cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Australian alkuperäiskansat
Sosialisaatio
Tytöille kasvu aikuisuuteen ja avioliittoon kävi ennalta määrätyn kaavan mukaisesti. Tavallisesti jo ennen murrosikää tytöt olivat oppineet keräämään ruokaa ja siirtyivät elämään aviomiehensä kanssa. Sen sijaan poikalasten elämä muuttui merkittävästi aikuistumisen myötä valmistauduttaessa rituaaliin. Poikien tulevaisuus oli pitkälti vanhempien miesten päätettävissä. Aikuistumisriitin ajankohta vaihteli alueittain: Isolla Hiekka-aavikolla se oli 16, Kimberleyssä 12, aranda-heimon keskuudessa vähintään 10–12 ja koillisessa Arnhem Landissa 6–8 vuotta. Yleisesti ottaen poika oli valmis aikuistumisriittiin, kun hän oli saavuttanut murrosiän ja merkit parran kasvusta alkoivat näkyä.
Aboriginaalien keskuudessa aikuistumisriitti oli symbolinen kuoleman herättäminen, minkä johdosta alkoi uusi elämä aikuisena. Kun riitin kohde lähti leiristään, naiset voivottelivat ja ääntelivät muulla tavoin symboloidakseen myyttisen olennon ääntä, jonka sanottiin nielaisevan nuorukaisen ja oksentavan tämän takaisin uuteen elämään. Aikuistumisriiteissä laulettiin lauluja ja harjoitettiin rituaaleja, joilla oli myös opetuksellinen tarkoitus. Suurimmassa osassa Australiaa myös ympärileikkaus oli tärkeä rituaali. Muita laajalti suoritettuja rituaaleja olivat syväviilto eli loven tekeminen virtsaputkeen, joka oli merkittävässä osassa pyhässä salaisessa rituaalissa, nenän väliseinän lävistäminen, hampaiden vetäminen (keskeinen osa aikuistumisriittiä Uudessa Etelä-Walesissa), veren vuodattaminen kädestä tai siittimen lovesta, hiusten poistaminen, arpien tekeminen ja tulella leikkiminen. Naiselle murrosikä merkitsi täydellistä tai ainakin osittaista eristäytymistä, minkä jälkeen heidät koristeltiin ja puhdistettiin rituaalisesti. Joillakin alueilla rituaaliin kuului neitsyyden vieminen tai immenkalvon puhkaiseminen, mutta yleisesti ottaen naisten aikuistumista ei juhlittu rituaalimuodossa.
Ympärileikkauksen jälkeen pojat osallistuivat entistä enemmän aikuisten puuhiin. He eivät kuitenkaan saaneet saman tien mennä naimisiin, vaan heidän täytyi käydä läpi muita rituaaleja, kuten esimerkiksi juuri syväviilto. Miehen naimisiinmenoikää viivytettiin lähemmäs kolmeakymmentä, kun vaimon ikä saattoi olla 12–13 vuotta. Miehen aikuistumisrituaali oli esimakua uskonnolliselle toiminnalle, johon kaikki miehet osallistuivat. Se merkitsi myös useiden käytännön elämään liittyvien asioiden oppimista. Aikuisuus lisäsi vaikutusvaltaa, mutta toi myös velvollisuuksia. Suuri määrä tietoa piti saada kulkemaan eteenpäin nuoremmille sukupolville. Prosessi jatkui koko eliniän.
Roberto Valera
Roberto Valera (s. 21. joulukuuta 1938 Havanna) on kuubalainen säveltäjä.
Australian alkuperäiskansat
Johtajuus ja yhteiskunnallinen järjestys
Aboriginaaleilla ei ollut päälliköitä tai muita instituutioita, joille poliittinen valta olisi keskitetty. Jossakin määrin aboriginaaliyhteisöissä oli sekä hierarkkisia että egalitaristisia piirteitä. Tasa-arvo oli vallalla lukuun ottamatta kuitenkaan naisten asemaa. Kuitenkin tietyillä alueilla, kuten koillisessa Arnhem Landissa, Bathurstilla ja Melvillellä, läntisellä Cape Yorkin niemimaalla sekä aranda-kansan keskuudessa Australian keskiosassa on löytynyt todisteita vahvoista hengellisistä johtajista, joiden valta ylsi myös maallisiin asioihin. Ikä ja sukupuoli määräsivät ihmisen aseman yhteiskunnassa. Suurimmillaan eriarvoisuus tuli esille uskonnollisissa asioissa. Naisia ei päästetty miesten salaisiin ja pyhiin rituaalitoimituksiin, ja miehillä etuoikeuksien määrä kasvoi iän myötä heidän oppiessaan asioita oppimisriiteissä. Aboriginaalikulttuurit olivat kuitenkin melko vapaita sikäli, että miehelle ei ollut mitään sosiaalista estettä edetä uskonnolliseksi johtajaksi mikäli vain hänen omat kykynsä siihen riittivät.
Roberto Valera
Valera opiskeli musiikkia Amadeo Roldán -konservatoriossa sekä myöhemmin sävellystä Andrzej Dobrolowskin ja Witold Rudzińskin johdolla Fryderyk Chopin -musiikkiyliopistossa Varsovassa. Valera sai myös kasvatustieteen oppiarvon Escuela Normal para Maestrosista ja filosofian tohtorin arvon pedagogiikassa Havannan yliopistosta.
Australian alkuperäiskansat
Johtajuus ja yhteiskunnallinen järjestys
Perinteisesti suurimmat erimielisyyksien aiheet liittyivät naisiin, uskonnollisiin asioihin ja kuolemiin. Jotkut naiset riitelivät aviomiestensä kanssa, karkasivat ja lähtivät kaikkien sääntöjen vastaisesti toisen miehen matkaan. Tällainen käytös aiheutti vakavia riitoja sukujen kesken. Pyhien lakien rikkomista pidettiin kaikkein vakavimpana rikoksena. Kuolemantapauksien sattuessa, olivat ne sitten luonnollisia tai tapaturmaisia, etsittiin usein ”murhaaja” ylemmiltä voimilta kysymällä, ja mahdollisesti tätä kohtaan suoritettiin rangaistustoimenpiteitä.
Aboriginaalikulttuureissa lain ja järjestyksen ylläpito järjestettiin hyvin paikallisesti. Suku piti keskenään jäsenensä kurissa ja kaikki noudattivat käytäntöä ylläpitää rauhaa. Myöskään tuomioistuimia ei pahemmin ollut lukuun ottamatta Murray-joen alaseutua, missä klaanien päämiesten neuvosto neuvotteli ongelmista ja valituksista.
Roberto Valera
Valera on saanut muun muassa ensipalkinnon Kuuban kulttuuriministeriön kilpailussa (1985, teoksesta Concierto por la Paz), kansallispalkinnon Kuuban kansalliselta kirjailija- ja taiteilijaliitolta (1989, tuotannostaan) ja Kuuban hallituksen kansallisen musiikkipalkinnon (2006). Vuosina 1990–92 hän toimi Kuuban kansallisen kirjailija- ja taiteilijaliiton musiikkijaoston puheenjohtajana. Hän on toiminut myös opetustehtävissä Instituto Superior de Artessa.
