cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liaani
Liaani on kasvutapana erityisen otollinen rehevän ja korkean kasvillisuuden seassa. Liaani keskittää kasvuvoimansa versojen pituuskasvuun, jolloin se pystyy hyvin nopeasti kurottamaan lehtensä valoon tiuhan aluskasvillisuuden seasta. Kasvaessaan liaani ottaa tukea puista ja muista suurista kasveista, jolloin hitaasti tapahtuva, versoja tukevoittavan puuaineksen muodostuminen ei ole esteenä kasvuvauhdille.
Liaanien määrä on kasvanut trooppisissa metsissä merkittävästi viimeisen viidenkymmenen vuoden aikana. Liaanit haittaavat puiden kasvua ja kilpailevat vedestä, ravinteista ja auringonvalosta. Liaanit myös lisäävät puiden kuolleisuutta ja estävät puiden siemeniä itämästä.
Liaaneiksi kasvavia kasveja
Boreaalisella vyöhykkeellä tavattavia liaaneja ovat muun muassa piippuköynnökset (Aristolochia), palsamiköynnökset (Schisandra), kilpikierrot (Menispermum), kärhöt (Clematis), laikkuköynnökset (Actinidia), kelasköynnökset (Celastrus), siipiköynnökset (Tripterygium), villiviinit (Parthenocissus), viiniköynnökset (Vitis), koisot (Solanum) ja köynnöstävät kuusamat (Lonicera). Suomessa kasvaa luonnonvaraisena vain harvoja liaaneja: alkuperäisiä lajeja ovat siperiankärhö (Clematis sibirica) ja punakoiso (Solanum dulcamara). Luontoon karanneita viljeltyjä liaanikasveja ovat esimerkiksi ruotsinköynnöskuusama (Lonicera periclymenum) ja säleikkövilliviini (Parthenocissus inserta).
Juan de Juanes
200px|thumb|Ehtoollisen nauttiminen (101 x 63 cm), [[Budapestin taidemuseo.]]
Chinatown
thumb|Näkymä [[Manhattanin Chinatownista New Yorkissa.]] thumb|[[Chinatown (San Francisco)|San Franciscon Chinatownia.]] Chinatown (tunnetaan myös nimellä kiinalaiskortteli; ) on kiinalaisten asuttama kaupunginosa ei-kiinalaisessa yhteisössä. Tällaisia yhteisöjä on muodostunut etenkin Kaakkois-Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan, mutta myös Eurooppaan, Australiaan ja Etelä-Amerikkaan, kuten esimerkiksi Liman Barrio Chino.
Chinatowneja syntyi 1800-luvulla moniin Yhdysvaltojen ja Kanadan kaupunkeihin rasistisen lainsäädännön vuoksi, joka kielsi maan myynnin kiinalaisille tai rajoitti myytävät alueet rajatuille alueille, tavoitteena eristää eri etniset ryhmät toisistaan. Chinatowneja on muun muassa New Yorkissa, San Franciscossa , Singaporessa ja Lontoossa. Eurooppaan chinatowneja syntyi kiinalaisten kauppiaiden asettuessa alueille. Vastaavia alueita on myös Intian Kalkutassa ja Mumbaissa.
BBC News
BBC News on Yhdistyneen kuningaskunnan yleisradioyhtiö BBC:n operatiivinen tulosyksikkö, joka vastaa uutis- ja ajankohtaisohjelmien keräämisestä ja lähettämisestä. Osasto on maailman suurin uutisorganisaatio.
Galina Kukleva
pienoiskuva|Galina Kukleva Galina Aleksejevna Kukleva (, s. 21. marraskuuta 1972) on entinen venäläinen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Kukleva saavutti ampumahiihdossa yhteensä yhdeksän arvokisamitalia, joista kaksi tuli henkilökohtaisilta matkoilta. Hän voitti Naganon 1998 olympiakisoissa kultaa 7,5 kilometrin kilpailussa, jossa minuutin hänen jälkeensä lähtenyt Saksan Uschi Disl hävisi hänelle vain 0,7 sekuntia molempien ammuttua kisassa yhden ohilaukauksen.
Maailmanmestaruuden Kukleva voitti viestissä kolme kertaa. Ainoan henkilökohtaisen MM-mitalin hän sai vuoden 2000 kisojen yhteislähtökilpailussa, jossa hän sijoittui toiseksi.
Japanin Grand Prix 1994
Japanin Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan kauden osakilpailu, joka ajettiin 6. marraskuuta 1994 Suzukan moottoriradalla. Kilpailun voitti Damon Hill.
Kierroksella 13 sattuneen kolarin, jossa eräs ratavirkailija loukkaantui, jonka takia kilpailu jouduttiin keskeyttämään. Uusintalähdön jälkeen kilpailu käytiin silloisten aikasääntöjen mukaan.
Retkeilykasvio
Retkeilykasvio on kasvien tunnistamiseen tarkoitettu maastokäyttöön soveltuva käsikirja. Siinä esitellään yleensä tietyn alueen kasvilajisto (tai osalajisto), lajien tuntomerkit, taksonomia ja levinneisyys. Usein mukana on määrityskaavoja, joiden avulla kasvi voidaan nimetä eri heimoja, sukuja ja lajeja erottavien tuntomerkkien avulla.
Itsenäisen Suomen peruskasvioita ovat olleet Ilmari Hiitosen Suomen kasvio ("Iso-Hiitonen") ja Koulu- ja retkeilykasvio ("Pikku-Hiitonen").
Uusi Retkeilykasvio-niminen teos ilmestyi vuonna 1984 Suomen Luonnonsuojelun Tuki ry:n kustantamana. Teoksen neljäs, täysin uudistettu painos julkaistiin vuonna 1998.
Tsolmuinen
thumb|200px|Tsolmuisen kunta Karhumäen piirin kartalla. Tsolmuinen eli Tšolmuža on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan Neminajoen suussa 85 kilometriä maanteitse Karhumäestä kaakkoon. Kylässä on 565 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Tsolmuisen kunnan pinta-ala on 3 372 tai ilman Äänisen vesialuetta 3 077 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Puudožin piirin Pälmän ja Karhumäen piirin Tolvojan, lännessä Poventsan ja pohjoisessa Segežan piirin Valdain kuntiin sekä idässä Arkangelin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunta sijaitsee Äänisen ja Vienanmeren vedenjakajalla. Se on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, jonka maisemaa leimaavat laajat suoalueet. Seudulla virtaavat Uikujoki, Vuosmajoki (ven. Vožma), Nemina, Lieksajoki (Leksa) ja Kumbuksa. Suurimmat järvet ovat Äänisen ohella Konsajärvi (Konžozero) ja Rybozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kupari, nikkeli, kulta, karbonaattimineraalit, hiekka ja sora. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Tsolmuisenlahden hiekkasärkkä ja Komarnitskoje-suo.
Valkealan suuralue
Valkealan suuralue on yksi Kouvolan kaupungin kuudesta suuralueesta ja viidestä aluetoimikunnasta. Alue käsittää kokonaan entisen Valkealan kunnan alueet. Valkealan suuralueella oli 11 433 asukasta vuonna 2015. Valkeala on Kouvolan väkiluvultaan neljänneksi suurin ja pinta-alaltaan suurin suuralue.
Suuralueen ja aluetoimikunnan suurin taajama on Valkeala, jossa oli 5 957 asukasta 31.12.2017. Muita taajamia on Utti ja osittain Kouvolan keskustaajama.
