cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riuttasjärvi (Parkano)
Maantietoa
Järven pituus on 6,4 kilometriä pitkä, leveimmillän 900 metriä ja sen pinta-ala on 179 hehtaaria. Sen rannat ovat enimmäksen vähän rakennettua metsämaata, jossa kalliot nousevat monin paikoin pintaan. Rantaviivan pituus on 25 kilometriä. Koko järvialtaan vedenpinnankorkeus on 120,5 metriä merenpinnan yläpuolella ja järven vedenpinnan korkeutta säännöstellään välillä 119,32–120,89 metriä. Järvi on matala, koska keskisyvyys on vain kolme metriä ja suurin syvyys 13 metriä. Valtatie 3 seuraa järveä länsipuolella keskimäärin puolen kilometrin etäisyydellä ja Tampere–Seinäjoki-rata järven itäpuolella.
Ruittasjärven järviallas
Riuttasjärven ja Savajärven välinen raja kulkee Jyrkkäkoskessa, joka jäi vuonna 1957 veden alle. Se sijaitsee 2,1 kilometriä pohjoiseen eteläpäässä järven ylittävältä rautatiesillalta. Kosken pudotus oli tuolloin vain metrin luokkaa ja leveys alle 20 metriä. Nykyään kosken länsirannan niemi on irronnut länsirannasta kolmeksi saareksi, joita erottaa mantereesta alle 100 metriä leveä matala salmi. Järvialtaan syvin kohta, joka on 13 metriä syvä, sijaitsee Salminkallioiden eteläpuolella olevan kapeikon suulla. Suurin saari on Isoniemi, joka on myös voimalaitoksen synnyttämä saari. Sen edustalla on 11 metriä syvää. Järvialtaaseen laskee ympäröivistä metsistä suo-ojia. Ne tuovat vettä esimerkiksi Teerinevalta, Vapunnevalta ja Hotakannevalta. Siihen laskee myös Iso-Visurin ja Visurinlammen yhteinen laskuoja. Riuttasjärven eteläosassa on runsaasti vapa-ajan asuntoja, yksi maatila ja Käenkosken tanssilava.
Savajärven järviallas
Savajärven järviallas on 1,5 kilometriä pitkä ja leveimillään 320 metriä. Savajärven erottaa Kaidoistavesistä Pitkäkosken kapeikko. Tämä virtaava salmi on vain 30 metriä leveä. Järvialtaaseen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia. Niitä ovat esimerkiksi Mustakeidas, Hotakanneva ja Isoneva, jossa on turvetuotantoalue. Suurin oja on Vehkapuru, joka laskee järvialtaan pohjoispäähän. Sen kautta laskevat Hotakanlampi, Vehkapurunlampi ja Kartiskalampi. Järvialtaan rannat ovat lähes asumattomia.
Kaitojenvesien järviallas
Kaitaveden nykyinen nimitys on Kaidatvedet. Se päättyy Linnajärvestä kaivettuun Rännärinkosken perattuun uomaan, joka alittaa valtatien 23. Järviallas on 3,4 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Siihen laskee itäpuolelta suo-ojia, jotka tuovat myös Kangaslamminnevalta Kangaslammen ja Piikkilammen vedet. Suurin vesimäärä tulee kuitenkin Linnanjärveltä. Järvialtaan ranta on lähes rakentamaton, sillä rannoilla on vain kolme vapaa-ajan asuntoa, Parkanon metsämuseo ja Eräkaidan maja. Paikallisia kuuluisia kohteita ovat myös Ruumissaari, Messukallio ja Sormikivi.
Historiaa
Vanhoissa 1800-luvun pitäjänkartoissa järven eteläkärjelle oli merkitty eri nimi kuin nykyään eli "Rajalampi". Joissakin kartoissa eteläosan yli oli merkitty kylien välinen raja. Valtionmaiden kartassa vuodelta 1849 näkyy Jyrkkäkosken itäranta.
Vuonna 1957 valmistuneen Käenkosken voimalaitos nosti vedenpintaa 4,5 metriä. Järven pinta-ala kasvoi monissa kohdin, vaikka järven rantojen rinteet ovatkin melko jyrkät. Käenkoskella patoallas rakennettiin kosken alaosaan, jolloin järvi piteni noin 250 metriä. Riuttaslahti piteni entisen rautatien ja nykyisen yhdystien 2742 penkereelle asti. Vastarannan Rajalahden maatilan maat jäivät veden alle ja paikalla on nykyään pitkä valtatien 3 suuntainen lahti, jonka saari on yhdistetty penkereillä rantoihin. Isoniemi irtosi saareksi, vastapään niemi ja sen yläpuoliset saaret hukkuivat veden alle. Jyrkkäkoski, joka erotti järven Savajärvestä, upposi. Savajärvi yhdistyi huomaamattomalla tavalla Riuttasjärveen, kun sen vedenpinta nousi 3,5 metriä. Savajärven pohjoispäässä Pitkäkosken alla ollut niemi ja sen takainen lahti upposi ja niemestä jäi jäljelle pieni saari. Pitkäkosken oikealla puolella, missä sijaitsi alava suo ja Vehkapuron uoma, työntyy nykyään pohjoiseen 650 metriä pitkä lahti. Pitkäkoski, joka erotti Savajärven Kaitavedestä, leveni vain 30-metriseksi salmeksi. Kaitavesi nousi metrin, jolloin eteläisin niemi irtosi saareksi ja eteläosan pikkusaaret upposivat. Pohjoispään Leikonsaari ja Ruumissaari se sijaan vain pienenivät. Voimalaitostöihin kuului myös Rännärikosken perkaaminen ja suoristaminen. Kaitajärvi on nykyään yhtä korkealla kuin Linnanjärvi.
Mihail Bariban
Mihаil Mihailovitš Bаribаn (, 25. helmikuuta 1949 Krasnodar, Venäjän SFNT – 8. elokuuta 2016) oli Neuvostoliittoa edustanut kolmiloikkaaja.
Parhaimmillaan 17,20 metriä loikannut Bariban voitti kaksi miesten EM-mitalia sisäradoilta, hopean Göteborgista 1974 ja pronssin Milanosta 1973. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Bariban kuoli 67-vuotiaana 8. elokuuta 2016.
Lepra Suomessa
thumb|250px|right|Vuonna 1733, [[Isoviha|isonvihan jälkeen, rakennettu Seilin kirkko on saaren ainoa rakennus, joka on säilynyt leprahospitaalin ajoilta. ]] Leprasta Suomessa on ensimmäinen maininta vuodelta 1355, jolloin Turun Pyhän Yrjänän hospitaalille testamentattiin rahasumma. Lepra ei kuitenkaan ole koskaan ollut Suomessa kovin yleinen verrattuna Manner-Eurooppaan. Suomen tunnetuin leprasiirtola oli Seilin saari Turun saaristossa Rymättylän ja Nauvon välillä. Siirtola perustettiin saarelle 1600-luvulla. Potilaat joutuivat tuomaan mukanaan ruumisarkun tai puutavaraa arkun rakentamista varten, eikä sieltä ollut paluuta. Leprasairaala suljettiin vuonna 1785, mutta vuonna 1755 saarelle avattu mielisairaala jatkoi toimintaansa vuoteen 1962.
