cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bob Dylan
Siirtyminen rockiin
Kokonaan sähköisellä albumilla Highway 61 Revisited (1965) on yksi Dylanin tunnetuimmista lauluista, ”Like a Rolling Stone”, joka nousi Billboardin listakakkoseksi. Newportin folkfestivaalille vuonna 1965 Dylan otti mukaan sähköisen taustayhtyeensä. Jotkut katsojat buuasivat hänelle lyhyen esiintymisen jälkeen, ja Dylan esittikin kaksi akustista encorea. Dylanin siirtyminen sähköiseen rockiin yhtäältä toi hänelle uutta yleisöä, mutta toisaalta aiheutti pahaa verta, ja folkpiirit alkoivat hylkiä häntä. Kuukausi Newportin jälkeen Dylanin taustalla soitti The Hawks -yhtye, josta myöhemmin tuli The Band. Dylan konsertoi taustayhtyeensä kanssa ahkerasti 1965–1966 ja soitti täysille saleille. Marraskuussa 1965 hän meni naimisiin Sara Lowndesin kanssa, ja pari alkoi pitää kotia Greenwich Villagessa ja Woodstockissa. D. A. Pennebaker teki Dylanin Britannian-kiertueesta 1965 kuuluisan dokumenttielokuvan Älä katso taaksesi (1967).
Blonde on Blonde (1966) oli hiotumpi kuin edeltäjänsä. Se nousi Billboardin listalla yhdeksänneksi, sai kriitikoilta hyvät arvostelut ja nosti Dylanin suosionsa huipulle. Kesällä 1966 Dylan joutui Woodstockissa moottoripyöräonnettomuuteen, loukkasi niskansa ja vetäytyi Woodstockin-kotiinsa toipumaan pariksi vuodeksi. Vuoden 1967 aikana Dylan ja The Band nauhoittivat Woodstockissa kappaleita, jotka julkaistiin myöhemmin kokoelmalla The Basement Tapes (1975).
Toivuttuaan Dylan palasi levytysstudioon. John Wesley Harding (1968) oli riisuttu albumi ja nousi Billboardin listalla kakkoseksi. Dylan palasi esiintymislavoille tammikuussa 1968 Woody Guthrien muistokonsertissa New Yorkissa. Hän oli hiukan uudistanut ulkonäköään: hän oli lyhentänyt tukkaansa, käytti laseja ja hänellä oli risuparta. Seuraava albumi Nashville Skyline (1969) sisälsi countryrocktyylistä musiikkia ja aiempaa yksinkertaisempia sanoituksia.
1970-luku
Dylan esiintyi Sam Peckinpahin elokuvassa Pat Garrett ja Billy the Kid (1973) ja kirjoitti siihen musiikkia, kuten kappaleen ”Knockin’ on Heaven’s Door”. Hän julkaisi runojensa ja sanoitustensa kokoelman Writings and Drawings (1974). Samana vuonna hän lähti ensimmäiselle kiertueelleen kahdeksaan vuoteen ja julkaisi kiertuealbumin Before the Flood.
Blood on the Tracks (1975) nousi jälleen listaykköseksi, kuten sitä seurannut Desire (1976). Vuonna 1978 Dylan aloitti vuoden kestäneen maailmankiertueen ja julkaisi studioalbumin Street Legal sekä livealbumin Bob Dylan at Budokan. Hän kääntyi kristinuskoon 1979 ja julkaisi seuraavien kolmen vuoden ajan vain uskonnollista musiikkia, saarnaten konserteissaan kappaleiden välissä. Hän sai Grammyn 1980 kappaleestaan ”Gotta Serve Somebody”.
1990-luku
pienoiskuva|Bob Dylan konsertoimassa Tukholmassa vuonna 1996.
Vuoden 1990 Under The Red Sky -levy sai huonot arvostelut ja myi heikosti. Vuonna 1992 ilmestyi Good As I’ve Been To You ja 1993 World Gone Wrong, joilla Dylan palasi juurilleen ja esitti vanhoja folk- ja bluesklassikkoja pelkän akustisen kitaran säestyksellä.
Kokoelmien, livealbumien ja coveralbumien jälkeen Dylan julkaisi vuonna 1997 ensimmäisen uutta materiaalia sisältäneen albuminsa seitsemään vuoteen. Time Out of Mind sai erinomaiset arvostelut, kolme Grammy-palkintoa ja myi platinaa.
2000-luku
Vuonna 2000 Dylan voitti Golden Globen ja Oscarin parhaasta alkuperäisestä laulusta ”Things Have Changed” elokuvaan Wonder Boys. Hän voitti Grammyn jälleen 2002 parhaasta nykyaikaisesta folk-albumista Love and Theft (2001).
Dylan oli yksi elokuvan Masked and Anonymous (2003) käsikirjoittajista ja näyttelijöistä. Konserttiesiintymisissään hän alkoi suosia kosketinsoittimia kitaran sijaan. Hän julkaisi omaelämäkertansa ensimmäisen osan Chronicles: Volume 1 (2005). Vuonna 2005 sai televisioensi-iltansa Martin Scorsesen Dylan-dokumentti No Direction Home, joka käsitteli Dylanin uran alkuvaiheita vuoteen 1967 saakka. Dylan alkoi juontaa satelliittiradio-ohjelmaa ja julkaisi albumin Modern Times (2006), jolla hän voitti jälleen Grammyn. Seuraava albumi Together Through Life (2009) nousi listaykköseksi. Syyskuussa 2012 ilmestyi albumi Tempest.
Dylan levytti vuonna 2009 albumillisen joululauluja. Levy Christmas in the Heart ilmestyi lokakuussa, ja sen tuotto meni hyväntekeväisyyteen, Feeding America -hankkeeseen, joka avustaa köyhiä ja nälkää kärsiviä yhdysvaltalaisia.
2010-luku
Albumilla Shadows in the Night (2015) Dylan tulkitsee vanhoja klassikoita rock and rollia edeltävältä ajalta. Sitä seurasivat samalla teemalla Fallen Angels (2016) ja Triplicate (2017).
Tunnustuksia
Princetonin yliopisto myönsi Dylanille vuonna 1970 musiikin kunniatohtorin arvonimen.
Dylan nimettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1982 ja Rock and Roll Hall of Fameen 1988.
Vuonna 1990 Life-aikakauslehti nimesi Dylanin 1900-luvun sadan vaikutusvaltaisimman yhdysvaltalaisen joukkoon. Seuraavana vuonna hän sai Recording Academyn elämäntyöpalkinnon.
Dylan sai vuonna 2008 Pulitzer-kunniamaininnan perustavanlaatuisesta vaikutuksestaan populaarimusiikkiin ja amerikkalaiseen kulttuuriin.
Europa FC
Europa Football Club on gibraltarilainen jalkapalloseura. Se pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Gibraltar Football Leaguessa. Maansa mestaruuden Europa on voittanut kuudesti: viimeisin kerran vuonna 1952.
Bob Dylan
Tunnustuksia
Vuonna 2012 Yhdysvaltain presidentti Barack Obama myönsi Dylanille Presidentin vapaudenmitalin.
Europa FC
Historia
Europa FC on perustettu vuonna 1925. Ensimmäisen Gibraltarin mestaruuden se voitti vuonna 1929. Europa voitti 1920- ja 1930-lukujen taitteessa yhteensä neljä mestaruutta: 1929, 1930, 1932 ja 1933. Europa pystyi voittamaan vielä vuonna 1938 maansa mestaruuden. Vuonna 1952 Europa katkaisi Gibraltar United FC:n mestaruusputken voittamalla historiansa toistaiseksi viimeisimmän mestaruuden. 1980 luvulla seuran nimi muuttui fuusion taki College Europa FC:hen. Vuonna 2014 seuran nimi muuttui takaisin Europa FC:ksi. Seura selviytyi ensimmäisen kerran Euroopan sisäisiin kilpailuihin kaudella 2014-2015, kun se pääsi Eurooppa-liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle.
