cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin
Yleistä torpedoaluksista
Toiseen Gibraltarin hyökkäykseen saatiin varta vasten tarkoitukseen suunniteltuja malleja, joiden ohjaimet olivat luotettavampia ja  toimintasäde moninkertainen entisiin verrattuna. Normaali sähkötorpedon toimintasäde oli noin kuusi kilometriä, vaikka matkaa voitiin venyttää esilämmittämällä akkuja eli lataamalla niitä normaalia suuremmalla virralla.
Torpedon normaalinopeus oli noin 40 solmua, mutta ajonopeus sukeltajan kanssa noin neljä solmua, mikä merkitsi auttamatta akkujen tehon haaskausta. Osa tästä nopeuden vähennyksestä oli tehty vaihtamalla alkuperäiset suurtehopotkurit hitaampiin ja muuttamalla koneiston välityssuhdetta.
Kaikkiin hyökkäyksiin otti osaa kolme alusta ja kuusi sukeltajaa. Sukeltajilla oli kuivapuvut ja hapenkierrättimet. Varusteisiin ei kuulunut räpylöitä, vaan puvun saappaissa oli lyijypohjat, jotta sukeltajat pääsivät liikkumaan paremmin alustensa päällä. Uintikyvyn väheneminen ei ollut olennaista, koska miehet liikkuivat pienoissukellusveneillä. Alusten hylkäämisen yhteydessä lyijypohjat pudotettiin pohjaan samoin kuin painot ja sukelluslaitteet ja rantaan uitiin vain kylmältä vedeltä ja mekaanisilta vammoilta suojaava kuivapuku yllä. Kun hyökkäyksiä alettiin tehdä kiinteästä tukikohdasta käsin, varusteita ja aluksia ei hylätty hyökkäyksen toteuduttua, vaan palattiin niiden kanssa tukikohtaan.
Sukelluksilla hapenkierrättimien turvarajat ylitettiin toistuvasti ja monet hyökkäyksistä elossa selvinneet sukeltajat kärsivät keuhkovammoista lopun ikänsä.
Ensimmäinen hyökkäys 12. tammikuuta 1942
Aliluutnantti Cella on ainoa henkiinjäänyt, jotka osallistui kaikkiin hyökkäyksiin.
Hyökkääjät upottivat 300-kiloisilla kärkipanoksillaan 16 000 tonnin laivaston säiliölaiva HMAuxS Denbydalen, brittiläisen 10 000 tonnin rahtilaiva S/S Durhamin ja yhdysvaltalaisen 14 000 tonnin tankkilaiva S/T Fiona Shellin.
Torpedojen akkujen tyhjennyttyä hyökkääjät upottivat aluksensa ja sukellusvarusteensa pohjaan ja uivat rantaan Espanjan puolelle. Rannassa odotti yhdysupseeri, diplomaattipassin suojassa maassa oleskellut komentaja Pierleoni, jolla oli vaihtovaatteet, väärennetyt paperit ja auto valmiina.
Salainen tukikohta
Jatkossa italialaiset operoivat Espanjan alueelta. Kaikki seuraavat hyökkäykset tehtiin espanjalaisten hiljaisella hyväksynnällä Algecirasin satamasta. Francon hallinto varui visusti loukkaamasta vielä silloin hyvissä asemissa olevia akselivaltoja. Nimellisesti puolueettoman Espanjan poliittiset sympatiat akselivaltoihin olivat selvät, ei vähiten siksi että Benito Mussolini oli luvannut luovuttaa Gibraltarin Francolle, kun britit olisi karkotettu.
Pienoissukellusveneiden tukikohtaa valmistaessa teki uiva hyökkäysosasto, Gamma-ryhmä, muutamia hyökkäyksiä Gibraltariin, mutta nämä hyökkäykset osoittautuivat erehdykseksi. Ne vain tiukensivat brittien turvatoimia tuottamatta varsinaisia tuloksia.
Pienoissukellusveneoperaatiota varten satamaan oli ajettu säiliölaivasta pienoissukellusveneiden emälaivaksi muunnettu italialainen Olterra. Laiva pääsi satamaan lavastetun vuodon kunnostusta varten. Sukellustoiminta onnistui säiliölaivan kylkeen tehdyn vedenalaisen oven avulla.
Olterra asetettiin nimelliseen puolueettomuusvartiointiin. Italialaiset kuitenkin lahjoivat nuoret espanjalaissotilaat savukkeilla ja viinillä. Sotilaat tai tullimiehet eivät vaivautuneet avaamaan alukseen Italiasta rautatiekuljetuksina tuotuja suuria ja raskaita konelaatikoita, joissa kerrottiin olevan koneiden ja höyrykattiloiden varaosia. Kuljetuksia saattoi Olterran konepäällikkö eli Italian kauppalaivaston upseeri, joka tosiasiassa oli Regia Marinan, sotalaivaston insinööriupseeri.
Laatikoissa oli sukellusvarusteita, räjähteitä ja purettuja pienoissukellusveneitä. Joka hyökkäystä varten tarvittiin uudet varusteet, koska silloiset sukellusvarusteet eivät varmuudella kestäneet kuin yhden pitkän käyttökerran, jonka jälkeen ne piti lähettää huoltoon valmistajalle. Kuivapuvut tahtoivat repeillä ahtaissa paikoissa, joten niitäkin tarvittiin lisää. Myös torpedot olivat pääsääntöisesti kertakäyttöisiä: vaikka runko-osa pääsikin ehjänä takaisin, koneisto olisi pitänyt yhtä kaikki uusia. Osa laitteistoista, muun muassa mittaristot ja potkurit käytettiin uudelleen.
Brittien suojaustoimet
Britit olivat kuitenkin jo varuillaan sukellushyökkäysten varalta. Satamassa kierteli vartioveneitä, joista heiteltiin veteen käsikranaatteja sukeltajien surmaksi. Ensimmäisessä Olterralta tehdyssä hyökkäyksessä 7. joulukuuta 1942 italialaisten päällikkö kapteeniluutnantti Licio Visintini ja hänen kakkosmiehensä kersantti Giovanni Magro saivat surmansa juuri käsikranaatin räjähdyksessä. Kaksi muuta torpedoalusta pääsi perille ja upotti kohteensa. Yksi sukeltajista katosi sataman ja Olterran välisen paluumatkan aikana.
De Havilland Vampire
De Havilland Vampire oli brittiläinen yksimoottorinen suihkuhävittäjä, josta tuli toinen Britannian kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) käyttöön ottama suihkulentokone. Vampiren koelennot alkoivat toisen maailmansodan aikana, mutta tyyppi ei ehtinyt taistelukäyttöön. RAF käytti koneita hävittäjinä, vuodesta 1946 vuoteen 1955 asti ja koulukoneena vuoteen 1966 asti. Koneita valmistettiin 3 268 kappaletta. Suuri osa koneista oli muiden maiden ilmavoimien käytössä, neljännes koneista valmistettiin lisenssillä muualla kuin Englannissa.
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin
Brittien suojaustoimet
Britit löysivät Visintinin ja Magron ruumiit sukellusvarusteineen ja voimaan astui pysyvä määräys pudottaa käsikranaatteja tai tarkoitukseen tehtyjä kevyitä räjähdyspanoksia veteen puolen minuutin välein aina, kun sukellusveneverkko avattiin jonkin aluksen läpikulkua varten. Lisäksi pieniä aluksia, eritoten laivaveneitä varten rakennettiin erityinen matalakulkuinen veneportti, jota vartioitiin erityisen tarkkaan aina sen ollessa auki. Seuraavat hyökkäykset suuntautuivatkin sataman ulkopuoliselle avoimelle ankkuripaikalle, vaikka sielläkin olleiden alusten ympärillä kierteli vartioveneitä ja heiteltiin käsikranaatteja veteen.
