cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bertrand Gachot
thumb|upright|Gachot [[Jordan Grand Prix|Jordanin ratissa tallin ensimmäisessä osakilpailussa Yhdysvaltain GP:ssä kaudella 1991.]] thumb|upright|Gachot [[Pacific Racing|Pacificin ratissa Britannian GP:ssä kaudella 1995.]] Bertrand Gachot (s. 23. joulukuuta 1962 Luxemburg, Luxemburg, Luxemburg ) on entinen ranskalainen kilpa-autoilija. Gachot ajoi urallaan Belgian lisenssillä, joten joissakin tilastoissa hänen kansallisuudekseen on merkitty belgialainen. Gachot'lla ei mielestään ollut yhtä kansallisuutta, vaan hän piti itseään eurooppalaisena. Siitä syystä hänellä oli esimerkiksi Euroopan unionin lippu kypärän maalauksessa. Lippua voi osaltaan selittää myös se, että Gachot'n isä oli Euroopan komission virkamies.
Gachot aloitti kartingin 15-vuotiaana. Hän voitti vuonna 1986 Britannian Formula Fordien mestaruuden. Vuonna 1987 hän aloitti kilpailemisen Britannian Formula 3 -sarjassa West Surrey Racing -tallissa. Gachot sijoittui pisteissä toiseksi. Vuonna 1988 hän vaihtoi Formula 3000 -sarjaan. Kaudeksi 1989 hän pääsi kilpailemaan Formula 1 -sarjaan Onyx-tallissa. Vuonna 1990 hän vaihtoi Subarun koneilla varustettujen autojen Coloni-talliin.
Gachot vaihtoi vuodeksi 1991 Jordanille ja auttoi tallin viidennelle sijalle. Ruiskutettuaan kyynelkaasua lontoolaisen taksikuskin päälle Gachot sai kuitenkin kesken kauden puolentoista vuoden vankeustuomion, josta hän istui tosin vain kaksi kuukautta. Hänet korvasi Jordanilla saksalainen Michael Schumacher. Gachot'n vapauduttua vankilasta Jordan ei enää kuitenkaan ollut halukas antamaan hänelle kilpakuljettajan paikkaa kahteen viimeiseen kilpailuun. Hän sai viimeiseen kilpailuun paikan Larrousse-tallista, jossa hän vietti sitten koko kauden 1992.
Kaudet 1994–1995 ykkösissä Gachot ajoi Pacific-tallissa ilman sen suurempaa menestystä, sillä hän jäi molempina vuosina ilman pisteitä. Gachot oli mukana Pacific-tallissa myös omistajana. Osittain siksi hän antoikin kaudella 1995 tallin rahavaikeuksien vuoksi paikkansa varakkaammille kuljettajille.
Kilpailu-uransa jälkeen Gachot siirtyi liike-elämään. Hän toimii johtotehtävissä Hype-energiajuomia valmistavassa ja jakelevassa yrityksessä. HYPE on ollut mukana sponsorina esimerkiksi CART-, Formula 1- ja NASCAR-sarjoissa. F1-sarjassa HYPE on sponsoroinut Arrows-, Benetton- ja Williams-talleja sekä kuljettajista Nico Hülkenbergiä ja Sergio Péreziä.
Tuomo Kuusisto
Tuomo Heikki Kuusisto (s. 19. tammikuuta 1964 Jalasjärvi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä. Hänen seuranaan oli lähes koko hänen uransa ajan Jalasjärven Jalas ja hänen valmentajanaan toimi Jorma Junttila. Kalevan kisoista Kuusisto saavutti seiväshypyn pronssia vuonna 1987. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista seiväshypyn pronssia vuonna 1992.
Kuusisto edusti Suomea junioreiden arvokisoissa yhden kerran. Hän oli mukana alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Itävallassa vuonna 1983, jossa hän sijoittui jaetulle sijalle 6.
Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen.
Historisismi (relativismi)
Historisismi on Saksasta lähtöisin olevan historiantutkimuksen filosofinen suuntaus, jonka mukaan kutakin aikakautta tulisi tutkia nimenomaan sen omien arvojen, ideoiden ja kontekstin mukaan, eikä yleispätevistä laeista lähtien.
Samantapaisessa merkityksessä "historisismi" (tai "uusi historisismi") esiintyy myös postmodernissa kirjallisuudentutkimuksessa ja filosofiassa suuntauksena joka korostaa ettei ole olemassa ikuisia objektiivisia totuuksia, vaan ainoastaan historiallisia ajatuksia, teorioita ja uskomuksia.
Chloe Sullivan
Chloe Ann Sullivan on Allison Mackin näyttelemä hahmo televisiosarjassa Smallville (2001–2011). Sarjaa varten kehitetty hahmo ei perustunut suoraan olemassaoleviin sarjakuvien hahmoihin – alussa kirjoittajat suunnittelivat hänet Lois Lanen arkkityypiksi, mutta ei Lois Laneksi itsekseen.
Jos jätetään Smallvillen oheissarjakuvat huomiotta, Chloe Sullivan esiintyi ensimmäisen kerran DC:n sarjakuvissa Nick Spencerin käsikirjoittamassa Jimmy Olsen -tarinassa vuonna 2010.
Roolijako
Allison Mack oli ensiksi hakenut Lana Langin rooliin, mutta hänet valittiin yllättäen näyttelemään Chloe Sullivania. Myös Kristen Bell haki Chloe Sullivanin roolia.
Cover Girl
Cover Girl on Action Force -universumissa esiintyvä sankari. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1983 A Real American Hero -lelusarjassa.
Televisiosarjat
thumb|200px|Cover Girl (vasemmalla) yhdessä tietokoneteknikon kanssa.
A Real American Hero
Libby Aubrey ääninäytteli Cover Girliä vuonna 1983 animaatiosarjassa G.I. Joe: A Real American Hero. Hahmolla oli lähinnä taustarooli sarjan aikana, mutta löysi aina ensimmäisten joukossa kadonneet G.I. Joen sotilaat. Hän muun muassa löysi yhdessä Docin kanssa Cobran temppelistä onnistuneesti karanneen Duken, joka oli uupunut pakomatkan myötä. Sittemmin Cover Girl huomasi Snake Eyesin paluun; tämän oli oletettu kuolleen pohjoisnavalle myrkytyksen johdosta.
G.I. Joe: Resolute
Grey DeLisle ääninäytteli Cover Girliä vuonna 2009 animaatiosarjassa G.I. Joe: Resolute.
G.I. Joe: The Rise of Cobra
Karolína Kurková esitti Cover Girliä vuoden 2009 elokuvassa G.I. Joe: The Rise of Cobra. Cover Girl esiintyi elokuvassa poikkeuksellisesti blondina ja oli Kenraali Hawkin adjutantti. Zartan tappoi hänet G.I. Joen päämajassa Kuilussa kenraali Hawkin edessä, joka oli juuri esittelemässä raporttia.
Vesa Puukari
Puukari edusti Suomea aikuisten arvokisoissa yhden kerran. Hän oli mukana Roomassa järjestyissä yleisurheilun MM-kilpailuissa vuonna 1987, jonne hänet valittiin sekä 20 kilometrin että 50 kilometrin matkoille. 20 kilometrin matkalla Puukari ylsi sijalle 30 ja 50 kilometrin matkalla hänet hylättiin.
Virallisissa kilpailuissa Puukari ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen.
Puukari oli 20 vuotta naimisissa laulaja Milana Misicin kanssa.