Tsolmuinen
Historia
Tsolmuisen pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopun verokirjassa. Vuodesta 1684 aina 1850-luvulle saakka seudulla toimi Uikujoen vanhauskoisyhteisö, jolla oli luostarit Danilovassa ja Leksassa. 1900-luvun alussa Tsolmuisen kylänosat muodostivat Danilovan volostiin kuuluneen kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin aluksi Poventsan ja myöhemmin Karhumäen piiriin kuulunut Tsolmuisen kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassatoista asutuksessa oli 1 200 asukasta, joista lähes kaikki olivat venäläisiä.
Liikenne, talous ja palvelut
Tsolmuisen kautta kulkee Karhumäen, Puudožin ja Vologdan välinen kestopäällystetty maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Karhumäkeen ja Puudožiin. Äänisen rannalla on laivalaituri.
Kunnassa on metsä- ja kaivosteollisuutta. Tsolmuisessa toimii leipomo.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, posti ja kauppa. Eräitä palveluja on myös muissa asutuskeskuksissa.
Nähtävyydet ja matkailu
Seudulta on löydetty useita muinaisia asuinpaikkoja sekä Äänisen Pidostrovin kivikautinen hautapaikka. Tsolmuisen kylässä sijaitseva vuonna 1605 rakennettu puukirkko on valtakunnallinen suojelukohde. Muita rakennusmuistomerkkejä ovat 1800-luvun puolivälissä pystytetyt Danilovan ja Leksan kirkot, Berjozovkan ja Sergijevon tsasounat sekä kaksi vanhaa asuintaloa Danilovassa. Historiallisia kohteita ovat Berjozovkan karsikkometsä sekä vuoteen 1857 saakka toimineiden vanhauskoisten luostarien sijaintipaikat Danilovassa ja Leksassa. Tsolmuisen kylässä toimii retkeilymaja
Suomi kesäolympialaisissa 1908
Suomi osallistui Lontoon vuoden 1908 kesäolympialaisiin, mikä oli maan ensiesiintyminen virallisissa olympiakisoissa. Suomen suuriruhtinaskunta oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa, mutta osallistui kisoihin omana joukkueenaan vuotta aikaisemmin tunnustetun oman kansallisen olympiakomiteansa turvin. Suomen joukkueen vahvuus oli 65 urheilijaa, joista virallisissa kilpailuissa kilpailleet 62 urheilijaa olivat kaikki miehiä. Suomalaiset urheilijat osallistuivat kuuteen urheilumuotoon: ammuntaan, painiin, uimahyppyihin, uintiin, voimisteluun ja yleisurheiluun. Suomen joukkueen vanhin urheilija oli 43 vuoden ja 283 päivän ikäisenä kilpaillut ampuja Emil Nässling. Nuorin suomalainen kilpailija näissä olympialaisissa taasen oli 18 vuoden ja 178 päivän ikäinen yleisurheilija Elmer Niklander.
Suomen ensimmäisen virallisen olympiavoiton saavutti Ateenan välikisoissakin menestynyt kreikkalais-roomalaisen tyylin painija Verner Weckman, joka voitti finaalissa maanmiehensä Yrjö Saarelan. Kullan ja hopean lisäksi suomalaiset saavuttivat kolme pronssimitalia, jotka tulivat voimistelusta, painista ja yleisurheilusta. Historian ensimmäinen virallinen suomalainen olympiamitalisti oli antiikin tyylin kiekonheitossa pronssia voittanut Verner Järvinen. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui 13:nneksi.
40px|Ammunta Ammunta
Suomalaiset ampujat osallistuivat Lontoon olympialaisissa 300 metrin vapaakivääriammunnassa sekä yksilö- että joukkuekilpailuun. Suomalaisten kiväärit olivat vanhanaikaista mallia, mikä näkyi tuloksissa. Kisojen ensimmäisenä käydyn ammuntalajin, joukkuekilpailun, lopputuloksissa Suomi sijoittui kahdeksanneksi eli toiseksi viimeiseksi ennen Kreikkaa. Yksilökilpailuun otti osaa yhdeksän suomalaista ampujaa, joista parhaiten sijoittui 17:nneksi yltänyt Voitto Kolho. Muut suomalaiset sijoittuivat 51 kilpailijan joukossa sijalle 30 ja huonommin.
Alex Naumi
pienoiskuva|Alex Naumi Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Alex Naumi (s. 2001) on suomalainen pöytätennispelaaja. Hän pelaa Suomen maajoukkueessa. Vuonna 2022 Naumi voitti ensimmäisen kaksinpelin SM-kullan voittamalla loppuottelussa Samuli Soineen 4–2. Neljäs nelinpelin kulta tuli yhdessä Sam Khosravin kanssa. Ensimmäisen aikuisten SM-mitalinsa Naumi voitti vuoden 2018 SM-kisojen kaksinpelissä hopeaa hävittyään finaalissa Benedek Oláhille erin 4–2. Vuonna 2021 Naumilla oli 3 SM-hopeaa ja 1 pronssi miesten kaksinpelistä sekä 3 kultaa nelinpelistä. Hän harjoittelee Ruotsissa Eslövin pöytätennisakatemissa.
Naumi teki yhdessä Benedek Oláhin kanssa suomalaista pöytätennishistoriaa selviytymällä 16 parhaan parin joukkoon miesten nelinpelissä Budapestin MM-kisoissa 2019. Pari oli samalla sijalla myös Euroopan mestaruuskisoissa 2021.
Julie Masse
Julie Masse (s. 3. kesäkuuta 1970 Greenfield Park, Québec) on kanadalainen poplaulaja.
Julie Masse julkaisi ensimmäisen, itsensä mukaan nimetyn albuminsa vuonna 1990. Singlet "C'est Zéro", "Billy", "Sans t'oublier" ja "Prends bien garde" menestyivät paitsi Kanadan ranskankielisillä alueilla, myös Ranskassa. Toisena albumina julkaistiin vuonna 1992 À Contre Jour.
Julie Masselle myönnettiin vuonna 1993 parhaan uuden naisesiintyjän Juno-palkinto. Hän meni samoihin aikoihin naimisiin Sylvain Brault'n kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1995.
Massen ensimmäinen englanninkielinen albumi Circle of One ilmestyi 1994. Hän teki levyllä yhteistyötä Corey Hartin kanssa, jonka hän nai vuonna 2002. Pari asuu Bahamalla ja heillä on kolme tytärtä ja yksi poika. Massen tuorein levytys on hittikokoelma Compilation vuodelta 1996.
Bahrainin Grand Prix 2008
thumb|300px|Kilpailun ensimmäiseltä kierrokselta. Bahrainin Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 6. huhtikuuta Bahrain International Circuitin moottoriradalla Sakhirissa Bahrainissa.
Harjoituksissa McLarenin Lewis Hamilton ajautui rajusti ulos radalta. Paalupaikalle ylsi ensimmäistä kertaa urallaan ja tallinsa BMW Sauberin historiassa puolalainen BMW Sauber -kuljettaja Robert Kubica. Kilpailun voitti toisesta ruudusta lähtenyt Felipe Massa, joka otti näin kauden ensimmäiset pisteensä ja samalla uransa ensimmäisen voiton kilpailussa, johon ei lähtenyt paalupaikalta.
Burgred
Burgred (k. 874 tai 875, Rooma) oli Mercian kuningas vuodesta 852–874. Noustuaan valtaan Burgred pyysi Wessexin kuningas Ethelwulfilta apua taistelussa walesilaisia vastaan. Ethelwulf suostui pyyntöön, ja sotaretki walesilaisia vastaan osoittautui menestykseksi. Wessexin ja Mercian liitto sinetöitiin Ethelwulfiin tyttären Aethelswithin ja Burgredin avioliitolla.
