cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romanit
Alkuperä
Romanien alkuperäinen kotimaa on Intian Punjabin maakunta. Kielitieteellisesti asia osoitettiin 1700-luvun lopulla, lisää todisteita on löytynyt hindujen mytologiasta, ja lopullisesti asia on vahvistunut uusilla geenitutkimuksilla. Toisaalta L. Arvi P. Poijärven mukaan kielitieteellinen tutkimus on pitänyt mahdollisena myös Keski-Intiaa tai Dardistania Hindukušin alueella. Romanien oletetaan asuneen Intiassa viimeistään ajanjaksolla 450–950 jaa. Intiassa on edelleen n. 10 miljoonaa ihmistä, joiden kieli ja kulttuuri muistuttavat romanien kieltä ja kulttuuria. Se osoittaa, että kaikki romanit eivät lähteneet vaeltamaan muualle.
Romaneilla on myös arveltu olleen seemiläinen alkuperä, sillä heidän puhtaussäännöksensä ja yksijumalaisuutensa viittaavat seemiläisiin uskontoihin. Joidenkin tutkijoiden mukaan sintien ja kaaleiden romaniryhmät saattoivat siirtyä Babylonin vankeudesta Pohjois-Intiaan.
Vaelluksen alku
Romanien vaelluksesta on esitetty ristiriitaisia teorioita, kunnes 2012 julkaistu geenitutkimus selvensi asiaa. Geenitietojen nojalla romanit lähtivät Intiasta noin vuonna 500 jaa. He kulkivat Keski-Aasian ja Lähi-idän kautta, siis Persian ja Armenian kautta juurikaan sekoittumatta näiden väestöihin. Eurooppaan romanit tulivat Balkanin kautta, luultavimmin Bulgariasta, mistä romanit alkoivat levittäytyä muualle vuoden 1100 tienoilla. Genomisekvensoinnista on päätelty, että romanit kohtasivat matkalla pullonkauloja. Vain alle puolet Intiasta lähteneestä populaatiosta pääsi Eurooppaan. Balkanilta matkaansa jatkaneista katosi noin 30 %. Euroopassa romanipopulaatiot eristyivät toisistaan. Sukulaisavioliitot olivat tavallisia, mikä esti sekoittumisen valtaväestöön. Balkanilla romanit eivät sekoittuneet paikallisväestöön, mutta näin tapahtui menneisyydessä etenkin Pyreneitten niemimaalla.
Syitä romanien lähtöön Intiasta ei ole varmuudella selvitetty. Suomen romaneja tutkinut professori Martti Grönfors uskoo teoriaan, jonka mukaan romanien menestys eri maissa perustui siihen, että he täyttivät yhteiskunnissa esiintyneen aukon: romanit tekivät niitä töitä, jotka eivät muille kelvanneet tai jotka olivat jopa kiellettyjä. Uusi tietosanakirja kertoo romaneista vuonna 1964 seuraavasti: "Toimeentulonsa he hankkivat tav. erilaisilla käsityö- ja paria-ammateilla, hevoskaupalla, povauksella ja soitolla, nuoret tytöt myös tanssimalla." Grönforsin mukaan romanikulttuurissa oli arvostettua se, mikä muualla torjuttiin. Intiassa torjuttuihin kastittomien ammatteihin kuuluivat mm. hevoskauppa, ennustaminen, eläinten käsittely ja kauppa, sepäntyöt sekä ammattimainen tanssiminen, laulaminen ja soittaminen. Keski-Aasian ja Lähi-idän islamilaisissa maissa laulu ja soitto olivat kiellettyjä, mutta tehtävä voitiin antaa orjille, joiden esityksistä nautittiin. Euroopassakaan julkista esiintymistä ei hyväksytty, mutta sääntöä pääsivät väistämään kiertolaiset, jotka liikkumalla välttivät rangaistuksen. Myös Venäjällä kirkko ja valtio vainosivat kiertäviä näyttelijöitä eli skomoroheja. Hevoskauppa oli myös vieroksuttua, samoin povaus, joka oli lähellä noituutta. Hevonen tarjosi romaneille sekä elinkeinon että tavan siirtyä nopeasti paikasta toiseen, mikä vapautti heidät kantaväestöön kohdistuneesta valvonnasta.
Yhden teorian mukaan romanit olivat alun perin Luoteis-Intian Rajputin kuningaskunnissa eläneitä alempikastisia hinduja: käsityöläisiä, maanviljelijöitä ja muita työläisiä, jotka palvelivat hallitsevaa sotilasluokkaa ja bramiineja. Kun Ghaznin hallitsija Mahmud Ghaznilainen alisti nämä kuningaskunnat 1000-luvun alussa, hän värväsi intialaiset perheineen kuningaskuntaansa sotilaiksi omaan etniseen yksikköönsä. Turkkilaisten valloitettua Ghaznin suuri osa näistä joukoista siirtyi turkkilaisten riveihin tai pakolaisiksi Armeniaan ja myöhemmin sieltä edemmäs länteen.
Eräiden ranskalaistutkijoiden mukaan romaneilla oli kolme pääryhmää: romit, lomit ja domit. Romit vaelsivat Bysantin kautta Eurooppaan, lomit Armeniaan ja Turkkiin, ja domit Palestiinaan. Domien ja romien kielet mahdollisesti erkaantuivat toisistaan jo Intiassa, ja ryhmät lähtivät sieltä eri muuttoaalloissa.
Siirtyminen länteen neljässä aallossa
Romanien ensimmäinen muuttoaalto länteen alkoi 1400-luvulla. Böömiin saapui romaneja vuonna 1418, muualle Itä-, Keski- ja Länsi-Eurooppaan 1400-luvulla, ja Venäjälle 1700–1800-luvuilla, joskin ensimmäiset olivat saapuneet jo vuonna 1501. Pariisiin romaneja saapui ensi kertaa noin vuonna 1427, ja samoihin aikoihin heitä tuli Italiaan ja Belgiaan sekä Espanjaan, minne heitä saattoi tulla myös Pohjois-Afrikasta. Britteinsaarille muodostui romaniyhteisö 1400- ja 1500-luvuilla.
Pohjoismaihin romanit tulivat 1500-luvulla. Heitä tuli ehkä ensin Tanskaan, mahdollisesti Skotlannista, ja Tanskasta Ruotsiin vuonna 1512. Romaneja on tullut Pohjoismaihin myös Venäjän kautta. Suomen romanit ovat luultavasti alun perin lähtöisin Puolasta, Saksasta ja Skotlannista. Suomeen romanit tulivat Ahvenanmaan kautta joskus 1500-luvun aikana. Yleisesti heidän uskotaan tulleen Ruotsin kautta, mutta on myös mahdollista, että he tulivat Baltiasta.
Romaneilla oli joidenkin lähteiden mukaan uusille paikkakunnille saapuessaan esittää korkea-arvoisten hallitsijoiden kirjoittamia suosituskirjeitä, joiden mukaan romanit olivat Egyptistä tai jostain toisesta maasta pakenevia pyhiinvaeltajia. Näiden kirjeiden ansiosta romaneja kohdeltiin vielä 1400-luvun puoliväliin asti Länsi-Euroopassa kunnioittavasti ja avuliaasti. Alkuperäinen kirje saattoi olla aito, Unkarin kuningas Sigismundin vuonna 1417 kirjoittama.
