cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Knalli
Knalli oli erityisen suosittu Lontoossa, ja siitä onkin tullut eräänlainen brittien kansallissymboli. Päähineen käyttö väheni ja lakkasi miltei kokonaan viimeistään 1960-luvulla. Nykyään siitä on useiden koomikoiden ja muiden viihdetaiteilijoiden suosimana päähineenä tullut myös huumorin ja absurdiuden symboli.
Samanlaista hattua käytetään yleisesti Etelä-Amerikan keskiosissa, esimerkiksi Boliviassa, jossa se on naisten päähine.
Suomenkielinen nimitys on lainattu ruotsin sanasta knallhatt, joka viittaa nalliin.
Knalli valmistetaan karva- tai villahuovasta, joka kovetetaan kumilakalla. Perinteisen miesten pukeutumisetiketin mukaan knallia käytetään arki- ja lounaspuvun, ei frakin kanssa.
Kannonkosken kirkko
thumb|Kannonkosken kirkon alttari thumb|upright|Valamon 27 ortodoksimunkin hautamuistokivi Kannonkosken kirkkomaalla thumb|Omaisten muistelukivi Kannonkosken kirkon vieressä thumb|Kannonkosken onnettomuus Kannonkosken kirkko on Saarijärven seurakunnan kirkkorakennus Kannonkoskella Keski-Suomessa. Kirkko sijaitsee hieman kylätaajaman ulkopuolella Kirkkotien varrella, Kivijärven Kuivaniemellä Kiihkovuoren juurella kauniilla valoisalla mäntykankaalla. Rakennus on muodoltaan päätytornillinen pitkäkirkko, joka sivusta katsottuna muistuttaa rauhallisen maalaismaiseman keskellä lipuvaa modernia valtamerialusta. Se on rakennettu punatiilestä ja rapattu vaaleaksi ulko- ja sisäpuolelta. Vesikatto on valettu rautabetonipalkiston varaan. Kirkon pinta-ala on 265 m² ja istumapaikkoja oli alun perin 420. Kirkko peruskorjattiin 1990-luvun lopulla ja nykyään tässä museoviraston suojelukohteisiin kuuluvassa kirkossa on 350 istumapaikkaa.
Yökissa
Yökissa (Leopardus guigna syn. Oncifelis guigna ) eli kodkod on Etelä-Amerikassa elävä harvinainen pieni kissaeläin. Yökissaa ei ole tutkittu vielä pitkään, eikä sen elintavoista siksi tiedetä juuri mitään.
Hurpun kivi
Hurpun kivi on Virolahdella Hurpun raja-asemasta noin 250 metriä pohjoiseen Rajaniemessä Halssinselän rannalla sijaitseva vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan rajakivi.
Yökissa
Tuntomerkit
Yökissan turkin väritys on harmaanruskea ja häntä juovainen. Turkkia koristavat tummat laikut, ja mahanalus on vaalea. Uroskissat painavat keskimäärin 2,4 kilogramma ja naaraat noin 1,7 kilogramma. Kooltaan yökissa on Amerikan pienin ja yksi maailman pienimmistä kissoista. Kissan vartalon pituus on 40–52 senttimetriä ja häntä noin 19–25 senttimetriä.
Hurpun kivi
Noin kaksi metriä korkean kartiomaisen kiven itäsivulla on venäläisten tekemä hakkausmerkintä, jossa on risti ja vuosiluku 1722. Ruotsalaisten hakkausmerkintä kruunu ja F-kirjain on kiven länsisivulla.
Yökissa
Ravinto ja lisääntyminen
Yökissa saalistaa yleensä öisin, mutta joskus myös päivällä, jos ihmisten läsnäolo ei häiritse. Saaliiksi joutuvat pienet jyrsijät, linnut ja mahdollisesti liskot.
Hurpun kivi
Uudenkaupungin rauhan rajankäynnistä on Virolahdella säilynyt Hurpun kiven lisäksi yhdeksän muuta rajakiveä: Alapihlajan kivi, Heijarinkivi, Everstienkivi, Itäkivi, Käyhkäntien kivi, Kirkkotien kivi, Sahantauksen kivi, Kallionpellon kivi ja Lepkankaan kivi.
Yökissa
Ravinto ja lisääntyminen
Kissojen raskauden oletetaan kestävän 72–78 päivää. Yhdessä pesueessa on kerrallaan yleensä 2–3 pentua. Kissat ovat eläneet vankeudessa 11-vuotiaiksi.
Levinneisyys
Yökissan elinalueisiin kuuluvat eteläisen ja keskisen Chilen alueen Andien vuoristo ja lounainen Argentiina. Ne elävät Andeilla kosteissa ja lauhkeissa sekametsissä noin 50 metrin korkeudesta alueen puurajaan asti, joka sijaitsee noin 1,8–2,5 kilometrin korkeudessa. Kissat tarvitsevat selvitäkseen suojaa, puita tai pensaita.
Hurpun kivi
Lähteet
60.49167°N, 27.74028°W
Kannonkosken kirkko
Funktionalistinen betoniholvattu kirkko valmistui vuonna 1938 eli vasta neljä vuotta Kannonkosken kunnan itsenäistymisen jälkeen. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Pauli E. Blomstedt. Arkkitehti keskusteli ennen luonnosten valmistumista piispa Gummeruksen kanssa. Tämä oli sitä mieltä, että seudulla, jolla ei ollut kirkollisia perinteitä, ei tarvitse sitoutua perinnäiseen kirkonrakennustyyliin. Blomstedt kuoli vuonna 1935 eikä ehtinyt nähdä Kannonkosken kirkon valmistumista. Hänen puolisonsa Märta Blomstedt ja veli Aulis Blomstedt sekä Matti Lampén saattoivat loppuun kirkon suunnittelutyön, ja silloinen Tampereen piispa Aleksi Lehtonen vihki kirkon käyttöön 9. kesäkuuta 1938. Kannonkoski on kuulunut Lapuan hiippakuntaan sen perustamisesta eli vuodesta 1956 lähtien. Nykyään Kannonkoski on Saarijärven kappeliseurakunta.
Saarijärveläissyntyinen taiteilija Hannes Autere suunnitteli ja toteutti kirkkoon alttaritaulun korvaavan krusifiksin, puuveistoksen Jeesuksesta ristillä (kuva oikealla). Alttariseinän teksti on Johanneksen Ilmestyskirjan luvusta 21: "Katso, uudeksi minä teen kaikki". Julkisivussa pääsisäänkäyntien yläpuolella on ote Matteuksen evankeliumin viidennestä luvusta, autuaaksijulistamisesta, Jeesuksen vuorisaarnasta: "Autuaita ovat hengessään köyhät, sillä heidän on taivasten valtakunta." ja "Autuaita ovat ne, jotka isoavat ja janoavat vanhurskautta, sillä heidät ravitaan."
Maailmalla kirkko tunnetaan asiantuntijapiireissä. Jo ennen valmistumistaan se oli esillä pienoismallina ja piirustuksin Pariisin maailmannäyttelyssä 1937. Suomen kaikkien evankelis-luterilaisten kirkkojen joukossa on Kannonkosken kirkon lisäksi vain kaksi merkittävää funktionalistista tyylisuuntaa edustava kirkkorakennus, Nakkilan kirkko ja Rajamäen kirkko.
