cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Regionalverkehr Bern-Solothurn
Toiminta
thumb|RBS:n Bernin-asema. RBS:n ajamien linja-autoreittien pituus on 153 kilometriä. Yhtiön rataverkon pituus on 54 kilometriä. Rataverkko on kapearaiteinen (1 000 mm) ja käyttöjännite on 1,25 kV tasajännitettä.
Iranin vastahyökkäys 1981 alkaen
Operaatio Jerusalem
Irakilaiset vetäytyivät Khorramshahriin, jonka ympärillä oli kolme puolustuslinjaa. Iranilaiset sulkivat kaupunkiin vievät tiet toukokuun puolivälissä. Saarretussa kaupungissa oli 35000 Irakin sotilasta. Iranilaiset hyökkäsivät kaupunkiin yöllä 22. toukokuuta ja valtasivat sen 24. toukokuuta suurin tappioin. Taisteluun puolustuslinjoilla osallistui 30 000 irakilaista ja 70 000 iranilaista, ja se kesti 36 tuntia. Irakilaiset eivät halunneet taistella kaupungista katu kadulta, vaan vetäytyivät. 12 000 irakilaista jäi sotavangiksi, 7000 kuoli tai haavoittui. Noin 10000 iranilaista kuoli tai haavoittui. Väitetään, että iranilaiset olisivat teloittaneet 2000 irakilaista sotilasta kostoksi näiden tekemistä raiskauksista. Saddam teloitutti upseereitaan tappion takia. Iranilaiset löivät irakilaiset Qasr-i-Shrinin alueella joulukuussa 1981 -- tammikuussa 1982. Irakin joukkoja rasitti suurten miestappioiden pelko.
Regionalverkehr Bern-Solothurn
Toiminta
RBS:n liikevaihto oli vuonna 2017 109 milj. Sfr. Henkilöstön määrä oli vuoden 2017 aikana keskimäärin 425 laskettuna henkilötyövuosina.
Iranin vastahyökkäys 1981 alkaen
Irakin heikkeneminen
1982 Iranin korkean johdon suora puuttuminen sotatoimiin kentällä vaihtui sotilaskomentajien ohjaukseen, mikä paransi Iranin operaatioiden menestystä. Sotilasasioita tuntemattomat poliittiset johtajat eivät enää jarruttaneet armeijaa. Irakilaiset tekivät monia pieniä häirintähyökkäyksiä helmikuussa 1982 -- maaliskuussa 1982. Iranilaiset ajoivat irakilaiset maastaan pois maaliskuussa.
Tämän jälkeen heinäkuussa 1982 Saddam halusi irrottautua sodasta ja vetää pois joukkonsa Iranista .Huhtikuussa irakilaiset vetäytyivät vanhalle rajalle. Iranille rauha ei käynyt. Sotaa Iranin johdossa kannattivat mm Khomeini ja Rafsanjani. Irakilaisia sotilaita alkoi yhä enenevässä määrin kertyä kasvaville iranilaisille sotavankileireille. 26. maaliskuuta 1982 Saddam pyysi muilta arabimailta apua sotaan Irania vastaan.
Regionalverkehr Bern-Solothurn
Junaliikenne
Yhtiö hoitaa Bernin paikallisjunaliikennettä (S-Bahn Bern) kolmella reitillä: Lisäksi RBS:llä on lähijunaliikennettä (RE) Bernistä Solothurniin.
Linja-autoliikenne
Bussiliikennettä RBS:llä on Bernin seudulla kymmenellä reitillä ja yhdeksällä Lyss-Münchenbuchsee-Solothurn-alueen reitillä.
Iranin vastahyökkäys 1981 alkaen
Iranin hyökkäys ja tasapeli kesäkuu 1982 - heinäkuu 1984
Irakin vetäytyessä valtaamastaan Khuzestanista Iranista tappion kärsittyään Iran päätti silti kostaa Irakin hyökkäyksen. Iranin parlamentin puhemies julisti "Emme aio hyökätä millekään alueelle. Haluamme vain oikeutta itsellemme". Irak oli menettänyt Khuzestanissa kolmasosan armeijastaan ja vain 1/3 sen koneista oli lentokunnossa. Irakissa šiialainen valtaväestö kapinoi maan sunnijohtoa vastaan.
Náxos
Náxos eli Naksos on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 429 neliökilometriä ja asukasluku 17 930 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Náxos kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Náxoksen kaupunki.
Maantiede
thumb|left|300px|Náxoksen [[Apóllonas|Apóllonaksen kylä.]]
Hallinto, kaupungit ja kylät
Náxos kuuluu hallinnollisesti Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria, mukaan lukien Pienten Kykladien saariryhmän saaret kuten Donoúsa, Irakleiá, Kéros, Koufonísian saaret (Áno Koufonísi ja Káto Koufonísi) ja Schoinoúsa.
Náxoksen saari itse jakaantuu kahteen kunnallisyksikköön, jotka ovat Náxoksen kunnallisyksikkö ja Drymalían kunnallisyksikkö. Kuntaan kuuluu lisäksi muita kunnallisyksiköitä, jotka vastaavat Pienten Kykladien suurimpia saaria. Vuoteen 2011 saakka kunnallisyksiköt olivat itsenäisiä kuntia tai kyläkuntia.
Náxoksen saaren suurimmat asutukset ovat Náxoksen kaupunki eli Chóra (7 070 asukasta), joka sijaitsee saaren länsirannikolla, sekä Filóti (Filótio, 1 477), Apeíranthos (Apérathos, 722), Ágios Arsénios (717), Vívlos (654), Glynádo (585), Kóronos (526), Galanádo (455) ja Mélanes (414). (Katso myös: Luettelo Náxoksen kunnallisyksikön kaupungeista ja kylistä ja Luettelo Drymalían kunnallisyksikön kaupungeista ja kylistä.)
Antiikki
pienoiskuva|260px|Keskeneräinen [[kuros-patsas Apóllonaksessa.]] Náxos on ollut asutettu esihistoriallisista ajoista lähtien ja Náxoksen kaupungin paikka noin 3000-luvulta eaa. Ensimmäiset asukkaat olivat todennäköisesti traakialaisia ja myöhemmin foinikialaisia sekä kreetalaisia. Mykeneläinen kulttuuri vallitsi saarella noin 1600–1200 eaa.
Naksoksen kaupunkivaltio (polis) syntyi 700-luvulla eaa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Náxoksen kaupungin paikalla. Kaupunki oli arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Kykladien merkittävin ja voimakkain. Vuonna 523 eaa. tyranni Lygdamis otti saaren haltuunsa. Hän aikoi tehdä Naksoksesta Kreikan upeimman kaupungin ja rakennutti muun muassa Apollonin temppelin. Vuonna 502 eaa. saarelaisten kapina persialaisia hallitsijoitaan vastaan johti lopulta Joonian kapinaan ja persialaissotiin Kreikan ja Persian välillä. Persialaiset tuhosivat saaren vuonna 490 eaa. Tämän jälkeen Naksos taisteli Salamiin meritaistelussa Ateenan rinnalla ja kuului myöhemmin Deloksen meriliittoon. Myöhemmin saari kuului Rooman valtakuntaan ja sen jälkeen Bysanttiin.
Myöhempi historia
Vuonna 1204 valta saarella siirtyi venetsialaisille ja Marco Sanudolle. Saaresta tuli Náxoksen herttuakunnan pääpaikka, josta hallittiin suurinta osaa Kykladeista. Sanudo rakennutti pääkaupunkiin muun muassa venetsialaisen linnoituksen. Osmanit hallitsivat saarta vuosina 1564–1821 lukuun ottamatta vuosia 1770–1774, jolloin venäläiset miehittivät saarta. Náxoksesta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1831.