Romanien saapuminen Länsi- ja Etelä-Euroopan kaupunkeihin noudatti yleensä samaa kaavaa. Tulijat otettiin 1400-luvun alkupuolella ystävällisesti vastaan, ja heille annettiin almuja ja ruokaa. Hopeisia korvakoruja käyttäviä tummaihoisia romaneja pidettiin eksoottisina ja kiehtovina vieraina, ja povaajat saivat runsaasti asiakkaita. Jonkin ajan kuluttua kaupunkilaisten mieli kuitenkin muuttui, ja romanit karkotettiin syytettyinä varastelusta ja muista pikkurikoksista sekä valheellisista ennustuksista. Usein viranomaisia häiritsi myös romanien epäsiisteys ja ryysyiset vaatteet, eikä heidän kertomuksiinsa aristokraattisesta tai uskonnollisten katumuksentekijöiden taustasta enää uskottu. Kun romanien uutuudenviehätys oli himmentynyt 1400-luvun loppupuolelle tultaessa, heitä alettiin kieltää edes tulemasta kaupunkeihin, ja he kohtasivat syrjintää kaikkialla minne menivätkin. 1500-luvulta alkaen moni maa määräsi heidät kokonaan karkotettavaksi. Tällaisia lakeja oli noihin aikoihin kuitenkin vaikea panna toimeen, ja romanit saivatkin usein liikkua käytännössä melko vapaina.
Itävalta-Unkarin hallitsijat Maria Teresia ja Joosef II pyrkivät 1700-luvun puolivälin jälkeen assimiloimaan romanit pakolla. Tämä pyrittiin saavuttamaan esimerkiksi kieltämällä romaneilta kiertolaiselämä, rinnakkainen oikeusjärjestelmä ja julkinen romanikielen käyttö sekä jakamalla heille maata maanviljelyä varten. Romanit kuitenkin torjuivat yritykset ja pakenivat maasta.
Valakiassa, nykyisessä Romaniassa, romanit orjuutettiin pian saapumisensa jälkeen useiksi vuosisadoiksi aina 1850-luvulle asti. Romanian romanien orjuuden syistä ei ole varmuutta. He saattoivat tulla maahan sen valloittaneiden tataarien orjina 1241, tai heistä tehtiin orjia vasta Romaniassa, sillä maassa tarvittiin työvoimaa, etenkin seppiä. 1400-luvun lopun jälkeen kaikki maan orjat olivat romaneja. Orjat jakautuivat kolmeen luokkaan: kruunun, luostareiden ja pajarien orjiin. Kruunun romanit tekivät sekalaisia töitä, pajarien orjat olivat lähinnä palvelijoita, ja luostarien orjat lähinnä maatyöläisiä. Omistaja saattoi rangaista orjiaan tai myydä heidät pois, eivätkä orjat saaneet omistaa maata. He saivat yleensä kuitenkin liikkua vapaasti.
thumb|Kolme mustalaista. [[Ferenc Pongráczin öljyvärimaalaus vuodelta 1836.]] Romanien toinen muuttoaalto länteen tapahtui 1800-luvulla, kun romanit vapautettiin Romaniassa orjuudesta 1800-luvun puolivälissä. Sen seurauksena heitä muutti paljon länteen ja Venäjälle. Romaneja lähti myös Euroopan ulkopuolelle Afrikkaan, Australiaan ja Amerikkaan. Suurimmat muuttoaallot Yhdysvaltoihin 1800-luvulla olivat Britteinsaarilta 1850 ja Itä-Euroopasta vuoden 1864 jälkeen.
Romanien kolmas muuttoaalto länteen tapahtui 1900-luvun alun poliittisten tapahtumien mullistuksessa. Tällöin romaneja muutti myös Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Brasiliaan. Neljäs muuttoaalto alkoi 1960-luvulla. Silloin lähinnä jugoslavialaisia romaneja lähti etsimään työtä Länsi-Euroopasta. Tämä muuttoaalto jatkuu edelleen.
Sosialismin aika oli Itä-Euroopan romaneille melko hyvää, sillä tasapäistävä politiikka paransi heidän asemaansa, ja raskaat teollisuustyöt olivat melko hyvin palkattuja. Toisaalta sosialistiset toimenpideohjelmat tuhosivat romanien yhtenäiskulttuurin.
Kun kommunistivalta romahti, itäblokin romanit jäivät työttömiksi ja ilman toimeentuloturvaa. Moni heistä siirtyi Länsi-Euroopan kaupunkeihin ja ajautui siellä näpistyksiin ja muuhun rikollisuuteen, mikä on huonontanut kaikkien romanien mainetta.
Kieli
Useat romanit puhuvat romanikieltä, joka kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan indoarjalaiseen ryhmään. Romanikieli perustuu sanskritiin samoin kuin esimerkiksi hindi, urdu ja marathi. Romanikieltä tutkimalla pystyttiinkin aikoinaan osoittamaan romanien alkuperäiseksi asuinpaikaksi todennäköisesti Luoteis-Intia.
Varhaisromani syntyi Bysantissa 900–1200. Romanikieli on jakaantunut eri murteisiin. Kieleen on tullut muiden kielten sanastoa sitä mukaa kun romanit ovat vaeltaneet Intiasta länteen. Romanit ovat pyrkineet pitämään kielensä salaisena ulkopuolisilta suojellakseen kieltä ja kulttuuriaan. Romanien perinne oli pitkään ainoastaan suullista, ja romanikielistä kirjallisuutta on alettu julkaista vasta 1900-luvulla.
Tavat ja perinteet
Dosentti Anna-Maria Viljasen mukaan yhtä romanikansaa tai yhtenäistä romanikulttuuria ei ole olemassa.
Esivaltiollinen klaanikulttuuri
Unkarilainen romanipoliitikko Aladár Horváth kirjoitti: ”Sisäisen identiteettimme mukaisesti olemme kulttuurinen ja taloudellinen yhteisö, joka perustuu klaanijärjestelmään.” Romanikulttuurin omalaatuiset piirteet tulevatkin parhaiten ymmärretyksi, kun ne nähdään klaanijärjestelmän ilmauksina. Esimerkiksi romaninaisten pukeutuminen ilmaisee klaanisolidaarisuutta. Klaaniyhteisöt ovat valtiovaltaa pakenevia yhteisöjä, jotka Jared Diamondin mukaan vielä 500-luvulla muodostivat valtaenemmistön kaikista. Ne perustuivat paimentolaisuuteen ja keräilyyn, ja liikkuvuutensa ansiosta ne kykenivät välttämään paikoilleen asettuneen maanviljelijäväestön kohtalon riiston ja verotuksen kohteina.
Keskusvallan puuttuminen on pakottanut klaaniyhteisöt luomaan uusia tapoja järjestyksen säilyttämiseen, jotka professori Martti Grönforsin sanoin edustavat ”esivaltiollista” oikeudellista järjestelmää. Niitä ovat olleet sukuyhteyteen perustuva tiukka keskinäinen auttamisvelvollisuus ristiriitatilanteissa sekä oman loukkaamattomuuden varjelu verikoston kaltaisilla kollektiivisilla toimilla, joita voi luonnehtia kunniaväkivallaksi. Antropologit ovat eritelleet erilaisia klaanikulttuurin mekanismeja, jotka auttavat estämään konfliktien pahimpia seurauksia. Yksi niistä on antropologi Edward Evans-Pritchardin nimeämä ”tasapainotettu vastakkaisuus” (balanced opposition), jonka hän kuvasi tutkimuksessaan libyalaisesta sanusi-heimosta vuonna 1949. Sama ilmiö esiintyy kaikissa klaaniyhteisöissä. Suomen romaneja tutkinut Grönfors luonnehti sitä sanoilla ”tasaväkiset miehet tasaväkisin asein”. Muita kontrollikeinoja ovat suvun vanhimpien vastuulla oleva sovittelu tai romanien väistämisvelvollisuus. Romaniyhteisöt tarjoavat Suomessakin esimerkin nomadiperinteen kyvystä vastustaa sulautumista byrokraattiseen yhteiskuntajärjestykseen.
