cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
C. Wright Millsin sosiologinen elämä
Vastaanotto
Yhteiskuntatieteilijä Matti Virtanen luonnehtii Suorannan teosta hyvin kirjoitetuksi: "Mills ei selvästikään ole vain tutkimuksen vaan myös samastumisen kohde. Tässä suhteessa Suoranta on kuitenkin taitava ja tuntuu noudattavan Anton Tshehovin vanhaa ohjetta: 'Kirjoittaja saa itkeä ja nauraa henkilöidensä kanssa, mutta lukija ei saa sitä huomata.'"
Sosiologi-lehden arvostelussa Elina Huttunen pitää Suorannan teosta yhtenä kenties kiehtovimmista sosiologin elämästä kertovista tarinoista. . Politiikka.fi-sivustolla kirjan arvioinut Jiri Nieminen huomauttaa, että "Suorannan kuvauksessa Millsin elämästä ilmenee niitä ominaisuuksia, jotka on usein liitetty hegemoniseen maskuliinisuuteen". Ulla-Maija Salo arvio, että "Suorannan kerronta on niin eläytyvää, että lukijan on mahdollista asettua aikalaistarkkailijaksi. 'Moneen kertaan myllätty' teksti ja kaunokirjalliset keinot toimivat kirjassa hyvin".
Martti Emanuel Juusela
Martti Emanuel Juusela (27. maaliskuuta 1908 Pihlajavesi – 7. lokakuuta 1979 Jyväskylä) oli maakuntaneuvos ja Keskisuomalainen-lehden pitkäaikainen päätoimittaja, vuodesta 1947 aina vuoteen 1973 asti.
Juuselan vanhemmat olivat maanviljelijä, talousneuvos Eemeli Juusela ja Iina Vuorimäki. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1935 toiminnanjohtaja Annikki (Anne-Maria) Hartikainen. Sotiin osallistuneella Juuselalla oli vankka järjestö- ja sanomalehtitausta viidentoista vuoden ajalta, kun hän tuli Keskisuomalaisen päätoimittajaksi. Esimerkiksi 1930-luvulla hän toimi Pohjois-Savon toimitussiheerinä ja päätoimittajana. Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kesken jääneet opintonsa Juusela suoritti loppuun seuraavalla vuosikymmenellä. Hän oli Maalaisliiton aktiivi, mutta ennen muuta lehtimies, joka kirjoitti yksistään Emanuelin alakerta -pakinoita yhteensä noin 5 500 kappaletta 25 vuodessa. Julkisuudessa Juusela esiintyi melko harvoin, mutta hänellä oli vankkoja tukijoita kuten kansanedustaja, ministeri ja maaherra Eino Palovesi. Juuselan päätoimittajakaudella Keskisuomalainen toimi maltillisesti ja riskejä kaihtaen, mutta kasvoi vähitellen maakuntansa ykköslehdeksi ja etääntyi samalla puoluesidoksistaan. Juuselalle myönnettiin tunnustuksena ansioistaan Suomen ensimmäinen maakuntaneuvoksen arvo vuonna 1974.
Eino Mikkola
Arkkitehti Kirmo Mikkola ja Yleisradion Luontoilta-ohjelman hyönteisasiantuntija, professori Kauri Mikkola olivat Eino Mikkolan poikia.
Moritz Hauptmann
thumb|right|Moritz Hauptmann
Moritz Hauptmann (13. lokakuuta 1792 Dresden – 3. tammikuuta 1868 Leipzig) oli saksalainen viulisti, säveltäjä, musiikkipedagogi ja musiikkiteoreetikko.
Hauptmann saattoi musiikkiopintonsa valmiiksi Louis Spohrin johdolla. Vuoteen 1820 hän työskenteli hoveissa ja perheissä. Välillä hän toimi myös arkkitehtina ja teki tutkimusta akustiikasta. Vuonna 1822 Hauptmann sai nimityksen Kasselin kaupungin orkesteriin. Tässä vaiheessa hänen sävellystuotantonsa koostui enimmäkseen moteteista, messuista, kantaateista ja lauluista. Traaginen ooppera Mathilde kantaesitettiin vuonna 1826. Muiden toimiensa ohessa Hauptmann opetti sävellystä ja musiikin teoriaa.
Hauptmann pääsi Leipzigin Thomasschulen kanttoriksi vuonna 1842 ja seuraavana vuonna Leipzigin konservatorion professoriksi. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Joseph Joachim, Hans von Bülow, Arthur Sullivan ja Frederic Hymen Cowen. Hauptmannin keskeisin musiikin teoriaa koskeva julkaisu on Die Natur der Harmonik und Metrik (1853).
Vuonna 1850 Hauptmann perusti Otto Jahnin ja Robert Schumannin kanssa Bach-Gesellschaftin, jonka puheenjohtajana toimi loppuikänsä. Hän toimitti kolme ensimmäistä osaa seuran laatimasta Johann Sebastian Bachin kokonaistuotannon editiosta.
Singaporelainen elokuva
Kulta-aika 1950-luvulla
Sodan jälkeen Singaporessa perustettiin kaksi merkittävää tuotantoyhtiötä: Malay Film (1947) ja Cathay Keris Films (1953). Niistä muodostui nopeasti malaijinkielisen elokuvan johtavia yhtiöitä. 1950-luvulla kumpikin yhtiö toi uuden elokuvan joka kuukausi. 1950-lukua pidetäänkin Singaporen ja Malesian elokuvan kulta-aikana. Menestyksen myötä yhä enemmän paikallisia siirtyi elokuvayhtiöiden palvelukseen. Samalla malaijielokuvalle tyypilliset lajityypit alkoivat muotoutua. Bangsawan- ja intialaisvaikutteinen musikaali oli edelleen suosittu. Sen rinnalle tulivat kiinalaisista ja film noir -elokuvista vaikutteita saanut rikoselokuva sekä kauhuelokuva, joka hyödynsi sekä Hollywoodin kauhuelokuvien kuvastoa että malaijien omaa mytologiaa.
1950-luvun malaijielokuvan suurimmaksi tähdeksi nousi Malay Filmin P. Ramlee. Näyttelijätyön ohella hän oli myös menestyksekäs ohjaaja, käsikirjoittaja, säveltäjä ja laulaja. Ramlee oli erittäin suosittu Malesiassa ja Singaporessa, mutta tyypillistä on, että hänen Singaporessa kuvatuissa elokuvissa ei tavallisesti näkynyt ainuttakaan kiinalaista.
Malay Filmin ja Cathayn välillä vallitsi selkeä työnjako: Malay tuotti pääasiassa eri lajityyppeihin sijoittuvia Ramleen tähdittämiä elokuvia, kun taas Cathayn tuotanto oli monipuolisempaa. Cathayn tähtiohjaaja Hussein Haniff ohjasi spektaakkelielokuvia ja Cathayn muu tuotanto oli pienimuotoisempaa, josta varsinkin kauhuelokuvat ovat edelleenkin arvostettuja. Työnjako – ja markkinaosuuksien jako – toimikin hyvin ennen kuin Hollywood- ja Hongkong-elokuva jyräsivät kotimaiseen tuotannon alleen.