Kirkon vieressä on Ilmari Wirkkalan suunnittelema sankarihauta-alue muistomerkkeineen. Kirkkoympäristöön liittyy myös Risto Vuolle-Apialan suunnittelema puinen ruumishuone, jonka seinää koristaa hänen teoksensa Elämänpuu. Kirkon vierellä katoksessa säilytetään kirkkovenettä muistuttamassa niistä matkoista, joita Kannonkosken seudun kirkkoväki teki vielä 1900-luvun alkupuolella Kivijärven kirkkoon. Tätä ennen kirkkomatkat suuntautuivat Viitasaarelle, jonne päästäkseen joutui tekemään matkaa niin maitse kuin vesitsekin. Vielä kauemman aikaa sitten pohjoisen Keski-Suomen asukkaat matkustivat kirkkoon Savoon, Rautalammille saakka. Näiden kirkkomatkojen tarinaa kertoo Saarijärven Pyhäkankaan karsikko.
Ranskan 4. kevyt ratsuväkidivisioona
4. kevyt ratsuväkidivisioona oli Ranskan maavoimien ratsuväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen
Helmikuussa 1940 Ranskan sodanjohto toteutti marraskuussa 1939 tehdyn päätöksen muodostaa kolmesta ratsuväkidivisioonasta viisi kevyttä ratsuväkidivisioonaa. 4. kevyt divisioona muodostettiin 10. helmikuuta 1940 2. ratsuväkidivisioonasta komentajanaan kenraali Barbe, joka sai surmansa 15. toukokuuta. Divisioonasta muodostettiin 4. kevyt ratsuväkidivisioona 3. maaliskuuta.
Palvelus
Komentajaksi tuli Barben saatua surmansa eversti Marteau. Divisioonasta muodostettiin 7. kevyt mekanisoitu divisioona 5. kesäkuuta 1940.
Kokoonpano
Divisioonaan kuuluivat :
Assembly (ohjelmointikieli)
thumb|250px|[[Motorola 6800 8-bittisen suorittimen assembly-kielellä kirjoitetun koodin käännöslistausta.]] Assembly (usein virheellisesti assembler) on tietokoneen ohjelmointikieli, joka koostuu symbolisesta vastineesta tietylle konekielelle. Toinen nimitys assembly-kielelle on symbolinen konekieli. Eri prosessori-tyyppejä käyttäville tietokoneille tarvitaan eri assembly-kieli.
Assembly on matalan tason kieli, jota sanotaan myös toisen sukupolven ohjelmointikieleksi. Kieli on isomorfinen ja vastaa läheisesti konekieltä: kielen ominaisuudet ovat yksi-yhteen tai yksi-moneen suhteessa käskykannan ominaisuuksiin. Ylemmän tason kielet käyttävät ei-isomorfista muunnosta.
Konekieli on suorittimen tai vastaavan laitteen ymmärtämä kieli. Konekielen käskyt ovat lukujonoja, ja siksi vaikeita muistaa sekä hahmottaa koodia kirjoitettaessa. Siksi konekielen kirjoittamisen sijaan käytetään yleensä assemblyä. Assembly-ohjelma muutetaan konekieliseksi assembler-kääntäjällä.
Assembly-ohjelma koostuu käskyistä ja niihin liittyvät operandeista, jotka vastaavat konekielen käskyjä. Lisäksi assembly-kielisessä ohjelmassa on muistiosoitteiden nimiä ja muita apusanoja.
Assemblyn käytön varjopuolia verrattuna C:n tyyppisiin korkean tason kieliin ovat muun muassa ohjelmoinnin vaikeus, hitaus ja virhealttius. Assemblyn käyttö vaatii taitoa ja erityistä tarkkuutta.
Assemblyn vahvin puoli on sillä tuotetun ohjelman nopeus, mikäli ohjelmoija osaa optimoida koodin ylemmän tason kielen kääntäjiä paremmin. Assembly on myös melko helppo oppia, koska sen käskyt ovat melko yksinkertaisia.
Historia
Small-Scale Experimental Machine (SSEM) oli ensimmäinen tallennetun ohjelman tietokone, jossa ohjelma voitiin tallettaa tietokoneen muistiin ja ohjelma voitiin ladata ilman fyysisiä muutoksia laitteeseen. Konekieli oli koneelle tehokasta käsitellä, mutta ei ihmisille: aluksi tämä ei ollut ongelma koska ohjelmoijat olivat samoja henkilöitä jotka suunnittelivat koneen mutta uusien ohjelmoijien tarpeen kasvaessa laitteiston yksityiskohtien kuvaileminen tuli ongelmaksi. Lisäämällä muistisääntöjä ohjelmoijan työtä helpotettiin. Muistisääntöjen muuttaminen konekielisiin oli alkuun käsityötä ennen assembler-ohjelman kehittämistä. Varhaisen assembly-kielen kehitti Kathleen Booth Automatic Relay Calculatorille. Termin assembler yleistymiseen liitetään Wilkesin, Wheelerin ja Gillin kirja The preparation of programs for a digital computer (1951). Ennen vuotta 1954 lähes kaikki ohjelmointi tehtiin matalan tason ohjelmointikielillä kuten konekielellä tai assemblyllä.
Assembly, symbolinen konekieli
thumb|Apple II:n konekieltä ja assembleria. Ensimmäinen sarake: muistiosoitteita. Seuraava sarakeryhmä: konekieltä heksadesimaalina. Viimeiset kaksi saraketta: Assembly-kieltä. 3. sarake: käsky, 4. sarake: operandit.
Assembly on ohjelmointikielten alaluokka ja tarkoittaa symbolisia konekieliä. Tietokoneiden ymmärtämät konekielet koostuvat yleensä binäärimuotoisista käskyistä, jotka voidaan esittää esimerkiksi 1- ja 0-merkkien sarjoina.
Monesti tämä esitetään heksadesimaalilukuna lyhyemmän esitysmuodon vuoksi: B0 61
Assemblyllä käsky näyttää vielä selkeämmältä:
Esimerkissä "MOV" on käsky ja 61h operandi. Kyseistä syntaksia käytetään esimerkiksi MASM:issa, jossa operandit ovat järjestyksessä kohde, lähde eli "al, 61h"
GNU Assemblerissa (GAS) käytetyllä AT&T:n syntaksilla operandit ovat järjestyksessä lähde, kohde.
Symbolinen konekieli on konekielen havainnollisempi ja ihmisläheisempi esitysmuoto, joka määrittelee konekielen käskyille kirjoitetun kielen kaltaisen ulkoasun. Assembly-kielessä on siten lähes sama rakenne ja komennot kuin varsinaisessa konekielessä, mutta tekstimuotoisuus helpottaa ohjelman kirjoittamista ja ymmärtämistä. Lisäksi eri muistiosoitteisiin viitataan assemblyssa usein nimin ja itse muistiosoite voidaan antaa assemblerin määriteltäväksi. Konekieli ja siis myös assembly ovat sidonnaisia tiettyyn suoritinperheeseen.
Assembly-kielinen ohjelma muutetaan konekielelle assembleriksi nimetyllä kääntäjällä. Samaa laiteympäristöä varten voi olla useita eri syntakseja riippuen käytetystä assembler-ohjelmasta (esimerkiksi MASM, GAS). Muilla suorittimilla on omat eronsa ja ohjelmansa.
Esimerkiksi 32-bittisen kokonaisluvun, jonka arvo on "5" siirtäminen datarekisteriin  Motorola 68000 -sarjan suorittimella: move.l   #5, d0
Inline-assembly
Assembleria on käytetty monesti korkean tason kielten ohella nopeuttamaan ohjelman ajoa joissain kohdissa.
Korkean tason kielen kääntäjät, esimerkiksi GCC, osaavat kääntää ns. inline-assemblyä, joka on korkeamman tason kielen joukossa olevia assembly-käskyjä.
Esimerkki C-kielen joukossa -lausekkeella:
Eri kääntäjien tuki inline-assemblylle vaihtelee mutta muun muassa LLVM/Clang on pitkälti yhteensopiva GCC:n kanssa.