Teoksia
Valeran musiikkia on esitetty Amerikan maissa ja muualla. Hänen teostensa joukkoon lukeutuvat:
Australian alkuperäiskansat
Johtajuus ja yhteiskunnallinen järjestys
Vaikka aboriginaalien yhteiskuntaa ei suoranaisesti hallittukaan gerontokraattisesti, olivat merkittävät henkilöt helposti erotettavissa. Tavallisesti he olivat vanhempia miehiä, joiden vahva asema juonsi juurensa uskonnollisesta ja henkilökohtaisesta asemasta.
Taide ja kulttuuri
thumb|Kalliomaalaus|alt= Australian alkuperäisasukkaiden pyhiin rituaaleihin kuului olennaisesti dramaattiset esitykset, joissa käytettiin monimutkaisia tanssiliikkeitä. Myös muissa seremonioissa mukana oli tanssia, pantomiimiä ja laulua viihde- ja rentoutumistarkoituksessa. Laulujen tyyli vaihteli Keski-Australian ja Ison hiekka-aavikon kolmesta tai useammasta toistetusta sanasta koostuneista kupleteista huolitelluimpiin Arnhem Landin lauluihin, joissa aiheet olivat mielikuvituksellisia ja sanoilla muodostettiin kuvia ja maisemia. Varsinaista runoutta aboriginaaleilla ei ollut. Pyhissä seremonioissa lauletuissa mystisissä lauluissa oli satoja säkeistöjä. Myös jokapäiväisessä elämässä laulettiin paljon erilaisia lauluja. Pohjoisessa soitettiin instrumentaalimusiikkia didgeridoolla ja rytmikapuloilla. Eteläisillä alueilla ja keskiosissa myös bumerangia käytettiin soittimena.
Aboriginaaleilla on myös hyvin rikas suullisten kertomusten perinne. Pyhien mytologisten kertomusten ohella myös jokapäiväisestä elämästä kertovia satuja ja tarinoita on paljon, joko historiallisesti tosia tai keksittyjä. Monista tarinoista liikkuu useanlaisia versioita riippuen kerrontatilanteesta ja kertojasta.
Eri aboriginaalikulttuureissa on omanlaisensa kuvataiteen tyyli. Pyhistä esineistä ja asioista kertova taide tjurunga on keskittynyt pääasiassa Arandan alueelle, mutta sitä on nähtävillä suurella alueella Australiaa. Keski-Australiassa erityisen merkittävää oli vartalon koristelu rituaaleja varten muun muassa verellä ja okralla. Kaikkialla Australiassa pyhiin rituaaleihin tarvittiin tietynlaisia esineitä, joista kuitenkin suurin osa kertakäyttötavaraa. Ajatuksena olikin ollut valmistaa esine tiettyä rituaalia varten.
Erityisesti Arnhem Landissa, mutta myös muualla, on piirretty okralla tuoheen. Tällaisia kuvia on pääasiassa käytetty aikuistumisriiteissä noviisin neuvomiseen. Läntisessä Arnhem Landissa hahmot piirrettiin avoimeksi jätetylle taustalle ja yleistä oli piirtää myös eläinten ja ihmisten sisäelimet näkyviin. Kallio- ja luolamaalauksissa on esitetty muun muassa erilaisia autiomaan rituaaleja.
Australian alkuperäisväestö nykypäivänä
Australian alkuperäisasukkaat yhdessä Torresinsalmen saarten alkuperäisväestön kanssa muodostavat 3,2 prosentin osuuden Australian väestöstä. Alkuperäisväestö on varsin nuorta mediaani-iän ollessa 20,5 vuotta, kun se koko Australian väestöllä on 36,1 vuotta. 69 prosenttia alkuperäisväestöstä elää suurten taajamien ulkopuolella. Vuonna 2002 noin 282 200 alkuperäisasukasta oli 15-vuotiaita ja yli 27 prosenttia eli syrjäisillä alueilla.
Ongelmat
Nykyisin Australian valtio maksaa aboriginaaleille ja puoliverisille aboriginaaleille kuukausittaista tukirahaa. Australiassa on myös ainakin Melbournen ja Alice Springsin läheisyydessä suuria aboriginaalihostelleja joita valtio ylläpitää, ja joissa geeniperimältään aboriginaaliksi itsensä todistava saa ilmaisen vuodepaikan ja muonituksen. Tämä kuukausittain maksettava sosiaalietuisuus herättää paljon keskustelua maan mediassa ja siitä kuulee väittelyä puolin ja toisin. Pääasiassa eurooppalaisten siirtolaisten jälkeiset vastustavat kuukausittaista maksua ja perustelevat monesti vaatimustaan aboriginaalien alkoholismin kasvulla, ja sillä etteivät he ole avustuksista huolimatta halukkaita elämään sisällä heidän tämän päivän yhteiskunnassaan.
Kuitenkin 1800-luvun lopulta aina 1970-luvulle oli enemmän sääntö kuin poikkeus, että aboriginaaleilta riistettiin oikeus heidän palkkoihinsa. Monissa tapauksissa tämä tarkoitti palkan varastavia korruptioituneita virkamiehiä ja työnantajia, tämä osittain esti aboriginaaliväestön adaptoitumista ympäröivään eurooppalaisten siirtolaisten yhteiskuntaan. Australian liittovaltiot ja kirkot ovat myös vaikeuttaneet asiasta puhumista ja tietojen julkistamista, pääasiassa Australiassa vallitsee yleinen vastahakoisuus rahojen takaisin maksussa.
Yleinen käytäntö myös oli, että jos työnantajat eivät maksaneet rahapalkkaa, he maksoivat työn aboriginaaleille kääretupakalla ja viinalla, mikä selittää suuren prosentuaalisen alkoholismin heidän joukossaan. Tunnetaan myös tapaus, jossa aboriginaalimies on työskennellyt karjapaimenena 60 vuotta kuolemaansa asti aloittaen kymmenvuotiaana. Hän sai taskurahaa ainoastaan kerran vuodessa rodeon aikaan, ja hänen kuollessaan hänen työnantajansa hänelle luomalla säästötilillä, johon hänellä ei ollut oikeutta, oli jäljellä 99 dollaria.
Jälkeenpäin on tunnustettu, että Australian vahva talous on pääasiassa saavutettu aboriginaaleja hyväksikäyttäen. Yhden arvion mukaan pelkästään Queenslandin osavaltio on aboriginaaleille velkaa 500 miljoonaa dollaria kolmen vuosikymmenen ajan teetetystä työstä.
Osittain tämän vuoksi nykyisin Australian alkuperäiskansoja koskevat monet ongelma, kuten köyhyys, alhainen koulutustaso, sairaudet, alkoholismi ja rikollisuus. Vuonna 2002 74 prosenttia yli 15-vuotiaista alkuperäisasukkaista kertoi asuinalueella olevan ongelmia. Yleisimmät ongelmat olivat varkaudet (43 %), alkoholi (34 %) ja vandalismi, graffitit sekä omaisuuden tuhoaminen (33 %). 82 prosenttia koki kokeneensa stressiä viimeisen vuoden aikana. Yleisimmät syyt olivat perheenjäsenen tai läheisen ystävän kuolema (46 %), vakava sairaus tai vammaisuus (31 %) ja työttömyys (27 %). Syrjäalueilla läheisen kuoleman (55 %) jälkeen suurimmat syyt olivat tungos kotona (42 %) sekä alkoholiin tai huumeisiin liittyvät ongelmat (37 %). Vähintään 18-vuotiaat alkuperäisasukkaat kokivat stressiä 1,5 kertaa todennäköisemmin kuin muut.