Suomen viimeinen ja pitkään ainoa leprasairaala toimi Orivedellä vuoteen 1953 saakka.
Lepra Suomessa keskiajalla
Suomessa lepra mainitaan ensimmäisen kerran Pyhän Yrjänän hospitaalille vuonna 1355 osoitetussa testamentissa. Samalla se on ensimmäinen sairaus, josta on Suomesta kirjallista lähdeaineistoa. Hospitaali toimi Maarian kunnan Aninkaistenkylässä, Puolalanmäen rinteellä. Turussa lepraparantola toimi vakituisesti, sillä Turun piispa Bero Balk mainitsee sen toiminnan kirjeessään vuonna 1396. Turun kaupunki pyrki tasaamaan Pyhän Yrjänän hospitaalin taloutta vuonna 1440.
1600-luku: lepran huippuaika Suomessa
Kuningas Kustaa II Adolf määräsi vuonna 1619 tartuntavaaran vuoksi Turun spitaalisairaalan siirron Turun kaupungista Seilin saareen. Seilin "leprosorium" perustettiin 1620 Turun saaristoon Seilin saareen. Tällöin sinne siirrettiin sekä Pyhän Yrjänän hospitaalin että Turun Pyhän Henrikin Huoneen leprapotilaat. Spitaalisairaalan kappeli Puolalanmäeltä purettiin ja siirrettiin Seiliin vuonna 1624. Muut sairaalarakennukset poltettiin tartuntavaan pelossa.
Koska todettu leprasairaus vei sairastaneen yhteiskunnan ulkopuolelle, kaivattiin "sairaustuomioon" lisää varmuutta. Pappien apuna käytettiin seurakunnan niin sanottuja "valittuja miehiä". Vasta Turun Akatemian perustamisen jälkeen oli ajateltavissa että lääkäri diagnosoisi lepran. Turun piispa Gezelius antoi papistolle ohjeen: Vaikka lääkärit toki todennäköisesti ymmärsivät potilaan sairautta paremmin kuin "valitut miehet", oli lääkärien lukumäärä Suomessa tuohon aikaan mitätön. Käytännössä lepraepäilyä oli siis vaikea kumota ja elinikäinen eristäminen uhkasi jokaista epäiltyä.
1600-luvun leprahospitaalit Suomessa
Parkinniemen hospitaalin ylläpitovarat kerättiin paikallisesta kihlakunnasta jokaiselta asutulta talolta eli "savulta": kaksi äyriä hopeaa. Myöhemmin vero laajennettiin koskemaan jokaista vapaaherrakunnan savua yhden jyväkapan verran vuodessa. Parkinniemen asyylistä Juhana Cajanuksen isä rovasti Johan Cajanus mainitsee sairaalan olleen vuonna 1663 seiväsaidalla ympäröity talo, jossa oli kolme huonetta, eteinen ja aitta sekä sauna.
Seilin leprahospitaali
Rahoitusta Seilin leprahospitaali sai muun muassa sakoista. Kuningas Kustaa II Adolf muutti esimerkiksi vuonna 1624 aatelisen Klaus Munckin hovioikeudelta saaman kuolemantuomion 400 taalarin sakoksi Seilin leprahospitaalille. Vouti Antti Haren kuolemantuomio muutettiin vuonna 1627 sakoiksi, joista 100 taalaria Seilin lepraparantolaan. Ahvenanmaalle perustettiin Kumlingen Gloskäriin vuonna 1653 oma leprahospitaali, joka pysyi toiminnassa vuoteen 1672 asti.
Lepran esiintymistiheydeksi Manner-Suomessa on arvioitu 1–3 leprasairasta 10 000:ta asukasta kohden. Ahvenanmaa erottui muusta Suomesta suuremmalla leprasairaiden määrällä: jopa 20 sairasta 10 000:ta asukasta kohden. Tämä perustuu 1600-luvun arvioituun noin 7 600 asukkaan väkilukuun, joista parisenkymmentä oli leprapotilaita.
Muun Euroopan leprasairastumisluvut 1200–1300-luvulla olivat noin 100 sairastunutta 10 000:ta asukasta kohden eli 1 % väestöstä.
Seilin lepraparantolassa kirjatut tilastot vuosilta 1675–1684 osoittavat, että leprasairaan elinikä tuolloin oli noin 2 vuotta sairauden toteamisen jälkeen, mutta joitakuita yli 10 vuoden potilaitakin on kirjattu.
Lepraa sairastaneiden naisten elinaika Seilin eristettynä vuosina 1675–1684 ! ! 0–2 ! ! 2–4 ! ! 4–10 ! ! 10– ! ! Yhteensä ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! % Lepraa sairastaneiden miesten elinaika Seilin eristettynä vuosina 1675–1684 ! ! 0–2 ! ! 2–4 ! ! 4–10 ! ! 10– ! ! Yhteensä ! Lepratapauksia!! %!! Lepratapauksia!! %!! Lepratapauksia!! %!! Lepratapauksia!! %!! Lepratapauksia!! % Lepraa sairastaneiden elinaika Seilin eristettynä vuosina 1675–1684 ! ! 0–2 ! ! 2–4 ! ! 4–10 ! ! 10– ! ! Yhteensä ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! % ! Lepratapauksia ! %
Lepra 1700- ja 1800-luvun Suomessa
Lepra oli yleinen Kuusamossa ja Pudasjärvellä 1700–1800-luvun taitteessa. Oulun piirilääkärin vuoden 1859 raporteista ilmenee kuitenkin, että lepra oli katoamassa ennen yleiseltä esiintymisalueelta. 1800-luvun puolivälissä yleisin lepran esiintymispaikka oli Lounais-Suomen rannikkoalue. Syytä miksi lepra Suomessa (ja myös muissa pohjoismaissa) esiintyi yleensä rannikkoseuduilla ja kalastajaväestössä ei tiedetä. Lepran erottamisessa vakavista kroonisista ihosairauksista oli vaikeuksia vielä 1800-luvulla, ja kansan ja jopa lääkäreiden käsityksissä kuppa ja lepra kietoutuivat toisiinsa. Kun kansan parissa puhuttiin spitalista eli pitalitaudista, on huomattava että maallikot eivät kyenneet tai edes nähneet tarvetta erottaa lepraa ja kuppaa eli ransuusia (ranskantautia) toisistaan.
Lepran katoaminen Suomesta 1900-luvulla
Suomessa on todettu myös leprasta parantuminen. Kolmevuotiaana vuonna 1892 lepraan sairastunut pikkutyttö todettiin vuonna 1904 terveeksi. Leprasta hänelle jäi vain joitain vaaleita arpia kasvoihin ja käsiin. Lapsilla, joilla lepra esiintyy lievänä, spontaani parantuminen on mahdollista. Vuosisadan vaihteessa lepra todettiin sairastavissa keskimäärin 40 vuoden iässä ja siihen kuoltiin keskimäärin yli 50-vuotiaina. Tällöin lepra oli jo leimallisesti köyhälistön tauti.
