cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalevan Pallo
1986–1999: 13 SM-liigakautta ja SM-hopea
Ensimmäisellä SM-liigakaudellaan 1986–1987 KalPa sijoittui kymmenen joukkueen sarjassa yhdeksänneksi. Sen miehistöön kuului kolme ulkomaalaispelaajaa: Wayne Thompson, Brent Sapergia ja Roberto Lavoie. Sapergian tehdessä 33 pelissä 25+13 hän rikkoi Lalli Partisen nimissä olleen yhden kauden jäähyminuuttiennätyksen ja sai kulttipelaajan maineen. Seura joutui vaikeuksiin hänen villin yksityiselämänsä takia. Ehkä kuuluisin tapaus oli valtakunnan lehdistössä otsikkoihin noussut Sapergian ja Jari Rättyän kapakkatappelu heidän kimppuunsa käyneen miehen kanssa. Sapergian aggressiivisesta pelityylistä kertoi se, että KalPalle tuli muilta seuroilta paljon huomautuksia ja pahimmillaan heitä kehotettiin antamaan hänelle maastakarkotus. Thompson oli SM-liigan parhaita pelaajia ja teki 52 (22+30) pistettä. Lavoie teki 26 maalia mutta silmävamman vuoksi pelasi vain 33 ottelua. Jouni Rinne oli KalPan kolmanneksi paras pistemies tehoin 19+27. SM-liigakarsinnoissa KalPa säilytti liigapaikkansa. Kauden kotiottelujen katsojamäärä oli keskimäärin 4 903 henkeä ottelua kohden. Seuraavalla kaudella 1987–1988 pelasi edelliskauden ulkomaalaisvahvistusten tilalla neljä uutta kanadalaishankintaa, joista Wayne Groulx ja Pierre Rioux olivat merkittävä apu joukkueelle. Jouni Rinne teki kauden aikana 52 (26+26) pistettä, ja nuorista pelaajista Jari Pulliainen löi itsensä läpi maalintekijänä. Joukkueen pelaajahankintoja olivat muun muassa Ässistä tullut Jari Härkälä ja joukkueen kapteeniksi nostettu, TPS:stä tullut Petteri Lehto. Päävalmentaja Esko Nokelainen lähti seurasta kesken kauden ja hänen tilalleen tuli kauden loppupuolella Juha Junno. KalPa sijoittui kahdeksanneksi ja vältti liigakarsinnat.
Kaudeksi 1988–1989 KalPa hankki pelaajistoon muun muassa AHL:stä palanneen Wayne Thompsonin, NHL:ssä 137 ottelua pelanneen Dave Donnellyn sekä tehokkaaksi puolustajapariksi osoittautuneet Erik Hämäläisen ja Juha Tuohimaan. Hämäläinen oli 270 000 markan hinnalla SM-liigan vuoden kallein pelaajahankinta. Juha Junnon apuvalmentajaksi tuli Hannu Kapanen. KalPa sijoittui runkosarjassa viidenneksi ja pääsi ensimmäistä kertaa SM-liigan pudotuspeleihin. Puolivälierissä Tappara oli parempi otteluvoitoin 2–0. KalPan paras pistemies Jouni Rinne teki seuran syöttöennätyksen 42, ja Wayne Thompson oli joukkueen paras maalintekijä 26 maalilla.
Kaudeksi 1989–1990 KalPa hankki Tšekkoslovakiasta puolustaja Peter Slaninan ja keskushyökkääjä Dárius Rusnákin. He olivat SM-liigan historian ensimmäiset tšekkoslovakialaiset pelaajat. Rusnák teki KalPa:n seuraennätyksen 29 tehdyllä maalilla ja sijoittui liigan maalintekijätilastossa kolmanneksi. Muita tulokkaita olivat laitahyökkääjä Juha Jokiharju ja aiemmin II-divisioonassa seurassa pelannut Hannu Oksanen. KalPa teki runkosarjan 44 ottelussa 205 maalia, toiseksi eniten koko sarjassa, ja sijoittui kuudenneksi. Pudotuspeleissä KalPa voitti runkosarjassa kolmanneksi sijoittuneen Helsingin IFK:n ja pääsi välieriin TPS:ää vastaan. TPS voitti välierät otteluvoitoin 3–0, ja pronssiottelussa KalPa hävisi Tapparalle maalein 5–3. SM-liigan puolustajien pistepörssin 45 pisteellä (17 maalia + 28 syöttöä) voittanut Juha Tuohimaa valittiin liigan kakkostähdistökentälliseen.
Kaudella 1990–1991 KalPa sijoittui runkosarjassa toiseksi. Pelaajien loukkaantumisten myötä saivat peliaikaa muun muassa omat A-juniorit Sami Kapanen ja Marko Tuomainen. Dárius Rusnák teki seuran yhden kauden piste-ennätyksen 60 pistettä (22 maalia + 38 syöttöä) ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi. Välierissä KalPa voitti JyP HT:n otteluvoitoin 3–0 ja varmisti seurahistoriansa ensimmäisen SM-mitalin. Loppuotteluissa KalPa:n vastustaja oli runkosarjan voittanut TPS, joka voitti ensimmäisen ottelun maalein 5–1. Kaksi seuraavaa ottelua TPS voitti maalein 4–3. Kuopiossa pelatun neljännen ottelun KalPa voitti maalein 6–2, mutta TPS vei mestaruuden voitettuaan viidennen ottelun Turussa maalein 7–2. Jari Pulliainen oli pudotuspelien kolmanneksi tehokkain pelaaja (6+4) ja voitti pudotuspelien maalikuninkuuden yhdessä TPS:n Jari Hirsimäen kanssa. Juha Jokiharju kokosi tehopsiteet 4+5. Puolustaja Peter Slanina valittiin sarjan kakkostähdistökentälliseen, KalPan joukkue voitti SM-Liigan Fair play -palkinnon ja päävalmentaja Juha Junno voitti parhaalle valmentajalle myönnettävän Lynces Academic -palkinnon.
Seuraavalla kaudella 1991–1992 KalPaa vahvistivat TPS:stä tullut Pekka Tirkkonen ja NHL:ssä vähälle peliajalle jäänyt Jarmo Kekäläinen, jota mainostettiin KalPan kaikkien aikojen kalleimpana suomalaispelaajahankintana. Joukkue sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi ja kahden pisteen päähän viimeisestä pudotuspeleihin selvinneestä joukkueesta. Juha Jokiharju pelasi viimeisen kautensa KalPassa ja teki 44 ottelussa 48 (18 maalia + 30 syöttöä) pistettä. Hänet palkittiin SM-liigan Sisu-pelaaja-palkinnolla. Myös viimeistä kauttaan KalPa:ssa pelannut Erik Hämäläinen toimi kapteenina. Juha Tuohimaa oli toisen kerran urallaan sarjan tehokkain puolustaja 35 (16+19) pisteellä. Kimmo Timonen debytoi pääsarjatasolla ja Sami Kapanen teki 25 (15+10) pistettä. Edelliskauden kakkosmaalivahti Pasi Kuivalainen nousi ykkösmaalivahdiksi. Vuodesta 1959 lähtien toiminut ja KalPan alaisuudessa pelannut jääkiekkojoukkue Kuopion Kiekkokilpi lopetti toimintansa.
