cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vallentunan kunta
Vaakuna
Vaakuna luotiin Vallentunalle vuoden 1952 kuntaliitoksen jälkeen. Symbolit otettiin Vallentunan kihlakunnan ja Seminghundran kihlakunnan sineteistä. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa vaakunaa ei muutettu, vaikka kunnan alue kasvoi.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 676 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 2,3 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 8,1 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 656 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 231 743 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 172 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 82,3 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 5 332 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Vallentunan taajamassa on 29 519 asukasta, ja se kuuluu osittain myös Täbyn kuntaan.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Asteriski (*) tarkoittaa, että pientaajama kuuluu osittain toiseenkin kuntaan. Björkholmen + Bylet kuuluu osin myös Norrtäljen kuntaan.
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Vallentunan kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Paikannimen merkitys
Vallentuna-nimi kirjoitettiin vuonna 1253 muodossa Valændatunum, jossa on kaksi osaa: Valændar ja Tuna. Nimen katsotaan useimmiten tarkoittavan ilmaisua "Valandsbornas tuna". Valand-sanan alku osa Val voi tarkoittaa samaa kuin vall eli ruohoa kasvavaa laidunmaata. Sana tuna puolestaan voi tarkoittaa "aidattua".
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Vallentunan kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Debbie Googe
pienoiskuva|Debbie Googe Debbie Googe (s. 1962 Englanti) on My Bloody Valentine -popyhtyeen entinen basisti. Hän jätti yhtyeen virallisesti vuonna 1995.
Googe asui ennen uraansa My Bloody Valentinessa Somersetissä ja soitti yhtyeessä Bikini Mutants. Hän muutti lopulta Bristolista Lontooseen ja ryhtyi My Bloody Valentinen jäseneksi vuonna 1985.
Yhtyeestä lähdettyään Googe toimi lyhyesti taksikuskina. Pian hän perusti Snowpony-yhtyeen. Hän on avoimesti lesbo.
Kriittinen massa (ohjelmistotuotanto)
Kriittinen massa tarkoittaa ohjelmistotuotannossa ohjelmiston elinkaaren vaihetta, jonka jälkeen ohjelmiston lähdekoodi kasvaa liian monimutkaiseksi, jotta sitä voitaisiin hallita ilman, että ohjelma kirjoitettaisiin kokonaan alusta. Se kuvaa ohjelman tilan jossa yhden virheen korjaaminen aiheuttaa yhden ja epsilonin summan verran uusia virheitä. (Tällä taudilla on monta aiheuttajaa: hiljalleen kasvava uusien ominaisuuksien tarve, ohjelmiston sovittaminen toimimaan liian monilla erilaisilla alustoilla, alkuperäinen huono suunnittelu, jne.) Kun ohjelmistosta tulee kriittistä massaa, sitä ei ikinä voida korjata; se voidaan vain hylätä ja kirjoittaa alusta asti uudelleen.
Sellaiset työkalut kuin korkean tason ohjelmointikielet, olio-ohjelmointi ja tekniikat kuten testauskeskeinen kehitys, on kehitetty helpottamaan isojen monimutkaisten ohjelmistojen kehityksen hallintaa.
Adelcrantz
Adelcrantz on ruotsalainen aatelissuku. Arkkitehti Göran Jesua Törnqvist (k. 1737) aateloitiin vuonna 1712 ja samalla hänen vaimonsa lapset tämän edellisestä avioliitosta myös saivat aatelisarvon ja he ottivat myös saman nimen. Göran Jesua Adelcrantzin kaksi poikaa korotettiin vapaaherroiksi vuonna 1766, ja heistä polveutuu suvun vapaaherrallinen haara.
Viitteet
Adelcrantz
Zinovjev-kirje
thumb|upright|[[Grigori Zinovjev.]] Zinovjev-kirje oli vuonna 1924 Britanniassa julkisuuteen tuotu väärennetty kirje, jossa yllytettiin Britannian ja sen siirtomaiden kommunisteja mellakointiin ja hyökkäilyyn yhteiskuntajärjestystä vastaan neuvostoliittolaisen Kommunistisen internationaalin (Komintern) toimeenpanevan komitean puheenjohtajan Grigori Zinovjevin nimissä. Kirje oli osoitettu Ison-Britannian kommunistisen puolueen (CPGB) keskuskomitealle. Väärennöksen tarkoituksena oli todistaa, että työväenpuolueen ja kommunistisen puolueen välillä olisi yhteys Neuvostoliittoon, ja näin aiheuttaa vaalitappio pääministeri Ramsay MacDonaldin johtamalle työväenpuolueen hallitukselle. Kirjeen alkuperästä ja väärennöksen mahdollisesta tilaajasta on kehitelty erilaisia teorioita.
Kirjeen julkaisi konservatiivinen Daily Mail -lehti 25. lokakuuta 1924, vain neljä päivää ennen ennenaikaisia parlamenttivaaleja, jolloin aikaa sen aitouden selvittämiseen tai kiistämiseen ei juuri jäänyt. Daily Mail julkaisi samassa yhteydessä myös pääkirjoituksen, jossa työväenpuolueen johtoa syytettiin veljeilystä kommunistien kanssa ja jopa käskyjen ottamisesta näiltä. Kirje asetti MacDonaldin hallituksen huonoon valoon, sillä hallitus oli hiljattain tunnustanut diplomaattisesti Neuvostoliiton ja pyrkinyt normalisoimaan Britannian suhteita maahan. Vaikka sekä työväenpuolueen että Neuvostoliiton johto kiisti kirjeen aitouden, se aiheutti Britanniassa ”punapelon”. Konservatiivipuolue sai vaalivoiton. Liberaalipuolueen tukema MacDonaldin vähemmistöhallitus oli jo aiemmin kaatunut epäluottamusäänestykseen.
Kirjeen allekirjoittajiksi oli merkitty Zinovjevin lisäksi Kominternin toimeenpanevan komitean brittiedustaja Arthur MacManus sekä sen sihteeri Otto Wille Kuusinen.
Tiedot ja teoriat kirjeen väärentäjästä
Vuonna 1967 Sunday Times julkaisi tiedon, että Zinovjev-kirjeen oli todellisuudessa laatinut joukko Berliinissä asuneita venäläisiä valkoisia emigrantteja, joiden motiivi olisi ollut estää työväenpuolueen ajama Britannian ja Neuvostoliiton diplomaattisten suhteiden normalisointi. Sunday Timesin väite käynnisti Britannian ulkoministeriössä ensimmäisen sisäisen tutkinnan kirjeen alkuperästä. Tutkinnan tulos julistettiin salaiseksi materiaaliksi eikä sitä julkaistu.
Entinen agentti ja historiantutkija Gordon Brook-Shepherd on päätynyt tulkintaan, jonka mukaan Zinovjev-kirjeen laati Britannian tiedustelupalvelun Secret Intelligence Servicen (SIS eli MI6) palveluksessa ollut luutnantti Ivan D. Pokrovski Riiassa Latviassa. Toimeksiantajana esiintyi puolestaan salanimeä kapteeni Black käyttänyt henkilö.
