cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moon Geun-young
thumb|Moon Geun-young vuonna 2010. Moon Geun-young (문근영, s. 6. toukokuuta 1987 Gwangju) on eteläkorealainen näyttelijä.
Kari Södö
Kari Södö (s. 24. lokakuuta 1963 Borås, Ruotsi) on oululainen kuvataiteilija. Södö opiskeli kuvataidetta Kankaanpään taidekoulussa 1993-1996, ja debytoi kuvataiteilijana vuonna 1997. Uransa alkuvaiheessa lähinnä taidegrafiikkaan keskittynyt Södö on töissään yhä enemmän siirtynyt kollaasien ja kuvanveiston pariin ja työstänyt maalattuja puuveistoksia ja reliefejä. Södön teokset ovat rönsyilevän visuaalisia, ja niissä on usein viittauksia alkuperäiskansojen taiteeseen. Södö yhdistelee näyttelyissään teoksiinsa myös ääntä.
Södö on toiminut Oulun taiteilijaseuran varapuheenjohtajana vuosina 1999-2000 ja puheenjohtajana vuosina 2000-2002.
Södö harrastaa musiikkia: hän on jäsenenä Huutajat-mieskuorossa ja basistina Garbo-yhtyeessä.
Akhilleus-maalari
Akhilleus-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi puna- ja valkopohjakeramiikkaa. Hän toimi klassisella kaudella noin vuosina 470–425 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että eräs hänen maalauksistaan esittää Akhilleusta ja Briseistä.
Akhilleus-maalari oli Berliini-maalarin oppilas, mikä näkyy hänen maalaustyylissään ja aiheissaan. Hän käytti kaikkia aikansa päätekniikoita, punakuvio- ja valkopohjatekniikan lisäksi jonkin verran myös mustakuviotekniikkaa, jota käytettiin aina Panathenaia-amforoissa. Akhilleus-maalari teki erityisesti nolalaisia amforoita ja lekyyttejä.
Ivan Jakovlev
Ivan Jakovlev syntyi talonpojan perheeseen. Lukiossa opiskellessaan vuonna 1868 hän perusti Leninin isän Ilja Uljanovin tuella Simbirskiin tšuvassinkielisen koulun, josta myöhemmin tuli opettajaopisto ja tšuvassien kulttuurin keskus. Vuonna 1875 Jakovlev valmistui Kazanin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta, minkä jälkeen hän toimi Kazanin piirin tšuvassinkielisten koulujen tarkastajana ja opettajaopiston johtajana. Hän edisti kansallisten koulujen perustamista ja kehitti niiden opetusmenetelmiä Konstantin Ušinskin oppien pohjalta.
1870-luvun alussa Jakovlev loi tšuvassia varten uuden kirjaimiston, laati aapisia ja oppikirjoja, joissa käytettiin laajasti suullisen kansanperinteen aineksia. Jakovlevin valistuskirjaset ja venäjästä tekemät käännökset edistivät tšuvassin kirjakielen kehitystä.
Tšuvassian pedagoginen yliopisto kantaa Ivan Jakovlevin nimeä. Koški-Novotimbajevossa, Uljanovskissa ja Tšeboksaryssa on hänelle omistetut museot.
Asiakaspalvelu
Asiakaspalvelu on se, mitä asiakas kokee ja kohtaa asioidessaan yrityksen tai palvelun tarjoajan kanssa. Se on asiakkaan ja asiakaspalvelussa työskentelevän henkilön välinen kohtaaminen joko kasvokkain tai esimerkiksi puhelimen tai sähköisen palvelun kautta. Hyvää asiakaspalvelua on yrittää ennakoida ja täyttää asiakkaan odotukset, tarpeet ja toiveet.
Jasakki
thumb|250px|Jasakin perintää [[Jeniseiskin kuvernementti|Jeniseiskin kuvernementissa. 1800-luvun akvarelli.]] Jasakki oli Venäjällä vierasheimoisilta alamaiskansoilta peritty luontoisvero. Sitä maksoivat Volgan alueen kansat 1400–1700-luvuilla ja Siperian kansat 1600-luvulta 1900-luvun alkuun saakka. Maksu suoritettiin turkiksina ja toisinaan karjana. Veron suuruus ja maksuperusteet vaihtelivat eri kansoilla. Kungurin seudun tataareilla ja baškiireilla se perustui maahan, eräillä Siperian kansoilla mieslukuun ja jakuuteilla karjan määrään. Veron perintään liittyneitä väärinkäytöksiä yritettiin korjata hallituksen asettamien komissioiden avulla. Jasakki korvattiin rahaverolla Volgan alueella 1720-luvulla ja Siperiassa vuodesta 1822 lähtien. Jakuutit, tunguusit, tšuktšit sekä eräät muut paimentolaisuutta ja ”kiertävää elämää” harjoittaneet kansat maksoivat sitä vuoteen 1917 saakka.
Ghiyas-ud-Din Tughluq
Ghiyas-ud-Din Tughluq, alkuperäiseltä nimeltään Ghazi Malik, oli Delhin sulttaanikuntaa hallinneen Tughluq-dynastian ensimmäinen hallitsija. Tughluq-dynastia nousi valtaan Khalji-dynastian jälkeen vuonna 1320. Khalji-dynastia ajautui kaaokseen sulttaani Ala ud-din Khaljin murhan jälkeen vuonna 1316. Ghiyas-ud-Din Tughluq johti menestyksekästä taistelua Ala-ud-din Khaljin murhaajaa Khusro Khania vastaan ja nousi tämän jälkeen itse valtaan. Ghiyas-ud-Din rakennutti Delhin lähelle Tughlaqabadin linnakkeen ja hänen aikanaan Delhin alueellinen vaikutuspiiri laajeni. Ghiyas-ud-Din kuoli vuonna 1325 ja häntä seurasi sulttaanina Muhammed bin Tughluq. pienoiskuva|vasen|Ghiyas-ud-Din Tughluqin [[mausoleumi Tughlaqabadssa, Delhissä.]]
Jasakki
Veron nimitys tulee turkkilaisten kielten sanasta jasak ’vero’.
Jousimiehen epäsäännöllinen kääpiögalaksi
pienoiskuva|Jousimiehen epäsäännöllinen kääpiögalaksi Jousimiehen epäsäännöllinen kääpiögalaksi eli SagDIG (Sagittarius Dwarf Irregular Galaxy) on kääpiögalaksi Jousimiehen tähdistössä. Sen etäisyys Maasta on 3,4 miljoonaa valovuotta. Se löydettiin 13. kesäkuuta 1977 Schmidt-teleskoopilla. SagDIGin uskotaan kuuluvan Paikalliseen ryhmään.
Lego Rock Band
Lego Rock Band on Harmonixin kehittämä musiikkipeli, joka on osa Rock Band -pelisarjaa. Aivan kuten muissakin Rock Band -peleissä, pelaajaa saa itse valita soittimensa. Peliin sisältyy virtuaalisten Lego-rakennuspalikoiden kokoamista ja pelaaja voi suunnitella itse Lego-minihahmon, jolla hän pelaa. Peli ja sen 45 kappaletta sisältävä ääniraita ovat saaneet kiitosta perheystävällisyydestä. Kappaleita on myös mahdollista siirtää Rock Band -pelistä toiseen. Lego Rock Bandin pelaaminen on pääasiassa samanlaista kuin muissakin Rock Band -peleissä.