Vuonna 868 Burgred joutui jälleen turvautumaan Wessexin apuun. Tanskalainen viikinkiarmeija oli valloittanut Nottinghamin, ja Burgredin avuksi tulivat Wessexin kuningas Ethelred ja tämän veli Alfred joukkoineen. Armeijat eivät käyneet varsinaisia taisteluita. Viikingit viipyivät Merciassa talven yli ja vetäytyivät sitten tukikohtaansa Yorkiin. Vuonna 872 viikingit valloittivat Lontoon, ja 874 he marssivat Lindseystä Reptoniin ja pakottivat Burgredin pakenemaan. Burgred pakeni Roomaan, jossa hän sittemmin kuoli.
Kokonaishedelmällisyysluku
thumb|300px|Kartta maista kokonaishedelmällisyyden mukaan vuonna 2020.
Kokonaishedelmällisyysluku eli hedelmällisyysluku on lapsiluvun odote eli lapsimäärä, jonka naiset keskimäärin saavat elinaikanaan. Arviossa oletetaan, että kussakin iässä he synnyttävät yhtä usein kuin sen ikäiset naiset synnyttivät arviota tehtäessä.
Kokonaishedelmällisyysluku ja sen kehittyminen ovat tärkeitä arvoja muun muassa väestöennustuksia suunniteltaessa. Kokonaishedelmällisyysluvun pitää olla vähintään yli väestön nettouusiutumisluvun eli 2,1, jotta väestö uusiutuisi ja väestösuhteet pysyisivät tasapainossa. Nykyään teollisuusmaista vain Yhdysvallat, Uusi-Seelanti ja Israel saavuttavat tämän luvun; kaikki muut teollisuusmaat jäävät nettouusiutumisluvun alle. Suomen kokonaishedelmällisyysluku vuonna 2018 oli 1,41.
Myös osa teollistuneista kehitysmaista kuten Thaimaa, Kiina, Vietnam, Iran, Kuuba, Brasilia, Uruguay, Tunisia, Turkki, Algeria ja Sri Lanka alittavat nettouusiutumistason eli arvon 2,1. Kokonaishedelmällisyysluvun pitkään ollessa alle nettouusiutumistason maan väestö alkaa ikääntymään ja lopulta vähenemään ilman siirtolaisuutta.
On esitetty arvioita joiden mukaan teollisuusmaiden syntyvyys alkaisi nousemaan väestön sopeuduttua uudenlaiseen elinympäristöönsä. Esimerkiksi Yhdysvalloissa valkoihoisen väestön hedelmällisyysluku on noussut 1980-luvun alun 1,6:sta 1,9:ään ja Ranskassa koko väestön keskuudessa 1990-luvun alun 1,66:sta yli kahteen. Syntyvyys on ollut nousussa myös Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Molly Moon
Molly Moon on brittiläisen kirjailijan Georgia Byngin kirjoittama kirjasarja. Siihen kuuluvat teokset:
Juoni
Molly Moon ja tajuton timanttitemppu Kirjasarjan toisessa osassa Molly asuu New Yorkissa ja käyttää ansiatsemiaan rahoja orpokodin korjaamiseen. Kirjan alussa, Mollyn kilpailija, Davina Nuttel kaapataan. Molly matkustaa Los Angelesiin ja huomaa, että timanttikaulakoru hänen kaulansa ympärillä mahdollistaa ajan pysäyttämisen. Pian Mollylle selviää salajuoni, jossa pyritään käyttämään hypnoosia vallan saamiseen, ja Molly pyrkii estämään tämän. Kirjan lopussa Molly löytää oikeat vanhempansa, Lucy Loganin ja miljonääri Primo Cellin.
Molly Moon ja arvaamaton aikamatka Sarjan kolmannessa osassa Molly yrittää totutella elämäänsä miljonäärin tyttärenä ja yrittää tutustua äitiinsä, jota ei ole nähnyt 11 vuoteen. Pian Mollyn koira, Petula katoaa ja selvittäessään Petulan olinpaikkaa Molly ja hänen ystävänsä Rocky joutuvat 1870-luvun Intiaan, jossa hän tapaa ensimmäisen ja toisen kirjan konnan, joka yrittää vaikuttaa tulevaisuuteen. 1870-luvulla Molly tutustuu Ojas-nimiseen poikaan, joka yrittää auttaa häntä. Kirjan lopussa Mollylle selviää, että hänellä on kaksoisveli nimeltä Minus.
Molly Moon, Micky Minus ja ajatuskone Molly Moon haluaa löytää kaksoisveljensä Minuksen ja tuoda tämän kotiin. Tämän takia hän matkustaa ajassa taaksepäin koiransa Petulan ja ystävänsä Rockyn kanssa. Heille selviää, että Minus onkin 500 vuoden päässä tulevaisuudessa. Molly ja Rocky matkustavat tulevaisuuteen, jossa he yrittävät pelastaa Minuksen.
Seleukeia
Kaupunki hylättiin todennäköisesti siksi, että Tigris-joen uoma muuttui. Autioitunut kaupunki hautautui vähitellen hiekkaan.
Arkeologiset tutkimukset
Seleukeia löydettiin 1920-luvulla, kun arkeologit etsivät Opisin kaupunkia. Alkuvuodesta 1927 Michiganin yliopiston professorit Leroy Watermann ja Clark Hopkins suorittivat alueella kaivauksia. Kaivauksian on tehty uudelleen vuosina 1964 ja 1968 sekä 1985 ja 1989. Viimeisimmissä kaivauksissa italialaiset arkeologit löysivät kaupungin arkiston jossa oli arviolta 30 000 kreikkalaistyylistä dokumenttia.
Janosch
thumb|Janosch Janosch, oikealta nimeltään Horst Eckert (s. 11. maaliskuuta 1931 Hindenburg O.S., Saksa), on puolalais-saksalainen lastenkirjailija. Hän on julkaissut yli sata lastenkirjaa yli 30 kielellä ja lukuisia aikuistenromaaneja. Tunnetuimpia teoksia ovat esimerkiksi Panama-kirjat, Myssy-Kasperi, Hiiri punasukissaan ja Polski Blues. Lisäksi hän on kuvittanut kaikki kirjansa itse. Janosch asuu nykyään Teneriffalla Espanjassa.
Luka Nurmi
pienoiskuva|Luka Nurmi - Flying Finn Luka Nurmi (s. 26. huhtikuuta 2004 Tampere) on suomalainen kilpa-autoilija, joka on voittanut GT-autojen Ferrari Challenge -sarjan maailmanmestaruuden ja EM-sarjan pronssimitalin, sekä Porsche Sprint Challenge NEZ -ratasarjan mestaruuden. Kummankin sarjan mestaruuden hän voitti sarjan nuorimpana kilpailijana. Lisäksi hän on saavuttanut mitalisijoituksia niin Kartingin SM- kuin muissa kansainvälisissä sarjoissa sekä kaksi kertaa voittanut Suomen suosituimman ratasarjan eli Legends-luokan mestaruuden myöskin sen historian nuorimpana voittajana.
Janosch
Ura
Janosch syntyi köyhään puolalaiseen perheeseen. Aluksi vanhemmilla ei ollut tarpeeksi rahaa oman asunnon hankkimiseen, ja ensimmäiset kolme elinvuottaan hän asuikin isovanhempiensa luona. Kun hän muutti vanhempiensa luo asumaan, isä alkoi juoda runsaasti alkoholia ja löi vaimoaan ja poikaansa. Koulussa lapset saivat ankaran katolisen kasvatuksen, mutta Janosch ei tuntenut sopeutuvansa siihen. Kolmetoistavuotiaana hän sairastui keltatautiin, ja sitä yritettiin parantaa itse poltetulla snapsilla. Vuotta myöhemmin hän parantui ja aloitti työt sepän pajassa oppipoikana.
