cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Julianus
Kuolema
Viimeisenä pakanakeisarina Julianus yritti elvyttää vanhoja jumalienpalvelusmenoja. Kristityt levittivät virheellistä väitettä, että Julianuksen kuolinsanat olisivat olleet "Nenikekas Galilaie" tai "Vicisti, Galilaee" ("Oi galilealainen, olet voittanut."). Julianus oli teoksissaan käyttänyt kristityistä pilkkanimitystä "galilealaiset".
Teokset
pienoiskuva|200px|Ioulianou autokratoros ta sozomena, 1696.
Julianus kirjoitti useita teoksia, joista kaikki eivät ole säilyneet nykyaikaan. Kirje ateenalaisille on omaelämäkerrallinen kirje, jossa hän perustelee toimiaan keisariksi valitsemisensa jälkeen. Kristinuskoa vastaan hän kirjoitti puheen Galilealaisia vastaan, joka ei ole säilynyt. Lisäksi Julianus kirjoitti pakanallisia hymnejä; näihin kuuluvat Hymni jumalten äidille ja Hymni kuningas Heliokselle. Hänen teoksensa Misopogon (”Parranvihaaja”) on itseironinen satiiri. Teos Pidot (Symposion eli Saturnalia) oli suunnattu Konstantinus Suurta vastaan.
Elbe–Lyypekki-kanava
thumb|Kanavan ylittävä silta Lyypekissä. Elbe–Lyypekki-kanava on kanava Saksan pohjoisimmassa osavaltiossa Schleswig-Holsteinissa. Se yhdistää Elben ja Traven joet, muodostaen näin väylän Lyypekin kaupungista Itämerelle. Kanava on 67 kilometriä pitkä, ja sen pohjoisena pääteasemana toimii Lyypekki, kun taas eteläinen pääteasema on Lauenburg. Kanavan edeltäjä oli Stecknitzin kanava, jonka se korvasi vuonna 1900.
Stecknitzin kanava
thumb|Delvenau. Stecknitzin kanava oli kanava Saksan pohjoisimmassa osavaltiossa Schleswig-Holsteinissa. Se rakennettiin vuosina 1392-1398. Kanava yhdisti Stecknitzin (Traven sivujoki) ja Delvenaun (Elben sivujoki) pienehköt joet, ja se oli osa Vanhaa suolatietä (Alte Salzstraße). Kanava oli 85 senttimetriä syvä, 7,50 metriä leveä ja 94 kilometriä pitkä. Lisäksi siinä oli yhteensä 17 sulkua, joista Palmschleuse Lauenburgissa on vielä jäljellä. Vuonna 1900 kanavan korvasi uusi Elbe–Lyypekki-kanava.
Vanha suolatie
thumb|Suolavarastoja Lyypekissä. Vanha suolatie oli keskiaikainen suolan kuljettamiseen erikoistunut kauppareitti Pohjois-Saksassa. Reittiä pitkin kuljetettu suola kaivettiin Lüneburgin lähistöltä. Reitti johti sieltä pohjoissuuntaan Lyypekkiin, josta se kuljetettiin laivoilla Itämeren maiden tarpeisiin. Suolakauppa oli yksi suuri syy Lyypekin kaupungin hallitsevaan asemaan Hansaliitossa.
Vuonna 1398 valmistui suolan kuljettamista helpottamaan tarkoitettu Stecknitzin kanava. Sitä pitkin suola kulki määränpäähänsä Lyypekkiin noin 20 päivässä.
Heikki Häyrynen
Verner Henrik (Heikki) Häyrynen (24. joulukuuta 1875 Jämsä – 20. lokakuuta 1915 Jämsä) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908 ja 1909–1915.
Elämä
Heikki Häyrysen vanhemmat olivat Viitasaarella syntynyt satulaseppä Heikki Juhonpoika Häyrynen (s. 1841) ja Amanda Fredrika Berg (1844−1903). Kansakoulun käynyt Häyrynen työskenteli satulaseppänä. Hän oli vuonna 1899 toimintansa aloittaneen Jämsän työväenyhdistyksen perustajajäseniä ja toimi myös sen puheenjohtajana. Vuonna 1907 Häyrynen valiittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Vuonna 1908 Häyrynen ei ollut ehdolla, mutta hänet valittiin jälleen 1909. Häyrynen oli myös Jämsän kunnanvaltuuston jäsen.
Häyrynen kuoli pitkäaikaiseen keuhkotautiin kotonaan Jämsässä 39-vuotiaana lokakuussa 1915. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Emil Murto.
Perhe
Häyrysen puoliso oli Hilja Elina Friman (s. 1883), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903.
Formula 1 -kausi 1992
Formula 1 -kausi 1992 oli historian 43. F1-kausi. Se alkoi 1.3. Etelä-Afrikasta ja päättyi 8.11. Australiaan. Kuljettajien mestaruuden voitti ylivoimaisesti Nigel Mansell, johtaen MM-sarjaa alusta loppuun asti, ja valmistajien mestaruuden Williams-Renault. Kausi oli myös ensimmäinen jolloin jokainen talli ajatti kahta autoa. Mansell saavutti kauden aikana 14 paalupaikkaa ja 8 nopeinta kierrosta, jotka olivat tähän astisen F1-historian ennätyksiä.
Kausi 1992
Kausi 1992 oli Williamsin ylivoimaista hallintaa. Nigel Mansell voitti yhdeksän kilpailua, ja hän varmisti mestaruutensa kun viisi kilpailua oli vielä ajamatta. Riccardo Patresen tehtävä tallissa oli lähinnä kakkosviulun soittajan rooli, eikä italialainen ajanutkaan vahvaa kautta. Kausi oli vaikea Ayrton Sennalle ja McLarenille. Hondan V12-kone ei ollut enää sarjan vahvin, ja ongelmia tuotti kun he aloittivat kauden päivitetyllä versiolla kauden 1991 autosta.
Benettonin Michael Schumacher voitti uransa ensimmäisen GP:n Belgiassa.
Ferrarin kausi oli jälleen vaikea. Auto ei ollut kovinkaan luotettava, minkä vuoksi Jean Alesi ja Ivan Capelli eivät saavuttaneet suurta menestystä. Alesi väläytteli osaamistaan muutamaan otteeseen, mutta Capelli ei vakuuttanut ja hänet korvasi kauden kahdessa viimeisessä osakilpailussa Nicola Larini.
Debyytin kuninkuusluokkaan kauden aikana tekivät: Paul Belmondo, Damon Hill, Emanuele Naspetti, Andrea Chiesa, Ukyo Katayama ja Christian Fittipaldi. Giovanna Amati ja Perry McCarthy eivät selvittäneet tietään karsinnoista yhteenkään kilpailuun.
Gods of Metal
Gods of Metal on Italian suurin metallimusiikkiin keskittyvä festivaali. Se on järjestetty joka kesä vuodesta 1997 lähtien.
2008
Järjestettiin 27., 28. ja 29. kesäkuuta Bolognassa
2007
Järjestettiin 2., 3. ja 30. kesäkuuta Milanossa.
2006
Järjestettiin 1.–4. kesäkuuta Milanossa.
2005
Järjestettiin 11. ja 12. kesäkuuta Bolognassa.
2004
Järjestettiin 5. ja 6. kesäkuuta Bolognassa.
