cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gjumri
Gjumri tai Kumairi on kaupunki Širakin maakunnassa Armeniassa lähellä Turkin rajaa. Kaupungin nimi oli Aleksandropol 1840–1924, sitten Leninakan 1924–1990. Väkiluku oli 121 976 (väestönlaskenta 2011), mikä tekee siitä Armenian toiseksi suurimman kaupungin.
Linnoituksen ympärille kasvanut kaupunki nimettiin 1840 Aleksandropoliksi Venäjän keisari Nikolai I:n puolison Aleksandra Fjodorovnan mukaan. Se oli tärkeä Venäjän sotilastukikohta Kaukasiassa. Venäjän-Turkin sotien aikana sinne pakeni armeeneja Osmanien valtakunnasta. Nykyisestä Armenian pääkaupunki Jerevanista tuli tärkeämpi vasta itsenäistä Armenian tasavaltaa 1918 ja Armenian neuvostotasavaltaa 1920 perustettaessa. Vuonna 1924 kaupunki nimettiin uudelleen Leninakaniksi Leninin kuoleman muistoksi. Se oli neuvostotasavallan tärkeä teollisuuskeskus.
Vuonna 1988 maanjäristys tuhosi suuren osan kaupunkia ja tappoi 24 000 asukasta.
Gjumri on merkittävä rautateiden risteyspaikkakunta Armeniassa. Sinne saapuu Georgian Tbilisistä Armenian länsiosien läpi kulkeva päärata Tbilisi–Armenian raja–Ajrum–Gjumri(risteysasema)–Armavir–Masis (risteysasema). Gjumrista erkanee länteen, Turkin puolelle (Kars–...) johtava ratayhteys sekä pistorata kaakkoon Maralikiin. Kaupungissa on myös lentoasema.
Kaupungissa on Venäjän Armeniassa olevien sotajoukkojen päämaja.
Tunnettuja gjumrilaisia
Serkukset, syntyivät entisessä Aleksandropolin kaupungissa, nykyisessä Gjumrissa.
Gjumrin nähtävyydet
Gjumrin kaupungissa on paljon nähtävyyksia. Gjumrissa on paljon vanhoja kirkkoja, joista monia on kunnostettu. Kaupungissa on paljon patsaita muun muassa Äiti Armenian patsas. Gjumrissa on useita museoita, teattereita ja taidegallerioita. Kaupungissa on myös säilynyt muutamia historiallisia rakennuksia.
Pikkuvirmajuuri
Pikkuvirmajuuri (Valeriana dioica) on monivuotinen kasvilaji, joka kuuluu nykyisessä luokittelussa kuusamakasveihin. Se on 20–60 senttimetriä korkeaksi kasvava virmajuurentuoksuinen ruoho. Laji on kaksikotinen (lajinimi dioica), hede- ja emikukat kasvavat eri yksilöissä. Kukintona on tiivis kerrannaisviuhko, kukat ovat vaaleanpunaiset. Hedekasveissa kukinnot ovat leveämpiä ja yksittäiset kukat teriöltään suurempia kuin emikasveissa. Hedelmänä on pieni lenninhaivenellinen pähkylä.
Pikkuvirmajuuri esiintyy suuressa osassa Eurooppaa ja Turkissa. Suomessa se ei kasva. Pohjoismaissa lajia esiintyy eteläosissa.
Residy
Analyyttisen funktion f residyllä tarkoitetaan f:n Laurentin sarjan termin z^{-1} kerrointa a_{-1}. Residyjen hyödyllisyys tulee näkyviin integraaleja laskettaessa. Tätä menetelmää kutsutaan residylauseeksi.
Röntgentutkimus
Röntgentutkimuksen aloitti saksalainen Wilhelm Röntgen keksiessään röntgensäteilyn. Röntgensäteet saivat poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tieteilijöiden kuin maallikoiden keskuudessa. Uudesta säteilystä kehittyi nopeasti lääketieteellinen röntgenkuvaus. Myös röntgendiffraktio keksittiin pian röntgensäteiden löytymisen jälkeen.
Röntgentutkimus jaotellaan säteilyturvallisuuskeskuksessa lääketieteelliseen kuvantamiseen ja teolliseen radiografiaan. Lääketieteellisiä tutkimuksia arvioidaan tehtävän maailmassa noin 5 miljardia tutkimusta vuodessa.
Toiminta
Röntgentutkimus perustuu lääketieteessä sähkömagneettisen säteilyn kykyyn läpäistä eri tavalla raskaita ja kevyitä atomeita. Lääketieteellisessä kuvauksessa rasvakudos ja ilmapitoinen keuhkokudos läpäisevät röntgensäteitä hyvin, ja ne näyttävät röntgenkuvissa tummilta, kun taas esimerkiksi luukudos absorboi tehokkaasti sähkömagneettista säteilyä eikä laske siitä läpi, jolloin luut näyttävät röntgenkuvissa vaaleilta.
Varhaishistoria
thumb|230px|Varhainen Crooken röntgenkuvausmenetelmä 1800-luvun lopulta. Röntgentutkimuksen periaatteen keksi saksalainen Wilhelm Röntgen vuonna 1895. Hän tajusi, että löytämillään säteillä pystyi valottamaan filmin. Hän sai löydöstään maailman ensimmäisen Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1901, mutta suhtautui löytämäänsä säteilyyn vaatimattomasti. Röntgenin löytö aiheutti pienen vallankumouksen fysiikan alalla, ja useat tieteilijät aloittivat sen tutkimisen. Löytö sai poikkeuksellisen innokkaan vastaanoton niin tieteilijöiden kuin maallikoiden keskuudessa.
Keksijä Thomas Edison kiinnostui myös röntgensäteilystä luettuaan Yhdysvalloissa Wilhelm Röntgenin artikkelin. Edison keksi, että scheeliitti fluoresoi röntgensäteilyä paljon kirkkaammin kuin Röntgenin käyttämä platinasyanidi Pt(CN)42-. Havaintonsa pohjalta Edison rakensi maailman ensimmäisen kaupallisen läpivalaisulaitteen, joka kuitenkin altisti katselijan silmät suoralle säteilylle. Edison melkein menetti näkönsä työskennellessään ahkerasti läpivalaisun kanssa. Lisäksi hänen apulaisensa Clarence Dally sairastui säteilysairauteen ja myöhemmin syöpään oltuaan paljon koekaniinina Edisonin läpivalaisuprojektissa. Kauhistunut Edison lopetti työnsä röntgensäteilyn kanssa näiden henkilökohtaisten menetyksien takia.
Vuonna 1912 Walter Friedrich ja Paul Knipping toteuttivat yhteistyönä ensimmäisen röntgendiffraktiotutkimuksen. Röntgendiffraktiokuvauksia alettiin nopeasti käyttää apuvälineenä kemian, geologian, metallurgian ja biologian tutkimisessa. Röntgendiffraktio perustui Max von Lauen oivallukseen, että röntgensäteilyn aallonpituus on kiteen ionien atomitason etäisyyksien suuruusluokkaa ja täten röntgensäteet diffraktoituvat kiteistä.
