cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vantaan historia
Venäjän vallan aika
Kiinnostus kansanopetukseen kasvoi 1800-luvun alussa, jolloin alkeisopetus oli vielä pääosin kotiopetuksen varassa. Kirkkoherra Erik Crohnsin aloitteesta perustettiin Kirkonkylään vuonna 1825 koulu ja palkattiin vakinainen koulumestari.
Vuotta 1865 pidetään Vantaan historiassa merkittävänä, koska silloin säädettiin Suomen kunnallishallinto ja Helsingin pitäjästä tuli Helsingin maalaiskunta. Samalla seurakunta sai takaisin itsenäisen asemansa omana kirkkoherrakuntanaan. Malmin radanvarsikeskuksesta kehittyi maalaiskunnan hallinnollinen keskus.
Suomen ensimmäinen rautatie, Helsingistä Hämeenlinnaan, avattiin vuonna 1862, mikä mahdollisti radanvarsialueiden, kuten Tikkurilan, kehittymisen esikaupunkimaisiksi taajamiksi. Tikkurilaan rakennettu kivinen asemarakennus on nykyään ainoa alkuperäisessä asussaan säilynyt tiilinen asemarakennus. Aseman on suunnitellut Hämeen läänin lääninarkkitehti Carl Albert Edelfelt (1818–1869).
Suuret nälkävuodet supistivat asukaslukua 1300 henkilöllä ja vuosikymmenen ajan väestönkasvu oli hyvin hidasta. Vasta 1870-luvun lopussa saavutettiin uudelleen vuoden 1865 asukasluku. Kansakoulu aloitti toimintansa Kirkonkylässä 15. syyskuuta 1869, neljä vuotta suunniteltua myöhemmin. Opettajia oli kaksi, toinen tyttöjä ja toinen poikia varten.
Helsingin pitäjän kautta kulki 1800-luvun lopulla myös 4 huomattavaa maantietä: Hämeenlinnantie eli Hämeentie, Suuri Rantatie eli Kuninkaantie, Nurmijärventie sekä Porvoontie. Pohjoiseen suuntautuva Hämeentie risteytyi Kirkonkylän pohjoispuolella Kuninkaantien kanssa. Kuninkaantie puolestaan yhdisti Turun Viipuriin ja Pietariin. Luoteeseen suuntautuva Nurmijärventie alkoi Helsingistä Läntisen Viertotien jatkeena. Porvoontie yhdisti Hämeentien ja Kuninkaantien erkaantuen Hämeentiestä Viikin latokartanon ja Malminkylän välillä ja yhtyen Kuninkaantiehen Hakkilan itäosassa.
Suurin teollisuuslaitos Helsingin maalaiskunnassa 1800-luvun lopulla oli Arabian posliinitehdas. Sen tuotannon arvo oli suurempi kuin muiden kunnan alueella toimineiden teollisuuslaitosten tuotannon arvo yhteensä. Tehdas toimi Koskelan kylässä Helsingin kaupungin pohjoispuolella ja sai nimensä tehtaan paikalla sijainneen Arabia-nimisen huvilan mukaan.
Pitäjänmäellä toimi J. K. Kröckellin perustama panimo, joka valmisti useita olutlaatuja, kuohuviiniä, sitruunasimaa ja Sorbus-nimistä alkoholitonta mehua. Panimon hevoset kuljettivat mallastuotteita sekä Helsinkiin että läheiselle rautatieasemalle, josta niiden matka jatkui Tampereelle asti. Pitäjänmäen panimo toimi vuoteen 1914 asti.
Suomessa tuli vuonna 1899 voimaan asetus taajaväkisistä yhdyskunnista. Parin seuraavan vuosikymmenen aikana Helsingin maalaiskunnan alueelle muodostettiin toistakymmentä taajaväkistä yhdyskuntaa. Näistä Huopalahti erosi omaksi kunnakseen vuonna 1920, Oulunkylä vuonna 1921 ja Kulosaari vuonna 1922. Tikkurilaa lukuun ottamatta kaikki taajaväkiset yhdyskunnat lakkautettiin vuoden 1946 alussa niiden siirtyessä osaksi Helsingin kaupunkia. Tikkurilan taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin muiden Suomessa vielä olleiden taajaväkisten yhdyskuntien mukana vuoden 1956 alussa.
1900-luvulta nykypäivään
pienoiskuva|vasen|[[Kehä III lähellä Tuusulanväylän eli Suomen suurimman risteyksen, Kirkonkylän eritasoliittymää.]] Sähkön käyttö höyryvoiman sijasta teollisuuden voimanlähteenä alkoi Helsingin maalaiskunnassa yleistyä ennen ensimmäistä maailmansotaa. Vuonna 1910 perustettiin Oy Malmin Sähkölaitos Ab ja vuotta myöhemmin vastaava laitos Oulunkylään. Keskeisen aseman saanut Malmin sähkölaitos osti voimalaitostaan varten tontin Tapanilasta. Voimalaitoksen ja jakeluverkoston rakennuttaminen saatiin Gottfried Strömbergin johdolla valmiiksi vuoden 1910 loppuun mennessä.
Malmin lentokenttä valmistui toimintakuntoon Helsingin maalaiskunnan Malmin alueen Tattarisuolle vuonna 1936. Kenttäalue oli hyvin vetistä ja sen muokkaaminen lentokentäksi oli vaikeaa. Lentokenttä otettiin käyttöön joulukuussa 1936. Sitä ennen Helsingin lentoasemana oli toiminut myös maalaiskuntaan kuuluneessa Santahaminassa sijainnut Santahaminan lentoasema. Vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa noin kolmasosa Helsingin maalaiskunnasta liitettiin valtioneuvoston päätöksellä Helsingin kaupunkiin. Samalla maalaiskunta menetti kaksi kolmasosaa asukkaistaan sekä suurimmat keskuksensa Malmin ja Pitäjänmäen. Maalaiskunta sai vuonna 1954 suuren osan Korson alueesta Tuusulalta ja Keravalta sekä vuonna 1959 pienen alueen Tuusulasta. Vuonna 1966 Helsingin maalaiskunta menetti Vuosaaren Helsingille.
Pia Rantala-Engberg
Pia Rantala-Engberg on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen kybersuurlähettiläs 1. syyskuuta 2015 alkaen. Ennen tehtävään siirtymistä Rantala-Engberg toimi Suomen Nato-suurlähettiläänä. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1986.
Vantaan historia
1900-luvulta nykypäivään
Toisen maailmansodan takia Vantaalle oli syntynyt jo 1940-luvulla uusia taajamia, joita asuttivat pääasiassa siirtoväki ja rintamamiehet sekä väljempää asutusta halunneet helsinkiläiset. 1950-luvulla syntyivät ensimmäiset kerrostaloryhmät Tikkurilaan, Satomäkeen ja Vaaralaan, minkä jälkeen maaltamuutto vauhditti kerrostalorakentamista. Asukasluku kasvoi ennätysvuonna 1970 yli 10 000:lla.