Nähtävyydet
pienoiskuva|260px|Náxoksen [[Apollonin temppeli (Naksos)|Apollonin temppelin portti eli Portára.]]
Talous ja liikenne
Náxoksen pääelinkeino on turismi. Lisäksi saarella viljellään viinirypäleitä, hedelmiä ja vihanneksia. Saarella on myös marmorilouhoksia.
Saaren pääsatama on Náxoksen kaupunki. Sieltä on yhteys muun muassa Pireukseen sekä lähisaarille. Náxoksen lentoasema sijaitsee noin neljä kilometriä kaupungista lounaaseen.
Konkan
pienoiskuva|Devgad-ranta Maharashtran Konkan-rannikolla. pienoiskuva|Rannat, jotka on täynnä huojuvia kookospalmuja, ovat yleinen näky Konkanin rannikolla. Konkan on osa Intian niemimaan länsirannikon keskiosaa. Konkanin sisämaahan kuuluu lukuisia jokisaaria, jokilaaksoja ja Länsi-Ghatien mäkisiä rinteitä, jotka johtavat Deccanin alueen laakioon. Maantieteellisesti Konkania sitoo lännessä Arabianmeri ja idässä Deccanin ylänkö. Konkanin rannikko kulkee pohjoisesta Damanin kohdalta Khambatinlahdella, ulottuu etelään Maharashtran ja Goan länsirannikkoalueiden varrella ja kohtaa Kanaran rannikon Uttara Kannadan pohjoisreunalla Karnatakassa. Konkanin tunnetuimmat saaret ovat Ilhas de Goa, Goan pääkaupunki Panajin sijaintipaikka, ja Salsetten saari, jolla Maharashtran pääkaupunki Bombay (Mumbai) sijaitsee.
Leo Löwenthal
Leo Löwenthal (3. marraskuuta 1900 Frankfurt am Main, Saksa – 21. tammikuuta 1993 Berkeley, Kalifornia) oli saksalainen sosiologi, joka liitetään yleensä Frankfurtin koulukuntaan.
Löwenthal muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1934 ja sai 1956 professuurin Kalifornian yliopistosta, Berkeleystä. Hän kuului yhdessä Theodor W. Adornon, Max Horkheimerin ja Herbert Marcusen kanssa kriittisen teorian perustajiin. Löwenthalin työt lukeutuvat myös kirjallisuussosiologian pohjatöihin.
Salvador (Brasilia)
Salvador da Bahia on kaupunki Brasilian koillisrannikolla. Se on Bahian osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 2 675 656 vuonna 2010. Kaupungista käytetään joskus myös sen koko nimeä, São Salvador da Baía de Todos os Santos. Lisäksi Salvador tunnettiin ennen myös nimellä Bahia, joka nykyään viittaa kuitenkin lähinnä osavaltioon.
Maantiede
Salvador sijaitsee niemimaan kärjessä, joka suojaa hyvää luonnonsatamaa Atlantin aalloilta.
Historia
Portugalilaiset perustivat Salvadorin vuonna 1549. Salvador oli Brasilian pääkaupunki vuoteen 1763, jolloin uudesta talouskeskuksesta, Rio de Janeirosta, tuli pääkaupunki. Kaupungissa on yli kolme miljoonaa asukasta, ja se on Brasilian seitsemänneksi suurin kaupunki.
Kaupungin historiallinen keskusta, Pelourinho, lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Aiheesta muualla
thumb|left|Kaupungin historiallisen keskustan, [[Pelourinhon, vanhoja rakennuksia.]]
Õnne 13
Õnne 13 (suom. Onnen katu 13) (tunnetaan myös Meie elu lood, suom. Meidän elämän tarinat) on virolainen draama- ja komediasarja, mitä on esitetty ETV-kanavalla vuodesta 1993 alkaen. Sarjan ohjaaja on vaihtunut monta kertaa: Tõnis Kask (1993–2002), Ain Prosa (2003–).
Tapahtumat
Tapahtumat sijoittuvat Viron kuvitteelliseen ja fiktiiviseen kaupunkiin Mornaan (vaikka kuvaukset ovatkin Tallinnassa).
Ravi Shankar Prasad
Ravi Shankar Prasad (s. 30. elokuuta 1954 ) on intialainen poliitikko, joka on toiminut maansa oikeusministerinä vuodesta 2016 alkaen. Nuoruudessaan hän oli aktiivinen Akhil Bharatiya Vidyarthi Parishad -opiskelijajärjestön jäsen, joka joutui vankilaan Indira Gandhin julistaman poikkeustilan vuoksi 1975.
Kamila Shamsie
thumb|200px|Kamila Shamsie vuonna 2016. Kamila Shamsie (s. 13. elokuuta 1973 Karachi, Pakistan) on pakistanilais-brittiläinen kirjailija.
Ravi Shankar Prasad
Atal Bihari Vajpayeen hallituksessa hän toimi hiili- ja kaivosministerinä, oikeus- ja viestintäministerinä. Parlamentin ylähuoneessa hän on toiminut kolme kautta, alahuoneessa ensimmäistä kertaa vuoden 2019 jälkeen. Modin hallituksissa hän toimi viestintäministerinä sekä oikeusministerinä. Viestintäministerinä hän on johtanut useita aloitteita maansa modernisoimiseksi, jonka myötä Intian puhelintuotanto moninkertaistui. Oikeusministerinä hän uudisti Intian oikeusjärjestelmää poistamalla brittihallinnon ajalta periytyviä vanhentuneita lakeja.
Kamila Shamsie
Shamsien teos Joka veljeään vihaa (alkuteos Home Fire) voitti Women’s Prize for Fiction -palkinnon vuonna 2018. Teos oli myös Booker-palkinto- ja Costa-palkintoehdokkaana. Myös Shamsien teokset Poltetut varjot (2009) ja Jumala joka kivessä (2014) olivat Women’s Prize for Fiction -palkintoehdokkaina. Shamsie on Royal Society of Literaturen jäsen.
Viktoria Luise
Viktoria Luise (Viktoria Luise Adelheid Mathilde Charlotte; 13. syyskuuta 1892 Potsdam – 11. joulukuuta 1980 Hannover) oli Saksan keisari Vilhelm II:n ja keisarinna Augusta Viktorian seitsemäs lapsi ja ainoa tytär. Perhepiirissä Viktoria Luisen lempinimi oli Sissy.
Viktoria Luisen tyttärestä Frederikasta tuli Kreikan kuningatar.
Raikuu
Raikuu on Savonlinnan Kerimäen pitäjässä, Etelä-Savon maakunnassa sijaitseva kylä.
Give Up
Give Up on yhdysvaltalaisen indie pop yhtye The Postal Servicen ainoa studioalbumi, jonka julkaisi Sub Pop 19. helmikuuta 2003. The Postal Service on toinen Sub Popin julkaisema albumi, joka saavutti platinaa Yhdysvalloissa. Kappaleille The Districts Sleep Alone Tonight, We Will Become Silhouettes ja Such Great Heights on julkaistu musiikkivideot
The Postal Service oli Ben Gibbardin ja Jimmy Tamborellon lyhytkestoinen sivuprojekti, jotka olivat työskennelleet aiemmin yhdessä. He päättivät tehdä Give Up - albumin, joka oli yhtyeen ainoa studioalbumi. He järjestivät kiertueen albumin julkaisun jälkeen.
