cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sumerin historia
Ubaid-vaihe
Kehityksen painopiste näyttää pitkään jatkuneen Pohjois-Mesopotamiassa. Ehkä jo noin 4500 eaa. Pohjois-Mesopotamian Khabur-joen varrella Koillis-Syyriassa ollut Tell Brak oli kasvanut kaupungiksi, ja huomattavasti etelän asutuskeskuksia suuremmaksi. Kauden lopulla temppelit sijaitsivat tasanteella, joka ennakoi myöhempää porraspyramidia. Kauppaa käytiin Persianlahdella ja muualla etäämmällä. Eräiden tietojen mukaan seemiläisiä olisi saapunut maahan 4000 eaa.
Kauden alussa oli Urissa suuri tulva kun meren pinta nousi hitaasti ilmaston lämmetessä. Katasrofaalinen äkillinen vedenpaisumus se ei silti ollut. Monet Ubaidin kauden löytöpaikat ovat peittyneet savikerrostuman alle.
Uruk-kausi
Noin 3800 eaa. ilmasto kuivui äkkiä mikä luultavasti lisäsi väestön keskittymistä kaupunkeihin.
Uruk-kaudella noin 3500–3400 eaa. alettiin merkitä numeroita, ja noin 3200–3100 eaa. Uruk IV -kaudella ilmestyivät ensimmäiset kuvamerkit savi- ja kivitauluihin eaa.
Joidenkin mukaan sumerilaiset saapuivat maahan noin 3300 eaa. Kylät kasvoivat kaupungeiksi ja Sumerin kaupunkisivilisaatio syntyi. Rakennettiin suuria temppeleitä, joiden koristelu oli mahtava. Tämä kertoo papiston suuresta mahdista, joka heikkeni myöhemmin Mesopotamiassa. Kauden alussa tai edellisen kauden lopussa 4500–4000 eaa. lienee ollut joitain suuria kaupunkimaisia keskuksia Pohjois-Mesopotamiassa ja Uruk nousi suureksi Etelä-Mesopotamiassa. Tämä synnytti kilpailun pohjoisen ja etelän välille, joka päättyi 3500 Urukin kukistaessa Syyrian suuren keskuksen Tell Hamoukarin.
Džemdet Nasr -kausi 3100–2900 eaa.
Urukin vaikutus laajeni 3100–2900 eaa. kauas. Merikauppa laajeni kauas, kaupunkivaltiot olivat voimakkaita ja kirjoitus yleistyi huomattavasti. Kauden lopussa 2900–2750 eaa. oli ainakin Šuruppakin seuduilla suuri tulva, joka ulottui Kišiin asti. Sekä Eufrat että Tigris tulvivat yli äyräittensä. 3200 eaa. oli alkanut kuiva kausi, Piora-oskillaatio. Syntyi suuri heikkadyyni, joka patosi Karunjoen ja synnytti suuren järven, joka lopulta murtautui ulos.
Sumerin varhaisdynastinen kausi
Ensimmäiset historialliset Sumerin kuninkaat ilmestyivät varhaisdynastisella kaudella I noin 2900–2700 eaa. Joko edellinen tai varhaisdynastinen kausi 1 päättyi suureen tulvaan.
Varhaisdynastinen kausi II 2700–2600 eaa. oli siirtymäkautta. Pohjoisessa nousi Kišin 1. dynastia, jonka kuningas Etana näyttää vakauttaneen kapinoivia maita. Samaan dynastiaan kuuluva Enmebaragesi valloitti itäisen Elamin, joka sijaitsi nykyisessä Lounais-Iranissa. Ensi kertaa kuninkaan nimi näkyy myös piirtokirjoituksissa, ei vain myöhemmissä kuningasluetteloissa. Kišissä oli runsaasti seemiläisiä. Enmeberagesi ja hänen poikansa Agga lienevät olleet Urukin Gilgamešin aikalaisia noin 2680 eaa. Melko pian Etanan kuoleman jälkeen Urukin valtias Meškiaggašer välillä 2800–2700 eaa. eteni ehkä Zagrosille ja Välimeren rantaan. Meškiaggašerin jälkeen tuli Enmerkar. Kiš nousi taas noin 2560 eaa. suureksi. Urin ensimmäinen dynastia tunnetaan parhaiten Urin kuninkaanhaudoista, joissa kuninkaan palvelusväki uhrattiin kuolemaan kuninkaansa mukaan. Pohjoisen seemiläisiä valtioita olivat muun muassa Ebla ja Mari.
Varhaisdynastisen kauden III alussa maa oli erittäin hajanainen, kun kaupunkivaltiot taistelivat keskenään. Säilyneistä teksteistä tunnetaan muun muassa Lagashin ja Umman keskinäinen taistelu kaupunkien välillä sijaitsevasta peltoalueesta .. Kauteen sijoittuu muun muassa Kišin kuningas Mesilim, joka hallitsi koko Sumeria. Adabin Lugalannemundu loi vuoden 2500 eaa. tienoilla lyhytikäisen suurvallan, joka ulottui Persianlahdelta Välimerelle.
Varhaisdynastisen III kauden lopulla Lagašin Eannatum valtasi Sumerin ja lisäksi Marin ja Elamin luoden suurvallan. Lagashissa nousi valtaan uudistajana monesti pidetty Urukagina, jonka väitetään pienentäneen rikkaiden ja ylimystön harjoittamaa kansan riistoa. Lagaš joutui pian Umman kuninkaan Lugalzaggesin vallan alle. Lugalzaggesi yhdisti koko Sumerin, ja väitti vallanneensa maata Välimerelle asti. Suurkuningas siirsi pääkaupunkinsa Urukiin. Noin 20 vuotta hallittuaan Lugalzaggesi kukistui, kun Akkadin Sargon rakensi valloitussodilla imperiuminsa.
Gutilaiskausi n. 2200–2112 eaa.
Gutilaiset olivat raakoja vuoristolaisia, jotka valloittivat Sumerin kymmeniksi vuosiksi. Gutilaisajalta tunnetaan kymmeniä kuninkaita, jotka kukin hallitsivat hyvin lyhyen aikaa. Urukissa ja Lagašissa näyttää olleen gutilaisaikana sumerilaisia kuninkaita. Tänä aikana mm. kirjoitustaidon käyttö tyrehtyi.
Urin kolmas dynastia eli Uus-Sumeri
Urin Utuhegalin (2119–2112? eaa.) ajettua lopullisesti gutilaiet pois, Urin kuningas Ur-Nammu perusti 2112 eaa. Urin kolmannen dynastian, josta tuli alueellinen suurvalta. Lagaš kukistettiin. Samoin itäinen Elam joutui Urin vallan alle ja vielä Assyriakin ajoittain. Syntyi Pax Sumerica (sumerilainen rauha latinaksi). Sen alue käsitti ehkä nykyisen Irakin. Sumerilla oli liittolaisia Iranissa. Uus-Sumerin aikana maa kukoisti varsinkin Šulgin (2095–2045 eaa.) pitkän hallituskauden aikana. Kauppaa käytiin ahkeraan Intian valtamerellä Bahrainin, Omanin ja Intian kanssa. Noin 2034 eaa. saapui lännestä amorilaisia, jotka kaappasivat vallan monissa kaupungeissa, kuten Lagašissa, joka oli Sumerin vilja-aitta. Urin tuhoon liittyi Isinin hallitsijan Išbi-Erran vehkeilyt, joissa hän kavalsi Ibbi-Siniltä suuren osan nälänhädästä kärsivän Urukin auttamiseksi tarvittavasta omaisuudesta. Sitten elamilaiset n. 2002 eaa. tulivat muka auttamaan Uria, mutta ottivatkin kuninkaan Ibbi-Sinin vangiksi. Sumerilainen maailmanjärjestys oli särkynyt. Eräs syy Sumerin tuhoutumiseen on ollut viljelystä johtuva maan suolaantuminen.