Pia Rantala-Engberg
Rantala-Engberg oli Brysselissä, Pohjois-Atlantin puolustusliitossa (NATO), olevan erityisedustuston päällikön tehtävässä 2011–2015. Hän on toiminut aiemmin vuodesta 2008 lähtien Suomen Ramallahin-edustuston päällikkönä Palestiinalaisalueella. Suomessa hän on työskennellyt ulkoministeriössä Eurooppa-osastolla, kauppapoliittisella, poliittisella ja globaaliasioiden osastolla, jossa hän oli yleisten globaaliasioiden yksikön päällikkö vuosina 2004–2008. Vuonna 1992 Rantala-Engberg toimi ETYJ-huippukokouksen kansainvälisen sihteeristön diplomaattisena neuvonantajana ja vuosina 1993–1995 ulkoministeriön valtiosihteerin virkamiessihteerinä. Suomen edustustoissa Rantala-Engberg on työskennellyt Ramallahin lisäksi Wienissä, Roomassa, Bonnissa ja Suomen YK-edustustossa New Yorkissa.
Rantala-Engbergin puoliso on suurlähettiläs Per-Mikael Engberg.
Vantaan historia
1900-luvulta nykypäivään
Valtatie 3:n varteen, vastapäätä Kivistön omakotialuetta, valmistui vuonna 1966 Keimolan moottorirata, joka oli toiminnassa vuoteen 1978 saakka. Radan paikalle alettiin 2010-luvulla rakentaa uutta Keimolanmäen asuntoaluetta.
Vielä 1900-luvun alussa Helsingin maalaiskunnan asukkaista enemmistö oli ruotsinkielisiä. Paikkakunnan nopea väestönkasvu on kuitenkin tuonut sinne muualta etupäässä suomenkielistä väestöä niin, että nykyisin ruotsinkielisiä on vain 3,1 %.
Liikenneväyliä levennettiin 1960- ja 1970-luvuilla ja viiden valtakunnallisen väylän halki rakennettiin Kehä III niitä yhdistämään. Martinlaakson radan käyttöönotto mahdollisti Vantaan lounaisosan kehittymisen ja Myyrmäen nousemisen kaupungin toiseksi keskukseksi. Myös pääradan varrelle syntyi 1960–1980-luvuilla nopeasti useita kerrostalolähiöitä maaltamuuton vauhdittamana. Pääväylien ulkopuolelle jääneet osat, kuten Seutula lännessä ja Sotunki idässä, jäivät pääosin rakentamattomiksi ja maatalousvaltaisiksi. Vuonna 1972 Helsingin maalaiskunnasta tuli Vantaan kauppala ja vuonna 1974 Vantaan kaupunki. Vuonna 2001 juhlittiin Vantaan 650-vuotisjuhlia.
Vuosittainen kesätapahtuma Kaljakellunta alkoi Vantaalla 1997. Myyrmannin kauppakeskuksessa Länsi-Vantaalla sattui 11. lokakuuta 2002 räjähdys. Martti Ahtisaaren johtamat Acehin rauhanneuvottelut käytiin alkuvuodesta 2005 Vantaalla Königstedtin kartanossa.
Örnsköldsvik IBK
Örnsköldsvik Innebandy Klubb on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Örnsköldsvikistä. Seura syntyi kun kaksi paikallista seuraa SK Innebandy ja BK 96 Innebandy sulautuivat vuonna 2007 yhdeksi seuraksi. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Superliiganä.
Vantaan historia
1900-luvulta nykypäivään
Kehärata valmistui ja otettiin käyttöön 2015. Kehärata yhdistää Vantaankosken radan Helsinki-Vantaan lentoaseman kautta Suomen päärataan Vantaan Hiekkaharjussa.
Vantaan nimien historia ja alkuperä
Ruotsista 1300-luvulla tulleet uudisasukkaat asettuivat asumaan nykyisen Vantaan alueelle ja he nimittivät paikalla virrannutta jokea Helsinginjoeksi ( tai Helsingaa). Nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta erään vanhan perimätiedon mukaan se juontuisi Ruotsin Hälsinglandista alueelle aikoinaan muuttaneista uudisasukkaista. Sama joki on jo keskiajalta lähtien tunnettu myös Vantaa eli Vantaanjoki. Toisin kuin Helsingaa, tämä nimi on joen yläjuoksun hämäläisen, suomenkielisen väestön antama. Sen alkulähteillä nykyisen Riihimäen alueella sijaitsee Vantaa-niminen kylä. Nimen on selitetty johtuvan sanoista vanan taka. Sana vana merkitsee tässä yhteydessä joenuomaa ja Vantaa (alkujaan mahdollisesti Vanantaa) tällaisen uoman takana olevaa paikkaa. Vasta myöhemmin nimi on tullut käyttöön myös joen alajuoksulla ja syrjäyttänyt sielläkin vanhan Helsingaa-nimen.
Vantaanjoen suulla sijaitseva Vanhankaupunginkoski tunnettiin aikoinaan nimellä Helsinge fors (Helsinginkoski), mistä sai nimensä myös alkujaan sen partaalle perustettu Helsinki.
Vantaankosken rantaan vuonna 1837 perustetun Vantaan masuunin mukaan ruvettiin koko sen lähiseutua kutsumaan Vantaaksi.
Uuden kunnallislain myötä vuonna 1865 kunnan suomenkieliseksi nimeksi tuli Helsingin maalaiskunta, kun pitäjäjärjestelmä lakkautettiin. Kunnan ruotsinkielisenä nimenä pysyi Helsinge, kun taas Helsingin kaupunki on ruotsiksi Helsingfors. Kun Helsingin maalaiskuntaa oltiin vuonna 1972 muuttamassa kauppalaksi, nimivaihtoehtoina olivat muun muassa Helsingin kauppala, Helsinginjoen kauppala ja Vantaanjoen kauppala. Lopulliseksi nimeksi valittiin lyhyesti Vantaan kauppala Vantaanjoen mukaan. Kaksi vuotta myöhemmin Vantaasta tuli kaupunki.–
Kirjallisuutta
Kuisma, Markku: Helsingin pitäjän historia II. Vanhan Helsingin synnystä isoonvihaan 1550-1713. Vantaan kaupunki, 1990. ISBN 951-8959-05-6
Kuisma, Markku: Helsingin pitäjän historia III. Isostavihasta maalaiskunnan syntyyn 1713-1865. Vantaan kaupunki, 1991. ISBN 951-8959-12-9
Litzen, Aulikki & Vuori, Jukka: Helsingin maalaiskunnan historia 1865-1945. Kunnallishallinnon uudistuksesta suureen alueluovutukseen. Vantaan kaupunki, 1997. ISBN 951-8959-77-3
Erakkotuulihaukka
Erakkotuulihaukka (Falco dickinsoni) on itäafrikkalainen jalohaukka. Se on saanut nimensä englantilaisen lääkärin ja lähetystyöntekijän John Dickinsonin kunniaksi, joka pyydysti ensimmäisen tyyppinäytteen eli holotyypin.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 27–30 cm, siipien kärkiväli 61–68 cm ja paino 167–246 g. Naaras on noin 4 % pitempi ja painaa 10–20 % enemmän kuin koiras. Erakkotuulihaukan höyhenpuku on pääosin tummanharmaa, pää ja yläperä ovat vaaleanharmaat, siivet ja pyrstö ovat alapuolelta vaalean- ja tummanharmaan poikkiraitaiset, sekä iso silmä, vahanahka ja koivet ovat keltaiset. Nuori lintu on ruskeanharmaa ja tummaraitainen.
Esiintyminen
Erakkotuulihaukat elävät Afrikassa päiväntasaajan eteläpuolella Kongon eteläosista ja Tansaniasta Etelä-Afrikan pohjoisosiin ja Namibian koillisosiin. Se on yleinen Sansibarin ja Pemban saarilla. Lajin elinympäristön ala on noin 3,6 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 10 000–100 000 yksilöä.