9. huhtikuuta 2013 Sub Pop julkaisi deluxe - version albumista, Give Up Deluxe 10th Anniversary Edition.
Aiheesta muualla
Give Up Discogsissa
Iso Niemolampi
Iso Niemolampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Lampiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 20 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Matoluoman valuma-alueeseen (35.427) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,7 metriä mpy.
Ekonomaiseri
Ekonomaiseri (eko) on höyrykattilakomponentti, jolla kattilassa höyrystettävää vettä ensin lämmitetään lähemmäksi höyrystymislämpötilaa savukaasuilla.
Eko sijaitsee kattilan savukaasukanavassa tulistimien jälkeen savukaasun virtaussuuntaan nähden. Syöttöveden esilämmitykseen voidaan käyttää lämpötilaltaan matalampaa savukaasua kuin höyrystämiseen. Ottamalla savukaasuissa jäljellä olevaa energiaa talteen ekonomaiserilla voidaan höyrykattilaprosessin hyötysuhdetta parantaa.
Parhaat 1994–2000
Parhaat 1994–2000 on Tommi Läntisen kokoelma-albumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2000. Se sisältää kaikki Läntisen soolouran hitit vuodesta 1994 vuoteen 2000 asti, viisi uutta kappaletta sekä live-taltioinnin Via Dolorosa -kappaleesta.
Stavka
pienois|[[Nikolai II Stavkan jäsenten kanssa Mahiljoussa, 1. huhtikuuta 1916.]] Stavka oli Venäjän keisarikunnan ja sittemmin Neuvostoliiton asevoimien pääesikunta; termiä on käytetty jo Kiovan Venäjän ajoista. Stavka tarkoittaa sekä pääesikuntarakennusta että sen henkilökuntaa. Länsimaissa on käytetty kapitalisoitua kirjoitustapaa STAVKA, vaikkei kyse ole akronyymistä.
Ensimmäisen maailmansodan aikainen pääesikunta oli nimeltään Stavka verhovnogo glavnokomandujuštšego (Ста́вка Верхо́вного Главнокома́ндующего), toisen maailmansodan aikainen Stavka verhovnogo glavnokomandovanija (Ста́вка Верхо́вного Главнокома́ндования).
Toisen maailmansodan aikana Stavka toimi suoraan Josif Stalinin alaisena.
Pierre Dupuy
thumb|Pierre Dupuy Pierre Dupuy, tunnettu myös nimellä Puteanus (27. marraskuuta 1582 – 14. joulukuuta 1651), oli ranskalainen historioitsija, joka kuului oppineisiin libertiineihin. Toinen libertiini Jacques Dupuy oli hänen veljensä.
Elämä
Dupuy syntyi Agenissa, Lot-et-Garonnessa, Akvitaniassa, Ranskassa. Vuonna 1615 Pariisin parlementin ensimmäinen puheenjohtaja Mathieu Molé antoi hänen tehtäväkseen inventoida käsikirjoitukset, jotka tunnettiin nimellä Trésor des diaries. Työ kesti 11 vuotta. Inventaari on talletettuna Ranskan kansalliskirjastoon ja puhtaaksikirjoitetut tekstit arkistoihin Pariisiin, Lontooseen ja muualle.
Dupuyn työtä arvostetaan edelleen, mutta sen on osittain korvannut julkaisu Layettes du trésor (4 osaa, toimitettu 1863–1902; yltää taaksepäin vuoteen 1270 saakka). Dupuy julkaisi myös yhdessä veljensä Jacquesin js heidän ystävänsä Nicolas Rigaultin kanssa Jacques Auguste de Thoun Historian (1620, 1626). Veljekset toimivat myös kuninkaallisen kirjaston hoitajina, ja toimittivat hakemiston kirjastosta (Nos. 9352–9354 ja 10366–10367 Ranskan kansalliskirjaston latinankielisessä kokoelmassa). Dupuy kuoli Pariisissa.
Teoksia
Työnsä aikana Dupuy tutustui valtavaan määrään ennen julkaisemattomia kirjoituksia. Ne antoivat hänelle materiaalia moniin teoksiin:
Nämä teokset, erityisesti viimeksi mainittu, ovat merkittäviä keskiajan kirkon ja valtion suhteiden tutkimisen kannalta.
Rahauudistus
Rahauudistus tarkoittaa rahajärjestelmän muutosta, jossa rahan arvo muuttuu; se ei tarkoita käteisrahojen muotoilun muutoksia kuten setelien tai kolikoiden kuvien vaihtumista, joita kutsutaan seteliuudistukseksi ja kolikkouudistukseksi.
Hjalmar Brofeldt
Hjalmar Brofeldt (3. kesäkuuta 1873 Lappeenranta – 6. joulukuuta 1928 Mikkeli) oli suomalainen konserttimestari ja ruotsin kielellä kirjoittanut nuorisokirjailija.
Rahauudistus
Rahauudistukset Suomessa
1. tammikuuta 1963 Suomen markka uudistettiin siten, että siihen saakka käytössä olleen rahan 100 markkaa vastasi uutta yhtä markkaa ja siihenastinen markka yhtä penniä. Summista siis yksinkertaistettuna pudotettiin kaksi nollaa pois. Tarvittaessa vanhaa markan aikaista rahaa kutsuttiin "vanhaksi markaksi" (lyhenne vmk) ja uutta "nykymarkaksi" (nmk). Samassa yhteydessä setelit ja kolikot uusittiin siten, että ulkonäkö säilyi lähes ennallaan, mutta lukuarvot muuttuivat sadasosaan tai niihin lyöty sana "markkaa" vaihdettiin sanaan "penniä". Ennen uudistusta liikkeeseen lasketut kolikot ja setelit pysyivät laillisina maksuvälineinä, mutta niiden arvo uusina markkoina tai penneinä oli sadasosa niihin merkityistä. Suomen Pankki kuitenkin pyrki vaihtamaan liikkeessä olleet vanhat kolikot ja setelit mahdollisimman nopeasti uusiin.
Hjalmar Brofeldt
Brofeldt toimi 1904–1928 Mikkelin musiikinystävien orkesterin viulunsoiton opettajana. Vuonna 1913 hän julkaisi nimimerkillä Alba Rudimi nuortenkirjan Ombord å Electric.
Rahauudistus
Rahauudistukset Suomessa
1. tammikuuta 2002 Suomi vaihtoi valuutakseen euron. Vanhojen markkamääräisten setelien ja kolikoiden käyttö lopetettiin helmikuun lopussa. Suomen Pankki lunasti markkamääräisiä rahoja seuraavasti: Edellä mainittuja vanhemmat setelit ja kolikot ovat mitättömiä ja niillä on nykyään vain keräilyarvo, joka tosin voi olla huomattavastikin nimellisarvoa suurempi.
Talvisodan suomalaiset ilmatorjuntayksiköt
Talvisodan suomalaiset ilmatorjuntayksiköt esitellään tässä artikkelissa taulukkomuodossa. Taulukoissa on tietoja yksiköiden nimistä, sijoituksista, kalustosta, niiden saavuttamista ilmavoitoista ja niiden kärsimistä tappioista sekä muita tietoja.
Talvisodan aikana ilmatorjuntajoukot jaettiin lähinnä asekaliiperin perusteella:
Raskas ilmatorjuntatykistö
Talvisodan alussa käytettiin raskaissa yksiköissä lyhenteitä (Liikk. ja Kiint.) tarkoittaen kalustosta johtuvaa liikkumis-/siirtymiskykyä ja kiinteää asemissaoloa.
