cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klemens von Metternich
Wienin kongressi
Itävallan salainen poliisi oli saanut Metternichiltä määräyksen vakoilla ulkomaiden hallitsijoiden vapaa-aikaa ja säilyneiden dokumenttien perusteella erityisesti Venäjän tsaari Aleksanteri I on nauttinut elämästään. Metternich piti tsaaria epäluotettavana ja huomasi tämän vaihtaneen aikaisemman jakobiiniaatteensa uskonnolliseen mystiikkaan. Pian Aleksanteri I teki poliittisen aloitteen, jota Metternich piti itselleen hyödyllisenä.
Pyhä allianssi
Wienin kongressi, jota Metternich johti on saanut myöhemmin kritiikkiä sen aristokraattisen suosimisesta ja konservatiivisuudesta. Kyseessä oli kuitenkin aikansa oloissa realistinen ja järkevä ratkaisu, joka onnistui ylläpitämään rauhantilaa Euroopassa. Se oli Metternichin uran huipentuma. thumb|upright=2.05|Euroopan rajat Wienin kongressin jälkeen. Sen sijaan Aleksanteri I:n esittämä Pyhä Allianssi, johon myös Metternich lähti mukaan herätti jo oma aikanaan kritiikkiä ja jopa pilkkaa. Aleksanteri I esitti, että Euroopan valtioiden hallitsijat toimisivat toisiaan kohtaan rauhan ja lähimmäisenrakkauden hengessä jota sovellettaisiin myös politiikassa. Mukaan kuuluivat myös siveelliset periaatteet. Britannia ei lähtenyt mukaan Pyhään allianssiin, sillä sen ulkoministeri Castelereagh uskoi Aleksanterin menettäneen järkensä. Hanketta pilkattiin lähinnä mystiikaksi ja hölynpölyksi, mutta silti valtaosa Euroopan valtioista lähti siihen mukaan.
Vuonna 1818 Euroopan johtajat kokoontuivat Aacheniin. Mukana oli myös liike-elämän edustajia. Kokouspaikan valinnassa oli symboliikkaa, olihan se ollut Kaarle Suuren hovin sijaintipaikka. Kokouksen tavoitteena oli lujittaa yksinvaltaa, oli laitettava alulle aika jota leimaisi ulkonainen ja sisäinen rauha jota leimaisi alamaisten kunnioitus hallitsijoitaan kohtaan. Suurvaltojen välillä vallitsisi voimatasapaino. Tätä ohjelmaa on sanottu Metternichin ohjelmaksi ja tämän ohjelman ajamisesta tuli hänen elämäntyönsä.
Kokous päätti vapauttaa Ranskan miehitysjoukoista. Metternich halusi kääntää historian kelloja taaksepäin, palata ennen vuotta 1789 vallinneeseen kauniiseen maailmaan ja estää se, mitä hän kutsui roskaväen kirkumiseksi. Maailmassa ei hänen mukaansa ollut kansoja, vaan ainoastaan valtioita ja hallitsijoita. Nyt maailmaan hallitsi järki, ohjaus, viisaus ja oikeus. Pyhän allianssin tehtäväksi tulisi kukistaa kapinapyrkimykset.
Kokouksen jälkeen Metternich totesi tyytyväisenä istuvansa kuin suuren verkon keskellä. Hän hallitsi Saksaa ja Italiaa. Molemmissa maissa hän kävi häikäilemättömään kamppailuun vapaus- ja yhtenäisyysliikkeitä vastaan. Sananvapaudesta tehtiin loppu. Hän oli nyt Itävallan tosiasiallinen johtaja. Omissa päiväkirjoissaan Metternich arvioi aikansa hallitsijoita, eikä uskonut heistä kovinkaan monen olleen tehtävänsä tasalla: Itävallan Frans I oli kova ja kuivettunut, Ranskan Ludvig XVIII nuutunut, Iso-Britannian Yrjö III mielisairas.
Ensimmäinen isku Metternichin järjestelmään tuli Iso-Britanniasta. Se ilmoitti, että ei lähetä joukkojaan kukistamaan vallankumouksia ja antoi Etelä-Amerikan maiden vapautua Espanjasta. Myös Kreikan annettiin itsenäistyä Osmannien valtakunnasta. Pahin isku tuli Ranskasta jossa oli vuonna 1830 heinäkuun vallankumous. Myös Preussi alkoi kilpailla Itävallan kanssa Saksan johtavan valtion asemasta.
Metternich jäi leskeksi vuonna 1825 ja solmi uuden avioliiton vuonna 1827. Tämä avioliitto päättyi vuonna 1829 vaimon kuoltua ja kolmannen avioliittonsa hän solmi vuonna 1831.
Metternichin sisäpoliittinen vaikutusvalta alkoi heiketä kun hallitukseen nousi Franz Anton von Kolowrat, jonka onnistui päästä keisari Frans I:n suosioon. Metternichiä alettiin pitää jo jossain määrin naurettavana; hän oli turhamainen ja piti pitkiä teorialuentoja asiasta kuin asiasta.
Vuoden 1847 lopulla Itävaltaa ei enää Metternichin mukaan hallittu, vaan sen juoksevia asioita hoidettiin. Minkään asian ei haluttu juurikaan muuttua. Oli Saksan liitto, jonka Frankfurt am Mainin liittopäivien piti Metternichin mukaan estää Saksaa yhdistymistä. Itävalta, joka oli monikansallinen, esiintyi ulospäin Saksan johtajana. Metternich tajusi kuitenkin sen, että suurin osa ihmisistä ei halunnut asioiden olevan näin ja halusi päästä hänestä eroon.
Vuosi 1848
Vuoden 1848 alussa Metternichin vastustaminen oli edennyt jo yhteiskunnan ylimmille portaille, aina keisaripalatsiin saakka. Arkkiherttuatar Sofia juonitteli häntä vastaan levittämällä huhua, että hän oli vanhuudenhöperö. Nuorison mielestä Itävallan valtakunnankansleri nitisti julmasti kaiken sen, mikä oli jalointa ihmisten ajatuksissa. Yleisesti Metternichiä pidettiin miehenä joka käytti säälimättömästi valtaa pitääkseen Itävallan koossa.
Ranskassa oli vuonna 1848 helmikuun vallankumous, kuningas Ludvig Filip I pakeni maasta ja maa julistettiin tasavallaksi. Itävallassa kumous alkoi maaliskuun 13. päivä. Itävallan maapäivien oli määrä kokoontua tuolloin. Wienin kadut alkoivat täyttyä kaikkia säätyjä edustaneista kansalaisista jotka huusivat ”Alas Metternich!”. Hänen asuntoaan vartioineet sotilaat avasivat tulen väkijoukkoon ja useita kuoli.
pienoiskuva|vasen|Metternich valokuvassa vuonna 1855. Sairaalloinen keisari Ferdinand I totesi Metternichille, että ei halua nähdä kansalaisiaan ammuttavan, mihin Metternich totesi, että kansalle ei saa antaa periksi. Keisarin luo saapunut porvarien lähetystö vaati Metternichin erottamista. Pienen empimisen jälkeen Metternich pyysi eroa, mihin myönnyttiin. Hänen käskettiin poistua perheineen Itävallasta heti, sillä hallitus ei voinut turvata heidän koskemattomuuttaan.
Viimeiset vuodet
Metternich löysi turvapaikan Iso-Britanniasta. Siellä hän oli vakiovieras salongeissa, missä esitelmöi näkemyksiään maailmasta ja politiikasta. Vuosien 1789 ja 1848 vallankumoukset olivat hänen mukaansa vain aiheuttaneet pelkkää tuhoa rakentamatta mitään uutta tilalle. Metternichin ystäväpiiriin kuului Britanniassa Wellingtonin herttua.
