cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kasimir Leino
Kirjallinen tuotanto
Vuonna 1886 julkaistiin Leinon ensimmäiset teokset Runokokeita sekä kertomukset Sukulais-rakkautta ja Emmalan Elli. Vuosina 1889–1890 Leino teki matkan Saksaan, Ranskaan ja Englantiin, jolloin tutustui näiden maiden kirjallisuuteen ja taiteeseen. Matkan aikana hän kirjoitti novellikokoelman ''Elämästä. Pienempiä kertomuksia (1889) sekä uuden runokokoelman Ristiaallokossa'' (1890). Pyrkimys vapautua ajatuksen ja elämän sovinnaisuudesta jatkui runokokoelmissa Väljemmillä vesillä (1893) ja Runoja (1899). Vuonna 1908 hänen koko lyriikastaan julkaistiin valikoima 25 vuotta. Vuonna 1905 ilmestyneen kertomuskokoelman Testamentti y.m. kertomuksia lisäksi hän kirjoitti näytelmät Jaakko Ilkka ja Klaus Fleming (runodraama 1901) ja Lehtolapsi (1905).
Leinon lukuisista suomennoksista mainittakoon Henrik Ibsenin runodraama Brand (1896); Prosper Mériméen pienoisromaani ''Carmen. Espanjalaisen mustalaistytön elämäntarina (1907), Colomba. Kertomus Korsikan oloista 1810-luvulta (1907) ja novellikokoelma Helmiä (1895); Arthur Schnitzlerin huvinäytelmä Kaksi kirjailijaa (1908) ja näytelmä Viimeiset naamiot (1908); Alphonse Daudet'n Kuninkaita maanpaossa I–II (1907–1908) ja Guy de Maupassantin Valittuja novelleja 1–2'' (1907).
Biblia
thumb|200px|Biblian nimilehti, 1642 Biblia (Biblia: Se on: Coco Pyhä Ramattu Suomexi) oli ensimmäinen kokonainen Raamatun suomennos, joka valmistui vuonna 1642. Siitä tehtiin uudet kieleltään ajanmukaistetut versiot vuosina 1683–1685 ja 1776. Pienempiä kielellisiä korjauksia tehtiin vielä 1800-luvulla. Nykyään Biblialla tarkoitetaan usein juuri uusinta versiota, joka hyväksyttiin virallisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon raamatunkäännökseksi vuonna 1776. Sen korvasi uudempi käännös, jota nykyisin kutsutaan Pyhäksi Raamatuksi, vuosina 1933–1938.
Useissa Biblian laitoksissa ovat mukana myös Vanhan testamentin apokryfiset kirjat toisin kuin yleensä uudemmissa käännöksissä suurikokoisia perheraamattuja lukuun ottamatta.
Biblian syntyvaiheet
Kaarle-herttua oli asettanut 1602 piispa Sorolaisen johtaman komitean kääntämään Raamatun suomeksi. Kun kuitenkin komitean keskeinen jäsen, Turun koulun rehtori Marcus Henrici Helsingius kuoli jo 1609 ja kun yleinen poliittinen ilmapiiri ajoi piispa Sorolaisen vaikeuksiin, jäi työ keskeneräiseksi.
Painotyö lykkääntyi ilmeisesti Saksan sodan vuoksi, eikä käännöksen laatuunkaan oltu täysin tyytyväisiä. Nimenomaisesti Rothoviuksen ansiosta hanke ei päässyt unohduksiin ja vuoden 1636 valtiopäivillä asia oli uudelleen esillä. Samoin 1638, jolloin piispa uudisti pyyntönsä ja hallitus asetti suomennoskomitean, puheenjohtajana Turun kirkkoherra Eskil Petraeus. Muut jäsenet olivat Piikkiön kirkkoherra Gregorius Favorinus, Maskun rovasti Henrik Hoffman sekä Turun Akatemian pyhien kielten professori Martinus Stodius. Komitean saamissa ohjeissa vaadittiin paitsi puhdasta suomea, “jota kaikkialla Suomessa pystytään hyvin ymmärtämään”, myös nimenomaan alkukielen mukaista käännöstä, jonka kuitenkin tuli vastata Lutherin tekemän käännöksen tulkintoja. Komitean työ ilmeisesti pohjasi suurelta osalta aiempaan käännökseen, sillä jo syksyllä 1640 tukholmalainen kirjanpainaja Henrik Keyser aloitti painatuksen. Kokoraamattu valmistui 1642 ja käännöstyön tehneille neljälle kirkonmiehelle annettiin palkaksi koko manttaalin talo elinikäiseksi läänitykseksi ja yhdet kirkonkymmenykset.
Raamattua painettiin 1200 kappaletta, joista 750 tuli Suomeen. Kun komea-asuinen kirja oli valmis, tajuttiin Suomessa tapahtuman merkitys ja tämän johdosta 31. heinäkuuta 1642 jokaisessa kirkossa pidettiin kiitosjumalanpalvelus. Piispa Rothovius velvoitti papistoa hankkimaan Raamatun jokaiselle suomenkieliselle seurakunnalle kymmenen riikintaalerin sakon uhalla.
Biblian käyttö nykyisin
Biblia on edelleen käytössä joillain konservatiivisilla herätysliikkeillä, kuten vanhoillislestadiolaisilla, esikoislestadiolaisilla ja rukoilevaisilla, koska heidän mielestään Raamatun alkuperäinen sanoma välittyy siitä paremmin kuin uudemmista käännöksistä. Vanhoillislestadiolaiset eivät hyväksyneet 1930-luvulla ilmestyneitä käännöksiä käytettäväksi omissa tilaisuuksissaan, mutta he ovat kuitenkin hyväksyneet uusimman käännöksen (1992), jonka valmistelussa oli mukana srk-lainen runoilija-pappi, ja käyttävät myös sitä.
Miguel R. Dávila
Miguel Rafael Dávila Cuellar (29. syyskuuta 1856 Tegucigalpa, Honduras – 12. lokakuuta 1927 Tegucigalpa, Honduras) oli hondurasilainen poliitikko, joka oli maansa presidentti 1907–1911.
Dávila syntyi 1856, ja hänen vanhempansa olivat Juan Dávila ja Gervasia Cuellar. Dávila valmistui vuonna 1860 oikeustieteestä Universidad Nacional Autónoma de Hondurasista. Dávila valittiin Hondurasin väliaikaiseksi presidentiksi huhtikuussa 1907. Valinta tapahtui Yhdysvaltain johtamissa neuvotteluissa, kun kapinalliset olivat kaataneet Manuel Bonillan hallinnon. Perustuslailliseksi presidentiksi Dávila valittiin 1. maaliskuuta 1908.
Dávila pyrki uudistamaan kautensa aikana muun muassa maan asevoimia ja kutsui chileläisen upseerin perustamaan sota-akatemian, joka kuitenkin suljettiin Dávilan valtakauden jälkeen. Dávila kannusti edeltäjiensä tavoin banaaniyrityksiä, jotka eivät kuitenkaan olleet täysin tyytyväisiä hänen hallintonsa toimivuuteen. Samaan aikaan banaaniyritysten keskinäinen kilpailu muodostui merkittäväksi poliittiseksi tekijäksi Hondurasissa. Dávila antoi Standard Fruit Companylle rautatiesopimuksen, joka kielsi muiden yritysten rautatielinjat 20 kilometrin säteellä. Sopimus hermostutti Cuyamel Fruit Companyn johtajan Sam Zemurrayn. Manuel Bonillan johtamat kapinalliset syrjäyttivät Dávilan 1911. Cuyamel Fruit Company rahoitti kapinaliikettä.