Kiistetty oikeus
Kiistetty oikeus (Business as Usual) on Lezli-An Barrettin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1987. Seksuaalisen häirinnän julkituonnista potkut saanutta Babsia esittää Glenda Jackson ja hänen aviomiestään, niin ikään työttömäksi joutunutta entistä pääluottamusmiestä, John Thaw. Babsin esimiestä näyttelee Eamon Boland.
Juoni
Tositapaukseen perustuvassa tarinassa naistenvaateketjun Liverpoolissa sijaitsevan liikkeen viisikymppinen myymäläpäällikkö Babs (Jackson) mainitsee lopultakin esimiehelleen (Boland) tämän vuosia jatkuneesta myyjättärien käpälöinnistä ja saa potkut. Babs on ottanut työpaikan hiljattain, kun hänen pääluottamusmiehenä työskennelyt miehensä Kieran (Thaw) jäi työttömäksi lakkautetusta tehtaasta. Kieran on ay-taustansa vuoksi mediajulkkis, ja nyt hänen elämänmuutoksestaan ”kotiäidiksi” tehdään tv-dokumenttia. Isänsä kehotuksesta ja vasemmistoradikaalin veljensä ja ammattiyhdistyksen avustamana Babs nostaa laittoman irtisanomisensa mediajulkisuuteen. Ammattiyhdistys osoittaa viikkoja mieltä uuteen konseptiin remontoidun vaateliikkeen edessä ja estää asiakkaiden pääsyn kauppaan. Seksuaalista häirintää harrastaa myös poliisi tehdessään mielenosoituksesta pidätetylle naiselle perusteettoman ruumiintarkastuksen. Babs vaatii työpaikkansa palauttamista sillä uhalla, että mielenosoitukset laajenevat kaikkien ketjun myymälöiden eteen ympäri maata. Hän saa vaatimuksensa läpi.
Tuotanto
Elokuvan käsikirjoittaja-ohjaaja Lezli-An Barrett tuli tunnetuksi feministisistä mielipiteistään suffragettien toiminnasta kertovalla lyhytelokuvallaan An Epic Poem (1982). Hänen ensimmäinen pitkän elokuvan käsikirjoituksensa ei tahtonut ay-myönteisyytensä takia millään päästä tuotantoon Margaret Thatcherin ajan Britanniassa, kunnes Barrett sai suostuteltua pääosaan arvostetun näyttelijän Glenda Jacksonin. Sen myötä aiheesta kiinnostuivat israelilaistuottajat Menahem Golan ja Yoram Globus, ja heidän toimintaelokuvistaan tunnetun amerikkalaisyhtiönsä Cannon Filmsin Lontoon-osasto tuli elokuvan tuottajaksi.
Vastaanotto ja jälkimaine
Kiistetty oikeus sai Britanniassa ristiriitaisen vastaanoton. Sitä pidettiin toisaalta naiivina naisasian puolesta taisteluna, toisaalta sen näyttelijäsuorituksia kehuttiin. Suomessa elokuva ei tuotu teattereihin, vaan se julkaistiin VHS-videona 1988 ja esitettiin televisiossa maaliskuussa 1996 (Yle TV1) ja toukokuussa 2000 (Nelonen). Helsingin Sanomien televisiosivun esittelyssä Mikael Fränti koki elokuvan harvinaisen onnistuneena yrityksenä käsitellä poliittisia teemoja yleisöfilmissä: ”Liikaa ohjelmallisuutta vältetään, kannanotot esitetään raikkaasti.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa ehkä liiankin provokatiiviseksi toteutukseksi aiheestaan. Hän kehuu päteviä näyttelijöitä ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Sophia Reuter
Sophia Reuter (s. 1971, Dresden) on saksalainen viulisti ja alttoviulisti. Hän aloitti opiskelunsa Leipzigissa 5-vuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli Peter Tietzen johdolla Berliinissä.
Reuter voitti 10-vuotiaana Johann Sebastian Bach -kilpailun Leipzigissa ja vuonna 1988 musiikkikilpailun Weimarissa. Vuosina 1989–1993 hän opiskeli Alberto Lysyn johdolla Menuhin-akatemiassa. Vuodesta 1997 lähtien Reuter on toiminut professorina samassa opistossa. Hän on levyttänyt muun muassa Naxokselle ja soittanut myös osana Reuter-Trioa ja Camerata Lysyä.
American Type Founders
pienoiskuva|Morris Fuller Bentonin ATF:lle suunnittelemia kirjaintyyppejä. American Type Founders (ATF) oli yhdysvaltalainen kirjasinvalimo. Se syntyi vuonna 1892, kun 23 yritystä yhdistyi yhdeksi yhtiöksi, kaikkien kuitenkin jatkaessa edelleen toimintaansa aiemmissa toimitiloissaan uuden yhteisen nimen alla. Vuonna 1903 yrityksen pääkonttori perustettiin Jersey Cityyn. American Type Foundersin kirjaintyyppien kehitystä johti vuosikymmenten ajan Morris Fuller Benton, joka suunnitteli itse suuren määrän kirjaintyyppejä, joista monet ovat edelleen käytössä. ATF:n toiminta lakkasi 1990-luvun alkuvuosina, ja yrityksen alkuperäiset matriisit ja laitteisto huutokaupattiin vuonna 1993. Osa American Type Foundersin jäämistöstä on sijoitettu Smithsonian-instituutin museoihin Washingtonissa, ja laaja kirjaintyyppien kokoelma on Columbia Universityn omistuksessa.
Dihoplus
Dihoplus on sukupuuttoon kuollut sarvikuonosuku, joka eli Euraasiassa. Suvun lajit olivat suurikokoisia, kaksisarvisia sarvikuonoja. Tyyppilaji on Dihoplus schleiermacheri myöhäismioseenilta. Muita mahdollisia lajeja ovat ’Dihoplus’ pikermiensis myöhäismioseenilta ja ’Dihoplus’ bethlehemsis myöhäisplioseenilta. Dihoplus ja lähisukulaiset Stephanorhinus, Pliorhinus ja Coelodonta ovat osa euraasialaisten sarvikuonojen kirjoa, jonka sukulaissuhteita ei ole pystytty selvittämään kunnolla.
Välijäähdytin
thumb|250px|BMW MINI Cooper S:n välijäähdytin ympyröity kuvassa punaisella Välijäähdytin on ahtimella varustetuissa polttomoottoreissa käytettävä apulaite moottorin tehon parantamiseksi. Välijäähdyttimen tehtävä on laskea ahtimen kuumentaman tuloilman lämpötilaa välijäähdyttimen läpi virtaavan ulkoilman avulla. Ahtaminen nostaa ilman lämpötilaa, mutta kuumempaa ilmaa mahtuu samaan tilaan samassa paineessa vähemmän. Välijäähdytin mahdollistaa suuremman ilmamäärän ja suuremman polttoainemäärän syöttämisen sylinteriin, mikä lisää moottorin tehoa. Alhaisempi lämpötila lisää myös moottorin kestävyyttä. Kun ahdetusta moottorista haetaan suurta tehoa, välijäähdytin on välttämätön.
Toiminta
Moottoriin menee satoja litroja ilmaa sekunnissa, joten välijäähdyttimen tulee virrata erittäin hyvin, ja johtuen nopeasta virtauksesta myös jäähdytyspinta-alaa on oltava mahdollisimman paljon. Tämän vuoksi välijäähdyttimien kennot ovat usein sisärivoitettuja, jotta saavutettaisiin maksimaalinen pinta-ala ja sitä kautta myös maksimaalinen jäähdytysteho.
