cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ushki
Ushkin "komponentti 7" on samassa ikähaarukassa kuin Alaskan Nenana-kompleksiin (n. 13 000–14 000) ja Yhdysvaltain Clovisin kulttuurin (13 600–12 600 vuotta sitten) kanssa. Uški VI:ssä 12 860–12 360 vuotta vanhoja mikroliitteja ja kaksipuolisesti iskettyjä veitsiä, sekä ihmisen ja koiran hauta. Tämä vaihe ei liittyne paleointiaaneihin. Se vastaa Alaskan Denali-komplaksia noin 12 800–11 000 vuotta sitten. Ushki 6 ja Denali osuvat nuoremman dryaksen kylmään kauteen 12 600–11 200 vuotta sitten.
Sarah Chalke
Sarah Chalke (s. 27. elokuuta 1976) on kanadalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisesta komediasarjasta Tuho-osasto, jossa hän näytteli lääkäri Elliot Reidiä vuosina 2001–2010. 1990-luvulla Chalke esiintyi pitkään Roseanne Barrin Roseanne-sarjassa.
Chalke on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa Ensisilmäyksellä (2008–2009) ja Mad Love (2011). Hän esiintyi sivuosassa komediasarjan Puumanainen kolmannella tuotantokaudella.
Chalke syntyi Ontariossa ja kasvoi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän on Doug ja Angie Chalken kolmesta tyttärestä keskimmäinen. Äiti on kotoisin Rostockista, Saksasta, ja vaikka Sarah Chalke puhuu äidinkielenään englantia, hän hallitsee sujuvasti myös saksan kielen.
Chalke on kasvissyöjä. Hän menetti sekä tätinsä että isoäitinsä rintasyövälle ja esiintyikin vuonna 2006 televisioelokuvassa Why I Wore Lipstick To My Mastectomy.
Lubjanka
300px|pienoiskuva|Lubjanka vuonna 2015. pienoiskuva|300px|Lubjanka vuonna 1983 kesken kunnostustöiden. Lubjanka on rakennus Moskovassa samannimisen aukion laidalla. Rakennuksessa sijaitsi KGB:n päämaja ja vankila. Nykyisin keltaisessa päärakennuksessa on rajavartioston päämaja ja yksi FSB:n direktoraatti.
Lubjanka rakennettiin vuonna 1898 yleisvenäläisen vakuutusyhtiön päätoimistoksi. Lokakuun vallankumouksen jälkeen siitä tehtiin Tšekan päämaja. Suurten puhdistusten myötä rakennus jäi liian pieneksi henkilökunnalle ja arkkitehti Aleksei Štšusev suunnitteli siihen lisäkerroksen ja takana sijaitsevat rakennukset. Rakennustyö jäi kesken sodan aikana ja viimeisteltiin vasta 1983. Kun Juri Andropov nousi pääsihteeriksi, hän päätti parantaa KGB:n julkisuuskuvaa ja rakennukseen avattiin tiedustelun museo, järjestettiin kiertokäyntejä ja olipa siellä discokin. Rakennuksen edessä oli pitkään Feliks Dzeržinskin patsas, joka kaadettiin elokuussa 1991.
Vuonna 1990 Lubjankan edessä olevalle aukiolle tuotiin muistokivi Solovetskista poliittisten vainojen uhrien muistoksi.
Lubjankan aukion alla on Moskovan metron asema, jossa tehtiin tuhoisa itsemurhapommi-isku 2010.
Kirjallisuutta
Parvilahti, Unto: Berijan tarhat. Otava, 1957.
Léon-Paul Fargue
Léon-Paul Fargue (1876 Pariisi, Ranska – 1947 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija.
Ultra Beatdown
Ultra Beatdown on englantilaisen power metal -yhtyeen, DragonForcen neljäs albumi vuodelta 2008. Japanissa albumi julkaistiin 20. elokuuta, seuraavan parin päivän aikana Australiassa, Saksassa ja Britanniassa, sekä muualla maailmassa 26. elokuuta. Albumi oli ensimmäinen, jolla basistina toimi Frédéric Leclercq.
Ensimmäinen single albumilta, "Heroes of Our Time" julkaistiin 4. heinäkuuta, jonka musiikkivideo kuvattiin Hämeenlinnan Rinkelimäen jäähallissa. Bonusversiolta löytyvä kappale "Strike of the Ninja" poikkeaa merkittävästi rakenteeltaan yhtyeen muusta tuotannosta. Raita on ennätyksellisen lyhyt (3:17), kuten myös sen kitarasoolo. Tätä ennen lyhyimmälläkin kappaleella oli kestoa yli viisi minuuttia. Strike of the Ninjan melodiakuviot ovat lisäksi tavallista yksinkertaisemmat, ja rakenne muistuttaa perinteisemmän rockin biisirakenteita.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 25.
Latting Observatory
Latting Observatory oli vuonna 1853 järjestettyyn New Yorkin maailmannäyttelyyn puusta ja raudasta rakennettu näkötorni. Näkötornin suunnitteli arkkitehti William Naugle, jolle idean oli antanut Waring Latting. Näkötornilla oli korkeutta 96 metriä (315 jalkaa). Se oli aikansa korkein rakennus, ja sieltä oli näkymät pitkälle Staten Islandiin, Queensiin ja New Jerseyhyn. Näkötorni tuhoutui tulipalossa vuonna 1854. Nykyään tornin paikalla, keskellä Manhattania, sijaitsee puisto nimeltään Bryant Park.
Noir
Noir on japanilainen animesarja vuodelta 2001.
Noir on toimintapainotteinen sarja, joka kertoo menneisyyttään selvittävistä palkkamurhaajista, Mireillestä ja Kirikasta. Sarjan loppupuolella toiminnan rinnalle nousee myös paljon psykologisia elementtejä.
Tarina
Mireille Bouquet on tunnettu ja arvostettu palkkamurhaaja, joka saa eräänä päivänä sähköpostin, jossa häntä pyydetään "lähtemään pyhiinvaellusmatkalle menneisyyteen". Mireille lähtee Japaniin selvittämään viestin alkuperää ja tapaa muistinsa menettäneen Kirika Yūmuran, jolla on hallussaan Mireillelle hänen lapsuudestaan tuttua melodiaa soittava taskukello. Mireille suostuu auttamaan Kirikaa löytämään menneisyytensä ja yhdessä he alkavat toimia palkkamurhaajina legendaarisen Noir-salanimen turvin.
Jaksot
(1) Epävirallinen käännös; Noirin Yhdysvaltojen jakelijan ADV Filmsin sivuilla on lueteltu vain 12 ensimmäistä jaksoa.
A1-talli Meksiko
A1-talli Meksiko on meksikolainen talli, joka kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausilla 2005–2006–2008–2009.
Aubenas
Aubenas on kaupunki ja kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 11 018 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Aubenasin pinta-ala on 14 neliökilometriä.
Gustaf Anton Brakel
Gustaf Anton Brakel (17. joulukuuta 1782 Pirkkala – 10. tammikuuta 1853 Tukholma, Ruotsi) oli suomalaissyntyinen mutta suurimman osan elämästään Ruotsissa asunut pankkikomissaari ja näytelmäkirjailija.
Demon Hunter
Demon Hunter on yhdysvaltalainen kristillistä metalcorea/alternative metallia soittava yhtye kotoisin Seattlesta, Washingtonista. Yhtyeen perustivat veljekset Don Clark ja Ryan Clark. Demon Hunter on suorapuheisen kristillinen yhtye ja sen jäsenet ilmaisevat uskonsa suurimmassa osassa lauluistaan. Yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 30.4.2012 Vappugospel-tapahtumassa Kouvolassa.
