cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karine Ruby
Lumilautailun maailmancupissa hän voitti kokonaiskilpailun kausilla 1995–1996, 1996–1997, 1997–1998, 2000–2001, 2001–2002 ja 2002–2003. Kaikkiaan hän voitti 67 osakilpailua ja oli yhteensä 122 kertaa palkintokorokkeella.
Ruby kuoli kiipeilyonnettomuudessa Mont Blancilla 31-vuotiaana.
Per-Ole Holmnäs
Per-Ole Holmnäs (s. 8. toukokuuta 1961 Pietarsaari) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan IF Ålandia ja hänen valmentajanaan toimi Allan Korpi. Ulkoratojen SM-kisoista Holmnäs saavutti pronssia maratonilta vuonna 1988. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kisoista hopeaa 5 000 metrin juoksussa vuonna 1987. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1990 jälkeen.
Ilkka Weijo
Ilkka Weijo (s. 1960 Tampere) on suomalainen entinen pääsarjatason koripallotuomari.
Weijo aloitti pääsarjatuomarina kaudella 1988–1989. Vuonna 1991 hän vihelsi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa. Vuosina 2002–2006 hänet valittiin neljästi vuoden erotuomariksi. Vuonna 2005 hänestä tuli eniten pääsarjaotteluita viheltänyt tuomari. Nykyisin kärkisijalle on noussut Pekka Saros.
Analogiaelektroniikka
Analogiaelektroniikalla tarkoitetaan elektronisia järjestelmiä, jotka käsittelevät arvoiltaan jatkuvasti muuttuvia jännite- ja virtasignaaleja, toisin kuin digitaalielektroniikassa, jossa signaali voi saada vain tiettyjä, ennalta määriteltyjä arvoja.
Analoginen signaali
Analoginen signaali on signaali joka voi saada mitä arvoja tahansa amplitudinsa sisällä. Esimerkiksi ilman lämpötilalle on vaikea sanoa tarkkaa arvoa, mutta pystymme tarkkailemaan nestelämpömittarin pinnankorkeutta ja saada siten tietoa lämpötilasta. Elektroninen signaali voi kuljettaa tietoa jännitteen, virran tai taajuuden muodossa. Tieto voidaan muuntaa alkuperäisestä muodostaan (kuten äänestä, valosta, lämpötilasta, paineesta, sijainnista) sähköiseen muotoon.
Signaali voi saada mitä tahansa arvoja annetulla välillä. Pienikin muutos tarkasteltavassa ilmiössä saa aikaan muutoksen signaalissa. Lämpötilaa mitattaessa voidaan esimerkiksi määrittää, että yhden celsius-asteen muutos vastaisi yhden voltin muutosta.
Analogista signaalia voidaan muokata myös moduloimalla sitä, jolloin signaalin kantoaallon ominaisuuksia muutetaan. Yleisiä tapoja moduloida signaalia ovat amplitudimodulaatio (AM), taajuusmodulaatio (FM) sekä vaihemodulaatio (PM).
Analogisessa äänentallennuksessa ilmanpaineen vaihtelu aiheuttaa muutoksen tallennuslaitteen läpi kulkevassa virrassa tai jännitteessä. Äänenvoimakkuuden kasvu aiheuttaa sähköisessä signaalissa amplitudin muutoksen, mutta vaihe säilyy samana.
Analogia- ja digitaalielektroniikan erot
Koska informaatio on ilmaistuna eri tavalla analogisten ja digitaalisten piirien välillä, niiden tavat käsitellä signaalia eroavat toisistaan täysin.
Ensimmäiset elektroniikan sovellukset olivat analogisia, mutta puolijohteiden ja integroitujen piirien kehittyessä digitaalitekniikka alkoi yleistymään.
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2006
'''Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2006''' pelattiin kahdessa lohkossa. Lohko A pelattiin Slovenian Bledissä 11. joulukuuta 2005 ja 17. joulukuuta 2005 välisenä aikana. Lohko B pelattiin Minskissa, Valko-Venäjällä 12. joulukuuta 2005 ja 18. joulukuuta 2005 välisenä aikana.
Analogiaelektroniikka
Tarkkuus
Useat tekijät vaikuttavat signaalin tarkkuuteen, eniten kuitenkin alkuperäisessä signaalissa ja käsittelyssä syntyvä kohina. Fysikaaliset rajat vähentävät analogisen signaalin tarkkuutta. Digitaalielektroniikassa tarkkuutta pystytään kasvattamaan käyttämällä useampia bittejä signaalin kuvaamiseen; käytännössä bittien lukumäärä riippuu A/D-muuntimen ominaisuuksista, sillä digitaaliset operaatiot eivät yleensä heikennä tarkkuutta. A/D-muuntimeen tuodaan analoginen signaali, joka muuntuu digitaaliseksi signaaliksi. Se voidaan esittää bittijonona. Näitä muuntimia käytetään mm. yksinkertaisissa digitaalisissa näyttölaitteissa, kuten lämpömittareissa. Niitä voidaan käyttää myös esimerkiksi digitaalisessa äänentallennuksessa.
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2006
Pistepörssi
225px|right|thumb|Saksan [[Christoph Gawlik oli lohkon paras maalintekijä. ]] 225px|right|thumb|Saksan [[Thomas Greiss oli lohkon paras maalivahti. ]]
225px|right|thumb|Valko-Venäjän [[Sjarhei Kastsitsyn oli lohkon paras maalintekijä yhdessä joukkuekaverinsa Dmitri Pantsyrevin kanssa. ]] 225px|right|thumb|Unkarin [[Zoltán Hetényi oli joukkueensa paras maalivahti. ]]
Lämpöpuu
Lämpöpuu eli lämpökäsitelty puu on lämpömodifioitua puutavaraa, jolla on tavallisen puutavaran ominaisuuksiin verrattuna parempi lahonkestävyys, suurempi lämmöneristävyys ja alhaisempi kosteuseläminen. Sitä käytetään erityisesti puutarharakenteisiin, saunoihin, sekä sisä- ja ulkoverhouksiin. Lämpöpuun erottaa sen ruskeasta väristä ja savumaisesta tuoksusta.
Tuotantoprosessi
Lämpökäsittely kestää yleensä noin viisi vuorokautta, jolloin puun lämpötila nostetaan vähitellen lämpötilaan 190–220 °C ja vähitellen lasketaan takaisin normaalilämpötilaan. Prosessin etenemistä säädellään kuuman ilman ja vesihöyryn avulla. Puun rakenne muuttuu, sillä sen sidosaineena toimiva ligniini alkaa hajota ja puusta poistuu vettä sekä uuteaineita kuten pihkaa, terpeenejä ja formaldehydejä. Puun rakenteessa tapahtuvat muutokset riippuvat käsittelyn lämpötilasta, kestosta, lämpötilan noston nopeudesta ja puun kosteuspitoisuudesta. Lisäksi eri puulajit käyttäytyvät lämpökäsittelyssä eri tavoin.
Puulajit
Suomessa lämpökäsitellään pääosin mäntyä, metsäkuusta, koivua, haapaa, myös tervaleppää, saarnea, lehtikuusta, pyökkiä ja eukalyptusta lämpökäsitellään. Puulajien välisiin eroihin vaikuttavat esimerkiksi puiden solu- ja huokosrakenne, sekä kemiallisten entsyymien määrä.
