cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karvinen (ranskalainen animaatiosarja)
Juoni
Karvinen asuu Oskun ja isäntänsä Eskon luona omakotitalossa. Sarjassa pääosin keskitytään Karvisen seikkailuihin ja ongelmiin, jotka hän on itse aiheuttanut jollain tavalla. Useimmiten Karvinen onnistuu itse ratkomaan ongelmansa.
Yoshiyuki Tsuruta
Yoshiyuki Tsuruta (1. marraskuuta 1903 – 24. heinäkuuta 1986) oli japanilainen uimari ja olympiavoittaja.
Tsuruta oli ensimmäinen japanilainen uinnin olympiavoittaja. Hän voitti 200 metrin rintauinnin olympiakultaa kahdesti. Amsterdamin 1928 kisoissa hän ui olympiaennätyksen 2.48,8 ja voitti Saksan Erich Rademacherin 1,8 sekunnilla. Los Angelesin 1932 kisoissa Tsuruta ui välierässä ajan 2.45,4 ja hävisi maanmiehelleen Reizo Koikelle. Finaalissa Tsuruta ui uudelleen saman ajan ja se riitti voittoon.
Tsuruta valittiin International Swimming Hall of Fameen 1968.
Ylä-Kiimajärvi
Ylä-Kiimajärvi on Mustingan kylän lähellä Jämsän keskiosassa sijaitseva 2,5 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on yksitoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 82 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Ylä-Kiimajärven pituus on 350 metriä ja leveys 100 metriä. Järvi on saareton. Rannat ovat metsäisiä ja soisia. Koillisessa on yli 20 metriä järven pinnan yläpuolelle kohoava Löytöskangas. Luoteispuolella on pieni viljelysaukea. Ylä-Kiimajärven pohjoispuolella sijaitsee Ala-Kiimajärvi, jonka korkeustaso on sama kuin Ala-Kiimajärven. Järviä yhdistää kapea vesiväylä, ja niiden yhteispituus on lähes kilometri. Ylä-Kiimajärven etelärantaan saapuu laskuoja etelästä Heräkulman järviltä (Heräjärvi (Jämsä, Heräkulma)). Ala-Kiimajärven länsirannalta lähtee Ruotsinoja länteen kohti Holisevaa.
Ylä-Kiimajärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Ylä-Kiimajärvi sijaitsee Lahnajoen alueen eteläpuoliskolla.
Osvaldo Reig
Osvaldo Alfredo Reig (14. elokuuta 1929 – 13. maaliskuuta 1992) oli argentiinalainen paleontologi, joka muun muassa kuvasi ja nimesi Herrerasauruksen. Hänet valittiin vuonna 1986 Kehittyvän maailman tiedeakatemian (ent. Kolmannen maailman tiedeakatemia) jäseneksi.
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2019
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2019 olivat järjestyksessään 22. alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut. Kilpailut järjestettiin Puolassa 23. toukokuuta – 15. kesäkuuta 2019. Mukana oli 24 joukkuetta ja ne jaettiin kuuteen alkulohkoon, joista pudotuspeleihin eteni yhteensä 16 joukkuetta. Loppuottelu pelattiin Łódźissa.
Alkulohkojen voittajia olivat Senegal, Italia, Uruguay, Ukraina, Ranska ja Argentiina. Jatkoon pääsivät lohkokakkosina Kolumbia, Japani, Uusi-Seelanti, Yhdysvallat, Mali ja Etelä-Korea sekä parhaina lohkokolmosina Puola, Nigeria, Ecuador ja Panama. Alkulohkojen kolmosina putosivat jatkosta Portugali ja Norja sekä lohkojensa viimeisiksi sijoittuneina Tahiti, Meksiko, Honduras, Qatar, Saudi-Arabia ja Etelä-Afrikka.
Loppuottelussa Ukraina voitti Etelä-Korean maalein 3–1, saavuttaen maan historian ensimmäisen MM-kultamitalin. Pronssia sai Ecuador, joka voitti Italian jatkoajalla.
Oulun Merenkävijät
thumb|240px|Oulun Merenkävijäin [[pursilippu|pursilipussa on edelleen käytössä alkuperäinen ajankuvaan sopiva kansallisromanttinen tunnus 1900-luvun alusta]] Oulun Merenkävijät ry (OM) on Oulussa vuonna 1927 perustettu urheiluseura. Seuran perusti joukko entisiä OPS:n jäseniä ajankuvaan sopivin aatteellisin perustein - täyssuomalaiseksi eli suomenkieliseksi purjehdusseuraksi. Aktiivisesti toimivassa urheiluseurassa on lähes 500 jäsentä- OM:ään kuuluu vuoden 2010 tietojen mukaan 116 purjevenettä, 46 moottorivenettä ja 28 kevytvenettä.
Seura on alun perin perustettu ylläpitämään veneilyharrastusta, kuten purje- ja moottoriveneilyä sekä soutu- ja melontaharrastusta. Seuran tavoitteena on kehittää ja edistää paikallista purjehduskulttuuria, jäsenten taitotietoa purjehduksessa, merenkulussa ja merimiestaidoissa sekä tutustuttaa ihmiset rehtiin merimieshenkeen.
Oulun Merenkävijät ry:n jäsenet ovat automaattisesti Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n jäseniä.
Seuran perustaminen
Seuran perustaminen ajoittuu nuoren itsenäisen Suomen alkutaipaleelle. Tuolloin itsenäistyneessä Suomessa vallitsi kiihkeä suomalaistumistarve, kieltä myöten. Kiihkeyden vastareaktio sai itsesäilytysvaiston pelaamaan ja ainekset kielikiistaan olivat valmiit. Tammikuun 11. päivä 1927 kokoontui Kiistolan kahvilassa "merihenkisyyden läpitunkemia kavereita" pohtimaan tilannetta. Kokouksen jälkeen 13.1.1927 julkaistiin Kaiussa ilmoitus, jossa kehotettiin kaikkia oululaisia purjehdusurheilun harrastajia saapumaan Oulun Lyseon voimistelusaliin sunnuntaina 16.1.1927 klo 14.00 tarkoituksena perustaa täys-suomalainen purjehdusseura Ouluun. Perustavassa kokouksessa oli läsnä 30 henkilöä ja samana päivänä allekirjoitettiin perustamisasiakirja. Seuran ensimmäinen yleiskokous pidettiin Oulun Lyseolla 23.1.1927. Tuolloin vahvistettiin seuran säännöt ja valittiin johtokuntaan seitsemän jäsentä. Ensimmäinen johtokunta kokoontui 15.2.1927 ja valitsi seuran ensimmäiseksi kommodoriksi merikapteeni N. Viljasen.
Ensimmäiset vuosikymmenet
Toiminnan alkuvaiheessa jäsenmäärä kasvoi nopeasti 200 jäseneen. Seura perusti huvitoimikunnan vastaamaan varainhankinnasta ja seuran toiminnan alkuvuosina rahantarve olikin erityisen kova. Huvitoimikunnan tuotoilla hankittiin seuran ensimmäinen maja Hietasaareen. Majaa kunnostettiin ja laajennettiin ja klubihuoneistossa oli A-anniskeluoikeudet sekä biljardipöytä.
