cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirkonmäki (Somero)
Someron kirkkoympäristö
Vuonna 1859 valmistuneen, Georg Theodor von Chiewitzin suunnitteleman, punatiilisen Someron kirkon ohella alueen muita rakennetun ympäristön kohteita ovat vuonna 1931 valmistunut, arkkitehti Rafael Blomstedtin suunnittelema klassistinen, nykyään punamullalla maalattu Someron vanha seurakuntatatalo, 1950-luvulla valmistunut siunauskappeli, Someron vanha hautausmaa, jolla sijaitsevat vuodelta 1779 peräisin oleva kellotapuli, josta torniosa purettiin vuonna 1864, ja todennäköisesti 1480-luvulta peräisin oleva keskiaikainen Someron kivisakaristo. Hautausmaata vastapäätä Härkäläntien varressa, Kirkkojärven rannassa ovat eurakunnan vanhat lainamakasiinit, joista vanhempi on vuodelta 1758 ja nuorempi vuodelta 1828.
Kuka nauttii eniten
Vastaanotto
Maija-Liisa Mattila sanoi Kp24.fi-verkkosivun artikkelissaan, että kirja on hyvin kirjoitettu. Melender on Mattilan mukaan parhaimmillaan postmodernin kirjallisuuden parissa.
Kirkonmäki (Somero)
Muuta rakennuskantaa
Kirkonmäen koillislaidalla sijaitsee Someron Lammin kylän historiallinen kylätontti, jossa vielä on paikoillaan toinen kylän kantaloista Laurila paloasemaa vastapäätä Hirveläntien varressa. Sen historiallisesti ja maisemallisesti merkittävä päärakennus on rakennettu vuosina 1911-1915. 2010-luvun lopulla talo oli matkailuyrityskäytössä. Sen läheisyydessä on myös muuta 1940-lukua vanhempaa rakennuskantaa sekä Harjun että Lammin kylissä. Näihin kuuluvat muun muassa vuosina 1914-15 rakennettu, maisemallisesti ja rakennushistoriallisesti merkittävä Tuomirannan huvila Härkäläntien varrella Kirkkojärven rannassa ja vuonna 1882 Harjun kartanon maalle valmistunut Kirkonmäen koulu kirkkoa vastapäätä.
Kuka nauttii eniten
Tekijän taustaa
Vuonna 2009 Melender oli Finlandia-palkintoehdokkaana teoksellaan Ranskalainen ystävä.
Tampereen Ilveksen SM-sarjakausi 1952–1953
Tampereen Ilves pelasi kaudella 1952–53 jääkiekon SM-sarjassa. Joukkue sijoittui kuuden joukkueen runkosarjalohkossaan kolmanneksi, eikä selviytynyt jatkopeleihin. Näin kokonaissijoitus jäi määrittelemättömäksi, mutta voidaan todeta Ilveksen saaneen sarjassa kuudenneksi eniten pisteitä.
Kaudelle 1952–1953 SM-sarja laajennettiin siihen mennessä suurimmaksi, 12 joukkueeseen. Näin edellisvuotisista joukkueista yksikään ei pudonnut, mutta mukaan nousivat takaisin TPV ja TPS. Olympiavuoden tynkäkauden jälkeen pelattiin myös jälleen kaksinkertainen sarja ja niin runkosarjan ottelumäärä nousi kymmeneen joukkuetta kohti. Ilves pelasi vakiintuneeseen tapaan Koulukadun kentällä.
Honkavaaran lisäksi joukkue koki muitakin menetyksiä. Yrjö Hakala siirtyi HPK:hon ja Osmo Huhti lopetti peliuransa. Ilves menetti näin edelliskauden kolme parasta pistemiestään, joskin peliuransa keväällä 1951 jo lopettanut Kalle Havulinna palasi kentille korvaamaan Honkavaaraa. Puolustaja Ossi Kauppi vaihtoi paikalliskilpailija TBK:n riveihin. Myöskään kokenut Lotfi Nasib ei pelannut tällä kaudella.
Aukot paikattiin pääosin omista junioreista, tosin Lennart Jaala siirtyi Ilvekseen Lukosta. Joukkueessa kauden mittaan esiintyneistä 15 kenttäpelaajasta yhdeksän oli alle 20-vuotiaita, joskin neljä heistä pelasi kaudella vain yhden ottelun.
Runkosarja
Kolme aikaisempaa kautta SM-sarjaa hallinnut Ilves oli kaudella 1952–53 uuden tilanteen edessä. Jo ensimmäisessä ottelussa HIFK aiheutti Ilvekselle ensimmäisen tappion sitten tammikuun 1949. Kausi sujui vuorotellen voittojen ja tappioiden merkeissä. Heikkoa Turun Pyrkivää vastaan Ilves sai vaisun 3–3 tasapelin jälkeen toisella yrittämällä muistella vanhoja hyviä aikoja numeroin 11–2, mutta toisaalta Ilveksen kaksi vuotta aiemmin loppuotteluissa kaatama Hämeenlinnan Tarmo voitti molemmat joukkueiden kohtaamiset yhteismaalein 15–0.
Ilves jäi ensimmäistä kertaa 19 vuoteen mitaleitta. Voiton sarjassa vei lopulta TBK, joka kukisti loppuotteluissa Tarmon.
A-nuoret
Ilveksen A-nuoret voittivat vuonna 1953 edellisen kauden tapaan Suomen mestaruuden.
Jerzy Engel
pienoiskuva|pysty|Jerzy Engel vuonna 2007. Władysław Jerzy Engel (s. 6. lokakuuta 1952 Włocławek) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura
Engelin pelaajaura jäi lyhyeksi loukkaantumisten vuoksi, jotka johtivat siihen, että hän lopetti uransa vasta 22-vuotiaana ja ryhtyi valmentajaksi. Engel valmensi 1975–76 Polonia Varsovan reservijoukkuetta. 1970-luvulla hän valmensi Puolan alemmilla sarjatasoilla pelanneita seuroja kunnes 1981 nousi Puolan maajoukkueen apulaisvalmentajaksi ja yhdessä päävalmentaja Antoni Piechniczekin kanssa luotasi Puolan MM-pronssille vuoden 1982 kisoissa.
1985 Engel nousi Legia Varsovan päävalmentajaksi ja luotsasi joukkueen kahdesti toiseksi Puolan pääsarjassa. Kesällä 1988 Engel siirtyi yllättäen kyproslaisen Apollon Limassolin päävalmentajaksi. Hän valmensi Kyproksella myös kahta muuta seuraa ennen paluutaan Puolaan 1995, jolloin hän otti vastaan jälleen Legia Varsovan päävalmentajan tehtävät. Pesti jäi vuoden mittaiseksi ja Engel palasi Kyprokselle, jossa valmensi kesään 1997 saakka.
Heinäkuussa 1997 Polonia Varsova palkkasi Engelin päävalmentajakseen. Seura sijoittui kaudella 1998/99 liigassa toiseksi. Engel siirtyi samana vuonna Puolan maajoukkueen päävalmentajaksi, muttei onnistunut johdattamaan joukkuetta EM-kisoihin 2000. Toimiessaan maajoukkueen päävalmentajana Engel vauhditti nigerialaissyntyisen Emmanuel Olisadeben kansallisuuden saamista ja hänet saatiinkin maajoukkueeseen jo MM2002-karsintoihin. Olisadebe oli karsinnoissa Puolan paras maalintekijä kahdeksalla maalilla kymmenessä ottelussa ja Puola selviytyi MM-lopputurnaukseen 2002. Kisat sujuivat kuitenkin kehnosti ja Puola jäi alkulohkoon häviämällä Etelä-Korealle ja Portugalille. Edellisen kerran vuonna 1986 MM-kisoihin selvinneen Puolan ainoa voitto tuli päätöskierroksella Yhdysvalloista. Engel jätti tehtävänsä kisojen jälkeen.