Dávila kuoli Tegucigalpassa lokakuussa 1927.
Pekka Sauramo
Sauramo on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1989 otsikolla "Interactions of Exchange Rate Policies: A Case of Two Small Interdependent Economies".
Julkisuudessa Sauramo on kritisoinut Sipilän hallituksen käyttämiä kilpailukykymittareita.
Ekerön
pienoiskuva|Munsönin kirkko pienoiskuva|Elonkorjuu vuonna 2016 pienoiskuva|Husbyn rannikkoa Ekerön on Mälarenin saari Ruotsissa Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa
Ekerön sijaitsee Mälarenin itäosassa ja sen muodostuu kolmesta muinoin erillisestä saaresta Munsönistä, Kärsönistä ja Ekerönistä. Alueen kunta Ekerö on saanut nimensä aikaisemmasta Ekerönin pitäjästä (socken) ja Ekerönillä tarkoitetaan nykyään yleensä koko saarta. Tästä huolimatta saaren sisällä käytetään samalla seutujen nimityksinä aikaisempien saarien nimiä. Saaren pituus on 26,2 kilometriä ja leveys on 4,9 kilometriä. Kapeimmillaan se on keskikohdastaan 640 metriä. Sen pohjoisosa Munsön sijaitsee itäpuolisen Färingsön ja läntisen Adelsönin välissä, sen eteläosa Ekerön jää pohjoispuolisen Färingsönin ja Mälarenin etelärannan väliin (Södertälje ja Tukholma). Färingsönin puolella sijaitsee pitkä ja kapea salmi Långtarmen, Adelsönin puolella sijaitsee Hovgårdsfjärden ja pohjoisessa kapea Svinsundet, eteläisestä mantereesta sen erottaa Vårbyfjärden, Rödstenfjärden ja Kyrkfjärden sekä saari Helgö. Helgö voidaan myös sisällyttää umpeen kasvaneen salmensa ja tieyhteytensä takia emäsaareensa. Långtarmenin kaakkoispää yhtyy idässä sijaitsevaan Fiskarfjärdeniin kapean Tappströmin kautta. Tappströmin takana sijaitsee Lovönin saaren niemi Lindö. Tappströmin ylittää Tukholmasta tuleva länsväg 261 Tappströmin siltaa pitkin. Lounaassa päin, Adelsönin ja mantereen välissä, aukeaa eräs Mälarenin suuria järvenselkiä Södra Björkfjärden, jossa sijaitsee myös tunnettu Björkön viikinkisaari. Ekerönin pinta-ala on 6 765 hehtaaria eli 67,7 neliökilometriä.
Saaren asukasluku oli vuoden 2018 vaaleissa 14 613, mikä on 54 % Ekerönin kunnassa vakituisesti asuvasta väestöstä. Pääosa väestöstä asuttaa Ekerönin kaakkoispään Ekerössä. Muita asuinalueita sijaitsee Sundbyssä, Helgöllä, Ekebyssä ja Söderbyssä. Kaakkoisrannasta liikennöi mantereelle autolossi ja Tappströmin sillalta pääsee Lovöniin ja sieltä edelleen Tukholmaan. Maantie kulkee kapean saaren päästä päähän. Luoteispäässä tie kääntyy Adelsönin vastarannalle, josta tiereitti jatkuu lauttalaiturista lossina Adelsöniin.
Luontoarvoja
Saaren koillispuolen rantaa seuraa lähes yhtenäinen harjujakso, jota kutsutaan Uppsalan harjuksi. Harju sijaitsee aivan rannan tuntumassa ja se kasvaa pääosin metsää. Harjujen soraa on hyödynnetty jo pitkiä aikoja, jonka seurauksena harju on jo monin paikoin kaivettu tasaiseksi. Harjujakson puolivälissä sijaitsee suuri suppa Gropen ja harjun pohjoispäässä onaksi hiekkakuoppaan kertyneestä vedestä muodostunutta lampea Laxsjön ja Blå lagunen. Niitä käytetään yleisesti uimiseen. Saaren geologiasta tunnetaan yleisesti punainen hiekkakivi, joka pilkistää näkyviin saaren avokalliopaljastumista. Sen kivilaatu on arkoosihiekkakiveä ja sen kaupallisena nimenä käytetään Ruotsissa mälarsandsten.
Historiaa
Ekerön on muodostunut kolmesta aikoinaan erillisestä saaresta. Maankohoamisen seurauksena Mälarenin vedenpinta on alentunut ja saarten väliset salmet ovat ensin madaltuneet ja sitten kasvaneet umpeen. Nykyään ne ovat maatuneet jokapäiväiseen käyttöön. Vielä 1920-luvulla soudettiin veneellä Munsönin ja Kärsönin välisessä salmessa. Ekerön saari kuului aiemmin Södermanlandiin, mutta Kustaa Vaasa liitti sen Upplandiin. Saaren vanha nimi on ollut Asknäs, mikä oli etelärannassa sijainneen kartanon nimi. Kartanon viereen rakennettiin 1100-luvulla kirkko, jonka takia Mälarenin salmen sitä osaa alettiin kutsua Kyrkfjärdeniksi.
Viikinkiaikana Ekerön itäpuolelta pystyi purjehtimaan Kärsönin kohdalla Långtarmenista Hovgårdfjärdeniin. Myöhemmin salmi mataloitui ja paikalle kaivettiin vetotaival nimeltään Kärsödraget. Veneen vetäminen oli mieluisampaa kuin koko Ekerönin saaren kiertäminen. Vetotaipaleen paikka tiedetään, mutta se ei ole ollut enää käytössä.
Munseönissä on sijainnut keskiajalla suurtila, joka on vanhojen asiakirjojen mukaan ollut arkkipiispan hallinnassa jo vuodesta 1185. Sen alaisuudessa hallittiin seudulla muita arkkipiispalle kuuluneita Mälarenin saariston ja ympäristön maatiloja.
Maunu Häyrynen
Häyrynen on toiminut vuosina 2001–2005 ja edelleen vuodesta 2007 maisemantutkimuksen professorina Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan Kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen koulutusohjelmassa Porin yliopistokeskuksessa Porissa työskenneltyään sitä ennen muun muassa Museovirastossa, Teknillisessä korkeakoulussa ja Suomen akatemiassa.
Häyrysen erikoistumisaloja tutkijana ovat suomalaisten kaupunkipuistojen ja suomalaiskansallisen maisemakuvauksen historia, historiallisten puistojen ja puutarhojen suojelu ja hoito sekä maiseman inventointi ja dokumentointi. Hänen väitöskirjatutkimuksensa vuodelta 1995 käsitteli Helsingin kaupunkipuistoja ja puistopolitiikkaa 1880-luvulta 1930-luvulle. Sittemmin hän on julkaisuissaan käsitellyt muun muassa Suomen puutarhataiteen historiaa ja Suomen kansallisen maisemakuvaston rakentumista.
Manuel Bonilla
Manuel Bonilla Chirinos (7. kesäkuuta 1849 Juticalpa, Honduras – 21. maaliskuuta 1913) oli hondurasilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1903–1907 ja 1912–1913. Hän oli yksi Hondurasin kansallispuolueen perustajista.
