cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oskari Lehtonen (pikajuoksija)
Lehtonen kuului Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 kuudenneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän juoksi toisen osuuden Suomen saadessa pikaviestissä pronssia ajalla 39,70. Lisäksi hän eteni 200 metrillä välieriin. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän juoksi kolmannen osuuden Suomen pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi Suomen ennätys -ajalla 38,92. Joukkue oli parantanut maan ennätyksen jo alkuerissä aikaan 39,11. Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän selviytyi 200 metrillä välieriin. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän kuului alkuerissä karsiutuneeseen Suomen pikaviestijoukkueeseen.
Lehtonen voitti 200 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Jyväskylässä 2018 ja sai samalla matkalla SM-hopeaa Joensuussa 2022. Sadalla metrillä hän sijoittui kolmanneksi Tampereella 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 200 metrillä 2019. Hän sai samalla matkalla hopeaa 2020 sekä pronssia 2021 ja 2022.
Lehtonen on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2018, jolloin hän voitti Suomi–Ruotsi-maaottelussa 200 metrin juoksun.
RN Ardimentoso (1942)
RN Ardimentoso oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Ciclone-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 7. huhtikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1942 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 14. joulukuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1949 sotakorvauksena Neuvostoliitolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Liuty. Se siirrettiin 1951 toisarvoisiin tehtäviin.
Messerschmitt Bf 161
pienoiskuva|Messerschmitt Bf 161 v2 Messerschmitt Bf 161 oli saksalainen 1930-luvulla kehitetty kaksimoottorinen, yksitasoinen ja kokometallirakenteinen  tiedustelulentokoneen prototyyppi.
Kehitys- ja käyttöhistoria
1930-luvun puolivälissä saksalaiset lentokonevalmistajat kehittivät uusia lentokonetyyppejä Luftwaffen kasvaviin tarpeisiin. Hävittäjä- ja pommikoneiden lisäksi oli puute ajanmukaisesta tiedustelukonetyypistä. Willy Messerschmittin suunnitteleman Messerschmitt Bf 110:n kehityksen ohella otettiin suunnittelun alle uusi, osin Bf 110:een perustuva nopea tiedustelukonetyyppi, jonka nimeksi tuli Messerschmitt Bf 161. Saksan ilmailuministeriön RLM:n (Reichsluftfahrtministerium) vuonna 1935 julkistama spesifikaatio nopeasta pommituskoneesta sai Messerschmittin kuitenkin luopumaan toistaiseksi tiedustelukoneen kehittämisestä, ja suunnittelu kohdistettiin ensisijaisesti rakenteeltaan Bf 161:n kaltaiseen nopean pommikoneen prototyyppiin, Messerschmitt Bf 162:een. Junkersin voitettua Junkers Ju 88 -koneellaan kilpailun Schnellbomberin valmistuksesta, Willy Messerschmitt jatkoi Bf 161:n suunnittelua.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2018 – naisten yhteislähtö
Ampumahiihdon naisten 12,5 kilometrin yhteislähtökilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 17. helmikuuta 2018 Alpensian ampumahiihtokeskuksessa Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Messerschmitt Bf 161
Kehitys- ja käyttöhistoria
Bf 161:n prototyyppi V1 (siviilitunnus D-AABA, Wnr. 811) lensi ensilentonsa 9. maaliskuuta 1938, ohjaajana Bayerische Flugzeugwerke AG:n pääkoelentäjä Hermann Würster. Koneen lento-ominaisuudet olivat suunnitelmien mukaiset, tiedustelukonetyypin tarve oli kuitenkin vähentynyt oleellisesti suunnittelun pitkittyessä ja Messerschmitt Bf 110:n tultua sillä välillä tuotantoon, Bf 110:n katsottiin kykenevän raskaan hävittäjän tehtävien ohella myös tiedustelutehtävien suorittamiseen. Tämän vuoksi Bf 161-projekti siirrettiin alimpaan kiireellisyysluokkaan ja peruttiin myöhemmin kokonaan. Messerschmitt valmisti vielä toisen prototyypin valmiina olevista osakokonaisuuksista, tämän Daimler-Benz DB 600 A-moottoreilla varustetun Bf 161 V2:n (siviilitunnus D-AOFI, Wnr. 812) ensilento lennettiin 30. elokuuta 1938. Kummatkin prototyypit toimivat myöhemmin testialustoina Rechlinin koelentokeskuksessa, V2:ta käytettiin myös Messerschmitt Me 163 -projektissa hinauskoneena.
Aiheesta muualla
Messerschmitt Bf 161
Selma Anttila
Selma Maria Anttila (o.s. Helander, ent. Andelin; 16. joulukuuta 1867 Orimattila – 15. toukokuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Henkilöhistoria
Antilan vanhemmat olivat seppä Karl Henrik Helander ja Ulrika Abrahamintytär Eerola. Hänen puolisonsa vuodesta 1893 oli kustannusvirkailija ja suomentaja Werner Anttila, ent. Andelin. Anttila suoritti tyttökoulun 1886 ja jatko-opiston 1889. Hän toimi Helsingissä Kansankodin ekonomina, Sörnäisten kansankirjaston hoitajana ja kansakoulunopettajana vuoteen 1893 sekä Tampereen kansakoulun jatkokurssin johtajana 1894–1903. Anttila oli yhteiskunnallisesti aktiivinen, ja hän perusti muun muassa Tampereen lastenseimen ja toimi Suomen Naisyhdistyksen sihteerinä. Lisäksi hän oli Ihmisoikeuksien liiton, Suomen Rauhanliiton sekä Tampereen Näyttämöyhdistyksen perustajajäseniä.
Kirjallinen tuotanto
Monet Anttilan teoksista perustuvat hänen omiin kokemuksiinsa, kuten Uhri vuodelta 1922, jonka ”uhri” oli kirjailijan oma Vienan-Karjalassa 1918 kaatunut poika Tauno Heikki Anttila (s. 1897). Pyryn perhe sijoittuu puolestaan kirjailijan lapsuudenmaisemiin Orimattilan Luhtikylään. Anttila sai vuonna 1923 valtion kirjallisuuspalkinnon romaanista Uhri, Bergbomin palkinto hänelle myönnettiin näytelmästä Vaihdokas.
Näytelmät
Näytelmää Omatunto ei ole painettu, mutta se esitettiin Kansallisteatterissa.
Live at Montreux 1996
Live at Montreux 1996 on Deep Purplen livealbumi, joka on nauhoitettu Montreux’n jazzfestivaaleilla Sveitsissä. Myös samanniminen DVD on julkaistu.
Gilbert Newton Lewis
pienoiskuva|Gilbert Newton Lewis Gilbert Newton Lewis (23. lokakuuta 1875 – 23. maaliskuuta 1946) oli yhdysvaltalainen fysikaalisen kemian tutkija, joka tunnetaan parhaiten happojen ja emästen uudenlaisesta määritelmästä vuodelta 1923, jota hän laajensi 1936. Sen mukaan elektroniparin vastaanottajaa sanotaan hapoksi, ja vastaavasti elektroniparin luovuttajaa sanotaan emäkseksi, jos se voi luovuttaa tällaisen elektroniparin.
Lewisin määritelmä on oleellisesti laajempi kuin tanskalaisen Johannes Brønstedin teoria. Määritelmä perustuu havaintoon, jonka mukaan kemiallisen sidoksen on mahdollista syntyä atomien jakaessa elektroniparin.