Luka Nurmi
Autourheilu-ura
Luka Nurmi on edennyt kartingista GT-autojen kansainväliseen kärkivauhtiin. vasen|pienoiskuva|Luka Nurmen autourheilu-ura alkoi kartingista, jossa hän kilpaili kaudet 2009-2018
Janosch
Ura
Janosch joutui lapsena todistamaan sodan kauhuja, kun Hitler valloitti Puolan. Sodan jälkeen perhe pakeni Saksaan, jossa Janosch opiskeli tekstiilialaa. Vuosina 1950–1953 Janosch opiskeli Münchenin taideakatemiassa, josta hän lopulta erosi ”lahjojen puutteen” takia, kuten hän itse sanoo. Sen jälkeen hän työnskenteli itsenäisenä taiteilijana, mutta se tarkoitti vähäisiä tuloja.
Luka Nurmi
Karting-vuodet 2009–2018
Luka Nurmen määrätietoinen työ kartingin junioriluokissa kantoi hedelmää, kun hän vuonna 2016 voitti kartingin Rotax MAX Finlandin hopeamitalin, BNL-sarjan pronssimitalin ja Rotax MAX Challenge MM-finaalien pronssimitalin.
Janosch
Ura
Vuonna 1960 ilmestyi ensimmäinen lastenkirja Oi ihana Panama. Sen teksti ja kuvat olivat aikanaan hyvin uskaliaita ja herättivät paljon keskustelua. Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestyi ensimmäinen aikuistenromaani Cholonek oder Der liebe Gott aus Lehm. Vuonna 1980 hän muutti Teneriffalle saadakseen rauhaa ihailijoilta ympäri maailmaa.
Janoschin satuja on esitetty myös Tarinatuokio-nimisessä animaatiosarjassa.
Luka Nurmi
Karting-vuodet 2009–2018
Vuonna 2017 hän nappasi kartingin SM-sarjan OKj-luokan hopeamitalin ja vuoden Suomen tulokaskuljettaja -palkinnon. Vuonna 2018 hän saavutti pronssia kartingin SM-sarjan OK-luokassa ennen kuin teki päätöksen siirtyä nopeampiin kilpa-autoihin. vasen|pienoiskuva|Vuonna 2019 RX Academy päättyi Luka Nurmen osalta vitossijaan
RX Academy vuonna 2019
Jussi ja Kalle Pinomäen (SET Promotion) pyörittämä RX Academy käytti Renault Clio RS -autoja Pohjoismaissa ja Baltiassa. Academy sisälsi ajamisen lisäksi fysiikka-, mentaali- ja mediavalmennusta. Sarjan viidenteen sijaan päättynyt kilpailukausi oli erittäin opettavainen kaikilla noilla sektoreilla ja antoi varmasti hyvän pohjan monipuoliselle autourheilu-uralle. vasen|pienoiskuva|Luka Nurmi voitti Porsche Sprint Challenge NEZ ratasarjan sen historian nuorímpana kuljettajana.
Porsche Sprint Challenge NEZ vuonna 2019 ja 2020
Kauhajokelainen Relaa Racing valitsi Luka Nurmen juniorikuljettajakseen kausille 2019 ja 2020. Nuorukainen kiitti tiimipäällikkö Raimo Niemen antamasta luottamuksesta ja ensimmäisenä GT-vuotenaan nappasi sarjan pronssimitalin, jonka sitten seuraavana vuonna kirkasti mestaruudeksi. Tälläkin hetkellä Luka Nurmi on nuorin Porsche Sprint Challenge NEZ -kilpasarjan voittanut kuljettaja.
Legends ratasarja vuosina 2020 ja 2021
GT-autojen kilpailutoiminnan ylläpitämiseksi sekä monipuolisen moottoriurheilu-uran kehittämiseksi Luka Nurmi menestyksekkäästi kilpaili Suomen suosituimmaksi ratasarjaksi nouseessa Legendsissä, jossa hän vuonna 2020 voitti Semi-PRO luokan mestaruuden ja vuonna 2021 PRO-luokan eli yleiskilpailun mestaruuden. Molemmissa luokissa hän pokkasi tittelit sarjan historian nuorimpana kuljettajana. vasen|pienoiskuva|Luka Nurmi voitti Ferrari Challengen maailmanmestaruuden sarjan historian nuorimpana kuljettajana 2021. Kuvassa myös AF Corsen tiimipäällikkö Amato Ferrari.
Ferrari Challenge Europe ratasarja 2021
Marraskuussa 2020 Luka Nurmi testasi niin Pohjois-Saksan Oscherslebenin radalla Porsche Carrera Cup Deutchlandin Porschea, Italian Cremonan radalla AF Corsen Ferrari Challenge 488 EVO -autoa sekä ajoi myös uransa ensimmäisen ison kansainvälisen GT-kilpailun Ranskan Paul Ricardin radalla saksalaisen Leipert Motorsportin Lamborghini Huracan Super Trofeo EVO autolla.
Lopulta neuvottelut kilpailukauden Ferrari Challenge EM-sarjan sekä MM-kilpailusta päätyivät sopimukseen Formula Racing kanssa. Tanskalainen tiimi nautti Ferrarin GT-autojen tehdastallin AF Corsen varikko- ja huoltopalveluista ja se ajatti suomalaista sarjan seitsemässä osakilpailuviikonlopussa, joista viimeinen sisälsi MM-finaalin.
Puoli vuotta kestäneen kilpailukauden aikana hän voitti yhteensä neljä EM-osakilpailua sekä MM-finaalin. Luka Nurmi voitti EM-osakilpailun ja MM-finaalin sarjan historian nuorimpana kuljettajana. Lisäksi hän ajoi niin Monzan kuin Mugellon osakilpailujen aika-ajoissa uuden Ferrari Challenge -luokan rataennätyksen ko. radoille.
Ferrari Challenge, 2022
Vuonna 2022 Nurmi saavutti Ferrari Challenge EM-sarjan pronssimitalin.
Koulukino
thumb|Koulukinon logo 2001-2020 Koulukino (Koulukinoyhdistys - Skolbioförening ry) on suomalainen elokuva-alan elokuva-alan järjestö. Yhdistyksen toiminnan tarkoituksena on edistää valtakunnallisesti lasten ja nuorten elokuvaharrastusta, koulujen ja elokuvateattereiden välistä yhteistyötä sekä koulukinotoimintaa.
Suomen Filmikamari, Suomen elokuvateatteriliitto ja Suomen elokuvatoimistojen liitto ovat perustaneet Koulukinon vuonna 2001. Koulukinon toimintaa rahoittaa opetus- ja kulttuuriministeriö. Koulukino on Suomen lastenkulttuurikeskusten liittoon kuuluva lastenkulttuurikeskus.
Elokuvakasvatuksen asiantuntijajärjestönä Koulukino tuottaa oppimateriaaleja teatterilevityksessä oleviin elokuviin, listaa kouluille suositeltavia elokuvia sekä edistää ja tukee koulujen elokuvakasvatustyötä. Koulukino auttaa ottamaan elokuvan osaksi opetusta, tuottaa välineitä elokuvaelämyksen käsittelyyn ja kannustaa kouluja erityisesti elokuvateatterielämyksen äärelle. Koulukinon sivuille listatuista elokuvista voi koko maassa tilata koulukinonäytöksen ottamalla yhteyttä paikalliseen elokuvateatteriin.
