. Matematiikan alueet kuten aritmetiikka ja geometria kyllä kuuluivat Euroopan varhaisten yliopistojen opetussuunnitelmiin, mutta opetuksessa selvitettiin seikkaperäisesti näiden olevan ”alempiarvoisia” menetelmiä verrattuna luonnonfilosofiaan, jota opetettiin filosofisissa ja teologisissa tiedekunnissa. Myös Euroopassa riehunut musta surma ja satavuotinen sota halvaannuttivat osaltaan eurooppalaista tiedettä. Tiedemiesten määrä väheni niiden takia vuosien 1300–1500 välillä hyvin pieneksi. Lukumäärä alkoi kasvaa uudelleen 1500-luvulla, jolloin jo ylitettiin 1300-luvun alun taso.
Keskiajalla yliopistot eivät olleet ainoita opillisia keskuksia. Tieteellistä ja taiteellista toimintaa tapahtui luostareissa ja kuninkaallisten tai muiden korkea-arvoisten mesenaattien hoveissa, kuten Medicien hallitsemassa Firenzessä.
Humanismi ja luonnonfilosofian traditiot
Opillista ilmapiiriä hallitsi renessanssin aikana humanismi, joka korosti taidetta ja kaunokirjallisuutta, mutta ei ollut kiinnostunut luonnontieteistä. 1400-luvun humanistit pitivät ensimmäisenä humanistina Francesco Petrarcaa, joka hylkäsi barbaarisena ja pedanttisena pitämänsä skolastiikan. Hän ihmetteli suuresti sitä, mitä hyötyä on ymmärtää luonnon hienoisimpia ominaisuuksia, kun ymmärrys ihmisistäkään ei ollut järin korkealla tasolla. Petrarca katsoi luonnon salaisuuksien olevan Jumalan luomia mysteerejä, joiden tutkimus oli paitsi turhaa myös ajan haaskausta. Luonnon salaisuudet oli vain nöyrästi hyväksyttävä. Skolastisten filosofien syvästi kunnioittamaan Aristoteleeseen Petrarca suhtautui halveksuen, mutta Platonin syvällisyys sai hänet vakuuttuneeksi. Humanistien piirissä Platonista tuli skolastikkojen Aristoteles, mutta myös Ciceron tekstejä luettiin ahkerasti.
Perinteisen historiankirjoituksen mukaan renessanssin humanismilla ja tieteellisellä vallankumouksella ei ollut mitään yhteyttä, koska humanistit olivat kiinnostuneita sellaisista aloista kuin retoriikka, dialektiikka, historia ja etiikka. Samalla väitettiin, etteivät humanistit olleet halukkaita oppimaan luonnontieteitä, matematiikkaa tai muita käytännöllisiä taitoja (artes mechanicae). Tämä käsitys on häviämässä, ja historioitsijat ovat kiinnittäneet huomiota siihen, että 1500-luvulla humanistit katsoivat aikansa tieteen olevan selvästi antiikin tieteen tasoa alempana. Syntyi virtaus, joka halusi päästä vastaavalle tasolle eri tieteen aloilla antiikin kirjoitusten löytämisen kautta tai uusien tulkintojen ansiosta. Keskiajan nominalistien vaikutustakaan ei pidä vähätellä tieteelliseen vallankumoukseen, sillä juuri he olivat varhaisessa vaiheessa muokkaamassa tieteenkäsitystä. Siinä missä aristoteelinen käsitys piti tärkeänä tiedon ja totuuden omistamista, nominalistit korostivat totuuden etsimistä esimerkiksi kokeellisen tutkimuksen muodossa. Perinteisen tulkinnan mukaan vuoden 1453 Konstantinopolin valtauksella oli tärkeä rooli renessanssin humanismin kannalta, sillä se sai kreikkalaisen sivistyneistön muuttamaan Italiaan ja tuomaan mukanaan vanhoja käsikirjoituksia. Toisaalta tämä näkemys on haastettu väittämällä, että valtauksen vuoksi länsieurooppalaiset eivät enää voineet luottaa antiikin kirjallisten lähteiden tyyssijana olleeseen Bysanttiin, mikä kirvoitti 1300-luvun kriisistä toipuvaa oppineistoa tutkimukseen.