Kaudeksi 1993–1994 päävalmentajaksi tuli Hannu Kapanen, jonka poika Sami Kapanen oli liigan kolmanneksi paras pistemies tehoin 23+32 ja sai paikan liigan tähdistökentälliseen. KalPan tehokkaimmassa kentällisessä pelasivat Kapasen lisäksi keskushyökkääjä Pekka Tirkkonen, laitahyökkääjä Janne Kekäläinen sekä puolustajat Vesa Salo ja Kimmo Timonen. Neljästä venäläisvahvistuksesta ainoastaan Dmitri Zinin vakiinnutti paikkansa varsinaisessa kokoonpanossa. Kapasen lisäksi maalivahti Pasi Kuivalainen kuului vuoden 1994 olympiapronssimitali- ja MM-hopeamitalijoukkueisiin. KalPan uuden hallituksen ensimmäinen tilikausi oli satojatuhansia markkoja tappion puolella. Joukkue sijoittui SM-liigan runkosarjassa kymmenenneksi.
Kauteen 1994–1995 lähdettiin ulkomaalaisen valmentajan, venäläisen Anatoli Bogdanovin johdolla. Seuran uudeksi päätukijaksi Postin tilalle tuli Atria, ja pelipaitojen väritys vaihtui keltamustasta valkoviherpunaiseen. Jari Pulliainen palasi seuraan. NHL:ssä alkoi 100 päivää kestänyt työsulku, mutta kalliiden vakuutusmaksujen vuoksi KalPa ei hankkinut NHL-vahvistuksia, ainoana liigajoukkueena Porin Ässien lisäksi. Uusia hankintoja olivat alemmista sarjoista tulleet Petri Matikainen, Kai Rautio ja Jarno Kultanen sekä MM-kultamitalisti Konstantin Astrahantsev ja tšekki Petr Kořínek. KalPa sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi päästen viimeisenä joukkueena mukaan pudotuspeleihin mutta hävisi puolivälierissä Jokereille suoraan kolmessa ottelussa. Taloudellisesti kausi oli 250 000 markkaa voitollinen ja katsojamääräkeskiarvo kotiotteluissa nousi edelliskauteen verrattuna yli viidelläsadalla. KalPa:n paras pistemies Petr Kořínek oli runkossarjan kahdeksanneksi tehokkain pelaaja 48 (14 maalia + 34 syöttöä) pisteellään ja myös pudotuspeleissä joukkueen tehokkain pelaaja. Nuorista pelaajista Tommi Miettinen ja Jussi Tarvainen tekivät läpimurron. Jari Pulliainen oli lopettaessaan seurahistorian maalipörssissä toinen 81 SM-liigamaalillaan. KalPan naisten joukkue saavutti SM-pronssia. Keväällä Ruotsissa pelatuissa miesten MM-kisoissa Suomen maajoukkue voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa, ja joukkueessa pelasi kaksi entistä KalPa-pelaajaa Erik Hämäläinen ja Sami Kapanen.
Kaudella 1995–1996 KalPassa herätti huomiota 14 runkosarjaottelua pelannut entinen NHL-pelaaja Reijo Ruotsalainen. Kauden aikana KalPa otti seurahistoriansa suurimman vierasvoiton kukistaessaan 12. lokakuuta Helsingissä HIFK:n maalein 1–10. A-nuorista nostettiin joukkueeseen hyökkääjä Olli Jokinen. Tammikuussa valmentaja Anatoli Bogdanov sai potkut ja hänen tilalleen tuli Pekka Hämäläinen. Joukkue sijoittui sarjassa viimeistä edelliseksi, ja nuorista lupauksista Jokinen siirtyi HIFK:hon. KalPan C-nuoret voittivat ikäluokassaan Suomen-mestaruuden, mikä oli seuran ensimmäinen SM-kulta kaikki ikäluokat huomioon ottaen. Joukkueessa pelasivat muun muassa Samuli Suhonen, Mikko Jokela ja Jukka Voutilainen. A-nuoret saavuttivat SM-hopeaa ja naisten joukkue jälleen SM-pronssia.
Kolmella seuraavalla kaudella (1996–1997, 1997–1998 ja 1998–1999) KalPa oli SM-liigan huonoin joukkue: Se sijoittui runkosarjassa viimeiseksi ja teki kahdella jälkimmäisellä kaudella keskimäärin alle kaksi maalia ottelua kohden. Päävalmentajana toimivat muun muassa seuran entiset pelaajat Jari Härkälä ja Jouni Rinne. Talouspuolella seura kärsi miljoonien markkojen tappioita. Joukkueen logo vaihdettiin punaisesta kilpikuvasta suteen.
Lokakuussa 1996 toimitusjohtaja Juha Junno siirtyi Oulun Kärppiin ja hänen tilalleen tuli Risto Kerminen. Päävalmentaja Pekka Hämäläinen sai potkut ja hänen tilalleen palkattiin Jari Härkälä. Liigakarsinnoissa KalPa kohtasi Järvenpään Haukat ja Oulun Kärpät säilyttäen liigapaikkansa. Kauden jälkeen maalivahti Pasi Kuivalainen, paras pistemies Jussi Tarvainen ja toinen tehohyökkääjä Marko Ojanen lähtivät seurasta. Ulkomaalaisvahvistuksista Aleksandr Tšerbajev keräsi 113 jäähyminuuttia, ja puolustaja Dmitri Filimonov sai rattijuopumussyytteen ja jätti seuran. Joulukuun 7. päivänä KalPa jäädytti Jouni Rinteen pelinumeron 27. Seuran B-juniorit saavuttivat SM-hopeaa.
2000-luku: Pohjalta SM-pronssille
Pudottuaan sarjasta KalPa panosti joukkueeseen ja pestasi uudeksi valmentajaksi Jukka Jalosen. Kovat satsaukset tulevaa I-divisioonakautta varten olivat liikaa seuran taloudelle ja tuloksena oli seuran historian toinen konkurssi. Näin ollen KalPa putosi sarjaa alemmaksi Suomi-sarjaan. Uudeksi valmentajaksi valittiin entinen naisten joukkueen valmentaja Esa Torvinen.
Seuran otti haltuunsa yksityinen yritys. Joukkueen susilogo vaihtui kilpilogoon. Ensimmäisenä vuonna satsattiin enemmän A-nuorten joukkueeseen, jonka haluttiin säilyvän ikäluokkansa SM-sarjassa. Seuraavana vuonna valmentajiksi tulivat entinen KalPa-pelaaja Jukka Oksanen ja Anatoli Bogdanovin apuvalmentajana toiminut Jukka Korkiakoski. Keväällä 2001 seura voitti Suomi-sarjan mestaruuden ja nousi Mestikseen. Ensimmäisellä Mestis-kaudellaan joukkue saavutti pronssia. Seuraavalla kaudella 2002–2003 joukkue sijoittui runkosarjassa neljänneksi mutta hävisi pudotuspelien puolivälierissä Vaasan Sportille.
KalPan uusiksi omistajiksi tulivat omat kasvatit Kimmo Timonen, Sami Kapanen ja Pasi Kuivalainen, joista Kuivalainen liittyi seuraan myös pelaajana. Kapanen osti osakkeista 50,5 prosenttia. Entinen Oulun Kärppien juniorivalmentaja Mika Pieniniemi tuli valmentajaksi. Kauden 2003–2004 uusia pelaajia olivat myös SaiPan A-junioreissa Suomen mestaruuden voittanut Ville Hämäläinen sekä Kenigin veljekset Kasper ja Max. Runkosarjassa KalPa sijoittui toiseksi. Paras pistemies oli Ville Hämäläinen 46 (21+25) pisteellä ja Samuli Suhonen oli Mestiksen paras puolustaja 42 (11+31) pisteellä. Pudotuspeleissä KalPa voitti Kirkkonummen Salamat ja Kokkolan Hermeksen ja finaaleissa Jukurit voitoin 3–2 viimeisen ottelun päätyttyä jatkoajalla. Neljättä finaalipeliä seurasi Mestiksen ennätysyleisö 4 728 ihmistä. KalPan Sami Salonen oli pudotuspelien tehokkain pelaaja 20 (13+7) pisteellä.