Kulttuurin elpyminen
Vuonna 2002 tehdyn kyselytutkimuksen mukaan alkuperäiskansojen kulttuuri ei ole erityisemmin elpynyt vuodesta 1994. Hieman yli puolet alkuperäisväestöstä kokee kuuluvansa johonkin klaaniin, heimoon tai kieliryhmään. Perinteisillä asuinalueillaan asuvien määrä on vähentynyt. Myöskään perinteisten kielten puhuminen kotona ei ole lisääntynyt (noin 1/8). Syrjäisillä alueilla kulttuurillinen elpyminen oli ollut voimakkaampaa.
Aboriginaalien pyhälle vuorelle, Ulurulle, kiipeäminen kiellettiin vuonna 2019. Päätöksen sulkemisesta teki Uluru-Kata Tjutan kansallispuiston hallitus jo vuonna 2017 tavoitteenaan suojella aboriginaalien kulttuuriperintöä.
Terveys
Alkuperäisväestöllä on myös muita enemmän terveysongelmia. Erityisesti esiintyy paljon sokeritautia, sydänvikoja ja hengitysongelmia. Vuonna 2002 ilmoitti 44 % alkuperäisasukkaista terveydentilakseen erinomaisen tai erittäin hyvän, 32 % hyvän ja 23 % heikoksi. Vähintään 18-vuotiaat alkuperäisasukkaat ilmoittivat terveydentilakseen heikon kaksi kertaa yhtä todennäköisesti kuin muut. Myös vammaisuuden tai pitkäaikaissairauden todennäköisyys oli 1,5-kertainen. Vuonna 2007 julkaistun tutkimuksen mukaan Australian alkuperäisväestöllä on muihin verrattuna 26-kertainen todennäköisyys sairastua dementiaan. Nuorimmat dementiasta kärsivät olivat 45-vuotiaita.
Rikollisuus
Vuonna 2002 24 prosenttia vähintään 15-vuotiaista alkuperäisasukkaista ilmoitti joutuneensa fyysisen väkivallan tai uhkailun kohteeksi viimeisen vuoden aikana. Luku oli lähes kaksinkertaistunut vuodesta 1994. Vuonna 2002 16 prosenttia alkuperäisasukkaista oli pidätetty. Luku oli pienentynyt vuodesta 1994. Seitsemän prosenttia vähintään 15-vuotiaita kertoi joutuneensa vankilaan viimeisen viiden vuoden aikana. Vuonna 2003 Australian vankiloiden vangeista 20 prosenttia oli alkuperäisasukkaita. Samana vuonna vankiloissa tapahtui 39 kuolemantapausta, joista kymmenen alkuperäisasukkaille. Vuonna 2004 alkuperäisasukkaiden osuus vangeista oli 21 prosenttia. Alkuperäisasukkaiden todennäköisyys joutua vankilaan on 11-kertainen muihin verrattuna.
Australian alkuperäisväestön vaatimukset
Australian alkuperäisväestö on vaatinut holhoamisen lakkauttamista, tasa-arvoa ja maaoikeuksien palauttamista. Ongelmat eivät ole lakanneet, vaikka taistelu maaoikeuksista on kestänyt jo vuosikymmeniä. Tästä kertoo vuoden 2007 tapahtumat Pohjoisterritoriossa. Viranomaisten alkuperäisväestöön kohdistuneet holhoustoimet käynnisti selvitys, jonka mukaan lasten hyväksikäyttö ja perheväkivalta ovat erittäin yleisiä aboriginaaliyhteisöissä. Asia hoidettiin pakkotoimin lähettämällä alueelle poliiseja ja sotilaita, sekä määräämällä alkoholin ja pornografian myyntikielto. Alkuperäisväestön edustajien mukaan ongelmat olisi pitänyt ratkaista neuvottelemalla yhteistyössä alueen asukkaiden kanssa.
Australian alkuperäisväestön edustajat luovuttivat 23.7.2008 maan hallitukselle vetoomuksen, jossa vaativat oikeuksiensa parantamista ja asemansa sekä maanomistusoikeuksiensa tunnustamista perustuslaissa. Aboriginaalien metrin mittaiselle kaarnanpalalle kirjoitetussa vetoomuksessa todetaan: Emme halua ottaa pois muiden australialaisten oikeuksia, vaan haluamme vain saman suojan ja aseman, jotka muutkin saavat.
Hallituksen anteeksipyyntö ja maan luovutus
Australian uusi pääministeri Kevin Rudd pyysi helmikuussa 2008 maan alkuperäisväestöltä anteeksi Ison-Britannian 200 vuotta kestäneitä vääryyksiä. Australian suurin trooppinen sademetsäalue luovutettiin elokuussa 2008 takaisin maan alkuperäisille asukkaille. Maatilanomistajat, ympäristönsuojelijat ja alkuperäisasukkaat ovat taistelleet sademetsäalueesta jo 1970-luvulta lähtien. Queenslandin osavaltio on vastustanut alueen luovuttamista alkuperäisväestön haltuun. Cape Yorkin niemimaalla sijaitsevasta 1 800 neliökilometrin metsästä tulee alkuperäisasukkaiden hoitama kansallispuisto.
Varoitukset kuolleita käsittelevästä sisällöstä
Useilla australialaisilla nettisivuilla esiintyy ennen sivun avautumista varoitus, jossa kerrotaan, että sivu saattaa sisältää kuvia, äänitallenteita tai mainintoja nimeltä aboriginaaleista, jotka ovat jo kuolleet.
Australian yleisradioyhtiö ABC:n linjaus on, että aina ennen aboriginaaleja ja torresinsalmen alkuperäisasukkaita käsittelevän ohjelman alkua yhtiö antaa varoituksen, jossa kerrotaan, että ohjelma saattaa sisältää kuva- tai äänimateriaalia kuolleista henkilöistä.
Elis Muona
Elis Muona (21. helmikuuta 1900 – 11. tammikuuta 1976) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija, joka vapaan taiteen ohella toimi mainosgraafikkona, kuvitti postikortteja ja suunnitteli painokangaskuoseja Marimekolle ja Tampellalle.
Vuonna 1926 vasta 26-vuotias Elis Muona nimitettiin vuotta aiemmin perustetun mainostoimisto Erva-Latvalan taideosaston johtoon. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1949 saakka.
Stoa (kulttuurikeskus)
Stoa on Helsingin Itäkeskuksessa sijaitseva kulttuurikeskus. Se on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikoista. Lähellä sijaitsevat kauppakeskus Itis, ostoskeskus Puhos, Matteuksenkirkko ja Itäkeskuksen uimahalli.
Stoassa on kaksi salia, teatterisali ja musiikkisali, joissa järjestetään teatteri- ja musiikkiesityksiä. Stoan tapahtumatarjonnassa painottuu erityisesti nykytanssi. Näyttelyjä järjestetään galleriassa ja parvigalleriassa.
Talossa toimii myös kaksikerroksinen Itäkeskuksen kirjasto, suomenkielinen työväenopisto, Arbis Östra, nuorten toimintatalo Kipinä sekä Ravintola Skutta.
Itäkeskuksen monitoimitalo (1984–1992)
Suomen ensimmäinen kulttuurin monitoimitalo avattiin lokakuussa 1984. Vuonna 1985 paikan nimeksi valittiin nimikilpailussa nimi Itäkeskuksen monitoimitalo. 1980-luvulla Suomeen rakennettiin myös katettuja kauppakeskuksia, monikäyttöisiä seurakuntataloja ja palvelutaloja vanhuksille.
