cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arkeologia
Lähdeaineistot
Irtaimet muinaisesineet tai artefaktit ovat esimerkiksi esineistöä, niiden valmistuksessa syntynyttä jätettä, tai ravinnontähteitä. Ne otetaan maastosta talteen arkeologisissa kaivauksissa ja inventoinneissa, ja ne sijoitetaan usein museoihin. Suomessa kaikki yli sata vuotta vanhat löydöt ovat valtion omaisuutta.
Kiinteitä muinaisjäännöksiä ovat esimerkiksi haudat, kalmistot, asuinpaikat tai linnat. Kiinteän muinaisjäännöksen keskeisiä osia ovat rakenteet ja kulttuurikerrokset. Kulttuurikerros on maata, johon ihmisen toiminta on vaikuttanut. Valtaosa kaikesta arkeologisesta löytöaineistosta on peräisin kulttuurikerroksista, muut ovat niin sanottuja irtolöytöjä.
Muita arkeologian lähdeaineistoja ovat esimerkiksi ilmakuvat, kartta-aineisto sekä maaperänäytteet. Ilmakuvien avulla arkeologit pystyivät havaitsemaan monia sellaisia arkeologisista kohteista kertovia maastomerkkejä, joita maan pinnalta ei pysty havaitsemaan. Tällaisia ovat esimerkiksi kummut, joiden varjot näkyvät hyvin kun aurinko on matalalla, sekä kasvillisuuden vaihtelun muodostamat kuviot, jotka kertovat alla olevista raunioista.
Menetelmät
Arkeologiassa käytetään monia tutkimusmenetelmiä. Niitä ovat erilaiset kenttätutkimusmenetelmät, aineiston käsittelyssä ja luokittelussa käytettävät menetelmät sekä ajoittamiseen, ilmiöiden sijaintiin, paikkaan ja ymmärtämiseen liittyvät menetelmät.
Tieteelliseen arkeologiaan kuuluu tieteellinen menetelmä: arkeologisen datan huolellinen kerääminen, sen objektiivinen tutkiminen, säännönmukaisuuksien tunnistaminen, syy- ja seuraussuhteiden päätteleminen, datan selitystapojen ehdottaminen sekä näiden hypoteesien testaaminen. Jos sen sijaan esitetään sellaisia ihmiskunnan menneisyyttä tai sen tutkimista koskevia näennäistieteellisiä väitteitä, jotka eivät noudata tieteellistä menetelmää, kyseessä on näennäisarkeologia.
Kenttätutkimusmenetelmät
Kenttätutkimusmenetelmillä hankitaan valtaosa arkeologisesta lähdeaineistosta. Kenttätutkimukseen kuuluu kohteen etsiminen, tutkiminen ja tallentaminen sekä näytteiden otto analyysejä varten.
Inventointi
thumb|Suuret hautakummut erottuvat maastosta helposti. [[Adelsö, Ruotsi.]] Arkeologinen inventointi on arkistoselvitystä ja maastotarkastusta. Siinä kerätään arkistotietoja tunnetuista kohteista, tarkastetaan niitä maastosta ja etsitään tuntemattomia kohteita. Inventoinnin kohteena on tavallisimmin jokin alue, joskus teema. Inventoinnin lähdemateriaalina käytetään tutkimusraportteja, kirjallisia lähteitä, vanhoja nimiä, perimätietoa ja karttoja. Ennakkosuunnittelussa perehdytään tutkittavan alueen historiaan, myös sen luonnonhistoriaan. Inventoinnin kenttätyössä tehdään silmämääräinen pintahavainnointi paikan päällä. Siinä muinaisjäännöksistä etsitään merkkejä lähinnä maan pinnalta; tällaisia merkkejä ovat röykkiöt, kummut, kuopat ja painanteet. Joskus kaivetaan myös koekuoppia. Kohde sijoitetaan tarkasti peruskartalle, siitä tehdään kuvaukset, ja suojelua varten muinaisjäännös myös rajataan.
Prospektointi
thumb|170px|[[Magnetometria on arkeologisten kohteiden prospektoinnissa käytetty eräs sovelletun geofysiikan menetelmä]] Prospektointimenetelmillä kohteet etsitään ja paikallistetaan ennen kaivauksiin ryhtymistä. Menetelmät antavat viitteitä kohteen rakenteiden muodosta, koosta tai kulttuurikerroksen syvyydestä. Prospektointimenetelmiin kuuluu erilaisia maaperäkemiallisia analyysejä tai sovelletun geofysiikan mittauksia, mutta myös koekaivaus ja pintapoiminta eli irtaimien löytöjen etsiminen ja kerääminen maanpinnalta.
Kaivaus
Arkeologinen kaivaus on arkeologin tärkein lähdeaineiston hankintamenetelmä. Siinä maaperä poistetaan vähä vähältä ja löydöt sekä havaitut rakenteet dokumentoidaan. Arkeologisia kaivauksia ovat koekaivaus, pelastuskaivaus ja tutkimuksellinen kaivaus. Pelastuskaivauksia suoritetaan sellaisissa kohteissa, jotka tuhoutuvat rakennushankkeen alle. Siinä muinaisjäännös dokumentoidaan ennen tuhoutumista, ja irtaimet löydöt otetaan talteen. Tutkimuksellisella kaivauksella voi olla monenlaisia tutkimuksellisia tavoitteita. Kaivausten päätarkoitus ei ole esineiden kerääminen näyttelytarkoituksiin, vaan löytöjen kontekstin, käyttötarkoituksen ja merkityksen selvittäminen.
thumb|left|Tasokaivausta [[Harzhornissa Saksassa]] Yleisimpiä kaivausmenetelmiä ovat tasokaivaus, profiilikaivaus ja yksikkökaivaus. Tasokaivauksessa laaja kaivausalue kaivetaan tasaisen paksuisena kerroksena, minkä jälkeen pinta dokumentoidaan. Menetelmä soveltuu sellaisiin paikkoihin, joiden maaperässä ei ole tapahtunut suuria mullistuksia. Profiilikaivauksessa kulttuurikerrosta dokumentoidaan pystysuunnassa. Siinä kaivetaan esimerkiksi syviä neliönmuotoisia kuoppia rinnakkain. Menetelmä soveltuu sellaisiin muinaisjäännöksiin, joissa on paksulti päällekkäisiä kulttuurikerroksia. Yksikkökaivauksessa ihmisen toimista muodostuneet muinaisjäännökset yksilöidään ja kaivetaan erikseen nuorimmasta vanhimpaan. Menetelmää käytetään tyypillisesti klassillisessa arkeologiassa, Lähi-idän asuinpaikoilla ja Suomessa historiallisen ajan kaivauksilla.
Kauko Ahlström
thumb|Kauko Ahlström Kauko Kalervo Ahlström (25. heinäkuuta 1914 Helsinki – 3. maaliskuuta 1983) oli suomalainen keilaaja ja kauppaneuvos.
Arkeologia
Ryhmittely
Kenttätutkimuksessa löydetty arkeologinen aineisto ryhmitellään erilaisten ominaisuuksien perusteella. Ryhmittelyn päämääriä ovat tyyppien ja löytöjen kuvailu, esineiden tarkastelu suhteessa muihin samantyyppisiin esineisiin sekä esineiden analyyttinen tarkastelu, eli esineistön piirteiden jakaminen pienimpiin mahdollisiin osiin, ja esineiden vertailu toisiinsa. Ryhmittelyn käsitteitä ovat esimerkiksi typologia, taksonomia, tyyppi, tyyli ja muoto.
