cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jordania
Husseinin kausi
Kuninkaana Hussein tasapainotteli taitavasti Yhdysvaltain, Neuvostoliiton, Britannian, eri arabivaltojen ja Israelin välissä läpi sotien ja kaappausyritysten. Husseinia pidettiin käytännönläheisenä rauhaa ja demokratiaa korostaneena hallitsijana. Vuonna 1958 Jordania ja Irak solmivat lyhytaikaisen valtioliiton, Arabifederaation, vastauksena aiemmin perustetulle Yhdistyneelle arabitasavallalle, mutta se purkautui jo samana vuonna Irakin kuninkaan Faisal II:n kuoltua vallankaappauksessa. Vuoden 1967 kuuden päivän sodassa Israel miehitti Länsirannan, ja maahan tuli lukuisa joukko palestiinalaispakolaisia, joiden fedayeen-taistelijat jatkoivat sotaa Israelia vastaan Jordaniasta käsin. Palestiinalaisjärjestöjen kasvava vaikutusvalta oli uhka maan turvallisuudelle. Syyskuussa 1970 käytiin sittemmin mustana syyskuuna tunnettu sisällissota, jossa palestiinalaisten järjestöt karkotettiin Libanoniin. Vaatimuksistaan Länsirannan alueeseen Jordania luopui lopullisesti vuonna 1988.
Lokakuun 1973 sodassa Jordania lähetti prikaatin Syyriaan taistelemaan Israelia vastaan, mutta maiden välisellä rajalla ei käyty taisteluja. Vuonna 1974 Hussein tunnusti PLO:n ainoaksi palestiinalaisten edustajaksi, mutta vuonna 1986 hän katkaisi kaikki yhteydet PLO:hon ja määräsi sen toimiston suljettavaksi. Vuonna 1991 Jordania aloitti neuvottelut Madridissa ja solmi rauhansopimuksen Israelin kanssa 26. lokakuuta 1994.
Husseinin jälkeen
Kuningas Hussein kuoli vuonna 1999 syöpään, ja kuninkaaksi nousi Husseinin poika Abdullah Ibn Hussein eli Abdullah II. Abdullah II:n kaudella Jordania on tehnyt yhteistyötä naapuriensa kanssa. Se sopi vuonna 2001 Syyrian ja Egyptin kanssa sähköverkon vahvistamisesta ja vuonna 2002 Israelin kanssa meriveden pumppaamisesta Punaisestamerestä Kuolleeseenmereen.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2018
Kaukalopikaluistelussa kilpailtiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa 10.–22. helmikuuta Gangneung Ice Arenaalla.
Jordania
Husseinin jälkeen
Al-Qaida ilmoittautui syylliseksi vuonna 2005 useisiin ammanilaisiin hotelleihin yhtä aikaa tehtyihin itsemurhaiskuihin, joissa kuoli yhteensä 60 henkeä. Järjestöä on epäilty myös muista iskuista.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2018
Aikataulu
Seuraavassa listassa on kaikkien 11 lajin aikataulut.
Jordania
Politiikka
left|200px|thumb|Jordanian kuningas [[Abdullah II vuonna 2008.]] Vuonna 1951 säädetyn perustuslain mukaan Jordania on perustuslaillinen monarkia, jossa kuninkaalla on vahvat valtaoikeudet. Kuninkaalla on oikeus nimittää pääministeri, vahvistaa lait ja hajottaa parlamentti.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2018
Aikataulu
Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+9).
Jordania
Politiikka
Vallankaappausyrityksen jälkeen 1957 kuningas Hussein hajotti parlamentin. Vuonna 1989 pidettiin vaalit, ja 1992 sallittiin poliittiset puolueet. Rauhansopimus Israelin kanssa solmittiin vuonna 1994. Vuosina 1989 ja 1993 pidettiin vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit. Vuoden 1997 vaaleja islamilaiset puolueet boikotoivat kiistellyn vaalilain vuoksi. Jordanian islamistinen toimintarintama (IAF) osallistui sekä 2003 että 2007 vaaleihin, mutta heikoin tuloksin, mistä se syytti vaalivilppiä. Kuningas hajotti alahuoneen marraskuussa 2009, ja vaati vaalilain uudistusta ennen seuraavia vaaleja.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2018
Aikataulu
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
Jordania
Politiikka
Jordaniassa on kaksikamarinen parlamentti. 110-jäseniseen edustajainhuoneeseen valitaan edustajat nelivuotiskausille yleisellä äänioikeudella. Yhdeksän paikkaa on varattu kristityille, kaksitoista naisille ja kolme tšerkesseille ja tšetšeeneille. 55-jäsenisen senaatin jäsenet kuningas nimittää neljäksi vuodeksi kerrallaan, mutta mandaatin voi uusia. Kuningas voi jättää parlamentin päätökset vahvistamatta.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2018
Naiset
† – A-finaalissa kilpailleet Kiina ja Kanada diskattiin, minkä seurauksena B-finaalin uudella maailmanennätysajalla voittanut Alankomaat nousi lopputuloksissa kolmanneksi.
Jordania
Politiikka
Kuningas ja ministerit käyttävät toimeenpanovaltaa. Kuninkaalla on päätöksiin veto-oikeus, joka voidaan ohittaa kansalliskokouksen molempien kamarien kahden kolmasosan enemmistöllä. Kuningas hallitsee myös armeijaa ja tiedustelupalvelua (Dairat al-Mukhabarat al-Ammah; GID).
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2018
Osallistuminen
Kaukalopikaluistelussa avoimia paikkoja oli 120 (60 miehille ja 60 naisille). Valinnat perustuvat kauden 2017–2018 maailmancupiin. Jos maalla oli viestijoukkue, sai se ilmoittaa viisi urheilijaa per sukupuoli. Jos maalla ei ollut viestijoukkuetta, vastaava raja oli kolme urheilijaa. Lajeista 500:lla ja 1 000:lla metrillä oli 32 paikkaa, 1 500:lla metrillä 36 paikkaa ja viestissä kahdeksan paikkaa.
Grigor Auer
Grigor Auer (16. tammikuuta 1882 Pitkäranta – 20. joulukuuta 1967) oli suomalainen taidemaalari.
Auer opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1903–1904 sekä Pietarin taideakatemiassa 1904–1905 ja 1906–1907. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1904, 1905, 1907, 1908, 1919 ja 1942. Hänen töitään oli näytteillä ulkomailla Venäjällä 1917 ja Oslossa, Göteborgissa ja Tukholmassa 1940. Auer työskenteli myös konservaattorina Pietarin Eremitaasissa 1908–1911 ja Suomessa Kansallismuseossa 1919–1921. Auer asui elämänsä aikana Pietarissa, Valamon luostarisaarella Laatokalla, Italiassa ja viimeksi Suomessa.
Jordania
Politiikka
Ulkosuhteissa hallituksen maltillinen linja on usein ristiriidassa palestiinalaisten ja islamistien lähestymistavan kanssa. Jordania on yksi Israelin kanssa rauhan solmineista arabimaista ja Yhdysvaltojen tärkeä liittolainen alueella.
Hallinnollinen jako
thumb|350px|Jordanian kuvernementit Jordania jakautuu kahteentoista kuvernementtiin (muhafazat, yksikössä muhafazah). Jokaista niistä johtaa kuninkaan nimittämä kuvernööri, jolla on yksin valta eri hallinnonalojen toimissa ja kehityshankkeissa oman kuvernementtinsa alueella.
Maantiede
Jordanian korkein kohta on maan eteläosassa lähellä Saudi-Arabian rajaa 1 854 metriä korkea Jabal Umm ad Damin huippu ja matalin kohta Kuolleenmeren pinta 408 metriä keskimääräisen merenpinnan alapuolella.
