cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aapeli Saarisalo
Kirjallinen tuotanto
Saarisalo käänsi Uuden testamentin, Psalmit (Salmit) ja Jobin kirjan suomeksi pyrkien mielestään mahdollisimman suureen sanatarkkuuteen. Nämä kirjat kustansi Vapaa Evankeliumisäätiö. Pyhän maan muinaisuus -teoksen Saarisalo kirjoitti professori Arthur Hjeltin pyynnöstä kurssikirjaksi teologian opiskelijoille, kun aine kuului vielä pappien koulutukseen.
GAZ-64
GAZ-64 on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama sotilaskäyttöön tarkoitettu nelivetoinen auto. GAZ-64:n suunnitteli V. A. Gratchev GAZ-61:n pohjalta nopealla aikataululla alkuvuonna 1941. Ajoneuvoa valmistettiin vuosina 1941-1942 yhteensä 684 kappaletta. Vuonna 1942 yhdysvaltalaisen Willys MB:n rakenteeseen perustuneet GAZ-67 ja GAZ-67B korvasivat GAZ-64:n. BA-64-panssariauto perustuu GAZ-64:n rakenteeseen.
Aapeli Saarisalo
Kirjallinen tuotanto
Romaaneja Saarisalo on kirjoittanut kolme. Astarten uhri (1929) kertoo Kanaanin kulteista, nimenomaan hedelmällisyyden jumalatar Astarten siveettömistä kulteista. Yövartija (1964) on kertomus varhaisista siionisteista. Kirjassa on taustavoimanaan Pyhän maan romantiikka. Kolmas romaani: "Koska tulee aamu?" kertoi myös juutalaisista siionisteista.
GAZ-64
Teknisiä tietoja
GAZ-64:n omamassa on 1 200 kg ja siinä on 37 kW:n tehon tarjoava nelitahtimoottori. Ajoneuvon huippunopeus on 100 km/h.
Aapeli Saarisalo
Arkeologina
Jo opiskeluaikana Saarisalo kiinnostui Raamatun arkeologiasta sekä itämaisista kielistä ja alkoi suunnitella matkaa Pyhään maahan. Vuonna 1918 hän matkusti Englantiin, jossa hän jatkoi itämaisten kielten opiskelua ja opiskeli myös arkeologiaa. 1919–1920 hän työskenteli Lontoossa Suomen Merimieslähetyksen pappina.
Saarisalo lähti 1920 ensimmäiselle Lähi-idän matkalle Lontoosta laivalla. Ennen matkaa oli hänen entinen opettajansa professori Hjelt kehottanut häntä menemään Qumraniin, koska sieltä voisi luolien kätköistä löytyä arvokkaita käsikirjoituksia. Palestiinassa eivät englantilaiset hallintovirkamiehet kuitenkaan antaneet lupaa mennä sinne.
Jo tuolloin Saarisalo teki ensimmäisenä maailmassa järjestelmällistä Pyhän maan rauniokumpujen keramiikka-arkeologiaa, jossa raunioalueen ikä voidaan päätellä ilman kaivauksiakin keramiikan sirpaleista. Hänestä tulikin kansainvälisesti kuuluisa 1920–1930-luvulla keramiikkasirpaleiden käyttämisestä ikämittareina. Tämä uusi tutkimusmenetelmä auttoi Saarisaloa sijoittamaan oikein Raamatussa mainitut muinaiset paikannimet, jotka oli katolisen kirkon tradition mukaisissa kartoissa merkitty väärille paikoille.
Vuonna 1924 hän lähti toiselle Pyhän maan matkalle Suomen Lähetysseuran edustajana ja keräsi aineistoa väitöskirjaansa varten Galileassa tunnetun arkeologin William Albrightin johdolla. Väitöskirjassa hän käsitteli Isaskarin ja Naftalin heimojen asuinalueiden rajoja Kaanaassa. Vuonna 1927 väitöskirja valmistui ja Saarisalosta tuli tohtori. Väitöskirja osoitti, että Joosuan kirjan maantieto on luotettava. Joosuan kirja kertoo Galilean alueen jaetun neljän sukukunnan alueiksi: Asserin, Sebulonin, Isaskarin ja Naftalin. Samana vuonna julkaistiin hänen ensimmäinen kirjansa "Galilean rauniomailta".
Galileassa retkeillessään hän tutustui druuseihin, joiden perimätietoa, paikannimiä ja kansanlauluja hän tallensi. Näistä hän laati teoksen "Songs of the Druzes" (1932). Hän retkeili myös muun muassa Arthur Hjeltin kanssa Siinailla, jossa he valokuvasivat Siinain Pyhän Katariinan luostarin arvokkaita vanhoja käsikirjoituksia. Saarisalo valokuvasi myös luostarissa säilytettäviä arabialaisia waqf-asiakirjoja, jotka esittivät islamilaisen maailman lahja- ja kauppakirjoja. Hän oli waqf-asiakirjojen ensimmäinen julkaisija maailmassa. Hän laati niitä käsittelevän teoksen "A Waqf-Document from Sinai" (1933).
Matkoja Lähi-itään alkoi tulla tiheästi, ja ne ulottuivat myös Irakiin ja sen arkeologian kannalta rikkaille paikoille. Vuosina 1920–1932 hän teki eri puolilla Lähi-itää arkeogista kaivaustyötä Amerikan, Englannin ja Saksan tieteellisten kaivausten eri esikunnissa. Hänen yhteistyökumppaneitaan olivat muun muassa William Albright Palestiinassa ja professori Max Mallowan Irakin Mosulin lähellä. Siellä Saarisalo johti vuosina 1930–1931 Teppe Gauran rauniokummun kaivauksia, mikä herätti kansainvälistä huomiota. Sieltä löytyi muun muassa läpinäkyvästä obsidiaanista valmistettuja aseita, etenkin veitsiä, jotka olivat kaikki hienosti tehtyjä. Silloinen Mesopotamian johtava arkeologi Frankfort sanoi, ettei tunne toista kumpua, jossa olisi niin monia erilaisia muotoja saviastioita.
Irakin Kirkukin Nusi-nimisen muinaisen hurrien (Raamatun hoorilaisten) kaupungin raunioista löytyi 1920-luvun lopussa sen tuomarien arkisto. Siihen kuuluivat noin 3000 riitajutun asiakirjat. Näistä Saarisalo julkaisi 35 käräjäasiakirjan valikoiman tutkielmassaan New Kirkuk Documents relating to Salves (1934).
Saarisalo kunnostautui arkeologiassa varsinkin historiallisen maantiedon – topografian tutkimuksessa, jossa Raamatussa mainitut paikkakunnat sijoitetaan nykyiselle kartalle. Galilean alueen raamatullisten paikkojen kartoituksessa Saarisalo teki uraauurtavaa työtä. Hän kulki jalkaisin pitkiä matkoja, yöpyi paikallisten asukkaiden luona alkeellisissa olosuhteissa ja teki itsenäisesti arkeologisia tutkimuksia. Hänellä oli hepreaa ja arabiaa osaavana hyvät suhteet paikallisiin asukkaisiin. Toisen maailmansodan jälkeen hän asui pitkiä jaksoja Galileassa, jossa jatkoi kaivauksia.
