cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PGM-11 Redstone
Raketti käytti nestemäistä happea ja alkoholia polttoaineena edeltäjänsä V-2:n tapaan. Redstone-ohjuksen kantomatka oli 325 kilometriä, ja muutamia Redstone-yksiköitä oli Saksan liittotasavallassa vuoteen 1963. Redstonen ydinkärki oli joko W-39 3,5 megatonnin vetypommi tai tavanomainen räjähde. Elokuussa 1958 vetypommilla varustettu Redstone laukaistiin operaatio Hardtackissa Tyyneenmereen. Myöhemmin 1. elokuuta 1958 räjähti Redstonella laukaistu ydinkärki yli 70 kilometrin korkeudessa kokeessa nimeltä operaatio Teak. Myöhemmin elokuussa Orange laukaistiin Redstonella 43 kilometrin korkeuteen. Molemmissa kokeissa käytettiin 3,75 megatonnin kärkeä. SM-78/PGM-19 Jupiter-ohjus oli Redstonen välitön seuraaja.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Aldous Huxley syntyi arvostetun biologin Thomas Henry Huxleyn sekä koulutuksessa ja kirjallisuudessa ansioituneen suvun tyttären Julia Frances Arnoldin perheeseen kolmantena poikana vuonna 1894.
Guitarrón
thumb|Meksikolainen guitarrón.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Huxley aloitti 14-vuotiaana opinnot Etonissa. Kolme vuotta myöhemmin hänen silmänsä sairastui, mikä teki hänestä lähes sokean puolentoista vuoden ajaksi, jätti pysyvän näkövamman ja pakotti hänet lopettamaan opintonsa Etonissa ja hylkäämään lääkärin urahaaveensa. Tämän tragedian lisäksi Huxley menetti teini-ikäisenä sekä äitinsä että yhden veljistään.
Guitarrón
Guitarrón (augmentatiivi espanjan kielen sanasta guitarra, kirjamellisesti "suuri kitara") on latinalaisessa Amerikassa käytetty kielisoitin. Eri maissa on erityyppisiä guitarróneja.
Argentiinalainen guitarrón
Argentiinalainen guitarrón on kitaraa suurempi soitin ja siinä käytetään erilaista viritystä kuin tavallisessa kitarassa.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Huxley meni naimisiin vuonna 1919 ja aloitti työt kirjallisuusjournalistina eri julkaisuissa, kirjoittaen samalla romaaneja, novelleja ja esseitä. Saatuaan julkaistua kolme proosatekstiä, kolme runokokoelmaa ja esseekokoelman 1920-luvun alussa Huxley teki julkaisusopimuksen Chett & Windus Publishersin kanssa, joka julkaisi Huxleyn teoksia tämän kuolemaan asti. Tämä antoi Huxleylle perheineen taloudellisen turvan.
Guitarrón
Chileläinen guitarrón
Chileläinen guitarrón on kielisoitin, jossa kieliä on 25 tai enemmän.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Esikoisromaaninsa Crome Yellow (1921) ja toisen romaaninsa Antic Hay (1923) myötä Huxleysta tuli tunnettu kirjailija. Hän satirisoi molemmissa teoksissa aikansa Englannin kirjallisuus- ja älymystöpiirejä. Myös seuraavat teokset Those Barren Leaves (1925) ja Elämän kontrapunkti (1928) jatkoivat samalla linjalla.
Geofyysillinen neuvottelukunta
Geofyysillinen neuvottelukunta oli aiemmin Suomessa valtion elin, joka koordinoi erilaisten virastojen toimintaa. Se perustettiin valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1931.
Neuvottelukunnan kokoonpano
Geofyysillisen neuvottelukunnan muodostivat geodeettisen laitoksen, merentutkimuslaitoksen, meteorologisen keskuslaitoksen sekä tie- ja vesirakennushallituksen alaisen hydrografisen toimiston johtajat.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Aldous Huxley julkaisi elämänsä aikana 47 fiktioteosta, tietokirjoja, runoutta ja näytelmiä. Hänen satiiriset romaaninsa 1920-luvulta tekivät hänestä tunnetun joskin kiistanalaisen kirjailijan, sillä kriitikot näkivät niiden markkinoivan erilaisia kielteisiksi koettuja asenteita ja kuvaavan latteita ja vastenmielisiä hahmoja. Huxleyn kirjalliseksi tyyliksi muodostuikin kiinnostus ideoihin eikä tarinankerrontaan sekä hänen romaaniensa hahmottomuus. Huxleyn ihailijat arvostivat hänen nokkeluuttaan ja piittamattomuuttaan kirjallisuuden säännöistä sekä kykyä paljastaa aikansa onttous, josta kaivattiin vapautusta.
Geofyysillinen neuvottelukunta
Lakiviitteet
<references group=L />
Guitarrón
Meksikolainen guitarrón
Meksikolainen guitarrón on kuusikielinen, suuri bassoinstrumentti. Se on luultavasti kehitetty Meksikossa 1800- ja 1900-luvuilla korvaamaan harppu, jota käytettiin vanhoina aikoina bassona, ja se pohjautuu espanjalaiseen 1500-luvun bajo de uñaan. Se muistuttaa muodoltaan kitaraa mutta on paljon suurempi, leveämpi ja sen otelauta on suhteellisen lyhyt. Siinä on kuusi kieltä, jotka ovat kitarasta poikkeavat, ja niitä soitetaan näppäilemällä kahta kerrallaan oktaavin intervallilla, jotta saataisiin lisää voimaa ääneen. Kielet viritetään A D G C E A, jossa ylä-A viritetään oktaavia ylemmäksi kuin ala-A.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Huxleyn tunnetuin teos on satiirinen dystopia Uljas uusi maailma (1932). Romaani kuvaa tieteen ja teknologian uusimpien keinojen avulla hallittua yhteiskuntaa, jossa ihmiset juoksevat pelkän nautinnon perässä. Romaani jakoi aikanaan mielipiteet hyvin voimakkaasti, ja se kiellettiinkin joissain maissa. Myös Huxleyn myöhempi tuotanto herätti kiistoja, sillä hän käsitteli mielellään teemoja, jotka eivät olleet suosiossa. Hänen teoksensa kärsivät sensuurista muun muassa Australiassa, Yhdysvalloissa, Neuvostoliitossa ja Irlannissa. Suomessakin Huxleyn sensurointia ilmeni teosten tietoisen kääntämättä jättämisen muodossa.
Guitarrón
Perinteinen käyttö
Guitarrónia käytetään meksikolaisissa mariachiorkestereissa. Yleensä mariachiorkesterit koostuvat vähintään kahdesta viulusta, kahdesta trumpetista, yhdestä espanjalaisesta kitarasta, ja vihuelasta (korkeaääninen, viisikielinen kitara), ja näiden lisäksi guitarrónista. Guitarrónin etuna esimerkiksi kontrabassoon verrattuna on sen kannettavuus soittamisen aikana. Suuren koon ansiosta äänen voimakkuus riittää pienissä soitannoissa ilman sähköistä lisävahvistusta.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Kun suursota alkoi näyttää väistämättömältä, Huxley muutti vuonna 1937 perheineen Yhdysvaltoihin ja asettui lopulta Etelä-Kaliforniaan. Hän asui Yhdysvalloissa lopun ikäänsä, vaikka matkustelikin paljon ympäri maailmaa.
