cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Djélébou
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnassa toimii kymmenen alakoulua, kuusi yläkoulua ja viisi koraanikoulua (vuonna 2008). Noin 80 % alakouluikäisistä saa jonkinlaista opetusta. Terveydenhuolto käsittää neljä terveyskeskusta ja joukon muita alimman tason palveluja, jotka koulujen tavoin ovat usein maastamuuttajien rahoittamia. Suurimmat terveysongelmat ovat malaria, iho- ja hengityselinsairaudet, ripuli ja aliravitsemus. Vesihuolto käsittää periaatteessa riittävän määrän kaivoja, porakaivoja ja vesijohtoja, mutta monet turvautuvat silti heikkolaatuisiin vesilähteisiin.
Tulta ja hunajaa
Tulta ja hunajaa on suomalaisen Gasoline Girls And Petrol Boysin studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1989.
Kappaleet
CD-version bonuskappaleet
Matti Jutila
Jutila on vieraillut ulkomailla tieteen parissa Leningradissa vuosina 1970 ja 1988 LOMI:ssa, Tukholmassa vuosina 1977–1978 ja 1981 Mittag-Leffler-instituutissa sekä Tokiossa Nihon Universityssa vuonna 1993.
Jutila on ollut vuodesta 1982 lähtien Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Hän on myös mukana Suomalaisen tiedeakatemian toimituksia -julkaisusarjan teossa. Vuonna 1999 Jutila oli myös Rolf Nevanlinna -instituutin toiminnassa mukana lukuteorian alalla.
The Truth (Beanie Sigelin albumi)
The Truth on Beanie Sigelin esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. helmikuuta 2000. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan viidennellä sijalla.
Lockheed Martin
thumb|[[Lockheed C-130 Hercules]] Lockheed Martin eli LMCO on yhdysvaltalainen konserni, joka valmistaa pääasiassa aseita, lentokoneita ja avaruustekniikkaa.
Yhtiö syntyi 1990-luvulla samankaltaisen ilmailualan teollisen konsolidaatiokehityksen kautta kuin EADS Euroopan yhteisössä. Kylmän sodan loppu vaikutti Yhdysvalloissa kehitykseen voimakkaammin kuin Länsi-Euroopassa.
Yhtiö syntyi Lockheedin ja Martin Mariettan fuusiossa vuonna 1995.
Lockheed Martin on maailman suurin aseteollisuuden konserni, jos kokoa mitataan puolustusvälineillä tehdyllä liikevaihdolla. Lockheedin noin 37 miljardin dollarin liikevaihdosta lähes 20 miljardia on sotateollisuuden tarvikkeilla tehty. Lockheed työllistää yli 130 000 ihmistä 56 maassa. Lockheedin merkittävimpiin asiakkaisiin kuuluu Yhdysvaltain puolustusministeriö. Lockheed onkin ollut merkittävässä osassa muun muassa SR-71-vakoilukoneiden, F-117 Nighthawk -koneiden ja useiden ohjusten sekä muiden suurten projektien suunnittelussa ja toteutuksessa.
General Dynamicsin kehittämien F-16-hävittäjien tuki ja valmistus on siirtynyt Lockheedille vuonna 1993.
thumb|right|Lockheed Martinin pääkonttori [[Marylandin Bethesdassa]]
Vuonna 2008 Lockheed Martin oli Yhdysvaltain puolustusministeriön suurin toimittaja. Se solmi vuoden aikana ministeriön kanssa 21 miljardin dollarin edestä sopimuksia.
Suomi on ostanut Lockheed Martinilta useita asejärjestelmiä, joista tärkeimpiä ovat olleet Ilmavoimille hankitut Jassm-risteilyohjukset ja Maavoimille ostetut raskaiden raketinheittimien modernit ampumatarvikkeet. Merivoimien uusiin Pohjanmaa-luokan sotalaivoihin on päätetty ostaa Evolved Seasparrow Missile -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä, jonka laukaisinyksikkö on Lockheed Martinin valmistama. Vuonna 2014 Suomi perui pitkälle neuvotellun sadan miljoonan euron arvoisen kaupan taktisten MGM-140 ATACMS-ohjusten ostamiseksi Lockheed Martinilta korkean hinnan vuoksi. Suomen Lockheed Martinilta hankkiman lentävän signaalitiedustelujärjestelmän käyttöönotto myöhästyi teknisten ongelmien vuoksi ja Lockheed Martin joutui maksamaan Puolustusvoimille korvauksia. Konttiin sijoitettu järjestelmä voidaan Suomessa sijoittaa C-295-rahtikoneen (CC-3) ruumaan.
Yrityksen valmistama F-35 Lightning II-hävittäjä tuli valituksi Suomen Ilmavoimien seuraavaksi hävittäjälentooneeksi.
Jarl-Axel Grönroos
Jarl-Axel Engelbrekt Grönroos (21. huhtikuuta 1919 Turku – 27. lokakuuta 1968 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston mikrobiologian apulaisprofessori vuodesta 1957.
Grönroosin vanhemmat olivat johtaja Axel Grönroos ja Judith Maria Lindholm ja puoliso vuodesta 1944 Merzie Adele Broms. Grönroos tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1938 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1948. Lääketieteen tohtoriksi hän väitteli 1955. Lastentautien erikoislääkäri hänestä tuli 1952 ja serobakterologian erikoispätevyyden hän sai 1953. Turun yliopiston bakterologian ja serologian dosenttina Grönroos toimi vuodesta 1957 vuoteen 1959, oltuaan sitä ennen yliopiston assistentti ja lastenklinikan apulaislääkäri.
Benigno Zaccagnini
Benigno Zaccagnini (17. huhtikuuta 1912 Faenza – 5. marraskuuta 1989 Ravenna) oli italialainen poliitikko ja lääkäri. Hän toimi Italian kristillisdemokraattisen puolueen pääsihteerinä vuosina 1975–80 sekä työmarkkinaministerinä 1959–60 Segnin ja Tambronin johtamissa hallituksissa ja julkisten töiden ministerinä 1960–62 Fanfanin hallituksessa. Hän oli Italian parlamentin jäsen vuosina 1946–83 ja senaattori vuodesta 1983 kuolemaansa asti. Hän oli myös europarlamentaarikko vuosina 1979–81.
Tausta ja poliittisen uran pääpiirteet
Romagnalaisen pikkukaupungin Faenzan kasvatti Zaccagnini aloitti ammattiuransa lääkärinä 1930-luvun loppuvuosina, erikoistuen pediatriaan. Sodan aikana hän palveli 1941–43 Balkanin rintamalla lääkintäupseerina. Fasismin kaaduttua kesällä 1943 hän palasi kotiseudulleen ja liittyi Ravennan partisaaneihin. Pian hänestä tuli myös yksi provinssinsa edustajista kansallisessa vapautuskomiteassa ("Comitato di Liberazione Nazionale"). Vuoden 1946 vaaleissa hänet valittiin Italian tasavallan perustuslakia säätävään kansanedustustoon ("Assemblea Costituente della Repubblica Italiana"), ja 1948 tasavallan ensimmäiseen parlamenttiin, jossa hän tuli edustaneeksi puoluettaan yhtäjaksoisesti vuoteen 1983. Vuoden 1983 vaaleissa hänet valittiin senaattoriksi ja hän edusti puoluettaan senaatissa kuolemaansa asti.
