cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rick Flag
Justice League Unlimited
Hahmon äänenä toimi Adam Baldwin.
Šofar
Nykyään
Nykyään šofarin liturginen käyttö rajoittuu elul-katumuskuukauteen, roš hašanaan, jom kippurin päätöspalvelukseen sekä jom ha'atsma'utiin. Vuonna 1967 Jerusalemissa soitettiin šofaria, kun kaupunki yhdistettiin uudelleen kuuden päivän sodan seurauksena.
Rick Flag
Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama
Rick Flag esiintyi ensi kerran elokuvassa Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama vuonna 2008. Hän liittyi Korean sodan jälkeen Ferris Aircraftiin ohjaajaksi ja sai tehtäväkseen harjoittaa Hal Jordania tulevaa marsin matkaa varten. Flagista tuli elokuvan loppupuolella Jordanin kanssalentäjä marsin matkalla. Hän kuitenkin kuoli lennon aikana, kun kaksikolle syntyi tappelu Jordanin saadessa selville aluksen olevan täynnä aseita siltä varalta mikäli marsilaiset osoittautuisivat vihamielisiksi. Tappelun aikana aluksen itsetuholaukaisin syttyi, jonka seurauksena ainoastaan Flag menetti henkensä. Myös Rick Flag Jr. teki cameo-roolin. Hahmon äänenä toimi Lex Lang.
Šofar
Nykyään
Juutalaisen lain halakhan mukaan soittimia ei voi soittaa sapattina, edes silloin jos toinen roš hašanan päivistä osuu sapatiksi.
Rick Flag
Suicide Squad
Vuoden 2016 Suicide Squad elokuvassa Rick Flag Jr.:ia näytteli Joel Kinnaman. Kinnaman jatkoi samassa roolissa myös elokuvan jatko-osassa The Suicide Squad: Suicide Mission (2021).
Šofar
Soittotapoja
Šofaria soitetaan kolmella eri tavalla:
Alles Gute kommt von unten
Alles Gute kommt von unten on Bushidon kolmastoista single ja ainoa single Ersguterunge Sampler Vol. 3 – Alles Gute kommt von unten kokoelmalevyltä ja se julkaistiin joulukuussa 2007. Kappaleessa olivat mukana myös Chakuza ja Kay One.
Quebec Remparts
Quebec Remparts on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue. Se pelaa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa eli LHJMQ:ssa. Joukkueen kotiareena on Centre Vidéotron Quebecin kaupungissa, Quebecissa.
Joukkue
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Luettelo Kuwaitin kaupungeista
thumb|[[Kuwait (kaupunki)|Kuwait City]] Tämä on luettelo Kuwaitissa sijaitsevista kaupungeista.
Mäntyluodon lentotukikohta
Mäntyluodon lentotukikohta Mäntyluodossa Porissa oli Venäjän Itämeren laivaston 2. Ilmailuprikaatin 5. ilmailudivisioonan Turun Vähä-Heikkilän lentoaseman ja Jungfrusundin lentoaseman toimintaan liittyvä laskusilta, jota käytettiin lentoveneiden toimintaan tukemaan. Päinvastoin kuin kahdella muulla lentoasemien toimintaa tukevilla tukikohdissa, ei Mäntyluodon tukikohdassa ollut puurakenteista lentokonehallia, vaan ainoastaan kaksi laskusiltaa.
Hauhon seurakunta
Hauhon seurakunta on seurakunta Kanta-Hämeessä, Hämeenlinnan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenlinnan rovastikuntaan ja on osa Hämeenlinnan seurakuntayhtymä. Kirkkoherrana toimii Tapani Vanhanen. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 2 919 jäsentä.
4. kaupunginosa (Valkeakoski)
4. Kaupunginosa Valkeakoskella käsittää kaupungin liikekeskustan eteläosan, kerrostalo- ja pientaloalueita sekä Lumikorven teollisuus- ja liikealueen.
Jyräänmäki
Jyräänmäki on asuinalue kaupungin keskustaajaman eteläosassa. Alue on puutalovaltaista, ja sitä halkoo kaksi katua, Jyräänkatu ja Kuusistonkatu. Alue on rakennettu pääosin 1940-luvulla, mutta alueen itäpuolella on Jyräänkujan "nurkka", joka on 1980-luvun lopulla rakennettua rivitaloaluetta. Jyräänmäen alapuolella sijaitsevat Sorrilan ala-aste, Valkeakosken kappeli ja hautausmaa sekä Neste-huoltoasema. Valkeakosken vesitorni on Jyräänmäellä. Alue on pääosin rauhallinen.
Kaskela
Kaskela on asuinalue keskustan itäpuolella. Alue on rakennettu pääosin 1960- ja 1970-luvuilla. Alue on pieni ja siellä kulkee kaksi katua, Kaskitie ja Peltotie. Alue on pienuutensa vuoksi melko rauhallinen.
Laiska
Laiska on omakotialue kaupungin eteläpuolella. Alue on pääosin rauhallista 1940-luvulla rakennettua puutaloaluetta. Aluetta halkoo Laiskantie. Alueen lounaispäässä sijaitsevat 1970-ja 1980-luvuilla rakennetut Laiskankujan ja Välikujan rivitaloalueet. Alueen nimen alkuperä on tuntematon.
Lumikorpi
Lumikorpi on teollisuusalue keskustan itäpuolella. Lumikorvessa on enimmäkseen teollisia yrityksiä ja autoliikkeitä, tosin alueella on myös K-Raudan myymälä. Hämeenlinnan Osuusmeijerin meijeri oli Lumikorvessa. Lumikorvessa on myös Valkeakosken kaatopaikka.
Naakka ja Naakanrinne
Naakan asuinalue sijaitsee jyrkässä rinteessä, jonka päällä on neljä tornitaloa. Rinteen alapuolella on kuusi nelikerroksista kerrostaloa. Naakan omakotialue sijoittuu Kaapelintien itäpuolelle. Naakan vanhaa omakotialuetta sanotaan toisinaan myös Leipiäläksi. Naakan alue on saanut nimensä alueella sijainneesta, Walkeakoski Oy:n omistamasta Naakan eli Leipiälän yksinäistalosta, jonka alueilla oli alkujaan pieniä mökkejä. Aluetta ruvettiin rakentamaan uudelleen 1970-luvun alkupuolella. Osittain Naakka kuuluu Valkeakosken 12. kaupunginosaan.
Pässinmäki ja Apia
Pässinmäen vanha omakotialue, jonka ympäristöä kutsutaan myös Apiaksi viereisen Apianlahden mukaan, sijaitsee vesistön äärellä keskustassa ja edustaa kaupungin vanhinta osaa. Siellä sijaitsevat muun muassa Apian kenttä, Apian Uimaranta ja Apian kansanpuisto Apian kanavan Mallasvedestä erottaman Apianlahden rannalla, vastapäätä lahden toisella puolella sijaitsevaa Apian koulua, joka on purettiin vuonna 2011. Apian maisemakuvaan kuuluvat vesistö ja luonto.
Al Jardine
thumb|upright|Al Jardine vuonna 2012. Alan Charles ”Al” Jardine (s. 3. syyskuuta 1942 Lima, Ohio) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Beach Boysin laulajana, kitaristina ja yhtenä perustajajäsenistä.
Elämä ja ura
Jardine on The Beach Boysin alkuperäisistä jäsenistä ainoa, joka ei ollut Wilson tai sukua heille. Jardine erosi yhtyeestä pian sen perustamisen jälkeen 1961 mutta liittyi siihen pari vuotta myöhemmin takaisin.