Esimerkiksi natriumoksidin (tai oikeastaan siinä olevan oksidi-ionin) ja rikkitrioksidin välinen reaktio
on happo-emäsreaktio Lewisin, mutta ei Brønstedin tarkoittamassa mielessä. Tässä reaktiossa rikkitrioksidi toimii Lewis-happona ottaen vastaan elektroniparin oksidi-ionilta O2-. Brønstedin teorian mukaan se kuitenkaan ei ole happo, koska se ei voi luovuttaa protonia. Oksidi-ioni sen sijaan voi toimia vahvana emäksenä myös Brønstedin mukaisessa merkityksessä, mutta tässä reaktiossa niin ei tapahdu.
Lewisilta on myös peräisin termi fotoni. Hän myös ehdotti molekyylisidoksen syntymiselle sittemmin varmistettua kovalenssimekanismia, jossa toisiinsa sitoutuvat atomit jakavat elektroneja yhteiseen käyttöön. Tämän esittämiseen hän käytti uudenlaista kemiallisten sidosten kuvaustapaa, joka tunnetaan nykyään Lewis-diagrammina.
Lewisin määritelmän mukaista emästä kutsutaan Lewis-emäkseksi.
Nagako
Nagako (6. maaliskuuta 1903 Tokio – 16. kesäkuuta 2000 Tokio) oli Japanin keisari Hirohiton vaimo vuosina 1924–1989 sekä Japanin keisarinna vuosina 1926–1989, miehensä kuolemaan asti. Nagako sai kuolemansa jälkeen uuden nimen keisarinna Kōjun. Nagako ja Hirohito olivat Japanin historian pitkäaikaisin keisaripari, sillä heidän avioliittonsa kesti lähes 65 vuotta. Parille syntyi seitsemän lasta.
Nagako kuoli vuonna 2000. Hengitysvaikeuksien ja pudonneen verenpaineen vuoksi hän vaipui ensin koomaan. .
Nagako kuului Japanin keisarillisen suvun Ōke-haaraan ja oli Japanin viimeinen ylhäistä sukua ollut keisarilliseen sukuun naitu keisarinna.
UK Championship
UK Championship on maailmanmestaruuskisojen jälkeen toiseksi arvostetuin snookerin ranking-turnaus. Se on käyty vuosittain vuodesta 1977 lähtien, jolloin se oli avoin ainoastaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin pelaajille järjestetty kutsuturnaus. Tuolloin finaalissa Irlannin Patsy Fagan voitti walesilaisen Doug Mountjoyn luvuin 12-9. Avoin ja ranking-turnaus UK Championshipista tuli vuonna 1984.
Vuosien mittaan turnauksen palkintorahat ovat kasvaneet huimasti sen alusta; ensimmäisessä turnauksessa voittaja sai palkintorahaa £2 000, kun huippuvuosina 2001 ja 2007 voittaja Ronnie O’Sullivanille annettiin £100 000.
Turnauksen sponsoreina ovat toimineet vuosien mittaan Super Crystalate, Coral, Tennents, Stormseal, Royal Liver Assurance, Liverpool Victoria Assurance, Powerhouse, Travis Perkins. Vuosiksi 2006-2008 World Snooker Association teki sopimuksen Maplin Electronics-yrityksen kanssa. Sen jälkeen sponsoreina ovat toimineet Pukka Pies, 12Bet.com sekä williamhill.com.
Historiallisia tapahtumia
Jo 30 vuotta ammattilaisten huipputasolla pelannut Steve Davis kykeni puolustamaan vuonna 1984 saavuttamaansa UK Championship-titteliään jopa kolme kertaa peräkkäisinä vuosina tämän jälkeenkin. Hän voitti turnauksen joka vuosi vuosina 1984-1987. Kaiken kaikkiaan Davis on ollut 10 kertaa tämän turnauksen finaalissa ja voittanut näistä kuusi.
Vuonna 1987 Willie Thorne teki turnauksen historian ensimmäisen maksimibreikin 147 pistettä.
Vuonna 1992 Peter Ebdon teki turnauksen historian toisen maksimibreikin.
Hendry oli lähellä yhtä vakuuttavaa suoritusta kuin Davis voittaen turnauksen kolmena vuonna peräkkäin vuosina 1994-1996 ja ollen vielä vuonna 1997 finaalissa, jossa O’Sullivan kuitenkin katkaisi hänen voittoputken. Vuoden 1994 turnauksessa Hendry teki toistaiseksi eniten sadan pisteen ylittäviä lyöntisarjoja yhden ottelun aikana tehden niitä jopa seitsemän.
Vuonna 1995 Hendry teki turnauksen historian kolmannen maksimibreikin.
Vuonna 1996 turnauksessa maltalainen Tony Drago suoritti maailman toistaiseksi nopeiten tehdyn sadan pisteen ylittävän lyöntisarjan ammattilaisturnaustasolla. Lyöntisarjaan kului aikaa 3 minuuttia ja 31 sekuntia.
Vuonna 1999 Hendry teki turnauksen historian neljännen ja oman uransa seitsemännen maksimibreikin.
Vuonna 2000 Mick Dyson teki turnauksen historian viidennen maksimibreikin.
Vuonna 2004 Jamie Burnett teki myös yhden lajin ennätyksen. Hän suoritti toistaiseksi turnaustasolla suurimman lyöntisarjan 148 pistettä aloittaen freeball-tilanteesta tyhjentäen sitten kaikki pallot pöydältä. Samassa turnauksessa David Gray teki turnauksen historian kuudennen maksimibreikin, joten tällöin harvinaislaatuisesti turnauksen suurimman lyöntisarjan palkinto meni eri henkilölle, kuin sille, joka teki maksimin.
Vuonna 2005 tehtiin turnauksessa historiaa, kun kiinalaisnuori Ding Junhui voitti ensimmäisenä britteinsaarten ulkopuolelta tulevana pelaajana finaalissa turnauksen nelinkertaisen mestarin ja kuusinkertaisen maailmanmestarin Davisin luvuin 10–6.
Moritz Schlick
Moritz Schlick [šlik] (14. huhtikuuta 1882 Berliini – 22. kesäkuuta 1936 Wien) oli saksalainen fyysikko ja filosofi, joka tunnetaan yhtenä loogisen empirismin perustajista ja Wienin piirin johtohahmona.
UK Championship
Historiallisia tapahtumia
Vuonna 2008 Ding Junhui teki turnauksen historian kahdeksannen, ja uransa toisen, maksimibreikin.
Luettelo pikkuplaneetoista: 167001–168000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 167001:stä ja päättyen 168000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
UK Championship
Historiallisia tapahtumia
Vuonna 2010 John Higgins voitti turnauksen jo kolmannen kerran tiukan taistelun jälkeen Mark Williamsia vastaan luvuin 10–9.
Moritz Schlick
Elämä
Schlick syntyi Berliinissä varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä oli Ernst Albert Schlick ja äitinsä Agnes Arndt. Kuusitoistavuotiaana hän alkoi lukea René Descartesin, Arthur Schopenhauerin ja Friedrich Nietzschen teoksia. Erityisesti Nietzschen Näin puhui Zarathustra teki häneen vaikutuksen. Schlick opiskeli fysiikkaa Heidelbergin yliopistossa, Lausannen yliopistossa ja lopulta Berliinin yliopistossa. Vuonna 1904 hän väitteli tohtoriksi Berliinin yliopistosta Max Planckin ohjauksessa. Oltuaan vuoden yksityisdosenttina Göttingenin yliopistossa Schlick aloitti opinnot Zürichin yliopistossa syksyllä 1907. Samana vuonna hän avioitui amerikkalaisen Blanche Hardyn kanssa.
