cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ihmisiä telineillä
Julkaisuhistoria
Päätalo lähetti käsikirjoituksensa työnimellä Rakennustyömaan arkea ensin Otavalle ja WSOY:lle, mutta molemmat kustantamot hylkäsivät sen. Hylkäyskirjeissaan virkailijat kuvailivat romaania muodottomaksi möhkäleeksi, ja he kokivat kokonaisuuden kärsivän ratkaisusta kuvata rakennustyömaata ammattilaisnäkökulmasta symbolisuuden asemesta. Kesällä 1957 myös Tammen Kalevi Sorsa hylkäsi käsikirjoituksen sanomalla ilmaisua kankeaksi, selityksiä liian laajoiksi ja traagillisia kohtauksia teennäisen pateettisiksi ja sentimentaalisiksi. Päätalo sanoi myöhemmin, että Sorsan antama palaute rohkaisi ja auttoi häntä kirjailijana.
Lopulta Gummeruksen kaunokirjallisen osaston johtaja Ville Repo teki myönteisen kustannuspäätöksen. Hänen ehdotustensa mukaisesti käsikirjoitus muuttui kuitenkin paljon ennen kuin se oli julkaisukunnossa.
Vastaanotto
Kustannustoimittaja Panu Väänäsen mukaan Ihmisiä telineillä ”sai [omana aikanaan] varsin myönteisen vastaanoton kriitikoilta”.
Lisäkives
thumb|220px|Miehen sukuelinten anatomiaa. 1. Virtsarakko. 2. Häpyliitos. 3. Siitin. 4. Paisuvaiskudos. 5. Terska. 6. Esinahka. 7. Virtsaputki. 10. Rakkularauhanen. 12. Eturauhanen. 15. Siemenjohdin. 16 Lisäkives. 17. Kives. 18. Kivespussi. Lisäkivekset ovat osa miehen sukupuolielimiä, jotka varastoivat kivesten tuottamia siittiötä. Lisäkives sijaitsee kiveksen pinnalla.
Patton Oswalt
Patton Oswalt (s. 27. tammikuuta 1969 Portsmouth, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja ääninäyttelijä.
Lisäkives
Anatomiaa
thumb|Kiveksen pinta. 1. Lisäkives 2. Lisäkiveksen pää 4. Lisäkiveksen runko 5. Lisäkiveksen häntä. Lisäkives on kiveksen pinnalla ja osittain kiveksen takana sijaitseva sykkyräinen elin, jonka tiehyessä kiveksen tuottamat siittiöt kypsyvät ja varastoituvat. Lisäkives on pitkänomainen ja alaspäin kapeneva elin, joka ulottuu kiveksen yläpäästä alapäähän. Lisäkiveksen alaosa eli häntä jatkuu siemenjohtimena.
Patton Oswalt
Ura
Oswalt aloitti uransa stand up -koomikkona vuonna 1996 ja vuotta myöhemmin hän näytteli omassa komediasarjassaan HBO:lla. Vuonna 1998 Oswalt tuli tunnetuksi televisiosarjasta Kellarin kunkku, jossa hän näytteli vuoteen 2007 asti. Sarjan aikana hän esiintyi muissa televisiosarjoissa, kuten Kalenteritytöt, Reno 911! ja Crank Yankers. Oswalt on tehnyt myös äänirooleja animaatiosarjoihin Batman of the Future, Kim Possible, Batman ja Paavo Pesusieni sekä animaatioelokuvaan Rottatouille. Viimeksi mainitusta hän sai Annie-ehdokkuuden parhaasta ääninäyttelystä animaatioelokuvassa.
Lisäkives
Toiminta
Kiveksessä muodostuneet siittiöt saapuvat lisäkiveksen päähän ja kulkevat edelleen lisäkiveksen runkoon ja häntään. Lisäkiveksen päässä olevat siittiöt eivät vielä kykene liikkumaan eivätkä ole hedelmöityskykyisiä. Siittiöt kypsyvät matkatessaan lisäkiveksen läpi, johon kuluu enintään kaksi viikkoa.
Siemensyöksyn aikana siittiöitä siirtyy siemenjohtimeen peristalttisen liikkeen ansiosta, jonka jälkeen niihin sekoittuu mm. rakkularauhasen ja eturauhasen erittämiä nesteitä, jolloin muodostuu siemennestettä.
Lisäkiveksen sairaudet
Lisäkiveksen tyypillisin sairaus on lisäkivestulehdus eli epididymiitti (epididymitis). Tavallisimmat aiheuttajat ovat virtsateiden bakteerit ja klamydia nuorilla miehillä. Lisäkivestulehduksessa kivespussi voi olla turvonnut, punainen ja kosketusarka ja lisäkives kipeä, lisäksi voi olla kuumetta.
Kaleva (elokuvateatteri Seinäjoella)
Kaleva oli Seinäjoen keskustassa vuodesta 1926 aina 1980-luvun puoleenväliin toiminut elokuvateatteri. Sen iso kaksikerroksinen puutalo Kalevankadun ja Maamiehenkadun kulmassa purettiin vuonna 1990 valmistuneen Epstori-kauppakeskuksen tieltä.
Historiaa
Kaleva-teatteri aloitti toimintansa 17. lokakuuta 1926. Elokuvasalin ensimmäinen vuokraaja oli Kauhajoelta muuttanut Eemeli Raivio, apunaan Ines Heinonen ja tämän poika Valio. Vuonna 1946 koko kiinteistö siirtyi Toivo Rauhalinnan omistukseen ja häneltä vuonna 1969 V. Luhtaselle, joka myi sen jo vuonna 1971 Keijo Aholle. Vuonna 1976 Kaleva siirtyi Keijon veljen Reijo Ahon kommandiittiyhtiölle, joka avasi Maakuntatalon entisen uimahallin paikalle samana vuonna myös Bio Marilynin. Reijo Aho oli suorittanut elokuvakoneenkäyttäjän tutkinnon Helsingissä jo 16-vuotiaana ja tunnetaan sittemmin elokuvateattereita Hämeenlinnassa ja Seinäjoella omistaneena yrittäjänä, jonka Remamian Oy:n omistuksessa on yhä Lapuan Bio Marilyn.
Wilber Marshall
Wilber Buddyhia Marshall (s. 18. huhtikuuta 1962) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies. Menestyttyään lajissa Floridan yliopiston joukkueessa hän sai NFL-varauksen vuonna 1984.
Marshallin ammattilaisseuroina olivat Chicago Bears (1984–1987), Washington Redskins (1988–1992), Houston Oilers (1993), Arizona Cardinals (1994) ja New York Jets (1995). Hän kuului kahdesti Super Bowlin voittajajoukkueeseen ja pääsi kolmesti Pro Bowliin.
Marshall saavutti erään merkittävän rajapyykin urallaan vuonna 1992, kun hän pääsi arvostettuun ns. 20/20-kerhoon. Termillä tarkoitetaan uransa aikana 20 syötönkatkoa ottanutta ja 20 pelinrakentajan säkitystä tehnyttä puolustuksen pelaajaa.
Foxit Reader
Foxit Reader on Foxit Corporationin kehittämä PDF-tiedostojen lukuohjelma. Ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 2004.
