cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blues
Blues rock
Etenkin valkoiset muusikot toivat bluesiin särjettyä kitarasoundia. Alettiin puhua ”blues rockista”, jolla viitataan rocksoundilla soitettuun bluesiin taikka vahvasti bluesvaikutteiseen rockiin. Blues rockin esittäjiä olivat esimerkiksi Canned Heat, Johnny Winter, The J. Geils Band ja Ry Cooder. 1960-luvun legendaarisin kitarasankari, Jimi Hendrix, oli mustaihoisena psykedeelisen rockin tähtenä poikkeustapaus, mutta hänkin pohjasi oman musiikkinsa bluesin ja R&B:n pohjalle, ja hänen ”Red House” -nimistä blueskappalettaan pidetään usein bluesstandardina. Hendrixin ja Janis Joplinin kaltaisten rockartistien avulla monet nuoret sekä Yhdysvalloissa että muualla länsimaissa saivat – ja saavat yhä – ensikosketuksensa bluesiin. Hieman paradoksaalisesti blues oli löytänyt valkoisen yleisönsä samalla kun bluesin suosio afroamerikkalaisen nuorison keskuudessa oli hiipunut soul- ja funkmusiikin levitessä.
Buumin jälkeen
pienoiskuva|vasen|Chicago bluesin suurmies [[Buddy Guy ja vanhoilla päivillään bluesin pariin palannut Eric Clapton lavalla samaan aikaan (2007)]] 1970-luvun alussa bluesbuumi hiipui Yhdysvalloissa ja Euroopassa. 1970-luvulla ei juuri noussut bluesin tulevia suuria nimiä pinnalle. 1980-luvulla Yhdysvaltain afroamerikkalaisessa väestönosassa ilmeni paikoin uutta kiinnostusta bluesia kohtaan. Erityisesti Mississippin Jacksonissa ja muissa syvän etelän osissa. Little Miltonin The Blues is Alright (1984) ja Z. Z. Hillin Down Home Blues (1982) olivat levyjä, jotka antoivat vauhtia tälle ”soul bluesiksi” tai ”southern souliksi” kutsutulle suuntaukselle. Muita tämän suuntauksen innoittamia afroamerikkalaisia artisteja ovat esimerkiksi Bobby Rush, Denise LaSalle, Sir Charles Jones ja Bettye LaVette. Erikseen voidaan mainita Georgiassa syntynyt kitaristi-laulaja Robert Cray.
1980-luvulla myös valkoinen blues nosti taas päätään etelässä. Texasin alueella syntyi brittiläisestä blues rockista vaikutteita saanut suuntaus, jossa kitaroilla oli keskeinen osa. Keskeisiä artisteja ja yhtyeitä tässä suuntauksessa olivat legendaarisen kitarasankarin maineen saanut Stevie Ray Vaughan sekä hänen isoveljensä Jimmie Vaughanin ja huuliharpisti-laulaja Kim Wilsonin johtama Fabulous Thunderbirds. Texasin sähköbluesia edusti 1970-luvun blues-vaikutteisilla levyillään myös ZZ Top.
1980-luvulla ja 1990-luvulla bluesin hengissä pysyminen Yhdysvalloissa näkyi myös uusien blues-aiheisten julkaisujen, kuten Living Blues ja Blues Revue, muodossa sekä suurkaupunkien uusien bluesfestivaalien muodossa.
Blues-standardeja
Kuten jazzissa, bluesissakin on ”standardeja” eli kappaleita, jotka ”kaikki” tuntevat ja joita soitetaan usein. Seuraavassa listassa on kaikkein tunnetuimpia blues-standardeja. Kappaleen jälkeen on ensin mainittu tunnetuimman levytyksen esittäjä ja sitten kappaleen kirjoittaja, mikäli se on eri henkilö. ”Traditional” tarkoittaa että säveltäjä on tuntematon.
Kalliojärvi (Hämeenlinna, Evo)
Kalliojärvi tai myös Kallajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen ja erityisesti Evon virkistyskalastusalueeseen.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kuohijärven alueeseen (35.782) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,5 metriä mpy.
Jaakko Sievänen
Jaakko Sievänen (29. heinäkuuta 1932 Renko − 14. helmikuuta 2013 Helsinki ) oli suomalainen taidemaalari.
Sievänen opiskeli vuosina 1954−1957 Suomen taideakatemiassa ja jatkoi opintojaan Firenzessä vuosina 1957–1958, samoin kuin Accademia di Belle Artissa Roomassa. Sievänen tunnetaan eräänä Suomen ensimmäisistä informalisteista, mutta myöhemmin hänen ilmaisunsa kehittyi vaiheittain realistisempaan suuntaan. Hänen varhaisissa teoksissaan olivat usein aiheena huonetilassa liikkuvat yksinäiset ihmiset, sittemmin myös esimerkiksi sensuellit muotokuvat. Sievänen oli mukana perustamassa taiteilijaryhmä Maaliskuulaisia 1960-luvun alussa. Sievänen asui Helsingissä, mutta työskenteli myös Italiassa. Hän toimi Kuvataideakatemian rehtorina vuosina 1974−1983. Sieväselle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1991 ja vuonna 2000 hän oli Ars Fennica -ehdokkaana. Lisäksi hän oli Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1974. Professorin arvonimen Sievänen sai vuonna 2004 ja Kuvataideakatemian kunniatohtoriksi hänet vihittiin vuonna 2006.
Klassikaraadio
Klassikaraadio (myös KlaRa) on Viron yleisradion ympärivuorokautinen klassiseen musiikkiin keskittyvä radiokanava. Se perustettiin keväällä 1995 ja nykyään sitä voi kuunnella myös internetin välityksellä. Musiikin lisäksi kanavalla esitetään uutislähetyksiä, kulttuuriohjelmia sekä konsertteja. Kanavalla oli vuonna 2018 viikoittain keskimäärin 94 000 kuuntelijaa.
Grudge 3
Kauna 3 on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Toby Wilkinsin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Se on jatkoa elokuville Kauna ja Kauna 2.
Valkyria
thumb|[[Peter Nicolai Arbon pilvien yllä ratsastavia valkyrioita esittävä maalaus vuodelta 1865.]] Valkyriat (muinaisnorjaksi Valkyrja, ”surmattujen valitsija”) olivat skandinaavisessa mytologiassa Odinia palvelevia taistelun hengettäriä ja kuolemanhaltijattaria, jotka keräsivät taistelukentiltä kuolleiden urheiden sotureiden sielut (einherjar) ja veivät ne mukanaan Valhallaan.
Valkyriat ratsastivat taisteluun joko hevosilla tai lensivät halki ilman. Heillä oli kypärät ja kilvet, ja joillakin oli kyky surmata soturit, jotka eivät miellyttäneet heitä. Toiset valkyriat puolestaan suojelivat suosikkejaan. Muinaisnorjalaisissa kertomuksissa viitataan sekä yliluonnollisiin että ihmisvalkyrioihin, joilla oli joitakin yliluonnollisia ominaisuuksia.
