cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maan ulkopuolinen elämä
Biokemia
Maapallon elämä tarvitsee vettä liuottimeksi biokemiallisiin reaktioihin. Veden ohella riittävät määrät hiiltä ja muita elämälle tärkeitä pääalkuaineita voivat mahdollistaa eliöiden syntymisen sellaisilla planeetoilla, jotka muistuttavat kemialliselta koostumukseltaan ja lämpötiloiltaan Maata. Maapallo ja maankaltaiset planeetat ovat muodostuneet ”avaruuspölystä”, ja on mahdollista, että samankaltaisen tapahtumasarjan seurauksena on syntynyt muitakin rakenteeltaan samankaltaisia planeettoja.
Hiilen, vedyn ja hapen yhdisteitä olevat hiilihydraatit, kuten sokeri, voivat toimia elämälle välttämättömän kemiallisen energian lähteenä ja synnyttää erilaisia elämän rakenneosia, kuten riboosia DNA- ja RNA-molekyyleissa sekä kasvien selluloosaa. Kasvit saavat energiaa muuntamalla valoenergiaa kemialliseksi energiaksi yhteyttämällä. Nykytiedon mukaan hiili on elämälle välttämätöntä sekä pelkistyneinä metaanin johdannaisina että osittain hapettuneina hiilen oksideina. Typpeä tarvitaan puolestaan kaikissa proteiineissa pelkistyneenä ammoniakin johdannaisena, rikkiä joissain välttämättömissä proteiineissa rikkivetynä ja fosforia fosfaateiksi hapettuneina geneettisessä materiaalissa ja energiansiirrossa. Liuottimena toimiva vesi välittää riittävästi happea biokemiallisten aineiden rakenneosiksi.
Puhdas vesi on käyttökelpoista sen neutraalin pH:n ansiosta; tämä johtuu sen hydroksidi- ja oksoniumionien autoprotolyysista. Sen ansiosta vesi liuottaa yhtä tehokkaasti sekä positiivisia metalli-ioneja että negatiivisia epämetalli-ioneja. Orgaaniset molekyylit voivat myös olla joko vesipakoisia eli veteen liukenemattomia tai vesihakuisia eli veteen liukenevia. Tämän ansiosta orgaaniset yhdisteet pystyvät muodostamaan vettä sisällään pitäviä solukalvoja.
Nestemäinen vesi on (tietyn lämpötila-alan rajoissa) kiinteää vettä (jäätä) tiheämpää, minkä ansiosta jää kelluu ja estää Maapallon valtameriä jäätymästä. Ilman tätä veden ominaisuutta valtameret olisivat voineet jäätyä pohjiaan myöten Lumipallomaa-ajanjaksojen aikana. Lisäksi vesimolekyylien väliset vetysidokset sitovat energiaa höyrystymisen yhteydessä ja vapauttavat sitä, kun vesi tiivistyy. Tämä auttaa ilmaston säätelyssä viilentämällä tropiikkia ja lämmittämällä napoja, mikä ylläpitää elämän vaatimaa termodynaamista tasapainoa.
Hiili on elämälle välttämätöntä, koska se kykenee luomaan monipuolisesti kovalenttisia sidoksia erilaisten epämetallien, etenkin typen, hapen ja vedyn kanssa. Hiilidioksidi ja vesi yhdessä mahdollistavat auringon energian varastoitumisen sokeriin, kuten glukoosiin. Glukoosin hapettuminen vapauttaa biokemiallista energiaa, jota tarvitaan muiden biokemiallisten reaktioiden polttoaineeksi.
Elämä on kemian näkökulmasta katsottuna pohjimmiltaan itseään monistava reaktio. Se voi muodostua monien eri olosuhteiden vallitessa ja monista eri ainesosista. Parhaiten tämä tosin toteutuu hiili-happiyhdisteiden lämpötilan ollessa 0-100 Celcius-astetta. Joidenkin näkemysten mukaan monistumisreaktioita voisi tapahtua myös tähden plasmassa, joskin se olisi erittäin epätavallista.
Useita alustavia ajatuksia maapallon ulkopuolisen elämän piirteistä on kyseenalaistettu. Esimerkiksi NASA:n asiantuntijat uskovat, että eksoplaneetoilla yhteyttävä pigmentti ei välttämättä olisikaan vihreä.
Evoluutio ja morfologia
Biokemiallisen perustan lisäksi monet ovat pohtineet myös Maan ulkopuolisen elämän evoluutiota ja morfologiaa. Tieteisfiktiossa Maan ulkopuolista elämää kuvataan usein ihmismäisinä tai liskomaisina hahmoina. Joskus avaruusolentoja kuvataan myös muun muassa kissaeläinten tai hyönteisten kaltaisina.
Olentoja kuvaavat ominaispiirteet voidaan jakaa universaaleihin ja erityisiin. Universaalien piirteiden ajatellaan kehittyneen Maassa toisistaan riippumatta useammin kuin kerran, eli oletettavasti niiden kehittäminen ei ole vaikeaa. Näitä piirteitä pidetään luonnostaan niin hyödyllisinä, että lajit pyrkivät vääjäämättä niitä kohti. Piirteistä olennaisin on luultavasti kaksikylkinen symmetria. Hieman monimutkaisempiin peruspiirteisiin kuuluvat lentokyky, näköaisti, yhteyttäminen sekä raajat. Näiden kaikkien ajatellaan kehittyneen Maassa useita kertoja. Esimerkiksi erilaisia silmiä on paljon, ja niiden toimintaperiaatteet ja havaitsemisominaisuudet saattavat olla hyvinkin erilaisia: silmät saattavat havaita näkyvän valon spektriltä rajallisesti aallonpituuksia, niillä on eri infrapunaspektri, ne polarisoivat eri tavoilla ja jotkin lajit käyttävät silmiään kaikupaikannukseen. Erityiset piirteet ovat puolestaan pohjimmiltaan sattumanvaraisia kehitysmuotoja. Niistä ei useinkaan ole hyötyä (tai ainakin ne täyttävät funktion, jonka voi täyttää myös jokin toisenlainen anatominen rakenne) eivätkä ne todennäköisesti uusiudu. Älylliset Maan ulkopuoliset elämänmuodot voisivat kommunikoida elein, kuten kuurot ihmisetkin, tai ääntein, joiden muodostus ei liity hengittämiseen. Jälkimmäistä esiintyy Maassakin esimerkiksi kaskaiden värisyttäessä siipiään tai sirkkojen hangatessa jalkojaan.
Erityisten piirteiden rajaaminen kyseenalaistaa monia itsestään selvinä pidettyjä näkemyksiä, jotka liittyvät biologisten eliöiden anatomiaan. Luuranko, joka asiantuntijoiden mukaan on välttämätön suurille maan pinnalla eläville eliöille, toistuu maan ulkopuolellakin muodossa tai toisessa. Maan ulkopuolisen elämän suuresta lajidiversiteetistä ei kuitenkaan olla yksimielisiä. Monet eksobiologit kyllä painottavat, että Maan päällisen elämän erittäin heterogeeninen luonne viittaa siihen, että ulkoavaruudessa vaihtelu voi olla vieläkin suurempaa. Sen sijaan toinen koulukunta uskoo konvergentin evoluution mukaisesti, että Maan ulkopuolisilla eliöillä voi olla hyvinkin samanlaisia piirteitä Maan päällä elävien kanssa.
Tieteellinen tutkimus
Maan ulkopuolista elämää etsitään tieteellisesti sekä suorasti että epäsuorasti.