Zaccagnini siirtyi vasta 1960-luvun lopussa puolueensa Aldo Moron johtaman keskusta-vasemmistolinjan kannattajaksi, eikä koskaan saanut ministerin salkkua Moron johtamissa hallituksissa. Kun Fanfani erosi puolueen pääsihteerin paikalta vuonna 1975, Moro kuitenkin ehdotti hänen suraajakseen Zaccagninia joka myös tuli valituksi, pääasiassa juuri Moron tuen ansiosta. Zaccagnini piti virkaa hallussaan vuoteen 1980, yrittäen Moron kuoleman jälkeen heikolla menestyksellä jatkaa tämän poliittista linjaa, kunnes helmikuussa 1980 pidetyssä puoluekokouksessa joutui jättämään paikkansa pääsihteerinä. Sitä ennen, vuonna 1979 hän oli tullut valituksi puolueensa edustajana Euroopan parlamenttiin.
Kevään 1978 kriisitilanne
Zaccagnini joutui kristillisdemokraattien pääsihteerinä huomion keskipisteeksi ja kovan paineen alle puolueen puheenjohtajan Aldo Moron 55 päivää kestäneen kidnappausdraaman aikana keväällä 1978. Hänen oli vastahakoisesti pakko sopeutua parlamentissa päätettyyn viralliseen linjaan joka oli se että Moron kaapanneiden Punaisten prikaatien kanssa ei tehtäisi mitään sopimusta, eikä edes neuvoteltaisi. Hän teki tämän valinnan tietoisena siitä, että Moron mahdollisuudet selvitä hengissä täten kutistuivat lähes olemattomiksi.
Vankilasta lähettämissään epätoivoisissa kirjeissä Moro painosti kuitenkin ankarasti Zaccagninia neuvottelemaan. Hän nimesi kirjeissä dramaattisin sanakääntein oman puolueensa ja erityisesti sen pääsihteerin vastuullisiksi nopeasti lähestyvään kuolemaansa. Punaiset prikaatit päättelivät Moron kirjeistä ja kommenteista, että Zaccagnini oli poliittisen rintaman heikoin kohta. Moron kidnappausoperaatiota johtanut Mario Moretti lisäsi painetta soittamalla 30. huhtikuuta 1978 Moron vaimolle kehottaen häntäkin painostamaan Zaccagninia, jotta tämä suostuisi prikaatien vaatimuksiin. Kukaan ei kuitenkaan vastannut Moron perheen 1. toukokuuta Il Giorno-sanomalehdessä julkaisemaan, kristillisdemokraattien johdolle suunnattuun vetoomukseen, ja 9. toukokuuta Punaiset prikaatit jättivät auton, jossa oli Moron ruumis, pysäköitynä Rooman keskustaan vain parin sadan metrin päähän kristillisdemokraattisen puolueen päämajasta.
Zaccagnini kommentoi omaa osaansa kriisissä vasta muutama päivä ennen kuolemaansa antamassaan haastattelussa. Hän kertoi, että oli Moron vankeuden aikana vakavasti harkinnut eroa virasta, koska pelkäsi murtuvansa kovan paineen alla. Kevään 1978 tapahtumat jättivät synkän varjon Zaccagninin poliittisten saavutusten ylle, ja Moron muistiinpanoissaan Zaccagninin toiminnasta tekemästä yhteenvedosta jäi tälle henkilökohtaisesti ja poliittisesti raskas taakka: "huonoin pääsihteeri, mikä kristillisdemokraattisella puolueella on koskaan ollut".
2640 Hällström
2640 Hällström on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty fyysikko Gustaf Gabriel Hällströmin mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman skandimerkkejä, muodossa Hallstrom.
Hällströmin likimääräinen läpimitta on 11 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,4 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 9 kuukautta.
Lucius Veruksen sota Parthiaa vastaan
Lucius Veruksen sota Parthiaa vastaan käytiin vuosina 162–166 Rooman valtakunnan ja Parthian välillä. Sota loppui Rooman voittoon.
Keisari Marcus Aurelius lähetti nuoremman hallitsijakumppaninsa Rooman itärajalle sotimaan parthialaisia vastaan. Historia Augusta väittää, että Lucius Verus juopotteli ja juhli miltei koko sodan ajan ja jätti itse sotimisen alamaisilleen. Marcus nimittikin kokeneen sotapäällikön Avidius Cassiuksen Syyrian joukkojen päälliköksi. Verus perusti päämajansa Syyrian rannikolle.
Roomalaiset valtasivat Parthian tärkeimmät kaupungit Seleukian ja Ktesifonin. Lopulta parthialaiset antautuivat ja roomalaiset asettivat mieleisensä kuninkaan Parthian valtaistuimelle.
Sodan päätteeksi Lucius Verus ja Marcus Aurelius juhlivat Roomassa triumfin vuonna 166. Keisarit ottivat itselleen arvonimet Armeniacus ja Parthicus.
Runkolinja 30
Runkolinja 30 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi 16. elokuuta 2021. Se liikennöi Helsingissä ja Vantaalla välillä Eira–Kamppi–Munkkivuori–Myyrmäki. Helsingin kantakaupungissa reitti on lähes identtinen linjan 20 kanssa, mutta 20 ei jatka Munkkivuoresta pohjoiseen.
Runkolinja 30 korvasi linjat 39 ja 39N. Muutos oli osa elokuun 2021 linjastouudistusta, jossa useita linjoja lakkautettiin tai muutettiin, ja jossa syntyi neljä uutta runkolinjaa: liikennöinnin aloittivat samanaikaisesti myös 20, 40 ja 570.
Liikennöinti
pienoiskuva|Linjoilla [[runkolinja 20|20, 30 ja 40 käytetään sähköisiä BYD K11U -nivelbusseja. ]] Runkolinjalla käytetään avorahastusta, eli linja-autoon voi nousta kaikista ovista ja näyttämättä lippua kuljettajalle. Linjaa liikennöidään tihein vuorovälein ja lähes vuorokauden ympäri. Ruuhka-aikoina Helsingin keskusta-alueilla linjat 20 ja 30 muodostavat yhdessä jopa viiden minuutin vuorovälin.
Jan Ščotka
Jan Ščotka (s. 20. toukokuuta 1996 Vsetín, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HC Kometa Brnossa.
Seuraura
Ščotka on HC Vsetínin kasvatti. Hän pelasi kauden 2011–2012 suurimmaksi osaksi seuran B-nuorissa, mutta Ščotka pelasi osan kaudestaan myös C-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli tehtyään yli piste per peli -tahdilla 16 ottelussa tehot 9+11=20. Kaudella 2012–2013 Ščotka oli Vsetínin B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 9+18=27, joilla hän jakoi koko Tšekin B-nuorten sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan HC Vítkovicen Lukáš Klokin kanssa. Ščotka debytoi samalla kaudella myös vain 16-vuotiaana seuran miesten joukkueessa Tšekin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. česká hokejová ligassa, jossa hän pelasi kaksi runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehden niissä yhden maalin. Kauden 2013–2014 Ščotka pelasi Vsetínin A- ja B-nuorissa. Hän oli seuran B-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja yhdeksällä osumallaan.
