cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riski
Jäännösriski
Jäännösriski on jäljelle jäävä riski, jota ei voida tai haluta poistaa. Sitä voidaan myös kutsua hyväksytyksi riskiksi tai riskiksi, joka ollaan valmiita ottamaan.
Arkikielessä jäännösriski on sama asia kuin riski. Ottamalla riski hyväksytään se ajatus, että päätöksestä voi seurata jokin negatiivinen seuraus.
Tieteellisessä tai ammatillisessa merkityksessä alkuperäistä riskiä pienennetään riskienhallinnan menetelmillä, kunnes jäljellä oleva riski on niin pieni, että se voidaan hyväksyä. Todellisessa maailmassa riskiä ei koskaan pystytä täysin poistamaan, mutta jäännösriski voi olla lähes olematon.
Van Heflin
Oklahomassa syntyneellä Heflinillä oli irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hän opiskeli Oklahoman yliopistossa. Hänen sisarensa oli näyttelijä Frances Heflin.
Heflinin näyttelijänura alkoi Broadwaylla 1930-luvulla. Hän sai pian kuitenkin kiinnityksen RKO Picturesille ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1936. Hänelle myönnettiin vuonna 1942 parhaan miessivuosan Oscar-palkinto roolista elokuvassa Väärin eletty vapaus. Myöhempiä elokuvia ovat Paholaisnainen (1946) ja Mieletön rakkaus (1947). Heflinin viimeinen suurempi rooli oli elokuvassa Kiitorata vuonna 1970. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Heflin sai vakavan sydäninfarktin 6. heinäkuuta 1971. Hän kuoli parin viikon kuluttua sairaalassa tajuihinsa palaamatta.
Kinopalatsi (Kotka)
Kinopalatsi on Kotkan keskustassa Keskuskadun varrella sijaitseva elokuvateatteri. Teatterissa on yksi sali, jossa on yhteensä 270 istuinpaikkaa: 72 parvekkeella ja 198 permannolla.
Alun perin kabareeteatteriksi 1920-luvulla perustettu rakennus muutettiin vuonna 1987 ravintolaksi, jolla ehti vuosikymmenen aikana olla kolme eri omistajaa. Vuonna 1997 Jari Kettunen osti ravintolatilan ja muutti sen elokuvateatteriksi. Ensimmäisenä elokuvana teatterissa sai ensi-iltansa Armageddon 17. heinäkuuta 1998. Kettusen omistuksessa oli myös toinen kotkalainen elokuvateatteri, Trio 123. Vuonna 2008 Kinopalatsi ja Trio 123 vaihtoivat omistajaa. Nykyinen omistaja on Tero Lindqvist.
Kotkan opiston elokuvakerho Majakan näytökset järjestetään Kinopalatsissa.
Aiheesta muualla
60.46444°N, 26.94136°W
Bannu
Bannu on kaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa. Kaupunki on perustettu vuonna 1848 ja sen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 41 632.
Maantiede
thumb|vasen|[[Akra (Bannu)|Akra, arkeologinen kohde lähellä Bannua.]] Bannu sijaitsee Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssissa hieman Kurramjoelta etelään. Kaupunkia ympäröivä seutu on Kurramin ja sen sivujoki Tochin alluviaalitasankoa, jota reunustavat matalat kukkulat.
Historia
thumb|vasen|Valokuva vuodelta 1897. Bannu sijaitsee historiallisella valloitusreitillä luoteesta kohti Intian niemimaata. Lähellä nykyistä Bannua sijaitsevat Akran kummut tunnetaan arkeologisista löydöksistään 300-luvulta eaa. alkaen. Löytöihin lukeutuvat myös kreikkalaistyyliset kolikot. Paikallisen kansanperinteen mukaan Mahmud Ghaznilaisen hyökätessä alueen läpi omalla valtakaudellaan hänen joukkonsa tuhosivat alueen tuolloiset hindulaiset keskukset. Myöhemmin aluetta hallitsivat paikalliset heimot ja muodollisesti myös Suurmogulien valtakunta. Randžit Singhin johtamat sikhit valtasivat alueen vuonna 1823 ja ensimmäisen sikhisodanjälkeen vuonna 1846 heitä seurasivat britit. Brittivalta oli aluksi nimellinen ja edelleen toisen sikhisodan jälkeen vuonna 1849 myös virallinen.
Nykyisen Bannun perusti brittiläinen luutnantti Herbert Edwardes vuonna 1848. Bannu oli sotilastukikohta strategisella paikalla. Sen alkuperäinen nimi oli Dalipnagar ja vuonna 1869 se sai edelleen toisen nimen Edwardesabad. Nimet eivät kuitenkaan koskaan yleistyneet tavallisessa käytössä. Bannu oli odotusten vastaisesti hyvin rauhallista seutua vuoden 1857 sepoy-kapinan aikana. Vuonna 1903 kaupunki sai nykyisen virallisen nimensä Bannu.
Väestö
thumb|Katukuvaa. Bannun asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 41 632. Paikalliset asukkaat ovat etniseltä taustaltaan pääosin paštuja.
Voudintilit
Voudintileiksi kutsutaan asiakirjaryhmää, joka syntyi vuoden 1540 tietämillä Kustaa Vaasan uudistustoiminnan tuloksena. Nimensä mukaisesti kysymys on tilikirjasarjasta, joka sisältää voutien laatimia luetteloja kannetuista veroista eri linnalääneistä. Näitä luetteloita on säilynyt noin 1620-luvulle asti. Vuonna 1634 aloitetut varsinaiset henkikirjat (manttaaliluettelot) jatkavat voudintilien tehtävää. Voudintilien sisältämät maakirjat ja papinveroluettelot ovat käytännöllisesti katsoen ainoat sukututkijan hyödynnettävissä olevat 1500-luvun lähteet erinäisiä säilyneitä tuomiokirjakatkelmia lukuun ottamatta. Voudintilit sisältävät myös luetteloja kannetuista apuveroista, sakkoluetteloita ja muuta arvokasta lähdemateriaalia. Lähteenä voudintilit ovat kuitenkin hyvin ongelmallinen ryhmä, joiden oikea tulkinta vaatii taitoa. Lisäksi ne oikeuttavat huomattavasti suppeampiin johtopäätöksiin kuin varsinaiset henkikirjat. Siksi kaikkea 1500-luvulle ulottuvaa sukututkimusta, etenkin itäsuomalaista, on luettava erittäin kriittisesti.
Voudintilejä kutsutaan myös "siniseksi sarjaksi". Alkuperäiset asiakirjat nimittäin sidottiin 1800-luvun jälkipuolella uudestaan yhdenmukaisiin vaaleansinisiin pahvikansiin. Alkuperäiset pergamenttikannet irrotettiin tileistä ja ne muodostavat nykyisin Kansalliskirjaston Fragmenta membranea -kokoelman.
Koko aineisto on mikrokuvattu ja käytettävissä Kansallisarkistossa. Voudintilien pohjalta on laadittu sittemmin Suomen asutuksen yleisluetteloa (SAY) ja Tavinsalmen pitäjän asutuksen yleisluettelo. Suomen asutuksen yleisluettelo ja osa Voudintileistä on 2000-luvulla julkaistu myös internetissä osana Kansallisarkiston digitaaliarkistoa.
Savonlinnan linnaläänin osalta voudintileistä on käytettävissä yksityiskohtainen luettelo.