Iso-Britanniasta Metternich siirtyi Belgiaan ja Itävaltaan Metternich pääsi palaamaan vuonna 1851, missä kuoli kahdeksan vuotta myöhemmin. Hän oli yrittänyt antaa viimeiseen saakka neuvojaan hallitukselle, mutta niitä ei enää otettu vastaan.
Arvioita elämäntyöstä
Metternich asetti tavoitteekseen vallankumousten estämisen ja Euroopan suurvaltojen voimatasapainon. Pyhän allianssin ja jääräpäisen uudistusten vastustamisen vuoksi häntä pidetään äärikonservatiivina. 1800-luvulla Benjamin Disraeli taas piti Metternichiä ainoana tapaamanaan filosofivaltiomiehenä.
Kissingerin mukaan Metternich onnistui yhdessä Iso-Britannian ulkoministerin Castlereaghin kanssa luomaan järjestelmän, joka takasi Euroopalle rauhan aina vuoteen 1914, jolloin alkoi ensimmäinen maailmansota. Ainoa merkittävä konflikti tuona aikana oli vuosien 1870- 1871 välinen Preussin-Ranskan sota, joka kesti kymmenen kuukautta. Kissingerin mukaan eurooppalaiset nauttivat tuona aikana luonnollisesta, rauhallisesta kehityksestä joka hyödytti myös tavallista kansaa. Katastrofaaliset maailmansodat ovat Kissingerin mukaan vieneet Euroopalta elämänvoiman.
Vaikka Metternich päättäväisesti vastusti vapauspyrkimyksiä ja nationalismia, oli Kissingerin mielestä Metternichin toiminta järkevää. Hänen mielestään ”valistuneet konservatiivit” olivat parempia johtajia kuin jakobiinit tai puhumattakaan myöhemmistä vallankumouksellisista. Nationalismi taas johtaisi repiviin sotiin ja vainoihin.
Metternich kuvasi itse toimintaansa näin: Milloin kaikki horjuu,...milloin koko yhteiskunnan olemassaolo on pelissä, on ennen kaikkea välttämätöntä, että on jotakin pysyvää, mihin etsivä liittyy, mistä etsivä löytää turvapaikan. Täten hän selitti pyrkimystään muuttaa yhteiskunnallisia oloja hitaalla muutoksella. Koska yhteiskunnat eivät Metternichin mukaan kestä järistyksiä, tulee kansan odotukset täyttää taitavalla talouspolitiikalla. Maan vaurautta olisi kartutettava ja syntynyttä ylijäämää jaettava jokaiselle säätynsä mukaan.
Yksityishenkilö
Metternichin kerrotaan olleen mies, jolla oli kallis maku. Hän oli juhlien ja salonkien rakastaja ja esiintyi aina elegantisti. Naiset ihastuivat häneen helposti ja hänellä oli useita rakastajattaria.
Huonoina puolina pidettiin sitä, että hän piti itseään erittäin korkeassa arvossa, oli äärimmäisen pedantti, kunnianhimoinen ja itsekäs sekä manipuloi ihmisiä mielellään.
Metternich oli kovin kiintynyt moniin lapsiinsa. Hänen henkilökohtaisen elämänsä suurimmat tragediat olivat kolmen lapsen menehtyminen tuberkuloosiin. Myös hänen ensimmäinen vaimonsa menehtyi tuohon sairauteen. Hän kirjoitti muistelmat, jotka muokkasi julkaisukuntoon hänen poikansa Richard.
Himangan Roima
Himangan Roima on vuonna 1936 perustettu himankalainen urheilu- ja vapaa-ajan seura. Alkuvuosina toimintaa oli monella rintamalla, mutta nyt lentopallo on seuralle merkittävin. Roiman miehet pelasivat kaudella 2007–2008 2-sarjassa.
Rokotusten haittavaikutukset
Rokotusten haittavaikutukset ovat rokotusten yhteydessä ilmeneviä ei-toivottuja vaikutuksia. Yhdysvaltalaisen Centers for Disease Control and Prevention -viranomaisen (CDC) mukaan rokotteet ovat turvallisia ja maailmassa annetaan vuosittain miljardeja rokotuksia. Rokotusten lyhytaikaisia haittoja ovat muun muassa kuumotus, punoitus, kipu, arkuus tai ärtyisyys pistosalueella. Mahdolliset vakavat reaktiot vaihtelevat ihmisen vastustuskyvyn mukaan ja niitä ovat mahdollisuus saada elintoiminnot kokonaan tai osittain lamauttava sairauskohtaus, vaurio aivojen alueella tai keskushermostossa ja kuolema. Rokotteiden turvallisuutta tutkivat ja valvovat sekä kansalliset elimet, kuten Suomessa Lääkelaitos ja Kansanterveyslaitos ja Yhdysvalloissa Food and Drug Administration (FDA) ja CDC, että kansainväliset järjestöt, kuten Maailman terveysjärjestö (WHO).
WHO:n mukaan rokotusten hyödyt ovat paljon riskejä suurempia. Vammautumisia ja kuolemia tapahtuisi hyvin paljon enemmän ilman rokotuksia, joten olisi epäeettistä olla käyttämättä näin tehokasta ehkäisykeinoa.
Rokotteiden haitat ovat harvinaisia ja paljon epätodennäköisempiä kuin vastaavat haitat sairauksista, joita rokotteet torjuvat. Silti yleisön huomio on siirtynyt tautien riskeistä rokotusten riskeihin, koska rokotteet ovat tehneet tartuntataudit harvinaisiksi.
Haittojen yleisyys ja seuranta
Rokotteiden harvinaiset haittavaikutukset eivät välttämättä tule esille ennen markkinoilletuloa tehtävissä tutkimuksissa, minkä vuoksi rokotetta on tutkittava myyntiluvan myöntämisen jälkeen, kun sitä annetaan laajoille kansalaispiireille. Rokotteisiin liittyvät kuolemantapaukset pyritään ilmoittamaan eri maiden terveysviranomaisille, jotta voidaan tutkia, liittyikö kuolema potilaan saamaan rokotteeseen vai onko kyseessä ollut muista syistä johtunut kuolemantapaus. Rokotteiden yhteydessä ilmenneiden kuolemantapausten on useimmiten havaittu liittyvän itse rokotteen sijaan rokotteen säilytyksessä, käsittelyssä ja annostelussa tehtyihin virheisiin. Yhdysvalloissa FDA:n lääkehaittatietokantaan ilmoitetaan 3–10 % lääkehaittatapauksista. FDA nojaa lääkärien, farmaseuttien ja potilaiden vapaaehtoisiin ilmoituksiin, ja lääkärit usein jättävät haittavaikutukset ilmoittamatta, koska prosessi vie aikaa ja he pelkäävät, että asiakirjoja voidaan käyttää hoitovirheoikeudenkäynneissä. Suomessa lääkärit ja sairaanhoitajat ovat velvollisia ilmoittamaan epäilemistään rokotteen haittavaikutuksista Kansanterveyslaitokselle.
Lyhytaikaiset haitat
Lyhytaikaisista, muutaman vuorokauden sisällä ilmenevistä haitoista, hepatiitti B -rokotteen ohimenevinä yleisoireina saattaa esiintyä: kuumetta, sairauden tunnetta, päänsärkyä, huonovointisuutta, ruuansulatusoireita, ärtyneisyyttä tai väsymystä. Iho-oireet tai varsinaiset yliherkkyysreaktiot ovat harvinaisia.