Rankkasateesta johtuen UFO:n konsertti peruttiin ja Stratovarius soitti seuraavana päivänä Quireboysin ja W.A.S.P.:in välissä.
2003
Järjestettiin 8. kesäkuuta Milanossa.
2002
Järjestettiin 8. ja 9. kesäkuuta Monzassa
2000
Järjestettiin 10. ja 11. kesäkuuta Monzassa
1998
Järjestettiin 6. kesäkuuta Milanossa
1997
Järjestettiin 7. kesäkuuta Milanossa
Ryytineito
Miljoonat ihmiset Aasiassa, Afrikassa ja Lähi-idässä käyttävät ryytineitoa lisäämään terveyttä. Seesaminnäköinen, mutta väriltään musta, aromaattinen mauste käy moneen eri tarkoitukseen: hoitona ja lääkkeenä hengitysongelmiin, vatsa- ja sisäelinongelmiin, parantamaan munuaisten ja maksan toimintaa, auttamaan verenkiertoa ja immuunisysteemiä sekä moniin muihin yleisvaivoihin.
Vuodesta 1959 yli 200 tutkimusta kansainvälisissä yliopistoissa tukee tämän kasvin perinteistä käyttöä, joka on aloitettu jo ainakin 1 400 vuotta sitten.
Ryytineidon kemiallinen rakenne on hyvin rikas ja monipuolinen. Pääaineosan (nigelloni) lisäksi kasvi sisältää 15 aminohappoa, proteiineja, hiilihydraattia, rasvoja, alkaloideja, raakakuituja ja kivennäisaineita, kuten kalsiumia, rautaa, natriumia ja kaliumia.
thumb|none|200px|Ryytineidon siemeniä
Tiira (Veljekset Karhumäen lentokone)
Tiira oli Veljekset Karhumäen 1920-luvun lopulla rakentama kaksipaikkainen, yksitasoinen ja yksimoottorinen koulu- ja urheilukone. Konetta rakennettiin vain yksi kappale, ja se poistettiin käytöstä vuoden 1931 lopulla.
Museokoneita Suomessa
Alkuperäistä Tiiraa ei ole, mutta Rauno Pylväläinen rakensi vuosina 2001–2004 Tiiran replikan Hallissa. Se on siviili-ilma-alusrekisterissä tunnuksella OH-IRB. Sen ensilento tapahtui 15. elokuuta 2004. Kone teki pakkolaskun potkurin vaurioitumisen takia 1.8.2010, kun Pylväläinen ja lentäjä Jyrki Laukkanen olivat matkalla Hallista Vesivehmaalle. Kone tuhoutui, mutta henkilövahingoilta vältyttiin.
Z-Boys
Z-boys on Jeff Hon sekä Skip Engblomin 1970-luvulla perustaman "Jeff Ho Surfshopin" Zephyr-rullalautailujoukkueen lempinimi. Zephyriin kuuluivat muun muassa Tony Alva, Jay Adams ja Stacy Peralta. Nämä kolme kutsuivat omaa jengiään nimellä Lords of Dogtown. Z-Boys hajosi 1976. Aiheesta on tehty 2002 myös dokumenttielokuva Dogtown and Z-Boys ja 2005 elokuva Lords of Dogtown.
K. V. Laurikainen
Kalervo Vihtori Laurikainen (6. tammikuuta 1916 Pielisjärvi – 13. heinäkuuta 1997 Nurmijärvi) oli suomalainen luonnontieteilijä ja professori.
Ura
pienoiskuva|vasen|K. V. Laurikainen Turun lasku­keskuksessa Wegematic 1000 -tieto­koneen äärellä vuonna 1961. K. V. Laurikainen syntyi Pielisjärvellä sähköttäjä Viktor Laurikaisen ja Hilja Karhusen perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Nurmeksen keskikoulun jatkoluokilta vuonna 1934 ja alkoi opiskella Helsingin yliopistossa; hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1940 matematiikka pääaineenaan. Vuosina 1948–1950 Laurikainen valmisteli Lundin yliopistossa yleiseen suhteellisuusteoriaan liittyvän väitöskirjansa Über die Gravitationsenergie des Materiefreien elektromagnetisches Feldes. Laurikainen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1950. Väitöskirjan jälkeen Laurikaisen tutkimuskohteeksi tuli deuteroni. Hänen yhdessä ruotsalaisen Lamek Hulthénin kanssa tekemissään tutkimuksissa ratkaistaan etevästi deuteronin ominaistiloja koskevia numeerisia ongelmia.
Laurikainen oli Turun teknillisen oppilaitoksen matemaattisten aineiden lehtori 1946–1956 ja Turun yliopiston fysiikan apulaisprofessori 1956–1960. Turun yliopiston teoreettisen fysiikan dosentti Laurikainen oli 1952–1956 ja 1960–1968. Vuonna 1960 Laurikainen nimitettiin kaksi vuotta aiemmin Helsingin yliopistoon perustettuun ydinfysiikan professorin virkaan. Eläkkeelle Laurikainen jäi 1979. Virkanimike oli vuonna 1978 muutettu alkeishiukkasfysiikan professoriksi. Teoreettisen fysiikan dosentti Helsingin yliopistossa Laurikainen oli 1954–1960 ja 1979–1985.
Laurikaisen aikaansaannoksia Helsingin yliopistossa oli teoreettisen fysiikan saaminen tutkintoaineeksi 1961 ja Teoreettisen fysiikan tutkimuslaitoksen perustaminen 1964. Hänen ansiotaan oli kokeellisen hiukkasfysiikan tutkimuksen aloittaminen Suomessa CERN-yhteistyöhön tukeutuen.
Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi Laurikainen kutsuttiin vuonna 1974. Laurikainen oli Suomen fyysikkoseuran ja Matemaattisten aineiden opettajien liiton kunniajäsen.
Tiede, filosofia ja uskonto
Laurikaisen tieteenfilosofiset pohdiskelut alkoivat varsinaisesti 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1976 Laurikainen vieraili CERNissä ja tutustui siellä Wolfgang Paulin jälkeen jättämiin papereihin, joiden vaikutus Laurikaisen ajatteluun oli suuri. Laurikainen kirjoitti vanhoilla päivillään toisen väitöskirjan, Science has its limits – ontological implications of quantum theory. Väitös oli tarkoitus pitää Oulun yliopistossa (Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta ei voinut ottaa väitöskirjaa käsiteltäväksi, koska Laurikainen oli jo kertaalleen tiedekunnassa tohtoriksi väitellyt) elokuussa 1997, mutta Laurikainen ehti kuolla kuukautta aikaisemmin.
Laurikainen tuli tunnetuksi myös nykyisen luonnontieteiden ja uskonnon välistä suhdetta koskevista pohdiskeluistaan, joista hän julkaisi useita kirjoja. Hänen mukaansa käsitys, että tiede ja uskonto olisivat sovittamattomassa ristiriidassa keskenään, perustui ennen kaikkea klassisen mekaniikan mukaiseen maailmankuvaan, kun sen sijaan kvanttimekaniikka ja erityisesti siihen liittyvä determinististen lakien korvautuminen tilastollisilla laeilla oli hänen mukaansa pitkälti kumonnut vastaväitteet, joita uskontoa vastaan oli tieteen näkökulmasta esitetty.