Lepraa sairastavat Suomessa vuodesta 1893 ! Vuosi !! Lepratapausten määrä Suomessa !! Suomen asukasluku miljoona henkilöä !! Lepratapausten määrä/ 100000 asukasta Suomessa Vielä vuonna 1900 perustettiin Helsingin Sörnäisiin tilapäinen leprasairaala ja hospitaali Orivedelle 1904. Koska taudinaiheuttaja, mykobakteereihin kuuluva sauvabakteeri Mycobacterium leprae, löydettiin vuonna 1873, taudin hoidon järjestely uudistui. Lepraa sairastavat kartoitettiin ja leprasairaita ryhdyttiin hoitamaan myös yleisissä sairaaloissa.
Vuonna 1935 Suomessa oli 27 lepraa sairastavaa. Useimmat lepratapaukset todettiin 1900-luvulla Lounais-Suomessa. Lepraa sairastavien keski-ikä kohosi niin että kun vuonna 1891 se oli 45,0 vuotta vuonna 1931 keski-ikä oli 59,4 vuotta.
1950-luvun jälkeen lepratartunta on löydetty vain muutamilta Kaukoidästä tartunnan saaneilta. Oriveden leprahospitaali suljettiin vuonna 1953 ja jäljellä olevat leprapotilaat siirrettiin Kumpulaan Helsinkiin.
Jurong West
thumb|right|230px|Asuntoja Jurong Westissä. thumb|right|230px|Jurong West Sports and Recreation Centre Jurong West on yksi Singaporen alueista. Se sijaitsee Läntisellä suuralueella Länsi-Singaporessa. Jurong West rajautuu lännessä Western Water Catchmentiin, etelässä Pioneeriin ja Boon Layhin, idässä Jurong Eastiin ja pohjoisessa Tengahiin. Alueelle on rakennettu uusia rakennuksia 1980-luvulta lähtien, jolloin Jurong jaettiin läntiseen ja itäiseen osaan. Ennen rakennuttamista, alue oli lähinnä viidakkoa ja suota. Nykyään Jurong Westissä on paljon asuntoja, mutta myös teollisuutta Boon Layssa.
Aluejako
Jurong West on jaettu yhdeksään osalueeseen.
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Dortmundissa, Saksassa 29. maaliskuuta – 3. huhtikuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini, joissa kaikissa painittiin seitsemässä painoluokassa. Mitaleilla mitattuna kisojen kolme parasta maata olivat Venäjä, Azerbaidžan ja Ukraina.
Suomen joukkue
Suomi lähetti Dortmundin EM-kilpailuihin täyden seitsemän kreikkalais-roomalaisen tyylin painijan joukkueen, kolme vapaapainijaa ja kaksi naispainijaa.
Flora (Norja)
Flora on Norjan kunta Sognin ja Fjordanen läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Bremanger ja idässä Gloppen ja Naustdal. Førdevuonon eteläpuolella kunnan rajanaapurina on Askvoll. Kunnan hallinnollinen keskus on Florøn kylä.
Katitsalampi
Katitsalampi Katisajärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vanhakylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 95,3 metriä mpy.
Irkut
thumb|280px|Näkymä Irkutille [[Siperian rata|Siperian radalta Irkutskin kohdalla]] Irkut on joki Burjatiassa ja Irkutskin alueella Etelä-Siperiassa Venäjällä. Irkut on 488 km pitkä ja sen valuma-alue noin 15 000 km². Se saa alkunsa Sajanvuorilta Burjatian länsiosasta läheltä Mongolian rajaa. Sieltä se virtaa lounaaseen ja itään. Irkutskin alueelle saavuttuaan Irkut kääntyy pohjoiseen ja laskee Irkutskin kaupungin luona vasemmalta Angaraan.
Kari Corbett
Kari Corbett (s. 16. helmikuuta 1984 Paisley, Skotlanti, Iso-Britannia) on skotlantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Kadoksissa-televisiosarjassa Sarahin roolissa. Hän on myös näytellyt sairaanhoitaja Marian McKaigia sairaaladraamassa Kyläsairaala.
Peter August Gödecke
Peter August Gödecke, kirjailijanimi Finn, (1840–1890) oli ruotsalainen kirjailija ja pedagogi. Palveltuaan useita vuosia kansanopistonjohtajana hän sai 1880 nimityksen Växjön opettajaseminaarin rehtoriksi. 1860-luvulla Gödecke esiintyi salanimellä Finn runoilijana upsalalaisen kirjailijaliiton Namnlösa sällskapetin kalentereissa. Hän julkaisi myös muutamia kaunokirjallisia proosateoksia ja toimi Aftonbladet-lehden päätoimittajana (1876–1879). Ennen kaikkea hänet kuitenkin tunnetaan onnistuneesta Eddan käännöksestä (1. p. 1877).
Jurong East
thumb|270px|right|Kiinalainen puutarha Jurong East on yksi Singaporen alueista. Se sijaitsee Läntisellä suuralueella Länsi-Singaporessa. Jurong East rajautuu lännessä Jurong Westiin ja Boon Layhyn, pohjoisessa Tengahiin ja Bukit Batokiin, idässä Clementiin ja etelässä Singaporensalmeen. Jurong Eastissa on paljon asuntoja. Ennen kuin siitä muodostui asuinalue, oli se mäkinen viidakko, jossa oli lampia. Sinne valmistui Singaporen ensimmäinen yrityskeskittymä International Business Park. Jurong Eastiin on jätetty paljon puistoja, ja siellä sijaitsee muun muassa kiinalainen ja japanilainen puutarha. Jurong Eastissa on tiedekeskus ja Singaporen ainoa jäädytetty kaukalo.
Jurong Eastin asukasluku oli vuoden 2010 väestölaskennassa 88 118 ja vuoden 2015 ennusteessa 84 980. Alueen pinta-ala on 17,83 km2.
Aluejako
Jurong East on jaettu kymmeneen osa-alueeseen.
Yingkou
Yingkou (, pinyin: Yíngkǒu Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Liaoningin maakunnan eteläosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 160 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shenyangista lounaaseen. Prefektuurin pinta-ala on 5 402 neliökilometriä ja väkiluku 2,43 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu luoteessa Panjinin, koillisessa ja idässä Anshanin, etelässä Dalianin prefektuuritason kaupunkeihin, ja lännessä Bohaimereen.
Hallinnollinen jako
thumb|200px|left|Yingkoun hallinnollinen jako. Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kuuteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa, asukasluvut vuonna 2010):
Kuolleen silmät
Kuolleen silmät – kertomuksia tuntemattoman ovilta on Mika Waltarin nimimerkillä Kristian Korppi kirjoittama kauhunovellikokoelma. Se ilmestyi 1926, ja kustantaja oli Schildt.
Nimellä Kristian Korppi Waltari oli aiemmin julkaissut runoja antologiassa Nuoret runoilijat (1926). Korppi viittasi Edgar Allan Poen tunnettuun runoon "Korppi", joka oli antanut hänelle herätteen. Kertomus "Muumio" käsittelee muinaista Egyptiä. Tutankhamon oli tuolloin maailmalla pinnalla, ja kansainvälisten esikuvien antaman esimerkin mukaan Waltari kuvaa kertomuksessa egyptiläisen haudan kauhuja. Waltarilla oli vuonna 1926 lyhyt suhde Elina Vaaran kanssa, ja tällä Vaaran keksimällä nimimerkillä Waltari kirjoitti myös kirja-arvosteluja Helsingin Sanomiin 1926–1927.
Kirjan mukaan on nimetty kauhuun keskittyvä lehti Kuolleen silmät.