Bob Dylan
Tunnustuksia
Vuonna 2016 Dylanille myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto, ja palkintoperusteluissa todettiin, että hän on tuonut ”uudenlaista runollista ilmaisua vanhaan amerikkalaiseen lauluperinteeseen”. Hämmästystä herättäneen pitkän hiljaisuuden jälkeen hän ilmoitti parin viikon kuluttua Nobel-komitealle, että hän ottaa palkinnon vastaan, mutta ilmoitti marraskuussa ettei pääse juhlaseremoniaan Tukholmaan sitä vastaanottamaan muun samanaikaisen menonsa vuoksi. Dylanin palkinnon otti vastaan Patti Smith, joka esitti tilaisuudessa Dylanin kappaleen ”A Hard Rain’s a-Gonna Fall”.
Sanoittajana
pienoiskuva|Bob Dylan esiintymässä Azkena Rock Festivaleilla [[Vitoria-Gasteizissa, Espanjassa vuonna 2010.]] Dylan on ensimmäinen, joka on palkittu Nobelin kirjallisuuspalkinnolla rocklyriikastaan. Dylan on jo uransa alkuvuosista ja etenkin vuodesta 1965 alkaen tunnettu uudenlaisesta tavastaan käyttää kieltä. Jotkut näkivät tuolloin Dylanin vallankumoukselliset sananvalinnat umpimähkäisinä, toiset neologismeina ja uutena suuntana.
Dylan aloitti uransa rock and roll -muusikkona mutta kiinnostui pian folkmusiikista. Hän on kertonut, kuinka vakavaa folk hänestä oli, ja kuinka folklaulut kertoivat syvällisesti epätoivosta, surusta, voitoista ja uskosta yliluonnolliseen. Idolinsa Woody Guthrien sanoituksissa oli Dylanin mukaan ääretöntä humaaniutta.
Dylan sai kirjallisia vaikutteita monesta lähteestä. Hän luki nuorena miehenä hyvin paljon antiikin klassikoita kuten myös esimerkiksi Yhdysvaltain sisällissodasta kertovia sanomalehtiartikkeleitakin. Vanhasta testamentista Dylan omaksui omaan runouteensa kielenkäyttöä ja vihaa. Runoilijoista hän sai vaikutteita esimerkiksi romanttisen tyylisuunnan Samuel Taylor Coleridgeltä ja William Blakelta sekä Arthur Rimbaudilta. Hän tutustui aikalaistensa beat-kirjailijoiden Jack Kerouacin ja Allen Ginsbergin tuotantoon. Dylan tutki myös blueslaulaja Robert Johnsonin lyriikan rakennetta.
Kun Dylan alkoi itse kirjoittaa sanoituksia, hän tarttui Yhdysvaltain silloiseen ilmapiiriin taisteluineen, pelkoineen ja epäoikeudenmukaisuuksineen. Hänen tunnetuimpia sanoituksiaan tuolta yhteiskunnallisten laulujen ajalta ovat “Blowin’ in the Wind”, “The Times They Are a-Changin’’” ja “A Hard Rain’s a-Gonna Fall”.
Albumillaan Another Side of Bob Dylan (1964) Dylan siirtyi sanoituksissaan uusiin teemoihin. Hän ei enää tehnyt protestilauluja, jotka "osoittivat sormella", kuten hän itse sanoi. Hän kertoi kirjoittavansa nyt omasta sisimmästään eikä kuulijoitaan varten.
Dylanin kolme albumia vuosilta 1965–1966, Bringing It All Back Home, Highway 61 Revisited ja Blonde on Blonde ovat hänen tuotantonsa keskeisimpiä ja maineikkaimpia, ja niihin myös Nobel-komitea useimmin viittasi myöntäessään Dylanille kirjallisuuden Nobelin palkinnon vuonna 2016. Dylanin sanoituksissa on Bringing It All Back Homella nyt uudenlaista auktoriteetinvastaista kyynisyyttä, eksistentialistista välittömyyttä ja ruokotonta satiiria sekä surrealistista näkymää nykyaikaan, Amerikan historiaan ja ihmissuhteisiin. Sanoitukset eivät ole aina suoraviivaisia vaan tuntuvat pilkkaavan kuulijan halua kerronnalliseen jatkuvuuteen. Dylanin uudessa runollisessa tyylissä nähtiin vaikutteita symbolismista, folkin arkikielisyydestä, beat-kirjailijoiden välittömyydestä, Blaken visionäärisyydestä sekä ajan hipsterislangista. Dylan itse kertoi haastattelussa kirjoittavansa nyt ytimekkäämmin ja vähemmän eksyttävästi kuin ennen. "Runoilijaksi" hän ei itseään kutsunut, koska ei pitänyt siitä sanasta.
Kappale “Like a Rolling Stone” (1965) oli Dylanin suurin hitti ja täysin uudenlainen tapa kirjoittaa rocklyriikkaa, pitkä ja pureva yksinpuhelu nuorelle naiselle, joka ei ollut nähnyt todellisuutta ympärillään. Kappale teki Dylaniin itseensäkin vaikutuksen, ja sen tehtyään hän päätti keskittyä vain laulujen tekemiseen eikä ajatellut enää romaanin tai näytelmän kirjoittamisesta. Albumilla Highway 61 Revisited Dylanin sanomat ovat yleisesti ottaen vähemmän suoria kuin ennen, ja hän keskittyy seurauksien kuvailuun ja päätelmien tekoon, joskus vaikeaselkoisesti. Albumilla Blonde on Blonde on aiempaa enemmän rakkauslauluja, ja jotkut pitivät sitä helpommin lähestyttävänä kuin Dylanin edeltävät albumit.
Seuraavilla albumeillaan Dylan jätti yhteiskunnallisen kommentoinnin pitkäksi aikaa vähemmälle, kunnes palasi sille jälleen albumillaan Blood on the Tracks. 1970-luvun lopulla Dylan teki pitkän aikaa kristillistä musiikkia. Vuoden 1990 jälkeisillä albumeillaan hän on tuonut sanoituksiinsa ylihistoriallista näkemystä.
Kuvataiteilijana
Dylan on pitänyt näyttelyitä taidemaalarina. Hänen akvarellejaan oli esillä Saksassa Chemnitzissä 2007 ja 2010 hänen 40 akryylimaalaustaan oli Tanskan valtion taidemuseossa näyttelyssä The Brazil Series. Töiden joukossa oli myös kahdeksan piirustusta.
Maailmankatsomus
Monissa Bob Dylanin lauluissa esiintyy pasifistisia ja rasisminvastaisia näkemyksiä. Lehtihaastattelussa kesällä 2008 hän ilmaisi tukensa Barack Obaman presidenttiehdokkuudelle.
Dylan on esiintynyt monissa hyväntekeväisyyskonserteissa. Hän oli mukana George Harrisonin järjestämässä Concert for Bangladesh -tapahtumassa. Harrison muisteli myöhemmin, että erityisesti Dylan oli innoissaan siitä, että voisi musiikillaan auttaa pakolaisia. Dylan oli mukana USA:n Band Aid -levyllä ja -konserteissa. Eräässä konsertissa Dylan lausui esiintymislavalla toivomuksen, että pieni osa konsertin tuotosta voitaisiin käyttää vaikeuksissa olevien yhdysvaltalaisten viljelijöiden auttamiseen. Lausuntoa pidettiin sopimattomana, mutta se antoi Willie Nelsonille kipinän järjestää Farm Aid -hyväntekeväisyyskonsertit.