Jäsenmäärä jatkoi tasaista kasvua ja 1940-luvulle tullessa jäseniä oli jo 300. Sotavuosien aikana 1941-1945 seuran toiminta hiljeni ja seuran maja oli saksalaisten sotilaiden käytössä. Toiminta elpyi nopeasti miesten palattua rintamalta, mutta seuran talous oli heikolla tolalla. Kunnossapitokustannusten kasvaessa ja viranomaismääräysten tiukentuessa jouduttiin maja myymään 1950-luvulla.
Telakkasäätiön perustaminen
Oulun Merenkävijät yritti ensisijaisesti saada perustettua venesataman Korkeasaareen, mutta Oulu Oy:n vastustuksesta johtuen hanke ei onnistunut. Oulun kaupungin kanssa käytyjen neuvotteluiden jälkeen solmittiin 13.9.1960 sopimus Kiikelin ja Elban saarien vuokraamisesta Oulun Merenkävijöille ja Oulun Purjehdusseuralle. Täytemaan ajo alkoi saman vuoden aikana ja 1961 aloitettiin venevajan rakennustyöt. Ensimmäiset veneet saatiin keskeneräiseen venevajaan saman vuoden aikana.
Vuonna 1962 päätettiin perustaa Oulun Purjehdusseuran ja Oulun Merenkävijöiden keskinäinen Telakkasäätiö S.R., jonk alkoi hallinnoimaan Kiikelin venevajaa ja telakka-aluetta. Perustamisvaiheessa kiinnitettiin erityistä huomiota seurojen tasa-arvoiseen edustukseen säätiössä. Kiikelin telakka-alueen rakentaminen talkootöillä ja rakennustöihin liittynyt varainhankinta vaati erittäin suuren ponnistuksen seuran jäseniltä ja vuosikymmenen aikana keskityttiin ensisijaisesti ylläpitämään rakennettua telakka-aluetta.
Muutto Hietasaareen
Seuran tukikohta oli vuoteen 1972 Oulun Kiikelin rannassa. Jouluaaton aattona 1972 Kiikelin venevaja paloi maan tasalle ja samalla paloi suurin osa seuran jäsenten venekalustosta. Kiikelin tukikohta oli ollut jo aiemmin Oulun torialueen monumenttisuunnitelman varjossa ja neuvotteluissa Oulun kaupungin kanssa päätettiin siirtää Oulun Merenkävijöiden ja Oulun Purjehdusseuran tukikohta Hietasaareen ns. Johanssonin rantaan. Kaupunki sitoutui samalla tarvittaviin ruoppaustöihin.
Ensimmäinen lipunnosto Kiikelin telakalta tuotuun mesaaniin tapahtui Hietasaaren veneilykeskuksessa keväällä 1975. Samana vuonna nostettiin ensimmäiset veneet talvisäilytykseen alueelle.
Purjehduskoulu
Oulun Merenkävijäin purjehduskoulu on perustettu vuonna 1979. Purjehduskoulu järjestää vuosittain Suomen Purjehtijaliiton auktorisoiman purjehtijakurssin, jonka tavoitteena on antaa oppilaalle käytännön taidot toimia purjeveneen miehistön jäsenenä sekä opettaa turvallista veneilyä.
Kilpailujaos
Oulun Merenkävijäin kilpailujaos järjestää seuran purjehduskilpailut kesän aikana yhdessä muiden oululaisten purjehdusseurojen kanssa Racing Team Oulu -nimikkeen alla.
Oulun Merenkävijät on pyrkinyt turvaamaan ja edistämään kaikkien oululaisten kilpapurjehtijoiden harjoittelumahdollisuuksia Oulun kaupungin avustuksella merkitsemällä Oulun Selälle harjoittelualueen ratapurjehtijoille. Harjoittelualueen halkaisija noin 1 mpk ja keskimerkille lyhennetyn radan pituus 0.5 mpk.
Junioritoiminta
Oulun Merenkävijät ry:n järjestää aktiivisesti junioritoimintaa yhdessä Oulun Purjehdusseuran ja Oulun Työväenpursiseuran kanssa Sailing Team Oulun nimissä. Sailing Team Oulu (STO) järjestää junioreille useita alkeiskursseja kesän aikana, sekä tarjoaa harjoitusmahdollisuudet niin harraste kuin tavoitteellisessa kilpailumenestykseen tähtäävässä harjoittelussa 8–18-vuotiaille junioriurheilijoille. Vesiharjoituskausi alkaa toukokuussa ja päättyy syyskuun lopussa. Harjoitukset pidetään uudella Toppilansalmen Vesiliikuntakeskuksella. STO:n valmentajat ovat Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n pätevöimiä junioriohjaajia. Sekä juniori- että aikuisjäsenten käytettävissä on neljä optimisti-, kolme mini12 / 2.4 mR -venettä ja kolme Zoom8-jollaa. Vuonna 2006 Oulun Merenkävijät hyväksyttiin viidentenä pursiseurana nuorisotyön Sinettiseuraksi. Talvisin seura järjestää harjoituksia kerran viikossa.
Navigaatiokerho
Navigaatiokerho osallistuu navigaatiokoulutuksen järjestämiseen.
Jäsenlehti Ryöppy
Oulun Merenkävijöiden jäsenlehti Ryöppy ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehden paperiversio postitetaan seuran jäsenille ja lehti on luettavissa digilehtenä seuran kotisivuilla.
Maja
Oulun Merenkävijöiden maja on Iin Röytässä. Majan maa- ja vesialueet vuokrattiin Metsähallitukselta 1960-luvulla. Tontilla ollut ensimmäinen maja paloi kunnostustöiden yhteydessä syttyneessä tulipalossa 1980-luvulla ja tilalle rakennettiin uusi maja.
Kaustalammi
Kaustalammi on Mustingan ja Holisevan kylien välissä Jämsän keskiosassa sijaitseva kolmen hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kaksitoista kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Kaustalammi on 200 metriä pitkä ja yhtä leveä. Järvi on saareton. Rannat ovat metsäiset, paitsi pohjoisranta, jota kantatie 56 sivuaa. Eteläpuolella sijaitsee Ala-Kiimajärvi, jonka korkeustaso on noin neljä metriä Kaustalammia alempana. Kaustalammen vedet virtaavat laskuojaa pohjoiseen Toivakseen, jonne etäisyys on runsas puoli kilometriä. Kaustalammen ja Toivaksen välissä on kantatie, metsämaata ja Kultala.
Kaustalammi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Kaustalammi sijaitsee Lahnajoen alueen eteläpuoliskolla.
Alister McRae
Alister McRae (s. 20. joulukuuta 1970 Lanark) on skotlantilainen aktiiviuransa lopettanut rallikuljettaja. Hän on ajanut rallin MM-sarjaa muun muassa Hyundain ja Mitsubishin tehdastalleissa ja N-ryhmän MM-sarjassa. Hänen isoveljensä oli maailmanmestari Colin McRae.
Vuosina 2009-2011 Alister McRae ajoi Aasian-Tyynenmeren rallisarjaa Protonin tehdaskuljettajana tallikaverinaan Chris Atkinson. Vuonna 2015 McRae ajoi kuusi osakilpailua Kiinan rallisarjassa BAIC Saab Rally Teamin kuljettajana ja lopetti sen jälkeen aktiiviuransa. Vuodesta 2016 lähtien McRae on ajanut lähinnä näytöskilpailuissa, kuten esimerkiksi Goodwood Rally Showssa.
