cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Progressiivinen allianssi
Progressiivinen allianssi (, lyh. PA) on sosiaalidemokraattisten, demokraattisten ja edistyksellisten poliittisten puolueiden ja yhdistysten kansainväinen yhteistyöjärjestö, joka perustettiin keväällä 2013 Leipzigissa, Saksassa maan sosiaalidemokraattisen puolueen aloitteesta. Allianssi muodostettiin vaihtoehtona Sosialistiselle internationaalille, josta monet ovat sittemmin eronneet ja liittyneet Progressiiviseen allianssiin, jossa on 73 jäsentä ja 28 liitännäiskumppania. Suomen sosialidemokraattinen puolue on allianssin perustajajäsen.
Miekkajärvi (Sastamala)
Miekkajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Vaunujoen valuma-alueeseen, jonka laskujoki Vaunujoki laskee Liekoveteen Vammalan Vinkkilässä.
Maantiede
Järven pinta-ala on 7,8 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee kolme suo-ojaa, joista yksi on Joutsijärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa kolme kilometriä pitkä Metsäjoki, joka laskee Kyynärjärveen.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta järven rannat ovat metsäistä suota. Rannalla ei ole loma-asuntoja, mutta sinne johtaa metsätie Lakkiniemeltä. Itärannalla on rakennettu laavu.
Bhasan Char
Bhasan Char on saari Bangladeshin edustalla Chittagongin piirikunnassa. Saari on muodostunut vasta hiljattain jokien tuomasta maa-aineksesta. Vuonna 2015 Bangladesh aloitti hankkeen rohingya-pakolaisten asuttamiseksi saarelle.
Maantiede
Bhasan Char sijaitsee noin 30 kilometriä Bangladeshin rannikolta merelle Char Nurul Islam- ja Char Piya-saarista kaakkoon, sekä Sandwip-saaresta lounaaseen. Pinta-alaa saarella on noin 50 km² ja se on pääosin mutamatalikkoa. Se on muodostunut jokien tuomasta maa-aineksesta ja sen korkeus merenpinnasta on alle 2 metriä. Hallinnollisesti se kuuluu Chittagongin piirikuntaan.
Historia
Bhasan Char on noussut merenpinnan yläpuolelle vasta parin viimevuosikymmenen aikana. Sen nimi tarkoittaa suomeksi kelluvaa saarta. Alun perin saarella oli vain vähäistä asutusta ja se oli altis monsuunitulville. Lähisaarten asukkaat harjoittivat saarelta käsin kalastusta ja siltä kerättiin esimerkiksi heinää karjaa varten.
Vuonna 2015 alkoi hanke asuttaa saarelle Bangladeshiin Myanmarista tulleita rohingya-pakolaisia. Bangladesh aloitti saarella mittavat rakennustyöt siitäkin huolimatta, että eri humanitääriset avustusjärjestöt pitivät sen olosuhteita syklonien ja elinkeinon harjoittamisen vaikeuksien takia hankalana. Saarelle rakennettiin pakolaisia varten 350 miljoonan dollarin kaupunki, johon on kaavailtu 100 000 asukasta. Vuonna 2020 saarella oli muutamia satoja pakolaisia.
Venetsian ghetto
thumb|300px|Venetsian gheton keskusaukio. Venetsian ghetto oli Venetsian alue, jossa juutalaiset joutuivat asumaan Venetsian tasavallan aikana. Sana ghetto on alkujaan italiaa, ja venetsian kielellä se on "ghèto". Venetsian ghetto, joka oli siis ghetoista ensimmäinen, perustettiin 29. maaliskuuta 1516, joskin juutalaisten oikeuksia ja asumista oli rajoitettu jo sitä ennen. Italiassa sijaitseva Ranskan armeija, jota komensi 28-vuotias kenraali Napoleon Bonaparte, valloitti Venetsian 1797 ja hajotti Venetsian tasavallan, ja silloin päättyi gheton eristys kaupungista. 1800-luvulla ghetto sai nimen Contrada dell'unione.
Etymologia
thumb|right|[[Cannaregion sijainti Venetsiassa.]] Sanan ghetto alkuperä on kiistanalainen. Oxford University Pressin etymologi Anatoly Liberman on sitä mieltä, että kaikki etymologiset selitykset ovat vääriä, ja esittää mahdolliseksi yhteydeksi saksan kielen sanan Gasse, ruotsin gata, gootin kielen Gatwo, jotka merkitsevät katua. Libermanin hylkäämiin teorioihin sanan taustasta kuuluvat seuraavat kolme: getto (valimo), sillä ge- ghe- ääntyvät italiaksi hyvin eri tavalla, ja alueesta olisi loogisesti käytetty nimeä "getti", valimot, monikossa; borghetto, joka on sanan borgo diminutiivi ja merkitsee pientä kaupunkia, täsmentymätön termi; ja heprean kielen sana get, avioeroasiakirja, jolla ei ole yhteyttä "eristettyyn paikkaan".
Sijainti ja maantiede
thumb|Ponte del Gheto Novo. Ghetto on Venetsian Cannaregion sestieren alue, ja se jakautuu kahteen osaan, jotka ovat Ghetto Nuovo ("Uusi ghetto") ja sen vieressä Ghetto Vecchio ("Vanha ghetto"). Nämä gheton alueiden nimitykset ovat harhaanjohtavia, sillä ne viittaavat valimoiden vanhaan ja uuteen alueeseen. Juutalaisten asuinalueena Ghetto Nuovo on itse asiassa vanhempi kuin Ghetto Vecchio.
Kulttuuri
thumb|right|Levantin juutalaisten synagoga. Vaikka Venetsian ghetossa asui hyvin paljon juutalaisia, väestö ei koskaan sulautunut yhdeksi "Venetsian juutalaisten" ryhmäksi. Neljä viidestä synagogasta kuului kukin omalle etniselle ryhmälleen. Oma synagogansa oli saksalaisella (Scuola Grande Tedesca), italialaisella (Scuola Italiana), espanjalaisella ja portugalilaisella yhteisöllä (Scuola Spagnola) sekä sefardiyhteisöllä (Scola Levantina). Viidennen, Scuola Cantonin, rakensi neljä sukua yksityiseksi synagogaksi. Yksi suvuista oli Fano, joka rahoitti rakennustyön, ja synagoga on saattanut olla myös Provencen juutalaisten käytössä. Nykyisin Venetsiassa asuu muitakin aškenasijuutalaisia, lähinnä Chabad-Lubavitch-liikkeen jäseniä, jotka pitävät košer-ruokakauppoja, ješivaa ja omaa synagogaansa.
Ghetossa on perinteisesti puhuttu venetsiaa, italiaa, juutalaisespanjaa, ranskaa ja saksaa. Lisäksi hepreaa on käytetty ja käytetään kylteissä, omistuskirjoituksissa ja virallisissa yhteyksissä, kuten vihkitodistuksissa, ja tietysti jumalanpalveluksissa. Englantiakin käytetään nykyisin yleisesti matkailijoiden vuoksi liikkeissä ja museoissa.
Ghetto nykyisin
thumb| Venetsian juutalaisyhteisön infopiste Vanhassa ghetossa. thumb|[[Lubavitchien ješiva Venetsian entisessä ghetossa.]]
Ghetto on edelleen kaupungin juutalaisuuden keskus. Venetsian juutalaisyhteisö, johon kuuluu noin 500 henkeä, on kulttuurisesti hyvin aktiivinen.
