cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fittouga
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Kuivana aikana Saraférésta on tieyhteys Moptiin. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu 12 alakoulua, yksi yläkoulu ja kolme terveysasemaa.
Châtenay-Malabry
Châtenay-Malabry on Ranskan kunta, joka sijaitsee Pariisin eteläpuolen esikaupunkivyöhykkeellä. Sen asukasluku on 33 067 asukasta (vuonna 2014) ja pinta-ala 6,38 neliökilometriä.
Aiemmin pelkkänä Châtenaynä tunnetusta kunnasta tuli Châtenay-Malabry vuonna 1920.
Liikenne
Châtenay-Malabry on RER-junareitin B varrella, ja lähimmän aseman nimi on Robinson. Se sijaitsee Châtenay-Malabryn ja Sceaux’n kuntien rajalla.
Falko Zandstra
thumb|Falko Zandstra Falko Zandstra (s. 27. joulukuuta 1971 Heerenveen, Alankomaat) on alankomaalainen entinen pikaluistelija.
Zandstra voitti juniorien maailmanmestaruuden vuosina 1990 ja 1991. Vuonna 1992 hän saavutti Albertvillen olympialaisissa 5 000 metrillä hopeaa ja voitti Euroopan mestaruuden ja yleisluistelijoiden MM-kisoista hopeaa. Vuonna 1993 hän uusi Euroopan mestaruutensa ja voitti lisäksi MM-kultaa. Lillehammerin 1994 olympialaisista hän saavutti 1 500 metrillä pronssia. Vielä 1995 hän saavutti EM-kisoista hopeaa, kun hän oli toiseksi nopein 1 500 metrillä, 5 000 metrillä sekä 10 000 metrillä. EM-kisoissa 1997 hän voitti pronssia.
Vuonna 1993 aikavälillä 23. tammikuuta ja 13. maaliskuuta Zandstra oli niin sanotun aateliskalenterin ykkössijalla kaikkien aikojen tilastossa. Tuolloin hänen aikansa olivat 37,90, 1.52,17,  6.40,01 ja 13.46,96 sekä yhteispisteet 156,639. Samana vuonna hänelle myönnettiin myös Oscar-patsas.
Luettelo pikkuplaneetoista: 61001–62000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 61001:stä ja päättyen 62000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Prince of Wales Island
Prince of Wales Island ("Walesin prinssin saari") -nimisiä saaria on neljä:
Vääkiön rautatieasema
Vääkiön rautatieasema oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluneella rataosuudella Pesiökylä–Taivalkoski. Liikennepaikka sijaitsi noin 21 kilometriä pohjoiseen Pesiökylän asemalta, noin 95 kilometriä pohjoiseen Kontiomäen asemalta ja noin 61 kilometriä etelään Taivalkosken asemalta. Liikennepaikka sijaitsi Suomussalmen kunnan Vääkiönvaarassa.
Liikennepaikka avattiin virallisesti 15. marraskuuta 1957. Se muutettiin miehittämättömäksi kesäkuussa 1959. Henkilöliikenne lakkautettiin 23. toukokuuta 1982 ja tavaraliikenne 1. helmikuuta 1999. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 9. tammikuuta 2005. Käytännössä liikennepaikka on ollut lakkautettuna 4. elokuuta 2004 alkaen, kun Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus lakkautettiin liikennöintikelvottomana.
Vääkiön pysäkkirakennus valmistui vuonna 1956.
Gayatri
alt=Jumalatar Gayatri ja Gayatri mantra|pienoiskuva|Jumalatar Gayatri ja Gayatri-mantra (Raja Ravi Varma, 1848–1906)
Gayatri (, gāyatri) on feminiinimuoto sanskritinkielisestä laulua tai hymniä tarkoittavasta sanasta gāyatra. Se voi tarkoittaa:
Gayatri-mantra
Gayatri-mantra on hindulaisuuden vanhimpia mantroja. Gayatri-mantra koostuu Yajur-vedasta peräisin olevasta alkusäkeestä oṃ bhūr bhuvaḥ svaḥ (devanagari: ॐ भूर्भुवस्वः) ja Rigvedan (gyatri-mittaisesta) säkeistöstä 3.62.10. Perinteen mukaan Gayatri-mantraa tulisi lausua usein ja antaumuksella niin kauan, että se vakiintuu mielen perustaksi.
Jumalatar Gayatri
Mantran alkuperäistä henkilöitymää jumalatar Gayatria pidetään veda matana eli kaikkien Vedojen äitinä ja luojajumala Brahman toisena puolisona sekä myös kaikkeuden perimmäisen olemuksen Brahmanin henkilöitymänä.
EPR-paradoksi
EPR-paradoksi tai Einstein-Podolsky-Rosen-paradoksi on kolmen fyysikon luoma ajatuskoe, jolla on pyritty osoittamaan, että kvanttimekaniikka on epätäydellinen selitys fysikaalisesta todellisuudesta. EPR-paradoksissa osoitetaan, että hiukkasen nopeus ja paikka voidaan mitata tarkasti ilman, että toisen ominaisuuden mittaus vääristyisi. Myöhemmin David Bohm muutti EPR-paradoksin sisältöä, ja Bohmin muutokset sisältävää EPR-paradoksia kutsutaan usein EPRB-paradoksiksi. Ajatuskoe esiteltiin vuonna 1935 Physical Review -lehdessä, artikkelissa Can Quantum-Mechanical Description of Physical Reality Be Considered Complete?.
Ajatuskoe
350px|thumb|Kuva EPR-paradoksin ajatuskokeesta, jossa voidaan päätellä Hiukkasen 1 ominaisuuden olevan myös Hiukkasella 2 Heisenbergin epätarkkuusperiaatteen mukaan hiukkasen paikkaa ja liikemäärää ei voida mitata yhtä aikaa äärettömän tarkasti. Albert Einstein, Boris Podolsky ja Nathan Rosen esittivät kuitenkin ajatuskokeen, jossa molemmat ominaisuudet voitaisiin mitata tarkasti.
Kvanttimekaniikan mukaan hiukkasen ominaisuudet voidaan kuvata yhteisellä aaltofunktiolla. Kuvitellaan koelaitteisto, jossa paikallaan oleva hiukkanen räjähtää kahdeksi samanlaiseksi hiukkaseksi, jotka samanaikaisesti lähtevät liikkeeseen vastakkaisiin suuntiin. Tällöin voidaan mitata toisen hiukkasen nopeus (hiukkanen 1) ja vastaavasti toisen hiukkasen paikka (hiukkanen 2). Koska tilanne on symmetrinen, liikemäärän säilymislaista seuraa, että kullakin hetkellä molemmat hiukkaset ovat yhtä etäällä alkuperäisestä paikasta ja niiden nopeudet ovat yhtä suuret mutta vastakkaissuuntaiset. Mitattaessa hiukkasen 1 nopeutta ei häiritä hiukkasen 2 paikkaa, eikä määritettäessä hiukkasen 1 paikkaa häiritä hiukkasen 2 nopeutta. Tämän perusteella voidaan sanoa, että hiukkasen paikka ja nopeus voidaan määrittää tarkasti ilman, että hiukkasta häiritään.
EPR-kokeessa todetaan kaksi metafysikaalista oletusta, joihin fysikaalinen todellisuuskäsitys rakentuu: Ehdot ovat filosofisia ja ovat sopusoinnussa klassisen luonnonkuvan kanssa. Niels Bohr vastasi kuitenkin vielä samana vuonna ja hänen mukaansa kvanttimekaniikka on täydellinen tulkinta.
