cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olympian kisat
Järjestäjät ja osallistujat
Kisat olivat merkittävä tapahtuma, joka kokosi urheiluväen lisäksi paikalle kymmeniä tuhansia muita ihmisiä helleenisestä maailmasta. Katsojia arvioidaan olleen laajimmassa vaiheessa ainakin 40 000, sillä stadion on suunnilleen tämän kokoinen. Paikalle saapui muun muassa poliitikkoja ja filosofeja; reettoreita, jotka esittivät puheita kreikkalaisen yhteishengen puolesta; kirjailijoita, jotka tekivät teoksiaan tunnetuksi lukemalla niitä ääneen; sekä runoilijoita ja muita taiteilijoita. Luonnollisesti paikalla oli myös suuri määrä kaikenlaisia kauppiaita, viihdyttäjiä, oraakkeleita ja varkaita. Suurimmalle osalle tulijoista matka oli vaivalloinen, sillä Olympia sijaitsi suhteellisen syrjässä. Kisoihin saavuttiin usein laivalla Kyllenen sataman kautta.
Kisa- ja harjoittelupaikat
pienoiskuva|[[Stadion (Olympia)|Olympian stadion, kisojen päätapahtumapaikka.]] pienoiskuva|[[Palaistra (Olympia)|Olympian palaistra, yksi urheilijoiden harjoittelupaikoista.]]
Itse kisatapahtumien näyttämönä toimivat Olympian stadion eli urheilukenttä sekä Olympian hippodromi eli kilpa-ajorata, jotka sijaitsivat aivan Olympian varsinaisen pyhäkköalueen läheisyydessä. Klassisella kaudella stadion sijaitsi heti pyhäkköalueen itäpuolella. Stadionille vievää pylväskäytävää reunusti rivistö Zeuksen patsaita, joiden jalustoihin oli hakattu aiempia kisoja koskeneita tekstejä. Stadionilla järjestettiin kaikki muut lajit paitsi hevosurheilu. Sen juoksuradan pituus oli 192,27 metriä ja sen katsomoon mahtui noin 40 000 katsojaa. Stadion on kaivettu esiin alueen arkeologisissa kaivauksissa ja se on nykyisin Olympian alueen suosituimpia nähtävyyksiä. Hevosurheilulle omistettu hippodromi sijaitsi stadionin eteläpuolella, mutta se on tuhoutunut kokonaisuudessaan läheisen joen virtaaman seurauksena, eikä sen alueella ole juurikaan suoritettu kaivauksia.
Urheilijoiden harjoittelupaikkoina toimivat samoin pyhäkköalueen yhteydessä sijainneet Gymnasion ja Palaistra. Gymnasionia käytettiin tilaa vaativien lajien, kuten keihään- ja kiekonheiton sekä juoksulajien harjoittelupaikkana, ja siihen kuului muun muassa stadionin pituinen stoa eli pylväshalli, jonka sisällä olevilla juoksuradoilla voitiin harjoitella stadionjuoksua. Palaistra puolestaan toimi painin, nyrkkeilyn ja hyppylajien harjoittelupaikkana.
Urheilulajit
Olympian kisoihin kuului pelkästään yksilölajeja, ei joukkuelajeja. Eri lajeja tiedetään olleen yhteensä 23, mutta kaikki näistä eivät olleet ohjelmassa samanaikaisesti. Lajien luonteesta johtuen kisat ovat olleet nykyisiä väkivaltaisemmat. Kisojen urheilulajit kisaohjelmaan lisäämisen mukaan lueteltuna olivat:
Kisojen kulku
Ennen kisoja sanansaattajat kiertelivät Kreikkaa kutsumassa kilpailijoiksi vapaita ja hyvää syntyperää olevia kreikkalaisia miehiä. Kisojen ajaksi julistettiin aselepo (ekekheiria), jonka mukaan Olympia oli pyhä paikka, eikä sinne eikä koko Elikseen saanut hyökätä. Aselepo mahdollisti sen, että myös vihamielisissä väleissä olevien valtioiden kilpailijat saattoivat otella keskenään. Aselepo myös suojasi kisoihin matkaavia ja sieltä palaavia. Myöskään kisapaikalle ei saanut saapua aseistettuna.
Kisoihin osallistuvien piti ilmoittaa osallistumisestaan etukäteen. Urheilijoiden tuli harjoitella kotipaikkakunnillaan ennen kisoja vähintään kymmenen kuukautta. Tämän jälkeen he saapuivat Elikseen, jossa heidän tuli harjoitella vielä 30 päivää tuomarien (hellanodikai) valvonnan alla. Huonoimmat karsittiin pois, sillä vain parhaat saivat tulla kisailemaan Zeuksen eteen. Tämän jälkeen urheilijat marssivat joukkona Olympiaan ennen kisojen alkua.
Aina ennen miesten kisoja Olympiassa järjestettiin naisille tarkoitetut Heraian kisat. Varsinaiset miesten kisat kestivät alun perin vain yhden päivän, mutta kun niihin lisättiin uusia lajeja, ne pitenivät lopulta viisi­päiväisiksi. Kisaohjelmaa ei tunneta päivän tarkkudella täydella varmuudella ja eri lähteissä esiintyy siitä erilaisia tietoja, osittain varmasti siksi, että ohjelma oli eri aikoina erilainen. Kisojen laajimmassa vaiheessa ja noin vuonna 450 eaa. ohjelma muodostui joka tapauksessa suurin piirtein seuraavalla tavalla:
Päivä 1
Ensimmäisenä päivänä urheilijat ja tuomarit vannoivat valan (horkos) Olympian Buleuterionissa. Urheilijat vannoivat kilpailevansa rehellisesti, ja tuomarit vannoivat tuomitsevansa oikeudenmukaisesti ja olevansa ottamatta lahjuksia. Lisäksi suoritettiin tarkastus (dokimasia), jossa kilpailemaan aikovat alle 18-vuotiaat pojat erotettiin miehistä ja varsat hevosista silmämääräisesti. Ohjelmaan on todennäköisesti kuulunut myös uhreja ja rukouksia. Urheilulajeista ensimmäisenä päivänä suoritettiin airuiden ja torvensoittajien kilpailu.
Päivä 2
Toisena päivänä järjestettiin lähteestä riippuen joko hevosurheilulajit sekä viisiottelu; tai poikien kisat.
Päivä 3
Kolmantena päivänä järjestettiin joko poikien kisat; tai hevosurheilulajit. Lisäksi kolmannen päivän iltana suoritettiin uhri Pelopsin ja Akhilleuksen kunniaksi. Kolmas päivä saattoi sisältää myös Zeukselle omistetun suuren hekatombiuhrin eli sadan härän teurasuhrin, jota olisi luonnollisesti seurannut pidot.
Päivä 4
Neljäs päivä oli se päivä, jolle täysikuu osui. Lähteestä riippuen tuolloin suoritettiin joko juoksulajit (pitkänmatkan juoksu, stadionjuoksu, kahden stadionin juoksu ja hopliittijuoksu) sekä paini, nyrkkeily ja pankration; tai sitten vasta tämä päivä oli varattu jo mainitulle hekatombiuhrille ja sitä seuranneille pidoille.