Vastaanotto
Peli sai keskinkertaisen vastaanoton kriitikoilta. Game Informer antoi pelille 8 pistettä 10:stä kiittäen pelin uusia modeja kuten: "Super Easy modea", kritisoiden soundtrackiä hitiksi ja hudiksi, koska ladattavia lisäkappaleita ei ollut pelissä. Jack DeVries IGN:stä antoi pelin PlayStation 3 ja Xbox 360 versioille pisteet 7.0/10, kutsuen sitä "ihanaksi" ja "pirun söpöksi", mutta silti kertoi pelin olevan "puolet pelistä koko hinnalla" pääasiassa lyhyen soundtrackin takia. Wii versio sai huonomman arvion pistein 5.5/10, koska "peli näytti hirveältä" ja "vaikealukuista tekstiä" Toisaalta pelin DS versio sai vaikuttavat 8.4 pistettä IGN:n Craig Harrisilta, kuka arvioi pelin näyttävän tuoreelta ja uudelta verrattuna konsoliversioihin. GameTrailers antoi pelille pisteitä 7.9 kritisoiden lisäominaisuuksien puutetta kuten verkkopeliä, ja kutsui Lego esitystä pinnaliseksi. Peli myi arviolta 600 000 kappaletta maaliskuuhun 2010 mennessä.
Lego Rock Band oli ehdolla "Parhaaksi perhepeliksi" Academy of Interactive Arts & Sciences:sa mutta hävisi sen The Beatles: Rock Bandille. Ehdokkaina olivat mukana myös Guitar Hero 5, Wii Fit Plus ja Wii Sports Resort.
Sakkaus
pienoiskuva|oikea|Ilmavirran irtoaminen siivestä [[tuulitunnelissa.]] Sakkaus on tila, jossa ilmavirta eroaa ilma-aluksen siivestä ja siipi menettää suuren osan nostovoimastaan. Seurauksena alus lähtee vajoamaan. Sakkaus ilmenee liian suurella kohtauskulmalla, jolloin siiven nostovoiman tuottava painejakauma muuttuu äkillisesti koko siipiprofiilin matkalta. Myös suihkuturbiini tai potkurikoneen potkuri saattavat sakata.
Normaalista sakkauksesta voi toipua lennossa palauttamalla ilmavirta ohjausliikkeillä oikaisemalla kone. T-pyrstöisellä lentokoneella on myös mahdollisuus syvään sakkaukseen. Syvässä sakkauksessa on vaikeampi tilanne, jossa ohjainpinnat menettävät huomattavasti vaikutusta ja normaalit korjausliikkeet eivät ole mahdollisia. Useissa tapauksissa syvästä sakkauksesta ei ole mahdollista toipua.
Syyt ja vaikuttavat tekijät
Liian suuren kohtauskulman ja siten sakkauksen syitä voivat olla esimerkiksi liian hidas ilmanopeus, äkillinen ja voimakas veto ohjaimesta, tai liian jyrkkä kaarto. Muita sakkauksen syntyyn vaikuttavia tekijöitä ovat esimerkiksi lentoasu (mm. etureunasolakoiden, laskusiivekkeiden ja laskutelineiden asento), koneen paino, sekä siiven pinnalla oleva lika ja jää. Siiven muoto vaikuttaa siihen, miten ohjattavuus säilyy sakkauksen aikana. Yleisilmailukoneissa tyypillinen suorakulmainen siipi on sakkausominaisuuksiltaan hyvä, koska siinä ilmavirtauksen irtoaminen sakatessa alkaa siiven tyvestä ja siis siiven kärjissä olevilla ohjainsiivekkeillä säilyy teho pidempään. Nuolimuotoinen siipi on sakkausominaisuuksiltaan huono, koska siinä sakkaus alkaa siiven kärjestä ja siis siivekkeet menettävät heti tehonsa. Myös siiven geometrisella ja aerodynaamisella kierrolla voidaan vaikuttaa sakkausominaisuuksiin. Geometrinen kierto tarkoittaa sitä, että siiven kohtauskulma tyvessä ja kärjessä on erisuuri. Aerodynaaminen kierto taas tarkoittaa sitä, että siipiprofiili on erilainen siiven tyvessä kuin kärjessä.
Syntytavat
Jyrkässä kaarrossa koneen jatkavuuden kiihtyvyysvektorin ja koneen putoamiskiihtyvyden muodostama resultanttivektori on suurempi kuin koneen putoamiskiihtyvyys, mikä johtaa siihen, että kone sakkaa suuremmalla nopeudella kuin vastaavalla lentoasulla vaakalennossa. Sakkausnopeus kasvaa painovoiman monikerran neliöjuuren verran. Esimerkiksi 60 asteen kaarto aiheuttaa kaksinkertaisen G-voiman. Neliöjuuri kahdesta on noin 1,4 ja siis sakkausnopeus on 1,4 kertaa suurempi kuin vastaavalla lentoasulla vaakalennossa.
Joillakin hävittäjillä on mahdollista aikaansaada taistelun kannalta hyödyllinen sakkaustila, ns. läpisakkaus. Siinä äkillinen veto ohjainsauvasta aiheuttaa hetkellisesti liian suuren kohtauskulman ja sakkauksen, jolloin kone lentää hetken aikaa pohja edellä, kunnes moottorien teho saa normaalin lentotilan palautumaan.
Seuraukset ja oikaisu
Sakkaus harvoin johtaa onnettomuuteen, koska lentokoneissa on sakkausvaroitin, joka varoittaa lähestyvästä sakkauksesta, ja lisäksi lentäjien koulutuksessa kiinnitetään paljon huomioita sakkauksen tunnistamiseen ja siitä oikaisuun. Sakkaus ei yleensä tule yhtäkkisesti, vaan sitä edeltää sakkausvaroittimen ilmoitus ja koneesta riippuen esimerkiksi tärinää tai ohjaintuntuman heikentymistä. Itse sakkauksessa tapahtuva liike ei ole välttämättä pientä nokan niiausta kummempi. Koneen painopiste vaikuttaa siihen, kuinka helposti sakkaus päättyy. Etupainoinen lentokone, kuten monet purjekonetyypit, pyrkii itsestään oikaisemaan sakkauksesta jopa niin, että sitä on vaikea edes tarkoituksella saada sakkaamaan. Sakkaus voi myös olla toispuolinen, jolloin seurauksena saattaa olla syöksykierre. Mitä kauempana edessä koneen painopiste pituusakselilla on nostovoimakeskiöstä, sitä vähäisemmältä sakkaus tuntuu.
Sakkauksesta oikaisu tapahtuu viemällä ohjainta eteenpäin eli pienentämällä kohtauskulmaa ja lisäämällä tehoa. Tällöin ilmavirta kiinnittyy takaisin siipeen ja alkaa tuottaa taas nostovoimaa. Matalalla tapahtuva sakkaus voi olla vaarallinen, jos koneen nokan asentoa ei voi enää laskea (kohtauskulmaa pienentää), eikä moottorin täysikään teho riitä palauttamaan nopeutta. Tämä tulee kyseeseen lähinnä silloin, jos kone on jostakin syystä lastattu liian painavaksi.
Roland Pöntinen
thumb|200px|Pöntinen vuonna 2019. Roland Pöntinen (s. 4. toukokuuta 1963) on ruotsalainen pianisti ja säveltäjä, jolla on inkeriläiset sukujuuret. Hän on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen ja saanut vuonna 2001 Litteris et Artibus -mitalin.
Pöntinen opiskeli Adolf Fredrik -musiikkikoulussa ja Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Jälkimmäisessä hänen opettajiensa joukossa oli Gunnar Hallhagen, joka oli aiemmin opettanut Pöntistä myös yksityisesti. Pöntinen kävi opintojen merkeissä myös ulkomailla, kuten Suomessa György Sebőkin pitämillä mestarikursseilla Sibelius-Akatemiassa vuosina 1978 ja 1979, Elisabeth Leonskajan kesäakatemiakurssilla Baden bei Wienissä (1983) ja yksityistunneilla Wienissä (1984) sekä Banff School of Fine Artsin mestarikursseilla vuonna 1985.
