cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rockin’ (Hurriganesin albumi)
Musiikki
Rockin’-albumin sävellykset tekivät pääasiassa Remu Aaltonen ja Harri Merilahti. Levyn sisältö ei täysin vastaa nimeään. Vaikka albumin avaavat ”Let’s Have a Party” ja ”Blue Heaven” ovatkin nopeita kappaleita, Hurriganesille tyypillistä rajua rockia on levyllä vain muutaman kappaleen verran. Valtaosa kappaleista on keskitempoisia ja melko kevyitä. Yhtyeen Roadrunner-albumin kaltaista rock and rollia odottaneille albumi olikin pettymys. Hurriganes-kirjan kirjoittaja Honey Aaltosen mukaan Rockin’ on modernista digitaaliäänityksestään huolimatta edellislevy Fortissimoa maanläheisempi soundiltaan, mutta lopputulokseltaan vähemmän monipuolinen.
Instrumentaalikappale ”Helge’s Dream” sävellettiin itsemurhan tehneen Hurriganes-roudari Helge Niemisen muistolle. Melodian työstäminen aloitettiin surullisissa tunnelmissa ennen keikkaa takahuoneessa Siilinjärvellä. Remu Aaltonen tapaili kitarasta etsimiään nuotteja, joista kehittyi vähitellen looginen sävelkulku. Yhtyeen kanssa sitä ryhdyttiin sovittamaan kokonaisuudeksi.
Hurriganes oli esittänyt tulevan albumin kappaleet ”Helge’s Dream” ja ”Hip Up” jo helmikuussa 1982 television Tuubi-ohjelmassa. Kappaleella ”Hip Up” ei vielä ollut varsinaista nimeä, vaan Remu Aaltonen esitteli sen spontaanisti nimellä ”Tiu tau tilhi”.
Myynti
Levy-yhtiö Sonet julkaisi Rockin’-albumin marraskuun lopulla 1982. Levy ylsi Mitä Suomi soittaa -listalla sijalle 17. Suosikin myyntilistalla se ylsi tammikuussa 1983 kahdeksanneksi, helmikuussa se oli pudonnut 18:nneksi. Seuran listalla Rockin’ oli joulukuussa sijalla 14. Listaviikkoja albumille kertyi yhteensä kahdeksan. Uusintapainoksia on noussut fyysiselle albumilistalle vuosina 2019 ja 2021. Yhteensä albumia on myyty yli 33 000 kappaletta.
Hurriganesille myönnettiin albumista kultalevy huhtikuun lopulla 1983. Samassa tilaisuudessa julkaistiin Remu Aaltosen sooloalbumi Message for You.
Arvioita
Asko Alanen arvosteli albumin Soundin numerossa 2/1983. Hänen mukaansa Rockin’ edustaa ”puhdasta rock-maailmaa, ulottuvuutta, jossa ei elää muu kuin rock’ n roll”. Alasen mielestä Hurriganes kuulostaa jälleen kerran hyvältä ja ”omassa unelmassaan aidolta”, vaikka Rockin’ samalla onkin hänen mielestään yhtyeen ehkä kevyimmin ja ilmavimmin tuotettu levy, ja esimerkiksi edellislevy Fortissimo sisälsi ”tyrnämpää kamaa”. Rockin’-albumin keveyden vuoksi urut pääsevät hallitsemaan sen äänimaailmaa. Alanen mainitsee, että albumin elementit tuntuvat soivan toisistaan irrallisina, hieman kuin Beatlesin alkupään levyjen stereoversioilla. Basisti Cisse Häkkisen roolia Alanen kehuu, etenkin kappaleessa ”Daddy’s Boy”. Avauskappaletta ”Let’s Have a Party” Alanen sen sijaan kritisoi liian stereotyyppiseksi, minkä jälkeen laatu kuitenkin paranee. Kaikki kappaleet eivät kuitenkaan tee yhtä suurta vaikutusta, ja instrumentaali ”Helge’s Dreamia” Alanen kuvaa ”ihan täytteeksi”. Kokonaisuudessaan Alasen mielestä Hurriganesin kuitenkin erottaa kilpailijoistaan edelleen sen kappalemateriaalin vetovoima.
OK-lehden Raimo Kankkunen sanoi arvostelussaan, että Rockin’ edustaa ehkä monipuolisinta Hurriganesia koskaan.
Listasijoitukset
Myöhemmät ajankohdat
Sertifiointi
1983
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano
Soittajat
Muut
Abdulrahman al-Bazzaz
Abdulrahman al-Bazzaz (1913–1973) oli irakilainen hallintomies ja sotilas. Hän oli OPEC:in pääsihteeri 1. toukokuuta 1964 – 30. huhtikuuta 1965. Tämän jälkeen hän toimi Irakin ulkoministerinä muutaman kuukauden 1965 sekä pääministerinä loppuvuodesta 1965 elokuuhun 1966. Hän oli Irakin presidentti 1966 kolmen päivän ajan (13. toukokuuta – 16. toukokuuta) Abdulsalam Arifin kuoleman jälkeen, kunnes Arifin veli Abdulrahman Arif valittiin presidentiksi.
Maailman talousfoorumi
thumb|WEF-päämaja Sveitsin [[Colognyssa.]] thumb|256px|[[Frederik de Klerk ja Nelson Mandela kättelemässä vuotuisessa tapaamisessa Davosissa 1992.]] Maailman talousfoorumi (World Economic Forum, WEF) on Geneven lähellä Colognyssä sijaitseva suuryritysten rahoittama säätiö, jonka tarkoituksena on edistää globalisaatiota, vapaakauppaa sekä julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä. Maailman talousfoorumin puheenjohtajana toimii saksalais-sveitsiläinen taloustieteilijä Klaus Schwab, joka perusti säätiön vuonna 1971.
Maailman talousfoorumi tunnetaan erityisesti Davosissa vuosittain järjestettävästä kokouksesta, jonne saapuu suurvaltojen ja yritysten johtajia, tutkijoita, kansalaisjärjestöjen edustajia ja tunnettuja julkisuuden henkilöitä keskustelemaan ajankohtaisista globaaleista aiheista. WEF järjestää myös alueellisia tapaamisia sekä laatii raportteja muun muassa tasa-arvon toteutumisesta eri maissa. Politiikan tutkija Samuel P. Huntington toi esseessään Dead Souls: The Denationalization of the American Elite esiin käsitteen "Davos Men", jolla hän tarkoittaa uutta syntymässä olevaa globaalia yläluokkaa tai eliittiä.
Nuorten johtajien globaali verkosto (The Forum of Young Global Leaders, YGL) on osa Maailman talousfoorumin toimintaa.
Maailman talousfoorumin jäsenyhtiöiden jäsenmaksun suuruus riippuu siitä, kuinka paljon yhtiö osallistuu foorumin toimintaan. Suomalaiset asiantuntijat eivät ole yksimielisiä siitä, pitäisikö esimerkiksi poliitikkojen ilmoittaa Maailman talousfoorumin jäsenyydestä sidonnaisuuksiensa yhteydessä.