Edda-runoissa valkyrioiden nimiksi mainitaan muun muassa Brynhild, Göll (Kutsuja), Göndul (Taikasauva) tai Gondul (Naarassusi), Gudr, Gunn (Taistelu), Herfjoturr, Hildr (Taistelu), Hladgunnr, Hlökk/Hlokk, Hrist (Myrsky), Mist (Usva), Sigrdrifa, Sigrún, Skuld, Svafa ja Thrud (Valta). Keskeisimmäksi hahmoksi valkyrioista on uudempana aikana noussut Brynhild, jolla on tärkeä ja traaginen rooli Nibelungein laulussa. Saksassa on vahvoja naisia joskus kutsuttu ”brynhildimäisiksi” (brünnhildisch).
Max Payne -videopelissä keskeisessä osassa oleva designhuume Valkyr on viittaus valkyrioihin.
Mirjam (Raamattu)
Mirjam syntyi Egyptissä heprealaisten orjien perheeseen. Hän oli Amramin ja Jookebedin tytär ja Mooseksen ja Aaronin sisar. Juutalaisen perimätiedon mukaan Mirjam oli se Mooseksen isosisko, joka mainitaan 1. Mooseksen kirjan 2. luvussa puhuttelemassa faaraon tytärtä, joka oli adoptoinut Mooseksen.
Mirjamista kerrotaan Raamatussa vähemmän kuin veljistään. Häntä kutsutaan profeetaksi, mutta hänen profetioistaan ei kerrota.
Raamatun mukaan Jumala nimitti Mirjamin, Mooseksen ja Aaronin johdattamaan israelilaiset pois Egyptistä. Kun israelilaiset olivat ylittäneet Punaisenmeren ihmeen kaupalla, Mirjam johti tamburiininsa kanssa naisten laulua samalla kun Mooses lauloi miesten mukana.
Juutalaisessa perimätiedossa Mirjamia pidetään Kaalebin vaimona ja Hurin äitinä. Hurin lapsenlapsi Bezalel suunnitteli Salomon temppelin. Jotkut rabbit uskovat myös kuningas Daavidin polveutuneen Mirjamista.
Yhdessä vaiheessa Mirjam haastoi veljensä Aaronin kanssa Mooseksen johtajuuden israelilaisten korpivaelluksen aikana, koska Mooses oli ottanut nubialaisen vaimon. Mirjam ja Aaron kyseenalaistivat myös sen, että Jumala puhuisi vain Mooseksen kautta. Jumala puhutteli kaikkia kolmea suoraan ja kertoi puhuvansa kasvokkain vain Mooseksen kanssa, muille unien ja näkyjen kautta. Kun Jumala oli vihastunut Mirjamille ja Aaronille näiden vaiettua Jumalan asettaman kysymyksen edessä, ja lähtenyt pois, Mirjam sairastui spitaaliin ja kalpeni. Mooses pyysi Jumalaa parantamaan Mirjamin, mutta Jumala ei tähän suostunut, vaan määräsi Mirjamin karkotettavaksi leiristä seitsemäksi päiväksi.
Mirjam kuoli Kadesissa, jonne hänet myös haudattiin. Juutalaisen perimätiedon mukaan hän kuoli veljiensä tapaan Jumalan suudelmasta, sillä kuoleman enkelillä ei ollut häneen valtaa.
Tiimalasi
thumb|Tiimalasi Tiimalasi, muilta nimityksiltään tuntilasi tai hiekkakello, on aiemmin ajan mittaamiseen käytetty väline. Se on keskeltä ohueksi kuristettu lasiastia, jonka sisällä on hienoa hiekkaa. Hiekka valuu tiimalasin kupista toiseen tietyssä ajassa. Kun hiekka on valunut kokonaan tiimalasin läpi, laite voidaan kääntää ympäri ja mitata näin tietyn pituisia ajanjaksoja.
Tiimalasin mittaamaan aikaan vaikuttavat hiekan määrä ja laatu sekä kuppien koko ja keskellä olevan kapeuman leveys. Hiekan sijaan tiimalasissa on käytetty myös hienonnettua munankuorta ja jauhettua marmoria. Nykyään tiimalasia käytetään yleensä vain koriste-esineenä tai tilanteissa, joissa tarvitaan tietyn pituisen lyhyen ajan mittaamista, esimerkiksi peleissä ja ruoanlaitossa.
Tiimalasin symboliikkaa
Tiimalasi on katoavaisuuden symboli ja usein siihen on liitetty latinankielinen lause Memento mori, muista kuolemaa. Antiikin aikana se oli ajan henkilöitymän Khronoksen tunnus. Se edustaa myös hyveellistä elämää, kohtuullisuutta ja pidättyväisyyttä. Koska tiimalasin käyttöön kuuluu ylösalaisin kääntäminen, se voi symboloida syklistä aikakäsitystä.
Luettelo Douglas DC-7:n onnettomuuksista
pienoiskuva|[[United Airlinesin lento 736 törmäsi Yhdysvaltain ilmavoimien Super Sabre -hävittäjään 21. huhtikuuta 1958. Kaikki 47 koneessa ollutta sekä hävittäjän molemmat lentäjät kuolivat onnettomuudessa.]] Douglas DC-7 on Douglas Aircraft Companyn valmistama nelimoottorinen pitkän matkan matkustajakone. Se lensi ensilentonsa 18. toukokuuta 1953. Sitä valmistettiin vuosina 1953–1958 yhteensä 339 kappaletta.
Valmistetuista koneista 74 eli noin 21,8 prosenttia tuhoutui onnettomuuksissa, alasampumisissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus Bristol Britannialla on 16,5 prosenttia ja Lockheed L-1049 Super Constellationilla 19,7 prosenttia.
Alla olevaan taulukkoon on listattu kaikki onnettomuudet ja muut tapahtumat, jotka ovat johtaneet koneen tuhoutumiseen tai hylkäämiseen.
Muita huomattavia onnettomuuksia
Onnettomuudet ja muut tapahtumat, joissa lentokone ei tuhoutunut, mutta joissa kuoli vähintään yksi henkilö.
Honda Civic
Honda Civic on japanilaisen autonvalmistaja Hondan automalli. Se esiteltiin ensimmäistä kertaa heinäkuussa 1972 kaksiovisena coupena jota seurasi kolmiovinen hatchback saman vuoden syyskuussa.
Varhaisimmista malleista löytyi usein AM-radio, alkeellinen lämmitin ja kaksinopeuksiset tuulilasinpyyhkimet. Nykyinen Civic on huomattavasti ylellisempi muun muassa satelliittinavigaattorin, kuusinopeuksisen käsivalintaisen vaihteiston ja sähköisten ikkunoiden ansiosta.
Honda Civiciä on myyty maailmanlaajuisesti noin 19 miljoonaa kappaletta.
1. sukupolvi (1972–1979) SB1, SG, SE, VB
220x220px|thumb|Civicin ensimmäinen sukupolvi.|vasenEnsimmäisen sukupolven Civic ilmestyi markkinoille vuonna 1972, ja pysyi myynnissä vuoteen 1979 asti. Autossa oli 1,169 cc, nelisylinterinen rivimoottori, joka oli sijoitettu auton keulalle poikittain. Auto muistutti teknisiltä ratkaisuiltaan hyvin paljon englantilaista Miniä. Vuoden 1973 öljykriisi vauhditti Civicin, kuten myös monien muiden pienten ja taloudellisten autojen myyntiä.