Pyhän maan kartotukseen hankkimansa aineiston hän julkaisi muun muassa kolmessa englanninkielisessä tutkimuksessaan. Ns. hedelmällisestä puolikuusta eli Irakista Israelin kautta Egyptiin ulottuvasta alueesta, sen muinaisesta asutuksesta ja arkeologiasta hän on julkaissut suomeksi kolme kirjaa: Paratiisin maan kaivauksia (1931), Asuttu puolikuu (1934) ja Puolikuun mailta (1947).
Vuosina 1961–1962 Saarisalo johti kaivaustöitä Galilean Kafr Kaman arabikylässä. Kaivaus tehtiin Suomen itämaisen seuran nimissä. Kaivaus paljasti muun muassa kauniita mosaiikkilattioita entisestä bysanttilaisesta kirkosta. Tutkimustuloksensa Saarisalo julkaisi yhdessä oppilaansa Heikki Palvan kanssa nimellä A Bysantine Church at Kafr Kama (1964). Kamassa Saarisalo teki myös kartoitustyötä Asserin heimon alueella, josta hän laati julkaisun Sites and Roads in Asher (1964).
Saarisalo on myös saanut Israelin kunniakansalaisen arvon Israelin arkeologian hyväksi tehdystä työstään.
Terveellisten elintapojen ja luonnonravinnon puolestapuhujana
Saarisalo oppi rakastamaan raikasta ulkoilmaa. Lähi-idässä hän nukkui usein ulkona. Kotimaassa hän piti huolen siitä, että huoneita aina tuuletettiin ja hänen yliopiston ystävänsä muistavat, että automatkalla piti jopa 20 asteen pakkasillakin pitää auton ikkuna auki. Saarisalon mukaan Lähi-idän paimentolaisilla, beduiineilla ei ole koskaan syöpää, koska he oleskelevat niin paljon ulkoilmassa. Syöpä johtuu solujen aineenvaihdunnan puutteista ja solut tarvitsevat happea.
Liikunta ja voimistelu oli Saarisalon arvostamia asioita. Matkoillaan Lähi-idässä hän kulki valtavia matkoja jalkaisin. Voimistelussa hän muun muassa suosi avojaloin kävelemistä verenkierron lisäämiseksi niissä. Hartiaseisonnalla oli hänen mukaansa monia etuja, sillä se lisää verenkiertoa.
La Pagode
thumb|La Pagode. La Pagode on Pariisin 7. arrondissementtissa sijaitseva elokuvateatteri. Teatterissa on kaksi salia ja ohjelmisto koostuu ranskalaisista ja ulkomaisista laatuelokuvista. La Pagoden erikoisuus on japanilainen puutarha, jossa voi odotella näytöksen alkamista.
Historia
Läheisen Le Bon Marché -tavaratalon omistaja François-Émile Morin rakennutti paviljongin vaimolleen lahjaksi vuonna 1896. Vuonna 1931 se muutettiin elokuvateatteriksi.
Michelle Karvinen
Michelle Karvinen (s. 27. maaliskuuta 1990 Rødovre, Tanska) on tanskalais-suomalainen jääkiekkoilija. Hänen äitinsä on tanskalainen ja isänsä Heikki Karvinen suomalainen, ja hänellä on molempien maiden kansalaisuudet.
Maajoukkueura
Karvinen on pelannut Suomen nuorten maajoukkueissa ja naisten maajoukkueessa. Aikuisten arvokilpailuissa hän pelasi ensimmäistä kertaa vuoden 2009 MM-kilpailuissa, jolloin hän oli asunut IIHF:n sääntöjen vaatimat kaksi peräkkäistä kautta Suomessa. Vuoden 2009 MM-kilpailuissa hän voitti pronssia ja hänet valittiin All Stars -kentälliseen. Turnauksessa hän teki viidessä ottelussa viisi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Ennen Vancouverin olympialaisia helmikuussa 2010 hän oli pelannut Suomen maajoukkueessa 66 A-maaottelua ja tehnyt niissä 32 maalia ja antanut 30 maalisyöttöä.
Vancouverin olympialaisissa Karvinen teki muun muassa näyttävän soolomaalin pronssiottelussa Ruotsia vastaan, jonka Suomi lopulta voittikin. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen myös Sveitsin MM-kilpailuissa 2011, jossa hänet nimettiin turnauksen All stars -kentälliseen. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2012 ja 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 Suomi jäi viidenneksi, mutta Karvinen valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Hän voitti turnauksen maali- ja pistetilaston. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen Ruotsin MM-kilpailuissa 2015 ja neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 2016. Vuonna 2017 Karvinen kuului Suomen MM-pronssijoukkueeseen. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti toisen kerran olympiapronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022. Hän pelasi kuudenneksi sijoittuneessa Suomen MM-]oukkueessa 2022.
Karvinen on pelannut 21.2.2022 mennessä 256 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 125+145=270. Olympialaisissa hän on tehnyt 24 ottelussa 12 maalia ja antanut 11 maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän on tehnyt pelaamissaan 60 ottelussa 22 maalia ja antanut 34 maalisyöttöä (tilanne 27.5.2023).
Seurajoukkueura
Karvinen muutti Suomeen syksyllä 2007 pelaamaan Espoo Bluesin joukkueeseen. Bluesissa hän voitti Suomen mestaruuden kausilla 2007–2008 ja 2008–2009. Kaudella 2007–2008 hän teki alkusarjan 17 ottelussa 30 maalia ja antoi 32 maalisyöttöä ja oli runkosarjan pistepörssin toinen Oulun Kärppien Eini Lehtisen jälkeen. Pudotuspelien pistepörssin hän voitti tehtyään yhdeksässä ottelussa kahdeksan maalia ja annettuaan 10 maalisyöttöä. Hänet valittiin naisten SM-sarjan kauden 2007–2008 vuoden tulokkaaksi, All Stars -kentälliseen ja helmikuun 2008 kuukauden pelaajaksi. Kaudella 2008–2009 hän voitti pistepörssin sekä alkusarjassa (12 ottelussa 19 maalia ja 30 syöttöä) että loppusarjassa, jossa hän teki kymmenessä ottelussa 14 maalia ja antoi 18 maaliin johtanutta syöttöä. Samalla kaudella hänet valittiin SM-sarjan parhaaksi pelaajaksi, hyökkääjäksi ja SM-sarjan All Stars -kentälliseen. Lisäksi hänet valittiin lokakuun 2008 kuukauden pelaajaksi.