Ain’t
Ain’t on englannin kielessä esiintyvä lyhennys, joka tarkoittaa ilmaisuja am not, is not, are not, has not ja have not. Sanan kehitys tarkoittamaan muotoja to be not, to have not ja to do not tapahtui itsenäisesti ja eri aikoina. Ain’t-sanan käyttö olemista kuvaaviksi muodoiksi (to be not) vakiintui yleiseen käyttöön 1700-luvun puoliväliin mennessä ja omistamista kuvaaviksi muodoiksi (to have not) 1800-luvun alkuun mennessä. Sanakirjat ja tyylioppaat yleensä pitävät ain’t-sanan käyttöä epästandardina, paitsi silloin kun sitä käytetään retorisen vaikutuksen aikaansaamiseksi. Sitä löytyy harvoin muodollisista kirjallisista teoksista.
Ain’t-ilmaisun käyttö on usein kiistan aiheeksi nouseva kohde englannin kielessä. Ilmaisua käytetään usein epämuodollisissa tilanteissa tai puhetilanteissa, erityisesti tietyillä alueilla tai tietyissä murteissa. Sen käyttöön liitetään usein vahva leima, ja sen perusteella ihmisestä saatetaan tehdä päätelmiä hänen sosioekonomisesta tai alueellisesta statuksesta sekä koulutuksesta.
Etymologia
Ain’t–ilmaisulla on useita edeltäneitä muotoja, jotka vastaavat monia eri to be not ja to have not –muotoja, joista ain’t on lyhenne. Ain’t–sanan kehitys muodoiksi to be not ja to have not on diakroninen yhteensattuma eli ne kehittyivät itsenäisesti ja eri aikoina.
Ain't lyhenteenä ilmauksille am not, are not ja is not
Amn’t–lyhennys am not -ilmaisua tarkoittavana on ollut käytössä vähintään vuodesta 1618. Koska monet englantilaiset välttävät nasaalia kahden konsonantin yhdistelmää "mn", amn’t–sanan "m" alkoi jäädä pois sanasta, mikä näkyi kirjoituksessa uutena muotona an’t. Ei-roottisissa murteissa aren't kadotti r-äänteen ja alkoi ääntyä muodossa an't.
Ain't lyhenteenä ilmauksille has not ja have not
Han’t tai ha’n’t, varhainen lyhennys ilmaisuille has not ja have not, kehittyi s-kirjaimen jäätyä pois has not -ilmaisusta ja v–kirjaimen hävittyä have not –ilmauksesta. Ain’t lyhenteenä has not ja have not –ilmauksille ilmaantui ensimmäisen kerran sanakirjoihin 1830-luvulla.
Ain't lyhenteenä ilmauksille do not, does not ja did not
Ain’t-sanaa didn’t-ilmausta tarkoittavana pidetään laajalti afrikkalaisamerikkalaiseen englantiin kuuluvana ominaisena piirteenä, vaikkakin siihen kohtaa myös joissakin karibianenglannin murteissa.
Oikeakielisyyssääntöjen asettaminen ja stigma
Ain’t-sanaa on kutsuttu ”stigmatisoituneimmaksi sanaksi” sekä ”voimakkaimmaksi sosiaaliseksi markkeriksi” englannin kielessä. Se on näkyvä esimerkki englannin kielessä esiintyvästä šibboletista eli sanasta, jonka perusteella henkilön katsotaan kuuluvan tai olevan kuulumatta johonkin ryhmään.
Miltei koko sen historian ajan ain’t-sanaa pidettiin hyväksyttynä monissa sosiaalisissa ja alueellisissa konteksteissa. Läpi 1600-, 1700- ja 1800-lukujen ain’t ja sen edeltäjämuodot olivat osa niin kouluttautuneiden kuin kouluttamattomien englanninkielisten tavallista kielenkäyttöä, ja sen kohtasi muun muassa Jonathan Swiftin, Lord Byronin, Henry Fieldingin ja George Eliotin kirjeenvaihdossa ja fiktiivisessä tuotannossa. Viktoriaanisen ajan Englannin kirjailijoiden William Makepeace Thackerayn ja Anthony Trollopen mukaan 1800–luvun Englannissa koulutetut ja yläluokka pystyivät käyttämään ain’t–sanaa vapaasti, mutta vain tuttujen kesken.
Ain’t-sana joutui varhaisten preskriptivistikirjoittajien erityiseksi kohteeksi. 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa jotkin kirjoittajat ryhtyivät tuomaan esille tarvetta perustaa ”puhdas” ja ”oikea” englannin kielen muoto. Lyhenteitä yleensäkin katsottiin pahalla, mutta ain’t ja sen eri muodot nähtiin erityisen ”vulgaareina”. Tätä painetta oikeakielisyyteen ajoi lähinnä keskiluokka, mikä johti epäyhteneväiseen tilanteeseen, jossa epästandardien rakenteiden käyttöä jatkoivat sekä alemmat että ylemmät sosiaaliluokat, mutta ei keskiluokka. Syy siihen, miksi oikeakielisyyssäännöt kehottivat voimakkaasti välttämään ain't-sanaa, ei ole täysin selvä.
Vahva ohjeistus olla käyttämättä ain’t–sanaa standardienglannissa on johtanut useisiin väärinkäsityksiin, joita kuvaavat leikillisesti ilmaukset kuten ”ain’t ain’t a word” ja ”ain’t ain’t in the dictionary”. Sana on mukana useimmissa sanakirjoissa, mukaan lukien Oxford Dictionary of Englishissä ja Merriam-Websterin sanakirjoissa. Kuitenkin Oxfordin sanakirjan mukaan ”se ei ole osa standardienglantia ja sitä ei koskaan pitäisi käyttää muodollisissa ja kirjoitetuissa konteksteissa”. Vuonna 1961 julkaistu Webster’s Third New International Dictionary oli sen ajan standardinmukaisia käytäntöjä vastaan liittäessään seuraavan ain’t–hakusanaa koskevan huomautuksen: "vaikka monien paheksuma ja yleisempi vähemmän koulutettujen keskuudessa, Yhdysvaltain useimmissa osissa monet kultivoituneet käyttävät puhekielessä, erityisesti lausahduksessa ain’t I”. Useat kommentaattorit paheksuivat sanakirjan suhteellisen sallivaa sanaan kohdistuvaa asennetta, jota osaksi innoitti Philip Goven usko siihen, että ”käytön erottelut olivat elitistisiä ja keinotekoisia”.
Käyttö eri alueilla ja murteissa
Ain’t-ilmaisua esiintyy kaikkialla englanninkielisessä maailmassa läpi eri alueiden ja yhteiskuntaluokkien, ja se on läpitunkevimpia standardienglantiin kuulumattomia ilmauksia englanninkielessä. Sanaa käytetään kaikkialla Isossa-Britanniassa, ja sen maantieteellinen levinneisyys ajan myötä lisääntyy. Sitä esiintyy myös kaikkialla Yhdysvalloissa. 1800–luvulla kirjailijat usein käyttivät sitä toimimaan merkkinä alueellisista murteista kuten esimerkiksi Cockneyn murteesta.
