cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erikoislääkäri
Neurokirurgia
Neurokirurgia on keskushermoston (aivot ja selkäydin) leikkaushoitoa. Viimeisten vuosikymmenten suuria kehitysaskeleita neurokirurgiassa ovat olleet mikrokirurgian käyttöönotto, kuvantamisen kehitys sekä tehohoidon tason ja määrän paraneminen. Vaativaa neurokirurgiaa voidaan tehdä vain yliopistosairaaloissa, joissa on korkeatasoinen teho-osasto sekä mahdollisuus yhteistyöhön muiden lääketieteellisten erikoisalojen kanssa (mm. neuroanestesiologia, neuroradiologia, neuropatologia, neurologia, lastenneurologia, kliininen neurofysiologia, neuro-otologia ja neuro-oftalmologia).
Tavallisimpia neurokirurgisesti hoidettavia sairauksia ovat:
Neurologia
Neurologian erikoisalaan kuuluvat hermoston eli aivojen, selkäytimen, ääreishermojen ja lihasten sairauksien selvittely ja hoito. Erikoisalan nimi tulee Kreikan kielen sanasta neuron eli hermo ja logos, mikä tarkoittaa oppia.
Neurologia on Suomessa eronnut aiemmin psykiatrian kanssa muodostamastaan hermo- ja mielitautien erikoisalasta omaksi erikoisalakseen vuonna 1963. Suomessa on neurologeja noin 290. He toimivat keskus- ja aluesairaaloissa, pienempi osa vakuutusyhtiöiden tai KELA:n asiantuntijoina sekä säätiöiden ja potilasjärjestöjen ylläpitämissä kuntoutuslaitoksissa, yksityissairaaloissa tai -hoitolaitoksissa sekä yksityisillä lääkäriasemilla.
Tavallisia neurologisia oireita ovat päänsärky, huimaus, lihasheikkous, kömpelyys, vapina ja tunnottomuus. Myös kipu voi olla merkki hermoston poikkeavasta toiminnasta. Neurologiset sairaudet voivat aiheuttaa havaintokyvyn, loogisen ajattelun, asioiden tunnistamisen tai muistin häiriöitä. Erilaiset halvausoireet, puheen tuottamisen tai ymmärtämisen, lukemisen tai laskemisen häiriöt voivat myös olla merkki neurologisesta sairaudesta. Myös kohtaukselliset oireet, kuten tajunnanmenetys, nykäykset tai kouristukset kuuluvat neurologisten oireiden kirjoon.
Neurologisia sairauksia ovat esimerkiksi aivoverenkiertohäiriöt, migreeni ja muut päänsäryt, liikehäiriöt kuten Parkinsonin tauti, epilepsia, muistihäiriöt kuten Alzheimerin tauti, MS-tauti, keskushermostokasvaimet ja -tulehdukset, ääreishermosairaudet kuten polyneuropatiat ja lihas-hermo-liitoksen sairaudet kuten myastenia gravis.
Neurologisen potilaan tutkimuksen tärkein osa on potilaan haastattelu ja sen kuluessa saadut tiedot kliinisen lääkärintutkimuksen ohella. Verikoe ja koneelliset lisätutkimukset täydentävät diagnoosiin pääsyä.
Berndt Otto Stackelberg (vanhempi)
Berndt Otto Stackelberg (14. toukokuuta 1662 Tallinna – 29. elokuuta 1734 Turku) oli ruotsalainen sotamarsalkka. Hän osallistui suureen Pohjan sotaan everstinä ja oli Ruotsin Suomessa olleiden joukkojen ylipäällikkö sodan jälkeen.
Erikoislääkäri
Neurologia
Monissa neurologisissa sairauksissa tarvitaan moniammatillista erityisosaamista ja kuntoutustoimia. Neurologisissa yksiköissä toimii tämän vuoksi lääkäreiden ja hoitohenkilökunnan lisäksi fysioterapeutteja, toimintaterapeutteja, puheterapeutteja, sosiaalityöntekijöitä, neuropsykologeja ja kuntoutusohjaajia. Tämän osion teksti myötäilee pitkälti professori Seppo Soinilan kirjan Ajattele aivojasi tekstiä (Kustannus Oy Duodecim, 1. painos, Jyväskylä 2003).
Berndt Otto Stackelberg (vanhempi)
Elämäkerta
Stackelberg palveli ennen suuren Pohjan sodan syttymistä Hollannissa ja Ranskassa. Siellä hän otti osaa useille sotaretkille ja piirityksiin. Sodan sytyttyä hänet nimitettiin vuonna 1700 kenraaliadjutantiksi. Eversti Stackelberg nimitettiin 11. maaliskuuta 1702 Porin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hän oli Adam Ludvig Lewenhauptin alaisuudessa Baltiassa vuoteen 1708 asti. Stackelberg johti Jakobstadtin taistelussa 26. heinäkuuta 1704 oikeaa siipeä ja osallistui loppukesällä 1704 Birsenin piiritykseen ja valtaukseen. Hän johti Gemauerthofin taistelussa 16. heinäkuuta 1705 jalkaväkikeskustan ensimmäistä taistelulinjaa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1704.
Stackelberg oli mukana Lewenhauptin retkikunnassa, jonka tarkoituksena oli kuljettaa Ruotsin kuningas Kaarle XII:n Venäjälle hyökkäävälle pääarmeijalle tarvikkeita ja ruokaa. Stackelberg johti toista retkikunnan kahdesta kolonnasta. Hän johti Lesnajan taistelussa 29. syyskuuta 1708 ruotsalaisten vasenta sivustaa. Stackelberg jatkoi taistelun jälkeen Lewenhauptin retkikunnan kanssa eteenpäin. Retkikunta liittyi Kaarlen pääarmeijaan lokakuussa 1708. Pääarmeijan operaatioissa Stackelberg johti etujoukkoa Desnajoen ylityksessä 2. marraskuuta 1708. Hän jäi vangiksi Pultavan taistelun yhteydessä kesällä 1709 ja palasi Ruotsiin vasta sodan päättymisen jälkeen.
Erikoislääkäri
Radiologia
Suomessa tehdään vuosittain 4,2 miljoonaa röntgentutkimusta. Tämä tarkoittaa sitä, että jokainen suomalainen on keskimäärin kerran vuodessa röntgenkuvassa. Röntgenkuvauksilla sekä muilla kuvantamistutkimuksilla onkin keskeinen merkitys erilaisten sairauksien tunnistamisessa.
Berndt Otto Stackelberg (vanhempi)
Elämäkerta
Sodan jälkeen Stackelberg nimitettiin vuonna 1722 Ruotsin Suomessa olevien joukkojen ylipäälliköksi. Hän toimi tehtävässä yritteliäästi ja oli ahkerassa kirjeenvaihdossa Tukholman kanssa. Ensimmäisinä vuosinaan Stackelberg matkusti ympäri Suomena ja teki erilaisia aloitteita puolustuksen järjestämiseksi. Stackelberg ei saanut Tukholmasta pyynnöistään huolimatta juuri ohjeita toimensa hoitamiseen, joten hän oli enimmäkseen oman harkintansa varassa. Hän teetti uusia linnoitussuunnitelmia, vaikka niiden toteuttamiseen ei ollut rahaa. Haminaa ja Lappeenrantaa alettiin linnoittaa, mutta työt tehtiin huonosti ja linnoitukset eivät valmistuneet. Stackelberg nimettiin sotamarsalkaksi vuonna 1727.
