cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Usenix
Yhdistyksen verkkosivujen mukaan Usenix tukee alan tutkimusta ja erilaisia innovaatioita sekä tarjoaa hyvän, neutraalin keskustelufoorumin teknisten asioiden käsittelyyn. Yhdistyksen toimintaan kuuluvat erilaiset työpajat ja konferenssit, joista tärkeimpinä vuotuinen tekninen konferenssi (Usenix Annual Technical Conference), tietoturvakonferenssi (Usenix Security Symposium), käyttöjärjestelmien suunnitteluun ja toteutukseen keskittyvä konferenssi (Usenix Symposium on Operating Systems Design and Implementation, OSDI) sekä tiedosto- ja tallennusvälineteknologian konferenssi (Usenix Conference on File and Storage Technologies, FAST). Yhdistys myös jakaa vuotuisia palkintoja, esimerkiksi merkittävästä elämäntyöstä tietotekniikka-alalla (Usenix Lifetime Achievement Award, myös nimellä Flame Award eli Liekkipalkinto). Lisäksi yhdistyksellä on muun muassa tietokonejärjestelmien ylläpitäjille tarkoitettu oma eturyhmä Sage.
Usenix julkaisee ;login: -lehteä, joka ilmestyy neljästi vuodessa. Lehden edeltäjä oli UNIX News -uutiskirje. Vuodesta 2021 lehti ilmestyy ainoastaan sähköisesti Internetissä.
Flower-luokka (sluuppi)
Flower-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäisen maailmansodan aikainen sotalaivaluokka, joka koostui viidestä hätäohjelmina tilatusta alaluokasta:
Amiraliteetti totesi pian ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 tarvitsevansa aluksia, jotka kykenisivät miinanraivaukseen, toimimaan yleisaluksina, hinaajina sekä kuljettamaan miehistöjä sekä materiaalia. Suunnittelutoimisto valmisteli piirustukset, jotka pohjautuivat kauppalaivan ominaisuuksiin ollen yksinkertainen ja kestävä sekä valmistettavissa kaupallisilla telakoilla.
Vakioimalla alusten valmistuksessa tarvittavat tukirakenteet tuotantoaikaa saatiin nopeutettua ja siten osa aluksista valmistuikin 19–21 viikossa. Alukset oli varustettu yhdellä potkurilla, jolloin niiden kääntösäde oli suuri ja ne vaativat runsaasti työtä pidettäessä keula kovassa tuulessa.
Aubretia-luokan saattajasluupit
left|thumb|HMS Tamarisk Kuudesta sluupista tehtiin tammikuussa 1916 lisätilaus, mutta samalla esitettiin toivomus alusten sukellusveneentorjuntakyvyn parantamisesta, joka saavutettaisiin kauppalaivoja muistuttavalla ulkomuodolla ja varustamalla ne tarvittavalla aseistuksella. Varhaisemmat Flower-luokkien alukset olivat osoittautuneet tehokkaiksi sukellusveneitä vastaan, mutta niiden sotalaivamainen ulkonäkö karkotti toisinaan sukellusveneen ennen yhteenottoa.
Toiset kuusi alusta tilattiin joulukuussa. Telakoille annettiin vapaat kädet tehdä muutoksia ulkonäköön, mutta alusten koon tuli pysyä samana kuin aiemmin valmistetuissa aluksissa. Tämän seurauksena osassa aluksissa majoituskapasiteetti ja sisätilat tulivat tehtävään sopimattomiksi, mutta sitä pidettiin kohtuullisena hintana siitä, että alukset kykenivät tehokkaammin tuhoamaan sukellusveneitä.
Anchusa-luokan saattajasluupit
thumb|HMS Bryony Luokan alukset muistuttivat Aubretia-luokan aluksia ja ne samoin olivat ulkoisesti telakoiden vapaasti muokkaamia. Aluksista kuusi ensimmäistä tilattiin 6. tammikuuta 1917, kaksi seuraavaa 13. tammikuuta ja loput 21. helmikuuta. Alukset saatiin palvelukseen kesäkuusta 1917 kesäkuuhun 1918.
Indie rock
thumb|[[Arctic Monkeys -yhtyeen laulaja Alex Turner ja basisti Nick O’Malley]] Indie rock (myös indie-rock ja indierock) on vaihtoehtorockin alalaji, jota edustaa joukko pieniä yhtyeitä, jotka julkaisevat materiaaliaan usein joko pienillä ja riippumattomilla levy-yhtiöillä tai omakustanteina.
Nykyisin termiä käytetään yhä väljemmin ja laajenevassa mittakaavassa, ja jopa erittäin menestyneiden ja suurille kansainvälisille levy-yhtiöille siirtyneitä artisteja saatetaan luokitella indierockiksi. Kuten yleensäkin musiikkigenrejen suhteen, ilmenee kuuntelijoiden ja fanien suhteen runsaasti erimielisyyksiä lajityypistä ja siihen luokiteltavista yhtyeistä.
Brad Richards
Bradley Glenn Richards (s. 2. toukokuuta 1980 Murray Harbour, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Richards pelasi NHL-liigassa 15 kautta vuosina 2000–2016. Urallaan hän pelasi 1 126 runkosarjaottelua, joissa hän teki 298 maalia ja 634 syöttöä, yhteensä 932 tehopistettä.
Richards voitti Stanley Cupin urallaan kahdesti: Vuonna 2004 Tampa Bay Lightningin kanssa ja vuonna 2015 Chicago Blackhawksin kanssa.
Ura
Tampa Bay Lightning valitsi Richardsin numerolla 64 vuoden 1998 NHL:n varaustilaisuudessa. Samassa tilaisuudessa Tampa Bay varasi ensimmäisellä kierroksella Vincent Lecavalierin. Richards ja Lecavalier olivat olleet ystäviä jo 14-vuotiaista asti ja pelanneet yhtä aikaa Rimouski Océanicissa. Richards tuli NHL:ään kuitenkin vasta kaudelle 2000–2001. Tampa Bayn voittaessa Stanley Cupin 2003–2004, Richards sai Conn Smythe Trophyn ja Lady Byng Memorial Trophyn. Samalla kaudella hän rikkoi pudotuspeleissä tehtyjen voittomaalien ennätyksen seitsemällä maalillaan.
NHL:n työsulun aikana Richards pelasi Venäjän jääkiekon superliigassa joukkuetovereinaan NHL:stä tuttujen Ilja Kovaltšukin, Aleksei Kovaljovin, Vincent Lecavalierin, Michael Nylanderin, Aleksei Žitnikin, Dany Heatleyn ja Nikolai Habibulinin kanssa.
Richards kaupattiin kesken kauden 2007–2008 Tampasta Dallasiin yhdessä maalivahti Johan Holmqvistin kanssa. Vaihdossa Tampa sai Mike Smithin, Jussi Jokisen ja Jeff Halpernin. Richardsin sopimusta Tampa Bayn kanssa oli jäljellä kevääseen 2011 saakka. Hänellä oli sopimuksessaan myös kauppaamisen estänyt pykälä, mutta hän purki sen, kun Tampa Bay ilmoitti haluavansa kaupata miehen. Starsin riveissä Richards pelasi sopimuksensa loppuun ja hänestä tuli rajoittamaton pelaaja 1. heinäkuuta 2011.