THL:n mukaan rotavirusrokotteen rokoteviruksen siirtyminen läheisessä kontaktissa rokotetun kanssa oleviin on teoreettisesti mahdollista. THL suosittelee tavanomaisesta käsihygieniasta huolehtimiseen vaippojen vaihdon yhteydessä ja tehostettua käsihygieniaa tulee noudattaa, mikäli jollakulla perheessä on alentunut puolustuskyky, esim. immuunivajavuustila. Uusinta-annosten jälkeen elävän rokoteviruksen erittyminen on olematonta.
Pitempikestoiset ja vakavat haitat
Esimerkiksi BCG- eli Calmette-rokotteen haittavaikutuksina on havaittu rokotuskohdan märkimistä (3/10 000 rokotettua) ja harvinaisia etäinfektioita (14/100 000 rokotettua), jotka voivat aiheuttaa raajojen pysyvän toimintahäiriön tai rokotetun kuoleman. MPR-rokotuksen jälkeen Suomessa raportoitiin 2002−2004 kaksi tapausta akuutti demyelinoiva enkefalomyeliitti -nimistä keskushermostosairautta. Ranskassa on myös oikeudessa määrätty korvauksia rokotteen aiheuttamaksi katsotusta MS-taudista. Muita vakavia haittoja ovat hepatiitti B -rokotteen valmisteyhteenvedossa mainitut harvinaiset hermostohäiriöt, kuten pyörtyminen, halvaantuminen, hermosairaus, hermotulehdus (myös Guillain-Barrén oireyhtymä, silmähermon sairaus ja MS-tauti), aivotulehdus, aivojen normaalitoiminnan häiriö, aivokalvontulehdus ja kouristukset, joiden ilmeneminen on harvinaisempaa kuin yksi per 10 000 rokotettua. Rokotteista ja niiden haittavaikutuksista kerrotaan rokotteiden valmisteyhteenvedoissa, jotka ovat Euroopan lääkeviraston EMEA:n ja Suomen Lääkelaitoksen Internet-palveluissa.
Epäillyt tai kiistanalaiset haitat
Vakavien ja pysyvien haittojen osalta rokotuskeskustelussa on länsimaissa yleensä esillä kaksi kysymystä: onko autismin ja rokotteiden tiomersaalin välillä yhteys ja onko MPR-rokotteen ja autismin välillä yhteys. MPR-rokotteen yhteys autismiin nousi keskusteluun vuonna 1998 Andrew Wakefieldin julkaistua aiheesta artikkelin The Lancet lehdessä. Talvella 2010 The Lancet veti pois Wakefieldin tutkimuksen. Tutkimuksen seurauksena monet vanhemmat ovat jättäneet lapsensa rokottamassa Britanniassa, mikä on johtanut muun muassa tuhkarokon yleistymiseen.
Wakefieldin artikkelin jälkeen aihetta on tutkittu laajasti, mutta yhteyttä ei ole voitu osoittaa. Esimerkiksi Ruotsissa tehty tutkimus ei löytänyt eroa autismin esiintyvyydessä vuoden 1982 jälkeen, jolloin maassa otettiin käyttöön MPR-rokote. Tanskalaisessa tutkimuksessa MPR-rokotettujen lasten todennäköisyys sairastua autismiin oli hieman pienempi, kuin rokottamattomien vaikka löydös ei ollut tilastollisesti merkittävä. Vuonna 2005 Cochrane julkaisi 31 tutkimuksen analyysin, jossa ei löydetty näyttöä MPR-rokotteen ja autismin yhteydestä. Raportin mukaan rokotteen turvallisuuden toteamiseksi tehdyt tutkimukset kuitenkin ovat puutteellisia. Myös tiomersaalin ja autismin välinen yhteys on kumottu useissa laajoissa tutkimuksissa.
Rokotusten on arveltu myös aiheuttavan erilaisia autoimmuunisairauksia kuten 1-tyypin diabetesta. Laaja, 739 694 lasta kattanut tanskalainen tutkimus tutki 1-tyypin diabeteksen yhteyttä rokotteisiin. Lapsista 681 oli diagnosoitu 1-tyypin diabetesta sairastavaksi. Tutkijat vertailivat riskejä rokottamattomien lapsien ja rokotettujen lapsien välillä, jotka olivat saaneet vähintään yhden rokotteen. Tutkijat eivät löytäneet yhteyttä rokotteiden ja 1-tyypin diabeteksen välillä. Harvard Medical Schoolin pediatrisen endoktrinologian yksikön johtaja tohtori Lynne L. Levitskyn mukaan tutkimus "vakuuttavasti osoittaa, ettei rokotushistorian ja tyypin I diabeteksen välillä ole yhteyttä".
Elohopea, formaldehydi, alumiini ym.
CDC:n mukaan rokotteissa väitetään olevan aineita, joita niissä ei ole. Eräitä aineita on mutta syystä ja turvallisia määriä. Joissain rokotteissa on alumiinia, mutta yleensä sadasosa siitä, mitä ihminen saa päivässä muutenkin (30–50 mg) vedestä, ruoasta ja lääkkeistä. Elohopeaa saa maidosta, myös rintamaidosta, ja meren elävistä. Formaldehydiä saa pakokaasuista, kalusteista, matoista, kosmetiikasta, maaleista ym.
Influenssarokote
Vuonna 1976 influenssarokotteen ja Guillain-Barrén oireyhtymän välille on eräässä tutkimuksessa esitetty yhteyttä. Tutkimuksessa katsottiin, että yksi miljoonasta rokotetusta on vaarassa influenssarokotuksen vuoksi. Guillan-Barrén oireyhtymää on havaittu myös muiden rokotteiden antamisen jälkeen, mutta rokotuksien yhteyttä sairauteen ei ole osoitettu tai tutkittu.
Vuonna 2009 alkaneeseen sikainfluenssapandemiaan käytettiin Pandemrix-rokotetta. Elokuussa 2010 Pandemrixin käyttö kuitenkin keskeytettiin. Ennen rokotuksia narkolepsiaan oli sairastunut 61 henkilöä vuodessa mutta vuonna 2010 sairastui 109 henkilöä (ero 48), sittemmin määrä on palannut normaaliksi. Silti jopa Pandemrix-rokotuskampanjan hyödyt ylittivät odottamattomasta narkolepsiariskistä huolimatta haitat selvästi sekä THL:n työryhmän että Euroopan lääkeviraston laskelmien mukaan. Suomessa rokote esti rekisteritietojen perusteella 80 000 sikainfluenssatartuntaa, tehohoitotapauksia ja noin 50 kuolemaa.
Korvaukset haitoista
Rokotteen aiheuttamista haitoista voi Suomessa saada korvausta lääkevahinkovakuutuksesta ja joissakin tapauksissa potilasvahinkovakuutuksesta. Lääkevahinkovakuutuksessa korvauksen edellytyksenä on, että rokotteen ja vahingon välinen syy-yhteys katsotaan vähintään todennäköiseksi. Vähäisiä haittavaikutuksia, kuten lyhytaikaisia ennakoitavia haittavaikutuksia ei korvata. Rokotteen virheellisen antamisen tai annostelun aiheuttamista haitoista voi hakea korvausta potilasvahinkovakuutukselta.