Halocarpus
Halocarpus on podokarpuskasvien heimoon (Podocarpaceae) kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluvat kolme lajia ovat Uuden-Seelannin ainavihantia puita ja pensaita. Suvulle tyypillisiä piirteitä ovat voimakkaasti kaksimuotoiset lehdet ja mehevät kävyt, joiden siemeniä suojaa kärjestä avoin valkoinen tai keltainen vaippa.
Assembly (ohjelmointikieli)
Assemblyn käyttökohteet
Assembly antaa ohjelmoijalle täyden määräysvallan suorittimelle syötettävän komentosarjan suhteen, ja siksi sitä käyttämällä voidaan hyödyntää tietokoneen resurssit tehokkaasti. Assemblyä käytettiin kotimikrojen alkuaikoina melko yleisesti. Esimerkiksi MS-DOS-käyttöjärjestelmä, taulukkolaskentaohjelma Lotus 1-2-3 ja useimmat 16-bittisen sukupolven tietokoneiden pelit ohjelmoitiin assemblyllä. Varsinaisen assembly-kielen käyttö 8-bittisillä tietokoneilla (kuten Commodore 64, MSX, ZX Spectrum) on useimmiten liian raskasta. Sen sijaan joko käytettiin konekielimonitoreja tai hyödynnettiin ristiinkääntämistä kirjoittamalla assemblyä ensin PC:llä tai UNIX-työasemalla ja ristiinkääntämällä se lopulliselle kohteelleen.
Puhtaan assembly-kielen käyttöä on perinteisesti puoltanut ohjelmakoodin tiiviys verrattuna kääntäjien tuottamaan konekieleen. Etenkin varhaisten tietokoneiden muistit ovat olleet verrattain pieniä ja asettaneet tiukan rajan suoritettavan ohjelman koolle. Assembly-kielellä toteutettuun ohjelmaan voitiin koodata vain sovelluksen tarvitsemat toiminnot, kun taas esimerkiksi FORTRAN- tai ALGOL-kielellä toteutetut ohjelmat toivat aina mukanaan ylimääräistä koodia; tyypillisesti suoraan assemblyllä toteutettu ohjelma oli kooltaan vain 1/10 korkean tason kielellä tuotetusta ohjelmasta. Kokoedun takia esimerkiksi kiintolevyn alussa oleva käynnistyskoodi kirjoitetaan nykyäänkin assemblyllä.
Halocarpus
Kuvaus
Suvun Halocarpus edustajat ovat ainavihantia puuvartisia kasveja. Halocarpus kirkii on puu, joka voi kasvaa noin 25 metriä korkeaksi. Muut lajit ovat yleensä pensaita, mutta voivat suotuisissa olosuhteissa kasvaa pieniksi puiksikin. Oksitus on usein epäsäännöllistä. Rungon kuori on ohutta ja kovaa. Siinä voi olla korkkihuokosia. Vanhemmiten kuori hilseilee ohuina liuskoina. Näkyviä päätesilmuja muodostuu ainoastaan varhaislehdellisiin versoihin.
Assembly (ohjelmointikieli)
Assemblyn käyttökohteet
Sulautettujen järjestelmien ohjelmoinnissa on assemblyllä jonkin verran vahvempi asema kuin ohjelmoinnissa henkilökohtaisille tietokoneille. Kokonaisia ohjelmia ei silti näillekään järjestelmille ole mielekästä ohjelmoida pelkällä assemblyllä.
Erityistilanteissa assemblyllä on kuitenkin vielä tärkeä asema. Sitä voi tarvita laitteistoläheistä ohjelmointia vaativissa tehtävissä, kuten laiteohjainten kehityksessä. Vielä toisinaan assemblyllä on käyttöä myös tehokkuutta vaativissa sovelluksissa, kuten salauksessa tai videon koodauksessa, kun ohjelman osia optimoidaan. Näissäkin tapauksissa assemblyllä koodataan mahdollisimman pieni osa. Kääntäjän tuottamaa assembly-koodia analysoimalla voidaan löytää keinoja korjata korkeamman tason koodia ja kääntäjälle annettavia ohjeita, kunnes tulos on haluttu. Koodin ymmärtäminen assembly-tasolla on joskus tärkeää myös vianetsinnässä.
Halocarpus
Kuvaus
Kaksimuotoiset lehdet voivat olla pitkiä ja kapeita tai suomumaisia. Lehtiasento on kierteinen. Erityisesti nuorilla kasveilla esiintyvät varhaislehdet ovat muodoltaan tasasoukkia tai suikean tasasoukkia. Varhaislehdet siirottavat kaikkiin suuntiin. Vanhemmille kasveille tyypilliset myöhäislehdet ovat pieniä vinoneliömäisiä suomulehtiä, jotka ovat painautuneet tiiviisti kiinni versorankaan. Varhaislehdet vaihtuvat myöhäislehdiksi ilman asteittaisia välimuotoja, mutta vanhemmatkin kasvit tuottavat yleisesti joitakin varhaislehdellisiä versoja. Ilmarakoja on lehden kummallakin pinnalla.
Assembly (ohjelmointikieli)
Tekstin tulostaminen MS-DOS -käyttöjärjestelmällä
Alla on esimerkki Assembly-kielisestä ohjelmasta Intelin x86-suvun arkkitehtuureille. Ohjelmakoodissa on käytetty Intelin x86-merkintätapaa. Ohjelma on MS-DOS-käyttöjärjestelmässä suoritettava COM-tyyppinen ohjelma.
Halocarpus
Kuvaus
Suvun kasvit ovat kaksikotisia hede- ja emikukintojen kehittyessä eri kasviyksilöihin. Kukinnot kehittyvät suomulehtisten versojen kärkiin. Hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat yksittäin, kaksittain tai kolmittain. Hedekäpy koostuu muutamasta rankaan kierteisesti asettuneesta hedelehdestä. Hedelehti on punertava, mutta siihen kiinnittyneet pölylokerot ovat keltaisia. Siitepölyhiukkasessa on kaksi ilmaonteloa. Emikukinnot eli kävyt kasvavat yksittäin versojen kärjissä. Emikäpy koostuu muutamasta punertavasta peitinsuomusta, jotka muistuttavat suomulehtiä. Yhden tai useamman peitinsuomun hangassa on pieneen emisuomuun kiinnittynyt vastasuuntainen siemenaihe. Kävyssä on tavallisesti lopulta 1–5 pystyä siementä. Kävyn kypsyessä emisuomu laajenee ja muodostaa kehittyvää siementä ympäröivän vaipan, josta käytetään nimitystä epimatium. Epimatium muodostaa siemenen tyvelle valkoisen tai keltaisen renkaan, joka kärjestään avoimena muistuttaa esimerkiksi marjakuusikasveilla (Taxaceae) ja lapakkapuilla (Phyllocladaceae) esiintyvää siemenvaippaa eli arillusta. Kypsänä kiiltävän musta siemen on hieman litistyneen munanmuotoinen, ja siinä on kaksi sivuttaista harjannetta.
Assembly (ohjelmointikieli)
Tekstin tulostaminen MS-DOS -käyttöjärjestelmällä
1 org 100h 2 section .text 3 4        mov ah,9h 5        mov dx,offset teksti 6        int 21h 7        ret 8 9 teksti: db 'Hei maailma!$'
Halocarpus
Luokittelu
Suvun Halocarpus kasvit ovat podokarpuskasvien heimoon kuuluvia havupuita. Ne ovat kaikkein läheisimmin sukua suvulle Prumnopitys sekä podorin (Parasitaxus usta), Manoao colensoin ja Lagarostrobos frankliniin muodostamalle kolmen yksilajisen suvun ryhmälle.