Heinäkuun alussa 2014 Richards saapui vahvistamaan Chicago Blackhawksin keskushyökkääjäosastoa New York Rangersista. Edellisellä kaudella Richards oli joukkueen varakapteeni. Richardsin sopimus Blackhawksin kanssa oli yksivuotinen ja arvoltaan kaksi miljoonaa dollaria. Richards voitti Blackhawksin kanssa Stanley Cupin.
Kansainväliset pelit
Pelannut Kanadan joukkueessa:
Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus (Kaakkois-Suomen ELY-keskus) on valtionhallinnon alueellinen kehittämis- ja palvelukeskus. Se on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. ELY-keskuksen toimialueeseen kuuluu Etelä-Karjala ja Kymenlaakso sekä maanteiden kunnossapidon ja rakentamisen kilpailuttamisen osalta myös Uudenmaan ja Hämeen ELY-keskusten alueet. Päätoimipaikkana on Kouvola, minkä lisäksi virastolla on sivutoimipaikka Lappeenrannassa. Henkilöstöä sijoittuu myös Helsinkiin.
Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010. Alueella on 15 kuntaa, joista kaupunkeja on 5: Kouvola, Kotka, Hamina, Imatra ja Lappeenranta. Alueen väestömäärä on 284 937 (vuonna 2022).
Liikenne
Liikenne ja infrastruktuuri -vastuualueeseen kuuluu neljä yksikköä: liikennejärjestelmäyksikkö, tienpidon suunnitteluyksikkö, kunnossapitoyksikkö sekä investointiyksikkö. Tehtävänä on vastata Kaakkois-Suomen tieverkon tienpidosta, joka koostuu maanteiden hoidosta, kunnossapidosta sekä liikenteen turvallisuudesta tämän lisäksi tehtäviin kuuluu alueen liikennejärjestelmän kehittäminen yhteistyössä alueen toimijoiden kanssa. Valtaosa tienpidosta on teiden hoitoa, kunnossapitoa, parantamista ja pienempiä tiehankkeita.
Vilkkaimmin liikennöity tieosuus on valtatie 7 (E18-tie) Kotkan Karhulassa. Siellä vuorokausiliikennemäärä on noin 29 000 ajoneuvoa. Kaakkois-Suomen väyläverkosto on erityisesti tärkeä metsäteollisuudelle, koska Kaakkois-Suomessa on useita metsäteollisuuden jalostukseen keskittyneitä kansainvälisiä toimijoita. Kaakkois-Suomen rajanylityspaikkoja on kolme, mutta rajan läpi kulkeva liikenne on vähentynyt merkittävästi johtuen Venäjän hyökkäyssodasta Ukrainaan ja siihen liittyvistä pakotteista. Vilkkaimmillaan rajaliikenne on ollut vuonna 2013, jolloin rajan ylittäjiä oli 10,5 miljoonaa, vuonna 2022 rajaliikenteen ylittäjiä oli yhteensä noin 1,5 miljoonaa.
Ympäristö
Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat -vastuualue vastaa alueiden käytön, yhdyskuntarakenteen ja rakentamisen ohjauksesta, ympäristövaikutusten arvioinnista, rakennussuojelusta, vesihuolto- ja ympäristökunnostushankkeista, luonnon monimuotoisuuden suojelusta ja kestävästä käytöstä, vesivarojen käytöstä ja hoidosta sekä ympäristönsuojelusta. Tehtäviimme kuuluu myös ympäristötiedon tuottaminen ja -tietoisuuden lisääminen.
Tämä tarkoittaa käytännössä mm. alueiden käytön suunnittelua ja kulttuuriperinnön vaalimista yhteistyössä kuntien ja muiden yhteistyötahojen kanssa. Suunnittelemme ja edistämme myös vesiensuojelutoimia, jotta alueemme vedet saataisiin hyvään tilaan. Luonnon monimuotoisuutta vaalimme METSO-metsiensuojelu- ja Helmi-elinympäristö- ja Natura-suojeluohjelmilla. Ympäristönsuojelu on ympäristölupien valvontaa ja metsäteollisuuden ja siihen liittyvän kemianteollisuuden ympäristöteemojen kehittämistä. Myös Saimaan juoksutukset ja Kymijoen säännöstely ovat Kaakkois-Suomen ELY-keskuksen ympäristövastuualueen erikoistumistehtäviä. Kemikaalilain mukaiset valvontatehtävät ja kansainvälisten jätteenkuljetusten rekisteröintiin liittyvät tehtävät ovat myös keskuksen valtakunnallisia tehtäviä.
Vihanpidot
Vihanpidot on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen kauhuelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Miska Kajanus. Sen pääosissa ovat Alina Tomnikov, Hanna Angelvuo, Karlo Haapiainen, Saara Inari ja Henry Pöyhiä. Elokuva kertoo viidestä parikymppisestä, jotka tapaavat pitkästä aikaa mökkiviikonlopun yhteydessä. Elokuva on Kajanuksen ensiohjaus, ja sen on kuvannut muusikko Eero Heinonen. Se on found footage -tyylinen kauhuelokuva.
Enonkosken vaakuna
thumb|150px|Enonkosken vaakuna Enonkosken kunnanvaakuna on saanut aiheensa Enonkosken historiasta. Pitäjältä kuljettiin kirkkoveneillä Kerimäellä jumalanpalveluksissa, mutta 1858 seurakuntalaisten ollessa palaamassa takaisin kotipitäjäänsä vene kaatui kovassa tuulessa, ja kahdeksan kyläläistä hukkui. Tapauksen seurauksena Enonkoskelle perustettiin oma seurakunta ja rakennettiin sen ensimmäinen kirkko seuraavana vuonna. Onnettomuuden muistona vaakunassa on kuvattu hopea-airot. Apilat symboloivat maanviljelystä.
PostNord Logistics
PostNord Logistics on PostNordin tuotemerkki, jota se käyttää palvellessaan logistiikkaratkaisuja tarvitsevia asiakkaitaan Pohjoismaissa, niistä ulkomaille ja ulkomailta Pohjoismaihin. Se tarjoaa logistiikkaratkaisuja läpi koko logistiikkaketjun varastoinnista toimituksiin.
PostNord Logisticsin juuret ovat Tanskassa, Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa, ja se syntyi yksityisten yritysten sekä Tanskan ja Ruotsin postiyhtiöiden yhdistymisestä. PostNord-konsernin logistiikkatoiminnot koostuivat aiemmin 15 erillisestä pohjoismaisesta yhtiöstä, mutta vuonna 2013 ne yhdistettiin yhden PostNord Logistics -brändin alle. PostNordin omistavat Ruotsin ja Tanskan valtiot.
Vuonna 2014 PostNordin liikevaihto oli 40 miljardia Ruotsin kruunua ja sillä oli 39 000 työntekijää. PostNordilla on 5 000 palvelupistettä ja 120 terminaalia Pohjoismaissa sekä terminaaleja myös Saksassa. Vuonna 2013 yhtiö toimitti 110 miljoonaa pakettia ja yhteensä 2,5 miljardia kiloa tavaraa 25 miljoonalle pohjoismaalaiselle ihmiselle ja kahdelle miljoonalle yritykselle. Lisäksi PostNord vei perille 5,9 miljardia kirjettä.