Axel Ahlberg
Ahlberg pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta kymnaasista 1872. Hän sai kiinnityksen Suomalaiseen Teatteriin (nykyinen Suomen Kansallisteatteri) heti teatterin perustamisen jälkeen vuonna 1878. Ahlberg näytteli teatterissa vuoteen 1924, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Ahlberg tunnettiin erityisesti ensirakastajan rooleista ja romanttisista sankariosista.
Ahlbergin maineikkaimpia rooleja teatterissa olivat Romeo, Hamlet (Shakespeare), Sigismund, (Calderonin ”Elämä ja unelma”), Gessler (Schillerin ”Wilhelm Tell”), Klaus Kurki (von Numersin ”Elinan surma”) ja Cyrano de Bergerac (Rostand). Romeon ja Julian suomenkielinen kantaesitys oli Kaarlo Bergbomin ohjaamana vuonna 1881 Suomalaisessa Teatterissa, ja siinä oli Juliana Ida Aalberg ja Romeona Axel Ahlberg.
Mathias Bromé
Mathias Bromé (s. 29. heinäkuuta 1994 Örby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarja SHL-seura Örebro HK:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Bromé on Huddinge IK:n kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 kahdeksalla osumallaan seuran J18-junioreiden paras maalintekijä J18 Allsvenskanissa. Kaudeksi 2011–2012 Bromé siirtyi VIK Västerås HK:n J18-junioreihin. Hän oli J18 Elitissä joukkueen paras pistemies tehoilla 9+15=24. Kaudella 2012–2013 Bromé oli tehoilla 10+9=19 Västeråsin J20-junioreiden toiseksi paras maalintekijä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Flavio Schumutzin kanssa. Kaudella 2013–2014 Bromé oli Västeråsin toiseksi paras pistemies Albin Ljunggrenin jälkeen tehoilla 17+22=39. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa Bromé pelasi 37 runkosarja- neljä Kvalserien-ottelua tehopistein 3+6=9. Marraskuussa 2013 hän teki Västeråsin kanssa kevääseen 2014 asti ulottuvan ammattilaissopimuksen.
Kaudeksi 2015–2016 Bromé siirtyi jatkamaan Allsvenskan-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Asplöven HC:hen. Hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 10+17=27. Asplövenin kausi päättyi putoamiseen Hockeyettaniin. Bromé siirtyi kaudeksi 2016–2017 kuitenkin jatkamaan Allsvenskan-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Mora IK:hon. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 18+31=49, joilla Bromé sijoittui koko sarjan pistepörssissä kolmanneksi edellään vain BIK Karlskogan Victor Ejdsell ja Alex Lavoie. Hän voitti myös Allsvenskanin tehotilaston lukemalla +23. Moran kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään. Huhtikuussa 2017 Bromé teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2018–2019 Bromé oli tehoilla 15+20=35 Moran paras maalintekijä Andrew Rowen ja Michael Hagan kanssa sekä toiseksi paras pistemies Spencer Abbottin jälkeen. Karsintasarjassa hän oli kolmella osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Moran kausi päättyi putoamiseen Allsvenskaniin, mutta Bromé siirtyi kaudeksi 2019–2020 kuitenkin jatkamaan SHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Örebro HK:n riveihin. Hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+26=43, joilla Bromé oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Hän sijoittui koko SHL:n pistepörssissä kuudenneksi.
Maajoukkueura
Bromé on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 16 ottelua tehopistein 1+7=8. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupissa 15. joulukuuta 2018 Venäjän Moskovan VTB-jääpalatsissa Suomea vastaan. Bromé merkittiin heti Ruotsin ykkösketjun vasempaan laitaan Davidssonin veljesten Marcusin ja Jonathanin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Beijer Hockey Gamesissa 6. helmikuuta 2020 Tukholman Globenissa Tšekkiä vastaan. Bromén osuma jäi Ruotsin 1–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Fredrik Händemarkin tekemään maaliin. Bromé voitti lopulta koko turnauksen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 1+4=5.
Pelityyli
Moran entinen päävalmentaja Jeremy Colliton kuvaili Broméa vuonna 2016 hyväksi luistelijaksi ja kiekonkäsittelijäksi, joka pelaa tekee kovasti töitä molempiin suuntiin.
Muuta
Bromén isoveli David on entinen alempien sarjojen jääkiekkohyökkääjä. Huhtikuussa 2020 Mathias Bromé avautui ruotsalaisen Hockeypuls -podcastin haastattelussa kärsineensä kaudella 2016–2017 Mora IK:ssa pelatessaan syömishäiriöstä ja menettäneensä lyhyessä ajassa painostaan 13 kiloa. Kesäkuussa hän kertoi Ruotsin TV4:n haastattelussa hakeneensa apua Moran puheenjohtaja Helene Kvieleltä, joka työskenteli samalla joukkueen lääkärinä. Bromé kertoi samalla, että hikoiluna ja hengitysvaikeuksina ilmenneitä oireita alkoi tulla uudelleen alkukesän 2020 aikana, jolloin hän otti uudelleen yhteyttä Kvieleen.
Hallituskatu (Tampere)
pienoiskuva|Marraskuista Hallituskatua vuonna 2017. Hallituskatu on Tampereen keskustassa sijaitseva itä-länsisuuntainen katu, joka kulkee Nalkalan ja Kaakinmaan kaupunginosissa. Sen päätepisteenä idässä on Takon tehdasalue, lännessä päätteenä on Mariankatu. Hallituskadun muita poikkikatuja ovat Kirkkokatu, Aleksis Kiven katu, Kuninkaankatu, Näsilinnankatu, Hämeenpuisto, Papinkatu, Koulukatu ja Mäntykatu.
pienoiskuva|Katu yläviistosta nähtynä.
Kadun nimi
Kun kadunnimet vuonna 1826 merkittiin ensimmäisen kerran Tampereen karttaan, Hallituskadusta käytettiin ruotsinkielistä nimeä Regerings Gatan.
Rakennuksia
Hallituskadulla sijaitsee useita merkittäviä, tunnettujen suunnittelijoiden piirtämiä taloja.
Pisimmät sanat
Kielen pisimpien sanojen kriteerit vaihtelevat. Sanalta voidaan vaatia perusmuotoisuutta, mutta se mikä katsotaan taivutusmuodoksi ja mikä johdokseksi, on jossain määrin veteen piirretty viiva. Mikäli johdokset ylipäänsä sallitaan, voidaan vaatia että kukin johdos esiintyy vain kerran tai että sanaa johdoksineen käytetään todellisessa puhutussa tai kirjoitetussa kielessä. Myös yhdyssanoihin on otettava kantaa.
Suomen kieli
Pitkä sana suomen kielessä on esimerkiksi peruspalveluliikelaitoskuntayhtymä (34 kirjainta). Jos taivuttaminen sallitaan, pidempiäkin reaalisia sanoja voidaan muodostaa. Johdosten ja liitepartikkeleiden salliminen pidentää pisintä mahdollista sanaa entisestään sanan reaalisen käytettävyyden laskiessa. Suomen kielessä käytetään vapaata yhdyssanamuodostusta: uusia sanoja voidaan muodostaa tarpeen mukaan vaikka kesken keskustelun. Tämä antaa mahdollisuuden yhdistää substantiiveja peräkkäin loputtomasti rikkomatta kielioppisääntöjä.