Jardine oli laulusolistina muun muassa The Beach Boysin hittikappaleella "Help Me, Rhonda", ja hän oli mukana kirjoittamassa yhtyeen monia kappaleita 1970-luvulta vuoteen 1985.
Individualistinen anarkismi
Individualistinen anarkismi viittaa useisiin anarkistisiin suuntauksiin, jotka asettavat yksilön ja hänen tahtonsa etusijalle kaikkiin ulkoisiin tekijöihin nähden: näitä ovat ryhmät, yhteisöt, valtiot, perinteet ja ideologiset järjestelmät.
Individualistinen anarkismi viittaa ryhmään eri filosofioita, joilla on toisistaan eroavia näkemyksiä. Ensimmäinen individualistis-anarkistinen ajattelija oli William Godwin, muita muun muassa Henry David Thoreau (transsendentalismi) , Josiah Warren ("itseomistajuus"), Lysander Spooner ("luonnonoikeus"), Pierre-Joseph Proudhon (mutualismi), Herbert Spencer ("yhtäläisen vapauden laki") , Max Stirner (egoistinen anarkismi) sekä nykyään muun muassa David Friedman ja Murray Rothbard (anarkokapitalismi eli markkina-anarkismi).
Yleiskatsaus
Varhaisia individualistisia anarkisteja olivat William Godwin, Pierre-Joseph Proudhon ja Max Stirner.
Individualistisen anarkismin haaroilla oli vähän yhteisiä tekijöitä; sellaisia olivat kuitenkin seuraavat:
1. Individualismi, yksilöön keskittyminen ja yksilön asettaminen kaikenlaisten sosiaalisten ja ulkoisten konstruktioiden ja entiteettien kuten moraalisuuden, ideologian, sosiaalisten tapojen, uskonnon, metafysiikan, aatteiden tai toisten tahdon edelle.
3. Näkemys siitä, että suhteet toisiin ihmisiin tai asioihin saavat perustua vain yksilön omaan haluun ja voivat olla niin ohimeneviä ja kompromissittomia kuin halutaan, koska individualistisessa anarkismissa yleensä hylätään vaatimus yksilön uhrautumisesta. Näin Max Stirner suosittelee egoistien liittoja kuten ystävyys- ja rakkaussuhteita sekä leikkejä korostaen kuitenkin egoismin laajaa tulkintaa, jossa arvostetaan toisia yksilöitä ja näiden ainutlaatuisuutta: "The unions Stirner desires would be based on free agreement, being spontaneous and voluntary associations drawn together out of the mutual interests of those involved, who would "care best for their welfare if they unite with others." [p. 309] The unions, unlike the state, exist to ensure what Stirner calls "intercourse," or "union" between individuals. To better understand the nature of these associations, which will replace the state, Stirner lists the relationships between friends, lovers, and children at play as examples. [No Gods, No Masters, vol. 1, p. 25] These illustrate the kinds of relationships that maximise an individual's self-enjoyment, pleasure, freedom, and individuality, as well as ensuring that those involved sacrifice nothing while belonging to them. Such associations are based on mutuality and a free and spontaneous co-operation between equals. As Stirner puts it, "intercourse is mutuality, it is the action, the commercium, of individuals." [p. 218] Its aim is "pleasure" and "self-enjoyment." Thus Stirner sought a broad egoism, one which appreciated others and their uniqueness, and so criticised the narrow egoism of people who forgot the wealth others are:
Erojakin on paljon. Talouskysymyksissä individualististen anarkistien kantoja ovat muun muassa mutualismi (Proudhon, Emile Armand, varhainen Benjamin Tucker; kannattivat markkinoita paitsi että rajoittivat omistusoikeutta), Egoistinen anarkismi (Stirner, John Henry Mackay, Lev Chernyi, myöhäinen Tucker, suhtautuivat kielteisesti omistamiseen ja markkinoihin), anarkokommunismi (Albert Libertad, illegalismi) ja anarkokapitalismi (Gustave de Molinari, David Friedman, Murray Rothbard; kannattivat vapaata markkinataloutta ja yksityisomistusta).
Sosiaaliset kokeilut
Moni individualistinen anarkisti kokeilee ja uhmaakin sosiaalisia konventioita, usein boheemisti, saattaa vaatia seksuaalista kulttuurista vapautta ("vapaa rakkaus") ja olla ihastunut taiteen käyttäytymisen ja vaatetuksen innovaatioihin. Näin vapaa rakkaus (muun muassa Josiah Warren) ja muut radikaalit elämäntavat kuten naturismi (muun muassa Henry David Thoreau) ovat olleet suosittuja individualististen anarkistien keskuudessa.
William Godwin
thumb|left|upright|[[James Northcote, William Godwin, öljymaalaus, 1802, National Portrait Gallery, William Godwin, radikaali liberaali ja utilitaristi, oli ensimmäisiä individualistisia anarkisteja.]] William Godwin oli individualistinen anarkisti ja filosofinen anarkisti, joka sai vaikutteita valistusajasta ja kehitti monen mielestä ensimmäisen modernin anarkistisen koulukunnan. Pjotr Kropotkinin mukaan Godwin "muotoili ensimmäisenä anarkismin poliittiset ja taloudelliset käsitteet vaikkei antanut ajatuksilleen tuota nimitystä ['anarkismi']."
Josiah Warren
thumb|upright|[[Josiah Warren]] Erittäin vaikutusvaltainen varhainen individualistinen anarkisti oli Josiah Warren, joka oli osallistunut Robert Owenin utooppisen sosialismin kokeiluyhteisöön nimeltä "New Harmony" ja päätynyt siihen, että tuollaista parempi on järjestelmä, joka kunnioittaa "yksilön itsemääräämisoikeutta" ja oikeutta käyttää omaisuuttaan kuten yksilö itse haluaa.
"Bostonin anarkistit"
thumb|left|150px|Benjamin Tucker. Yhdysvalloissa perustettiin "Bostonin anarkismi". Amerikkalaiset individualistit pitivät ongelmattomana sitä, että "joku työllistää toisen" tai "ohjaa toista" tämän työssä mutta vaativat, että "kaikki rikastumisen luonnolliset edellytykset ovat kaikkien saavutettavissa samoin ehdoin ja lakien suomien etuoikeuksien aikaansaaman monopolit lakkautetaan.
Heistä valtiomonopolikapitalismi eli valtion suosimat monopolit estivät työtä saamasta täyttä korvausta. Voltairine de Cleyre tiivisti filosofian sanomalla, että anarkoindividualistit "tukevat vankasti ajatusta, että työnantaminen ja työllistyminen, ostaminen ja myyminen, pankkitoiminta ja muut kaupalliset instituutiot, jotka rakentuvat yksityisomaisuuden ympärille, ovat itsessään hyviä ja ainoastaan valtion puuttuminen niihin tekee niistä pahoja."
1800-luvun yhdysvaltalaiset individualistit olivat erimielisiä joistain asioista kuten IP-oikeuksista ja maanomistuksesta. Suuri skisma syntyi vuosisadan lopulla, kun Tucker lakkasi kannattamasta luonnonoikeutta ja kääntyi Max Stirnerin "egoismiin".
Jotkut, kuten Benjamin Tucker, kutsuivat itseään "sosialisteiksi", käyttäen sanaa hyvin laajassa merkityksessä (viitaten työväenluokan aseman parantamiseen). 1900-luvun tullen individualistinen anarkismi yleisimmissä muodoissaan alkoi heiketä ja vuosisadan puolivälistä alkaen niitä alkoi korvata anarkokapitalismi. .