Vaikutus puun ominaisuuksiin
Lämpökäsittely vaikuttaa puun kemialliseen rakenteeseen ja sitä kautta puun ominaisuuksiin. Muutos riippuu lämpökäsittelyasteesta.
Ympäristöystävällisyys
Lämpöpuuta voidaan pitää ympäristöystävällisenä, sillä sen valmistusprosessissa käytetään ainoastaan lämpöä ja vesihöyryä. Prosessissa ei käytetä ympäristölle haitallisia kemikaaleja, eikä puuhun lisätä mitään kemikaaleja, kuten painekyllästettäessä. Toisaalta lämpökäsittely vaatii energiaa, jonka tuottaminen aiheuttaa hiilidioksidipäästöjä. Rakennusosan elinkaaren päättyessä lämpöpuu voidaan hyödyntää energiantuotannossa tai hävittää muilla tavoin, kuten normaali puutavara. Tuotannossa syntyy paikallisesti haitallisia kaasuja, kun puuta "poltetaan" eli lämpökäsitellään.
Käyttökohteet
Käyttökohde riippuu voimakkaasti lämpökäsittelyasteesta. Miedoimmin lämpökäsitellyt puut (alle 190 °C) muuttavat miedosti väriä ja säilyttävät pääosan lujuudestaan, ja muut positiiviset ominaisuudet lisääntyvät hiukan. Voimakkaasti käsitellyt puut (yli 210 °C) menettävät suuren osan lujuudestaan, mutta lahonkesto- ja elämisominaisuudet paranevat huomattavasti. Lämpöpuun käyttökohteita ulkona ovat puutarhakalusteet, terassilaudoitukset, ovet ja ikkunat, rakennusten ulkoverhous, meluaidat, ja puisto- ja leikkikenttärakennelmat. Jatkuvaan vesikosketukseen se ei kuitenkaan sovellu. Sisätiloissa lämpöpuuta käytetään huonekaluihin, lattioihin, erilaisiin tasoihin, sisäverhoukseen ja saunan sisustukseen.
Kamáres
Kamáres on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καμαρών, Topikí Koinótita Kamarón). Kylän väkiluku on 331 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Näkymä [[Kamáresin luolalta kohti Faistosta.]] Kamáres sijaitsee Ídavuoren etelärinteellä. Se tunnetaan ennen kaikkea kylän lähellä ylempänä vuorenrinteessä sijaitsevasta Kamáresin luolasta, joka oli merkittävä minolaisaikainen kulttipaikka ja josta on tehty merkittäviä keramiikkalöytöjä. Niiden tyyli on antanut nimensä niin kutsutulle Kamáres-keramiikalle.
Nibacos
thumb|250px|Nibacos vierasottelussa Peräseinäjoella Nibacos on kokkolalainen salibandyseura, joka perustettiin vuonna 1994.
Kaudella 2019-2020 miesten edustusjoukkue pelaa II-divisioonaa, kuten myös naisten joukkue. Nibacoksella on myös junioritoimintaa. Nibacos on Kokkolan vanhin ja suurin, sekä Pohjanmaan kolmanneksi suurin salibandyseura lisenssimäärällä mitattuna.
Dagestan
Dagestan on Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta Kaukasiassa, Kaspianmeren rannalla. Se rajoittuu pohjoisessa Kalmukiaan, idässä Kaspianmereen, etelässä Azerbaidžaniin, lounaassa Georgiaan, lännessä Tšetšeniaan ja luoteessa Stavropolin aluepiiriin. Tasavallan pääkaupunki on Mahatškala. Maan nimi tulee turkkilaisista kielistä, ja se tarkoittaa "Vuorimaata".
Esihistoria
Ihmisasutusta on Dagestanin alueella ollut jo kivikaudella. Alue on aikojen saatossa kuulunut moniin valtioihin kuten Alaniaan ja Persiaan sekä arabien, mongolien ja Venäjän valtakuntiin.
Osaksi Venäjän keisarikuntaa
Venäläiset tunkeutuivat alueelle ensimmäistä kertaa 1400-luvulla. Dagestan siirtyi Venäjän-Persiansodan 1804-1813 päätteeksi virallisesti Gulistanin rauhansopimuksen perusteella Persialta Venäjälle. Dagestanilaiset taistelivat kuitenkin pitkään tämän jälkeen yhdessä tšetšeenien kanssa venäläisiä valloittajia vastaan. Tällä Dagestanin puolustustaistelulla oli kolme merkittävää johtajaa: šeikki Ghāzī Muḥammad (1828-1832), Hamzat-Bey (1832-1834) ja Šamil (1834-1859). Šeikki Gazi Muhammed julisti pyhän sodan eli jihadin Venäjää vastaan 1800-luvun alussa. Venäjä sai Dagestanin haltuunsa vasta Šamilin antautumisen jälkeen vuonna 1859. Tämän jälkeen Dagestania piti hallussaan Venäjän keisarikunnan armeija. Kun Venäjän keisarikunnan ja Osmanian valtakunnan välillä syttyi sota vuonna 1877, alkoivat kapinat uudelleen sekä Dagestanissa että Tšetšeniassa. Nämä kapinat kuitenkin kukistettiin – tosin vuoristoon jäi alueita, joille Venäjä ei pystynyt valtaansa ulottamaan.
Dagestanin emiraatti
Venäjän vallankumouksen ja sitä seuranneen sisällissodan aikana Dagestanissa käytiin voimakkaita taisteluita. Dagestan julistautui 1919 Dagestanin emiraatiksi ja eronneeksi Venäjästä.
Osaksi Neuvostoliittoa
Seuraavana vuonna Dagestanin emiraatti joutui kuitenkin Neuvostoliiton haltuun. Dagestanin emiraatin alueesta muodostettiin Dagestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 20. tammikuuta 1921. Alueella sattui voimakas maanjäristys 14. toukokuuta 1970, joka aiheutti tuhoja varsinkin pääkaupungissa.
Osana Venäjän federaatiota
Vuonna 1990 Dagestan julistautui suvereeniksi tasavallaksi vastoin Neuvostoliiton keskushallinnon tahtoa. Tällöin oli koko Venäjän alueella käynnissä alueiden suvereenisuusaalto. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen Dagestanin tasavalta jäi Venäjän yhteyteen. Toisin kuin naapuritasavalta Tšetšenia, Dagestan ei ole halunnut erota Venäjästä, koska sen talous on tästä riippuvainen.
Monista kansallisuuksista huolimatta Dagestan ei ole ajautunut laajaan sisällissotaan. Silti tasavallan kansallisuuksien välinen tasapaino on herkkä ja maan yhtenäisyys perustuu kansallisuuksien välisiin neuvotteluihin hallinnon virkojen jaosta. Maassa on ollut viime aikoina levotonta.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Dagestanin topografinen kartta Maantieteellisesti Dagestan voidaan jakaa viiteen osaan: Kaspianmeren rannikko ja soinen tasanko Terek ja Sulak -jokien välissä ovat alankoa, Terekin pohjoispuolinen alue kuuluu Nogaiaroon, maan eteläosaa hallitsevat korkeat Kaukasusvuoret, maan sisäosat ovat vuorista ylätasankoa, ja tämän ylätasangon ja rannikon alangon välillä on kumpuilevaa ylänköä. Dagestanin korkein vuori on Bazar-Dyuzi (4 480 m), joka sijaitsee Azerbaidžanin vastaisella rajalla.