Schlick suoritti ensimmäisen maailmansodan sotilaspalveluksen fyysikkona kahdessa vuodessa Johannisthalin sotilaslentokentällä. Vuonna 1918 julkaistiin Schlickin varhainen pääteos Allgemeine Erkenntnislehre, jossa hän puolusti realismia ja positivismia uuskantilaisuutta vastaan. Schlick työskenteli Rostockin yliopistossa vuoteen 1921 asti. Tuona aikana Schlick myös tutki ensimmäisten joukossa Albert Einsteinin suhteellisuusteorian filosofisia seurauksia. Vuonna 1921 Schlick otti vastaan kutsun Kielin yliopiston professoriksi. Vuonna 1922 hänestä tuli Ernst Machin seuraaja Wienin yliopiston luonnonfilosofian professorina. Vuonna 1929 Schlick kieltäytyi nimityksestä Bonnin yliopistoon ja toimi seuraavina vuosina vierailevana professorina Stanfordin yliopistossa ja Berkeleyn yliopistossä.
Wienin piiri ja Wittgenstein
Schlickin ympärille muodostui 1920-luvulla hänen kollegoistaan ja oppilaistaan koostuva keskustelukerho, jota yhdisti kiinnostus tieteenfilosofiaan ja moderniin logiikkaan. Puolimuodollista kerhoa alettiin vähitellen nimittää Wienin piiriksi. Sen keskeisimpiä jäseniä olivat Schlickin itsensä lisäksi Rudolf Carnap, Otto Neurath, Kurt Gödel ja Herbert Feigl. Karl Popper oli yksi tunnetuista Wienin piirin aikalaiskriitikoista. Toiminnassa oli mukana kymmeniä muitakin filosofeja. Suomeen Wienin piirin ajatuksia toi Eino Kaila, vaikkei hän hyväksynytkään sen kaikkia linjauksia.
Schlick tunsi Ludwig Wittgensteinin, joka vaikutti huomattavasti hänen filosofiseen ajatteluunsa. Schlick puolusti Wienin piirin toimintaan merkittävästi kytkeytynyttä Wittgensteinin teosta Tractatus logico-philosophicus. Oli osaltaan Schlickin vaikutusta, että Wittgenstein jatkoi työskentelyä filosofian parissa.
Schlickin murha
Kun natsit nousivat valtaan Saksassa ja Engelbert Dollfuss Itävallassa, monet Wienin piirin jäsenet muuttivat Yhdysvaltoihin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Schlick jäi kuitenkin Wieniin. Hänen entinen opiskelijansa Johann Nelböck alkoi vainota Schlickiä ja uhkasi kahdesti tappavansa hänet. Schlick raportoi tapahtumista poliisille, minkä seurauksena Nelböck suljettiin psykiatriseen sairaalaan. Molemmilla kerroilla Nelböck kuitenkin vapautettiin jonkin ajan kuluttua.
Nelböck ampui 22. kesäkuuta 1936 Schlickiä pistoolilla neljästi yliopiston portailla, kun tämä oli matkalla pitämään luentoa. Schlick kuoli välittömästi. Nelböck tunnusti teon, ja hänet pidätettiin ilman vastarintaa. Ampuja todettiin syylliseksi ja hän sai kymmenen vuoden vankeustuomion. Oikeudenkäynnin aikana Nelböck perusteli tekoaan muun muassa ideologisesti. Hänen mukaansa Schlickin metafysiikanvastainen filosofia oli horjuttanut hänen moraalista vakaumustaan.
Nelböck anoi 12. maaliskuuta 1938 armahdusta sen jälkeen, kun Itävalta liitettiin osaksi Natsi-Saksaa. Hänen perusteenaan oli, että Schlick oli juutalainen, joka kannatti valtiolle haitallisia oppeja ja että Nelböck oli palvellut kansallissosialismia tappamalla hänet. Vaikka Schlick ei ollut juutalainen, jo aiemmin nationalistiset ja juutalaisvastaiset piirit olivat leimanneet Schlickin varsinaiseksi syylliseksi murhaansa hänen filosofiansa ja läheisten juutalaisten kollegoidensa vuoksi. Nelböck vapautettiin ehdonalaiseen kuitenkin vasta 11. lokakuuta, koska syyttäjä piti hänen motiivejaan pääasiassa henkilökohtaisina. Nelböck oli vapautuessaan istunut kaksi vuotta kymmenen vuoden tuomiostaan.
Filosofia ja vaikutus
Schlickin tutkimuskohteita olivat muun muassa kausaliteetti, todennäköisyys, tietoteoria, logiikka, kielifilosofia, vapaa tahto, etiikka ja estetiikka. Etiikan alalla hän pohti onnellisuutta hyvän elämän päämääränä. Fysiikan alalla hän perehtyi Einsteinin erityiseen suhteellisuusteoriaan sekä modernin fysiikan käsityksiin ajasta ja avaruudesta. Hän antoi merkittävimman panoksensa kuitenkin tieteenfilosofiaan, ja myöhemmin Schlickin ajattelu vaikutti etenkin Pohjoismaissa, Isossa-Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa.
Pateeni
thumb|Pateeni. Derrynaflan, Irlanti. 8. tai 9. vuosisata jaa. thumb|[[Kalkki (astia)|Kalkki ja pateeni. Bremen, n. 1400 jaa.]] Pateeni (kreikan sanasta patane) on ehtoollisella käytettävä pieni, matala lautanen, jossa ehtoollisleivät eli öylätit konsekroidaan ja jaetaan ehtoolliselle osallistuville. Yleensä messussa on käytössä vain yksi pateeni kalkin kanssa, mutta mikäli jakajia on useampia, voidaan käyttää myös useampaa pateenia.
Pateeni muotoillaan yleensä siten, että se asettuu samaan sarjaan kuuluvan kalkin päälle kanneksi. Joissakin astiastoissa myös pateenilla on oma kansi.
Will Ryan
Will Ryan (21. toukokuuta 1949 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 19. marraskuuta 2021 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen muusikko ja ääninäyttelijä. Hän oli toinen jäsen koomisessa lauluryhmässä Willio & Phillio. Kaksikko muutti myöhemmin Kaliforniaan, jossa he saivat tilaisuuden sanoittaa ja nauhoittaa hullunkurisia lauluja Disneyland recordsille. Tämän myötä Ryan päätyi myös ääninäyttelijäksi Disneyn tuottamiin piirrossarjoihin ja elokuviin. Hänen ääntään on kuultu muun muassa Smurffeissa, Ankronikkassa, Kummikarhuissa, Karvisessa, Akun Tehtaassa, Drawn Togetherissä ja Mikki Hiiren kerhotalossa. Lisäksi Ryan on ollut muun muassa Hessu Hopon ja Ihaan ääninä.