Jos keinotekoiset konstruktiot sallitaan, liitepartikkeleiden ja taivutusmuotojen yhdistely antaa mahdollisuuden muodostaa hyvinkin pitkiä sanoja. Pisimpänä näin muodostettuna sanana voidaan pitää Artturi Kanniston muodostamaa sanaa kumarreksituteskenteleentuvaisehkollaismaisekkuudellisenneskenteluttelemattomammuuksissansakaankopahan (102 kirjainta). On myös sana hurskahtelevaisehkollaismaisellisuuksissaankohankin (51 kirjainta), joka on puolet lyhyempi. Aikoinaan eräässä pitkien sanojen muodostamiskilpailuissa, jossa yhdyssanoja ei hyväksytty, voitti sana järjestelmällisentelemättömyydessänsäkään. Guinness World Records mainitsee taivuttamattoman yhdyssanajättiläisen lentokonesuihkuturbiinimoottoriapumekaanikkoaliupseerioppilas (61 kirjainta). Lisäksi biologiassa tutkittaessa proteiininäytteitä yksi yleisesti käytetty proteiinien erottelumenetelmä on nimeltään natriumdodekyylisulfaattipolyakryyliamidigeelielektroforeesi (60 kirjainta).
Kirjassa Finnish Sound Structure mainitaan "jonkin verran kaukaa haettuna esimerkkinä" sana järjestelmällistyttämättömyydellänsäkään. Kielitoimiston sanakirjan pisimmät sanat ovat pyyhkäisyelektronimikroskooppi ja elintarviketurvallisuusvirasto.
Eurovision laulukilpailu 1989
Eurovision laulukilpailu 1989 järjestettiin 6. toukokuuta 1989 Palais de Beaulieussa Lausannessa Sveitsissä. Kilpailun juonsivat Jacques Deschenaux ja Lolita Morena.
Kilpailun voitti Jugoslavia kappaleella "Rock Me", jonka esitti yhtye nimeltä Riva. Kyseessä on ainoa entisen ja lakkautetun valtion saama voitto Euroviisuissa. Suomea kilpailussa edusti Anneli Saaristo kappaleellaan "La dolce vita", joka sijoittui seitsemänneksi ja sai 76 pistettä. Sitäkin parempi tulos oli todella lähellä, sillä Suomi oli viiden parhaan joukossa vielä viiden maan pisteiden puuttuessa. Viiden ensimmäisen äänestyskierroksen jälkeen Suomi oli toisena, ja vielä kymmenen äänestyskierroksen jälkeen Suomi oli kolmantena. Se oli ennen vuotta 2006 Suomen paras sijoitus suhteessa osallistujamaiden määrään, ja Suomen taakse jäi peräti 15 kappaletta. Vaikka Marion Rung tuli kappaleella "Tom tom tom" vuonna 1973 sijoitukseltaan kuudenneksi, se voitti vain 11 muuta kappaletta. "La dolce vita" on ainoa Suomen euroviisukappale, jolla on italiankielinen nimilause.
Kohua aiheuttivat Israel ja Ranska, jotka olivat valineet edustajikseen 11- ja 12-vuotiaat lapset. Sääntöjä muokatiin niin, että vuodesta 1990 edustajien oli oltava vähintään 16-vuotiaita.
Kapellimestarit
Lähes jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Isäntämaan ylikapellimestari Benoît Kaufman avusti Luxemburgin delegaatiota. Ossi Runne johti Suomen kilpailukappaleen viimeistä kertaa.
Anni Lilja
Anni Emilia Lilja (13. toukokuuta 1871 Virolahti – 25. maaliskuuta 1952 Tampere) oli suomalainen lastenkirjailija.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Irja Wihuri:
Bror-Erik Wallenius
pienoiskuva|Bror-Erik Wallenius [[Helsingin kirjamessut|Helsingin kirjamessuilla 2011.]] Bror-Erik ”Bubi” Wallenius (s. 30. joulukuuta 1943 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja. Hän työskenteli pitkään Yle Urheilun palveluksessa. Wallenius on eläkkeellä, mutta tekee ajoittain selostuksia Ylelle.
Tausta
Wallenius oli intohimoinen urheilun suhteen jo pikkulapsena. Hän järjesti kotinsa pihapiirissä Helsingin Kruununhaassa olympialaisia, joita seuraamaan tulleilta vanhemmilta hän peri pääsymaksun. Lipputulot jaettiin voittajien kesken. Neljän vuoden ikäisenä lukemaan oppinut Wallenius harjoitteli lapsena myös puheilmaisua ja lausui runoja luokan edessä. 1960-luvulla hän opiskeli Helsingin yliopistossa kieliä ja valtiotieteitä. Ennen pääsyään Ylelle hän työskenteli kymmenen vuotta IBM:llä myyntimiehenä.
Ura Ylellä
Wallenius päätyi Ylelle 1970-luvun lopulla kysyttyään töitä ruotsinkielisestä urheilutoimituksesta. Hänen ensimmäinen selostustyönsä oli nauhalta tulleen naisten 60 metrin aitajuoksun selostus radioon. 1980-luvulla Wallenius työskenteli Ylen ruotsinkielisessä urheilutoimituksessa, tehden välillä juttuja myös Urheiluruutuun. Hän raportoi esimerkiksi vuonna 1986 Monzan F1-kilpailuista. Ylen ruotsinkielisellä puolella ”Bubi” selosti muun muassa Calgaryn talviolympialaisia vuonna 1988. Suomenkielisen urheilutoimituksen puolelle Wallenius siirtyi vakituisemmin 1990-luvun alussa.
Pääosin Wallenius selosti yleisurheilua Antero Mertarannan kanssa, koripalloa Jukka Toijalan kanssa ja hiihtoa muun muassa Juha Miedon sekä Pekka Vähäsöyringin kanssa. Talvella 2004–2005 Walleniuksen seurana kuultiin entistä aktiivihiihtäjää, Kari Ristasta, jonka kanssa Wallenius oli hoitanut aikoinaan jo muun muassa Thunder Bayn MM-hiihdot helmikuussa 1995. Hiihtokaudesta 2006–2007 alkaen Wallenius siirtyi selostaja Jussi Eskolan kommentaattoriksi. Wallenius on kertonut, että kaikista hänen työpareistaan, parhaiten yhteistyö on sujunut Pekka Vähäsöyringin ja Antero Mertarannan kanssa, vaikka heidän selostustyylinsä ovat täysin erilaiset kuin Walleniuksella. Wallenius on selostanut myös muita lajeja, kuten voimamieskisoja. Aikaisemmin hän selosti myös jääkiekkoa ja jalkapalloa, viimeisen kerran jalkapallon EM-kisoissa 2004. Vuoden 2006 Saksan MM-kisoissa Wallenius ei selostanut enää ollenkaan otteluita. Sen sijaan hänellä oli oma alle varttitunnin mittainen keskustelunurkkauksensa ”Bubin vaihtopenkki”, jossa vieraili useita suomalaisia julkisuuden henkilöitä.
Wallenius jäi Ylestä eläkkeelle joulukuussa 2008, mutta on senkin jälkeen selostanut Ylelle ainakin ampumahiihtoa, hiihtoa, jääpalloa, käsipalloa, nyrkkeilyä ja yleisurheilua. Vuoden 2012 Lontoon olympialaisissa Bubi selosti pääosin ruotsiksi. Hän on sittemmin ollut vakiovieras Yle Aamu-tv:n Jälkihiki-ohjelmassa.