Guitarrón
Valmistus
Guitarróneja valmistetaan Meksikossa käsityönä. Eräs valmistuspaikoista on Michoacánin osavaltiossa sijaitseva Paracho.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Huxley kiinnostui 1940-luvulla mystiikasta ja julkaisi aiheesta sarjan kirjoja. Hän teki myös kokeiluja psykedeeleillä ja julkaisi kokeiluistaan kirjan Tajunnan ovet (1954).
Guitarrón
Jatkokehitelmät
Guitarrón oli inspiraationa Ernie Ballin vuonna 1972 kehittämään akustiseen bassokitaraan.
Aldous Huxley
Elämä ja ura
Vaimonsa kuoltua vuonna 1955 Huxley meni seuraavana vuonna uudelleen naimisiin. Viimeisinä vuosinaan hän jatkoi kirjoittamista mutta käytti aikansa enimmäkseen luennoimalla yliopistoissa ja muissa laitoksissa sekä osallistumalla konferensseihin ympäri maailmaa. Hänen kotinsa Los Angelesissa paloi vuonna 1961 ja sen mukana koko hänen kirjastonsa. Huxley kuoli syöpään vuonna 1963.
Guitarrón
Aiheesta muualla
Guitarrón
Karl Henrik von Knorring
pienoiskuva|Karl Henrik von Knorring. Karl Henrik von Knorring (29. syyskuuta 1793 Kokemäki – 1. elokuuta 1863 Kokemäki ) oli suomalainen kamariherra ja kartanonomistaja, joka tunnetaan Kokemäenkartanon omistajana.
Kokemäenkartanon omistajana
Isänsä kuoltua vuonna 1833 Knorring peri Kokemäenkartanon, jota hän hoiti Etelä-Ruotsista käsin, matkustaen säännöllisesti Kokemäelle Tukholman ja Turun kautta. Koska Knorring oli menettänyt kansalaisuutensa, hän joutui oleskelemaan Suomen suuriruhtinaskunnan alueella väliaikaisten oleskelulupien turvin. Suomen kansalaisuus Knorringille myönnettiin lopulta helmikuussa 1849. Ruotsin kansalaisuudestaan luopumisestaan huolimatta, hän oli vielä seuraavana kesänä mukana kruununprinssi Kaarlen Alankomaihin tekemällä kosintamatkalla.
Kokemäenkartanon omistajana Knorring yritti aktiivisesti kehittää aktiivisesti sen maataloutta, mutta tulokset jäivät kuitenkin heikoiksi. Hän oli myös mukana Suomen Talousseuran toiminnassa. Knorring tunnettiin kiivasluonteisena ja tylynä miehenä, joka Kokemäellä liikkuessaan piti aina mukanaan pitkää piiskaa. Sillä hänen kerrotaan lyöneen alustalaisiaan, elleivät nämä osanneet käyttäytyä tarpeeksi kunnioittavasti ja pokkuroida kartanonherran edessä. Toisaalta Knorringin tiedetään auttaneen paikkakuntalaisia toimimalla ilmeiseksi lääkärinä. Hän oli ennen Ruotsiin muuttoaan opiskellut vuoden verran lääketiedettä Turun akatemiassa. Perimätieto kertoo myös, että Knorring ei ollut tavallinen kristitty, vaan hänellä väitettiin olleen ”mustan sielun”, joka oli yhteydessä henkimaailmaan. Palvelijattaret puolestaan sanoivat Knorringin luona nähneensä omituisia esineitä, kuten pääkalloja ja salatietoja sisältäviä kirjoja, joten todennäköisesti hän oli vapaamuurari.
Pyhän Henrikin kappeli
Vuonna 1839 Knorringin Ahvenanmaalla vaikuttanut veli, kirkkoherra Frans Peter von Knorring ehdotti, että Kokemäellä sijaitseva Pyhän Henrikin saarnahuone suojattaisiin tiilisellä kappelilla. Rakennustyöstä järjestetyn tarjouskilpailun voitti von Knorring, joka omisti Kokemäenkartanon tiluksilla toimineen tiiliruukin. Kappeli valmistui lopulta vuonna 1857. Varsinaisten rakennustöiden lisäksi von Knorring vastasi myös kappelia ympäröivästä puistosta, mutta kaikki sen pensaat ja muut istutukset kuolivat jo parin vuoden kuluttua.
Perhe
Karl Henrik von Knorring ja Eva Charlotta Beck-Friis saivat kuusi lasta, joista kolme kuoli jo alle vuoden ikäisenä. Muista lapsista Carl Gustaf Joakim (s. 1826) oli Ruotsin armeijan luutnantti, Desideria Elisabet Vilhelmina Desirée (1834–1917) oli naimisissa majuri Carl Tomas Adlercreutzin kanssa ja Frans Egenolf Eugen (1827–1887) puolestaan tuli isänsä jälkeen Kokemäenkartanon hoitajaksi.
Frans Peter von Knorringin lisäksi hänen veljensä oli myös senaattori Eugen von Knorring.
Jakob Sundius
Jakob Sundius (20. lokakuuta 1772 Grönby, Ruotsi – 3. lokakuuta 1838 Jyväskylä) oli suomalainen piirilääkäri ja professori.
Sundiuksen vanhemmat olivat Grönbyn kirkkoherra Simon Petter Sundius (k. 1780) ja hänen toinen puolisonsa Anna Margareta Tengvall. Hän pääsi ylioppilaaksi Lundissa 1785. Sundius valmistui Lundin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi ja lääketieteen lisensiaatiksi sekä 1794 lääketieteen tohtoriksi.
Sundius palveli Tukholman serafiimilasaretissa 1794–1795 ja oli Vingåkerin piirin piirilääkärinä Södermanlandissa vuodesta 1795 lähtien. Hän oli sitten Suomessa Helsingin piirin piirilääkärinä vuodesta 1800 alkaen, lääkintökollegion sihteerinä Turussa 1812, Turun akatemian kliinisen lääketieteen apulaisena 1813 sekä Turun akatemian käytännöllisen lääketieteen vt. professorina 1813–1817. Hän toimi Turun linnanvankilan lääkärinä 1812–1828, Turun vt. lasaretin- ja parantolanlääkärinä 1824 sekä Helsingin vt. vankilanlääkärinä 1829–1830. Viimeksi hän oli Saarijärven (vuodesta 1837 Jyväskylän) piirin piirilääkärinä vuodesta 1830 alkaen. Sundius sai professorin arvonimen 1823.
Wedge-strategia
Wedge-dokumentti vuosi julkisuuteen Discovery Instituten rahankeräyskampanjan yhteydessä, jonka tavoitteena oli rahoittaa heidän materialistisen tieteen vastaista ohjelmaansa. Discovery Instituten vaikuttajahahmo Stephen C. Meyer väittää sen "varastetun" liikkeen toimistoista.
Virån
Virån on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava alle 32 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Virånin vesistössä sen 63 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 588 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaan Kalmarinsalmeen Oskarshamnin kunnassa.
Joen nimi
Vesistössä on kaksi samannimistä jokea, jotka yhtyvä noin 10 kilometriä ennen merenrantaa. Vanhastaan toista sivu-uomaa on kutsuttu nimellä Virboån, mutta kartoista tavataan usein nimet Virån tai Viraån. Nämä voivat olla paikallisten ihmisten antamia nimi sivuhaaroille.
Joen kulku
Valuma-alueella on kaksi haaraa, joiden nykyiset karttanimet ovat Virån (eteläisempi ja pohjoisempi haara). Vesistöviranomaiset ovat merkinneet niistä pisimmän, eli pohjoisemman haaran, pääuomaksi. Pääuoman alkulähde on järvi Solnen Solnehultissa. Virånin nimellä tunnettu uoma alkaa Hägernin järvestä Röstorpissa.