Suuri nollaus
Maailman talousfoorumi on tehnyt aloitteen maailman talousjärjestelmän uudistamiseksi niin sanotun "suuren nollauksen" (The Great Reset) avulla. Maailman talousfoorumi visioi, että suuri nollaus rakentaisi koko maailman yhteiskunta- ja talousjärjestelmän kestävämmäksi ja ympäristöystävällisemmäksi. Puheenjohtaja Schwabin mukaan maailman teollisuudenalat tulisi “nollata ja keksiä uudelleen". Taloudessa pitäisi alkaa hyödyntämään laajasti ”neljännen teollisen vallankumouksen” teknologioita, joita ovat esimerkiksi tekoäly, robotiikka, 3D-tulostus, bioteknologia sekä aivojen ja tietoisuuden toimintaan liittyvä neuroteknologia. Maailman maiden pitäisi myös lisätä yhteistyötä esimerkiksi verotuksessa ja sääntelyssä ja yritysten tulisi siirtyä voittojen maksimointiin tähtäävästä toiminnasta niin sanottuun sidosryhmäkapitalismiin, jossa yritykset ottavat huomioon kaikki sidosryhmät ja tuottavat hyvää koko yhteiskunnalle tulevat sukupolvet huomioiden. Myös taloustieteilijä Klaus Schwab on kehittänyt tulevaa "tehokkaan globaalin hallinnon muotoa".
Helsingin yliopiston maailmanpolitiikan professori Teivo Teivainen on kuitenkin varoittanut, että kyseisen hallintomallin toteutuminen saattaisi johtaa siihen, että entistä useampi maailmanlaajuisia kysymyksiä koskeva päätös tehtäisiin epävirallisissa tapaamisissa eikä demokraattisesti valittujen päättäjien toimesta.
Abdulrahman Arif
Abdulrahman Muhammad Arif (13. huhtikuuta 1916 – 24. elokuuta 2007) oli irakilainen sotilas ja maan entinen presidentti. Hän toimi virassa vuosina 1966–1968.
Abdulrahman Arif jatkoi veljensä poliittisella tiellä, mutta hieman nationalistisemmalla otteella. Presidenttikauden jatkuttua kaksi vuotta Arifin läheiset avustajat Baath-puolueesta syöksivät hänet vallasta. Vallankumous tapahtui 17. heinäkuuta 1968 aamun tunteina, kun Arif oli vielä nukkumassa. Puolustusministeri Hardan al-Tikriti tuli palatsiin ja ilmoitti Arifille puhelimitse, ettei hän enää ollut presidentti.
Arif lähetettiin lentokoneella Lontooseen, josta hän matkusti maanpakoon Turkkiin ja palasi Irakiin 1980-luvun lopulla. Hän pysyi sen jälkeen enimmäkseen poissa julkisuudesta. Arif pakeni Jordaniaan Yhdysvaltain joukkojen syrjäytettyä Saddam Husseinin vuonna 2003. Vuonna 2004 Irakin väliaikaishallitus myönsi hänelle eläkkeen ja varoja hänen sairauskuluihinsa. Arifin sisar Sabiha kuoli 2004 autopommi-iskussa Bagdadissa.
Saddam Husseinin syrjäyttämisen jälkeen Arif antoi harvinaisen haastattelun uutistoimisto AP:lle ja kehotti irakilaisia unohtamaan menneen ja keskittymään paremman tulevaisuuden rakentamiseen. Hän kuoli 2007 Ammanissa Kuningas Husseinin lääketieteellisessä keskuksessa.
Terskinhevonen
pienoiskuva|Terskinhevonen Terskinhevonen (myös terskinarabi) on verraten nuori, Venäjällä 1920-luvulla jalostettu hevosrotu joka kehitettiin Terskin ja Stavropolin siittoloissa Kaukasuksella. Terskinhevosten jalostuksessa on käytetty arabianhevosta ja venäläisiä ratsurotuja, ja lopputulos muistuttaakin paljon arabia.
Terskinhevosia pidetään rauhallisina ja nopeasti oppivina. Väriltään ne ovat yleensä kimoja, joskus rautiaita tai ruunikoita.
Terskinhevoset ovat lähinnä ratsuhevosia. Rotu on menestynyt hyvin matkaratsastuksessa, esteratsastuksessa ja kouluratsastuksessa. Venäjällä terskinhevoset ovat kilpailleet myös muille kuin täysiverisille tarkoitetuissa laukkakilpailuissa.
Juhani Aho (liikemies)
Juhani Samuel Aho (26. heinäkuuta 1930 Töysä – 23. tammikuuta 2018 Espoo ) oli suomalainen lääkäri ja liikemies, joka tunnettiin Rukakeskuksen perustajana ja kehittäjänä.
Aho opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja suoritti lisensiaatintutukinnon vuonna 1959. Hän sai korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoispätevyyden 1966. Hän työskenteli 1950–1960-luvulla lääkärinä Mehiläisessä, Marian sairaalassa ja HYKSissä sekä Ilmavoimien palveluksessa ylilääkärinä 1966–1990. Hän hoiti myös lukuisia luottamustehtäviä muun muassa Duodecimin varainhoitajana ja Akavan hallituksen jäsenenä. Sotilasarvoltaan Aho oli lääkintäeversti.
Oiva Huttunen
Oiva Juho Aatami Huttunen (20. heinäkuuta 1887 Nurmes – 22. tammikuuta 1945) oli suomalainen juristi ja virkamies. Hän toimi oikeusministerinä Mantereen hallituksessa 1929. Hän oli hallituksessa ammattiministeri. Hän toimi valtioneuvoston oikeuskanslerina vuosina 1933–1944.
Huttusen vanhemmat olivat puuseppä Juho Huttunen ja Katri Ahonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1906 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1908. Huttunen sai varatuomarin arvon 1911.
Huttunen oli asianajajana Joensuussa 1911−1915 ja Helsingissä 1916−1919. Hän oli korkeimmassa oikeudessa notaarina 1918, nuorempana oikeussihteerinä vuodesta 1919 ja vanhempana oikeussihteerinä 1930 sekä lainvalmistelukunnan jäsenenä 1924−1930. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1930−1933 ja oikeuskanslerina 1933−1945. Huttunen oli myös eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä 1920−1924 ja eduskunnan lakivaliokunnan sihteerinä 1921−1930.
Oiva Huttunen oli naimisissa vuodesta 1925 Saima Siviä Outisen kanssa.
Anógeia
Anógeia on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ανωγείων, Dímos Anogeíon), joka sijaitsee Réthymnon alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 131,0 neliökilometriä ja väkiluku 2 379. Varsinaisen Anógeian kaupungin väkiluku on 2 319 (vuonna 2011).
Anógeia sijaitsee Ídavuoren pohjoispuolella Kreetan saaren keskiosissa Iraklionista lounaaseen.
thumb|none|320px|Anógeian kunnan maisemia.
Vaivaisenluu
thumb|150px| Vaivaisenluu (hallux valgus) on jalan isovarpaan tyviluun ja jalkapöydänluun välisen nivelen virheasento. Kun isovarvas kääntyy pienempiä varpaita kohti, tyvinivelen sisäreuna muodostaa kiinteän, punoittavan, usein kivuliaan kyhmyn. Isovarvas voi lopulta työntyä seuraavan varpaan päälle tai alle, ja seuraavat varpaat muuttuvat melko usein vasaravarpaiksi. Vaivaisenluu voi tulla myös pikkuvarpaaseen, jolloin pikkuvarvas kääntyy sisäänpäin. Pikkuvarpaan vaivaisenluuta kutsutaan räätälin patiksi.
Vaivaisenluu on naisilla lähes kymmenen kertaa yleisempi kuin miehillä. Myös perintötekijöillä on epäilty olevan merkitystä vaivaisenluun syntyyn.
thumb|150px|Röntgenkuvissa näkyy selvästi nivelten virheasento
NHL 08
NHL 08 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema urheilupeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle vuonna 2007.
