cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Autosuunnistus
Historia
Alkuaikojen maantieajoista laji kehittyi Suomessa ST-ajoiksi (suunnistus- ja tarkkuusajo). Ensimmäiset suomenmestaruuskilpailut järjestettiin 1953. 1960-luvulla lajin harrastajamäärät kasvoivat erittäin nopeasti. Vuonna 1965 järjestettiin 279 virallista ST-kilpailua. Harrastajia arvioitiin silloin olevan 5 000–7 000. 1960-luvun lopulla ST-ajot muuttuivat suunnistuksellisemmiksi, jolloin autosuunnistus ja ralli lähtivät selkeästi eroamaan lajeina toisistaan.
Nykyiseen muotoonsa suomalainen autosuunnistus kehittyi 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Kilpailumuodot
Sprint-kilpailut ovat lyhyitä, yleensä pienellä alueella järjestettäviä kilpailuja, joissa nopeudella on suurempi merkitys kilpailussa menestymiseen. Sprint-kilpailuja järjestetään erityisesti talvisin. Kilpailuun osallistuminen edellyttää kilpailijalisenssiä.
Kansalliset kilpailut ovat yleisin autosuunnistuksen kilpailumuoto. Kilpailut ovat kestoltaan noin 2−6 tuntia. Kilpailuun osallistuminen edellyttää kilpailijalisenssiä.
Kansainväliset kilpailut ajetaan kunkin maan omien autosuunnistussääntöjen mukaan.
Kilpailuluokat
Kilpailuluokat määräytyvät kilpailijaparin saavuttaman taitotason mukaan.
E-luokka: Lajiin tutustuvat aloittelijat. Käytössä vain harjoitusajoissa. Reitin suunnistusvaikeus on helpoin. Ajotiet sopivat kaikille henkilöautoille.
C-luokka: Aloittelijoiden kilpailuluokka. Suunnistusvaikeus helpohko. Ajotiet ajettavissa varovaisuutta noudattaen tavanomaisilla henkilöautoilla.
B-luokka: Harrastajaluokka. Suunnistusvaikeus vaikeahko. Ajomaastot alempia luokkia vaativammat.
M-luokka: Mestariluokka. Reitti aina sama kuin A-luokalla.
Aikoinaan kilpailuissa on ollut naisparien D-luokka. Luokka on poistunut käytöstä naisten ajaessa taitotasonsa mukaisissa luokissa.
Kartta
Jokaisessa kilpailussa käytetään useita eri mittakaavaisia karttoja. Siirtymäosuuksilla käytetään GT-karttaa 1:200 000. Suunnistusalueilla käytetään Maanmittauslaitoksen Peruskarttaa (1:20 000 tai 1:25 000), Peruskartan suurennosta (1:10 000) sekä ratamestarin itse piirtämiä autosuunnistuksen erikoiskarttoja (1:5 000 ja 1:10 000).
Barbi
Barbi voi tarkoittaa:
Gross-Titlis-Schanze
Gross-Titlis-Schanze on hyppyrimäki Titlis-vuoren rinteessä Engelbergissä Obwaldenin kantonissa Sveitsissä.
Historia
Ensimmäinen mäkihyppykilpailu käytiin Engelbergissä vuonna 1905. Engelbergin ensimmäinen hyppyrimäki, Sandrain-Schanze, avattiin vuonna 1908. Ensimmäinen Titlis-Schanze rakennettiin vuonna 1924, mutta kuolinonnettomuuden takia palattiin hyppäämään Sandrain-Schanzeen. Sandrain-Schanze oli käytössä aina vuoteen 1964 asti, jolloin Engelbergiin rakennettiin valaistu Klein-Titlis-Schanze. Sen vierelle rakennettiin vuonna 1967 Bubenschanze. Klein-Titlis-Schanzessa käytiin jopa muutama kansainvälinen kilpailu.
Vuonna 1970 rakennettiin uusi suurmäki Gross-Titlis-Schanze. Avajaisissa, joka oli osa Swiss Ski Jumpers Tournamentia, Sepp Zehnder hyppäsi 102 metriä, joka oli ensimmäinen yli 100 metrin hyppy Sveitsissä.
Engelbergille luvattiin vuoden 1984 hiihdon MM-kilpailut ja niitä varten Gross-Titlis-Schanze remontoitiin. Myöhemmin Kansainvälinen hiihtoliitto päätti, ettei olympiavuosina enää järjestetä MM-kilpailuja, eikä Engelbergissä näin ollen pidettykään MM-kilpailuja. Kuitenkin kautta aikain ensimmäinen mäkihypyn MM-joukkuekilpailu järjestettiin remontoidusta K120 Gross-Titlis-Schanzesta. Kilpailun voitti Suomi joukkueella Markku Pusenius, Pentti Kokkonen, Jari Puikkonen ja Matti Nykänen.
Vuodesta 1980 alkaen Gross-Titlis-Schanzessa on järjestetty vuosittain mäkihypyn maailmancupin kilpailuja. Maailmancupin kilpailujen turvaamiseksi Gross-Titlis-Schanzea remontoitiin elokuusta 2000 syksyyn 2001. Remontissa K-pistettä siirrettiin 120 metristä 125 metriin ja HS-pisteeksi vakiintui myöhemmin 137 metriä. Vuonna 2006 vauhtimäki muotoiltiin uudelleen. Kesällä 2016 rakennettiin kokonaan uusi vauhtimäki teräsbetonista ja valaistus sekä alastulorinnettä muotoiltiin hieman uuteen vauhtimäkeen sopivaksi. Remontissa HS-pistettä siirrettiin 137 metristä 140 metriin. Uusittu Gross-Titlis-Schanze avattiin 10. joulukuuta 2016.
Kalervo (nimi)
Kalervo on suomalainen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä. Nimi on peräisin Kalevalasta, jossa se mainitaan Kullervon isän nimenä, ja sen on arveltu syntyneen Kaleva- ja Kullervo-nimien yhdistelmänä. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 65 988 suomalaiselle miehelle. Lisäksi Kalervo oli maaliskuussa 2023 sukunimenä 80 henkilöllä. Kalervon nimi­päivä on 11. maaliskuuta.
Gross-Titlis-Schanze
Historia
Gross-Titlis-Schanze on Sveitsin suurin hyppyrimäki. Nykyisin Klein-Titlis-Schanze ja Bubenschanze eivät ole enää käytössä, niiden remontoimista ja muovittamista on kuitenkin suunniteltu. Nuoret harjoittelevat lumesta tehdystä hyppyrimäestä, joka sijaitsee Engelbergin laaksossa.
Kalervo (nimi)
Kalervo sukunimenä
Sukunimenä Kalervo on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Gross-Titlis-Schanze
Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 144,0 metriä ovat hypänneet Domen Prevc ja Ryōyū Kobayashi.
Mäkiennätyksen 65,0 metriä ovat hypänneet Sepp Zehnder, Dalibor Motejlek, Ladislav Divila ja Jozef Metelka.
Mäkiennätyksen 65,5 metriä on hypännyt Andreas Däscher.
Barbie
Barbie on nukke, joka esiteltiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 1959. Barbieita tuottaa Mattel Inc.
Tausta
Barbie-nuken keksijä Ruth Handler huomasi, että hänen tyttärensä Barbara leikkisi mieluiten nukeilla, jotka muistuttivat aikuisia, sillä Barbara leikki aikuisia esittävillä paperinukeilla. Siihen aikaan useimmat nuket olivat vauvanukkeja. Ruth Handler ja hänen miehensä Elliot ostivat oikeudet saksalaiseen Bild Lilli -nukkeen, jonka pohjalta alettiin valmistaa uutta aikuisvartaloista muotinukkea. Nukke sai nimensä "Barbie" (koko nimi Barbara Millicent Roberts ) Handlereiden tyttären Barbaran mukaan. Barbaran isä oli yksi Mattel-yhtiön perustajista.