Uusi nousu 1990-luvulla
Singaporen elokuvatuotanto kääntyi uuteen nousuun 1995. Bugis Street ja Mee Pok Man menestyivät hyvin. Cathay aloitti elokuvatuotannon uudelleen ja sen Army Daze tuotti 1,6 miljoonaa Singaporen dollaria. Monien uusien singaporelaisten elokuvien menestyksen myötä hallitus perusti elokuvatuotannon tukemiseksi Singapore Film Commissionin 1998. Jack Neon Money No Enough (1999) rikkoi ennätykset 2 miljoonan Singaporen dollarin tuotoilla. Elokuva pääsi kansainväliseen levitykseen ja sen myötä Singaporen elokuva on saanut enemmän kansallista ja kansainvälistä näkyvyyttä ja suosiota.
Edfu
Edfu (myös Idfu) on kaupunki Ylä-Egyptissä Niilin länsirannalla, Esnan ja Aswanin välissä. Asukkaita on noin 70 000.
pienoiskuva|vasen|[[Edfun temppeli|Edfun Horuksen temppeli.]] Muinaisina aikoina Edfun paikalla sijaitsi Apollonopolis Megalen (lat. Apollonopolis Magna; ”Suuri Apollonin kaupunki”) kaupunki, egyptiksi Djeba tai Behdet. Sen pääkultti oli omistettu Horukselle, jonka kreikkalaiset yhdistivät Apolloniin. Nykyisessä kaupungissa on jäljellä suuri Horuksen temppeli, joka on rakennettu vuosina 237–75 eaa. Kaikista Egyptin temppeliraunioista Edfun temppeli on parhaiten säilynyt. Valtava temppeli on rakennettu hiekkakivitiilistä pienemmän Uuden valtakunnan temppelin päälle itä-länsi-suuntaisesti jokea kohti. Myöhempi, pohjois-etelä-suuntainen rakenne sijaitsee vanhan raunioituneen temppelin pylonin eli porttitornin länsipuolella.
Vaikka Edfun kaupunki ei matkailijan silmin näytä kovin houkuttelevalta tai merkittävältä, siellä on enemmän jäänteitä Egyptin historiasta kuin itse temppelissä. Huolimatta rapautumisen ja maanmuokkauksen aiheuttamista laajoista asutuksen tuhoista jäljellä oleva asutus tarjoaa tietoa niinkin kaukaa kuin 3100 eaa.
Thor Lagerroos
Thor Harald Lagerroos (26. helmikuuta 1879 Tukholma – 7. kesäkuuta 1958) oli suomalainen arkkitehti ja teollisuuskoulun lehtori.
Thor Lagerroosin vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Karl Magnus Lagerroos ja Helena Gustava Holmberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1900 ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1904.
Lagerroos oli Vaasan kaupunginarkkitehtinä 1908–1926 ja Turun teollisuuskoulun lehtorina vuodesta 1926 alkaen.
Liar Liar (Cris Cabin kappale)
Liar Liar on Island Def Jamin julkaisema, yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Cris Cabin ensimmäinen kansainvälisesti listasijoituksia saavuttanut single. Kappaleen sanoittivat Dallas Austin, Pharrell Williams sekä Christian Cabrerizo ja tuottivat Austin ja Williams. Williams vierailee kappaleella ja sen musiikkivideolla, mutta häntä ei ole kirjattu vierailevaksi artistiksi.
Pimeäfermentaatio
Pimeäfermentaatio on mikrobien aineenvaihduntaa, jossa ei ole valoa tai valo on saatu fotosynteesissä ja on siirrytty seuraavaan vaiheeseen, jossa saatu energia käytetään solun kasvuun.
Pimeäfermentaatiota tapahtuu käymisessä. Pimeäfermentaatiosta käytetään uudempaa nimitystä; Valosta riippumaton reaktio.
Käytännön esimerkki on hiiva ja sen käyttäminen leivonnassa sekä kotikaljan sekä siman valmistuksessa.
Levien kasvussa ja yhteyttämisessä on fotosynteesivaihe sekä valosta riippumaton kasvuvaihe. Tällöin solujen toiminta on sekä valosta riippuvaa että riippumatonta vuorotellen. Levää voikin kasvattaa siten, että se saa valoa ja jatkaa kasvua esimerkiksi kasvunestettä sekoittamalla läpinäkyvän säiliön reunalle ja taas keskiosiin.
Amershamin asema
Amersham sijaitsee 147 metriä merenpinnan tason yläpuolella, korkeammalla kuin yksikään toinen Lontoon metron asema.
Historia
Asema avattiin 1. syyskuuta 1892 Metropolitan Railwayn jatkeelle. 12. maaliskuuta 1922 aseman nimeksi vaihdettiin Amersham & Chesham Bois, mutta entinen nimi palautettiin 7. toukokuuta 1937.
Aseman historian aikana sinne ovat liikennöineet Great Central Railway ja London and North Eastern Railway. Vuonna 1933 rautatie liitettiin London Passenger Transport Boardin alaisuuteen ja siitä tuli Lontoon metron Metropolitan Line.
Rata sähköistettiin vuosina 1959 ja 1960.
Metropolitan Linen junista puolet käyttää läntisenä päätepisteenään Amershamia ja puolet Cheshamia. Näin saadaan vähennettyä paikallisten teiden kuormitusta.
Watabe
Watabe on japanilainen sukunimi. Se on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Laurin Braun
Laurin Braun (s. 18. helmikuuta 1991 Lampertheim) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa DEL-seura Grizzlys Wolfsburgia. Braun laukoo vasemmalta. Hän on edustanut DEL-urallaan aikaisemmin myös Eisbären Berliniä ja ERC Ingolstadtia.
Ura
Braun debytoi DEL-liigassa kaudella 2008–2009 Eisbären Berlinin paidassa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 3 ottelua tehoin 0+0=0. Braun pelasi Eisbären riveissä yhteensä 8 kautta, ennen kuin hän siirtyi ERC Ingolstadtiin. Braun pelasi Ingolstadtin riveissä kaksi kautta. 10. huhtikuuta 2019 Braun solmi yksivuotisen sopimuksen Krefeld Pinguinen kanssa. Braunin paras DEL-kausi tehopisteillä mitaten on ollut 2012–13, jolloin hän keräsi tehot 9+16=25.
Manebi
Manebi (C4H6MnN2S4)n on rakenteeltaan polymeerimäinen, kompleksinen mangaanin ja etyleenibistiokarbamiinihapon suola. Yhdistettä käytetään maataloudessa kasvien fungisidina eli sienitautien torjuntaan ja hoitoon käytettävänä aineena.
Ominaisuudet
Manebi on huoneenlämpötilassa keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen, mutta ei juurikaan liukene orgaanisiin liuottimiin lukuun ottamatta kloroformia ja pyridiiniä. Manebin fungisidiset ominaisuudet johtuvat sen hajoamistuotteena muodostuvasta etyleenitiuraamimonosulfidista, joka sitoutuu sienten entsyymien tioliryhmiin. Yhdisteen hajoamistuotteena voi muodostua myös myrkyllistä ja karsinogeenista etyleenitioureaa.
Valmistus ja käyttö
Manebia voidaan valmistaa neutraloimalla nabaamin eli etyleenibistiokarbamiinihapon natriumsuolan vesiliuosta etikkahapon avulla ja saostamalla manebi liuoksesta lisäämällä mangaanisuolaa kuten mangaanikloridia tai -sulfaattia.
Manebia käytetään maataloudessa useiden sienitautien torjuntaan tai ehkäisyyn esimerkiksi perunaviljelmillä. Manebi voidaan ruiskuttaa liuoksena tai jauheena kasvien lehdille ja maaperään. Käsittelemällä manebin vesiemulsiota sinkkisulfaatilla valmistetaan toista yleisesti maataloudessa käytettyä fungisidia mankotsebia.
