cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seppo Kanerva
thumb|Seppo Kanerva helmikuussa 2011. Seppo Ahti Ilmari Kanerva (s. 5. tammikuuta 1941 Tornio) on suomalainen poliitikko. Hän nousi eduskuntaan varasijalta kokoomuksen edustajana vuonna 1996 Kirsi Pihan tultua valituksi Euroopan parlamenttiin. Joulukuussa 2002 hän loikkasi keskustan eduskuntaryhmään, mutta ehti olla ryhmässä vain kuukauden, kunnes loikkasi Liberaaleihin. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa hän putosi eduskunnasta.
Kanerva oli Liberaalien ehdokas vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja 2004 europarlamenttivaaleissa. Keskustan ehdokkaana hän on ollut kunnallisvaaleissa 2004 ja eduskuntavaaleissa 2007. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon Perussuomalaisten ehdokkaana. Hän on ollut kaupunginvaltuutettuna myös vuosina 1993–2000. Eduskuntavaaleissa 2011 hän oli jälleen Perussuomalaisten ehdokkaana, samoin 2012 kunnallisvaaleissa. Vuoden 2017 vaaleissa häntä ei valittu kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kanerva oli Sininen tulevaisuus -puolueen ehdokkaana, mutta ei päässyt eduskuntaan.
Seppo Kanerva on puolustusvoimista eläkkeellä oleva kommodori evp. ja toimii vapaaehtoisissa maanpuolustusjärjestöissä.
International Astronautical Congress
Kongressilla on tuhansia osanottajia. Puhetilaisuuksia on rinnakkain eri teemoista (Mars-tutkimus, avaruushistoria, kantoraketit, tulevaisuudenskenaariot jne.) satoja viikon aikana. Kokous on kansainvälisen COSPARin kokoukseen verrattuna enemmän tekniikkaan kuin avaruustieteeseen painottuva
Hölö-Mörkön seurakunta
Hölö-Mörkön seurakunta on Ruotsin kirkon seurakunta, joka kuuluu Strängnäsin hiippakuntaan ja Södertäljen rovastikuntaan.
Historia
Seurakunta perustettiin vuonna 2010, jolloin Hölön seurakunta ja Mörkön seurakunta yhdistyivät.
Born to Be My Baby
Born to Be My Baby on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin hittisingle vuonna 1988 julkaistulta albumilta New Jersey. Kappaleen ovat kirjoittaneet Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja Desmond Child, ja se on yksi yhtyeen suosituimpia ja tunnetuimpia kappaleita. Single sijoittui ilmestymisvuonnaan kolmannelle sijalle Billboard 200 -listalla, seitsemännelle sijalle Mainstream Rock Tracks -listalla, sijalle 22 Britannian singlelistalla ja sijalle 30 Australian singlelistalla.
Vaikka kappaletta soitetaan yhtyeen jokaisessa konsertissa, suurta hämmästystä aiheutti se, ettei kappaletta julkaistu Cross Road -kokoelmalevyllä vuonna 1994.
Mustasiepot
Mustasiepot (Melaenornis) on sieppojen (Muscicapidae) heimoon kuuluva lintusuku. ITIS luokittelee siihen kuuluvaksi neljä lajia, mutta joissakin lähteissä, kuten IOC World Bird List:ssä siihen luetaan useita muitakin lajeja.
Born to Be My Baby
Musiikkivideo
Video on kokonaan mustavalkoinen, kuten myös moni muu yhtyeen musiikkivideo New Jerseyltä.
Mustasiepot
Lajit
Mustasieppojen suvun lajit ITIS:n mukaan:
Suomenkielisten nimien lähde:
Gunnar Huseby
Gunnar Huseby (4. marraskuuta 1923 – 28. toukokuuta 1995) oli islantilainen kuulantyöntäjä.
Born to Be My Baby
Musiikkivideo
Video kuvattiin ja tehtiin erittäin pienellä budjetilla, ja se on kuvattu kokonaan studiossa kappaleen nauhoittamisen aikana. Täyspitkässä versiossa on myös yhtyeen jäsenten välinen dialogi, jonka jälkeen yhtye laulaa kertosäkeen uudelleen tyytymättömänä aiempaan versioon.
Musiikkivideo julkaistiin myös videokokoelmalla New Jersey: The Videos, jota ei ole kuitenkaan valmistettu 1980-luvun lopun jälkeen.
Gunnar Huseby
182-senttinen ja 125-kiloinen Huseby ei kilpaillut koskaan olympialaisissa. Hän oli kuulantyönnössä Islannin vuositilaston ykkönen ensimmäisen kerran vuonna 1940 ja viimeisen kerran vuonna 1962. Kiekonheitossa hänen ennätyksensä oli 50,13 m.
Työtjärvi
Työtjärvi on Päijät-Hämeessä Hollolassa Hälvälän ja Vesalan pohjoispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Työtjärvi on 1,1 kilometriä pitkä, 900 metriä leveä ja sen pinta-ala on 55,3 hehtaaria. Se sijaitsee harjualueella, jonka pohjoispuoli ja itäpuoli on soistunutta kangasmetsää. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen pienialainen syvänne sijaitsee Särkänkärjen edustalla. Työtjärven rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä. Puolustusvoimilla on pohjoisessa harjoittelualue, joka ulottuu pohjois- ja koillisrannoille asti. Lahden keskustaajama on puolestaan levittäytynyt järven etelärannoille. Lounaassa, rinteen alla, sijaitsee Hälvälän asuinalue. Sen itäpuolella sijaitsee suolle asti ulottuva Soramäki. Parin kilometrin päässä sijaitsee Hollolan kuntakeskus Salpakangas, joka sekin on osa Lahden keskustaajamaa. Länsirannassa on lähes kymmenen ja itärannassa noin viisi vapaa-ajan asuntoa. Valtatie 12 ohittaa järven kilometrin päässä etelärannasta. Valtatien rinnalla kulkee yhdystie 2955, josta haarautuu länsipuolelta pohjoiseen Hollolan kirkonkylälle johtava yhdystie 3161. Järven ympäri pääsee kävelemään polkuja pitkin. Etelärannassa sijaitsee laskuojan lähellä uimaranta.
Järven tila
Järvi on ollut karu ja kirkas harjujärvi, joka läheisen suon ojituksen seurauksena muuttui happamoituneeksi humusjärveksi. Järveä on tutkittu vuosikymmeniä. Sen suurin ongelma on syvänteen hapenpuute, joka käynnistää sedimentissä ravinteiden takaisin liukenemisen. Vedessä onkin ollut runsaasti ravinteita, jotka ovat käynnistäneet sinilevien leväkukinnan. Toinen ongelma on ollut veden happamuus, joka on seurausta veden suuresta humuspitoisuudesta.
Vedenlaatu
Järvi on tyypiltään matala humusjärvi ja sen vedenlaatu on heikko. Veden happamuustaso vaihtelee arvoissa pH 5,6–6,6, joka johtuu osittain humuksesta ja toisaalta myös humuksen hajotustoiminnasta, joka vapauttaa veteen sitä happamoittavaa hiilidioksidia. Happamuus heikentää simpukoiden, kotiloiden ja rapujen elimahdollisuuksia ja vaikuttaa kalojen hyvinvointiin. Järven pohjassa on esiintynyt hapettomuutta kevättalvisin 1980-luvulta saakka. Pohjan tuntumassa esiintynyt hapettomuus on käynnistänyt järvessä sisäisen kuormituksen. Veden kokonaisfosforipitoisuudeksi on mitattu noin 30 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l), jonka vuoksi järvi luokitellaan rehevöityneeksi. Lisäksi alusveden fosforipitoisuudet ovat olleet kaksinkertaiset päällysveteen verrattuina. Kokonaistyppipitoisuudet ovat olleet 520 μg/l. Suuret ravinnepitoisuudet kasvattavat levien määrää, jolloin vesi samenee. Sameutta voidaan tutkia näkösyvyyden avulla ja sen arvo on vaihdellut välillä 1,0–2,6 metriä. Heinäkuussa 2014 oli veden lämpötilaprofiilissa termokliini kahdessa metrissä. Syvemmälle mentäessä vesi oli lähes hapetonta.
