cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirjallisuusterapia
Kirjallisuusterapian käyttömahdollisuudet
Erilaisten ryhmien kuntoutuksessa, kuten päihderiippuvien kuntoutuksessa voidaan käyttää kirjallisuusterapiaa. Eräs esimerkki erityisryhmistä, jotka hyötyvät kirjallisuusterapiasta, on kielihäiriöiset lapset. Kirjallisuus- ja kirjoittamisterapia soveltuu käytettäväksi kaikissa ikäryhmissä.Esimerkkeinä mainittakoon lapset ja nuoret kouluissa, aikuiset kasvuryhmissä sekä vanhukset vanhainkodeissa ja hoitolaitoksissa. Kirjallisuusterapeuttisiin kasvuryhmiin voi osallistua kuka tahansa, joka haluaa lisätä itsetuntemustaan sekä oppia tiedostamaan tunteensa ja vaikuttimensa.
Kirjallisuusterapian tavoitteet
Kirjallisuusterapiaryhmässä tapahtuva kirjoittaminen antaa mahdollisuuden tunteiden ilmaisuun. Kirjoittaminen auttaa myös jäsentämään kaoottisia ajatuksia. Kirjallisuus- ja kirjoittamisterapia auttaa ottamaan etäisyyttä hankaliin asioihin. Löytämällä uusia kielikuvia kirjoittaja voi saada oivalluksia.
Kirjallisuusterapeuttinen ryhmässä kirjoittaminen luo keskinäistä luottamusta ja yhteisyyden tunnetta. Luottamuksen ilmapiirissä ryhmän jäsenet uskaltavat jakaa salaisetkin muistonsa ja fantasiansa. Ryhmään osallistuja voi havaita, että muillakin saattaa olla samanlaisia ajatuksia ja fantasioita. Palaute ja ajatusten jakaminen ryhmän jäsenten kesken on sosiaalista vuorovaikutusta, joka luo yhteisyyden tunteen.
Kirjoittaminen herättää muistot. Kirjoittaminen ryhmässä auttaa ilmaisemaan tuskallisiakin muistoja hallittavissa olevassa muodossa. Ryhmän toisten jäsenten osoittama empatia on ryhmän jäsenyyden parhainta antia.
Hyvistä, positiivisista muistoista kirjoittaminen saa osallistujan huomaamaan, että hänellä on paljon hyviäkin muistoja. Tämä saa hänet luottamaan siihen, että hyviä muistoja voi olla vastaisuudessakin.
Kirjallisuusterapian tavoite ei varsinaisesti ole kirjoitustaidon harjaannuttaminen. Kuitenkin palautteen saaminen kirjoituksista kehittää ilmaisutaitoa. Ryhmässä osallistuja voi löytää hänelle itselleen täysin uusia kirjoittamisen ja itseilmaisun tapoja.
Kirjallisuusterapian ryhmäprosessi
Kirjallisuusterapiaryhmän työskentely voi olla käsiteltävien aihepiiriensä osalta monenlaista. Työskentelystä muodostuu vuorovaikutuksellinen prosessi. Prosessissa on kolme vaikuttavaa elementtiä: Työskentelyn pohjana oleva aihe, koulutettu ohjaaja sekä ryhmän jäsenet.
Perinteisessä lukemisterapiassa osallistujat lukevat itse tai heille luetaan valmiita tekstejä. Kirjoittamisterapiassa osallistujat kirjoittavat itse tekstejä. Kirjoittamisen ja keskustelun pohjana voi olla kirjallisuudesta valittu runo tai teksti. Runojen valinnan tekee joko ohjaaja tai ryhmän jäsenet itse. Kirjoittamisterapiassa kirjoittamisen aihe voidaan saada myös valokuvista, esineistä, filmeistä ja videoista.
Kirjallisuusterapeuttisen ryhmäprosessin vaiheet voivat olla seuraavanlaisia:
Kaiken kirjallisuusterapeuttisen toiminnan on noudatettava samoja eettisiä periaatteita, joihin psykoterapian ja psykologian ammattilaiset ovat sitoutuneet.
Kalypson syvänne
36.56667°N, 21.13333°W thumb|right|260px|Kalypson syvänteen sijainti. Kalypson syvänne (, ”Oinoússeen kuilu”) on syvänne Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä Kreikkaan kuuluvan Peloponnesoksen niemimaan lounaispuolella. Sen syvyys on metriä, ja se on koko Välimeren syvin kohta.
Heinolan flutingtehdas
pienoiskuva|Heinolan flutingtehdas elokuussa 2015. Heinolan flutingtehdas on Heinolan kaupungissa Rautsalossa sijaitseva, Stora Enso -konserniin kuuluva flutingia eli aaltopahvin aallotuskartonkia valmistava tehdas. Tehdas on eräs nykyaikaisemmista fluting-tehtaista maailmassa. Tehtaan kapasiteetti on noin 300 000 tonnia aallotuskartonkia vuodessa. Vuonna 2006 tehtaan liikevaihto oli 103,4 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 273 henkilöä. Työntekijämäärä tehtaalla nykyisin 200. Aiemmin tehdas kuului Tampellan metsäteollisuuteen ja sen jälkeen Enso-Gutzeit -yhtiöön. Tehtaan johtajana toimii Katja Metsäranta.