Bonilla aloitti poliittisen uransa liberaalina, mutta myöhemmin hänestä tuli konservatiivien kannattaja. Terencio Sierran hallituskaudella Bonilla pyrki muodostamaan konservatiiveista kansallispuolueen. Tuolloin Hondurasin ainoa järjestäytynyt poliittinen puolue oli Hondurasin liberaalipuolue, mutta Bonillan pyrkimysten seurauksena syntyi myöhemmin Hondurasin kansallispuolue.
Kun Sierra ei suostunut luopumaan presidentin tehtävästä, Bonillan johtama vallankaappaus kaatoi hänet vuonna 1903. Bonilla pyrki presidenttinä tukahduttamaan opposition toiminnan ja vangitutti esimerkiksi entisen presidentin Policarpo Bonillan. Bonillan aikana Hondurasissa kehitettiin muun muassa maantieverkkoa. Hän teki myös ystävyyssopimukset Nicaraguan, Guatemalan ja El Salvadorin kanssa. Espanjan kuningas Alfonso XIII toimi neuvottelijana, kun Bonilla onnistui sopimaan Nicaraguan kanssa maiden välisestä rajasta Moskiittorannikolla. Sopimus allekirjoitettiin vuonna 1906, mutta Nicaragua muutti kantaansa vuonna 1912. Bonilla tuki edeltäjänsä tavoin banaaniyrityksiä ja antoi niille verohelpotuksia sekä luvan rakentaa satamia, teitä ja rautateitä.
Guatemalan ja El Salvadorin välistä sopimusta pidettiin Nicaraguassa maan vastaisena liittona. Nicaraguan José Santos Zelaya alkoi tukea Hondurasin liberaaleja, joiden tavoitteena oli syöstä Bonilla vallasta. Nicaraguan asevoimien tukemana liberaalit tunkeutuivat Hondurasiin helmikuussa vuonna 1907 ja perustivat juntan. Bonillan tukena oli puolestaan El Salvadorin asevoimat, joiden avulla Bonilla onnistui pysymään vallassa maaliskuuhun asti. Bonillan joukot hävisivät kuitenkin lopulta taistelussa, jossa käytettiin ensimmäisen kerran Keski-Amerikan historiassa konekivääreitä. Yhdysvalloissa pelättiin Zelayan vaikutusvallan kasvavan koko Keski-Amerikan laajuiseksi, ja sen vuoksi yhdysvaltalaiset joukot suojelivat Hondurasin pohjoisrannikon banaanikauppaa ja Bonillan viimeistä tukikohtaa Fonsecanlahden rannalla Amapalassa. Taistelut päättyivät, kun Bonilla haki Yhdysvaltain johtamien neuvotteluiden jälkeen turvapaikkaa ''USS Chicagolta.
Bonilla johti vuonna 1911 vastakapinaa Miguel R. Dávilan kapinaa vastaan. Liikettä rahoitti Cuyamel Fruit Company. Kapinalliset ja hallinto suostuivat lopulta aselepoon, ja tekivät sopimuksen jonka mukaan Yhdysvallat sai valita maan seuraavan väliaikaisen presidentin. Tehtävään valittiin Francisco Bertrand, joka lupasi järjestää vapaat vaalit. Bonilla voitti vuoden 1912 vaalit mutta ehti olla virassa vain runsaan vuoden. Hän sairastui vakavasti ja ilmoitti jättävänsä tehtävänsä 20. maaliskuuta 1913, ja jo seuraavana päivänä hän kuoli.
Emil Danielsson (saarnaaja)
Emil Danielsson (1878–1965) oli suomalainen merimies ja suomalaisen helluntailiikkeen ensimmäinen lähetyssaarnaaja. Danielsson tuli uskoon 25-vuotiaana Kapkaupungissa norjalaisen siirtokunnan järjestämässä C. Shongin kokouksessa. Danielsson meni kasteelle vuonna 1903. Etelä-Afrikassa Danielsson avusti norjalaisia ja englantilaisia lähetyssaarnaajia Durbanin alueella. Joitain vuosia myöhemmin hän osallistui myös englantilaisen baptistilähetyksen työhön Kenian Kisumussa. Vuonna 1911 Danielsson osallistui Thomas Ball Barrattin kokouksiin Oslossa. Danielsson oli Barrattin avustaja tämän lähetystyömatkoilla Suomeen.
Vuonna 1912 Danielsson siunattiin helluntaiherätyksen lähetyssaarnaajan tehtävään. Danielsson toimi lähetyssaarnaajana Keniassa vuoteen 1919 saakka. Danielsson toimi suurimman osan työkaudestaan norjalaisten lähetyssaarnaajien työyhteydessä. Danielsson anoi siirtomaahallitukselta maata oman lähetysaseman avaamiseksi, mutta sai vuonna 1914 kieltävän vastauksen. Suomeen palattuaan Danielsson avioitui. Aikeet paluusta lähetyssaarnaajaksi peruuntuivat, kun Danielssonin puoliso sairastui vakavasti ja kuoli. Puolisonsa kuoleman jälkeen Danielsson teki lähetystyötä kotimaassa asuen muun muassa Hirvensalmella sekä Kinnulassa.
Peter Sodann
thumb|Peter Sodann helmikuussa 2009. Peter Sodann (s. 1. kesäkuuta 1936 Meißen, Saksi, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Rikospaikalla, jossa hän näytteli ylikomisario Bruno Erlicheriä vuosina 1992–2007. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa Ki.Ka-Krimi.de. Sodann on näytellyt myös useissa elokuvissa.
Yksityiselämä
Sodann on ollut kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäisestä liitosta on neljä lasta.
Valtatie 14
pienoiskuva|vasen|Tie Punkaharjun vesitornista nähtynä. Valtatie 14 on itä–länsisuuntainen Saimaan vesistöalueen halkaiseva Juvalta Savonlinnan ja Punkaharjun kautta Parikkalan Särkisalmelle johtava valtatie. Tien pituus on 118 kilometriä. Tie on Savonlinnassa sijaitsevaa lyhyttä nelikaistaista osuutta lukuun ottamatta kaksikaistainen. Savonlinnan keskustan itäpuolella tie ylittää Kyrönsalmen, jossa aiemmin kulki laivaväylä. Kyrönsalmen silta oli alun perin avattava, mutta sitä ei enää avata väylän siirryttyä Laitaatsalmeen. Valtatie siirtyi Savonlinnan katuverkosta ohikulkutielle marraskuussa 2012, kun Savonlinnan ohikulkutie valmistui liikenteelle.
Tien varrella sijaitsee Punkaharju, joka on yksi tunnetuimmista suomalaisista nähtävyyksistä.
Tie kulkee Juvan, Rantasalmen, Savonlinnan ja Parikkalan kuntien alueella.
Historia
pienoiskuva|Punkaharjun Harjutie, tien vanha linjaus.
Tie Viipurista Imatran, Parikkalan ja Savonlinnan kautta Juvalle sai numeron 14 vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä. Tien osuus Imatralta Parikkalaan oli yhteinen valtatien 6 kanssa.
Sodan jälkeisissä alueluovutuksissa Viipurin ja Imatran välinen osuus jäi suurimmalta osaltaan luovutetulle alueelle. Tällöin valtatietä 14 lyhennettiin niin, että se tällä numerolla ulottui enää vain Parikkalasta Juvalle; Parikkalan ja Imatran välinen osuus pysyi osana valtatietä 6, kun taas Imatralta uudelle rajalle johtanut osuus menetti valtatien asemansa.