Bohmin malli
David Bohm esitti vuonna 1951 yksinkertaisen mallin EPR-kokeesta. Bohmin mallia käytetään nykyään kokeellisten mittausten pohjana. Bohmin malli perustuu kahteen hiukkaseen, jotka ovat olleet toistensa kanssa vuorovaikutuksessa ja sittemmin erotettu toisistaan.
Leila ja Majnun
Leila ja Majnun (, tai قيس وليلى, Qays wa-Laylā) on klassinen traaginen länsiaasialainen rakkaustarina. Alkuperäinen versio tunnetaan 600-luvulta arabiankielisestä kirjallisuudesta, persiankielisen kirjoitti Nizami 1100-luvulla. Se on arabi- ja Lähi-idän maissa yhtä tunnettu teos kuin Romeo ja Julia länsimaissa. Tarinasta on nykyisin monia eri versioita ja se perustuu tositarinaan.
Taistelu elokuvasta Citizen Kane
Taistelu elokuvasta Citizen Kane (The Battle Over Citizen Kane) on yhdysvaltalainen dokumenttielokuva vuodelta 1996. Dokumentti kertoo William Randolph Hearstin yrityksistä estää Orson Wellesin ohjaaman Citizen Kanen julkaiseminen. Dokumenttielokuva koostuu arkistomateriaalin ja Citizen Kanesta näytettyjen kohtausten ohella haastatteluista, joita ovat antaneet muun muassa Wellesin pitkäaikainen avustaja William Alland ja ohjaaja Peter Bogdanovich. Dokumentin kertojana on Richard Ben Cramer.
Elokuva oli ehdolla parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Valcour Islandin taistelu
Valcour Islandin taistelu käytiin osana Yhdysvaltain vapaussotaa 11. lokakuuta 1776 Champlainjärven kapeassa salmessa New Yorkin osavaltion rannikon ja Valcour Island -saaren välillä. Sitä on pidetty Yhdysvaltain laivaston ensimmäisenä taisteluna. Vaikka Yhdysvallat hävisi taistelun ja useimmat sen joukkoja johtaneen prikaatikenraali Benedict Arnoldin laivat tuhottiin, brittien oli peräännyttävä talvea varten takaisin Kanadaan ja he joutuivat siirtämän sodankäynnin jatkamisen seuraavaan vuoteen.
Champlainjärven merkitys
Amerikkalaisten epäonnistuneen Kanadan sotaretken jälkeen britit lähtivät vastahyökkäykseen saadakseen haltuunsa Champlainjärven eteläpuolella olevan Hudsonjoen laakson ja siten yhdistääkseen Kanadassa olevat joukkonsa New Yorkissa olevien kanssa. Näin he olisivat käytännössä jakaneet siirtokunnat kahtia ja pystyneet tukahduttamaan vallankumouksen.
Koska maasto ei soveltunut joukkojen siirrolle maitse ja Champlainjärvi oli amerikkalaisten laivojen hallussa, britit aloittivat oman laivaston rakentamisen Quebecissä, missä heillä oli riittävästi materiaalia ja työvoimaa esirakennettujen laivojen kokoamiseksi. Muun muassa 180 tonnin sotalaiva purettiin ja koottiin uudelleen. Vaikka amerikkalaisetkin kohensivat laivastoaan, tilanteen kärjistyessä briteillä oli kaksinkertainen määrä laivoja, ammuksia ja miehistöä. thumb|left|260px|Taistelun karttakuva
Taistelu
thumb|200px|left|Tykkivene Philadelphia, taisteluun osallistunut, uponnut, nostettu ja entisöity amerikkalaisalus. Aamulla 11. lokakuuta 1776 brittilaivasto, joka käsitti 30 alusta, purjehti Champlainjärvelle, Arnold onnistui pakottamaan britit hyökkäämään kapeassa, kivisessä salmessa rannikon ja Valcour Island -saaren välissä, missä vahvemman brittilaivaston komentaja Guy Carleton ei voinut hyödyntää ylivoimaansa. Seuranneessa useamman tunnin tykkitulituksessa kuitenkin 60 amerikkalaisten merimiestä sai surmansa ja amerikkalaislaivat jäivät alakynteen; osa vaurioitui pahasti ja osa upposi. Myös brittilaivasto kärsi vaurioita ja 40 merimiestä menehtyi.
Arnold onnistui jäljellä olevan laivastonsa kanssa pakenemaan paikalta, mutta britit saavuttivat heidät uudestaan ja valtasivat osan amerikkalaisten laivoista miehistöineen. Loput amerikkalaiset pakenivat matalan veden turvin mutta joutuivat jättämään laivansa. Niistä riisuttiin aseet, ammukset ja muu käyttökelpoinen, jonka jälkeen ne poltettiin.
Vaikka britit onnistuivatkin tuhoamaan Champlainjärven amerikkalaislaivaston, jatkohyökkäys etelään jouduttiin lykkäämään talven tulon vuoksi ja Carleton siirsi joukkonsa takaisin Kanadaan.
Alikartano
thumb|250px|Alikartano
Alikartano eli Frugård on kartano Mäntsälässä Nummisen kylässä. Alikartanon tila perustettiin vuonna 1608. Kartano kuului Nordenskiöld-suvulle vuodesta 1709 vuoteen 1912. Vuonna 1964 Suomen valtio osti Alikartanon. Kartano toimi museona vuodesta 1983 vuoteen 2015, jolloin Museovirasto päätti sulkea sen pysyvästi. Kesällä 2018 Mäntsälän kunta avasi museon uudelleen. Museossa on esitelty muun muassa Nordenskiöldien tieteellisiä saavutuksia, ja osa huoneista on sisustettu 1800-luvun tyyliin. Suomen ja Pohjoismaiden kuuluisin alkemisti August Nordenskiöld (1754–1792) yritti vuosikausia valmistaa viisasten kiveä alkemistisessa uunissaan, joka on vieläkin nähtävissä Alikartanossa.
Tilan nykyinen päärakennus on vuodelta 1805. Rakennustyyliltään se on sekoitusta barokista, klassismista, rokokoosta ja karoliinisuudesta.
Nato-raportointinimi
Nato-raportointinimi on Naton käyttämä nimi ulkomaisista, pääasiassa kiinalaisista ja neuvostoliittolais-venäläisistä aseista.
Luetteloa ylläpitää Nato, venäläisten ja kiinalaisten sotilaslentokoneiden nimeämistyön suorittaa viiden maan muodostama Air Standardization Coordinating Committee (ASCC). Siihen kuuluvat Australia, Kanada, Uusi-Seelanti, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat.
Venäläiset itse eivät ole käyttäneet kalustostaan Naton antamia raportointinimiä muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta. Esimerkiksi MiG-29:n nimeä Fulcrum (”tukipiste”) ja Tupolev Tu-95:n raportointinimeä Bear (”karhu”) käytetään myös venäläisten kesken.
Hannilan seisake
Alkuperäinen asemarakennus oli Knut Nylanderin suunnittelema. Se muutettiin asuinkäyttöön vuonna 1900, kun Bruno Granholmin piirustusten mukainen uusi asema valmistui. Jatkosodan aikana asema alennettiin Kavantsaaren rautatieaseman tapaan pysäksiksi.