Kalasto
Vuoden 1999 koekalastuksen jälkeen suoritettiin hoitokalstus, jonka vaikutuksesta kalojen kasvuvauhti lisääntyi ja kalakantojen kääpiöityminen pysähtyi. Järvessä suoritettiin vuosina 2005 ja 2008 uusia koekalastuksia. Niissä ahventen määrä oli hallitseva. Biomassana ahventa oli eri vuosina 56 % ja 45 %. Särkeä esiintyi vain ahveneen verrattuna murto-osa ja näiden lisäksi oli vielä vähäisiä määriä lahnaa, kuhaa ja haukea.
Kasvisto
Työtjärvestä löytyy 17 vesikasveihin kuuluvaa putkilokasvilajia, joiden lajimäärä on karulle järvelle tyypillinen. Yleisimmät kasvilajit ovat järvikorte, ulpukka, uistinvita ja vesitatar, jotka tulevat toimeen monenlaisissa vesistöissä. Rantojen kasvilajeja ovat jouhisara, pullosara, viiltosara, kurjenmiekka, rantalitukka ja terttualpi.
Järven kunnostus
Järven heikon tilan vuoksi sitä on yritetty 1990-luvulla kunnostaa hoitokalastamalla. Lisäksi sen tilaa yritettiin lokakuussa 2010 kohentaa kalsiumperoksidi-käsittelyllä, joka vapauttaa veteen joutusessaan happea ja sen kalsium sitoo veteen liuennutta fosforia. Käsittelyllä ei kuitenkaan saavutettu hyötyä.
Luonnonhistoriaa
Työtjärvi sijaitsee Ensimmäisen Salpausselän reunamuodostumalla, joka syntyi Baltian jääjärveen noin 12 250–12 050 vuotta sitten. Se on suppajärvi, joka on syntynyt Sairakkalan reunatasanteella Tiilikankaasen hautautuneen jäävuoren sulattua pois. Salpausselkien varhaisvaiheessa Baltian jääjärven vedenpinta oli reunatasanteella 155 metriä merenpinnan yläpuolella, joten Työtjärven supan suu jäi aluksi noin 12 metriä pinnan alle. Vaikka jääjärven vedenpinta aleni seudun voimakkaan maankohoamisen vuoksi, pysyi järvi pinnan alla satoja vuosia. Jossakin vaiheessa järven rannat jäivät kuivalle maalle. Tämä tapahtui viimeistään 11 590 vuotta sitten, jolloin Baltian jääjärven vedenpinta laski äkillisesti 26–28 metriä. Viimeistään tästä tapahtumasta alkoi Työtjärvi kausi itsenäisenä järvenä. Jään sulattua, supan pohjalle alkoi kerrostua maa-ainesta, joka oli aluksi vain silttiä ja savea. Se tiivisti huokoisen supan pohjan niin, että siinä alkoi pysyä oma vesi riippumatta ympäristön pohjaveden tilanteesta.
Järven pohjan sedimenteistä on tutkittu siitepölyjäämiä, jotka Irmeli Vuorela on analysoinut. Tulkinnan mukaan seudun maisema on aluksi karu ja paljas. Alueelle levisi pian varpuja ja kylmän ilmaston ruohoja, kuten esimerkiksi heiniä, lapinvuokko, pujo ja vadelma. Näiden seassa kasvoi vaivaiskoivua, joka valloitti laajoja alueita. Puuttomalla seudulla ei kasvanut aluksi puita ja ensimmäisenä sinne saapui koivu. Sen seurauksena seutu muistuttu tunturikoivikkoa. Noin 9 000 vuotta sitten saapui mänty, joka valtasi itselleen sopivat alueet ja kasvoi sekametsänä koivun kanssa. Työtjärven pohjalle alkoi tässä vaiheessa kertyä liejua. Seuraavana 8 600 vuotta sitten saapui leppä, joka valloitti rantojen kosteikot ja ravinteikkaat alueet. Pian seurasivat pähkinäpensas ja jalava, jotka kasvoivat mäkien etelärintellä. Lehtojen sekaan saapui myöhemmin myös tammi. Jalojen lehtipuiden ja koivun valtakausi kesti ajanjakson 9 000–2 500 vuotta sitten. Ilmaston lämpeneminen päättyi vaiheittaiseen viilenemiseen, jota elämme edelleen. Kuusi suosii viileää ja kosteaa ilmastoa. Se saapui Työtjärvelle 5 000 vuotta sitten aluksi ravinteikkaille alueille ja syrjäytti samalla jaloja lehtipuita.
Esihistoriaa
Ihmisen saapuminen Työtjärvelle ei aluksi jättänyt sedimentteihin näkyviä jälkiä. Viljan viljelu kivikauden ja pronssikauden vaihteessa muutti ympäröivää maidemaa suuresti. Järven pohjaan valojut siitepöly sisälsi runsaasti ruohokasvien ja viljakasvien siitepölyä. Noin 13 kilometrin päässä sijaitsevien Joutjärven ja Alasenjärven sedimenteistä on löydetty viljakasvien siitepölyä 2000 vuoden takaa.
Historiaa
Järvi on ollut karu ja kirkas harjujärvi, mutta 1950- ja 1960-luvuilla toteutettu viereisen Tyhnysuon ojitus. Sen kuivatusvedet johdettiin järveen, jonka vesi tummui humuksen vaikutuksesta. Viereisen Varrasuon virtaukset ovat pienet. Suo-ojien kautta laskevat pohjoisessa sijaitsevat Kastarlammi ja Mustajärvi Työtjärveen. Ojituksia jatkettiin vielä 1970-luvuilla. Suon ojat ovat 2020-luvulla olleet tukossa.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Porvoonjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 18) Luhdanjoen valuma-alueella (18.05), jonka Vähäjoen valuma-alueeseen (18.057) se kuuluu. Järvi sijaitsee Porvoonjoen valuma-alueen yläjuoksulla ja järven valuma-alueen pinta-ala on noin viisi neliökilometriä. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,9 metriä mpy. Järveen laskee suo-ojia sekä Mustajärven (143,8 m mpy.) että siihen laskevan Kastarlammin (144,4 m mpy.) yhteinen laskuoja. Järven laskuoja Supanoja alkaa etelärannasta ja se yhtyy kahden kilometrin päässä Autjokeen. Autjoki yhtyy alempana Koivusillanjokeen, ne vuorostaan Hankaanjokeen ja Lemmitjokeen alempana. Hakosillalla sen nimeksi tulee Vähäjoki ennen yhtymistää Porvoonjoen pääuomaan. Se laskee Suomenlahteen Porvoossa.
Meidän perhe
Meidän perhe on Sanoma Media Finlandin kustantama vanhemmuutta ja perhe-elämää käsittelevä suomalainen aikakauslehti, joka ilmestyy kerran kuukaudessa. Lehti on perustettu vuonna 2004 ja sen päätoimittajana toimii Hanna-Mari Arosilta.
America’s Got Talent
America’s Got Talent on yhdysvaltalainen kykyjenetsintäkilpailu ja televisio-ohjelma. Ohjelmassa on neljä tuomaria: Simon Cowell, Howie Mandel, Heidi Klum ja Sofia Vergara, jotka seulovat tuhansien kilpailijoiden joukosta mielestään lahjakkaimmat ja kiinnostavimmat viihdekyvyt. Ohjelmaan hakee niin akrobaatteja, taikureita, muusikkoja, stand up -koomikkoja kuin tanssijoitakin. Ohjelmaa esittää Yhdysvalloissa NBC-televisiokanava.