Ylistaron baptistiseurakunta
Ylistaron baptistiseurakunta oli vuonna 1894 perustettu ylistarolainen baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin 14 henkilön toimesta vuonna 1894. Perustamiskokouksessa paikalla olivat Erik Jansson, Johan Liljestrand, Veikko Palomaa ja E. F. Berglund. Seurakunnassa työskentelivät alkuvuosina mm. Johan Fredrik Kokki, Esaias Lundberg sekä Henrik Nars. Berglundin aikaan Ylistarossa syntyi suurta herätystä ja K. J. Kokki toimi useiden vuosien ajan seurakunnan johtajana. Vuonna 1931 seurakunnan jäsenmäärä oli 42.
Toiminta
Seurakunnan toimialueita olivat mm. Rajamäenkylä, Untamala ja Tehtaanmäki. Baptistit pitivät kokouksia vanhasssa Nyrhisessä sekä kodeissa. Kesäisin seurakunta järjesti telttakokouksia. 1950-luvun alkupuolella seurakunta piti kiertävää pyhäkoulua Aira Herrasen toimesta. 1960–1980-luvuilla seurakunta järjesti säännöllisesti ompeluseuraa ja rukouskokouksia.
Historia
Baptistien vaikutus alkoi Ylistarossa vuonna 1877. Tuolloin Esaias Lundberg vieraili pitäjässä ja hänen veljensä maanviljelijä Johan Fredrik Kokki ja tämän vaimo Hedvig tulivat uskoon. Ylistarossa oli myöhemmin herätystä ruotsinkielisen evankelistan E. F. Berglundn sekä suomenkielisten Daavid Jokisen ja M. Mäntylän vaikutuksesta. Kokkilasta tuli baptistien vakituinen kokouspaikka, jolle haettiin erikoislupa. Täten Kokkilasta tuli myös kiertävien saarnaajien vakituinen majapaikka.
Vuonna 1894 perustetun seruakunnan johtajaksi ja saarnaajaksi valittiin J. G. Kokki, joka siirtyi Vaasan suomenkielisen baptistiseurakunnan saarnaajaksi 1908. 1950-luvulla baptistiseurakunta aloitti yhteistyö Ylistaron metodistiseurakunnan kanssa. Baptistiseurakunta alkoi järjestämään kokouksia uudessa tehtaankirkossa Ylistaron asemanseudulla. Tuolloin seurakunnan johtajana oli Viljo Vehkaoja.
1960–1980-luvuilla seurakunnassa veirailleita baptistisaarnaajia olivat mm. Aarno Liljeström, Niilo Mäenpää, Tauno Sainio, Martta Mörsky, Emmi Anttila, Aino Lindeman, Jouko Neulanen, Siviä Jääskeläinen, Helvi Koivula ja Mikko Kolomainen. 1980-luvulle tultaessa seurakunnan toiminta siirtyi enenevässä määrin kotikokouksiin. Samaan aikaan seurakunnan johtajaksi tuli Eero Perä.
Vähitellen rukoushuoneen käyttö väheni ja jäi kylmilleen. Kun kirkkoa ei enää voitu käyttää, se purettiin. Vuonna 2005 Suomen Baptistiyhdyskunta luovutti rukoushuoneen tontin tehtaan alueen omistaneelle Kari Paavolalle.
Jokivarsi
Jokivarsi on Vantaan kaupunginosa kaupungin koillisosassa Lahdenväylän ja Keravanjoen välissä. Kapean kaupunginosan rajanaapurit ovat moottoritien takana lännessä Leppäkorpi, Metsola ja Mikkola sekä joen itäpuolella Nikinmäki. Kaupunginosan halki itä–länsi-suunnassa kulkee Kulomäentie, joka jatkuu itään Sipoontienä. Asutus on omakotivaltaista pientaloaluetta. Kaupunginosassa on noin 1 300 asukasta. Vuoden 2020 lopussa alueen väestöstä 9,4 prosenttia oli vieraskielisiä, mikä on toiseksi vähiten Korson suuralueella.
Jokivarteen syntyi omakotiasutusta maatalousasutuksen keskelle 1900-luvun alussa Korson rautatieseisakkeen valmistuttua. 1950-luvulta lähtien rakentaminen on jatkunut tasaisena 2000-luvullakin. Palveluista Jokivarressa on vain Jokivarren koulu (alakoulu) ja yksityinen hoivakoti. Alueen yrityksistä valtaosa on pieniä muutaman hengen yrityksiä. Vuonna 2013 alueen harvoista työpaikoista (159) kolmannes oli koulutuksen ja neljännes kuljetuksen ja varastoinnin toimialalla. Kaupunginosassa on huomattavasti Vantaan keskiarvoa enemmän ylempien tuloluokkien väestöä, eli yli 50 000 euron vuosituloa ansaitsevia. Työttömyysaste oli vain parisen prosenttia.
Jokivarren alue on loivaa moreeniselännettä, jonka kohdalla Keravanjoen uoma on suhteellisen loiva ja kapea. Savipohjainen joki virtaa täällä rauhallisesti.
Jokivarreksi kutsutaan usein koko Keravanjoen läheistä ranta-aluetta, ja siksi myös pohjoisempana Keravalla on samanniminen kaupunginosa (kaupunginosa 10). Monet Jokivarren teistä ja kujista on nimetty kalojen tai selkärangattomien eläinten mukaan.
Volga
Volga (,, , , mordvaksi Рав, Rav, ) on Euroopan pisin ja runsasvetisin joki. Se on Volgan vesistöalueen pääuoma, jonka valuma-alueen pinta-ala on 1,35 miljoonaa neliökilometriä. Erään lähteen mukaan valuma-alueen pinta-ala olisi 1 431 296 neliökilometriä. Volgan pituus on 3 685 kilometriä ja se on yksi Venäjän merkittävimmistä kuljetusreiteistä. Volga ja sen valuma-alue sijaitsevat kokonaisuudessaan Venäjällä.
Pääuoman kulku
thumb|left|250px|Syysaamu Volgan rannalla [[Jaroslavlin kaupungissa.]] thumb|250px|Volgan suistoa satelliittikuvassa. thumb|[[Ržev, pohjoisin Volgan varren kaupungeista (kuva noin vuodelta 1910).]] thumb|Riippusilta (Stariy Most/Старый Мост) ylittää Volgan [[Tverissä (rakennettu alun perin 1897–1900). Silta tuhoutui sodan aikana, mutta se kunnostettiin vuonna 1947, ja uusi rakennettiin 1980.]] thumb|Volga [[Nižni Novgorodin lähellä.]] Volga saa alkunsa Valdain kukkuloilta 228 metrin korkeudella Moskovasta 400 kilometriä luoteeseen, mistä se virtaa ensin itään ja sitten etelään päin ja laskee lopulta Kaspianmereen. Sen valuma-alue ulottuu idässä Uralvuoristoon asti. Perinteisesti joki on jaettu kolmeen osaan: Ylä-, Keski- ja Ala-Volgaan.
Rybinskin järveltä alkaa Keski-Volgan osuus, joka päättyy Kaman yhtymäkohtaan. Joki virtaa aluksi kaakkoon Danilovin- ja Uglitšin ylängön välistä Nižni Novgorodiin, missä siihen yhtyy oikealta suuri Oka. Yhtymäkohdan jälkeen joki on aiempaa huomattavasti leveämpi ja se jatkaa soisten metsien läpi Kazaniin, missä kääntyy etelään ja kuivemmille seuduille. Täällä siihen yhtyy vasemmalta Kama, joka on myös suuri sivujoki.