Anarkokapitalismi
thumb|upright|Murray Rothbard noin vuonna 1955. 1800-luvun individualisten anarkistien enemmistö uskoi työnarvoteoriaan. On arvioitu, että anarkokapitalismin nousu on tulos siitä, että 1800-luvun Yhdysvaltojen individualististen anarkistien teorioista poistetaan työnarvoteoria seurauksineen. Näin klassisen taloustieteen yleisemminkin virheelliseksi katsottu työnarvoteoria korvautui uusklassisen taloustieteen subjektiivisen arvon teorialla: työn tai muun hyödykkeen arvo on se, mitä ihmiset siitä päätyvät vapaaehtoisesti maksamaan, samankin tuotteen arvo voi nousta tai laskea. Mutualisti Kevin Carson on sanonut: "Useimmat itseään nykyään 'individualistisiksi anarkisteiksi' kutsuvat ovat Murray Rothbardin itävaltalaisen taloustieteen seuraajia."
Murray Rothbard, liberaali Ludwig von Misesin oppilas, yhdisti itävaltalaisen koulukunnan taloustieteen ehdottoman ihmisoikeusnäkemyksen ja valtion hylkäämisen kanssa; nämä hän oli omaksunut 1800-luvun yhdysvaltalaisilta anarkoindividualisteilta kuten Lysander Spooner ja Benjamin Tucker.
Agorismi
Agorismi on radikaali vasemmistolibertaristinen anarkismin muoto, jonka kehitti anarkokapitalismista 1900-luvun lopulla Samuel Edward Konkin III (a.k.a. SEK3). Agoristien päämääränä on yhteisö, jossa kaikki "suhteet ihmisten välillä ovat vapaaehtoisia vaihtoja – vapaa markkinatalous." Agoristit ovat propertaristisia markkina-anarkisteja, joiden mielestä omistusoikeus on luonnonoikeus, joka syntyy itsensä omistamisesta ja joka ei estä yhteisomistusta, mikäli omaisuuden omistajat vapaaehtoisesti sopivat sellaisesta keskenään. Agoristit kiistelevät keskenään IP-oikeuksista.
Arvostelua
thumb|125px|right|George Bernard Shaw expressed doubts about the [[distribution of wealth under individualist anarchism.]] Carlotta Andersonin mukaan Yhdysvaltojen individualistiset anarkistit hyväksyvät, että vapaa kilpailu johtaa vaurauden epätasaiseen jakautumiseen "eivätkä näe sitä epäoikeudenmukaisena." Tucker selitti: "Jos elän vapaana ja rikkaana, en itke siksi, että naapurini, yhtä vapaa, on rikkaampi. Vapaus tekee lopulta kaikista rikkaita; se ei tee kaikista yhtä rikkaita. Autoritaarisuus voi tehdä (ja olla tekemättä) kaikkista yhtä rikkaita lompakostaan; se varmasti tekee heidät yhtä köyhiksi kaikessa, mikä tekee elämästä eniten elämän arvoista."
Kenneth III
thumb|250px|Kenneth III. Kenneth III oli Skotlannin kuningas vuosina 997–1005. Hänen isänsä oli Dub. Kerrotaan, että Kenneth yritti turvata poikansa Giricin aseman valtaistuimella, mutta kun hän sai surmansa taistelussa 1005, vallan vei Malcolm.
Roger Martin du Gard
Roger Martin du Gard (23. maaliskuuta 1881 Neuilly-sur-Seine, Ranska – 22. elokuuta 1958 Sérigny, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1937.
Henkilöhistoria
Martin du Gard syntyi lähellä Pariisia varsin varakkaaseen virkamiessukuun. Hän valmistui École de Chartresista vuonna 1908 ja julkaisi esikoisteoksensa Denevir jo samana vuonna. Ensimmäinen maailmansota keskeytti osittain Martin du Gardin kirjailijantyön, hän palveli useilla eri rintamilla. 1920-luvulla kirjailija muutti Pariisista pieneen Bellêmen tajaamaan, jossa hän vietti lähes erakon elämää. Hän palasi perheineen takaisin Pariisiin, mutta joutui toisen maailmansodan aikana pakenemaan saksalaisten valtaamasta kaupungista.
Kirjallinen tuotanto
Martin du Gard oli opiskellut vanhojen kirjoitusten tutkimusta, ja toi töihinsä hämmästyttävän määrän tarkkoja yksityiskohtia. Sosiaalisen ympäristön vaikutus yksilön kehitykseen on monien hänen kirjojensa kantava teema, ja häntä pidetään 1800-luvun realismin ja naturalismin perinteen jatkajana. Martin du Gardin tunnetuin teos on kahdeksanosainen sarja Thibault’n suku (Les Thibault), josta on suomennettu kuusi osaa.
Teokset
Martin du Dugardin teoksia ovat muun muassa:
Suomennetut teokset
Martin du Dugardin tuotannosta katkelmia teoksesta Thibault'n suku on antologiassa Nobel-kirjailijat: maailmankirjallisuuden mestarit, osa 2. Helsinki: Otava : Valitut palat 1977
Yōhei Kajiyama
Jalkapallomaajoukkue
Kajiyama kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Friede Springer
Friede Springer (o.s. Riewerts; s., Oldsum, Föhr, Saksa) on saksalainen kustantaja, liikenainen ja miljardööri. Hän kuuluu liittokansleri Angela Merkelin tukijoihin ja lähipiiriin.
thumb|210px|left|Friede Splinglerin syntymäkoti Föhrin saarella Pohjanmeren rannikolla. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 321. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuutensa oli 5,6 miljardia dollaria. Hänen miehensä Axel Springerin kuoltua vuonna 1985, Friede sai sukulaisineen noin 26,1 prosentin osuuden Axel Springer -kustannusyhtiöstä. Seuraavina vuosina hän osti sukulaisineen yhtiön osakkeita takaisin muun muassa Burdalta, ja ostamalla omistusta myös sukulaisiaan sai hankittua määräysvallan kustannusyhtiöstä. Yhtiön julkaisuihin lukeutuvat muun muassa Die Welt, Bild, Auto Bild, Computer Bild ja yhdysvaltalainen Business Insider.
Pertti Nieminen (runoilija)
Hannu Pertti Nieminen (29. kesäkuuta 1929 Vaasa – 8. marraskuuta 2015 Vantaa ) oli suomalainen runoilija ja kiinalaisen kirjallisuuden suomentaja.
Toivo Tarvas
Armas Toivo Tarvas (sukunimi aikaisemmin Dahlman; 24. maaliskuuta 1883 Helsinki – 10. joulukuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Tarvas käytti myös salanimiä Harri Kangas, Janne Kreivilä, Otto W. Siilivaara ja T.T-s.
Toivo Tarvaksen vanhemmat olivat muurari Frans Fredrik Dahlman ja Amanda Helenius. Hänen ottoisänsä oli senaattori Ossian Wuorenheimo. Tarvas pääsi ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1904 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1916. Tarvas teki opintomatkoja Skandinavian maihin, Saksaan, 1909–1910 Italiaan ja 1912 Pariisiin.
Pertti Nieminen (runoilija)
Nieminen valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1948 ja kansakoulunopettajaksi 1951. Kirjailijantyönsä ohella hän toimi kansakoulunopettajana Hyvinkäällä vuosina 1951–1989.