3. tuotantokausi (2008)
Pääartikkeli: America's Got Talent (3. tuotantokausi) Sarjan kolmas tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 17. kesäkuuta 2008. Koe-esiintymiset järjestettiin alkutalvella 2008 Atlantassa, New Yorkissa, Chicagossa, Dallasissa, Nashvillessä, Los Angelesissa, Orlandossa ja Charlotessa. Myös MySpace sivuston kautta pystyi osallistumaan kilpailuun. Kilpailun rakenne on muuttunut viime kausista. Toinen vaihe on Las Vegas Callbacks, joka kestää tänä vuonna kaksi jaksoa. Sen jälkeen esiinnytään isolla lavalla, Los Angelesissa, kunnes jäljelle jää 20 kilpailijaa. Kauden finaali järjestettiin 1. lokakuuta 2008, ja voittajaksi selviytyi Neal E. Boyd. Sarja oli kolmen viikon tauolla Pekingin olympialaisten ajan.
4. tuotantokausi (2009)
Sarjan neljättä tuotantokautta alettiin esittää Tv-ssä kesäkuun lopulla. Koe-esiintymisiä järjestettiin keväällä 2009 New Yorkissa, Chicagossa, Los Angelesissa, Miamissa, Houstonissa ja Seattlessa. Koe-esiintymisien seuraava vaihe on Las Vegas-week. Las Vegasista vain 48 selviää Hollywoodiin. Hollywood viikko kesti neljä viikkoa. Toiseksi viimeinen vaihe on Top 20. Sieltä vain kymmenen pääsi suureen finaaliin. Lopulta kisan voitti 16. syyskuuta laulaja Kevin Skinner. Toiseksi kisassa sijoittui Barbada Badilla.
5. tuotantokausi (2010)
Pääartikkeli: America's Got Talent (5. tuotantokausi) Sarjan viides tuotantokausi alkoi 1. kesäkuuta 2010. Koe-esiintymisiä järjestettiin keväällä 2010 Los Angelesissa, Dallasissa, New Yorkissa, Orlandossa, Chicagossa ja Portlandissa. Koe-esiintymisten jälkeen jatkoon päässeet esiintyjät siirtyivät Las Vegas-viikoille. Las Vegas viikolle pääsi yhteensä 108 esiintyjää. Sen jälkeinen vaihe oli Hollywood-viikko, joka kesti kuusi viikkoa. Ohjelman finalistit olivat Jackie Evancho, Michael Grimm, Prince Poppyrck ja Fighting Gravitry. Kisan voitti 15. syyskuuta Michael Grimm. Toiseksi kisassa sijoittui 10-vuotias laulaja Jackie Evancho.
Kausina 1-4 tuomarina toiminut David Hasselhoff ei enää jatkanut viidennellä kaudella, vaan hänen tilalleen tuli Howie Mandel. Kauden katsojaluvut olivat keskimäärin 11 miljoonaa katsojaa. Finaalin tuloslähetystä katsoi 16,4 miljoonaa ihmistä. Kanadassa kisaa seurasi n. 1 200 000 katsojaa per jakso. Finaalia seurasi yhteensä 1 780 000 katsojaa.
6. tuotantokausi (2011)
Pääartikkeli: America's Got Talent (6. tuotantokausi) Sarjan kuudes tuotantokausi tullaan esittämään NBC kanavalla 31. toukokuuta 2011 alkaen. Koe-esiintymisiä järjestetään talvella 2011, ja koe-esiintymispaikkakunnat ovat Denver, Los Angeles, Chicago, New York, Minneapolis, Atlanta, Seattle ja Houston. Tuomaristo pysyy samana kun viime kaudella.
Las Vegas-viikko
Las Vegasiin, eli kilpailun toiseen vaiheeseen on selvinnyt ainakin 89 esiintyjää. Kilpailijat jaettiin kolmeen ryhmään. Ensimmäinen ryhmä esiintyi 5. heinäkuuta. Toinen ja kolmas ryhmä esiintyivät 6. heinäkuuta. Vegasista pääsee 48 seuraavaan vaiheeseen.
7. tuotantokausi (2012)
Sarjan seitsemäs tuotantokausi alkaa kesäkuussa 2012. Piers Morgan ei enää jatka tuomarina. Hänet korvaa Howard Stern.
Katsojaluvut
Sarjalla on ollut alkuajoista asti hyvin vahvat katsojaluvut, jotka ovat olleet koko ajan nousussa. America’s Got Talentilla on keskimäärin 12 miljoonaa katsojaa, kun taas American idolilla noin 22 miljoonaa.
Huiluharakkataskut
Huiluharakkataskut (Kittacincla) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku. John Gould kuvasi suvun tieteelle vuonna 1836.
Kvantittuminen
pienoiskuva|[[Bohrin atomimalli|Bohrin atomimallissa atomin ydintä kiertävien elektronien pyörimismäärä on kvantittunut.]] Kvantittuminen merkitsee ilmiötä, jossa fysikaalinen suure, kuten energia tai spin, voi saada vain diskreettejä arvoja jatkuvan jakauman sijaan, tai se ilmenee vain tietyn suuruisina paketteina, kvantteina.
Planckin kaava perustui yksinomaan kokeellisiin tuloksiin, ja teoreettisen selityksen esittäminen havaitulle aallonpituusjakaumalle osoittautui suureksi ongelmaksi. Seuraavassa Saksan fyysikkoseuran kokouksessa saman vuoden joulukuussa Planck ilmoitti päätyneensä johtopäätökseen, että jostakin tuntemattomasta syystä kappaleen seinien värähtelijät eli atomit luovuttavat ja vastaanottavat energiaa vain tietynkokoisina paketteina, kvantteina, joiden energia on nhv (jossa v on taajuus ja n = 1, 2, 3, ...). Planckin vakioksi nimetylle vakiolle h on mitattu arvo h=6,626069×10-34 J·s. Planck sai energiakvantin keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1918.
Luettelo suurimmista kaupunkialueista väkiluvun mukaan
Tälle sivulle on listattu suurimmat metropolialueet väkiluvun mukaan. Metropolialueen rajaus on kuitenkin ongelmallista, joten saman metropolialueen väkimäärä voi vaihdella suurestikin laskutavan mukaan.
Kvantittuminen
Vuonna 1905 Albert Einstein tutki Heinrich Hertzin vuonna 1887 keksimää valosähköistä ilmiötä, jossa metallista irtoaa elektroneja, kun sitä valaistaan tietyn aallonpituuden alittavalla valolla. Einstein keksi että tuleva valo absorboituu kvantteina, ja vain tietyn energian ylittävä valopaketti, fotoni, pystyy irrottamaan elektronin metallista. Tämä oli mielenkiintoinen ajatus, koska Thomas Young oli osoittanut jo 1803, että valon taipuminen hilassa todistaa sen olevan aaltoliikettä. Valon täytyy siis olla yhtä aikaa aaltoliikettä ja hiukkasia. (Katso: aalto-hiukkas-dualismi)
Luettelo suurimmista kaupunkialueista väkiluvun mukaan
Luettelo maailman suurimmista metropolialueista
thumb|[[Tokio]]
Kvantittuminen
Kokeet vahvistivat ilmiön, ja Einstein sai valosähköisen ilmiön selvittämisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1921, kolme vuotta Planckin jälkeen.
