cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guayabera
Vuonna 2010 Kuubassa säädettiin laki että guayabera on osa virallista juhlapukua.
Järjestysluku (kemia)
pienoiskuva|Nuklideille käytetään oheisen kaavion mukaisia merkintöjä, joissa Z on atomin järjestysluku, A sen [[massaluku ja X alkuaineen kemiallinen merkki. Esimerkiksi hiili-12 on tämän mukaan 126C.]] thumb|right|435x435px|Alkuaineiden jaksollinen järjestelmä. Jokaisessa ruudussa alkuaineen järjestysluku ja kemiallinen merkki. Alkuaineen järjestysluku (Z) on sama kuin protonien lukumäärä kyseisen alkuaineen atomin ytimessä. Ytimen varaus on suoraan verrannollinen siinä olevien protonien lukumäärään ja siten alkuaineen järjestyslukuun. Esimerkiksi hiilen järjestysluku on kuusi (Z = 6), koska hiiliatomin ytimessä on kuusi protonia. Jaksollisessa järjestelmässä alkuaineet on järjestetty kasvavan järjestysluvun mukaisesti.
Historia
Dmitri Mendelejevin jaksollisessa järjestelmässä oli ongelmana alkuaineiden järjestys. Kun alkuaineet järjestettiin ryhmiin kemiallisen käyttäytymisen perusteella, useimmat niistä olivat atomimassan mukaisessa suuruusjärjestyksessä, mutta tästä oli muutamia poikkeuksia. Esimerkiksi telluuri oli jaksollisessa järjestelmässä ennen kevyempää jodia.
Ongelman ratkaisi Henry Gwyn Jeffreys Moseley vuonna 1913. Moseley päätteli eri alkuaineiden röntgenspektrien avulla, että atomissa on perussuure, joka kasvaa tasaisesti siirryttäessä jaksollisen järjestelmän alkuaineesta seuraavaan. Tämä suure on järjestysluku, joka osoittaa alkuaineen paikan jaksollisessa järjestelmässä. Järjestysluku on yhtä suuri kuin atomin ytimen positiivinen varaus. Moseleyn kokeet osoittivat, että alkuaineen kemialliset ominaisuudet määrää järjestysluku eikä atomimassa. Jälkimmäiseen vaikuttaa protonien ohella myös ytimessä olevien neutronien lukumäärä. Siten voitiin hyväksyä se, että telluuri on jaksollisessa järjestelmässä ennen jodia.
GP (albumi)
GP on yhdysvaltalaisen, nuorena kuolleen laulaja-lauluntekijän Gram Parsonsin ensimmäinen soololevy vuodelta 1973. Parsonsin lisäksi levyllä laulaa tuolloin vielä tuntematon Emmylou Harris, kuten myös seuraavana vuonna Parsonsin kuoleman jälkeen julkaistulla toisella sooloalbumilla Grievous Angel (1974).
Tom Ljungman
pienoiskuva|Tom Ljungman vuonna 2013. Tom Ljungman (29. toukokuuta 1991) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa ruotsalaisessa televisiosarjassa Rosan elämää (ruotsiksi Livet engligt Rosa). Ljungman asuu Skarpnäckin kaupunginosassa Tukholmassa.
Birkenstock
Birkenstock on saksalainen jalkinevalmistaja, jonka tunnetuimmat tuotteet ovat ”terveyskenkiä”, käyttäjän jalkapohjan muotoon jossain määrin mukautuvia sandaaleja ja hollannikkaita.
Birkenstock-yhtiön historia alkaa vuodesta 1774, jolloin Johann Adam Birkenstock rekisteröitiin saksalaisen Langenbergheimin kirkonkirjoihin suutarina. Hänen pojanpoikansa Konrad Birkenstock kehitti vuonna 1897 idean uudenlaisista jalkineista, joiden pohja oli muotoiltu jalkapohjan mukaan eikä tasainen kuten siihenastisissa kengissä. Ideaa sovellettiin myös erikseen myytäviin kengänpohjallisiin, joilla sai mukavamman pohjan tasapohjaisiin kenkiin.
Ensimmäisen maailmansodan aikoihin Konradin poika Carl tuli mukaan yrityksen toimintaan ja suuntasi sitä yhä enemmän sotavammaisille tarkoitettujen ortopedisten terveyskenkien suuntaan. Seuraavan sukupolven edustaja Karl Birkenstock kehitti 1950-luvun puolivälissä sukunsa jalkineideaa edelleen tavoitteenaan niin mukava ja mukautuva kenkä, että sen käyttäminen vastaisi paljain jaloin kävelyä. Syntyi uudenlainen taipuisa kengänpohjamateriaali, joka on sekoitus lateksia, korkkia ja juuttikuitua. Pohja varustettiin kahdella nahkaremmillä, ja näin syntyi yhtiön tunnetuin tuote, Birkenstock-sandaalit.
1960-luvun puolivälissä Yhdysvaltoihin asettunut saksalainen vaatesuunnittelija Margot Fraser alkoi tuoda Birkenstockin kenkiä Pohjois-Amerikkaan. Siellä niistä tuli aluksi hippiliikkeen edustajien ja sittemmin muiden vapaamielisten ryhmien suosikkijalkine niin, että poliittisessa kielenkäytössä on käytetty termiä Birkenstock liberals. 1980-luvulla terveyskengät saivat tehdä tilaa lenkkitossuille ja näyttäville merkkikengille, mutta 1990-luvulla Birkenstockin laajentuneen valikoiman myyntimäärät Pohjois-Amerikassa kohosivat ennätyksiin. Kesällä 2014 Helsingin Sanomien Nyt-liite uutisoi Birckenstock-sandaalien olevan taas trendikkäitä.
Birkenstockin ohella muita saman yrityksen kenkämerkkejä ovat Alpro-sisätyökengät, Birki’s-lastenkengät, Footprints, Tatami ja naisten Papillio.
Juovaseisojatetra
Juovaseisojatetra (Anostomus anostomus) on eteläamerikkalainen seisojatetroihin kuuluva kalalaji. Sitä pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Juovaseisojatetra kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Pohjaväriltään se on musta tai tumman ruskea ja kyljissä kulkee keltaisia poikkiraitoja. Muodoltaan kala on pitkulainen ja suu on pieni. Juovaseisojatetran evät ovat väriltään tummanpunaiset. Juovaseisojatetralle on tyypillistä uida pää alaspäin 45 asteen kulmassa.
Levinneisyys ja vesiolot
Juovaseisojatetraa tavataan Etelä-Amerikasta Amazon- ja Orinocojoista. Kala elää vesissä, joiden lämpötila on 22–28 °C ja pH on välillä 5–8.
Elintavat
Juovaseisojatetran ravintoa ovat levät, hyönteiset ja niiden toukat sekä äyriäiset. Laji ei lisäänny akvaariossa kovinkaan usein. Juovaseisojatetralla on oma reviirinsä akvaariossa ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti lajitovereitaan kohtaan.
Non-stop!
Non-stop! on Mika Sundqvistin vuonna 1979 ilmestynyt toinen studioalbumi. Se on Sundqvistin ensimmäinen albumi, jolla esiintyi lyhytikäiseksi jäänyt Non-stop-yhtye. Albumin tunnetuin kappale lienee ”Moottoripyörä on moottoripyörä”, joka ilmestyi myös samannimisellä albumilla vuotta myöhemmin.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mika Sundqvist, ellei toisin mainita.
