cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nälkäpeli (kirjasarja)
Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Panemin valtioon Pohjois-Amerikan dystooppisessa tulevaisuudessa. Valtio koostuu yltäkylläisyydessä kylpevästä pääkaupungista eli Capitolista ja kahdestatoista eri tuotantoaloille erikoistuneesta vyöhykkeestä, jotka tuottavat pääkaupungille sen rikkaudet. Rangaistuksena vyöhykkeiden vuosikymmenten takaisesta kapinayrityksestä ja muistutuksena Capitolin vallasta Panemissa järjestetään vuosittain Nälkäpeliksi nimetty tapahtuma, johon jokaisen vyöhykkeen täytyy lähettää kaksi 12–18-vuotiasta ”tribuuttia”. Television välittäessä kuvaa maan kaikkiin kolkkiin tribuutit ottelevat toisiaan vastaan tarkoitusta varten rakennetulla valtavalla areenalla, kunnes vain yksi heistä on hengissä.
Frederic William Henry Myers
thumb|Frederic William Henry Myers. William Clarke Wontnerin maalaama muotokuva.
Frederic William Henry Myers (1843 Keswick, Cumberland – 1901) oli englantilainen runoilija, okkultisti ja Psyykkisen tutkimusseuran perustajajäsen.
Myers on julkaissut runoelmia ja kirjallisia tutkielmia, muun muassa Essays, classical and modern (1883). Myers oli englantilaisen Psyykkisen tutkimusseuran (Society for psychical research) johtohenkilöitä ja osallistui sen julkaisujen toimittamiseen. Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi hänen laaja teoksensa Human personality and its survival of bodily death (1903), jossa hän pyrkii tieteellisesti tutkimaan kysymystä, antavatko hämärät eli okkultiset sielulliset tosiasiat, kuten näyt, aavistukset, spiritistien ja teosofien havaitsemat mediumistiset ilmiöt, mitään tukea oletukselle, että itsenäiset henkiolennot ja varsinkin vainajien henget joskus vaikuttavat eläviin ihmisiin.
Nuoruus
Frederic William Henry Myers syntyi vuonna 1843 Keswickissä Cumberlandissa. Hänen isänsä oli kappalainen Frederic Myers. Hänen äidinisänsä oli teollisuusmies ja parlamenttiedustaja John Marshall. Frederic valittiin 1860 Cambridgen yliopiston Trinity Collegen nuorimmaksi stipendiaatiksi. Valmistuttuaan 1865 hän toimi Trinity Collegen klassisten kielten opettajan virassa neljä vuotta, minkä jälkeen hänet nimitettiin väliaikaiseen toimeen opetusministeriössä ja vuonna 1872 koulujen tarkastajakuntaan.
Uumajan keskusrautatieasema
Uumajan keskusrautatieasema on rautatieliikennepaikka Uumajan kunnan keskustaajamassa Uumajassa, Ruotsissa.
Aseman on suunnitellut arkkitehti Folke Zettervall, ja se on rakennettu vuosina 1895–1896. Vuonna 2001 se julistettiin Ruotsin kulttuuriperintökohteeksi. Alueen kunnostaminen aloitettiin heinäkuussa 2010. Asema oli suljettu tämän vuoksi lähes vuoden ajan, jolla välin matkustajaliikenne siirrettiin uudelle Uumajan itäiselle rautatiesamalle.
Kultainen pallo
Kultainen pallo on ranskalaisen France Football -lehden vuodesta 1956 jakama palkinto, joka myönnetään vuosittain maailman parhaaksi valitulle jalkapalloilijalle. Siitä käytetään yleisesti myös nimitystä Euroopan vuoden jalkapalloilija.
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruusturnaus
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruusturnaus on vuosittain Pohjoismaissa järjestettävä alle 17-vuotiaiden jalkapalloturnaus. Se on Pohjoismaiden lisäksi avoin myös muille maajoukkueille. Turnaus on järjestetty vuodesta 1976 lähtien.
Kultainen pallo
Palkinnon saajan valitsevat jalkapallotoimittajat ympäri maailman. Palkinto muutettiin koskemaan koko maailmaa vuonna 2007. Aiemmin voittajan piti pelata Euroopan jalkapalloliiton UEFAn alaisessa seurassa. Ennen vuotta 1995 pelaajan piti myös olla jonkin Euroopan maan kansalainen.
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruusturnaus
Pohjoismaiden ulkopuolelta turnaukseen on yleensä osallistunut muun muassa Englanti, joka on myös sen kaikkien aikojen menestynein maa kymmenellä mestaruudellaan.
Kultainen pallo
Vuosina 2010–2015 Kultainen pallo ja Fifan vuoden pelaaja -palkinto olivat yhdistettyinä uudeksi Fifan kultainen pallo -palkinnoksi.
Vuodesta 2018 lähtien palkinto on jaettu myös naisjalkapalloilijalle.
Voittajat
thumb|Ensimmäisen voittajan Stanley Matthewsin patsas
Eniten voittoja
thumb|Seitsenkertainen voittaja Lionel Messi thumb|Viisinkertainen voittaja Cristiano Ronaldo thumb|Kolminkertainen voittaja Johan Cruijff thumb|Kolminkertainen voittaja Michel Platini thumb|Kolminkertainen voittaja Marco van Basten
Turun satama (täsmennyssivu)
Turun satama voi tarkoittaa:
Luontopolku
thumb|180px|Pöröpeikon polku -niminen luontopolku [[Parikkalassa.]] pienoiskuva|Nyrölän luontopolku [[Jyväskylä|Jyväskylässä.]] Luontopolku on virkistyskäyttöön tarkoitettu polku tai reitti, jonka varrella on vieressä sijaitsevan luonnon ominaisuuksia selittäviä opastekylttejä. Yleensä se on nimensä mukaisesti itsenäinen polku vaikka voikin liittyä myös laajempaan retkeily- tai ulkoilureittikokonaisuuteen.
Vedenalaiset luontopolut
Suomen ensimmäinen vedenalainen luontopolku avattiin toukokuussa 1999 Reposaaressa. Tämä Suomen lyhin luontopolku – 130 metriä sukelluslaitteilla – esitteli Selkämeren luontoa kuvin ja sanoin pohjassa 2–6 metrin syvyydessä kulkevaa narulla merkittyä reittiä pitkin. Polun laati ja toteutti K. Karwin yhdessä paikallisten yhteisöjen ja yritysten tuella.
Myös Saaristomeren kansallispuistossa on vedenalainen luontopolku, joka avattiin kesäkuussa 2006. Betonilaattoihin kiinnitetyt opastaulut ovat pohjalla 0,5–5 metrin syvyydessä, ja useimmat niistä näkyvät sukelluslasien avulla vedenpinnalta. Noin 200 metrin pituisella luontopolulla kuljetaan seuraamalla tauluja yhdistävää köyttä uiden pinnalla snorkkelin avulla tai sukeltamalla.
Burn!
Burn! on suomalainen yhtye, joka on tehnyt yhden pitkäsoiton Texicalli-levymerkille
Pauli Kurikka
Pauli Kurikka (8. helmikuuta 1927 Uusikirkko Luovutettu Karjala – 24. maaliskuuta 2015 Tampere) oli tamperelainen opetusalan vaikuttaja, oopperalaulaja ja television lastenohjelmien juontaja. Kurikka oli perustamassa Tampereen Iltalukiota vuonna 1963. Hän oli Tampereen Oopperan solisti 1956–1977 ja toimi Amurin koulun rehtorina vuoteen 1987, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen 1985.