Toivo Tarvas
Tarvas toimi aluksi teatterialalla ja oli apulaisjohtajana Tampereen Teatterissa ja teatterinjohtajana Turun suomalaisessa teatterissa sekä Kansallisteatterin hallintoneuvoston jäsenenä 1916–1924. Hän oli sitten Kustannusosakeyhtiö Ahjon johtokunnan jäsenenä 1918–1920, Nykyaika-aikakauslehden päätoimittajana 1918–1919 ja liikelehti Ilmarisen päätoimittajana 1920–1922. Hän oli myös maaseutulehtien kirjallisuus- ja taidekirjeenvaihtajana ja avusti pääkaupungissa ilmestyneitä lehtiä. Tarvas oli Suomalaisen Kirjakaupan osastonjohtaja 1925–1930 ja hän toimi myös vakuutusalalla.
Santiago de Compostela
Santiago de Compostela on Galician itsehallintoalueen pääkaupunki A Coruñan maakunnassa Espanjan luoteisosassa. Santiago de Compostelan vanha kaupunki ja pyhiinvaellusreitti kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Toivo Tarvas
Tarvas julkaisi useita kertomus- ja novellikokoelmia (Kohtalon tuulissa, Häviävää Helsinkiä, Helsinkiläisiä, Kadun lapsia) joissa kuvattiin elämää 1900-luvun alun Helsingissä. Hän käytti näissä kirjoissaan myös Stadin slangia. Hänen esikoisteoksensa, helsinkiläisnäytelmä Isä ja tytär esitettiin Kansallisteatterissa 1908. Näytelmä herätti huomiota realistiselta paikallisvärityksellään. Tarvas julkaisi sitten ylioppilasromaanin Eri tasoilta vuonna 1915 ja novellikokoelman Häviävää Helsinkiä vuonna 1917. Hän julkaisi salanimellä Janne Kreivilä Suomen sisällissotaan sijoittuneen romaanin Velisurmaajat ja sen jälkeen vielä novellikokoelmat Helsinkiläisiä ja Kadun lapsia sekä pari nuortenkirjaa. Viimeisinä vuosina Tarvas ei enää julkaissut mitään vaan toimi lehti- ja kirjakauppa-aloilla.
Pertti Nieminen (runoilija)
Nieminen on suomentanut runoja, näytelmiä ja novelleja myös muista kielistä, kuten englannista ja ruotsista. Osa käännöksistä on sovitettu kuunnelmiksi Yleisradioon. Hän on opettanut muutaman vuoden ajan kiinan kieltä ja kirjallisuutta esimerkiksi Helsingin yliopistossa ja osallistunut 1980-luvulla Raamatun käännöstyöhön. On sanottu, että Nieminen on joutunut kokemaan Otto Mannisen kohtalon: oma lyriikka on jäänyt käännöstyön varjoon.
Toivo Tarvas
Toivo Tarvas oli naimisissa 1916–1922 lasten- ja nuortenkirjailija Aili Somersalon kanssa. Toivo Tarvas kuoli pitkällisen sairauden jälkeen joulukuussa 1937. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Bowers vastaan Hardwick
Bowers vastaan Hardwick, 478 U.S. 186 (1986) on merkittävä Yhdysvaltain korkeimman oikeuden ennakkopäätös vuodelta 1986. Päätöksessään Yhdysvaltain korkein oikeus päätti äänin 5–4, että Georgian osavaltion homoseksuaalisen kanssakäymisen kieltäneet lait eivät olleet ristiriidassa Yhdysvaltain perustuslain kanssa.
Santiago de Compostela
Santiago de Compostelan asukasluku oli 95 966 vuonna 2016.
Pertti Nieminen (runoilija)
Nieminen on kirjoituksissaan, kuten esseissään ja arvosteluissaan, pyrkinyt oikaisemaan länsimaissa vallinneita osin erheellisiä käsityksiä kiinalaisesta runoudesta.
Santiago de Compostela
Pyhiinvaellusreitti
Apostoli Jaakob vanhemman hauta Santiago de Compostelassa Euroopan läntisimmässä osassa on ollut jo tuhannen vuoden ajan Euroopan tärkeimpiä pyhiinvaelluskohteita, ja sinne johtavat Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitit saattavat olla jopa 1 600 kilometriä pitkiä. Kuuluisin näistä on niin sanottu "ranskalainen tie" (esp. Camino Francés), joka alkaa Pyreneiden vuoristossa sijaitsevasta ranskalaisesta Saint-Jean-Pied-de-Portin kylästä ja kulkee ensin Espanjan puolelle Roncevaux'n kylään ja sieltä Pohjois-Espanjan läpi Santiago de Compostelaan. Reitin pituus on 769 kilometriä ja se kulkee muun muassa Pamplonan, Logroñon, Burgosin ja Leónin kaupunkien kautta.
Bowers vastaan Hardwick
Korkein oikeus kumosi oman päätöksensä seitsemäntoista vuotta myöhemmin tapauksessa Lawrence vastaan Texas.
Santiago de Compostela
Pyhiinvaellusreitti
Kaupungissa on pyhiinvaelluksesta ja sen historiasta kertova museo Museo das Peregrinacións.
Pertti Nieminen (runoilija)
Pertti Niemisen poika Kai Nieminen on isänsä tavoin runoilija ja suomentaja, mutta kiinan kielen sijasta erikoistunut japaniin. Hänen toinen poikansa Hannu Nieminen on Helsingin yliopiston viestintäpolitiikan professori.
Bowers vastaan Hardwick
Tapaus
Oikeuden päätöksen taustalla oli Atlantassa 3. elokuuta 1982 sattunut tapaus, jossa paikallinen poliisi oli tullut pidättämään Michael Hardwickia, koska tämä ei ollut saapunut oikeuteen (alkuperäinen pidätysmääräys tosin todettiin myöhemmin vääräksi). Pidätyksen yhteydessä poliisi löysi Hardwickin harrastamassa seksiä toisen miehen kanssa omassa makuuhuoneessaan. Georgian tiukkojen sodomianvastaisten lakien vuoksi poliisi pidätti kummatkin miehet.
Pertti Nieminen (runoilija)
Kokoelmissa Kuusi silmää, kuusi korvaa (1981) ja Vyötettiin ja vietiin (2003) Nieminen kirjoitti ”isoisärunoja” lapsenlapsistaan.
Bowers vastaan Hardwick
Tapaus
Piirisyyttäjä ei vienyt tapausta eteenpäin, mutta Hardwick itse päätti nostaa syytteen Atlantan poliisilaitoksen johtajaa sekä Georgian oikeusministeri Michael Bowersia vastaan, koska hänen mielestään Georgian sodomialait rikkoivat hänen perustuslaillista oikeuttaan yksityisyyteen.
Santiago de Compostela
Katedraali
Santiago de Compostelan katedraalin paikalla on ollut kirkollista toimintaa 800-luvun alusta. Nykyisen katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1075, ja ne jatkuivat jaksoittain vuoteen 1211 saakka
Bowers vastaan Hardwick
Tapaus
Korkein oikeus kuitenkin päätti tapauksen Hardwickia vastaan, eikä puuttunut Georgian sodomianvastaisiin lakeihin. Tuomari Byron R. Whiten kirjoittaman enemmistöpäätöksen puolesta äänestivät myös korkeimman oikeuden puheenjohtaja Warren Burger sekä tuomarit Sandra Day O'Connor, Lewis F. Powell, Jr. ja William Rehnquist.