Pöntinen teki debyyttinsä vuonna 1981 Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on urallaan työskennellyt, ovat olleet muiden muassa Myung-whun Chung, Rafael Frühbeck de Burgos, Neeme Järvi, Paavo Järvi, Esa-Pekka Salonen, Jukka-Pekka Saraste, Leif Segerstam, Jevgeni Svetlanov, Franz Welser-Möst ja David Zinman. Pöntinen on esittänyt Lontoon Proms-festivaalilla Edvard Griegin ja György Ligetin konsertot. Pääpaino hänen työssään on ollut 1800-luvun ja 1900-luvun alkupuoliskon pianokirjallisuudessa, kuten Ludwig van Beethovenin, Frédéric Chopinin, Franz Lisztin, Claude Debussyn, Ferruccio Busonin, Karol Szymanowskin ja Sergei Rahmaninovin teoksissa.
Kamari- ja laulumusiikin parissa Pöntinen on tehnyt yhteistyötä viulisti Ulf Wallinin, sopraano Barbara Hendricksin ja pianisti Love Derwingerin kanssa.
Anders Hillborg omisti Pöntiselle pianokonserttonsa (2000). Pöntinen kantaesitti Veli-Matti Puumalan pianokonserton Seeds of Time Helsingborgissa vuonna 2004 Hannu Linnun johtaman Helsingborgin sinfoniaorkesterin kanssa. Myös Rolandin veli Stefan Pöntinen on säveltänyt musiikkia, jonka pianisti on sitten esittänyt.
Muut tehtävät
Pöntinen on ollut yksi Maj Lind -pianokilpailun tuomareista.
Wilfred Pallott
Wilfred James Pallot (5. marraskuuta 1884 – 7. marraskuuta 1957) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Walesin joukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia.
Alice Babs
Hildur Alice ”Babs” Sjöblom, o.s. Nilson (26. tammikuuta 1924 Kalmar, Ruotsi – 11. helmikuuta 2014) oli ruotsalainen laulaja ja näyttelijä. Hänestä tuli vuonna 1958 Ruotsin ensimmäinen edustaja Eurovision laulukilpailussa, jossa hänen esittämänsä laulu ”Lilla stjärna” sijoittui neljänneksi.
Babs tulkitsi paljon jazzmusiikkia ja teki 1960-luvulla yhteistyötä Duke Ellingtonin kanssa. Hän sai vuonna 1972 hovilaulajan arvonimen. Hän levytti kaikkiaan noin 800 kappaletta. thumb|Alice Babs ja Titti Sjöblom mainostamassa Toy-purukumia vuonna 1960.
Babs vietti vanhuudenpäiviään Espanjassa. Hänen tyttärensä on laulaja Titti Sjöblom.
Alice Babs kuoli 90-vuotiaana helmikuussa 2014. Hän oli sairastanut pitkään Alzheimerin tautia.
Jyrki Poussu
Jyrki Poussu (s. 1. kesäkuuta 1960 Murtovaara, Kuusamo) on oululainen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija.
Poussu opiskeli Limingan taidekoulussa vuosina 1976-1977 ja 1983-1984, ja Lahden taideinstituutissa vuosina 1984-1988. Poussu on tunnettu värikkäistä, voimakkailla graafisilla ornamenteilla kuvioiduista puureliefeistään ja -veistoksistaan. thumb|Vuores-projekti: Eteläportti, [[Tampere, 2018.]] Poussu on Taidemaalariliiton ja Oulun taiteilijaseura 63:n jäsen. Poussu on Kuvataidejärjestöjen liiton hallituksen jäsen vuodesta 2004 ja vuodesta 2005 hänet on valittu sekä Suomen Taiteilijaseuran, että Taidemaalariliiton edustajistoon. Poussu on toiminut Oulun taiteilijaseura 63:n hallituksen jäsenenä 1989-1991, varapuheenjohtajana 2002-2003 ja puheenjohtajana vuodesta 2003.
Ticket to Ride (täsmennyssivu)
Ticket to Ride voi tarkoittaa seuraavia:
Liljeblad
Liljeblad on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Souba
Souba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla 35 kilometriä (135 kilometriä maanteitse) Ségousta länteen. Kunnassa on 20 100 asukasta (vuonna 2009).
Souban kunta rajoittuu pohjoisessa Ségoun piirin Bellenin ja N’Koumandougoun, idässä Diganidougoun, Farakon ja Sama Foulalan, etelässä Barouélin piirin Dougoufién, Somon ja Tamanin sekä lännessä Koulikoron alueen Koulikoron piirin Nyaminan kuntiin. Kuntaan kuuluu 26 kylää.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkein viljelykasvi on hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Soubassa ja Mogolassa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluvat koulut, terveysasema ja sairastupa. Souban kylässä on kuuluisa vanha moskeija.
Uruguayncimarrón
Uruguayncimarron (cimarrón uruguayo) on uruguaylainen koirarotu. Se on kotimaansa kansallisrotu.
Ulkonäkö
Uruguayncimarron on erittäin voimakasrakenteinen lyhytkarvainen molossikoira, jonka tulee olla rungoltaan suorakulmion muotoinen. Korvat typistetään sen kotimaassa samaan tapaan pyöreäkärkisiksi kuin são miguelinfilalla. Häntä joko typistetään varsin lyhyeksi tai jätetään kokonaan typistämättä. Yleisin väritys on brindle, mutta myös fawn hyväksytään kaikissa sävyissään. Tumma tai musta maski sallitaan. Fawn-värisillä yksilöillä sallitaan mustat vivahteet. Uroksen ihannesäkäkorkeus on 58–61 cm ja nartun 55–58 cm, mutta molemmilla sallitaan 2 cm:n vaihtelu mainituista mitoista. Uros painaa 38–45 kg ja narttu 33–40 kg.
Alkuperä
Rotu polveutuu samoista espanjalaisista karjakoirista kuin são miguelinfila ja kanariandoggi, minkä vuoksi se muistuttaakin niitä ulkonäöllisesti. Se on kuitenkin alun perin syntynyt luonnonvalinnan tuloksena ilman ihmisen jalostusta. Desmond Morriksen mukaan se polveutuisi espanjanmastiffista, joka olisi sittemmin risteytynyt maahan tuotujen vinttikoirien kanssa. Lopputuloksena oli atleettinen ja sitkeä vahtikoira.
Tietyllä maantieteellisellä alueella kehittyi melko homogeeninen koirakanta, jonka yksilöt elivät suurissa villikoiralaumoissa. Rodun lukumäärä kääntyi 1900-luvulla laskuun, sillä tuhansia koiria ammuttiin niiden uhatessa ihmisiä ja karjaa. Se katosi kaupunkien ympäristöltä, mutta maatilojen omistajat huolehtivat siitä ja käyttivät sitä vahtikoirana. Viimevuosien aikana sitä on käytetty myös villisian metsästykseen.
Vuoden 1969 Melon näyttelyyn osallistui huomattava määrä uruguayncimarroneja, ja Montevideon näyttelyssä luvuksi arvioitiin nelisenkymmentä yksilöä. Kotimaansa ulkopuolella niitä on nykyisin muun muassa Ruotsissa ja Tšekissä. Suomeen on rekisteröity joulukuuhun 2022 mennessä 23 yksilöä. 250px|thumb|Tumma brindle
Etymologia
Cimarrón tarkoittaa villiä tai kesytöntä, mikä viittaa sen alkuperään. Criollo tarkoittaa puolestaan kreolia tai "alkuperältään paikallista"
Jack Wilshere
Jack Andrew Garry Wilshere (s. 1. tammikuuta 1992) on englantilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Englannin Valioliigassa pitkään Arsenalia sekä lisäksi Boltonia, Bournemouthia ja West Hamia. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa 34 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia vuosina 2010–2016.