Päivä 5
Voitto ja sen merkitys
Kreikkalaisessa ajatusmaailmassa kisoissa oli tärkeää vain voitto, ei osallistuminen. Kaikista kisoista juuri Olympian kisojen voitto oli kreikkalaisten mielestä suurin mahdollinen kunnia nuorelle miehelle. Voittajaa juhlistettiin monin tavoin. Olympiassa voittajat palkittiin villioliivipuun lehvistä tehdyllä seppeleellä, punaisilla otsa- ja käsivarsinauhoilla sekä Prytaneionissa kisojen viimeisenä päivänä järjestetyillä juhlapidoilla. Juhlissa olivat läsnä myös voittajan sukulaiset. Voittajan kotikaupungin edustajat värväsivät tulosten selvittyä ammattimaisen sanansaattajan eli hemodromoksen juoksemaan iloviestiä kotiin. Kotikaupungissaan voittajille järjestettiin kulkueita ja juhlia sekä annettiin rahaa ja muita lahjoja. Kotikaupunki antoi voittajille usein myös kestityksen koko iäkseen valtion kustannuksella tai julkisen viran.
pienoiskuva|pysty=0.7|Olympiadien 75.–78. ja 81.–83. voittajien luettelo papyruksella. [[Oksyrhynkhoksen papyrukset, POxy 222.]] Voittajalle pystytettiin Olympiaan usein kuvapatsas. Voittajia myös ylistettiin puheissa ja runoudessa. Heidän kunniakseen kirjoitettiin epinikion-voittolauluja, joita esitettiin, kun kisoista palattiin kotiin triumfikulkueena, tai juhlissa kotiin palattua. Runoissa ylistettiin paitsi voittajaa myös tämän sukua ja kotipaikkaa. Voitto kytkettiin myyttisiin aiheisiin ja moraalisiin opetuksiin.
Ensimmäisenä epinikioneja kirjoitti Simonides Keoslainen. Parhaiten tällainen runous tunnetaan Pindarokselta, jolta on säilynyt useita Olympian voittajia ylistäviä lauluja. Esimerkiksi seuraavan hän osoitti Hieron Syrakusalaiselle:
Tunnettuja kisavoittajia
Tiedot Olympian kisojen voittajista perustuvat antiikin aikaisiin tekstilähteisiin, kuten Pausaniaan Kreikan kuvaus ja Eusebioksen Kronikka, sekä nykyaikaiseen epigrafiseen yms. tutkimukseen.
Kohtalonpyörä
Kohtalonpyörä (myös nimellä Onnenpyörä) on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Olympian kisat
Tunnettuja kisavoittajia
Tunnettuihin kisavoittajiin kuuluvat muun muassa:
Kohtalonpyörä
Kortin kulttuurihistoriaa
Waite-Smith-pakassa kohtalonpyörään on sijoitettu kirjaimet TARO. Tämä idea on peräisin Eliphas Lévin kirjoituksista. Lévi tulkitsi sanan vastaavan, kirjainten ROTA muodostaman pyörän mystiseksi pyöräksi, jonka hän liitti tetragrammatoniin, alkemian symboleihin ja sanan ROTA nelikirjaimisiin angrammeihin TARO, TORA, ORAT ja ATOR.
Paul Foster Case ilmaisee kirjainten muodostamat käsitteet näin: "Kortissa on neljä kirjainta, jotka vasemmalta oikealle muodostavat sanan ROTA, joka latinaksi merkitsee "pyörä". Kun aloitetaan T-kirjaimesta, saadaan sana TARO. Luettaessa oikealta vasemmalle sanasta tulee ORAT, joka latinaksi merkitsee "puhuu". Lukien samaan suuntaan mutta aloittaen T-kirjaimesta, sanasta tulee TORA, joka merkitsee juutalaisten Tooraa eli "lakia". Lukien A-kirjaimesta oikealta vasemmalle sanasta muodostuu ATOR eli Hathor, egyptiläinen jumalatar joka vastaa tarot-pakan keisarinnaa. Näistä sanoista voidaan muodostaa lause, joka kuuluu: "Rota Taro, orat Tora Ator", eli "Pyörä Taro, puhuu Hathorin lain."
Olympian kisat
Vilppi
Olympian kisoissa ei jaettu palkintoja muille kuin voittajille, mikä korosti voiton merkitystä ja lisäsi kilpailijoiden halua varmistaa voitto keinolla millä hyvänsä. Kynnystä turvautua vilppiin madalsivat myös jumalten antama esimerkki, legenda kisojen synnystä ja omien urheilujohtajien tuki. Kiellettyjä keinoja olivat lahjonta sekä kirousten ja loitsujen käyttö. Vilpistä kiinnijääneitä urheilijoita rangaistiin häpäisemällä, ruoskimalla, suurilla sakoilla tai kilpailukielloilla.
Perintö
Olympian kisat ovat eläneet länsimaisessa romanttisessa ajattelussa ja kokeneet myös lukuisia uusia tulemisia. Varhaisin lienevät Robert Doverin noin vuonna 1622 perustamat Cotswold Olimpick Games -kisat Chipping Campdenissä Englannissa. Toinen esimerkki ovat William Penny Brookesin vuonna 1849 perustamat Wenlockin olympialaiset kisat Englannin Much Wenlockissa.
Varsinaisesti olympia-aate syntyi uudelleen 1800-luvulla. Kun Kreikka oli saanut itsenäisyytensä takaisin, maassa alettiin jälleen järjestää olympiakisoja, jotka tunnettiin nimellä Zappaan olympialaiset. Vuonna 1859 kisat pidettiin Ateenassa torilla ja vuonna 1870 Panathinaïkó-stadionilla. Tuolloin kisoihin osallistui vain kreikkalaisia, ja lajit olivat erilaisia kuin nykyisin; niihin kuului muun muassa pituushyppyä seipäällä.
Olympian järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1875 saksalaisen arkeologi Ernst Curtiuksen johdolla. Seurauksena tietämys Olympian kulttipaikasta ja kisoista lisääntyi, ja ne saivat suurta huomiota. Nykyisin arkeologinen alue on suosittu turistikohde. Sen yhteydessä toimii useita museoita, joista Olympian kisojen historian museo esittelee kisojen historiaa ja tähän liittyviä alueelta tehtyjä esinelöytöjä.
Nykyaikaiset olympialaiset
Vuonna 1892 ranskalainen paroni ja historioisija Pierre de Coubertin, joka tuolloin toimi Ranskan urheiluliiton pääsihteerinä, ehdotti suurten kansainvälisten urheilukilpailujen järjestämistä toisaalta 1800-luvun modernististen ja internationalististen aatteiden, toisaalta Olympian kisojen, Brookesin ja Zappaan kisojen sekä varmasti osin myös Olympian tuoreiden arkeologisten kaivausten innoittamana. Coubertinin ajatuksena oli kasvattaa nuorisoa ja tarjota mahdollisuus rauhanomaiseen kilpailuun antiikin kisojen hengen mukaisesti.
Nykyaikaisten olympialaisten olympiatuli sytytetään Olympian lehdossa Heran alttarilla, ja lähtee sieltä kiertämään eri puolille maailmaa. Perinne sai alkunsa vuonna 1936. Aivan Olympian lähellä toimii Kansainvälinen olympia-akatemia.
Arnold Kadlec
Seuraurallaan Kadlec pelasi CHZ Litvínovissa, HC Dukla Jihlavassa, Rauman Lukossa, HC Fassassa ja Chomutovissa.
Andorra la Vella
Andorra la Vella on Andorran pääkaupunki ja väkiluvultaan maan suurin kaupunki. Siellä oli vuonna 2018 arviolta noin 19 800 asukasta, kun koko kaupunkialueen väkiluku on noin 40 000. Andorra la Vella sijaitsee Pyreneiden vuoristossa Espanjan ja Ranskan välissä. Kaupunki on Andorran politiikan, talouden, matkailun ja urheilun keskus. Se on ollut maan pääkaupunki sen itsenäistymisestä asti, ja siellä sijaitsee paljon historiallisesti merkittäviä kohteita.