Kaupungissa järjestetään vuosittain heprean tutkijoiden kansainvälinen kokous, jonka aiheena on Veneton historia ja kulttuuri. Vuoden mittaan järjestetään muitakin kokouksia, näyttelyitä ja seminaareja.
Synagogat eivät ole vain jumalanpalveluspaikkoja, vaan niissä pidetään myös luentoja pyhistä teksteistä ja Talmudista niin lapsille kuin aikuisillekin sekä nykyheprean kursseja. Lisäksi kaupungissa on juutalainen lastentarha ja vanhainkoti, košerhotelli Giardino dei Melograni, košerravintola Hostaria del Ghetto ja leipomo. Arkkitehtonisten ja taiteellisten muistomerkkien ohella alueella on juutalaisen taiteen museo, Renato Maestro -kirjasto ja -arkisto ja Midrash Leon da Modenassa uusi infopiste.
Gheton alueella on myös ješiva, useita juutalaista kirjallisuutta myyviä liikkeitä sekä Chabad-synagoga, josta vastaa Venetsian Chabad. Vaikka Venetsian noin 500 juutalaisesta vain harva nykyisin asuu ghetossa, monet käyvät siellä päivittäin jumalanpalveluksessa kahdessa synagogassa, jotka ovat edelleen käytössä (kolmessa muussa järjestetään vain juutalaisyhteisön museon opastettuja retkiä).
Juhlavuosi
Ghetto täyttää vuonna 2016 viisisataa vuotta, ja Venetsiassa järjestetään merkkivuoden aikana runsaasti tapahtumia ja tilaisuuksia. Merkkivuoden tapahtumien kautta halutaan kertoa ghettojen merkityksestä juutalaiselle kulttuurille. Tapahtumiin kuuluu muun muassa William Shakespearen näytelmän Venetsian kauppias esittäminen aidossa ympäristössä. Dogen palatsissa on merkkivuoden päänäyttely.
Paraoranssi
Paraoranssi on oranssinpunainen monoatsoväri, jonka E-koodi on E 110, kemiallinen kaava C16H10Na2O7S2N2, moolimassa 452,37 g/mol ja CAS-numero 2783-94-0. Sitä käytetään mm. elintarvike- ja lääkevärinä. Paraoranssia saa käyttää mm. juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, hilloihin, makeisiin ja kahvileipiin. Paraoranssin ADI-arvo eli päivittäinen hyväksyttävä ylin saanti on 2,5 mg/kg/vrk. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä "voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Tämän lisäksi sitä käytetään myös hiustenpesuaineiden, vaahtokylpyaineiden, suihkugeelien, suuvesien, alkoholipohjaisten hajusteiden, ehostusaineiden (mm. puuterin ja huulipunan), astianpesuaineiden ja puhdistusaineiden värjäykseen.
Tyrion Lannister
Tyrion Lannister on George R. R. Martinin luoma kuvitteellinen hahmo kirjasarjassa Tulen ja jään laulu ja televisiosarjassa Game of Thrones. Televisiosarjassa häntä esittää Peter Dinklage.
Tyrion Lannister on Tywin Lannisterin poika sekä Jaimen ja Cersein nuorempi veli. Tyrion on lyhytkasvuinen, minkä vuoksi hän on saanut lisänimen ”Peikko”. Hän on hyvin viisas ja käyttää nerokkuuttaan hyväkseen monessa tilanteessa.
Taustaa
Tyrion syntyi vuonna 272 AL Casterlynkalliolla rikkaaseen Lannister-sukuun. Hänen isänsä, lordi Tywin Lannister, on Länsimaiden lääninherra ja hänen äitinsä tämän vaimo Joanna Lannister. Hän on lyhytkasvuinen ja hänen silmänsä ovat eri paria. Hänen äitinsä kuoli synnyttäessään Tyrionia, mitä hänen isänsä ja hänen siskonsa Cersei eivät ole antaneet anteeksi. Tyrion tulee hyvin toimeen Cersein kaksoisveljen Jaimen kanssa ja hänellä on hyvät välit myös setäänsä Kevaniin. Hän on kirjaoppinut ja viisas, mikä usein hyvittää hänen lyhytkasvuisuutensa.
13-vuotiaana Tyrion pelasti nuoren Tyshan raiskaajilta ja pari rakastui. He menivät salaa naimisiin ja elivät hetken avioparina. Kun Tywin sai tietää avioliitosta, tämä valehteli Tyshan olevan prostituoitu ja mitätöi avioliiton. Lisäksi hän antoi Tyshan vartiomiehilleen raiskattavaksi ja pakotti Tyrionin katsomaan. Tämän jälkeen Tyrion on vihannut isäänsä.
Luonne
Tyrion on yhtä älykäs, ellei älykkäämpi, kuin isänsä ja on myös hyvä taktikko. Hän osaa myös lukea ihmisiä erityisen hyvin. Lyhytkasvuisuutensa vuoksi, hän kokee sympatiaa muita syrjittyjä kohtaan. Tästä esimerkkinä muun muassa äpärä Jon Nietos ja jaloistaan halvaantunut Bran Stark, jolle Tyrion tekee satulan. Tyrion on hyvin lojaali heitä kohtaan, jotka kunnioittavat häntä. Tyrion ei kuitenkaan ole täysin viaton, sillä hän usein juo liikaa ja käy usein ilotaloissa.
Valtaistuinpeli
Tyrion on osa kuningas Robert Baratheonin kulkuetta, joka matkaa Talvivaaraan. Talvivaarassa Bran Starkin pudottua tornista, hän saa sisarenpoikansa prinssi Joffreyn ottamaan osaa tämän vanhempien suruun. Kun kuningasperhe lähtee Talvivaarasta, Tyrion matkaa Muurille ennen palaamistaan etelään. Muurilla hän ystävystyy Yövartion ylikomentaja Jeor Mormontin ja samaan aikaan Muurille saapuneen Jon Nietoksen kanssa. Tyrion lähtee takaisin Kuninkaansatamaan. Matkalla hän jää Catelyn Starkin vangiksi, joka epäilee häntä syylliseksi Branin murhayritykseen. Hänet viedään Kotkanpesään, jota hallinnoi Catelynin siskon Lysa Arrynin poika. Lysa sulkee hänet taivasselliin murtaakseen hänet. Lopulta Tyrion tuodaan oikeuden eteen ja hän vaatii kaksintaistelua. Tyrionin puolestataistelija Bronn päihittää ser Vardis Egenin ja Tyrion lasketaan vapaaksi. Kaksikko lähtee Laaksosta, mutta joutuvat klaanilaisten piirittämiksi. Tyrion saa klaanilaiset puolelleen lupaamalla heille aseita ja Arryninlaakson.
Tyrion saapuu Jokimaille, jotka hänen isänsä lordi Tywin on vallannut. Tywin päättää sijoittaa Tyrionin ja klaanilaiset tulevan taistelun eturintamalle. Taistelua edeltävänä iltana Bronn hankkii Tyrionille nuoren prostituoidun, Shaen. Yöllä Starkin joukot tekevät yllätyshyökkäyksen leiriin. Tyrion ja klaanilaiset ovat mukana taistelussa. Tyrion haavoittuu hieman, mutta taistelu on voitokas. He saavat kuitenkin tietää, että hyökkäys oli vain hämäystä ja että Robb Stark on vanginnut Tyrionin veljen, Jaimen. Lordi Tywin vetäytyy Harrenhaliin ja käskee Tyrionin mennä Kuninkaansatamaan toimimaan Kuninkaan Kourana hänen sijastaan.