Luettelo suurimmista kaupunkialueista väkiluvun mukaan
Muita tietoja
Các thành phố lớn nhất thế giới xếp theo dân số
Erchinoald
Erchinoald (k. 658) oli Neustrian major domus 641–658 ja vuodesta 642 myös Burgundin major domus. Erichnoald oli käytännössä Neustrian hallitsija, sillä Neustrian kuningas Klodvig II oli suurimman osan hänen virkakauttaan alaikäinen.
Erchinoald esitteli Klodvig II:lle Balthildin, jonka kanssa kuningas meni sittemmin naimisiin. Erchinoaldin kuoltua Neustrian ylimystö äänesti Ebroinin major domuksen virkaan.
Bengt Nilsson
Bengt Nilsson (17. helmikuuta 1934 Härnösand – 11. toukokuuta 2018 ) oli ruotsalainen korkeushyppääjä. Hän oli 1950-luvun puolivälissä lajissaan Euroopan paras mutta lopetti kilpailemisen jo 22-vuotiaana.
Omalaatuisella "sammakkotyylillä" korkeutta hypännyt 181-senttinen "Benke" Nilsson ylitti 19-vuotiaana 201 senttimetriä. Seuraavana vuonna hän paransi edelleen ja hyppäsi 9. heinäkuuta 1954 Euroopan ennätyksen 205 cm – Kalevi Kotkaksen vanha ennätys oli kestänyt lähes 18 vuotta. Göteborgissa 15. heinäkuuta hän paransi yhdessä kilpailussa ennätystä kolmeen otteeseen: 206, 208 ja 210 cm. Bernin EM-kilpailuissa hän voitti kultaa tuloksella 202 cm. Vielä syyskuussa hän paransi Göteborgissa Euroopan ennätykseksi 211 cm. Yhdysvaltalaisistakin vain Ernest Shelton pääsi tuona vuonna yhtä korkealta.
Vuonna 1955 Nilsson ylitti 210 cm ja oli Sheltonin jälkeen maailmantilaston kakkonen. Vuonna 1956 hän ylitti 209 cm ja oli maailmantilastossa toiseksi parhaana eurooppalaisena neljäs. Hän loukkaantui ennen Melbournen 1956 olympialaisia ja jäi kisoissa karsintaan. Korkeushyppääjän uransa hän lopetti siihen.
Hakuban mäkihyppystadion
Hakuban mäkihyppystadion on kahden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Hakubassa Japanissa.
Historia
Mäkihyppystadionin suunnittelu aloitettiin vuonna 1987 ja rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 1990. Avajaisia vietettiin marraskuussa 1992 ja seuraavana kesänä asennettiin alastulorinteisiin muovitukset. Mäkihyppystadion toimi yhtenä vuoden 1998 Naganon talviolympialaisten suorituspaikkana. Talviolympialaisten jälkeen siellä on järjestetty säännöllisesti kansainvälisiä kilpailuja. Muovitukset on uusittu vuonna 2002 ja suurmäkeen myös vuonna 2016, jolloin myös molempien hyppyrimäkien vauhtimäen ladut on uusittu.
Talviolympialaisissa 1998 suurmäen kilpailun voitti japanilainen Kazuyoshi Funaki, normaalimäen kilpailun suomalainen Jani Soininen ja suurmäen joukkuekilpailun Japani joukkueella Takanobu Okabe, Hiroya Saitō, Masahiko Harada ja Kazuyoshi Funaki
Bo Forssander
Bo Erik Örjan Forssander (2. elokuuta 1942 Hässleholm) on entinen ruotsalainen pikajuoksija aitajuoksija 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Hänen päämatkansa oli 110 metrin aidat. Hänen huippuvuotensa olivat 1960-luvun lopulla. Hän oli mukana kolmissa olympialaisissa ja eteni vuoden 1968 olympialaisissa 110 metrin loppukilpailuun.
Hakuban mäkihyppystadion
Mäkiennätyksen kehittyminen
Virallisen mäkiennätyksen 137,0 metriä ovat hypänneet Takanobu Okabe ja Masahiko Harada, epävirallisen mäkiennätyksen 140,0 metriä on hypännyt Takanobu Okabe.
Mukbang
pienoiskuva|Mukbang, jossa syödään mustekalaa ja porsaan vatsaa. Mukbang (kirjaimellisesti syömislähetys) on suoratoisto-ohjelma, jossa seurataan henkilön syömistä. Ensimmäiset mukbang-ohjelmat alkoivat eteläkorealaisessa AfreecaTV-suoratoistopalvelussa, mutta ilmiö on sittemmin levinnyt muun muassa YouTubeen. Laajaan suosioon se nousi vuoden 2015 tienoilla.
Pseudokoodi
Pseudokoodi on tietojenkäsittelytieteessä ohjelmointikielen tapaista koodia, jonka tarkoituksena on piilottaa eri ohjelmointikielten väliset syntaksierot ja jättää jäljelle vain algoritmin perusrakenne. Pseudokoodi on oikotie algoritmin kuvaamiseen, jossa on usein yhdistelmä koodia mutta jotkin yksityiskohdat puuttuvat ("tässä kohtaa tapahtuu ihme").
Mukbang
Mukbang-ohjelmassa pääosassa on isäntä, joka syö yksin tai seurassa ja kommunikoi jatkuvasti katsojan kanssa. Yhdeksi syyksi ilmiön suosiolle on esitetty yksinäisyyttä – Koreassa syödään perinteisesti yhdessä jaetuilta lautasilta.
Hakuban mäkihyppystadion
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 136,0 metriä ovat hypänneet Simon Ammann ja Ryōyū Kobayashi, epävirallisen kesämäkiennätyksen 137,5 metriä on hypännyt Klemens Murańka.
Pseudokoodi
Varsinaista pseudokoodistandardia ei ole, ja jopa yliopistojen tietojenkäsittelytieteen laitosten eri kursseilla saattaa törmätä erilaisiin notaatioihin kurssista riippuen. Yleensä pseudokielessä käytetään ALGOLiin perustuvaa Pascal- tai Python -tyylistä syntaksia. Erityisesti sijoitusta kuvaa merkki  tai , jotta se ei sekoittuisi yhtäsuuruuden kanssa.
Mukbang
Nimitys mukbang on yhdistelmä koreankielisistä sanoista meokneun (, ’syöminen’) ja bangsong (, ’lähetys’).
Hakuban mäkihyppystadion
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 130,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
Bo Forssander
Forssander nousi Ruotsin 110 metrin aitojen kärkijuoksijaksi vuonna 1960 ensimmäisellä Ruotsin mestaruudellaan. Hän otti tällä matkalla urallaan kaikkiaan 10 Ruotsin mestaruutta eli vuosina 1960, 1961, 1963, 1964 ja 1967-1972. Lisäksi hän voitti Ruotsin 100 metrin mestaruuden vuonna 1967. Suomi-Ruotsi -maaottelussa ensimmäinen voitto tuli vuonna 1963. Kaikkiaan hän saavutti kahdeksan Suomi-Ruotsi-maaotteluvoittoa. thumb|left|250 px|Kuva vuoden 1968 Meksikon olympialaisten välieristä, joista Forssander (kuvassa radalla 2) eteni loppukilpailuun sijoittumalla kolmanneksi. Erän voitti Yhdysvaltain [[Ervin Hall ja Italian Eddy Ottozin (vasemmalla) tuli toiseksi. Loppukilpailussa Forssander oli kuudes uudella Ruotsin ennätyksellä 13,73, joka kesti aina 1990-luvun alkuun.]] Forssander oli ensimmäisen kerran mukana olympialaisissa Tokion kisoissa 1964, joissa hän eteni alkuerän kautta välieriin pudoten niukasti loppukilpailusta. Vuoden 1966 EM-kisoissa Budapestissä hän pääsi loppukilpailuun ja sijoittui kahdeksanneksi. Forssanderin kilpailullisesti parhaat vuodet olivat 1960-luvun lopulla. Hän teki juuri ennen Meksikon olympialaisia elokuussa Malmössä Ruotsin ennätyksen 13,7. Huipentumana oli eteneminen Meksikon olympialaisten 110 metrin aitojen loppukilpailuun. Alkuerässään hän oli toinen ajalla 13,9 (sähköaika 14,00), välierässään kolmas ajalla 13,7 (sähköaika 13,75) ja loppukilpailussa kuudes ajalla 13,7. Sähköaika 13,73 oli Ruotsin ennätys. Vuonna 1969 Ateenassa käydyissä EM-kisoissa Forssander sijoittui välierässään seitsemänneksi pudoten loppukilpailusta. Seuraavan vuoden Eurooppa Cup-finaalissa Tukholmassa Forssander sijoittui toiseksi Ranskan Guy Drutin jälkeen. Forssander oli mukana vielä vuoden 1972 Münchenin olympialaisissa, mutta kisat päättyivät jo alkuerässä kuudenteen sijaan. ,
Pseudokoodi
Vaikka pseudokoodi näennäisesti muistuttaa ohjelmointikieltä, se ei ole tarkoitettu Ohjelmointikielen kääntäjän tai tulkin ymmärrettäväksi. Pseudokoodi onkin tarkoitettu lähinnä ihmisten työvälineeksi.