Moderni röntgentutkimus
Röntgenkuvauksen kehittyessä ensimmäisen maailmansodan jälkeen alalle alkoi kehittyä jo aiemmin kehitetyn läpivalaisun lisäksi muita erikoistuvia tekniikoita, kuten varjoainekuvaukset barium- tai jodivarjoaineen kanssa. Ensimmäisiä leikekuvauksia ja myöhemmin kolmiulotteisia kuvauksia tarjosivat tomografiatekniikat. Tietokonekerroskuvausten avulla päästään nykyisin lähes patologisen näytteen tarkkuuteen joissain keuhkojen sairauksissa. Ruotsalaisen radiologin, Sven Ivar Seldingerin vuonna 1953 kuvaama katetriröntgenkuvaus erikoistui nykyiseksi verisuonten varjoainekuvaukseksi.
1900-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa suurimmat muutokset lääketieteellisessä röntgentutkimuksessa ovat tapahtuneet ilmaisintekniikassa ja digitaalisen radiografian tietokoneiden ohjelmistoissa. Parannukset ovat mahdollistaneet entistä nopeammat kuvaukset, pienemmät potilasannokset ja paremman kuvanlaadun. Nykyisin on suurimmaksi osaksi siirrytty röntgenfilmien käytöstä digitaaliseen kuvantamiseen. Ensimmäinen filmitön järjestelmä oli kuvalevyjärjestelmä CR-kaseteille (Computed radiography). Järjestelmässä kuva muodostuu filmin sijaan uudelleenkäytettävälle kuvauslevylle, joka luetaan CR-luentakoneella optisesti. Tuorein menetelmä röntgenkuvauksessa on suoradigitaalinen järjestelmä (Direct radiography, DR). DR-järjestelmissä kuvalevyilmaisin siirtää kuvan suoraan tietokoneelle ihmissilmän katseltavaksi.
Säteilyn käyttö lääketieteessä
thumb|200px|Thorax- eli keuhkokuva
Terveydenhuolto
Suomessa tehdään vuosittain noin 3,9 miljoonaa röntgentutkimusta ja lisäksi noin 1,3 miljoonaa tavanomaista hammaskuvausta ja lähes 200 000 hampaiden panoraamakuvausta. Maailmassa tehdään yhteensä arvioiden mukaan ainakin 5 miljardia röntgentutkimusta vuodessa. Molemmissa luvuissa on otettu huomioon kaikki säteilytutkimukset, ei pelkästään perinteiset röntgenkuvaukset. Eniten tehdään keuhkojen ja luuston röntgentutkimuksia. Hammaskuvia otetaan myös paljon, mutta annos potilasta kohden on pieni. Eniten säteilyä saadaan muista tutkimuksista kuin perinteisistä röntgenkuvauksista: Angiografiatutkimuksista ja erilaisista hoitotoimenpiteistä, kuten tukkeutuneen verisuonen avauksesta voi koitua suuri annos potilaalle. Niistä aiheutuva annos voi olla jopa satoja millisievertejä tutkimusta kohti. Myös tietokonetomografiatutkimuksissa annos voi olla suuri.
Röntgensäteilyn käyttö lääketieteellisessä diagnostiikassa perustuu röntgensäteilyn kykyyn läpäistä kehon kudoksia, mutta myös siihen, että säteily vaimenee kudoksissa niiden alkuainekoostumuksesta ja tiheydestä riippuvalla tavalla. Röntgenkuvauksen kaksiulotteisuuden takia kuvattavasta kohteesta tulisi ottaa ainakin kaksi kuvaa eri suunnilta, jos se on kuvauksesta riippuen mahdollista. Esimerkiksi luut saattavat näyttää täysin vahingoittumattomilta toiselta suunnalta ja toiselta suunnalta kuvattaessa paljastuu sitten murtuma tai virheasento. Yleensä kuvataan etu- tai takakuva ja sitten sivukuva. Joskus kuvataan myös viisto- tai erikoisprojektioita. Mammografiassa otetaan usein ylä-ala suunnan kuvan lisäksi sivukuvan sijasta ensisijaisesti viistoprojektio, kuten myös jalkaterän ja kämmenen luiden kuvauksissa. Yleisiä erikoisprojektioita ovat ranteen veneluun kuvaukset ja lannerangan taivutuskuvat.
Lääketieteelliseen röntgenlaitteistoon kuuluu generaattorin ja röntgenputken lisäksi telineet, joiden avulla röntgenputki ja kuvareseptori pidetään paikallaan ja potilas saadaan aseteltua tutkimusta varten. Laitteiston telineet voivat olla erilliset tai ne voivat muodostaa kiinteän kokonaisuuden. Mammografiatutkimuksissa kuvattava kohde eli rintarauhanen litistetään kuvausta varten kahden levyn väliin. Kuvan tarkkuus ja kontrasti paranevat, kun teline litistää rinnan on ohueksi ja tasaisemmaksi lähemmäksi ilmaisintekniikkaa tai filmiä. Isotooppikuvantamisessa potilasta ei säteilytetä ulkopuolelta kuten tavallisessa röntgenkuvauksessa, vaan potilaaseen viedään radioaktiivista isotooppia, jonka lähettämää säteilyä kuvataan gammakameralla. Kuvauksesta riippuen radiolääke annetaan joko suonensisäisesti, hengitysteitse tai suun kautta nautittavana.
Röntgenkuvauksia käytetään lääketieteessä myös sädehoidon apuvälineenä paikanvarmennukseen. Sädehoidossa ei käytetä nykyisin röntgenhoitoja, vaan lineaarikiihdyttimillä tuotettua korkeaenergiaisempaa säteilyä. Sädehoidossa potilaalle annetaan erittäin suuri sädeannos, joskus jopa 80 Gy pitkänä, joskus usean viikon ajanjaksona. Sädehoitoa annetaan vielä yleensä usealta eri suunnalta jokaisella hoitokerralla, joten sädetettävän kohteen paikan varmennus on tärkeää. Hoitokenttiä voidaan varmentaa kuvaamalla potilasta joko hoidonaikaisilla säteillä (, EPI) tai röntgensäteillä (, OBI). EPI kuvaukset eivät ole röntgenkuvausta ja ne ovat laadultaan heikompia, koska niissä säteily on erittäin läpitunkevaa megavoltti-luokkaa (MV). OBI-kuvaukset tehdään lineaarikiihdyttimeen integroidulla röntgenkuvauslaitteella. Hoitokohteen varmennuskuvauksia vertaillaan annossuunnittelukuvauksiin luisien rakenteiden tai röntgenpositiivisien markkereiden avulla. Esimerkiksi eturauhasen syövässä hoitokohde voidaan varmentaa eturauhaseen invasiivisesti laitettujen kultajyvien perusteella.
Eläinröntgenkuvaus
thumb|200px|Koiran vasemmassa (röntgenkuvassa oikealla puolella) lonkkaluussa on [[Proteesi|lonkkaproteesi. ]] Röntgentutkimus on eläinlääketieteen diagnostiikan yleisemmin käytettyjä menetelmiä. Röntgentutkimus on halpa tapa saada eläimestä diagnostista informaatiota ja lisäksi menetelmä ei vaadi leikkausta tai muuta kajoamista eläimen sisälle. Vaikka röntgentutkimus on kivuton, eläin täytyy silti usein rauhoittaa tai nukuttaa kuvauksen onnistumiseksi. Eläinlääketieteessä tehdään maailmanlaajuisesti ihmisten terveydenhuoltoon verrattuna paljon turhia tutkimuksia, joista ei ole mahdollista saada diagnostisesti hyödyllistä tietoa.