Pelaaminen
Uutta pelissä on Skill Stick -ominaisuus. EA on kertonut ominaisuuden helpottavan kiekon kontrollointia pelissä. Tämä ominaisuus mahdollistaa muun muassa kiekon päästämisen lavasta ja puolustajan ohittamisen toiselta puolelta näyttävin harhautuksin. NHL-sarjan tuottaja David Littman painottaa kuitenkin, ettei harhauttaminen ole helppoa, kuten ei oikeassakaan jääkiekossa. Se vaatii taitoa ja harjoittelua. Kyse on myös pelaajahahmon kyvyistä: mitä paremmalla pelaajalla kikkoja yrittää, sitä suurempi on onnistumisen mahdollisuus. Kömpelöllä puolustajalla ei tehdä hillittömiä vauhtipyrähdyksiä tai hienoja harhautuksia.
NHL 08 sisältää myös Goalie Moden, jossa pelaaja voi ohjata maalivahtia uudessa kolmannen persoonan kuvakulmassa. Kolmas uusi ominaisuus on mahdollisuus luoda omia kuvioita Practice Modessa ja käyttää niitä oikeissa peleissä.
EA Canada on ohjelmoinut NHL 08:aa varten uuden luistelumoottorin. Se mahdollistaa täysin analogisen, entistä tarkemman pelaajaohjauksen, joka muuttaa olennaisesti pelituntumaa. Uutta on myös se, että kiekon saa irtoamaan lavasta pelaajan osoittamaan suuntaan. Näin voi esimerkiksi lyödä kiekon puolustajasta vasemmalle, luistella ohi oikealta ja napata kiekko takaisin lapaan.
Omat pelaajat ja taktiikat
NHL 08:n Create a Play -ominaisuus on myös uutuus. Pelaajat voivat luoda omia pelikuvioitaan ja käyttää niitä peleissä. Tämä tapahtuu hieman hidastetun uusinnan kaltaisella työkalulla, jossa näkee kaikki omat pelaajat. Jokaiselle yksilölle voi luoda luistelureitit ja komentaa, mitä pelaajan pitää tietyllä kentän alueella tehdä. EA:n mukaan pelikuviot toteutuvat lennossa ilman napin painalluksia riippuen siitä, mitä pelaaja tekee ja missä päin kenttää.
Laura Voutilainen
Laura Voutilainen (oikealta nimeltään Sanna Laura Voutilainen, s. 17. toukokuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen laulaja ja viihdetaiteilija. Hänen ensimmäinen albuminsa Laura Voutilainen julkaistiin vuonna 1994. Hän oli Suomen edustaja Eurovision laulukilpailussa vuonna 2002 kappaleella ”Addicted to You”. Hän julkaisi vuonna 2017 studioalbuminsa Miks ei.
Ura
Voutilainen aloitti musiikkiopinnot viisivuotiaana Voutilaisen perheen muutettua Jyväskylästä Hollolaan. Aluksi hän oli musiikkileikkikoulussa ja aloitti myöhemmin Lahdessa Päijät-Hämeen konservatorion muusikon opintolinjalla. Soittimenaan Voutilaisella oli sello. 15-vuotiaana hän perusti ensimmäisen yhtyeensä Kevytlinjan.
1993–1994: Esikoisalbumi Laura Voutilainen
Talvella 1993 Laura osallistui Lahdessa koelaulutilaisuuteen ja solmi sen myötä kymmenvuotisen artistisopimuksen sekä teki myös samalla kolmevuotisen managerisopimuksen lahtelaisen manageri Hannele Laurilan kanssa. Ensimmäinen single ”Muuttanut oot maailmain” julkaistiin syyskuussa 1993.
Suuren yleisön tietoisuuteen Voutilainen tuli pari kuukautta myöhemmin julkaistulla singlellä ”Kerran”, jonka alkuperäinen sävellys ja sanoitus on Hannele Laurilan miehen Ari Laurilan (taiteilijanimi Ossi Nieminen). Näkyvyyttä toi myös esiintyminen Finluxin televisiomainoksissa. Esikoisalbumi Laura Voutilainen julkaistiin 7. tammikuuta 1994 ja se nousi 34 viikoksi Suomen viralliselle albumilistalle, parhaimmillaan listan kuudenneksi. Albumista tuli vuoden 1994 myydyin suomalainen äänite. Albumia on myyty yli.
Alkuvuodesta 1995 Voutilainen palkittiin vuoden 1994 naissolistin Emma-palkinnolla.
1995–1999: Kolme uutta studioalbumia
Elokuussa 1996 Voutilainen julkaisi toisen studioalbuminsa, Kaksi karttaa. Albumia myytiin kolmessa päivässä kultalevyn verran ja lopulta se platinalevyn. Albumin myötä Voutilainen palkittiin toistamiseen vuoden naissolistiksi.
Vuonna 1997 Voutilainen julkaisi joululevyn Lumikuningatar, mutta albumi ei noussut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle. Vuonna 1998 julkaistu Etelän yössä-albumi nosti Voutilaisen jälleen listoille. Itse albumia myytiin kultaa ja albumilta hiteiksi nousivat kappaleet ”Etelän yössä” ja ”Vuoksi sun”.
2000–2006: Uusi tyyli
Voutilainen julkaisi lokakuussa 2002 albumin Puolet sun auringosta, joka esitteli uudistuneen Laura Voutilaisen. Aiemmin iskelmää esittänyt Laura Voutilainen -nimellä esittänyt artisti esiintyi uudella albumilla vain Laura nimellä, esittäen uudella albumilla entistä pophenkisempiä kappaleita. Vaikka ennakkoon julkaistut singlet ”Neonvalot” ja ”En mielestäin sua saa” nousivat radiohiteiksi, eivät ne kuitenkaan auttaneet nostamaan itse albumia kuin albumilistan 14:nneksi.
Voutilainen edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa Tallinnassa vuonna 2002 Maki Kolehmaisen säveltämällä kappaleella ”Addicted to You”. Kappale sijoittui loppukilpailussa vasta sijalle 20, vaikka se oli ollut yksi kilpailun ennakkosuosikeista. Kilpailun jälkeen järjestetyssä euroviisufanien äänestyksessä Suomen edustuskappale ja edustaja äänestettiin koko kilpailun parhaiksi.
Euroviisujen jälkeen Voutilainen julkaisi vielä kaksi albumia Laura -nimellä, mutta Päiväkirja ja Tässä hetkessä -albumit jäivät melko vähäiselle huomiolle.
Kesällä 2006 Voutilaisen siihen astinen ura koottiin hänen ensimmäiseksi kokoelmalevyksi, Lauran päiväkirja – Kaikki parhaat.
2007–2010
pienois|Laura Voutilainen musiikkitapahtumassa [[Vihreät Niityt vuonna 2007.]] Huhtikuussa 2007 Voutilainen julkaisi albumin Kosketa mua ja palasi samalla käyttämään jälleen Laura Voutilainen -nimeä. Hän sai albumista lähes kymmenen vuoden tauon jälkeen kultalevyn. Syksyllä 2007 Voutilainen kiersi konserttisaleja Lauran Parhaat -kiertueella, joka sisälsi läpileikkauksen hänen 15-vuotiseen uraansa. Kiertueen televisiotaltiointi esitettiin YLE TV2:lla toukokuussa 2009. Vuosi 2007 päättyi Voutilainen osalta YLE TV2:n Sirkus-ohjelman voittoon.