Myöhemmät vaiheet
Korkein oikeus kumosi myöhemmin oman ennakkopäätöksensä, kun se vuonna 2003 tapauksessa Lawrence vastaan Texas totesi, että Texasin kahden aikuisen välisiä homoseksuaalisia suhteita rajoittanut laki oli perustuslain vastainen.
Michael Hardwick kuoli AIDSiin vuonna 1991, entisen lakimiehensä mukaan yhä katkerana korkeimman oikeuden päätöksestä tapauksessa. Michael Bowers jätti virkansa oikeusministerinä vuonna 1997 ja on sittemmin työskennellyt muun muassa homoseksuaalien oikeuksia ajavan Georgia Equality -järjestön lobbarina.
Xavi
Xavier Hernández i Creus eli Xavi [ˈtʃavi] (s. 25. tammikuuta 1980 Terrassa, Katalonia, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Xavi oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänet tunnetaan erityisesti syöttötaidostaan, kyvystään hallita peliä sekä hyvistä kulma- ja vapaapotkuista. Kesästä 2019 syksyyn 2021 hän toimi qatarilaisen Al-Saddin päävalmentajana, ja marraskuussa 2021 hän palasi entiseen seuraansa FC Barcelonaan.
1998–2001
Xavi on FC Barcelonan kasvatti. Hän siirtyi seuran junioriakatemiaan ollessaan vasta 11-vuotias. Xavi saavutti loistavilla otteillaan mahdollisuuden päästä pelaamaan Barcelonan edustusjoukkueen mukaan harjoitusottelussa Southamptonia vastaan 12. toukokuuta 1998. Xavi pelasi ensimmäisen kerran edustusjoukkueessa 18. elokuuta 1998 virallisen ottelun Supercopa de Españassa Mallorcaa vastaan tehden ottelussa myös maalin. Primera División debyytin Xavi teki 3. lokakuuta 1998 ottelussa Valenciaa vastaan. Ottelu päättyi 3–1 Barcelonan voittoon. Loistavien peliesitysten ansiosta Xavista tuli yksi tärkeimmistä avainpelaajista Louis van Gaalin mestaruuksia voittaneessa joukkueessa. Xavin debyyttikausi päättyi Xavin osalta 26 pelattuun otteluun ja Primera División mestaruuden voittoon. Xavi myös nimettiin vuoden 1999 La Liga kauden läpimurtopelaajaksi. Xavista tuli Barcelonan johtava pelinrakentaja Pep Guardiolan loukkaantumisen jälkeen Kaudella 1999–2000 ja saavutti 300 virallisen ottelun rajapyykin 25-vuotiaana.
2001–2003
Näinä vuosina Barcelona oli lähellä konkurssia ja taisteli paikastaan Primera Divisiónin huipulla. Xavi pelasi enemmän keskikentän puolustavampana pelaajana ja antoi 20 syöttöä ja teki seitsemän maalia näillä kahdella kaudella. 16. maaliskuuta 2002 Xavi teki ensimmäisen maalinsa El Clásicossa.
2004–2008
Xavi nimettiin Barcelonan varakapteeniksi kaudella 2004–2005 ja hän auttoi katalonialaisseuraa voittamaan Primera Divisiónin ja Supercopa de Españan. Xavi nimettiin Primera Divisiónin vuoden pelaajaksi kaudella 2005. Kaudella 2005–2006 Xavi loukkasi polvensa harjoituksissa ja joutui sairauslomalle viideksi kuukaudeksi. Hän joutui jäämään pois osasta kaudesta, mutta palasi takaisin huhtikuussa ja pääsi jälleen juhlistamaan Primera Divisiónin ja Supercopa de Españan mestaruuksia.
2008–2009
Xavi oli jälleen yksi Barcelonan avainpelaajista kaudella 2008–2009. Hän laukoi vapaapotkusta Barcelonan neljännen maalin Copa del Reyn finaalissa Athletic Bilbaota vastaan kaudella 2008–2009. Yhtenä kauden hienoimmista muistoista niin Xavin kuin Barcelonankin kohdalla pidetään 2. toukokuuta pelattu ottelua Real Madridia vastaan. Barcelona voitti El Clásicon lukemin 6–2. Xavi syötti neljä maalia kuudesta.
Xavi auttoi Barcelonaa voittamaan kauden 2008–2009 Mestarien liigan. Barcelona kohtasi finaalissa Manchester Unitedin ja ottelu päättyi Barcelonan 2–0 voittoon. Xavi syötti Barcelonan toisen maalin, jonka viimeisteli Lionel Messi 69. minuutilla. Xavi äänestettiin UEFA:n Mestarien liigan parhaaksi keskikenttäpelaajaksi. Xavi oli Primera Divisiónin paras syöttelijä 20 maaliin johtaneella syötöllään kaudella 2008/09.
2009–2010
Xavi valittiin Barcelonan toiseksi parhaaksi pelaajaksi kaudella 2009–2010, kun Barcelona voitti Primera Divisiónin ennätyksellisesti 99 pisteellä.
2012–2013
Barcelona ilmoitti solmineensa Xavin kanssa kauden 2016 loppuun asti kestävän jatkosopimuksen. Xavi viimeisteli jälleen maalin Real Madridia vastaan pelatussa ottelussa Supercopa de Españassa, jonka Barcelona voitti 3–2.
2013–2014
16. tammikuuta 2014 Xavi pelasi 700. ottelunsa katalonialaisjoukkueelle ottelussa Getafea vastaan. Kesäkuussa 2014 ilmoitettiin, ettei Xavi jatkaisi Barcelonassa enää kaudella 2014–2015. Xavi kuitenkin itse myöhemmin ilmoitti, että aikoo pelata sopimuksensa Barcelonassa loppuun ja ilmoitti syyksi mielensä muuttumiselle lähdön suhteen uuden valmentajan Luis Enriquen.
2014–2019
Xavi ilmoitti 21. toukokuuta 2015 siirtyvänsä qatarilaiseen Al-Saddiin kauden lopussa kolmen vuoden sopimuksella. Xavi edusti seuraa Qatar Stars Leaguessa neljän kauden ajan. Hän pelasi seurassa 86 ottelua ja oli voittamassa uransa viimeiseksi jääneellä kaudella 2018–2019 maan mestaruutta. Hän lopetti pelaajauransa kauden 2018–2019 jälkeen.
Maajoukkueura
Xavi oli voittamassa nuorten maailmanmestaruutta Espanjan riveissä vuonna 1999. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa hän saavutti Espanjan paidassa hopeaa. Xavi on edustanut Espanjaa myös vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailussa sekä vuosien 2004, 2008 ja 2012 EM-kilpailussa. EM-kilpailuissa 2008 Espanja voitti mestaruuden ja Xavi valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi hän on pelannut joitakin otteluita epävirallisessa Katalonian maajoukkueessa.
Vuonna 2013 hän oli Espanjan maajoukkueen mukana vuoden 2013 Confederations Cupissa. Espanja sijoittui turnauksessa toiseksi.
Leopold Hawelka
thumb|Leopold Hawelka vuonna 2008. Leopold Hawelka (11. huhtikuuta 1911 Mistelbach, Niederösterreich – 29. joulukuuta 2011 Wien, Itävalta) oli maineikkaan wieniläisen kulttuurikahvilan Café Hawelkan perustaja yhdessä vaimonsa Josefine Hawelkan kanssa.