NHL-kausi 2004–2005 peruuntui työsulun vuoksi. KalPa hankki NHL:stä vahvistuksiksi Sami Kapasen ja Kimmo Timosen sekä jälkimmäisen seuratoverin Adam Hallin, joiden myötä se voitti Mestiksen mestaruuden. KalPan Tomi Mustonen voitti Mestiksen pistepörssin 61 (23+38) pisteellä ja oli Hallin kanssa eniten maaleja tehnyt pelaaja. KalPa voitti 36 pelaamistaan 44 ottelusta. Pudotuspeleissä KalPa ei hävinnyt otteluakaan eikä päästänyt finaaleissa Vaasan Sportia vastaan maaliakaan. Kauden jälkeen Pasi Kuivalainen lopetti pelaajauransa ja siirtyi KalPa:n markkinointipäälliköksi. KalPa nostettiin takaisin SM-liigaan sen täytettyä sarjanousuun vaadittavat kriteerit ja liigan haluttua nostaa joukkuemääräänsä parilliseen lukuun (13:sta 14:ään).
Kaudella 2005–2006 KalPa jäi SM-liigassa viimeiseksi. Se voitti 56 ottelusta kuusi varsinaisella peliajalla sekä viisi jatkoajalla tai voittomaalikilpailussa. Liigakarsintaa ei tuolloin pelattu, joten KalPa säilytti liigapaikkansa. Joukkueen paras pistemies oli tšekki Tomáš Kůrka 34 (23+11) pisteellä. Puolustaja Kyle Rossiter teki seuran yhden kauden jäähyennätyksen 187 minuuttia. KalPa jäädytti maalivahti Pasi Kuivalaisen pelinumeron 1 tammikuussa 2006. Maaliskuussa 2006 KalPan kotipeleissä 30 vuotta kuuluttajana toiminut Kari Myllys kuoli sairauskohtaukseen. Hänen korvaajakseen tuli Tapani Miettinen.
Kaudella 2006–2007 valmentaja Mika Pieniniemi sai potkut ja tilalle tuli A-nuorten joukkuetta valmentanut Pekka Virta. Kapteenina toimi koko SM-liigan historian ensimmäisenä ulkomaalaiskapteenina Martin Sonnenberg. KalPa pelasi kauden päätteeksi liigakarsinnoissa Mikkelin Jukureita vastaan ja säilytti liigapaikkansa voitettuaan vaadittavat neljä ottelua. Toimitusjohtaja Arto Sirviö lähti seurasta kauden jälkeen ja tilalle tuli 12 vuotta Nokiassa työskennellyt Jukka Pennanen. Organisaatiouudistusten myötä urheilutoimenjohtajaksi valittiin Janne Kekäläinen.
Kausi 2007–2008, ensimmäinen täysi kausi Pekka Virran valmennuksessa, päättyi runkosarjan 13. sijaan. Tuomas Kiiskinen oli joukkueen paras pistemies tehopistein 12+26. Tehokas hyökkääjä Jani Tuppurainen lähti loppukaudesta Ruotsin Elitserienissä pelaavaan Färjestadiin. KalPa:n A-nuoret voittivat ensimmäisen Suomen-mestaruutensa. Ratkaiseva viides ottelu käytiin loppuunmyydyssä Niiralan montussa, ja katsojia oli 5 004, mikä oli juniorisarjojen kaikkien aikojen katsojaennätys Suomessa. KalPa:n A-nuoret voittivat ratkaisuottelussa Ässät maalein 4–1. Joukkueen luottopelaajia olivat muun muassa Teemu Hartikainen, Mika Järvinen, Tommi Jokinen, Aatu Hämäläinen, Mikko Kukkonen, Joonas Riekkinen ja Iiro Pakarinen. Aiemmin KalPa oli yltänyt A-nuorissa SM-hopealle vuonna 1996, jolloin se hävisi finaalin Jokereille ja KalPa:n tärkein pelaaja oli Olli Jokinen. . Sitä ennen A-nuoret voittivat vuonna 1959 pronssia ja KuPS:in A-nuoret voittivat Suomen mestaruuden vuonna 1955, jolloin joukkueen tärkeimmät pelaajat olivat Juhani Wahlsten ja Ossi Hyppönen.
Sami Kapanen palasi NHL:stä SM-liigaan ja KalPaan kaudeksi 2008–2009. Hänet valittiin joukkueen kapteeniksi ja hän toimi samalla seuran hallituksen puheenjohtajana. Samin pikkuveli Kimmo Kapanen oli lopettanut uransa ja siirtyi joukkueen maalivahtivalmentajaksi. Veljesten isä Hannu Kapanen toimi myös seurajohdossa. Pelaajahankintoja olivat muun muassa Kalle Sahlstedt ja paluumuuttaja, Kimmo Timosen pikkuveli Jussi. Edelliskaudella joukkueeseen tullut maailmanmestari Mika Strömberg solmi jatkosopimuksen. Jukka Pennasen tilalle toimitusjohtajaksi tullut, vuodesta 1986 lähtien seurajohdossa työskennellyt Kari Penttilä teki töitä ilman palkkaa. Hän oli ollut mukana selvittämässä KalPa:n kahden konkurssin jälkiä ja maksoi joitakin velkoja oman yrityksensä rahoilla. Kauden 2008–2009 runkosarjassa KalPa sijoittui kuudenneksi ja pääsi ensimmäistä kertaa neljääntoista vuoteen liigan pudotuspeleihin. Joukkue oli keski-iältään liigan nuorin. Kokeneempia uusia pelaajia oli kesken kauden seuraan tullut SM-liigan kaikkien aikojen jäähytilaston kärkinimiin kuuluva Toni Mäkiaho. Puolivälierissä KalPa pudotti jatkosta HPK:n:n. Välierissä tuleva Suomen mestari JYP oli parempi otteluvoitoin 4–1. Pronssiottelussa KalPa voitti vieraissa Espoo Bluesin maalein 2–1 saavuttaen historiansa toisen mitalin. Voittomaalin teki Mäkiaho. Kauden päätteeksi Teemu Hartikainen palkittiin vuoden tulokkaana. Sami Kapanen valittiin vuoden herrasmiespelaajaksi ja SM-liigan tähdistökentälliseen. Hän oli myös joukkueen tehokkain pelaaja kerättyään runkosarjassa 44 (20+24) tehopistettä.
2010-luku: Ensimmäinen runkosarjavoitto, jumbosija ja toinen hopeamitali
Kaudella 2009–2010 KalPa sijoittui runkosarjassa toiseksi ja keräsi ensi kertaa kauden aikana yli 100 pistettä (109). Voittoprosentti oli seurahistorian paras (67,2 %). Seuran 80-vuotisen historian kunniaksi pelipaidan punainen kilpilogo vaihtui alkuperäiseen mustaan kilpilogoon. Puolustaja Adam Masuhr rikkoi puolustajien ylivoimamaalien SM-liigaennätyksen (15). Pudotuspeleissä KalPa voitti puolivälierissä Tapparan mutta hävisi välierissä HPK:lle voitoin 4–2. Pronssipelissä KalPa hävisi JYPille maalein 4–0. KalPan kapteeni Sami Kapanen valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen, ja kauden päätteeksi hän lopetti pelaajauransa ja siirtyi toimitusjohtajan tehtäviin. Uudeksi kapteeniksi valittiin Tommi Miettinen. Uransa lopettivat myös Mika Strömberg ja Kalle Sahlstedt. Pelaajista Teemu Hartikainen lähti seuraavaksi kaudeksi NHL-seura Edmonton Oilersiin.