Assembly (ohjelmointikieli)
Tekstin tulostaminen MS-DOS -käyttöjärjestelmällä
Ohjelma kutsuu MS-DOS -käyttöjärjestelmän järjestelmäkutsua, joka tulostaa annetussa muistiosoitteessa olevan tekstin "Hei maailma!". Rivien toiminta:
Gateway
Gateway voi tarkoittaa seuraavia:
Assembly (ohjelmointikieli)
Tekstin tulostaminen MS-DOS -käyttöjärjestelmällä
Yllä olevaa ohjelmaa vastaava ohjelma ylemmän tason kielellä, tässä Pascal-ohjelma on
Halocarpus
Lajit
Sukuun kuuluu kolme lajia.
Assembly (ohjelmointikieli)
Fibonaccin lukujen laskeminen
Seuraava esimerkki on Fibonaccin lukujen laskija Motorola 68000 -sarjan suorittimille. Lasketaan n:s Fibonaccin luku antamalla n rekisterissä d0. Fibonaccin n:s luku f_n lasketaan silmukassa kaavalla:, ja f_0 = 1 ja f_1 = 1.
Halocarpus
Levinneisyys
Kaikki suvun lajit kasvavat kotoperäisinä Uudessa-Seelannissa. Halocarpus kirkii kasvaa ainoastaan Pohjoissaaren subtrooppisissa alankosademetsissä korkeintaan 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Suvun kaksi muuta lajia kasvavat paitsi kummallakin Uuden-Seelannin pääsaarista, myös niiden eteläpuolella sijaitsevalla Stewartinsaarella. Ne kasvavat myös korkeammalla vuoristoissa noin 1 500 metriin merenpinnan yläpuolelle.
Assembly (ohjelmointikieli)
Fibonaccin lukujen laskeminen
1 fibonacci:      cmp.l #1,d0 2                 bgt.b overone 3                 moveq #1,d0 4                 rts 5 overone:        moveq #1,d1 6                 moveq #1,d2 7                 moveq #1,d3 8 loop:           move.l d2,d4 9                 add.l  d3,d4 10                 move.l d3,d2 11                 move.l d4,d3 12                 addq.l #1,d1 13                 cmp.l  d0,d1 14                 bne.b  loop 15                 move.l d4,d0 16                 rts
Daniel Petrie, Jr.
Daniel Petrie Jr. (s. 30. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Elokuvaohjaaja Daniel Petrien ja elokuvatuottaja Dorothea G. Petrien poika kirjoitti ensimmäisenä käsikirjoituksenaan Beverly Hills -kyttä -elokuvan, joka julkaistiin Martin Brestin ohjaamana vuonna 1984. Elokuvasta muodostui yllätyshitti, joka keräsi yli 316 miljoonan dollarin lipputulot. Tälläkin hetkellä elokuva on 150 parhaiten tuottaneen filmin joukossa, ja oli julkaisuvuotensa menestynein. Elokuva toi Petrielle Oscar-ehdokkuuden parhaasta käsikirjoituksesta.
Assembly (ohjelmointikieli)
Fibonaccin lukujen laskeminen
Riveillä 1-4 tarkistetaan, onko d0 \leq 1, ja jos se on, lopetetaan aliohjelma ja palautetaan tuloksena 1. Rivillä 5 asetetaan silmukkalaskuri rekisterissä d1 arvoon 1. Riveillä 6 ja 7 asetetaan rekisterit d2 ja d3 arvoihin f_0 ja f_1. Rivillä 8 alkaa silmukka. Rivit 8 ja 9 laskevat seuraavan Fibonaccin luvun rekisteriin d4 summaamalla kaksi edellistä lukua rekistereistä d2 ja d3. Riveillä 10 ja 11 tallennetaan muistiin 2 uusinta Fibonaccin lukua rekistereihin d2 ja d3 seuraavaa kierrosta varten. Rivillä 12 kasvatetaan silmukkalaskuria yhdellä. Riveillä 13 ja 14 vertaillaan silmukkalaskuria ja n:ää. Mikäli n on saavutettu, lopetetaan silmukka. Muuten hypätään takaisin riville 8. Rivillä 15 siirretään tulos rekisteristä d4 rekisteriin d0, ja rivillä 16 poistutaan aliohjelmasta.
Daniel Petrie, Jr.
Seuraavaa käsikirjoitustaan uransa vahvasti aloittanut Petrie hioi pitkään, ja se tuotiin valkokankaalle vasta vuonna 1987 Jim McBriden ohjaamana. Elokuva oli heikko menestys, kuten Petrien seuraavakin käsikirjoitus. Vuonna 1989 Tom Hanks -komedia Turner & Hooch käänsi Petrien onnen tuottaen yli 70 miljoonaa dollaria. Kahta vuotta myöhemmin julkaistiin Petrien esikoisohjaus Tinasotilaat, jonka hän myös kirjoitti. Suurista odotuksista huolimatta elokuva keräsi vain 15 miljoonan dollarin lipputulot. Yhdessä seitsemän muun käsikirjoittajan kanssa hän loi käsikirjoituksen seuraavaan ohjaustyöhönsä Intissä (1994), joka oli heikko menestys.
Assembly (ohjelmointikieli)
Esimerkeistä
Esimerkit antavat hyvän kuvan, miksi sovelluksia kehittäessä aikaa kuluu erittäin kauan ja työskentely puhtaalla assemblyllä on hankalaa. Korkeamman tason ohjelmointikielet on luotu helpottamaan tätä työtä, ja kääntäjiä käytetään muuntamaan selkeämpi kieli konekielimuotoon. Konekielet ovat kuitenkin yleensä hyvin suoraviivaisia, ja käskyjen suorittamat toiminnot ovat yksinkertaisia. Tämän vuoksi assembly-ohjelmointi on helppo opetella.
Daniel Petrie, Jr.
Vuonna 1997 Petrie ohjasi ensimmäistä kertaa valmiin käsikirjoituksen Dead Silence, joka päätyi suoraan televisiolevitykseen. Vuonna 2002 valmistuneen Lavastettu-trillerin Petrie sekä ohjasi että kirjoitti televisioon, joka toteutettiin yhdeksänmiljoonan dollarin budjetilla. Kyseessä oli kymmenen vuoden takaisen TV-elokuvan uusintaversio.
Assembly (ohjelmointikieli)
Kirjallisuutta
Asembler
Daniel Petrie, Jr.
Oscar-ehdokkuudesta huolimatta Daniel Petrie Jr. ei ole menestynyt veljensä Donald Petrien tavoin.
Osuuspankki (yhtiömuoto)
Osuuspankki (lyhenne op ) on yhtiömuoto, jolla harjoitetaan osuuskuntamuotoista luottolaitos- ja pankkitoimintaa. Osuuspankin asiakkaat voivat liittyä sen jäseniksi, jolloin he omistavat osuuden pankista. Osuuspankit eroavat liikepankeista ja säästöpankeista yhtiömuodon ja myös osuustoiminnallisuuden osalta.
Osuuspankkiryhmät Suomessa
pienoiskuva|OP:n konttori Vallilan [[Teollisuuskatu|Teollisuuskadulla.]] Suomessa toimii nykyisin kaksi kilpailevaa osuuspankkien yhteenliittymää.
Molemmat ryhmät toimivat valtakunnallisesti, tosin OP:n toimialue on laajempi. Itsenäiset osuuspankit ovat usein ns. paikallispankkeja samoin kuin säästöpankit.
Osuuskassat
Osuuskassat edelsivät osuuspankkeja. Ensimmäiset osuuskassat aloittivat toimintansa 1903. Osuuskassojen tarkoitus oli myöntää lainoja maatalouden kehittämistä varten. Myöhemmin niiden toiminta laajeni muihinkin lainoihin ja talletuksiin.
Nykyisin toimivista osuuspankeista vanhin on Loimaalla toimiva Niinijokivarren Osuuspankki. Pankin perustamiskokous pidettiin 12.11.1902.