Stoa (1993–)
Tammikuussa 1993 monitoimitalo sai uuden nimen. Kreikkalainen Stoa tarkoittaa pylväskäytävää, mutta nimi viittasi myös Stoa-veistokseen ja Stoan aukioon.
Vuonna 1994 Stoassa toimi Itäkeskuksen kirjasto, työväenopisto, Arbis, Itäkeskuksen nuorisotalo sekä kaupungin kulttuuriasiainkeskus, jonka toimintoihin kuuluivat teatteri, musiikkisali ja galleria.
Vuonna 1995 kulttuuri- ja kirjastolautakunta esitti kaupunginhallitukselle Itä-Helsingin kulttuurikeskus Stoan muutos- ja laajennussuunnitelmaa. Laajennuksen kustannusarvion odotettiin olevan 13,2 miljoonaa markkaa.
Stoa toimi Kurkimäen korttelitalossa vuodesta 1989 lähtien, mutta luopui sen käytöstä alkuvuonna 2003.
Vuonna 2009 Stoassa sijaitsi suomen- ja ruotsinkielinen työväenopisto, ja Itäkeskuksen kirjasto ja Visuaalisen taidon ja taiteen talo Valtti.
Stoassa oli runsas tanssitarjonta ja keväällä 2010 Helsingin kulttuurikeskus pyysi selvitystä siitä, voisiko kulttuuritalo Stoasta tehdä tanssin talo, Tanssin Stoa.
Rakennus
Stoan ovat suunnitelleet Björn Krogius ja Veli-Pekka Tuominen, joiden ehdotus voitti Stoan suunnittelusta järjestetyn arkkitehtikilpailun vuonna 1977. Stoan peruskivi muurattiin laskiaistiistaina vuonna 1983.
Rakennuksen pihalla olevasta veistoksesta järjestettiin kilpailu vuonna 1981. Sen voitti Hannu Siren sinisellä nelipylväisellä veistoksellaan Stoa. Teos valmistui vuonna 1984.
Saamelainen korkeakoulu
Saamelainen korkeakoulu (virallinen nimi, ) on korkeakoulu Norjan Koutokeinossa. Saamelainen korkeakoulu on perustettu vuonna 1989 ja se on sijainnut vuodesta 2009 lähtien Diehtosiida-nimisessä tiederakennuksessa. Korkeakoulussa on noin 200 opiskelijaa ja 80 työntekijää, ja se on maailman ainoa korkeakoulu, jossa (pohjois)saamen kieli on koko oppilaitoksen pääasiallinen opetus- ja hallintokieli. Pohjoismainen saamelaisinstituutti (Sámi Instituhtta) on yhdistetty Saamelaiseen korkeakouluun vuonna 2005.
Luka Zahović
Luka Zahović (s. 15. marraskuuta 1995 Guimarães, Portugali) on slovenialainen jalkapalloilija, joka edustaa PrvaLigassa eli Slovenian pääsarjassa pelaavaa NK Mariboria. Oikeajalkaisen Zahovićin pelipaikka on hyökkääjä.
Seurajoukkueura
Guimarãesissa, Portugalissa syntynyt Zahović aloitti uransa Lissabonin suurseurassa Benficassa. Vuonna 2007 hän siirtyi kotimaansa NK Mariborin nuorisojoukkueeseen. Hän teki debyyttinsä PrvaLigassa kauden 2012-2013 viimeisellä kierroksella, 26. huhtikuuta 2013 NK Aluminij Kidričevoa vastaan. Tuolla kaudella hän voitti ensimmäisen Slovenian mestaruutensa. Kauden 2013-14 aikana Zahović kävi lainalla kakkostason Veržejssä, mutta palasi loppukaudeksi Mariboriin juhlimaan toista Slovenian mestaruuttaan pelattuaan kaudella 11 peliä. Kaudella 2014-15 Maribor selviytyi Mestareiden liigaan. Ensimmäisessä Mestareiden liiga-ottelussaan Sporting Lissabonia vastaan Zahović tuli vaihdosta kentälle ja tasoitti pelin viimeisellä minuutilla.
Elokuussa 2015 hän teki 3+2 vuoden sopimuksen SC Heerenveenin kanssa. Hän teki debyyttinsä tässä seurassa 2. lokakuuta 2015 Heracles Almeloa vastaan. Elokuussa 2016 hän siirtyi lainalle NK Mariboriin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuraan palaamisen jälkeen 28. elokuuta 2016 NK Celjea vastaan ja teki myös maalin tässä ottelussa. Toukokuussa 2017 hän teki kolmen vuoden sopimuksen tämän seuran kanssa.
Maajoukkueura
Zahović on edustanut Sloveniaa eri nuorten maajoukkueissa. Nykyisin hän pelaa alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Marko Portin
Marko Juhani Portin (s. 1970 ) on suomalainen klarinetisti ja säveltäjä. Portin tuli tunnetuksi Ultra Bra -yhtyeen saksofonistina. Lisäksi Portin on esiintynyt useiden suomalaisten sinfoniaorkestereiden kanssa (muun muassa Radion sinfoniaorkesteri, Helsingin kaupunginorkesteri) ja on Uusinta-kamariyhtyeen sekä Albero-kvartetin jäsen. Portinin oma sävellystuotanto käsittää muun muassa kamarimusiikkiteoksia.
Maximum Overdrive
Maximum Overdrive on Stephen Kingin novelliin perustuva kauhuelokuva, jonka Stephen King on itse ohjannut. Maximum Overdrive on Kingin ensimmäinen ja ainoa ohjaustyö. Elokuvan musiikkina on käytetty AC/DC:n musiikkia ja yhtye teki elokuvaan soundtrackin Who Made Who. Ilmestyessään elokuva ei menestynyt lipputuloissa ja sai osakseen huonoja arvosteluja. Lisäksi elokuva oli ehdolla vuoden 1987 Razzie-gaalassa "Huonoimman ohjauksen" ja "Huonoimman pääosanäyttelyn" kategorioissa, häviten vain Princen Under the Cherry Moon -elokuvalle.
Elokuvasta on myös tehty vuonna 1997 kanadalainen televisioelokuva Kuoleman rekat.
Juoni
Mystinen komeetta kulkee avaruudessa Maan ohi ja sen tuottama säteily saa maapallolla kaikki koneet - arkipäivän kodinkoneista kulkuneuvoihin - nousemaan ihmiskuntaa vastaan. Eräälle huoltoasemalle jää loukkuun ihmisiä, kun valtava määrä rekkoja piirittää sitä odottaen pääsevänsä tappamaan kaikki ulos tulevat ihmiset.
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo, ettei elokuva ole edes niin huono että se olisi hyvä ja kiittää Stephen Kingiä siitä, että tämä jäi hänen ainoaksi ohjauksekseen. Hän antoi elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Himolanjärvi
Himolanjärvi (myös Suunujärvi, ) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Sukkajärven ja Suojärven piirin Porajärven kunnissa Venäjällä.
Himolanjärven pinta-ala on 80,5 neliökilometriä, keskisyvyys 3,3 metriä, suurin syvyys 30 metriä ja valuma-alueen laajuus 2 590 neliökilometriä. Järvessä on 83 saarta, joiden pinta-ala on yhteensä 9,7 neliökilometriä. Pohja on mutaa, hiekkaa ja soraa. Rannat ovat matalat.
Himolanjärveen virtaavia jokia ovat Torosozerka, Tšeba ja Vuottojoki. Se yhtyy kapeikon kautta Roikonjärveen, johon virtaa sen laskujoki Suunujoki.