Kasvillisuus
Eniten metsiä on Kaukasusvuorten rinteillä ja niiden pohjoispuolella. Yleisimmät puulajit ovat tammi, pyökki, valkopyökki, koivu ja mänty.
Ilmasto
Ilmasto on keskimäärin lämmin ja kuiva, mutta alueiden välillä on vaihtelua. Tammikuun keskilämpötila vaihtelee rannikon alankoalueella +1,4 ˚C ja -3 ˚C välillä. Vuoristoalueilla on kylmempää, siellä lämpötila vaihtelee -5 °C ja -11 °C välillä. Heinäkuun keskilämpötila koko maassa on +24 °C. Maan pohjoisosassa Nogaiarolla sataa keskimäärin 200–300 mm vuodessa. Kaukasuksella maan eteläosassa sademäärissä on suuria eroja. Runsassateisimmilla alueilla sataa keskimäärin 600–800 mm ja joillakin alueilla ei juuri ollenkaan.
Talous
Dagestanin talous keskittyy öljyn ja maakaasun tuotantoon sekä kemikaali-, koneenrakennus-, tekstiilinvalmistus-, elintarvike- ja metsäteollisuuteen. Öljyesiintymät sijaitsevat kapealla rannikkoalueella. Dagestanin maaperässä arvellaan lisäksi olevan 280 miljoonaa tonnia öljyä ja maakaasua, mutta niiden hyödyntämistä vaikeuttaa kuitenkin epätasainen ja vuoristoinen maa. Maanviljely on keskittynyt vehnän ja hedelmien sekä viininviljelykseen. Karjatalous on keskittynyt naudanlihan, maidon, lampaanlihan ja -villan tuotantoon. 1990-luvun alussa Sulak-jokeen rakennettiin useita vesivoimaloita.
Mahatškalasta on rautatieyhteydet pohjoiseen Astrahaniin ja Grozniin, sekä etelään Bakuun. Tasavallan halki kulkee etelä-pohjoissuunnassa myös tärkeä valtatie. Lentoyhteyksiä on suurimmissa kaupungeissa. Mahatškalan lentoasema on lentokentistä merkittävin.
Etniset ryhmät
pienoiskuva|Dagestanilainen pariskunta Gunibin alueelta (1909–1915) valokuvan on ottanut [[Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski]] pienoiskuva|Dagestanin etnisten ryhmien asuinalueet. Kartan numerot viittaavat taulukkoon Dagestanin etniset ryhmät. Dagestan on yli 30 etnisen ryhmän koti. Neuvostoaikana pienempiä etnisiä ryhmiä luettiin isompiin, kunnes ne oli yhdistelty kuudeksi kansallisuudeksi. Tästä huolimatta eri kansat säilyttivät kuitenkin identiteettinsä.
Dagestanin alkuperäiskansat muodostavat noin 80 % maan väestöstä. Nämä Dagestanin alkuperäiskansat puhuvat yli 30 kieltä, mutta vain kuusi niistä on kirjakieliä. Ja pelkästään näissä kuudessa kielessä on yli 40 murretta.
Etnisen ryhmän perässä oleva numero viittaa kartan Dagestanin etnisten ryhmien asuinalueet numerointiin. * Sisältyy muihin
** Muun muassa tšahureita (9), osseetteja, taatteja, ukrainalaisia, balkaareja ja tataareja
Suurimmat kaupungit
Useat kaupungit ovat kasvaneet voimakkaasti viime vuosina. Vuonna 2010 Dagestanissa oli kaupunkilaisia 1,316 miljoonaa ja maaseutuväestöä 1,594 miljoonaa henkeä. Kaupungeista suurin on pääkaupunki Mahatškala (572 076 as., koko kaupunkipiirin 666 311 as., joka sisältää myös kahdeksan kaupunkimaista taajamaa ja maaseutuväestöä) Kaspianmeren rannikolla. Muita yli 30 000 asukkaan kaupunkeja ovat Hasavjurt (131 187 as.) maan länsiosassa, Derbent (119 200 as.) rannikolla, Kaspijsk (100 129 as.) rannikolla, Bujnaksk (62 623 as.) pääkaupungin lounaispuolella, Izberbaš (55 646 as.) ja Kizljar (48 984) Terekin varrella.
Uskonto
pienoiskuva|[[Mahatškalan suuri moskeija 17 000 rukoilijalle on maantieteellisen Euroopan suurimpia moskeijoita.]] Dagestanin asukkaista suurin osa on islaminuskoisia. Mahatškalan suuri moskeija on Euroopan suurimpia. Suurin ei-islaminuskoinen ryhmä on venäläiset, jotka ovat ortodoksikristittyjä.
Koulutus
Vuonna 1931 perustettu Dagestanin valtion yliopisto on Mahatškalassa. Siellä toimivat myös Dagestanin teknillinen instituutti, Dagestanin valtion lääketieteellinen instituutti ja Dagestanin maatalousinstituutti sekä muita akatemioita ja instituutteja.
Hallinnollinen jako
pienoiskuva|Dagestanin piirikartta. Kunnallista itsehallintoa varten Dagestan on jaettu 41 piiriin, yhteen osa-alueeseen ja kymmeneen kaupunkipiirikuntaan.
Piirit ja osa-alue
Suluissa hallinnollinen keskus.
Politiikka
Dagestanin tasavallan parlamentissa (Kansankokous) on 121 edustajaa, jotka valitaan neljäksi vuodeksi kerrallaan. Kansankokous on Dagestanin korkein toimeenpaneva ja lakiasäätävä elin.
Dagestanin tasavallan perustuslaki hyväksyttiin 26. heinäkuuta 1994.
Cortin elin
Cortin elin on ääniä havaitseva kuuloelin. Se sijaitsee sisäkorvan simpukkatiehyessä. Cortin elimessä sijaitsevat kuuloaistinsolut. Kuuloaistin aistima värähtely etenee ensin korvassa eteisikkunan läpi nesteen täyttämään eteiskäytävään, josta se rekisteröityy Cortin elimissä.
Dagestan
Politiikka
Perustuslain mukaan Dagestanin tasavallan korkeinta toimeenpanovaltaa käyttää valtioneuvosto, jonka jäsenissä on edustettuna 14 eri kansallisuutta. Valtioneuvostossa edustettuna olevat etniset ryhmät ovat agulit, avaarit, azerit, dargvat, kumykit, lakit, lezgit, rutulit, tabasaranit, taatit, tsahurit, tšetšeenit ja venäläiset. Valtioneuvoston edustajat valitsee Dagestanin perustuslakineuvosto neljäksi vuodeksi kerrallaan. Valtioneuvosto puolestaan valitsee hallituksen jäsenet. Valtioneuvostoa johtaa valtioneuvoston päämies.
Valtioneuvoston päämies oli Dagestanin korkein virka-asema vuoteen 2006 asti, jolloin se korkeimmaksi asemaksi tuli vastaperustettu presidentin virka. Pitkäaikaisena valtioneuvoston päämiehenä toimi Magomedali Magomedov vuosina 1987–2006. Dagestanin ensimmäisenä presidenttinä toimi Muhu Alijev, ja vuonna 2010 presidentiksi nimettiin Magomedsalam Magomedov, Magomedali Magomedovin poika.
Bob Marley & The Wailersin diskografia
Tämä on Bob Marley & The Wailersin diskografia.