Välijäähdyttimet ovat toiminnaltaan joko ilma-ilma-tyyppisiä, joissa moottoriin menevää ilmaa jäähdytetään kennoston läpi kulkevalla ajoviimalla, tai ilma-neste-tyyppisiä. Ilma-neste-tyyppisessä järjestelmässä imuilma jäähdytetään nestekiertoisella kennostolla, jossa imuilman sisältämä lämpöenergia siirretään nesteeseen, jota puolestaan voidaan jäähdyttää joko ilmalla (ajoneuvokäytössä) tai vedellä (laiva- ja venekäytössä). Jälkimmäisen tyypin etuina voidaan pitää pääsääntöisesti pienempää ilmatilavuutta turbon ja moottorin välillä, jolla voidaan voittaa hieman moottorin reagointinopeudessa (turboviive) ja toisaalta nestejärjestelmä antaa enemmän vaihtoehtoja tila-ahtaissa tapauksissa. Haittapuoli on nestejärjestelmän tuoma lisäpaino ja kompleksisuus.
Joissain urheiluautoissa on normaalin välijäähdyttimen lisäksi myös vesiruiskutus, jolloin imuilman sekaan ruiskutetaan pieni määrä pienipisaraista vettä, joka haihtuessaan imuilman sekaan viilentää sitä.
CASIC
CASIC (vapaa suomennus Kiinan ilmailun ja avaruuden tutkimus- ja teollisuusyhtymä) on vuonna 1999 perustettu kiinalainen valtionyhtiö. Vuonna 2019 konsernin palveluksessa on runsas 147 000 työntekijää. Yhtymään kuuluu 22 tytärorganisaatiota ja yhtymällä on osakeomistusta 9 pörssiyrityksessä; näiden kautta yhtymä on mukana noin 500 yrityksessä tai instituutissa. CASIC yhtymään kuuluu 19 keskeistä kansallista tutkimuslaboratoriota. Konserniyhtiön päätoimipiste sijaitsee Pekingissä. Yhdysvaltalaisen talousjulkaisu Fortunen mukaan CASIC-konsernin liikevaihto oli 37,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitto lähes 2,0 miljardia dollaria vuonna 2019.
Aseteollisuuden parissa CASIC suunnittelee ja valmistaa - osin valtiollisen sisarkonserninsa CASCin kanssa - esimerkiksi ohjuksia ja sotilassatelliitteja sekä laukaisutoimintaan liittyviä ratkaisuja ja palveluja. Riippumaton yhdysvaltalainen Defence News -uutispalvelu esittää arvionsa maailman sadasta suurimmasta aseteollisuusyhtymästä liikevaihtoineen vuonna 2019. Uutispalvelun mukaan aseteollisuuden osuus Kiinan ilmailun ja avaruuden tutkimus- ja teollisuusyhtymän liikevaihdosta oli 12,03 miljardia dollaria eli 32 prosenttia liikevaihdosta. Tällä perusteilla se olisi ollut maailman 11. suurin aseteollisuuskonserni vuonna 2019 (sijoitus 12. mikäli kaksi vuonna 2019 Kiinan valtion laivanrakennusyhtymäksi yhdistynyttä osakonsernia summataan yhteen, kuten tilanne oli vuoden 2019 lopussa).
Sophia Antipolis
Sophia Antipolis on teknopoli, joka sijaitsee Nizzan ja Cannesin välisellä alueella, kaupunki koostuu pääsääntöisesti erilaisista ja erikokoisista informaatio- ja kommunikaatioteknologiaan erikoistuneista yrityksistä.
Elävän urbaanilegendan mukaan senaattori Pierre Lafitte, kansallisen kaivoskoulun johtaja, puolusti suurella innolla sekä teknopolin rakentamista että myös tulevaa nimeä tälle kokonaisuudelle. Hänen vaimonsa oli näet Sophia, josta tulee nimen ensimmäinen osa ja loppuosa tulee Antibesin kaupungin vanhasta nimestä. Todellisuutta lienee kuitenkin se, että nimi Sophia tulee nimen alkuperäisestä merkityksestä, Viisauden jumalattaresta ja loppuosa on jo legendan mukainen eli kreikkalaisesta Antibesin kaupungin nimestä..
Alue on kooltaan noin 2 300 hehtaaria ja sen noin 1 300 erilaista ja erikokoista yritystä työllistävät yli 27 000 henkilöä. Valikoitu luettelo yrityksistä ja yhteisöistä, jotka ovat siirtäneet ainakin osan toiminnoistaan Sophia-Antipolis’iin:
Samankaltainen kokeilu on meneillaan myös Grenoblessa, jonka itäisessä osassa Grésivaudan’issa toimii Inovallée, sekä Marseillessa, jossa olevassa Gombert’in linnassa toimii myös teknopoli.
Komparatiivi
Komparatiivi eli voittoaste on adjektiivin tai adverbin vertailuaste. Se ilmaisee ominaisuuden suurempaa määrää. Komparatiivia käytetään suomen kirjakielessä vain vertailussa. Puhekielessä käytettävä niin sanottu absoluuttinen komparatiivi ei ole suomen kielen normatiivisen kieliopin mukainen. Esimerkiksi jos paikalla sanotaan olleen vanhempi nainen, kirjakielisessä merkityksessä tarkoitetaan, että tietyistä kahdesta naisesta oli paikalla vanhempi. Sama asia tulisi ilmaista sanoilla vanhahko tai iäkäs nainen. Absoluuttinen komparatiivi esiintyy kirjakielessä vain tietyissä virkanimikkeissä kuten vanhempi konstaapeli ja sanonnoissa kuten ei hullumpi ehdotus.
Arthur Hjelt
Arthur Ludvig Mikael Hjelt (18. lokakuuta 1868 Helsinki – 13. maaliskuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen teologi, professori, valtiopäivämies ja kirjailija.
Komparatiivi
Komparatiivin tunnus on taivutusmuodon mukaan yksikössä -mpi : -mpa- : -mma-, monikossa -mpi- : -mmi-. Kaksitavuisten adjektiivien loppu-a:n ja -ä:n tilalla on komparatiivissa -e-. Useampitavuisissa sanoissa -a ja -ä säilyvät, mutta joskus puhekielessä nekin muuttuvat -e:ksi.
Esimerkkejä adjektiivien komparatiivista:
Adjektiivin vertailumuotoja ovat komparatiivin lisäksi positiivi ja superlatiivi.
Arthur Hjelt
Henkilöhistoria
Hjelt oli Helsingin yliopiston Raamatun alkukielten vt. apulaisena 1892–1893 ja 1896–1899 sekä apulaisena 1903–1904. Hän oli Vanhan testamentin eksegetiikan vt. professori 1901–1904 sekä professori 1904–1926 sekä Uuden testamentin eksegetiikan professori 1926–1931. Lisäksi hän oli yliopiston rahakabinetin amanuenssi 1892–1904 ja esimies 1904–1931 sekä Antellin rahakokoelman hoitaja 1895–1899. Hjelt toimi Länsisuomalaisen osakunnan kuraattorina 1894–1896, Etelä-Pohjalaisen osakunnan inspehtorina 1908–1912 ja Varsinaissuomalaisen osakunnan inspehtorina 1929–1931. Hjeltistä tuli Lundin yliopiston teologian kunniatohtori 1918.