Dylanin kääntyminen kristityksi 1979 hämmensi monia hänen ihalilijoitaan. John Lennon kirjoitti ”Gotta Serve Somebody” -kappaletta ivailevan laulun ”Serve Yourself”, joka julkaistiin postuumisti 1990-luvulla. Dylan on etniseltä ja uskonnolliselta taustaltaan alun perin juutalainen. Dylan kommentoi aiempaa uskonnollisuuttaan vuonna 1997 sanoen, ettei hän ”enää ole kiinnostunut mistään järjestäytyneestä uskonnosta”.
Lehtihaastattelussa samana vuonna Dylan sanoi: ”Tässä minun suhteeni uskonnollisiin asioihin, yksinkertainen totuus: musiikista löytyy minun uskonnollisuuteni ja filosofiani. Ei mistään muualta. Sellaiset laulut kuin ’Let Me Rest on a Peaceful Mountain’ tai ’I Saw the Light’ – siinä minun uskontoni. En välitä rabbeista, papeista, evankelistoista ynnä muusta sellaisesta. Olen oppinut lauluista enemmän kuin mistään tuollaisista yhteisöistä. Uskon lauluihin.”
Dylan esittää edelleen uskoontulonsa aikaisia gospel-sävelmiään. Vuonna 2009 Dylanilta kysyttiin uskooko hän tuolloin levyttämiensä joululaulujen teemoihin, Dylan vastasi ”olen tosi uskovainen”.
Dylanin vuonna 1983 tekemän kappaleen "Neighborhood Bully" on tulkittu olevan kannanotto Israelin valtion puolesta. Sanoitukset kertovat hyökkäysten kohteena olevasta mutta silti öykkäriksi leimatusta miehestä kielikuvin, jotka sopivat Israeliin ja juutalaisiin.
Yksityiselämä
Dylanin ensimmäinen vaimo oli Sara Lowndes (1965–1977) ja toinen Carolyn Dennis (1986–1992). Dylanilla on viisi omaa lasta, joista neljä Lowndesin ja yksi Dennisin kanssa. Heidän lisäkseen Dylan oli adoptoinut Lowndesin edellisestä liitosta syntyneen lapsen. Dylanin poika Jakob Dylan soittaa Wallflowers-yhtyeessä. Dylan seurusteli myös satunnaisesti vuoteen 1965 saakka muusikkotoveri Joan Baezin kanssa.
The Night the Sun Came Up
The Night the Sun Came Up on yhdysvaltalaisen elektropop-artistin Devin ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin ensimmäiseksi Australiassa 2. syyskuuta 2011 ja kolme päivää myöhemmin 5. syyskuuta 2011 Britanniassa ja Irlannissa. Yhdysvalloissa albumin julkaisupäiväksi ilmoitettiin 10. tammikuuta 2012, sillä albumille oli tarkoitus lisätä uusia kappaleita. Albumin on tuottanut ja kirjoittanut kaikki albumin kappaleet Hip hop- tuottajaryhmä The Cataracs yhdessä Devin kanssa. Kappaleet ja albumin kansikuvan Dev julkisti Facebookissa 27. heinäkuussa 2011.
Tulevan studioalbumin ensimmäinen single Bass Down Low julkaistiin 6. joulukuuta 2010, ja se saavutti paljon suosiota. Toinen single In the Dark julkaistiin 26. huhtikuuta 2011. Molemmille kappaleille on kuvattu myös musiikkivideot.
Amo (albumi)
Amo on Bring Me the Horizonin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. tammikuuta 2019. Albumi on tyyliltään huomattavasti radioystävällisempi ja pop-vaikuitteisempi, kuin yhtyeen edellinen albumi That’s the Spirit. Albumilla myös vierailee muita artisteja jotka ovat Cradle Of Filthin Dani Filth, beatboxaaja Rahzel ja pop-artisti Grimes. Albumi debytoi Suomessa sijalla 7.
Tyyli, teema ja vaikutteet
Yhtyeen jäsenet ovat korostaneet albumin olevan aikaisempaan tuotantoon verrattuna oudoin, ihmeellisin ja laajin musiikillisesti. Se käsittelee rakkautta sen hyvistä ja huonoista puolista, ja se on saanut paljon vaikutteita laulaja Oliver Sykesin erosta. Albumin keskeisin sanoma kertoo, että rakkaudesta kannattaa "taistella", sillä se on sen arvoista. Musiikillisesti albumissa laajasti vaikutteita eri genreistä, kuten popista, hip-hopista, trapista ja elektronisesta tanssimusiikista.
Vierailijat
Lisähenkilöstö
Manguapuut
Manguapuut (Grias) on huppukukkakasvien (Lecythidaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu noin kymmenen lajia.
Manguapuita kasvaa luonnossa Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikan luoteisosissa sekä Jamaikalla.
Oppilas
Oppilas (lyhenne opp. ) on se, jonka on tarkoitus oppia opetuksessa. Opetuksessa mukana on opettaja, joka ohjaa ja auttaa opiskelua. Oppilas-sanan passiivinen merkitysvivahde koetaan joskus ongelmalliseksi, joten oppilaan sijaan voidaan käyttää ilmaisua oppija tai oppiva, joka korostaa oppilasta aktiivisena subjektina.
Nuorista oppilaista voidaan käyttää arkinimityksiä koululainen tai oppivelvollinen, kun taas vanhemmista oppilaista käytetään nimeä opiskelija. Lakiteksti käyttää peruskoululaisista nimikettä oppilas ja tätä ylemmissä oppilaitoksissa nimikettä opiskelija.
Jerry Brown
Edmund Gerald "Jerry" Brown, Jr. (s. 7. huhtikuuta 1938 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen lakimies ja pitkän linjan demokraattipoliitikko. Hän on toiminut kahteen otteeseen Kalifornian kuvernöörinä, vuosina 1975–1983 ja uudelleen vuosina 2011–2019. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Kalifornian Secretary of Staten tehtävässä 1971–1975 ja oikeusministerinä 2007–2011 sekä Oaklandin pormestarina vuosina 1999–2007. Hänen isänsä oli niin ikään Kalifornian kuvernöörinä toiminut Pat Brown.
Brown pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi vaaleissa 1976, 1980 ja 1992, muttei tullut valituksi. Hän pyrki myös Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1982.
Brown oli pitkään naimaton, mutta joutunut jo aiemmin julkisuuteen seurustelemisesta muun muassa laulaja Linda Ronstadtin kanssa. Maaliskuussa 2005 hän ilmoitti kihlautumisestaan Anne Gustin kanssa, ja pari avioitui 18. kesäkuuta. Brown valittiin kolmannelle kaudelleen Kalifornian kuvernööriksi marraskuun kuvernöörinvaaleissa 2010 ja hän astui virkaan tammikuussa 2011, 28 vuotta toisen kuvernöörikautensa päättymisen jälkeen. Hänen vastaehdokkaansa oli eBayn entinen toimitusjohtaja Meg Whitman.
Cruelty and the Beast
Cruelty and the Beast (CDMFN 242) on Cradle of Filthin kolmas täyspitkä albumi. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja sanoituksista vastasi laulaja Dani Filth. Albumin konsepti käsittelee 1500-luvulla elänyttä unkarilaista kreivitärtä Erzsébet Báthorya.
Levy on nauhoitettu vuoden 1998 alkupuoliskolla ja julkaistu saman vuoden toukokuussa.