Samalla alkaa Alinen Volga, joka virtaa etelään ja välillä etelä-lounaaseen. Sen uoma seuraa länsipuolen Volgan ylängön ja itäpuolisen Turgain tasangon välistä ikiaikaista uomaa. Samaran kaupungin kohdalla se kiertää korkean selänteen, missä joki joutuu tekemään 160 kilometriä pitkän ja jyrkän mutkan. Joki jatkaa lähes suorana Volgogradiin, missä sen uoma haarautuu kahdeksi rinnakkain virtaavaksi uomaksi. Nämä haarautuvat vielä lisää Volgan suistoalueella, missä Volgan vesi levittäytyy moniin suistohaaroihin ennen laskemistaan Kaspianmereen. Volgan ylängöllä, Volgan länsipuolella sijaitsee Hvalynskin kansallispuisto.
Pääuoman tekojärvet ja vesivoima
250px|thumb|Volgan vesistön vesivoimalaitokset. Vaikka joki on kaltevuudeltaan vaatimaton, on suurella virtaumalla takanaan suuri liike-energia. Pääuoma on padottu useasta kohdasta, jolloin eri vuodenaikojen väliset virtaumien suurimmat erot on tasoitettu tekojärvillä.
Sivujoet ja kanavat
Volgalla on kymmenen sivujokea, joiden pääuoma on yli 500 kilometriä pitkä, ja 151 000 sivujokea, joiden uoma on yli 10 kilometriä pitkä. Volgan merkittävimmät sivujoet ovat Oka, Kama, Vetluga ja Sura. Sivujoet ovat alavirralta ylävirtaan päin lueteltuina:
Volga on yhteydessä Itämereen ja Vienanmereen Volgan–Itämeren vesitien kautta sekä Mustaanmereen Volgan–Donin kanavan ja Donjoen kautta.
Pääuoman asutus
Volgan vesistöalueella sijaitsee 11 Venäjän 20 suurimmasta kaupungista, mukaan lukien Moskova. Itse Volgan varrella sijaitsevista huomattavimmat ovat ylävirrasta lukien:
Kalevala (yhtye)
Kalevala oli kitaristi/basisti Juha ”Lido” Salosen vuonna 1969 perustama suomalainen rock-yhtye. Yhtyeen jäseninä sen alkuvaiheessa olivat muun muassa Remu Aaltonen (laulu, rummut) ja Albert Järvinen (kitara). Remu Aaltonen erotettiin Kalevalasta vuonna 1971, jonka jälkeen hän perusti Hurriganesin, johon Albert Järvinenkin liittyi. Alkuaikojen suoraviivaisemman rockin ajalta ei ole studiolevytyksiä, mutta heidän esiintymisensä Ruisrockissa 1970 tallennettiin.
Uudet jäsenet olivat Markku Luukkanen (rummut), Matti Kurkinen (kitara) ja Harri Saksala (laulu, harmonikka, huuliharppu). Yhtyeen musiikki muuttui progressiivisempaan suuntaan, ja 1972 julkaistu ensimmäinen albumi People No Names, on saanut kansainvälistäkin tunnustusta. Levyn tuottajana oli Jukka Hauru ja sillä vierailivat Olli Ahvenlahti (piano), Raimo Wallen (huilu) ja Hurriganesista tuttu Ile Kallio (akustinen kitara). Harri Saksala teki sanoitukset aluksi suomeksi, mutta levylle ne käänsi englanniksi Mats Huldén. Sävellykset olivat Matti Kurkisen käsialaa. Ennen ensimmäistä julkaisua yhtyeessä soittivat jonkin aikaa myös saksofonisti Sakari Kukko ja rummuissa Alf Forsman.
Vuonna 1974 Salonen siirtyi bassosta kitaraan ja basistiksi tuli Ari Vaahtera. Rumpaliksi palasi yhtyeessä sen alkuaikoinakin soittanut Beaver Aitto-oja Markku Luukkasen lähdettyä Vanhaan Isäntään. Laulajaksi kiinnitettiin Zape ”Limousine” Leppänen. Vuonna 1975 ilmestynyt toinen albumi Boogie Jungle sisälsi edellistä hieman suoraviivaisempaa ja funkyvivahteista rokkia. Sävellykset olivat Salosen ja Kurkisen, Jim Pembroke vastasi sanoituksista ja taustalauluista ja Jukka Gustavson vieraili yhdellä raidalla koskettimissa.
Kesällä 1975 yhtye koki kovan takaiskun, kun kitaristi Matti Kurkinen sai surmansa kuorma-auton peruutettua hänen päälleen bussipysäkillä. Kari Vahtiala soitti Kariman jälkeen koskettimia ja Minimoogia vuoden 1976, jonka jälkeen Hessu Hiekkala liittyi yhtyeeseen. Vuonna 1977 ilmestyi vielä yhtyeen kolmas albumi Abraham's Blue Refrain Tommi Liuhalan tuottamana. Levyn myynti jäi Suomessa vaatimattomaksi, mutta se julkaistiin useissa Euroopan maissa.
Kalevala teki uransa aikana muutamia ulkomaankiertueita muun muassa Ranskassa, Puolassa ja Skandinaviassa. Yhtye hajosi vuonna 1978.
Kalevalan Anthology-tupla-cd ilmestyi yhdysvaltalaisella Shroom-levymerkillä vuonna 2004 ja on julkaistu ympäri maailmaa. Remasteroidun kolmannen albumin Abraham's Blue Refrain lisäksi julkaisulla on valikoima live-taltiointeja 1970-luvulta sekä Lido Salosen ja Zape Leppäsen reunion-materiaalia viiden kappaleen verran. Uudet kappaleet äänitettiin vuonna 1995 ja mukana olivat muun muassa basisti Pekka Pohjola sekä rumpali Kinde Leskinen (Smack), tuottajana Hannu Leidén. Lido Salosen elämäkerrassa (Elämä jota en olisi halunnut elää, WSOY 2001) mainitaan nauhoitukset, muttei viitata niihin Kalevalan nauhoituksina.
Kaksikko
Kaksikko eli duaali on kieliopillinen luku, jota käytetään puhuttaessa täsmälleen kahdesta esineestä tai asiasta. Kaksikkomuoto voi olla substantiiveilla, adjektiiveilla, pronomineilla ja numeraaleilla. Lisäksi se voi esiintyä verbitaivutuksessa ja omistusliitteissä. Kaksikko on yleinen luku useissa seemiläisissä kielissä, samojedikielissä, saamelaiskielissä, obinugrilaisissa kielissä ja eskimo-aleuttilaisissa kielissä. Esimerkiksi inupiaqissa on kaksikko: iglu 'talo', igluk 'talot' (kaksi taloa), iglut 'talot' (kolme taloa tai enemmän). Kaksikko oli käytössä sekä uralilaisessa että indoeurooppalaisessa kantakielessä, mutta on kadonnut useimmista näiden kielikuntien nykykielistä. Slaavilaisissa kielissä kaksikko on käytössä sloveenissa. Puolassa ja tšekissä se on säilynyt muutamassa sanassa (korva ja silmä, sanonnoissa myös jalka ja käsi), mutta siitä on jälkiä nominien taivutuksessa lukusanojen jälkeen ja joissakin monikkomuodoissa.
Uralilaisessa kielikunnassa kaksikon katsotaan olevan kantauralista periytyvä piirre, joskin sen käyttö on ilmeisesti aina rajoittunut pelkästään ihmisiin tai muuten yksilölliseksi koettuihin olioihin. Todennäköisesti sitä ei myöskään ole käytetty kaikista sijamuodoista. Nykyisin kaksikko esiintyy saamelaiskielissä, obinugrilaisissa kielissä sekä samojedikielissä. Lisäksi siitä on viitteitä itämerensuomalaisissa kielissä sekä unkarissa.