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano
Vierailevat muusikot
Caryophyllales
Caryophyllales on laaja ja monimuotoinen lahko, joka kuuluu kaksisirkkaisiin. Se sisältää monia mehikasveja, kuten kaktuskasvit ja monet jääruoho- ja portulakkakasvien edustajat, sekä lihansyöjäkasveja, kuten kihokki- ja kannukasvit. Lahkon tyyppikasveja ovat kohokit.
Heimot
Luokittelu on APG III -luokituksen mukainen. Vanhemmassa Cronquistin luokittelussa lahkoon kuului ainoastaan nykyisen ydinryhmän heimoja, ja niistäkin vain osa.
Moolimassa
Alkuaineiden suhteellinen atomimassa, joka on lukuarvoltaan sama kuin niiden moolimassa, on ilmoitettu jaksollisessa järjestelmässä. Molekyyli- ja ioniyhdisteen moolimassa saadaan tietää laskemalla yhteen niiden alkuaineatomien atomimassat, joista yhdiste on muodostunut. Ioniyhdisteillä on kiinteässä olomuodossa jatkuva hilarakenne, joten niille laskettu moolimassa on niiden kaavamassa, joka ilmoittaa ioniyhdisteen empiirisen kaavan mukaisen moolimassan. Lukuarvoon liitetään yksiköksi g/mol. Moolimassa voidaan myös laskea, jos tunnetaan aineen massa ja ainemäärä: missä M on moolimassa, m on aineen massa, ja n on ainemäärä mooleissa.
Esimerkkejä
Hiilen (isotooppi 12) moolimassa M(12C) on määritelmän mukaisesti 12,000 g/mol, toisin sanoen yksi mooli hiiltä on massaltaan 12,000 g. Systeemin perusosaset voivat olla atomeja, molekyylejä, ioneja, elektroneja tai muita määriteltyjä hiukkasia.
Alkuaineen moolimassa on sama kuin alkuaineen suhteellinen moolimassa. Luonnossa hiili esiintyy pääasiassa isotooppien 12C (98,9 %) ja 13C (1,1 %) seoksena, jolloin suhteelliseksi moolimassaksi saadaan 12,011 g/mol.
Yhdisteen moolimassa saadaan laskemalla yhdisteen kaavassa esiintyvien atomien moolimassat yhteen. Veden moolimassa M(H2O) = 2 · M(H) + M(O) = 2 · 1,008 g/mol + 16,00 g/mol = 18,016 g/mol. Tässä vedyn atomimassa on 1,008 u ja hapen atomimassa on 16,00 u.
Polymeerien moolimassa
Polymeerimateriaaleille ei voida laskea yhtä yksittäistä moolimassaa, koska polymeerimateriaali sisältää käytännössä aina eripituisia ja täten myös erimassaisia polymeeriketjuja: kyseessä on siis eräänlainen seos. Polymeerimateriaaleille onkin olemassa erilaisia keskimääräisiä moolimassoja, kuten painokeskimääräinen moolimassa (Mw), lukukeskimääräinen moolimassa (Mn) ja viskositeettikeskimääräinen moolimassa (Mv). Näistä yleisimmin käytetään Mn:aa ja Mw:aa. Mw:n ja Mn:n osamääränä (Mw/Mn) polymeerille saadaan moolimassadispersiteetti-arvo. Sijoittamalla polymeerimateriaalin polymeeriketjujen pituudet massan suhteen graafiseksi esitykseksi saadaan aikaan polymeerin moolimassajakauma.
Timo Ahlqvist
pienoiskuva|Ahlqvist 1960-luvulla. Timo Veikko Ahlqvist (2. huhtikuuta 1940 Tampere – 30. lokakuuta 1984 Moskova, Neuvostoliitto) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi SM-sarjassa vuosina 1959–1970 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Tapparan Ahlqvist oli kautena 1960–1961 mestaruussarjan paras pistemies. Ahlqvist edusti yksissä MM-kilpailuissa.
Ura
Ahlqvist edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Tapparaa vuosina 1959–1966 jonka jälkeen kolmen kauden verran Tampereen Hilparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 110 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 99 + 36 = 135 ja jäähymääränsä 38 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Ahlqvist oli kautena 1960–1961 koko SM-sarjan paras pistemies kerättyään 17 ottelussa tehopisteet 26 + 6 = 32. Hän oli Tapparan paras pistemies kautena 1963–1964. (18 ottelussa 21 + 4 = 25).
Ahlqvist edusti Suomen maajoukkuetta 14 maaottelussa. Hän pelasi Geneven ja Lausannen MM-kilpailuissa 1961 ja teki siellä kaksi maalia, maajoukkueuransa ainoat.
Vuonna 1965 pelatessaan Tampereen allianssin joukkueessa Ahlqvist joutui sairaalaan kun Rögle BK:n Ulf Steiner löi hänet mailallaan tajuttomaksi. Steiner sai syytteen pahoinpitelystä, mutta syyte raukesi myöhemmin.
Ahlqvist kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 44-vuotiaana Moskovassa 30. lokakuuta 1984.
Veritimantti
pienoiskuva|Timanttien huuhdontaa [[Sierra Leonessa.]] Veritimantti (myös konfliktitimantti tai sotatimantti ) tarkoittaa sota-alueelta kaivettuja timantteja, jotka myydään sodan tai kapinan rahoittamiseksi. Esimerkiksi Sierra Leonen kapinallisarmeija rahoitti veritimanteilla vuosina 1991–2002 käytyä sisällissotaa. Myös Kongon demokraattisesta tasavallasta, Angolasta ja Liberiasta on viety veritimantteja.
Veritimanttikaupan estämiseksi on kehitetty niin sanottu Kimberleyn prosessi, jonka tarkoituksena on varmistaa etteivät kapinalliset voi rahoittaa timanttien avulla sotaa. Järjestelmä otettiin käyttöön 2003 ja siihen kuuluvat maat ottavat vastaan timantteja vain toisista prosessiin sitoutuneista maista. Tuottajamaassa viranomaiset varmentavat timanttien lähteen ja pakkaavat ne sinetöityihin laatikoihin. Maahantuojavaltioissa puolestaan varmistetaan aitoustodistus ja sinetti. Global Witness -kansalaisjärjestön mukaan 1990-luvun puolivälissä maailmalla myydyistä timanteista 15 prosenttia oli peräisin konfliktialueilta, mutta 2000-vuosikymmenen puoliväliin mennessä osuus oli pudonnut prosenttiin.
Populaarikulttuurissa
Veritimanttikaupasta on tehty muun muassa elokuvat Blood Diamond – veritimantti (2006) ja Kuolema saa odottaa (2002). Yhdysvaltalainen artisti Kanye West on tehnyt Sierra Leonen veritimanteista kappaleen ”Diamonds from Sierra Leone”.
Luis Alberto Fernández
Luis Alberto Fernández (s. 26. lokakuuta 1946 Lomas de Zamora) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lomas de Zamoran hiippakuntaan paavi Paavali VI 29. kesäkuuta 1975. Hänet nimitettiin Buenos Airesin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Carpin titulaaripiispaksi 24. tammikuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 27. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Agustín Roberto Radrizzani, Jorge Rubén Lugones ja José María Arancedo.
Pekkalan hallitus
Pekkalan hallitus oli Suomen tasavallan 31. hallitus, jonka muodostivat Suomen kansan demokraattinen liitto, sosialidemokraatit, maalaisliitto ja ruotsalainen kansanpuolue, eli mukana olivat kolme suurinta puoluetta. Hallituksen pääministeri oli Mauno Pekkala (SKDL). Hallitus toimeenpani lukuisia uudistuksia, joista yksi oli lapsilisäjärjestelmän luominen vuonna 1948. Hallitus toimi 857 hallituspäivää 26. maaliskuuta 1946 – 29. heinäkuuta 1948. Niin sanottuna salkuttomana ministerinä ja ministerinä valtioneuvoston kansliassa yhteensä 65 päivää toiminut Hertta Kuusinen oli Suomen toinen naisministeri.