Osuuskassoista osuuspankeiksi
Vuoden 1970 alussa uuden pankkeja koskevan lainsäädännön voimaan tullessa osuuskassat muuttuivat osuuspankeiksi. Hallituksen pyrkimyksenä oli saada kaikille pankkilaitostyypeille – osuuspankeille, säästöpankeille ja liikepankeille – samantapaiset vaatimukset ja velvollisuudet. Muutoksia tuli mm. osuuspankkien sääntöihin, omistussuhteisiin, vakavaraisuuteen, vakuusrahastoon ja kiinteistöomistukseen. Muutoksen yhteydessä Osuuskassojen Keskus Oy:stä tuli Osuuspankkien Keskuspankki Oy (OKO), Osuuskassojen Keskusliitosta Osuuspankkien Keskusliitto ja Osuuskassajärjestöstä Osuuspankkijärjestö.
Osuuspankkien ensimmäisenä toimintavuonna 1970 Suomessa oli 445 osuuspankkia.
Osuuspankkien haasteena oli 1970-luvulla heikko vakavaraisuus. Vakavaraisuusvaatimus 2 % asetettiin vuonna 1970, ja se tuli täyttää 10 vuoden kuluessa. Tuolloin osuuspankkien yhteenlaskettu vakavaraisuus oli 1,6 %. 1970-luvun lopulla päästiin jo 2,8 prosenttiin, mutta yksittäisillä pankeilla oli ongelma täyttää lain vaatimukset. 1980-luvun mittaan tilanne parani.
Osuuskassojen toiminnan loppuvaiheessa kassojen jäsenyyttä ei enää aktiivisesti markkinoitu uusille asiakkaille. Oltiin jopa tyytyväisiä, että uudet asiakkaat eivät hankeudu jäseniksi, koska heistä olisi voinut tulla uhka vanhoille valtakuvioille. Niinpä osuuspankkien jäsenkunnan ammateissa painottui vielä vuonna 1970 maa- ja metsätalous, vaikka koko asiakaskunta oli jo painottunut palkansaajiin. 1970-luvun mittaan osuuspankeissa kuitenkin hyväksyttiin uusi toiminta-ajatus, jossa maaseudun luotottajista tuli kaikkia asiakasryhmiä palvelevia yleispankkeja. Jäsenyyttä alettiin korostaa. Vuonna 1979 otettiin tavoitteeksi, että täysi-ikäisistä asiakkaista 35 % saataisiin myös jäseniksi.
1990-luvun alussa Suomeen iski pankkikriisi. Se koski myös osuuspankkeja. Tilanne oli synkimmillään vuonna 1993, jolloin tappiollisen tilinpäätöksen näytti 44 osuuspankkia, 14 % kaikista. Suurimman tappion teki Suur-Helsingin Osuuspankki. Ryhmän pelasti lamasta se, että edullisesti kehittynyt ottolainaus piti rahoituskatteen kunnossa. Talletuksia saatiin alueilta, joilla asiakkaiden korkotietoisuus ei ollut vahva, vaan he tyytyivät alhaisiin talletuskorkoihin. Suomen Säästöpankin osien ostolla oli myös positiivinen vaikutus. Osuuspankkien yrityskuva pysyi hyvänä pankkikriisivuosinakin ja pahimman kilpailijan, säästöpankkien, vaikeudet työnsivät asiakkaita osuuspankkileiriin. Laman lopputuloksena osuuspankkien markkinaosuus nousikin lähes viidellä prosenttiyksiköllä yli 34 prosenttiin. Osuuspankeista tuli Suomen suurin pankkiryhmä vuosiksi 1991–1996. Kaikesta huolimatta 50 osuuspankkia ajautui lamassa niin suuriin vaikeuksiin, että ne tarvitsivat osuuspankkiryhmän keskinäistä talousapua.
Osuuspankeista kaksi pankkiryhmää 1997
Suomen pankkikriisin jälkimainingeissa osuuspankit hajosivat kahdeksi keskenään kilpailevaksi ryhmäksi. Enemmistö pankeista, 252 jäsenpankkia, järjestäytyi uuteen yhteistoimintaan Osuuspankkiryhmäksi (nyk. OP). Ryhmän uudistus perustui osuuspankkilain muutokseen. Vajaa kymmenesosa ryhmästä (44 pankkia) perusti oman Paikallisosuuspankki-ryhmän (nyk. POP).
Osuuspankkiryhmäksi muuttuminen teki ryhmästä yhteisvastuullisen yhteenliittymän. Joukko maakuntien osuuspankkeja vastusti sellaista muutosta. Näissä "kapinapankeissa" pelättiin, että ne joutuisivat kaupunkipankkien riskinoton maksumiehiksi ja että ne menettäisivät itsenäisyytensä. "Kapinapankkeja" oli aluksi kolmannes kaikista osuuspankeista. Niiden alkuperäinen tarkoitus ei ollut erota ryhmästä, mutta ne pakotettiin siihen. Osa kapinapankeista peräytyi, mutta 44 osuuspankkia irtosi. Ne perustivat oman pankkiryhmänsä Paikallisosuuspankit.
Kapinapankit olivat muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta pienehköjä mutta erittäin vakavaraisia. Suurin oli Suupohjan Osuuspankki, 15. suurin osuuspankki. Sen sijaan muut olivat valtaosin melko pieniä maaseutupankkeja. Kapinassa heijastui maaseudun epäluulo meneillään olleita muutoksia kohtaan. Maaseutumainen elämä koettiin uhanalaiseksi viimeistään EU-ratkaisun myötä. Pankkikriisi oli koetellut suurpankkeja, joiden mukaantulo uuteen Osuuspankkiryhmään oli lähes automaattista. Taloutensa hyvässä kunnossa säilyttäneillä keskikokoisilla ja pienillä osuuspankeilla sen sijaan oli realistisena vaihtoehtona ulkopuolelle jääminen. Pankki oli paitsi liikeyritys myös paikallisyhteisöä koossa pitävä instituutio, ja sen itsenäisyys koettiin tärkeäksi.
Aiheesta muualla
Genossenschaftsbank בנקאות קואופרטיבית
Operaatio Frequent Wind
thumb|Etelä-Vietnamilainen helikopteri työnnetään [[USS Okinawan laidan yli tilan tekemiseksi evakuoitaville.]] Operaatio Frequent Wind oli Yhdysvaltojen Vietnamin sodan lopussa toteuttama operaatio, jonka aikana Etelä-Vietnamissa vielä olleita yhdysvaltalaisia ja Yhdysvaltojen eri virastojen vietnamilaisia työntekijöitä tai yhteistyötä tehneittä evakuoitiin maan pääkaupunki Saigonista helikoptereilla Yhdysvaltojen laivaston aluksille maan rannikolla 29.–30. huhtikuuta 1975. Evakuoitavia kuljetettiin Tân Sơn Nhấtin lentotukikohdalta ja Yhdysvaltojen lähetystöltä itse kaupungissa. Yhdysvaltalaiset evakuoitiin onnistuneesti, mutta taakse jäi satoja Yhdysvaltojen kanssa yhteistyötä tehneitä vietnamilaisia. Operaatio päättyi aamulla 30. huhtikuuta ja Pohjois-Vietnamin asevoimien joukot valtasivat kaupungin vain muutamaa tuntia myöhemmin.
Tausta
Etelä-Vietnamin asevoimien puolustuskyky oli romahtanut kommunistien aloitettua niin sanotun kevätoffensiivinsa maaliskuussa 1975. Etelä-Vietnamin presidentti Nguyễn Văn Thiệu oli pyrkinyt turvaamaan oman hallintonsa maan pääkaupunki Saigonissa puolustusasemilla kaupungin ympärille Mekongjoen suistolla. Saigoninkin puolustus romahti etelävietnamilaisten kärsittyä tappion Xuân Lộcin taistelussa ja Thiệu erosi 21. huhtikuuta. Kommunistit uhkasivat nyt suoraan Saigonia.