Vuonna 2005 Wallenius esiintyi tavoistaan poiketen television viihdeohjelmassa, jouluaaton aaton myöhäisillassa esitetyssä Miesten joulussa. Wallenius esitti tosi-tv-formaattia parodioivassa ohjelmassa Joulupukkia, jonka tehtävä oli neljän kokelaan joukosta valita itselleen uusi Joulumuori.
Selostustyyli
Walleniuksen hillittyyn ja osin humoristiseenkin selostustyyliin kuuluvat olennaisena osana syvälliset filosofiset pohdiskelut, joissa jokin hyvin yksinkertainen asia ilmaistaan mahdollisimman monisanaisesti eräänlaisen omalaatuisen ajatusketjun muodossa. Toisinaan Walleniuksen pitkät sanalliset ajatusketjut syntyvät kuin itsestään hänen paikkaillessaan omia sanallisia kömmähdyksiään, jotka hän saman tien huomaa itsekin. Esimerkki jalkapallo-ottelun selostuksesta: ”Kyllähän nämä tolppalaukaukset säväyttävät, mutta loppujen lopuksihan tulos on sama kuin vetäisi pallon kymmenen metriä ohi maalin, sillä totuushan on että vain tolppien sisäpuolelle menevät vedot voivat mennä maaliin”.
Erinomaisten selostustaitojensa lisäksi monet pitävät Walleniusta myös erinomaisena haastattelijana.
Wallenius on todennut, että urheilu on muuten niin vakava asia, että katsojille on hyvä tarjota myös vähän huumoria. Viileän analyyttistä tyyliään hän puolustelee toteamalla, että huutaminen kuuluu vain poliisille ja armeijaan.
Luusua (Kemijärvi)
Luusua on noin 550 asukkaan kylä Kemijärvellä. Se sijaitsee noin 28 kilometriä etelään Kemijärven keskustasta Kemijärven etelärannalla Kemijoen luusuassa. Kylän nimi tarkoittaa järvestä alkavan joen alkukohtaa. Luusuan alueella sijaitsevat Luusuan lisäksi Raajärven sekä Juujärven kylät.
Asutusta Kemijärven Luusuan alueella on ollut jo noin 5000-luvulta eaa., ja asutus on jatkunut 1200-luvulle. Nykyinen Luusuan alueen asutus on alkanut 1654.
Kirjallisuutta
66.48472°N, 27.3°W
Melodifestivalen
Historia
Ruotsi osallistui Euroviisuihin ensi kertaa vuonna 1958, jolloin maan edustaja valittiin ilman julkista karsintaa. Ensimmäinen Melodifestivalen (joskus myös Melodifestival) järjestettiin 1959, ja se myös televisioitiin. Tämän jälkeen kisat on järjestetty joka vuosi, lukuun ottamatta kolmea taukoa, jolloin Ruotsi ei osallistunut Euroviisuihin. Vuonna 1964 artistit olivat lakossa, vuonna 1970 kaikki Pohjoismaat jättivät osallistumatta viisuihin protestoidakseen edellisvuoden jaettua voittoa, ja vuonna 1976 Ruotsin televisio jätti kisat väliin säästääkseen rahaa. Vuoden 1976 osallistumatta jättämiseen vaikuttivat myös protestit Euroviisujen kaupallistumista vastaan.
Melodifestivalen on alusta alkaen saanut suuren suosion Ruotsissa, jossain määrin myös naapurimaissa. Se on usein ollut SVT:n suosituin viihdeohjelma, ja julkisuus on edesauttanut kilpailuun osallistuneiden ja etenkin voitokkaiden muusikoiden menestystä. Voittajista ylivoimaisesti tunnetuin on ABBA, joka voitti vuoden 1974 festivaalit ja myös koko Euroviisut kappaleellaan Waterloo. Edellisenä vuonna ABBA jäi Ruotsin karsinnan kolmanneksi kappaleella Ring ring. Monet muutkin kansainvälisesti tunnetut ruotsalaiset artistit ovat saavuttaneet menestystä Melodifestivalenissa.
Ruotsi on voittanut Euroviisut seitsemän kertaa. ABBAn voitto oli ensimmäinen, seuraavan toi Herreys kappaleella Diggi-loo diggi-ley 1984. Vuonna 1983 kolmanneksi Euroviisuissa kappaleella Främling jäänyt Carola Häggkvist, artistinimeltään Carola, puolestaan voitti viisut 1991 kappaleella Fångad av en stormvind. Vuonna 1999 voitti Charlotte Nilsson kappaleella Take Me to Your Heaven, ja vuonna 2012 Loreen kappaleella Euphoria. Vuoden 2015 kilpailun voitti Måns Zelmerlöw kappaleella Heroes. Vuonna 2023 Loreen voitti Euroviisut toisen kerran kappaleella Tattoo.
Kaksi kertaa Ruotsia ovat Euroviisuissa edustaneet Carola Häggkvistin lisäksi ainakin Björn Skifs, Tommy Körberg ja Family Four -ryhmä. Viime vuosien tunnetuin festivaalivoittaja on Lena Philipsson, usein vain Lena Ph, joka jäi vuoden 2004 viisuissa kuudenneksi.
Kielisääntö on vaikuttanut Melodifestivalenin lauluihin. Vuoteen 1999 saakka Eurovision sääntöjen mukaan maan edustajan tuli esittää laulunsa jollain maansa pääkielistä. Poikkeuksena tähän oli muutama vuosi 1970-luvulla, jolloin kieli oli vapaa. Tästä säännöstä seurasi, että kaikki Melodifestivalenin laulut olivat ruotsinkielisiä, kunnes 2002 SVT vapautti esityskielen. Sekä vuoden 1974 että 1999 voittokappaleet esitettiin Ruotsin karsinnassa ruotsiksi, mutta itse Euroviisuissa englanniksi, kuten myös vuosien 1973, 1975, 2000, 2001, 2004 ja 2006 kappaleet.
Vuonna 2002 Melodifestivalen laajeni moniviikkoiseksi tapahtumaksi, kun otettiin käyttöön alkukarsinnat. Niissä kilpailee noin 30 artistia, joista noin 10 pääsee loppukilpailuun. Loppukilpailu pidetään Tukholmassa, mutta suunnitelmissa on mahdollisesti kilpailla jonakin vuonna myös Göteborgissa.
Finaali on järjestetty Friends Arenalla Tukholmassa vuodesta 2013 lähtien. Vuosina 1989 ja 2002–2012 finaali järjestettiin Globen-areenalla Tukholmassa. Sitä ennen finaalin pitopaikka vaihteli vuosittain. 1960- ja 1970-luvulla finaali oli pääasiallisesti Tukholmassa, lukuun ottamatta vuotta 1975, jolloin se pidettiin Göteborgissa. Vuosina 1982-2001 Tukholma, Göteborg ja Malmö järjestivät kilpailun vuorovuosin.
Formaatti
Melodifestivalen oli pitkään pääasiassa yksi-iltainen tapahtuma, jossa yleensä 10 kappaletta kilpailivat voitosta, tosin kappaleiden määrä vaihteli vuosien välillä huomattavasti. Joinakin vuosina järjestettiin karsintakilpailuja. Vuonna 2002 kilpailua kuitenkin muutettiin radikaalisti. Se laajeni käsittämään finaalin lisäksi neljä semifinaalia ja pudotuspelityyppisen ohjelman.