Richard Teberio
Richard Teberio (s. 17. tammikuuta 1971 Göteborg, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Teberio on göteborgilaisen Västra Frölundan kasvatti. Hän pelasi seuran riveissä Allsvenskania vuosina 1990–1995. Kaudella 1996 hän edusti Degerfors IF:ää samassa sarjassa. Hän on pelannut myös Andorra CF:ssa Espanjan alasarjoissa ja Dinamo Zagrebissa Kroatiassa. Teberio pelasi Veikkausliigassa vuosina 1999–2004, edustaen FC Inter Turkua 136 sarjaottelun ja 54 maalin verran. Interiin Teberio siirtyi norjalaisesta Nybergsund IL:stä. Siellä hän pelasi myös Turussa vietettyjen vuosien jälkeen yhden kauden. Kaudella 2006 Teberio toimi Skogens IF:n pelaajavalmentajana Ruotsin neljännessä divisioonassa. Joulukuussa 2009 hänestä tuli Torslanda IK:n valmentaja.
Gore Vidal
Eugene Luther Gore Vidal (3. lokakuuta 1925 West Point, New York – 31. heinäkuuta 2012 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka osallistui politiikkaan ja oli mukana television keskusteluohjelmissa. Hän oli tunnettu yläluokkaisesta olemuksestaan ja puheensa ”transatlanttisesta” korostuksesta, mutta oli poliittisesti edistyksellinen demokraattipuolueen kannattaja.
Mike Hartenstine
Michael Albert ”Mike” Hartenstine (s. 27. heinäkuuta 1953) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pennsylvanian osavaltionyliopistossa pelattuaan hän sai NFL-varauksensa vuonna 1975.
Hartenstinen ammattilaisseuroina olivat Chicago Bears (1975–1986) ja Minnesota Vikings (1987). Chicago Bearsin pelaajana hän kuului vuoden 1986 Super Bowlin voittajiin.
Marraskuun manifesti
thumb|right|250px|Marraskuun manifestin ensimmäinen sivu [[Suomen säädöskokoelma|asetuskokoelmassa.]] Marraskuun manifesti eli Keisarillisen Majesteetin Armollinen Julistuskirja toimenpiteistä laillisen järjestyksen palauttamiseksi maahan (AsK 49/1905) on tsaari Nikolai II:n 4. marraskuuta 1905 antama säädös, jonka on katsottu päättäneen niin sanotun ensimmäisen sortokauden Suomessa. Manifestilla kumottiin toistaiseksi helmikuun manifestin säännökset ja luvattiin kutsua kokoon Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät säätämään kansanedustuslaitoksen uudistuksesta ja kansalaisvapauksista. Samalla manifesti peruutti myös Suomen kenraalikuvernöörin diktaattorinvaltuudet. Julistuksen sisällön muotoili perustuslaillisten johtaja Leo Mechelin.
Säädöstä nimitetään yleisesti manifestiksi, koska sen ruotsinkielinen otsikko kuuluu: "Hans Kejserliga Majestäts Nådiga Manifest."
Manifestin syyt
Mellakoinnin ollessa päättymässä se levisi Suomeen, joskin rauhanomaisena. SDP:n ja perustuslaillisten kannattajakunta laajensivat passiivisen vastarintansa lakkoiluksi ja mielenosoituksiksi. Suurlakko käynnistyi Suomessa marraskuun alussa. Perustuslaillisten virkamiesten lakko sulki virastot, työläisten lakot pysäyttivät muun yhteiskunnan, mutta työnantajat maksoivat silti heille usein palkkaa tukeakseen lakkoilua.
Muun muassa 1. marraskuuta julkistetussa Tampereen punaisessa julistuksessa — johon perustuslaillisetkin aluksi yhtyivät — yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta vaatinut SDP olisi halunnut vielä jyrkempiä toimia ja kutsua yleisen kansalliskokouksen päättämään valtiopäivä- ja äänioikeusuudistuksesta, mutta lopulta perustuslaillisille riitti laillisuuden palauttaminen. He hyväksyivät vaatimukset uudesta valtiopäiväjärjestyksestä, kunhan siitä päätettäisiin laillisessa järjestyksessä. Perustuslaillisten johtohahmo, sitoutumaton Leo Mechelin kirjasi perustuslaillisten vaatimukset ja luovutti ne kenraalikuvernööri Ivan Obolenskille. Keisari Nikolai hyväksyi sitten vaatimuslistan manifestissaan. Siihen oli lisätty nyt myös lupaus kansanedustuslaitoksen reformista, joka oli ollut nimenomaan työväenliikkeen ja suuria kansanjoukkoja keränneiden lakon aikaisten joukkomielenosoitusten ensisijainen vaatimus. Osa työläisistä olisi yhä halunnut jatkaa lakkoilua mutta taipui muutamaa päivää myöhemmin.
Manifestin seuraukset
Maan uusi hallitus eli Mechelinin senaatti muodostettiin yksinomaan perustuslaillisista. Sortokaudella laittomasti irtisanotut virkamiehet palautettiin virkoihinsa ja heidän tilalleen nimitetyt myöntyväisyyssuuntauksen tukijat (yleensä vanhasuomalaiset) samalla erotettiin. Tärkein manifestiin perustuvista uudistuksista oli säätyvaltiopäivien korvaaminen uudella eduskunnalla. Uusi vaalilaki ja valtiopäiväjärjestys valmisteltiin Robert Hermansonin johtamassa komiteassa, jossa olivat edustettuina eri puolueet, myös vanhasuomalaiset ja sosiaalidemokraatit. Viimeiset säätyvaltiopäivät hyväksyivät kesällä 1906 uudistuksen, joka toteutti ensimmäisenä maailmassa sekä naisten äänioikeuden että vaalikelpoisuuden. Samana vuonna hyväksyttiin myös Mechelinin senaatin esitys lausunto-, kokoontumis- ja yhdistymisvapauden taanneesta perustuslaista. Suuriruhtinas jätti sen sijaan vahvistamatta paino- ja yhdistymisvapauslait. Vapaampi ajanjakso jäi väliaikaiseksi, ja parin vuoden kuluttua käynnistyi toinen sortokausi (1908–1917), joka päättyi maaliskuun manifestiin.
Ryöppäys
Ryöppääminen eli ruoka-aineen nopea keittäminen voi tapahtua kuumassa vedessä tai höyryssä kiehuttamalla. Tarkoituksena on joko pehmentää ruoka-ainetta, poistaa siitä makuhaittoja tai myrkkyjä taikka hidastaa entsyymien toimintaa. Ryöppäämisessä ruoka-aine ei ehdi kypsyä.
Kemiallisessa mielessä ryöppäys on yksikköoperaatioihin kuuluva kiinteä-nesteuutto. Ruoka-aineessa ei siis ryöpättäessä tapahdu kemiallista reaktiota, vaan sen ainesosat eriytetään fysikaalisesti toisistaan uuttamalla osa niistä veteen.
Kasvisten ryöppäys
Monet kasvikset ryöpätään ennen pakastamista tai hapattamista, jotta entsyymitoiminta pysähtyisi ja mikrobit kuolisivat.
Sienten ryöppäys
Tyypillisiä ryöpättäviä sieniä ovat kirpeänmakuiset rouskut. Rouskujen ryöppäämisen tarkoitus on poistaa kirpeää makua ja siihen riittää lyhyt kertaryöppäys. Tähän löytyy monenlaisia ohjeita, joissa liotus- ja ryöppäysajat vaihtelevat. Useimmat rouskut tulee ryöpätä, mutta esimerkiksi sellaisenaankin miedon makuiset leppärouskut ja kultarousku eivät vaadi ryöppäystä.
Korvasienten keittäminen
Myrkyllinen korvasieni on käsiteltävä ryöppäämisen sijaan keittämällä avonaisessa kattilassa kaksi kertaa vähintään viisi minuuttia runsaassa vedessä, jotta hengenvaarallinen solumyrkky gyromitriini saadaan liukenemaan. Keitinvesi on siihen liuenneiden myrkkyjen takia kaadettava jokaisen keittämiskerran jälkeen pois ja sienet huuhdeltava hyvin. Riittävästä tuuletuksesta on huolehdittava.