Tehtaaseen kuuluvat puunkäsittelytoiminnot, puolisellu- ja kartonkitehdas, jätevesilaitos, teollisuuskaatopaikka ja voimalaitos, joka tuottaa energiaa tehtaan prosessien tarpeisiin sekä Heinolan kantakaupungille kaukolämpöä. Tehtaan kilpailijoita Skandinaviassa ovat Powerfluten Savon Sellu sekä Billerudin Skärblackan kartonkitehdas Ruotsissa. Heinäkuusta 2012 alkaen sellua vietiin satunnaisesti Corenson Porin hylsykartonkitehtaalle, jonka oma puolisellutehdas on suljettu. Vienti lopetettiin vuonna 2013.
Voimaosasto
Voimalaitos tuottaa energian tehtaan prosesseihin ja kaukolämpöä Heinolan kantakaupungille. Savupiiput ovat 55 m ja 70 m.
Karl Borsch
pienoiskuva Karl Borsch (s. 1. elokuuta 1959 Krefeld) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Aachenin hiippakuntaan 26. syyskuuta 1992 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Crepedulan titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Heinrich Mussinghoff, jota avustivat Ernst Franz Gerd Werner Dicke ja Karl Reger.
Borsch opiskeli ensin vuosina 1979–1985 oikeustiedettä Bonnissa ja sitten vuosina 1985–1990 teologiaa Frankfurtin Philosophisch-Theologische Hochschule Sankt Georgenissa sekä Freiburg im Breisgaussa. Hänen tunnuslauseensa on Quaerite primum regnum Dei ("Etsikää ennen kaikkea Jumalan valtakuntaa"; Matt. 6:33).
Heinolan flutingtehdas
Tehtaan rautatiekalusto
Tehtaalla oli ennen oma veturi vaihtotyötä varten.
Aiheesta muualla
61.17972°N, 26.08222°W
David Robb
David Robb (s. 23. elokuuta 1947) on brittiläinen näyttelijä. Hän on uransa aikana esiintynyt muun muassa BBC:n sarjassa Minä, Claudius (1976).
Lontoossa syntynyt Robb kasvoi Edinburghissa, Skotlannissa.
Nicke Borg
Niklas Roger Borg (Nicke Borg) (s. 3. huhtikuuta 1973 Nässjö) on ruotsalainen muusikko. Hän on ollut Backyard Babies -yhtyeen laulajana ja kitaristina vuodesta 1989 alkaen. Vuonna 2010 Backyard Babiesin jäätyä määräämättömän pituiselle tauolle hän aloitti sooloprojektin nimeltä Nicke Borg Homeland ja julkaisi EP:n Chapter 1. Vuonna 2011 hän osallistui Melodifestivaleniin, Ruotsin euroviisukarsintaan, kappaleella ”Leaving Home”.
Moonflowers
Moonflowers on suomalaisen metalliyhtye Swallow the Sunin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 19. marraskuuta 2021 levymerkillä Century Media.
Kan (kappale)
Kan on Duo Datzin esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa.
Moonflowers
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Woven into Sorrow” 24. syyskuuta 2021. Moonflowersin myötä Swallow the Suniin vuodesta 2018 kuulunut kosketinsoittaja-taustalaulaja Jaani Peuhu jättäytyy pois yhtyeen kiertuekokoonpanosta keskittyäkseen Mercury Circle -yhtyeeseen. Kappaleeseen "The Void" julkaistiin musiikkivideo, jonka pääosaa esittää Mega Maunula. Video kuvattiin Suomen kansallismuseossa sekä Hvitträskissä.
Kan (kappale)
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta kolmanneksi 139 pisteellä.
Moonflowers
Albumista on tehty myös jousille sovitettu instrumentaaliversio, joka äänitettiin Sipoon kirkossa. Jouset esittää Trio N O X -niminen ryhmä. Tämä versio on mukana bonuslevynä joillakin albumin painoksista, ja kappaleet julkaistiin myös yksitellen animoituina videoina, jotka on luonut Dronicon Films.
Rockmusiikkilehti Soundin toimittajat valitsivat albumin vuoden 2021 parhaiden kotimaisten albumien listan sijalle 9.
Kokoonpano
=== Vierailevat muusikot ===
Bardaï
Bardaï on keidaskaupunki Pohjois-Tšadin Tibestivuoristossa. Se on Tibestin alueen ja siihen kuuluvan Itä-Tibestin departementin keskus. Paikkakunnalla on 2 854 asukasta (vuonna 2009).
Bardaï tuli kansainvälisen median tietoon vuonna 1974 kun Hissène Habrén johtamat kapinalliset kaappasivat joukon eurooppalaisia arkeologeja, joiden joukossa oli ranskalainen arkeologi Françoise Claustre.
Montblanc
thumb|200px|Montblanc 146- (ylempänä) ja 149 -kynät Montblanc International GmbH on saksalainen kirjoitusvälineiden, kellojen, korujen ja nahkatavaroiden valmistaja, jonka tunnusmerkkinä on valkoinen tähti.
Yrityksen perustivat Claus-Johannes Voss, Alfred Nehemias ja August Eberstein Hampurissa vuonna 1906. Yritys valmisti kyniä ja julkaisi 1910 Montblanc-kynän, josta yritys myöhemmin otti nimensä. Vuonna 1924 yritys otti Meisterstück-nimen käyttöönsä korkealuokkaisimmissa kynissään, ja nimeä käytetään vieläkin Montblancin kalleimmista kynämalleista. Vuodesta 1977 eteenpäin yritys alkoi laajentaa kynistä muihin luksustuotteisiin ja vuonna 1997 aloitti luksuskellojen valmistuksen.