Elinympäristö
Laji asustaa savanneilla, aukkoisissa metsissä ja soistuneilla alueilla, mielellään palmuja ja apinanleipäpuita (Adansonia) kasvavilla alueilla.
Huhtiainen
Huhtiainen on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Harjunsalmen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Etelärannalla on yksi talo ja pohjoisrannalla neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet lännestä valtatieltä 24. Järven kaakkoisranta kuuluu luonnonsuojelualueeseen.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,5 metriä mpy. Siihen laskevat Kurkijärvi ja Vähä Kaitajärvi. Laskuoja lähtee järven koillispäästä ja laskee 2,1 kilometrin päässä Saarijärveen. Laskuojan pudotus on 3,5 metriä.
Historiaa
Vuosien 1966 ja 1986 peruskartoissa järvellä oli yksi talo ja järven pohjoisrannat olivat peltoa.
Kiinantuonensiipi
Kiinantuonensiipi (Bhutanitis thaidina) on Kiinan lounaisosissa tavattava harvinainen päiväperhonen. Se kuuluu CITES-sopimuksen II liitteen lajeihin, muttei kuitenkaan ole IUCN-luokitukseltaan uhanalainen.
Jonkin aikaa omina lajeinaan pidetyt Bhutanitis yulongensis (vuorituonensiipi ) ja ﻿Bhutanitis nigrilima (kulotuonensiipi ) on nyttemmin yhdistetty kiinantuonensiiven alalajeiksi.
Koko ja ulkonäkö
Muiden suvun lajien tapaan kiinantuonensiipi on yleissävyltään mustanruskea perhonen. Etusiivet ovat leveät, tummanruskeat ja niiden poikki kulkee rivi kellertäviä poikkiviiruja. Takasiivet ovat tyvestä kapeat ja ulospäin levenevät. Siiven tyviosa on etusiiven tapainen, mutta kärkiosassa on kapea ja melko tasalevyinen oranssinpunainen alue, joka rajoittuu mustaan diskaalijuovaan. Juovan alueella on kolme vaaleansinistä silmätäplää ja siiven reunassa neljä pientä oranssia kuunsirpin muotoista täplää. Takasiiven kärjessä on kolme pitkää kannusta, joista ensimmäinen on pisin ja levenee kärkeä kohti selvästi lusikkamaiseksi. Siipiväli on 8,0–8,2 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajin levinneisyyttä ei tunneta tarkoin. Se on ilmeisesti melko laaja, mutta rajoittunee kokonaan Kiinaan. Lajia on tavattu paikoitellen Yunnanista, Sichuanista, Shaanxista sekä Tiibetistä.
Elinympäristö ja elintavat
Lajin elintapoja ei tunneta. Se lienee paikoittainen ja useimmiten yksilöitä on kerrottu löydetyn vaikeapääsyisiltä alueilta. Kaupan olleista yksilöistä ei ole yleensä ollut saatavilla riittävän tarkkoja löytöpaikkatietoja.
Perhosia tiedetään pyydystetyn kansainvälisille markkinoille keräilijöiden tarpeisiin.
Ravintokasvi
Toukka elää luultavasti piippuköynnöksillä (Aristolochia).
Schouboe M1907
Schouboe M1907 on tanskalainen itselataava pistooli. Vuonna 1903 Tanskan armeijan upseeri Jens Theodor Suhr Schouboe patentoi uuden itselaatavan aseen. Ase ei myynyt hyvin, joten hän suunnitteli sen pohjalta uuden parannetun M1907 -version. Ase ei kelvannut sotilasaseeksi, joten tuotanto lopetettiin vuonna 1917.
Ominaisuudet
M1907 suunniteltiin yksinkertaisen massasulun ympärille. Koska aseen sulkujärjestelmän soveltaminen palveluspatruunaa käyttäväksi tekee sen painavaksi, aseessa käytettiin hyvin kevyttä luotia. Kevyellä luodilla oli vain vähän pysäytysvoimaa ja ase oli pidemmällä matkalla hyvin epätarkka, mikä oli syy sen hylkäämiseen.
Patricia Mayr-Achleitner
Patricia Mayr-Achleitner (s. 8. marraskuuta 1986 Innsbruck) on itävaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 70 toukokuussa 2009.
Vuonna 2008 Mayr-Achleitner pääsi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen pääsarjaan Bad Gasteinin turnauksessa. Turnauksessa hän pääsi puolivälieriin asti. Vuonna 2009 hän pääsi toiselle kierrokselle Australian avoimissa voitettuaan Julia Schruffin. Toisella kierroksella hän hävisi Kaia Kanepille. Helmikuussa Bogotán WTA-turnauksessa Mayr-Achleitner selviytyi välieriin asti. Ranskan avoimissa hän jäi ensimmäisellä kierrokselle, ja Wimbledonissa toiselle kierrokselle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi avauskierroksella Agnieszka Radwańskalle.
Ensimmäisen finaalipaikkansa WTA-turnauksessa Mayr-Achleitner saavutti Bad Gasteinin turnauksessa heinäkuussa 2011. Loppuottelussa hän hävisi María José Martínez Sánchezille.
Hildegard Behrens
pienoiskuva|Hildegard Behrens vuonna 1985. Hildegard Behrens (9. helmikuuta 1937 Varel, Saksa – 18. elokuuta 2009 Tokio, Japani ) oli saksalainen sopraano. Hänet tunnettiin laajasta repertoaaristaan, johon kuului rooleja muiden muassa Wagnerin, Weberin, R. Straussin ja Alban Bergin oopperoista.
Ennen oopperalaulajan uraansa Behrens ehti valmistua Freiburgin Albert Ludwigs -yliopistosta, jossa hän oli opiskellut lakia. Laulunopintonsa hän aloitti Ines Leuwenin johdolla Freiburgin musiikkiakatemiassa.
Behrens teki debyyttinsä Freiburgissa vuonna 1971 roolissa W. A. Mozartin oopperassa Figaron häät. Yhdysvaltain-debyyttinsä hän teki New Yorkin Metropolitan-oopperassa 1976, jolloin hän esitti Giorgettan roolin Giacomo Puccinin teoksessa Il tabarro.
Behrens kuoli elokuussa 2009 valtimonpullistumaan Tokiossa, jossa hän oli luentomatkalla.
Hockey Club Asiago
Asiago Hockey Club, entinen Asiago Hockey Sports Association, on jääkiekkojoukkue Asiagosta, Italiasta. Joukkue pelaa Itävallan monikansallisessa Bet-at-home ICE Hockey League:ssa.
Vuonna 1987 joukkueen taustaorganisaatiolle myönnettiin Italian Stella al merito sportivo eli urheilun kultainen tähti -palkinto. Palkinto myönnetään Italiassa ansioituneille urheilujoukkueille.
Joukkueessa ovat pelanneet myös suomalaisista Veli-Pekka Hård, Lauri Kinos, Mika Kortelainen, Marko Kuikka, Henri Laurila ja Mika Lehtinen.
Sami Kuronen
thumb|Sami Kuronen elokuussa 2011. Sami Kuronen (s. 21. tammikuuta 1974 Uusikaupunki  ) on suomalainen radio- ja televisiojuontaja ja ääninäyttelijä.
Ura
Kuronen on kotoisin Uudestakaupungista. Hänen radiouransa sai alkunsa paikallisen nuorisotalon DJ- ja radioavustajakursseilta. Työmäärän kasvaessa nopeasti Kuronen jätti lukion kesken vanhojen tanssien jälkeen.