Maantiede
thumb|left|250px|Näkymää Andorra la Vellasta Andorra la Vellan kaupunki sijaitsee samannimisessä kunnassa Valirajoen ja sen sivu-uoma Valira del Norden yhtymäkohdassa. Kaupunki on rakennettu kapeaan Valirajoen laaksoon Pyreneiden vuoristossa maan lounaisosassa noin 10 kilometriä Andorran ja Espanjan väliseltä rajalta koilliseen. Andorra la Vellan kuntaa rajaa pohjoisessa La Massana, idässä Escaldes-Engordany, etelässä ja lounaassa Sant Julià de Lòria sekä luoteisnurkassa Espanja. Andorra la Vella sijaitsee noin 1 022 metrin korkeudella merenpinnasta, mikä tekee siitä Euroopan korkeimmalla sijaitsevan pääkaupungin.
Ilmasto
Andorra la Vellassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 10 °C ja keskimääräinen sademäärä 900 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 18 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 2 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 100 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 51 millimetriä. Talvella sateet voivat tulla lumena.
Historia
Andorra la Vellan lähistöllä on ollut asutusta jo ennen ajanlaskun alkua. Arkeologisten kaivausten perusteella ensimmäiset alueen asukkaat elivät siellä noin 2 500–3 500 vuotta sitten. Nykyinen kaupunki on perustettu 800-luvulla. Andorran pääkaupunki siitä tuli vuonna 1278 maan itsenäistyessä. Vuonna 1580 kaupunkiin rakennettiin Casa de la Vall, joka toimi pitkään maan parlamenttitalona, tuomioistuimena ja vankilana. Vuoden 1933 lopulla venäläinen Boris Skossyreff asettui Andorra la Vellaan ja julistautui Andorran kuningas Boris I:ksi seuraavan vuoden kesällä. Hän hallitsi maata parin viikon ajan, kunnes Espanjan poliisivoimat pidättivät hänet.
Andorra la Vella oli pitkään suhteellisen eristyksissä muusta maailmasta. Se alkoi nykyaikaistua 1930-luvulla, kun alueen tieverkosto alkoi kehittyä. Kaupungin väkiluku kasvoi nopeasti toisen maailmansodan jälkeen, kun matkailu alkoi kehittyä. 1960- ja 1970-luvuilla kaupunki muodostui kaupalliseksi keskukseksi palvelemaan turisteja, ja nykyisin se on merkittävä turistikohde. Vuonna 1978 Andorra la Vellan kunnasta erotettiin Escaldes-Engordany omaksi kunnakseen, ja samalla Andorra la Vellan kunta sai nykyiset rajansa.
Politiikka
250px|thumb|Andorra la Vellan kunnan sijainti Andorrassa Andorra la Vellan kunta jakautuu Andorra la Vellan, La Comellan, La Marginedan ja Santa Coloman kyliin. Kunnassa toimii oma 12-paikkainen paikallishallinto (Comú), jonka johdossa toimii pormestari. Comúlla on suhteellisen laajat valtaoikeudet luonnonvarojen käytön päättämisestä aluesuunnitteluun ja julkisten palveluiden järjestämiseen. Hallinnon jäsenet valitaan neljän vuoden välein vaaleilla, ja eniten ääniä saanut puolue saa puolet paikoista. Loput paikat jaetaan saatujen äänien mukaan eniten ääniä saanut puolue mukaan lukien. Suurimmalla puolueella on näin ollen aina enemmistö hallinnossa. Andorra la Vella on Andorran politiikan keskus, ja siellä sijaitsevat sen parlamenttitalo ja muut hallintorakennukset.
Talous
thumb|250px|left|Andorra la Vellan pääkatu Turismi on Andorra la Vellan pääasiallinen tulonlähde. Ostosmatkailu on kaupungille taloudellisesti tärkeää sen verovapaan aseman ansiosta. Kaupunkiin tuodaan hyödykkeitä muualta Euroopasta sekä Aasiasta. Kaupungin läheisyydessä on useita talviurheilukeskuksia, jotka lisäävät osaltaan turismia. Kaupungissa on modernia matkailuinfrastruktuuria, kuten ravintoloita ja hotelleja. Siellä sijaitsee suurin osa maan palveluista, kuten terveyspalvelut ja instituutiot. Kaupungissa toimii Andorran veroparatiisiaseman johdosta viisi pankkia, joiden taloudellinen merkitys on merkittävä. Andorra la Vellassa on myös jonkin verran huonekalutuotantoa.
Liikenne
Andorra la Vellassa ei ole rautatieasemaa, ja lähimmät lentokentät sijaitsevat Ranskassa Toulousessa ja Perpignanissa sekä Espanjassa Barcelonassa, Gironassa ja Lleidassa. Jokaisen viiden kaupungin lentokentät ovat noin 2–3 tunnin automatkan päässä Andorra la Vellasta. Kaupungista on linja-autoyhteydet esimerkiksi Barcelonaan ja Toulouseen. Lisäksi linja-autolla pääsee kahdessa tunnissa ranskalaiselle L’Hospitaletin asemalle, josta pääsee junalla Toulouseen ja Pariisiin. Myös maan sisäisesti kulkee useita linjoja: Andorra la Vellasta on linja-autoyhteydet esimerkiksi Encampiin, Soldeuun ja Ordinoon. Kaupungista on maantieyhteydet sekä Ranskaan että Espanjaan. Päätie CG-1 kulkee kaupungista Sant Julià de Lòrian kautta lounaaseen Espanjan rajalle, CG-2 Encampin ja Canillon kautta mutkitellen itään Ranskan rajalle ja CG-3 pohjoiseen Ordinon ja El Serratin kautta lähelle Ranskan rajaa. Kaupungissa on myös helikopteritoimintaa.
Väestö
Andorra la Vellan kaupungissa oli 19 829 asukasta vuoden 2018 arvioiden mukaan. Kaupungin väkiluku on ollut kasvussa 2000-luvulla: Vuonna 2001 asukasluku oli alle 18 200. Koko kaupunkialueen asukasluku Escaldes-Engordany mukaan lukien on puolestaan yli 40 000. Ne muodostavat yhdessä Andorran suurimman kaupunkialueen. Väestöstä 43 prosenttia on espanjalaisia, 33 prosenttia andorralaisia, 11 prosenttia portugalilaisia, 7 prosenttia ranskalaisia ja 6 prosenttia muita. Yleisimmin puhutut kielet ovat katalaani, espanja, ranska ja portugali, ja suurin osa kaupungin väestöstä on katolisia.
Koulutus
Andorra la Vellassa toimii useita julkisia peruskouluja ja toisen asteen oppilaitoksia. Andorrassa on kolme eri koulutusjärjestelmää, andorralainen, ranskalainen ja espanjalainen, ja jokainen näistä on saatavilla kaupungissa. Julkisten koulujen lisäksi Andorra la Vellassa toimii yksi englanninkielinen yksityinen koulu. Kaupungissa ei ole yliopistoa.
Kulttuuri ja nähtävyydet
thumb|250px|Casa de la Vall Andorra la Vella on andorralaisen kulttuurin keskus, ja siellä järjestetään vuosittain useita kulttuuritapahtumia. Kaupungissa julkaistaan kolmea päivittäistä sanomalehteä.
