cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tchirozérine (departementti)
Tchirozérine on departementti Nigerin Agadezin alueella. Se sijaitsee alueen lounaisosassa Aïrvuoristossa, Irhazerin tasangolla ja Tadressin ylängöllä. Departementin pinta-ala on 154 746 neliökilometriä. Asukkaita on 312 700 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Departementin hallinnollinen keskus on Tchirozérinen kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluu Agadezin kaupunki sekä neljä maalaiskuntaa: Aderbissinat, Dabaga, Ingall ja Tabelot.
Paikallisia elinkeinoja ovat keinokasteluun perustuva puutarhaviljely, karjanhoito. Ingallissa tuotetaan myös taateleita. Osa alueesta on täysin asumatonta autiomaata.
The Auk
thumb|250px|The Auk 1/1 The Auk on neljännesvuosittain ilmestyvä American Ornithologists' Unionin virallinen, englanninkielinen lintutieteellinen aikakauslehti.
The Auk perustettiin The Bulletin of the Nuttal Ornithological Clubin seuraajaksi. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi Bostonissa 1884. Päätoimittaja oli Joel Asaph Allen ja toimittajina Elliott Coues, Robert Ridgway, William Brewster ja Montague Chamberlain. Lehti on sen jälkeen ilmestynyt säännöllisesti. Lehti on nimetty siivetönruokin mukaan.
Lehden päätoimittajina ovat toimineet:
Heinrich Danckelmann
Heinrich Danckelmann (2. elokuuta 1887 – 30. lokakuuta 1947) oli Saksan ilmavoimien kenraali toisen maailmansodan aikana.
Hän syntyi Hardenhausenissa Warburgissa 1887. Danckelmann liittyi Saksan armeijaan ennen ensimmäistä maailmansotaa ja vuonna 1907 hänet ylennettiin luutnantiksi.
Toisen maailmansodan aikana hän oli ensin maavoimien kenraali, ja 1. huhtikuuta 1941 hän sai siirron Luftwaffeen. 31. toukokuuta 1945 Danckelmann jätti sotilastehtävänsä ja siirtyi eläkkeelle, mutta hänet vangittiin ja luovutettiin Jugoslaviaan vastaamaan sotarikossyytteisiin 5. elokuuta 1945. Häntä syytettiin muun muassa Belgradin tuhoamisesta pommikoneilla. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Belgradissa 30. lokakuuta 1947.
Monacon Grand Prix 1989
Monacon Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. toukokuuta 1989 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Ayrton Senna.
Kilpailun alusta lähtien Sennan autossa esiintyi teknisiä vikoja. Kilpailua edeltäneen lämmittelyn aikana vara-auton uusi vaihdelaatikko ei pitänyt öljyjä moottorin sisällä, koska vaihdelaatikon sinetit oli asennettu väärin. Teknisen vian lisäksi Sennan kilpailua hankaloitti myös taistelu tallikaveriaan Alain Prostia vastaan, joka helpottui hetkeksi Prostin jäädessä kierroksella ohitettavan Rene Arnoux’n taakse.
Andrea de Cesariksen ja Nelson Piquet’n välisen kaksintaistelun ja siitä aiheutuneen Loewsin neulansilmämutkan kolarin seurauksena Prost joutui odottamaan, kunnes ratavirkailijat olivat selvittäneet tilanteen. Sennalla puolestaan vaihdelaatikon ensimmäinen ja toinen vaihde hajosivat kilpailun puolivälissä, mutta Prostin kisavauhdin vuoksi hän ei ilmoittanut tilanteestaan tallille, vaan ajoi rikkinäisellä autolla maaliin asti.
KV31
KV31 on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa. Hauta on ajoitettu Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaiseksi.
Haudan löysi ja siellä suoritti ensimmäiset kaivaukset Giovanni Battista Belzoni vuonna 1817. Myös Victor Loret on kartoittanut hautaa vuonna 1898. Hauta on täynnä hiekkaa eikä sen sisällöstä ole tietoa.
Likaiset legendat I
Likaiset legendat I on helmikuussa 1983 julkaistu Yön ensimmäinen single. Se on mukana yhtyeen saman vuoden marraskuussa ilmestyneellä debyyttialbumilla Varietee, jolta löytyy myös laulu ”Likaiset legendat II”. Singlen B-puolella on kappale ”Kuljen”, jonka studioversiota ei ole myöhemmin julkaistu muualla kuin vuoden 2006 kokoelma-albumilla Yön valoisa puoli. Liveversio kuullaan levyllä ...ja tapahtui niinä päivinä (1984).
Jussi Hakulisen säveltämä ja sanoittama ”Likaiset legendat I” on Yön tunnetuimpia kappaleita ja myös yksi suomirockin suurimmista klassikoista, joka tunnetaan erityisesti kitarariffistään. Se on soitettu yhtyeen jokaisella keikalla ja Yön laulaja Olli Lindholm esitti kappaleen myös soolokonserteissaan. Vuonna 1993 Yö levytti kappaleesta uuden version albumilleen Kymmenes kevät. Hakulinen teki aluksi levylle kappaletrilogian kolmannen osan ”Likaiset legendat III”, jonka jälkeen myös ensimmäinen päätettiin ottaa mukaan. Olli Lindholm kertoi myöhemmin pitävänsä uutta versiota virheenä.
Taustaa
Yö oli sijoittunut kolmanneksi syksyllä 1982 järjestetyssä Rockin SM-kilpailuiden finaalissa, jonka jälkeen Poko Rekordsin toimitusjohtaja Epe Helenius ilmoitti yhtyeelle haluavansa kuulla heiltä demomateriaalia. Yö äänitti demonauhan Ulvilassa Laser-studiolla ja toimitti sen Heleniukselle, joka valitsi singlenä julkaistavaksi kappaleen Likaiset legendat I. Yhtyeen oma valinta olisi ollut Jussi Hakulisen vanhimpiin sävellyksiin kuuluva Kuljen, joka lopulta päätyi singlen B-puolelle.
Single äänitettiin tammikuussa 1983 Mika Sundqvistin MSL-studiolla Lempäälässä. Nimikappaleen kaksi ensimmäistä versiota eivät kuitenkaan tyydyttäneet Heleniusta, ensimmäiseltä puuttui sen tunnetuksi tehnyt kitarariffi ja toisella kertaa äänitettiin uudelleen Olli Lindholmin lauluosuudet. Levy julkaistiin helmikuussa 1983.
Listamenestys
Likaiset legendat I nousi listoille vasta vajaat puoli vuotta ilmestymisensä jälkeen heinäkuussa 1983. Korkeimmillaan se oli Seura-lehden kokoamalla singlelistalla syyskuussa sijalla 12 ja Suosikin listalla elokuussa sijalla 21. Varsinainen hitti siitä muodostui marraskuussa 1983 julkaistun Varietee-albumin myötä, jota myytiin reilussa kuukaudessa yli 50 000 kappaletta.
Teelaki
Teelaki oli Ison-Britannian hallituksen vuonna 1773 säätämä laki, joka sääteli teen viemisestä Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Se lietsoi Amerikan vallankumoukseen johtanutta kehitystä.