Koulukino tuottaa useita palveluja elokuvakasvatuksen ja yleisötyön tueksi. Opettajien elokuvakasvatustyöhön tuotetaan maksuttomia, opetussuunnitelmiin sidottuja oppimateriaaleja elokuvateatterilevityksessä olevista elokuvista. Materiaalit ovat laajuudeltaan vaihtelevia tieto- ja tehtäväpaketteja, jotka kannustavat käyttämään elokuvaa opetuksessa eri oppiaineiden yhteydessä. Koulukino Suoratoisto tarjoaa valikoiman kotimaisia lyhyt- ja dokumenttielokuvia oppimateriaaleineen koulujen ja kuntien kulttuuripalveluiden käyttöön. Ostos Koulukino Suoratoistossa sisältää julkiset esitysoikeudet. Media-avain arvioi lasten- ja nuortenelokuvia kasvatuksen ja myönteisten viestien näkökulmasta. Palvelu antaa ennakkotietoa elokuvista ja välineitä mediaelämysten käsittelyyn erityisesti perheille. Kelaamo tarjoaa nuorille elokuvaharrastajille tietoa elokuvakulttuurista ja tukea itse tekemiseen. Kelaamo myös suunnittelee ja toteuttaa erilaisia elokuvatyöpajoja. Lisäksi Koulukino tarjoaa elokuvakasvatuksen asiantuntijapalveluita mm. neuvonnan ja koulutusten muodossa.
Koulukinon elokuvakasvatusnäkemys
Elokuvakasvatuksen lähestymistavat ja painotukset vaihtelevat Suomessa ja maailmalla toimijasta ja kohderyhmästä riippuen. Elokuva on oma ilmaisumuotonsa, jonka ymmärtäminen on tärkeää monimediaalisessa maailmassa. Lukutaidon näkökulmasta elokuvanlukutaito istuu opetussuunnitelmien monilukutaito-termin alle, mutta vastaa myös laajempaan yhteiskunnalliseen lukutaitojen laajentamisen tarpeeseen. Elokuva on oleellinen osa mediakasvatusta.
Elokuva tarjoaa mahdollisuuksia kokonaisvaltaiselle, moniaistiselle kulttuurikasvatukselle sekä tutkivalle ja eheyttävälle oppimiselle ja opetukselle. Elokuva voi olla itsessään tutkittava ilmiö tai se voi johdattaa jonkin laajemman yhteiskunnallisen ilmiön äärelle. Se voi tulla avuksi vaikeiksi koettujen teemojen käsittelyssä. Opettajan tehtävänä on saattaa oppija elokuvan äärelle ja toimia kanssakokijana.
Wild Hogs – villit karjut
Wild Hogs – villit karjut on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Walt Beckerin ohjaama yhdysvaltalainen komedia. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tim Allen, John Travolta, Martin Lawrence ja William H. Macy. Elokuvan ensi-ilta Pohjois-Amerikassa oli 2. maaliskuuta 2007 ja Suomessa 23. maaliskuuta 2007.
Juoni
Neljä keski-ikäistä kaverusta suuntaavat moottoripyörillä tien päälle tarkoituksenaan karistaa tylsä esikaupunkielämä. Jokainen heistä kaipaa kipeästi sapattia stressaavasta työstään ja perhe-elämän hullunmyllystä, ja niin he päättävät vaihtaa vapaalle ja nauttia bensankatkuisen vapauden huumasta.
Sotamies Hytin tapaus
Sotamies Hytin ampumistapaus tapahtui jatkosodan loppuvaiheessa Ilomantsin mottitaistelujen aikana kun 21. prikaatin I pataljoonan komentaja majuri S. O. Lindgren ampui pistoolilla sotamies Eemil Hytin 5. elokuuta 1944 sotaväen järjestyssäännön 5. pykälän nojalla, joka oikeutti esimiehen "ankarimmankin aseellisen pakkokeinon" käytön – kuitenkin vain taistelutilanteessa ja toistuvan kieltäytymisen jälkeen, ja jos muuta keinoa ei ole.
Tapahtuma
Hytin tapauksessa vihollisen hyökkäys oli jo torjuttu, ja tämä oli lähinnä poistunut rivistä muiden mukana, eikä myöhemmin kuultujen todistajien mukaan ollut pataljoonan komentopaikalla tapahtuneessa puhuttelussa kieltäytynyt palaamasta. Eemil Hytti oli 38-vuotias Vainikkalasta kotoisin ollut neljän lapsen isä, eikä hän kuulunut Lindgrenin johtamaan pataljoonaan. Hyvin sekavassa tilanteessa sotamies Hytti oli joutunut erilleen omasta yksiköstään, harhaillut metsässä ja päässyt sitten yhteyteen Lindgrenin osaston kanssa.
Yleisesti oltiinkin sitä mieltä, että Lindgren ampui Hytin pikaistuksissaan ilman asianmukaista harkintaa.
Tuomiot
Hytin leski haki vuonna 1962 tuomionpurkua korkeimmalta oikeudelta. Helsingin hovioikeuden kanneviskaali puolsi hakemusta ja totesi uuteen näyttöön perustuen, että Lindgren "oli ampunut alaisensa huolimatta siitä, että taistelutilanne oli jo päättynyt", ja ettei tilanne "oikeuttanut Lindgreniä ampumaan Hyttiä karkurina".
Käsittely julkisuudessa
Ilmari Turja nosti asian esiin 1960-luvun alussa Uudessa Kuvalehdessä ja tapaus palasi uudestaan julkisuuteen taas 1970-luvun alussa kun Turja teki siitä näytelmän Sotamiehen kunnia (1971), ja presidentti Kekkonenkin otti asiaan kantaa. Myöhemminkin tapaus on aika ajoin pulpahtanut pinnalle tiedotusvälineissä, kun puheenaiheeksi ovat tulleet jatkosodanaikaiset omien sotilaiden teloitukset.
Kirjallisuutta
Korkein oikeus. Korkeimman oikeuden valitusaktikartat ja -piirustukset (kokoelma)   Vd-aktikartat ja -piirustukset     KKO vd 846/427 1945 1. Ns. Sotamies Hytin juttuun [alaisen tahallinen tappo] liittyvä kartta. (Ilomantsi-Kuolismaan alue). ( 1931-1962 )  - Kansallisarkistossa -
Gheorghe Tattarescu
Gheorghe Tattarescu (lokakuu 1818 Focçsani – 24. lokakuuta 1894 Bukarest) oli moldavialaistaustainen, Romaniassa työskennellyt taidemaalari. Häntä pidetään Romanian klassistisen maalaustaiteen pioneerina.
Nils Erik Wickberg
Nils Erik ”Nisse” Wickberg (10. syyskuuta 1909 Helsinki – 11. heinäkuuta 2002 Helsinki) oli suomenruotsalainen arkkitehti ja kirjailija. Wickberg oli Teknillisen korkeakoulun pitkäaikainen rakennustaiteen historian ja tyyliopin professori.
Wickberg varttui keskiluokkaisen helsinkiläisperheen ainoana lapsena. Hänen isänsä oli kirjanpainaja Axel Wickberg ja äitinsä Alina o.s. Nyman, joka hoiti kotia. Perhetausta ei juuri vaikuttanut Wickbergin arkkitehtoniseen ja taiteelliseen suuntautumiseen.
Wickberg teki huomattavan elämäntyön arkkitehtuurin historian tutkijana ja opettajana. Häntä on suorastaan kutsuttu useiden suomalaisten arkkitehtisukupolvien kasvattajaksi. Wickberg oli paneutunut erityisesti uusklassismin ja barokin arkkitehtuuriin sekä yleensä eurooppalaiseen kaupunkikulttuuriin. Hän oli myös yksi ensimmäisistä historiallisen rakennuskulttuurin säilyttämisen voimakkaista puolustajista Suomessa. Wickberg järjesti vuosien mittaan sekä arkkitehtiopiskelijoiden että ystäviensä kanssa ulkomaille lukuisia ekskursioita, joista tuli hyvin suosittuja.