Romani-identiteetti
Romanit ovat usein tietoisestikin pysytelleet omissa turvallisissa piireissään ja suhtautuneet valtaväestöön "toisina" tai "erilaisina", joiden tapoja he pitävät outoina ja vieraina. Torjuvaan suhtautumiseen ovat vaikuttaneet etenkin romanien tarkasti määritelty puhtauskulttuuri. Myös romanien kiertävät ja tilapäiset ammatit ovat erottaneet heidät valtaväestöstä.
Kulttuuri
thumb|left|160px|Unkarilaisia romaneja tanssimassa vuonna 2008 Jotkin romaniheimot harjoittavat musisoimista, laulua ja tanssia, mutta toiset heimot eivät lainkaan. Monet heimot ovat olleet kiertolaisia, mutta jotkin heimot ovat aina asuneet paikallaan, joskus pakosta.
Uskonto
Romanit ovat asuinmaasta riippuen uskonnoltaan yleensä kristittyjä (katolisia, ortodokseja tai protestantteja) tai muslimeja. Jotkin romaniryhmät kuten arlijat kääntyivät islaminuskoon levittäydyttyään osmanien ja Turkin alueelle. Heidän uskonnossaan on silti yhä piirteitä heidän perinteisistä uskomuksistaan. Romanin Jumala-yhteys on usein suora, eikä siihen tarvita pappia. Jumala on romaneille merkittävä auktoriteetti. He kutsuvat jumalaa usein Devlaksi, eivätkä aina huomioi Jeesusta, Jehovaa tai Allahia. Kaakkois-Euroopan romanit ovat yleensä ortodokseja. Bulgariassa, Pohjois-Makedoniassa ja Kaakkois-Romaniassa on muslimiromaneja. Helluntailaisuus ja muut vapaat evankeliset kristinuskon suunnat lisäävät suosiotaan romanien keskuudessa. Euroopassa on noin 2 000 romanikirkon verkosto.
Monissa maissa romaneilta kiellettiin kaikki kirkon palvelut, kuten vihkiminen, hautaaminen, kastaminen ja terveyspalvelut. Nykyisin Suomen kansankirkko suhtautuu romaneihin myönteisesti. Suomessa alkoi 1900-luvulla voimakas romanien uskonnollinen liike, jonka nimi muuttui myöhemmin Romano Missioksi.
thumb|Romaneja pyhiinvaellusmatkalla Saintes-Maries-de-la-Merissa vuonna 2000 Romanien suojeluspyhimys on Musta Saara. Tuhannet romanit kulkevat vuosittain ranskalaiseen Saintes-Maries-de-la-Merin kaupunkiin, missä Mustan Saaran patsas kastetaan meriveteen ja hänelle uhrataan kynttilöitä.
Yhteiskunta
Romanien yhteiskunta jakautuu neljään tasoon. Ensimmäinen ja tärkein taso on perhe, johon voi kuulua useita sukupolvia. Perhe on romanin elämän keskipiste, ja sille hän on ensisijaisesti kuuliainen. Toinen taso on suku, joka on saanut nimensä jostain suvun vanhasta johtajasta tai esi-isästä. Kolmas taso on etninen alataso, kuten kalderaš, lovari tai sinti. Tällaisia ryhmiä yhdistää historia, perinteet ja murre, ja joskus yhteinen elinkeino. Neljännellä tasolla ovat kaikki romanit – ei-romaneista käytetään romaninkielistä nimeä gadže (Suomessa muodot kaajo, kaajee.) Eri romaniryhmillä on kuitenkin toisistaan poikkeavia sosiaalisia rakenteita.
Romaneilla on aina ollut kuninkaita ja kuningattaria. Tällaisten kuninkaallisten valta ja arvovalta ovat vaihdelleet suuresti, ja usein he ovat omaksuneet tittelinsä itse. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan romaneilla ei kuitenkaan ole päällikköjä sosiaalisessa mielessä, eikä voida puhua "mustalaisten kuninkaista".
Perhe
Romaneille tärkein asia ihmiselämässä on perhe. Kaikilla perheenjäsenillä on oma roolinsa ja tehtävänsä. Sukupuolet kasvatetaan eri tavalla: tytöistä vaimoja ja äitejä ja pojista perheen elättäjiä. Poikien koulunkäyntiä arvostetaan enemmän kuin tyttöjen, mutta tietyssä iässä pojan sallitaan lopettaa koulunkäynti niin tahtoessaan. Lapset kasvatetaan usein kollektiivisesti, ja tila on usein yhteistä. Kunnioitusta tulee osoittaa erityisesti vanhempia, heikkoja ja sairaita kohtaan. Nuoret eivät saa asua talossa vanhempien romanien yläpuolella.
Romaniperheiden lapsiluku on pienentynyt 1900-luvun puolivälistä lähtien ja samalla lukutaito on yleistynyt ja koulunkäynti on lisääntynyt. Poikalapsia arvostetaan enemmän kuin tyttöjä, sillä tytöt jättävät kotinsa avioiduttuaan, mutta poika tuo kotiin äitinsä avuksi miniän.
Avioliitto
Romanit ovat solmineet avioliitot perinteisesti hyvin nuorina, mutta nykyaikana avioitumisikä on alkanut nousta. Jälkisosialistisen siirtymäkauden vaikeudet ovat kuitenkin Itä-Euroopassa aiheuttaneet romanien tapojen paluuta perinteisiin, mikä on jälleen alentanut avioitumisikää. Esimerkiksi Bulgariassa 2000-vuosikymmenellä romanityttöjen keskimääräinen avioitumisikä oli 14 ja poikien 15 vuotta, ja yli 60 prosenttia naisista meni naimisiin alle 18-vuotiaana. Myös pakkoavioliittoja esiintyy yhä. Vaikka vanhemmat ovatkin perinteisesti sopineet lastensa avioliitoista, nykynuoret haluavat aiempaa enemmän päätösvaltaa oman puolisonsa valinnassa. Monissa maissa morsiamen koskemattomuus on edelleen välttämätöntä avioliiton hyväksymiseksi, ja neitsyys tarkistetaan hääyönä. Avioliiton ulkopuoliset sukupuolisuhteet ovat kiellettyjä, varsinkin naisille sekä lähisukulaisten ja ei-romanien kanssa. Avioerot sallitaan parin yhteisestä tai romanituomioistuimen päätöksestä.
Rituaalipuhtaus
Rituaalipuhtauden ja saastaisuuden käsite on romaneille tärkeä, vaikka eri ryhmillä onkin siitä erilaiset käsitykset. Romanikulttuurissa asiat jaetaan puhtaisiin ja epäpuhtaisiin. Puhtaustavat vahvistavat romanikulttuurin yhtenäisyyttä ja sen eroa pääväestön kulttuuriin. Puhtaustavoilla on suuri vaikutus kaikkiin elämänaloihin, ja puhtaus määrittelee romaneilla myös ihmisryhmien kuten miesten ja naisten, vanhojen ja nuorten sekä romanien ja ei-romanien välisiä suhteita.