Suomessa tehdään vuosittain yli 100 000 eläinröntgentutkimusta. Röntgenkuvan onnistumisen kannalta on tärkeää, että eläin pidetään tutkimuksen aikana liikkumattomana. Kiinnipitäjinä toimivat yleensä henkilökunta tai eläimen saattajat. Uusintakuvauksien tarvetta voidaan vähentää rauhoittamalla eläin tutkimuksen ajaksi. Vaikeiden tutkimusolosuhteiden takia säteilyturvallisuus ei aina toteudu eläinröntgenissä. Tämän vuoksi on tärkeää kiinnittää huomiota henkilökunnan, kiinnipitäjien ja muiden henkilöiden säteilyturvallisuudesta ja käyttää säteilysuojaimia.
Sovellukset lääketieteen ulkopuolella
thumb|left|200px|Teollisuudessa [[NDT|rikkomattomaan aineenkoetukseen käytettävä röntgenlaite.]]
Säteilyn käyttö teollisuudessa ja turvallisuusalalla
Teollisuudessa säteilyä hyödynnetään esimerkiksi materiaalien laadunvalvonnassa, säiliöiden pinnankorkeuden mittauksessa, paperin paksuuden ja koostumuksen seurannassa. Teollisuusprosessien seurantaan käytettävät laitteet koostuvat radioaktiivista ainetta sisältävästä säteilylähteestä ja säteilyä mittaavasta ilmaisimesta.
Teollisuusradiografia on ainetta rikkomaton testausmenetelmä, jolla tarkastetaan muun muassa metallirakenteiden ja hitsaussaumojen virheettömyyttä. Periaate on sama kuin lääketieteellisessä kuvauksessa: Säteily läpäisee tutkittavan kappaleen ja valottaa sen taakse asetetun röntgenfilmin tai ilmaisimen. Radiografialaitteissa käytetään säteilyn synnyttämiseen joko suuritehoista röntgenlaitetta tai paksuimmille materiaaleille gammalähdettä tai lineaarikiihdytintä.
Kaivosteollisuudessa käytetään paljon röntgenfluoresenssispektroskopiaksi nimettyä kuvantamistekniikkaa. Menetelmässä tutkitaan röntgensäteilyn avulla aineen lähettämää karakteristista säteilyä. Karakteristisen säteilyn avullaan näytteen atomit voidaan tunnistaa. Menetelmän etuna on, että sen avulla pystytään tutkimaan suhteellisen suuria näytteitä.
Säteilytyöntekijöistä huonoin turvallisuuskulttuuri vaikuttaisi olevan säteilyn käyttäjillä teollisuusradiografiassa. Syyksi on esitetty säteilyn käytön suhteellisesti vähäisempää valvontaa verrattaessa valvontaan ydinvoimalassa tai sairaalassa työskenteleviin säteilytyöntekijöihin. Myös teollisuudessa käytettävien gammalähteiden käyttöä on osaltaan epäilty turvallisuuskulttuurin heikentäjäksi teollisuusradiografiassa.
Tulli käyttää läpivalaisulaitteita tavaraliikenteen tarkistamiseen ajoneuvoista. Lentokentille on suunniteltu omia röntgentutkimuslaitteistoja matkatavaroiden tarkistamiseksi.
Röntgentutkimus luonnontieteissä ja humanistisissa tieteissä
Röntgenkuvauksilla tutkitaan esimerkiksi taidemaalareiden maalaustekniikoita ja taideteoksien aitoutta.
Kiteiden koostumusta ja kolmiulotteista rakennetta voidaan tutkia röntgendiffraktiokuvauksilla, jota kutsutaan röntgenkristallografiaksi. Röntgendiffraktiokuvauksissa röntgenputkesta säteilytetään tutkittavaa näytettä ja ilmaisin rekisteröi tutkittavasta aineesta röntgensäteilyn sirontakuvion. Sirontakuviosta voidaan päätellä tutkittavan näytteen alkuaineet ja molekyylirakenne. Menetelmä on hyödyllinen kemian ja biologian tutkimuksessa.
Röntgenkuvauslaitteisto
Natiivi- eli tavallisen varjoaineettoman projektioröntgenkuvauksen laitteisto koostuu säteilyn lähteen laitteistosta ja röntgenfilmistä tai ilmaisimesta. Röntgenfilmin kehitystä varten tarvitaan lisäksi pimiö ja digitaalisessa kuvantamisessa tarvitaan digitaalinen kuvankehitys- ja tarkastelulaitteisto. Säteilyn lähteenä röntgentutkimuksissa on tavallisesti röntgenputki. Teollisuudessa lineaarikiihdyttimellä tai gammalähteellä tehtyjä tutkimuksia kutsutaan joskus virheellisesti röntgentutkimuksiksi. Röntgenfluoresenssispektroskopiassa röntgenlaitteiston asettelu poikkeaa tavallisesta röntgenkuvauksesta.
Säteilyn tuottaminen
thumb|230px|Sivuikkunallisen [[röntgenputki|röntgenputken rakenne. (K) Katodi, (A) Anodi, (C) Jäähdytysjärjestelmä (X) röntgensäteilyä]]
Sivuikkunalliset röntgenputket (side window tube) ovat nykyisin kaikkein yleisempiä röntgenputkia lääketieteellisissä röntgentutkimuksissa. Sivuikkunallisen röntgenputken rakenne koostuu hehkulangasta, josta elektroneja sinkoutuu röntgenputkessa vallitsevassa tyhjiössä anodilautaselle. Putkessa syntyvä röntgensäteily muodostuu suurimmaksi osaksi elektronien jarrutussäteilynä ja anodilautasen materiaalin karakterisena röntgensäteilynä (Characteristic radiation). Anodilautanen on sivuikkunallisessa röntgenputkessa vinossa. Röntgensäteily poistuu anodilautasen kulman ansiosta suurimmaksi osaksi juuri putken kyljessä olevasta ikkunasta.
Röntgenputki tarvitsee tehokkaan jäähdytysjärjestelmän, sillä vain 1 % elektroneiden liike-energiasta muuttuu röntgensäteilyksi ja loput 99 % suurimmaksi osaksi lämmöksi. Jäähdytyksenjärjestelmän lisäksi kestävyyttä nykyisissä röntgenputkissa lisää pyörivä anodilautanen. Pyörivän anodilautasen ansiosta elektronit eivät pommita samaa kohtaan anodilautasta jatkuvasti, vaan ympyrän muotoista keilaa koko anodilautasen alueelta.
Ilmaisintekniikka
Röntgenkuvauksessa tarvitaan säteilyn lähteen lisäksi jokin laite, johon kuva muodostuu ihmissilmän katseltavaksi. Röntgenkuvia on kuvattu hyvin pian röntgensäteilyn keksimiseen jälkeen filmeille ja menetelmä on edelleen käytössä maailmalla. Menetelmässä säteily osittain absorboituu potilaaseen ja vain läpitunkeutunut säteily valottaa filmin. Sen jälkeen röntgenhoitaja tai muu säteilytyöntekijä kehittää filmin kemiallisesti ja säteilyn muodostama kuva ilmestyy filmille.
Röntgenfluoresenssispektroskopian laitteisto
thumb|270px|Röntgenfluoresenssispektroskopian laitteiston rakennekuva. Normaalista röntgenkuvaukssesta poiketen kuvattava kohde ei ole röntgenputken ja ilmaisimen välissä. Röntgenputken säteilykeila ja kohteen emittoima sähkömagneettinen säteily on esitetty kuvassa viivoin.