Kurikka valmistui lentoupseeriksi 1950 ja oli Pilvenveikkojen jäsen.
Matti Kekkonen
Matti Kaleva Kekkonen (4. syyskuuta 1928 Helsinki – 3. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen juristi, poliitikko ja virkamies. Maalaisliiton, sittemmin Keskustapuolueen kansanedustajana hän toimi vuosina 1958–1970. Lisäksi hän toimi toisena kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Paasion ensimmäisessä hallituksessa vuosina 1967–1968. Vuosina 1970–1979 hän työskenteli hallitusneuvoksena ja vuodesta 1979 osastopäällikkönä Maa- ja metsätalousministeriön yleisellä osastolla.
Matti Kekkonen oli toinen presidentti Urho Kekkosen ja Sylvi Kekkosen kaksospojista. Hänen veljensä oli diplomaatti Taneli Kekkonen.
Ura
Matti Kekkonen oli koulutukseltaan lakimies. 1950–1960-luvuilla hän työskenteli muun muassa Yhtyneitten Paperitehtaitten lakimiehenä ja oli jonkin aikaa myös Maalaisliiton palveluksessa. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1962 ja 1968 vaaleissa.
Hän toimi Urho Kekkosen arkistoa ylläpitävän Tasavallan Presidentin Arkistosäätiön ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1970–1998.
Kekkonen kilpaili yleisurheilussa. Hän saavutti kolmiloikassa SM-pronssia Kalevan kisoissa 1953 hypättyään ennätyksensä 14,45 m.
Yksityiselämä
Kekkosen ensimmäinen puoliso oli musiikinopettaja, opetusneuvos Marja Linnala (1932–2015), jonka kanssa hän oli naimisissa kanssa vuosina 1954–1973. Heillä on yksi tytär, Salla Kekkonen (s. 1957). Marja Linnala (myöh. Linnankivi) julkaisi musiikin oppikirjoja sekä muistelmateokset Töölön tyttö (2003) ja Kekkosten miniänä (2010). Marja Linnankiven isä oli säveltäjä ja musiikinopettaja Eino Linnala.
Matti Kekkosen toinen puoliso oli Aili Maria Kekkonen (1926–2004), ent. Merjankari, os. Helin. Heidät vihittiin 30. heinäkuuta 1982.
Kekkonen kuoli 84-vuotiaana Helsingissä 3. heinäkuuta 2013.
Rajoitettu rationaalisuus
Rajoitettu rationaalisuus (tai rajoittunut rationaalisuus, ) on käyttäytymistaloustieteessä yksilön päätöksentekoa kuvaava konsepti. Rajoitettu rationaalisuus tarkoittaa sitä, että ihmisen rationaalista eli optimaalista valintaa päätöksentekotilanteissa rajoittavat saatavilla olevan informaation rajallisuus, päätöksentekijän rajalliset kognitiiviset kyvyt sekä päätöksentekoon käytettävissä oleva rajoitettu aika. Inhimilliset taloudelliset toimijat voivat siis järkevistä pyrkimyksistään huolimatta olla monella tavalla rajoitetusti rationaalisia (katso prospektiteoria). Vaikka päätöksenteon kannalta kaikki tarpeellinen informaatio olisikin saatavilla, ei päätöksentekijällä välttämättä ole kapasiteettia prosessoida tätä informaatiota optimaalisen valinnan löytämiseksi.
Teorian isänä pidetään Herbert Simonia, joka esitti konseptin kirjassaan Models of Man vuonna 1957.
On oleellista havaita, ettei kyseessä ole varsinaisesti rationaalisuuden vastakohta. Siksi käsitettä ei tulekaan sekoittaa irrationaalisuuteen.
Erland Aarnio
Erland Aarnio (17. lokakuuta 1881 Hausjärvi – 18. heinäkuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja suomentaja. Hän kuului Työmies-lehden toimitukseen vuonna 1905, vuosina 1906–1907 hän toimi Eteenpäin-lehdessä ja sen jälkeen jälleen Työmies-lehdessä vuoteen 1916 saakka, jolloin siirtyi Elannon sihteeriksi ja Elanto-lehden toimittajaksi. Hän kirjoitti lisäksi Sosialistiseen Aikakauslehteen. Aarnio tunnettiin myös suomentajana. Hän käänsi muun muassa kolme sosiaalidemokratian johtavan teoreetikon Karl Kautskyn teosta, joihin lukeutuu hänen pääteoksensa Tie valtaan (1909).
Jack Arnold
Jack Arnold (oik. Jack Arnold Waks; 14. lokakuuta 1916 New Haven, Connecticut – 17. maaliskuuta 1992 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka muistetaan erityisesti 1950-luvun tieteis- ja kauhuelokuvistaan. Hänen ohjaajanuransa jatkui 1970-luvun lopulle saakka.
Erland Aarnio
Aarnion vanhemmat olivat rakennusmestari Erland Inberg ja Amanda Aurora Malakiaantytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1901. Aarnio oli naimisissa vuodesta 1917 Hilda Henrika Järvenpään, o.s. Åkerblom, kanssa.
Jack Arnold
Arnold aloitti uransa Universal-yhtiön palveluksessa. Hänen tunnetuimpia ohjaustöitään ovat Vieraat ulkoavaruudesta (1953), Mustan laguunin hirviö (1954), Tarantula (1955) ja Mies joka kutistui (1957). Näistä kaksi ensin mainittua kuvattiin kolmiulotteisina.
Tawast
Tawast on suomalainen aatelissuku. Nimi Tawast tai Tavast on ollut usean hämäläisen suvun nimenä. Aatelissuvulla ei ole mieslinjassa tunnettua yhteyttä keskiaikaiseen Tavast-sukuun.
Erland Aarnio
Aarnio ei osallistunut sisällissotaan, jonka vuoksi hän oli heti toukokuussa 1918 perustamassa SDP:n uutta äänenkannattajaa Suomen Sosialidemokraattia lakkautetun Työmiehen tilalle. 1920-luvulla Aarnio toimi myös muun muassa Helsingin kaupunginkirjaston johtokunnassa. Vuodesta 1928 Aarnio toimi Elannon säästökassan kamreerina.
Tawast
Nykyinen Tawast-suku polveutuu 1500-luvun puolivälissä Lempäälän Hietaniemen tilan omistaneesta Henrik Jönsinpojasta, jonka suku vaikutti porvareina Turussa. Vuonna 1765 Ruotsin aateliin hyväksyttiin tähän sukuun kuulunut luutnantti Carl Johan Tawast sisaruksineen ja he saivat käyttöönsä aiemmin sammuneen Tawast-suvun nimen ja numeron 64, sillä heidän virheellisesti oletettiin kuuluneen siihen. Samaten hyväksyttiin myös Kerimäen Hannolanpellosta olleen vääpeli Christoffer Tawastin (k. 1742) jälkeläiset, joiden katsotaan olleen edellisten kanssa samaa sukua. Suomen ritarihuoneen järjestäytymisen yhteydessä 1818 tämä uusi Tawastin suku liitettiin Suomen aateliin aatelisena sukuna numero 3. Sukuun kuulunut kenraali Johan Henrik Tawast korotettiin Ruotsissa vuonna 1802 vapaaherraksi ja 1818 kreiviksi, mutta koko turkulainen sukuhaara sammui hänen kuollessaan Ruotsissa vuonna 1841. Suku jatkui kuitenkin vielä kerimäkeläisestä haarasta, johon nykyään Suomessa elävät Tawastit kuuluvat. Sen uusia sukuhaaroja on liitetty Suomen ritarihuoneelle vielä 1900-luvun jälkipuoliskon aikana.
