cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kambodža
Liikenne
Kambodžan laaja vesitieverkko on ollut kaupankäynnin kannalta historiallisesti tärkeä ja muodostaa edelleen merkittävän osan maan liikennejärjestelmää. Mekongjoki ja Tonle Sap ovat ympäri vuoden liikennöitävissä, ja yhteensä maassa on noin 1 900 kilometriä vesiteitä. Pääkaupungista Phom Penhistä on säännöllinen yhteys Siĕm Réabiin, josta voi jatkaa Băt Dâmbângiin. Kambodžan tärkein rahtisatama on Sihanoukvillessä.
Siirtomaa-aikana rakennetut rautatiet pääosin tuhottiin punakhmerien aikana. Jäljelle jääneitä on sen jälkeen hitaasti kunnostettu. Phnom Penhin ja Sihanoukvillen välinen matkustajaliikenne avattiin uudestaan 2016. Pohjoinen linja kulkee puolestaan Phnom Penhistä Thaimaan rajalle Paôy Pêtiin.
Kambodžassa on kolme toimivaa lentoasemaa, Phnom Penhin kansainvälinen lentoasema, Siĕm Réabin kansainvälinen lentoasema ja Sihanoukin lentoasema. Merkittävimmät lentoyhtiöt ovat Camboria Airways, Cambodia Angkor Air ja Lanmei Airlines, mutta Kambodžan lentoyhtiöt ovat usein lyhytikäisiä. Vuonna 2017 sekä Phnom Penhin että Siĕm Réabin kautta kulki noin 4,2 miljoonaa matkustajaa.
Tietoliikenne
Kambodžan puhelinlinjoja tuhottiin laajasti punaisten khmerien hallinnon aikana, ja verkon korjaaminen kesti sen jälkeen kauan. Maan kännykkä- ja laajakaistaliittymien määrä on kasvanut 2010-luvulla nopeasti. Vuonna 2022 laajakaistaliittymiä oli 17,9 miljoonaa eli enemmän kuin maassa on asukkaita. Vuodesta 2016 määrä on kasvanut 120 prosentilla.
Väestö
thumb|left|200px|Therevada-buddhalainen munkki. thumb|right
Väestörakenne
Kambodžan väkiluku maan vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan oli 15 552 221. Väestönkasvu oli tuolloin tilastojen mukaan 1,4 prosenttia. Kasvu on hidastunut kokonaishedelmällisluvun laskun ja maastamuuton seurauksena. Kambodžan kaupungistunut voimakkaasti 2000-luvulla. Vuonna 2008 kaupungeissa asui 19,5 prosenttia kansasta, mutta vuonna 2019 osuus oli noussut 39,4 prosenttiin. Kaupunkien väkiluku nousi samalla 2,6 miljoonasta 6,1 miljoonaa, mutta maaseudun väkiluku laski 10,8 miljoonasta 9,4 miljoonaan.
Morges
Maantiede
Morges sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta kymmenkunta kilometriä länteen.
Sukupuolten tasa-arvo
Sokkokokeet syrjinnästä
Tekaistuilla ansioluetteloilla, joihin oli laitettu naisen tai miehen nimi, naisnimet saivat työnantajan yhteydenoton 32 %:ssa ja miesnimet 25 %:ssa tapauksista. Tutkimuksessa ”haettiin” naisvaltaisille aloille (myynti, tarjoilu), mutta toisessa tutkimuksessa myös seka-aloilla, kuten tietokoneohjelmoinnissa tai kirjanpidossa, syrjittiin miehiä. Raadin naisvaltaisuus vähensi merkittävästi naisten todennäköisyyttä tulla valituiksi. Toisaalta aiemmin on joissain samantapaisissa tutkimuksissa havaittu naisia syrjittävän.
Morges
Liikenne
Moottoritie A1 kulkee Morgesin poikki. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen kulkee kaupungin kautta.
Tunnettuja morgesilaisia
Maailman luonnonsäätiö (WWF) perustettiin ja sen ensimmäinen toimisto oli Morgesissa. Kirjailija Claude Anet on syntynyt kaupungissa. Myös jalkapalloilija Yann Sommer, jääkiekkoilija Yannick Weber ja koripalloilija Nikola Vučević ovat syntyneet Morgesissa.
Sukupuolten tasa-arvo
Sokkokokeet syrjinnästä
Vuonna 2015 julkaistussa tutkimuksessa (Applied Economics Letters) Rajeev Darolia ym. lähettivät 9 000 fiktiivistä työpaikkahakemusta. Sillä, oliko hakemuksessa naisen vai miehen etunimi tai valkoisen, latinon tai mustan sukunimi, ei näyttänyt olevan vaikutusta työnantajiin. Sukunimet olivat sosioekonomisesti tavanomaisia kyseiselle etniselle ryhmälle (esim. Anderson, Hernandez, Washington) toisin kuin vuoden 2004 tutkimuksessa, jossa mustien etunimet oli valittu edustamaan sosioekonomisesti alhaista statusta afro-amerikkalaisten keskuudessa.
Sukupuolivähemmistöjen syrjintä
Sukupuolivähemmistöjen asema on suhteellisen vähän esillä ollut aihe suomalaisessa tasa-arvokeskustelussa, mikä saattaa johtua osittain sukupuolivähemmistö-käsitteen tuoreudesta ja tämän tasa-arvonäkökulman puutteellisesta sisäistämisestä. Seta on ottanut kantaa siihen, että hallituksen tulisi laatia seksuaali- ja sukupuolivähemmistöpoliittinen ohjelma kansainvälisen esimerkin mukaisesti. Seta ry:n lausunnossa sosiaali- ja terveysministeriön selvitykseen eduskunnan työelämä- ja tasa-arvovaliokunnalle naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta annetun lain toimivuudesta huomautetaan, että vuoden 2005 tasa-arvolain uudistuksen yhteydessä työelämä- ja tasa-arvovaliokunta totesi, että tasa-arvolain säännöksiä tulee tulkita niin, että ne kattavat myös sellaisen syrjinnän, joka perustuu sukupuolen korjaukseen, ja että transsukupuolisten syrjintäsuojaa tulee jatkossa selkiyttää. Setan kannanotto tuo esiin sen, että tasa-arvolain ulottaminen sukupuolivähemmistöihin on EY-oikeuden tulkinta EY:n tasa-arvodirektiivistä, joka velvoittaa myös Suomea.
Toukokuussa 2010 tasa-arvoministeri Stefan Wallin otti kantaa siihen, että sukupuolivähemmistöjen asemaan liittyvät epäkohdat pitää poistaa. Sosiaali- ja terveysministeriön julkaiseman tiedotteen mukaan Wallin oli myöntänyt, että vaikka laki kieltää syrjinnän sukupuolen perusteella, niin sukupuolivähemmistöjen osalta tilanne on ollut heikompi, koska sukupuolivähemmistöjen syrjintää ei ole tällä hetkellä nimenomaisesti lisäksi kielletty erityislainsäädännön tasolla.
Sukupuolten tasa-arvon paradoksi
Sukupuolten tasa-arvon paradoksi tarkoittaa, että sukupuolten tasa-arvoa edistävissä maissa on yleensä epätasaisempi sukupuolijakauma tieteen, teknologian, insinööritieteiden ja matematiikan aloilla, eli niin sanotuilla STEM-aloilla.
Sukupuolinen tasa-arvo oli korkein Suomessa ja Norjassa (Global Gender Gap Index) ja näissä naisten osuus STEM-tutkinnoista on lähes alhaisin. Naisten osuus oli sitä korkeampi mitä vähäisempää tasa-arvo oli. Tasa-arvoisimmissa maissa naisilla oli tarkemmin samat mahdollisuudet kuin miehillä ja heitä myös kannustettiin STEM-aloille. Psykologian professorin mukaan rikkaissa maissa nainen voi valita minkä alan haluaa, köyhässä hänen ehkä pitää taloudellisista syistä valita STEM-ala.