Vuonna 1998 Tony Blairin johtama työväenpuolueen hallitus nimitti ulkoministeriön historiantutkijan Gill Bennettin tutkimaan Zinovjev-kirjeen alkuperää. Bennettin tutkimukset päätyivät siihen lopputulokseen, että kirjeen laati joukko Riiassa asuneita venäläisiä valkoisia emigrantteja, jotka olivat toimittaneet kirjeen Britannian salaisen palvelun agenttien haltuun. Bennettin mukaan salainen palvelu joko tilasi kirjeen venäläisiltä emigranteilta tai pelkästään käytti väärennöksen sisältöä hyväkseen. Kirje lähetettiin Lontooseen, missä SIS tutki sen sisällön. Kaksi SIS:n agenttia, Desmond Morton ja Joseph Ball, toimittivat kirjeen sekä ulkoministeriöön että Daily Mailin toimitukseen muutamaa päivää ennen vaaleja. Sekä Mortonilla että Ballilla oli yhteyksiä konservatiivipuolueeseen. Bennettin tutkimuksen tuloksena todettiin, ettei SIS:llä ollut mitään osuutta kirjeen laatimisessa ja ettei kyse ollut salaliitosta, vaikka SIS:n henkilökunnassa oli konservatiivipuolueen kannattajia.
Samppalinnan maauimala
Samppalinnan maauimala on Turussa Samppalinnanpuistossa sijaitseva, arkkitehti Abel Sandelinin suunnittelema maauimala. Maauimala valmistui vuonna 1955 ja vihittiin käyttöön vuonna 1956.
Maauimalan rakennussuunnitelmat laadittiin Turun kaupungin talorakennusosastolla, jota johti kaupunginarkkitehti A. S. Sandelin. Maauimalan rakennustyöt alkoivat vuonna 1953 louhintatöillä, harjannostajaisia vietettiin 29.11.1954 ja maauimala avattiin yleisölle juhannukseksi 22.6.1955. Tällöin olivat valmiina 50 metriä pitkä ja 3 675 kuutiometriä käsittävä kaarevalinjainen pääallas, 800 istumapaikkaa käsittävä katsomo alapuolisine pukuhuoneineen ja valvomoineen, hyppytornit (toisen tasot 5 m, 7½ m ja 10 m sekä toisen 3 m ja hyppylauta 1 m), auringonottotasot (2 000 seisomapaikkaa) sekä kioskirakennus. Myös ylärinteeseen sijoitettu lastenallas kuului alkuperäiseen suunnitelmaan, mutta se valmistui vasta pari vuotta myöhemmin, vuonna 1957. Maauimalan rakennustöistä vastasi kaupungin rakennusosasto ja työpäällikkönä toimi E. Lönkä.
Maauimalassa on kaksi allasta: 50 metrin pituinen suuri allas ja lasten allas. Suuremman altaan reunalla on hyppytorni, jonka hyppytasot sijaitsevat 5, 7½ ja 10 metrin korkeuksilla.
Samppalinnan maauimala suunniteltiin alun perin vuoden 1952 Helsingin olympialaisten uimalajien suorituspaikaksi. Uimalajit kisattiin kuitenkin muualla ja Turkuun rakennettiin vuonna 1952 maauimalan sijasta nykyisin Veritas Stadionina tunnettu jalkapallostadion.
Kesällä 1969 Samppalinnan maauimala houkutteli 225 000 kävijää ja 41 vuotta myöhemmin kesällä 2010 yhä noin 150 000 kävijää. Nykyisin kävijöitä on normaalikesinä noin 110 000–120 000.
Adelcrantz (vapaaherrallinen suku)
Adelcrantz on ruotsalainen vapaaherrallinen suku. Aatelisen Adelcrantz-suvun perustajan Göran Josuæ Törnqvistin (k. 1739) pojat Carl Fredrik Adelcrantz (1716-1796) ja Emanuel Adelcrantz (1721-1810) korotettiin vapaaherralliseen säätyyn vuonna 1766, jolloin heistä tuli parooneja.
Amerikanviiriäiset
Amerikanviiriäiset (Odontophoridae) on kanalintujen heimo, johon kuuluu yhdeksän sukua. Amerikanviiriäiset ovat vain etäisesti sukua aitokanoihin kuuluville viiriäisille, joita ne kuitenkin muistuttavat elintavoiltaan ja ulkonäöltään.
Sin City
Sin City on Frank Millerin luoma film noir -tyyppisten sarjakuvakertomusten sarja, jonka tarinat sijoittuvat kuvitteelliseen yhdysvaltalaiseen kaupunkiin nimeltä Basin City. Vaikka albumit ovat itsenäisiä kokonaisuuksia, niissä on samoja henkilöitä ja niiden juonet kietoutuvat yhteen. Albumeita on yhteensä seitsemän, jotka on myös suomennettu. Ne ovat voittaneet useita Eisner-palkintoja, esimerkiksi tarinat Kaiken takana on nainen ja Kohtalokas tappo voittivat palkinnot sarjassa paras määrämittainen sarja.
Sin Cityn kaupungin osista on mainittu Vanha kaupunki ja Slummit. Varsinkin Vanhalla kaupungilla on tärkeä osa sarjakuvassa. Sitä hallitsevat ilotytöt, jotka ovat valmiita puolustamaan sitä asein. Tärkeä tapahtumapaikka on myös Roarkin perheen (Sin Cityn ”kuninkaalliset”) omistama Farmi, joka nähdään eritoten tarinoissa The Hard Goodbye ja Keltainen äpärä.
Vuonna 2005 ilmestyi sarjakuvaan perustuva Sin City -elokuva, jonka ovat ohjanneet Frank Miller ja Robert Rodriguez. Yhden elokuvan kohtauksen ohjasi vierailijana Quentin Tarantino. Vuonna 2014 ilmestyneessä jatko-osassa Sin City 2 esitettiin kaksi uutta tarinaa The Long Bad Night ja Nancy's Last Dance.
Sin City (uudelleennimetty The Hard Goodbye, 1992)
Tarinan päähenkilönä on Marv-niminen isokokoinen ja omienkin sanojensa mukaan ruma mies, jota syytetään Goldie-nimisen naisen murhasta, jota hän ei ole tehnyt. Marv alkaa selvittää murhaa, jonka tutkimukset johtavat hänet farmille, jolla asustaa Kevin-niminen kannibaali.
Sin City 2: Kaiken takana on nainen (A Dame to Kill For, 1994)
Tarinan päähenkilönä nähdään Dwight McCarthy, joka yrittää elää rauhallista ja levollista elämää. Tämä ei kuitenkaan onnistu, sillä pian hänen elämäänsä tunkeutuu Ava-niminen nainen, joka jätti hänet neljä vuotta aiemmin ja ajoi hänet tuohon tilanteeseen. Ava kertoo Dwightille siitä, kuinka hänen nykyinen aviomiehensä aikoo tappaa hänet ja toivoo Dwightin sitä ennen surmaavan kyseisen aviomiehen. Kun Dwight on tappanut miehen, hänelle selviää juoni, joka pakottaa hänet hankkimaan uudet kasvot. Dwight päättää kostaa tapauksen Avalle vanhan kaupungin naisten, eli huorien avulla.