Yhdysvalloissa rokotteiden haittoja korvataan erityisen kansallisen korvausjärjestelmän, National Vaccine Injury Compensation Programin, kautta. Noin kymmenen vuoden aikana järjestelmästä on maksettu korvauksia noin 1 500 ihmiselle yhteensä 1,18 miljardia dollaria. Ohjelman tuloksena oikeudenkäynnit rokotevalmistajia ja terveydenhuollon ammattihenkilöitä vastaan ovat lähes loppuneet ja rokotteiden saatavuus vakiintunut sekä rokotetutkimus lisääntynyt merkittävästi.
Jotkin potilaita sympatisoineet juryt ovat myöntäneet potilaille korvauksia, vaikka lukuisat terveysviranomaiset ovat todenneet väitteet oireista tai niiden liittymisestä rokotuksiin perättömiksi.
Rokottamisen vastustaminen
Rokottamisen vastustaminen on lisännyt huomattavasti tartuntatauteja, kuten tuhkarokkoa. Vastustus on vähentänyt rokotettujen osuutta, mikä on johtanut tappaviin tautiepidemioihin lapsilla.
Geriatrian professori Timo Strandbergin mukaan rokotuksista pidättyminen ei ole yksityisasia vaan toisten ihmisten hengen vaarantamista kuten altistaminen tupakansavulle.
Hupilainen
Nukketeatteri Hupilainen on vuonna 1984 perustettu kangasalalainen nukketeatteriryhmä. Teatteri on toiminut vuodesta 1998 lähtien Parvula-talossa, jossa sillä on 50-paikkainen näyttämö. Teatteriryhmään kuuluu Niina Kettunen-Niemi, Sinikka Meurman, Pauliina Kirjanen ja Tuula Torkkeli.
Harald Gille
Harald Gille (norjaksi Harald IV Magnusson Gille, 1103–1136) oli Norjan kuningas 1130–1136. Harald oli syntynyt Irlannissa, ja hän lienee saanut liikanimensä Gille sanaparista Gilla Críst, Kristuksen palvelija. Hänen valtaannousunsa merkitsi kansalaissotien aikakauden alkua, ja tänä aikana Norjassa käytiin jatkuvasti julmaa kamppailua oikeudesta kruunuun.
Hupilainen
Nukketeatteripäivät
Hupilainen on järjestänyt Kangasalla nukketeatteripäiviä joka toinen vuosi yhteistyössä Kangasalan kunnan kanssa. Vuonna 2015 päivät järjestettiin kolmattatoista kertaa.
Harald Gille
Harald saapui Norjaan 1128 ja ilmoitti olevansa edesmenneen kuningas Maunu Paljassäären poika ja hallitsevan kuninkaan Sigurd Jerusaleminkävijän velipuoli. Harald läpäisi tulikokeen eli käveli tulisilla hiilillä, mikä ajan uskomusten mukaan todisti hänen puhuvan totta.
Sigurd hyväksyi hänet veljekseen sillä ehdolla, ettei Harald vaatisi osuutta valtakunnasta Sigurdin tai hänen poikansa Maunun elinaikana. Harald piti lupauksensa Sigurdin kuolemaan asti. Sigurdin kuoleman jälkeen Haraldin ja Maunun välille puhkesi kuitenkin sota, jonka Harald viimein voitti vuonna 1135. Harald kastroi ja sokaisi Maunun ja sulki hänet luostariin. Tämän jälkeen Harald Gille hallitsi Norjaa yksin, mutta kruunua tavoitellut Sigurd Slembe surmasi hänet jo 1136. Haraldilta jäi neljä poikaa, Inge, Sigurd, Östen ja Maunu. Heistä kaikista tuli Norjan kuninkaita.
Henrik Gabriel Krusberg
Henrik Gabriel Krusberg (15. maaliskuuta 1779 Huittinen – 1824 jälkeen) oli suomalainen pappi ja virsirunoilija.
Krusbergin vanhemmat olivat Huittisten kappalainen Henrik Krusberg, "juoppo ja epäsopuinen kirkkoherrojen kanssa", ja Kristina Betulin. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1795. Krusberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1800 ja maisteriksi 1802. Papiksi hänet vihittiin Pietarissa 1803.
Krusberg toimi kirkkoherran apulaisena Tuutarissa Inkerissä 1803 ja Toksovassa 1804. Hän oli Haminan piirikoulun latinan, historian ja maantiedon opettajana 1805–1811 ja sitten Glückstalin vastaperustetun saksalaisen seurakunnan pastorina Etelä-Venäjällä 1811–1816. Hänet erotettiin tästä virasta koska hän ”vahingoitti seurakuntaa käyttäytymisellään enemmän kuin hyödytti sitä oppineilla saarnoillaan”. Krusberg asui tämän jälkeen luultavasti Viipurissa ainakin vielä 1821. Odessan luterilaisen seurakunnan kirkkoherrana hän toimi vuoden 1824 tienoilla.
Krusberg julkaisi myös omalla nimellään tai nimensä alkukirjaimiä käyttäen 1821 Laulun Suomen Tyttärille opiksi, neuvoksi ja varoitukseksi sekä saksasta suomentamansa virren ”Uskon sanat” ja suomennoksen J. D. Valeriuksen runosta, arkkiveisusta ”Tålamodet” (”Kärsivällisyys”).
Olkolammi (eteläinen)
Olkolammi (myös Olkolammit) on Jämsän keskiosassa sijaitseva metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on yksitoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 85 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Olkolammi on saareton. Noin puoli kilometriä siitä pohjoiseen sijaitsee 3,2 hehtaarin laajuinen metsäjärvi Olkolammi (125,6 metriä mpy). Kahden metsäjärven yhteinen nimi on Olkolammit. Pohjoisen järven pituus on 350 metriä ja eteläisen 200 metriä. Järvien välissä virtaa laskuoja. Korkeammalla sijaitsevaan järveen virtaa laskuojia etelästä. Olkolammien länsipuolella on Mustinganjärvi ja itäpuolella Hietajärvi. Noin 2,5 kilometriä itään sijaitsee Kankarisvesi. Olkolammien pohjoispuolella on Vuorenalanen (124,6 metriä mpy), jonka kautta niiden vedet kulkevat Hietajärveen.
Olkolammit kuuluvat Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta, Olkolammit ovat valuma-alueen itäisiä vakavesiä.
Oliver Twist (vuoden 2005 elokuva)
Oliver Twist on Roman Polańskin ohjaama, vuonna 2005 valmistunut, elokuvasovitus Charles Dickensin samannimisestä romaanista. Elokuvan on käsikirjoittanut kirjailija Ronald Harwood ja nimiroolin esittää Barney Clark.
Lazy Boy
Lazy Boy on skotlantilaisen rockyhtyeen Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen viidenneltä studioalbumilta Always Ascending. Kappale julkaistiin 25. tammikuuta 2017 YouTubessa ja monissa suoratoistopalveluissa.
Singlen B-puolena julkaistiin lyhennetty radioversio kappaleesta.
Viitalammi (Jämsä)
Viitalammi on Jämsän keskiosassa sijaitseva metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kuusitoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 85 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Viitalammi on saareton, sen pituus lounaasta koilliseen on 350 metriä. Sitä ympäröi metsämaa. Viitalammin länsipuolella avautuu Sauvasuo. Järven koilliskolkasta lähtee laskuoja 300 metriä itään sijaitsevan Toivaksen luoteisrantaan. Noin neljä kilometriä koilliseen sijaitsee Kankarisveden Uuhivesi. Välissä on Hopsun maatalousmaisema.
Viitalammi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta, Viitalammi on Lahnajoen alueen itäisiä vakavesiä.