Naomi Scott
Naomi Grace Scott (s. 6. toukokuuta 1993 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan muun muassa Meganina brittiläisessä Life Bites -televisiosarjassa ja Maddy Shannonina yhdysvaltalaisessa tieteisfiktiosarjassa Terra Nova. Vuonna 2019 Scott näyttelee Prinsessa Jasminea musikaalielokuvassa Aladdin.
Ura
Scott aloitti esiintymisen nuorena paikallisen kirkon nuortenkuorossa. Hän työskenteli brittiläisessä käsikirjoittajien ryhmässä Xenomania.
Vuonna 2008 Scott sai ensimmäisen suuren roolin englantilaisen Disney Channelin Life Bites -sarjassa. Sen jälkeen vuonna 2011 hän esitti Mohini ”Mo” Banarjeeta musikaalisessa Disney Channelin elokuvassa Lemonade Mouth ja Maddy Shannonia yhden kauden mittaiseksi jääneessä tieteisfiktiosarjassa Terra Nova.
Vuonna 2015 Lionsgate kiinnitti Scottin vuonna 2017 ensi-iltansa saavaan Power Rangers -elokuvaan Kimberly Hartin rooliin.
Vuonna 2017 Scott valittiin Jasminen rooliin uuteen Aladdin-elokuvamusikaaliin, jonka ohjaa Guy Ritchie. Elokuva perustuu Disneyn vuoden 1992 samannimiseen animaatioelokuvaan.
Yksityiselämä
Scott meni naimisiin jalkapalloilija Jordan Spencen kanssa kesäkuussa 2014, parin seurusteltua ensin kolme vuotta.
Diskografia
EP:t
Singlet:
Tsyklon 3
350 px|right
Tsyklon 3 eli Tsiklon 3 (GRAU-indeksissä 11K68) oli neuvostoliittolainen – vuodesta 1992 alkaen ukrainalainen – kantoraketti. Se on kehitetty R-36 ICBM-ohjuksesta kehitetystä Tsyklon 2 -kantoraketista. Kantorakettina sen ensimmäinen lento tapahtui 24. kesäkuuta 1977. Sen käyttö Venäjällä päättyi 30. tammikuuta 2009 muun muassa raketin myrkyllisen ajoaineen vuoksi
Raketilla tehtiin 122 laukaisuyritystä, joista 114 onnistui. Sillä laukaistiin lähinnä Tselina-paikannussatelliitteja, Meteor-sääsatelliitteja, Okean-merentutkimussatelliitteja, geodeettisia GEO-IK-satelliitteja ja Strela-tietoliikennesatelliitteja.
Ukraina on pyrkinyt 2000-luvulla kehittämään raketista kaupallista versiota, joka kulkee nimellä Tsyklon 4.
Tekniikkaa
Ensimmäinen vaihe, 11K69 Toinen vaihe, 11S692
Kolmas vaihe, 11S693
Yllätyskokki Niki
Yllätyskokki Niki on ruokaohjelma, jossa Niki Thieulon matkaa eri puolilla Suomea yllättämään ihmisiä juhlien järjestelyissä.
Sviitti
Sviitti on useissa hotelleissa ja laivoissa tarjottava isompi huone, huoneisto tai hytti. Sviitti on normaalia huonetta tai hyttiä ylellisempi. Sviitin koko voi olla parista huoneesta jopa pariin kerrokseen ja useampaan huoneeseen. Hinta on myös tyypillisesti kalliimpi. Sviitti sisältää yleensä isomman ikkunan, makuuhuoneen, isomman kylpyhuoneen ja olohuoneen isommalla televisiolla ja minibaarilla. Aamiainen kuuluu useimmiten hintaan, kuten myös jotkin lisäpalvelut.
Sysisähkörausku
Sysisähkörausku (Torpedo nobiliana, myös Tetronarce nobiliana) on sähkörauskuihin kuuluva kalalaji.
Nocturn
Nocturn on puolalaisen black metal -yhtyeen Christ Agonyn yhdeksäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2011 levymerkillä Mystic Production.
Julkvisti
Julkvisti oli vuonna 2002 Subtv:llä pyörinyt visailu. Ohjelman juontajana toimi Lauri Salovaara ja yhtenä vakiojäsenenä Pizza Pekkarinen.
Visassa mitattiin kilpailijoiden tiedot julkkiksista. Kysymyksiä tehtiin niin avioliitoista, eroista, tappeluista, rikoksista, tuomioista, juoruista, lapsista, kuin oikeustaisteluistakin.
Työväen Lehti (Kajaani)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Työväen Lehti (muita nimiä Kainuun Työväen Lehti 1920–1921, Työn Voitto 1921, Kainuun Sosialistisen Piiritoimikunnan Tiedonantoja 1921 ja 1922, Työn Valta 1921, Toveri 1922, Kainuun Kansa 1922 ja Kainuun Työmies 1922–1923) oli Kajaanissa vuosina 1919–1923 ilmestynyt Suomen sosialistisen työväenpuolueen sanomalehti.
Työväen Lehti edusti aluksi sosialidemokraattisen puolueen vasemmistoa. Työväenliikkeen jakautuessa se siirtyi SSTP:n ryhmään. Lehti sai viranomaisilta lukuisia painokanteita, määräaikaisia lakkautuksia sekä toimittajien vankila- ja sakkotuomioita. Lakkautusten takia se joutui ilmestymään useilla eri nimillä. Niistä pitkäaikaisimpia olivat ensimmäinen, Työväen Lehti, ja viimeinen, Kainuun Työmies. Taloudellisesti kannattamaton lehti lakkasi ilmestymästä juuri ennen kuin viranomaiset lakkauttivat koko SSTP:n lehtiryhmän.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisijana toimi Kainuun Työväen Kirjapaino Oy. Vuonna 1923 sen levikki oli 1 600 kappaletta. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Vilho Niemi (1919), Hannes Pulkkinen (1920), Emil Hallikainen (1920), Kalle Tervonen (1920–1921), Nikke Karjalainen (1921), K. J. Hynynen (1921), Frans O. Vuolasvirta (1921 ja 1922), Olga Tikkanen (1922), Antti J. Nahkala (1922), Aapeli Ritvanen (1922–1923) ja Eikka Mäkinen (1923).
Torri del Benaco
Torri del Benaco on kunta Veronan maakunnassa Veneton alueella Italiassa. Kunta sijaitsee Gardajärven itärannalla. Torri del Benacon sijainti on strategisesti niin hyvä, että se on ollut linnoitettuna jo roomalaisten ajoista alkaen.
Castello Scaligero
Vuonna 1383 Antonio della Scala rakennutti nykyisen linnan, Castello Scaligeron. Tätä edeltäneestä linnasta on kuitenkin vielä jäljellä 900-luvulla rakennettu läntinen torni. Vuonna 1760 osa linnan muureista purettiin, ja niiden tilalle perustettiin sitrusviljelmiä. Vuonna 1980 kunta otti huonoon kuntoon joutuneen linnan haltuunsa ja kunnosti sen. Nykyään linna toimii museona, Museo del Castello, jossa esitellään alueen historiaa.
Martti Suni
Martti Juha Akseli Suni (13. kesäkuuta 1926 – 19. syyskuuta 2014) oli suomalainen virkamies. Hän oli koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän oli vuodesta 1971 lisenssiviraston johtaja.
Kotkarausku
Kotkarausku (Myliobatis aquila) on kotkarauskujen heimoon kuuluva rustokalalaji. Sitä tavataan Atlantin itäosassa ja Välimeressä.