Kaudella 2010–2011 KalPa sijoittui SM-liigan runkosarjassa viidenneksi 98 pisteellä. Joukkueen paras pistemies Sakari Salminen sijoittui sarjan pistepörssissä kymmenenneksi 45 (12+33) pisteellä. Paras maalintekijä oli Kalle Kerman (17 maalia), jolta jäi loukkaantumisen vuoksi pelaamatta yli 20 ottelua. Toista kautta seurassa pelannut Ari Ahonen oli SM-liigan toiseksi eniten otteluita voittanut maalivahti. KalPa pelasi ennätyksellisen, edellisenä kautena alkaneen kymmenen peräkkäisen jatkoaikavoiton putken. Pudotuspeleissä KalPa hävisi Lukolle otteluvoitoin 4–3. Viidennessä ottelussa jäähyminuutteja jaettiin yhteensä 237 minuuttia, joka on SM-liigan pudotuspelien jäähyennätys.
Kauden 2011–2012 toisessa ottelussa Tapparaa vastaan Tuomas Kiiskinen ohitti KalPan syöttötilastoissa Jouni Rinteen ja nousi ykköseksi. Myöhemmin samalla kaudella hän ohitti Rinteen kaikkien aikojen pistepörssissä. Sami Kapanen taasen ohitti Rinteen kaikkien aikojen maalintekijätilastossa. Kiiskinen, Matti Kuparinen ja Sakari Salminen muodostivat joukkueen tehokkaimman ketjun. Maaottelutauolla ykkösmaalivahti Ari Ahonen siirtyi KHL-liigassa pelaavaan Metallurg Magnitogorskiin, mistä KalPa sai korvausta noin 500 000 euroa. Tilalle tuli NHL-joukkue New York Islandersin kokoonpanon ulkopuolelle jäänyt Mikko Koskinen. KalPa voitti SM-liigan runkosarjan ensimmäisen kerran historiansa aikana. Seuran uusi piste-ennätys oli 115 pistettä. Tuomas Kiiskinen ja Sakari Salminen keräsivät 47 tehopistettä. Puolivälierissä KalPa kohtasi Espoon Bluesin ja johti sarjaa jo otteluvoitoin 3–0, mutta Blues voitti seuraavat neljä ottelua ja nousi liigahistorian ensimmäisenä joukkueena 0–3-tappioasemasta 4–3-voittoon. KalPan pelaajista Tuomas Kiiskinen pelasi MM-kisoissa. Päävalmentaja Tuomas Tuokkola sai potkut, ja hänen tilalleen tuli apulaisvalmentajan paikalta Jari Laukkanen.
Kaudella 2012–2013 KalPan kotiareenan nimi muutettiin markkinointisyistä Trust Kapital Areenaksi. Vanha tuttu nimi "Niiralan Monttu" säilyi kuitenkin hallin toisena nimenä. Yleisökapasiteettia nostettiin 60 paikalla. KalPa hankki muualle lähteneiden Tommi Jokisen, Jaakko Rissasen, Iiro Pakarisen ja KHL-seura Donbass Donetskiin siirtyneen Tuomas Kiiskisen tilalle muun muassa Artturi Lehkosen, Janne Kolehmaisen, Pauli Levokarin, Antti Kerälän, Antti Halosen ja seuran oman kasvatin Jukka Voutilaisen. Matti Kuparinen jätti seuran kesken kauden ja siirtyi KHL-seura Avangard Omskiin. NHL:n työsulun ansiosta KalPa sai lokakuussa riveihinsä Nashville Predatorsista Craig Smithin, joka seuraennätystä sivuten teki 6–2-voitto-ottelussa Tapparaa vastaan neljä (2+2) tehopistettä. Smithin lähdettyä tilalle tuli New York Rangersissa pelannut Derek Stepan, joka jätti joukkueen joulukuussa. Tulokas Artturi Lehkonen joutui Jokereiden Jarkko Ruudun taklaamana kolmen viikon sairauslomalle ja tapauksesta tehtiin lastensuojeluilmoitus sekä herätettiin keskustelua pelin fyysisyyden rajoista. Kauden aikana Samin poika Kasperi Kapanen teki debyyttinsä SM-liigassa ja muodosti isänsä kanssa liigahistorian ensimmäisen isä-poika-ketjukaksikon.
KalPa sijoittui runkosarjassa viidenneksi 97 pisteellä. Joukkueen paras pistemies oli Sakari Salminen 55 (26+29) pisteellä. Puolivälierissä KalPa hävisi Porin Ässille voitoin 4–1. Sakari Salminen palkittiin suorituksistaan Kultainen kypärä -palkinnolla ja hänet valittiin Suomen MM-joukkueeseen. KalPan kausi oli taloudellisesti tappiollinen, mikä johti muun muassa kannattajatuotteita ja ottelulippuja myyneen Sport Cafe Pelimies -myymälän lopettamiseen. Kauden jälkeen Tommi Miettinen lopetti uransa ja siirtyi seuran apuvalmentajaksi. Sakari Salminen siirtyi kolmen KalPassa pelaamansa kauden jälkeen KHL-joukkue Torpedo Nižni Novgorodiin. Kesällä pidetyssä palkintojenjakotilaisuudessa Artturi Lehkonen valittiin vuoden tulokkaaksi ja Salminen valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Hänet myös valittiin kauden parhaaksi pelaajaksi Kultainen kypärä -palkinnolla. Kimmo Kapanen siirtyi toimitusjohtajan paikalta takaisin urheilutoimenjohtajaksi, ja toimitusjohtajaksi tuli Toni Saksman.
Runkosarjakaudella 2013–2014 KalPa sijoittui viimeiseksi 51 pisteellä. KalPan yleisömäärä laski ja jäi monessa ottelussa alle 3000:n. Joukkueelle kirjattiin kaksi uutta SM-liigaennätystä: se pelasi kauden aikana 14 ottelua, joissa se ei tehnyt maaliakaan, ja maalientekokeskiarvo oli kaikkien aikojen matalin (1,68). Seuran paras pistemies oli Artturi Lehkonen 20 (7+13) pisteellä. Helmikuussa seura erotti päävalmentaja Jari Laukkasen, jonka tilalle tuli seuran A-junioreiden päävalmentaja Anssi Laine. Artturi Lehkonen, Saku Kinnunen ja Kingston Frontenacs -joukkueessa pelannut KalPa-kasvatti Henri Ikonen kuuluivat alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen, josta Kasperi Kapanen jäi pois loukkaantumisen vuoksi. Sami Kapanen lopetti uransa tähän kauteen. Seuran B-juniorit saavuttivat pronssia. Maaliskuussa julkistettiin uudeksi päävalmentajaksi Pekka Virta. Pelaajahankintoja olivat muun muassa oma kasvatti Jaakko Rissanen, pronssia Lukossa voittanut Janne Keränen ja Mestiksen tähtipelaaja Mikael Ruohomaa. Kun KalPan kasvatti Iiro Pakarinen siirtyi 2014 NHL-seura Edmonton Oilersiin, KalPa sai korvauksena 52 000 euroa. NHL-varaustilaisuudessa Kasperi Kapasesta tuli korkeimmin varattu KalPassa pelannut pelaaja, kun Pittsburgh Penguins varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 22. vuorolla. Nashville Predators varasi ensimmäisen liigakautensa pelanneen puolustaja Joonas Lyytisen.