Lukuisille perushyödykkeille tullimaksun asettaneet niin sanotut Townshendin lait oli kumottu vuonna 1770 siirtokunnissa puhjenneiden levottomuuksien seurauksena – lukuun ottamatta teelle asetettua tullimaksua, jonka Englannin parlamentti jätti voimaan valtaoikeuksiensa merkiksi. Sen jälkeen Amerikan siirtokuntalaiset olivat kuitenkin ostaneet teensä pääasiassa hollantilaisilta salakuljettajilta kiertääkseen maksua. Frederick Northin hallitus sääti uuden teelain auttaakseen taloudellisissa vaikeuksissa ollutta Englannin Itä-Intian kauppakomppaniaa, joka toi runsaasti teetä Intiasta ja oli varastoinut sitä Englantiin 17 miljoonan paunan verran. Tea Act -laki antoi kauppakomppanialle käytännössä monopolin teenvientiin Englannista siirtokuntiin, erivapauden vientiveron maksamisesta sekä hyvityksen teetullimaksusta ylijäämäteen osalta. Teetä sai tämän jälkeen kuljettaa Englannista Amerikan siirtokuntiin vain kauppakomppanian aluksilla ja perillä vain sen edustajat saivat myydä sitä.
Laki suosi Itä-Intian kauppakomppaniaa siinä määrin, että se voisi myydä teensä Amerikassa kilpailijoitaan halvemmalla hinnalla teetullin maksamisesta huolimatta. Samalla laki pyrki palauttamaan parlamentille kiistellyn oikeuden asettaa siirtokuntalaisten maksettaviksi suoria veroja. Tämän vuoksi siirtokuntien radikaalit saivat siitä uuden aiheen agitaatioon, vaikka laki itse asiassa alensi tavallisten amerikkalaisten maksamaa teen hintaa. Erityisesti Samuel Adams kannattajineen tarttui teelain epäoikeudenmukaisuuteen. Englannista saapuvista teelähetyksistä tuli näin siirtokunnissa mielivaltaisen verotuksen symboli, ja ne joutuivat hyökkäysten kohteeksi. Kuuluisin tapaus olivat marraskuussa 1773 pidetyt niin sanotut Bostonin teekutsut, joissa teelasti kaadettiin satamassa mereen. Tämän seurauksena parlamentti hyväksyi joukon entistäkin tiukempia säädöksiä, jotka tunnetaan nimellä ”sietämättömät lait”.
Vive la Trance
Vive la Trance on Amon Düül II-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1973. Albumilla yhtyeen musiikki on entistä enemmän pop-vaikutteista ja kappaleet ovat paria poikkeusta lukuun ottamatta lyhyempiä, noin 3-minuuttisia, verrattuna aikaisempien albumeiden pitempiin sävellyksiin.
Gammarock Recordsin remasteroidun CD-version bonuskappaleet (2000)
<OL START=12> <LI>"Lilac Lillies" - 4:55 <LI>"Dancing On Fire" - 5:21 <LI>"Cerberus" - 4:20 </OL>
Repertoire Recordsin remasteroidun CD-version bonuskappale (2002)
<OL START=12> <LI>"Mozambique" (single versio) - 3:58 </OL>
Revisited Recordsin (2007) ja Belle Antiquen (2009) bonuskappaleet
<OL START=12> <LI>"Hands Up Fool" - 6:18 <LI>"Pink Purple" - 7:09 <LI>"Look" - 4:58 <LI>"Bomb" - 4:11 </OL>
Muusikot
sekä:
Linnea
Linnea (tai Linnéa) on naisen etunimi. Sen nimipäivä on 3. elokuuta. Nimi tarkoittaa ruotsiksi vanamoa ja tulee sen tieteellisestä nimestä Linnaea borealis. Kasvi on nimetty luonnontieteilijä Carl von Linnén mukaan.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on nimi Linnea annettu 31 649 naiselle ja alle 25 miehelle.
IETF-kielikoodi
IETF-kielikoodit ovat kielten tunnisteita. Tunnisteessa voidaan yhdistää kieli, kirjoitusjärjestelmä ja alueellisten piirteiden täsmennys.
Esimerkiksi "en" on englannin, "pt-BR" Brasilian portugalin ja "nan-Hant-TW" Taiwanissa puhuttavan min nan -kielen koodi. Kielitunnisteen lisäksi koodissa yhdistyy alueellinen tunnus kuten "en-US" tai "en-CA" yhdysvaltalaisten ja kanadalaisten piirteiden kannalta, sekä mahdollisesti kirjoitusjärjestelmän tunnus kuten "sr-Latn", joka on serbian kieli latinalaisilla aakkosilla.
IETF-kielikoodi yhdistää määrityksiä eri standardeista kuten ISO 639 (kielet), ISO 15924 (kirjoitusjärjestelmät), ISO 3166-1 (alueet) ja UN M.49.
Koodit on määritelty :ssa ja siinä viitatussa :ssa sekä :ssä yhdessä IANA Language Subtag Registryn kanssa.
Kielikoodeja käytetään useissa tietokonealan standardeissa, kuten esimerkiksi IETF:n tietoliikenneprotokollissa kuten HTTP ja W3 Consortiumin standardeissa kuten HTML, XML ja PNG.
Kielikoodiin on myös laajennokset T ja U : T-laajennos kuvaa muunnosta kuten kielikäännöstä ja U sisältää Common Locale Data Repository (CLDR) määrityksiä, jossa on päällekkäisyyksiä ISO/IEC 15897 -standardin kanssa. T ja U laajennoksia ylläpitää Unicode Consortium.
Mongolien salainen historia
Aihe ja tyyli
upright|thumb|vasen|Mongolien salainen historia käsittelee [[Tšingis-kaanin valtaannousua.]] Alkuperäinen teos oli jaettu kymmeneen kappaleeseen ja kahteen jatkokappaleeseen. Osa tutkijoista pitää viimeistä kahta lisäyksinä ja osa kaikkia lukuja yhtenäisenä teoksena. Teos alkaa selittämällä Tšingis-kaanin sukuhistoriasta, jatkuu kertomalla tämän lapsuudesta, kilpailusta Jamuhan kanssa ja riippuvuudesta epäluotettavasta Ong-kaanista. Tarina huipentuu kertomukseen siitä kuinka Ong-kaani petti Tšingiksen vuonna 1203 ja kuinka tämä tästä huolimatta sitten kukisti kaikki vihollisensa. Teoksen ensimmäinen päivätty tapahtuma on Jamuha-kaanin kruunaaminen Tšingiksen vastaisen liittouman johtoon. Ensimmäiset 10-kappaletta päättyvät Tšingiksen viimeisen kilpailijan Teb Tengerin kukistumiseen. Myöhemmin lisätyt kaksi kappaletta kertovat Tšingiksen sotaretkistä Kiinaan ja Lähi-itään, tämän poikien kamppailusta vallanperimyksestä ja Tšingis-kaanin kuolemasta. Lopussa on vielä Ögödein kertomus isänsä urotöistä ja neljästä paheesta. Suurin osa teoksesta on proosaa, mutta siinä on lyhyitä runo-osioita. Teosta pidetään usein eepoksena, mutta se poikkeaa paljolti mongolien muista eepoksista. Salainen historia on kirjoitettu osittain samaan tapaan kuin Shengwu qinzheng lu-kronikka, joka on säilynyt kiinalaisena käännöksenä. Salaisen historian tarkoituksena on ollut samaan tapaan kronikoida historiaa, mutta sitä pidetään kuitenkin tässä suhteessa Shengwua epäluotettavampana.