Kauko Ahlström
Urheilu-ura
Ahlström saavutti neljä mitalia Helsingissä 1954 käydyissä keilailun MM-kilpailuissa. Hän voitti hopeaa kahdeksan miehen joukkuekilpailussa sekä pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa, parikilpailussa Onni Kydön parina ja viiden miehen joukkuekilpailussa.
Arkeologia
Ryhmittely
Typologiassa jokainen esine luokitellaan yhteen tyyppiin. Typologia perustuu erilaisten esineiden yhteisiin piirteisiin ja sen perusteella tapahtuvaan ryhmittelyyn. Typologian avulla esineiden absoluuttinen tai suhteellinen ikä voidaan määritellä ja sitä kautta esihistoriaa jaksottaa. Typologista tutkimusta tekevä arkeologi vertailee löytöjä aiempiin löytöihin ja luokittelee esineet samankaltaisten kanssa samoihin tyyppeihin. Seriaatio tarkoittaa aineistojen ryhmittämistä kronologisesti. Siinä esinetyypin elinkaari kuvataan sen ilmaantumisesta esineiden määrän lisääntymisen kautta esinetyypin katoamiseen.
Taksonomia on järjestelmä, jossa esineet luokitellaan monien yksittäisten piirteiden avulla hierarkkisesti moneen tasoon, samantapaisesti kuin biologiassa. Numeerinen taksonomia on luonnontieteitä painottavan esinetutkimuksen käyttämä menetelmä. Siinä suurta muuttuja- ja attribuuttijoukkoa käsitellään tilastollisin menetelmin, kuten diagrammien, avulla. Esineistä tilastoidaan esimerkiksi pituuksia ja niiden keskiarvoja ja keskihajontaa. Havaitut poikkeamat voivat viitata jonkin tradition muuttumiseen.
Kauko Ahlström
Urheilu-ura
Ahlströmin ennätystulokset olivat yhdellä sarjalla 300 pistettä, johon hän ylsi kahdesti, kahdella sarjalla 499 pistettä, neljällä sarjalla 950 pistettä, viidellä sarjalla 1217 pistettä, kuudella sarjalla 1414 pistettä, seitsemällä sarjalla 1623 pistettä, kahdeksalla sarjalla 1880 pistettä, yhdeksällä sarjalla 2094 pistettä, kymmenellä sarjalla 2289 pistettä ja 12 sarjalla 2636 pistettä.
Arkeologia
Ryhmittely
Esineitä voidaan ryhmitellä myös niiden käyttötarkoituksen mukaan, jos sellainen pystytään selvittämään.
Sijaintitieto
Arkeologia on tieteenä hyvin spatiaalinen, eli ilmiöiden sijaintia käsittelevä. Kohteiden sijainti on yleensä hyvin tiedossa, ja löytöjen levintää sekä asuinpaikkojen sijoittumista analysoimalla saadaan niistä arvokasta tietoa. Arkeologi hyödyntää spatiaalisia menetelmiä tunnistaakseen ilmiöihin, niiden sijaintiin ja levintään liittyviä ominaisuuksia ja säännönmukaisuuksia. Hän yrittää myös ymmärtää, mitkä tekijät ovat vaikuttaneet kohteen muotoutumiseen. Spatiaaliseen analyysiin kuuluvat erilaiset sijaintitietoa hyödyntävät analyysit kuten karttojen visuaalinen tarkastelu ja tilastollinen analyysi. Nykyisin siinä käytetään paikkatietojärjestelmiä. Spatiaalisiin analyyseihin liittyvät korologiset menetelmät ja kartografia.
Kauko Ahlström
Urheilu-ura
Ennen parhaita keilailuvuosiaan Ahlström harrasti yleisurheilua Helsingin Kisa-Veikkojen riveissä ja voitti Suomen mestaruuden vauhdittomassa kolmiloikassa vuonna 1935.
Työura
Kauko Ahlström johti isänsä perustamaa yritysryvästä: ravintolatukku E. Ahlströmiä, valaisintehdas Turun Lamppua ja keittiövälinetehdas Opaa. Hän oli isänsä kuoltua suurin omistaja ja hallitusten jäsen muissakin perheen yrityksissä, jotka työllistivät vuonna 1963 yhteensä 761 työntekijää. Niistä suurimpia olivat valaisinvalmistaja ja sähköalan tukkuliike Idman Oy, Oy Peltiteos Ab (nyk. Opa Muurikka Oy), Keravan Puuteollisuus Oy, itäsaksalaisten Wartburg- ja Trabant-autojen maahantuoja Oy Rego Ab sekä ravintolatukuksi kehittynyt Oy E. Ahlström & Co Ab. Perheelle kuuluivat myös teknokemiantehtaat Kafatek Oy ja Kasvinsuojelu Oy, TV-vastaanottimien maahantuoja Telemarkkinointi Oy, Ravintoloitsijain Keskusvarasto Oy, itäsaksalaista valokuvausfilmiä maahantuonut Orwo Oy, kaihdinvalmistaja Averma Oy ja tuontiagentuuri Erino Oy.
Arkeologia
Ennallistaminen
thumb|Ennallistettu kreikkalainen [[Kyliks|kyliks-viinimalja, n. 510–500 eaa.]] Ennallistaminen eli rekonstruointi on rikkoutuneen löydön korjaamista tai sellaisen ilmiön hahmottamista, jota ei tunneta tai joka on jo hävinnyt. Rikkoutunut keramiikka-astia voidaan koota ennalleen sirpaleista. Yhteisön talous, sen rakenne ja toiminta, asutusmalli ja uskonnolliset ilmiöt voidaan yrittää kuvata muinaisjäännösten pohjalta.
Ajoittaminen
Arkeologisen tutkimuksen lähdeaineisto täytyy ajoittaa aiheesta riippuen suhteellisesti tai absoluuttisesti. Joskus ajoitukseksi riittää periodi, mutta joskus vaaditaan täsmällistä vuosilukua. Arkeologien käyttämiä iänmääritysmenetelmiä ovat:
Kauko Ahlström
Työura
Ahlströmillä oli luottamustehtäviä myös muun muassa Oy Bowling Ab:ssa, Fenno-Filmissä, Fennada-Filmissä, Polttoaine-osuuskunnassa, Suomen Messuissa, kirjapaino Libriksessä, Metalli­teollisuuden­harjoittajain Keskus Oy:ssä sekä vakuutusyhtiöissä Yrittäjäin Vakuutus, Kalervo, Vakuutus Oy Imatra-Karjala ja Pohjola.
Arkeologia
Muut luonnontieteelliset menetelmät
Ajoittamisen lisäksi muita arkeologian käyttämiä luonnontieteellisiä menetelmiä ovat esimerkiksi:
Herakleopolis
Herakleopolis ( eli, ”Herakleen kaupunki”; ) voi viitata seuraaviin kaupunkeihin antiikin ajan Egyptissä:
Arkeologia
Tutkimussuuntaukset
Arkeologia ryhmitellään useimmin kronologisesti, alueellisesti, temaattisesti, metodologisesti tai teorianmuodostuksellisesti. Koska arkeologian tutkimuskenttä on tavattoman laaja, arkeologia on jakautunut suureksi joukoksi erilaisia tutkimussuuntauksia, joilla on omat erilliset instituutionsa, tutkimusperinteensä ja osittain oma metodiikkansakin. Arkeologian erilaisia osa-alueita ovat esimerkiksi seuraavat:
Arkeologian synty
Arkeologia alkoi syntyä nykyaikaisena tieteenä renessanssin aikana, kun matkailijat ryhtyivät keräilemään antiikin esineitä. Varhaista arkeologiaa kutsutaan antikvarismiksi. Ensimmäisenä arkeologina on pidetty Cyriacus Anconalaista (1391–1452). Aina 1800-luvun lopulle saakka arkeologiset kaivaukset olivat hyvin karkeita ja niukasti dokumentoituja, jopa antikviteettien ryöstelyä.