Suora tutkimus
Tiedemiehet etsivät aurinkokunnasta yksisoluisia elämänmuotoja tutkimalla Marsin pintaa ja tarkastelemalla Maahan pudonneita meteoreja. Suunnitteilla on avaruuslento Jupiterin kuuhun Europaan, jonka pinnan alla epäillään olevan vesikerros. Tässä vedessä on mahdollisesti alkeellista elämää.
Ei ole juuri olemassa todisteita siitä, että Marsissa olisi (tai olisi ollut) mikrobielämää. Viking 1-avaruusluotain kuumensi Marsin maaperästä otettuja näytteitä ja raportoi kuumentamisen aiheuttamista kaasupäästöistä, joita eräät tutkijat pitivät osoituksena mikrobien olemassaolosta. Vahvistavia todisteita ei kuitenkaan saatu muista Viking-laskeutujan tekemistä kokeista, joten todennäköisesti kyseessä ei ollut biologinen reaktio. Myös Marsista peräisin olevasta meteoriitti ALH84001:stä löydettiin vuonna 1996 tehdyssä tutkimuksessa nanobakteereita muistuttavia rakenteita. Nämäkin tutkimustulokset ovat kiistanalaisia.
thumb|230px|Meteoriitti [[ALH84001:stä elektronimikroskoopilla otetussa kuvassa näkyy rakenteita, jotka eräiden tiedemiesten mukaan voivat olla fossilisoituneita bakteerinkaltaisia muodostumia.]]
Vaikka tämänkaltaiset löydökset ovat edelleen kiistanalaisia, näyttää kuitenkin siltä, että tiedemiehet yhä enemmän ja enemmän kannattavat ajatusta, että Mars-planeetalla on elämää. Konferenssissa, jossa Euroopan avaruusjärjestö esitteli tutkimustuloksiaan, järjestettiin epävirallinen haastattelututkimus ja 75 prosenttia paikalla olleista tiedemiehistä ilmoitti uskovansa, että Marsissa on joskus ollut elämää. 25 prosenttia puolestaan uskoi, että planeetalla on yhä elämää. Marraskuussa 2011 NASA suunnitteli lähettävänsä Marsiin uuden monipuolisilla tutkimusvälineillä varustellun Mars Science Laboratory (MSL) -luotaimen. Sen tehtävä on etsiä Marsissa elämää tai elämän jälkiä. MSL-luotaimen Curiosity-Mars-mönkijä laskeutui Marsin Gale-kraatterille elokuussa 2012, mutta luotain ei ole toistaiseksi löytänyt Marsista elämään viittaavaa aineistoa.
Vuonna 2020 Venusta peittävistä pilvistä löydettiin fosfiinia, jonka olemassaolon tutkijoiden mukaan voi selittää vain yksinkertainen elämä, sillä mikään toistaiseksi tunnettu kemiallinen tai fysikaalinen prosessi ei sen esiintymistä Venuksen olosuhteissa selitä. Selitykseksi on ehdotettu myös Venusten tulivuorten aktiivisuutta.
Gaia-hypoteesin mukaan vankan eliöpopulaation omaavan planeetan ilmakehä on kemiallisessa epätasapainossa. Epätasapaino on suhteellisen helppo selvittää etäältä spektroskopian avulla. Spektroskooppisia menetelmiä täytyy kuitenkin vielä kehittää merkittävästi ennen kuin laitteella kyetään tutkimaan eksoplaneettoja.
Marshall Space Flight Centerin astrobiologi Richard B. Hoover ilmoitti maaliskuussa 2011 löytäneensä syanobakteerien kaltaisia mikrofossiileja hiilipitoisista CI1-meteoriiteista. NASA kuitenkin sanoutui irti Hooverin väitteestä.
Elokuussa 2011 NASA julkaisi tutkimuksen, joka käsitteli Maasta löydettyjä meteoriitteja. Tutkimuksen mukaan DNA- ja RNA-komponentit (adeniini, guaniini sekä muut samankaltaiset orgaaniset molekyylit), jotka mahdollistavat elämän maapallolla, voivat muodostua myös ulkoavaruudessa.
Epäsuora tutkimus
Yleisesti oletetaan, että jos avaruudessa olisi jokin teknologinen yhteiskunta, se lähettäisi informaatiota. Ei voida kuitenkaan olettaa, että tällainen yhteiskunta lähettäisi informaatiota juuri Maan suuntaan tai että pystyisimme tulkitsemaan sitä. Signaali myös kulkisi avaruudessa niin pitkän matkan, että vaikka signaali havaittaisiinkin, sen alkuperä olisi kaukana menneisyydessä.
Eksoplaneetat
Tähtitieteilijät etsivät eksoplaneettoja, joilla saattaisi esiintyä elämää. Tällaisia Maan kaltaisia planeettoja ovat esimerkiksi Gliese 581 c, Gliese 581 g, Gliese 581 d ja OGLE-2005-BLG-390Lb. Radioastronomia ei toistaiseksi ole tarpeeksi tehokasta eksoplaneettojen etsintään, sillä nykylaitteiden erotuskyky ei riitä niiden tutkimiseen. Tulevaisuudessa tehokkaammilla kaukoputkilla voidaan kenties havaita elämää lähitähtiä ympäröivillä planeetoilla joko suoraan tai atomiabsorptiospektrometrian avulla. Niiden avulla voitaisiin myös saada selville keskeistä tietoa, kuten sisältävätkö planeettojen kaasukehät happea. Kepler mittaa jatkuvasti ja samanaikaisesti 150 000 tähden kirkautta. Kepler on mullistanut käsitykset elämänvyöhykkeellä sijaitsevien eksoplaneettojen määrästä. Kepler on löytänyt vuoteen 2013 mennessä noin tuhat planeettaa. Maan kaltaisia pieniä kiviplaneettoja Kepler on löytänyt kymmenkunta toistaiseksi. Keplerin ansiosta on arvioitu että jokaisella tähdellä on 1-2 elämänvyöhykkeellä sijaitsevaa planeettaa joka tarkoittaa linnunradassamme 100 - 200 miljardia planeettaa. Myös kuut saattavat yhtä lailla olla suotuisia elämälle. - Kepler-luotain on todella osoittautunut tieteen rocktähdeksi, Nasan tutkija John Grunsfeld muotoilee. On väitetty, että Maata lähinnä oleva tähtijärjestelmä Alfa Kentauri saattaa sisältää planeettoja, jotka voivat ylläpitää elämää.
Huhtikuun 24. päivänä 2007 chileläisen La Sillan observatorion tutkijat kertoivat löytäneensä ensimmäisen Maata muistuttavan planeetan. Gliese 581 c -niminen planeetta kiertää 20,5 valovuoden (194 biljoonan kilometrin) päässä olevaa Gliese 581 -nimistä punaista kääpiötä sen elinkelpoisella vyöhykkeellä. Alun perin luultiin, että planeetalla voisi olla nestemäistä vettä, mutta Werner von Blohin tutkimusryhmän Saksan ilmastotutkimusinstituutissa tekemät uudet simulaatiot Gliese 581 c:n ilmastosta viittaavat siihen, että kaasukehän sisältämä hiilidioksidi ja metaani aiheuttaisivat karkaavan kasvihuoneilmiön. Lämpötila planeetalla ylittäisi siten huomattavasti veden kiehumispisteen (100 °C), tehden elämän löytymisen epätodennäköiseksi. Kasvihuoneilmiömallinnusten seurauksena tutkijat ovatkin siirtäneet huomionsa Gliese 581 d -planeettaan, joka sijaitsee juuri ja juuri tähden elinkelpoisen vyöhykkeen ulkopuolella.