Seurat valmentajana
Päijät-Hämeen pelastuslaitos
pienoiskuva|150x150px|Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen tunnus, jossa [[Päijät-Hämeen vaakuna|maakunnan vaakuna.]] Päijät- Hämeen pelastuslaitos oli yksi Suomen 22 alueellisesta pelastuslaitoksesta. Hallinnollisesti se kuului Päijät-Hämeen liitolle. Myös Lapin pelastuslaitos kuuluu maakunnan liitolle, muut laitokset alueensa suurimmalle kaupungille. 1. tammikuuta 2023 se sulautui Päijät-Hämeen hyvinvointialueeseen, ja muodostaa Päijät-Hämeen hyvinvointialueen pelastuspalvelut.
Päijät-Hämeen pelastuslaitos vastaa palo-, pelastus-, vahingontorjunta- ja ensihoitotehtävistä koko Päijät-Hämeen 12 kunnan alueella. Sen hallinnasta vastaa Päijät-Hämeen liitto. Pelastustoiminta koostuu viidestä vakinaisesta ammattipalokunnasta (Heinola, Hollola, Lahti, Orimattila ja Nastola) sekä kahdeksasta sopimus- ja puolivakinaispalokunnasta (Artjärvi, Asikkala, Hartola, Hämeenkoski, Kärkölä, Padasjoki ja Sysmä).
Tehtävät
2017 Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen tehtävistä 11% kuului varsinaisiin tulipaloihin liittyviin tehtäviin.
Tulipalot tai tulipaloihin liittyvät tehtävät
oikea|300px
Yksi suurimmista vuoden 2018 alun tulipaloista oli Kujalan jätekeskuksen tulipalo 12. tammikuuta 2018, jossa jätteenmurskauskeskus Murren vieressä oleva jätelajittelukeskus syttyi palamaan. tulipaloon lähettiin seitsemän ensivasteyksikköä, viisi sammutusyksikköä ja kaksi tikasautoa.
Räjähdys tai räjähdysvaara
Nykyisen 2002 Päijät-Hämeen kuntien palolaitosten yhdistämisestä muodostuneen Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen nykyisellä toimialueella suurin räjähdysonnettomuus on ollut silloisessa Nastolan kunnassa Suomen puolustusvoimien Uudenkylässä Terrikalliolla olevan asevarikko-2:n räjähdys 14. elokuuta 1965.
Aikaisempia vapaapalokuntia
Vapaapalokuntia ovat olleet lisäksi Uudenkylän VPK 1886–, Kilpiäisten VPK 1932– Lahden sahan VPK 1901–, Lahden kylän VPK 1906– ja Jalkarannan VPK 1929–.
Asikkalan kunta
Asikkalan kunnassa pelastustointa hoitaa Asikkalan palolaitos.
Heinolan kaupunki
Heinolassa toimii 8. lokakuuta 1982 rekisteröity Vierumäen vapaaehtoinen palokunta ry.
Hollolan kunnan Hämeenkoski
Kosken VPK:n paloasema sijaitsee Hämeenkosken kirkonkylän taajamassa.
Hollolan kuntaan yhdisteessä Hämeenkosken, aikaisemmin Hämeen lääni Kosken kunnassa, toimii sopimuspalokuntana Kosken VPK ry. Se on rekisteröity 30. elokuuta 1928, mutta vapaapalokuntatoimintaa on ollut jo vuodesta 1896.
Kosken VPK:llä on hälytysosasto, naisosasto, nuorisosasto ja veteraaniosasto.
Hollolan kunnan Vesikansa
Vesikansassa, joka on Lahden kaupungin pohjoispuolella ja Hollolan kuntakeskuksen koillispuolella Vesijärven takana toimii sopimuspalokuntana 12. elokuuta 1936 rekisteröity Vesikansan Vapaaehtoinen Palokunta r.y.
Hollolan Vesikansa on Hollolan kuntakeskus Salpakankaasta erillään eksklaavina oleva alue, joka on muodostunut siten, että itsenäiseksi paikallishallinnon yksiköksi 16. marraskuuta 1905 Lahden kaupungiksi itsenäistynyt entinen Lahden kauppala on alueliitoksilla saanut maata lisää Hollolan kunnalta ja Hollolan kunnan oma maayhteys on katkennut. Keskiajalla vesikansa tarkoitti aluetta, jonka väestön, vesikansan, tuli soutaa veneellä kirkonkylään kirkolle.
Iitin kunta
Iitissä on kaksi sopimuspalokuntaa, 8. kesäkuuta 1929 rekisteröity Iitin Vapaaehtoinen Palokunta r.y. ja 2. maaliskuuta 2000 rekisteröity Vuolenkosken Vapaaehtoinen Palokunta ry.
Iitin kunta, joka oli osa Uudenmaan lääniä vuoteen 1947 saakka ja joka liitettiin Kymenlääniin, liittyy Päijät-Hämeen maakuntaan 2019, jolloin se tulee Päijät-Hämeen liiton Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen piiriin Kotkan kaupungin Kymen pelastuslaitoksen piiristä.
Kärkölän kunta
Kärkölän kunnassa toimii kuntakeskus Järvelän vapaaehtoinen palokunta. Siihen on yhdistynyt Lappilan vapaaehtoinen palokunta toiminnallisesti. Järvelän VPK:n perustamiseen antoi ajatuksen Lahden kaupungin palolaitoksen Eino Koski, kun Järvelän rautatieasemalla oli sammutettu palamaan syttynyt tavaravaunu. Vapaapalokunnan perustamiskokous pidettiin Kärkölän kunnantalolla 31. elokuuta 1947. Helmikuussa 1948 pidettiin Kärkölän kunnan palolautakunnan kokous, jossa päätettiin, että vapaapalokunta noudattaa palolakia ja kunnan palojärjestystä. Näin vapaapalokunnan asema virallistui kuntaan nähden.
Järvelän vapaaehtoinen palokunta hankki 1949 Fargo-kuorma-auton, jonka lavalle asennettiin kahdentuhannen litran vesisäiliö Jehu-pumpun kanssa. 1952 vapaapalokunta perusti poikaosaston ja hankki 1955 Austin-paloauton, jossa oli 3000 litran vesisäiliö. 1962 rakennettiin uusi paloasema, ja 1970 kunta hankki National-merkkisen paloauton, jonka varusteli Kiitokori. Autossa oli 3000 litran vesisäiliö ja 2 600 litraa minuutissa pumppaava Paltor NP 3000 -nokkapumppu. 1974 Kärkölän kunta hankki vaihtolavaisen Kontio-Sisun, joka rekisteröitiin paloautoksi. Siinä oli kaksi 5500 litran vesisäiliötä, jotka saatettiin ottaa käyttöön vaihtolavalla. 1976 tämä vaihdettiin uuteen Karhu-Sisuun. 1982 hankittiin entinen poliisiauto, Bedford Blitz, henkilökuljetuksiin, joka vaihdettiin 1988 Ford Transitiin. 1990 hankittiin paloautoksi Mercedes-Benz, jossa oli sammutusvedelle 9000 litran säiliö. 1992 Järvelän VPK muutti uudelle paloasemalle. 1993 Ford Transit vaihdettiin Volkswagen Caravelle Syncroon, joka vaihdettiin samanlaiseen uudempaan 1997.
Kärkölän kunnassa on toiminut myös 5. syyskuuta 1947 rekisteröity Lappilan vapaaehtoinen Palokunta ry. , joka on toiminnallisesti liittynyt Järvelän VPK:aan.
Lahden kaupunki
Lahden kaupungissa ovat Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen pääpelastusasema, Paavolan pelastusasema valtatie 12:n varrella sekä Niemen pelastusasema Niemen satamassa Vesijärven rannalla.