Tilastollinen ensemble
Tilastollinen ensemble on fysiikassa hyvin suuri joukko samankaltaisia systeemeitä, joita tarkastellaan samanaikaisesti. Käsite on tärkeä statistisessa fysiikassa, termodynamiikassa ja kvanttifysiikassa.
Voikkaan Pallo-Peikot
Voikkaan Pallo-Peikot (PaPe) on kouvolalainen jalkapalloseura. Seura on perustettu 7. tammikuuta 1946 ja sen alkuperäinen nimi oli Pallo-Peikot ry, Kuusankosken kunnan Mattilan kylästä. Pallo-Peikot-nimen keksi Orvo Isomäki. Seuran tunnetuimpia kasvatteja lienevät Sami Hyypiä sekä Toni Huttunen ja Mika Hernesniemi. Seuran kasvatteihin lukeutuvat myös Markku Vilkki, Ilpo Lindberg ja Ville Iiskola.
Atomic Café
Atomic Café on kylmän sodan aikaisista atomipommia käsittelevistä yhdysvaltalaisista propagandafilmeistä tehty kooste-elokuva, jonka ovat koonneet ja tuottaneet vuonna 1982 Kevin ja Pierce Rafferty sekä Jayne Loader. Elokuvassa ei ole alku- ja lopputekstejä lukuun ottamatta yhtään varsinaisesti sitä varten kuvattua osuutta, vaan kaikki on koottu valmiista materiaaleista. Elokuvaa on kutsuttu radioaktiiviseksi mustaksi komediaksi.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien elokuvasivulla Atomic Cafén materiaalin kirjoitettiin olevan sekä karmaisevaa että hysteerisen hauskaa, paljolti nykyajan tuoman jälkiviisauden myötä.
Sinuiju
Sinuiju (, hanja 新義州市, McCune–Reischauer Sinŭiju-si) on Korean demokraattisen kansantasavallan Pohjois-Pyeonganin maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee maakunnan länsiosassa Kiinan rajalla Jalujoen varrella. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 359 341 asukasta. Sinuiju on merkittävä Pohjois-Korean viennin ja tuonnin kulkureitti joen toisella puolella sijaitsevan kiinalaisen Dandongin kaupungin kautta.
Maantiede
Sinuiju sijaitsee vain muutaman metrin korkeudella merenpinnasta, mutta maasto kohoaa jonkin verran etelään ja kaakkoon. Suuri osa kaupungin alueesta on Jalujoen tulvatasankoa. Etelässä ja idässä on kukkuloita ja kaupungin pohjoisosassa on joessa olevia saaria. Kaupungin rakennettu alue sijaitsee hieman Jalujokea syvemmällä ja sitä ympäröikin noin kolmimetrinen tulvavalli. Tammikuun keskilämpötila on –6,8 °C ja elokuun 24 °C. Keskimääräinen vuosittainen sadanta on 1001,5 mm.
Jalujoen toisella puolella Kiinassa sijaitsee Dandongin kaupunki.
28. lokakuuta
28. lokakuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 301. päivä (302. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 64 päivää.
Sinuiju
Historia
thumb|vasen|Katu Sinuijussa 1930-luvulla (silloinen Shingishu). Sinuiju syntyi Japanin rakentaman rautatien varrelle. Venäjän-Japanin sodan aikana japanilaiset päättivät rakentaa rautatien Korean kaakkoisosasta luoteeseen. Kwaksanin ja Uijun välistä rautatieosuutta alettiin rakentamaan vuonna 1904. Hankkeen merkittävin haaste oli Jalujuon ylittäminen, johon tarvittiin sillalle sopiva paikka. Sellainen löytyi Jalun alavirrasta jonkin matkan päästä Uijusta. Silta valmistui vuonna 1911 ja sen Korean puolisen osan puolelle rakennettiin uusi kaupunki, Sinuiju eli "Uusi Uiju". Rautatiesilta yhdistettiin rautatiehen Mantsuriassa, mikä johti Sinuijun ja läheisen Antungin nopeaan kasvuun. Kun vielä Pohjois-Pyeonganin maakunnan pääkaupunki siirrettiin Uijusta Sinuijuun, siitä tuli taloudellisen keskuksen ohella Luoteis-Korean poliittinen keskus.
28. lokakuuta
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 27. lokakuuta, 29. lokakuuta
Sinuiju
Historia
Korean sodan aikana Sinuijua pommitettiin ankarasti, mutta sodan aiheuttamat tuhot on saatu korjattua. Sodan aikana kaupunkiin sijoitetut kiinalaisjoukot rakennuttivat kaupunkiin noin 100 000 asuntoa ja Bulgaria rakennutti kaupunkiin sairaalan. Vuonna 2002 Pohjois-Koreassa uutisoitiin Sinuijun erikoishallintoalueen perustamisesta. Tarkoitus oli kheittää kaupungista esimerkiksi finanssialan, kaupan, informatioteknologian ja turismin keskus. Alueen oli tarkoitus myös saada merkittävä sisäinen itsehallinto ja sen kuvernööriksi nimitettiin kiinalaistaustainen Alankomaiden kansalainen Yang Bin. Alueelle suunniteltiin myös esimerkiksi oma lippunsa ja viralliset kielet olivat kiina, korea ja englanti. Hankkeen innoitus saatiin ilmeisesti Hongkongin tapaisista alueista. Yamg kuitenkin pidätettiin Kiinassa ja tuomittiin myöhemmin lokakuussa 2002 ja koko hankkeesta oli luovuttu vuoteen 2014 mennessä.
Talous
thumb|Sinuijun rautatieasema. Sinuijussa on kemikaalialan teollisuutta, ja siellä toimii muun muassa emaloituja metallitarvikkeita valmistava tehdas sekä paperitehdas. Kaupungin kasvu perustui alun perin puutavarateollisuuteen, jonka keskus se aiemmin oli. Kaupunki on nykyisin merkittävä kauttakulkureitti Pohjois-Korean ja Kiinan väliselle kaupalle. Joidenkin arvioiden mukaan jopa 70 % Pohjois-Korean koko viennistä ja tuonnista kulkee Sinuijun ja Kiinan puolella sijaitsevan Dandongin välillä. Tuhannet pohjoiskorealaiset käyvät töissä rajan toisella puolella vaate- ja konetehtailla, sekä kalanjalostuslaitoksilla.
Bleasbyn rautatieasema
Bleasbyn rautatieasema on rautatieasema Bleasbyn kylässä Nottinghamshiressä. Se sijaitsee Nottingham–Lincoln-radan varrella.
Asema avattiin joulukuussa 1848 nimellä Bleasby Gate. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1889. Asemaa käytti 8 014 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Muuraus
thumb|Tiilet asetellaan yleensä niin, että pystysaumat tulevat samoihin kohtiin joka toisessa kerroksessa. Kuvassa [[juoksulimitys.]] thumb|Joka toinen kerros muurataan juoksukivellä, joka toinen sidekivellä, tuloksena on [[vuorolimitys. Seinä on paksuudeltaan niin kutsuttu 1-kiven seinä.]] Muuraus on rakennustekniikka, jossa pienemmistä kappaleista, kuten kivistä, tiilistä tai harkoista saadaan limityksen ja (muuri)laastin avulla aikaan yhtenäinen muurimainen rakenne. Ennen muurausta laasti sekoitetaan esimerkiksi laastisekoittimella. Apuvälineenä muurauksen suoruuden tarkistamisessa voi käyttää vesivaakaa tai linjalankaa. Tiiliä on mahdollista muurata myös syrjälleen, jolloin muodostuu ohuempi seinä. Mikäli muurataan leivinuunia, täytyy kuumuudelle eniten altistuviin kohtiin käyttää niin sanottuja tulitiiliä, jotka kestävät paremmin kuumuutta.