De Havilland Vampire
Historia
pienoiskuva|Vampire T11, rakennettu 1952, RAF:lle 1953, vuonna 2004 siviilikäytössä. Vampiren suunnittelu alkoi kokeellisena hankkeena toisin kuin Gloster Meteor -lentokoneen suunnittelu, jonka tavoite oli alun perin hävittäjäkone toiseen maailmansotaan vastineeksi Messerschmitt Me 262 -suihkuhävittäjälle. Vampiren ensimmäinen spesifikaatio oli E6/41 vuonna 1941. Koneen suunnittelu alkoi DH-100-numerolla vuoden 1942 puolivälissä eli kaksi vuotta Gloster Meteorin suunnittelun alun jälkeen.
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin
Brittien suojaustoimet
Visintinille saatiin osaava seuraaja, kapteeniluutnantti Ernesto Notari, vasta pitkän viivästyksen jälkeen. Lisäksi uusien torpedojen ja räjähteiden paikalle saanti oli niin hankalaa, että sen jälkeen hyökkäyksiä tuli vain kaksi: ensimmäinen 7. toukokuuta 1943, jolloin tuhoutui yksi ja vaurioitui kaksi alusta, toinen 3. elokuuta.
De Havilland Vampire
Historia
Alussa projektinimi oli "Spider Crab". De Havilland hyödynsi koneen rakenteissa Mosquito-hävittäjäkoneesta kertynyttä vaneriosaamistaan. Yksimoottorisesta Vampiresta tuli viimeinen hävittäjäkone, jossa rakenne oli puu-metalli-komposiittirakenne. Koneen runko oli valmistettu kahdesta koivuvanerikerroksesta, joiden välissä oli balsatäyte. Painon säästämiseksi runkorakenteeksi valittiin kaksoispuomirunko, rakenteellisen yksinkertaisuus oli syynä siihen, että koneen siipi oli suora.
Koelentäjä Geoffrey de Havilland lensi ensimmäisen prototyypin LZ548/G 30. syyskuuta 1943 Hatfieldissä eli vain kuusi kuukautta Meteorin koelentojen jälkeen. Tuotantoon versio Mark I ehti huhtikuussa 1945. Useimmat koneet rakennettiin English Electric Aircraft-tehtaalla, koska De Havillandin oma tehdas oli vielä sotatuotannon takia ylikuormitettu.
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin
Viimeinen hyökkäys
Viimeisessä hyökkäyksessä 3. elokuuta 1943 italialaiset huomasivat, että jopa avoimella ankkuripaikalla olevien alusten pohjat oli räjähdepanosten asentamisen pelossa peitetty sukeltajille vaarallisella viiltopiikkilankaverkolla. Kesken asennukseen Notarin alus oli karata laitevian vuoksi ja kakkosmies kersantti Giannolli putosi torpedolta. Aluksen selässä pysytellyt Notari sai ohjaimensa viime hetkellä tottelemaan ja palasi Olterraan. Notari väitti, että delfiiniparvi ui hänen ympärillään ja peitti hänen pinnalla olleen päänsä näkyvistä.
De Havilland Vampire
Historia
Vampire muistuttaa huomattavan paljon samaan aikaan suunnittelun alla ollutta Focke-Wulf Flitzer -konetta. Focke-Wulfin suunnittelutoimistossa hämmästyttiin koneiden samankaltaisuuksia, vaikka syynä tähän oli sattuma: kumpikin suunnittelutoimisto oli toisistaan tietämättä kohdannut samanlaisia ongelmia ja keksinyt samanlaisia ratkaisuja.
pienoiskuva|Vampire Trainer VT-8 Luonetjärvellä
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin
Viimeinen hyökkäys
Maalialuksen luo jäänyt Giannoli teki rauhallisesti asennuksen loppuun, odotti kunnes räjähdykseen oli aikaa vain muutama minuutti ja antautui sitten vartioveneelle. Britit epäilivät heti sabotaasia saatuaan aluksen luota vangiksi rynnäkkösukeltajan. Miinoituksia purkamaan komennettu kypäräsukeltaja pursimies Bell ei kuitenkaan ehtinyt veteen, kun panokset jo räjähtivät: 10 000 tonnin Liberty-alus Harrison Grey Otis upposi, norjalainen 20 000 tonnin säiliöalus Thorshovod katkesi kahtia ja brittiläinen 11 000 tonnin rahtilaiva Stanridge vaurioitui pahoin.
De Havilland Vampire
Historia
Vampire saavutti aikanaan monia ennätyksiä. Se oli muun muassa RAF:n ensimmäinen kone, joka ylitti 500 mph nopeuden. Se oli myös ensimmäinen lentotukialukselta noussut ja laskeutunut suihkukone. Modifioitu RAF:in Vampire teki 3. joulukuuta 1945 laskun HMS Ocean -lentotukialukselle. Vuonna 1948 John Cunningham saavutti koneella silloisen korkeusennätyksen, 59 446 jalkaa (18 119 m).
Tyypin ensimmäinen moottori oli Halford H1 (myöhemmin nimellä Goblin), joka tuotti 2 100 lb (9,3 kN) työntövoiman. Frank Halfordin suunnittelemaa moottoria de Havilland valmisti itse. Myöhemmät MkI-versiot käyttivät Goblin 2- ja Mk3 versio Goblin III-moottoreita. Ensimmäiset tuotantokoneet lensivät lokakuussa 1948 ja viimeiset toimitettiin kesäkuussa 1949.
Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäiseksi suihkukonemalliksi tuli Vampiren tukialusversio F20. Sea Vampiren moottorin tehottomuus teki kuitenkin lentotukialusnousuista vaikeita, joten koneet palvelivat pääasiassa T22-koulutuskoneina 1950-luvulle. Laivaston käyttämä de Havilland Venom -pommikone oli kehitelmä Vampiresta.
Vedenalaishyökkäykset Gibraltariin
Operaation loppu
Italia irtautui sodasta ehdoitta 3. syyskuuta 1943, minkä varmistuttua Maiale-sukeltajat palasivat Espanjasta lentoteitse kotiin ja saivat sankarin vastaanoton. Samoin Egyptissä vangittuina olleet neljä ensimmäisen Aleksandrian hyökkäyksen tekijää palautettiin nyt kotiin. Viimeiset kaksi, yliluutnantti de la Penne ja kersantti Bianchi, palasivat vasta jouluksi 1945, koska heidät oli sijoitettu lopulta erityisvankilaan Intiaan asti, koska he olivat liian uutterasti yrittäneet paeta sotavankeudesta. Syksyllä 1943 Italian vaihdettua puolta, nämä kaksi sukeltajaa suostuivat avustamaan brittejä saksalaisia vastaan - tosin perheidensä turvallisuuden vuoksi kaikessa hiljaisuudessa. Siksi he saivatkin Italian kruununprinssi Umberton myöntämät korkeat kunniamerkkinsä brittiläisen amiraalin kädestä: amiraali oli Aleksandriassa vaurioitetun taistelulaiva HMS Valiantin entinen komentaja, joka näin kiitti sukeltajia siitä, että nämä olivat sotilasvelvollisuudestaan tinkimättä kuitenkin pelastaneet hänen miestensä henget.
De Havilland Vampire
Historia
Useita Vampireja muunnettiin malliksi F21, joissa oli vahvistettu alaosa. Niillä tehtiin niin sanottuja "flexi-deck" laskeutumiskokeiluja HMS Warriorilla. Koneista poistettiin laskutelineet ja ne laskeutuivat mahalleen kumiselle lentokannelle. Vaikka kokeet sinänsä onnistuivatkin, ideaa ei otettu käyttöön.