Naisten Superpesiksen kausi 2009
Naisten Superpesiksen kausi 2009 oli Naisten Superpesiksen 20. kausi. Naisten sarjaan osallistui 12 joukkuetta. Kausi alkoi 13. toukokuuta, ja Suomen mestarit olivat selvillä 19. syyskuuta. Hallitsevana mestarina kauteen läksi Jyväskylän Kirittäret. Vuoden 2009 Suomen mestareiksi kruunattiin jälleen Jyväskylän Kirittäret, joka voitti jo viidennen perättäisen mestaruutensa. Hopeamitalit jaettiin Lapuan Virkiälle ja pronssit Porin Pesäkarhuille.
Sami Kuronen
Ura
Kuronen aloitti juontajauransa 15-vuotiaana vuonna 1989 Uudessakaupungissa Radio UBC:ssä. Hän siirtyi turkulaiselle Auran Aallot -kanavalle vuonna 1996, mistä siirtyi vuosiksi 2007–2012 Radio Aaltoon. Vuosina 2012–2019 hän oli juontaja Radio Suomipop -kanavalla, kunnes vuonna 2020 siirtyi takaisin Radio Aaltoon. Radio Aallon lakkauttamisen jälkeen Kuronen siirtyi HitMixille vuonna 2021.
Naisten Superpesiksen kausi 2009
Itä–Länsi-tapahtuma järjestettiin 26.–28. kesäkuuta Kuopiossa Puijonlaakson pesäpallostadionilla.
Sami Kuronen
Ura
Lokakuuhun 2019 mennessä Kuronen oli tehnyt uransa aikana 6 670 suoraa lähetystä, joka olisi yhteensä noin 26 680 tuntia eli runsaat 3 vuotta. Huhtikuussa 2004 Kuronen teki talk show -juontamisen ennätyksen juontamalla ohjelmaa yhtäjaksoisesti 50 tuntia.
Naisten Superpesiksen kausi 2009
Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pisteitä jaetaan seuraavasti: 2–0-voitosta saa kolme pistettä ja 1–0-voitosta kaksi. Jos ottelu on kahden jakson jälkeen tasan (0–0 tai 1–1), molemmat joukkueet saavat yhden pisteen. Tällöin ottelun voittaja ja ylimääräisen (siis toisen) sarjapisteen saava joukkue ratkaistaan supervuorossa tai tämän jälkeen kotiutuslyöntikilpailulla.
Sami Kuronen
Ura
Televisiossa Kuronen on nähty muun muassa Suomen Unelmien Poikamies, Toisenlaiset äidit ja Stage -ohjelmien juontajana sekä useiden Miss Suomi -kilpailufinaalien juontajana. Temptation Island Suomi -ohjelman juontajana Kuronen on toiminut keväästä 2015 alkaen. Kuronen toimii myös Suomen Big Brotherin yhtenä juontajista syksyllä 2022.
Naisten Superpesiksen kausi 2009
Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa tasapisteissä olevien joukkueiden keskinäisen paremmuuden ratkaisee kolmen pisteen voittojen (eli 2–0-voittojen) määrä, niiden ollessa tasan kaikkien voittojen määrä ja tämän jälkeen tehtyjen ja annettujen juoksujen ero. Jos edelleen ollaan tasatilanteessa ratkaisee keskinäisten ottelujen voitot, tämän jälkeen keskinäisten ottelujen pisteet ja lopulta keskinäisten ottelujen juoksuero.
Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena, minkä lisäksi pelattiin kaksi paikallisottelua, joiden otteluparit ovat: Jyväskylä–Lappeenranta, Lapua–Ylihärmä, Oulu–Tyrnävä, Pori–Seinäjoki, Rauma–Turku ja Siilinjärvi–Viinijärvi.
Sami Kuronen
Ura
Kuronen on kirjoittanut yhdessä Ilkka Ihamäen kanssa Otavan kustantaman Sensuellit iltasadut -nimisen "aikuisten satukirjan", joka ilmestyi joulukuussa 2020. Hän on aiemmin tehnyt myös kaksi reseptikirjaa, Elämäni reseptit (2019) ja yhdessä veljensä Pasi Kurosen kanssa lasten keittokirjan Junnut kokkaa (2020).
Naisten Superpesiksen kausi 2009
Sarjajärjestelmä
Runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta pääsivät pudotuspeleihin. Puolivälierät, välierät ja loppuottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Pronssimitalit ratkesivat paras kolmesta -järjestelmällä.
Sami Kuronen
Ura
Kesällä 2016 Seiskan lukijat valitsivat Kurosen seksikkäimmäksi kesäkolliksi. Vuonna 2018 Kuronen valittiin Eeva-lehden äänestyksessä Suomen seksikkäimmäksi mieheksi.
Naisten Superpesiksen kausi 2009
Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa sijoille 9–12 sijoittuneet pelasivat karsintaottelut (otteluparit: 9–12 ja 10–11) paras viidestä -järjestelmällä. Näiden ottelujen voittajat säilyivät Superpesiksessä. Häviäjät pelasivat paras viidestä -järjestelmällä varsinaisen karsinnan, jonka hävinnyt putosi Ykköspesikseen kaudelle 2010. Ykköspesiksen voittanut joukkue nousi suoraan Superpesikseen kaudelle 2010.
Sami Kuronen
Ura
Kuronen juontaa vuoden 2022 Big Brother Suomi -ohjelmaa.
Kritiikki
Maaliskuussa 2023 paljastui, että Sami Kurosen nimikkoviiniä on Finnwatchin mukaan valmistettu ihmisoikeuksia loukaten. Tilalla naistyöntekijöille ei anneta vakituisia työpaikkoja eikä näille makseta palkkaa sadepäivinä. Viinitilalla esiintyy myös rotuerottelua ja muita epäkohtia.
Yksityiselämä
Kuronen seurusteli Mirkka Torikan kanssa vuosina 2013–2017. Kurosella on aiemmasta suhteestaan vuonna 2009 syntynyt tytär. Kuronen seurusteli vuoden 2018 kesästä vuoden 2019 loppuun entisen Miss Suomen, Michaela Söderholmin, kanssa.
Saori Kimura
Saori Kimura (, s. 19. elokuuta 1986) on japanilainen lentopalloilija, joka on pelannut pitkään Toray Arrowsissa, Japanin pääsarjassa. Hän on pelannut ammattilaisena myös Turkissa. Kimura on edustanut Japania neljissä kesäolympialaisissa: Ateenassa 2004, Pekingissä 2008, Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016. Lontoon kisoissa hän saavutti olympiapronssia. MM-kilpailuissa 2010 hän saavutti myös pronssimitalin.
Kurkijärvi (Kuhmoinen, Harjunsalmi)
Kurkijärvi eli Iso Kurkijärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Harjunsalmen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,1 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Sen koillispuolinen Kurkivuori nousee 50 metriä järven pinnan yläpuolelle. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta, joista kaikki ovat nimettömiä. Suurin saari on 140 metriä pitkä ja 30 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoilla on neljä vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa
Vuoden 1966 peruskartassa järven nimenä oli Iso Kurkijärvi. Sekä vuoden 1966 että vuoden 1986 peruskartassa järvi oli autio.
Jari Salonen
Jari Salonen (s. 1954) on suomalainen kirjailija.