Tuoteperhe
Barbien ensimmäinen ja pitkäaikainen poikaystävä on nimeltään Ken (Carson), joka sai nimensä Handlereiden pojalta Keniltä. 2000-luvulla Barbien ja Kenin suhteeseen tuli kolmas pyörä, Blaine (Gordon), australialainen surffari, johon Barbie tutustui ystävänsä Summerin (Blainen sisar) kautta. Myöhemmin Mattel totesi, ettei Blaine ei ollutkaan Barbien poikaystävä, vaan hänen hyvä ystävänsä. )
Barbien sisaruksia ovat Skipper, Chelsea ja Stacie sekä ystäviä esimerkiksi Midge, Teresa, Christie, Summer ja Marina. Barbie-maailma on kasvanut laajaksi.
Arvostelu
Barbiella on ollut kivikkoinen tie menestykseen. Nukkea kritisoitiin muun muassa liiasta povekkuudesta ja laihuudesta. Vuonna 1998 markkinoille tuotiinkin uusi vartalo, jossa Barbien rintoja oli pienennetty sekä lantiota ja vyötäröä levennetty. Suurta ärtymystä varsinkin keräilijöiden keskuudessa on herättänyt Barbien paisunut niin sanottu ilmapallopää: Barbien pään kokoa kasvatettiin noin 8 prosenttia 2000-luvun alkupuolella.
Oheistuotteet
Barbien ympärille on kasvanut joukko oheistuotteita: vaatteiden lisäksi on poneja, autoja, nukkekoti, urheiluvälineitä jne. Lisäksi ilmestyy Barbie-lehti, joka alun perin oli nuorten tyttöjen lehti, mutta se on viime vuosina muotoutunut lasten lehdeksi.
Barbie viihteessä
Televisiosarjassa Simpsonit Barbeja parodioi Malibu Stacy -nukkekokoelma.
Kristillinen Seurakunta
thumb|Liikkeen norjalainen perustaja [[Johan Oscar Smith|Johan O. Smith.]]
Kristillinen Seurakunta (Suomessa myös nimellä DKM-Suomi tai Smithin ystävät) on vapaa evankelis-kristillinen seurakunta, jonka elämän ja opin ohjenuorana ja perustana toimii Raamattu. Jäseniä on 65 maassa noin 30 000. Seurakunta on lähtöisin Norjasta. Vuonna 1897 Johan Oscar Smith (s. 1871) tuli uskoon. Hänen ympärilleen kerääntyi pieni joukko ihmisiä, jotka uskoivat voittoon tietoisesta synnistä. He kokoontuivat yhdessä vahvistamaan ja rohkaisemaan toisiaan, ja näin sai alkunsa Kristillinen Seurakunta.
Seurakunta omistaa Norjassa Oslofjord Convention Center -konferenssikeskuksen, jossa se pitää kesäkokouksensa.
Aiheesta muualla
thumb|250px| Kokoussali täynnä ihmisiä thumb|250px| Konferenssikeskus ilmasta thumb|250px| Päärakennus
Melanie Brown
thumb|right|Melanie Brown Melanie Janine Brown (s. 29. toukokuuta 1975 Leeds, West Yorkshire) on englantilainen poplaulaja. Parhaiten hänet muistetaan Spice Girlsin Scary Spicena. Spice Girls -aikoina häntä kutsuttiin Mel B:ksi, koska bändissä oli toinenkin Melanie, jota kutsuttiin nimellä Melanie C.
Perhe
Melanie syntyi Leedsissä, Englannissa. Hänen äitinsä Andrea ja isänsä Martin ovat eronneet. Brownilla on yksi nuorempi sisar, Danielle Brown.
Brown on ollut naimisissa tanssija Jimmy Gulzarin kanssa ja avioliitosta on yksi yhteinen tytär (s. 1999). Brown seurusteli hetken aikaa näyttelijä Eddie Murphyn kanssa vuonna 2006, mutta Murphy jätti Brownin epäiltyään hänen uskollisuuttaan. Brown tuli raskaaksi lyhyen seurustelusuhteen aikana ja synnytti toisen tyttärensä vuonna 2007. Raskausaikana Murphy kielsi olevansa lapsen isä, mutta isyystesti todisti Murphyn isyyden. Brown avioitui 6. kesäkuuta 2007 musiikkituottaja Stephen Belafonten kanssa Las Vegasissa. Aikaisemmin hän asui Los Angelesissa omistamassaan luksustalossa, nyttemmin hän on muuttanut Australiaan tuomaroimaan X Factor -laulukilpailua ja juontamaan paikallista Dancing with the Stars -ohjelmaa. Syyskuussa 2011 Brown ja Belafonte saivat ensimmäisen yhteisen lapsensa. Pariskunta erosi vuoden 2017 keväällä ja Melanie syytti ex-miestään pahoinpitelyistä. Ex-pariskunta käy oikeustaistelua lapsen huoltajuudesta. Melanie Brownin uutisoitiin vuoden 2017 kesällä ajautuneen myös taloudellisiin vaikeuksiin tuhlattuaan koko urallaan keräämänsä noin 50 miljoonan dollarin omaisuuden.
Brown kihlautui lokakuussa 2022 häntä 13 vuotta nuoremman parturi-kampaaja Rory McPheen kanssa. He olivat sitä ennen seurustelleet vuodesta 2018 lähtien.
Karamazovin veljekset
Karamazovin veljekset on Fjodor Dostojevskin kirjoittama, vuonna 1880 ilmestynyt romaani. Se on Dostojevskin viimeiseksi jäänyt teos, jota on sanottu yhdeksi kaikkien aikojen suurimmista romaaneista. Muun muassa psykologi Sigmund Freud ja eksistentialistifilosofi Jean-Paul Sartre ovat kommentoineet romaanin vaikutuksista ajatteluunsa. Romaanin teemoja ovat usko, moraali, rikos, ihmisten kärsimys ja kuolemattomuuden suhde ihmiseen. Tarinana teos kertoo kolmesta veljeksestä, Dmitristä, Ivanista ja Alekseista sekä heidän isästään Fjodorista.
Juoni
Ensimmäisessä osassa tutustutaan Karamazovien perheeseen ja menneisyyteen. Selviää, että perheen isä, Fjodor Karamazov on ollut kaksi kertaa naimisissa ja, että hänellä on kummastakin liitosta lapsia. Fjodor ei ole ikinä välittänyt pojistaan ja lähettääkin heidät sukulaistensa luokse, kun heidän äitinsä menehtyy. Riitaisia välejä selvitellään pian perinnönjaossa, jossa Dmitri ja Fjodor riitelevät perinnöstä. Välejä pahentaa myös se, että Dmitri ja hänen isänsä ovat rakastuneet samaan naiseen. Tilannetta värittää myös se, että Dmitrillä on jo morsian, Katerina.
pienoiskuva|vasen|Dostojevskin muistiinpanoja Karamazovin veljesten viidennestä luvusta
Anna Halonen
pienoiskuva|Ulkoministeri Tarja Halonen tyttärensä Anna Halosen kanssa (1999) Anna Elina Halonen (s. 25. marraskuuta 1978 Helsinki) on presidentti Tarja Halosen ja tämän entisen avomiehen Kari Pekkosen (1945–2017) tytär.
Ennen Anna Halosen syntymää hänen äitinsä oli maanpuolustuskurssilla, jonka osallistujista 12 kuoli Rissalan lento-onnettomuudessa. Tarja Halonen ei ollut koneessa, koska raskauden vuoksi lääkäri oli kehottanut välttämään lentämistä.