Syitä
Rikkaus ja tasa-arvo antavat naisille ja miehille enemmän tilaa toteuttaa itseään oman mielensä mukaan. Köyhissä maissa on pakko keskittyä välttämättömyyksiin, mikä tasaa eroja. Miesvaltaisissa yhteiskunnissa naiset eivät voi niin toteuttaa itseään. Esimerkiksi Intiassa tyttöjä koulutetaan tietotekniikkaan, koska se takaa työn ja toimeentulon. Rikkaissa maissa koulutus on pikemminkin kulutushyödyke, omien mielihalujen toteuttamista, eikä investointi tulevaisuuteen.
Yliopistonlehtori Marja-Liisa Halkon mukaan voi sanoa, että biologia tuottaa naisille ja miehille eroja ja hyvinvoivassa ja tasa-arvoisessa yhteiskunnassa nämä erot voivat korostua.
Science-lehdessä julkaistu tutkimus osoitti, että naiset ovat sosiaalisempia, auttavaisempia sekä luottavaisempia, miehet taas valmiimpia ottamaan riskejä ja kostamaan sekä luopumaan hyvästä saadakseen tulevaisuudessa vielä parempaa. Sukupuoliero oli sitä suurempi, mitä tasa-arvoisemmassa ja rikkaammassa maassa vastaajat asuivat. Esimerkiksi Pohjoismaissa naiset myös ryhtyvät harvemmin insinööreiksi tai luonnontieteisiin kuin monissa epätasa-arvoisissa köyhissä maissa.
Kambodža
Väestörakenne
Kambodža on Kaakkois-Aasian maaksi hyvin homogeeninen valtio, sillä sen väestöstä ylivoimainen enemmistö on khmerejä, puhuu khmerin kieltä ja on buddhalaisia. Khmerien osuus väestöstä on 90 prosenttia. Khmer on valtion virallinen kieli. Vähemmistöihin kuuluvat kiinalaiset, vietnamilaiset, chamit ja khmer loeut. Mekongjoen varrella pääkaupungin pohjoispuolella asuvat chamit ovat merkittävin vähemmistö; chamit polveutuvat muinaisen Champa-kuningaskunnan asukkaista ja he omaksuivat islaminuskon malaijeilta. Heitä vainottiin pahoin punakhmerien aikaan. Kambodžan kiinalaiset ovat pääosin sulautuneet valtaväestöön, mutta vietnamilaiset ovat säilyttäneet oman kulttuurinsa. Khmer loeut ovat vuorostaan maan koillisosassa asuvia vuoristoheimoja, joita on noin 20.
Sukupuolten tasa-arvo
Syitä
American Psychological Associationin johtaja, professori Diane F. Halpern on sanonut, että ”sosialisaatio on epäilemättä tärkeää, mutta on hyviä todisteita siitä, että biologiset sukupuolierot vaikuttavat kognitiivisten sukupuolierojen syntymiseen ja säilymiseen”. Tähän johtopäätökseen hän ei ollut valmistautunut alkaessaan tutkia alan kirjallisuutta.
Aiheesta muualla
Artikkeleita:
Kambodža
Väestörakenne
Theravada-buddhalaisuus, jota punakhmerit sortivat, on jälleen maan pääuskonto. Vuoden 2019 tilastojen perusteella 97,1 prosenttia on buddhalaisia, 2,0 prosenttia muslimeita, 0,3 prosenttia kristittyjä ja 0,5 prosenttia muita. Buddhalaisuuteen on sekoittunut perinteistä animismia ja esi-isien palvontaa. Buddhalaisilla temppeleillä (wat) on ollut maan historian aika merkittävä rooli paikallisina kulttuuri- ja koulutuskeskuksina, mutta valtaosa niistä tuhottiin punakhmerien aikana. Nyt buddhalaisuus on kirjattu maan perustuslakiin valtionuskonnoksi. Islaminuskoisia ovat lähinnä chamit, pieni kristitty vähemmistö asuu Phnom Penhissä ja muissa suurissa kaupungeissa ja vuoristoheimot harjoittavat animismia.
Valtaosa kambodžalaisista on omavaraismaanviljelijöitä, jotka asuvat pienissä kylissä. Vuoristoheimot harjoittavat kaskiviljelyä. Köyhyys, aliravitsemus ja taudit ovat syrjäisellä maaseudulla edelleen yleisiä.
Suurimmat kaupungit
Vuonna 2010 arvioitiin, että kymmenessä kaupungissa oli yli 50 000 asukasta. Suurimpien kaupunkien järjestys oli muuttunut oleellisesti kymmenessä vuodessa.
Pääkaupunki Phnom Penh oli aikanaan ”Aasian helmi”. Se kärsi sisällissodasta pahoin, mutta on toipumassa hyvää vauhtia. Toiseksi suurimmassa kaupungissa Băt Dâmbângissa on säilynyt hyvin siirtomaa-ajan ranskalaista arkkitehtuuria. Sihanoukville on moderni satamakaupunki, jonka hiekkarannat houkuttelevat sekä koti- että ulkomaisia matkailijoita. Siĕm Réab on tunnettu ennen kaikkea Angkorin raunioalueesta. Kâmpóng Chhnăng on satamakaupunki Tonle Sap -joen varrella. Se on merkittävä kalasatama.
Koulutus
Kambodžassa on periaatteessa yhdeksän vuotta kestävä oppivelvollisuus. Koulunkäynti on yleistynyt 2000-luvun kuluessa huomattavasti. Vuonna 2010 jo yli 90 prosenttia alakouluikäisistä kävi koulua. Luokalle jääminen ja koulun keskeyttäminen ovat kuitenkin ongelmia, ja yläkoulua kävi vain 32 prosenttia ikäluokasta. Vuonna 2019 toisen asteen koulutukseen ilmoittautuneiden osuus oli 45,2 prosenttia ja korkeakoulutukseen 13,1 prosenttia; kumpikin lukema oli Kaakkos-Aasian matalin.
Peruskouluverkko kattaa käytännössä koko Kambodžan, mutta toisen asteen koulutusta on tarjolla pääasiassa piirikuntien pääkaupungeissa. Korkeakoulutus keskittyy Phnom Penhiin ja joihinkin suurimpiin kaupunkeihin. Kambodžassa on kymmenen julkista ja 29 yksityistä korkeakoulua. Pol Potin valtakaudella koulut ja yliopistot suljettiin ja tuhottiin, suuri osa opettajista surmattiin ja monet eloonjääneistä livahtivat tilaisuuden tullen ulkomaille. Maan vanhin ja suurin korkeakoulu, Phnom Penhin yliopisto, avattiin uudelleen vaiheittain vuosina 1980–1988. Koulutusjärjestelmän jälleenrakennus aloitettiin opettajien koulutuksesta.
Kansanterveys
Malaria on Kambodžan suurimpia terveysongelmia. Se vaivaa eniten maan itä- ja pohjoisosien metsäkylien asukkaita. Malarian esiintyvyys vaihtelee vuodesta toiseen sademäärän ja sen mukaan, paljonko ihmisiä toimii metsätehtävissä. Malarialääkkeiden huolimattoman käytön takia maahan on syntynyt malarialoispopulaatioita, jotka ovat resistantteja useimmille tunnetuille lääkkeille. Epidemian pahenemista koetetaan estää kyläneuvoloilla, joista saa diagnoosin ja lääkkeet nopeasti. Vuonna 2011 malariaan kuoli 94, vuonna 2012 vain 47 henkeä.