Hiki-Suittu
Hiki-Suittu on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Mouhijärven alueessa suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 7,0 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Iso Suksijärveen. Järveen laskee muutama suo-oja ja siinä on kaksi saarta, joista suurin on kasvanut kiinni rantaan.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mistä osa on suota. Rannalle on rakennettu viisi loma-asuntoa, jonne tie kulkee Irriäisten kylästä.
Riitta Pylkkänen
Riitta Pylkkäsen puoliso oli jääkärieversti Kosti Edvard Pylkkänen (1892–1974). Heidät vihittiin vuonna 1941, ja he saivat kaksi lasta: Jaakko (s. 1943) ja Helena (s. 1945).
Pylkkäsen isä oli kirjailija Volter Kilpi ja äiti kirjailija Hilja Vanhakartano.
Papua-Uuden-Guinean jalkapallomaajoukkue
Papua-Uuden-Guinean jalkapallomaajoukkue edustaa Papua-Uutta-Guineaa jalkapallon kansainvälisissä maajoukkuekilpailuissa. Papua-Uuden-Guinean jalkapalloliitto on FIFAn Oseanian maanosaliiton OFC:n jäsen.
Titanic (vuoden 1997 elokuva)
thumb|upright|Elokuvan [[3D-elokuva|3D-version elokuvateatterijuliste (2012).]] Titanic on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut James Cameronin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama romanttinen katastrofielokuva. Elokuva kertoo osittain kuvitteellisen tarinan matkustajahöyrylaiva RMS Titanicin uppoamisesta. Elokuvan päähenkilöitä esittävät Leonardo DiCaprio ja Kate Winslet. Muita päärooleja elokuvassa esittävät Bill Paxton, Billy Zane, Kathy Bates ja Gloria Stuart.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 19. joulukuuta 1997 ja Suomessa 16. tammikuuta 1998. Elokuvasta tuli nopeasti suosittu, ja se oli ehdolla ennätykselliseen neljääntoista Oscar-palkintoon, joista se voitti yksitoista, mukaan lukien parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen Oscar-palkinnot. Titanic oli ensimmäinen yli miljardin dollarin lipputulot kerännyt elokuva, ja se pysyi maailman taloudellisesti menestyneimpänä elokuvana kaksitoista vuotta. Suomessa elokuva ylitti miljoonan katsojan rajan ensimmäistä kertaa sitten alkuperäisen Tuntemattoman sotilaan, ja Titanic onkin yhä Suomen kaikkien aikojen katsotuin ulkomainen elokuva.
Juoni
Vuonna 1996 yhdysvaltalainen tutkija Brock Lovett ryhmineen tutkii RMS Titanicin hylkyä etsien Valtameren sydän -nimellä tunnettua kadonnutta timanttikaulakorua. Ryhmä nostaa hylystä Caledon "Cal" Hockleyn kassakaapin uskoen kaulakorun olevan sen sisällä. Kassakaapista löytyy kuitenkin vain piirros alastomasta naisesta, joka kantaa kaulassaan timanttikorua. Piirros on päivätty Titanicin uppoamisyölle 14. huhtikuuta 1912. Iäkäs Rose Dawson Calvert kuulee piirroksesta, ottaa yhteyttä Lovettiin ja kertoo olevansa kuvan nainen. Rose ja hänen lapsenlapsensa Lizzy Calvert matkustavat Lovettin tutkimusalukselle. Kysyttäessä kaulakorusta Rose kertoo muistojaan Titanicilta ja paljastaa olevansa Rose DeWitt Bukater -niminen matkustaja, jonka uskottiin kuolleen Titanicin upotessa.
Vuonna 1912 17-vuotias ensimmäisen luokan matkustaja Rose astuu laivaan Englannin Southamptonissa rikkaan kihlattunsa Calin ja äitinsä Ruth DeWitt Bukaterin kanssa. Ruth korostaa Roselle tämän kihlauksen tärkeyttä, sillä vain avioliitto Calin kanssa ratkaisee DeWitt Bukaterien salatut talousongelmat. Rose ei haluaisi naida Calia ja harkitsee tekevänsä itsemurhan hyppäämällä laivan perästä. Kun Rose on aikeissa hypätä, kolmannen luokan matkustaja, tyhjäntoimittaja ja taiteilija Jack Dawson estää häntä. Kun Rose löydetään aluksen perästä Jackin kanssa, Rose valehtelee Calille kurkistaneensa reunan yli "nähdäkseen potkurit" ja meinanneensa pudota vahingossa yli laidan, jolloin Jack pelasti hänet. Kiitollisuudenosoitukseksi ja Rosen vaatimuksesta Cal kutsuu Jackin illallistamaan heidän kanssaan ensimmäiseen luokkaan seuraavana iltana. Jackin ja Rosen välille muodostuu viekoitteleva ystävyys, vaikka Cal ja Ruth ovatkin varuillaan nuoren kolmannen luokan miehen suhteen. Illallisen jälkeen Jack ja Rose viettävät iltaa yhdessä kolmannen luokan juhlissa.
Cal ja Ruth kieltävät Rosea enää tapaamasta Jackia. Rose pyytääkin Jackia jättämään itsensä rauhaan, mutta tajuaa pian haluavansa mieluummin tämän kuin Calin. Jack ja Rose tapaavat laivan keulassa ja ihastelevat auringonlaskua, joka osoittautuu Titanicin viimeiseksi hetkeksi auringonvalossa. Kannelta Jack ja Rose jatkavat matkaansa Rosen hyttiin, missä Rose pyytää Jackia piirtämään itsestään muotokuvan vain Calilta kihlajaislahjaksi saamansa Valtameren sydän -koru yllään. Myöhemmin kaksikko juoksee pakoon Calin henkivartijaa ja rakastelee laivan ruumassa. Jatkettuaan pakomatkaansa laivan kannelle he todistavat aluksen törmäystä jäävuoreen ja sattuvat kuulemaan aluksen päällystön ja suunnittelijan hahmottelevan törmäyksen vakavuutta. Rose sanoo Jackille, että heidän täytyisi varoittaa hänen äitiään ja Calia.
Cal löytää kassakaapistaan Jackin piirroksen sekä ivallisen kirjeen Roselta kaulakorunsa lisäksi. Raivoissaan Cal pyytää henkivartijaansa sujauttamaan kaulakorun Jackin takin taskuun. Pian Jackia syytetäänkin kaulakorun varastamisesta ja hänet pidätetään ja kiinnitetään käsiraudoilla alemman kerroksen huoneen seinässä olevaan putkeen. Cal laittaa kaulakorun oman takkinsa taskuun. Rose kieltäytyy nousemasta äitinsä kanssa pelastusveneeseen, pakenee Calia ja etsii sekä vapauttaa Jackin. Alukselta aletaan ampua hätäraketteja lähellä olevien laivojen huomion herättämiseksi.