Pikku Sunijärvi
Pikku Sunijärvi on järvi Hailuodon kunnassa. Se sijaitsee kunnan retkeilyreittien varrella Ison Sunijärven koillispuolella Hailuodon saaren luoteisosassa, noin kuuden kilometrin päässä Marjaniemestä koilliseen. Järvi kuuluu Hailuodon luonnonsuojelualueisiin.
Järven rannat ovat pääosiltaan suomaastoa, ja avosuot ja hetteiköt yhdistävät sen Isoon Sunijärveen. Järvellä ei ole lainkaan laskuojaa, ja siihen laskee ainoastaan yksi suoperäinen puro.
Pauli Alankoja
Pauli Kalervo Alankoja (vuoteen 1967 Laiho; s. 1. elokuuta 1937 Turku) on laamannin arvonimen saanut suomalainen asianajaja, joka toimi vuosina 1992–1995 Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana.
Alankoja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1965 ja sai Turun hovioikeudelta varatuomarin arvon vuonna 1970.
Alankoja on Viron Asianajajaliiton kunniajäsen numero 1 vuodelta 1993 ja Ljufström–Laiho-sukuyhteisön kunniapuheenjohtaja vuodelta 2007. Hänelle on myönnetty Shanghain yliopiston mitali vuonna 1995 ja laamannin arvonimi vuonna 1996.
Alankoja on julkaissut Maarian pitäjän Suikkilan kartanon historian ja toimittanut Sosiaalineuvos Saima Suomisen elämäkerrallisia muistiinpanoja vuonna 2002. Vuonna 2006 hän julkaisi omakustanteena sukuromaanin Ratsumies ja torpantyttö.
J
J (j) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten kymmenes kirjain. J-kirjaimen nimi on suomen kielessä jii ja äännearvo Palataalinen approksimantti.
Kumpele
Kumpele on saari Raahen edustalla Perämerellä. Saari sijaitsee Raahen sataman sisääntuloväylän varrella Iso-Kraaselin eteläpuolella, noin kilometrin Virpiperästä länteen.
J
Historiaa
J ei alkuaan kuulunut kreikkalaiseen, etruskien eikä latinalaiseen kirjaimistoon. Foinikialaisessa ja sitä varhaisemmissa seemiläisissä kirjoitusjärjestelmissä aina varhaisimpaan tunnettuun edeltäjään kantasiinailaiseen kirjoitukseen oli kyllä kirjoitusmerkki j-äänteelle: ulkoasultaan pikemmin poikkiviivallista Z:aa tai Y:tä muistuttava jōd (kirjaimen foinikialainen nimi). Kreikkalaiset kuitenkin omaksuivat sen ensisijaisesti vokaalin i kirjoitusmerkiksi, joka tosin vokaalin edellä ääntyi [j].
Tämän seurauksena niin kreikassa, etruskissa kuin latinassakin I-kirjaimella merkittiin sekä i-vokaalia että j-konsonanttia (tai puolivokaalia). Keskiajalla J-mäistä I:n muotoa käytettiin kyllä ajoittain eri tarkoituksiin, mm. kauno- tai kursiivikirjoitusmuotona tai kirjoitettaessa roomalaisia numeroita osoittamaan lukusanan loppua: XIJ = XII = 12. Erillistä äänettä osoittavaksi kirjaimeksi J vakiintui vasta aivan keskiajan lopulla, noin 1500-luvulla.
Kumpele
Kumpeleessa on edelleen nähtävillä vuonna 1790 rakennetun tunnusmajakan eli pookin kiviset rauniot. Kumpeleen pooki oli Taskun ja Iso-Kraaselin pookien ohella yksi Raahen edustan kolmesta tunnusmajakasta. Pookin puuosat tuhoutuivat tulipalossa 1950-luvulla. Pookin uudelleenrakentamista on toivottu, jotta kulttuurihistoriallisesti arvokas kolmen pookin muodostama kokonaisuus saataisiin palautettua.
J
J suomen kielessä
Vielä suomen kirjakieltä luotaessa 1500-luvulla I–J-ero ei ollut vakiintunut, joten Mikael Agricolan kielessä j-äänteen yleisin kirjoitusasu oli I: ia ’ja’, iotca ’jotka’, kiria ’kirja’. Harvemmin hän käytti J:tä tai IJ:tä (Jumala, tyhije ’tyhjä’) sekä sisällä sanassa Y:tä (söyan ’syöjän’), G:tä tai GH:ta (welgilleni ’veljilleni’, wäighy ’väijyy’). Toisaalta J-kirjain tai IJ-yhdistelmä saattoivat esiintyä i:n merkkinä etenkin i-loppuisten diftongien tapauksessa (taijuan ’tajuan’, etteij ’ettei’), joskus muulloinkin (jstupi ’istuu’; luetaan [istupi]).
Nykysuomessa J-kirjaimella merkitään soinnillista palataalista puolivokaalia, mikä on siis myös kirjaimen alkuperäinen äännearvo latinalaisessa kirjoitusjärjestelmässä aina siitä asti, kun kirjainta on käytetty. Yleiskielessä j-äänne esiintyy vain lyhyenä, mutta murteittain se geminaatioilmiöiden kuten yleisgeminaation vuoksi voi esiintyä myös pitkänä (jj, esim. ajjaa).
J muissa kielissä
Useissa eurooppalaisissa kielissä J äännetään samoin kuin suomessakin. Näin on kaikissa latinalaisin kirjaimin kirjoitetuissa slaavilaisissa ja uralilaisissa kielissä (esim. puolassa, tšekissä; unkarissa, virossa), balttilaisissa kielissä (liettuassa ja latviassa), albaniassa sekä maltassa.
Baskissa puolivokaalinen [j] on J:n yksi mahdollinen ääntämys soinnittoman frikatiivin [x] tai [ʝ] (puolivokaalisen j:n vahvempihälyinen frikatiivimuunnelma) ja soinnillisen palataaliklusiilin [ɟ] ohella.
Äänteenmuutosten seurauksena kuitenkin alkuperäinen j-äänne on voinut kielittäin muuttua, ja kun kirjoitusasu on pysynyt ennallaan, J-kirjaimen äännearvo on muuttunut. Esimerkiksi romaanisissa kielissä J, milloin sitä ylipäänsä käytetään – italiassa ei – on aina jotakin muuta kuin [j]. Ranskassa, portugalissa ja romaniassa se osoittaa soinnillista postalveolaarista sibilanttia [ Soinnillinen postalveolaarinen sibilantti], espanjassa soinnitonta velaarista tai uvulaarista frikatiivia [ Soinniton velaarinen frikatiivi] ~ [χ] ja katalaanissa joko sibilanttia [ Soinnillinen postalveolaarinen sibilantti] tai soinnillista postalveolaarista affrikaattaa [d͡ʒ].
Germaaniset kielet jakautuvat J:n käytöltään kahtia. Manterella puhuttavissa saksassa, hollannissa (ja afrikaansissa) ja pohjoismaisissa kielissä kuten ruotsissa samoin kuin islannissa J on [j], mutta englannissa se on yleisimmin soinnillinen postalveolaarinen affrikaatta [d͡ʒ]. Kaikissa näistä kielistä voi sitaattilainoissa esiintyä muitakin ääntämistapoja.
Kelttiläisissä kielissä J-kirjain ei ole (omaperäisessä sanastossa) käytössä.
Turkissa J on soinnillinen postalveolaarinen sibilanttia [ Soinnillinen postalveolaarinen sibilantti].