Kaudeksi 2009–2010 Karvinen palasi Tanskaan, jossa hän pelasi Rødovren miesten kakkosdivisioonajoukkueessa. Vancouverin olympialaisten jälkeen Karvinen nimettiin Tanskan miesten pääsarjassa pelaavan Rødovre Mighty Bullsin kokoonpanoon ja hänen oli tarkoitus pelata joukkueessa 2. maaliskuuta. Hänestä olisi tullut ensimmäinen naisjääkiekkoilija Tanskan miesten pääsarjassa ja ensimmäinen suomalainen nainen, joka on päässyt pelaamaan miesten pääsarjaa. Hän ei kuitenkaan pelannut joukkueessa, sillä myöhemmin hän ei olisi voinut pelata Yhdysvaltain yliopistosarjassa, jos olisi pelannut ammattilaisjoukkueessa. Kesällä 2010 Karvinen oli menossa pelaamaan ja opiskelemaan Yhdysvaltoihin, mutta jatkoi seuraavallakin kaudella Rødovressä. Hän pelasi Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa 2011–2014. Seuraavalla kaudella hän keskittyi opiskeluihin, mutta pelasi kuitenkin Bluesissa Euroopan Cupin otteluita. Kaudesta 2015–2016 alkaen Karvinen on pelannut Ruotsin liigassa Luleå HF:ssä. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden kaudella 2015–2016. Hän voitti samalla kaudella runkosarjan piste- ja syöttöpörssin ja hänet valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän voitti runkosarjan piste- ja syöttötilaston myös kaudella 2016−2017. Seuraavalla kaudella hän voitti Ruotsin-mestaruuden sekä syöttö- ja pistepörssin. Lisäksi hänet valittiin sarjan parhaaksi hyökkääjäksi. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden myös 2019, jolloin oli lisäksi paras pudotuspelien syöttö- ja pistetilastossa. Hän voitti pudotuspelien syöttöpörssin myös seuraavalla kaudella. . Elokuussa 2020 Karvinen siirtyi Sveitsiin HC Luganon joukkueeseen. Hän voitti kaudella 2020–2021 Sveitsin-mestaruuden, runkosarjan piste-, maali- ja syöttötilaston sekä pudotuspelien piste- ja maalipörssin. Tämän jälkeen hän pelasi kolme pudotuspeliottelua Venäjän sarjassa pelaavassa kiinalaisessa KRS Vanke Rays -seurassa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Ruotsin 1. divisioonassa Malmo Redhawksissa. Talvella 2022 hän siirtyi takaisin Vanke Raysiin ja oli voittamassa Venäjän-mestaruutta.
Karvinen on pelannut SM-sarjassa 39 runkosarjaottelua. Niissä hän on tehnyt 63 maalia ja antanut 80 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän tehnyt 15 ottelussa 16 maalia ja antanut 18 maalisyöttöä. Ruotsin pääsarjassa hän on pelaamissaan 152 runkosarjaottelussa tehnyt 141 maalia ja antanut 173 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 35 ottelussa 22 maalia ja antanut 37 maalisyöttöä. Yhdysvaltojen yliopistosarjassa hän pelasi 87 ottelua. Niissä hän teki 56 maalia ja antoi 75 maalisyöttöä. Tanskan pääsarjassa hän teki 41 runkosarjaottelussa 132 maalia ja antoi 60 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki kahdessa ottelussa kaksi maalia. Sveitsin SWHL:ssä hän viimeisteli 16 runkosarjaottelussa 27 ja alusti 22 maalia. Pudotuspelien kahdeksassa ottelussa hän teki viisi ja syötti seitsemän maalia. Venäjän sarjan kolmessa pudotuspeliottelussa hän teki kolme maalia.
Muuta
Karvisen isoveli Jannik pelaa Tanskan pääsarjaa Rødovressa ja on myös esiintynyt Tanskan ikäkausimaajoukkueissa.
Karvinen suunnitteli vuoden 2019 naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen logon.
Richard Thorpe
pienoiskuva|Richard Thorpe vuonna 1934. Richard Thorpe (24. helmikuuta 1896 Kansas, Yhdysvallat – 1. toukokuuta 1991 Palm Springs, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Thorpe ohjasi uransa aikana 186 elokuvaa, joukossa kaksi Elvis Presleyn elokuvaa (Rock'n roll -suosikki 1957 ja Rytmiä ja riemua Acapulcossa 1963) sekä useita Tarzan-seikkailuja. Lisäksi hän käsikirjoitti 27 elokuvaa ja näytteli neljässä.
Lissu ja mä
Lissu ja mä on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2015 ensimmäisenä singlenä hänen seitsemänneltä studioalbumiltaan Aja!. Se sijoittui Suomen virallisen latauslistan kuudenneksi.
Kappaleeseen tehtiin musiikkivideo, ja sen on ohjannut Sami Joensuu.
Maria Leopoldine
Maria Leopoldine (1632–1649) oli Habsburg-suvun itävaltalaiseen haaraan kuulunut prinsessa, josta tuli serkkunsa Ferdinand III:n toisena puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Böömin ja Unkarin kuningatar. Hän kuoli 13 kuukautta häiden jälkeen synnytyksen komplikaatioihin.
Unionin armeija
Unionin armeija, Liittovaltion armeija (Federal Army), Yhdysvaltain armeija (U.S. Army), Pohjoinen armeija (Northern Army) tai Kansallinen armeija (National Army) oli Unionin maavoimien armeija Yhdysvaltain sisällissodassa vuosina 1861–1865. Se perustettiin vuonna 1861 puolustamaan Pohjoisvaltioita Konfederaation armeijaa vastaan. Sodan alkaessa Yhdysvaltain normaalissa armeijassa oli vain 16 000 sotilasta, joista osa lisäksi loikkasi Konfederaation puolelle pian Etelävaltioiden eroamisen jälkeen, minkä vuoksi ensin presidentti Abraham Lincoln ja myöhemmin Yhdysvaltain kongressi määräsivät moninkertaistamaan armeijan miesvahvuuden nopeasti.
Unionin armeijaan kuului sisällissodan aikana yhteensä 11 armeijaa:
Outi Martikainen
Outi Katariina Martikainen (s. 9. huhtikuuta 1962 Jyväskylä) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Martikaisen teosten tunnusomaisia piirteitä ovat käsintehtyjen tekstiilitekniikoiden skaalaaminen suureen kokoon ja kierrätysmateriaalien käyttö. Martikaista kiinnostaa teoksen koon muutoksen vaikutus tunnelmaan sekä valitun materiaaliin ja valon vaikutus teokseen. Martikainen kuvaa pieniä diskreettejä aiheita suuressa mittakaavassa. Hän käyttää arkipäiväisiä, edullisia tai kierrätettyjä materiaaleja. Hän on käyttänyt teostensa materiaalina muun muassa pussinsulkimia, pesulanmerkkilappuja tai polypropeeninarua.
Martikainen on pitänyt yksityisnäyttelyjä Suomessa ja hän on osallistunut suomalaisten taiteilijoiden ja muotoilijoiden yhteisnäyttelyihin ulkomailla. Hänet on kutsuttu kansainvälisiin näyttelyihin esittelemään tuotantoaan. Hän edusti Suomea Lost in Lace -näyttelyssä Englannin Birminghamissä.
Kartanokimalainen
Kartanokimalainen (Bombus hypnorum) on kimalaisten sukuun kuuluva mesipistiäislaji. Muista kimalaislajeista poiketen se pesii usein rakennuksissa.
Koko ja ulkonäkö
Kartanokimalainen on musta kimalaislaji, jonka keskiruumin selkäpuoli on kokonaan oranssinruskea ja takaruumin kärki kirkkaanvalkoinen. Ruskeaa väriä on etenkin koiraalla myös takaruumiin tyvessä sekä pään etuosassa. Ruumiin pituus 11–20 mm.