Hakuban mäkihyppystadion
Mäkiennätyksen kehittyminen
Virallisen mäkiennätyksen 91,5 metriä on hypännyt Janne Ahonen, epävirallisen mäkiennätyksen 100,0 metriä ovat hypänneet Masaki Tomii ja Yoshihiko Osanai.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen
Kesämäkiennätyksen 99,5 metriä on hypännyt Yukiya Satō.
Bo Forssander
Forssander otti Ruotsin ennätyksen nimiinsä ensi kerran vuonna 1964 ajalla 13,9, jolloin hän rikkoi Håkan Lidmanin vuonna 1938 juokseman Ruotsin ennätyksen 14,0. Forssander paransi ennätystä edelleen niin, että hänen Meksikon olympialaisissa lokakuussa 1968 juoksema Ruotsin ennätys 13,73 säilyi aina vuoteen 1992, jolloin Claes Albihn rikkoi sen. Hänet oli nimetty jo vuonna 1961 yleisurheilun Stora Grabbariksi nro 214. Arvostettu amerikkalainen yleisurheilulehti Track & Field News arvotti Forssanderin urallaan kolmena vuotena 10 parhaan 110 metrin aitajuoksijaksi maailmassa eli vuosina 1965 7., 1967 10. ja 1968 10. paras.
Pseudokoodi
Esimerkki
Pseudokielinen esimerkki kuplalajittelualgoritmista: function lajittele( lista L ) muutoksia :=1; while muutoksia > 0 // käydään läpi niin kauan kuin muutoksia esiintyy muutoksia := 0; i := 0; while i < ( "listanpituus" - 1) if L[i] > L[i+1] then swap(L[i], L[i+1]); // Vaihda L[i] ja L[i+1] paikkaa muutoksia := 1 endif i := i + 1; endwhile endwhile endfunction
Introduction to Algorithms
Suositussa kurssikirjassa Introduction to Algorithms käytetty pseudokoodityyli on saavuttanut jokseenkin vakiintuneen aseman algoritmien kuvauksessa korkeakouluissa, ja sen kirjoittamiseksi on laadittu useampikin LaTeX-makropaketti. Wikipedia ei tue kaikkia siinä käytettyjä muotoiluja.
Tyyli yhdistää melko matemaattisen merkintätavan sisennyssääntöön ja sijoitusnuoleen. Sana do rivin alussa tekee sisennyksestä hieman epätasaista. Indeksit alkavat yhdestä eivätkä nollasta. Tietueen jäseniä noudetaan kuin taulukon alkioita, mikä saattaa hämätä lukijaa: size[T] on tietueen T jäsen, T[3] on taulukon T indeksi.
Lebevoje
Lebevoje on järvi Luoteis-Venäjällä Leningradin alueen Lugan piirissä. Järvi sijaitsee Pihkovan alueen rajalla, jolloin pieni osa järvestä kuuluu myös Pljussan piiriin.
Pseudokoodi
Introduction to Algorithms
Etsi(A, k) for i ← 1 to length[A] do if A[i] = k then return k > ei löytynyt return –1
Englanninkielisen Wikipedian matalan tason pseudokoodisuositus
function etsi(A, k) is for each a in A do if a = k then return index of a    end for arvoa ei löytynyt return –1 end function Pelkkä sisennyskin riittää, eivätkä is, do ja then ole niin tärkeitä: function etsi(A, k)    for each a in A         if a = k             return index of a     arvoa ei löytynyt return –1
Lebevoje
Maantietoa
Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 0,63 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 50 hehtaaria. Järvi on muodoltaan pyöreä, mutta sen koillispäässä sijaitsee kaksi lahtea, joista itään päin työntyvällä on pituutta 350 metriä. Järvi on metsäjärvi, jonka länsipuolella sijaitsee laaja ja kostea suoalue. Aution järven itäisille rannoile johtaa teitä, mutta sielläkään ei ole asutusta.
Vesistösuhteita
Lebevoje sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Narvanjoen alueella, jonka Pljussan valuma-alueen pääuoman Pljussajoen sivujoen Vjordugan valuma-alueeseen se kuuluu. Järvi sijaitsee valuma-alueensa latva-alueilla pienessä järviryppäässä, johon kuuluvat myös esimerkiksi Peljuga, Zaverdužje, Gornešenskoje ja Laukaanjoen vesistöön kuuluva Sjabero. Järvien joukossa on runsaasti niemttömiä pieniä lampia. Lebevojen eteläpäästä lähtevä pieni suopuro yhtyy pian Tšornajaan, joka on Vjordugan sivujoki. Vjorduga puolestaan yhtyy 22 kilometrin jälkeen Pljussaan. Järven valuma-alueen koko on 4,0 neliökilometriä.
Pohjosen poika (kappale)
Kappale julkaistiin Stara.fi-sivustolla ladattavaksi rajoitetuksi ajaksi jo 27. toukokuuta 2009. Siihen on tehty myös musiikkivideo, jonka toteutti Twisted Films. Kappale sisältää samplen Popedan "20 centtiä" kappaleesta.
Lego Harry Potter: Years 5–7
Lego Harry Potter: Years 5–7 on Traveller’s Talesin kehittämä Lego-pelisarjan videopeli, joka julkaistiin vuonna 2011. Se on jatko-osa vuoden 2010 pelille Lego Harry Potter: Years 1–4. Peli kattaa Harry Potter -kirjasarjan kolme viimeistä kirjaa. Pelin demo julkaistiin 1. joulukuuta 2011.
Pelaaminen
Lego Harry Potterin pelaaminen vastaa pääpiirteiltään aikaisempien Lego -pelien pelaamista. Loitsut ovat tärkeässä osassa Lego Harry Potterin pelaamista, ja pelissä on useita loitsuja, joita voi oppia pelin edetessä. Koska pelissä on useita loitsuja, voi pelaaja valita valikosta mitä loitsua käyttää. Taikajuomat ovat myös tärkeässä osassa pelissä. Taikajuomat voivat auttaa tasojen läpäisemisessä, tai jos ne on valmistettu väärin, niistä voi tulla ikäviä sivuvaikutuksia, kuten pelaajan muuttuminen sammakoksi. Pelissä on useita hahmoja ja paikkoja, sillä se kattaa viimeiset kolme kirjaa kirjasarjasta ja viimeiset neljä elokuvaa. Pelissä on Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continuesissa ensimmäistä kertaa nähty moninpelimekaniikka.