Teoksen kirjoitus
Salaisen historian alkuperäinen nimi on epäselvä. Teos on otsikoitu nimellä Tšingis-kaanin alkuperä (Mongghol-un ni’ucha tobchiyan), Salainen historia -nimitys liittyy suoraan siihen, miten teokseen suhtauduttiin. Persialainen 1200-luvun loppupuolella elänyt historioitsija Rashid al-Din käytti teoksissaan pieniä osia Salaisesta historiasta. Teosta ei annettu vuonna 1331 Yuan-dynastian aikana tietosanakirjaa koonneille kirjailijoille. Perustelujen mukaan se sisälsi salaisuuksia, joita ei voinut antaa ulkopuolisten kopioitaviksi. Teoksen kirjoitusajankohdasta ei ole yksimielisyyttä. Nykypäiviin säilynyt teksti on alun perin ajoitettu rotan vuoteen, mikä tarkoittaa käytännössä joko vuotta 1228, 1240 tai 1252. Teksti ajoitetaan useimmiten vuoteen 1240, vaikkakin mikäli Ögödein osiota pidetään kiinteänä osana teosta on todennäköisempi vuosi 1252. Salaisen historian alkuperäisen kirjoittajan henkilöllisyyttä ei tiedetä.
Nowy Dwór Królewski
pienoiskuva|Palatsi Nowy Dwór Królewskissa Nowy Dwór Królewski on kylä Papowo Biskupien kunnassa Chełmnon piirikunnassa Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Pohjois-Puolassa. Kylän asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 172 ja sen pinta-ala on 337 hehtaaria. Kylässä sijaitsee noin vuonna 1875 rakennettu palatsi.
Luhtakuirisammal
Luhtakuirisammal (Calliergon cordifolium) on väkäsammalten heimoon kuuluva lehtisammallaji, jota esiintyy Maan pohjoispuoliskolla ja Uudessa-Seelannissa.
Luhtakuirisammal kasvaa alustanmyötäisesti melko kookkaaksi, viidestä kahteentoista senttimetriä pitkäksi. Versot haarautuvat epäsäännöllisesti. Lehdet ovat tyveltä leveät, tasaisesti kapenevat, melko tylppäkärkiset. Itiöpesäkkeitä esiintyy toisinaan, ne kehittyvät varren sivulle.
San José (Almería)
San José on Espanjassa Almerían maakunnassa sijaitseva kylä ja kalasatama. Vuonna 2011 sen asukasluku oli 1 012.
Norsjön kunta
Norsjön kunta on Västerbottenin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Västerbotteniin. Kunnan keskustaajama on Norsjö.
Kunnan maapinta-ala on 1 739,15 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 3 971 henkeä (31.12.2021).
Kunta sijaitsee 80 kilometrin päässä Skellefteåsta luoteeseen.
Nähtävyyksiä kunnassa ovat rakennusmuseot ja taidemuseo. Palveluja kunta tarjoaa esimerkiksi kirjaston, erilaisia urheiluhalleja, vanhustenhoitoa, musiikkikoulun ja tavallista peruskoulutusta lapsille ja nuorille lukiotasolle asti.
Vuonna 2007 kunnassa oli 9,19 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 0,5 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Norsjön pitäjä erotettiin vuonna 1834 Skellefteån pitäjästä. Pitäjästä perustettiin Norsjön maalaiskunta vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan. Kuntaan perustettiin kaksi taajaväkistä yhdyskuntaa: Norsjö vuonna 1935 ja Bastuträsk vuonna 1936. Vuoden 1952 kuntauudistus ei aiheuttanut muutoksia kunnan rajoihin, mutta taajaväkiset yhdyskunnat lakkautettiin. Vuonna 1971 maalaiskunta muutettiin Norsjön kunnaksi. Vuonna 1974 Norsjöhön liitettiin Malån kunta. Vuonna 1983 Malån kunta perustettiin kuitenkin uudelleen entisine rajoineen.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 49 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 1,8 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 51 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 167 692 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 71 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 2 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 56,8 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 1 861 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Muita paikkakuntia
Böle, Finnäs, Finnliden, Fromheden, Gissträsk, Granliden, Kusfors, Kvammarn, Kvavisträsk, Lidträsk, Lillholmträsk, Mensträsk, Östra Högkulla, Petiknäs, Raggsjö, Risberg, Rålund, Rörträsk, Tallheden
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Norsjön kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien. Malån kunta sisältyy Norsjön tuloksiin vuosina 1973–1979.
Piirit
Vuodesta 2016 alkaen kunnassa on yksi piiri, Norsjön piiri.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Martti Seilo
Martti Anselm Seilo (18. heinäkuuta 1903 Viipuri – 26. helmikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja, joka tunnettiin monista sivurooleista, mm. Pekka Puupää -elokuvista. Kaljupäinen Seilo näytteli usein vahvat silmälasit päässä psykiatria, erilaisten lähetystöjen jäseniä tai degeneroituneita aatelismiehiä. Ainoa suurempi rooli oli elokuvaohjaaja Kulps elokuvassa Kummituskievari (1954). Hänet palkittiin vuonna 1953 Pro Finlandia -mitalilla.
Martti Seilo aloitti uransa näyttelijänä Viipurissa ja Tampereella sekä 1930-luvulta alkaen Suomen Kansallisoopperassa, kuuluen sen kantaviin voimiin. Laulajataustastaan huolimatta Martti Seilo ei elokuvarooleissa juurikaan laulanut. Poikkeuksia ovat elokuvassa "Onni pyörii" oleva parodinen kohtaus, jossa Seilo esittää paisutellen kaikkine oopperalaulajan maneereineen pätkän humppaa "Väliaikainen" sekä elokuvan Pekka Puupää kesälaitumilla humalainen duettokohtaus Erkki Uotilan kanssa. Hänen ääntään ei ole tallennettu myöskään äänilevylle. Seilo alkoi kaljuuntua jo 20 vuoden ikäisenä.
Kalvaskuirisammal
Kalvaskuirisammal (Straminergon stramineum) on väkäsammalten heimoon kuuluva lehtisammallaji, jota esiintyy Maan pohjoispuoliskolla ja Australiassa. Se on ainoa laji Straminergon-suvussa.
Kalvaskuirisammalen verso on hyvin ohut ja usein vähähaarainen. Lehdet kasvavat tiiviin varrenmyötäisesti. Varsilehdet ovat leveän soikean kielimäisiä ja kuperia, haaralehdet pienempiä ja kapeampia. Lehden keskisuoni ulottuu puoleen väliin.
Saksan sodanjohto
Saksan sodanjohto voi tarkoittaa seuraavia:
Yykeänmuotka
Yykeänmuotka (myös Muotka,, ) on taajama ja Tromssan läänin Yykeän kunnan hallinnollinen keskus. Yykeänmuotkan väkiluku on 810 asukasta (01.01.2011), ja se sijaitsee Yykeänvuonon länsipuolella.