Romanit pitävät kotinsa siistinä ja tahrattoman puhtaana, etenkin keittiön. Pöytätasot suojataan liinoin. Lattiat, WC:t ja kellari ovat likaisia, joten ruoka on pidettävä niistä erossa. Ruoka ei saa koskea myöskään mihinkään ruumiin alaosaan liittyvään kuten hameeseen. Myös ruokailuvälineet muuttuvat saastuneiksi pudottuaan lattialle, joskin nykyaikana lattialle pudonneet ruokailuvälineet vain pestään. Keittiössä käytettävät kankaat pestään keittiössä omassa vadissaan eikä pesukoneessa. Vaatteet lajitellaan tarkasti, ja eri ikäryhmien ja sukupuolten vaatteet pestään erikseen. Kun romani vanhenee, hänestä tulee puhdas, minkä vuoksi itseä vanhempia romaneja kunnioitetaan ja suositaan, ja heitä puhutellaan kohteliaasti.
Rangaistukset ja verikosto
Tabujen tai sääntöjen rikkomisista seuraa vaatimus hyvityksestä. Joskus hyvityksestä päättää yhteisö, joskus romanituomioistuin (kris), ja joskus seurauksena on kosto. Kovin mahdollinen rangaistus on yhteisöstä erottaminen.
Sähkölaite
Sähkölaite on mikä tahansa laite, joka toimii sähköllä ja saa tarvitsemansa energian siitä.
Romanit
Rangaistukset ja verikosto
Verikosto on kahden romanisuvun välistä ikuista vihanpitoa, joka syntyy romanin surmaajan tai vahingoittajan suvun sekä uhrin suvun välille. Kostoa väistääkseen surmaajan suku väistää uhrin sukua esimerkiksi poistumalla paikalta tai vaihtamalla asuinpaikkakuntaa. Verikostolla ei ole selviä sääntöjä, mutta naisia ja lapsia se ei pääsääntöisesti koske.
Sähkölaite
Arvokilpi
Sähkölaitteen tärkeimmät tiedot on yleensä merkitty laitteeseen kiinnitettyyn arvokilpeen, joko voi olla laitteen kotelon taustaan tai pohjaan kiinnitetty pieni laatta tai tarra, tai suoraan kotelon seinämään painettu tai puristettu teksti.
Romanit
Juhlapäivät
Eri maiden romanit viettävät paikallisia juhlapäiviä, ja Bulgarian muslimiromanit viettävät myös omia juhliaan. Etelä-Balkanin romanit, niin kristityt kuin muslimitkin, juhlivat toukokuussa Pyhän Yrjön päivää (Erdelez, Djurdjevdan), ja jotkut heistä pitävät Pyhää Yrjöä suojelupyhimyksenään. Pyhän Yrjön kerrotaan legendan mukaan pelastaneen romanit lohikäärmeeltä. Romanit viettävät kansallispäivää 8. huhtikuuta, toisen maailmansodan romaniuhrien kansainvälistä muistopäivää 2. elokuuta sekä kansainvälistä romanikielen päivää 5. marraskuuta.
Sähkölaite
Arvokilpi
Arvokilvessä voi olla seuraavia tietoja:
Romanit
Asuminen ja liikkuminen
thumb|Mustalaisleiri [[Pasilassa 1905. Unkarin mustalaisia.]] Romanit eivät Itä-Euroopassa ole yleensä kovin haluttuja naapureita, ja heitä syrjitään asuntomarkkinoilla eri tavoin. Romaniassa, Slovakiassa ja Tšekissä viranomaiset ovat toisinaan rakentaneet muureja erottamaan romanit muusta väestöstä.
Sähkölaite
Suojausluokka
Sähkölaitteet jaetaan neljään ryhmään sen mukaan, millä tavalla laitteen käyttäjä on suojattu laitteen vikaantumisen aiheuttamalta vaaralta. Kotitalouksissa käytetään kaikkien neljän ryhmän eli suojausluokan sähkölaitteita.
Romanit
Asuminen ja liikkuminen
Entisissä kommunistimaissa romaneita asutettiin joskus tehtaiden lähelle rakennettuihin vaatimattomiin asuntokasarmeihin. Kun kommunistivalta romahti, romanit muuttivat niistä pois. Monin paikoin romanit on pakotettu muuttamaan kaupunkien laitamille, missä palvelut ja liikenneyhteydet ovat kehnot. Romaneita on muuttanut myös hylättyihin sotilaskasarmeihin, esimerkiksi Romanian Bukarestissa. Euroopan unioni tukee usein romaneille rakennettavia asuntoja Itä-Euroopassa.
Sähkölaite
Suojausluokka
Tavallisella pistotulpalla varustetut sähkölaitteet ovat ns. peruseristettyjä ja ne kuuluvatkin suojausluokkaan 0. Näitä ovat esimerkiksi vanhemmat seinä-, pöytä- ja jalkalamput. Suojamaadoitetulla pistotulpalla varustetut laitteet kuuluvat suojausluokkaan I. Näitä ovat esimerkiksi monet kodinkoneet. Näissä laitteissa kosketeltavat metalliosat on kytketty suojajohtimen kautta maadoitukseen, joten ne ovat turvallisempia käyttää kuin peruseristetyt laitteet.
Romanit
Asuminen ja liikkuminen
Romanit ovat perinteisesti eläneet kiertelevää elämää, mikä on monessa maassa koettu ongelmaksi. Entisaikaan romanit vaelsivat vankkureissa, nykyisin yleensä matkailuperävaunujen kanssa. Kaikki romanit eivät enää kierrä kuten ennen, joskin monet on pakotettu pysymään aloillaan vastentahtoisesti tai köyhyyttään. Ranskassa suurilla paikkakunnilla on yleensä maksullisia majoitus- tai pysäköintipaikkoja kierteleville ihmisille kuten romaneille. Kaupungistuminen on kuitenkin haitannut romanien leiriytymistä. Kierteleminen vaikeuttaa usein romanilasten koulunkäynnin järjestämistä. Perinteinen vaeltava elämäntapa on säilynyt parhaiten ehkä Britanniassa.
Sähkölaite
Suojausluokka
Suojaeristetty sähkölaite eroaa edellisestä siinä, että jännitteelliset osat ovat ikään kuin kahden kuoren alla. Tällä on varmistettu se, ettei laitteen kuori tule koskaan jännitteiseksi. Näitä ovat esimerkiksi partakoneet ja ainakin monet uudemmat kodinkoneet. Suojaeristetyn laitteen suojausluokka on II. Suojajännitteinen sähkölaite (suojausluokka III) on aina turvallinen, sillä laitteelle tuleva jännite on muuntajalla alennettu vaarattomaksi. Näitä ovat esimerkiksi verkkovirtaa käyttävät lasten sähkölelut, pienoisvalosarjat ym.
Sähkölaitteiden käyttö
Sähkölaitteita löytyy lähes kaikkialta ja niitä ovat muun muassa tietokone, televisio, sähkölamppu, sähköhammasharja ja pesukone. Sähkölaitteet saavat energiansa muun muassa akuista, paristoista tai verkkovirrasta riippuen niiden tarvitsemasta energiamäärästä.
Romanit
Suomessa
Viimeiset kiertolaiselämää Suomessa viettäneet romanit olivat 2010-luvulla jo vanhuksia. Laki romanien asunto-olojen parantamiseksi (713/75) oli voimassa 1976–1981. Romanien asumisolot paranivat merkittävästi. Valtaosa Suomen romaneista asuu kuntien vuokra-asunnoissa, ja asumisen taso on hyvä. Asunnon saannissa ongelmia tuottaa etninen syrjiminen, ja ongelmia aiheutuu romanikulttuurin erityispiirteistä, joita kunnissa ei aina ymmärretä.