Denguekuume uhkaa pieniä lapsia kaupungeissa, vaikkakin se on harvinaistunut 2000-luvulla. AIDS-tilanne on puolestaan parantunut 1990-luvun jälkeen, jolloin suunnattiin terveyskampanjoita seksityöläisille, huumeiden käyttäjille ja homomiehille. Samalla myös HIV-testau ja antiretroviraalilääkitys mahdollisestettiin ympäri maata. HIV-esiintyvyys oli vuonna 2010 noin 0,8 prosenttia, kun se oli vuonna 1998 noin 2,4 prosenttia. Muita vaarallisia tartuntatauteja ovat H5N1-lintuinfluenssa, ripuli, A-hepatiitti, lavantauti ja Japanin aivotulehdus.
Monet ympäristötekijät vaikuttavat kambodžalaisten kansanterveyteen: pilaantunut pohjavesi, puun poltosta syntyvät pienhiukkaset sisä- ja kaupunki-ilmassa, jäämät maataloudessa käytetyistä hyönteismyrkyistä ja lannoitteista. Väärennettyjen ja laimennettujen lääkkeiden käyttö on johtanut taudinaiheuttajien resistanttien kantojen syntymiseen. Myös laajemmat ympäristöongelmat, kuten ilmaston lämpeneminen ja metsätuhot, aiheuttavat vaaroja ihmisten terveydelle.
Kulttuurihistoria
Nykyisen Kambodžan kulttuurista voidaan erottaa kolme historiallista kerrostumaa: keskiajan klassinen khmer-kulttuuri, myöhempi theravada-buddhalainen kulttuuri ja uudempi ranskalainen siirtomaa-ajan perintö. 1900-luvun jälkipuoliskon sotakausi ja anarkia olivat maan kulttuurielämälle tuhoisia, ja punakhmerien kansanmurhassa sai surmansa lukuisia taiteilijoita ja älymystön jäseniä. Vuosisadan loppupuolella tilanne on kuitenkin parantunut.
Khmer-kulttuuri, joka kehittyi ja levittäytyi erityisesti Khmer-valtakunnan aikana, on vaikuttanut suuresti naapurimaihin Laosiin ja Thaimaahan. Khmerit ovat kehittäneet oman musiikkinsa, arkkitehtuurinsa ja veistostaiteensa.
Punaisten khmerien vallan jäätyä taakse kambodžalaisista on tullut jälleen hyvin luokkatietoisia: avioliitot eri yhteiskuntaluokkien välillä ovat harvinaisia. Yhteiskuntaluokka määräytyy pääasiassa varallisuuden mukaan, ja sitä ilmentävät näyttävät korut ja asuntojen rakennusmateriaali: köyhimmillä on kaislakattoisia bambutaloja, varakkaammilla puutaloja ja yhteiskunnan kerma asuu kivitaloissa.
Arkkitehtuuri ja kuvataide
Kambodžassa on säilynyt Angkor-kautta edeltäviä temppeliraunioita ja hindujumalia esittäviä kiviveistoksia, mutta maan arkkitehtuurin tärkeimmät monumentit ovat Khmer-valtakunnan ajalta. Ensimmäiset valtakunnan arkkitehtuurin merkkiteokset (Preah Ko ja Bakong) rakennutti kuningas Indravarman I (877–889) silloiseen pääkaupunkiin Hariharalayaan. Indravarmanin seuraaja siirsi pääkaupungin Angkoriin. Angkorin tunnetuin ja loisteliain rakennus lienee kuitenkin maan lippuunkin kuvattu Angkor Watin temppeli, joka valmistui Suryavarman II:n hallituskaudella (1113–1150). Häntä seurannut Jayavarman VII kääntyi buddhalaisuuteen ja rakennutti uuden pääkaupungin Angkor Thomiin, jonka keskuksena on valtava Bayonin buddhalainen temppeli. Khmer-imperiumin arkkitehtuuri monimutkaistui ajan kuluessa ja varsinkin myöhemmät rakennukset peitettiin korkokuvin. Niihin kuvattiin usein Ramayanan ja Mahabharatan tapahtumia. Muut rakennukset olivat puisia ja tavallinen kansa asui pilareille nostetuissa, harjakattoisissa puurakennuksissa, joita on nykyäänkin Kambodžan maaseudulla.
Siirtomaakaudella Ranskalla oli suuri vaikutus maan arkkitehtuuriin ja kuvataiteeseen. Phnom Penhiin rakennettiin 1800-luvulta lähtien kanavia, puistokatuja ja runsaasti eurooppalaistyylisiä rakennuksia, aluksi tiilestä ja myöhemmin 1930-luvulta lähtien betonista, kuten kaupungin art deco -tyylinen kauppahalli Phsar Thom Thmei. Itsenäistymisen jälkeen 1950-luvulla kuvataide ja arkkitehtuuri alkoivat jälleen hyödyntää vanhoja khmer-valtakunnan aikaisia aiheita ja ne valjastettiin luomaan uutta kansallista identiteettiä. Viime vuosina maan urbaani maisema on muuttunut nopeaan tahtiin usein ilman keskitettyä suunnittelua.
Kambodžan käsityötaide on jakautunut aiemmin toisaalta maaseudun käyttötaiteeseen ja hoville tarkoitettuun taiteeseen. Viime vuosina käsityöt ovat kokeneet uuden nousun. Perinteisiin taiteisiin kuuluvat muun muassa tekstiilitaide, temppelien seinämaalaukset ja puukoristelut sekä korien, naamioiden ja korujen valmistus.
Elokuva
Kotimainen elokuvateollisuus syntyi ja kukoisti Kambodžassa 1950- ja 1960-luvulla. Maassa oli nuoria, ulkomailla opiskelleita ohjaajia, ja maahan perustettiin useita tuotantoyhtiöitä ja runsaasti elokuvateattereita. Punaisten khmerien kaudella elokuvia ei juuri näytetty, monet ohjaajat ja näyttelijät surmattiin ja elokuvateollisuus näivettyi.
Kotimainen elokuvateollisuus elpyi 1980-luvulla, kun sosialistiseen realismiin kyllästynyt yleisö alkoi suosia lähihistoriaa ja romantiikkaa kuvaavia elokuvia. Ulkomaalaiset elokuvat jyräsivät ne pian alleen, ja uusi nousu koettiin vasta 1990-luvun loppupuolella. Silti jo aiemmin esimerkiksi ohjaaja Panh Rithy saavutti kansainvälistä menestystä, ja hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Nainen riisipellolla esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla. Vuonna 2001 ohjaaja Fay Sam Angin teos Kon Pouh Keng Kang menestyi ja lisäsi kambodžalaisen elokuvan suosiota laajemminkin. Maan elokuvateollisuus kärsii edelleen piratismista ja huonolaatuisesta tuotannosta. Kambodžassa on kuvattu useita ulkomaisia elokuvia, joista tunnetuimpiin kuulunevat Tomb Raider (2000), City of Ghosts (2001) ja Tiikeriveljekset (2004).
Esittävät taiteet
thumb|240px|Perinteinen khmerien tanssi. Muinaisen khmer-musiikki- ja taideperinteen ymmärtäminen on tärkeää koko Kaakkois-Aasian kannalta, koska khmer-valtakunta toimi alueen kulttuurien sulatusuunina puolen vuosituhannen ajan. Kambodžan musiikissa on edelleen nähtävissä muun muassa indonesialaisia vaikutteita ja sillä on paljon yhteyksiä Thaimaan, Laosin ja Burman musiikkiperinteisiin. Monet instrumentit ovat sidoksissa uskonnollisiin tai maallisiin juhliin, eikä niitä yleensä soiteta yksinään. Yleisimmät orkesterikokoonpanot ovat pinpeat, johon kuuluu vähintään kahdeksan instrumenttia ja joka säestää esimerkiksi varjoteatteria, kuninkaallisia tansseja tai festivaaleja, ja nykyisin tunnetuin orkesteri mohori, jota käytetään esimerkiksi juhlissa, radiossa tai säestämään länsimaista populaarimusiikkia. Pinpeat perustuu gongien ja ksylofonien kaltaisiin lyömäsoittimiin.