PostNordista tammikuussa 2020 julkaistussa konsulttiyrityksen tekemän selvityksen mukaan konserni oli vuosina 2017–2019 tehnyt yhteensä 280 miljoonan euron tappiot. Suurimpana syynä pidettiin jakelunmäärän romahdusta Tanskassa, jossa markkinoita on valloittanut hollantilais-englantilainen logistiikkayritys GLS. Ruotsissa jakelumäärän romahdus on ollut hitaampaa, mutta myös siellä kirjeiden määrän oletettiin puolittuvan tulevien vuosien aikana. Arvion mukaan Postnord tarvitsee valtioiden tukea, jotta se voisi jatkaa jakelua nykylaajuudessaan. Suomessa yhtiön tulevaisuus kuitenkin näyttää hyvältä.
PostNord Logisticsin toimitusjohtaja on Håkan Ericsson ja hallituksen puheenjohtaja on Jens Moberg.
Merkkipaaluja
PostNord Logisticsin alle koottiin 15 yritystä Ruotsista, Norjasta, Tanskasta ja Suomesta.
Eeva Kallio
Eeva K. Kallio (s. 1959) on Jyväskylän yliopiston ja Tampereen yliopiston dosentti, alueinaan aikuisuuden kognitiivinen ja psyykkinen kehitys. Hänen erikoisalansa on viisauden tutkimus. Hän toimii erikoistutkijana Jyväskylän yliopiston Koulutuksen tutkimuslaitoksessa.
Kallio on väitellyt Jyväskylän yliopiston psykologian laitoksella 1988 aiheenaan yliopisto-opiskelijoiden tieteellisen ajattelun kehittäminen. Hänen tuotantonsa on kuitenkin enemmän keskittynyt filosofisen psykologian ja teoreettisen tutkimuksen alueelle, erityisesti aikuisuuden kognitiivisen kehityksen postformaaliksi oletetun kehitysvaiheen kriittiseen analyysiin. Kriittinen artikkeli postformaalin ajattelun käsitteestä on mainittu Oxford University Online Bibliography -tietokannassa yhtenä merkittävänä alueen tutkimuksista.
Kallio on toimittanut Ajattelun kehitys aikuisuudessa – kohti moninäkökulmaisuutta -teoksen, julkaisijana Suomen Kasvatustieteellinen Seura. Vuonna 2020 on julkaistu hänen toimittamansa Routledgen teos ''Development of Adult Thinking. Interdisciplinary Perspectives on Cognitive Development and Adult Learning''. Hän on lisäksi kirjoittanut Jenni Spännärin kanssa teoksen Viisaus – käyttäjän opas (2020).
Kallio on ollut julkisuudessa lähinnä viisautta koskevan teoreettisen tiedon levittäjänä osana aikuisuuden kehitystä. Kallio toimii myös Viisaus ja oppiminen -tutkimusryhmän johtajana Jyväskylän yliopistossa Koulutuksen tutkimuslaitoksessa ja on European Society for Research in Adult Development -järjestön perustajajäsen ja sen kunniapresidentti. Hän on saanut Jyväskylän yliopiston Tiedonvalo-palkinnon vuonna 2018. Hän on Suomen Akatemian rahoittaman Wisdom in Practice- tutkimusryhmän jäsen 2022–2026 ja sen psykologisen osuuden johtaja.
Kallio on myös osallistunut Kriittisen korkeakoulun toimintaan.
PostNord Logistics
Merkkipaaluja
Ruotsalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Norjalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Tanskalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Suomalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Kirjurinluodon kesäteatteri
Kirjurinluodon kesäteatteri on Porin Kirjurinluodossa toimiva kesäteatteri. Nykyinen kesäteatteri rakennettiin vuonna 2008. Sen edeltäjä toimi Kirjurinluodossa 1960–1970-lukujen vaihteesta 2000-luvun alkuun.
Ensimmäiset ulkoilmanäytännöt Kirjurinluodossa järjestivät jo 1920-luvun alussa silloiset ammattiteatterit Porin Näyttämö ja Porin Työväen Teatteri. Vuonna 2008 valmistui uusi näyttämö ja amfiteatterimainen 450 hengen katsomo Raatimiehenluodossa sijaitsevan Kirjurinluoto Arenan kupeeseen. Entinen näyttämö sijaitsi Kirjurinluodon vanhan Lokki-lavan luona.
Kirjurinluodon kesäteatteri toimii Porin kaupungin kulttuuritoimen alaisuudessa. Kesäteatterissa toimii toimintakaudella 2023 kaksi teatteria, Kirjurin Hyvätuuli Oy ja uutena mukaan tullut Teatteri Ulpu Kirjurin Hyvätuuli Oy:n tuottajana on vuodesta 2008 lähtien toiminut Maria Kuusiluoma. Sen esityksissä on esiintynyt viime vuosina useita tunnettuja näyttelijöitä, kuten Sinikka Sokka, Jaana Saarinen, Eija Vilpas, Maija-Liisa Peuhu, Ville Keskilä, Ritva Oksanen, Saija Aartela, Sami Uotila ja Sari Havas, Vesa Vierikko, Jenni Kokander sekä Joonas Nordman. Vuonna 2023 kesäteatterissa esitettiin suosittu Vaimoni on toista maata -näytelmä, johon suuren suosion vuoksi järjestettiin neljä lisänäytöstä.
Teatteri Ulpu on vuonna 1993 perustettu Ulvilassa toimiva harrastajateatteri. Teatteri Ulpu toi vuodeksi 2023 Kirjurinluodon lavalle koko perheen klassikkonäytelmän, Me Rosvolat.
Mainzin tasavalta
Mainzin tasavalta oli ensimmäinen nykyisen Saksan alueen demokraattinen osavaltio ja se oli keskittynyt Mainziin. Tasavalta oli olemassa vuoden 1793 maaliskuusta heinäkuuhun ja oli Ranskan suuren vallankumouksen tuote.
Carl Corazzini
Ura
Corazzini pelasi kauden loppuun Hersheyssä ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Norfolk Admiralsin AHL-joukkueeseen. Kaudeksi 2006–2007 hän sai jälleen NHL-sopimuksen, kun Chicago Blackhawks teki sopimuksen hänen kanssaan. Chicagossa Corazzini pelasi seitsemän NHL-ottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän allekirjoitti sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Corazzini pelasi AHL:ssa uransa parhaan kauden, kun hän teki Detroitin farmijoukkueessa Grand Rapids Griffinsissä 60 pistettä ja oli joukkueensa paras pistemies. Kauden jälkeen hän vaihtoi jälleen joukkuetta, kun Edmonton Oilers teki sopimuksen hänen kanssaan. Corazzini aloitti kauden 2008–2009 AHL-joukkue Springfield Falconsissa, mutta kauden lopulla hänet kaupattiin Peoria Rivermeniin vaihdossa Charles Lingletiin.
Corazzini siirtyi joulukuussa 2009 Lahden Pelicansiin, SM-liigaan. Hän ei kuitenkaan täyttänyt Lahdessa odotuksia ja hän pelasi joukkueessa vain viisi ottelua. Lahdesta Corazzini siirtyi Allsvenskanin Västeråsiin, jossa hänen oli tarkoitus korvata joukkueesta lähtenyt Patrick Yetman. Vähän ennen siirtoajan umpeutumista Corazzini siirtyi loppukaudeksi Västeråsista Saksan DEL-liigan ERC Ingolstadtiin.