Elinkeinot
Romanit ovat suosineet ammatteja, jotka mahdollistavat vapaan liikkumisen ja riippumattomuuden pääväestöstä. Tällaisia ammatteja ovat kulkukauppa, kevyet käsityöt ja maatalouden kausityöt. Romanimiesten perinteisiä ammatteja Länsi- ja Keski-Euroopassa ovat olleet kulkukauppa, lumpun- ja romunkeruu, kattiloiden ja pannujen valmistus, paikkaus ja tinaus sekä veitsenteroitus. Lisäksi he ovat harjoittaneet nahkatöitä, korinpunontaa, luudantekoa ja puusepäntyötä. Moni romani kautta Euroopan on ollut hevosenhoitaja, kouluttaja ja kauppias. Moni näistä perinteisistä ammateista on jo kadonnut, ja palkkatyöhön ja toisen komentoon sopeutuminen on osoittautunut monelle romanille vaikeaksi.
Romaninaiset ovat esimerkiksi harjoittaneet käsitöitä, povanneet pääväestölle ja kerjänneet. Joissain maissa joillain romaninaisilla on yhteisössään tietäjän ja parantajan rooli.
Rikollisuutta ja kerjäämistä esiintyy romanien keskuudessa huomattavimmin Balkanilla ja etenkin kalderash-heimolla. Romaneja on siirtynyt EU:n laajentuessa idästä muualle Eurooppaan kerjäämään. Pohjoismaisten viranomaisten ja tutkimustiedon mukaan romanikerjäläisyyteen ei liity järjestäytynyttä rikollisuutta, vaan heitä valvoo korkeintaan oma suku.
Musiikki, kirjallisuus ja elokuva
Mustalaismusiikki on ollut suosittua jo 1700-luvulta lähtien, ja moni romanimies on ollut arvostettu ammattimuusikko. Tunnetuimpia mustalaismusiikkityylejä on espanjalainen flamenco. Tunnettuja, eri musiikkityylejä edustaneita romanimuusikkoja ovat esimerkiksi Gipsy Kings -yhtye ja Django Reinhardt sekä suomalaisista Anneli Sari ja Aale Lindgren.
Koska romanien perinne on ollut suullista, romanikirjailijoita on ollut melko vähän. Heistä tunnetuimpia ovat ranskalainen Matéo Maximoff, venäläinen Alexander Germano, unkarilainen Menyhért Lakatos, kosovolainen Ali Krasnicki, puolalainen runoilija Bronislawa Wajs ja suomalainen Veijo Baltzar, joka perusti vuonna 2002 Kansainvälisen romanikirjailijaliiton, IRWAn.
Ei-romanikirjailijat ovat kirjoittaneet romaneista huomattavan paljon, vaikkakin joskus romantisoidusti ja totuudenvastaisesti. Esimerkiksi Miguel de Cervantes kuvaa romaneja monessa teoksessaan, ja romanihahmoja esiintyy useissa William Shakespearen näytelmissä. Aleksis Kiven Seitsemässä veljeksessä esiintyy kiertelevä romaniperhe "Rajamäen rykmentti".
Tunnettuja elokuvantekijöitä, jotka ovat kuvanneet romaneja, ovat esimerkiksi serbialainen Emir Kusturica ja ranskalainen Tony Gatlif.
Televisiosarjoja ovat esim. Romano-tv ja yhdysvaltalainen tositelevisiosarja Mustalaissiskot. Englantilaisessa Peaky Blinders-televisiosarjassa on tärkeässä pääosassa romanitaustainen Shelbyn suku. Elokuvia ovat esim. Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen, Mustalaismorsian, Mustalaiskuningatar, Mustalaishurmaaja, Mustalaisten aika, ym...
Järjestöt
Romaneilla on useita kansallisia ja kansainvälisiä järjestöjä. Kansainvälinen romanikomitea (CIT) perustettiin 1965, ja se järjesti ensimmäisen romanien maailmankongressin Lontoossa 1971. Kongressissa hyväksyttiin romanien nimi rom sekä romanien lippu ja hymni. Samalla CIT:n korvasi Kansainvälinen romaniunioni (IRU). Toinen romanien maailmankongressi pidettiin Genevessä 1978 ja kolmas Saksassa 1981. IRU:n kongressi koostuu jäsenmaiden valtuutetuista ja yksilöistä. IRU:n parlamentti käsittelee kokouksissaan romanien tilannetta eri maissa ja määrittelee järjestön oman sisäisen ja kansainvälisen politiikan. IRU:n toimeenpaneva elin on sen puheenjohtajisto.
Romanien köyhyys ja syrjintä nykyaikana
Monien maiden lait syrjivät romaneita, ja heihin kohdistuu usein halveksuntaa ja väkivaltaa. Heitä syrjitään myös työ- ja asuntomarkkinoilla. Romaniassa romanien asuinalueita on hävitetty ja asukkaita häädetty sillä perusteella, että alueet ovat sotkuisia ja romanit varastelevat naapureiltaan. Slovakiassa useat romanien asuinalueet on eristetty muurilla tai niitä on purettu terveys- ja turvallisuussyistä.
Romaneja syytetään usein rikollisuudesta ja haluttomuudesta parantaa omaa asemaansa, ja Euroopan laitaoikeistolaiset puolueet pitävät romaneja uhkana yhteiskunnalle.
1960-luvulla julkaistussa Uudessa tietosanakirjassa romaneja kutsutaan pinnallisiksi, laiskoiksi, huolimattomiksi ja epäluuloisiksi, ja heille väitetään olevan tyypillistä raskaan työn, etenkin maatyön, karttaminen. Romanit kärsivät edelleen Suomessakin valtaväestön ennakkoluuloista, jotka perustuvat joidenkin romanien ongelmiin. Tiedotusvälineet pyrkivät nykyisin aiemmasta poiketen yleensä välttämään ennakkoluulojen lietsomista jättämällä etnisen taustan mainitsematta romaneihin liittyvissä kielteisissä uutisissa. Jotkut romanit ovat kuitenkin itse nostaneet esille ristiriitoja, jotka liittyvät romanien tapoihin ja ryhmänsisäisiin valtasuhteisiin.
Syrjinnän historiaa
thumb|120px|[[Valakialainen juliste vuodelta 1852 mainostaa romaniorjien huutokauppaa.]] Kun romanit aikoinaan saapuivat Eurooppaan, heihin suhtauduttiin aluksi yleensä myönteisesti, sillä he olivat taitavia muusikkoja, hevosenhoitajia, käsityöläisiä, ennustajia ja sotilaita. Kun Länsi-Euroopan ylimysten kiistat loppuivat ja sitä myöten sodat, moni romaniammattisotilas ryhtyi ryöväriksi. Se leimasi lopulta kaikki romanit, ja katolisen kirkon ja monen kuninkaan asenne romaneita kohtaan kääntyi kielteiseksi. Varsin pian romaneita alettiinkin vainota, vangita ja karkottaa. Syrjintä kirjattiin eri maiden lakiin ja sitä on jatkunut meidän päiviimme saakka. Monessa maassa romanien läsnäolo kiellettiin hirttotuomioiden uhalla. Ranskassa romanimiehet pakotettiin usein kaleeriorjiksi, ja naiset ja lapset lähetettiin luostareiden kehruuhuoneisiin orjiksi. Romaniassa romanit olivat satojen vuosien ajan maaorjina. Pohjoismaissakin romanimiehet lähetettiin helposti vankilaan tai linnoitustyöhön ja naiset kehruuhuoneisiin. Suomessa romaneja syytettiin usein irtolaisuudesta erityisesti 1700- ja 1800-luvuilla. Romanien vaino huipentui natsi-Saksassa, joka tuhosi heitä toisen maailmansodan aikana tuhansittain. Romanien joukkotuhossa eli porajmosissa surmattujen romanien lukumäärää on vaikea arvioida, mutta arviot ovat liikkuneet puolen miljoonan molemmin puolin. Yhdysvalloissa ei koskaan ole esiintynyt romanien syrjintää.