Varttuminen
Wilshere syntyi Stevenagessa, Hertfordshire ja asuu nykyisin Hitchinissä, missä hän varttui. Hän kävi Whitehillin peruskoulun ja yläasteen. Hän oli koulunsa jalkapallojoukkueen kapteeni ikäryhmissä 7-10.
Juniori- ja reservijoukkueura
Wilshere liittyi Arsenal Academyyn lokakuussa 2001 ollessaan yhdeksänvuotias; ennen sitä hän oli pari kuukautta Luton Townin reservissä. Ollessaan 15-vuotias hän oli alle 16-vuotiaiden joukkueen kapteeni ja hän myös pelasi muutaman ottelun alle 18-vuotiaiden joukkueessa. Kesällä 2007 Wilshere oli mukana Champions Youth Cupissa, ja hänen palatessa Englantiin Arsenalin Akatemian valmentaja Steve Bould antoi hänelle avauskokoonpanon paikan alle 18-vuotiaiden avausottelussa Chelseaa vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Aston Villa U-18-joukkuetta vastaan 4-1-voitossa. Sen jälkeen hän teki hattutemppun Watfordin U-18-joukkuetta vastaan auttaen joukkueensa Akatemian pokaalin voittoon. Ensimmäisellä kaudellaan U-18-joukkueessa hän teki 13 maalia 18 ottelussaan ollessaan vasta 15-vuotias.
Helmikuussa 2008, hän debytoi Arsenalin Reserveissä 16-vuotiaana Readingia vastaan, ja teki Arsenalin ainokaisen, ottelu päättyi 1-1. West Hamin reservejä vastaan hän teki unohtumattoman maalin huhtikuussa, ottamalla pallon haltuun ja laukomalla kierteisen pallon vasempaan ylä-nurkkaan, Arsene Wengerin silmien edessä. Hän onnistui tekemään 2-maalia ja 2-syöttöä vain kolmessa ottelussaan 2007-2008 kaudellaan. Hän voitti U-16 Atalanta Cupin finaalin Juventusta vastaan, hänet myös äänestettiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Hän oli myös tärkeässä roolissa, kun Arsenalin reservi voitti 2009 FA Youth Cupin, tekemällä maalit semi-finaaleissa, ja olemalla ottelun paraspelaaja  Liverpoolia vastaan, syöttämällä kahdesti ja osumalla kerran.
Kausi 2008–2009
Heinäkuussa 2008 Wilshere valittiin Arsenalin harjoitusotteluihin. Hän debytoi Barnetia vastaan tulemalla kentälle puoliajalla. Hän syötti Jay Simpsonin maalin. Wilshere teki ensimmäiset kaksi maalia Arsenalille 10–2-voitossa Burgenland XI:tä vastaan ja taas muutamaa päivää myöhemmin Stuttgartia vastaan.
Arsenalin manageri Arsène Wenger antoi Wilsherelle paikan Arsenalin kauden 2008-2009 joukkueeseen. Hän sai pelinumeron 18. Hän debytoi Valioliigassa Blackburn Roversia vastaan Ewood Parkissa syyskuussa 2008, hän tuli Robin van Persien tilalle 84. minuutilla. Kun hän oli vasta 16-vuotias, hän on Arsenalin nuorin debytantti. Hän sivuutti sillä Cesc Fàbregasin. 10. päivää myöhemmin hän teki ensimmäisen maalinsa 6–0-voitossa Sheffield Unitedia vastaan liigacupissa. 25 marraskuuta 2008 Wilshere tuli vaihdosta kentälle Mestarien liigan ottelussa Kiovan Dynamoa vastaan. Hänestä tuli viides 16-vuotias pelaaja, joka on pelannut liigassa. Tammikuussa 2009 Wilshere allekirjoitti ensimmäisen sopimuksensa Arsenalin kanssa.
Kausi 2009–2010
Kauden 2009-2010 harjoituksissa Wilshere teki kaksi maalia ja oli ottelun paras pelaaja, kun Arsenal voitti Emirates Cupin. 22. syyskuuta 2009 hän aloitti West Bromwich Albionia vastaan Arsenalin liigacup-ottelun, joka päättyi Arsenalin 2-0-voittoon. Jerome Thomas sai 37. peliminuutilla punaisen kortin työnnettyään Wilshereä päästä.
Kausi 2010-2011
Kaudella 2010–2011 Wilshere löi itsensä lopullisesti läpi. 15. elokuuta 2010 Wilshere oli ensimmäisen kerran avauksessa Liverpoolia vastaan. Hän aloitti myös Blackpoolia vastaan ja onnistui syöttämään yhden maalin. 15. lokakuuta Wilshere oli avauksessa ensimmäistä kertaa Mestarien liigassa, jossa hän jälleen sai tililleen syöttöpisteen. Upeiden esitysten ansioista fanit äänestivät Wilsheren Arsenalin syyskuun parhaaksi pelaajaksi. 16. elokuuta Wilshere sai ensimmäisen punaisen korttinsa Birmingham Cityä vastaan. 19. elokuuta Wilshere teki ensimmäisen maalinsa Mestareiden liigassa. Hän nosti pallon Andriy Pyatovin yli Emirates Stadiumilla Arsenalin voittaessa Shakhtar Donetskin 5-1. Marraskuussa Wilshere allekirjoitti uuden sopimuksen Arsenalin kanssa. 27. marraskuuta Wilshere iski ensimmäisen Valioliigamaalinsa Arsenalille 4-2-voitossa Aston Villaa vastaan. Wilshere väläytteli osaamistaan myös isoissa otteluissa, muun muassa Mestareiden liigan ottelussa Barcelonaa vastaan. Wilshere johdatti Arsenalin 2-1-kotivoittoon kirjauttaen huikean 93.5 % syöttöprosentin ottelusta. Arsenalin Manageri Arsène Wenger kutsui Wilsheren ottelua erinomaiseksi. Huhtikuussa 2011 Wilshere valittiin Valioliigan kauden parhaaksi nuoreksi pelaajaksi ja hänet valittiin myös kauden tähdistöjoukkueeseen Arsenalin Samir Nasrin ja Bacary Sagnan ohella. Hänet äänestettiin myös Arsenalin kauden parhaaksi pelaajaksi.
Kaudet 2011−2018
Wilshere oli nilkkavamman ja rasitusmurtuman vuoksi sivussa koko kauden 2011−2012. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 25 ottelua ja kaudella 2013−2014 kaikkiaan 24 pääsarjaottelua. Hän oli voittamassa FA Cupia 2014, jolloin pelasi kolmessa ottelussa, ja 2015, jolloin pelasi vain 14 minuuttia loppuottelussa. Hän voitti myös Community Shieldin 2014. Hän kärsi kaudella 2014−2015 jälleen nilkkavammasta ja pelasi vain 14 valioliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän kärsi pohjeluun hiusmurtumasta ja pystyi pelaamaan vain kolme sarjaottelua. Elokuussa 2016 hän siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella Valioliigan Bournemouthiin, jossa pelasi 27 sarjaottelua. Toivuttuaan kesän 2017 ajan pohjeluun hiusmurtumasta hän pelasi kaudella 2017−2018 Arsenalissa 20 valioliigaottelua ja 13 peliä Eurooppa-liigassa.