Duaali eri kielissä
Duaali on tai on ollut muun muassa seuraavissa kielissä:
Rakkauden arpa
Rakkauden arpa (engl. It Could Happen to You) on vuonna 1994 kuvattu löyhästi tositapahtumiin perustuva romanttinen draamakomedia. Elokuvan on ohjannut Andrew Bergman. Elokuvan pääosia näyttelevät Nicolas Cage, Bridget Fonda, Rosie Perez, Wendell Pierce, Isaac Hayes ja Stanley Tucci.
Näyttelijät
Lähde:
Kungsöfjärden
Kungsöfjärden on järvi Jomalassa Ahvenanmaan eteläosassa. Sen pinta-ala on 14,1 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on kuusi kilometriä länteen.
Maantiede
Kungsöfjärdenin ulottuvuus lounaasta koilliseen on 700 metriä. Saaria ei ole. Järvi sijaitsee Jomalan manneralueen länsiosassa, sen lounaispuolella avautuu Jomalaan kuuluva noin 500 neliökilometrin siivu Ahvenanmerta. Kungsöfjärdeniä reunustaa metsä ja suo, ja aivan pohjoispuolella levittäytyy laajahko viljelysalue. Kungsöfjärdenin länsipuolinen Kungsöbergen kohoaa 30 metriä merenpinnan yläpuolelle. Kungsöfjärdenin koillisrantaan virtaa laskuoja koillisesta Katthavetista. Saapuvasta laskuojasta hieman länteen lähtee laskuoja pohjoiseen Gottbyfjärdeniin, joka on Ahvenanmeren pieni lahti.
Kungsöfjärden (94.110.1.007) kuuluu Ahvenanmaan lounaiseen saaristoalueeseen (94.11), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistöalueella (94). Kungsöfjärden on lounaisen saaristoalueen laajin järveksi luokiteltu vakavesi. Toiseksi laajin on Byträsk ja kolmanneksi laajin on Storviken.
Jomalan alueella sijaitsee neljä järveä, joista Prästträsket on laajin. Kolme muuta ovat Kungsöfjärden, Degerbergstjärnen ja Katthavet. Vargsundetista osa sijaitsee Jomalassa.
Leimu
Leimu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tepasto
Tepasto on kylä Kittilän kunnassa Ounasjoen varrella noin 20 kilometrin päässä Levin hiihtokeskuksesta.
Tepasto houkuttelee matkailijoita tunturi- ja jokimaisemilla ja rauhallisella ympäristöllä. Kylästä löytyy erilaisia majoituspalveluita.
Ounasjokilatvaan suunniteltiin Tepaston allasta vesivoiman tarpeisiin, mutta Ounasjoki on rauhoitettu voimalarakentamiselta.
Connie Talbot
pienoiskuva|Talbot vuonna 2012. Connie Talbot (s. 20. marraskuuta 2000) on brittiläinen lapsilaulaja. Hän nousi maineeseen edettyään finaaliin vuoden 2007 Britain’s Got Talent -ohjelmassa. Hän oli tuolloin kuusivuotias.
Talbot nousi listoille debyyttialbumillaan Over the Rainbow, joka julkaistiin 26. marraskuuta 2007. Hänen uransa lähti nousuun ensimmäisten haastattelujen jälkeen. Tällä hetkellä Connie on toiseksi nuorin artisti, joka on saanut yli miljoonan euron levytyssopimuksen. Tämä auttaa hänen perhettään, joka kärsi rahaongelmista ja saavutti tyttärensä kyvyillä taloudellisen riippumattomuuden. Hänen äitinsä on sanonut, että ilman tytärtään he olisivat olleet rahallisesti täysin pulassa. Kun mahdollisuus Talent-sarjaan aukesi, Connie oli itse sanonut: ”Äiti, minä haluan auttaa.”
Jenny Ivalo
Jenny Ivalo (vuoteen 1908 Ingman) (s. 13. kesäkuuta 1854 Revonlahti – 3. kesäkuuta 1921 Sortavala) oli diakonissa, joka toimi Sortavalan diakonissalaitoksen johtajattarena.
Aku Ankka: Universumin sankari
Aku Ankka: Universumin sankari (Donald Duck: Qu@ck Att@ck/Goin’ Qu@ckers*!, suomeksi myös Aku Ankka: "Universum!n Sank@r!?*!") on Disney Interactiven kehittämä tasohyppelytyyppinen videopeli, joka julkaistiin usealle alustalle vuonna 2000. Pelissä Aku Ankka kilpailee Hannu Hanhea vastaan siitä, kumpi saa pelastettua Iineksen pahalta taikuri Merlockilta.
Jenny Ivalo
Ivalon vanhemmat olivat rovasti Herman Ingman ja Emma Maria Qvickström. Ivalo syntyi pappisperheeseen Pohjanmaalla, mutta vietti lapsuutensa ja nuoruutensa paljolti Sodankylässä ja Kuusamossa. Hänen veljensä oli professori, toimittaja ja kirjailija Santeri Ivalo. Ruotsinkielistä tyttökoulua Ivalo kävi Oulussa, mutta opiskeli myös Tukholmassa ja Jyväskylän seminaarissa, jossa hänestä tuli fennomaani siinä määrin, että hän vaihtoi kielensä suomeksi. Jyväskylän aikoina Ivalo aloitti myös pyhäkoulun pitämisen, josta tuli hänelle pitkäaikainen harrastus. 1883 hän siirtyi suomen kielen opettajaksi Sortavalaan ja oli mukana siellä perustetussa Sortavalan Evankelisessa Seurassa, samoin kuin paikallisessa raittiusseurassa. Ivalo alkoi myös toimia Raamatun selittäjänä ja seurapuhujana, mikä oli harvinaista naiselle.
Aku Ankka: Universumin sankari
Pelaaminen
Pelin kentät ovat Ankkavuori, Ankkalinna, Milla Magian kartano ja Merlockin temppeli. Pelissä on 24 tasoa joista 16 tavallista tasoa, neljä bonustasoa ja neljä päävihollistasoa. Pelissä esiintyy kerättäviä tähtiä, joita keräämällä 100 saa yhden elämän. Pelissä on myös jokaisessa maailmassa bonuskenttä, jota vartioi Tupu, Hupu ja Lupu, joiden lelut täytyy pelastaa eri kentistä. Lelut saa vapautettua vasta kun taikakirja on lyöty. Taikakirja antaa kyseisen ajan, jonka aikana täytyy pelastaa lelut. Pelin eri kentissä on aikatehtävä, joka täytyy läpäistä annetun ajan kuluessa. Pelissä on eri laatikkoja, joita lyömällä saa tähtiä. Laatikkoja on maassa olevia ja lentäviä.
Windmill (jolla)
Windmill on alun perin kilpapurjehdusta varten suunniteltu kevytvene, jolla voi kuitenkin myös tehdä esimerkiksi lyhyitä retkiä.
Jenny Ivalo
Ivalo teki opintomatkoja Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan ja Englantiin ja sai vaikutteita diakonia- ja sisälähetystyöhön muun muassa Sveitsistä. Diakonissakasvatus otettiin hänen aloitteestaan Sortavalan Evankelisen Seuran toimintaan. Sortavalan diakonitarlaitos aloitti Ivalon johtamana toimintansa Suomen kolmantena vastaavana laitoksena syksyllä 1894 yhdeksän oppilaan voimin. Oma sairaala laitokselle valmistui 1902. Sortavalan laitoksen ohjelma poikkesi Helsingin ja Viipurin laitoksista, sen tavoitteena oli valmistaa diakonissoja etenkin maaseudun seurakuntia varten. Oulussa 1896 aloitettu vastaava koulutus sai vaikutteita Sortavalasta. Diakonissalaitos siirtyi 1906 Otto Aarnisalon johtamalle Suomen Kirkon Sisälähetysseuralle, uudet tilat laitokselle ja sairaalalle valmistuivat 1908. Jo 1910-luvun lopulla laitoksesta valmistuneita sisaria oli 199, joista 139 toimi maaseutuseurakunnissa. Opiskelijoita oli tuolloin 44.