Xmonad
Xmonad on X Window System -järjestelmää varten kehitetty limittävä ikkunanhallintaohjelma joka on tarkoitettu olemaan helppo käyttää näppäimistöltä. Lähdekoodi on suunniteltu olemaan helposti muokattava ja mahdollisimman lyhyt ja virheetön. Xmonad on ohjelmoitu kokonaan Haskell-ohjelmointikielellä ja se on BSD-lisenssin alainen vapaa ohjelmisto.
Xmonad on limittävä ikkunointiohjelma eli ohjelma määrittelee automaattisesti ikkunoiden paikat jotta ne täyttäisivät koko näytön. Käyttäjän ei siten tarvitse huolehtia ikkunoiden sijoittelusta. Ohjelma sisältää useita eri asettelumalleja ja myös toisten käyttäjien suunnittelemia asetteluja voidaan käyttää.
Ohjelman virheettömyyden takaamiseksi ohjelmaa testataan automatisoidulla työkalulla joka osittain pystyy todistamaan ohjelman oikeellisuuden.
Kansanetymologia
Kansanetymologia on etymologia eli sanan alkuperän selitys, joka ei perustu kielihistorialliseen tutkimukseen vaan jossa kahden äänneasultaan samankaltaisen mutta etymologisesti yhteenkuulumattoman sanan ymmärretään olevan samaa alkuperää. Perinteiset kansanetymologiat ovat osa tarustoa, niitä voidaan muiden kertomusten ohella välittää sukupolvelta toiselle. Toisaalta kansanetymologiat voivat myös olla moderneja ilmiöitä, kuten kaupunkitarinoita.
Monilla paikannimillä on kansanetymologinen selitys. Monissa kertomuksissa paikannimi käsitetään johdokseksi paikan myyttisen perustajan nimestä tai jostain ilmiöstä tai asiasta, joka vaikutti paikan perustamisen aikoihin. Esimerkiksi Norjan kerrotaan saaneen nimensä perustajansa Norr-kuninkaanpojan nimestä. Oulussa sijaitsevan Kaijonharjun nimen perustaksi on ehdotettu kaikua, jolloin Kaijonharju olisi paikka, jossa kaikuu hyvin.
Perinteiset, myyttiset kansanetymologiat eivät ole tieteilijöidenkään näkökannalta arvottomia, vaikka ne voivat selittää sanan alkuperän väärin, sillä ne ovat osa arvokasta tarustoa. Ne eivät välttämättä kerro siitä, miten sana on todellisuudessa saanut alkunsa, mutta ne kertovat pikemminkin ihmisestä, siitä millaisia selityksiä ihmiset ovat taipuvaisia antamaan asioille ja sanoille. Kansanetymologiat auttavat osaltaan ymmärtämään, miten ihmiset ennen uskoivat asutuksen, asioiden ja ilmiöiden saaneen alkunsa. Kansanetymologiset käsitykset ovat toisinaan olleet syynä myös sanojen merkityksen muutoksiin.
Dianké
Dianké on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Niafunkén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran varrella 75 kilometriä Niafunkésta lounaaseen. Kunnassa on 12 700 asukasta (vuonna 2009).
Diankén kunta rajoittuu idässä idässä Niafunkén piirin Soumpin ja lännessä Lérén, pohjoisessa Goundamin piirin Alzounoubin ja Tilemsin sekä etelässä Moptin alueen Youwaroun piirin Farimakén ja Youwaroun kuntiin. Asukkaat ovat songhaita, fulbeja, bambaroita, tuaregeja ja bozoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi ja durra. Myytäväksi kasvatetaan tupakkaa, sipulia, bataattia ja maniokkia. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit, hevoset ja kamelit.
Heaven’s Gate (kultti)
Heaven’s Gate (suom. Taivaan portti) oli Marshall Applewhiten johtama yhdysvaltalainen ufokultti, joka uskoi ulkoavaruuden muukalaisten tuovan lahkon jäsenille rauhaa ja uuden kotipaikan vieraalta planeetalta. Applewhite ja 38 Heaven’s Gaten jäsentä teki itsemurhan kolmessa erässä todennäköisesti 24. - 26. maaliskuuta vuonna 1997. Kultin oppien mukaan heidän sielunsa voisivat näin matkata avaruusalukselle, joka piileksi Hale–Bopp-komeetan takana. Kultin mukaan vuosikymmen aikaisemmin kuollut toinen perustajajäsen Bonnie Nettles oli avaruusaluksen kyydissä, ja komeetta oli merkki maapallon tuhoavien muukalaisten saapumisesta.
Juuri ennen joukkoitsemurhaa ryhmän nettisivustolle ilmestyi viesti: “Hale-Bopp tuo päätöksen Heaven’s Gatelle... Meidän 22 vuoden oppituntimme Maa-planeetalla on tulossa päätökseen - ”valmistuminen” Ihmisten kehitystasolta. Olemme onnellisia ja valmistautuneita jättämään “tämän maailman” ja liittymään Ti:n joukkoon."
Historia
Presbyteeri papin poika Marshall Applewhite alkoi tutkia Raamatun profetioita 1970-luvun alkupuolella. Saatuaan 1970 potkut musiikin apulaisprofessorin virasta St.Thomasin yliopistosta Houstonissa, Applewhite tapasi 1972 Bonnie Nettlesin, joka hänkin oli kiinnostunut kristinuskon profetioista.
Nettles ja Applewhite ystävystyivät nopeasti, ja Applewhite uskoi että he olivat tavanneet jo aiemmin edellisessä elämässä, ja että heidän tapaamisensa olivat avaruusolennot ennalta määränneet. Heidän oppinsa yhdisteli kristinuskoa ja ufouskomuksia. Applewhiten väitettiin olevan Jeesus Nasaretilaisen reinkarnaatio.
Kultin jäsenet nimittivät toisiaan veljiksi ja sisariksi, ja katsoivat olevansa munkkeja ja nunnia "luostarissaan", isossa kalifornialaisessa vuokra-asunnossa. Lahko oli kohtalaisen varakas ja kykeni siten viettämään eristäytynyttä elämää. Kultin jäseniltä oli kielletty työskentely muiden kuin kultin hyväksi, rahan omistaminen ja seksuaalielämä. Yleensä jäsenillä ei ollut juurikaan ulkopuolisia yhteyksiä, sillä Applewhite käski heidän katkaista yhteytensä kaikkiin tuntemiinsa ulkopuolisiin.
26. maaliskuuta 1997 Applewhite ja 38 Heaven’s Gaten jäsentä löydettiin kuolleina kultin kartanosta Santa Festä. He olivat pukeutuneet mustiin vaatteisiin ja upouusiin Niken lenkkitossuihin, ottaneet yliannoksen fenobarbitaalia ja joidenkin lähteiden mukaan panneet päähänsä muovipussin. Yksi jäsenistä ilmeisesti johdatti viranomaiset paikalle ja teki itsemurhan vasta myöhemmin. Kaksi kultin jo aiemmin jättänyttä jäsentä yritti samanlaista itsemurhaa toukokuussa 1997. Toinen heistä jäi henkiin, mutta teki itsemurhan helmikuussa 1998.
Mediahuomio
Kultin toiminta herätti kohua ympäri maailmaa, ja ihmiset kiinnostuivat Heaven's Gaten motiiveista ja toiminnasta etenkin kun massaitsemurhan tuli julki. Vuonna 1994 sanomalehti LA Weekly julkaisi kultista artikkelin, jonka kautta Rio DiAngelo tutustui kultin toimintaan ja lopulta liittyi siihen.