Kotkarausku kasvaa yleensä 120-senttiseksi, mutta lajin yksilön suurin havaittu pituus on ollut 183 senttiä ja paino 14,5 kiloa. Kala on selkäpuolelta sileä ja väriltään ruskea, kun taas vatsapuoli on likaisen valkoinen. Pyrstö on musta. Kotkarausku elää 1–300 metrin syvyydessä, tosin yleensä matalissa lahdissa ja suistoissa. Sen erottaa saman alueen keihäsrauskuista sen ulostyöntyvästä päästä. Uidessaan kotkarausku pitää päätään selvästi rintaeviä korkeammalla. Kala liikkuu usein parvina. Kotkarausku syö pohjaeläimistöä, pääasiassa nilviäisiä, mutta myös kaloja. Se murskaa nilviäisten kuoret vahvoilla hampaillaan.
HMS Doon (1904)
HMS Doon oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle upon Tynestä osana, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1904. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta ja valmistui kesäkuussa 1905.
Palvelus
Alus myytiin 27. kesäkuuta 1919 romutettavaksi.
Giovanni Lievore
Giovanni Lievore (s. 20. maaliskuuta 1932 Vicenza, Italia) on entinen italialainen keihäänheittäjä.
Lievore sijoittui keihäänheitossa Melbournen 1956 olympialaisissa kuudenneksi tuloksella 72,88 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 73,38 m. Italian mestaruuden hän voitti vuosina 1956 ja 1958.
Giovanni Lievore paransi Italian ennätystä kuudesti. Elokuussa 1956 hän heitti Padovassa tuloksen 71,00 m ja kuukautta myöhemmin Roomassa tuloksen 73,76 m. Vuonna 1957 hän menetti ennätyksen veljelleen Carlo Lievorelle. Padovassa 27. huhtikuuta 1958 veljekset paransivat yhdessä kilpailussa maansa ennätystä neljä kertaa: ensin Giovanni heitti tuloksen 74,03 m, sitten Carlo tuloksen 74,98 m, ja kaksi viimeistä ennätysparannusta merkittiin Giovannille lukemin 78,83 m ja 79,98 m. Roomassa 12. lokakuuta 1958 Giovanni Lievore ylitti ensimmäisenä italialaisena keihäänheittäjänä 80 metrin rajan tuloksellaan 80,72 m. Vuonna 1960 hän menetti maansa ennätyksen pysyvästi veljelleen.
Lisenssivirasto
Lisenssivirasto oli valtion virasto, jonka tehtäviin kuului ulkomaankaupan säännöstely ja tarkkailu. Virasto oli kauppa- ja teollisuusministeriön alainen, ja kun se lakkautettiin 1993, tehtävät siirtyivät ministeriölle.
Turun sataman rautatieasema
Asema avattiin liikenteelle 23. kesäkuuta 1876. Asemarakennus tavaraliikennettä ja tullia varten valmistui kuitenkin vasta vuonna 1899, ja se sijaitsi lähellä nykyistä Viking Linen terminaalia. Henkilöliikenne sataman asemalle aloitettiin vuonna 1901 matkustajalaivojen siirryttyä Aurajoen varrelta Kanavaniemelle, jossa satama nykyäänkin sijaitsee. Liikenne keskustan asemalta satamaan oli aluksi epäsäännöllistä, koska laivoilla ei ollut tarkkoja kulkuaikoja.
Silja Linen terminaalin valmistuminen vuonna 1972 lyhensi matkustajaraiteita, jotka kulkivat aiemmin vanhalle terminaalirakennukselle saakka. Terminaalissa oli junasuorittajan toimiston lisäksi VR:n lipunmyynti. Viking Linen aloittaessa seuraavana vuonna liikenteen Turun ja Tukholman välillä myös sen uudelle terminaalille avattiin oma seisake 18. heinäkuuta 1973. Epäkäytännöllisyyden ja kustannusten vuoksi Vikingin seisake lakkautettiin vuonna 1982, jolloin sataman koko henkilöliikenne siirtyi kulkemaan Turun linnan eteläpuolelta. Nykyisen muotonsa liikennepaikka sai vuonna 1992, kun tasoristeysten määrän vähentämiseksi laitureita siirrettiin lähemmäs linnaa. Yhteensä tasoristeyksiä sataman ja päärautatieaseman välillä on kahdeksan.
Aseman vieressä on linja-autoterminaali, josta lähtee laivojen kulkuaikoina pikavuorobusseja eri puolille maata.
Matkustajaliikenne
Turun sataman rautatieaseman henkilöliikenne on sidottu satamaan tulevien ja sieltä lähtevien matkustajalaivojen aikatauluihin. Asemalta lähtevät junavuorot IC 948 (arkisin), S 978 (viikonloppuisin) ja IC 972 Helsinkiin sekä IC 931 Tampereelle. Pääteasemana Turun sataman asema toimii vuoroille IC 941 ja IC 963 Helsingistä sekä vuoroille IC 904, IC 924 ja IC 928 (viikonloppuisin S 928) Tampereelta.
Tampereelle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Hankkeet
Sataman rautatieasema halutaan siirtää satamaterminaalin välittömään läheisyyteen ja vanha ratayhteys päärautatieasemalta purkaa. Uusi ratayhteys kulkisi pohjoisen kautta, eikä sillä olisi yhtäkään tasoristeystä. Ratkaisu mahdollistaisi Turun linnan ympäristön ja Aurajokisuun länsirannan kehittämisen asuinrakentamiseen uutena Linnanniemen kaupunginosana.
Aavekärsäkuningas
Aavekärsäkuningas eli australiankärsäkuningas (Callorhinchus milii) on eräs koppapäisten rustokalojen laji.
Kartasto
Kartasto eli atlas on usean toisiinsa liittyvän kartan kokoelma. Kartat ovat liitettynä toisiinsa kirjan tai multimediaformaatin muodossa. Maantieteellisten tietojen ja valtioiden rajojen lisäksi kartasto voi sisältää myös tarkempaa tietoa kartoitetusta alueesta, kuten kuvia nähtävyyksistä ja tietoa alueen historiasta.
Salman Rushdie
Ahmed Salman Rushdie (kašmiriksi: अहमद सलमान रुशदी (devanagari), احمد سلمان رشدی, s. 19. kesäkuuta 1947 Bombay, Brittiläinen Intia) on intialaissyntyinen brittiläis-yhdysvaltalainen kirjailija. Hän asuu Lontoossa ja New Yorkissa.
Nuoruus
Rushdie syntyi keskiluokkaiseen kašmirilaiseen muslimiperheeseen Bombayssa. Rushdien isä oli Cambridgessä opiskellut lakimies Anis Ahmed Rushdie ja äiti Negin Bhatt oli opettaja.
Rushdie muutti 14-vuotiaana Britanniaan, missä hän opiskeli ensin Rugbyn koulussa Warwickshiressä ja sen jälkeen Cambridgen yliopiston King's Collegessa, josta Rushdie valmistui vuonna 1968 historian maisteriksi.
Rushdien ollessa Englannissa hänen perheensä muutti Intiasta Pakistaniin vuonna 1964.
Kansainvälinen läpimurto
Rushdie työskenteli melkein koko 1970-luvun mainosten tekstisuunnittelijana. Hänen ensimmäinen romaaninsa Grimus julkaistiin vuonna 1975. Se on tieteisromaani miehestä, joka juo taikajuomaa ja muuttuu kuolemattomaksi. Teoksilleen tunnusomaisesti Rushdie käytti jo siinä surrealismia ja sekoitti tarinaan myyttejä ja kulttuureja.