Aku Ankka: Universumin sankari
Pelaaminen
Pelissä täytyy kerätä joka tasosta energiapallo, jonka keräämällä pääsee päävihollisen luokse. Kun energiapallo on kerätty, pääse myös kokeilemaan päästä maaliin rikkoen Hannu Hanhen ennätysaika. Jos päihittää kaikki Hannun ajat yhdessä maassa, saa palkkioksi yhden uuden asun. Asuja on viisi erilaista: merimiesasu (Akun yllä jo pelin alkaessa), loma-asu (saatavissa Ankkavuorelta), yöasu (saatavissa Ankkalinnasta), juhla-asu (saatavissa Milla Magian kartanosta) ja Indiana Aku -asu (saatavissa Merlockin temppelistä).
Jenny Ivalo
Kirjallinen tuotanto
Ivalo julkaisi diakoniaan liittyviä kirjasia ja oppikirjana paljon käytetyn teoksen Diakonian lukukirja (1920) :
Aku Ankka: Universumin sankari
Pelaaminen
Pelin musiikit ovat erilaiset PlayStation, PlayStation 2, Game Boy Advance ja Nintendo GameCube -alustoille. Nintendo 64 -versiossa on alkuperäiset musiikit, mutta sävelkorkeus on korkeampi ja kappaleita on muutettu hieman erilaisiksi.
Donald Duck Advance
Vuonna 2001 peli uudelleen julkaistiin Game Boy Advancelle nimellä Donald Duck Advance. Versio poikkeaa paljon muista konsoleista tarinallisesti. Peli tosin on aikaisemman Game Boy Color -version uusin grafiikoin ja musiikein varustettu versio.
Charquemont
thumb Charquemont on kaupunki Ranskan itäosassa, aivan lähellä Sveitsin rajaa. Se sijaitsee 60 kilometrin päässä Besançonista itään. Kaupungissa on 2 387 asukasta (vuonna 2006).
Alien (elokuvasarja)
Alien  on tieteiskauhuelokuvien sarja, jonka keskiössä on Alieniksi kutsuttu kuvitteellinen parasitoidilaji. Alkuperäiseen elokuvasarjaan tuotettiin neljä osaa vuosina 1979–1997, jonka jälkeen sarjaan on tehty vielä kaksi Alien vs. Predator -aiheista spin-off-elokuvaa (2004 ja 2007) sekä kaksi esiosaa, Prometheus (2012) ja Alien: Covenant (2017). Alien-tuotesarjaan kuuluu myös useita videopelejä ja kirjoja.
Piero Bellugi
Piero Bellugi (14. heinäkuuta 1924 Firenze – 10. kesäkuuta 2012 Firenze ) oli italialainen kapellimestari.
Bellugi opiskeli sävellystä Luigi Dallapiccolan sekä orkesterinjohtoa Igor Markevitšin, Rafael Kubelíkin ja Leonard Bernsteinin johdolla. Hän johti 1960-luvulla Darius Milhaud’n 10. sinfonian ja Goffredo Petrassin Settimo Concerton kantaesitykset.
Bellugi toimi mm. Oregonin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1959–1961. Tälle kaudelle ajoittui myös hänen debyyttinsä La Scalassa. Hänet nimitettiin tammikuussa 2004 Teatro Massimon taiteelliseksi johtajaksi Palermossa.
Bellugin poika David on huiluvirtuoosi.
Katthavet
Katthavet on järvi Jomalassa Ahvenanmaan eteläosassa. Sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on viisi kilometriä länteen. Katthavet on pienin Jomalan viidestä järvestä.
Maantiede
Katthavetin pituus lännestä itään on 300 metriä. Saaria ei ole. Järvi sijaitsee Jomalan manneralueen länsiosassa, sen lounaispuolella avautuu Jomalaan kuuluva noin 500 neliökilometrin siivu Ahvenanmerta. Katthavetin ranta on soistunut, suoalue jatkuu lounaaseen Kungsöfjärdeniin. Suoalueen halki virtaa 300-metrinen laskuoja Katthavetista Kungsöfjärdeniin. Katthavetin pohjois- ja itäpuolella harjoitetaan maataloutta, eteläpuolella on metsämaata.
Katthavet (94.110.1.006) kuuluu Ahvenanmaan lounaiseen saaristoalueeseen (94.11), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistöalueella (94). Lounaiseen saaristoalueeseen kuuluu seitsemäntoista järveksi luokiteltua vakavettä, joista Kungsöfjärden, Byträsk ja Storviken ovat laajimmat.
Jomalan alueella sijaitsee neljä järveä, joista Prästträsket on laajin. Kolme muuta ovat Kungsöfjärden, Degerbergstjärnen ja Katthavet. Vargsundetista osa sijaitsee Jomalassa.
Dingle (yritys)
Dingle Oy on suomalainen sosiaalisen median, sosiaalisen liiketoiminnan ja markkinointiviestinnän asiantuntijayritys , joka tarjoaa yritysjohdon, myynnin, markkinoinnin ja asiakaspalvelun konsultointipalveluja.
Historia
Juho Jokinen perusti sosiaalisen median asiantuntijapalveluyrityksen Dinglen Helsingissä vuonna 2009. Jokisen yritysidea sai alkunsa Jussi Ylävaaran kanssa saunassa käydystä keskustelusta, jossa miehet pohtivat, mikseivät suomalaiset firmat olleet tarttuneet Facebookiin ja Twitteriin markkinointi- ja viestintäalustana. Mainostoimistojen luovaa työtä he pitivät projektikohtaisena ja kalliina. Yhden arvokkaan sloganin sijaan yritykset tarvitsivat Facebookissa ja Twitterissä tuhat slogania vuodessa, eikä sellaista toimijaa, joka pystyi tuottamaan joka päivä reaaliajassa relevanttia sisältöä brändeille vielä ollut. Ylävaara oli yrityksessä vähemmistöomistajana.
Vuonna 2013 päättyneellä tilikaudella Dinglen liikevaihto oli 3,2 miljoonaa.
Helmikuussa 2014 Dingle avasi toimiston Tukholmaan. Toukokuussa Dingle alkoi tarjota asiakkailleen pilvipalveluyritys Smarpin kehittämää SmarpShare-palvelua. SmarpSharen avulla yrityksen pääkäyttäjät saattoivat valita somesisältöjä, joita työntekijät voisivat jakaa henkilökohtaisilla sosiaalisen median tileillään. Lokakuussa mediayhtiö Aller osti Dinglen, jolla oli tuolloin 36 työntekijää. Kaupalla Aller halusi laajentaa valikoimaansa aikakauslehtitoiminnasta ja digitaalisista sisällöistä digitalisoitumiseen ja sosiaalisen median palveluihin. Dingle toimi kaupan jälkeen erillisenä yrityksenä ja omalla nimellään. Jokinen johti aluksi Dingleä uuden omistajan alla, minkä jälkeen hän jatkoi vielä parin vuoden ajan markkinointipalveluiden liiketoimintajohtajana.