Modernin, muinaisen ja klassisen musiikin erottaminen toisistaan on vaikeaa, sillä kambodžalaisessa elävässä musiikissa sekoittuu kansanmusiikkia, uskonnollisia melodioita ja maan itäosien etnisten vähemmistöjen musiikkia. Klassiset musiikkimuodot ovat pääosin yhteneviä thaimaalaisen perinteen kanssa, vaikka joitakin alkuperäisiä khmer-musiikkiperinteitä lieneekin säilynyt. Esimerkiksi seremoniallinen pinpeat-orkesterimuoto on thaimaalaisen pi phat -orkesterin vastine. Myös klassinen tanssi on Thaimaan kautta omaksuttu, mutta toisaalta thaimaalainen klassinen tanssiperinne lainattiin aiemmin khmer-valtakunnalta Angkorin valtauksen yhteydessä.
Nang sbek -varjoteatteria on esitetty Angkorin ajoilta lähtien ja sitä säestää pinpeat-orkesteri. Maaseudulla yleinen varjoteatterin muunnos on ainoa perinteisen teatterin muoto, johon kuuluu puhetta. Vaikka suurin osa maan perinteisistä tansseista on hävinnyt, osa niistä koki 1800-luvulla renessanssin. Suurin osa tansseista kuvaa Ramayana-eepoksen khmer-version (Reamker) tarinoita tai kansanlegendoja. Niissä käytetään naamioita ja värikkäitä asuja ja niitä säestävät kuoro ja useat erilaiset soittimet. Tärkein tanssiryhmä lienee kuninkaallinen ”baletti”, kuten Thaimaassakin. Alun perin sen ohjelmistoon kuului ainoastaan lakhon khol -tanssi, joka kuvaa Ramayanan tapahtumia ja joka on miesten esittämää. 1950-luvulla alkunsa sai kulttuurin khmeriläistämisen yhteydessä apsaroiden tanssi, jonka esittäjien korut ja kruunut kopioitiin Angkor Watin seinäreliefeistä.
Keittiö
thumb|left|240px|Ruokaa myynnissä kambodžalaisella torilla. thumb|left|240px|Prahok-ateria: banaaninlehdessä valmistettua prahok-tahnaa, riisiä ja vihanneksia. Kambodžalaisessa keittiössä yhdistyy piirteitä Thaimaan, Intian ja Kiinan ruokakulttuureista, mutta myös ranskalaiset ja myöhemmin vietnamilaiset ovat tuoneet omat mausteensa maan keittiöön. Tärkein ruoka-aine on riisi, jota saatetaan syödä kolme kertaa päivässä. Sen vaihtoehtona ovat nuudelit. Merkittävin proteiininlähde ovat kala ja muut merenelävät, joita saadaan meren lisäksi etenkin Tônlé Sab -järvestä. Myös lihaa (nautaa, sikaa ja kanaa) syödään jonkin verran, mutta vähemmän, ja usein sitä käytetään pikemminkin vain mausteena. Tuoreita kasviksia ja hedelmiä syödään runsaasti ja rasvaa on hyvin vähän.
Oman makunsa khmer-keittiölle antavat limettimehu, kookosmaito ja fermentoitu, voimakkaan hajuinen kalatahna (prahok). Yleisiin mausteisiin kuuluvat myös kurkuma, galangal-juuri, valkosipuli, sitruunaruoho, tamarindi ja inkivääri. Monimutkainen kroeung-mausteseos toimii pohjana valtaosalle ruokalajeista ja keittiö perustuukin etenkin mausteiden ja aromaattisten yrttien tuomiin makuihin.
Kirjallisuus
Ranskan siirtomaa-ajalla 1800-luvulla syntyi moderni kambodžalainen kirjallisuus, joka keskittyi kuitenkin edelleen klassisiin aiheisiin. Khmer-aakkostoa käytettiin kirjapainossa ensi kerran vasta 1908 Pantan Ta Mas -teoksen julkaisun myötä. 1930- ja 1940-luvuilla alettiin julkaista runsaasti novelleja, näytelmiä ja romaaneja lehdissä, ja vasta tällöin kirjallisuutta alettiin pitää taidemuotona. Vuosina 1938–1972 ilmestyikin jo yhteensä yli tuhat romaania.
Punakhmerien aikana 1970-luvun lopussa kirjallinen toiminta oli vähäistä, mutta ajan kärsimys on inspiroinut monia ulkomailla asuvia khmer-kirjailijoita. Kansantasavallan aikaan 1980-luvulla kirjallisuus keskittyi käsittelemään virallisesti hyväksyttyjä teemoja, sotaa ja sosialismia. Sensuuri hellitti vuonna 1989 ja 1990-luvulla sanomalehtien yleistymisellä oli suuri vaikutus kirjallisuuteen, joka keskittyi viihteeseen mutta tuotti myös yhteiskunnallisia huomioita. Lukemisharrastus on yleistynyt, mutta markkinoita hallitsevat sotaa edeltävät romaaniklassikot. Uudet julkaisut ovat pienimuotoisia.
Tiedotusvälineet
Valtion yleisradioyhtiö TVK ylläpitää radio- ja televisiokanavia. Maassa toimii myös kuusi yksityistä televisio- ja kolme radioasemaa, joista yksi yhteistyössä Phnom Penhin kaupungin kanssa. Päivittäin ilmestyy kaksi khmerinkielistä ja kaksi englanninkielistä sanomalehteä. Monet kambodžalaisista lehdistä ja televisioasemista ovat riippuvaisia puolueiden taloudellisesta tuesta. Pääministeri on luvannut, ettei toimittajia rangaista mielipiteiden ilmaisemisesta, mutta Toimittajat ilman rajoja -järjestö on raportoinut useista syytteistä ja vankeustuomioista. Virkamiesten loukkaaminen ja väärän tiedon levittäminen on rangaistavaa. Internetin tai satelliittivastaanottimien käyttöä ei ole rajoitettu, ja naapurimaiden radiolähetykset ovat seurattavissa.
Sananvapauden ja lehdistönvapauden tila on jatkuvasti heikentynyt Kambodžassa; riippumattomia lehtiä on lopetettu, sensuuria on tiukennettu ja journalisteja on pidätetty. Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapauden listauksessa vuonna 2018 Kambodža oli sijaluvulla 143 kaikkiaan 180 maasta.
Urheilu
Kambodža on osallistunut kesäolympialaisiin vuodesta 1964, yleensä alle 10 hengen joukkueella. Maa ei ole saanut mitaleita. Kambodžan jalkapallomaajoukkue ei ole kertaakaan esiintynyt MM-kisoissa. Aasian kisoissa se sijoittui neljänneksi vuonna 1972. FIFAn rankingissa lokakuussa 2010 maa oli sijalla 182. Maassa on 65 jalkapalloseuraa ja niissä 5 511 rekisteröityä pelaajaa.