Maailmanmaineeseen Rushdie nousi toisella romaanillaan, Intiaan sijoittuvalla allegorisella teoksella Keskiyön lapset, joka ilmestyi 1981. Siitä tuli yllättäen sekä kriitikkojen että lukijoiden ylistämä teos. Kirja aiheutti kiistelyä Intiassa kuvatessaan epäkunnioittavasti Indira Gandhia ja tämän poikaa Sanjayta, joka oli osallisena kiistellyssä sterilointiohjelmassa. Rushdie sai samana vuonna romaanistaan Booker-palkinnon. Romaani julistettiin vuonna 1993 Booker-palkinnon 25-vuotisen historian parhaimmaksi romaaniksi. Seuraava romaani Häpeä (Shame) kuvasi ironisesti diktaattori Muhammad Zia ul-Haqin aikaista Pakistania.
Saatanalliset säkeet ja fatwa
vasen|thumb|upright|Saatanallisten säkeiden kielletty [[Persian kieli|persiankielinen painos.]] vasen|thumb|upright|Rushdien vastainen mielenosoittaja [[Haagissa.]]
Rushdien maailmalla tunnetuin teos on kuitenkin 1988 ilmestynyt Saatanalliset säkeet, joka on satiirinen kuvaus Intiasta, islamista ja maahanmuuttajien osasta Britannian joskus rasistisessa maailmassa. Kirjan on väitetty sisältävän väitetysti islamia halventavia kohtia, vaikka ne ovat mukana vain sivujuonteena. Yksi hahmoista on esimerkiksi luotu profeetta Muhammedin pohjalta. Kirjan brutaaliudessaan huomiota herättävin kohtaus esittää brittiläisten poliisien väkivaltaista hyökkäystä muslimisiirtolaisen kimppuun.
Kun Saatanalliset säkeet julkaistiin kesällä 1988, Britannian muslimiyhteisö kritisoi teosta ja julisti sen rienaavaksi. Kirjaa vastustaneet mielenosoitukset levisivät tammikuussa 1989 Pakistaniin, ja 14. helmikuuta Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Ruhollah Khomeini antoi fatwan. Samalla hänen hengestään luvattiin palkkio. Länsimaissa tapaus herätti vastalausemyrskyn, ja muun muassa Euroopan yhteisön jäsenmaat kutsuivat suurlähettiläänsä kotiin Iranista. Monet länsimaiset islamilaisyhteisöt sanoutuivat irti tappokäskystä vaikka paheksuivatkin Rushdien teosta. Suomen silloinen ulkoministeri Pertti Paasio esitti Iranin Helsingin-suurlähettiläälle Suomen virallisen vastalauseen Rushdielle langetetun tuomion johdosta.
Monissa maissa tapaus tulkittiin merkiksi Iranin sisäisestä valtataistelusta ja Iranin pyrkimyksestä korostaa arvovaltaansa islamilaisessa maailmassa. Brittiläisen kirjailijan Martin Amisin mukaan Rushdie ”katosi etusivulle”: lehdet kirjoittivat Rushdiesta päivittäin, mutta piileskelevää kirjailijaa itseään ei näkynyt missään. Khomeinin seuraaja Ali Khamenei uudisti Rushdien kuolemantuomion helmikuussa 1990.
Kirjallinen toiminta fatwan jälkeen
Rushdie joutui fatwan jälkeen piileskelemään ja turvautumaan Scotland Yardin hänelle tarjoamaan turvaan. Hän jatkoi kuitenkin kirjoittamista ja esiintyi välillä etukäteen ilmoittamatta erilaisissa tilaisuuksissa. Lastenkirja Harun ja tarinoiden meri julkaistiin 1990. Se on allegorinen ja maagista realismia käyttävä teos tarinankerronnan voimasta ja vaaroista. Imaginary Homelands (1991) on puolestaan essee- ja kritiikkikokoelma. Maurin viimeinen huokaus (1995) kertoo miehestä, jonka keho ikääntyy kaksi kertaa liian nopeasti ja joka tutkii sukunsa historiaa. Rushdie sai romaanista Whitbread-palkinnon ja oli Booker-ehdokkaana.
Iranin hallitus ilmoitti vuonna 1998, ettei enää yritä panna Rushdien fatwaa käytäntöön. Kirjailija pääsi tämän jälkeen käymään synnyinmaassaan Intiassa yhdessä poikansa Zafarin kanssa, mistä hän kirjoitti esseekokoelmaan Step Across This Line sisältyvän artikkelin ”The Dream of Glorious Return”.
Cecilia af Forselles
Maria Cecilia Margit af Forselles (s. 1954 Helsinki) toimi Kansalliskirjaston johtajana vuosina 2018-2022.
Professori, ylikirjastonhoitaja Cecilia af Forselles siirtyi Kansalliskirjaston johtoon vuoden 2019 alussa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran, SKS, kirjastonjohtajan tehtävästä. Hän toimi seuran kirjastonjohtajana vuosina 2005-2018. Sitä ennen af Forselles toimi eri tehtävissä Helsingin yliopistossa ja Suomen Kansalliskirjastossa. Uransa aikana hän on toimittanut ja julkaissut tieteellisiä teoksia sekä artikkeleita tieteellisissä kokoomateoksissa ja muita julkaisuja muun muassa kirja-, kulttuuri-, oppi- ja kartografian historian aloilla. Hän väitteli historiasta vuonna 2001 Helsingin yliopistossa.
Af Forsellesin viimeaikaiset tutkimukset ovat käsitelleet kirjallista kulttuuria ja aatevirtauksia, Kalevalan käännösten kulttuurihistoriaa, lukemiskulttuurin ja tiedeyhteisön muuttumista sekä suullisen kulttuurin ja luonnontieteiden nousua 1700-luvulla akateemisen kiinnostuksen kohteeksi. Af Forselles pitää nykyistä digitaalisten kirjastojen ja arkistojen kehitystä merkittävänä linjavetona. Tieteellisen tutkimuksen sisällössä näkyy selvästi, mitä digitoidaan, mitä tallennetaan pysyvästi, mitä julkaistaan elektronisena ja mitä on avoimesti käytössä verkossa.
Salman Rushdie
Kirjallinen toiminta fatwan jälkeen
Rushdien muistelmateoksen Joseph Anton: muistelmat (2012) nimi viittaa salanimeen, jota Rushdie käytti 13 vuoden ajan. Rushdie kirjoitti muistelmansa poikkeuksellisesti romaanimuotoon ja muokkasi itsensä likipitäen vakoojaromaanin hahmoksi.
Cecilia af Forselles
Af Forselles on ollut useiden kansainvälisten konferenssien ohjelmatoimikuntien jäsen. Hän on muun muassa Suomen Oppihistoriallisen Seuran puheenjohtaja ja Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) hallituksen jäsen (varapuheenjohtaja 2015–). Hänellä on ollut useita luottamustehtäviä tieteellisissä seuroissa, säätiöissä, kulttuuri-instituuteissa, museoissa ym. Hän toimi muun muassa useita vuosia Kansalliskirjaston johtokunnan, Erikoiskirjastojen neuvoston, Seurasaari säätiön johtokunnan sekä Tieteen päivien 2017 ohjelmatoimikunnan jäsenenä.