Jerzy Masztaler
Jerzy Masztaler (27. marraskuuta 1946 Ostróda, Puola – 13. elokuuta 2011) oli puolalainen jalkapallovalmentaja, joka valmensi muun muassa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa.
Masztaler oli RoPS:in päävalmentajana ensin kaudella 1978, jolloin seura nousi Kakkosesta Ykköseen. Muutaman välivuoden jälkeen puolalainen palasi RoPS:in ruoriin kaudella 1982, ja tällä kertaa hän oli mukana nostamassa rovaniemeläisiä Mestaruussarjaan. Kaudella 1983 RoPS sijoittui Masztalerin johdolla Mestaruussarjassa kahdeksanneksi, mutta kauden päätyttyä hän siirtyi jälleen uusiin maisemiin.
Masztaler palasi vielä kolmannen kerran Rovaniemelle kauden 1990 alkaessa. Puolalainen valmensi RoPS:in runkosarjassa komeasti toiseksi, mutta pudotuspeleissä RoPS hävisi jo puolivälierissä MP:lle. Kaudella 1991 Masztaler ehti istua vain viidessä ottelussa penkin päässä ennen kuin hänet korvasi Graham Williams.
Suomi kesäolympialaisissa 1924
Suomi saavutti kesäolympialaisissa 1924 yhteensä 37 mitalia, joista 14 oli kultaa, 13 hopeaa ja 10 pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui toiseksi, mikä on edelleen maan kaikkien aikojen paras suoritus kesäolympialaisissa. Mitaleista suurin osa saavutettiin yleisurheilussa ja painissa. Lisäksi suomalaiset saivat ammunnasta kolme mitalia ja purjehduksesta yhden mitalin.
Niskavuori
Niskavuori on Hella Wuolijoen kirjoittama viisiosainen näytelmäsarja Niskavuoren suurtilan ja sen asukkaiden vaiheista 1880-luvulta 1940-luvun puoliväliin. Näytelmän Niskavuoren naiset kantaesitys oli Helsingin Kansanteatterissa 31. maaliskuuta 1936. Sarjasta on tehty seitsemän teatterielokuvaa, kaksi televisioelokuvaa ja yksi televisionäytelmä. Vuonna 1984 valmistunut Matti Kassilan ohjaama elokuva Niskavuori on toistaiseksi viimeinen Niskavuori-elokuva, ja se pohjautuu näytelmiin Niskavuoren naiset ja Niskavuoren leipä. Näytelmät ovat ilmestyneet myös kirjoina ja kokoelmana teoksessa Niskavuoren tarina.
Niskavuorella on ollut huomattava asema suomalaisten identiteettiä rakentavana tekijänä läpi kaupungistumisen ja maaltapaon vuosikymmenten. Näytelmissä näkyy kirjoittajan vaiheikas elämä, ja niiden särmikkyys on aikoinaan aiheuttanut kiivasta keskustelua.
Niskavuoreen liittyviä kirjoja on muun muassa Niskavuoren henki, joka taustoittaa Wuolijoen luomaa näytelmäsarjaa ja kertoo niskavuorelaisten hahmojen esikuvista.
Esikuva
Vaikka Niskavuori on kuvitteellinen paikka ja näytelmien tapahtumat ovat kuvitteellisia, Niskavuorella ja sen henkilöhahmoilla on vastineensa todellisuudessa. Niskavuoren maatilan esikuva on Wuolijoen rustholli, joka sijaitsee Hauholla Vuolijoen kylässä. Wuolijoen kantatila on Paulin rustholli, jonka omisti alkuaan Paulinuksen pappissuku ja sen jälkeen Herkepeuksien suku. Sittemmin rusthollin omistajiksi tuli Luopioisten talonpoikia.
Juho Erkinpoika Wuolijoki (1798–1869) alkoi isännöidä tilaa vuonna 1830. Hänen puolisonsa oli Henriika Loviisa Erkintytär (1814–1882). Pariskunnan neljästätoista lapsesta kymmenen eli aikuisikään. Heidän poikansa Juho Wuolijoki ja tämän puoliso Serafina Lagervik olivat Hella Wuolijoen appivanhemmat. Juho Wuolijoki isännöi Wuolijoen tilaa 1870–1911. Pariskunnan vanhin poika, Wäinö Wuolijoki, isännöi tilaa 1911–1947.
Tematiikka
Suurimman huomion on saanut niskavuorelainen työteliäs ja uhrautuva vahva nainen. Längelmäeltä naitu Loviisa ja Niskavuoren tytär Heta on nähty eräinä suomalaisen naisen arkkityyppeinä. Loviisa pitää talon mainetta ja kunniaa yllä puolen vuosisadan ajan. Heta on klassinen pirttihirmu, joka aviomiehensä kanssa nostaa Muumäen rappiotilan pitäjän mahtitaloksi.
Kamaripop
Kamaripop on popmusiikin laji, jonka hallitseva tunnuspiirre on kamarimusiikin vaikutus. Se näkyy sovituksissa ja orkestroinnissa, johon liittyy usein paljon jousia tai puhaltimia sekä muita perinteisiä kamarimusiikkisoittimia. Englannin kielessä tyylistä käytetään myös barokki-johdannaisia nimityksiä kuten baroque pop, baroque rock tai English baroque. Kamaripop sai alkunsa 1960-luvun puolivälissä, jolloin rock and roll -kappaleisiin alettiin lisätä elementtejä klassisesta musiikista. Tyylin harjoittajat alkoivat käyttää rockille epätyypillisiä instrumetteja kuten cembaloa, oboeta tai käyrätorvea. Tyyli oli eniten suosiossa aikana, jolloin käytössä ei ollut syntetisaattoreita tai samplereita, joten levyillä käytettiin ”oikeita”, tavallisesti studiomuusikoiden soittamia instrumentteja. Kamaripop eroaa progressiivisen rockin klassisista orkestroinneista yksinkertaisemmilla kappalerakenteillaan, jotka ovat lähempänä tavanomaisempia popkappaleita, sekä lähempänä valtavirtaa olevilla sanoituksillaan.
Niskavuori
Tematiikka
Niskavuoren miehet puolestaan naivat rahaa taloon sukupolvesta toiseen, rakkaus ei ole olennaista. Suurtilaa ei tarvitse jakaa perillisten kesken, kun talo pidetään koossa miniän varojen turvin. Niskavuoreen haalitaan rahaa ja tilaan kohdistuvat uhat eliminoidaan rahalla. Loviisan poika Aarne kuitenkin rikkoo Niskavuoren mallin: hän lähtee nuoren Ilonan matkaan, jättää rikkaan vaimonsa ja tekee siten valinnan, joka järkyttää Niskavuoren perinteitä ja arvoja. Viimeisessä Niskavuori-näytelmässä ajat ovat lopulta selkeästi muuttuneet: järkiavioliitot alkavat väistyä modernin rakkausliiton tieltä.
Kamaripop
Nykykamaripop ammentaa vahvasti muun muassa Brian Wilsonin, Burt Bacharachin ja Lee Hazlewoodin tuotannosta. Se syntyi paljolti vastareaktiona 1990-luvun vaihtoehtomusiikissa vallinneelle lo-fi-estetiikalle.