Voutilaiselle vuosi 2008 oli menestyksekäs. Hänet palkittiin Iskelmän Vuosi -gaalassa vuoden 2008 naisartistiksi. Vuonna 2010 samaisessa gaalassa hänet palkittiin jälleen vuoden naisartistiksi. Valinta perustui kuuntelijaäänestyksen tulokseen. Vuonna 2008 hän sai myös kutsun Linnan juhliin.
Voutilainen kilpaili syksyllä 2010 Tanssii tähtien kanssa -ohjelman viidennellä tuotantokaudella parinaan tanssija Marko Keränen. Pari sijoittui kisassa toiseksi häviten finaalissa Antti Tuiskulle, joka sai parinsa kanssa finaalissa kaikkiaan 78 prosenttia yleisöäänistä. Keskimääräisten tuomaripisteiden perusteella Voutilainen oli kuitenkin Keräsen kanssa kauden paras pari.
2011–
Nykyisin Voutilainen tekee myös itse sävellyksiä ja sanoituksia albumeilleen, kun ne aiemmin ovat sisältäneet muiden tekemiä kappaleita. Useat Voutilaisen julkaisemat kappaleet ovat kuitenkin myös alkuperältään venäläisiä, kuten ”Timanttinen tähti”, ”Rakkautta ei piiloon saa”, ”Vaarallinen yllätys”, ”Tunnet sen”, ”Villiviini”, ”Vastaa” ja ”Monta monta” -kappaleet.
Voutilainen toimi kevään 2012 Idols-laulukilpailun tuomarina yhdessä Jone Nikulan ja Tommi Liimataisen kanssa.
Vuonna 2012 hän osallistui toistamiseen Tasavallan Presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle.
Vuonna 2017 hän osallistui Vain elämää -ohjelman kuudennelle tuotantokaudelle.
Mediaesiintymiset
Voutilainen on itse tuottanut useita konsertti- ja show-kiertueita. Muun muassa Kaksi karttaa (1995), Hei me tanssitaan (1997), Lumikuningatar (1997), Laura wou! (2000), Ilta Lauran kanssa (2001), Puolet sun auringosta (2002), Päiväkirja (2003) ja Kaikki Parhaat 1994–2007 (2007). Hän on esiintynyt myös Helsinki Grand Casinolla revyyssä Let's Go Casino (2005) ja omassa revyyssään Diva Dive (2006) ja (2007). Lumikuningatar-joulushow nähtiin myös Nelosella jouluna 1997 ja Laura Wou! esitettiin kuusiosaisena sarjana MTV3-kanavalla vuonna 2000. Voutilainen näytteli vuonna 2018 Syke-sarjassa potilas Paula Grebea.
Musikaalinäyttelijänä Voutilainen on esiintynyt UIT:n revyyssä Haloolla päähän (1996) ja revyyssä Lisää Letkua (2006). Hän oli englantilaisen musikaalin What a Feeling tähtenä niin Englannissa kuin Helsingin Savoy-teatterissakin syksyllä 1997. Hän näytteli myös pääosaa Lahden Kaupunginteatterissa hänen itse ideoimassaan ja Lealiisa Kantolan kirjoittamassa musikaalissa Yön sisar (2002–2003). Voutilainen on toiminut myös ääninäyttelijänä Disneyn animaatioelokuvassa Herkules (1997) ja Prinsessa ja sammakko (2009) sekä DreamWorksin animaatioelokuvissa Madagascar (2005), Mehiläisen elokuva (2007), Madagascar 2 (2008) ja Madagascar 3 (2012).
Voutilainen on kiinnitetty Killer Queenin rooliin Helsingin Messukeskuksessa vuonna 2020 ensi-iltansa saavaan Queenin musiikkiin pohjautuvaan We Will Rock You -musikaaliin.
Sopimuskiista Hannele Laurilan kanssa
Syksyllä 1994 Voutilainen irtisanoi Uniartist Oy:n kanssa tekemänsä managerisopimuksen. Kyseessä oli Suomessa uudenlainen sopimus, jonka nojalla artisti oli manageritoimiston palkkalistoilla ja taustavoimien muokkaama ”tuote”. Syntynyttä sopimuskiistaa käräjöitiin kahdessa oikeusasteessa ja sitä käsiteltiin laajalti lehdissä ja televisiossa. Uniartistin omistaja Hannele Laurila vaati Voutilaiselta yli neljän miljoonan markan korvauksia sopimusrikkomuksesta, Voutilainen puolestaan vaati Uniartist Oy:ltä puoli miljoonaa markkaa saamatta jääneitä tuloja. Kesällä 1995 Lahden käräjäoikeus katsoi sopimuksen kohtuuttomaksi ja sen purkamisen Voutilaisen taholta perustelluksi muuttuneessa tilanteessa. Tammikuussa 1996 Kouvolan hovioikeus ratkaisi riidan siten, että Laura Voutilainen joutui palauttamaan Uniartist Oy:lle 300 000 markkaa sulkutililtä, jonka käräjäoikeus oli kiinnittänyt artistin hyväksi. Hovioikeuden mielestä Voutilaisella oli oikeus irtisanoa sopimus. Iltalehden mukaan Laurilan ja Voutilaisen välit ovat sittemmin parantuneet.
Voutilainen ja Laurila maksoivat omat oikeudenkäyntikulunsa hovioikeuden päätöksellä. Ari Laurila omisti Unirecords levy-yhtiön, joka tuotti Laura Voutilaisen ensialbumin. Unirecrds päästi Laura Voutilaisen pois sopimuksesta ilman oikeudenkäyntiä ja levy-yhtiö ei saanut korvauksia sopimuksen purusta, koska se ei niitä edes hakenut.
Voutilainen kertoi Vain elämää -ohjelmassa vuonna 2017 allekirjoittaneensa sopimuksen Hannele Laurilan kanssa nuoruuden innostuksessaan ja ymmärtämättä sen ehtoja, joissa puututtiin laajasti myös hänen yksityiselämäänsä. Voutilaisen mukaan oikeudenkäynnillä oli ollut hänen kannaltaan negatiivisia seurauksia: suuri osa hänen yleisöstään oli tuntenut tulleensa petetyksi ja alkanut pitää häntä rahanahneena.
Yksityiselämä
Voutilainen asui vuonna 2016 Heinolassa. Voutilainen oli naimisissa muusikko Juha Heikkilän kanssa vuodesta 1998 vuoteen 2016 ja heillä on kaksi poikaa. Pari jätti helmikuussa 2016 avioerohakemuksen.
Voutilainen valmistui neljän vuoden opiskelun jälkeen terapeutiksi keväällä 2023.
Fernand Braudel
pienoiskuva|Fernand Braudelin hauta Pariisissa. Fernand Braudel (24. elokuuta 1902 Luméville-en-Ornois, Meuse – 27. marraskuuta 1985 Cluses) oli ranskalainen historioitsija, annalisti ja akateemikko.
Elämä
Opiskeltuaan historiaa Sorbonnessa Braudel valmistui historianopettajaksi 1923. Tämän jälkeen hän toimi lehtorina Constantine-lyseossa Algerissa vuosina 1935–1930 ja sen jälkeen Pariisissa Pasteur-, Condorcet- ja Henri IV -lyseoissa. Hän matkusti Brasiliaan Ranskan valtion antamissa opetuksen hanketehtävissä. Hän toimi näin São Paulon yliopiston perustajana, ja siellä hän kohtasi myös antropologi Claude Lévi-Straussin. Tällä tapaamisella oli hyvin kauaskantoiset seuraukset niin Braudelin historiantutkimuksiin kuin historiankirjoituksen metodologiaankin.