Muita myrkkysieniä ei tule ryöpättynä tai keitettynäkään syödä. Esimerkiksi punakärpässientä ei suositella ruokasieneksi, vaikka sen myrkyt ovat vesiliukoisia ja vähenevät keitettäessä. Sen sijaan esimerkiksi valkokärpässienen ja suippumyrkkyseitikin hengenvaaralliset myrkyt eivät häviä keittämälläkään, joten niitä ei saa missään tapauksessa syödä.
PEHO-oireyhtymä
PEHO-oireyhtymä havaittiin Suomessa vuonna 1991. Mirja Somer kirjoitti aiheesta väitöskirjan 1993, ja nyt oireyhtymää on tavattu Suomen lisäksi ainakin Alankomaissa, Turkissa ja Japanissa.
PEHO-oireyhtymään kuuluu eteneviä neurologisia oireita, turvotusta, aivosähkökäyrän häiriöitä, lihasvelttoutta, hidas liikunnallinen kehitys, jatkuvia kouristuskohtauksia ja näköhermon surkastuma. Sokeus johtuu juuri näköhermon surkastumisesta.
PEHO-oireyhtymä johtaa tavallisesti kuolemaan ennen aikuisikää.
Uusia PEHO-lapsia uskotaan syntyvän Suomessa vuosittain keskimäärin vain yksi.
Pallas (Pandionin poika)
Pallas oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi neljästä Pandion II:n, Attikan kuninkaan, ja Pylian pojasta. Kerrotaan tosin, että Pallas olisi ollut ottolapsi.
Pandeonin kuoltua Pallas ja hänen kolme veljeään – Aigeus, Nisos ja Lykos – syrjäyttivät Metionin pojat Ateenan valtaistuimelta, jonka nämä puolestaan olivat aiemmin anastaneet Pandeonilta. Veljekset jakoivat vallan keskenään, mutta Aigeuksesta tuli Attikan kuningas.
Myöhemmin Aigeuksen kuoltua Pallas yritti tavoitti valtaistuinta, mutta epäonnistui syntyperänsä tähden, ja hallitsijaksi julistettiin Theseus. Hänen viisikymmentä poikaansa, pallantidit, eivät hyväksyneet uutta hallitsijaa, vaan yrittivät vielä nostaa isänsä valtaan. Heidän juonittelunsa tuli kuitenkin ilmi, ja Theseus surmasi väijytystä yrittäneet veljekset.
Leif Rantala
Valentina Sovkina luonnehti Facebookissa Rantalaa seuraavasti: “Hän jätti suuren, valoisan jäljen saamelaisten elämään, samoin hänen tietonsa kolttasaamelaisista ja Kuolan niemimaan saamelaisten kielestä ja kulttuurista sekä hänen kiinnostuksensa näitä aiheita kohtaan.”
Tieteellinen ja yhteiskunnallinen toiminta
Rantala valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1975. Hänen gradunsa käsitteli Pulmangin saamelaista paikannimistöä. Hän työskenteli Lapin yliopiston saamen kielen, lähinnä pohjoissaamen opettajana.
Hän oli erityisesti Kuolan niemimaan ja Petsamon alueiden kulttuurin ja historian asiantuntija. Hän keräsi myös laajan etnografisen kokoelman Kuolasta.
Rantala joutui myös toimimaan paljon kääntäjänä, sillä Lapin suomalaiset virkamiehet eivät juuri ole osanneet saamen kieltä. ”Olen joskus joutunut kääntämään tekstejä, kun ihmiset ovat valittaneet esimerkiksi poliisin olemattomasta saamenkielen taidosta. Monikohan suomalainen virkamies on oppinut saamea? Ei niitä ole kovin montaa.” Rantalan mukaan virkamiehet pitäisi houkutella osaamaan saamea lähinnä käyttämällä erilaisia porkkanoita.
M/S Longstone
M/S Longstone on englantilaisen Andrew Weir Ltd:n omistama rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2003 Flensburger Schiffsbau Ges. -nimisellä telakalla Flensburgissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 13 300 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Longstone on rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja sen kotisatama on maan pääkaupunki Lontoo.
Fredrik Suuren seksuaalisuus
Nuoruudessaan Fredrik ei sopeutunut isänsä Fredrik Vilhelmin määrittelemään sotilaalliseen miehen malliin, ja rankaisi tätä piiskaamalla sekä julkisilla nöyryytyksillä pojan ilmaistua kiinnostuksensa musiikkia kohtaan. Isä nimitteli poikaansa myös naiselliseksi ja sodomiitiksi. Huono suhde isään johti siihen, että vuonna 1730 Fredrik päätti paeta Preussista yhdessä ystävänsä Hans Herman von Katten kanssa. Ystävysten suhdetta on epäilty seksuaaliseksi. Pakoyritys kuitenkin epäonnistui ja Fredrik Wilhelm määräsi von Katten mestattavaksi ja Fredrikin katsomaan mestauksen. Tämän on kerrottu traumatisoineen Fredrikin.
M/S Longstone
Longstonen sisaraluksia ovat M/S Hurst Point, M/S Eddystone, M/S Beachy Head, M/S Anvil Point ja M/S Hartland Point.
Käyttöhistoria
8. marraskuuta 2002 alus laskettiin vesille. 6. helmikuuta 2003 alus luovutettiin Andrew Weir Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Maaliskuun lopulla Transfennica vuokrasi aluksen liikenteeseensa reitille Lyypekki–Hanko–Paldiski. Vuoden 2009 alussa alus siirtyi Finnlinesin liikenteeseen.
Fredrik Suuren seksuaalisuus
Historiantutkija, ja Fredrikin aikalainen, Johann Georg Zimmermann on kirjoittanut, että Fredrik oli tunnettu "kreikkalaistyylisestä rakkauden mieltymyksestään". Elinaikanaan Fredrik, joka oli taiteiden suuri tukija, tilasi monia patsaita, jotka kuvasivat Antinoosia tai miespareja.
Vuonna 2011 löydettiin Fredrikin kirjoittama eroottinen runo, joka kertoo kahden miehen salaisesta tapaamisesta. Löytö nosti kuninkaan seksuaalisuuden jälleen kiinnostuksen ja tutkimuksien kohteeksi. Runo on alkujaan ranskankielinen ja sen otsikko La Jouissance tarkoittaa kutakuinkin tyytyväisyyttä ja iloa niin yleisessä kuin myös seksuaalisessa mielessä. Joidenkin väittämien mukaan Fredrik kirjoitti runon osoittaakseen italialaiselle ystävälleen, että myös pohjoiseurooppalaiset kykenevät samanlaiseen intohimoon kuin eteläeurooppalaiset.
Axel Schauman
Axel Mortimer Schauman (20. heinäkuuta 1855 Pietarsaari – 6. marraskuuta 1903 Vaasa) oli suomalainen Vaasassa vaikuttanut varustamon toimitusjohtaja ja kauppaneuvos (1895).