Levinneisyys
Kartanokimalaista tavataan suuressa osassa Eurooppaa. Se puuttuu Välimeren ympäristöstä. Britteinsaarilta laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2001 ja on levinnyt siellä hyvin nopeasti ollen paikoitellen jo yleinen. Laji tavattiin Islannista ensimmäisen kerran vuonna 2008 ja sen odotetaan leviävän sielläkin nopeasti. Suomessa se esiintyy koko maassa, mutta harvinaistuu pohjoista kohti.
Elinympäristö ja elintavat
Kun kimalaispesät yleensä ovat maan alla, kartanokimalainen pesii puunkoloihin ja rakennuksiin, mihin sen nimikin monilla kielillä viittaa. Se kelpuuttaa pesäpaikaksi myös linnunpöntöt ja pystyy häätämään sinne jo asettuneen pikkulinnun. Pesän sisäänkäynti on ulkokautta, mutta asuinrakennuksissa sijaitsevista pesistä kimalaisia eksyy usein sisätiloihinkin. Pesät ovat monesti suuria. Yhdessä pesässä saattaa olla jopa 400 työläistä. Laji on kimalaiseksi aggressiivinen ja yhdyskunta puolustaa pesää tarvittaessa kiivaasti. Pesässä loisii joskus kartanoloiskimalaisia.
Lajin ominta ympäristöä ovat niityt ja kedot sekä kaupunkiympäristöt. Lyhyen imukärsänsä vuoksi kartanokimalainen ei pääse käsiksi pitkätorvisten kukkien meteen. Se on kuitenkin monien puutarhakasvien keskeinen pölyttäjä.
Dave King (jääkiekkovalmentaja)
Dave King (22. marraskuuta 1947 North Battleford, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja. Hän on valmentanut urallaan NHL:ssä, Saksan DEL-liigassa, Venäjän superliigassa, Elitserienissä ja Kanadan miesten ja nuorten maajoukkueessa.
Juniorisarjoissa ja Kanadan maajoukkueessa
King aloitti valmennusuransa Saskatchewanin yliopistossa 1972. Tämän jälkeen hän valmensi alemmissa juniorisarjoissa, kunnes siirtyi WHL-juniorisarjaan. WHL:ssä hän valmensi Saskatoon Bladesia ja Billings Bighornsia. Keväällä 1978 King valittiin WHL:n vuoden valmentajaksi. Hän palasi Saskatchewanin yliopistoon vuonna 1980.
King siirtyi vuonna 1982 Kanadan kansallisen jääkiekko-ohjelman pariin. Hän valmensi useita vuosia Kanadan maajoukkueita arvoturnauksissa ja harjoituskaudella. Nuorten MM-kilpailuissa 1982 King oli Kanadan valmentaja, kun maa voitti kultaa. Myöhemmin samana keväänä hän toimi Kanadan apulaisvalmentajana MM-kilpailuissa, joissa maa sijoittui pronssille. King oli Kanadan nuorten valmentajana jälleen vuoden 1983 kisoissa, joista Kanada sai pronssia. Hän jatkoi Kanadan maajoukkueessa vuoteen 1992. King valmensi maajoukkuetta MM-kilpailuissa 1989, 1990, 1991 ja 1992. Kanada sai hopeaa vuosina 1989 ja 1991. Olympialaisissa King oli Kanadan päävalmentajana Sarajevossa 1984, Calgaryssä 1988 ja Albertvillessä 1992. Viimeksi mainitussa turnauksessa Kanada voitti hopeaa.
NHL-valmentajaksi
Calgary Flamesissa King pääsi ensimmäisen kerran päävalmentajaksi NHL:ssä. Calgary palkkasi hänet kauden 1991–1992 pettymyksen jälkeen, kun joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle ensimmäisen kerran 12 vuoteen. King valmensi kolme kautta Calgaryä, ja vei joukkueensa kahdesti runkosarjassa divisioonansa voittoon. Hän ei kuitenkaan jatkanut joukkueessa enää kauden 1994–1995 jälkeen. King siirtyi Japanin jääkiekkoliiton palvelukseen konsulttina ja aloitti Japaniin ympärivuoden pelaavan maajoukkueen, joka kierteli pelaamassa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Naganon olympialaisissa 1998 King oli Japanin joukkueen manageri.
NHL:ään King palasi kaudeksi 1997–1998, kun hänet palkattiin Montreal Canadiensin apulaisvalmentajaksi. Hän oli Montrealin apulaisvalmentajana kahden kauden ajan, ja niiden päälle vielä kauden Montrealin Euroopan-kykyjenetsinnän johtajana. Heinäkuussa 2000 King nimettiin laajennusjoukkue Columbus Blue Jacketsin ensimmäiseksi valmentajaksi. Columbus otti kaudella 2000–2001 71 pistettä runkosarjassa ja oli NHL-historian toiseksi paras laajennusjoukkue. Columbus voitti kotihallissaan, Nationwide Arenalla, yli puolet otteluista ensimmäisenä laajennusjoukkueena sitten vuoden 1970. Vuonna 2002 King nimettiin IIHF Hall of Fameen. King valmensi Columbusta kolmella kaudella. Hän sai potkut kesken kauden 2002–2003. Joukkue oli Läntisen konferenssin viimeisenä, vaikka se oli tehnyt uusia hankintoja ennen kautta. Joukkueen manageri Doug MacLean korvasi itse Kingin tammikuussa 2003.
Valmentajana Euroopassa
King siirtyi valmentaan Eurooppaan, kun hän aloitti kaudella 2003–2004 DEL-joukkue Hamburger Freezersissä ja sai jatkosopimuksen keväällä 2004, vaikka joukkue tippui jatkosta välierissä. King sai kuitenkin potkut hampurilaisjoukkueesta kesken kauden 2004–2005 vain kaksi viikkoa ennen pudotuspelien alkua. Freezers oli sarjassa seitsemäntenä, ja se nosti uudeksi päävalmentajakseen Mike Scmidtin.
Malmössä King valmensi kauden loppuun. Seuraavalla kaudella hän sai työpaikan Saksan DEL-liigasta Adler Mannheimista, joka palkkasi hänet joulukuussa korvaamaan potkut saaneen Greg Possin. King valmensi Mannheimissa kauden 2008–2009 loppuosiin saakka. Hänet erotettiin marraskuussa 2009 runkosarjan lopulla. Joukkue oli erotettamiseen aikaan hävinnyt viisi peliä kuudesta. Kingin korvasi viimeisessä runkosarjapelissä apulaisvalmentaja Teal Fowler.
King palasi NHL:ään kaudeksi 2009–2010, kun Phoenix Coyotes nimetti hänet joukkueen apulaisvalmentajaksi syyskuussa 2009.
Vuoritsalon lampi
Vuoritsalon lampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Vuoritsalon saaressa sijaitseva nimetön lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa vuoren kattilamaisessa syvennyksessä saaren korkeimman kohdan läheisyydessä. Sen vedenpinta on noin 53 metriä Päijänteen vedenpinnan yläpuolella ja se on saaren ainoa vesistö. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen metsät ovat metsämaata. Sen rannalla on kota, jota on käytetty leirikoulutoiminnassa.