Vaikka ain’t–lyhennystä kohtaa harvoin muodollisissa kirjoituksissa, sitä käytetään usein epämuodollisemmissa kirjallisissa yhteyksissä, kuten musiikin sanoituksissa.
This War Is Ours
This War Is Ours on Escape the Fate -yhtyeen toinen albumi. Se on ensimmäinen julkaisu uuden laulajan Craig Mabbittin kanssa. Albumi piti tehdä kiireellä, koska Escape The Faten levy-yhtiö Epitaph Records meinasi potkia yhtyeen ulos, jos he eivät olisi tehneet uutta albumia. Albumin tuotti John Feldmann. This War Is Ours julkaistiin 21. lokakuuta 2008.
Basisti Max Green sanoi albumista, että he ovat tyytyväisiä siihen ja että se on albumi, jota ovat inspiroineet heidän lapsuuden suosikkiyhtyeensä kuten muun muassa Mötley Crüe ja Guns N’ Roses. Albumi nousi Billboardin listalla sijalle 35 myytyään yli 13 000 kopiota ensimmäisellä viikollaan. Singleinä julkaistiin seuraavat kappaleet ”Something”, ”The Flood”, ”This War Is Ours” ja ”10 Miles Wide”. This War Is Ours on enemmän metalcorea ja hard rockia toisin kuin ensimmäinen albumi, joka on emotyylisempää.
Deluxe Edition
This War Is Ours (Deluxe Edition) sisältää kaksi uutta kappaletta, ”Bad Blood” ja ”Behind The Mask”, videot kappaleista ”The Flood”, ”Something”, ”10 Miles Wide” ja ”This War Is Ours” sekä livemateriaalia. Se julkaistiin 27. huhtikuuta 2010.
Marcus Rashford
Marcus Rashford (s. 31. lokakuuta 1997 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia sekä Englannin maajoukkuetta. Oikeajalkainen Rashford on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rashford on Manchester Unitedin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa 25. helmikuuta 2016 Eurooppa-liigan ottelussa FC Midtjyllandia vastaan ollen avauksessa loukkaantuneen Anthony Martialin tilalla. Rashford onnistui ottelussa kahdesti maalinteossa. Valioliigassa hän teki debyyttinsä samalla viikolla 28. helmikuuta 2016 Arsenalia vastaan tehden niin ikään kaksi maalia. Rashford teki debyyttiottelussaan maalin myös Manchesterin derbyssä (20. maaliskuuta 2016), Englannin maajoukkueessa (27. toukokuuta 2016), Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa (6. syyskuuta 2016), Englannin liigacupissa (21. syyskuuta 2016) ja Mestarien liigassa (12. syyskuuta 2017).
Manchester United
Rashford syntyi Wythenshawessa, Etelä-Manchesterissa. Hän aloitti jalkapallon Fletcher Moss Rangersissa 5-vuotiaana ja liittyi Manchester Unitedin junioriakatemiaan 7-vuotiaana.
Kausi 2015–2016
Louis van Gaal nimesi Rashfordin ensimmäistä kertaa ManU:n penkille 21. marraskuuta 2015 Valioliigan otteluun Watfordia vastaan, jonka United voitti 2–1. 25. helmikuuta 2016 Rashford lisättiin viime hetkellä Manchester Unitedin avauskokoonpanoon Eurooppa-liigan pudotuspelikierroksen otteluun FC Midtjyllandia vastaan, kun Anthony Martial loukkaantui lämmittelyssä. Rashford teki 5–1 voitossa kaksi maalia. Rashfordista tuli tuolloin Manchester Unitedin historian nuorin maalintekijä Euro-otteluissa. Aiempi ennätys oli George Bestin nimissä. Kolme päivää myöhemmin Rashford teki Valioliigadebyyttinsä Arsenalia vastaan. Rashford teki jälleen kaksi maalia 3–2 kotivoitossa ja hänestä tuli Unitedin kolmanneksi nuorin maalintekijä Valioliigassa Federico Machedan ja Danny Welbeckin jälkeen. 20. maaliskuuta Rashford teki Manchesterin derbyssä ottelun ainoan maalin, kun United haki ensimmäisen vierasvoittonsa Citystä sitten vuoden 2012. Rashford oli ottelun aikaan 18 vuotta ja 141 päivää vanha ja näin hänestä tuli nuorin maalintekijä Manchesterin derbyssä Valioliigan ajalta. Hän oli voittamassa Wembleyllä FA Cupia, jossa teki neljässä ottelussa yhden maalin. Yhteensä Rashford teki kaudella 2015–2016 18 ottelussa 8 maalia. Valioliigassa pelejä kertyi 11 ja maaleja 5.
Kausi 2016–2017
Uudelle kaudelle, jolloin Rashford nimitettiin osaksi edustusjoukkuetta, uusi manageri José Mourinho antoi hänelle uudeksi pelinumerokseen 19. Rashford pelasi 20 minuuttia Unitedin voittaessa FA Community Shieldin. Hän teki kauden ensimmäisen maalinsa 27. elokuuta 2016 Hull Cityä vastaan mahtavalla tavalla. Rashford tuli Juan Matan tilalle 71. peliminuutilla ja iski voittomaalin lisäajan toisella minuutilla. United voitti ottelun 0–1. Hän maalasi kolmesti syyskuun aikana, 18. syyskuuta 3–1 tappiossa Watfordia vastaan, 21. syyskuuta 3–1 voitossa Northamptonia vastaan Liigacupin kolmannella kierroksella sekä 4–1 voitossa Leicesteriä vastaan. Lokakuussa Rashford arvostettiin toiseksi lahjakkaimpana alle 21-vuotiaana jalkapalloilijana portugalilaisen Renato Sanchesin jälkeen. Maalinteossa Rashford onnistui seuraavan kerran 7. tammikuuta FA Cupin ottelussa Jaap Stamin valmentamaa Readingia vastaan. Hän teki kaksi maalia 4–0 voitossa.
pienoiskuva|Rashford [[Manchester United FC|Manchester Unitedin paidassa syyskuussa 2016.]]
Rashford voitti kolmannen pokaalinsa 26. helmikuuta, kun Manchester United voitti Englannin liigacupin finaalissa Southamptonin 3–2. Rashford tuli kentälle 77. minuutilla Jesse Lingardin tilalle. 16. huhtikuuta Rashford oli merkittävässä roolissa 2–0 voitossa Chelseaa vastaan. Hän teki 1–0 maalin 7. peliminuutilla Ander Herreran läpisyötöstä. Neljä päivää myöhemmin Rashford teki jälleen tärkeän maalin, kun United voitti Eurooppa-liigan puolivälierien toisessa osaottelussa Anderlechtin jatkoajan jälkeen 2–1. Rashford teki voittomaalin ottelun 107. peliminuutilla ja näin United meni jatkoon yhteismaalein 3–2. 24. toukokuuta Rashford pelasi avauksessa Eurooppa-liigan loppuottelussa hollantilaista Ajaxia vastaan, jonka United voitti 0–2. Pokaali oli Rashfordille uran neljäs ja ensimmäinen Euroopan kilpailuissa. Rashford pelasi kauden aikana enimmäkseen laidalla, kun United hankki ennen kauden alkua joukkueeseensa Zlatan Ibrahimovićin. Rashford pelasi kauden aikana eniten pelejä koko joukkueesta, kun hän esiintyi kaikkiaan 53 ottelussa kauden aikana. Rashford teki kaudella 2016–2017 kaikkiaan 11 maalia. Valioliigassa pelejä kertyi 32 ja maaleja 5.
pienoiskuva|Rashford [[Manchester United FC|Manchester Unitedin paidassa huhtikuussa 2017 ottelussa Anderlechtia vastaan.]]