Hjelt osallistui pappissäädyssä valtiopäiville 1905. Hän oli raamatunkäännöskomitean jäsen 1908–1927 ja komitean puheenjohtaja 1927–1931. Lisäksi Hjelt toimi Helsingin NMKY:n puheenjohtajana 1895–1898 ja 1904, Suomen nuorten kristillisen liiton Suomen edustajana NMKY:n maailmankomiteassa 1902–1931, kristillisen ylioppilasliikkeen pohjoismaisen komitean jäsenenä 1899–1902, Suomen kristillisen ylioppilasliiton puheenjohtajana 1916–1922 sekä Pohjoismaiden kirkkojen yhteistoimintakomitean suomalaisjäsenenä 1917–1931.
Arthur Hjeltin poika oli suurlähettiläs Lauri Hjelt.
Komparatiivi
Komparatiivi nominaalijohdoksena
Komparatiivi on myös muutamien substantiivien ja adverbien johdos, joka ilmaisee spatiaalista suhdetta.
Esimerkkejä:
Tällaiset komparatiivimuodot ovat sikäli erikoisia, että ne taipuvat yleensä latiivissa, lokatiivissa ja separatiivissa.
Esimerkki:
Viitteet
Komparativ
Paul Dacoury-Tabley
Paul Dacoury-Tabley (s. 5. joulukuuta 1934) on norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. joulukuuta 1961 ja nimitettiin Abidjanin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castra Severianan titulaaripiispaksi 9. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernard Yago, jota avustivat Noël Kokora-Tekry ja Laurent Yapi.
Dacoury-Tabley sai 19. joulukuuta 1994 nimityksen Grand-Bassamin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 27. maaliskuuta 2010.
Etelä-Afrikan kielet
Etelä-Afrikka on historiallisesti ollut monikielinen ja monikulttuurillinen maa. Virallisten kielten määrä kansallisella tasolla on Etelä-Afrikassa maailman suurimpia. Yhtenäisen Etelä-Afrikan perustamisen jälkeen vuonna 1910, maan virallisiksi kieliksi määriteltiin englanti ja hollanti. Hollanti korvattiin afrikaansilla 15 vuotta myöhemmin. Vuodesta 1974 lähtien maan apartheid-hallinto määräsi, että mustien kouluissa opetuskieliksi tulisivat englanti ja afrikaans. . Vuonna 1996 voimaan astunut perustuslaki lisäsi virallisten kielten määrän yhteentoista.
Ethnologuen mukaan maassa puhutaan 31 kieltä.
Viralliset kielet
pienoiskuva|Etelä-Afrikan kielellinen tilanne. {{legend|#8dd3c7|[[afrikaans}} {{legend|#ffffb3|englanti}} {{legend|#fdb462|pohjoissotho}} {{legend|#b3de69|eteläsotho}} {{legend|#bebada|etelänndebele}} {{legend|#bc80bd|swazi}} {{legend|#ffed6f|tsonga}} {{legend|#fccde5|tswana}} {{legend|#ccebc5|venda}} {{legend|#fb8072|xhosa}} {{legend|#80b1d3|zulu}} {{legend|#d0d0d0|Ei mikään hallitseva pääkielistä}} {{legend|#ffffff|harvaan asuttu alue}}]] Etelä-Afrikan nykyisen perustuslain mukaan maan viralliset kielet ovat englanti, afrikaans, sepedi, sesotho, eteländebele, swazi, tsonga, tswana, venda, xhosa ja zulu. Niiden puhujamäärät jakautuivat vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan seuraavasti: Etelä-Afrikan yleisradioyhtiö tuottaa ohjelmaa kaikilla virallisilla kielillä.
Suurin osa maan väestöstä puhuu useampaa kieltä. Valkoinen väestö on yleensä kaksikielistä (englanti ja afrikaans) ja musta väestö puhuu yleensä kolmea tai neljää kieltä sujuvasti, mikä johtuu siitä, että bantukielten puhujat ymmärtävät toisiaan melko hyvin ja he osaavat lisäksi englantia ja afrikaansia. .
Afrikaansin käyttö on ollut laskussa apartheidin kaaduttua. Syynä on ennen kaikkea se, että kieli nähdään entisten sortajien kielenä. Lisäksi afrikaans ottaa yhä runsaammin vaikutteita englannista. .
Muut kielet
Eteläafrikkalainen viittomakieli on maan käytetyin viittomakieli. Sitä käyttää arviolta 600 000 ihmistä. Viittomakielellä ei ole virallista asemaa, mutta sen aseman puolesta on käyty keskusteluja ja mm. Pan South African Language Board on pyrkinyt turvaamaan viittomakielen aseman. Toistaiseksi viittomakieli mainitaan maan kielilaissa ja sitä voidaan käyttää kouluissa opetuskielenä.
Virallisten kielten lisäksi Etelä-Afrikassa puhutaan myös muita kotoperäisiä kieliä. Näiden osuus on kuitenkin vähäinen: 828 258 eli noin 1,6 % koko väestöstä. Etelä-Afrikassa puhuttavilla khoisankielillä ei ole virallista asemaa ja nämä kielet ovat uhanalaisia.
Maurice Ravel
Joseph Maurice Ravel (7. maaliskuuta 1875 Ciboure – 28. joulukuuta 1937 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. Ravelin sävellystuotanto syntyi impressionismin ja neoklassismin tyylikausina.
Elämä
pienoiskuva|vasen|Maurice Ravel pianon ääressä yhdessä kanadalaisen laulajattaren Éva Gauthier’n kanssa 7. maaliskuuta 1928, kun säveltäjä oli kiertueella Amerikassa. Äärimmäisenä oikealla on [[George Gershwin.]] Ravel syntyi Cibouressa, Ranskan baskialueella. Säveltäjän äiti Marie Delouart oli baski ja isä Joseph Ravel sveitsiläinen keksijä ja teollisuusmies. Perhe muutti Pariisiin, jossa Ravel aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana. Muutamia vuosia myöhemmin hän teki ensimmäiset sävellyksensä. Musiikin opinnot jatkuivat sittemmin Pariisin konservatoriossa. Ravelin opettajana konservatoriossa oli säveltäjä Gabriel Fauré.
Ravel tavoitteli kolmena vuotena vuosina Prix de Rome -stipendiä. Konservatiivisen tuomariston mukaan Ravelin toimittamat työt olivat liian ”edistyneitä” ja tämä aiheutti eräänlaisen skandaalin. Protesteja julkaistiin ja muun muassa Romain Rolland tuki Ravelia. Lopputuloksena konservatorion johtajan Théodore Duboisin piti siirtyä syrjään ja hänen tilalleen tuli säveltäjä Gabriel Fauré.
Ravel on säveltänyt muun muassa Daphnis et Chloé -teoksen ranskalaisen kirjailijan Coletten kanssa. Muita Ravelin töitä on satiirinen vuonna 1911 ensiesityksen saanut L’Heure espagnole. Ravel ei koskaan mennyt naimiisiin ja eli puoli-erakkona Montfort-L’Amauryssa lähellä Pariisia. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa kuorma-auton kuljettajana lyhyen aikaa, mutta vapautettiin vuonna 1917. Vuonna 1928 Ravel lähti neljän kuukauden kiertueelle Kanadaan ja Yhdysvaltoihin sekä samana vuonna loi Boléron.