Sin City 3: Kohtalokas tappo (The Big Fat Kill, 1995)
Päähenkilönä nähdään jälleen Dwight McCarthy. On kulunut puoli vuotta edellisen tarinan tapahtumista. Dwight pelastaa tyttöystävänsä Shellien kieroutuneelta ja humaltuneelta mieheltä, jota kutsutaan Jackie-Boyksi. Ajettuaan Jackie-Boyn pois, Dwight seuraa tätä vanhaan kaupunkiin, jossa ilotytöt tappavat Jackien ja hänen porukkansa. Paljastuu, että Jackie-Boy onkin poliisi, Rauta-Jackina tunnettu sankaripoliisi. Tapon käyminen ilmi aloittaisi uudelleen katusodan ilotyttöjen ja poliisien välillä niin, että mafia voisi hyötyä siitä. Dwight tuntee olevansa vastuussa tapahtuneesta ja päättää viedä ruumiit tervahaudoille kaupungin laidalla.
Sin City 4: Keltainen äpärä (That Yellow Bastard, 1996)
Tarinan päähenkilönä nähdään John Hartigan -niminen vanha poliisi, joka kärsii sydänvaivoista. Tämä on ensimmäinen Sin City -sarjakuva, jossa nähdään värejä, vaikkakin vain keltaista. John Hartigan pelastaa 11-vuotiaan tytön, Nancy Callahanin, kuvernööri Roarkin pedofiilipojalta, joka pääsee isänsä vaikutusvallan takia aina kuin koira veräjästä. Kuvernööri Roark päättää kostaa Johnille ja laittaa tämän lusimaan Nancyn raiskauksesta. Nancy on ainoa, joka tietää Johnin olevan syytön ja lähettää tälle kirjeen salanimellä joka viikko seuraavien kahdeksan vuoden ajan kun John on vankilassa. Sitten kirjeiden tulo loppuu ja Hartigan uskoo, että Nancylle on sattunut jotain pahaa. Hän hankkiutuu ulos vankilasta ja löytää Nancyn, mutta sitten hän tajuaa joutuneensa petoksen uhriksi.
Sin City 5: Perhearvot (Family Values, 1997)
Päähenkilönä nähdään jo kolmatta kertaa Dwight McCarthy. Hän selvittää tällä kertaa vanhan kaupungin tyttöjen toivomuksesta tapausta, joka johtaa hänet mafiapomo Don Giacco Magliozzin perään. Dwightin mukana seuraa itämainen, sanaton tappajanainen Miho, joka esiintyi jo albumeissa 2. ja 3.
Viskiä, vaaroja & vamppeja (Booze, Broads & Bullets, 1999)
Albumi sisältää yksitoista pientä tarinaa Sin Citystä.
Tarinoista ensimmäisessä ja neljännessä on päähenkilönä jo tuttu Marv ja viimeisessä tarinassa päähenkilönä on jälleen Dwight McCarthy. Tarinat Väärä tie ja Väärä raide liittyvät toisiinsa, ja niiden päähenkilö, naismurhaaja Sinisilmä esitellään samannimisessä tarinassa. Tarinoista 6;9;10. ja 11. nähdään yksittäisiä värejä, jotka ovat tuossa järjestyksessä sininen, vaaleanpunainen, sininen, sininen ja punainen.
Sin City 7: Takaisin helvetistä (Hell and Back, 2005)
Päähenkilönä toimii entinen laivaston erikoisjoukkojen sotilas nimeltään Wallace.Kirjassa hän pelastaa kalliolta mereen hyppäävän naisen nimeltään Esther, mutta nainen siepataan ja Wallace ryhtyy etsimään häntä.
The Long Bad Night (Esitetty Sin City 2 elokuvassa)
Tarinan päähenkilönä on Johnny niminen nuori poika, joka on uhkapeluri. Hän voittaa rahaa useista pelikoneista ja päätyy pelaamaan pokeria Senaattori Roarkin ja tämän ryhmän kanssa. Johnny voittaa Roarkin viimeisessä pelissä mistä Roark suuttuu ja murtaa Johnnyn käden ja vie hänen rahansa ja tappaa tämän naisystävän Marcien. Samalla paljastuu että Johnny on Senaattori Roarkin biologinen poika, joka sai alkunsa Roarkin raiskattua ilotytön. Johnny päättää kostaa Roarkille naisystävänsä kuoleman ja korjautettuaan kätensä hän saa dollarin eräältä tarjoilijalta ja kerää itselleen tarpeeksi rahaa haastaakseen Roarkin uuteen pokeripeliin. Johnny voittaa ratkaisevan pelin Roarkia vastaan saaden kostonsa, minkä jälkeen Roark ampuu hänet.
Nancy's Last Dance (Esitetty Sin City 2 elokuvassa)
Tarina sijoittuu neljä vuotta Keltainen äpärä -tarinan jälkeen. Nancy Callahan on John Hartiganin kuoleman seurauksena alkoholisoitunut ja vannoo kostoa Senaattori Roarkille. Nancyn leikattua hiuksensa ja viillettyä kasvojaan hän valehtelee Marville Roarkin tehneen sen. Marv lupaa auttaa Nancya Roarkin tappamisessa. Kaksikko saapuu Roarkin asunnolle ja tappavat Roarkin henkivartijat. Marv haavoittuu ja Nancy päättää kukistaa Roarkin yksin. Roark ampuu Nancya useasti ja on aikeissa tappaa hänet mutta Hartiganin haamu ilmestyy peiliin, minkä seurauksena Roark hätkähtää, mikä antaa Nancylle aikaa toipua ja ampua Roarkin.
Marv
Marvin sukunimeä ei mainita yhdessäkään albumissa. Hän on 1. albumin päähahmo ja 2. albumissa hänellä oli pienempi rooli. Olemukseltaan Marv kuvataan 2-metriseksi ja lihaksikkaaksi, yksinkertaiseksi henkilöksi, jonka mieleenpainuvin ajatus 1. albumista on "Jos kerran osaan tappamisen, miksi en nauttisi siitä.". Elokuvassa häntä esitti Mickey Rourke.
Dwight McCarthy
2; 3. ja 5. albumin päähahmo, nähdään taustalla 4. albumissa. 6. albumissa hänet nähdään kahden pienen tarinan päähenkilönä. Dwight on entinen toimittaja, jolle oli lupailtu Pulitzer-palkintoakin. Hän kuitenkin onnistui mokaamaan elämässään täydellisesti (huumeet, viina, naiset...). Hän unelmoi toisesta mahdollisuudesta. Elokuvassa häntä esitti Clive Owen.