Gustaf Anton Brakel
Brakelin vanhemmat olivat kapteeni Otto Mauritz Brakel ja Ulrika Renata Boije aj Gennäs. Otto Brakel omisti Viikin kartanon Nokialla. 11-lapsisen perheen nuorin poika Gustaf Anton Brakel muutti jo 15-vuotiaana Tukholmaan sisarensa luokse. Hän loi sittemmin Ruotsissa merkittävän uran pankki- ja valtiomiehenä. Brakel nimitettiin pankkikomissaariksi 1813.
Demon Hunter
Demon Hunteriin ovat vaikuttaneet monet erilaiset metalliryhmät, esimerkiksi Sepultura ja Machine Head. Nämä vaikutteet ovat nähtävillä aggressiivisessa, perinteisessä metallissa ja lauluosuuksissa.
Gustaf Anton Brakel
Brakelin kirjoittamista näytelmistä tunnetuimmat olivat viikinkijumalista kertonut Odin i Svithoid (1826) ja vuonna 1829 valmistunut kolminäytöksinen Wäinämöinen-näytelmä. Jälkimmäisen näytelmän tapahtumapaikkoina olivat Viikin kartanon mailla sijainnut ikivanha pakanuuden aikainen Junkkarin mätäs-niminen palvontapaikka jossa palvottiin Junkkari-nimistä jumalaa sekä Siuron Linnavuori.
Demon Hunter
Demon Hunter on AOL Music:n listalla yksi kymmenestä "artistista, joita täytyy seurata", ja on noteerattu mm. metallimusiikkilehdissä Revolver, Outburn ja Decibel.
Gustaf Anton Brakel
Hänen veljensä oli Karl Adolf Brakel.
Demon Hunter
Yhdysvaltain armeija käytti yhtyeen musiikkia sotavankien kuulusteluissa. Yhtyeen mukaan he ovat amerikkalaisia sankareita ja ansaitsevat tukea. Yhtyeen tiedotteen mukaan he eivät vapaaehtoisesti ole halunneet musiikkiansa käytettävän Yhdysvaltain armeijan kuulusteluissa tai kidutustoimenpiteissä eikä heillä ole tarkempaa tietoa siitä miten heidän musiikkiaan on käytetty, eivätkä näin ollen halunneet ottaa enempää kantaa asiaan. Ennen Demon Hunteria armeija käytti Metallican musiikkia
Historia
Demon Hunterin ensimmäinen levy, joka kantaa nimeä Demon Hunter, julkaistiin vuoden 2002 lokakuussa Solid State Recordsilla, joka on Tooth and Nail Recordsin tytäryhtiö. Silloin molemmat, Ryan ja Don Clark, soittivat kitara- ja basso-osuudet, Ryan lauloi ja rumpalina oli Jesse Sprinkle, jonka veli Aaron Sprinkle oli levyn tuottaja.
Kahden vuoden jälkeen, jonka aikana Don Clark oli saanut perheenlisäystä ja Ryan oli mennyt naimisiin, Demon Hunter palasi studiolle nauhoittamaan toisen pitkäsoittolevyn, joka sai nimekseen Summer of Darkness. Kris McCaddon hoiti kitaraosuudet, ja Jesse Sprinkle oli jälleen rummuissa. Summer of Darkness julkaistiin vuoden 2004 toukokuun 4. päivä, ja levy oli menestys. Menestystä lisäsi vielä "Not Ready to Die" -kappaleesta tehty musiikkivideo, joka pyöri MTV2-kanavan ohjelmissa "Headbanger's Ball" ja "Fuse TV". "My Heartstrings Come Undone" -kappaleen single pääsi elokuvan Resident Evil: Apocalypse soundtrackille. Summer of Darkness -levyllä oli neljä vierasta, jotka antoivat äänensä neljään kappaleeseen. Mike Williams The Agony Scenestä antoi äänensä "Beheaded" -kappaleeseen, Brock Lindow yhtyeestä 36 Crazyfists lauloi "Beauty Trough Eyes of a Predator" -kappaleessa, Howard Jones Killswitch Engagesta lauloi oman osuutensa kappaleessa "Our Faces Fall Apart" ja Trevor McNevan yhtyeestä Thousand Foot Krutch lauloi kappaleessa "Coffin Builder".
Vuonna 2005 Demon Hunter palasi takaisin The Compoundiin, Seattleen, nauhoittamaan kolmannen pitkäsoiton, The Triptychin. Sana "triptych" (triptyykki, kolmimaalaus) tarkoittaa The Triptych -levyn kolmea eri kansimaalausta, jotka tarkoittavat myös, että levy on Demon Hunterin kolmas. The Triptych antaa kunnianosoitukset arvostetuille edesmenneille yhtyeille, kuten Living Sacrificelle, Sepulturalle ja Panteralle. Levy sisältää myös Prongin kappaleen "Snap Your Fingers, Snap Your Neck" -cover-kappaleena. The Triptych -albumi myös varmisti Timothy Wattsin paikan rumpalina, jona ennen oli toiminut Jesse Sprinkle. Jesse Sprinkle oli liittynyt Dead Poeticiin. Myös soolokitaristin paikka oli vaihtunut Kris McCaddonilta Ethan Luckille (The O.C. Supertones [kitara], The Dingees [rummut]). The Triptych -levy menestyi myös paremmin kuin mikään muu aikaisempi levy. Se myi kaksi kertaa enemmän ensimmäisellä myyntiviikolla kuin Summer of Darkness. "Undying" oli levyn ensimmäinen single, josta tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Chris Sims. Hän on ohjannut myös As I Lay Dyingin, Lamb of Godin ja Zaon musiikkivideoita.
Demon Hunter lähti kiertueelle vuoden 2006 kesällä, ja soitti Zaon, Becoming the Archetypen, August Burns Redin ja Spokenin kanssa. Yhtye kuvasi musiikkivideon kappaleesta "One Thousand Apologies" "Undying"-kiertueen jälkeen. Musiikkivideon ohjasi Darren Dean. The Triptych julkaistiin uudestaan lokakuun 31. päivä samana vuonna Special Editionina, joka sisälsi neljä lisäkappaletta muiden kappaleiden ohella ja DVD:n.
Metallimusiikkiin erikoistunut yhdysvaltalainen lehti, Revolver, teki jutun kristillisestä metallista vuonna 2007. Julkaisu listasi neljä parasta kristillistä metallia soittavaa yhtyettä, johon kuuluivat Underoath, Demon Hunter, As I Lay Dying ja Norma Jean, ja lehti kutsui yhtyeitä "The Holy Alliance" -arvonimellä.
Demon Hunterin viides levy "The World Is a Thorn" julkaistiin 9. maaliskuuta 2010 ja kuudes albumi "True Defiance" 10. huhtikuuta 2012. Vuonna 2012 yhtye kiersi Pohjois-Amerikkaa yhdessä bändien Bleeding Through, The Plot In You ja Willows kanssa. Alkuvuodesta 2013 Demon Hunter kiersi jälleen Pohjois-Amerikkaa ja Kanadaa toimien In Flamesin lämmittelijäbändinä. Kiertueella olivat mukana myös All Shall Perish ja Battlecross. Saman vuoden keväällä maaliskuussa Demon Hunter kävi headline-kiertueella Australiassa, joka oli bändin ensimmäinen kiertue Australiassa. Kiertueen lämmittelijäbändeinä toimivat I, The Breather ja For All Eternity. 2013 huhtikuussa Demon Hunterin oli suuntamassa ensimmäiselle lyhyelle kiertueelleen Etelä-Amerikkaan.