Romanit Suomessa
Romaneja elää Suomessa Euroopan neuvoston arvion mukaan noin 11 000. . He kutsuvat itseään kaaloiksi eli kaaleiksi, 'tummiksi'. Suomen romanit puhuvat äidinkielenään suomea, mutta heillä on myös oma romanikielen murteensa, kaalo, jota puhuu puolet Suomen romaneista. Suurin osa Suomen romaneista kuuluu luterilaiseen kirkkoon.
Vuoden 1970 väestölaskennassa kerättiin tietoja romanien elinkeinoista, ammateista, ruokakuntien koosta ja asumisoloista, mutta sittemmin ei Suomessa ole kerätty tilastoista etnisyystietoja. THL:n vuosina 2017 ja 2018 tekemän romanien hyvinvointitutkimuksen Roosan mukaan alle 30-vuotiaista romaneista 75 prosenttia on työttömänä. Syynä he pitävät syrjintää. Romaniasiain neuvottelukunnan pääsihteeri Janette Grönfors totesi kuitenkin vuonna 2020, että "Suomi on ehdottomasti Euroopan paras maa romaneille".
Suomeen on tullut 2000-luvulla pääasiassa Romanian ja Bulgarian romaniyhteisöistä katukerjäläisiä. Kerjäämistä on epäilty järjestäytyneeksi rikollisuudeksi, ja joidenkin kerjäävien romaneiden on arveltu joutuneen ihmiskaupan välineeksi, mutta Suomen poliisi tai Helsingin sosiaalivirasto eivät tällaista ole havainneet.
Lauryn Hill
Lauryn Noelle Hill (s. 26. toukokuuta 1975 South Orange, New Jersey) on yhdysvaltalainen, kahdeksalla Grammyllä palkittu muusikko ja levytuottaja. Hän tuli tunnetuksi 1990-luvulla The Fugees -yhtyeen päävokalistina ja keulakuvana. Lisäksi hän on luonut menestyksekkään soolouran. Soolomusiikissaan hän yhdistelee rappia, soulia, reggaeta ja R&B:tä.
Sooloura
Vuonna 1998 julkaistiin Hillin ensimmäisen sooloalbumi The Miseducation of Lauryn Hill. Albumi oli menestys myyden yli 423 000 kappaletta yhdessä viikossa ja pysyen Billboardin R&B Album -listalla kuusi viikkoa. Albumilta julkaistiin singlet "Lost Ones", "Doo Wop (That Thing)", "Ex-factor" ja "Everything Is Everything". Vuoden 1999 Grammy-gaalassa hän oli ehdolla kymmenessä sarjassa, joista hänet palkittiin viidessä: Vuoden albumi, Paras uusi artisti, Paras R&B-esitys/naiset, Paras R&B-kappale ja Paras R&B-albumi. Tulos oli uusi naisartistien ennätys.
Vuonna 2002 Hill julkaisi MTV Unplugged No. 2.0 -livealbumin, joka esitteli Hillistä uuden puolen, sillä hän keskittyi enemmän kappaleiden sanoituksiin ja sanomaan kuin musiikillisiin sovituksiin.
Vuonna 2007 Hillin kesäkiertue kattoi 14 maata. Suomessa hän on esiintynyt Pori Jazz –festivaaleilla vuosina 2005 ja 2016. Hillin toisen studioalbumin julkaisua odotettiin vuonna 2008, mutta sitä ei jostain syystä ole julkaistu.
Vuonna 2011 Hillin esikoissooloalbumi The Miseducation of Lauryn Hill valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Albumi pääsi vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Heinäkuussa 2017 Yhdysvaltojen julkisen palvelun radioyhtiö NPR nimesi albumin kaikkien aikojen toiseksi merkittävimmäksi naispuolisen artistin tekemäksi musiikkialbumiksi, edellään vain Joni Mitchellin Blue.
Muuta
Hill on tunnettu hyväntekeväisyyden harrastajana. Vuonna 1996 hän voitti Essence Award –palkinnon tekemästään työstä mm. Refugee Projectin parissa, jonka hän myös perusti. Vuonna 1999 Hill palkittiin kolmesti NAACP Image Awards –gaalassa. Samana vuonna Ebony-lehti nimitti hänet yhdeksi sadasta vaikutusvaltaisimmista afroamerikkalaisesta.
Hillillä on pitkäaikaisesta suhteestaan Rohan Marleyn (joka on Bob Marleyn poika) kanssa viisi lasta: Zion David (s. 1997), Selah Louise (s. 1998), Joshua Omaru (s. 2002), John Nesta (s. 2003) ja Sarah (s. 2008). Vuonna 2011 Hill synnytti kuudennen lapsensa Micahin. Pojan isän henkilöllisyyttä ei ole kerrottu julkisuuteen, mutta Hill on vahvistanut että Rohan Marley ei ole lapsen isä.
Radalla
Radalla voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
GPV
GPV (Grundström-Puljula-Vuorenmaa) on suomalainen freeyhtye, jonka Antti Vuorenmaa, Eero Grundström ja Sara Puljula perustivat vuonna 2007. Yhtye julkaisi ensimmäisen CD:nsä "Trombi 7708" vuonna 2009. Yhtyeen soitossa on piirteitä klassisesta musiikista, avantgardesta ja erilaisista kansanmusiikin tyyleistä.
Kuusiluoto
Historia
Kuusiluotoa ei näy vielä meren pinnan yläpuolella noin vuonna 1300, joten se on matala saari. Saari kuului 1629 perustettuun, isonjaon jälkeen 1/4 manttaalin kokoiseen Kunnarin tilaan. Vuonna 1852 Kunnarilla oli kaksi hevosta, kahdeksan lehmää, yksi nuori lehmä ja kymmenen lammasta ja maita myös mantereen puolella.
1900-luvun alusta Lapin sotaan – sahayhdyskunta
thumb|left|Höyrylaiva S/S Pohjola saapumassa Kuusiluotoon. Tornio-laiva on juuri lähtenyt laiturista. Matkustajalaivat olivat tärkeä yhdysside muuhun maailmaan. Laivat liikennöivät väliä [[Tornio-Röyttä-Kuusiluoto-Kemi. Kuusiluodon laituri oli saaren itärannalla. Kuvassa näkyvät Kuusiluodon itäpuolella olevat Kukkokari-saari ja taimpana Komsa muutaman sadan metrin päässä Kuusiluodosta.]] Vuonna 1899 erotettiin tilasta palsta Kuusiluodon sahaa varten, jonka raatimies Isak Kurt johtamansa Anders Kurt & Co:n nimissä oli ostanut pirkkiöläiseltä Nils Peter Kunnarilta. Saha aloitti toimintansa 1901. Paikka oli erinomainen, koska sekä Kemijoen että Torniojoen puita siellä voitiin sahata. Rosenlew-yhtiö laajentui pohjoiseen 1900-luvun alussa hankkimalla vuonna 1911 omistukseensa torniolaisen taloudellisissa vaikeuksissa olevan Anders Kurt & Co:n. Vuonna 1916 oli Kuusiluodon sahayhdyskunnan asukasmäärä 203 henkilöä.