Kuninkaiden koitos
Tyrion saapuu Kuninkaansatamaan Shae, Bronn ja klaanilaiset mukanaan. Hän esittää Cerseille lordi Tywinin kirjeen, jossa kerrotaan Tyrionin toimivan kuninkaan Kourana kunnes hän palaa. Tyrion muuttaa Kouran torniin ja ensitöikseen poistattaa Eddard Starkin ja tämän henkilökunnan päät Punalinnan muurilta. Tyrion liittoutuu Varysin kanssa joka auttaa häntä erottamaan Janos Slyntin kaupunginkaartin päällikön tehtävistä, ja asettamaan ser Jacelyn Bywaterin hänen tilalleen. Tyrion karkottaa Janos Slyntin ja hänen kätyrinsä Muurille. Hän saa selville, että suurmestari Pycelle on Cersein tiedonantaja ja heittää tämän tyrmään. Hän lähettää sisarentyttärensä Myrcellan Dorneen ja järjestää kihlauksen Myrcellan ja prinssi Trystane Martellin välillä.
Kun Renly Baratheon murhataan, Tyrion hankkii Tyrellit puolelleen tarjoamalla kihlausta Joffreyn ja Margaery Tyrellin välillä. Tyrion jatkaa Cersein suunnitelmien pilaamista, jonka seurauksena Cersei vangitsee Alayayan, sillä uskoo tämän olevan Shae. Tyrion on raivoissaan ja vannoo ottavansa Cerseiltä kaiken josta hän välittää. Kun Stannis Baratheonin joukot hyökkäävät Kuninkaansatamaan meritse taistelussa, joka nimetään Mustavirran taisteluksi, Tyrion käyttää elovalkeaa, joka tuhoaa suurimman osan Stannisin laivastosta. Hän joutuu johtamaan taistelua vihollisten päästyä rantaan, koska tulta pelkäävä Sandor Clegane vetäytyy taistelusta. Taistelun aikana kuninkaankaartin ser Mandon Moore lyö Tyrionia miekalla yrittäen tappaa tämän. Tyrion menettää nenänsä, mutta hänen aseenkantajansa Podrick Payne pelastaa hänet ennen kuin Moore ehtii tappaa häntä. Tyrion pyörtyy ja herää jonkin ajan kuluttua taistelusta arpisena, ja uskoo Cersein olleen salamurhayrityksen takana.
Miekkamyrsky
Prinssi Oberynin kuolema tuomitsee Tyrionin, mutta hänen teloitustaan edeltävänä yönä, Jaime auttaa häntä pakenemaan sellistään. Paon aikana Jaime kertoo, ettei Tyrionin ensimmäinen vaimo Tysha ollutkaan prostituoitu, vaan tavallinen tyttö joka oli aidosti rakastunut Tyrioniin. Tyrion näkee tämän anteeksiantamattomana tekona ja vannoo kostoa Tywinille, Jaimelle ja Cerseille. Hän myös piinaa Jaimea kertoen hänelle Cersein uskottomuudesta ja valehtelee murhanneensa Joffreyn. Ennen kuin hän jättää Punalinnan taakseen, Tyrion käy isänsä makuuhuoneessa ja kuristaa siellä tapaamansa Shaen. Sen jälkeen hän kohtaa isänsä ja kysyy mitä Tyshalle tapahtui. Hän sanoo huoran lähetetyn matkoihinsa saatuaan maksun. Tyrion tappaa isänsä varsijousella ja pakenee Kapean meren taakse Varysin valitsemaan tuntemattomaan paikkaan.
Korppien kestit
Tyrion on yhä paossa Kapean meren takana. Cersein Tyrionin hengestä asettamasta palkkiosta seuraa lukuisien viattomien kääpiökasvuisten murha.
Jallu
Jallu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Fiat Uno
Fiat Uno (1983–1995)
Fiat Uno tuli markkinoille vuonna 1983 korvaamaan ikääntyvän Fiat 127 -mallin. Auton oli suunnitellut Giorgetto Giugiaro ja se muistutti pienempää Panda-mallia. Unoa kehuttiin hyvistä sisätiloista ja taloudellisuudesta, jotka ovat sen korkean, neliskulmaisen rungon ja matalan (0,34) ilmanvastuskertoimen ansiota. Se valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1984. Ensimmäiset autot oli varustettu vanhoilla 0,9 OHV- (45 hv), 1,1 SOHC- (58 hv) ja 1,3 SOHC (65 hv) -moottoreilla. Saatavilla oli myös 1,3-litrainen ja 45-hevosvoimainen dieselmoottori. Korimalleina oli saatavissa sekä kolmi- että viisioviset versiot. Fiat Unoon perustui myös pieni hyötyajoneuvomalli Fiat Fiorino. Vuodesta 1985 saataville tuli uusi 1,0 SOHC FIRE (Fully Integrated Robotized Engine) -moottori, jossa oli 45 hevosvoimaa. Se oli vanhoja moottoreita tehokkaampi ja taloudellisempi. Vuonna 1985 esiteltiin myös urheilullisempi malli, Fiat Uno Turbo, varustettuna 1,3-litraisella turboahdetulla moottorilla, jossa tehoa oli 105 hevosvoiman verran. Vuonna 1989 Uno sai pienen faceliftin, jossa tehtiin uudistuksia koriin ja ilmanvastus pienentyi 0,30:een. Uusi ulkomuoto muistutti Fiat Tipoa. Sisätiloihin tehtiin myös muutoksia. Näihin aikoihin vanha 1,1-litrainen moottori korvattiin uudella FIRE-versiolla, jossa oli nyt tehoa 56 hevosvoimaa, ja uusi 1,4-litrainen korvasi vanhan 1,3-litraisen vapaasti hengittävissä- ja turboversioissa.
Insinööriopiskelijaliitto
Historia
Insinööriopiskelijaliitto on toiminut virallisesti yli 60 vuotta. Insinööriopiskelijatoimintaa oli olemassa jo paljon aikaisemminkin.
Fiat Uno
Fiat Uno (1983–1995)
Uno oli menestyksekäs auto aina tuotantonsa loppumiseen asti. Seuraajaksi tarkoitettu Punto esiteltiin vuonna 1993, mutta Uno pysyi edullisempana mallina sen rinnalla vuoteen 1995 saakka. Mallia valmistettiin yli kuusi miljoonaa kappaletta.
Insinööriopiskelijaliitto
Historia
24. huhtikuuta 1955 pidettiin Tampereella TTO:n kutsusta eri opistojen edustajien kokous, josta on saanut alkunsa nykyinen Insinööriopiskelijaliitto IOL ry. Tuohon päivään saakka opistojen välistä toimintaa oli hoitanut yhteistoimintavaliokunta, jonka työskentelyssä nähtiin olevan monia varjopuolia ja hitautta. Näitä puutteita korjaamaan ehdotettiin kokoukselle opistojen oppilaitosyhdistysten liiton perustamista.