Kabaree
pienoiskuva|[[Théophile Steinlen, La tournée du Chat Noir de Rodolphe Salis, 1896.]] Kabaree on viihteen muoto, joka yhdistää laulua, tanssia, komediaa ja teatteria. Tyypillisesti kabareeta esitetään ravintoloissa ja yökerhoissa, joissa yleisö istuu pöytien ääressä nauttien samalla drinkkejä. Tunnetuimpia kabareeravintoloita lienevät Moulin Rouge sekä Lido de Paris.
Kabaree sai alkunsa Pariisissa belle époque -aikakaudella 1800-luvun loppupuolella. Ihmiset viihtyivät kabareissa, sillä siellä saattoi syödä, tupakoida ja jutella ottamatta hattua pois päästä, eikä tarvinnut noudattaa kaikkia yhteiskunnan sääntöjä. Hinnat olivat halpoja, ja kabareissa kävivät niin rikkaat kuin työväenluokkakin. 1900-luvulla ensimmäisen maailmansodan lähestyessä hinnat nousivat, ja kabaree muuttui vain rikkaiden huviksi.
Ranskalainen kabaree
Ensimmäinen kabareeravintola, Rodolphe Salis’n ”cabaret artistique”, avattiin Montmartreen vuonna 1881. Sille annettiin pian uusi nimi Le Chat Noir (’Musta kissa’). Siitä tuli paikka, jossa aloittelevat kabaree-esiintyjät kokeilivat uusia esityksiään. Varhaisten kabareiden tyypillinen ohjelma sisälsi lausuntaa, varjoteatteria, lauluja sekä stand up -komediaa.
Moulin Rouge rakennettiin vuonna 1889 Pigallen punaisten lyhtyjen alueelle lähelle Montmartrea. Se on kuuluisa katollaan olevasta suuresta punaisesta tuulimyllystä. Moulin Rougessa tavallisesti esiintyi ensimmäisenä can-can-tanssijoita, jonka jälkeen useita merkittäviä varieteetähtiä esiintyi.
Folies Bergère houkutteli suuria väkijoukkoja, vaikka se oli kalliimpi kuin muut kabareeravintolat. Se oli suosionsa huipulla 1890-luvulta 1920-luvulle. Siellä esiintyi muun muassa Joséphine Baker.
Champs-Élysées-kadulla sijaitseva Le Lido perustettiin vuonna 1946. Siellä on esiintynyt useita kuuluisia henkilöitä kuten Édith Piaf, Ohukainen ja Paksukainen, Shirley MacLaine, Elton John, Marlene Dietrich, Maurice Chevalier ja Noël Coward.
New Yorkin maailmannäyttely (1853)
thumb|New Yorkin kristallipalatsi New Yorkin maailmannäyttely vuonna 1853 (Exhibition of the Industry of All Nations tai epävirallisesti Crystal Palace Exhibition) järjestettiin kaksi vuotta kaikkien aikojen ensimmäisten maailmannäyttelyjen jälkeen. Maailmannäyttelyn järjestäjät ottivat mallia Lontoon maailmannäyttelyn vetonaulana olleesta Kristallipalatsista, ja rakennuttivat oman kristallipalatsin. Lisäksi näyttelyyn rakennettiin 96 metriä korkea näkötorni Latting Observatory. Näyttelyn avasi Yhdysvaltain presidentti Franklin Pierce 14. heinäkuuta 1853. Maailmannäyttely kesti yli vuoden, ja se suljettiin 1. marraskuuta 1854. Näytteilleasettajia oli yli 4 000, ja he esittelivät kansojensa teollisuustuotteita, kulutustavaroita ja taideteoksia. Näyttely ei ollut taloudellisesti kannattava, mutta siellä kävi yli miljoona vierailijaa ollen ensimmäinen todellinen massatapahtuma New Yorkissa. Kristallipalatsi ja näkötorni tuhoutuivat molemmat tulipaloissa 1850-luvulla. Nykyään niiden paikalla, keskellä Manhattania, sijaitsee puisto nimeltään Bryant Park.
Salmela Komitea
Salmela Komitea on vuonna 1983 perustettu suomalainen rock-yhtye. Yhtyeen keulakuvana toimii laulusolisti Jukka Salmela. Yhtyeen kappaleita ovat muun muassa "Löydän silmistäsi taivaan", "Öiseen kaupunkiin", "Mustat saappaat valtaa maan" ja "Diiva". Salmela Komitean ainoa studioalbumi on Salmela Komitea 1 vuodelta 1985, joka ei menestynyt kovin hyvin.
Historia
Salmela Komitean perustivat kesällä 1983 Jukka Salmela, Tommi Kekoni, Antti S. Vihinen, Jyrki Keskinen, Tero Mäkinen ja Esa Niva.
Salmela Komitea on tehnyt muutamia keikkoja vuoden 2004 jälkeen.
Musiikki
Salmela Komitean esittämä musiikki on suomirockia. Jukka Salmela keksi termin ”BIG Music”, joka kuvaa yhtyeen mahtipontista linjaa.
Patti LaBelle
thumb|280px|Patti LaBelle. Patti LaBelle (s. 24. toukokuuta 1944) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen R&B- ja soul-laulaja-lauluntekijä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
LaBelle tuli alun alkaen tunnetuksi yhtyeistään Patti LaBelle & the Bluebelles ja Labelle. Ensimmäisen sooloalbuminsa hän julkaisi vuonna 1977. Hänellä todettiin vuonna 1995 diabetes, ja hän on sittemmin julkaissut kaksi diabeetikoille suunnattua keittokirjaa.
Vierailijana
mm.
Mezzotinto
Mezzotinto (ital. mezzo puoli ja tinto väri) on taidegrafiikan syväpainomenetelmä. Mezzotintoksi kutsutaan myös tällä menetelmällä tehtyä teosta. Mezzotinton jälki on sävykäs ja samettinen, eikä siinä erotu erillisiä viivoja.
Mezzotinton keksi noin vuonna 1640 saksalainen sotilas ja amatööritaiteilija Ludwig von Siegen. Menetelmä levisi nopeasti Alankomaihin ja Englantiin, jossa sitä kehitettiin edelleen ja otettiin käyttöön myös värit. Englannissa mezzotintoa käytettiin erityisesti 1700-luvulla muotokuvien jäljentämiseen. Mezzotintotekniikan käyttö väheni jyrkästi ja käytännössä loppui kopiointimenetelmänä, kun valokuvaus kehittyi 1800-luvun loppupuolella, mutta edelleen sitä käytetään taidegrafiikassa.
Mezzotintossa metallilaatta (yleensä kuparia) karhennetaan rouhinraudalla tasaisen rakeiseksi, jolloin siihen jää vieri viereen pieniä syvennyksiä ja niiden reunoille koholla olevia kierteitä. Vaikutelma muistuttaa hiekkapaperin pintaa. Kuva tehdään kalvimella, joka poistaa rouhittaessa kierteet halutussa määrin. Näin saadaan aikaan sävyeroja. Karhea kierteinen pinta tuottaa syvän mustat sävyt, mutta mitä hiotumpi pinta on, sen vaaleampia sävyjä vedostuksessa syntyy. Huippuvalot saadaan aikaan kiillotusraudalla ja viimeistely kaivertimella, neulalla tai syövyttämällä. Laatta vedostetaan kuparipainopuristimella. Hyvälaatuisten vedosten määrä jää mezzotintossa melko pieneksi.