Toukokuun 29. päivänä 2007 Associated Press -uutistoimisto julkaisi raportin, jonka mukaan tutkijat olivat löytäneet 28 uutta eksoplaneettaa. Yhden näistä vasta löydetyistä planeetoista sanotaan olevan monilla tavoin Neptunuksen kaltainen.
Vuodesta 1992 lähtien Linnunradalta on löydetty satoja eksoplaneettoja. The Extrasolar Planets Encyclopaedia -Internet-sivulla on listattuna 687 eksoplaneettaa (3.10.2011). Niiden koot vaihtelevat hieman meidän planeettaamme suuremmista maankaltaisista planeetoista aina Jupiteria suurempiin kaasujättiläisiin.
Kulttuurinen vaikutus
1900-luvulla väitettiin, että ufot, eli tunnistamattomat lentävät objektit, ovat lähtöisin Maan ulkopuolelta (katso ET-hypoteesi). Väitteet ufoista tai ufosieppauksista eivät ole saaneet tiedeyhteisön tukea. Ufot ovat yleensä osoittautuneet lentokoneiksi tai taivaankappaleiksi ja monet näköhavainnot ovat myös paljastuneet huijauksiksi.
Isojoen Konehalli
Isojoen Konehalli Oy (IKH) on Kauhajoella, Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva maahantuonti- ja rautakauppayritys. IKH-ketjun perustana toimii kotimainen maahantuontiyritys Isojoen Konehalli Oy, jolla on laaja kokemus teknisen kaupan alalta. Yritys tuo maahan yli 50 000 nimikkeen tuotevalikoimaa noin 30:stä eri maasta. Toimisto ja logistiikkakeskus sijaitsevat Kauhajoella.
Myynti Suomen markkinoille tapahtuu pääosin IKH Työkalut ja Varaosat -jälleenmyyjäverkoston kautta. Verkosto kattaa koko Suomen yli 130 myymälän vahvuudella, ja myymälät palvelevat laajaa asiakaskuntaa harrastajista ammattilaisiin. Kasvussa olevaa vientikauppaa tehdään pääosin Baltiaan ja Pohjoismaihin.
Yrityksen tuotevalikoimaan kuuluu yli 50 000 nimikettä käsittäen muun muassa työkaluja, teknisiä laitteita, työkoneiden varaosia, suojaimia, työvaatteita, kemikaaleja, akkuja ja perävaunuja tarvikkeineen.
Isojoen Konehalli Oy on perustettu vuonna 1968. Alkujaan yritystoiminta on kuitenkin alkanut jo vuonna 1956 nimellä Alakortteen Huoltokorjaamo, jolloin toiminta keskittyi traktoreiden huoltoon ja myyntiin. Vuonna 1962 toimintaa laajennettiin huoltoasematoimintaan.
Tilkaudella 2019–2020 Isojoen Konehallin liikevaihto oli 128 miljoonaa euroa. Yrityksen palveluksessa on vuonna 2020 noin 400 työntekijää, joista 150 työskentelee yhdeksässä omassa myyntipisteessä eri puolilla Suomea.
Kesäkuussa 2021 irlantilainen, Lontoon pörssissä noteerattu Grafton Group ilmoitti ostavansa Isojoen Konehallin noin 200 miljoonalla eurolla.
Tettius Julianus
Lucius Tettius Julianus (, ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen sotapäällikkö, joka palveli Flavius-sukuisia keisareita, Vespasianusta, Titusta ja Domitianusta ensimmäisen vuosisadan jälkipuoliskolla. Hänen alkuvaiheistaan tiedetään vähän, mutta hän oli ilmeisesti erittäin pätevä kenraali ja toimi korkeissa viroissa Rooman armeijassa. Julianus osallistui vuosina 86-88 Domitianuksen Daakian sotiin Tonavan pohjoispuolella, nykyisen Romanian alueella.
Daakialaiset, jotka olivat edellisenä vuonna aiheuttaneet katkeran tappion roomalaisille Tapaessa, olivat traakialainen kansa, joka oli jo vuosia tehnyt ryöstöretkiä Tonavan yli etelään, Rooman Moesian provinsseihin. Kostaakseen roomalaisten kärsimän tappion, Domitianus kokosi suuren armeijan vuoden 88 sotaretkeä varten. Joukkoja irrotettiin muista valtakunnan provinsseista ja yhteensä sotaretkeen osallistui noin kuusi legioonaa. Domitianus joutui kuitenkin palaamaan Roomaan kesken kaiken, huhujen takia, jotka kertoivat vallankaappauksesta. Keisari jätti armeijan komennon Julianuksen käsiin, joka kohtasi daakialaiset lopulta Tapaessa. Roomalaisen historioitsija, Dio Cassiuksen mukaan Julianus käski ennen taistelua sotilaidensa maalata nimensä kilpiin, jotta heidät voitaisiin tunnistaa paremmin. Julianus onnistui kukistaa kuningas Decebaluksen johtamat daakialaiset, mutta roomalaisten tappiot olivat niin suuret ja talvi oli lähellä, joten Julianus ei pystynyt valloittamaan Daakian pääkaupunki Sarmizegethusaa ja varmistaa hyvät rauhanehdot Decebaluksen kanssa.
Roomalaiset valmistelivat uutta sotaretkeä seuraavalla vuodelle, mutta uudet levottomuudet muualla pakottivat Domitianuksen solmimaan roomalaisten kannalta huonon rauhansopimuksen daakialaisten kanssa. Tilanne ei ratkennut, ennen kuin keisari Trajanus valloitti Daakian kokonaan vuonna 106. Julianuksen vaiheista tämän jälkeen ei tiedetä mitään.
Valko-Venäjän kasvatustieteellinen valtionyliopisto
thumb|250px|Valko-Venäjän kasvatustieteellisen valtionyliopiston päärakennus, jonka suunnittelivat arkkitehdit G. Zaborski, V. Nikitin, I. Martšenko ja insinööri G. Basinkevitš. Rakennuksen yläosassa on Minskin kaupungin vaakuna Maksim Tankin mukaan nimetty Valko-Venäjän kasvatustieteellinen valtionyliopisto on opettajankoulutukseen erikoistunut korkeakoulu Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä. Yliopistossa on 13 tiedekuntaa ja muutamia erillislaitoksia. Opiskelijoita on noin 20 000.
Korkeakoulun juuret ovat vuonna 1914 perustetussa Minskin opettajankoulutuslaitoksessa. Vuodesta 1931 se oli itsenäinen valtiollinen opettajankoulutusinstituutti. Valko-Venäjän itsenäistyttyä se sai 1993 vuonna yliopiston statuksen, ja vuonna 1995 aiemmin Maksim Gorkille nimetty korkeakoulu nimettiin valkovenäläisen runoilijan Maksim Tankin mukaan. Kasvatustieteellisen yliopiston päärakennus sijaitsee nyt Minskin ydinkeskustassa Itsenäisyyden aukiolla. Vuonna 1990 valmistuneen rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit G. Zaborski (1909–1999), V. Nikitin, I. Martšenko ja insinööri G. Basinkevitš. Monet muut yliopiston rakennukset sijaitsevat toisaalla Minskissä.
Carl-Henric Svanberg
thumb|200px|Carl-Henric Svanberg 2009 Carl-Henric Svanberg (s. 1952) on brittiläisen öljy-yhtiö BP:n hallituksen puheenjohtaja vuoden 2010 alusta lähtien ja Volvon hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2012.