DEL-joukkue Straubing Tigers hankki Corazzinin kaudeksi 2010–2011.
GP3-kausi 2010
GP3-kausi 2010 oli GP3-sarjan historian ensimmäinen kausi. Kaudella ajoi yhteensä 37 kuljettajaa kymmenessä tallissa, joista jokainen ajatti kolmea autoa. Kausi aloitettiin toukokuussa Espanjan Barcelonasta ja se päättyi syyskuussa Italian Monzassa.
GP3-mestaruuden varmisti Meksikon Esteban Gutiérrez jo ennen Monzan kilpailua ottamalla paalupaikan, josta hän sai kaksi pistettä ja se riitti varmistamaan GP3-mestaruuden. Toiseksi sarjassa tuli kanadalainen Robert Wickens ja kolmanneksi sveitsiläinen Nico Müller.
Kilpailukalenteri
tähti (*) tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu lauantain kilpailun kahdeksannesta sijoituksesta
Kuljettajien loppupisteet
tähti (*) ilmoittaa kuinka monta paalupaikkaa kuljettaja saavutti sijoittumalla kahdeksanneksi viikonlopun ensimmäisessä kisassa.
Miika Ullakko
Miika Ullakko (s. 1986) on suomalainen valokuvaaja, elokuvaohjaaja ja näyttelijä, joka on erikoistunut tuottamaan independent-elokuvia. Ullakko on hoitanut omissa elokuvissaan myös muita tehtäviä, kuten käsikirjoitus, leikkaus, tuotanto, ja kuvaus.
Andrew Newell
Andrew Newell (s. 30. marraskuuta 1983 Bennington, Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.
Newell sijoittui sprinttihiihdossa Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 12:nneksi, Torinon olympialaisissa 2006 16:nneksi, Sapporon MM-kilpailuissa 2007 viidenneksi, Liberecin MM-kilpailuissa 2009 12:nneksi ja Oslon MM-kilpailuissa 2011 kymmenenneksi. Maailmancupin sprinttikilpailuissa hän on ollut kolmas Changchunissa kaudella 2005–2006, toinen Lahdessa kaudella 2007–2008 ja kolmas Drammenissa kaudella 2009–2010. Sprintticupin kokonaispisteissä hän sijoittui kuudenneksi kaudella 2006–2007, neljänneksi kaudella 2009–2010 ja viidenneksi kaudella kaudella 2012–2013.
Nina Živanevskaja
Nina Aleksandrovna Živanevskaja (, s. 24. kesäkuuta 1977 Moskova) on syntyjään venäläinen uimari, joka on edustanut Espanjaa vuodesta 1999, avioiduttuaan espanjalaisen kanssa. Hän voitti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä kesäolympialaisissa 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa.
Ennen vuoden 1996 kesäolympialaisia Živanevskaja jäi kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä, eikä näin päässyt osallistumaan olympialaisiin. Hän palasi kilpakentille vuonna 1999 ja voittikin olympiapronssia Sydneyssä 2000, jo toisen kerran urallaan. Hänellä on yhteensä 21 EM-mitalia, joista 14 pitkällä ja seitsemän lyhyellä radalla. Lisäksi hän on voittanut kolme MM-mitalia, joista yksi on kultainen: 50 metrin selkäuinnin kulta Barcelonasta 2003.
Bendlerblock
Bendlerblockin ohi kulkeva katu oli nimetty Bendlerstraßeksi vuodesta 1837 alkaen. Se kantoi nimeään Berliinin päämuurarin ja kaupunginvaltuuston jäsenen Johann Christoph Bendlerin (1789–1873) muistoksi. Se muutettiin Stauffenbergstraßeksi 20. heinäkuuta 1955, päivänä jolloin Bundeswehr perustettiin.
Samana päivänä 11 vuotta aiemmin heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen Claus von Stauffenberg yritti pommiattentaattia Adolf Hitleriä vastaan. Salaliittolaiset pitivät päämajaansa Bendlerblockissa. Vallankaappausyritys epäonnistui ja useita salaliittoon osallistuneita upseereita teloitettiin rakennuksen pihalla heinäkuun 20. ja 21. välisenä yönä. Toisen maailmansodan lopulla Berliinin taistelun aikana rakennus toimi Berliinin puolustusalueen komentajan kenraali Helmuth Weidlingin päämajana, kunnes hän antautui puna-armeijalle aamulla 2. toukokuuta 1945.
Suurin osa Bendlerblockista toimii nykyään Saksan liittotasavallan puolustusministeriön lisätoimistona. Pihalla on muistomerkki, joka on omistettu kansallissosialistista puoluetta vastaan taistelleille saksalaisille. Rakennuksen itäsiipi, jossa muun muassa Stauffenbergin työhuone sijaitsi, muodostaa yhdessä eräiden muiden berliiniläisten kohteiden kanssa saksalaisen vastarinnan museon (Gedenkstätte Deutscher Widerstand).
Technip
Technip S.A. on suuri ranskalaislähtöinen, maailmanlaajuisesti toimiva yhtiö, joka suunnittelee, valmistaa ja toimittaa laitteita öljy-, kaasu- ja petrokemian teollisuudelle. Yhtiöllä on Suomessa tytäryhtiö Technip Offshore Finland Oy, joka omistaa Rauma-Repola Oy:lle aikanaan kuuluneen Mäntyluodon telakan. Mäntyluodossa valmistetaan nykyään pääasiassa raskaita teräsrakenteita öljyntuotantoon.
Technipin liikevaihto vuonna 2005 oli 5,4 miljardia euroa ja sen palveluksessa oli noin 21 000 henkilöä, joista Technip Offshore Finlandin palveluksessa on noin 850 henkilöä.
Darent
Darent (myös Darenth tai Dartford Creek) on noin 34 kilometriä pitkä Thamesin sivujoki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se saa alkunsa Westerhamin eteläpuolella sijaitsevilta kukkuloilta ja laskee Thamesiin Crayford Nessin lähistöllä.
Darent virtaa useiden pienten kylien ja Dartfordin kaupungin halki. Dartfordin pohjoispuolella Darentiin yhtyy sen merkittävin sivujoki Cray.
Date Night
Juoni
Claire ja Phil Foster ovat viettämässä deitti-iltaa, jonka avulla aviopari yrittää torjua parisuhteen urautumista. Fostereille näistäkin ”tapaamisista” on kuitenkin tullut jo rutiinia, paitsi tänä kyseisenä iltana. Heidät sekoitetaan toiseen pariskuntaan ja kynttiläillallinen muuttuu hurjaksi takaa-ajoksi ja seikkailuksi ympäri kaupunkia.
Melissa Manchester
Melissa Manchester (s. 15. helmikuuta 1951, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Manchester syntyi New Yorkin Bronxissa juutalaistaustaiseen sukuun, ja hänen isänsä soitti fagottia Metropolitan-oopperassa. Hän itse opiskeli pianon- ja cembalonsoittoa Manhattan School of Music and Artsissa sekä laulunkirjoitusta Paul Simonin johdolla.