Kehitys
Heti Years 1-4 -pelin julkaisun jälkeen spekuloitiin, että sarjalle tulisi jatkoa pian. Warner Bros. ja Traveller’s Tales ajoittivat pelin julkaisun talveksi 2011. Pelin kansikuva julkaistiin syyskuussa 2011.
Vastaanotto
IGN antoi pelille arvosanan 8/10. IGN kehui pelin hauskoja välianimaatioita, musiikkiraidan käyttöä, pelaamisen helppoutta kaikille pelaajille sekä sitä, että pelaamista on vielä tarinan pelattuakin.
Suomalais-ugrilaiset
Suomalais-ugrilaiset voi viitata seuraaviin:
Lehtisensaari
Lehtisensaari on Kuolimojärven saari Savitaipaleen kunnassa Etelä-Karjalan maakunnassa. Lehtisensaari on kolme kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja pinta-alaltaan kolme neliökilometriä.
Saarella on luonnonsuojelualue. Lehtisensaaren metsät ovat saaneet kasvaa luonnonmukaisesti ja ne ovat eteläboreaaliseen kasvillisuusvyöhykkeeseen tyypillisiä sekametsiä. Saaren länsiosa on kuitenkin havupuuvoittoisempaa. Saaren pohjoisosassa on 123 metriä korkea vaaramainen Tanelinvuori. Sen rinteillä on havaittavissa kaskenpolton jälkiä. Tanelinvuoren ympäristö on nykyisin hoidettua talousmetsää sekä metsittynyttä peltoalaa.
Fusō (1877)
Fusō oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu keskelle alusta sijoitetulla tykkitornilla varustettu ironclad-taistelulaiva. Alus oli ensimmäinen Japanin laivastolle Britanniassa valmistettu panssaroitu sotalaiva, ja sen rakennustöitä valvoi Tōgō Heihachirō, josta myöhemmin tuli menestynyt amiraali.
Valmistus
Alus tilattiin Lontoosta Poplarista Samuda Brothersilta osana vuoden 1875 laivasto-ohjelmaa. Sir Edward Reedin suunnitteleman aluksen köli laskettiin syyskuussa 1875 ja alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1877. Alus oli pienennetty versio HMS Iron Dukesta ja se oli parkkitakiloitu. Sen koneiston toimitti Penn and Sons Greenwichistä, jolla se kykeni saavuttamaan 4 500 merimailin toimintasäteen 10 solmun nopeudella. Kruppin toimittamat tykit sijoitettiin samoin kuin Ranskan merivoimien Redoutablella.
Aluksen kylkien panssarointina oli neljästä yhdeksään tuumaan oleva panssarivyö. Tykkipatterin suojana oli kahdeksan tuuman panssari ja laipiot seitsemäntuumaiset.
Palvelus
Alus toimitettiin Japaniin ja vuodesta 1881 sen kotisatamana toimi Jokohama. Aluksen palveluksesta poistoa suunniteltiin jo vuonna 1891, mutta se kuitenkin otti osaa ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan vuosina 1894–1895. Sodan aikana alus osallistui Jalujoen taisteluun, jossa siihen osui kahdeksan kranaattia surmaten kaksi ja haavoittaen kahtatoista miehistönjäsentä, sekä Weihaiwein taisteluun. Vuonna 1894 alus modernisoitiin, jolloin sen parkkitakila ja päämasto poistettiin. Samalla alukselle asennettiin kahdeksan kuuden tuuman 50 pituuskaliiperin pikatykkiä, seitsemän konekivääriä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea.
Alus törmäsi 29. lokakuuta 1897 myrskyssä Iyon (Shikoku) rannikolla risteilijä Matsushimaan ja upposi. Kapteeni Uryū Sotokichi vangittiin kolmeksi kuukaudeksi onnettomuuden takia. Hylky nostettiin seuraavan vuoden syyskuussa. Alus uudelleenluokiteltiin 2. luokan taistelulaivaksi 28. maaliskuuta 1898 ja sille asennettiin vuonna 1899 uudet Kruppin tykit korjausten jatkuessa aina huhtikuuhun 1900. Vuodesta 1903 alkaen aluksella oli kaksi kuuden tuuman ja neljä 4,7 tuuman 40 pituuskaliiperin tykkiä. vasen|kehyksetön|230x230px Fusō luokiteltiin 8. huhtikuuta 1900 rannikkopanssarilaivaksi ja se palveli jälleen Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905. Alus osallistui Port Arthurin piiritykseen ja partioi Tsushiman salmea. Sodan päättyessä alus oli jo pahoin vanhentunut ja se luokiteltiin 2. luokan rannikkopuolustusalukseksi 11. joulukuuta 1905. Virallisesti alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1908 ja se romutettiin Jokohamassa vuonna 1910.
Pluto Nash
Pluto Nash on 2002 ensi-iltansa saanut Ron Underwoodin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva. Eddie Murphy esittää elokuvan pääroolia, Kuussa sijaitsevan yökerhon omistajaa.
Elokuva oli valtaisa floppi. Elokuvaan käytetty budjetti oli 100 miljoonaa dollaria ja markkinointikustannukset 20 miljoonaa. Se kuitenkin tuotti maailmanlaajuisesti vain hieman yli seitsemän miljoonaa dollaria. Vuoteen 2006 mennessä tämä on viidenneksi suurin taloudellinen häviö koskaan tehdystä elokuvasta (muita ovat Aarreplaneetta, Kurkunleikkaajien saari, Final Fantasy: The Spirits Within ja The Alamo).
Tyräkkikiitäjä
Tyräkkikiitäjä (Hyles euphorbiae) on kiitäjiin kuuluva perhonen.
Koko ja ulkonäkö
Tyräkkikiitäjä on ulkonäöltään melko vaihteleva, ja sillä on levinneisyysalueellaan varsin useita alalajeja, joista osalle on myöhemmin annettu jopa erillisen lajin asema. Etusiiven pohjaväri on vaalean kellanruskea. Siiven etureunan ruskea alue ei ole yhtenäinen vaan muodostuu pisteistä ja yhtyy vaaleaan taustaväriin ilman selvää rajaa. Ruskea väri muodostaa kaksi tai kolme laajempaa täplää siiven etuosaan. Etusiiven ulkoreunassa ruskea väri on yhtenäinen. Takasiipien poikki kulkeva leveä raita on kokonaan punainen mutta muuttuu valkoiseksi siiven vartalonpuoleisessa päässä. Siipiväli on 70–85 mm.
Monet Hyles-suvun kiitäjät muistuttavat suuresti tyräkkikiitäjää, niin myös Suomessa yleinen matarakiitäjä (Hyles gallii). Matarakiitäjän siivissä on kuitenkin siiven tummien ja vaaleiden alueiden välillä voimakkaampi kontrasti. Lisäksi etureunan tummanruskea alue on matarakiitäjällä yhtenäinen.
Kirjava toukka on huomiota herättävän näköinen, pohjaväriltään aluksi vihreä, mutta myöhemmin tumma, keltainen tai punainen, ja sen sivuilla on tummalla pohjalla parittaisia valkoisia täpliä. Täplien välissä on keltaista väriä. Molemmilla sivuilla on oranssinkeltainen pitkittäisviiru ja selkäpuolella punainen pitkittäisviiru. Raajat ovat punaiset. Peräpäässä on punainen, mustakärkinen piikki. Täysikasvuisena toukka on 70–80 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika
Laji on yleinen Etelä- ja Keski-Euroopassa, ja sitä esiintyy yksi tai kaksi sukupolvena vuodessa elinalueesta riippuen, ja esiintymisalue ulottuu idässä Keski-Aasiaan. Se on myös viety biologiseksi torjujaksi Yhdysvaltoihin ja Kanadaan hävittämään sinne levinneitä tyräkkilajeja. Perhosten lentoaika on paikasta riippuen toukokuusta syyskuulle, Pohjoismaissa niitä on tavattu heinäkuun lopulta elo-syyskuun vaihteeseen.