Nykyisin Montblanc on osa Richemontia.
Julie Maddalena
Julie Maddalena (oik. Julia Lynn Kliewer, s. 26. kesäkuuta 1963) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten dubattuaan Hikaru Shidouta animesarjassa Taikasoturit.
Ura
Maddalena aloitti uransa aluksi näyttelijänä vuonna 1984 ja esiintyi elokuvissa Maissilapset (1984) ja Tappava himo (1989), sekä Vaaran maku (1989), jossa hän teki ensimmäisen ääniroolinsa. Myöhemmin 1990-luvulla Maddalena siirtyi ääninäyttelemisen pariin ja on vuodesta 1994 tehnyt useita dubbauksia animeen, joista hänen tunnetuin äänirooli on Magic Knight Rayearthissa. Useiden dubbausten ohella Maddalena on tehnyt alkuperäisiäkin äänirooleja Masked Rideriin, Duckmaniin, Power Rangers in Spaceen ja Power Rangers Lost Galaxyyn.
Tiikerikatka
Tiikerikatka (Gammarus tigrinus) on alun perin Pohjois-Amerikasta lähtöisin oleva äyriäinen, joka vieraslajina on levinnyt Itämereen ja muualle Eurooppaan ja syrjäyttänyt alkuperäistä lajistoa.
Tiikerikatka on suurimmillaan vähän yli senttimetrin mittainen ja näin Itämeressä alkuperäisinä eläviä Gammarus-suvun leväkatkoja pienempi. Sen kellertävä tai vihertävä ruumis on tyypillisesti tummien poikkijuovien kirjavoima. Tiikerikatka on lähes kaikkiruokainen toisin kuin Itämeren alkuperäiset kasvinsyöjäkatkat ja lisääntyy niitä tehokkaammin, useita kertoja vuodessa.
Tiikerikatkan alkuperäinen elinalue on Pohjois-Amerikan Atlantin rannikolla. Se ulottuu Floridasta Kanadan Saint Lawrence-joen suistoon. Kotiseudullaan tiikerikatka esiintyy alle 25 promillen suolapitoisuudessa, muttei makeassa vedessä. Laji ilmestyi Britteinsaarille 1930-luvulla ilmeisesti laivojen painolastivesien mukana. Sittemmin 1960-luvulta lähtien se levisi edelleen Saksaan sekä tahallisten että tahattomien ihmistoimien ansiosta. Euroopassa tiikerikatka on menestynyt hyvin myös sisävesissä.
Vasta 1990-luvulta tiikerikatka on levittäytynyt erittäin nopeasti Itämeren rantavyöhykkeessä ja monin paikoin syrjäyttänyt alkuperäiset katkat. Puolan rannikot se valtasi vuoteen 2002 mennessä ja Länsi-Viron (Saarenmaan) 2004. Venäjällä Suomenlahden perukassa tiikerikatka tavattiin Koivistolta 2005 ja oli levittäytymässä itään 2006.
Suomessa tiikerikatkaa löydettiin ensi kerran vuonna 2003 Haminasta sekä paikallisesti runsaana Turusta. Vuonna 2007 sen todettiin esiintyvän Helsingin rannoilla paikoin jo muita katkoja yleisempänä.
Tasmin Pepper
pienoiskuva|pysty|Pepper vuonna 2019. pienoiskuva|Pepper kilpailemassa W Seriesissä vuonna 2021. Tasmin Pepper (s. 19. kesäkuuta 1990 Edenvale, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen autourheilija.
Pepper aloitti kartingin nelivuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa viisivuotiaana. Hän oli ensimmäinen nainen, joka voitti Etelä-Afrikan Formula VW -sarjan osakilpailun. Kaudella 2018 hän sijoittui Etelä-Afrikan Volkswagen Polo Cupin kokonaiskilpailussa toiseksi. Vuonna 2019 hän liittyi uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui sarjan esikoiskaudella kymmenenneksi ja sai siten ajopaikan myös seuraavalle kaudelle. Kausi 2020 peruuntui kuitenkin koronaviruspandemian vuoksi. Pepperin oli tarkoitus palata sarjaan kaudeksi 2021, mutta kauden alla pandemian vuoksi asetetut maahantulorajoitteet estivät hänen osallistumisensa testeihin, ja hän menetti ajopaikkansa. Sen sijaan hänestä tuli yksi sarjan varakuljettajista.
Pepper palasi kahden vuoden kilpailutauon jälkeen kilpailemaan Etelä-Afrikan Volkswagen Polo Cupiin loppuvuodesta 2021.
Hubertuksenajokoira
Hubertuksenajokoira (chien de St Hubert) on sukupuuttoon kuollut belgialainen koirarotu. Belgiassa myös sen suora jälkeläinen vihikoira tunnetaan vielä nykyisinkin nimellä chien de Saint-Hubert.
Ulkonäkö
Rotu oli keskikokoinen, isopäinen, pitkärunkoinen ja raskasluustoinen. Nykyiseen vihikoiraan verrattuna se oli huomattavasti pienempi ja kevyempi ja sillä oli pienempi pää ja tiiviimpi, ihonmyötäisempi nahka.