Nils Erik Wickberg oli toisaalta yksi modernismin puolestapuhujista taistellessaan 1940-luvun uusromanttisia suuntauksia vastaan. Wickberg näki, että paluu perinteisille linjoille olisi kohtalokas romahdus paitsi rakennustaiteelle myös kaikille muille luovan taiteen muodoille. Arkkitehdin työssään Wickberg antoi kuitenkin merkittävimmän panoksen restaurointihankkeiden suunnittelussa. Hänen restaurointitöistään voidaan mainita Korppoon, Kurikan, Tampereen ja Porvoon kirkot sekä Hämeen linna.
Wickberg toimi pitkään Arkkitehti-lehden päätoimittajana, jolloin hänellä oli merkittävä rooli suomalaista nykyarkkitehtuuria koskevassa keskustelussa. Hän osallistui myös monien asiantuntijaelimien ja organisaatioiden toimintaan ja kuului muun muassa Suomen Rooma-instituutin valtuuskuntaan. Arkkitehtuurin ja rakennustaiteen historian asiantuntemuksen ohella Wickberg oli lisäksi hyvin monipuolinen kulttuuripersoona. Hän oli taidemaalari ja piirtäjä, säveltäjä ja pianisti sekä kirjailija, esseisti, runoilija ja aforisti.
Kirjailijana Wickberg oli erityisen merkittävä monien arkkitehtuuria ja rakentamiskulttuuria käsittelevien teosten kirjoittajana. Teokset olivat usein luonteeltaan poleemisia ja kriittisiä. Toisaalta Wickberg oli myös palkittu esseisti, ja hän kirjoitti lisäksi muun muassa kaksiosaisen omaelämäkerrallisen romaanin.
Wickbergillä ei ollut omaa perhettä, ja hän testamenttasi kaiken jäämistönsä Teknilliselle korkeakoululle. Monipuolinen ja laaja irtaimisto on sittemmin jaettu eri alojen kirjastoihin ja arkistoihin säilytettäväksi. Wickbergin Helsingin Kapteeninkadulla sijainnut arvokas kulttuurikoti oli pohjana Teknilliseen korkeakouluun vuonna 2003 perustetulle Wickbergin rahastolle. Rahaston varoilla edistetään arkkitehtuurin ja ensisijaisesti arkkitehtuurin historian opetusta ja tutkimusta.
Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
pienoiskuva|Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna oli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan tunnus lipun ohella. Se oli käytössä vuosina 1919–1992, viimeisen vuoden itsenäisen Ukrainan vaakunana.
Vaakunan otti käyttöön Ukrainan SNT:n hallitus 14. maaliskuuta 1919, ja siihen tehtiin muutoksia 7. marraskuuta 1928, 30. tammikuuta 1937 ja 21. marraskuuta 1949. Vuonna 1949 käyttöönotettu ja viimeiseksi jäänyt vaakuna perustui Neuvostoliiton vaakunaan, ja siinä oli kuvattuna tyypilliset kommunismin tunnukset: sirppi ja vasara, punainen tähti, auringonnousu ja vaakunaa ympäröivät vehnäntähkät. Nouseva aurinko symboloi Neuvosto-Ukrainan tulevaisuutta, tähti sekä sirppi ja vasara puolestaan kommunismin voittoa. Lipussa on Neuvostoliiton motto Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen! sekä ukrainaksi että venäjäksi; sen sijaan Ukrainan SNT:n nimi on vain ukrainaksi.
Itsenäistyttyään 24. elokuuta 1991 Ukraina säilytti aluksi neuvostoaikaisen vaakunan. Seuraavana vuonna se vaihdettiin Ukrainan nykyiseen vaakunaan.
Noitavainojen syyt
Noitavainojen syistä Euroopassa on esitetty erilaisia teorioita, joista mikään ei ole saavuttanut yleistä hyväksyntää.
Keskeinen kysymys syitä selvitettäessä on se, että noituuden kieltävä lainsäädäntö oli Euroopassa uuden ajan alussa lähes samanlainen kuin jo keskiajalla, mutta noitaoikeudenkäyntien määrä lisääntyi huomattavasti. Tutkija Keith Thomas on esittänyt tämän syyksi kaksi mahdollisuutta: joko halu tuomita noitia kasvoi nopeasti tai sitten mahdollisuutta laajamittaisiin vainoihin ei aikaisemmin ollut. Thomasin mukaan edellinen vaihtoehto on historiallisesti uskottavampi, mutta esimerkiksi tutkija Norman Cohn katsoo, että eurooppalaisten vainojen taustalla oli oikeuslaitoksen uudistuminen eli jälkimmäinen vaihtoehto.
Noitavainojen selitykset ovat karkeasti jakaantuneet kahteen päälinjaan, joista toisessa korostetaan hallinnon, politiikan ja oikeuslaitoksen kehitystä ja toisessa taloudellisia ja sosiaalisia ristiriitoja. Ensimmäisen näkemyksen mukaan Euroopassa vahvistunut keskusvalta tehosti oikeuslaitoksien toimintaa ja tiukensi rikoslakia. Näin ihmisten väliset kiistat tulivat aikaisempaa useammin oikeuslaitosten käsittelyyn samalla kun esivalta ja erityisesti papisto pystyi tehokkaammin kitkemään uskonnollista poikkeavuutta yhteiskunnasta. Sosiaalis-taloudellisissa selityksissä katsotaan, että 1500- ja 1600-luku olivat myös suuren taloudellisen ja yhteiskunnallisen muutoksen aikaa, jolloin sodat, liikakansoitus, katovuodet lisäsivät köyhyyttä samalla kun rahatalouden kehitys ja laajeneva kaupankäynti lisäsi rikkauden määrää. Tämän eriarvoistumisen aiheuttama katkeroituminen purkautui sitten noitaoikeudenkäynneissä.
Uskonpuhdistus johti Euroopassa perinteisen turvallisen maailmankuvan säröilemiseen, mikä osaltaan vaikutti aikakauden epäluuloisuuteen ja paniikkiin. Nachman Ben-Yehudan mukaan tämä voidaan havaita siitä, että vakavimmat vainot toimeenpantiin maissa kuten Saksa, Ranska ja Sveitsi, joissa katolisen kirkon asema oli heikoin, kun taas vakaan katoliset maat kuten Espanja, Italia ja Portugali säästyivät miltei kokonaan noitavainoilta.
Murrayn teoria
Noitavainoille on esitetty myös muita selityksiä. Englantilaisen egyptologin Margaret Murrayn kiistanalaisessa teoksessa The Witch-Cult in Western Europe (1921) esitetään, että noitavainojen kohteena olisivat olleet kristinuskolle uhkaksi koetut pakanalliset kulttimenot ja uskomukset, joita vanhaan uskoon tukeutuneet harjoittivat salaisesti. Murrayn mukaan muun muassa noitasapatti oli värittynyt kuvaus vanhojen uskonlahkojen kulttimenoista ja niissä nähdyt pienet miehet olisivat olleet muinaisen kääpiöheimon viimeisiä olemassa olevia edustajia. Samansuuntaisen teorian on esittänyt myös suomalainen Arne Runeberg, jonka mukaan Euroopassa kerettiläisiä vastaan taistellut inkvisitio olisi ennen kaikkea kamppaillut katarismiksi kutsuttua kristinuskon suuntaa vastaan.
Norman Cohen on sittemmin osoittanut Murrayn käyttäneen lähteitä täysin mielivaltaisesti, eikä Murrayn teorioita enää pidetä tutkijoiden piirissä uskottavina.