Jalkapallon lisäksi erilaiset kamppailulajit ovat suosittuja. Bokator on khmerien muinainen kamppailulaji, jonka on sanottu olevan kaakkoisaasialaisten potkunyrkkeilylajien edeltäjä. Angkor Watissa on kohokuvia, jotka esittävät bokatorottelijoita. Se oli muinaisten khmerien armeijan lähitaistelulaji, ja kehitetty taistelukentille. Pradal serey on perinteinen khmerien nyrkkeilylaji, josta on todisteita jo 800-luvulta. Se on nykyäänkin suosittu urheilumuoto, ja siinä voittaja selviää joko tyrmäyksellä tai tuomariäänin. Khmerien perinteinen paini on kolmieräinen, ja ottelun voi voittaa selätyksellä. Perinteisiä kamppailuja järjestetään kambodžalaisena uutenavuotena ja muina perinteisinä juhlapäivinä.
Epidamnos
Epidamnos, myöhemmin Dyrrhakhion , oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Illyriassa nykyisen Albanian alueella. Se on kehittynyt nykyiseksi Durrësin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Maantiede
Epidamnos sijaitsi Illyrian rannikolla Adrianmeren rannalla. Nykyisin kaupungin paikka on Albanian rannikon keskivaiheilla noin 30 kilometriä länteen Tiranasta. Epidamnoksen kaupunkikeskus oli rakennettu niemen kannakselle. Joidenkin antiikin aikaisten lähteiden mukaan niemen nimi olisi ollut Dyrrhakhion; toisten mukaan Dyrrhakhion oli kaupungin sataman nimi, kun taas yläkaupunki tunnettiin nimellä Epidamnos. Kaupunki koostui näin ilmeisesti kahdesta osasta, vaikkakaan tälle ei ole löydetty vahvistusta arkeologiassa. Pausaniaan mukaan osien välillä oli jonkin verran etäisyyttä.
pienoiskuva|vasen|Antiikin aikaisia löydöksiä [[Durrësin arkeologinen museo|Durrësin arkeologisen museon edustalla.]] Epidamnoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta. Kaupungin sijainti oli merenkulun kannalta otollinen, ja seudun maaperä oli hedelmällistä. Seudun alkuperäisasukkaat olivat illyrialaisia taulanteja (Taulantioi). Roomalaisella kaudella Dyrrhakhion oli Via Egnatian länsipään pohjoisemman haaran päätepiste, toisen haaran päätepisteen ollessa Apolloniassa Epidamnoksesta etelään. Epidamnoksen pohjoispuolella samalla rannikolla sijaitsivat Lissos ja roomalaisella kaudella Scodra.
Arkaainen ja klassinen kausi
Epidamnoksen perustivat Korkyrasta ja sen emäkaupungista Korintista tulleet siirtokuntalaiset arkaaisella kaudella vuonna 627 tai 625 eaa. Thukydides kertoo, että siirtokuntalaisten johtaja oli Herakleidai-sukuun kuulunut Falios Eratokleideen poika, joka oli vanhan tavan mukaan kutsuttu tähän tehtävään emäkaupungista. Samalla korinttilaiset saivat oikeuden puuttua kaupungin asioihin, mikä myöhemmin johti ristiriitoihin. Perustajien joukossa oli myös muita doorilaisia. Epidamnos oli Apollonian ohella Adrianmeren varhaisin kreikkalaissiirtokunta. Vuonna 570 eaa. tuhotun Dyspontionin asukkaat muuttivat Epidamnokseen ja Apolloniaan.
pienoiskuva|vasen|Dyrrhakhionin lyömä hopeadrakhma, n. 229 eaa. Kuvituksessa lehmä, vasikka, kotka ja teksti, sekä [[Alkinooksen puutarhaksi tulkittu neliömäinen kuvio ja teksti ΔΥΡ PYRBA.]] Epidamnos kasvoi otollisen sijaintinsa vuoksi merkittäväksi ja väkirikkaaksi kaupungiksi, joka kävi kauppaa laajalla alueella. Se kuitenkin kärsi sisäisistä kiistoista sekä sodista paikallisten illyrialaisten heimojen kanssa. Kaupungin hallintomuoto oli alun perin aristokraattis-oligarkkinen. Hallintoa johti yksi virkamies, arkontti. Heimojen päälliköt eli fylarkit muodostivat neuvoston, kun taas kaupungin käsityöläiset ja kauppiaat olivat lähes kaupunkivaltion orjien asemassa.
pienoiskuva|vasen|Dyrrhakhionin lyömä drakhma, 100-luku tai 1. vuosisata eaa. Kuvituksessa [[Isis|Isiksen pää, lehmä, vasikka, viljantähkä, rypäleterttu ja teksti, sekä Alkinooksen puutarha ja teksti .]] Vuonna 437 eaa. kaupungin oligarkia hajosi. Johtavan virkamiehen tehtävä säilyi, mutta heimopäälliköt korvattiin uudella, demokraattisemmin valitulla neuvostolla. Oligarkit ajettiin maanpakoon, ja he liittoutuivat paikkallisten heimojen kanssa ja tekivät hyökkäyksiä kaupunkiin.
Thukydides kertoo kiistasta laajalti, koska se liittyi läheisesti vuonna 431 eaa. alkaneen peloponnesolaissodan alkusyihin. Demokraatit pyysivät apua Korkyrasta vuonna 435 eaa., mutta eivät saanee sitä. Tämän jälkeen he kääntyivät Korintin puoleen, ja saivat apua sieltä luovuttamalla Delfoin oraakkelin neuvosto kaupunkinsa korinttilaisille. Samalla kaupunkiin tuli uusia siirtokuntalaisia paitsi Korintista myös Ambrakiasta ja Leukaksesta. Korkyralaiset ja maanpakoon ajetut alkoivat piirittää Epidamnosta. Korintti kärsi lopulta tappion, ja piirittäjät valtasivat kaupungin vuonna 434/433 eaa. Tämän jälkeen maanpakolaiset nousivat takaisin valtaan, vanha valtiomuoto palautettiin ja kaupunkiin tulleet uudet asukkaat orjuutettiin.
Epidamnos löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin varhaisissa rahoissa esiintyy sen nimen alkukirjain E. Kaupungin kauppasuhteista tiedetään, että yksityinen kaupankäynti paikallisten illyrialaisten heimojen kanssa oli kiellettyä, ja kaupankäyntiä näiden kanssa hoiti erityinen tähän tehtävään asetettu virkamies, pōlētēs.
Sarita Friman-Korpela
Sarita Friman (s. 1975 Pori) on suomalainen tutkija, joka toimii sosiaali- ja terveysministeriössä neuvottelevana virkamiehenä. Hän on ensimmäinen romanitaustainen tohtori Suomessa.
Elämä
Friman-Korpela kirjoitti ylioppilaaksi Porin suomalaisen yhteislyseon lukiosta vuonna 1995 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2001. Pääaineena hänellä oli valtio-oppi. Friman-Korpela väitteli Jyväskylän yliopistossa 15. joulukuuta 2014 aiheesta Romanipolitiikasta romanien politiikkaan. Hän tutki väitöksessään Suomen romanien poliittisen ajattelun ja identiteetin kehitystä.