Kaivosteollisuudessa ja alkuainemäärityksessä perinteisesti käytetty röntgenfluoresenssispektroskopia (XRF, X-Ray Fluorescence) eroaa laitteistoltaan ja kuvausperiaatteeltaan tavallisesta röntgenkuvauksesta. XRF:ssä tutkittavaan kohdetta säteilytetään röntgensäteillä kuten normaalissa kuvauksessa, mutta ilmaisimet tutkivat kohdeaineen karakteristista säteilyä. Eri alkuaineiden emittoiman karakteristisen säteilyn spektrit poikkeavat toisistaan, joten alkuaineet voidaan tunnistaa tarkasti.
Digitaalinen kuvankatselu ja arkistointi röntgentutkimuksissa
Digitaalinen kuvankatselu ja arkistointi (, PACS) sairaaloissa on yleistynyt ja monin paikoin filmeistä on kokonaan luovuttu. Digitaalisuuden etuna on, että kuvankatselu ei ole sidottu fyysiseen paikkaan. Röntgenfilmien sijaan digitaalinen informaatio siirtyy nopeasti paikasta toiseen pitkiäkin välimatkoja. Muun muassa Englannissa ja Suomessa kaavaillaan valtakunnallista PACS-arkistoa. Digitaalisia kuvia on mahdollista tulkita yksityissektorilla jopa eri maassa kuin missä kuvaus on suoritettu. Arvioidaan että PACS järjestelmä luo säästöjä filmiradiologiaan nähden, vaikka aloituskustannukset ovat suuria. Lisäksi etäluenta voi pienentää sairaaloiden ruuhkia.
Punainen neilikka
thumb|right|Sir Percy rouvansa kera, nurkan takana kuuntelemassa vallankumouksen ilkeä kätyri, herra Chauvelin. Kansikuva: [[Poika Vesanto]] Punainen neilikka on paronitar Emmuska Orczyn luoma kuvitteellinen hahmo, englantilainen aatelismies, joka pelastaa ranskalaisia aatelisia Ranskan vallankumouksen aikana. Hänen oikea nimensä on Percy Blakeney, ja häntä pidetään usein ensimmäisenä supersankarina, jolla oli salainen henkilöllisyys.
Nimi viittaa Ranskan kuningasmielisiin, joiden kukkasymboli oli vallankumousvuosina punainen neilikka.
Elokuvasovituksia
Punaisen neilikan tarinoista on tehty kymmeniä elokuva- ja tv-sovituksia. Niistä tunnetuimpia ovat:
Aiheesta muualla
Punainen neilikka -romaanit ovat vapautuneet tekijänoikeuksien suojasta ja joitakin niistä on kokonaan ladattavissa tästä:
Uncharted
Uncharted on yhdysvaltalaisen Naughty Dog -pelitalon kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema videopelisarja, jossa yhdistyvät toimintaseikkailu-, kolmannen persoonan ammunta- ja tasohyppelypelin elementit. Pelisarjan päähenkilö on aarteenmetsästäjä Nathan ”Nate” Drake, jonka seikkailuja muinaisten aarteiden ja historiallisten mysteerien jäljillä sarjan peleissä seurataan.
Pelisarjan ensimmäinen osa, Uncharted: Drake’s Fortune julkaistiin vuonna 2007 PlayStation 3 -pelikonsolille. Peli sai myönteisen vastaanoton, ja sarjan toinen osa Uncharted 2: Among Thieves julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2011 PlayStation 3:lle julkaistiin sarjan kolmas osa Uncharted 3: Drake’s Deception, sekä PlayStation Vita -käsikonsolille julkaistu esiosa Uncharted: Golden Abyss. Uncharted 4: A Thief’s End, joka on pelisarjan neljäs ja viimeinen osa, julkaistiin vuonna 2016 PlayStation 4 -pelikonsolille.
Tapahtumaympäristö ja pelaaminen
280px|thumb|left|Tulitaistelun aikana Drake voi suojautua kulmien ja seinien taakse, joiden suojasta voi tulittaa vihollisia tähdäten tai sokkona ampumalla. Ensijulkaisussa Uncharted: Drake’s Fortune päähenkilö Nathan ”Nate” Drake seikkailee Amazonilla ja keskellä Tyyntä valtamerta sijaitsevalla kadonneella saarella etsiessään tarunhohtoista El Doradon aarretta kilpaa palkkasotureiden kanssa. Jatko-osassa Uncharted 2: Among Thieves Drake jäljittää Shambhalan laaksoa Himalajasta vastassaan oikeutta pakoileva ja Shambalan yliluonnollisia voimia tavoitteleva sotarikollinen. Kolmas osa Uncharted 3: Drake’s Deception sijoittuu eritoten Arabian niemimaalle, jossa Drake pyrkii löytämään Aavikon Atlantikseksi kutsutun kadonneen kaupungin.
Unchartedissa yhdistyvät toimintaseikkailu-, kolmannen persoonan ammunta- ja tasohyppelypelin elementit. Tasohyppely muun muassa mahdollistaa Draken taidon hyppiä, uida, kiipeillä ja liikkua ympäristössään parkour -tyylisesti, mikä edesauttaa Drakea ratkaisemaan liikkumiseen liittyviä esteitä. Peleissä on laaja valikoima erilaisia aseita, mutta pelaaja voi kerrallaan kantaa mukanaan vain käsiasetta kuten pistoolia ja ensisijaista asetta kuten kivääriä tai haulikkoa, sekä neljää kranaattia. Aseita voi vaihtaa joko poimimalla niitä kuolleiden vihollisten lähistöltä tai etsimällä niitä ympäristöstä tulitaistelun aikana.
Sarjan toisesta osasta lähtien peleissä on ollut myös moninpeli- ja yhteistyöpeliominaisuus. Tavallisessa moninpelissä voi pelata korkeintaan kymmenen pelaajaa, jotka jaetaan kahdeksi joukkueeksi. Moninpelissä on kuusi pelattavaa vaihtoehtoa: Deathmatch, Plunder, Team Objective, Three Team Deathmatch, Hardcore ja Free For All. Yhteistyöpeliin voi osallistua korkeintaan kolme pelaajaa, joista yksi on Nathan Drake ja kaksi muuta pelaajaa joitain muita sankarihahmoja.
Uncharted: Drake’s Fortune
Pelisarjan ensijulkaisussa Nathan Drake etsii El Doradon aarretta yhdessä mentorinsa Victor ”Sully” Sullivanin ja journalisti Elena Fisherin kanssa. Vastassaan heillä on Draken menneisyydestänä tunteman Eddy Rajan johtama merirosvojen ryhmä sekä Gabriel Romanin ja Atoq Navarron palkkasotureiden armeija.
Uncharted 2: Among Thieves
Jatko-osa vie Draken matkalle halki Nepalin kaupungin, Borneon viidakoiden ja Himalajan vuorten, kun hän yrittää salaperäisen tikarin avulla löytää Shambhalan laakson ennen julmaa sotarikollista Zoran Lazarevićia. Apunaan Drakella on pelisarjan ensimmäisestä osasta tutut Victor Sullivan ja Elena Fisher. Uusina henkilöhahmoina pelissä esiintyvät muun muassa Draken vanha aarteenetsijäkumppani Harry Flynn sekä Chloe Frazer, jonka kanssa Drakella on takanaan yhteinen suhde.