Hangasjärvi (Jyväskylä, Hankapohja)
Hangasjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Hankapohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Ryssänojan valuma-alueeseen (14.282) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 177,9 metriä mpy.
Bermudo III (León)
thumb|Bermudo III Bermudo III (myös Vermudo III; k. 1037) oli sukunsa viimeinen Leónin kuningas vuosina 1028–1037.
Nousu kuninkaaksi
Bermudo III nousi Leónin kuninkaaksi vuonna 1028 isänsä Alfonso V:n kuoltua Portugalin sotaretkellä Viseun piirityksessä. Isänsä kuollessa hän oli vain yhdeksänvuotias ja hallintoa hoiti hänen äitipuolensa Navarran Urraca, joka näin pääsi valvomaan isänsä Sancho III Suuren etuja Leónissa.
Kuningaskunta Navarran armoilla
Navarran kuningas Sancho III Suuri alkoi sekaantua Leónin sisäisiin asioihin otettuaan vaimonsa nimissä Kastilian haltuunsa. Hän nimitti toiseksi vanhimman poikansa Ferdinand I:n Kastilian perijäksi. Lisäksi hänen onnistui naittaa Bermudo III:n sisar Sancha pojalleen Ferdinandille. Tätä ennen oli suunniteltu Kastilian kreivin García Saánchezin ja Sanchan avioliittoa, joka kariutui 1029 kreivin kuolemaan. Sanchan myötäjäisiksi oli sovittu Alue Cea- ja Pisuerga-jokien välistä, mikä myötäjäinen tuli nyt sellaisenaan Ferdinandille.
Nakertaakseen Bermudo III:n auktoriteettia alueella Sancho II Suuri otti itselleen tittelin rex Dei gratia Hispaniarum ja kutsui Bermudoa vain Galician kuninkaaksi. Sancho valtasi Leónin pääkaupungin ja Bermudon oli paettava maasta.
Kuninkaan kuolema ja vallan periytyminen
Sancho III Suuren kuoltua seuraavana vuonna 1035 Bermudo III palasi maanpaosta. Hänen menestyksensä jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä jo kahden vuoden kuluttua vuonna 1037 Ferdinand I voitti leónilaiset Tamarón taistelussa, jossa Bermudo sai surmansa. Tällöin Ferdinand I vaati vaimonsa nimissä Leónin kruunua itselleen ja hänet kruunattiin juhlallisesti Leónin ja Kastilian kuninkaaksi vuonna 1029.
Ylioppilas
Ylioppilas tarkoittaa seuraavia:
Aikaisemmin termi oli yksikäsitteinen, sillä ylioppilastutkinnon suorittaminen oli edellytys yliopistoon pääsemiselle.
Ylioppilaan tunnus on ylioppilaslakki.
Eddie Lewis
Edward James ”Eddie” Lewis (s. 17. toukokuuta 1974 Cerritos, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen nykyinen seuransa on Los Angeles Galaxy, ja hän on edustanut seuraa vuodesta 2008 lähtien.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Lewis on pelannut yhteensä 82 ottelua, joissa hän on viimeistellyt 10 maalia. Hän on edustanut Yhdysvaltoja kaksissa MM-kisoissa, vuosina 2002 ja 2006.
Aimo Huhtala
thumb|upright|Eversti Aimo Huhtala vuonna 1963. Aimo Antti Elias Huhtala (4. maaliskuuta 1920 Kauhava – 20. heinäkuuta 1994 Helsinki) oli Suomen ilmavoimien eversti ja lentäjä. Hän toimi muun muassa Hämeen ja Satakunnan lennostojen komentajana.
Elämä ja ura
Huhtala pääsi ylioppilaaksi Kauhavan keskikoulusta ja lukiosta 1939. Talvisodan aikana hän oli suorittamassa asevelvollisuutta Ilmavoimien reserviupseerikurssilla ja Täydennyslentorykmentti 4:ssä, josta hän siirtyi suoraan Kadettikouluun. Tätä seuranneelta upseerikurssilta hän ehti valmistua luutnantiksi juuri ennen jatkosodan alkua.
Mensa (elintarviketehdas)
Mensa oli suomalainen, Hämeenlinnassa toiminut elintarviketehdas, joka oli 1960–1984 osa Huhtamäki-yhtymää ja vuodesta 1984 Saarioisten omistuksessa. Mensa-tuotemerkillä valmistettiin makkaroita sekä muita lihajalosteita, einesruokia ja säilykkeitä. Huhtamäki-yhtymän osana Mensan nimen alla harjoitettu pelti- ja kartonkipakkaustoiminta oli alkusysäyksenä Huhtamäen pakkausbisnekselle, joka on nykyisin yrityksen ainoa toimiala.
Historiaa
Mensan juuret juontavat 1920-luvulle, jolloin perustettiin Oy Sotilassäilyke Ab turvaamaan vasta itsenäistyneen Suomen puolustusvoimien muonitusta. Pian Mensaksi nimetyn yrityksen käynnistämiseen otettiin apuun dresdeniläisen Dr. L. Naumann Ag:n kauppaneuvos Albert Naumann, joka ryhtyi myös Mensan ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi. Naumannin yritys oli huolehtinut Saksan armeijan lihasäilyketoimituksista ensimmäisessä maailmansodassa, mutta nyt Saksan talous oli sodan jäljiltä lamassa ja Naumann löysi uuden leipäpuun Suomesta.
Saksalainen suomalaisyrityksen johdossa herätti kuitenkin suurta vastustusta, ja Naumann palasi kotimaahansa 1930. Säilykkeitä yritettiin 1930-luvun alussa tehdä tunnetuksi myös tavallisille suomalaiskuluttajille, mutta pula-aika ei suosinut näitä pyrkimyksiä. Niinpä Mensa luopui 1933 kokonaan kuluttajatuotteista ja palasi niihin vasta sotien jälkeen, jolloin se otti säilykkeiden lisäksi tuotevalikoimaansa makkarat. Mensa oli myös edelläkävijä lihaliemikuutioiden valmistajana Pohjoismaissa. Mensan tunnetuimpia tuotteita olivat puristettaviin tuubeihin eli pursoihin pakatut liha- ja kalapasteijat.
Mensan omistus siirtyi 1930 Naumannilta Arno Jaatiselle ja hänen kuolemansa jälkeen 1950-luvulla kunnallisneuvos Erik Grenmanille.
Huhtamäki-yhtymän omistukseen Mensa siirtyi vuonna 1960. Huhtamäki oli neuvotellut Mensan ostosta jo 1940-luvulla, mutta tuloksetta. Huhtamäen alaisuudessa Mensan ja Jalostajan keskinäistä tuotevalikoimaa järkeistettiin niin, että Mensa keskittyi makkaroihin ja eineksiin, Jalostaja säilykkeisiin ja pakasteisiin.
Aimo Huhtala
Elämä ja ura
Sodan jälkeen Huhtala oli vuoteen 1949 asti Luonetjärven varuskunnassa lentueen päällikkönä. Vuosina 1950–1953 hän kävi Sotakorkeakoulun sekä yleisen että aseteknillisen linjan, minkä jälkeen hän oli muun muassa teknillisen koulutusosaston johtajana Ilmasotakoulussa Kauhavalla vuoteen 1955. Hänet ylennettiin majuriksi 1954.