Epidamnos
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Epidamnoksen historiasta ei tiedetä tämän jälkeen mitään ennen hellenistisen kauden alkua ja vuotta 313 eaa. Tuolloin illyrialaisten kuningas Glaukias sai Epidamnoksen valtaansa korkyralaisten avustuksella. Illyrialaiset ovat saattaneet pitää valtaa kaupungissa jo tätä ennenkin. Joitakin vuosia myöhemmin kaupunkiin hyökkäsivät illyrialaiset merirosvot, mutta epidamnoslaiset onnistuivat ajamaan nämä pois. Illyrialaiset palasivat pian suuremmalla laivastolla ja piirittivät kaupunkia. Epidamnos pelastui roomalaisten väliintulon ansiosta. Tämän jälkeen kaupunki oli Rooman suojeluksessa, ja oli roomalaisten puolella sekä illyrialais- että makedonialaissodissa.
pienoiskuva|Esineistöä Dürresin arkeologisessa museossa. Kaupungin myöhempi nimi Dyrrhakhion esiintyy ensimmäisen kerran 200-luvulla eaa. Se oli vallitseva nimi roomalaisella kaudella ja esiintyy aina kaupungin myöhemmissä rahoissa. Nimen latinankielinen muoto Dyrrachium esiintyy lähes aina roomalaisilla kirjailijoilla. Roomalaisten nimivalinnan syyksi on esitetty sitä, että nimi Epidamnos kuulosti heille huonolta enteeltä sen loppuosan latinan kielessä tuomien mielleyhtymien vuoksi (mm. damnum, ”tappio”, ”vahinko”; damno, ”tuomita”, ”vahingoittaa”). Nimeä Dyrrachium roomalaiset selittivät sillä, että se olisi valittu seudun karun jylhyyden vuoksi. Todellisuudessa nimi Dyrrhakhion esiintyy jo kreikkalaisilla, ja sitä käyttivät muun muassa runoilijat Euforion ja Aleksandros. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Epidamnios sekä Dyrrhakhios  ja Dyrrhakhēnos, latinaksi Dyrrachinus tai Dyrrhachinus.
Sarita Friman-Korpela
Elämä
Friman-Korpela oli Romaniasiain neuvottelukunnan pääsihteeri. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon hän sai vuonna 2013.
Perhe
Friman-Korpelan isä on iskelmälaulaja Rainer Friman.
Antiikin Kreikka
Antiikin Kreikka on termi, jolla kuvataan antiikin kulttuurin muinaiskreikkaa puhuneita alueita. Se ei rajoitu nykyisen Kreikan valtion alueisiin, vaan siihen sisältyvät myös alueet, joille helleeninen kulttuuri antiikin aikana levittäytyi. Näihin alueisiin lukeutuvat Kypros, osa nykyisestä Turkista, Sisilia, Etelä-Italian niin kutsuttu Suur-Kreikka sekä muut kreikkalaiset siirtokunnat ympäri Välimeren ja Mustanmeren rantoja.
Epidamnos
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Roomalaisella kaudella Dyrrhakhionilla oli vapaakaupungin asema. Vuosien 49–45 eaa. Julius Caesarin kansalaissodassa kaupungista tuli Julius Caesarin ja Pompeiuksen kiistan kohde. Pompeius siirtyi sinne joukkoineen Thessalonikesta, ja asettui Apsos-joen pohjoispuolelle. Caesarin joukot taas asettuivat joen eteläpuolelle. Tätä seurasi Dyrrhakhionin taistelu, jossa Caesar joutui lopulta ylivoiman edessä luovuttamaan Dyrrhakhionin Pompeiukselle.
Antiikin Kreikka
Antiikin Kreikan historia jaetaan yleensä arkaaiseen kauteen (noin 700–500 eaa. ), klassiseen kauteen (480–330 eaa.) ja hellenistiseen kauteen (330–27 eaa.). Antiikin hellenistinen kulttuuri jatkui tämän jälkeen Rooman vallan alaisuudessa (roomalainen kausi), samalla leviten yhä laajempien ihmisryhmien ulottuville. Kulttuurin ja etenkin kreikan kielen elinvoimaisuudesta kertoo Bysantin kreikankielisyys puoli vuosituhatta myöhemmin.
Epidamnos
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Tasavallan viimeisissä sisällissodissa Dyrrhakhion oli Marcus Antoniuksen puolella. Augustus antoi kaupungin veteraaneilleen. Kaupungin suojelijana roomalaiset pitivät Venusta. Myöhemmällä keisarikaudella Dyrrhakhionista tuli uuden Epirus novan provinssin pääkaupunki. Kaupunki oli merkittävä edelleen bysanttilaisella kaudella.
Antiikin Kreikka
Tausta
Kreikka kehitti jo pronssikaudella kirjoitustaitoisen korkeakulttuurin. Ensimmäinen alueen luotettavasti kreikkalaiseksi tunnistettu kulttuuri oli mykeneläinen kulttuuri. Se syntyi noin 1700 eaa. ja nousi suurimpaan kukoistukseensa noin 400 vuotta myöhemmin. Kulttuuri romahti vuoden 1100 eaa. paikkeilla. Jo sitä ennen Kreetalla oli vaikuttanut minolainen korkeakulttuuri, jonka kieli ei ilmeisesti ollut kreikkalainen.
Epidamnos
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin kaksi.
Antiikin Kreikka
Tausta
Rautakauden alussa noin vuonna 1100 eaa. Kreikka joutui eristetyksi ja taantui sivistyksellisesti. Tästä seurasi kaksisataa vuotta kestänyt levoton aikakausi, jota on perinteisesti kutsuttu pimeiksi vuosisadoiksi. Kreikkaan tunkeutui uusia indoeurooppalaisia heimoja (doorilaisten vaellus), ja näin muodostui vähitellen historiallisesti tunnettu Kreikan kansa.
Epidamnos
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|[[Amfora|Amforoita. Dürresin arkeologinen museo.]]
Antiikin Kreikka
Arkaainen kausi
700-luvulla eaa. kehittyi polis- eli kaupunkivaltiojärjestelmä, joka nousi hallitsevaksi poliittiseksi järjestelmäksi Kreikassa. Kehityksen etunenään astuivat merkittävimpinä kaupunkivaltioina Efesos, Miletos, Theba, Argos, Ateena ja Sparta.
Epidamnos
Rakennukset ja löydökset
Antiikin ajan kaupungista on tehty suhteellisen vähän löytöjä, sillä myöhempi kaupunki on aina sijainnut samalla paikalla. Tiedot kaupungin topografiasta perustuvat lähinnä piirtokirjoituksiin ja muihin kirjallisiin lähteisiin sekä sattumalöytöihin.
Antiikin Kreikka
Arkaainen kausi
Tänä aikana alkoi myös kreikkalaisten ympäri Välimerta ja Mustaamerta ulottunut asutustoiminta. Itärannikon ja Vähän-Aasian kaupungit alkoivat harjoittaa merikauppaa, ja perustivat noin vuodesta 750 eaa. siirtokuntia pitkin Euroopan etelärannikkoa Mustaltamereltä Massaliaan eli nykyiseen Marseillen seuduille saakka, varsinkin Sisiliaan ja Etelä-Italian niin kutsuttuun Suur-Kreikkaan. Tytärkaupungit veivät emämaahan viljaa ja ostivat sieltä kulttuurituotteita, joita – kuten kreikkalaista sivistystä yleensä – ne levittivät laajalle. Siirtyminen maataloudesta kauppaan aiheutti sisäisiä taisteluita. Useissa kaupungeissa se vei tyrannivaltaan.
Ateenassa, yhtyneen Attikan keskuksessa, alemman kansan tyytymättömyys oikeudelliseen mielivaltaan ja taloudelliseen ahdinkoonsa aiheutti kirjoitettujen lakien säätämisen (katso Drakon, Solon). Noin vuosina 560–510 eaa. Ateenaa – joka muiden valtioiden tavoin oli aikoinaan ollut kuningaskunta, mutta sitten karkottanut kuninkaansa – hallitsivat tyrannit, ensin Peisistratos ja hänen jälkeensä Hipparkhos ja Hippias. Heidän kukistuttuaan Ateenasta tuli kansanvaltainen tasavalta, jossa tosin arkontit ja areiopagi edelleen säilytettiin rajoitetuin valtuuksin, mutta jossa kansa kansankokouksen kautta sai entistä suuremman sananvallan. Vapaudelle vaaralliset kansalaiset saatettiin äänestyksellä karkottaa maanpakoon (katso ostrakismos).