Pekkalan hallituksen asema eduskunnassa oli heikko huolimatta sen laajasta pohjasta ja pääministerin yhteistyöhalusta ja -kyvystä niin puolueisiin kuin presidenttiinkin päin, koska kolmen suurimman hallituspuolueen keskinäinen yhteistyö kangerteli läpi hallituksen toimikauden. Ajaessaan omia tavoitteitaan kukin päähallituspuolue haki liittokumppania toisesta puolueesta kolmatta vastaan tai liittoutui opposition kanssa. SDP yhtenäistyi puoluejohtonsa taakse vuoden 1947 aikana, ja puolueen asevelisiiven ideoima ”Jo riittää” -kampanja toi näkyviin sen rajan SDP:n ja SKP:n välillä, jota kansandemokraatit ja SDP:n oppositio olivat pyrkineet peittämään. Kommunistit kärsivät tappion vuoden 1947 kunnallisvaaleissa, ja samaan aikaan sosiaalidemokraatit vakiinnuttivat valtansa Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestössä, Työväen Urheiluliitossa ja osuustoimintaliikkeessä. Ideologisen rajankäynnin päätteeksi SDP sanoutui toukokuussa 1948 irti SKDL:n ja Maalaisliiton kanssa keväällä 1945 solmimastaan yhteistoimintajulistuksesta eli ns. kolmen suuren sopimuksesta.
Hallituksen muodostaminen
Carl G. E. Mannerheim oli eronnut tasavallan presidentin virasta 9. maaliskuuta 1946 ja eduskunta oli valinnut hänen seuraajakseen edellisen pääministerin J. K. Paasikiven. Uusi presidentti antoi hallituksen muodostamisen aluksi Maalaisliiton ehdokkaan Urho Kekkosen tehtäväksi, mutta SKDL kieltäytyi tulemasta mukaan hänen johtamaansa Maalaisliiton, SDP:n ja RKP:n yhteiseen hallitukseen. Kansandemokraatit nostivat julkisesti esiin Kekkosen puutteellisen kielitaidon, mutta todellisena syynä heidän asenteelleen oli Kekkosen menneisyys ja erityisesti tämän toiminta jatkosodan aikana. SKDL:n pääministeriehdokas oli Yrjö Leino, mutta varsinaisena tavoitteena heillä oli saada pääministeriksi Eero Wuori. SDP:lle taas kommunisteja myötäillyt Wuori oli kaikkein vastenmielisin ehdokas. Kolmen suurimman puolueen neuvotteluissa päädyttiin lopulta kompromissina kansandemokraattiseen metsähallituksen pääjohtajaan Mauno Pekkalaan, joka oli toiminut edeltäneen Paasikiven hallituksen puolustusministerinä.
Edellisen hallituksen ministereistä jatkoivat entisissä tehtävissään ulkoministerit Carl Enckell (sit.) ja Reinhold Svento (SKDL), jotka olivat Paasikiven lähimpiä avustajia ja neuvonantajia. Kansandemokraattien ministeriryhmä pysyi kokonaisuudessaan entisellään, kun taas Maalaisliiton ministereistä säilytti uudessa hallituksessa paikkansa vain maatalousministeri Vihtori Vesterinen. RKP:n edustajana hallituksessa jatkoi valtiovarainministeri Ralf Törngren.
Hallitusohjelma
Pääministeri Mauno Pekkala esitti ohjelmapuheessaan eduskunnassa SDP:n, SKDL:n ja Maalaisliiton yhteistoimintajulistuksen mukaiset tunnukset. Hallitus lupasi tehdä voitavansa lopullisen rauhansopimuksen aikaansaamiseksi. Kansandemokraattien päätavoitteet olivat ensinnäkin tuotantoelämän johtaminen uusille urille ottamalla tuotantolaitoksia valtion haltuun, toiseksi virkakoneiston puhdistaminen aikaisempaa laveammin ja kolmanneksi talonpoikien aseman ratkaiseminen maanhankintalakia radikaalimmalla tavalla siten, että nämä lähtisivät mukaan virkakoneiston puhdistamiseen. Muut hallituspuolueet sanoutuivat kuitenkin presidentti Paasikiven tukemina irti puhdistuspolitiikasta vetoamalla oikeusvaltion, demokraattisen valtiojärjestyksen ja lain pyhyyteen.
Vuoden 1946 alusta lähtien Suomi ryhtyi omalta osaltaan selvittämään lopullisen rauhansopimuksen valmistelun yhteydessä esiin nousevia kysymyksiä. Pääministeri Pekkalan johtama valtuuskunta matkusti huhtikuussa 1946 Moskovaan, mutta suomalaisten tavattua Neuvostoliiton valtionpäämiehen Josif Stalinin ja ulkoministeri Vjatšeslav Molotovin kävi selväksi, ettei Suomen esittämiin sotakorvausten alentamiseen ja rajantarkistuksiin suostuttaisi. Pääministeri Pekkalan johtama valtuuskunta matkusti elokuussa 1946 Pariisin rauhankonferenssiin, jossa Neuvostoliiton pääneuvottelija varaulkoministeri Andrei Vyšinski torjui kiivaaseen äänensävyyn Suomen toivomukset. Pariisin rauhansopimus hyväksyttiin ilman Suomen siihen esittämiä muutoksia syyskuussa 1946, mutta sopimus allekirjoitettiin vasta 10. helmikuuta 1947. Suomen puolesta allekirjoittajina olivat ulkoministeri Carl Enckell ja maatalousministeri Vihtori Vesterinen. Pääministeri Mauno Pekkala, ulkoministerit Carl Enckell ja Reinhold Svento sekä sisäministeri Yrjö Leino olivat jäseninä Suomen valtuuskunnassa, joka allekirjoitti Stalinin esittämän Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen Moskovassa 7. huhtikuuta 1948.
Sisäministeri Leinon ero
Huhut kommunistien suunnittelemasta vallankaappauksesta kiihtyivät kevään 1948 aikana ja saavuttivat huippunsa huhtikuun lopulla. SKDL:n vastustajat pitivät kaappauksen uhkaa todellisena, mikä sai heidät ryhtymään toimiin saadakseen sisäministerin – valtakunnan poliisivoimien ylimmän johtajan – salkun pois SKDL:n hallusta. Toukokuussa 1948 eduskunta käsitteli hallituksen toimintakertomusta vuodelta 1945, jolloin sisäministeri Yrjö Leino oli joutunut luovuttamaan valvontakomission "erittäin vaarallisiksi rikollisiksi" nimeämät ns. Leinon vangit valvontakomissiolle, minkä jälkeen kyseiset henkilöt oli kuljetettu hänen tietämättään välittömästi Neuvostoliittoon. Leinon poliittiset vastustajat katsoivat hänen luovuttaneen omavaltaisesti Suomen kansalaisia vieraalle valtiolle.