Perlisin lippu
Perlisin lippu on Malesian Perlisin osavaltion tunnus. Lippu koostuu keltaisesta ja sinisestä puoliskosta, joista keltainen kuvaa osavaltion hallitsijaa, Perlisin radžaa ja sininen kuvaa kansaa.
Tyrvännön vaakuna
thumb|150px|Tyrvännön vaakuna (1960–1970) Tyrvännön vaakuna oli Tyrvännön kunnan tunnus. Vaakuna viittaa kunnan järvien rikkaisiin kalavesiin ja ruusu puutarhanhoitoon. Tyrvännön Lepaalla on toiminut Lepaan puutarhaoppilaitos vuodesta 1910.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä kaksi kultavaruksista hopeakuhaa pystyssä, selätysten, niiden välissä lakioittain hopearuusu.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Tyrvännön kunnanvaltuusto hyväksyi sen 21. tammikuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. maaliskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1971, kun Tyrväntö yhdistyi Hattulan kuntaan.
Jhelum
Jhelum tai Jehlum on joki Punjabin alueella, joka ulottuu Intian ja Pakistanin alueelle. Se on yksi Induksen sivujoista. Joen pituus on noin 725 kilometriä. Joen alkupää on Intiassa Jammun ja Kashmirin osavaltiossa, mistä se virtaa Pakistaniin.
Antiikin kreikkalaiset kutsuivat jokea nimellä Hydaspes.
Joen virtaama on paljon pienempi talvella kuin kesällä, jolloin sitä kasvattavat sekä monsuunisateet (kesäkuusta syyskuuhun) että alkukesästä Himalajalta sulavat lumet.
Rote Flora
thumb|right|250px|Rote Flora vuonna 2017 Rote Flora on Hampurissa sijaitseva autonominen sosiaalikeskus, joka toimii entisen teatterin tiloissa. Rakennus vallattiin vuonna 1989. Rote Florassa järjestetään muun muassa konsertteja, taidenäyttelyitä ja muita kulttuuritapahtumia. Se toimii myös erilaisten kansalaisliikkeiden tukikohtana. Rote Flora nousi viimeksi julkisuuteen joulukuussa 2013, sen sulkemista vastustavien mielenosoitusten yhteydessä.
Joulukuun 2013 mielenosoitukset
Syksyllä 2013 rakennuksen omistaja vahvisti Rote Floran paikalle rakennettavan yksityisen kulttuuri- ja konserttitalon rakennussuunnitelmat ja ilmoitti sen nykyisten käyttäjien häätämisestä jouluun mennessä. Rote Floran häätöä vastusti talossa toimivien aktivistien lisäksi myös Altonan kaupunginosaneuvosto, jonka mukaan sen pitäisi pysyä paikallisten toimijoiden hallussa. Rakennuksen omistaja antoi Rote Floran tyhjentämiselle takarajaksi 20. joulukuuta 2013.
Ajankohtaa seuranneena päivänä järjestettiin suuri mielenosoitus, johon saapui yli 7 000 Rote Floran häätöä vastustanutta osallistujaa. Mielenosoittajien ja poliisin välille syntyi väkivaltaisia yhteenottoja, jossa loukkaantui yli sata poliisia ja kymmeniä mielenosoittajia. Yhteensä 19 Rote Floraa puolustanutta aktivistia pidätettiin. Mielenosoitusten jälkeen Rote Flora jatkoi yhä toimintaansa.
Tammikuun alussa 2014 Hampurin kaupunki ilmoitti olevansa halukas ostamaan kiinteistön takaisin 1,1 miljoonan euron hintaan, mutta summa ei kelvannut omistajalle, joka vaati viittä miljoonaa euroa. Myöhemmin Altonan kaupunginosaneuvosto teki päätöksen, joka turvaa Rote Floran aseman autonomisena kulttuurikeskuksena.
Vilho Malinen
Vilho Malinen (s. 1891 Viipuri ) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Kalle Eskola
Kosti Kalervo (Kalle) Eskola (21. toukokuuta 1912 Turku – 1998) oli suomalainen taidemaalari. Hänen teoksiaan oli ensimmäisiä kertoja julkisesti esillä Viipurin taiteilijaseuran 6. vuosinäyttelyssä Viipurissa vuonna 1935.
Eskola kuului suurelta osin Otto Mäkilän ympärille syntyneeseen turkulaisten modernistien taiteilijaryhmään, joka sai nimen Ryhmä 9. Eskola teki ryhmään myös pian liittyneen taidemaalari Kauko Lehtisen kanssa useita opintomatkoja ulkomaille, muun muassa vuonna 1949 kahden kuukauden matkan Pohjoismaihin sekä vuonna 1954 kolme kuukautta kestäneen matkan Italiaan, Sveitsiin, Ranskaan, Belgiaan ja Hollantiin. Eskola oli taiteilijana tunnettu erityisesti hyvästä värisilmästään ja muodontajustaan.
Eskolalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1968.
Vanamo
Vanamo (Linnaea borealis) on pieni, ainavihanta varpu. Se on vanamoiden (Linnaea) suvun ainoa laji. Aikaisemmin vanamo luokiteltiin kuuluvan kuusamakasveihin (Caprifoliaceae). Vanamo oli Carl von Linnén lempikasvi, joten hän antoi kasvin suvuksi omasta sukunimestään muokatun nimen. Lajinimi borealis merkitsee pohjoista.
Ulkonäkö ja koko
Rentokasvuinen vanamo kasvaa 0,5–1 metriä pitkäksi, joskus jopa pidemmäksi. Vanamon ohut varsi suikertaa usein sammalen pinnalla. Lehdet ovat pyöreähköt ja kasvavat kaksittain, ne talvehtivat kaksi vuotta ja kuolevat kolmantena. Hentoinen kukkavarsi nousee noin viiden sentin korkeuteen, ja siinä on kaksi vaaleanpunertavaa kellomaista kukkaa, jotka tuoksuvat varsinkin yöaikaan. Vanamo kukkii kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys
Vanamo kasvaa kylmässä ilmastossa ja sitä löydetään Pohjois-Amerikan pohjoisosista, Pohjois-Aasiasta ja Pohjois-Euroopasta. Se on yleinen koko Suomessa.
Elinympäristö
Vanamo on runsaimmillaan satavuotiaassa metsässä. Se viihtyy erityisesti mustikkatyyppiin kuuluvissa kuivissa ja tuoreissa kangasmetsissä. Sitä tapaa myös hakkuilta ja tienvarsilta. 1900-luvun puolivälissä vanamo kuului Suomen kahdenkymmenen yleisimmän kasvin joukkoon, mutta lajin määrä on 2000-luvun alkuun mennessä pudonnut puoleen. Tämä johtuu vanhojen metsien vähenemisestä.