Alexander Stephen and Sons
Alexander Stephen and Sons Limited, joka usein lyhennetään Alex Stephens tai vain Stephens, oli skotlantilainen laivanrakennusyritys, joka sijaitsi Linthousessa Skotlannissa Clydejoen varrella.
Historia
Alexander Stephen perusti yhtiön, joka aloitti laivanrakennuksen Burgheadissa Moray Firthin rannalla 1750. Perustajan seuraaja William Stephen avasi 1793 telakat Aberdeenin Footdeehen. Perheeseen kuulunut William aloitti 1813 laivanrakennuksen Arbroathissa.
Suvun kolmanteen polveen kuulunut Alexander Stephen yhdisti 1828 Aberdeenin ja Arbroathin toiminnot, minkä jälkeen hän sulki Aberdeenin telakan. Hän siirsi 1829 tuotannon Panmuren telakalle Dundeehen ja osa tuotannosta siirrettiin 1850 Glasgow’n lähelle Kelvinahugh’n telakalle, joka nykyisin tunnetaan paremmin nimellä Yorkhill Quay.
SS Daphnen kaatui vesillelaskettaessa 1883, jolloin 124 telakkatyöläistä sai surmansa. Dundeen telakka myytiin 1893.
Telakka liitettiin 1968 Upper Clyde Shipbuilders -nimiseen yhtiöön ja telakan toiminta lakkautettiin yhtiön ajauduttua konkurssiin 1971. Telakan korjaustelakka Govan Graving Docks jäi Stephenin suvulle vuoteen 1976.
Yhtiön telakoilla valmistui kaikkiaan 139 alusta ennen siirtymistään Clyden varteen. Clyden alueella ollessaan yhtiön telakoilta valmistui 693 alusta, joista 147 Kelvinhaugh’sta ja loput Linthousesta. Telakan hallinnoimalla alueella toimii nykyään Thales Optronics.
Haruna
Haruna tarkoittaa seuraavia:
Gotlanninajokoira
Gotlanninajokoira (gotlandsstövare) on ketun ja jäniksen metsästykseen käytettävä ruotsalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n hyväksymä, mutta Ruotsissa ja Suomessa se luokitellaan ryhmään 6 eli ajavat koirat. Rodusta huolehtii Ruotsissa Gotlandsstövareföreningen ja Suomessa Suomen Ajokoirajärjestö.
Ulkonäkö
Gotlanninajokoira on yleisvaikutelmaltaan keskikokoinen tai keskikokoa pienempi. Se on kuiva, jalo, notkea ja suhteellisen kevyt, mutta kuitenkin vahva. Sen tulee olla sopusuhtaisesti rakentunut, korkeuttaan hieman pitempi ja hieman suorakaiteen muotoinen. Pää on kohtuullisen pitkä ja kirsua kohti kapeneva, kallo kohtuullisen leveä ja hieman kaareutunut. Niskakyhmy on vain hieman erottuva, otsapenger vähäinen (kuitenkin selvästi erottuva) ja kuononselkä suora. Kirsu on aina musta. Purennan tulee olla leikkaava. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja kirkkaat, väriltään mielellään tummanruskeat. Korvat ovat kolmiomaiset, melko lyhyet, ylös kiinnittyneet ja päänmyötäisinä riippuvat - koiran ollessa valppaana ne voivat kohota vain vähän kallolinjan yläpuolelle. Häntä on kintereisiin yltävä, tyvestään vahva ja tasaisesti hännänpäätä kohti kapeneva; asennoltaan joko loivasti sapelinmuotoinen tai suora. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 48-56 cm (ihanne 52 cm) välillä ja narttujen 44-52 cm (ihanne 48 cm) välillä.
Karvapeite ja väritys
Gotlanninajokoiran karvan tulee olla jäykkää, vahvaa ja tiiviisti rungonmyötäistä. Koiralla voi olla aluskarvaa/pohjavillaa. Karva on muita alueita lyhyempää päässä, korvissa ja raajojen alaosassa; hieman pidempää reisien takaosassa ja hännän alla. Väriltään koira on aina syvän kellanruskea, jossa on valkoiset merkit; kellanruskean pitää olla vallitseva väri. Valkoista voi olla kuonossa (myös piirto mahdollinen), kaulassa, niskassa, rinnassa, vatsan alla, käpälissä ja hännänpäässä; lisäksi raajoissa voi olla enemmän tai vähemmän pitkät valkoiset "sukat". Yksittäisten tummien karvojen esiintyminen korvissa, selässä ja hännäntyvessä on sallittua.
Luonne ja käyttäytyminen
Luonteeltaan rotu on eloisa ja tarkkaavainen. Työssään se on nopea ja kestävä.
Alkuperä
Kellertävät ja punakeltaiset koirat mainitaan jo varhaisimmissa kuvailuissa ajokoirien värityksistä. Osalla smoolanninajokoirista tavattiin kyseistä väritystä, ja sitä esiintyi myös Kavlåsin koirilla. Joka tapauksessa se oli erityisen yleinen juuri Gotlannissa. Jo 1800-luvun alusta on merkintöjä siitä, että Gotlannin saarella oli olemassa kotoperäinen punakeltainen ajokoira. Vuonna 1880 Svenska Jägareföreningen -järjestön lehdessä julkaistiin kirjoitus, jossa mainittiin Gotlannista löytyvän "smoolanninajokoiraa muistuttavia yksilöitä", jotka olivat kuitenkin "kehittyneet vaaleamman keltaisiksi" ja jotka "edustivat homogeenistä rotua". Yhden teorian mukaan gotlanninajokoira polveutuu keltaisista saksalaisista ajokoirista, toisen mukaan idästä tuoduista koirista. Nykyisessä rodussa on kuitenkin myös muiden ruotsalaisten ajokoirien perimää.
Ensimmäinen rotumääritelmä julkaistiin vuonna 1920, mutta lakkautettiin jo vuonna 1929, koska rotu liitettiin smoolanninajokoiraan. Vuonna 1934 "keltaiset smoolanninajokoirat" (kuten gotlantilaista rotua tuolloin kutsuttiin) kuitenkin siirrettiin samaan rotuun hamiltoninajokoiran kanssa, ja siitä lähtien ne rekisteröitiin "värivirheellisinä hamiltoninajokoirina". Osa kyseisistä yksilöistä on vaikuttanut nykyisen gotlanninajokoiran perimään.
Gotlanninajokoirasta kiinnostuttiin uudelleen vasta 1980-luvun lopulla, ja se tunnustettiin lopulta jälleen omana rotunaan vasta vuonna 1991 , jolloin sen rekisteröinti oli kuitenkin rajoitettua. 2000-luvun alussa syntyi yhtä poikkeusta lukuun ottamatta vuosittain vain alle 10 pentua. Vuonna 2006 Svenska Kennelklubben päättikin, että rodulla ei ollut tulevaisuutta, koska vuosi vuodelta syntyi yhä vain vähemmän rodun edustajia. Tämän vuoksi vuodesta 2007 lähtien sitä ei enää rekisteröity virallisesti, mutta se sai edelleen osallistua epävirallisesti SKK:n tuomareiden arvioimiin tapahtumiin. Kuitenkin jo vuonna 2010 gotlanninajokoiria alettiin rekisteröidä uudelleen.
Jnan Prakash Ghosh
Jnan Prakash Ghosh (toukokuu 1912 Kalkutta – 18. helmikuuta 1997) oli intialainen tablarumpali, harmoninsoittaja, laulaja, säveltäjä ja musikologi.