Hallituksen kertomuksen hyväksymisen jälkeen kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Arvo Salminen esitti yllättäen ponnen, jonka mukaan Leino ei enää nauttinut eduskunnan luottamusta. Suoritetussa äänestyksessä kokoomus, maalaisliitto, edistyspuolue, RKP:n enemmistö ja yksi SDP:n edustaja äänestivät ponsiehdotuksen puolesta joka johti epäluottamuslauseeseen Leinoa vastaan. Pääosa SDP:n edustajista äänesti tyhjää ja viisi kansandemokraattia – mukaan lukien pääministeri Mauno Pekkala – oli poissa äänestyksestä. Lopputuloksena ponsiehdotus sai enemmistön äänin 81–61. Parlamentarismin sääntöjen mukaan Leinon olisi nyt pitänyt jättää eronpyyntönsä, mutta hän jatkoi ministerin tehtävässään ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut, jolloin presidentti J. K. Paasikivi joutui ottamaan aloitteen käsiinsä ja vapauttamaan Leinon valtioneuvoston jäsenyydestä. Uudeksi sisäministeriksi hallituksen jäljellä olleelle toimikaudelle nimitettiin kansanedustaja Eino Kilpi. Kommunistit järjestivät Leinon erottamisen johdosta laajan mielenosoitus- ja lakkoliikkeen, mutta nämä ns. Leino-lakot kuivuivat nopeasti kokoon. Leinolla oli yhä vahva suosio SKP:n kannattajien keskuudessa, mutta tosiasiassa kysymys oli tässä vaiheessa jo poliittisesti täysin yhdentekevästä henkilöstä, koska hän oli menettänyt myös oman puolueensa ja Neuvostoliiton luottamuksen.
Yhdistyneiden kansakuntien paikannimiasiantuntijoiden ryhmä
Yhdistyneiden kansakuntien paikannimiasiantuntijoiden ryhmä (UNGEGN, United Nations Group of Experts on Geographical Names) on YK:n talous- ja sosiaalineuvoston pysyvä asiantuntijaelin. Se pyrkii standardisoimaan maapallon kaikki paikannimet. Standardisoinnin lähtökohtana on maan omien nimien ja kirjoitusasujen saaminen maailmanlaajuiseen käyttöön.
Ylläkkö
Ylläkkö eli yllätyshyökkäys tarkoittaa yllättävää tulitusta tai hyökkäystä vihollista vastaan. Se tapahtuu väijytyksestä tai odottamattomasta suunnasta. Ylläkkö voidaan suorittaa taistelujoukon valmisteltuna hyökkäyksenä, rynnäkkömäisenä iskuna tai erilaisten aseiden tulella. Sitä käytetään usein sissitoiminnassa, mutta myös muun muassa tykistö voi tehdä tuliylläkön.
Bestseller (yritys)
pienoiskuva|Bestseller Wholesale Finland Oy:n päätoimipiste [[Espoon Leppävaarassa.]] Bestseller A/S on tanskalainen vaatealan suuryritys. Heinäkuussa 2012 päättyneellä tilikaudella se ilmoitti liikevaihdokseen noin 2,7 miljardia euroa, ja se työllistää noin 15 000 henkilöä.
Bestsellerin perustivat Troels Holch Povlsen ja Merete Bech Povlsen Ringkøbingissä vuonna 1975. Aluksi se keskittyi vain naisten vaatetukseen, mutta vuonna 1986 se laajensi tuotevalikoimaansa lasten ja vuonna 1988 miesten vaatteisiin. Vuonna 2017 Bestseller työllisti yli 15 000 ihmistä. Yrityksen kotipaikka on Brande.
Vaatemerkit
Bestsellerillä on useita eri vaatemerkkejä, joita myydään sekä yrityksen omissa, tiettyyn tai tiettyihin merkkeihin keskittyneissä myymälöissä että myös yksityisten jälleenmyyjien kautta.
Yrityksen perusvaatemerkit ovat nuorille naisille suunnatut Vero Moda ja Only. Vuonna 2007 Bestseller palkkasi huippumalli Gisele Bündchenin merkin mainoskampanjaan vuosiksi 2007–2008. Muita naisille suunnattuja merkkejä ovat Pieces (asusteet), Mamalicious (raskausajan vaatteet), Selected femme, Junarose, Object Collectors Item ja Vila. Bestsellerin vaatemerkkejä miehille ovat nuorten muotimerkki Jack & Jones ja perinteisempi Selected homme. Lasten vaatemerkkejä ovat One Fashion, Outfitters Nation (varhaisnuoret) ja Name It (vauvat).
Perhosen uni
Perhosen uni on Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva vuodelta 1986. Elokuvassa Kurkvaara käytti kuvamateriaalia Huippuvuorilla kesällä 1955 kuvaamastaan keskeneräiseksi jääneestä elokuvasta, jonka työniminä olivat Arktinen rakkaus ja Kylmien rantojen maa. Elokuvasta olisi tullut Suomen ensimmäinen värillinen kokoillan näytelmäelokuva, mutta hanke kaatui Kurkvaaran ulkomaisen yhteistyökumppanin tehtyä konkurssin. Kuvattu materiaali jäi kuitenkin Kurkvaaran haltuun, ja 1980-luvulla hän alkoi laatia käsikirjoitusta materiaalin ympärille. Kurkvaara maalasi itse elokuvan juoneen liittyvät taulut. Elokuvan nimi tuli kiinalaisen Ma Chih-yüenin runokokoelmasta Syysajatuksia.
Bestseller (yritys)
Vaatemerkit
Bestsellerin tuotteet valmistetaan etupäässä Kiinassa, Intiassa, Bangladeshissä, Turkissa ja Italiassa.
Perhosen uni
Kriitikot pitivät vanhan ja uuden kuvausmateriaalin yhdistämistä samassa elokuvassa kiehtovana ja jopa ainutlaatuisena. Elokuva oli näyttelijä Pehr-Olof Sirénin viimeinen roolityö. Elokuva sai teattereissa vain 157 katsojaa.
Katseenseuranta
pienoiskuva|Katseenseurantaa voidaan hyödyntää tutkittaessa esimerkiksi glaukooman vaikutusta potilaiden ajokykyyn. Katseenseuranta on prosessi, jossa mitataan katseen suuntaa ja muita katseen käyttäytymiseen liittyviä ilmiöitä. Katseenseurantalaite on laite katseen suunnan ja silmien liikkeen mittaamiseksi. Katseenseurantaa käytetään muun muassa näön tutkimuksessa, psykologiassa, psykolingvistiikassa, markkinoinnissa, syöttölaitteena ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksessa ja tuotesuunnittelussa. Katseenseurantaa käytetään myös yhä enemmän kuntouttavissa ja avustavissa sovelluksissa (jotka liittyvät esimerkiksi pyörätuolien, robottivarsien ja proteesien hallintaan). Katseen liikkeen mittaamiseen on olemassa useita menetelmiä. Suosituimmassa menetelmässä katseen suunta tunnistetaan silmästä heijastuneen valon perusteella. Muut menetelmät perustuvat esimerkiksi magnetometriaan tai elektro-okulografiaan.
Perhosen uni
Juoni
Eeva tapaa elokuvan alussa kahvilassa vanhan ystävänsä ja alkaa kertoa tälle kuluneen kesän tapahtumista omassa elämässään. Huvilalla äitinsä kanssa kesää viettävä Eeva huomaa, että äiti tuntee naapurissa asuvan eläkkeellä olevan toimittajan ja harrastelijamaalarin Sandellin mutta välttelee hänestä puhumista. Kun Sandell kuolee yllättäen, Eeva menee Sandellin huvilalle ja löytää Sandellin maalaaman taulun Eevan äidistä, kaitafilmirullan ja vanhan lehtiartikkelin, jonka kuvissa Sandell esiintyy Eevan äidin ja isoisän kanssa. Kaitafilmi on kuvattu Eevan isoisän 30 vuotta aiemmin Huippuvuorille tekemän tutkimusmatkan yhteydessä, ja myös Sandell ja Eevan äiti esiintyvät filmissä. Eeva kysyttyä asiaa äidiltään tämä kertoo olleensa Huippuvuorilla ja tavanneensa siellä Sandellin, joka oli tekemässä lehtijuttua Eevan isoisästä. Eevalle jää kuitenkin epäilys, oliko Sandellin ja Eevan äidin välillä aikanaan suhde ja olisiko Sandell Eevan isä. Lopulta hän päättää hukuttautua, koska tuntee menettäneensä pohjan elämältään. Paikalle tullut nuorukainen, filmin kertoja, estää kuitenkin tämän. Elokuvan lopussa filmin kertoja yrittää ottaa tarkempaa selkoa asioista mutta havaistsee, että Eevan äidin ja Sandellin huvilat ovat olleet vuosikausia asumattomina ja odottavat purkutuomiota.