Ranskan Grand Prix 1964
Ranskan Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. kesäkuuta 1964 Rouen-Les-Essarts -radalla. Kilpailun voitti Dan Gurney, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Aija Ollila
Aija Ollila (s. 27. heinäkuuta 1967) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen yleisurheilija ja lentopalloilija.
Ollila on urheillut muun muassa seitsenottelussa. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Vähänkyrön Viestiä ja hänen valmentajanaan toimi Osmo Ylitalo. Kalevan kisoista Ollila saavutti seitsenottelusta kaksi hopeaa vuosina 1984 ja 1988. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen. Lisäksi Ollila on kilpaillut myös muun muassa 400 metrin aitajuoksussa, mistä hänellä on 12-vuotiaiden tyttöjen Suomen ennätys ajalla 74,5 sekuntia.
Ollila on pelannut myös lentopalloa laitahyökkääjänä Vaasan Vasamassa 1970- ja 1980-luvuilla, ollen mukana useassa joukkueen Suomen mestaruudessa. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa 51 maaottelua vuosina 1990–1992.
Ympyräsuiset
Ympyräsuiset (Cyclostomata) on selkärankaisten ryhmä, joka sisältää kaikki elävät leuattomat kalat: nahkiaiset ja viiksiympyräsuiset. Molemmilla ryhmillä on ympyrä suu, niiltä puuttuu leuat mutta niillä on sisäänvedettävät luiset hampaat. Ne eivät voi sulkea suutaan, koska niiltä puuttuu leuat, joten niiden täytyy jatkuvasti kiertää vettä suun kautta.
Mike Clink
Mike Clink on yhdysvaltalainen tuottaja, joka on muun muassa tuottanut Guns N' Rosesin, Triumphin, Mötley Crüen, Megadethin ja UFOn albumeita. Clink aloitti tuottajanuransa vuonna 1986. Hänen ensimmäinen tuottajantyö oli Triumphin albumi The Sport of Kings. Hän oli myös tuottajana Guns N' Rosesin debyyttialbumilla Appetite for Destruction. Albumi oli menestys, ja se on kaikkien aikojen parhaiten myynyt esikoislevy. Hän jatkoi työtä Guns N' Rosesin kanssa menestyksen johdosta vielä vuosia. Vuonna 1989 Clink tuotti Sea Hags-yhtyeen debyyttilevyn Sea Hags. Sea Hags kuitenkin hajosi levyn jälkeen. Vuonna 1990 Clink pääsi superyhtye Megadethin tuottajaksi. Clink tuotti yhtyeen albumin Rust in Peace. Albumin menestyksestä huolimatta Clink ei enää työskennellyt yhtyeen kanssa. Clink on myös tuottanut Triumphin kahdeksannen studioalbumin, The Sport of Kingsin.
Carlo Cassola
Carlo Cassola (1917 Rooma, Italia – 1987 Monte Carlo, Monaco) oli italialainen kirjailija. Hänen teoksistaan vastarintaliikkeestä ja sodan jälkeisestä ajasta kertova Buben tyttö La ragazza di Bube (1960) on saanut paljon huomiota Italian ulkopuolellakin. Cassola sai tästä kirjasta Italian arvostetuimman kirjallisuuspalkinnon, Strega-palkinnon vuonna 1960.
Cassola luokiteltiin joskus italialaisiin neorealisteihin, mutta itse hän vastusti kaikkia häneen liitettyjä nimikkeitä ja ryhmittymiä.
Martín López-Zubero
Martín López-Zubero Purcell (s. 23. huhtikuuta 1969 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) on entinen uimari, joka syntyi Yhdysvalloissa, mutta edusti uransa aikana isänsä kotimaata Espanjaa. Hänellä on molempien maiden kansalaisuudet. Hän voitti 200 metrin selkäuinnin olympiakullan Barcelonassa 1992.
Hänen veljensä David voitti olympiapronssia 100 perhosuinnissa Moskovassa 1980, ja hänen siskonsa Julie on myös edustanut Espanjaa olympialaisissa.
López-Zubero osallistui uransa aikana kolmiin olympialaisiin, alkaen vuodesta 1988. Siellä hän sijoittui yhdenneksitoista 200 metrin selkäuinnissa, mutta neljä vuotta myöhemmin Barcelonassa voitti olympiakultaa samalla matkalla. Barcelonan olympialaisissa hän oli lisäksi neljäs 100 metrin selkäuinnissa ja seitsemäs 100 metrin perhosuinnissa. Kesäolympialaisissa 1996 hän uudelleen neljäs 100 metrin selkäuinnissa ja kuudes 200 metrin selkäuinnissa.
López-Zubero voitti urallaan kaksi maailmanmestaruutta, 200 metrin selkäuinnissa Perthissä 1991, ja 100 metrin selkäuinnissa Roomassa 1994. Lisäksi hän voitti pronssia 100 metrin selkäuinnissa 1991 ja hopeaa 200 metrin selkäuinnissa 1994. Lisäksi hän voitti viisi EM-kultaa 100 metrin selkäuinnissa ja yhden 200 metrin selkäuinnissa.
Rock’n’roll vuonna 0
Rock'n'roll vuonna 0 on suomalaisen rock-muusikon Moog Konttisen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Muut muusikot
Lisäksi kaikki Kokoonpanon jäsenet soittavat levyllä lyömäsoittimia.
Tiina Tuononen
Tiina Anneli Tuononen (s. 23. lokakuuta 1961 Kemiö) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seitsenottelija. Seuratasolla hän edusti vuodesta 1984 lähtien Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimi Hannu Rautala.
Kalevan kisoista Tuononen saavutti seitsenottelusta hopeaa vuonna 1982 sekä kaksi pronssia vuosina 1986 ja 1988. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa 4 × 100 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1985 ja pronssia vuonna 1988 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 1993. Sisäratojen SM-kilpailuista Tuononen saavutti viisiottelusta kaikkiaan kahdeksan mitalia; kolme kultaa vuosina 1983, 1986 ja 1986, kolme hopeaa vuosina 1979, 1980 ja 1984 sekä kaksi pronssia vuosina 1978 ja 1988. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1993 jälkeen.
Kuriton sukupolvi (vuoden 1957 elokuva)
Kuriton sukupolvi on Matti Kassilan ohjaama vuonna 1957 valmistunut elokuva, joka pohjautuu Mika Waltarin samannimiseen menestyskomediaan.
Juoni
Helsinkiläiseen Varavaaraan perheeseen kuuluvat professori Reinhold Varavaaran lisäksi vaimo ja kolme aikuista lasta Kali, Japi ja Pelle. Professori-isällä ei ole tutkimustyönsä ohella aikaa pitää kurissa lapsiaan, eikä äitikään puutu näiden asioihin. Kali viettää railakkaita 21-vuotissyntymäpäiväjuhlia, joissa on mukana Pellen uusi tyttöystävä Marja. Professori ja Marja ihastuvat toisiinsa, mutta huomaavat aikaa myöten suhteensa olevan mahdoton.