Savonlinnan länsipuolinen tieosuus on uudelleenrakennettu 1960-luvulla ja itäpuolinen pääosin 1970-luvulla. Vanha valtatien linjaus kulki Punkaharjun harjuosan kautta. Nykyisin reitti kulkee idempää Laukansaaren kautta ja harjutie on yhdystienä 4792.
Tie- ja rautatiehistoriallinen erikoisuus ovat vesistöjen ylityksiin käytetyt sillat: Punkaharjun Punkasalmessa ja Tuunaansalmessa sekä Savonlinnan Kyrönsalmessa oli yhdistetty rauta- ja maantiesilta. Kyrönsalmeen valmistui uusi maantiesilta vuonna 1968 ja Punkaharjun salmiin myöhemmin 1970-luvulla. Kyrönsalmen sillan rakenteissa havaittiin jo varhain ongelmia, ja silta korvattiin uudella vuonna 2000.
Savonlinnan ohitustie
pienoiskuva|vasen|Tie Savonlinnan keskustassa ennen ohikulkutien käyttöönottoa.
Marraskuuhun 2012 saakka Savonlinna oli viimeisiä merkittäviä taajamia, joiden läpi kulki valtatie, ja liikenteen sujuvuudessa ja etenkin turvallisuudessa olikin vakavia ongelmia. Ohikulkutietä suunniteltiin vuosikymmeniä, mutta suunnitelmaa vastustettiin maisema-arvojen takia. Savonlinna sijaitsee kapealla kannaksella, eikä tien sijoittaminen maisemaan ole helppoa.
Savonlinnan Ohikulkutien rakentaminen alkoi syyskuussa 2009 Kyrönsalmen eteläisen sillan rakentamisella. Silta avattiin liikenteelle heinäkuussa 2011, ja tie on tältä osin nelikaistainen. Laitaatsalmen ja Ruislahden välisen osuuden rakentaminen alkoi syksyllä 2010, ja tie avattiin liikenteelle marraskuussa 2012. Rakennustöiden on määrä valmistua kesällä 2013. Kyrönsalmen kohtaa lukuun ottamatta uusi tie on kaksikaistainen, ja sen kaikki liittymät ovat tasoliittymiä. Ohikulkutien rakentamisen yhteydessä Savonlinnaan rakennettiin uusi ratapiha Pääskylahteen ja aiempi ratapiha purettiin. Hankkeen kokonaiskustannusarvio on noin 130 miljoonaa euroa.
Hankkeeseen liittyi myös Saimaan laivaväylän siirtäminen Kyrönsalmesta keskustan länsipuolelle Laitaatsalmeen. Hankkeen rakennustyöt käynnistyivät elokuun puolessa välissä 2016. Sillat valmistuivat marraskuussa 2018. Laivaväylä otettiin käyttöön kesäkuun ja elokuun 2019 välisenä aikana. Hanke valmistui elokuussa 2019. Hankkeen urakoitsijana toimi Destia.
Zahra Abdulla
Zahra Ali Abdulla (s. 27. marraskuuta 1965 Mogadishu) on suomalainen, somalialaissyntyinen entinen Helsingin kaupunginvaltuutettu. Koulutukseltaan Abdulla on lähihoitaja ja kätilö. Hän edusti vihreitä Helsingin kaupunginvaltuustossa vuodesta 1997. Maaliskuussa 2015 Abdulla ja Sirkku Ingervo erosivat vihreiden valtuustoryhmästä perustaakseen uuden Punavihreät-nimisen valtuustoryhmän. Abdulla oli Vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2017 kuntavaaleissa mutta ei tullut valituksi.
Lapsuus, nuoruus ja opiskelu
Somalian lisäksi Abdulla asui ennen kouluikää tätinsä kanssa joitakin vuosia Egyptissä. Yläasteikäisenä hän asui tätinsä kanssa puoli vuotta Nairobissa Keniassa. Abdulla pääsi Unescon stipendin avulla opiskelemaan lääketiedettä Tadžikistanin pääkaupunkiin Dušanbeen, joka tuolloin kuului Neuvostoliittoon. Opinnot keskeytyivät Neuvostoliiton hajotessa, ja Abdulla päätti muuttaa maasta. Somalian sisällissodan vuoksi hän ei kuitenkaan voinut palata kotimaahansa.
Pakolaiseksi
Alun perin Abdulla halusi lähteä Englantiin muttei saanut viisumia ja haki lopulta turvapaikkaa Suomesta parin muun somaliopiskelijan kanssa. Abdulla saapui Suomeen Neuvostoliitosta heinäkuun lopulla 1990. Abdulla asui aluksi Itä-Suomessa, kunnes muutti Helsinkiin vuonna 1993. Hän sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1998. Suomen Pakolaisapu ry valitsi vuonna 2003 Abdullan vuoden pakolaisnaiseksi valintaperusteena se, että hän ei ole keskittynyt ajamaan pelkästään pakolaisten asioita vaan on laajemminkin toiminut yhteiskunnassa äitien ja naisten aseman hyväksi.
Politiikka
Somalian sodan alkupäivien aikana joulukuussa 2006 Abdulla antoi tietoa suomalaisille tiedotusvälineille sodan jaloissa olevasta Mogadishusta, jossa hän oli tapaamassa perhettään ja selvittämässä tyttöjen koulutushanketta. Abdulla pääsi palaamaan Somaliasta Suomeen Dubain kautta tammikuun alussa 2007.
Abdulla oli vihreiden Helsingin vaalipiirin ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2003 (2 792 ääntä), 2007 (4 198 ääntä) ja 2011 (3 562 ääntä ).
Abdulla asuu Helsingin Pukinmäessä, ja hänella on kaksi poikaa ja yksi tytär.
Wiljo-Kustaa Kuuliala
thumb|right|200px|Pastori Wiljo-Kustaa Kuuliala Wiljo-Kustaa Kuuliala (sukunimi vuoteen 1914 Nurminen; 20. huhtikuuta 1891 Pälkäne – 28. marraskuuta 1958 Riihimäki) oli suomalainen teologian tohtori, rovasti ja Riihimäen kirkkoherra. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa. Kuuliala harrasti myös Hämeen paikallishistorian tutkimusta ja julkaisi aiheeseen liittyen useita kirjoja.
Kuulialan vanhemmat olivat rusthollari Benjamin Nurminen ja Aliisa Augusta Rapola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914, teologian kandidaatiksi 1919 sekä teologian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1932. Papiksi Kuuliala vihittiin 1919.
Kuuliala oli ylimääräisenä pappina Raumalla ja Iissä 1919 sekä Orivedellä 1919–1920. Hän toimi vielä Kalvolan vt. kirkkoherrana 1920–1921 ja ylimääräisenä pappina Sääksmäellä 1921 ennen tuloaan Riihimäen vt. kirkkoherraksi 1922. Riihimäen kirkkoherrana Kuuliala oli sitten vuosina 1923–1958. Hän oli myös Tampereen tuomiokapitulin asessorina 1939–1946 ja Lohjan rovastikunnan lääninrovastina 1940–1948 sekä hoiti Antrean seurakunnan vt. kirkkoherran tehtäviä 1948–1949.
Kuuliala oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1927–1933 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli jäsenenä myös Riihimäen kauppalanvaltuustossa ja osallistui vuoden 1933 kirkolliskokoukseen.
Kuuliala oli naimisissa vuodesta 1919 Inkeri Kyllikki Leivon kanssa.