Celta Vigo
Real Club Celta de Vigo on espanjalainen jalkapalloseura Vigon kaupungista, Galiciasta. Se perustettiin 28. maaliskuuta 1923 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa, jonne se nousi kaudeksi 2012–2013. Seuran lempinimi on Celtiñas. Peliasun paita on taivaansininen, shortsit valkoiset. Kotistadion on 31 800 katsojaa vetävä Balaídos.
Historia
Celta Vigo on ollut vakioesiintyjä Primera Divisiónissa, muttei ole koskaan voittanut liiga- tai cup-mestaruutta. Kaudella 1970–1971 Celta ei hävinnyt kertaakaan kotonaan ja sijoittui sarjassa kuudenneksi. 1990-luvun jälkipuoliskolla Celta nousi lähelle Espanjan jalkapallohierarkian kärkeä, esimerkiksi kaudella 2000–2001 seura ei ollut koko kauden aikana kertaakaan kuudetta sijaa alempana sarjataulukossa. Kaudella 2002–2003 Celta sijoittui neljänneksi ja pääsi Mestarien liigan karsintoihin, ja sitä kautta itse liigaan. Seuraavalla kaudella Mestarien liiga sujui upeasti, mutta kansallinen sarja sitäkin huonommin. Mestarien liigassa Celta nousi 16 parhaan joukkoon ennen putoamista Arsenalille – Primerassa Celta jäi lopulta toiseksi viimeiseksi ja putosi Segunda Divisióniin. Galicialaisjoukkue käytti kuitenkin heti ensimmäisen mahdollisuutensa nousta takaisin pääsarjaan, sijoittuen Segundassa toiseksi kaudella 2004–2005. Kauden 2006–2007 päätteeksi Celta putosi jälleen Segundaan jäätyään sarjassa kolmanneksi viimeiseksi.
Al-Wakran stadion
Al-Wakran stadion (,, aiemmin , ) on Al-Wakrassa Qatarissa sijaitseva jalkapallostadion.
Stadionin rakentaminen alkoi vuonna 2014 ja se avattiin 16. toukokuuta 2019. Stadionin yleisökapasiteetti 40 000 ja se on yksi jalkapallon MM-kilpailujen 2022 pelipaikoista. Stadionin on suunnitellut Zaha Hadid ja hänen toimistonsa Zaha Hadid Architects. Suunnittelijoiden mukaan stadionin muotoilu perustuu perinteisten Dhow-veneiden purjeisiin.
Aero Spacelines Super Guppy
Super Guppy, aikaisemmalta nimeltään Boeing 377 Super, on laajarunkoinen rahtilentokone. Konetyyppi on ollut Airbusin ja NASAn käytössä vuosia, minkä lisäksi sitä käyttää Aero Spacelines ja Aeromaritime. Airbus lopetti 90-luvulla Super Guppyn käytön, koska se kehitti oman jumborahtikoneen, Airbus A300-600 ST Belugan. Super Guppy kehitettiin Boeing 377 -koneesta.
Super Guppyjä valmistettiin yhteensä viisi kappaletta. Ensimmäinen oli prototyyppiversio, josta puuttui mm. paineistettu ohjaamo. Loput neljä konetta saivat nimekseen Super Guppy Turbine. Prototyyppi ja kolme tuotantoversiota on vielä olemassa, mutta neljäs kone purettiin vuonna 2020.
Leo Haltsonen
Leo Pekka Haltsonen (s. 24. marraskuuta 1948 Ilmajoki) on kunnallismies, joka toimi pitkään Someron kaupunginjohtajana.
Valtionhotelli
Valtionhotelli voi tarkoittaa:
Oxford Street
Oxford Street on katu City of Westminsterissä Lontoossa. Katu alkaa Charing Cross Roadin ja Tottenham Court Roadin ristetyksestä ja jatkuu noin kaksi kilometriä länteen kulkien Oxford Circuksen ja St. Giles’ Circuksen läpi Marble Archille Hyde Parkin kulmaan.
Tie seuraa Hampshiresta Colchesteriin johtaneen roomalaisen tien reittiä ja oli yksi suurimmista teistä kaupungista pois. 1100-luvulta vuoteen 1782 se tunnettiin nimellä Tyburn Road Tyburnjoen mukaan, joka kulki sen eteläpuolella (ja nykyisin alla). Se oli kuuluisa viimeinen matka vangeille Newgaten vankilasta Tyburnin hirsipuille.
Nykyisin Oxford Street on Euroopan vilkkain ostoskatu. Sen varrella on yli 300 liikettä. Liikkeitä on runsaasti myös läheisten Regent Streetin, Bond Streetin ja monien pikkukatujen varrella.
Oxford Street on koristeltu jouluvaloilla, jotka joku julkisuuden henkilö sytyttää marraskuun puolivälin tienoilla. Perinne alkoi 1959, viisi vuotta Regent Streetin vastaavan jälkeen. Valaistusta ei järjestetty 1967–1978 kun Britannia ajautui lamaan. Valot ovat päällä tammikuun kuudenteen.
Oxford Streetin varrella on neljä maanalaisen asemaa: Marble Arch, Bond Street, Oxford Circus ja Tottenham Court Road.
Kosteikkotattaret
Kosteikkotattaret eli ukontattaret (Persicaria) on tatarkasvien (Polygonaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun lasketaan kuuluvaksi ainakin reilut 60 lajia, mutta noin 160 sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. Kosteikkotattaret ovat kuuluneet aiemmin suurempaan tatarsukuun, mutta tuo suku on sittemmin jaettu useammaksi pienemmäksi suvuksi. Kosteikkotattarien ohella omiksi suvuikseen on erotettu niveltattaret eli pihatattaret (Polygonum), konnantattaret (Bistorta), röyhytattaret (Aconogonon), kurjentattaret (Koenigia) ja köynnöstattaret eli kiertotattaret (Fallopia).
Kosteikkotattaret ovat yleensä yksivuotisia, joskus harvoin monivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden kasvutapa vaihtelee pystystä maanmyötäiseen, ja joskus ne voivat kasvaa myös veden alla. Kosteikkotattarien lehdet ovat herttamaisia sekä joskus mustapilkullisia. Kukat ovat yleensä kaksineuvoisia ja muodostavat tiiviin tai harvan tähkäkukinnon. Kukkien kehä on tavallisesti viisilukuinen, ja terälehdet ovat valkoisia, vihertäviä tai vaaleanpunaisia. Emit ovat yleensä kaksiluottisia, joskus kolmiluottisia. Kosteikkotattarien hedelmä on pähkylä.
Suomessa tavataan useampia kosteikkotattareihin kuuluvia lajeja.
Trebisonda Valla
Trebisonda "Ondina" Valla (20. toukokuuta 1916 – 16. lokakuuta 2006) oli italialainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Trebisonda Valla voitti 80 metrin aitajuoksun olympiakultaa Berliinin 1936 olympialaisissa ajalla 11,7 s. Tiukassa kilpailussa neljä parasta saivat saman loppuajan, ja tuomarit tutkivat maalikuvia puoli tuntia ennen kuin pystyivät julistamaan lopputulokset. Välierässään Valla oli juossut myötätuulessa ajan 11,6 s. Hän juoksi toisen osuuden Italian neljänneksi sijoittuneessa pikaviestijoukkueessa.
RN Ardito
Valmistus
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 3. huhtikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1942 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 30. kesäkuuta.
Palvelus
Saksalaiset valtasivat aluksen 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä TA26. Alus tuhoutui toisen maailmansodan lopulla.