Käyttö
Vanamo on vanha rohdoskasvi, jota on käytetty esimerkiksi Venäjällä hermosto- ja selkävaivoihin. Vanamoista tehdyn uutteen on uskottu myös auttavan rakkausasioissa. Kaunis, hento ulkonäkö ja kukan hyvä tuoksu on tuonut vanamon myös kaunokirjallisuuteen. Esimerkiksi runoilija Eino Leino kirjoittaa vanamosta runossaan Nocturne. Teeksi keitettynä tai maitoon survottuna vanamon sanotaan tehonneen ripuliin.
Rauni (nimi)
Rauni on suomalainen naisen ja varsinkin aikaisemmin myös miehen etunimi sekä sukunimi. Nimi johtuu mahdollisesti skandinaavisesta sanasta raun, nykyruotsiksi rönn, joka tarkoittaa pihlajaa. Mikael Agricolan mukaan Rauni oli yksi muinaisten karjalaisten palvomista jumalista. Toisaalta Rauni saattaa olla muunnos skandinaavisista Ragn- alkuisista nimistä kuten Ragna tai Ragnhild.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 6426 Rauni-nimistä naista ja noin 1080 Rauni-nimistä miestä. Heistä suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Rauni oli aikoinaan sukupuolineutraali nimi, mutta alkoi sittemmin vakiintua naisennimeksi ja miehennimenä syrjäytyä, kun vastaavaksi miehennimeksi vakiintui Rauno. Raunin nimipäivä on 15. heinäkuuta.
The Tea Party
The Tea Party oli kanadalainen rockyhtye, joka sai musiikkiinsa vaikutteita bluesista, progressiivisesta rockista, Intiasta ja Keski-Euroopasta. Vuosien 1990–2005 välisenä aikana bändi julkaisi kahdeksan levyä. Levyjä myytiin 1,6 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti ja vuonna 1999 yhtyeen single Heaven Coming Down oli listaykkönen Kanadassa.
Bändin jäsenten yhteistyö päättyi vuonna 2005 mielipide-eroavuuksien takia.
Alkutaipale (1990–1995)
The Tea Partyn perustivat vuonna 1990 Jeff Martin, Stuart Chatwood ja Jeff Burrows. Kukin heistä oli soittanut teini-ikäisenä lukemattomissa eri yhtyeissä.
Bändin samanniminen debyyttialbumi ilmestyi vuonna 1991. Albumi sisälsi musiikillisia vaikutteita psykedeelisestä rockista ja bluesista ja sen oli tuottanut Martin; Martin tuotti jokaisen levyn, bändin saaden näin mahdollisuuden kontrolloida musiikkiaan täysin. 1993 The Tea Party allekirjoitti levytyssopimuksen EMI Music Canadan kanssa ja julkaisi albumin Splendor Solis. Vuonna 1994 levy julkaistiin Australiassa Save Me -singlen kanssa tehden bändistä tunnetun. Bändi saavutti lisää suosiota Triple J -nimisen radioaseman kautta saaden tämän avulla ensimmäisen kiertueensa Save Me -singlen ollessa jokaisen keikan settilistalla.
Menestys (1995–2000)
Palattuaan menestyneiltä Kanadan, Euroopan ja Australian kiertueiltaan, bändi julkaisi vuonna 1996 levyn Alhambra, laajennetun CD:n, joka sisältää akustisia versioita yhtyeen aikaisemmalta The Edges of Twilight -levyltä. Levy poiki bändille pienimuotoisen kiertueen Kanadassa nimeltä "Alhambra Acoustic and Eclectic".
Transmission julkaistiin 1997. Levy on kokoelma aggressiivisia kappaleita, jotka ovat saivat vaikutteita muutoksista bändissä; yhtye oli sitä mieltä, että he eivät saaneet tarpeeksi tukea levy-yhtiöltään.
Seuraava levy Triptych ilmestyi 1999 ja sen ensimmäinen single Heaven Coming Down nousi ykköseksi Kanadan radiossa. Yhtyeen musiikki otti enemmän orkesterimaisen soundin. Bändin ainut live-albumi Live at the Enmore Theatre julkaistiin Triple J -radioaseman kautta.
Myöhemmät vuodet (2000–2005)
Bändi julkaisi vuonna 2000 singlekokoelman nimeltä Tangents: The Tea Party Collection ja 2001 DVD:n nimeltä Illuminations, joka on kokoelma yhtyeen musiikkivideoita. Myöhemmin samana vuonna The Interzone Mantras julkaistiin.
Seven Circles, yhtyeen viimeinen levy näki päivänvalon vuonna 2004.
Lokakuussa 2005 yhtye hajosi mielipide-erojen takia Martinin yhtäkkiä ilmoittaessa ryhtyvänsä soolouralle. Jälkeenpäin Chatwood kertoi bändin nettisivuilla "Jeff Burrows ja minä olemme todella pahoillamme kuinka tämä asia käsiteltiin. Jeff Burrows ja minä olimme varmoja, että bändi pitää vain pitkän tauon".
Tauko (2006–)
Martin muutti Irlantiin ja äänitti ensimmäisen sooloalbuminsa Exile and the Kingdom, joka julkaistiin Kanadassa ja Australiassa vuonna 2006. Martin on keikkaillut Euroopassa, Kanadassa ja Australiassa ja hän on myös julkaissut kaksi live-albumia Live in Brisbane 2006 ja Live in Dublin.
Nikolai Andrjuštšenko
Nikolai Andrjuštšenko (s. 24. helmikuuta 1931) on Neuvostoliittoa edustanut entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä.
Andrjuštšenko osallistui olympialaisiin kerran, Helsingissä 1952. Hän oli tuolloin karsinnan 22. eli neljänneksi heikoin tuloksen saanut tuloksellaan 674 cm. Andrjuštšenko oli hypännyt ennätyksensä 733 cm vuotta aikaisemmin.
Serial Experiments Lain
Serial Experiments Lain on Ryutaro Nakamuran ohjaama animesarja, jonka alkuperäisen hahmosuunnittelun on tehnyt Yoshitoshi ABe, käsikirjoittanut Chiaki J. Konaka. Se oli esityksessä TV Tokyolla heinäkuusta syyskuuhun 1998. Pioneer LDC julkaisi samannimisen PlayStation-pelin marraskuussa 1998.
Future Film on julkaissut sarjan Suomessa kolmen DVD:n julkaisuna. PlayStation-peliä ei ole koskaan julkaistu Japanin ulkopuolella. Pelillä ei ole teemaa sekä päähenkilöä lukuun ottamatta juuri mitään yhteistä sarjan kanssa.
Sarjassa on havaittavissa vaikutteita filosofian, tietokonehistorian, kyberpunk-kirjallisuuden ja salaliittoteorian tyyppisistä aiheista, ja se on huomioitu useilla tutkimuksellisilla artikkeleilla. Länsimaalaiset arvostelijat ovat kuvailleet sarjaa usein "oudoksi" ja epätyypilliseksi ja se on yleisesti saanut positiivisen vastaanoton. Sarjaa on pidetty yhtenä genrensä merkittävimmistä animesarjoista. Tuottaja Yasuyuki Ueda on kertonut pettyneensä olettaessaan, että japanilaiset ja länsimaalaiset arvostelijat tulkitsisivat sarjaa eri tavoin, mutta eri maissa sarja saikin samankaltaisia arvosteluja.