Isin ja Larsa
2017–1985 eaa. hallitsi Isiniä Išbi-Erra, joka oli ollut mukana kukistamassa Uria. Pian Larsa, jonka kuninkaita on ollut jo noin 2020 eaa., siirtyi johtoasemaan ja alkoi valloittaa Isinin maita. Syntyi myös muita paikallisia valtioita, kuten Babylonia. Rim-Sin loi Etelä-Mesopotamiaan valtakunnan n. 1817–1768 eaa. Itään syntyi Ešnunnan valtio.
Kuitenkaan tällä kaudella yksikään kaupunkivaltio ei kehittynyt suurvallaksi. Sumerin aika oli auttamatta ohitse, hallitsijat olivat seemiläisiä. Vallan painopiste Mesopotamiassa oli siirtymässä pohjoiseen Babyloniaan ja Assyriaan. Silti Sumerin kieli säilyi vielä kauan papiston ja sivistyneistön kielenä, "Lähi-idän latinana".
Viitteet
Frühdynastische Zeit (Mesopotamien) Período Dinástico Arcaico Période des dynasties archaïques Periodus archaica dynastica Sumeria
Dassault Mirage 2000
thumb|upright=1.35|Ranskan ilmavoimien Dassault Mirage 2000C. Dassault Mirage 2000 on ranskalaisvalmisteinen, suihkumoottorikäyttöinen hävittäjälentokone. Edeltäjiensä tapaan pyrstöttömän ja deltasiipisen konetyypin valmistaja on Dassault Aviation. Dassault Mirage 2000 on Mirage-hävittäjäkoneperheen viimeinen malli. Konetyypin pääkäyttötarkoitukset ovat toimia ilmaherruushävittäjänä ja hyökkäystoiminnassa.
Mirage 2000:sta on olemassa useita eri variantteja. N- ja D- tyypit kykenevät taktisiin pommituksiin sekä perinteisin että ydinasein. Malli korvasi edeltäjänsä Mirage IV:n. Muita konetyypin käyttäjämaita Ranskan ohella ovat Abu Dhabi, Egypti, Intia, Kreikka ja Peru.
Kone kykenee kuljettamaan lisäpolttoainesäiliöitä, mikä kasvattaa toimintamatkaa, lisäksi kone voidaan ilmatankata.
Mirage 2000-5 oli ehdolla Suomen ilmavoimien vanhentuneiden Mikojan-Gurevitš MiG-21- ja Saab 35 Drakenien korvaajaksi 1990-luvun alussa. Kilpailuun osallistuivat myös McDonnell Douglas F/A-18 Hornet, General Dynamics F-16 Fighting Falcon, Saab JAS 39 Gripen ja Mikojan MiG-29. Ilmavoimille päädyttiin hankkimaan lopulta vuonna 1992 F/A-18 Hornet -hävittäjiä Yhdysvalloista. Vuonna 2017 julkisiksi tulleiden Puolustusministeriön asiakirjojen mukaan Mirage täytti Ilmavoimien vaatimukset, mutta sen huoltoa pidettiin vaikeana ja ylläpitokustannuksia pienen käyttäjämäärän vuoksi korkeina. thumb|right|Mirage 2000D.
Mikael Waldenius
Mikael Waldenius, sukunimi aik. Liuhander (12. helmikuuta 1727 Lempäälä – 20. huhtikuuta 1792 Lapväärtti) oli suomalainen teologian ylioppilas joka laati pitäjänkuvauksen ja kasviluettelon Lempäälästä 1750-luvulla.
Waldeniuksen vanhemmat olivat Lempäälän Hauralan kylän Kyrsälän talollinen Jakob Michelsson Liuhander (k. 1778) ja Sofia Alcenius. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1748 Turussa. Hän opiskeli sitten teologiaa Turun akatemiassa.
Waldenius laati 1754–1755 pitäjänkuvauksen Lempäälästä. Pitäjänkuvauksen liittyi myös Waldeniuksen tekemä keskeneräiseksi jäänyt tutkimus Lempäälän kasvistosta. Waldeniuksen käsikirjoituksesta on säilynyt kolme jäljennöstä joista ainoa täydellinen versio on Helsingin yliopiston kirjaston käsikirjoituskokoelmassa. Kuvaus julkaistiin ensimmäisen kerran 1889 Borgå Tidning-lehdessä. Pitäjänkuvauksessa Waldenius mainitsi muun muassa Päivääniemen muinaiskalmiston joka tunnettiin siis jo 1700-luvulla sekä hän kuvasi myös Lempäälän seurakunnan syntyhistoriaa. Kasviluettelossa Waldenius luetteli Carl Linnen Flora Suecicaa esikuvana käyttäen pitäjässä esiintyvät kasvit kansanomaisine nimineen ja hän kuvasi myös kasvien käyttötapoja.
Waldenius toimi pedagogina Kristiinankaupungissa ja kotiopettajana Lapväärtin pappilassa. Hän oli naimisissa vuodesta 1779 Karin Withanderin kanssa.
Billy Talent II
Billy Talent II on Billy Talentin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. kesäkuuta 2006. Levyä myytiin Amerikassa ensimmäisellä viikollaan vain 7 231 kappaletta ja se pääsi sillä Billboard 200 -listan sijalle 134, mutta kuitenkin levy myi Kanadassa tuplaplatinaa ja Saksassa platinaa. Albumista on tehty kaksi versiota: Pohjois-Amerikan-versio ja Pohjois-Amerikan ulkopuolelle tarkoitettu versio.
Levyn äänitys
Billy Talentin seuraava albumi äänitettiin Vancouverissa, Brittiläinen Kolumbiassa. Syksystä 2005 alkaen yhtye päästi puolet uuden albumin demoista tarkoituksellisesti julkisuuteen "ja sitten joku sai käsiinsä toisen puolen ja koko levy oli ulkona."
Billy Talent II tuli kauppoihin 27. kesäkuuta vuonna 2006. Se pääsi ykköseksi Kanadan listalla ensimmäisellä viikolla. Se sai myös Saksassa suuren suosion ja pääsi sielläkin listaykköseksi. Vuodessa, kesäkuuhun 2007 mennessä levy oli myynyt maailmanlaajuisesti 700 000 kappaletta, joista 215 000 Kanadassa saavuttaen tuplaplatinan rajan ja 200 000 Saksassa saavuttaen siellä platinamyynnin. Albumi ei menestynyt Yhdysvalloissa yhtä hyvin, ja Billy Talent on ilmoittanut ymmärtävänsä olevansa uusi bändi USA:ssa, ja valitsevansa keskittymisen Kanadaan ja Eurooppaan.
Billy Talent II -albumilla on vähemmän vihaa kuin edeltäjällään yhtyeen kypsennyttyä ihmisinä ja bändinä. Useammat kappeleet kertoivat oikean elämän ongelmista, mitä fanit ja kriitikot ovat kiittäneet. "Devil in a Midnight Mass" -kappale perustuu tarinaan papista, joka tuomittiin lasten hyväksikäytöstä vankilaan ja jonka toinen vanki siellä tappoi.