Kausi 2018–2019
Rashford pelasi kaudella 2018–2019 kaikkiaan 33 valioliigaottelua, joissa teki kymmenen ja syötti seitsemän maalia. Vuodenvaihteen tienoilla hän teki maalin neljässä peräkkäisessä liigaottelussa ja yhteensä seitsemän maalia kymmenessä sarjaottelussa. Mestareiden liigassa hän teki kymmenessä ottelussa kaksi maalia, joista jälkimmäinen ratkaisi Unitedille voiton otteluparissa Paris Saint-Germainia vastaan. FA Cupissa hän teki neljässä ottelussa yhden maalin.
Kausi 2019–2020
Rashford aloitti valioliigakauden 2019–2020 tekemällä kaksi maalia Chelseaa vastaan. Lokakuun 20. päivän Liverpool-ottelusta alkaen hän teki kahdeksan liigapelin aikana seitsemän maalia, muun muassa kaksi maalia Tottenhamia vastaan. Hän teki kaksi maalia myös tammikuun Norwich-ottelussa. Selkävamman katkaistessa hänen kautensa tammikuun puolivälissä hän oli tehnyt 22 valioliigaottelussa 14 maalia ja antanut viisi maalisyöttöä. Kun kausi jatkui koronaviruspandemian aiheuttaman tauon jälkeen kesäkuussa, nosti Rashford koko kauden valioliigaottelumääränsä 31:een, syöttömääränsä kahdeksaan ja maalimääränsä 17:ään, millä hän oli Anthony Martialin kanssa joukkueensa paras maalintekijä ja koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla kahdeksannella sijalla. Eurooppa-liigan kuudessa ottelussa hän teki yhden maalin. Liigacupissa hän viimeisteli kolmessa ottelussa neljä maalia. FA Cupissa hän pelasi neljässä ottelussa.
Kausi 2020–2021
Rashford pelasi kaudella 2020–2021 yhtä vaille kaikissa Unitedin liigaotteluissa. Hän teki 11 maalia ja antoi yhtä monta maalisyöttöä. Ottelussa Sheffield Unitedia vastaan hän teki kaksi maalia. Mestarien liigan kuudessa ottelussa hän viimeisteli kuusi maalia mukaan lukien hattutemppu RB Leipzigia vastaan lokakuussa 2020. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali, ja teki kaksi maalia.
Kausi 2021–2022
Rashford oli olkapäävamman vuoksi sivussa kauden alusta lokakuun puoliväliin saakka. Hän teki maalin kauden ensimmäisessä valioliigapelissään Leicesteriä ja neljännessä pelissään Tottenhamia vastaan. Seuraavan kerran hän osui liigaottelussa maaliin tammikuussa 2022 peräkkäisissä otteluissa Brentfordia ja West Hamia vastaan. Tämän jälkeen hän ei loppukauden aikana tehnyt maaliakaan. Kaikkiaan hän pelasi 25 valioliigaottelua. Mestarien liigassa pelaamissaan viidessä ottelussa hän teki maalin Atalantaa vastaan lokakuussa 2021.
Kausi 2022–2023
Rashford pelasi kaudella 2022–2023 kaikkiaan 35 valioliigaottelua, joissa hän teki 17 maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Hän teki kaksi maalia otteluissa Arsenalia ja Leicesteriä vastaan. Joulukuun 27. ja helmikuun 19. päivän välillä pelatuissa kymmenessä liigaottelussa hän teki kymmenen maalia ja jäi vain yhdessä pelissä maaleitta. Eurooppa-liigassa pelaamissaan yhdeksässä ottelussa hän viimeisteii kuusi maalia. Unitedin voittamassa Englannin liigacupissa hän teki kuudessa ottelussa kuusi maalia, joista viimeisen loppuottelussa Newcastlea vastaan.
Maajoukkueura
Rashford valittiin Englannin jalkapallomaajoukkueen 26 pelaajan ryhmään, joka matkusti Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2016. Hän oli tehnyt debyyttinsä Manchester Unitedissa vain alle neljä kuukautta aiemmin. Manchester Unitedin akatemian valmentaja Nicky Butt arvosteli Rashfordin valintaa ”liian aikaisena” ja hän sanoi, että valinnasta voi olla haittaa pelaajan kehityksen kannalta.
27. toukokuuta 2016 Rashford pelasi debyyttinsä maajoukkueessa aikuisten tasolla ottelussa Australiaa vastaan. Rashford teki ottelun avausmaalin vain kolmen peliminuutin jälkeen ja hänestä tuli Englannin historian nuorin debyytissään maalin tehnyt pelaaja sekä kaikkiaan kolmanneksi nuorin maalintekijä. Aiemmin nuorin maalin tehnyt debytantti oli Tommy Lawton vuonna 1938.
16. kesäkuuta Rashford tuli EM-kisoissa Adam Lallanan tilalle 73. minuutilla ottelussa Walesia vastaan, jonka Englanti voitti 2–1. Rashford oli EM-kisadebyyttinsä aikaan 18 vuotta ja 229 päivää vanha ja näin hänestä tuli Englannin historian nuorin turnauksessa pelannut pelaaja. Aiempi ennätys oli Wayne Rooneyn nimissä EM-kisoista 2004. 11 päivää myöhemmin, Englannin pudottua kisoista hävittyään Islannille 2–1, Rashford tuli kentälle viimeiseksi neljäksi minuutiksi. Hän ohitti tuona aikana vastustajansa kolme kertaa ollen joukkueensa paras tuossa tilastossa, vaikka pelasikin ainoastaan muutaman minuutin.
Seuraavat maaottelumaalinsa Rashford teki syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Slovakiaa vastaan ja kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kuusi ottelua, joista yhden kokonaan, mutta ei onnistunut maalinteossa. Syksyllä 2018 hän teki maalin kahdessa Kansojen liigan ottelussa Espanjaa vastaan sekä niiden välissä ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan.
Vuonna 2019 Rashford teki neljä maaottelumaalia: Kansojen liigan lopputurnauksen välieräottelussa Alankomaita vastaan sekä EM-karsinnassa Bulgariaa, Montenegroa ja Kosovoa vastaan. Lokakuussa 2020 hän teki maalin Kansojen liigan ottelussa Belgiaa vastaan ja kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Romaniaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle viidessä Englannin seitsemästä ottelusta. Tappiollisessa loppuottelussa Italiaa vastaan hän tuli kentälle jatkoajan viime hetkillä ja epäonnistui laukauksessaan rangaistuspotkukilpailussa. EM-kilpailujen jälkeen Rashford pelasi seuraavat maaottelunsa vasta marras-joulukuussa 2022 Qatarin MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa viimeisen alkulohko-ottelun Walesia vastaan ja tuli neljässä muussa ottelussa vaihdosta kentälle. Hän teki alkulohkossa yhden maalin Irania ja kaksi maalia Walesia vastaan.