Erikoislääkäri
Radiologia
Keuhkojen, luuston ja hampaiden röntgenkuvaukset ovat tavallisimpia kuvantamistutkimuksia. Näiden lisäksi tehdään ultraääni-, magneetti-, tietokonetomografia- ja isotooppitutkimuksia, rintojen röntgentutkimuksia eli mammografioita, läpivalaisututkimuksia, verisuonten varjoainetutkimuksia eli angiografioita sekä radiologisia hoitotoimenpiteitä, kuten verisuonitukosten laajennushoitoja.
Berndt Otto Stackelberg (vanhempi)
Elämäkerta
Stackelbergin poika oli sotamarsalkka Berndt Otto Stackelberg nuorempi.
Erikoislääkäri
Radiologia
Yhä useampi röntgenkuva tuotetaan nykyään digitaalisesti. Valtaosa röntgeneistä on jo filmittömiä, ja kuvat myös arkistoidaan digitaalisessa muodossa. Digitaalisuuden ansiosta tutkimusten diagnostinen arvo paranee, ja kuvia voi tarvittaessa siirtää tietoverkon kautta sairaalasta toiseen Tämä vähentää turhia kuvauksia, minkä ansiosta myös potilaan saama sädeannos pienenee.
Silmätaudit
Silmätautien alaan kuuluu silmän sairauksien diagnostiikka ja hoito sekä taittovikojen määrittäminen ja korjaaminen. Sen piirissä hoidetaan kaiken ikäisiä potilaita vastasyntyneistä keskosista seniorikansalaisiin.
Yleisimpiä silmäsairauksia on kaihi eli silmän mykiön sameneminen. Kaihin poisto on yleisin kirurginen toimenpide koko maailmassa. Muita yleisiä silmäsairauksia ovat glaukooma, näköhermon sairaus, johon usein liittyy silmänpaineen kohoaminen, verkkokalvon sairaudet kuten diabeettinen silmäsairaus ja ikään liittyvä verkkokalvon tarkan näkemisen alueen rappeuma, sekä toiminnallinen heikkonäköisyys ja karsastus. Myöskin silmän etuosan tulehdukset ovat tavallisia.
Silmätautien alan erityistason hoitoon kuuluvat muun muassa sarveiskalvon siirrot, silmän kasvainten silmän säästävä hoito, lääketieteellisin syin tehtävä taittovirhekirurgia ja vaativa okuloplastinen kirurgia sekä silmäpatologia.
Yksinkertaiset silmäsairaudet hoidetaan avohoidossa yleislääkärin vastaanotolla, minkä lisäksi alueella toimivat silmätautien erikoislääkärit ovat tärkeitä yhteistyökumppaneita. Poliklinikoilla tutkitaan ja hoidetaan ensisijaisesti potilaita, joiden taudin määritys tai hoito edellyttävät sairaalatutkimuksia ja vaativampia hoitokeinoja. Vaativimmat hoidot on keskitetty yliopistollisen keskussairaalan klinikkaan, jolla on myös valtakunnallinen vastuu muiden sairaanhoitopiirien ja yliopistojen alueiden harvinaisimpien silmäsairauksien hoidosta.
Silmätautien vastuuyksiköt huolehtivat myös alansa tutkimuksesta, koulutuksesta ja tarpeellisesta yhteistyöstä muiden erikoisalojen kanssa.
Sisätaudit
Sisätautien erikoisala on eriytynyt yhdeksään itsenäiseen erikoisalaan:
Donna (televisiosarja)
Donna (työnimeltään ja englanninkieliseltä myyntinimeltään Blind Donna) on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosassa näyttelee Alina Tomnikov. Sarja on tuotantoyhtiö Production Housen, Ylen sekä Norjan yleisradioyhtiö NRK:n yhteistuotanto. Sarja julkaistiin Yle Areenassa kokonaisuudessaan 6. tammikuuta 2018 ja sen esittäminen televisiossa alkoi Yle TV2:lla 11. tammikuuta 2018. Helmikuussa 2018 sarja julkaistiin Areenassa myös kuvailutulkattuna.
Rolling release
Rolling release on ohjelmiston päivitysfilosofia ja päivitysmalli, jossa ideana on isojen päivitysten sijasta päivittää ohjelmistoa useammin pienempinä päivityksinä. Päivitykset ovat jatkuvia ja usein ohjelmistolla ei ole varsinaista versionumeroa. Rolling releasen etuna on nopeat päivitykset, ja ohjelmoijille se on selkeämpi tapa päivittää ohjelmistoa kuin isommat päivitykset.
Donna (televisiosarja)
Tomnikovin esittämänsä Donna on sokeutunut kymmenen vuotta aiemmin perinnöllisen sairauden seurauksena. Hänen miesystävänsä André jättää hänet yllättäen 8 vuoden jälkeen ja Donna jää asumaan remonttia vailla olevaan taloon päättäen etsiä uuden rakkauden.
Sarjan budjetti oli 1 396 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 145 000 euroa.
Merian C. Cooper
Merian C. Cooper (24. lokakuuta 1893 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat – 24. huhtikuuta 1973 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hänen tunnetuin elokuvansa ohjaajana on King Kong (1933). 1940- ja 1950-luvuilla hän tuotti monet John Fordin ohjaamista elokuvista (esimerkiksi Etsijät (1956) ja Vaitelias mies (1952)).
Shaun Evans
Shaun Francis Evans (s. 6. maaliskuuta 1980 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan nuorena Komisario Morsena televisiosarjassa Nuori Morse (2012–).
Merian C. Cooper
Hän toimi lentäjänä sodassa kun Neuvostoliitto hyökkäsi Puolaan. Cooperin lentokone ammuttiin alas 13. heinäkuuta 1920 vihollisalueen yläpuolella 70. tehtävässään. Hän oli unohtanut upseerin takkinsa ennen lentoa ja hän päätyi vankileirille Moskovan lähelle. Cooper päätyi eräänä päivänä teloitusrivistöön, mutta teloitusryhmän kivääreissä ei ollut luoteja ja hän selvisi hengissä. Cooper pakeni kahden puolalaisen upseerin kanssa Latviaan ja sieltä jälleen Puolaan.
Shaun Evans
Varhainen elämä
Evansin sukujuuret ovat Pohjois-Irlannissa, mutta hän syntyi ja kasvoi Liverpoolissa, jossa hänen isänsä työskenteli taksinkuljettajana ja äiti sairaanhoitajana. Shaun Evansilla on 11 kuukautta vanhempi veli.
Köyhästä perheestä lähtöisin oleva Evans sai stipendin St Edward'sin yliopistoon, jossa hän opiskeli vuosina 1991–1998. Yliopistossa Evans alkoi näytellä koulun näytelmissä, jonka jälkeen hän suoritti näyttelijäntyönkurssin National Youth Theatressa. Evans muutti 17–18 vuoden ikäisenä Lontooseen, jossa hän opiskeli tunnetussa Guildhallin musiikki- ja draamakoulussa.
USS Augusta
USS Augusta voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Rudy Van Gelder
Rudy Van Gelder (2. marraskuuta 1924 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat – 25. elokuuta 2016 Englewood Cliffs, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen äänittäjä. Hän oli erikoistunut jazzmusiikkiin.