Kun Jack ja Rose pääsevät takaisin kannelle, Cal ja Jack suostuttelevat Rosea nousemaan pelastusveneeseen Calin väittäessä järjestäneensä itselleen ja Jackille paikat toisessa pelastusveneessä. Kun Rose nousee veneeseen, Cal paljastaa Jackille järjestelyn olevan vain hänelle itselleen. Kun pelastusvenettä lasketaan, Rose ymmärtää ettei voi jättää Jackia ja hyppää takaisin Titanicille. Raivostunut Cal ottaa pistoolin henkivartijaltaan ja alkaa jahdata paria tulvivaan ensimmäisen luokan ruokailusaliin. Panoksien loputtua pistoolista Cal päivittelee henkivartijalleen antaneensa Roselle takkinsa, jonka taskussa Valtameren sydän on. Hän palaa laivan kannelle ja pääsee pelastusveneen kyytiin teeskentelemällä olevansa yksinäisen lapsen huoltaja. Jack ja Rose löytävät pienen italialaisen pojan. He yrittävät pelastaa hänet, mutta ovi, jonka takana tulvii vettä, aukeaa ja poika hukkuu isänsä kanssa. Vesi vie Jackin ja Rosen lukitulle käytäväportille, jossa he kohtaavat väkijoukon ihmisiä, jotka ovat vähällä hukkua, mutta Jack saa portin auki muiden avustamana.
Jackin kaveri Fabrizio pyrkii Tommy Ryanin kanssa pelastusveneeseen, mutta ensimmäinen perämies Murdoch ampuu paniikissa Tommyn kuoliaaksi. Venekansi alkaa tulvia, ja Fabrizio saa surmansa jäädessään kaatuvan savupiipun alle.
Jack ja Rose palaavat kannelle. Kaikki pelastusveneet ovat lähteneet ja loput matkustajat yrittävät pysytellä laivassa. Alus katkeaa keskeltä, jonka jälkeen sen perä nousee 90 asteen kulmaan. Titanicin upotessa Jack ja Rose joutuvat veden varaan. Pintaan päästyään Jack auttaa Rosen kelluvan oven päälle, joka kestää vain yhden henkilön painon. Roikkuen oven reunalla Jack vakuuttaa Roselle, että tämän kuuluu kuolla vasta vanhana naisena omassa sängyssään. Sillä välin upseeri Harold Lowe palaa pelastusveneensä kanssa etsimään mahdollisia eloonjääneitä. Rose pelastetaan, mutta Jack on jo paleltunut kuoliaaksi.
Rose ja muut eloonjääneet kuljetetaan matkustaja-alus RMS Carpathialla Titanicin määränpäänä olleeseen Yhdysvaltain New Yorkiin, missä Rose ilmoittaa nimekseen Rose Dawson. Carpathian kannella Rose piiloutuu Calilta tämän etsiessä kihlattuaan. Myöhemmin Rose saa selville Calin avioituneen toisen naisen kanssa ja perineen miljoonansa, mutta tehneen myöhemmin itsemurhan hävittyään omaisuutensa vuoden 1929 pörssiromahduksessa.
Kerrottuaan tarinansa vanha Rose menee yöllä kenenkään näkemättä Lovettin laivan perään ja pudottaa koko ajan hallussaan olleen Valtameren sydämen mereen. Kun hän näennäisesti nukkuu vuoteessaan, kuvat hänen lipastollaan kertovat hänen eläneen vapaata elämää Jackin innoittamana. Viimeisessä kohtauksessa nuoret Rose ja Jack tapaavat uudestaan ja suutelevat Titanicin aulan portaikossa laivalla menehtyneet ympärillään.
Esituotanto
left|thumb|upright|Elokuvan ohjaaja ja käsikirjoittaja [[James Cameron vuonna 2009.]] Innokkaana sukeltajana tunnettu James Cameron kertoo, että hänen tavoitteenaan oli sukeltaa Titanicin hylkyyn ja itse elokuvan tekeminen oli toissijaista. Hän sai tietää, että muut ovat käyneet hylyssä ja kuvanneet sitä, jolloin hän päätti hakea Hollywoodista rahoitusta hankkeelleen. Tuotantoyhtiö 20th Century Fox suhtautui epäilevästi kolmen tunnin elokuvan taloudelliseen menestykseen, koska elokuvassa ei olisi perinteisiä toimintaelokuvan elementtejä, kuten ampumista tai takaa-ajokohtauksia. He kuitenkin myönsivät hankkeelle rahoitusta. Tuolloin Cameron vielä uskoi, että elokuvasta selvitään alle 100 miljoonan dollarin budjetilla.
Atlantin valtameressä makaavan hylyn kuvaaminen aloitettiin syyskuussa 1995 lähes neljän tuhannen metrin syvyydessä, missä ryhmän alukseen kohdistui yli 40 000 kilopascalin paine. Sen lisäksi, että he ottivat suuren riskin sukeltaessaan hylkyyn, vaikeat olosuhteet estivät Cameronia saamasta niin laadukasta kuvamateriaalia kuin hän olisi halunnut. Cameron sukelsi hylkyyn kaikkiaan 12 kertaa.
Cameron kirjoitti itse myös elokuvan käsikirjoituksen. Hän kertoo luoneensa äärimmäisen tarkan aikajanan laivan muutaman päivän matkasta ja uppoamisyöstä. Myöhemmin asiantuntijat arvioivat käsikirjoitusta ja Cameron muutti sitä ehdotusten pohjalta. Kuvausten alusta asti heillä oli selkeä kuva siitä, mitä tapahtui laivan uppoamisyönä, minkä Cameron kokee nostaneen elokuvan merkitystä. Cameron halusi välittää tapahtumien tunteellisen sanoman, ja hänen mukaansa kyseessä ei ole katastrofielokuva vaan rakkaustarina, johon on valikoitu todellista historiaa.
Elokuvan toiseen päärooliin valittiin tuolloin vielä suhteellisen tuntematon Leonardo DiCaprio. Elokuvayhtiö halusi rooliin Chris O’Donnellin tai Matthew McConaugheyn, mutta Cameron sai vaatimuksensa läpi. Myös Tom Cruise oli kiinnostunut pääosasta, mutta hänen vaatimaansa palkkaa ei juuri kukaan ottanut tosissaan. Myöhemmin DiCapriolle maksettiin roolista 2,5 miljoonaa dollaria. Elokuvan naispääosan esittäjälle Kate Winsletille maksettiin hieman alle miljoona dollaria. Rosen sulhasen, Cal Hockleyn, roolia tarjottiin aluksi Matthew McConaugheylle, mutta hän kieltäytyi, ja roolin sai lopulta Billy Zane. Elokuvassa Titanicin kapteenia näyttelevä Bernard Hill ja Cal Hockleyn palvelijaa näyttelevä David Warner olivat sattumalta näytelleet myös kahdessa aiemmassa Titanic-filmatisoinnissa.
Elokuvan näyttelijöille palkattiin kokopäiväinen tapaopettaja opettamaan vuoden 1912 mukaista yläluokan hienoa käytöstä. Titanicin sisätiloja edustavat lavasteet oli tehty alkuperäisten mukaan valokuvia hyväksikäyttäen. Elokuvassa näkyvästi esillä oleva ensimmäisen luokan portaikko rakennettiin aidosta puusta ja se todella tuhoutui uppoamisessa. Huoneet, matot, muotoilu ja värit, yksittäiset huonekalut, koristeet, seinäpaneelit, astiat ja ruokailuvälineet sekä White Star Linen vaakuna ja asusteet mukailivat alkuperäisiä. Lisäksi Cameron palkkasi kaksi Titanic-historioitsijaa todentamaan elokuvan historiallisia yksityiskohtia.