Uncharted 4: A Thief’s End
Pelisarjan neljännessä ja viimeisessä osassa Drake on jättänyt aarteenmetsästäjän elämän taakseen. Tilanne muuttuu, kun Draken kuolleeksi luultu veli Sam putkahtaa esiin ja houkuttelee hänet mukaan seikkailuun etsimään kapteeni Henry Averyn kauan sitten kadonnutta aarretta ja Libertaliaa, merirosvojen utopiaa.
Myynti
Pelisarja on myynyt yli 41 miljoonaa kappaletta joulukuuhun 2017 mennessä.
Muu media
Pelisarjan esiosana toimiva elokuva Uncharted on sai ensi-iltansa helmikuussa 2022. Elokuvassa Tom Holland esittää nuorta Nathan Drakea, Mark Wahlberg nuorta Victor Sullivania, ja Sophia Ali nuorta Chloe Frazeria.
Gunilla von Post
Gunilla von Post (10. heinäkuuta 1932 – 14. lokakuuta 2011) oli ruotsalainen julkisuuden henkilö. Hän on kirjoittanut kirjan Love, Jack (1997), jossa väittää hänellä olleen 1950-luvulla suhde John F. Kennedyn kanssa. Vuonna 2010 hän huutokauppasi kirjeitä, joita hän sanoo Kennedyn hänelle kirjoittamiksi.
H. G. Francis
Hans Gerhard Franciskowsky (14. tammikuuta 1936 – 3. marraskuuta 2011) oli saksalainen viihdekirjailija, joka kirjoitti erityisesti tieteiskirjallisuutta ja kuunnelmia. Hän käytti useita kirjailijanimiä, tavallisimmin nimeä H. G. Francis, mutta myös G. Francis, H. G. Francisco, Gunther Frank, Peter Bars, R. C. Quoos-Raabe, Frank Sky, Hans G. Stelling ja Ted Scott.
Francis oli sodan jälkeisen Saksan tuotteliaimpia kirjailijoita. Hän kirjoitti yli 400 romaania ja noin 600 kuunnelmaa. Hänen tuotantoonsa kuuluu 300 jaksoa tieteissarjasta Perry Rhodan ja sen spin-offeista, ja omassa nuorten tieteissarjassaan Commander Perkins.
Kasettikuunnelmien aikaan 1980-luvulle saakka hän kirjoitti satoja mukaelmia ja alkuperäiskuunnelmia nuortensarjoihin 3 etsivää, Viisikko, TKKG ja Masters of the Universe. Kuunnelmia on myyty yhteensä yli 120 miljoonaa kappaletta, ja hän sai niistä kultalevyn 120 kertaa ja platinalevyn kuusi kertaa.
Ranskan akatemia
thumb|Logo thumb|Ranskan akatemia Ranskan akatemia perustettiin vuonna 1635 kardinaali Richelieun aloitteesta huolehtimaan ranskan kielestä. Akatemia on yksi Ranskan vanhimmista edelleen toimivista instituuteista. Sen muodostavat 40 eliniäksi valittua jäsentä, joita kutsutaan kuolemattomiksi (Les Immortels).
Tehtävät
Nykyisin akatemialla on kaksijakoinen tehtävä:
Kielestä huolehtiminen
Alkuperäisen tarkoituksensa mukaisesti akatemian tulee pitää huolta ranskan kielestä. Tämä tavoite asetettiin sen alkuperäisessä perustamispäätöksessä. Tämän tarkoituksen toteuttamiseksi akatemia on menneisyydessä työskennellyt kielen normittamiseksi, jotta siitä tulisi entistä selkeämpää yhteistä omaisuutta kaikille ranskalaisille ja kieltä käyttäville.
Taloudellinen tuki
Akatemian toinen keskeinen tehtävä on mesenaattina toimiminen. Tätä tehtävää ei alkuperäinen perustamisasiakirja tunne, mutta sen mahdollistavat akatemian saamat runsaat taloudelliset lahjoitukset. Vuosittain akatemia jakaa noin 60 erilaista kirjallisuuspalkintoa.
Tuki kohdistuu Ranskan kansalaisten lisäksi koko muulle frankofoniselle maailmalle. Akatemia tukee taloudellisesti myös kirjallisia yhdistyksiä ja tieteellisiä seuroja.
Historia
thumb|250px|Kardinaali Richelieu Vuonna 1635 kardinaali Richelieu laaditutti akatemian säännöt, jotka kuningas Ludvig XIII hyväksyi samana vuonna. Pariisin parlamentti rekisteröi säädökset vuonna 1637. Säännöissä määriteltiin virallinen status yhteisölle, joka tämän jälkeen kokoontuisi. Akatemian tehtäväksi tuli säädellä ja luoda kriteerit kaikille ranskan kieltä käyttäville. Akatemia kokoontui aluksi jäsentensä luona. Vuodesta 1639 lähtien akatemia kokoontui kanslerinsa luona ja vuodesta 1672 lähtien Louvressa. Vuonna 1805 akatemia muutti Ranskan instituutin rakennukseen, jossa se yhä kokoontuu.
Perustajana kardinaali Richelieu julistautui akatemian suojelijaksi ja oli sitä kuolemaansa saakka. Hänen jälkensä tehtävää hoiti kansleri Séguier, kunnes kuningas Ludvig XIV otti tehtävän haltuunsa. Tästä lähtien Ranskan valtionpäämies on ollut akatemian suojelija.
Sanakirjan ensimmäinen painos ilmestyi 1694 ja toistaiseksi viimeisin vuonna 1992. Sen yhdeksäs painos on valmisteilla.
Jäsenet
thumb|250px|[[Pierre Loti pukeutuneena vihreään virka-asuun, kun hänet vastaanotettiin Ranskan akatemiaan 7. huhtikuuta 1892.]] Akatemia koostuu 40 jäsenestä. Akatemia valitsee itse jäsenensä, joita kutsutaan kuolemattomiksi, koska kardinaali Richelieun akatemialle antamassa sinetissä on teksti "Kuolemattomuudelle". Akatemian historian aikana sillä on ollut yli 700 jäsentä. He ovat olleet runoilijoita, romaanikirjailijoita, teatterintekijöitä, filosofeja, lääkäreitä, tiedemiehiä, taidekriitikoita, sotilaita, valtiomiehiä ja kirkonmiehiä. Ensimmäinen akateemikoksi valittu nainen oli Marguerite Yourcenar, joka valittiin 1980-luvulla.
Akateemikoilla on virka-asunaan kaikissa juhlallisissa istunnoissaan toiselta konsulikaudelta peräisin oleva musta, vihreällä kirjailtu virkapuku, johon kuuluu lisäksi kaksilierinen hattu, viitta ja miekka. Tätä asua käyttävät myös muiden Ranskan instituutin akatemioiden jäsenet. Valintaa Ranskan akatemiaan pidetään nykyisinkin kaikkein korkeimpana kunnianosoituksena.
Akatemian jäsenet eivät voi erota tehtävästään. Jos joku kuitenkin jättäytyy pois, hänen tilalleen ei valita uutta edustajaa ennen hänen kuolemaansa. Akatemian yleiskokous voi erittäin painavista syistä erottaa jäsenen. Toisen maailmansodan jälkeen jäseniä erotettiin; kuuluisin tapaus oli Philippe Pétain.