Schauman perusti 1876 Vaasaan toiminimi Schauman & Basilierin, joka siirtyi myöhemmin kokonaan hänen haltuunsa. Hänen liiketoimensa keskittyivät höyrylaiva-agentuureihin, huolintaan, vientikauppaan ja vakuutustoimintaan. Huolinta siirtyi 1882 Vaasaan muuttaneelle Schaumanin veljelle Waldemar Schaumanille ja Axel Schauman itse keskittyi varustamotoimintaan. Hän hankki 1880-luvun alussa merkittävän omistusosuuden vuonna 1873 perustetusta vaasalaisesta Wasa–Nordsjö Ångbåts Ab (Vaasan–Pohjanmeren Höyrylaiva Oy) -varustamosta. Tämä varustamo liikennöi Suomen satamista Pohjanmeren alueen satamiin. Vuonna 1898 Schaumanista tuli varustamon toimitusjohtaja, tällöin varustamo oli yksi Suomen suurimpia ja sillä oli kaksitoista laivaa. Hän johti kymmenen vuoden ajan myös Wasa Kustångsbåts Aktie Bolag -varustamoa.
Schauman oli aloitteentekijänä kun puhelinyhdistys perustettiin Vaasaan 1882 ja hän oli mukana kun Vaasan Sokeritehdas Oy perustettiin 1897. Schauman toimi vuodesta 1889 alkaen Ruotsi-Norjan sekä Tanskan varakonsulina Vaasassa veljensä Waldemarin jälkeen. Hän kuoli sydäntautiin 48-vuotiaana marraskuussa 1903.
Axel Schauman oli naimisissa vuodesta 1878 Johanna Christina (Hanna) Sundénin kanssa. Heidän poikansa oli liikemies ja suurlahjoittaja Harry Schauman. Schaumanin veljistä Waldemar Schauman (1846–1889) oli apteekkari, vuodesta 1882 laivahuolitsija ja varakonsuli, Wilhelm Schauman (1857–1911) oli insinööri ja vuorineuvos, Ossian Schauman (1862–1922) oli lääkäri ja Victor Schauman (1853–1891) liikemies ja Suomen Yhdyspankin Vaasan konttorin johtaja.
Arkaismi
Arkaismi on vanhahtava tai vanhentunut sana tai ilmaisu, joka ei ole enää yleisessä käytössä. Arkaismeja käytettiin yleisesti runoudessa 1800-luvun lopulle asti.
Arkaismia teoksissaan käyttäneitä runoilijoita ja kirjailijoita ovat muun muassa Edmund Spenser, Thomas Mann, John Milton ja Aino Kallas.
Metafiktio
Metafiktiolla tarkoitetaan fiktiota fiktiosta. Metafiktiossa kiinnitetään huomiota tekstin fiktiivisyyteen esimerkiksi kommentoimalla sen rakennetta, sisältöä tai lukutapahtumaa. Metafiktiivisessä romaanissa tuodaan esiin teoksen syntyprosessi ja rakenteelliset ratkaisut.
Käsitteen historiaa
Metafiktio-käsitteen toi keskusteluun amerikkalainen tutkija-kirjailija William H. Gass, joka luonnehti teoksessaan Fiction and Figures of Life (1970) itsestään tietoisia romaaneja anti-romaaneiksi. Metafiktiolla hänen mukaansa tarkoitetaan ”fiktiota, joka korostaa omaa fiktioluonnettaan ja asettaa kysymyksiä fiktion ja todellisuuden suhteesta”. Metafiktion kirjoittaja on tietoinen siitä, ettei teksti esitä todellisuutta sellaisenaan. Metafiktiossa taideteoksen henkilöt saattavat tulla tietoisiksi siitä, että he ovat vain fiktion henkilöhahmoja.
Metafiktiota on kirjoitettu jo paljon ennen kuin termi vakiintui käyttöön. Esimerkiksi Cervantesin Don Quijotea (1615), Laurence Sternen Tristram Shandya (1760–1767) ja Denis Diderot'n Jaakko fatalistia (1796) voidaan pitää metafiktioina. Niille on tyypillistä myös se, että niissä samalla parodioidaan romaanilajia.
Metafiktiivisissä romaaneissa käsitellään usein kirjoittamisen ongelmaa. Esimerkiksi André Giden Vääränrahantekijät-romaanin (1925) päähenkilö pohtii romaaninsa syntyä. Hän suunnittelee kirjoittavansa Vääränrahantekijät-nimisen romaanin ja tekee sitä varten muistiinpanoja päiväkirjaansa. Metafiktiossa romaanin kielellisyys ja keinotekoisuus paljastetaan lukijoille. Gide purki romaaninsa lopuksi luomansa henkilöhahmot ja osoitti, että kirjailija on ne keksinyt työpöytänsä äärellä. Samoin teki Marcel Proust romaanisarjansa Kadonnutta aikaa etsimässä lopuksi.
Metafiktion rinnakkaistermejä ja vertauskuvia
Metafiktion ohella kokeellisesta kirjoittamisesta on käytetty monenlaisia muitakin termejä, kuten "introvertti romaani", "irrealismi", "the self-begetting novel", "surfiction" (Raymond Federman), "the literature of exhaustion" (John Barth), "metalepsis" (Gérard Genette) sekä ”uusi romaani” (Nouveau Roman). Samoin Oulipo-kirjailijoiden, kuten Italo Calvinon, Georges Perecin ja Raymond Queneau'n kielelliset kokeilut ovat metafiktiota. Metafiktiota tutkinut Mika Hallila nimeää suosituiksi tutkimuskohteiksi edellä mainittujen lisäksi muun muassa Jorge Luis Borgesin, Umberto Econ ja Vladimir Nabokovin kaunokirjalliset teokset.
Metataidetta – taulua taulussa, näytelmää näytelmässä, romaania romaanissa – nimitetään myös sisäkkäisteoksiksi. Ranskalainen termi mise en abyme tulee lähelle metafiktion käsitettä. Sitä on tutkinut Lucien Dällenbach väitöskirjassaan ''Le Récit spéculaire. Contribution à l'étude de la mise en abyme'' (1977). Sana "abyme" tarkoittaa sananmukaisesti vaakunakilven keskusta, joka sisältää samat kuvat kuin kilven ulommainen reuna. André Gide otti tämän sanan käyttöön kuvaamaan sisäkkäisteoksia. Dällenbach lainaa Giden kirjoitusta vuodelta 1893, jossa tämä luettelee erilaisia sisäkkäisteoksia: William Shakespearen Hamletissa on näytelmä näytelmän sisällä ja J. W. von Goethen Wilhelm Meisterin oppivuosissa sisäkkäisteos on marionettikohtaus tai linnanjuhlat.
Tarina tarinassa -rakenne on myös tyypillinen arabialaisille saduille.
Periaate on tuttu myös venäläisistä nukeista, jonka sisältä paljastuu aina pienempi nukke. Metafiktion vertauskuvana käytetään usein myös Möbiuksen nauhaa, jonka sisä- ja ulkopuoli lomittuvat yhteen niin, ettei niitä voi erottaa. Dällenbach suosii peili-metaforaa selostaessaan mise en abyme -rakennetta: taide katsoo tavallaan peiliin.
Sisäkkäisrakennetta voidaan verrata myös pars pro toto -ilmaukseen ja synekdokee-kielikuvaan. Synekdokee on metonymian alalaji, kielikuva, jossa osa edustaa suurempaa kokonaisuutta.
Metafiktio maalaustaiteessa
thumb|[[Diego Velázquez: Hovinaiset, öljy, 1656.]] Kuuluisa esimerkki maalaustaiteen metateoksista on Diego Velázquezin maalaus Hovinaiset (1656). Taulun etualalla on maalari ja hänen telineensä. Päähenkilöt nähdään vain taustalla olevan peilin kautta. Kyseessä on siis maalaus maalaamistapahtumasta.