Tieteellisen vallankumoukseen johti myös humanistien etsinnän seurauksena ennalta tuntemattomien antiikin lähteiden löytäminen. Näiden tekstien tunnetuksi tekeminen synnytti kirjavan valikoiman oppeja renessanssiluonnonfilosofian sisälle. Yhtenä tärkeimmistä oli antiikin skeptikkojen tekstien synnyttämä skeptinen liike. Skeptikot saivat puolellensa huomattavan kannattajajoukon, jolta löytyi uskallusta ja halua kyseenalaistaa vallalla olevat luulot. Heidän näkökulmansa mukaan maailmasta oli mahdotonta saada aistien avulla varmaa tietoa. Muut tärkeät traditiot olivat epikurolaisuus ja platonismi.
Kirjapainotaito ja Amerikan löytäminen
Humanismin uuden tulkinnan ohella varhaisimpiin ja perustavanlaatuisimpiin syihin kuuluu Johannes Gutenbergin keksimä metallisiin irtokirjaimiin perustuva kirjapaino. Keksintö omaksuttiin yllättävän nopeasti ympäri Eurooppaa ja sen keksiminen oli palkitsevaa humanisteille, koska heidän uutteran lähteiden etsimisen päätteeksi tulokset saatettiin painattaa kirjoiksi. Kirjapainon ansiosta kirjoja saatiin myyntiin paljon, ja niiden hintakin oli halpa. Hinnan alenemiseen vaikutti myös paperin kaltaisen materiaalin käyttäminen. Se oli huomattavasti halvempaa kuin lehmän tai lampaan nahasta saatu pergamentti. On esimerkiksi laskettu, että Raamatun painaminen olisi vaatinut noin 170 lehmän nahat. 1400-luvulla keksittiin uusi mustetyyppi, joka soveltui erinomaisesti painamiseen. Kirjojen hintojen lasku näkyi konkreettisesti siinä, että lukijakunta saattoi ostaa useampia kirjoja vuodessa. Joillekin kertyi oman kirjaston verran luettavaa. Kirjapainon keksiminen siis mahdollisti oppineiden tutustumisen monipuolisemmin aiheeseen, kun käsillä oli eri kirjoittajien teoksia. Toisaalta taas suurempi valikoima hankaloitti tiedon löytämistä.
Kirjapainon keksimisen tärkeyttä on usein ylikorostettu. Todellisuudessa lukijakunta saattoi koostua vain oppineista, koska tavallisella väestöllä ei ollut varaa ostaa kirjoja. Lisäksi tuohon aikaan varsinkaan tavallisen kansan piirissä läheskään kaikki eivät osanneet lukea. Uusi tilanne osoittautui varsin kiusalliseksi roomalais­katolisen kirkon kannalta, sillä monet harhaoppisina pidetyt ajatukset saivat uutta voimaa. Kirkko yritti kyllä estää ”pahan tiedon” leviämistä ylläpitämällä kiellettyjen kirjojen luetteloa (Index Librorum Prohibitorum), mutta se ei kaikissa tapauksissa toiminut kovinkaan tehokkaasti.
Maailmankuvaavat laajensi kirjapainotaidon kanssa samaan aikaan käynnistyneet suuret löytöretket, joiden ansiosta uusista aiemmin tuntemattomista mantereista saatiin tietoa. Kristoffer Kolumbus oli matkaansa suunnitellessa käyttänyt Ptolemaioksen Geografia-teosta, jonka sisältämä mittavirhe sai Kolumbuksen valitsemaan läntisen merireitin Intiaan. Intiaan hän ei päässyt, vaan löysi "uuden mantereen", jossa eli elinvoimaisia korkeakulttuureja. Eurooppalaisia nämä uudet tuttavuudet häiritsivät, heistähän ei löytynyt Raamatusta tai muista lähteistä mainintaa. Samalla eläin- ja kasvitiede saivat uutta materiaalia, mikä loi tarpeen empiiriselle tutkimukselle. Tieteenhistorioitsija Reijer Hooykaas nostaa löytöretket yhdeksi tärkeimmäksi kehityslinjaksi, sillä uusien alueiden löytö osoitti selvästi antiikin tiedon olleen vajavaista ja että omalla kokemusperäisellä tutkimuksella tietoa saatiin lisää. Uusien alueiden löytäminen oli joillekin suuri šokki, osittain sen vuoksi että antiikin filosofien uskottiin menettäneen maineensa ja osittain koska näin suuren löydön olivat tehneet sivistymättömät merimiehet.