Xavi
Ura valmentajana
Pelaajauransa lopetettuaan Xavi teki toukokuun lopulla 2019 Al-Saddin kanssa valmennussopimuksen ja hänestä tuli seuran uusi päävalmentaja. Xavi luotsasi Al-Saddin kaudella 2018/19 AFC Champions Leaguessa välieriin, josisa hävisi Al-Hilalille yhteismaalein 6–5.
Tilastot
Tilanne 21. toukokuuta 2015
Saavutukset
Henkilökohtaiset
Hiroyuki Taniguchi
Jalkapallomaajoukkue
Taniguchi kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Xavi
Saavutukset
Valmentajana
Görlitzer Bahnhofin metroasema
Görlitzer Bahnhof on asema Berliinin metron linjoilla U1 ja U3. Metroasema on saanut nimensä samalla paikalla ennen maailmansotia sijainneesta rautatieasemasta, joka puolestaan oli nimetty Saksin osavaltiossa sijaitsevan Görlitzin kaupungin mukaan. Ensimmäinen juna rautatieasemalta kulki 13. kesäkuuta 1866; metrojunat aloittivat liikennöinnin 12. helmikuuta 1902. Metron asemarakennus on säilynyt pitkälti alkuperäisessä asussaan. Asemalla pysähtyy myös MetroBus-linja M29. Asema sijaitsee Kreuzbergissä alueella, jolla on rajuja vappumellakoita.
Willem Kes
thumb|right|Willem Kes Willem Kes (16. helmikuuta 1856 Dordrecht, Alankomaat – 22. helmikuuta 1934 München, Saksa ) oli alankomaalainen viulisti ja kapellimestari. Hän oli vuodesta 1888 Concertgebouw-orkesterin ensimmäinen pääkapellimestari. Sieltä hän siirtyi vuosiksi 1895–1898 Glasgow’hun Royal Scottish National Orchestran kapellimestariksi.
Kes opiskeli Leipzigissä, Brysselissä ja Berliinissä. Hänen työnsä Concertgebouw-orkesterissa oli menestyksekästä: hän perusti korkeatasoisen orkesterin, jolla oli ajanmukainen ohjelmisto, johon kuului muun muassa Wagnerin, Lisztin, Berliozin ja Richard Straussin teoksia.
Got Live If You Want It!
Got Live If You Want It! on The Rolling Stonesin ensimmäinen virallinen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1966. Se julkaistiin ainoastaan Yhdysvalloissa, Britanniassa oli julkaistu vuonna 1965 samanniminen EP-levy.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa listan sijalle #6 ja myi kultaa.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Irreversiibeli
Irreversiibeli voi tarkoittaa
Vastakohta kummassakin merkityksessä: Reversiibeli
Musta aurinko nousee
”Musta aurinko nousee” on Juice Leskinen Grand Slamin esittämä kappale ja Juice Leskisen koko uran yksi tunnetuimmista kappaleista. Se julkaistiin singlenä ja myöhemmin Pyromaani palaa rikospaikalle -albumilla vuonna 1985. Leskinen kertoi työstäneensä kappaleen tekstiä peräti yhdeksän vuotta. Kappale tunnetaan myös Sakari Kuosmasen soittamasta kitarasoolosta.
Kappale alkaa sanoilla Riisu yltäni tähtivyö, ja myöhemmin siinä on monimerkityksinen kertosäe ”Ja jonakin aamuna / ennen sarastusta / huomaat, että musta / aurinko nousee". ”Musta aurinko nousee” voi kuuntelijan mielessä viitata väriltään mustaan aurinkoon tai puhekieliseen ilmaukseen ”minusta” tai "minun mielestäni". Toisaalta musiikissa on selkeä tauko sanojen "musta" ja "aurinko" välillä, ja "aurinko nousee" lauletaan ja säestetään aivan eri tyylillä (nimenomaan kirkkaana ja lämpimänä) kuin edelliset sanat ("Ja jonakin aamuna / ennen sarastusta / huomaat, että musta").
Kappaletta on versioitu myöhemmin ahkerasti, etenkin 2000-luvulla.
Prix du roman Fnac
Prix du roman Fnac on ranskalaisen kirjakauppaketjun Fnacin vuonna 2002 perustama kirjallisuuspalkinto.
Musta aurinko nousee
Single nousi Suomen myyntilistan sijalle 7.
Prix du roman Fnac
Palkinnon myöntää lautakunta, johon kuuluu 400 asiantuntijajäsentä ja 500 kirjamyyjää, jotka valitsevat palkinnon saajan 30 nimikkeestä, jotka on aiemmin valittu 300 Ranskassa ilmestyneen teoksen joukosta. Palkinnon sai ensimmäisen kerran ulkomaalainen teos vuonna 2010, jolloin palkinnon sai Sofi Oksasen teos Puhdistus.
Lammin seurakunta
Lammin seurakunta on seurakunta Kanta-Hämeessä, Hämeenlinnan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenlinnan rovastikuntaan ja on osa Hämeenlinnan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Heli Ulvinen. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 5 173 jäsentä.
Seurakuntaan liitettiin vuoden 2019 alussa Tuuloksen seurakunta
Reversiibeli
Reversiibeli voi tarkoittaa
Max Planck
Max Karl Ernst Ludwig Planck (kastenimeltään Marx; 23. huhtikuuta 1858 Kiel – 4. lokakuuta 1947 Göttingen) oli saksalainen fyysikko, jonka mustan kappaleen säteilyn tutkimukset, johtivat energian kvanttiluonteen (fotoni) löytämiseen, minkä vuoksi häntä pidetään kvanttimekaniikan löytäjänä. Tästä syystä hän on saanut aseman yhtenä 1900-luvun tärkeimmistä fyysikoista. Planck toimitti myös arvostettua Annalen der Physik -tiedelehteä ja vaikutti saksalaisen tieteen uudelleen rakentamiseen kansallissosialistisen hallinnon jälkeen.
Planck esitteli myös niin sanotut Planckin yksiköt, jotka kuvaavat luontoa viiden luonnonvakion avulla. Yksiköt perustuvat puhtaasti luonnon ominaisuuksiin eikä ihmisen keinotekoisiin rakenteisiin, kuten esimerkiksi SI-järjestelmän yksiköt. Tieteenfilosofiassa hänet muistetaan niin sanotusta Planckin periaatteesta. Sen mukaan vanhemmat tieteilijät ovat vähemmän halukkaita hyväksymään uutta tietoa kuin nuoremmat.
Huhtikuun 24. päivänä vuonna 2008 eli päivä Planckin 150-vuotissyntymäpäivän jälkeen kävi ilmi, että tieteilijän kastenimi on Marx eikä Max. Kielin kirkonkirjojen perusteella Planck oli selvästi kastettu Marxiksi, samaa nimeä käytetään myös kirjan kopiossa. Planck käytti kuitenkin läpi elämänsä nimeä Max.
Nuoruus
Planckin sukupuuhun kuuluu paljon oppineita, juristeja ja pappeja. Esimerkiksi hänen isoisänsä ja isoisoisänsä olivat teologian professoreita Göttingenin yliopistossa, ja Planckin eno oli yksi Saksan keisarikunnan siviilioikeuden laatijoista. Planck oli kotona kasvatettu arvostamaan koulutusta, rehellisyyttä, rehtiyttä ja jalomielisyyttä. Tämä näkyi Planckissa kouluaikana ahkeruutena ja vastuullisuutena, mutta myös hänen asenteissaan läpi koko hänen elämänsä.
Planck aloitti koulunkäynnin Kielissä. Varhaisissa opinnoissaan Planck ei ollut erityisen kiinnostunut matematiikasta tai tieteistä ylipäätään, vaikkakin pärjäsi aineissa hyvin. Häntä kiinnostivat enemmän filologia ja musiikki.