Maajoukkueura
Wilshere pelasi kaksi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Englannin A-maajoukkueessa hän debytoi maaottelussa Unkaria vastaan elokuussa 2010. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Walesia vastaan maaliskuussa 2011. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 kahdessa ottelussa: hän tuli vaihdosta kentälle Italiaa vastaan ja oli avauskokoonpanossa Costa Ricaa vastaan. Hän teki kaksi maalia EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan kesäkuussa 2015. Ne ovat toistaiseksi hänen ainoat maajoukkuemaalinsa (tilanne 2.6.2019). Hän pelasi kolmessa ottelussa EM-kilpailuissa 2016.
Muuta
Wilshere ilmoitti 29. syyskuuta 2011 Twitter-tilillään syntyneestä poikavauvastaan Archie Wilsherestä. Päivälleen kaksi vuotta myöhemmin Wilshere ja hänen tyttöystävänsä Lauren Neal saivat toisen lapsensa. Tytär on nimeltään Delilah Grace Wilshere.
Seurajoukkue
''Statistiikka tarkka sitten 22. tou 2011''
Baccalaureus
pienoiskuva|Ranskalainen ylioppilastutkintotodistus vuodelta 1964. Baccalaureus (latinaa,, ) on useissa ranskan- ja romaniankielisissä maissa järjestettävä ylioppilastutkinto, joka on käytössä ainakin Algeriassa, Kamerunissa, Marokossa, Moldovassa, Ranskassa, Romaniassa, Senegalissa ja Tunisiassa. Espanjassa vastaava tutkinto tunnetaan nimellä bachillerato.
Tutkintoa ei tule sekoittaa Belgiassa ja Kanadassa käytettyyn nimitykseen baccalauréat, jolla tarkoitetaan alempaa korkeakoulututkintoa. Venäjällä käytössä oleva vastaava nimitys on бакалавр (bakalavr; vrt. esim. kandidaatin tutkielma = бакалаврская работа, bakalavrskaja rabota).
Historia
Termi baccalaureus on peräisin eteläisestä Ranskasta, jossa se tarkoitti maanomistajaa ja myöhemmin myös ritareita ja aatelisia. 1200-luvulta baccalaureus oli eräs alemmista yliopistotutkinnoista. Ensimmäiset tutkintosäädökset muodostettiin vuonna 1252 Pariisissa. Ansaitakseen nimityksen "Baccalaureus" oli suoritettava 4–5 vuoden opinnot filosofian alalla. Myöhemmin tutkinto otettiin käyttöön muidenkin alojen tiedekunnissa. Tältä ajalta on peräisin tutkinnon merkitys korkea-asteen tutkintona joissakin maissa. Ajan saatossa baccalaureus muuttui yliopiston pääsykokeeksi ja siirtyi edelleen lukion lopussa suoritettavaksi ylioppilastutkinnoksi.
Emil Almberg
Emil August Almberg (sukunimi vuodesta 1906 Jalava; 12. syyskuuta 1852 Masku – 9. marraskuuta 1929 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori, kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Henkilöhistoria
Almbergin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Erik Anton Almberg ja Erika Landell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1871 Turun lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistuen filosofian kandidaatiksi 1876 ja maisteriksi 1877. Almberg toimi Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon uskonnon, logiikan ja suomen kielen vanhempana lehtorina 1895–1925 ja oli koulun rehtori 1914–1916.
Almberg oli ensimmäisiä suomalaisia pikakirjoituksen harrastajia ja toimi säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn pikakirjoituskanslian päällikkönä 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888 sekä säädyn tulkkina 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli kirkolliskokousten jäsen 1898–1918. Myös teatterista hyvin innostunut Almberg teki opintomatkoja Skandinaviaan ja Pariisiin 1878–1904 ja toimi Turun taideyhdistyksen ensimmäisenä sihteerinä 1891–1894. Hän oli myös Suomen taideyhdistyksen Turun piirustuskoulun tarkastaja 1898-1906, Kansanvalistusseuran Turun osaston esimies sekä Uusi Aura-nimisen lehden päätoimittaja 1890 ja sittemmin lehden kirjallisuus- ja taidearvostelija.
Almberg oli naimisissa vuodesta 1884 Nanna Hannilan (k. 1927) kanssa. Kirjailija, opettaja ja toimittaja Antti Jalava oli Emil Almbergin vanhempi veli.
Napapaju
Napapaju (Salix polaris) on kylmillä arktisilla alueilla ja ylhäällä vuoristossa kasvava kitukasvuinen pajulaji. Napapaju muistuttaa vaivaispajua ja risteytyy usein tämän kanssa. Napapaju on maailman pienimpiä pajuja ja kasvaa vain 1 –9 senttimetriä korkeaksi. Laji kukkii kesä–heinäkuussa.
Napapajua on tavattu Suomestakin Käsivarren Lapin korkeilta tuntureilta ja hieman myös Inarin Raututuntureilta ja Luoteis-Utsjoelta. Napapaju viihtyy vaivaispajua kylmemmässä; eniten sitä on keskipaljakalla. Alimmat esiintymät Pohjois-Lapissa 800 metrissä merenpinnasta, ylimmät 1 325 metrin korkeudessa. Napapaju kasvaa muun muassa tunturipaljakan ravinteisilla kalkkipitoisilla lumenviipymillä, vuotomailla ja kallioilla. Esimerkiksi Huippuvuorilla napapajua kasvaa enemmän niin sanotulla keskiarktisella alueella, ei juurikaan polaariaavikoilla.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2008
thumb|Pekingin olympialaisten jousiammunnan kilpailupaikka 2008 kesäolympialaisten jousiammuntakilpailut käytiin 9.–15. elokuuta. Sekä miehet että naiset kilpailivat henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa. Kilpailupaikkana toimi Olympic Green Archery Field.
Sfinksi
thumb|Naiskasvoinen sfinksi [[Belvederen puutarhassa Wienissä.]] Sfinksi (kreikan sanasta Σφιγξ sphinx, ’kuristaja’) on taiteessa ja mytologiassa kuvattu ihmispäinen symbolieläin, jolla oli leijonan ruumis ja joskus myös siivet. Ensimmäiset tunnetut sfinksiveistokset valmistettiin muinaisessa Egyptissä. Egyptiläinen sfinksi kuvasi yleensä faaraon tai muun tärkeän henkilön kasvoja, sekä leijonan ruumista, jolla pyrittiin korostamaan patsaan esittämän henkilön voimaa ja mahtia. Myöhemmin kreikkalaiset omaksuivat sfinksin osaksi tarustoaan. Heidän sfinksinsä oli yleensä naispuolinen. Kreikkalaisilla sfinksi sai siivet ja kehittyi haudanvartijasta kuoleman vertauskuvaksi ja mytologiseksi taruhirviöksi. Sfinksejä löytyy myös Mykenen, Assyrian, Persian ja Foinikian kuvataiteesta ja kuvanveistosta. Rooman kautta sfinksiaihe levisi myöhemmin romaanisiin pylväänpäihin, barokkipuutarhoihin ja empirehuonekaluihin.
Egyptissä
Sfinksi keksittiin muinaisessa Egyptissä, missä sillä oli miehen tai uroseläimen pää sekä nemes, faaraon käyttämä päänkoriste. Nubiasta tunnetaan paljon ihmiskasvoisia sfinksejä, joilla on urosleijonan harja. Uuden valtakunnan aikana sfinksin pää oli joskus pässin pää, joka edusti Amon-jumalaa.
Ensimmäisen sfinksin syntyaikaa ei tiedetä. Sfinkseistä tunnetuimman, Gizan sfinksin, jotkut tutkijat ajoittavat aina faarao Khufun aikaan noin 2500 eaa.
Gizan sfinksi
thumb|[[Gizan sfinksi ja Khefrenin pyramidi.]]