Toukokuussa 2014 Ščotka teki monivuotisen ammattilaissopimuksen Extraliga-joukkue HC Pardubicen kanssa. Hän teki Extraliga-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 12. syyskuuta 2014 vieraissa HC Třineciä vastaan. Ščotka merkittiin joukkueensa kakkospuolustajapariin Václav Benákin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.54 minuuttia ja Ščotka keräsi teholukeman +1. Hän teki pääsarjauransa ensimmäisen maalin Mestarien liigassa 7. lokakuuta 2014 vieraissa italialaista HC Bolzanoa vastaan. Ensimmäisen Extraliga-maalinsa Ščotka teki 23. marraskuuta 2014 vieraissa HC Sparta Prahaa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi liigassa tulokaskautensa aikana 42 runkosarjaottelua tehopistein 1+6=7 ja yhdeksän playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Mestarien liigassa Ščotka pelasi kaksi ottelua tehden yhden maalin. Hän pelasi osan kaudestaan myös Pardubicen A-nuorissa, joiden sisäisen tehotilaston Ščotka voitti lukemalla +7.
Kaudella 2020–2021 Ščotka teki Extraligan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+14=24, joilla hän oli Litvínovin tehokkain puolustaja. Ščotka jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan HC Olomoucin Jiří Ondrušekin ja HC Sparta Prahan David Němečekin kanssa. Hänen maaleistaan kolme syntyivät puolustajalle varsin harvinaisesti kypärätemppuna runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 5. maaliskuuta 2021 HC České Budějovicea vastaan. Ščotkan ensimmäinen ja kolmas maali syntyivät ylivoimalla ja hänen toinen osumansa jäi Litvínovin 7–3-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi.
Ščotka siirtyi kaudeksi 2021–2022 kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Ščotkan valinta oli hieman yllättävä, sillä hän aloitti vasta ensimmäisen kautensa SM-liigassa.
Kesäkuussa 2022 Ščotka päätti käyttää sopimuksessaan olleen option ulkomaille siirtymisestä ja jättää JYPin. Hän palasi kaudeksi 2022–2023 kotimaahansa ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Extraliga-joukkue HC Kometa Brnoon. Ščotka kertoi seuran tiedotteessa jättävänsä JYPin, joska joukkueen valmennusjohto vaihtui ja toimintatavat muuttuivat niin, että hän ei uskonut asioiden etenevän aivan toivomallaan tavalla. Ščotka ei omien sanojensa mukaan olisi myöskään saanut enää yhtä paljon peliaikaa kuin edellisellä kaudella.
Maajoukkueura
Ščotka edusti Tšekkiä MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Ščotka putosi lopulta viimeisten joukossa vuoden 2021 lopullisesta MM-joukkueesta. Hänet valittiin myös Tšekin varapelaajaksi Pekingin olympiakisoihin 2022. Yhteensä Ščotka on pelannut 31 A-maaottelua tehopistein 1+3=4. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 22. huhtikuuta 2021 Wienissä pelatussa harjoitusottelussa Itävaltaa vastaan. Ščotka merkittiin heti Tšekin ykköspuolustajapariin Andrej Šustrin viereen. Hän keräsi joukkueensa 0–5-voittoon päättyneestä ottelusta teholukeman +2. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Ščotka teki Euro Hockey Challengessa 8. huhtikuuta 2022 Linzissä Itävaltaa vastaan. Hän sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Matěj Blümelin tekemään avausmaaliin.
Ščotka pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Ščotka voitti hopeaa. Hän pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin Ščotka voitti pronssia. Hän pelasi samana vuonna myös World Junior A Challengessa. Yhteensä Ščotka on pelannut 35 nuorten ja 29 poikien maaottelua. Hän on toiminut Tšekin alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina.
Pelityyli
Ščotkan entisen seuran JYPin urheilutoimenjohtaja Mikko Viitasen mukaan on hän erinomainen yleispuolustaja, joka oli edellisessä joukkueessaan HC Litvínovissa selkeä kärkipuolustaja. Viitasen mukaan Ščotka on monikäyttöinen pelaaja vahvan luistelunsa, kamppailuvoimansa ja selkeän kiekollisen pelinsä ansiosta. Viitasen mukaan hän pelaa peliä hyvällä asenteella ja hänen peliotteensa on todella aktiivinen.
Sirpa Tolonen
Sirpa Tolonen (27. marraskuuta 1900 Mikkeli – 25. helmikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Tolonen kävi Mikkelissä ruotsinkielistä Antellien koulua. Hänet kiinnitettiin Tampereen Teatteriin vuonna 1920. Alkuun hän näytteli lähinnä yksinkertaisia naisrooleja, mutta sai vuonna 1921 merkittävän roolin Ferenc Herczegin komediassa Sinikettu, jossa hänen lahjakkuutensa pääsi esiin.
Teuvo Puron johtajakaudella Tolonen sai runsaasti päärooleja. Puro oli muutoinkin kiinnostunut Tolosesta. He tekivät kävelyretkiä Pyynikille, mutta Tolonen otti aina siskonsa Elli Tolosen esiliinakseen. Tolonen näytteli vuoden verran Viipurissa, josta palasi Tampereelle vuonna 1923. Ammattilaisnäyttelijän ura oli verraten lyhyt jakso Tolosen yli satavuotisesta elämästä. Avioiduttuaan vuonna 1928 Tolonen muutti Ranskaan ja lopetti uransa. Hänen jäähyväisnäytelmänsä oli Kunniallinen hekuma.
1930-luvulla Tolonen oli vielä sivuosassa kahdessa elokuvassa. Risto Orkon elokuvassa Minä ja ministeri (1934) hänet nähdään palveluspaikkaa hakevana neitinä. Valentin Vaalan komediaklassikossa Vaimoke (1936) hänellä on niin ikään sivuosa.
Jarno Pennanen mainitsi jäähyväiskirjoituksessa Aamulehdessä Tolosen olleen näyttämöllä sekä tyttönen että daami, joka laajensi asteikkoaan aina tragedienneen asti. Pennanen näki Tolosen olleen vasta puhkeamassa kukkaan uransa lopussa.
Irina Rodnina
Irina Konstantinovna Rodnina (s. 12. syyskuuta 1949 Moskova) on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä taitoluistelijoista. Hän on ainoa pariluistelija, joka on voittanut kymmenen perättäistä maailmanmestaruutta ja kolme perättäistä olympiakultaa.
Ura
Rodnina hallitsi pariluistelua oikeastaan koko 1970-luvun ensin Aleksei Ulanovin ja sitten Aleksandr Zaitsevin kanssa vuodesta 1972. Olympiakultamitalisteista ensimmäinen vuonna 1972 tuli Ulanovin ja vuoden 1976 sekä 1980 yhdessä Zaitsevin kanssa.
Maailmanmestaruuskisoissa Rodnina voitti pareineen kultaa vuosina 1969–1978. Lisäksi euroopanmestaruuksia Rodninalla on 11. Rodninan ja Zaitsevin luistelua pidettiin vallankumouksellisena, sillä he toivat jäälle nopeita elementtejä ja jättivät romanttiset teemat.
Rodnina ja Zaitsev menivät naimisiin vuonna 1976. Parin ensimmäinen lapsi syntyi 1979. He kuitenkin erosivat, ja Rodnina muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän meni uudestaan naimisiin liikemiehen kanssa. Tämäkin liitto päättyi eroon. Nykyään Rodnina asuu Venäjällä.