Kauko Ahlström
Työura
Koulutukseltaan Kauko Ahlström oli ekonomi. Hän sai vuonna 1964 kauppaneuvoksen arvonimen.
Yksityiselämä
Myös Kauko Ahlströmin isä Einar Ahlström ja tytär Hilkka Ahlström olivat menestyneitä keilaajia ja pikajuoksijoita. Ahlströmin toinen puoliso vuodesta 1945 oli näyttelijä Liisa Tuomi. Ensimmäisestä avioliitosta syntynyt poika Antti Ahlström oli ravitsemustieteen professori.
Arkeologia
Esihistorian ymmärtämisen kehitys
Vaikka kivityökalut olikin tunnustettu ihmisen tekemäksi, niitä pidettiin yhä paljon todellista uudempina. Kivisten esineiden samoin kuin Englannin Stonehenge-monumentinkin arveltiin olevan peräisin Rooman valtakunnan ajoilta. Eurooppalaisten ainoat historianlähteet olivat Raamattu ja antiikin kirjallisuus, eikä niitä vanhemmista ajoista tiedetty mitään. Maailman uskottiinkin aina 1800-luvun puoliväliin saakka olevan vain 6 000 vuoden ikäinen. Sen ajan tutkijat eivät nähneet työssään mitään, mikä olisi ollut ristiriidassa Raamatun kanssa. Ihmiskunnan todellisesta iästä päästiin selville vasta geologian kehittymisen ansiosta. Fossiileille annettiin pitkään erilaisia virheellisiä selityksiä. Robert Hooke ja Nicholas Steno havaitsivat 1600-luvulla, että erilaiset fossiilit esiintyivät eri kerroksissa, mikä kertoi, että ne olivat eläneet eri aikoina ja hyvinkin varhain. Samoihin aikoihin havaittiin, että ihminenkin oli elänyt jo joidenkin sittemmin sukupuuttoon kuolleiden eläinten aikana, joskin nämä löydöt selitettiin yhä usein väärin. 1700-luvun alkupuolella havaittiin, että maapallon täytyi olla hyvin vanha, sillä sen kuoren oli täytynyt ehtiä jäähtyä. Tämän löydön myötä luomiskertomuksen tarkkuutta alettiin epäillä, ja ranskalainen Georges Louis Leclerc ehdotti, että luomiskertomuksen ”päivät” olivatkin pidempiä ajanjaksoja. Geologi James Hutton kuvaili vuosina 1788 ja 1795 ilmestyneessä teoksessaan Theory of Earth, kuinka valtavan kauan Maan muodostuminen geologisten prosessien kautta on täytynyt kestää.
Vuonna 1797 englantilainen John Frere löysi kivisiä aseita ja niiden yläpuolelta maakerroksen, jossa oli sukupuuttoon kuolleiden eläinten jäännöksiä. Hän päätteli tästä sen, että ihminen oli ollut olemassa jo hyvin kauan aikaa. Freren teoriaan ei kuitenkaan kiinnitetty huomiota.
Vuonna 1833 brittiläinen Charles Lyell osoitti niin sanotun katastrofiteorian virheelliseksi ja vahvisti aiemmin kehitetyn uniformitarianismin asemaa. Pian sen jälkeen hyväksyttiin jääkausiteoria, joka selitti suurten siirtolohkareiden olemassaolon sekä muita Euroopan geologisia piirteitä. Kohta jo yleisesti uskottiin ihmisen todellakin eläneen yhdessä muinaisten jääkautisten eläinlajien kuten mammuttien kanssa.
Jako kivikauteen, pronssikauteen ja rautakauteen
Saksalainen Johann von Eckart esitti 1700-luvun alussa ensimmäisenä arkeologisen luokittelun kolmeen kauteen, kivikauteen, pronssikauteen ja rautakauteen. Hän oli tutkinut muinaisten teutonien hautakumpuja ja havainnut, ettei niissä ollut lainkaan rautaisia esineitä, vaan joissain pronssisia ja toisissa ainoastaan kivisiä. Eckartin teoria ei kuitenkaan herättänyt huomiota, ja se unohdettiin sadaksi vuodeksi. Vasta vuonna 1816 Tanskan kansallismuseon kuraattoriksi nimitetty Christian Jürgensen Thomsen kehitti ja toi yleiseen käyttöön nykyisen arkeologisen luokittelun kivikauteen, pronssikauteen ja rautakauteen. Hän julkaisi luokittelunsa 1836. Thomsenin jako ei ollut vain esineiden luokittelua, vaan se selitti myös ihmisen teknologisen kehityksen vaiheet. Thomsenin oppilas Jens Worsaae hyödynsi Thomsenin jakoa esihistoriallisten monumenttien ajoituksessa ja ihmisyhteisöjen liikkeiden ymmärtämisessä. Worsaae oli myös ensimmäinen, joka piti arkeologian päätarkoituksena tiedon keräämistä ihmiskunnan historiasta ja kulttuurin kehityksestä. Hän korosti mitättömimpienkin esineiden merkitystä tiedon lähteenä.
Ensimmäisen kronologisen luokittelun ihmisen paleoliittisesta kulttuurikehityksestä ja vanhemman kivikauden jaon epookkeihin teki vuonna 1882 ranskalainen Gabriel de Mortillet.
Kalliomaalausten löytäminen
Kivikautisten ihmisten uskottiin pitkään olleen apinankaltaisia primitiivisiä olentoja, minkä vuoksi monet kiistivät 1800-luvulla löytyneiden taidokkaiden luukaiverrusten olleen kivikaudella tehtyjä. Vuonna 1879 espanjalainen Marcelino Sanz de Sautuola kuitenkin löysi nuoren tyttärensä kanssa altamiralaisesta luolasta kalliomaalauksia. Löytöjen ei uskottu olleen kivikautisten ihmisten tekemiä ennen kuin vuonna 1895 Ranskan La Mouthesta löytyneet samankaltaiset maalaukset varmistivat asian.
Kronologiasta kulttuurien ymmärtämiseen 1900-luvulla
Yhdysvaltalainen Walter W. Taylor kehitti arkeologian tavoitteita ja menetelmiä 1940-luvulla esittämällä, että arkeologian tavoite ei ole pelkkä kronologioiden selvittäminen, vaan siitä pitäisi seurata vertaileva tutkimus kulttuurin kaavojen, toimintojen ja kehityksen piirteistä. Taylorin mukaan arkeologien pitäisi käyttää erilaisia tutkimusmenetelmiä arkeologisen datan analysoimisessa, jotta esihistoriallisia kulttuureja voitaisiin ennallistaa. Taylorin ajatukset ottivat tulta 1960- ja 1970-luvulla, kun lisääntynyt tieto teki kunnollisen ennallistamisen mahdolliseksi.