Ghosh oli Dwarkanath Ghosen eli Dwarkinin harmonin keksijän lapsenlapsi. Hänellä oli useita lauluopettajia, ja tablansoitossa hän sai opetusta sekä Farrukhabadin että Punjabin koulukuntien (gharana) muusikoilta. Ghosh työskenteli viidentoista vuoden ajan tuottajana All India Radiossa. Hän kehitti fuusiota perinteisestä ja modernista intialaismusiikista. Hän loi uran myös opettajana.
Ghosh sävelsi kevyttä musiikkia bengaliksi ja hindiksi sekä elokuvamusiikkia. Hän osallistui Intian hallituksen sponsoroimille kulttuurimatkoille, jotka suuntautuivat Neuvostoliittoon, Eurooppaan ja Japaniin. Hän oli Pennsylvanian yliopiston Senior Fellow ja Sangeet Natak Akademin jäsen.
Märkää
"Märkää" on tamperelaisen rap-artisti Petri Nygårdin ensimmäinen single hänen kuudennelta studioalbumiltaan Mun mielestä. Singlestä julkaistiin musiikkivideo 26. helmikuuta 2012 ja se on kuvattu Las Vegasissa, Yhdysvalloissa. Kappaleen tuotannosta vastaa MMEN. YouTubessa julkaistiin 7. toukokuuta 2012 Nygårdin jääkiekkoaiheinen kappale "Leijonalätkää". Kappaleella käytetään "Märkää" -kappaleen biittiä, ja sen kertosäekin on osittain sama. Muuten sanat on korvattu jääkiekkoaiheisilla sanoilla ja sen musiikkivideoon on liitetty pätkiä Suomen MM-peleistä.
Kallion kirjasto
Kallion kirjasto on Helsingin kaupunginkirjaston sivukirjasto, joka toimii Kallion kaupunginosassa osoitteessa Viides linja 11. Sen toinen osoite on Porthaninkatu 12. Se oli vuonna 2021 kävijämäärältään kaupunginkirjaston toiseksi suurin toimipiste Keskuskirjasto Oodin jälkeen. Kirjastorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Karl Hård af Segerstad ja se on valmistunut vuonna 1912. Talo on Suomen ensimmäinen kunnan varoilla rakennettu kirjasto. Kirjasto on korttelinsa ainoa rakennus. Muun osan korttelista käsittää Matti Heleniuksen puisto.
Historia
Kallion kirjasto perustettiin vuonna 1889 yksityisenä Sörnäisten Kansankirjastona. Se toimi vuodet 1890–1912 osana Alli Tryggin perustamaa Sörnäisten Kansankotia, jonka tarkoituksena oli sivistää työläiskaupunginosan asukkaita ja kannustaa heitä hyvien harrastusten pariin. Lainakirjaston ja lukusalin lisäksi Kansankodissa oli lastentarha, työnvälitystoimisto ja eri työväenyhdistysten tiloja. Se toimi Hämeentien varrella suuressa puutalossa, jonka paikalla on nykyisin Alli Tryggin puisto eli Ässärinne.
Sörnäisten Kansankirjasto otettiin vuonna 1899 kaupungin haltuun, ja se muuttui Helsingin kaupunginkirjaston Sörnäisten sivukirjastoksi. Vuonna 1904 kaupunginvaltuusto päätti rakennuttaa uuden talon, jossa olisi tilat sekä Sörnäisten sivukirjastolle että työväenopistolle. Suunnittelijaksi valittiin aluksi arkkitehti Waldemar Aspelin, joka kuitenkin vaihdettiin 1909 kaupunginarkkitehti Karl Hård af Segerstadiin. Samalla työväenopisto pudotettiin pois suunnitelmista ja talo varattiin pelkälle kirjastolle. Hård af Segerstadin suunnittelema kirjastotalo valmistui 1912 Porthaninkadun päähän. Rakennus sai viralliseksi nimekseen Kallion kirjasto vuonna 1913, kun uudessa kaupunginosajaossa syntyi Kallion kaupunginosa.
1920-luvulla juoksija Paavo Nurmi asui kirjaston pohjakerroksessa vahtimestari Amanda Miettisen alivuokralaisena.
Kallion kirjastossa noudatettiin aluksi suljettua hyllyjärjestelmää. Kirjat olivat lainaussalissa tiskien takana asiakkaiden ulottumattomissa, ja ne piti pyytää kirjastovirkailijalta. Kirjasto vaurioitui pommituksissa sotavuonna 1944, ja näiden vahinkojen korjaamisen yhteydessä siirryttiin avohyllyjärjestelmän käyttöön. Samalla sisäseiniin avattiin kaariaukot, jolloin aiemmin suljetut lukusalit yhdistettiin lainaustiloihin ja muutettiin kirjastosaleiksi. Kallion kirjasto peruskorjattiin vuonna 1991, ja samalla aiemmin käyttämätön ullakko saneerattiin kirjastokäyttöön.
Erikoiskokoelmat ja palvelut
pienoiskuva|Kallion kirjaston portaikko pienoiskuva|Kallion kirjaston vieressä sijaitseva [[Karhupuisto]] Suomen Dekkariseura lahjoitti Helsingin kaupunginkirjastolle vuonna 1996 jännityskirjakokoelman, joka sijoitettiin Kallion kirjaston pohjakerrokseen. Tila sai nimekseen Dekkarikirjasto. Kokoelma on karttunut vuosien aikana ja vuonna 2022 kokoelmaan kuului noin 3000 kirjaa. Kirjastoon luotiin vuonna 2015, ensimmäisenä Suomessa, Sateenkaarihylly. Sateenkaarihylly on pienoiskokoelma, johon on koottu seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin liittyvää kauno- ja tietokirjallisuutta, sarjakuvia ja elokuvia. Vuonna 2016 kirjastoon luotiin yhdessä alueen asukkaiden kanssa Straight Outta Kallio -niminen kokoelma, jossa on kalliolaisten bändien kirjastolle lahjoittamia, pääosin omakustanteisia kasetteja, vinyylejä, cd-levyjä ja zinejä.
Koko rakennuksessa on saatavilla langaton verkkoyhteys Stadinetti, ja asiakkaiden käyttöön on tietokoneita, kannettavia tietokoneita, tabletteja, skanneri ja kopiokone. Musiikkiosastolta voi lainata erilaisia soittimia, kuten ukuleleja, kanteleita, cajoneita tai lasten kitaran. Asiakkailla on mahdollisuus varata kirjastosta näyttelytilaa.
Följetongi
thumb|right|[[Helsingfors Dagblad -lehden sivu 27.2.1889, jossa näkyy alakertaosasto.]] Följetongi ( ’jatkokertomus’ < ’lisälehti, lehtinen’ < feuille ’lehti’ < ) on historiallinen sanomalehtikirjoitusten lajityyppi. Lisäksi sana tarkoittaa lehdessä tai muualla julkaistavaa jatkokertomusta.
Historiaa
Ranskalaisissa sanomalehdissä feuilleton oli alun perin ilmoitusliite, josta vuoden 1800 tienoilla muodostettiin sanomalehden sivulle viivan erottama ”alakertaosasto”. Ensimmäisenä sellaisen julkaisi Journal des Débats, ja nimityksen keksivät Julien Louis Geoffroy ja Louis-François Bertin. Tähän osastoon sijoitettiin teatteriarvosteluja, ajankohtaispakinoita ynnä muita kepeähköjä kirjoituksia, jotka eivät olleet luonteeltaan poliittisia. Eurooppalaisessa sanomalehdistössä ”alakertaosasto” on säilynyt varsinkin ranskalaisessa lehdistössä, ja saksankielisissä sanomalehdissä otsikko Feuilleton tarkoittaa yleensä kulttuuriosastoa sekä siellä julkaistuja kirjoituksia.