Mensa (elintarviketehdas)
Historiaa
1970-luvun alussa Mensaan tuli töihin tanskalainen makkaramestari Pedersen, jonka mukaan nimettiin uusi maksamakkara. Lopulta koko Mensan tehdas tunnettiin nimellä Huhtamäki Oy Mestari Pedersen, kun Huhtamäki 1982 lopetti Hämeenlinnassa einesvalmistuksen ja keskitti tehtaan tuotannon korkeatasoiseen lihajalostevalikoimaan.
Aimo Huhtala
Elämä ja ura
Vuosina 1955–56 Huhtala oli Vampire-laivueen komentajana Satakunnan lennostossa Porissa, mistä hän siirtyi 1957 lennostoupseeriksi Hämeen lennostoon Luonetjärvelle. Everstiluutnantiksi ylennettynä hänet nimitettiin 1958 Ilmavoimien teknillisen osaston päälliköksi Helsinkiin. Hän oli keskeisesti mukana Ilmavoimien Fouga Magister-, Saab 35 Draken-, Folland Gnat- ja Saab 91 Safir -hankinnoissa. Hän oli Maarianhaminan lentoturman 1963 tutkijalautakunnanpuheenjohtaja. Hän osallistui valtakunnalliseen maanpuolustuskurssiin numero 20 keväällä 1966.
Mensa (elintarviketehdas)
Historiaa
Saarioinen osti tehtaan vuonna 1984. 1990-luvun loppupuolella Saarioinen siirsi lihajalostetuotannon Hämeenlinnasta Valkeakoskelle.
Aimo Huhtala
Elämä ja ura
Huhtala nimitettiin Hämeen lennoston komentajaksi ja ylennettiin everstiksi 1963. Komentajakautenaan hän toimi oman viran ohessa jonkin aikaa ilmavoimien komentajan ja Sisä-Suomen sotilasläänin komentajan sijaisena. Hän erosi ilmavoimista 1969.
Huhtala käänsi vielä Draken-hävittäjien ohjekirjat suomeksi Saabin tehtailla Linköpingissä 1970–1973 ja toimi LKV-tutkinnon suoritettuaan jonkin aikaa kiinteistönvälittäjänä ennen jäämistään lopullisesti eläkkeelle vuonna 1976.
Sodanaikaisista ansioista Huhtalalle oli myönnetty muun muassa VR 2 -mitali. Hänelle oli myönnetty myös Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki. Hengenpelastusmitali hänelle myönnettiin rohkeasta toiminnasta erään Gnat-onnettomuuden yhteydessä.
Huhtalan moniin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa puheenjohtajuus Suomen Ilmailu-upseeriyhdistyksessä 1961–1962 ja Ilmavoimien kunniatuomioistuimessa 1965-1969. Hän oli aktiivisesti mukana maanpuolustuskiltojen ja -yhdistysten toiminnassa ja aivan viime aikoihin asti hän piti esitelmiä eri maanpuolustusjärjestöjen tilaisuuksissa. Hän myös luki, tarkisti ja korjasi muun muassa ilmavoimien varuskuntien historiaan liittyviä kirjoja ja opinnäytteitä. Itse hän julkaisi yhdessä toisen tekijän kanssa kirjan Lentokoneen ohjausoppi (Ilmavoimien esikunta, 1955).
Huhtala oli kiinnostunut historiasta, politiikasta ja kansantaloudesta ja seurasi tiiviisti maailmanpolitiikan tapahtumia. Hämeen lennoston komentaja-aikanaan hän osallistui myös Jyväskylän Rotary-klubin toimintaan. Hän kuoli 20. heinäkuuta 1994 Helsingissä sairauskohtaukseen.
Ammoniumkloridi
Ammoniumkloridi eli salmiakki (NH4Cl) on puhtaana valkoinen, vesiliukoinen 28,3 g/100ml H2O (25 °C) ja pistävän makuinen kiteinen suola. Se sublimoituu eli muuttuu kiinteästä olomuodosta suoraan kaasumaiseksi lämpötilassa 338 °C. Lisää kuumennettaessa se hajoaa ammoniakiksi ja vetykloridiksi. Ammoniumkloridin vesiliuos on ammoniumionin vuoksi lievästi hapan. Ammoniumkloridin moolimassa on 53,5 g/mol, kiehumispiste 520 °C, tiheys 1,5 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 12125-02-9. Ammoniumkloridin E-koodi on E510.
Etymologia
Muinaiset kreikkalaiset löysivät Ammonin temppelin läheltä ammoniumkloridia, jota alkoivat kutsua nimellä ammōniakos. Roomalaiset antoivat yhdisteelle nimeksi sal ammoniacus, "Ammonin suola", mistä on johdettu sanat salmiakki ja ammoniakki.
Valmistus
Ammoniumkloridia voidaan valmistaa esimerkiksi neutraloitumisreaktion avulla johtamalla ammoniakkia väkevään suolahappoon:
Ammoniumkloridia syntyy myös ammoniumsulfaatin (NH4)2SO4 ja natriumkloridin NaCl liuosten välisessä reaktiossa. Ammoniumkloridia saadaan sivutuotteena natriumkarbonaatin valmistuksesta.
Club Atlético Boca Juniors
pienoiskuva| Club Atlético Boca Juniors on urheiluseura La Bocan kaupunginosasta, Buenos Airesista, Argentiinasta. Seura tunnetaan parhaiten jalkapallojoukkueestaan. Boca on Argentiinan suosituin seura – vanhan sanonnan mukaan ”Bocaa kannattaa puolet maan ihmisistä plus yksi”. Ottelut kaupungin toista joukkuetta River Platea vastaan ovat tulikuumia; ne tunnetaan nimellä El Superclásico (Superklassikko).
Historia
Boca Juniorsin perustivat 3. huhtikuuta 1905 italialaiset siirtolaiset Esteban Baglietto, Alfredo Scarpatti, Santiago Sana sekä veljekset Juan ja Teodoro Farenga. Tuohon aikaan englannin kielen käyttö seurojen nimissä oli tavallista, sillä englantilaiset olivat tuoneet lajin maahan.
Jalkapallojoukkue pelasi paikallis- ja amatöörisarjoissa ennen nousemistaan korkeimmalle sarjatasolle vuonna 1913, jolloin sarja laajennettiin käsittämään entisten kuuden joukkueen sijaan 15 joukkuetta. Tämän jälkeen Boca on aina säilyttänyt paikkansa korkeimmalla sarjaportaalla. Sarjan ollessa vielä amatöörisarja Boca voitti mestaruuden vuosina 1919, 1920, 1923, 1924, 1926 ja 1930, sekä heti 1931, kun ammattilaisuus astui kuvioihin. Boca Juniorsin jalkapallojoukkueessa on pelannut lukemattomia tähtiä kuten Diego Maradona, jota pidetään yhtenä maailman parhaista pelaajista kautta aikojen.
Boca Juniors on Argentiinan menestynein seura myös kansainvälisellä tasolla. Se on voittanut Copa Libertadoresin 6 kertaa vuosina 1977, 1978, 2000, 2001, 2003 ja 2007 sekä Copa Sudamericanan 2 kertaa vuosina 2004 ja 2005. Eniten seura saavutti menestystä argentiinalaisen Carlos Bianchin valmennuksessa vuosina 1998–2001 sekä 2003–2004.