2. sukupolvi (1979–1983) SL, SS, SR, ST, VC, WD
vasen|pienoiskuva|Civicin toinen sukupolvi. Toisen sukupolven Civic esiteltiin vuonna 1980. Se oli edeltäjäänsä suurempi, tehokkaampi, ja muodoiltaan kulmikkaampi. Kaikissa moottoreissa käytettiin Hondan kehittämää CVCC-kolmiventtiilitekniikkaa, jonka ansiosta autot läpäisivät myös Yhdysvaltojen tiukat päästövaatimukset ilman katalysaattoria Autoon tarjottiin sekä pienempää 1300-kuutioista moottoria, joka tuotti 55 hevosvoiman tehon, tai suurempaa 1500-kuutioista, jonka huipputeho oli 67hv. Vaihteistovaihtoehtoina tarjottiin kahta eri manuaalivaihteistoa (4 tai 5-vaihteinen), sekä 2-vaihteista puoliautomaattia.
3. sukupolvi (1983–1987) AG, AH, AJ, AK, AT, EC
vasen|pienoiskuva|Civicin kolmas sukupolvi Kolmas sukupolvi ilmestyi liikkeisiin vuonna 1984. Se oli jälleen edeltäjäänsä suurempi, ja uudet moottorit tarjosivat lisää tehoa. Eri korimalleja oli tarjolla runsaasti, perinteisen 3-ovisen Hatchbackin ja Sedanin lisäksi saatavilla oli myös 5-ovisen Sedanin ja Farmarin välimuoto "Shuttle", sekä sporttinen CRX. Moottorivaihtoehdot olivat edelleen 1300-, ja 1500-kuutioisia, mutta nyt 1500-kuutioisesta moottorista oli saatavilla monia eritasoisia versioita. Viimeisimmissä versioissa hyödynnettiin Hondan "PGM-FI"-ruiskutekniikkaa, ja olipa CRX.n ja Hatchbackiin saatavilla myös 16-venttiilinen DOHC-moottori. Moottorien tehot vaihtelivat 1300-kuutioisen 60hv.stä aina tehokkaimman 1500-kuutioisen 108hv.n. Monikäyttöisestä Shuttlesta oli tarjolla myös nelivetoista versiota, jossa neliveto kytkettiin tarvittaessa päälle erillisestä napista. Nelivetoversiossa oli aina 6-vaihteinen manuaalivaihteisto.
4. sukupolvi (1987–1991) - EC, ED, EE, EF
vasen|pienoiskuva|Civicin neljäs sukupolvi. Korivaihtoehtona hatchback ja sedan. Sedan oli saatavana joillakin markkinoilla myös nelivetoisena. Vaihteistona oli 4-vaihteinen manuaali, 5-vaihteinen manuaali, 6-vaihteinen manuaali tai 4-nopeuksinen automaatti.
Vuonna 1990 Civic sai faceliftin ja samalla tuli katalysaattorit kaikkiin malleihin. Muutoksina tuli mm. erilaiset valot sekä etupuskuri.
5. sukupolvi (1991–1995) - EG, EH, EJ1, EJ2
vasen|pienoiskuva|Civicin viides sukupolvi. Honda Civicin viidettä sukupolvea valmistettiin 1991–1995 välisenä aikana. Korivaihtoehtona coupé, hatcback ja sedan. Civic ei pärjännyt törmäystesteissä kovin hyvin.
Varustetasoja oli DX (EG3), LSi (EG4), VEi, ESi (EG5) ja VTi (EG6). Muualla oli myös mm. CX, VX (EH2) ja Si (EH3) ja SiR II varustetasot.
6. sukupolvi (1996–2000) - EK3, EK4, EK5, EK9, EJ6, EJ7, EJ8, EJ9, EM1
vasen|pienoiskuva|Civicin kuudes sukupolvi.Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä Civic sai tulokseksi kaksi ja puoli tähteä viidestä.
7. sukupolvi (2001–2005) - EM2, ES4, EP2, EP3, EU1, EV1
vasen|pienoiskuva|Civicin seitsemäs sukupolvi.Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä Civic sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
8. sukupolvi (2005–2011) - FD2, FA1, FG1, FG2, FA5, FK, FN
vasen|pienoiskuva|Civicin kahdeksas sukupolvi.Vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä Civic sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
9. sukupolvi (2011–2015) FB4, FG3, FB2, FG4, FB6
vasen|pienoiskuva|Civicin yhdeksäs sukupolvi.Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Civic sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
10. sukupolvi (2015–) FC1, FC2, FK7
vasen|pienoiskuva|Civicin kymmenes sukupolvi.Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Civic sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
HMS Nottingham
HMS Nottingham on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Aavekaupunki
pienoiskuva|[[Cracon aavekaupunki Italiassa]] Aavekaupungeiksi kutsutaan kaupunkeja, jotka tavalla tai toisella ovat tyhjentyneet tai jotka on evakuoitu määräajaksi tai lopullisesti. Määräajaksi tyhjennetyissä aavekaupungeissa tarvitaan järjestyksenvalvontaa, jotteivät rikollisuus tai anarkia pääse valloilleen.
Termiä käytetään erityisesti puhuttaessa Yhdysvaltain villin lännen hylätyistä kaivoskaupungeista. Tällaiset kaupungit perustettiin yleensä jonkin rikkaan arvomineraaliesiintymän (kulta, hopea) lähelle, ja ne autioituivat esiintymän ehtyessä.
Muualla
pienoiskuva|[[Bodien aavekaupunki Kaliforniassa]]
Heidi Kabel
Heidi Bertha Auguste Kabel (27. elokuuta 1914 – 15. kesäkuuta 2010 ) oli saksalainen näyttelijä.
Kabel loi pitkän, runsaasti yli puolivuosisataisen uran synnyinkaupunkinsa Hampurin Ohnsorg-Theaterissa, mutta tuli tunnetuksi myös elokuvista ja suosituista televisio-ohjelmista. Hän oli vuosina 1937 – 1970 naimisissa Hans Mahlerin kanssa, ja myös hänen vuonna 1944 syntynyt tyttärensä Heidi Mahler on näyttelijätär.
Kabel oli lisäksi laulaja. Hänet palkittiin kolmella "Bambi"-palkinnolla vuosina 1989, 1990 ja 2004 sekä Goldene Europalla vuonna 1975.
Esko Niskanen
Esko Antti Niskanen (14. syyskuuta 1928 Nivala – 28. elokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtaja sekä sosialidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri.
Elämä
Niskasen vanhemmat olivat pienviljelijä Antti Niskanen ja opettaja Iida Johanna Lysti. Hän pääsi ylioppilaaksi 1947 ja suoritti farmaseutin tutkinnon 1951 ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1960. Niskanen työskenteli farmaseuttina apteekeissa 1951–1956 ja lääketeollisuudessa 1956–1959. Hän oli Turun sos.dem. kunnallisjärjestön sihteerinä 1959–1965, Turun Päivälehden toisena päätoimittajana 1965–1966 ja Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana vuodesta 1975 alkaen.