Van Gelder äänitti useita huippunimiä, kuten John Coltrane, Miles Davis, Herbie Hancock, Thelonious Monk ja Sonny Rollins.
Vuonna 1990 Van Gelder sai jazzlehti Down Beatin elämäntyöpalkinnon.
A. O. Wialén
Albert Olivier (A. O.) Wialén (2. lokakuuta 1844 Loimaa – 19. tammikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun opettaja ja suomentaja.
Wialénin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Robert Wialén ja Annette Emilia Kristina Bodin. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1863 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869. Wialén toimi opettajana useissa eri oppikouluissa ja viimeksi hän oli Rauman yhteislyseon uskonnon ja ruotsin kielen opettajana 1907–1914.
A. O. Wialén oli naimisissa 1880–1906 Berta Ulrika Mannströmin (k. 1906) kanssa.
Alberto Tarantini
pienoiskuva|Alberto Tarantini suunnilleen vuonna 1982. Alberto Tarantini (s. 3. joulukuuta 1955) on argentiinalainen jalkapalloilija ja maailmanmestari. Hän pelasi puolustajana useammallakin paikalla.
Vuoden 1978 MM-kilpailuissa Tarantini kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Argentiinan joukkueeseen. Hän pelasi MM-lopputurnauksessa kaikissa Argentiinan seitsemässä ottelussa ja teki yhden maalin jatkolohko-ottelussa Perua vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 61 maaottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1974–1982.
Taitojensa lisäksi Tarantini tunnettiin temperamentistaan.
Boca Juniorsin kasvatteihin lukeutuva Tarantini huomattiin myös afromaisen hiuspehkonsa ja etuhampaidensa takia, jotka toivat hänelle lempinimen conejo ("kaniini" ).
Ubaldo Fillol
Fillol edusti Argentiinaa MM-kisoissa 1974, 1978 ja 1982. Kotikisoissa 1978 hän voitti kultaa ja tuli valituksi turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Hän pelasi vuoden 1986 lopputurnaukseen karsineessa maajoukkueessa mutta jäi lopulta valitsematta kisoihin, joissa Argentiina saavutti jälleen kultaa. Fillol luetaan silti kaikkien aikojen parhaiden eteläamerikkalaisten maalivahtien joukkoon. Hän pelasi kaikkiaan 58 maaottelua vuosina 1974–1985.
Carne y Arena
Carne y Arena on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen lyhyt virtuaalitodellisuuselokuva, jonka on ohjannut Alejandro González Iñárritu.
Carne y Arena sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 17. toukokuuta 2017. Iñárritu sai elokuvasta Oscar-palkinnon erityisestä saavutuksesta.
USS Augusta (1861)
USS Augusta oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1861 palvelukseen otettu siipiratasalus.
Valmistus
Aluksen suunnitteli ja valmisti yhdysvaltalainen laivanrakentaja William Henry Webb. Se valmistui 1853 New Yorkissa.
Palvelus
Aluksen kotisatamana oli New York, josta se kuljetti matkustajia ja rahtia New Yorkiin ja Savannah Steam Navigation Companyn alaisuudessa Savannahiin ja New Orleansiin. Yhdysvaltain sisällissodan alussa Pohjoisvaltioiden laajentaessa laivastoaan, jotta konfederaation käyttämät satamat voitaisiin sulkea, hallitus lunasti aluksen New Yorkissa 1. elokuuta 1861. Alus varustettiin palvelukseen New Yorkin laivastontelakalla ja otettiin palvelukseen 28. syyskuuta päällikkönään Enoch Greenleafe Parrott.
Alus liitettiin vastaperustettuun Du Pontin komentamaan Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen, jonka toiminta-alueena oli rannikkoalue Florida Keyesistä Etelä- ja Pohjois-Carolinan väliseen rajaan. Alus lähti New Yorkista 16. lokakuuta ja saapui kaksi päivää myöhemmin Hampton Roadsiin, missä se viipyi odottamassa muiden Du Pontin laivueen alusten saapumista. Laivue lähti 29. lokakuuta merelle kapteenien saatua käskynsä sinetöidyissä kirjeissä, jotka tuli avata laivueen hajaantuessa.
Laivue, jonka vahvuus oli 75 alusta, purjehti 31. lokakuuta hitaasti kohti etelää myrskyn noustessa. Augusta oli juuri ohittanut Cape Hatterasin. Tuulen voimakkuuden kasvettua Du Pont vapautti alusten päälliköt hakemaan tarvittaessa suojaa. Kaksi kuljetusalusta upposi ja osa aluksista joutui palaamaan pohjoiseen, mutta pääosa jatkoi matkaansa.
Myrsky laantui Augustan ohitettua 3. marraskuuta Charlestonin. Seuraavana päivänä alus saapui ankkuripaikalle Port Royalin edustalle. Kaksi seuraavaa päivää aluksen miehistö kartoitti lähivesiä, joista kaikki merimerkit oli poistettu, sekä tiedusteli konfederaation rannikkopuolustusta. Hyökkäystä varten Du Pont jakoi laivueensa kahteen osaan. Pääosan tehtävänä oli tuhota linnakkeiden puolustus ja suojausosaston tehtävänä oli estää konfederaation laivaston pääsy alueelle. Augusta oli yksi viidestä suojausosaston aluksesta.
Taistelun alettua suojausosasto seurasi pääosastoa satama-alueelle siirtyen kaakkoisosaan estämään konfederaation alusten pääsyn taistelualueelle. Pieni Josiah Tattnallin johtama konfederaation laivasto-osasto hyökkäsi suojausosaston kimppuun. Lyhyen tulitaistelun jälkeen konfederaation alukset vetäytyivät alueelta auttamaan maavoimien joukkojen siirtoa.
Konfederaation alusten irtauduttua suojausoasto liittyi pääosastoon tulittamaan konfederaation hallussa olevaa Fort Walkeria. USS Penguinin tultua osumien seurauksena liikuntakyvyttömäksi Augusta hinasi aluksen pois. Konfederaation joukot vetäytyivät linnakkeesta, jolloin merimiehistä ja merijalkaväen sotilaista koottu osasto miehitti linnakkeen. Du Pont siirsi laivastonsa hyökkäämään sataman toisella laidalla olevaan Fort Beauregardiin, joka pian vallattiin.
Välittömästi taistelun päätyttyä Du Pont määräsi Augustan Savannahiin, jonka edustalle alus saapui vielä samana päivänä. Alus saartoi sataman, joka oli ollut avoinna myrskyn karkotettua USS Savannahin ja USS Monticellon 1. marraskuuta alueelta.
Lain kahdet kasvot
Juoni
Naisen raiskauksesta, murhasta ja ruumiin polttamisesta syytetty varakas bostonilaismies Martin Thiel (Kevin Bacon) vapautetaan todistusaineiston puutteiden ja asianajajansa Ben Chasen (Gary Oldman) häikäilemättömien oikeussalitemppujen myötä. Myöhemmin uusia tutun kaavan mukaisesti runneltuja uhreja alkaa ilmaantua, ja Chase tajuaa tehneensä virheen – Thiel itse asiassa onkin syyllinen.