Runkosarjakauden 2014–2015 KalPa aloitti hyvin ja tuolloin kunnostautuivat varsinkin Eero Kilpeläinen, toimintansa lopettaneesta KHL-seura Lev Prahasta tulleet uudet hankinnat Michal Birner ja Tomas Kubalik sekä Tapparasta takaisin tullut Jukka Voutilainen. Lokakuussa Kasperi Kapanen palasi joukkueeseen jäätyään Pittsburgh Penguinsin kokoonpanon ulkopuolelle. Kilpeläinen loukkaantui kesken kauden ja toiseksi maalivahdiksi hankittiin Samu Perhosen rinnalle Andy Chiodo, josta tuli seurahistorian ensimmäinen ulkomaalainen maalivahti. Sami Kapanen aateloitiin 7. marraskuuta 2014 Jääkiekkoleijonaksi. KalPa sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja kohtasi puolivälierissä Lukon. KalPa voitti kolmannen ja neljännen ottelun mutta Lukko eteni välieriin voitoin 4–2. Kimmo Timosesta tuli kesäkuussa 2015 Chicago Blackhawksin joukkueessa ensimmäinen KalPa-taustainen Stanley Cup -mestari.
Kaudella 2015–2016 KalPa sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi ja kohtasi villi kortti -kierroksella Pelicansin. KalPa voitti ensimmäisen pelin Kuopiossa mutta putosi jatkosta voitoin 1–2. Seuran omistaja Sami Kapasen pelaajanumero 24 jäädytettiin ja paita nostettiin Niiralan jäähallin kattoon. pienoiskuva|KalPa voittaa puolivälierien 2. ottelun Kuopiossa Kaudella 2016–2017 KalPa sijoittui runkosarjassa yllättäen kolmanneksi 112 pisteellä. Joukkueen paras pistemies oli Jaakko Rissanen tehoin 9+34. Janne Keränen oli 24 maalillaan sarjan parhaita maalintekijöitä. Seura jäädytti Kimmo Timosen pelinumeron 44. Pudotuspeleissä KalPa voitti ensin Pelicansin otteluvoitoin 4–1. Välierissä KalPa voitti JYPin ratkaisevassa seitsemännessä ottelussa 5–1 ja eteni finaaleihin ensimmäisen kerran sitten kevään 1991. KalPa voitti kaksi ensimmäistä loppuottelua mutta Tappara voitti mestaruuden toista kertaa peräkkäin. KalPalle hopea oli seuran historian toinen, ja kaikkiaan se oli kolmas mitali. Kauden jälkeen päävalmentaja Pekka Virta siirtyi Rauman Lukkoon.
Kaudella 2017–2018 KalPan omistaja Sami Kapanen aloitti seuran päävalmentajana. Seurasta olivat lähteneet muun muassa Jaakko Rissanen KHL:ään, kapteeni Jussi Timonen Saksan liigaan ja maalivahti Eero Kilpeläinen Ruotsiin. Kauden aikana joukkuetta kiusasivat useat loukkaantumiset, ja Niko Hovisen loukkaantumisen aikana joukkueessa pelasi Jokereista lainattu Riku Helenius. Tervehdyttyään Hovinen neljä nollapeliä kuudessa ottelussa. Joukkue teki seuraennätyksen ottamalla yhdeksännen peräkkäisen voittonsa 5. joulukuuta HPK:ta vastaan. Champions Hockey Leaguessa KalPa ei yltänyt pudotuspeleihin. SM-liigan runkosarjassa joukkue oli kuudes. Puolivälierissä KalPa hävisi Tapparalle voitoin 2–4.
Kaudella 2018–2019 KalPa ei menestynyt runkosarjassa vaan jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Joulukuussa se osallistui Spengler Cupiin ja eteni ensimmäisenä suomalaisjoukkueena turnauksen loppuotteluun, jossa se voitti Kanadan 2-1 voittolaukauskilpailun jälkeen. KalPa ei hävinnyt turnauksessa yhtään ottelua.
Kaudella 2019-2020 KalPa palasi pudotuspeleihin ja saavutti runkosarjassa 59 ottelun jälkeen sijan 10. Pudotuspelit jäivät kuitenkin pelaamatta koronaviruspandemian vuoksi.
Kaudella 2020-2021 KalPa palasi kuuden parhaan joukkoon ja sijoittui runkosarjassa sijalle 5. Puolivälierissä KalPa sai vastaansa neljänneksi sijoittuneen Tapparan. Tappara oli puolivälierissä parempi voitoin 3–1 ja KalPan sijoitus kaudella 2020–2021 oli runkosarjan tapaan 5:s. Viidennen sijan myötä KalPa sai kutsun vuoden 2021 Spengler Cupiin, jota ei kuitenkaan pelattu koronaviruspandemian vuoksi.
Kaudella 2021-2022 KalPa sijoittui runkosarjassa sijalle 11, jääden niukasti ulos pudotuspeleistä. Joukkueen paras pistemies oli Tuomas Kiiskinen 14+26 (40) tehopisteellä. Kauden päätteeksi KalPan U20-nuoret pelasivat U20 SM-sarjan finaaleissa Rauman Lukkoa vastaan. Lukko voitti finaalisarjan voitoin 3-2 ja KalPa-pelaajien kaulaan ripustettiin hopeiset mitalit. SM-hopea oli KalPan U20-nuorille seurahistorian kuudes SM-mitali U20-tasolta.
Kaudella 2022-2023 KalPa sijoittui runkosarjassa sijalle 5, ja sai vastaansa puolivälierissä Pelicansin. Pelicans voitti puolivälieräsarjan otteluvoitoin 4-3.
Kannattajat
KalPan kannattajalauman entinen nimi oli Supporters Club, joka perustettiin vuonna 1985. Se tuli kuuluisaksi kannatushuudoista, jotka olivat rumpujen säestämiä. Vuoden 1999 konkurssin jälkeen sen toiminta loppui. Vuodesta 2005 lähtien seuran kannattajoukko on kantanut nimeä ”Musta Verkosto”, joka edeltäjänsä tavoin kannustaa joukkuetta rumpujen säestämänä.
Vuonna 2010 KalPan hävittyä JYP:ille pronssiottelussa 0–4 antoi Musta Verkosto suuren kunnianosoituksen JYPin maalivahdille Sinuhe Wallinheimolle, jolle tämä ottelu oli viimeinen. Musta Verkosto on kaudesta 2008–2009 järjestänyt ”Suuri Savolainen Kokoontuminen” -tapahtuman, johon on yleensä osallistunut satoja KalPan kannattajia. Kaudella 2008–2009 ensimmäinen SSK järjestettiin Tampereella. Seuraavalla kaudella kokoontuminen järjestettiin Espoossa ottelussa Bluesia vastaan.
Kaudella 2010–2011 ”Suuri Savolainen Kokoontuminen” järjestettiin Helsingissä IFK vastaan. Kaudella 2011–2012 kokoontuminen järjestettiin Lahdessa Pelicansia vastaan. Paikalla oli tuolloin 400 KalPan kannattajaa. Kauden 2012–2013 kokoontuminen oli helmikuussa 2013, jolloin KalPa pelasi Jokereita vastaan. Paikalla tässä ottelussa oli noin 1 000 KalPan kannattajaa. Kaudella 2013–2014 tapahtuma oli joulukuussa 2013, jolloin KalPa pelasi TPS:ää vastaan. Kauden 2014–2015 kokoontuminen oli Espoossa maaliskuussa, jolloin vastaan asettui Espoo Blues. Paikan päällä oli noin 300 fania.