Niskavuori
Kirjoittaja
Näytelmäsarjan kirjoittaja ja sarjan luoja on Etelä-Virossa Helmessä 1886 syntynyt Ella Maria Murrik eli Hella Wuolijoki. Niskavuori-näytelmien kannalta on olennaista, että vasemmistolainen Wuolijoki oli itsekin hauholaisen suurtilan emäntä. Ennen Niskavuorta Wuolijoelta oli ilmestynyt viisi kokoillan näytelmää ja jokunen pienoisnäytelmä. Sarjan ensimmäisellä näytelmällä, Niskavuoren naisilla, oli ratkaiseva merkitys Wuolijoen uralle. 1930-luvun Suomessa sen moraalikäsityksiä ja poliittista ajattelua pidettiin vapaamielisinä ja ne aiheuttivat kipakkaa keskustelua puolesta ja vastaan.
Näytelmät
Wuolijoki kirjoitti Niskavuoren vuosina 1936–1953. Tapahtumien aikajärjestyksessä kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuvat näytelmät valmistuivat ensimmäisinä, 1930-luvulla. Kronologian ensimmäinen näytelmä valmistui kolmantena, muutaman vuoden kuluttua edellisistä. Kronologian toinen näytelmä valmistui neljäntenä. Viidentenä valmistui kronologian päätepiste. Wuolijoen kuoleman jälkeen tehdyt sovitukset on toisinaan irrotettu alkuperäisestä kronologiasta. Esimerkiksi Valentin Vaalan väriversio Niskavuoren naisista ajoittuu 1950-luvun lopulle. Lahden kaupunginteatterissa tehtiin vuonna 2013 musikaali samaisesta näytelmästä ja se ajoitettiin niin ikään 1950-luvulle.
Familiaalinen adenomatoottinen polypoosi
Familiaalinen adenomatoottinen polypoosi eli FAP on APC- tai MUTYH-geenin mutaation aiheuttama perinnöllinen polyyppisairaus. Sairastuneen paksusuoleen kehittyy runsaasti aluksi hyvänlaatuisia kasvaimia, jotka lopulta muuttuvat pahanlaatuisiksi ja aiheuttavat siten suolisyövän. Polyyppien merkkinä saattaa olla veri ulosteessa. Pahanlaatuiseksi muututtuaan sairaus voi aiheuttaa muun muassa laihtumista ja suolen toiminnan muutoksia. Etäpesäkkeitä voi kehittyä maksaan tai muualle.
Niskavuori
Niskavuoren naiset
Varhaisin Niskavuori-näytelmä on Niskavuoren naiset (1936), jonka tapahtumat Wuolijoki ajoitti 1930-luvun alkuun. Tapahtumien aikajärjestyksessä siitä tuli lopulta kolmas. Näytelmän aiheena on Loviisan konflikti Aarnen kanssa ja Martan konflikti Aarnen, Ilonan ja Loviisan kanssa. Niskavuoren perinteitä järkytetään, kun isäntä ottaa ja lähtee nuoren opettajan matkaan.
Familiaalinen adenomatoottinen polypoosi
Kun sairaus johtuu APC-geenin mutaatiosta, se periytyy autosomissa dominantisti. MUTYH-geenin mutaation aiheuttamana se periytyy autosomissa resessiivisesti.
Niskavuori
Niskavuoren nuori emäntä
Kolmantena valmistui näytelmä Niskavuoren nuori emäntä (1940). Siinä kerrotaan Niskavuoren tapahtumista 1880-luvulla, jolloin rikas Saaroisten Loviisa naidaan miniäksi Niskavuorelle. Kansallisen heräämisen aikaa kuvaava näytelmä sopi oivallisesti välirauhan henkeen ja se sai kantaesityksensä Suomen Kansallisteatterissa, joka oli kieltäytynyt kahdesta aiemmasta Niskavuoresta.
Familiaalinen adenomatoottinen polypoosi
Sairaus johtaa syöpään keskimäärin 39 vuoden iässä, mutta taudista tavataan myös muotoa, jossa polyyppien ja syövän kehittyminen viivästyy. Tällöin potilas sairastuu syöpään keskimäärin 55-vuotiaana. Syöpä estetään paksu- ja peräsuolen poistolla.
Niskavuori
Niskavuoren Heta
Kolmen Niskavuori-näytelmän jälkeen Wuolijoki piti pitkän tauon aiheesta. Neljäs näytelmä Niskavuoren Heta näki päivänvalon vuonna 1950. Kronologisesti se on jatkoa Niskavuoren nuorelle emännälle, ja sen keskushenkilönä on Niskavuoren vanhin tytär, Heta, joka nai rengin ja muuttaa Muumäelle. Niskavuoren Heta on sarjan näytelmistä ainoa, jonka aikajänne ulottuu useiden vuosikymmenten halki.
Familiaalinen adenomatoottinen polypoosi
Hoitamaton FAP johtaa lähes varmasti syövän kehittymiseen.
Niskavuori
Entäs nyt, Niskavuori?
Viides ja viimeinen Niskavuori-näytelmä on jatkosodan loppuun ja rauhanajan alkuun ajoittuva Entäs nyt, Niskavuori?, joka ilmestyi vuonna 1953. Siinä henkilöt ovat pitkälti samat kuin Niskavuoren naisissa ja Niskavuoren leivässä. Päähenkilönä on Juhani Niskavuoren avioton poika, joka palaa Niskavuorelle puolen vuosisadan jälkeen.
Niskavuori-näytelmien henkilöt
Niskavuori-näytelmien keskushahmo on Loviisa Niskavuori, joka luetaan suomalaisen kirjallisuuden klassisiin naishahmoihin. Muita keskeisiä Niskavuoren naisia ovat Heta Niskavuori, Malviina Multia, Siipirikko, Martta Niskavuori ja Ilona Ahlgren. Mieshahmoista tärkeimpiä ovat Loviisan puoliso Juhani Niskavuori ja heidän poikansa Aarne. Hetan nimikkonäytelmän miespääosa on Hetan mies Akusti Muumäki. Juhani Multia on viimeisen Niskavuori-näytelmän keskeinen miesrooli. Kaikkiaan tarinassa on mukana neljä sukupolvea, joista keskitytään lähinnä toisen ja kolmannen polven edustajien vaiheisiin.
Elokuvasovitukset
Wuolijoki ei alun perin suunnitellut Niskavuorta sarjaksi. Elokuviksi ne muokattiin Valentin Vaalan sekä Edvin Laineen ohjaamina. Viisi mustavalkoista Niskavuori-elokuvaa valmistuivat vuosina 1938–1957. Kuudes on Vaalan ohjaus vuodelta 1958, värillinen versio Niskavuoren naisista. Aarnen ja Ilonan tarinan kertova Kassilan Niskavuori valmistui 1984 ja se pohjautuu näytelmiin Niskavuoren naiset ja Niskavuoren leipä.
Vuonna 1938 valmistunut elokuva Niskavuoren naiset on tapahtumien aikajärjestyksessä kolmas. Se aloittaa Niskavuoren 1930- ja 1940-luvuista kertovan osan. Elokuvan jatko-osa Niskavuoren Aarne kuvattiin kuusitoista vuotta myöhemmin. Molemmissa elokuvissa Aarnea näyttelee Tauno Palo. Tarinan tasolla hän oli vanhentunut vain viitisen vuotta.
Tauno Palo oli mukana kaikissa mustavalkoissa Niskavuori-elokuvissa lukuun ottamatta Niskavuoren Hetaa. Palo näytteli Aarnen lisäksi Aarnen isää Juhania ja Juhanin aviotonta poikaa eli Aarnen velipuolta Juhani Mattilaa. Loviisaa ovat näytelleet muun muassa Emma Väänänen ja Elsa Turakainen. Rauni Luoman näyttelemä Heta on suomalaisen elokuvan arvostetuimpia roolisuorituksia. Luoma näytteli Loviisaa vuonna 1984 valmistuneessa Matti Kassilan elokuvassa Niskavuori. Hän oli tuolloin roolihenkilönsä ikäinen päinvastoin kuin Elsa Turakainen ja Emma Väänänen 1950-luvulla. Näyttelijä Olga Tainio oli ensimmäinen Loviisan roolissa. Hänet Vaala löysi Kansanteatterin lippukassalta.