Aamulla 29. huhtikuuta Tân Sơn Nhấtin lentotukikohdalle tehtiin raskas tykistö- ja rakettikeskitys ja Saigonin kukistumisen uhkaa pidettiin nyt välittömänä. Lentotukikohdalla ollut kenraalimajuri ja Yhdysvaltojen Etelä-Vietnamin sotilasasiamies Homer D. Smith ilmoitti lähettiläs Graham Martinille aseman kiitoradan olevan käyttökelvoton ja evakuointien olisi jatkuttava helikoptereilla Yhdysvaltojen laivaston aluksille Vietnamin rannikolla. Martin odotti vielä saamansa viestin jälkeen muutaman tunnin ajan ennen evakuointioperaation aloittamista. Viimein aamulla kello 10.51 annettiin käsky operaatio Frequent Windin aloittamisesta. Evakuoitaville merkki lähteä kokoontumispaikoille evakuointia varten oli radiossa soitettu kappale White Christmas.
Evakuoinnit
thumb|vasen|CH-53 -helikopteri laskeutuu Tân Sơn Nhấtin lentotukikohdalle. Ensimmäiset Sikorsky CH-53 Sea Stallion-helikopterit saapuivat Tân Sơn Nhấtin lentotukikohdalle kello 15.06. Mukana oli operaatiota turvaamaan tuotuna 865 Yhdysvaltojen merijalkaväen sotilasta. Ensimmäiset helikopterit lähtivät mukanaan evakuoitavia vain kuusi minuuttia laskeutumisen jälkeen. Saman päivän iltaan mennessä oli evakuoitu jo 395 Yhdysvaltojen kansalaista ja noin 4 500 vietnamilaista. Merijalkaväen sotilaat alkoivat tehdä lähtöään kello 10.50. Viimeiset joukot tuhosivat lentotukikohdan viestintävälineistön ja esimerkiksi käteistä rahaa 3,6 miljoonan dollarin edestä.
Lentotukikohdan evakuoinnin jälkeen evakuoimatta oli vielä Yhdysvaltojen lähetystö Saigonissa. Lähetystöllä oli tuhansia henkilöitä ja sen ulkopuolelle oli alkanut kokoontua suuri väkijoukko evakuointia toivoen. Merijalkaväen komentaja prikaatinkenraali Richard E. Carey oli saanut tiedon lähetystön tilanteesta yllätyksenä vasta kello 16.00 iltapäivällä. Carey antoi määräyksen 130 merijalkaväen sotilaan ja helikopterien ohjaamisesta lähetystölle. Lähetystön parkkipaikalle mahtui laskeutumaan vain yksi suuri CH-53-helikopteri kerrallaan ja sen katolle saatettiin laskeutua pienemmillä Boeing CH-46 Sea Knight-helikoptereilla. Evakuointia lähetystöltä vaikeutti yöllä puhjennut ukkosmyrsky. thumb|Vietnamilaisia evakuoituja yhdysvaltalaisella lentotukialuksella. Lennot lähetystöltä laivaston aluksille jatkuivat seuraavaan päivään 30. huhtikuuta. Lähetystöllä oli edelleen suuri joukko etenkin vietnamilaisia. Evakuoituja tuotiin laivaston lentotukialuksille, joilla tilan tekemiseksi helikoptereja ja lentokoneita työnnettiin mereen yli laidan. Yhdysvalloissa vietnamilaisten evakuoimisen pelättiin jatkuvan liian pitkään. Lopulta annettiin käsky vietnamilaisten evakuointien lopettamisesta. Aamulla kello 4.30 helikoptereille annettiin ohjeistus vain yhdysvaltaisten ottamisesta helikopterien kyytiin. Lähettiläs Graham Martin sai evakuointimääräyksen kello viideltä ja viimeiset lähetystön yhdysvaltalaiset työntekijät nousivat hänen mukanaan helikoptereihin.
Lähetystön parkkipaikalla oli viimeisten evakuoitujen lähdettyä vielä noin 420 vietnamilaista, jotka jätettiin jälkeen. Heidän mukanaan olivat esimerkiksi lähetystön palomiehet, jotka olivat vapaaehtoisesti jääneet viime tinkaan mahdollisen tulipalon varalta. Muualla Saigonissa oli esimerkiksi tiedustelupalvelu CIA:n vietnamilaisia työntekijöitä. Yhteensä lähetystöltä oli evakuoitu 978 yhdysvaltalaista ja noin 1 100 vietnamilaista. Evakuointia turvaamassa olleet merijalkaväen sotilaat olivat viimeiset evakuoidut. Viimeinen helikopteri lähti aamulla kello 7.53. Vain muutamaa tuntia myöhemmin Pohjois-Vietnamin asevoimien panssarivaunut työntyivät Saigonin presidentinpalatsille.
Pohjanlahti
Pohjanlahti on merialue Suomen ja Ruotsin välissä, Ahvenanmaalta pohjoiseen. Se muodostaa Itämeren pohjoisimman osan, ja se voidaan jakaa edelleen Perämereen, Merenkurkkuun ja Selkämereen. Pohjanlahden vesi on murtovettä, minkä vuoksi siinä elää sekä merien että makean veden lajeja.
Pohjanlahti pysyi jäätikön alla selvästi pitempään kuin Suomenlahti. Vasta kun maankohoaminen erotti Ancylusjärven valtamerestä, Pohjanlahti vapautui jäätiköstä. Jäätikön painon jälkeinen maankohoaminen jatkuu edelleen noin 80 cm sadassa vuodessa.
Maantiede
thumb|Pohjanlahden osat. thumb|Maan nousemista seurataan Vaasassa. Kivien päälle asetetut kuulat merkitsevät entistä rantaviivaa. thumb|Trysundan kalastajakylä Ruotsin Örnsköldsvikissä. thumb|Åbyälven Ruotsin puolella. Pohjanlahti on 600 kilometriä pitkä, ja sen pinta-ala on noin 104 000 neliökilometriä. Se jaetaan usein seuraaviin osa-alueisiin:
Pohjanlahden rajat eivät ole täysin tarkat. Ahvenanmeri ja Saaristomeri katsotaan joskus olevan osa Pohjanlahtea. Näin on esimerkiksi International Hydrographic Organizationin teoksessa Limits of Oceans and Seas, jossa Pohjanlahden eteläreuna määritellään kulkevan Hankonimen kärjestä Ruotsin Simpnäsklubbiin (59°54′N). Luettelossa huomautetaan erityisesti Ahvenanmaan saarten olevan Pohjanlahdella. Esimerkiksi merisäätiedotuksissa rajaviiva on määritelty leveyspiirille 60°30′. Tällöin Pohjanlahden eteläreuna on Selkämeren eteläraja, jonka takana on Ahvenanmeri ja Saaristomeri. Ruotsin puolella Pohjanlahti ulottuu Östhammariin asti.
Tören satama on Perämeren ja siten koko Pohjanlahden pohjoisin piste. Sen koordinaatit ovat 65.90194°N, 22.65°W.
Pohjanlahteen laskevia jokia, joiden valuma-alue on vähintään 3 000 neliökilometriä, ovat Suomen puolella pohjoisesta etelään Tornionjoki, Kemijoki, Simojoki, Iijoki, Kiiminkijoki, Oulujoki, Siikajoki, Pyhäjoki, Kalajoki, Lapuanjoki, Kyrönjoki, Karvianjoki ja Kokemäenjoki. Ruotsin puolella tällaisia jokia ovat Kalixjoki, Rånejoki, Luulajanjoki, Piitimenjoki, Byskejoki, Skelleftejoki, Uumajanjoki, Örejoki, Gidejoki, Ångermanjoki, Indalinjoki, Ljungan, Ljusnan ja Daljoki.