Bojana Milošević
Bojana Milošević (, 29. marraskuuta 1965 Kraljevo, Serbian ST – huhtikuu 2020 Belgrad, Serbia) oli maajoukkuetasolla Jugoslaviaa edustanut koripalloilija, olympia-, MM- ja EM-mitalisti.
Elämä ja ura
Seuratasolla Milošević pelasi muun muassa ŽKK Crvena zvezdassa, jossa hän voitti Jugoslavian mestaruuden vuonna 1989, Kreikassa ja Italiassa.
Milošević saavutti Jugoslavian naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Soulissa 1988, MM-hopeaa Malesiassa 1990 ja EM-hopeaa Espanjassa 1987 sekä Israelissa 1991. Nuorisomaajoukkueissa hän saavutti muun muassa alle 16-vuotiaiden tyttöjen EM-hopeaa Suomessa 1982.
16. huhtikuuta 2020 Miloševićin uutisoitiin kuolleen Belgradissa 54-vuotiaana.
Vesuviuksen observatorio
thumb|right|Alkuperäinen Vesuviuksen observatorio Vesuviuksen observatorio (Osservatorio Vesuviano) on Etelä-Italiassa Napoliissa oleva vulkanologinen observatorio.
Observatorion perusti Molempain Sisiliain kuningaskunnan kuningas Ferdinando II di Borbone vuonna 1841, ja se on maailman vanhin vulkanologinen observatorio. Alkuperäinen rakennus valmistui Vesuviuksen rinteelle lähelle tutkittavaa tulivuorta. Nykyään alkuperäinen rakennus on museokäytössä, ja uusi Vesuviuksen observatorio sijaitsee Napolin kaupungissa. Sieltä käsin tarkkaillaan Campanian alueen tulivuoria: Vesuviusta, Campi Flegreita ja Ischiaa. Vesuviuksen observatorio tekee tutkimusta vulkanologian lisäksi geofysiikan ja geokemian aloilla.
Pirttilampi (Kihniö)
Pirttilampi on Pirkanmaalla Kihniössä Korpikylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Pirttilampi on osa Naarmijärven valuma-aluetta.
Magnus Stensås
Magnus Stensås (s. 5. heinäkuuta 1993) on norjalainen maastohiihtäjä.
Stensås kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta 2017 Oslossa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli 40:s.
Norjan-mestaruuskilpailuissa Stensås on ollut parhaimmillaan 8:s maaliskuussa 2017 10 kilometrin vapaalla hiihtotyylillä.
Georg Meri
Georg-Peeter Meri (8. lokakuuta 1900 Koltšanovo, Uuden-Laatokan kihlakunta, Pietarin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 10. kesäkuuta 1983 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) oli virolainen diplomaatti, kirjallisuustieteilijä ja kääntäjä.
Elämä ja ura
Georg Meri syntyi Pietarin lähistöllä, ja perhe muutti Tallinnaan vuonna 1905. Meri kävi koulunsa Tallinnassa ja opiskeli Moskovassa mutta joutui bolševikkien vangiksi vuonna 1918. Palattuaan Viroon hän osallistui vapaussotaan. Hän jatkoi opintojaan Tarton yliopistossa (1920–1923) ja Pariisin yliopistossa (1931–1933).
Meri työskenteli Viron tiedeakatemiassa vuosina 1919–1926 ja sitten vuoteen 1940 Viron ulkoasiainministeriössä ulkomaankaupan osastopäällikkönä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron hänet pidätettiin ja lähetettiin Siperiaan vuosiksi 1941–1945. Palattuaan Neuvosto-Viroon hän työskenteli toimittajana ja kääntäjänä; hän oli poliittisista syistä vangittuna 1950–1953.
Georg Meri avioitui vuonna 1923 Alice-Brigitta Engmannin (1909–1986) kanssa. Heille syntyi kaksi lasta: kirjailija, presidentti Lennart Meri ja valtionvirkamies Hindrek Meri.
Teerilampi (Kihniö)
Teerilampi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Teerilampi on osa Naarmijärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 650 metriä, leveys 270 metriä ja sen pinta-ala on 10 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmaaston ja Teerinevan reunakohdassa. Lammen eteläranta rajautuu ojittettuun suohon, mutta vain yksi suo-oja on kaivettu rantaan asti. Tämä oja on samalla lammen laskuoja. Se juoksee 2,8 kilometriä Suolankankaan läpi ja laskee Kotalampeen. Viereinen Jänislampi ei kuulu samaan valuma-alueeseen. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Teerineva ja Päretneva muodostavat nykyisin yhteisen soidensuojelualueen. Se rajautuu etelässä Teerilammen rantoihin. Vain lammen eteläkärki ja länsisivu jäävät suojelualueen ulkopuolelle. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie etelästä, missä se haarautuu Kihniöön johtavalta yhdystieltä 13353.
Tikkuristi
Tikkuristi on tanssi, jossa tanssitaan tietyn askelkuvion mukaan ristiin asetettujen keppien välissä. Tikkuristi on taito- ja kilpailutanssi. Kilpailussa se, joka pystyy pisimpään tanssimaan ristikossa kompastumatta keppeihin, on voittaja. Yleensä samaa askelkuviota tanssitaan tahdin jatkuvasti kiihtyessä.
Tikkuristin SM-kilpailuja on pidetty 1990-luvulta lähtien Folklandia-risteilyllä. Voittajina on ollut sekä miehiä että naisia, sekä aikuisia että junioreja.
Aiheesta muualla
thumb|tikkuristi
Varkaiden kuningas (sarjakuvahahmo)
Sarjakuvissa hahmolle ei ole annettu nimeä vaan se tunnetaan pitkänä ja viiksekkäänä miehenä, joka pitää yllään tummaa kaapua. Vuoden 2003 Turtles-sarjassa hahmo oli nimitetty Varkaiden kuninkaaksi.
Sarjakuva
Varkaiden kuningas saapui New Yorkin lentokoneella kuullessaan, että kaupungissa on hänen pitkään etsimänsä Idol-patsas. Hänen mukanaan pyöri lyhyt ja lihava mies Hadji, joka kysyy pariltaan aikooko hän ostaa patsaan. Varkaiden kuningas kuitenkin kertoo että patsas täytyy varastaa. Hadji kysyy sitten menevätkö he suoraan antiikkikauppaan, jolloin Varkaiden kuningas pistäytyy erään kodittoman miehen luona. Saapuessaan antiikkikauppaan Varkaiden kuningas pyytää Aprilia näyttämään jotain groteskia, jolloin hän näyttää pienen patsaan kuusikätisestä hirviöstä. Mies väittää Aprilille unohtaneensa lompakkonsa ja lähtee kaupasta pois. Samana yönä kolme varasta murtautuu antiikkikauppaan, ja he varastavat patsaan. Turtlet saavat kuitenkin yhden varkaista kiinni, ja hän paljastaa ennen kuolemaansa patsaan olevan matkalla kohti Blue Star Hotellia. Turtlet matkaavat tutkimaan tapausta hotellille, jossa Varkaiden kuningas on tyytyväinen saadessaan varastelevan epäjumalan patsaan. Yhtäkkiä patsaan tuoneet kaksi muuta varasta tukehtuvat kuoliaaksi edellisen tavoin, jotka hän myrkytti hidasvaikutteisella myrkyllä jottei jäisi mitään todisteita. Mies aloittaa taikaseremoniansa, juuri kun Turtlet ovat saapuneet paikalle ja vaativat patsaasta maksua. Mies huutaa että he ovat myöhässä ja saa loitsunsa päätökseen. Samassa satoja pieniä siivekkäitä hirviöitä pursuaa patsaan sisältä, jonka myötä häiriintyneet Turtlet eivät huomaa Varkaiden kuninkaan ja Hadjin pakenevan portaita pitkin alas kadulle.