HMS Cossack (R57)
HMS Cossack (viirinumero R57) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Co-luokan hävittäjä.
Vuoritsalon lampi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,0 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu ympäristöstä oja ja sen laskuoja lähtee lammen länsirannasta ja se laskee vuoren paikoin kallioista rinnettä alas kohti Päijänteen Kalasalmen rantaa.
HMS Cossack (R57)
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1. maaliskuuta 1961.
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1937
Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1937 pelattiin neljässä neljän joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat välierät ja loppuottelun vuoden 1937 Ruotsin jääpallomestaruudesta. Alkulohkojen sijoilla 2-4 olleet pelasivat kaksi putoamissarjaa, joista kummastakin kolme heikointa joukkuetta putosi Division II:en, josta nousi tilalle kuusi joukkuetta.
Alkuohkot ja putoamissarjat pelattiin yksinkertaisina sarjoina, välierissä oteltiin kaksoisotteluin ja loppuottelu pelattiin kerrasta poikki -periaatteella 21. helmikuuta Tukholman olympiastadionilla.
Loppuottelu
21. helmikuuta 1937 Tukholma.
Camilla Urso
thumb|right|Camilla Urso
Camilla Urso (13. kesäkuuta 1842 Nantes – 20. tammikuuta 1902 New York) oli yhdysvaltalainen viulisti.
Urso oli italialaisen huilistin ja portugalilaisen laulajan tytär. Hän aloitti viulunsoiton oppitunneilla käymisen 6-vuotiaana ja piti jo vuotta myöhemmin ensimmäisen julkisen resitaalin. Sen saaman suosion jälkeen perhe muutti Pariisiin, jonka konservatoriossa tyttö jatkoi opintojaan. Syyskuussa 1852 Urso saapui New Yorkiin aloittaakseen Yhdysvaltain-kiertueen. Hän jatkoi esiintyjänä kiertämistä maassa, kunnes asettui vuonna 1855 vanhempineen Tennesseen Nashvilleen.
Allan Weiss
Allan Weiss (1926 tai 1927 – 23. maaliskuuta 2017 Mission Viejo, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hän käsikirjoitti seitsemän elokuvaa, joista kuudessa pääosaa esitti Elvis Presley.
Oubliette Ontology
Oubliette Ontology on suomalaisen death/thrash metal -yhtyeen Pyurian toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Violent Journey Records.
George Osborne
George Gideon Oliver Osborne (s. Gideon Oliver Osborne, 23. toukokuuta 1971 Lontoo) on englantilainen konservatiivipoliitikko, joka toimi vuosina 2010–2016 Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministerinä David Cameronin hallituksessa.
Osborne astui virkaansa valtiovarainministerinä talouskriisin jälkeen ja hänen ministerikaudellaan Britanniassa tehtiin suuria talouden rakenteellisia uudistuksia ja valtion menoja leikattiin huomattavasti. George Osbornea pidettiin David Cameronin kakkosmiehenä ja hänestä ennustettiin Britannian seuraavaa pääministeriä, mutta lopulta Osborne joutui jättämään hallituksen Britannian EU-eron takia, sillä hän oli kannattanut voimakkaasti Britannian pysymistä EU:ssa
Poliittisen uran alkuvaiheet
Osborne valittiin vuonna 2001 alahuoneeseen Tattonin vaalipiiristä. Vaalipiiri on yksi yhdestätoista Cheshiren vaalipiiristä. Vuoden 2001 vaaleissa hän sai 48,1 prosenttia Tattonin äänistä ja vuoden 2005 vaaleissa 51,8 prosenttia.
Toukokuussa 2005 järjestettyjen parlamenttivaalien jälkeen Osborne toimi konservatiivipuolueen varjohallituksen valtiovarainministerinä (Shadow Chancellor of the Exchequer). Hänet nimitti tehtävään puolueen silloinen puheenjohtaja Michael Howard. Hän jatkoi samassa tehtävässä myös joulukuussa 2005 alkaneella David Cameronin puheenjohtajakaudella. Osborne on Cameronin läheinen ystävä ja hän toimi vuonna 2005 Cameronin puheenjohtajakampanjan kampanjapäällikkönä. Ennen varjovaltiovarainministerin tehtävää hän oli syyskuusta 2004 konservatiivien varjohallituksen ensimmäinen sihteeri valtio­varain­ministeriössä (Shadow Chief Secretary to the Treasury).
Ennen politiikkaan siirtymistään Osborne toimi freelancetoimittajana. Vuosina 1997–2001 hän oli William Haguen, konservatiivien silloisen puheenjohtajan, poliittinen neuvonantaja.
Vaalirahoitusskandaali
Osborne joutui syksyllä 2008 osalliseksi vaalirahoitusskandaalista. Nathaniel Rothschildin mukaan hän oli viettänyt lomaa venäläisen oligarkin Oleg Deripaskan huvijahdilla Queen K:lla Korfulla ja pyytänyt tältä 50 000 puntaa puolueelle, vaikka Deripaska ei sitä voinut lainmukaisesti ulkomaalaisena myöntää, joten rahoitus oli kanavoitava Deripaskan brittiläisten yhtiöiden kautta.
Ensimmäinen valtiovarainministerikausi
Pääministeri David Cameron nimitti George Osbornen valtiovarainministeriksi uuteen koalitiohallitukseen vuoden 2010 vaalien jälkeen. George Osborne astui virkaansa vuosien 2007-2009 finanssikriisin jälkimainingeissa ja hänen ensimmäiset teot valtiovarainministerinä olivatkin valtion budjetin vastuullisuutta valvovan viraston perustaminen (Office for Budget Responsibility) ja valtion menojen leikkaaminen 81 miljardilla vuosien 2010-2015 parlamenttikauden kuluessa. Näitä kuvailtiin suurimmiksi valtionmenojen leikkauksiksi Britanniassa sitten toisen maailmansodan. George Osborne perusteli leikkauksia sanomalla Britannian valtion olevan "konkurssin partaalla."
Samana vuonna George Osborne rajoitti työttömien lapsiperheiden sosiaalietuuksia, tavoitteenaan että "yksikään työtön perhe ei saa enemmän etuuksia kuin töissä käyvät perheet." Valtiovarainministeriön mukaan tämä säästää Britannian valtiolta satoja miljoonia puntia. Osborne myös lopetti universaalin lapsilisän poistamalla tämän etuuden ihmisiltä, jotka kuuluivat 40 prosentista ylöspäin oleviin veroluokkiin.
Vuonna 2011 George Osborne myi Northern Rock -pankin 747 miljoonalla punnalla. Pankki oli kansallistettu aiemmin vuonna 2008 työväenpuolueen hallituksen alla keskellä finanssikriisiä.
Budjetin ylijäämä
George Osborne asetti tavoitteeksi Britannian budjetin ylijäämän saavuttamisen vuoteen 2020 mennessä. Vuoteen 2015 mennessä Britannian vuotuinen valtion budjetin alijäämä oli saatu laskettua puoleen.