Erikoispainoksia
235px|left235px|right
Audionäytteitä saatavilla
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Behmer
Behmer on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 486 ja nimellä de Behm suku numero 1256. Suvun vanhin tunnettu jäsen Jonas Michaelsson Behm toimi Gellen oikeuspormestarina vuonna 1611. Albrecht Behm harjoitti kaivostoimintaa ja kohosi 1675 Vuorikollegion asessoriksi. Hänen poikansa Albrecht aateloitiin nimellä De Behm Ranskan joukoissa osoittamansa henkilökohtaisen urheuden vuoksi ja veljenpoika Svean hovioikeuden asessori, reduktiokomission komissaari ja hovineuvos Daniel aateloitiin nimellä Behmer. Daniel Behmer (1611–1669) oli päässyt vallanpitäjien suosioon toimiessaan valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan kauppiaana. Hänen poikansa Axel (k. 1693) oli asessori Götan hovioikeudessa.
Mourne
Mourne on noin 13 kilometriä pitkä joki Pohjois-Irlannissa. Joki saa alkunsa Derg- ja Strulejokien yhdistyessä Newtownstewartin kylän lähellä. Se virtaa luoteeseen ja yhdistyy Strabanen kaupungin kohdalla Finnjoen kanssa muodostaen Foylejoen.
IK Falken
thumb|100px|Seuran logo IK Falken on pedersöreläinen urheiluseura. Seuralla on noin 1000 jäsentä ja sillä on toimintaa muun muassa yleisurheilussa, maastohiihdossa, suunnistuksessa. Hiihdossa IK Falken tunnetaan erityisesti viestimenestyksestään. Myös moni Falkenin yleisurheilija on edustanut Suomea kansainvälisellä tasolla.
Organoboraanit
thumb|200px|Organoboraani thumb|200px|[[Trietyyliboraani on organoboraani]] Orgaanoboraanit ovat boraanin BH3 johdannaisia, joissa yksi tai useampi vety on korvautunut jollakin hiiliryhmällä. Organoboraaneilla on tärkeitä tehtäviä orgaanisen kemian reaktioissa, tärkeimpänä hydroboraatio-oksidaatio.
Synteesi
Yksinkertaisia boraaneja kuten trietyyliboraania voidaan valmistaa booritrifluoridista tai jostain muusta boorin ja halogeenialkuaineen yhdisteestä Grignardin reaktiolla. Muita tapoja syntetisoida erilaisia organoboraaneja on esimerkiksi diboraanin ja jonkin alkyyliboraanin välinen reaktio
John Knox
thumb|John Knox.
Elämäkerta
John Knox opiskeli Glasgow’ssa ja toimi sen jälkeen St Andrewsin yliopiston teologian ja filosofian opettajana. Tällöin hän huomasi perehtyessään kirkkoisien, erityisesti Hieronymuksen ja Augustinuksen, kirjoituksiin, että kirkon opit poikkesivat monessa suhteessa heidän ja Raamatun opeista. Uskonpuhdistajien kirjoitukset ja George Wishartin saarnat tekivät hänestä uskonpuhdistuksen kannattajan. Tällöin hänet erotettiin toimestaan ja hän siirtyi opettajaksi St Andrewsin linnoitukseen, joka oli uskonpuhdistuksen kannattajien hallussa. Leskikuningatar Maria Guisen joukot kuitenkin valtasivat linnan, jolloin Knox vangittiin ja tuomittiin kahden vuoden kaleeriorjuuteen Roueniin. Vapauduttuaan hän toimi vuosina 1549–1554 saarnaajana Englannissa, missä kuningas Edvard VI piti häntä suuressa arvossa. Kuningatar Marian noustua valtaan ja ryhtyessä palauttamaan katolisuutta maahan Knox pakeni mannermaalle oleskellen useita vuosia muun muassa Saksassa ja Genevessä, missä hän tutustui Jean Calviniin, jonka innokas kannattaja hänestä tuli.
Vuonna 1559 Knox palasi Skotlantiin, missä hän ryhtyi voimakkaasti ajamaan uskonpuhdistuksen asiaa. Lopulta Skotlannin parlamentti hyväksyi vuonna 1560 Knoxin uskontunnustuksen, joka oli ankaran kalvinilainen. Katolilaismielisen Maria Stuartin noustua vuonna 1561 valtaan Knox ryhtyi useaan otteeseen saarnoissaan henkilökohtaiseen hyökkäykseen kuningatarta vastaan. Tämä saattoi Knoxin hengen useasti vaaranalaiseksi. Kuningatar kukistui vuonna 1567, mihin myös Knox oli ollut osaltaan vaikuttamassa. Tämä teki hänestä katolilaisten keskuudessa hyvin vihatun, minkä vuoksi hänen ystävänsä asettivat hänen turvakseen henkivartijoita. Vuonna 1572 Knox kuoli. Vielä viimeisinä vuosinaan hän joutui useisiin kiistoihin vastustajiensa kanssa.
Öljyntorjunta-alus
Suomen öljyntorjunta-alukset
Suomen valtiolla on yhteensä 19 öljyntorjunta-alusta joiden hallinta ja operointi jakaantuu pääsääntöisesti merivoimien, Meritaito Oy:n ja rajavartiolaitoksen, kesken. Osa kalustosta on niin sanottuja monitoimialuksia, joita käytetään pääsääntöisesti muuhun tarkoitukseen kuin öljyntorjuntaan.
Öljyntorjuntavalmiudessa ovat heti kaikki rajavartiolaitoksen liikenteessä olevat monitoimialukset, neljän tunnin lähtövalmiudessa merivoimien päivystysvuorossa oleva öljyntorjunta-alus, sekä Meritaidon aluksista kolme on aina kuuden tunnin lähtövalmiudessa joka päivä klo 8-16 välisenä aikana.
Turun Urheilupuiston yläkenttä
Ominaisuudet
Kenttä toimii sekä jalkapallo-, että amerikkalaisen jalkapallon kenttänä. Kenttä on lisäksi useiden juniorijalkapallojoukkueiden kotikenttä. . Yläkentän koko on 64 × 104 m, ja sen pinnoite on vuonna 2008 asennettu tekonurmi. Pääkatsomon kapasiteetti on 610 istumapaikkaa ja 120 seisomapaikkaa.
Öljyntorjunta-alus
Suomen öljyntorjunta-alukset
Suomen ympäristökeskus julkaisi joulukuussa 2007 Öljyntorjuntavalmius merellä -työryhmän loppuraportin, jossa vaaditaan Suomenlahdelle lisää öljyä avomereltä kerääviä öljyntorjunta-aluksia, jotka voivat liikkua myös vaikeissa jääoloissa.
Olli-Matti Multamäki
Olli-Matti Multamäki (18. huhtikuuta 1948 Iitti – 7. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen upseeri, kenraaliluutnantti ja maavoimapäällikkö.
Multamäki valmistui Kadettikoulusta 1971 ja Sotakorkeakoulusta 1985. Hän suoritti maisterin tutkinnon (M.Sc.) turvallisuusstrategiassa Yhdysvalloissa 1994.
Hän palveli YK:n apulaisedustajan sotilasavustajana Afganistanissa ja Pakistanissa (UNGOMAP) 1988–1989 ja YK:n pääsihteerin erityisedustajan sotilasneuvonantajana Afganistanissa (UNAMA) 2003. Hän toimi myös yhteysupseerina Yhdysvalloissa ja apulaissotilasedustajana EU:ssa ja Natossa.
Hän oli Porin Prikaatin komentaja 1997–2000 ja toimi Pääesikunnan maavoimapäällikkönä 1. elokuuta 2004 – 31. joulukuuta 2006. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 6. joulukuuta 2006. Multamäki kuoli sairauteen vuoden 2007 alussa.