Kuvaukset
thumb|[[Meksikon Rosarito Beach, jonne RMS Titanicin kopio rakennettiin. Kuva vuodelta 2006.]] Elokuvan nykypäivään sijoittuvat kohtaukset kuvattiin venäläisellä Akademik Mstislav Keldysh -aluksella elokuussa 1996. Vanhaa Rosea näytellyt Gloria Stuart oli tuolloin 87-vuotias, joten hänestä tehtiin vanhemman näköinen, sillä Rosen täytyi näyttää yli satavuotiaalta. Toisena keskeisenä henkilönä kohtauksissa oli monessa Cameronin elokuvassa näytellyt Bill Paxton, joka esittää aarteenetsijä Brock Lovettia. Kuvaukset eivät sujuneet ongelmitta, sillä viimeisenä päivänä heidän ruokaansa huumattiin ja useat henkilöt sairastuivat. Joidenkin mukaan asialla olisi ollut aluksen vihainen miehistön jäsen vastalauseena Cameronin käytöstä kohtaan.
Elokuvan keskeiset kuvaukset alkoivat syyskuussa 1996. Elokuvayhtiö oli ostanut alueen pienestä meksikolaisesta rantakaupungista, sillä kuvaaminen avomerellä ei tullut kyseeseen. Rannalle, joka sijaitsi noin neljän tunnin ajomatkan päässä Los Angelesista, alettiin rakentaa RMS Titanicin kopiota. Elokuvan tuotantokustannuksissa säästettiin, kun rakennuttamisessa käytettiin meksikolaisia työntekijöitä. Kopio oli lähes alkuperäisen laivan kokoinen. Lisäksi rakennettiin kymmeniä miljoonia litroja vettä sisältävä säiliö, johon valtamerialus upotettiin.
upright|left|thumb|Jackin piirros alastomasta Rosesta Valtameren sydän kaulassaan. Kohtaus oli elokuvan ensimmäisiä kuvattuja kohtauksia, sillä päälavasteet eivät olleet vielä valmiita. Aluksen peräkannelle rakennettiin sarana, joka saattoi nostaa laivan perän yhdeksäänkymmenen asteen kulmaan uppoamisen aikana. Kuvausten aikana käytettiin myös lukuisia eri kokoisia pienoismalleja. Turvallisuuden vuoksi monet lavasteet tehtiin vaahtomuovista.
Cameron luonnosteli Jackin alastonkuvan Rosesta kohtaukseen, joka kuvattiin ensimmäisenä. Alastonkohtaus oli näin ollen myös DiCaprion ja Winsletin ensimmäinen yhteinen kohtaus. Cameronin mukaan he yrittivät saada vain jotakin kuvattavaa, sillä isot lavasteet eivät olleet vielä valmiita. Myöhemmin Cameron huomasi kohtauksen sujuneen hyvin.
Kaikkien kohtausten kuvaaminen ei kuitenkaan sujunut yhtä hyvin. Cameronilla oli maine Hollywoodin pelottavimpana miehenä, ja hänet tunnettiin tinkimättömyydestään ja täydellisyydentavoittelustaan. Esimerkiksi Winslet satutti itsensä kuvausten aikana, ja hän kertoi myöhemmin olleensa huolissaan hukkuvansa vesisäiliöön, johon laiva oli tarkoitus upottaa.
Kuvausten oli tarkoitus kestää 138 päivää, mutta ne venyivät 160 päivään. Monet näyttelijät, mukaan lukien Winslet, vilustuivat tai saivat flunssan vietettyään tunteja kylmässä vedessä. Useat muut lähtivät, ja kolmelta sijaisnäyttelijältä murtui luu. Tutkinnan tuloksena Screen Actors Guild totesi, ettei kuvauspaikalla ollut mitään sinänsä vaarallista. Lisäksi DiCaprio sanoi, ettei hän tuntenut missään vaiheessa olevansa vaarassa. Cameron uskoi kiihkeään työmoraaliin eikä hän koskaan pahoitellut käytöstään kuvauspaikalla, vaikkakin hän tunnusti olevansa vaativa mies.
thumb|Aiemmista elokuvista poiketen Cameronin elokuvassa näytetään aluksen katkeaminen keskeltä. Historiallisesti tarkka Cameron kertoo olleensa pettynyt aikaisempiin Titanic-elokuviin, sillä niissä ei näytetty laivan katkeamista keskeltä. Elokuvan uppoamiskohtauksissa käytettiin satoja avustajia ja stunt-miehiä, joiden määrää myös lisättiin erikoistehosteilla elokuvan jälkituotannossa.
Titanicin tuotantokustannukset olivat lopulta 200 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Fox oli huolissaan ja ehdotti, että kolmen tunnin elokuvasta leikattaisiin tunti pois. Heidän mukaansa liiallinen pituus merkitsisi vähemmän esityskertoja, mikä merkitsisi vähemmän rahaa, vaikkakin pitkät elokuvat auttavat ohjaajiaan voittamaan Oscarin. Cameron kieltäytyi leikkauksesta.
Julius Rietz
thumb|right|Julius Rietz
Titanic (vuoden 1997 elokuva)
Jälkituotanto
Tuotantokustannuksissa säästettiin miljoonia, kun aluksesta rakennettiin vain sen oikea puoli. Tämä aiheutti kuitenkin ongelmia laivan lähdön kuvaamisessa, sillä sen täytyi olla telakoituna vasemmalta puolelta. Kun kohtaus kuvattiin, jokainen lavastus ja puvustus oli käännettävä, ja mikäli joku käveli käsikirjoituksen mukaan oikealle, kuvauksessa hänen täytyi kävellä vasemmalle. Jälkituotannossa kaikki peilattiin oikein.
Jälkituotannossa joitakin kohtauksia leikattiin pois varsinaisesta elokuvasta. Esimerkiksi höyrylaiva SS Californian oli muutaman kymmenen kilometrin päässä Titanicista pysähtyneenä yön ajaksi paikoilleen ja sulkenut laitteistonsa. Cameron päätti leikata kohtauksen pois, sillä ei kokenut sitä olennaiseksi elokuvan juonen kannalta. Elokuvalle kuvattiin myös vaihtoehtoinen loppu.
Julius Rietz
Julius Rietz (28. joulukuuta 1812 – 12. syyskuuta 1877) oli saksalainen sellisti, säveltäjä, kapellimestari ja musiikkiteosten editoija.
Titanic (vuoden 1997 elokuva)
Jälkituotanto
Elokuvan musiikin sävelsi James Horner. Sissel Kyrkjebø laulaa läpi elokuvan kuultavaa sanatonta laulua. Céline Dion esittää kuitenkin elokuvan tunnetuimman ja lukuisia palkintoja ansainneen kappaleen "My Heart Will Go On". Elokuvan musiikki sai useita palkintoja; se palkittiin esimerkiksi parhaan musiikin Oscar-palkinnolla.
Julius Rietz
Rietz opiskeli muiden muassa Bernhard Rombergin johdolla. Hän toimi kapellimestarina Felix Mendelssohnin avustajana Düsseldorfissa vuonna 1834 ja seurasi tätä tämän virassa vuonna 1835. Vuosina 1847–1854 hän johti Leipzigin oopperan orkesteria. Hän johti myös Gewandhausin konsertteja, työskenteli Leipzigin konservatorion sävellysprofessorina ja oli vuodesta 1860 kapellimestarina Dresdenissä. Rietzin oppilaiden joukossa olivat Woldemar Bargiel, Salomon Jadassohn ja Arthur Sullivan.