Lahden yhdistyksiksi rekisteröidyistä viidestä vapaaehtoisesta palokunnasta on toiminnassa sopimuspalokuntina neljä, 30. huhtikuuta 1957 rekisteröidyllä Lahden Sahan Vapaaehtoinen Palokunta r.y.:llä ei ole sammutustoimintaa eikä se ole Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokunta.
Kopra (täsmennyssivu)
Kopra voi tarkoittaa seuraavia:
A-vitamiini
Tunnetaan myös keinotekoisia A-vitamiineja, joista osa on lääkkeitä. Esimerkiksi retinoideja asitretiini, adapaleeni, alitretinoiini, beksaroteeni, isotretinoiini, tatsaroteeni ja tretinoiini käytetään ihosairauksien ja eräiden syöpien hoitoon. Eläinperäisten retinoidien teho on noin 6–12 kertaa vahvempi kuin retinolin esiasteena toimivien kasviperäisten karotenoidien Hyviä A-vitamiininlähteitä ovat muun muassa maksa, rasvaiset kala, kananmuna ja rasvaiset maitotuotteet, kuten juusto. Retinolin esiasteita esiintyy runsaasti esimerkiksi punaisessa paprikassa, porkkanassa, bataati ssa, pinaatissa ja lehtikaalissa.
Nykysuomalaista - Contemporary Finnish
Nykysuomalaista - Contemporary Finnish on Soulset-yhtyeen ja Edward Vesala Jazz Bandin yhteisalbumi vuodelta 1969. Levy julkaistiin Soulsetin jo hajottua syksyllä 1969. Levyn esitykset ovat yhtyeen viimeiset levytykset. Levyn äänitti Erkki Hyvönen.
A-vitamiini
A-vitamiinin puutosta esiintyy etenkin Etelä-Aasiassa ja Afrikassa. Vakava puutos saattaa johtaa silmäsairauksiin ja jopa sokeutumiseen ja kuolemaan. Raskaana olevien lieväkin puutos lisää sikiön epämuodostumien ja keskenmenon riskiä.
Retinoidien yliannostus saattaa johtaa A-hypervitaminoosi nimiseen myrkytystilaan. Tila ilmenee suurin kerta-annoksin, mutta useammin pienemmin annoksin ja hitaasti. Oireina voi olla ihon hilseily ja halkeilu, päänsärky, oksentelu, maksavauriot, luu- ja nivelkivut. Hoitamattomana tila tappaa.
Fysiologiaa
Eläimet muuntavat A-vitamiineja retinaalin kautta retinoiinihapoksi. Eläimillä retinaali on fotoneihin reagoiva prosteettinen ryhmä opsiineissa, kuten silmien rodopsiini- ja fotopsiiniproteiineissa, jotka ovat vastaavasti pakollinen osa hämärä- ja värinäköä. Retinaalia on myös vuorokausirytmiä ja pupillireaktiota osin säätelevässä silmien melanopsiinissa. (kaikki-E)-Retinoiinihappo eli tretinoiini on retinoiinihapporeseptorien (RAR) agonisti. On myös olemassa retinoidi-X-reseptorien (RXR) ryhmä, joiden agonisti tretinoiini ei ole. On kiistanalaista mikä RXR:ien sisäsyntyinen eli luontainen agonisti on, mutta se on ilmeisesti retinoidi. RAR ja RXR ovat tumareseptoreita, jotka yhtyvät toisiinsa 2:n tai 4:n reseptorin homo- tai heteromeereiksi. Yhdistelmät säätelevät proteiinituottoa tietyistä geeneistä. Ihmisillä retinoiinihappo ohjaa yli 500:aa geeniä. Osa on homeoottisia geenejä, jotka ovat eläimillä osa sikiönkehitystä. Loput ovat muun muassa osa oppimisen, muistin, lisääntymiskyvyn, ihon ja muun epiteelikudoksen, luun tuoton, hematopoieesin ja immuunijärjestelmän säätelyä.
Suositukset ja saanti
Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan 6–65-vuotiaan tulisi joka vuorokausi (vrk) saada A-vitamiinia keskimäärin 672 mikrogrammaa (µg) retinoliekvivalentteina (RE), jos hänen energiatarpeensa on 2 000 kilokaloria vuorokaudessa. Neuvottelukunnan suosituksissa 1 µg retinoliekvivalenttia vastaa 1 µg retinolia tai 12 µg β-karoteenia. Runsaasti A-vitamiinia sisältävää maksaa ei pitäisi syödä useammin kuin kerran viikossa. Yli 1500 mikrogramman vuorokausisaanti saattaa lisäksi lisätä luumurtumien riskiä menopaussin ohittaneilla naisilla.
A-vitamiinia sisältäviä lisäravinteita ei tule käyttää, jos ruokavalioon kuuluu maksan kaltaisia runsaasti A-vitamiinia sisältäviä ruokia.
RE ja muut yksiköt
Ruuissa on monia eri tehoisia ja massaisia A-vitamiineja, joten niitä verrataan keskenään erilaisin yksiköin. EU:ssa 1 mikrogramma (µg) retinoliekvivalenttia (RE) vastaa ihmisillä teholtaan
Yhdysvaltojen elintarvike- ja lääkeviraston FDA:n suosituksissa on koetettu ottaa huomioon se, että vain 5–65 prosenttia kasvisten sisältämästä betakaroteenista imeytyy ihmisen elimistöön. Etenkin vihreiden lehtivihannesten sisältämä betakaroteeni imeytyy huonosti. FDA:n suosituksessa RAE-yksiköitä (eng. retinol activity equivalent), joissa 1 µg RAE:tä vastaa teholtaan
Joissain vanhoissa suosituksissa käytetty 1 IU eli kansainvälinen yksikkö (massayksikköjä ei käytetä) vastaa A-vitamiinien kohdalla teholtaan
A-hypervitaminoosi
Vitamiinitoimintoiset retinoidit, kuten retinoli ja sen esterit, ovat myrkyllisiä isoin annoksin – retinoideja on lähinnä vain eläinperäisissä ruuissa. Myrkytystä kutsutaan A-hypervitaminoosiksi. Sen syynä on usein retinoidiravintolisien liikasaanti, mutta harvemmin syynä on luonnostaan retinoidipitoisten maksaruokien runsas syönti. Tiettyjen eläinten maksat sisältävät ihmisille hengenvaarallisen määrän retinoideja. Esimerkiksi raakojen maksojen A-vitamiinipitoisuudet retinoliekvivalentteina (RE) ovat jääkarhuilla 476–1 386 mg RE/100 g, naaleilla 444–699 mg RE/100 g, isolokeilla 147–304 mg RE/100 g ja partahylkeillä 26–538 mg RE/100 g.
Kerta-annokset, jotka ovat yli 200 mg RE aikuisilla tai yli 60–100 mg RE lapsilla, voivat aiheuttaa akuutin A-hypervitaminoosin. Toistuvat 30 mg RE/vrk annokset voivat myös johtaa lyhyessä ajassa myrkytykseen. Oireita ovat pahoinvointi, oksentelu, lihasten koordinaatiohäiriöt ja aivo-selkäydinnesteen paineen kasvusta johtuvat oireet, kuten päänsärky, huimaus ja näön sumeus. Jos annos on pieni, oireet voivat mennä ohi 1–2 päivässä. Hyvin isoin annoksin ilmenee myös ruokahaluttomuutta, väsymystä ja heikkoutta, joita seuraavat iho-oireet, kuten kutina (lähinnä silmien ympärillä), ihon pintakerrosten pois kuoriutuminen ja jatkuva oksentelu.