Niskanen oli SDP:n kansanedustajana 1966–1975 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi II valtiovarainministerinä Sorsan I hallituksessa 1972–1975. Niskanen oli presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli Luumäen kunnanvaltuuston jäsenenä ja Turun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Niskanen oli Julkishallinnon ylimpien tarkastajien maailmanliiton hallituksen (INTOSAIn) jäsenenä 1987–1991. Lisäksi hän toimi neljän hallituksen ajan sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Korsnäs
Korsnäs on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä. Sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on sisävesistöjä ja 0 km2 merialueita. Väestötiheys on 0 asukasta/km2. Korsnäsin naapurikunnat ovat Maalahti ja Närpiö. Kunta oli tammikuuhun 2015 asti yksikielisesti ruotsinkielinen kunta. Korsnäsistä tuli kaksikielinen kunta 1. tammikuuta 2015. Korsnäs on väkiluvultaan Pohjanmaan maakunnan pienin kunta, joka ei ole kaupunki.
Vuoden 2012 kuntavaaleissa ruotsalainen kansanpuolue sai Korsnäsissä 95,0 prosenttia äänistä. Vuonna 2017 RKP sai kaikki 21 valtuustopaikkaa. Korsnäsin vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers ja se on vahvistettu vuonna 1968.
Nimen alkuperä
Kansanperinteen mukaan nimi Korsnäs eli Ristiniemi on peräisin ristiretkiajalta.
Vaikka Korsnäsin on joskus mainittu olleen maailman ruotsinkielisin kunta, sillä on myös suomenkielinen historia. Rannikolla sijaitsee kalastuksestaan tunnettu Moikipään kylä, joka tunnettiin tällä nimellä (muodossa Moikipe) keskiajalta lähtien, josta ruotsinnos Molpe on muokkautunut. Suomenkielistä alkuperää on myös Taklax-nimi, joka on aikoinaan ollut muodossa Takalaksi. Laksi on vanhassa suomen kielessä tarkoittanut lahtea.
Ruotsinkielisen Korsnäs-nimen sijaan paikkakunnasta on suomen kielessä käytetty aiemmin muotoa Korsnääsi. Sitä vanhempi nimimuoto on ollut Korsneesi ja myös suomenkielinen nimi Ristitaipale on ollut käytössä.
Historia
Korsnäsin alue nousi merestä varsin myöhään, eikä alueella ole tehty esihistoriallisia löytyjä. Varhaiskeskiajalla alueelle saapui satakuntalaisia erämiehiä, jotka olivat pääosin metsästäjiä ja kalastajia. Eräasutus väistyi kuitenkin Ruotsista saapuneen uudisasutuksen myötä. Korsnäs kuului aluksi hallinnollisesti Satakuntaan osana Närpiön suurpitäjää. Korsnäsin saarnahuonekunta perustettiin viimeistään 1442, jolloin Korsnäs mainitaan ensimmäisen kerran virallisissa asiakirjoissa.
Korsnäsin ensimmäinen kirkko rakennettiin 1400-luvulla ja se tunnettiin merenkulkijoiden uhrikirkkona. 1500-luvulla rantakylien väestö kävi kauppaa Pohjanlahden poikki. Kauppatuotteisiin kuuluivat tuolloin terva, nahka ja kala. Myöhemmin asutus levisi rantakylistä myös metsämaille.
Kappeliseurakunnaksi Korsnäs tuli 1604 ja vuosina 1661–1663 rakennettiin uusi kaksitorninen kirkko pelkästään lahjoitusvaroin. Korsnäsin asukasluku alkoi kasvaa vasta 1800-luvulla ja Korsnäsistä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1861. Nykyinen Korsnäsin kirkko on valmistunut vuonna 1831. 1900-luvun vaihteesta Korsnäsistä muutti Yhdysvaltoihin lähes 2000 henkeä.
Korsnäs itsenäistyi Närpiön suurpitäjästä omaksi kunnakseen vuonna 1887. Korsnäsin eteläisimmät kylät, Töjby ja Träskböle siirtyivät takaisin Närpiöön vuonna 1973.
Maantiede
Korsnäs on Manner-Suomen läntisin kunta. Rannikko on kivistä ja karua. Vielä 2 000 vuotta sitten nykyisen Korsnäsin alue oli veden alla. Sisemmissä osissa kuntaa on paljon suota ja metsää. Korsnäsiin kuuluu kolme suurta saarta, Bredskäret, Halsön ja Södra Björkön.
Korsnäsin kunnan alueella on 11 järveä. Nimetyistä järvistä suurimmat ovat Stockgrundsfladan, Storsundet ja Stenträsket.
Kokonaan tai osittain Korsnäsin alueella olevia Natura-kohteita ovat Närpiön saaristo, Merenkurkun saaristo, keidas- ja aapasuoalue Degermossen ja Hinjärvi, jolla on huomattava merkitys vesilintujen kannalta mutta myös kalatalous- ja virkistyskäyttöarvoa.
Arkkitehtuuri
Korsnäsissä on pidetty yllä perinteitä. Vielä 1930-luvulla kirkonkylän uudet rakennukset toteutettiin 1700-luvun suunnittelun pohjalta. Nykyisin Korsnäsin kirkonkylä on levinnyt nauhamaisesti seuraten rantatietä ja vanhaa kylätietä tasangolla.
Kylät
pienoiskuva|[[Harrströmin kivisilta Harrströmissä.]] Bjurbäck, Harrström, Korsbäck, Korsnäs, Moikipää (Molpe) ja Taklax.
Joistakin kylistä on 1900-luvun alussa käytetty suomenkielisiä nimiä, esimerkiksi Taklaxista nimeä Taaklahti.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Korsnäsissä oli 2 154 asukasta, joista 1 436 asui taajamissa, 702 haja-asutusalueilla ja 16:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Korsnäsin taajama-aste on 67,2 %. Korsnäsin taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Talous
Korsnäs on tunnettu runsaasta yrityskannastaan. Kunnassa on noin 300 yritystä, ja noin puolet asukkaista työllistyy omassa tai perheyrityksessä. Korsnäsin suurimpia toimialoja ovat teollisuus, palvelut sekä turkistarhaus ja maanviljely. Korsnäsin suurimpia yrityksiä ovat ihohoitotuotteiden valmistaja Dermoshop, vihannesten pakkaamo K Hultholm sekä metallin alihankkija Profiweld. Korsnäsin suurimpiin yritystuloverojen maksajiin kuului vuonna 2021 myös puutarhakylpylöitä valmistava SpaDealers sekä veneiden perämoottorikauppaa tekevä Mr. Motors Korsnäs.
Väestö
Korsnäsin asukkaista 0 prosenttia on äidinkieleltään ruotsinkielisiä. Korsnäs on Manner-Suomen toiseksi ruotsinkielisin kunta Luodon jälkeen.
Korsnäs oli pitkään Suomen ruotsinkielisin kunta. Vuonna 1999 sen asukkaista 97,2 % oli ruotsinkielisiä. Samana vuonna siellä asui 13 henkeä (0,6 % asukkaista), joiden äidinkieli oli jokin muu kuin suomi tai ruotsi. Vuonna 2011 näitä oli 185 (8,2 %). Samassa ajassa suomenkielisten määrä on kasvanut noin yhden prosenttiyksikön verran. Korsnäsin puhutuimpia kieliä ruotsin ja suomen jälkeen ovat vietnam, bosnia, valkovenäjä, viro ja burma.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Kristinusko
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Korsnäsissä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Korsnäsin alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta.
Hallinto ja politiikka
Annetut äänet viimeisimmissä kunnallisvaaleissa.