Kadulla mies käskee pikku demoneita varastamaan hänelle kaikkea arvokasta. Turtlet pääsevät lopulta kadulle ja huomaavat tapahtuman. Yrittäessään hyökätä Varkaiden kuninkaan kimppuun hänen apulaisensa Hadji varoittaa miestä, joka tekee toisen loitsun. Silloin patsas muuttuu eläväksi ja lähtee jahtaamaan Turtleja, sillä välin kun Varkaiden kuningas jatkaa varastelemista. Turtlet onnistuvat kuitenkin voittamaan patsaan houkuttelemalla sen katolle, josta he työntävät sen alas. Pudottuaan maahan se hajoaa palasiksi, ja kaikki pienet siivekkäät demonit häviävät. Poliisien saapuessa paikalle he pidättävät Varkaiden kuninkaan.
Vuosia myöhemmin Varkaiden kuningas yritti jälleen aiheuttaa kaaosta dystopisessa tulevaisuudessa ihmissusilaumallaan, mutta vahingossa samaan aikakauteen joutunut Raphael esti miehen aikeet.
Muissa medioissa
thumb|200px|Varkaiden kuningas ja varastamansa patsas.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat
Vuoden 2003 sarjassa Varkaiden kuninkaaksi nimitetty mies tekee ensiesiintymisensä jaksossa "Pyhät varkaat", 29. lokakuuta 2005. Hahmon tarina oli hyvin samankaltainen sarjakuvan nähden, mutta mies oli australialainen ja piti tummaa hattua päässä, eikä pitänyt epäilyttävän näköistä kaapua päällä. Varkaiden kuningas kävi samaan tapaan katsomassa patsasta ja lähetti myöhemmin yöllä kolme varasta hakemaan patsasta. Sarjassa varkaat eivät kuolleet ja saivat toimitettua patsaan Varkaiden kuninkaalle joka rituaalin päätteeksi sai siivekkäät demonit varastelemaan hänelle arvokkaita esineitä. Varkaiden kuningas toi loitsullaan patsaan henkiin, joka taisteli Turtleja vastaan. Sarjakuvan tavoin sen tuhoutuessa kaikki siivekkäät demonit katosivat ja lopuksi paikalle ehtineet poliisit pidättivät Varkaiden kuninkaan.
Oi FM
Oi fm oli tammikuussa 2007 aloittanut Joensuun seudun paikallisradio. Oi fm:llä oli erikoisohjelmia sekä ajankohtaislähetyksiä. Lähetykset toteutettiin vapaaehtoisten voimin. Oi fm oli kansalaisradio.
Oi fm aloitti hankkeena, jota rahoittivat vuoden 2007 loppuun Euroopan unionin aluekehitysrahasto sekä Pohjois-Karjalan Maakuntaliitto. Oi fm oli osatoteuttajana Joensuun kaupungin nuorisotoimen hallinnoimassa Vyöhyke-hankkeessa. Hanke päättyi vuoden 2010 lopussa. Vuoden 2011 alusta lähtien Oi fm:n toimitus oli osa Joensuun Nuorisoverstas Ry:n toimintaa. Vuoden 2012 vaihteessa yhteistyösopimus Nuorisoverstaan kanssa päättyi, ja Oi fm jatkoi myöhemmin osana Oy Najaros Ab:n paikallisradiotoimintaa.
Oi fm oli itsenäinen kaupallinen radioasema, jonka toimiluvan omisti Oy Najaros Ab. Oy Najaros Ab:n toinen radioasema oli Iskelmä Rex (ent. Radio Rex). Oi fm:n vastaava toimittaja oli Seppo Mustonen. Oi fm:n tuottaja oli Teemu Korpinurmi (vuodet 2012–2015). Korpinurmea ennen tuottajana toimi Tuomas Partanen (2007–2011) ja Teemu Takatalo (2007). Toimilupayhtiö Oy Najaros Ab:n toimitusjohtaja ja Oi fm:n myyntipäällikkö oli Liina Matveinen.
5. tammikuuta 2015 Oi fm:n taajuudella aloitti Radio City Joensuu.
Kanavalla soitettava musiikki
Oi fm:llä ei ollut soittolistaa. Vapaaehtoiset ohjelmatekijät ja juontajat saivat soittaa sitä musiikkia, mistä itse tykkäsivät. Ohjelmavirta koostui iltaisin erilaisista ohjelmista, joista iso osa oli musiikkiaiheisia; oli mm. kansan- tai rap-musiikin erikoisohjelmia. Oi fm:llä soi sitä musiikkia, mitä kulloinenkin juontaja päätti soittaa. Yleensä se oli ohjelmatekijän/juontajan omaa lempimusiikkia.
Eetteri taskumagazine
thumb|150px|Eetterin ensimmäisen numeron kansikuva. Ilmaisjakelulehti Eetteri taskumagazine piti sisällään kolumneja, artikkeleja paikallisesti kiinnostavista aiheista, levy-, keikka-, näytelmä- ja elokuva-arvosteluja ja -esittelyjä, klubitapahtumia ja muita ajankohtaisia ajattomia asioita. Työryhmänä toimivat Oi fm:n ohjelmista tutut tekijät. Ilmeestä vastasi Joensuu Liven ilmeestäkin vastannut Petri Matveinen. Eetterin päätoimittajana toimi Tuomas Partanen.
Eetterin jakelu tapahtui Joensuun seudun ravintoloissa, liikkeissä, julkisissa tiloissa ja oppilaitoksissa.
Oi fm käytti nimeä Eetteri aiemmin klubitoiminnassaan. Eetterin imago on samankaltainen kuin Oi fm:nkin: omintaikeinen ja monikulttuurinen indie, underground-makasiinilehti nuorille, opiskelijoille ja myös aikuisille.
Eetteri oli kooltaan pienehkö, leveydeltään 10,5 ja korkeudeltaan 21 senttimetriä. Eetteri oli kuukausittain ilmestyvä julkaisu. Lehdessä panostettiin sisältöön ja mainospaikkojen määrä oli rajattu. Sivuja Eetterissä oli kuukausittain vaihtelevasti. Koska Eetteri on pienjulkaisu, osa kolumneista ja arvioista päätyy vain Eetterin Facebook-sivuille.
Julkaisutoiminta päättyi vuoden 2011 lopussa.
Joensuu Live
Radio Oi fm julkaisi vuodesta 2008 vuoden 2010 loppuun saakka Joensuu Live -nimistä menokatalogia.
Kuuntelu
Oi fm kuului Joensuun alueella taajuudella 101,5 MHz (kaapeliverkossa 95,2 MHz). Sitä pystyi kuuntelemaan myös nettisivujen kautta.
Reaching the Cold 100
Reaching The Cold 100 on englantilaisen Peter Green Splinter Group bluesyhtyeen viimeisin levytys vuodelta 2003. Se on varmaa, lämminhenkistä  brittiläistä blues-rockia. Peter Stroud, Nigel Watson ja Roger Cotton ovat säveltäneet suurimman osan materiaalista. Levyllä on hidastempoisia blues-sävellyksiä kuten "Needs Must the Devil Drives", hidas Chicago-tyylinen "Spiritual Thief," joka kulkee puoliksi bluesin ja soulin rajamailla sekä hienosti riffitetty "Dangerous Man".