Katseenseuranta
Katseen suunnan lisäksi tyypillisiä tutkimuskohteita ovat katseen lyhyet pysähdykset eli niin kutsutut fiksaatiot ja niiden välissä tapahtuvat nopeat liikkeet, sakkadit. Fiksaatioiden aikanakaan silmä ei ole täysin pysähdyksissä, ja tällöin tapahtuvia pieniä liikkeitä kutsutaan mikrosakkadeiksi. Esimerkiksi verkkosivustojen käytettävyystutkimuksissa voidaan tutkia sivuston eri elementteihin kohdistuneiden fiksaatioiden määrää ja ajallista pituutta. Katseen suuntaan ja liikkeisiin liittyvien ominaisuuksien lisäksi voidaan tutkia pupillin koon ja silmänräpäytysten muutoksia.
Historia
Ensimmäiset katseenseurantatutkimukset tehtiin 1800-luvulla tekemällä havaintoja koehenkilöiden katseen liikkeistä ilman katseenseurantalaitteistoa. Vuonna 1879 Pariisissa Louis Émile Javal havaitsi, että lukeminen ei tapahdu tasaisella liikkeellä tekstiä pitkin, kuten aiemmin oletettiin. Sen sijaan lukiessa katseen liike koostuu sarjasta lyhyitä pysähdyksiä (fiksaatiot) ja nopeista liikkeistä pysähdysten välissä (sakkadit). pienoiskuva|vasen| Yarbus-katseenseurantalaite 1960-luvulta. pienoiskuva|Katseen seuraama polku ihmisen kasvoja katsottaessa. Katseen polku koostuu sakkadeista ja fiksaatioista. Varhaiset katseenseurantalaitteet olivat mekaanisia. Edmund Huey rakensi katseenseurantalaitteen käyttäen eräänlaista piilolinssiä, jossa oli reikä pupillille. Linssi oli kytketty alumiiniseen osoittimeen, joka liikkui vasteena silmän liikkeelle. Huey tutki katsetta lukemisen aikana ja havaitsi katseen liikkuvan välillä oikealta vasemmalle (näitä liikkeitä kutsutaan regressioiksi), ja hän osoitti, että jokaisen sanan kohdalla ei tapahdu fiksaatiota.
Ensimmäiset etäältä toimivat katseenseurantalaitteet rakensi Guy Thomas Buswell Chicagossa tallentamalla silmästä heijastuvat valonsäteet filmille. Buswell teki systemaattisia tutkimuksia lukemisesta ja kuvien katselusta.
Alfred L. Yarbus teki 1950-luvulla merkittäviä katseenseurantakokeita, ja hänen vuonna 1967 julkaistua kirjaansa pidetään yhtenä alan merkkiteoksista. Yarbus osoitti, että koehenkilölle annetulla tehtävällä on erittäin suuri vaikutus tämän silmien liikkeeseen. Hän kirjoitti myös fiksaatioiden ja kiinnostuksen kohteen välisestä suhteesta.
Viime aikoina katseenseurannalla on tutkittu käyttäjien vuorovaikutusta erilaisten tietokoneiden rajapintojen kanssa. Tutkimuksissa on selvitetty esimerkiksi kuinka helppokäyttöisiä rajapinnat ovat käyttäjille. Toinen tietokoneisiin liittyvä käyttökohde on verkkosivustojen kehitys. Verkkosivujen kehittäjä voi olla kiinnostunut esimerkiksi siitä mihin käyttäjät kiinnittävät huomionsa verkkosivustolla, jotta mainokset voidaan sijoittaa mahdollisimman tehokkaasti.
Katseenseurantalaitteet
pienoiskuva|Periaatekuva katseen suunnan ja liikkeiden tunnistamiselle videokuvasta. Pelkästään pupillin paikkaa tarkkailemalla ei voida tietää, johtuuko pupillin liike silmän vai pään liikkeistä. Silmän liikkeiden tunnistamisen avuksi voidaan ottaa sarveiskalvolta lähtevät heijastukset. Pienillä pään liikkeillä näiden heijastusten paikka pysyy suhteellisen samana. Kun mitataan pupillin keskipisteen ja sarveiskalvon heijastuksen välisen etäisyyden muutokset, voidaan päätellä katseen suunnan muutos. vasen|pienoiskuva| Päähän puettava katseenseurantalaite. Molemmalle silmälle on LED-valonlähde näyttölinssin sivussa ja kamera näyttölinssin alla.
Katseenseurantatekniikka
Katseenseuranta voidaan toteuttaa eri tavoin tavoin: (i) mekaanisesti, mittaamalla silmään kiinnitetyn esineen (yleensä erityisen piilolinssin) liike ; (ii) optisesti, mittaamalla pupillista heijastunutta infrapunavaloa ilman suoraa kosketusta silmään; ja (iii) sähköisesti, mittaamalla silmän lihasten sähköpotentiaalia silmien ympärille sijoitetuilla elektrodeilla (elektro-okulografia). Näistä optisiin menetelmiin perustuvat katseenseurantalaitteet ovat yleisimpiä.
Optinen katseenseuranta
Optiset katseenseurantalaitteet nauhoittavat usein käyttäjän silmien liikkeet videolle. Katseen suunnan tunnistaminen perustuu pupillista ja sarveiskalvolta heijastuvan infrapunavalon tunnistamiseen. Katseenseurantalaitteissa käytetään infrapunavaloa, sillä ihmissilmä ei näe infrapunavaloa eikä se siten vaikuta pupillin kokoon tai häiritse käyttäjän toimintaa. Sarveiskalvon heijastuksia taas tarvitaan erottamaan silmien liike pään liikkeistä (ks. oheinen kuva). pienoiskuva|vasen|Esimerkki näyttöön yhdistetystä katseenseurantalaitteesta.|alt=
Mekaaninen katseenseuranta
Mekaanisissa katseenseurantalaitteissa silmälle asetetaan piilolinssi jonka liikettä mitataan. Piilolinssissä voi olla peili tai erityinen magneettikenttäsensori. Magneettisensoreita käytettäessä koehenkilön tai -eläimen silmien ympärille asetettavat sähkömagneetit indusioivat piilolinsseihin magneettikentän jonka voimakkuudesta voidaan päätellä katseen suunta.
Katseenseurantalaitteet
Katseenseurantalaitteen toteutus riippuu käyttökohteesta. Päähän puettavat mobiilit katseenseurantalaitteet soveltuvat esimerkiksi autoa ajettaessa tehtäviin kokeisiin. Toisaalta mobiili katseenseurantalaite voi olla myös integroituna VR-laseihin. Paikallaan tapahtuvia katseenseurantakokeita varten on olemassa työpöytämalleja, joista osa on itsenäisiä ja osa integroituna suoraan näyttöpäätteeseen.