Fiat Uno
Tuotanto vuoden 1995 jälkeen
Vaikkakaan Unoa ei valmistettu vuoden 1995 jälkeen enää Italiassa, sitä valmistettiin vielä vuoteen 2013 saakka Brasiliassa, jossa tuotettiin myös sedan-mallia Fiat Dunaa/Prêmiota ja farmariautoa nimeltään Duna Weekend/Elba. Autoa myytiin Etelä-Amerikassa Fiat Mille -nimellä lähtötason autona ja se sai uusimman kasvojenkohotuksensa vuonna 2004. Vuoden 2005 Brasilian versioon tuli Flex Fuel -järjestelmä, jonka avulla auto kulkee sekä etanolilla että bensiinillä vapaalla sekoitussuhteella.
Insinööriopiskelijaliitto
Historia
Liitto katsottiin tarpeelliseksi ja se perustettiin yksimielisesti. Kokous hyväksyi liitolle myös sääntöehdotuksen. Insinöörioppilasliiton (Förbundet för ingenjörstuderande) ensimmäiseksi hallitukseksi valittiin: puheenjohtajaksi Risto Helin TTO, varapuheenjohtajaksi O. Kujala HTO, ja jäseniksi J. Peussa TuTO, R. Kivelä TTO sekä B. Everts TLK. Hallituksen tehtäväksi annettiin sääntöjen lopullinen hiominen sekä yhdistyksen rekisteröinti. Insinöörioppilasliiton rakenne päätettiin muodostaa Insinööriliittoa muistuttavaksi. Vakinaisen toiminnanjohtajan palkkaaminen oli myös heti käsiteltävien asioiden joukossa.
Vaiheikkaiden vuosien jälkeen Insinöörioppilasliiton toiminta loppui vuonna 1976, ja Insinöörioppilasyhdistys IOY perustettiin. Tämä yhdistys oli nykyisen IOL:n äiti ja isä, ja toimintakin hyvin samankaltaista nykyliiton toimntaan verrattuna. Ammattikorkeakoulu-uudistuksen aikana 1990-luvun alussa yhdistyksen nimi muuttui kuvaamaan paremmin jäsenistöään ja toimintaansa, ja nykyinen Insinööriopiskelijaliitto sai siivet alleen.
Vuosikymmenten saatossa IOL on huolehtinut insinööriopiskelijoiden tulevaisuudesta ja ollut ajan hermolla koulutuspoliittisissa asioissa.
Kulttuuri
Niin kauan kuin on ollut insinöörikoulutusta, on ollut myös insinööriopiskelijakulttuuria.
Insinööriopiskelijakulttuuri on iloista, yhteishenkeä luovaa toimintaa. Kuten opiskelijakulttuuri yleensäkin, on insinööriopiskelijakulttuurilla vahva merkitys opiskelijoiden keskinäiselle verkostoitumiselle ja yhteisten etujen sekä yhteisen hyvinvoinnin edistämiselle.
Insinööriopiskelijoilla on pitkät perinteet – jo 1917 oli opiskelijakulttuuri voimissaan.
Insinööriopiskelijan tunnistaa helpoiten päässä pilkottavasta lilasta tupsulakista eli insinöörilakista ja oman opinahjon opiskelijahaalareista. Viime vuosina laulu- ja sitsikulttuuri on juurtunut myös insinööriopiskelijoiden keskuuteen, ja useimpien haalareiden taskusta löytyykin insinöörimäisiä lauluja täynnä oleva Laulumatti. Vuonna 2019 laulumatista julkaistiin jo kolmas versio Laulumatti^3.
Insinööriopiskelijaliitto paikallisyhdistyksineen ylläpitää ja kehittää insinööriopiskelijakulttuuria. Opiskelijoita yhdistävät tapahtumat ja tempaukset, joihin kerääntyy opiskelijoita ympäri valtakunnan, ovat yksi osa tätä työtä. Jokasyksyiset Insinööriopiskelijapäivät keräävät sankoin joukoin osallistujia. Päiville ottaa osaa myös suuri joukko jo valmistuneita insinöörejä, jotka tahtovat verestää opiskeluaikaisia muistoja. Valtakunnallisten tapahtumien lisäksi myös kaikilla Insinööriopiskelijaliiton paikallisyhdistyksillä on suurempaa ja pienempää paikallistoimintaa sekä huvien että hyödyn merkeissä.
Yhteyshenkilöt
Insinööriopiskelijaliiton toiminta rakentuu toimivaan yhteyshenkilöjärjestelmään. Jokaiseen luokkaan valitaan kaksi yhteyshenkilöä, jotka vastaavat informaation välittämisestä luokalle sekä välittävät jäsenten kertoman palautteen omalle paikallisyhdistykselle ja Insinööriopiskelijaliittoon päin.
Paikallisyhdistyksen hallitus
Hallitus valitaan vuosittain yhdistyksen kokouksessa. Yhdistyksen muodostavat siis IOL:n jäsenet kullakin paikkakunnalla. Hallitus toimii kentällä käytännön työn suorittajana, joka ideoi ja toteuttaa koulutuksia sekä erilaisia tapahtumia jäsenistölleen. Hallitukseen valitaan puheenjohtajan ja rahastonhoitajan lisäksi tyypillisesti 2–8 jäsentä.
Liittokokous
Valtakunnallisella tasolla ylin päättävä elin on liittokokous, jossa jokaisella yhdistyksellä on käytössään yksi ääni alkavaa 300 jäsentä kohti. Liittokokous valitsee liittohallituksen ja antaa sille toimintasuunnitelman ja talousarvion muodossa resurssit.
IOL:n hallitus
IOL:n hallituksessa on puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan lisäksi kahdeksan jäsentä. Lisäksi kokouksissa on paikalla läsnäolo- ja puheoikeudella kaksi Insinööriliiton hallituksen edustajaa opiskelijoiden vaalipiiristä.
Vuonna 2021 Insinööriopiskelijaliiton hallitukseen kuuluivat puheenjohtaja Saana Lappalainen, varapuheenjohtaja Janne Jama sekä hallituksen jäsenet Juho Toukola, Anssi Pelkonen, Rami Takala, Aaro Yli-Öyrä, Jani Tervo, Ronja Nieminen ja Ailu Vuolli.
Vuonna 2022 Insinööriopiskelijaliiton hallitukseen kuuluivat puheenjohtaja Nicole Ojala, varapuheenjohtaja Tatu Niemelä sekä hallituksen jäsenet Isa Jeskanen, Outi Kostiainen, Pauli Nohynek, Mikko Puukka, Joel Eeli, Juhani Hernesniemi, Kari Kujansuu ja Kerttu Leutola.
Vuonna 2023 Insinööriopiskelijaliiton hallituksen muodostavat puheenjohtaja Kristian Suominen, varapuheenjohtaja Ulla-Maija Karjalainen sekä hallituksen jäsenet Veikka Hovivuori, Kim Kahila, Ville Kilpiö, Jesse Nyström, Emilia Jalaja, Outi Kostiainen, Ella Räty ja Mikko Wrightson.
Edustukset
Insinööriopiskelijaliitolla on edustus Insinööriliiton kaikissa hallintoelimissä. IOL on mukana AKAVAn opiskelijavaltuuskunta AOVA:ssa. AOVA vaikuttaa AKAVAn sisäiseen päätöksentekoon painopisteenään opiskeluajan koulutus- ja sosiaalipoliittiset kysymykset sekä vastavalmistuneiden asema.