Murjaani
Murjaani ( < ) on suomen kielessä esiintyvä vanhentunut tummaihoista ihmistä tarkoittava sana. Sana on kulkeutunut suomen kieleen ruotsin kautta keskiajan ranskasta. Sillä on sama etymologia kuin sanoilla mauri ja maurilainen, joilla tarkoitettiin Pohjois-Afrikan muinaisen Mauretanian alueen myöhempiä asukkaita eli berbereitä ja maureja.
Murjaani-sana on siis johdettavissa etymologisesti sanasta mauri, mutta se mielletään aina tiernapoikaesityksen ”muriaanien kuningas” -hahmon maskeerausta myöten tarkoittamaan yksinomaan tummaihoista ihmistä. Tämä ilmenee myös ilmauksessa ”musta kuin murjaani”.
Tiernapoikien murjaani esittää itämaiden tietäjää, joista Matteuksen evankeliumi kertoo.
Henrik Wergeland
Henrik Arnold Thaulow Wergeland (17. kesäkuuta 1808 Kristiansand, Norja – 12. heinäkuuta 1845 Kristiania, Norja) oli Norjan riippumattomuuden symboli ja 1800-luvun alkupuolen kansallisuusaatteen ideologisia johtohahmoja. Häntä pidetään Norjan ensimmäisenä kansainvälisen tason runoilijana ja norjalaisen kirjallisuuden pioneerina.
Tausta
Wergeland syntyi Kristiansandissa opettaja ja rovasti Nicolai Wergelandin (1780–1848) ja kulttuuripersoona Alette Dorothea (o.s. Thaulow) Wergelandin esikoisena. Isä Nicolai oli Bergenistä kotoisin ollut köyhän lukkarin poika, josta tuli sittemmin Eidsvollin itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaja. Isällä oli myös merkittävä rooli maan ensimmäisen yliopiston perustamisessa, hän oli maan perustuslain laatijoita, ja hän myös ehdotti Norjan parlamentille sen nykyistä nimeä Storting. Suvun nimi on peräisin Verklandin maatilasta Sognissa. Alette oli virkamies Henrik Arnold Thaulowin tytär ja aktiivinen kulttuuripersoona.
thumb|upright|left|Henrik 17-vuotiaana isänsä piirtämänä. Wergelandin perheestä tuli muutoinkin Norjan näkyvimpiä kulttuuriperheitä. Hänen sisarensa oli kirjailija Camilla Collett (1813–1895). Nuorin veli kenraali Oscar Wergeland (1815–1895) meni kuitenkin sotilasuralle. Kotona keskusteltiin paljon kulttuurista, Ranskan vallankumouksesta, Rousseaun lastenkasvatusfilosofiasta ja yleensä modernistisista aiheista.
Henrik-poika vietti lapsuutensa Kristiansandissa, joka oli tuolloin vajaan 5 000 asukkaan vilkas ja kansainvälinen satamakaupunki. Perhe muutti 1817 Eidsvolliin, jossa hänen isänsä oli kolme vuotta aikaisemmin allekirjoittanut maan itsenäisyysjulistuksen.
Elämä ja ura
pienoiskuva|200px|"Grotten", Wergelandin viimeinen asuintalo [[Wergelandsveienin varrella Oslossa. Hänen talon alla sijaitseva työhuoneensa on yleisölle avoinna aina Norjan kansallispäivänä. ]] Henrik opiskeli aluksi isänsä tavoin teologiaa, mutta ilmeisesti väittelynhaluiseksi kuvatun luonteensa takia hän ei saanut papinvirkaa. Hän työskenteli jonkin aikaa opettajana, kunnes alkoi opiskella lääketiedettä. Lääketieteen opinnot keskeytyivät hänen saatuaan 1836 yliopiston kirjastosta kirjastonhoitajan viran.
Opiskelujensa ohella Wergeland työskenteli toimittajana ja oli näkyvä hahmo Kristianian kulttuurielämässä jo vuonna 1827. Wergelandista tuli yhteiskunnallisen epätasa-arvon ja epäoikeudenmukaisuuden poistamisen puolestapuhuja. Hän oli päätoimittajana kolmessa lehdessä, joista kaksi hän oli perustanut itse. Hän myös luennoi, levitti aktiivisesti kirjallisuutta ja perusti kirjastoja. Wergelandin aktiivisuus herätti myös vastustusta, ja hänen kiivaimpia opponenttejaan oli muun muassa Johan Sebastian Welhaven. Wergeland oli uskonnonvapauden puolestapuhuja. Hänen tunnetuimpia sydämenasioitaan oli vastustaa Norjan perustuslain kohtaa, joka kielsi juutalaisilta ja jesuiitoilta pääsyn maahan. Kohta poistettiin perustuslaista kuusi vuotta Wergelandin kuoleman jälkeen.
Nykyisin Wergelandin tunnetuin saavutus on Norjan kansallispäivän, 17. toukokuuta, perustaminen "lasten päiväksi" ja norjalaisen kansallistunteen juurruttaminen yleensäkin. Kansallispäivän vietolle on edelleen tunnusomaista lasten osallistuminen kulkueisiin ympäri maan.
Wergelandin kuva on ollut maalattuna yhden Norwegian Air Shuttlen sittemmin käytöstä poistuneen Boeing 737-800 -koneen pyrstössä.
Kirjallinen tuotanto
Wergelandin esikoisteos oli runokokoelma ''Digte. Første Ring'' vuodelta 1829. Seuraavana vuonna ilmestyi eepos Skabelsen, Mennesket og Messias, joka oli tarkoitettu kilpailemaan John Miltonin Kadotettu paratiisi -teoksen kanssa. Tätä teosta Wergeland itse piti päätyönään.
Yleensäkin Wergelandin kirjallinen tuotanto oli hyvin monipuolista. Hän kirjoitti tekstejä farsseista rakkausrunoihin ja vapaushymneistä luontolyriikkaan.
Wergelandin runojen suomennoksia on julkaistu teoksissa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 2: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja ja Tuhat laulujen vuotta.
Cultösaurus Erectus
Cultösaurus Erectus on Blue Öyster Cultin albumi vuodelta 1980. Sen myötä yhtye palasi raskaan rockin pariin parin kevyemmän, mutta kaupallisesti epäonnistuneen studioalbumin jälkeen.
Henrik Wergeland
Suomennettu tuotanto
Antologiassa: 2: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja, WSOY 1930
Cultösaurus Erectus
Albumi menestyi julkaisunsa aikoihin hyvin etenkin Britanniassa, jossa vallitsi tuolloin uuden aallon heavy metallin NWOBHM-buumi. Yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa albumin menestys jäi hieman vaisummaksi, mutta kovana live-bändinä yhtyeellä riitti edelleen kysyntää.
Henrik Wergeland
Suomennettu tuotanto
Antologiassa: Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8
Cultösaurus Erectus
Albumin nimi viittaa dinosauruksiin, jollaisiksi pitkäikäisiä heavy rock -yhtyeitä alettiin kutsua 1970- ja 1980-lukujen taitteessa.
Taustaa
Edellisellä Mirrors-albumilla yhtye oli muuttanut soundiaan kaupallisemmaksi ja tuotetummaksi tavoitellessaan "(Don't Fear) The Reaper"in kaltaista uutta hittiä. Albumia ei kuitenkaan myyty yhtä paljon kuin edeltäjiänsä eikä siltä noussut selkeää listahittiä. Niin yhtye, levy-yhtiö kuin fanitkin olivat pettyneitä tulokseen. Tämän seurauksena yhtye päätti palata alkuaikojensa raskaampaan ilmaisuun ja tuottajaksi uudelle albumille valittiin muun muassa Deep Purple- ja Rainbow-yhtyeitä tuottanut Martin Birch.