Rodnina julkaisi kirjan vuonna 1978,,.
Mykobakteerit
Mikrobiologiset ominaispiirteet
thumb|300px|Mykobakteerin [[soluseinä: 1-ulommat lipidit, 2-mykolihappo, 3-polysakkarideja (arabinogalaktaani), 4-peptidoglykaani, 5-solukalvo, 6-lipoarabinomannaani (LAM), 7-fosfatidylinositoli-mannosidit (PIM), 8-soluseinän runko.]]
Mykobakteerit ovat aerobisia ja liikuntakyvyttömiä bakteereja (lukuun ottamatta lajia M. marinum, jonka on osoitettu pystyvän liikkumaan makrofagin sisällä) ja tyypillisesti vastustuskykyisiä happovärjäykselle. Yleensä niissä ei myöskään ole endosporeja tai solukapselia. Vaikkakaan mykobakteerit eivät käytännön näkökulmasta (värjäytyminen) näytä luokittuvan gram-positiivisiin, ne luokitellaan haponkestäviksi gram-positiivisiksi bakteereiksi ulkokalvon puuttumisen takia. Kaikille mykobakteereille on yhteistä paksu soluseinä, joka on hydrofobinen, vahamainen ja runsaasti mykolaatteja sisältävä. Soluseinä suurelta osin tekee mykobakteereista kestäviä, sen rakenneosien biosynteesi taas on mahdollinen kohde uusille tuberkuloosilääkkeille.
Jotkin lajit tuottavat karotenoidipigmenttejä ilman valoa, toiset vaativat fotoaktivaatiota pigmentin tuottamiseen. Fenotyypiltään mykobakteerit ovat lähimpänä Nocardia-, Rhodococcus- ja Corynebacterium- lajeja.
Patogeenisyys
Mykobakteerit voivat levitä isäntäänsä tämän osoittamatta merkittäviä oireita. Esimerkiksi miljardit ihmiset kantavat oireettomana tuberkuloosibasillia (M. tuberculosis). Mykobakteeri-infektiot ovat huomattavan vaikeita hoidettavia, sillä bakteerit ovat vahvan soluseinänsä ansiosta luonnostaan vastustuskykyisiä monille antibiooteille kuten penisilliinille. Samasta syystä ne sietävät huomattavan hyvin happoja, emäksiä, puhdistusaineita ja eliöitten puolustustautumismiskeinoja. Klaritromysiini ja rifamysiini tehoavat useimpiin mykobakteereihin, mutta myös antibiooteille vastustuskykyisiä kantoja tunnetaan.
Muiden patogeenisten bakteerien lailla M. tuberculosiksen erittämillä proteiineilla ja pintaproteiineilla on merkittävä osuus bakteerin virulenssiin. Ekstrasytoplasmisia proteiineja, joiden tiedetään vaikuttavan tuberkuloosibakteerin virulenssiin, löydetään koko ajan lisää.
Lääketieteellinen luokitus
Taudinmääritystä ja -hoitoa silmällä pitäen mykobakteerit luokitellaan useisiin pääryhmiin. M. tuberculosis -ryhmän bakteerit, jotka voivat aiheuttaa tuberkuloosia: M. tuberculosis, M. bovis, M. africanum, and M. microti, lepraa aiheuttava M. leprae ja NTM , johon kuuluvat kaikki muut mykobakteerit, jotka voivat aiheuttaa tuberkuloosia muistuttavaa keuhkotautia, lymfadeniittia, ihotauteja tai disseminoitunutta (levinnyttä) tautia.
Lajit
Aiemmin mykobakteerit luokiteltiin ulkonäön ja lisääntymisnopeuden perusteella. Nykyisin käytetään kladistiikan mukaista luokitusta.
Mycobacterium tuberculosis -ryhmä
Ryhmän bakteerit aiheuttavat ihmisessä ja eläimissä tuberkuloosia. Ryhmään kuuluvia lajeja ovat:
Mycobacterium avium -ryhmä
Ryhmän bakteerit tapasivat olla yleis- mutta ei keuhkoinfektioissa AIDS-potilaiden merkittävä kuolinsyy.
Yhdistyneen kuningaskunnan monarkia
Yhdistyneen kuningaskunnan monarkia, jota kutsutaan tavallisemmin Britannian monarkiaksi, on Yhdistyneen kuningaskunnan ja sen merentakaisten alueiden perustuslaillinen monarkia. Nykyinen monarkki ja valtionpäämies on kuningas Charles III, joka nousi hallitsijaksi hänen äitinsä Elisabet II:n kuoltua 8. syyskuuta 2022.
Yleishyödyllinen yhteisö
Ruotsiksi yleishyödyllistä organisaatiota kutsutaan nimellä ideell organisation eli aatteellinen organisaatio ja englanniksi se on nonprofit organization, eli voittoa tuottamaton organisaatio). Yleishyödyllinen yhteisö puolestaan on Suomen verohallinnon mukaan ruotsiksi allmännyttiga samfund.
Yleishyödyllisyyden määritelmä
Suomessa yleishyödyllisen yhteisön määritelmä löytyy nykyisin ainoastaan tuloverolaissa, jonka 22.1 §:n mukaan yhteisö on yleishyödyllinen, mikäli
Kaikkien kolmen ehdon tulee toteutua yhtäaikaisesti. Vaikka suurin osa yleishyödyllisistä yhteisöistä on yhdistyksiä tai säätiöitä, voi myös osakeyhtiö olla luonteeltaan yleishyödyllinen, mikäli se täyttää edellä mainitut kolme kohtaa.
Yleishyödyllisyys aravarakentamisessa
Yleishyödyllinen asuntoyhteisö on asuntorakennuttamista harjoittava yhteisö, jolle on myönnetty oikeus hakea Valtion asuntorahaston aravalainaa vuokratalojen tai asumisoikeustalojen rakentamista varten. Yleishyödyllisten asuntoyhteisöjen kriteerit määritetään arava- ja korkotukilaissa.
Yleishyödyllisen yhteisön verotus
Lisäksi kunnissa voidaan määrätä yleishyödyllisestä käytössä oleville kiinteistöille alhaisempi verokanta, joka voi olla jopa 0 %.
Haahkat
Haahkat (Somateria) on sorsalintusuku, joka käsittää kolme pohjoista lajia. Haahkat ovat suuria, raskastekoisia merisorsia. Haahka (Somateria mollissima) on Suomen suurin sukeltajasorsalintu, jota tavataan yleisesti Ahvenanmaalla ja ulkosaariston luodoilla. Kyhmyhaahkaa (Somateria spectabilis) on haahkan arktinen sisarlaji, jota on tavattu Suomesta satunnaisesti yleensä kevätmuuton aikaan huhti-toukokuussa. Se pesii Huippuvuorilla ja Kuolan niemimaan itäpuolella. Haahkat ovat päivämuuttajia.
Rewa
Rewa voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Fundamentalistinen myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko
Fundamentalistinen myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (engl. Fundamentalist Church of Jesus Christ of Latter Day Saints) eli FMAP-kirkko on suurin myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista moniavioisuutta harjoittavista yhteisöistä.