Järven rannalla sijaitsivat aikaisemmin Himolan ja Uskalin kylät. Nykyään sen kaakkoispuolella on Himolan taajama.
R. Kelly (albumi)
R. Kelly on R&B -artisti R. Kellyn toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumin julkaisi Jive Records.
Archánes (palatsi)
Archánes (myös transl. Arhánes) on minolaisaikaisen palatsin ja asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Archánesin kaupungissa Archánes-Asteroúsian kunnassa. Kohde on saanut nimensä nykyisestä kaupungista. Sen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia
Archánesin palatsin arvioidaan olleen rakennettu noin vuonna 1900 eaa. samaan aikaan muiden suurten minolaisten palatsien kanssa. Se tuhoutui maanjäristyksessä 1700-luvulla eaa. ja uudelleen 1600-luvulla eaa., ja jälleenrakennettiin kummallakin kerralla. Lopullisesti se tuhoutui noin vuonna 1450 eaa. Paikan arvioidaan kuitenkin säilyneen käytössä myös mykeneläisellä jälkipalatsikaudella noin vuoteen 1200 eaa. saakka.
pienoiskuva|vasen|upright=0.84|Archánesin palatsista löydetty savesta tehty minolaisen talon pienoismalli noin vuodelta 1600 eaa. Entisöity. [[Iraklionin arkeologinen museo.]] Archánesin palatsin käytössä oli lähellä sijaitseva Fournín hautausmaa, joka on merkittävin tunnettu minolainen hautausmaa. Lisäksi lähellä ovat sijainneet muun muassa Anemóspilian pyhäkkö sekä Gioúchtas- eli Juktasvuoren vuorenhuippupyhäkkö.
Aluetta tutki ensimmäisenä Arthur Evans. Systemaattiset kaivaukset aloittivat Giánnis Sakellarákis ja Éfi Sapouná (myöh. Sapouná-Sakellaráki) vuonna 1964.
Rakennus ja löydökset
Palatsin rauniot ovat Archánesin kaupungin alla. Palatsin on arvioitu olleen suunnilleen samankokoinen kuin Knossoksen ja Faistoksen palatsit. Palatsi on sijainnut noin kahdeksan kilometriä Knossoksen palatsista etelään. Palatsin tutkittu pääosa sijaitsee Áno Archánesissa kaupunginosassa, joka tunnetaan nimellä Tourkogeitoniá (”Turkkilaiskaupunginosa”). Palatsista on kaivettu tähän mennessä muun muassa monumentaalinen sisäänkäynti, jossa on propylon, erilaisia huoneita, portaikkoja ja valokuilu, pyhäkkö, varastohuoneita sekä osa palatsin keskuspihasta. Osia palatsista on löydetty myös muualta kaupungista. Näihin kuuluu muun muassa sisterni, osa teatterialueesta, palatsin arkisto sekä muurien osia. Palatsia ei ole kuitenkaan voitu kaivaa ja tutkia kokonaan, koska se on suureksi osaksi rakennusten peittämä.
Maiden Voyage
”Maiden Voyage” on Herbie Hancockin säveltämä jazzkappale vuoden 1965 albumilta Maiden Voyage. Sillä esiintyy Hancockin kvartetti, johon kuuluvat trumpetisti Freddie Hubbard, basisti Ron Carter ja rumpali Tony Williams, sekä ylimääräisenä soittajana saksofonisti George Coleman. Kappale on yksi Hancockin tunnetuimmista sävellyksistä ja muodostunut jazzstandardiksi.
Archánes (palatsi)
Rakennus ja löydökset
Koska palatsi on sijainnut hyvin lähellä Knossosta eikä paikkaa ole voitu tutkia kokonaan, on myös epäilty sitä, olisiko kohde todella ollut palatsi termin tiukimmassa merkityksessä. Toisaalta rakennus on löytöjen perusteella ollut sekä hallinnollisessa, kaupallisessa että uskonnollisessa käytössä, se on suurikokoinen, ja sen arkkitehtuurissa on kaikki palatsien keskeiset piirteet.
Maiden Voyage
Kappaletta käytettiin Fabergé-hajuveden mainoksessa ja alun perin sen nimi oli yksinkertaisesti ”TV Jingle”. Uuden nimen keksi Hancockin sisko. Maiden Voyagen kansivihkossa Hancock kertoo, että sävellys oli yritys kuvata ”neitsytmatkallaan olevan merialuksen mahtavuutta”.
Archánes (palatsi)
Rakennus ja löydökset
Kohde ei ole säännöllisesti avoinna yleisölle, mutta osia siitä voi nähdä kadulta. Alueelta tehtyjä esinelöytöjä on esillä Archánesin arkeologisessa museossa.
Matti Tolonen (jääkärikapteeni)
Matti Aukusti Tolonen oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä komppanian varapäällikkönä.
Perhetausta
Tolosen vanhemmat olivat työnjohtaja Iisakki Tolonen ja Hanna Oinonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Rauha Laina Palosen kanssa.
Opinnot
Tolonen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Haminan suomalaista yhteiskoulussa vuonna 1925. Hän suoritti taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1926 ja komppanianpäällikkökurssin Taistelukoulussa vuonna 1929.
Maiden Voyage
Rakenne
thumb|400px|right|Esimerkki ”Maiden Voyagen” soinnuista. Huomaa puhtaiden kvarttien käyttö. Modaalinen sävellys seuraa 32 tahdin mittaista AABA-rakennetta, jossa jokainen osio sisältää ainoastaan kaksi sointua. Jazz.com-sivuston Ted Gioia kuvaa harmoniakulkua ”neljänä pidätettynä sointuna”, kun taas nuottikirja The Real Bookissa sointukulku listataan neljänä molliseptimisointuna, joiden bassosävel on perussäveltä kvintin alempana. Hancock käyttää sointujen asemoinnissa runsaasti puhtaita kvartteja.
Matti Tolonen (jääkärikapteeni)
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania kuvattuna Libaussa Tolonen työskenteli vakuutusasiamiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 2. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Tolonen siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 20. helmikuuta 1917.
Suomen sisällissota
Tolonen astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 ensin vannottuaan sotilasvalan ja allekirjoitettuaan palvelusitoumuksen armeijalle. Tässä tilaisuudessa hänet ylennettiin varavääpeliksi. Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 aselaivoja seuranneen jääkäreiden etukomennuskunnan mukana Vaasaan. Vaasasta hänet määrättiin Vöyrin sotakouluun, missä hän toimi 5. komppanian varapäällikkönä. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vaskivedellä, Kurussa, Muroleessa, Teiskossa, Uudessakylässä ja Lapinniemellä, missä hän lopulta haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Tolonen toimi sisällissodan jälkeen haavoistaan toivuttuaan kesäkuussa vuonna 1918 opettajana 3. Divisioonan päällystökursseilla. Hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1918 Laatokan jalkaväkirykmentti 6:een, joka tunnettiin myöhemmin nimellä Viipurin rykmentti. Hän toimi rykmentissä aluksi 6:nnen ja 6. marraskuuta 1920 alkaen 5. komppanian sekä 7. tammikuuta 1926 alkaen 2. konekiväärikomppanian päällikkönä. Viipurin rykmentistä hänet siirrettiin 28. toukokuuta 1926 Pohjois–Savon rykmenttiin, missä hänet sijoitettiin ensin 7. komppanian päälliköksi ja 10. syyskuuta 1926 alkaen aliupseerikoulun johtajaksi sekä 22. marraskuuta 1927 jälleen 7. komppanian päälliköksi. 6. komppanian päälliköksi hänet siirrettiin 27. heinäkuuta 1928, josta hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1932 alkaen 1. komppanian päälliköksi, josta tehtävästä hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1935 aliupseerikoulun johtajan apulaiseksi. Armeijasta hän erosi 6. marraskuuta 1935, jonka jälkeen hän työskenteli vakuutusasiamiehenä Kuopiossa aina vuoteen 1967 saakka.