Nancy Callahan
Nancy Callahan nähdään 1. ja 2. albumissa taustalla (nimi mainitaan), mutta 4. albumissa hänelle on annettu tärkeämpi rooli. Kuvernööri Roarkin poika yritti raiskata Nancyn 11-vuotiaana, mutta hänet pelasti viimeistä päiväänsä työssä ollut poliisi, joka sai kärsiä teostaan lusimalla syyttömänä tuomittuna kahdeksan vuotta. Elokuvassa Nancya esittää Jessica Alba.
John Hartigan
John Hartigan on vanha ja sydänvaivoista kärsivä poliisi, joka on päähenkilönä 4. albumissa. Hartigan pelastaa Nancy Callahin senaattori Roarkin pojan raiskaukselta, mutta päätyy lopulta itsemurhaan. Elokuvassa häntä esitti Bruce Willis.
Roarkit
Roarkien perhe hallitsee Sin Citya. He ovat rikollisia, joille kukaan ei voi mitään.
Ensimmäisessä Sin City -tarinassa Marv tappaa kardinaali Roarkin, joka oli syyllistynyt kannibalismiin. Hän oli ensimmäinen esitelty Roark sarjakuvassa. Neljännessä albumissa Keltainen äpärä nähtiin hänen veljensä kuvernööri Roark, jonka pojan John Hartigan oli pahoinpidellyt. Nuori Roark oli aiemmin yrittänyt raiskata 11-vuotiaan Nancy Callahanin, ja hän yritti samaa vielä monta vuotta myöhemmin, jolloin Hartigan tappoi hänet.
Miho
Miho on pienikokoinen japanilainen ninja-soturi, jonka pituudeksi ilmoitettiin albumissa Kohtalokas Tappo 120-senttiä. Hän työskentelee Vanhassa kaupungissa ilotyttöjen parissa ja tappaa ihmisiä puolustaakseen Vanhaa kaupunkia.
Jack Rafferty
Väkivaltainen, alkoholiin sortuva poliisi, joka tunnetaan kuitenkin sankaripoliisina, jonka lempinimi on Rauta-Jack. Hän esiintyy ainoastaan albumissa Kohtalokas Tappo, jossa Miho murhaa hänet Vanhassa Kaupungissa ja hänen ruumiinsa omistuksesta alkaa taistelu. Albumin ajan hänestä käytetään vain nimitystä Jackie Boy. Elokuvassa häntä esitti Benicio del Toro.
Benny ja Lenny
Kaksospojat, jotka ovat molemmat eksyneet kaidalta tieltä. He eroavat ulkonäöltään valtavasti, sillä Benny on lihava ja Lenny taas pienikokoinen. He esiintyivät ensimmäisen kerran albumissa Keltainen äpärä jossa Hartigan ampui heidät pelastaessaan Nancy Callahania. He eivät kuitenkaan kuolleet, mikä paljastuu albumissa Perhearvot, jonka alussa he ilmiantavat Dwight McCarthyn mafialle.
He olivat myös mukana sarjakuvanovellissa Läski mies ja pikkupoika päähenkilöinä. Novelli julkaistiin osana kokoelmaa Viskiä, vaaroja ja vamppeja.
Elokuvat
Robert Rodriguez ohjasi yhdessä Frank Millerin ja Quentin Tarantinon kanssa elokuvan Sin City, joka sai ensi-iltansa Suomessa 22. heinäkuuta 2005. Elokuva käsittää albumit 1., 3., ja 4., sekä novellin Asiakas on aina oikessa. Elokuvan jatko-osa Frank Millerin Sin City: A Dame to Kill For sai ensi-iltansa vuonna 2014.
Johan Henrik Avellan
Johan Henrik Avellan (18. joulukuuta 1773 Viapori – 3. syyskuuta 1832 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja Turun akatemian professori.
Avellan toimi Turun akatemian käytännöllisen filosofian dosenttina vuodesta 1804, luonnonoikeuden ja historian apulaisena vuodesta 1809 ja filosofian apulaisena vuodesta 1810. Hänet nimitettiin historian professoriksi vuonna 1812, samalla hän toimi käytännöllisen filosofian vt. professorina vuosina 1811–1812 ja 1824–1827. Hämäläis-Osakunnan inspehtorina Avellan toimi vuosina 1821–1832.
Filosofina Avellan oli hegeliläinen. Hän oli erikoistunut kasvatusfilosofiaan ja kirjoitti myös mm. estetiikasta.
Jalkapallon Suomen Cup 2021
Suomen Cup järjestettiin 67. kertaa kaudella 2021. Cupissa ei pelattu karsintakierroksia kolmatta kertaa peräkkäin, vaan Ykkösen ja Liigan joukkueet sijoitettiin omiin alueellisiin lohkoihin, joista kaksi parhaiten sijoittautunutta joukkuetta eteni jatkopeleihin.
Helsingin olympiastadionilla pelattu finaali päättyi rangaistuspotkukilpailujen jälkeen KuPSin 0–1 (4–5) voittoon. Ratkaisevan maalin teki KuPSin Iiro Järvinen.
MM-rallikausi 2001
MM-rallikausi 2001 oli rallin maailmanmestaruussarjan 29. kausi. Kuljettajien mestaruudesta kilpailivat Richard Burns, Colin McRae, Tommi Mäkinen ja Carlos Sainz.
Vuodesta 2001 lähtien oli vain yksi huoltopaikka per päivä, jonka vuoksi kilpailut järjestettiin aiempaa tiiviimmällä alueella.
Kauden kulku lyhyesti
Monte Carlon ralli: Rallikausi 2001 alkoi perinteisesti Monte Carlossa. Voitosta ajoivat Colin McRae ja Tommi Mäkinen. McRae keskeytti viimeisenä päivänä ja Mäkinen ajoi voittoon. Fordit miehittivät kakkos- ja kolmostilan järjestyksessä Carlos Sainz ja Francois Delecour. Erikoismaininnan ansaitsee Armin Schwarz, joka ajoi Škoda Octavia WRC:llä neljänneksi, vaikka Skoda ei ollut vauhdillisesti muiden tallien tasolla.
' Ruotsin ralli: Sarja jatkui helmikuun lopulla Ruotsin rallissa. Voitosta taistelivat Carlos Sainz, Harri Rovanperä (Peugeot) ja Mitsubishin Tommi Mäkinen ja Thomas Rådström. Kisa huipentui viimeisenä päivänä ja tiukan taistelun jälkeen Rovanperä voitti uransa ensimmäisen MM rallin. Rådström oli toinen ja Sainz toi Fordinsa kolmanneksi. Mäkinen ajoin ulos viimeisellä erikoiskokeella kakkospaikalta. Sarjan johdossa olivat tasapistein Mäkinen, Rovanperä ja Sainz.
Portugalin ralli: Kolmas kisa ajettiin Portugalissa. Tuo kisa muistetaan kammottavista olosuhteista: sadetta ja sumua riitti. Taistelu voitosta käytiin Tommi Mäkisen ja Carlos Sainzin välillä. Mäkinen voitti rallin, mutta kisa ratkesi vasta viimeisellä erikoiskokeella. Sinne lähdettäessä Sainz oli 0,3 sekuntia edellä. Sainz oli siis lopulta toinen ja Peugeot'n Marcus Grönholm avasi pistetilinsä kolmospaikalla. myös Subarun Richard Burns avasi pistetilinsä nelospaikalla.