BÖC:n manageri Sandy Pearlman manageroi myöskin Black Sabbath -yhtyettä noihin aikoihin, ja Birch oli juuri tuottanut yhtyeen hyvin vastaanotetun Heaven and Hell -albumin. Heavy rock -vaikutteet leimaavatkin suurta osaa Cultösaurus Erectus -albumista, mutta myös AOR-henkisempää, kevyempää materiaalia on mukana, kuten myös vaikutteita progressiivisesta rockistakin. Laulusta vastaa suurimmaksi osaksi vokalisti-kitaristi Eric Bloom, joka omasikin raskaaseen rockiin soveltuvan äänialan. Albumi sanoitukset käsittelevät yhtyeelle tyypillisiä sci-fi-aiheita ja "salaperäisiä" teemoja sekä maanläheisempiä aiheita kuten politiikkaa ja rock-elämäntapaa.
Albumin sisältö
Albumin avaa "Black Blade", jonka Bloom kirjoitti yhdessä John Triversin ja tunnetun sci-fi-kirjailijan Michael Moorcockin kanssa. Aiheena oli Moorcockin kirjoissa esiintyvän Elric-hahmon käyttämä "Stormbringer"-niminen musta miekka. Musiikillisesti "Black Blade" on hieman progressiivissävytteinen heavy rock -kappale, jonka alkuosa menee keskitempoisella, hieman erikoisemmalla tahtilajilla ja loppuosa menee nopeammalla tempolla, jota kosketinsoitinlooppi rytmittää.
"Monsters" edustaa raskaampaa linjaa sisältäen tosin jazzvaikutteisia väliosia, joita säestää saksofoni. Kappaleessa on myös nopeampi väliosa, ja sen sanoitus jatkaa tieteisaiheita käsitellen "maasta avaruuteen pakenevaa miesvoittoista ihmisryhmää, joka kuitenkin kiistelee joukossa mukana olevasta naisesta".
"Divine Wind" on hitaampi, bluesvaikutteinen kappale, jossa on poliittinen sanoma. Se ottaa kantaa albumin julkaisun aikoihin tapahtuneeseen USA:n ja Iranin selkkaukseen. Kappaleen alkuperäinen nimi olikin "Ayatollah", Ajatollah Khomeinin mukaan.
"Deadline" edustaa albumin tunnelmallisempaa puolta. Kappaleen sävelsi ja lauloi kitaristi Donald Roeser, ja sen sanoitus perustui tositapahtumiin kertoen yhtyeen lähipiiriin kuuluneen pr-miehen murhasta 1970-luvulla. Kappaleessa Roeserin melodista kitarointia säestää kosketinsoittaja-kitaristi Allen Lanierin urkukuvio.
Koko yhtyeen sävellykseksi merkitty "The Marshall Plan" (tunnetaan myös nimellä "Here's Johnny") on periaatteessa "minimusikaali". Se kertoo tarinan teini-ikäisestä pojasta, joka toteuttaa haaveensa rocktähteydestä saadakseen tyttöystävänsä takaisin. Musiikillisesti kappale on keskitempoinen hard rock -kappale, joka kuitenkin sisältää nopeamman osion ja hitaampia välivaiheita. Kappaleessa vierailee äänenä amerikkalainen tv-tuottaja Don Kirshner. Yhdessä väliosassa kuullaan myös pätkä Deep Purplen "Smoke on the Water" -kappaleesta.
Nopeatempoisen, pianon voimalla kulkevan ja kitarasooloilua hyvin esille tuovan "Hungry Boys" -kappaleen aihepiirinä on huumeidenkäyttö. Kappaleen sävelsi ja myös lauloi rumpali Albert Bouchard yhdessä vaimonsa Caryn Bouchardin kanssa. Sitä seuraava "Fallen Angel", jonka sävelsi basisti Joe Bouchard yhdessä lyyrikko Helen Wheelsin kanssa, edustaa yhtyeen parilta aiemmalta studioalbumilta tutuksi tullutta AOR-vaikutteista suuntausta. Joe Bouchard myös lauloi kappaleen.
Nopeaa tempoa ja heavy rock -riffittelyä edustaa yös "Lips in the Hills". Kappaleen on sanottu kertovan Roswellin UFO-tapauksesta vuonna 1947. Eric Bloom on tosin myös maininnut kappaleen aiheena olevan "rintaruokinnan". Albumin päättää dramaattinen, progressiivisvaikutteinen "Unknown Tongue", joka kertoo kappaleen toisen kirjoittajan David Roterin erikoisesta naisystävästä. Kappaleessa Lanierin piano on kuuluvasti esillä.
Albumin julkaisu ja vastaanotto
Cultösaurus Erectus julkaistiin kesäkuussa 1980. Singlenä julkaistiin kappale "The Marshall Plan" (tosin nimellä "Here's Johnny") ja kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Albumin kannessa oli kuva dinosauruksesta, joka oli otettu Richard Clifton-Deyn maalauksesta Behemoth's world. Dinosauruksen vieressä on pieni avaruusalus, jossa on yhtyeen logo. Takakannessa on kuvia mm. dinosauruksen pääkallosta ja munista ja niiden yhteyteen on lisätty kuvitteelliset kuvatekstit, joissa on viitteitä yhtyeestä.
Kriitikot antoivat albumille pääosin positiivista palautetta. Brittiläinen Melody Maker-lehti kehui varsinkin albumin tuotantoa ja soundia hyväksi ja amerikkalaisen Gazette-lehden kriitikko sanoi yhtyeen olevan "tämän hetken kovin juttu Yhdysvalloissa". Myös tänä päivänä albumi on saanut myönteistä kritiikkiä. Sputnik Music-sivuston kriitikko kehuu albumia "pirun hyväksi", ja Allmusic-sivuston arvostelija pitää yhtyeen paluuta raskaampaan rockiin hyvänä asiana, mutta sanoo kuitenkin yhtyeen olevan "paremman livenä kuin studiossa". Monet yhtyeen fanit ovat nimenneet albumin kuuluvan yhtyeen parhaimmistoon sen energisyyden ja onnistuneiden kappaleiden ansiosta.
CD-julkaisut
Albumin varhaisissa Columbia Recordsin CD-painoksissa on masterointivirhe kappaleessa "Deadline". Kyseisen kappaleen alusta puuttuu pieni osa ensimmäistä "iskunuottia". Tätä virhettä ei ole vuoden 1999 Sonyn Rewind-sarjan versiossa.
Vuonna 2012 albumi julkaistiin remasteroituna osana yhtyeen The Columbia Albums Collection-boksia.
Ferdinand IV
Ferdinand IV voi tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:
BG-TÜRK
BG-TÜRK ("bulgarialais-turkkilainen uutistoimisto") on yksityinen bulgarialainen uutistoimisto, joka julkaisee internetissä uutisia Bulgariasta turkin kielellä. Toimiston sivusto avattiin maaliskuussa 2003.