Vuonna 1938 Braudel mobilisoitiin armeijan toimintoihin, ja hän vietti vuodet 1940–1945 sotavankina Saksassa. Hän hyödynsi vankeusaikansa hyvin tehokkaasti kirjoittamalla väitöskirjaansa. Työ tapahtui ilman lähdeteoksia tai edes mahdollisuutta niiden konsultointiin. Näin syntynyt teos La Méditerranée et le Monde Méditerranéen a l’époque de Philippe II (Välimeri ja sen maailma Filip II:n aikana) hyväksyttiin historian väitöskirjaksi 1947 ja julkaistiin ensi kertaa vuonna 1949.
Vuodesta 1946 vuoteen 1968 hän johti Annales-aikakauslehteä ja edusti näin annalistien toista sukupolvea. Lehdessä julkaisivat artikkeleitaan muun muassa Roland Barthes, Emmanuel Le Roy Ladurie ja Georges Duby.
Braudel nimitettiin historianfilosofian professoriksi Collège de Franceen vuonna 1949, ja tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1972. Ranskan akatemian jäseneksi hänet valittiin vähän ennen kuolemaansa 14. kesäkuuta 1984. Vastaanottopuheen hänelle piti akatemian pitkäaikainen pääsihteeri ja keskeinen voimahahmo Maurice Druon.
Historioitsija
Väitöskirjassaan, joka alun perin oli hyvinkin konventionaalinen ja sen piti käsitellä diplomatian historiaa eli Filip II:n ulkopolitiikkaa, Braudel lähtee kuitenkin ennakkoluulottomasti käyttämään uusia tutkimusmenetelmiä. Näin koko teos kertoo uudesta tavasta nähdä ja kokea menneisyys. Toimijana ei suinkaan enää ole Espanjan hallitsija Filip II, kuten teoksen otsikosta voisi ymmärtää, eikä hänen ulkopolitiikkansa, vaan Välimeri itse ja sen muodostama moninainen kokonaisuus.
Väitöskirja tuo esille hyvin Braudelin keskeisen teesin eli ajan keston jakautumisen eri pituuksiin. Teoksen ensimmäisessä osassa hän käsittelee niin sanotun pitkän keston ilmiöitä eli hitaimmin muuttuvia rakenteellisia tekijöitä, joita ovat muun muassa maantieteelliset, ilmastolliset ynnä muut olot. Toisessa osassa hän tarkastelee syklistä eli konjunktuurista aikaa edustavia inhimillisen yhteiskunnan ulkonaisia rakenteita ja niiden muutosta. Vasta teoksen kolmannessa osassa hän tarkastelee tapahtumahistoriaa (histoire événementielle) eli valtiollis-poliittista historiaa, ja juuri tätä historiaa historiantutkimus hyvin yleisesti on pitänyt ainoana oikeana historiana. Tälle kehittämälleen perustalle Braudel on rakentanut myös myöhemmät jättiteoksensa. Niistä ehkä selkeimmin L’Identité de la France -teos kuvaa tätä teoriarakennelmaa.
Usein tästä historiasta on käytetty rakenteellisen historian nimitystä. Osittain tätä tutkimusmenetelmää selittää Braudelin Brasiliassa solmima ystävyys antropologin ja strukturalismin kehittäjän Claude Lévi-Straussin kanssa. Erityisesti 1960-luvulta lähtien tämä annalistien historiakäsitys ja tutkimustapa levisi muualle länsimaihin ja synnytti niissä omia, osittain annalisteista poikkeaviakin rakennehistoriallisia suuntauksia.
Näin historialliset rakenteet ovat siis perusluonteeltaan laaja-alaisia, kollektiivisia ja hitaasti muuttuvia, ne edustavat käsitettä pitkä kesto. Struktuurin eli rakenteen käsitettä lähelle tulevat tai sen eri puolia tarkoittavat seuraavat historiankirjoituksessa usein esiintyneet käsitteet: olosuhteet, järjestelmä, laitos, instituutio, käsitykset (suhtautuminen) ja maailmankuva. Myös mentaaleilla on oma keskeinen osuutensa rakenteiden tutkimisessa. Rakenteet ja oheiskäsitteet viittaavat samalla siihen, etteivät rakenneilmiöt olleet perinteiselle historiantutkimuksellekaan täysin outoja, mutta ne jäivät sen tarkastelutavassa taustalle. Annalistien ja eritoten Braudelin uusi rakennehistoria sen sijaan kohotti ne perusteellisesti etualalle ja muutti siten olennaisesti vallitsevaa historiakäsitystä. Historiantutkijoiden parissa hyväksytään nykyisin varsin yleisesti käsitys, että historiallinen tapahtumisprosessi on rakenteeltaan monikerroksinen ja koostuu hyvinkin erilaisista kerrostumista.
Annalistisen koulukunnan historioitsija Fernand Braudel on makrohistorioitsijana ensimmäisenä esimerkkinä uudesta makroperspektiivistä ja siihen kuuluu keskeisenä ilmiöiden hahmottaminen heterogeenisina ja hierarkkisina. Lisäksi mukana on aina kriittinen mutta avoin suhde yhteiskuntatieteisiin, eritoten sosiologiaan, mutta myös antropologiaan ja muihin tieteisiin. Keskeistä on myös kansallisvaltion rajat ylittävä tarkastelutapa, vaikka välillä tutkimus porautuukin erittäinkin pieniin yksityiskohtiin.
Braudelin toinen keskeinen idea on markkinatalouden, joka ulottuu yksinkertaisista maalaismarkkinoista kaupan pitämiseen ja tavarapörsseihin, erottaminen markkinailmiöiden ylimmästä kerroksesta, kansainvälisten monialayritysten ylivertaisesta maailmasta, joka muita paremmalla informaatiolla ja taitavalla riskinjakamisella osoittaa voimansa ja kestävyytensä. Näin syntyy Braudelin tuomana omaperäinen näkemys myös taloustieteelliseen keskusteluun ja arkipäivän historian jäsentämiseen uudella ja erilaisella tavalla.
Vaikutus
Vaikka Braudel itse tukeutuu kuuluisiin edeltäjiinsä, kuten Lucien Febvreen ja Henri Pirenneen, hänen voi sanoa perustaneen koulukunnan ja muuttaneen tutkimuksen suuntaa sekä Ranskassa että monessa muussa maassa. Häntä on sanottu oman sukupolvensa vaikutusvaltaisimmaksi historioitsijaksi Ranskassa ja hän on edelleen kansainvälisesti yksi aikakautensa merkittävimmistä alan edustajista Hänen keskeiset teoksensa on käännetty useille kielille ja niiden esiin nostamaa problematiikkaa käsitellään edelleen ahkerasti erillistutkimuksissa. Ranskassa ja Yhdysvalloissa on jopa puhuttu uudesta historiasta, joka siis tarkoittaa talouden ja kulttuurin kytköksien suhteuttamista aikaan.
Hänen esimerkkinsä näkyy uusimmassa tutkimuskirjallisuudessa myös siten, että erittäin viimeistelty, ytimekäs mutta tarvittaessa myös maalaileva tyyli yhtyy erittäin tarkkaan ja laajaan lähteiden käyttöön. Braudel tunnettiin jo ennen sotia tutkijana, joka omin käsin valokuvasi keskeisiä dokumentteja arkistoissa – joskus kaitafilmikameralla. Niinpä hän pystyi suurissa teoksissaan viittaamaan usein sellaiseen primäärilähteisiin, joista toiset tutkijat tiesivät korkeintaan huhupuheina. Siten hänen selvityksensä etenkin Italian ja nykyisen Hollannin suurista kaupallisista uudistuksista sydän- ja myöhäiskeskiajalla ovat tarkoin dokumentoituja.