Luonne ja käyttäytyminen
Vaikkakin hidas ajamaan riistaa, oli rotu kuitenkin äärimmäisen hyvä jälkikoira.
Alkuperä
Hubertuksenajokoira oli kaikkien ajavien koirien kantamuoto, ja sen esi-isänä pidetään 100-luvulla elänyttä muinaista segusii (canis segusius eli segusium) -rotua. 600-luvulla Liègen piispa Pyhä Hubertus alkoi kasvattaa Ardenneilla rotua, joka nimettiin hänen kuolemansa jälkeen hänen mukaansa. Luostarin munkit jatkoivat sittemmin hänen aloittamaansa jalostustyötä, ja tuloksena oli ennen näkemättömän kyvykäs vainukoira.
Luostarin apoteilla oli tapana lähettää joka vuosi Pyhän Hubertuksen kuoleman jälkeen Ranskan kuninkaalle kuusi heidän koiristaan. Ranskan hovissa ne olivat erittäin arvostettuja ja niistä pidettiin erityisen hyvää huolta. 1700-luvun lopulla rotu kuoli kuitenkin sukupuuttoon Ranskan vallankumouksen myötä.
Vaikutus nykyisiin rotuihin
Hubertuksenajokoiran väitetään vaikuttaneen useimpien nykyisten ajokoirarotujen syntyyn. Se kulkeutui Englantiin 1000-luvulla Vilhelm Valloittajan mukana, ja jakautui siellä kahteen linjaan: vaaleaksi talbot houndiksi ja tummaksi vihikoiraksi. Lisäksi sillä uskotaan olleen osansa monien isojen ranskalaisten ajokoirien jalostuksessa, ja ardennienajokoiran sanotaan edustavan sen nykyistä versiota.
Paul Khoarai
pienoiskuva Paul Khoarai (29. toukokuuta 1933 – 27. joulukuuta 2012) oli lesotholainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Leriben hiippakuntaan 17. helmikuuta 1963 ja nimitettiin sen piispaksi 7. maaliskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Liguori Morapeli, jota avustivat Joseph Delphis Des Rosiers ja Ernest Arthur Green. Khoarai jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 2009.
Giovanni Benedetti
Giovanni Benedetti (12. maaliskuuta 1917 Spello – 3. elokuuta 2017 ) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. toukokuuta 1940 ja nimitettiin Perugian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Limatan titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. tammikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Ferdinando Lambruschini ja Siro Silvestri.
25. maaliskuuta 1976 Benedetti sai nimityksen Folignon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. lokakuuta 1992.
Ingá-Máret Gaup-Juuso
pienoiskuva|[[Beaivváš Sámi Našunálateáhter|Beaivváš Sámi Našunálateáhterin näyttelijät Inga-Máret Gaup-Juuso ja Iŋgor Ántte Áilu Gaup Helsingissä 6. syyskuuta 2013.]] Ingá-Máret Gaup-Juuso tai pohjoissaameksi Gáijjot Piera Ándde-Ovllá Ingá-Máret (s. 1978 Kaaresuvanto, Enontekiö, Suomi) on suomensaamelainen laulaja, joikaaja, näyttelijä ja porotilallinen Enontekiön Kaaresuvannosta. Vuonna 2019 hän työskenteli lääninjoikaajana Niko Valkeapään kanssa. Hänen isoisoisänsä oli saamelainen poromies Aslak Juuso.
Elämäkerta
Gáijjot Piera Ándde-Ovllá Ingá-Máret syntyi vuonna 1978 Kaaresuvannossa, Enontekiössa, Suomessa. Hänen isänsä Ántte-Ovllá Juuso on Enontekiöstä ja hänen äitinsä Kristen Ellen Gaup-Juuso on Koutokeinosta kotoisin. Ingá-Máretilla on sisko, Ellen Margaret, ja kaksi veljeä, Per-Ailu ja Andte. Andte oli ensimmäinen saamelainen, joka osallistui Suomen Big Brotheriin, kun hän osallistui siihen vuonna 2014.
Gaup-Juuso valmistui filosofian kandidaatiksi pääaineena saamen kieli ja kulttuuri. Hän on myös lukenut perinnetietoa ja pedagogiikkaa Saamelaiskorkeakoulussa.
Musiikki
Helmikuussa 2015 Gaup-Juuso voitti Sámi Grand Prix'n semifinaalin Hetassa henkilöjoiulla nimeltä Elle-Magreda Gaup Juuso. Tämä oli hänen siskonsa ensimmäinen joiku. Voiton ansiosta hän pääsi suoraan huhtikuun finaaliin, jota järjestettiin pääisäisenä Koutokeinossa. Pääsiäislauantaina Gaup-Juuso osallistui Sámi Grand Prix -finaalin joikuosioon samalla henkilöjoiulla. Hän tuli toiseksi.
Saman vuoden keväällä Gaup-Juuso liittyi Luohtemohkit-joikuyhtyeeseen. Yhtyeen viisi joikaajaa — Charlotta Kappfjell, Gaup-Juuso, Berit Alette Mienna, Øystein Nilssen ja Lars-Ánte Kuhmunen — esiintyivät samana vuonna Riddu Riđđussa.
Vuonna 2016 Gaup-Juuso ja norjalainen muusikko ja säveltäjä Patrick Shaw Iversen perustivat Tundra Electron. Gaup-Juuso toimii yhtyeen laulajana ja joikaajana.