Svanberg on valmistunut maisteriksi Linköpingin teknillisestä instituutista ja liikkeenjohdon kandidaatiksi Uppsalan yliopistosta.
Organoalumiiniyhdisteet
Ominaisuudet
thumb|250px|[[Trietyylialumiinin dimeeri]] Yksinkertaiset trialkyyli- tai triaryylialumiiniyhdisteet (R3Al) ovat ulkomuodoltaan värittömiä nesteitä, tai alkyyliketjujen ollessa pitkiä valkoisia vahamaisia kiinteitä aineita. Ne eivät esiinny kiinteänä eivätkä liuoksissa monomeereina, kuin ainoastaan siinä tapauksessa, että alkyyliryhmät ovat voimakkaasti steerisesti estyneitä. Sen sijaan ne esiintyvät dimeereinä, joissa alumiini on koordinoitunut neljään alkyyliryhmään. Yksinkertaiset organoalumiiniyhdisteet ovat hyvin reaktiivisia. Ne hapettuvat helposti ilman hapen vaikutuksesta ja reagoi kiivaasti veden ja ilmankosteuden kanssa. Nämä reaktiot voivat olla pyroforisia, eli yhdiste voi syttyä palamaan. Tämän ominaisuuden vuoksi organoalumiiniyhdisteitä käytetään ja säilytetään suojakaasun kuten typen tai argonin alaisuudessa. Organoalumiiniyhdisteet voivat koordinoitua orgaanisten liuottimien kuten eetterien ja amiinien kanssa.
Trialkyylialumiiniyhdisteiden lisäksi tunnetaan myös organoalumiinihalogenideja, joiden kaava voi olla RAlX2 ta R2AlX. Näissä halogeenin ollessa kloori, bromi tai jodi on rakenne trialkyylialumiiniyhdisteiden kaltainen dimeeri. Alkyylialumiinifluoridit sen sijaan esiintyvät useammin monomeerisina. Alkyylialumiinihalogenidit ovat hieman trialkyylialumiineja stabiilimpia hydrolyysiä tai hapettumista vastaan, mutta siltikin hyvin reaktiivisia. Tunnetaan myös voimakkaina pelkistimenä käytettäviä dialkyylialumiinihydridejä, kuten di-isobutyylialumiinihydridi.
Valmistus
Laboratoriomittakaavassa käyttökelpoinen menetelmä organoalumiiniyhdisteiden valmistamiseen on vaihtometallointireaktio organoelohopeayhdisteiden kanssa. Teollisuudessa käytetympi menetelmä on alumiinin ja alkyylihalogenidin, tyypillisesti alkyylikloridin, välinen reaktio. Reaktiossa muodostuva seskvikloridivälivaihe muutetaan trialkyylialumiiniksi natriumin tai magnesiumin avulla. Toinen yleisesti käytetty menetelmä on niin kutsuttu hydroaluminointi, jossa metallinen alumiini ja vety reagoivat alkeenien kanssa pelkistimen kuten trialkyylialumiinin tai litiumalumiinihydridin läsnä ollessa.
Dogofry (Koulikoron alue)
Dogofry on maalaiskunta Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ballé sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 170 kilometriä Narasta länteen. Kunnassa on 34 700 ja keskuskylässä 6 100 asukasta.
Dogofryn kunta rajoittuu idässä Naran piirin Dillyn ja etelässä Dabon ja Allahinan kuntiin, lännessä Kayesin alueeseen ja pohjoisessa Mauritaniaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on heinäsavannia ja pensaikkoa.
Nicolas Berthelot
Nicolas Berthelot (s. 26. heinäkuuta 1964 Pariisi) on ranskalainen pistooliampuja ja olympiamitalisti.
Dogofry (Koulikoron alue)
Kuntaan kuuluu 28 kylää. Asukkaat ovat soninkeja, maureja ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja kalankasvatus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, pavut ja teehibiskus. Palveluihin kuuluu joukko alakouluja, yläkoulu ja kolme terveyskeskusta.
Nicolas Berthelot
Olympialaisissa Berthelot on kilpaillut kahdesti, ollen neljäs vuonna 1984 ja hopealla vuonna 1988. MM-kilpailuissa hän on edustanut maataan vain vuonna 1989, ollen henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes ja voittaen joukkuekultaa. Maailmancupissa Berthelot on saavuttanut kolme pronssia ja osallistunut kahdesti maailmancupin finaaliin.
Joaquín Gimeno Lahoz
pienoiskuva Joaquín Gimeno Lahoz (s. 6. lokakuuta 1948 La Mata de Olmos) on Argentiinassa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Teruelin (-Albarracínin) hiippakuntaan Victorio Oliver Domingo 29. kesäkuuta 1973. Hänet nimitettiin Comodoro Rivadavian hiippakunnan johtoon 15. heinäkuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domingo, jota avustivat Virginio Domingo Bressanelli ja Antonio Angel Algora Hernando.
Alastair Campbell
Alastair John Campbell (s. 25. toukokuuta 1957 Yorkshire, Englanti) on brittiläinen toimittaja, poliittinen neuvonantaja ja kirjailija. Campbell toimi pääministeri Tony Blairin johtavana neuvonantajana ja viestintäpäällikkönä vuosina 1997–2003. Campbell aloitti Blairin palveluksessa jo vuonna 1994 kun tämä siirtyi oppositiojohtajaksi. Hän avusti Työväenpuoluetta myös vuosien 2005 ja 2010 vaalikampanjoissa. Campbell on Daily Mirrorin entinen politiikan toimittaja.
Yksityiselämä
Campbell elää avoliitossa Cherie Blairin entisen avustajan Fiona Millarin kanssa. Heillä on kolme lasta. Campbell harrastaa maratonjuoksua ja on Burnley Football Clubin kannattaja. Hän on aktiivisesti kampanjoinut leukemiatutkimuksen puolesta hänen menetettyä hyvän ystävänsä sairauteen.
Eugenio Santiago Peyrou
Eugenio Santiago Peyrou (29. lokakuuta 1913 Buenos Aires – 2. maaliskuuta 2005 Ushuaia) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 17. joulukuuta 1939 ja nimitettiin Comodoro Rivadavian hiippakunnan johtoon 24. kesäkuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos Mariano Pérez Eslava, jota avustivat Miguel Raspanti ja Victorio Manuel Bonamín.
Peyrou osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 19. helmikuuta 1974.
Kirsi Westerlund
Kirsi Westerlund (o.s. Syrjänen, 20. syyskuuta 1969 – 26. toukokuuta 2020 ) oli vuoden 1992 Miss Suomi. Hän osallistui Miss Universum -kilpailuun samana vuonna, mutta ei kuitenkaan yltänyt kilpailussa 10 parhaan joukkoon.
Ennen Miss Suomeksi valintaa Westerlund valittiin Rauman pitsimissiksi ja hän osallistui myös Aurinkotyttö-kilpailuun.
Kirsi Syrjänen ja muusikko Kurre Westerlund kihlautuivat, kun Kurre kosi Kirsiä televisiossa vuoden 1993 Miss Suomi -kisan suorassa lähetyksessä, ja he avioituivat vuonna 2004. Heidän esikoispoikansa syntyi vuonna 1998 mutta eli vain viisi vuorokautta. Vuonna 2000 heille syntyi tytär ja vuonna 2003 poika. Vuonna 2018 Kirsi Westerlund sairastui sarkoomasyöpään, ja hän kuoli sairauteen kaksi vuotta myöhemmin toukokuussa 2020.