Hilkka Helinä näyttelee nuorta Hetaa vuoden 1946 filmatisoinnissa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä ja on sivuroolissa Hetan kanssa samasta miehestä kilpailevana Esterinä kuusi vuotta myöhemmin valmistuneessa elokuvassa Niskavuoren Heta. Myöhemmin hän näytteli Niskavuoren piikaa Niskavuoren Aarnessa ja tulkitsi Martan osan Vaalan värielokuvassa Niskavuoren naiset vuonna 1958. Sentraali-Santroista unohtumattomin lienee näyttelijä Martta Kinnunen, jolle rooli lankesi elokuvissa Niskavuoren Aarne ja Niskavuori taistelee.
Julkaisuajat
¹Vuoden 1958 elokuvaversio on sijoitettu sen hetkiseen nykyaikaan.
Franz Grillparzer
Grillparzer syntyi Wienissä ja opiskeli lakia Wienin yliopistossa. Hänen näytelmiään ovat muun muassa Das goldene Vlies (1819) ja König Ottokars Glück und Ende (1825). Vielä 1830-luvulla Grillparzer jatkoi uraansa menestyksellä näytelmillä Des Meeres und der Liebe Wellen (1831), Der Traum, ein Leben (1834) ja Tristia ex Ponto (1835). Hän ei kuitenkaan kirjoittanut näytelmiä sen jälkeen kun Weh dem, der lügtin ensiesitys 1834 sai huonon vastaanoton. .
Grillparzer oli merkittävimpiä uuden ajan saksankielisiä näytelmäkirjailijoita. Hän kirjoitti jo 1807–1809 lavean murhenäytelmän Blanca von Castilien, joka kauttaaltaan osoittaa Friedrich Schillerin vaikutusta. Hänen omaa ääntään kaikuu jo murhenäytelmäkatkelmassa Spartacus (painettuna 1888), joka tulkitsee tekijän surua ranskalaisten Itävallassa harjoittamasta vallasta. Grillparzerin seuraava kehitys kulki jonkin aikaa romantiikan suuntaan ja vei hänet Espanjan kirjallisuuden sekä historian tutkimiseen. Grillparzerin murhenäytelmä, niin sanottu kohtalotragedia Die Ahnfrau esitettiin 1817. Mutta jo seuraavana vuonna hän julkaisi klassisen murhenäytelmän Sappho (esit. suomeksi). Grillparzerin muut näytelmät ovat trilogia Das Goldene Vliess (1822), johon kuuluvat draamat Der Gastfreund, Die Argonauten ja Medea; sen jälkeen König Ottokars Glück und Ende (1825), Ein treuer Diener seines Herrn (1828), Des Meeres und der Liebe Wellen (1831, esit. suom.), Der Traum ein Leben (1834), Weh dem, der lügt (komedia, 1838).
Grillparzeria eivät yleensä aikalaiset ymmärtäneet, ja kun Weh dem, der lügt oli saanut ansaitsemattoman tylyn vastaanoton, hän ei julkaissut enää yhtään näytelmää. Vasta hänen kuoltuaan ilmestyivät hänen draamansa Die Jüdin von Toledo, Ein Bruderzwist im Hause Habsburg ja Libussa. Grillparzerin teoksista henkii todellista neroutta, hänen inspiraationsa on voimakas, ja sitä vastaa täysin taitava kirjallinen esitys ja mestarillinen muodon hallitseminen. Grillparzer on tuottanut etevää lyriikankin alalla, ja lisäksi hän on kirjoittanut novellit "Das Kloster bei Sendomir" ja "Der arme Spielmann" sekä omaelämäkerrallisia tekstejä.
Suomeksi hänen näytelmistään on esitetty näitä:
Belle & Sebastian
Belle & Sebastian on tammikuussa 1996 perustettu indie pop-yhtye Glasgow'sta, Skotlannista. Yhtyeessä on seitsemän jäsentä. Aluksi he levyttivät Jeepster Recordsille, mutta ovat nykyisin tehneet sopimuksen Rough Trade Recordsin kanssa Isossa-Britanniassa ja Matador Recordsin kanssa Yhdysvalloissa. Molemmat levy-yhtiöt ovat itsenäisiä eli eivät toimi suurimpien ja markkinoita hallitsevien levy-yhtiöiden avustuksella tai alaisuudessa.
Yhtye on nimetty 1960-luvun suositun televisiosarjan Belle ja Sebastian mukaan.
Hemeroskopeion
Hemeroskopeion eli Dianion  oli antiikin aikainen kaupunki Iberiassa eli nykyisen Espanjan alueella. Se sijaitsi nykyisen Denian kaupungin paikalla.
Hemeroskopeion oli alun perin kreikkalainen siirtokunta. Myöhemmin se kehittyi tavalliseksi roomalaiseksi kaupungiksi.
Maantiede
Hemeroskopeion sijaitsi Iberian itärannikolla Dianionin eli Artemisionin niemellä. Paikalla sijaitsi Efesoksen Artemiille omistettu temppeli, josta se oli saanut nimensä. Strabonin mukaan samalla seudulla Sucro-joen ja Carthago Novan välillä ja lähellä jokea sijaitsi kolme kaupunkia, jotka kaikki olivat massalialaisten perustamia, ja joista Hemeroskopeion oli merkittävin ja ainoa jonka nimi tunnetaan. ​Pomponius Mela kutsui niemeä nimellä Ferraria sen rautakaivosten vuoksi.
Niemen lähellä sijaitsivat saaret Planesia ja Plumbaria. Strabonin mukaan Hemeroskopeionin lähellä sijaitsi järvi, jonka ympärysmitta oli 400 stadioninmittaa. Sen arvellaan viittaavan nykyiseen Albufera de Valencia -järveen, joka sijaitsee pohjoisempana lähellä Valenciaa ja on nykyisin pienempi. Roomalaisella kaudella kaupungin alue oli Hispania Tarraconensiksen provinssia.
Historia
Hemeroskopeion oli Massalian perustama siirtokunta. Niemi oli valittu kaupungin paikaksi, jotta se saattoi toimia valvonta-asemana, mistä kaupunki sai nimensä. Stefanos Byzantionlaisen lainaama Artemidoros sanoo kaupungin olleen keltiberien kaupunki, jonka perustivat fokaialaiset. Ajan kuluessa paikka alettiin tuntea paremmin Artemiin temppelistään, ja nimi siirtyi myös kaupungille, niin että roomalaisella kaudella se tunnettiin ennemmin Artemiin roomalaiseen vastineeseen Dianaan viittaavalla nimellä Dianion.
Sertorius käytti niemeä tukikohtanaan, sillä se muodostaa luonnonlinnoituksen ja näkyy kauas merelle. Plinius vanhempi mainitsee Dianiumin asukkaat (Dianenses) Carthago Novan conventuksen civitas stipendariana. Kaupungin lyömiä rahoja tunnetaan. Avienuksen aikana sen enempää kaupunki kuin temppelikään eivät olleet enää olemassa. Nykyinen Denian kaupunki eli Artemus on kuitenkin perinyt sen nimen.