Toinen esimerkki on René Magritten maalaus Ceci n’est pas une pipe (1928–1929, Tämä ei ole piippu). Magritten taulu kyllä esittää piippua, mutta se ei ole piippu vaan vain kuva piipusta. Sisäkkäistaulu löytyy myös Magritten teoksesta Deux mystères (1966, Kaksi mysteeriota).
Metafiktio elokuvassa
Elokuvassa, kuten muissakin taiteenlajeissa, metafiktion käyttö on yleistynyt vasta viime vuosikymmeninä. 1900-luvun alkupuoliskolla se on siis ollut harvinaista. Tosin jo Hollywood-komedian varhaisvaiheissa yhtenä temppuna on ollut kameraan katsominen, jota muissa kuin dokumentaarisissa elokuvissa yleensä pidetään tyylirikkeenä. Esimerkki tästä on Ohukainen ja Paksukainen -elokuvat, joissa Oliver Hardyn maneerina on katsoa yleisön myötätuntoon vetoavasti, kun hänen koomikkoparinsa Stan Laurel koheltaa vieressä.
Yleisöön katsominen on yksi elokuva- ja näyttämötaiteen keinoista ylittää yleisön ja fiktiivisen esityksen välinen muuri, jota kutsutaan neljänneksi seinäksi. Amerikkalaisissa komedioissa tarkoituksena oli kuitenkin ennemmin luoda koominen vaikutus kuin tuoda ilmi tarinan fiktiivisyys ja särkeä fiktion illuusio, jotka yleensä ovat metafiktion tavoitteita. Vasta myöhemmin, esimerkiksi 50-luvun lopulla aloittaneen ranskalaisen elokuvaohjaajan Jean-Luc Godardin tuotannossa kameraan katsominen on yksi lukuisista elokuvallisista keinoista tuoda ilmi tarinoiden fiktiivisyys. Näin on myös amerikkalaisen elokuvaohjaajan ja näyttelijän Woody Allenin tuotannossa, jossa Annie Hall (1977) tarjoaa runsaimman määrän esimerkkejä elokuvallisen metafiktion keinoista. Niissä täyttyy selvästi myös William H. Gassin tekemän metafiktion määritelmän ajatus – todellisuuden ja fiktion suhteen kyseenalaistaminen: esimerkiksi omaa itseään esittävä henkilö (Marshall McLuhan) vedetään kuvan ulkopuolelta keskelle fiktiivistä väittelyä.
Vaikka metafiktion joukkoon luetaan usein elokuvia elokuvanteosta, metafiktio edellyttää kuitenkin tietoista viittaamista fiktion luomiseen. Erittäin harvinaisia ovat elokuvat, joissa yritetään yhtä aikaa kuvata sekä tarinaa itseään että saman tarinan tekemistä. Kyseessä on nimenomaan yritys, koska tällaista itseensä viittaamista on vaikea täydellisesti kuvata. Tämän tuo humoristisesti ilmi Spike Jonzen elokuva Adaptation. Minun versioni (, 2002). Tätä mahdottomuutta symboloi elokuvassa mytologinen käärme Ouroboros, joka syö omaa häntäänsä. Adaptation sisältää muutenkim tyypillisiä metafiktion elementtejä: tarinan päähenkilönä on Charlie Kaufman, jolle elokuvan oikea käsikirjoittaja on antanut nimensä.
Metafiktion rajamailla liikutaan myös Mel Brooksin vuoden 1974 elokuvassa Villiä hurjempi länsi, jonka loppuvaiheissa kuvataan tunnettua elokuvateatteria esittämässä ensi-iltaa elokuvasta Villiä hurjempi länsi.
Metafiktiivisyyttä edustaa myös Marc Forsterin elokuva Aidosti outoa (Stranger than Fiction) vuodelta 2006: päähenkilö tulee tietoiseksi siitä, että hän on romaanihenkilö.
Davit Hahaleišvili
Davit Rostomis dze Hahaleišvili (,, 28. helmikuuta 1972 Kutaisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto – 11. tammikuuta 2021) oli georgialainen judoka, olympiavoittaja ja Euroopan mestari. Hän edusti uransa alussa Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta ja kilpaili yli 95 kilogramman sekä avoimessa painoluokassa.
Elämä ja urheilu-ura
Hahaleišvilin ensimmäinen henkilökohtainen arvokisamitali tuli Neuvostoliittoa edustaen Frankfurtissa 1990, missä hän voitti avoimen luokan EM-pronssia. Neuvostoliiton hajottua Hahaleišvilin ura jatkoi nousua yhdistyneen joukkueen edustajana: vuonna 1991 hän saavutti avoimen luokan MM-hopeaa ja Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 yli 95-kiloisten painoluokan olympiakultaa. Vuodesta 1993 Khakhaleišvili edusti Georgiaa voittaen vuonna 1993 Euroopan mestaruudet sekä yli 95-kiloisten että avoimessa painoluokassa ja saavuttaen samana vuonna kummassakin sarjassa myös MM-mitalin. Yli 95-kiloisten painoluokassa Hahaleišvili voitti vielä MM-pronssia vuonna 1995 ja Euroopan mestaruuden vuonna 1996. Hän oli Atlantan kesäolympialaisten 1996 voittajasuosikki mutta myöhästyi punnituksesta eksyttyään valmentajansa kanssa väärään paikkaan ja diskattiin tämän vuoksi olympiaturnauksesta.
Sydänongelmista kärsinyt Hahaleišvili kuoli 49-vuotiaana 11. tammikuuta 2021. Hän oli ollut leikkauksessa Minskissä ja sai tämän jälkeen verenmyrkytyksen.
Suomi talviolympialaisissa 1980
Suomi saavutti Lake Placidin talviolympialaisista 1980 yhdeksän mitalia, joista yksi oli kultaa, viisi hopeaa ja kolme pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui seitsemänneksi.
Maastohiihdossa miesten 15 kilometrillä Suomen Juha Mieto hävisi ruotsalaiselle Thomas Wassbergille 0,01 sekunnilla. Lake Placidin jälkeen ajat alettiin mitata sekunnin kymmenysosien tarkkuudella. Mikäli Mieto olisi voittanut, Suomi olisi onnistunut päihittämään Ruotsin mitalitilastossa.
Maantieteellinen pituus ja leveys
Maantieteellinen pituus ja leveys viittaa seuraaviin:
Bob Catley
Bob Catley (s. 11. syyskuuta 1947) on brittiläinen laulaja, joka tunnetaan parhaiten hard rock -yhtye Magnumin laulajana. Hän on laulanut myös monissa muissa yhtyeissä ja julkaissut useita sooloalbumeja.
Uran alkuajat (1947–1972)
Catley syntyi Aldershotissa Englannissa ja muutti pian vanhempiensa kanssa Birminghamin alueelle. Hän oli jo nuorena kiinnostunut musiikista ja kouluaikanaan hän liittyi useisiin pieniin yhtyeisiin, kuten The Smokestacksiin, Lifeen ja Clearwateriin. Hänen ensimmäinen ammattimaisempi yhtyeensä oli The Capitol Systems. Yhtye muutti nimensä pian Paradoxiksi ja keikkaili myös Britannian ulkopuolella, esimerkiksi Alankomaissa ja Italiassa. Paradox hajosi vuonna 1970, mutta Catley päätti jatkaa uraansa musiikin parissa.
Magnum (1972–1995)
Catleyn yhtyeistä pitkäaikaisin on Magnum, joka perustettiin vuonna 1972. Se on kokenut vuosien saatossa useita miehistönvaihdoksia, mutta Catley ja kitaristi Tony Clarkin ovat olleet yhtyeessä alusta lähtien. 1970- ja 1980-lukujen aikana Magnum julkaisi tunnetuimmat albuminsa Chase the Dragon, On a Storyteller’s Night, Vigilante ja Wings of Heaven. Vuonna 1995 Tony Clarkin ilmoitti Magnumin lopettamisesta.