John Opel
John Roberts Opel (5. tammikuuta 1925 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 3. marraskuuta 2011 Fort Myers, Florida, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen yritysjohtaja. Hän toimi IBM:n johtotehtävissä 1974–1986. Hänen ja Mary Maxwell Gatesin keskustelujen ansiosta tämän pojan Bill Gatesin yritys Microsoft suunnitteli käyttöjärjestelmän IBM:n ensimmäiseen henkilö­kohtaiseen tieto­koneeseen.
Lännenvesiherne
Lännenvesihernettä esiintyy suurimmassa osassa Eurooppaa. Suomessa laji on harvinainen ja esiintyy paikoitellen Ahvenanmaalta Pohjanmaan korkeudelle.
Toinen Mooseksen kirja
Historia
Toinen Mooseksen kirja kertoo israelilaisen kansan kokemuksista orjuudessa Egyptissä sekä heidän lähdöstään (exoduksesta) maasta kohti luvattua maata. Kirja yltää ajallisesti Joosefin kuolemasta ilmestysmajan pystyttämiseen erämaassa. Ajallisesti se kattaa 145 vuotta, olettaen, että lasketaan 430 vuotta (12:40) eteenpäin Abrahamille tehdyistä lupauksista (Gal. 3:17).
Egyptistä lähdön ajoituksesta kiistellään edelleen. Uskonnolliset oppineet suosivat varhaisempaa ajoitusta Amenhotep II:n aikana noin vuonna 1444 eaa. Maallisemmat oppineet uskovat exoduksen tapahtuneen noin vuonna 1290 eaa. Ramses II:n hallintokaudella. On myös esitetty teorioita, joiden mukaan kertomus israelilaisten Egyptistä lähdöstä viittaisi jo 1500-luvulla Ahmosen hallituskauden alussa tapahtuneeseen hyksojen karkotukseen.
Perimätiedon ja suurimman osan uskonnollisista oppineista mukaan kirjan on kirjoittanut Mooses. Erään nykyaikaisen teorian mukaan kirja on koottu myöhemmin yhteen varhaisemmista lähteistä. Tämän teorian vastustajat ovat väittäneet, että kirjoittajalla oli suoraa tietämystä egyptiläisestä yhteiskunnasta ja että hän on kirjoittanut ylös yksityiskohtia, jotka osoittavat hänen olleen tapahtumien silminnäkijä, mutta todennäköisempää on, että hän on muulla tavoin tutustunut egyptiläiseen kulttuuriin. Egyptiläisestä historiasta puolestaan ei ole löydetty yhtään mainintaa kyseisestä vankien joukkopaosta eikä väitettä tukevaa arkeologista aineistoa ole koskaan löydetty.
Sisältö
thumb|left|160px|2 Moos. 20:1–5, British Library Oriental MS. 4,445, hepreaksi
Israelilaiset ja heidän pakonsa orjuudesta (1–14)
thumb|260px|Faaraon tytär löytää Mooseksen ([[Edwin Long, 1886).]]
Erään kerran kun Mooses on kaitsemassa lampaita Horebin vuorella, Jumala ilmestyy hänelle palavan pensaan hahmossa. Jumala määrää Mooseksen menemään faaraon eteen ja vaatimaan kansansa vapauttamista. Mooses on vastahakoinen, mutta Jumala taivuttelee hänet tehtävään lupaamalla kaiken tarvittavan avun. Hän myös nimittää Mooseksen veljen Aaronin hänen apulaisekseen. Mooses palaa Egyptiin (3–4).
Faarao ei ainoastaan vastaa kieltävästi Mooseksen vaatimuksiin, vaan koventaa näiden pakkotyötä. Mooses valittaa Jumalalle, joka uudistaa käskynsä vastaamalla, että aikoo näyttää kaiken voimansa ja vapauttaa Israelin. Mooseksen ja hänen perheensä sukuluettelo annetaan tässä vaiheessa, jotta se ei myöhemmin keskeyttäisi tai heikentäisi sen jälkeen tulevaa kertomusta (5–6).
Jumala lähettää Egyptiin kymmenen vitsausta:
Faarao ei välitä ensimmäisestä vitsauksesta, sillä hänen omat tietäjänsä pystyivät toistamaan sen. Toisen vitsauksen jälkeen hän alkaa jo anoa Moosesta ja antaa erilaisia lupauksia, mutta hän peruu sanansa, heti kun vitsaukset ovat menneet ohi (7–10).
Viimeisenä, kymmenentenä, vitsauksena Egyptin kaikki esikoiset kuolevat. Sen jälkeen faarao taipuu Jumalan tahtoon ja päästää israelilaiset lähtemään, jonka jälkeen tapahtuu alkuperäinen pääsiäinen. He lähtevät ensin Ramsekseen ja sitten Sukkotiin. Luku 12 päättyy yleisiin pääsiäistä koskeviin säädöksiin (11–12).
Matka erämaassa Siinainvuorelle (13–18)
thumb|200px|Mooses iskee vettä kivestä ([[Bacchiacca, n. 1540-1545).]]
Faaraon sydän kovettuu ja hän lähettää armeijansa israelilaisten perään. Israelilaiset etenevät itään jumalaisessa suojeluksessa, päivällä pilvenpatsaan ja yöllä tulenpatsaan ohjaamana. He saapuvat "Kaislameren" (Yam Suph, yleisesti käännetty Punaiseksimereksi) rantaan juuri kun egyptiläiset ovat saavuttamaisillaan heidät. Jumala antaa Moosekselle käskyn nostaa kätensä ja halkaista meri. Meri jakautuu kahtia, ja israelilaiset kulkevat sen poikki. Kun egyptiläiset yrittävät samaa, Mooses palauttaa meren paikoilleen, ja koko armeija hukkuu. Mooses ja hänen kansansa laulavat Jumalalle ylistyslaulun (13–14).
Israelilaiset jatkavat matkaa erämaassa. Sinin autiomaassa kansa alkaa valittaa ruoan puutetta. Jumala lähettää heille viiriäisiä ja päivittäisen annoksen mannaa taivaasta. Refidimissä kansa alkaa valittaa veden puutteesta. Mooses iskee Horebilla vettä kalliosta. Amalekilaiset tekevät yllätyshyökkäyksen israelilaisten kimppuun. Joosua johtaa israelilaisten armeijan voittoon, mutta Jumala määrää silti ikuisen sodan amalekilaisia vastaan (15–17). Midianilaisten pappi Jetro saapuu tapaamaan Moosesta ja kehottaa tätä nimittämään tuomarit. Tuomarit asetetaan (18).
Liitto ja lait (19–24)
Kolmannessa kuussa israelilaiset saapuvat Siinainvuorelle ja Jumala julistaa kansalle Mooseksen kautta, että he ovat Jumalan kansa, pappiskansa, koska hän on vapauttanut heidät orjuudesta kaikkivaltiudellaan. Israelilaiset hyväksyvät kutsun, ja Jumala ilmestyy Moosekselle vuoren huipulla ukkosessa ja salamoinnissa, savupilvessä ja trumpettien soidessa (19).