Kaudella 2015–2016 Suuri Savolainen Kokoontuminen oli tammikuussa 2016 Helsingissä, jolloin vastaan asettui HIFK.
Muualla Suomessa asuvien KalPan kannattajien kerhon nimi on ”Susiklubiyhdistys”, jonka perustivat vuonna 1997 Etelä-Suomessa asuvat KalPan kannattajat.
Kaudella 2014–2015 17. tammikuuta 2015 KalPa – Ilves -ottelussa debytoi uusi kannattajaryhmä Veljmiehet.
Kaudella 2017-2018 Suuri Savolainen Kokoontuminen järjestettiin lokakuussa 2017 Turussa, jossa vastaan tuli TPS. TPS voitti ottelun 3-2.
Ura
Tilanne 15.6.2022.
Tilastot SM-sarjan / SM-liigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä
Runkosarjassa (tilanne 13.12.2017)
Huom! Kauden 2003-04 jälkeen SM-liigassa tilastoihin ei enää laskettu tasapelejä
Pudotuspeleissä
Jäädytetyt pelinumerot
Nämä numerot eivät ole käytössä: 70 (Teemu Hartikainen)
KalPan jääkiekkoleijonia
Jollain tavalla KalPan toiminnassa mukana olleet Jääkiekkoleijona-kunniamaininnan saaneet henkilöt. Suluissa jääkiekkoleijonanumero, aatelointivuosi ja kategoria.
Pelasi SM-sarjaa vuosina 1957-59. 26 ottelua, 26+14=40, 6 jäähyminuuttia.
Päävalmentajana 1. divisioonakaudella 1982-83
Pelasi SM-sarjaa vuosina 1957-59. 23 ottelua.
Pelasi 1. divisioonakaudella 1982-83. 6 ottelua, 4+8=12, 6 jäähyminuuttia
Pelasi SM-liigakaudella 1986-87. 8 ottelua, 4+0=4, 30 jäähyminuuttia
Pelasi SM-liigakaudella 1995-96. 16 ottelua, 3+5=8, 4 jäähyminuuttia
Toimi seurassa juniorivalmennuspäällikkönä, apuvalmentaja ja päävalmentajana SM-liigavuosina 1988-94, 1999 SM-liigan karsinnoissa ja kaudella 2006-07. Vuodesta 2003 lähtien toiminut muun muassa Mestiksessä apuvalmentajana, hallituksen jäsenenä ja Hannes-Klubi -nimisen VIP-aition isäntänä.
Pelasi seurassa vuosina 1984-90 ja yhden SM-liigaottelun kaudella 1998-99 sekä 1. divisioonaa että SM-liigaa. Toimi SM-liigakaudella 1998-99 seuran päävalmentajana 14. joulukuuta lähtien.
1. divisioona: 82 ottelua, 73+105=178, 49 jäähyminuuttia. SM-liiga: 163 ottelua, 84+122=206, 56 jäähyminuuttia.
Pelasi seurassa SM-liigakaudella 1993-94. 40 ottelua, 11+12=23, 32 jäähyminuuttia.
Pelasi naisten SM-sarjajoukkueessa vuosina 1994-96.
Pelasi seurassa vuosina 1988-92. 175 ottelua, 42+59=101, 102 jäähyminuuttia.
Pelasi seurassa vuosina 2007-10. 129 ottelua, 13+49=62, 179 jäähyminuuttia
Universiadit
pienoiskuva|Kansainvälisen opiskelijaurheiluliiton lippu.Universiadit ovat kansainvälinen opiskelijoiden monilajinen urheilutapahtuma, joka järjestetään Kansainvälisen opiskelijaurheiluliiton FISUn (Fédération Internationale du Sport Universitaire) alaisuudessa. Universiadit järjestetään aina parittomina vuosina, ja olympialaisten tapaan kesä- ja talvilajien kisat järjestetään toisistaan erillään.
Heinäkuussa 2020 FISU uudelleenbrändäsi tapahtuman nimellä FISU World University Games.
Kalevan Pallo
KalPan jääkiekkoleijonia
Pelasi seurassa Liigaa vuosina 1990-94, 2008-10 ja 2011-14 sekä Mestistä 2004-05. Seuran pääomistaja vuodesta 2002 lähtien, kaudella 2010-11 toimitusjohtajana ja juniorijoukkueiden henkilökohtaisena valmentajana.
Liiga: 353 ottelua, 105+145=250, 187 jäähyminuuttia. Mestis: 10 ottelua, 6+3=9, 4 jäähyminuuttia.
Palkittuja KalPan pelaajia
Juha Tuohimaa (1990) ja Peter Slanina (1991)
Juha Jokiharju (1992)
Sami Kapanen (tammikuu 1994 ja lokakuu 2008), Tuomas Kiiskinen (syyskuu 2009) ja Matti Kuparinen (lokakuu 2011)
Sami Kapanen (1994, 2009 ja 2010), Sakari Salminen (2013), Eero Kilpeläinen (2017), Jaakko Rissanen (2017)
Teemu Hartikainen (2009) ja Artturi Lehkonen (2013)
Sami Kapanen (2009)
Sakari Salminen (2013)
Eero Kilpeläinen (2017)
NHL:ään varattuja pelaajia KalPa-pelaajia
* Tähdellä merkatut pelaajat eivät ole KalPa-kasvatteja.
Fokaalinen nodulaarinen hyperplasia
Fokaalinen nodulaarinen hyperplasia (FNH) on hyvänlaatuinen, useimmiten oireeton maksamuutos, maksan hyperplasia. Leikkaushoitoa tarvitaan sen kohdalla hyvin harvoin. Leikkaukseen voidaan ryhtyä, jos on oireita tai kasvain käyttäytyy epätavallisesti, kuten kasvaa nopeasti. Oireilleilla potilailla on esiintynyt ylävatsan kipuja. Kasvaintyyppi on huomattavasti tavallisempi naisilla kuin miehillä.
FNH:n yhteydessä näkyy keskellä muutosta tähtimäinen arpi ja vahva perifeerinen verisuoniproliferaatio. Muutoksella on usein yhteys nivelreumaan ja Feltyn oireyhtymään.
Newton Booth
Booth tuli valituksi senaattiin lyhytikäisen Anti-Monopoly Partyn ehdokkaana. Hän kuoli Sacramentossa.
Theodor
Theodor tai Teodor on kreikkalais­peräinen miehen etunimi, jonka kreikan­kielinen alku­muoto Theodoros (Θεοδωρος) merkitsee Jumalan lahjaa. Nimen naispuolinen vastine on Theodora.
Muodossa Theodor nimi on käytössä muun muassa Saksassa ja Pohjois­maissa, muodossa Teodor muun muassa Pohjois­maissa, Puolassa ja Romaniassa.
Suomessa nimi Theodor on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 824 ja Teodor 2784 henkilölle. . Nimen suomalaisena vastineena on käytössä myös Teuvo. Teodorin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 9. marraskuuta, joka suomen­kielisen kalenterin mukaan on Teuvon nimipäivä.
The New York Times
The New York Times (lyh. NYT) on vuonna 1851 perustettu, New Yorkissa julkaistava, Yhdysvaltojen merkittävimpiin kuuluva sanomalehti. Lehti on saanut yli 130 journalismin Pulitzer-palkintoa.
Lehden keskimääräinen levikki vuonna 2013 oli 1 865 318 kappaletta arkipäivisin ja 2 322 429 sunnuntaisin. Lehdellä on New Yorkin alueella kuusi toimitusta, muualla Yhdysvalloissa 11 ja ulkomailla 26.