I Sing the Body Electric
B-puoli on taltioitu livenä Tokiossa.
Flight Design
Flight Design eli Flightdesign Vertrieb on saksalainen lentokonevalmistaja. Se aloitti ultrakeveiden lentokoneiden valmistajana 1980-luvulla.
Jens Portin
Jens Portin (s. 13. joulukuuta 1984 Pietarsaari) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti viimeisen seuranaan Allsvenskanissa pelaavaa Gefle IF:ää. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Flight Design
Nykyään se valmistaa Flight Design CTSW-koneita. Koneet suunnitellaan Saksassa mutta niiden valmistus on siirtynyt Ukrainaan.
Jens Portin
Portin siirtyi aktiiviuransa jälkeen lentäjäopintojen pariin Suomeen.
Portin edusti Veikkausliigassa kasvattajaseuraansa FF Jaroa vuoteen 2009 asti. Hänellä on takanaan 95 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Portin kuului 21-vuotiaiden maajoukkuerinkiin. Kausi 2006 päättyi hänen osaltaan jo ennen kauden alkua pahaan polvivammaan. Hänen nuorempi veljensä Jonas Portin pelasi ennen uransa lopettamista Calcio Padovassa.
Morjampadu
Morjampadu (teluguksi మొరాజంపడు) on kylä Gunturin piirikunnassa Andhra Pradeshissa, Intiassa. Morjampadussa puhutaan telugun kieltä. Kylässä on noin 15 000 asukasta.
Rock Island
Rock Island on Jethro Tullin albumi. Se jatkaa edellisen levyn hard rock -painotteista ilmaisua. Albumi ei kuitenkaan menestynyt aivan yhtä hyvin. Kissing Willie -kappaleen heavy-painotteinen riffi viittaa yhtyeen vuoden 1989 Grammy-voitolle parhaasta hard rock/heavy metal -albumista Crest of a Knave -albumilla.
Ksuthos
Ksuthos oli kreikkalaisessa mytologiassa Hellenin ja nymfi Orseiksen poika. Hänen veljensä olivat Doros ja Aiolos.
Kun Hellen jakoi maansa poikiensa kesken, Ksuthos sai Peloponnesoksen. Alueella asuvat kansat johtivat myöhemmin nimensä hänen poikiensa Akhaioksen ja Ionin mukaan akhaialaisiksi ja joonialaisiksi.
Hellenin kuoltua Ksuthoksen veljet ajoivat tämän maanpakoon syyttäen tätä esi-isien perinnön varastamisesta. Ksuthos pakeni Ateenaan, jossa kuningas Erekhtheus antoi hänelle tyttärensä Kreusan puolisoksi. Myöhemmin Erekhtheuksen kuoltua, hänen nimitettiin tuomariksi päättämään, kuka tämän pojista perisi valtaistuimen. Päätettyään Kekropsin, pojista vanhimman, hyväksi, muut pojat ajoivat hänet uudelleen maanpakoon. Hän asettui Aigialokseen, jossa hän sittemmin myös kuoli.
Ksuthos – Aioloksen poika
Ksuthos mainitaan myös Aioloksen ja Kyaneen poikana. Tässä tapauksessa on huomattava, että kyseessä ei ole Hellenin poika Aiolos, vaan tämän lapsenlapsenlapsi.
Niveltattaret
Niveltattaret eli pihatattaret (Polygonum) on tatarkasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 20 lajia. Ne ovat yksivuotisia, ruohovartisia kasveja.
Niveltattarien suku laajasti
Laajasti käsitettyyn Polygonum-sukuun ovat aiemmin sisältyneet konnantattarien (Bistorta), kosteikkotattarien eli ukontattarien (Persicaria) ja röyhytattarien (Aconogonon) suvut. Osa lajeista on monivuotisia. Lajeja:
Yliäänipamaus
thumb|210px|F/A-18F Super Hornet yliäänilennossa Yliäänipamaus on yli äänen nopeutta ilmassa lentävän esineen aiheuttama räjähdystä muistuttava ääni. Ääni muodostuu kapeasta melukaistasta, jota esine "lähettää koko ajan" lentäessään. Koska kaista on kapea, ja melu siten kestää vain hetken kussakin kohdassa, kuulostaa se kuulijasta räjähdykseltä. Yliäänipamaus siis kiitää alueen halki esineen lentonopeudella.
Alkibiades
Alkibiades (noin 450– noin 404 eaa. ) oli ateenalainen poliitikko ja sotilasjohtaja peloponnesolaissodan aikaan. Hän sai 415 aikaan sotaretken Sisiliaan, pakeni sitten uskontorikoksesta syytettynä Spartaan, josta hän pakeni 412 persialaisen satraapin Tissaferneen luo. Hän sai myöhemmin takaisin Ateenan sotavoiman ylipäällikkyyden ja voitti spartalaiset Kyzikoksen taistelussa 410. Hänet karkotettiin 407 Ateenasta ja lopulta murhattiin Fryygiassa.
Nuoruus
Alkibiadeen vanhemmat olivat Kleinias ja Dinomakhe. Isänsä puolelta Alkibiades kuului merkittävään Salaminioi-sukuun. Alkibiadeen isä kuoli vuonna 447 eaa. käydyssä Koroneian taistelussa, Alkibiadeen ollessa noin viisivuotias. Äitinsä puolelta Alkibiades kuului alkmaionidien sukuun. Isän kuoleman jälkeen Alkibiades ja hänen veljensä Arifron viettivät nuoruutensa sukulaisensa Perikleen kotona. Perikles oli tuolloin Ateenan johtavia poliitikkoja ja hän meni naimisiin Alkibiadeen äidin kanssa.
thumb|250px|[[Sokrates repii Alkibiadeen hekumallisten huvien syleilystä. Jean-Baptiste Regnaultin öljymaalaus 1791.]] Alkibiades oli hyvä puhuja ja hän sai koulutuksensa aikansa parhaimmilta opettajilta. Alkibiades oli tunnetusti villiluonteinen, mutta hänen arvaamattomat tempauksensa saavuttivat yhtä paljon ihailua kuin kateutta. Luonteensa ansiosta Alkibiades oli tunnettu, mikä auttoi häntä saavuttamaan julkisia virkoja. Alkibiades oli niin varakas että hän saattoi osallistua Olympian kisoihin hevosvaljakolla. Hänen kauneudestaan Ksenofon kertoo että häntä havittelivat niin naiset kuin miehetkin.
Alkibiadeen ystäviin kuului kuuluisa filosofi Sokrates, joka piti Alkibiadesta lahjakkaana ja hän yritti vaikuttaa Alkibiadeehen filosofiallaan. Alkibiades pelasti Sokrateen hengen vuonna 432 eaa. käydyssä Poteidaian taistelussa. Sokrates pelasti puolestaan Alkibiadeen hengen vuonna 424 eaa. käydyssä Delionin taistelussa. Alkibiades osallistui kumpaankin taisteluun ratsuväessä ja hänet palkittiin taistelujen jälkeen rohkeudesta. Alkibiades meni naimisiin Delionissa kaatuneen Hipponikoksen tyttären Hippareteen kanssa.