Käyttökohteet
Katseenseurantamenetelmiä käytetään monilla tieteenaloilla, mukaan lukien psykologia (erityisesti psykolingvistiikka); ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutus (HCI); ergonomia; markkinointitutkimus ja lääketieteellinen tutkimus. Katseenseurantadataa voidaan analysoida tilastollisesti ja graafisesti, tavoitteena tunnistaa tyypillisiä katseen käyttäytymisen tapoja erilaisten tehtävien aikana. Tutkimalla fiksaatioita, sakkadeja, pupillien laajentumista tai silmien räpyttelyä voidaan tutkia esimerkiksi koehenkilön stressitasoa. Kaupallisista kohteista keskeisimpiä ovat markkinointi- ja käytettävyystutkimukset.
Kognitiivisen kuormituksen mittaaminen
Muutokset kognitiivisessa kuormituksessa aiheuttavat muutoksia pupillin koossa ja silmien räpyttelyssä. Tätä ilmiötä on hyödynnetty tutkittaessa kognitiivista kuormitusta ajosimulaattoreissa, kokeneiden ja kokemattomien lääkärien eroissa , ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksessa sekä simultaanitulkkauksen ja muiden kielellisten tehtävien yhteydessä.
Markkinointi ja käytettävyys
Yksi merkittävimmistä katseenseurannan kaupallisista käyttökohteista on mainonnan ja markkinoinnin tehokkuuden tutkimus. Katseenseurantaa käytetään laajalti myös käytettävyyden tutkimuksessa, esimerkiksi verkkosivustoja suunniteltaessa.
Katseenseuranta syötemenetelmänä
Katseenseurannan käyttöä syötemenetelmänä on myös tutkittu. Katseenseurannan hyödyntämisen perusongelma on niin kutsuttu Midaan kosketuksen ongelma, eli kuinka erottaa tahaton ja tahallinen katseen liike kun käyttäjä haluaa esimerkiksi painaa nappia kohdistamalla siihen katseensa.
Viihdekäyttö
Katseenseurantaa käytetään VR-laseissa parantamaan käyttökokemusta. Lisäksi on olemassa kuluttajille tarkoitettuja, videopelaamiseen suunniteltuja katseenseurantalaitteita.
Katseenseurantatutkimus Suomessa
Tunnetuimpia suomalaisia katseenseurantaa hyödyntäneitä tutkijoita ovat Turun yliopiston psykologian professori Jukka Hyönä sekä Tampereen yliopiston professori Kari-Jouko Räihä ja dosentti Päivi Majaranta. Katseenseurantamenetelmiä on käytetty tutkimuksessa muun muassa Tampereen yliopistossa, Turun yliopistossa, Itä-Suomen yliopistossa , Aalto-yliopistossa , Jyväskylän yliopistossa ja Helsingin yliopistossa.
The Gilded Palace of Sin
The Gilded Palace of Sin on The Flying Burrito Brothersin debyyttialbumi vuodelta 1969. Se pääsi sijalle 192 Rolling Stone -lehden "500 parasta albumia kautta aikojen" listalla.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Gram Parsons ja Chris Hillman ellei toisin mainittu.
Al-Mahallah
Al-Mahallah Tripoli on libyalainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1977. Se on voittanut kahdesti Libyan mestaruuden vuosina 1998 ja 1999. Seuran kotistadion on GMR Stadium, joka sijaitsee Tripolissa.
Seuran mestaruusvuosien jälkeen se putosi kauden 2001/2002 päätteeksi Libyan 1. divisioonaan ja sieltä lopulta Libyan 3. divisioonaan. Kaudella 2006/2007 seura nousi takaisin 1. divisioonaan.
Oikeusseuraanto
Oikeusseuraanto (myös seuraanto tai suksessio) tarkoittaa tietyn oikeuden tai velvollisuuden siirtymistä henkilöltä tai oikeushenkilöltä toiselle. Toinen siirtyy siis toisen oikeusasemaan. Tällaisen tapahtuman jälkimmäistä oikeussubjektia kutsutaan edellisen oikeussubjektin oikeusseuraajaksi. Oikeusseuraanto voi tapahtua esimerkiksi perinnässä tai oikeudenkäynnissä (asianosaisseuraanto).
Erityisseuraanto (myös erikoisseuraanto eli singulaarisuksessio) on tapahtuma, jossa siirtyy vain tietty oikeus tai rajoitettu ryhmä oikeuksia. Näin on elävien kesken tehdyissä oikeustoimissa.
Yleisseuraanto (myös universaalisuksessio tai generaalisuksessio) on ihmisen kuolemaa seuraava tapahtuma, jossa hänen kaikki oikeutensa siirtyvät oikeudenomistajille. Saman tapainen oikeusseuraanto on kyseessä konkurssin yhteydessä. Kun asianosainen vaihtuu oikeudenkäynnin kestäessä, puhutaan asianosaisseuraannosta. Vaihtuminen johtuu yleensä asianosaisen kuolemasta ja oikeudenomistajien halusta jatkaa oikeudenkäyntiä uusina asianosaisina.
Pohjankynsisammal
Pohjankynsisammal (Dicranum drummondii eli Dicranum ontariense) on sammallaji, josta aiemmin käytettiin tieteellistä nimeä Dicranum robustum. Se kuuluu Dicranaceae -heimoon ja kynsisammalten sukuun.
Ulkonäkö
Pohjankynsisammalen lehdet ovat kärjestä aaltopoimuiset ja käyrät. Se on kookkaampi kuin töppökynsisammal.
Levinneisyys
Pohjankynsisammal on kotoisin Fennoskandiasta. Laji on yleinen Pohjois-Suomessa, mutta sitä esiintyy myös muuallakin Suomessa. Pohjankynsisammal on yksi 55:stä vastuulajista lehtisammalissa.
Pöytyän seurakunta
thumb|275px|Seurakunnan vanhin kirkko on vuonna [[1782 valmistunut Mikael Piimäsen rakentama Yläneen kirkko.]] Pöytyän seurakunta on Oripäässä ja Pöytyällä Varsinais-Suomessa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Paimion rovastikuntaan ja Turun arkkihiippakuntaan. Seurakunnassa oli vuoden 2017 lopussa noin 8 000 jäsentä ja henkilöstöä oli 43.
Historia
Seurakunnan historia alkaa vuodesta 1366, jolloin Pöytyän kirkkopitäjä mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjoissa. Kirkkopitäjällä oli tuolloin oma kirkko ja kirkkoherra.
Kuntaliitosten myötä Pöytyän seurakuntaan yhdistyi Karinaisten seurakunta vuonna 2005 ja Yläneen seurakunta vuonna 2009.
Oripään seurakunta kirkkoalueeksi
Oripään ja Pöytyän seurakunnat aloittivat vuonna 2015 yhdistymisneuvottelut. . Alkuvuodesta 2016 valmistunut aiesopimus käsiteltiin molempien seurakuntien luottamuselimissä. Lopullisen päätöksen teki kirkkohallitus, joka kokouksessaan 7. kesäkuuta 2016 hyväksyi Oripään seurakunnan lakkauttamisen 31. joulukuuta 2016 ja liitoksen Pöytyän seurakuntaan sen kirkkoalueeksi 1. tammikuuta 2017 lukien. Yhdistymisen takia laajentuvassa Pöytyän seurakunnassa toimitettiin ylimääräiset seurakuntavaalit. Seurakuntaliitokseen ei liittynyt kuntaliitosta.
Seurakunta on jaettu neljään kirkkoalueeseen: Karinainen, Pöytyä, Oripää ja Yläne. Niiden rajat vastaavat entisiä kunta- ja seurakuntarajoja (Oripään tapauksessa nykyistä kuntarajaa, koska kunta jatkoi itsenäisenä). Vuodesta 2015 alkaen seurakunnan kirkkoherrana on toiminut Matti Kaipainen.