"Halusimme tehdä jotain täysin ensimmäisestä levystä eroavaa, koska olimme muuttuneet suuresti ja oppineet paljon ihmissuhteista. Jokainen bändin jäsen on sitoutumassa ja käsittelee niitä asioita. Albumin yleinen teema on luottamus, sen puute tai eroaminen. Ne vaikuttivat inspiroivan levyä." — Jonathan Gallant
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultainen ansiomerkki
Saksan kansallissosialistisen puolueen kultainen ansiomerkki oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen korkein kunniamerkki. Ansiomerkissä oli kultaisen tammenlehvän ympäröimä kansallissosialistisen puolueen puoluetunnus, punaisella pohjalla oleva valkoinen ympyrä, jonka keskellä on musta hakaristi. Adolf Hitler perusti ansiomerkin oluttupavallankaappauksen 10. vuosipäivänä 9. marraskuuta 1933.
Kultainen ansiomerkki myönnettiin ”vanhoille taistelijoille” (Alte Kämpfer), eli henkilöille, joiden kansallissosialistisen puolueen jäsennumero oli alle 100 000. Täten he olivat varmasti olleet puolueen jäseniä ennen kuin puolueen valtaannousu alkoi näyttää todennäköiseltä, mikä osoitti heidän liittyneen puolueeseen vakaumuksesta. Lisäksi palkituilta edellytettiin katkeamatonta ja aktiivista jäsenyyttä. Tämän takia vain 22 282 puoluetoverilla oli oikeus saada ansiomerkki: 20 487 miehellä ja 1 795 naisella. Myös henkilöillä, jotka olivat olleet puolueen palveluksessa keskeytymättömästi 27. helmikuuta 1925 alkaen, jolloin puolueen toiminta alkoi kiellon jälkeen uudelleen, oli oikeus saada ansiomerkki. Kultaisen ansiomerkin voi saada myös ”erityisistä ansioista”. Tällaisista tapauksista Hitler päätti henkilökohtaisesti. Mikäli erityisistä ansioista palkittu ei ollut puolueen jäsen, seurasi kunniamerkin antamisesta automaattisesti myös jäsenyys puolueessa. Tämä koski myös sotilashenkilöitä, joiden ei tuolloisen asevelvollisuuslain mukaan ollut mahdollista olla jäseniä poliittisessa puolueessa. Heidän tapauksessaan jäsenyys aktivoitiin vasta, kun heidän vakinainen aktiivipalveluksensa oli päättynyt.
Mikäli kultainen ansiomerkki oli myönnetty alhaisen jäsennumeron perusteella, oli jäsennumero kaiverrettu ansiomerkin taakse. Jos myöntämisperusteena olivat olleet erityiset ansiot, oli ansiomerkin taakse kaiverrettu kirjaimet A. H. (Adolf Hitler) ja myöntämispäivämäärä. Ansiomerkkiä oli läpimitaltaan kahta kokoa: 38 mm univormuja ja 25 mm siviiliasua varten.
Muutamassa tapauksessa puolueen kultainen ansiomerkki myönnettiin myös ulkomaalaiselle. Tämä tapahtui Hitlerin henkilökohtaisella päätöksellä, ja kullekin palkitulle valmistettiin oma, henkilökohtainen kunniamerkki. Tämä oli hyvin harvinainen kunnianosoitus.
Belvedere
thumb|250px|Ylä-Belvedere (Oberes Belvedere). thumb|250px|Ala-Belvedere (Unteres Belvedere). Belvedere on Itävallan pääkaupungissa Wienissä sijaitseva kahden barokkilinnan, Ylä- (Oberes-) ja Ala-Belvederen (Unteres Belvedere), muodostama linna-alue. Molempien linnojen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Johann Lukas von Hildebrandt, ja ne rakennutti Eugen Savoijilainen.
James Stockdale
James Bond Stockdale (23. joulukuuta 1923 – 5. heinäkuuta 2005) oli Yhdysvaltain laivaston upseeri ja vara-amiraali. Hän oli yksi Yhdysvaltain laivaston eniten arvomerkkejä saaneista upseereista.
Belvedere
Vuonna 1752 Eugène Savoijin perijätär myi linnakompleksin arkkiherttuatar Maria Teresialle. Hänen perujaan on kompleksin nykyinen nimi, Belvedere. Viimeinen Belvederessä asunut kuninkaallinen oli arkkiherttua Franz Ferdinand. Nykyisin linnassa sijaitsee Österreichische Galerie Belvedere.
James Stockdale
Osallistuttuaan Tonkininlahden välikohtaukseen vuonna 1964, Stockdale joutui vuonna 1965 Pohjois-Vietnamin vangiksi hänen Douglas A-4 Skyhawk -koneensa tuhouduttua. Hänet vapautettiin lopulta helmikuussa 1973. Vakavia vammoja kärsinyt Stockdale toimi 1970-luvulla Naval War Collegen johtajana ja oli myöhemmin Ross Perotin varapresidenttiehdokkaana vuoden 1992 presidentinvaaleissa.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultainen ansiomerkki
Nykyään hyvin säilyneiden kultaisten ansiomerkkien hinta on 600 ja 3 000 euron välillä.
Glenn Hysén
thumb|Glenn Hysén Glenn Ingvar Hysén (s. 30. lokakuuta 1959 Göteborg) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Hysén nousi aikuisten sarjoihin IFK Göteborgin pelaajana. Seuran riveissä hän voitti Ruotsin mestaruuden kolmesti, Ruotsin cupin kahdesti ja UEFA Cupin kahdesti. Ulkomailla hän edusti alankomaalaista PSV Eindhovenia vuosina 1983–1985, italialaista Fiorentinaa 1987–1989 ja englantilaista Liverpoolia 1989–1992. Hän voitti Englannin liigamestaruuden vuonna 1990. Pelaajauransa päätteeksi hän edusti kaksi vuotta synnyinkaupunkinsa GAIS-seuraa.
Ruotsin maajoukkueessa Hysén pelasi 68 maaottelua vuosina 1981–1990 ja teki niissä kuusi maalia. Hän edusti Ruotsia vuoden 1990 MM-kilpailuissa. Hänet palkittiin Guldbollen-palkinnolla vuoden parhaana ruotsalaisena miesjalkapalloilijana vuosina 1983 ja 1988.
Uransa jälkeen Hysen on kärsinyt alkoholiongelmista.
SHAEF
thumb|100px|SHAEFin tunnus thumb|250px|Southwick House [[Portsmouthin lähellä oli SHAEFin päämaja ennen Normandian maihinnousua]]
SHAEF (Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force) oli liittoutuneiden Luoteis-Euroopan joukkojen komentokeskus toisessa maailmansodassa vuosina 1944 ja 1945. Kenraali Dwight Eisenhower oli SHAEF:in johdossa koko sen olemassaolon ajan. SHAEF johti Normandian maihinnousun suunnittelua ja toteutusta.
SHAEF luotiin joulukuussa 1943 kun Eisenhower kutsuttiin Välimeren sotatoimialueelta takaisin Englantiin. SHAEF:in henkilökunta otti suunnitelmansa pohjaksi kenraaliluutnantti Sir Frederick Morganin (COSSAC - Chief of Staff to the Supreme Commander Allied Forces) Normandian maihinnousua (Operaatio Overlord) varten laatiman luonnoksen ja muokkasi siitä lopullisen version joka toteutettiin 6. kesäkuuta 1944. Eisenhower ja maihinnousun alkuvaiheen maajoukkojen komentaja kenraali Bernard Montgomery osallistuivat maihinnousun suunnitteluun.
SHAEF pysyi Englannissa kunnes riittävä määrä joukkoja oli siirretty maihin ja SHAEF voitiin siirtää Ranskaan. Tämän toteuduttua Montgomery ei enää johtanut kaikkia maihinnousujoukkoja vaan hänestä tuli yksi niistä kolmesta armeijaryhmän komentajasta jotka olivat Eisenhowerin alaisia.