Suurin osa maasta on kuivaa autiomaata, mutta länsiosassa sataa marras- ja huhtikuun välisenä aikana. Satunnaiset sateet tulevat tyypillisesti rankkoina kuuroina. Ammanin ilmasto on tyypillinen maan luoteisosalle.
Jordania on riippuvainen tuontienergiasta, ja sillä on edistyksellinen energiaohjelma. Maa käyttää tuulienergiaa ja pyrkii vähentämään energiankulutusta ottamalla aurinkoenergian laajasti käyttöön. Vesivarojen riittämättömyys ja aavikoituminen ovat maan ympäristöpolitiikan suurimpia haasteita.
thumb|left|Kallio [[Wadi Rumissa.]] Maan tärkeimpiä kaupunkeja ovat pääkaupunki Amman, Irbid, Jerash, Sarqad, Madaba, Karak ja Akaba. Tärkeitä matkailukohteita, joissa maa panostaa myös ympäristönsuojeluun, ovat Petran historiallinen kaupunki, Wadi Rumin aavikkoalue, Akaban meri- ja koralliriuttamaisemat sekä luonnonpuistot ja suojelualueet, kuten Danan, Wadi Mujibin ja Shawmarin luonnonpuistot ja Azraqin keidas.
Eerik Tensikkala
Eerik (Erik) Tensikkala (3. helmikuuta 1842 Iitti – 25. marraskuuta 1905 Iitti) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.
Jordania
Maantiede
Jordaniassa tavataan varsin vähän eläimiä. Maan etelä- ja itäosan aavikoilla elää kettuja ja jäniksiä, susia, sakaaleita ja joitakin jyrsijöitä. Valkobeisaa ja muita uhanalaisia lajeja kasvatetaan Shawmarin suojelualueella myöhempää luontoon istuttamista varten. Jordanin laaksossa ja maan pohjoisosan harvaan asutuilla kukkuloilla tavataan villisikoja, kivinäätiä, piikkisikoja ja siilejä. Maassa on tavattu 365 lintulajia. Kansallislintu on rotkopunavarpunen (Carpodacus synoicus).
Eerik Tensikkala
Tensikkalan puolisot olivat Anna Taavintytär Tensikkala ja Amanda Sofia Rubin. Tensikkala oli kauppias, maanviljelijä ja kunnallismies, joka oli talonpoikaissäädyssä Iitin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli valtiopäivillä sekä valitsijamies että useiden eri keskeisten valiokuntien jäsen.
Jordania
Maantiede
Jordaniassa kasvaa 2 500 kasvilajia, joiden joukossa on 20 kämmekkälajia. Pohjoisessa kasvaa havumetsiä, Jordaninlaakson viljellyillä rinteillä libanoninsetriä, oliivia ja eukalyptuksia. Danan luonnonsuojelualueella on akaasioita, ja aavikolla kasvaa kaktuksia. Jordanian kansalliskukka on musta kurjenmiekka Iris nigricans.
Talous
Kuningas Abdullahin johdolla maassa tehtiin talousuudistuksia 2000-luvun alussa. Maatalouden ja polttoaineen tuet on lähes lopetettu, korruptiota torjuttu ja verotusta uusittu. Maa liittyi Maailman kauppajärjestöön WTO:hon vuonna 2000. Talouskasvun hidastuminen ja Syyrian sisällissodan tuomien pakolaisten määrä ovat hidastuttaneet kehittystä.
Maan merkittävimmät luonnonvarat ovat fosfaatti, potaska ja öljyliuske.
Jordaniassa on kolme suurta kansainvälistä lentoasemaa; Kuningatar Alian kansainvälinen lentoasema ja Markan kansainvälinen lentoasema lähellä pääkaupunki Ammania ja Kuningas Husseinin kansainvälinen lentoasema lähellä Akaban kaupunkia maan lounaisosassa. Kaikkiaan maassa on 18 lentoasemaa, 507 kilometriä rautatietä ja 7 891 kilometriä maantietä. Akaba on maan ainoa satamakaupunki, ja sieltä on päivittäin lauttayhteys Egyptiin.
Väestöjakauma
Vuonna 1946 Jordanian väkiluku oli noin 400 000, vuonna 1981 yli kaksi miljoonaa ja vuonna 1997 runsaat 4,6 miljoonaa. Vuonna 2010 maan väkiluku oli jo yli 6,4 miljoonaa. Syyriasta tulevien pakolaisten määrä on kasvattanut väkilukua.
98 prosenttia maan asukkaista on arabeja, ja tšerkessejä ja armenialaisia on kumpaakin prosentti. Maassa on noin 80 000 romania, joista käytetään nimityksiä ghajjar ja nawar. He elävät eristyneinä ja hyvin vaatimattomasti, usein kerjäläisinä. Heidän alkuperästään ei ole varmaa tietoa, mutta vaihtoehtoina on esitetty, että he olisivat peräisin Intiasta tai beduiineja. He puhuvat omaa kieltään. Lisäksi maassa on myös huomattava palestiinalaisvähemmistö; rekisteröityneitä pakolaisia on noin 1,7 miljoonaa, ja vuoden 2003 jälkeen maassa on myös huomattava määrä Irakin pakolaisia. Vuonna 2010 UNHCR totesi, että irakilaisten määrä Jordaniassa on epävarma, mutta käytti omissa laskelmissaan arviota 500 000 henkeä.
Jordanian puhutuin kieli on arabia eri murteineen. Lisäksi maassa asuu noin 56 000 kabardin kielen puhujaa, 44 500 adygenkielistä, 8 000 armeniankielistä, viisituhatta domarinkielistä ja kolmetuhatta tšetšeeninkielistä ihmistä. Arabia on maan virallinen kieli, englantia opetetaan yleisesti vieraana kielenä.
70 prosenttia väestöstä asuu kaupungeissa, ja 6 prosenttia maaseudun väestöstä on paimentolaisia. Uskonnoltaan jordanialaisista 92 prosenttia on sunnimuslimeita ja 6 prosenttia kristittyjä, joista suurin osa kreikkalais-ortodokseja.
Kulttuuri
Jordanialaiset jakautuvat kolmeen ryhmään: jordanialaisiin, palestiinalaisiin ja beduiineihin. Beduiineja pidetään arabialaisimpina arabeina. Monet beduiinisuvut ovat jatkaneet samaa paimentolaiselämäntapaa tuhansia vuosia. Perinteisesti maan sotavoimat ovat beduiinien hallinnassa. Ne, joiden esi-isät ovat asuneet Jordanjoen itäpuolella ennen vuotta 1948, katsotaan jordanialaisiksi erotuksena joen länsipuolelta kotoisin oleviin palestiinalaisiin. Palestiinalaisia pidetään yleisesti hyvin koulutettuina ja työteliäinä. Nykyinen kuningatar Rania on palestiinalaista sukujuurta.
thumb|Alkuruokalajitelma [[meze.]] Jordanialaisten perusravintoa ovat riisi ja palkokasvit, oliivit, jogurtti, litteä leipä, kasvikset, lammas ja kana ja hedelmät. Päivän pääateria syödään iltapäivällä. Ruoka tarjotaan suurelta tarjottimelta, jossa on riisiä ja lihaa, ja erillisissä kulhoissa on jogurttia ja salaattia. Syömiseen käytetään leivänpaloja, ruokaan ei kosketa vasemmalla kädellä. Juustoa on valmistettu vuohen ja lampaan maidosta ammoisista ajoista alkaen. Suolavedessä keitetty halloumi on suosittu paikallinen juustolaji.