Hard Rain (1995–2001)
Catley ja Tony Clarkin perustivat Hard Rainin miltei välittömästi Magnumin hajoamisen jälkeen. Yhtye julkaisi kaksi albumia. Samoihin aikoihin Catley alkoi myös suunnitella omaa sooloprojektiaan. Pikkuhiljaa hän keskittyi yhä enemmän sooloprojektiinsa ja erosi lopulta Hard Rainista. Tony Clarkin lakkautti yhtyeen lopullisesti muutaman kuukauden hiljaiselon jälkeen.
Sooloura ja muut projektit (1998–)
Catley on julkaissut yhteensä kuusi studioalbumia sooloartistina ja ollut vierailijana useissa muissa projekteissa. Hän on julkaissut kaksi albumia Ten-yhtyeen laulajan Gary Hughesin kanssa ja ollut mukana Tobias Sammetin Avantasia-metallioopperaprojektissa.
Dallin H. Oaks
thumb|150px|Dallin H. Oaks Dallin Harris Oaks (s. 12. elokuuta 1932) on yhdysvaltalainen mormoni, josta tuli kahdentoista apostolin koorumin jäsen vuonna 1984.
Provossa syntynyt, lakimieskoulutuksen saanut Oaks toimi Brigham Youngin yliopiston johdossa vuosina 1971–1980. Hänen tyttärensä on viulisti Jenny Oaks Baker.
M. Russell Ballard
pienoiskuva|M. Russell Ballard (2012) Melvin Russell Ballard, Jr. (s. 8. lokakuuta 1928 Salt Lake City) on yhdysvaltalainen mormoni, josta tuli kahdentoista apostolin koorumin jäsen vuonna 1985.
Kirkkonsa ulkopuolella Ballard loi menestyksekkään uran liikemiehenä.
Natty Dread
Natty Dread on Bob Marley & The Wailersin studioalbumi vuodelta 1974. Albumi oli ensimmäinen albumi, joka julkaistiin nimellä "Bob Marley & The Wailers" eikä pelkkä "The Wailers", niin kuin aikaisemmin. Se oli myös ensimmäinen albumi, jolla ei ollut enää mukana The Wailersin entisiä jäseniä Peter Toshia eikä Bunny Waileria.
Listasijoitukset
Albumi sijoittui Billboard Black Albums chart -listalla sijalle 44 ja Pop Albums chart -listalla sijalle 92.
Benecol
thumb Benecol on kolesterolia alentava elintarvikebrändi ja Raisio Oyj:n rekisteröity tuotemerkki. Raisio Oyj lisensoi Benecol®-tuotemerkkiä ja myy Benecol-tuotteiden vaikuttavaa ainetta elintarvikeyhtiöille. Raisio tuottaa kasvistanoliesteriä ja toimittaa sen yhteistyökumppaneilleen, jotka lisäävät ainesosan lopputuotteeseen.
Kasvistanoliesteri on Raision laajasti patentoima ainesosa, jota lisätään ainoastaan Benecol-tuotemerkillä varustettuihin tuotteisiin.
Raisio Oyj osti Benecol-liiketoiminnan Johnson & Johnson -yhtiöiltä 19. marraskuuta 2014. Raisio valmistaa ja markkinoi itse Benecol-tuotteita nyt kahdeksassa maassa.
Suomalainen innovaatio
Benecol-tuotteiden vaikuttava aine kasvistanoliesteri valittiin vuonna 2009 yhdeksi kymmenestä tärkeimmästä ravitsemustutkimuksen löydöistä viimeisten 30 vuoden ajalta.
Benecol ja Raision talous
Kehitysvaiheessa olevaan Benecoliin kohdistuvat odotukset nostivat Raisio-yhtymän kurssia 1990-luvun lopulla kymmenkertaiseksi, mutta vuosituhannen vaihduttua kupla puhkesi ja kurssi putosi entiselleen.
Benecol-tuotteiden myynnin kasvu Britanniassa oli tärkeä osa Raision tuloksen paranemista vuonna 2015.
Teho ja terveysväittämä
Benecol-tuotteiden sisältämän kasvistanoliesterin tehokkuus kolesterolin alentajana on osoitettu yli 70 vertaisarvioidussa kliinisessä tutkimuksessa. Kasvistanoliesterille myönnettiin vuonna 2009 ensimmäisten joukossa oikeus käyttää uuden eurooppalaisen terveysväitelainsäädännön mukaista sairauden riskin vähentämiseen liittyvää terveysväitettä: "Kasvistanoliesterien on osoitettu alentavan veren kolesterolitasoa. Korkea kolesteroliarvo on sydäntaudin riskitekijä."
Euroopan Ateroskleroosiyhdistys EAS on julkaissut konsensuslausunnon kasvistanolien ja -sterolien käytöstä veren rasva-arvojen häiriöiden eli dyslipidemioiden hoidossa ja valtimotautien ehkäisyssä. Monissa virallisissa ravitsemussuosituksissa suositellaan kasvistanoliesteriä sisältävien tuotteiden käyttöä kolesterolin alentamiseen.
Tuotteet
Kasvistanoliesteriä sisältäviä terveysvaikutteisia Benecol-elintarvikkeita myydään 30 maassa viidessä maanosassa. Kussakin maassa myytävät Benecol-tuotteet on kehitetty paikallisiin ruokatottumuksiin sopiviksi. Esimerkkejä Benecol-tuotteista ovat margariinit, levitteet, tuorejuuston tyyppiset levitteet, jogurtti, juotavat jogurtti- ja soijajuomat sekä puuro ja leipä.
Benecol-tuotteita valmistavat muun muassa Ravintoraisio Oy (Suomi), Emmi Freshproduct AG (Sveitsi), Kaiku Corporation Alimentaria S.L. (Espanja), Minerva S.A. Edible Oils Enterprises (Kreikka), Kalbe (Indonesia), Pens (Thaimaa), Colanta Ltda. (Kolumbia), Toni S.A. (Ecuador), Surlat (Chile), Raisio Polska (Puola), Lotte (Korea), Mjólkursamsalan (Islanti) ja Hangzhou Neptunus Bioengineering Co. Ltd (Kiina).
Suomessa kaikilla Benecol-tuotteilla on Sydänmerkki.
Gulou ja Zhonglou
thumb|Gulou eli Rumputorni on nykyisin matkailunähtävyys. thumb|Zhonglou eli Kellotorni. Gulou eli Rumputorni on Kiinan pääkaupungissa Pekingissä sijaitseva vanha torni. Se rakennettiin alun perin vuonna 1272 Yuan-dynastian aikana. Ming-dynastian aikaan se rakennettiin uudelleen vuonna 1420.
Zhonglou eli Kellotorni on Guloun lähellä oleva 33 metriä korkea torni. Alkuperäinen torni tuhoutui tulipalossa 1747, joten tilalle rakennettiin kivitorni.
Tornit muodostavat yhdessä matkailunähtävyyden.
Prasoú
Prasoú on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja tarkemmin Diapória Nisiá -saariin, ja sijaitsee Saroninlahdessa Aíginan saaren ja Peloponnesoksen niemimaan koillisrannikon välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,014 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Prasoú kuuluu Aíginan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Prasoún länsipuolella sijaitsee Diapória Nisián suurin saari Ágios Thomás ja pohjoispuolella toiseksi suurin saari Ágios Ioánnis.