Suurimman osan urastaan Rietz myös soitti selloa. Hän esiintyi varsinkin Ferdinand Hillerin ja Ferdinand Davidin kanssa. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu esimerkiksi kolme oopperaa, kolme sinfoniaa ja neljä konserttoa. Hän toimitti editiot kaikista Mendelssohnin teoksista ja editoi kokoelmiin myös joitain Georg Friedrich Händelin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista.
Titanic (vuoden 1997 elokuva)
Julkaisu
Titanic oli ensimmäinen yli miljardin dollarin lipputulot kerännyt elokuva: se rikkoi kyseisen ennätyksen maaliskuun 1998 alussa. Elokuvaa esitettiin yhdysvaltalaisissa elokuvateattereissa lähes kymmenen kuukautta, lokakuuhun 1998 asti, jolloin se oli tuottanut maailmanlaajuisesti 1,84 miljardia dollaria, joista 600 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa. Se pysyi maailman taloudellisesti menestyneimpänä elokuvana vuoteen 2010 asti, jolloin niin ikään Cameronin ohjaama Avatar ohitti sen.
Suomessa elokuva keräsi kymmenen ensimmäisen päivän aikana 159 692 katsojaa. Alun perin elokuvaa oli tarkoitus esittää 40–50 kopion voimin, mutta niitä jouduttiin tilaamaan lisää. Titanic nousi huhtikuussa 1998 Suomen katsotuimmaksi elokuvaksi 26 vuoteen: elokuvan oli 11 viikon aikana nähnyt 824 654 katsojaa kaikkiaan 51 teatterissa eri puolella Suomea. Aikaisemmalta ajalta ei kuitenkaan ole vertailukelpoista tilastoa. Elokuva rikkoi miljoonan katsojan rajan 30. kesäkuuta 1998. Elokuvan näki lopulta Suomessa 1 040 000 katsojaa.
Titanic julkaistiin uudestaan paranneltuna 3D-versiona huhtikuussa 2012, kun oli kulunut sata vuotta aluksen uppoamisesta. Julkaisun myötä elokuvan maailmanlaajuinen tuotto nousi yhteensä lähes 2,19 miljardiin dollariin. Uusintajulkaisun myötä elokuvan kokonaiskatsojamäärä Suomen elokuvateattereissa on 1 114 954 katsojaa. Elokuva on Suomen katsotuin elokuva vuodesta 1972 lähtien, sillä aikaisemmalta ajalta ei ole tarkkaa tilastoa. Titanic ei ole kuitenkaan eniten elokuvateattereiden lipputuloja kerännyt elokuva: elokuvan lipputulot olivat noin kahdeksan miljoonaa euroa, minkä 007 Spectre ohitti helmikuussa 2016. Tuolloin Spectren oli nähnyt Suomen valkokankailla lähes 700 000 katsojaa ja se oli kerännyt yli 8,2 miljoonaa euroa lipputuloja.
Titanic on Suomen kaikkien aikojen myydyin VHS-elokuva. Suomessa sitä myytiin pelkästään vuoden 1998 aikana 250 084 kappaletta. VHS-myyntimäärää on tilastoitu vuodesta 1995 lähtien.
Arvioita
Internet-sivusto Rotten Tomatoesin mukaan 88 % kriitikoista on antanut Titanicille positiivisen arvosanan keskiarvolla 8/10. Keräys perustuu 178 arviointiin. Metacritic on laskenut 34 arvostelusta elokuvalle painotetun keskiarvon 74/100. Internet Movie Databasen 1 100 000 käyttäjää ovat antaneet Titanicille keskiarvon 7,9/10, ja 57 IMDb:n henkilökuntaan kuuluvaa keskiarvon 7,3.
Kourtney Kardashian
Kourtney Mary Kardashian Barker (s. 18. huhtikuuta 1979 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen televisiopersoona, muotisuunnittelija ja malli. Hän on esiintynyt saippuasarjassa One Life to Live sekä oman perheensä tositelevisiosarjassa E! Rikkaat Kardashianit. Hän on tehnyt siskojensa kanssa myös kaksi spin-off-sarjaa. Kardashian nousi alun perin julkisuuteen silloisen ystävänsä Paris Hiltonin kautta.
Nuoruus
Kourtney Kardashian syntyi 18. huhtikuuta 1979 Los Angelesissa, Kaliforniassa. Kourtney on Kris Jennerin ja Robert Kardashianin ensimmäinen lapsi. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta: Kim Kardashian, Khloé Kardashian,  Rob Kardashian sekä kaksi sisarpuolta Kendall Jenner ja Kylie Jenner. Kourtneyn isä Robert Kardashian tuli aikoinaan tunnetuksi O. J. Simpsonin asianajajana. Kardashianin vanhemmat erosivat vuonna 1989 ja Kris-äiti meni uudelleen naimisiin olympiavoittaja Caitlyn Jennerin (silloin Bruce Jenner) kanssa. Pari kuitenkin erosi myöhemmin vuonna 2015. Robert-isä kuoli vuonna 2003 syöpään. Omien sisarusten lisäksi uusperheeseen kuuluvat Caitlynin lapset Cassandra Marino, Burt Jenner, Brandon Jenner ja Brody Jenner.
Ura ja opiskelu
Kourtney kävi teini-ikäisenä Marymount High Schoolia, joka on roomalaiskatolinen tyttökoulu Los Angelesissa. Valmistuttuaan Marymountista Kardashian muutti Texasiin opiskelemaan Southern Methodist Universityyn. Tämä koulu kesti kaksi vuotta, jonka jälkeen hän muutti Arizonaan opiskelemaan University of Arizona -nimiseen oppilaitokseen, josta hän valmistui teatteritaiteen kandidaatiksi. Kourtneyllä oli luokkatovereina mm. Nicole Richie ja Luke Walton. Kourtney astui julkisuuteen ensimmäisen kerran vuonna 2005 osallistuttuaan TV-sarjaan nimeltä Filthy Rich: Cattle Drive. Suurempaa huomiota Kardashian sai kun perheen tosi–TV-sarja E! Rikkaat Kardashianit alkoi vuonna 2007. Vuonna 2006 Kourtney avasi sisarustensa Kimin ja Khloén kanssa muotiliikkeen nimeltä DASH. Vuonna 2011 Kourtney näytteli TV-sarjassa One Life to Live asianajajaa nimeltä Kassandra Kavanaugh.
Yksityiselämä
Vuonna 2006 Kourtney Kardashian alkoi tapailla Scott Disickiä. Parin ensimmäinen lapsi Mason Dash Disick syntyi 14. joulukuuta 2009. Toinen lapsi Penelope Scotland Disick syntyi 8. heinäkuuta 2012 ja parin kuopus Reign Aston Disick syntyi 14. joulukuuta 2014. Vuonna 2015 Kardashian ja Disick erosivat. Kourtney aloitti tapailemaan 25-vuotiasta Younes Bendjimaa vuonna 2016, mutta pari erosi elokuussa 2018. Parin huhuttiin eronneen riitojen takia.
Kourtney meni naimisiin Travis Barkerin kanssa vuonna 2022.
Symbion
Symbion on eräs eläinsuku. Kun vuonna 1995 Peter Funch ja Reinhardt Møbjerg Kristensen Kööpenhaminan yliopistosta löysivät Symbion pandora-lajin, joka nykyisin kuuluu sukuun, he huomasivat sen niin erilaiseksi kuin mikään muu tunnettu eläinlaji, että se sijoitettiin Lophotrochozoa-yläjaksoon ja omaan, uuteen Cycliophora-pääjaksoonsa.