Tausta
Waltarin näytelmän Kuriton sukupolvi kantaesitys oli Tampereen teatterissa 1936, ja siitä tehtiin 1937 elokuvasovitus, jonka ohjasi Wilho Ilmari. 1950-luvun alussa Eino Salmelainen ohjasi Tampereen Työväen Teatterissa näytelmästä uuden version. Waltari oli tehnyt alkuperäiseen näytelmään joitakin muutoksia, Salmelainen sovitti sitä lisää ja Ritva Arvelo kirjoitti nuorison repliikit uudelleen stadin slangilla. Kun näytelmä menestyi hyvin, siitä päätettiin tehdä toinenkin elokuvaversio. Waltari ei ollut enää mukana elokuvan käsikirjoitustyössä.
Elokuvan ja alkuperäisen näytelmän juonessa on useita eroja. Näytelmässä Varavaaran poika Pelle on juoksija, mutta elokuva kuvattiin talvella, ja siksi hänestä tehtiin mäkihyppääjä. Näytelmässä professorin ja Marjan romanttiset kohtaukset tapahtuvat kesähuvilalla, mutta elokuvassa tähtitornissa. Elokuvassa on myös viittaus atomipommiin, kun professori perustelee, miksei ota vastaan ulkomailta tehtyä virkatarjousta. Näytelmässä esiin tullut nuorten poliittinen kapinointi on jätetty elokuvasta pois.
Elokuva oli ensimmäinen, jonka Matti Kassila ohjasi Waltarin tekstin pohjalta. Myöhemmin Kassila jatkoi Waltarin filmatisoimista Komisario Palmu -elokuvissa.
Arvioita
Panu Rajala pitää Tauno Palon esittämää professori Varavaaraa taitavana roolityönä, jossa on enemmän ”räjähtävyyttä” ja kostonhalua kuin Uuno Laakson aikaisemmassa tulkinnassa vuoden 1937 elokuvassa. Professorin ja Marjan (Kaija Siikala) suhde on kuvattu hellästi ja inhimillisesti. Loppupuolella elokuvan ote Rajalan mielestä herpoaa, eikä professorin ryhdistäytymisessä ole kunnon pontta. Hän pitää elokuvaa nykyään enää kuriositeettina, joka kuvaa huvittavastikin 1950-luvun Helsinkiä ja sen nuorisoa. Myös Arto Pajukallion mukaan elokuvan rockin rytmi on tahattoman koominen.
Veikko Nurmikko
Veikko Toivo Nurmikko (17. joulukuuta 1918 Uusikaupunki – 16. syyskuuta 2003 Maine, Yhdysvallat ) oli suomalainen biokemisti. Hän oli Turun yliopiston biokemian professori 1959–1981 ja tutki bakteerien aineenvaihduntaa. Hän oli vierailevana professorina Yhdysvalloissa Berkeleyn yliopistossa 1964–1966.
Vaasanpuistikko (Vaasa)
Vaasanpuistikko on yksi Vaasan ydinkeskustan leveistä puistokaduista. Runsaan kilometrin mittainen katu kulkee länsilounaasta itäkoilliseen Vaskiluodon sillalta kauppatorin eteläpuolitse rautatien ylittävälle maasillalle, jossa se jatkuu koilliseen Sepänkyläntienä.
Vaasanpuistikon poikkikadut lännestä itään ovat Rantakatu, Koulukatu, Lyseonkatu, Kirkkopuistikko, Senaatinkatu, Raastuvankatu, Ylätori, Kauppapuistikko, Alatori, Pitkäkatu ja Asemakatu. Vaasanpuistikon kanssa samansuuntainen katu on torin pohjoislaitaa kulkeva Hovioikeudenpuistikko.
Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Merkittäviä rakennuksia
Vaasanpuistikon varrella sijaitsevat muun muassa Vaasan kirkko ja Kirkkopuisto sekä kaupungintalo ja Kaupungintalonpuisto. Muita merkittäviä rakennuksia ovat numero 3:n kerrostalo (Matti Visanti 1932), numero 6:n kerrostalo (Viljo Revell 1954), Vaasan lyseon lukio (numero 8, Johan Jacob Ahrenberg 1898), Moen talo (numero 12, 1861 ), Ylätorin kulman Rewell Center (Viljo Revell 1963) ja numero 18:n Vaasan kauppahalli (Alfred Wilhelm Stenfors 1939). Raastuvankadun kulman Wasaborg eli Sjöblomin talo oli valmistuessaan vuonna 1912 kaupungin suurin talo. Sen itäsiiven ovat suunnitelleet J. E. Bruun ja Carl Schoultz ja länsisiiven Arthur Rudolf Gauffin.
Pitkänkadun kulman Centrumin talo (Vaasanpuistikko 22) on tunnettu vuosien myötä vaihtuvista ravintoloistaan. Siinä toimi 1970-luvulla tanssiravintola Centrum, 1980-luvulla diskoteekki Caribbean People. Sitä seurasivat tanssiravintolat Valentino ja Tähtitaivas sekä yökerhot Apache Inn ja Party House 22. Ketjuravintoloista talossa toimi aiemmin Restelin Martina ja nykyisin Pancho Villa.
RFA Olna (A123)
RFA Olna (viirinumero A123) oli Royal Fleet Auxiliaryn Ol-luokan tankkeri.
Valmistus
Alus tilattiin Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 2. heinäkuuta 1964. Se laskettiin vesille 28. heinäkuuta 1965 ja valmistui 1. huhtikuuta 1966.
Palvelus
Alus lähti HMS Bristolin saattamana Falklandille, jossa sen tehtävä oli pääosin tankata lentotukialusosaston aluksia. Alus osallistui 1990 Persianlahden sotaan, jossa se kuului tankkeriosastoon. Se saapui operaatioalueelle elokuussa hieman Irakin Kuwaitin valtauksen jälkeen ja oli sotatoimialueella koko kriisin ajan lukuun ottamatta lyhyttä Singaporessa vietettyä huoltojaksoa.
Alus siirrettiin 1999 reserviin sijoitettuna Gibraltarille, kunnes Sierra Leonen kriisin alkaessa se palautettiin 2000 palvelukseen. Se ei osallistunut operaatioon, vaan alus vapautti operaatioon muita aluksia osallistumalla Skotlannin rannikolla pidettyyn harjoitukseen. Harjoituksen päätyttyä alus palautettiin reserviin, kunnes se sijoitettiin poistolistalle.
Alus myytiin turkkilaiselle laivanromuttamolle maaliskuussa 2001, mutta sen suuren asbestipitoisuuden vuoksi alus siirrettiin Kreikkaan ja edelleen Alangiin Intiaan romutettavaksi.
Art House
Art House Oy on suomalainen kustannusyhtiö, johon kuuluvat kirjankustantamo Art House sekä sen yhteyteen myöhemmin liitetyt Kustannus Jalava ja Tietosanoma. Yhtiön pohjana on Paavo Haavikon vuonna 1975 perustama yritys, jonka alkuperäinen nimi oli Arthouse.
Art House osti vuonna 1988 Kustannus Oy Jalavan osakekannan kustantaja Markku Jalavalta ja Tietosanoma Oy:n liiketoiminnan Uusi Suomi -yhtiöiltä. Kustannus Jalava ja Tietosanoma ovat nykyisin Art House Oy:n aputoiminimiä.
Paavo Haavikko luopui Art Housen toimitusjohtajan tehtävästä vuoden 2002 alussa ja siirtyi yritysryhmän hallituksen puheenjohtajaksi. Art Housen toimitusjohtajaksi nousi Haavikon poika Heikki Haavikko, joka on edelleen kustantamon toimitusjohtaja.