Christina Milian
Christina Milian (oik. Christine Flores; s. 26. syyskuuta 1981 Jersey City) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Grammy-palkittu R&B-laulaja-lauluntekijä ja tanssija.
Milianin ura alkoi rooleista televisiosarjoissa 1990-luvulla. Hän aloitti musiikkiuransa 2000-luvun alussa, jolloin hän julkaisi debyyttialbuminsa taiteilijanimeään käyttäen. Vaikka hänet tunnetaan parhaiten laulajana, hänen ensimmäinen unelmansa oli tulla näyttelijäksi. Milian on äänialaltaan sopraano.
Yksityiselämä
Christina Milian tapasi näyttelijä-räppäri Nick Cannonin Rahalla ei rakkautta saa -elokuvan kuvauksissa ja he alkoivat seurustella vuonna 2003. Heidän suhteensa kesti kaksi ja puoli vuotta ja se päättyi, kun Cannon petti Miliania vuonna 2005.
4. syyskuuta 2009 Milian ja laulaja The-Dream menivät naimisiin Las Vegasissa. Vuonna 2010 heille syntyi tytär. Liitto päättyi eroon vuonna 2011. Milian on ollut yhdessä laulaja Matt Pokoran kanssa vuodesta 2017 ja heidän ensimmäinen yhteinen lapsensa syntyi tammikuussa 2020 ja Millian ilmoitti loppuvuodesta 2020 olevansa jälleen raskaana.
Caluire-et-Cuire
Caluire-et-Cuire on Ranskan kunta ja 42 000 asukkaan kaupunki Lyonin esikaupunkialueella. Se kuuluu Rhônen departementtiin Rhône-Alpesin hallintoalueella Itä-Ranskassa.
Caluire-et-Cuire sijaitsee Saône- ja Rhônejokien välissä Lyonin keskustan pohjoispuolella.
Caluire-et-Cuire tuli toisen maailmansodan aikana tunnetuksi vastarintajohtaja Jean Moulinin pidätyksestä kesäkuussa 1943.
Caluire-et-Cuiren naapurikunnat ovat etelässä Lyon, luoteessa Collonges-au-Mont-d’Or, pohjoisessa Fontaines-sur-Saône, idässä Rillieux-la-Pape ja kaakossa Villeurbanne.
Kunta jakautuu kaupunginosiin Bissardon, Cuire-le-Bas, Cuire-le-Haut, Le Bourg, Le Vernay, Montessuy, Saint-Clair ja Vassieux. Suurimmat niistä ovat Montessuy (12 000 asukasta) ja Cuire-le-Haut (8 000 asukasta).
Luettelo pikkuplaneetoista: 119001–120000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 119001:stä ja päättyen 120000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Lähteet
Zoznam planétok 119001-119250
Solmu (tietojenkäsittelytiede)
Solmu (myös node) on erilaisten tietorakenteiden perusosanen. Solmu voi sisältää tietoa ja linkkejä muihin solmuihin ja solmut muodostavat näin jonkinlaisen verkon.
Solmu voi olla esimerkiksi ohjelmallinen tietorakenne kuten linkitetty lista tai puu mutta myös esimerkiksi tietokone tai muu toimilaite tietoverkossa. Internetissä mikä tahansa siihen liitetty IP-osoitteen omaava on solmu.
Juovavaanija
Juovavaanija (Aplocheilus lineatus vanh. Haplochilus lineatus) on pitkänomainen, Intiasta kotoisin oleva vanhanmaailman killeihin kuuluva kala, joka oli aikaisemmalta nimeltään juovasukkulakala. Myös afrikkalaista kiilavaanijaa (Epiplatys dageti) on kutsuttu juovavaanijaksi tai juovavaanijakalaksi.
Dave Powledge
David "Dave" Powledge on yhdysvaltalainen näyttelijä ja stunt-mies. Hänet tunnetaan elokuvista Epäillyt (1995), Million Dollar Baby (2004) ja Mr. & Mrs. Smith (2005). Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Täydelliset naiset, Coach ja Num3rot.
Juovavaanija
Koko ja ulkonäkö
Juovavaanija kasvaa noin kymmenen senttiä pitkäksi. Se on vartaloltaan pitkulainen. Erilaisia värimuotoja on muutamia, joissa on enemmän tai vähemmän selvät raidat ja vihreän tai kullan sävyinen väritys.
Alkuperä
Juovavaanija on kotoisin Etelä- ja Keski-Intiasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Jos juovavaanijoiden halutaan lisääntyvän akvaariossa, yhtä koirasta kohti pidetään vähintään kaksi naarasta. Kutuakvaarion pintaa pitää peittää kelluvien kasvien tiheikkö, johon kalat kutevat. Mätimunat kuoriutuvat 12–14 päivässä.
Mauro Baldi
Mauro Baldi (s. 31. tammikuuta 1954 Reggio Emilia, Italia) on entinen italialainen kilpa-autoilija. Hän on Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja vuodelta 1994. Baldi kilpaili Formula 1 -sarjassa kausina – saavuttaen viisi MM-pistettä. Parhaimmillaan Baldi oli viides.
Juovavaanija
Vesiolot ja ravinto
Juovavaanijalle sopivan veden pH on 6–7,5, dH < 15, lämpötila 22–30 °C.
Mauro Baldi
Alkuvaiheet
Baldi aloitti ajamalla Italian ja Euroopan Renault 5 -sarjoja, joissa hän voitti mestaruuden vuosina 1976-1977. Hän osoitti kuljettajan kykyjään myös Euroopan Formula 3 -sarjassa voittamalla vuonna 1980 sarjan Monacon GP:n ja vuotta myöhemmin mestaruuden kyseisessä sarjassa.
Formula 1
Baldi sai kilpakuljettajan paikan kaudeksi Arrowsin F1-tallista. Kauden aikana Baldi sijoittui kaksi kertaa kuudenneksi saavuttaen kaksi MM-pistettä. Kaudeksi hän siirtyi Alfa Romeolle. Kausi sujui pisteiden valossa hieman edelliskautta paremmin, kun hän saavutti 3 MM-pistettä ja sijoittui kuljettajien MM-sarjassa sijalle 16. Viimeiset vajaat kaksi kauttaan Baldi ajoi kilpailukyvyttömällä Spirit-tallin autolla saavuttamatta ainuttakaan MM-pistettä.
Siirtyminen muihin sarjoihin
Baldi saavutti F1-uransa jälkeen parempaa menestystä muissa autourheilusarjoissa. Vuonna 1990 hän voitti Sauber-Mercedeksen -tallissa World Sports-Prototype -mestaruuden. Baldi osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin vuosina 1984-86, 1988-89, 1991-94 sekä 1997-2000 ja voitti kilpailun vuonna 1994 yhdessä Yannick Dalmasin ja Hurley Haywoodin kanssa. Vuonna 1998 Baldi voitti Daytonan 24 tunnin ajon ja Sebringin 12 tunnin ajon yhdessä Arie Luyendykin ja Didier Theysin kanssa.
Martin Tungevaag
Martin Tungevaag (s. 9. heinäkuuta 1993 Ålesund) on norjalainen tuottaja ja DJ, joka nousi suureen kuuluisuuteen vuonna 2014 kappaleella "Wicked Wonderland".