Katalonian ralli: Espanjan Kataloniassa ajettava ralli oli uusi tulokas kaudelle 2001. Kataloniassa Citroenit ja Peugeotit hallitsivat tapahtumia. Uusi Citroën Xsara WRC teki kisa debyyttinsä ja Bugalski ja Puras hallitsivat tapahtumia. Tekniset viat kuitenkin pudottivat Citroenit käärjestä ja näin Peugeotin Didier Auriol otti Kataloniassa uransa viimeiseksi jääneen voittonsa. Peugeot'n kaksoisvoiton varmisti Gilles Panizzi. Mäkinen oli kolmas. Sainz ajoi viidenneksi ja valitteli Pirellin renkaiden ja Fordin auton yhteensopivuutta.
Argentiinan ralli: Seuraava kisa ajettiin Argentiinassa. Colin McRae ajoi hyvällä lähtöpaikalla ja ensimmäisen päivän jälkeen McRae oli karannut lähes minuutin johtoon. Burns yritti tavoittaa McRaeta, mutta vauhti ei riittänyt kiinniajoon. Kolmanneksi ajoi selkävaivainen Sainz, joka tavoitti Mäkisen MM johtoa, kun Mäkinen jäi taakse. Eroa oli viisi pistettä ja lähimmät haastajat McRae, Auriol ja Rovanperä olivat yli kymmenen pisteen päässä Sainzista.
Kyproksen ralli: 1-3 kesäkuuta ajettiin Kyproksella. Mäkinen ajoi ulos irtosoran yllätettyä liukkaudellaan jopa nelinkertaisen maailmanmestarin. Mäkisen keskeytettyä Sainz joutui tienavaajaksi ja irtosora hyydytti myös Sainzin vauhdin. Perjantain päättyessä Sainz oli kuudentena, yli minuutin kärjestä. Johdossa oli Grönholm, mutta Burns, Delecour ja McRae olivat aivan kannoilla ja se lupaili kovaa kilvan ajoa lauantaille. Lauantain kovimmasta vauhdista vastasi kuitenkin Carlos Sainz. Sainz paukutti heti aamusta alkaen pohja-aikoja ja kuroi eroa kärkeen sekunti sekunnilta. Delecour keskeytti moottoririkkoon. Grönholm putosi johdosta kolmanneksi ja McRae taktikoi hidastamalla viimeisellä ek:lla Burnsin sunnuntaiksi auraamaan irtosoraa. Sainz oli noussut neljänneksi ja eroa kärkeen oli enää runsaat 20 sekuntia. Viimeisenä päivänä McRae karkasi voittoon ja Grönholm keskeytti. Sainz ja Burns taistelivat kakkospaikasta, mutta Burns onnistui pitämään Sainzin takanaan muutamalla sekunnilla. Maininnan ansaitsevat myös neljänneksi ajanut japanilainen Toshihiro Arai (Subaru) ja Pasi Hagström, joka ajoi kuudenneksi yksityiskuskina, mikä on hieno saavutus tehdastallien WRC autojen joukossa.
Akropolis ralli: Olosuhteet pysyivät kovina ja kuumina seuraavassa kisassa Akropoliksessa. Kovinta vauhtia pitivät taas McRae, Sainz ja Burns. Kolmikko karkasi vähitellen muilta, vaikka aluksi näytti että Petter Solberg ja Markko Märtin pystyisivät haastamaan konkarit. Kärki kolmikko oli 15 sekunnin sisällä ennen päätöspäivää, järjestyksessä McRae, Sainz ja Burns. Solberg oli jäänyt jo lähes minuutin neljännellä paikalla. Kisa tiukentui heti aamun avauksessa, kun Burns ajoi pohjat ja Sainz kärsi väärästä rengasvalinnasta. Kärkikolmikko tiivistyi. Seuraavalla pitkällä ek:lla Burns ajoi kuitenkin ulos ja hukkasi kolme minuuttia ja putosi voitto taistelusta. Näin voittotaistelu jäi McRaen ja Sainzin väliseksi. Tällä kertaa Ford ei antanut tallimääräystä, kuten se antoi vuonna 2000, jolloin Sainz joutui luovuttamaan voiton McRaelle. Asiasta ilmoitettiin huoltotauolla. Sainz lähti ajamaan hieman yli kymmenen sekunnin johtoa kiinni. Sainz tavoitti McRaeta jokaisella ek:lla ja ennen viimeistä pitkää pätkää eroa oli enää 5.9 sekuntia. Sainzin Focus WRC:n moottori kuitenkin hajosi 8 km ek:n lähdöstä ja öljynpaineet katosivat ja edessä oli kauden ensimmäinen keskeytys. McRae voitti, Solberg oli toinen ja Rovanperä kolmas. Maininnan ansaitsee myös Delecour, joka ajoi rannevammasta huolimatta pohja-aikoja ja oli lopulta ongelmien jälkeen viides.
Neste Rally Finland: Tommi Mäkinen keskeytti heti avauspäivänä. Grönholm ajoi rallin voittoon. Mestaruuskandidaateista Burns oli toinen ja McRae kolmas ja Sainz kuudes. Huomion ansaitsee Juha Kankkunen joka palaisi ralliteille Hyundain ratissa.
Uuden-Seelannin ralli: Irtosoraa on Uudessa Seelannissa poikkeuksellisen paljon. Se johti rajuun taktikointiin. Burns oli kymmenen huonommalla puolella avauspäivän jälkeen, mutta toisen päivän päättyessä Burns oli johdossa ja ajoi voittoon. McRae joutui taistelemaan kakkospaikasta viimeisellä ek:lla: Sainz, Rovanperä ja Grönholm olivat aivan kannoilla. Grönholm otti varaslähdön ek:n alussa (seuraus: 10 s aikasakko), Sainz oli pohja-aikavauhdissa, mutta pyörähti ulos tieltä kolme mutkaa ennen maalia. Näin McRae piti paikkansa ja Rovanperä oli kolmas ennen Sainzia. Mäkinen jäi pisteiden ulkopuolelle.
San Remon ralli: Gilles Panizzi oli ykkönen, vakuuttavan debyytin WRC Xsaralla tehnyt Sebastien Loeb kakkonen ja Auriol kolmas. Sainz oli mestarikandidaateista ainoana pisteillä, sija oli neljä. Delecour oli viides. Mäkinen ja Burns keskeyttivät ja McRae ei ehtinyt pistevauhtiin. San Remossa nähtiin myös Mitsubishi Lancer WRC:n ensi esiintyminen.