Bonuksena levyltä löytyy mm. Greenin uudelleen lämmittämät "Black Magic Woman", "Green Manalishi" ja "Albatross", jotka kansitekstien mukaan on merkitty akustisiksi versioiksi, mutta joista vain ”Albatross” vaikuttaa soitetun ilman sähköisiä instrumentteja. "Black Magic Woman" lähestyy jopa Santanaa tulkinnallaan. "Green Manalishi" -versio levyllä lienee parasta levytettyä materiaalia kappaleesta. Tämä on lyhyeksi jääneen bändin viimeiseksi jäänyt levytys. Vuoden 2004 alussa Green jätti yllättäen bändin kesken kiertueen ja seuraavan albumien äänitysten ja muutti Ruotsiin.
Manu Forsblom
Forsblomin vanhemmat olivat jyväskyläläinen kauppias Eero Forsblom ja turkulainen Signe Sofia Forsblom o.s. Lindholm. Forsblomien suku kuului Jyväskylän perustajasukuihin, ja molempien vanhempien yrittäjyys leimasi vahvasti perhe-elämää. Äitinsä muotiliikkeessä Manu Forsblom tutustui jo varhain runsaaseen värimaailmaan, ja voimakkaat sävyt ovat olleet keskeisiä koko hänen tuotannossaan.
Pedro Yang
Pedro Alejandro Yang (s. 9. lokakuuta 1976) on guatemalalainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla tanskalaista Skovshoved IF:ää.
Manu Forsblom
Forsblom opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1947. Suomen Taideakatemian koulussa hän opiskeli vuosina 1947–1950, alkuun yhtäaikaisesti myös Taideteollisessa keskuskoulussa. Hän sai oppia myös muun muassa Académie André Lhotessa Pariisissa.
Pedro Yang
Yang voitti vuonna 1999 Pan-Amerikan kisoista pronssia kaksinpelistä. Hän sai vuoden 2003 kisoissa hopeaa nelinpelistä Erick Anguianon kanssa ja uusi kaksinpelin pronssimitalinsa. Yang osallistui Ateenan olympialaisissa 2004 kaksinpeliin, jossa hän putosi heti ensimmäisellä kierroksella hävittyään Norjan Jim Ronny Andersenille. Hän voitti vuonna 2007 Pan-Amerikan kisoista pronssia nelinpelistä Anguianon kanssa ja osallistui myös MM-kilpailuihin, joissa hän putosi ensimmäisellä kierroksella sekä kaksin- että nelinpelissä.
Manu Forsblom
Nuorena taiteilijana Forsblom kuvasi suomalaista maaseutua ja luontoa. Myöhemmässä tuotannossaan hän keskittyi yhä enemmän maalaamaan etelässä, jossa tärkeitä hänelle olivat voimakas valo ja värikkyys. Hän teki myös muotokuvia, erityisesti oma perhe innosti häntä tekemään henkilökuvia. Omiin teoksiinsa Forsblom suhtautui hyvin kriittisesti ja omistavasti, kokien ne vahvasti osaksi itseään.
Forsblomin ensimmäinen näyttely oli Helsingissä 1947. Hänen viimeinen näyttelynsä oli laaja retrospektiivinen näyttely Keski-Suomen museossa Jyväskylässä 2002.
Forsblom oli Taidemaalariliiton, Jyväskylän Taiteilijaseuran ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän toimi kolmen vuosikymmenen aikana kuvaamataidon opettajana Jyväskylän ja Laukaan kouluissa ja Jyväskylän työväenopistossa.
Forsblom asui viimeiset vuotensa Laukaassa ja talvet Espanjassa. Hän kuoli Benalmádenassa 27. joulukuuta 2002.
Wild Child
Elokuvan ensi-ilta oli eri maissa eri aikoihin – yleisömenestys oli Australiassa ja joissain muissakin maissa hyvä, toisissa hiukan huonompi.
Juoni
Elokuva alkaa siitä, kun Poppyn isän uusi naisystävä on muuttamassa heille. Poppy ei halua naisystävän muuttavan heille, joten hän päättää ”auttaa” purkamaan tavaroita kavereidensa kanssa ja lopulta hän hyppää mereen mukanaan isänsä naisystävän vaatteita. Hänen isänsä on uhkaillut jo aiemmin lähettävänsä Poppyn englantilaiseen sisäoppilaitokseen ja Poppyn viimeisin temppu oli hänen isälleen liikaa, joten Poppy lähetetään Englantiin.
Englannissa Poppy on aluksi todella hankala, mutta saa pian uusia ystäviä, jotka yrittävät yhdessä saada hänet erotetuksi. He ajattelevat, että jos Poppy seurustelisi rehtorin pojan kanssa, hänet erotettaisiin varmasti. Suunnitelma lähtee etenemään hyvää tahtia, mutta sitten Poppy ihastuukin Freddieen. Lopulta Poppya ollaan jo erottamassa, mutta hän ei enää haluaisikaan lähteä. Poppy sai tietää, että hänen oikea äitinsäkin oli käynyt samaa koulua.
Venance Zézé
Venance Zézé (s. 17. kesäkuuta 1981 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Valkeakosken Hakaa. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä, joka pelaa useimmiten oikealla laidalla.
Seurajoukkueet
Zézé on maineikkaan ASEC Mimosasin akatemian kasvatti. Euroopassa hänen ensimmäinen seurajoukkueensa oli Belgian KSK Beverenin vuonna 2001. Hän pelasi Belgiassa myös KAA Gentin ja FC Brusselsin joukkueissa. Pääsarjaotteluita kertyi viiden kauden aikana yhteensä 133, joissa hän teki 26 maalia. Belgiasta Zézé siirtyi Ukrainaan Metalurh Donetskiin talvella 2006, josta hän siirtyi kesällä 2007 lainalle Metalist Harkovan joukkueeseen. Puolen vuoden lainan jälkeen Metalist teki siirrosta pysyvän käyttämällä sopimuksessa olleen osto-option. Zézé pelasi neljän kauden aikana yhteensä 75 Ukrainan liigan ottelua, joissa syntyi yhdeksän maalia.
Kaudeksi 2010 Zézé siirtyi lainalle FF Jaroon. Toisen kauden jälkeen siirrosta tehtiin pysyvä ja hän pelasi kahden kauden aikana yhteensä 45 liigaottelua ja teki 10 maalia. Zézén sopimus Jaron kanssa päättyi syyskuussa 2011, kun seura purki sopimuksen Zézén lyötyä joukkuekaveriaan kasvoihin FF Jaro - KuPS ottelun tauolla. Toukokuussa 2012 Zézé teki loppukauden kattavan sopimuksen AC Oulun kanssa. . Zézé pelasi AC Oulun riveissä 22 ottelussa, joissa hän teki yhteensä 6 maalia. Helmikuussa 2013 Zézé siirtyi yhden vuoden sopimuksella Hakaan.
Maajoukkue
Zézé on pelannut seitsemän maaottelua Norsunluurannikon maajoukkueessa 2000–2001.
258 Tyche
258 Tyche on yksi asteroidivyöhykkeen asteroideista. Sen löysi R. Luther Düsseldorfissa 4. toukokuuta vuonna 1886. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian onnen jumalattaren Tykhen mukaan. Nimeä ehdotti G. Rümker.
Astrid Joutseno
Astrid Helena Joutseno (vuoteen 1906 Jönsson, 1. heinäkuuta 1899 Turku – 29. heinäkuuta 1962 Turku ) oli suomalainen pianisti.