FMAP-kirkon keskuspaikka on vanhastaan ollut Utahissa Hilldalessa, joka muodostaa kaksoiskaupungin yhdessä Arizonassa sijaitsevan Colorado Cityn kanssa. Myös Bountifulissa Brittiläisessä Kolumbiassa on paljon liikkeeseen kuuluvia. Vuoden 2004 alusta liikkeen keskuspaikka näyttää kuitenkin siirtyneen Texasiin Eldoradoon. Liikkeen uskollisin ydin on muuttanut sinne muodostettuun kommuuniin nimeltä Yearning for Zion Farms (Siionin kaipuun farmit). Kommuunin alueelle on rakennettu temppeli. Siellä suoritetaan pyhiä toimituksia, jotka kirkon mukaan ovat välttämättömiä pelastuksen korkeimman asteen eli "korotuksen" saavuttamiseksi. Näitä ovat endaumenttiseremonia eli temppelivihkimys ja sinetöinti eli vihkiminen avioliittoon täksi ajaksi ja iankaikkisuudeksi. Toimitukset voidaan toimittaa myös sijaistoimituksina kuolleiden puolesta.
Mormonifundamentalismin (FMAP) harjoittajia on eri ryhmissä 30 000–40 000, lähinnä Yhdysvalloissa. Fundamentalisteja yhdistäviä tekijöitä ovat tutkija Kim Östmanin mukaan usko valtavirran luopumukseen, varhaiseen uskonperintöön ja moniavioisuuden jumalalliseen luonteeseen.
Rewa (joki)
Rewa on Fidžin saaristovaltion pisin joki. Se sijaitsee Viti Levun saarella.
Rewa saa alkunsa Tomanivin rinteiltä ja laskee Tyyneenmereen Viti Levun kaakkoisrannikolla, lähellä Suvaa. Joen pituus on noin 145 kilometriä.
Irina Milan
Irina Milan (o.s. Englund, s. 3. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, laulaja, laulukouluttaja ja sanoittaja. Hän on eniten levyttänyt suomalainen naislaulaja: Gramexin tilastojen mukaan Milan oli vuoteen 2015 mennessä esiintynyt 2 283 yksittäisellä levytetyllä kappaleella.
Ura
Uransa alussa Irina Milan esitti pääasiassa pop- ja viihdemusiikkia. Hänen läpimurtohittinsä oli vuoden 1967 "Vaikka paljain jaloin", joka oli käännös Sonny Bonon menestyssävellyksestä "The Beat Goes On". 1970-luvun puolivälissä alkoi Milanin yhteistyö Jorma Panulan kanssa ja tyylilaji siirtyi iskelmästä lähemmäksi taidemusiikkia sekä laulelmaa.
Milan on ollut Euroviisuissa Suomen edustuskappaleen taustalaulajana ja on osallistunut myös solistina karsintoihin kappaleilla "Pois kuihtuu ruusu kaunein" (1968), "Song for a Dove" (1973), "Päättymätön laulu" (1980) ja "Applause" (1986, yhdessä Eija Ahvon kanssa).
Milan on osallistunut Syksyn Sävel -kilpailuihin kappaleilla "Miesparka" (1975), "Vanhan riekon laulut" (1976), "Piru mieheks" (1977) ja "Surun lempilapsi" (1980).
Irina Milan on sanoittanut kappaleita niin itselleen kuten "Piru mieheks" (1975) kuin myös muille artisteille kuten:
Levytyksien ohella Irina Milan on työskennellyt teatterissa. Ensimmäinen suuri rooli oli Edith Piaf Intimiteatterin näytelmässä Bravo!. Sitä seurasivat vuodesta 1984 alkaen Helsingin Kaupunginteatterin musikaalit Chicago, Cats ja Mambo Kings. Milan on toiminut Helsingin Kaupunginteatterissa myös laulun valmentajana. Hän on tehnyt vierailuja Svenska teaternissa, Lilla teaternissa ja Uudessa Iloisessa Teatterissa. Syksyllä 2017 Irina Milan palasi teatterilavalle Tampereen Teatterin Cats-musikaalissa Grizabellan roolissa.
Milanin merkittävin elokuvarooli oli Jaakko Pakkasvirran elokuvassa Pedon merkki (1981). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa (muun muassa Samppanjaa ja vaahtokarkkeja).
Yksityiselämä
Milan on säveltäjä Einar Englundin tytär. Hän on ollut kolmesti naimisissa: ensin Matti Milanin, sitten muusikko-levytuottaja Timo Lindströmin ja nykyään teatterialalla toimivan Ismo Salosen kanssa. Ensimmäisestä avioliitostaan hänellä on tytär, toisesta poika ja kolmannesta tytär. Hänellä on myös kuusi lastenlasta ja kolme lastenlastenlasta (2017).
Milan on kertonut olevansa näkörajoitteinen. Hän menetti toisesta silmästään näön 3-vuotiaana, kun hänen serkkunsa esitteli ja heilutteli syntymäpäivälahjaksi saamaansa puukkoa, jolloin se lensi Milania silmään.
Tōhoku
thumb|240px|Tōhokun alue tummennettuna Japanin kartalla.
Tōhoku (, "koillisseutu") on Japanin pääsaaren Honshūn pohjoisosat käsittävä alue. Se koostuu Akitan, Aomorin, Fukushiman, Iwaten, Miyagin ja Yamagatan prefektuureista.
Tōhoku sijaitsee kaukana Japanin poliittisen ja taloudellisen elämän keskuksista, joten se on suurilta osin säilyttänyt maaseutuluonteensa nykyaikaan saakka. Alue on muun Japanin tavoin vuoristoinen ja toimii merkittävänä riisintuottaja-alueena. Tōhoku voidaan jakaa itäiseen ja läntiseen osaan alueen lävistävän pohjois-eteläsuuntaisen Ōu-vuorijonon avulla tai pohjoiseen ja eteläiseen osaan siten, että Iwaten ja Akitan prefektuurit jäävät pohjoisosaan ja Miyagin sekä Yamagatan prefektuurit eteläiseen osaan.
Tōhoku oli Japanin alkuperäiskansan, ainujen, viimeinen hallussaan pitämä alue Japanin pääsaarella. Japanilaisen asutuksen raja levisi alueelle etelästä 600–800-luvuilla. Nykyään asutus on keskittynyt suureksi osaksi laaksoon, joka erottaa Ōu-vuorijonon Kitakamin ja Abukuman ylängöistä. Merkittävin alueellinen kaupunki on Sendai.
Kantō
thumb|Kantōn alue tummennettuna Japanin kartalla.
Kantō (, "raja-aseman itäpuolen seutu") on Japanin pääsaaren Honshūn keskiosan itärannikolla sijaitseva alue. Siihen kuuluvat Chiban, Gunman, Ibarakin, Kanagawan, Saitaman, Tochigin ja Tokion prefektuurit.
Kantō voidaan jakaa kahteen ala-alueeseen. Alueen eteläosa on Suur-Tokio, joka koostuu Chiban, Kanagawan, Saitaman ja Tokion prefektuureista ja on Japanin merkittävin metropolialue. Pohjoinen Kantō, johon kuuluvat Gunman, Ibarakin ja Tochigin prefektuurit, on menettänyt nopeasti maaseutuluonnettaan kaupunkialueen laajetessa pohjoiseen. Kantōn länsiosassa vuoret estävät kaupunkimaisen rakentamisen, ja alue liittyykin viereiseen Tōkain seutuun vain hyvin kapean rannikkokaistaleen kautta. Pohjoisessa Kantō rajautuu Tōhokun alueeseen.