Through the Wire
Through the Wire on yhdysvaltalaisen rap-artisti Kanye Westin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä hänen debyyttialbumilta The College Dropout syyskuussa 2003.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Kanye West, David Foster, Tom Keane ja Cynthia Well.
”Through the Wire” ylsi Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 15.
Alejandro Urgellés
Alejandro Urgellés Guibot (2. heinäkuuta 1951 Santiago de Cuba – 16. lokakuuta 1984 Santiago de Cuba) oli kuubalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Urgellés voitti Kuuban miesten maajoukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Calissa 1971. Hän kilpaili Kuuban joukkueessa myös Montréalin 1976 ja Moskovan 1980 kesäolympialaisissa sekä vuosien 1970 ja 1974 MM-kilpailuissa.
Commodore 64
Commodore 64 (tunnetaan myös nimillä C64, C-64, C= 64, tai joskus CBM 64 tai VIC-64) on Commodore Business Machinesin elokuussa vuonna 1982 julkaisema jättimäisen suosion saavuttanut kotitietokone. Sen valmistuksen päättymiseen (1993) mennessä sitä oli myyty arviolta 17–30 miljoonaa kappaletta ympäri maailman. Guinness World Recordsin mukaan C64 on kaikkien aikojen myydyin yksittäinen tietokonemalli.
Suomessa Commodore 64:n myynti ylitti muun maailman asukaslukuun suhteutettuna, jossa sitä markkinoitiinkin lempinimellä Tasavallan tietokone. Koneen muita suomenkielisiä lempinimiä ovat muun muassa kuusnelonen, kuusnelkku, kuuslankku, kuusnepa tai ceekuusnelonen.
Tietokoneesta julkaistiin myös C64-Aldi-erikoisversio, joka oli tarkoitettu saksalaiselle Aldi-kauppaketjulle ja postimyyntifirmoille. Kyseisessä erikoismallissa oli beiget kuoret ja valkoiset näppäimet.
thumb|250px|Commodore 64C levyasemalla ([[Commodore 1541|1541-II) ja värimonitorilla (1084S).]]
Historia
thumb|200px|[[Commodore 1541 -levykeasema, sarjakaapeli päällä.]] thumb|140px|[[Commodore 1541|Commodore 1541-II -levykeasema.]]
Commodore 64 esiteltiin tammikuussa 1982 CES-messuilla.
Tietokoneen rakentamisen arvioitiin maksavan 135 dollaria, koska Commodore omisti MOS Technologyn, joka teki suurimman osan mikrosiruista, mikä jätti varaa hinnoitteluun. Commodore markkinoi konetta aggressiivisesti, ja sitä myytiin tavarataloissa, halpahalleissa ja lelukaupoissa omien valtuutettujen jälleenmyyjien lisäksi. Tämä mahdollisti, aivan kuten edeltäjänsä VIC-20:n, kilpailun pelikonsoleita vastaan. Vuonna 1983 Commodore tarjosi Yhdysvalloissa 100 dollarin hyvitystä C64:n hintaan minkä tahansa videopelikonsolin tai tietokoneen kuittia vastaan.
Commodoren vuonna 1983 julkaisema Commodore SX-64 oli kannettava tietokone, joka sisälsi Commodore 64:n lisäksi Commodore 1541 -levyaseman. Se oli myös maailman ensimmäinen värinäytöllinen kannettava tietokone. SX64 ei kuitenkaan sisältänyt akkua vaan tarvitsi toimiakseen verkkovirtaa. Tämän takia SX64:ää ei aina luokitella kannettavaksi tietokoneeksi. Koneessa oli kuitenkin tehty teknisiä ratkaisuja niin, että sen akkukäyttöön muuttaminen olisi ollut kohtuullisen helppoa. Esimerkiksi peruskoneen toc-kelloihin tarvitsema 9 voltin vaihtovirta on korvattu SX-koneessa värähtelijällä.
90-luvun alussa C-64:ää alettiin uudestaan myydä vanhantyyppisellä ”leipälaatikkokotelolla” ("breadbin"). Esimerkiksi Musta Pörssi -ketju myi tätä mallia tuhannen markan kampanjapakettina, johon kuului kasettiasema, peliohjain ja kolmen pelin moduuli.
Commodore 64:n MOS 6581 SID -äänipiiri oli varsin edistyksellinen verrattuna useimpien muiden tietokoneiden äänipiireihin. Commodore 64:llä onkin tehty paljon musiikkia, mikä on yhä suosittua tietokoneharrastajien keskuudessa. Arvostetuimpiin säveltäjiin kuuluvat Rob Hubbard ja Martin Galway.
Massamuistiliitäntöjä oli kasettiasemalle sekä levykeasemalle, joista suosituin oli Commodoren oma (VIC-)1541. Se sai lempinimen "leivänpaahdin" sisäänrakennetun muuntajansa aiheuttaman kuumenemisen takia.
Vaikka Commodore 64:t olivat käytännön kannalta melko samanlaisia, on otettava huomioon, että niitä valmistettiin monta erilaista erää. Vuosien mittaan laitetta koottiin kulloinkin edullisimmista saatavilla olleista osista. Lisäksi Commodore tuotti paljon prototyyppejä. Monien Commodoren tietokonemallien myynti oli hyvin pientä tai jopa olematonta, esimerkiksi Commodore 65:n.
Käyttöjärjestelmä ja ohjelmointi
Koneen ohjelmistoon kuuluvat Commodoren itse kehittämä KERNAL ja myös käyttöliittymänä toimiva Commodore Basic v.2.0 -BASIC-tulkki, jolla voi kirjoittaa ohjelmia tai ladata valmiita ohjelmia kasettiasemalta tai levyasemalta -käskyllä. Ohjelmisto oli jo VIC-20:ssä käytetty. Commodore Basic perustuu Microsoftilta 10 000 dollarin kertamaksulla lisensoituun Microsoft BASICiin. Kieli oli ostettu alun perin PET-koneita varten ja se oli jäänyt pahasti ajastaan jälkeen. Se ei sisältänyt esimerkiksi lainkaan keinoja uusien koneiden grafiikka- tai ääniominaisuuksien käyttöön.
Jos BASIC-ohjelmoija halusi käyttää spritejä tai muita Commodore 64:n grafiikka- ja ääniominaisuuksia, hän joutui käsittelemään suoraan muistia ja asianomaisten piirien rekistereitä POKE- ja PEEK-käskyjen avulla. Tulkin hitauden takia BASIC-ohjelmat kykenevät melko vaatimattomaan audiovisuaaliseen toimintaan, joten konekieliset alirutiinit olivat suosittuja BASIC-ohjelmoijienkin keskuudessa.
left|thumb|200px|C64:n käynnistyskuva.
Commodore Basicin ja konekielen ohella Commodore 64:ään oli saatavilla lukuisten ohjelmointikielten tulkkeja ja kääntäjiä. Näitä olivat alkuperäistä laajempi Basic-kieli Simons' Basic, useat Pascalit (Zoom-Pascal, Oxford Pascal) ja Forthit (Handic Forth, HES Forth, Forth 64) sekä Logo ja Comal.
Commodore 64:n vaikutus kotimikrokulttuuriin ja tietokoneharrastukseen on ollut hyvin merkittävä. Commodore 64 oli Suomessa ja monessa muussa maassa ylivoimaisesti menestyksekkäin varsinkin harrastajien ensimmäisenä tietokoneena. Siksi se onkin saanut eräänlaisen kulttiaseman. C-64 on myös yleisen käsityksen mukaan se kone, josta demoskenenä tunnettu alakulttuuri sai alkunsa. C-64 on vieläkin varsin suosittu demokoneena, ja uusia demoja ilmestyy silloin tällöin. Myös monet elektronisen musiikin tekijät ovat alkaneet käyttää musiikissaan C-64:n SID-piirejä.