Satulahuopa
thumb|250px|Tällä hevosella on [[kouluratsastuskilpailuihin sopiva valkoinen satulahuopa]]
Satulahuopa on yleisnimike satulan alla käytettäville kankaan-, huovan- tai esimerkiksi lampaannahankappaleille, joiden tarkoitus on suojella satulaa hevosen hieltä. Satulahuopa on satulaa suurempi mutta voi olla joko satulan muotoiseksi leikattu tai niin kutsuttu neliöhuopa.
Anne Fried
Anne Antoinette Fried (26. huhtikuuta 1903 Wien, Itävalta-Unkari – 11. joulukuuta 1998 Helsinki) oli Suomessa pitkään vaikuttanut itävallanjuutalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija, kriitikko, esseisti ja saattohoidon uranuurtaja. Oppiarvoltaan hän oli filosofian tohtori.
Anne Friedin kirja Avoimin silmin valittiin Suomessa vuonna 1997 vuoden kristilliseksi kirjaksi.
Satulahuopa
Käyttö
Hiertymien eli lyöttymien välttämiseksi satulahuovan tulee aina olla ehjä ja puhdas. Huovan on oltava myös malliltaan ja materiaaliltaan sellainen, että se pysyy hyvin paikallaan eikä rypisty. Satuloinnin yhteydessä on kuitenkin aina tarkistettava, ettei huopa ole satulan alta rypyssä. Jos huopana käytetään sopivan kokoiseksi taiteltua vilttiä, ryppyjen välttämiseen on kiinnitettävä erityisen paljon huomiota.
Eurooppalaistyyppisiin satuloihin tarkoitetuissa huovissa on kankaiset (usein nyloniset) lenkit, joiden avulla huopa kiinnitetään satulaan, tavallisimmin vastinhihnoihin alus- ja satulasiiven välissä. Lännensatuloiden kanssa käytettävissä huovissa lenkkejä ei ole. Kouluratsastuskilpailussa käytetään aina valkoista satulahuopaa.
Stachtorrói
Stachtorrói (, myös Stachtorroí, Σταχτορροή) eli Stachtorrogí (Σταχτορρογή) eli Stachteró (Σταχτερό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja tarkemmin Diapória Nisiá -saariin, ja sijaitsee Saroninlahdessa Aíginan saaren luoteispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,09 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Stachtorrói kuuluu Aíginan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Live at Budokan
Live at Budokan (myös At the Budokan tai Live at the Budokan) käsittää useita Tokion Nippon Budokan -hallissa taltioiduista levyistä.
Buuritasavallat
thumb|right|400px|Buurtasavallat vaalenpunaisella
Kirchamba
Kirchamba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 20 kilometriä Diréstä koilliseen. Kunnassa on 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Kirchamban kunnan pinta-ala on arviolta 84 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Dirén piirin Tinguereguifin, idässä Danghan, etelässä Haïbongon ja lännessä Tienkourin kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaa Niger ja sen haarajoki Gani. Tulva-aikaan tasangolle muodostuu järviä.
Kalttaus
Kalttaamisessa ruoka-ainetta keitetään, kunnes sen uloin kerros on valmis irrotettavaksi.
Kirchamba
Kuntaan kuuluu neljä kylää ja kolme paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, fulbeja, tuaregeja, sorkoja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam.
Kalttaus
Kalttaus tarkoittaa myös kokonaisen ruhon käsittelyä karvojen poistamiseksi niin, että nahka jätetään paikoilleen – toisin kuin nylkemisessä. Esimerkiksi sian ruho kastetaan kiehuvaan veteen, minkä jälkeen karvoitus, nahan pintakerros ja niissä olleet epäpuhtaudet irtoavat helposti. Myös siipikarjan ruhot kaltataan kynimisen helpottamiseksi.
Pohjois-Kraaseli
Saarella on ollut aiemmin kalastustoimintaa sekä kalastustukikohta. Rakennukset ovat jo hävinneet, mutta niiden jäänteet ovat yhä nähtävillä maastossa.
Vuosittain saarella pesii 5–15 eri lintulajia, kaikkiaan pesiviä lajeja on tavattu 27. Yleisimmät pesivät lajit ovat olleet lapintiira, västäräkki sekä karikukko. Pesimätiheys on ollut laajimmillaan 2 600 paria neliökilometrillä.
Gwynfor Evans
Nuoruus ja opiskeluaika
Gwynfor Evans syntyi Barryssä, Walesissa vuonna 1912. Hänen vanhempansa eivät olleet nationalisteja eivätkä puhuneet kymriä, jota Evans itse alkoi opiskella 18-vuotiaana. Gwynfor sai suurimmat vaikutteensa isoisältään, pastori Ben Evansilta, jolta hän omaksui syvän uskonnollisen vakaumuksen ja raittiuden.
Evans opiskeli oikeustiedettä Walesin yliopistossa, missä hän liittyi Christian Society- ja Left Book Club -järjestöihin. Hän alkoi myös kokea Walesin itsenäisyyden tarpeellisuuden nähdessään, kuinka maa kärsi 1930-luvun laman aikana. Evans liittyi opiskeluaikanaan kansallismieliseen Plaid Cymru -puolueeseen. Hän jatkoi opintojaan Oxfordin St John’s Collegessa ja perusti sinne puolueen jaoston.
Nousu Plaid Cymrun johtoon
Evansin ehdotuksesta Plaid Cymru julisti 1938 toisen maailmansodan kynnyksellä kieltäytyvänsä väkivallasta. Evans itse ilmoitti sodan alettua olevansa aseistakieltäytyjä. Yllätykseen hän sai myös ehdottoman vapautuksen palveluksesta. Vapautus myönnettiin vain hyvin harvoille. Evans toimi 1939–1945 Walesin rauhanliikkeen, Heddychwyr Cymrun sihteerinä.
Evans oli vuodet 1943–1945 Plaid Cymru -puolueen varajohtaja. Vuonna 1945 hän nousi puoluejohtajaksi. Evansin vahvasti kannattama rauhanaate näkyi myös puolueen toiminnassa. Monista muista kansallismielisistä liikkeistä poiketen Plaid Cymru vastusti väkivallan käyttämistä tavoitteidensa saavuttamisessa.
Alahuoneen edustajana
Evans valittiin vuonna 1949 Carmarthenshiren kreivikunnanvaltuustoon, missä hän piti paikkansa noin neljännesvuosisadan ajan. Evans pyrki edistämään muun muassa Walesin hallinnon ja kymrin kielen asemaa. Hän oli näkyvästi esillä, kun hän vastusti Liverpoolia varten suunnitellun tekojärven rakentamista. Tekojärvi rakennettiin, ja se peitti alleen Capel Celynin kylän. Vaikka Evans ei onnistunutkaan estään kylän kohtaloa, taistelu auttoi häntä nousemaan Plaid Cymrun ensimmäiseksi Britannian alahuoneen edustajaksi. Evans valittiin parlamenttiin vuoden 1966 täytevaaleissa, jotka järjestettiin Carmarthenin edustajan Megan Lloyd Georgen kuoltua.
Evans oli vaikuttamassa parlamentissa vuoden 1967 kymrin kielilakiin. Hän oli pyytänyt mahdollisuutta vannoa virkavalansa kymriksi, mutta puhemies oli antanut kieltävän vastauksen. Evansin paikallaolo ja pelko Walesin kansallisesta heräämisestä vakuutti Harold Wilsonin hallituksen hyväksymään kielilain.