Viimeinen Vampiren muunnos oli Mk11, kaksipaikkainen koulukone. Sen ensilento tapahtui vuonna 1950. Koulukoneet perustuivat yöhävittäjän koulukoneversioon. Koulukoneita rakennettiin noin 800 kappaletta.
pienoiskuva|D.H.100 Vampire Mk.52 Konetta myytiin ainakin seuraaviin maihin: Australia, Kanada, Suomi, Ranska, Intia, Uusi-Seelanti, Norja, Ruotsi, Sveitsi. Lisäksi käytettyjä yksilöitä myytiin edelleen maihin, jotka eivät olleet ostaneet niitä suoraan, esimerkiksi ruotsalaisia Vampire-koneita myytiin Etelä-Amerikkaan. Vampirea rakennettiin lähes 4 400 (?) kappaletta, joista neljäsosa lisenssillä ostajamaissa. Vampiren tullessa Suomeen 1953 niitä oli käytössä 17 maassa. Ruotsin ilmavoimilla oli vuosina 1946–1968 käytössä kaikkiaan 380 Vampire-hävittäjää ja 57 kaksipaikkaista Vampirea. Viimeisin käyttäjä oli Sveitsi, jossa tyyppi oli koulutuskäytössä vielä 1990-luvulla.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Breitenfeldin taistelu käytiin Leipzigin pohjoispuolella 17. syyskuuta 1631 Ruotsin ja Saksin sekä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Ferdinand II:n armeijan välillä. Ruotsalaisia johti Kustaa II Aadolf, sakseja vaaliruhtinas Juhana Yrjö I ja katolisia kreivi Johann Tilly. Breitenfeldin taistelu oli ensimmäinen Kustaan käymä suuri kenttätaistelu kolmikymmenvuotisessa sodassa. Se oli protestanttien ensimmäinen suuri voitto katolisia vastaan kolmikymmenvuotisen sodan aikana Kustaan murskatessa Tillyn katolisen armeijan.
De Havilland Vampire
Käyttö Suomessa
Suihkulentokoulutus tehostui vuonna 1955, kun Ilmavoimat sai yhdeksän kaksipaikkaista D.H. 115 Vampire Trainer T.Mk.55 -konetta. Koneiden tunnukset olivat VT-1...VT-9. Vampire Trainer oli ensimmäinen Suomessa käytetty lentokone, jossa oli heittoistuin. Viimeisen lennon Suomen ilmavoimissa Vampire Trainerillä (VT-8) teki eversti Aimo Huhtala Luonetjärvellä 15. heinäkuuta 1965.
Ensiksi Vampireilla lensi 2. lennosto (vuodesta 1957 Satakunnan lennosto) Porissa. 1950-luvun lopulla koneet siirrettiin 1. eli Hämeen lennostolle Tikkakoskelle. 3. Lennoston (vuodesta 1957 Karjalan Lennoston), päätukikohtana oli 1950-luvulla sorakiitoteinen Utti, jolloin suihkukoneet pystyivät operoimaan siellä vain talvella. Vampire-hävittäjät palvelivat Suomen ilmavoimissa vuoteen 1965.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Taustaa
Kolmikymmenvuotinen sota oli alkanut vuonna 1618, ja vuoteen 1630 mennessä katoliset olivat voittaneet luterilaisia siihen saakka tukeneen Tanskan pakottaen sen solmimaan rauhan Lyypekissä 22. toukokuuta 1629. Kustaa II Aadolf oli noussut maihin Pommerissa kesällä 1630 tavoitteenaan lyödä katoliset. Edetessään etelään Kustaa II Adolf kohtasi ensi kertaa Tillyn johtaman katolisten pääarmeijan Breitenfeldissä.
De Havilland Vampire
Käyttö Suomessa
Suomeen opetusvälineeksi Ruotsin ilmavoimilta hankittu de Havilland D.H.100 Vampire FB Mk.50 ei ole koskaan ollut lentokäytössä Suomessa. Se hankittiin 1960-luvulla Koskuen kansakoulun ja sen urheilukentän väliin valtatie-3n nykyään entisen linjauksen kohdalle kiinnittämään huomio maamerkkinä Jalasjärven leirintäalueeseen, mikä oli lähellä Koskuen kansakoulua. Vampire tuli Kauhavalta lentosotakoululta Suomen ilmavoimien luovuttua koneesta. Nyt de Havilland D.H.100 Vampire FB Mk.50 on alkuperäistä Koskuen sijoituspaikkaa pohjoisempana entisen Koskuen Esson lähellä. Ruotsissa de Havilland D.H.100 Vampire FB Mk.50 tunnettiin J28B:nä, joita oli hankittu 310 kappaletta ja jotka olivat palveluskäytössä 1949-1965 Ruotsin ilmavoimien laivueissa F 4, F 8, F 9, F 10, F 11, F 14, F 15, F 18 ja F 21.
Milanon maakunta
Milanon maakunta oli yksi Italian maakunnista. Se sijaitsi Lombardian alueella Italian pohjoisosassa.
De Havilland Vampire
Tekniset erittelyt
pienoiskuva|de Havilland Goblin 35
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Taistelukenttä
Breitenfeld on kylä nykyisen Leipzigin pohjoisreunalla. Maasto sopi hyvin ratsuväen käytölle. Varsinainen taistelu käytiin kylän pohjoispuolisilla aukeilla niityillä, jotka laskevat loivasti pohjoisessa virtaavaan Loderbach-puroon. Alueen eteläreunalla on loiva, matala harju, jonka itäpäässä on taistelukentän ainoa korkeampi kohta Galgenberg, joka merkitsee suomeksi käännettynä hirsipuukukkulaa.
Milanon maakunta
Milanon maakunnan pinta-ala oli 1 575 km² ja asukasluku vähän yli 3 miljoonaa (2013). Maakunta muodostui 134 kunnasta, ja sen pääkaupunki oli Milano.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Katoliset
Tillyn johtama katolisten armeija ryhmittyi aukean eteläreunalle pohjoisesta saapuvaa vihollista kohti. Tuuli puhalsi ja aurinko paistoi joukkojen selän takaa ruotsalaisia häiritsevästi. Katolisten armeijassa oli noin 21 000 jalkamiestä, 11 000 ratsumiestä ja noin 30 tykkiä. Tilly komensi itse armeijansa jalkaväkikeskustaa, jossa oli 18 700 miestä sijoitettuna neljään rinnakkaiseen espanjalaiseen prikaatiin, oikeanpuolimaisimman asettuessa Galgenberg-kukkulalle. Ei ole varmuutta, oliko Tillyn prikaateissa kolme vai neljä espanjalaista neliötä. Prikaatien komentajat olivat vasemmalta oikealle Matthias Gallas, Tilly, Johan Goëss ja Filip von Pappenheim. Tämän lisäksi Tilly määräsi yhden espanjalaisen neliön jalkaväkeä tukemaan kumpaakin ratsuväkisivustaansa.
Milanon maakunta
Vuoden 2009 alussa 55 Milanon maakunnan koillisosan kuntaa muodostivat uuden Monza e Brianzan maakunnan. 1. tammikuuta 2015 Milanon maakunta korvattiin Milanon metropolikaupungilla.