SHAEF komensi myös merkittäviä laivastovoimia operaatio Neptunen, Normandian maihinnousun laivasto-operaation aikana, sekä kahta taktista ilmavoimaa (Ninth Air Force ja Second Tactical Air Force). Yhdistyneen kuningaskunnan strategiset pommikoneet olivat myös sen komennossa operaatio Neptunen aikana. thumb|350px|right|Normandian maihinnousua valmisteleva kokous. Vasemmalta: kenraali [[Omar Bradley, amiraali Bertram Ramsay, ilmamarsalkka Arthur Tedder, kenraali Dwight Eisenhower, kenraali Bernard Montgomery, ilmamarsalkka Trafford Leigh-Mallory ja kenraali Walter Bedell Smith.]]
Grace Geyoro
pienoiskuva|Grace Geyoro Grace Geyoro (s. 2. heinäkuuta 1997) on ranskalainen, Kongon demokraattisessa tasavallassa syntynyt jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa huhtikuun 2023 puoliväliin mennessä 64 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua ja teki kolme maalia ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan.
Geyoro voitti Ranskan joukkueessa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2012 ja alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2016.
Geyoro on pelannut Paris Saint-Germainissa vuodesta 2012 lähtien. Hän voitti Ranskan liigamestaruuden vuonna 2021 ja cupmestaruuden vuosina 2018 ja 2022.
Vasemmisto (saksalainen puolue)
Vasemmisto on Saksassa toimiva vasemmistolainen puolue. Sen puheenjohtaja on Janine Wissler. Puolue kuuluu Euroopan vasemmistopuolueeseen ja Euroopan yhtyneen vasemmiston ja Pohjoismaiden vihreän vasemmiston ryhmään Euroopan parlamentissa, jossa se on suurin puolue. Puolue kannattaa demokraattista sosialismia.
Historia
Vasemmisto-puolue syntyi DDR:n sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) toimintaa jatkaneen Vasemmistopuolue PDS:n yhdistyessä kesäkuussa 2007 pääosin entisistä SPD:sta eronneista vasemmistososiaalidemokraateista koostuneen WASG:n kanssa. Helsingin Sanomien mukaan sosiaalidemokraattien (SPD) johtaman hallituksen toteuttama talouspoliittinen Agenda 2010 -uudistus johti Vasemmisto-puolueen syntyyn.
Potsdamin yliopiston valtio-opin professori Jürgen Dittberner sanoo, että Vasemmisto ei ole kelvannut liittovaltion tasolla sosiaalidemokraattien ja vihreiden hallituskumppaniksi, koska moni pitää sitä DDR:n kommunistipuolueen (SED) toiminnan jatkajana. Ennen elokuun 2009 kolmen osavaltion vaaleja SPD:n johtaja Frank-Walter Steinmeier ilmoitti julkisesti yhteistyön Vasemmiston kanssa olevan mahdollista osavaltiohallituksissa. Vuonna 2014 Vasemmiston edustaja valittiin ensimmäistä kertaa osavaltiopääministeriksi, Thüringenissä, SPD:n ja vihreiden tuella.
Lokakuussa 2019 Thüringenin osavaltiovaaleissa Vasemmisto-puolue saavutti ensimmäisen kerran Saksan historiassa suurimman puolueen aseman saadessaan noin 30 prosenttia äänistä.
Verfassungsschutzin valvonta
Saksan viranomaiset ovat kutsuneet puoluetta äärivasemmistolaiseksi ja yksi kolmasosa sen kansanedustajista on liittovaltion Bundesamt für Verfassungsschutz-viranomaisen valvonnassa. Viranomaisen tehtävänä on suojella Saksan perustuslakia ja valvoa toimintaa, joka saattaa vaarantaa vapaan ja demokraattisen järjestyksen.
Jäsenet
Suomalainen Demari-lehti kirjoitti vuonna 2008, että Vasemmiston jäsenistä 3/4 on eläkeikäisiä SED:n entisiä jäseniä. Vuonna 2010 saksalaisen Bundeszentrale für politische Bildungin mukaan puolueen jäsenistä 3/4 oli entisestä Itä-Saksasta ja 68 prosenttia on yli 60-vuotiaita. Naisten osuus jäsenistä oli 45 prosenttia, mikä oli suurin osuus saksalaisissa puolueissa.
Vaalit
Puolueen kannatus on perinteisesti ollut vahvempaa entisen Itä-Saksan alueella. thumb|250px|right|Puolue vastustaa ydinvoimaa. Lähde
Valvottu koevapaus
Valvottu koevapaus tarkoittaa ehdottomaan vankeusrangaistukseen tuomitun vangin sijoittamista valvotusti vankilan ulkopuolelle ennen ehdonalaisen vapauden alkua. Suomessa valvottu koevapaus voi alkaa aikaisintaan kuusi kuukautta ennen ehdonalaista vapautta. Koevapausjärjestelmä tuli Suomessa voimaan lokakuussa 2006, ja laki valvotusta koevapaudesta (629/2013) astui Suomessa voimaan tammikuun alusta 2014.
Valvotun koevapauden tarkoituksena on edistää tuomitun hallittua ja suunnitelmallista vapautumista sekä vangin sijoittumista yhteiskuntaan. Ennen koevapauteen sijoittamista vankila arvioi koevapauden edellytysten täyttymistä. Mikäli ne täyttyvät, vankila alkaa valmistella yhdessä vangin kanssa hänen sijoittamistaan koevapauteen. Koevapautta varten laaditaan toimeenpanosuunnitelma, johon sisältyy muun muassa koevapaudessa olevan asuminen, toimintavelvoite ja valvonta. Aloite koevapauden valmistelusta voi tulla joko vangilta itseltään tai vankilan työntekijältä.
Koevapaus edellyttää, että vanki sitoutuu olemaan päihteetön koko koevapauden ajan, noudattamaan hänelle asetettuja yhteydenpitovelvoitetta ja koevapaudelle määrättyjä muita ehtoja. Koevapauden aikana vanki velvoitetaan osallistumaan erilaisiin toimintoihin, joita voivat olla esimerkiksi työ, opiskelu, asevelvollisuus tai kuntoutus. Pääsääntöisesti koevapauteen sijoitetun on oltava öisin (yleensä kello 21–6 välisenä aikana) kotona, ellei esimerkiksi säännöllisen työssä käymisen takia ole tarkoituksenmukaista sopia toisin. Seksuaalirikoksista tuomituilla voidaan asettaa ehdoksi myös sitoutuminen rikoksen uusimisen ehkäisemiseksi tarkoitettuun lääkehoitoon.
Valvottua koevapautta valvotaan vankilan järjestämillä teknisillä laitteilla, jotka mahdollistavat koevapaudessa olevan liikkumisen seurannan sekä säännöllisen yhteydenpidon koevapaudessa olevan ja vankilan välillä. Laitteina voi olla esimerkiksi matkapuhelin ja GPS-paikannin. Koevapaudessa olevan pitää myös ilmoittautua välillä vankilaan, minkä yhteydessä koevapaudessa olevalta voidaan tarvittaessa vaatia virtsa-, veri- tai sylkitesti tai suorittaa puhalluskoe, joiden tarkoituksena on valvoa päihteettömyyttä. Valvotun koevapauden viimeisenä päivänä koevapaudessa olevan on tultava vankilaan vapauttamiseen liittyviä toimenpiteitä varten.
Velvollisuuksien rikkomisesta voi seurata suullinen huomatus, kirjallinen varoitus, koevapauden määräaikainen tai kokonaan peruuttaminen.
Valvotun koevapauden on havaittu vähentävän vankien rikoksenuusimisriskiä. Suljetusta vankilasta vapautuvista 40 prosenttia uusii rikoksen kolmen vuoden sisällä ja puolet viiden vuoden sisällä. Valvotun koevapauden kautta vapautuvien uusimisprosentti on suunnilleen puolet tästä.