Menetelmien kehitys
Brittiläinen Mortimer Wheeler kehitti 1940-luvulla uudenlaisen kaivausmenetelmän, joka perustui pystyreunaisten neliönmuotoisten kuoppien kaivamiseen. Menetelmää käytti etenkin brittiläinen Kathleen Kenyon Jerikossa, ja menetelmä tunnetaankin Wheeler–Kenyonin-menetelmänä.
Ilmakuvaus tuli arkeologiassa käyttöön lentokoneiden kehityksen myötä ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Toisen maailmansodan jälkeen arkeologiassa otettiin käyttöön infrapunakuvaus, jonka avulla pystyttiin esimerkiksi löytämään satoja etruskihautoja. 1950-luvulla otettiin käyttöön magnetometri.
Puiden vuosirenkaisiin perustuva vuosirengasajoitus otettiin arkeologiassa käyttöön 1910-luvun jälkeen Yhdysvalloissa. Sen avulla Yhdysvaltain lounaisosista löytyneiden puuesineiden tekoajat pystyttiin selvittämään aina 2000 vuoden taakse. Radiohiiliajoituksen kehitti Chicagon yliopiston Willard Libby 1940-luvun loppupuoliskolla, ja menetelmä mullisti arkeologisen ajanlaskun 1950-luvulla. Sen ja samankaltaisten radioaktiivisten aineiden hajoamiseen perustuvien ajoitusmenetelmien avulla havaittiin, että ihmislaji oli aiemmin luultua vanhempi, jääkausi luultua myöhäisempi, maanviljelys ja kaupungistuminen luultua varhaisempia, ja Stonehenge vanhempi kuin pyramidit.
Egypti
Muinaisen Egyptin arkeologiset tutkimukset aloitettiin 1800-luvun taitteessa. Sitä ennen kyvyttömyys tulkita egyptiläisten kirjoitusta sekä muinaisen perinteen katkeaminen olivat estäneet historiallisesti todenmukaisen kuvan luomisen Egyptistä.
Tärkeässä osassa egyptologian synnyssä oli Ranskan keisari Napoleon Bonaparten sotaretki Egyptiin vuonna 1798. Napoleon vei maahan suuren joukon tiedemiehiä, jotka alkoivat tutkia egyptiläisiä monumentteja johdonmukaisesti. 1820-luvulla ranskalainen Jean-François Champollion onnistui ratkaisemaan Rosettan kiven avulla hieroglyfien arvoituksen. Kun egyptiläisten kirjoituksia pystyttiin näin lukemaan, heräsi heidän historiansa ja kulttuurinsa jälleen eloon. Kiinnostus maan kulttuuriin kasvoi, ja Egyptin rakennelmia ja aarteita ostettiin ja ryövättiin lukemattomin määrin eri puolille maailmaa tai käytettiin rakennusmateriaaliksi. Vuonna 1880 brittiläinen egyptologi William Flinders Petrie (1853–1942) kehitti egyptologisen tutkimuksen tieteellistä metodia, minkä myötä Egyptin historiaa pystyttiin ajoittamaan entistä tarkemmin. Ensimmäiset tieteelliset hautatutkimukset aloitettiin 1800-luvun lopulla, ja merkittäviä löytöjä on tehty nykyaikaan saakka. Yksi tunnetuimpia löytöjä oli Howard Carterin vuonna 1922 löytämä Tutankhamonin hauta.
Muu Lähi-itä
Palestiinan ensimmäisiä tutkijoita 1800-luvun alussa olivat englantilainen Edward Daniel Clarke ja hänen oppilaansa sveitsiläinen Johann Ludwig Burckhardt. Burckhardt oli ensimmäinen eurooppalainen roomalaisten jälkeen, joka kävi Petrassa. Yhdysvaltalaisen Edward Robinsonin tutkimukset Palestiinassa loivat perustan myöhemmälle raamatulliselle arkeologialle.
Mesopotamialaista nuolenpääkirjoitusta opittiin tulkitsemaan 1850-luvun puoliväliin mennessä. Ranskalainen Paul-Émile Botta suoritti 1840-luvun alussa ensimmäiset kaivaukset Ninivessä ja englantilainen Austen Henry Layard vähän myöhemmin sen lähellä Nimrudissa. Vuoden 1869 ja 1900-luvun alun välillä ranskalaiset ja yhdysvaltalaiset arkeologit löysivät sumerilaisten sivilisaation ensimmäiset merkit. Turkkilaisen Boğazkalen kylän läheltä löydetyt rauniot tunnistettiin 1870-luvun lopulla heettiläisten sivilisaation jäänteiksi. 1900-luvun alussa Lähi-idän arkeologit oppivat käyttämään Flinders Petrien kehittämää ruukkujen ajoitusta apunaan koko alueen raunioiden ajoittamisessa. Saksalainen arkkitehti Robert Koldewey suoritti 1899–1917 välillä huolellisia kaivauksia Babylonissa ja löysi runsaasti polttamattomasta savitiilestä tehtyjen rakennusten jäänteitä, jotka olivat aiemmilta kävijöiltä jääneet huomaamatta. Walter Andrae löysi samoihin aikoihin assyrialaisten ensimmäisen pääkaupungin Assurin.
Kreikka ja Rooma
Klassisen Kreikan arkeologia alkoi kehittyä 1700-luvulla. Lontoossa perustettiin 1734 Society of Dilettanti -järjestö, joka rahoitti Ateenan monumenttien tutkimista. Johann Joachim Winckelmannin muinaisen taiteen historiikin (1764) myötä syntyi antiikin Kreikan ja Rooman muinaisesineiden arvostus historiallisesti tärkeinä yhteiskunnan ja kulttuurin muutoksen ilmentyminä. 1800-luvulla moni Kreikan muinaisesine päätyi vielä British Museumin kokoelmiin. Kreikan itsenäistymisen jälkeen kreikkalaisetkin kiinnostuivat tutkimaan oman maansa historiaa, ja Kreikan arkeologinen seura perustettiin 1837. Sen jälkeen kaikki kaivaukset maassa tapahtuivat hallituksen säätelyn alla. Saksalainen Heinrich Schliemann teki merkittäviä kaivauksia ja löytöjä 1870-luvulla Troijassa ja Mykenessä. Englantilainen Arthur Evans suoritti kaivauksia Kreetan Knossoksella, mistä hän löysi esimykeneläisen minolaisen kulttuurin. Evans ei vain kaivanut Knossoksen raunioita esiin, vaan hän myös ennallisti ne muun muassa pystyttämällä muurit ja pylväät uudelleen ja maalauttamalla rapautuneet seinämaalaukset uudelleen.
Rooman rapautuneet rauniot alkoivat herättää Italiassa kiinnostusta renessanssin myötä 1400-luvulla. Myös etruskien menneisyydestä kiinnostuttiin. Vuonna 1738 aloitettiin kaivaukset Herculaneumin kaupungissa ja 1748 Pompejissa, jotka olivat hautautuneet hyvin säilyneinä tuhkan alle Vesuviuksen purkauksessa 79 jaa.
Italialainen arkeologia asetettiin valtion valvontaan vuoden 1870 jälkeen, ja kaivaukset alkoivat suuntautua menneisyyden tutkimiseen taide-esineiden keräilyn ja tutkimisen sijaan. Uudenaikaisen suhtautumistavan merkittävin seuraus oli Vejin etruskikaupungin löytäminen ensimmäisen maailmansodan alla.