Piccadilly Circus
thumb|Piccadilly Circus 1896
Piccadilly Circus on risteys Lontoon West Endissa City of Westminsterissä. Risteyksessä Regent Street risteää Piccadillyn kanssa. Piccadilly Circuksesta lähtevät myös Shaftesbury Avenue ja Haymarket.
Piccadilly Circuksen sijainti West Endin keskustassa vilkkaiden liikenneväylien varrella ja keskustan kauppojen, Sohon ja teattereiden läheisyydessä ovat tehneet siitä tapaamispaikan ja turistikohteen itsessään.
Piccadilly Circuksen tunnistaa sen pohjoislaidan rakennuksen suurista valomainostauluista, sekä lordi Shaftesburyn suihkulähteestä ja Anteros-veistoksesta. Sen laidalla sijaitsevat London Pavilion ja Criterion Theatre. Torin alla on sen mukaan nimetty maanalainen asema.
Valomainostaulut oli toteutettu neonvaloilla lähes 50 vuoden ajan, mutta vuonna 1998 niiden paikalle asennettiin ensimmäinen suuri digitaalinen ulkomainos.
Piccadilly Circukselta pääsee kätevästi liikkumaan eri puolille Lontoota.
890px|thumb|center|Panoraamakuva
R-7
thumb|250px|R-7 [[Yleisvenäläinen näyttelykeskus|Venäjän näyttelykeskuksessa Moskovassa vuonna 2005]] thumb|right|250px|R-7 ja siitä kehitettyjä kantoraketteja R-7 Semjorka (, seiska, ) oli maailman ensimmäinen mannertenvälinen ballistinen ohjus (ICBM), joka laukaistiin ensi kerran 23. elokuuta 1957. Tämä Neuvostoliiton kehittämä ohjus oli palveluskäytössä kylmän sodan aikana vuodet 1959–1968.
Ohjus oli perustana Sojuz-kantoraketille, joka vei maata kiertävälle radalle ensimmäisen satelliitin, Sputnikin. Vuonna 2006 Sojuz oli maailman eniten käytetty kantoraketti, jonka muun muassa Euroopan avaruusjärjestö otti käyttöönsä vuonna 2010.
Tekniikkaa
R-7 oli 34 metriä pitkä ja halkaisijaltaan kolmimetrinen. Sen lentoonlähtömassa oli 280 tonnia. Se oli kaksivaiheinen ja käytti polttoaineenaan nestehappea ja kerosiinia ja toimitti asekuormansa 8 000 km:n päähän noin 5 000 metrin tarkkuudella (CEP). Hyötykuormana oli yksi kolmen megatonnin ydinkärki.
Päämoottoreita oli 20 ja ohjausmoottoreita 12.
Kehitys
Ohjuksen suunnittelutyö alkoi OKB-1:ssä Kaliningradissa vuonna 1953. Virallisesti ohjelma hyväksyttiin toukokuussa 1954. Ohjuksen ensimmäinen koelaukaisu tapahtui 15. toukokuuta 1957 Baikonurista - se epäonnistui: raketti putosi 400 km:n päähän kantorakettinsa sytyttyä tuleen. 21. elokuuta raketti lensi jo 6 000 km.
Raketin kantorakettiversio vei Sputnik 1 -satelliitin kiertoradalle 4. lokakuuta 1957 aloittaen nk. avaruusajan.
Lisämuutosten jälkeen saatiin tulokseksi 8K74-ohjusversio. Se oli kevyempi kuin 8K71, siinä oli parempi navigointilaitteisto ja voimakkaammat moottorit. Sen kantama nousi 12 000 km:iin ja hyötykuorma 5 370 kg:aan. Ohjuksen 8K71- ja 8K74-malleja valmistettiin nimillä R-7 ja R-7A. Ohjukset otettiin käyttöön vuonna 1962.
Sotilaallinen käyttö
thumb|80px|R-7 eli SS-6-ohjus.
Ohjuksen kehityskustannukset olivat suuret ja ilmeisesti veivät 5 % Neuvostoliiton sotilasbudjetista, mikä ei kuitenkaan ollut ainoastaan neuvostoliittolainen ongelma.
Ensimmäinen strateginen ohjusyksikkö otettiin käyttöön 9. helmikuuta 1959 Plesetskissä. Asejärjestelmänä R-7 oli epäonnistunut, koska sen laukaisuvalmistelu oli liian hidas. Sama ongelma oli tosin myös NATOn ensimmäisissä ICBM-ohjuksissa (Atlas). R-7-ohjuksen laukaisuvalmistelu vei 20 tuntia, eikä sitä voitu pitää laukaisuvalmiina kuin muutaman päivän ajan nestehapen kiehuessa. Vain kuusi ohjusta tuli käyttöön, neljä Plesetskissä ja kaksi Baikonurissa. Suuria ohjustukikohtia ei voitu piilottaa esimerkiksi U-2-vakoilulentokoneilta. Mahdollisessa sodassa vastapuoli olisi pyrkinyt tuhoamaan ne lentopommituksilla, ydinaseilla tai tavanomaisemmilla aseilla.
1960-luvun alussa pommituskoneen lento Neuvostoliitosta joihinkin Yhdysvalloissa sijaitseviin kohteisiin vei 6-7 tuntia, joka oli liian pitkä aika. Tämä pakotti Neuvostoliiton kehittämään nopeasti seuraavan sukupolven ohjuksia. Yhdysvallat oli samassa tilanteessa 1960-luvun alussa.
R-7 poistui sotilaskäytöstä vuonna 1968.
Käyttö kantorakettina
Kantorakettina se toimi viidelle Sputnik-ohjelman avaruuslennolle. Useilla R-7-ohjuksesta muunnelluilla kantoraketeilla on laukaistu tuhansia Neuvostoliiton ja Venäjän sekä sittemmin muiden maiden avaruusaluksia. Rakettiperhe on maailman käytetyin kantoraketti, jonka luotettavuus on osoittautunut erinomaiseksi mm. miehitettyjen avaruuslentojen kohdalla.
Radiomäki
thumb|275px|right|Lahden radiomastot [[valtatie 12:n ja seututie 140:n risteyksestä kuvattuina (5.2.2006)]] Radiomäki, alkuperäiseltä nimeltään Selänmäki ja sitä seuranneelta nimeltään Korkeamäki, hautausmaan perustamisen jälkeen Hautausmaanmäki, on Lahden kaupungin keskustassa, Keski-Lahdessa sijaitseva Salpausselän harjuun kuuluva noin 140 metrin korkeudella merenpinnasta oleva pitkä idän-lännen suuntainen mäki. Radiomäki sijaitsee Helsingintien, valtatie 12:n, Salininkadun ja Harjukadun välisellä alueella. Mäkeä on myös kutsuttu ennen hautausmaan perustamista myös Lämpysenmäeksi.
Luonto
Radiomäellä on kolme Päijät-Hämeen lintutieteellisen yhdistyksen lintuhavaintopaikkaa. Tyyppilintulajeja ovat harmaasieppo, hippiäinen, kesykyyhky, mustarastas, naakka, pajulintu, räkättirastas, varpushaukka. Harvinaisia lajeja ovat hippiäisuunilintu, jääkuikka, kiljukotka, leveäpyrstökihu ja taigauunilintu. Muita lintulajeja ovat kanahaukka, lehtopöllö, mustapääkerttu, nuolihaukka, pähkinänakkeli, palokärki, nokkavarpunen ja viirupöllö.