Osbornen vuoden 2013 budjetti sai positiivisemman vastaanoton kuin vuoden 2012 budjetti ja hänen suosion kansan keskuudessa nousi -33:sta +3:een. Tämä budjetti myös nosti konservatiivien suosiota mielipidemittauksissa työväenpuolueen kustannuksella.
Toinen valtiovarainministerikausi
David Cameronin johtamat konservatiivit voittivat vuoden 2015 vaalit, ja he saivat enemmistön Britannian parlamentin alahuoneeseen eli House of Commonsiin, eli he pystyivät muodostamaan hallituksen yksin, joten entisen hallituskauden liittolaiset eli liberaalidemokraatit siirtyivät oppositioon. Vaaleissa yhtenä pääteemoista oli talous ja taloudellinen vastuu. Cameron viittasi usein vaalikampanjoinnissa Osbornen "pitkän aikavälin taloussuunnitelmaan" ja Osborne vetosi äänestäjiin, että he antaisivat hänen "suorittaa urakan loppuun."
Vaalien jälkeen Osborne nimitettiin jatkamaan valtiovarainministerinä Britannian uudessa hallituksessa. Cameron antoi myös Osbornelle seremonialliseen aseman "First Secretary of State", mikä käytännössä vahvisti hänen asemaansa Cameronin kakkosmiehenä, sillä periaatteessa asema tarkoittaa sitä, että Osborne nostettiin kaikkien muiden ministerien (pääministeriä lukuun ottamatta) yläpuolelle ja titteli usein annetaankin vain varapääministereille.
Vuoden 2015 vaalien jälkeinen budjetti
Heinäkuussa 2015 Osborne julkisti uuden vaalienjälkeisen budjettinsa. Budjettiin kuului esimerkiksi uusi veronkierron estävä vero, ns. "Google Tax," jonka tarkoituksena oli estää suuria yrityksiä kuten esimerkiksi Googlea siirtämästä tuottojaan ulkomaille kiertääkseen veroja. Osborne myös lupasi veronkevennyksiä yrityksille, nosti perintöverovapauden rajaa 1 miljardiin puntaan ja esitteli uuden kansallisen minimipalkkion (National Living Wage). Vuonna 2015 OECD ilmoitti, että Britanniasta tulee kehittyneen maailman nopeiten kasvava talous, jättäen varsinkin Euroalueen valtiot jälkeensä.
"Brexit"
George Osborne kampanjoi näkyvästi Britannian EU:ssa pysymisen puolesta vuoden 2016 kansanäänestyksessä. Hän sanoi esimerkiksi, että Brexit eli Britannian eroaminen EU:sta maksaisi brittikotitalouksille tuhansia puntia vuodessa. Euroskeptikot syyttivät Osbornea äänestäjien liiallisesta pelottelusta, sillä hän uhkasi ns. Brexitin jälkeisellä "hätäbudjetilla." Kun Britannia kuitenkin päätti äänestää "Brexitin" puolesta, Osbornella ei ollut mahdollisuuksia nousta eronneen David Cameronin seuraajaksi pääministerinä ja Theresa May valittiin Konservatiivipuolueen uudeksi johtajaksi sekä samalla Britannian uudeksi pääministeriksi.
Osbornea ei valittu jatkamaan Theresa Mayn hallituksessa vaan hänen seuraajakseen valtiovarainministerinä nimitettiin Philip Hammond. Monen arvion mukaan Theresa May ei halunnut ottaa Osbornea juuri hänen EU-kampanjointinsa takia vaan erotti Osbornen, koska hän halusi uuden hallituksensa irti edeltäjänsä Cameronin hallituksen linjasta.
Yksityiselämä
George Osborne on naimisissa kirjailija Frances Osbornen (o.s. Howell) kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2001 syntynyt poika Luke ja vuonna 2003 syntynyt tytär Liberty. Frances Osborne on entisen konservatiiviministerin ja parlamenttiedustajan Sir David Howellin vanhin tytär. George Osbornen isä on Sir Peter Osborne, joka on toinen Osborne & Little -yrityksen perustajista, ja äiti Felicity Loxton-Peacock.
Osbornen alkuperäinen etunimi oli Gideon, mutta 13-vuotiaana hän vaihtoi nimensä Georgeksi.
Galeriuksen kaari
Galeriuksen kaari on Thessalonikissa Kreikassa sijaitseva roomalaisaikainen kaari. Se on yksi Thessalonikin maamerkeistä ja sijaitsee kaupungin keskustassa Egnatía- ja Dimitríou Goúnari -katujen risteyksessä. Kaari tunnetaan kaupungissa myös nimellä Kamára (Καμάρα, ”Kaari”).
thumb|left|200px|Galeriuksen kaari. thumb|left|200px|Uhrausta esittävä reliefi Galeriuksen kaaressa. Kaari on rakennettu 200-luvun lopussa tai 300-luvun alussa. Sen rakennutti keisari Galerius, josta kaari on saanut myös nimensä. Rakentamisella juhlistettiin Galeriuksen voittoa Sassanidien Persiasta vuonna 297. Kaari oli osa suurempaa rakennuskokonaisuutta, johon kuuluivat myös muun muassa Galeriuksen palatsi, Rotunda ja hippodromi. Kaaren tarkoitus oli yhdistää palatsi kaaren ali kulkeneeseen tiehen.
Ensisilmäyksellä (5. tuotantokausi)
Carter Baysin ja Craig Thomasin luoman yhdysvaltalaisen Ensisilmäyksellä -tilannekomediasarjan viides tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavalla 21. syyskuuta 2009. Tuotantokausi sisältää 24 jaksoa, ja sen päätösjakso esitettiin CBS:llä 24. toukokuuta 2010. Kaudella vierailee muun muassa Jennifer Lopez ja Rachel Bilson.
Jaksot
Pääartikkeli: Luettelo televisiosarjan Ensisilmäyksellä jaksoista
Rytmiä ja riemua Acapulcossa
Rytmiä ja riemua Acapulcossa on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka pääosissa esiintyvät Elvis Presley ja Ursula Andress. Elokuva oli komedia, jossa Elviksen musiikilla oli kuitenkin vahva rooli (lähinnä taloudellisista syistä, sillä musiikkipitoiset Elviksen elokuvat tuottivat paremmin kuin puhtaat näytelmäelokuvat).
Elokuvan ohjasi Richard Thorpe, joka oli ohjannut myös Elviksen Rock'n roll -suosikki -elokuvan vuodelta 1957. Tuottamisesta vastasi Hollywood-legenda Hal Wallis. Elokuvan kuvaukset aloitettiin 28. tammikuuta 1963 ja päätettiin 16. maaliskuuta. Nimensä mukaisesti elokuva kuvattiin Meksikon Acapulcossa.
Elokuvan maailmanensi-ilta oli 27. marraskuuta 1963 ja Suomen ensi-ilta 24. tammikuuta 1964. Yhdysvalloissa elokuva keräsi 1 500 000 dollaria lipputuloja ja oli yksi vuoden parhaiten tuottaneista elokuvista. Elviksen osuus tuotosta oli 50 prosenttia. Lisäksi hän sai myös 500 000 dollarin kiinteän palkan.