Andorra la Vellassa on säilynyt useita romaanisen tyylin aikaisia kirkkoja sekä monumentteja. Kaupungin tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluu Andorran entinen parlamenttitalo Casa de la Vall, joka rakennettiin vuonna 1580, ja toimi maan parlamenttitalona vuosina 1702–2011. Kaupungissa sijaitsee myös linnamainen Seth Panis, jossa säilytettiin maan tärkeimpiä asiakirjoja. Muita tunnettuja nähtävyyksiä ovat alkujaan 800-luvulla rakennettu Santa Coloman kirkko, kansallinen automuseo ja vanhakaupunki (Barri Antic).
Kaupungissa ja sen ympäristössä on runsaasti puistoja ja kävelyreittejä. Unescon maailmanperintökohde Madriu-Claror-Perafitan laakso sijaitsee osittain Andorra la Vellan kunnan alueella.
Kaupungissa sijaitsee kaksi stadionia, Estadi Nacional ja Estadi Comunal d'Andorra la Vella, joilla pelataan esimerkiksi Andorran jalkapallomaajoukkueen ja Andorran jalkapallon pääsarjatason otteluita. Vuonna 1942 perustettu Andorra la Vellan jalkapallojoukkue FC Andorra pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Andorra la Vella haki vuoden 2010 talviolympialaisia, mutta ei tullut valituksi.
Kirkkomäen seisake
Itse seisakerakennus purettiin lakkauttamisen jälkeen. Liikennepaikalla on kuitenkin vielä jäljellä asuinrakennus, sauna ja ulkorakennus. Ne siirtyivät Senaatti-kiinteistöjen myyntilistalle vuonna 2007 ja yksityisomistukseen vuonna 2008.
Telefassa
Telefassa oli kreikkalaisessa mytologiassa Foinikian kuningatar Tyroksen kaupungissa ja Agenorin puoliso. He saivat lapset Europe, Kadmos, Foiniks ja Kiliks. Välillä heidän lapsekseen luetellaan myös Thasos.
Hyginus kertoo Agenorin puolison nimen olleen Argiope.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – miesten supersuurpujottelu
Alppihiihdon miesten supersuurpujottelun kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 16. helmikuuta 2018 Jeongseon Alpine Centressä, Gangwonissa, Etelä-Koreassa.
Pak 43
Pak 43, täydelliseltä nimeltään 8,8 cm Panzerabwehrkanone 43, oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen 88 millimetrin panssarintorjuntakanuuna. Se oli tehokkaimpia sodan aikana kenttäkäyttöön päässeitä panssarintorjunta-aseita ja oli pelätty liittoutuneiden joukkojen keskuudessa.
Kruppin insinöörit aloittivat Pak 43:n kehitystyön 1930-luvun lopussa. Tarkoituksena oli alun perin suunnitella ilmatorjuntatykki Wehrmachtin 8,8 cm Flak 18, 36 ja 37 -ilmatorjuntakanuunoiden seuraajaksi. Kilpailun voitti Rheinmetall-Borsigin suunnittelema tykki, joka otettiin palveluskäyttöön nimellä 8,8 cm FlaK 41. Hävittyään kilvan, Krupp kehitti omasta ehdotelmastaan panssarintorjuntatykin, joka sai nimikkeen 8,8 cm Pak 43. Aseen korotuskulma oli rajoitettu ja sillä voi tulittaa vain pintamaaleja mutta se oli myös merkittävästi matalampi kuin 88 millimetrin ilmatorjuntatykit.
Tykissä oli sitä edeltäneisiin 88 millimetrin tykkeihin verrattuna kaksi erittäin oleellista parannusta jotka olivat 71 pituuskaliiperin putki ja 822 millimetriä pitkä hylsy. Näin aseella saavutettiin jo tavallisella Panzergranate 39/43 -panssarikranaatilla 1 000 m/s lähtönopeus ja suuri panssarinläpäisy. Käytettäessä harvinaisempaa Panzergranate 40/43 -alikaliiperiammusta, lähtönopeus oli yli 1 100 m/s ja panssarinläpäisy vieläkin parempi.
Pak 43:n perusmalli oli vedettävä ja siinä oli nelihaarainen ristilavetti. Kanuunassa käytettiin tilapäisratkaisuna myös haaralavettia, jossa oli raskaan kenttähaupitsin renkaat. Tällöin sitä nimitettiin nimellä Pak 43/41.
Tykkiä käytettiin myös Nashorn-, Elefant- ja Jagdpanther–panssarintorjuntavaunuissa, joihin se soveltui hyvin suuren painonsa takia. Panssarintorjuntavaunuun asennettuna aseen nimikkeen perään lisättiin numero, joka osoitti, mihin vaunuun soveltuvasta versiosta oli kyse. Numerot olivat Nashorn-vaunulle Pak 43/1, Elefant-vaunulle Pak 43/2 ja Jagdpanther-vaunulle Pak 43/3. Pak 43 oli myös Tiger II -panssarivaunun panssarivaunukanuuna, mutta nimikkeellä KwK 43 eli Kampfwagenkanone 43.
Aseen eri versioita valmistivat ainakin Henschel Kasselissa, Weserhütte Bad Oeynhausenissa, Dortmund Hoerder-Hüttenverein Lippstadtissa, Franz Garny Frankfurt am Mainissa ja Maschinenbau R. Wolf Magdeburg-Buckau Magdeburgissa.
Christine Scheiblich
Christine Scheiblich (s. 31. joulukuuta 1954) on saksalainen entinen soutaja ja olympiavoittaja, joka kilpaili Itä-Saksalle. Hän voitti kultaa Montrealin olympialaisissa 1976 yksikkökilpailussa ennen Joan Lindiä ja Jelena Antonovaa.
Kostamuksen linja-autoturma
Linja-auto törmäsi jarruttamatta pysäköityyn, soralastissa olevaan kuorma-autoon, jonka lava repäisi linja-auton oikean kyljen auki. Takana tullut linja-auto kuljetti osan loukkaantuneista Kostamukseen. Se ajoi Kostamuksen terveysaseman pihaan aamulla kello 6.34. Terveysasemalla oli töissä ainoastaan siivooja, joka hälytti paikalle terveysaseman vieressä asuneet sairaanhoitajat. Onnettomuuspaikalle lähetettiin sekä Kostamuksen että Kuhmon ambulanssit ja lääkäri. Onnettomuuden uhrit vietiin ensin Kostamukseen ja tuotiin sieltä autoilla rajalle, josta heidän matkansa jatkui Suomen sairaaloihin. Ambulansseille sallittiin poikkeuksellisesti läpikulku rajalla ilman tarkastuksia ja tullimuodollisuuksia.
Muistomerkki liikenneonnettomuudessa menehtyneille paljastettiin 20. maaliskuuta 2006 tien varteen.
Tarpio
Tarpio on kylä Raahessa Pohjois-Pohjanmaalla entisen Saloisten kunnan alueella. Tarpio on Saloisten kirkonkylän kaakkoinen naapurikylä.
Tarpio on saanut alkunsa 1960–luvun alussa, jolloin Rautaruukin terästehtaan perustamisen vuoksi Saloisiin muutti runsaasti uusia asukkaita, joita varten täytyi rakentaa uusia omakotialueita. Asukkaita Tarpioon tuli paljon muun muassa Otanmäestä. Iso osa kyläläisistä käy edelleen töissä terästehtaalla. Tarpiossa toimi myös kyläkauppa vuosina 1966–1983. Liike sijaitsi Hampputien varrella.
Siniluoto
Siniluoto on kylä Raahessa Pohjois-Pohjanmaalla Pohjanlahden rannalla entisen Saloisten kunnan alueella. Se sijaitsee Siniluodonlahden ympärillä noin 5 km Saloisten kirkonkylältä lounaaseen. Kylällä on venesatama, uimaranta ja kesäkioski.