Talvi- ja jatkosota
Tolonen osallistui talvisotaan toimistoupseerina Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin esikunnassa. Välirauhan aikana hän toimi koulutusupseerina Jalkaväenkoulutuskeskus 6:ssa ja Pohjois-Savon suojeluskuntapiirissä. Myöhemmin hän siirtyi Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin esikuntaan toimistoupseeriksi. Jatkosodan puhjettua hänen tehtävänsä muuttuivat Pohjois-Savon suojeluskuntapiirissä, nyt hän toimi jakoelimen päällikkönä, kunnes hänet siirrettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 12:sta II pataljoonaan. Vuonna 1942 hänet siirrettiin ylimääräisten vartioiden tarkastajaksi Keskusvarikko 6:een, missä hän palvelikin sodan loppuun saakka. Hänet haudattiin Kuopion uudelle hautausmaalle.
Lukuteoria
pienoiskuva|[[Ulamin spiraali esittää alkulukujen jakautumista, joka on keskeinen kysymys lukuteoriassa.]] Lukuteoria on matematiikan ala, joka perinteisesti keskittyy luonnollisten lukujen tutkimukseen, esimerkiksi niiden jaollisuuteen ja alkulukuihin. Nykyään lukuteoria voi käsitellä myös laajempia lukujoukkoja. Lukuteoria on yksi vanhimmista matematiikan aloista, sillä sen juuret ulottuvat kauas menneisyyteen aina 4 000 vuoden päähän.
Carl Friedrich Gaussin on väitetty sanoneen: "Matematiikka on tieteiden kuningatar ja lukuteoria on matematiikan kuningatar." Lukuteorialle on leimallista, että monet sen merkittävät ongelmat ovat helppoja maallikoillekin käsittää, mutta niiden ratkaisut ovat usein hyvin monimutkaisia ja vaativat useiden eri matematiikan alojen tuntemusta.
Lukuteoria voidaan jakaa eri osa-alueisiin, kuten analyyttiseen ja algebralliseen lukuteoriaan.
Historia
Antiikin matemaatikoista merkittäviä lukuteorian tutkijoita ja kehittäjiä olivat Pythagoras, Eukleides ja Diofantos. Antiikin ajan jälkeen lukuteoriaa kehittivät muun muassa Aryabhata Intiassa ja Ibn al-Haytham islamilaisessa maailmassa. Modernin länsimaisen lukuteorian isänä voidaan pitää 1600-luvulla elänyttä ranskalaista lakimiestä ja matemaatikkoa Pierre de Fermat'ta.
Fermat'n jälkeen suuria lukuteoreetikkoja ovat olleet muun muassa Leonhard Euler, Joseph-Louis Lagrange ja Carl Friedrich Gauss. Nykyäänkin lukuteoria on elävä matematiikan ala. Suomen tunnetuimpia nykyisiä lukuteoreetikkoja on Kaisa Matomäki.
Lukuteorian peruskäsitteitä
Lukuteoriassa jaollisuuden tutkimus on keskeisessä roolissa. Esimerkiksi Eukleideen algoritmilla voidaan löytää kahden kokonaisluvun suurin yhteinen tekijä. Tärkeitä objekteja lukuteoriassa ovat alkuluvut. Suuri kysymys on esimerkiksi lukujen jakaminen alkulukutekijöihin ja alkulukujen löytäminen. Usein käytetty työkalu lukuteoriassa on kongruenssi, joka perustuu jakoyhtälöön.
Ratkaisemattomia lukuteoreettisia ongelmia
Lukuteoriassa on paljon ongelmia, jotka on melko helppo selittää, mutta joille ei ole tähän mennessä löydetty ratkaisuja. Alla esimerkkinä muutamia.
Sovellukset
Lukuteoriaa pidettiin pitkään puhtaasti teoreettisena matematiikan osa-alueena, mutta nykyään sen tuottamia tietoja käytetään hyväksi muun muassa kryptografiassa. Monet salausmenetelmät, kuten RSA, perustuvat kokonaislukujen tekijöihinjakoon.
Luettelo Suomen muinaistulokkaista
Tämä on luettelo Suomen muinaistulokkaista. Suomen muinaistulokkaat ovat kasveja, jotka ovat kulkeutuneet maahan ennen 1600-luvun alkupuolta ihmisen toiminnan myötävaikutuksella, kuten merenkulun tai kaupan vuoksi.
Nackan piiri
Nacka piiri sijaitsee Nackan kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Nackan kunnan piirit
Koltšugino
thumb|125px|Koltšuginon vaakuna. Koltšugino on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujoen Pekšan varrella 76 kilometriä Vladimirista luoteeseen. Kaupunki on Koltšuginon piirin keskus. Sen kautta kulkee Aleksandrovin ja Kinešman välinen rautatie (Koltšuginon asema). Asukkaita on 45 700 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on saanut alkunsa värimetallitehtaan yhteyteen syntyneestä asuintaajamasta. Vuonna 1931 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. ruokailuvälineitä ja metalliastioita valmistava tehdas sekä muuta metalliteollisuutta.
Arkadi Dragomoštšenko
Arkadi Dragomoštšenko ; (3. helmikuuta 1946 Potsdam, Neuvostoliiton miehitysvyöhyke Saksa – 12. syyskuuta 2012 Pietari, Venäjä ) oli venäläinen runoilija.
Suku ja koulutus
Dragomoštšenko syntyi neuvostoliittolaisten miehitysjoukkojen upseerin perheeseen Saksassa. Hän vietti lapsuutensa ja kävi koulunsa Ukrainassa. Leningradiin teatterikouluun hän meni vuonna 1969, liittyi kirjallisuuspiireihin ja osallistui maanalaisten kirjallisuuslehtien tekoon. KGB yritti sopeuttaa kapinallisia järjestelmään perustamalla heille kirjoittajapiirin Klubi-81, joka julkaisi antologian Krug (Piiri), jossa Dragomoštšenkon vaikeaselkoiset tekstit saivat jäädä sensuurin koskematta.
Emilia Plater
Emilia Plater (13. marraskuuta 1806 - 23. joulukuuta 1831) oli yksi Puolan vuoden 1831 kapinan johtohahmoista. Hän johti liettualaisia vapaaehtoisjoukkoja, joiden menestys oli aluksi hyvä. Plater kuitenkin kuoli sairauteen joulukuun lopulla vuonna 1831. Plateria pidetään kansallissankarina sekä Puolassa että Liettuassa.
Arkadi Dragomoštšenko
Kirjallinen ura
1980-luvulla hän pääsi yhteyteen yhdysvaltalaisen kielirunouden koulukunnan (Language School) kanssa ja toimi sen yhdyssiteenä Venäjälle. Hän pääsi vuodesta 1988 alkaen esiintymään yhdysvaltalaisiin yliopistoihin, ja perestroikan myötä hän alkoi tulla tunnetuksi myös Venäjällä. Hänen ensimmäinen kokoelmansa Nebo sootvetsvij ilmestyi 1990.