Peliasu
Tarinan mukaan huhtikuussa 1905, juuri kun seura oli perustettu, paita oli vaaleanpunainen. Mutta vastustajien ivailujen vuoksi jouduttiin sen käytöstä luopumaan. Farengan veljekset, jotka olivat perustamassa seuraa, antoivat siskonsa tehtäväksi valmistaa uusi malli. Paita oli käsin ommeltu ja valkoisella pohjalla oli kolme leveää mustaa raitaa. Seuran jäsenet eivät kuitenkaan olleet yksimielisiä tämän paidan käytöstä ja sitä käytettiinkin vain vähän aikaa. Ennen vuoden loppua Bocalla oli uusi asu ja tällä kertaa se oli täysin taivaansininen. Seuraavan vuonna he pelasivat kuitenkin Nottingham de Almagroa vastaan, joka käytti lähes saman samanlaista paitaa ja tämän vuoksi Bocan oman paidan käytön tulevaisuus oli vaarassa. Boca hävisi ja päätyi taas käyttämään värejä, valkoinen ja musta, mutta tällä kertaa pystyraitoja oli useampia, jotka rajoittuivat paidan rintamuksessa vaakasuoriin raitoihin. Uutuutena olivat myös kaulus ja napit.
Ensimmäinen paita näillä nykyisilläkin väreillä ei ollut niin kuin se joka tavallisesti tunnetaan ja mikä oli käytössä menestyksen vuosina. Pohjavärinä oli sininen ja siinä oli keltainen vinoraita oikealta vasemmalle. Vuodesta 1913, kun Boca jo pelasi Argentiinan 1. divisioona, on käyttänyt saman tyylistä paitaa tähän hetkeen asti, vaikka on ollutkin useita eri sinisen värisävyjä.
Vuodesta 1981 paidan muotoilu on vaihdellut. Tuona vuonna oli neljä tähteä sydämen puolella ja niissä jokaisessa oli seuran alkukirjaimet. Ensimmäistä kertaa hihoissa oli keltaiset viivat olkapäistä hihansuihin. 1983 oli paidassa ensimmäinen mainos ja Vinos Maravilla oli seuran ensimmäinen sponsori.
Tunnus
Seuralla on ollut viisi erilaista vaakunaa. Ensimmäinen otettiin käyttöön 1922 ja sitä käytettiin vuoteen 1955 asti. Siinä oli valkoisella pohjalla alkukirjaimet CABJ, joissa oli keltaista ja sinistä. Siinä oli myös keltainen vaakaraita. Seuran täytettyä 50 vuotta vaakunaa muutettiin. Sinisellä pohjalla oli keskellä keltainen vaakaraita ja mustat alkukirjaimet CABJ. Molemmille sivuille tuli laakeriseppele. 1960-luvulla laakeriseppeleet katosivat ja lisättiin mustat reunat. CABJ-alkukirjaimet korvattiin tekstillä ”Boca Juniors”. 1970-luvulla palattiin vuoden -55 malliin, mutta ilman laakeriseppeleitä. Musta reunus säilytettiin ja alkukirjaimet palautettiin. Tämän lisäksi ilmestyi 20 tähteä, jotka kuvastivat tuohon hetkeen mennessä saavutettua 20 mestaruutta. Kaudella 1996 tuli viimeisin vaakuna, joka on suunnittelija Shakespearen tekemä. Keltainen raita jätettiin pois. Sen jälkeen vaakunaan on lisätty tähtiä uusien mestaruuksien myötä. Seuran sääntöjen mukaan edustajakokouksen pitää hyväksyä tähti ennen kuin se voidaan liittää vaakunaan.
Kansalliset mestaruudet
Amatöörimestaruudet
1919, 1920, 1923, 1924, 1925, 1926, 1930 (7)
Ammattilaismestaruudet
25 mestaruutta
Argentiinan Primera division 1931, 1934, 1935, 1940, 1943, 1944, 1954, 1962, 1964, 1965; Nacional 1969, Nacional 1970; Metropolitano 1976; Nacional 1976; Metropolitano 1981, Apertura 1992, Apertura 1998, Clausura 1999, Apertura 2000, Apertura 2003, Apertura 2005, Clausura 2006, Apertura 2008, Apertura 2011, 2015, 2017 (26)
Copa Argentina 1969, 2012, 2015 (3)
Kansainväliset mestaruudet
18 Mestaruutta
Copa Libertadores 1977, 1978, 2000, 2001, 2003, 2007 (6)
Recopa Sudamericana 1990, 2005, 2006, 2008 (4)
Supercopa Masters 1992 (1)
Intercontinental Cup 1977, 2000, 2003 (3)
Copa Oro 1993 (1)
Aki Salmela
Aki Salmela (s. 1976 Vantaa) on helsinkiläinen runoilija ja suomentaja. Salmelan esikoiskokoelma Sanomattomia lehtiä ilmestyi vuonna 2004 ja sai Kalevi Jäntin palkinnon. Runokokoelmalla Tyhjyyden ympärillä (2008) Salmela voitti Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkinnon.
Salmelan runoja ja käännöksiä on julkaistu myös Tuli&savussa, Parnassossa ja Nuoressa Voimassa (suomennoksia muun muassa runoilijoilta James Tate, Charles Simic, John Ashbery, Russell Edson, Paul Celan, Aloysius Bertrand, Kenneth Koch, Gertrude Stein ja Frank O'Hara).
Salmela on opiskellut muun muassa Kriittisessä korkeakoulussa ja Helsingin yliopiston avoimessa yliopistossa.
Salmelan vapaamittainen Giacomo Leopardi -suomennos "Aasialaisen paimentolaisen öinen laulu" (Salmelan teoksessa: Eläimen varjo) saa Silvia Hosseinilta kiittävän arvion: "Upea suomennos – – teksti soi kauniisti".
Virpi Alanen arvioi Salmelan Eläimen varjoa Parnassossa kiittävin sanoin ja toteaa, että Salmela "kulkee jälleen tyhjyyden ympärillä, kuten usein aiemmissakin teoksissaan". Hän näkee, että Salmelan ajattelulla on ilmeinen yhteys buddhalaiseen mietiskelyyn. Sana tyhjyys toistuu Alasen arviossa useita kertoja, ja hän löytää siitä beckettiläistä ikävystyneisyyttä mutta kokee lopulta, että kaipaisi muitakin tunnetiloja. Tosin hänkin kiinnittää huomionsa Leopardi-suomennokseen: "se tuo kokoelmaan tarpeellista surumielistä lämpöä, jota Salmelan omien runojen viileäsävyinen vieraantuneisuuspohdinta ei juuri tarjoa".
Hirvo
Hirvo on suomalainen harvinainen miehen etunimi, joka on muinaissuomalaista alkuperää. Se viittaa hirveen. Se otettiin Suomen almanakkaan maaliskuun 13. päiväksi vuodesta 1929 lukien, mutta sai niin vähän kantajia, että poistettiin 1950 lukien.
Lähde
Kustaa Vilkuna, Etunimet
Kiviniitty
thumb|250px|Kiviniityn kaupunginosaa, näkymä Kuusitieltä. Kiviniitty on kaupunginosa Kokkolassa. Alueella sijaitsee muun muassa Kiviniityn yhteiskoulu. Koulun vieressä sijaitsee päiväkoti, ja alueella sijaitsee myös Gigantti ja monia muita liikkeitä.
Pikkutikka
Pikkutikka (Dendrocopos minor) on tikkojen heimoon ja käpytikkojen sukuun kuuluva pieni lintu, joka esiintyy luonnonvaraisena myös Suomessa.
Koko ja ulkonäkö
Pikkutikan pituus on noin 14–17 senttiä ja paino aikuisena noin 24 grammaa. Sen höyhenpuku on mustavalkoisen kirjava. Koiraan päälaki on punainen ja naaraan päälaki on musta. Monille tikkalajeille tyypillinen punainen väri puuttuu alaperästä, mutta muuten pikkutikka voi muistuttaa pientä valkoselkätikkaa.