Viitenä viimeisenä vuotena Ravelin toimintaa haittasi afasia, joka esti häntä kirjoittamasta musiikkia sekä haittasi puhetta. Leikkaus verisuonitukoksen avaamiseksi ei onnistunut ja hänet haudattiin Levalloisiin lähellä Pariisia.
Keskeiset teokset
Alla on luettelo Ravelin 60 keskeisestä teoksesta.
Perunalampi
Perunalampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Lampiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Matoluoman valuma-alueeseen (35.427) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 159 metriä mpy.
Lauri Myrberg
Lauri Juhana Myrberg (9. toukokuuta 1926 Helsinki – 31. toukokuuta 2004 ) oli Helsingin yliopiston matematiikan professori ja pitkäaikainen Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen ja puheenjohtaja.
Lauri Myrberg valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1944, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1948, lisensiaatiksi 1950 ja tohtoriksi 1951. Myrberg väitteli tohtoriksi 1950 isänsä Pekka Juhana Myrbergin oppilaana väitöskirjalla Normalintegrale auf zweiblättrigen Riemannschen Flächen mit reellen Verzweigungspunkten. Ennen professuuriaan hän oli Helsingin yliopiston matematiikan dosentti (1952–1963).
Myrberg toimi matematiikan assistenttina Helsingin yliopistossa 1948–1963 hoitaen kuitenkin matematiikan apulaisprofessorin virkaa 1956–1959. Helsingin yliopiston matematiikan professori hän oli vuosina 1963–1993. Lauri Myrberg oli myös assistenttina ja erikoisopettajana Teknillisessä korkeakoulussa 1947–1965. Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen hän oli 1966–1984 ja lautakunnan puheenjohtaja 1985–1993. Lauri Myrberg kirjoitti useita tutkimuksia funktioteorian alalta sekä yliopistollisia oppikirjoja ja matematiikan ylioppilastehtäväkokoelmia. Lauri Myrbergin osuus erityisesti Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen kehittämisessä oli merkittävä. Myrbergin aikana matematiikan laitoksen resurssit kasvoivat valtavasti ja ehtipä hän olla suunnittelemassa Kumpulaan muuttoakin, vaikka ei siellä enää päässyt käymään. Useat opiskelijasukupolvet nykyisistä huippumatemaatikoista olivat Myrbergin oppilaita, eikä voi jättää vähemmälle huomiolle kaikkia niitä muita matemaatikoita – erityisesti koulujen opettajia, joille Myrberg soi ainakin yhtä suuren painoarvon, kuin tutkijoiden koulutukseen. Myrbergin oman käsityksen mukaan hänen uransa huippuhetki oli Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan promootio vuonna 1990, jolloin yliopisto täytti 350 vuotta. Juhlassa promovoitiin kunniatohtoreiksi mm. tasavallan presidentti Mauno Koivisto ja kirjailija Jaan Kross. Lauri Myrbergin poika Kai Myrberg (s. 1962) on merentutkija ja Helsingin yliopiston dosentti sekä tietokirjailija.
Myrberg oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1967. Tiedeakatemian hallituksen jäsen hän oli 1989–1994 ja sen esimies vuonna 1990.
Lauri Myrberg harrasti latinaa, pianon soittoa, postimerkkeilyä ja mökkeilyä.
Bagaraatan
Bagaraatan on sukupuuttoon kuollut teropodeihin kuuluva dinosaurussuku, jonka fossiilit on löydetty Mongoliasta. Se eli myöhäisliitukaudella, joko myöhäisellä Campania-vaiheella tai varhaisella Maastricht-vaiheella. Labocania luokitellaan tyrannosaureihin (Tyrannosauroidea). Se tunnetaan sirpaleisesta luurangosta, jonka puolalais-mongolialainen retkikunta löysi Nemegtin muodostumasta vuonna 1970. Jäänteet koostuivat osittaisesta alaleuasta, suuresta osasta häntää, sirpaleisesta lantiosta ja epätäydellisestä takaraajasta. Yksilön pituudeksi arvioitiin noin 3–3,5 metriä, mutta se oli keskenkasvuinen, eikä aikuisen eläimen kokoa tiedetä. Bagaraatan oli kevytrakenteinen, ja sillä oli suhteellisen pieni pää ja hoikat takaraajat. Häntä oli jäykkä. Bagaraatanin elinympäristöä olivat vesistöiset metsät, joissa sade oli kausittaista ja talvisin oli kylmä.
pienoiskuva|vasen|Löydetyn yksilön koko verrattuna ihmiseen
Dracula Twins
Pelissä tohtori Lifelust ja lauma vampyyrin metsästäjiä on vanginnut Draculan ja heidän synkkä suunnitelmansa on luoda seerumi, joka antaa hänen elää ikuisesti. Draculan vampyyrilapset Drac ja Dracana ovat lähteneet pelastamaan isänsä vampyyrimetsästäjien kynsistä. Kumpikin kaksonen on täynnä erityisiä kykyjä jotka auttavat menestymään seikkailussa. Verirubiinien keräily auttaa kehittämään taikavoimia. Loitsut auttavat voittamaan haasteet matkan varrella.
Asher Angel
Asher Dov Angel (s. 6. syyskuuta 2002 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on tunnetaan parhaiten Billy Batsonin roolista vuoden 2019 supersankarielokuvassa Shazam!. thumb|Angel vuonna 2018.
Procolophonomorpha
Procolophonomorpha on primitiivisten matelijoiden lahko tai kladi, joka ilmestyi keskipermikaudella. Se on monipuolinen kokoelma, joka sisältää useita liskomaisia muotoja, sekä monipuolisia muotoja kuten pareiasaurit. Tärkeintä alaryhmää, nimeltä Procolophonia, on perinteisesti pidetty kilpikonnien esi-isänä, minkä vuoksi ne ovat myös mukana tässä ryhmässä. Lee 1995, 1996, 1997 ovat väittäneet, että kilpikonnat ovat kehittyneet pareiasaureista, mutta tätä ajatusta ei kannatettu yksimielisesti. Rieppel ja deBraga 1996 ja deBraga & Rieppel, 1997 ovat osoittaneet, että kilpikonnat kehittyivät sauropterygeistä.
Jaromír Weinberger
pienoiskuva|Jaromír Weinberger vuonna 1933. Jaromír Weinberger (8. tammikuuta 1896 Praha – 8. elokuuta 1967 St. Petersburg, Florida) oli tšekkiläissyntyinen, yhdysvaltalaistunut säveltäjä.
Elämä ja ura Euroopassa
Weinberger syntyi kaksossiskonsa Boženan kanssa tšekkiläiseen juutalaisperheeseen, vaikka hänen sukunimensä saksankielisyys johti usein väärinkäsityksiin. Hän opiskeli Vítězslav Novákin johdolla sävellystä ja Karel Hoffmeisterin johdolla pianonsoittoa Prahan konservatoriossa. Valmistuttuaan Weinberger lähti Leipzigiin opiskellakseen Max Regerin johdolla, mutta tämä kuoli vain kuukausia myöhemmin.
Weinberger välttyi asepalvelukselta ensimmäisessä maailmansodassa. Hän sävelsi näyttämömusiikkia Prahassa esitettäväksi. Vuonna 1922 hän lähti ensimmäisen kerran Yhdysvaltoihin opettaakseen sävellystä Ithacassa, mutta ei ollut tyytyväinen elämäänsä maassa, joten palasi vuoden kuluttua Eurooppaan. Hän työskenteli lyhyesti teatterissa Bratislavassa ja musiikkikoulussa Chebissä. Tämän jälkeen hän kuitenkin päätti ryhtyä vapaaksi säveltäjäksi, jona hän aloitti yhteistyön libretisti Miloš Karešin kanssa. Lopputuloksena oli ooppera Švanda dudák, jonka kantaesitys Prahassa otettiin huhtikuussa 1927 hyvin vastaan. Max Brodin saksaksi kääntämänä ooppera esitettiin ensimmäistä kertaa Breslaussa vuonna 1928. Teoksen saksankielinen nimi on Schwanda, der Dudelsackpfeifer, jolla teoksesta tuli menestys Lontoossa ja New Yorkissa saakka.