De Havilland Vampire
De Havilland D.H.100 Vampire MK.52 suihkuhävittäjä
Suomeen hankittua de Havilland D.H.100 Vampire MK.52:a, mikä oli vientiversio, käyttivät Suomen ilmavoimien lisäksi myös Egyptin, Intian, Irakin ja Venezuelan ilmavoimat, minkä lisäksi 36 de Havilland D.H.100 Vampire MK.52:a ostettiin Norjan ilmavoimille.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Katoliset
Todennäköisesti Tilly käytti perinteistä espanjalaista neliötä kevyempää ryhmitystä, joka oli vain 20–25 riviä syvä. Keskellä oli piikkimiesmuoto, jonka kummallakin sivulla oli muskettimiehiä alankomaalaisen mallin mukaan. Katolisten musketit olivat vanhanmallisia, lunttulukkoisia ja huomattavasti painavampia kuin ruotsalaisten: musketti oli laukaistava tukihaarukan varasta. Joukoista oli muskettimiehiä suhteessa vähemmän kuin ruotsalaisilla, joten katoliset olivat kokonaisuudessaan alakynnessä jalkaväen tulivoimassa.
Ivan Bohdan
Ivan Havrylovytš Bohdan (,, 29. helmikuuta 1928 Ukrainan SNT – 25. joulukuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Katoliset
pienoiskuva|upright|Kreivi [[Johann Tilly (1559–1632)]] Tillyn vasenta sivustaa komensi marsalkka Gottfried Heinrich Pappenheim, jolla oli komennossaan 3 800 miestä raskasta ratsuväkeä, muun muassa Ottavio Piccolominin johtamat haarniskoidut kyrassieerit ja Adolf von Holsteinin johtama 1 500-miehinen espanjalainen neliö.
De Havilland Vampire
Suoritusarvot
Hävittäjä
Ivan Bohdan
Bogdan voitti raskaassa sarjassa olympiakultaa Roomassa 1960. Maailmanmestaruuden hän voitti Budapestissa 1958 ja Jokohamassa 1961. Bohdan kuoli 92-vuotiaana 24. ja 25. joulukuuta 2020 välisenä yönä.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Katoliset
Ernst Egon von Fürstenberg komensi oikeaa ratsuväkisivustaa, jossa oli Tillyn paras ratsuväki, 3 150 ratsumiestä. Näitä tuki 1 200-miehinen Johan Wanglerin komentama jalkaväkitercio ja Johann Ludwig Hektor von Isolanin johtamat 950 kevyttä kroaattiratsumiestä.
De Havilland Vampire
Suoritusarvot
Koulukone
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Katoliset
Reservissä Tilly piti eversti Didrik Ottomar von Erwitten, joka kaatui taistelussa, johtamat viisi ratsuväkirykmenttiä, vahvuudeltaan yhteensä 2 000 miestä. Tykistönsä Tilly oli sijoittanut kahdessa patterissa jalkaväkikeskustansa eteen. Kokonaisuudessaan Tillyn taisteluryhmitys oli kolmisen kilometriä leveä. Hänen täsmällisiä aikomuksiaan ei tiedetä, mutta koska hän oli sijoittanut parhaat voimansa oikealle sivustalle, on todennäköistä, että hän pyrki lyömään ensin saksit ja vasta sen jälkeen kääntymään ruotsalaisten vasenta sivustaa vastaan.
De Havilland Vampire
Aseistus
Koneen eturungossa on neljä (koulukoneessa kaksi tai neljä) 20 mm Hispano-Suiza Mk.5 -tykkejä. Siipien alle voitiin ripustaa kaksi 455 kg pommia tai kaseteissa kahdeksan kolmen tuuman Hispano HSS-R 80 -rakettia.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Ruotsalaiset
pienoiskuva|upright|Ruotsin kuningas [[Kustaa II Aadolf Breitenfeldissä 1631.]] Ruotsalaisten ja Saksin vaaliruhtinaan armeijat ylittivät Loderbachin puolenpäivän aikaan keisarillisten häiritessä tykistötulella ja Isolanin kevyellä kroaattiratsuväellä. Ylitettyään puron ruotsalaiset ja saksit ryhmittyivät taistelukentälle ruotsalaiset oikealle, saksit vasemmalle. Kustaa yritti väistää aurinkoa ja tuulen tuomaa pölyä siirtämällä ryhmitystään oikealle, mutta soinen maa esti aikeen. Noin kello 14 ruotsalaiset saivat omat tykkinsä asemiin armeijansa eteen 600 metrin päähän keisarillisista ja avasivat tulen.
De Havilland Vampire
Museokappaleet Suomessa
pienoiskuva|Vampire Trainer Keski-Suomen ilmailumuseossa Suomen ilmailumuseossa ovat esillä sekä Vampiren hävittäjä- että koulutusversio (VA-2 ja VT-9). Keski-Suomen ilmailumuseossa on esillä Vampire-koulukone (VT-8). Siellä on myös varastoituna on Vampire -hävittäjä (VA-6). Päijät-Hämeen ilmailumuseossa Vesivehmaalla on nähtävillä ulkona rikkinäisen Vampire-hävittäjän runko (VA-3) ja hallissa kaksipaikkaisen koulutuskoneen (VT-6) ohjaamo.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Ruotsalaiset
Kokonaisuudessaan Ruotsin armeijassa oli 16 300 jalkamiestä ja 7600 ratsumiestä. Joukoista 61 % oli saksalaisia ja 16 % skotlantilaisia palkkasotureita, 16 % ruotsalaisia, alle 5 % suomalaisia, ja 2 % balttilaista ratsuväkeä.
De Havilland Vampire
Museokappaleet Suomessa
Jalasjärvellä on pylvään nokassa, aikanaan Koskuella kansakoulun urheilukentällä ollut, sittemmin entisen Esson huoltoaseman ja leirintäalueen lähellä oleva palveluksensa loppuaikoinaan Ilmavoimien käytössä varaosina käytetty Vampire-hävittäjä, de Havilland D.H.100 Vampire FB Mk.50, alkujaan ruotsalainen J28B, ("VA-7"), Suomen ainut. Se ei koskaan lentänyt Suomessa, vaan oli lentosotakoulun sotilasopetuksen havaintoväline.
Vampire aloitti suihkulentokauden Suomessa – muistomerkki Porin lentoasemalla
pienoiskuva|Suomen suihkulentokauden alkamisen muistomerkki Porin lentoasemalla. Ensimmäiset Vampire-suihkuhävittäjät laskeutuivat Poriin 22. tammikuuta 1953. Suomen Ilmavoimien kolmen ensimmäisen Vampire –suihkuhävittäjän laskeutuminen Porin lentokentälle 22. tammikuuta 1953 aloitti suihkulentokauden Suomessa. Satakunnan Lennoston kilta on pystyttänyt Porin lentoasemarakennuksen edessä olevalle viheralueelle taiteilija Marko Tienhaaran suunnitteleman muistomerkin. Porin kaupunginjohtaja Aino-Maija Luukkonen paljasti muistomerkin 22. tammikuuta 2013, jolloin suomalaisen suihkulentokauden alkamisesta tuli kuluneeksi 60 vuotta. Paljastuspuheen piti eversti Jukka Uhari, ja muistomerkin vihki kenttärovasti Sauli Keskinen. Juhlallisen tilaisuuden musiikista vastasi Ilmavoimien soittokunta. Kurun harmaasta graniitista veistetty lähes kolmemetrinen muistomerkki muistuttaa etäältä katsottuna suihkumoottorin ahtimen siipeä. Muistomerkissä on Vampiren siluetti ja päivämäärä Poriin 22. tammikuuta 1953. Paljastushetkellä Eskilstuna Flygmuseumin Vampire Trainer SE-DXT ja Suomen Ilmavoimien Hornet suorittivat suihkuhävittäjien kehityskaarta symboloivat ylilennot. Hornet näyttäytyi vielä esittelylennolla, ja sitten molemmat koneet olivat tilaisuutta seuranneen runsaan yleisön tarkasteltavina asematasolla.