Amerikka
Thomas Jefferson suoritti vuonna 1784 Virginian kummuilla kaivauksia ja teki stratigrafisia havaintoja. 1840-luvulla aloitettiin mayojen korkeakulttuurin sekä Pohjois-Amerikan pueblojen ja kummunrakentajien kulttuurien tutkiminen. 1900-luvun merkittäviä löytöjä olivat jalostettujen viljojen alkuperän selvittäminen Keski-Amerikassa ja olmeekkien sivilisaation löytäminen Meksikossa.
Muu maailma
1920-luvulla tehtiin arkeologisia kaivauksia Pakistanin Mohenjo-Darossa ja Harappassa, mistä löydettiin Indus-kulttuurin jäänteet. Kiinan Anyangissa löydettiin 1920-luvun lopulla esihistoriallinen kulttuuri Shang-dynastian ajalta. Louis Leakey löysi Tansanian Olduvain rotkosta kahden miljoonan vuoden ikäisiä ihmisen luita ja työkaluja. Muita merkittäviä 1900-luvun kaivauskohteita olivat Jeriko, Hassuna ja Çatal Hüyük.
Opiskelu Suomessa
Arkeologiaa voi Suomessa opiskella pääaineenaan Helsingin, Turun ja Oulun yliopistoissa. Arkeologia kuuluu humanistiseen koulutusalaan. Arkeologiaa opiskelleiden tyypillisiä työtehtäviä ovat tutkija, tiedottaja, arkistosihteeri ja amanuenssi.
FK Šilas
Futbolo klubas Šilas on jalkapalloseura Kazlų Rūdain kaupungista. Se on perustettu vuonna 1940. FK Šilas pelaa Pirma lygassa, joka on Liettuan toinen sarjataso.
Luettelo Japanin puolueista
Tämä artikkeli on luettelo Japanin puolueista.
Brayan Perea
Brayan Perea (s. 25. helmikuuta 1993 Cali) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 189 senttimetriä pitkä Perea edustaa kotimaassaan Independiente Santa Fetä. Euroopassa hän kuului viisi vuotta italialaisen Lazion miehistöön mutta pelasi myös lainalla Italian Perugiassa, Ranskan Troyes'ssa ja Espanjan Lugossa.
Mahdollisuus (albumi)
Mahdollisuus on Samuli Edelmannin studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2014. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 3, ja pysyi listalla yhteensä 13 viikkoa. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Lomat
thumb|Lomatyttö Liberiasta. Lomat (myös loomat, logomat, tomat) ovat mandelaista loman kieltä puhuva kansa Liberiassa ja Guineassa. Heitä on arvioitu olevan 320 000 henkeä, joista lähes kaksi kolmasosaa asuu Liberiassa.
Lomat asuvat Liberian luoteisosassa Lofan piirikunnassa ja Guinean kaakkoisosassa Macentan prefektuurissa. He jakautuvat useisiin alaryhmiin, joista bundeja pidetään usein omana kansanaan. Kieleltään ja kulttuuriltaan lomat ovat lähellä bandeja. Loman kieltä varten laadittiin 1930-luvulla omaperäinen tavukirjoitus, mutta nykyään käytetään latinalaista kirjaimistoa.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maniokki, fonio, maissi, durra, bataatti ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan keräilyä ja karjanhoitoa. Käsityöammatteja ovat kutominen, punonta, savenvalanta, metallin käsittely ja puunleikkaus. Pienet kylät koostuvat pyöreistä palmunlehdillä katetuista asumuksista, joiden keskellä on suuri kokoustalo. Ruokavalio koostuu etupäässä maustetuista puuroista ja vihanneskeitoista. Nykyaikainen vaatetus on lainattu mandinkoilta ja Liberian afroamerikkalaisilta.
Patrilineaariset suurperheet muodostavat eksogamisia sukuyhteisöjä. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä. Vaikutusvaltaisilla salaseuroilla on ankarat initiaatioriitit. Suurin osa lomista harjoittaa perinteistä uskontoa. Liberiassa noin viidesosa on kristittyjä ja Guineassa pieni osa sunnimuslimeja.
Iso Ahvenlampi (Joutsa)
Iso Ahvenlampi on Keski-Suomessa Joutsassa Humalapohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,1 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.237) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125 metriä mpy.
Rik Smits
Rik Smits (s. 20. kesäkuuta 1966 Eindhoven) on alankomaalainen uransa lopettanut koripalloilija. Hänen pelipaikkansa oli sentteri.
Ammattilaisura
Indiana Pacers varasi Smitsin vuoden 1988 NBA:n varaustilaisuuden toisena pelaajana. Hän pelasi seurassa 12 kauden aikana vuosina 1988–2000 yhteensä 867 runkosarjaottelua sekä 104 pudotuspeliottelua. Vuonna 1998 hänet valittiin NBA:n tähdistöotteluun.
Jalkavaivoista kärsinyt Smits lopetti ammattilaisuransa kauden 1999–2000 jälkeen.
Kabange Mupopo
Kabange Mupopo (s. 21. syyskuuta 1992 ) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, ja 400 metrin juoksija.
Mupopo aloitti jalkapallon 11-vuotiaana. Maajoukkuetasolla hän pelasi ensimmäisen kerran alle 17-vuotiaiden ikäluokassa. Hän toimi 2014 Sambian naisten maajoukkueen kapteenina. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 Sambia karsiutui alkulohkon jälkeen. Seuratasolla hän edusti 2014 Sambian armeijan seuraa Green Buffaloes.
Mupopo aloitti yleisurheilun keväällä 2014. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014. Hän saavutti Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 hopeaa 400 metrillä samalla ajalla 51,21 kuin kilpailun voittanut Nigerian Folashade Abugan. Maanosien cupissa Marrakechissa hän sijoittui neljänneksi Sambian ennätysajalla 50,87.
Mupopo karsiutui 400 metrin välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän voitti samalla matkalla kultaa Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015 Sambian ennätysajalla 50,22. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Hän voitti samana vuonna 400 metrin Afrikan-mestaruuden Durbanissa ajalla 51,56. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 400 metrillä alun perin seitsemäs, mutta tuli hylätyksi annettuaan kisoissa positiivisen dopingnäytteen. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 12.8.2017–11.8.2021.
Sisäradat
NR = maan ennätys
Communication Breakdown
Communication Breakdown on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin kuuluisimpia kappaleita. Se julkaistiin vuonna 1969 yhtyeen debyyttialbumilta Led Zeppelin. "Communication Breakdown" on ensimmäisiä kappaleita, jonka kitaristi Jimmy Page ja laulaja Robert Plant työstivät yhdessä.
Kappale alkaa Pagen räjähdysmäisellä kitarariffillä ja on hyvin nopeatahtinen. Poikkeuksellisesti Page laulaa taustoja. Kitarariffiin on otettu vaikutteita Eddie Cochranin kappaleesta "Nervous Breakdown".
thumb|left|Yhtye esittämässä "Communication Breakdown" -kappaletta vuonna 1970 [[Royal Albert Hallissa.]] Communication Breakdown oli "Heartbreaker"-kappaleen lisäksi vakionumeroita  yhtyeen esiintymisissä ja se soitettiin yleensä "encorena". Kappaleesta julkaistiin single Yhdysvalloissa, mutta se ei päässyt listoille.
Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden on versioinut kappaleen. Versio julkaistiin yhtyeen singlen  "Bring Your Daughter to the Slaughter" B-puolena. Myöhemmin kappale julkaistiin myös yhtyeen kokoelmalla Eddie's Archive vuonna 2002. The Flaming Lips yhtye versioi myös kappaleen ja julkaisi sen kokoelmallaan Finally the Punk Rockers Are Taking Acid vuonna 2002.
Gynaikopolis
Gynaikopolis ( eli ; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Libyan/Gynaikopoliteen nomokseen.
Gynaikopolis, suomeksi ”Naisten kaupunki”, sijaitsi Niilin suiston länsiosassa Niilin Kanobikos-suuhaaran eli Kanopoksen suuhaaran varrella, kaakkoon Aleksandriasta. Se mainitaan oman Gynaikopoliteen nomoksensa pääkaupunkina. Tämä yhdistetään yleensä Ala-Egyptin 3. nomokseen eli Libyan nomokseen. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Gynaikopolitēs.
Kaupunkiin liityy kuitenkin paljon epäselvyyttä, ja myös sen olemassaolo on kyseenalaistettu, sillä nimi on nähty enemmän viittauksena joihinkin tuntemattomiin olosuhteisiin kuin varsinaisena paikannimenä. Stefanos Byzantionlainen kertoo kolme eri legendaa nimen selitykseksi: 1) naiset torjuivat hyökkäyksen kaupunkiin miestensä poissaollessa; 2) naiset, joiden poikia kuningas oli kohdellut huonosti, tarttuivat aseisiin ja karkottivat kuninkaan; 3) Naukratiin miehet kärsivät kulkutaudista, ja siinä missä muiden kaupunkien asukkaat pitivät nämä loitolla, gynaikopolislaiset ottivat nämä vastaan, ja heitä alettiin kutsua naisiksi.
Epäselvyyksien vuoksi Gynaikopolis on joskus nähty toisena nimenä Anthyllan kaupungille, jonka tuotot oli korvamerkitty hovin naisten käyttöön; ja joskus se on puolestaan yhdistetty Andropoliksen (”Miesten kaupunki”) kaupunkiin.
Red Bull RB3
Red Bull RB3 on Adrian Neweyn suunnittelema Formula 1 -auto, jota Red Bull talli käytti kaudella 2007. Voimanlähteenä autossa oli Renault'n RS27 V8 -moottori, kun vielä viime kauden RB2 autossa käytettiin Ferrarin moottoreita.
RB3 oli ensimmäinen Adrian Neweyn Red Bull Racingille suunnittelema auto. Autosta näkee selvästi Neweyn aikaisemmat suunnittelut McLarenilla. Esimerkiksi auton nokka on lähes täydellinen kopio hänen McLarenille suunnittelemastaan autosta. RB3 ei kuitenkaan vastaa vielä Neweyn aerodynaamisia tavoitteita, sillä hän ei saanut tuulitunnelia riittävän aikaisin käyttöönsä.
Hyväntekeväisyys
Mark Webberin ja David Coulthardin autoja Britannian GP viikonloppuna koristi 30 000 fanien ja julkkisten kuvaa. Tarkoituksena oli kerätä rahaa Wings for Life (siivet elämälle) hyväntekeväisyysjärjestölle, joka hakee parannuksia selkärankavammoihin. Kuvan David Coulthardin tai Mark Webberin autoon sai 15 euron hintaan.
Formula 1 -tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi nopeinta kierrosta)
Mamadou Tounkara
Mamadou Tounkara (s. 19. tammikuuta 1996 Blanes, Espanja) on espanjalais-senegalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 184 senttimetriä pitkä Tounkara edustaa Laziota mutta on pelannut useissa eri seuroissa lainalla.
Elokuussa 2012 Tounkara solmi Lazion kanssa kolmivuotisen sopimuksen, kun hänen sopimuksensa Barcelonan kanssa päättyi.
Manot
thumb|upright|Manonaamio 1900-luvun alusta. Manot eli mat ovat mandelaista manon kieltä puhuva kansa Liberiassa Lofa- ja Cavallajokien yläjuoksulla sekä rajaseudulla Guineassa. Heitä on arvioitu olevan 220 000 henkeä, joista valtaosa asuu Liberiassa.
Kansan pääelinkeino on trooppinen maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maniokki, bataatti, taaro, maissi, durra, hirssi, fonio ja maapähkinä. Puutarhoissa kasvatetaan öljypalmua, banaania ja papaijaa. Käsityöammatteja ovat puunveisto, kutominen, punonta ja savenvalanta. Monet käyvät ansiotöissä plantaasiviljelmillä.
Pyöreät, savella vuoratusta oksapunoksesta rakennetut asumukset on katettu kartiomaisella palmunlehvä- ja heinäkatolla. Ne sijaitsevat tiheissä ryhmissä kukkuloilla. Perinteinen asuste on koristeltu tunika. Ruokavalio koostuu etupäässä kasviksista.
Suurperheet muodostavat eksogamisia sukuryhmiä. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä. Manot harjoittavat perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien ja luonnonhenkien palvontaa.
Hankavesi-Välivesi
Hankavesi-Välivesi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä sijaitseva järvi. Se muodostuu neljästä järvialtaasta, joita kutsutaan nimillä Välivesi, Hankavesi, Moksunjärvi ja Lamminperänlampi. Järvialtaiden vedet ovat aina samassa tasossa Inhanjoen luusuan säännöstelypadon vuoksi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1 300 hehtaaria eli 13 km². Se on 10,6 kilometriä pitkä ja 3,9 kilometriä leveä. Välivesi muodostaa selkeästi oman järvialtaansa, joka yhdistyy etelässä olevaan Hankaveteen Inhan kylässä sijaitsevalla, 400 metriä pitkällä ja kapeimmillaan 20 metrisellä Nääsinsalmella. Välivesi on 4,9 kilometriä pitkä ja 2,0 kilometriä leveä kun taas Hankavesi on 6,6 kilometriä pitkä ja 2,2 kilometriä leveä. Hankaveden kaakkoispäähän ovat yhteydessä sekä Moksunjärvi että Lamminperänlampi. Moksunsalmi on 600 metriä pitkä ja kapeimmillaan 80 metriä leveä. Lamminperänlampi yhtyy Hankaveden Nousunlahteen lyhyellä ja 40 metriä leveällä salmella, joka on kaventunut tien ylitystä varten rakennetun penkereen vuoksi. Moksunjärvi on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Pyöreä Lamminperänlampi on halkaisijaltaan 600 metriä.
Välivedessä on kuusi saarta, joista suurimmat ovat nimeltään Mustasaari, Isot-Sammalet ja Vähät-Sammalet. Hankavedellä on seitsemän saarta, joista Hankasaari on suurin ja Jänissaari ja Järvisensaari seuraavaksi suurimmat. Hankasaari on 2,8 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Kaksi pienempää saarta ovat 350 metriä pitkät. Järvisenssari on nykyään yhdistetty Hietaniemeen tiepenkereellä ja se on ainakin periaatteessa muuttunut niemeksi. Moksunjärvellä on kaksi saarta ja Lamminperänlampi on saareton.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 55,4 miljoonaa m³ eli 0,0554 km³. Järven keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys on 16 metriä. Syvin kohta sijaitsee Väliveden eteläpäässä keskellä järveä. Hankaveden suurin syvyys 14 metriä saavutetaan sen eteläpäässä Hankasaaren lounaispuolella. Moksunjärvi on 10 metriä ja Lamminperänlampi 3,1 metriä syvä.