Ranskalaisissa sanomalehdissä alettiin julkaista romaaneja feuilleton-osastossa vakituisesti 1830-luvulta alkaen; jo aikaisemmin kaunokirjallisuutta oli julkaistu brittiläisissä ja ranskalaisissa lehdissä jatkosarjoina, mutta varsinaista kaupallista merkitystä toiminta sai 1830-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä merkittäviin följetongikirjailijoihin kuuluivat muiden muassa Eugène Sue ja Alexandre Dumas vanhempi, ja he kehittivät jatkokertomuksen muotoa ja kerrontatekniikkaa, joka piti jännitystä yllä.
Ruotsalaisten sanomalehtien följetongiosastoissa julkaistiin 1840-luvulta alkaen ensi sijassa kaunokirjallisuutta, ja ruotsin kielen sana följetong alkoi tarkoittaa ainoastaan jatkokertomuksia; tähän vaikutti myös kansanetymologia, joka käsitti sanan följetong johtuvan verbistä följa ’seurata’. Lehdistöstä tuli tärkeä kaunokirjallisten tekstien julkaisukanava, koska se pystyi tavoittamaan uusia lukijaryhmiä, kuten naiset. Ruotsista följetongit levisivät Helsingfors Morgonbladin kautta Suomeen ja muihin kotimaisiin sanomalehtiin. Muun muassa Sakari Topeliuksen Välskärin kertomuksia julkaistiin ensin följetongina Helsingfors Tidningar -lehdessä vuosina 1851–1856 ja kirjana 1853–1867.
Muiden joukkotiedotusvälineiden kehitys ja kilpailu johti 1900-luvun aikana följetongien hupenemiseen. Television ”saippuaoopperat” ovat lehtien jatkokertomusten nykyaikaisia vastineita. Ranskan kielessä sana feuilleton on alkanut tarkoittaa myös radion ja television jatkosarjoja.
Vapauden Hengetär
right|thumb|Vapauden Hengetär [[Ristinkirkko|Ristinkirkon sankarihautausmaalla]] Vapauden Hengetär on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema patsas, joka sijaitsee Kirkkopuistossa Lahdessa sankarihaudoilla. Patsas on tehty Vehmaan punaisesta graniitista. Patsas paljastettiin 1. kesäkuuta 1952.
Väiso peakraav
Väiso peakraav on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva 12 kilometriä pitkä voimakkaasti ruopattu ja oikaistu Võhandu jõen sivu-uoma. Virolaisessa nimistössä peakraav tarkoittaa pääuomaa ja kaivettua ojaa samanaikaisesti.
Uoman kulku
Kraavi alkaa Võrun kunnan Tagakülasta Kurgsoon eteläpuolelta pienestä lähteestä. Se on alusta lähtien suoraksi kaivettu oja, joka etenee suoriksi kaivetuilla osuuksilla. Sitä voidaan pitää peltoalueen kuivatusojien johto-ojana, mutta maaston tasaisuudesta johtuen sen tulee myös voida johtaa talven lumien sulaneet vedet Võhandu jõgeen. Kraavin tullessa Turgsoon alueelle Parksepan kohdalla, missä on jyrkempää, on oja saanut pitää vanhan uomansa. Täällä se yhtyy Raiste kraaviin, joka on sen huomattavin sivuhaara keskijuoksulla. Turgsoon jälkeen uoma virtaa ensin Mäejärven ja heti perään Alajärven läpi Väimalassa. Kummankin järven luusuassa on pato, jolla järvien vedenpintaa säännöstellään. Alajärven jälkeen on enää kolme kilometriä jäljellä Võhandu jõgeen Villassa. Peakraavi putoaa matkallaan vain 21 metriä, mikä tekee uoman kaltevuudeksi 1,8 metriä kilometrille.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä
Peakraavi alkaa Kurgsoon eteläpuolelta ja yhtyy Võhanduun sen pohjoispuolelta. Sen itäpuolella sijaitsee Kariojan- ja länsipuolella Parisuu ojan valuma-alue. Parisuun ja Kurgsoon välissä sijaitsee pieniä ojia kuten esimerkiksi Soe oja, Savioro oja, Tsopa oja ja Albri oja. Peakraavin itäpuolella sijaitsee Kääpasoo, jossa on runsaasti kuivatusojia. Kurgsoota seuraavan vedenjakajan takana virtaa Orajõgi, joka on Ahja jõen sivuhaara. Valuma-alueen pinta-ala on 37,7 neliökilometriä.
Pääuoman tavoin ovat myös sivuhaarat voimakkaasti ruopattuja ja oikaisyja uomia. Alin sivuhaara Kärnamäe kraavi on viivoittimen suora oja, joka tuo Kääpasoon länsireunan kuivatusvesi peakraaviin. Matussaare kraavi yhtyy peakraaviin sen länsipuolelta. Se on leveä kanavamainen uoma, joka kerää Väimelan kaakkoispuolen vesi peakraaviin. Väimalan ylempään Mäejärveen pohjoisesta laskeva Leola kraavi hakee sieltä Kärnasoon kuivatusvesiä. Parksepan itäpuolella pääuomaan yhtyy pohjoisesta lyhyt Lapi oja. Lapi ojasta alkaa pitkälle yläjuoksulle ulottuva tulvaniitty Turgsuu. Turgsuun niityillä peakraaviin yhtyy Raiste kraavi, joka on alkujaan ollut luontainen puro. Raisteeseen yhtyy sen alajuoksulla Kanariku oja, jonka valuma-alue yltää parin kilometrin päähän.
Pääuomassa sijaitsevien Mäejärven ja Alajärven lisäksi valuma-alueella on muitakin järviä. Suurin osa niistä ovat patoamalla muodostettuja tekolampia, joista otetaan talousvettä. Suurempiakin järviä on muutamia. Esimerkiksi Väimelan taajaman pohjoissivulle on Leola kraaviin padottu Väimela paisjärv ja Parksepan kylässä sijaitsee Kanariku järv. Lähellä pääuomaa sijaitsee Pütäljärv, joka on umpijärvi.
Europarlamenttivaalit 2004
Vuoden 2004 europarlamenttivaalit järjestettiin Euroopan unionin 25 jäsenmaassa 10.–13. kesäkuuta 2004. Konservatiivit ja kristillisdemokraatit kasvattivat kannatustaan ja paikkamääränsä sosialistien ja sosiaalidemokraattien kustannuksella, ja heistä tuli parlamentin suurin ryhmä.
Adam Garcia
thumb|Garcia vuonna 2012. Adam Gabriel Garcia (s. 1. kesäkuuta 1973 Wahroonga, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijä ja tanssija. Joka tunnetaan luultavasti parhaiten miespääosasta elokuvasta Coyote Ugly.
Isaac Peral (täsmennyssivu)
Isaac Peral voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Janakkalan miekkamies
Janakkalan miekkamies on Janakkalasta syksyllä 2013 tehty ruumishautalöytö, johon kuuluu luuranko, kaksi miekkaa ja muuta esineistöä. Vanhempi miekka ajoittuu viikinkiajalle ja nuorempi miekka ristiretkiajalle. Itse vainaja on kuollut vuoden 1300 tienoilla. Tomografia- eli viipaleröntgentutkimusten perusteella on arvioitu, että mies olisi kohdannut väkivaltaisen kuoleman.