Järjestöjäsenyyksien lisäksi Insinööriopiskelijaliitto tekee aktiivisesti yhteistyötä muiden opiskelija- ja nuorisojärjestöjen sekä yritysten kanssa. IOL toimii myös aktiivisesti kansainvälisessä toiminnassa erityisesti pohjoismaisella tasolla.
Piikkisika
Piikkisika eli piikikäs (Hystrix cristata) on piikkisikojen eli piikikkäiden heimoon kuuluva jyrsijälaji. Lajia tavataan Italiassa sekä Pohjois- ja Keski-Afrikassa.
Ulkonäkö
Täysikasvuinen piikkisika painaa 15–30 kg. Se on pituudeltaan noin 70 cm ja korkeudeltaan noin 25 cm. Piikit ovat pitkiä; niitä kasvaa päässä, niskassa ja selässä. Piikkien pituus vaihtelee välillä 15–40 cm. Väriltään piikkisika on valkoruskea. Sillä on kaksi etuhammasta yläleuassa ja kaksi alaleuassa sekä näiden lisäksi takahampaat ylä- ja alaleuassa pureskelua varten.
Käyttäytyminen
Piikkisika pelottaa vihollisia pois ravistamalla häntäänsä saaden aikaan ratinaa. Puolustautuessaan se kääntää takapäänsä vihollista kohti ja heiluttaa piikikästä häntäänsä. Piikeissä on satoja pieniä väkäsiä, jotka vaikeuttavat pistäneen piikin irroittamista.
Muuta
Pisimpään elänyt piikkisika kuoli vankeudessa 28-vuotiaana.
Nimestään huolimatta piikkisika ei ole sukua sioille. Nimi lienee käännöslaina jostakin eurooppalaisesta kielestä, joihin sen uskotaan siirtyneen latinan ilmauksesta porcus spinus, joka tarkoittaa piikikästä sikaa.
Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti, että piikkisian suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin "piikikäs".
Viitteet
Porc espí
Kalle
Kalle tarkoittaa seuraavia asioita
Kaija Rantakari
Kaija Rantakari (s. 1984 Tuusula) on suomalainen runoilija, kollaasitaiteilija ja kirjansitojamestari.
Rantakarin esikoisteos Mikado (2015) oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Toisella teoksellaan Koko meren laajuus (2018) hän sai Kalevi Jäntin palkinnon sekä Toisinkoinen-kirjallisuuspalkinnon. Teos oli myös Einari Vuorela -palkintoehdokkaana. Kolmas runokokoelma Salit ilmestyi 2021. Teos valittiin Runeberg-palkintoehdokkaaksi.
Rantakari on tehnyt myös sitaattikollaaseja vanhasta tekstiaineistosta.
Neuvostoliiton 14. armeija
'''Neuvostoliiton 14. armeija''' oli puna-armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa. Yhtymä oli perustettiin 16. syyskuuta 1939 nimellä Murmanskin ryhmä ja sen nimi vaihdettiin 14. armeijaksi 19. marraskuuta.
Talvisota
Armeijan ensisijainen tehtävä oli vallata Petsamo ja estää mahdolliset länsiliittouman maihinnousut Kuolan niemimaalle ja hyökkäykset Norjan alueilta. Taistelusuunnitelman mukaan armeijan käytössä olleista kolmesta divisioonasta kaksi hyökkäisi Kuolan niemimaalle (52.D ja 104.Vuor.D) ja niistä toinen tulisi jäämään Kuolan niemimaalle varmistustehtäviin (104. Vuor.D) ja 52. Jalkaväkidivisioona tulisi jatkamaan hyökkäystään. Kolmas 14. jalkaväkidivisioona tulisi jäämään reserviin (Murmanskin suojajoukko).
Jatkosota
Se taisteli saksalaisia ja heidän kanssaan sotivia suomalaisia joukkoja vastaan jatkosodassa. Kesäkuussa 1941 ja varsinaisesti heinäkuussa alkaneen saksalaisten ja suomalaisten hyökkäysvaiheen aikana 14. armeijaa komensi kenraaliluutnantti Valerian Aleksandrovitś Frolov.
Samalla sotatoimialueella Lapissa ja Pohjoisella jäämerellä toimi kontra-amiraali A. Golovkon komentama laivasto.
Toripolliisi
Patsaan on valmistanut kuvanveistäjä Kaarlo Mikkonen vuonna 1987. Sen mitat ovat 220 × 150 × 112 cm. Nimensä patsas on saanut torilla vuosina 1934–1979 toimineista kolmesta toripoliisista, jotka valvoivat alueen järjestystä. Toripolliisi rahoitettiin vuonna 1985 aloitetulla kansalaiskeräyksellä, jonka lisäksi myytiin postikortteja, pieniä kipsiveistoksia ja Antellin patsasaiheisia piparkakkuja. Patsas paljastettiin syyskuussa 1987. Mikkosen toinen julkinen veistos, vuonna 2001 paljastettu Uusi aika sijaitsee Kajaanissa.
Esikuvana Toripolliisi-patsaan hahmolle on ollut Kaarlo Mikkosen ensimmäisen puolison, kuvanveistäjä Raili Mikkosen isä, Paimion nimismies Pekka Repo.
Konservaattori
Konservaattori on ammatti, jonka harjoittaja vastaa kulttuuriomaisuuden eli esimerkiksi museoesineiden tai muun kulttuurihistoriallisen omaisuuden säilyttämisestä ja hoitamisesta eli konservoinnista. Konservaattorilta vaaditaan erikoistumisalan esineistön ja kulttuurikohteiden tekniikoiden ja historian tuntemusta. Työ vaatii tarkkuutta, huolellisuutta sekä konservoinnin eettisten asenteiden omaksumista. Konservaattorien yleisimpiä työpaikkoja ovat museot, kirjastot ja arkistot.
Konservaattoriksi opiskellaan nykyisin ammattikorkeakoulussa. Suomessa koulutusta tarjoaa Metropolia Vantaalla. Rakennuskonservointia on aiemmin voinut opiskella myös Seinäjoen ammattikorkeakoulussa. Konservaattorin ammattikorkeakoulututkinnon laajuus on 240 opintopistettä (160 opintoviikkoa) ja sen suorittamiseen kuluu yleensä neljä vuotta. Opintojen aikana erikoistutaan johonkin tiettyyn konservoinnin osa-alueeseen, esimerkiksi maalaus-, esine-, tekstiili-, paperi- tai huonekalukonservointiin.
Koulutuksen historiaa Suomessa
Konservointikoulutus aloitettiin opistotasoisena Suomessa 1. elokuuta 1984 Vantaan käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa. Vuonna 1994 koulutus siirrettiin Vantaan ammattikorkeakoulukokeiluun ja tutkinto muuttui "ammatillisesti suuntautuneeksi korkeakoulututkinnoksi". Tuolloin tutkinto myös piteni 3,5-vuotiseksi. Vuonna 1998 koulutus siirtyi Espoon-Vantaan teknilliseen ammattikorkeakouluun (vuodesta 2008 osa Metropoliaa) ja vuonna 2000 opetusaika piteni nykyiseen neljään vuoteen.
Vuodesta 2006 lähtien on ollut mahdollista suorittaa myös konservoinnin ylempi ammattikorkeakoulututkinto.
Mongolian presidentinvaali 2021
Mongolian vuoden 2021 presidentinvaalit järjestettiin 9. kesäkuuta. Vaaleja edelsi Mongolian perustuslain muutos, jolla lyhennettiin presidentin virkakausien määrää. Muutos aiheutti poliittisen kriisin.