Epidamnos
Rakennukset ja löydökset
Nykyisen kaupungin laidalta on löydetty kahden 500-luvulle eaa. ajoitetun pyhäkön jäänteet. Arkeologisiin löydöksiin lukeutuu myös muun muassa talojen jäänteitä, pylväitä ja korinttilaisia kapiteeleja sekä mosaiikkilattioita. Kaupungin itäpuolelta on löydetty sen nekropolis eli hauta-alue.
Antiikin Kreikka
Arkaainen kausi
500-luvulla eaa. Sparta nousi Ateenan ohella Kreikan tärkeimmäksi valtioksi. Se oli jo 600-luvulla eaa. alistanut läheisen Messenian valtaansa ja tehnyt messenialaisista helooteiksi kutsutun orjaluokan. 500-luvulla Sparta alisti myös Arkadian valtaansa ja kukisti Argoksen joka oli sen suurin vastustaja Peloponnesoksen niemimaalla. Sparta solmi Peloponnesoksen kaupunkien kanssa liittoja, joista aikanaan muodostui niin sanottu peloponnesolaisliitto. Sparta oli liiton kiistaton johtaja ja se saattoi hallita heikompia liittolaisiaan.
Epidamnos
Rakennukset ja löydökset
Epidamnoksella oli oma Epidamnoslaisten aarrekammio Olympiassa.
Antiikin Kreikka
Arkaainen kausi
Kreikkalainen filosofia sai alkunsa 500-luvulla eaa. Aikakauden huomattavimpia filosofeja olivat Thales ja Pythagoras.
Klassinen kausi
pienoiskuva|[[Antiikin Ateena|Ateenan Akropolista.]]
Klassista kautta on pidetty kreikkalaisen kulttuurin kultakautena. Sen on katsottu alkavan persialaissodista noin vuonna 480 eaa. ja päättyvän hellenistiseen aikaan, jonka katsotaan alkaneen Aleksanteri Suuren kuolemasta vuonna 323 eaa.
Aikakautta kuvaa kilpailevien kaupunkivaltioiden Ateenan ja Spartan kilpailu hegemoniasta, Ateenan nousu merimahdiksi ja demokratian alkeismuotojen kehitys Ateenassa. Aikakautena eli myös useita kuuluisia valtiomiehiä, puhujia, sotilaita, historioitsijoita, runoilijoita, näytelmäkirjailijoita ja filosofeja. Mainetta saavuttivat esimerkiksi poliitikot ja sotilaat Themistokles, Aristeides, Perikles. Ajanjakson kuuluisimpia filosofeja olivat Sokrates, Platon ja Aristoteles. Kuuluisia kirjailijoita olivat runoilija Simonides sekä näytelmäkirjailijat Euripides ja Sofokles. Klassinen ajan tapahtumia kuvasivat historioitsijat Herodotos ja Thukydides.
Hellenistinen kausi
Filippoksen kuoleman jälkeen vuonna 337 eaa. Makedonian kuninkaaksi tuli hänen poikansa Aleksanteri, jonka johdolla makedonialaiset ja kreikkalaiset hyökkäsivät Persian valtakuntaa vastaan. Vuosia kestäneen sotaretken aikana Aleksanteri valloitti koko Persian valtakunnan ja jatkoi valloituksiaan aina Intiaan asti. Kun hän kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa., jätti hän jälkeensä valtaisan valtakunnan.
Aleksanterin valloitusten myötä alkoi hellenistiseksi kaudeksi kutsuttu aika. Valloitetuille alueille perustettiin kreikkalaisia siirtokuntia, joiden ansiosta kreikkalainen kulttuuri levisi aina Keski-Aasiaan ja Intiaan asti. Perinteisessä historiankäsityksessä hellenististä aikaa on pidetty jonkinlaisena rappiokautena, vaikka esimerkiksi luonnontiede nousi tänä aikakautena ennennäkemättömälle tasolle Aleksandriassa. Hellenistinen aika päättyi roomalaisvalloituksiin.
Aleksanteri Suuren valtakunta hajosi hänen seuraajiensa eli diadokkien aikana pienempiin osiin. Tärkeimpiä hellenistisiä valtioita olivat Seleukidien Persia ja Ptolemaiosten Egypti.
Roomalainen kausi
Roomalaisten voitettua makedonialaiset vuonna 197 eaa. (katso makedonialaissodat) he alkoivat puuttua Kreikan asioihin ja kukistivat vastarintaan nousseen Akhaian liiton vuonna 146 eaa. Kreikka menetti nyt kaiken itsenäisyytensä ja liitettiin lopullisesti vuonna 27 eaa. Achaea-nimisenä provinssina Rooman valtakuntaan.
Talouselämä
Valtaosa antiikin Kreikan väestöstä oli maanviljelijöitä, ja kreikkalaisten pääelinkeinona olikin maatalous kaupan ohella. Kaupankäynnissä keskeisin tekijä oli merenkulku, sillä Kreikan maaperästä vain pieni osa soveltui kunnolla leipäviljan tuotantoon. Juuri sen vuoksi kreikkalainen maatalous tuottikin etupäässä viinejä ja oliiveja, joista saatiin oliiviöljyä. Edellisten lisäksi lääkekasvit, hunaja ja erilaiset yrtit olivat yleisiä maataloustuotteita, joita paitsi kaupattiin, käytettiin tietenkin myös itse.
Villan ja lihan vuoksi myös lampaiden laiduntaminen oli yleistä: maasto-olosuhteet olivat soveltuvampia laiduntamiseen kuin viljan viljelyyn. Leipäviljaa tuotiin muualta meriteise laivoilla, mikä oli yksi tärkeä syy siirtokuntien perustamiseen Välimeren alueelle. Ylellisyystuotteet, kuten taidokkaasti valmistettu keramiikka kuului myös vientitavaroihin viinin ja oliiviöljyn ohella.
Kreikkalaisten suurtalonpojat olivat eriytyneet omaksi aateliseksi yläluokakseen, jota kutsuttiin aristoiksi. Suurtalonpoikien isoja, omavaraisia maatiloja kutsuttiin oikoksiksi. Kreikan alueella oli myös pienempiä maa-alueita omistaneita vapaita talonpoikia suurtalonpoikien lisäksi, joiden itsenäisyyttä suurtalonpojat pyrkivät horjuttamaan. kauppiasluokka alkoi olla myös poliittisesti vahvempi kaupan ja siirtolaisuuden vilkastuessa, joka osaltaan horjutti aristokratian asemaa.
Antiikin Kreikan talous perustui suureksi osaksi, vaikkakaan ei yksinomaan, orjien työpanokseen. Pelkästään Ateenan kaupunkivaltiossa oli arviolta 60 000–80 000 orjaa, ja keskimääräinen ateenalaistalous omisti 3-4 orjaa. Myös kreikkalaiset kaupunkivaltiot omistivat orjia. Eriasteisia orjia työskenteli lähes kaikissa ammateissa, mutta suurin osa heistä työskenteli maataloudessa. Orjilla käytiin myös kauppaa.
Kreikkalainen yhteiskunta käytti enemmän orjia hyväkseen kuin vastaavana aikana korkeakulttuurit muualla maailmassa, esimerkiksi Intiassa tai Kiinassa. Orjien käyttö oli eräs syy siihen, etteivät käsityötä ja paljon halpaa työvoimaa käyttäneet käsityöpajat kehittäneet tuotantomenetelmiään tehokkaammiksi. Vaikka teknologiaa kehitettiinkin, sitä ei välttämättä otettu käyttöön, sillä siihen ei ollut tarvetta. Muu tuotanto, muun muassa keramiikan valmistus, tapahtui pienehköissä yksiköissä, vaikka myös isompia, satojenkin orjien keramiikkapajoja tunnetaan.