Helvi Sipilä
Elämänvaiheet
Sipilä syntyi kärköläläisperheeseen talousneuvos Vilho ja Aleksandra Lucina Maukolan (o.s. Manner) keskisuuren maatilan tyttärenä. Hän kävi Lahden yhteiskoulun ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1933. Sipilä suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1939; ennen häntä oli kyseisen tutkinnon suorittanut Suomessa 37 naista. Sipilä sai 1941 varatuomarin arvon kuudentenatoista naisena Suomessa ja oli yksi harvoista naispuolisista asianajajista. Vuosina 1942–1943 hän toimi osastosihteerinä kansanhuoltoministeriössä ja vuosina 1943–1944 esittelijänä ja ylimääräisenä virkamiehenä Korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Vuonna 1943 hän perusti asianajotoimistonsa, joka toimi Helsingissä vuoteen 1972. Ennen Sipilää oli oman asianajotoimiston perustanut Suomessa vain yksi nainen, Agnes Lundell. Tamminiemen pesänjakajat -kirjan mukaan Sipilän asianajotoimisto ei juuri saanut hoitaakseen lainopillisesti vaikeita asioita, mutta sitäkin enemmän avioerojuttuja ja perintöriitoja, joista se tuli tunnetuksi.
Sipilä pääsi vapaaehtois- ja luottamustoimintansa kautta 1950-luvulla tärkeisiin kansainvälisiin tehtäviin. Vuosina 1954–1956 hän toimi Naisjuristien kansainvälisen liiton presidenttinä. Sipilä toimi aktiivisesti partioliikkeessä, ja oli vuosina 1952–1969 Suomen partiotyttöjärjestön ylijohtaja sekä 1957–1966 hän oli Partiotyttöjen maailmanliiton maailmankomitean jäsen ja uusien jäsenmaiden neuvonantaja. Vuonna 2002 hänet nimitettiin kunniapartiolaiseksi. Vuodesta 1960 Sipilä toimi erilaisissa YK:n tehtävissä. Hän on myös johtanut Zonta-järjestöä.
1972 YK:n pääsihteerin pyynnöstä Sipilä nimitettiin YK:n apulaispääsihteeriksi. Hän lopetti asianajotoimistonsa ja muutti aluksi New Yorkiin, sitten Wieniin. Sipilän vastuulla YK:ssa oli Center for Social Development and Humanitarian Affairs eli Sosiaalisen kehityksen ja humanitääristen asioiden keskus. Hänen kautensa suurin tapahtuma oli Kansainvälinen naisten vuosi 1975. Sipilä toimi pääsihteerinä samana vuonna pidetyssä ensimmäisessä naisten aseman parantamista käsitelleessä maailmankonferenssissa.
Sipilän ansiosta perustettiin YK:n Naisten kehitysrahasto UNIFEM. Eläkkeelle jäätyään hän perusti UNIFEMin kansallisia yhdistyksiä ja toimi YK-konsulttina.
Presidenttiehdokas 1982
Apulaispääsihteerikauden päätyttyä 1980 Sipilä jatkoi YK-tehtäviä Suomessa YK:n naisten kehitysrahaston Suomen yhdistyksen puheenjohtajana. Vuonna 1982 Liberaalinen Kansanpuolue asetti hänet presidenttiehdokkaaksi tasavallan presidentin valitsijamiesvaaleissa. Asettamalla naisehdokkaan LKP, joka oli menettänyt pahoin kannatustaan, kaavaili keräävänsä etenkin naisistuneen toimihenkilökunnan ääniä. Ennen Sipilää LKP oli tiedustellut ehdokkaakseen arkkipiispa Mikko Juvaa, joka oli kieltäytynyt. Puoluekannaltaan sitoutumattoman Helvi Sipilän keksivät LKP:n ehdokkaaksi Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtaja Juha Sipilä ja LKP:n puheenjohtaja Jaakko Itälä. Vaalissa Sipilä sai yhden valitsijamiesäänen.
Työ pakolaisten hyväksi
Helvi Sipilä ajoi aktiivisesti pakolaisten oikeuksia. Vieraillessaan Lähi-idässä 1950-luvulla Sipilä näki pakolaisleirejä ulkoapäin ja tunsi itsensä melko voimattomaksi auttamaan. Konkreettiset toimintamahdollisuudet avautuivat Sipilälle vuonna 1959 Libanonin partiotyttöliikkeen 10-vuotisjuhlissa, missä UNRWA:n suhdetoiminnan hoitaja Constantin C. Valchopoulos kertoi Sipilälle Ramallahiin suunnitellusta Palestiinan pakolaistyttöjen ammattikoulusta. Sipilä innostui hankkeesta ja puhui pitkään koulun perustamisen jälkeenkin nuorten pakolaisnaisten koulutuksen puolesta. Helvi Sipilän halusta kouluttaa pakolaisia syntyi myös Suomen Pakolaisapu. Sipilä oli 1960-luvun alkupuolella kiinnostunut koko maailman kattavasta toiminnasta pakolaisten hyväksi. Kuultuaan Tanskaan perustetusta pakolaisten oikeuksia ajavasta kansalaisjärjestöstä hän sai idean perustaa vastaava järjestö Suomeenkin. Helvi Sipilä perusti Suomen Pakolaisavun vuonna 1965 UNHCR:n varainkeruu- ja tiedotusjärjestöksi Suomessa ja johti järjestöä vuoteen 1972 asti.
Kunnianosoituksia
Helvi Sipilä sai urallaan useita korkeita kunnianosoituksia, muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajan arvon ja ministerin arvon 2001. Kunniatohtorin arvoja hänellä oli eri yliopistoista 12, Suomen lisäksi muun muassa Yhdysvalloista.
Yksityiselämä
Hänellä oli puolisonsa varatuomari Sauli Sipilän (1914−2001) kanssa neljä lasta. Tampereen yliopiston entinen rehtori professori Jorma Sipilä on Helvi Sipilän poika.
Helvi Sipilä oli aktiivinen Merven Keisarin sukuseuran jäsen.
Kasvoton kuolema
Kasvoton kuolema on ruotsalaisen Henning Mankellin kirjoittama vuonna 1991 julkaistu poliisiromaani. Tarinan päähenkilönä on ystadilainen poliisi Kurt Wallander. Kirja aloittaa kymmenosaisen Kurt Wallander -romaanisarjan.
Kirja on filmattu kahdesti. Ruotsinkielisen version vuodelta 1995 ohjasi Per Berglund ja Wallanderia näyttelee Rolf Lassgård. Vuonna 2010 ilmestyi BBC:n tuottama englanninkielinen versio, jossa Wallanderin osassa on Kenneth Branagh. Englanninkielisen version juonta on muutettu melko paljon, sillä päinvastoin kuin kirja se ei ole sarjan ensimmäinen osa. Esimerkiksi kirjassa Wallanderin isä on vasta sairastumassa, mutta elokuvassa hän on jo hoitokodissa.
Juoni
Kurt Wallander hälytetään kylmänä tammikuun aamuna töihin. Maalla asuva pariskunta on murhattu raa’asti, eikä poliiseilla ole muita johtolankoja kuin uhrin soperrus: ”ulkolainen”. Myöhemmissä Wallander-kirjoissa murhaa kutsutaan Lenarpin kaksoismurhaksi rikoksen tekopaikan perusteella.
Epäiltyjen ulkomaalaistaustan vuotaminen julkisuuteen johtaa viha-aaltoon. Wallander saa puhelimitse uhkauksia, joissa maahanmuuttajia kohtaan uhataan hyökätä, jos poliisi ei selvitä rikosta. Pakolaiskeskus sytytetään tuleen. Kirjassa tapahtuu vielä toinenkin murha kun ensimmäisen yllyttämänä rasistit surmaavat turvapaikan hakijan kostoksi.
Wallander on juuri eronnut vaimostaan, syö epäterveellisesti ja juo liikaa alkoholia.