Planckin isä sai viran Münchenin yliopistosta vuonna 1867, joten perhe joutui muuttamaan lähellä Itämerta sijainneesta Kielistä Baijerin pääkaupunkiin Müncheniin. Münchenin kulttuurillisella, erityisesti musiikillisella, ja tieteellisellä ilmapiirillä oli suuri vaikutus nuoreen Planckiin. Perheen patikointiretkillä Ylä-Baijeriin ja kävelyretkillä Alppien läpi oli lähtemätön vaikutus Planckin aikuisvuosiinkin. Planck läpäisi pääsykokeet Maximilian Gymnasium -lukioon erinomaisin pistein toukokuussa 1867. Kouluajan loppupuolella Planckin fysiikan opettaja Hermann Müller sai oppilaansa kiinnostumaan fysiikasta ja luonnosta. Energian säilymislaki oli keskeisimpiä Planckin mielenkiinnon kohteita.
Planck joutui koulun päätyttyä pitkään miettimään, mitä hän ryhtyisi opiskelemaan yliopistossa. Hän oli lahjakas usealla alalla, erityisesti musiikissa. Hän osasi soittaa erityisen hyvin urkuja ja pianoa. Ennen opintojen alkamista Münchenin yliopistossa Planck keskusteli muusikonurasta erään muusikon kanssa, jonka mukaan Planckin olisi järkevämpää opiskella jotakin muuta ainetta, jos hän ei itse varmasti tiedä haluavansa muusikoksi.
Hiirenhäntä
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|Hiirenhännän kukka.
Max Planck
Opiskeluvuodet
pienoiskuva|vasen|160px|Planck vuonna 1878. Planck aloitti yliopisto-opinnot Münchenin yliopistossa 21. lokakuuta 1874. Fysiikkaa Planckille opettivat Philipp von Jolly ja Wilhelm Beetz, matematiikkaa Ludwig Seidel ja Gustav Bauer. Aluksi Planck opiskeli pääasiassa matematiikkaa. Hieman myöhemmin hän kysyi fysiikan opettajaltaan von Jollylta fysiikan tulevaisuuden näkymistä uravalintaa ajatellen. Von Jolly vastasi fysiikan olevan käytännössä valmis ja että jäljellä on vain muutamia täytettäviä aukkoja. Hänen mukaansa Planckin ei olisi kannattanut harkita fyysikon uraa. Von Jollyn pelottelusta huolimatta Planck kuitenkin valitsi pääainekseen fysiikan.
Hiirenhäntä
Ulkonäkö ja koko
Hento ja kalju hiirenhäntä kasvaa 3–12 cm korkeaksi. Kasvin kaikki lehdet ovat tyviruusukkeena. Lehtien lavat ovat 1–2 mm leveitä, tasasoukkia ja ehytlaitaisia. Hiirenhäntä on syysyksivuotinen, joten se itää syksyllä ja kasvattaa pienen lehtiruusukkeen. Keväällä se kukkii vaatimattomin kukin. Pitkäperäiset kukat ovat yksittäin, 5–8 mm leveitä ja väriltään vaaleankeltaisia. Kukassa verholehtiä on tavallisesti viisi kappaletta ja torvimaisia terälehtiä 5–7 kappaletta. Heteitä on vähän. Kukinnan jälkeen hedelmävaiheessa kukkapohjus pitenee jopa 5 senttimetriä pitkäksi, pähkylöiden peittämäksi ”hiirenhännäksi”, josta lajin tunnistaa helposti. Suomessa hiirenhäntä kukkii touko-kesäkuussa.
Max Planck
Opiskeluvuodet
Planck sairastui pahasti kesälomalla vuonna 1875, mikä keskeytti opinnot vähäksi aikaa. Saksalaisilla opiskelijoilla oli tuohon aikaan usein tapana vaihtaa yliopistoa kesken opintojen. Planck kuului noihin opiskelijoihin, sillä hän siirtyi lokakuussa vuonna 1877 Berliinin yliopistoon. Berliinissä hän sai opettajiksensa tunnettuja fyysikoita. Heihin kuuluivat muun muassa Weierstrass, von Helmholtz ja Kirchhoff. Planck ihaili Kirchhoffia, mutta opettajana Planckin mielestä hän oli varsin tylsä ja yksitoikkoinen.
Hiirenhäntä
Levinneisyys
Hiirenhäntää kasvaa Euroopassa Ranskasta Pohjois-Balkanille ja edelleen Länsi-Venäjälle. Pohjoisessa lajin levinneisyysalue ulottuu Britteinsaarille ja Fennoskandian keskiosiin. Etelä-Euroopasta laji puuttuu lähes kokonaan. Satunnaisesti lajia tavataan Pohjois-Afrikasta, Lähi-idästä ja Keski-Aasiasta. Pohjois-Amerikassa hiirenhäntää kasvaa mantereen etelä- ja keskiosissa. Suomessa hiirenhäntää tavataan lähinnä Oulu–Joensuu-linjan eteläpuolella. Laji on harvinaistunut monin paikoin. Runsaimmin sitä kasvaa Varsinais-Suomessa. Oulussa on tiettävästi lajin pohjoisin esiintymä maailmassa. Suurimmassa osassa Suomea hiirenhäntä on muinaistulokas.
Elinympäristö
Hiirenhännän tyypillisiä kasvupaikkoja ovat pellot, pihat, puutarhat, pientareet, kosteat kalliot ja muut yleensä tallatut paikat. Lajin vuosittainen esiintyminen vaihtelee suuresti, ja siihen vaikuttavat sekä kevään että syksyn kasvuolosuhteet. Kuivina vuosina laji saattaa lähes kadota kasvupaikoiltaan mutta säilyy maassa siemenpankissa odottaen parempia kasvuolosuhteita.
Max Planck
Akateeminen ura
Tutkinnon suoritettuaan Planck pääsi dosentiksi Münchenin yliopistoon. Dosentin palkka oli erityisen huono, eikä se riittänyt Planckin elannon turvaamiseen. Hän joutui asumaan vanhempiensa luona vielä ne viisi vuotta, jotka hän oli dosenttina. Planck tunsi syyllisyyttä, koska oli niin kauan vanhemmistaan riippuvainen. Tuona aikana hän kuitenkin tutustui ja ystävystyi Carle Rungeen. Heille muodostui pitkäaikainen ja akateemiselta kannalta hedelmällinen ystävyyssuhde.
2. toukokuuta 1885 Planck nimitettiin neljäksi vuodeksi Kielin yliopiston teoreettisen fysiikan ylimääräiseksi professoriksi. Professorin palkka oli sen verran hyvä, että Planck pystyi nyt solmimaan avioliiton pitkään tuntemansa müncheniläisen pankkiirin tyttären Marie Merckin kanssa. Heidät vihittiin 31. maaliskuuta 1887.