Kantō on saanut nimensä Kantōn tasangosta, jolla suuri osa, hieman yli 40 prosenttia, siitä sijaitsee. Kantō on Japanin Tyynenmeren rannikon teollistuneen kaupunkialueen, ”Tōkaidōn megalopoliksen”, itäinen päätepiste. Alue on toiminut Japanin poliittisena keskuksena feodaalikaudelta lähtien Kamakura- ja Edo-kausilla. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan alueen prefektuurien yhteenlaskettu väkiluku oli 40 433 711 henkeä ja vuonna 1991 sen väestötiheys oli 1 192 henkeä neliökilometriä kohti.
Paiania
Paiania tai Paianía  voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Oskar Durchman
Oskar Viktor Durchman (25. huhtikuuta 1862 Sotkamo – 7. syyskuuta 1942) oli suomalainen apteekkari ja rohdoskauppias.
Oskar Durchmanin vanhemmat olivat nimismies Johan Adolf Durchman ja Emilia Katharina Thodén. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja valmistui farmaseutiksi 1884 sekä proviisoriksi 1889. Durchman teki useita opinto- ja liikematkoja Ruotsiin Tanskaan, Saksaan, Englantiin ja Unkariin.
Durchman avasi 1890 Helsingissä Yliopiston apteekin ja perusti Helsinkiin Mikonkatu 1:een rohdoskaupan joulukuussa 1892. Sen jälkeen hän perusti useita rohdosliikkeitä Helsinkiin sekä Kuopioon, Riihimäelle ja Kouvolaan. Hän oli perustamansa ''Osk. Durchman, Uusi rohdoskauppa Oy'':n toimitusjohtaja 1906-1942. Yhtiön kolmikerroksinen tehdas-, laboratorio- ja varastorakennus sekä pääkonttori sijaitsi Ruoholahdenkatu 22:ssa. Lääkeaineiden, kemikalioiden ja kosmetiikan valmistusta ja tukkukauppaa harjoittaneen Nya Droghandeln - Uusi Rohdoskauppa-yrityksen seuraajaksi 1934 perustetusta Oy Durchman-Rohdos Ab:sta tuli 1940-luvun lopulla Kustannusosakeyhtiö Otavan tytäryhtiön Koulutarpeiden Keskusliike Oy:n tytäryhtiö. Durchman piti myös kanalaa ja myi siitosmunia kotonaan Villa Furunäsissä Meilahdessa.
Durchman oli Suomen liikkeenharjoittajain keskinäisen vakuutusyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1927 ja puheenjohtajana vuodesta 1932. Hän oli Suomen rohdosliikeyhdistyksen perustaja ja puheenjohtaja 1896–1906 ja kunniajäsen vuodesta 1932. Durchman oli myös Suomen raviurheilun ystävien johtokunnan jäsen ja rahastonhoitaja vuodesta 1916 alkaen.
Oskar Durchman oli naimisissa vuodesta 1895 Helga Gabriella Coranderin (k. 1956) kanssa. Heidän poikansa oli insinööri, toimitusjohtaja Elo Durchman (1898–1990).
Luumukehrääjä
Luumukehrääjä (Odonestis pruni) on kookas, oranssinruskea yöperhoslaji. Se on Euroopassa eteläinen laji, jota on tavattu Suomesta vain muutaman kerran.
Koko ja ulkonäkö
Luumukehrääjä on lämpimän oranssinruskea, kookas perhonen, jonka naaras on selvästi koirasta kookkaampia ja rotevaruumiisempi. Etusiipien poikki kulkee kaksi tummanharmaata poikkiviirua, ja siiven kärkiosassa erottuu heikosti punaruskea aaltoviiru. Siiven keskellä on valkoinen, ohuelti tummareunainen ja muodoltaan pyöreä keskitäplä. Naaraan etusiiven kärki on hieman ulkoneva ja siiven ulkosyrjä aaltoileva. Koiraan siiven reuna on suora. Takasiivet ovat jokseenkin yksivärisen oranssinruskeat. Ruumis on tukeva, kauttaaltaan karvainen ja siipien tapaan oranssi. Huulirihmat ovat pitkät, mikä tekee päästä pitkänomaisen. Koiraan tuntosarvet ovat naaraan tuntosarvia leveämmin sulkamaiset.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajin levinneisyys ulottuu Espanjasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja jatkuu idässä Venäjän ja Keski-Aasian poikki Japaniin, Himalajalle ja Intiaan asti. Pohjoismaissa se on tavattu vain Tanskan Bornholmista vuonna 1954 ja Suomesta muutamia kertoja. Suuressa osassa Länsi-Eurooppaa luumukehrääjä on hävinnyt 1950-luvun jälkeen. Suomessa luumukehrääjä on erittäin harvinainen harhailija, jota on tavattu alle 20 kertaa Etelä-Karjalan ja itäisen Uudenmaan rannikkoseudulta, ensimmäisen kerran vuonna 1999. Kaikki suomalaiset yksilöt on tavattu elo-syyskuun vaihteessa Virolahdelta Pernajaan ulottuvalta alueelta. Etelämpänä Euroopassa se lentää kahtena sukupolvena ensin touko-kesäkuussa ja uudelleen elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Luumukehrääjä elää lehtimetsissä, pensaikkoisilla niityillä ja hedelmätarhoissa. Molemmat sukupuolet lentävät yöllä, ja koiraita tulee valolle, naaraita hyvin harvoin. Nopea parittelu tapahtuu aamuyöllä ja paritellut naaras munii noin 300 munaa yksittäin tai pieninä ryhminä puiden oksille ja lehdille. Toukat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin ja kasvavat noin 30 mm:n pituisiksi ennen talvehtimistaan. Toukka talvehtii silkistä rakentamansa kotelon sisällä ja aktivoituu uudelleen keväällä. Talvehtimisen jälkeen toukka on aktiivinen öisin ja viettää piilottelevaa elämää. Täysikasvuinen toukka koteloituu oksistoon rakentamansa kotelokopan sisään. Kotelovaihe kestää kolmesta neljään viikkoa.
Ravintokasvi
Toukka syö monien lehtipuiden lehtiä, aivan erityisesti kuitenkin kirsikoita (Prunus) ja muita hedelmäpuita.
Sodankylä (kappale)
Sodankylä on Maj Karman kappale ja toinen virallinen single yhtyeen vuoden 2004 studioalbumilta Sodankylä. Se julkaistiin 19. tammikuuta 2005, ja se nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Minä (filosofia)
Minä tai itse on mielenfilosofinen käsite, joka viittaa henkilön olemukselliseen, muuttumattomaan ytimeen, joka koostuu sellaisista ominaisuuksista, jotka erottavat henkilön muista yksilöistä. Filosofisena ongelmana on määritellä, mitä nämä ominaisuudet ovat, ja tähän on ollut useita lähestymistapoja.