Laskentatoimen tietojärjestelmä
Laskentatoimen tietojärjestelmät ovat kehittyneet automaattisen tietojenkäsittelyn kehityksen myötä manuaalisesti hoidetusta kirjanpidosta atk:lla toimiviksi integroiduiksi tietojärjestelmiksi, jotka kirjanpidon lisäksi sisältävät tavallisesti tulosyksikkö- ja sisäisen laskennan, kustannuslaskennan ja hinnoittelun sekä taloussuunnittelun, investointisuunnittelun ja kassanhallinnan osajärjestelmät. Tietojärjestelmät myös keräävät tietoa yrityksen muista tietojärjestelmistä, kuten tuotannon, markkinoinnin, materiaalitoimen ja henkilöstöhallinnon tietojärjestelmistä.
Laskentatoimen tietojärjestelmä on osa johdon tietojärjestelmää (Management Information System MIS). Organisaation operatiivinen johto tarvitsee monenlaista tietoa päätöksentekoa varten suunnitellessaan ja ohjatessaan toimintaa. Laskentatoimen tietojärjestelmä tuottaa tietoa organisaation taloudesta. Muita keskeisiä johdon tietojärjestelmän tiedon lähteitä ovat edellä mainitut tuotannon, markkinoinnin, materiaalitoimen ja henkilöstöhallinnon tietojärjestelmät. Laskentatoimen tietojärjestelmä voi myös sisältyä osana toiminnanohjausjärjestelmään (ERP-järjestelmä). Toiminnanohjausjärjestelmä on johdon tietojärjestelmä, jossa yrityksen eri toimintojen osajärjestelmät on integroitu moduulirakenteella yhdeksi tietojärjestelmäksi.
Tietojenkäsittelyn järjestelmä
Laskentatoimen tietojärjestelmässä on tietokantarakenne tietojen tallentamiseksi ja strukturoitu kyselykieli (SQL) tietokannassa olevien tietojen käsittelemiseksi ja noutamiseksi raportointitarkoituksia varten. Järjestelmässä on erilaisia syöttöruutuja erilaisille tiedoille ja erityyppisille järjestelmän käyttäjille tietojen syöttämiseksi järjestelmään ja vastaavasti erilaisia ​​näyttö- ja tulostusmuotoja eri käyttäjille ja eri tyyppisille tiedoille. Järjestelmän käsittelemät tiedot ovat organisaation toiminnan kannalta olennaisia taloudellisia tietoja, kuten kirjanpidon liiketapahtumia, kustannuslaskennan kustannuksia ja suoritteita tai taloussuunnittelun suunnitelmalukuja.
Laskentatoimen tietojärjestelmä tuottaa informaatiota sekä yrityksen ulkoista laskentatointa että sisäistä eli johdon laskentatointa varten. Kirjanpidossa ulkoisen laskentatoimen tietojen käsittelysäännöt perustuvat kirjanpidon yleisiin periaatteisiin. Sisäisen laskentatoimen tietojen käsittelysäännöt ovat organisaation itsensä määrittelemät tai ne perustuvat tietojärjestelmässä valmiiksi määriteltyihin esim. kustannuslaskennan yleisiin käytäntöihin.
Tietojärjestelmän käyttäjät
Laskentatoimen tietojärjestelmän käyttäjät voidaan jakaa kahteen ryhmään:
Tietojärjestelmän asiantuntijakäyttäjät paitsi tuottavat tietojärjestelmän avulla tietoja, vastaavat myös niiden laadulle asetettavista vaatimuksista ja saattavat tiedot niiden käyttöön, joilla on oikeus niiden hyödyntämiseen. Tietojärjestelmän tietoja hyödyntävistä käyttäjistä merkittävin ryhmä on organisaation johtohenkilöt organisaation eri tasoilla. Laskentatoimen tietoja voivat käyttää myös esimerkiksi tilintarkastajat, sisäiset tarkastajat, konsultit, yritysanalyytikot ja vero- ja muut viranomaiset.
Tietojärjestelmän sisäinen valvonta
Laskentatoimen tietojärjestelmän sisäisessä valvonnassa on kysymys toimenpiteistä, joilla järjestelmään sisältyvät tietosuojan alaiset ja salassa pidettävät tiedot kuten henkilötunnukset, palkka- ja henkilötiedot, asiakastiedot ja yrityksen taloutta koskevat tiedot suojataan tietojen luvattomalta käytöltä. Salasanoilla tai muilla tunnisteilla käyttäjien pääsy rajataan vain kunkin käyttäjän tarvitsemiin tietojärjestelmän osiin. Käyttäjien kirjautumista ja tietojärjestelmän käyttöä valvotaan lokitiedoin. Tietojärjestelmä suojataan sekä organisaation sisältä että ulkoa tulevilta tietokoneviruksilta ja hakkereilta.
Laskentatoimen tietojärjestelmien ohjelmistot
Ennen tietokoneita laskentatoimen tietojärjestelmät olivat manuaalisia paperille tehtyihin merkintöihin perustuvia tietojärjestelmiä. Nykyisin tietojärjestelmät toteutetaan yrityksissä ja muissa talousyksiköissä lähes poikkeuksetta tietokoneohjelmilla. Ohjelmistoratkaisuja, joihin sisältyvät moduuleina laskentatoimen tietojärjestelmän eri osaohjelmistot, toimittavat mm. Oracle, SAP, Sage Group ja Microsoft.
Laskentatoimen tietojärjestelmän hyödyt
Laskentatoimen tietojärjestelmän merkittävimmät hyödyt tulevat parantuneesta johdon päätöksenteosta organisaation taloutta koskevan laaja-alaisen, reaaliaikaisen, tarkan ja luotettavan tiedon ansiosta. Laskentatoimen tietojärjestelmä on myös kustannustehokas korvaamalla manuaalisen käsittelyn. Informaatioteknologian avulla voidaan ratkaista tietoturvaan liittyvät kysymykset.
Laskentatoimen tietojärjestelmän yhteinen tietokanta ja sen reaaliaikaiset tiedot ovat organisaation kaikkien osastojen ja henkilöiden käytössä, mikä mahdollistaa tietoon perustuvan toiminnan ja auttaa eri osastoja työskentelemään yhdessä.
Parallelismi (filosofia)
Esimerkiksi kun Pekka päättää kävellä huoneen poikki (henkinen tapahtuma), samalla hänen ruumiinsa lähtee kävelemään (ruumiillinen tapahtuma), ilman että hänen mielensä olisi millään kausaalisella tavalla vaikuttanut ruumiiseen.
Parallelismi on esiintynyt filosofian historiassa ennen kaikkea kahdessa muodossa: joko Jumala on säätänyt tapahtumien koordinoinnin etukäteen (Gottfried Leibnizin ennalta-asetetun harmonian periaate), tai Jumala säätää koordinoinnin tapahtumien sattuessa (Nicolas Malebranchen okkasionalismi).