Battle royal
Battle Royal on showpainin ottelumuoto, jossa samaan aikaan kehässä aloittaa ottelun tietty määrä painijoita. Viimeinen kehään pystyyn jäänyt voittaa. Valittu määrä ottelijoita, yleensä 20, on samaan aikaan kehässä ja vastustajan eliminoiminen tapahtuu heittämällä hänet yläköyden yli. Vastustajan jalkojen tulee koskettaa lattiaa.
Lain kahdet kasvot
Tuotanto
Lain kahdet kasvot -elokuvan kuvaukset alkoivat 10. elokuuta 1987. Elokuva kuvattiin Kanadassa, Quebecin provinssissa. Quebecissä elokuvan kuvauspaikkoina olivat Quebecin ja Montrealin kaupungit. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 9. lokakuuta 1987. Lain kahdet kasvot tuottivat tuotantoyhtiöt Hemdale Film Corporation ja Northwood Productions.
Battle royal
Joukkueet
Battle royal -joukkueisiin kuuluu kaksi tai useampia painijoita, ja jokaiseen joukkueeseen tavallisesti yhtäläinen määrä.
Ottelutyypistä riippuen, eli jos ottelijaryhmä on jaettu joukkueisiin, riittää että toinen joukkue eliminoidaan.
Lähteet
Wrestling-Matcharten Battle Royal
Lain kahdet kasvot
Julkaisu ja vastaanotto
Lain kahdet kasvot sai ensi-iltansa Kanadan Toronton elokuvajuhlilla 15. syyskuuta 1988. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 11. marraskuuta 1988, jolloin elokuvaa esitettiin yhden päivän ajan yhdessä kaupungissa. Laajaan teatterilevitykseen elokuva pääsi Yhdysvalloissa 28. huhtikuuta 1989. Lain kahdet kasvot -elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa laajimmillaan 1 166:ssa elokuvateatterissa. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 9 974 446 dollarin lipputulot. Elokuvan Yhdysvaltain teatterilevittäjänä oli Hemdale Film Corporation, joka oli toiminut myös elokuvan tuotantoyhtiönä. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta elokuvalevittäjä Europa Vision Oy julkaisi elokuvan myöhemmin videolle vuonna 1990.
Lain kahdet kasvot on julkaistu niin DVD:nä kuin blu-raynäkin.
Fläckebon kirkko
Fläckebon kirkko on kirkkorakennus Fläckebon kylässä, Salan kunnassa Keski-Ruotsissa. Se on Västeråsin hiippakuntaan kuuluvan Västerfärnebo-Fläckebon seurakunnan käytössä. Kirkon ulkopuolella on säilyneitä kirkkotalleja.
Kirkkorakennuksen vanhimmat osat ovat peräisin 1400-luvulta. 1798 kirkkoa laajennettiin ja 1877 pystytettiin kirkon torni. Kirkossa on useita 1400-luvulla tehtyjä puupatsaita. Kastemalja on peräisin 1100-luvulta. Kirkossa on myös triumfikrusifiksi.
Tulijättiläiset
Tulijättiläiset (Eldtursar) olivat skandinaavisessa mytologiassa yksi jättiläisten tyyppi. He asuivat tulen valtakunnassa Muspelheimissa ja osallistuivat Ragnarökiin Surturin johdolla.
Operaatio Downfall
thumb|Operaatio Downfallin suunnitelma kartalla. Operaatio Downfall oli liittoutuneiden hylkäämä suunnitelma maihinnoususta Japaniin toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Operaatio peruutettiin Japanin antauduttua sen jälkeen, kun Hiroshimaan ja Nagasakiin oli pudotettu ydinpommit. Operaatio Downfall oli kaksiosainen muodostuen operaatioista Olympic ja Coronet. Olympic oli tarkoitus aloittaa lokakuussa 1945 tavoitteena miehittää kolmannes Japanin Kyūshūn saaresta ja käyttää sitä juuri vallatun Okinawan ohella keskitysalueena. Myöhemmin keväällä 1946 oli tarkoitus käynnistää Coronet tavoitteena miehittää Kantōn tasanko lähellä Tokiota Honshūlla. Hyökkäystä oli tarkoitus tukea käyttämällä Kyūshūlla sijaitsevia lentotukikohtia.
Japanin maantieteestä johtuen japanilaisille oli pääteltävissä mihin liittoutuneiden maihinnousuyritykset tulisivat todennäköisimmin kohdistumaan, ja he tekivät tarkkoja suunnitelmia ja laskelmia niiden varalle. Arviot mahdollisista tappioista vaihtelivat hyvin suuresti, mutta nousivat kuitenkin vähintään kymmeniintuhansiin ja enimmillään jopa miljooniin riippuen muun muassa siitä, millaiseen vastarintaan japanilaiset siviilit ryhtyisivät.
Flüelapass
Solatie Davosista Suschiin rakennettiin vuosina 1866–67. Tien käyttö väheni Vereinan rautatietunnelin käyttöönoton myötä vuonna 1999, ja solatie on suljettu talvisin.
Vladimir Kappel
thumb|Vladimir Kappel vuonna 1919. Vladimir Oskarovitš Kappel (28. huhtikuuta (J: 16. huhtikuuta) 1883 Beljov – 26. tammikuuta 1920 Irkutskin kuvernementti) oli venäläinen kenraali, joka toimi yhtenä valkoisen armeijan komentajista Venäjän sisällissodassa. Hänen joukoistaan käytettiin nimitystä kappelevtsy.
Elämä
Kappelin isä oli ruotsalaissyntyinen Venäjän armeijan upseeri. Kappel valmistui Nikolain ratsuväkiopistosta vuonna 1903 ja Nikolain yleisesikunta-akatemiasta vuonna 1913. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan esikuntaupseerina ja yleni joulukuussa 1916 everstiluutnantiksi. Vallankumouksen jälkeen hän erosi vuonna 1917 armeijasta. Kappel astui kesäkuussa 1918 Samarassa perustetun antibolševistisen Komutš-hallituksen tueksi vapaaehtoisista kootun Komutšin kansanarmeijan palvelukseen, vaikka ei monarkistina kannattanutkaan Komutšia hallinneiden sosialistivallankumouksellisten aatetta. Komutšin armeijan yhden armeijaryhmän komentajana Kappel valtasi kesäkuussa muun muassa Simbirskin ja Kazanin. Hänet ylennettiin elokuussa 1918 everstiksi. Alkumenestyksestä huolimatta puna-armeija pakotti hänet syksyllä perääntymään ja luopumaan lopulta Ufasta.
Marraskuussa 1918 Kappel siirtyi valkoisten ”ylimmäksi johtajaksi” julistautuneen amiraali Aleksandr Koltšakin alaiseksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hän komensi ensin armeijakuntaa ja heinäkuusta 1919 alkaen armeijaryhmää Volgalla. Vuonna 1919 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Marraskuusta 1919 alkaen Kappel oli valkoisten 3. armeijan komentajana Siperiassa. Valkoisten jouduttua perääntymään pääkaupungistaan Omskista Kappel nimitettiin koko Siperian armeijan komentajaksi Konstantin Saharovin tilalle. Koltšakin jäätyä Irkutskissa vallankumouksellisten vangiksi tammikuussa 1920 Kappel johti Siperian valkoisen armeijan perääntymistä kohti Irkutskia vapauttamaan häntä. Saarrostusuhan vuoksi vetäytyminen jouduttiin suorittamaan talvisen taigan halki ja se tunnetaan ”Siperian jäämarssina”. Kappel paleltui vakavasti Kan-joen ylityksen aikana ja kuoli keuhkokuumeeseen tammikuun 25. ja 26. päivän välisenä yönä lähellä Tulunia. Hän jätti armeijansa komennon kenraali Sergei Wojciechowskille.