Jalkapallo olympialaisissa
Jalkapallo on ollut kesäolympialaisten ohjelmassa miesten lajina vuodesta 1900. Vuosien 1896 ja 1932 olympialaisissa jalkapalloturnausta ei pelattu. Naisten jalkapallo on ollut olympiaohjelmassa vuodesta 1996.
Ensimmäisiin olympiaturnauksiin osallistui vain seurajoukkueita. Maajoukkueiden voimin pelattiin ensi kerran Lontoossa 1908. Olympiaturnaus oli jalkapallomaailman tärkein kilpailu ennen ensimmäisiä jalkapallon MM-kisoja vuonna 1930.
Amatöörisäännöt estivät pitkään länsimaiden huippupelaajien osallistumisen olympiakisoihin, jolloin Itä-Euroopan maat hallitsivat olympiaturnausta. Vuosien 1984 ja 1988 kisoissa saivat pelata sellaiset Euroopan ja Etelä-Amerikan maiden ammattilaiset, jotka eivät olleet esiintyneet MM-karsinnoissa. Kansainvälisen olympiakomitean kanssa riitautunut FIFA määräsi, että vuoden 1992 kisoista alkaen olympiajalkapalloon ja karsintoihin saavat osallistua vain 23-vuotiaat ja sitä nuoremmat pelaajat. Atlantasta 1996 lähtien on lopputurnauksessa kuitenkin sallittu myös kolme yli-ikäistä vahvistusta.
Naiset
Saksa osallistui vuoden 1964 olympialaisiin yhteisjoukkueella. Maiden jalkapallojoukkueiden yhdistämiseen ei suostuttu, jolloin Itä-Saksa ja Länsi-Saksa pelasivat Saksojen sisäisen karsinnan, jonka voittaja sai osallistumisoikeuden olympiakarsintaan. Kaksoisottelun voitti Itä-Saksa, joka eteni karsinnoista olympiaturnaukseen. Itä-Saksa ei ollut KOK:n jäsen, eikä sillä näin ollut osallistumisoikeutta olympialaisiin, jolloin maa osallistui turnaukseen Saksan nimellä, osana Saksojen yhteisjoukkuetta. Maan jalkapallojoukkue koostui kuitenkin itäsaksalaisista pelaajista ja käytännössä kyseessä oli Itä-Saksan maajoukkue. Yhteisjoukkue saavutti Tokion olympialaisista pronssimitalit, Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA taas katsoo omissa tilastoissaan, että Tokion olympiaturnaukseen osallistui Itä-Saksan maajoukkue.
Miehet
Taulukossa Y tarkoittaa osallistumista, numero viittaa siihen, että maasta osallistui turnaukseen useampi joukkue.
Ensimmäisiin jalkapallon olympiakilpailuihin osallistuivat seurajoukkueet. FIFA ei laske virallisiksi olympiaturnauksiksi vuosien 1900, 1904 ja 1908 olympiaturnauksia, koska niihin ottivat osaa seurajoukkueet eivätkä maajoukkueet. KOK katsoo kuitenkin myös näiden kisojen kuuluneen olympiaohjelmaan, vaikka ne pelattiinkin seurajoukkueilla. Ateenan vuoden 1906 väliolympialaisten tuloksia KOK ei laske virallisiksi. Myös väliolympiaturnaus pelattiin seurajoukkueilla, poikkeuksena Tanska, jota edusti maan maajoukkue.
Banne
thumb|250px|Bannen katedraali Banne on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 555 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bannen pinta-ala on 33 neliökilometriä.
110 metrin aitajuoksu
110 metrin aitajuoksu on miesten juoksema pika-aitajuoksulaji. Siinä juostaan kymmenen 1,067 metriä (eli 3,5 jalkaa) korkean aidan yli 110 metriä pitkällä suoralla radalla. Ensimmäinen aita on 13,72 metriä lähtölinjasta, seuraavien yhdeksän aidan etäisyys toisistaan on 9,14 metriä (eli 10 jaardia). Viimeiseltä aidalta maaliin on matkaa 14,02 metriä.
110 metrin aitajuoksu arvokilpailuissa
110 metrin aitajuoksu on yksi nykyaikaisten olympialaisten yleisurheilun alkuperäisiä kisatapahtumia. Se on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1896. yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa se on ollut vuodesta 1983. Menestynein maa miesten pika-aitojen arvokisoissa on ollut Yhdysvallat.
W. E. B. Du Bois
William Edward Burghardt Du Bois (23. helmikuuta 1868 Great Barrington, Massachusetts – 23. elokuuta 1963 Accra, Ghana) oli yhdysvaltalainen sosiologi ja kansalaisoikeusliikkeen johtajia.
Du Bois väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1895 ja nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin professoriksi Atlantan yliopistoon, missä hän teki empiiristä tutkimusta afroamerikkalaisten sosiaalisesta tilanteesta. Tutkimuksiensa perusteella hän päätteli, että muutos saataisiin aikaan vain agitaatiolla ja protestiliikkeellä. Tämän näkökulman vuoksi Du Bois joutui erimielisyyksiin Booker T. Washingtonin kanssa. Toisin kuin Washington, jonka mukaan kouluttamattomien mustien tulisi keskittyä taloudelliseen kehittymiseen, ja Marcus Garvey, joka edisti ”takaisin Afrikkaan” -liikettä, Du Bois vaati mustille yhdysvaltalaisille niin taloudellista yhdenvertaisuutta, kuin välitöntä tasa-arvoa kansalaisoikeuksissa ja politiikassa. Du Bois kehitti myös ”lahjakkaan kymmenyksen” käsitteen, joka tarkoitti mustaa eliittiä, jonka velvollisuus oli parantaa vähemmän onnekkaiden mustien asemaa.
Vuonna 1905 Du Bois perusti NAACP:n edeltäjän Niagara-liikkeen ja vuonna 1910 jätti professorin virkansa ja siirtyi NAACP:n tutkimusjohtajaksi ja Crisis-lehden päätoimittajaksi. Vuonna 1934 hän palasi Atlantan yliopistoon, kunnes työskenteli jälleen vuosina 1944–1948 NAACP:ssä.
Belgian Grand Prix 1954
Belgian Grand Prix 1954 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. kesäkuuta 1954 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden toinen.
W. E. B. Du Bois
Mustien vapautuksen aate sai Du Boisin järjestämään ensimmäinen Panafrikkalaisen kongressin Pariisissa vuonna 1919. Viidennessä kongressissa Manchesterissa vuonna 1945 hän tapasi Kwame Nkrumahin ja Jomo Kenyattan.
Vuonna 1951 Du Bois sai syytteen vieraan vallan agenttina toimimisesta Neuvostoliiton hyväksi ja vaikka syyte hylättiin, Du Bois pettyi Yhdysvaltoihin, liittyi kommunistiseen puolueeseen, muutti Ghanaan ja lopulta luopui Yhdysvaltojen kansalaisuudestaan.
Du Boisin merkittävimpiin teoksiin kuuluvat The Souls of Black Folks (1903), The Negro (1915), Black Reconstruction in America (1935), Color and Democracy (1945), The World and Africa (1947) ja In Battle for Peace: The Story of My 83rd Birthday (1952).
World Series of Poker 1971
World Series of Poker 1971 oli historiansa toinen. Kauden aikana järjestettiin viisi turnausta, mestaruusturnaus mukaan lukien. Mestaruusturnauksen voitti toisen kerran peräkkäin Johnny Moss, mutta kyseessä oli ensimmäinen kerta kun hän voitti mestaruusturnauksen pelaamalla, ei äänestyksellä.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 2018 – miesten normaalimäki
Talviolympialaisten 2018 miesten normaalimäen mäkihyppykilpailu järjestettiin Alpensia Ski Jumping Centressä 8.–10. helmikuuta 2018.