Kuuluisin sfinksi sijaitsee Gizan kolmen pyramidin vieressä. Se on noin 20 metriä korkea ja 73,5 metriä pitkä. Sfinksin arvellaan esittävän neljännen dynastian aikana hallinnutta (2558–2532 eaa.) faarao Khafrea. Kasvojen leveys on 4,15 metriä ja ne oli alkujaan maalattu punaisilla, sinisillä ja vihreillä väreillä. Sfinksi on hakattu peruskalliosta ulkonevaan kalkkikiveen.
Muita egyptiläisiä sfinksejä
Muinaisessa Theban kaupungissa on Karnakin ja Luxorin temppeleitä yhdistävä sfinkseillä reunustettu käytävä. Kolmen kilometrin pituisen käytävän molemmin puolin on koko matkalta vierekkäin sfinksejä, joilla on Amon-jumalaa kuvaava pässin pää. Nykyisin al-Kabbashin tienä tunnetulla käytävällä oli alun perin yli tuhat sfinksiä. Käytävän kunnostushanke aloitettiin vuonna 2005. Luxorissa on myös useiden faaraoiden kunniaksi pystytettyjä sfinksejä.
Myös muinaisen Memfiksen kaupungin lähellä on alabasterista kaiverrettu sfinksi.
Minolaisessa ja mykeneläisessä kulttuurissa
Sfinksejä esiintyi Egyptin lisäksi myös muualla Lähi-idän ja itäisen Välimeren kulttuureissa. Minolaisessa ja mykeneläisessä kulttuurissa sfinksejä alkoi esiintyä toisen vuosituhannen eaa. alusta alkaen. Varhaisimmat esimerkit löytyvät savisista kohokuvalaatoista, joita käytettiin saviastioiden koristeena, sekä kreetalaisissa kultaisissa puvunkoristeissa. Myöhemmältä ajalta tunnetaan saviastioihin liitettyjä kolmiulotteisia sfinksejä sekä sfinksiä esittävä fresko Pylokselta. 1200-luvulta eaa. tunnetaan Kyprokselta saviastioita, jotka oli ilmeisesti valmistettu Kreikan mannermaalla, ja joissa oli maalattuja sfinksin siluetteja, usein pareittain ja heraldisesti sommiteltuna. Sfinksejä käytettiin paljon myös mykeneläisissä norsunluukaiverruksissa, usein laatoissa ja pienissä kannellisissa lippaissa.
Assyriassa ja Persiassa
thumb|Sfinksi [[persepolislaisessa seinässä]] Assyrian ja Persian taiteessa sfinksille kuvattiin yleensä siivet ja miehen pää. Palatsien ulkopuolella seisoi usein pari suuria kivestä veistettyjä siivekkäiden härkien muotoisia sfinksejä, jotka suojasivat pahoilta voimilta. Persiassa sfinksejä nähtiin usein matalissa kohokuvissa seinissä ja porteissa, esimerkkeinä Susassa 500-luvulta eaa. ja Persepolisissa 300-luvulta eaa. peräisin olevat miehenpäiset sfinksit, joilla on jumalalliset sarvekkaat pääkoristeet.
Kreikassa
thumb|upright|left|Hautasfinksi [[Antiikin Korintin arkeologinen museo|Antiikin Korintin arkeologisessa museossa.]] Ensimmäiset sfinksit ilmestyivät Kreikan veistoksiin 600-luvulla eaa. Ne tehtiin savesta ja liittyvät erityisesti Kreetaan. 500-luvulta eaa. alkaen kreikkalaiset sfinksit veistettiin kivestä. Näitä veistoksia käytettiin votiivilahjoina ja ne nostettiin usein korkeiden joonilaisten tai doorilaisten pylväiden nokkaan ja sijoitettiin pyhäkköalueille kuten Delfoihin ja Olympiaan. Sfinksejä kuvattiin myös usein hautasteelojen päällä, jolloin ne maalattiin kirkkain värein. Votiivilahjojen sfinksit katsoivat aina eteenpäin ja hautasteelojen sfinksit aina sivulle. Kolmas tapa käyttää sfinksejä oli pyhäkköjen vesialtaiden koristelluissa kivijaloissa.
Kreikkalaiset kuvasivat sfinksin yleensä naishahmoisena ja siivekkäänä. Heidän uskomuksensa mukaan sfinksi ryösti nuoria poikia ja oli läsnä verisissä taisteluissa. Joissakin taruissa sfinksi kyseli kreikkalaisilta sankareilta arvoituksia: jos ei tiennyt vastausta, sfinksi muutti onnettoman uhrinsa kiveksi. Kun joku tiesi vastauksen, kaikki vapautuivat loitsusta. Klassisella kreikkalaisella kaudella sfinksi inhimillistyi. Sen kasvot kuvattiin tyyninä ja kauniina ja sille veistettiin usein myös rinnat.
thumb|160px|Oidipus ja sfinksi Kreikkalainen sfinksi oli huonon onnen ja tuhon demoni. Tunnetuimmassa sfinksimyytissä sfinksi kysyi ihmisiltä vastausta arvoitukseen ("Mikä olento liikkuu aamulla neljällä jalalla, päivällä kahdella, ja illalla kolmella jalalla?") ja kuristi kaikki jotka vastasivat väärin. Viimein kuitenkin Oidipus osasi vastata arvoitukseen oikein ("Ihminen."), jolloin sfinksi tappoi itsensä hyppäämällä rotkoon. Oidipusmyytin antiikinaikaisissa kuvituksissa sfinksi esiintyykin usein.
Iso Majaslampi
Iso Majaslampi on noin kuuden hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Velskolan kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Pieni Majaslampi pohjoisessa ja Pöksynhaara lännessä. Saarijärvi sijaitsee muutama sata metriä Isosta Majaslammesta pohjoiseen. Ison Majaslammen ja Saarijärven välissä on Espoon korkein kohta eli Mustakorvenkallio. Helsingin kantakaupunki sijaitsee noin 25 kilometriä Isosta Majaslammesta kaakkoon.
Alexandra Ripley
pienoiskuva|Alexandra Ripley vuonna 1999. Alexandra Ripley (8. tammikuuta 1934 – 10. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi Tuulen viemää-kirjalle Scarlett-jatko-osan vuonna 1991.
Hän on julkaissut teoksia myös salanimellä B.K. Ripley.
Vesimiehen kääpiögalaksi
thumb|250px|Vesimiehen kääpiögalaksi Vesimiehen kääpiögalaksi on kääpiöellipsigalaksi Vesimiehen tähdistössä. Se kuuluu Paikalliseen ryhmään. Galaksi lähestyy Linnunrataa nopeudella 137 km/s.
IC 5152
IC 5152 on epäsäännöllinen kääpiögalaksi Intiaanin tähdistössä. Sen löysi DeLisle Stewart vuonna 1908. Galaksin arvellaan kuuluvan Paikalliseen ryhmään, mutta asiasta ei olla varmoja. Se on yksi helpoiten havaittavista galakseista, mutta taustalla olevat tähdet tekevät tarkemmasta tutkimisesta vaikeaa.
Alamaailmamaalari
Alamaailmamaalari (merkityksessä ”Manalamaalari”, englanninkielisessä tutkimuksessa Underworld Painter) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi apulialaista eteläitalialaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi klassisella kaudella noin vuosina 340–310 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu erään hänen teoksensa manala-aiheeseen.
Maalarille nimen antaneen voluuttikrateerin toisella puolella on kuvattuna Haades, Persefone, Orfeus ja muita manalan asukkaita sekä Selene ja Helios, ja toisella puolella Dionysoksen kruunaava Nike sekä nuorukaisia ja naisia. Vaasi on nykyisin esillä Staatliche Antikensammlungenissa Münchenissä.