Hautapaikka
Kappel haudattiin ensin Tšitaan Itä-Siperiaan ja myöhemmin uudelleen Kiinaan Harbinin ortodoksiseen kirkkoon. Kiinalaiset kommunistit hävittivät hautamuistomerkin Neuvostoliiton pyynnöstä vuonna 1955. Kappelin jäännökset haudattiin uudelleen Moskovan Donskoin luostarin hautausmaalle tammikuussa 2007.
Caesars Palace (rata)
36.11611°N, -115.1725°W
Caesars Palace on lasvegasilainen hotelli ja kasino, jonka pysäköintialueella on ajettu Formula 1:n Las Vegasin Grand Prix vuosina 1981 ja 1982. Myös Champ Car ja IndyCar -luokat ovat ajaneet pysäköintialueen radalla muutaman kerran, viimeksi 2004.
Jaakko I (Monaco)
thumb|200px|right|Monacon ruhtinas Jaakko I (1689–1751), [[Nicolas de Largillieren (1656–1746) maalaus.]] Jaakko I, oik. Jacques François Léonor Goyon de Matignon (21. marraskuuta 1689 – 23. huhtikuuta 1751) oli Monacon ruhtinas vuosina 1731−1733. Hän oli normannilaisen kreivin Jacques III Goyon de Matignon ja kreivitär Thorigny Charlotte Goyon de Matignon poika. Hänen setänsä oli Ranskan marsalkka Charles-Auguste de Goyon-Matignon.
Kun Monacon ruhtinas Antonio I etsi sopivaa sulhasta perilliselleen ja tyttärelleen Louise Hippolytelle, Jaakon isä ehdotti poikaansa vävyksi. Ajatus omasta ruhtinaskunnasta oli erittäin houkutteleva, ja ehdokkuutta tuki kuningas Ludvig XIV, joka halusi vahvistaa Ranskan vaikutusvaltaa Monacossa. Pari vihittiin 20. lokakuuta 1715, ja he saivat yhdeksän lasta.
Louise Hippolyte kuoli isorokkoon loppuvuodesta 1731. Jaakko löi laimin Monacon valtion hoidon ja joutui jättämään kapinan partaalla olevan ruhtinaskunnan toukokuussa 1732. Hän luopui seuraavana vuonna vallasta vuonna poikansa Honoré III:n hyväksi. Hän muutti Pariisiin, eikä avioitunut uudestaan.
Jaakko I:n Pariisin asunto nimettiin hänen mukaansa Hôtel Matignoniksi ja on nykyisin Ranskan pääministeri virka-asunto.
San Juan Copala
San Juan Copala on kylä Santiago Juxtlahuacan kunnassa Oaxacan osavaltiossa Meksikossa. Kylästä uutisointiin kansainvälisesti vuonna 2010, jolloin ihmisoikeusaktivistit Jyri Jaakkola ja Alberta Cariño murhattiin paikallisen puolisotilaallisen Ubisort-joukkojen väijytyksessä.
San Juan Copala asuu yksinomaisesti triqui-alkuperäiskansaa.
Hannu Avikainen
Hannu Tapani Avikainen (s. 15. kesäkuuta 1961 Juva) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen estejuoksija. Hän edusti Juvan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Matti Kaartinen.
Kalevan kisoista Avikainen saavutti 3 000 metrin estejuoksusta pronssia vuonna 1983. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
Chuck Huber
pienoiskuva|Chuck Huber Chuck Huber (s. 8. toukokuuta 1971 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka työskentelee FUNimationissa. Hän on antanut äänensä useille englanninkielisiin japanilaisiin anime-elokuviin ja sarjoihin, ja tunnetaan parhaiten Android 17:na Dragonball Z:sta ja Hiei:nä Yu Yu Hakusho:sta. Hän on naimisissa Kirsten Huberin kanssa.
Huttu
Huttu on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Huttuja:
Sieninahkakoralli
Sieninahkakoralli (Sarcophyton glaucum) on nahkakoralleihin kuuluva pehmytkorallilaji. Kuten muut Sarcophyton-suvun lajit, sieninahkakoralli muistuttaa ulkonäöltään sientä. Se on yksi sukunsa laajimmalle levinneistä lajeista. Sitä tavataan Punaisestamerestä, Indopasifiselta merialueelta ja Etelä-Afrikan ympäriltä.
pienoiskuva|vasen|Pyyntilonkerot sulkeutuneina.
Rolling Stones Mobile Studio
thumb|Studiorekan sisäpuoli.
Rolling Stones Mobile Studio on englantilaisen rockyhtye Rolling Stonesin omistama liikkuva äänitysstudio. Studio rakennettiin rekan takaosaan, jotta yhtye voisi mahdollisimman vaivattomasti äänittää monenlaisissa paikoissa. Studiorekan ylläpitokustannukset osoittautuivat varsin korkeiksi, joten Rolling Stones alkoi vuokrata sitä myös muille yhtyeille.
Rolling Stones Mobile Studion avulla äänitettiin mm. Deep Purplen kappale ”Smoke on the Water” (1972). Studiorekka jopa mainitaan kappaleen sanoituksessa.
Asetyylikoentsyymi-A-syntaasi
thumb|250px|Malli Carboxydothermus hydrogenoformans-bakteerin asetyylikoentsyymi-A-syntaasin rakenteesta Asetyylikoentsyymi-A-syntaasi eli asetyylikoentsyymi-A-syntetaasi tai asetaattikoentsyymi-A-ligaasi on ligaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi asetyylikoentsyymi-A:n muodostumista etikkahaposta ja koentsyymi-A:sta. Entsyymi esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissa soluissakin. Asetyylikoentsyymi-A-syntaasin EC-numero on EC 6.2.1.1.
Esko Huttu
Esko Kalevi Huttu (s. 18. joulukuuta 1958 Suomussalmi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti vuoteen 1986 Suomussalmen Vastusta ja sittemmin Pihtiputaan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Kauko Karttunen.
Asetyylikoentsyymi-A-syntaasi
Rakenne ja toiminta
Rakenteeltaan asetyylikoentsyymi-A-syntaasi on tyypillisesti monomeeri tai muutamasta alayksiköstä koostuva oligomeeri. Ihmisen entsyymi on rakenteeltaan monomeeri ja molekyylimassaltaan noin 80 kDa. Ihmisellä on asetyylikoentsyymi-A-syntaasista kaksi isoentsyymiä, joista asetyylikoentsyymi-A-syntaasi I esiintyy solulimassa ja joista asetyylikoentsyymi-A-syntaasi II esiintyy mitokondrioissa.
Toimiakseen asetyylikoentsyymi-A-syntaasi vaatii koentsyymikseen adenosiinitrifosfaattimolekyylin ja kahdenarvoisia metallikationeja. Metallikationien tehtävä on sitoutua ATP-molekyyliin ja entsyymin katalysoiman reaktion välituotteisiin. Substraattina reaktiossa toimivat koentsyymi-A ja etikkahappo sekä eräissä tapauksissa propaanihappo, jolloin muodostuu propionyylikoentsyymi-A:ta. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa muodostuu tioesterisidos etikkahapon ja koentsyymi-A:n välille ja sidoksen muodostumiseen tarvittava energia saadaan ATP:n hydrolyysistä.