Breitenfeldin ensimmäinen taistelu
Ruotsalaiset
pienoiskuva|upright|Porin kreivi [[Kustaa Kaarlenpoika Horn (1592–1657)]] Ruotsin armeijan oikeaa sivustaa johti Johan Banér, mutta käytännössä komento oli suuren osan taistelusta kuninkaalla. Ensimmäisessä rivissä oli Torsten Stålhandsken ja Reinhold Wunschin johtamat 700 hakkapeliittaa ja Fredrik Gustafsson Stenbockin johtamat smoolantilaiset, yhteensä 2 450 ratsumiestä, joiden tukena oli 860 musketööriä sijoitettuna ratsuväkiosastojen väleihin. Toisessa rivissä oli tukena 950 ratsumiestä. Suunnitelmana oli taktiikka, jossa muskettitulta käytettäisiin yhdessä ratsuväen rynnäkön eli atakin kanssa vihollisen lyömiseen.
Ruotsin vasenta sivustaa komensi Kustaa Kaarlenpoika Horn, jolla oli ensimmäisessä rivissä 1 250 ratsumiestä ja 950 musketööriä ryhmitettynä samoin kuin oikealla sivustalla. Toisessa rivissä oli 1 050 ratsumiestä ja näiden takana vielä 460 rakuunaa erillisenä osastona. Vasempaan sivustaan oli sijoitettu myös Åke Tottin saksalainen ratsurykmentti.
Ruotsalaisjalkaväki oli ohuissa muodoissa: Piikkimiehiä oli suhteessa vähemmän kuin keisarillisilla, ja muskettimiehet oli aseistettu lunttulukkoisia kevyemmillä ja paremmilla piilukkomusketeilla, joiden tulinopeus oli kolminkertainen. Tulitustaktiikkana ruotsalaiset käyttivät kolmen rivin yhteislaukauksia keisarillisten käyttäessä kontramarssia. Kokonaisuutena ruotsalainen jalkaväki oli huomattavasti keisarillista tulivoimaisempi.
Ilmeisesti Kustaalla oli aikomuksena suorittaa oikealla sivustalla päähyökkäys, koska sinne oli sijoitettu parhaat joukot vahvaan muotoon.
Saksit
pienoiskuva|Armeijoiden ryhmitys puolen päivän aikaan. Huomaa ruotsalaisten ohut, mutta tulivoimainen jalkaväkikeskusta. (Ryhmityksessä Tillyn musketöörit merkitty vaaleanpunaisella ja ruotsalaisten ruskealla.) Sotamarsalkka Hans Georg von Arnimin johtamat saksit ryhmittyivät ruotsalaisten vasemmalle puolelle. Arnim ryhmitti jalkaväkikeskustansa 12 100 miestä kymmeneen suhteellisen syvään neliöön, keisarillisten tapaan. Kummallakin sivustalla oli kuusi ratsuväkiosastoa, yhteensä 5 200 ratsumiestä. Jalkaväen eteen oli ryhmitetty 12 tykin patteri.
Saksit olivat juuri värvättyjä – osa pakkovärvätty – ja huonosti harjoitettuja. Tämän Tilly tiesi ja luotti siihen, että hänen veteraaninsa löisivät saksit helposti.
Kokonaisuudessaan yhdistyneen ruotsalais-saksalaisen armeijan taistelulinja oli hieman pitempi kuin keisarillisten, mutta siinä oli heikko kohta erillisten armeijoiden yhtymäkohdassa. Tähän heikkoon kohtaan Tilly sitten iskikin.
Alkusoitto
pienoiskuva|Pappenheim ja Fürstenberg hyökkäävät. Fürstenberg lyö saksit taistelukentältä, mutta Ruotsin oikea siipi torjuu Pappenheimin hyökkäyksen. Tykistötaistelua käytiin kahden tunnin ajan. Ruotsalaisilla oli selvä etu, sillä heillä oli enemmän ja parempia tykkejä. Lennart Torstenssonin johtama tykkituli oli noin kolme kertaa tehokkaampaa kuin keisarillisten tulitus.
Tilly olisi halunnut ottaa ruotsalaisten hyökkäyksen vastaan hyvissä asemissaan, mutta ruotsalaisten tehokkaampi tykistö pakotti keisarilliset joukot liikkeelle. Kello neljäntoista jälkeen Tillyn molempien sivustojen komentajat Pappenheim ja Fürstenberg johtivat ratsuväkensä vihollista kohti. On mahdollista, että hyökkäys tapahtui ilman Tillyn käskyä, sillä Tillyn ja Pappenheimin välit olivat huonontuneet Magdeburgin ryöstön jälkeen.
Pappenheimin hyökkäys vasemmalla
Pappenheim hyökkäsi Ruotsin keskeneräisen ryhmityksen kimppuun oikealla sivustalla. Banérin komentama Ruotsin oikea siipi torjui ensimmäisen hyökkäyksen musketöörien ja ratsumiesten yhteistoiminnalla. Ruotsalaisten vastahyökkäys ei kuitenkaan murtanut Pappenheimin ratsuväkeä, vaan se turvautui perässä seuranneen Holsteinin johtaman jalkaväen tukeen ja torjui ruotsalaiset. Pappenheim koetti vielä kolme kertaa hyökätä suoraan Ruotsin oikean siiven kimppuun, mutta joka kerta keisarilliset lyötiin takaisin. Tämän jälkeen Pappenheim yritti koukata Ruotsin oikeaan sivustaan kauempaa vasemmalta, mutta Ruotsin toinen linja ryhmittyi vastaan ja torjui yrityksen musketöörien tulella ja ratsuväen rynnäköllä. Tämä toistui vielä kahdesti. Ruotsalaiset saivat kumpaankin linjaansa nopeasti vahvistuksia reservistä ja kuningas tuli johtamaan joukkoja. Myös Tilly lähetti lisää ratsuväkeä tukemaan taistelua.
Keisarilliset tekivät Ruotsin oikeaa sivustaa vastaan yhteensä seitsemän hyökkäystä kahden tunnin aikana. Pappenheimin ratsuväki kului loppuun taistelussa ja pakeni taistelukentältä kello 16 aikaan. Ratsuväkeä tukenut Holsteinin jalkaväki jäi Ruotsin sivustan ainoaksi vastustajaksi, jolloin ruotsalainen ratsuväki murskasi osaston musketöörien tukemana. Nuori Holstein haavoittui kuolettavasti.
Fürstenbergin hyökkäys oikealla
Tillyn jalkaväkikeskusta lähti noin klo 14.30 etenemään oikealle tavoitteenaan lyödä saksit lopullisesti ja iskeä sitten ruotsalaisten paljastuneeseen sivustaan. Goëssin ja Pappenheimin prikaatit sekä Erwitten ratsuväkireservi koukkasivat hyökkäykseen oikealta idästä, kun taas Tillyn prikaati lähestyi vihollista suoraan etelästä. Taistelun piti olla käytännössä ohi kun espanjalaiset neliöt iskisivät pian Ruotsin ohuen taistelulinjan vasempaan päähän koko voimallaan.
Voitto kuitenkin kuivui kokoon, kun osa Fürstenbergin miehistä lähti ajamaan takaa pakenevia sakseja ja loput eksyivät taistelun nostattamassa pölypilvessä. Tämä antoi ratkaisevasti lisäaikaa Ruotsin vasemman sivustan komentaja Kustaa Hornille reagoida uhkaavaan tilanteeseen.