Maasto ja rakennettu kulttuuriympäristö
Radioasemarakennuksia on Radiomäellä kaksi: Lahden kaupunginmuseon radio- ja tv-museo Mastolana toimiva punatiilinen rakennus, jota kutsutaan Lahden radioasemaksi ja tätä edeltänyt, vuosina 1928–1935 käytössä ollut Lahden vanha radioasema, joka on keltainen betoninen rakennus Lahden läntisen radiomaston ja Lahden itäisen radiomaston välissä.
Nykyään Radiomäellä toimii viisi yleisradiolähetintä: itäisessä radiomastossa Loop ja läntisessä radiomastossa Iskelmä Lahti, Kiss, Radio Voima ja Radio City Lahti.
Itäinen masto
Itäinen radiomasto sijaitsee Radiomäenkadun pysäköintialueen länsipuolella Lahden kaupunginmuseon radio- ja televisiomuseon, Mastolan, eteläpuolella. Siellä on yksi yleisradiolähetin, DNA:n ja Elisan matkapuhelintukiasemat sekä Lahden Radioamatöörikerhon 70 cm:n ja kahden metrin aaltoalueiden puheradiotoistimet
Läntinen masto
Läntisessä radiomastossa, jonka huipulla on entisen Sonera Oyj:n entiset kaukohakujärjestelmän antennit, on neljä yleisradiolähetintä.
Radiomäen kuntopolun pohjoista haaraa läntiselle radiomastolle mentäessä on ulkoilupolun pohjoispuolella paikka, jossa on 1800-luvulla palaneen Lahden työväenyhdistyksen työväentalon muistokivi.
Lahden kaupungin alueella on edelleen toinenkin yleisradiolähetysalue, Kolavankangas, jolla on korkea matkapuhelintukiasemamasto.
Pääosa Lahden Radiomäellä olleesta yleisradiolähetystoiminnasta siirrettiin 1960-luvun lopulla Hollolan Tiirismaalle silloin kun lähetystoiminta oli Yleisradion monopoli ennen kaupallisten yleisradioasemien lupia.
Analoginen televisio ja digitaalinen televisiovastaanotto
Analogiset lähetykset asemalta päättyivät 31. elokuuta 2007. Radiomäellä sijaitsevalla kummulla, missä oli Lahden kaupungin ensimmäinen vesitornia vastaava vesivarasto, on norjalaiselle Telenorille kuuluvan DNA Oyj:n DNA Welhon kaapelitelevisiovastaanottosatelliittiantennit.
Vanha hautausmaa
Lahden vanhalle hautausmaalle haudattiin ensimmäinen vainaja 15. heinäkuuta 1894. Hautausmaa kuului Hollolan seurakunnalle vuoteen 1916 saakka, kunnes Lahden seurakunta itsenäistyi. Tällöin Korkeamäkeä alettiin kutsua Hautausmaanmäeksi.
Radiomäen urheilukenttä
Radiomäen urheilukenttä sijaitsee Radiomäellä Yleisradion Lahden entisen radioaseman itäpuolella, Lahden kaupungintalon ja entisen Hämeen poliisilaitoksen sekä Salininkadun länsipuolella. Kenttää käytetään mm. Salpausselän peruskoulun yläluokkien ja lukion liikuntaan.
Radiomäen urheilukentän jalkapallokenttää käyttävät sarjaotteluissaan FC Reipas ja FC Kuusysi/2.
Voittaja-veistos
Ennen Lahden kaupungin 2005 vietettyjä satavuotisjuhlia Kim-Peter Waltzer suunnitteli Lahden kaupungin satavuotisjuhlatoimikunnalle konstruktivistisen Voittaja-veistoksen, joka oli määrä pystyttää Radiomäelle radiomastojen väliin juhlavuoden 2005 kunniaksi. Veistoksen alaosan olisi muodostanut tuulivoimalan runko, johon olisi liitetty kauko-ohjattava veistososa.
Kielteisen, lähinnä kaupunginvaltuutetuille suoraan esitetyn sekä Etelä-Suomen Sanomien yleisönosastossa ja lehden sähköisellä keskustelupalstalla Netlarissa esitetyn kansalaispalautteen vuoksi kaupunginvaltuusto kuitenkin perui hankkeen, minkä Lahden satavuotisjuhlatoimikunnan varapuheenjohtaja ja museonjohtaja olivat jo hyväksyneet. Toimikunnan puheenjohtaja ei oman ilmoituksensa mukaisesti tiennyt veistoksen luonteesta mitään. Yleinen mielipide piti veistosta sopimattomana radiomastojen muodostamaan profiiliin. Aikaisemmin radiomastojen välille viritetyille vaijereille oli ripustettu muoviastioita konstruktivistisen vaikutelman saavuttamiseksi. Keskustelu alkoi Etelä-Suomen Sanomien sähköisellä palstalla, Netlarissa, mikä keräsi runsaat 7000 kommenttia asiaan liittyen. Keskustelun aloitti Syntyperäinen lahtelainen-nimimerkki.
Lahti Energian koristevalot
Voittaja-veistos -hankkeen jälkeen Pikku-Vesijärven lammikkoon valourut keskieurooppalaisen esimerkin mukaisesti tuonut Lahti Energia asensi radiomastoihin koristevalot, mitä poltetaan pimeässä monenvärisenä valotaideteoksena.
Kulttuuriympäristö
Museovirasto on määritellyt radiomäellä sijaitsevan Lahden suurradioaseman mastoineen ja rakennuksineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Mason Musso
Mason Tyler Musso (s. 17. maaliskuuta 1989 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän on tullut tunnetuksi Metro Station -yhtyeestä. Masonilla on kaksi veljeä: Mitchel ja Marc. Hän on 178 cm pitkä ja hänellä on ruskeat silmät.
Trace Cyruksen lähdettyä Metro Stationista vuonna 2010 Mason alkoi työstää musiikkia yksin. Pian hän kuitenkin aloitti uudestaan yhteistyön Metro Stationin Anthony Improgon ja Blake Healyn kanssa. He ovat kertoneet julkaisevansa uuden albumin vuonna 2012.
Hasardimaantiede
Hasardimaantiede (uhkamaantiede) on yksi maantieteen tutkimuskentistä. Hasardimaantieteessä tutkitaan sekä luonnononnettomuuksia että ihmisten aiheuttamien ympäristöonnettomuuksia, niiden uhkia, riskejä, esiintymistä ja seurauksia.
Luonnonhasardit
Luonnonhasardien aiheuttajana on luonto itse ja ne syntyvät äkillisesti. Useimpia niistä ei voida estää, mutta varautumalla voidaan vähentää tuhoja.
Esimerkkejä luonnonhasardeista:
Ihmisen ja luonnon vuorovaikutus
Jotkut hasardit johtuvat siitä, että ihminen vaikuttaa toiminnallaan luonnon normaaliin kiertokulkuun ja aiheuttaa siten häiriöitä luonnon tasapainoon. Ne heikentävät elinympäristön laatua ja vähentävät luonnon monimuotoisuutta. Ihmisen ja luonnon vuorovaikutukseen liittyvät hasardit kehittyvät hiljalleen ja niitä on vauhtiin pääsemisen jälkeen vaikeaa pysäyttää, mutta niitä on mahdollista vähentää tai poistaa ihmisen omalla toiminnalla - toisin kuin luonnonhasardeja.