Poliittisen uran alku
Kleonin kuoleman jälkeen vuonna 420 eaa. Alkibiadeesta tuli ääridemokraattisen puolueen johtohahmo. Hänet valittiin strategokseksi keväällä 420 eaa., jolloin hän oli noin 30–33-vuotias. Alkibiadeen tärkein poliittinen vastustaja oli Nikias, joka oli neuvotellut rauhan Spartan kanssa. Alkibiades vastusti tätä ja esitti syytöksiä Nikiasta vastaan, joiden mukaan Nikias oli liian ystävällinen Spartaa kohtaan. Alkibiades otti yhteyttä Argoksen demokraattisiin johtajiin ja pyysi heitä liittoutumaan Ateenan kanssa. Argoslaiset olivat olleet vähällä solmia liiton Spartan kanssa, koska uskoivat Spartan ja Ateenan olevan liitossa. Kun spartalaiset saivat kuulla, että argoslaiset aikoivat liittoutua ateenalaisten kanssa, he lähettivät Ateenaan kolme lähettilästä, joilla oli valtuudet solmia uusi sopimus. Lähettiläiden tuli estää Ateenan ja Argoksen liitto ja saada Pylos palautettua Spartalle. Alkibiades lupasi kuitenkin lähettiläille, että hän käyttäisi vaikutusvaltaansa, jos he vain eivät kertoisi kansankokoukselle, että heillä oli valtuudet allekirjoittaa uusi sopimus. Kansankokouksen edessä Alkibiades kysyi spartalaisilta, oliko heillä valtuuksia tehdä uutta sopimusta, johon spartalaiset vastasivat kieltävästi. Alkibiades syytti tämän jälkeen spartalaisia valehtelusta ja sai kansan kannattamaan liittoa Argoksen kanssa. Nikias sai kuitenkin kansankokouksen lähettämään neuvottelijoita Spartaan ottamaan selvää spartalaisten aikeista. Ateenalaiset vaativat kuitenkin että spartalaiset irtisanoisivat liittonsa Boiotian kanssa, mihin spartalaiset eivät voineet suostua. Lopulta Ateena solmi liiton Argoksen, Eliksen ja Mantineian kanssa.
Sotaretki Peloponnesokselle
Vuoden 419 eaa. keväällä ateenalaiset aikoivat liittolaistensa kanssa käydä Spartan liittolaisten kimppuun. Alkibiades valittiin uudelleen strategokseksi. Hän johti joukkoa hopliitteja Peloponnesokselle Ateenan liittolaisten kanssa. Alkibiadeen tavoitteena oli Korintti, jonka saaminen luopumaan Spartasta olisi ollut suuri voitto Ateenalle. Alkibiades marssi Argoksesta Mantineian ja Eliksen kautta Patrain kaupungin luokse. Alkibiades sai kaupungin liittoutumaan Ateenan kanssa. Alkibiades aikoi myös rakennuttaa linnoituksen Rhiumin kohdalle, mutta korinttilaiset, sikyonilaiset ja megaralaiset ehtivät paikalle ennen kuin tämä työ oli saatu päätökseen. Ateena olisi saattanut Rhiumin ja Patrain kautta sulkemaan koko Korintinlahden. Samalla argoslaiset hyökkäsivät Epidaurosta vastaan. Alkibiadeen tavoite sotaretkellään ei niinkään ollut vallata alueita, vaan painostaa Spartan liittolaisia. Tämä johti kuitenkin sotaan Spartan ja Argoksen välillä. Argos hävisi Mantineian taistelun vuonna 418 eaa. ja heidän oli hyväksyttävä rauha Spartan kanssa. Alkibiades yritti taivutella argoslaisia jatkamaan liittoaan Ateenan kanssa, mutta turhaan. Myös Mantineia luopui Ateenasta ja liittoutui Spartan kanssa.
thumb|left|Ostrakismoksessa käytetty ostrakon, jossa on Alkibiadeen nimi. Vuonna 417 eaa. Alkibiades valittiin taas strategokseksi, samoin kun Nikias. Alkibiades kannatti aktiivista ja aggressiivista politiikkaa Spartaa vastaan. Vuonna 417 eaa. argoslaiset nousivat kapinaan Spartan valtaan asettamia oligarkkeja vastaan ja seuraavana vuonna Alkibiades, joka oli taas valittu strategokseksi, saapui laivaston kanssa Argokseen ja vei 300 argoslaista, joiden uskottiin olevan spartalaismielisiä, maanpakoon. Nikias halusi että ateenalaiset lähettäisivät joukkoja Khalkidikeen ja Traakkiaan. Alkibiades puolestaan halusi jatkaa sotaa Peloponnesoksella. Ateenalaiset eivät kuitenkaan päässeet yhteisymmärrykseen siitä kumpi toimintatapa oli parempi. Lopulta Hyperbolos ehdotti ostrakismosta, toivoen että hän pystyisi itse nousemaan valtaan, jos joko Nikias tai Alkibiades karkotettaisiin. Alkibiadeella ja Nikiaalla oli osapuilleen yhtä paljon kannattajia, ja kumpikaan ei voinut olla varma voitosta. Lopulta Alkibiades ehdotti Nikialle, että kumpikin tekisi yhteistyötä Hyperbolosta vastaan. Ateenalaiset äänestivätkin Hyperboloksen karkotettavaksi.
Ateenalaiset valtasivat Meloksen saaren vuonna 416 eaa. Melos oli ainut Kykladien saarista, joka ei ollut liitossa Ateenan kanssa. Alkibiades kannatti ehdotusta, jonka mukaan kaikki Meloksen miespuoliset asukkaat tapettiin. Samana vuonna Alkibiades osallistui Olympian kisoihin seitsemällä hevosvaljakolla, enemmän kuin kukaan yksityishenkilö ennen häntä. Alkibiadeen valjakot tulivat kilpailussa ensimmäiseksi, toiseksi ja neljänneksi sijan. Alkibiades sanoi myös suoraan että hän osallistui kilpailuihin vain osoittaakseen Ateenan valtaa.
Sisilian sotaretken suunnittelu
Vuonna 416 eaa. kaksi sisilialaista kaupunkia Segesta ja Leontinoi lähettivät avunpyynnön Ateenalle. Kaupungit olivat sodassa Selinuksen kaupungin kanssa, jota puolestaan Syrakusa tuki. Alkibiades kannatti retkikunnan lähettämistä ja sai puheillaan ateenalaiset myös innostumaan ajatuksesta. Maaliskuussa 415 eaa. ateenalaiset päättivät lähettää 60 laivaa Sisiliaan. Alkibiades, Nikias ja eräs Lamakhos valittiin sotaretken johtajaksi. Nikias vastusti itse sotaretkeä, mutta hän ei kuitenkaan voinut kieltäytyä ja hänet valittiinkin ilmeisesti vastapainoksi Alkibiadeelle. Lamakhos puolestaan oli kokenut sotilas.
Muutama päivä päätöksen jälkeen kansankokous kokoontui keskustelemaan siitä kuinka retkikunta tuli varustaa. Nikias aikoi yrittää vielä kerran saada kansan puolelleen. Alkibiades puolestaan muistutti ateenalaisia heidän liittolaisistaan Sisiliassa ja lupasi että saatuaan Sisilian valtaansa koko Kreikka olisi pian Ateenan vallassa. Kun Nikias näki että ateenalaiset kannattivat sotaretkeä, piti hän puheen, jossa hän maalasi kuvan Sisiliasta voimakkaana ja Ateenalle vihamielisenä vastustajana. Nikiaan juoni epäonnistui koska ateenalaiset pitivät hänen neuvojaan hyvinä ja pyysivät häntä sanomaan kuinka ison laivaston hän haluaisi lähettää jotta sotaretki onnistuisi. Nikias tunsi itsensä pakotetuksi ehdottaa laivaston suuruudeksi 100 sotalaivaa.