Tekniset tiedot
thumb|240px|C64 Rev A. PAL:n emolevy (1982). thumb|240px|C64C:n emolevy (C64E Rev. B) (1992). thumb|120px|Commodoren vanha kulmikas hiiri.
Ominaisuuksia voi avartaa erilaisilla laajennuksilla, joita ovat valmistaneet paitsi Commodore itse myös monet muut yritykset sekä harrastajat. Esimerkiksi yhdysvaltalaisen CMD:n valmistama SuperCPU-moduuli sisältää 20 MHz:n kellotaajuudella toimivan 65816-suorittimen ja mahdollisuuden käyttää jopa 16 megatavun keskusmuistia. Tällaiset laajennukset ovat kuitenkin aina olleet harvinaisia, ja vain hyvin harvat C64-ohjelmat osaavat hyödyntää esimerkiksi lisämuisteja.
Pelit
Suosittuja Commodore 64 -pelejä olivat mm. Bubble Bobble, International Karate +, The Last Ninja, Maniac Mansion, Turrican, Ultima IV: Quest of the Avatar, Wizball ja Zak McKracken and the Alien Mindbenders.
Vern Ehlers
thumb|right|Vern Ehlers Vernon James ”Vern” Ehlers (6. helmikuuta 1934 Minnesota – 15. elokuuta 2017 Grand Rapids, Michigan ) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän edusti Michiganin kolmatta vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1993 vuoteen 2011.
Ehlers syntyi Minnesotassa ja opiskeli fysiikkaa, josta hän sai tohtorinarvon vuonna 1960. Hän aloitti poliittisen uransa vasta 1970-luvulla, ja kongressipaikkansa hän sai alun perin Paul B. Henryn kuoltua aivokasvaimeen.
Ehlers oli vuodesta 1958 naimisissa Johanna o.s. Meulinkin kanssa, ja hänellä oli neljä lasta.
Gebwell
Suomen Putkikauppiasyhdistys ry:n hallitus luovutti vuoden 2007 Pro LVI-mitalin Gebwell Oy:n hallituksen puheenjohtajalle Timo Hulkkoselle.
Pivaset Oy fuusioitui Gebwell Oy:hyn vuoden 2016 lopussa. Yhdistyessä syntyi yksi Suomen suurimmista talotekniikkalaitteiden valmistajista.
Tommi Mikkonen
Tommi Johannes Mikkonen (s. 17. helmikuuta 1968 Kauhava) on Jyväskylän yliopiston professori. Mikkosen erityisiä mielenkiinnonkohteita ovat ohjelmistotuotanto ja -arkkitehtuurit sekä mobiili- ja web-ohjelmointi.
Tommi Mikkonen syntyi johtaja Markku Mikkosen ja opetusneuvos Annikki Kosken perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1993 on diplomi-insinööri Päivi Rintala. Ylioppilaaksi Mikkonen tuli 1987 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1992. Mikkonen väitteli tekniikan tohtoriksi ohjelmistotekniikasta vuonna 1999. Hän on toiminut muun muassa Space Systems Finlandilla ohjelmistoasiantuntijana, Nokia Oyj:llä ohjelmistoarkkitehtinä sekä tutkijana, yliassistenttina ja professorina Tampereen teknillisen yliopiston Ohjelmistotekniikan ja Tietotekniikan laitoksilla. Vierailevana professorina hän on ollut Sun Microsystemsillä (2006-2008) ja Mozillalla (2016-2017). Tommi Mikkonen toimi Helsingin yliopiston professorina ennen siirtymistään Jyväskylän yliopistolle.
Uransa aikana Mikkonen on kirjoittanut kirjoja ohjelmistotekniikan eri aihepiireihin liittyen. Tampereen teknillinen yliopisto on palkinnut Mikkosen kahdesti menestyksekkäästä diplomityöohjauksesta, kerran menestyksekkäästä tutkimuksesta, ja kerran vaikuttavasta yritysyhteistyöstä.
Uransa aikana Mikkonen on ohjannut 20 tohtorinväitöstä sekä yli 400 diplomityötä ja gradua, samoin kuin kirjoittanut yli 250 tieteellistä julkaisua.
Toshiba
Toshiba on japanilainen monialayritys, jonka toimialoihin kuuluvat ICT- ja toimistoteknologia, elektroniikan komponentit ja materiaalit, energiantuotantotekniikka, infrastruktuuri, lääketieteen tekniikka sekä kulutuselektroniikka. Yhtiöllä on lukuisia viihde-elektroniikkaan liittyviä patentteja, kuten SmartMedia-muistikortti ja valokuitu yhteys Toslink.
Toshiba valmistaa muun muassa kannettavia tietokoneita ja matkapuhelimia. Yhtiö on ollut mukana laajalti elektroniikka- ja puolijohdealan projekteissa kuten Secure Digital -muistikortti ja Cell-suoritin. Yhtiö valmistaa Toshiba TLCS mikrokontrollereita.
Toshiba suunnittelee jakautumista kolmeksi erilliseksi yhtiöksi.
Historia
Yhtiö on syntynyt vuonna 1939 nimellä Tokyo Shibaura Electric Company (Tōkyō Shibaura Denki KK) kun Shibaura Engineering Works ja Tokyo Electric Company yhdistyivät. Nykyisen nimen yhtiö otti vuonna 1978.
Alkuperäinen Shibaura-yhtiö perustettiin vuonna 1875. Sen alkuna on keksijä Tanaka Hisashigen tehdas. Yhtiö aloitti valmistamalla merimoottoreita ja oli välillä osa Mitsui-ryhmää.
Fujio Masuoka keksi flash-muistin työskennellessään yhtiölle 1980-luvun alussa.
Vuonna 2009 yhtiö sopi Fujitsun kiintolevyvalmistuksen hankkimisesta.
Vuonna 2013 Toshiba osti konkurssiin ajautuneen OCZ:n SSD-levyjen liiketoiminnan.
Vuonna 2015 Toshiba alkoi luopua televisioiden valmistuksesta ja lisensoi tuotemerkkinsä Pohjois-Amerikassa taiwanilaiselle Compal-tehtaalle, joka osti myös Toshiban tv-tehtaan Meksikossa. Euroopassa Toshiban tv-merkin sai käyttöönsä Vestel. Kahta vuotta myöhemmin Toshiban koko tv-bisnes siirtyi kiinalaiselle Hisenselle.
The Alliance
The Alliance oli WCW:n ja ECW:n yhteinen liitto WWF:tä vastaan. Liitto perustettiin heinäkuussa 2001 ja se hajosi marraskuussa 2001, Alliancen hävittyä WWF:lle Survivor Series-tapahtumassa. Ottelussa otteli WWF:n puolella The Rock, Chris Jericho, The Undertaker, Kane ja Big Show. Alliancea edustivat Steve Austin, Kurt Angle, Booker T, Rob Van Dam ja Shane McMahon.
Toshiba
Historia
Vuonna 2018 yhtiö muodosti Toshiba Memory Corporationin, joka muutti nimeksi Kioxia lokakuussa 2019.
The Alliance
Jäsenet
WCW
Toshiba
Historia
Vuonna 2019 yhtiö on ilmoittanut lisäävänsä ulkopuolisia johtokunnan jäseniä.