Hän toimi vuonna 1971 Bette Midlerin ja Barry Manilowin taustalaulajana. Manchesterin ensimmäinen albumi oli Home to Myself (1973). Kaksi vuotta myöhemmin Melissa-albumin laulu "Midnight Blue" nousi top ten -listahitiksi. Manchester oli mukana kirjoittamassa Whenever I Call You Friend -duettoa Kenny Logginsille ja Stevie Nicksille, ja hän itsekin levytti kappaleen albumillaan Melissa Manchester (1979).
Melissa Manchester voitti vuonna 1983 Grammyn kappaleellaan "You Should Hear How She Talks About You". Vuonna 2004 hän julkaisi ensimmäisenä albuminaan kymmeneen vuoteen levyn When I Look Down That Road.
Manchester on toiminut myös näyttelijänä. Animaatioelokuvassa Basil Hiiri – Mestarietsivä Manchester esitti kappaleen "Let Me Be Good to You".
Pekka ja Susi (albumi)
Pekka ja Susi on samannimisen rock-yhtyeen vuonna 1994 ilmestynyt ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi. Albumi ei saanut mainittavaa menestystä, vaikka single ”Karhun elämää” saikin jonkin verran radiosoittoa.
Kappaleet
Säv. & san. Anssi Kela, ellei toisin mainita. Sovitukset Pekka ja Susi.
Satumetsä
pienoiskuva|Satumetsän sijainti Järvenpään kaupungissa, nykyisen numeroinnin mukaan 18. kaupunginosa. Satumetsä on Järvenpään kaupungin 18. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kolmen ja puolen kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Kaupunginosa sijoittuu Järvenpään itäiselle puolelle ja sitä sivuaa etelässä Sipoontie sekä Vanha Yhdystie. Kaupunginosan itäpuolelle sijoittuu Helsinki-Lahden moottoritie sekä Vanha Lahdentie. Satumetsä kuuluu Rousun suunnittelualueelle, joka sijaitsee Terholan ja Satumetsän kaupunginosissa, Lallankadun päässä, pientaloasutuksen pohjoispuolella. Suunnittelualue on osoitettu Järvenpään kaupungin yleiskaavassa tiivistä pientalorakentamista varten. Satumetsän eteläpuolella sijaitsee Satukallio, jossa ovat Satumetsää lähimpänä olevat ruokakauppa Satukallion K-Market sekä ala-aste Oinaskadun koulu.
Historia
Satumetsä on tunnettu Peikkometsäntiellä sijainneesta Järvenpään Fauni-Peikkometsästä, joka toimi nimillä Peikkometsä, Peikkopuisto, Satumetsä ja Fauniland. Peikkometsä tunnetaan suosituista Fauni-peikoista sekä teemapuistosta. Peikkometsän perustajat Martti Kuuskoski ja Helena Kuuskoski muuttivat Järvenpäähän vuonna 1957 ja rakennuttivat nykyiselle Satumetsän alueelle perheensä asuintilat, tehdasrakennuksen peikkojen valmistusta varten sekä teatterin ja myymälän. Peikkometsä pystyi parhaillaan työllistämään yli 200 työntekijää, mutta vuonna 1971 yhtiö ajautui konkurssiin. Vuonna 1983 Peikkometsän entisiin tiloihin rakennettiin Järvenpään Peikkopuisto, jossa oli uutuutena nukketeatteri Sumppi. Peikkopuiston toiminta lakkautettiin vuonna 1987 ja Peikkometsän alue myytiin vuonna 1999 yritys- ja asumiskäyttöön.
Olavio López Duque
Olavio López Duque (6. helmikuuta 1932 Manizales – 11. kesäkuuta 2013) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi augustinolaisiin rekollekteihin 28. syyskuuta 1947 ja sai pappisvihkimyksensä 30. lokakuuta 1955. López Duque nimitettiin 30. toukokuuta 1977 Casanaren apostoliseksi vikaariksi sekä Strongolin titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 7. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduardo Martínez Somalo, jota avustivat Rubén Buitrago Trujillo ja Arturo Salazar Mejia.
López Duque erosi tehtävistään apostolisena vikaarina 29. lokakuuta 1999.
Typpihappo
Typpihappo (aiemmin sievesi eli salpietarihappo ) eli HNO3 on väritön, voimakkaasti syövyttävä happo. Typpihappo on myös vahva hapetin. Joissakin tilanteissa typpihaposta voidaan käyttää nimitystä aqua fortis eli ”voimavesi”. Typpihappoa käytetään paljon lannoitteiden, räjähdysaineiden, väriaineiden ja lääkkeiden valmistamiseen. Typpihapon muodostamia suoloja kutsutaan nitraateiksi (NO3− on nitraatti-ioni). Nitraatit ovat vesiliukoisia.
Valmistus
Väitetään, että ensimmäisenä typpihapon synteesin kirjasi ylös arabialainen filosofi ja alkemisti Jabir ibn Hayyan noin vuonna 800. Monet asiat, jotka ovat menneet Jabir ibn Hayyanin nimiin ovat kuitenkin todellisuudessa peräisin Espanjassa 1300-luvulla eläneeltä henkilöltä, joka otti käyttöönsä Jabarin latinisoidun nimen Geber saadakseen ajatuksilleen enemmän arvovaltaa. William Newman arvelee, että Geber oli Paulus Tarentolainen, italialainen fransiskaanimunkki.
Nykyään typpihappoa valmistetaan polttamalla ammoniakkia sopivan katalyytin läsnä ollessa. Kun reaktiossa syntyneisiin typen oksideihin sumutetaan vettä, oksidit liukenevat muodostaen typpihappoa. Reaktioyhtälöksi saadaan:
Valmistus tapahtuu kahdessa vaiheessa. Ensin ammoniakki poltetaan (hapetetaan) kuumentamalla sitä hapen kanssa. Katalyyttinä reaktiossa käytetään platinaa ja rodiumia. Reaktiossa muodostuu typpioksidia ja vettä. Reaktio on erittäin eksoterminen, eli siinä vapautuu paljon lämpöä (ΔH = −950 kJ).
4 NH3(g) + 5 O2(g) → 4 NO(g) + 6 H2O(g)
Toisessa vaiheessa syntynyttä typpioksidia hapetetaan edelleen typpidioksidiksi:
2 NO(g) + O2(g) → 2 NO2(g)
3 NO2(g) + H2O(l) → 2 HNO3(aq) + NO(g)
Vaihtoehtoisesti, jos reaktio toteutetaan ilmassa, typpioksidi laitetaan reagoimaan hapen ja veden kanssa:
4NO2(g) + O2(g) + 2 H2O(l) → 4 HNO3(aq)
Kemialliset reaktiot
Typpihappo on vahva happo ja myös voimakas hapetin. Sen pKa on −1,4, joten laimeissa vesiliuoksissa se on lähes kokonaan protolysoituneena nitraatti-ioneiksi:
Nitraatti-ionissa oleva typpi pelkistyy siis tällöin hapetusasteelta +V hapetus­asteelle +III. Laimeassa liuoksessa tai voimakkaammin pelkistävän metallin ollessa kyseessä se saattaa pelkistyä pidemmällekin, jolloin voi syntyä typpioksidia, dityppioksidia tai jopa ammoniumioneja. Esimerkiksi sinkki reagoi hyvin laimeassa liuoksessa seuraavasti:
Typpihapon ja suola­hapon seos, kuningasvesi, hapettaa ja liuottaa myös kullan ja platinan.