Seitsemäntoista vuoden iässä Tungevaag alkoi tuottamaan netissä jakamaansa musiikkia. Hänen singlensä "Wicked Wonderland" julkaistiin Kontor Recordsin alaisena 12. kesäkuuta 2014 ja siitä tuli listamenestys kotimaassaan Norjassa sekä muissa lukuisissa Euroopan valtioissa. Seuraajasinglen "Samsara 2015" tuotti Tungevaag, josta julkaistiin kaksi versiota. Molemmilla versioilla esiintyy ruotsalainen DJ-tuottaja Robbin "Raaban" Söderlund joka nosti molemmat versiot suureen suosioon. Versio jolla esiintyy Emila, pääsi nopeasti singlelistan kärkisijoille kotimaassaan Norjassa.
Tungevaag tuotti vuonna 2015 kappaleen "Springfield" ItaloBrothers-yhtyeen kanssa.
Vuonna 2015 Martin ja Robbin päättivät tuoda yhteistyönsä uudelle tasolle sekä loivat yhdessä duon "Tungevaag & Raaban". Duo on myös tuottanut kappaleet "Parade", "Russian Roulette", "Wolf", "Beast", "Wake up Alone", "Samsara" sekä "Magical".
Martin Tungevaag esiintyi yhdessä Raabanin kanssa vuoden 2015 Weekend Festivaleilla.
He tekivät myös vuoden 2016 kesäkumibiisin Stay Awake.
Kumertau
Kumertau on noin 62 800 asukkaan kaupunki  Baškortostanin tasavallan eteläosassa Venäjällä, 250 kilometriä tasavallan pääkaupungista Ufasta etelään. Paikallishallinnollisesti se muodostaa oman kaupunkipiirinsä, jossa kaupungin lisäksi on noin 4 000 maaseutuasukasta.
Asukasluvun kehitys:
Kumertau perustettiin vuonna 1947, siitä tuli piirin hallintokeskus vuonna 1949 ja kaupunki vuonna 1953.
Niko Ojamäki
Niko Juhani Ojamäki (s. 17. kesäkuuta 1995 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari, joka pelaa Sveitsin National Leaguen EHC Klotenissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Seuraura
Ojamäki on Porin Ässien kasvatti. Hän toimi kaudella 2010–2011 seuran C-nuorten kapteenina ja oli Ässien paras pistemies sekä SM-karsinnoissa, runkosarjassa että pudotuspeleissä. Kahdessa ensin mainitussa sarjassa Ojamäki oli myös joukkueen paras maalintekijä. Hän voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2012–2013 Ojamäki jakoi lukemalla +12 Ässien A-nuorten sisäisen tehopörssin voiton Patrik Parkkosen kanssa.
Kaudella 2013–2014 Ojamäki nousi Ässien SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä 27. marraskuuta 2013 kotona Saimaan Palloa vastaan. Ojamäki merkittiin Ässien nelosketjun vasempaan laitaan Henri Heinon sekä toisen debytantin, Juho Lammikon viereen. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana SM-liigassa viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kausi 2014–2015 oli Ojamäelle varsinainen tulokaskausi SM-liigassa ja se toi hänelle 54 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 8+6=14. Ojamäen liigauran avausmaali syntyi 14. lokakuuta 2014 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hän teki ottelussa myös yhden syöttöpisteen. Kaudella 2015–2016 Ojamäki teki 10. lokakuuta 2015 SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kaikkiaan hän teki kauden aikana 60 runkosarjaottelussa tehot 16+17=33, joilla Ojamäki jakoi Ässien sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Aleksi Saarelan kanssa. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Antti Kerälän kanssa lukemalla +12.
Vitjaz Podolsk varasi Ojamäen neljännellä kierroksella 96. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2016. Kaudeksi 2016–2017 hänet nimettiin Ässien varakapteeniksi. Ojamäki oli 14 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Simon Suorannan jälkeen ja hän jakoi sisäisen tehotilaston voiton Jarno Kärjen kanssa lukemalla +9, kuten myös pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Mikael Sahan ja Aleksi Mäkelän kanssa lukemalla +1.
Kaudella 2018–2019 Ojamäki teki lopulta SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 23+14=37, joilla hän oli Tapparan paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Ojamäki sijoittui koko SM-liigan maalipörssissä viidenneksi. 5. tammikuuta 2019 Kalevan Palloa vastaan hän onnistui tekemään neljä maalia. Ojamäen osumista kaksi syntyi ylivoimalla. Hänen kolmas maalinsa jäi Tapparan 5–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Arto Kulmala ja Teemu Aalto valitsivat Ojamäen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Mestarien liigassa hän jakoi neljällä osumallaan Tapparan sisäisen maalipörssin voiton Juhani Jasun ja Matti Järvisen kanssa. Ojamäki voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Huhtikuussa 2019 hän teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Ojamäki johti kaudella 2019–2020 kahdeksan ensimmäisen ottelun jälkeen koko SM-liigan pistepörssiä tehoilla 4+8=12, jonka päätteeksi hänet valittiin liigan syyskuun kuukauden pelaajaksi. Kaikkiaan Ojamäki teki runkosarjassa tehot 19+16=35. Koska SM-liigakausi päätettiin runkosarjan toiseksi viimeisen kierroksen jälkeen koronaviruspandemian vuoksi, Tappara oli ainoana joukkueena ehtinyt pelata kauden kaikki 60 ottelua. Ojamäki oli kuitenkin joukkueen ainoa 60 ottelua pelannut pelaaja, kuten näin ollen myös koko SM-liigassa.
Kaudeksi 2022–2023 Ojamäki palasi vuoden mittaisella sopimuksella Tapparaan. Hän oli tehoilla 20+21=41 joukkueen paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Ojamäki jakoi koko SM-liigan maalipörssin viidennen sijan KooKoon Heikki Liedeksen, HIFK:n Eetu Koivistoisen ja SaiPan Valtteri Ojantakasen kanssa. Viidennessä finaaliottelussa 27. huhtikuuta 2023 Pelicansia vastaan hän sai kakkossyöttöpisteen Marcus Davidssonin tekemään ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 68.57 syntyneeseen voittomaaliin, joka ratkaisi Tapparalle Suomenmestaruuden. Ojamäki keräsi ottelusta teholukeman +2. Mestarien liigassa hän oli Tapparan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 8+5=13. Ojamäki voitti jakoi myös koko liigan maalipörssin voiton Eisbären Berlinin Zach Boychukin kanssa, joka tosin pelasi häntä seitsemän ottelua vähemmän. Hän voitti CHL:n mestaruuden.
Ojamäki siirtyi kaudeksi 2023–2024 kaksivuotisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen EHC Kloteniin.
Maajoukkueura
Ojamäki edusti Suomea Pekingin olympiakisoissa 2022, jolloin hän voitti kultaa. Ojamäki pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2021, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Vuoden 2022 MM-joukkueesta hän putosi viimeisten joukossa. Yhteensä Ojamäki on pelannut 60 A-maaottelua tehopistein 8+12=20. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 7. huhtikuuta 2016 Porissa Slovakiaa vastaan, kun Ojamäki oli nimetty Suomen ensimmäiseen MM-leiriryhmään loukkaantuneen Juhani Tyrväisen tilalle. Hänet merkittiin joukkueen kolmosketjun vasempaan laitaan toisen debytantin, Turo Asplundin sekä Eero Elon viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Ojamäki teki Sweden Hockey Gamesin 7. helmikuuta 2019 Jaroslavlissa pelatussa avausottelussa Venäjää vastaan.