Ohjeet telttamajasta, uhrialttarista ja rituaalivälineistöstä (25–31)
Seuraavissa luvuissa Mooses saa yksityiskohtaiset ohjeet telttamajan, uhrialttarin, pappien puvuston ja kaiken telttamajassa tarvittavan välineistön valmistamiseksi. Telttamaja tulee rakentaa Jumalan asumukseksi, jotta hän voi asua kansansa keskellä (25–28).
Ohjeiden mukaan tulee valmistaa:
Ohjeet annetaan myös pappien asujen valmistamiseksi (28):
Näitä ohjeita seuraavat yksityiskohdat rituaaleista pappien vihkimiseksi, mukaan lukien vaatteiden pukeminen, voitelu ja seitsemän päivän uhrit. Israelilaiset saavat myös määräyksen joka-aamuisesta ja -iltaisesta karitsan uhraamisesta (29).
Tämän jälkeen seuraa lisää ohjeita telttamajan kultaisen suitsutusalttarin, voiteluöljyn ja hajusteiden valmistamiseksi. Jumala nimittää Bezaleelin ja Aholiabin valmistamaan kaiken määrätyn.
Kultainen sonni ja lain uusiminen (32–34)
thumb|260px|Kultainen sonni ([[Nicolas Poussin)]]
Kun Mooses on ylhäällä vuorella, kansa tulee kärsimättömäksi ja määrää Aaronin valmistamaan heille kultaisen sonnin (vuoden 1933 käännöksessä: kultaisen vasikan), jota he palvovat iloisesti. Jumala kertoo Moosekselle, että kansa on syyllistynyt epäjumalanpalvontaan ja uhkaa hylätä Israelin. Kun Mooses näkee, mitä kansa on tehnyt, hän suuttuu ja rikkoo laintaulut. Mooses sulattaa sonnin, polttaa sen, sekoittaa sen veteen ja juottaa kansalle. Tuomittuaan kansan ja Aaronin Mooses pyytää Jumalalta armoa kansalle. Jumala suostuu (32–33). Mooses saa uudet laintaulut, johon Jumala kirjoittaa lait henkilökohtaisesti. Mooses palaa kansan luo. Kansa kuuntelee häntä kunnioittavan hiljaisuuden vallitessa (34).
Telttamajan, uhrialttarin ja rituaalivälineistön valmistus (35–40)
Mooses kokoaa seurakunnan, määrää heille sapatin vieton ja pyytää lahjoituksia pyhäkön valmistamiseksi. Kansa osallistuu halulla, ja telttamaja ja kaikki määrätty välineistö valmistetaan Bezaleelin ja Aholiabin johdolla. Kaikki saadaan kokoon toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä (35–40). Jakso on enimmäkseen sanasta sanaan jäljennetty luvuista 25–31.
Koersiivisuus
Ferromagneettisen aineen koersiivisuus on sen vastakkaissuuntaisen magneettikentän voimakkuus, joka tarvitaan pienentämään aineen magnetoituma nollaan sen jälkeen, kun kappaleen magnetoituminen on saavuttanut kyllästysarvonsa. Toisin sanoen koersiivisuus mittaa sitä, kuinka voimakkaasti ferromagneettinen aine vastustaa demagnetoitumista. Koersiivisuuden SI-yksikkö on ampeeri metriä kohti (1 A/m), siis sama kuin magneettikentän voimakkuuden, mutta sen ohella käytetään edelleen myös cgs-järjestelmän mukaista yksikköä oersted. Yksi oersted on 1000/(4π) A/m eli noin 79,577 A/m. Aineen koersiivisuus voidaan mitata B-H-analysaattorilla tai magnetometrilla.
Ferromagneettisia aineita, joilla on suuri koersiivisuus, sanotaan magneettisesti koviksi, ja niistä voidaan valmistaa kestomagneetteja. Aineita, joilla on alhainen koersiivisuus, sanotaan magneettisesti pehmeiksi. Niistä voidaan tehdä sähkömagneetteja, joita käytetään esimerkiksi muuntajissa, sähkömoottoreissa ja kaiuttimissa.
Kokeellinen määritys
Tyypillisesti magneettisen materiaalin koersiivisuus määritetään mittaamalla magnetometrilla sen magneettinen hystereesisilmukka, jota sanotaan myös magnetisaatiokäyräksi. Kentän arvo, jonka kohdalla saatu käyrä leikkaa x-akselin, kon koersiivisuus. Jos näytteessä on mukana antiferromagneetti, voimistuvassa ja heikkenevässä kentässä mitatut koersiivisuudet saattavat poiketa toisistaan exchange bias -ilmiön vuoksi.
Materiaalin koersiivisuus riippuu sen aikavälin pituudesta, jonka kuluessa magnetisaatiokäyrä mitataan. Jos kappale asetetaan vastakkaissuuntaiseen magneettikenttään, joka on sen koersiivisuutta pienempi, sen magnetoituma pienenee aikaa myöten nollaan. Yleensä materiaalin koersiivisuus kasvaa magneettikentässä, joka vaihtaa suuntaansa suurella taajuudella. Tämä seikka rajoittaa tiedonsiirtonopeutta käytettäessä magneettisia tallennusvälineitä.
Merkitys
Kuten kaikissa prosesseissa, joihin liittyy hystereesi, magnetisaatiokäyrän sisään jäävän alueen pinta-ala kuvaa työtä, jonka ulkoinen kenttä tekee muuttaessaan materiaalin magnetoitumista, ja siihen kuluva energia muuttuu lämmöksi. Esimerkiksi magnetostriktiossa syntyy tällä tavoin lämpöhäviöitä. Kun koersiivisuus on magneettisen hystereesin mitta, se kuvaa myös sitä, minkä verran magneettisesti pehmeissä materiaaleissa niiden tavallisimmissa sovelluksissa esiintyy lämpöhäviöitä.
Materiaalin magneettisen kovuuden mittana voidaan käyttää joko koersiivisuutta tai hystereesikäyrän neliömäisyyttä eli jäännösmagnetismin ja kyllästysmagnetoituman suhdetta, joskin tavallismin mittana käytetään energiatuloa eli kyllästysmagnetoituman ja koersiivisuuden tuloa. 1980-luvulla tulivat käyttöön harvinaisia maametalleja sisältävät magneetit, joilla on suuri energiatulo mutta joiden heikkona puolena on niiden alhainen Curie-piste eli lämpötila, jonka yläpuolella ne menettävät ferromagneettisuutensa.
Vihtori Herttua
thumb|Lapuan liikkeen kolmihenkinen johto eli ”triumviraatti” vuonna 1930. Vasemmalta [[Iivari Koivisto, Vihtori Kosola ja Vihtori Herttua.]] Herman Vihtori Herttua (21. maaliskuuta 1886 Ylistaro – 14. syyskuuta 1941) oli suomalainen maanviljelijä joka kuului Lapuan liikkeen johtoon 1930-luvun alussa.
Brent Sopel
Brent Sopel (s. 7. tammikuuta 1977 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Sopel voitti 12-vuotisella NHL-urallaan kertaalleen Stanley Cupin. Uransa loppukaudet Sopel pelasi KHL-liigassa.
Vihtori Herttua
Herttuan vanhemmat olivat talollinen Herman Herttua ja Anna Tarkkanen. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä kotiseudullaan. Herttua oli Ylistaron suojeluskunnan esikunnan ja piiriesikunnan jäsen, kuului Ylistaron kunnanvaltuustoon ja oli myös kokoomuspuolueen valtuuskunnan jäsen.