Korsikan ralli: Citroen WRC:n ensimmäisen voiton ajoi Jesus Puras. Panizzi oli toinen ja Auriol taas kolmas. Burns nostettiin tallimääräyksellä neljänneksi. Sainz keskeytti öljypohjan hajoamiseen. Mäkinen ajoi pahasti ulos ja kartanlukija Risto Mannisenmäki loukkaantui. Myöhemmin Mäkisen kartanlukijana toimi Kaj Lindström. McRae ei taaskaan kyennyt piste vauhtiin. Näin McRae, Mäkinen, Burns ja Sainz olivat seitsemän pisteen sisällä ennen kahta viimeistä kisaa.
Australian ralli: Grönholm dominoi Australiassa ja otti selvän voiton. Burns oli toinen ja ilman tallipaikkaa kaudelle 2002 jääny Auriol sai Peugeot'nsa vauhtiin soralla, olen kolmas. McRae oli viides ja Mäkinen kuudes. Sainz jäi kahdeksanneksi telottuaan takapyöränsä avauspäivänä. Silti McRaella, Burnsilla, Mäkisellä ja Sainzilla oli mahdollisuus mestaruuteen kaikki olivat yhdeksän pisteen sisällä.
Walesin ralli: Ensimmäinen ratkaisu tapahtui ensimmäisellä metsä ek:lla. Mäkinen rikkoi ohjauksensa montussa ja keskeytti. Sainz kärsi rengasrikon ja putosi yli minuutin päähän kärjestä. McRae ajoi johdosta ulos. näin Burnsille riitti tarkkailla Sainzin vauhtia ja ajaa maaliin. Sainz nousi kuudenneksi ja toisen päivän aamuna neljänneksi, mutta toisen päivän puolivälissä Focus lipesi liukkaalla metsätiellä katsojien päälle. Katsojat olivat kielletyllä alueella, normaalisti Sainz olisi jatkanut muutaman sekunnin aikamenetyksellä, mutta nyt Ford osui katsojiin. Kukaan ei kuitenkaan loukkaantunut vakavasti. Sainz vetäytyi kuitenkin kisasta ja näin Peugeot'n merkkimestaruus varmistui ja Burnsin ainoa uhka oli pois pelistä. Burns ajoi kolmanneksi mikä nosti hänet McRaen ohi mestaruuteen. Walesin rallin voitti Grönholm ennen Rovanperää.
Adelheim
Adelheim oli ruotsalainen aatelissuku. Suvun vanhimmat tunnetut jäsenet olivat Hollannista kotoisin. Heistä Nils Amundson muutti vuonna 1650 Amsterdamista Ruotsiin, minne hän perusti Borgvikin ruukin. Hänen jälkeläisensä hoitivat ruukkia ja pojanpoika Johan Borgstöm (1685–1763) aateloitiin vuonna 1743. Hän oli sekä ruukinpatruuna että tuomari. Hänen pojanpoikansa ruukinpatruuna Johan Adelheim luopui aateluudesta Norköpingin valtiopäivillä vuonna 1800 ja ryhtyi sen jälkeen käyttämään nimeä Borgström.
Gustaf Konttinen
Gustaf Edvard Konttinen (17. maaliskuuta 1879 Varkaus – 5. elokuuta 1943) oli suomalainen Viipurissa, Siperiassa ja Vaasassa vaikuttanut liikemies ja konsuli.
Gustaf Konttisen vanhemmat olivat tehtaantyöläinen Olli Konttinen ja Ulla Kosunen. Hän kävi Raahen Porvari- ja Kauppakoulun vuonna 1900 ja teki opintomatkoja Saksaan 1900–1901, Tanskaan, Ruotsiin sekä Englantiin 1910–1911. Vuonna 1904 Konttinen tutustui valtion stipendin turvin viljakauppaan Venäjällä.
Konttinen oli konttorioppilaana Paul Wahl & Co:n tehtaalla Varkaudessa vuodesta 1892, Häkli, Lallukka ja Kumppanien kirjeenvaihtajana Viipurissa 1901–1907 ja viipurilaisen agentuuriliikkeen Konttinen ja Karsikko osakkaana ja johtajana 1907–1910. Konttinen muutti sitten Siperiaan ja oli 1911–1914 siellä prokuristina ja johtajana Carl Jörgensenin voinvientiliikkeessä. Hän oli perustamisensa lihanjalostustehtaiden ja vientiliikkeen johtajana Bijskissä Länsi-Siperiassa 1914–1919. Kun neuvostohallitus otti nämä laitokset haltuunsa Konttinen siirtyi Venäjän Kaukoitään jossa hän oli eri toimissa sekä mantereella että Japanissa 1919–1923. Palattuaan Suomeen 1923 Konttinen oli perustamassa Viipuriin Konttinen ja Karsikko Oy:tä ja oli liikkeen osakkaana ja johtajana Viipurissa 1923–1928. Vuonna 19128 Konttinen muutti Vaasaan jossa hän oli Kauppiaitten Oy:n toimitusjohtajana 1928–1934. Konttinen oli Vaasassa myös Latvian kunniavarakonsuli 1931–1935. Vuonna 1934 Konttinen muutti Helsinkiin, jossa hän toimi Maakauppiaitten Oy:n johtokunnan varapuheenjohtajana ja yhtiön toisena johtajana.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2005
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2005 järjestettiin Hochfilzenissä, Itävallassa 4.–13. maaliskuuta 2005. Sekaviesti käytiin Hanti-Mansijskissa 20. maaliskuuta 2005.
Gustaf Konttinen
Konttinen oli Kauppiaiden keskuskaupan hallintoneuvoston jäsenenä 1929–1934 sekä Kesko Oy:n johtokunnan jäsenenä 1941–1943.
Gustaf Konttinen oli naimisissa vuodesta 1913 Else Auguste Adolfine Pfeiferin (1889–1937) kanssa.
Leonel Marshall
thumb|right|Leonel Marshall Leonel Marshall (s. 25. syyskuuta 1979 L' Avana, Kuuba) on kuubalainen ammattilentopalloilija.
Ura
Marshall aloitti lentopallouransa L` Avanassa Kuubassa. Hänellä huomattiin suuria lahjoja nopeasti, etenkin ponnistusvoimassa. Hän nousi suureksi lahjakkuudeksi, ja siirtyi tämän jälkeen jo hyvin nuorena pelaamaan ulkomaille, koska Kuubassa ei ole sarjoja aikuisille pelaajille. Kesällä 1998, 18-vuotiaana, hän siirtyi Italian A2-liigassa pelaavaan Porto Livornoon. Marshall kuului Kuuban joukkueeseen Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Vuonna 2001 Marshall suoritti muutamien muiden kuubalaisten maajoukkuepelaajien kanssa "joukkopaon" Kuuban miesten lentopallomaajoukkueesta, jossa ei tämän jälkeen ole nähty muun muassa Marshallia eikä Angel Dennistä.
Spresiano
Spresiano on kunta Pohjois-Italiassa Trevison maakunnassa Veneton alueella.
Urheilu
Spresianossa sijaitseva tekojärvi Lago Le Bandie on suosittu vesilautailukeskus. Alueella on järjestetty myös triathlon-, räpyläuinti-, cyclocross-, maastopyöräily- ja maastojuoksukilpailuja.