Jordanian tunnetuin runoilija on Mustafa Wahbi al-Tal, joka kuuluu 1900-luvun huomattavimpiin arabirunoilijoihin. Hän oli myös poliittinen aktivisti, joka pyrki edistämään romanien oikeuksia.
Jordaniassa valmistetaan edelleen nahkatuotteita, seinävaatteita ja keramiikkaa perinteisten mallien mukaan. Värikkäiden kuvioiden kirjomia mattoja kudotaan lampaan ja vuohen villasta.
Jordanialaiset asuvat tyypillisesti betonista tehdyissä muutaman huoneen huoneistoissa tai taloissa, varakkailla on suurempia asuntoja. Myös savesta ja kivestä tehtyjä taloja on. Usein rakennukset on tehty reunustamaan yksityistä sisäpihaa. Paimentolaiset elävät karjan vuodista tehdyissä teltoissa. Ammanin kaupunkikuvassa näkyvät länsimaiset vaikutteet, mutta katujen ja talojen numerointi on horjuvaa.
Jordaniassa on kolme Unescon maailmanperintökohdetta: Petran muinainen kaupunki, Quseir Amran aavikkolinnoitus ja mosaiikeistaan tunnettu Um er-Rasasin kaupunki, joka oli alkujaan roomalaisten linnaleiri.
Jordanian media on perinteisesti tiukasti valtion valvonnassa. Valtiollisella yleisradioyhtiöllä on neljä televisiokanavaa ja radio-ohjelmia arabiaksi, englanniksi ja ranskaksi. Yksityiset radioasemat soittavat kevyttä musiikkia, minkä lisäksi armeijalla on oma radioasemansa. Päivittäin ilmestyy neljä arabiankielistä sanomalehteä: Ad Dustour, Al Ra'y, Al Ghadd ja Al Arab al Yawm.
Lukutaitoisia oli vuonna 2018 aikuisista 98,2 prosenttia. Koulunkäynti on maksutonta ja pakollista 6–16-vuotiaille. Koulujärjestelmään kuuluu kaksi vuotta esikoulua, kymmenen vuotta pakollista peruskoulua ja kaksi vuotta joko ammattikoulussa tai lukiossa, jonka päätteeksi osallistutaan tasokokeeseen tai ammatilliseen päättötutkintoon. Vuonna 2010 maassa toimi 16 yksityistä ja kymmenen valtionyliopistoa. Suurin ja vanhin on vuonna 1962 perustettu Jordanian yliopisto Ammanissa, jossa on 38 000 opiskelijaa.
Urheilu
Jordanian jalkapallomaajoukkue ei ole kertaakaan osallistunut maailmanmestaruuskilpailuihin. Aasian-mestaruuskilpailuissa se pääsi vuonna 2004 puolivälieriin. Fifan rankingissa marraskuussa 2010 se oli sijalla 95. Maassa toimii 102 jalkapalloseuraa, joihin kuuluu yhteensä vajaat viisituhatta rekisteröityä pelaajaa. Sen sijaan koripallossa maajoukkue on osallistunut kerran maailmanmestaruuskilpailuihin. Tämä tapahtui vuoden 2010 kilpailuissa, jota ennen Jordania oli voittanut Aasian mestaruuskilpailuissa pronssia.
Jordania on osallistunut vuodesta 1980 olympialaisiin 4–13 hengen joukkueilla. Maa ei ole saanut mitaleita. Prinsessa Haya Bint al-Hussein on edustanut maata esteratsastuksessa ja osallistunut Sydneyn olympialaisiin. Hän on ensimmäinen MM-tasolla esteratsastuksessa kilpaillut arabinainen ja kansainvälisen olympiakomitean jäsen.
Robert van Osdel
Robert ”Bob” van Osdel (1. huhtikuuta 1910 Los Angeles – 17. huhtikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Los Angelesin vuoden 1932 olympialaisissa Van Osdel taisteli kullasta hyvän ystävänsä Kanadan Duncan McNaughtonin kanssa. Ratkaisukorkeudessa 197 cm Van Osdel antoi ystävälleen tekniikkaneuvoja ja tämä ylitti riman voittaen kultaa. Van Osdel itse sai hopeaa samalla tuloksella. Vuonna 1933 McNaughtonin kultamitali varastettiin autosta. Van Osdel, joka oli alkanut harjoittaa hammaslääkärin ammattia, teetti omasta mitalistaan muotin ja teki sen avulla McNaughtonille kultamitalireplikan.
Vuonna 1930 Van Osdel oli maailmantilaston ykkösenä korkeushypyssä tuloksella 201 cm. Maansa mestaruuden hän voitti 1932.
Don Wikström
Don Arthur Lorenzo Wikström (11. tammikuuta 1906 Turku – 11. syyskuuta 1968 Helsinki ) oli suomalainen kalastusneuvos, museonjohtaja ja opettaja.
Metsästäjän miekat
Metsästäjän miekat on R. A. Salvatoren Drizzt Do’Urdenista kertova kirjasarja. Sarjaan kuuluvat kirjat Tuhat örkkiä, Yksinäinen drow ja Kaksi miekkaa.
Tuhat örkkiä
Tuhat örkkiä julkaistiin englanniksi vuonna 2002. Drizzt, Wulfgar ja Catti-brie palaavat Jäätuulen laaksoon vain lähteäkseen heti paluumatkalle kohti etelää yhdessä Bruenorin ja Regisin kanssa. Mithralsalejen kuninkuus palaa jälleen Bruenorille hänen esi-isänsä kuoleman seurauksena ja ystävysten on aika palata aitohopean koristamiin kaivoskäytäviin. Örkit ovat liikekannalla kuningas Obouldin johdolla, eivätkä örkit vihaa ketään muuta yhtä paljon kuin kääpiöitä.
Drizzt ystävineen saa huomata joutuneensa keskelle suurimittaista sotaa, jonka tuoksinassa Drizzt ja Guenhwyvar joutuvat eroon tovereistaan. Avuttomina he joutuvat katsomaan kaukaa, miten puolustukseen käytetty velhontorni sortuu ja näyttää vievän mukanaan Drizztin ystävät.
Yksinäinen drow
Yksinäinen drow julkaistiin vuonna 2003. Uskoen kaikkien ystäviensä kuolleen tornin romahduksessa Drizzt ryhtyy käymään yksinäistä sotaansa örkkejä vastaan. Hän saa kuitenkin liittolaisikseen kaksi hopeahaltiaa, Tarathielin ja Innovindilin, jotka joutuvat myös kärsimään örkkejen hyökkäyksestä.
Lisäksi Drizzt joutuu jälleen pohtimaan periaatteitaan kohdatessaan kaksi drowta, jotka ovat liittoutuneet örkkien kanssa ja käyttävät näitä sätkynukkeinaan.
Kaksi miekkaa
Obould Maintes-Flèches
Aron Johaninpoika Klöfverskjöld
thumb|Klöfverskjöld-suvun vaakuna Aron Johaninpoika Klöfverskjöld (1605–1666) oli Johan Ottenpoika Klöfverbladin poika.
Hänet otettiin kamarikirjuriksi kuninkaalliseen tilikamariin eli verokamariin sekä nimitettiin 1628 Turun hovioikeuden aatelittoman luokan asessoriksi. Tässä virassa ollessaan Aron Klöfverskjöld teki opintomatkan Hollantiin Amsterdamiin, missä hän hoiti opiskelunsa ohella kangasostoksia Ture Bjelkelle sekä välitti maanmiehilleen uutisia kotimaasta, etenkin kuninkaan sotamenestyksestä Puolan sodassa. Kotiin matkaltaan hän palasi 1630.