Berliinissä Planck piti paljon erinomaisia luentoja. Hän tutki termodynamiikkaa, ja erityisesti häntä kiinnosti niin sanottu mustan kappaleen säteily. Hän johti Wienin ja Rayleigh’n tuloksista Planckin lakina tunnetun yhtälön. Kaksi kuukautta myöhemmin hän johti omasta yhtälöstään kokonaisen teorian. Samalla hän hylkäsi klassisen fysiikan käsityksen energiasta ja esitteli oman mallinsa energian diskreettisyydestä. Ajatuksensa Planck esitteli 14. joulukuuta 1900 Deutsche Physikalische Gesellschaftin kokouksessa. Tästä tuli myöhemmin hänen tunnetuin työnsä, josta hän sai vuonna 1918 Nobelin fysiikanpalkinnon. Työn vaikutus koko fysiikkaan on niin suuri, että joulukuun 14. päivää pidetään modernin fysiikan syntymäpäivänä. Työ sai kuitenkin aluksi osakseen vastustusta, Planck itsekin halusi epäillä omaa työtään. Vaikka Planckin ajatus energian diskreettisyydestä oli aivan uudenlainen ajatus, ei siihen kiinnitetty huomiota, edes Planck itse ei kiinnittänyt. Itse teoriaa pidettiin muutoin mielenkiintoisena. Niels Bohr vahvisti lopullisesti teorian vuonna 1913 tutkittuaan spektriviivojen paikkoja. Vaikka Planckia pidetään yleisesti kvanttimekaniikan perustajana, hän itse teki varsin vähän tutkimustyötä kvanttimekaniikan kehittymisen hyväksi.
Planck osallistui tieteellisen työn ohella innokkaasti hallinnollisiin tehtäviin. Hän oli Preussin tiedeakatemian matematiikan ja luonnontieteiden laitoksen sihteerinä vuosina 1912–1943. Akatemian jäsenenä hän oli ollut jo vuodesta 1894 lähtien. Deutsche Physikalische Gesellschaftin toimintaan hän osallistui muun muassa kassanhoitajana ja valiokunnanjäsenenä. Johtajana hän oli vuosina 1905–1908 ja uudestaan vuosina 1915–1916. Planck valittiin kunniajäseneksi vuonna 1927. Deutsche Physikalische Gesellschaft myönsi kaksi vuotta myöhemmin ensimmäisen Max Planck -mitalin Planckille sekä Albert Einsteinille. Vuonna 1911 perustetun Saksan tutkimusseuran, Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaftenin (KWG, Keisari Wilhelmin tieteen edistämisseura), komitean jäsenenä Planck oli vuodesta 1916 lähtien ja johtajana vuosina 1930–1937. Tuona aikana natsit olivat nousseet valtaan ja Planck pyrki kaikin keinoin estämään politiikan ja tieteen sekoittumisen Saksassa. Planck ei kuitenkaan pystynyt estämään natseja saneeraamasta tutkimuslaitosta. Hän ei halunnut olla saneeratun laitoksen johtajana vaan erosi tehtävästään. Tutkimuslaitos sai vuonna 1948 nimekseen Max-Planck-Gesellschaft.
Vuonna 1913 Planckista tuli Berliinin yliopiston rehtori, ja tällöin hän saattoi kutsua Albert Einsteinin Berliiniin perustamalla yliopistoon hänelle räätälöidyn uuden professuurin.
Toinen maailmansota ja kuolema
250px|pienoiskuva|Planckin hauta Göttingenissä. Toisen maailmansodan aikana Planck yritti taivutella Hitleriä säästämään juutalaisten tiedemiesten hengen sekä pyrki estämään juutalaisten professoreiden ja oppineiden erottamisia. Planck vetosi Hitleriin sanomalla Saksan tieteen tuhoutuvan, jos juutalaiset oppineet erotetaan ja he muuttavat ulkomaille. Hitlerin tiedetään vastanneen Planckille: "Kansallista politiikkaamme ei peruta tai muuteta edes tiedemiesten takia. Jos juutalaisten tiedemiesten erottaminen tarkoittaa Saksan nykyisen tieteen tuhoa, joudumme olemaan ilman tiedettä muutaman vuoden!" Planck olisi voinut monien muiden tiedemiesten tapaan lähteä Saksasta, mutta hän halusi jäädä maahan, koska hän katsoi sen olevan Saksan tieteen kannalta parempi vaihtoehto.
Toinen maailmansota oli jo yli 80-vuotiaalle Planckille erityisen vaikeaa aikaa. Hän joutui jättämään Berliinin Grunewaldin esikaupunkialueella sijainneen kotinsa vuonna 1943 muutettuaan Rogätziin lähelle Magdeburgia. Hänen Berliinin-kotinsa tuhoutui helmikuun 1944 ilmapommituksissa. Tuolloin hän menetti paitsi kotinsa myös kallisarvoiset muistiinpanonsa.
Adolf Hitler yritettiin salamurhata 20. heinäkuuta 1944. Yritys kuitenkin epäonnistui. Salamurhayrityksessä oli osallisena Planckin poika Erwin Planck. Gestapo sai Erwinin kiinni ja teloitti tämän tammikuussa 1945.
Sodan päätyttyä Planck oli jo 87-vuotias. Liittoutuneet kuljettivat hänet Göttingeniin. Korkeasta iästään huolimatta hän alkoi jälleenrakentaa saksalaista tiedettä, ja hänet valittiin jo kolmannen kerran Kaiser-Wilhelm-Gesellschaftin johtajaksi vuosiksi 1945–1946.
Planck kuoli 89-vuotiaana Göttingenissä 4. lokakuuta 1947.
Termodynamiikka
Planck piti tutkijana erityisesti termodynamiikkaa kaikkein mielenkiintoisimpana fysiikan haarana. Hän keskittyi tutkimaan kahta termodynamiikan pääsääntöä sekä entropiaa. Planckin aihe sekä väitöstyössä että habilitaatiotyössä liittyi termodynamiikkaan. Töissään Planck tutkii termodynamiikan toisen pääsäännön seurauksia ja entropia-käsitteen tärkeyttä fysiikassa. Lisäksi hän tutki tasapainoehtoja fysikaalisissa ja kemiallisissa prosesseissa, erityisesti sitä, kuinka kappaleet muuttavat olomuotomuutoksissa.
Planckin termodynamiikan töillä oli suuri merkitys fysikaalisen kemian kehittymisessä. Vuonna 1910 Planck muotoili Nernstin lämpöteoreemaa, josta on johdettu nykyinen termodynamiikan kolmas pääsääntö. Vuonna 1934 hän jäsensi Le Châtelier'n periaatteen muotoon, jossa se nykyään tunnetaan. Planckin termodynamiikan tutkimukset johtivat hänet tutkimaan mustan kappaleen säteilyä, josta hänet muistetaan parhaiten.
Teoria mustan kappaleen säteilystä
Robert Kirchhoff oli Planckin opettaja, ja Planck oli hänen seuraajansa fysiikan professorina. Kirchhoffin mukaan täydellinen musta kappale on sellainen, joka absorboi kaiken siihen kohdistuvan säteilyn. Pysyäkseen termisessä tasapainossa mustan kappaleen on emittoitava yhtä paljon energiaa kuin se absorboi. Mustan kappaleen säteilyä yritettiin ensimmäisen kerran kuvata Stefanin–Boltzmannin lailla. Laki ei kuitenkaan ota huomioon säteilyn spektrijakaumaa, mistä tuli paljon puhuttu ongelma. Wilhelm Wien pääsi askeleen lähemmäs ongelman ratkaisua vuonna 1894 säteilylaillaan. Laki hyväksyttiin yleisesti, ja sen oletettiin olevan oikea, varsinkin kun sitä tukivat tarkat koesarjan mittaukset, jotka suoritettiin vuosina 1897–1899. Wienin laki oli osoittautunut mittauksissa oikeanlaiseksi, mutta se perustui epätyydyttäviin teoreettisiin väitteisiin. Lailta vaadittiin täsmällisempää johtoa.