Vuoden 2018 Ijahis idja -musiikkifestivaalissa Gaup-Juuso joikasi Sajoksessa Juáigus já Suõmmkar -iltapäiväkonsertissa Berit Alette Miennan, Ingá Elisá Påve Idivuoman ja Hildá Länsmanin kanssa. Illemmalla hän myös joikasi ulkolavalla Tundra Electron rivissä.
Vuonna 2022 Gaup-Juuso osallistui toisen kerran Sámi Grand Prix -kilpailuun, tällä kertaa lauluosioon. Hän pääsi osion kultafinaaliin kappaleella Dovdameahttumii. Kultafinaalissa hän voitti yhtyeen SOÁ ja näin ollen voitti vuoden 2022 Sámi Grand Prix'n lauluosion.
John Österholm (jalkapalloilija)
John Emil Österholm (joissakin lähteissä etunimenä Jarl, 14. kesäkuuta 1896 Inkoo – 19. lokakuuta 1923 Hamina) oli suomalainen jalkapalloilija ja sotilaslentäjä. HIFK:ta edustanut Österholm pelasi neljä A-maaottelua vuosina 1920–1922. Ainoan maaottelumaalinsa Österholm teki lokakuussa 1920 Viroa vastaan pelatussa ottelussa.
Sotilasura
Inkoossa syntynyt Österholm kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1916 ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän oli myös Helsingin suojeluskunnan jäsen. Sisällissodan aikana Österholm osallistui jäänmurtaja Volynetšin valtaukseen, Helsingin taisteluun sekä Loviisan valtaukseen. Sodan jälkeen hän kävi Vöyrin sotakoulun aliupseerikurssin ja osallistui syksyllä 1918 Saksassa järjestetylle lentomekaanikkokurssille. Keväällä 1920 Österholm suoritti Kadettikoulun upseerikurssin. Suoritettuaan vielä lentoupseerin, ohjaajan ja tähystäjän tutkinnot Österholm sai lentäjän pätevyyden kesäkuussa 1923.
Egeanmeren laatta
thumb|right|300px|Egeanmeren laatta (violetilla) ja ympäröiviä laattoja. Egeanmeren laatta (myös Egean/Aigeian (meri)laatta, Helleeninen laatta) on pieni mannerlaatta Egeanmeren alueella Kreikan ja Turkin välissä. Laatalla sijaitsevat Egeanmeren ja Egeanmeren saarten pääosan lisäksi Peloponnesoksen niemimaa, Keski-Kreikka ja Kreeta sekä Vähän-Aasian länsiosa. Laatan pohjoispuolella sijaitsee Euraasian laatta, eteläpuolella Afrikan laatta, länsipuolella Adrianmeren laatta ja itäpuolella Anatolian laatta.
Egeanmeren laatan olemassaoloa esitti ensimmäisen kerran D. P. McKenzie (1970, 1972).
Laattatektoniikka
Egeanmeren laatan reunat ovat selvimmät laatan länsi-, lounais- ja etelälaidalla, missä reuna kulkee Jooniansaarten länsipuolelta, Peloponnesoksen lounaispuolelta ja Kreetan eteläpuolelta. Laatan raja Anatolian laatan kanssa on epäselvempi. Joskus Egeanmeren ja Anatolian laatat esitetään yhtenä laattana, sillä niiden liikkeet voidaan mallintaa yhdessä suhteellisen samansuuntaisina. Maanjäristysten ja laattojen nopeuden perusteella ne vaikuttaisivat kuitenkin olevan erillisiä laattoja. On mahdollista, että kyseessä on yksi laatta, joka on hiljalleen repeytymässä kahtia.
Egeanmeren laatta puristuu Euraasian laatan ja Afrikan laatan väliin, minkä seurauksena Egeanmeren alueella esiintyy paljon maanjäristyksiä erityisesti laatan reunoilla. Afrikan laatta liikkuu koilliseen ja työntyy Egeanmeren laatan alle Kreetan eteläpuolella, mikä aiheuttaa maanjäristyksiä Etelä-Kreikassa. Pohjois- ja Keski-Kreikassa maanjäristykset johtuvat Euraasian ja Egeanmeren laattojen suhteellisista liikkeistä. Matalat, alle 50 kilometrin syvyydessä tapahtuvat maanjäristykset sijoittuvat yleensä Egeanmeren laatan reunoille, ja syvemmät, yli 50 kilometrin syvyydessä tapahtuvat maanjäristykset keskemmälle laattaa. Pieniä, magnitudin 1–3 maanjäristyksiä tapahtuu Kreikassa päivittäin.
Egeanmeren laatta liikkuu noin 34–37 mm etelälounaaseen vuodessa. Anatolian laatta liikkuu puolestaan noin 21–40 mm länsilounaaseen vuodessa. Liikkeiden seurauksena Attikan alue Keski-Kreikassa on siirtynyt viimeisen sadan vuoden aikana noin 2 metriä ja Peloponnesos noin 4 metriä etelälounaaseen. Seurauksena ympäröivien mannerlaattojen liike repii Egeanmeren laattaa hitaasti kahtia koillis-lounaissuunnassa suurin piirtein laatan keskeltä. Tämä ilmiö on synnyttänyt Korintinlahden, kun Peloponnesos repeytyy hitaasti irti muusta Manner-Kreikasta, sekä laatan poikki kulkevan vulkaanisen niin kutsutun helleenisen kaaren, jonka alueella on eräitä aktiivisia sekä lukuisia sammuneita tulivuoria, kuten Méthana, Santorínin saaret sekä Nísyros. Laattojen liikkeen seurauksena on syntynyt myös laatan eteläreunan ei-vulkaaninen kaari, johon kuuluvat muun muassa Peloponnesoksen eteläreuna sekä Kreeta, Kárpathos ja Ródos.