Bahr
Bahr on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Oulipo
Oulipo, lyhenne sanoista Ouvroir de littérature potentielle, ’kokeellisen’ tai ’potentiaalisen kirjallisuuden työpaja’. Sen perustivat kirjailija Raymond Queneau (1903–1976) ja matemaatikko François Le Lionnais (1901–1984) vuonna 1960. Oulipon jäsenet pyrkivät kehittämään kielellisiä kokeiluja, jotka perustuivat johonkin rajoitteeseen, jota tuli noudattaa mahdollisimman tiukasti.
Queneaun mukaan potentiaalisuus on kaiken kirjallisuuden perusluonne. Oulipo-kirjailijat etsivät uusia muotoja ja rakenteita sekä leikkivät kielellä. Tunnettuja Oulipo-kirjailijoita ovat Italo Calvino (1923–1985) ja Georges Perec (1936–1982), jonka Häviäminen on työpajan tunnetuin materialisoituminen. Suomessa oulipolilaisia rajoituksia ovat soveltaneet muun muassa Laura Lindstedt ja Sinikka Vuola teoksessaan 101 tapaa tappaa aviomies (Siltala, 2022).
Oulipo on saanut paljon seuraajia. Kirjallisuudesta alkanut kokeileva taide on laajentunut muillekin aloille:
Intertekstuaalisuus
Intertekstuaalisuus tarkoittaa tekstissä esiintyviä implisiittisiä ja eksplisiittisiä viitteitä muihin teksteihin. Sananmukaisesti intertekstuaalisuus tarkoittaa tekstienvälisyyttä. Se on keskeinen teoreettinen käsite nykyaikaisessa kirjallisuustieteessä.
Määritelmä ja lajeja
Kirjailija voi kirjoittaa tekstinsä aikaisemmin lukemiensa kirjojen tai elämänkokemuksensa pohjalta. Toisaalta lukijan näkökulmasta voidaan sanoa, että tekstiä tulkitaan aina suhteessa joihinkin niitä edeltäviin teksteihin ja suhteessa lukijan omaamaan elämänkokemukseen ja -tilanteeseen. Niinpä intertekstuaalisia viitteitä voi havaita kaikessa kirjallisuudessa ja yleensä kulttuurissa. Käsitteen intertekstuaalisuus määrittelivät ja toivat laajempaan tietoisuuteen ranskalais-bulgarialaiset semiootikot ja kirjallisuusteoreetikot Julia Kristeva ja Tzvetan Todorov vuonna 1966.
Intertekstuaalisuuden lajeja ovat esimerkiksi:
Kristeva on omassa ajattelussa kritisoinut ajatusta intertekstuaalisuudesta suorina viittauksina. Siksi hän on ajoittain käyttänyt intertekstuaalisuuden sijasta käsitettä transpositio.
Filosofien taustatyö
Neuvostoliittolainen kirjallisuustutkija Mihail Bahtin tutki 1930-luvulla kirjallisuuden ulottuvuuksia. Hänen mukaansa ei ole mitään lausumaa ilman sen suhdetta muihin lausumiin. Tätä hän nimitti dialogismiksi.
Aluksi ilmiötä tarkasteltiin proosatekstien valossa, mutta myöhemmin myös runoudessa ja laajemmin ottaen muissakin taiteenlajeissa. Esimerkiksi ooppera on intertekstuaalinen merkkikokonaisuus. Siinä yleisö odottaa saavansa kokea jotain samanaikaisesti sävelinä, sanoina, eleinä ja värisävyinä. Runouden intertekstuaalisuutta ovat tutkineet muun muassa yhdysvaltalainen Harold Bloom ja ranskalainen Michael Riffaterre. He osoittivat, kuinka intertekstuaalisuus ilmenee monin tavoin esimerkiksi sitaatteina, alluusioina, tekstiparodiana, kliseinä tai koko taidelajin yhteisinä sääntöinä.
Ranskalainen kirjallisuustutkija Gérard Genette on verrannut kaunokirjallista tekstiä sellaiseen vanhaan käsikirjoitukseen, josta edelliset tekstit on raaputettu pois ja tilalle kirjoitettu uusia tekstejä, mutta jossa edelleen pilkottaa vanhoja tekstejä. Toisaalta tällainen tekstin syvälukeminen on vaativaa eikä onnistu tavalliselta lukevalta yleisöltä. Sen vuoksi osa alan tutkimuksesta on siirtynyt tutkimaan tekstin vastaanottamista eli reseptioestetiikkaa.
Esimerkkejä intertekstuaalisuudesta
Selviä esimerkkejä intertekstuaalisuudesta ovat tyylijäljitelmät eli pastissit sekä parodiat eli ivamukaelmat.
Muuta
Nykyisin puhutaan intertekstuaalisuuden ohella myös intermediaalisuudesta, millä halutaan painottaa ajatusta siitä, että erilaisten kirjallisten tekstien ja toisaalta mediatekstien (esimerkiksi elokuva, tv-sarjat) välillä tapahtuu jatkuvaa liikettä ja syntyy viittaussuhteita. Intermediaalisuuden käsitettä on tarkastellut ja määrittänyt muun muassa Tampereen yliopiston mediatutkija Mikko Lehtonen.
Kipchoge Keino
Hezakieh Kipchoge ”Kip” Keino (s. 17. tammikuuta 1940 Kipsano, Nandin piirikunta, Kenia) on kalenjiheimon nandi-haaraan kuuluva kestävyysjuoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Keino harjoitteli juoksua 1 800 metrin korkeudessa Kenian ylängöillä.
Arvokilpailu-uransa Kip Keino aloitti vuonna 1962 Kansainyhteisön kisoissa Perthissä, Australiassa, sijoittuen yhdenneksitoista kolmen mailin matkalla. Vuoden 1964 olympialaisissa Tokiossa hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ja karsiutui niukasti 1 500 metrin loppukilpailusta.
27. elokuuta 1965 Keino paransi 3 000 metrin maailmanennätystä kuudella sekunnilla aikaan 7.39,6 kilpailtuaan ensimmäistä kertaa koko matkalla. Myöhemmin samana vuonna hän rikkoi Ron Clarken nimissä olleen 5 000 metrin maailmanennätyksen ajalla 13.24,2. Vuoden 1966 Kansainyhteisön kisoissa Kingstonissa, Jamaikalla hän voitti sekä mailin että kolmen mailin kilpailut. Seuraavissa Kansainyhteisön kisoissa Edinburghissa, Skotlannissa hän voitti 1 500 metriä ja sijoittui kolmanneksi 5 000 metrillä.
Vuoden 1968 olympiakisoissa Meksikossa Keino voitti kultaa 1 500 metrin matkalta uudella olympiaennätyksellä 3.34,9 vaikka kertoman mukaan oli joutunut juoksemaan mailin matkan stadionille myöhästyttyään linja-autosta. Hän otti myös hopeaa 5 000 metriltä vaikka kärsi sappikivistä.
Neljä vuotta myöhemmin Münchenin kisoissa Keino voitti kultaa 3 000 metrin esteissä mutta jäi 1 500 metrillä Pekka Vasalan taakse hopealle.
Kilpakenttien ulkopuolella
Vuonna 1973 Kip Keino lopetti urheilu-uransa Kenian kansallissankarina. Keinon esimerkki on toiminut innoittajana monille Kenian huonoissa oloissa eläville nuorille. Nykyään Keino pitää vaimonsa Phyllisin kanssa orpokotia, Kip Keino Children's Homea, jossa elää nykyään noin 90 orpoa kenialaista lasta, joille Keino on tarjonnut mahdollisuuden menestyä elämässä ja kasvaa kunnollisiksi yhteiskunnan jäseniksi. Monet Keinon orpokodin lapsista ovatkin suorittaneet yliopistotutkintoja, jotkut jopa väitelleet tohtoriksi. Vuonna 2000 Keino toteutti pitkäaikaisen unelmansa ja avasi koulun, Kip Keino Schoolin, jota käy nykyään noin 300 kenialaislasta.