Semifinaalit (Deltävlingar) järjestetään ympäri Ruotsia eri kaupungeissa. Niissä kilpailee joko 32 (2002-2014) tai 28 kappaletta (2015-). Kilpailukappaleet jaetaan neljään semifinaaliin, jolloin jokaisessa on joko kahdeksan (2002-2014) tai seitsemän kappaletta (2015-). Semifinaalit koostuvat kahdesta äänestyskierroksesta: katsojat äänestävät ensimmäisellä kierroksella haluamiaan kappaleita, minkä jälkeen, vuodesta riippuen, kahdesta neljään kappaletta pudotetaan pois kisasta. Toisella kierroksella katsojat äänestävät jäljellä olevia kappaleita, ja kierroksen lopussa kunkin kappaleen molemmilla kierroksilla saamat äänet lasketaan yhteen. Kaksi eniten yhteisääniä saanutta kappaletta etenevät finaaliin, ja kolmanneksi ja neljänneksi eniten ääniä saaneet menevät seuraavaan kilpailuosioon.
Pudotuspelejä muistuttava ”toinen mahdollisuus” päästä finaaliin (Andra chansen, vuonna 2002 Vinnarnas val ja vuonna 2003 Tittarnas val) on tarkoitettu kappaleille, jotka tulivat omassa semifinaalissaan kolmansiksi ja neljänsiksi. Andra chansenin formaatti muuttunut huomattavasti vuosien varrella. Vuonna 2002 aiemmista voittajista koostunut paneeli päätti kahdeksasta kappaleesta kaksi finalistia. Vuosien 2003 ja 2006 välillä kappaleiden semifinaaliesitykset näytettiin uudestaan ja kahden äänestyskierroksen aikana päätettiin kaksi finalistia. Vuonna 2007 Andra chansen muutettiin semifinaaleja muistuttavaksi yleisötilaisuudeksi, jossa kappaleet esitetään uudelleen suorassa lähetyksessä. Vuosien 2007 ja 2012 välisenä aikana kappaleet jaettiin ensimmäisellä kierroksella neljään kaksintaistelupariin. Kaksintaisteluiden voittajat etenivät toiselle kierrokselle, josta valittiin uusien kaksintaisteluiden myötä viimeiset kaksi finalistia. Vuosina 2013 ja 2014 katsojat äänestivät ensin semifinaaleja muistuttavaan tapaan kahdella äänestyskierroksella neljä kappaletta kaksintaisteluihin muiden pudotessa kisasta. Neljä valittua kappaletta jaettiin kahteen kaksintaisteluun, joiden voittajat etenivät finaaliin. Vuodesta 2015 alkaen kaksintaisteluja on taas neljä, tosin kaikkien voittajat etenevät finaaliin. Vuonna 2009 kansainvälinen tuomaristo päätti vielä yhden finalistin, tosin ei varsinaisesta Andra chansenista, vaan semifinaaleissa pudonneiden kappaleiden joukosta.
Finaali on vuodesta 2002 aina järjestetty Tukholmassa, mutta aiemmin finaaleja on järjestetty myös Göteborgissa ja Malmössä. Finaalissa on vuodesta 2002 yleensä ollut mukana kymmenen kappaletta, mutta vuonna 2009 niitä oli 11, ja vuodesta 2015 alkaen 12. Kappaleista kahdeksan on valittu suoraan semifinaaleista ja loput Andra chansenista. Näiden kappaleiden joukosta valitaan koko kilpailun voittaja.
Äänestäminen
SVT on kokeillut monia äänestysmenetelmiä vuosien varrella, esimerkiksi postikorttiäänestystä vuonna 1962. Pääasiassa on kuitenkin käytetty tuomaristoja, joita on ollut 6–12. Tuomaristot on jaettu yleensä alueiden mukaan, mutta joinakin vuosina esimerkiksi myös ikäryhmien mukaan. Vuonna 1993 kokeiltiin puhelinäänestystä, tosin jokseenkin epäonnistuneesti; Ruotsin puhelinverkko kaatui soittojen määrän takia. Vuonna 1999 luotiin tälläkin hetkellä käytössä oleva äänestysmenetelmä: puhelinäänestysmahdollisuus palautettiin, mutta myös ammattilaistuomaristot pidettiin, jolloin puolet tuloksesta perustuu tuomaristojen ja puolet yleisön ääniin. Semifinaaleissa ja Andra chansenissa tulokset perustuvat ainoastaan puhelinääniin. Semifinaaleissa äänestäminen aukeaa lähetyksen alkaessa ja päättyy hieman kaikkien kappaleiden esittämisen jälkeen. Finaalissa voi äänestää lähetyksen alkamishetkestä tuomariäänien julkistamista seuraavaan muutamaan minuuttiin asti. Vuonna 2015 esiteltiin äänestyssovellus, jolla oli muun muassa mahdollista äänestää ilmaiseksi, tosin tiettyä kappaletta saattoi äänestää ainoastaan sen esittämisen aikana. Sovelluksesta saadut äänet laskettiin mukaan tuloksiin semifinaaleissa ja Andra chansenissa, mutta ei finaalissa, sillä sovellus lakkasi toimimasta noin puoli tuntia lähetyksen alkamisen jälkeen ylikuormittumisen takia. Vuonna 2016 sovellukseen tehtiin muutamia muutoksia; kappaleita voi äänestää korkeintaan viisi kertaa kutakin, ja kappaleita on mahdollista äänestää myös silloin, kun niitä ei esitetä.
Vuosien 1999 ja 2008 välisenä aikana tuomaristot edustivat yhtätoista SVT:n aluepiiriä. Vuonna 2009 mukaan lisättiin kansainvälinen tuomaristo, jolloin tuomaristoja oli 12. Vuonna 2010 tuomaristoja oli taas 11, mutta niistä kuusi edustivat muita Euroopan maita ja loput viisi Ruotsin alueita. Vuodesta 2011 kaikki 11 tuomaristoa ovat edustaneet muita Euroopan maita.
Finaalin äänestys alkaa kaikkien tuomaristojen pisteiden jaolla. Jokainen tuomaristo antaa Eurovision laulukilpailun nykyistä äänestystapaa muistuttavaan tapaan suosikkikappaleilleen 1, 2, 4, 6, 8, 10 ja 12 pistettä suosikin saadessa korkeimmat pisteet. Tämän jälkeen jaetaan yleisön pisteet, jotka lisätään tuomarien pisteisiin. Kappaleiden kesken jaetaan tuomaristojen kaikkien pisteiden yhteissummaa vastaava pistemäärä, 473 pistettä (1999-2008, 2010-) tai 516 pistettä (2009). Vuosien 1999 ja 2010 välisenä aikana näitä pisteitä jaettiin vain seitsemälle eniten yleisöääniä saaneelle kappaleelle. Pistemäärät olivat vakiot, ja ne saatiin kertomalla kukin tuomarien pisteyksikkö tuomaristojen määrällä, jolloin seitsemänneksi eniten ääniä saanut kappale sai 11 pistettä, kuudenneksi eniten saanut 22, viidenneksi eniten saanut 44, neljänneksi eniten saanut 66, kolmanneksi eniten saanut 88, toiseksi eniten saanut 110 ja viimein eniten saanut sai 132 pistettä. Vuonna 2009, jolloin raateja oli 12, jaettiin 12, 24, 48, 72, 96, 120 ja 144 pistettä. Vuodesta 2011 alkaen puhelinäänistä tulevat pisteet on jaettu prosentuaalisesti kaikkien kappaleiden eikä vain seitsemän parhaiten menestyneen välillä. Jos kappale saa 10 % puhelinäänistä, se saa tällöin vastaavan osuuden 473 pisteestä (47,3) eli 47 pistettä. Eniten yhteispisteitä saanut kappale voittaa. Jos kaksi tai useampi kappale saavat saman verran pisteitä, eniten yleisöpisteitä saanut kappale on voittaja.