Bailar pegados
Bailar pegados on Sergio Dalman esittämä kappale, joka edusti Espanjaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 4. 119 pisteellä.
Mia Backman
Amanda Maria ”Mia” Backman (17. marraskuuta 1877 Janakkala – 26. maaliskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä ja ohjaaja. Hän aloitti näyttelijänuransa ruotsinkielisessä teatterissa. Myöhemmin hän teki merkittävän uran teatterinjohtajana. Hän uudisti suomalaista teatteri-ilmaisua muualta Euroopasta hakemillaan vaikutteilla. Backman oli ristiriitainen ja temperamentikas persoona. Elokuvarooleja hänelle kertyi kuusi, mutta osa elokuvista on tuhoutunut. Mia Backman ei koskaan avioitunut, hänella oli yksi lapsi, näyttelijä ja teatterinjohtaja Fritz-Hugo Backman.
Näyttelijäksi
Mia Backman syntyi puuseppä Anders Gustaf Backmanin ja Josefina Bäckin perheeseen. Hänen ollessaan kaksivuotias perhe muutti Helsinkiin. Isä sai paikan talonmiehenä ja näyttämömestarina, joten Suomalainen Teatteri tuli Mialle tutuksi. Mia oli lapsiavustajana mm. Macbethissä. Perheen näyttämöavustajana työskennellyt äiti kuoli varhain. Varattomuudestaan huolimatta Mia Backman pääsi Helsingin Suomalaiseen Yhteiskouluun, mutta teatteriharrastus vei voiton ja koulu jäi 17-vuotiaana kesken.
Backmanin näyttelijänura alkoi ruotsinkielisessä Svenska Inhemska Teaternissa Turussa kesällä 1894. Siellä hän sai suuria päärooleja esitettäväkseen. Näyttelijän ammatin hän oppi paljolti käytännön työssä sekä ottamalla yksityistunteja. Seuraava työpaikka oli Helsingissä Folkteaternissa, josta Backman siirtyi kauppaneuvos Juho Lallukan pyynnöstä Viipuriin. Sielläkin hän oli suurten roolien primadonna, mutta työkieli vaihtui suomeksi. Suomenkielisen Backmanin laaja ystäväpiiri koostui sekä suomen- että ruotsinkielisestä teatteriväestä.
Teatterinjohtajaksi
Backmanin teatterinjohtajan ura sai alkunsa Helsingissä Kansan Näyttämöllä syksyllä 1914. Hän pyrki epäpolitisoimaan teatterin ohjelmistoa, otti mukaan kansan suosimia näytelmiä ja saikin teatterin talouden jaloilleen. Sisällissotaa kohti mentäessä Kansan Näyttämö kuitenkin politisoitui uudelleen. Backman siirtyi syksyllä 1918 Tampereen Teatterin johtajaksi. Hän teki myös näyttelijäntöitä, ensiesiintyminen Tampereella oli Katrin osa näytelmässä Daniel Hjort. Mukanaan hän toi uudenlaisen, eloisamman näyttelytyylin. Backman oli aktiivisesti mukana Tampereen seuraelämässä, mutta piti vakituista asuntoaan Helsingissä, missä hänen poikansa kävi koulua.
Syksyllä 1922 Backman palasi Helsinkiin Kansan Näyttämön johtoon. Hän onnistui jälleen tervehdyttämään teatterin talouden. Erityisesti näyttelijöiden Sven Hildén ja Eine Laine kanssa Backman teki tiivistä yhteistyötä. Häntä jopa arvosteltiin Hildénin suosimisesta valinnoissaan pääosiin. Backman matkusteli paljon. Erityisesti saksalainen vaikutus näkyi hänen näytelmävalinnoissaan, ohjaustöissä näkyivät saksalaisen ekspressionismin vaikutteet. Viimeisinä vuosinaan Kansan Näyttämöllä Mia Backman aiheutti Suomen teatterihistorian laajimman ohjelmistokiistan Marc Connellyn näytelmällä Jumalan vihreät laitumet. Kiistan laineet löivät eduskuntaa myöten.
Backman jatkoi näyttelijäntöissä harvakseltaan myös teatterinjohtajakausinaan. Hänen näyttelijäntekniikkaansa pidettiin kuitenkin vanhentuneena, 1800-luvulta periytyneenä. Taiteilijaeläkkeelle Backman jäi vuonna 1933, mutta jatkoi ohjaustöitä, tosin rauhallisemmassa tahdissa kuin aiemmin. Hänelle myönnettiin ensimmäinen Pro Finlandia -mitali 21. helmikuuta 1945. Teatterineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1952. Backman vietti 60-vuotistaiteilijajuhliaan 1950-luvun puolivälissä ja oli mukana perustamassa Ida Aalberg -säätiötä vuonna 1957.