David Brimmer
David Brimmer (s. 16. maaliskuuta 1957), tunnettu myös nimellä Michael Alston Baley, on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja tappeluiden koreograafikko.
Ura
Brimmer on toiminut urallaan tappeluiden koreograafikkona New Yorkissa ja kansallisissa teattereissa ympäri Yhdysvaltaa. Hänen koreografiansa on saanut myös Douglas Fairbanks -ehdokkuuden. Lisäksi Brimmer on toiminut muun muassa ohjeistajana näytelmien taistelukohtauksissa New Yorkin yliopistolla. Hän on myös New York Fight Ensemblen entinen puheenjohtaja.
Brimmer on lisäksi toiminut ääninäyttelijänä animaatioissa vuodesta 1999. Useimmiten häntä on kuultu englanniksi dubattujen animesarjoissa, kuten Slayers Try, Sonic X, Shaman King ja One Piece. Näiden ohella Brimmer on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja muun muassa G.I. Joe: Sigma 6:een ja Turtleseihin.
Tundrapaju
Tundrapaju (Salix arctica) on kylmillä arktisilla ja hyvin viileillä subarktisilla alueilla kasvava matala pajulaji. Tundrapajun lehdet ovat soikeita, mutta kärjekkäitä. Tundrapaju kasvaa yleensä 1–9 cm, harvoin 25 cm korkeaksi. Tundrapaju kasvaa jopa Pohjois-Grönlannin rannoilla asti ja on pohjoisimpana kasvava puumainen kasvi. Laji on monimuotoinen ja kasvaa muun muassa matalana kääpiöpensaana, suikertavasti ja mattomaisesti.
Tundrapaju on sopeutunut elämään kylmässä, kuivassa niukkaravinteisessa ympäristössä, jossa on vain vähän typpeä, fosforia ja kaliumia. Tundrapajun matalat juuret mahdollistavat sen elämisen routamaassa. Lehdet ovat karvaiset mikä suojaa kylmältä. Lajin kasvuaika on lyhyt. Voimakkaimman kasvun aikana tundrapaju kehittää hyönteismyrkkyä. Tundrapaju kasvaa erittäin hitaasti ja Itä-Grönlannista on tavattu 236-vuotias paju. Tundrapajun kuorta ja oksia syövät muun muassa karibu, sopuli ja myskihärkä. Kiirunat syövät tundrapajun nuppuja. Tundrapaju on laajalla arktisella alueella kasvava niin sanottu sirkumpolaarinen kasvi.
Amasis (savenvalaja)
Amasis oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän oli mahdollisesti egyptiläistä sukujuurta, ja toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 560/550–530/520 eaa.
Amasiksen nimi perustuu oletettavasti faarao Ahmose II:n eli kreikkalaisittain Amasis II:n (faaraona noin vuodesta 569/568 eaa.) nimeen. Näin savenvalaja Amasis on voinut syntyä aikaisintaan noin vuonna 569 eaa. Savenvalajan perinteisen ajoituksen ja iän suhteen on ongelmia, jotka voivat johtua joko väärästä ajoituksesta tai henkilön nuoresta iästä aloittaessaan uransa.
Amasis teki vaaseja, joista osan signeerasi omalla nimellään. Näitä vaaseja maalasi erityisesti hänestä tutkimuksessa käytetyn nimensä saanut Amasis-maalari. Usein heitä on pidetty samana henkilönä. Ilmeisesti Amasiksen signeeraamia vaaseja maalasivat kuitenkin myös muut vaasimaalarit, mistä voi päätellä, että signeeraukset olivat savenvalajan, ei vaasimaalarin tekemiä.
Naisten Superpesiksen kausi 1991
Kausi 1991 oli toinen Naisten Superpesiksen kausi. Mestaruuden voitti Ikaalisten Tarmo.
Palkinnot
Urheilulehden arvopelaajat: Katja Saari ja Vesa Mikkola.
Islannin pörssi
Islannin pörssi ( tai ICEX) perustettiin vuonna 1985 useiden pankkien ja välitysliikkeiden liityttyä yhteen Islannin keskuspankin aloitteesta. Vaihto pörssissä alkoi 1986 Islannin valtion velkakirjoilla, osakevaihto käynnistyi vuonna 1990. Osakekauppa kasvoi sen jälkeen hyvin nopeasti. Islannin verrattain pienen talouden vuoksi pörssiin listatut yhtiöt ovat pieniä. Pörssi kuuluu OMX-yhtiölle, jonka taas omistaa NASDAQ OMX Group.
Historia
OMX kirjoitti aiesopimuksen Islannin pörssin ostosta syyskuussa 2006. Sopimuksessa sovittiin Islannin pörssin ja Islannin arvopaperikeskuksen omistavan Eignarhaldsfelagid Verdbrefathingin myymisestä OMX:lle.
Islannin pörssi joutui lopettamaan kaiken pörssikaupan kolmeksi päiväksi, kun Islannin rahoitustarkastus otti haltuunsa Kaupthingin ja Glitnirin. Kaupankäynti oli keskeytettynä 9.–10. lokakuuta ja 13. lokakuuta 2008.
Keväällä 2019 Islannin pörssin keskeisimpien yritysten mukaan määräytynyttä osakeindeksiä (OMX Iceland 8) laajennettiin kahdeksasta kymmeneen yritykseen. Islannin pörssin tilaa kuvaavaksi mittariksi tuli tällöin OMX Iceland 10 (OMXI10) -indeksi.
Barnardin galaksi
Barnardin galaksi on epäsäännöllinen kääpiöellipsigalaksi Jousimiehen tähdistössä. Barnardin galaksin etäisyys Maasta on noin 1,6 miljoonaa valovuotta, mikä tekee siitä yhden Linnunrataa lähimmistä galakseista. Barnardin galaksin rakenne muistuttaa huomattavasti Pienen Magellanin pilven rakennetta. Galaksin magnitudi on 9,31, ja se kuuluu Paikalliseen ryhmään.
Galaksin havaitsi ensimmäisenä E. E. Barnard 17. elokuuta 1884. Epäsäännöllisyyden, matalan kirkkauden ja lähellä olevien HI-alueiden vuoksi seuraavien 40 vuoden aikana havaitsijoilla oli vaikeuksia määritellä sitä ja se nimettiin moneen kertaan eri nimillä. Vasta vuonna 1922 Charles Dillon Perrine määritteli sen Pienen Magellanin pilven kaltaiseksi kohteeksi.
Vladimir Martšenko
Vladimir Nikolajevitš Martšenko (, s. 22. syyskuuta 1952 Groznyi) on neuvostoliittolainen telinevoimistelun olympiamitalisti.
Operaatio Ivy
thumb|250px|Ivy Mike oli Yhdysvaltain ensimmäinen vetypommikoe 31. lokakuuta 1952 Operaatio Ivy oli kahdeksas Yhdysvaltain tekemistä ydinkoesarjoista. Se sisälsi kahden ydinpommin räjäytyksen Enewetak-atollilla, Marshallinsaarilla vuonna 1952.
Vladimir Martšenko
Martšenko saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa hopeaa joukkuekilpailussa ja permannolla. Moniottelun karsinnassa hän oli yhdestoista ja renkaitten karsinnassa viides mutta ei päässyt mukaan näiden lajien loppukilpailuihin, koska yhden maan osallistujien määrä oli rajoitettu moniottelussa kolmeen ja telinefinaaleissa kahteen.