Suurin pistemäärä ikinä Melodifestivalenissa on 302 pistettä, jonka Abba sai vuonna 1974 kappaleella Waterloo. Tällä hetkellä käytössä olevan järjelmän suurin saavutettu pistemäärä on 288 pistettä, jonka Måns Zelmerlöw sai vuonna 2015. Samana vuonna rikottiin myös suurin piste-ero voittajan ja toiseksi tulleen kappaleen välillä, kun Zelmerlöw sai 149 pistettä enemmän kuin Jon Henrik Fjällgren, minkä lisäksi voittajakappale sai 122 tuomaripistettä ja 166 yleisöpistettä (35,1% äänistä), kumpaakin eniten nykyisellä järjestelmällä. Pienin ero voittajan ja toiseksi tulleen välillä nykyisellä järjestelmällä on toistaiseksi ollut kaksi pistettä vuonna 2014. Kaksi kappaletta ovat saaneet täydet pisteet: Carola Häggkvistin "Främling" vuonna 1983 ja Arvingarnan "Eloise" vuonna 1993.
Melodifestivalen 2004
Neljään semifinaaliin osallistui yhteensä 32 artistia, jokaisesta kaksi pääsi loppukilpailuun. Lisäksi kunkin semifinaalin 3. ja 4. pääsivät yrittämään andra chansen -kisaan, josta valittiin vielä kaksi. Karsintakilpailujen äänestystapa oli kaksiosainen; ensin valittiin 8 joukosta 5 parasta, sitten niistä edelleen 2. Kaikista semifinaaleista valittiin läpimenijät pelkillä puhelinäänillä. Loppukilpailun kymmenen esiintyjän joukosta valittiin voittaja asiantuntijaraatien ja puhelinäänestyksen antamien pisteiden yhteenlaskulla.
Loppukilpailua Tukholmassa 20. maaliskuuta 2004 seurasi noin 4,1 miljoonaa TV-katsojaa. Kussakin alkukilpailussa puhelinääniä annettiin noin puoli miljoonaa, loppukilpailussa 1,4 miljoonaa.
Melodifestivalen 2005
Karsinta loppukilpailuun ja itse loppukilpailu seurasivat samaa kaavaa kuin edellisenäkin vuonna, mutta alkukarsintojen äänestysjärjestelmää oli muutettu hieman. Nyt mukana oli tuomaristo joka semifinaaleissa valitsi kaksi viidestä toisen kerran esitettävästä laulusta, ja yleisö valitsi kolme muuta. Loppukilpailuun menevät kappaleet valittiin entiseen tapaan.
Loppukilpailu pidettiin 12. maaliskuuta 2005 Tukholman Globenissa, juontajina Jill Johnson ja Mark Levengood. Alkukilpailuissa annettiin nyt hieman vaisummin puhelinääniä, loppukilpailussa sen sijaan yli puolitoista miljoonaa. Alkukarsinnoissa oli mukana myös suomalainen Arja Saijonmaa, mutta hän jäi ryhmänsä viimeiseksi.
Melodifestivalen 2006
Karsinnat ja finaali noudattivat edellisvuosien järjestelmää. Neljä esikarsintaa järjestettiin helmikuun lopussa ja maaliskuun alussa, Andra chansen -tapahtuma 12. maaliskuuta. Finaalissa esiintyi jälleen 10 artistia. Kisan voitti Carola Häggkvist, joten hän edusti Ruotsia euroviisuissa jo kolmannen kerran.
Loppukilpailu oli 18. maaliskuuta 2006 Tukholmassa, Globenissa. SVT:n lähetyksen tapahtumasta näytti Suomessa suorana FST.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Voittaja Carola Häggkvist edusti Ruotsia Euroviisuissa 2006, jotka pidettiin Ateenassa toukokuussa, sijoittuen viidenneksi.
Melodifestivalen 2007
Aiempien vuosien tapaan Melodifestivalenin karsintoihin osallistui 2007 kaikkiaan 32 artistia. Neljä esikarsintaa järjestettiin helmikuun kuluessa Jönköpingissä, Göteborgissa, Örnsköldsvikissä ja Gävlessä, Andra chansen 3. maaliskuuta Nyköpingissä. Kiinnostus esikarsintoihin oli edellisvuosia suurempaa ja Andra chansenissa annettiin yhteensä yli miljoona puhelinääntä. Lauantaina 10. maaliskuuta Tukholman Globenissa järjestettävässä loppukilpailussa esiintyvät jälleen karsintojen 10 parhaiten menestynyttä osallistujaa.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Kilpailun voitti The Ark -yhtye laulajansa Ola Salon säveltämällä ja sanoittamalla kappaleella "The Worrying Kind". Voittaja oli selvä, sillä se sai eniten sekä tuomaripisteitä että puhelinääniä. Tuomaripisteitä toiseksi eniten saanut Andreas Johnson jäi puhelinäänissä kolmanneksi ja lopputuloksissa toiseksi, kun taas toiseksi eniten puhelinääniä kerännyt Måns Zelmerlöw jäi lopulta kolmanneksi. Äänestäjien määrässä tehtiin ennätys, puhelinääniä annettiin finaalissa yli kaksi miljoonaa. The Ark edusti Ruotsia Eurovision laulukilpailussa 2007, joka järjestettiin Helsingissä 12. toukokuuta 2007.
Melodifestivalen 2008
Ruotsin edustajaksi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun valittiin Charlotte Perrelli 15. maaliskuuta 2008. Toiseksi sijoittui yleisön suosikki Sanna Nielsen ja kolmanneksi BWO.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2009
Ruotsin edustajaksi vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun valittiin Malena Ernman 14. maaliskuuta 2009. Toiseksi tuli Caroline af Ugglas ja kolmanneksi E.M.D.. Tuomaristot ja yleisö olivat huomattavan erimielisiä tuloksista. Voittaja ja toiseksi tullut saivat eniten puhelinääniä, mutta järjestyksessä vain neljänneksi vähiten ja viidenneksi eniten tuomariääniä. Tuomaristojen suosikki "Hope & Glory" sai viidenneksi eniten puhelinääniä ja sijoittui neljänneksi.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2010
Ruotsin edustajaksi vuoden 2010 Eurovision laulukilpailuun valittiin Anna Bergendahl 13. maaliskuuta 2010. Toiseksi tuli tuomaristojen suosikki Salem Al Fakir ja kolmanneksi Eric Saade.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2011
Ruotsin edustajaksi vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun valittiin Eric Saade 12. maaliskuuta 2011. Toiseksi tuli Danny Saucedo ja kolmanneksi The Moniker.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2012
Ruotsin edustajaksi vuoden 2012 Eurovision laulukilpailuun valittiin Loreen 10. maaliskuuta 2012. Toiseksi tuli Danny Saucedo ja kolmanneksi Ulrik Munther.