Ojamäki pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti pronssia. Ojamäki pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän voitti hopeaa. Ojamäki on myös kuulunut alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon. Yhteensä hän on pelannut 26 nuorten ja 38 poikien maaottelua.
Anna mennä
Anna mennä on Retropop-yhtyeen kolmas single albumilta Tämän hetken tähden. Kappaleesta julkaistiin Single Version, joka eroaa miksauksellisesti jonkin verran albumiversiosta. Single julkaistiin tammikuussa 2012.
Aamun uudet kuviot
Salatut elämät: Aamun uudet kuviot on Salatut elämät -sarjan neljäs kirja. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja se julkaistiin vuonna 2001. Tarinan päähenkilö on Aamu Korhonen.
Hōmura Uta
Hōmura Uta on MUCCun toinen studioalbumi, jonka ensimmäinen painos julkaistiin Japanissa 6. syyskuuta. Levyn toinen painos, joka ilmestyi 18. lokakuuta 2002, sisälsi kolme kappaletta vähemmän. 17. elokuuta 2004 julkaistiin kolmas, 6900 kappaleeseen rajoitettu painos, joka sisälsi remasteroidun kappaleen "Suisō".
Vuonna 2005 Hōmura Uta ilmestyi Euroopassa. Kyseinen versio sisältää sekä CD:n että DVD:n. Kappalelista on sama kuin vuonna 2002 julkaistussa ensimmäisessä painoksessa. Toukokuussa 2006 ilmestyi Euroopan-version toinen painos.
Yasuji Miyazaki
Yasuji Miyazaki (15. lokakuuta 1916 – 30. joulukuuta 1989) oli japanilainen uimari ja olympiavoittaja
Miyazaki voitti 15-vuotiaana Los Angelesin olympiakisoissa vuonna 1932 kaksi kultamitalia. Hän ui 100 metrin vapaauinnin välierässä olympiaennätyksen 58,0 ja voitti finaalissa ajallaan 58,2 maanmiehensä Tatsugo Kawaishin 0,4 sekunnilla. Toisen kultamitalin Miyazaki sai 4 x 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa Japani ui maailmanennätyksen 8.58,4. Miyazaki ui viestin ensimmäisen osuuden.
Miyazaki valittiin International Swimming Hall of Fameen 1981.
Lennart Daléus
Lennart Daléus (s. 25. kesäkuuta 1946 Tukholma) on ruotsalainen keskustapuolueessa toiminut poliitikko. Hän oli puolueen puheenjohtaja vuodesta 1998 vuoteen 2001.
Daléus, joka oli ollut keskustapuolueen puoluehallituksen jäsen vuodesta 1986, valittiin Ruotsin valtiopäiville ensimmäistä kertaa vuonna 1991. Valtiopäivien maatalousvaliokunnan johdossa vuodesta 1994 toiminut Daléus valittiin keskustan puheenjohtajaksi tehtävässä yli kymmenen vuotta toimineen Olof Johanssonin jälkeen vain kolme kuukautta ennen valtiopäivävaaleja vuonna 1998. Puolue nosti uuden johtajansa vahvasti esiin vaalikampanjassaan, jonka tunnuslause oli Det här är Lennart. Keskustapuolue sai valtiopäivävaaleissa 5,1 prosenttia äänistä, joka oli puolueen heikoin tulos sitten puolueen ensimmäisten valtiopäivävaalien vuonna 1914. Daléus toimi puoluejohtajana vielä kaksi vuotta vaalien jälkeen, kunnes erosi tehtävästä vuoden 2001 alussa. Hänen seuraajakseen valittiin Maud Olofsson.
Daléus jätti politiikan tultuaan valituksi Greenpeace Pohjolan pääsihteeriksi vuonna 2002. Hän on myös luopunut keskustapuolueen jäsenyydestä. Hän on aiemmin toiminut Ruotsin Maan ystävien puheenjohtajana vuosina 1971–1976.
Daléus jäi eläkkeelle Greenpeacesta 2008.
Mark David Chapman
Mark David Chapman (s. 10. toukokuuta 1955 Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen murhaaja, joka ampui John Lennonin tämän kotitalon porttikäytävään 8. joulukuuta 1980. Chapman oli ollut aikaisemmin huumausaineriippuvainen, uudestisyntynyt kristitty ja mielisairaalan potilas. Chapman oli narsisti ja sairasti skitsofreniaa.
Chapman oli ollut The Beatlesin, erityisesti John Lennonin, fani jo vuosia. Chapmanin hermoromahduksen jälkeen Lennonista tuli kuitenkin hänelle pakkomielle ja päähänpinttymä. Pakkomielle meni jopa niin pitkälle, että hän meni naimisiin japanilaisen naisen kanssa vain, jotta vaimo muistuttaisi Lennonin vaimoa Yoko Onoa. Kun Chapmanin oma elämä ja henkinen tila heikentyivät, hän alkoi vihata entistä sankariaan ja esikuvaansa. Hän tuomitsi Lennonin epäaidoksi.
John Lennonin murha
thumb|250px| West 72nd Street (Dakota-talo) 8. joulukuuta 1980 Chapman surmasi John Lennonin ampumalla. Surmatyö tapahtui Lennonin asuintalon, Dakota-talon, edustalla, 72nd Streetin ja Central Park Westin kulmassa Manhattanilla, New Yorkissa. Dakota-talo oli rakennuksena tunnettu siitä, että Rosemaryn painajainen -elokuva oli kuvattu siellä.
Aiemmin samana päivänä Chapman oli kätellyt Lennonia rakennuksen edustalla ja pyytänyt tätä kirjoittamaan vastajulkaistun Double Fantasy -albumin kanteen omistuskirjoituksen. Lennon oli aavistanut jotain tapahtuvan ja kysyi mieheltä toistuvasti, onko tässä kaikki, mitä tämä haluaa. Tästä kohtaamisesta otettiin valokuva, joka murhan jälkeen tuli kuuluisaksi maailman mediassa. Kohtaamisen jälkeen Chapman odotti monta tuntia Lennonin asunnon lähellä tämän paluuta ja tämän palattua ampui tätä kohti .38 Spl. -kaliiperisella Charter Arms Undercover -revolverilla viisi laukausta. Hän osui neljästi. Chapmanilla oli mukanaan romaani Sieppari ruispellossa.
Chapman on vakuuttanut, että hän oli jo kerran aikaisemmin matkustanut New Yorkiin tappaakseen Lennonin mutta ei ollut jostain syystä onnistunut.
Oikeudenkäynti
Chapmania syytettiin murhasta. Hänen asianajajansa Jonathan Marks vetosi mielisairaudesta johtuvaan syyntakeettomuuteen. Chapman joutui tämän vuoksi psykiatrien tutkittavaksi. Oikeudessa kuultiin myöhemmin yhdeksää psykiatria. Kuusi heistä oli sitä mieltä, että Chapman oli toiminut psykoosissa ja kolme piti häntä rajatilapersoonallisuutena.
Kesäkuussa 1981 Chapman ilmoitti asianajajalleen hylkäävänsä syyntakeettomuusvetoomuksen, koska Jumala oli käskenyt häntä ottamaan täyden vastuun Lennonin murhasta. Chapman vietiin asianajaja Marksin pyynnöstä uudestaan psykiatrisiin tutkimuksiin. Tällä kertaa lausunnossa todettiin, että Chapman kärsi vainoharhaisuudesta mutta hän oli silti henkisesti ymmärryskykyinen, eli hänet voitaisiin tuomita vankilaan.