Toistuvat noin 10 mg RE/vrk annokset aikuisilla ja 4 mg RE/vrk lapsilla voivat pitkän ajan kuluessa aiheuttaa kroonisen A-hypervitaminoosin. Ensioireena on usein huulten kuivuus. Sen jälkeen voi ilmaantua nenän limakalvojen kuivuutta ja halkeilua, ihon ja silmien kuivuutta, sidekalvontulehdusta, kutinaa, ihon punoitusta ja hilseilyä, ihon pintakerrosten pois kuoriutumista kämmenistä ja jalkapohjista, hiustenlähtöä, kynsien halkeilua ja aivo-selkäydinnesteen paineen kasvun oireita eli päänsärkyä, pahoinvointia ja oksentelua. Pitkäaikaisessa liikakäytössä luiden murtumaherkkyys kasvaa ja ehkä myös riski sairastua osteoporoosiin.
Lisäksi voi ilmetä maksavaurioita, kipua ruumiin painoa kantavissa luissa ja nivelissä. Oireita ilmenee, kun veriplasman retinolipitoisuudet ovat yli 3 µmol/l.
A-hypervitaminoosia ei voi hoitaa. Retinoidipitoisten ruokien tai ravintolisien käytön lopettamisen jälkeen elimistön vitamiinipitoisuudet normalisoituvat hitaasti. Oireet yleensä paranevat täysin.
Karotenemia ja lykopenemia
Kasviksista lähinnä löytyvät karotenoidit eivät ole myrkyllisiä, mutta niiden runsas saanti värjää ihon oranssiksi. Tämä on vaaratonta ja ohimenevää, mutta karotenoidien kertyminen voi olla myös oire jostakin sairaudesta. Tilaa ei myöskään tule sekoittaa muista syistä johtuvaan keltaisuuteen. Karotenemiaksi sanotaan karotenoidien, lähinnä β-karoteenin, ylimäärän kertymistä vereen ja sitä kautta muihin kudoksiin. Iho alkaa värittyä noin 4–7 viikon kuluttua karotenoidirikkaan ruokavalion alkamisesta ja kun β-karoteenin seerumipitoisuus on yli 2,5 mg/l. Keltaisuutta ilmenee aluksi runsaimmin hikoilevilla alueilla, kuten kasvojuonteissa, kämmenissä ja jalkapohjissa. Lopulta iho voi olla kauttaaltaan keltainen. Silmänvalkuaiset eivät muutu keltaisiksi, mikä erottaa karotenemian esimerkiksi maksan vajaatoiminnan aiheuttamasta keltaisuudesta. Lykopenemiaksi sanotaan lykopeenin ylimäärän kertymistä vereen ja sieltä muualle kehoon. Tila on samanlainen kuin karotenemia, mutta lykopeeni on punainen toisin kuin oranssi β-karoteeni. Siksi lykopenemiassa iho on punaisempi kuin karotenemiassa. Molemmissa tiloissa ihonvärin palautuminen normaaliksi kestää runsaasti karotenoidia sisältävän ruokavalion lopettamisen jälkeen muutamia viikkoja tai kuukausia.
Karotenoidit ja syöpä
β-Karoteenin runsas käyttö annoksin 20–30 mg/vrk lisää merkittävästi riskiä saada keuhko- tai mahasyöpä, jos tupakoi tai on altistunut joskus asbestille. Tupakoimattomilla tai asbestille altistumattomilla 6–25 mg/vrk annokset β-karoteenia eivät merkittävästi lisää tai vähennä riskiä saada eri syöpiä. Esimerkiksi 2019 tehdyssä tutkimuksessa havaittiin 20 mg/vrk β-karoteenilisää käyttävillä tupakoijilla 22–31 prosenttia suurempi riski saada keuhkosyöpä kuin toisilla tupakoijilla. Tupakan terva- tai nikotiinipitoisuus ei merkittävästi vaikuttanut syöpäriskiin. Tutkimuksessa tarkasteltiin vanhempaa "ATBC"-tutkimusta, johon osallistui 29 133 tupakoivaa 50–69-vuotiasta suomalaismiestä, jotka polttivat noin 20 savuketta päivässä. Tupakoijista noin puolet käyttivät β-karoteenia 5–8 vuoden ajan ja loput lumelääkettä. ATBC-tutkimuksessa syöpäriski laskettiin noin 3 vuoden jälkeen β-karoteenin käytön lopettamisesta. Syytä syöpäriskin kasvuun ei tunneta varmuudella.
Saannin ylärajat
A-vitamiinisaannin turvallinen yläraja aikuisilla retinolina tai retinyylipalmitaattina on 3 000 µg/vrk (3 mg/vrk) Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan mukaan. Karotenoideille ei ole ravitsemusneuvottelukunnan säätämää ylärajaa.
Esimerkiksi vuoden 2012 lausunnossaan EFSA piti ainakin 15 000 µg/vrk β-karoteenin saantia turvallisena runsaasti tupakoiville ja muille väestöryhmille. Tätä suurempaa β-karoteenien saantia tasolla, joka on 20 000 µg/vrk tai yli, EFSA piti mahdollisesti haitallisena ainakin runsaasti tupakoiville. Vastaavanlaisen β-karoteenin käytön oli havaittu tupakoitsijoilla ja asbestityöläisillä lisäävän riskiä saada keuhkosyöpä. Nykyisissä EFSA:n turvallisena pitäminä A-vitamiinien saannin ylärajoissa ei kuitenkaan ole ylärajaa β-karoteenin tai muiden karotenoidien saannille. Retinolille ja retinyyliestereille (kuten retinyylipalmitaatille) on EFSA:n säätämät ylärajat, jotka ovat taulukossa alla.
Päijät-Hämeen pelastuslaitos
Lahden kaupungin Nastola
Nastolan kunta on yhdistynyt Lahden kaupungin kanssa. Entisen Nastolan kunnan alueella toimii 4. syyskuuta 1952 rekisteröity Villähteen Vapaa Palokunta ry.
Juuso Simpanen
Juuso Simpanen (s. 8. kesäkuuta 1991 Vantaa) on suomalainen ultrajuoksija. Ennen juoksu-uraansa hän pelasi jalkapalloa pääsarjatasolla.
Jalkapalloura
Simpanen oli skotlantilaisen Rangersin testissä syksyllä 2007.
Saavutukset
Honka
Ultrajuoksu-ura
Simpanen on voittanut ultrajuoksijana muun muassa Masokistin unelman (100 km) Paloheinässä 2015, Karhunkierroksen (166 km) Kuusamossa 2017 ja 2021, Nuuksio 70 Trail Ultran 2017 , 2018, 2019 ja 2020 sekä Ultra Trail Tour Finland -kiertueen 2017 ja 2021. Hänen ennätyksensä puolimaratonilla on 1.10.58, joka on juostu Haminan puolimaratonilla 2020, maratonilla 2.33.39, joka on juostu Kankaanpäässä vuonna 2020 ja 100 kilometrin juoksussa 7.38.40, joka on juostu Espanjan Los Alcazaresissa vuonna 2016. Marraskuussa 2021 Simpanen juoksi 12 tunnin juoksun Suomen ennätyksen 148,640 kilometriä.
Yksityiselämä
Simpanen on ollut kasvissyöjä vuodesta 2014 lähtien.
A-vitamiini
Puutos
Vakava A-vitamiinipuutos aiheuttaa hämäräsokeutta, silmien tulehduksia ja vaurioita ja hoitamattomana lopulta pysyvän sokeuden. Pitkittynyt puutos altistaa pahoille tulehduksille ja lopulta seuraa kuolema. Raskaana olevilla lieväkin puutos lisää sikiön epämuodostumien ja keskenmenon riskiä. Puutos on länsimaissa harvinainen. Puutosta ilmeni vuonna 2018 maailmassa noin 140 miljoonalla lapsella ja eniten Etelä-Aasiassa ja Afrikassa.