Esimerkkejä:
Sosiaaliset hasardit
Sosiaaliset hasardit syntyvät, kun ihminen vaikuttaa käytöksellään omaan elinympäristöönsä eli heikentää ympäristöään ja lisää siihen liittyviä uhkia ja riskejä.
Esimerkkejä:
Teknologiset hasardit
Teknologisten hasardien syynä on inhimillinen virhe tai teknologian väärinkäyttö ja niiden aiheuttajana toimii ihminen eikä koneet. Niiden määrä on kasvussa, koska erilaisia koneita ja laitteita on käytössä yhä enemmän. Seurauksena on ihmishenkien menetyksiä ja omaisuusvahinkoja sekä vaikutukset voivat olla paikallisia, alueellisia tai globaaleja.
Koneita käytetään uusilla aloilla esimerkiksi kemianteollisuudessa, joten laitteiden käytön riskeistä ei ole aikaisempaa kokemusta. Erityisesti teollisuusmaissa voidaan vähentää inhimillisten virheiden mahdollisuutta tietokoneilla ja automaatiolla. Onnettomuuksien määrä on lisääntynyt, kun tekniset laitteet ovat yleistyneet kehitysmaissa ja syynä on osittain olemattomat turvamääräykset.
Esimerkkejä:
Wienin piiri
Wienin piiri oli 1920–1940-luvulla kokoontunut joukko filosofeja ja tieteentekijöitä, jotka edustivat loogista empirismiä ja muodostivat erään ajan merkittävimmistä filosofisista suuntauksista. Piirin perustajan Moritz Schlickin lisäksi piiriin kuuluivat muiden muassa Rudolf Carnap, Herbert Feigl, Philipp Frank, Kurt Gödel, Hans Hahn, Victor Kraft, Karl Menger, Otto Neurath ja Friedrich Waismann. Piirin vaikutukseen kuului muun muassa suomalainen Eino Kaila. Piiri kokoontui nimensä mukaisesti Wienissä.
Piirin jäsenillä oli enimmäkseen yhtäläinen asenne filosofiaa kohtaan: sitä luonnehtivat käsitys, että tietoa voi saada vain kokemuksen kautta, ja että paras menetelmä ratkaista filosofisia ongelmia oli symbolista logiikkaa hyödyntävä looginen analyysi. Piiri tunnetaan arvostelevasta suhtautumisestaan Immanuel Kantin filosofiaa ja vastustavasta asenteesta metafysiikkaa kohtaan.
Historia
pienoiskuva|pysty|Wienin piirin perustaja [[Moritz Schlick.]] Wienin piiri varhaiseen historiaan kuuluvat Philipp Frankin, Hans Hahnin ja Otto Neurathin tieteenfilosofiaa ja tietoteoriaa käsitelleet kokoontumiset vuodesta 1907 eteenpäin. Näistä kolmesta vanhin, Hans Hahn (1879–1934), oli matemaatikko. Hän opiskeli valmistumisensa jälkeen Ludwig Boltzmannin alaisuudessa Wienissä ja David Hilbertin, Felix Kleinin ja Hermann Minkowskin alaisuudessa Göttingenissä. Vuonna 1905 hän sai habilitaation matematiikassa. Hän opetti Innsbruckissa (1905–1906) ja Wienissä (vuodesta 1909).
Otto Neurath (1882–1945) opiskeli sosiologiaa, taloustiedettä ja filosofiaa Wienissä ja Berliinissä. Vuosina 1907–1914 hän opetti Wienissä Neuen Wiener Handelsakademiessa. Hän nai Hahnin sisaren Olgan vuonna 1911.
Philipp Frank, ryhmän nuorin (1884–1966), opiskeli fysiikkaa Göttingenissä ja Wienissä Boltzmannin, Hilbertin ja Kleinin kanssa. Vuodesta 1912 hän hoiti teoreettisen fysiikan oppituolia Prahan saksalaisessa yliopistossa.
Ryhmä kokoontui vuodesta 1907 wieniläisissä kahviloissa. Frank muistelee:
Uudet säännölliset kokoontumiset alkoivat Schlickin johdolla. Ne tapahtuivat torstaisin Wienin yliopiston matematiikan laitoksen seminaarihuoneessa. Vuonna 1926 Schlick ja Hahn järjestivät Rudolf Carnapin Wienin yliopistosta mukaan ryhmään. Vuonna 1928 perustettiin Verein Ernst Mach (Ernst Mach -yhdistys), jonka johdossa toimi Schlick. Vuonna 1929 julkaistiin Wienin piirin julistus ''Wissenschaftliche Weltauffassung. Der Wiener Kreis'' (Tieteellinen maailmankäsitys: Wienin piiri). Julistus oli omistettu Schlickille ja sen esipuheen olivat allekirjoittaneet Hahn, Neurath ja Carnap. Liitteessä oli luettelo Wienin piirin jäsenistä.
Wienin piiri hajautui kun kansallissosialistit tulivat valtaan Saksassa. Wienin piiriin ajattelijoihin suhtauduttiin usein vihamielisesti muun muassa kansallissosialistien ja konservatiivisen filosofian edustajien taholta. Kurt Grelling kuoli Auschwitzin keskitysleirillä, ja useimmat muut piirin jäsenistä joutuivat pakenemaan natseja ulkomaille. Monet piirin jäsenistä muuttivat Yhdysvaltoihin ja opettivat siellä eri yliopistoissa. Schlick jäi Itävaltaan, mutta vuonna 1936 hänet surmasi Wienin yliopistolla kansallissosialisteja sympatisoinut opiskelija.
Filosofi Jaakko Hintikka on todennut, että Schlickin murha havainnollistaa Wienin piiriä kohtaan tunnettua vihamielisyyttä. Tämä murha on usein kuitattu sanomalla, että murhaaja, Johann Nelböck, oli mielisairas opiskelija. Nelböck ei kuitenkaan ollut niin sairas, että hänet olisi jätetty panematta syytteeseen. Oikeudenkäynnissä ilmeni, että häntä oli yllyttänyt valheellisin syytöksin Schlickiä vastaan konservatiivinen filosofi Leo Gabriel, josta myöhemmin tuli Wienin vanhoillisen filosofian keulakuva. Gabriel itse kieltäytyi todistamasta oikeudenkäynnissä ja pakeni piiloon erääseen luostariin. Vasta natsien valtaantulo, ei syytetyn mielentila, katkaisi oikeudenkäynnin kesken.
Wienin piirin ohjelmajulistus
Looginen analyysi on menetelmä filosofisten ongelmien selventämiseksi. Se käyttää symbolista logiikkaa laajalti ja erottaa Wienin piirin empirismin aiemmista empirismin versioista. Filosofian tehtävänä oli ongelmien ja väitteiden selventäminen loogista analyysiä käyttäen.