Alankomaat Eurovision laulukilpailussa
Alankomaat on esittänyt kappaleensa perinteisesti hollannin kielellä. Vuoden voittokappale laulettiin kuitenkin englanniksi kielisäännön ollessa hetkellisesti poissa käytöstä. Englanniksi laulettiin lisäksi 1974 ja 1976. Kielisäännön lopullisen vapauttamisen jälkeen hollanniksi on laulettu vasta vuonna. Vuonna Alankomaat käytti englannin lisäksi itse keksittyä kieltä kappaleessaan.
Alankomaat karsiutui euroviisujen finaalista vuosina 2005–2012 ja omaa näin kaikista euroviisumaista pisimmän yhtäjaksoisen karsiutumisputken.
Kappaleet
<div class="noprint" style="background-color: #F0F8FF; color: #000000; font-size: 90%; padding: 0.2em 0.2em 0.2em 2em; margin-bottom: 1em; border: 1px solid #ff0000;">Huom! Vuosien 1956–1974 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi. Vuosien 1975–2015 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Nykyinen pistejärjestelmä
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Alankomaiden antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Alankomaat ei osallistunut kilpailuihin vuosina 1985, 1991, 1995 ja 2002. Vuosina 2005–2012 ja 2015 Alankomaat ei päässyt finaaleihin, mutta sai äänestää niissä.
Alankomaiden saamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Alankomaat ei osallistunut kilpailuihin vuosina 1985, 1991, 1995 ja 2002. Alankomaat ei päässyt kilpailun finaaleihin vuosina 2005–2012 ja 2015.
Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
Shelby
thumb|250px|Shelbyn päätoimisto Paradisessa, Nevada Shelby-automerkki on kilpa-ajaja Carroll Shelbyn perustama yhdysvaltalainen yhtiö.
Alun perin Shelby perusti yhtiönsä kilpaillakseen autokilpailuissa. Hän valmisti mm. Le Mans -kisaa varten Shelby Daytona -kilpureita. Shelbyn seuraava saavutus oli brittiläisen AC-automerkin koriin rakennettu Shelby Cobra. Erikoisen autosta teki sen pieni koko ja suuri moottori ja tehokkuus. Moottorina toimi Fordin 427-kuutiotuumainen (n. 7000 cm³) isolohko-V8.
Shelby Mustang-malleista ja historiaa
Shelbyn ehkä tunnetuimpia malleja oli Fordin kanssa yhteistyössä valmistetut Shelby Mustangit. Ferrarin kieltäydyttyä Fordin ostotarjouksesta, yhtiö värväsi Shelbyn rakentamaan heille muskeliauton, jolla saisi "italialaisen itkemään" lainaten Fordin mainostekstiä. Shelbylle toimitettiin tavallisia Fastback korisia Mustangeja jotka hän kotitallissaan viritti ja maalasi tutuilla väreillä.(Valkoinen ja siniset raidat) Nämä raidat ovat USA:n kilpaväritys jollaiset nähtiin ensi kertaa Le Mans-radoilla Cunninghamien kisatessa 24 tunnin kisassa. Mustangia sai ensimmäisinä vuosina vain yhtenä versiona (GT-350), mutta myöhemmin mallistoon lisättiin suurempitehoisempi versio (GT-500)
Tunnetuimpia Shelby GT 500-omistaja oli varmasti Jim Morrison, jolla oli levy-yhtiöltä lahjoituksena saama vuoden 1967 Nightmist Blue-värinen ”Blue Lady”, kuten Morrison autonsa nimesi. Nykyään Morrisonin Shelby on havitelluimpia vanhoja GT-500:sia, auton olinpaikasta ei kuitenkaan ole varmuutta.
Shelby Mustangeista tuli menestyneitä ja nykypäivänä harvinaisia keräilykappaleita. Autoja valmistettiin vuosina 1965-1970.
Shelby Mustangeja valmistettiin myös Euroopassa nimellä Shelby Europa Mustang. Autot ovat harvinaisia, varsinkin avomallit jotka molemmat löytyvät nykyään Suomesta. Myös yksi Shelby GT-250 valmistettiin koekäyttöä varten. Mutta se ei koskaan päässyt tuotantoon vaarallisuutensa, vakuutusyhtiöiden ja alkavan bensakriisin takia.
Nelli Hietala
Nelli Vilhelmiina Hietala (s. 18. marraskuuta 1981 Lieksa) on suomalainen kirjailija.
Amerikanviisisoppi
Amerikanviisisoppi (Penthorum sedoides) on viisisoppien (Penthorum) sukuun kuuluva ruohovartinen kasvilaji. Se on monivuotinen ja kasvaa tyypillisesti noin 30–60 cm korkeaksi. Varsi voi olla haaraton tai haaroa jonkin verran yläosistaan. Varren väri vaihtelee vaaleanvihreästä punertavaan ja se voi olla kalju tai hieman karvainen. Lehtiasento on kierteinen. Lehdet ovat enintään 10 cm pitkiä, 2,5 cm leveitä ja muodoltaan soikeita tai kapeanpuikeita. Kukat sijaitsevat viuhkoissa tai viuhkomaisissa tertuissa, jotka ovat halkaisijaltaan noin 2–8 cm. Yksittäisten kukkien halkaisija on noin 0,6 cm ja niiden väri vaihtelee kellanvihreästä valkoiseen. Kussakin kukassa on viisi vihreää verholehteä, kymmenen hedettä sekä viisi emiä. Kukissa ei yleensä ole terälehtiä. Kukinnan jälkeen kehittyvissä kotamaisissa hedelmissä on tavallisesti paljon pieniä siemeniä.
Nelli Hietala
Hietala valmistui ylioppilaaksi vuonna 2000, humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 2008 ja filosofian maisteriksi vuonna 2010. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja informaatiotutkimusta ja tehnyt kirjastovirkailijan ja tarjoilijan töitä.
Vuonna 2008 Hietala sai kunniamaininnan J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Vuonna 2009 ilmestyi Hietalan esikoisromaani 39⁰ luoteeseen. Novellikokoelma Lintujen käytännöllisyydestä sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2011. Vuonna 2014 ilmestynyt Käsipohjaa oli ehdolla Tiiliskivi-palkinnon saajaksi ja nuortenromaani Miia Martikaisen kärsimysviikko Topelius-palkinnon saajaksi.
Hietala asuu Hämeenlinnassa.
Carl Henrik Ehrenstolpe
Carl Henrik Ehrenstolpe (1753 tai 1754 Ruotsi – 1825 Pärnu, Viro) oli Ruotsissa syntynyt ja Suomeen muuttanut sotilas ja virkamies. Hän oli everstiluutnantti, Haapaniemen kadettikoulun johtaja 1781–1782 ja Oulun läänin maaherra 1809–1820.