Typpihappo hapettaa myös useat epämetallit kuten rikin, fosforin ja jodin. Esimerkiksi rikin reagoidessa typpi­hapon kanssa syntyy rikkihappoa, typpidioksidia ja vettä:
Typpihapolla on myös taipumus sitoa itseensä proteiineja, jolloin esimerkiksi iho värjäytyy keltaiseksi jouduttuaan kontaktiin typpihapon kanssa.
Lentomuodostelma
thumb|[[Red Arrows -ryhmän Hawk-koneet Concorde-muodostelmassa.]] Lentomuodostelma on lentävien lentokoneiden ryhmä, joka lentää asetelmassa säilyttäen asetelman muodon ja etäisyydet. Hävittäjälentokoneet lentävät muodostelmana. Muodostelmia käytetään myös lentonäytöksissä.
Lentomuodostelmia ovat saattueet, jotka turvaavat yhden tai useamman lentokoneen lentämisen. Hävittäjälentokoneden saattuemuodostelmia vaativia sodanaikaisia lentotoimintoja ovat tiedustelulennot ja pommituslennot.
Piiri (televisiosarja)
Piiri oli vuonna 2008 Sub-kanavalla esitetty suomalainen televisiosarja. Se kertoo paikoista, joissa on tavattu paranormaaleja ilmiöitä, kuten kummittelua tai poltergeistia.
Ohjelmaa juonsi Saija-Reetta Kotirinta. Hänen lisäkseen kummitelluiksi epäiltyjä paikkoja tutki meedio Marja Pennanen.
Keskimolukkilaiset kielet
Keskimolukkilaiset kielet on malaijilais-polynesialaisten kielten alaryhmä, johon kuuluu noin 50 Molukkien saaristossa Indonesiassa puhuttua kieltä. Ryhmän puhujamäärältään suurimmat kielet ovat buru, geser-gorom ja sula.
Abdoulay Diaby
right|thumb Abdoulay Diaby (s. 21. toukokuuta 1991 Nanterre, Ranska) on malilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan lisäksi Belgiassa ja siirtyi vuonna 2018 portugalilaisseura Sportingiin.
Diaby pelasi Malin maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2014 Etiopiaa vastaan ja teki heti ensimmäisessä maaottelussaan maalin. Hän on pelannut kaikkiaan 19 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2019.
Tyriksen seisake
Tyriksen seisake oli seisake Rantaradalla. Se sijaitsi Solbergin kylässä Inkoon itälaidalla noin 11 kilometrin päässä Inkoon rautatieasemasta.
Seisakkeen vieressä ollut tasoristeys korvattiin maantien ylikulkusillalla 1989. Tyriksen matkustajaliikenne lopetettiin 31. toukokuuta 1992 alkaen, ja seisake lakkautettiin virallisesti 1. tammikuuta 1993.
Evolution Urbaine
Evolution Urbaine on Zelerin ja LIM:nin studioalbumi, joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2009. Levyllä vieraili muita rap-artisteja kuten Boulox ja Fantom.
Elina Europaeus
Elina Europaeus (s. 1940) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä, joka edusti Simpeleen Urheilijoita. Yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuista hän voitti kiekonheiton pronssia vuonna 1958. Ennätyksekseen Europaeus heitti tuloksen 37,55 metriä vuonna 1958.
Surgutin piiri
thumb|80px|Surgutin piirin vaakuna Surgutin piiri on kunnallispiiri Hanti-Mansian autonomisen piirikunnan keskellä Venäjällä. Se on Venäjän paikallishallinnon ylemmän tason alue. Piiri on pinta-alaltaan erittäin suuri ja kattaa 105 190 neliökilometriä (mikä vastaa lähes 1/3:aa Suomen pinta-alasta).
Piirin kunnat
thumb|270px|Surgutin piirin sijainti Hanti-Mansiassa Paikallishallinnon yksityiskohtaisemmalla eli alemmalla eli kuntatasolla Surgutin kunnallispiiri jakautuu neljään kaupunkikuntaan ja yhdeksään maalaiskuntaan.
Surgutin piirin kaupunkikunnat (gorodskoje poselenije) ovat (alla ktt= kaupunkityyppinen taajama):
Surgutin piirin maalaiskunnat (selskoje poselenije) ovat:
H/S Jaanika
H/S Jaanika on toistaiseksi tuntemattoman omistajan omistama kantosiipialus. Se on rakennettu vuonna 1994 More Industrialin telakalla Feodosijassa, Ukrainassa. Matkustajia Jaanika ottaa kerrallaan 192.
Jaanikan kantosiivet on valmistettu titaanista ja runko lentokonealumiinista. Laivassa on BRIIS-järjestelmä, joka huolehtii noususta ja vakaasta kulusta.
Käyttöhistoria
Helmikuussa 2008 alus siirtyi tuntemattoman omistajan omistukseen.
Giovanni Giacomo Gastoldi
thumb|right|Giovanni Giacomo Gastoldi
Giovanni Giacomo Gastoldi (1554 Caravaggio – 9. tammikuuta 1609 Mantova) oli italialainen säveltäjä.
Gastoldi oli ensin alidiakoni ja sitten diakoni Santa Barbaran kappelissa Mantovassa. Hän lauloi sen kuorossa, jota johti Giaches de Wert. Hän myös työskenteli kappelin musiikin opetus- ja johtotehtävissä vuodesta 1579 ja seurasi Wertiä tämän asemassa vuonna 1592. Säveltäjänä Gastoldi tuli tunnetuksi erityisesti balletti-tanssilauluistaan, joista ensimmäiset hän julkaisi kokoelmana vuonna 1591. Hän oli varhaisen barokkimusiikin sointutekstuurien edelläkävijä ja vaikutti vahvasti englantilaisiin lauluihin. Gastoldin tuotantoon kuuluu myös hänen tanssilaulujaan huomattavasti vähemmälle huomiolle jäänyttä hengellistä musiikkia.
Ei ole tiedossa, miksi Gastoldi jätti kirkkotyönsä, mutta hänen paikkansa ilmoitettiin vapaaksi vuonna 1605.
Kansallissosialistinen puolueohjelma
pienoiskuva|[[Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue|NSDAP:n 25 kohdan ohjelma.]]
Kansallissosialistinen puolueohjelma eli 25 kohdan ohjelma oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen eli natsipuolueen ainoa puolueohjelma. Se sisältää nationalistisia, rasistisia ja sosialistisia vaatimuksia.
Ohjelman laativat Anton Drexler, Adolf Hitler, Gottfried Feder ja Dietrich Eckart pohjanaan Rudolf Jungin ohjelma. Lopputuloksen Hitler julisti Saksan työväenpuolueen Münchenin suurelle puoluekokoukselle 24. helmikuuta 1920. Puolue muutti nimensä Saksan kansallissosialistiseksi työväenpuolueeksi huhtikuussa, mutta Hitler esti kaikki muutokset ohjelmaan, joskaan ei antanut sen sitoa käsiään käytännön politiikassaan.