Talouselämän kuljetukset perustuivat lähes täysin merenkulkuun, jota ei voitu harjoittaa Välimerellä talvikuukausien aikana. Kauppaa käytiin sille varatuilla markkinatoreilla, missä muun muassa pikkukauppiaat, käsityöläiset ja maanviljelijät myivät tuotteitaan.
Tavaroiden tuontia ja kaupankäyntiä verotettiin tulleilla, minkä avulla valtiot pystyivät rakentamaan julkisia rakennuksia ja ylläpitämään armeijoita. Myös valmisteveroja ja myöhemmin myös arvonlisäveroa kerättiin. Suolavero onkin yksi vanhimpia verotuksen muotoja.
Raha
Kaupankäynnin lisääntyessä kauppiaat tarvitsivat uuden vaihdon välineen – rahan. Kaupunkivaltioilla oli käytössään omat rahansa, joita piti vaihtaa rahanvaihtajien kautta, jotka ottivat palveluksistaan muutaman prosentin voiton, mutta myös pankkeja tarvittiin. Ateenassa käytettiin 500-luvulta eaa. lähtien hopeakolikoita, drakmoja. Drakmojen käyttö yleistyi myös muualla Egeanmeren alueella ja monissa muissakin kaupunkivaltioissa voitiin maksaa näillä ateenalaisilla rahoilla.
Drakmat oli tarkoitettu lähinnä kansainväliseen tukkukauppaan eikä päivittäistavaroiden ostoon, ja ne olivat tärkeitä varsinkin viljakaupassa. Halvempia kuparista valmistettuja rahoja alettiin lyödä päivittäiskäyttöä varten, ja niitä myös tavalliset ihmiset käyttivät vasta 400-luvulla eaa.
Merenkäynti ja sotalaivat
Meriteitse matkustaminen oli helpoin tapa liikkua vaikeakulkuisen maaston ja huonojen teiden vuoksi. Tämä on yksi syy siihen, että kreikkalaisista kehittyi taitavia merenkulkijoita, ja he perustivat siirtokuntia eri puolille Välimeren ja Mustanmeren aluetta.
Salamiin meritaistelussa saatu voitto Persiasta 480-luvulla eaa. oli pitkälti juuri kreikkalaisten teknisesti edistyneen laivaston ansiota. Kreikkalaisiin sotalaivoihin oli purjeiden lisäksi sijoitettu suuri joukko soutajia, jotka tekivät aluksesta nopeakulkuisemman kuin pelkkä purjealus olisi ollut. Tunnetuimmassa kreikkalaisessa sota-aluksessa, trieerissä eli kolmisoudussa, oli kolme kerrosta soutajia, laivamiehistön lisäksi 170 soutajaa, 14 hopliittisotilasta ja neljä jousimiestä. Kreikkalaisissa sotalaivoissa oli myös pronssinen upotuspuskuri, joka oli aluksi puinen, mutta myöhemmin pronssinen. Upotuspuskuria käytettiin soutamalla päin vihollisen alusta ja upottamalla se puskurin avulla.
Yhteiskunnan pitkäikäisemmän menestyksen edellytyksenä sotalaivoja tärkeämpiä olivat kuitenkin rahtialukset, jotka mahdollistivat kreikkalaisten vaurauden kuljettamalla kauppatavaroita pitkiä matkoja Kreikkaan ja Kreikasta pois. Kaupankäynnistä saaduilla tuloilla puolestaan voitiin rakentaa esimerkiksi temppeleitä ja lisää sota-aluksia.
Sota-alusten tavoin myös rahtilaivat rakennettiin puusta. Rahtilaivojen koko oli 400-luvulla eaa. noin 150 tonnia ja 200-luvulla eaa. jopa 500 tonnia. Ajan saatossa purjeita lisättiin ja mastoja saattoi olla jopa 2–3. Kauppa-alukset uivat syvällä ja olivat muodoltaan leveitä. Useimmiten kauppa-aluksissa oli purjeet, mutta joskus niissä oli sekä purjeet että soutajat. Purjehtiminen oli soutamista vaikeampaa, sillä purjehtimisessa tuli osata lukea tuulen suuntaa. Purjealusten nopeus oli noin 5 solmua, eli noin 9 km tunnissa.
Aluksi ankkureina käytettiin vain kiviä, mutta myöhemmin puisiin ankkureihin yhdistettiin lyijyä. Ankkurit olivat tärkeitä rantautumisessa. Kreikkalaisten purjehduskausi kesti kahdeksan kuukautta vuodessa: maaliskuun lopusta marraskuun alkuun. Talviaikaan merta pidettiin purjehduskelvottomana.
Aluksi purjehdittiin mielellään rantojen tuntumassa, mutta navigoinnin kehittyessä myös kauemmaksi uskaltauduttiin. Antiikin ajan purjehtijat käyttivät apunaan tähtiä ja tähtikuvioita sekä auringon korkeutta horisonttiin nähden. Antiikin kreikkalaisilla oli käytössään teknologiaa, jonka avulla voitiin arvioida karkeasti aluksen sijaintia ja kulkusuuntaa.
Tekirdağin maakunta
thumb|320px|Tekirdağin piirikunnat
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 937 910.
Piirikunnat
Tekirdağ on jaettu 9 piirikuntaan. Pääkaupunki lihavoidulla tekstillä.
Bannerimainonta
Bannerimainonta on verkkomainontaa Internetin WWW-sivuilla. Mainospaikat verkossa ovat yleensä suorakaiteen muotoisia, mistä nimi "banner". Mainos on joko staattinen kuva, animoitu kuva tai jollain ohjelmointityökalulla (Java, Flash) tehty animoitu tai interaktiivinen esitys. Mainoksen tarkoituksena on joko kertoa viesti jo itse bannerissa tai saada käyttäjä napsauttamaan mainosbanneria, jolloin selain avaa mainostajan sivun. Mainoksen näyttäjä saa korvauksen joko mainoksen näyttökertojen, näyttöpäivien, klikkausten tai onnistuneiden transaktioiden perusteella.
Mainoskoot
Mainoskokoja on useita. Mainonnassa suositellaan käytettävän Interactive Advertising Bureaun (IAB) standardikokoja:
[[Tiedosto:Standard web banner ad sizes.svg|580px|thumb|IAB standardikoot. Huomaa: Tämä kuva on pienennetty. Katso todellinen koko tästä.|left]]
Valkjärvi (Lohja)
Valkjärvi on vähähumuksinen järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 86 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 17 kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Valkjärven pituus on 1,7 kilometriä lounaisosan Koulunlahdesta pohjoisrannalle mitattuna. Itäosan pituus on 1,3 kilometriä kaakkoisrannalta pohjoisrannalle mitattuna. Järven koillisosassa sijaitsee Lunkoonlahti, jonka eteläpuolella on Lunkoonsuo. Valkjärven pohjoisosassa on noin 80 aarin laajuinen Rajasaari. Järven rannoilla on sekä peltoa että metsämaata, asutusta on jonkin verran. Ympärillä on useita vakavesiä, lähimpänä Iso Ruokjärvi lännessä. Järviä erottava kannas on noin 150 metriä leveä. Pohjoisessa on Haarjärvi ja Kaitajärvi, idässä Silmee ja lounaassa Kirmusjärvi.
Valkjärveen virtaa Knapinoja, Valkjärvestä virtaa laskuoja Haarjärveen, joka sijaitsee 400 metriä pohjoiseen, Valkjärven pinta on vain 0,1 metriä Haarjärveä ylempi.