Jamin minareetti
Jamin minareetti on 65 metriä korkea minareetti Afganistanissa Ghowrin maakunnassa Hari Rud -joen varrella. Se sijaitsee vuorien keskellä 2 400 metrin korkeudessa. Kokonaan poltetusta tiilestä rakennettu minareetti on kuuluisa monimutkaisesta kuvioinnistaan, jossa on muun muassa jakeita Koraanista. Minareetti ja sitä ympäröivä arkeologinen alue kuuluvat UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Arkkitehtuuri
thumb|vasen|upright|Minareetin monimutkaista kuviointia Jamin minareetti on 65 metriä korkea poltetusta tiilestä rakennettu minareetti, joka lepää kahdeksankulmaisen perustuksella, jonka halkaisija on 9 metriä. Tiilet on muurattu kalkkilaastilla. Tornirakennelma on jaettu neljään ylöspäin kapenevaan lieriömäiseen osaan. Rakennelman sisällä oleva portaikko johtaa kolmelle parveketasanteelle, joiden puiset balustradit ovat käytännössä tuhoutuneet. Huipulla uskotaan olleen lyhty. Uskotaan, että Jamin minareetti on toiminut esikuvana rakennettaessa Delhissä sijaitseva Qutub Minar -tornia, joka on maailman korkein tiiliminareetti.
Sisätiloissa kulkee ensimmäisen parvekkeen korkeudelle portaikko, jonka varrella on tasaisin väliajoin ikkunoita. Ensimmäisen ja toisen parvekkeen väliselle alueella on kuusi tiilitasennetta, joita minareetin seinästä ulkonevat jyrkät ja kapeat rappuset.
Historia
Jamin minareetti rakennettiin luultavasti noin vuonna 1194, ja se on yksi harvoista Ghuridien valtakunnasta jäljellejääneistä monumenteista. Rakennus on omistettu ghuridien hallitsijalle Ghiyath al-Din Muhammadille, ja sen uskotaan olevan rakennettu Ghaznin takaisinvaltaamisen muistoksi. Ghuridien kesäpääkaupungin Firuzkuhin sijainti on epävarma, mutta tutkijat uskovat, että Jamin minareetti sijaitsi kaupungissa tai sen lähellä.
Kun mongolit tuhosivat 1200-luvulla monia Keski-Aasian kaupunkeja ja rakennelmia, Jamin minareetti säilyi kuitenkin koskemattomana. Tähän saattoi vaikuttaa se, että sitä pystyi käyttämään vahtitornina. Minareetti unohdettiin kuitenkin hiljalleen.
Ensimmäiset länsimaiset maininnat Jamin minareetista on vuodelta 1886, jolloin Thomas Holdich raportoi siitä Afganistanin rajakomission tutkimusten yhteydessä. Alueen ensimmäisen tieteellisen tutkimuksen suorittivat 1950-luvun lopulla ranskalaiset André Maricq ja Gaston Wiet. Arkeologisia tutkimuksia tehtiin 1970-luvulla, mutta sitten Neuvostoliiton valtauksen jälkeen 1979 alkoi useita vuosia kestänyt epävakaa aikakausi. Britanniassa aloitettiin vuonna 2003 Jamin minareetin arkeologinen projekti, jonka tarkoituksena oli tutkia alueen arkeologista perintöä.
Suojelu ja uhat
pienoiskuva|500x500px|Minareetti on alkanut kallistua. Jamin minareettia uhkaavat tällä hetkellä eroosio, veden imeytyminen ja tulvat, sillä sen lähellä virtaa kaksi jokea. Lisäksi maanjäristykset ovat alueella yleisiä. Ryöstelijät ja laittomat kaivaukset ovat olleet myös ongelmana ympäröivällä arkeologisella alueella. Minareetti on alkanut kallistua, mutta sen tukemiseksi tehdään työtä.
Yrjö Liipola
Uuno Yrjö Gabriel Liipola (22. elokuuta 1881 Koski Tl – 26. maaliskuuta 1971 Koski Tl) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan etenkin lukuisten monumenttiveistosten tekijänä.
Elämä
Liipolan vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Gabriel Ali-Liipola ja Wilhelmiina Tilkanen. Maanviljelysneuvos Selim Liipola oli hänen veljensä.
Yrjö Liipola opiskeli kuvanveistoa Turun piirustuskoulussa ja Firenzen taideakatemiassa sekä Berliinissä ja Pariisissa. Hän muutti Suomesta Unkariin osallistuttuaan kutsuntojen vastaiseen toimintaan kotikunnassaan Koskella. Suomeen Liipola palasi vuonna 1934.
Taiteilijan uransa ohella Yrjö Liipola toimi Suomen konsulina Unkarissa ja Unkarin konsulina Suomessa. Hän myös käänsi unkarilaista kirjallisuutta suomeksi. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1952. Vuonna 1956 Liipola lahjoitti taidekokoelmansa entiselle kotikunnalleen Koskelle Tl, missä kokoelma on esillä sitä varten perustetussa Yrjö Liipolan taidemuseossa.
Liipolan kunniaksi on nimetty tie, Yrjö Liipolan tie, Kauniaisissa. Kesällä 2009 Budapestin Vörösmarty-aukiolla paljastettiin Liipolan muistolaatta.
Töitä
thumb|[[Yrjö Liipolan taidemuseo Koskella.]] Yrjö Liipolan tunnettuja teoksia ovat muiden muassa seuraavat:
Lisäksi Liipola on tehnyt mm. Halikon (1921), Kauniaisten (1941), Kosken Tl (1947), Loimaan (1948), Lapuan, Liedon (1949), Perniön (1942), Rajamäen ja Turun (1923) sankaripatsaat.
Liipolan suunnittelema rintakuva silloisesta pankinjohtaja Kyösti Kalliosta oli esillä Helsingin taidehallin avajaisnäyttelyssä vuonna 1928. Teos on Liipolan Unkarin kaudelta.
Prytaneion
pienoiskuva|upright=1.12|[[Pantikapaionin prytaneionin rauniot.]] Prytaneion oli antiikin Kreikassa prytanien eli kaupungin johtavien virkamiesten kokoontumispaikka ja hallintorakennus. Termiä käytetään kuvailemaan mitä tahansa antiikin rakennusta, jossa virkamiehet kokoontuivat. Yleensä Prytaneionilla tarkoitetaan kaupunginvirkamiesten rakennusta, mutta myös Olympiassa sijaitsevasta Prytaneionista, jossa tuomarit ja urheilijat kokoontuivat, käytetään samaa nimitystä.
Prytaneion sijaitsi yleensä kaupungin keskellä agoralla. Prytaneionit muodostivat usein kaupungin henkisen ”ytimen”, ja niissä sijaitsi muun muassa Hestian pyhäkkö, jonka alttarilla paloi ikuinen tuli.
Antiikin aikaisista prytaneioneista on varmuudella tunnistettu vain Deloksen, Laton ja Olympian prytaneionit sekä todennäköisesti myös muun muassa Efesoksen prytaneion. Ateenan Prytaneionin paikkaa ei tunneta varmuudella. Aiemmin Agoralla sijainneen Tholoksen ajateltiin usein olleen tässä käytössä, mutta nykyisen käsityksen mukaan rakennus ei kuitenkaan ollut kaupungin varsinainen prytaneion vaan jonkinlainen liitännäisrakennus, Prytanikon.
Elohopea(I)jodidi
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa elohopea(I)jodidi on keltaista tai vihertävää jauhemaista ainetta. Yhdiste hajoaa valon vaikutuksesta. Elohopea(I)jodidi ei liukene veteen, mutta liukenee komplekseja muodostaen jodidi- tai ammoniakkiliuoksiin. Aine on muiden elohopeayhdisteiden tavoin myrkyllistä.
Elohopea(I)jodidia valmistetaan saostamalla elohopea(I)nitraatin vesiliuoksesta kaliumjodidilla.