Esko Huttu
Virallisissa kilpailuissa Huttu ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
Hannele Pohjanmies
pienoiskuva|Hannele Pohjanmies vuonna 2016. Hannele Pohjanmies (s. 3. heinäkuuta 1946 Lahti) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Kirjallinen ura
Pohjanmies on julkaissut yli 20 kirjaa. Niihin kuuluu esseitä, runokirjoja sekä toimitettuja ja suomennettuja runokokoelmia. Hän on suomentanut varsinkin intialaista runoutta: yhdeksän Rabindranath Tagoren kokoelmaa, Buddhadeva Bosen laajan kokoelman sekä Nirupam Chakrabortin Suomi-aiheisen kokoelman. Pohjanmiehen esikoisteos sisältää psykologisia esseitä ja selviytymistarinoita ja muut teokset rakkausrunoja.
Pohjanmies on ollut vapaa kirjoittaja vuodesta 1984. Aiemmin hän oli Helsingin yliopistossa ympäristötieteen tuntiassistenttina, laati Yleisradiolle ohjelmia ympäristönsuojelusta ja työskenteli Suomen luonnonsuojeluliitossa. Hän oli Otavassa tietosanakirjatoimittajana vuosina 1975–1984 ja laati lukuisia artikkeleita Otavan Suureen Ensyklopediaan. Hän lähti Otavasta kotiäidiksi ja alkoi kirjoittaa lehtiartikkeleita kirjallisuudesta, psykologiasta, luonnosta ja talouselämästä. Hän on kirjoittanut myös Hollolan Kotiseutukirjaan sekä Parnassoon.
Pohjanmies on osallistunut mm. kansainväliseen Rabindranath Tagore -konferenssiin Budapestissa vuonna 2012 ja pitänyt Tagoresta useita esitelmiä. Uran kohokohta oli, kun Intian presidentti Pranab Mukherjee julkisti Pohjanmiehen Tagore-käännöskokoelman Sininen sari Intian suurlähetystön järjestämässä tilaisuudessa Kalastajatorpalla vuonna 2014.
Yksityiselämä
Pohjanmiehen vanhemmat olivat säveltäjä Juhani Pohjanmies ja lausuntataiteilija Lii Hannukkala-Pohjanmies. Hänellä on nuorempi veli Hannu (s. 1947). Heidän lapsuudenkotinsa oli Ruusu-Ristin temppeliksi vihitty ateljee ”Pohjanpirtti” Hollolassa.
Pohjanmies oli runoilija Sirkka Seljan pitkäaikainen ystävä ja sihteeri.
Pohjanmies on koulutukseltaan filosofian maisteri (biologia ja maantiede, Helsingin yliopisto 1975). Hänellä on kaksi lasta ja hän asuu Espoossa.
Andrew Kozek
Andrew Jacob Kozek (s. 26. toukokuuta 1986 Revelstoke, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Kozek osaa pelata myös keskellä. Hän on pelannut ammattilaisurallaan myös AHL:ssä, Japanissa, Saksassa, Suomessa ja Ruotsissa.
Ura
Kozek pelasi vuosina 2003–2005 BCHL-junioriliigan Surrey Eaglesissa. Kaudella 2004–2005 hän jakoi tehoilla 48+49=97 koko liigan maalipörssin voiton Salmon Arm Silverbacksin Ryan Duncanin kanssa ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain Williams Lake TimberWolvesin Les Reaney. Kozek voitti myös BCHL:n pudotuspelien maalipörssin 19 osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden.
Atlanta Thrashers varasi Kozekin toisella kierroksella 53. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Vuodet 2005–2009 hän kävi Pohjois-Dakotan yliopistoa. Kozek voitti Freshman -vuotensa 2005–2006 päätteeksi WCHA:n mestaruuden. Junior -vuotenaan 2007–2008 hän jakoi 18 osumallaan UND:n sisäisen maalipörssin voiton T. J. Oshien ja Ryan Duncanin kanssa. He jakoivat koko WCHA:n maalipörssin neljännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Viimeisen yliopistokautensa 2008–2009 päätteeksi, maaliskuussa 2009 Kozek siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Chicago Wolvesin vahvuuteen. Hän teki siellä viidessä runkosarjaottelussa kaksi maalia.
Kaudeksi 2011–2012 Kozek siirtyi Aasian liigan japanilaisjoukkue Nikkō Ice Bucksiin. Hän oli joukkueen paras maalintekijä 27 osumallaan, joilla Kozek sijoittui koko liigan maalipörssissä kolmanneksi. Hän eteni Ice Bucksin kanssa aina ALIH:n finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Oji Eagles otteluvoitoin 3-1. Kaudeksi 2012–2013 Kozek siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Dornbirner EC:hen. Hän voitti tehoilla 38+20=58 koko liigan maalipörssin ja jakoi pistepörssin neljännen sijan Klagenfurter AC:n Jamie Lundmarkin kanssa. Kozekin maalimäärä on Dornbirnin pääsarjahistorian korkein yhden kauden runkosarjassa. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi jatkamaan EBEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella EHC Linzin riveihin. Kozek oli 26 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Brian Leblerin jälkeen. Hän sijoittui koko liigan maalipörssissä kuudenneksi. Maaliskuussa 2014 Kozek teki Linzin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kozek sijoittui kaudella 2014–2015 tehoilla 32+23=55 koko EBEL:n pistepörssissä toiseksi edellään vain Fehérvár AV19:n Andrew Sarauer. Pudotuspeleissä hän oli Linzin paras maalintekijä kahdeksalla osumallaan. Kaudella 2015–2016 Kozek voitti koko EBEL:n maalipörssin ja jakoi pistepörssin voiton EC Salzburgin John Hughesin kanssa tehoilla 40+26=66. Hän teki Linzin seurahistorian yhden kauden runkosarjan maaliennätyksen. Koko Itävallan pääsarjatason historiassa 40 maalin rajan yhden kauden aikana on aiemmin rikkonut vain neljä pelaajaa. Kozek oli Linzin paras maalintekijä myös Mestarien liigassa neljällä osumallaan. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersiin. Kozek oli 16 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä kolmen muun pelaajan kanssa.
Marraskuussa 2017 Kozek siirtyi loppukauden 2017–2018 kattavalla ja joulutaukoon asti kestävän koeajan sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Hän pelasi seitsemän ottelua tehden kaksi maalia. Kozek ei ollut joukkueen kokoonpanossa enää neljässä viimeisimmässä ottelussa ennen kuin hänen koeaikansa lopulta purettiin jo ennen joulutaukoa. Samalla Kozekin kerrottiin siirtyvän kuukauden mittaisella try-out -sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Mora IK:hon. Hän pelasi siellä neljä ottelua tehden yhden maalin, kunnes tammikuussa 2018 Kozek palasi EBEL:ään ja siirtyi loppukauden sopimuksella Klagenfurter AC:hen. Maaliskuussa hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Peukaloiset (suku)
Peukaloiset (Troglodytes) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Lajeja esiintyy Pohjois-, Keski- tai Etelä-Amerikassa, Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa.