Kustannusohjelma
Art House kustantaa sekä kotimaista että käännettyä yleistä tietokirjallisuutta yhteiskunnan, harrasteiden, tieteen, historian ja populaarikulttuurin alueilta. Kustantamolla on valikoimissaan myös kaunokirjallisuutta, erityisesti lasten- ja nuortenkirjallisuutta. Art Housen valkoinen tiedekirjasarja on tunnetuimpia suomalaisia tiedekirjojen julkaisusarjoja. Erityisen suuren suosion ovat vuosien varrella saavuttaneet myös elämäkerrat, lastenkirjallisuuden klassikoiden käännökset (esimerkiksi Roald Dahl, Frank L. Baum) ja viime vuosina nuorille suunnattu Soturikissat-sarja. Yrityksen toiminnan alkaessa 1980-luvulla se rahoitti myös dokumenttielokuvia ja muun muassa muutamaa Aki Kaurismäen varhaista elokuvaa, kuten Calamari Unionia (1985).
Kirjokuoriaiset
Kirjokuoriaiset (Cleridae) on erilaisruokaisten alalahkoon kuuluva kovakuoriaisheimo. Useimmilla lajeilla on harjaksinen ruumis ja ne ovat usein kirkkaanvärisiä. Lajeja tunnetaan maailmasta noin 3 500.
Taabor
Taabor tarkoittaa seuraavia asioita:
Kansainvälinen rauhanlähetysliike
Kansainvälinen rauhanlähetysliike on yhdysvaltalaisen Father Divinen (n. 1876-10. syyskuuta 1965) perustama uskonnollinen liike. Father Divine tuli tunnetuksi erityisesti väitteestään, jonka mukaan hän olisi Isä Jumala.
Liikkeen perustaja
Father Divinen varhaisista vuosista ei ole varmoja tietoja. Eräiden vahvistamattomien tietojen mukaan hänen alkuperäinen nimensä olisi ollut George Baker. Hänen arvellaan syntyneen Yhdysvaltain etelävaltioissa, luultavimmin Georgiassa 1870-luvulla. Hänen vanhempansa ovat melkoisella varmuudella olleet entisiä neekeriorjia. Hän toimi aluksi baptistiseurakunnassa. Vuonna 1907 hän liittyi erään Samuel Morris -nimisen baptistisaarnaajan seuraajaksi, joka erään saarnansa aikana oli julistanut olevansa Jumala ja joka tämän perusteella oli erotettu seurakunnasta. Morris alkoi kutsua itseään nimellä Father Jehovia (Jumalaa kutsutaan erityisesti englanninkielisessä maailmassa usein nimellä Jehova). Vuonna 1912 Father Divine julisti itse olevansa Isä Jumala, katkaisten samalla välinsä Father Jehoviaan. Päätökseen lienee vaikuttanut Father Divinen oman kutsumustietoisuuden ohella hänen seuraajiensa hänelle osoittama syvä uskonnollinen kunnioitus.
Father Divine toimi aluksi (vuosina 1912-1914) Georgiassa, missä hän kokosi ympärilleen pienen joukon afroamerikkalaisia kannattajia. 1913 hänet pidäettiin ja tuomittiin 40 päivän kahlerangaistukseen. Tämän jälkeen useat paikalliset saarnaajat yhdessä Father Divinen ryhmään liittyneiden naisten aviomiesten kanssa yrittivät saada Father Divinen teljetyksi mielisairaalaan, julistaen tämän olevan mielenvikainen. Hänet kuitenkin todettiin psyykkisesti terveeksi. Vastustuksen vuoksi Father Divine siirtyi pohjoiseen, New Yorkin osavaltioon. Hän asettui asumaan ensin Brooklyniin ja sitten Sayvilleen Long Islandille. Vuonna 1919 hän omaksui nimen Reverend Major Jealous Divine. Hänen seuraajansa alkoivat kutsua häntä nimellä Father Divine.
Vuonna 1932 Father Divine tuomittiin rauhanhäirinnästä vuoden vankeuteen ja 500 dollarin sakkoihin. Tuomarin mukaan Father Divine oli uskonnollinen huijari ja uhka yhteiskunnalle. Father Divinen tuominnut tuomari kuoli sydänkohtaukseen viisi päivää tuomionluvun jälkeen, mikä Father Divinen kannattajat tulkitsivat Jumalan rangaistukseksi. Pian tämän jälkeen Father Divine vapautettiin valituksen seurauksena. Vapauttamisensa jälkeen Father Divine siirtyi kannattajineen Harlemiin, New Yorkiin. Oikeudenkäynti ja tuomio toivat Father Divinelle runsaasti näkyvyyttä, ja hänen puhetilaisuuksiinsa osallistui kymmeniä tuhansia sanankuulijoita.
Father Divinen liike oli kasvanut tuntuvasti jo Sayvillen kaudella, ja mukaan oli tullut myös valkoihoisia keskiluokan edustajia. Father Divine oli organisoinut kannattajansa löyhäksi yhteenliittymäksi, joka sai nimen Kansainvälinen rauhanlähetysliike (International Peace Mission Movement). Liikkeellä oli seurakuntia New Yorkin ja New Jerseyn osavaltioihin. Harlemin vuosien aikana liike kasvoi voimakkaasti. Liike levisi useisiin Yhdysvaltain osavaltioihin sekä Ranskaan, Sveitsiin, Kanadaan ja Australiaan. Liikkeen kannattajamäärää ei tiedetä, mutta sillä oli arviolta muutama kymmenen tuhatta kannattajaa.
Vuonna 1942 Father Divine muutti Philadelphiaan, Pennsylvaniaan. Vuonna 1946 Father Divine solmi uuden avioliiton itseään huomattavasti nuoremman valkoihoisen kanadalaisen Edna Rose Ritchingsin kanssa. Father Divine rauhoitteli järkyttyneitä seuraajiaan todeten tämänkin avioliiton olevan puhtaasti hengellinen. Samoin hän selitti sen kuvaavan ihmisrotujen yhdistymistä. Hän saattoi myös selittää uuden vaimonsa olevan uudelleen maan päälle tullut Peninniah. Myöhemmin Ritchings tunnettiin liikkeessä nimellä "Mother S. A. Divine". Father Divine puolusteli avioliittoaan myös siten, että se oli Ilmestyskirjassa kerrottujen taivaallisten häiden täyttymys. Tämän takia Father Divinen ja hänen vaimonsa hääpäivästä 24. kesäkuuta tuli rauhanlähetysliikkeen suuri juhlapäivä, taivaallisten häiden vuosipäivä.
1950-luvulla Father Divinen rauhanlähetysliike alkoi hajaantua ja pienentyä. Hän esiintyi enää harvoin julkisuudessa korkean ikänsä ja huonon terveytensä takia. Syyskuun 10. päivänä 1965 hän kuoli luonnollisista syistä omistamallaan maatilalla.
Liikkeen taloudelliset sidokset
Liikkeen ydinjoukko omisti sille aikansa ja rahansa. Father Divine organisoi saamiensa lahjoitusten avulla laajan hyväntekeväisyystoiminnan, jossa 1930-luvun laman kurjistamat ihmiset saivat ilmaista ruokaa ja vaatelahjoituksia. Hän osti Harlemista asuintaloja, joissa ihmiset voivat asua hyvin huokealla. Samoin hän hankki liikkeen omistukseen orpo- ja vanhainkoteja.