Jason Richardson
Jason Richardson on seuraavien henkilöiden nimi:
Butovon kulttuuri
Butovon kulttuuri oli jääkauden jälkeinen mesoliittinen kulttuuri Venäjällä Ylä-Volgan alueella Volgan ja Okan jokien valuma-alueilla 9600–6000 eaa. Kulttuuri on muodostunut jääkauden jälkeisen ilmaston lämmetessä seudulle etelästä muuttaneesta Swidryn kulttuurista kehittyneistä ryhmistä. Butovon kulttuurin kehitysvaiheita ovat varhainen vaihe (9600–9100 eaa.), keskivaihe (9100–7300 eaa.) ja myöhäinen vaihe (7300–6000 eaa.). On myös ehdotettu, että Butovon kulttuuri olisi alkanut jo nuoremman Dryaskauden aikana ennen 10300 BP eli kalibroituna 10100 eaa. .
Tunnettuja asuinpaikkoja
Butovon kulttuurin asuinpaikat sijaitsevat yleensä kuivilla ja hiekkaisilla kohteilla. Niiden löytömateriaalista puuttuu kaikki orgaaninen aineisto. Tällaisia kohteita ovat muun muassa Butovo-1, Prislon-1 ja Listvenka-3a. Osa asuinpaikoista oli entisiä järvenrantoja, jotka tulvivat tai soistuivat umpeen säilyttäen kaikki orgaanisenkin materiaalin. Tunnetuimmat suot ovat Dubna (, Moskovan alue), Ivanovskoje ja Berendeevo (, Jaroslavin alue), Sahtyš  ja Podozerskoje (, Ivanovon alue) ja Ozerki (, Tverin alue).
Ozerki
Ozerki-14 on varhaiselta Butovon kulttuurikaudelta ja preboreaaliselta luonnonkaudelta. Sitä ei ollut tutkittu vielä vuonna 1994. Ozerki-16, -17 ja -9 ovat keskiseltä Butovon kulttuurikaudelta. Näistä on tehty runsaasti puu-, luu-, sarvi- ja piilöytöjä.
Asuinpaikkaa Ozerki-16 tutkittiin 12 m² kokoiselta alalta, jolloin löydettiin muun muassa mäntypuisen liistekatiskan rippeet, ovaalinmallinen kaarnakelluke, teroitetun paalun maahan isketty alaosa, nuolenkärki, jossa oli vielä pihkaa ruodossa, verkonpaino, jossa oli vielä jäljellä sidosnarua ja Shigir-tyyppisiä nuolia. Työstetyn puun säleestä ajoitettiin löytökerrostuma 8 800 BP eli kalibroituna 7 800 eaa.
Asuinpaikkaa Ozerki-17 tutkittiin 41 m². Sen vanhin kerrostuma sisälsi paljolti samaa esineistöä kuin Ozerki-16, esimerkiksi monia teroitettujen paalujen maahan iskettyjä kärkiä, monia pajunlehden mallisia piinuolenkärkiä sekä myös vanhempia kolmion muotoisia (engl. tanged point) kärkiä, yksi vinopäinen nuolenkärki sekä ongenkoukku siimalla. Kohteen vanhin mesoliittinen kerros ajoitettiin 8 800 BP eli kalibroituna 8 000 eaa. .
Asuinpaikan kerrostumista löytyi kolme ihmisluuta, jotka eivät sitten kuitenkaan kuuluneet asuinpaikan asukkaille. Niiden radiohiiliajoitus vie luut noin 1500 vuotta nuorempaan aikaan 6 500 eaa., jolloin asuinpaikka Ozerki-17 oli veden peittämä. Lähin luiden ikäinen asuinpaikka löytyi puolen kilometrin päästä. Luut sisälsivät runsaasti rautaa, arsenikkia ja sinkkiä, mikä yhdessä vähäisen kalansyömisen kanssa viittaa sienien runsaaseen nauttimiseen.
Tuottavin kaivausalue löytyi asuinpaikalta Ozerki-5, jossa tutkittiin 94 m² suota. Se alkaa keskisen Butovon kauden lopusta ja päättyy kahteen erilaiseen keraamiseen kauteen. Ajoitettuja esineitä on aikaväliltä 7400–5900 BP eli kalibroituna 6200–4800 eaa. .
Vanhimmassa asuinpaikan Ozerki-5 löytökerroksesta keskiseltä Butovon kaudelta tehtiin noin 500 kivityökalulöytöä ja yli 500 luu- tai sarviesinelöytöä. Piikiven työstöjätteen lisäksi löydettiin muun muassa kaapimia (eniten), uurtimia, vinoja- ja symmetrisiä nuolenkärkeä (yli 50 kpl), veitsiä, poria, kiillotettuja kirveitä, hiomakiviä ja talttoja. Myös luusta ja sarvesta valmistettuja nuolenkärkiä löytyi erityyppisiä: neulamaisia, tasapäisiä, tylppiä ja Shigir-mallisia, sekä myös sahareunaisia keihäänteriä ja harppuunanpäitä. Työkaluiksi voitiin tunnistaa tikareita, veitsiä, kaapimia, naskaleita ja majavanhampaita (kaapimia). Myös riipuksia, jotka olivat ketun tai villisian hampaita, havaittiin ja joissakin luissa oli koristeluina kuviointia.
Ravinnoksi oli metsästetty enimmäkseen hirveä ja majavaa. Myös muiden eläinten luita löytyi: saksanhirvi, metsäkauris, villisika, mäyrä, jänis, näätä, saukko, susi, kettu ja metsähiiri. Erittäin runsaasti löytyi kalan ja linnun luita. Kasvijäänteitä olivat pähkinänkuoret ja lumpeiden siemenet.
Podozerskoje
Asuinpaikkaa Stanovoje-4 on kaivettu vuosina 1993–2002 joenrantaa 600 m² alalta. Se sijaitsi muinaisen järven (5×3 km²) Lahost-joen luusujassa Podozerskojen suoalueella. Asuinpaikka tulvi välillä, mutta se asutettiin aina uudestaan. Lopulta paikka jäi metrin paksuisen silttikerroksen alle ja lopulta soistui. Löydöt kattavat varhaisen ja keskisen Butovon kaudet. Tällä hetkellä Stanovoje-4 on varhaisin tunnettu Butovon kulttuurin asuinpaikka.
Kahdesta kaivannosta nostettiin esille vanhinta Butovon esineistöä, joka ajoitettiin aivan nuoremman Dryaskauden jälkeiseen lämpöaaltoon 9 600–9 100 BP eli 9 000–8 300 eaa. mikä tarkoittaa preboreaalisen kauden alkua. Löydöt koostuivat 154 kiviesineestä, 54 luu- tai sarviesineestä sekä luujätteestä (katso kuvia: Hartz, S. et al.). Kiviesineet olivat heikkolaatuista piiainesta ja joukkoon mahtui vain muutama esine, jonka materiaali oli tuotu kauempaa. Löytömateriaalin perusteella huomattiin, että jo tuolloin Butovon kulttuurissa valmistettiin säännöllisiä ja pitkiä säleitä työvälineiden raaka-aineeksi, ja että niitä valmistettiin painelutekniikalla.
Kirveet ja taltat valmistettiin luusta ja heikosta kivimateriaalista. Kirveet istutettiin puuvarteen luu- tai sarvi-istukalla, joita valmistettiin poraamalla. Luuveitsien rinnalla löytyi komposiittiveitsiä, jossa veitsen runkoon oli liimattu uurteeseen pii-iskoksia. Samaa tekniikkaa käytettiin tehostamaan keihään- tai harppuunankärjen vaikutusta. Nuolenkärjet tehtiin luusta, sarvesta tai piisäleistä muotoilemalla. Niin sanotut Shigir-kärjet valmistettiin sorvaamalla ne pyöreiksi. Suurin osa työkaluista oli piikaapimia tai -uurtimia.