Warspite (1596)
Warspite oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1596 vesillelaskettu 32-tykkinen kaljuuna.
Valmistus
Alus valmistettiin Deptfordin telakalla, jossa rakennustöistä vastasi Edward Stevens. Köli laskettiin vuonna 1595. Alus laskettiin vesille 1. maaliskuuta 1596. Aluksella oli 300 hengen miehistö, joista 190 oli luokiteltu meriväkeen eli hoitamaan tykkejä ja taistelemaan. Miehistöstä 80 oli varsinaisia merimiehiä, jotka huolehtivat purjeista. Lisäksi aluksella oli 30 varsinaista tykkimiestä.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 1596 Sir Walter Raleighin lippulaivana päällikkönään Sir Arthur Gorges. Alus oli 21. kesäkuuta Cadiziin tehdyssä hyökkäyksessä ja sekä seuraavana vuonna Azoreille tehdyllä tutkimusmatkalla.
Alus todettiin 4. toukokuuta 1633 palvelukseen kelpaamattomaksi ja annettiin määräys 7. tammikuuta 1635 joko myydä tai romuttaa se, mutta 11. elokuuta alus määrättiin uudelleen rakennettavaksi purreksi satamapalvelukseen. Alus myytiin 1. kesäkuuta 1649.
Demo
Demo voi olla
Tudorien ajan laivasto
Tudorien ajan laivasto tarkoittaa Englannin laivastoa Tudor-suvun hallintovuosina 1485–1603, jolloin luotiin Britannian kuninkaallinen laivasto.
Henrik VII
Henrik VII sijoitti varoja luodakseen itselleen laivaston. Hän rakennutti aiempaa suurempia aluksia, ja perusti vuonna 1465 Portsmouthiin kuivatelakan. Ensimmäinen telakalta valmistunut alus oli Sweepstake.
Henrik VIII
Henrik VIII peri isältään seitsemän aluksen laivaston ja lisäsi siihen 12 alusta. Portugalilaisilta ja espanjalaisilta kopioitiin alusten laidoille sijoitetut tykkiportit.
Tarvittava hallinto, muun muassa Trinity House ja hallinnon vaatimat tilat Ranskan kanssa käytävää sotaa varten, rakennettiin. Vuonna 1512 Edward Howard ista tuli Lord High Admiral, jonka johdolla käytiin 10. elokuuta Brestin edustalla ratkaisematon tykistötaistelu Regentin ja ranskalaisen Marie la Cordelièren välillä, kummankin aluksen tuhoutuessa. Edward Howardin saatua surmansa hänen veljensä Thomas Howard peri tämän arvonimen. Vuonna 1514 laskettiin vesille 1 500-tonninen karakki Henry Grace à Dieu, joka oli ensimmäinen englannissa valmistunut kaksikantinen alus. Se oli myös eräs ensimmäisistä tykkiportein ja pronssikanuunoin varustetuista sotalaivoista maailmassa. Henrik VIII aloitti tykkien valattamisen laivastolleen.
Ranskan kanssa käydyn sodan jälkeen ylläpidettiin 30 aluksen laivastoa valmiudessa myös rauhan aikana. Tämä johti satamien rakentamiseen sekä alusten ja niiden miehistön huollon järjestämiseen. Kuninkaallisen laivanrakentajan virka perustettiin vuonna 1538.
Vuonna 1540 laivastoon kuului 45 alusta ja vuonna 1545 lordi Lislellä oli 80 aluksen laivasto taistelussa Ranskan laivaston 130 alusta, jotka yrittivät nousta maihin Britteinsaarilla, vastaan. Samana vuonna julkaistiin muistio, jossa ensimmäisen kerran seitsemälle upseerille oli kullekin määritelty omat tehtävät.
Elisabet I
Elisabet I teki laivastosta merkittävimmän aselajin. Hän käytti tehokkaasti kaapparikirjalla varustettuja kapteeneita kuten John Hawkins ja Francis Drake sodassa Espanjaa vastaan. Kruunajaistensa yhteydessä järjestetyssä laivastokatselmuksessa 1559 laivastoon kuului 39 alusta ja suunnitelmissa oli kolmenkymmenen uuden rakentaminen. Alukset oli ryhmitelty viiteen kategoriaan.
Vuonna 1580 jännite Espanjan kanssa läheni murtumispistettä, minkä yhtenä syynä oli Elisabet I:n kaappareiden tukeminen. Vuonna 1587 Draken tekemä isku Cadiziin, jolloin useita espanjalaisaluksia tuhoutui. Filip II lähetti voittamattoman armadan tuhoamaan Englannin, mutta taistelussa armada hajaantui palaten pahoin kärsineenä kotisatamiinsa. Tämä aloitti pitkän ja kuluttavan sodan 1585–1604 Englannin ja Espanjan välillä.
SCP – Containment Breach
SCP – Containment Breach on Joonas Rikkosen (tunnettu myös nimimerkillä "Regalis") kehittämä selviytymiskauhupeli, joka julkaistiin vuonna.
Peli pohjautuu fiktionaaliseen SCP Foundation-järjestöön, joka kerää ja säilyttää SCP-olentoja, jotka ovat fiktiivisiä ilmiöitä, elämänmuotoja ja asioita, jotka useimmissa tapauksissa rikkovat luonnonlakeja ja tuhoavat ihmisten aivoja.
Pelaaminen
Peli on kuvattu ensimmäisestä persoonasta, ja se sijoittuu tutkimuslaitokseen, jonka tilat peli generoi sattumanvaraisesti. Pelaajan on tarkkailtava silmiensä räpyttelyä, ja välteltävä laitoksen tiloissa liikkuvaa SCP-173-hirviötä.
SCP-173 liikkuu todella nopeasti, mutta vain silloin kun kukaan ei näe sitä. Tämän takia se voi katkaista pelaajan niskan tämän sulkiessa silmänsä hetkeksi tai pelaajan kääntäessä selkänsä.
Muut laitoksesta löytyvät hirviöt eivät välitä silmien räpyttelystä, vaan niillä on omia piirteitä. Humanoidi SCP-096 ei taas siedä suoraa katsekontaktia, ja tappaa pelaajan mikäli tämä näkee sen kasvot. Pelaajan tulee myös vältellä ajoittain vastaantulevia sotilaita, jotka on määrätty eliminoimaan laitoksessa vielä elossa olevat D-luokan yksilöt, koska he ovat "nähneet liikaa". D-luokan (Disposable, "kertakäyttöinen") yksilöt ovat henkilöitä joilla ei ole järjestön silmissä mitään arvoa, jonka takia heitä käytetään mm. testikohteina kuolettavissa testeissäkin. D-luokan yksilöt ovat usein mm. murhaajia tai muita rikollisia.
Pelaaja löytää laitoksesta useita eri tarvikkeita, kuten ID-kortin ja kaasunaamarin. Pelaajan tulee ajoittain hyödyntää eri SCP:itä selviytyäkseen tai päivittääkseen varusteitaan paremmiksi. Päivitysten myötä peli on saanut laitokseen SCP-914:n, jolle voi "syöttää" varusteitaan. Vastapalvelukseksi SCP-914 mm. tuottaa pelaajalle erilaisia vihjeitä tämän identiteetistä, sekä piilotetun "pääsiäismunan" peliin pohjautuvan lyhytelokuvan "SCP - Containment Breach: Run" liittyen.