Keino toimi Kenian Olympiakomitean puheenjohtajana lähes 20 vuoden ajan vuoteen 2017 asti.
Keino pidätettiin lokakuussa 2018 ja häntä ja eräitä muita vastaan nostettiin korruptiosyyte.
Bysantin tekstilaitos
Bysantin tekstilaitoksella tarkoitetaan erityisesti Maurice A. Robinsonin ja William G. Pierpontin laatimaa Uuden testamentin kreikankielistä tekstilaitosta, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1991 ja jonka uusin versio on julkaistu vuonna 2005 nimekkeellä The New Testament in the Original Greek: Byzantine textform 2005 (Chilton Book Publishing 2005). Edellä mainittu Robinsonin ja Pierpontin tekstilaitoksen uusin versio on kaikin puolin vapaasti levitettävä ja kopioitava, sillä tekijät ja kustantaja ovat vapaaehtoisesti luopuneet oikeuksistaan siihen. Robinsonin ja Pierpontin laatiman tekstilaitoksen lisäksi on olemassa toinen tekstiltään hyvin samankaltainen tekstilaitos, Zane C. Hodgesin ja Arthur L. Farstadin laatima The Greek New Testament According to the Majority Text (Thomas Nelson Publishers, 2. painos 1985), jonka pohjana oleva tekstiteoria poikkeaa kuitenkin selvästi Robinsonin ja Pierpontin teoriasta.
Bysantin tekstilaitoksen pohjana ovat Uuden testamentin bysanttilaista tekstimuotoa edustavat käsikirjoitukset, ja se perustuu vaihtoehtoiseen tekstikriittiseen teoriaan, jonka mukaan bysanttilainen tekstimuoto edustaa kaikista Uuden testamentin tekstimuodoista lähimmin alkuperäistä. Tekstiltään Bysantin tekstilaitos muistuttaa huomattavan paljon Textus Receptusta, joka myös pääosin perustuu bysanttilaiseen tekstimuotoon vaikka ei johdonmukaisesti edusta sitä. Textus Receptus poikkeaa Bysantin tekstilaitoksesta vajaassa 2 000 kohdassa. Suhteellisesti suurin osa eroavaisuuksista (noin kolmannes) on Ilmestyskirjassa. Niissä kohdissa, joissa Bysantin tekstilaitos poikkeaa Textus Receptuksesta, Bysantin tekstilaitos usein seuraa samaa lukutapaa kuin nykyään eniten käytetyt ns. ekleettiseen tekstikriittiseen metodiin perustuvat tekstilaitokset Novum Testamentum Graece ja The Greek New Testament. Kuitenkin Bysantin tekstilaitos poikkeaa tekstiltään kahdesta edellä mainitusta tekstilaitoksesta noin 6 500 eri kohdassa.
Tekstikriittinen teoria ja tekstihistoria
Robinsonin ja Pierpontin tekstiteoria hylkää perusteettomana Westcottin ja Hortin 1800-luvun loppupuolella esittämän ja edelleen nykyaikana suurimmaksi osaksi hyväksytyn näkemyksen bysanttilaisen tekstimuodon myöhäsyntyisyydestä. Westcottin ja Hortin postuloiman teorian mukaan bysanttilainen tekstimuoto oli koottu 300-luvulla yhdistelemällä lukutapoja muista tekstityypeistä ja kirkollisella asetuksella määrätty otettavaksi käyttöön kirkollisena standarditekstinä. Nykyisin useimmiten katsotaan bysanttilaisen tekstimuodon muotoutuneen vähitellen kopioijien muutellessa ja täydentäessä tekstiä. Kummallekaan näkemykselle ei kuitenkaan ole olemassa historiallista todistusaineistoa, vaan ne perustuvat ennen kaikkea todistamattomiin ennakko-oletuksiin. Tyydyttävää selitystä ei ole myöskään sille, miten yksittäisten kopioijien tekemien muutosten yhteisvaikutuksena voisi syntyä niin yhdenmukainen teksti kuin bysanttilainen tekstimuoto on. Vaikka bysanttilainen tekstimuoto toisaalta on hyvin yhtenäinen, ovat sitä edustavat käsikirjoitukset kuitenkin yksityiskohtien suhteen siinä määrin toisistaan poikkeavia, että niiden ei voida osoittaa olevan vain kopioita yhdestä ja samasta suhteellisen myöhäisestä tekstistä, vaan käsikirjoitusten yksilöllisyys viittaa niiden pikemminkin edustavan toisistaan riippumattomia, varhaisella ajalla toisistaan eronneita linjoja, joiden kautta alkuperäinen teksti on periytynyt. Robinson ja Pierpont hylkäävät myös näkemyksen siitä, että useimmilla kopioijilla olisi ollut taipumuksia tehdä kopioimaansa tekstiin tahallisia muutoksia, vaan että kopioijat useimmiten pyrkivät tekemään huolellisen ja tarkan jäljennöksen kopioitavasta tekstistä. Robinsonin tutkimustulokset mm. Pericope Adulteraen (Joh. 7:53-8:11) käsikirjoitusaineistosta viittaavat siihen, että tekstin historiassa tekstin eri linjojen keskinäinen sekoittuminen on ollut huomattavasti oletettua vähäisempää, ja että yksittäiset kopioijien tekemät muutokset eivät ole suuresti vaikuttaneet toisiin käsikirjoituslinjoihin.
Muun muassa edellä mainituista syistä Robinson ja Pierpont katsovat, että bysanttilainen tekstitraditio on luotettava, ja että sille on annettava vahva painoarvo määritettäessä Uuden testamentin alkuperäistä tekstiä. Bysantin tekstilaitos seuraa käsikirjoitusaineistoa niin, että siinä ei esiinny lukutapoja, joilla ei ole vahvaa käsikirjoitustukea. Bysantin tekstilaitos ei myöskään perustu ekleettiseen metodiin, jossa tekstikriitikko usein varsin subjektiivisin perustein määrittelee parhaimmat lukutavat.
Bysantin tekstilaitos Raamatun kääntämisessä
Bysantin tekstilaitosta on jo jonkin verran käytetty Raamatun kääntämisessä, esimerkkeinä englanninkieliset World English Bible, joka on vapaassa levityksessä, sekä sanatarkka Analytical-Literal Translation. Merkittäviä bysanttilaisen tekstimuodon mukaisia lukutapoja on reunahuomautuksina Raamattu Kansalle Uuden testamentin käännöksen päivitetyssä versiossa.
Mikael I (Romania)
Mikael I (25. lokakuuta 1921 Sinaia, Romania – 5. joulukuuta 2017 Aubonne, Sveitsi) oli Romanian viimeinen kuningas vuosina 1927–1930 ja 1940–1947. Vuosina 1947–1997 hän eli maanpaossa pääasiassa Sveitsissä kommunistien johtaessa hänen kotimaataan. Hänen sallittiin palata Romaniaan vasta vuonna 1997, jolloin hän sai takaisin myös kommunistihallinnon häneltä riistämän Romanian kansalaisuuden.
Romanian kuningaskunta
Mikael syntyi Sinaian kaupungissa 25. lokakuuta 1921. Hänen isänsä oli Romanian kuningas Ferdinand I:n poika Kaarle II ja äiti Kreikan kuningasperheen prinsessa Helena. Romanian kuninkaat kuuluivat Hohenzollern-Sigmaringen-sukuun.