Historia
Ensimmäiset asukkaat Siniluotoon tulivat uudenajan alussa tai mahdollisesti jo myöhäiskeskiajalla, jolloin Siniluodon kantatila perustettiin. Siniluoto oli siihen aikaan vasta merestä noussut saari noin 200–300 metrin päässä rannasta. Nykyisin Siniluoto on jo kasvanut kiinni mantereeseen. 1700-luvun alussa Siniluodon talon osti Salon kylän Juusolan talon poika Matti Hannunpoika Juusola, jota ajan tavan mukaan kutsuttiin siitä lähtien Matti Siniluodoksi. Hänen poikansa Matti Matinpoika tuli myöhemmin, suuren kirkkoriidan aikana, paikkakunnalla kuuluisaksi Salon talonpoikien edustajana ja kuninkaissa kävijänä. Myöhempinä aikoina Siniluodon talosta on lohkottu monia muita tiloja mm. Kerolan suvun talo Seppälä, josta on syntyisin nykyisin jo kolmatta kautta eduskunnassa istuva kansanedustaja Inkeri Kerola. Rautaruukin tultua 1960-luvulla perustetuksi Saloisiin myös Siniluodon kylä on saanut uusia asukkaita. Tehtaan perustaminen on vaikuttanut myös alueen luontoon, aiemmin merenlahtena olleesta Siniluodonlahdesta tehtiin Rautaruukin tarpeisiin makeanvedenallas, jonka kautta Salon joet Piehinkijoki ja Haapajoki laskevat vetensä Kuljunlahden altaaseen. Haapajoki laskee luontaisesti ja Piehinkijoki kanavaa myöten Siniluodonlahteen.
Michaëlle Jean
Michaëlle Jean [mi•ka•ɛl ʒɑ̃] (s. 6. syyskuuta 1957, Port-au-Prince, Haiti) oli Kanadan 27. kenraalikuvernööri. Hänet nimitti asemaansa kuningatar Elisabet II pääministeri Paul Martinin suosituksesta. Virallinen ilmoitus nimityksestä tehtiin 4. elokuuta 2005 ja Jean astui virkaansa 27. syyskuuta Adrienne Clarksonin tilalle. Ennen kenraalikuvernöörin asemaa Jean oli toimittaja ja CBC:n televisiokasvo. Hän toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1. lokakuuta 2010 asti, jolloin hänen seuraajanaan aloitti David Johnston.
Kenraalikuvernöörinä häntä puhuteltiin virassaan hänen korkeudekseen ja elinikäisesti kunnianarvoisa. Virallinen arvonimi oli englanniksi: Her Excellency the Right Honourable Michaëlle Jean, Chancellor and Principal Companion of the Order of Canada, Chancellor and Commander of the Order of Military Merit, Chancellor and Commander of the Order of Merit of the Police Forces, Governor General and Commander-in-Chief in and over Canada.
Jeanin perhe lähti Haitilta François Duvalierin diktatuurin aikana 1968 Ranskaan. Montrealin yliopistosta Jean sai arvosanan italian ja hispaanisissa kielissä ja kirjallisuudessa 1984, jonka jälkeen hän opetti italiaa, kunnes suoritti ylemmän tutkinnon kirjallisuustieteessä. Hän puhuu sujuvasti ranskan ja englannin lisäksi, espanjaa, italiaa, haitin kreolia ja lukee portugalia. Hänellä oli Kanadan ja Ranskan kaksoiskansalaisuus avioliiton kautta, mutta hän luopui Ranskan kansalaisuudestaan Kanadan kenraalikuvernöörin virkaan astuessaan.
Toimittajana Jean työskenteli Kanadan yleisradioyhtiön (CBC) englannin- ja ranskankielisissä toimituksissa. Hän nai dokumenttielokuvien tekijän Jean-Daniel Lafondin, jonka kanssa teki mm. palkitun elokuvan Haïti dans tous nos rêves. Hän sai Amnesty Internationalin journalismipalkinnon.
Kenraalikuvernöörin toimeen on nimitetty yleensä veteraanipoliitikko tai sotilas, ennen Clarksonin nimitystä 1999. Clarkson oli virassa ensimmäinen vähemmistöihin kuuluva (kiinankanadalainen), toinen nainen ja ensimmäinen ulkomaalaissyntyinen (pl. brittiläiset kenraalikuvernöörit). Ray Hnatyshyn oli ensimmäinen ulkomaalainen kuvernööri Kanadassa, ukrainalainen. Jeanin nimitys jatkoi tätä nimityspolitiikkaa ja hän oli virassa ensimmäinen musta ja kolmas nainen.
thumb|200px|Kanadan kenraalikuvernöörin lippu Pääministeri Martinia syytettiin Jeanin nimityksestä yrityksenä nostaa kannatustaan Québecissa, jossa liberaalipuolue menetti 15 paikkaa edellisissä vaaleissa. Elokuussa 2005 lehdet syyttivät Jeania ja hänen aviomiestään Québecin itsenäisyyden tukemisesta. Québecin itsenäisyysliikettä kannattavan Le Québécoisin toimittaja René Boulangerin artikkelin mukaan entinen FLQ:n terroristi Jacques Rose oli rakentanut pariskunnalle kirjahyllyn. Boulanger myönsi, että hänen artikkelinsa tavoitteena oli saada englanninkielinen Kanada hylkäämään Jeanin nimitys kenraalikuvernööriksi. Bloc Québécoisin johtaja Gilles Duceppe harmitteli, että Jean hyväksyi aseman, joka oli ainoastaan edustustehtävä, eikä demokraattisesti valittu. Jeania vaadittiin paljastamaan, miten hän oli äänestänyt vuoden 1995 vaaleissa, jossa maan yhteisyyden kannattajat voittivat vain pienellä erolla.
Jean vakuutti puheessaan 17. elokuuta olevansa ylpeä kanadalaisuudestaan, kunnioittavansa maan instituutioita ja olevansa täysin sitoutunut tehtävään, eikä olisi muuten hyväksynyt nimitystä asemaan.
Myös Jeanin Ranskan kansalaisuus puhutti, koska Ranska kieltää kansalaisiaan toimimasta hallitus- tai sotilastehtävissä muissa maissa, ja kenraalikuvernööri on Kanadan de facto päämies, vaikkakin seremoniallinen asema. Jean kuitenkin luopui Ranskan kansalaisuudestaan ennen virkaansa astumista.
Huhtikuussa 2007 Jean ilmoitti vähentävänsä työtehtäviään ylirasituksen vuoksi.
National Road
National Road eli Cumberland Road on historiallinen valtatie Yhdysvalloissa. Nykyisin se on sulautunut osaksi Route 40-valtatietä.
National Road rakennettiin vuosina 1811-1817 ja se oli ensimmäinen liittovaltion rahoituksella rakennettu maantie. Se loi reitin Atlantin rannikolta uuteen Ohion osavaltioon, ja se oli vuosikausia tärkein reitti Luoteisterritorioon.
Tie pinnoitettiin uudella John Loudon MacAdamin kehittämällä menetelmällä käyttäen kivimursketta. Niin siitä tuli tarpeeksi vahva kestämään uudisraivaajien vankkureita ja postivaunuja.