Tausta ja ehdokkaat
Mongolian kansanpuolue pyrki alkuvuodesta 2020 muuttamaan maan perustuslakia siten, että presidentin virkakausi rajattaisiin vain yhteen kuusivuotiseen kauteen. Näin ollen presidentti Haltmaagiin Battulga ei voisi asettua tulevissa vaaleissa ehdolle. . Vastavetona tälle presidentti antoi määräyksen, jolla kansanpuolue lakkautettaisiin. Battulgan mukaan puolue on uhka demokratialle ja pyysi maan korkeinta oikeutta poistamaan puolueen puoluerekisteristä. . Yritys kieltää kansanpuolue oli kuitenkin laiton.
Senusret II
pienoiskuva|pysty|Senusret II:n rintakuva [[Wienin taidehistoriallinen museo|Wienin taidehistoriallisessa museossa.]] Senusret II oli muinaisen Egyptin 12. dynastian aikaan vuosina 1880–1874 eaa. hallinnut faarao.
Mongolian presidentinvaali 2021
Tausta ja ehdokkaat
Perustuslain muutos meni lopulta läpi ja astui voimaan 1. heinäkuuta 2020. Nykyisen perustuslain mukaan presidenttiehdokkaan tulee olla syntyperäinen Mongolian kansalainen, joka on vähintään 50-vuotias ja asunut yhtäjaksoisesti Mongoliassa vähintään viisi vuotta ennen vaaleja. Virkakaudet rajattiin yhteen kuusivuotiskauteen. .
Senusret II
Manethon mukaan Senusret hallitsi 48 vuotta, mutta tätä pidetään nykyään aivan liian suurena arviona. Torinon papyruksessa oleva 19 vuoden hallitusaikakin on monen egyptologin mielestä liian pitkä. Viimeisimmät Senusretin hallituskaudelta olevat merkinnät ovat hänen kuudennelta hallitusvuodeltaan. On toki mahdollista, että Senusret hallitsi pidempään ja tuon ajan merkinnät ovat kadonneet. Senusretin tiedetään myös olleen edeltäjänsä Amenemhet II:n kanssahallitsijana kolmen vuoden ajan. Jotkut egyptologit puoltavat teoriaa, jonka mukaan hän olisi ollut kanssahallitsijana myös seuraajansa Senusret III:n kanssa, mutta tästä ei ole mitään konkreettista todistusaineistoa.
Maria Prinz
Maria Prinz on bulgarialais-itävaltalainen pianisti.
Senusret II
Senusretin isä oli hänen edeltäjänsä Amenemhet II, mutta hänen äidistään ei ole tietoa. Senusretin vaimoista tunnetaan ainoastaan kaksi, Nefret (kuoli ennen Senusretin valtaannousua) ja Khnum-et-nefer-hedjet-weret. Senusretin lapsista tunnetaan kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Poikia olivat Senusret-seneb-wer ja Khakawre (myöhemmin Senusret III), jonka äiti oli Khnum-et-nefer-hedjet-weret. Tyttäret olivat Sithathor-unut, Ita-kayt ja Hatsepsut.
Mongolian presidentinvaali 2021
Tausta ja ehdokkaat
Vaalilautakunta varmisti kolmen ehdokkaan ilmoittautumisen määräaikaan mennessä. He olivat:
Maria Prinz
Prinz syntyi Sofiassa. Hänen isänsä oli bulgarialainen säveltäjä ja kapellimestari Konstantin Ilijev. Prinz opiskeli Berliinin Hanns Eisler -musiikkikorkeakoulussa Rudolf Dunckelin, Wienissä Jörg Demusin ja Pariisissa Yvonne Leféburen johdolla. Hän on esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Riccardo Mutin, Seiji Ozawan ja Neville Marrinerin johdolla. Esiintymispaikkojen joukossa ovat olleet Carnegie Hall, Musikverein, Wiener Konzerthaus, Barbican Centre ja Salzburgin musiikkijuhlat. Prinzin kamarimusiikki- ja liedyhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Andrew Marriner, Patrick Gallois, Philippe Pierlot, Ludovic Tézier, Krasimira Stojanova, Matthias Goerne, Alfred Prinz ja Margarita Gritskova. Prinz piti Wolfgang Amadeus Mozartin 250-vuotissyntymäjuhlan kunniaksi Mozart and His Contemporaries -konserttisarjan Wienissä, Sofiassa, Prahassa, Bloomingtonissa ja Los Angelesissa. Hän on tehnyt levytyksiä Chandokselle ja Naxokselle.
Senusret II
Senusret jatkoi edeltäjänsä ulkopolitiikkaa pitämällä yllä hyviä suhteita aasialaisten (nyk. Lähi-itä) kanssa. Palestiinan itäpuolelta löytyneet Senusretin hallituskaudelle ajoittuvat esineet osoittavat, että valtioiden välinen kaupankäynti oli vilkasta.
Mongolian presidentinvaali 2021
Tausta ja ehdokkaat
Vaalit käytiin koronaviruspandemian keskellä ja Mongoliassa aloitettiin intensiivinen rokotuskampanja helmikuussa 2020, kun maa hyväksyi annettavaksi rokotteiksi AstraZenecan, Sputnik V:n, Pfizerin ja Sinopharmin rokotteet. Ehdokkaista Enkhbat äänesti kirjeitse sairaalasta käsin, koska oli aiemmin saanut koronavirustartunnan.
Tulokset
Vaalien tuloksia on pidetty kuitenkin askeleena kohti autokratiaa. Presidentiksi valittu Hurelsuh vannoi virkavalansa Mongolian parlamentin läsnäollessa 25. kesäkuuta 2021.
Senusret II
Mirgissan linnoituksen alueelta Nubiassa löytyneet esineet on ajoitettu Sensuretin ja Amenemhet II:n hallituskausille, joten on todennäköistä, että he rakennuttivat linnakkeen yhteisenä hallitusaikanaan. Myös Qubanin linnoitusta lienee käytetty tänä aikana, mikä viittaisi vihollisuuksiin Nubian ja Egyptin välillä. Mitään todisteita varsinaisesta sodasta ei kuitenkaan ole löydetty.
Maria Prinz
Vuonna 1987 Prinz aloitti opettamisen Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa.
Senusret II
Senusret kaivautti Faijumiin johtavan kanavan Bahr Yussufista (Niilin sivuhaara). Näin hän ohjasi osan vedestä pelloille laajentaen viljelykelpoista maata.
Senusret rakennutti pyramidikompleksinsa Lahuniin, kaakkoon Faijumista. Ramses II tuhosi tuntemattomasta syystä (mahdollisesti käyttääkseen kalkkikiven omiin rakennuksiinsa) Senusretin pyramidin 19. dynastian aikana, eikä siitä ole nykyään jäljellä muuta kuin kallioon hakattu ydin. Senusretin hautatemppeliä ei ole löydetty, mutta pyramidin läheltä on löytynyt sitä rakentamassa olleiden työläisten kylä. Löytö on merkittävä siksi, että se on ensimmäinen löydetty työläiskylä.