Pohjanlahden rannikolla on paljon kiviä, mutta esimerkiksi Suomenlahteen verrattuna vain vähän saaria; Perämeren rannat ovat erityisen avoimia. Pohjanlahdessa on 4 001 yli 20 neliökilometrin kokoista saarta. Ruotsin puolen saaristoja ovat Haaparannan saaristo (652 saarta), Kalixin saaristo (792), Luulajan saaristo (1 312), Piitimen saaristo (550) ja Skellefteån saaristo (695 saarta). Selkämeren eteläosissa Uudenkaupungin–Rauman–Porin merialueilla on paikoin tiheääkin saaristoa. Suomen puolella on Selkämerellä Ahlaisten saaristo lähellä Poria, Ouran saaristo Merikarvialla, Rauma, Pyhämaan ja Luvian saaristot. Perämeren suurimmat saaret ovat Luoto ja Hailuoto.
Merenkurkun saaristoksi nimetty alue kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä Ruotsin Höga kustenin kanssa. Raippaluoto on sen suurin saari.
Geologia
Pohjanlahden alla oleva peruskallio on osa Baltian kilpeä. Se on Euroopan vanhinta peruskalliota ja koostuu muuntuneista arkeeisen ja proterotsooisen aionin kivistä. Kallion paksuus on 200–300 kilometriä. Mannerjäätikkö painoi ja muokkasi Baltian kilpeä, jonka jääkauden jälkeinen kohoaminen jatkuu edelleen.
Itämeren allas on kehittynyt Itä-Euroopan kratonin reuna-alueen yläpuolelle, mikä on syntynyt paleoproterotsooisen maailmankauden aikana noin 2,5 miljardia radiohiilivuotta sitten (~2,5 Ga BP), paitsi kratonin länsiosa, joka on muodostunut mesoproterotsooisen maailmankauden aikana (~1,6 Ga BP). Tänä aikana allas on ollut aktiivinen rapakivigraniitin ja magmakivien laaja-alaisen intruusion johdosta. Vulkaanisten kivien ja sedimenttikivien täyttämät vajoamat liittyvät pääosin mesoproterotsooiseen intruusioon, mistä esimerkkinä on Perämeren laaja-alainen vajoama. Selkämeren ja Perämeren pohjassa esiintyy 1 400 – 1 200 miljoonaa vuotta sitten kertyneistä sedimenteistä muodostunutta hiekkakiveä.
Ennen Veiksel-jääkautta 130 000 – 115 000 vuotta sitten Pohjanlahti oli osa Eemmerta. Pohjanlahti pysyi jäätikön alla selvästi pitempään kuin Suomenlahti. Vasta kun maankohoaminen erotti Ancylusjärven valtamerestä, Pohjanlahti vapautui jäätiköstä. Noin yhdeksäntuhatta vuotta sitten valtameren pinnan noustessa suolaista vettä alkoi virrata Tanskan salmien kautta Itämereen ja alkoi Litorinameren aika.
Meritiede
Perämeren keskisyvyys on vain 43 m, syvin kohta on 147 m syvä. Suomessa Perämeren rannikolla saaria on vähän ja pohjat loivia. Yli puoli metriä paksu jää peittää meren keskimäärin puolet vuodesta. Talvella jopa 30 metrin syvyyksiin ulottuvat ahtojäävallit musertavat saarten rantoja ja pohjia.
Pohjanlahteen laskee monia jokia, minkä vuoksi sen vesi on murtovettä, jonka suolapitoisuus on noin 0,2–0,3 % eli alle kymmenesosa valtamerien suolapitoisuudesta. Koko Itämereen virtaa vuosittain 480 km3 makeaa vettä, josta suuri osa, noin 300 km3 tulee Pohjanlahteen ja noin 100 km3 Suomenlahteen.
Suolapitoisuutta laskee myös se, että varsinaisen Itämeren ja Pohjanlahden välillä on Salpausselkien jatkeiden muodostama kynnys, joten Pohjanlahdelle pääsee pääasiassa vain varsinaisen Itämeren heikkosuolaista pintavettä. Selkämeren veden suolapitoisuus on siis vähäisempää kuin varsinaisen Itämeren, ja myös kerrostuneisuus on heikompi. Happi pääsee siirtymään pohjalle lähes säännöllisten syys- ja kevätkiertojen ansiosta, eikä happikatoa esiinny. Merenkurkun mataluus edelleen estää suolapitoisen mutta veden virtausta Perämerelle, joten Perämeren happitilanne pysyy hyvänä.
Pintaveden kiertoliike kulkee Pohjanlahdella vastapäivään. Lahdella on kaksi laajamittaista pyörrettä, toinen Perämerellä ja toinen Selkämerellä. Niissä vesi kulkee Suomen rannikkoa pohjoiseen ja Ruotsin rannikkoa etelään.
Luonto ja luonnonsuojelu
Pohjanlahden vesi on murtovettä, minkä vuoksi siinä elää sekä merien että makean veden lajeja. Pohjanlahdelta kalastetaan seuraavia kalalajeja: ahven, harjus, hauki, kuha, lahna, lohi, made, meritaimen, särki, säyne, siika, silakka ja sorva. Merkittävä villilohikanta elää 13:ssa Pohjanlahteen laskevassa joessa. Pohjanlahdella elää kuusi IUCN:n punaisella listalla mainittua kalalajia: ankerias, kivinilkka, turska, rasvakala, made ja vimpa. Lisäksi Pohjanlahdessa elävien vaelluskalojen, kuten harjuksen ja taimenen kannat, voivat olla paikallisen suojelun tarpeessa.
thumb|Uhanalainen silonäkinparta. Merialueella elää 22 lajia punaisella listalla mainittuja meri- tai rantalintuja. Vaarantuneiksi niistä on luokiteltu alli ja vuorihemppo. Pohjanlahdella on merkittäviä saaristolintujen pesimäalueita vain Merenkurkun saaristossa sekä Saaristomerellä ja Ahvenanmerellä. Rannikkoa pitkin kulkee kuitenkin merkittävä muuttolintujen reitti.
Pohjanlahden uhanalaisia nisäkkäitä ovat saukko, norppa ja pyöriäinen. Pohjanlahdella elää myös harmaahylkeitä. Vuonna 2006 nuori ryhävalas harhaili Perämerelle asti.
Kotoperäisiä kasvilajeja ovat muun muassa perämerenmaruna, pohjanlahdenlauha, pohjanlahdensilmäruoho ja perämerensilmäruoho. Harvinaisia levälajeja on silonäkinparta (Chara braunii), piikkinäkinparta (Chara horrida) ja otatupsu (Halopteris scoparia). Näiden lisäksi rakkolevää muistuttava Fucus radicans on kotoperäinen levä.
Talous
Pohjanlahden rannikon kaupungit Suomen puolella pohjoisesta etelään ovat Tornio, Kemi, Oulu, Raahe, Kalajoki, Kokkola, Pietarsaari, Uusikaarlepyy, Vaasa, Närpiö, Kaskinen, Kristiinankaupunki, Pori, Rauma ja Uusikaupunki. Ruotsin puolella kaupungit pohjoisesta etelään ovat Haaparanta, Luulaja, Piitime, Skellefteå, Uumaja, Örnsköldsvik, Härnösand, Sundsvall, Hudiksvall, Söderhamn, Gävle, Öregrund ja Östhammar.