Marlborough-laulu
thumb|right|upright=1|[[John Churchill, Marlboroughin herttua]]
Laulun alkuperä
Marlboroughin nimeen laulu yhdistettiin vuonna Espanjan perimys­sodan aikana vuonna 1709, Malplaquet'n taistelun jälkeen. Tällöin ranskalaisten sotilaiden keskuuteen levisi huhu, jonka mukaan vihollisen pelätyin sotapäällikkö, englantilainen kenraali John Churchill, Marlboroughin herttua olisi kuollut taistelussa. Tästä muuan ranskalainen sotilas sai aiheen kirjoittaa hänestä pilkka­runon. Nimi Marlborough vääntyi tällöin ranskan kielessä muotoon Marlbrough, Malbrough tai jopa Malbrouck. Tieto herttuan kuolemasta oli kuitenkin väärä, mutta toisaalta hän ei lupauksestaan huolimatta, johon laulun sanoissakin viitataan, myöskään ollut onnistunut voittamaan sotaa ja palaamaan kotimaahansa voittajana vielä pääsiäiseen eikä edes kolminaisuuden­päivään mennessä (kahdeksan viikkoa pääsiäisen jälkeen).
Kaartin kasarmi
Kaartin kasarmi (aik. myös Kaartinkasarmi ) on Helsingin Kaartinkaupungin kaupunginosassa sijaitseva rakennuskokonaisuus, joka muodostuu entisistä Suomen kaartin sotilaskasarmeista. Kasarmitorin eteläisellä laidalla sijaitsee Carl Ludvig Engelin suunnittelema ja alkuaan 1822 valmistunut päärakennus, joka on nykyään Suomen puolustusministeriön toimitiloina. Muissa rakennuksissa on ministeriön ja pääesikunnan tiloja.
Kasarmitori, Kasarmikatu ja koko Kaartinkaupunki ovat saaneet nimensä Kaartin kasarmin mukaan.
Historia
Johan Albrecht Ehrenström oli alkujaan suunnitellut silloisen Esikaupunkitorin varrelle paikan Helsingin teatterille, jonka yhteyteen tulisi hotelli ja ravintola vaunutalleineen. Helsingin opetuspataljoonan kasarmit Ehrenström oli suunnitellut sijoitettaviksi Hietalahteen, mutta Suomen ministerivaltiosihteeri Robert Henrik Rehbinderin mielestä tämä sijainti oli liian syrjäinen. Kun Rehbinder vuoden 1818 lopulla kävi tarkastusmatkalla Helsingissä, Ehrenström tarjosi hänelle runsaan päivällisen ennen kierrosta kaupungilla. Kertoman mukaan ylensyönyt Rehbinder ei Esikaupunkitorin jälkeen jaksanut enää jatkaa kulkua kallioisessa maastossa Hietalahteen saakka ja määräsi tämän vuoksi kasarmin rakennettavaksi teatterin paikalle. Ehrenström sai etsiä teatterilleen uuden sijoituspaikan Esplanadin puistosta. C. L. Engelin piirustukset kasarmista hyväksyttiin 1819, päärakennus valmistui 1822 ja Fabianinkadun puoleinen miehistösiipi 1825. Pääsiivessä sijaitsi alkujaan Suomen Kaartin esikunta, upseerikerho sekä upseerien asuntoja.
Marlborough-laulu
Laulun alkuperä
Laajalti tunnetuksi laulu tuli sen jälkeen, kun Pierre Beaumarchais vuonna 1784 otti sen mukaan näytelmäänsä Figaron häät. Kuningas Ludvig XVI oli kuitenkin kieltänyt laulun sen jälkeen, kun sitä oli soitettu Versaillesissa Venäjän myöhemmälle keisarille Paavali I:lle. Beaumarchais kuitenkin uhmasi kieltoa herättääkseen yleisön huomion, ja pian laulu oli kaikkien huulilla.
Kaartin kasarmi
Historia
Opetuspataljoona pääsi muuttamaan rakennukseen vuodenvaihteessa 1824–1825. Pataljoona korotettiin vuonna 1829 Henkikaartin joukko-osastoksi, jolloin siitä tuli Suomen kaarti. Engelin suunnitelmaan sisältynyt toinen miehistösiipi Kasarmikadun puolella rakennettiin vasta 1840-luvulla Ernst Lohrmannin piirtämänä. Myöhemmin korttelia täydennettiin kahdella punatiilisellä lisärakennuksella, 1889 valmistuneella talousrakennuksella sekä 1891 valmistuneella perheellisten aliupseerien asuntolalla. Kasarmikorttelin sisäpihalle pystytettiin lokakuussa 1881 arkkitehti F. A. Sjöströmin suunnittelema muistomerkki Gornyi Dubnjakin taistelussa Turkin sodassa kuolleille Suomen kaartin sotilaille. Lokakuun 24. päivänä 1877 käydyssä taistelussa kaatui 24 ja haavoittui 94 suomalaista sotilasta. Kaatuneiden nimet on hakattu muistomerkkiin.
Marlborough-laulu
Laulun alkuperä
Laulun suosioon vaikutti osaltaan myös Geneviève Poitrine, joka oli Ludvig XVI:n vanhimman pojan, Louis-Josephin lastenhoitaja. Häneltä sen oppi myös kuningatar Marie-Antoinette, joka itsekin soitti sitä pianolla.
Kaartin kasarmi
Historia
Suomen kaarti lakkautettiin vuonna 1905 ja sen jälkeen kasarmi oli venäläisen sotaväen käytössä Suomen itsenäistymiseen asti. Vuodesta 1918 siellä toimi Suomen valkoinen kaarti. Helsingin suurpommitusten aikana helmikuussa 1944 rakennus tuhoutui lähes täysin, ainoastaan sen seinät jäivät jäljelle. Rakennuksen kohtalo oli sotien jälkeen kiistan kohde. Vuonna 1948 eduskunta hyväksyi hallituksen esityksen rakennuksen purkamisesta. Päätöstä ei kuitenkaan toteutettu, ja vuonna 1954 päätettiin aloittaa jälleenrakennustyöt, ja rakentaa Engelin suunnittelema rakennus entiselleen. Rakennustyöt valmistuivat vuonna 1956, jolloin puolustusministeriö muutti tiloihin. Jälleenrakennustöitä johti arkkitehti Aulis Blomstedt. Nykyinen rakennus on itse asiassa 1950-luvun virastotalo Engelin suunnittelemien ulkoseinien sisällä. Alkuperäinen Fabianinkadun puoleinen siipi purettiin sotien jälkeen. Korttelia täydennysrakennettiin 1950-luvun lopussa järjestetyn suunnittelukilpailun pohjalta Viljo Revellin ja Heikki Castrénin suunnittelemilla moderneilla toimistorakennuksilla. Pääesikunnan rakennukset Fabianinkadun puolella valmistuivat 1961 ja 1965 ja viimeisenä korttelin keskellä oleva ruokala 1968.
Marlborough-laulu
Laulun alkuperä
Vuonna 1813 Beethoven sovitti sävelmän orkesterille ja otti sen mukaan teokseensa Wellingtonin voitto. Siinä se symboloi Ranskan sotavoimia, kun taas Rule, Britannia! esittää Englantia.
Kaartin kasarmi
Historia
Kaartin kasarmi on nykyään valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Sen lähellä on myös 1877 valmistunut Kaartin maneesina tunnettu rakennus, joka ei kuitenkaan ollut alkujaan osa samaa kasarmialuetta vaan ratsu- ja jalkaväen erillinen harjoitushalli.
Marlborough-laulu
Laulun alkuperä
Sotaisesta alkuperästään huolimatta laulu tunnetaan Ranskassa nykyisin myös lastenlauluna. Suomessa laulu on antanut myös aiheen sananparteen "Valmis kuin Melperi sotaan".