Luurangon käsien luista tehdyn ajoituksen perusteella vainaja on mies ja kuollut noin vuonna 1300. Haudassa on esineitä, jotka ovat peräisin vanhemmalta, pakanuuden ajalta. Kasvojen kohdalle asetettu hiilenpala on ajoitettu vuoteen 1000 eli viikinkiaikaan. Löytöön kuuluvat kaksi miekkaa on myös ajoitettu. Lyhyempi, palopatinainen miekka (Z-tyyppiä) ajoittuu miekkojen tyyli- ja muotoluokituksen mukaan vuosiin 950–1050, ja miekka saattaa olla peräisin esikristillisen ajan polttohaudasta. Pitempi on ristiretkiajan miekka (tyyppiä XI) ja vuosilta 1050–1200.
Pakanuuden ajan esineistöä on Museoviraston tutkijan Simo Vanhatalon mukaan tavattu joskus muissakin kristillisen ajan haudoissa. Miekkojen lisäksi haudassa on vielä toistaiseksi ajoittamattomia esineitä keihäänkärki, kirves ja puukko.
Tammikuussa 2018 julkistetussa DNA-tutkimuksessa on selvinnyt, että äidin puolelta miekkamiehen perimässä on tyyppi, joka on 30 prosentilla suomalaisista. Isän puolelta perimästä vain pari kolme prosenttia on samanlaista kuin nykysuomalaisilla. Professori Jan Storån mukaan miekkamies näyttäisi olleen paikallinen ihminen, jonka perimä tulisi ennemmin lännestä ja etelästä kuin idästä. Tiedot ovat alustavia, koska ajan vertailuaineistoa ei ole.
Viitaseitikki
Viitaseitikki (Cortinarius uliginosus syn. Dermocybe uliginosa) on laakea, kuparinpunainen seitikkilaji. Sienen heltat ovat kirkkaankeltaiset ja vanhemmalla sienellä kellanruskeat. Jalka on kellertävä. Seitikki kasvaa viidoissa, lehtipuiden alla yms. kosteilla paikoilla. Se on kohtalaisen yleinen. Viitaseitikkiä on käytetty lankojen värjäysksessä roosan värin saamiseen.
Pentti Savolainen (raviohjastaja)
Pentti Savolainen (6. maaliskuuta 1930 Nurmijärvi – 28. heinäkuuta 2019 Mäntsälä) oli suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja, jota pidetään kaikkien aikojen menestyksekkäimpänä suomenhevoskasvattajana. Savolaisen kasvatit saavuttivat ennätykselliset kolmetoista ravikuninkaallisen titteliä, joista hän ohjasti ja valmensi itse kahdeksan.
Elämä ja ura
Savolaisen ura hevosten parissa alkoi Toivo Partasen tallipoikana Iitissä sijaitsevassa Marlebäckin kartanossa. 1950-luvun vaihteessa Savolainen opiskeli Salon maamieskoulussa ja toimi aluksi vuokraviljelijänä, kunnes hankki 1960-luvun puolivälissä oman maatilan Mäntsälän Ohkolasta. Hevoskasvatus käynnistyi, kun Savolainen osti Kärkölästa Vekkuli-nimisen siitostamman.
Savolainen muistetaan erityisesti 1970- ja 1980-lukujen menestyshevosistaan Vekseli ja Vekkuliina, joilla hän ohjasti kahdeksan ravikuninkaallisen titteliä. Vekselillä Savolainen saavutti ravikuninkuuden viidesti (1979–1982, 1984) ja Vekkuliinalla kolmasti (1984–1986). Vuonna 1984 hän voitti molemmat tittelit, johon ei Kuninkuusravien historiassa ole pystynyt kukaan muu. Vuonna 1988 Savolainen olisi voittanut kuningatartittelin myös Myrskylinnulla ilman maililla tullutta hylkäystä, joka hänen mukaansa oli aiheeton. Lisäksi Savolaisen kasvattama Vieteri saavutti viisi ravikuninkuutta Kaarlo Partasen ohjastamana ja valmentajana. 1990-luvulle tultaessa Savolainen lopetti vähitellen suomenhevosten jalostamisen ja keskittyi lämminverisiin.
Borneontrogoni
Borneontrogoni (Harpactes whiteheadi) on trogonien heimoon kuuluva Borneon kotoperäinen lintu. Sen esiintymisalue käsittää saaren pohjoisosan Kinabalusta Mount Dulitille. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Kinabalusta vuonna 1888.
Tahoua
Tahoua on Tahouan alueen pääkaupunki Nigerissä. Vuonna 2001 kaupungin asukasluku oli 73 002, joista naisia oli 37 476 ja miehiä puolestaan 35 526.
Skalpeeraus
Skalpeeraus ( < 'päänahka') on toimenpide, jossa elävältä tai surmatulta viholliselta poistetaan päänahka tai osa siitä voitonmerkiksi. Intiaanit ovat tunnettuja tästä toimenpiteestä, joskin tapaa harjoittivat myös jotkin muutkin kansat, eivätkä kaikki intiaanikansat harjoittaneet sitä. Arkeologisten tutkimusten mukaan skalpeeraus oli vanha sodankäynnin perinne Amerikassa jo kauan ennen eurooppalaisten tuloa. Vuodelta 1325 peräisin olevassa etelädakotalaisessa joukkohaudassa on yli 400 ihmisen jäännökset, joissa on skalpeerauksen merkkejä.
Mäkihypyn maailmancup 1988–1989
Mäkihypyn maailmancup 1988–1989 käsitti 23 osakilpailua, joista kolme peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Thunder Bayssa Kanadassa 3. joulukuuta 1988 ja viimeinen osakilpailu Planicassa Jugoslaviassa 26. maaliskuuta 1989.
Skalpeeraus
Päänahkoja esiteltiin urotekojen merkkinä. Intiaaninaiset esittelivät kuivattuja ja puukehyksille pingotettuja päänahkoja usein myös tansseissa, joilla oli yhteyksiä hedelmällisyyden vaalimiseen. Päänahat hävitettiin usein voitonjuhlien jälkeen, mutta joitain on säilynyt.
Tahoua
Tahoua sijaitsee kuivan paimentolaisalueen, jossa laidunnetaan lampaita, lehmiä ja vuohia, ja viljellyn alueen rajalla. Viljellyllä alueella kasvatetaan maapähkinää. Sahelin aluetta koetteli 1970- ja 1980-luvuilla kuivuus, jonka aikana Tahoua oli pakolaiskeskuksena.
Tahoua sijaitsee tärkeässä risteyskohdassa pääkaupungista Niameysta Agadeziin johtavan tien varrella. Tahouassa on myös lentoasema.
Jarmo Junno
Jarmo Junno (s. 12. toukokuuta 1992 ) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Vieska Futsalia. Pelaajaprofiililtaan Junno on laituri. Hän on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa.
Junno debytoi Futsal-liigassa Sievi FS paidassa kaudella 2011–2012. Kaudella 2013–2014 hän saavutti Oulun Tervarien kanssa hopeaa. Kaudeksi 2014–2015 Junno palasi takaisin Sieviin ja oli kauden päätteeksi mukana voittamassa Sievin ensimmäistä Suomen mestaruutta. Junno on ollut mukana tärkeässä roolissa kaikissa kolmessa Sievin mestaruusjoukkueessa (2015, 2016 ja 2017). Junno siirtyi Sievistä Tornioon Palloveikkoihin kaudeksi 2019-2020 mutta palasi takaisin Sieviin jo seuraavalle kaudella.