Elohopea(I)jodidia on käytetty orgaanisen kemian synteeseissä ja lääketieteessä antiseptisenä aineena.
Stormbringer (albumi)
Stormbringer on brittiläisen rockyhtye Deep Purplen yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin marraskuussa 1974. Levy on yhtyeen rauhallisin, ja sen tyylissä on vaikutteita mustasta juurimusiikista, kuten soulista ja funkista. Albumin nimi- ja aloituskappale ”Stormbringer” on sen tunnetuin, mutta myös albumin päättävä ”Soldier of Fortune” on hyvin tunnettu.
Stormbringerin vastaanotto oli ristiriitainen, mihin vaikutti yhtyeen luopuminen perinteisestä raskaammasta tyylistään. Aikalaisarvioissa tyylillistä uudistumista enimmäkseen kuitenkin kiiteltiin. Myöhemmissä arvioissa albumia on arvosteltu epätasaisesta ja yhtyeen aiempia julkaisuja heikommasta kappalemateriaalista. Classic Rock -lehti valitsi sen tästä huolimatta 100 parhaan brittiläisen rock-albumin listalleen vuonna 2006.
Albumista julkaistiin remasteroitu juhlapainos 35th Anniversary Edition helmikuussa 2009. Se sisältää alkuperäisen albumin lisäksi Glenn Hughesin remiksauksia kappaleista sekä DVD:n, jolla on albumin alkuperäinen kvadrofoninen miksaus.
Taustaa
Solisti Ian Gillan ja basisti Roger Glover jättivät Deep Purplen Who Do We Think We Are -albumin jälkeen, ja tilalle tulivat solisti David Coverdale ja basisti-laulaja Glenn Hughes. Ensimmäinen tällä niin sanotulla Mark III -kokoonpanolla julkaistu albumi, Burn, oli saanut hyvän vastaanoton yleisöltä, ja se oli noussut muun muassa Britanniassa listakolmoseksi ja Yhdysvalloissa kuudenneksi. Yhdysvalloissa yhtye oli suosionsa huipulla ja esiintyi Amerikan-kiertueensa aikana muun muassa suurella California Jam -festivaalilla.
Koska yhtye ansaitsi hyvin, kirjanpitäjät kehottivat sitä muuttamaan verotuksen vuoksi ulkomaille. Niinpä yhtye muutti Yhdysvaltoihin ja managerit Manner-Eurooppaan. Tämä katkaisi lähes kokonaan yhtyeen ja managerien välit, jotka olivat aiemmin olleet hyvin tiiviit.
Albumin työstö
Ennen varsinaisia nauhoituksia yhtye valmisteli uutta materiaalia pari viikkoa Clearwellin linnassa Englannissa. Tarkoitus oli työskennellä rauhallisessa ilmapiirissä, mutta lopulta työnteko muuttui juhlimiseksi. Useita kappaleita saatiin tosin tehtyä, mutta monetkaan niistä eivät päätyneet albumille. Suurin osa Stormbringerin materiaalista kirjoitettiinkin vasta studiossa.
Uutta albumia ryhdyttiin levyttämään Musicland Studiosissa Münchenissä 8. elokuuta 1974. Äänityksissä yhtyeen jäsenillä oli erimielisyyksiä. Blackmorea suututti se, etteivät muut halunneet levyttää cover-versiota Quatermass-yhtyeen kappaleesta ”Black Sheep of the Family”. Yhtyeessä vastustettiin yleensäkin lainakappaleiden levyttämistä. Lisäksi vuonna 1973 yhtyeeseen liittyneiden Coverdalen ja Hughesin itsetunto oli noussut, ja he esittivät ideoitaan muille yhä innokkaammin. Erityisesti Hughes piti yhdysvaltalaisesta soulista ja funkista, ja hän halusi viedä yhtyeen musiikkia tähän Blackmoren inhoamaan suuntaan. Blackmore kutsui uusia funk-tyylisiä kappaleita halveksivasti ”kengänkiillotusmusiikiksi”. Hän itse oli kiinnostuneempi kokeilemaan erilaisia sävelasteikkoja ja 1400-luvulta saatuja vaikutteita.
Blackmoren motivaatio heikkeni, ja toisin kuin yhtyeen aikaisemmilla albumeilla, hän ei enää ollut mukana kaikkien kappaleiden tekemisessä. Taannoinen avioero painoi myös hänen mieltään ja häiritsi musiikkiin keskittymistä. Kitara onkin Strombringerin kappaleissa taka-alalla selvemmin kuin millään muulla Deep Purple -levyllä. Deep Purplen historiikin kirjoittanut Heikki Heino on havainnut ”The Gypsy” -kappaleen soolon olevan samankaltainen kuin ”Sail Away” -kappaleen soolo edellisellä albumilla, mitä hän pitää merkkinä siitä, että Blackmore ei ollut kovin kiinnostunut koko albumista tai edes yhtyeestä. Blackmore on kertonut vihanneensa Glenn Hughesin kappaletta ”Hold On” niin paljon, että soitti sen soolosta vain yhden oton ja senkin peukalolla. Motivaatio-ongelmista huolimatta Hughes on myöhemmin kiittänyt Blackmoren soittoa ja kutsunut sitä ”todella funkyksi”. Jon Lord puolestaan on arvostellut Blackmoren toimintaa ja arvellut, että levystä olisi tullut parempi, jos Blackmoren asenne olisi ollut kunnossa. Blackmore itse on kertonut Stormbringerin äänityksistä:
Musiikki
220px|thumb|right|Albumilla kuuluvat basisti-laulaja [[Glenn Hughesin mieltymykset funk- ja soul-musiikkiin. Kuva on vuodelta 1995.]] 220px|thumb|right|Solisti [[David Coverdale esiintymässä Whitesnaken kanssa vuonna 2013.]] Stormbringer-albumista on usein sanottu, että se ei kuulosta Deep Purplelta. Vaikka yhtyeen musiikki oli saanut funk-vaikutteita jo vuoden 1971 Fireball-albumilla ja paikoin myös seuraavan vuoden Machine Head -albumilla, Stormbringerilla funkin vaikutus oli ennenkuulumattoman peittelemätöntä. Funk-vivahteiden lisäksi mukana on vaikutteita myös soulista ja bluesista. Stormbringeria on pidetty studiotekniikan puolesta parempana kuin Burnia, ja siinä on katsottu olevan myös enemmän syvyyttä. Kosketinsoittaja Lord käyttää albumilla huomattavan paljon syntetisaattoria; tosin Moogin soittaminen oli tuolloin muutenkin hyvin yleistä. Lord on myöhemmin kertonut, että hänen mielestään Deep Purplen olisi pitänyt funk-vaikutteiden sijaan jatkaa samalla linjalla kuin Burn-albumia tehdessään.
Erkki Rajamäki
Erkki Juhani Rajamäki (s. 30. lokakuuta 1978 Vantaa) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka on uransa jälkeen on toiminut pelaajatarkkailijana. Vuosina 2013–2015 Rajamäki työskenteli Pittsburgh Penguinsille, ja vuodesta 2015 eteenpäin hän on tehnyt töitä Boston Bruinsille.
Rajamäki pelasi suurimman osan pelaajaurastaan SM-liigassa, saavuttaen yhden hopean ja kaksi pronssia.