Horn kokoaa uuden rintaman
pienoiskuva|Breitenfeldin taistelun loppuvaihe, Ruotsin rintaman vasen sivusta. Oikeassa alakulmassa näkyy Kustaa Hornin loihtima rintama, puolikaari oikealta vasemmalle: kaksi ruotsalaisten jalkaväkiprikaatia (näkyvissä yhteensä 5 puolirykmenttiä), 3 ratsuväkiosastoa ja saksin armeijan rippeet (4 jalkaväkimuotoa ja 3 ratsuväkiosastoa. Tillyn terciot ovat pakkautuneet puoliympyrän sisäpuolelle. Huomaa myös kummaltakin puolelta pakeneva sankka joukko. (Matthäus Merian 1637) Havaitessaan saksien pakenevan Kustaa Horn reagoi nopeasti. Hän ryhmitti koko johtamansa vasemman siiven yhdeksi pitkäksi rintamaksi ja hyökkäsi vielä saksien lyömisestä sekasorrossa olevia Tillyn espanjalaisia neliöitä vastaan voittaakseen aikaa.
Ruotsin jalkaväkikeskustasta tuotiin kaksi prikaatia Hornin avuksi. Toista komensi Hepburn, toista saksalainen Johann von Vitzthum. Lisäksi käytettiin reservissä ollutta Morits Callenbachin komentamaa ratsuväkeä. Apujoukkojen kanssa Hornin rintamassa oli 7 000 jalka- ja ratsumiestä, jotka hän tuki Leipzigin ja Düben väliseen maantiehen. Keisarilliset tekivät uutta linjaa vastaan useita eriaikaisia hyökkäyksiä, jotka kaikki lyötiin takaisin Tillyn jalkaväen kärsiessä raskaita tappioita.
Lopuksi Hornin rintama alkoi ahdistaa tercioita jalkaväen yhteislaukauksin ja ratsuväen rynnäköin. Lopulta Erwitten ja Fürstenbergin johtama keisarillinen ratsuväki pakeni. Jalkaväki joutui sekasortoon ja yritti vetäytyä taistelusta. Tilly oli vähällä jäädä haavoittuneena ruotsalaisten vangiksi, mutta onnistui perääntymään luoteeseen Pappenheimin suojatessa taistelukentälle palanneella ratsuväellään.
Ruotsin keskusta ja oikea siipi
pienoiskuva|Horn torjuu Tillyn hyökkäykset ja ryhtyy lopulta itse hyökkäykseen. Ruotsin keskusta lähtee samalla etenemään ja valtaa katolisten tykkipatterit. Jäätyään tappiolle katoliset vetäytyvät epäjärjestyksessä taistelukentältä. Taistelu ratkesi sivustoilla ja Ruotsin jalkaväkikeskusta jäi rauhaan lukuun ottamatta tykistön tuottamia tappioita ja Hornille lähetettyjä vahvistuksia. Sivustojen ollessa sidottuina taisteluihin keskusta lähti etenemään kello 16 rykmentintykkiensä kanssa ja valtasi Tillyn tykistöpatterit. Tulitus käännettiin kohti Tillyn espanjalaisia neliöitä.
Oikealla sivulla ruotsalainen ratsuväki kuritti pakenevaa vihollista. Pappenheim yritti koota joukkonsa ja onnistuikin palamaan taistelukentälle 1 400 ratsumiehen kanssa, mutta ei voinut enää mitään muuta kuin suojata Tillyn vetäytymistä. Taistelu hiljeni noin kello 19 ja ruotsalais-saksilainen ratsuväki pääsi lähtemään takaa-ajoon. Sotasaaliiksi ruotsalaiset saivat keisarillisten koko kuormaston ja sotakassan.
Taistelun ratkaisu
Ruotsalaiset voittivat hyökkäävän Tillyn, joka oli koko taistelun ajan ollut aloitteellisempi osapuoli. Tillyn joukkojen väsyessä ruotsalaiset ryhtyivät vastahyökkäyksiin. Ruotsin armeijan parempi tulivoima niin jalkaväellä kuin tykistössäkin oli ratkaisevaa. Ruotsalaisten taktiikka osoittautui paremmaksi, mutta erot olivat niin pieniä, että myös onnella oli iso osa taistelun ratkaisussa.
thumb|300px|Kuningas Kustaa II Aadolf kiittää Jumalaa yhdessä armeijansa kanssa Breitenfeldin taistelun jälkeen. Hornin muodostama uusi rintama vasemmalla osoitti, kuinka joustavasti puolirykmentteihin järjestettyä jalkaväkeä voi käyttää taistelussa. Lähes tyhjästä luotu rintama vei "varman" voiton Tillyltä ja käänsi taistelun Ruotsin eduksi. Kuningas kutsuikin Hornia oikeaksi kädekseen taistelun jälkeen.
Tappiot
Katolisten armeija käytännössä tuhoutui: Kentälle jäi 7 600 kuollutta sotilasta, 6 000 joutui vangiksi, 3 000 haavoittui ja 4 000 karkasi. Lisää katolisia kuoli vielä paetessaan niin ruotsalaisten takaa-ajajien kuin Saksin talonpoikienkin tappamina. Vangit värvättiin ajan tavan mukaan suurimmaksi osaksi Ruotsin armeijan palvelukseen. Tillyn armeijasta jäi jäljelle vain kolmasosa.
Ruotsi kärsi suhteellisen lievät tappiot, vain 3 500 miestä. Saksien tappiot olivat hieman korkeammat. Taisteluun osallistuneista 9 000 hevosesta noin 4 000 kuoli.
Kustaa II Aadolf menetti taistelussa yhden parhaista komentajistaan, jalkaväkikeskustan ensimmäisen rivin komentajan Maximilian Teuffelin, joka oli komentanut vuodesta 1627 lähtien kuuluisaa keltaista prikaatia, myöhempää Ruotsin armeijan esikuvaa.
Taistelun seuraukset
Kustaan lyötyä katoliset täydellisesti hänen oli päätettävä, mihin suuntaan edetä seuraavaksi. Todennäköisesti Kustaan vaihtoehdot olivat Reinin jokilaakso ja keisarin perintömaat, ja hän lähti jokilaakson suuntaan. Menestys muutti sodan taloudellisen pohjan: liittolaisruhtinaat ryhtyivät maksamaan suostuntaveroa Ruotsin armeijalle. Samaten kaupungit maksoivat erillistä paloveroa, ja maaseutu toimitti lisäveroja taaten Ruotsin armeijan huollon.
Sisplatiini
Sisplatiini eli cis-diammiinidikloroplatina(II) on syöpien hoidossa käytettävä platinajohdos. Se annetaan infuusiona laskimoon joko yksistään tai osana yhdistelmähoitoa.
Lääkkeen merkittävä haittavaikutus on sen munuaistoksisuus. Muihin haittavaikutuksiin lukeutuvat pahoinvointi ja oksentelu, joita joutuvat kokemaan lähes kaikki sisplatiinia saavat. Lisäksi on yleistä, että hoidon takia potilas kuulee korkeat äänet tavallista heikommin. Tämä johtuu lääkkeen ototoksisuudesta. Usein potilaan trombosyytti- ja leukosyyttiarvoissa näkyy huomattava lasku, joka ei kuitenkaan yleensä ole hoitoa rajoittava tekijä.
Sairauksia, joiden hoidossa sisplatiinia käytetään, ovat kives-, munasarja-, virtsarakko- ja keuhkosyövät sekä pään ja kaulan alueen maligniteetit.