Aron Johaninpoika määrättiin joulukuussa 1631 Viipurin linnanisännäksi ja 1646 linnanpäälliköksi. Siirtyi Savonlinnan linnanpäälliköksi, mutta palasi entiseen toimeensa Viipuriin 1651. Oli sen toimikunnan jäsen, jonka Käkisalmen läänin rajalla piti vaihtaa karkulaisia Venäjän ja Ruotsin välillä. Toimi 1657 Viipurin maapäivien maamarsalkan sijaisena.
Savonlinnan päällikkönä toimiessaan Klöfveskjöld havaitsi lukuisia epäkohtia linnassa. Itse linnaa käytettiin 1650-luvulla varikkona ja majoituspaikkana. Se oli kuitenkin liian pieni esimerkiksi silloin, kun ohi marssiva sotaväenosasto sattui yöpymään kaupungissa. Sodan aikana 1655 Suomen läänin maaherroista ainoastaan Axel Stålarmilla oli sotakokemusta. Hän halvaantui kuitenkin vaikeasti jo alkukeväästä 1656, jolloin linnanpäällikkö Klöfverskjöld joutui läänistä vastuuseen. Tämän vuoksi valtioneuvosto päätti 16.6.1656 lähettää hänelle Viipuriin asiantuntija-apua, varustaa kuuden laivan laivasto Suomeen ja näille pieniä lisäaluksia. Tämä laivaston lisäys johtui venäläisten alusten ilmaantumisesta Suomenlahdelle, mikä aiheutti Tukholmassa paniikin, olihan kuningas lähinnä vain varustautunut Tanskasta tulevaan merihyökkäykseen.
Klövferskjöldin 26.6.1656 Tukholmaan lähettämä yksityiskohtainen luettelo tarvittavasta sotamateriaalista osoittaa, ettei täysimittaiseen sotaan oltu varauduttu ja että säännöllistä sodankäyntiä varten Suomi oli varustettava alusta lähtien.
Puoliso: Anna Rothovia, Turun piispa Isak Rothoviuksen tytär. Heidän lapsensa olivat :
Destiny (Stratovariuksen albumi)
Destiny on Stratovarius-yhtyeen seitsemäs albumi. Albumin ensimmäinen single ”S.O.S.” nousi nopeasti singlelistan sijalle kolme ja kappaleen musiikkivideota esitettiin useaan otteeseen televisiossa. Syyskuussa 1998 ilmestynyt Destiny oli odotetusti suuri menestys ja meni välittömästi Suomen albumilistan kärkipaikalle. Destiny on Stratovariuksen progressiivisimpia albumeita.
Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset: Timo Tolkki, ellei toisin mainita. Bonuskappaleet:
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1955
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1955 järjestettiin 26. toukokuuta 1955. Winston Churchillin eläkkeelle siirtymisen jälkeen huhtikuussa 1955 Anthony Eden otti tehtävän ja kutsui heti vaalit saadakseen mandaatin hallitukselleen. Se johti 60 prosentin enemmistön hallitukseen uuden johtajan ja pääministeri Sir Anthony Edenin johdolla; tulos on edelleen suurin puolueen osuus äänistä sodanjälkeisissä vaaleissa. Nämä olivat myös ensimmäiset vaalit, jotka pidettiin Elisabeth II:n aikana. He olivat seuranneet isäänsä George VI: tä vuoden kuluttua edellisistä vaaleista.
Vuoden 1955 vaalit ovat edelleen viimeiset, joissa konservatiivipuolue voitti eniten paikkoja Skotlannissa ja voitti myös enemmistön kyseisen maan kansanäänestyksestä. Yksikään puolue ei ole sittemmin voittanut siellä äänienemmistöä, vaikka Skotlannin kansallispuolue tuli hyvin lähelle vuonna 2015. Tämä oli myös viimeinen kerta, kun konservatiivit pärjäsivät paremmin Skotlannissa kuin koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Oskari Hirvikallio
Oskari Ernfrid Hirvikallio (ent. Dahlqvist, 4. huhtikuuta 1897 Sipoo – 28. maaliskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Hirvikallio sai III palkinnon Dukaattikilpailussa vuonna 1923.
Univers
pienoiskuva|Univers Univers on tunnettu ja laajalti käytössä oleva sans serif -kirjaintyyppi, jonka Adrian Frutiger suunnitteli vuonna 1957. Universin rationaalisen selkeät muodot tekevät siitä helppolukuisen ja mitä moninaisimpiin käyttötarkoituksiin sopivan.
Ranskalainen kirjasinvalimo Deberny & Peignot halusi vuonna 1954 lisätä valikoimaansa puhdaslinjaisen sans serif -kirjaintyypin, jossa olisi useita leikkauksia. Kirjapainon taiteellinen johtaja Frutiger piirsi uuden kirjaintyypin opiskeluaikaisten luonnostensa pohjalta. Deberny & Peignot julkaisi Universin vuonna 1957, ja myöhemmin Univers siirtyi Linotypen omistukseen. Vuonna 1997 Frutiger päivitti Universin yhdessä Linotypen henkilökunnan kanssa vastaamaan paremmin nykyaikaisia vaatimuksia. Lopputuloksena syntynyt Univers Next koostuu 59 kirjainleikkauksesta sekä neljästä Linotype Univers Typewriter -kirjainleikkauksesta.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1959
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1959 järjestettiin 8. lokakuuta 1959. Vaalit voitti Konservatiivit.
Musiikkiluokka
Musiikkiluokka on musiikkiin painottunut peruskoulun luokka, jolla on enemmän musiikintunteja kuin muilla luokilla. Musiikkiluokalle voi yleensä pyrkiä peruskoulun kolmannella luokalla. Alakouluissa voi olla myös musiikkipainotteisia luokkia 1-2 -luokkalaisille. Myös yläasteelle siirtyessä voi pyrkiä musiikkiluokalle.
Major League Baseball -kausi 1900
Major League Baseball -kausi 1900 päätti National Leaguen monivuotisen monopoliajan baseballissa. Liiga oli viimeistä kertaa ainoa Major Leagueksi tunnustettu liiga. Joukkuemäärä oli supistettu 12:sta kahdeksaan ja tämä antoikin mainion tilaisuuden kilpailulle. Uusi American League (entinen Western League) muodostettiin, mutta tämän ensimmäisen kautensa se vielä pelasi ns. minor leaguena.
National League kauden päätteeksi kaksi parasta joukkuetta pelasi ottelusarjan, joka nimettiin Chronicle-Telegraph Cupiksi, pittsburghilaisen sanomalehden mukaan, joka lahjoitti kilpailuun voittopokaalin.
Kikki Danielsson
thumb|Kikki Danielsson, heinäkuu 2008. Kikki Danielsson (s. 10. toukokuuta 1952 Osby, Ruotsi), on ruotsalainen countrylaulaja, dansbandlaulaja ja harmonikansoittaja.
Team TotalEnergies
Team TotalEnergies (UCI-tunnus TEN) on ranskalainen ammattilaispyöräilytalli, joka kilpailee UCI Professional Continental -tasolla. Ranskalainen sähkön- ja kaasuntuottaja Direct Énergie tuli tallin pääsponsoriksi kaudelle 2016. Joukkueen aiempi pääsponsori oli autovuokrausyritys Europcar. Sitä ennen talli tunnettiin nimellä Bbox Bouygues Télécom. Se osallistui kauteen 2009 saakka UCI ProTour-sarjaan. Kaudelle 2010 UCI ei myöntänyt ProTour-lisenssiä, joten talli kilpaili seuraavat neljä vuotta UCI Professional Continental -tasolla, kunnes nousi World Tour -tasolle 2014. Kaudelle 2016 se putosi jälleen Professional Continental -tasolle.