Hermien turmeleminen
7. kesäkuuta 415 eaa. ateenalaiset näkivät kauhukseen että monet niin sanotut hermit, Hermes-jumalaa esittävät patsaat, joita oli ympäri kaupunkia, oli häpäisty ja turmeltu. Hermien kasvot ja fallokset oli silvottu. Ilkivallalla oli selvät poliittiset tavoitteet. Hermes oli muun muassa matkustajien jumala, ja patsaiden häpäistystä pidettiin huonona enteenä. Kansankokous julisti heti palkinnon niille jotka paljastaisivat tekijät. Pian eräs Pythonikos syytti Alkibiadesta ja hänen ystäviänsä siitä että he olivat osallistuneet menoihin jotka parodioivat Eleusiin mysteerejä. Eräs orja kertoi nähneensä nämä menot ja nimesi Alkibiadeen ja yhdeksän muuta henkilöä. Tällä tapahtumalla ei ollut mitään tekemistä hermien vandalismin kanssa, mutta Alkibiadeen osallistuminen nosti sen kaikkien tietoisuuteen. Kaikki olivat valmiita uskomaan Alkibiadeen osallistuneen tällaisiin menoihin. Pian hänen vastustajansa syyttivät häntä myös osallistumisesta hermien rikkomiseen ja demokratian vastaisesta toiminnasta. Alkibiades halusi että oikeudenkäynti pidettäisiin heti, koska hän pelkäsi että hänen vastustajansa syyttäisivät häntä poissa ollessaan. Lisäksi suuri osa sotilaista tuki häntä ja hän uskoi vapautuvansa syytteistä helposti. Kansankokous päätti kuitenkin että oikeudenkäynti saisi odottaa Alkibiadeen paluuta Sisiliasta.
Sisilian retkikunta
Laivasto lähti Sisiliaa kohti kesäkuun loppupuolella. Sen tavoitteena oli ensimmäisenä Korkyra, jossa sen tuli kohdata Ateenan liittolaisten lähettämät laivat. Korkyrassa retkikunnan kolme päällikköä jakoivat laivaston kolmeen osaan ja jatkoivat täältä Italian eteläkärkeä kohti. Ateenalaiset olivat odottaneen saavansa apua Taraan ja Lokriin kaupungeilta, mutta nämä sulkivat porttinsa ja eivät päästäneet ateenalaisten laivastoa satamiinsa. Alueen tärkein kaupunki Rhegium julistautui puolueettomaksi. Ateenalaiset olivat aikoneet käyttää Rhegiumia tukikohtanaan ja kaupunki oli aikaisemmin ollut ateenalaisten liittolainen. Ilmeisesti ateenalaisten laivaston suuruus pelästytti paikalliset. Nikias ehdotti nyt että yritettäisiin saada aikaan rauha Selinuksen ja Egestan välillä. Tämän jälkeen laivasto purjehtisi takaisin Ateenaan. Alkibiadeelle tällaisen suunnitelman toteutus olisi ollut suuri tappio. Hän ehdotti puolestaan että ateenalaiset yrittäisivät saada Sisilian kreikkalaiset kaupungit puolelleen. Lamakhos esitti puolestaan että laivaston tuli purjehtia heti Syrakusaa vastaan. Lopulta Lamakhos päätti kannattaa Alkibiadeen suunnitelmaa, koska hän ei pitänyt Nikiaan passiivisesta suunnitelmasta. Alkibiades yritti tämän jälkeen saada Messinan kaupungin puolelleen, mutta tämä epäonnistui. Ateenalaiset löysivät kuitenkin liittolaisen Naksoksen kaupungista, joka oli Syrakusan vanha vihollinen. Ateenalaiset saivat myös vallattua Katanan kaupungin ja siirsivät leirinsä sinne.
Retkikunnan lähdettyä Ateenassa jatkettiin aiemman skandaalin tutkimuksia. Esiin astui useita ilmiantajia, jotka esittivät syytöksiä muun muassa eräitä aristokraatteja vastaan. Ateenalaiset pelkäsivät oligarkkien suunnittelemaa vallankaappausta. Lopulta eräs Antokides kertoi että hän oli eräiden ystäviensä kanssa tuhonnut hermit. Pian tämän jälkeen eräs Agariste esitti syytöksiä Alkibiadesta kohtaan. Syytökset koskivat jälleen mysteerien häpäisyä, mutta Alkibiadeen viholliset käyttivät tätä hyväkseen ja syyttivät häntä demokratian vastaisesta salaliitosta. Alkibiadesta syyttäjiin lukeutui Thessalos, suuren Kimonin poika. Ateenalaiset päättivät lähettää valtion omistaman laivan Salaminian hakemaan Alkibiadeen Sisiliasta.
Salaminia tavoitti laivaston Katanassa. Alkibiades lupasi seurata Salaminiaa omalla laivallaan, mutta laivojen päästyä Thurioihin asti Alkibiades pakeni sisämaahan ja matkusti sieltä Peloponnesokselle. Ateenalaisten sotaretki Sisiliaan jäi Alkibiadeen paon jälkeen kokonaan Nikiaan harteille. Alkibiades tuomittiin muiden syytettyjen tavoin Ateenassa kuolemaan ja hänen omaisuutensa takavarikoitiin. Luvattiin myös yhden talentin palkinto sille, joka tappaisi hänet. Eleusiin papit kirosivat myös Alkibiadeen nimen. Plutarkhos kertoo Alkibiadeen kuultuaan kansan tuominneen hänet kuolemaan sanoneen: "Mutta minäpä näytän heille, että elän".
Spartan palveluksessa
Alkibiades matkusti Spartaan, jossa hän ryhtyi spartalaisten neuvonantajaksi ja omaksui spartalaisten askeettiset elämäntavat. Hän osallistui muun muassa spartalaisten ruumiillisiin harjoituksiin ja antoi hiustensa kasvaa pitkiksi spartalaiseen tapaan. Aluksi spartalaiset eivät luottaneet Alkibiadekseen, olihan hän kuitenkin heidän pitkäaikainen vihollisensa. Alkibiades piti kuitenkin Apellassa, Spartan kansankokouksessa, puheen jonka avulla hän sai spartalaisten luottamuksen. Puheessaan Alkibiades kertoi hylänneen demokratian ja siitä että Ateena aikoi Sisilian sotaretkellään vallata koko saaren sekä Karthagon, Italian ja jopa Iberian niemimaan. Vallattuaan nämä alueet Ateena tulisi hyökkäämään Peloponnesokselle. Alkibiades kehotti spartalaisia toimimaan ennen kuin Syrakusa antautuisi. Lisäksi Alkibiades kertoi että ateenalaiset pelkäsivät eniten sitä että spartalaiset linnoittaisivat Dekeleian, koska sieltä käsin spartalaiset saattaisivat estää ateenalaisia pääsemästä maatiloilleen ja Laureionin hopeakaivoksille. Kaiksesta huolimatta Alkibiades toivoi pääsevänsä palaamaan Ateenaan:
Spartalaisilla ei ollut syytä luottaa Alkibiadeehen, jonka tähänastinen ura oli koostunut pääasiassa tappioista. Kaikki Alkibiadeen tähänastiset suunnitelmat olivat perustuneet hänen neuvottelutaitoihin ja Ateenan liittolaisten käyttäminen itse sotatoimissa. Spartalaisille Alkibiades oli lyöty ja takaa-ajettu mies, joka yritti kaikin keinoin saada heidät puolelleen. Alkibiadeen yliampui Ateenan tavoitteet Sisiliassa saadakseen spartalaiset uskomaan että Ateena olisi heille uhka. Lopulta spartalaiset lähettivätkin erään Gylippoksen johdolla laivoja Sisiliaan. Gylippos ei kuitenkaan ollut edes spartalainen. Spartalaisia joukkoja Sisiliaan ei lähetetty ja laivastokin koostui vain kahdesta korinttilaisesta laivasta ja kahdesta lakonialaisesta laivasta.
pienoiskuva|upright|Joonia Peloponnesolaissodan aikaan. Spartalaiset rakensivat vuonna 413 eaa. linnoituksen Dekeleiaan, kuten Alkibiades oli ehdottanut. Jopa 20 000 orjaa pakeni Laureionin hopeakaivoksilta spartalaisten luokse. Spartalaiset eivät kuitenkaan pystyneet kukistamaan Ateenaa sen voimakkaan laivaston ansiosta.