Johan Isak Björkstén
Johan Isak Björkstén (15. joulukuuta 1828 Loviisa – 4. maaliskuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän toimi sairaalalääkärinä Mikkelissä 1859–1869, Lappeenrannan piirilääkärinä 1869–1875 ja Tammelan piirilääkärinä 1875–1878. Hän oli lääkintöneuvos vuodesta 1878 ja sai arkkiatrin arvon 1896. Hän vastasi lääkintöneuvoksena Suomen terveydenhuollon uudelleen järjestämisestä. Hän oli autonomian ajan viimeinen arkkiatri.
Hänen veljensä oli Helsingin yliopiston anatomian prosektori, vt. professori, FM ja LKT Gustaf Richard Björkstén (k. 1868).
Cynthia II
Cynthia II on yhdysvaltalaisen freestyle-laulajan Cynthian toinen albumi, joka julkaistiin Micmac Records -levy-yhtiöllä 1. heinäkuuta 1991. Albumi sisältää singlet ”Dreamboy / Dreamgirl” (Johnny O:n kanssa), joka sijoittui Billboard Hot 100 -musiikkilistan sijalle 53. sekä ”Break Up to Make Up”, joka sijoittui 20. heinäkuuta 1991 Billboard Hot 100 -listan sijalle 70.
Mustapha (Queenin kappale)
Mustapha on brittiläisen rock-yhtye Queenin kappale heidän seitsemänneltä albumiltaan Jazz (1978). Kappaleen on tehnyt yhtyeen laulaja Freddie Mercury.
”Mustapha” julkaistiin vuonna 1979 singlenä ainoastaan Saksassa, Espanjassa, Jugoslaviassa ja Boliviassa. Singlen B-puolella olivat kappale ”Dead on Time” ja ”In Only Seven Days”, joista jälkimmäinen vain Jugoslaviassa.
Mustapha koostuu englannin, arabian ja persiankielisistä lausahduksista. Kappaleessa laulettavat Mustapha ja Ibrahim ovat miesten nimiä ja Allah islamin jumala. Kappaleen alun intro parodioi moskeijan rukouskutsua. ”Mustaphaa” on pidetty historian oudoimpana levyn aloituskappaleena.
Koulu-TV
Koulu-TV oli Yleisradion ohjelmakokonaisuus, joka tuki koulujen opetusmateriaalia televisiossa esitettävien ohjelmien avulla. Jo TES-TV:n aikana oli ollut koulutelevisiokokeiluja. Yleisradio aloitti Koulu-TV:n vuonna 1963, silloisen television ohjelmajohtajan Ville Zilliacuksen ideoimana ja eurooppalaisten esikuvien innoittamana. Perinteisten opetusohjelmien lisäksi mukana oli myös draamaohjelmia.
2000-luvulla Koulu-TV:n, Opinportin ja sen verkkopalvelun Kouluportin korvasi internetissä ja Yle Teeman päiväohjelmistossa toiminut Opettaja.tv. Sen puolestaan korvasi 2010-luvulla pelkästään verkkoon keskittyvä Yle Oppiminen.
Historiaa
Kansakouluille suunnattu tv-opetusohjelmatoiminta aloitettiin syksyllä 1962. Keväällä 1963 toiminnasta käytettiin nimeä Opetustelevisio, syksystä 1963 alkaen Koulutelevisio. Toiminnan pohjana oli Kouluradion ohjelmia seuranneille kouluille syksyllä 1962 tehty kysely, jossa tiedusteltiin television käyttömahdollisuuksia koulun opetuksessa. Vaikutteita käytiin hakemassa myös opintomatkoilta Ruotsiin ja Tanskaan. Koulutelevision ensimmäisenä päällikkönä toimi Pertti Seiskari.
Keväällä 1963 Opetustelevision väki teki kouluvierailuja ja piti pari luentosarjaa kahdessa opettajakorkeakoulussa, joista toisessa järjestettiin myös käsikirjoituskurssi tv-opetustoiminnasta kiinnostuneiden opettajaopiskelijoiden löytämiseksi. Alkuvaiheessa ohjelmat tilattiin Ylen ulkopuolisilta tuotantoyhtiöiltä. Syksyllä 1963 perustettiin Koulutelevision työvaliokunta neljästä kouluhallituksen ja neljästä Yleisradion edustajasta. Koulutelevision lähetykset vakiintuivat tapahtuviksi iltapäivisin kello 13:n ja 14:n välillä maanantaista perjantaihin, minkä lisäksi ohjelmia uusittiin tiistain alkuilloissa. Lähetykset tapahtuivat ykköskanavalla, joka näkyi lähes koko Suomessa toisin kuin Yle TV2.
Vuonna 1964 Koulutelevision ohjelma Oli kerran voitti japanilaisen tv-palkinnon sekä Suomessa kirkon elokuvapalkinnon. Syksyllä 1964 aloitettiin aikuiskasvatustoiminta ohjelmasarjalla Nykyihminen ja hänen ongelmansa, ja vuonna 1969 tämä toiminta eriytettiin Koulutelevisiosta omaksi aikuisopetusohjelmien toimitukseksi. Kieltenopetus alkoi BBC:n tuottamalla englannin kielen opetussarjalla Walter and Connie, ja myöhemmin kieliohjelmia ostettiin myös Ruotsista. Pian aloitettiin myös oma kieliohjelmatuotanto englannin opetussarjalla How's that?, joka myytiin myös Norjaan ja Tanskaan. Koulutelevision käyttöä ja vastaanottoa tutkittiin Pirkanmaan maakunnassa seudun kotiseutuoppia jakaneen ohjelmasarjan yhteydessä. Yhdessä Kansakoulun Kerhokeskuksen kanssa aloitettiin kampanja televisiovastaanottimien hankkimiseksi maan kouluihin jätepaperia keräämällä.
Vanhalestadiolaiset vastustivat tiukasti Koulutelevisiota televisiopäätöksensä mukaisesti niin, että monessa pohjoisen Suomen kansakoulussa sitä ei saanut käyttää.
1970-luvulla Koulu-tv:n ohjelmien esitysajaksi vakiintui klo 10-13 välinen aika Yle TV1:llä, joka säilyi aina Koulu-tv:n päättymiseen asti eli vuoteen 2007.
1970-luvun lopulla Koulutelevision ohjelmistossa panostettiin elokuvakasvatusta tuottamalla muun muassa elokuvan historiasta ja ilmaisukeinoista kertovia ohjelmia. Ensimmäinen Koulu-TV:n ohjelmistossa nähty pitkä näytelmäelokuva oli australialainen Myrskyn poika (1976), jota oli esitetty myös Suomen elokuvateattereissa.
Vuosituhannen vaihteen paikkeilla tehdyssä kyselyssä 80 prosenttia luokanopettajista sanoi käyttävänsä Koulu-TV:tä opetuksessaan.
Koulu-tv:n viimeisinä vuosina 2000-luvulla useita opetusohjelmia lähetettiin myös digitaalisilla televisiokanavilla YLE24:llä ja Yle Teemalla, mutta samaan aikaan myös yhä TV1:llä analogisesti, sillä Suomessa siirryttiin kokonaan digitaalisiin televisiolähetyksiin 1. syyskuuta 2007. Koulu-tv poistui TV1:n ohjelmakartasta toukokuussa 2007.