Yhteydet Kuusiluodosta hoidettiin erilaisilla laivoilla. Kuusiluodosta tuli Tornion ja Kemin välisen laivaliikenteen tärkeä pysähdyspaikka Röyttän ohella. Liikennettä hoitivat tällöin yksityisten omistamat laivat, jotka liikennöivät tyypillisesti toukokuu-lokakuun välisen ajan vuodesta. 1900-luvun alussa yhteyttä hoiti S/S Tornio ja myöhemmin S/S Pohjola ja S/S Saaristo. Laivojen liikenne jatkui aina Toisen maailmansodan alkuvuosiin asti.
Lukukaudella 1942–1943 koulussa oli vielä 109 oppilasta. Vuonna 1933 saha oli siirtynyt Rosenlew-yhtiön haltuun. Röyttän sahan palo 1928 aiheutti sen, että tuotteiden kysyntä kasvoi. Talvisodan alkaessa työt taas hiljenivät sahalla ja 1944 Lapin sodan pyörteissä saksalaisen tykistön osuma sytytti tulipalon, joka tuhosi sahayhdyskunnan asunnot. Itse saha jäi tuotantokuntoiseksi, ja suuri määrä sahattua puutavaraa myös jäi myös saarelle.
pienoiskuva|pysty=3|vasen|Kuusiluodon sahasaari vuonna 1930 kuvattuna etelästä eli mereltä käsin.
Lapin sodan jälkeen sahaus lopetettiin. Sahattua puutavaraa käytettiin Tornionseudun jälkeenrakennustarpeisiin.
Sotien jälkeinen aika – autioitunut saari
Saarelle jäi paikallisen merivartioston käyttöön rakennuksia. Varsinaista pysyvää asutusta saarella ei enää ollut.
Kuusiluoto siirtyi osittain Outokummun käyttöön ferrokromitehtaan aloittaessa tuotantonsa 1968, jolloin syntyi kiista kuonan varastoinnista Kuusiluotoon ja päästämisestä mereen. Tilanne onneksi ratkesi Outokummun löydettyä menetelmän, jolla saatiin vältettyä jätteiden lasku mereen. Kuonajäteongelma tuli taas esille 1988, jolloin kuonavuori oli kasvanut niin suureksi, että osa siitä olisi pitänyt työntää aiemmin kaivettuun altaaseen. Tähänkin ongelmaan Outokumpu löysi osalle kuonasta ostajan ja loput varastoitiin tehtaan tontille. Ferrokromikuonan on todettu korkeimman hallinto-oikeuden päätöksellä olevan tuotetta eikä jätettä.
Thomas Kuhn
pienoiskuva|200px|Thomas Kuhn Thomas Samuel Kuhn (18. heinäkuuta 1922 – 17. kesäkuuta 1996) lukeutui 1900-luvun merkittävimpiin tieteenfilosofeihin ja tieteenhistorioitsijoihin. Koulutukseltaan hän oli Harvardista vuonna 1949 väitellyt fyysikko.
Kuhn tunnetaan parhaiten vuonna 1962 ilmestyneestä pääteoksestaan Tieteellisten vallankumousten rakenne. Siinä hän esittää, ettei tiede kulje tasaista ja hienovaraista erilaisten teorioiden falsifioinnin polkua vaan että tieteen historiaa leimaavat pikemminkin ajoittaiset vallankumoukset, "paradigmanvaihdokset". Hän jakoi tieteen kehityksen vakaisiin ja kumouksellisiin kausiin. Kuhnin tutkimustyön vaikutus näkyy nykyisessäkin tieteenfilosofiassa, johon paradigman ja normaalitieteen käsitteet ovat juurtuneet.
Arkansas
Arkansas [arkansas tai arkanso:] on osavaltio Yhdysvaltain eteläosassa, lähellä Mississippijokea.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Boston Mountains Arkansasissa Arkansas’n itärajat myötäilevät enimmäkseen Mississippi-jokea.
Arkansas’n pääkaupunki on Little Rock, joka on ainoa yli 100 000 asukkaan kaupunki. Muita suurehkoja kaupunkeja osavaltiossa ovat muun muassa Fort Smith, Fayetteville ja Pine Bluff. Osavaltio rajoittuu pohjoisessa Missourin osavaltioon, idässä Mississippijoen takaisiin Tennesseen ja Mississippin osavaltioihin, eteläsuunnassa on Louisiana sekä lännessä pienen matkaa Texas sekä pitempi raja Oklahoman kanssa.
Luoteis-Arkansas kuuluu Ozarkylänköön, jolla sijaitsee Boston Mountains -vuorijono. Eteläosassa ovat Ouachitavuoret ja näitä osia jakaa Arkansasjoki. Arkansas’n ainoa kansallispuisto on Hot Springsin kansallispuisto.
Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Little Rockissa on yli 33 astetta. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin lähellä nollaa.
Historia
Ennen eurooppalaisten tuloa nykyisen Arkansas’n alueella asuivat caddot, quapawit ja Osage-intiaanit.
Arkansas oli aikoinaan osa Louisianan territoriota, jonka Ranska myi Yhdysvalloille vuonna 1804. Aluksi se ei kuulunut mihinkään osavaltioon, mutta 15. kesäkuuta 1836 siitä muodostettiin Yhdysvaltojen 26. osavaltio.
Arkansas’n intiaanit ajettiin ahtaalle 1800-luvun alkuvuosikymmeninä. Quapawit allekirjoittivat vuonna 1818 sopimuksen jolla luopuivat suuresta osasta metsästysmaistaan. Myöhemmin heidän käyttöönsä jäänyttä alaa pienennettiin, ja quapawit joutuivat muuttamaan useita kertoja. Cherokeet pakotettiin muuttamaan muualta Arkansasiin, ja kun heille luvatulla alueella asuivat jo caddot, kahden heimon välille puhkesi sota. Caddojen päälliköt allekirjoittivat vuonna 1835 paperin jossa lupasivat olla palaamatta Arkansasiin. Nykyisin heimon päämaja on Oklahomassa. Osaget lähtivät vuonna 1835 ensin Kansasiin ja sieltä reservaattiin Oklahomassa. Biisonilaumojen hävitys lisäsi intiaanien taloudellista ahdinkoa.
Muiden etelävaltioiden tavoin Arkansas kuului orjavaltioihin, joissa osavaltion lait hyväksyivät orjuuden. Yhdysvaltain sisällissodan aikana se irtautui liittovaltiosta (6. toukokuuta 1861) ja liittyi Konfederaatioon, 11 osavaltion perustamaan uuteen liittovaltioon. Arkansas’ssa käytiin useita pieniä taisteluja sisällissodan aikana, kunnes Konfederaation joukot hävisivät ja Arkansas muiden etelävaltioiden tavoin liitettiin takaisin Yhdysvaltoihin.
Suuren laman aikana Arkansas’ssa menetettiin monia työpaikkoja. Toisen maailmansodan varustelua varten perustettiin tehtaita, joissa tuotettiin räjähdysaineista ja muita tarvikkeita. Niihin syntyi 25 000 työpaikkaa, useimmat naisille. Teollisuuden palkat olivat pieniä, ja monet muuttivat muihin osavaltioihin parempipalkkaisten töiden perässä.