Pansori
pienoiskuva|Pansori-esitys Soulissa vuonna 2006
Pansori on perinteistä korealaista musiikkiteatteria. Sitä esittävät laulaja ja rumpali, joka soittaa buk-rumpua.
Pansorin alkuperä lienee Jeollan alueen šamanistisissa muga-lauluissa, mutta siihen ovat vaikuttaneet myös lukuisat muut paikalliset kansanperinteet ja kirjallisuuden muodot. Siitä tuli oma taidemuotonsa 1600- tai 1700-luvuilla, mutta se nousi erityiseen suosioon ja saavutti huippukautensa 1800-luvulla. Silloin alun perin vulgaarina viihteenä pidetty pansori nautti myös yläluokan suojelusta. Myöhemmin 1900-luvulla perinne taantui ja muuntui huomattavasti Japanin miehityskauden ja länsimaistumisen myötä, mutta on 1970-luvulta lähtien herättänyt jälleen kiinnostusta. Nykyään esitettäviksi on 12 kappaleen (madang) vakiintuneesta repertoaarista säilynyt vain viisi vanhaa pansori-kappaletta: Chunhyangga, Simcheongga, Heungbuga, Sugungga ja Jeokbyeokga.
Peruukki
thumb|upright|Barokin ajan peruukki. [[Johann Sebastian Bachin muotokuva (1748)]] Peruukki eli tekotukka on luonnonhiuksista tai tekohiuksista tehty tukka, jota käytetään omien hiusten lisänä tai niitä korvaamaan. Peruukkia voidaan käyttää muotidetaljina, peittämään hiustenlähtöä tai kaljua kohtaa, uskonnollisista syistä tai asun osana. Ihmishiusten lisäksi peruukkeja tehdään esimerkiksi villasta, hevosen, jakin tai puhvelin karvoista, tai höyhenistä. Myös kokonaan synteettisiä materiaaleja käytetään.
Peruukin hiukset kiinnitetään päälaen muotoa myötäilevään pohjaan. Jos hiukset kiinnitetään omiin hiuksiin, kyseessä on hiuslisäke. Miesten hiuslisäkettä kutsutaan tupeeksi.
Historia
thumb|Peruukkeja egyptiläisessä hautamaalauksessa Vanhimmat tunnetut peruukit ovat peräisin muinaisesta Egyptistä. Egyptiläiset ajelivat hiuksensa kuuman aavikkoilmaston vuoksi mutta peittivät kaljunsa peruukilla, sillä kaljua päätä ei pidetty kauniina. Yläluokan peruukit tehtiin oikeista hiuksista, villasta, palmulehtien kuiduista ja jopa hopeasta.
Keskiajalla kirkko määräsi naimisissa olevat naiset peittämään päänsä, jolloin peruukkienkin käyttö hiipui. Keskiajan jälkeen peruukkien suosio alkoi nousta Euroopassa, ja Ranskan Henrik III nosti peruukit jälleen muodikkaiksi alettuaan käyttää niitä peittämään kaljuaan. Peruukeista tuli yleinen asuste niin naisilla kuin miehilläkin Englannin kuningatar Elisabet I:n aikaan mennessä.
thumb|Peruukista tuli 1600-luvulla tuomareiden asun virallinen osa. [[William Hogarthin maalaus Tuomari (The Bench) (1758)]] Puritaanit vastustivat peruukkeja 1600-luvulla, eikä peruukin kanssa saanut myöskään tulla kirkkoon. Peruukkien suosio kuitenkin jatkoi kasvamistaan. Kun kaljuuntuva Ranskan kuningas Ludvig XIV alkoi pitää peruukkia 34-vuotiaana, koko hänen hoviväkensäkin alkoi pitää keltaisia peruukkeja. Nekin, joilla ei ollut varaa peruukkiin, laittoivat hiuksensa näyttämään peruukilta. Peruukeista tuli 1600-luvulla yhden vuosisadan ajaksi näkyvä luokkasymboli. Peruukki oli muhkea ja peitti selän ja hartiat sekä laskeutui rinnalle. Ranskassa perustettiin peruukintekijöiden kilta vuonna 1665. Peruukista tuli myös tiettyjen ammattien, kuten tuomarin, asun virallinen osa.
thumb|Nykyaikaisia peruukkeja juhlakäyttöön Peruukkeja alettiin nähdä taas 1900-luvulla, sillä niiden avulla hiustyyliä saatiin nopeasti vaihdettua. Synteettiset materiaalit olivat myös tehneet peruukeista aikaisempaa edullisempia. Käsintehtyjä peruukkeja käytetään nykyisin edelleen paljon oopperassa ja teatterissa.
Aasiassa peruukit ovat aina olleet harvoin käytettyjä, paitsi Kiinan ja Japanin perinteisessä teatterissa. Jotkut ortodoksijuutalaiset naiset peittävät päänsä peruukilla.
Materiaalit
Nykyisin peruukit ovat usein synteettisiä. Synteettinen materiaali maksaa vain murto-osan aidon hiuksen hinnasta. Synteettinen hius valmistetaan esimerkiksi akryylistä, modakryylistä, nailonista tai polyesteristä.
Aito hius on painavampaa kuin synteettinen hius. Aitoa hiusta on helpompi muotoilla kuin synteettistä hiusta, ja sitä voi kihartaa ja värjätä. Aito hius kestää hankausta ja kuumuutta paremmin kuin synteettinen. Kasvuvaiheessa olevaa hiusta pidetään parempana materiaalina kuin kasvun lopettanutta ja pudonnutta hiusta. Leikkauksen jälkeen hiuksen uloin kerros poistetaan, jotta hiuksesta tulee helpommin käsiteltävä. Yhteen peruukkiin tarvitaan yli 100 grammaa hiusta, josta maksetaan luovuttajalle Euroopassa yleensä vähintään 300 euroa. Aidosta hiuksesta tehty peruukki kestää normaalisti kahdesta kuuteen vuoteen, jos sitä huolletaan oikein.
Peruukeissa käytettävä aito hius on yleensä niin sanottua indoeurooppalaista hiusta, jota saadaan Italiasta Intiaan ulottuvalta alueelta. Eurooppalaista hiusta saadaan Keski-Euroopasta, mutta sen saatavuus on heikkoa. Kolmas peruukkien hiustyyppi on aasialainen hius.
Valmistus
Peruukin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa hiukset asetellaan samansuuntaisiksi, sidotaan yhteen, puhdistetaan ja muotoillaan. Asiakkaan päälaesta otetaan mitat, jotta peruukin pohja sopisi mahdollisimman hyvin. Pohjaverkko valmistetaan kankaasta kuten silkistä, puuvillasta tai nailonista. Pohja asetetaan alustalle ja hiukset solmitaan siihen kiinni. Peruukin etuosan hiukset solmitaan yleensä yksitellen, muiden osien hiukset useampi yhdessä. Reuna ommellaan vielä erikseen. Yhteen peruukkiin tarvitaan noin 30–40 000 solmua. Peruukkiin ommellaan myös kiinnikkeet, joilla se pysyy päässä. Kiinnikkeet valmistetaan usein teräsjousista tai elastisesta nauhasta.
Kun peruukki on solmittu, solmujen kiinnitys varmistetaan painamalla peruukin sisäpuolta silitysraudalla. Peruukki kosteutetaan muotoilua varten. Siihen kiinnitetään rullat, se peitetään verkolla ja kuivataan uunissa, minkä jälkeen se kammataan ja muotoillaan.
HDE 319718
HDE 319718 on Skorpionin tähdistössä sijaitseva kolmen tähden muodostama järjestelmä. Se kuuluu emissiosumu NGC 6357:n keskellä sijaitsevaan Pismis 24 -tähtijoukkoon.