Operaatio Ivy
Mike
Ivy-sarjan ensimmäinen koe, Ivy Mike oli ensimmäinen onnistunut täysikokoisen Teller-Ulam rakenteisen vetypommin räjäytys. Muista vetypommeista poiketen Mikessa käytettiin fuusiopolttoaineena nestemäistä deuteriumia, minkä jäähdytys vaati kalliin ja hankalan kryogeenisen järjestelmän. Pommi räjäytettiin Elugelab-saarella ja se tuotti 10,4 megatonnin räjähdystehon, mikä oli noin 500-kertainen verrattuna Nagasakiin pudotettuun pommiin. Pommin uraanipohjainen fissio-osa tuotti noin kahdeksan megatonnia sen räjähdystehosta synnyttäen samalla valtavan radioaktiivisen laskeuman. Räjähdyksen seurauksena koko Elugelabin saari tuhoutui ja paikalle jäi noin 1,9 kilometriä leveä ja 50 metriä syvä vedenalainen kraatteri. Onnistuneen kokeen seurauksena Miken pohjalta kehitettiin Mark 16 -ydinpommi, joka kuitenkin korvattiin pian kiinteäpolttoaineisilla pommeilla onnistuneen Castle Bravo -kokeen jälkeen.
Vladimir Martšenko
MM-kilpailuissa Martšenko saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia nojapuilla Varnassa 1974.
Operaatio Ivy
King
Sarjan toinen koe, Ivy King, on suurin tähän päivään mennessä räjäytty pelkkään fissioon perustuva ydinase. Tämä "Super Oralloy Bomb" oli tarkoitettu varasuunnitelmaksi, jos fuusiopohjainen pommi olisi epäonnistunut. King tuotti 500 kt:n räjähdystehon, joka oli noin 25-kertainen Fat Man-pommiin verrattuna.
Pegasuksen kääpiögalaksi
Pegasuksen kääpiögalaksi (tunnetaan myös nimellä Pegasuksen epäsäännöllinen kääpiögalaksi) on kääpiögalaksi Pegasuksen tähdistössä. Sen löysi A.G. Wilson tuntemattomana ajankohtana 1950-luvulla. Pegasuksen kääpiögalaksin on arveltu olevan Andromedan galaksin satelliittigalaksi. Galaksin metallipitoisuuden ajateltiin virheellisesti olevan 10%, mutta virhe korjattiin 3%:iin vuonna 2005 tehdyissä tutkimuksissa. Galaksi kuuluu Paikalliseen ryhmään.
Guadalupe
Guadalupe on Meksikon hallinnossa oleva tuliperäinen saari Tyynellämerellä. Se kuuluu hallinnollisesti Baja Californian osavaltioon, ja Guadalupella puhutaankin virallisena kielenä espanjaa. Vuonna 2014 Guadalupen väkiluku oli alle 150.
The Cousteau Society
The Cousteau Society on yhdysvaltalainen yleishyödyllinen järjestö, jonka tarkoituksena on kerätä varoja merien tutkimiseen ja suojeluun. Sen perusti Jacques-Yves Cousteau vuonna 1973 ja sen johdossa on hänen toinen vaimonsa Francine Cousteau.
Järjestöllä on toimistot Virginian Hamptonissa ja Pariisissa. Järjestö pyrkii dokumentoimaan tekemät tutkimuksensa ja vaikuttamalla näillä eri maiden ympäristöpolitiikkaan. Cousteau Society tekee yhteistyötä UNESCOn kanssa yliopistoissa ns. Ecotechie-projektissa, jota käytetään uuteena lähestymistapana päätöstentekemiseen. Lisäksi Cousteau Society antaa koulutusta ja opetusta lapsille ympäristöasioissa, jotta ihmisten tietoisuus ympäristöstä kehittyisi.
Koivuhiiri
Koivuhiiri (Sicista betulina) on hyppyrottien heimoon (Dipodidae) kuuluva pienikokoinen jyrsijälaji, joka elää harvinaisena myös Suomen luonnossa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Koivuhiirtä tavataan yhtenäisesti Etelä-Suomesta ja Baltiasta itään suureen osaa Pohjois-Aasiaa, muttei kuitenkaan Kaukoidässä. Laikuttain sitä esiintyy myös Skandinaviassa ja Keski-Euroopan itäosassa.
Suomessa koivuhiirtä tavataan Etelä- ja Keski-Suomesta Oulun korkeudelle asti: lajia esiintyy linjan Lohja-Tampere-Jyväskylä-Ilomantsi kaakkoispuolella. Suomessa laji on vähälukuinen ja rauhoitettu. Se on aiemmin toiminut uhanalaisten lehtojen bioindikaattorina.
Koivuhiiren elinympäristöä ovat lehdot ja reheväkasvuiset pensaikot. Vuodenaikojen mukaan laji voi vaihdella elinpaikkaansa. Loppukesästä koivuhiiri ilmaantuu viljelyksille jyviä etsimään, mutta sen voi huomata myös heinittyneiltä hakkuualueilta.
Tuntomerkit
Koivuhiiren ruumis on 5–7,5 senttiä pitkä, häntä 7,5–11 senttiä. Koivuhiiri on pienikokoinen ja painaa 5–15 g. Selvin tuntomerkki on musta juova selässä sekä siimamainen ruumista pidempi häntä. Väritys on tasaisen ruskea ja selässä on leveähkö tumma juova. Etu- ja takajalan uloin varvas voi tarttuessaan kääntyä muita varpaita vastaan – tämä on sopeutuma kiipeilyyn.
Koivuhiiri muistuttaa ulkonäöltään Suomessa huomattavasti yleisempää peltohiirtä, mutta on sitä pienempi ja pitkähäntäisempi. Lajit eivät ole läheistä sukua toisilleen, sillä koivuhiiri kuulu eri heimoon kuin varsinaiset hiiret.
Ravinto
Koivuhiiri käyttää ravinnokseen siemeniä, marjoja ja hyönteisiä.
Elintavat
Koivuhiiret kiipeilevät korsissa ja pensaistossa etsimässä ravintoa. Ilman lämpötila vaikuttaa hiiren liikkumiseen. Kesälläkin viileällä säällä se pysyy heinillä vuoratussa pesässään. Koivuhiiret viettävät horroksessa lokakuusta touko-kesäkuuhun puunkolossa tai maanalaisessa onkalossa. Horroksen aikana koivuhiiren paino voi laskea 50 %.
Lisääntyminen
Koivuhiiren elinikä on kaksi talvea, mutta se voi elää jopa 5-vuotiaaksi. Koivuhiirellä on hidas lisääntymisrytmi ja naaras tuottaa yhden poikueen vuodessa. Poikaset syntyvät maanpinnalle heinistä rakennettuun kesäpesään. Jälkeläisiä poikueessa on 1–11 kappaletta. Koivuhiiri lisääntyy suppeina yhdyskuntina, ja yksilö on sukukypsä noin vuoden iässä.
Singaporen Grand Prix 2010
thumb|Ambrosio perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa. Singaporen Grand Prix 2010 (virallisesti 2010 Formula 1 SingTel Singapore Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2010 15. osakilpailu, joka ajettiin 26. syyskuuta Singaporen katuradalla Singaporessa.
Vapaat harjoitukset
Lotuksen kolmoskuljettaja Fairuz Fauzy pääsi ajamaan perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Jarno Trullin tilalla. Virginin kolmoskuljettaja Jérôme d’Ambrosio ajoi puolestaan Lucas di Grassin tilalla.
Kilpailu
Kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta lähtenyt Fernando Alonso, joka johti kisaa alusta loppuun asti. Toiseksi kisassa sijoittui Sebastian Vettel ja kolmanneksi Mark Webber. Alonsolle voitto oli kauden neljäs. MM-sarjan kärjessä jatkaa Webber. Kilpailussa Lewis Hamilton ja Mark webber osuivat toisiinsa, jonka seurauksena Hamilton keskeytti.