Father Divine perusti rauhanlähetysliikkeen yhteyteen myös laajan yritysryppään. Liike omisti kauppaliikkeitä, ravintoloita, pesuloita, vaatetehtaita, elintarviketehtaita jne. Koska Father Divinen kannattajat työskentelivät niissä vapaaehtoispohjalla tai vain nimellistä korvausta vastaan, olivat niiden valmistavat tuotteet usein huomattavan edullisia. Father Divine hankki omistukseensa myös useita laman konkursiin ajamia hotelleja, joita hän nimitti "taivaiksi". Koska myös hotelleissa työskenneltiin usein vapaaehtoisperiaatteella, oli niissä yöpyminen hyvin edullista.
Father Divinen rauhanlähetysliikkeellä oli myös omat "luvatut maansa" eli liikkeen hankkimat tai sille lahjoitetut farmit. Farmeilla työskenteli liikkeen jäseniä, ja ne tuottivat korkeatasoisia elintarvikkeita myytäviksi liikkeen omistamissa kaupoissa tai ravintoloissa.
Liikkeen organisaatio
Kansainvälinen rauhanlähetysliike oli löyhästi organisoitu, se keskittyi lähinnä Father Divinen persoonan ympärille. Liikkeellä oli Yhdysvaltojen lisäksi kannattijia ainakin Kanadassa, Australiassa, Ranskassa, Sveitsissä ja Saksassa. Suurin osa liikkeen kannattajista oli suhteellisen varattomia ja alemmista yhteiskuntaluokista peräisin oleviaafroamerikkalaisia, mutta mukana oli myös valkoihoisia ja koulutetumpaa väestöä.
Liikkeellä oli suuri määrä kannattajia ja sympatisoijia, mutta sen ydinjoukko oli melko pieni. He luovuttivat liikkeen käyttöön itsensä ja omaisuutensa. He työskentelivät yleensä liikkeen omistamista liikeyrityksissä ja saivat asua ilmaiseksi liikkeen omistamissa hotelleissa eli "taivaissa". Heille tarjottiin myös ateriat liikkeen ravintoloissa. Liikkeen ydinjoukkoa koskivat Father Divinen sanelemat korkeat moraalimittapuut. He eivät saaneet juoda alkoholijuomia, polttaa tupakkaa tai pelata uhkapelejä. He eivät liioin saaneet ottaa vastaan lahjoja, lahjuksia tai esimerkiksi juomarahoja. Liikkeen ydinjoukolta odotettiin myös sopivaa kielenkäyttöä ja kiroilun välttämistä. Heidän edellytettiin elävän seksuaalisessa pidättyväisyydessä, myös avioituneiden jäsenten. Tämän takia liikkeen hotelleissa oli eri kerrokset miehille ja naisille. Kiellettyä oli myös "sukupuolten sopimaton sekoittaminen", mikä tarkoitti esimerkiksi vastakkaisen sukupuolen vaatteisiin pukeutumista tai miesten käyttämiä koruja ja ehostusta.
Liikkeen oppi
Father Divine ei koskaan esittänyt oppiaan systemaattisessa muodossa, vaan se on rekonstruoitava hänen pitämistään puheista ja saarnoista. Kuten todettua, Father Divine kertoi olevansa itse ruumiillistunut Isä Jumala. Hän ei siis vain edustanut Jumalaa tai julistanut hänen tahtoaan, vaan hän oli itse Jumala ihmishahmossa. Toisinaan hän saattoi tosin erottaa iankaikkisen, näkymättömän Jumalan itsestään selittäen olevansa vain Jumalan maanpäällinen ruumiillistuma, ajan ja paikan rajojen sitoma. Samanlaisen erotuksen hän saattoi tehdä myös Jeesuksen ja Kristuksen välillä. Hänestä Kristus oli Jumalan poikaa taivaassa, Jeesus nasaretilainen taas hänen maanpäällinen ruumiillistumansa.
Oman toimintansa Father Divine tulkitsi Jumalan valtakunnan luomiseksi maan päälle. Hänen rauhanlähetysliikkeensä tarjoamat ilmaiset ateriat sekä hyvin huokeat palvelut ja majoitukset olivat merkki Jumalan rakastavasta tahdosta. Ne osoittivat, ettei taivaallinen Isä ole kitsas. Father Divine katsoi luovansa uuden ihmisperheen, jossa rodulliset, sosiaaliset ja yhteiskunnalliset raja-aidat kaadettiin ja toteutettiin uutta ihmisyyttä. 1930-luvulta alkaen aluksi poliittisesti sitoutumaton liike alkoi tehdä työtä rotuerottelua vastaan ja tasa-arvolainsäädännön puolesta. Täten se on nähtävissä 1960-luvun ihmisoikeustaistelun esikuvana.
Father Divine siteerasi puheissaan paljon Raamattua, olihan se hänen puhettaan menneille sukupolville. Hänen kannattajansa uskoivat kuulevansa hänen puheissaan Jumalan äänen, ne olivat Isän Jumalan puhetta tälle ajalle. Kaikki hänen pitämänsä puheet merkittiin muistiin ja julkaistiin liikkeen omistamassa The New Day -lehdessä.
Opillisesti Father Divinen julistus perustui perinteiseen protestanttiseen uskontulkintaan. Katumus, parannus, uskoontuleminen ja pyhityskilvoittelu olivat tärkeällä sijalla hänen julistuksessaan. Erityisen tärkeänä hän piti syntien ja väärintekojen mahdollisimman täydellistä sovittamista ennen liikkeeseen sitoutumista. Parannuksentekoon kuuluivat esimerkiksi pientenkin anastettujen esineiden palauttaminen.
Father Divinen ajattelu muistutti monessa suhteessa "uutta ajattelua" (New Thought). Sen mukaan ihmisen tuli ajatella positiivisti itsestään ja muista. Positiivinen ajattelu poisti vaikeuksia elämästä ja auttoi ihmistä parantamaan asemiaan myös yhteiskunnallisesti. Sitä vastoin negatiivinen ajattelu johti ihmisen entistä suurempaan epätoivoon ja myös yhteiskunnallisesti kurjuuteen ja köyhyyteen.
Yhteiskunnallisesti Father Divinen rauhanlähetysliike kannatti kapitalismia. Se vastusti muiden muassa valtion sosiaaliohjelmia ja yhteiskunnallisia sairausvakuutuksia. Koska father Divine sanoi itse kantavansa huolta seuraajistaan, hän vastusti näiden hankkimia henkivakuutuksia tai muita sairausvakuutuksia. Nämä osoittivat hänestä uskonpuutetta. Rauhanlähetysliikkeelle oli ominaista myös amerikkalaisuuden korostus. Amerikan Yhdysvalloissa vallitsi sen mielestä sellainen vapaus, jossa Jumala haluaa kansansa elävän. Nimensä mukaisesti rauhanlähetysliike halusi tehdä myös työtä rauhan hyväksi, vaikka se ei ollutkaan pasifistinen.
Liikkeen kultti
Kansainvälisellä rauhanlähetysliikkeellä ei ollut perinteisen tapaisia jumalanpalvelusmenoja. Liike ei järjestänyt kasteita tai ehtoollisenviettoa, vaikka osa sen jäsenistä saikin nämä muista uskonnollisista yhteisöistä.