Karsinta
Karsintojen 50 parasta jatkoi finaaliin.
Victoria Silvstedt
Karin Victoria Silvstedt (s. 19. syyskuuta 1974 Skellefteå) on ruotsalainen valokuvamalli, näyttelijä, laulaja ja julkisuuden henkilö.
Elämäkerta
Silvstedt tuli vuonna 1993 toiseksi Fröken Sverige -kauneuskilpailussa. Hän oli joulukuun 1996 Playboy-lehden Playmate of the Month ja vuoden 1997 Playmate of the Year.
Silvstedt on tehnyt menestyksekästä mallinuraa, hän on työskennellyt mm. Chanelille, Christian Diorille, Loris Azzarolille, Givenchylle, Valentinolle ja Giorgio Armanille.
Hän on Guess-merkin keulahahmo ja esiintyi muun muassa Claudia Schiffer ja Anna Nicole Smith.
Oulun golf
Sankivaarassa on myös Suomen suurimpiin kuuluva driving range eli lyöntiharjoittelualue. Sillä on pituutta 333 metriä ja leveyttä sata metriä. Rangella voidaan lyödä kummastakin päästä. Keskuksessa on lisäksi kolme harjoitusviheriötä.
Victoria Silvstedt
Elämäkerta
Hän esiintyi myös italialaisessa ja ranskalaisessa Onnenpyörä-ohjelmassa.
Balazuc
thumb|250px|Balazucin kylä Balazuc on kylä ja kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 337 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Balazucin pinta-ala on 19 neliökilometriä.
Balazuc on valittu kauneimpien ranskalaiskylien Les Plus Beaux Villages de France -järjestön jäseneksi.
Jordan EJ14
Jordan EJ14 oli brittiläisen John McQuilliamin suunnittelema Formula 1 -auto, jota Jordan käytti kaudella 2004. Autoa ajoivat saksalainen Nick Heidfeld, italialainen Giorgio Pantano ja neljän kilpailun ajan saksalainen Timo Glock.
Kaudella 2004 Jordan käytti uusia Cosworthin moottoreita. Renkaat tallille toimitti Bridgestone. Kausi käynnistyi tallin osalta jälleen surkeasti. Aika-ajoissa kuljettajilla oli tyytyminen takarivin lähtöruutuihin ja kilpailuissa kymmenen parhaan joukkoon selviytyminen oli lähes mahdotonta. Myös luotettavuusongelmat kiusasivat tallia.
San Marinon GP:ssä tallin autoissa oli F1-legenda Ayrton Sennan kuvat. Tällä tavoin Jordan kunnioitti kymmenen vuotta sitten San Marinon GP:ssa menehtyneen Sennan muistoa. Eddie Jordan oli antanut ensimmäisenä Sennalle mahdollisuuden kokeilla F3-autoa vuonna 1982. Miehillä säilyi hyvä ystävyyssuhde Sennan kuolemaan saakka. Seuraavaksi ajetussa Espanjan GP:ssä tallin autoissa oli kuvia Salvador Dalín maalauksista. Näin Jordan kunnioitti Dalin syntymän 100-vuotispäivää.
Heidfeld avasi kauden pistesaldonsa Monacon GP:ssä sijoittumalla seitsemänneksi. Kanadan GP:ssa Timo Glock nousi tallin toiseksi kuljettajaksi, kun Pantano hyllytettiin velkojensa takia. Kilpailussa molemmat kuljettajat ylsivät viimeisille pistesijoille, kun Heidfeld oli kahdeksas ja Glock seitsemäs. Yhdysvaltain GP:ssä Pantano palasi takaisin tallin kuljettajaksi saatuaan raha-asiansa kuntoon. Kuitenkin Italian GP:n jälkeen Pantano sai lähteä lopullisesti tallissa sopimusongelmien takia. Glock otti jälleen hänen paikkansa loppukauden kolmessa kilpailussa. Pisteitä ei kuitenkaan enää loppukaudella saavutettu.
Pisteitä talli kykeni saavuttamaan kauden aikana enää viisi kappaletta. Edellisen kerran talli menestyi yhtä huonosti kaudella. Valmistajien MM-sarjassa sijoitus oli edelliskauden tapaan yhdeksäs. Loppuvuodesta Jordan ilmoitti palkanneensa uudeksi tekniseksi johtajakseen Mark Smithin, joka oli aikaisemmin työskennellyt tallissa vuosina –.
Savannitöyhtöheinä
Savannitöyhtöheinä (Themeda triandra) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, töyhtöheinien (Themeda) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, hidaskasvuinen ja mätästävä heinälaji. Sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja voivat kasvaa 30–200 cm korkeiksi.
Savannitöyhtöheinää tavataan laajalti Afrikassa, Aasiassa Filippiineille asti sekä Australiassa. Itäisessä Afrikassa savannitöyhtöheinä on valtalaji heinämailla 1200–2000 metrin korkeudessa. Yleisesti ottaen savannitöyhtöheinä kasvaa heinämailla tai muilla avoimilla alueilla merenpinnasta aina yli 3000 metrin korkeuteen asti. Laji kasvaa etenkin savisella maaperällä.
Savannitöyhtöheinää kerätään toisinaan luonnosta paikalliseen käyttöön oljiksi. Lakastuneet varret sisältävät tosin vetysyanidia. Savannitöyhtöheinän siemeniä on myös syöty aikoina, jolloin parempaa ravintoa ei ole ollut saatavilla. Lisäksi lajia on käytetty lääkekasvina. Eteläisessä Afrikassa lajin esiintyminen indikoi maaperän olevan hyvää ananasten kasvatukselle.
Airbus A400M
thumb|Airbus A400M
Airbus A400M on Airbusin valmistama nelimoottorinen sotilaskuljetuslentokone. Koneen ensilento lennettiin joulukuussa 2009, ja ensimmäinen toimitus tapahtui syyskuussa 2013. thumb|left|A400M tulossa laskuun Sevillan lentokentälle lokakuussa 2012. Huomaa [[vastakkainpyörivät potkurit.]]
Konetyypin historia
Konetyypin ensilento lennettiin 11. joulukuuta 2009 Sevillan San Pablon lentokentältä. Airbus toimitti ensimmäisen koneen Ranskan ilmavoimille syyskuun 2013 lopulla.
Zelenograd
Zelenograd on Moskovan hallinnollisiin alueisiin kuuluva kaupunki Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä luoteeseen Moskovan keskustasta. Zelenograd muodostaa Moskovan kymmenennen piirikunnan. Vuonna 2002 kaupungissa eli 215 727 ihmistä.
Zelenograd rakennettiin 1958 Neuvostoliiton vastineeksi Piilaaksolle, joka terminä tuli käyttöön vuonna 1971 mutta Piilaakson panos puolustuselektroniikassa oli suuri jo toisen maailmansodan ajasta lähtien. Zelenograd oli suljettu kaupunki vuoteen 1991 asti. Zelenograd oli jo Neuvostoliiton aikana yksi maan merkittävimmistä elektroniikka-, mikroelektroniikka- ja tietokoneteollisuuskeskittymiä. Se on tärkeässä asemassa Venäjän tietotekniikassa edelleen.
Kaupungin nimikkoväri on vihreä ja nimikkoeläin orava.
Piirit
Zelenogradin piirikunta jakautuu viiteen piiriin:
Aiheesta muualla
thumb|left|230px|Näkymä Zelenogradin Panfilovskin valtatieltä