Pelin hirviöt, sekä tarina perustuvat SCP Foundationin wiki-sivustolle kirjoitettuihin kauhukertomuksiin. Pelissä esiintyy myös muutamia humoristisia ja vaarattomia hirviöitä jotka on luotu suoraan peliin.
Juoni
Benjamin Oliver Walker (tunnetaan paremmin nimellä D-luokan "D-9341") toimii huippusalaisen, SCP-järjestön koehenkilönä, joka säilöö tiloihinsa ihmiskunnalle enemmän tai vähemmän vaarallisia elämänmuotoja. Walkerin jouduttua työtehtävään olento nimeltä SCP-173 pääsee vapaaksi, tappaen ympärillä olevat työntekijät jättäen vain Walkerin henkiin.
Koko tutkimuslaitos joutuu sekasorron valtaan, kun lisää SCP-hirviöitä pääsee valloilleen selleistään. Walker yrittää löytää ulos rakennuksesta, mutta edetessä pidemmälle laitoksessa tämä törmää toinen toistaan vaarallisempiin tutkimuskohteisiin. Rakennukseen saapuu myös Nine Tailed Foxin sotilaita, jotka ovat määrätty eliminoimaan henkilökunta ja pitämään laitoksen salaisuudet kurissa. Pelissä on useita eri lopetuksia, ja pelaaja pääsee ulos joko A - tai B -portista.
Hyvissä lopetuksissa, mikäli pelaaja onnistuu eristämään SCP-106:n, tämä pääsee ulos laitoksesta. Laitoksen ulkopuolella sotilasryhmä kuitenkin kaappaa pelaajan ja harkitsevat tämän nimittämistä SCP:ksi, sillä Walkerilla on kyky selvitä vaarallisista tilainteista varsinkin koehenkilöksi. Mikäli pelaaja ei onnistu eristämään humanoidia, se pääsee ulos laitoksesta. Walker pääsee livahtamaan sotilaiden ohi, mutta salajärjestö Chaos Insurgency kaappaa tämän ulos johtavilla porteilla, sillä Walker tietää paljon laitoksesta ja sen salaisuuksista.
Huonossa lopetuksissa pelaaja ei pääse ulos laitoksesta, sillä ei voi avata numerokoodilla suojattua ovea. Ilmassa helikopterit yrittävät tuhota SCP-682:ta, joka on päässyt ulos sellistään. Pelaajan tappaa joko suuri räjähdys tai sotilaan luoti.
Vastaanotto
Rock, Paper, Shotgun -pelisivusto vertasi sitä Warehouse 13:een ja piti pelin vihollishahmoja omaperäisinä. Edgen arvostelijan mukaan peli onnistuu olemaan ”pelottavampi kuin moni muu ison budjetin kauhupeli yhteensä”. Games Radarin mukaan peli on erinomainen esimerkki ensimmäisesta persoonasta kuvatusta kauhupelistä.
Illume
Illume Oy on vuonna 1987 perustettu dokumenttielokuvatuotantoon erikoistunut tuotantoyhtiö, jonka perustajia olivat ohjaaja Jouko Aaltonen, kuvaaja Pertti Veijalainen ja antropologi Heimo Lappalainen.
Yhtiö tuottaa dokumenttielokuvia, televisioohjelmia ja opetus- ja markkinointivideoita ja on osallistunut myös kansainvälisiin yhteistuotantoihin. Yhtiö on tuottanut yli kuusikymmentä elokuvaa, joista monia on palkittu kotimaassa ja kansainvälisillä festivaaleilla. Illume on toiminut tuottajana muun muassa Jouko Aaltosen, Heikki Huttu-Hiltusen, Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion elokuvissa.
W. Mark Felt
thumb|W. Mark Felt William Mark Felt (s. 17. elokuuta 1913 Twin Falls, Idaho – 18. joulukuuta 2008 Santa Rosa, Kalifornia ) oli Yhdysvaltojen keskusrikospoliisin FBI:n agentti ja apulaisjohtaja.
Watergate-skandaalin aikana Felt toimi FBI:n apulaisjohtajana vuoteen 1973. Hän oli nimellä ”Syvä kurkku” (engl. Deep Throat) tunnettu tietolähde, jonka vuotamien tietojen perusteella Washington Postin toimittajat Bob Woodward ja Carl Bernstein kirjoittivat presidentti Nixonin eroon johtaneet paljastustarinansa.
Syvän kurkun henkilöllisyys paljastui vasta 31. toukokuuta 2005 Vanity Fair -lehden haastattelussa, jossa 92-vuotias Felt myönsi olleensa salainen tiedonantaja. Samana päivänä Bob Woodward vahvisti asian.
Felt teki kirja- ja elokuvasopimuksen osallisuudestaan Watergate-skandaalin paljastumiseen. Vuonna 2006 julkaistiin hänen muistelmansa A G-Man’s Life ja 2017 elokuva Mark Felt: The Secret Man, jossa Feltiä esitti Liam Neeson.
St1 Group
St1 Group Oy oli osa St1-konsernia ja se keskittyi nestemäisten polttoaineiden valmistamiseen, kehittämiseen, jalostamiseen ja myymiseen Ruotsissa. Sen sisarkonserni St1 Nordic Oy keskittyi polttonesteiden markkinointiin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa sekä uusiutuvan energian ratkaisuihin. 31.12.2017 St1 Group Oy fuusioitiin St1 Nordic Oy:öön.
St1 Groupilla oli öljynjalostamo Göteborgissa, jossa se työllisti noin 200 työntekijää. Kyseinen öljynjalostamo tuottaa bensiiniä, rikitöntä MK-1-dieseliä ja muita keskitisleitä sekä nestekaasua. Sen vuosittainen jalostuskapasiteetti on noin 30 miljoonaa barrelia raakaöljyä. Tuotteita myydään pääosin St1 Nordic-konserniin kuuluvan St1 Sverige AB:n jakeluasemaverkostossa sekä North European Oil Traden toimintoihin. Jalostamon yhteydessä toimii St1:n itse kehittämään teknologiaan perustuva Etanolix®- laitos, jossa tehdään liikennekäyttöön bioetanolia muun muassa alueella sijaitsevien leipomoiden jätteistä. Laitoksen toimitti St1 Biofuels ja sitä hallinnoi St1:n ja SOK:n omistama North European Bio Tech Oy (NEB).
Organisaatio
Vuonna 2015 St1 Group Oy -konserniin kuuluivat
St1 Group Oy omisti 50 % lentokoneiden tankkausliiketoimintaa Norjassa harjoittavasta Aviation Fuelling Services Norway AS:sta. Toisen puolikkaan omisti Shell Exploration and Production Holdings B.V.
St1 Group Oy:n toimitusjohtaja Kim Wiio oli toimitusjohtaja myös St1 Nordic Oy:ssä. Hallituksen puheenjohtaja Mika Anttonen on myös hallituksen ainoa jäsen, hänen varasijallaan on Kim Wiio.
Historia
Joulukuussa 2014 kerrottiin, että St1 Group Oy aloittaa lentopolttoaineiden yhteisyrityksen Shellin kanssa Norjassa.
Niels Brinck
Niels Brinck Kristensen (s. 24. syyskuuta 1974 Aabyhøj) on tanskalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Tanskaa Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella ”Believe Again” voitettuaan Tanskan euroviisukarsinnan Dansk Melodi Grand Prix. Laulukilpailun finaalissa hän sijoittui 13:nneksi 74 pisteellä. Brinck on myös tehnyt tunnuskappaleen tanskalaiseen poliisisarjaan nimeltä Anna Pihl.