Stuvdalsvatnet
Stuvdalsvatnet on järvi Moskenesøyan saarella Norjan Lofooteilla. Järvi sijaitsee Moskenesin kunnan alueella ja siihen virtaa vettä Trolldalsvatnet- ja Tridalsvatnet-järvistä sekä sitä ympäröiviltä Støvlan ja Kollfjelletin vuorilta. Järven vesi laskee Tindsvatnetin ja Sørvågvatnetin kautta Norjan mereen.
Thijs Berman
Thijs Berman (s. 26. syyskuuta 1957) on alankomaalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän syntyi Coevordenissa, Drenthessä, ja sai psykologian maisterin arvon vuonna 1987.
Berman on tehnyt pitkään työtä maansa tiedotusvälineissä, vuodesta 1995 televisio- ja radiojuontajana.
Berman toimi Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2014. Alankomaiden Työväenpuolueen jäsenenä hän kuului sosialistien ja demokraattien ryhmään.
Azoreiden ralli 2012
Azoreiden ralli 2012, viralliselta nimeltään ''47. SATA Rallye Açores 2012'' oli IRC-rallisarjan avauskilpailu vuonna 2012. Ralli oli samalla 10-kertoiminen Etelä-Euroopan Ralli Cupin avauskilpailu sekä Portugalin mestaruussarjan avauskilpailu. Ralli ajettiin nimensä mukaan Portugalille kuuluvien Azoreiden saarella keskuspaikkanaan Ponta Delgada 23. - 25. helmikuuta. Ralli ajettiin kokonaan soralla ja sen pituus oli 177,56 EK-kilometriä.
Kilpailuun ilmoittautui 38 autokuntaa joista maaliin pääsi 18.
Jarl Sjöblom
Jarl Fredrik Sjöblom (23. tammikuuta 1932 Västanfjärd – 19. huhtikuuta 1982 Tammisaari) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Sjöblomin kirjat kuvasivat länsiuusimaalaista työläiselämää. Hänen esikoisteoksensa oli vuonna 1962 ilmestynyt, osin omaelämäkerrallinen romaani På tallriksflatan. Romaanissa Vägen till Hangö Sjöblom kuvasi talvi- ja jatkosodan ajan tapahtumia ja romaani Fabeln om den hårlösa kon kuvasi nuoren tytön eroottista heräämistä.
Herodes Agrippa
Herodes Agrippa (10 eaa. – 44 jaa.) oli Juudean kuningas 37–44. Hänen isänsä oli Herodes Suuren poika Aristobulos. Herodes Suuri antoi teloittaa Aristobuloksen vuonna 7 eaa. ja nuori Agrippa lähetettiin tämän jälkeen Roomaan. Herodes Suuri itse kuoli n. vuonna 4 eaa., ja hänen kolme poikaansa Arkhelaos, Antipas ja Filippos jakoivat hänen valtakuntansa.
Agrippasta tuli Roomassa yksi Caligulan kannattajista, ja kun tästä tuli keisari nimitti hän Agrippan Juudean kuninkaaksi. Agrippa tuki myös Caligulan seuraajaa Claudiusta ja tämä liitti Agrippan valtakuntaan lisää alueita.
Agrippa kuoli yllättäen vuonna 44.
Perhe
Agrippa oli naimisissa kaukaisen sukulaisensa Kyproksen kanssa. Pari sai viisi lasta:
Arnell
Arnell on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1885. Suku on lähtöisin Hälsinglandista Arnön kylästä, mistä Lars Jonsson (1598–1669) siirtyi kauppiaaksi ja raatimieheksi Hudiksvalliin. Hänen poikansa maisteri Jonas Laurentii Arnell (1642–1707) teki laajoja ulkomaanmatkoja Hollantiin, Ranskaan ja Englantiin yhdessä Axel Sparren ja Leonhard Possen kanssa. Jonas Laurentii Arnellin poika, vuorikollegion presidentti Carl Arnell (1690–1767) aateloitiin vuonna 1743 ja veljenpoika Lars Arnell (1781–1856) toimi Sotatieteellisen seuran jäsenenä ja tästä jäsenyydestä erottuaan hän muutti Suomeen vuonna 1825.
Raitalehvähevonen
Raitalehvähevonen, aikaisemmilta nimiltään merilohikäärme ja levämerihevonen (Phycodurus eques) on meressä elävä merihevosille sukua oleva kala. Se on Phycodurus-suvun ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko
vasen|pienoiskuva|Raitalehvähevonen|alt= Raitalehvähevonen on saanut nimensä vartaloaan peittävistä lehvämäisistä ulokkeista. Ne eivät ole liikuntaelimiä vaan ainoastaan naamioitumiskeino. Raitalehvähevonen liikkuu läpinäkyvien eviensä avulla, ja näyttää meressä ajelehtivalta merilevätukolta. Kala voi kasvaa noin 35 sentin pituiseksi.
Ravinto
Raitalehvähevonen syö planktonia, levää ja muuta vedessä ajelehtivaa ravintoa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Raitalehvähevonen elää Australian etelä- ja länsiosien lähivesissä ja pysyttelee matalissa, lämpimissä vesissä. Raitalehvähevosta tavataan usein Laminariales-lahkon ruskolevien ympäröimillä kivillä noin 3–50 metrin syvyydessä.
Uhat
pienoiskuva|Sukeltaja ja raitalehvähevonen|alt= Raitalehvähevosen kanta on heikentynyt merien saastumisen ja liian kalastuksen takia.
Tindsvatnet
Tindsvatnet on järvi Moskenesøyan saarella Norjan Lofooteilla. Järvi sijaitsee Moskenesin kunnan alueella Sørvågenin ja Tindin kylien vieressä. Siihen virtaa vettä sen pohjoispuoliselta Stuvdalsvatnet-järveltä sekä länsipuoliselta Tindstindenin vuorelta. Järven vesi laskee lyhyen Tindselva-joen kautta Norjan mereen.
Oikeutta siivoojille
Oikeutta siivoojille (engl. Justice for Janitors) on Yhdysvalloista liikkeelle lähtenyt liike, jonka tavoitteena on siivousalalla työskentelevien työolojen ja palkkauksen parantaminen. Liike sai alkunsa Denverissä vuonna 1985 ja on Yhdysvalloissa järjestäytynyt ammattiliitoksi osana palvelualojen Service Employees International Union (SEIU) -ammattiliittoa. Sittemmin liike on levinnyt muun muassa Isoon-Britanniaan, jossa se käyttää nimeä Justice for Cleaners.
Turkin kielet
pienoiskuva|Turkin kielellinen tilanne. Turkki on kielellisesti verrattain homogeeninen maa. Turkin kielellä on hyvin vahva asema maan kansalliskielenä. Ethnologuen mukaan maassa puhutaan 39 kieltä.
Turkki ja turkkilainen viittomakieli
pienoiskuva|Turkkilaisen [[QWERTY|QWERTY-näppäimistön malli]] Turkin perustuslaki (3. artikla) määrittelee turkin maan ainoaksi viralliseksi kieleksi. Kieli kuuluu turkkilaisiin kieliin ja sillä on maailmanlaajuisesti hieman yli 79,7 miljoonaa puhujaa. Lisäksi se on kielikuntansa puhutuin kieli. . Vuodesta 1928 turkkia on kirjoitettu latinalaisilla aakkosilla. Turkin lisäksi turkkia puhutaan myös Kyproksella.