Erityishuomiot
Erityisesti huomioitavaa on se, ettei lääkeaineinjektiota annettaessa, taikka tätä edeltävästi platinajohdos pääsisi kosketuksiin minkään alumiinia sisältävän hoitovälineen kanssa.
Jesse James (näyttelijä)
Jesse James (s. 14. syyskuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa elokuvissa vuodesta 1997 alkaen ja tullut tunnetuksi myös television puolelta.
James syntyi Palm Springsissä, Kaliforniassa. Hän on musiikinharrastaja.
Jan Myrdal
thumb|225px|Myrdal puhumassa Ruotsin [[Afganistanin sota (2001–)|Afganistanin sotaan osallistumista vastustaneessa tapahtumassa vuonna 2007.]] Jan Myrdal (19. heinäkuuta 1927 – 30. lokakuuta 2020 ) oli ruotsalainen kirjailija. Maailmankatsomukseltaan hän oli maolainen kommunisti. Hänen vanhempansa olivat Alva ja Gunnar Myrdal.
Ura
Jan Myrdal kirjoitti toistakymmentä romaania ja ainakin saman verran matkareportaaseja. Hän käänsi ruotsiksi Balzacin, Diderot'in ja Strindbergin teoksia ja avusti lehtiä. 1960-luvun lopussa hänen elokuvansa Myglaren herätti kohua Ruotsissa. Se oli terävää yhteiskuntasatiiria, joka näytettiin kuusi kertaa televisiossa.
Myrdal puolusteli Stalinin diktatuuria, Kambodžan kansanmurhia sekä Taivaallisen rauhan aukion joukkomurhia. Myöhemmin hänet tunnettiin putinistina, joka osallistui muun muassa vuonna 2017 Moldovassa järjestettyyn äärioikeistolaisten konferenssiin.
Jan Myrdal -seura
Vuonna 2008 perustettu Jan Myrdal -seura jakaa kahta vuosittaista kirjallisuuspalkintoa, vuonna 2008 aloitettua 100 000 Ruotsin kruunun Lenin-palkintoa ja vuonna 2010 ensi kertaa jaettua 10 000 kruunun Robespierre-palkintoa. Etenkin Lenin-palkinnon nimi on herättänyt pahennusta, ja kirjailija Susanna Alakoski kieltäytyikin vuonna 2013 vastaanottamasta palkintoa, koska ei halunnut nimeään yhdistettävän totalitaristiseen vallankäyttöön. Robespierre-palkinto myönnettiin vuonna 2014 toiselle ruotsinsuomalaiselle kirjailijalle Eija Hetekivi Olssonille.
NRP Almirante Gago Coutinho (F473)
NRP Almirante Gago Coutinho (runkonumero F473) oli Portugalin laivaston Almirante Pereira da Silva -luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Lisnavelta, missä köli laskettiin 2. joulukuuta 1963. Se laskettiin vesille 13. elokuuta 1965 ja otettiin palvelukseen 29. marraskuuta 1967.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 20. maaliskuuta 1992.
Sirpalepommi
Sirpalepommit ovat räjähdysaineella ladattuja pommeja, joiden vaikutus perustuu sirpale- ja painevaikutukseen. Vapaasti putoavia sirpalepommeja nimitetään joskus myös rautapommeiksi. Sirpalepommin tuhovaikutus perustuu sirpaleisiin, jotka voivat olla esimerkiksi pommin kuori tai pommiin liitetyt materiaalit, kuten rautanaulat tai kuulalaakerit.
Finnamyl
thumb|Finnamylin tehdas Kokemäellä. Finnamyl Oy on perustettu vuonna 1999, mutta itse tehdas on toiminut Kokemäellä jo vuodesta 1942. Tehtaan aikaisemmat omistajat ovat olleet Hämeen Peruna Oy, Raisio Yhtymä, Ciba ja viimeisimpänä BASF. Finnamyl Oy siirtyi takaisin kotimaiseen omistukseen 30.9.2010. Omistajina ovat nykyään sopimusviljelijät, toimiva johto sekä eräät yhteistyötahot.
Kokemäellä valmistetaan, pakataan ja markkinoidaan perunatärkkelystä ja elintarvikkeita kaupan keskusliikkeille sekä elintarviketeollisuudelle. Osa Kokemäen tuotannosta myydään paperiteollisuuden tarpeisiin. Konserniin kuuluu myös Lapuan Peruna Oy, jonka koko tuotanto myydään modifioitavaksi paperiteollisuuden käyttöön.
Kolmen Konstin perunajauhot, luomuperunajauhot ja Helmi-perunasuurimot sekä useat kaupan merkillä valmistetut perunajauhot valmistetaan Kokemäellä. 2010-luvun jälkipuoliskolla markkinoille tuli myös luomuperunasuurimo.
Tuotteiden raaka-aine, tärkkelysperuna, kasvaa pääosin Satakunnan ja Etelä-Pohjanmaan hietamailla. Kun tehtaalle tulevat perunat on pesty, ne raastetaan ja niistä erotetaan kiintoaine (kuori, soluseinät) perunarehuksi nautakarjatiloille. Päätuote perunatärkkelys erotetaan seuraavana, ja jäljelle jää soluneste, joka aiemmin on levitetty lannoitteeksi pelloille. Vuonna 2015 valmistui Kokemäelle proteiinilaitos, joka erottaa proteiinin solunesteestä, ja sen jälkeen soluneste haihdutetaan Adven Oy:n toimesta lannoitteeksi. Lapualle valmistuu solunesteen haihdutuslaitos 2016.
Rudimenta linguae finnicae breviter delineata
Rudimenta linguae finnicae breviter delineata on suomen kielen vanhimmaksi arvioitu kielioppi. Kansalliskirjasto talletti Rudimentan kappaleen käsikirjoituskokoelmaansa syksyllä 2009. Keräilijä Ilkka Paatero oli hankkinut teoksen kirjakauppias Andrew Erikssonilta, joka oli huutanut sen Sothebylta.
Rudimenta on pieni vihkonen, joka koostuu vain 24 sivusta. Kotuksen tutkijoiden mukaan koko esityksen on kirjoittanut yksi henkilö, joka käyttämänsä kielen murteellisuuden perusteella on saattanut olla kotoisin Rauman tai Uudenkaupungin alueelta. Materiaali ja käsiala ajoittuvat 1600-luvulle, mutta käsikirjoitus voi olla myös tätä vanhemmasta lähteestä tehty kopio. Kotuksen tutkijat pitävät mahdollisena, että Rudimenta on Olaus Sundergelteuksen ja Johannes Jussoilan laatima kielioppi 1500-luvun lopulta.
Melkein Mensa
Melkein Mensa on FOX ja Star Channel -kanavien esittämä suomalainen televisio-ohjelma, jossa jokaisessa jaksossa kolme julkisuuden henkilöä kilpailevat tietovisassa vaihtuvin teemoin. Vastaamista saatetaan hankaloittaa erilaisilla tehtävillä ja vääristä vastauksista rangaistaan. Ohjelmaa juontaa Juha Perälä ja sen vakiokilpailijana on Eero Ritala.
Melkein Mensaa on esitetty yhteensä viisi tuotantokautta vuosina 2020–2022.
Ohjelma perustuu norjalaiseen Huskestue-formaatiin.
Pavane pour une infante défunte
Pavane pour une infante défunte on Maurice Ravelin sävellys. Sen alkuperäinen versio on pianolle vuodelta 1899. Vuonna 1910 Ravel itse teki teoksesta orkesteriversion. Erityisesti orkesteriversiona kappale on Ravelin suosituimpia. Säveltäjä itse ei myöhemmin arvostanut varhaisteostaan korkealle, vaan valitti sen Chabrier-vaikutteita ja köyhää muotoa. Sävellyksen alkuperäisversion ensiesityksessä vuonna 1902 pianistina oli Ricardo Viñes.