Lehden arvioidaan olevan poliittisesti lähellä Yhdysvaltain demokraattista puoluetta. Vuoden 1960 vaaleista lähtien se on aina tukenut presidentinvaaleissa demokraattien presidenttiehdokasta.
Historiaa
upright|thumb|left|The New York Timesin rakennus [[New Yorkissa.]] The New York Timesin perustivat 18. syyskuuta 1851 Henry Jarvis Raymond ja George Jones.
Lehti vähensi 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla toimittajia ja madalsi toimittajien palkkoja. Kuten useissa muissakin amerikkalaislehdissä, lehden ilmoitustulot ovat internetin vaikutuksesta pienentyneet ja tilaajat vähentyneet.
Vuoden 2011 alussa lehti muuttui internetissä pääosin maksulliseksi, sen irtonumeron hinta kaksinkertaistettiin ja panostettiin laatujournalismiin. Lehden pääkilpailija The Wall Street Journal oli vuosien ajan ainoa suuri yhdysvaltalaissanomalehti, joka peri verkkoversion lukemisesta maksua. Epäilyksistä huolimatta lehti on menestynyt, joskaan taloustilanne ei vielä syksyllä 2011 ollut hyvä.
Yhdysvaltojen presidentti Donald Trump suuttui syyskuussa 2019 korkeimman oikeuden uutta tuomaria Brett Kavanaugh’ta käsittelevästä paljastusuutisesta ja vaati päätoimittajaa myöten niitä lehden toimittajia eroamaan, jotka olivat osallistuneet uutisen tekemiseen.
Gray Fox
Gray Fox, oikealta nimeltään Frank Jaeger, on kuvitteellinen henkilö Konamin Metal Gear -pelisarjasta. Hän esiintyy peleissä Metal Gear, Metal Gear 2: Solid Snake, Metal Gear Solid sekä Metal Gear Solid: Portable Ops.
Henkilöhistoria
Nuorena Frank Jaeger toimi lapsisotilaana. Taistellessaan Mosambikissa, hänet tunnettiin vilpillisyydestään. Siksi hän sai vihollisiltaan kutsumanimen ”The Frank Hunter”. Koska poika puhui myös jonkin verran saksaa, viimeinen sana muutettiin saksankieliseksi, ”Jägeriksi”, joka lausutaan englanniksi ”Jaeger”, joka antoi pojalle nimen Frank Jaeger.
Vuonna 1966 Big Boss tutustui tähän nimettömään poikaan ja vei hänet mukanaan kuntoutuskeskukseen. Myöhemmin CIA nouti hänet käyttääkseen häntä testeissä luoda täydellinen sotilas. Projekti teki hänestä tehokkaan tappajan ilman tekojensa katumista. Kun hän ei ollut tehtävässä, häntä pidettiin säiliössä, joka pyyhki hänen kaikki muistonsa. Koska Frank oli ainut projektissa selviytynyt, hänelle annettiin koodinimi Null.
Teini-ikäisenä Frank värvättiin FOX-yksikköön, jonka johtajana toimi Gene. Vuonna 1970 Frank joutui kohtaamaan Big Bossin kahdesti koodinimensä alla. Toisen kohtaamisen jälkeen Big Boss tajusi Nullin oikean henkilöllisyyden. Tällöin Big Boss pelasti Frankin jo toisen kerran.
Robert Swindells
Robert Edward Swindells (s. 20. maaliskuuta 1939) on brittiläinen nuortenkirjailija, joka kirjoittaa lähinnä kauhua ja fantasiaa. Hän on kirjoittanut yli 50 kirjaa ja saanut merkittäviä palkintoja, muun muassa Children's Book Award -palkinnon vuosina 1990 ja 1998 sekä Carnegie-mitalin vuonna 1994 kirjastaan Kivikovat kadut. Swindells asuu Keighleyn kylässä West Yorkshiressä, minne hän mielellään myös sijoittaa kirjojensa tapahtumat.
Gray Fox
Henkilöhistoria
Vuoden 1988 talviolympialaisissa Calgaryssa Frank, silloin sukunimensä Hunteriksi vaihtaneena, tutustui tšekkiläiseen taitoluistelija Gustava Heffneriin. He yrittivät päästä naimisiin, mutta Tšekin ja Yhdysvaltojen viranomaiset estivät Heffnerin Yhdysvaltoihin muuton. Heffner lähetettiin takaisin kotimaahansa.
1990-luvulla Frank liittyi Big Bossin johtamaan FOXHOUNDiin. Hän sai järjestön korkeimman arvonimen, Fox, josta johtui hänen koodinimensä Gray Fox.
Vuonna 1995 Gray Fox lähetetään linnoitettuun sotilasvaltio Outer Heaveniin ”operaatio N312”:n myötä. Hänen tehtävänään on kerätä informaatiota Outer Heavenin salaisesti kehittämästä ydinaseesta. Hänet kuitenkin vangitaan, jättäen viimeiseksi viestikseen ”Metal Gear…”. Myöhemmin hänet pelastaa hänen peräänsä lähetetty, juuri FOXHOUNDiin liittynyt Solid Snake. Fox kertoo Snakelle Metal Gearin olevan ydinvarustettu kävelevä tankki. Myöhemmin Snaken tuhottua Metal Gear TX-55:n ja Outer Heavenin räjähdettyä Fox katoaa.
Myöhemmin, vuonna 1999, Fox kaappaa useita ydinlaitoksia Metal Gear D:n avulla. Tämä ja kidnapattu tiedemies Kio Marv johdattaa eversti Roy Campbellin johdossa olevan FOXHOUNDin Aasiassa sijaitsevaan Zanzibar Landiin. Siellä Fox lähettää Snakelle radioviestejä Deepthroat-salanimen alaisuudessa. Fox ja Snake kohtaavat toisensa Kio Marvin pitopaikkaan vievällä sillalla, jonka Fox tuhoaa. Samalla hän aiheuttaa entisen rakastettunsa, Gustava Heffnerin, kuoleman. Myöhemmin Fox kohtaa Snaken Metal Gear D:n ohjaamossa, jonka Snake tuhoaa kranaateilla. Lopulta Fox kuolee tappelussa Snakea vastaan miinakentällä.
Myöhemmin Gray Foxin ruumis löydettiin Zanzibar Landin raunioista. FOXHOUNDin johtava lääkäri Clark otti ruumiin haltuunsa käyttääkseen häntä geeniterapiaprojektissaan. Lopulta hänestä luotiin kyborgininja. Hänen ominaisuuksiin kuului myös ihmissilmälle näkymättömyys. Vuonna 2000 Foxin adoptoima pikkusisko, toimiessaan nyt nimellä Naomi Hunter, liittyi FOXHOUNDiin Clarkin assistentiksi. Hän auttoi Foxia pakenemaan, ja kertoi Foxin aiheuttaman Clarkin kuoleman olleen onnettomuus.
Vuonna 2005 Fox soluttautui Shadow Moses -saarelle, tavoitteenaan löytää Solid Snake, joka oli saarella tehtävässään. Hänen ensimmäinen kohtaamisensa Snaken kanssa oli maanalaisessa rakennuksessa, joka oli varustettu C4-räjähtein. Kohtaamisen aikana hän leikkasi miekallaan Revolver Ocelotin oikean käden poikki. Myöhemmin Fox auttoi Snakea tutulla Deepthroat-nimellään. Snake tajusi lopulta ninjan olevan Fox taistelussa laboratoriossa.