Tämän jälkeen Spartaan saapui lähettiläitä Persiasta, jotka halusivat Spartan tukevan kapinoita Ateenaa vastaan Vähän-Aasian rannikon alueella. Spartalaiset päättivät suostua tähän ja lähettää laivaston Khiokseen, mutta ateenalaiset kukistivat laivaston ennen kuin se pääsi perille. Tässä tilanteessa Alkibiades ylipuhui eforit lähettämään viisi laivaa Khiokseen ja hänet sen mukana. Alkibiades uskoi pystyvänsä saamaan joonialaiset nousemaan kapinaan Ateenaa vastaan. Alibiadeella oli myös muita syitä lähteä Spartasta. Heinäkuussa 412 tapahtuneen maanjäristyksen yhteydessä Alkibiadeen oli nähty poistuvan Spartan kuninkaan Agis II:n vaimon asunnosta. Agis oli tuolloin poissa Spartasta, mutta oli varmaan jo saanut kuulla tapahtuneesta. Alkibiadeen ainut toivo oli saavuttaa niin suuri voitto että Agiksen olisi mahdotonta kostaa tapahtunut. Toinen vaihtoehto Alkibiadeelle oli loikata persialaisten luokse. Sotaretki Jooniaan mahdollisti kummankin ratkaisun.
Khiokselle päästyään Alkibiades valehteli että suurempi laivasto seurasi aivan viisi laivaa käsittäneen laivaston perässä. Tämä kannusti Khioksen oligarkkeja panemaan kapinasuunnitelmansa käytäntöön. Alkibiadeen juoni onnistui täydellisesti. Khioksen laivastoon kuului 60 laivaa ja samalla spartalaiset olivat saaneet turvallisen laivastotukikohdan. Khios oli myös ensimmäinen Ateenan liittolaisista, joka oli noussut kapinaan. Pian useat muut kaupungit, muun muassa Efesos ja Miletos, luopuivat Ateenasta.
Paluu Ateenaan
Vuonna 412 eaa. Alkibiades lähetettiin Jooniaan yrittämään saamaan joonialaiset liittoutumaan Ateenaa vastaan. Alkibiades menetti kuitenkin spartalaisten luottamuksen poissaolonsa aikana. Hän oli muun muassa saanut pojan kuningas Agis II:n vaimon kanssa. Alkibiades loikkasi nyt persialaisen satraapin Tissaferneen luokse. Tissafernes oli nimellisesti Spartan liittolainen sodassa Ateenaa vastaan. Alkibiades yritti nyt saada Tissaferneen luopumaan spartalaisista ja liittoutumaan Ateenan kanssa. Kun tämä epäonnistui Alkibiades loikkasi jälleen ateenalaisten puolelle. Samoksella ollut ateenalainen laivasto valitsi Alkibiadeen päällikökseen. Alkibiades johti laivastoa seuraavan neljän vuoden ajan ja saavutti voiton Mindaroksen johtamista spartalaisista Abydoksen ja Kyzikoksen taisteluissa. Alkibiades valtasi myös Byzantionin ja Khalkedonin Ateenalle.
Vuonna 407 eaa. Alkibiades palasi Ateenaan, jossa hänet otettiin vastaan sankarina. Ateenalaiset valitsivat hänet strategokseksi, mutta Ateenan onni oli kääntynyt koska Sparta oli alkanut saada apua Persian Kyyros Nuoremmalta. Alkibiades sai syyt niskoilleen Ateenan kärsittyä tappion Notionin taistelussa. Tappio oli kuitenkin Alkibiadeen alaisen Antiokhoksen syy.
Alkibiades pakeni Ateenasta erääseen linnaan Traakian Khersonnesoksella. Ateenan lopullisen tappion jälkeen vuonna 404 eaa. hän pakeni persialaisen satraapin Farnabassoksen luokse.
Grand Prix -kausi 1949
Grand Prix -kausi 1949 oli viimeinen GP-kausi ennen virallisen Formula 1-sarjan alkamista vuonna 1950. Kaudessa ajettiin viisi kilpailua sekä sarjan ulkopuolisia kilpailuja ympäri Eurooppaa. Kauden mestariksi selvitytyi lopulta italialainen Alberto Ascari.
Enrico Mainardi
Enrico Mainardi (19. toukokuuta 1897 Milano – 10. huhtikuuta 1976 München) oli italialainen säveltäjä ja sellisti.
Mainardi toimi Berliinin Valtionoopperan 1. sellistinä vuosina 1920-1931. Opettajana hän toimi Berliinin musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1929 ja Rooman Accademia di Santa Ceciliassa vuodesta 1933.
Myöhemmällä iällään hän tuli tunnetuksi paitsi esiintyjänä, myös huomattavana pedagogina ja sellonsoiton professorina. Hän piti mestarikursseja mm. Salzburgissa, Luzernissa, Edinburghissa, Helsingissä, Tukholmassa ja Bonnissa. Jyväskylän kesässä hän oli useaan otteeseen pedagogina. Hän työskenteli uransa aikana Italian lisäksi Saksassa, jossa hän 78-vuotiaana kuolikin.
Mainardin sävellettyyn tuotantoon kuuluu esimerkiksi neljä sellokonserttoa.
Mainardi esiintyi Suomessa Helsingin kaupunginorkesterin konsertissa 29. tammikuuta 1960.
Tähtitaivas
thumb|[[Linnunrata tähtitaivaalla.]] Tähtitaivas on pimeällä ja pilvettömällä säällä näkyvä taivas.
Kohteet
Tähtitaivaan suurin kohde on Kuu, jonka sijainti tähtitaivaalla muuttuu ajan mittaan. Muita paikkaansa vaihtavia kohteita ovat planeetat sekä kaikki asteroidit, komeetat ja meteoroidit. Kaikki nämä näkyvät Maahan, koska ne heijastavat Auringon valoa. Tähtitaivaalla näkyy paljain silmin myös tuhansia tähtiä sekä joskus Andromedan galaksi. Kaukoputkella tähtiä näkyy jo miljoonia. Tähtien sijainti muuttuu hyvin hitaasti vuosituhansien kuluessa, ja ne muodostavat tähtikuvioita. Kaikki paljain silmin näkyvät tähdet kuuluvat Linnunradan galaksiin, joka näkyy taivaan poikki kulkevana sumumaisena juovana.
Haakon (Norjan kruununprinssi)
Prinssi Haakon (koko nimeltään Haakon Magnus, s. 20. heinäkuuta 1973 Oslo) on Norjan kruununprinssi. Hän on kuningas Harald V:n ja kuningatar Sonjan toinen lapsi. Prinssi Haakonilla on isosisko, prinsessa Märtha Louise (s. 1971).
Avioliitto ja lapset
Prinssi Haakon avioitui Mette-Marit Tjessem Høibyn (nykyään prinsessa Mette-Marit) kanssa 25. elokuuta 2001. Heidän seurustelunsa synnytti alkuaikoina suurta kohua. Mette-Marit oli yksinhuoltaja ja oli liikkunut nuorempana sellaisten henkilöiden seurassa, joita poliisi pitää pikkurikollisina.