Lapsikuninkaana
thumb|vasen|Mikael juuri valittuna lapsikuninkaana 1927 Time-lehden kannessa. Mikaelin isä Kaarle luopui oikeudestaan kruunuun skandaalin vuoksi ja lähti maanpakoon.
Alaikäisestä Mikaelista tuli näin Romanian kuningas Ferdinand I:n kuollessa 20. heinäkuuta 1927. Alaikäisen Mikaelin holhoojahallitusta johti valtionhoitajaneuvosto, johon kuuluivat Romanian ortodoksisen kirkon patriarkka Miron Cristea, Mikaelin setä prinssi Nikolai ja Romanian korkeimman oikeuden puheenjohtaja Gheorghe Buzdugan. Budzuganin kuoltua lokakuussa 1929 seuraajaksi valtionhoitajaneuvostoon valittiin juristi Constantin Sarateanu.
Holhoojahallituksen toimintaan oltiin tyytymättömiä ja toisaalta poliittiset piirit pääministeri Iuliu Maniun johdolla tukivat Mikaelin isän prinssi Kaarlen paluuta kuninkaaksi. Vuoden 1930 aikana heikennyt taloudellinen tilanne osoitti myös valtionhoitajakunnan kykenemättömyyttä ratkaista ongelmia.
Uudelleen kruununprinssi
Pääministeri Maniu koetti saada sovinnon prinssi Kaarlen ja hänen puolisonsa prinsessa Helenan välillä. Armeija kannatti myös Kaarlen paluuta, ja kuninkuus siirtyi vaikeuksitta prinssi Kaarlelle eli kuninkaana Kaarle II. Mikaelille annettiin kruununprinssiyden lisäksi muodollinen Alba Iulian suuriruhtinaan arvonimi. Pääministeri Maniu oli arvioinut tilannetta ottamatta lukuun rakastajatar Magda Lupescua ja kuningas Kaarlen kiintymystä häneen. Lupescu ilmestyi vain muutamia viikkoja myöhemmin Romaniaan ja sai vahvemman aseman kuin koskaan aiemmin. Prinsessa Helena poistui maasta ja asettui asumaan Firenzeen. Pääministeri Maniu erosi myös lokakuussa 1930 suunnitelmansa epäonnistuttua. Mikaelin vanhemmat erosivat virallisesti vuonna 1932. Nuori kruununprinssi Mikael sai sopimukseen mukaan vierailla säännöllisesti äitinsä luona Firenzessä.
Isänsä kuningas Kaarlen kuninkuusaika 1930-luvulla oli epävakaiden ja lyhytaikaisten hallitusten leimaama. Lopulta maaliskuussa 1938 kuningas Kaarle otti vallan käsiinsä, kielsi puolueet ja nimitti teknokraattisen hallituksen.
Nuorena kuninkaana sodan aikana
thumb|vasen|Mikael ja [[Ion Antonescu vuonna 1941.]] Vuonna 1940 Romania menetti lähes kolmasosan alueistaan naapurimailleen ja nöyryytetty kuningas Kaarle II luopui vallasta marsalkka Ion Antonescun hyväksi 5. syyskuuta 1940. 6. syyskuuta 19-vuotias Mikael kruunattiin jälleen kuninkaaksi Antonescun pitäessä käsissään todellista valtaa. Mikaelin vaikutusvalta oli vähäinen ja hän näyttäytyi julkisuudessa lähinnä kuninkaan pitämien uudenvuodenpuheiden yhteydessä. Antonescu ja tämän lähipiiri muodostivat liiton natsi-Saksan kanssa, jonka tappio alkoi näyttää varmalta vuoteen 1943 mennessä.
Mikael ja eräät oppositiohahmot alkoivat käydä salaisia neuvotteluja liittoutuneiden kanssa. Samalla Mikael yritti saada Antonescun kääntämään kelkkansa, mutta kun tässä ei onnistuttu, alettiin suunnitella hänen kukistamistaan. 23. elokuuta 1944 Mikael kutsui Antonescun kuninkaalliseen palatsiin, jossa Mikael määräsi tämän pidätettäväksi. Pidätyksen jälkeen Mikael nimitti kenraali Constantin Sănătescun oppositiopuolueiden muodostaman hallituksen pääministeriksi.
Vallan siirtyminen kommunisteille ja kuninkuuden menetys
Sănătescun hallitus ei ollut valtaa kasvattavien kommunistien mieleen ja oli sen vuoksi lyhytikäinen. Kuningas Mikael nimitti toisen kenraalin Nicolae Rădescun kokoomushallituksen. Rădescu oli ollut sodan aikana Antonescun vastustaja, mutta myös kommunistien vastustaja. Romaniassa Neuvostoliiton miehitysjoukkojen tuella valtaa kasvattaneet kommunistit olivat tyytymättömiä tähänkin hallitusratkaisuun.
Neuvostohallitus lähetti apulais­ulkoasiain­kommissaarin Andrei Vyšinskin selvittämään tilannetta. Vyšinski vaati Mikaelia nimittämään kommunistien johtaman hallituksen. Mikael nimittikin 6. maaliskuuta 1945 Petru Grozan johtaman kommunisti­enemmistöisen hallituksen. Kommunistit alkoivat toimia oppositiota vastaan, ja heitä nyt vastustanut Mikael ryhtyi "lakkoon" kieltäytyen vahvistamasta hallituksen säädöksiä. 8. joulukuuta 1945 kuningasmielinen mielenosoitus johti kommunistien provokaatioiden jälkeen verenvuodatukseen.
Marraskuun 1946 parlamentti­vaaleissa kommunisti­johtoinen "Demokraattinen blokki" saavutti enemmistön parlamenttiin. Vaalien laillisuus oli kyseenalainen kansainvälisen valvonnan puuttuessa. Tulos tarjosi Grozan kommunistiselle hallitukselle entistä paremmat mahdollisuudet toteuttaa omaa ohjelmaansa. thumb|right|Mikael vaimonsa [[Anne Bourbon-Parman kanssa kesäkuussa 1948.]] Vuonna 1947 Mikael matkusti Lontooseen yrittäen turhaan saada länsimaita puolelleen. Lontoossa hän osallistui myös serkkunsa ja tuolloisen prinsessa Elisabet II:n ja prinssi Philipin häihin. Häissä hän tapasi tulevan vaimonsa ranskalaisen Anne Bourbon-Parman. Mikael palasi Romaniaan Winston Churchillin neuvon vastaisesti julistamaan kihlauksensa.
John Fogerty
Varhainen elämä
John Cameron Fogerty syntyi keskimmäisenä Galen ja Lucile Fogertyn viidestä pojasta 28. toukokuuta 1945. Perhe asui kalifornialaisen El Cerriton pikkukaupungissa San Franciscon lähistöllä, ja John syntyi naapurikaupunki Berkeleyn sairaalassa. Vanhemmat erosivat Johnin ollessa vielä lapsi. Fogerty oli kouluaikoina yhtyeessä nimeltä Blue Velvets, johon myös hänen isoveljensä Tom liittyi laulajaksi.
Mikael I (Romania)
Vallan siirtyminen kommunisteille ja kuninkuuden menetys
Romanian kuningaskunnan ja kuningas Mikaelin aika oli loppumassa joulukuussa 1947. Neuvostoliiton panssarivaunut ja kommunistien joukot piirittivät kuninkaallisen palatsin, ja 30. joulukuuta 1947 Mikaelin oli pakko luopua kruunustaan. Kuninkaan mukaan hän allekirjoitti kruunusta­luopumis­asiakirjan pääministeri Grozan uhatessa samaan aikaan pistoolilla kuningas Mikaelin äitiä prinsessa Helenaa. Hän lähti äitinsä kanssa Romaniasta vuoden 1948 alussa, ja avioitui Annen kanssa Ateenassa saman vuoden kesäkuussa. Romaniassa hänen kansalaisuutensa riistettiin ja omaisuus takavarikoitiin. Vietettyään jonkin aikaa Lontoossa Mikael muutti Sveitsiin, jossa hän toimi romanialaisten siirtolaisten poliittisissa piireissä ja pitäen säännöllisiä Romaniaan suunnattuja radiopuheita.