Salman Rushdie
Kirjallinen toiminta fatwan jälkeen
Rushdie julkaisi vuonna 2015 romaanin Two Years Eight Months and Twenty-Eight Nights, joka viittaa nimessään Tuhannen ja yhden yön satukokoelmaan. Kultainen talo puolestaan sijoittuu New Yorkiin ja seuraa rikkaan intialaisen perheen kokemuksia maahanmuutosta. Quichotte (2019) sai inspiraationsa Miguel de Cervantesin Don Quijotesta. Rushdien romaanissa intialais-yhdysvaltalainen kirjailija ja tämän keksimä mielikuvitushahmo Sancho kiertävät Yhdysvaltoja ja etsivät entistä Bollywood-näyttelijää. Romaani oli ehdolla Booker-palkintoon.
Cecilia af Forselles
Af Forselles palkittiin vuonna 1997 Ruotsalais-suomalaisen kulttuurisäätiön kulttuuripalkinnolla.
Huuhkajan kierros
Huuhkajan kierros on luontopolku Lapinlahden kunnassa Pohjois-Savossa. Tiilikanjokeen rajautuva Huuhkajan harjualue, jossa polku kulkee, on osa 3 200 hehtaarin laajuista Älänteen Natura 2000 -aluetta. Luontopolku on 6 kilometrin, ja polulla on kaksi tulentekopaikkaa.
Salman Rushdie
Kirjallinen toiminta fatwan jälkeen
V. S. Naipaulin osoittama tuki ja ymmärrys Intian muslimivihamielisiä hindunationalisteja kohtaan on saanut Rushdielta tuomion.
Erehdysten komedia
Elokuvasovituksia
Näytelmästä on tehty useita mykkäelokuvia ja televisiosovituksia sekä elokuvaversio vuonna 2000. Vuonna 1978 tehdyssä versiossa on naispääosassa Judi Dench.
Salman Rushdie
Uhkauksia
Syyskuussa 2012 ilmoitettiin, että eräs iranilainen ääri-islamilainen järjestö oli uudistanut Rushdielle langetetun kuolemantuomion ja korottanut hänen tappamisestaan maksettavan palkkion 3,3 miljoonaan dollariin. Hieman aiemmin internetissä oli alkanut levitä yhdysvaltalaista alkuperää ollut ja islamilaisissa maissa vakavia levottomuuksia nostattanut elokuva Innocence of Muslims (Muslimien viattomuus), jonka katsottiin yleisesti häpäisevän islamia ja profeetta Muhammedia. Järjestön mukaan elokuvaa ei olisi koskaan tehty, jos Rushdie olisi tapettu aiemmin, eikä islamin pilkkaaminen lopu niin kauan kuin Rushdie on elossa.
Rushdien oli tarkoitus tammikuussa 2012 osallistua Jaipurin kansainväliseen kirjallisuustapahtumaan mutta perui osallistumisensa, kun paikalliset turvallisuusviranomaiset ilmoittivat tiedustelutietona, että muslimien äärijärjestöllä on suunnitelmat hänen murhaamisekseen. Hänen piti sitten osallistua tilaisuuteen videon kautta, mutta sekin estettiin. Myöhemmin paljastui, että kyse oli intialaisesta valtapolitiikasta, eikä Rushdieta kohtaan ollut todellisuudessa esitetty uhkauksia.
Puukotus 2022
Salman Rushdie oli perjantaina 12. elokuuta 2022 aloittamassa luentotilaisuutta Chautauquassa, New Yorkin osavaltiossa. 24-vuotias amerikanlibanonilainen Hadi Matar, jolla on ollut sosiaalisen median kautta yhteyksiä Iranin islamilaiseen vallankumouskaartin jäseniin, hyökkäsi Rushdien kimppuun puukottaen tätä noin 20 sekunnissa kymmenen kertaa. Ambulanssihelikopteri vei Rushdien sairaalaan. Hyökkääjä saatiin kiinni. Rushdie haavoittui vakavasti eri puolille kehoaan, muun muassa hänen maksansa vaurioitui ja hänen kerrottiin todennäköisesti menettävän toisen silmänsä. Hän oli hengityskoneessa ja hänet leikattiin. Hän pääsi lauantaina 13. elokuuta irti hengityskoneesta ja pystyi jo puhumaan.
Rushdie menetti näön toisesta silmästään ja hermojen vaurioitumisen seurauksena hänen toisesta kädestään tuli toimintakyvytön.
Iranin hallitus on kieltänyt osallisuutensa puukotukseen ja väittää, ettei hyökkääjällä ole mitään yhteyksiä Iraniin. Iran pitää hyökkäyksen ainoina syyllisinä Rushdieta itseään ja tämän kannattajia.
Yksityiselämä
Rushdie on ollut naimisissa neljä kertaa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli kirjallisuusagentti ja taidehallinnon virkanainen Clarissa Luard. He olivat naimisissa 1976–1987 ja saivat vuonna 1979 Zafar-nimisen pojan. Rushdien toinen liitto kirjailija Marianne Wigginsin kanssa kesti 1988–1993. Wiggins asui Rushdien kanssa piilossa. Rushdien ja Elizabeth Westin avioliitto kesti vuodet 1997–2004. He saivat vuonna 1999 Milan-pojan. Vielä ollessaan Westin kanssa naimisissa Rushdie tutustui televisioesiintyjä ja näyttelijä Padma Lakshmin. He menivät naimisiin vuonna 2004 ja erosivat 2007.
Rushdie sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2016.
Kirjailijakuva
Rushdien kirjalliselle tuotannolle on ominaista maaginen realismi monenlaisine modernistisine muotokokeiluineen. Hänen teostensa keskeisiin teemoihin kuuluu kulttuurien kohtaaminen ja sekoittuminen, ja hän onkin monissa yhteyksissä äänekkäästi paheksunut kaikenlaisia puhtaus- ja eheysvaatimuksia fasismille ominaisina ilmauksina: ihmisen kuuluukin hänen mielestään olla sekarotuinen ja monikulttuurinen.
Romaanien lisäksi Rushdie on kirjoittanut esseitä ja kirjallisuusarvosteluja, jotka on koottu niteisiin Imaginary Homelands (1992) ja Step Across This Line (2002). Rushdie julkaisi Joseph Anton -nimiset muistelmansa vuonna 2012. Muistelmat suomennettiin vuonna 2013.
Huomionosoituksia
Rushdien teos Keskiyön lapset voitti Booker-palkinnon vuonna 1981. Kuningatar Elisabet II löi Rushdien ritariksi vuonna 2007 palveluksista kirjallisuudelle, minkä myötä tämä sai oikeuden käyttää Sir-arvonimeä. Vuonna 2022 hänet nimitettiin Kunniaritarien ritarikuntaan.
Suomessa
Salman Rushdie vieraili Suomessa vuonna 1983 Mukkulan kirjailijakokouksessa ja Hanasaaren kulttuurikeskuksessa vuonna 1992 Pohjoismaiden neuvoston kutsusta.
Muistelmat
Kaikki muut suomennetut Rushdien teokset paitsi Kultaisen talon on kääntänyt Arto Häilä.
Turun satama (kaupunginosa)
Turun satama on Turun keskustan suuralueeseen kuuluva kaupunginosa, joka kattaa Turun sataman satama-alueen. Vuonna 2007 kaupunginosan väkiluku oli 37. Sataman lisäksi kaupunginosassa sijaitsevat myös Turun sataman rautatieasema sekä Turun linna.
Kaupunginosan alueelle on 2010-luvun lopulta alkaen rakennettu purettujen teollisuus- ja varastorakennusten tilalle Herttuankulma- ja Harppuunakortteli-nimisiä kerrostaloalueita.
Simulacra
Simulcra on puolalaisen black metal -yhtyeen Devilish Impressionsin kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2012 levymerkillä Lifeforce Records.