Länsimaisessa filosofiassa
Minä on usein käsitetty yhdeksi olioksi, joka liittyy idiosynkraattiseen tietoisuuteen. Se on myös käsitetty moraaliseksi toimijaksi, joka on vastuussa henkilön ajatuksista ja teoista, sekä substanssiksi, joka pysyy samana ajan kuluessa. Näin eri ajan hetkiin sijoittuvat ajatukset ja teot kuuluvat kuitenkin samalle henkilölle. Minän yksilölliset piirteet määrittelevät sen sosiaalisen identiteetin.
Historiallisesti ajatus minästä on liittynyt usein läheisesti ajatukseen sielusta ja myöhemmin ajatukseen mielestä. Useimmat filosofiset kuvaukset minästä on esitetty ensimmäisessä persoonassa. Tämä pätee muun muassa René Descartesin, John Locken, David Humen ja William Jamesin esityksiin. Tällaiset kuvaukset viittaavat usein henkisiin kvalioihin. Kolmannen persoonan kuvaukset ovat sen sijaan pyrkineet objektiivisuuteen ja operationalismiin. Toiselle henkilölle yksilön minä ilmenee vain tämän käytöksen ja itseilmaisun, kuten puheen, kautta.
Jo Hume suhtautui minän olemassaoloon skeptisesti. Friedrich Nietzsche kritisoi ”minän” ajatusta, samoin kuin subjektin käsitettä, rajusti. Suurin osa nykyajan mielenfilosofeista katsoisi omaksumansa fysikalismin seurauksena, ettei minää olemuksellisena muuttumattomana ytimenä ole olemassa. Ajatuksen minästä illuusiona hyväksyvät monet filosofit, kuten Daniel Dennett ja Thomas Metzinger. Sen sijaan ajatus olemuksellisesta mutta muuttuvaisesta, aineellisesta ytimestä — joka muodostuu vaihtuvista synaptisisista yhteyksistä — vaikuttaa järkevältä kehityspsykologian, kehitysbiologian ja neurotieteiden empiiristen tutkimustulosten valossa.
Antiikki ja keskiaika: sielu minän olemuksena
Platon jakoi sielun kolmeen osaan, järkisieluun, intosieluun ja haluavaan sieluun. Järkisielun hän katsoi olevan kuolematon. Tätä hän käsitteli ennen kaikkea dialogissaan Faidon, jonka pääasiallisena tarkoituksena oli juuri sielun kuolemattomuuden todistaminen.
Aristoteles seurasi monin tavoin Platonin ajatuksia, ja määritteli sielun elävän olennon ydinolemukseksi. Hän ei kuitenkaan Platonin ja monien uskonnollisten perinteiden tavoin hyväksynyt sielun ruumiista erillistä olemassaoloa. Hänelle sielu oli enemmän ruumiin toimintaan liittyvä periaate, täsmällisemmin elävän ruumiin ”ensimmäinen aktuaalisuus”.
Platonin ja Aristoteleen ajatuksilla oli suuri vaikutus kautta keskiajan, jolloin näiden sielua koskevia ajatuksia yhdisteltiin kristinuskon ajatukseen kuolemattomasta sielusta.
Kymin Koskenpojat
thumb|Kymin Koskenpoikien hiihtostadionin aluetta Laajakoskella. Kymin Koskenpojat (KyKP) on kotkalainen urheiluseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, hiihto ja ampumahiihto. Seuralla on käytössään Laajakoskella Honkalan yleisurheilukenttä ja Hiihtomaa, jossa on eri pituisia hiihtoratoja, vaihdellen 0,5 kilometristä 5 kilometriin sekä hiihtomaarinne, ampumahiihtostadion ja kuntopiirialue. Hiihtoradoista on valaistu noin 5 km. Kymin Koskenpojat on järjestänyt vuodesta 1980 lähtien eri sarjoissa yhteensä seitsemän kertaa ampumahiihdon SM-kilpailut. Yleisissä sarjoissa seura järjesti ensimmäiset SM-tason kilpailut ampumahiihdossa vuonna 1984 ja hiihdossa vuonna 2006.
Minä (filosofia)
Avicenna ja Descartes: sielu ja minä aisteista erillisenä
Avicenna kirjoitti vankeudessa ollessaan sielun substantiaalisuudesta ja itsetajunnasta. Hän esitti ajatuskokeen, joka kehotti lukijoita ajattelemaan itsensä leijumassa paikallaan ilmassa, eristettynä kaikista aistimuksista, jopa omaa ruumista koskevista aistimuksista. Hän esitti, että tässä tilassa ihmisellä olisi silti itsetietoisuus. Näin hän päätteli, ettei ajatus minästä ollut loogisesti riippuvainen mistään aineellisesta, ja ettei sitä tullut nähdä vain suhteessa muihin asioihin, vaan ensisijaisena annettuna substanssina.
Kymin Koskenpojat
Historia
Kymin Koskenpojat perustettiin huhtikuussa 1917. Yleisurheilu kuului seuran pääurheilumuotoihin alusta lähtien. Vuonna 1919 seura järjesti ensimmäiset hiihtokilpailut tasamaahiihtona Kymijoen jäällä Laajakoskelta Pernooseen ja takaisin. Honkalan yleisurheilukenttä valmistui vuonna 1931 ja sen yhteyteen Seuratalo Honkala vuonna 1949. Ampumahiihto tuli vuonna 1968 mukaan seuran ohjelmaan. Hiihtoratojen rakennustyö alkoi vuonna 1978 ja ampumarata valmistui vuonna 1979.
Minä (filosofia)
Avicenna ja Descartes: sielu ja minä aisteista erillisenä
René Descartes esitti myöhemmin hyvin samanlaisen ajatuksen (cogito ergo sum) katsoessaan, että voi abstrahoida pois kaikki ulkoiset kappaleet ja jopa oman ruumiinsa, mutta ei omaa tietoisuuttaan.
Kymin Koskenpojat
Historia
Seuraa edustaneista urheilijoista tunnetuimpia on korkeushypyn Suomen mestari ja entinen Suomen ennätyksen haltija Juha Porkka.
Minä (filosofia)
Hume: minä ja mielen kimpputeoria
David Hume huomautti, että meillä on tapana pitää itseämme samana henkilönä kuin olimme vuosia sitten, vaikka olemme muuttuneet monin tavoin. Tällöin voidaan tarkastella sitä, mitkä puolet voivat muuttua ilman että minä itse muuttuu. Hume kuitenkin kielsi, että henkilön ominaisuudet ja minä, jolla noiden ominaisuuksien oletetaan olevan, olisivat eri asioita. Kun tarkastelemme itseämme, emme ole koskaan tietoisia mistään muusta kuin jostakin partikulaarisesta havainnosta. Hänen mukaansa ihmisen minä on kimppu tai kokoelma erilaisia havaintoja, jotka seuraavat toisiaan käsittämättömällä nopeudella, ja ovat jatkuvassa liikkeessä ja muutoksen tilassa (ns. mielen kimpputeoria).
Humen näkemyksen mukaan nämä havainnot eivät kuulu millekään oliolle. Hume vertaa sielua valtioyhteisöön, joka ei säilytä identiteettiään jonkun yhden säilyvän ydinsubstanssin ansiosta, vaan koostumalla useista erilaisista, toisiinsa liittyvistä mutta jatkuvasti muuttuvista osista. Kysymys minästä muuttuu siis kysymykseksi siitä, miten tällaista yksilöllisen kokemuksen löyhää yhtenäisyyttä luonnehditaan.