Antigone (Anouilh)
Antigone on ranskalaisen näytelmäkirjailija Jean Anouilh’n kirjoittama tragedianäytelmä vuodelta 1944. Sen on suomentanut Eino Kalima vuonna 1947. Se pohjautuu antiikin Kreikan Antigone-taruun Theban kuninkaan Oidipuksen ja tämän äidin Iokasten tytärestä, sekä Sofokleen sen pohjalta tekemään näytelmään.
Anouilh kirjoitti näytelmän Ranskan natsimiehityksen aikana 1943, minkä sanotaan heijastuvan Antigonen ja kuningas Kreonin vastakkainasetteluun. Kreonin kieltoa ja kuolemanrangaistusta uhmaten Antigone haluaa haudata kapinallisena tuomitun ja kukistetun veljensä Polyneikeen. Näytelmä seuraa varsin tarkoin Sofokleen näytelmän juonta, mutta siitä poiketen Anouilh’n Kreon yrittää suojella Antigonea. Tämän ehdottomuus kuitenkin estää sen. Kreonin joustava suhde lakiin tulkittiin sodan aikana Vichyn hallituksen puolusteluksi, kun taas Antigonen hahmossa nähtiin oikeutus vastarintaliikkeelle.
Näytelmä kuuluu Anouilh’n esitetyimpiin teoksiin.
Haitin naisten jalkapallomaajoukkue
Haitin naisen jalkapallomaajoukkue on yksi huomattavimmista naisten jalkapallomaajoukkueista Karibialla. Se sijoitettiin Tokion kesäolympialaisten 2020 CONCACAF-maiden karsintaan lohkovoittajana kolmantena karibialaisena joukkueena Saint Kitts ja Nevisin ja Jamaikan joukkueen ohella. Keski-Amerikan mantereelta olisivat päässeet mukaan Costa Rica ja Panama sekä ilman karsintoja kaikki kolme pohjoisamerikkalaista Yhdysvallat, Kanada ja Meksiko.
Naisten jalkapallotoiminta on alkanut Haitissa vuonna 1991 ja siihen sisältyy runsaasti nuorisotoimintaa.
Arvo Haveri
Haverin vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Vilhelm Haveri ja Josefina Lundström. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Turun klassillisesta lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1903 ja filosofian maisteriksi 1904. Hän suorittu ylemmän hallintotutkinnon ja oikeustutkinnon 1907.
Haveri oli Keskusosuusliike Hankkijan apulaisjohtajana 1908–1910 ja hän toimi asianajajana 1910–1918 Castrén & Snellmanin asianajotoimistossa. Hänestä tuli toimiston osakas vuonna 1918. Haveri oli Suomen Osuustoimintalehden toimitussihteerinä 1910–1915.
Arvo Haveri oli naimisissa vuodesta 1910 Sulo Wuolijoen sisaren Tyyne Helmi Wuolijoen (1877–1969) kanssa. Haveri oli muun muassa osakkaana Biografinomistajien Filmivuokraamo Oy:ssä Hella Wuolijoen tyttären Vappu Wuolijoen ja Hellan entisen puolison Sulo Wuolijoen sisaren Suoma Bernhardtin kanssa.
Galeriuksen palatsi
Galeriuksen palatsi oli roomalaisaikainen palatsi Thessalonikissa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee kaupungin keskustassa.
thumb|left|220px|Galeriuksen palatsin raunioita. Palatsi rakennettiin noin vuonna 300. Sen rakennutti keisari Galerius, joka oli yksi Rooman tetrarkian keisareista ja piti Thessalonikia hallintopaikkanaan. Palatsi liittyi suurempaan rakennuskokonaisuuteen, johon kuuluivat myös muun muassa niin kutsutut Rotunda ja Galeriuksen kaari sekä hippodromi.
Palatsista on kaivettu esiin merkittävä osa Plateía Navarínou ja Dimitríou Goúnari -katujen alueella. Löydöksiin kuuluu muun muassa mosaiikkilattioin koristettuja huoneita, peristyylipiha sekä suurikokoisia seinien osia. Alueen lounaisosassa on suuri kahdeksankulmainen rakennus, jonka halkaisija on noin 30 metriä. Sitä käytettiin joko temppelinä tai jonkinlaisena valtaistuinsalina. Palatsin itäpuolella oli 400–500 metriä pitkä hippodromi, jota ei kuitenkaan ole kaivettu esiin. Siitä on kuitenkin tehty joitakin löydöksiä.
Kirjallisuusvuosi 2003
Kirjallisuusvuosi 2003 käsittelee vuoden 2003 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tatjana Samoilova
Tatjana Jevgenjevna Samoilova (4. toukokuuta 1934 Leningrad, Neuvostoliitto – 4. toukokuuta 2014) oli neuvostoliittolainen näyttelijä, jonka merkittävimpiä rooleja oli pääosa elokuvassa Kurjet lentävät (1957). Toinen merkittävä päärooli oli Anna Kareninassa (1968).
Kurjet lentävät sai Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1958 Kultaisen palmun ja Samoilova itse erikoispalkinnon. Vuonna 1993 hän sai Venäjän kansantaiteilijan arvon.
Jussi-palkintojen jaossa vuonna 1958 Samoilovalle myönnettiin elokuvasta Kurjet lentävät kunniapalkinto.
Myös Samoilovan isä Jevgeni Samoilov oli tunnettu näyttelijä.
Sininen Havaiji
Sininen Havaiji (tai Sininen Hawaiji, Blue Hawaii) on Elvis Presleyn kaupallisesti menestynein elokuva, jonka ensi-ilta oli 22. marraskuuta 1961. Kuvaukset aloitettiin maaliskuun 17. päivänä, ja työ oli valmis marraskuun 13. päivänä. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 16. maaliskuuta 1962.
Elokuvan ohjauksesta vastasi Norman Taurog, ja tuottajana toimi Hal B. Wallis. Studiona toimi Paramount Pictures.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu Sinistä Havaijia aurinkoiseksi viihde-elokuvaksi, joka vakiinnutti ex-rokkarin aseman kiiltokuvamaisena perheviihdyttäjänä. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Until It’s Gone
Until It’s Gone on Linkin Parkin vuonna 2014 julkaistun kuudennen studioalbumin, The Hunting Party, toinen single, joka julkaistiin 5. toukokuuta 2014. Kappaleen maailman ensisoitto oli BBC Radio 1:ssä 5. toukokuuta 2014. Samoihin aikoihin julkaistiin kappaleeseen tehty sanoitusvideo YouTubessa. Joe Hahnin ohjaama virallinen musiikkivideo julkaistiin 11. kesäkuuta 2014 yhtyeen Facebook-sivulla.
HMS Raleigh (1919)
Valmistus
Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä Dalmuirista ja sen köli laskettiin 9. joulukuuta 1915. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1919 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1921.
Alus saavutti Arranin saaren edustalla 7.–9. syyskuuta 1920 suoritetuissa koeajoissa 31 solmun (57 km/h) nopeuden, kun koneteho oli 71 350 hevosvoimaa (53 210 W). Puolella teholla (35 000 hevosvoimaa) alus saavutti 28 solmun nopeuden. Koeajojen jälkeen alus siirrettiin Devonportin telakalle varustettavaksi lippulaivatehtäviin.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle 8. kevyt risteilijäviirikön lippulaivaksi. Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian aseman päällikkö amiraali Sir William Christopher Pakenham teki huhtikuussa 1922 aluksesta lippulaivansa ja samalla aluksesta tuli itsenäinen.