Mette-Marit synnytti pariskunnan ensimmäisen yhteisen lapsen, prinsessa Ingrid Alexandran, 21. tammikuuta 2004 Oslossa. Prinsessa Ingrid on kruununperimysjärjestyksessä toinen isänsä jälkeen. Haakonin ja Mette-Maritin toinen lapsi Sverre Magnus syntyi 3. joulukuuta 2005.
Haakon on myös Mette-Maritin Marius-pojan (s. 13. tammikuuta 1997) isäpuoli.
NBA:n varaustilaisuus 1984
Vuoden 1984 NBA:n varaustilaisuus järjestettiin 19. kesäkuuta 1984 Madison Square Gardenissa. Vuoden 1984 varaustilaisuutta pidetään yhtenä historian parhaimmista, sillä monet tilaisuuden pelaajista tulivat valituiksi tähdistöotteluihin ja Hall of Fameen.
Jumping All Over the World
Jumping All Over the World on saksalaisen dance-yhtye Scooterin kolmastoista studioalbumi. Albumi julkaistiin Saksassa 30. marraskuuta 2007 ja Britanniassa vasta 5. toukokuuta 2008.
Taustatietoa
Albumi saavutti ilmestyttyään Britannian listan ykköspaikan. Albumilta julkaistiin neljä singleä: The Question Is What Is the Question?, And No Matches, Jumping All Over the World ja I'm Lonely. Albumi sisältää myös Jump That Rock! -kappaleen uudelleenjulkaistuna nimellä Jump That Rock (Whatever You Want).
Rajoitettu painos
Albumin rajoitetussa painoksessa on normaali CD:n lisäksi bonus CD, joka sisältää Scooterin 20 hittikappaletta, jotka ovat päässeet kymmenen parhaan kappaleen joukkoon Saksan listalla.
Jumping All Over the World - Whatever You Want
Lokakuussa 2008 albumista julkaistiin uusi versio nimellä Jumping All Over the World - Whatever You Want. Limited Edition sisältää kaksi CD:tä ja kaksi DVD:tä ja Premium Edition sisältää kaksi CD:tä ja yhden live DVD:n.
DVD 1
Live DVD sisältää Scooterin konsertin Zitadelle Spandaussa, Berliinissä 1. elokuuta 2008.
Singlet
1. «The Question Is What Is The Question? (Radio Edit)» (03:47)
2. «The Question Is What Is The Question? ('A Little Higher' Clubmix)» (06:01)
Shaft – kylmä hymy
Shaft – kylmä hymy (Shaft's Big Score!) on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Myös nimellä Shaft II tunnettu elokuva on ensimmäinen jatko-osa vuoden 1971 menestyselokuvalle Shaft – kivikova dekkari. Molemmat ohjasi Gordon Parks, ja molemmissa Shaftin osassa on Richard Roundtree.
Jumping All Over the World
Singlet
1. Radio Edit (3:46)
Shaft – kylmä hymy
Juoni
Elokuva kertoo Shaftista,jonka vanha ystävä on kuollut ja Shaft saa selville tämän harjoittaneen laittomia liiketoimia. Niiden ansiosta Shaftille on jäänyt perinnöksi satoja tuhansia dollareita, mutta rahat ovat kadoksissa. Kilpailevat rikosjoukkiot koettavat päästä Shaftin perintöihin käsiksi, mutta Shaftin mielestä rahat kuuluvat vainajan leskelle. Hän yrittää etsiä niitä ja samalla suojella leskeä.
Jumping All Over the World
Singlet
2. Extended Mix (5:50)
Shaft – kylmä hymy
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen harmittelee, että hyvä sanoma vie jatko-osasta alkuperäisen Shaftin tehoja ja mustaa uhoa. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Jumping All Over the World
Singlet
3. Club Mix (6:02)
4. Flip & Fill Remix (5:50)
5. Micky Modelle Remix (6:49)
7. Alex K Remix (6:28)
2. «And No Matches (Fresh Off The Plane Club Mix)» (06:35)
3. «And No Matches (Extended Mix)» (05:37)
4. «Up In Smoke» (05:07)
1. «Jumping All Over the World (Radio Edit)» (3:46)
2. «Jumping All Over The World (Extended Version)» (5:43)
3. «Jumping All Over The World (Jacques Renault Club Mix)» (5:56)
4. «Tribal Tango» (3:50)
5. «B.O.B.»(3:41)
2. Extended Mix (5:43)
Angelo Sodano
Angelo Raffaele Sodano (23. marraskuuta 1927 – 27. toukokuuta 2022 ) oli katolisen kirkon italialainen kardinaali. Hänen viimeisin tittelinsä oli kardinaalikollegion dekaani ja arvoltaan hän oli kardinaalipiispa. Angelo Sodano oli myös kardinaalien keskinäisessä hierarkiassa korkea-arvoisin.
Angelo Sodanosta tuli kardinaali paavi Johannes Paavali II:n päätöksellä 28. kesäkuuta 1991. Tällöin hänestä tuli myös kardinaalivaltiosihteeri. Kardinaalipiispaksi Sodano kohotettiin 10. tammikuuta 1994. Ennen kardinaaliksi tuloaan Sodano oli työskennellyt muun muassa paavin lähettiläänä eli apostolisena nuntiuksena Chilessä.
Jumping All Over the World
Singlet
3. Jacques Renault club mix (5:56)
Angelo Sodano
Johannes Paavali II:n kuoltua Sodano oli yksi ennakkosuosikeista seuraavaksi paaviksi, eli nk. papabile. Hän ei kuitenkaan tullut valituksi paaviksi vuoden 2005 konklaavissa, vaikkakin osallistui siihen valitsijana muiden kardinaalien tavoin. Uudeksi paaviksi valittiin tällöin saksalainen Joseph Ratzinger eli Benedictus XVI. Johannes Paavali II:n kuollessa kardinaalivaltiosihteerin virka tuli avoimeksi. Sodano kuitenkin hoiti virkaa siihen asti, kunnes Benedictus XVI oli nimittänyt uuden kardinaalivaltiosihteerin hänen tilalleen. 15. syyskuuta 2006 kardinaali Tarcisio Bertone kohosi uudeksi kardinaalivaltiosihteeriksi, jolloin Sodanon tehtävät kardinaalivaltiosihteerinä loppuivat.
23. marraskuuta 2007 Sodano täytti kahdeksankymmentä vuotta. Paavi Paavali VI:n antaman määräyksen mukaan hän ei siten ollut enää oikeutettu osallistumaan paavinvaaleihin eli konklaaveihin valitsijana.
Jumping All Over the World
Singlet
4. Alex K Remix (6:36)
5. Fugitives 80’s Style Remix (5:51)
Electrolux
AB Electrolux on vuonna 1919 perustettu ruotsalainen kodinkoneita valmistava yritys, joka on maailman suurimpia yrityksiä alallaan myyden vuosittain yli 40 miljoonaa tuotetta yli 150 maahan. Electroluxin tuotevalikoimaan kuuluvat jääkaapit, astianpesukoneet, pyykinpesukoneet, pölynimurit ja liedet. Konsernin tuotemerkkejä ovat muun muassa Electrolux, Elektro-Helios, Eureka, AEG, Frigidaire, Husqvarna, Rosenlew, Volta ja Zanussi.
Jumping All Over the World
Singlet
1. «I’m Lonely (Radio Edit)» (3:30)
Electrolux
Electroluxin pääomistaja on ruotsalainen Investor-sijoitusyhtiö, jolla oli vuoden 2017 lopussa omistuksessaan noin 15,5 prosenttia Electroluxin osakemäärästä ja 29,9 prosenttia äänimäärästä.
Jumping All Over the World
Singlet
2. «I’m Lonely — Dressed For Success Club mix» (5:00)