Erik von Kuehnelt-Leddihn esittää, että 10 ohjelman 25 kohdasta ovat työväenluokan asian ajamista, mm. työllisyyden puolustaminen, yritysvoittojen jako työntekijöille, pääomatulojen lakkauttaminen, kuolemantuomio keinottelijoille ja koroillaeläjille, suuryritysten sosialisoiminen, eläkejärjestelmän laajentaminen, yhtäläisen koulutuksen tarjoaminen köyhimmillekin, lapsityön kielto ja pääoman herruuden lakkauttaminen. William Brusteinin mukaan nämä ohjelmakohdat ja Drexlerin lausunnot osoittavat, että natsipuolueella oli alkuperä työväenpuolueena.
Ohjelman 25 kohtaa
(Lyhennelmä. )
Nikolai Virta
Nikolai Jevgenjevitš Virta (, oikealta sukunimeltään Karelski, Каре́льский; 19. joulukuuta 1906 Tambovin läänin Kalikinon kylä – 9. tammikuuta 1976 Moskova) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Nikolai Karelski syntyi maalaispapin perheeseen. Bolševikit teloittivat hänen isänsä Antonovin kapinan aikana vuonna 1921. Nikolai Karelski työskenteli sanomalehtien toimittajana ja alkoi vähitellen julkaista kertomuksia ja näytelmiä. Kirjailijanimekseen hän omaksui karjalaisista esi-isistään muistuttavan Virran. Antonovin kapinasta kertova ensimmäinen romaani Odinotšestvo (”Yksinäisyys”, 1935) sai vuonna 1941 Stalin-palkinnon. Suomen talvisodan ja toisen maailmansodan aikana Virta toimi sotakirjeenvaihtajana. Sodan jälkeen Stalin-palkinnon saivat myös näytelmät Hleb naš nasuštšnyi (”Jokapäiväinen leipämme”, 1947) ja Zagovor obretšonnyh (”Tuhoon tuomittujen salaliitto”, 1948) sekä elokuvan Stalingradskaja bitva (Stalingradin päiviä ja öitä, toinen osa Stalingradin taistelu 2, 1949) käsikirjoitus. Virta erotettiin Neuvostoliiton kirjailijaliitosta väärinkäytösten takia vuonna 1954, mutta hänet hyväksyttiin pian jälleen liiton jäseneksi. Hänen kirjailijanuransa jatkui 1970-luvulle saakka.
Virran lyhytaikainen suosio selittyy sopeutumisella Stalinin ajan propagandaan. Myöhemmin häntä pidettiin esimerkkinä ristiriidattomuuden teorian soveltamisesta.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2015
Vuoden 2015 koripallon EM-kilpailut olivat järjestyksessään 39:nnet. Alun perin Ukrainassa pidettäviksi tarkoitetut kisat järjestettiin viidessä kaupungissa neljässä eri maassa 5.–20. syyskuuta 2015. Vuoden 2015 EM-kilpailut olivat historian ensimmäiset useammassa kuin yhdessä maassa pelatut.
Mestaruuden voitti EM-turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valitun ja korikuninkuuden voittaneen Pau Gasolin johdolla kolmannen kerran historiassaan Espanja, joka voitti loppuottelussa Liettuan 80–63. Espanja ja Liettua saivat suorat olympiapaikat Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016. Gasolin MVP-valinta oli vuodesta 1939 järjestettyjen EM-kilpailujen toinen kerta, kun palkinto myönnettiin toisen kerran samalle pelaajalle. Pudotuspelivaihetta isännöinyt Ranska voitti pronssiottelussa Serbian 81–68. EM-turnauksen toimittua karsintaturnauksena Rion kesäolympialaisiin saivat suorien olympiapaikkojen lisäksi sijoille 3–7 yltäneet joukkueet paikan olympiakarsintaturnauksiin. FIBA Europelle myönnettiin ennen EM-turnauksen alkua yksi lisäpaikka Rion olympialaisten lisäkarsintaan, minkä vuoksi otteluohjelmaan lisättiin sijoitusottelu 7. sijasta.
Ranskan Tony Parker ohitti alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan kreikkalaisen Nikos Galisin kaikkien aikojen eniten pisteitä EM-kilpailuissa tehneenä pelaajana. Myös Saksan tähän turnaukseen maajoukkueuransa päättänyt Dirk Nowitzki ja Espanjan Gasol ohittivat Galisin pistemäärän turnauksen aikana. Parker nousi myös EM-kilpailujen historian eniten koriinjohtaneita syöttöjä antaneeksi pelaajaksi. Serbian Miloš Teodosić antoi yksittäisessä ottelussa 14 koriinjohtanutta syöttöä, EM-kilpailujen ennätyksen.
Ranskan ja Turkin välisen neljännesvälieräottelun yleisömäärä 26 135 rikkoi sekä voimassa olleen EM-ottelujen yksittäisten ottelujen katsojaennätyksen vuodelta 2005 että sisätiloissa pelattujen koripallo-otteluiden Euroopan ennätyksen vuodelta 2014. Yleisöennätys parani välieräottelussa Espanja–Ranska 26 992:een, ja loppuottelussa vielä 27 372:een. Turnauksen kokonaisyleisömäärä oli huomattavasti vuosien 2013 ja 2011 EM-kilpailuja korkeampi.
Kisajärjestäjän valinta
thumb|right|290px|Vuoden 2015 EM-lopputurnaukseen selviytyneet maat. Kisaisännyyttä hakivat Ranska, Saksa, Kroatia sekä Italia, mutta maat vetäytyivät hakuprosessista vastalauseena FIBA Europen luottamuspulalle. Kisat myönnettiin lopulta Ukrainalle, mutta kesäkuussa 2014 FIBA Europe päätti siirtää kisat pois Ukrainasta. Kisoja varten Ukrainaan oli tarkoitus rakentaa kuusi uutta koripallohallia. Suurin halli olisi tullut Kiovaan, jonne suunnitelmien mukaan oli tarkoitus rakentaa 16 000 katsojan halli.
Uusi kisajärjestäjä julkaistiin 8. syyskuuta 2014, jolloin isänniksi valittiin viisi kaupunkia neljästä maasta. Pudotuspelien paikkakunta Lille ja Montpellier (Ranska), Berliini (Saksa), Zagreb (Kroatia) ja Riika (Latvia).
Heinäkuun 2015 lopussa Kansainvälinen koripalloliitto kielsi EM-turnauspaikan saavuttaneen Venäjän osallistumisen kansainvälisiin arvotunauksiin maan poliittisen johdon sekaannuttua kansallisen koripalloliiton toimintaan. Osallistumiskielto kumottiin elokuun alussa. Venäjän koripalloliiton jäsenille langetetut sanktiot pysyivät voimassa.
A-lohko (Montpellier)
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+1)
B-lohko (Berliini)
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Pudotuspelit (Lille)
Turnauksen pudotuspeliottelut pelattiin Lillen Stade Pierre-Mauroylla, joka on tavallisesti jalkapallokäytössä, mutta jonne sisästadioniksi muutettuna mahtui noin 27 000 katsojaa. Edellisistä kisoista poiketen pudotuspelit pelattiin suoraan ottelupareina, eikä jatkolohkoja pelattu.
Neljännesvälierät
Kroatian voittanut Tšekki eteni ensimmäistä kertaa EM-historiassaan kahdeksan parhaan joukkoon. Puolan ja Espanjan ottelu eteni tasaisena kolme ensimmäistä neljännestä, mutta Espanja suurensi piste-eroa päätösneljänneksellä.