Länskäriliiga
Pelaajat
Länskäriliigaan osallistuu vuosittain keskimäärin 500 pelaajaa. Turnaukseen saa osallistua 5-10 -vuotiaat pojat ja tytöt sekä myös 11-vuotiaat tytöt. Iän mukaan pelaajat luokitellaan "nappuloiksi" "junioreiksi" ja "senioreiksi". Nappuloita ovat 5-6 -vuotiaat, junioreita 7-8 -vuotiaat ja 9-10 -vuotiaat ovat senioreita.
Joukkueet
"Länskikseen" osallistuu lähinnä Lohjan kaupunginosien sekä kylien joukkueita, mutta on ollut myös poikkeuksia. Esimerkiksi Saukkolasta ja Nummi-Pusulasta on tullut joukkueita mukaan. Ainakin vuonna 2008 on ollut mukana joukkue, jossa on ollut pelkkiä tyttöjä. Joukkueiden pelaajamäärä on keskimäärin noin 15 pelaajaa. Joukkueiden nimet tulee Englannin, Espanjan ja Italian pääsarjojen joukkueista. Nimiä ovat muun muassa Barcelona, Chelsea ja AC Milan.
Kentät
Suurin osa alkusarjan otteluista pelataan Rantakentällä, joka sijaitsee Aurlahden rannassa ja on hiekkakenttä. Muutamat ottelut pelataan nurmikentällä, Asemanpellon pallokentällä. Senioreiden välierät pelataan Ojaniitun hiekkakentällä ja finaalit Harjun urheilukentällä.
Ottelut
Jokaisessa ikäluokassa kaikki joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kaksi kertaa. Ainoastaan senioreissa on jatko-otteluita. Senioreiden sarjasta neljä parasta pääsee välieriin ja välierien voittajat taas kamppailevat mestaruudesta. Välierien häviäjät pääsevät pronssiotteluun.
Tuomarit
Turnauksessa tuomarit eivät ole täysikäisiä vaan lapsia. Turnauksen avulla Länsi-Uudenmaan erotuomarikerho kasvattaa uusia tuomareita.
English Racing Automobiles
English Racing Automobiles (ERA) oli Formula 1 -talli, joka kilpaili Formula 1 -sarjassa vuosina 1950-1952. ERA ajoi myös Grand Prixeissä ennen Formula 1 -sarjaa perustamisvuodesta 1933 lähtien sekä F1-sarjan ulkopuolisia kilpailuja. Seitsemässä kilpailussaan ERA ei saavuttanut yhtään voittoa, nopeinta kierrosta, paalupaikkaa tai pistettä.
Miklós Csáki
Miklós Csáki oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1402 - 1403 yhdessä Miklós Marcalin kanssa sekä yksin vuosina 1415 - 1426, Unkarin kuninkaan Sigismundin nimittämänä. Miklósin poika Ladislau IV Csáki oli Transilvanian voivodina vuosina 1426 - 1437.
Avopokeri
Avopokeri on pokerin muoto, jossa jokaiselle pelaajalle jaetaan kortteja sekä kuvapuoli ylös- että alaspäin. Tunnetuimmat avopokeripelit ovat viiden kortin avopokeri ja seitsemän kortin avopokeri. Suomessa ja Skandinaviassa viiden kortin avopokerin sökönä tunnettu muoto on suosittu. World Series of Pokerissa ja H.O.R.S.E.-turnauksissa pelataan razzia, jossa tavoitteena edellisistä poiketen on saada muodostettua mahdollisimman huono käsi.
Nissan NV200
Nissan NV200 on Nissanin vuodesta 2009 lähtien valmistama pieni pakettiautomalli, joka korvasi Euroopan markkinoilla Nissan Kubistarin. Japanissa puolestaan NV200:sta tuli seuraaja ikääntyneelle Vanettelle. Siellä myös säilytettiin Vanette osana mallinimeä. Tavarankuljetusmallin lisäksi NV200:sta valmistetaan Evalia-nimistä pikkubussiversiota. Saatavana on myös kaksikäyttöauto Combi (5 tai 7 istuinta) ja tehdasvalmisteinen kylmäkuljetusauto Fridge. Pohjois-Amerikassa autoa myytiin vuoteen 2018 saakka Chevrolet City Express -nimisenä ja Japanissa sitä myydään Nissanin lisäksi myös Mitsubishin merkillä.vasen|pienoiskuva|Nissan NV200 EvaliaVuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä NV200/Evalia sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
NV200 valittiin Vuoden pakettiautoksi 2010.
Suomessa NV200:n ainoa polttomoottorivaihtoehto on 1,5-litrainen dCi -dieselmoottori. Tehovaihtoehtoja on tarjolla kaksi (90/110 hv). Voimansiirtona on manuaalivaihteisto, joka on pienitehoisemmassa viisi- ja suuritehoisemmassa kuusiportainen. Valikoimassa on myös e-NV200-sähköautoversio. Muilla markkinoilla on saatavana lisäksi 1,5-, 1,6- ja 2,0-litraiset bensiinimoottorit.
Varaha
Varaha on:
Bernard-Henri Lévy
thumb|right|Bernard-Henri Lévy Bernard-Henri Lévy (usein BHL, alk. Bernard Levy, s. 5. marraskuuta 1948 Beni-Saf, Ranskan Algeria) on kirjailija, elokuvaohjaaja ja toimittaja, joka tunnetaan kansainvälisesti. Hän oli vuonna 1976 uuden filosofian kärkihahmoja. Hänen varakas isänsä oli puutavarayhtiön perustaja.
Pat Lowther
Patricia Louise Lowther, o.s. Tinmuth (29. heinäkuuta 1935 – 1975) oli kanadalainen runoilija.
Lowther syntyi Brittiläisen Kolumbian Vancouverissa. 10-vuotiaana hänen kirjoittamansa runo julkaistiin The Vancouver Sunissa. Ensimmäinen kokoelma oli vuonna 1968 julkaistu This Difficult Flowring.
Lowtherin muita teoksia ovat mm. The Age of the Bird (1972), Milk Stone (1974) sekä A Stone Diary (1977). Viimeksi mainittu julkaistiin postuumisti, kuten Final Instructions (1980) ja Time Capsule (1997). Runoilija oli vuosina 1953–1957 naimisissa Bill Domphoussen kanssa. Parilla oli kaksi lasta, Katherine ja Alan.
Bernard-Henri Lévy
1977 hän esiintyi ensi kerran julkisesti uuden filosofian edustajana yhdessä André Glucksmannin kanssa. Samana vuonna ilmestyi hänen teoksensa La barbarie à visage humain, jossa hän sanoi että marxismi oli pohjimmiltaan epämoraalista. 1981 ilmestyi L'Idéologie française, jota pidetään hänen pääteoksenaan.
Pat Lowther
Lowther katosi loppusyyskuusta 1975. Hänet löydettiin kolmen viikon kuluttua kuolleena. Murhasta tuomittiin kesäkuussa 1977 runoilijan toinen aviomies Roy (k. vankilassa 1985). Pari oli mennyt naimisiin vuonna 1963. Henkirikoksen motiivina olivat ilmeisesti avioliiton ulkopuolinen suhde sekä vaimon menestys runoilijana. Vuosittain jaetaan Pat Lowtherin muistopalkinto parhaasta kanadalaisen naiskirjailijan runoteoksesta.
Myös Lowtherin tytär Christine on julkaissut runoja.