Junno kuuluu myös Suomen futsalmaajoukkueen vakiokokoonpanoon. Maajoukkuedebyytin hän teki Latviaa vastaan marraskuussa 2015. Tähän mennessä Junno on pelannut maajoukkueessa 59 ottelua ja tehnyt 22 maalia. (päivitetty 16.12.2021) alt=|pienoiskuva|Junno (#7) maajoukkuepaidassa Espanjaa vastaa 2.4.2018. Jalkapallossa keskikenttäpelaajana pelaava Junno on edustanut vuodesta 2011 alkaen Kakkosessa pelaavaa FC YPA:a. Parhaimmalla kaudellaan, kaudella 2013 hän teki 26 ottelussa yhdeksän maalia.
Veriseitikki
Veriseitikki (Cortinarius sanguineus) on laakea, veren- tai karmiininpunainen seitikkilaji. Sienen heltat ovat myös verenväriset. Jalka on karmiininpunainen. Veriseitikki ei sovellu ruokasieneksi, mutta se on hyvä värjäykseen ja siitä saadaan yleensä paljon väriä.
Ulkonäkö ja koko
Lakki on 1,5–4 cm leveä, laakean kupera. Jalka pitkä ja ohut. Lakki, jalka sekä heltat ovat tumman karmiinin- tai verenpunaisia, heltat muuttuvat myöhemmin ruskeiksi. Ei eritystä hajua.
Ennen tätä hetkeä
Ennen tätä hetkeä on suomalaisen a cappella -yhtye Club for Fiven 23. lokakuuta 2015 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Albumi on ensimmäinen uusia kappaleita sisältävä albumi yhtyeeltä sitten vuonna 2006 julkaistun Uni-albumin. Albumi menestyi heikosti verrattuna yhtyeen aiempiin albumeihin; se oli Suomen virallisella albumilistalla vain kolme viikkoa ja sen paras sijoitus oli ensimmäisen viikon 45. sija.
Heart Station
Heart Station on Hikaru Utadan viides japaninkielinen albumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2008.
Ennen tätä hetkeä
Albumin ensimmäinen single ”Äitien äidit” julkaistiin 4. syyskuuta 2015. Samana päivänä siitä julkaistiin myös musiikkivideo. Joulukuussa 2015 julkaistiin Jyri Sariolan ohjaama musiikkivideo kappaleesta ”Lumineito”.
Veriseitikki
Kasvupaikka ja elinympäristö
Se kasvaa yleisenä tuoreiden havumetsien sammalmättäissä syksyisin. Paikoin runsaasti.
Käyttö
Veriseitikkiä käytetään värjäyksessä samoin kuin sukulaisiaan verihelttaseitikkiä (Cortinarius semisanguineus) tai hurmeseitikkiä (Cortinarius purpureus) Veriseitikistä saa yleensä paljon väriä, yleensä tumman punaista. Ne kerätään mieluiten vanhoina, nuoremmistakin saa väriä, tai jäätyneinä jolloin väri on sinipunaista, mädäntyneetkin käyvät. Myös jälkiliemillä saa väriä.
Aleksandr Gomelski
Aleksandr Jakovlevitš Gomelski (, 18. tammikuuta 1928 Kronstadt – 16. elokuuta 2005 Moskova) oli venäläinen koripallovalmentaja. Hänellä oli merkittävä rooli maan koripallossa ja häntä kutsuttiinkin ”Venäjän koripallon kummisedäksi”. Gomelski kuoli vuonna 2005 pitkäaikaisen syövän jälkeen.
Seurajoukkueet
Gomelski aloitti koripallon valmentamisen vuonna 1945 Leningradissa, jossa hän oli paikallisen koulujoukkueen valmentaja. Hän opiskeli myös maan urheiluvalmentajien koulussa. Gomelski toimi asemassa vuoteen 1949 asti, jonka jälkeen hän siirtyi SKA Leningradin päävalmentajaksi. Hän valmensi joukkuetta vuoteen 1953 asti.
Vuonna 1953 Gomelski siirtyi valmentamaan riikalaista ASK Rīgaa. Hän voitti joukkueen valmentajana ensimmäisen Neuvostoliiton-mestaruutensa vuonna 1955. Lisäksi Gomelski valmensi joukkueen mestaruuteen myös vuosina 1957 sekä 1958. Joukkue oli mukana myös vastaperustetussa Euroopan cupissa vuonna 1958. Tällöin joukkue eteni loppuotteluihin Akademik Sofiaa vastaan ja voitti sarjan mestaruuden otteluvoitoin 2–0. Myös kausina 1958–1959 sekä 1959–1960 ASK Rīga voitti kauden mestaruuden. Joukkue onkin Euroopan cupin historian ainoa joukkue Jugoplastika Splitin lisäksi, joka on voittanut sarjan mestaruuden kolmasti perättäin. Rīga eteni Euroopan cupin lopputteluihin myös kaduella 1960–1961, mutta tällöin TsSKA Moskova voitti loppuottelusarjan.
Maajoukkue
thumb|Vuoden 1988 olympialaiset, joista Neuvostoliitto voitti kultaa. Gomelski valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta useassa pätkässä. Hänet myös erotettiin lukuisia kertoja maajoukkueen päävalmentajan paikalta, mikäli maa ei ollut menestynyt tarpeeksi hyvin. Toisaalta Gomelski kutsuttiin nopeasti takaisin valmentajaksi. Taustalla ajateltiin olevan Gomelskin liiketoiminta, jota valtio ei hyväksynyt. Muun muassa vuonna 1993 Gomelski paljasti haastattelussa, että hänet oli vapautettu valmentajapestistä poliittisten syiden takia.
Ensimmäisen kerran Gomelski oli maajoukkueen valmennuksessa vuonna 1958 ja jatkoi tehtävissä vuoteen 1960 asti. Tänä aikana maa voitti yhden Euroopan-mestaruuden. Gomelski siirtyi myöhemmin maajoukkueen päävalmentajaksi ja johdatti Neuvostoliiton Euroopan-mestariksi vuonna 1961.
Valmennustyyli
Aleksandr Gomelskin oma poika kuvailee isänsä olleen psykologinen valmentaja, joka oli hyvin taktinen. Hänen mukaansa Gomelski kohteli pelaajia kuin omia lapsiaan ja pelaajat kutsuivat häntä "papaksi". Toisaalta hänet tunnettiin myös määrätietoisena valmentajana, joka oli tiukka tavoitteiden saavuttamisesta. Gomelski oli ensimmäisiä eurooppalaisia valmentajia, joka toi peliin elementtejä yhdysvaltalaisesta koripallosta.
Yksityiselämä
Gomelski syntyi juutalaiseen perheeseen ja hänen isänsä oli töissä armeijassa. Myöhemmin aikuiselämässään Aleksandr Gomelskin sai neljä poikaa. Hän julkaisi elämänsä aikana kymmenen koripalloa käsittelevää kirjaa. Myös Gomelskin veli, Jevgeni Gomelski, oli koripallovalmentaja.
Good King Wenceslas
Good King Wenceslas on tunnettu englantilainen joululaulu. Laulun sanat kertovat pyhimykseksi julistetusta, 900-luvulla eläneestä Böömin ruhtinaasta Venceslaus Pyhästä ja tämän hurskaasta teosta tapaninpäivänä. Laulun sanoissa Venceslaukseen viitataan virheellisesti kuninkaana.