Loreen voitti Eurovision laulukilpailun 2012 Bakussa 27. toukokuuta 2012.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2013
Ruotsin edustajaksi kotimaassa järjestettyyn vuoden 2013 Eurovision laulukilpailuun valittiin 9. maaliskuuta 2013 Solnan Friends Arenalla Robin Stjernberg kappaleella "You". Yleisön suosikki Yohio tuli toiseksi ja Ulrik Munther kolmanneksi. "You" on toistaiseksi ainoa Andra chansenissa kilpaillut kappale, joka on voittanut Melodifestivalenin.
Friends Arena oli myös Eurovision laulukilpailun mahdollinen areena. Friends Arenan katsojakapasiteetti konserteissa on 67 500, joka olisi tehnyt siitä kaikkien aikojen suurimman Eurovision laulukilpailussa käytetyn areenan, jos olisi tullut valituksi. Euroviisuja ei kuitenkaan pidetty siellä vaan Malmössä huomattavasti pienemmällä Malmö Arenalla.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2014
Kilpailun finaali järjestettiin toista kertaa Friends Arenalla 8. maaliskuuta 2014. Ruotsin edustajaksi valittiin Sanna Nielsen kappaleella "Undo". Toiseksi tuli kahden pisteen erolla tuomaristojen suosikki Ace Wilder ja kolmanneksi Alcazar.
Melodifestivalen 2015
Kilpailun finaali järjestettiin kolmatta kertaa Friends Arenalla 14. maaliskuuta 2015. Ruotsin edustajaksi valittiin Måns Zelmerlöw kappaleella "Heroes". Toiseksi tuli 149 pisteen erolla Jon Henrik Fjällgren ja kolmanneksi Mariette Hansson.
Zelmerlöw voitti Eurovision laulukilpailun 2015 Wienissä 23. toukokuuta 2015.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2016
Kilpailun finaali järjestettiin 12. maaliskuuta 2016 neljättä kertaa Friends Arenalla. Ruotsin edustajaksi valittiin Frans Jeppson-Wall kappaleella "If I Were Sorry". Toiseksi tuli Oscar Zia ja kolmanneksi Ace Wilder.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2017
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2018
Kilpailun finaali järjestettiin 10. maaliskuuta 2018 kuudetta kertaa Friends Arenalla. Ruotsin edustajaksi valittiin Benjamin Ingrosso kappaleella "Dance You Off". Toiseksi tuli Felix Sandman ja kolmanneksi John Lundvik.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2019
Kilpailun finaali järjestettiin 10. maaliskuuta 2019 seitsemättä kertaa Friends Arenalla. Ruotsin edustajaksi valittiin John Lundvik kappaleella "Too Late for Love". Toiseksi tuli Bishara ja kolmanneksi Hanna Ferm & LIAMOO.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2020
Kilpailun finaali järjestettiin 7. maaliskuuta 2020 kahdeksatta kertaa Friends Arenalla. Ruotsin edustajaksi valittiin The Mamas kappaleella "Move". Toiseksi tuli Dotter ja kolmanneksi Anna Bergendahl.
Finalistit esiintymisjärjestyksessä:
Melodifestivalen 2021
Kilpailun finaali järjestettiin 13. maaliskuuta 2021 Tukholman Annexet-areenalla. Ruotsin edustajaksi valittiin Tusse kappaleella "Voices". Toiseksi tuli Eric Saade ja kolmanneksi The Mamas.
Moisio (Salo)
Moisio on Salon kaupunginosa, joka rajoittuu Salonjokeen, Inkerinkatuun, Uskelankatuun, Salonkatuun ja seututiehen 110.
Moision etelä- ja itälaidat ovat kerrostaloasutusta. Kaupunginosan keskiosissa on omakotitaloja, joista vanhimmat ovat 1920-luvulta. Moision pohjoisosa on koulukeskuksen aluetta.
Historia
Historiallinen Moision kylä on sijainnut Salonjoen Moisionkosken varrella. Keskiajalla kylä muodostui kahden kantatilan, Pohjantalon ja Meritalon, ympärille. Salon kauppala perustettiin Moision eteläpuolelle 1887 ja 1900-luvun alussa Moisioon alkoi syntyä esikauppala-alue, joka liitettiin Uskelasta Saloon vuonna 1932.
Moisioon sijoitettiin kauppalan kaatopaikka, mutta alue myöhemmin kaavoitettiin ja muutettiin kasvavan kauppalan kaupunginosaksi.
Palvelut
thumb|Moision koulu Alueella sijaitsevat Moision koulu ja Uskelan koulun Anjalankadun yksikkö, sekä Meritalon museo.
Enola
Enola on Salon kaupunginosa, joka rajoittuu Helsingintiehen, Salonkatuun ja seututiehen 110.
Historiaa
Alueella toimi 1900-luvun alussa V. Hildessonin omistama virvoitusjuomatehdas.
Arto Pajukallio
Arto Pajukallio (s. 16. joulukuuta 1958 Helsinki) on suomalainen vapaa toimittaja ja muusikko. Päätyökseen hän on toiminut kriitikkona. Hän on kirjoittanut populaarikulttuurista, varsinkin musiikista, elokuvasta ja televisiosta. Muusikkona hän on Freud Marx Engels & Jungin (1984–2016) perustajajäsen, kitaristi ja lauluntekijä, ja toiminut monissa muissa kokoonpanoissa ja yhtyeissä.
Pajukallio aloitti säännöllisen musiikkikritiikin kirjoittamisen Länsiväylään vuonna 1974 ja siirtyi samana vuonna Kansan Uutisten rockkriitikoksi. Musiikkiaiheisia juttuja hän on kirjoittanut Aksenttiin, Blues Newsiin, Rumbaan, Rytmiin, Uuteen Lauluun ja Soundiin ja on avustanut muitakin medioita.
Vuonna 1983 Pajukallio siirtyi A-Lehtiin Katson ja myöhemmin myös Avun elokuvakriitikoksi ja tv-sivujen toimittajaksi. Vuoden 2005 joulukuussa A-Lehtien TV-toimitus myytiin Allerille ja kevään 2006 YT-neuvotteluissa valtaosa uusista työntekijöistä irtisanottiin, myös Pajukallio.
Suomen arvostelijain liitto (SARV) nimitti Pajukallion kunniajäsenekseen 2017.
Pajukallion muita yhtyeitä ovat olleet muun muassa Let´s Mennään, Blue Band, Smokey Joe's Café (säesti Rauli Somerjokea), Kalle Kiwes Blues Band, Armadillo, Cross-Tie Walkers, Cellophane Flowers, Kevyet Mullat, Fuckin’ Hippies ja FMEJ Tribute.
Duona hän esiintyy edelleen muun muassa Suonna Konosen kanssa. Pajukallio on tehnyt lukuisia levytyksiä eri kokoonpanojen kanssa.
Luusua (Rovaniemi)
Luusua on kylä Rovaniemellä, noin 53 kilometriä itään kaupungin keskustasta ja noin 50 kilometriä etelään Kemijärven keskustasta. Kylä sijaitsee Iso-Kaihua -järven rannalla Kaihuanvaaran länsipuolella paikallistien 19769 varrella. Kylä on levittäytynyt järven länsirannalle.
Académica de Coimbra
Académica de Coimbra on portugalilainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1887. Joukkue tulee Coimbran kaupungista ja pelaa kaudella 2015–2016 Portugalin korkeimmalla sarjatasolla.