Seurakunnan toimitilat
Seurakunnalla on neljä kirkkoa, kaikki tyypiltään päätytornillisia pitkäkirkkoja:
Yläneen, Pöytyän ja Oripään seurakuntatalot ovat lähellä kirkkoa, Karinaisten seurakuntakoti on kirkosta hieman kauempana Kyrön taajamassa ja neljäs seurakuntatalo on Riihikoskella. Yläneellä on myös Kanttorila, kanttorin asunnosta kunnostettu kerhohuoneisto. Karinaisten ja Yläneen seurakuntatalojen yhteydessä on seurakunnan palvelupisteet, kirkkoherranvirasto on Pöytyän kirkonkylässä.
Rauhan symboli
thumb|Rauhanaktivisti pitelemässä [[rauhanmerkkiä ja jakamassa rauhankurkia]] Rauhan symboli on jokin symboli, joka edustaa rauhaa. Rauhan symboleja käytetään esimerkiksi sodanvastaisissa tai sodan uhreja muistelevissa tapahtumissa, julkaisuissa sekä vaakunoissa.
GIAI
GRAI tunnuksissa käytetään GS1-128-, DataBar-, DataMatrix- tai EPC-standardoitua RFID -tekniikkaa.
Ida Noddack
Ida Eva Noddack, o.s. Tacke (25. helmikuuta 1896 Lackhausen, Saksan keisarikunta – 24. syyskuuta 1978 Bad Neuenahr, Länsi-Saksa) oli saksalainen kemisti, joka löysi miehensä Walter Noddackin ja Otto Bergin kanssa reniumin. Ida Noddack oli myös ensimmäinen, joka ehdotti ydinfysikaalisen fission olemassaoloa (vuonna 1934).
Nuoruus ja opiskelu
Ida Tacke syntyi vuonna 1896 pienessä Weselin lähellä sijainneessa Lackhausenin kylässä. Hän opiskeli Berliinissä teknillisessä korkeakoulusta, josta hän valmistui 1919 diplomi-insinööriksi. Tohtoriksi hän valmistui vuonna 1921.
Ura
PTR:llä hän työskenteli yhdessä Walter Noddackin ja Otto Bergin kanssa. Kun Dmitri Mendelejev oli 1871 ehdottanut jaksollista järjestelmää, hän oli jättänyt muutamia aukkoja järjestelmään tuntemattomien alkuaineiden kohdalle. Tacke, Noddack ja Berg pyrkivät löytämään puuttuvat alkuaineet 43 ja 75 ja pommittivat platinaa ja kolumbiittia elektroneilla. Törmäyksessä purkautui röntgensäteilyä, jonka avulla he ilmoittivat vuonna 1925 löytäneensä alkuaineen 43, jota he kutsuivat masuriumiksi, ja alkuaineen 75, jota he kutsuivat reniumiksi. Renium vahvistettiin jo vuoden 1925 aikana, mutta masurium jäi vuosikymmeneksi hämäräksi löydökseksi. Italialainen Carlo Perrier ja yhdysvaltalainen Emilio Segrè tuottivat vasta 1937 teknetiumia (alkuaine 43) syklotronilla. Koska sen tuottamiseen tarvittiin hiukkaskiihdytintä, Noddackit eivät todennäköisesti olleet todellisuudessa löytäneet alkuainetta 43. Walter Noddack ja Ida Tacke menivät naimisiin vuonna 1926.
Ida Noddack kommentoi vuonna 1934 Enrico Fermin tekemää havaintoa, jonka nojalla Fermi väitti, että uraanista oli mahdollisesti muodostunut sitä raskaampia alkuaineita sitä neutroneilla pommitettaessa. Noddack sen sijaan ehdotti, että uraanin pommittaminen oli tosiasiassa tuottanut pienempiä atomiytimiä. Hän oli näin hahmotellut ensimmäisenä fission mahdollisuuden. Se kuitenkin hylättiin, koska se oli vielä silloin liian radikaali muutos ydinfysiikan hyväksytyille näkemyksille eikä siitä ollut selvää kemiallista todistusaineistoa. Otto Hahn ja Fritz Strassman todistivat 1938 fission mahdollisuuden.
Noddackit muuttivat vuonna 1935 Freiburgiin, mistä Walter oli saanut paikan fysikaalisen kemian professorina ja Ida tutkimusapulaisena. Loppu-uransa ajan Ida Noddack seurasi miehensä professuureja. Vuonna 1942 he muuttivat Strasbourgin yliopistoon ja palasivat Saksaan, kun Ranska oli vallattu takaisin Saksalta. Ida Noddack ei ilmeisesti työskennellyt missään 1944–1956. Tuona aikana Noddackit viettivät jonkun aikaa Turkissa. Saksaan he palasivat 1956, jolloin he aloittivat työskentelyn Geokemian tutkimusinstituutissa. Ida Noddack jäi eläkkeelle vuonna 1968.
Yksityiselämä
Ida ja Walter Noddack olivat naimisissa vuodesta 1926 Walterin kuolemaan 1960. He eivät saaneen lapsia. Ida Noddack eli viimeiset vuotensa Bad Neuenahrissa vanhuksille tarkoitetussa asuinrakennuksessa. Hän kuoli siellä vuonna 1978.
Tunnustukset
Ida Noddack oli ensimmäinen saksalaisnainen, joka sai laajaa tunnustusta kemian urastaan. Häntä ehdotettiin kolmesti Nobel-palkinnon voittajaksi. Vuosina 1935 ja 1937 hän oli ehdolla miehensä kanssa, mutta vuonna 1933 hän oli omana ehdokkaanaan.
Gesellschaft Deutscher Chemiker palkitsi Noddackin 1931 Liebig-mitalilla ja Svenska kemisamfundet 1934 Scheele-mitalilla. Vuonna 1966 Noddack sai Saksan valtion Bundesverdienstkreuz-kunniamerkin.
Luettelo Venäjän laivaston ilmavoimien kalustosta
Tässä on luetteloitu Venäjän laivaston ilmavoimien kalustoa ja sen muutoksia vuodesta 2010.
Kalusto
{|class="wikitable"
Hävittäjät
{|class="wikitable"
Erikoistehtävät
{|class="wikitable"
Helikopterit
! scope="col" style="width: 120px;" | ! scope="col" style="width: 60px;"| 2010 ! scope="col" style="width: 120px;"| 2016 ! scope="col" style="width: 120px;"| 2021 ! scope="col" style="width: 5px;"| ! scope="col" style="width: 200px;"|
{|class="wikitable"
Agustín Roberto Radrizzani
pienoiskuva Agustín Roberto Radrizzani (22. syyskuuta 1944 – 2. syyskuuta 2020 ) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi salesiaaneihin 5. tammikuuta 1968 ja sai pappisvihkimyksensä 25. maaliskuuta 1972. Hänet nimitettiin Neuquénin hiippakunnan johtoon 14. toukokuuta 1991, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Argimiro Daniel Moure Piñeiro, jota avustivat Jaime Francisco de Nevares ja Jorge Arturo Meinvielle. Radrizzani asetettiin virkaansa 17. elokuuta.
Radrizzani sai 24. huhtikuuta 2001 nimityksen Lomas de Zamoran piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. kesäkuuta. Hänet nimitettiin 27. joulukuuta 2007 Mercedes-Lujánin arkkipiispaksi.