Kun Snake taisteli Liquid Snaken ohjaamaa Metal Gear REXiä vastaan, Fox tuli auttamaan häntä tuhoten REXin tutkan. Tämä koitui lopulta Foxin kohtaloksi, koska hän kuoli jäätyään REXin jalan alle. Ennen tätä hän pyysi Snakea kertomaan Naomille hänen olleen oikeasti hänen vanhempiensa tappaja. Lopulta Snake kuitenkin kertoi Naomille Foxin rakastavan häntä aina.
Tower 185
Tower 185 on yksi Europaviertel -yrityspuiston neljästä rakennuksesta. Rakentamisesta vastaavana yrityksenä toimii PricewaterhouseCoopers.
Aiheesta muualla
50.11583°N, 8.67°W
Rælingen
Rælingen on Norjan kunta Akershusin läänissä, Fetin ja Lørenskogin välissä. Sen keskustaajama on Fjerdingby. Kunnan vaakuna on peräisin vuodelta 1981. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 16 420 asukasta. thumb|300px|left|Näkymä Rælingeniin.
Jan Blomstedt
Jan Mikael Blomstedt (s. 29. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen kauno- ja tietokirjailija, esseisti, suomentaja ja kriitikko.
Blomstedt valmistui ylioppilaaksi vuonna 1972 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1998 Diderot’n moraaliretoriikasta. Vuonna 2015 ilmestyi Blomstedtin kääntämänä neljä Diderot’n aiemmin suomentamatonta tekstiä teoksessa Tämä ei ole tarina.
Blomstedt on työskennellyt avustajana Helsingin Sanomissa (1976–1989), Uudessa Suomessa (1990–1991) ja Suomen Kuvalehdessä (1992–1997) sekä Kalevan erikoisavustajana 1989–1990. Hän on ollut Synteesi-lehden toimitussihteeri vuosina 1982–1985 ja 1992–2003.
Vuosina 1998–1999 Blomstedt työskenteli Institut national des langues et civilisations orientalesin lehtorina Pariisissa. Hän on Jyväskylän yliopiston kirjallisuuden dosentti vuodesta 2001.
Blomstedt oli Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen ulkomaansihteeri vuosina 1981–1983.
Vuonna 2006 ilmestyi Blomstedtin kirjoittama säveltäjä Paavo Heinisen elämäkerta Heinistä kuunnellessa.
Blomstedtin isä oli suurlähettiläs Henrik Blomstedt.
Marco Polo (televisiosarja)
Marco Polo on yhdysvaltalainen historiallinen draamasarja, joka kertoo tutkimusmatkailija Marco Polon elämästä Kublai-kaanin hovissa Khanbaliqin kaupungissa ja Yuan-dynastian hallitsemassa Kiinassa. Sarjaa esitetään Netflix-suoratoistopalvelussa. Sen ensi-ilta oli joulukuussa 2014, ja toinen tuotantokausi tuli katsottavaksi heinäkuussa 2016. Nimiosaa näyttelee Lorenzo Richelmy ja Kublai-kaania Benedict Wong. Sarjan on käsikirjoittanut John Fusco, ja tuotannosta vastaa The Weinstein Company.
Marco Polo on tuotantokustannuksiltaan Netflixin kallein televisiosarja. Se on kuvattu Italiassa, Kazakstanissa ja Pinewoodin uusilla studioilla Malesiassa. Sarjan joukkokohtauksissa esiintyy tuhansia paikallisia malesialaisia henkilöitä. Alun perin tarkoitus oli kuvata myös Kiinassa, mutta suunnitelma ei toteutunut.
Marco Polon ensimmäisen kauden tuotannon alkuvaiheessa mukana ollut stunt-koordinaattori Ju Kun oli matkustajana Malaysia Airlinesin lennolla 370. Hän katosi koneen mukana maaliskuussa 2014. Hän oli aiemmin esiintynyt muun muassa useissa Jet Lin elokuvissa stunt-rooleissa.
Marco Polo on Netflixin ensimmäinen sarja, jota on voinut katsoa 4K UHD -tarkkuudessa ja HDR 10 -kuvalla.
Joulukuussa 2016 Netflix ilmoitti, että sarjan tuotanto lopetetaan. Fusco ja Weinstein kertoivat tekevänsä yhteistyötä jatkossakin Aasian historiaan liittyvien teemojen parissa.
Angela ja ajan tuulet
Sarja kertoo tarinan Andersin tehtailijasuvusta. Sarjan taustalla elää Suomen historia 1930-luvun lopulta 1950-luvulle.
The String Quartet Tribute
The String Quartet Tribute on Vitamin Recordsin julkaisema albumisarja, joka sisältää useiden eri kokoonpanojen esittämiä covereita jousikvartetille. Sarjassa on 198 albumia:
Vouvatusjärvi
Vouvatusjärvi on järvi Paatsjoen vesistössä Venäjän ja Norjan rajalla. Venäjän puoleinen osa kuuluu Petsamon piirin Nikelin kuntaan ja Norjan puoleinen osa Finnmarkin läänin Etelä-Varangin kuntaan. Suurin osa järvestä sijaitsee Norjan puolella. Venäjälle kuuluva itäosa oli osa Suomelle kuulunutta Petsamon kuntaa vuosina 1920-1944.
Järven pinta on 40 metriä merenpinnan yläpuolella ja Paatsjoki virtaa järven läpi. Järven länsipuolella kohoaa Lyngklumpen ja itäpuolella 357 metriä korkea Kalkupää.
Revillagigedo Island
Revillagigedo Island on saari Alexanderin saaristossa Alaskassa. Saaren asukkaat itse eivät kutsu saarta Revillagigedoksi, vaan lyhyemmin Revillaksi.
Saaren erottaa mantereesta itäpuolelta Behminsalmi, Prince of Wales Islandista lännestä Clarencensalmi ja Annette Islandista etelästä Revillagigedo Channel ja Nichols Passage. Venäläiset, brittiläiset ja espanjalaiset tutkimusmatkailijat tutkivat saarta 1700-luvulla, ja lopulta se nimettiin espanjalaisen Juan Vicente de Güemes Padilla Horcasitas y Aguayon, Revillagigedon toisen kreivin, myöhemmin Meksikon varakuninkaan mukaan vuonna 1793.
Vuoden 2000 väestölaskennassa saaren asukasluku oli 13 950. Saaren ainoat kylät ovat Ketchikan ja Saxman. Tärkeimmät elinkeinot ovat kalastus, säilykkeet, metsän hakkuu ja turismi. Hakkuualueiden ympärille on muodostunut alati liikkuvia metsurikyliä.
Tuukka Saarimaa
Tuukka Saarimaa (s. 12. syyskuuta 1977) on suomalainen taloustieteilijä. Hän toimii kaupunkitaloustieteen apulaisprofessorina Aalto-yliopistossa ja Helsinki GSE:ssä. Aiemmin Saarimaa työskenteli Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa (VATT) johtavana tutkijana. Saarimaa on talouspolitiikan arviointineuvoston jäsen nelivuotiskaudella 2023–2027.
Saarimaa valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Joensuun yliopistosta 2003. Saarimaa on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Joensuun yliopistossa vuonna 2009 otsikolla "Studies on Owner-Occupied Housing, Taxation and Portfolio Choice". Saarimaan tutkimus keskittyy muun muassa asuntomarkkinoihin.
Saarimaa on kirjoittnut yhdessä Heikki Pursiaisen kanssa "Asiaton lehdistökatsaus" -blogia.
Lähilinssi
thumb|Tyypillinen lähilinssi thumb|Kolme lähilinssiä Lähilinssi on objektiivin eteen kiinnitettävä suurentava linssi, jolla saadaan lisäsuurennusta lähikuvauksessa. Lähilinssin vahvuudet ilmoitetaan dioptrioina.