Koulutelevision ohjelmia
Lähteet: Ritva- ja Elonet-tietokannat (Kavi), Elävä arkisto (Yle)
Veikko Loppi
Matti Veikko Loppi (1. helmikuuta 1907 Pyhäjärvi Ol – 27. maaliskuuta 2005 ) oli osuustoiminnan parissa työskennellyt järjestöaktiivi. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Vuosina 1940–1942 hän toimi Suomen Aseveljien Liiton pääsihteerinä ja 1943–1945 liiton toiminnanjohtajana, sen jälkeen liiton jatkajaksi perustetun Kaatuneiden Muistosäätiön puheenjohtajana 45 vuotta. Vuodet 1945–1947 hän oli Osuuskassojen Keskus Oy:n asuttamislainaosaston hoitaja, ja sitten SOK:n säästökassajaoston hoitaja 1947–1953, pääsihteeri vuodesta 1953 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1962. Hän toimi myös Helsingin kaupunginvaltuustossa ja musiikkilautakunnassa.
Sotapalvelus
Loppi osallistui talvisotaan JR 65:n joukkueenjohtajana Suomussalmen, Raatteen ja Kuhmon taisteluissa. Jatkosodassa hän toimi kranaatinheitinosaston johtajana ja konekiväärikomppanian päällikkönä. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1942.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten 4 × 100 m viestijuoksu
Helsingin olympiakisojen miesten 4 x 100 metrin viestijuoksuun osallistui 22 joukkuetta, 88 juoksijaa. Kilpailu käytiin 26. - 27. heinäkuuta.
Alkuerät
Jokaisesta erästä kolme nopeinta jatkoon.
1.erä
2. erä
3. erä
4. erä
Välierät
Kummastakin erästä kolme nopeinta loppukilpailuun.
1. erä
2. erä
Mussau-emiran kieli
Mussau-emiran kieli (mussau-emira) on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava austronesialainen kieli. Sen muita nimityksiä ovat mussau, emira sekä emira-mussau. Nimet juontuvat siitä, että suurin osa (noin 3500) kielen puhujista asuu Mussaun ja Emiran saarilla. Kaviengin kaupungissa Uudessa-Irlannissa elää noin tuhat mussau-emiran puhujaa. Yhteensä kielellä on noin 5000 puhujaa. Kaikki heistä osaavat myös tok-pisiniä.
Luokittelu ja murteet
Mussau-emira kuuluu malaijilais-polynesialaisiin kieliin, keski- ja itä-malaijilais-polynesialaisten kielten itäiseen ryhmään ja edelleen oseanialaisiin kieliin sekä St Matthias -saarten kieliin. Mussau-emira jakautuu neljään murteeseen: itämussau, länsimussau, etelämussau sekä emira. Kolme ensin mainittua murretta ovat keskenään läheisempiä emiraan verrattuna. 3500:sta Mussaun ja Emiran saarilla asuvasta kielenpuhujasta tiedetään, että heistä noin 1100 käyttää itämussaun murretta; muilla murteilla on 600–900 käyttäjää.
Kirjaimisto
Mussau-emiralle luotiin tiettävästi ensimmäinen kirjaimisto vuonna 1909, mutta kielen käyttäjät eivät koskaan ottaneet sitä käyttöön. Fidžin kieleen pohjautuva latinalainen kirjaimisto otettiin käyttöön 1930-luvulla, ja nykyinen oikeinkirjoitusjärjestelmä kehittyi 1900-luvun loppupuolella, kun kielialueen kouluissa siirryttiin mussau-emirankieliseen opetukseen. Kielessä on viisi vokaalia ja 11 konsonanttia. Molemmat esiintyvät sekä lyhyinä että pitkinä.
Sanasto
Mussau-emirassa on runsaasti lainasanoja tok-pisinistä ja englannista. On esimerkiksi yleistä, että mussau-emiran omakielisten lukusanojen sijaan käytetään tok-pisinin tai englannin lukusanoja. Mussau-emiran numerot 1–9 ovat :
1 sesa
2 lua
3 tolu
5 lima
6 nomo
7 itu
8 oalu
9 sio
Kielioppia
Kieli on SVO-kieli, joka tarkoittaa, että perussanajärjestys on subjekti–verbi–objekti. Attribuutti on yleensä pääsanansa jäljessä, ja prepositioita käytetään. Pronominijärjestelmä on monimutkainen; pronomineilla esimerkiksi on viisi lukua. Sanapaino on tavallisesti toiseksi viimeisellä tavulla, mutta viimeisellä tavulla, mikäli se sisältää pitkän vokaalin.
Muuta
Mussau-emira on kielentutkimuksellisesti tärkeä kieli, sillä siinä on varsin vähän vaikutteita muista kielistä ja se on siten tärkeä tutkittaessa oseanialaisten kielten historiaa.
Vuonna 2019 julkaistiin Uusi testamentti mussau-emiraksi.
Etelänkellosammal
Etelänkellosammal (Encalypta vulgaris) on lehtisammallaji kellosammalten heimossa (Encalyptaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla erityisesti lauhkealla vyöhykkeellä. Suomen alueella lajin levinneisyys painottuu etelään ja sitä esiintyy nykyisin Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla.
Etelänkellosammal kasvaa pienikokoiseksi, alle yhden senttimetrin pitkäksi. Lehtien muoto on pitkulaisesta kielimäiseen. Niissä on karvakärki ja punainen keskisuoni. Itiöpesäkkeen perä on yhden senttimetrin pituinen ja punainen. Pesäke on sileä ja sen huntu ripsireunaton.
Astraterra
pienoiskuva|Astraterra-roolipeli ja siihen liittyviä kehitysmateriaaleja esillä [[Mediamuseo Rupriikki|mediamuseo Rupriikissa.]]
Astraterra on Miska Fredmanin vuonna 2014 Ironspine-kustantamon kautta julkaisema roolipeli. Nuoremmille pelaajille suunnattu roolipeli rahoitettiin joukkorahoituksella
Astraterran maailma koostuu avaruudessa leijuvista saarista ja mantereista. Sen eri taivaankappaleet ovat täynnä omituisia otuksia ja hirviöitä, taikutta ja ihmeitä, mutta myös höyryvoimaa ja aurinkopurjelaivoja. Maailmassa sijaitsevia teleportteja voi käyttää aarteiden etsintään.
Historia
Astraterra on suunnattu erityisesti nuoremmille pelaajille. Pelin pääsuunnittelija Miska Fredman suunnitteli pelin yhdessä lastensa kanssa. Pelin suunnittelu lähti käyntiin, kun Fredman ei löytänyt sellaista lapsille sopivaa peliä, jota olisi halunnut omien lastensa kanssa pelata. Lopputuloksena syntyi seikkailullinen peli, joka soveltuu kaikille yli 7-vuotiaille.
Astraterran edistymistä saattoi seurata kehitysblogista.
The Venetian Macao
pienoiskuva|The Venetian Macao pienoiskuva|The Venetian Macao Resort Hotel The Venetian Macao on kasino ja hotellikompleksi Macaossa Kiinassa. Se avattiin 28. elokuuta 2007.
Astraterra
Vastaanotto
Spiegel Online kehui pelin kuvitusta fantastiseksi ja kiitteli pelin tapaa ottaa lapset huomioon ja tarjota heille mahdollisuuksia luovuuden käyttämiseen.
The Venetian Macao
Kasino
Kasino on pinta-alaltaan 50 700 neliömetriä. Se on jaettu neljän erin teeman mukaiseen pelialueeseen, joita kutsutaan nimillä Golden Fish, Imperial House, Red Dragon ja Phoenix. Kasinossa on yli 3 400 peliautomaattia ja 800 pelipöytää.