Laulun sävel on lainattu 1200-luvulta peräisin olevasta latinankielisestä kevään ylistyslaulusta ”Tempus Adest Floridum”, joka ei liity mitenkään jouluun eikä Venceslaukseen. Kyseinen laulu ilmestyi ensi kerran vuonna 1582 suomalaisessa uskonnollisten laulujen kokoelmassa Piae Cantiones. ”Good King Wenceslas” -sanoituksen laati englantinen pappi John Mason Neale, joka julkaisi vuonna 1853 Carols for Christmas-Tide -nimisen kokoelman Piae Cantionesin laulujen sävelmiin sepittämiään joululauluja. Hänen kollegansa Thomas Helmore sovitti melodiat uusiin sanoihin. Piae Cantiones ja sen laulut olivat tuolloin täysin tuntemattomia englanninkielisessä maailmassa, mutta vuonna 1853 Ison-Britannian Tukholman-lähettiläs G. J. R. Gordon sattui toimittamaan yhden kappaleen teoksesta Nealelle. Neale oli käsitellyt ruhtinas Venceslausta jo vuonna 1849 julkaisemassaan pyhimystarinoiden kokoelmassa Deeds of Faith.
Voronežin alue
Voronežin alue on hallinnollinen alue Lounais-Venäjällä Itä-Euroopassa. Se rajoittuu pohjoisessa Lipetskin ja Tambovin alueisiin, koillisessa Saratovin alueeseen, idässä Volgogradin alueeseen, etelässä Rostovin alueeseen ja Ukrainaan sekä lännessä Belgorodin ja Kurskin alueisiin.
Maantiede
Voronežin alueen länsiosa kuuluu Keski-Venäjän ylänköön ja itäosa Itä-Euroopan tasankoon. Alueen läpi virtaavista joista mainittakoon Don sekä sen lisäjoet Hopjor ja Bitjug.
Väestö
Voronežin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 2 335 380 henkeä. Kaupunkiväestön osuus on 63,7 %. Suurin kaupunki on Voronež (889 680 as., Voronežin kaupunkipiiri 934 767 as.). Alueen yli 30 000 asukkaan kaupunkeja olivat lisäksi Borisoglebsk (65 585 as.), Rossoš (62 865 as.), Liski (55 864 as.), Ostrogožsk (33 842 as.) ja ydinvoimalakaupunki Novovoronež (32 635 as.).
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 94,1 % on venäläisiä ja 3,1 % ukrainalaisia.
Hallinto
Voronežin alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen hallinnollinen keskus on Voronež. Paikallista itsehallintoa varten alue on jaettu kolmeen kaupunkipiirikuntaan ja 31 piiriin.
Talous
Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, kemian-, elintarvike-, metalli- ja rakennusaineteollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, sokerijuurikasta, auringonkukan siemeniä, vihanneksia ja karjataloustuotteita.
Historia
Toisessa maailmansodassa alue oli Saksan miehittämä 1941-43.
Kiilukärpäset
Kiilukärpäset (Dolichopodidae) on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu noin 7 400 lajia, jotka jakautuvat noin 270 sukuun. Kiilukärpäsiä tavataan maailmanlaajuisesti. Ne ovat 5–8 millimetrin mittaisia ja saalistavat ravinnokseen kirvoja ja hyönteisten toukkia.
George Abecassis
George Edgar Abecassis (21. maaliskuuta 1913 Walton-on-Thames, Surrey – 18. joulukuuta 1991 Ibstone, Buckinghamshire) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui kausilla 1951 ja 1952 kahteen Formula 1:n MM-sarjan Sveitsin Grand Prix’hin Hersham and Walton Motors -tallin autolla. Hän oli tallin osaomistaja. Abecassis ajoi vuonna 1950 Le Mansin 24 tunnin ajon luokkavoittoon, ja lisäksi hän osallistui useaan MM-sarjan ulkopuoliseen F1-kilpailuun. Abecassis oli aika-ajoissa parhaimmillaan kymmenes.
Sodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen Abecassis palasi kilpa-autoilun pariin. Pääasiassa hän ajoi autoja sota-aikaa edeltäneitä ajoilta, mutta sitten hänestä tuli John Heathin tallikaveri Hersham and Walton Motors -tallissa, jonka osaomistaja hän oli. Hän auttoi kehittämään Altaa ja kilpaili useilla eri autoilla, mutta juuri HWM:llä hän ajoi uransa ainoissa F1-sarjan MM-osakilpailuissa. F1:stä menestystä ei tullut, mutta hän menestyi paremmin Aston Martinin urheiluautokilpailijana. Hän voitti luokkansa Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1950 Lance Macklinin kanssa. Hän osallistui Le Mansin kilpailuun myös vuosina 1951 ja 1953. Lisäksi hän sijoittui toiseksi vuoden 1953 Sebringin 12 tunnin ajossa yhdessä Reg Parnellin kanssa.
Vuonna 1956 John Heath kuoli Mille Miglia -kilpailussa sattuneessa onnettomuudessa. Abecassis jätti tästä syystä kilpa-ajamisen. Hän oli myös Facel Vegan Britannian maahantuoja. Abecassis meni naimisiin Aston Martinin pääjohtajan Sir David Brownin tyttären kanssa. Abecassis kuoli 18. joulukuuta 1991 78-vuotiaana.
Ben Bruce
Ben Bruce (s. 31. lokakuuta 1988) on brittiläisen Asking Alexandria -yhtyeen kitaristi ja taustalaulaja.
Bruce syntyi Englannissa, mutta muutti kuusivuotiaana perheensä mukana Dubaihin. Siellä hän perusti vuonna 2006 ensimmäisen oman yhtyeensä, jossa hän toimi laulajana. Yhtye julkaisi yhden levyn, The Irony of Your Perfectionin, ennen kuin Bruce muutti takaisin Englantiin ja kokosi samalla nimellä uuden kokoonpanon vuonna 2008. Danny Worsnopista tuli yhtyeen uusi laulaja. Asking Alexandria sai levytyssopimuksen ja esikoisalbumi Stand Up and Scream ilmestyi vuonna 2009.
Alphonse Areola
Alphonse Areola (s. 27. helmikuuta 1993 Pariisi) on ranskalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Hän kuului pitkään ranskalaisseura Paris Saint-Germainin organisaatioon mutta pelasi paljon myös muissa seuroissa lainasopimuksilla. Areola on oikeajalkainen.
Seurajoukkueura
Areola on Paris Saint-Germainin kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa toukokuussa 2013 Stade Brestiä vastaan. Hän pelasi tuolla kaudella kaksi ottelua ja oli mukana voittamassa Ligue 1:n mestaruutta. Kauden 2013–2014 Areola oli lainassa Ligue 2:n RC Lensissä pelaten 35 ottelua ja seuraavalla kaudella Ligue 1:n SC Bastiassa pelaten 36 ottelua. Kaudeksi 2015–2016 Areola siirtyi lainalle Espanjan Primera Divisiónin Villarreal CF:ään. Hän debytoi Espanjan pääsarjassa elokuussa 2015 Real Betisiä vastaan. Hän pelasi seurassa 32 liigaottelua ja viisi peliä Eurooppa-liigassa.
Cavoniuksen talo
right|thumb|Cavoniuksen talo Cavoniuksen talo on Helsingissä Pohjoisesplanadi 21:ssä sijaitseva kolmikerroksinen toimisto- ja liiketalo jonka alun perin suunnitteli vuonna 1819 Carl Ludvig Engel. Talon Pohjoisesplanadin puoleinen osa valmistui vuonna 1820, läntinen ja itäinen pihasiipi 1843 ja itäsiiven lisärakennus 1849. Vuonna 1882 taloon rakennettiin pohjoinen pihasiipi, suunnittelijana oli arkkitehtitoimisto Kiseleff & Heikel. Vuotta myöhemmin 1883 valmistui vielä arkkitehti Sebastian Gripenbergin suunnittelema pihasiiven lisärakennus.