Asuinpaikalta löydettiin ihmisenluita, joiden radiohiiliajoitus on sama noin 8 500 eaa. kuin asuinpaikan muut ajoitukset. Luut voidaan ajatella kuuluneen asuinpaikan asukkaalle, joka on haudattu samalla asuinpaikalle.
Eläinperäisen materiaalin lähteenä olivat hirvi ja majava, mutta joukossa oli myös muun muassa karhun, mäyrän, jäniksen, näädän, saukon, pienten jyrsijöiden ja koiran luita. Fauna säilyi lähes muuttumattomana mesoliittisen kauden ajan.
Leiri jouduttiin tämän jälkeen hylkäämään ja tulvan laskettua kolmannesta löytökerroksesta löydettiin Ienevan kulttuurin jäänteitä, jotka kattoivat noin 100 vuoden aikajänteen 9600–9500 eaa. . Kun seuraava järvenpinnan nousu karkotti ihmiset asuinpaikalta, palasivat Butonovon kulttuurin löydöt toiseen löytökerrokseen järvien pinnan laskettua riittävästi. Tämä kerros ajoitetaan 9 300–8 500 BP eli 8 500–7 550 eaa. , mikä tarkoittaa boreaalista kautta.
Kiviesinelöydöt koostuivat taas enimmäkseen kaapimista, uurtimista ja kirveistä. Nuolen piikärjet valmistettiin kahdella eri tavalla. Ne tehtiin säännöllisistä säleistä tai epäsäännöllisistä säleistä muokkaamalla suoria (engl. tanged point) tai lehdenmuotoisia nuolenkärkiä. Liuskeesta hiotut kirveet olivat yleisiä.
Nuolien luukärjet olivat enimmäkseen Shigir-tyyppisiä. Varhaiseen Butovon vaiheeseen kuuluneet komposiittikärjet, jotka valmistettiin liimaamalla pii-iskoksia pitkittäiseen uurteeseen, esiintyivät edelleen. Kalastusvälineistä löydettiin muun muassa kalakoukkuja.
Stavonoja-4 nuorin löytökerros sisältää vielä Ylä-volgan neoliittisen kulttuurin jäänteitä.
Sahtyš
Asuinpaikka Sahtyš-14 sijaitsee suolla noin 45 km lounaaseen Ivanovosta. Kohteesta, joka sijaitsee Koika-joen penkereellä, löytyi 4 kulttuurikerrosta: Butovon varhainen (9550–9350 BP eli kalibroituna 8950–8500 eaa. ), Butovon keskimmäinen vaihe (9000–8800 BP eli kalibroituna 8300–7900 eaa. ), Butovon myöhäinen vaihe (8300–8000 BP eli kalibroituna 7350–6900 eaa. ) ja Butovon loppuvaihe (?–7200 BP eli kalibroituna ?–6100 eaa. )
Muita suokohteita ja asuinpaikkoja
Asuinpaikka Ivannovskoje-7 sijaitsee 30 km koilliseen Pereslavl-Zalesskiysta muinaisen järven rannalla, joka liettyi ja soistui umpeen. Kohteesta löytyi 5 eriaikaista kulttuurikerrosta: varhainen Butovo (?–9 500 BP eli kalibroituna ?–8 900 eaa. ), myöhäinen Butovo (8550–8300 BP eli kalibroituna 7 600–7 350 eaa. ), Butovon loppuvaihe (7 500–7 300 BP eli kalibroituna 6 350–6 200 eaa. ), Ylä-Volgan keraaminen kulttuuri ja Ljalovon keraaminen kulttuuri.
Asuinpaikalta löytyi myös ihmisen luita kerroksesta, joka ajoitettiin 6 350–6 200 eaa.. Luiden radiohiiliajoitus antoi kuitenkin noin 7 500 eaa., jolloin noin 1000 vuoden ikäero on selitetty eroosion ja tulvien yhteisvaikutuksella. Koska paikka on luiden ilmestymisen aikoihin ollut veden alla, ei normaali hautaus tule kyseeseen. Paikalle joutunut vainaja on kuitenkin hautautunut mutaan ja kuivina kausina kerrokset ovat kuluneet tallaantumisen sekä lahoamisen seurauksena niin, että luut jäivät nuorempaan kerrokseen sen pinnalle. Paikka soistui myöhemmin ja luut löydettiin siksi väärässä kontekstissa. Luut merkitsevät kuitenkin myös muinaisen järven katkeamatonta asuttamista sen eri paikoissa.
Työväenpuolue (Irlanti)
Työväenpuolue on irlantilainen sosiaalidemokraattinen puolue. Työväenpuolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen.
Työväenpuolue perustettiin vuonna 1912 Irlannin ammattiyhdistysliikkeen keskusjärjestön Irish Trade Union Congressin poliittiseksi siiveksi. Irlannin vapaavaltion perustamisen jälkeen vuodesta 1921 puolue on ollut hallituksessa useasti, ja ollut aina pienempänä hallituspuolueena.
Mr. Bean
pienoiskuva|200px|Rowan Atkinson Mr. Beanina. pienoiskuva|Animaatiosarjan Mr. Bean. pienoiskuva|Mr. Beanin [[Morris Mini.]] Mr. Bean on brittikoomikko Rowan Atkinsonin luoma ja näyttelemä kuvitteellinen henkilö, joka seikkaili omassa nimikkosarjassaan (esitettiin Suomessa nimellä Nolojen tilanteiden mies ). Sarjasta tuli maailmanlaajuisesti yksi menestyneimpiä brittiläisiä komediasarjoja. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2 ja MTV3. Mr. Bean -hahmosta tehtiin myös animaatiosarja. Sarja julkaistiin VHS:llä ja DVD:llä.
Mr. Bean on harvasanainen, lapsellinen ja toisinaan kekseliäs mies, joka asuu yksin pienessä asunnossa vanhan kerrostalon yläkerrassa, ajaa Minillä ja puhelee Teddy-nimiselle nallekarhulleen. Mr. Bean pukeutuu aina valkoiseen kauluspaitaan, harmaaseen puvuntakkiin ja pitää kaulassaan punaista solmiota. Hänellä on mitä ilmeisimmin naisystävä nimeltä Irma Gobb, joka nähdään muutamassa jaksossa. Mr. Beanin seikkailut päättyvät yleensä useisiin suuriin tai pieniin katastrofeihin tai kömmähdyksiin, joista Mr. Bean itse on usein autuaan tietämätön. Huumori perustuu suurelta osin Mr. Beanin omalaatuisiin ongelmanratkaisutekniikoihin sekä tilanteisiin, joissa Bean yrittää erilaisilla teeskentelyillä säilyttää kasvonsa muiden silmissä. Tämä johtaa usein vain entistä nolompiin tilanteisiin. Eräänä Mr. Beanin erikoispiirteenä on pyrkimys olla muita parempi ja näyttämisenhalu. Toisten ihmisten seurassa hän heittäytyy usein lapsellisen itsekkääksi. Eräässä haastattelussa Atkinson on sanonut veljensä toimineen esikuvana Beanille.
Sarjan alkutunnuksessa Mr. Bean näyttää putoavan taivaalta Lontoon kadulle, mutta syytä tähän ei koskaan selitetty. Mr. Bean -animaatiosarjan viimeinen jakso viittaa humoristisesti siihen, että hän olisi peräisin maapallon ulkopuolelta.