Weinberger saavutti suosiota myös teoksellaan Vánoce uruille ja suurelle orkesterille (1929). Seuraavan oopperan (Milovaný hlas) kantaesityksen johti Hans Knappertsbusch Münchenissä vuonna 1931. Tammikuussa 1933 alettiin Berliinissä esittää operettia Frühlingsstürme, jonka esittäjistöön kuuluivat Jarmila Novotná ja Richard Tauber. Juuri tämän jälkeen kuitenkin perustettiin Natsi-Saksa, jossa teosta ei enää ollut luvallista esittää; säveltäjän lisäksi myös muiden muassa libretisti Gustav Beer ja laulaja Richard Tauber olivat juutalaisia. Tšekkoslovakiassa teos kuitenkin sai yhä esityksiä, yhden jopa toisen maailmansodan jälkeen. Teos on sittemmin kadonnut. Hän jatkoi operetin ja oopperan säveltämistä asuessaan Itävallassa, kunnes Itävalta liitettiin Saksaan.
Vaiheet Yhdysvalloissa
Demokratian aika päättyi myös Weinbergerin alkuperäisessä kotimaassa vuonna 1938, joten hän joutui muuttamaan vaimonsa kanssa itselleen epämieluisaan Yhdysvaltoihin. Pariskunta oli saanut kutsun ja viisumin Yhdysvaltoihin ensimmäisen oopperansa polkan ja fuugan balettiversiona esittämistä varten. Säveltäjän viimeinen suuri menestys oli hänen Under the Spreading Chestnut Tree -melodiasta tekemiensä muunnelmien ja fuugan kantaesitys, jonka pitivät John Barbirollin johtamat New Yorkin filharmonikot Carnegie Hallissa.
Weinberger sai vuonna 1948 vaimonsa kanssa Yhdysvaltain kansalaisuuden, mutta taloudellinen tilanne ei mahdollistanut maassa enää aiemman kaltaista menestyksekästä uraa. Weinberger sai myös tietää äitinsä ja neljä vuotta vanhemman Beda-siskonsa joutuneen natsien murhaamiksi. Hän alkoi kärsiä masennuksesta, eristäytyä ja lopetti sittemmin säveltämisen. Hän teki 71-vuotiaana itsemurhan ottamalla yliannostuksen lääkkeitä. Vaimo kuoli vuoden kuluttua 65-vuotiaana. Weinbergerin serkun poika oli aktiivinen muusikko Israelissa, ja pariskunta sai hautapaikan Kibbutz Gezeristä Tel Avivin ja Jerusalemin välistä.
Ballets russes
thumb|upright|[[Valentin Serov, Baletti-impresaario Sergei Djagilevin muotokuva, 1909.]]Ballets russes (, tunnetaan myös nimellä Djagilevin baletti) on vuosina 1909-1929 toiminut kiertävä balettiseurue, jonka Sergei Djagilev perusti vuonna 1909 Pietarin keisarillisen Mariinski-teatterin ja Moskovan Bolšoi-teatterin eli Keisarillisten teattereiden balettiryhmien nuorista taiteilijoista. Ensimmäisiin taiteilijoihin kuuluivat koreografi Mihail Fokin ja tanssija Vatslav Nižinski.
__SISÄLLYSLUETTELO__
Ballets russes on vaikuttanut 1900-luvun baletin kehitykseen enemmän kuin mikään muu balettiseurue aina 1970-luvulle asti.
Ensimmäiset kiertueet ja Mihail Fokinin kausi
Djagilev oli saanut vaikutteita Isadora Duncanin tanssi-innovaatioista sekä Richard Wagnerin ajatuksista ja ranskalaisen runoilijan Charles Baudelairen teorioista. Ennen pitkää kävi selväksi, että perinteisellä koreografialla ei ollut sijaa Djagilevin uudenlaisissa produktiossa. Mimiikka tai "action dance" olivat koreografien tavoite, jotka pääosin Mihail Fokinen ja Léonide Massinen vaikutuksella loivat kokonaan uuden liikesanaston. vasen|pienoiskuva|[[Mihail Fokin Harlekiinina baletissa Le Carnaval, mainoskuva 1914]] upright|thumb|left|[[Igor Stravinsky ja Vatslav Nižinski Petruškan rooliasussa, mainoskuva 1911.]] thumb|upright|left|[[Vatslav Nižinski Šeherazade-baletin rooliasussa, mainoskuva noin 1912.]]
Seurueen ensimmäisen kiertueen ohjelmiston rungon muodostivat nuoren, uutta ilmaisua etsineen Mihail Fokinin lyhyet baletit: Chopiniana (joka sai uuden nimen Les Sylphides, säv. Chopin, puvut ja lavastus Aleksandr Benois), Le Pavillon d'Armide (säv. Nikolai Tšerepnin, libretto, puvut ja lavastus Aleksandr Benois) ja Une Nuit d'Égypte (joka sai uuden nimen Cléopâtre, musiikki: kooste venäläisiltä säveltäjiltä, lavastus ja puvut Léon Bakst) lisänään pienempiä balettinumeroita. Ensi-ilta oli menestys ja kritiikit kehuivat nuoria tanssijoita: Tamara Karsavinaa, Vatslav Nižinskiä ja Adolph Bolmia. Myöhempiin näytöksiin saapui esiintymään Anna Pavlova, joka taas kerran tunnustettiin vertaansa vailla olevaksi taiteilijaksi. Vaikka Pavlova ei koskaan pidemmäksi aikaa liittynyt seurueeseen, Djagilev ajatteli että Pavlovan kuuluisuus toisi kiertueelle menestystä.
1900-luvun alussa oli baletti Euroopassa taantunut ja menettänyt yleisöään. Venäjällä kehitys oli kuitenkin jatkunut vahvana, ja Ballets russes toi siitä esiin innostavan näytteen. Uusi vierailu päätettiin järjestää heti seuraavana vuonna. Mihail Fokin oli uudistanut sitä varten balettinsa Carnaval Robert Schumannin musiikkiin (lavastus ja puvut Léon Bakst) ja tehnyt eksoottisaiheisen Šeherazade baletin samannimiseen Nikolai Rimski-Korsakovin Šeherazade sävellykseen (lavastus ja puvut Léon Bakst). Lisäksi Djagilev oli tilannut nuorelta Igor Stravinskylta sävellyksen venäläiseen satuun perustuvaan Tulilintuun, jonka koreografia myös oli Mihail Fokinin käsialaa, puvut Léon Bakst ja lavasteet Aleksandr Golovinin. Igor Stravinskysta tulikin tärkeimpiä balettisäveltäjiä Pjotr Tšaikovskin jälkeen. Djagilev katkaisi vuonna 1911 yhteydet Keisarilliseen balettiin, ja seurueesta tuli näin itsenäinen ja yksityinen yritys, joka toimi Monte Carlossa, Pariisissa ja Lontoossa kiertäen esiintymässä lähinnä Euroopassa, mutta myös Amerikassa.