Sandringhamin kartano
thumb|Sandringhamin kartano Sandringhamin kartano on Britannian kuningasperheen omistama kartano Sandringhamin kylässä Norfolkissa. Kartanoon kuuluu 8 000 hehtaarin tilukset, ja se on ollut kuningasperheen omistuksessa vuodesta 1862. Alkuperäinen kartano oli rakennettu 1700-luvulla, ja nykyisen ulkoasunsa kartano sai 1860-luvun jälkeen Walesin prinssi Edwardin omistusaikana.
Robert (Clermont)
Robert (1256 – 7. helmikuuta 1317) oli Ranskan prinssi ja Clermont-en Bouvaisis’in kreivi.
Hänen isänsä oli Ranskan kuningas Ludvig IX Pyhä Ja äitinsä Provencen Marguerite. Hän oli suuren lapsilauman (11.lasta) nuorin poika. Hän sai isältään apanage-läänityksenä Clermon-en-Bouvaisis’n kreivikunnan.
Hän avioitui vuonna 1272 Burgundin Beatricen (1257–1310) kanssa. Tämä oli Bourbonin herran Jeanin ainoa lapsi ja siksi kaikkien isänsä läänitysten perillinen. Robert tunnustettiin Bourbonin herraksi vuonna 1283. Hänestä tuli myöhempien Bourbon-sukuisten kuninkaiden, Henrik VI:sta lähtien, kantaisä.
Avioliitosta Beatricen kanssa Robertilla oli lapset:
Black Metal Kommando / Gas Chamber
Black Metal Kommando / Gas Chamber on suomalaisen black metal -yhtye Satanic Warmasterin vuonna 2005 julkaisema kokoelmalevy ennen julkaisemattomia nauhoituksia.
Levy sisältää kolme Satanic Warmaster nauhoitetta vuosilta 2000 – 2001, jotka jäivät aikanaan julkaisematta mm. ”Black Metal Kommandon” heikon rumpusoundin ja ”Gas Chamberin” rotusortoa ja holokaustia käsittelevien teemojen takia.
Kappaleet
OSA I - Black Metal Kommando
OSA II - Gas Chamber
OSA III - MOOZZHEAD split / Tribute to Beherit
Syyttömyysolettama
Syyttömyysolettama on keskeisiin ihmisoikeuksiin kuuluva periaate, jonka mukaan todistustaakka rikosasioissa kuuluu aina syyttäjälle ja jokaista, todennäköisin syin epäiltyäkin, on pidettävä syyttömänä. Hänen ei tarvitse todistaa syyttömyyttään välttyäkseen rangaistukselta. Kun syyte hylätään, ei tuomioistuin tuomitse syytettyä syyttömäksi vaan hän on ollut sitä koko ajan. Oikeudenkäynnin ja esitutkinnan aikana ei siis periaatteessa pitäisi olla epäselvää tilannetta, jossa haetaan vastausta onko henkilö syyllinen vai syytön. Tuomioistuimen tehtävänä on vastata vain siihen kysymykseen osoittaako syyttäjän näyttö syytetyn syylliseksi.
Periaate ilmaistaan YK:n ihmisoikeusjulistuksen 11 artiklassa: Jokaisen rikollisesta teosta syytteessä olevan henkilön edellytetään olevan syytön siihen asti kunnes hänen syyllisyytensä on laillisesti todistettu julkisessa oikeudenkäynnissä, jossa hänelle turvataan kaikki hänen puolustustaan varten tarpeelliset takeet.
Myös muun muassa Euroopan ihmisoikeussopimuksessa on asiasta säännös. Sen 6 artiklan 2 kappaleen mukaan jokaista rikoksesta syytettyä on pidettävä syyttömänä, kunnes hänen syyllisyytensä on laillisesti näytetty toteen. Artiklan 1 kappaleessa taas edellytetään, että rikossyytteet tulee käsitellä nimenomaan riippumattomassa tuomioistuimessa, niitä ei voi jättää minkään hallinnollisen viranomaisen ratkaistavaksi. Edelleen vaaditaan, että tuomioistuimen menettelyn tulee täyttää oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin vaatimukset.
Syyttömyysolettama Suomessa
Esitutkintalain 4 luvun 2 § mukaan rikoksesta epäiltyä on kohdeltava esitutkinnassa syyttömänä. Myös hyvään journalistiseen tapaan kuuluu syyttömyysolettama. Suomalaisten journalistin ohjeiden mukaan oikeudenkäynnin aikana ei pidä asiattomasti pyrkiä vaikuttamaan tuomioistuimen ratkaisuihin eikä ottaa ennakolta kantaa syyllisyyteen.
Panicum grande
Panicum grande on heinäkasvien heimoon ja hirssien sukuun kuuluva kasvilaji, jolle tieteellisen nimen antoivat ensimmäisinä Hitchc. ja Chase. Sillä ei ole alalajeja.
Panicum grande kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa Etelä- ja Keski-Amerikassa.
Sukapäät
Sukapäät (Cynosurus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi yhdeksän lajia, joiden lisäksi yhdeksän muun sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. Sukapäät eroavat muista heinäsuvuista omanlaisensa kukinnon myötä.
Sukapäät ovat monivuotisia sekä matalakasvuisia heiniä, joilla on lyhyt ja paksu juurakko. Sukapäät kasvavat löyhinä mättäinä, ja niiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat tasaisia sekä kapeita ja lehtitupet ovat avoimia. Kieleke on lyhyt ja kalvomainen. Sukapäiden kukinto on tähkää muistuttava, hyvin tiivis röyhy, jonka haarat ovat lyhyitä. Kussakin röyhyn haarassa on yksi tai useampia tähkylöitä, jolloin kunkin lisääntymiskykyisen tähkylän ympärillä on yksi marto tähkylä. Marroissa tähkylöissä on kampamaisesti järjestäytyneitä teräväkärkisiä suomuja. Lisääntymiskykyisissä tähkylöissä on kahdesta viiteen kaksineuvoista kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat keskenään yhtä suuria, yksisuonisia ja naskalikärkisiä. Ulkohelpeet ovat pyöreäselkäisiä ja niissä on lyhyt vihne. Heteiden ponnet ovat violetteja tai keltaisia.
Suvun lajeista Suomessa kasvaa otasukapää (Cynosurus cristatus), jota tavataan Suomessa nykyisin lähinnä vain Ahvenanmaalla. Suomessa on tavattu myös vihnesukapäätä (Cynosurus echinatus), mutta siitä ei ole tehty havaintoja Suomessa enää 1950-luvulla tai sen jälkeen.
Sukapäiden (Cynosurus) suvun tieteellinen nimi tulee koiran häntää tarkoittavista kreikankielisistä sanoista kynos (suom. koira) ja oura (suom. häntä) viitaten sukapäiden omanlaiseen kukinnon ulkonäköön.
Ecuador kesäolympialaisissa 2016
Ecuador sai lähetettyä 38 urheilijasta koostuneen joukkueen, joista 23 oli miehiä ja 15 naisia. Kilpailijat osallistuivat 13 eri urheilulajiin. Joukkue oli suurin Ecuadorin koskaan lähettämä joukkue - edellinen ennätys oli vuodelta 2012 Lontoon olympialaisista.
Ecuadorin joukkueessa oli 20 osallistujaa, joilla oli aiempaa kokemusta olympialaisista. Kahdella osallistujalla nämä olivat neljännet olympialaiset.
Ecuador ei onnistunut saavuttamaan ensimmäistäkään mitalia. Parhaiten maan edustajista pärjäsi Alexandra Escobar, joka sijoittui neljänneksi painonnoston naisten 58 kiloisten sarjassa.