Räiskyvä primadonna
Mia Backman oli räiskyvän temperamentikas teatteripersoona. Aikalaiset arvostelivat hänen näytelmävalintojaan liian populaareiksi. Backman pyrki toisaalta hätkähdyttämään ja toisaalta miellyttämään yleisöä turvallisilla näytelmävalinnoilla. Operettia eräänä näyttämötaiteen ilmentymänä Backman analysoi muistelmissaan: ”Operetti ei taiteellisesti ole yhtä arvokas kuin hyvä näytelmä. Sen onnistunut esitys voi kuitenkin herättää katsomossa suurempaa ja välittömämpää juhlatunnelmaa kuin hyvän näytelmän.”
Eräällä Berliinin-matkalla näyttelijä Eine Laineen kanssa naiset joutuivat ongelmiin tullissa valtavan matkatavaramääränsä takia. Tällöin Backman suuttui ja haukkui tullimiehet, saksalaiset ja ulkomaat. Kiusallinen huomio houkutteli paikalle ihmisiä ja tullimies luovutti. Hetkessä Backman muuttui auringonpaisteeksi ja pursui ystävällisyyttä. Hän syleili tullimiestä ja sanoi: ”Milloin tahansa tulette Suomeen, teillä on aina vapaaliput Kansan Näyttämölle! Tervetuloa!”
Näyttelijä Sirpa Tolonen kertoi Backmanin suorastaan yllyttäneen nuoria näyttelijättäriä kevytmielisyyteen. Kun Tolonen ja Hilkka Aalto keräsivät rohkeutensa ja pyysivät Backmanilta palkankorotusta lähinnä roolivaatteista aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi, Backman tokaisi: ”Mitäs istutte rahakirstunne päällä!” Eine Laine puolestaan luonnehti Backmania ”voimakkaaksi, reheväksi ja vitaaliseksi teatteripersoonallisuudeksi” sekä ”säkenöiväksi, huumorintajuiseksi ja seuralliseksi ihmiseksi”.
Elokuvissa
Backman oli näyttelijänä kolmessa mykkäelokuvassa sekä kolmessa äänielokuvassa. Hänen debyyttinsä valkokankaalla oli vuonna 1913 elokuvassa Nuori luotsi. Eräs elämän murhenäytelmä vuodelta 1916 jäi esittämättä sensuurin takia. Vuonna 1933 Backman veti anopin roolin elokuvassa Voi meitä! Anoppi tulee. Hänen viimeinen roolityönsä vuonna 1954 oli konsulinna Sanni Huurros Sakari Jurkan ohjaamassa elokuvassa Leena, kanssanäyttelijänä Heidi Krohn.
Yakuin ōdōrin metroasema
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Tasku (täsmennyssivu)
Tasku tarkoittaa seuraavia:
Lapin vaalipiiri
Lapin vaalipiiri (vaaleihin 1995 Lapin läänin vaalipiiri) on yksi Suomen eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Lapista valittiin kuusi kansanedustajaa kaikkiaan 200:sta vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Vaalipiiri kattaa Lapin maakunnan alueen.
Lapin vaalipiiri käsittää seuraavat kunnat: Enontekiö, Inari, Kemi, Kemijärvi, Keminmaa, Kittilä, Kolari, Muonio, Pelkosenniemi, Pello, Posio, Ranua, Rovaniemi, Salla, Savukoski, Simo, Sodankylä, Tervola, Tornio, Utsjoki ja Ylitornio.
Vaalipiirin entisiä kuntia ovat Alatornio, Karunki, Kemijärven maalaiskunta, Petsamo ja Rovaniemen maalaiskunta.
Lapin ja Lapinmaan vaalipiiri (1906–1938)
Vaalipiirin perustamisesta 1920-luvun loppuun Lapinmaan edustajapaikasta kilpailivat lähinnä Suomalainen puolue ja nuorsuomalaiset sekä niiden perilliset kokoomus- ja edistyspuolue. SDP onnistui vain kerran, vaaleissa 1917. Vuodesta 1929 lähtien paikan vei Maalaisliitto.
Lapinmaan vaalipiiriin kuului Oulun lääniin Petsamon kuntana 1922 liitetty Petsamon lääni (1921).
Lapin läänin vaalipiiri
Lapin lääni perustettiin 1938 ja Lapinmaan vaalipiiristä sekä Oulun läänin pohjoisesta vaalipiirin pohjoisosasta muodostettiin Lapin läänin vaalipiiri. Oulun pohjoisen vaalipiirin eteläisimmät kunnat jäivät osaksi yhdistettyä Oulun läänin vaalipiiriä. Vaalipiirin nimi muuttui vuoden 1995 uudistuksessa maakuntanimeä vastaten Lapin vaalipiiriksi.
Ensimmäisissä vaaleissa 1939 Lapista valittiin seitsemän kansanedustajaa. Sotien jälkeen läänin väestöosuus kasvoi, ja enimmillään Lapista valittiin kymmenen kansanedustajaa vuonna 1966. Siitä paikkaluku on vähitellen pienentynyt, ja vuonna 2023 Lapista valittiin enää kuusi edustajaa.
Lapin suurin puolue oli pitkään Suomen Keskusta (aik. nimiltään Maalaisliitto ja Keskustapuolue), joka sai parhaimmillaan jopa enemmistön läänin paikoista. Kommunistijohtoinen Suomen Kansan Demokraattinen Liitto kilpaili sen kanssa tasaväkisesti 1970-luvun loppuun asti, mutta vain vaaleissa 1958 kansandemokraatit onnistuivat ylittämään Maalaisliiton paikkamäärän. SKDL:n toiminta käytännössä jakautui 1980-luvun alussa ja sen äänet jakautuivat vaaleissa 1983 ja 1987 kahdelle eri listalle, jolloin poliittisen vasemmiston kokonaisedustus väheni. Vuonna 2023 eniten ääniä sai Perussuomalaiset. Keskusta ylsi kuitenkin samaan paikkamäärään.