Lajin soidinhuuto on nopea kimittävä ja kireä, kutsuääni lyhyt ”kik”. Pikkutikka rummuttaa lyhyitä ja melko heikkoja sarjoja.
Vanhin tavattu suomalainen rengastettu pikkutikka on ollut 6 vuotta, 4 kuukautta ja 28 päivää vanha. Vanhin eurooppalainen pikkutikka on ollut 9 vuotta ja 10 kuukautta vanha ruotsalainen lintu.
Levinneisyys
Parimäärä Suomessa on noin 5 000–8 000. Se pesii koko maassa, mutta on runsain Etelä- ja Kaakkois-Suomessa ja harvinainen Lapissa. Laji esiintyy koko Euroopassa lukuun ottamatta Irlantia ja Skotlantia. Nuoret linnut vaeltelevat syksyisin, joinakin vuosina havaitaan voimakkaitakin vaelluksia.
Lisääntyminen
Pikkutikan pesäkolo on pieni ja sen aukon halkaisija on noin neljä senttimetriä. Kolo koverretaan joskus korkeallekin lahoon pökkelöön tai kuolleeseen puuhun, tavallisesti kuitenkin noin kahden metrin korkeuteen. Laji munii neljästä kahdeksaan valkeata munaa toukokuun puolivälin jälkeen, joita emot hautovat 13–15 vuorokautta ja ruokkivat sen jälkeen poikasia 18–20 vuorokautta.
Ravinto
Pikkutikan pääasiallista ravintoa ovat hyönteiset ja hämähäkit, joita se nakuttelee talvisin esimerkiksi järviruokojen sisältä. Pikkutikka käy myös lintulaudoilla talvisin. Keväällä se juo lehtipuiden mahlaa.
Nimi
Nimi Dendrocopos tulee kreikan sanoista dendron (puu) ja kopos (iskeä). Lajinimi minor (lat.) tarkoittaa pienempää. Vanhoja suomalaisia nimiä ovat kärki, ticka (Juslenius, 1745), pikku-tikka ja wähä-tikka (1800-l.)
Scott Rockenfield
Scott Rockenfield (s. 15. kesäkuuta 1963 Seattle, Yhdysvallat) on toiminut Queensrÿchen rumpalina miltei alusta asti. Rockenfield on myös silloin tällöin säveltänyt kappaleita Queensrÿchelle. Geoff Taten ja Michael Wiltonin tapaan, myös Rockenfield julkaisi sooloalbumin vuonna 2002. Rockenfield on tehnyt näiden toimien ohella myös paljon sivuprojekteja muun muassa ystävänsä Paul Speerin kanssa.
Carl Vilhelm Torwigge
Carl Vilhelm Torwigge (19. maaliskuuta 1764 Mäntsälä – 25. huhtikuuta 1832 Mäntsälä) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Torwiggen vanhemmat olivat kapteeni Nils Wilhelm Torwigge ja Sofia Charlotta Georgsdotter von Essen af Zellie. Torwigge ei ollut naimisissa, mutta hänellä oli useita aviottomia lapsia, jotka ottivat isänsä sukunimen. Torwigge oli korpraali Uudenmaan jalkaväkirykmentissä 1772, vänrikiksi hän yleni 1788 ja otti osaa Kustaa III:n sotaan 1788–1790. Palveluksesta Torwigge erosi luutnanttina. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Hermann Baumann
Hermann Baumann on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Hermann Baumann (muusikko)
Hermann Rudolph Konrad Baumann (s. 1. elokuuta 1934 Hampuri) on saksalainen käyrätorvensoittaja.
Baumann aloitti musiikillisen toimintansa laulajana ja jazzrumpalina, mutta siirtyi 17-vuotiaana käyrätorveen. Hän opiskeli sen soittamista Fritz Huthin johdolla ja työskenteli kahdentoista vuoden ajan eri orkestereissa, kuten Dortmundin filharmonikoissa ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1964 Baumann voitti kansainvälisen ARD-musiikkikilpailun Münchenissä. Hän alkoi luoda kansainvälistä uraa käyrätorvisolistina ja tehdä levytyksiä. Baumann opetti Folkwangin taideyliopistossa kolmen vuosikymmenen ajan. Hän on lisäksi pitänyt mestarikursseja ja luentoja eri puolilla maailmaa.
Baumann on tilannut teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Jean-Luc Darbellaylta, Bernhard Krolilta ja Hans Georg Pflügeriltä. Hän kantaesitti vuonna 1982 György Ligetin Trion viululle, käyrätorvelle ja pianolle. Baumann on myös tehnyt omia sävellyksiä. Hän on soittanut nykyaikaisen käyrätorven lisäksi useita erilaisia luonnontorvia. Vuonna 1992 Baumannista tuli International Horn Societyn kunniajäsen, ja elokuun 1998 The Horn Coll omistettiin hänelle. Siinä hän kertoi aivoverenkiertohäiriöstään ja vaikeasta toipumisestaan siitä. Hän oli saanut sairaskohtauksen hotellissa esitettyään Buffalon filharmonikkojen kanssa Richard Straussin toisen käyrätorvikonserton. Vuonna 1999 Baumann sai Pariisissa Historic Brass Societyn Christopher Monk -palkinnon elinikäisestä panoksestaan musiikkiin periodisoittimin.
Baumann oli 40 vuoden ajan naimisissa vaimonsa Hellan kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 1997.
Rudolph Walker
thumb|right|Rudolph Walker Rudolph Walker OBE (s. 28. syyskuuta 1939) on näyttelijä. Hän syntyi Trinidad ja Tobagolla, mutta muutti sittemmin Isoon-Britanniaan.
Walker saavutti mainetta pääasiassa komediarooleillaan useissa televisiosarjoissa. Hän on kuitenkin esiintynyt muissakin sarjoissa ja myös elokuvissa. 2000-luvulla hänellä on ollut vakituinen rooli EastEndersissä.
Walkerista tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri vuonna 2006.
Harry Bergström
Harry Lennart Yrjö Bergström (4. huhtikuuta 1910 Tampere – 12. marraskuuta 1989 Nurmijärvi ) oli suomalainen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari. Bergström on George de Godzinskyn ja Toivo Kärjen ohella huomattavimpia suomalaisia elokuvamusiikin säveltäjiä.
Bergström aloitti säveltämisen ja pianonsoiton opiskelun 1920-luvulla Uuno Klamin ja Ernst Lingon johdolla, ja 1930-luvulta alkaen hän sävelsi paljon elokuvamusiikkia. Hän myös auttoi alkuun Kipparikvartetin ja Metro-tytöt, joista ensimmäisessä hän toimi myös säestäjänä. Häntä pidetäänkin George de Godzinskyn ohella tärkeimpänä vaikuttajana suomalaisten lauluyhtyeiden synnyssä ja kehityksessä. Hän vieraili monesti myös kapellimestarina eri orkestereissa, enimmäkseen operetti-, varietee-, revyy- ja musikaaliesitysten yhteydessä.
Bergström muistetaan lisäksi Niilo Tarvajärven suositusta Tervetuloa aamukahville -radio-ohjelmasta, johon hän kirjoitti tunnussävelmän.
Bergström voitti Jussi-palkinnot musiikista elokuviin Rion yö (1951), Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953) ja Viimeinen savotta (1977).
Harry Bergströmin poika oli säveltäjä Matti Bergström ja veli viulisti Rainer Bergström.
Bergström käytti tuotannossaan myös salanimiä Gerald Beach, Harold G Burgess, Leonard Fleuvemont, Sointu Karikas, Lenny, Jorge Monterio ja Tintti-Kalle.