Dennett: minä kerronnallisena painopisteenä
Daniel Dennettillä on deflatorinen teoria minästä. Minät eivät ole fysikaalisesti havaittavia. Sen sijaan ne ovat käytännöllistä fiktiota, aivan kuten painopiste, joka on hyödyllinen käsite ratkaistaessa fysiikan ongelmia, vaikka painopisteen ei tarvitse vastata mitään todellista — esimerkiksi vanteen painopiste on sen keskellä, tyhjässä ilmassa. Vastaavasti, ihmiset kertovat usein tarinoita itselleen ja toisilleen ymmärtääkseen maailmaa, ja esiintyvät usein yhtenä hahmona näissä tarinoissa, ja tämä käytännöllinen mutta fiktionaalinen hahmo on minä.
Itämaisessa filosofiassa
Itämaisissa filosofisissa ja uskonnollisissa perinteissä ihmisyksilön katsotaan usein olevan yksilöllisen olemassaolon illuusiossa, jossa se kuvittelee olevansa erillinen muusta luomakunnasta, ja kuvittelee, että sen tulee taistella yksilöllisen olemassaolonsa puolesta. Todellisuudessa se on kuitenkin vailla itsetietoisuutta ja tietämätön todellisesta luonnostaan. Minä identifioidaan usein samaksi kuin mieli ja tietoisuus ajasta. Se ajattelee pyrkien varmistamaan oman olemassaolonsa tulevaisuudessa, sen sijaan että vain tietäisi itsensä ja nykyhetken.
Monien perinteiden hengellisenä tavoitteena on tämän minän lakkauttaminen, mikä mahdollistaa itsetietoisuuden omasta todellisesta luonnosta. Tätä kutsutaan esimerkiksi valaistumiseksi tai Nirvanaksi.
Nurmiajuruoho
Nurmiajuruoho (Thymus pulegioides) on huulikukkaiskasveihin (Lamiaceae) kuuluva monivuotinen ikivihreä maustekasvi. Se muistuttaa kangasajuruohoa, mutta nurmiajuruohon kukat ovat pitkulaisemmat ja varsi vähemmän karvainen.
Raiden (Mortal Kombat)
Raidenin elämäkerta
Kun Earthrealm oli nuori, Raiden lupautui sen suojelijaksi. Hän taisteli langennutta jumalaa, Shinnokia vastaan, joka janosi valtaa ja voimaa. Raiden onnistui voittamaan hänet ja Shinnok lähetettiin kärsimään Netherealmiin. Shinnokilla olleen voimakkaan amuletin hän kätki Elementtien temppeliin, jota vartioi neljä jumalaa. Taistelun seurauksena saurien sivilisaatio melkein kuoli sukupuutton.
Nurmiajuruoho
Nurmiajuruoho sopii puutarhaan maanpeitto- ja kivikkokasviksi. Sitä käytetään mausteena, ja se on miedommanmakuista kuin tavallinen timjami.
Nurmiajuruoho on Suomessa tulokaskasvi, joka on levinnyt hyötykasvien siementen mukana. Sitä on myös viljelty koristekasvina. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa mutta ei juuri Suomea idempänä.
Raiden (Mortal Kombat)
Raidenin elämäkerta
Kun vanhempi Sub-Zero varasti Shinnokin amuletin Quan Chin pyynnöstä vuosia myöhemmin, Raiden kertoi Sub-Zerolle Quan Chin aikeet palauttaa Shinnokin valta. Sub-Zeron tajutessa tehneen kauhean virheen, hän lähti hakemaan sitä takaisin Netherealmista. Raiden ei kuitenkaan voinut itse avustaa häntä, sillä hänen voimansa katoaisivat Netherealmissa.
Sub-Zero onnistui tehtävässään eikä Shinnokista ollut enää siihen aikaan uhkaa. Sub-Zero eikä Shinnok kuitenkaan tienneet, että amuletti oli vain kopio alkuperäisestä, joka oli Quan Chin hallussa.
Jonkin aikaa myöhemmin Shang Tsung kutsui useita Earthrealmin sotureita osallistumaan Mortal Kombat-turnaukseen hänen saarellaan. Peläten, että turnaus tulisi tuhoamaan Earthrealmin tulevaisuuden, Raiden muuttui kuolevaiseksi ja osallistui turnaukseen. Hän oli myös ainoa, joka todisti Sub-Zeron kuoleman haamuksi muuttuneen Scorpionin käsissä.
Raidenin tietämättä Outworldin turnaus oli ollut vain ajanvietettä, sillä Kahnilla oli kehitteillä toinen keino Earthrealmin valloittamiseksi; Shang Tsung herätti henkiin Shao Kahnin kuningattaren, Sindelin, Earthrealmiin päästäkseen tämän avulla hyökkäämään. Hän herätti Sindelin aivopestynä, että hän olisi lojaali Kahnille.
Jonkin aikaa taistelun jälkeen Shinnok, Quan Chin avustamana, hyökkäsi Netherealmista vallatakseen muut maailmat. Liu Kang ja muut Earhrealmin soturit osallistuivat jälleen tähän taisteluun Raidenin avustutuksella ja ajoivat Shinnokin takaisin Netherealmiin. Tämän ansiosta jumalten vanhimmat ottivat Raidenin luokseen ja Raiden valitsi Earthrealmin uudeksi suojelijaksi Fujinin.
Jumalten vanhimpana, Raiden ei voinut osallistua maailman tapahtumiin, eikä voinut auttaa Liu Kangia, joka kuoli Shang Tsungin ja Quan Chin käsissä. Hän kuitenkin päätti palata maahan kerätäkseen sotureita Deadly Alliancea vastaan. Heidän hyökkäyksensä kuitenkin epäonnistui täysin kaikkien sotureiden kuoltua hyökkäyksessä ja Raiden joutui kohtaamaan nämä kaksi velhoa yksin häviten lopulta itsekin.
Raiden sopi Shao Kahnin kanssa, että tämä saisi valloittaa halutessaan kaikki maailmat kunhan hän jättäisi Earthrealmin rauhaan. Raiden myös lupasi etsiä ja tappaa Tavenin, jotta Kahn saisi haltuunsa Blazen jumalan kaltaiset voimat. Hän tapasi Tavenin, kun Shao Kahn, Onaga, Shang Tsung ja Quan Chi pakenivat Edeniaan vievään portaaliin. Raiden kuitenkin epäonnistui tehtävässään. Taven voitti Raidenin jättäen hänet hänet tajuttomana maahan. Raiden myöhemmin osallistui Armageddonin taisteluun ja joutui taistelemaan Shao Kahnia vastaan heidän ollessa viimeiset selviytyneet soturit. Shao Kahn voitti taistelun, mutta Raiden onnistui lähettämään viestin menneisyyden itselleen ennen kuolemaansa. Menneisyyden Raiden yritti näkyjensä perusteella estää tapahtumien kulkuja, jotka johtivat Armageddoniin. Raidenin vaihtoehtoisessa Armageddonin lopetuksessa hän kukisti Blazen ja uusien voimiensa avulla Raiden tuhosi kaikki realmit, jotta mikään ei enää uhkaisi Earthrealmia.