Flavor Flav
Flavor Flav, oikealta nimeltään William Jonathan Drayton Jr., (s. 16. maaliskuuta 1959 Long Island, New York) on yhdysvaltalainen rap- ja tv-tähti. Flavor Flav on tullut tunnetuksi hip hop-yhtye Public Enemyn jäsenenä. Vuonna 2004 Flavor Flavilla oli televisiosarja nimeltään The Surreal Life. Vuonna 2005 Flavor Flav teki TV-sarjan Strange Love ja vuonna 2006 sarjan Vaimomatskua.
Siiri Nordin
Siiri Aurora Nordin (s. 15. lokakuuta 1980 Helsinki) on suomalainen rock- ja popmuusikko. Nordin oli popyhtye Killerin laulaja yhtyeen aktiiviaikana 2001–2003. Siiri Nordin on julkaissut englanninkielisen albumin Me Too (2006) ja suomenkieliset albumit Lyö tahtia (2008) ja Paremmin kuin kukaan (2011).
Sooloura
Nordin nousi julkisuuteen Killer-yhtyeen laulajana. Killerin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Naughty Boy”, ”Liar” ja ”All I Want”. Yhtye jäi määrittelemättömän pituiselle tauolle vuonna 2005.
Nordinin vuonna 2003 Helmiä ja sikoja -elokuvaa varten levyttämä ”Sydämeni osuman sai” (jousisovitus Henrik Perelló),(käännösversio laulusta ”Something's Gotten Hold of My Heart”) sai runsaasti radiosoittoa. Toukokuussa 2006 Nordin julkaisi ensimmäisen soololevynsä Me Too. Albumi ei kuitenkaan menestynyt kaupallisesti. Maaliskuussa 2008 ilmestyi Nordinin ensimmäinen suomenkielinen albumi Lyö tahtia. Sen ensimmäinen single ”Viimeinen palanen” sai ensisoittonsa radiossa marraskuussa 2007. Toukokuussa 2011 ilmestyi uusi albumi Paremmin kuin kukaan, jonka ensimmäinen single ”Lusitaan”. nousi keväällä 2011 muun muassa Radio Novan soitetuimpien kappaleiden joukkoon.
Syksyllä 2011 Nordinin ääntä kuultiin MTV3-kanavalla esitetyn Klikkaa mua -sarjan tunnuskappaleella Huomenna on paremmin.
Perhe ja muu julkisuus
Siiri Nordinin vanhemmat ovat kuvanveistäjä Antti Nordin ja lavastaja Metti Nordin. Hänen veljensä Reino Nordin on näyttelijä ja muusikko. Hänen velipuolensa Boris Nordin-Oroza on esiintynyt hänen kanssaan. Taiteilija Outi Heiskanen oli Siiri Nordinin isoäiti. Syksyllä 2004 Nordin rekisteröi puolisonsa Mirjan kanssa parisuhteensa. Suhde kuitenkin päättyi vuonna 2007. Siiri Nordin on nähty myös Linnan juhlissa, sillä vuonna 2001 hän pääsi Linnaan The Rasmuksen Lauri Ylösen seuralaisena.
Nordin on opiskellut puuveneen rakennusta ja on innokas purjehtija. Hän on työskennellyt myös taksinkuljettajana. Siiri Nordin osallistui syksyllä 2011 Tanssii tähtien kanssa -ohjelman 6. tuotantokaudelle. Nordin putosi kisasta parinsa Jani Rasimuksen kanssa kisan 4. pudotuksessa.
Nordin näytteli nuorempana muun muassa Ryhmäteatterin viihdesarjassa Tabu ja teki lapsiroolin vuonna 1988 kuvatussa Mika Kaurismäen elokuvassa Cha Cha Cha.
Nordin muutti vuonna 2017 asumaan Helsingistä Salon Perniön Matildan kylään.
Petšoran piiri
thumb|200px|Petšoran piiri Komin tasavallan kartalla. Petšoran piiri on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 28 900 neliökilometriä. Asukkaita on 62 000 henkeä (vuonna 2009).
Piiri sijaitsee Komin tasavallan koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Usinskiin, idässä Intaan, kaakossa Hanti-Mansian autonomiseen piirikuntaan sekä etelässä Vuktylin, lounaassa Sosnogorskin ja lännessä Ižman piireihin. Piirin läpi virtaa Petšora-joki. Itäpuolella kohoavat Ural-vuoret.
Hallinnollinen keskus on Petšoran kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluvat Izjajun, Kožvan ja Putejetsin kaupunkimaiset taajamat sekä 11 maalaiskuntaa: Berjozovka, Kadžerom, Kedrovyi Šor, Kosju, Krasnyi Jag, Ozjornyi, Priuralskoje, Sokolovo, Synja, Tšikšino ja Zelenoborsk.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 68,9 % venäläisiä, 15,4 % komeja, 7,6 % ukrainalaisia, 1,9 % valkovenäläisiä ja 1,0 % tataareja.
Piiri on perustettu vuonna 1941 nimellä Kožvan piiri. Sen keskuksena toimi aluksi Ust-Kožvan kylä, mutta jo samana vuonna piirihallinto siirrettiin Kanin Nosiin (osa nykyistä Petšoran kaupunkia). Vuonna 1944 alueelle perustettiin Intan taajama, josta myöhemmin tuli samannimisen piirin keskus. Vuonna 1959 Kožvan ja Ust-Usan piirit yhdistettiin Petšoran piiriksi. Vuonna 1975 osia siitä erotettiin erillisiksi Usinskin ja Vuktylin piireiksi.
Petšora on tärkeä liikenteen ja energiantuotannon keskus. Piirin talous perustuu öljyn tuotantoon.
Tommi Rinne
Tommi Jalmari Rinne (21. tammikuuta 1925 Oulu – 10. kesäkuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Teatteriura
Tommi Rinne oli kuuluisan Rinteen näyttelijäsuvun vesa. Isä, Jalmari Rinne, oli Kansallisteatterin pitkäaikaisia vakionäyttelijöitä ja näyttelijä Joel Rinteen veli. Äiti, Anni Aitto, oli myös pitkän uran teatterissa tehnyt näyttelijä. Tommi Rinteen näyttelijänura alkoi teatterikoulun jälkeen 1947 näyttelijäkiinnityksellä Porin Teatteriin, josta 1949 tie jatkui Hämeenlinnan Työväenteatteriin ja edelleen 1950 Lahden kaupunginteatteriin. Vuonna 1951 Rinne sai paikan apulaisjohtajana Joensuun kaupunginteatterissa, tosin pesti jäi vain yhden näytäntökauden mittaiseksi, sillä hän siirtyi Helsinkiin Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin.