Chapman tuomittiin elokuussa 1981 elinkautiseen vankeuteen, josta olisi mahdollista anoa pääsyä ehdonalaiseen vapauteen 20 vuoden kuluttua.
Vankeus
Chapman on ollut marraskuussa 2012 lähtien vangittuna New Yorkin osavaltion Alden kaupungissa sijaitsevassa Wende Correctional Centerissä. Hän on anonut pääsyä ehdonalaiseen vapauteen kaksitoista kertaa: vuosina 2000, 2002, 2004, 2006, 2008, 2010, 2012 , 2014 , 2016, 2018 , 2020 ja 2022. Anomus on toistaiseksi hylätty. Lennonin leski Yoko Ono vastustaa jyrkästi hänen vapauttamistaan.
Seuraava ehdonalaiskuuleminen on helmikuussa 2024.
Mediassa
Mark Chapmanin elämästä on tehty elokuva Chapter 27, joka tuli ensi-iltaan vuoden 2007 alussa. Chapmania elokuvassa esittää Jared Leto.
Fredrik Idestam
Knut Fredrik Idestam (28. lokakuuta 1838 Tyrväntö – 8. huhtikuuta 1916 Helsinki) oli Nokia Ab:n perustaja ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 1871–1895.
Idestam syntyi Tampereen masuunin omistajan, vuorimestari Gustaf Idestamin poikana. Idestam oli sinnikäs ja ennakkoluuloton. Hän oli Saksan matkallaan saanut tietoonsa menetelmän, jolla puusta valmistetaan paperia. Tämä aiempaa edullisempi menetelmä kyllä jo tunnettiin Suomessa, mutta vasta Idestam rohkeni ottaa sen käyttöön. Filosofian maisteri ja vuori-insinööri Fredrik Idestam perusti ensimmäisen puuhiomotehtaansa Tampereelle vuonna 1865. Kyseistä vuotta on myös pidetty Nokia Oyj:n historian alkupisteenä. Idestam kävi esittelemässä puuhiokettaan Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1867 ja voitti sillä pronssia. Kun saksalainen esikuva sai kultamitalin, menetelmä ja laitteistot herättivät huomiota. Idestamin menetelmä levisikin sitten Suomessa varsin nopeasti ja sitä hyödynsi muun muassa G. A. Serlachius. Idestam perusti toisen tehtaansa vuosina 1868–1869 Nokialle ja hankki yhtiönsä omistukseen Nokian kartanon maita. Vuonna 1871 hänen tehtaistaan muodostettiin osakeyhtiö nimeltään Nokia Aktiebolag, ja Idestam pysyi yhtiön toimitusjohtajana vuoteen 1895.
Tehtaan ensimmäisen paperikoneen myötä vuonna 1880 Idestam laajensi yhtiön tuotantoa puuhiokkeesta paperiin. Häntä pidetäänkin puuta raaka-aineena käyttävän paperiteollisuuden isänä Suomessa. Hän perusti Nokialle myös Suomen ensimmäisen sulfiittiselluloosatehtaan vuonna 1885. Idestam toimi myös Suomen Paperiyhdistyksen hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuosina 1892–1903.
Idestamd oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1877–1878, 1891 ja 1904–1905.
Fredrik Idestamin muistopatsas paljastettiin Nokialla hänen syntymänsä 100-vuotispäivänä 28. lokakuuta 1938.
Savonlinnan lentoasema
Savonlinnan lentoasema sijaitsee noin kymmenen kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen Enonkoskelle johtavan seututien 471 varrella. Lentoasemaa ylläpitää Finavia, ja se on valmistunut vuonna 1973, samana vuonna kun Säämingin kunta liitettiin pääosin Savonlinnaan. Lentoasemalla on yksi kiitotie, joka on 2 300 metriä pitkä. Maapalveluja lentoasemalla tarjoaa Maavoima Oy.
Savonlinnaan lennetään kahdesti päivässä arkisin Helsingistä, joskin liikenne on ollut ajoittain uhattuna vähäisen matkustajamäärän takia. Reittiä on lennetty 28. huhtikuuta 2008 lähtien liikenne- ja viestintäministeriön tuella. Heinäkuussa vuoroja on enemmän oopperajuhlien takia. Lisäksi silloin on liike- ja tilauslentoja myös ulkomailta. Latvialainen Raf Avia on lentänyt Savonlinnan ja Helsingin väliset reittilennot helmikuusta 2018 alkaen. Vuonna 2021 Helsingin ja Savonlinnan välillä alkoi operoida liikennöintivelvoitteella liettualainen Transaviabaltika. Samalla aukesi kerran viikossa lennettävä reitti Tallinnaan. Transaviabaltika irtisanoi sopimuksen joulukuussa 2022. Helmikuussa 2023 Savonlinnan kaupunki teki sopimuksen virolaisen Nyxairin kanssa lennoista Helsinkiin. Lennot alkavat maaliskuussa 2023.
Vuonna 2019 Savonlinnan lentoliikennettä tuettiin kahdella miljoonalla eurolla, josta Savonlinnan kaupunki maksoi puolet ja valtio puolet Liikenne- ja viestintäviraston myöntämällä tuella. Savonlinnan kaupunki on varautunut vuosien 2021–2024 aikana jatkamaan Savonlinnan lentoaseman lentoliikenteen tukemista 4,8 miljoonalla eurolla, jonka lisäksi valtio osallistuu 5,2 miljoonan euron tuella.
Julkisella liikenteellä lentoasemalle pääsee Savonlinnan ja Makkolan välisillä linja-autovuoroilla. Päätien linja-autopysäkeille on terminaalista matkaa noin 500 metriä. Lisäksi tilauksesta lentoasemalle kulkee linja-autovuoromainen minibussikuljetus.
Kentän kiitotie on päällystetty uudelleen vuonna 2022, samalla päivitettiin kiitotien valojärjestelmä energiatehokkaaseen LED-valojärjestelmään.
Joelin kirja
Joelin kirja (, vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Jooelin kirja) on yksi Raamatun Vanhan testamentin pienistä profeetallisista kirjoista. Se on Raamatun 29. ja juutalaisen Raamatun Tanakin toisen pääosion Nevi'imin eli profeettojen yhdestoista kirja.
Historia
thumb|left|180px|[[Michelangelon profeetta Joel Sikstuksen kappelissa.]]
Joel oli todennäköisesti Juudan kuningaskunnan asukas, sillä hänet oli määrätty tämän kansan profeetaksi. Hän viittaa usein Juudaan ja Jerusalemiin. Nimi Joel oli Israelissa yleinen, ja tarkoittaa "Herra on Jumala".
Sisältö
Kirjan osat ja teemat ovat:
Lapin kullan kimallus
Lapin kullan kimallus on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut, Åke Lindmanin ohjaama suomalainen elokuva, joka kertoo 1800-luvun lopun Lapin kultaryntäyksestä. Sen pääosissa ovat Pirkka-Pekka Petelius ja Vesa Vierikko. Elokuvan ensi-ilta oli Savonlinnan elokuvajuhlilla Olavinlinnassa 6. elokuuta 1999. Siitä tehtiin myös kolmiosainen 158 minuutin pituinen televisiosarja, joka esitettiin ensimmäistä kertaa Yle TV1:llä 26. marraskuuta – 10. joulukuuta 2001.