Kortesjärvi
Kortesjärvi on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Etelä-Pohjanmaahan kuuluvassa Järviseudun seutukunnassa, Länsi-Suomen läänissä. Sen asukasluku oli 0 ihmistä ja pinta-ala 0 km², josta 0 km² vesistöjä (31.12.2008). Kunta lakkasi olemasta, kun se yhdistyi Alahärmän, Kauhavan ja Ylihärmän kanssa uudeksi Kauhavan kaupungiksi vuonna 2009. Kortesjärven naapurikunnat ennen lakkauttamista olivat Alahärmä, Evijärvi, Kauhava, Lappajärvi, Pedersören kunta ja Uusikaarlepyy. Entisiä naapurikuntia olivat myös Uuteenkaarlepyyhyn liitetty Jepua ja silloiseen Pietarsaaren maalaiskuntaan liitetty Purmo.
Kortesjärvellä sijaitsee myös Kortesjärvi-niminen järvi Ylikylän kylässä.
Nimen alkuperä
Kortesjärvestä on käytetty nimitystä Markki.
Esihistoria ja asutuksen syntyminen
Kortesjärveltä on löydetty runsaasti kivikautista esineistöä. Runsaiten löytöjä on tehty kirkonkylän alueelta Hietalan ja Tuomaalan mäeltä. Löydöt sijoittuvat kampakeraamisen kulttuurin loppupuolelle. Vasarakirvesajan löytöjä on useita, sen sijaan pronssi- ja rautakautisia löytöjä on niukasti. Lappalaisasutukseen viittaavaa nimistöä ovat mm. Lappisenjärvi ja Porolampi.
Uuden ajan asutus saapui Kortesjärvelle kolmelta suunnalta. Purmojärvellä paikannimistö ja murre viittaavat Lappajärveltä tulleeseen savolais- ja hämäläisasutukseen. Kunnan länsi- ja eteläosassa on vanhan Kyrönmaan asutusta pohjalaismurteineen. Savolais- ja pohjalaismurteiden raja kulkee kirkonkylän itäreunalla "Nuottimäen prunnilla".
Kolmas asutuksen leviämissuunta on rannikkoseudulta tullut ruotsalaisasutus. Kortesjärven alueella on runsaasti ruotsinkielistä paikannimistöä.
Itsenäistymiskehitys
Kortesjärveltä oli kiinteät kauppayhteydet Uuteenkaarlepyyhyn ja Pietarsaareen 1700-luvulla. Kortesjärveltä on löytynyt vajaa 200 tervahautaa merkkinä ajan pienteollisuudesta.
Kortesjärvi erosi vuonna 1789 Lappajärven emäseurakunnasta omaksi kappeliseurakunnakseen. Kolme vuotta myöhemmin seurakunta sai oman kirkon, jonka rakensi Jakob Rijf.
Suomen itsenäistymisessä kortesjärvisillä on ollut merkittävä osuus. Kortesjärveltä lähti Saksaan 39 nuorta miestä saamaan sotilaskoulutusta ja asukaslukuun nähden jääkärien lukumäärä oli suurin koko Suomessa. Jääkärien muistoksi Kortesjärven museossa on oma jääkäriosasto.
Jääkäripitäjä
Kortesjärvi kutsui itseään jääkäripitäjäksi, koska sieltä lähti suhteessa väestöön kaikkein eniten vapaaehtoisia jääkäreiksi koulutettavaksi keisarilliseen Saksaan. Tästä syystä Kortesjärven vaakunassa oli – ja Kauhavan vaakunassa on – mantovanristi. Suomen Jääkärimuseo sijaitsee Kauhavan kaupungin Kortesjärven palvelutoimiston alakerrassa, jossa on jääkäreistä, lähinnä etappimiesten näkökulmasta kertova näyttely ja esineistöä.
Liikunta ja urheilu
Kortesjärveläisiä urheiluseuroja
Ruokakulttuuri
Kortesjärven pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla rokkavelli eli klimppivelli.
Cristóbal de Olid
Cristóbal de Olid (1487 – 1524) oli espanjalainen seikkailija, konkistadori ja kapinallinen, joka oli mukana valloittamassa Meksikoa ja Hondurasia.
Olid syntyi Zaragozassa ja kasvoi Kuuban kuvernöörin Diego Velázquez de Cuéllarin taloudessa. Velázquez lähetti 1518 Olidin vapauttamaan Juan de Grijalvan, mutta hurrikaani tuhosi Olidin laivan ja hän joutui palaamaan Kuubaan. Olid lähti tammikuussa 1519 Hernán Cortésin laivueessa valtaamaan Meksikoa. Hän osallistui Otumban taisteluun ja taraskeja vastaan suunnattuun kampanjaan. Olid johti espanjalaisia ja joukkoa tlaxcalteekkiliittolaisia Jaliscon ja Coliman valtauksessa.
Cortés asetti 1523 Olidin Hondurasin valtauksen johtajaksi. Havannassa Olid julistautui itsenäiseksi Espanjasta ja lähti valloittamaan Hondurasia itsenäisesti. Hän perusti Hondurasiin Triunfo de la Cruzin siirtokunnan. Cortésin kuultua Olidin kapinasta hän lähetti Francisco de las Casasin hoitamaan tilanteen. Vaikka Las Casas menetti monia aluksia myrskyssä, hän onnistui kukistamaan Olidin, jonka kuolemasta on kuitenkin kaksi tarinaa. Bernal Díaz del Castillon mukaan Las Casas mestasi hänet, ja Antonio de Herrera y Tordesillas kirjoittaa Olidin omien sotilaiden kapinoineen ja lopulta tappaneen hänet.
Lydia Lamaison
Lydia Lamaison (5. elokuuta 1914 – 20. helmikuuta 2012) oli argentiinalainen näyttelijä.
Lamaison oli naimisissa Oscar Soldatin kanssa vuodesta 1947 tämän kuolemaan vuonna 1982. Hänestä tehtiin vuonna 1997 Buenos Airesin kunniakansalainen.
Lamaisonilla oli varhaisia rooleja muiden muassa elokuvissa Alas de mi patria (1939), La caída (1959), Fin de fiesta (1960) ja El ayudante (1971). Hän esiintyi vielä vanhoilla päivillään vuosina 1998–1999 telenovelassa Muñeca brava. Vuonna 2004 hänet nähtiin elokuvassa La puta y la ballena.
Lamaison kuoli 97-vuotiaana Buenos Airesissa luonnollisista syistä.
Zoë Saldaña
Jo uransa alussa Saldaña näytteli merkittäviä sivu­osia isoissa elo­kuvissa, kuten Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous (2003) ja Terminaali (2004). Hän oli vuonna 2005 ehdolla Black Reel -palkinnon saajaksi parhaan nais­näyttelijän sarjassa ja Teen Choice -palkinnon saajaksi parhaan nais­esiintyjä­tulokkaan sarjassa elo­kuvasta Guess Who. Lisäksi hän oli ehdolla MTV Movie -palkinnon saajaksi parhaasta elo­kuva­suudelmasta 2002.