Lokakuussa 2015 Dingle ja fanitusyhteisö TeamUp aloittivat yhteistyön. TeamUpin idea oli tuoda yhteen fanitettavat, fanit ja sponsorit. Sivustolla oli lähes 500 fanitettavaa kohdetta, kuten Suomen koripallomaajoukkue Susijengi ja muusikko Anssi Kela. Vuonna 2015 Dingle tuotti päivittäin somesisältöjä yli sadan yhteisön tileille, joilla oli yhteensä yli viisi miljoonaa fania. Dingle keskittyi tekemään sisältökonsepteja, ja se tarjosi ulkoistettua bränditoimitusta, johon sisältyi johtamisen suunnittelu, luova sisällöntuotanto ja rutiininomainen yhteisön hallinta. Se tarjosi myös palveluita somekriisien hoitamiseen. Dinglellä oli käytössään oma teknologia-alusta, jonka päälle se rakensi palvelunsa. Dingle asemoi itsensä mainos-, viestintä-, media-, ja digitoimistojen väliin. Sisällöntuotannon lisäksi Dingle konsultoi myynnin ja asiakaspalvelun johtoa digitalisaation hyödyntämistä. Dingle oli Deloitte Technology Fast 50 -ohjelman Rising Star -listalla kuudenneksi nopeimmin kasvava yritys ja se työllisti noin 40 työntekijää Helsingissä ja Tukholmassa.
Dinglen liikevaihto syyskuussa 2017 päättyneellä tilikaudella oli noin 5,8 miljoonaa euroa.
Organisaatio
Aller Media -konserniin kuuluvat Dinglen lisäksi muun muassa Data Refinery, Suomi24 ja CEO Helsinki.
Tuotteet
Dingle tarjoaa muun muassa yritysjohdon, myynnin, markkinoinnin ja asiakaspalvelun konsultointipalveluja, kuten esimerkiksi sosiaalisen median sisällöntuotantoa ja moderointia, verkkosivuratkaisuja, kohdennettua markkinointiviestintää, konversio-optimoitua myynnin johtavaa mainontaa sekä bloggaaja-yhteistyötä.
Jumalan selitys
Jumalan selitys: 'jumala' kognitiivisena kategoriana on uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäisen kirja, joka on ilmestynyt Otavan kustantamana 2009.
Viattomien lasten päivä
Päivää vietetään useimmissa kristillisissä maissa 28. joulukuuta. Espanjassa ja Latinalaisessa Amerikassa kyseisenä päivänä on tapana tehdä piloja muiden maiden aprillipäivän tapaan. Ruotsissa ja Suomessa viattomien lasten päivä oli ennen vuotta 1774 pyhäpäivä (neljäs joulupäivä). Se oli niin sanottu pikkupyhä eli päivä, joka oli niin pyhä, ettei saanut tehdä työtä, mutta ei niin pyhä, että olisi pitänyt viettää sitä uskonnollisen hartaasti.
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa viattomien lasten päivä (4. joulupäivä) on evankeliumikirjassa ja siten kirkkovuoden yksi juhlapäivä. Sitä vietetään, kun kyseinen päivä sattuu sunnuntaille.
Aiheesta muualla
Kindermord in Betlehem Massacre of the Innocents
Bengt Ohlsson
Bengt Ohlsson (7. heinäkuuta 1963) on ruotsalainen kirjailija ja kolumnisti. Suomeksi häneltä on julkaistu romaani Gregorius, joka sai Ruotsissa ilmestymisvuotenaan 2004 August-palkinnon. Romaani on vahvasti intertekstuaalinen ja pohjautuu Hjalmar Söderbergin vuonna 1905 julkaistuun romaaniin Tohtori Glas ja etenkin pastori Gregoriuksen henkilöhahmoon siinä. Söderberg kuvaa romaanissaan Gregoriuksen avioliittoa tohtori Glasin näkökulmasta, kun taas Ohlssonin teoksessa sitä tarkastellaan Gregoriuksen itsensä näkökulmasta.
Ohlssonin irtisanoutuminen vasemmistosta Dagens Nyheterissä julkaistussa debattiartikkelissa nostatti tammikuussa 2012 Ruotsissa vilkkaan sananvaihdon.
Systeemiajattelu, rationaalisuus ja uskonto
Systeemiajattelu, rationaalisuus ja uskonto: Kriittisen uskontotieteen näkökulmia on Matti Kamppisen kirja, joka on ilmestynyt Turun yliopiston kustantamana 2009.
Jerzy Semkow
Jerzy Semkow (12. lokakuuta 1928 Radomsko – 23. joulukuuta 2014 Lausannen lähistö, Sveitsi ) oli puolalaissyntyinen kapellimestari. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Artur Malawskin johdolla Krakovassa ja Jevgeni Mravinskin johdolla Leningradissa.
Semkow toimi muun muassa Saint Louisin sinfoniaorkesterin (1975–1979) ja Rochesterin filharmonikkojen ylikapellimestarina. Hän toimi lisäksi Varsovan oopperan taiteellisena johtajana.
Semkow oli Ranskan kansalainen ja asui Pariisissa.
Tornion murteet
Tornion murteet ovat suomen kielen peräpohjalaisiin murteisiin kuuluvia murteita, joita puhuvat suomalaiset Tornionjoen molemmin puolin Suomessa Enontekiön, Kolarin, Muonion, Pellon ja Ylitornion kunnissa, ja Ruotsin Länsipohjassa Alatorniossa, Hietaniemessä, Jukkasjärvellä, Junosuvannossa, Kaaresuvannossa, Kainulasjärvellä, Karungissa, Korpilompololla, Pajalassa, Tärännössä, Vittangissa ja Ylitorniolla.
Ruotsin puolella Tornion murteesta ja Jällivaaran murteista käytetään nimitystä meänkieli, jolla on Ruotsissa vähemmistökielen asema.
Suomen miesten lentopallomaajoukkueen historia
Vuosi 1982
Suomi osallistui Argentiinassa lokakuussa 1982 pelattuihin MM-kilpailuihin. Neljän joukkueen alkulohkossa Heikki Montosen valmentama Suomi hävisi kaikki ottelunsa: Etelä-Korealle 1–3 (14–16, 12–15, 16–14, 11–15), Kiinalle 0–3 (12–15, 5–15, 9–15) ja Ranskalle 2–3 (15–13, 11–15, 9–15, 15–11, 14–16). Suomi aloitti turnauksen kuusikolla Markku Ahila, Kari Kalin, Mauri Leppänen, Jouni Parkkali, Jukka Savio ja Pekka Toppari, mutta kun varsinkin joukkueen vanhempi kaarti epäonnistui ja Parkkali vielä nyrjäytti nilkkansa Kiina-ottelun ensimmäisessä erässä, pääsivät muutkin pelaamaan ja heistä kunnostautuivat varsinkin Jussi Jokinen ja Kari Körkkö.
Jatkolohkossaan sijoista 13–24 Suomi hävisi ensiksi Italialle 0–3 (13–15, 10–15, 11–15). Seuraavaksi Suomi voitti Australian 3–0 (15–7, 15–9, 15–6) peluuttaen passari Kalinin, hakkuri Leppäsen ja takakenttäkierroksilla pelanneen Ahilan lisäksi "kakkosmiehistöä" eli Mika Haapasaloa, Jussi Jokista, Olli Nenosta ja Pekka Liukkosta. Meksikolle Suomi hävisi 2–3 (14–16, 15–8, 15–17, 15–11, 15–17) mutta voitto Tunisiasta passari Jouko Juvosen johdolla luvuin 3–0 (15–3, 15–9, 15–13) pelasti Suomen pelaamasta turnauksen viimeisistä sijoista.
Otteluissa sijoista 17–20 Suomi voitti Venezuelan erin 3–1 (16–14, 15–11, 6–15, 15–10). Jouko Juvonen aloitti passarina, mutta hänen loukkaantunut jalkansa ei kestänyt kunnolla pelaamista, joten Kari Kalin otettiin pian hänen tilalleen. Viimeisessä ottelussaan Suomi kohtasi uudelleen Meksikon ja voitti tällä kertaa lukemin 3–0 (15–8, 15–12, 16–14). Suomi sijoittui kisoissa 17:nneksi.