Komediasarjaa tuotettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuosina 1989–1995 yhteensä 16 jaksoa ja animaatiosarjaa vuodesta 2002 alkaen 26 jaksoa. Vuonna 1997 sarjasta tehtiin ensimmäinen kokoillan elokuva: Bean – äärimmäinen katastrofielokuva. Toinen elokuva Mr. Bean lomailee valmistui vuonna 2007.
Atkinson palasi Mr. Beanin rooliin Lontoon kesäolympialaisten avajaisissa 2012.
Mr. Bean on äänestetty yhdeksi Ison-Britannian kulttuurin tunnetuimmaksi asiaksi.
Sarjassa usein toistuvat hahmot ja esineet
Mr. Beanilla ei ilmeisesti ole naisystävän lisäksi juuri ystäviä, lukuun ottamatta Hubertia ja Rupertia, jotka viettivät Mr. Beanin kanssa katastrofaalista uutta vuotta jaksossa "Tee se itse, Mr. Bean" (1994).
Musiikki
Mr. Beanin musiikkina on Howard Goodallin säveltämää ja Oxfordin kristillisen kirkon sovittamaa latinankielistä kuorolaulua. Jokaisessa jaksossa kuullaan neljä kappaletta, joissa toistetaan yhtä latinankielistä lausetta:
VHS- ja DVD-julkaisut
Sarjaa julkaistiin 1990-luvulla VHS:llä. Suomessa julkaisusta vastasi aluksi Europa Vision ja myöhemmin Finnkino.
Kukin kasetti sisälsi kaksi jaksoa. Kaksi ensimmäistä sisälsivät vielä sketsit Kirjasto ja Bussipysäkki, joita ei ollut vielä siihen mennessä esitetty televisiossa.
Jaksoja on julkaistu myös DVD:llä.
Palkinnot
Ensimmäinen jakso voitti Kultainen ruusu -palkinnon, samoin kaksi muuta jaksoa voitti Rose d'Or -palkinnon Montreux'n Light Entertainment Festivaaleilla. Jakso Mr. Beanin kirous voitti parhaan komedian palkinnon vuonna 1992. Mr. Bean voitti myös norjalaisen komediapalkinnon "Tidleg Sædavgang".
Komondjari
Komondjari on provinssi Burkina Fasossa. Se sijaitsee maan itäosissa Estin hallintoalueella ja sen pääkaupunki on Gayéri. Vuoden 2006 väestönlaskennassa provinssin väkiluku oli 80 047.
Eek-A-Mouse
Eek-A-Mouse (oikealta nimeltään Ripton Joseph Hylton, s. 19. marraskuuta 1957 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen muusikko ja yksi Jamaikan tunnetuimmista reggaeartisteista. Hän oli uransa huipulla 1980-luvulla ja on yksi singjay-tyylin edelläkävijöistä. Hänellä on vuosittain yli 200 keikkaa Amerikassa ja Karibialla.
Paradise Valley (Arizona)
Paradise Valley on pikkukaupunki Maricopan piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 14 502. Vuosina 2010–2018 väkiluku kasvoi 13,7 prosenttia. Kaupunki tunnetaan yleellisistä golfkentistään, kauppakeskuksistaan ja ravintoloistaan. Paradise Valleyssa sijaitsee kahdeksan täyden palvelun hotellia, ja se on siten yksi koko osavaltion tärkeimmistä turistikohteista. Paradise Valley tunnetaan myös kalliista kiinteistöistään.
Kaduwela
Kaduwela (sinhaliksi: කඩුවෙල, tamiliksi: கடுவெலை) on kaupunki Colombon piirikunnassa, Sri Lankan läntisessä provinssissa Sri Lankassa. Se on asukasluvultaan (252 041) koko valtion toiseksi suurin kaupunki.
Zondoma
Vuonna 2016 provinssissa arvioidaan olevan 221 400 asukasta.
John C. Calhoun
John Caldwell Calhoun (18. maaliskuuta 1782 – 31. maaliskuuta 1850) oli yhdysvaltalainen valtiomies, joka toimi uransa aikana senaattorina, sotaministerinä, ulkoministerinä ja varapresidenttinä. Hän oli yksi "suuresta triumviraatista" yhdessä Daniel Websterin ja Henry Clayn kanssa.
Calhoun on Yhdysvaltain varapresidenteistä Spiro Agnew'n lisäksi ainoa, joka on eronnut tehtävästään ennen toimikautensa loppua.
Poliittinen ura
Calhoun valittiin vuonna 1810 Etelä-Carolinan edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa hän oli yksi Vuoden 1812 sotaa kannattaneista sotahaukoista. Presidentti James Monroe nimitti hänet sotaministerikseen 8. joulukuuta 1817. Hän pysyi sotaministerinä koko Monroen presidenttikauden ajan.
Vuoden 1824 presidentinvaaleissa Calhoun pyrki ensin presidentiksi, mutta ei onnistunut tässä. Hänet kuitenkin valittiin varapresidentiksi John Quincy Adamsille. Hänet valittiin uudelleen varapresidentiksi vuoden 1828 vaaleissa, jolloin presidenttinä toimi Andrew Jackson.
Vuonna 1832 syttyi niin sanottu nullifikaatiokriisi, kun Etelä-Carolinan osavaltion ja liittovaltion välillä oli kiistaa siitä, kumman lait olivat kiistatilanteessa korkea-arvoisempia. Kun osavaltio ei suostunut maksamaan liittovaltion määräämää tullia, presidentti Jackson pyysi kongressia määräämään liittovaltion joukot tullimaksuja keräämään. Calhoun erosi tämän johdosta varapresidentin virasta joulukuussa 1832.
Calhoun istui Yhdysvaltain senaatissa 1832–1844, jossa hän tuli tunnetuksi orjuuden kannattajana. Oltuaan vuoden ulkoministerinä hän palasi Etelä-Carolinan senaattoriksi vuosiksi 1845–1850.
Perintö
Yalen yliopisto nimesi yhden opiskelija-asuntoloistaan Calhoun Collegeksi. Calhounin mukaan nimetty ydinsukellusvene USS John C. Calhoun oli palveluksessa vuosina 1963–1994.
NRP Bartolomeu Dias (1934)
NRP Bartolomeu Dias oli Portugalin laivaston vuonna 1934 vesillelaskettu Afonso de Albuquerque -luokan aviso.
Palvelus
Alus muutettiin varastolaivaksi helmikuussa 1967, jolloin se nimettiin uudelleen NRP São Cristovãoksi. Muutostöiden yhteydessä aluksen aseet poistettiin lukuun ottamatta A- ja Y-tornien 120 millimetrin tykkejä. Alus poistettiin palveluksesta 1969.
Mika Kares
Mika Kares (s. 1. marraskuuta 1978 Laitila) on suomalainen oopperalaulaja.
Kareksen taiteellisen uran alku oli musikaaleissa ja näytelmissä Eurajoella, Luvialla ja Raumalla. Klassista laulua Kares on opiskellut Raumalla, Porissa ja Eurajoella. Kares on vuodesta 2006 lähtien järjestänyt hyväntekeväisyyskonsertteja, joiden tuotto on jaettu Satakunnan alueen koulujen taide- ja musiikkitoiminnan tukemiseksi. Vuodesta 2013 Kares on pitänyt vuosittain laulun mestarikurssia Eurajoen kristillisellä opistolla. Vuonna 2014 Kareksen ehdotuksesta perustettiin yhdessä Eurajoen kunnan kanssa klassisen laulun festivaali Eurajoki Bel Canto ja vuodesta 2015 Kares on toiminut Rauma Festivo kamarimusiikkifestivaalin taiteellisena johtajana. Satakuntaliitto on palkinnut hänet työstään Satakunnan maakunnan hyväksi Satakuntamitalilla.