Stormbringer (albumi)
Tietoa kappaleista
Avausraita ”Stormbringer” on albumin raskain ja samalla tunnetuin kappale. Hughesin mukaan se myös äänitettiin ensimmäisenä. Coverdale, joka ihaili kreikkalaista mytologiaa, kirjoitti sanoitukset Stormbringer-nimisestä hahmosta. Kuten myös Burn-albumin monessa kappaleessa, ”Stormbringerin” kitarasoolo on soitettu päällekkäin eri soundeilla. ”Love Don’t Mean a Thing” on rauhallinen, yhtyeen uudelleen sovittama kappale. Sen aiheena on raha, ja se päätyi levylle Ritchie Blackmoren aloitteesta. Hän oli kuullut sen juhlissa tuntemattoman mustan miehen soittamana. ”Holy Man” on toinen niistä albumin kappaleista, joiden tekemisessä Blackmore ei ollut mukana. Hughes laulaa sen kokonaan. A-puolen päättävä ”Hold On” on toinen kappale, jota Blackmore ei ollut tekemässä. Hän on siinä kuitenkin kitaristina vahvasti esillä ja soittaa soolo-osuuksia kosketinsoittaja Lordin lisäksi. Kappale oli Lordin idea, ja kaikki muut paitsi Blackmore pitivät siitä. David Bowie suunnitteli kappaleen levyttämistä tuoreeltaan. Laulun sanoitusta on pidetty samantyyppisenä kuin mitä Coverdale teki myöhemmin Whitesnake-yhtyeessä.
Erkki Rajamäki
Ura
Rajamäki aloitti jääkiekkoharrastuksen Etelä-Vantaan Urheilijoissa, josta hän siirtyi EVU:n edustusseuraan Kiekko-Vantaaseen. Rajamäki aloitti ammattilaisena HIFK:ssa kaudella 1998–1999, minkä jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin Colgaten yliopiston joukkueeseen. Rajamäki palasi Yhdysvalloissa pelatun kauden jälkeen HIFK:hon, jolloin hän pelasi myös Iso-Britannian Elite Ice Hockey Leaguessa 11 ottelua.
Kevään 2001 jälkeen Rajamäki siirtyi HPK:hon, jonka riveissä hän nosti selvästi tasoaan tehden 12 maalia runkosarjassa. Rajamäki pelasi HPK:ssa toisenkin kauden voittaen näillä molemmilla SM-hopeaa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ilvekseen, minkä jälkeen Rajamäki lähti St. Louis Bluesin NHL-organisaatioon.
Stormbringer (albumi)
Tietoa kappaleista
B-puolen aloittava ”Lady Double Dealer” on yksi albumin rock-kappaleista ja tyyliltään samanlainen kuin useat Burn-albumin kappaleet. Heikki Heinon mielestä Blackmoren ja Lordin taustasoitto on siinä monipuolista. ”You Can’t Do It Right” on saanut vaikutteita afroamerikkalaisesta musiikista, ja Heikki Heino kuvaa sen olevan ”suunnilleen yhtä kaukana In Rockin aikaisesta Purplesta kuin nokkahuilu sähkökitarasta”. Kappale julkaistiin myös singlenä Yhdysvalloissa, missä se ei kuitenkaan saanut listamenestystä. ”High Ball Shooter” on Stormbringerin nopeatempoisimpia kappaleita. Blackmore ja hänen kitarasoolonsa ovat siinä vahvasti esillä. Lord soittaa pitkän kosketinsoolon Blackmoren komppaamana.
”High Ball Shooteria” seuraa rauhallinen blues-soul-kappale ”The Gypsy”, joka on tehty yhteistyössä. Hughes on kertonut rakastavansa kappaletta ja antavansa tunnustuksensa Paicen rumpujensoitolle. Blackmoren kitarasoolon on huomattu olevan hyvin samanlainen kuin Burnin ”Sail Away” -kappaleessa, joskin levyn kvadrofonisessa versiossa soolo on erilainen. Albumin päättää sen toiseksi tunnetuin kappale, balladi ”Soldier of Fortune”, joka oli jäädä kokonaan levyttämättä. Vasta Coverdalen ja Blackmoren tekemä demoversio innosti muitakin työstämään sitä. Kvadrofonisella albumilla siinä on hieman erilaisia lauluosuuksia.
Erkki Rajamäki
Ura
Kaudella 2004–2005 Rajamäen pistesaldo jäi St. Louis Bluesin farmijoukkue Worcester IceCatsissa vähäiseksi, ja seuraavalla kaudella hän jäi usein farmijoukkueen Peoria Rivermenin kokoonpanon ulkopuolelle. Rajamäki päätti siirtyä kesken kauden 2005-2006 SM-liigaan Espoo Bluesin riveihin.
Stormbringer (albumi)
Albumin nimeäminen ja kansikuva
Albumille oli aluksi tarkoitus antaa nimeksi Silence, mihin saatiin idea Musiclandin studion tarkkaamossa olleesta kyltistä. Kansikuvan suunnittelu aiheutti ongelmia, sillä edellisessä kokoonpanossa basisti Roger Glover oli suunnitellut alustavasti kansikuvituksen, mutta enää yhtyeessä ei ollut visuaalisesti ajattelevaa henkilöä. Aluksi kanneksi ajateltiin ottaa Dieter Zillin suunnittelema kuva mauttomasti meikatusta naisesta, joka piti sormea suunsa edessä. Ritchie Blackmore kertoi studiossa eräälle haastattelijalle yhtyeen haluavan sen kansikuvaksi, koska ”olemme kyllästyneet katsomaan omia naamojamme”. Todellisuudessa hän ajatteli naisen sormen olevan fallossymboli.
Myöhemmin albumi päätettiin nimetä Stormbringeriksi, ja ensin kanteen suunniteltiin kuvaa konserttisalista, joka tuhottiin Japanissa Deep Purplen edellisen kokoonpanon aikana vuonna 1973. Yhtye kuitenkin pelkäsi, että kansi yllyttäisi yleisöä tuhoamaan saleja, joten ideasta luovuttiin. Lopulta kansikuvaksi tuli Joe Garnettin maalaus, joka pohjautui hyvin yksityiskohtaisesti valokuvaan, joka oli otettu tornadosta vuonna 1927 lähellä Jasperin kaupunkia Minnesotassa. Alkuperäisen kuvan oli ottanut etelädakotalainen koulutyttö Lucille Handberg, ja ennen videoiden ja internetin aikakautta se oli yksi kuuluisimmista ja käytetyimmistä tornadokuvista.
Stormbringerin kantta on pidetty Deep Purplen kansikuvista kaikkein heavy metal -tyylisimpänä. Sen maalaaja Joe Garnett oli työskennellyt myös aiemmin rockyhtyeiden kanssa ja vastannut muun muassa The Doorsin Full Circle -albumin kansien suunnittelusta.
Erkki Rajamäki
Ura
Kaudelle 2010-2011 Rajamäki ei solminut minkään seuran kanssa pelaajasopimusta, mutta syyskuussa 2011 Rajamäki teki HIFK:n kanssa meneillään olleen kauden loppuun asti kestävän sopimuksen. Hän kärsi tuolloin paljon loukkaantumisista, ja pistesaldo jäi vähäiseksi. Rajamäki päätti uransa kevääseen 2013 pelaten Ilveksessä.