Elokuvat
1950-luvun alkuun osuivat myös ensimmäiset elokuvaroolit (tosin joitakin avustajan rooleja oli jo takana muutaman vuoden ajalta) – aluksi pieniä sivuosia muun muassa elokuvissa Me tulemme taas ja Sillankorvan emäntä. Ensimmäinen iso rooli 1955 Pekka ja Pätkä -elokuvassa Kiinni on ja pysyy eli Pekan ja Pätkän uusia seikkailuja, jota Rinne itse muisteli Peter von Baghin haastattelussa: "Minulle soitettiin, että tulenko, olisi yksi pieni rooli Pekassa ja Pätkässä? Sanoin, että totta kai tulen. No, mene tuonne ja hae poliisin vehkeet sieltä. Sitä sitten kuvattiin päivä Pekan ja Pätkän kanssa porsliinikaupassa ja porsliinia meni rikki. (Kuvausten jälkeen) sitten sanoin, että mihinkäs nämä vaatteet panen? Ei pidä vaan ne vaatteet. Pistä tonne naulaan. Onkos tässä vielä jokin toinen kohtaus? On, on. Käsikirjoitus valmistuu huomenna. Se oli se sankari. Olin päivän tai kaksi tehnyt elokuvaa tietämättä, että minä olin (elokuvan) sankari." Kaikkiaan Rinne esiintyi kuudessa Puupää-filmissä.
Tarkaksen luottomies
Elokuvarooleja seurasi tiuhaan tahtiin seuraavien parin vuoden aikana, mutta seuraava iso elokuvarooli oli vasta 1958 Aarne Tarkaksen sotilasfarssissa Sotapojan heilat. Rooli oli Rinteen ensimmäinen todellinen komediarooli. Tarkas mieltyi Rinteen näyttelijäntyöhön niin, että tästä tuli seuraaviksi vuosiksi Tarkaksen vakituinen "hauska mies". Vuonna 1959 Tarkaksen ohjauksessa syntyivät muun muassa komediat Ei ruumiita makuuhuoneeseen ja Vatsa sisään, rinta ulos sekä vuonna 1960 Opettajatar seikkailee. Myös mainitsemisen arvoinen on Rinteen iskelmälaulajaparodia Tarkaksen elokuvassa Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut. Seuraavana vuonna Tarkaksen kanssa syntyivät elokuvat Minkkiturkki ja Oksat pois.... Ainoa Tarkas-komedia vuodelta 1962 oli Älä nuolase..., jossa Rinne ja Leo Jokela esittävät amerikkalaisiksi miljonääreiksi tekeytyneitä bensa-asemamiehiä, jotka yrittävät rikkaisiin naimisiin.
Vuonna 1963 aloitetun näyttelijälakon takia elokuvien teko lopetettiin Suomessa pariksi vuodeksi lähes tyystin. Rinne päätti ryhtyä elokuvatuottajaksi ja teki kesällä 1963 näyttelijäliittoon kuulumattomien näyttelijöiden kanssa elokuvan Villin Pohjolan salattu laakso, jossa Tarkas vielä kerran toimi ohjaajana. Elokuva ei kuitenkaan vetänyt yleisöä, vaan tuotti melkoisen tappion, ja siihen päättyi samalla Rinteen elokuvatuottajan ura. Tämän jälkeen Rinnettä ei juuri elokuvissa nähtykään.
Teatterinjohtajana
Vuonna 1964 Rinne sai kiinnityksen Intimiteatteriin ja toimi teatterin johtajana vuosina 1969–1975. Rinteen ohjaustöitä olivat muun muassa Viisi vekkulia, Viktorian husaarit, Lily Piper yllättää, Tasapeli ja Tyttö sopassa. Intimiteatterin jälkeen seurasi televisio- ja radiotyötä ja vuodesta 1983 näyttelijäkiinnitys Kansallisteatteriin. Vuonna 1983 Rinne näytteli sivuosassa Spede Pasasen elokuvassa Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin ja kymmenen vuotta myöhemmin elokuvassa Uuno Turhapuron poika. Vuonna 1993 Rinne jäi eläkkeelle Kansallisteatterista. 1990-luvulla hän näytteli vielä televisiosarjoissa Tapulikylä, Ihmeidentekijät ja Isänmaan toivot.
Yksityiselämä
Rinne oli aviossa kolmasti. Ensimmäinen puoliso oli näyttelijä Aili Montonen-Rinne. Vuonna 1948 alkanut liitto päättyi eroon 1964 ja siitä syntyi neljä lasta: ilmaisutaidon opettaja Eeva Rinne (1949), kaksoset musiikinopettaja Mervi Rinne (1952) ja tanssija, koreografi Tarja Rinne (1952) sekä poliisitarkastaja Matti Rinne (1956). Esikoinen Eeva Rinne kuoli 2004.
Rinteen toinen puoliso oli Arja Rinne (o.s. Laine); liitosta syntyi kaksi lasta: Tuomas (1965) ja laulaja Annimaria Rinne (1973). Liitto alkoi 1964 ja päättyi eroon 1978. Rinteen kolmas puoliso oli Leena Rinne (o.s. Kaittovuori); vuonna 1981 alkanut liitto kesti Tommi Rinteen kuolemaan asti. Siitä syntyivät Mari-Johanna (1989) ja Laura-Elina (1991).
Tommi Rinne kuoli vakavaan sairauteen 74-vuotiaana kesäkuussa 1999. Rinne on haudattu Espoon kirkon hautausmaalle.
Ein Sommernachtstraum
Ein Sommernachtstraum (suom. Kesäyön unelma) on Carl Orffin säveltämä näyttämöteos.
Orff alkoi sävelsi Ein Sommernachtstraumin vuonna 1939, mutta teos sai ensiesityksensä vasta 1952. Sen lopullinen versio kuitenkin valmistui vasta vuonna 1962. Teoksen sävellystyö oli kuitenkin alkanut jo vuonna 1917. Ein Sommernachtstraum on yksi Orffin "unohdetuista oopperoista".
Yhdyskuntajäte
Yhdyskuntajätteiden sijoittamista kaatopaikoille on vähennetty voimakkaasti viime vuosina vallinneen suuntauksen mukaan. Vuonna 2017 enää noin prosentti yhdyskuntajätteestä sijoitettiin kaatopaikoille. Tilalle on tullut jätteiden hyödyntäminen: aiemmin kaatopaikalle sijoitetun jätteen hyödyntämisestä kilpailevat sekä energiantuotanto että materiaalina hyödyntäminen. Yhdyskuntajätteen energiana hyödyntäminen on ollut viime vuosina vallitsevin hyödyntämistapa.
Theo Morell
thumb|340px|Theo Morell kuvassa neljäs oikealta (toisessa rivissä). Theodor ”Theo” Gilbert Morell (22. heinäkuuta 1886, Traysa, Hessen, Saksan keisarikunta – 26. toukokuuta 1948, Tegernsee, Baijeri, Miehitetty Saksa) oli Adolf Hitlerin henkilökohtainen lääkäri.
Morell opiskeli lääketiedettä Gießenissä, Heidelbergissä ja Pariisissa. Aluksi hän toimi apulaislääkärinä muun muassa Münchenissä ja pian lääkärinä linjalaivoilla. Vuonna 1915 hän toimi kirurgina sotasairaaloissa ja rintamilla, vaikka ei ollut kirurgiksi pätevöitynyt. Samoin sodan jälkeen hän oli Berliinissä elektroterapian ja urologian erikoislääkärinä ilman erikoiskoulutusta.