Päijät-Hämeen pelastuslaitos
Orimattilan kaupunki
Orimattilan Vapaaehtoinen Palokunta r.y.:llä on Orimattilan keskustaajamassa sammutusautot PH501, PH503 ja PH511 sekä sairasajoneuvo. Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokunnilta mm. Orimattilan Artjärveltä sekä Orimattilan keskustaajamasta myönnetään virka-apua myös Porvoon kaupungin Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksen pelastusalueelle, mihin kuuluvat mm. Lapinjärvi, Myrskylä ja Pukkila.
Orimattilan kaupungin Artjärvi
Artjärvellä on Artjärven VPK.
A-vitamiini
Puutos
A-vitamiinipuutoksen yleisin syy on sen puutos ravinnossa. Muita pääasiallisia syitä tai osasyitä voivat olla lipidien huono imeytyminen suolistosta, jota voi aiheuttaa haiman häiriöt, kuten haimatulehdus ja kystinen fibroosi; sappinesteen tuoton tai vapautumisen häiriöt, kuten sappitieatresia; liian vähäinen rasvahapposaanti (alle 5 g/vrk) tai sinkkipuutos. Sinkkiä vaaditaan RBP:iden tuottoon ja retinolin hapetukseen retinaaliksi retinolidehydrogenaasilla (katso vastaavasti kohdat Imeytyminen ja Kuljetus). Edeltävien lisäksi A-vitamiinipuutokselle on myös muitakin syitä. pienoiskuva|Bitot'n läiskien tyypilliset sijainnit. Vakavan A-vitamiinipuutoksen ensioire on hämäräsokeus, jonka ilmenemiseen voi mennä vuosi puutteellisen ruokavalion aloittamisesta. Sitten ilmenee kyynelnesteen erityksen loppuminen (kseroftalmia). Siksi silmien pinta voi kuivua, halkeilla ja arpeutua. Valkuaisiin voi pupillien molemmin puolin ilmestyä Bitot'n läiskät eli vaalentuneet tai tummat ja kuivat alueet. Puutoksen pitkittyessä sarveiskalvot pehmentyvät ja silmät tulehtuvat: niihin muodostuu vaahto- tai juustomaista bakteerikasvustoa.
Heiko Vogel
Heiko Vogel (s. 21. marraskuuta 1975) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän toimii tällä hetkellä FC Baselin urheilutoimenjohtajana ja väliaikaisena päävalmentajana.
Ura
Vogelin pelaajaura jäi vaatimattomaksi, ja hän edusti aikuisiällä vain SV Edenkobenia. Pelaamisen ohella hän opiskeli liikunnan opettajaksi ja liittyi vain 23-vuotiaana FC Bayern Münchenin valmennusorganisaatioon. Hän valmensi yhdeksän vuoden aikana Bayernin eri ikäluokkien junioreja U10-joukkueesta U17-joukkueeseen saakka. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Thorsten Finkin apulaisvalmentajaksi FC Ingolstadtiin. Kaksikko luotsasi Ingolstadtin Regionalliga Südin hopealle, ja kauden päätteeksi seura nousi 2. Bundesliigaan. Finkin saatua potkut tehtävästään huhtikuussa 2009 myös Vogel jätti seuran.
Kesäkuussa 2009 Finkistä tuli sveitsiläisen FC Baselin päävalmentaja, ja Vogel siirtyi hänen apulaisvalmentajakseen. Finkin valmennustiimin johdolla Basel voitti kaudella 2009–2010 Sveitsin tuplamestaruuden ja jatkoi menestyskulkuaan 2010–2011 voittamalla toistamiseen liigamestaruuden.
Kausi 2011–2012 lähti myös Baselin osalta vahvasti käyntiin. Thorsten Fink jätti seuran lokakuussa ja siirtyi Hamburger SV:n päävalmentajaksi, ja Vogel otti valmennusvastuun FC Baselissa. Vogelin johdolla Basel jatkoi menestyksekästä syksyään sekä kotimaassa että Mestarien liigassa. Joulukuun alussa Vogel johdatti Baselin sensaatiomaiseen 2–1 voittoon Manchester Unitedista Mestarien liigan lohkovaiheessa. Voiton myötä Unitedin pelit päättyivät lohkovaiheeseen ja Basel eteni pudotuspeleihin. Loistavan menestyksen myötä Basel teki Vogelin kanssa kesään 2014 ulottuvan jatkosopimuksen joulukuussa 2011. Lopulta Baselin tie Mestarien liigassa katkesi neljännesvälierätappioon FC Bayern Münchenille yhteismaalein 7–1.
Sveitsin liigassa Basel varmisti Vogelin johdolla kolmannen perättäisen mestaruutensa, kun sillä oli vielä seitsemän ottelua pelaamatta. Baselin täydellinen kausi kotimaassa huipentui tuplamestaruuteen, kun cupin loppuottelussa kaatui FC Luzern maalein 4–2. Kausi 2012/13 alkoi Baselin osalta edellistä heikommin ja seura putosi Mestarien liigasta häviämässä playoffs-karsintakierroksella CFR Cluj'lle yhteismaalein 3–1. Kun syysmenestys kotimaassakin jäi heikoksi, erotti seurajohti Vogelin lokakuun puolivälissä 2012.
Lokakuussa 2013 Vogel palasi FC Bayern Münchenin organisaatioon U19-joukkueen valmentajaksi. Kesällä 2015 Vogel siirtyi Regionalligassa pelaavan Bayernin II-joukkueen päävalmentajaksi. Vogel luotsasi Bayernin Regionalligan kuudenneksi debyyttikaudellaan. Maaliskuussa 2017 seura erotti Vogelin.
A-vitamiini
Puutos
Muita puutosoireita ovat muun muassa ruokahaluttomuus, lihasheikkous, anemia, raskaana olevilla keskenmeno, limakalvojen kuivuminen ja paksuuntuminen, pituuskasvun hidastuminen, ataksia, tulehdukset, lisääntymiskyvyttömyys ja lopuksi kuolema.
Heiko Vogel
Ura
Huhtikuun lopussa 2019 Vogelista tuli Uerdingen 05:n päävalmentaja. Hän sai potkut seurasta jo saman vuoden syyskuussa.
A-vitamiini
Puutos
Kokeellinen ruokavalio, jossa ainoa A-vitamiini on retinoiinihappo, aiheuttaa ihmisillä ja muilla eläimillä lopulta täydellisen sokeuden. Ruokavalio ei johda muihin puutosoireisiin tai kuolemaan. Kudoksissa myöskin A-vitamiineihin kuuluvan retinaalin hapettuminen retinoiinihapoksi on peruuttamatonta. Retinaalia vaaditaan pääosin vain näkemiseen, mutta happoa muihin elintärkeisiin toimintoihin. Pelkän hapon saanti johtaa siis retinaalipuutokseen.
Heiko Vogel
Ura
Kesällä 2020 Vogelista tuli Borussia Mönchengladbachin U23-joukkueen päävalmentaja. Hän valmensi joukkuetta kahden kauden ajan, kunnes seura päätti yhteistyön hänen kanssaan toukokuussa 2022.
A-vitamiini
Puutos
Puutosta hoidetaan A-vitamiinilla. Lihaspistoksena otetut vesiliukoiset A-vitamiinit tehoavat nopeammin kuin nieltynä otetut rasvaliukoiset aineet. Hoidon alkaessa hämäräsokeus paranee selvästi jo tunneissa tai päivissä. Muiden oireiden paraneminen alkaa päivissä ja oireet katoavat noin 2–3 viikossa. Pahojen silmävaurioiden paranemiseen voi mennä jopa 3 kk tai sitten vauriot ovat johtaneet pysyvään sokeuteen.
Heiko Vogel
Ura
Tammikuussa 2023 Vogel palasi FC Baseliin, kun hänestä tuli seuran urheilutoimenjohtaja. Helmikuussa hän nousi seuran väliaikaiseksi päävalmentajaksi Alexander Frein saatua potkut.
Päijät-Hämeen pelastuslaitos
Orimattilan kaupungin Artjärvi
Arjärven VPK:lla on sammutusautonaan PH521.