GSIN
GSIN on tavaran myyjän/rahdinlähettäjän asettama 17-numeron pituinen lähetysasiakirjojen kauppasopimuksellinen yksilöintitunnus. Sen avulla voidaan tunnistaa logististen yksiköiden muodostama toimitus myyjältä tavaran vastaanottajalle. Toimitus dokumentoidaan lähetysasiakirjalle, joka voi olla esimerkiksi lähetysluettelo tai konossementti. GSIN-koodia voidaan käyttää myös yksilöintitunnuksena kuljetusketjussa kommunikoitaessa eri osapuolien välillä, esimerkiksi välitettäessä lähetysluetteloja EDI-sanomilla.
GSIN muodostetaan GS1 -yritystunnisteesta, myyjän/rahdinlähettäjän viitenumerosta ja tarkistusnumerosta. GSIN voidaan esittää ”tiedonkantajassa” sovellustunnuksen (AI=402) edeltämänä käyttäen GS1-128-viivakoodia tai EPC-standardoitua RFID-tagia.
Aiheesta muualla
GS1 Finland: GSIN
Wahrheit oder Pflicht
Kappaleista ”Augen Auf!”, ”Brennende Liebe” ja ”Sex hat keine Macht” kuvattiin musiikkivideot.
Standardipainos
{{palstanvaihto}}
Avaruustutkimus
thumb|260px|[[Apollo 17:n kuukulkuneuvo (Lunar Rover)]] Avaruustutkimus on aurinkokunnan ja sitä ympäröivän maailmankaikkeuden tutkimista Maan ulkopuolella olevilla laitteilla. Avaruutta tutkitaan muun muassa avaruusteleskoopeilla, Maata kiertävillä satelliiteilla, sekä ulkoavaruuteen lähetetyillä robottiluotaimilla.
Historia
Avaruusaika alkoi 1957 kun neuvostoliittolainen satelliitti Sputnik 1 lähetti Maahan radiosignaalin. Sitä seurasivat pian Neuvostoliiton Luna-ohjelma sekä Yhdysvaltain Pioneer- ja Ranger-ohjelmat. Nämä luotaimet ohittivat Kuun läheltä tai iskeytyivät sen pintaan.
1960-luvun alussa aloitettiin planeettalennot Venukseen ja Marsiin. Vuonna 1973 Yhdysvaltain Mariner 10 -avaruusalus ohitti Venuksen ja jatkoi Merkuriukseen. Neuvostoliiton Venera 9- ja 10-luotaimet ottivat kuvia Venuksen pinnasta, ja myöhemmin Pioneer Venus- ja Magellan-alukset kartoittivat tutkan avulla sen pintaa.
Marsia alettiin kartoittaa 1976 kun Viking 1- ja 2-luotaimet saavuttivat sitä kiertävän radan. Luotaimien mukana lähetetyt laskeutumisalukset tutkivat lisäksi kahta planeetan pinnan kohtaa, mutta eivät löytäneet merkkejä elämästä. Vuonna 1997 Mars Pathfinder laskeutui planeetan pinnalle.
Vuonna 1972 laukaistiin Pioneer 10 ja 11 tutkimaan jättiläisplaneettoja Jupiteria ja Saturnusta. Myöhemmin Voyager 1 ja 2 saavuttivat planeetat, ja Voyager 2 lähti Uranusta ja Neptunusta kohti. Galileo-luotain asettui Jupiteria kiertävälle radalle 1995 ja Cassini matkasi Saturnukselle 2004.
Ensimmäinen avaruudessa käynyt ihminen oli neuvostoliittolainen Juri Gagarin Vostok-aluksella 1961. Neuvostoliittolaisten avaruusohjelmia olivat Voshod ja Sojuz, ja amerikkalaisten ohjelmia Mercury ja Gemini. Presidentti Kennedy lausui maansa tavoitteeksi lähettää ihminen kuuhun 1960-luvun aikana, ja 20. heinäkuuta 1969 Apollo 11:n kuumoduuli Eagle laskeutui Kuuhun ja astronautti Neil Armstrong astui ensimmäisenä ihmisenä Kuun kamaralle. Armstrongin jälkeen muitakin astronautteja kävi Kuun pinnalla, ja Kuusta on tuotu Maahan paitsi valokuvia, myös kiviä ja hiekkaa.
Vuonna 1981 laukaistiin avaruussukkula Columbia, ja sitä seurasi säännöllisin väliajoin uusia sukkulalentoja. Vuonna 1986 Challenger-sukkulan onnettomuudessa kuoli seitsemän astronauttia.
Tärkein Maasta ohjattava avaruusteleskooppi on Hubble, joka kiertää 600 kilometrin korkeudella Maan pinnasta.
Matti Haapaniemi
pienoiskuva|Haapaniemi 1950-luvulla. Matti Ilmari Haapaniemi (s. 27. toukokuuta 1939 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Haapaniemi pelasi SM-sarjassa vuosina 1956–1972 ja voitti Tapparan riveissä kaksi Suomen-mestaruutta, yhteensä viisi SM-mitalia. "Möksä" edusti Suomen A-maajoukkuetta 27 kertaa, pelaten myös kahdet MM-kilpailut. (1959, 1961). Haapaniemi on ammatiltaan hammaslääkäri.
Luettelo Ranskan maavoimien kalustosta
Tämä on luettelo Ranskan maavoimien nykyisestä kalustosta.
Vetulonia
thumb|Vetulonia Vetulonia (lat.), (etr. Vetluna) oli etruskikaupunki Grossetosta viisitoista kilometriä luoteeseen. Kaupungin varhaisin asutus liittyy Villanova-kauteen 800-700 eaa. ja kukoistus aikaan 600-500 eaa., jolloin kaupunki valvoi läheisiä rautakaivoksia ja sillä oli laajat yhteydet eri puolelle Välimerta.
Taru kolmesta miekasta
Taru kolmesta miekasta on yhdysvaltalaisen Tad Williamsin kirjoittama fantasiakirjasarja, joka ilmestyi alun perin trilogiana vuosina 1988–1993. Kariston kustantama suomennos on kuitenkin jaettu 12 osaan. Englanniksikin sarjan nidottu laitos julkaistiin neljässä osassa niin, että trilogian viimeinen osa jaettiin kahdeksi niteeksi. Kirjasarjan on suomentanut Auli Hurme-Keränen.
Taru kolmesta miekasta on modernimpaa ja maanläheisempää fantasiaa kuin monet sen edeltäjät, kuten J. R. R. Tolkienin Sormusten herra. Williamsin kirjasarja innoitti esimerkiksi George R. R. Martinia aloittamaan oman fantasiaeepoksensa Tulen ja jään laulun kirjoittamisen.
Jatko
Huhtikuussa 2014 Williamsin ilmoitettiin jatkavan Tarun kolmesta miekasta tarinaa uudella trilogialla The Last King of Osten Ard. Se sijoittuu 30 vuotta ensimmäisen trilogian päätöksen jälkeiseen aikaan ja sisältää osittain samoja ja osin uusia päähenkilöitä. Sarjan kirjojen nimiksi ilmoitettiin The Witchwood Crown, Empire of Grass ja The Navigator’s Children. Uuden trilogian edellä julkaistiin tammikuussa 2017 lyhyempi kirja The Heart of What Was Lost, joka ei kuulu kumpaankaan trilogiaan ja jonka tarina sijoittuu niiden väliin. The Witchwood Crown julkaistiin kesäkuussa 2017.
Grace Under Pressure
Grace Under Pressure on kanadalaisen rock-yhtye Rushin 10. studioalbumi. Albumi myi platinaa kotimaassaan Kanadassa, sekä Yhdysvalloissa. Billboardin listalla sen sijoitus oli parhaimmillaan 10.