Magnus Enckell
Knut Magnus Enckell (9. marraskuuta 1870 Hamina – 26. marraskuuta 1925 Tukholma) oli suomalainen taidemaalari. Enckelliä pidetään yhtenä Suomen merkittävimmistä symbolismin edustajista.
Team TotalEnergies
Historia
Talli perustettiin vuonna 1984 nimellä "System U". Talli kuitenkin lopetti toimintansa heti seuraavana vuonna. Vuonna 1986 tallin johto vaihtui ja toiminta käynnistyi uudestaan. Urheilupäälliköksi (Directeur sportif) valittiin valmentaja Cyrille Guimard, joka toi talliin suojattinsa Laurent Fignon'in, joka oli lähellä voittoa vuoden 1989 Ranskan ympäriajossa. Pääsponsorin vaihduttua kaudeksi 1990 talli muutti nimekseen Castorama.
Magnus Enckell
Elämäkerta
Enckellin nuoruudentöiden värimaailma oli niukka ja askeettinen: harmaata, mustaa ja ruskeaa. Esimerkiksi Tampereen tuomiokirkon alttarimaalaus Ylösnousemus ja askeettinen, nuorta poikaa kuvaava Herääminen ovat tältä ajalta. Ylösnousemus on Enckellin ainoa fresko. Seurakuntalaiset arvostivat sitä heti sen valmistumisesta lähtien.
Team TotalEnergies
Historia
Vuonna 1992 Guimard nousi tallipäälliköksi ja Bernard Quilfen urheilupäälliköksi. Vuonna 1995 tallipäälliköksi valittiin entinen ammattipyöräilijä Jean-René Bernaudeau. Vuosiksi 1996–1999 talli vetäytyi ammattilaistasolta ja keskittyi kasvattamaan uusia ajajia. Bernaudeau ryhtyi luomaan Vendéen alueelle tasokasta amatööritason pyöräilytallia Vendée U'ta.
Magnus Enckell
Elämäkerta
Vuoden 1909 jälkeen Enckell oli kuin toinen maalari: värien runsaus ja pointillismia lähestyvä ”puhtaan paletin” käyttö ovat Septem-ryhmän ja muun muassa Alfred Finchin vaikutusta.
Team TotalEnergies
Nykyinen talli
thumb|right|300px|Ranskalainen [[Pierrick Fédrigo kilpailemassa vuoden 2005 Ranskan ympäriajossa.]] Vuonna 2000 talli liittyi ammattilaistallien joukkoon ja muutti nimensä muotoon Bonjour. Tallin urheilupäällikkönä jatkoi Jean-René Bernaudeau. Vuonna 2003 talli vaihtoi nimekseen ensin Brioches La Boulangèrere ja sitten Bouygues Télécom. Joukkueen pääsponsorina oli tuolloin ranskalainen matkapuhelinoperaattori. Vendée U valmentaa edelleen nuorista ajajia ammattilaisiksi ja Team Europcarin ajajista merkittävä osa on entisiä Vendée U'n jäseniä.
2000-luvun alkuvuosina talli loi itselleen vahvan imagon nuorten lupaavien ajajien kasvattajana. Muun muassa Fabrice Salanson, Thomas Voeckler ja Sylvain Chavanel ovat ajaneet tallissa. Salansonin kuoleminen sydänkohtaukseen vuonna 2003 oli kova isku tallille. Tästä huolimatta Voeckler piti Ranskan ympäriajon johtajan keltaista paitaa 10 päivän ajan vuoden 2004 ympäriajossa. Voeckler piti samaan aikaan hallussaan myös Ranskan mestarin paitaa ja näin hänestä tulikin kansallinen sankari.
Magnus Enckell
Elämäkerta
Enckell lienee ollut homoseksuaali, mutta hänellä oli poika, Jorgen Magnus Enckell (1903–1989), jonka äiti oli Anna Emilia Holmlund.
Team TotalEnergies
Nykyinen talli
Viime vuosien merkittävimmät saavutukset ovat olleet Xavier Florencion voitto Clásica de San Sebastiánissa 2006, Voecklerin (2007) ja Pierrick Fédrigon (2008) voitot GP Ouest-France -kilpailussa, Anthony Charteaun mäkikirikilpailun voitto Ranskan ympäriajossa 2010, Pierre Rollandin nuorten kilpailun voitto Ranskan ympäriajossa 2011 ja Thomas Voecklerin mäkikirikilpailun voitto Ranskan ympäriajossa 2012. Vuoden 2011 Tourilla Voeckler piti toistamiseen kymmenen päivää kokonaiskilpailun johtajan keltaisa paitaa. Tallin ajajat ovat lisäksi saavuttaneet etappivoittoja suurissa ympäriajoissa.
Magnus Enckell
Elämäkerta
Enckell kuoli näyttelymatkalla Tukholmassa keuhkokuumeeseen, ja hänet on haudattu Husulan hautausmaalle Haminaan.
Haminan kaupunki ilmoitti Enckellin 150-vuotissyntymäpäivänä 9. marraskuuta 2020, että hänelle asennetaan Raatihuoneenkadun Tähtikadulle oma tähti. Tähti paljastettiin 10. syyskuuta 2021.
Suurnäyttely
Ateneumissa oli tarkoitus järjestää syksystä 2020 kevääseen 2021 kestävä suuri näyttely Enckellin tuotannosta viiden vuosikymmenen ajalta; maalauksista, piirustuksista, luonnoskirjoista ja valokuvista. Koronaviruspandemian takia näyttely oli kuitenkin avoinna vain kuukauden. Suurnäyttely oli uudelleen esillä Tampereen taidemuseossa 2. lokakuuta 2021 – 31. tammikuuta 2022.
Japanin Alpit
Japanin Alpit ovat vuoristo Japanin pääsaaren Honshūn keskiosassa. Japanin korkein vuoristo koostuu Hida-, Kiso- ja Akaishi-vuoristoista (Pohjois-, Keski- ja Etelä-Alpeista).
Etelä-Alpeilta noin 60 km itäkaakkoon sijaitsevan Fujin (3 776 m) jälkeen seuraavaksi korkeimpia vuoria Japanissa ovat Etelä-Alppien Kitadake (3 193 m) ja Pohjois-Alppien Hotakadake (3 190 m). Keski-Alppien korkein vuori on Komagatake (2 956 m).
Smokey Robinson
William ”Smokey” Robinson, Jr. (s. 19. helmikuuta 1940 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän kuuluu 1960-luvun keskeisiin R&B- ja soulmusiikin esittäjiin yhdessä yhtyeensä The Miraclesin kanssa, ja lisäksi hän teki paljon musiikkia muille artisteille.
Timon ja Pumba
Timon ja Pumba viettävät viidakossa joutilasta elämää käyttäen mottonaan sanontaa ”hakuna matata”. Kaverukset elelevät kylpien vesiputouksissa ja geysir-lähteissä, roikkuen liaaneissa ja syöden ravinnokseen ötököitä. Ensimmäisessä Leijonakuningas-elokuvassa Timon ja Pumba pelastavat Simban ja vievät tämän toipumaan keitaalle.
Smokey Robinson
Oman muusikonuransa lisäksi Robinsonia pidetään Berry Gordyn ohella keskeisimpänä vaikuttajana Motown-yhtiön tyyliin ja soundiin. Hän toimi yhtiössä lauluntekijänä, tuottajana ja varatoimitusjohtajana.
Timon ja Pumba
Timonin ja Pumban alkuperäiset äänet olivat Nathan Lane ja Ernie Sabella.