Ennen vuotta 2006 tähteä pidettiin yhtenä Linnunradan suurimassaisimmista tähdistä, ja sen massaksi arvioitiin noin 200–300 Auringon massaa. Hubble-teleskoopin havaintojen perusteella sen tiedetään nykyisin koostuvan yksittäisestä Pismis 24-1SW:stä sekä ratkaisemattomasta spektroskooppisesta kaksoistähdestä Pismis 24-1NE:stä. Sekä Pismis 24-1SW:n ja Pismis 24-1NE:n massoiksi arvellaan noin 100 auringon massaa.
Matolammi (Jämsä, Koivukylä)
Maantiede
Matolammen pituus on 180 metriä ja leveys 140 metriä. Idässä sijaitsee Lähdejärvi ja etelässä Koukkulammi. Keuruun raja kulkee noin 600 metriä Matolammesta länteen.
Neljä kilometriä Koskenpään Matolammilta etelälounaaseen sijaitsee 60 aarin laajuinen Matolammi.
Acid house
Acid house (usein pelkkä acid) on Chicagossa 1980-luvun puolivälissä syntynyt housemusiikin alalaji. Sille ovat tyypillistä vahva toisto, perinteisestä, "sielukkaasta" housesta poikkeava, varsin futuristinen ja konemainen äänimaailma sekä perinteisten lauluosuuksien puute (laulun sijasta saatetaan käyttää vaikka samplattua puhetta).
Acid housen kukoistuskausi oli 1980-luvun loppupuolella, jolloin se oli hyvin suosittua erityisesti Isossa-Britanniassa, vaikuttaen vahvasti muun muassa ravekulttuurin syntyyn. Musiikillisesti tyyli on innoittanut monia elektronisen tanssimusiikin alalajeja (esimerkiksi trancea) ja jossain määrin myös valtavirran popmusiikkia.
1990-luvun alkupuolella acid housen suosio alkoi hiipua. TB-303 vaikutti kuitenkin edelleen elektroniseen tanssimusiikkiin. Vuosikymmenen aikana syntyivät muun muassa käsitteet acid techno ja acid trance, joilla tarkoitetaan 303:lle tyypillisiä bassokuvioita ja äänimaailmaa käyttäviä tekno- ja trance-tyylilajeja.
"Perinteistä" acid housea on tehty myös 1990- ja 2000-luvuilla. Sellaista on tuottanut muun muassa yhdysvaltalainen Josh Wink.
Acid house -nimityksen taustaa
Muun muassa kanadalaiselle La Presselle töitä tehnyt lehtimies Philippe Renaud on kirjoittanut, että termi acid house keksittiin Chicagossa vuonna 1987 kuvaamaan Roland 303 -bassokoneen ääntä. Hänen mukaansa laitetta kuultiin ensimmäisen kerran merkittävässä määrin Phuturen "Acid Traxilla" samana vuonna.
Erään teorian mukaan acid-sanalla saatettaisiin viitata myös samplaamiseen.
Kivimäki
Kivimäki voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Siivellä eläjä: kohtaamisia enkeleiden kanssa
Siivelläeläjä: kohtaamisia enkeleiden kanssa on Reijo Mäen Vares-kirjojen maailmaan sijoittuva vuonna 2015 ilmestynyt kirja.
Tekijä
Kirjoittajaksi ilmoitetaan ”Reijo Mäen novellikirjailija Luusalmi”. Mäki itse kiisti ennakkomainonnassa kirjoittaneensa tulossa olevaa kirjaa. Suomen kustannusyhdistys on listannut tekijäksi Mäen.
Tapahtumat ja sisältö
Luusalmi kuvaa myös kohtaamistaan Michel Houllebecqin kanssa Lahden kansainvälisessä kirjailijakokouksessa. Lisäksi hän tekee vaikutuksen hyvin nuoreen kirjallisuudenopiskelijaan kertomalla tavanneensa Manan Manan Jouni Mömmön.
Teoksen teemoja ovat taiteilijan luomisvaikeuksien lisäksi alkoholismi, uskonto ja mielenterveysongelmat.
Vastaanotto
Teos oli ilmestymisvuonnaan neljänneksitoista myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä myytiin 14 000 kappaletta.
Uunisurma
Uunisurma on nimitys Kokemäen Krootilan kylässä joulukuussa 1960 tapahtuneelle Hilkka Hillevi Saarisen o.s. Pylkkänen (1. marraskuuta 1927 – 23. joulukuuta 1960 Kokemäki) surmalle. Tapaus on yksi Suomen tunnetuimpia henkirikoksia, eikä sen tekijä ole virallisesti koskaan selvinnyt, vaikka aviomiestä Pentti Frans Olavi Saarista (24. maaliskuuta 1920 – 1. elokuuta 1986) kohtaan olikin vahvoja epäilyjä.
Tapahtumien kulku
Hilkka Saarinen nähtiin viimeksi elossa joulukuussa 1960, jolloin hän oli 33-vuotias. Hän eli vanhassa isossa puutalossa yhdessä aviomiehensä kanssa. Heillä oli viisi lasta, jotka oli kuitenkin huostaanotettu ja sijoitettu eri kasvatus- ja ottokoteihin perheen elämänvaikeuksien sekä isän väkivaltaisuuden takia. Perheen lasten ja naapureiden kertomusten mukaan perheen isä oli erittäin mustasukkainen alkoholin vaikutuksen alaisena ja käyttäytyi jatkuvasti voimakkaan väkivaltaisesti vaimoaan kohtaan. Heidän mukaansa hän oli useasti uhannut tappaa vaimonsa tavalla, jota ei pystyttäisi selvittämään.
Äidin katoaminen
Perheen vanhin poika kävi koulutoverinsa kanssa talossa joulupäivänä 1960, päivää aikaisemmin kuin oli ilmoittanut tulevansa. Tarkoituksena oli viettää muutama joulun lomapäivä vanhempien kanssa. Kun hän ihmetteli, missä äiti on, isän vastaus oli, että äiti oli lähtenyt jonnekin hänen nukkuessaan. Pojan kysyessä onko äiti eräässä paikkakunnan talossa, jossa hän oli aikaisemmin ollut työssä, isä vastasi "ei hän ole siellä ikinä."
Heidän mennessään taloon poikien huomio kiinnittyi outoon tilanteeseen. Talon ulko-ovi ei ollut lukossa joten pojat menivät eteiseen ja avasivat sisäeteiseen johtavan oven. Tällöin isä avasi eteisessä olevan isonkeittiön oven sisäpuolelta sekä esti pojilta kulun asettumalla ovensuuhun. Yllättyneenä isä ihmetteli poikien ilmoitetusta poikkeavaa saapumista. Samalla hän tuli eteisen puolelle, lukiten oven perässään. Myöhään samana iltana, pimeän aikaan, pojat kävivät isän kanssa hakemassa isonkeittiön takana olevasta äidin huoneesta lisää petivaatteita. Pojan ihmetellessä isonkeittiön pimeyttä, ”miksi ei valoja sytytetä?”, isä sanoi lampun olevan rikki. He kulkivat isonkeittiön läpi sisäeteisen ja äidin huoneen oviaukkojen kohdakkain olevassa kapeassa valokeilassa. Pojat kuitenkin näkivät tuvan suuren leivinuunin ympäristöön osittain, kaikki vuosien kuluessa ison leivinuunin muurin päälle kertynyt sekalainen tavara oli heitelty pitkin isonkeittiön lattiaa. Isä sanoi siivonneensa, lukkojen takana hämärässä, vaikka talon pikkukeittiö ja eteinen olivat valaistuja. Lisäksi isän toisen käden eturystyset olivat vahingoittuneet vereslihalle.