Muuta
Rashford keräsi vuoden 2020 koronaviruspandemian aikana yhdessä FareShare UK -järjestön kanssa yli 22 miljoonan euron avustussumman, jolla mahdollistettiin kolmen miljoonan aterian välittäminen köyhien perheiden lapsille näiden jäätyä ilman kouluruokaa pandemian ja kesäloman vuoksi.
Clementi (Singapore)
Clementin asukasluku oli vuoden 2010 väestölaskennassa 91 874 ja vuoden 2015 ennusteessa 91 630. Alueen pinta-ala on 9,49 km2.
Mehmed II Giray
Mehmed II oli edeltäjänsä kaani Devlet I Girayn poika. Hän osallistui Devlet I:n sotaretkiin Iivana Julman hallitsemalle Moskovan Venäjälle Venäjän–Krimin sodan aikana 1552–1576. Vuoden 1555 sotaretkellä Devletin armeijan toista osaa komensi Mehmedin veli Sahib Giray. Vaikka sotaretken aikana käyty Sudbištšen taistelu päättyikin tataarien voittoon, Sahib kuoli sen aikana. Tällöin Devlet I teki Mehmedistä uuden qalgan eli apulaispäällikkönsä. Asema nosti Mehmedin myös kaanikunnan seuraavaksi hallitsijaksi kruununperimysjärjestyksen mukaan.
Krimin tataarit menettivät osan miesvahvuudestaan sodan aikana. Erityisesti ratkaisevaksi taisteluksi muodostuneessa Molodin taistelussa (1572) tataariarmeijan kerrotaan kärsineen suuria tappioita. Devlet kuoli pian sodan päättymisen jälkeen 1577, jolloin Mehmed peri hänen valtaistuimensa. Krimin kaanikunta oli tuolloin heikentynyt suhteessa Moskovan Venäjään.
Omaksi qalgakseen Mehmed joutui nimittämään Alp Girayn oman poikansa Sa'adet Girayn sijasta. Alp oli Mehmedin veli, mutta veljeksillä oli keskenään erittäin huonot välit. Alpin nimittämistä kuitenkin tuki Osmanien valtakunta, jonka vaatimukseen Mehmedin oli pakko alistua. Pojalleen Sa'adetille hän loi uuden viran nureddin, joka sisälsi osittain samoja tehtäviä ja oikeuksia kuin qalgakin.
Mehmedin valtakauden lopulla Krimin kaanikuntaan syntyi sisällissota, jonka toista osapuolta johti Alp Giray. Alp Giray surmasi Mehmedin 1584 ja julisti itsensä Krimin uudeksi kaaniksi ottaen hallitsijanimekseen İslâm II Girayn. Vuonna 1588 Mehmedin toinen veli Ğazi II Giray onnistui suistamaan Alp Girayn vallasta ja hakeakseen oikeutta Mehmedin kuolemalle hän aikoi myös teloituttaa Alpin. Tämä onnistui kuitenkin pakenemaan osmanien alueelle.
Sinisepelkaija
Sinisepelkaija (Geoffroyus simplex) on Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö
Sinisepelkaija on noin 22 cm pitkä ja painaa noin 155 g. Lajista tunnetaan 2 alalajia, G. s. simplex ja G. s. buergersi. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, tummempi selkäpuolelta ja siipien yläpeitinhöyhenistä. Naama ja kurkku ovat kellanvihreät, siipien alapeitinhöyhenet tummansiniset, pyrstön alapinta on himmeän keltainen ja yläpinta vihreä ja siipisulkien sekä isojen peitinhöyhenten reunukset ovat kellanvihreät. Koiraan kaulan ympärillä on siniharmaa sepel, joka puuttuu naaraalta. Naaraan päälaki on sinihohtoinen. Nokka on tummanharmaa, iiris kermanvalkoinen ja jalat oliivinharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta ilman sinihohtoista päälakea ja sen nokka on ruskeanharmaa ja iiris likaisen harmaa.
Ruokailupuita etsivät pikku parvet ovat meluisia ja näkyviä, ruokaillessaan ne ovat hiljaisia ja vaikeasti havaittavia korkealta lehvästöstä.
Lisääntyminen
Lajin pesintä tunnetaan puutteellisesti ja perustuu yhteen pesälöytöön. Pesä on puun kolossa usein hyvin korkealla. Naaras munii ainakin 2 munaa joulu-tammikuussa.
Teijo Kankaanpää
Teijo Kankaanpää (s. 4. joulukuuta 1975) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Kankaanpää pelasi Superpesiksessä kaudet 1996-2006. Kankaanpään edustamat seurat olivat Sievin Sisu, Haapajärven Pesä-Kiilat, Seinäjoen Maila-Jussit, Pattijoen Urheilijat ja Nurmon Jymy. Kankaanpää saavutti urallaan kaksi SM-hopeamitalia: Pattijoen Urheilijoissa 2002 ja Nurmon Jymyssä 2005. Kankaanpää pelasi urallaan kaksi Itä-Länsi-ottelua vuosina 2004 ja 2005. Hän pelasi ulkopelissä polttolinjassa ja sisäpelissä vaihtajana. Kankaanpää pelasi urallaan 250 Superpesiksen runkosarjaottelua joissa löi 17 kunnaria ja 46 tavallista juoksua, toi 235 juoksua ja keräsi 936 kärkilyöntiä. 52 pelaamassaan pudotuspeliottelussa Kankaanpää löi neljä kunnaria ja yhdeksän tavallista juoksua toi 57 juoksua ja keräsi 202 kärkilyöntiä.
Pikjärvi (Heinola, Vanhakylä)
Pikjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vanhakylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,5 metriä mpy.
Daniel Mullings
Daniel Mullings (s. 26. heinäkuuta 1991 Toronto, Ontario) on kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pelintekijä.
Mullings on pelannut ammattilaisena Suomen ja Saksan pääsarjoissa. Hän on edustanut myös Kanadan maajoukkuetta ja saavutti Pan-Amerikan kisojen hopeaa vuonna 2015.
Seurajoukkueet
Hyvän yliopistouran New Mexico Statessa pelannutta Mullingsia ei varattu kesän 2015 varaustilaisuudessa. Hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, Saksan pääsarjajoukkue BBC Bayreuthiin. Kauden päätyttyä Saksassa Mullings kävi pelaamassa kesällä 2016 kiinalaisessa Jianghuai Lightningissa. Elokuussa 2016 hän siirtyi Suomen pääsarjajoukkue Joensuun Katajaan.
Maajoukkue
Vuonna 2015 Mullings saavutti Kanadan miesten maajoukkueessa Pan-Amerikan kisojen hopeaa Toronton kotikisoissa.
Pelityyli ja ominaisuudet
Katajaa valmentanut Greg Gibson kuvaili Mullingsia hyvin liikkuvaksi ja urheilulliseksi pelaajaksi, joka on myös hyvä puolustaja.
Huumeiden vastainen sota (Yhdysvallat)
thumb|Takavarikoituja huumeita amerikkalaisen sotalaivan kannella vuonna 1996. Huumeiden vastainen sota Yhdysvalloissa on kampanja, jonka tarkoituksena on vähentää laitonta huumekauppaa Yhdysvalloissa. Se alkoi vuonna 1971 presidentti Richard Nixonin toimesta. Nixonia motivoi kotimaan hippiliikkeen lisäksi Vietnamin sotaan osallistuvien amerikkalaissotilaiden yleistyvä huumeriippuvuus.