Markku Lehmuskallio
Markku Lehmuskallio (s. 31. joulukuuta 1938 Rauma) on yksi tunnetuimmista suomalaisista dokumentintekijöistä, joka on saanut tunnustusta myös ulkomailla.
Lehmuskallion vanhemmat olivat merenkulkuneuvos Osmo Lehmuskallio ja Kerttu Johanna Penttilä.
Lehmuskallio on kuvannut monissa elokuvissaan Siperian, Pohjois-Kanadan sekä Skandinavian alkuperäiskansojen elämää ja perinteitä, ja hänen tuotantonsa käsittää yhteensä 18 pitkää elokuvaa sekä sarjan lyhytelokuvia. Dokumenttien ohella Lehmuskallio on ohjannut myös fiktiivisiä elokuvia, kuten ensimmäisen nenetsikielisen näytelmäelokuvan Seitsemän laulua tundralta (2000), joka palkittiin muun muassa Suomessa vuoden elokuvan Jussi-patsaalla ja Pariisin elokuvajuhlilla lehdistön palkinnolla. Yhdessä nenetsikansaan kuuluvan Anastasia Lapsuin kanssa Lehmuskallio on tehnyt jo 11 elokuvaa.
Uran alku
Lehmuskallio toimi nuoruudessaan metsäteknikkona, ja alkusysäyksenä elokuva-alalle toimi oman asunnon ja irtaimiston tuhoutuminen tulipalossa. Lehmuskallio osti vakuutusrahoilla 16 millimetrin elokuvakameran ja alkoi opetella harrastuksekseen elokuvanteon eri vaiheita. Hän pysyi metsähallituksen palkkalistoilla, mutta teki päätyönsä ohella metsäaiheisia opetuselokuvia Yhdyspankille ja dokumenttielokuvia Yle TV2 -kanavalle. Vuonna 1969 hän sai paikan mainoselokuvaajana Filmitalo Oy:ssä ja siirtyi sieltä Aimo Jäderholmin yritykseen ja edelleen Filmisyndikaatti-nimiseen tuotantoyhtiöön, kunnes vuonna 1973 jättäytyi vapaaksi elokuvantekijäksi. 1970-luvulla hän toimi omien elokuvahankkeidensa ohella kuvaajana kolmessa pitkässä elokuvassa: Asko Tolosen Kesän maussa, Heikki Partasen ym. Antti Puuhaarassa ja Mikko Niskasen Pulakapinassa.
The Washington Post
thumb|The Washington Postin etusivu [[Apollo 11|Apollo 11:n Kuuhun laskeutumisesta 21. heinäkuuta 1969.]] The Washington Post on Yhdysvalloissa Washingtonin kaupungissa ilmestyvä sanomalehti. Se on alueen lehdistä levikiltään suurin ja olemassa olevista vanhin.
Lehti sai maailmanlaajuista kuuluisutta 1970-luvun alussa toimittajiensa Bob Woodwardin ja Carl Bernsteinin Watergate-skandaalia koskevilla tutkimuksilla. Pitkälti näiden juttujen takia presidentti Richard Nixon joutui eroamaan.
Lehteä kustansi 1970-luvulla Katharine Graham (1917–2001), joka oli myös omistajayhtiön Washington Post Companyn toimitusjohtaja. Omistajayhtiö myi lehden elokuussa 2013 Amazon-verkkokirjakaupan perustaja Jeff Bezokselle. Kauppaan kuului lehden lisäksi seitsemän pienempää julkaisua. Myyjäyhtiön omistukseen jäi Kaplan-koulutusyhtiö ja muutamia muita toimintoja.
Lehden kustantajaksi tuli vuonna 2014 Katharine Weymouthin jälkeen Ronald Reaganin entinen avustaja Frederick J. Ryan Jr., joka oli sitä ennen Politico-lehden toimitusjohtaja.
FIE
right|FIE:n logo Kansainvälinen miekkailuliitto (, FIE) on olympiamiekkailun kansainvälinen lajiliitto. Sen nykyinen päämaja sijaitsee Lausannessa Sveitsissä, ja siihen kuuluu 117 kansallista lajiliittoa, jotka edustavat miekkailua kansallisissa olympiakomiteoissa. Suomesta FIE:n jäsenenä on Suomen Miekkailu- ja 5-otteluliitto.
Urheilumiekkailu alkoi varsinaisesti ensimmäisistä moderneista olympialaisista Ateenan olympialaisista 1896, ja laji on yksi neljästä kaikissa olympialaisissa mukana olleesta lajista. Myös nykyolympialaisten isä paroni Pierre de Coubertin harrasti miekkailua. Urheilumiekkailun ensimmäiset vuodet olivat riitaisia ja sekavia eri maiden, erityisesti Ranskan ja Italian, miekkailukoulujen erojen vuoksi. Tilanne selkeytyi, kun FIE perustettiin Pariisissa 29. lokakuuta 1913. FIE:n tehtävänä on valvoa urheilumiekkailua ja huolehtia lajin säännöistä erityisesti kansainvälisten kilpailujen osalta. Suomessa laji on marginaalinen.
Dominique de Villepin
Dominique Marie François René Galouzeau de Villepin (s. 14. marraskuuta 1953 Rabat, Marokko) on ranskalainen diplomaatti, enarkki, poliitikko ja maan pääministeri 31. toukokuuta 2005 alkaen. Hän jätti eronpyyntönsä vuoden 2007 presidentinvaalien jälkeen 15. toukokuuta 2007.
FIE
Liiton tila 2022
Liiton puheenjohtaja on Vladimir Putinin ydinpiiriin kuuluva venäläinen oligarkki Ališer Usmanov, jolta suurin osa liiton rahoituksesta tulee, ja liitto on siten riippuvainen hänestä. Vuonna 2020 liiton vuosibudjetista 93 prosenttia oli Usmanovin rahoittamaa. Usmanov on länsimaiden pakotelistalla. Jos Usmanov lopettaa rahoituksen, liitto saattaa olla konkurssin partaalla. Liitto on miekkailija Niko Vuorisen mukaan Usmanovin talutusnuorassa, ja Umanovin vuoksi liitto ei ole tuominnut eikä ilmaissut muutenkaan kantaansa Venäjän sotimiseen Ukrainassa. Kansalliset liitot eivät Vuorisen mukaan uskalla vaatia Usmanovin eroa, mikä kertoo hänestä pelosta ja taloudellisesta riippuvuudesta. Muita sponsoreita liitolla ei ole. Usmanov uhkailee oikeustoimilla, jos häntä vastaan joku nousee.
Niinpä liitto hyväksyy venäläiset kilpailijat kisoihinsa. Liitto jopa siirsi kesäkuussa 2023 sodan ollessa meneillään miekkailun henkilökohtaiset EM-kisat pikahälytyksellä Puolan Krakovasta Bulgarian Plovdiniin, koska Puolaan venäläiset eivät olisi olleet tervetulleita.
Dominique de Villepin
Poliittinen ura
Villepin teki uraansa diplomaattina, Afrikan asioiden komiteassa 1980–1984, Washingtonin lähetystössä 1984–1989, New Delhissä 1989–1992 ja ulkoministeriön konsulttina Afrikan asioihin 1992–1993.