Bernard-Henri Lévy
Hän on naimisissa Arielle Dombaslen kanssa. Hänen tyttärensä Justine Lévy hänen ensimmäisestä avioliitostaan on menestyskirjailija. Hänellä on myös poika Antonin-Balthazar Lévy toisesta avioliitosta. Kun hänen isänsä kuoli 1995, hän peri tämän yrityksen ja toimi sen johdossa kunnes myi sen 1997 François Pinault'lle 750 miljoonasta frangista.
Microsoft Theater
thumb|Microsoft Theater ulkoapäin nähtynä. thumb|Microsoft Theaterin konserttisali. Microsoft Theater (aiemmin Nokia Theatre L.A. Live) on lokakuussa 2007 avattu konserttiareena Los Angelesin keskustassa. 7 100-paikkainen esiintymisareena on osa vuosina 2007−2009 valmistunutta L.A. Live -vapaa-ajanvietto- ja hotellikeskusta.
Parin ensimmäisen kuukauden aikana areenalla esiintyivät muun muassa Eagles, Dixie Chicks, Neil Young, Sugarland, Queens of the Stone Age, Anita Baker, Mary J. Blige, So You Think You Can Dance? Tour, John Fogerty ja La Quinta Estacion. Areenalla on järjestetty American Music Awards 2007 -tilaisuus ja se on havitellut Oscar-, Emmy- ja Grammy-gaalojen isännyyttä. Areenaa on käytetty myös American Idol -kilpailun finaaleissa seitsemännestä tuotantokaudesta alkaen.
Nokian nimeä kantavia teattereita on ollut Los Angelesin lisäksi myös New Yorkissa ja Dallasissa. Esiintymisareenat ja konsertit ovat osa Nokian musiikkisoitinten myyntistrategiaa, yhtiö uskoo soitinmyynnin lisääntyvän konserttien tukemana.
Konserttisalin nimeksi muutettiin Microsoft Theater kesäkuussa 2015.
Petros-setä ja Goldbachin hypoteesi
Petros-setä ja Goldbachin hypoteesi on kreikkalaisen matemaatikon Apóstolos Doxiádiksen vuonna 1992 kirjoittama romaani, jossa seurataan nuoren miehen suhtautumista setäänsä, joka on yrittänyt vuosia todistaa Goldbachin konjektuurin, jonka mukaan jokainen kahta suurempi parillinen luku voidaan esittää kahden alkuluvun summana. Vuonna 2000 ilmestyi kirjailijan oma englanninnos. Romaani on ollut kansainvälinen menestys ja käännetty 25 kielelle.
Kirjan henkilöitä ovat muun muassa matemaatikot G. H. Hardy, Kurt Gödel ja Srinivasa Ramanujan.
San Marinon Grand Prix 1988
San Marinon Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. toukokuuta 1988 Autodromo Dino Ferrari -radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ayrton Senna. Voitto oli Sennalle kauden ja hänen McLaren-uransa ensimmäinen.
Miklós Marcali
Miklós Marcali oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1402 - 1403 yhdessä Miklós Csákin kanssa, Unkarin kuninkaan Sigismundin nimittämänä.
Varahamihira
Varāhamihira (505–587) oli intialainen matemaatikko, tähtitieteilijä ja astrologi. Hänen saavutuksiinsa kuuluvat eräänlaisen varhaisen version Pascalin kolmiosta ja tutki taikaneliöitä. Hän kirjoitti noin vuonna 575 tähtitieteellisen Pañca siddhāntikā -nimisen teoksen, joka on nykyään tärkeä matematiikan historian tutkimuksen kannalta, koska siinä esiintyviä tekstejä ei ole muuten säilynyt. Kaksi muuta tärkeätä Varahamihiran kirjoittamaa teosta ovat Brihat samhita ja Brihat jataka, joista ensimmäinen on tietosanakirjamainen teos ja jälkimmäinen astrologinen kirjoitus. Varahamihira johti lisäksi trigonometrian peruskaavan:.
Elämäkerta
Varahamihiran syntymäpaikkaa ei tiedetä varmuudella, kuten ei muutoinkaan hänen elämästäänsä. Eräs hänen kirjoittama teos antaa viitettä, että hän olisi opiskellut Kaapitthakan nimisessä kylässä. On kuitenkin saatu selville, että hän työskenteli aikansa intialaisen matematiikan tutkimuksen keskuksessa, Ujjainissa, lähellä Kaapitthakaa. Jotkin lähteet ilmoittavatkin tämän hänen synnyinpaikakseen.
Pañca siddhāntikā -teoksessaansa hän tiivistää aikansa astronomisen tietämyksen, niin antiikin kreikkalaisen kuin roomalaisenkin sekä egyptiläisen ja intialaisen tiedon. Nimensä mukaisesti teos koostuu viidestä tutkielmasta, joiden nimet ovat Surya, Romaka, Paulisa, Vasistha ja Paitamaha. Kuun ja Auringon episykliteoriasta hän kirjoittaa Romaka-tutkielmassa, joka perustuu Hipparkhoksen käyttämään aurinkovuoteen ja Kuun 19-vuotiseen kiertoon (metoninen sykli). On kiistelty siitä olivatko Varahamihiran mainitsemat tähtitieteen teoriat intialaista vai babylonialaista alkuperää.
Aleksanteri Schottmann
Elämäkerta
Aleksanteri Schottmann polveutui savo-karjalaisesta pappissuvusta. Hänen isoisänsä oli nimismies ja isä viilari William Schottmann, joka muutti Pietariin 1860-luvun lopussa.
Schottmann työskenteli metallityöläisenä Pietarissa Lessnerin, Obuhovin ja Nobelin tehtailla. Vuosina 1899–1902 hän kuului sosiaalidemokraattiseen Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi -järjestöön. Vuonna 1901 Schottmann oli yksi Obuhovon lakkolevottomuuksien johtajista. Vuosina 1902–1903 hän toimi Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen Pietarin komitean jäsenenä ja Viipurin puolen vastaavana puolueorganisaattorina.
Vuonna 1903 Schottmann osallistui Lontoossa järjestettyyn Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen edustajakokoukseen, jossa hän liittyi Leninin johtamaan enemmistösiipeen. Vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana hän toimi Pietarin ja Odessan puoluekomiteoiden jäsenenä. Vuosina 1911–1912 Schottmann kuului SDP:n Helsingin komiteaan. Vuonna 1913 hänet valittiin Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (bolševikit) keskuskomitean jäseneksi. Marraskuussa 1913 hänet pidätettiin ja karkotettiin Siperiaan.
Vuonna 1917 Schottmann toimi Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (bolševikit) Tomskin komitean ja neuvoston jäsenenä. Keväällä Schottmann palasi Pietariin, jossa hän kuului puolueen piirikuntakomiteaan ja osallistui puolueen kuudenteen edustajainkokoukseen. Schottmann toimi Razlivissa piilotelleen Leninin yhdysmiehenä ja järjesteli tämän pakoa Suomeen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän työskenteli posti- ja lennätinlaitoksen apulaiskansankomissaarina.
Vuosina 1918–1920 Schottmann toimi korkeimman kansantalousneuvoston puhemiehistön jäsenenä ja Siperian kansantalousneuvoston puheenjohtajana. Vuosina 1923–1924 hän työskenteli Karjalan ASNT:n toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajana. Vuosina 1924–1934 Schottmann oli NKP(b):n keskuskontrollikomitean ja vuodesta 1926 lähtien korkeimman kansantalousneuvoston ja Venäjän SFNT:n toimeenpanevan keskuskomitean puhemiehistön jäsen. Hän kuului myös Neuvostoliiton toimeenpanevaan keskuskomiteaan ja osallistui NKP(b):n 13.–17. puoluekokouksiin.