John Fogerty
Varhainen elämä
Naimisiin vuonna 1965 mennyt Fogerty elätti perhettään soittamalla musiikkia ja työskentelemällä Berkeley's Fantasy Records -jazzlevy-yhtiössä. Tuottaja Saul Zaentz teki Fogertyn yhtyeen kanssa sopimuksen, mutta sen singlet eivät nousseet listoille. Levy-yhtiö oli samalla vaihtanut yhtyeen nimeksi The Golliwogs. Fogerty kutsuttiin armeijaan vuonna 1967 Vietnamin sodan aikana, mutta hän ei joutunut taistelutehtäviin. Kotiuduttuaan seuraavana vuonna hän jatkoi soittamista ja laulamista yhtyeessään.
Mikael I (Romania)
Paluu Romaniaan
Nicolae Ceaușescun johtama Romanian kommunisti­hallinto luhistui joulukuussa 1989, jonka jälkeen maata johti jonkin aikaa kommunisti­enemmistöinen Kansallinen pelastusrintama. Mikaelille myönnettiin viisumi Romaniaan vuonna 1990, mutta hänen saapuessaan maahan hänet pidätettiin ja käännytettiin takaisin. Mikael vieraili Romaniassa jälleen pääsiäisenä vuonna 1992 presidentti Ion Iliescun luvalla. Häntä vastaanottamassa Bukarestissa oli noin miljoona romanialaista. Kuningas­mielisyyttä pelänneet maassa edelleen vaikuttaneet kommunisti­taustaiset poliitikot eivät suostuneet uusiin vierailuihin ennen vuotta 1997, jolloin he hävisivät viimein vaalit. Mikael sai takaisin menettämänsä kansalaisuuden ja palasi kotimaahansa.
John Fogerty
Creedence Clearwater Revival
Vuonna 1968 Fogertyn yhtyeen nimeksi oli otettu Creedence Clearwater Revival. Laulaja-kitaristi John Fogerty määräsi pian kokonaan yksin sen musiikista, joka oli kitarariffeihin perustuvaa juurevaa blues- ja countryvaikutteista rockia. Seuraavien vuosien aikana CCR menestyi levylistoilla ja kierteli ahkerasti. Yksin vuonna 1969 yhtye julkaisi kolme albumia, jotka kaikki nousivat Yhdysvaltain kymmenen myydyimmän joukkoon.
Nanny Still
Nanny Elisabet Still McKinney (31. heinäkuuta 1926 Helsinki – 7. toukokuuta 2009 Bryssel, Belgia) oli suomalainen lasitaiteilija. Suomen taideteollisuuden kulta-aikana 1950-luvulla Still kuului muotoilun suuriin nimiin.
John Fogerty
Creedence Clearwater Revival
Yhtye hajosi vuonna 1972 sisäisiin ristiriitoihin ja Fogerty riitautui sekä yhtyetovereidensa että tuottaja Zaentzin kanssa laulujensa tekijänoikeuksista. Fogerty oli allekirjoittanut CCR:n levy-yhtiö Fantasy Recordsin kanssa sopimuksen, joka velvoitti hänet tekemään vuosittain ison määrän kappaleita, ja tekemättä jääneet siirtyivät seuraavan vuoden kiintiön päälle. Fogerty oli tilanteessa, jossa joku muu omisti hänen musiikkinsa ja keräsi siitä voitot.
Mikael I (Romania)
Paluu Romaniaan
Mikaelin valtiollisiin hautajaisiin Bukarestissa 16. joulukuuta osallistui yli 20 000 henkilöä, Mukana oli Euroopan kuninkaallisia, kuten Espanjan entinen kuningas Juan Carlos I ja Walesin prinssi Charles. Romanian kuninkaallisten nekropoli sijaitsee Curtea de Argesissa hieman pääkaupungin pohjoispuolella.
John Fogerty
Sooloura
CCR:n jälkeen Fogerty julkaisi kaksi soololevyä, mutta vietti niiden jälkeen hiljaiseloa kymmenen vuoden ajan. Albumi Centerfield (1985) oli jälleen suuri menestys, vaikka sen seurauksena Zaentz haastoi Fogertyn oikeuteen Fogertyn oman vanhan kappaleen plagiarisoinnista kappaleella "The Old Man Down the Road" sekä kunnianloukkauksesta kappaleella ”Zanz Kant Dance” (joka nimettiin siksi uudelleen ”Vanz Kant Dance”). Fogerty voitti plagiointijutun mutta sopi kunnianloukkausjutun oikeuden ulkopuolella.
Nanny Still
Elämä
Still alkoi opiskella Taideteollisen keskuskoulun kuvaamataidon opettajan osastolla, mutta vaihtoi vuoden kuluttua osastoa ja valmistui metallitaiteen osastolta vuonna 1949. Samana vuonna hän voitti Riihimäen lasin pohjoismaisen muotoilukilpailun, jonka ansiosta hänet palkattiin töihin tehtaalle. Hänet tunnetaan parhaiten juuri näistä, Riihimäen lasille tekemistään töistä. Tehtaalla hän suunnitteli sekä taidelasi- että käyttölasiesineitä. Still työskenteli Riihimäen lasitehtaassa 1970-luvulle saakka, jolloin Riihimäen tuotanto siirtyi käsityövaltaisesta puhalluslasitekniikasta automatisoituun tuotantoon.
John Fogerty
Sooloura
Fogerty soittaa pääasiassa kitaraa, mutta Centerfield-levyllään hän soitti kaikkia muitakin soittimia ja tuotti levyn itse.
Mikael I (Romania)
Paluu Romaniaan
Mikael I oli saksalaisperäisen Hohenzollernin suvun viimeinen hallitsija.
Nanny Still
Elämä
Still avioitui vuonna 1958 amerikkalaisen George McKinneyn kanssa, ja he muuttivat vuonna 1959 Brysseliin. Pariskunnalle syntyi kolme lasta, mutta lastenhoitaja mahdollisti Stillin työuran jatkumisen. Lastenhoitajan palkkaamisen hän oli asettanut miehelleen ehdoksi, että suostuu perustamaan perheen. Still jatkoikin Belgiassa asuessaan edelleen taiteellista uraansa suunnittelemalla esineitä Rosenthalin tehtaan lasinpuhaltamolle.
John Fogerty
Sooloura
Fogertyn seuraava levy ei menestynyt Centerfieldin lailla, ja hän vetäytyi jälleen tauolle. Hän esiintyi joissain konserteissa mutta kieltäytyi soittamasta CCR-hittejään, sillä Zaentz omisti yhä niiden oikeudet. Hän kieltäytyi myös soittamasta vanhojen CCR-kumppaniensa kanssa kun yhtye vuonna 1993 nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Nanny Still
Elämä
Monipuolisen uransa aikana Still suunnitteli lähes kaikkea koruista paistinpannuihin. Pariisissa vuonna 1956 järjestettyyn näyttelyyn suunniteltu, kristallista hiottu taidelasiteos Turmaliini kuuluu hänen luonteenomaisiin töihinsä. Tunnettuja hänen Riihimäen lasille muotoilemiaan lasisarjoja ovat Harlekiini, Flindari ja Grapponia. Rosenthalille 1990-luvulla suunnitelluista töistä voi mainita esimerkiksi Samoa-sarjan maljakot.