Luettelo Ruotsin suurimmista järvistä
Luettelo Ruotsin suurimmista järvistä sisältää 100 pinta-alaltaan suurinta Ruotsissa sijaitsevaa järveä.
Koskenkylänjoen vesistö
Koskenkylänjoen vesistö (vesistöaluetunnus 16) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Koskenkylänjoki laskee Suomenlahden Pernajanlahteen Pernajassa. Vesistöalueen pinta-ala on 895,25 neliökilometriä ja sen järvisyys on 4,42 %.
Vesistöalueen sijainti
Koskenkylänjoen vesistö sijaitsee Uudellamaalla, Kymenlaaksossa ja sen latva-alueet ulottuvat Päijät-Hämeeseen.
Vesistöalueen jako
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Kulman kolmiajako
thumb|Kulman voi jakaa kolmeen yhtä suureen osaan [[neusis-konstruktion avulla, mutta ei pelkästään harpilla ja viivoittimella.]] Kulman kolmiajako on jo antiikin kreikkalaisten matemaatikkojen pohtima geometrinen konstruktiotehtävä, jossa mieli­valtainen kulma on jaettava kolmeen yhtä suureen osaan. Ranska­lainen mate­maatikko François Viète todisti 1500-luvun lopulla, että tehtävä ei voida ratkaista pelkästään harpin ja merkitsemättömän viivoittimen avulla.
Uudemman todistuksen asian mahdotto­muudelle esitti Pierre Wantzel vuonna 1937. Wantzelin todistus perustuu Galois’n teoriaan. Kulman kolmia­jako vastaa tietynlaisen kolmannen asteen yhtälön ratkaisemista, mikä ei ole mahdollista käyttämällä yhteen-, vähennys-, kerto- ja jakolaskun lisäksi pelkästään neliö­juuren ottoa.
Panzer-Abteilung 211
'''Saksan 211. panssaripataljoona' (Panzer-Abteilung 211'') oli toisen maailmansodan aikaan vuosina 1940–1945 toiminut saksalainen panssariyksikkö. Pataljoona toimi Suomessa jatkosodan ja Lapin sodan aikana osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.
Kulman kolmiajako
Vaikka ei olekaan keinoa, jolla mikä tahansa kulma voitaisiin jakaa harpilla ja viivoittimella kolmeen yhtä suureen osaan, jotkut tietyt kulmat kyllä voidaan. Esimerkiksi suora eli 90 asteen kulma voidaan siten jakaa, sillä 30 asteen kulma voidaan kyllä piirtää harpilla ja viivoittimella.
Panzer-Abteilung 211
Sen kalustona oli Somua S-35- ja Hotchkiss H-39 -panssarivaunuja. Pataljoonalla ei ollut muita vaunumalleja ennen kevättä 1944, jolloin se sai täydennyksenä kuusi Panzer III -vaunua.
Kulman kolmiajako
Jos sallitaan harpin ja viivoittimen lisäksi muidenkin välineiden käyttö, kulman kolmiajako on kyllä mahdollista. Esimerkiksi neusis-konstruktiot tunnettiin nekin jo antiikin Kreikassa. Ne suoritetaan liu’uttamalla ja kiertämällä samanaikaisesti mitta-asteikolla varustettua viivoitinta. Aikojen kuluessa matemaatikot ovat keksineet muitakin menetelmiä.
Koska tehtävä on helposti esitetty mutta vaikeasti todistettavissa mahdottomaksi, monet pseudomatemaatikot ovat väittäneet ratkaisseensa sen. Näissä ”ratkaisuissa” on usein turvauduttu keinoihin, joita klassisissa geometrisissa konstruktiotehtävissä ei sallita, tai ne ovat täysin väärin.
Tausta ja tehtävän asettelu
thumb|Mikä tahansa kulma voidaan jakaa kahtia harpilla ja viivoittimella. Kreikkalaiset matemaatikot keksivät jo varhain keinot, joilla pelkästään merkitsemättömän viivoittimen ja harpin avulla voitiin jakaa jana mielivaltaiseen määrään yhtä pitkiä osia, piirtää yhdensuuntaisia suoria, jakaa mielivaltainen kulma kahtia, piirtää monia säännöllisiä monikulmioita tai piirtää neliö, jonka pinta-ala on yhtä suuri tai kaksi kertaa niin suuri kuin annetun monikulmion.
Fredrika Bremer
thumb
Kulman kolmiajako
Tausta ja tehtävän asettelu
Kolme paljon pohdittua tehtävää jäi kuitenkin ratkaisematta: kulman kolmiajako, kuution kahdentaminen ja ympyrän neliöiminen. Paljon myöhemmin on todistettu, että näitä ei voikaan ratkaista pelkästään harpin ja viivoittimen avulla.
Fredrika Bremer
Fredrika Bremer (17. elokuuta 1801 – 31. joulukuuta 1865) oli ruotsalainen kirjailija. Hänen arkielämää kuvaavat romaaninsa saavuttivat suurta suosiota. Sen sijaan hänen yhteiskunnallisia kannanottoja sisältävät teoksensa saivat ristiriitaisemman vastaanoton.
Kulman kolmiajako
Mahdottomuuden todistus
thumb|right|Merkittyjä, mitta-asteikolla varustettuja viivoittimia. Geometrisissa konstuktioissa oletetaan kuitenkin, että viivoitin on merkitsemätön eli siinä ei ole mitta-asteikkoa. thumb|right|Harppi Kulman kolmiajaon geometrinen probleema liittyy läheisesti algebraan, erityisesti kolmannen asteen yhtälöön, sillä trigonometrian avulla kolminkertaisen kulman kosinille johtaa lauseke:
Voidaan osoittaa, että jokainen kompleksiluku, jonka vastinpiste kompleksitasolla voidaan löytää pelkästään harpin ja viivoittimen avulla, kun pisteet 0 ja 1 on annettu, voidaan esittää jonkin toisen asteen yhtälön ratkaisuna, jonka kertoimet ovat rationaalilukuja. Tällaiset kompleksi­luvut muodostavat kunnan, joka on kompleksilukujen kunnan alikunta. On myös huomattava, että \pi/3 radiaanin eli 60 asteen kulma voidaan piirtää harpilla ja viivoittimella, sillä tasa­sivuisen kolmion kulmat ovat sellaisia. Jos voidaan osoittaa, että 20°:n kulmaa ei voi samoilla välineillä piirtää, ei ole keinoa, jolla mieli­valtainen kulma voitaisiin jakaa kolmeen yhtä suureen osaan.
Fredrika Bremer
Henkilöhistoria
Fredrika Bremer syntyi Piikkiössä Tuorlan kartanossa lähellä Turkua. Hänen vanhempansa olivat Karl Fredrik Bremer ja Birgitta Charlotta Hollström. Perhe muutti kuitenkin Ruotsiin, kun Fredrika Bremer oli kolmevuotias, ja asettui asumaan Årstan kartanoon Tukholman lähelle. Årstan kartano pysyi läheisenä paikkana Fredrika Bremerille koko hänen elämänsä ajan.
thumb|Tuorla, Bremerin syntymäkoti thumb|Årsta, Bremerin asuinpaikka
Kulman kolmiajako
Mahdottomuuden todistus
Jos 60°:n kulma voidaan jakaa kolmia, täytyy sen kolmas­osan kosinin, cos 20°, olla jonkin sellaisen toisen asteen yhtälön ratkaisu, jonka kertoimet ovat rationaali­lukuja.