1930-luvun puoliväliin tultaessa Morell oli saanut mainetta lääkärinä, joka hoiti julkisuuden henkilöitä. Hän oli myös liittynyt kansallissosialistiseen puolueeseen 1933 vallanvaihdokseen jälkeen. Hitlerille Morellia suositteli Hitlerin ystävä valokuvaaja Heinrich Hoffman 1936. Morell saavutti Hitlerin luottamuksen nopeasti ja Hitler piti häntä henkilääkärinään loppuun asti. Morell oli yksi Führerbunkerin asukkaista natsi-Saksan viimeisinä päivänä.
Theo Morellin lääkärintaidot on usein kyseenalaistettu ja hänen määräämänsä lääkityksen katsotaan olleen osasyy Hitlerin terveyden luhistumiseen toisen maailmansodan aikana.
Let It Be
Let It Be on The Beatlesin kahdestoista ja viimeinen albumi, joka julkaistiin 8. toukokuuta 1970. Suurin osa albumista äänitettiin jo ennen yhtyeen edellistä levyä Abbey Road, mutta koska yhtyeen jäsenet olivat silloin tyytymättömiä siihen, se jäi toistaiseksi hyllylle. Abbey Roadin jälkeen tuottaja Phil Spector ”uudelleentuotti” levyn ja siitä tuli The Beatlesin viimeinen julkaisu.
Taustaa
Albumin nimen piti alun perin olla Get Back (vuonna 1969), mutta nauhoitukset hyllytettiin yli vuodeksi ja julkaistiin yhtyeen hajoamisen jälkeen keväällä 1970 nimellä Let It Be. Vuoden 1970 alkupuolella Let It Be -sessioiden nauhat annettiin yhdysvaltalaiselle tuottajalle Phil Spectorille Paul McCartneyn vastahakoisen suostumisen jälkeen. Phil Spector viimeisteli albumin ja lisäsi siihen orkesterin ja kuoron säestystä. McCartney ei ollut tästä mielissään, varsinkaan kappaleensa ”The Long and Winding Road” kohdalla, jonka hän oli tarkoittanut yksinkertaiseksi pianoballadiksi. John Lennon puolusti Spectoria 1970 Jann Wennerille antamassaan haastattelussa, joka julkaistiin kirjana ja suomeksi 1973 nimellä Lennon muistelee:
Musiikki
Albumin nimikappale ”Let It Be” on Paul McCartneyn säveltämä ja kertoo unesta, jossa hän näki kuolleen äitinsä ilmestyvän ja lohduttavan häntä myrskyisinä hetkinä, jolloin The Beatles oli hajoamassa.
”The Long And Winding Road” on myös Paul McCartneyn kirjoittama laulu. Se kertoo hänen ”elämän matkastaan” karkeasti ajateltuna. Alun perin McCartney oli tarkoittanut laulun hienoeleiseksi pianoballadiksi, mutta Spector lisäsi sen taustalle mahtipontisen orkesterisäestyksen, joka ei ollut McCartneyn mieleen. Tästä huolimatta kappale päätyi levylle sellaisena. McCartneyn esittäessä kappaletta konserteissaan sen sovitus on muistuttanut kuitenkin huomattavasti Spectorin tuottamaa versiota.
”Across the Universe” on John Lennonin kirjoittama laulu. Se julkaistiin ensimmäisen kerran hyväntekeväisyyssinglenä vuoden 1969 joulukuussa. Let It Be -albumilla se ilmestyi uudelleentuotettuna. Omat versionsa laulusta ovat tehneet muun muassa David Bowie, Roger Waters (Andy Fairweather-Low’n kanssa), Laibach, sekä Fiona Apple, jonka esittämä versio soi elokuvassa Pleasantville – Onnellisten kaupunki.
”One After 909” on varhaisimpia tunnettuja Lennon/McCartney-sävellyksiä. Se kirjoitettiin jo 1950-luvun lopulla ja nauhoitettiin 1960-luvun alussa, mutta Let It Be -sessioissa äänitetty uusi versio julkaistiin ensin. ”Two of Us” on McCartneyn kirjoittama kappale, jonka hän ja Lennon laulavat yhdessä. McCartneyta inspiroi kappaletta tehdessään hänen vaimonsa Linda.
Alkutalvella 2003 albumista ilmestyi versio Let It Be... Naked, joka sisältää kappaleet alkuperäisinä ilman Phil Spectorin muokkauksia. Albumi on digitaalisesti remasteroitu.
Kappaleet
Laulu 1: John Lennon • 2: Paul McCartney • 3: George Harrison • 4: Ringo Starr • Viimeisenä +taustalaulu.
Zhu Lin
Zhu Lin (, pinyin: Zhū Lín) (s. 30. huhtikuuta 1984 Shanghai) on kiinalainen sulkapalloilija. Hän pääsi maajoukkueeseen vuonna 2004. Hän on muun muassa voittanut naisten kaksinpelin kultaa vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa Kuala Lumpurissa.
Carlos Eduardo (jalkapalloilija, 1989)
Carlos Eduardo de Oliveira Alves eli Carlos Eduardo (s. 17. lokakuuta 1989 Ribeirão Preto, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa ranskalaista Niceä ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Carlos Eduardo teki viisi maalia Nicen paidassa lokakuussa 2014 En Avant de Guingampia vastaan Ligue 1:ssä ollen vasta neljäs pelaaja, joka onnistuu viisi kertaa maalinteossa yhdessä Ligue 1:n ottelussa.
Lötschbergin tunneli
Lötschbergin tunneli on 14,6 kilometriä pitkä rautatietunneli Sveitsissä välillä Kandersteg–Goppenstein, reitillä Bern–Brig. Tunneli otettiin käyttöön vuonna 1913. Tunnelin omistaa rautatieyhtiö BLS Netz AG.
Tunnelin kautta kuljetetaan vuosittain noin 1,3 miljoonaa henkilöautoa välillä Kandersteg–Goppenstein tai Simplonin tunnelin kautta välillä Kandersteg–Iselle. Lötschbergin radalle on vuonna 2007 avattu myös Lötschbergin pohjatunneli, joka osittain on korvannut vanhemman yhteyden.
Sirohavusammal
Sirohavusammal (Thuidium assimile) on havusammalten heimoon kuuluva lehtisammallaji. Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla lauhkealla ja havumetsävyöhykkeellä.
Sirohavusammal muistuttaa lehtohavusammalta (Thuidium tamariscinum), mutta on väriltään kellanvihreä eikä tummanvihreä ja varsilehtien kärjet ovat erilaiset, pitkät ja kapeat.
Honda Civic Type R
Honda Civic Type R on Civic-mallin tehoversio. Ensimmäisen sukupolven Type R -mallin valmistus alkoi 1997 EK9-alustan kohdalla. Autoa ei koskaan markkinoitu Japanin ulkopuolella. Toisen sukupolven Type R -malli (EP3) julkaistiin 2001. Tuoreimmat versiot rakennetaan FD2- ja FN2-alustalle, joista ensimmäinen on vain Japanin ja jälkimmäinen Euroopan markkinoille. Japanin markkinoille suunnattu on tehokkaammalla moottorilla ja sedan-mallia, kun taas Euroopan markkinoille suunnattu kolmiovinen hatchback.