Ulkomaan liikenteen tonnimäärillä mitaten Pohjanlahden suurimmat satamat Suomen puolella ovat Rauma, Kokkola ja Tornio. Ruotsin puolen keskeiset satamat ovat Luulaja, Skellefteå, Uumaja, Sundsvall, Gävle ja Hargshamn. Luulajasta viedään rautapellettejä ja tuodaan hiiltä. Gävle on Ruotsin kolmanneksi suurin konttisatama. Siellä käsitellään myös metsäteollisuuden tuotteita ja öljyä. Pohjanlahden satamissa tarvitaan jäänmurtajia vuosittain keskimäärin puoli vuotta, kun Suomenlahdella kausi on vain kolme kuukautta.
Uumajan ja Vaasan välillä on säännöllistä matkustajaliikennettä. Reitillä Vaasa–Härnösand–Bremerhaven on säännöllistä rahtiliikennettä.
Ruotsissa on suunniteltu rannikon tuulisten alueiden hyödyntämistä tuulivoimaloissa. Pohjanlahden rannikon pohjoisosa ja Perämeren alue, kuten Kalajoki ja Simo, ovat Suomen tuulipuistojen keskittymän ydinaluetta.
Hallinto
thumb|Perämeren kartta, aluevesirajat punaisella pistekatkoviivalla. Suomen aluevedet ulottuvat neljän meripeninkulman päähän kaukaisimpien saarten kautta kulkevasta murtoviivasta. Perämerellä Tornion saaristossa Suomen ja Ruotsin raja on määritelty Haminan rauhan jälkeen vuonna 1811.
Historia
Maankohoamisen takia Merenkurkun saaristo ja koko Pohjanlahden nykyinen rannikko on voitu asuttaa vasta varsin myöhään. Merenkurkun saariston vakituisesta asutuksesta on ensimmäiset kirjalliset todisteet vasta 1400-luvun alusta. 1700-luvun loppuun asti saariston pääelinkeinoja olivat kalastus ja hylkeenpyynti. 1600-luvulla Merenkurkun yli kuljetettiin vilkkaasti ihmisiä, postia ja tavaroita. Kelirikkoaikana Suomesta emämaa Ruotsiin päästiin pitkin rantatietä (ruotsiksi Norrstigen, ”pohjanpolku”), joka erkaantuu entiseltä Turun–Tukholman postitieltä Vehmaalla, josta se kulkee länsirannikkoa pitkin Tornioon ja sieltä Ruotsin puoleista rannikkoa Tukholmaan asti.
Vuonna 1714 suuressa Pohjan sodassa kenraalimajuri Golovinin johtama laivasto-osasto ylitti syyskuussa Pohjanlahden ja hyökkäsi Uumajaan. He ryöstelivät kaupungissa ja sytyttivät sen palamaan. Paluumatkalla nousi myrsky ja monia aluksia upposi Merenkurkun saaristoon. Vuosien 1714–1721 isovihan aikana suurin osa rannikkokylistä poltettiin. Suomen sodassa venäläiset hyökkäsivät Uumajaan talvisaikaan jäätä pitkin.
Krimin sodassa – suomalaisesta näkökulmasta Oolannin sodassa – brittilaivasto tunkeutui Pohjanlahdelle. Kokkolan edustalla käytiin Halkokarin kahakka, jossa kokkolalaiset onnistuivat yllättämään englantilaiset. Ouluun johtavalta väylältä poistettiin merimerkit, joten britit etenivät hyvin varovasti, mutta suomalaissyntyisen luotsin avulla he pääsivät kaupunkiin ja polttivat Varjakan telakan ja Tervahovin.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Merenkurkun ylitys oli osa jääkärien salaista reittiä sotilaskoulutukseen Saksaan. Talvisodan aikana meri oli pitkään jäässä, jäätie toimi kaksi kuukautta ja sitä pitkin tuotiin yli 2 000 autolastillista tavaraa, aluksi vaatteita sekä elintarvikkeita ja myöhemmin sotatarvikkeita.
Joensuun Kataja
Joensuun Kataja r.y. on joensuulainen urheilun yleisseura, jolla on jaostot koripallossa (ks. Kataja Basket Club), muodostelmaluistelussa, taitoluistelussa, hiihdossa, voimistelussa ja yleisurheilussa. Seura on perustettu vuonna 1900. Katajan puheenjohtaja on Esa Karvinen (2017–)
Taitoluistelu
Taitoluistelua on harrastettu Katajassa vuodesta 1949 lähtien. 1970-luvulla Kataja oli maan parhaita taitoluisteluseuroista: paras saavutus oli Katajan Niina Kyöttisen SM-kulta vuosina 1975 ja 1976. Vuonna 1998 Miia Marttinen luisteli naisten SM-pronssia ja Tero Hämäläinen miesten SM-hopeaa.
Taina Elg
Taina Elisabeth Elg (s. 9. maaliskuuta 1930 Helsinki) on suomalaissyntyinen tanssija ja näyttelijä, joka loi Hollywood-uraa ja esiintyi myöhemmin Broadwaylla. Häntä on kutsuttu Suomen ainoaksi Hollywood-tähdeksi, jonka käynnit kotimaassa 1950-luvulla saivat kansan liikkeelle ja lehdet tekemään juttuja.
Elämäkerta
Elg oli naimisissa Carl-Gustav Björkenheimin kanssa vuosina 1953–1960. Heillä on poika, muusikko Raoul Björkenheim. Pianotaiteilija Cyril Szalkiewicz oli Taina Elgin serkku. Elgin toinen puoliso oli sosiologian professori Rocco Caporale vuosina 1982–2008.
Vähäkallio
Vähäkallio on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Musta Leski (sarjakuvahahmo)
Musta Leski on nimitys usealle eri Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvälle hahmolle.
Claire Voyant
Claire Voyant oli supervoimainen naispuolinen sankari, joka tekiensiesiintymisensä Mystic Comics -lehden numerossa 4 elokuussa 1940. Hän tappoi rikollisia ja toimitti näiden sielut paholaiselle. Tämä hahmo eroaa täysin Marvel Comicsin myöhemmissä sarjakuvissa esiintyvistä koodinimeä Musta Leski käytetyistä vakoojista.
Natalia Romanova / Natasha Romanoff
Natalia Alianovna Romanova / Natasha Romanoff oli ensimmäinen Mustan Lesken koodinimeä kantanut moderni Marvel Comicsin hahmo. Hahmon loivat Stan Lee, Don Rico ja Don Heck, ja teki ensiesiintymisensä Tales of Suspense -lehden numerossa 52 huhtikuussa 1964. Hahmo on ollut tekemisissä Marvel-universumin supersankariryhmien ja järjestöjen kanssa, kuten Kostajien, Puolustajien, YPKVV:n ja Ukonnuolten. Scarlett Johansson on näytellyt hahmoa elokuvissa Iron Man 2, The Avengers, Captain America: The Return of the First Avenger, Avengers: Age of Ultron, Captain America: Civil War, Avengers: Infinity War, Avengers: Endgame ja Black Widow.
Yelena Belova
Yelena Belova on toinen Mustan Lesken koodinimeä kantanut moderni Marvel Comicsin hahmo. Hahmo teki lyhyesti ensiesiintymisensä Inhumans -lehden numerossa 5 maaliskuussa 1999 ja esiintyi kokonaan samana Marvel Knightsin minisarjassa Black Widow. Hän esiintyi vuonna 2001 toisessa Black Widow -minisarjassa Natasha Romanoffin ja Daredevilin kanssa sekä seuraavana vuonna Marvel MAXin tekemässä aikuisille suunnatussa kolmiosaisessa tarinassa Black Widow: Pale Little Spider, joka kertoi hahmon menneisyydestä.
Malmin sairaala (Pietarsaari)
thumb|Malmin sairaala.
Malmin sairaala on Pietarsaaressa sijaitseva sairaala. Sairaalan osoite on Kolpintie 7.