Suomesta tyräkkikiitäjää on tavattu erittäin harvinaisena harhailijana muutamia kertoja, viimeksi vuosina 2003 ja 2011, jolloin löydettiin myös runsaasti toukkia.
Elinympäristö ja elintavat
Esiintymisalueellaan tyräkkikiitäjä viihtyy kuivilla ja lämpimillä alueilla, joilla kasvaa ruohovartisia tyräkkilajeja. Laajemmin sitä tavataan runsaskukkaisilla, aurinkoisilla ja avoimilla paikoilla. Laji välttelee metsiä. Päivisin perhoset lepäävät matalan kasvillisuuden suojassa, kivenlohkareilla tai maassa ja lähtevät lentoon pian auringonlaskun jälkeen. Joskus harvoin perhosia lentää myös päivällä. Tyräkkikiitäjä ei juurikaan lennä valolle, mutta käy ahkerasti etenkin muodoltaan torvimaisilla kukilla.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat erilaiset tyräkit (Euphorbia), erityisesti merityräkki (Euphorbia paralias) sekä tarhatyräkki (Euphorbia cyparissias).
Skotlannin Valioliiga
Skotlannin Valioliiga on Skotlannin miesten jalkapallon korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 2013 Scottish Premier Leaguen tilalle, joka myös kääntyi suomeksi Valioliiga. Uusi Scottish Premiership perustettiin vuonna 2013, kun korkein sarjataso yhdistettiin toisen, kolmannen ja neljännen sarjaportaan kanssa Scottish Professional Football Leagueksi.
Pelisysteemi
Liigassa 12 joukkuetta kohtaavat kauden aikana jokainen kolme kertaa toisensa, minkä jälkeen kuusi parasta ja kuusi viimeistä pelaavat keskenään yhden kierroksen. Liigan voittaja pääsee Mestarien liigan karsintoihin. Toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet karsivat paikoista UEFA:n Eurooppa-liigaan. Viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa Mestaruussarjaan ja Mestaruussarjan ensimmäinen nousee Valioliigaan.
Historia
1970-luvulle asti Scottish Football Leaguen sarjasysteemi koostui kahdesta divisioonasta, 1. ja 2. divisioonasta, joiden välillä joukkueet nousivat ja putosivat. 1970-luvun puolivälissä systeemiä muutettiin siten, että liigan sarjatasojen määrä nostettiin kolmeen. 1990-luvulla perustettiin vielä neljänneksi korkein sarjataso, 3. divisioona.
Vuonna 2013 korkein sarjataso yhdistettiin Scottish Professional Football Leagueksi Skotlannin toisen, kolmannen ja neljännen sarjaportaan kanssa. Premiershipin sarjajärjestelmä ei muuttunut Premier Leagueen nähden.
Mestarit
Huom! 1891–1997 ovat valiodivisioonan mestareita. Korostetut ovat Skotlannin Premier Leaguen mestareita (1998–2012) ja vuodesta 2013 eteenpäin Scottish Premiershipin mestareita.
Aasiansatakielet
Aasiansatakielet (Larvivora) on sieppojen (Muscicapidae) heimoon kuuluva lintusuku. Brian Houghton Hodgson kuvasi suvun tieteelle vuonna 1837.
Vahviala
thumb|150px|right|Vahvialan epävirallinen perinnevaakuna.
Vahviala oli Suomen kunta Viipurin länsipuolella Viipurin läänissä Karjalan historiallisen maakunnan eteläosassa. Se kuului Viipurin kihlakuntaan ja tuomiokuntaan. Kunnan pinta-ala oli 301,81 km² (1936). Vahvialan naapurikuntia olivat pohjoisessa Lappee ja Nuijamaa, idässä Viipurin maalaiskunta, etelässä Säkkijärvi ja lännessä Ylämaa, joiden lisäksi Vahviala rajoittui etelässä myös Viipurinlahteen.
Suurin osa (280 km²) Vahvialasta luovutettiin Neuvostoliitolle 1940 ja 1944. Suomen puolelle jäänyt 21,8 km²:n suuruinen alue liitettiin vuonna 1946 Ylämaahan ja Lappeeseen, jotka on myöhemmin liitetty Lappeenrantaan. Vahvialan luovutettu alue on osa Leningradin alueen Viipurin piirin Tienhaaran eli Seleznjovon kuntaa, ja Vahvialan entisen kirkonkylän venäläinen nimi on Jašino.
Maantiede
Vahvialan alueen kallioperä on Viipurin rapakivigraniittialuetta. Pinnanmuodoiltaan alueen eteläosat ovat loivasti kumpuilevia, mutta pohjoista kohden mentäessä maisema muuttuu jonkin verran vaihtelevammaksi. Alueen korkein kohta on 90,5 metriä ja se sijaitsee alueen luoteisosassa lähellä entistä Vahvialan ja Lappeen rajaa. Merkittävimmät joet ovat Hounijoki, Rakkolanjoki ja Tervajoki. Alueella on myös useita pieniä järviä, kuten Tervajärvi, Houninjärvi, Ukonjärvi ja Löytöjärvi.
Historia
Vahvialan alueelta tunnetaan kolme kivikautista esinelöytöä, mutta rautakautisia löytöjä ei tunneta. Vahvialan alue tuli kuulumaan 1300-luvulta lähtien Viipurin seurakuntaan. Viipurin seurakunnan länsiosassa sijainnut Säkkijärvi itsenäistyi vuonna 1572. Viipurin ja Säkkijärven pitäjien välille kehkeytyi 1600-luvulla rajariita, joka koski Vahvialan kyliä Tervajärveä ja Vanhakylää. Kylät kuuluivat hallinnollisesti Säkkijärveen, mutta kirkollisesti Viipurin pitäjään. Tervajoen kartano muodostettiin Ruotsin vallan aikana 1600-luvulla läänitykseksi. Venäjän lahjoitusmaakaudella 1700-luvulla puolestaan syntyivät Hovinmaan ja Rakkolanjoen kartanot. Ensimmäisiä teollisuuslaitoksia olivat 1700-luvulla toimineet Nurmen vesivoimalla toiminut saha ja Tervajoen vaskiruukki. Kustaa Vaasan määräyksestä Tervajoelle rakennettiin saha 1560–61 ja valmisti 1561 6 800 tavallista lautaa ja 340 pintalautaa. <references group="Suomen Sahateollisuuden historia." />
Perustaminen
thumb|260px|[[Vahvialan kirkko valmistui 1920, mutta paloi ennen jatkosotaa 1941.]]
Vahvialan kunta aloitti toimintansa vuonna 1921 ja oli näin ollen varsin nuori kunta. Vahvialan seurakunta määrättiin perustettavaksi valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1919 ja sen ero toteutui 1922. Vahvialan seurakunta ja kunta muodostettiin pääosaltaan Viipurin maalaiskunnan läntisimmästä osasta, mutta siihen liitettiin osia myös Säkkijärvestä ja Lappeesta. Vuosina 1922–24 uuteen Vahvialan seurakuntaan siirrettiin 4 642 henkeä Viipurin maaseurakunnasta, 592 henkeä Säkkijärveltä ja 181 henkeä Lappeelta.