A-vitamiini
Ruokapitoisuudet
Ruuissa A-vitamiini on retinoideina ja karotenoideina. Karotenoidit imeytyvät ruuasta ja muuntuvat aktiiviseksi noin 6–12 kertaa retinoideja huonommin. Retinoidit kattavat länsimaisessa ravinnossa usein noin 2/3-osan A-vitamiinisaannista ja karotenoidit loput. Karotenoidien osuus vitamiinisaannista on suurin kehitysmaiden väestöllä ja vegetaristeilla.
Päijät-Hämeen pelastuslaitos
Vellamo
Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokuntien piirissä järjestetään vuosittain palokuntakilpailut, joissa kilpaillaan vuosittain Vellamo-maljasta.
A-vitamiini
Ruokapitoisuudet
Retinoideja on lähinnä eläimissä, joissa ne ovat pääosin estereinä. Eläinperäisten ruokien yleisin retinoidi on retinoli. Sen yleisin esteri on retinyylipalmitaatti. Harvinaisempia ovat muun muassa stearaatti- ja oleaattiesterit. Retinoliestereitä on paljon elimissä, eritoten maksoissa, joiden pitoisuudet retinoliekvivalentteina (RE, katso kohta RE ja muut yksiköt) ovat usein 4–20 mg RE/100 g. Sitä on paljon myös munissa ja rasvaisissa maitotuotteissa, kuten voissa ja juustoissa. Tiettyjen eläinten maksojen A-vitamiinipitoisuudet ovat vaarallisen isoja. Esimerkiksi jääkarhujen maksoissa on 476–1 386 mg RE/100 g.
Karotenoideja tuottavat monet kasvit, jotkin levät ja bakteerit. Tunnetuista karotenoideista vain noin 60 on eläimille A-vitamiini esiasteita, jotka hajoavat vitamiinitoimintoisiksi retinoideiksi. Tällaisia karotenoideja on vain muutamia yleisesti ruuissa. Yleisimpiä ovat β-karoteeni, α-karoteeni ja β-kryptoksantiini. Kaikki karotenoidit eivät ole vitamiineja, kuten ruuissa yleiset luteiini, lykopeeni ja zeaksantiini. Karotenoidit ovat värillisiä ja antavat joillekin kasviksille, joissa niitä on runsaasti, kellertävän, oranssin tai punertavan värin. Porkkanoiden, bataattien ja kurpitsojen väri johtuu lähinnä karotenoideista – vitamiinitoimintoisia karotenoideja on runsaasti muun muassa näissä kasviksissa, joissa karotenoidipitoisuudet ovat noin 5–10 mg RE/100 g. Lehtevät vihannekset, kuten pinaatti ja lehtikaali, sisältävät usein myös paljon karotenoideja, joissa ne keräävät antennikomplekseissa 450–500 nm valoenergiaa fotosynteesiä tehostaen, sillä klorofylli a:n tai b:n absorptio ei kata näitä aallonpituuksia. Eläimet eivät tuota karotenoideja, mutta niissä voi olla niitä ulkoisen saannin takia. Esimerkiksi lohissa on paljon ei-vitamiinitoimintoista astaksantiinia ja kananmunissa zeaksantiinia ja luteiinia.
Joissain maissa vitamiinitoimintoisia retinoideja lisätään ruokiin, kuten maitoihin, margariineihin, muroihin ja vauvanruokiin. Pitoisuudet voivat olla noin 0,8–6 mg RE/100 g riippuen ruuasta. Karotenoideja käytetään monissa maissa myös ruokien väriaineina. EU:ssa esimerkiksi vitamiinitoimintoista β-karoteenia, β-kryptoksantiinia ja kantaksantiinia käytetään ruokaväreinä vastaavasti E-koodein E160, E161c ja E161g.
Ruokien retinoidi- ja karotenoidipitoisuudet vaihtelevat paljon riippuen muun muassa kasvilajikkeesta, kasvin tai eläimen kasvuoloista, ruuan käsittelytavasta, säilytysajasta ja -oloista. Ruuanlaiton lämpötilat tuhoavat herkästi A-vitamiineja. Taas vaikkapa kasveissa karotenoidit ovat soluelinten, kuten kromoplastien ja kloroplastien sisässä, joissa ne voivat olla proteiineihin sitoutuneina. Nämä muodot imeytyvät huonosti ja lämmitys vapauttaa niitä helpommin imeytyviin muotoihin.
Kemia
A-vitamiineihin kuuluvien retinoidien rakenteessa on 4 perättäin liittynyttä isopreeniä eli ne ovat diterpenoideja. A1-vitamiineissa ketjun toinen pää on kiertynyt β-jononijohdannaiseksi. Jononin karbonyylihännän tilalla on vähintään 11 hiilinen ketju, jossa on 4 konjugoitunutta kaksoissidosta. A2-vitamiinien rakenne on kuten edellä, mutta jononin 3,4-yksöissidoksen tilalla onkin kaksoissidos. Karotenoideissa ketjun päässä, hiilessä numero 15, on substituentti: retinolissa tämä on alkoholi, retinaalissa aldehydi ja retinoiinihapossa karboksyylihappo.
Karotenoidit ovat tetraterpenoideja eli 8:n isopreenin 40 hiilisiä aineita. Niitä tunnetaan yli 1 100. Näistä vain muutamat kymmenet ovat A-vitamiinin esiasteita eli ne hajoavat vähintään yhdeksi vitamiinitoimintoiseksi retinoidiksi. Muunnos vaatii karotenoidilta muun muassa jononirakenteen. Eräs vitamiinin esiaste on β-karoteeni, joka voi entsymaattisesti hapettua kahdeksi retinaaliksi. Karotenoideihin kuuluvassa lykopeenissa taas ei ole jononirakennetta, joten se ei hapetu retinaaliksi eikä ole A-vitamiinin esiaste.
Stereoisomeria
vasen|pienoiskuva|340px|(kaikki-E)-β-Karoteenin ketjun kaareva rakenne. Retinoidien sivuketjujen kaksoissidokset ilmentävät E,Z-isomeriaa. Teoriassa isomeerejä on 16 (=24) per retinoidi. Metyylin sitovista hiilistä 9 ja 13 alkavat kaksoissidokset ovat verrattain vakaita molemmissa muodoissa, mutta steerisistä syistä hiilten 7 ja 11 kaksoissidokset ovat vakaimpia E-muodossa. Retinoideista ja karotenoideista pienienergisimpiä ovat stereoisomeerit, joissa kaikki sidokset ovat E (kaikki-E). Ne ovat siksi luonnossa yleisimpiä. Liuoksissa (kaikki-E)-retinoidit ja niiden esiasteet voivat lämmön tai jodin avulla muuntua eri stereoisomeereiksi, joista yleisimpiä ovat 9Z ja 13Z. Muunnosta tapahtuu myös esimerkiksi kasvien kuivauksen tai varastoinnin aikana. (Kaikki-E)-muodossa metyylien vuorovaikutus vetyjen kanssa saa ketjun kaareutumaan hieman pois päin metyylipuolelta (kuva). Jononin ja isopreeniketjun yhdistävä 6,7-yksöissidos ilmentää s-cis,s-trans-isomeriaa. 6,7-s-cis on vakaampi.
Reaktiivisuus
pienoiskuva|330px|Retinyylipalmitaatti eli retinolin [[palmitiinihappoesteri.]] Retinoidin hiilen 15 substituentti määrää mihin reaktioihin se voi osallistua. Esimerkiksi retinoli voi esteröityä karboksyylihappojen, kuten rasvahappojen, kanssa tai hapettua retinoiinihapoksi. Retinoiinihappo voi esteröityä alkoholien kanssa tai pelkistyä retinoliksi. Substituentti määrää osaltaan myös liukoisuuden. Retinoidit ovat pääosin liukoisia muun muassa rasvoihin ja etanoliin, mutta jotkin ovat verrattain vesiliukoisia, kuten retinoyyli-β-glukuronidi poolisen glukuronidin takia.