Bergström on haudattu Nurmijärven hautausmaalle vaimonsa viereen. Bergström oli naimisissa Sirkka Tuulikki Bergströmin o.s. Vuolle (1918–2007) kanssa.
Bergströmille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1988.
Cumulus castellanus
Cumulus castellanus on vallinharjamainen kumpupilvi, joka on kuin monta kumpupilveä peräkkäin jonossa. Vallinharjamainen kumpupilvi ennustaa huonoa säätä, esimerkiksi ukkosta mahdollisesti jo parin tunnin sisään. Se on usein tornimaisten kumpupilvien ja ukkospilven synnyn esiaste. Joskus vallinharjamainen kumpupilvi hajoaa, samaan aikaan voi jokin vallinharjamainen kumpupilvi kasvaa huimaa vauhtia kuuropilveksi.
Cumulus castellanus on epävirallinen pilvilaji, joka ei kuulu viralliseen luokittelujärjestelmään.
Viestikoulu (2009)
Viestikoulu on Maasotakoulun Koulutuskeskukseen hallinnollisesti kuuluva Riihimäen varuskunnassa toimiva puolustusvoimien viestialan aselajikoulu, joka järjestää kadettien kolmannen vuosikurssin noin kymmenen kuukautta kestävän viestialan aselajiteknisen kurssin, sotilasammattihenkilöiden viiden ja puolen kuukauden mittaiset viestialan kurssit, reserviupseerien kertausharjoituskurssin tai -kurssit tilauksesta joukkotuotannon periaatteiden mukaisesti sekä lukuisia lyhyitä luentoja ja kursseja.
Tehtäviä
Nykyisen Viestikoulun toiminta sisältää entisen Viestikoulun ja Sähköteknillisen Koulun tehtävät niiden varusmieskoulutusta lukuun ottamatta. Viestikoulun aikaisempi nimi oli Viesti- ja Sähkötekninen Koulu 1. kesäkuuta 2009 saakka, jolloin sotilasopetuslaitos nimettiin Viestikouluksi. Varusmiehiin liittyvät koulutustehtävät kuuluivat vuoden 2014 loppuun asti Viestirykmentin joukkoyksiköille, mihin Riihimäellä sisältyi alueellisten viestiverkkojen toiminta. Viestikoulu liitettiin vuoden 2015 alusta Maasotakouluun.
Johto
Viestikoulun johtajina Riihimäen aikana ovat toimineet seuraavat upseerit:
Jack Smethurst
Jack Smethurst (9. huhtikuuta 1932 – 16. helmikuuta 2022 ) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa vakituisesta roolista tilannekomediassa Love Thy Neighbor (1972–1976).
4999 MPC
4999 MPC on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. W. Elst vuonna 1987. Pikkuplaneetta sai nimensä Minor Planet Circulars-tiedejulkaisun mukaan, mutta nimi viittaa myös Minor Planet Centeriin. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1987 CJ. Koska MPC:n absoluuttinen magnitudi (H) on 12,0, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 11–24 kilometriä.
Luettelo Savonlinnan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Savonlinnan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Savonlinnan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Savonlinnaan on liitetty vuonna 1973 Sääminki, 2009 Savonranta sekä 2013 Kerimäki ja Punkaharju.
Katarina Elisabet Grubb
Katarina Elisabet Grubb (8. helmikuuta 1721 Tukholma – 31. maaliskuuta 1788 Turku) oli miehensä, vuorineuvos Johan Jacob Kijkin kuoltua Teijon ruukin omistaja yli 10 vuoden ajan.
Katarina Elisabet Grubbin suku oli Norrlannista Tukholmaan muuttaneita kauppiaita. Vuonna 1940 Katarina Elisabet Grubbista tuli itseään 15 vuotta vanhemman Johan Jacob Kijkin kolmas vaimo. Kijk oli itsekin aikanaan tullut Tukholmasta Turkuun puotipojaksi kauppias Hans Scheelen palvelukseen.
Teijon ruukkiyhtymään kuului Kijkin kuollessa tehdaslaitosten lisäksi viitisenkymmentä maatilaa Perniössä, Halikossa, Kemiössä, Piikkiössä ja Uskelassa. Elinikäinen hallintaoikeus merkitsi, että vasta Katarina Elisabet Grubbin kuoltua 1788 ruukkiyhtymä kiinteistöineen siirtyi Johan Jacob Kijkin liike-elämässä toimiville miespuolisille perillisille.
Vuorineuvoksetar Katarina Elisabet Grubb uudisti Teijon tehdasrakennuksia 1780-luvulla. Teijon ja Kirjakkalan ruukit olivat hänen hallinta-aikanaan Suomen menestyneimpiä metallialan yrityksiä. Rautatavaran ohella ruukit tuottivat jonkin verran tervaa, pikeä ja sahatavaraa. Ruukin maatiloilla harjoitettiin karjanhoitoa ja peltoviljelystä. Turusta Grubb oli perinyt tehtaiden ja laivojen osuuksia.
Kijkin ja Katarina Elisabet Grubbin pojat Johan Jakob ja Hans Henrik Kijk kuolivat ilman elossa olevia lapsia. Nuorempi tytär Anna Charlotta Kijk (1750—1800) avioitui turkulaisen suurliikemiehen ja laivanvarustajan Jacob Bremerin pojan Josef Bremerin (1743–1814) kanssa, joka hankki Teijon omistukseensa 1794.
Katarina Elisabetin veli Mikael Grubb eteni urallaan Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian johtajaksi ja sai kaksi vuotta myöhemmin aatelisarvon af Grubbens -nimellä. Sisarensa kuolinvuonna 1788 hän otti toiseksi vaimokseen Perttelistä kotoisin olleen Sofia Elisabet Waszin. Heidän tyttärensä avioituivat Avellan- ja Hirn-sukuihin.
Klassikko
Klassikko on teos, joka pysyy ajankohtaisena ja tärkeänä vuodesta toiseen eri puolilla maailmaa. Siinä on kaikille ihmisille yhteistä ja tärkeää sanottavaa. Klassikossa käsitellään suuria kysymyksiä siten, että se herättää tunteita ja ajatuksia. Se on myös monitulkintainen, jolloin se antaa eri-ikäisille lukijoille erilaista ajateltavaa. Klassikon asemaan teos ei nouse kovinkaan helposti, vaan siihen voi mennä vuosikymmeniä. Silti teoksen nouseminen klassikoksi voi joskus tapahtua nopeastikin.
Klassikkoteoksessa tiivistyy kulttuurin joitakin olennaisia piirteitä. Se kantaa mukanaan asenteita, arvostuksia ja maailmankatsomuksellisia periaatteita, ja sillä on usein kielellinen vaikutus: ihmiset muistavat sen sisällön niin että voivat siteerata sitä sekä juhlavissa että leikillisissä tarkoituksissa.
Klassikoksi voi nousta myös vaikeasti avautuva, pienen yleisön teos kuten Volter Kilven Alastalon salissa.
Aiheesta muualla
Klasiko Classique क्लासिक ဂန္ထဝင် کلاسک קלאסיק
Kranaatinheitinryhmä
Kranaatinheitinryhmä (HeiR) on joukko sotilaita, joka käyttää kranaatinheitintä. Kranaatinheitintä voi käyttää ryhmää pienempi miehistö, koska kranaatinheitinryhmä on mitoitettu ampumisen lisäksi myös kranaatinheittimen siirtämistä ja ylläpitämistä varten.