Smokey Robinson
Elämä ja ura
Robinson syntyi Detroitissa vuonna 1940 ja kasvoi Brewsterin kaupunginosassa. Hänen isänsä oli rekkakuski, joka oli paljon poissa kotoa. Lempinimensä ”Smokey Joe” Robinson sai sedältään. Kun Robinsonin äiti kuoli, pojan kasvatti hänen isosiskonsa.
Timon ja Pumba
Moviefone listasi Timon ja Pumban sijalle 19 kaikkien aikojen 25 parasta animaatioelokuvien hahmoa.
Smokey Robinson
Elämä ja ura
Robinson alkoi varhaisteini-ikäisenä laulaa ystäviensä kanssa doo-wop-yhtyeissä. Hän perusti vuonna 1955 lauluyhtyeen nimeltä The Five Chimes, joka vaihtoi vuotta myöhemmin nimekseen The Matadors. Jäsenvaihdosten jälkeen yhtye otti nimekseen The Miracles, ja se alkoi saada nimeä Detroitin R&B-piireissä.
Robinson tapasi vuonna 1958 lauluntekijä Berry Gordyn, joka sai Miraclesille levytyssopimuksen End Recordsille. Yhtyeen ensimmäinen single ”Got a Job” julkaistiin saman vuoden lopussa. Sitä myytiin kohtalaisesti Detroitissa, mutta maanlaajuisesti se ei vielä menestynyt, kuten eivät yhtyeen seuraavatkaan singlet.
Kun Gordy perusti oman levymerkin nimeltä Motown, The Miraclesista tuli sen ensimmäinen artisti. Robinsonin kirjoittama ”Shop Around” (1960) oli Motownin ensimmäinen kansallinen hittisingle.
Robinson erosi vuonna 1970 Miraclesista voidakseen viettää enemmän aikaa perheensä kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin hän palasi levytysstudioon ja julkaisi vuonna 1973 soolo-albumin Smokey. Sitä seurasi sarja uusia sooloalbumeita, ja Robinsonin singlet nousivat edelleen singlelistoille. Viimeisen Motown-albuminsa Love, Smokey Robinson julkaisi vuonna 1990, minkä jälkeen hän on levyttänyt muun muassa SBK Recordsille sekä omalle Robso Records -yhtiölle. Robinson on jatkanut uusien albumien julkaisemista 2010-luvulle saakka.
Robinson nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1987. Robinson voitti vuonna 1987 Grammy-palkinnon parhaasta miesartistin R&B-esityksestä laulullaan "Just to See Her". Hänelle myönnettiin legenda-Grammy vuonna 1990 ja elämäntyö-Grammy vuonna 1999.
Robinson oli naimisissa Claudette Rogersin kanssa vuosina 1959–1986.
Mannerheim-linja
pienoiskuva|Mannerheim-linjan kulku kartalla esitettynä. Mannerheim-linja oli kantalinnoitettu puolustuslinja, joka kulki Karjalankannaksella Laatokalta Suomenlahdelle. 132 kilometriä pitkä linja oli talvisodan merkittävimpien taistelujen paikka ja saavutti kansainvälisessä lehdistössä suuren maineen.
Viipurin ja Neuvostoliiton rajan välille suunniteltiin kolme puolustuslinjaa. Rajaa lähinnä oleva kutsuttiin aluksi pääasemaksi, keskimmäistä väliasemaksi ja Viipuria lähinnä olevaa taka-asemaksi. Pääaseman vahvin kohta sijaitsi Summan alueella, jonka kautta uhkaavin hyökkäysura kulki. Talvisodan ajan lehdistössä pääasema nimettiin kuitenkin Mannerheim-linjaksi puolustusvoimien ylipäällikkö Mannerheimin mukaan. Nimen keksi Jorma Gallen-Kallela.
Suunnittelu
pienoiskuva|290px|Estekivet, vahvistettu piikkilangalla. Taustalla Sj 5 eli "Miljoonalinnake". Suomen itsenäistymisen jälkeen Suomessa koettiin Neuvosto-Venäjä ainoaksi mahdolliseksi sotilaalliseksi uhaksi ja Karjalankannas puolustuksen uhanalaisimmaksi paikaksi. Siksi Karjalankannaksen puolustuksellista linnoittamista pidettiin kiireellisenä. Tärkeimpänä Karjalankannaksella linnoitettavaksi pidettiin sen länsiosaa, koska itäosassa oli Vuoksen, Suvannon ja Taipaleenjoen muodostama vesistölinja, joka tuki puolustusta.
Ensimmäinen vaihe 1920-luvulla
Kantalinnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1920 Enckellin linjauksen mukaan. Hän päätti suosia linnoitteina leveällä ampumasektorilla edustatulta ampuvia kasematteja. Niiden tärkein etu oli halpuus, mutta Enckellin suunnitelmaa vastustettiin siksi, että useiden toisensa leikkaavien sivustatulta ampuvien konekiväärien linnoitusjärjestelmä olisi vahvempi. Enckell joutui taloudellisesta ratkaisustaan huolimatta vastakkain sen näkemyksen kanssa, että puolustusmäärärahoja olisi suunnattava pikemminkin Suomen puolustusvoimien operaatiokelpoisuuden kehittämiseen. Kun hän erosi vuonna 1924, linnoitustyöt lakkasivat. Tähän mennessä Karjalankannakselle oli rakennettu aseistettuja kantalinnoitteita siten, että Länsi-kannaksella oli 62 konekivääri- ja 2 tykkikasemattia, ja Itä-kannaksella 20 konekiväärikasemattia ja 6 tykkiasemaa.
Kantalinnoitustyöt käynnistyivät jälleen vuonna 1931 ja jatkuivat talvisotaan asti. Tällöin pääpuolustusaseman suunnitelmia siirrettiin Länsi-kannaksella osittain kaakommaksi. 1930-luvulla rakennettiin kasematteja suurempia bunkkereita, joita valmistui vuosittain kahdesta kolmeen. 1930-luvun lopulla myös modernisoitiin 1920-luvulla rakennettuja kasematteja joko muuttamalla niitä sivustatulta ampuviksi bunkkereiksi tai erilaisiksi suojiksi valamalla ampuma-aukot umpeen. Johan Fabritius toimi Linnoitustoimiston päällikkönä vuosina 1935–1938. Konekivääribunkkereita oli pääasemassa sodan alkaessa 42 kappaletta, joista 25 modernimpaa Länsi-kannaksella ja 17 vanhempaa Itä-kannaksella. Itä-kannaksella oli lisäksi vanhat 6 tykkiasemaa. Mannerheim-linjaan käytettiin 14 520 kuutiometriä betonia, siinä missä sitä lyhyempään VT-linjaan käytettiin noin 400 000 kuutiometriä.
Toinen vaihe 1930-luvulla
Kenttävarustustyöt alkoivat 1930-luvun lopulla. Suuri osa kenttävarustuksista rakennettiin kesällä 1939 vapaaehtoistyönä ja YH:n aikana. Pääasemaan rakennettiin konekivääripesäkkeitä ja -korsuja yhteensä 606 (Länsi-kannakselle 438 ja Itä-kannakselle 168). Piikkilankaesteitä vedettiin 331 kilometriä (Länsi-kannakselle 214 km ja Itä-kannakselle 117 km) ja panssariesteinä käytettyjä 2–3 tonnin kivenlohkareiden rivistöjä laskettiin 136 kilometriä (Länsi-kannakselle 85 km ja Itä-kannakselle 51 km). Koska pääasemalla oli pituutta noin 140 kilometriä, tuli siihen kilometriä kohden keskimäärin 4 kenttälinnoitettua konekivääripesäkettä, 2,5 kilometriä piikkilankaestettä ja 1 kilometri panssariestettä.