Sota-aika
Talvisodan alun sotatoimet eivät ulottuneet Vahvialaan lukuun ottamatta muutamia Neuvostoliiton puna-armeijan suorittamia lentopommituksia. Vahvialan teollisuuslaitoksiin suunnatut voimakkaammat pommitukset alkoivat helmikuun puolivälissä 1940. Samoihin aikoihin aloitettiin myös Vahvialan väestön evakuointi, joka suuntautui Punkalaitumelle. Aivan sodan loppuvaiheessa ulottuivat myös maataistelut Vahvialan eteläosassa sijaitsevaan Tervajoen kylään, kun neuvostojoukot pääsivät ylittämään jäätyneen Viipurinlahden. Sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 pieni osa siihenastisen Vahvialan alueesta pysyi Suomessa, mutta suurin osa (280 km²) sisältyi Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Pika-asutuslain mukaan Vahvialan siirtoväen sijoituskunniksi tulivat itäisellä Uudellamaalla sijaitsevat Askola, Myrskylä, Pernaja, Porvoon maalaiskunta ja Porvoon kaupunki.
Neuvostoliitto aloitti suurhyökkäyksen Karjalankannaksella kesäkuussa 1944 ja niinpä Vahvialaankin annettiin evakuointimääräys 18. kesäkuuta. Tämä vahvialaisten toinen evakkotaival suuntautui kaakkoisimpaan Hämeeseen. Sodan päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan Suomen oli vetäydyttävä vuoden 1940 rajalle. Uuden pika-asutuslain mukaiset vahvialaisten sijoituskunnat sijaitsivat talvisodan jälkeisiä sijoituskuntia hieman pohjoisempana. Vahvialaiset sijoitettiin Artjärvelle, Elimäelle, Iittiin ja Orimattilaan.
Lakkauttaminen
Vahvialan kunnan Suomelle jäänyt osa (21,8 km²) liitettiin Ylämaahan ja Lappeeseen 1946. Vahvialan kunta lakkautettiin 1948 ja seurakunta 1949. Myöhemmissä kuntaliitoksissa nämä alueet ovat siirtyneet Lappeen (1967) ja Ylämaan (2010) mukana osaksi Lappeenrantaa.
Myöhempää historiaa
Vuonna 1948 luovutetun Etelä-Karjalan paikannimistö korvattiin venäläisillä uudisnimillä, ja esimerkiksi entisen Vahvialan kirkonkylän nimeksi tuli Jašino (Яшино) ja Tervajoen nimeksi Bolšoje Pole (Большое Поле). Luovutetun Vahvialan eteläosa kuului Tervajoen ja pohjoisosa Tienhaaran kyläneuvostoalueisiin 2000-luvun alussa. Luovutettu alue on ollut vuodesta 2006 osa Tienhaaran kuntaa.
Elinkeinot ja palvelut
Noin puolet Vahvialan väestöstä sai elantonsa maa- ja metsätaloudesta. Vahvialan peltopinta-alaa lisättiin 1920- ja 1930-lukujen aikana voimakkaasti, muun muassa vesiperäisiä maita kuivattamalla. Vuonna 1929 Vahvialassa oli 3 668 ha peltoa, 14 ha kasvitarhaa, 387 ha niittyä ja 8 ha kaskea. Peltoala kasvoi vielä 1930-luvun aikana 1 102 hehtaaria ja oli vuonna 1939 yhteensä 4 770 hehtaaria. Suurin osa tiloista oli pientiloja, mutta kunnan alueella oli myös muutama kartano: Rakkolanjoki, Tervajoki ja Hovinmaa.
Toinen huomattava elinkeino oli teollisuus, jonka parissa työskenteli hieman alle 40 prosenttia väestöstä. Vahvialan alueella oli useita huomattavia teollisuuslaitoksia ja ne sijoittuivat pääasiassa kahteen teollisuustaajamaan, Hovinmaalle ja Nurmiin. Hovinmaalla toimivat Rakkolanjoen kaakelitehdas (per. 1877), Hovinmaan paperitehdas ja Oitin tiilitehdas. Nurmissa toimivat puolestaan Kintereenkosken vieressä sijainnut Oy Nurmi Ab:n Kintereenkosken selluloosatehdas, Nurmen Tehdas Oy:n saippua- ja huopajalkinetehtaat, Kinteren mylly ja Vahvialan Sähkön voimalaitos.
Lukuvuonna 1937–1938 Vahviala oli jaettu 11 koulupiiriin. Kunnassa oli kunnalliskoti. Vahvialan kirkko valmistui vuonna 1920 ja tuhoutui talvisodan jälkeen.
Urheiluseura Vahvialan Kiista siirtyi Artjärvelle, ja liittyi 1953 Artjärven Ahjoon.
Liikenne
Kunnan pohjoisosan kautta kulki Riihimäki–Pietari-rata, jonka varrella olivat Hovinmaan ja Nurmin asemat sekä muun muassa Hounin ja Loukon pysäkit. Lisäksi Vahvialan eteläosassa Tervajoen suulla sijaitsi Tervasaaren puutavarasatama.
Väestö
Ennen talvisotaa vuonna 1939 Vahvialan asukasluku oli 5 851, josta miehiä oli 2 983 ja naisia 2 868. Vahvialan väestötiheys oli 19,4 asukasta neliökilometrillä. Vuonna 1940 Vahvialan asukkaista oli suomenkielisiä 5 287 ja ruotsinkielisiä 15. Vahvialan asutus keskittyi kunnan pohjoisosaan Hounijoen varsille ja rautatien varteen sekä kunnan etelä- ja länsiosaan Tervajoen varsille.
Asukasluvun kehitys:
Marquesasinmonarkki
Marquesasinmonarkki (Pomarea mendozae) eli aiemmalta nimeltään marquesasinvuorimonarkki on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Marquesasinmonarkkia tavataan nykyisin vain Marquesassaariin kuuluvalla Moho Tanin saarella. Aiemmin sitä tavattiin myös samaan saariryhmään kuuluvilla Hiva Oan ja Tahuatan saarilla. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sitä tavataan vain yhdellä hyvin pienellä saarella ja sen populaatio on hyvin pieni, mutta toisaalta vakaa. Lajia uhkaavat kissat ja lampaiden aiheuttamat elinympäristömuutokset.
Pertti Mäkeläinen
Pertti Antero Mäkeläinen (s. 31. maaliskuuta 1935 Viipurin maalaiskunta) on suomalainen pappi, joka toimi Kirkkohallituksen kansliapäällikkönä.
Pertti Mäkeläinen syntyi konduktööri Emil Mäkeläisen ja Elsa Kostiaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on apulaisrehtori Lea Rämö. Mäkeläinen tuli ylioppilaaksi 1954 ja valmistui teologian kanditaatiksi Helsingin yliopistosta 1959 ja lisensiaatiksi 1969. Hän toimi kappalaisena Lappeella 1964–1973 ja kirkkoherrana Mäntyharjulla 1973–1980 ja Kouvolassa 1980–1981. Kirkkohallituksen kansliapäälliköksi hänet nimitettiin vuonna 1981. Eläkkeelle Mäkeläinen jäi vuoden 1998 alussa, hänen seuraajakseen valittiin Risto Junttila.
Wilk-luokka
Wilk-luokka oli Puolan laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka. Alukset palvelivat toisessa maailmansodassa, jolloin ORP Ryś ja ORP Żbik olivat Ruotsissa internoituina ja ORP Wilk pakeni Britteinsaarille. Kaikki kolme palasivat sodan päätyttyä Puolaan, jossa ne romutettiin vuoteen 1957 mennessä.
Alukset
Alusten suunnittelu perustui Ranskan laivaston sukellusvene Pierre Chailleyhin, jonka köli laskettiin 1917 ollen palveluksessa 1923-1936.
Xuande
Keisari Xuande (, p Xuāndédì; 16. maaliskuuta 1399 – 31. tammikuuta 1435), alku­peräiseltä nimeltään Zhu Zhanji (朱瞻基), oli Kiinan Ming-dynastian viides keisari, joka hallitsi vuosina 1425–1435. Nimi Xuande merkitsee hyveen julistusta.