SOL
SOL on suomalainen palveluyritys, jonka toimialoja ovat siivous, turvallisuuspalvelu, kiinteistöhuolto ja henkilöstön vuokraus. Yritys toimii Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Baltiassa ja Venäjällä. SOL työllistää yli 14 000 henkilöä.
SOL on palkittu Suomen Laatupalkinnolla vuonna 1991 ja 1993.
Yritysrakenne
Konsernin yritykset
Francesco Ziggiotti
Francesco Ziggiotti (s. 21. toukokuuta 1931) on italialainen keihäänheittäjä.
SOL
Yritysrakenne
Vuoden 2021 alussa SOL-konserniin kuuluvat seuraavat Suomen yhtiöt:
SOL Palvelut Oy, tarjoaa siivous- ja toimitilapalveluita yrityksille, julkiselle sektorille ja yhteisöille. SOL Kiinteistöpalvelut Oy, tarjoaa kiinteistöhuoltoa ja talotekniikkapalveluita liike- ja asuinkiinteistölle sekä toimitilakohtaista vartiointia. SOL Henkilöstöpalvelut Oy on keskittynyt henkilöstövuokraukseen ja suorarekrytointiin. SOL Logistiikkapalvelut Oy tarjoaa henkilöstövuokrausta, rekrytointi- ja ulkoistuspalveluita. SOL Pesulapalvelut Oy pesee kuluttajien, yritysten, julkisen sektorin ja yhteisöjen vaatteet ja tekstiilit palvelleen Suomen laajan pesulaverkoston kautta.
Historia
SOLin juuret ovat Lindström Oy:ssä, joka on vanhimpia Suomessa yhä toimivia liikeyrityksiä. Vuonna 1848 värjärimestari C. A. Lindström perusti kaunovärjäämön nykyisen eduskuntatalon paikalle. Vuonna 1922 Lindströmin osti nykyisen omistajasuvun kantaisä yli-insinööri Johan Roiha, joka oli vuonna 1913 perustanut valkopesulan.
Vuonna 1991 Johan Roihan pojantytär Liisa Joronen osti perheyrityksestä siivous- ja jätepalvelut, jotka vuoden 1992 alussa saivat uuden ilmeen ja nimen SOL Siivouspalvelu Oy emonaan SOL Jätepalvelu Oy. Nimi valittiin henkilöstön nimiehdotusten perusteella. Liisa Joronen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1993 aiheella "Ammatillisen kasvun edellytykset organisaatiossa". Kasvatustieteen ja sosiologian opiskelun tutkimuskohteena ja koekenttänä toimi oma yritys.
Vuosina 1991 ja 1993 SOL voitti Suomen Laatupalkinnon, sai vuorineuvosten Nestor Partners Oy:n Tiennäyttäjän lyhdyn sekä vuonna 1992 Vuoden tuloksentekijä -palkinnon. SOL Jätepalvelu Oy:hyn ostettiin vuonna 1996 Helsingin kaupungin yhtiöittämä Rikaton Oy, josta muodostettiin SOL Ympäristöpalvelut Oy. Tämä yritys myytiin vuonna 1999 saksalaiselle toimijalle. Vuosina 1999–2001 SOL toimi myös tekstiilien ja mattojen vuokraajana. SOL Tekstiilipalvelut Oy:n myytiin Lindströmille. Lindströmille jääneet kuluttajapesulapalvelut ovat kuuluneet SOL-konserniin vuodesta 2001 lähtien ja toimivat SOL Pesulapalvelut Oy:nä. Kiinteistöpalveluita SOL on tarjonnut 1990-luvulta lähtien.
2000-luvun alku oli laajentumisen ja kansainvälistymisen aikaa.
SOLin kansainvälinen toiminta käynnistyi Virossa vappuaattona vuonna 2001. Yritysostojen kautta Rororo-niminen siivousliike siirtyi SOLin omistukseen. Työntekijöitä yrityksessä oli aluksi vain 300. Serviks yritysostojen kautta SOL siirtyi Viron markkinajohtajaksi 2003. Vuonna 2004 oli Venäjän valloituksen vuoro. Ensimmäinen toimipaikka perustettiin Moskovaan ja vuonna 2007 Pietariin. Baltiassa palvelut laajenivat vielä Latviaan SOLin ostaessa vuonna 2005 kolme pientä paikallista kiinteistöpalvelualan yhtiötä. Suomessa palveluliiketoiminta laajeni 2000-luvun alussa turvallisuuspalveluihin, SOLin ollessa vuonna 2008 yksi Suomen merkittävimmistä vartiointi yrityksistä. Vuonna 2006 SOL osti henkilöstövuokrausta tarjoavan oululaisen yrityksen Extraaja Oy ja aloitti toimintaa henkilöstövuokrauksessa ja ulkoistuspalveluissa.
Vuodet 2010–2020
Vuonna 2012 SOL laajeni Ruotsiin ostamalla siivous- ja toimitilapalveluita tuottavan perheyritys Reneriet Ab. Yli 600 henkeä työllistävällä yrityksellä oli oma vahva erikoisalansa ja sitä kautta SOL sai hyvän aseman ruotsalaisten liikennevälineiden siivouksessa.
Hypnoterapia
Hypnoterapia on terapiamuoto, jossa potilaan ongelmia käsitellään saattamalla tämä hypnoosiin. Hypnoterapian on todettu olevan tehokas hoitomuoto esimerkiksi paniikkihäiriön ja pelkojen hoitoon, kun se yhdistetään psykoterapeuttiseen työskentelyyn.
Hypnoterapiaa käytetään usein potilaan käyttäytymisen, emotionaalisuuden ja asenteiden muokkaamiseen. Sitä voidaan käyttää apuna myös erilaisten liikunnallisten syndroomien hoidossa.
<!--
Historia
Terapian käyttö lääkkeenä on ollut käytössä jo muinaisista ajoista lähtien, jo ennen muinaisia egyptiläisiä ja muinaisia intiaaneja. Uskonnollisiin rituaaleihin kuului tanssi, musiikki ja ihmiset maskeissa omaksuivat uuden identiteetin.
2000-luvulla parantajat, kuten Abbe Faria, ja Franz Anton Mesmer, skottilainen neurokirurgi James Braid, James Esdaile, John Elliotson,Boris Sidis Ambroise-Auguste Liébault, Emile Coué, Jean-Martin Charcot sekä Andrew Salter, alkoivat tutkia periaatteita, jotka me nyt tunnemme hypnoosina.
Sigmund Freud matkusti Ranskaan opiskelemaan hypnoosia kahden sen ajan hyvän opettajan opastuksella, Charcot ja Bernheim's Nancy School. Freud kirjoitti useita artikkeleita hypynoterapiasta ja käänsi kaksi Berheimin kirjaa ranskasta saksaksi. Hän testasi hypnoterapiaa muutamilla potilailla 1890-luvulla.
Lähteet
Hypnos
Tsyklon 2
200 px|right
Tsyklon 2 eli Tsiklon 2 eli Tsyklon M (GRAU-indeksi 11K69) oli neuvostoliittolainen kantoraketti, joka kehitettiin R-36 ICBM-ohjuksesta. Rakettia käytettiin 6. elokuuta 1969 - 24. kesäkuuta 2006.
Kantoraketilla tehtiin 106 laukaisua, joista vain yksi epäonnistui, joka on maailmanennätys kantoraketin luotettavuudessa. Rakettia valmisti Yuzhmash Ukrainan neuvostotasavallassa. Raketin kaikki laukaisut tehtiin Baikonurin kosmodromilta. Sillä laukaistiin pelkästään sotilaallisia IS-A, IS-P, RORSAT ja EORSAT-satelliitteja.