Kares opiskeli laulua Rauman musiikkiopistossa 1999–2001, Porin Palmgren-konservatoriossa 2001–2003 ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa 2003–2005. Sibelius-Akatemiassa hän aloitti opinnot 2004. Karlsruhessa hän opiskeli laulua Roland Hermannin johdolla.
Kares oli kiinnitettynä Badisches Staastheaterin solistikuntaan Karlsruhessa 2005–2010. Siellä hänen roolejaan olivat muun muassa Don Carloksen Filip II, La Bohèmen Colline, I masnadierin Massimiliano ja Taikahuilun Sarastro. Tämän jälkeen hän on jatkanut uraansa vapaana taiteilijana ja esiintynyt useissa oopperataloissa, kuten Baijerin valtionooppera, Lontoon Royal Opera House, Milanon Teatro alla Scala, Pariisin ooppera, Madridin Teatro Real. Salzburgin festivaali, Wienin valtionooppera ja Zürichin ooppera. Näissä kaupungeissa hän on työskennellyt kuuluisien kapellimestarien, kuten esimerkiksi Teodor Currentzisin, Lorin Maazelin, Zubin Mehtan, Marc Minkowskin ja Nikolaus Harnoncourtin johdolla.
Kareksen tulevia kiinnityksiä ovat muiden muassa uudet ensi-illat Boiton Mefistofelen nimiroolissa(Stuttgart Opera), Jacopo Fiescon rooli Verdin Simone Boccanegrassa(Pariisin ooppera), Landgraf Hermannin rooli Wagnerin Tannhäuserissa(Zürichin oopperassa) ja Enrico VIII Donizettin oopperassa Anna Bolena(Opera De Lausanne). Kares esiintyy Chicago Symphony Orchestran solistina Riccardo Mutin johdolla keväällä 2019. Lähitulevaisuudessa odottavat myös debyytit Berliinin Staatsoper unter den Linden:issä, Deutsche Oper Berlin:issä ja Lyric Opera of Chicagossa.
Tärkeitä oopperarooleja hänen repertuaarissaan ovat erityisesti lukuisat Verdi-roolit, kuten Filippo II(Don Carlo), Zaccaria(Nabucco), Jacopo Fiesco(Simone Boccanegra), Attila(Attila), il Conte di Walter(Luisa Miller) ja Massimiliano Moor(I masnadieri). Wagner-roolit ovat olleet erityisen tärkeä osa Kareksen uraa, kuten esimerkiksi Daland(Lentävä hollantilainen), Heinrich der Vogler(Lohengrin), Hunding(Die Walküre), Landgraf Hermann(Tannhäuser) ja Wotan(Das Rheingold). Vuosiksi 2020-2022 Kares on kiinnitetty laulamaan debyyttinsä kolmessa suuressa Wagner-roolissa, joista hänen ohjelmistoonsa tulevat vuonna 2020 König Marke(Tristan und Isolde), 2021 Gurnemanz(Parsifal) ja vuonna 2022 Hagen(Götterdämmerung).
Kareksen konserttiepertuaari on myös laaja. Hänen konserttiohjelmistossaan on muun muassa Mozartin Requiemin, Verdin Requiemin, Beethovenin 9. sinfonian, Mahlerin 8. sinfonian, Šostakovitšin 14. sinfonian, Mahlerin 8. sinfonian ja Rossinin Stabat Materin bassosolistiosuudet. Kares on esiintynyt useiden merkittävien orkesterien solistina, kuten Wienin filharmonikkojen, Concentus Musicus Wienin, MusicAeternan, Bonnin Beethoven Orkesterin, Danish Radio Symphony orchestran, RTVE Radio orchestran, Helsingin kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin kanssa.
Vuonna 2009 hänelle myönnettiin "Der Goldene Fächer"- palkinto, joka myönnetään Badisches Staatstheaterin vuoden parhaalle laulajalle. Kares oli myös Savonlinnan oopperajuhlien Vuoden Taiteilija kesällä 2008. Kunnianosoituksena hänelle myönnettiin Beniamino Gigli -palkinto keväällä 2015 hänen menestykkäistä tulkinnoistaan bel canto -repertuaarin parissa.
Mika Kareksen  levytys Dalandin roolissa Wagnerin oopperassa Lentävä hollantilainen oli ehdokkaana Gramophone- palkinnon saadaksi vuonna 2014. Das Opernwelt palkitsi tämän levyn Kuukauden levy- palkinnolla ja Diapason- lehti myönsi samaiselle äänitykselle Diapason d´Or:n eli kultaisen tähden. Syksyllä 2016 ilmestyi Sony Classical levymerkille tehty W.A. Mozartin säveltämä Don Giovanni, jossa Kares lauloi Il Commendatoren roolin on myös voittanut lukuisia kansainvälisiä palkintoja, joista merkittävimpänä BBC Music Magazine Award. Syksyllä 2018 julkaistaan Boris Godunovin levytys, jossa Kares laulaa Pimenin rooli. Tämä levytys tehtiin BIS - levymerkille yhdessä Göteborgin sinfonikkojen kanssa, jota johti Maestro Kent Nagano.
Kares toimii myös laulunopettajana. Hän on pitänyt lukuisia mestarikursseja ja mentoroi useita opiskelijoita, kuten Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 2015 voittanutta Markus Suihkosta, Merikanto-laulukilpailun 2015 voittanutta Hannakaisa Nyröstä, kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun 2015 voittanutta Aarne Pelkosta ja kansainvälisen Lauritz Melchior -laulukilpailun 2014 voittanutta Tiina-Maija Koskelaa.
GNewSense
GNewSense on Debian-käyttöjärjestelmän epävirallinen johdannainen, joka sisältää ainoastaan vapaita ohjelmistoja. GNewSensellä on ohjelmistovapautta ajavan Free Software Foundationin tuki. Tavoitteiltaan GNewSense vastaa Gobuntua, joka oli Ubuntun virallinen vapaa johdannainen.
Aiheesta muualla
Liste von Linux-Distributionen
Liittouma 90/Vihreät
Liittouma 90/Vihreät on saksalainen vihreä puolue, joka perustettiin Saksan liittotasavallassa 13. tammikuuta 1980 eri 1970-luvun liikkeiden organisoituessa poliittiseksi voimaksi. Saksan vihreät ovat yksi vanhimmista ja menestyneimmistä vihreistä puolueista.
Ideologia
Nykyään poliittisia painopisteitä ovat:
Historia
Vuonna 1989 perustettiin DDR:n vihreä puolue, joka liittyi Länsi-Saksan vihreään puolueeseen seuraavana vuonna. Vuonna 1991 eräät Itä-Saksan kansalaisjärjestöt (Neues Forum, Demokratie jetzt ja Initiative Frieden und Menschenrechte) yhdistyivät Bündnis 90 -liikkeeksi. Vuonna 1993 Bündnis 90 ja Die Grünen liittyivät yhteen, mistä lähtien puolueen nimenä on ollut Bündnis 90/Die Grünen.
Vihreät saivat ensimmäiset paikkansa Saksan liittopäivillä (Bundestag) jo 1983 ja saivat 8,3 % äänistä tammikuun 1987 Länsi-Saksan vaaleissa. Joulukuussa 1990 Saksan yhdistymisen jälkeen puolue jäi 5 % äänikynnyksen alle ja jäi ilman paikkoja. Itä-Saksan Bündnis 90 -järjestön liityttyä vihreisiin puolue sai 1994 7,3 % äänistä ja 49 paikkaa. Vuoden 1998 vaalitulos oli 6,7 % äänistä ja 47 paikkaa, tällöin vihreät muodostivat punavihreän hallituksen SPD:n kanssa.