Looginen analyysi osoittaa, että on olemassa kahdenlaisia väittämiä: toisen tyyppiset ovat pelkistettävissä yksinkertaisemmiksi väitteiksi empiirisesti koetusta, kun taas toisen tyyppisiä ei voida pelkistää kokemusta koskeviksi väitteiksi ja siksi ne ovat merkityksettömiä. Metafyysiset väitteet kuuluvat jälkimmäiseen tyyppiin ja ovat siksi mielettömiä. Näin monet perinteiset filosofiset ongelmat paljastuvat näennäisongelmiksi, jotka ovat seurausta loogisista virheistä, kun taas toiset ongelmat voidaan tulkita uudelleen empiirisiksi väittämiksi ja niistä tulee näin tieteellisen tutkimuksen kohteita.
Yksi syy loogisiin virheisiin, jotka ovat saaneet aikaan metafysiikan, on luonnollisen kielen monitulkintaisuus. ”Luonnollinen kieli muun muassa käyttää samaa puheen osaa, substantiivia, asioista (’omena’), kvaliteeteista (’kovuus’), suhteista (’ystävyys’) ja prosesseista (’uni’): näin se johtaa harhaan kuvittelemaan funktionaalisia käsitteitä kappaleina”. Toinen syy virheisiin on ”ajatus siitä, että ajattelu voi joko johtaa tietoon omista lähtökohdistaan ilman empiiristä ainesta, tai ainakin saada uutta sisältöä tekemällä johtopäätöksiä annetuista asiantiloista”. Viimeksi mainittu ajatus on tyypillinen Immanuel Kantin ajattelulle, jonka mukaan on olemassa synteettisiä apriorisia väittämiä, jotka laajentavat tietämystä ilman kokemuksen käyttöä. Wienin piiri hylkäsi synteettisen apriorisen tiedon kokonaan. Matematiikka, joka aluksi vaikuttaa välttämättä pätevältä esimerkiltä synteettisestä pelkästään puhtaalla järjellä johdetusta tiedosta, on sen sijaan luonteeltaan tautologista, ja siten sen väittämät ovat analyyttisiä ja siten hyvin erilaisia kuin kantilaiset synteettiset väittämät. Wienin piiri hyväksyi ainoastaan synteettiset aposterioriset väittämät (eli tieteelliset väittämät) ja analyyttiset aprioriset väittämät (eli loogiset ja matemaattiset väittämät).
Metafysiikan asema ei ole kuitenkaan yhteyksissä pelkästään loogisiin virheisiin vaan myös ”yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin kamppailuihin”. Metafysiikka ja teologia ovat liittoutuneet perinteisten yhteiskunnallisten muotojen kanssa, kun taas ihmiset, jotka ”kohtaavat nykyajan kasvoista kasvoihin, hylkäävät nämä näkemykset ja ottavat pohjaksi kokemusperäiset tieteet”. Näin metafysiikan ja Wienin piirin tieteellisen maailmankäsityksen välinen taistelu ei ole ainoastaan erilaisten filosofioiden välinen taistelu, vaan myös taistelu erilaisten poliittisten, yhteiskunnallisten ja taloudellisten asenteiden välillä. Tietenkään, kuten ohjelmajulistus itsekin myöntää, ”jokainen tieteellisen maailmankäsityksen kannattaja ei tule olemaan taistelija”. Monet Wienin piiriä tutkineet historioitsijat ovat nähneet viimeksi mainitussa lauseessa julkilausumattoman viittauksen vastakkainasetteluun Wienin piirin ”vasemmiston”, jota edustivat ennen kaikkea Neurath ja Carnap, ja Moritz Schlickin välillä. Vasemmiston tavoitteena oli mahdollistaa tieteellisen maailmankäsityksen läpimurto ”yksityisen ja julkisen elämän muodoissa, koulutuksessa, kasvatuksessa, arkkitehtuurissa sekä taloudellisen ja yhteiskunnallisen elämän muotoilemisessa”. Vastakohtana Schlick oli kiinnostunut ensi sijassa tieteiden ja filosofian teoreettisesta tutkimuksesta.
Yhtenäistiede
Wienin piirin tavoitteena oli yhtenäistiede, sellaisen järjestelmän muodostaminen, jossa jokainen oikeutettu väitelause voitiin pelkistää alemman tason käsitteitä käyttäväksi väitelauseeksi niin, että jokainen jäljelle jäävä käsite viittaa suoraan kokemukseen. Tästä seurasi selkeän, eri ihmisten väliseen viestintään sopivan ja puolueettoman symbolisen kielen tavoittelu, kielen, joka poistaisi luonnollisen kielen monimerkityksellisyydestä seuraavat ongelmat. Wienin piiri julkaisi kirjoituskokoelmaa nimeltä Einheitswissenschaft (Yhtenäistiede), jota toimittivat Rudolf Carnap, Philipp Frank, Hans Hahn, Otto Neurath, Jørgen Jørgensen (Hahnin kuoltua) ja Charles W. Morris (vuodesta 1938). Sen tavoitteena oli esittää yhtenäinen näkemys tieteestä. Kokoelman julkaiseminen kuitenkin pysähtyi toisen maailmansodan aiheuttamien ongelmien vuoksi. Vuonna 1938 aloitti Yhdysvalloissa toinen julkaisusarja nimeltään International Encyclopedia of Unified Science (Kansainvälinen yhtenäistieteen ensyklopedia), mutta hanke ei koskaan valmistunut. Sarjassa julkaistiin vain ensimmäinen osa, Foundations of the Unity of Sciences (Yhtenäistieteen perusteet). Se käsitti kaksi osaa, joissa oli yhteensä kaksikymmentä tutkielmaa, jotka julkaistiin vuosien 1938 ja 1969 välillä. Rudolf Carnap ja Charles Morris muistelevat vuoden 1969 painoksen esipuheessa:
Metafysiikan eliminointi
Wienin piirin asenne metafysiikkaa kohtaan ilmenee hyvin Carnapin artikkelissa ”Überwindung der Metaphysik durch Logische Analyse der Sprache”, joka julkaistiin Erkenntnis -julkaisun toisessa osassa vuonna 1932. Carnapin mukaan kieli koostuu sanastosta eli joukosta merkityksellisiä sanoja, sekä syntaksista eli lauseopista, eli joukosta sääntöjä, jotka määräävät, kuinka sanaston sanoista voi muodostaa lauseita. Näennäisväitteet eli peräkkäisten sanojen jaksot, jotka ensi näkemältä muistuttavat väitteitä mutta joilla ei ole todellisuudessa merkitystä, muodostuvat kahdella tavalla: joko väitteissä on merkityksettömiä sanoja, tai ne on muodostettu rikkomalla syntaksia. Carnapin mukaan metafysiikassa esiintyi kummankin tyypin näennäisväittämiä.
Sanalla W on merkitys, jos kaksi ehtoa täyttyy. Ensiksi W:n esiintymisen tapa peruslauseissa (eli yksinkertaisimmissa lauseissa joiden osana W voi olla) tulee olla kiinnitetty. Toiseksi, jos W esiintyy peruslauseessa S, tulee voida antaa vastaus seuraaviin kysymyksiin (jotka ovat Carnapin mukaan saman kysymyksen eri muotoiluja):
Carnap käytti esimerkkinä sanaa ’niveljalkainen’. Lause muotoa ”olio x on niveljalkainen” on peruslause, joka on johdettavissa lauseista ”x on eläin”, ”x:llä on jaokkeellinen ruumis” ja ”x:llä on nivelikkäät jalat”. Vastaavasti nämä lauseet voidaan johtaa lauseesta ”olio x on niveljalkainen”. Näin sanan 'niveljalkainen' merkitys on määrätty.