Brent Sopel
Junioreista ammattilaiseksi
Vancouver Canucks varasi Sopelin vuoden 1995 NHL:n varaustilaisuudessa kuudennella kierroksella varausvuorolla 144. Ennen ammattilaisuraansa Sopel pelasi juniorina WHL:n Swift Current Broncosissa ja Saskatoon Bladesissa. Kaudella 1995–1996 Sopel pelasi loppukaudesta myös yhden ottelun Vancouverin farmijoukkueessa Syracuse Crunchissa mutta palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin WHL:n Swift Currentiin. Myös keväällä 1996 Sopel pelasi Syracusessa.
Vihtori Herttua
Huhtikuussa 1930 Herttua valittiin Lapualla pidetyssä kokouksessa Etelä-Pohjanmaalla syntyneen kommunisminvastaisen kansanliikkeen johtoon yhdessä Vihtori Kosolan ja Iivari Koiviston kanssa. Tätä kokousta pidetään Lapuan liikkeen varsinaisena syntyhetkenä. Herttua erotettiin liikkeen valtuuskunnasta kesäkuussa 1931, kun hän oli taloudellisten ongelmiensa vuoksi vuotanut sisäpiiritietoja ruotsalaisille sanomalehdille. Herttua oli menettänyt omaisuutensa rahoitettuaan kieltolain aikana ylistarolaisten järjestämää pirtulaivaa, joka oli ajanut karille.
Brent Sopel
Junioreista ammattilaiseksi
Sopel teki 3. huhtikuuta 1996 sopimuksen hänet varanneen Vancouverin kanssa. Sopelin ensimmäinen ammattilaiskausi oli 1997–1998, jolloin hän pelasi 76 peliä Syracusessa, ja teki niissä 43 pistettä. Seuraavalla kaudella Sopel pääsi pelaamaan Vancouveriinkin viidessä pelissä mutta pääosa kaudesta meni jälleen Syracusessa. Ensimmäisen NHL-maalinsa Sopel teki 10. huhtikuuta 1999 ottelussa Edmonton Oilersia vastaan Tommy Salon selän taakse. Kaudella 1999–2000 Sopel pelasi jo 18 peliä Vancouverissa ja seuraavalla kaudella jo 52 ottelua, vaikka kärsikin loukkaantumisista. Tammikuussa 2000 Sopel lähetettiin kahdeksi viikoksi kuntouttaan itseään IHL-liigan Kansas City Bladesiin.
NHL-uran vakiintuminen
Sopel vakiinnutti paikkansa Vancouverissa, ja kaudella 2001–2002 hän teki 25 pistettä 66 ottelussa. Seuraavien kahden kauden aikana Sopelin pistemäärät lisääntyivät, ja kaudella 2003–2004 hänen pistesaldonsa oli 80 ottelussa 10+32. Työsulkukaudella 2004–2005 Sopel ei pelannut missään. Vancouver kauppasi Sopelin 3. elokuuta 2005 toisen kierroksen varausvuoroa vastaan New York Islandersiin. Hän ehti pelata Vancouverissa 302 runkosarjaottelua. Hän teki 16. elokuuta 2005 Islandersin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, arvoltaan 2,4 miljoonaa dollaria. Sopel oli pienoinen pettymys NY Islanders, ja hänet kaupattiin kesken kauden 2005–2006 8. maaliskuuta 2006 yhdessä Mark Parrishin kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Denis Grebeškoviin ja Jeff Tambelliniin.
Sopel kaupattiin Los Angelesista 26. helmikuuta 2007 toisen kerran peräkkäin kesken kauden, tällä kertaa takaisin Vancouveriin, vaihdossa toisen ja neljännen kierroksen varausvuoroihin vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa. Ennen kauden 2007–2008 alkua Sopel oli Detroit Red Wingsin testissä, mutta hän teki lopulta sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Vielä saman kauden aikana Chicago ja Sopel sopivat kolmen vuoden jatkosta sopimukseen. Seuraavalla kaudella Sopel kärsi loukkaantumisista ja joutui olemaan pitkään sivussa olkapääleikkauksen takia.
Stanley Cup -voittajaksi
Kaudella 2009–2010 Sopel oli voittamassa Chicagolle Stanley Cupia. Hän oli hyvä pudotuspeleissä ja teki niissä tehot 1+5. Tehotilastossa hänen saldonsa oli seitsemän plussan puolella. Kauden jälkeen hänet kaupattiin kuitenkin suurkaupassa Atlanta Thrashersiin, sillä Chicagon palkkakulut oli nousemassa liian suureksi kaudelle 2010–2011. Sopelin lisäksi Atlantaan siirtyivät Dustin Byfuglien, Ben Eager ja Akim Aliu. Chicago sai kaupassa Marty Reasonerin, Jeremy Morinin, Joey Crabbin ja ensimmäisen sekä toisen kierroksen varausvuoron 2010 varaustilaisuudessa. Sopel pelasi Thrashersissa vajaan kauden, helmikuuhun 2011 asti, jolloin hänet kaupattiin Montréal Canadiensiin yhdessä Nigel Dawesin kanssa. Thrashers sai vaihdossa Ben Maxwellin ja neljännen kierroksen varausvuoron 2011 varaustilaisuudessa.
NHL:stä KHL:ään
Sopel jätti NHL:n kesällä 2011, kun hän teki kaksivuotisen sopimuksen Venäjän KHL:ssä pelaavan Metallurg Novokuznetskin kanssa. Hän ehti pelata ennen siirtoaan 659 NHL:n runkosarjaottelua. Novokuznetsk myi kaudella 2012–2013 Sopelin Salavat Julajev Ufaan. Kesällä Sopel teki jatkosopimuksen Ufan kanssa.
Pelityyli
Sopel on puolustava puolustaja, jota käytetään paljon alivoimapelaamiseen. Hän on myös hyvä laukausten blokkaaja. Hänen pelikäsityksenä on tarpeeksi hyvä pelaamaan yksinkertaista peruspelaamista. Sopel ei kuitenkaan käytä kokoaan tarpeeksi hyvin hyödykseen, ja hänet on tunnettu hieman loukkaantumisherkkänä pelaajana.
Yksityiselämä
Brent Sopel meni naimisiin maaliskuussa 2001. Hänellä on vaimonsa Kellyn kanssa kolme omaa lasta: Jake, Lyla ja Jayla. Vanhemmalla tyttärellä Lylalla on sekä dysleksia että dysgrafia, jotka myös Brent Sopelilta on diagnosoitu. Lisäksi perheeseen kuuluu 17-vuotiaana vuonna 2007 adoptoitu Paul. Sopelit adoptoivat Paulin, kun tämän molemmat vanhemmat olivat kuolleet pienen ajan sisään. Paulin perhe ja Sopelit olivat tunteneet toisensa jo usemman vuoden, ja Sopelit halusivat auttaa yksin jäänyttä Paulia.
Svartån (Västmanland)
pienoiskuva|Joen tulo Västeråsiin pienoiskuva|Joen kapein osuus Västeråsissa apteekin kulmalla. pienoiskuva|Svartån sijaitsee kartan oikeassa reunassa Svartån on Ruotsissa Västmanlandin läänissä Västeråsin, Salan ja Norbergin kunnissa virtaava 89 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Svartånin valuma-alueen pääuomaan. Joki laskee Mälarenin Västeråsfjärdeniin Västeråsin keskustassa.