Säännöstely
Järven vedenpinnan korkeus on 153,5 metriä mpy. Järvi on säännöstely Inhan säännöstelypadolla siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 152,76 metriä ja 154,41 metriä mpy. Padolla säännöstellään myös Ähtärinjärveä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueella (35.4) Ähtärinjärven alueeseen (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) järvi kuuluu.
Valuma-alue saa pääosan vedestänsä kahta reittiä myöten. Pohjoisesta laskee Ähtärinjärven alueelta (35.433) Ähtärin salmea myöten. Se on Ähtärinjärven lasku-uoma, jossa järven vedenpinnan korkeus on samalla tasolla Väliveden kanssa. Koillisesta tulee Niemisjoen valuma-alueen (35.47) reitin vedet, jotka laskevat Moksunjärveen Niemisjokea myöten. Myös pienempi Myllyojan valuma-alue (35.439) laskee Moksunjärveen Myllypuron kautta.
Hankavesi-Väliveden alueella on 11 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Valkeinen (145 ha), joka laskee Väliveteen Jatapuroa myöten, Voilampi (100 ha), joka laskee Väinäpuroa myöten Hankaveteen, sekä Saarijärvi (21 ha) ja Nuolijärvi (12 ha), jotka laskevat Hankaveteen Saarijärvenpuroa myöten.
Järven laskujoki on Inhanjoki, joka laskee alajuoksulla kahta uomaa pitkin Ouluveteen.
Paul Samuelson
Paul Anthony Samuelson (15. toukokuuta 1915 Gary, Indiana, Yhdysvallat – 13. joulukuuta 2009 Belmont, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ekonomisti, joka tutkimustyössään käsitteli useita taloustieteen aloja. Samuelson sai taloustieteen Nobel-palkinnon vuonna 1970 ”tieteellisestä työstä, jolla hän on kehittänyt staattista ja dynaamista taloudellista teoriaa ja aktiivisesti myötävaikuttanut taloustieteellisen analyysin tason parantumiseen”.
Elämä
Samuelson syntyi siirtolaisperheeseen, jonka vanhemmat olivat taustaltaan puolanjuutalaisia. Hän aloitti opiskelunsa Chicagon yliopistossa ja suoritti siellä alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1935. Tohtorintutkintonsa Samuelson suoritti Harvardin yliopistossa vuonna 1941 matemaattista taloustiedettä edustavalla tutkimuksella The Foundations of Economic Analysis (julkaistu 1947).
Paul Samuelson oli Massachusettsin teknillisen korkeakoulun, Massachusetts Institute of Technologyn eli MIT:n, emeritusprofessori, joka teki merkittävää tutkimusta esimerkiksi:
Samuelson sovelsi matemaattisen taloustieteen lähestymistapaa muun muassa ulkomaankaupan, kuluttajan käyttäytymisen, talouden tasapainon ja suhdannevaihtelujen tutkimukseen. Ulkomaankaupan alalla hän osoitti, että kansainvälinen vapaakauppa vaikuttaa tasoittavasti sekä hyödykkeiden hintoihin että tuotannontekijöiden hintoihin. Mikrotaloustieteessä Samuelson loi niin sanotun paljastettujen preferenssien teorian, jonka avulla hyötyteoriaa voidaan empiirisesti tutkia, vaikka rajahyötyjä ei voida täsmällisesti mitata. Vertaileva taloustieteellinen tilastointi taas pohjautuu kassiseen taloustieteeseen, mutta sen tarkastelutavan kehittäminen puuttui. Samuelson oli merkittävästi kehittämässä sitä, ja onnistui ensimmäisenä yhdistämään tilastojen niin sanotut kerroin- ja kiihdytinvaikutukset.
Samuelson kirjoitti William Nordhausin kanssa taloustieteen perusoppikirjan Economics, jonka ensimmäinen painos ilmestyi 1948. Kirjaa on käytetty laajasti yli 30 vuoden ajan. Se on Yhdysvalloissa myydyin akateeminen oppikirja.
Samuelson ei kyennyt matemaattisen tilastoinnin erikoistuntijanakaan havaitsemaan Neuvostoliiton tilastoinnin ja talousohjauksen puutteita. Vielä vuonna 1989, kun neuvostotalous oli romahtamassa, hänen Economics-kirjassaan väitettiin, että Neuvostoliiton keskussuunnittelujärjestelmä todistaa keskussuunnittelun toimivan ja jopa menestyvän.
Kuolema
Samuelson kuoli joulukuussa 2009 lyhyen sairauden jälkeen 94-vuotiaana.
Nimikkoprofessuuri
Samuelsonin nimikkoprofessuuria MIT:ssä hoitaa suomalainen Bengt Holmström. Samuelsonin oppilaita ja työtovereita olivat muun muassa Paul Krugman ja Joseph Stiglitz.
Christoffer Egidius von Hartmansdorff
Christoffer Egidius von Hartmansdorff (1. syyskuuta 1742 Nobynäs, Ruotsi – 20. kesäkuuta 1818 Turku) oli ruotsalaissyntyinen sotilas ja valtiopäivämies.
Von Hartmansdorffin vanhemmat olivat majuri Joakim Christoffer von Hartmansdorff ja Johanna Margareta Bogeman. Hän oli kadetti tykistössä 1756, aliluutnantiksi hän yleni 1758 ja luutnantiksi 1772. Armeijan kapteeni von Hartmansdorffista tuli 1775 ja majuri tykistössä 1788. Von Hartmansdorffin epäiltiin tienneen Kustaa III:n murhasta 1792 ja hänet tuomittiin menettämään sotilasvirkansa. Hän asui sittemmin Suomessa. Ritarihuoneen johtajana hän toimi 1816. Von Hartmansdorff oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Marjatta Oja
Marjatta Oja (s. 1962 Forssa ) on suomalainen kuvataiteilija, tarkemmin uusmediataiteilija.
Oja on opiskellut Vapaassa taidekoulussa ja Milanon taideakatemiassa (Accademia di Belle Arte). Hän on valmistunut kuvataideakatemiasta taiteen tohtoriksi 2011, ja hänen väitöskirjan aiheena oli Kolmiulotteinen projisointi : tilanneveistos katsojan ja kokijan välissä. Töissään hän käyttää valokuvaa, videota ja esineitä. ja nimittää niitä tilanneveistoksiksi Ensimmäisen näyttelynsä hän piti 1991 Galleria Pienessä Agorassa Helsingissä.
Kluuvin Gallerian näyttelyn yhteydessä vuonna 2004 hänen töistään sanottiin: "Teoksia jotka eivät hyökkää päälle, mutta joista huomaa että ne ovat viritettyjä ja niissä on jännitettä."
Tina Kotek
Tina Kotek (s. 30. syyskuuta 1966 ) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on vuodesta 2023 lähtien toiminut Oregonin osavaltion kuvernöörinä. Hän edustaa demokraattista puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä
Kotek syntyi Pennsylvaniassa vuonna 1966. Hänen isovanhempansa saapuivat Amerikkaan Itä-Euroopasta. Kotekin isä palveli Yhdysvaltain asevoimissa ja oli perheensä ensimmäinen korkeakoulututkinnon suorittanut henkilö. Kotek on nimennyt tämän yhdeksi tekijäksi vakaalle lapsuudelleen. Oregoniin Kotekin perhe muutti 1987.