Peukaloiset ovat pieniä, 9-12 cm pitkiä ja noin 10 g painavia lintuja. Niiden höyhenpuku on ruskea, nokka suhteellisen pitkä, pyöreäkärkiset siivet lyhyet, jalat vahvat ja lyhyehkö pyrstö sojottaa tavallisesti pystyssä. Lento on nopeaa ja suoraviivaista. Koiraat voivat olla moniavioisia. Ne syövät pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Peukaloisia on 12 lajia.
Nora Strömman
Nora Strömman (s. 9. helmikuuta 1980 Turku ) on suomenruotsalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Strömman on koulutukseltaan kulttuurituottaja ja kirjoittaa sekä suomeksi että ruotsiksi.
Strömmanin lastenkirjoja on kuvittanut hänen veljensä, vuoden graafikoksi 2013 valittu Kasper Strömman.
Strömman on Lukukeskuksen hallituksen jäsen edustaen Finlands Svenska Författareföreningiä.
Inkeri Mertanen
Sirkka-Inkeri Mertanen (s. 29. kesäkuuta 1949 Tervo) on suomalainen näyttelijä, joka teki 40-vuotisen uran Tampereen Teatterissa 1970-luvun puoli­välistä eläkkeelle jäämiseensä 2015 saakka.
Inkeri Mertanen valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1974 ja opiskeli samalla näyttelijän­työtä Suomen Teatteri­koulussa 1971–1975. Lisäksi Mertanen on valmistunut teatteri­kuraattoriksi Teatteri­korkea­koulusta 1996.
Mertanen vieraili 1990-luvulla monissa Raivoisat Ruusut -ryhmän tuotannoissa Helsingissä. Hän on vieraillut myös muun muassa Turun Samppalinnan kesäteatterissa, Tampereen Pyynikin kesäteatterissa sekä Tampereen tuomio­kirkon 100-vuotis­juhla­näytelmässä Vihan päivät 1918.
Mertanen tunnetaan useista monologi­esityksistään, kuten Edith Södergranista kertova Vaarallisia unia (1995), Pentti Saarikoski -⁠aiheinen P.S. – Post Scriptum (2003), vuoden 2004 Minun tieni – Elli Tompuri ja vuoden 2008 Helene Schjerfbeck -⁠aiheinen Helene.
Mertanen aloitti kuvaukset Salatut elämät -saippuasarjassa huhtikuussa 2016, ja hänen esittämänsä Dahlia Mustavaara nähtiin ensimmäisen kerran ruudussa syyskuussa 2016. Hahmo jouduttiin kirjoittamaan väliaikaisesti tauolle maaliskuussa 2020 koronaviruspandemian vuoksi. Mertanen palasi sarjan kuvauksiin keväällä 2021.
Ruuskeri
Ruuskeri ( ja Родшер, Rödskär) on yksi Suomenlahden ulkosaarista Leningradin alueen länsiosassa Venäjällä sekä tuolla saarella sijaitseva majakka. Ruuskeri sijaitsee noin 18 km Suursaaresta lounaaseen Suomen ja Viron rannikoiden puolivälissä. Ruuskeri on Venäjän läntisin kohta Kaliningradin aluetta lukuun ottamatta.
Historia
Ruuskerin soraisella saarella oli valomajakka jo 1818, mutta vuonna 1886 rakennettiin kahdeksankulmainen tiilimajakka.
Saarelle rakennettiin sen kokoon nähden paljon rakennuksia. Suomen itsenäistyttyä niitä oli jo 12. Ruuskeri miehitettiin majakkamestarilla ja 3-4 majakanvartijalla sekä lisäksi sumusireenin hoitajalla 1918. Koska sorarannat kärsivät talvisista jäistä, jouduttiin vuonna 1934 Ruuskeria vahvistamaan uusilla kivivalleilla merenkäyntiä vastaan. Suojaavat kivet tuotiin Suursaaresta.
Suomeen kuuluessaan Ruuskeri oli osa Suursaaren kuntaa, joka oli talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella.
Nykyaika
Venäläisten sähköistämän majakan valoina toimii 15 sekunnin välein näkyvät kaksi valkoista vilkkua. Näkyvyys on käytännössä 15 meripeninkulmaa.
Viktor Kositškin
Viktor Ivanovitš Kositškin (, 25. helmikuuta 1938 Moški, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 30. maaliskuuta 2012) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Kositškin voitti Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 kultaa 5 000 metrillä 22-vuotissyntymäpäivänään ajalla 7.51,3. Kaksi päivää myöhemmin hän saavutti hopeaa 10 000 metrillä häviten vain maailmanennätyksen tehneelle Norjan Knut Johannesenille. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti MM-hopeaa. Vuonna 1962 hän voitti maailmanmestaruuden oltuaan yksittäisillä matkoilla parhaimmillaan vain kolmas 10 000 metrillä. Vuonna 1964 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 1965 EM-pronssia. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja 10 000 metrillä kuudenneksi. Yleisluistelun MM-kilpailuista Kositškin voitti yhteensä yhden kulta- ja kaksi hopeamitalia. EM-kilpailuista hän saavutti yhden kullan ja yhden pronssin.
Kositškin kuoli 74-vuotiaana 30. maaliskuuta 2012.
Hilary Paul Odili Okeke
Hilary Paul Odili Okeke (s. 21. tammikuuta 1947) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Onitshan arkkihiippakuntaan Francis Arinze 20. huhtikuuta 1974, ja hänet nimitettiin Nnewin hiippakunnan johtoon 9. marraskuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. helmikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi Osvaldo Padilla, jota avustivat Albert Kanene Obiefuna ja John Olorunfemi Onaiyekan.
Jerusalemin piiritys (1099)
Jerusalemin piiritys käytiin ensimmäisen ristiretken aikaan 7. kesäkuuta – 15. heinäkuuta 1099. Ristiretkeläiset hyökkäsivät ja valtasivat kaupungin fatimideilta.
Kun marssi kohti Jerusalemia alkoi, maksoivat useiden kaupunkien johtajat ristiretkeläisille siitä, etteivät nämä hävittäisi matkansa varrella olevia kaupunkeja. Ristiretkeläisten saapuessa Tripolin alueelle he joutuivat ongelmiin. Aluetta hallitsivat Egyptin fatimidit, joiden kanssa ristiretkeläiset olivat solmineet liiton. Tämän johdosta ristiretkeläisten oli lähetettävä delegaatio Egyptiin pyytämään Jerusalemin vapaaehtoista luovuttamista ristiretkeläisille. Kun vastaus oli kieltävä, aloittivat ristiretkeläisjoukot hyökkäyksensä Palestiinan kaupunkeja vastaan, missä fatimideilla ei ollut silloin lainkaan sotajoukkoja. Ristiretkeläiset saapuivat Jerusalemin lähistölle 6. kesäkuuta 1099. Fatimidien armeija Jerusalemissa oli valmistautunut kristittyjen saapumiseen. He olivat kaataneet lähistön puut piirityskalustoa varten ja tukkivat kaupunkiin johtaneet kaivot. Suojamuurin heikoimpia kohtia yritettiin vahvistaa.