Emilia Plater
Elämäkerta
Emilia Plater syntyi Vilnassa silloisessa Venäjän keisarikunnassa, mutta hän varttui sukulaistensa omistamassa kartanossa Liivinmaalla. Emilia luki Adam Mickiewiczin runoutta ja ihaili Kreikan vapaussodan sankarihahmo Laskarina Bouboulinaa. Lisäksi hän harrasti ratsastusta ja tarkka-ammuntaa. Heinäkuun vallankumouksen puhjettua Ranskassa vuonna 1830 levottomuudet levisivät Venäjällekin. Puolan kuningaskunnassa alkoi marraskuun kansannousuksi kutsuttu kapina 29. marraskuuta 1830 ja Liettuassa 29. marraskuuta 1831. Liettuassa kapinaa oli edeltänyt Venäjän armeijan aloittama pakkovärväys, jota vastustettiin talonpoikien keskuudessa voimakkaasti. Plater kokosi ja varusti liettualaisista vapaaehtoisista sotilasjoukon, jonka kanssa hän suunnitteli ensin hyökkäävänsä Väinänlinnaa vastaan, mutta päätyikin valtaamaan Zarasain kaupungin Koillis-Liettuassa. Tämän jälkeen hän eteni Žemaitijaan, jonne päästyään hänelle myönnettiin 1. liettualaisen jalkaväkirykmentin 1. komppanian päälikkyys. Sotaonni kuitenkin kääntyi, mutta Plater halusi vielä jatkaa taistelua muiden luovuttua jo aseista. Hän kuitenkin kuoli 23. joulukuuta 1831 lähellä Liettuan ja Puolan nykyistä rajaa.
Arkadi Dragomoštšenko
Kirjallinen ura
Dragomoštšenko vieraili vuonna 2002 Helsingissä Juhlaviikoilla. Hän sai ensimmäisen Andrei Belyi -palkinnon vuonna 1978 ja myöhemmin myös monia muita palkintoja. Dragomoštšenkon runoista ovat suomeksi ilmestyneet "Grigori Skovorodan paluu" ja "Sentimentaalinen elegia" antologiassa Päämäärä vie meitä ympyrää Lisäksi Tuli & Savu -lehdessä ovat ilmestyneet "Kaikki meni rappiolle" ja "Vanhoilla päivilläni sanoin orjalle".
Hän on maineensa vakiinnuttanut merkittävä venäläinen nykyrunoilija.
Allan Kuhn
Ura pelaajana
Kuhn aloitti pelaajauransa bornholmilaisseura Rønne IK:ssa kaudella 1987. Hän siirtyi jo seuraavana vuonna Lyngby BK:hon, jossa hän debytoi pääsarjatasolla. Vuonna 1988 Kuhn jatkoi uraansa Boldklubben 1903:ssa, mutta palasi takaisin Lyngbyyn 1990. Toisella yrittämällä Kuhn nousi myös Lyngbyn menestyspelaajien joukkoon. Hän oli yhdessä Morten Wieghorstin ja Peter Nielsenin kanssa avainroolissa seuran voittaessa Tanskan cupin mestaruuden 1989–1990. Kesällä 1991 Kuhn joutui polvileikkaukseen ja mestaruuskaudella 1991–1992 hän pelasi vain kuudessa ottelussa. Kuhn toipui vammastaan ja oli seuraavina vuosina hyökkäävän keskikenttäpelaajan roolissa ja tuli tunnetuksi kovana työntekijänä. Kauden 1994–1995 viimeissä ottelussa hän loukkasi polvensa Jacob Laursenin taklauksen seurauksena ja joutui vuodeksi sivuun pelikentiltä. Hän palasi kentille huhtikuussa 1996, mutta ei mahtunut uuden päävalmentaja Benny Lennartssonin avauskokoonpanoon ja lähti seurasta kesällä 1997. Kaikkiaan hän pelasi Lyngbyssä 204 ottelua iskien niissä 25 maalia.
Kuhn jatkoi uraansa kesällä 1997 Örgryteen ollen usein kentällä Allsvenskan-kauden lopulla 1997. Seuraavalla kaudella peliaika kuitenkin väheni, kunnes hän nousi Erik Hamrénin päävalmentajuuden myötä joukkueen kapteeniksi. Vuonna 2000 Kuhn juhli Örebrossa Ruotsin cupin voittoa. Kauden jälkeen hän palasi takaisin kotimaahansa Hvidovre IF:n joukkueeseen. Kuhnista tuli myös uudessa seurassaan kapteeni, mutta peliotteet eivät tyydyttäneet ja Kuhn putosi pelaavasta kokoonpanosta. Lopulta hän jätti seuran kesällä 2002 ja lopetti samalla pelaajauransa.
Ura valmentajana
Pelaajauransa päättymisen jälkeen Kuhn jatkoi uraansa FC Bornholmin päävalmentajana kesällä 2002. Tammikuussa 2004 hän siirtyi Örebrosta tutun Erik Hamrénin apulaisvalmentajaksi Aalborg BK:hon. Kaksikon johdolla AaB voitti Tanskan mestaruuden kaudella 2007–2008. Kauden jälkeen Hamrén siirtyi Rosenborgiin ja Kuhn jatkoi AaB:n apulaisvalmentajana. Lokakuussa 2010 Kuhn nousi seuran päävalmentajaksi Bruce Riochin potkujen myötä. Kuhnin johdolla AaB sijoittui Mestarien liigan lohkossa kolmanneksi jättäen taakseen Celticin ja pelaten tasan Manchester Unitedin kanssa Old Traffordilla. Hän myös nosti seuran Tanskan liigassa sijalta 11 sijalle 6. Tammikuussa 2009 hän palasi seuran apuvalmentajaksi ruotsalaisen Magnus Pehrssonin tultua päävalmentajaksi.
Elokuussa 2009 Kuhn siirtyi FC Midtjyllandin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan Midtjylland on pelannut hienon kauden ja taisteli Tanskan cupin mestaruudesta FC Nordsjællandin kanssa. Loppuottelu venyi jatkoajalle, jossa Nordsjælland oli Kuhnin suojatteja parempi maalein 2–0. Finaalitappio oli jo seurahistorian kolmas Midtjyllandille. Kuhn jätti Midtjyllandin huhtikuussa 2011 perhesyiden vuoksi. Pian lähtönsä jälkeen hän kuitenkin siirtyi paikallisvastustaja Randersin apulaisvalmentajaksi kauden 2010–2011 loppuun ulottuvalla sopimuksella. Kauden jälkeen Kuhn palasi Aalborgin apuvalmentajaksi.
Aalborgissa Kuhn toimi Kent Nielsenin ja Lars Søndergaardin apuvalmentajana. Kaudella 2013–2014 Nielsen ja Kuhn luotsasivat Aalborgin Tanskan tuplamestariksi. Tammikuussa 2016 Kuhn jätti Aalborgin ja siirtyi Allsvenskan-seura Malmö FF:n päävalmentajaksi. Kuhnin johdolla Malmö eteni Ruotsin cupin loppuotteluun 20 vuoden tauon jälkeen kaudella 2015/16, mutta kärsi loppuottelussa tappion BK Häckenille rangaistuspotkukilpailussa. Allsvenskanissa Kuhn palautti Malmön liigamestariksi kaudella 2016. Hienosti sujuneesta kaudesta huolimatta seurajohto purki Kuhnin sopimuksen kauden jälkeen. Seuran tiedotteen mukaan, MFF kaipasi erilaista johtajaa luotsaamaan seuran seuraavalle tasolle.