Varhainen elämä
Zoë Saldaña syntyi New Jerseyssä ja on vanhempiensa kolmesta tyttärestä keskimmäinen. Hänen isänsä Aridio Saldaña oli kotoisin Dominikaanisesta tasa­vallasta ja äitinsä Asalia Nazario taas Puerto Ricosta. Hänellä on myös haitilaisia ja libanonilaisia suku­juuria. Saldaña asui suurimman osan lapsuudestaan New Yorkissa Queensin Jackson Heightsissa. Hänen siskonsa ovat nimeltään Mariel ja Cisely. Zoën ollessa yhdeksänvuotias hänen isänsä kuoli auto-onnettomuudessa, jonka jälkeen hänen äitinsä muutti Dominikaaniseen tasa­valtaan tyttäriensä kanssa. Siellä Saldaña alkoi opiskella tanssia ECOS Espacio de Danza Academyssa. Hän opiskeli useita eri tanssin muotoja ja lajeja, mutta kutsui balettia suurimmaksi intohimokseen. Saldaña ei kuitenkaan jalkojensa rakenteesta johtuen soveltunut balettitanssijaksi, ja hän oli myös ”liian ylpeä ja kunnianhimoinen balettikuoroon”.
Vuonna 1995 Saldaña alkoi esiintyä Brooklynissa toimineessa teatteri­ryhmässä nimeltä Faces. Ryhmän näytelmien tarkoitus oli välittää nuorisolle myönteisiä viestejä liittyen muun muassa päihteiden­käyttöön ja seksuaalisuuteen. Saldaña alkoi myös näytellä New York Youth Theaterissa, joka johti hänen ensimmäiseen filmi­rooliinsa elokuvassa Center Stage vuonna 2000.
Ura
Ensimmäisen roolinsa Saldaña sai televisio­sarjasta Kova laki vuonna 1999. Sen jälkeen hän on näytellyt merkittäviä osia elokuvissa kuten Crossroads – tienristeyksessä (2002), Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous (2003), Terminaali (2004) ja Guess Who (2005).
Suuren luokan tähti Saldañasta tuli kahden vuonna 2009 ensi-iltansa saaneen elo­kuvan, Star Trekin ja Avatarin myötä. Ensin mainitussa hänen roolinsa oli avaruus­akatemian kadetti Nyota Uhura. Eräs Saldañan kuuluisa rooli on alienin metsästäjätär Neytiri Avatarissa, joka oli vuoden 2009 maailman­laajuisesti katsotuin elo­kuva. Saldaña näytteli myös Star Trekin jatko-osissa Star Trek Into Darkness (2013) ja Star Trek Beyond (2016).
Vuonna 2014 Saldaña esiintyi Gamoran roolissa Marvelin avaruus­aiheisessa supersankarielokuvassa Guardians of the Galaxy ja uudestaan sen jatko-osassa Guardians of the Galaxy Vol. 2 vuonna 2017.
Yksityiselämä
Saldaña seurusteli vuosia muoti­alan yrittäjän Keith Brittonin kanssa, mutta he erosivat vuonna 2011. Kesällä 2013 Saldaña meni naimisiin italialaisen taiteilijan Marco Peregon kanssa. Paris­kunnalla on kolme lasta, marras­kuussa 2014 syntyneet kaksos­pojat ja helmi­kuussa 2017 syntynyt poika.
Heinä­kuussa 2016 Saldaña paljasti sairastavansa suvussa kulkevaa auto­immuuni­tautia, Hashimoton tyreoidiittia.
Kankkajärvi
Kankkajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kuohijärven alueeseen (35.782) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 93,3 metriä mpy.
HMS Nottingham (1913)
HMS Nottingham oli Britannian kuninkaallisen laivaston Birmingham-luokan kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1911 laivasto-ohjelmaa Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 13. kesäkuuta 1912. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1913 ja otettiin palvelukseen huhtikuussa 1914.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 1. risteilijäviirikköön, jonka mukana se vieraili kesäkuussa Kielissä. Se osallistui 28. elokuuta Helgolandin taisteluun, Yorkshiren rannikolle hyökänneen Saksan keisarikunnan laivaston torjuntaan 16. joulukuuta ja Doggermatalikon taisteluun 24. tammikuuta 1915.
Helmikuussa 1915 alus siirrettiin 2. risteilijäviirikköön. Se hyökkäsi 20. kesäkuuta tuloksetta Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvenettä vastaan. Alus osallistui viirikön mukana Skagerrakin taisteluun, jossa se kärsi ainoastaan sirpalevaurioita. Alukseen osui 19. elokuuta 1916 kolme Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM U-52:n laukaisemaa torpedoa. Osumien seurauksena se upposi runsaassa tunnissa, ja vain 38 miehistönjäsentä sai surmansa.
Pointe Coupeen piirikunta
Pointe Coupeen piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 21 940 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on New Roadsin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1807.
San Vincenzo
San Vincenzo on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Livornon maakunnassa. Kunta sijaitsee Tyrrhenanmeren rannalla. Tätä Livornon etäpuolella olevaa rannikkoa kutsutaan Etruskirannikoksi (Costa degli Etruschi). San Vincenzo on suosittu rantalomakohde ja siellä on huvisatama.
Historiaa
thumb|left|Osa Vasarin freskosta San VIncenzon taistelu Vuonna 1567 Vasari maalasi freskon taistelusta San Vincenzossa, missä firenzeläiset joukot voittavat pisalaiset. Fresko sijaitsee Firenzessä Palazzo Vecchiossa olevassa Salone dei Cinquecenton salissa.
Oromot
Oromot (aik. myös gallat) ovat etninen ryhmä Etiopiassa ja Kenian pohjoisosissa. Heidän perinteiset asuinalueensa muodostavat Etiopiassa Oromian osavaltion. Ormoja on arviolta 25 000 000 ja he muodostavat noin puolet Etiopian väestöstä. Oromot voidaan jakaa 200 eri alaryhmään, joista merkittävimmät ovat arusit, bararettat, boranat, itut, machat, randilit, tulamat, walegat ja wollot.
Elinkeinot
Oromot ovat perinteisesti olleet lehmiä kasvattavia paimentolaisia. Monet etenkin etelässä asuvat harjoittavat edelleen liikkuvaa elämäntapaa. Jotkut oromoryhmät pitävät lehmien lisäksi hevosia ja kameleita, sekä myös joskus harvoin sikoja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja metsästystä. Oromojen ruokavalio koostuu maidosta, lihasta ja voista. Ylängöillä elävät oromot harjoittavat viljelystä ja viljelevät muun muassa kahvia.
Yhteiskunta
Oromojen itsenäisyyden aikaan heillä oli demokraattinen hallintojärjestelmä, jota kutsuttiin nimellä gadaa. Johtajat valittiin aikuisten miesten äänillä, joilla oli eri arvoisia asemia gadaa-järjestelmässä. Näitä eri arvoja oli 11, joista kolme oli tarkoitettu alaikäisille pojille. Kuudes arvoluokka oli hallitsevassa asemassa. Sen jäsenet pitivät asemansa kahdeksan vuoden ajan. Sen jälkeen he olivat neuvonantajina seuraavan kolmen arvon ajan ja viimeisen arvoasteikon jälkeen he jäivät pois toiminnasta. Järjestelmä ei enää ole sinällään käytössä, mutta monet sen piirteet ovat säilyneet.