Barbara
Barbara on naisen etunimi. Nimi johtuu kreikan kielen sanasta βάρβαρος (bárbaros), joka tarkoittaa vierasta, muukalaista. Samaa alkuperää on myös sana barbaari. Kristityissä maissa nimen monine eri­kielisine muunnelmineen on tehnyt varhais­kristillinen marttyyri­neitsyt Pyhä Barbara.
Toshiba
Historia
Elokuussa 2023 japanilainen pääomasijoitusyhtiö Japan Industrial Partners tarjosi yhtiön osakkeista 14 miljardin dollaria, mikä johtaisi yhtiön vetämiseen pörssistä.
Tuotteet
Yhtiö on valmistanut Tokion yliopiston kanssa vuonna 1959 TAC (Tokyo Automatic Computer) tietokoneen.
The Alliance
Jäsenet
ECW
Superstate
Superstate on Nakedin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 2007.
Barbara
Barbara on myös skolastikkojen antama nimi tunnetuimmalle loogisten syllogismien muodolle.
Toshiba
Tuotteet
Yhtiö julkaisi vuonna 1970 ensimmäisen 16-bittisen minitietokoneensa TOSBAC-40A:n.
Yhtiö on valmistanut MSX-yhteensopivia mikrotietokoneita sekä varhaisia kannettavia tietokoneita kuten Toshiba T1000.
Toshiba Pasopia (1981) edelsi MSX-tietokoneita. Tietokonetta seurasivat Pasopia 7 ja Pasopia 16.
Yrityksen valmistamia matkapuhelimia ovat muun muassa Toshiba TG01.
Cuorgnè
Cuorgnè on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 9 413 asukasta. pienoiskuva|left
Keisaritetra
Keisaritetra (Nematobrycon palmeri) on tetrojen heimoon kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Keisaritetra voi kasvaa jopa kuusi senttiä pitkäksi. Se on vartaloltaan selvästi leveämpi kuin vaikkapa neontetra. Keisaritetran kyljessä on leveä musta raita, jonka yläpuolella on selkeärajainen sinertävä alue, joka hohtaa sopivassa valossa violettina tai neonsinisen sävyissä. Koiraan evät ovat pitemmät ja teräväkärkisemmät kuin naaraan ja koiraan keskimmäinen pyrstöruoto ulottuu viirinä pyrstön takapuolelle. Koiraan ja naaraan tunnistaa silmien väristä, sillä naaraan silmät ovat vihreät ja koiraan siniset.
Alkuperä
Keisaritetra on peräisin Etelä-Amerikasta, Atrato- ja San Juan-jokien vesistöistä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Keisaritetra on melko sopuisa parvikala. Koiraat muodostavat pikkureviirejä ja voivat uhitella toisilleen reviirirajoilla. Keisaritetrat viihtyvät akvaarion alaosassa lähellä pohjaa. Tummasävyinen pohja ja runsas kasvillisuus lisäävät kalan viihtymistä. Keisaritetra kutee seura-akvaariossa viihtyessään spontaanisti ilman kutujärjestelyjäkin. Kututoimintaa tapahtuu lähes päivittäin. Jos altaassa on tiheä kasvillisuus, jossa syntyvät poikaset voivat kasvaa saalistajilta suojassa, harrastaja voi havaita altaassaan olevan enemmän keisaritetroja kuin on sinne itse hankkinut. Tarkoituksellinen suunnattu viljely keisaritetroilla on hankalaa lajin vähätuottoisuuden vuoksi. Kutujärjestelyt eivät sinänsä ole ongelma, vaan kudussa kerrallaan syntyvä mätimunien määrä, joka on verraten pieni.
Vesiolot ja ravinto
Keisaritetralle sopiva lämpötila-alue on 24–26 °C ja pH 6–7. Luonnossa keisaritetra syö matoja ja pieniä äyriäisiä. Akvaariossa sille sopii lihapitoinen sekaruoka.
Appell (peruna)
Appell on ruotsalainen kiinteämaltoinen perunalajike. Appellin tärkkelyspitoisuus on 14,5 prosenttia. Se luokitellaan ominaisuuksiltaan kiinteämaltoiseksi perunaksi.
Naisten Korisliiga-kausi 2014–2015
Naisten Korisliiga-kausi 2014–2015 on toinen kausi, kun koripallon naisten Suomen mestaruudesta pelataan Naisten Korisliiga -nimellä. Kauteen lähtivät hallitsevana mestarina Catz Lappeenranta ja sarjanousijoina Vimpelin Veto, Hyvinkään Ponteva sekä Tampereen Pyrintö.
Runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen kolminkertaisena sarjana. Sen kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, ja viimeinen joukkue putosi naisten I-divisioonaan. Runkosarjan ensimmäisen kolmanneksen otteluparit kotietuineen määräytyivät edelliskauden runkosarjasijoitusten mukaan, ja loput ottelut pelattiin tavallisena kaksinkertaisena sarjana.
Koriin johtaneet syötöt
Syöttötilaston kärkikaksikko Dionne Pounds ja Taru Tuukkanen pelasivat kumpikin runkosarjassa 27 ottelua ja antoivat 108 koriin johtanutta syöttöä. Pounds saavutti syöttömääränsä Tuukkasta vähemmillä peliminuuteilla.
Tehoindeksi
Tehoindeksillä mitataan pelaajan kokonaistehokkuutta. Indeksi ottelua kohti muodostuu siten, että pisteet, levypallot, koriinjohtaneet syötöt, pallonriistot ja koriinheiton torjunnat lasketaan yhteen, minkä jälkeen tuloksesta vähennetään ohiheittojen ja pallonmenetysten määrä.
Pudotuspelien merkkipaaluja
Catzin Jelena Rešetko ylitti huhtikuun alussa historian neljäntenä pelaajana 1 000 tehdyn pudotuspelipisteen rajan.
Talous
Lähde:
Ernst Estlander
Ernst Henrik Estlander (18. syyskuuta 1870 Helsinki – 5. helmikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen oikeushistorian professori, valtiopäivämies ja ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko.
Estlander tunnettiin ennen kaikkea tiukkana laillisuuden puolustajana, sortovuosien perustuslaillisena ja itsenäisyyden aikana myös aitosuomalaisuutta vastustaneena jyrkkänä kielipoliitikkona. Hän oli asennemaailmaltaan konservatiivi ja elitisti sekä ehdottomuuksien kannattaja.
Estlander oli RKP:n kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1907–1914 ja 1917–1945, kaikkiaan 44 valtiopäivillä. Häntä kauemmin kansanedustajana ovat olleet vain saman puolueen John Österholm ja kokoomuksen Ilkka Kanerva, minkä lisäksi SDP:n Viljo Rantala oli yhtä kauan kansanedustajana kuin Estlander. Näistä poiketen Estlanderilla oli kuitenkin pohjalla myös vuosikymmen säätyvaltiopäivillä.
Elämä
Estlanderin vanhemmat olivat professori, valtioneuvos Jakob August Estlander ja Lovisa Rosina Federley. Hän pääsi ylioppilaaksi 1888 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1891, lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1896 sekä lakitieteen lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot vuonna 1900. Estlander sai varatuomarin arvon 1899 ja toimi Helsingin yliopiston oikeushistorian dosenttina 1902–1908 ja Helsingin yliopiston ylimääräisenä professorina 1908–1937. Hän keskittyi kuitenkin enemmän politiikkaan.