Huumeiden vastaisen sodan voidaan katsoa enimmäkseen epäonnistuneen tavoitteissaan. Kampanjan lähtöoletuksena oli, että kovien otteiden käyttö huumausaineiden tuottajia, levittäjiä ja käyttäjiä kohtaan johtaisi markkinoiden pienenemiseen ja sitä kautta huumeongelman katoamiseen. Tosiasiassa laittomien päihteiden valmistus- ja käyttömäärät ovat huumeiden vastaisen sodan aikana kuitenkin merkittävästi kasvaneet. Etenkin crack-kokaiinin käyttö yleistyi valtavasti Yhdysvalloissa 1980- ja 1990-lukujen aikana ja aiheutti suoranaisen crack-epidemian.
Aggressiivinen huumepolitiikka ja lisääntynyt huumeidenkäyttö on johtanut rikos- ja vankiluvun merkittävään kasvuun Yhdysvalloissa. Erityisesti mustien asuttamilla köyhillä alueilla rikollisuus on lisääntynyt merkittävästi. Käytännössä haittavaikutusten lieventämiseen tähtäävä politiikka on osoittautunut aggressiivista huumepolitiikkaa tehokkaammaksi tavaksi vähentää laittomien päihteiden aiheuttamia terveysongelmia.
Osana sotaa Yhdysvallat pyrkii tuhoamaan huumeviljelmiä muissa maissa. Se on käyttänyt tähän miljardeja dollareita. Esimerkiksi Kolumbia on saanut sotilaallista apua. Vastineeksi Kolumbia tuhoaa kokaiiniviljelmiä myrkyillä ja mekaanisesti.
Irkutsk
Irkutsk on kaupunki Etelä-Siperiassa Venäjällä Baikaljärven länsipuolella lähellä Angaran ja sen sivujoen Irkutin yhtymäkohtaa. Se on Irkutskin alueen hallinnollinen keskus, jossa asui vuonna 2010 yhteensä 587 891 henkeä.
Historia
Ivan Pohabov perusti Irkutskin kasakkalinnoitukseksi vuonna 1661. Kaupunki siitä tuli 1686. Kaupungissa oli tuhoisa tulipalo 4.–6. heinäkuuta 1879, jolloin useita merkittäviä rakennuksia tuhoutui. Trans-Siperian radan valmistuminen vuonna 1898 lisäsi kaupungin merkitystä. Se oli Irkutskin kuvernementin pääkaupunki vuoteen 1926 asti, jolloin kuvernementti lakkautettiin. Tämän jälkeen Irkutsk oli Itä-Siperian maakunnan hallinnollinen keskus.
Talous
Irkutskissa on rauta-, teräs-, kone- ja kevytmetalliteollisuutta. Kaupungissa valmistetaan muun muassa panssarivaunuja ja lentokoneita. Lisäksi on öljynjalostamoita ja vesivoimaloita. Sähköntuotannosta vastaa Irkutskenergo.
Liikenne
Irkutskin rautatieasema on tärkeä Siperian rautatien asema, Krasnojarskin ja Ulan Uden välillä. Kaupungissa on myös jokisatama ja kansainvälinen lentoasema.
thumb|left|250px|[[Irkutskin rautatieasema]] thumb|280px|Ortodoksinen kirkko
Oppilaitokset
Irkutskissa on useita korkeakouluja, joista vanhin on Irkutskin valtionyliopisto (per. 1918). Lisäksi siellä on Baikalin talous- ja oikeustieteellinen valtionyliopisto, Irkutskin teknillinen valtionyliopisto, valtiollinen maatalousakatemia, kielitieteellinen valtionyliopisto, lääketieteellinen valtionyliopisto, kasvatustieteellinen valtionyliopisto sekä joukko yksityisiä korkeakouluja.
Urheilu
Jääpallo on Irkutskin seuratuin urheilulaji, kaupungin jääpalloseura Baikal-Energija pelaa Venäjän pääsarjassa. Ottelut vetävät parhaimmillaan 30 000 katsojaa. Irkutskissa järjestettiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2014.
Muuta
Irkutskissa on Inkerin kirkon Siperian rovastikuntaan kuuluva seurakunta.
Kyathos
Kyathos voi viitata seuraaviin:
Kothon
pienoiskuva|upright=0.85|[[Korinttilainen keramiikka|Korinttilainen kothon, n. 550–500 eaa.]] Kothon on antiikin aikainen keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Kothon oli antiikin Kreikassa useiden eri vaasimuotojen nimitys. Sen suhte eksaleiptroniin ja plemokhoeen on epäselvä. Usein kothon käsitetään eksaleiptronin tai kummankin synonyymiksi. Toisaalta se voi tarkoittaa myös yksikorvaista syvää juoma-astiaa tai lakonialaista juomamaljaa, joka oli erityisesti sotilaiden suosiossa helpon kuljetettavuutensa vuoksi.
Uranami (1907)
Uranami oli keisarillisen Japanin laivaston 1908 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1906 hankintoja Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1907. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 8. joulukuuta ja valmistui 2. lokakuuta 1908.
Palvelus
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi ja se nimettiin 1. elokuuta 1928 W-8:ksi. Alus siirrettiin 1. kesäkuuta 1930 apualukseksi.
IndieCo
IndieCo ry on Suomen riippumattomien levy- ja tuotantoyhtiöiden yhdistys. IndieColla on 70 jäsenyritystä musiikkialalta. Se on yksi Musiikkituottajat – IFPI Finlandin jäsenistä, joita on yhteensä 18. IndieCo pyrkii edistämään kotimaisen musiikkituotannon monipuolisuutta ja elinvoimaisuutta.
Jäsenet
IndieCon jäsenet ovat:
Toiminta
IndieCo ry parantaa jäsenyritystensä toimintaedellytyksiä sekä tukee suomalaisen musiikkituotannon monimuotoisuutta. Se pyrkii edistämään jäsenyrityksiensä asemaa suomalaisessa musiikkikentässä muun muassa toimimalla linkkinä musiikin alalla vaikuttavien muiden yhdistysten ja toimijoiden suuntaan.
IndieCon tavoitteita ovat:
IndieCo vaikuttaa ja toimii seuraavissa organisaatioissa:
Kotyle
pienoiskuva|upright=1.04|[[Nestorin malja, kotyle tai skyfos Pithekussaista, n. 750–700 eaa.]] Kotyle on antiikin aikainen keraaminen juomamalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Kotyle-nimitys viittasi antiikissa erilaisiin juomamaljoihin yleensä. Usein se nähdään kuitenkin omaksi tyypikseen. Tässä merkityksessä kotyle on syvä jalaton juomamalja, jossa on kaksi vaakasuuntaista kädensijaa lähellä suuta. Athenaioksen perusteella nimitystä kotyle käytettiin sekä kädensijallisista että kädensijattomista maljoista. Usein kotyle käsitetään kuitenkin samaksi kuin skyfos, josta sen erottaminen on hankalaa. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Kotyle oli myös tilavuusmitta, noin 2,7 dl.
Vähäjärvi (Heinola, Vanhakylä)
Vähäjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vanhakylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy.