cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Screamo
Emoviolence on screamon ja powerviolencen sekoitus. Monesti normaalia screamoa kutsutaan virheellisesti emoviolenceksi. Emoviolenceyhtyeitä ovat esimerkiksi Orchid, Shikari, Kobra Khan ja Palatka.
Ikkunanhallintaohjelma
right|frame|Työpöytämallinen [[twm, X Window Systemsin oletus vuodesta 1989]] thumb|250px|Limittävä [[dwm|dwm-ikkunointiohjelma]]
Ikkunanhallintaohjelma (myös ikkunointiohjelma, ikkunamanageri, jne.) hallitsee ikkunoiden paikkaa graafisessa käyttöliittymässä. Tyypillisesti ikkunanhallintaohjelma piirtää ikkunoille reunat ja otsikkopalkin sekä huolehtii siitä, että käyttäjä pystyy liikuttamaan ja muuttamaan ikkunoiden kokoa näytöllä. Myös erilaiset tehosteet, kuten läpinäkyvät ikkunat, voivat olla ikkunanhallintaohjelman toteuttamia. Työpöydällä olevat kuvakkeet eivät yleensä sisälly ikkunanhallintaohjelmaan, vaan ovat osa laajempaa työpöytäympäristöä.
Useissa järjestelmissä, kuten Microsoft Windowsin ja Apple OS X:n käyttämissä ikkunointijärjestelmissä, ikkunanhallinta on integroitu ikkunointijärjestelmään, eikä sitä yleensä saa vaihdettua.
Unix- ja Linux-ympäristöissä käytetyssä X Window Systemissä ikkunanhallintaohjelma on ikkunoinnista erotettu ohjelma, ja tämän vuoksi helposti vaihdettavissa. Yhtenäisen työpöytäympäristön puuttuessa ikkunanhallintaohjelmiin on kuitenkin lisätty ikkunanhallintaan varsinaisesti kuulumattomia ominaisuuksia. Näitä ovat esimerkiksi mahdollisuus käynnistää muita ohjelmia. Nykyään näiden ominaisuuksien rooli on silti pienentynyt, sillä suuri osa käynnistysvalikoista ja apuohjelmista on sulautettu osaksi laajempia työpöytäympäristöjä.
Laugerie-interstadiaali
thumb|right|350px|Laugerie-interstadiaali Grönlannin jääkairausnäytteissä.
Ikkunanhallintaohjelma
X Window Systemin kanssa kilpaileva ratkaisu oli muun muassa Sun Microsystemsin NeWS, joka oli suljettua lähdekoodia ja hävisi muiden yhtiöiden perustettua X Window Consortiumin.
Laugerie-interstadiaali
Laugerie-interstadiaali oli viime jääkauden huipun jälkeinen lämmin vaihe noin 24 000–22 000 kalenterivuotta eli 20 100–18 200 radiohiilivuotta sitten. Maisieresin kanavalla Laugerie-tapahtuma ajoitetaan aikaan 23 000–19 000 radiohiilivuotta sitten. Venäjällä näkyy 21 700 ± 900 (ajoitus numero SOAN-12) ja 19 550 ± 900 (SOAN-76) vuoden ikäisiksi ajoitettuja kosteuslinssejä Iskitimin maannoksessa Tulan seuduilla, liittyen luultavasti jokien tulvimiseen.
Ikkunanhallintaohjelma
X:n ikkunanhallintaohjelmien kehitys
X:n ensimmäinen ikkunanhallintaohjelma oli DECin uwm (Ultrix Window Manager), joka julkaistiin 1985. Se otettiin mukaan versio X10R3:een xwm:n ja xnwm:n kanssa, mutta vain uwm siirrettiin X11:lle, jossa se oli vakioikkunanhallintaohjelma julkaisuissa X11R1–X11R3. Päinvastoin kuin nykyaikaiset ikkunanhallintaohjelmat, uwm ei piirtänyt kehyksiä, vaan ikkunoita liikuteltiin ja niiden kokoa muuteltiin hiirellä vetämällä control/shift pohjassa.
Julkaisusta X11R4 (julkaistu vuonna 1989) lähtien X:n oletusikkunanhallintaohjelmana oli Tom LaStrangen kehittämä twm (Tom's Window Manager). Twm oli myös ensimmäinen ICCCM-määrittelyn täyttävä ikkunanhallintaohjelma.
LaStrangen swm:ssä oli mukana virtuaalityöpöytä, jonka avulla X:n ikkunointialue oli laajempi kuin fyysinen näyttöalue. swm oli ensimmäinen virtuaalityöpöydän sisältävä ikkunanhallintaohjelma, jonka jälkeen tulivat muun muassa vtwm, tvtwm ja olvwm. swm sisälsi myös yksinkertaisen istuntohallinnan, jonka avulla käyttäjä saattoi tallettaa ja jatkaa istuntoa myöhemmin: SunViewin vastaava salli tallettaa ikkunoiden koot ja sijainnit.
LaStrange kehitti twm:ää edelleen ja loi tvtwm:n, joka sisälsi virtuaalityöpöydät. Niiden avulla näytön saattoi jakaa useampiin "tiloihin", joiden välillä voi vaihdella. Toisessa tilassa olevat ikkunat ovat edelleen auki ja ohjelmat toiminnassa, mutta piilotettuina. tvtwm julkaistiin ensimmäisen kerran elokuussa 1990. Ikkunanhallintaohjelmissa oli yleensä jonkinlainen mahdollisuus käynnistää muita ohjelmia, kuten pääte-emulaattori, koska ennen vuotta 1998 ei ollut yhtään ilmaiseksi saatavilla ollutta työpöytäympäristöä. Ohjelmien käynnistys tapahtui ikkunanhallintaohjelman valikoista, joihin käynnistettävät ohjelmat lisättiin tekstieditorilla muokkaamalla asetustiedostoa. Suosituin twm:n seuraaja oli fvwm, jonka ominaisuuksiltaan oli samanlainen, mutta ulkonäöltään huomattavasti miellyttävämpi. Siitä kehitettiin edelleen muutamia johdannaisia, kuten Fvwm95, joka kopioi Microsoftin vuonna 1995 ilmestyneen uuden Windows95:n ulkonäön. Fvwm ja sen seuraajat mahdollistivat liitännäisten luomisen, joilla toteutettiin pieniä apuohjelmia kuten Pager, joka näytti kuvan virtuaalityöpöydistä ja niissä olevista ohjelmista, sekä erilaisia ohjelmankäynnistyspalkkeja. Uusien työpöytäympäristöjen ilmestymisen myötä (KDE 1998 ja GNOME 1999) ikkunanhallintaohjelman rooli supistui minimiin, koska työpöytäympäristö itsessään sisälsi aiemmin niiden toteuttaman toiminnallisuuden. KDE on käyttänyt alusta lähtien omaa KWin-ohjelmaansa ikkunanhallintaan, kun GNOME taas turvautuu ulkoiseen ohjelmaan. X11:n kehitys vauhdittui Keith Packardin vuonna 2000 kehittämän RENDER-laajennoksen myötä, joka toi X:aan mahdollisuuden Porter-Duff-piirto-operaatioihin. Kehitettiin kokeellisia ohjelmia jotka mahdollistivat läpinäkyvyyden käytön. Sittemmin piirtoon alettiin käyttää OpenGL:n ominaisuuksia, joissa ohjelmat piirtävät ensin tekstuuriin, joista koosto-ohjelma (composite manager) kokoaa kuvan näytölle. Koosto-ohjelman ominaisuudet yhdistettiin ikkunanhallintaohjelmaan (Compositing window manager), joka mahdollistaa ikkunoiden pyörittelyt ja erilaiset graafiset efektit. Ensimmäinen merkittävä nämä ominaisuudet toteuttanut ohjelma oli Compiz.
Kompositoiva ikkunanhallinta
Kompositoiva ikkunanhallintaohjelma yhdistää sekä ikkunanhallintaohjelman että kompositorin. Kompositorin kanssa asiakasohjelmat renderöivät omiin piilossa oleviin puskureihin. X11-ikkunoinnissa kompositorin on aktiivisesti haettava näytettävä tieto asiakasohjelmista kun taas Wayland-ikkunoinnissa asiakasohjelmat lähettävät tiedon. Perinteinen X11-renderöinti käytti välitöntä moodia (immediate mode) suoraan näytölle renderöintiin (ilman kompositointia), joka aiheuttaa virheitä kuten puutteellista renderöintiä, "repeytymistä" tai vilkkumista.
1508 Kemi
1508 Kemi on tähtitieteilijä Heikki Alikosken vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen kaupungin mukaan.
Kemin likimääräinen läpimitta on 18 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,77 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 7 kuukautta.
Hiroyuki Sanada
Hiroyuki Sanada (s. 12. lokakuuta 1960 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä.
Ura
Hiroyuki Sanada esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan jo viisivuotiaana yhdessä Sonny Chiban kanssa elokuvassa Rokyoku komori-uta vuonna 1965. Hän aloitti taistelulajien harrastamisen 11-vuotiaana, jolloin hän haaveili urasta toimintaelokuvissa. Sanadasta tuli Chiban suojatti, kun hän liittyi tämän johtamaan taistelulajikouluun. He näyttelivät yhdessä useasti, esimerkiksi vuonna 1978 avaruusoopperaelokuvassa Uchū kara no Messēji (tunnettu myös nimellä Message from Space) ja taisteluelokuvassa Yagyū Ichizoku no Inbō (tunnettu myös nimellä Shogun's Samurai).
Sanada esiintyi vuosina 1999-2000 Royal Shakespeare Companyn Kuningas Lear-tuotannossa, ja hän sai sen johdosta vuonna 2002 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniapalkinnon työstään brittiläisen kulttuurin edistämisessä Japanissa.
Sanada näytteli japanilaista astronauttia Kanedaa Danny Boylen tieteiselokuvassa Sunshine vuonna 2007. Samana vuonna hän näytteli yhdessä ystävänsä Jackie Chanin kanssa elokuvassa Rush Hour 3.
Daiyō kangoku
Daiyō kangoku on japanilainen lakitermi, joka tarkoittaa "korvaavaa vankilaa". Daiyō kangokut ovat poliisiasemien pidätyssellejä, joita käytetään varsinaisten pidätyskeskusten tai vankiloiden korvaajina. Käytännön ero näiden välillä on se, että vankiloita valvovat ammattilaisvartijat tai muu henkilökunta, joka ei osallistu poliisien tavoin rikosten tutkimiseen.
Daiyō kangokut syntyivät vuonna 1908 vankiloiden ahtauden helpottamiseksi. Vaikka pulaa vankilaselleistä ei nykyään ole, käytäntö on jatkunut ja sillä on merkittävää poliittista tukea. Käytäntö on ollut kiistanalainen, koska sillä on rooli tunnustusten saamisessa japanilaisilta rikosepäillyiltä. Epäiltyä voidaan pitää pidätettynä ilman syytteitä yhteensä jopa 23 päivän ajan ja kuulustella joskus yli kymmenen tuntia päivässä ilman kunnollista pääsyä asianajajan luokse. Esimerkiksi Yhdistyneiden kansakuntien kidutuksen vastainen komitea on arvostellut järjestelmää.
Hiroyuki Sanada
Ura
Vuonna 2010 Sanada esitti Dogenia televisiosarjan Lost viimeisellä eli kuudennella tuotantokaudella. Seuraavana vuonna hän näytteli televisiosarjassa Kosto. Vuonna 2013 Sanada esiintyi Keanu Reevesin rinnalla elokuvassa 47 Ronin, joka on ensimmäinen englanninkielinen sovitus japanilaisesta 47 rōninin legendasta.
Viime vuosina hän on esiintynyt tieteissarjoissa Extant, Helix ja The Last Ship.
Goottilainen aakkosto
Goottilaisen aakkoston, jota käytettiin kirjoittamaan nyttemmin kuollutta goottien puhumaa itägermaanista kieltä, kehitti visigoottien uskonnollinen johtaja piispa Wulfila (311–383) 300-luvun puolivälin tienoilla. Piispa Wulfila halusi tarjota kansansa käyttöön kirjoitetun kielen ja mahdollisuuden lukea hänen käännöstään Raamatusta.
Kirjaimet
Jokaisella kirjaimella on oma numeroarvonsa. Kirjaimilla 90 ja 900 ei ole ääntämyksellistä arvoa. Suurin osa kirjaimista on lainattu kreikkalaisesta aakkostosta, 3 kpl latinalaisesta aakkostosta (sininen) ja 5 kpl germaanisista riimuista (violetti).
center|
Transliter. transliteraatio latinalaisiin aakkosiin
Etimol. Kirjaimen etymologia, ts. alkuperäinen muoto
Taboriitit
Taboriitit olivat hussilaisuuden jyrkimmän suunnan kannattajia: he kuuluivat pääasiassa alempaan papistoon, pikkuporvareihin ja talonpoikiin, korostivat apostolisen köyhyyden ihannetta sekä maallikoiden ehtoollista (tasoittaen näin pappien ja maallikoiden eroa) ja pitivät rikasta kirkkoa ja paavia antikristuksena.
Liikkeen historiaa
Taboriitit perustivat 1420 noin neljäntuhannen kannattajan voimin Táborin kaupungin Etelä-Böömiin. Siellä he halusivat elää alkuseurakunnan ihanteiden mukaisesti. Taboriitit hylkäsivät valtiokirkon ja vanhan kirkon tradition, pyhäinjäännökset, kiirastuliopin, ehtoollisleivän, sielumessut ja kuvien ja messuvaatteiden käytön. Ennen tappiotaan vuonna 1434 he muodostivat sotilaallisen kaupunkiliiton, joka odotti tuhatvuotista valtakuntaa antikristuksen kanssa käydyn ratkaisutaistelun jälkeen: kirkko eläisi vailla omaisuutta tasa-arvoisuudessa ja veljeydessä, sillä olisi uusitestamentillinen muoto, ja Raamattu olisi sen ainoa ohje.
Vaikutus reformaation liikkeisiin
Myöhemmin taboriitit liittyivät Unitas Fratrum -liikkeeseen. Taboriittien tappion jälkeen sen yhteiskunnallisesti vallankumouksellista, apokalyptistä julistusta levittivät Saksaan vaeltavat saarnaajat ja lentolehtiset, ja näin se vaikutti voimakkaasti reformaation radikaaliliikeisiin.
Vielä virtaa
Vielä virtaa oli pisimpään tehty brittiläinen, BBC:n tuottama komediasarja. Sarjaa tehtiin vuodesta 1973 vuoteen 2010 kaikkiaan 295 jaksoa 31 tuotantokauden aikana. Suomessa sitä on esittänyt Yle TV1. Sarjan on kirjoittanut Roy Clarke, joka on kirjoittanut myös monia muita brittiläisiä komediasarjoja, muun muassa sarjaa Pokka pitää.
Sarjassa seurattiin kolmen ystävyksen – vanhat herrat Compo, Clegg ja Foggy, jotka elävät toista lapsuuttaan – ja muiden kyläläisten edesottamuksia. Pääkolmikko ihmettelee maailman menoa omaan hullunkuriseen tapaansa ja työntää nenänsä joka paikkaan. Ja siellä, missä he liikkuvat, ei yllättäviä käänteitä puutu. Kylän tapahtumia ja kyläläisten edesottamuksia puidaan sitten laveasti rouvien kahvipöydässä.
Sarjan henkilöitä
Norman "Cleggy" Clegg (Peter Sallis) – Pessimisti. Compon ystävä. Sarkastisten kommenttien mestari.
Cyril Blamire (Michael Bates) – sarjan alkuperäinen jäsen ennen Foggya
Seymour Utterthwaite (Michael Aldridge) – Tuli sarjaan Foggyn lähdettyä. Keksijä ja entinen rehtori. Herbert Truly Truelove (Frank Thornton) – Entinen Scotland Yardin poliisi, joka vertaa kaikkea entiseen rouvaansa. Compon ja Cleggin ystävä. Billy Hardcastle (Keith Clifford) – Kolmikon kolmas mies Compon kuoltua. Omasta mielestään sukua Robin Hoodille, äidin puolelta. Ottaa suvun perinteet liiankin vakavasti.
Alvin Smedley (Brian Murphy) – Noran naapuri Compon kuoltua. Tekee usein kepposia naapurilleen.
Entwistle (Burt Kwouk) – Sähkömies ja tulevaisuuden ennustaja, joka ajelee punaisella lava-autolla.
Luther Hobbo Hobdyke (Russ Abbot) – Entinen maitomies, joka uskottelee kavereilleen olleensa aiemmin MI5-agentti. Ylläpitää kylän turvallisuusasioita vaihtelevin menestyksin
Howard Sibshaw (Robert Fyfe) – Lyhyenläntä ukkeli, joka kärsii ankaran vaimonsa Pearlin kourissa. Asuu Cleggin naapurissa.
Pearl Sibshaw (Juliette Kaplan) – Howardin vaimo
Marina (Jean Fergusson) – Howardin toinen nainen. Työskentelee myyjänä kauppakeskuksessa
Wally Batty (Joe Gladwin) – Noran miesvainaja. Kasvatti kyyhkyjä. Motoristi.
Stella (Barbara Young) – Noran sisko. Muutti siskonsa luo talonvahdiksi tämän lähdettyä Australiaan.
Täti Wainwright (Jean Alexander) – Antiikkikauppias. Howardin täti. Mestari pakkomyynnissä
District Line
District Line on Lontoon metron neljänneksi vilkkain linja. Sillä on pituutta 64 kilometriä ja asemia 60, joista 25 maan alla. Linjan tunnusväri metrokartassa on vihreä. Matkustajia linjalla on vuosittain 172 879 000.
Vielä virtaa
Sarjan henkilöitä
Clem Smiler Hemmingway (Stephen Lewis) – Epäonninen vanha mies. Työskentelee täti Wainwrightin kaupassa.
Wesley Pedgen (Gordon Wharmby) – Kylän pellepeloton, jolle ainoa tärkeä asia maailmassa ovat moottorit.
Pascual Duarten perhe
Pascual Duarten perhe (La familia de Pascual Duarte) on Camilo José Celan romaani. Kirjan on julkaissut Otava vuonna 1973 Pirkko-Merja Lounavaaran suomentamana ja vuonna 1990 Erkki Kirjalaisen suomentamana.
Vielä virtaa
Sarjan henkilöitä
Glenda Wilkinson (Sarah Thomas) – Wesleyn ja Edien tytär. Glenda ja Barry ovat sarjan ainoa onnellinen aviopari.
Pascual Duarten perhe
Celan kaikenlaista kauhua ja hirveyksiä sisältävät teksti edustaa tremendismoksi nimitettyä tyyliä, jonka se aloitti. Inhorealistinen teos pyrki sokeeraamaan. Se on käännetyin espanjalainen teos Don Quijoten jälkeen. Lukijoiden kiinnostusta lisäsi, että teos joutui sensuurin kynsiin.
Vielä virtaa
Sarjan henkilöitä
Barry Wilkinson (Mike Grady) – Glendan mies. Työskentelee asuntolainakonttorissa ja arvostaa siisteyttä. Yrittää vähän kapinoida, jos vain Glenda antaa luvan.
Pascual Duarten perhe
Päähenkilö Pascual on paitsi rikollinen, samalla myös ympäristönsä uhri. Perhetausta on sekava, vanhemmat alkoholisteja. Teoksella on ollut suuri vaikutus espanjalaiseen kirjallisuuteen. Kirja herättää avoimeksi jäävän kysymyksen Pascualista: "Kenen syy? Pascualin? Yhteiskunnan?"
Vielä virtaa
Sarjan henkilöitä
Ros Utterthwaite (Dora Bryan) – Edien sisko, joka on aiemmin ollut useasti suhteessa naimisissa olevien miesten kanssa. Tämän vuoksi Edie häpeää siskoaan.
Pascual Duarten perhe
Tarinan kuvitteellinen "puhtaaksikirjoittaja" kertoo alkusanoissaan löytäneensä käsikirjoituksen vuonna 1939 eräästä apteekista. Koska alkuperäisteksti oli ollut lukukelvotonta, arkit numeroimattomia ja sekaisin, hän oli muokannut tekstiä kunnes päätti ojentaa sen lukijalle. Hän huomauttaa, että teksti ei ole hänen laatimaansa, mutta "[j]oissakin liian karkeissa kohdissa olen katsonut parhaaksi käyttää saksia ja ilmaista asiat lyhyemmin".
Vielä virtaa
Sarjan henkilöitä
Eli Duckett (Danny O'Dea) – Höperö vanha ukko, jolla on huono näkö.
Ivy (Jane Freeman) – kärttyisä kahvilanpitäjä
District Line
Linja avattiin vuonna 1868 osana Metropolitan District Railwaytä. Kalustona sillä käytetään S7-sarjan junia.
Pascual Duarten perhe
Kirjassa on myös Celan alkusanat, joissa hän kuvaa kirjan monivaiheista syntyprosessia tekstin poistoineen ja palauttamisineen. Teoksensa kääntäjille hän antaa vapaat kädet: "Käännökset täytynee hyväksyä sellaisinaan, paitsi jos kääntäjät tästedes noudattavat nyt julkaistavaa tekstiä, mistä heitä sopii pelkästään kiittää."
Ricardo Franco on ohjannut kirjan pohjalta elokuvan Pascual Duarte (1975), joka ei kuitenkaan kulje minä-muodossa, kuten kirja.
Vielä virtaa
Sarjan henkilöitä
Sid (John Comer) – Ivyn edesmennyt mies, joka piti samaa kahvilaa.
"Crusher" Milburn (Jonathan Linsley) – Ivyn ja Sidin isokokoinen sukulaispoika. Auttoi tätiään kahvilanpidossa setänsä kuoltua.
Tom (Tom Simmonite) (Tom Owen) – Compon poika. Tuli mukaan isänsä kuoltua, mutta charmi ei ollut isän veroinen, joten jäänyt sivuhenkilöksi.
Neiti Davenport (Josephine Tewson) – Runoudesta pitävä romantiikannälkäinen kirjastonhoitaja, joka haaveilee saavansa joskus miehen itselleen.
Toby Mulberry Smith (Trevor Bannister) – vaimonsa ulospotkima ja Barryn naapuriin muuttanut golfklubin johtaja.
Morton Beemish (Christopher Beeny) – Barryn ja Tobyn ystävä. Työskenteli ennen ulosottomiehenä.
PC Cooper (Ken Kitson) – maaseudun rauhaa rakastava poliisimies, joka pyrkii välttelemään rikosten selvittämistä kaikin keinon.
PC Walsh (Louis Emerick) – PC Cooperin pari, hoitaa usein grilliä auton ollessa parkissa.
Kristián Pospíšil
Kristián Pospíšil (s. 22. huhtikuuta 1996 Zvolen, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Kometa Brnossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Pospíšil osaa pelata myös keskellä.
Euroopan Grand Prix 2001
Euroopan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. kesäkuuta 2001 Nürburgringilla Saksassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden viides. Ensimmäistä kertaa kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Juan Pablo Montoya – 1.18,354 (kierroksella 27).
Kristián Pospíšil
Seuraura
Pospíšil pelasi kaudella 2011–2012 kotikaupunkinsa seuran HKm Zvolenin B-nuorissa, josta hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Itävaltaan EC Salzburgin organisaatioon. Pospíšil pelasi kautensa pääosin RB Hockey Akademien B-nuorissa. Hän oli 24 syöttöpisteellään joukkueen paras syöttäjä. Kauden 2013–2014 Pospíšil pelasi pääosin RB Hockey Juniorsissa Venäjän nuorten sarja MHL:ää, mutta osan kaudestaan myös EC Salzburgin A-nuorissa monikansallisessa EBYSL-liigassa. Kauden 2014–2015 hän pelasi kokonaan MHL:ää RB Hockey Juniorsissa, jonka paras pistemies Pospíšil oli tehoilla 20+29=49. Hän voitti koko liigan jäähypörssin 161 minuutillaan. Pospíšil edusti Red Bullia kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
Giles Martin
Giles Martin (s. 9. lokakuuta 1969) on brittiläinen musiikkituottaja, lauluntekijä, säveltäjä ja multi-instrumentalisti. Muun muassa hänen studiolevytyksensä sekä televisio- ja elokuvatyönsä ovat saaneet suosiota maailmanlaajuisesti. Hän on The Beatlesin tuottajan George Martinin poika ja näyttelijä Gregory Paul Martinin velipuoli.
Kristián Pospíšil
Seuraura
QMJHL-joukkue Blainville-Boisbriand Armada varasi Pospíšilin 46. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016, jolloin Pospíšil voitti Armadan sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 25+15=40. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi varaamattomana pelaajana eli ns. tender -sopimuksella USHL-junioriliigan Sioux City Musketeersiin. Pospíšil oli tehoilla 15+25=40 joukkueen paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä hän oli Musketeersin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 5+9=14.
Giles Martin
Martin on saanut kaksi Grammy-palkintoa, molemmat vuonna 2007 The Beatlesin kokoelma-albumin Love tuottajuudesta.
Kristián Pospíšil
Seuraura
Heinäkuussa 2017 Pospíšil teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen AHL-sopimuksen Toronto Marliesin kanssa. Samana syksynä NHL-varaamaton Pospíšil osallistui seuran emojoukkueen, NHL-joukkue Toronto Maple Leafsin harjoitusleirille. Hän pelasi kaudella 2017–2018 kaksi AHL-ottelua tehopistein 1+1=2, mutta suurin osa Pospíšilin kaudesta eteni kuitenkin ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsin vahvuudessa. Hän teki siellä 51 runkosarjaottelussa tehot 13+13=26. Heinäkuussa 2018 Pospíšil teki Marliesin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän osallistui samana syksynä taas Maple Leafsin NHL-joukkueen harjoitusleirille. Lokakuussa Marlies lähetti Pospíšilin ECHL-joukkue Newfoundland Growlersin vahvuuteen, mutta hän ei lopulta pelannut polvivamman vuoksi otteluakaan kaudella 2018–2019.
Huhtikuussa 2019 Pospíšil siirtyi kesäkuun puoliväliin asti ulottuvalla try-out -sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon. Juuri ennen koejaksonsa päättymistä hänen try-outiaan jatkettiin elokuun loppupuolelle saakka. Jo ennen elokuun puoliväliä Pospíšil sai Lukkoon lopulta 1+1-vuotisen sopimuksen. Hänen ensimmäinen kokonainen pääsarjakautensa 2019–2020 toi 54 runkosarjaottelussa tehot 15+19=34, joilla Pospíšil oli Lukon neljänneksi paras pistemies. Hän sijoittui myös 139 minuutillaan koko SM-liigan jäähypörssissä toiseksi edellään vain KooKoon Martin Berger. Maaliskuussa Lukko käytti Pospíšilin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Kaudella 2020–2021 Pospíšilin runkosarja jäi vain 39 ottelun mittaiseksi loukkaantumisen ja pelikiellon vuoksi. Lokakuun 2020 lopulla hän joutui loukkaantumisen vuoksi sivuun yli kahdeksi kuukaudeksi. Pospišíl palasi kaukaloihin tammikuussa 2021. 17. maaliskuuta 2021 hän taklasi Pelicansin Veeti Vainiota pään seudulle sillä seurauksella, että Vainio loukkaantui. Pospíšilille tuomittiin tilanteesta 5+20-minuutin ottelurangaistus ja hänet asetettiin neljän ottelun mittaiseen pelikieltoon. Pospíšil avasi maalitilinsä miesten sarjoissa kahdella osumalla kolmannessa puolivälieräottelussa 22. huhtikuuta 2021 Tampereen Ilvestä vastaan, jolloin hän oli ratkaisuroolissa, kun Lukko voitti ottelun lukemin 2–5 ja eteni välieriin. Pospíšilin toinen maali syntyi vastustajan tyhjään maaliin. Hän sai myös syöttöpisteen Pavol Skalickýn ylivoimalla tekemään voittomaaliin. Risto Siltanen valitsi Pospíšilin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Neljännessä finaaliottelussa 11. toukokuuta 2021 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan hän sai syöttöpisteen Pavol Skalickýn tekemään Lukon 2–6-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliin, joka lopulta ratkaisi joukkueelle Suomenmestaruuden otteluvoitoin 3–1. Pospíšil sai ottelussa myös syöttöpisteen Julius Mattilan tekemään maaliin. Toukokuussa 2021 hän teki Lukon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2021–2022, lokakuun 2021 lopulla Pospíšil joutui sivuun törmättyään JYPin Joakim Kemellin kanssa. Myös Kemell loukkaantui tilanteessa. Pospíšil oli sivussa koko marraskuun ajan. Kahden paluuottelun jälkeen joulukuussa Lukon uutena päävalmentajana kauden aloittanut Marko Virtanen kuitenkin hyllytti hänet kurinpidollisista syistä, vaikka joukkueesta puuttui peräti kymmenen vakiokokoonpanon pelaajaa koronavirustartuntojen - ja altistumisten sekä muiden terveydellisten syiden vuoksi. Virtanen perusteli ratkaisuaan näin:
Pari päivää myöhemmin Lukko lopulta purki Pospíšilin sopimuksen. Seuran urheilutoimenjohtaja Kalle Sahlstedtin mukaan osapuolet eivät löytäneet kauden aikana enää yhteistä säveltä ja sopimuksen purku oli pitkän harkinnan tulos. Samalla Pospíšilin vahvistettiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella Sveitsin National Leaguen HC Davosiin. Siirron taustalla oli myös seuran tarve paikata Mathias Bromén pitkäaikaista loukkaantumista.
Pospíšil palasi kaudeksi 2022–2023 SM-liigaan ja hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saimaan Palloon. Joukkuetta valmensi Pospíšilille Lukosta tuttu Pekka Virta. Hänet nimettiin SaiPan varakapteeniksi. Tammikuussa 2013 Pospíšilin sopimus purettiin yhteisymmärryksessä, kun SaiPan toimitusjohtaja Jussi Markkasen mukaan seuran ja pelaajan yhteiset odotukset ja tavoitteet eivät täyttyneet. Jo samana päivänä hänen uutisoitiin siirtyvän kevääseen 2024 asti kestävällä sopimuksella Tšekin Extraligan HC Kometa Brnoon.
Maajoukkueura
Pospíšil edusti Slovakiaa Pekingin olympiakisoissa 2022, jolloin hän voitti pronssia. Pospíšil pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2021 ja 2022. Hän pelasi myös Pekingin olympiakisojen 2022 karsinnoissa. Yhteensä Pospíšil on pelannut 28 A-maaottelua tehopistein 6+2=8. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Kaufland Cupissa 6. helmikuuta 2020 Popradissa Valko-Venäjää vastaan. Pospíšil merkittiin Slovakian kolmosketjun vasempaan laitaan Andrej Kollárin ja Branislav Rapáčin viereen. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa kahdella osumalla vuoden 2021 MM-kilpailujen avausottelussa 21. toukokuuta 2021 Latvian Riiassa Valko-Venäjää vastaan. Pospíšilin toinen maali syntyi ylivoimalla ja se jäi Slovakian 2–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hänet valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Pospíšil pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän jakoi Slovakian sisäisen tehotilaston voiton Jakub Meliškon ja Erik Černákin kanssa lukemalla +2.
Muuta
Pospíšilin isoveli Michal ja pikkuveli Martin ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Martin pelaa hyökkääjänä NHL-seura Calgary Flamesin organisaatiossa.
Marcoussis
Kunta oli keskittynyt aina 1960-luvulle saakka vihannesten viljelemiseen. Kunta toimitti Pariisin halleille niin tomaatteja kuin vadelmiakin sekä muita puutarhatuotteita. Vuodesta 1894 aina vuoteen 1938 juna, joka ajoi Pariisin ja Arpajonin välillä, toimitti kunnan vihannekset ennen kello neljää Pariisin kaupungin kulutuksen tarpeisiin.
Historia
Kaupungin alueella on merkkejä hyvin varhaisesta asutuksesta, erityisesti tällainen paikka sijaitsee alueen eteläisen laakson eräällä mäellä, jossa on kaivettu esiin kiviesineiden valmistamo. Kuitenkin kylä kehittyi voimakkaasti vasta kun Saint Wandrillen vaatimattoman luostarin ympärille. Tämä luostari oli samannimisen normandialaisluostarin sivuluostari. Vuonna 854 eräässä Kaarle Kaljupään antamassa asiakirjassa mainitaan Marcoussis. Alussa ei toki ole kyse kuin eräänlaisesta viinitarhasta, joka on Butin alainen ja lähellä Arpajon kaupunkia. Kun munkit menettivät Bution luostarin niin ne siirtyivät Marcoussis’n 1100-luvun alkupuolella.
Kuitenkin arkistoiden puuttuminen estää mahdollisuuden tarkempaan kuvaukseen tuon aikakauden luostarista. Tiedetään vain se, että vuonna 1296 oli luostarissa vain yksi ainut munkki, kun kylässä oli kuitenkin noin 120 asukasta. Kuitenkin 1400-luvulla uudet munkit saapuivat ottamaan raunioituneen luostarin haltuunsa. Marcoussis’n historiaan liittyy myös Ranskan kuninkaan Kaarle VI Mielipuolen valtiovarainministerin Jean de Montagun henkilö. Hän rakennutti paikkakunnalle linnan, josta on jäljellä vain perustuksen rauniot ja eräs torni. Myös Kaarle VI sedällä Berryn herttualla on pieni roolinsa kaupungin historiassa, sillä hän lahjoitti luostarin kirkolle marmorisen Netsyt Marian patsaan, tämä oli ehkä lukusista kuninkaallisten alueelle tekemistämetsästysretkistä.
Belgian Grand Prix 1967
Belgian Grand Prix 1967 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. kesäkuuta 1967 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Dan Gurney, jolle voitto oli kauden ensimmäinen, mutta uran viimeinen. Kyseessä oli ensimmäinen ja ainoa Eagle-tallin voitto sekä lisäksi ensimmäinen kahdesta palkintosijasta.
Juha Hämäläinen (professori)
Juha Erkki Antero Hämäläinen (s. 10. helmikuuta 1954 Imatra) on Itä-Suomen yliopiston (aiemmin Kuopion yliopiston) sosiaalityön ja sosiaalipedagogiikan professori ja yhteiskuntatieteiden laitoksen johtaja vuodesta 1998. Hän on tutkinut erityisesti lastensuojelun historiaa ja sosiaalityön eettisiä kysymyksiä sekä sosiaalipedagogiikan ja sosiaalityön teoriaa. Hän on tehnyt tutkimustyötä myös Saksassa. Hänellä on viisi lasta.
Homo longi
Homo longi eli lohikäärmeihminen on sukupuuttoon kuollut ihmislaji. Se on mahdollisesti neandertalinihmistä läheisempi sukulainen nykyihmiselle.
Anatomia
Homo longi on raskasrakenteinen. Sen kallo on ihmislajien suurin.
Glyfáda
Glyfáda on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Γλυφάδας, Dímos Glyfádas), joka sijaitsee Etelä-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 25,366 neliökilometriä ja väkiluku 87 305 (vuonna 2011).
Glyfáda sijaitsee Saroninlahden rannalla noin kymmenen kilometriä Ateenan keskustasta etelään. Se on Etelä-Ateenan alueyksikön hallinnollinen keskus ja luetaan osaksi niin kutsuttua Ateenan Rivieraa. thumb|none|420px|Glyfádan rantaa.
Neulamäen kirkko
Neulamäen kirkko on vuonna 1993 valmistunut kirkkorakennus Kuopion Neulamäen kaupunginosassa. Tämä kirkon ja seurakuntakodin yhdistävä rakennus sijaitsee Neulamäen koulun ja Neulamäen ostoskeskuksen välissä. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Carl-Johan Slotte.
Kirkkosalissa on 240 istuinpaikkaa, kahvioon yhdistettynä 340 istuinpaikkaa. Salin lasimaalaus kuvastaa Kristuksen viittä haavaa, ja on Hannu Konolan suunnittelema. Kirkkosalissa on urut ja piano.
Neulamäen kirkko kuuluu Alavan kirkon ohella Kuopion Alavan seurakuntaan.
Kirkko sijaitsee alueella, jonka Kuopion kaupunki pakkolunasti vuonna 1983 suuren asuinalueen rakentamista varten.
Simo Joutsiniemi
Simo Joutsiniemi (1. marraskuuta 1818 Kangasala – 3. joulukuuta 1902 Kangasala) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Dreadnought-huijaus
Pilassa olivat mukana Cole ja hänen ystävänsä Adrian Stephen, Anthony Buxton, Guy Ridley, Duncan Grant sekä myöhemmin kirjailijana nimellä Virginia Woolf tunnetuksi tullut Virginia Stephen. He painattivat swahilinkieliset käyntikortit, vuokrasivat itselleen kehnot valepuvut ja hankkivat irtoparrat sekä tumman meikin. Buxton esitti keisaria.
HMS Dreadnought oli tapahtuman aikaan ankkuroituna Weymouthinlahdella Dorsetissa. Pilan pääuhrina oli Britannian kotilaivaston komentaja, vara-amiraali sir William May. Hänelle lähetettiin ulkoministeriön nimissä väärennetty sähke, jossa ilmoitettiin Abessinian keisarin välittömästä vierailusta. Paikalle saapunut seurue otettiin juhlallisesti ja protokollan mukaisesti vastaan. Tiettävästi heille ammuttiin tykeillä kunnialaukauksia, joihin he vastasivat huutamalla ”Bunga, bunga!” Koska laivastossa ei tiedetty Abessinian kansallislaulua, sen sijaan esitettiin Sansibarin kansallislaulu. Vierailu oli menestys, vaikka päättyikin nopeasti vieraiden kieltäydyttyä lounaasta ja palattua takaisin maihin iltarukouksiaan varten. Huijaus ei vierailun aikana paljastunut, vaikka irtoparrat ja -viikset olivat jatkuvasti irtoamaisillaan ja meikki alkoi valua sateessa.
Alppila
thumb|230px|Alppilan [[raitiovaunu- ja bussipysäkki; näkymä Viipurinkadulta. Pysäkin nimi on nykyään Linnanmäki (pohjoinen).]] thumb|230px|[[Linnanmäki|Linnanmäen Alppilan puoleinen sisäänkäynti]] thumb|230px|Kirstinkuja puutaloineen Porvoonkadulta nähtynä. Alppila on Helsingin keskikaupungin pohjoispuolella, Kallion ja Pasilan välissä sijaitseva osa-alue. Alppila muodostaa yhdessä Harjun kanssa Alppiharjun kaupunginosan ja peruspiirin.
Alppilan asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 4 478 ja työpaikkoja alue tarjosi vuoden 2017 lopussa 1 439 ihmiselle. Alueen pinta-ala on 61 hehtaaria, josta merkittävä osa on puistoa.
Alppilan maamerkkejä ovat muun muassa Linnanmäen huvipuisto ja Kulttuuritalo.
Sijainti
Alppilaa rajaavat Aleksis Kiven katu koillisessa, Sturenkatu kaakossa, Helsinginkatu etelässä sekä rautatie ja sen länsipuolinen Vauhtitie lännessä. Sen naapurialueita ovat etelänpuoleinen Linjat (kuuluu Kallioon), lännen Taka-Töölö, luoteen Keski-Pasila ja Itä-Pasila (kuuluvat Pasilaan), koillisen Vallila sekä kaakon Harju.
Nähtävyydet
Linnanmäen ja radan väliin jää Alppipuisto, joka on osa 1800-luvulla rakennettua, 1860-luvulla radan halkaisemaa virkistysaluetta. Alppipuiston viihtyisyyttä ja omaleimaisuutta lisäävät lammikot ja puistoa rajaava kallio. Puiston pohjoisosassa on koira-aitaus.
Linnanmäen kupeessa sijaitsee myös Lenininpuisto, joka perustettiin 1961-1962 pidettyä puutarhanäyttelyä varten karulle, lähes puuttomalle maaperälle. Pieneen puistoon on istutettu lähinnä pensaita sekä matalia puita ja sen läpi virtaa kesäisin puro.
Esko Töyri
thumb|250px|Esko Töyri Esko Emil Töyri (vuoteen 1935 Törnroos, 6. syyskuuta 1915 Helsinki – 4. marraskuuta 1992 Kerava) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja elokuvaaja. Töyri kuvasi vivahteikkaasti muun muassa elokuvat Pikajuna pohjoiseen, Hornankoski, Vain kaksi tuntia, Rosvo Roope, Katupeilin takana, Hallin Janne, Ratavartijan kaunis Inkeri, Noita palaa elämään, Putkinotko, Ryysyrannan Jooseppi, Tähdet kertovat, komisario Palmu ja Kultainen vasikka. Yhteensä hän oli tekijänä 59:ssä kokoillan elokuvassa työskennellen 23 eri elokuvaohjaajan kanssa. Hän on kirjoittanut myös kaksi elokuvatyöläishistoriikkiä. Hän voitti kolmesti elokuva-alan Jussi-palkinnon.
Thorlak Thorhallsson
Pyhä Thorlak Thorhallsson (1133 Islanti – 23. joulukuuta 1193 Skalholt, Islanti) oli islantilainen piispa ja pyhimys. Hänen vanhempansa olivat köyhiä ja he menettivät maatilansa ja perhe hajosi hänen ollessaan vielä poika. Pyhimyksestä tuli diakoni 15-vuotiaana ja pappi 18-vuotiaana. Hän säästi rahaa opiskellakseen ulkomailla ja opiskeli Ranskan Pariisissa ja Englannin Lincolnissa. Palattuaan Islantiin häntä painostettiin menemään naimisiin lesken kanssa mutta hän kieltäytyi. Hän perusti augustinolaisen luostarin ja toimi sen apottina. Myöhemmin hän toimi Skalholtin piispana 15 vuotta kuolemaansa asti vuonna 1193 ollessaan 60-vuotias. Pyhimys eli seuraavien 12 paavin hallintokausien aikana: Innocentius II (1130-1143), Celestine II (1143-1144), Lucius II (1144-1145), autuas Eugenius III (1145-1153), Anastasius IV (1153-1154), Adrian IV (1154-1159), Aleksanteri III (1159-1181), Lucius III (1181-1185), Urbanus III (1185-1187), Gregorius VIII (1187), Klemens III (1187-1191) ja Celestine III (1191-1198). Hänet kanonisoitiin paikallisesti 1198 ja paavi Johannes Paavali II:n toimesta 14. tammikuuta 1984. Mies on Islannin suojeluspyhimys. Hänellä on kaksi juhlapäivää eli 20. heinäkuuta ja 23. joulukuuta.
Timo Suviranta
Timo Bruno Suviranta (9. kesäkuuta 1930 Helsinki – 21. tammikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija.
Koripallo
Suviranta voitti koripalloilijana kymmenen Suomen mestaruutta Pantterien (entinen HOK-Veikot) joukkueessa vuosina 1949–1959 ja oli SM-sarjan korikuningas 1952. Hän pelasi Suomen joukkueessa Helsingin olympiakisoissa 1952 sekä EM-kisoissa Pariisissa 1951, Moskovassa 1953, Budapestissa 1955 ja Sofiassa 1957. Pariisissa hän oli kisojen neljänneksi paras pistemies ja kolmanneksi tarkin vapaaheittäjä. Urallaan hän pelasi 61 maaottelua vuosina 1950–1961, ja hänet valittiin vuoden koripalloilijaksi 1952 ja 1954.
Aktiivisen koripallouransa jälkeen Suviranta jatkoi lajin parissa valmentajana ja SM-sarjatuomarina.
Elokuussa 2017 Suviranta nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Muuta
Suviranta menestyi koripallon lisäksi keilaajana voittaen parikilpailussa Suomen mestaruuden Lasse Larneen kanssa 1966 ja sijoittuen MM-kisoissa neljänneksi Kaj Sveholmin kanssa 1975. Toisen vanhan koripalloilijan, Oiva Virtasen kanssa Timo Suviranta perusti urheilutuotteita maahantuovan Virsu Oy:n.
Timo Suvirannan tytär Lotta Suviranta on yleisurheilun SM-mitalisti.
Ilkka Korhonen
Ilkka Matti Korhonen (s. 1. marraskuuta 1957 Jyväskylä) on näyttelijä, ohjaaja, dramaturgi ja ilmaisutaidon kouluttaja. Hän on työskennellyt mm. Ahaa Teatterissa, Kemin kaupunginteatterissa, Mikkelin teatterissa, sekä vierailijana Tampereen teatterissa. Teatterityön lisäksi Korhonen on esiintynyt televisiosarjoissa, joista tunnetuin rooli lienee Maalaiskomedia-sarjan Varma Kylmälehto.
Moscow Interbank Currency Exchange
Moscow Interbank Currency Exchange (, MICEX) oli vuonna 1992 avattu ja vuoteen 2011 saakka erillisenä toiminut pörssi Moskovassa Venäjällä. Sen yleisindeksi MICEX-indeksi on ruplamääräinen. MICEX:llä on A1-, A2- ja B-listat. Lisäksi MICEXiin kuului toimialakohtaisia osakeindeksejä.
thumb|250px|right|Aiempi MICEX-pörssin rakennus on nyt [[Moskovan pörssin käytössä]] Moskovassa toimi myös toinen pörssi, Russian Trading System, jolla on dollarimääräinen RTS-indeksi. Vuonna 2011 RTS-pörssi yhdistettiin nimellisesti MICEXiin; pörssien yhteensaattaminen Moskovan pörssiksi (MICEX-RTS) on tarkoitus viedä loppuun vuoden 2013 aikana.
Tukholman Filadelfia-seurakunta
Tukholman Filadelfia-seurakunta on Tukholmassa sijaitseva ruotsalainen helluntaiseurakunta ja Pohjoismaiden suurin vapaakirkko. Tukholman Filadelfia-seurakunta on perustettu vuonna 1910. Nykyisen Tukholman Filadelfia-seurakuntaan kuuluvat pääkirkon lisäksi myös Bergakyrkan Åkersbergassa, Mälarokyrkan Ekerössä sekä Tyresön helluntaikirkko. Seurakunnan johtava pastori on ollut vuodesta 2006 lähtien Niklas Piensoho.
Historia
Tukholman Filadelfia-seurakunta sai alkunsa, kun vuonna 1910 joukko Pyhän Hengen kasteen saaneita uskovia perusti seitsemännen baptistiseurakunnan Tukholmaan. Seurakunta otti nimen Filadelfia, joka oli John Ongmanin seurakunnan nimi myös Örebrossa. Filadelfiasta muodostui helluntailaisten keskus Ruotsin pääkaupungissa.
Vuonna 1911 seurakunta kutsui johtajakseen 27-vuotiaan Lewi Pethruksen. Vuonna 1913 jännitteet klassisen baptismin ja uuden helluntailiikkeen välillä kasvoivat, samalla kun Tukholman Filadelfia-seurakunta keräsi suosiota. Tukholman Filadelfia-seurakunta suljettiin baptistiliikkeen ulkopuolelle ja samalla Filadelfia-seurakunnan edustama helluntailiike muodostui Ruotsissa Pethruksen johtamaksi erilliseksi vapaakirkkoliikkeeksi.
Vuonna 1930 Filadelfia-seurakunta rakensi Pohjois-Euroopan suurimman kirkkorakennuksen. Uusi kirkkorakennus avattiin käyttöön 1. marraskuuta 1930 monien eurooppalaisten helluntaijohtajien ollessa läsnä avaustilaisuudessa. Samana vuonna seurakunnalla oli noin 5000 jäsentä. Lamavuonna 1933 Filadelfia-seurakunnan sosiaalityö saavutti huippunsa ja seurakunta jakoi ruoka-apua uudessa kirkossa. Vuonna 1934 seurakunta järjesti ensimmäisen konferenssin pastoreille. Konferenssista muodostui nopeasti helluntaliikkeen johtajien ideologinen ja teologinen kohtauspaikka. Vuonna 1942 Filadelfia-seurakunta perusti Rörstrandin kansanopiston, joka vuotta myöhemmin siirrettiin Kaggeholmin linnaan.
Vuonna 1948 Sven Lidman jätti Filadelfia-seurakunnan Lidmanin ja Pethruksen välillä olleen julkisen skisman vuoksi. Vuonna 1958 seurakunnassa tapahtui merkittävä johtajavaihdos, kun Lewi Pethrus korvattiin Willis Säwellä. Johtajamuutos oli seurakunnan ohella haaste myös ruotsalaiselle helluntailiikkeelle.
Vuonna 1996 Tukholman Filadelfian vanhimmistoon alettiin hyväksyä myös naisjäseniä. Vuonna 2002 Ruotsin pääministeri Göran Persson vieraili ja puhui Filadelfiassa helluntailiikkeen pastorien konferenssissa.
Mavado
David Constantine Brooks (s. 30. marraskuuta 1981 Kingston, Jamaika), taiteilijanimeltään Mavado, on jamaikalainen reggaemuusikko, -tuottaja ja näyttelijä. Mavado on We the Best Music Groupissa. Hän sanoo ihailevansa Bounty Killeriä ja 2Pacia.
Sensuuri (yhtye)
Sensuuri oli vuosina 1978–1981 toiminut tamperelainen punk-yhtye. Sen laulajana toimi Pepe Lempinen, ja kitaraa soitti myöhemmin Popedassa kuuluisaksi tullut Costello Hautamäki. Costello oli myöhemmin laulajana yhdellä Sensuurin singlellä ja julkaisematta jääneellä LP:llä.
Historia
Viimeiseksi Pepe Lempisen kanssa tehdyn "Hengissä läpi Helsingin" -singlen nimestä muodostui punk-piireissä lentävä lause. Tämän jälkeen Sensuuri äänitti vielä "Vaarallinen rakkaus" -kappaleen Hellää terroria korville -kokoelmalle. Pepe Lempinen kuitenkin erosi Sensuurista. Costello Hautamäki yritti vielä jatkaa yhtyettä, mutta huonolla menestyksellä: Sensuurin toinen LP jäi kokonaan julkaisematta.
Punk ja yäk! – Suomipunk 1977–1987 -kokoelmankin merkeissä vuonna 2009 keikkailleen Sensuurin Pepe Lempinen esiintyy myös Raivopäät feat. Friends albumilla Punkrock Jukebox 3, joka ilmestyi marraskuussa 2009.
Sarah Gilbert
pienoiskuva|Sarah Gilbert Sarah Gilbert (s. 1962) on brittiläinen professori, joka johtaa rokotteita tutkivaa tutkimusryhmää Oxfordin yliopiston Jenner-instituutissa. Hänellä oli merkittävä rooli Astra Zenecan ja Oxfordin yliopiston COVID-19 -rokotteen kehittämisessä.
Gilbert on tutkinut rokotteita malariaa, influenssaa ja tuberkuloosia vastaan. Tavoitteena on aktivoida rokotetun henkilön T-imusolut reagoimaan haluttuihin antigeeneihin.
Vuonna 2014 Gilbert johti ensimmäisen ebolarokotteen kehitystä. MERS-hengitysoireyhtymän leviämisen aikaan hän matkusti Saudi-Arabiaan kehittämään rokotetta MERSiä aiheuttavaa koronavirusta vastaan. Tämä rokote oli toisessa testivaiheessa, kun COVID-19-virus levisi Eurooppaan. Gilbert päätti käyttää MERSiin kehitettyä lähestymistapaa COVID-19-rokotteen kehittämiseen. The Royal Society of Arts palkitsi Gilbertin Albert-mitalilla vuonna 2021.
Nendaz
Nendaz on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on vajaat 7 000 vakinaista asukasta. Nendaz on yksi Contheyn hallinnollisen alueen viidestä kunnasta.
Sijainti
Nendaz sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionista viitisen kilometriä lounaaseen. Pohjoisessa kunnan rajana on Rhônejoki. Nendazin korkeimmat vuoret ovat kunnan eteläosassa Valais’n Alppien yli kolmekilometrisiä huippuja.
Talviurheilu
Nendaz on talviurheilupaikka, joka muodostaa yhteisen 4 Vallées -laskettelualueen lähikuntien kanssa.
Vesivoima
Nendazissa sijaitseva Lac de Cleuson -tekojärvi muodostaa yhdessä Lac des Dix -tekojärven kanssa Grande Dixence -vesijärjestelmän, jossa on useita voimalaitoksia, yhteisteholtaan yli 2 000 MW.
Liikenne
Sionista on linja-autoyhteys Haute-Nendaziin, Basse-Nendaziin ja Sivieziin.
Mannerheimin murhayritys 1920
Mannerheimin murhayritys tapahtui Tampereella 4. huhtikuuta 1920. Yritys oli tarkoitus toteuttaa Hämeenkadulla pidetyn suojeluskuntaparaatin aikana, johon kenraali Mannerheim osallistui, mutta se epäonnistui tekijäksi määrätyn Karl (Kaarle) Salon epäröinnin takia.
Oulun lääni
thumb|250px|Oulun lääninhallitus ja maaherran virka-asunto alt=Oulun läänin kartta vuodelta 1795|pienoiskuva|Oulun läänin kartta vuodelta 1795 Oulun lääni oli vuodesta 1775 vuoteen 2009 yksi Suomen lääneistä. Ennen vuotta 2009 se rajoittui pohjoisessa Lapin lääniin, idässä Murmanskin alueeseen ja Karjalan tasavaltaan, kaakossa Itä-Suomen lääniin, lounaassa Länsi-Suomen lääniin ja lännessä Pohjanlahteen. Läänin pääkaupunki oli Oulu.
Mannerheimin murhayritys 1920
Murhayrityksen takana oli Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun johdossa ollut Eino Rahja, joka kokosi Pietarissa kahdeksan suomalaisen punaupseerin ryhmän tätä varten. Ryhmään kuuluivat Aleksander Weckman, August Enroth, Aleksanteri Suokas, Karl (Kaarle) Salo, Väinö Luoto, Hjalmar Forsman, Emil Kuutti ja Antti Pokkinen. Ryhmää johti Weckman ja varsinaisiksi tekijöiksi valittiin hänen ohellaan Suokas ja Salo. He saapuivat väärillä passeilla varustettuina Helsinkiin maaliskuussa 1920. Ryhmän miehet kokoontuivat 3. huhtikuuta Tampereella Hämeenkadun Puistokahvilassa ja tässä vaiheessa Weckman määräsi Salon ampujaksi ja antoi tälle Colt-pistoolin. Weckman ja Suokas olivat varmistajina ja heillä oli aseinaan Walther- ja Colt-pistoolit. Murhayritys epäonnistui Salon epäröinnin takia ja väentungoksessa Weckman ja Suokas menettivät näköyhteyden häneen eivätkä hekään ehtineet ampua Mannerheimia.
Oulun lääni
Moottoriajoneuvojen rekisterikilvissä Oulun läänin tunnuskirjain oli O.
Historia
Historiaa, maantiedettä ja kulttuuria myös artikkelissa Pohjanmaa
Mannerheimin murhayritys 1920
6. huhtikuuta Weckman sai Salon käsiinsä ja antoi tälle viikon aikaa surmata joko Mannerheim tai sotaministeri ja Uudenmaan läänin maaherra Bruno Jalander, muussa tapauksessa hän kuolisi itse. Tämäkään yritys ei onnistunut sillä Mannerheim ja Jalander eivät tulleet Helsingin suojeluskuntajuhlaan viranomaisten saatua vihiä yrityksestä. Salo palautti pistoolinsa ja pakeni sen jälkeen. Weckman ja Suokas yrittivät paeta Venäjälle kahden avustajansa kanssa mutta heidät pidätettiin Helsinki-Viipuri-junasta yöllä 21. huhtikuuta. Salo pidätettiin Espoossa 23. huhtikuuta.
Oulun lääni
Historia
Oulun lääni perustettiin ensin väliaikaiseksi lääniksi. Se oli toiminnassa vuosina 1642–1648, kunnes se liitettiin jälleen osaksi Pohjanmaan lääniä. Varsinaisesti Oulun lääni perustettiin vuonna 1775 entisen Pohjanmaan läänin pohjoisosasta. Uuteen lääniin liitettiin myös Kuusamon suurpitäjä (myöhemmät Kuusamon, Kuolajärven ja Posion kunnat) Västerbottenin läänistä. Vuonna 1809 Haminan rauhan jälkeen lääniin liitettiin Ruotsille jääneestä Västerbottenin läänistä koko Lapin historiallinen maakunta sekä Tornionlaakson itäpuoli. Petsamon alue liitettiin lääniin vuonna 1922. Oulun läänin pohjoisosa erotettiin Lapin lääniksi vuonna 1938. Osa Kuusamon kuntaa menetettiin Neuvostoliitolle Moskovan rauhassa vuonna 1940.
Mannerheimin murhayritys 1920
Weckmanin avustajana ollut helsinkiläinen seppä Teodor Sädevirta oli todistajana murhayrityksen tekijöitä vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä. Ryhmän vielä vapaana olleet jäsenet järjestivät kostoksi käsikranaatti-iskun häntä vastaan 26. elokuuta, iskussa Sädevirran morsian kuoli. Ryhmän muista jäsenistä Pokkinen, Forsman ja Luoto pääsivät pakenemaan Venäjälle, mutta kostoiskun järjestänyt Enroth saatiin pidätettyä. Kuutti oli pidätetty Helsingissä jo 11. heinäkuuta. Molemmat tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Weckman ja Enroth luovutettiin kuitenkin Neuvostoliittoon salaisessa vankienvaihdossa kesäkuussa 1926. Joukko poliiseja palkittiin rahapalkkioilla murhayrityksen estämisestä.
Oulun lääni
Historia
Oulun lääni säilyi rajoiltaan entisellään vuoden 1997 lääniuudistuksessa. Lääniin perustettiin kaksi maakuntaa: Pohjois-Pohjanmaa ja Kainuu.
Valtion aluehallintoa entisen läänin alueella hoitaa nykyään Pohjois-Suomen aluehallintovirasto.
Mannerheimin murhayritys 1920
Teodor Sädevirta pääsi todistuksensa ansiosta vapaaksi ja toimi myöhemmin seppänä Kalvolassa. Hän kuoli 1958. On arveltu, että hän on saattanut olla poliisin tiedottaja, joka soluttautui ryhmään mukaan.
Ilioúpoli
Ilioúpoli on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ηλιουπόλεως, Dímos Ilioupóleos), joka sijaitsee Keski-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 12,724 neliökilometriä ja väkiluku 78 153 (vuonna 2011).
Oulun lääni
Hallinto
Lääninhallitus oli seitsemän ministeriön ohjaama valtion aluehallintoviranomainen. Lääninhallituksen tehtävä oli edistää läänin asukkaiden hyvinvointia ja tukea kuntia peruspalveluiden järjestämisessä ja kehittämisessä. Läänissä oli 11 kihlakuntaa.
Maa- ja seutukunnat
Oulun läänissä oli kaksi maakuntaa ja yhdeksän seutukuntaa.
Kunnat 2009 (kaupungit lihavoitu)
Läänin asukasluvultaan suurimmat kunnat olivat lakkautettaessa:
Ilioúpoli
thumb|left|220px|[[Ilioúpoli (metroasema)|Ilioúpolin metroasemaa.]] Ilioúpoli sijaitsee noin viisi kilometriä Ateenan keskustasta eteläkaakkoon. Kaupungissa sijaitsee Ilioúpolin metroasema.