Vuosi 1983
Saksan demokraattisessa tasavallassa pelattuihin EM-kilpailuihin Suomi selviytyi hävittyään karsinnoissa Jugoslavialle 2–3, mutta voitettuaan Kreikan 3–2, Turkin 3–0 ja Belgian 3–0. Lopputurnauksen alkulohkossa Suomi hävisi Tšekkoslovakialle 0–3 (2–15, 1–15, 1–15) ja Neuvostoliitolle 1–3 (15–10, 7–15, 8–15, 11–15) mutta voitti Alankomaat 3–0 (15–13, 15–10, 15–6). Loppusarjassa Suomi voitti Ranskan 3–1 (15–10, 4–15, 15–6, 15–12), Kreikan 3–1 (12–15, 15–8, 15–9, 15–8) ja Unkarin 3–1 (15–5, 14–16, 15–5, 15–7). Viimeisessä ottelussa Suomi hävisi Romanialle 0–3 (5–15, 11–15, 11–15) ja sijoittui kilpailuissa seitsemänneksi, mikä oli Suomen paras arvokilpailusijoitus vuoteen 2007 saakka. Suomen joukkueessa pelasivat Markku Ahila, Eero Alatalo, Kimmo Eklund, Jussi Jokinen, Kari Kalin, Timo Kenakkala, Kari Körkkö, Mauri Leppänen, Olli Nenonen, Jouni Parkkali ja Jukka Savio. Pekka Liukkonen ja Timo Parkkali jäivät kilpailuista pois salmonellatartunnan vuoksi. Suomen joukkuetta valmensivat Reino Kosonen ja Jukka Kutila.
Vuosi 1984
Suomelle tarjottiin olympiapaikkaa Los Angelesin kesäolympialaisiin, mutta Suomen olympiakomitea ei tarttunut tähän loistavaan tilaisuuteen. Itse kilpailuissa Suomella olisi varmasti ollut mahdollisuuksia menestyä. Pelasihan joukkueessa sellaisia nimiä kuin Jouni Parkkali, Mauri Leppänen, ja Jussi Jokinen.
Vuosi 1991
Saksassa pelattuihin EM-kilpailuihin Suomi selviytyi voitettuaan karsinnoissa Israelin 3–0, Itävallan 3–0 ja Romanian 3–1 ja hävittyään Ranskalle 1–3. Lopputurnauksen alkulohkossa Suomi hävisi Saksalle 1–3, voitti Kreikan 3–2, hävisi Neuvostoliitolle 0–3, voitti Ruotsin 3–2 ja hävisi Puolalle 2–3. Jatko-otteluissa Suomi hävisi niin Bulgarialle kuin Puolallekin 0–3 ja sijoittui kilpailuissa kahdeksanneksi.
Vuosi 1993
Vuoden 1993 EM-kilpailut pelattiin Turussa ja Oulussa. Suomi voitti alkulohkonsa ensimmäisessä ottelussa Espanjan 3–1, mutta hävisi sitten Venäjälle 0–3, Saksalle 2–3, Puolalle 1–3 ja Ukrainalle 2–3 ja jäi kilpailuissa sijoille 9–12.
Vuosi 1997
Alankomaissa pelatuissa EM-kilpailuissa Suomi hävisi kaikki viisi alkulohko-otteluaan: Alankomaille 0–3, Ranskalle 0–3, Ukrainalle 0–3, Bulgarialle 1–3 ja Tšekille 2–3.
Joukkueen menestykseltä kuitenkin vietiin pohja jo ennen kilpailujen alkua, kun joukkueen kolmen viikon harjoitusleiri jouduttiin supistamaan kolmipäiväiseksi rahoitusongelmien takia. Kolmen viikon pohjatyö yritettiin tehdä vain kolmessa päivässä.
Vuodet 2005–06
Italialainen Mauro Berruto nimitettiin A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Pitkäaikainen päävalmentaja Timo Hoivala siirtyi sivuun pitkäaikaisen työn jälkeen. Berruto nosti maajoukkueeseen uusia ja nuoria pelaajia, kuten Oivasen veljekset. Suomi selviytyi MM-karsinnoissa 3. kierrokselle, mutta tippui lopulta kisoista.
Lentopallon Euroopan liigassa Suomi selviytyi lopputurnaukseen asti, missä joukkue otti hopeaa häviten finaalin Venäjälle.
Kesäksi 2006 Suomi sai paikan lentopallon Maailmanliigaan, kun Kreikka ei pystynyt osallistumaan kilpailuun. Suomen lohkossa pelasivat maailman ykkösmaa Brasilia, huippumaa Argentiina, ja aivan maailman kärjen tuntumassa pelaava Portugali. Suomi voitti Portugalin kolme kertaa ja otti yhden voiton Argentiinasta. Joukkue sijoittui lohkossa kolmanneksi.
EM-karsinnoissa Suomi selvitti tiensä jatkopeleihin lohkokakkosena. Jatkopeleissä joukkue sai vastaansa Viron. Vain voittaja etenisi EM-kisoihin. Suomi voitti molemmat ottelut EM-karsinnoissa ja pudotti peikon selästä etenemällä EM-kisoihin ensimmäistä kertää sitten kymmeneen vuoteen.
Vuosi 2007
thumb|450px|A-maajoukkue teki vuonna 2007 suomalaista palloiluhistoriaa sijoittumalla EM-kilpailuissa neljänneksi.
Maailmanliiga
Maajoukkue pelasi vuonna 2007 historiansa kolmannen kerran maailmanliigaa menestyksekkäästi, sijoittumalla lohkonsa toiselle sijalle. Joukkue otti kuusi peräkkäistä voittoa ja voitti lopulta yhteensä seitsemän peliä. Maajoukkue haki ns. villillä kortilla paikkaa maailmanliigan lopputurnaukseen kilpailijoinaan Ranska ja Kuuba. Lopulta Ranska sai paikan edellisvuoden toisen sijansa ansiosta, mutta lopputurnauksessa maa ei menestynyt.
EM-kilpailut
Karsinnat
Suomen maajoukkue selviytyi karsinnoista ensi kertaa kymmeneen vuoteen EM-lopputurnaukseen. Ratkaisevissa karsintaotteluissa se voitti Viron vieraskentällä 3–1 ja kotona 3–0.
Alkulohko
EM-lopputurnauksen alkulohkon ensimmäisessä ottelussa Suomi kohtasi Italian, hallitsevan Euroopan mestarin. Suomi oli heti lähellä yllätysvoittoa mutta hävisi kuitenkin eräluvuin 2–3. Alkulohkon toisessa ottelussa Suomi kohtasi Kroatian ja otti tärkeät pisteet 3–1-voitolla. Lohkon viimeisessä ottelussa Bulgariaa vastaan Suomi jatkoi positiivisia yllätyksiään voittamalla hallitsevan MM-pronssimitalimaan eränumeroin 3–0.
Jatkolohko
Jatkolohkonsa ensimmäisessä ottelussa Suomi kohtasi hallitsevan MM-hopeamitalimaan Puolan. Suomen hyvät otteet jatkuivat ja joukkue otti toisen arvokkaan voiton erin 3–0. Jatkolohkon toisessa pelissä Suomi kohtasi Belgian. Ensimmäinen erä meni Belgialle, mutta pian Suomen joukkue löysi tutun vireensä ja otti 3–1-voiton varmistaen paikkansa EM-välierissä. Tähän saavutukseen Suomi ei ollut koskaan aiemmin pystynyt.