Taustaa
Ajastus Lapin vuosien 1869-1872 kultaryntäyksestä kertovasta elokuvasta syntyi Åke Lindmanin mieliin jo elokuvan Valkoinen peura (1952) kuvauksissa. Hän kuuli saamelaisten tarinoita "Kultalasta" ja hankki lisätietoa kirjallisuudesta ja kullankaivajia haastattelemalla. 1960-luvun alussa T.J. Särkkä hylkäsi Lindmanin ajatuksen liian kalliina. 1970-luvun alussa hän alkoi työstämään elokuvan käsikirjoitusta kultahistorian asiantuntijoiden Paavo Pitkäsen ja Herman Stigzeliuksen sekä Suomen elokuvasäätiön Kari Uusitalon kanssa. Tällöin hankkeen työnimenä oli "Kultalan kruunun stationi" ja ensimmäinen varsinainen elokuvakäsikirjoitus on päivätty 1983.
1980-luvun alussa Yleisradio kiinnostui hankkeesta ja Lindman kävikin Lapissa etsimässä kuvauspaikkoja elokuvalle. Hanke eteni kuitenkin vasta vuosikymmenen lopussa jolloin Yleisradio alkoi hyväksyä sponsorirahoituksen tuotannoilleen. Lindman sai kuitenkin varmistettua riittävän rahoituksen elokuvan eteenpäin viemiseksi vasta 1994. Käsikirjoittajaksi kiinnitetty irlantilais-kanadalainen geologi-kirjailija Gerald Wilson teki vuosina 1995–1996 aiheesta useita käsikirjoitusversioita nimillä "Gold" ja "Shimmer of Gold". Elokuvasäätiö myönsi hankkeelle tuen 1997 ja lopulta käsikirjoittajaksi valikoitui säätiön ehdottama lappilaissyntyinen Heikki Vuento. Vuento laatikin nopeasti käsikirjoitusversiot sekä elokuvaan että televisiosarjaan nimellä "Kultala".
Kuvaukset
Elokuvan kuvaukset alkoivat Ivalojoen jäidenlähdön kuvauksella jo toukokuussa 1995, mutta varsinaisesti kuvaamaan ryhdyttiin toukokuussa 1998. Ne jatkuivat kesällä ja syksyllä sekä talvella 1999. Norja-jakson kuvauksia tehtiin vielä toukokuussa 1999. Kuvauspäiviä oli yhteensä 67. Elokuvaa ei kuvattu alkuperäisessä Kultalassa vaan Kutturan kylän lähelle Ivalojoen varteen rakennettiin Kultalan kopio. Elokuvassa näytteli lähes 100 näyttelijää ja yli 300 avustajaa. Päärooleista Lasse Pöysti näytteli urallaan toiseksi viimeistä kertaa (viimeinen rooli oli elokuvassa Thomas vuonna 2008). Satu Silvo, jonka piti näytellä Ralli-Kaisaa, loukkaantui ja hänen tilalleen tuli Minna Turunen.
Inarin lisäksi kuvauksia tehtiin Sipoossa, Helsingissä, Sodankylässä, Kittilässä ja Tuusulassa.
Elokuvan kanssa samaan aikaan kuvattiin kolmeosainen televisiosarja. Siinä oli elokuvaan nähden runsaasti lisämateriaalia kuten uusia henkilöitä, elokuvassa vain vilahtavia hahmoja ja heidän suhteidensa kehittelyjä. Tapahtumien järjestystä muutettiin jonkin verran ja erilaisille sivujuonille annettiin sarjassa enemmän aikaa. Sekä elokuvasta että televisiosarjasta leikattiin pois Göran Schaumanin esittämän kreivi Armfeltin osuus, puvustaja Marjatta Nissisen esittämä noita, joka kertoo Björklundille kultaesiintymän sijainnin, sekä Willem Wilhelmusin näyttelemä saksalainen kullankaivaja, joka tulee hulluksi Kultalan talvivahtina.
Esitykset
Elokuvan ensi-ilta oli 10. syyskuuta yli 20 paikkakunnalla. Se oli kuitenkin esitetty jo ennen sitä elokuun alussa ivalolaisille, kittiläläisille ja sodankyläläisille avustajille sekä Savonlinnan elokuvafestivaalilla 6. elokuuta.
Vastaanotto
Elokuva sai pääosin myönteisiä arvioita, tosin elokuvan lavastusta moitittiin. Mikael Fräntin (Helsingin Sanomat Nyt 10.9.1999) mukaan "(elokuvan) voima on hauskoissa ja traagisissa välähdyksissä, perustelluissa henkilökuvissa, viimeistellyissä näyttelijäsuorituksissa (Vierikko ja Petelius eivät voisi olla parempia) ja käsikirjoittaja Heikki Vuennon kielellisissä oivalluksissa". Antti Lindqvistin (TV-maailma 18/1999) mukaan "Elokuvan koskettavan kauniin, kodin kultaisuutta korostavan loppukuvan takia monet ärsyttävyydet onneksi unohtuvat". Kari Uusitalon (Hyvinkään Sanomat 8.11.1999) mukaan "Lapin kullan kimallus osoittaa että vanha ohjaajakonkari on yhä edelleen täydessä työvireessä". Aslak Aikio (Kansan Tahto 16.9.1999) moittii, että "leikkausvaiheessa ei ole skarpattu loppuun saakka. Avauskuvassa vilahtavat puhelinlangat ja kohtausten väliin on leikattu eri vuodenaikaan kuvattua luontokuvaa. Ei se varmaan suurinta osaa etelän ihmisistä haittaa, mutta yhtä kaikki antaa huolimattoman vaikutelman. Elokuvan pienet puutteet viimeistelyssä eivät kuitenkaan ole ratkaisevia. Kaikkinensa Lapin kullan kimallus on hyvin toimiva kokonaisuus".
Sotilasreservi
Sotilasreservi on valtion asevoimien sotaa varten koulutettu joukko, joka käsketään palvelukseen kriisin uhatessa. Näin se voi muodostaa valtaosan maan asevoimien sodanajan vahvuudesta.
Sodassa reserviksi kutsutaan joukkoja, jotka eivät sillä hetkellä ole välittömässä taistelukosketuksessa, vaan ovat siirtyneet rintamalta omien joukkojen taakse lepoon tai ovat varalla esimerkiksi vahvoja keskitettyjä sotatoimia varten.
Reservi Suomessa
Suomessa asevelvollinen kuuluu varusmiespalveluksen jälkeen reserviin: Reservin ulkopuolella asevelvollinen kuuluu varareserviin.
Sotilaallisten taitojen ylläpitämiseksi reserviin kuuluvia käsketään määräajoin kertausharjoituksiin, joihin jokainen reserviläinen on sotilasviranomaisen käskystä velvollinen osallistumaan, ellei laillista estettä ole.
Kertausharjoituksissa palvelleita reserviläisiä ylennetään vuosittain tietyin edellytyksin.
Reserviläinen voi asepalveluksen jälkeen täyttää siviilipalvelushakemuksen, minkä jälkeen hänet osoitetaan lyhyeen koulutukseen. Koulutuksen jälkeen asepalveluksen suorittanut ei ole enää reservissä vaan siviilivarannossa, kuten siviilipalveluksen suorittaneet. Siviilivarantoon siirtymisen jälkeen ei voi tulla kutsutuksi kertausharjoituksiin eikä aseellisiin maanpuolustustehtäviin.