Loki (sarjakuvahahmo)
Loki (Loki Laufeyson) on Marvel-kustantamon luoma superroisto, asgardilainen jumala. Hahmo perustuu skandinaavisen mytologian Lokiin. Lokin loivat Stan Lee, Jack Kirby ja Larry Lieber. Loki esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen Venus-lehden numerossa 6 (1949), mutta virallisesti Lokin ensiesiintyminen tapahtui Journey into Mystery Vol. 1 -lehden numerossa 85 (1962). Lehdessä Loki esiteltiin uudelleen ja hänen ilkeiden tekojensa vuoksi Kostajat muodostettiin.
Kranaatinheitinryhmä
Suomessa heitinryhmän vahvuus on yksi aliupseeri ja kuusi miehistön jäsentä. Tehtävät ovat: heittimenjohtaja, suuntaaja, apusuuntaja, lataaja, panostaja, sekä ammusmiehet 1 ja 2, joista toinen toimii myös ajoneuvon kuljettajana. Ryhmän ajoneuvona on yleensä maastokuorma-auto, sodan ajan kokoonpanossa myös esimerkiksi perävaunullinen pyörätraktori.
Loki (sarjakuvahahmo)
Historia
Läpi lapsuutensa Loki vihasi sitä, että asgardilaiset kohtelivat häntä ja Thoria eri tavoin. Asgardilaiset, jotka arvostavat urheutta ja voimaa, pitivät enemmän Thorista Lokin jäädessä vähemmälle huomiolle. Loki kehitti itseään kuitenkin muilla aloilla, enimmäkseen magian saralla. Loki omasikin luonnollisen kyvyn manipuloida voimakkaita maagisia energioita ja toivoi taitojensa avulla nousevansa joskus koko Asgardin voimakkaimmaksi jumalaksi ja tuhoavansa Thorin.
Lokin saavutettua miehuuden hänen taipumuksensa pahantekoon toi hänelle lempinimen "Kujeilijajumala". Loki ei kuitenkaan tehnyt vain harmittomia jekkuja, vaan kuolettavia ja pirullisia tekoja, jotka eivät jääneet kanssaeläjiltä huomaamatta. Lopulta harmiton Kujeilijajumalan titteli väistyi ja tilalle astui osuvampi nimitys "Pahuuden jumala".
Kranaatinheitinryhmä
Kranaatinheittimellä voidaan ampua minuutissa laukauksia jopa 3–4 sekunnin välein, mikä tuottaa erityisesti raskaalle kranaatinheittimelle kaksoislatauksen riskin. Lataaja voi vahingossa ladata kranaatin putkeen jo ennen kuin heittimenjohtaja on ehtinyt laukaista edellisen. Suureen tulinopeuteen pyritään mahdollisimman suuren tulivaikutuksen aikaansaamiseksi maalialueella.
Loki (sarjakuvahahmo)
Historia
Vuosisatojen ajan Loki yritti kumota ottoisänsä Odinin valtaistuimeltaan ja tuhota Thorin. Odin suvaitsi kauan näitä yrityksiä, mutta vangitsi lopulta tottelemattoman ottopoikansa jykevän puun sisälle. Puu päästäisi Lokin vankilastaan vain jos joku vuodattaisi kyyneleen hänen vuokseen. Lopulta Loki sai lehden irtoamaan puusta ja lennätti sen ohikulkeneen Heimdallin silmään. Tämä vuodatti kyyneleen ja Loki vapautui vallanhaluisempana ja julmempana kuin koskaan.
Kranaatinheitinryhmä
Tulijoukkueen kolme heitintä ovat tuliasemassa vierekkäin, yleensä 20-30 metrin päässä toisistaan. Putkilinjan takana on tasoryhmä ja -teltta, josta joukkueenjohtaja johtaa tulitoimintaa, apunaan tasoryhmän laskija ja viestimies.
Loki (sarjakuvahahmo)
Historia
Lokin juonet ovat usein ajaneet myös Maan, eli Midgardin vaaraan. Tällöin hän on kohdannut lukuisia Maata puolustavia supersankareita. Loki on kuitenkin myös epäsuorasti vastuussa Kostajien perustamisesta. Hän nimittäin taioillaan hämäsi Hulkin aiheuttamaan tuhoa, joka taas johti Kostajien perustamiseen.
Huolimatta Lokin vihasta Odinia ja Thoria kohtaan on hän myös useasti auttanut puolustamaan Asgardia erilaisilta uhilta, kuten Surturilta. Luonnollisesti tämäkin johtui itsekkäistä vaikuttimista - Surturin aikomus oli tuhota Asgard, jota Loki oli vannonut vielä hallitsevansa.
Voimat ja varusteet
Lokilla on keskivertoasgardilaisen miehen voimat ja kestävyys. Hän kykenee siis nostamaan noin 30 tonnia. Loki ikääntyy paljon hitaammin kuin ihmiset ja on äärimmäisen pitkäikäinen, muttei kuitenkaan kuolematon. Loki on immuuni kaikille maapallolla tavatuille sairauksille ja infektioille. Hänellä on myös korkea resistanssi fyysisiä vahinkoja vastaan. Loki kykenee kuitenkin nostamaan haavoittumattomuuttaan uskomattomille tasoille magiansa avulla. Balder Uljas esimerkiksi hakkasi hänen päänsä irti miekalla, mutta Loki poimi sen myöhemmin tyynesti asettaen sen takaisin paikoilleen todeten, että noin mainio pila on "Parin päivän jäykän niskan arvoinen".
Suhomlinovin ilmiö
thumb|Venäläinen kenraali [[Vladimir Suhomlinov univormussaan.]]
Loki (sarjakuvahahmo)
Voimat ja varusteet
Lokin suurin voima on kuitenkin hänen kykynsä manipuloida suuria määriä alkuperältään mystisiä energiavirtoja eri tarkoituksiin. Hän kykenee ampumaan voimakkaita energiaiskuja, luomaan voittamattomia suojakenttiä, lisäämään hetkellisesti omia fyysisiä voimiaan ja kestävyyttään, antaa yli-inhimillisiä voimia eläville olennoille, herättämään esineitä henkiin, lentämään suurilla nopeuksilla, teleporttaamaan ulottuvuuksien välillä jne.
Lokilla on ilmeisesti myös jonkinlaisia yliaisteja, jotka muistuttavat psionisia voimia. Loki pystyy esimerkiksi projisoimaan ajatuksiaan suurtenkin matkojen päähän, jopa ulottuvuuksien välisten muurien läpi. Loki ei kuitenkaan kykene lukemaan toisten olentojen ajatuksia tai kontrolloimaan heidän toimiaan mielenhallinnan avulla.
Suhomlinovin ilmiö
Suhomlinovin ilmiö on leikillinen sotahistorian käsite, jonka mukaan koristeellisempia univormuja käyttävä armeija todennäköisesti kärsii tappion. Se on saanut nimensä kenraali Vladimir Suhomlinovista, joka toimi Venäjän sotaministerinä vuosina 1909–1915 ja oli osaltaan mukana viemässä maataan ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1914. Venäjän armeijan valmistautuminen suursotaan oli kuitenkin riittämätöntä, minkä seurauksena oli tappio.
Loki (sarjakuvahahmo)
Voimat ja varusteet
Näiden moninaisten mystisten kykyjen lisäksi Lokia on myös siunattu veitsenterävällä älykkyydellä. Hänen silmitön vihansa Thoria kohtaan, vallanhimonsa ja hänen taipumuksensa eristäytyä muista ihmisistä on kuitenkin usein saattanut hänen huolellisesti laaditut suunnitelmansa epäonnistumiseen.