Kotek aloitti opintonsa Georgetownin yliopistossa, muttei koskaan valmistunut. Tämän jälkeen hän alkoi työskennellä sukeltajana ja matkatoimiston virkailijana. Kotek opiskeli ensin uskontotiedettä Oregonin yliopistossa ja palasi sitten takaisin Georgetownin yliopistoon, josta hän valmistui maisteriksi pääaineenaan kansainvälisyys ja vertaileva uskontotiede. Valmistuttuaan hän palasi Oregoniin ja alkoi työskennellä poliittisena asiantuntijana ensin Children First for Oregon -nimiselle järjestölle ja sittemmin paikalliselle ruoka-apua tarjoavalle järjestölle.
Kotek on vuodesta 2017 ollut naimisissa Aimee Wilsonin kanssa. Kotek on kertonut tulleensa ulos kaapista parikymppisenä ja kokeneensa sen vapauttavaksi, vaikka kokikin olonsa paikoin omituiseksi ollessaan kirjoilla katolilaisessa yliopistossa.
Vapaapalokunta
Vapaapalokunta tarkoittaa vapaaehtoista palokuntaa.
Tina Kotek
Poliittinen ura
Kotek pyrki ensimmäistä kertaa Oregonin osavaltion edustajainhuoneeseen vuonna 2004, muttei tullut valituksi. Hänet valittiin kuitenkin edustajainhuoneeseen vuonna 2006. Vuonna 2011 demokraatit valitsivat Kotekin ryhmäpuheenjohtajakseen edustajainhuoneessa.
Vuonna 2013 Kotek nousi edustajainhuoneen puheenjohtajaksi ja toimi virassa aina kuvernöörin virkakautensa alkuun saakka, minkä johdosta hän on Oregonin pisimpään virassa ollut edustajainhuoneen puhemies.
Kuvernöörinä
Kotek ilmoitti lähtevänsä kuvernööriehdokkaaksi syyskuussa 2021. Hänen vastaehdokkaansa oli republikaanien Christine Drazan, jonka Kotek voitti saatuaan 47,01 % annetuista äänistä. Kotek vannoi virkavalansa 9. tammikuuta 2023.
Tullessaan valituksi vuonna 2022 hänestä tuli yhdessä Massachusettsin Maura Healeyn kanssa Yhdysvaltain ensimmäiset avoimesti homoseksuaalit kuvernöörit.
Heti virkaan astuttuaan Kotek julisti osavaltioon hätätilan johtuen Oregonin kodittomuustilanteesta ja kutsui tilannetta "humanitaariseksi katastrofiksi".
Humalalampi (Joutsa)
Humalalampi on Keski-Suomessa Joutsassa Humalapohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.237) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,7 metriä mpy.
Lindsay Anderson
Lindsay Gordon Anderson (17. huhtikuuta 1923 Bangalore, Intia – 30. elokuuta 1994 Angoulême, Ranska ) oli englantilainen elokuva- ja teatteriohjaaja sekä elokuvakriitikko. Hän syntyi brittiläisen upseerin poikana Bangaloressa, Intiassa ja opiskeli Oxfordin yliopistossa.
Ennen ohjaajan uraansa Anderson oli elokuvakriitikko perustamassaan Sequence-elokuvajulkaisussa. Yhdessä toveriensa kanssa hän uskoi että brittielokuvan on aika ylittää luokkarajat ja kertoa työväenluokan elämästä. Hän sai rahoituksen monilta tahoilta muun muassa Ford-yhtymältä, ja alkoi tehdä lyhyeitä dokumentteja. Anderson sai parhaan lyhyen dokumenttielokuvan Oscarin vuonna 1954 kuurojen lasten opetuksesta kertovalla elokuvallaan Torstain lapsi.
Anderson muistetaan parhaiten 1960-luvun lopulta 1980-luvulle ulottuvasta, David Sherwinin kirjoittamasta kolmen elokuvan kokonaisuudesta, joissa Malcolm McDowell esittää eräänlaista jokamieshahmoa Mick Travisia. Yhteiskunnallisia ongelmia satiirin keinoin käsittelevät elokuvat ovat Jos... (1968), Onnenpoika (1973) ja Britannia Hospital – juhlapäivä (1982). Myös Andersonin varhaistyötä Miehen hinta (1963) ja Yhdysvalloissa tuotettua myöhäisteosta Elokuun valaat (1987) pidetään arvossa.
Acie Law
Acie Law IV (s. 25. tammikuuta 1985 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaavan Law'n varasi vuoden 2007 varaustilaisuudessa 11. vuorolla Atlanta Hawks, jota tämä edusti kahden kauden ajan. Law pelasi NBA:ssa vuoteen 2011 asti edustaen viittä eri seuraa, minkä jälkeen hän siirtyi Eurooppaan. Serbiassa pelaamisen jälkeen Law siirtyi kreikkalaiseen Olympiakos BC:hen, jossa hän voitti Kreikan mestaruuden vuonna 2012 ja Euroliigan mestaruudet vuosina 2012 ja 2013.
Law oli sukua baseballpelaaja Ernie Banksille.
Armenialaiset
Armenialaiset (armeniaksi Hay tai Hai ) ovat Kaukasukselta ja itäisestä Vähästä-Aasiasta kotoisin oleva kansa. Suuri osa armenialaisista asuu yhä alueella, varsinkin Armeniassa, mutta lähes yhtä suuri tai suurempi määrä asuu muualla ympäri maailmaa. Ensimmäinen armenialainen valtio perustettiin jo 500-luvulla eaa. ja Armenia oli maailman ensimmäinen kristinuskon valtionuskonnoksi ottanut maa (vuonna 301), ja armenialaisten omalla apostolisella kirkolla on yhä valtionkirkon asema Armeniassa. Nykyään noin 3,0–3,5 miljoonaa armenialaista asuu Armeniassa, 2,0–2,5 miljoonaa Venäjällä, 267 000–400 000 Georgiassa, ainakin 400 000 (mutta mahdollisesti jopa miljoona) Yhdysvalloissa, 250 000 tai enemmän Ranskassa, 200 000 Iranissa (pääasiassa Teheranissa ja Jolfan alueella), 120 000 Vuoristo-Karabahissa, 100 000 Syyriassa, 75 000–150 000 Libanonissa, 99 900 Ukrainassa, 50 000 Turkissa ja 40 505 Kanadassa – yhteensä noin kahdeksan miljoonaa.
Armenialaisten sukunimissä on yleensä pääte -jan (tai -ian/-yan), joka tarkoittaa ’(jonkun) poika’.
Alkuperä
Legendan mukaan armenialaiset ovat Vanhassa testamentissa mainitun Nooan pojan Japethin jälkeläisiä, mutta Herodotuksen mukaan he ovat lähtöisin Traakiasta. Strabonin arvio puolestaan oli, että armenialaiset saapuivat Araratin laaksoon kahdesta eri suunnasta, lännestä ja etelästä. Saapumisajankohta on välillä 1300-700 vuotta eaa. Urartun hallitsijan Argishti I:n tiedetään rakennuttaneen nykyisen Jerevanin kaupungin alueelle Erebunin linnoituskaupungin 782 eaa. Urartun valtakunta kukistui 590 eaa., minkä jälkeen armenialaisista tuli alueen valtaväestö. Vuoteen 401 eaa. mennessä urartulaiset olivat sulautuneet armenialaisiin. Armenialaiset tutkijat ovat sitä mieltä, että armenialaiset ovat Armenian alueen alkuperäisiä asukkaita.