Uskonto
Useimmat oromot ovat joko muslimeja tai kristittyjä. Jotkut oromot harjoittavat lisäksi perinteistä uskoa, jonka pääjumala on Waqaayo. Lisäksi uskonnossa on useita ayanas-nimellä tunnettuja pyhimyksiä. Uskonnolliset johtajat tunnetaan nimellä quallus. Heidän asemansa on periytyvä. Naispuolisia uskonnollisia johtajia kutsutaan nimellä qalittis. Osa muslimeista ja kristityistä oromoista harjoittaa uskontonsa sivussa perinteistä uskoa. Islamin suosio perustuu kristittyjen amharojen historialliseen valta-asemaan oromoihin nähden. Perinteinen usko on säilynyt etenkin oromojen alueiden eteläosissa.
Kaukasenjärvi
Kaukasenjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kuohijärven alueeseen (35.782) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,2 metriä mpy.
Linja-autoasema
thumb|Rautatieaseman yhteyteen rakennettu yhdistetty linja-auto- ja raitiovaunuasema Saksassa [[Braunschweigissa.]]thumb|right|[[Kampin keskus oli valmistuessaan Euroopan suurin maanalainen linja-autoasema.]] Linja-autoasema on kaupungissa tai taajamassa sijaitseva linja-autoliikenteen, erityisesti kauko- ja pikavuoroliikenteen solmukohta. Asema-alueeseen kuuluu yleensä myös päärakennus, jossa sijaitsevat matkatavarapalvelu-, lipunmyynti- ja odotustilat, sekä mahdollisesti myös kauppaliikkeitä ja ravintoloita. Rahtiliikenteen toimitilat saattavat sijaita päärakennuksessa tai erillisessä rakennuksessa. Päärakennuksen ulkopuolella on varsinainen laiturialue, jossa sijaitsevat lähtölaiturit sekä odotuskatokset. Linja-autoasemat sijaitsevat yleensä liikenteellisesti merkittävällä paikalla, josta on vaivaton vaihtoyhteys juniin, metroon, raitiovaunuihin, laivoihin tai lentokoneisiin.
Euroopan suurin linja-autoasema on Helsingin linja-autoasema Kampin keskus, joka valmistui vuonna 2006. Se maksoi sata miljoonaa euroa, ja sen suunnittelu ja rakentaminen kestivät kolme vuotta. Sen pinta-ala on 25 000 neliömetriä, ja se on Suomen vilkkain linja-autoasema. Päivittäin Kampin keskuksesta lähtee 700 linja-autoa ja noin 170 000 matkustajaa.
ISB Ilmajoki
ISB Ilmajoki on vuonna 2000 perustettu ilmajokelainen salibandyn erikoisseura. Seuralla on yhteensä kymmenen joukkuetta salibandyliiton miesten, naisten ja junioreiden sarjoissa. Miesten edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla II-divisioonassa, kuten myös naisten edustusjoukkue.
Kausi 2000–2001
ISB:n ensimmäinen kausi. Liiga oli B-junioreiden-84 länsilohko. ISB sijoittui sarjassa keskikastiin.
Kaudet 2001–2005
Kaudet 2001–2002 ja 2002–2003 ISB pelasi V-divisioonassa. Sarjanousun jälkeen joukkue pelasi IV-divisioonassa vain yhden kauden ja nousi vuonna 2004 III-divisioonaan sekä vuonna 2005 edelleen II-divisioonaan.
Kausi 2005–2006
ISB:n jaoston toiminta moninkertaistui kauden aikana: joukkueiden määrä tuplaantui, budjetti suureni ja toiminnan näkyvyys laajeni. Miesten kakkosjoukkue aloitti V-divisioonassa. Kauden aikana ISB pääsi pelaamaan jyväskyläläistä Happeeta vastaan Suomen Cupin neljännellä kierroksella. Edustusjoukkue sijoittui II-divisioonassa viidenneksi. Seuralla oli farmiyhteistyötä Seinäjoen Peliveljien kanssa ja muutama ilmajokinen oli nostamassa SPV:n A-poikia SM-sarjaan.
Kausi 2006–2007
ISB sai jälleen yhden joukkueen lisää, kun mukaan tulivat D-pojat. Loppukauden hyvien esitystensä ansiosta edustusjoukkue sijoittui runkosarjassa toiseksi ja pääsi nousukarsintaan I-divisioonaan mutta sarjanousu ei onnistunut.
Kausi 2007–2008
Seuran uusia joukkueita olivat naiset, C-pojat ja B-tytöt. Edustusjoukkue keräsi II-divisioonassa 26 pistettä (13 voittoa ja viisi tappiota) ja sijoittui kolamnneksi.
Kausi 2008–2009
Edustusjoukkue oli runkosarjansa ykkönen 31 pisteellä, jotka tulivat 15 voitosta ja yhdestä tasapelistä tappiomäärän jäätyä kahteen. Kotipeleistään ISB voitti kaikki. Nousukarsinnoissa joukkue voitti AFC Campuksen niin kotonaan kuin vieraissakin. ISB hävisi RSS Laakalle vieraissa 12–5 mutta voitti kotonaan 6–4 ja nousi I-divisioonaan, jonne RSS Laaka oli myös jo varmistanut paikkansa. Naisten joukkue sijoittui omassa sarjassaan kuudenneksi eli viimeistä edelliseksi.
Kausi 2009–2010
Edustusjoukkue pelasi ensi kertaa I-divisioonassa mutta sijoittui 11:nneksi ja putosi takaisin sarjatasoa alemmaksi.
RenderWare
RenderWare on Criterion Gamesin kehittämä pelimoottori.
Tunnettuja pelimoottoria käyttäviä pelejä ovat muun muassa Rockstar Gamesin Grand Theft Auto: San Andreas ja Electronic Artsin Burnout 3: Takedown.
Vuonna 2004 kerrottiin Criterionin Renderware 4 -moottorin tulosta sekä Renderware Studio -ohjelmiston versiosta 2. RenderWare on jäänyt vähemmälle huomiolle kehittäjien aliarvioitua Epic Gamesin kehitystä Unreal Enginen parissa: Epicin suunnitelmat arvioitiin vaikeaksi ja samalla oman kehitysryhmän kyvyt yliarvioitiin. Seurauksena RenderWare viivästyi.
Alustat
Ohjelmisto on ollut saatavilla Nintendo GameCube-, OS X-, PlayStation 2-, PlayStation 3-, PlayStation Portable, Windows-, Wii-, Xbox- ja Xbox 360 -alustoille.
Kerberos (täsmennyssivu)
Kerberos voi viitata seuraaviin asioihin:
Crimson Moonlight
Crimson Moonlight on ruotsalainen extreme metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1997 Jönköpingissä. Yhtye on julkaissut 2 albumia, The Covenant Progress ja Veil of Remembrance, kokoelma-albumin Songs from the Archives sekä 2 ep:tä, Eternal Emperor ja In Depths of Dreams Unconscious. Yhtye aloitti soittamalla perinteistä black metalia, kehittyi esikois-ep:n myötä melodiseen black metaliin ja sittemmin blackened death metaliin.
Historia
Crimson Moonlight perustettiin kesällä 1997. Kokoonpanossa olivat aluksi laulaja Simon Rosén, rumpali Gustav Elowsson, kitaristi-kosketinsoittaja Petter Stenmarker, kitaristi Jonathan Jansson ja basisti Simon Lindh. Yhtyeen oli tarkoitus julkaista vain yhden demon verran karua black metalia ja lopettaa sen jälkeen. Demon nimeksi tuli Glorification of the Master of Light. Crimson Moonlight kuitenkin jatkoi toimintaansa myöhemmin, ja yhtye äänitti omakustanne-ep:n Eternal Emperor vuonna 1998. Tyyliltään se on sinfonista black metalia.