Estlander oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hänen poliittista maailmankatsomustaan hallitsi tinkimätön legalismi ja taipumaton perustuslaillisuus. Vuonna 1904 passiivista vastarintaa kannattanut ja kagaalin johtoon kuulunut Estlander oli karkotettuna Suomesta ja oleskeli Novgorodissa. Toisen sortokauden aikana Estlander kannatti eduskunnan toiminnan vapaaehtoista keskeyttämistä, "valtiopäivälakkoa", protestina laittomalle hallinnolle, mutta ajatus ei saanut kannatusta. Suomen itsenäistymisen ja sisällissodan jälkeen hän omaksui jyrkän konservatiivisen ja anteeksiantamattoman asennoitumisen suhteessa vasemmistoon, mikä kuitenkin sai seuraavalla vuosikymmenellä väistyä ruotsinkielen aseman suojelemisen tieltä. Kammo aitosuomalaisuutta kohtaan sai lopulta hänetkin vastentahtoisesti kannattamaan RKP:n ja SDP:n taktista yhteistyötä. Tämän ja laillisuuden puolustamisen vuoksi hän myös monista ruotsinkielisistä konservatiiveista poiketen vastusti Lapuan liikettä.
Estlander oli myös Ruotsalaisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana ja toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Samaten hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston ja Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen jäsen sekä kuului Ritarihuoneen johtokuntaan.
Estlander kilpaili purjehduksessa ja osallistui vuoden 1912 kesäolympialaisiin 6mR-veneellä Finn II ja päätyi 5. sijalle. Muut miehistöjäsenet olivat Torsten Sandelin ja Gunnar L. Stenbäck.
Sukulaisia
Ernst Estlanderin veli oli urheilija ja veneiden suunnittelija Gustaf Estlander ja setä filosofian tohtori Carl Gustaf Estlander, joka teki aloitteen Ateneumin taidemuseon perustamisesta.
Geolingvistiikka
Geolingvistiikka eli kielimaantiede on yleisnimitys monenlaiselle dialektologiselle ja sosiolingvistiselle tutkimukselle, jonka piirissä voidaan analysoida murteita ja muita puhekielen muotoja, kuten slangia tai esimerkiksi paikannimiä. Geolingvistiikka yhdistää maantiedettä ja kielitiedettä toisiinsa.
Hedvig Sohlberg
Hedvig Sohlberg (29. tammikuuta 1858 Pohja – 6. lokakuuta 1937 Tammisaari) oli suomalainen opettaja, Tammisaaren seminaarin johtaja ja RKP:n kansanedustaja.
Sohlbergin vanhemmat olivat kirkkoherra Herman Fredrik Sohlberg ja Maria Rosina Richter. Hän valmistui opettajaksi 1880 Tammisaaren seminaarista ja toimi sitten Mikkelin yksityisen ruotsalaisen tyttökoulun opettajana 1882–1883, kansakoulunopettajana Pohjan pitäjässä 1883–1889 sekä viimeksi Tammisaaren seminaarin johtajana vuosina 1889–1927.
Sohlberg oli RKP:n kansanedustajana vuosina 1908–1914 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän kuului myös Tammisaaren kaupunginvaltuustoon ja oli Suomen ruotsalaisen raittiusliiton keskushallituksen varapuheenjohtaja. Hedvig Sohlbergin sisaruksia olivat vuorineuvos Seth Sohlberg ja arkkitehti Gerhard Sohlberg.
Puikula
Puikula on Lapissa ja myös Pohjois-Pohjanmaalla viljeltävä erittäin jauhoinen perunalajike. Sen tärkkelyspitoisuus on 18,5 prosenttia. Ruotsissa sama lajike tunnetaan nimellä mandelpotatis.
Euroopan unionin myöntämän suojatun alkuperänimityksen vuoksi vain Lapissa tuotettua ja pakattua puikulaperunaa voi markkinoida Lapin puikula -nimellä. Puikulaa on viljelty lajikkeena Lapissa 1700-luvulta alkaen. Lajikkeella on kiinteä yhteys maantieteelliseen alueeseen, ja sen laatu tai ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaisesti maantieteellisestä alueesta. Myös perunan tuotanto tapahtuu alueella, johon nimi viittaa. Pohjoisessa viljeltynä se menestyy paremmin kuin etelässä, jossa kasvitaudit uhkaavat sitä.
Erittäin tärkkelyspitoisena puikula hajoaa helposti keitettäessä. Tätä varten sitä on joskus suositeltu kypsennettäväksi höyryttämällä.
Angela Moroșanu
Angela Moroșanu (s. 26. heinäkuuta 1986 Iași, Romania) on romanialainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa, 400 metrin aitajuoksussa ja pituushypyssä.
Moroșanu karsiutui 2003 Sherbrooken alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 200 metrin juoksun välierissä ajalla 24,68. Hän saavutti samana vuonna Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 54,11 ja voitti Romanian mestaruuden 200 metrillä. Seuraavana vuonna hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Romanian joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Grosseton nuorten MM-kisoissa 400 metrin aidoissa kahdeksanneksi ajalla 1.03,10. Hän voitti myös 200 metrin Romanian mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Vuonna 2005 Moroșanu karsiutui Madridin sisäratojen EM-kisoissa 200 metrin välierissä ajalla 23,63. Kesällä hän sai pronssia Kaunasin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 200 ja 400 metrillä sekä juoksi viidenneksi Euroopan cupissa 100 metrin juoksussa ajalla 11,47. Hän voitti samana vuonna Romanian mestaruuden ulkoradoilla 100, 200 ja 400 metrin juoksussa sekä sisäradoilla 60 ja 200 metrillä.
Moroșanu voitti 2008 Romanian sisäratojen mestaruuden 60 metrin juoksussa ja 60 metrin aitajuoksussa. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ajalla 53,07. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä. Hän voitti maansa sisäratamestaruuden 60 metrillä 2009. Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009 hän karsiutui 60 metrin välierissä ja 60 metrin aitajuoksun alkuerissä. Kesällä 2009 hän voitti 400 metrin aitajuoksun Romanian mestaruuden ja oli Berliinin MM-kilpailuissa samassa lajissa kahdeksas. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui neljänneksi. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Romanian-mestaruuden 2010. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa viidenneksi ajalla 54,58.
All Falls Down
All Falls Down on yhdysvaltalaisen rap-artisti Kanye Westin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä hänen debyyttialbumilta The College Dropout helmikuussa 2004. Kappaleella vierailee laulaja Syleena Johnson.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Kanye West ja Lauryn Hill.
”All Falls Down” ylsi Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 7.
Negatiiviset Nuoret (albumi)
Negatiiviset Nuoret on saman nimisen yhtyeen 21. huhtikuuta 2017 julkaistu debyyttialbumi. Albumista ilmestyi vinyylipainos 11. maaliskuuta 2022.
Kolla
Kolla on kylä ja taajama Rauman kaupungissa Satakunnassa keskustaajamasta itään. Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 486 ja maapinta-ala 5,12 neliökilometriä. Kylä kuuluu Kollan-Nihattulan-Tarvolan kyläyhdistyksen toiminta-alueeseen. Kyliä yhdistävät myös nuorisoseura ja metsästysseura. Kylässä toiminut Nihattulan koulu lakkautettiin vuonna 2008. Kollassa on aiemmin toiminut kioski ja kaksi kyläkauppaa, joista toisen yhteydessä oli myös posti.
Kollan kylän mukaan on nimetty Golla Oy.