Elämäkerta
Ehrenstolpen sukujuuret ulottuvat Saksan Pommeriin, jossa suvun nimenä oli Brandenburg. Eräs Ruotsiin muuttaneen sukuhaaran jäsen aateloitiin vuonna 1691, jolloin hän otti sukunimekseen Ehrenstolpe. Carl Henrik Ehrenstolpe syntyi aatelisperheeseen Länsi-Götanmaalla 1754. Monien sukulaistensa tavoin Ehrenstolpe muutti Suomeen, jossa hän meni kolmetoistavuotiaana armeijan palvelukseen Turun läänin rykmenttiin.
Ehrenstolpe osallistui Viaporin valtaukseen vuonna 1772. Jakob Magnus Sprengtportenin ja Georg Magnus Sprengtportenin johtama valtaus liittyi kuningas Kustaa III:n tekemään vallankaappaukseen, jolla säätyvallan aika Ruotsissa lopetettiin. Ansioistaan kaappauksessa nuori Ehrenstolpe ylennettiin aliluutnantiksi. Ehrenstolpe sai siirron Savon jalkaväkirykmentin tykistöupseeriksi ja toimi myöhemmin myös opettajana Haapaniemen kadettikoulussa. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan vuosina 1788–1789 ollen uskollinen kuninkaalle koko sodan ajan. Ehrenstolpe erosi armeijasta everstiluutnanttina vuonna 1796.
Ehrenstolpen maaherrakausi kesti vuodesta 1809 vuoteen 1820. Käytännössä Ehrenstolpe erosi tehtävistään jo 1819, jolloin hänen sijaisekseen tuli Oulun läänin seuraava maaherra Samuel Fredrik von Born. Ehrenstolpe ei ollut maaherrana kovinkaan suosittu, mikä johtui toisaalta vaikeista ajoista ja toisaalta Ehrenstolpen omasta luonteesta ja käytöksestä. Sodan jäljiltä koko maan virkakunta oli hajallaan ja lisäksi Ehrenstolpen maaherrakauden alkuvuosiin sattui useita katovuosia. Ehrenstolpe oli aatelissukua eikä epäröinyt näyttää muille ”ylemmyyttään”. Oulussa tällaiseen ei ollut totuttu ja maaherran käytöstä paheksuttiin. Maaherran ja kaupunkilaisten välinen juopa kasvoi niin suureksi, että Ehrenstolpe erosi vuonna 1819.
Ehrenstolpe muutti Viroon, jossa hän kuoli marraskuussa 1825.
Carl Henrik Ehrenstolpen pojasta Carl Johan Ehrenstolpesta tuli kenraalimajuri Venäjän keisarikunnan armeijassa.
Punatulkut
Punatulkut (Pyrrhula) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu 7 lajia.
Punatulkut elävät Aasiassa ja kahden lajin esiintymisalue ulottuu myös Eurooppaan. Punatulkut ovat siemensyöjiä ja niillä on voimakas kekonokka.
Anna palaa!
Anna palaa! on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka kertoo high schoolin kilpailuhenkisistä cheerleadereista. Elokuvan on ohjannut Peyton Reed ja käsikirjoittanut Jessica Bendinger. Pääosissa näyttelevät Kirsten Dunst, Eliza Dushku ja Gabrielle Union.
Elokuva sai enimmäkseen positiivisia arvosteluja, ja kriitikot kiittivät sen kepeää luonnetta ja humoristista otetta omaperäiseen aiheeseen. Anna palaa! keräsi lipputuloja maailmanlaajuisesti 90 miljoonaa dollaria, mikä teki siitä 2000-luvun alun suuren kassamenestyksen. Myös pääosan esittäjä Kirsten Dunstin suoritusta kehuttiin arvosteluissa. Julkaisunsa myötä elokuva on noussut amerikkalaiseksi kulttiklassikoksi. Siitä on tehty myös teatterimusikaali, jonka ensi-ilta oli Atlantassa vuonna 2011.
Juoni
Torrance Shipman on Rancho Carne Torosin cheerleader. Pian hänet valitaan joukkueen kapteeniksi. Hänen luokalleen on muuttanut Cliff-niminen poika. Tämän sisar Missy pääsee cheerleader-joukkueeseen. Missy huomaa huutojen olevan tuttuja ja lähtee pois ensimmäisistä harjoituksista. Torrance lähtee perään, jolloin Missy pyytää hänet autoon ja ajaa takaisin Los Angelesiin josta on muuttanut. Siellä ovat meneillään paikallisen East Compton Clovers -cheerleaderjoukkueen harjoitukset. Torrance tajuaa huutojen olevan täsmälleen samat kuin heillä. Käy ilmi että joukkueen entinen kapteeni ”Big Red” oli varastanut kaikki ohjelmat Cloverseilta.
Samaan aikaan piirimestaruuskisat lähestyvät, mutta Toros ei voi mennä kisoihin vanhalla ohjelmallaan jonka ”Big Red” heille ”teki”, joten he palkkaavat koreografin avukseen. Opettaja on yliankara ja vilpillinen huijari ja ohjelma typerä, mutta joukkue ei voi muuta kuin esittää sen. Piirimestaruuskisoista muodostuu nöyryyttävät kahdesta syystä: koreografia on kehno ja yhdellä toisella joukkueella on samanlainen ohjelma. Heidän koreografinsa oli myynyt saman ohjelman useille joukkueille. Torrance on murtunut epäonnistuttuaan joukkueensa johtamisessa ja harkitsee lopettamista.
Toros-joukkue on hallitseva mestari, joten se pääsee mukaan Yhdysvaltain mestaruuskisoihin. Cliff kannustaa Torrancea jatkamaan, muttei vielä suostu antamaan tälle anteeksi. Torrance tekee joukkueineen töitä yötä päivää, ja he saavat kuin saavatkin uuden hienon ohjelman valmiiksi. Piirimestaruuskisoissa he onnistuvat täydellisesti – mutta niin myös Clovers. Lopulta Torosin joukkue sijoittuu toiseksi, kun Clovers voittaa. He ovat kuitenkin ikionnellisia onnistuneesta näytöksestä. Torrancen ja Cliffin välille syttyy romanssi.
Tuotanto
Elokuva kuvattiin San Diegon ympäristössä.
Tapani Mäkinen
thumb|200px|Tapani Mäkinen huhtikuussa 2010. Heikki Tapani Mäkinen (s. 19. maaliskuuta 1965 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen poliitikko ja kokoomuksen kansanedustaja vuosina 2003–2004 ja 2007–2015. Hän on ollut Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1989 ja kaupunginhallituksen puheenjohtaja vuosina 2009–2017. Koulutukseltaan hän on merkonomi.
Koulutus
Mäkinen valmistui Malmin kauppaoppilaitoksesta merkonomiksi vuonna 1984.
Politiikassa
Tapani Mäkinen valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Hän toimi kansanedustajana aiemmin 28. maaliskuuta 2003 – 20. heinäkuuta 2004 Marjo Matikainen-Kallströmin varaedustajana. Mäkinen nousi varajäsenestä kansanedustajaksi Matikainen-Kallströmin siirtyessä europarlamenttiin.