Pääaseman pituudesta 80 kilometriä nojasi vesistöön ja maarintamaa oli noin 60 kilometriä. Linjan maasto oli kauttaaltaan suhteellisen alavaa. Maarintaman edessä olevasta maaperästä oli 30 prosenttia suota ja 70 prosenttia kovaa maata. Kovasta maasta noin 75 prosenttia oli metsämaata ja viljeltyä noin 20 prosenttia. Pääasemalinjan taakse pyrittiin sijoittamaan tukilinja 0,5–1 kilometrin päähän.
Vain pääasemalla oli rakenteellista lujuutta. Väliasema ja taka-asema olivat pääosin kenttälinnoitettuja ja osin suunnitteluasteella.
Pääaseman lohkot talvisodan aikana
upright|pienoiskuva|Kuva esittää todennäköisesti Sk. (Summankylä) 10 - korsun sisätiloja. Mannerheim-linjan pääaseman lohkot lännestä itään talvisodan aikana:
Suomenlahden rannikolla oli kaksi rannikkotykistön linnaketta, jotka tukivat pääasemaa. Saarenpään linnake sijaitsi Koivistonsaaren etelä–lounaispäässä. Sen pääaseina olivat kuusi 254- ja kaksi 152-millimetristä kanuunaa. Humaljoen rannikkolinnake sijaitsi Karjalankannaksen rannalla Koivistonsaaren vieressä. Sen pääaseina olivat kuusi 152-millimetristä kanuunaa. Linnakkeiden tehtävänä oli estää Neuvostoliiton laivaston pääsy Viipurinlahdelle.
Inkilän lohko oli 9 kilometriä pitkä linja Suomenlahden Kyrönniemenlahdelta Kuolemanjärven eteläkärkeen. Puna-armeija käytti kolmea nimeä Inkilän lohkolle: Suurpentikkälän solmu, Inkilän solmu ja Muurilan solmu. Inkilässä oli seitsemän bunkkeria. Inkilä sai merkittävää tulitukea Suomenlahden rannikkotykeiltä.
Summankylän lohko oli 4 kilometriä pitkä linja Summajoen pohjoisimmasta mutkasta Summajärveen. Summankylässä oli neljä kasemattia ja 13 bunkkeria.
Leipäsuon lohko oli 800 metriä leveä kaistale Pietari–Viipuri-radan ja Tassiolampien välillä. Puna-armeija kutsui Leipäsuon lohkoa Rautatiesolmuksi. Leipäsuolla oli kaksi bunkkeria, joiden takana viisi kasemattia.
Suurniemen lohko oli noin 2 kilometrin pituinen linja Muolaanjärven lounaisrannan Suurniemestä lounaaseen. Puna-armeija kutsui lohkoa Väisäsen vastarintasolmuksi. Lohkolla oli viisi aseistettua bunkkeria.
Järvikannaslinja oli yli 30 kilometrin pituinen linja Muolaanjärveltä Vuoksen Pasurinlahteen, joka kulki Yskjärven, Kirkkojärven ja Punnusjärven poikki. Linja oli ainoastaan kenttälinnoitettu. Siellä oli esimerkiksi 167 konekiväärikorsua.
Vuoksen ja Suvannon pohjoisranta muodosti puolustuslinjan. Järvien tärkeimmissä ylimenopaikoissa oli yhteensä kuusi sulkulinnaketta, jotka koostuivat tykkiasemista ja konekiväärikasemateista.
Taipaleen lohko oli linja Suvannolta Mustaojalle ja Taipaleenjoen ja Kaarnajoen mutkaan. Lohkolla oli kahdeksan konekiväärikasemattia.
Laatokan rannikkotykistö muodostui Järisevän rannikkolinnakkeesta ja Kaarnajoen patterista. Järisevä sijaitsi Järisevänniemessä Taipaleenjoen pohjoispuolella. Siellä oli yksi 120- ja kaksi 87-millimetristä tykkiä. Kaarnajoen patteri sijaitsi sisämaassa kilometrien päässä Kaarnajoelta Koverojan koillispuolella. Siellä oli neljä 152-millimetristä tykkiä. Laatokan rannikkotykistö antoi merkittävää tulitukea Taipaleen lohkolle.
Kantalinnoitetut väliaseman lohkot talvisodan aikana
Marraskuun 1939 lopulla pääasemaa siirrettiin etelämmäksi siten, että Muolaanjärven ja Äyräpäänjärven väliset ennen pääasemaan kuuluneet kantalinnoitteet merkittiin osaksi väliasemaa ja järvikannaslinja perustettiin osaksi pääasemaa.
Muolaan kannaksen kaista oli noin kolmen kilometrin levyinen Muolaanjärven ja Äyräpäänjärven välinen linja. Siellä oli 12 vanhaa kasemattia ja 12 helmikuuhun 1940 mennessä valmistunutta bunkkeria.
Salmenkaidan kaista oli noin 9 kilometriä pitkä Salmenkaitajoen pohjoisranta Äyräpäänjärven ja Vuoksen välillä. Puna-armeija nimitti sitä Ritasaaren vastarintasolmuksi. Siellä oli kahdeksan vanhaa kasemattia ja 24 helmikuuhun 1940 mennessä valmistunutta bunkkeria.
Talvisodan taistelut
pienoiskuva|Tuhoutunut Sk16 bunkkeri vuonna 2009. Karjalankannaksen puolustuksesta vastasi Kannaksen armeija. Painopiste oli Länsi-kannaksella, jota puolusti II armeijakunta neljällä divisioonalla. Itä-kannaksella oli III armeijakunta kahdella divisioonalla. Talvisodan alussa Karjalankannakselle oli keskitetty suojajoukot, joiden tehtävänä oli viivyttää hyökkääjää, kunnes kenttäarmeija olisi saatu sijoitettua pääasemaan. Pääaseman tehtävänä oli sitten torjua kaikki hyökkäykset.
Puna-armeijan ensimmäinen offensiivi
Neuvostoliiton 7. armeijan tehtävänä oli murtaa suomalaisten asemat, vallata Viipuri ja edetä Helsingin ja Päijänteen tasalle. Puna-armeijan käsityksen mukaan paras hyökkäysreitti Karjalankannaksella kulki kapeaa kaistaa Valkeasaarelta Viipuriin Pietari–Viipuri-radan mukaan.
Talvisota alkoi 30. marraskuuta 1939 ja suomalaiset suojajoukot vetäytyivät pääasemaan 10. joulukuuta mennessä. Länsi-kannaksella Neuvostoliiton 7. armeijan joukot saavuttivat pääaseman 12. joulukuuta Muolaanjärven eteläpuolella ja aloittivat ensimmäisen murtoyrityksensä 17. joulukuuta. Itä-kannaksella alkoi yritys Taipaleenjoen ylittämiseksi 6. joulukuuta. Puna-armeijan jalkaväki hyökkäsi linnoitteiden kimppuun tykistön ja ilmavoimien tukemana. Bunkkerit kestivät tykkitulta hyvin ja pommitukset olivat epätarkkoja. Eräs patteri ampui yhtä bunkkeria kohti 1 800 kranaattia onnistuen vain irrottamaan siitä pieniä palasia. Hyökkääjän eteneminen jäi vaatimattomaksi ja tappiot suuriksi. 7. armeija keskeytti hyökkäystoimet 26. joulukuuta.
Puna-armeijan toinen offensiivi
pienoiskuva|Suomalaisia juoksuhaudassa Taipaleenjoella. Puna-armeija muodosti 7. tammikuuta 1940 Luoteisen rintaman vastaamaan tehtävästä edetä Viipurin suuntaan. Rintama koostui 13. armeijasta, jonka tehtävä oli murtaa Mannerheim-linja Itä-kannaksella, ja 7. armeijasta, joka keskittyi nyt vain Länsi-kannakseen.