Valo, lämpö, happi ja Lewis-hapot hajottavat retinoideja ja karotenoideja niiden konjugoidun rakenteen takia. Hajoaminen liuoksissa on nopeampaa kuin kiinteässä muodossa. 315–400 nm UVA-säteily on 280–315 nm UVB-säteilyä tuhoisampaa. UV-säteilytyksessä ilmenee voimakasta vihreänkellertävää fluoresenssia. Hapettumisessa muodostuu erilaisia epoksideja ja apokarotenoideja. Esimerkiksi retinolin kohdalla esteröinti suojaa sitä hapettumiselta. Tämän takia muun muassa ravintolisissä käytetään pelkän retinolin sijaan sen estereitä, kuten retinyyliasetaattia ja -palmitaattia. Hapettumisenestoaineet, kuten butyloitu hydroksitolueeni ja pyrogallushappo, vähentävät hajoamista liuoksissa esimerkiksi näytteiden vitamiinien eristämisen aikana. Ehjissä luontaisissa kudoksissa olevat retinoidiesterit ja karotenoidit ovat verrattain vakaita. Hapoissa esimerkiksi retinoliesterit voivat hydrolysoitua ja retinoli voi edelleen eliminaatioreaktiossa muuntua anhydroretinoliksi (CAS-numero 1224-78-8). Useat retinoidit ja karotenoidit ovat vakaita emäksissä, ja ne voidaan erottaa esimerkiksi ruuista saippuoimalla ne kuumassa liuoksessa. Toisin kuin karoteenit, ksantofyllit voivat hajota kuumassa saippuointiliuoksessa. Saippuointi kylmässä liuoksessa voi mahdollistaa ksantofyllien erottamisen niitä juuri hajottamatta.
Väri
Konjugaation takia retinoidit ja karotenoidit absorboivat fotoneita. Niiden absorptiomaksimit ovat valon ja UV-säteilyn aallonpituusalueilla. Valon absorption takia ne ovat voimakkaan värisiä. Konjugoituneiden hiili-hiili kaksoissidosten ja karbonyylien määrän kasvaessa rakenteen absorptiomaksimi siirtyy isommille aallonpituuksille ja aineen silmin näkyvä väri muuntuu kellertävästä punertavammaksi.
Valmistus
A-vitamiinia tuotetaan teollisesti kemiallisella synteesillä. Retinolin asetaattiesteri eli retinyyliasetaatti on yleisin lisäravinteissa käytetty muoto. Vähän harvinaisempia estereitä ovat propionaatti ja palmitaatti.
Synteesejä on monia. Lähtöaineena käytetään usein β-jononia. Tätä voidaan saada asetonista ja etyynistä Lindlar-katalyyttiä käyttäen, jolloin saadaan 2-metyylibut-3-en-2-oli (CAS numero 115-18-4). Tämän kaksoissidokseen liitetään isoprenyylimetyylieetterin (CAS 116-11-0) isopreeni sigmatrooppisella reaktiolla happamassa. Muodostuu 6-metyyli-5-hepten-2-oni (CAS 110-93-0). Tämän karbonyylin hiileen liitetään etyyni. Tämä reagoidaan edelleen isoprenyylimetyylieetterin kanssa pseudojononiksi (CAS 141-10-6), jonka vahva happo syklisoi β-jononiksi.
β-jononia saadaan myös 2-metyylipropeenista ja formaldehydistä. Nämä reagoidaan Prins-reaktion kautta 3-metyylibut-3-en-1-oliksi eli isoprenoliksi (CAS 763-32-6). Tästä saadaan prenolia palladiumkatalyytillä. Isoprenolia hapetetaan 3-metyyli-3-butenaaliksi eli isoprenaaliksi (CAS 107-86-8). Isoprenaali ja prenoli reagoivat keskenään eetteriksi. Tämä järjestäytyy Claisen-kondensaation kautta välituotteeksi (CAS 54717-61-2), jolle tapahtuu Cope-toisiintuminen ja saadaan sitraalia. Tämä kondensoidaan asetonin kanssa pseudojononiksi. Tämä syklisoidaan sitten hapossa β-jononiksi kuten edellä. Sitrusheinät ovat runsaita ja joskus aiemmin käytettyjä sitraalilähteitä, mutta enää niiden käyttö ei ole taloudellista.
Yhdessä teollisuudessa käytetyssä synteesissä β-jononi muunnetaan vinyyli-β-jonoliksi (CAS 5208-93-5). Vinyylin lisäys tehdään suoraan Grignardin reagenssilla tai etyynin additiolla, jota seuraa osittainen vedytys vinyyliksi. Jonoli muunnetaan fosfoniumsuolaksi. Tähän liitetään Wittig-reaktiolla prenyyliasetaatti (CAS 1191-16-8) ja saadaan retinyyliasetaatti.
Opsiinit
pienoiskuva|400px|(11Z)-Retinaali (A) absorboi fotonin ja muuntuu (kaikki-E)-retinaaliksi (B). Eläimillä (11Z)-retinaali on imiinisidoksella kiinni näköön osallisten opsiinien tietyissä lysiinitähteissä. Näön opsiineja ovat silmien pimeänäöstä vastaavien sauvasolujen rodopsiini, jonka absorptiomaksimi ihmisillä on 498 nm, ja värinäöstä vastaavien tappisolujen fotopsiinit, joita ihmisillä on normaalisti 3 (katso poikkeava tetrakromaattinen värinäkö): Retinaali absorboi valoa kussakin opsiinissa edeltävillä aallonpituuksilla. Absorboidessaan retinaali muuntuu nopeasti (kaikki-E)-retinaaliksi, joka on opsiineissa ollessaan epävakaa. Siksi retinaali ja opsiini irtoavat toisistaan. Tämä johtaa monivaiheisen entsymaattisen reitin kautta lopulta Na+-ionikanavien sulkeutumiseen ja sauva/tappisolukalvojen hyperpolarisaatioon. Jännite välittyy hermoimpulssina näköhermoa pitkin aivoihin, jossa useat impulssit muodostavat näköaistimuksen.
(11Z)-Retinaali on osa melanopsiinia (OPN4), jota on silmien ipRGC-soluissa. Melanopsiini on nisäkkäillä tärkeä osa pupillireaktion ja sisäisen vuorokausirytmin säätelyä. Melanopsiini aktivoituu kun (11Z) muuntuu (kaikki-E)-retinaaliksi noin 480 nm vaaleansinisen valon vaikutuksesta. Aktivaatio johtaa muun muassa melatoniinin erityksen vähenemiseen.
Muita ihmisten opsiineita ovat muun muassa panopsiini (OPN3) ja neuropsiini (OPN5).