Turkkilaista viittomakieltä käyttää arviolta 422 000 henkilöä.
Muut kielet
Vuonna 2006 julkaistun selvityksen mukaan turkkilaisten äidinkielet jakautuivat seuraavasti: Arabiankielisten turkkilaisten kohdalla on syytä huomauttaa, että suurin osa puhujista ovat kaksikielisiä.
Abdulsalam Arif
Abdulsalam Muhammad Arif (s. 1921, Bagdad – 13. huhtikuuta 1966, Bagdad) oli Irakin presidentti vuosina 1963–1966.
left|200px|thumb|Abdulsalam Arif ja [[Abdulkarim Qasim.]] Arif oli merkittävässä osassa vallankaappauksessa, joka syöksi Abdulkarim Qasimin vallasta. Aluksi hän tuki Baath-puoluetta, mutta vangitutti sen johtajat puolen vuoden kuluttua.
Arif kuoli helikopterionnettomuudessa vuonna 1966, ja hänen isoveljensä nousi presidentiksi. Onnettomuuden syyksi ilmoitettiin ukkonen.
Premissi
Premissi eli lähtökohta, edellytys, peruste tai ehto on formaalin päättelyn, kuten päättelyn yleensäkin, oletus.
Seuraavassa modus ponens -päättelyssä johdetaan kahdesta premissistä yksinkertainen johtopäätös:
Tähän perustuva virhepäättelyn malli tunnetaan nimellä Non sequitur.
Muhammad Najib al-Ruba’i
Muhammad Najib al-Ruba’i (1904–1965) oli irakilainen poliitikko, joka osallistui Abdulkarim Qasimin kanssa vallankaappaukseen kuningas Faisal II:ta vastaan ja oli maan itsenäisyysneuvoston puheenjohtaja, valtionpäämies vuosina 1958–1963. Ennen vallankaappausta hän eteni sotilasurallaan kenraaliksi. Hänen kerrotaan osallistuneen pääministeri Qasimin murhayritykseen 1959.
Hyvää ja kaunista
Hyvää ja kaunista on suomalaisen Kolmas Nainen -rock-yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1990.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 40 viikkoa.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Abdul Rahim Hatef
Abdul Rahim Hatef (20. toukokuuta 1926 – 19. elokuuta 2013) oli afganistanilainen poliitikko. Hän toimi Afganistanin demokraattisen tasavallan viimeisinä vuosina sen varapresidenttinä. Hän syntyi Kandaharissa.
Ennen Kabulin piiritystä hän oli Afganistanin presidentti kaksi viikkoa huhtikuussa 1992, koska edellinen presidentti Mohammad Najibullah menetti valtansa.
Adam Bielan
Adam Jerzy Bielan (s. 12. syyskuuta 1974 Gdańsk) on puolalainen poliitikko. Hän kuuluu Laki ja oikeus -puolueeseen. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2014 ja toimi Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmässä.
Berliner Messe
Berliner Messe on virolaisen Arvo Pärtin sävellys, joka tilattiin Berliinissä pidettyä yhdeksättäkymmenettä Deutsche Katholikentagia varten vuonna 1991 ja sai lopullisen muotonsa vuonna 1997. Teos on alun perin sävelletty solisteja ja urkuja varten, mutta myöhemmin siitä on tehty versiot sekä sekakuoroa ja urkuja että sekakuoroa ja jousiorkesteria varten. Teoksen Credo-osa on uudelleensovitus Pärtin aikaisemmasta ”Summa”-teoksesta (1977).
Sørvågvatnet
Sørvågvatnet on järvi Moskenesøyan saarella Norjan Lofooteilla. Järvi sijaitsee Moskenesin kunnan alueella Sørvågenin kylän vieressä. Siihen virtaa vettä sen luoteispuolella olevalta Stuvdalsvatnet-järveltä sekä sen pohjoispuoliselta Kollfjellet-vuorelta. Järven vesi laskee Mølnelvan kautta E10-tien alta Sørvågenin lahteen ja Norjan mereen.
Erik Koskenmaa
Erik Johan Koskenmaa (1. lokakuuta 1878 Hausjärvi – 8. maaliskuuta 1957) oli suomalainen poliitikko. Hän oli Kivimäen hallituksessa kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1932–1936 ja kahden viikon ajan kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä syksyllä 1936. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä.
Maasilta
thumb|right|Maasilta [[Argentiinassa.]] thumb|right|Maasilta Ranskassa. Maasilta (myös viadukti) tarkoittaa siltaa, joka ei ylitä vesistöä eikä ole vesijohtosilta eli akvedukti, vaan se ylittää maastoesteen kuten esimerkiksi laakson tai muun maaston syvänteen. Euroopassa on useita maasiltoja, joiden avulla vilkasliikenteiset valtatiet on linjattu muun muassa laaksoissa sijaitsevien asutuskeskusten ohitse.
Muita maan yläpuolella olevia siltoja
Rautatieliikenteen käyttämää siltaa kutsutaan yleisnimellä ratasilta. Kahden tien eritasoristeyksessä yli menevän tien siltaa kutsutaan risteyssillaksi.
Jos tiesilta ylittää rautatien, metroradan tai raitiotien, kyseessä on ylikulkusilta. Jos rautatiesilta ylittää ajoneuvoliikenteelle tarkoitetun kadun tai tien, kyseessä on alikulkusilta.
Sekatalous
Sekatalous tai puitetalous on talousjärjestelmä, jossa sekä julkinen valta että yksityinen sektori vaikuttavat talouden toimintaan. Sekataloudessa on samanaikaisesti havaittavissa piirteitä sekä keskusjohtoisesta suunnitelmataloudesta että hajautetusta markkinataloudesta. Sekataloudessa jotkut yrityksistä ovat valtion omistuksessa ja toiset taas yksityisessä omistuksessa. Näin ollen voidaankin sanoa, että sekataloudessa yhdistyy sekä kapitalistisia että sosialistisia piirteitä.
Miguel Littin
Miguel Ernesto Littín Cucumides (s. 9. elokuuta 1942 Palmilla, Chile) on chileläinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja, -tuottaja ja kirjailija. Hän on tehnyt elokuvia synnyinmaansa Chilen ohella Meksikossa, Nicaraguassa ja Espanjassa. Hänen elokuvistaan on Suomessa esitetty ilmeisesti vain nicaragualaisen Pedro Pradon romaaniin perustuva Alsino, poika joka tahtoi lentää (1982, Yle TV1 21.11.1985).
Sekatalous
Taloussanomien pörssisanaston mukaan taas sekatalous on talousjärjestelmä, joka perustuu markkinatalousjärjestelmään, mutta siinä julkisen sektorin merkitys on suuri ja etujärjestöt säätelevät osaltaan markkinoita.
Miguel Littin
Littín syntyi palestiinalaisen isän ja kreikkalaisen äidin pojaksi Chilen Palmillassa. Hän ohjasi 1960-luvun lopulla Chilen kaikkien aikojen suosituimmaksi nousseen elokuvan El Chacal de Nahueltoro (1969). Tosipohjainen draama kertoo perheensä vuonna 1960 tappaneesta alkoholistista, joka teloitettiin 1963.