USS H-4
USS H-4 (runkonumero SS-147) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Ralph O. Davis.
Graafinen maisema
Graafinen maisema on Ari Kujalan suunnittelema taideteos, joka on tehty Keimolan ja Kivistön välisen alikulkutunnelin seinään. Valtatie 3:n alikulkutunneliin tehty teos on 74 metriä pitkä ja valmistunut vuonna 2015.
USS H-4
Palvelus
Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla sekä huollot Mare Islandilla.
Graafinen maisema
Graafinen maisema on saanut aiheensa lähistöllä Keimolassa sijaitsevasta Keimolan moottoriradasta, jonka paikalle on sittemmin rakennettu Keimolanmäen asuntoalue. Teoksen seinämaalauksessa on kuvattu kelta-oranssi ruutulippun kuvio. Kuvion päälle on lisätty teräksestä tehtyjä paikallisten eläinten siluetteja. Muraalin maalauksen toteuttivat Marru Jokela ja Heidi Toivanen.
USS H-4
Palvelus
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien ja emälaiva USS Beaverin kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin käytyään Magdalenanlahdella, Corintossa ja Coco Solossa. Alus poistettiin 25. lokakuuta 1922 Norfolkissa palveluksesta ja poistettiin alusluettelosta 28. helmikuuta 1931. Se myytiin romutettavaksi 14. syyskuuta.
Graafinen maisema
Graafinen maisema teos on osa Kehäradan taide -projektia, jonka Ympäristötaiteen säätiö palkitsi Vuoden ympäristötaidekohde -kunniakirjalla vuonna 2015.
Martin
Martin on monissa maissa yleinen miehen etunimi. Nimi on latinalaisen Martinus-nimen lyhentymä ja viittaa alkujaan sodan jumala Marsiin. Nimen on tehnyt laajalti suosituksi Pyhä Martinus, (suom. Pyhä Martti), protestanttisissa maissa lisäksi Martti Luther. Nimen suomalainen vastine on Martti.
Nimeä Martin ei esiinny suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Martinin nimipäivä on 10. marraskuuta, Martti Lutherin syntymäpäivänä. Samalla päivällä on suomenkielisessä kalenterissa nimi Martti.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Martin on Suomessa annettu 8 716 miehelle ja alle 25 naiselle. Nimen naispuolinen vastine on Martina. Monissa maissa Martin on yleinen myös sukunimenä.
Tunnettuja Martin-nimisiä
Henkilöitä, joilla Martin tai Martín on sukunimenä, on lueteltu sivulla Martin (täsmennyssivu).
Lohja (albumi)
Lohja on vuoden 2018 Idols-laulukilpailun voittaneen Patrik Blombergin 30. huhtikuuta 2020 julkaistu esikoisalbumi.
Ion
Ion voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Fredrik III (Saksa)
Fredrik III (Friedrich Wilhelm Nikolaus Karl, ) (18. lokakuuta 1831 Potsdam, Preussi – 15. kesäkuuta 1888 Potsdam, Preussi) oli Saksan keisari ja Preussin kuningas isänsä Vilhelm I:n jälkeen. Hänen jälkeensä Saksan keisariksi tuli hänen poikansa, autoritäärinen Vilhelm II. Tämän vuoksi vuotta 1888 sanotaan Saksan historiassa kolmen keisarin vuodeksi.
Kruununprinssinä
Hälventääkseen juutalaisiin kohdistuneita ennakkoluuloja Fredrik antoi kruununprinssinä juutalaisia puolustavia lausuntoja ja tuomitsi ankarasti antisemitistiset kirjoitukset. Hän otti puolisoineen osaa synagogan palveluksiin osoittaakseen tukeaan juutalaisille.
Nousu keisariksi
Saksassa käytiin keskustelua Vilhelm II:n mahdollisuudesta periä kruunu suoraan isoisältään.
Fredrikin tullessa valtaan hänen syöpäsairautensa oli edennyt jo pitkälle. Suurimman osan lyhyestä valtakaudestaan hän oli puhekyvytön ja kommunikoi kirjelapuilla. Sairaudestaan huolimatta hän yritti parhaansa mukaan hoitaa hallitsijan velvollisuuksiaan. Saksan liberaalit piirit asettivat häneen suuria toiveita, mutta ne raukenivat keisarin kuoltua. Hänen lakiesitystään keisarin valtaoikeuksien rajoittamisesta ei toteutettu.
Kuolema ja merkitys
Fredrikin valtakausi kesti vain 99 päivää. Huolimatta liberaaleista arvoistaan Fredrik säilytti perheensä ja keisari-instituution arvovallan.
Saksalaiset
Lähde:
Ulkomaalaiset
Lähde:
Kyynärjärvi (Sastamala)
Kyynärjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Vaunujoen valuma-alueeseen, jonka laskujoki Vaunujoki laskee Liekoveteen Vammalan Vinkkilässä.
Maantiede
Järven pinta-ala on 23,4 hehtaaria ja sen pituus on 900 metriä ja leveys 400 metriä. Järvi on kaksiosainen siten, että itäosa on suurin. Osia erottaa keskeltä kapea salmi, joka on vain 10 metriä leveä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Vaunujokeen samaan kohtaan, mihin Valkeajärven laskuoja yhtyy.
Järven rantaviiva on 3,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Rannoilla on kymmenisen loma-asuntoa, joille johtaa tiet Lakkiniemeltä. Järven itäosassa on luotomainen saari.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kynerjärvi".
Valkoinen orjakauppa (elokuva)
Valkoinen orjakauppa on vuonna 1910 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Valkoisesta orjakaupasta kertovan melodraaman on ohjannut August Blom. Sen pääosia esittävät Ellen Diedrich ja Lauritz Olsen.
Juoni
Nuori Anna-tyttö vastaa työpaikkailmoitukseen, jossa tarjotaan seuraneidin paikkaa Lontoossa. Perillä käy ilmi, että hän on joutunut ihmiskaupan uhriksi bordelliin. Anna onnistuu lähettämään kirjeen vanhemmilleen, ja hänen lapsuudenystävänsä Georg lähtee vapauttamaan häntä. Paikallisen yksityisetsivän ja Scotland Yardin avulla Georg onnistuu löytämään Annan ja monivaiheisen takaa-ajon jälkeen ihmiskauppiaat saadaan kiinni. Lopuksi Anna ja Georg päättävät mennä naimisiin.
Tuotanto, teema ja vastaanotto
Nordisk Films Kompagnin ensimmäinen valkoisesta orjakaupasta kertova elokuva oli Viggo Larsenin Valkoinen orjatar (Den hvide Slavinde) vuonna 1907. Aarhusilainen Fotorama-yhtiö tarttui aiheeseen vuonna 1910 ja tuotti Tanskan ensimmäisen ”pitkän” elokuvan Den hvide Slavehandel. Alfred Cohnin ohjaamasta noin 40-minuuttisesta elokuvasta tuli suuri menestys, jolloin Nordisk Films päätti tehdä siitä oman versionsa. Juoneltaan ja kohtauksiltaan lähes identtistä, mutta hieman lyhyempää Valkoista orjakauppaa esitettiin rinnakkain Fotoraman elokuvan kanssa, ja parempien levityskanaviensa ansiosta Nordisk sai sen myytyä myös muualle Eurooppaan.