Myöhemmin Crimson Moonlight kiinnitettiin ruotsalaiselle Rivel Records -levy-yhtiölle, ja yhtye alkoi työstää ensimmäistä studioalbumiaan. Toisen ruotsalaisen extreme metal -yhtyeen, Sanctifican, lopetettua sen jäsenistä Hubertus Liljegren siirtyi Crimson Moonlightin riveihin. Vuonna 2003 yhtye julkaisi albumin The Covenant Progress, joka on musiikkityyliltään melodista black metalia. Yhtye teki pieniä konsertteja Pohjoismaissa sekä Keski-Euroopassa. Yhtye esiintyi Suomessa kahdesti vuonna 2003 Nokialla ja Keuruulla.
Vuoden 2004 lopulla yhtye äänitti toisen albuminsa Veil of Remembrancen. Sillä yhtye lisäsi tyyliinsä vaikutteita death metalista. Jani Stefanovic oli mukana yhtyeessä albumin äänitysten aikana ja vaikutti musiikilliseen suuntaukseen. Albumi kuitenkin julkaistiin virallisesti tammikuun 26. vuonna 2005 vaikka sitä myytiin jo 4. joulukuuta 2004 alkaen. Samalla julkaistiin myös kokoelma-albumi Songs from the Archives. Tukeakseen albumin myyntiä yhtye teki Euroopan kiertueen.
Vuonna 2006 Crimson Moonlightin sopimus Rivel Recordsilla päättyi ja yhtye kiinnitettiin ruotsalaiselle Endtime Productions -levy-yhtiölle. Samana vuonna rumpali Gustav Elowsson sai sponsorituet sellaisilta rumpuvalmistajayhtiöiltä kuin Sabian, Pearl, Remo ja Vic Firth. Crimson Moonlight teki Tour of Remembrance -kiertueen Yhdysvalloissa ja myi vastaäänitetyn In Depths of Dreams Unconscious ep:n esijulkaisua. Ep julkaistiin 1. helmikuuta 2007. Kesällä 2007 Crimson Moonlight esiintyi toisen kerran yhdysvaltalaisilla Cornerstone-festivaaleilla.
Crimson Moonlight oli mukana vuoden 2008 dokumenttielokuvassa Light in Darkness - Nemesis Divina.
Loppuvuodesta 2011 yhtye ilmoitti Facebook-sivullaan työstävänsä kolmatta albumia.
Luettelo pikkuplaneetoista: 80001–81000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 80001:stä ja päättyen 81000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kirosana
right|thumb|150px|Usein [[Sarjakuva|sarjakuvissa kirosanat kuvataan symboleilla.]] Kirosana eli voimasana, tekomuodossa kiroilu, on ilmaisua tehostava, karkeana pidettävä sana.
Kirosanoina käytetään tabusanoja, mutta ei niiden kirjaimellisessa merkityksessä. Useimmat kiroiluilmaukset ovat kaavamaisia, sillä niillä on selkeät sanastolliset, lausekkeelliset ja lauseopilliset rajoitukset. Kiroileminen on tunteikasta kieltä, jonka päätarkoitus on heijastaa tai olla heijastavinaan puhujan tunteita ja asenteita.
Kiroilua pidetään yleisesti paheksuttavana tuntemattomien ihmisten seurassa, ainakin muodollisissa yhteyksissä. Kiroilu saa voimansa kulttuurillisista tabuista, joita se rikkoo.
Luokittelu
Tukholman yliopiston tutkijan Magnus Ljungin (2011) mukaan kiroilu voidaan jakaa funktionsa eli tehtävänsä mukaan kahteen pääluokkaan: irrallisiin kirosanoihin ja täydentäviin kirosanoihin. Kolmannen luokan muodostavat korvaavat kirosanat.
Kognitiotieteilijä Steven Pinkerin (2007) mukaan ihmiset käyttävät kirosanoja ainakin viidellä eri tavalla:
Kiroilun teemat ovat niitä tabuja, joihin kirosanat pohjautuvat. Yleisiä teemoja monien kielten kirosanastossa ovat uskonto/yliluonnollinen, ulostaminen, sukupuolielimet, seksi sekä kohteen äiti tai muu perhe. Joissakin kielissä yleisiä teemoja voivat olla myös esimerkiksi esivanhemmat, eläimet, prostituutio, sairaudet ja kuolema.
Kirosanasto vaihtelee kulttuureittain. Moni suomen kielen suosituimmista kirosanoista liittyy kristinuskoon ja sukuelimiin. Saksassa kirosanat pyörivät pitkälti peräaukon ympärillä. Espanjankielisissä maissa puolestaan kiroilu kohdistuu usein kohteen äitiin.
Fysiologinen vaikutus
Tutkimuksessa on huomattu, että kiroilu vähentää koetun kivun määrää. Latautuneen kirosanan käyttäminen voi aktivoida kehossa akuutin stressivasteen eli "taistele tai pakene" -reaktion. Kiroilu lisää tällöin tilapäisesti elimistön suorituskykyä: sydän alkaa sykkiä nopeammin, hengitys tihenee, lihaksiin virtaa enemmän verta ja suoliston toiminta hidastuu.
Seututie 310
Seututie 310 on Valkeakoskelta Kangasalle johtava tie Pirkanmaalla Suomessa. Seututie 310 alkaa seututieltä 130 (entinen valtatie 3) Valkeakosken eteläisenä sisääntulotienä, Tavaksentienä ja kulkee nimellä Sääksmäentie Naakasta Valkeakosken keskustaan. Keskustassa tie erkanee itään Ulvajankatuna, joka muuttuu nimeltään Kangasalantieksi Ulvajanlahdella. Kangasalan ja Valkeakosken rajalla tie vaihtuu Kaarina Maununtyttären tieksi historiallisen henkilön mukaisesti, ylittää valtatien 12 Kangasalla ja yhtyy seututiehen 339 Kangasalan Kirkkoharjun luona.
Kangasalla tie muuttuu varsin mutkaiseksi ja mäkiseksi. Tien alkupää eli Tavaksentie on valmistunut 1960-luvun lopulla silloisen valtatien 3 tullessa Valkeakoskelle. Siitä lähtien Valkeakoskelle asti tie on vanhaa Valkeakoski–Hämeenlinna tietä. Kangasalantie on valmistunut Säterin tultua Valkeakoskelle. Ennen reitti Kangasalle kulki Roukon kautta Kenraalintietä ja Painontietä pitkin, joka oli mäkinen ja hidas reitti ajettavaksi. Sittemmin valmistui itäinen kehätie Kangasalle. Vanha varsinainen Kangasalantie kulkee tänäkin päivänä Tyryn kaupunginosan läpi. Vasta 1980- ja 1990-lukujen taitteessa tie oikaistiin. Sittemmin on ehdotettu oikaisua Ulvajanniemestä menemään Ulvajanlahtea pitkin. Tiehanke on viivästynyt kun hankkeelle ei ole saatu valtion rahaa.
Irma Toivanen
Irma Hellin Toivanen (27. lokakuuta 1922 Kymi – 30. heinäkuuta 2010 Turku) oli suomalainen opettaja ja poliitikko. Toivanen toimi Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajana sekä sosiaali- ja terveysministerinä.