Sekatalous
Sekatalouden kapitalistisia piirteitä ovat yksityisomistus ja markkinamekanismi. Sosialistisia piirteitä taas ovat muun muassa valtion omistamat yritykset ja palveluiden tuottaminen verovaroilla. Laki luo toimintapuitteet taloudelle ja säätelee markkinamekanismia.
Miguel Littin
Littín lähti maanpakoon vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen jälkeen ja asettui Meksikoon, jossa hän ohjasi useita elokuvia. Actas de Marusia (1974) kertoo Chilessä sattuneesta kaivoslakosta ja oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. El Recurso del Método (1978) perustuu Alejo Carpentierin samannimiseen romaaniin. Vuonna 1980 tuli ensi-iltaan Gabriel García Márquezin novelliin perustuva La Viuda de Montiel, jonka pääosaa näyttelee Geraldine Chaplin.
Sekatalous
Käytännössä lähes kaikki maat ovat sekatalouksia. Sekatalousjärjestelmä on käytössä esimerkiksi Suomessa ja muissa Pohjoismaissa.
Sekatalouden kannattajat yleensä perustelevat sitä puhtaan markkinatalouden ongelmien pienentämisellä, joka samalla kuitenkin mahdollistaa yksityisen omistusoikeuden. Sen vastustajat taas joko pitävät sitä tehottomana liian suuren markkinoiden sääntelyn vuoksi, tai moraalittomana sen markkinatalouskomponentin aiheuttamien luokkaerojen johdosta.
Miguel Littin
Littín toimi synnyinkaupunkinsa Palmillan pormestarina vuosina 1992–1994 ja 1996–2000.
Seiji Ozawa
pienoiskuva|Seiji Ozawa Seiji Ozawa (s. 1. syyskuuta 1935 Shenyang, Mantšukuo, Kiina) on japanilainen kapellimestari.
Ozawa syntyi Mantšukuossa Kiinassa japanilaiseen perheeseen ja opiskeli Toho Gakuen -musiikkikoulussa Tokiossa ennen opintojaan Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1961 Leonard Bernstein nimitti hänet New Yorkin filharmonikkojen apulaiskapellimestariksi. Ozawa on sen jälkeen johtanut Toronton sinfoniaorkesteria (1965-1970), San Franciscon sinfoniaorkesteria (1969-1976), Bostonin sinfoniaorkesteria (1973-2002) ja vuodesta 2002 lähtien Wienin valtionoopperaa.
Ozawa on tulkinnut runsaasti myöhäisen romantiikan ajan teoksia ja johtanut muiden muassa György Ligetin San Francisco Polyphonyn ja Olivier Messiaenin Saint François d’Assise-oopperan ensiesitykset.
Ozawalla todettiin 2009 varhaisessa vaiheessa oleva kurkkusyöpä. Hoitojen takia hän perui konserttinsa puolen vuoden ajaksi.
Miinanraivaaja DR-10
thumb|250px|m/s Purha (ex-DR-10) talvehtimassa Helsingissä huhtikuussa 2009. Miinanraivaaja DR-10 oli alun perin Yhdysvalloissa Normandian maihinnousua varten rakennettu hinaaja.
Valmistus
Alustyyppi oli 150 tonnin uppoamainen, 21 metriä pitkä, 6,2 metriä leveä ja syväys 2,6 metriä. Koneena oli 400 hevosvoiman Atlas Imperial -diesel suoralla kytkimellä; alustyypin erikoisuus oli se, ettei siinä ollut alennusvaihteita eikä edes peruutusta, vaan peruutusta varten kone piti sammuttaa ja käynnistää uudelleen päinvastaiseen suuntaan. Suomessa useimpiin näihin aluksiin asennettiin säädettävät KaMeWa-potkurit, joilla suunnanvaihto tuli mahdolliseksi konetta pysäyttämättä.
Von Ascheberg
pienoiskuva|Von Aschebergin vaakuna Von Ascheberg oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu kreivillinen aatelissuku numero 23. Suku oli lähtöisin Italiasta ja siirtyi sieltä Saksan kautta Liettuaan. Rutger von Ascheberg (1621–1693) oli Ruotsin sotamarsalkka.
Miinanraivaaja DR-10
Palvelus
Suomen kansanhuoltoministeriö osti 12. kesäkuuta 1946 Yhdysvaltain asevoimien selvittelyelimeltä kahdeksantoista ST-luokan hinaajaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen.
Kansanhuoltoministeriön hinaaja No. 10 vuokrattiin 21. marraskuuta 1945 merivoimille miinanraivaajaksi nimellä DR-10. Alus selvisi ilman vaurioita operaatiosta, jonka päätyttyä siitä tuli Helsingin laivastoaseman hinaaja nimellä Purha. Alus oli myös Mäkiluodon linnakkeen yhteysaluksena ja hinasi tarvittaessa laivaston sukeltajakurssin majoitusproomua, joka kantoi epävirallista nimeä MUSTA NUOLI.
Purha osallistui 9. tammikuuta 1965 jäävaurioiden johdosta Porkkalan selällä uponneen troolari Gurlin etsintöihin. Hinaajan päällikkönä oli pursimies Pekka Kurki, joka kaapelilaiva Putsaaren päällikkönä johti karilleajossa 30. syyskuuta 1978 Hangon sisääntuloväylällä uponneen moottorivene Viikingin nostoa.
Syksyllä 1981 alus myytiin yksityiselle omistajalle, kun uusi Valas-luokan sukeltajaemälaiva Mursu otti tehtävät hoitoonsa.
Se oli jonkin aikaa Helsingin Hernesaaressa tilausaluksena. 1980-luvun lopulla alus vaihtoi uudelleen omistajaa ja siirrettiin Porvoonjoelle. Talven 2009 se oli Sompasaaren kalasatamassa. 2010-luvulla aluksen laituripaikaksi vakiintui Jätkäsaaren Hietalahden puoleinen laituri.
Forsfjorden
Forsfjorden on Kjerkfjordeniin kuuluva sivuvuono Moskenesøyan saarella Norjan Lofooteilla. Vuono sijoittuu kokonaan Moskenesin kunnan alueelle.
Retu
Retu on suomalainen miehen etunimi. Nimipäiväkalenterissa ei nimeä ole. Nimenä Retu on harvinainen, vain 41 suomalaista on saanut tämän nimen, heistä oli puolet 1980-ja 1990-luvuilla.
Kansallistaidetta
Kansallistaidetta on Juha Ilvakselta vuonna 1989 ilmestynyt kirja Kansallis-Osake-Pankin taidekokoelmasta, joka on sittemmin osin myyty ja osin Taidesäätiö Meritan omistuksessa.
Kirjan julkaiseminen ja perustiedot
Teoksen kustansi Kansallis-Osake-Pankki satavuotisjuhlansa kunniaksi ja sen laati Juha Ilves apunaan toimituskunta, johon kuuluivat hänen lisäkseen Raimo Viskari, Asko Kupiainen ja Soini Hakoniemi. Kirjan taideteosten valokuvaajana toimi Seppo Hilpo ja kirjan graafisena suunnittelijana Jorma Hautala.
Kirjasta julkaistiin myös englanninkielinen laitos The Kansallis centenary collection of Finnish art (1989) ja erillinen suomenkielinen dokumentaatio-osa, joka oli tarkoitettu kirjastojen ja taidehistorian opiskelijoiden ja tutkijoiden käyttöön ja jossa kirjassa esitellyistä taideteoksista on esitetty muun muassa niitä koskevat lähde- ja arkistoviitteet sekä mahdolliset näyttelytiedot sekä maininnat kirjallisuudessa.