Frederick Soddy
Frederick Soddy (2. syyskuuta 1877, Eastbourne – 22. syyskuuta 1956, Brighton) oli englantilainen radiokemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1921 radioaktiivisten aineiden ja isotooppien tutkimisesta.
Soddy syntyi Eastbournessa, missä hän opiskeli collegessa ennen kuin siirtyi opiskelemaan Aberystwythin yliopistoon ja myöhemmin Oxfordiin. Oxfordissa hän työskenteli tutkijana 1898–1900.
Vuonna 1900 Soddy siirtyi McGill-yliopistoon Kanadaan. Siellä hän teki töitä yhdessä Ernest Rutherfordin kanssa. Soddy ja Rutherford huomasivat, että radioaktiivisten alkuaineiden poikkeava käyttäytyminen johtui siitä, että ne hajosivat toisiksi alkuaineiksi. Hajoaminen tuotti myös alfa-, beeta- ja gammasäteilyä.
Vuonna 1903 hän todisti yhdessä William Ramsayn kanssa, että radiumin hajoaminen tuotti heliumia.
Myöhemmin hän työskenteli muun muassa Aberdeenin ja Oxfordin yliopistoissa.
Soddy oli myös kiinnostunut teknokratiasta. Hän kirjoitti lukuisia teoksia liittyen radioaktiivisuuteen. Soddyn työ ja hänen esseensä, jotka toivat tietoisuuteen uuden käsityksen radioaktiivisuudesta, inspiroivat kirjailija H. G. Wellsiä kirjoittamaan kirjansa The World Set Free.
Kallen inttivuosi
Salatut elämät: Kallen inttivuosi on kolmas Salatut elämät -kirja. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja kirja julkaistiin vuonna 2001. Tarinan päähenkilö on Kalle Laitela, joka on lähdössä armeijaan. Kirja on kirjoitettu Kallen näkökulmasta.
Juoni
Kirja alkaa televisiosarjassakin näytetyistä läksiäisistä, joissa juhlitaan Kallen ja tämän parhaan ystävän Sakun lähtöä armeijaan. Armeijassa Kalle saa uusia ystäviä nopeasti ja yrittää piilotella homouttaan, jonka takia saattaisi joutua hankaluuksiin. Ei mene kauan, kun Kalle joutuukin yliluutnantti Kuisma Savolaisen silmätikuksi. Kalle unohtaa pukunsa ylimmän napin auki, mistä Savolainen huomauttaa ja Kalle vitsailee kasvattavansa rintakarvoja, minkä vuoksi nappi on auki. Rangaistukseksi tästä Kalle joutuu siivoamaan vessan. Tämän jälkeen Savolainen kertoo tietävänsä, mikä Kalle on miehiään ja se vasta alkaakin ahdistaa Kallea. Myöhemmin Kallelle kuitenkin selviää, että Kuisma on itsekin homo ja pelkää homoutensa paljastumista, sillä silloin hän menettäisi työnsä armeijassa. Samassa tilanteessa Kalle ja Kuisma päätyvät suutelemaan ja pian Kalle toteaakin olevansa ihastunut Kuismaan. Molemmilla on selvästi tunteita toisiaan kohtaan, mutta armeijassa kiinni jäämisen riski on suuri eivätkä he voi edetä. Kalle saa kuulla, että Savolainen siirretään Sodankylään, jolloin heidän välimatkansa pitenisi usealla sadalla kilometrillä. Lopulta Kallekin saa alokasaikansa päätyttyä siirron Rovaniemelle, jolloin hän on myös lähempänä Kuismaa. Kirjan lopussa on vielä kohtaus, jossa Kalle esittelee Kuisman isälleen ennen Lappiin armeijaan lähtöä ja sitten toteaa kaiken olevan hyvin. Kirja sisältää myös muutamia muita kohtauksia, jotka on näytetty televisiosarjassa, mutta pääosin kirja kertoo tapahtumista, joita ei ole näytetty sarjassa.
Cara Black
Cara Black (s. 17. helmikuuta 1979 Harare, Zimbabwe) on zimbabwelainen tennispelaaja. Pituutta hänellä on 167 cm ja painoa 55 kiloa. Black on oikeakätinen ja lyö rystylyöntinsä kahdella kädellä. Ammattilaiseksi Black siirtyi tammikuussa 1998.
Cara on entisten ammattilaispelaajien Byron Blackin ja Wayne Blackin nuorempi sisko. Hänen isänsä on nimeltään Don ja äiti Velia.
Urallaan Cara Black on voittanut viisi Grand Slam -turnausta naisten nelinpelissä. Hän voitti Wimbledonissa vuosina 2004, 2005 ja 2007, Australian avoimissa vuonna 2007 sekä Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2008. Vuoden 2004 Wimbledonin mestaruus tuli australialaisen Rennae Stubbsin parina, ja vuosien 2005–2008 mestaruuksissa parina oli eteläafrikkalais-yhdysvaltalainen Liezel Huber. Sekanelinpelissä hänellä on yhdessä veljensä Waynen kanssa kaksi Grand Slam -voittoa: vuoden 2002 Ranskan avoimissa ja vuoden 2004 Wimbledonin turnauksessa. Vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimissa hän voitti sekanelinpelin intialaisen Leander Paesin parina.
Cara Black on urallaan voittanut yhden WTA-turnauksen naisten kaksinpelissä. Naisten nelinpelissä hän saavutti uransa 45. WTA-turnausvoiton lokakuussa 2008. ITF-kiertueella hän on voittanut 6 turnausta kaksinpelissä sekä 10 turnausta nelinpelissä.
Marraskuussa 2005 Black selvisi yhdessä parinsa Rennae Stubbsin kanssa WTA:n mestaruuskilpailujen nelinpelin finaaliin, jossa he kuitenkin hävisivät Australian Samantha Stosurille ja Yhdysvaltojen Lisa Raymondille. Black nousi nelinpelirankingissa ykköseksi lokakuussa 2005, ja kaksinpelirankingissa hän on parhaimmillaan ollut 31:s maaliskuussa 1999.
Grand Slam -saavutukset
Australian avoin tennisturnaus:
Ranskan avoimet:
Wimbledon:
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus:
Diastaasi
Diastaasit ovat entsyymejä, jotka katalysoivat tärkkelyksen hajoamista glukoosiksi. Diastaasi oli ensimmäinen löydetty entsyymi, jonka löysi Anselme Payen vuonna 1833 maltaasta. Diastaasin CAS-numero on 9000-92-4 ja anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa eli ATC-luokituksessa sen tunnus on A09AA01.
UD Las Palmas Atlético
Las Palmas Atlético on espanjalaisen jalkapalloseuran Las Palmasin reservijoukkue. Se pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Pelaajat
Huom. Segunda División B:ssä ei ole kiinteää pelaajakohtaista numerointia. Avauskokoonpano käyttää numeroita 1–11 ja vaihtopelaajat numeroita 12–16.
Michael Uslan
Michael E. Uslan (s. 2. kesäkuuta 1951 Cedar Grove, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvatuottaja, joka on ollut Batman aiheisten elokuvien tuotannossa mukana vuodesta 1989 lähtien. Hänet palkittiin Daytime Emmyllä vuonna 1995 animaatiosarjasta Where on Earth Is Carmen Sandiego?.