Stormbringer (albumi)
Julkaisu ja vastaanotto
370px|thumb|right|Stormbringerin mainosjuliste. Julisteen kuvaa käytettiin vuoden 2009 uusintapainoksen kannessa. Stormbringer julkaistiin sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa marraskuussa 1974. Ranskassa levy oli ilmestynyt jo lokakuussa. Britanniassa ja muualla Euroopassa jakelijana toimi yhtyeen oma Purple Records, Yhdysvalloissa ja Japanissa Warner Bros. Records. Levyn painokset erosivat toisistaan hieman eri valtioissa. Esimerkiksi Yhdysvaltain-painoksen kannen väritys on brittiläistä sinertävämpi ja yhtyeen logo on siinä hieman erilainen. Yhdysvalloissa julkaistiin myös kvadrofoninen versio, jonka kappaleissa on pieniä eroja verrattuna stereoversioon. Varhaisiin Japanin-painoksiin puolestaan sisältyi juliste. Argentiinassa ja Uruguayssa albumin nimi oli käännetty espanjaksi muotoon Traetormentas, kun taas Etelä-Koreassa ”Stormbringer”-kappale puuttui albumilta ja levy julkaistiin nimellä Soldier of Fortune.
Albumi menestyi kaupallisesti hieman heikommin kuin edellinen albumi Burn: listasijoitus oli Britanniassa kuudes ja Yhdysvalloissa kahdeskymmenes. Albumia myytiin kuitenkin Britanniassa hopea- ja Yhdysvalloissa kultalevyrajan verran. Stormbringer ylsi julkaisuvuotenaan kymmenen myydyimmän albumin joukkoon ainakin yhdeksässä maassa. Vaikka albumi ei ollutkaan yhtä suuri menestys kuin muutamat yhtyeen aiemmat levyt, Deep Purple säilytti yhä suuren maailmanlaajuisen suosionsa. Funk- ja soul-vaikutteet herättivät kuitenkin ristiriitaisia mielipiteitä myös yleisössä.
Deep Purplen jäsenistä Blackmore ja Coverdale ilmaisivat pian Stormbringerin ilmestymisen jälkeen olevansa tyytymättömiä albumiin ja yhtyeen uuteen musiikilliseen suuntaukseen, ja Coverdale vakuutti, että seuraava albumi olisi jälleen rocklevy.
Singlejä albumilta ilmestyi kaiken kaikkiaan neljä, mutta julkaisut vaihtelivat maittain. ”Stormbringer” julkaistiin Manner-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa, mutta ei Britanniassa. Yksittäin Yhdysvalloissa julkaistiin ”You Can’t Do It Right” ja vastaavasti Japanissa ”Lady Double Dealer”. Lisäksi Euroopassa singlenä ilmestyi ”Soldier of Fortune”, mutta sen B-puolesta ei ole tietoa.
Vuonna 2009 albumista julkaistiin 35-vuotisjuhlapainos, 35th Anniversary Edition. Se sisältää alkuperäisten kappaleiden lisäksi uudet versiot neljästä kappaleesta, jotka Glenn Hughes on remasteroinut Abbey Roadin studiossa. Lisäksi mukana on erillinen DVD, joka sisältää levyn 5.1-miksauksen sekä muutaman valokuvan kappaleiden taustana. Albumi julkaistiin sekä CD- että LP-formaatissa, ja sen kansikuva on hieman erilainen, sillä alkuperäistä maalausta ei löydetty ja sen tilalla jouduttiin käyttämään vanhan mainosjulisteen kuvaa. 35th Anniversary Edition nousi Britanniassa 7. maaliskuuta 2009 sijalle 99.
Kritiikki
Billboard-lehden arvostelija antoi vuonna 1975 albumista hyvää palautetta: se on hänen mielestään Deep Purplen monipuolisin levy ja sen balladi-, blues- ja jazzvaikutteet toimivat erinomaisesti. Blackmore ja Lord soittavat uudesta tyylistä huolimatta yhtä vahvasti kuin aiemminkin. Rolling Stone -lehdessä 30. tammikuuta 1975 julkaistu arvostelu, jonka on kirjoittanut Alan Niester, oli sävyltään maltillisempi. Sen mukaan albumilla on vahvat hetkensä, kuten Blackmoren turvallisen tuttu riffittely ja Jon Lordin koskettimien ”huudatus”, mutta yhtyeen soundin monipuolistaminen on onnistunut vain osittain. Kokonaisuutena Niester sanoo Stormbringerin olevan kaukana Deep Purplen parhaista tuotoksista.
Intro-lehteen arvioita tehnyt ”Record Eater” l. Tapio Korjus kirjoitti tuoreeltaan julkaistussa arvostelussa:
Stormbringerin jälkimaine on ollut ristiriitainen tai jopa kielteinen. Allmusicin Alex Henderson toteaa, ettei albumi yllä yhtyeen huippuhetkien erinomaiselle tasolle. Kappaleet ovat enimmäkseen heikohkoja, vaikka albumilta löytyykin myös hyviä hetkiä. Henderson antaa albumille kaksi tähteä viidestä. Sputnikmusicin Matthijs van der Lee pitää Stormbringeria Deep Purplen rauhallisimpana albumina ja pettymyksenä Burnin jälkeen. Kuitenkin hän antaa levyn arvosanaksi viidestä täydestä 3,5.
Deep Purplea käsittelevässä kirjassa Deep Purple – Syvän purppuran vuodet 1967–2004 albumin arvostelee Mika Sironen. Hänen mielestään Ritchie Blackmoren haluttomaksi väitetty kitaransoitto ei kuulosta niin huonolta kuin väitetään, kappaleet ovat sopivan pituisia ja koko levy on tasapainoinen ja laadukas. Hän toteaa Stormbringerin olevan Deep Purplen melodisin albumi. Sitä ei voi kutsua heavy metaliksi, mitä hän pitää myös levyn heikkoutena. Deep-purple.fi-sivustolla Petri Myllylä sanoo Stormbringerin olevan laadukas levy, jonka kappaleet ovat kiistatta hyviä. Äänitys ja tuotanto edustavat Deep Purplen parhaimmistoa. Stormbringeriä ei kuitenkaan voi suositella sellaiselle hard rock -fanille, joka ei pidä lainkaan mustasta juurimusiikista. Mikäli Fireball oli ilmestyessään ”hankala pala pureskeltavaksi”, on Stormbringer sitä ”taatusti potenssiin kymmenen”. Samalla sivulla Hannu Juutilainen sanoo, että levy on ”erilainen ja ehkä hieman hämmentäväkin”. ”Paketti kuitenkin toimii” ja kokonaisuus muodostuu erittäin mielenkiintoiseksi.
Huhtikuussa 2006 Classic Rock -lehti valitsi Stormbringerin kaikkien aikojen 62:nneksi parhaaksi brittiläiseksi rock-albumiksi.
Julkaisun jälkeen
Deep Purple oli aloittanut uutta albumia markkinoivan kiertueen jo ennen sen julkaisua. Esityslistaan uudelta albumilta pääsivät ”Stormbringer”, ”Lady Double Dealer” ja ”The Gypsy”. Kiertueen aikana Coverdale ja Hughes kiistelivät lauluosuuksien jakamisesta, mikä häiritsi yhtyeen työskentelyä, ja Blackmoren motivaatio heikkeni jatkuvasti. Tammikuussa 1975 yhtye esiintyi Australiassa Sunburyn festivaaleilla. AC/DC:nkin piti esiintyä tapahtumassa, mutta esiintyminen peruttiin Deep Purplen ennakoitua pidemmän setin vuoksi.