Ristiretkeläisille oli selvää, että fatimidit lähettäisivät apuvoimia, joten hyökkäys oli saatava mahdollisimman aikaisin aloitettua, siitäkin huolimatta ettei heillä ollut käsissään kunnollista kalustoa. Hyökkäys epäonnistui, joten parempaa hyökkäyssuunnitelmaa alettiin laatia. Ristiretkeläiset päätyivät hyökkäämään kahdelta suunnalta. Ranskalaiset luoteesta katapultein, piiritystornin ja muurinmurtajan avulla. Raymond palkkasi italialaisen William Raicaunin hyökkäämään kaupungin eteläkolkasta Sionin portin kautta. Julkisen sovinnon tehtyään ristiretkeläiset tekivät ratkaisevan käänteen. Öiseen aikaan ranskalaiset purkivat oman piiritystorninsa, muurinmurtajansa ja katapulttinsa siirtäen ne kaupungin muurin pohjoisosaan, jossa oli Jerusalemin puolustajien kannalta heikoin kohta. Muutos vaati paljon työtä, mutta se oli piirittäjien kannalta vaivanarvoista koska myös puolustajat joutuivat tekemään vastaavan operaation ja vielä vahvistaa muuria siltä kohtaa. Eteläistä muuriakaan ei saanut unohtaa.
Hyökkäyksen alettua 13. heinäkuuta ranskalaiset onnistuivat heti murtamaan etumaisen vallin. Puolustajilla oli etelässä parempi onni, sillä he onnistuivat tuhoamaan piirittäjien katapultin. Pohjoisessa puolustus epäonnistui täysin kun Gottfied Bouillonilainen sai piiritystorninsa avulla sotilaat muurin ylitse kaupungin sisälle. Sillä aikaa kun Bouillonilainen avaututti kaupungin portteja, Tankred miehitti temppelivuoren. Tiedon kiirittyä eteläosan puolustajille, he pakenivat nopeasti Davidin torniin. Suuri osa kaupunkilaisista pakeni valloittajien tieltä, mutta ne jotka eivät päässeet pois, tapettiin. Jerusalemin piiritystä seurannutta joukkomurhaa on myöhempinä aikoina paisuteltu todellisuutta suuremmaksi. On muistettava, että tämänkaltainen joukkomurha kuului tuolloisiin sodankäynnin tapoihin silloin, kun kaupunki kieltäytyi antautumasta ja se vallattiin väkirynnäköllä. Saladinin valloittaessa Jerusalemin 1187 kaupunki sensijaan antautui piirityksen jälkeen, jolloin kaupunki säästettiin ja sen asukkailtä kannettiin vero.
Godefroy de Bouillon otti itselleen kaupungin hallitsijuuden ja kuninkaan sijasta arvonimen Advocatus Sancti Sepulchri (suom. "Pyhän haudan suojelija"). Valtauksen yhteydessä tapahtunutta verilöylyä lienevät muslimit myöhempinä aikoina suurennelleet, mutta tästä huolimatta joukkomurhia tapahtui myös kaupungin valtaamisen yhteydessä sekä sen jälkeen.
Lorax (vuoden 1972 televisioelokuva)
Lorax on vuonna 1972 valmistunut lyhyt televisioelokuva, joka perustuu Dr. Seussin tekemään samannimiseen kirjaan. Se seuraa kirjan tarinaa tarkemmin kuin vuoden 2012 versio. Sen animoivat Warren Batchelder, John Gibbs, Manny Gould, Bob Matz, Bob Richardson, Don Williams, Dick Thompson ja Robert Taylor. Ääninäyttelijät olivat Athena Lorde ja Harlen Carraher. Elokuvan ohjasi Hawley Pratt.
Peter John Stevens
Peter John Stevens (s. 1. kesäkuuta 1995) on slovenialainen rintauinnin EM- ja MM-mitalisti. Hän edustaa PK Triglav Kranj -seuraa ja hänen valmentajansa on Luka Berdajs.
Stevens saavutti 50 metrin rintauinnissa vuonna 2013 nuorten maailmanmestaruuden Dubaissa ajalla 27,98 ja nuorten EM-hopeaa Poznańissa ajalla 28,06 sekä sijoittui viidenneksi Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa. Kazanin pitkän radan MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui saman matkan välierissä.
Stevens saavutti Lontoon pitkän radan EM-kilpailussa 2016 hopeaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 27,09. Saman vuoden Windsorin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa niin ikään toiseksi ajalla 25,85. Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui saman matkan välierissä. Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 50 metrin rintauinnissa kuudes.
Stevens saavutti 50 metrin rintauinnissa 2018 pronssia sekä Tarragonan Välimeren kilpailuissa ajalla 27,32 että Glasgow'n pitkän EM-kilpailuissa ajalla 27,06. Seuraavan vuoden lyhyen radan EM-kilpailuissa Glasgw'ssa hän oli 50 metrin rintauinnissa kahdeksas.
Stevensin ennätys 50 metrin rintauinnissa on pitkällä radalla (50 m) 27,06 ja lyhyellä radalla (25 m) 25,85. 100 metrin rintauinnissa hänen ennätyksensä ovat pitkällä radalla 1.01,27 ja lyhyellä radalla 57,96.
Stevens on opiskellut liiketaloutta Tennesseen yliopistossa. Hänen isänsä on britti ja äitinsä slovenialainen.
Suomen islamilainen yhdyskunta
Suomen islamilainen yhdyskunta on Suomessa 20. helmikuuta 1987 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta. Sen kotipaikka on Helsinki, jossa sillä on moskeija. Jäsenmäärä on ollut voimakkaassa kasvussa; vuonna 2018 yhdyskuntaan kuului 1 772 muslimia, mutta vuonna 2021 jo 3572. Se järjestää koraanikouluja lapsille ja islamin opetusta aikuisille ja julkaisee An-nur-lehteä.
Samoissa tiloissa yhdyskunnan kanssa toimivat Suomen Islamic Relief ja Suomen Moskeijoiden Säätiö. Vuonna 2018 opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi yhdyskunnalle 14 044 euroa valtionavustusta.
Yhdistyksen imaamina toimi Anas Hajjar 2010–2022, sitä ennen Khodr Khaked Chehab.
Uskonnollinen suuntautuminen
Yhdyskunta edustaa sunnalaista islamia ja ilmoittaa seuraavansa "keskilinjan islamilaisia arvoja". Se on jäsen eurooppalaisessa islamilaisten järjestöjen organisaatiossa FIOE (The Federation of Islamic Organizations in Europe). FIOE on Muslimiveljeskunnan aatteellinen kattojärjestö Euroopassa. Se saa rahoitusta Persianlahden arabivaltioilta. FIOE -järjestöllä on läheiset siteet Hamas iin ja joillakin jäsenjärjestöillä myös Al-Qaida an. Yhdyskunnalla on siteet myös taustaltaan saudiarabia laiseen Muslim World Leagueen.
Suomen islamilainen yhdyskunta on kertonut pyrkivänsä yhteistyöhön Muslimiveljeskunnan kanssa.
Opetusministeriön yhdyskunnalta edellyttämä uskontunnustus kuuluu rekisteri-ilmoituksen mukaan: Usko yhteen ainoaan Jumalaan, Hänen Enkeliinsä, Hänen kirjoihinsa, viimeiseen päivään, Hänen profeettaansa Muhamediin, sekä kaikkiin muihin Hänen profeettoihinsa.