Raketista kehitettiin 1970-luvulla Tsyklon 3-kantoraketti.
Tekniikkaa
Ensimmäinen vaihe, 11S681
Ilderim (vene)
Olympialaisten jälkeen Ilderim osallistui moniin kansainvälisiin kisoihin menestyksekkäästi Sveitsissä, Ruotsissa, Välimerellä ja Britteinsaarilla.
Wallenberg nimesi kaikki purjeveneensä Ilderim nimisiksi ja edellytti myydessään että veneen nimi vaihdettaisiin. Ilderim vietti muutaman vuosikymmenen "Christina of Cascais" -nimisenä Skotlannissa, Irlannissa ja Britanniassa. Vuonna 1989 belgialainen Marc Busschots osti veneen ja nimesi sen taas Ilderimiksi.
Kōchi
Kōchi on Kōchin prefektuurin pääkaupunki Shikokun saarella Japanissa. Sen väkiluku on 339 163 (vuonna 2014). Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa: Kōchin yliopisto ja Kōchin naisten yliopisto. Tunnettuja nähtävyyksiä on muun muassa Kōchin linna.
Kōchi on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Kiertotalous
pienoiskuva|330x330px|Kiertotaloudella tavoitellaan taloudellisia ja ympäristön kannalta positiivisia hyötyjä. Kiertotalous on talousjärjestelmä, jonka tavoitteena on, että talous toimii ympäristön kantokyvyn rajoissa. Tämä tapahtuu pitämällä materiaalit ja tuotteet mahdollisimman pitkään kierrossa niin, että niiden arvo samalla säilyy. Kiertotaloudessa tuotanto ja kulutus synnyttävät mahdollisimman vähän hukkaa ja jätettä. Kiertotalous on esitetty vaihtoehtona ns. lineaaritaloudelle, jossa raaka-aineita otetaan tuotteiden valmistamiseksi ja ne lopulta päätyvät jätteiksi ja heitetään pois. Ellen MacArthur Foundationin lanseeraama kiertotalouden viitekehys jakautuu sekä biologisiin että teknisiin kiertoihin.
Ylikulutus, väestönkasvu ja ilmastonmuutos pakottavat yhteiskunnat muuttumaan tehokkaammiksi ja vähäpäästöisemmiksi. Vaikka kiertotaloudella on vahvat ympäristö- ja ilmastoperusteet, se sisältää myös ajatuksen uusista ansaintalogiikoista. Nämä liiketoimintamahdollisuudet kytkeytyvät materiaalien arvon säilyttämiseen, palveluihin ja muihin jakamistalouden ratkaisuihin. Usein tuotteille luodaan lisäarvoa palveluilla sekä digitaalisiin ratkaisuihin perustuvalla älykkyydellä.
Kiertotaloutta voidaan edistää arvoketjun eri vaiheissa. Näitä tapoja ovat muun muassa ympäristömyötäinen tuotesuunnittelu, tuotteen käyttöiän pidentäminen, huolto, korjaus, uudelleenkäyttö ja tuotteiden yhteiskäyttöön liittyvät toimintamallit sekä kierrätysraaka-aineiden käyttö uusien tuotteiden valmistuksessa. Tuotesuunnittelu onkin keskeistä kiertotaloudessa, sillä tuotesuunnittelun on arvioitu olevan vastuussa 80 prosentista tuotteen elinkaaren aikaisista ympäristövaikutuksista. Tuotesuunnittelu määrittää esimerkiksi tuotteessa käytettävät materiaalit ja komponentit, kemikaalit, valmistustavat, korjattavuuden ja kierrätettävyyden.
Kiertotalouskäsitteen historia
Kiertotalouden juuret ulottuvat pitkälle ja laajalle, eikä mallin syntyä voida jäljittää tiettyyn ajankohtaan tai kirjoittajaan. Suomessa kiertotalous-sana on esiintynyt lehdistössä jo 1920-luvulla, mutta tällöin sillä on viitattu esim. kaskiviljelyyn tai hylkeenpyyntiin liittyvään elintapaan, erätalouteen. Suomen sanomalehdissä varhaisimmat yksittäiset nykymerkityksiset sanaesiintymät löytyvät vuosilta 1973 ja 1980.
Jo vuonna 1798 Thomas Malthus toi esiin huolen maailman väestön kyvystä itsensä ruokkimiseen väestönkasvun seurauksena. Vuonna 1972 Rooman Klubi, kansainvälinen tulevaisuudentutkimuksellinen keskustelufoorumi, julkaisi Kasvun rajat -kirjan (engl. Limits to Growth). Sen keskeisen viestin mukaan maailmantalous romahtaa 100 vuoden kuluessa, mikäli päättäjät eivät kykene riittävän nopeasti löytämään konsensusta resurssien ehtymiseen ja saastumiseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi.
Tutkimusraportissa Euroopan komissiolle vuonna 1976 Walter Stahel ja Genevieve Reday visioivat kiertoihin perustuvaa taloutta ja sen vaikutuksia työpaikkojen syntymiseen, taloudelliseen kilpailukykyyn, resurssien säästämiseen ja jätteen synnyn ehkäisyyn.
Sittemmin vuonna 1998, Ernst Ulrich von Weizsäcker argumentoi raportissaan Factor Four: Doubling Wealth, Halving Resource Use, että ihmisyhteisö kykenee vaurastumaan myös luonnonvaroja tuhoamatta, nykyisiä resursseja tehokkaammin hyödyntäen.
Vuonna 2002 ilmestynyt William McDonoughin ja Michael Braungartin Cradle to Cradle: Remaking the Way We Make Things (Kehdosta kehtoon) antoi keskeisen sysäyksen keskusteluun systeemisestä muutoksesta ja kiertotaloudesta. Kirjoittajien mukaan ”enemmän hyvää” -ajattelun tulisi ohjata talouskehitystä ja -ajattelua ”vähemmän pahaa” -näkökulman sijaan. Tarvitaan koko elinkaaren huomioiva systeemitason muutos, sillä paljon hukkaa tuottavan järjestelmän negatiivisten vaikutusten minimointi ei ratkaise todellisia ongelmia.
Vuonna 2006 Walter Stahel puolestaan korosti kirjassaan The Performance Economy, että liiketoimintainnovaatiot ovat avainasemassa talouskehityksen irtikytkennässä luonnonvarojen kulutuksesta.
Vuonna 2010 ilmestyneessä The Blue Economy: 10 Years, 100 Innovations, 100 Million Jobs -kirjassa Gunter Pauli hakee luonnon ekosysteemeistä analogioita talouden resurssi- ja energiavirtoihin.
Ellen MacArthur Foundation (EMF) perustettiin vuonna 2010 edistämään kiertotalouden periaatteiden leviämistä eri toimijoiden keskuudessa. Aluksi EMF keskittyi yhdistämään saman aihepiirin eri katsontakantoja kokonaisvaltaiseksi viitekehykseksi, jota alettiin kutsua kiertotaloudeksi (ks. alla). Sittemmin EMF on muun muassa julkaissut kiertotalouden taloudellisia mahdollisuuksia käsitteleviä raportteja, sekä perustanut CE100-ohjelman kiertotalousinnovaatioiden ja -yhteistyön edistämiseksi.
Eri katsontakantoja kiertotalouden viitekehyksen taustalla
Ellen MacArthur Foundation on koostanut geneerisen kiertotalouden viitekehyksen seitsemän eri koulukunnan pohjalta.