Puolivälierät
Espanja voitti Kreikan kahdella pisteellä Pau Gasolin tehtyä Espanjalle 27 pistettä. Tšekki ja Serbia pelasivat kolme neljännestä tasaisesti, mutta ottelussa 14 koriinjohtanutta syöttöä antaneen Miloš Teodosićin johdolla Serbia heitti päätösneljänneksellä enemmän eroa ja eteni välieriin. Italian ja Liettuan välinen ottelu oli tätäkin tasaisempi ja meni jatkoajalle, jossa ottelussa kolmen pisteen heitoissaan 61-prosenttisesti onnistunut Liettua oli parempi.
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Välierät
Välierien voittajat saivat suorat olympiapaikat Rion vuoden 2016 kesäolympialaisiin. Espanjan Pau Gasol teki pitkän ja menestyksekkään maajoukkueuransa piste-ennätyksen tehtyään 40 pistettä eli puolet kaikista Espanjan pisteistä kotijoukkue Ranskaa vastaan jatkoajalle venyneessä kahden lähimenneisyyden menestysjoukkueen ottelussa. Gasol johdatti Espanjan EM-finaaliin erittäin tiivistunnelmaisesta ottelusta tehtyään muun muassa tärkeitä donkkeja ottelun loppuhetkillä. Myös toinen välieräottelu oli tasainen mutta ratkesi varsinaisella peliajalla Liettualle kolmen pisteen erolla. Sekä Ranska että Serbia hävisivät välierissä ensimmäisen ottelunsa turnauksen aikana.
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Pronssiottelu
EM-pronssin voittaneen Ranskan pisteidentekijöinä kunnostautuivat takamiehet Nando de Colo ja Evan Fournier sekä Serbian Miroslav Raduljicaa vastaan korin alla pelannut Rudy Gobert.
Loppuottelu
Ottelusta odotettiin etenkin kahden huipputason korinaluspelaajan, Espanjan Pau Gasolin ja Liettuan Jonas Valančiūnaksen kaksintaistelua. Valančiūnas ei lopulta pystynyt haastamaan Gasolia tarvitusti ja sai virheensä täyteen ennen peliajan loppua. Gasol jatkoi turnauksen erinomaisia esityksiään ja teki 25 pistettä sekä otti 12 levypalloa. Lisäksi hän antoi neljä koriinjohtanutta syöttöä ja torjui vastustajan heiton kolmesti. Espanja voitti ensimmäisen neljänneksen 19–8 eikä päästänyt Liettuaa pisteissä lähietäisyydelle sen ajoittaisista yrityksistä huolimatta. Loppuottelua seurasi 27 372 katsojaa, Euroopan ennätysmäärä. Euroopan mestaruus oli Espanjalle kolmas viimeisimpien neljän turnauksen aikana.
Sijoitusottelut 7. sijasta
Viimeisen olympiakarsintaturnauspaikan ottanut Tšekki ylsi historiansa parhaaseen EM-sijoitukseen, seitsemänneksi.
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+1)
Sijoitukset
Turnauksen lopulliset sijoitukset FIBA:n 20. syyskuuta 2015 julkaiseman artikkelin mukaan.
Tilastot
Pisteet Riistot
Syötöt Peliminuutit
Lähde:
Palkitut
thumb|right|170px|Ranskan joukkueessa pronssia voittanut takamies [[Nando de Colo valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.]]
Tähdistöjoukkue
Gasol voitti EM-turnauksen arvokkaimman pelaajan palkinnon toisen kerran urallaan; ensimmäisen kerran palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2009. Gasolia aikaisemmin vuodesta 1939 järjestettyjen EM-kilpailujen arvokkaimman pelaajan palkinnon oli voittanut kahdesti vain Jugoslavian Krešimir Ćosić 1970-luvulla. Gasol valittiin myös kahdeksannen kerran FIBA:n alaisten mestaruusturnausten (MM ja EM) tähdistöviisikkoon, millä määrällä hän nousi historian kärkipaikalle ohittaen Ćosićin ja Neuvostoliiton Sergei Belovin. Gasol voitti myös EM-turnauksen korikuninkuuden kolmannen kerran ja nousi sivuamaan Saksan Dirk Nowitzkin kärkitilaa.
Erkki Latvala
Paavo Erkki Latvala (7. huhtikuuta 1923 Vimpeli – 21. joulukuuta 1976) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän pelasi Vimpelin Vedossa.
Ruotsinlapinkoira
Ruotsinlapinkoira on hyvin vanha koirarotu. Rodusta huolehtii Ruotsissa Svenska Lapphundsklubben ja Suomessa Lappalaiskoirat.
Ulkonäkö
Lyhyt, kartion muotoinen kuono kapenee kirsua kohti. Eturaajat ovat vahvat ja yksisuuntaiset. Vatsaviiva kohoaa vain vähän. Säkäkorkeus on 40–51 cm (ihanne: urokset 48 cm, nartut 43 cm). Tyypillisenä pystykorvana ruotsinlapinkoiralla on pystyt korvat sekä selän päälle kaartuva häntä. Runko on suorakaiteen muotoinen.
Aiemmin töpöhäntäisyys oli verrattain yleistä: saamelaiset typistivät häntiä, jotta niiden karva ei jäätyisi ja kiinnittyisi koiran pakaroihin. Kun häntiä oli typistetty riittävän kauan, töpöhäntäisyyden alettiin uskoa olevan luonnollinen ominaisuus.
Väri
1900-luvun alkupuolella ruotsinlapinkoiria esiintyi monenvärisinä samaan tapaan kuin suomenlapinkoiria vielä nykyisinkin: mm. valkoisina, keltaisina, ruskeina ja keltavalkoisina - joko vaaleammin merkein tai ilman. Tummia yksilöitä, joilla oli silmien yllä vaaleat merkit kutsuttiin "nelisilmiksi" (nielletjalmak). Vaaleita merkkejä kutsuttiin myös "peikon silmiksi", ja niiden ansiosta koiran uskottiin havaitsevan kummitukset ja muut yliluonnolliset olennot.
Saamelaiset kuitenkin suosivat mustia ja karhunruskeita yksilöitä, koska ne erottuivat selkeästi lumesta. Myös kalixinkoiran perimä saattoi selittää sen, miksi mustasta tuli kaikkein yleisin väritys. Nykyisin koirat ovat edelleen useimmiten mustia, ja sen lisäksi ainoa toinen sallittu väritys on karhunruskea; jälkimmäisiä ei ole kuitenkaan syntynyt Ruotsissakaan enää moneen vuoteen. Rinnassa, yksittäisessä varpaassa ja hännän päässä sallitaan pienet valkoiset merkit, mutta runsaammat merkit eivät ole toivottavia.
Luonne ja käyttäytyminen
Ruotsinlapinkoira on luonteeltaan ystävällinen, älykäs, aktiivinen ja toimelias. Ruotsinlapinkoira sopii luonteeltaan kotikoiraksi ja rakastaa ulkoilua säästä riippumatta. Ruotsinlapinkoira sopii myös monenlaisiin harrastuksiin.
Alkuperä
Rodun alkuperä on todennäköisesti pohjoisvenäläisissä pystykorvissa. Sen historia on sama kuin muidenkin pohjoisten pystykorvien. Norjasta, läheltä Varangeria löytyneet 7 000 vuotta vanhat koiran jäännökset muistuttavat pohjoisia pystykorvarotuja.