Villepin nimitettiin ulkoministeriksi Jean-Pierre Raffarinin toiseen hallitukseen toukokuussa 2002. Maailmanpolitiikassa Villepin tuli tunnetuksi Irakin sotaa koskevassa keskustelussa, missä hän Ranskan ulkoasiainministerinä päättäväisesti vastusti Yhdistyneissä kansakunnissa Yhdysvaltain ja Britannian pyrkimystä Irakin sodan aloittamiseen. Ulkoministerinä de Villepin toimi maaliskuuhun 2004, jolloin hän ministeripaikkojen vaihdon jälkeen toimi sisäministerinä Raffarinin hallituksessa. Sisäministerinä Villepin kannatti Ranskan valtion ja uskonnon tiukkaa erottamista, jota hänen edeltäjänsä sisäministerinä, Sarkozy oli halunnut lieventää. Villepin järjesti lainmuutoksen, jolla karkotettiin kotiinsa naisten kivittämistä ja ruoskimista saarnannut imaami Abdelkader Bouziane. Hän järjesti muslimisaarnaajille ranskanopetusta, koulutusta laissa ja tasavallan periaatteissa.
Pääministerinä
29. toukokuuta 2005 ranskalaiset äänestivät kansanäänestyksessä selvästi EU:n perustuslakia vastaan. Tämän vuoksi Jean-Pierre Raffarinin hallitus joutui eroamaan ja 31. toukokuuta 2005 Jacques Chirac nimesi Villepinin pääministeriksi.
Villepinin kautta pääministerinä ovat leimanneet sisäpoliittiset levottomuudet. Lokakuun 2005 lopussa puhkesi useiden kaupunkien lähiöissä laajoja nuorisomellakoita. Villepinin ajaman pehmeän linjan mukaisesti niitä yritettiin ensimmäiset 12 päivää hillitä. Sisäministeri Nicolas Sarkozyn vaatimuksesta presidentti Jacques Chirac vahvisti voimaan 12 päiväksi hätätilalain väkivaltaisuuksien tukahduttamiseksi.
Lauantaina 18. maaliskuuta yli 1,5 miljoonaan opiskelijaa ja lain vastustajaa osoitti mieltään lakia vastaan 160 kaupungissa. Pariisissa mielenosoitukset muuttuivat mellakoiksi kahdessa eri tilanteessa, Sorbonnen yliopistolla heiteltiin katukiviä ja polttopulloja ja itä-Pariisissa maahanmuuttajien jengit polttivat jälleen autoja ja rikkoivat ikkunoita. Ammattiliitot vaativat yleislakon uhalla hallituksen eroa, etenkin koska Villepin ajoi lain läpi parlamentissa kuulematta työntekijäjärjestöjä.
Käytännössä Villepinin mahdollisuudet vuoden 2007 presidentinvaaleihin tuhosi ns. Clearstream-skandaali. Kesällä 2004 nimetön kirje syytti Sarkozyn pitävän pankkitiliä luxemburgilaisessa Clearstream-pankissa, jossa olisi säilytetty kahden miljardin euron arvosta voitelurahoja ranskalaisten fregattien myymisestä Taiwanille 2001. Syytökset osoittautuivat pian vääriksi, mutta huhtikuussa Le Monde julkisti eläkkeelle jääneen tiedustelupalvelun kenraali Philippe Rondotin todistuksen, jonka mukaan De Villepin, presidentti Chiracin määräyksestä, oli käskenyt kaivaa esiin Sarkozyn mainetta leimaavia asioita.
Muita vastoinkäymisiä ovat olleet valtionyhtiö EADSin ongelmat uuden Airbus A380:n myöhästyessä ja Réunionin chikungunyavirus, joka surmasi kansalaisia pääministerin vaarattomuusvakuutteluista huolimatta. Kun sosialistijohtaja François Hollande arvosteli Villepinia Clearstream-skandaalista kirjoittaneita vastaan nostetuista kunnianloukkausoikeusjutuista ja sen jälkeen välittömästi kysyi luottaako tämä EADS:in johtaja Noêl Fogeardiin, Villepinia sai raivokohtauksen ja haukkui Hollanden pelkuriksi, mikä johti opposition ulosmarssiin parlamenttisalista.
Pääministerikauden jälkeen
Villepin sai syytteen Sarkozyn herjauksesta Clearstream-jutussa, mutta hänet vapautettiin tammikuussa 2010. Toisen vapauttavan tuomion hän sai vetoomustuomioistuimesta syyskuussa 2011.
Maaliskuussa 2010 de Villepin ilmoitti perustavansa uuden keskustaoikeistolaisen puolueen République solidairen ja asettuvansa Sarkozya vastaan vuoden 2012 presidentinvaaleissa. Hän ei kuitenkaan onnistunut saamaan tarpeeksi kannatusta ja ehdokkuus ei edennyt pidemmälle.
Vuonna 2014 The Telegraph uutisoi de Villepinin palanneen diplomaatin työhön yhden päivän ajaksi Francois Hollanden hallituksen palvelukseen, jotta pystyi jäämään eläkkeelle 100 000 euron palkkion kanssa. Nykyään de Villepin matkustaa ympäri maailmaa konsulttifirma Villepin Internationalin johtajan ominaisuudessa.
Novgorodin tuohikirjeet
pienoiskuva|410x410px|Novgorodista löydetty [[tuohikirje 292 on vanhin tunnettu itämerensuomalaisella kielellä kirjoitettu teksti.]] Novgorodin tuohikirjeiksi kutsutaan vanhan Novgorodin kaupungin kaivauksissa löydettyjä tuohelle kirjoitettuja tekstejä. Tuohikirjeitä on tehty 1000–1400-luvuilla jaa. Maakerrostumien kostea savi on estänyt niiden maatumisen. Tuohikirjeitä on löytynyt Novgorodista kaikkiaan 1108 kappaletta, muualta Venäjältä 101, Ukrainasta 3 ja Valko-Venäjältä 2.
Novgorodin tuohikirjeet on kirjoitettu muinaisslaavilaisin (kyrillisin) kirjaimin. Kielenä on yleisimmin muinaisvenäjä (1 051 kpl). Muita kieliä ovat kirkkoslaavi (48), itämerensuomi (2, kirjeet 292 ja 403), kreikka (1), latina (1) ja saksa (1). Vain kaksi tuohikirjettä on kirjoitettu musteella. Varhaisempi (nro 1089) on ajoitettu vuosille 1360–1380. Ensimmäisen tuohikirjeen löysi Artemi Artsihovskin tutkimusryhmä 26. heinäkuuta 1951.
Tuohikirje 292 (v. 1240–1260) vaikuttaa karjalankieliseltä. Se on tähän asti vanhin löydetty itämerensuomalainen kirjoitus: 3 riviä ja noin 50 kyrillistä kirjainta. Aiheena on ehkä ukkosen loitsu, jumalan nuoli. Kirjeen nro 403 velkaluettelo (v. 1360–1380) on myös itämeren­suomalaista kieltä. On muitakin tuohikirjeitä, joissa on itämerensuomalaisia sanoja, esimerkiksi vanhoja henkilönnimiä (Valit = Valittu, Melit = Mielitty, Veljut ja Veljakaz; kaksi viimeistä liittyvät sanoihin veli ja vilja) sekä paikannimiä (Kjulolakši = Kulolahti ja Kurola). Vuonna 2007, jolloin Novgorodin tuohikirjeitä oli löytynyt 959, arvioitiin, että niissä on ainakin 40 ja melko varmasti 60 itämerensuomalaista nimeä. Kaikki nämä nimet on löydetty vain 27 kirjeestä, ja yli puolet niistä vain muutamasta kirjeestä.