Rakennukset ja löydökset
Hemeroskopeion tunnettiin jo mainitusta Artemiin temppelistään. Kaupungista ei ole kuitenkaan tehty arkeologisia löytöjä, joten sen olemassaoloa ei ole voitu vahvistaa. On jopa pidetty mahdollisena, että kirjallinen traditio kaupungin olemassaolosta olisi syntynyt vasta roomalaisella kaudella.
Renessanssifilosofia
Renessanssifilosofialla tarkoitetaan lähinnä Länsi-Euroopassa renessanssin aikana noin vuosina 1350–1600 harjoitettua filosofiaa. Renessanssi merkitsi suurta muutosta ihmisten ajattelutavoissa. Se kuvataan usein keskiaikaisen Euroopan paluuna klassisen kulttuurin lähteille. Filosofiassa sitä kuvaa humanismin taistelu skolastiikkaa ja aristotelismia vastaan sekä platonismin uusi nousu.
Historia
Renessanssi alkoi kehittyä Italiassa hitaasti 1300-luvun kuluessa ja levisi sittemmin koko Eurooppaan. Nykyään renessanssin katsotaan alkaneen suunnilleen vuonna 1450. Keskeisinä hahmoina on nähty Dante Alighieri, Francesco Petrarca ja Giovanni Boccaccio, vaikkakin he elivät paljon aiemmin.
Renessanssin syntyyn vaikuttivat muun muassa Itä-Rooman romahdus ja siitä seurannut idän oppineiden ja sivistyksen pakolaisvirta läntiseen Eurooppaan, kaupankäynnin lisääntyminen Kiinan ja Intian kanssa, 1500-luvun alussa syntynyt uskonpuhdistus ja sitä seurannut katolisen kirkon hengellisen yksinvallan päättyminen läntisessä Euroopassa, kaupunkien nousu, opiskelun lisääntyminen sekä kirjapainotaidon keksiminen ja sen mahdollistama tiedon levittämisen helpottuminen.
Renessanssin ajattelu oli hyvin monitahoista, mutta sitä luonnehtii humanismin synty ja antiikin filosofian ja muun kulttuurin uudelleen löytäminen. Taiteessa renessanssi halusi palata naturalismiin tyyliin sijasta. Filosofiassa matematiikka palautettiin läheiseen yhteyteen muiden filosofian osa-alueiden kanssa. Kreikka palasi 1300-luvulla takaisin opetettujen kielten joukkoon Italiassa.
thumb|160px|Nicolaus Cusanus thumb|160px|Pico della Mirandola thumb|160px|Erasmus Rotterdamilainen thumb|160px|Niccolò Machiavelli thumb|160px|Martti Luther thumb|160px|Giordano Bruno
Filosofiassa platonismi heräsi uudelleen uusplatonistisessa muodossa, mutta yhtä lailla 1500-lukua voidaan pitää aristotelismin suurimpana vuosisatana. Myös hellenistisen ajan filosofiset koulukunnat stoalaisuus, epikurolaisuus ja skeptisyys saivat uudelleen kannattajia. Muun muassa stoalaisuus heräsi uudelleen henkiin uusstoalaisuutena.
Yliopistojen rinnalle nousi renessanssin aikana muita instituutioita, joissa harrastettiin filosofiaa. Näitä olivat erilaiset akatemiat sekä kaupunkien hovit. Läheskään kaikki renessanssihumanistit eivät toimineetkaan enää yliopistojen piirissä. Muun muassa Erasmus Rotterdamilainen mahdollisti vapaan toimintansa pysyttäytymällä itsenäisenä ajattelijana. Renessanssin akatemioista tunnetuin on Cosimo de' Medicin vuonna 1462 Firenzeen perustama platonilainen Firenzen Akatemia, joka halusi toimia Platonin Akatemian perillisenä. Toinen merkittävä tieteen keskus oli Padovan yliopisto, joka oli puolestaan aristoteelinen.
Renessanssin päätepisteenä on usein pidetty Giordano Brunon polttamista harhaoppisena vuonna 1600. Uuden ajan filosofian katsotaan vastaavasti usein alkavan Francis Baconista.
Humanismin synty
Renessanssin merkittävimpänä aatesuuntauksena pidetään humanismia, jossa painopiste siirtyi enemmän ihmisten henkilökohtaisiin ja maallisiin asioihin, sen sijaan että ihmiselämä olisi nähty pelkästään välietappina tuonpuoleiseen. Pico della Mirandola kirjoitti vuonna 1486 teoksen Oratio de Hominis Dignitate (Ihmisen arvokkuudesta), jota pidetään renessanssin julistuksena. Siinä valetaan Platoniin ja Aristoteleeseen tukeutuen luottamusta siihen, että ihmiset kykenevät käsittämään kaiken mahdollisen tiedon.
Myöhemmät humanistit pitivät ensimmäisenä humanistina ja esikuvanaan Petrarcaa. Hän arvosteli skolastiikkaa sekä Aristoteleen logiikan ja sen käsitteistön käyttämistä kaikkiin asioihin. Hän arvosti enemmän Platonia, joka oli hänestä päässyt lähemmäksi kristillistä totuutta kuin kukaan muu pakanoista, sekä Ciceroa tämän latinan hienostuneisuuden vuoksi. Toinen merkittävä skolastiikan vastustaja oli Lorenzo Valla. Maltillisempaa suhtautumista edusti Leonardo Bruni, joka hylkäsi skolastisen logiikan, mutta arvosti Aristoteleen käytännöllistä filosofiaa. Hän käänsi sekä Nikomakhoksen etiikan että Politiikan.
Uskonpuhdistus
Uskonpuhdistus eli reformaatio on 1500-luvulla Länsi-Euroopassa alkanut liike, joka alun perin pyrki muuttamaan katolisen kirkon oppia ja sen piirissä ilmenneitä käytäntöjä, kuten anekauppaa. Keskeisenä kiistana uskonpuhdistuksessa oli kysymys Raamatun oikeasta tulkinnasta, eli onko teologien hyväksyttävä paavin ja kirkolliskokousten muotoilema kirkon tulkinta Raamatusta, vai voiko Raamattua tulkita myös itse. Tässä yhteydessä uskonpuhdistajat pyrkivät myös Raamatun kansankielisten käännösten julkaisemiseen ja jumalanpalveluskielen vaihtamiseen latinasta paikalliseen kieleen.
Lopulta uskonpuhdistus kuitenkin johti siihen, että kirkosta erosi useita teologisesti erimielisiä ryhmiä, joista sittemmin muotoutuivat luterilainen, reformoitu (eli kalvinistinen) sekä anglikaaninen kirkko. Uskonpuhdistuksen pääarkkitehteina olivat eräät saksalaiset, sveitsiläiset ja ranskalaiset teologit, tärkeimpinä Martti Luther, Ulrich Zwingli, Philipp Melanchthon ja Jean Calvin.
Vaippaeläimet
Vaippaeläimet (Tunicata tai Urochordata) on alkeellisten selkäjänteisten eläinten alajakso. Vaippaeläimet jaetaan kolmeen luokkaan ja seitsemään lahkoon, joista tunnetaan noin 3 000 lajia.
Noin 90 % vaippaeläinlajeista kuuluu merituppien luokkaan. Merituppia elää kaikissa maailman merissä aina rantavesistä suuriin syvyyksiin. Suuri osa elää yksittäin, mutta jotkut muodostavat runkokuntia, joissa yksilöillä on yhteinen veden sisäänottoaukko. Runkokuntaan kuuluvat meritupet lisääntyvät suvuttomasti silmikoimalla, jolloin uudet yksilöt eivät irtoa emostaan.