Alphonse Areola
Seurajoukkueura
Areola pelasi kaudella 2016–2017 PSG:ssä 15 Ranskan pääsarjaottelua ja kaikki kuusi alkulohkopeliä Mestarien liigassa. Hän oli voittamassa Ranskan cupia ja liigacupia. Seuraavalla kaudella PSG voitti liigamestaruuden ja Areola pelasi 34 ottelua, joista tasan puolissa hän piti vastustajan maaleitta. Kaikkiaan hän päästi kauden liigaotteluissa 25 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaikki kahdeksan ottelua ja päästi yhdeksän maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi mestaruuden uusineessa PSG:ssä 21 Ranskan pääsarjaottelua ja päästi 17 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua.
Cavoniuksen talo
1900-luvun puolella talon pihasiipiä korjattiin ja rakennettiin uusi lisärakennus sekä sisustettiin taloon perustettu elokuvateatteri vuosina 1908–1909. Nämä muutokset suunnitteli arkkitehtitoimisto Valter Jung & Emil Fabritius. Emil Fabritius suunnitteli 1930-luvulla vielä taloon ikkunajaon muutokset, julkisivun itäiset näyteikkunat ja pääportaan muutokset. Myöhemmin on muun muassa talon ullakko sisustettu ateljeetiloiksi ja perustuksia vahvistettu vuonna 1962.
Yotsukaidō
Yotsukaidō on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Shimōsan ylängöllä. Etelässä se rajautuu prefektuurin pääkaupunkiin Chibaan. Yotsukaidōssa on 95 004 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 34,52 neliökilometriä.
Alphonse Areola
Seurajoukkueura
Areola vietti kauden 2019–2020 lainalla Real Madridissa. Hän pelasi neljä ottelua Realin tiellä Espanjan mestariksi sekä kaksi ottelua Mestarien liigassa. Seuraavan kauden hän oli lainalla Englannin Valioliigan Fulhamissa, jossa pelasi 36 ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi lainalla West Hamissa yhden valioliigaottelun ja yksitoista peliä Eurooppa-liigassa. Hän siirtyi West Hamiin 9,3 miljoonalla eurolla kesällä 2022. Hän pelasi kaudella 2022–2023 täyden ajan kaikissa 13 ottelussa West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa. Näistä kuudessa ottelussa hän piti vastustajan maaleitta ja päästi yhteensä kahdeksan maalia. Valioliigassa hän pelasi viisi ottelua.
Yotsukaidō
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla nykyisen Yotsukaidōn kaupungin alue kuului Hotta-klaanin hallitsemaan Sakuran daimiokuntaan. Meiji-restauraation jälkeen alueelle perustettiin keisarillisen Japanin armeijan harjoitusalue ja muita armeijan laitoksia. Toisen maailmansodan jälkeen nämä alueet otettiin muun muassa sairaala- ja yliopistokäyttöön. Yotsukaidōn maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Chiyodan maaseutukaupunki ja Asahin kyläkunta. Kaupunkioikeudet Yotsukaidōlle myönnettiin vuonna 1981. 1960-luvulta lähtien kaupunki on kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion alueen esikaupungeista. Sinne on rakennettu useita suurimittakaavaisia asuinlähiöitä ja erityyppistä teollisuutta.
Alphonse Areola
Maajoukkueura
Areola on edustanut Ranskan kaikkia nuorten maajoukkueita alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua sekä alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2010 että alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Vuonna 2013 hän oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-kultaa pelaten turnauksessa seitsemässä ottelussa. Finaalissa Uruguayta vastaan Areola torjui kaksi rangaistuspotkua rangaistuspotkukilpailussa.
Yotsukaidō
Yotsukaidōn kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Mimusubi-jinjan šintolaisen pyhäkön helmikuisin järjestettävä hadaka-festivaali. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Sōbu-päälinja.
Alphonse Areola
Maajoukkueura
Areola pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Kansojen liigan ottelussa Saksaa vastaan syyskuussa 2018. Hän on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä viisi maaottelua, joista neljä Kansojen liigassa ja yhden ystävyysottelussa. Hän kuului Ranskan kultajoukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 ja hopeajoukkueeseen MM-kilpailuissa 2022, muttei pelannut kummassakaan turnauksessa yhtään ottelua.
Saavutukset
Paris Saint-Germain Real Madrid West Haam
Ranska
Paula Baracho
Paula Baracho Rosas Ribeiro (s. 31. heinäkuuta 1981 Recife) on brasilialainen uimari. Hän on saanut Pan-Amerikan kisoissa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä hopeaa vuonna 2003 ja pronssia 2007. Hän myös osallistui vuoden 2004 kesäolympialaisiin Ateenassa sijoittuen 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä seitsemänneksi.
Suomi talviolympialaisissa 1956
Suomi saavutti Cortina d'Ampezzon talviolympialaisista 1956 seitsemän mitalia, joista kolme oli kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui kolmannelle sijalle.
Nuorin suomalainen olympiaurheilija näissä kisoissa oli pikaluistelija Juhani Järvinen, joka oli kilpaillessaan 20 vuoden ja 265 päivän ikäinen. Vanhin suomalainen osallistuja taasen oli maastohiihtäjä Eero Kolehmainen, jolle ikää oli kilpaillessa kertynyt 37 vuotta ja 315 päivää.
Asunto
Asunto on ihmisen käyttämä asumista, elämistä ja irtainta varten rakennettu säältä turvattu eli suojattu tila.
Asunnon kokoon ja laatuun vaikuttavat muun muassa kulttuuriset perinteet, maantieteellinen sijainti ja käytettävissä olevat rakennustarpeet. Perinteisiä asuntoja ovat esimerkiksi talo, mökki, jurtta, tiipii, kota ja iglu.
Länsimaissa tavallisimpia asuinrakennustyyppejä ovat omakotitalo, paritalo, rivitalo, luhtitalo ja kerrostalo. Vuonna 2009 Suomessa asuinkerrostaloissa asui 32,7 % asuntokunnista, omakotitaloissa 47 % ja rivitaloissa 19,8 %. Ruotsissa taas asuinkerrostalossa asui 40,1 % asuntokunnista, omakotitaloissa 50,8 % ja rivitalossa 8,7 %. Saksassa taas yli puolet, 53,1 %, asuu kerrostaloissa, omakotitaloissa 29,2 % ja rivitaloissa 16 %. Isossa-Britanniassa suurin osa, 60,9 %, asuu rivitaloissa, kerrostaloissa 14,2 % ja omakotitaloissa 24,7 %. Suomessa prosentissa asunnoista ei ole suihkua ja 0,8 % asunnoista ei sisällä sisävessaa.
Keijukaktukset
Tuntomerkit
Kasvit ovat pienikokoisia, enimmäkseen pallomaisia, tavallisesti yksivartisia, toisinaan mätästäviä. Varsi on uurteeton tai uurteen reuna on jakautunut kyhmyiksi, jotka ovat enimmäkseen matalia, pyöreitä, eräissä tapauksissa keilamaisia. Areolit sijaitsevat kyhmyjen kärjissä ja ovat usein villakarvaisia ja valkoisia. Niissä on muutama tavallisesti taipuisa piikki, joka ei ole teräväkärkinen. Kukat kehittyvät varren kärkeen, ja kasvit kukkivat päiväaikaan. Kehälehdet ovat valkoisia, ruusun- tai magentanpunaisia. Kukkapohjus on kalju, tai sen yläosassa on muutama suomu. Hedelmä on marjamainen ja avautuva. Siementen pinta on kyhmyinen ja kannattimen kiinnityskohdan arpi (hilum) on kookas; siemenet ovat mustia.
Levinneisyys
Suvun levinneisyysalue on Pohjois-Meksiko Coahuilasta etelään Guanajuatoon asti.