258 Tyche
Fyysiset ominaisuudet
Tyche on S-tyypin asteroidi, jonka läpimitta on 64,78 kilometriä. Pikkuplaneetan pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on 10,041 tuntia pitkä.
Astrid Joutseno
Elämä
Astrid Joutseno syntyi vakuutusvirkailija Johan Enfrid Jönssonin ja Emma Josefina Lundénin perheeseen. Joutsenon musikaaliseen sukuun kuului myös Astrid Joutsenon veli Ernst Joutseno, jonka vanhin tytär Lea Joutseno tuli kuuluisaksi 1940-luvun elokuvakomediennena. Astrid Joutseno suoritti tyttökoulun jälkeen piano-opintoja. Hän teki myös opintomatkoja kotimaansa ulkopuolelle: Berliiniin vuosina 1922–1923 ja Pariisiin 1927–1932. Joutseno toimi säestäjänä Suomessa ja teki useita kiertueita muualle Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan. Hän perusti oman pianokoulun Turkuun 1934.
Joutsenolla on oma nimikkorahasto, Astrid Joutsenon rahasto. Se perustuu Astrid Joutsenon säätiön lahjoitukseen vuodelta 1969. Säätiö perustettiin viulutaiteilija Kerttu Wanteen testamenttilahjoituksen varoin vuonna 1964 ja lakkautettiin 1969, jolloin omaisuus siirrettiin Varsinais-Suomen Kulttuurirahastolle. Joutseno oli Wanteen säestäjä ja elämänkumppani. He elivät vuosikymmeniä taiteilijatalossa joka vielä on kukkulalla Tiilentekijänkadun ja Mestarikadun kulmassa Turussa.
Luettelo televisiosarjan Star Wars: The Clone Wars jaksoista
Star Wars: The Clone Wars on animaatiosarja, joka sijoittuu George Lucasin luomaan Tähtien sota -universumiin. Sitä alettiin esittää Yhdysvalloissa Cartoon Networkillä 3. lokakuuta 2008, mutta sitä ennen esitettiin elokuvateattereissa 15. elokuuta 2008 samanniminen elokuva, joka toimi sarjan pilottina. Sarjaa esitettiin Cartoon Networkillä viidenteen tuotantokauteen asti ja kuudes tuotantokausi julkaistiin Netflixissä. Sarja lopetettiin alun perin kuudenteen tuotantokauteen 7. maaliskuuta 2014, mutta se elvytettiin lopulta seitsemännelle tuotantokaudelle, jonka jaksot julkaistiin Disney+:aan viikoittain 21. helmikuuta 2020 alkaen ja kauden päätösjakso julkaistiin poikkeuksellisesti Star Wars -päivänä 4. toukokuuta 2020. Suomessa sarjan kolme ensimmäistä tuotantokautta on esitetty televisiossa MTV3:lla ja Subilla.
Sielun kykyjen riippuvaisuus ruumiin sekoituksista
Sielun kykyjen riippuvaisuus ruumiin sekoituksista on Galenoksen 100-luvulla kirjoittama antiikin kreikkalainen filosofinen psykologinen tutkielma.
Historia
Galenos eli ja kirjoitti 100-luvulla jaa. erityisesti keisari Marcus Aureliuksen aikana. Hänen teostaan Sielun kykyjen riippuvaisuus ruumiin sekoituksista ei ole kyetty ajoittamaan tarkasti. Joskus sitä on pidetty hänen myöhäisteoksenaan ja hänen sielua koskevien ajatustensa eräänlaisena yhteenvetona, mutta se voi olla myös hänen muita samaa aihepiiriä käsitelleitä teoksia varhaisempi. Galenos käsitteli sieluun liittyviä asioita myös muun muassa teoksissaan Sielun tunteiden tunnistamisesta ja parantamisesta ja Sielun erehdysten tunnistamisesta ja parantamisesta.
Sisältö
Galenos esittää teoksessaan sen nimen mukaisesti, että sielun kyvyt riippuvat ruumiista ja erityisesti ruumiin sekoituksista (krasis) eli aineellisesta tilasta. Näkemystä on kuvattu ”humoraalioppiin perustuvaksi materialismiksi” tai ”lääketieteelliseksi materialismi”.
Galenos vaikuttaa esittävän, että sielu voidaan jopa samastaa ruumiin fysikaalisiin sekoituksiin. Tästä seuraa muun muassa, että sielullisia ongelmia voidaan hoitaa ruokavalion ja muiden ruumiin tasapainoa säätelevien asioiden avulla. Näin Galenos esittää varsin materialistisen ja deterministisen näkemyksen sielun ja ruumiin suhteesta ja siitä, kuinka sielun toiminnot riippuvat ruumiin sekoituksista. Teos on kuitenkin monin tavoin retorinen, ja siitä on hankala nähdä, mikä on Galenoksen omaa väitettä ja mikä lähinnä argumentointia, joka haluaa osoittaa, mitä hänen aikansa filosofioiden väittämistä sielun ja ruumiin suhteen kannalta seuraa.
Galenos käsittelee myös determinisminsä suhdetta moraaliin ja moraaliseen vastuullisuuteen: voidaanko ketään kiittää tai moittia teoistaan, jos ne ovat seurausta vain siitä, miten hänen ruumiinsa sekoitukset ovat järjestäytyneet, ja nämä ovat tulleet hänen osakseen ulkopuolisista syistä? Galenoksen vastaus on, että kiitämme hyvää itsessään ja moitimme pahaa itsessään aina sellaista kohdatessamme, riippumatta siitä, mikä on hyvän tai pahan syynä.
Teoksen sisältö voidaan jakaa seuraavasti:
Max Payne
Max Paynen tarinan päähenkilö on samanniminen New Yorkin poliisilaitoksessa NYPD:ssä työskentelevä poliisi, jonka vaimo ja vauvaikäinen tytär joutuvat Valkyr-nimiseen huumeeseen addiktoituneiden narkomaanien murhaamiksi. Perheenjäseniensä kuoleman jälkeen Max ryhtyy Yhdysvaltain huumevirasto DEA:n agentiksi ja yrittää saada tietoja Valkyrin alkuperästä, mutta kesken tutkimusten hänet lavastetaan rikolliseksi ja syylliseksi työtoverinsa Alex Balderin murhaan. NYPD:n ja New Yorkin alamaailman jahtaama Max päättää lähteä kostoretkelle perheensä ja työtoverinsa murhannutta rikollisjärjestöä vastaan.
Vuonna 2003 pelille julkaistiin jatko-osa nimeltä Max Payne 2: The Fall of Max Payne. Elokuvayhtiö 20th Century Fox on tehnyt peliin pohjautuvan elokuvan, jonka ensi-ilta oli vuonna 2008.
Pelaaminen
Max Payne on kolmannen persoonan näkökulmasta kuvattu toimintapeli, joka tuli tunnetuksi ensimmäisenä bullet time -erikoistehostetta hyödyntäneenä videopelinä. Bullet timessa pelimaailma pelaajahahmon ympärillä hidastuu, minkä ansiosta pelaaja kykenee tähtäämään ja ampumaan vihollisia tavallista tehokkaammin. Bullet time -tilan kesto on kuvattu peliruudun alakulmassa nähtävässä palkissa, joka latautuu itsestään pelaajahahmon poistuessa takaisin ”normaalitilaan”. Pelin asevalikoima koostuu kokonaan oikeista aseista.