Sodan aikana Arkansasiin perustettiin leirejä sekä internoiduille amerikanjapanilaisille, aseistakieltäytyjille että myöhemmin myös saksalaisille ja italialaisille sotavangeille.
Rotuerottelu loppui Arkansas’ssa vasta vuonna 1957, jolloin liittovaltion sotajoukot pakottivat osavaltion joukot päästämään mustat ja valkoiset oppilaat samoihin kouluihin Little Rockissa.
Bill Clinton on syntynyt Arkansas’ssa ja toimi Arkansas’n kuvernöörinä kahdesti ennen kuin hänet valittiin Yhdysvaltojen presidentiksi.
Hallinto
pienoiskuva|vasen|[[Arkansas State Capitol Little Rockissa.]] Arkansas’n lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 35 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 100 jäsentä. Parlamentti kokoontuu Little Rockissa vähintään joka toinen vuosi tammikuun toisena maanantaina, ja istuntokausi jatkuu ainakin 60 päivää.
Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri. Vuodesta 2023 kuvernööri on republikaanisen puolueen Sarah Sanders.
Osavaltio on jaettu 75 piirikuntaan.
Talous
Arkansas’n bruttokansantuote vuonna 2010 oli 103 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista 35. tilalla.
Sosiaalimenot henkeä kohti ja palkkataso ovat Yhdysvaltojen alhaisimpien joukossa.
Vuonna 2012 osavaltion suurimmat työnantajat olivat osavaltio itse, Wal-Martin ja Tyson Foodsin vähittäiskauppaketjut, Yhdysvaltojen liittovaltio ja kaksi terveydenhoitoalan konsernia.
Väestö
Osavaltion väkiluku vuonna 2010 oli 2 915 918. Väestöstä 80 prosenttia on valkoisia ja 15,7 prosenttia mustia. 95 prosenttia puhuu englantia ja 3,3 prosenttia espanjaa.
Arkansas’ssa toimii useita yksityisiä ja julkisia yliopistoja. Vuonna 2014 4icu-arvioinnissa niistä parhaiksi arvioitiin Arkansas’n yliopisto Fayettevillessä ja sen toimipiste Little Rockissa sekä Keski-Arkansas’n yliopisto Conwayssä.
Kulttuuri
thumb|[[Clinton Presidential Center|Bill Clintonin presidentillinen kirjasto.]] Alkujaan Arkansas’ssa kehittyi kaksi erilaista kulttuuripiiriä. Mississippin tulvatasangoilla oli tyypillistä Etelävaltioiden elämää: suuria puuvillaviljelmiä, suumaanomistajia ja vuokraviljelijöitä. Vuoristoseuduilla taas elettiin omavaraisviljelyllä ja pienimuotoisella metsänhoidolla. Talouden muutokset ja kaupungistuminen ovat muuttaneet kulttuuria 1970-luvulta alkaen.
Ozark-vuorilla on kehittynyt omaperäistä kansantaidetta, musiikkia ja keramiikkaa. Osavaltion muissa osissa on vahvat perinteet gospel-musiikissa. Little Rockissa ja muissa kaupungeissa esitetään oopperaa ja balettia osittain harrastajavoimin. Arkansas’n sinfoniaorkesteri perustettiin vuonna 1966.
Arkansaslainen Johnny Cash on päässyt sekä kantrin, rockin että gospelin Hall of Fameen.
John Grisham on tunnettu arkansaslainen kirjailija. Jännitysromaanien lisäksi hän on kirjoittanut puolifiktiivisen teoksen lapsuudestaan Arkansas’ssa, A Painted House. Mustan naiskirjailija Maya Angeloun teos  I Know Why the Caged Bird Sings kertoo hänen traumaattisista kasvuvuosistaan Arkansas’ssa.
Urheilu
Baseball on osavaltion ykkösurheilua, Arkansas Travelers on Little Rockin joukkue ja Northwest Arkansas Naturals pelaa Springdalessa. Molemmat osallistuvat Texasin liigaan, jossa Arkansas Travelers sijoittui toiseksi vuonna 2013.
Arkansas’n yliopiston joukkue Razorbacks pelaa amerikkalaista jalkapalloa. Se saa paljon huomiota, koska osavaltiossa ei ole omaa kansallisen pääsarjan joukkuetta.
Isopeptidisidos
pienoiskuva|Isopeptidisidos [[glysiinin ja lysiinin tähteiden välillä korostettuna keltaisella.]] Isopeptidisidos on amidisidos. Se muodostuu esimerkiksi yhden aminohapon aminoryhmän ( -NH2 ) ja toisen aminohapon karboksyyliryhmän ( -COOH ) välille siten, että vähintään toisen aminohapon amino- tai karboksyyliryhmä on osa kyseisen aminohapon sivuketjua. Isopeptidisidos on siis mikä tahansa aminohappojen välinen amidisidos, joka ei ole peptidisidos.
Muun muassa lysiinissä myös sivuryhmässä on aminoryhmä ja glutamiinihapolla sivuryhmässä on karboksyyliryhmä. Nämä voivat reagoida keskenään tai jonkin toisen aminohapon kanssa muodostaen isopeptidisidoksen.
Isopeptidisidos voi myös muodostua esimerkiksi glutamiinin sivuketjun γ-karboksiamidiryhmän ( -(C=O)NH2 ) reagoidessa jonkin aminohapon primäärisen aminoryhmän ( RNH2 ) kanssa reaktiossa
Edeltävän kaltaista reaktiota katalysoivat transglutaminaasit glutamiinin ja lysiinin sivuketjujen välille. Glutationissa taas on isopeptidisidos glutamiinihappo- ja kysteiinitähteen välillä, jonka muodostumista katalysoi glutamaatti-kysteiiniligaasi.
Radalla (televisiosarja)
Radalla on Sub-kanavalla esitetty suomalainen dokumenttisarja, jossa seurattiin VR:n työntekijöiden arkea heidän työssään. Ohjelman kertojaäänenä ensimmäisellä kaudella toimi näyttelijä Wanda Dubiel. Toisella kaudella Tiina Esama.
Helsingin Sanomien toimittajan mielestä ohjelman tarkoituksena on ”kiillottaa” VR:n brändiä, joka on saanut ”osakseen kielteistä julkisuutta”.
Toisen kauden kuvaukset käynnistyivät kesällä 2018. Toinen kausi alkoi Subilla tammikuussa 2019.
Toinen tuotantokausi
1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä televisiossa
Zimmer 483
Zimmer 483 (suom. 'Huone 483) on Tokio Hotelin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2007. Albumi on myynyt kultaa monissa Keski-Euroopan maassa ja ensimmäinen single ”Übers Ende Der Welt” sijoittui Suomessakin listoille. Monsoon on myös noussut MTV:n Top 20- listalle. Singlet ”Spring nicht” ja ”An Deiner Seite” ovat myös saaneet paljon radiosoittoa Suomessa.
Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 13, 28 viikkoa julkaisunsa jälkeen.
Mikaela Shiffrin
Mikaela Shiffrin (s. 13. maaliskuuta 1995) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, kaksinkertainen olympiavoittaja, seitsenkertainen maailmanmestari, viisinkertainen maailmancupin kokonaiskilpailuvoittaja ja seitsenkertainen pujottelucupin voittaja. Hän on voittanut myös suurpujottelun cupin kahdesti ja supersuurpujottelun cupin kerran. Hän on voittanut ennätykselliset 88 maailmancupin osakilpailua. Hän on nuorin olympiavoittaja pujottelussa 18 vuoden ja 345 päivän iässä.