Mitalipelit
Välierässä Suomi hävisi niukasti Espanjalle erin 3–2. Suomi hallitsi neljättä erää lähes loppuun asti, mutta Espanja sai pelijuonesta kiinni ja nousi erävoittoon. Viimeisessä erässä Suomi ei enää pystynyt haastamaan Espanjaa kunnolla.
Pronssiottelussa Suomi kohtasi Serbian. Ottelu päättyi lopulta Serbian voittoon 1–3, ja Suomi joutui tyytymään neljänteen sijaan. Se oli kuitenkin suomalaista palloiluhistoriaa, ja maajoukkue teki kilpailujen suurimman yllätyksen jo selviytymällä mitalipeleihin ja kukistamalla lajin mahtimaita.
Olympiakarsinnat
thumb|300px|Unkarin olympiakarsintaturnaus, Suomen A-maajoukkue. Suomi kohtasi Szombathelyssa, Unkarissa olympialaisten Euroopan esikarsinnan avausottelussaan Viron, jonka se voitti tiukassa ottelussa lukemin 3–2. Toisessa ottelussaan Suomi voitti Unkarin 3–0. Turnauksen välierässä Suomi kohtasi Belgian, jonka se oli kohdannut jo EM-kilpailujen jatkolohkossa. Suomi voitti ottelun suoraan kolmessa erässä vielä selvemmin kuin EM-kilpailuissa. Turnauksen finaalissa Suomi kohtasi MM-hopeajoukkue Puolan. Suomi ei löytänyt merkityksettömäksi tiedettyyn otteluun parasta lataustaan ja hävisi sen suoraan kolmessa erässä. Urheilutoimittajain liitto valitsikin lentopallomaajoukkueen vuoden joukkueeksi Suomessa.
Suomen paikka varsinaiseen Euroopan olympiakarsintaturnaukseen Turkin Izmiriin varmistui jo ennen esikarsinnan finaalia, kun maailmancupissa Venäjä ja Bulgaria voittivat omat ottelunsa ja etenivät suoraan Pekingin olympialaisiin.
Suomi nousi joulukuussa maailmanrankingin 33. sijalta 22:nneksi, joka on maan paras sijoitus kautta aikojen. Euroopan rankingissa Suomi nousi yhdeksänneksi.
thumb|250px|Sammelvuo vauhdissa olympiakarsinnoissa 2008 Suomi jatkoi tammikuussa 2008 pelejään Turkin Izmirissä pelattavassa olympiakarsintaturnauksessa. Joukkue voitti avauspelissään isäntämaa Turkin viidessä erässä lukemin 3–2 (32–34, 25–18, 22–25, 25–22, 15–12). Se jatkoi otteluitaan seuraavana päivänä EM-pronssimitalisti Serbiaa vastaan. Suomi ei löytänyt keinoja Serbian kukistamiseen vaan joutui tyytymään tiukkojen erien jälkeen tappioon lukemin 0–3 (24–26, 23–25, 18–25). Alkulohkon viimeisessä ottelussaan Suomi tarvitsi ottelussaan Saksaa vastaan puhtaan 3–0-voiton selvitäkseen turnauksen välieriin, ja sen se myös hankki.
Turnauksen välierissä Suomi kohtasi Euroopan mestaruuden voittaneen Espanjan. Tappiollisen avauserän jälkeen Suomi tasoitti ottelun, mutta kolmannessa ja neljännessä erässä Espanja oli selvästi parempi ja voitti eräluvuin 1–3. Täten Suomi ei selviytynyt vuoden 2008 kesäolympialaisiin.
Maailmanliiga
Suomen maajoukkueesta jäi useat runkopelaajat pois lentopallon maailmanliigasta kesällä 2008. Maajoukkuekapteeni Tuomas Sammelvuo sekä luottokeskitorjuja Janne Heikkinen halusivat lepoa pitkän sarjakauden jälkeen kuten myös libero Tapio Kangasniemi. Lisäksi Olli Kunnari oli poissa kuusi avausottelua maailmanliigasta sekä Mikko Esko Amerikan-kiertueen.
Suomen tie oli kivinen ensimmäisissä otteluissa. Avausviikonloppuna USA oli parempi erin 3-1 sekä 3–0, jonka jälkeen Suomi nöyrtyi vielä Espanjalle kaksi kertaa ja Amerikan-kiertueella Yhdysvalloille myös kaksi kertaa. Olli Kunnarin sekä uuden liberon Pasi Hyvärisen mukaan tulo maajoukkueeseen Bulgaria kotiviikonloppuun kuitenkin muutti tilanteen täysin. Suomi oli vielä kotiviikonloppunaan avauspelissä huonompi, mutta toisessa joukkue otti ensimmäisen voittonsa. Heti perään Bulgariassa Suomi otti toisen riemukkaan voiton MM-kolmosesta ja lähti jännittävistä asetelmista kotiviikonloppuun. Maailmanliigan päätöspeleissä kotona Euroopan mestari Espanja oli vastaantulija, ja Suomi nousi kolmanneksi lohkossaan ja varmisti paikan liigassa sekä pelillisesti että myös kriteerinä olleen yleisömäärän perusteella.
Mauro Berruto ajoi sisään rohkeasti nuoria pelaajia jotka kasvoivat uusiin mittoihin kesän aikana. Urpo Sivula teki vakuuttavan läpimurron kuten myös uudeksi sensaatioksi noussut Pasi Hyvärinen, joka tuli mukaan liigan keskivaiheilla nousten lopulta maailmanliigan parhaimmaksi vastaanottajaksi tilastoissa.
Vuosi 2009
thumb|250px|Maajoukkuekausi 2009 oli Suomelle kaksijakoinen: Maailmanliigan menestys ja pettymys MM-karsinnoissa ja EM-kisoissa. Vuonna 2009 Suomen toistaiseksi merkittävin saavutus oli 3–2 (22–25, 23–25, 25–22, 25–22, 17–15) kotivoitto maailman ranking 1:stä Brasiliasta Maailmanliigassa 4. heinäkuuta. Kyseessä oli Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen voitto Brasiliasta. Elokuussa Tampereella pelatuissa MM-karsinnoissa Suomi voitti Belgian erin 3–2 mutta hävisi Saksalle erin 1–3 ja Venäjälle 0–3 eikä selviytynyt seuraaviin MM-kisoihin. Myöhemmin samana vuonna Suomi koki pettymyksen ja tippui myös EM-kisoissa mitalipeleistä.
Suomen maajoukkueen päävalmentaja Mauro Berruto sai runsaasti kritiikkiä MM-kisapaikan karattua. Suomen pelaajien otteet olivat väsyneen oloisia, eikä joukkue missään vaiheessa esittänyt parastaan. Berrutoa moitittiin liian kovasta harjoittelutahdista, joka väsytti pelaajt. Berruto ei ottanut kritiikkiä vastaan, vaan sanoi että tietää mitä tekee.
Vuosi 2010
Maajoukkueessa lopettivat kapteeni Tuomas Sammelvuo ja pitkäaikainen luottopelaaja Janne Heikkinen. EM-karsinnoissa joukkue selvitti tiensä EM-kisoihin oman karsintalohkonsa voittajana. Maailmanliigassa Suomi oli alkulohkonsa kolmas. Edelle kirivät Venäjä ja USA. Suomi pystyi voittamaan molemmat maat kertaalleen, ja Egyptin Suomi voitti neljästä ottelusta kolme kertaa.
Kausi oli pitkäaikaisen päävalmentaja Mauro Berruton viimeinen Suomen peräsimessä, kun hän purki sopimuksensa ja siirtyi Italian maajoukkueen päävalmentajaksi.