Evans ei tuntenut oloaan kotoisaksi parlamentissa, ja erityisesti Walesin työväenpuolueen edustajat pyrkivät vaikeuttamaan tämän toimia. Evansin ja Plaid Cymrun asema vaikeutui 1960-luvun lopulla, kun Walesin nationalismiin sekoittui myös äärimielisiä aineksia. Evansin tytär osallistui Cymdeithas yr Iaith Gymraeg järjestämiin levottomuuksiin, mikä ei auttanut Evansin asemaa. Hän menettikin vuonna 1970 paikkansa parlamentissa.
Syömälakko ja viimeiset vuodet
Vaikka Evans istuikin pitkään parlamentissa, hänen merkittävin poliittinen saavutuksensa tuli todennäköisesti vasta parlamentaarikon uransa jälkeen. Hän julisti vuonna 1980 syömälakon aikomuksenaan ”paastota kuolemaan asti” ellei uusi konservatiivihallitus kumoaisi päätöstään, joka perui kymrinkielisen televisiokanavan perustamislupauksen.
Pulkkilan kunnanvaltuusto
Pulkkilan kunnanvaltuusto oli lakkautetun Pulkkilan kunnan ylin päättävä elin. Valtuustossa oli 17 jäsentä, jotka valittiin neljän vuoden toimikausiksi. Vaaleissa 2004 asetti ehdokkaita vain yksi puolue, Suomen Keskusta, joka keräsi lähes 90 prosenttia äänistä. Loput äänistä menivät aiemmin Vasemmistoliitossa toimineen Teuvo Lemmetyisen valitsijayhdistykselle.
Gwynfor Evans
Syömälakko ja viimeiset vuodet
Konservatiivipuolue oli luvannut vuoden 1979 vaalikampanjassaan perustaa kymrinkielisen televisiokanavan. Sisäministeri William Whitelaw ilmoitti kuitenkin muutaman kuukauden päästä muuttaneen mieltänsä. Evansin nälkälakko pakotti Margaret Thatcherin hallituksen kumoamaan päätöksensä. Tilanne raukesi, kun Walesin asioita hoitanut ministeri Nicholas Edwards ilmoitti, että kymrinkielinen kanava S4C tultaisiin kuitenkin perustamaan.
Evans keskittyi viimeisinä vuosinaan kirjoittamiseen. Hän teki useita kirjoja Walesista ja omaelämäkerran Bywyd Cymro (1982).
Hans Verèl
Hans Verèl (21. huhtikuuta 1953 Rotterdam, Alankomaat – 9. marraskuuta 2019 ) oli hollantilainen jalkapalloilija, joka toimi uransa jälkeen valmentajana.
Pelaajana Verèl edusti Sparta Rotterdamia (1972–1976), SVV:tä (1976–1977) ja FC Den Boschia (1977–1978). Heti peliuransa jälkeen hän aloitti valmentamisen, aluksi Den Boschin apuvalmentajana vuosina 1978–1981 ja toimi sittemmin seuran päävalmentajana vuoteen 1984 saakka. Hän on valmentanut myös RBC Roosendaalia (1984–1987), NAC Bredaa (1987–1990), Dordrechtia (1990–1992), RKC Waalwijkia (1992–1994) sekä uzbekistanilaista Pahtakoria (1994–1996), jonka jälkeen toimi vuosina 1996–2001 Willem II:n apuvalmentajana ja yhden kauden Fortuna Sittardin päävalmentajana.
Digitaalikamera
Digitaalikamera tai digikamera on kamera, joka tallentaa kuvattavan kohteen digitaalisen kuvan valoherkän CCD- tai CMOS-kennon näkemänä. Digitaalikameran tallentaa kuvat massamuistiin, yleensä muistikortille.
Historia
thumb|Canon G3 on hieman Ixusta monipuolisempi Canonin digikompakti. Ensimmäinen oikea digitaalikamera, joka tallensi kuvan digitaalisessa muodossa, oli Fuji DS-1P vuodelta 1988. Siinä oli 16 MB sisäinen muistikortti, ja se käytti paristoja tiedon pitämiseen muistissa. Kameraa ei valmistettu kaupallisesti. Ensimmäinen kaupallisesti saatavilla oleva digitaalikamera oli Kodak DCS-100 vuonna 1991. Siinä oli 1,3 megapikselin kenno ja se maksoi 13 000 dollaria. Tästä alkoi lähes loputon virta ammattilaisille tarkoitettuja digitaalisia järjestelmäkameroita Kodakilta. Ne perustuivat osaltaan tavallisiin filmikäyttöisiin järjestelmäkameroihin, usein Nikonin valmistamiin.
Digitaaliformaattiin siirtymistä helpotti JPEG- ja MPEG-standardien kehittyminen 1988, joka mahdollisti kuvan ja videon pakkaamisen huomattavasti alkuperäistä pienempään tilaan kuvanlaadun kuitenkaan merkittävästi kärsimättä. Ensimmäinen kuluttajille suunnattu kamera nestekidenäytöllä oli Casio QV-10 vuodelta 1995, ja ensimmäinen, joka käytti CompactFlash-tallennustekniikkaa, oli Kodak DC-25 vuonna 1996.
Ensimmäisille kuluttajille suunnatuissa digitaalikameroissa oli varsin alhainen resoluutio; yhden megapikselin (miljoona pikseliä) raja rikottiin vuonna 1997. Ensimmäinen kuluttajakamera, jolla pystyi tallentamaan videopätkiä, saattoi olla Ricoh RDC-1 vuonna 1995.
Vuonna 1999 esiteltiin Nikon D1, 2,7 megapikselin kamera, joka oli ensimmäinen suuren valmistajan kehittämä aito digitaalinen järjestelmäkamera. Sen hinta markkinoille tullessa oli alle 6 000 dollaria, mikä oli monen ammattilaisen budjettiin kohtuullinen hinta, ottaen huomioon aikaisemmat hinnat tämän tason kameroista. Tämä kamera myös käytti Nikonin F-kiinnityksen objektiiveja, mikä salli monen filmikuvaajan käyttää samoja objektiiveja, joita he jo omistivat.
2003 Canon esitteli harrastajakuvaajille suunnatun EOS 300D -mallin, jossa oli 6 megapikselin kenno. Se oli ensimmäinen digitaalinen järjestelmäkamera alle 1 000 dollarin hintaluokassa.
Vuonna 2008 Panasonic esitteli ensimmäisen pienikokoisen peilittömän järjestelmäkameran Lumix DMC-G1, jossa optinen etsin on korvattu elektronisella etsimellä. G1 on Olympuksen ja Panasonicin luoman Micro Four Thirds -standardin mukainen. Micro Four Thirds -kameroita ovat seuranneet Samsungin ja Sonyn pienikokoiset peilittömät järjestelmäkamerat, ja tätä myöten elektroniset etsimet yhä useammin korvaavat perinteiset optiset etsimet järjestelmäkameroissa. Nämä kamerat lähestyvät video-ominaisuuksiltaan digitaalisia videokameroita ja perustuvat esimerkiksi automaattitarkennuksen osalta samoihin tekniikoihin.
Digitaalinen valokuvaus
Digitaalikameroiden myynti ylitti Suomessa filmikameroiden myynnin vuonna 2003. Sittemmin peruskäyttöön on Suomessa alettu myydä yksinomaan digitaalikameroita. Myyntimäärät ovat kuitenkin laskeneet älypuhelimien yleistyttyä. Digitaalikamerat syrjäyttivät filmikamerat lähinnä siksi, koska niillä otettuja kuvia ei tarvinnut kehittää haitallisilla kemikaaleilla, kuvien ottaminen oli halvempaa ja niiden selaaminen ja jakaminen onnistui myös tietokoneella.