RAR ja RXR
Ihmissoluissa on tiettyjä retinoideja sitovia tumareseptoreita. Näiden isoformeja on 14, joiden esiintyvyys on kudoskohtaista. Reseptorien päätyyppejä on 2:
vasen|pienoiskuva|Alitretinoiini. (kaikki-E)-Retinoiinihappo eli tretinoiini on RAR:ien pääasiallinen sisäsyntyinen eli luontainen agonisti. Se ei sitoudu RXR:iin. (9Z)-Retinoiinihappo eli alitretinoiini on agonisti RXR:ille ja RAR:ille, mutta on kiistanalaista, että onko se luontainen agonisti vai ei. (kaikki-E)-Retinoiinihappo on solussa retinolista retinaalin kautta tuotettu tai peräisin verestä. Tumaan sen kuljettaa sopiva RABP (katso Kuljetus). RAR:ille ja RXR:ille myös useita synteettisiä ligandeja, kuten LE540 (RAR-antagonisti), beksaroteeni (RXR-agonisti), tatsaroteeni ja adapaleeni (RARβ/γ-agonisteja). pienoiskuva|Adapaleeni. Agonistia sitovat RXR:t muodostavat tumassa keskenään 2:n ja 4:n RXR:n yhdistelmiä eli homodimeereitä ja -tetrameerejä. RXR:t muodostavat myös heterodimeerejä muiden tumareseptorien kanssa, joita ovat muun muassa PPAR:t, maksan X-reseptorit (LXR) ja farnesoidi X-reseptorit (FXR). Edeltävien heterodimeerien DNA:han kohdistamiin vaikutuksiin riittää agonistin sitoutuminen dimeerissä pelkästään RXR:ään. RXR voi liittyä myös kilpirauhashormonireseptoriin (THR) tai D-vitamiinireseptoriin (VDR). Nämäkin ovat tumareseptoreita. RXR-THR tai RXR-VDR-heterodimeerin aktivoituminen vaatii agonistin sitoutumisen THR:ään tai VDR:ään. RXR-homomeerit sitoutuvat DNA:han erilaisiin RXRE-promoottoreihin (eng. RXR response element). RXR-heteromeerit sitoutuvat ensisijaisesti muihin sekvensseihin.
RXR voi muodostaa heterodimeerin myös RAR:n kanssa. Dimeeri aktivoituu vain, jos RAR sitoo agonistin. RXR voi sitoa myös samalla agonistinsa, jolloin dimeerin toiminta tehostuu, mutta yksin RXR:n aktivaatio ei riitä koko dimeerin aktivaatioon. RAR-RXR:t sitoutuvat DNA:n RARE-promoottoreihin (eng. retinoic acid response element).
Retinoiinihapon vaikutukset välittyvät pääosin RXRE- ja RARE-promoottorien kautta. RXR:n ja RAR:n erilaisten dimeerien ja tetrameerien sitoutuminen näihin sekvensseihin lisää niitä lähellä olevien tiettyjen geenien tulkintaa translaation kautta proteiineiksi. Säätelyn kohteena olevia geenejä on yli 500:aa. Säätelyyn osallistuu monia koaktivaattoreita ja korepressoreja.
Retinoiinihappo on RARE-promoottorien säätelemien geenien kautta eläimillä tärkeässä osassa sikiöiden varhaiskehitystä kohdussa tai munissa. Näitä rooleja ovat muun muassa solujen erikoistuminen ja kehonosien kasvu sopiviin mittasuhteisiin oikeassa järjestyksessä. RARE:t ohjaavat HOX-geenien, kuten HOXA1 ja HOXB1 ilmentymistä. Muita sikiökehitykseen vaikuttavia RARE-aktivoituja geenejä ovat esimerkiksi FGF8 ja CRABP2. Geenien liika ilmentyminen esimerkiksi A-vitamiinin liikasaannissa tai liian vähäinen ilmentyminen esimerkiksi äidin A-vitamiinipuutoksessa tai sikiön geenivirheessä johtaa sikiöllä erilaisiin epämuodostumiin.
Muita retinoiinihapon rooleja eläimillä ovat muun muassa oppimisen, muistin, lisääntymiskyvyn, ihon ja muun epiteelikudoksen, luun tuoton, hematopoieesin ja immuunijärjestelmän ylläpito ja säätely.
Imeytyminen
Retinyyliesterit, retinoidit ja karotenoidit ovat pääosin rasvaliukoisia. Imeytymisen mahdollistamiseksi ne liukenevat sappinesteen avulla vesiliukoisiksi miselleiksi. Retinyyliesterit hydrolysoituvat ohutsuolessa retinoliksi ja esteriä vastaaviksi hapoiksi haiman erittämien hydrolaasien kautta.
Suolisoluihin A-vitamiinit päätyvät eri proteiinien avulla. Retinoli imeytyy ainakin RBP2:n avulla; β-kryptoksantiini, α- ja β-karoteeni SCARB1:n ja CD36:n kautta; luteiini SCARB1:n ja NPC1L1:n kautta; lykopeeni SCARB1:n kautta. vasen|pienoiskuva|BCDO1 muuntaa β-karoteenin. Eläinten suolisoluissa soluliman β-karoteeni-15,15'-dioksigenaasi eli BCDO1 (EC-numero 1.13.11.63) hapettaa monia vitamiini- ja ei-vitamiinitoimintoisia karotenoideja. BCDO1 hapettaa esimerkiksi β-karoteenin kahtia 2:ksi retinaaliksi ja α-karoteenin tai β-kryptoksantiinin 1:ksi retinaaliksi. Mitokondrioiden BCDO2 eli β-karoteeni-9',10'-dioksigenaasi (EC 1.13.11.71) pilkkoo myös karotenoideja, mutta tuottaa vitamiinitoimintoon liian pitkäketjuisia apokarotenoideja. Näiden ketju voi silti teoriassa lyhentyä entsymaattisesti ja tuottaa retinaalia. Dioksigenaasien teho vaihtelee lajeittain. Kasvinsyöjäeläimillä teho voi olla suuri. Lihansyöjillä teho voi olla mitätön, eivätkä ne kaikki pysty käyttämään karotenoideja A-vitamiinien esiasteina.
Suolisoluissa retinaali pelkistyy retinoliksi retinolidehydrogenaasilla (EC 1.1.1.105). Tämä sitoutuu sitä soluissa kuljettavaan RBP2:teen (katso Kuljetus alla).
Retinoli esteröityy rasvahappojen kanssa lesitiiniretinoliasyylitransferaasilla eli LRAT:llä (EC 2.3.1.135) tai retinoliasyylitransferaasilla eli ARAT:llä (EC 2.3.1.76). Päätuote on retinyylipalmitaatti, mutta myös oleaatti-, linoleaatti- ja stearaattiestereitä muodostuu. Esterit päätyvät solulimakalvostoon, jossa muodostuvien kylomikronien sisässä ne menevät imunesteeseen ja sieltä vereen.
Kuljetus
Ihmisillä 80–90 % ruuasta vereen asti päässeestä A-vitamiinista menee maksaan. Pääosa menee maksaan kylomikroneissa retinyyliestereinä. Esterit kulkevat veressä muissakin lipoproteiineissa, kuten LDL:ssä ja HDL:ssä. Osa karotenoideista ei hajoa dioksigenaaseilla, jolloin ne päätyvät lähinnä lipoproteiineihin. Estereitä ja karotenoideja on veren lipoproteiineissa vain hetken. Niiden pitoisuudet ovat muuten yleensä pienet, paitsi A-hypervitaminoosissa.
Soluissa ja ylipäänsä ihmiskehossa retinolia kuljettavat retinolia sitovat proteiinit (RBP) ja retinoiinihappoa retinoiinihappoa sitovat proteiinit (RABP). RBP:itä on 4: RBP1, RBP2, RBP3 ja RBP4. RABP:itä on 2: RABP1 ja RABP2. Solunsisäiset RBP:t ja RABP:t mahdollistavat retinolin ja retinoiinihapon liukenemisen vesiliukoiseen solulimaan, estäen niiden kertymisen rasvaliukoisiin solukalvoihin ja suojaavat niitä hajotukselta.
Lipoproteiineissa maksaan tullut retinoli erittyy vereen, jossa se kulkee maksassa muodostuneessa RBP4:ssä verenkierron mukana muihin kudoksiin. Retinoli on RBP4:ssä ei-kovalenttisesti sen β-tynnyrirakenteen sisällä. RBP4 estää retinolin hapettumista ja liuottaa sen vereen. Veren RBP4:stä pääosaan on liittynyt transtyretiini (TTR), jossa on kiinni tyroksiini. TTR vakauttaa RBP-retinoli-vuorovaikutusta.
Retinoiinihappo kulkee veressä kiinni albumiinissa.