Raleigh ajoi 1922 matalikolle tiheässä sumussa Point Amourin luona Labradorin niemimaan ja Newfoundlandin välissä Belle Islen salmessa. Alukselta poistettiin runsaasti materiaalia, mutta sitä ei saatu irrotettua matalikolta. Alus hylättiin, ja HMS Calcutalta saapunut räjäytysosasto räjäytti aluksen vuonna 1927.
Pirttijärvi (Parkano)
Pirttijärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Pirttijärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Pirttijärvi on osa Kovesjoen yläosan aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 1,6 kilometriä, leveys 700 metriä ja sen pinta-ala on 79 hehtaaria. Se sijaitsee laajalla suoalueella Lehmiletonnevan ja Välikorvennevan välissä. Soilta laskee järveen lukuisia suo-ojia. Järven laskuoja Pirttiluoma lähtee järven eteläpäästä ja yhtyy kolmen kilometrin jälkeen Kovesjokeen. Järvi on matala ja kivinen. Siinä on kaksi pientä saarta ja yksi rannassa sijaitseva luoto. Rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä. Rannoille on rakennettu parikymmentä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet seututieltä 274.
Alejandro Agag
Alejandro Tarik Agag Longo (s. 18. syyskuuta 1970 Madrid, Espanja) on espanjalainen liikemies ja entinen poliitikko. Nykyään hän toimii Formula E -sarjan toimitusjohtajana.
Urheilu
Agag aloitti moottoriurheilun parissa ostettuaan Formula 1 -televisiointi oikeudet Espanjaan yhdessä Flavio Briatoren kanssa. Hän osti myös enemmistön GP2 -tallista Campos Racing vuonna 2007. Moottoriurheilun parissa Agag on ystävystynyt erityisesti Flavio Briatoren, Bernie Ecclestonen ja Lakshmi Mittalin kanssa. Agag yhdessä Briatoren ja Eccelstonen kanssa omistivat jalkapalloseura Quuens Park Rangersin ostettuaan sen vuonna 2007. He kuitenkin myivät osuutensa Lakshmi Mittallille saman vuoden joulukuussa.
Vuonna 2012 hänet valittiin uuden Formula E -sarjan toimitusjohtajaksi. Sarjassa kilpaillaan sähköauton tyyppisillä kilpa-autoilla. Formula E -luokan vuosittainen maailmanmestaruussarja koostuu vuoden aikana eri puolilla maailmaa ajettavista ePrix -kilpailuista. Formula E -sarjassa kilpaillaan sekä kuljettajien että valmistajien maailmanmestaruustitteleistä. Formula E -sarjan järjestää kansainvälinen autoliitto FIA (Fédération Internationale de l'Automobile).
Yksityiselämä
Agag meni naimisiin 5. syyskuuta 2002 Ana Aznar Botellan, Espanjan entisen pääministerin José María Aznarin tyttären kanssa. Agagilla on neljä lasta ja hän asuu nykyisin Lontoossa.
Lankjärvi
Lankjärvi tai myös Langjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Soukaisten kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön.
Maantiede
Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järven muoto on pitkä, kapea ja hieman kaareva. Siihen laskee neljä metsäojaa ja yksi pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 3,8 kilometriä pitkä laskuoja, joka alkaa Pollinkurkunojana ja jatkaa alempana Pihajokena ja yhtyy lopulta Sirppujokeen Laitilan pohjoispuolella.
Järvellä on 4,4 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Laitilasta. Lankjärvellä on yleinen uimaranta.
Historia
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi kirjoitettiin "Pitkäjärvi". Se oli kartan mukaan tuolloin asumaton järvi.
Joe Wright
Joe Wright (s. 1972 Lontoo) on englantilainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten elokuvistaan Ylpeys ja ennakkoluulo (2005) ja Sovitus (2007). Hän on ohjannut myös vuoden 2011 elokuvan Hanna, joka on kuvattu osin Suomessa.
Henkilökohtainen elämä
Wright syntyi vuonna 1972 Lontoossa ja hänen vanhemmillaan oli nukketeatteri. Lukihäiriön vuoksi hän ei suorittanut lukion loppututkintoa, ja jatkoi opiskelua Central Saint Martinsissa joka on lontoolainen korkeakoulu jossa opetetaan taideaineita. Hän on naimisissa Anoushka Shankarin kanssa ja heillä on poika.
Työt
Wright ohjasi vuonna 1997 ensimmäisen lyhytelokuvansa, Crocodile Snap joka oli ehdolla Bafta-palkintoon seuraavana vuonna. Wright voitti parhaan draamasarjan Bafta-palkinnon tv-sarjallaan Charles II: The Power and The Passion (2003). Vuonna 2005 hän sai parhaan tulokkaan Bafta Film Award -palkinnon elokuvasta Ylpeys ja ennakkoluulo. Lisäksi elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta.
Vuonna 2007 Sovitus oli ehdolla seitsemän Golden Globen ja kuuden Oscarin saajaksi. Elokuva sai lopulta parhaan musiikin Oscarin. BAFTA:n elokuvakilpailussa Sovitus sai 14 ehdokkuutta voittaen parhaan elokuvan Bafta-palkinnon ja Best Production Design-palkinnon. Sovitus avasi Venetsian elokuvajuhlat vuonna 2007.
Vuonna 2017 valmistunut historiallinen draamaelokuva Synkin hetki kuvasi Winston Churchillin ensimmäisiä päiviä Britannian pääministerinä touko-kesäkuun vaihteessa 1940 toisen maailmansodan alussa. Gary Oldman palkittiin roolistaan Chuchillinä parhaan miespääosan Oscar-palkinnolla.
HMS Creole (R82)
HMS Creole (viirinumero R82) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Cr-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1944. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta 1945 ja valmistui 14. lokakuuta 1946.
Palvelus
Alus valmistui myöhään toista maailmansotaa varten, joten viirinumero vaihdettiin pian valmistumisen jälkeen D82:een. Crispinin lisäksi HMS Creole oli ainoa Cr-luokan alus, joka palveli Yhdistyneiden kuningaskuntien laivastossa. Kumpikin alus oli 3. koulutuslaivueen kanssa Londonderryn satamassa. Vuonna 1953 alus osallistui Kuningatar Elisabeth II Kruunaukseen liitttyvään laivastokatselmukseen. Vuonna 1954 alukset siirrettiin reserviin.
Järvien kunnostus
thumb|280px|Järvimaisema Järvien kunnostus on toimintaa, jolla pyritään muuttamaan järven tilaa paremmaksi. Tavoitteena on muun muassa vesistön vesisyvyyden lisääminen ja vedenlaadun parantaminen. Kunnostustoimenpiteiden avulla järven virkistyskäyttöarvo kohenee, vedenlaatu ja järven eliöyhteisön elinolot paranevat. Kunnostuksen jälkeisinä vuosina harjoitetaan järven hoitoa, jolloin tavoitteena on ylläpitää kunnostustöissä saavutettua hyvää tilaa.