1. helmikuuta Luoteinen rintama aloitti suurhyökkäyksen, joka keskittyi Länsi-kannakselle Summankylän ja Summajärven lohkoille. Pääasema alkoi murtua Summassa 11. helmikuuta, kun Puna-armeijan onnistui saartaa ja räjäyttää useita kantalinnoitteita.
Taistelut väliasemassa
Länsi-kannaksella väliasema osoittautui pääasemaa heikommaksi, koska sen kantalinnoitteet olivat harvemmassa ja vanhentuneita sekä maasto oli puolustajalle epäedullisempaa. Väliaseman puolustus kesti yhdeksän päivää.
Suomalaiset alkoivat vetäytyä Länsi-kannaksen väliasemasta taka-asemaan 27. helmikuuta Kannaksen armeijan käskystä. Tällöin useimmat Muolaan kannaksen kaistan ja Salmenkaidan kaistan kantalinnoitteet olivat tuhotut.
Taistelut taka-asemassa
Puolustajien siirryttyä Länsi-kannaksella taka-asemaan, oli se heikosti varusteltu ja sen kenttälinnoitukset keskeneräiset. Viipurinlahdella taka-asema oli konkreettisesti turvaton.
Viipurinlahden taistelussa Puna-armeija saavutti taka-aseman 1. maaliskuuta, kun sen partiot yrittivät tunkeutua Teikarsaareen. Puna-armeija läpäisi Viipurinlahden taka-aseman 3. maaliskuuta, kun suomalaiset vetäytyivät Teikarsaaresta vajaan vuorokauden taistelun jälkeen. Heikko taka-asema viivytti hyökkääjän etenemistä Viipurinlahden yli mantereelle vain viikon verran, kun suomalaiset luopuivat Viipurinlahdella taka-asemasta viimeistään 10. maaliskuuta. Sisämaahan Puna-armeija nousi ensimmäisen kerran Häränpäänniemessä 2. maaliskuuta ja sai ensimmäisen pysyvän sillanpääaseman Vilaniemessä 5. maaliskuuta.
Viipurin edustalla Puna-armeija saavutti taka-aseman 1. maaliskuuta. Täällä taka-asema alkoi murtua 3. maaliskuuta, kun puolustaja menetti lopullisesti taka-asemaan kuuluneet läheiset saaret ja maalla suoritettu vastahyökkäys menetettyjen asemien takaisin valtaamiseksi epäonnistui.
Keski-kannaksella etulinja saavutti taka-aseman 11. maaliskuuta.
Mannerheim-linja talvisodan jälkeen
Neuvostoliitto tuhosi betoniset puolustuslaitteet, kun se sodan päätyttyä sai Karjalankannaksen haltuunsa. Jatkosodassa linjalla ei ollut merkitystä, ainoastaan linjan pohjoisosia, jotka kuuluivat VT- ja VKT-linjaan kunnostettiin vuosina 1943–1944.
Njuhtša
thumb|right|200px|Njuhtšan kunta Belomorskin piirin kartalla.
Njuhtša  on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan itärajalla Belomorskin piirissä Venäjällä. Njuhtšan maalaiskunta (ven. selskoje poselenije) sijaitsee Vienanmeren Äänislahden rannalla ja rajoittuu idässä Arkangelin alueeseen ja muualla Suman kuntaan.
Njuhtšan kylä
Njuhtšan kylä sijaitsee Njuhtšajoen rannalla, lähellä Belomorskista Onegaan johtavaa rautatietä. Njuhtšan rautatieasema sijaitsee 116 kilometriä Belomorskista ja kaksi kilometriä Njuhtšajoen rautatiesillasta itään. Kylään nähden asema sijaitsee noin kaksi kilometriä kaakkoon, ja sinne johtaa kapea soratie. Vuonna 2008 kylässä oli 390 asukasta. Väestö saa elantonsa kalastuksesta ja karjankasvatuksesta. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kirjasto ja vapaa-ajankeskus.
Historia
Njuhtšan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1436. 1400-luvulla kylä kuului novgorodilaiselle pajarirouvalle Marfa Posadnitsalle, joka lahjoitti sen Solovetskin luostarille. Vuonna 1702 kylän kautta vedettiin Keisarin tie.
Historiallinen Njuhtšan kunta käsitti suunnilleen Njuhtšajoen vesistön alueen. Lisäksi siihen kuului Kantosaari ja Lukkarinnokka -nimiset saaret Vienanmerestä. Kunta rajoittui pohjoisessa Vienanmeren Äänislahteen, lännessä Kuolisman kuntaan ja etelässä Petrovo Jamin kuntaan. Vuonna 1907 kunnassa oli 2 018 asukasta, jotka olivat pääasiassa venäläisiä. Kuntaan kuuluivat Njuhtšan, Malenkan ja Ostamajärven kylät. Kunta lakkautettiin 1920-luvulla ja liitettiin kyläneuvostona Belomorskin piiriin. Nykyisin entisen kunnan alue kuuluu Njuhtšan ja Suman kuntiin. Vuonna 1926 Njuhtšan kyläneuvoston alueella oli 1 912 asukasta, jotka kaikki olivat kansallisuudeltaan venäläisiä. Vuonna 1996 Njuhtšan kylähallintoalueella oli 490 asukasta.
Färingsö
pienoiskuva|Stenhamran asuinalue ja koulukeskus pienoiskuva|[[Svartsjön linna]] pienoiskuva|Kasvihuone Svegronin toimipiste Svartsjönissä Färingsö eli Svartsjölandet on Mälarenin saari Ruotsissa Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä. Saari on Ruotsin toiseksi suurin järvisaarin Selaönin jälkeen.
Maantietoa
Färingsö sijaitsee Mälarenin itäosassa Tukholman kaupungin ja läntisen saaren Ekerönin välissä. Saarien väliin jää pitkä salmi Långtarmen, Färingsön itäpuolelle jää etelässä Lambarfjärden ja pohjoisessa Lövstafjärden, kaakkoispuolelle Mörbyfjärden ja koillispuolelle Görväln. Kaakkoispuolella sijaitsee Lovön, jonka kautta tulee Tukholmasta maantie. Tie ylittää Lullehovsundetin siltaa pitkin saaren kaakkoispäähän.
Färingsön pituus on 17,2 kilometriä ja leveys on 7,1 kilometriä. Sen pinta-ala on 8 200 hehtaaria eli 8,2 neliökilometriä. Saaren ympärillä on runsaasti muita saaria. Ekerönin ja Lovönin lisäksi voidaan mainita saaren luoteispäässä sijaitsevat Dävensö ja Eldgarnsö, itäpuolella sijaitsevat pienemmät saaret Lambarön ja Skäftingeholmen. Saarella on neljä erityistä aluetta: Svartsjöviken, Törnbyviken, Väntholmen ja Igelviken. Törnbyviken on pari kilometriä pitkä lähes umpeen kasvamassa oleva lahti Stenhamran eteläpuolella. Sen lahdensuuhun on ruopattu kanava, josta veneet pääsevä lahdessa sijaitsevaan venesatamaan. Väntholmen on pitkä niemi, jonka suojaan jää Väntholmsviken. Lahdelta työntyy etelään kolme kilometriä pitkä Hilleshögviken, jonka pohjukasta alkaa ruoppaamalla auki pidetyn Svartsjövikenin lahdensuu. Tämänkin lahden pohjukka on kasvamassa umpeen. Viereinen erilleen kuroutunut järvi Igelviken on sen sijaan vesikasvillisuudesta vapaa.