Heinäkuussa 2018 Kuhn aloitti Tanskan Superliigan Hobron päävalmentajana. Kuhnin johdolla Hobron menestys jäi vaisuksi ja joukkue voitti vain neljä ottelua Tanskan pääsarjassa. Seurajohto erotti Kuhnin tehtävistään helmikuussa 2019, kun joukkue majaili liigan viimeisenä.
Limasalamanteri
Limasalamanteri (Plethodon glutinosus) on keuhkottomien salamantereiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin. Puolustautuessaan eläin huitoo hännällään ja erittää pahanmakuista eritettä.
Ulkonäkö ja koko
Aikuisen yksilön pituus on 11–20 cm. Häntä on pyöreä. Väri on tummanharmaa tai musta ja ihossa on hopean vaaleita pilkkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö
Limasalamanteria tavataan Yhdysvaltojen kaakkoisosissa. Sitä esiintyy metsissä.
Lisääntyminen
Hedelmöitys on sisäinen. Naaras munii kiville 5–34 munaa ja vartioi niitä, kunnes poikaset kuoriutuvat 2–3 kuukauden kuluttua munimisesta.
Ravinto
Limasalamanteri syö selkärangattomia eläimiä, erityisesti hyönteisiä.
Eino Kinnunen
Kinnusen vanhemmat olivat maanviljelijä Eemil Kinnunen ja Kirsti Väätäinen. Hän kävi Pohjois-Karjalan opiston 1952–1953.
Men in Black – miehet mustissa
Men in Black – miehet mustissa on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Barry Sonnenfeldin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva. Elokuvan pääosissa ovat Tommy Lee Jones, Will Smith ja Vincent D’Onofrio. Elokuva perustuu Lowell Cunninghamin samannimiseen sarjakuvaan. Epilogissa tarjotaan elokuvan katsojalle lohduttava maailmankatsomuksellinen tietoisku.
Elokuva oli menestys: Yhdysvalloissa se tuotti 250 miljoonaa ja kansainvälisesti 326 miljoonaa dollaria. Elokuvalle tehtiin myös kaksi jatko-osaa, MIB II – miehet mustissa 2 ja Men in Black III.
Harjulieko
Harjulieko (Diphasiastrum tristachyum) on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava suomuliekoihin kuuluva sanikkainen. Suomessa lajia tavataan harvinaisena harjualueilla ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|Harjulieko.
Varpumainen harjulieko kasvaa enintään 15 cm korkeaksi. Pystyversot nousevat suoraan ylös suikertelevasta, vahvasta maavarresta, joka suikertaa 5–10 syvyydellä hiekkamaassa. Pystyversot ovat kerroksellisia, haarat monilukuisia ja sinivihreitä. Haarojen haarakulma on alle 30°. Lehdet ovat neljänä pitkittäisrivinä, pieniä ja varrenmyötäisiä. Erikoisen näköiset, luutamaiset itiötähkät ovat nelittäin tai niitä useampia yhdessä. Itiötähkän perä on tavallisesti yli 6 cm pitkä. Maansisäinen alkeisvarsikko on yksikotinen, lehtivihreätön sekä mukulamainen.
Harjuliekoa saattaa toisinaan olla vaikea erottaa nummilieosta (D. × zeilleri), joka on harjulieon ja kangaskeltalieon (D. complanatum) välimuoto.
Levinneisyys
Harjuliekoa tavataan Fennoskandian eteläosissa, Ranskasta ja Saksasta itään Keski-Venäjälle, Karpaateilla, Italiassa ja Kroatiassa. Lisäksi lajia tavataan Pohjois-Amerikan länsiosissa. Suomessa harjuliekoa kasvaa Etelä-Pohjanmaalla, Satakunnassa ja Uudellamaalla vain neljällä harjualueella. Aikaisemmin lajia on tavattu myös Kymenlaaksosta. Vahvimmillaan laji on Hämeenkankaan–Pohjankankaan harjuilla.
Elinympäristö
Harjulieko kasvaa harjumaastossa paahteisilla kuivilla mäntyrinteillä. Se vaatii paljon valoa, ja hyötyy metsäpaloista. Laji onkin voimakkaimmillaan Suomessa puolustusvoimien ampuma-alueilla, joissa esiintyy usein tulipaloja ammuntojen seurauksena. Metsäpalojen vähentyminen lieneekin suurin syy lajin taantumiseen Suomessa ja muualla Euroopassa.
Saskia de Jonge
Saskia Klazina de Jonge (s. 22. marraskuuta 1986 Scheerwolde, Overijssel) on alankomaalainen uimari.
De Jonge voitti Helsingin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2006 4 x 50 metrin vapaauintiviestissä hopeaa ajalla 1.37,27. Joukkueessa uivat myös Inge Dekker, Chantal Groot ja Marleen Veldhuis. De Jonge ui toisen osuuden. Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 hän ui kolmannen osuuden Alankomaiden kultajoukkueessa 4 x 50 metrin vapaauintiviestissä. Ajan 1.33,25 uineen joukkueen muut jäsenet olivat Inge Dekker, Hinkelien Schreuder ja Ranomi Kromowidjojo. De Jonge on uinut lisäksi useita alkueräuinteja Alankomaiden viestijoukkueissa, jotka ovat saavuttaneet arvokisakultaa.
Karfí
Karfí (myös Karphi) on vuorenhuippu ja minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Díktivuorilla Lasíthin ylätasangon pohjoispuolella noin 1 100 metrin korkeudessa. Asutus käsitti Karfín ja Mikrí Kopránan vuorenhuippujen välisen tasaisemman alueen. Paikan nykyaikainen nimi on peräisin vuorenhuipusta. Asutuksen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Asutus säilyi käytössä aliminolaiselle kaudelle (n. 1100–950 eaa.), jolloin sen asukkaat olivat viimeisiä minolaisia, niin kutsuttuja eteokreettejä. Tämän jälkeen se hylättiin vähitellen. Paikalta on löytynyt suhteellisen vähän muinaisesineitä, koska asutus ei monien muiden minolaisten asutusten tavoin tuhoutunut äkkiä, vaan ihmiset veivät esineet mukanaan kun paikka hylättiin.
Asutuksesta on tunnistettu useita pyhäkköjä. Yksi merkittävimmistä esinelöydöistä on jumalatarhahmo, jonka kädet on nostettu ylös rukous- tai siunausasentoon. Asutuksen ympäriltä on löydetty hauta-alueita ja useita pieniä tholos-hautoja.
Alueen kaivaukset suoritti John Pendlebury vuosina 1937–1939. Paikan arkeologisen merkittävyyden oli ymmärtänyt jo Arthur Evans.
Dispersio (kemia)
Dispersio tarkoittaa seosta, jossa aineet ovat sekoittuneet tasaisesti toisiinsa. Dispersio on laajempi käsite kuin emulsio. Dispersio on kahden toisiinsa liukenemattoman aineen seos, jossa yhtä ainetta on pieniksi osasiksi jakaantuneena toisessa aineessa, dispersioväliaineessa. Emulsio on kahden toisiinsa liukenemattoman nesteen dispersio, jossa yhtä nestettä on mikroskooppisen pieniksi pisaroiksi jakautuneena, emulgoituneena, toisessa nesteessä.
Lateksimaalit ovat dispersiopolymeerivalmisteita.