SDP on jäänyt ilman kansanedustajaa vaalipiirissä vain vuonna 1962 ja Kansallinen Kokoomus vaaleissa 1966, 1991 ja 2015. Vasemmistoliitto jäi ensimmäisen kerran ilman kansanedustajaa vuonna 2023.
Katto
thumb|250px|Harjakatto on yleisin taloissa käytettävä kattomuoto. Tämän katon lappeet kaartuvat räystäiltä ns. hollantilaistyylisen satulakaton tapaan. thumb|250px|[[Frankfurtin päärautatieasema|Frankfurtin rautatieaseman holvikatto.]] thumb|250px|Tasakatto Turussa. Katto on rakennusta, huonetta tai vastaavaa tilaa päältä päin suojaava rakennusosa, tai yleensä jonkin tilan yläpinta. Rakennustekniikassa katto jaotellaan eri osiin: vesikate, vesikattorakenteet, yläpohja, sisäkattorakenteet ja sisäkattopinnat.
Vesikatto
Vesikatto on rakennuksen katon ylin kerros. Vesikaton on tarkoitus suojata rakennuksen sisäosia ulkoapäin tulevalta vesi- ja lumisateelta, sekä muilta sään vaihteluilta.
Rakenteellisesti vesikatto jaetaan kuormitusta vastaanottavaan, lämpöä eristävään ja rakennusrunkoa jäykistävään yläpohjarakenteeseen, sekä sadevedeltä suojaavaan vesikatteeseen.
Vesikaton muoto on keskeinen tekijä rakennuksen massoittelussa eli ulkomuodon kolmiulotteisessa sommittelussa. Muoto vaikuttaa suuresti myös sadeveden johtamiseen pois kattopinnalta.
Tasakatoissa ei normaalisti ole harjaa eikä lappeita, vaan katto on sadevesien johtamiseksi hieman kallistettu sen keskeisillä kohdilla olevia kattokaivoja kohti. Kattokaivoista vesi johdetaan viemäreillä rakennuksen läpi sadevesiviemäreihin.
Räystäs on katon osa, joka ulottuu ulkoseinän ulkopinnan ulkopuolelle. Räystäs on tyypillinen korkeille kattomuodoille, kuten harja-, auma- ja kupolikatoille. Rakennuksen räystäiltä sadevesi johdetaan räystäskouruin ja sadevesisyöksyin rakennuksen ulkopuolisiin sadevesikaivoihin. Myös tasakattoisessa rakennuksessa voi olla räystäät, mutta tällöin sadevesi on johdettu kattokaivojen kautta. Kaikissa rakennuksissa ei välttämättä ole räystäitä lainkaan.
Yläpohjan rakenne
Yläpohja on rakennuksen ylimmän kerroksen yläpuolisen rakenteen ja vesikaton muodostama rakennusosa. Yläpohja toimii yleensä myös yhtenä rakennuksen vaipan lämpöä eristävänä rakennusosana yhdessä ulkoseinien ja alapohjan kanssa.
Yläpohjaan kuuluvat tyypillisesti seuraavat rakennusosat (ulkoa sisäänpäin):
Erityisesti tasakattotyypeissä rakenne on yksinkertaisempi, ja esimerkiksi tuulettuvaa yläpohjan onteloa ei välttämättä ole, vaan se on korvattu tuulettuvalla rakennekerroksella.
Tehuelchesaurus
Tehuelchesaurus on sukupuuttoon kuollut sauropodeihin kuuluva dinosaurussuku, joka eli myöhäisjurakaudella. Sen fossiileja on löydetty Chubutin maakunnasta Etelä-Argentiinasta. Löytö koostui noin puolikkaasta luurangosta, jossa näkyi ihon painaumia. Jäljistä erottui pieniä kuusikulmaisia luulaattoja. Tehuelchesaurus oli arviolta noin 12–18 metriä pitkä. Vuonna 2016 Gregory S. Paul arvioi sen pituudeksi 15 metriä ja painoksi 9 tonnia. Tehuelchesauruksen elinympäristöä olivat joenvarsimetsät ja avoimet tulvatasangot. Alueella oli lyhyt sadekausi, mutta muuten puolikuivaa.
Katto
Yläpohjan rakenne
Vesikatteen ja yläpohjarakenteiden väliin jäävää kylmää yläpohjan onteloa ei pidä sekoittaa ullakkoon tai käyttöullakkoon, jotka ovat rakennuksen tiloja, olivat ne siten lämmittämättömiä, puolilämpimiä tai lämmitettyjä.
Kattomuodot
Kattomuotoja:
Aumakatosta käytetään joskus harvinaisempaa nimitystä valmikatto; valmilla tarkoitetaan aumakaton kolmiomaista päätylapetta.
Sisäkatto ja alakatto
Sisäkatto on huonetilan yläpinta eli laipio ja tyypillisesti yläpohjarakenteen alapinta. Monikerroksisissa rakennuksissa alemman kerroksen kattopinnan ja ylemmän kerroksen lattiapinnan välinen rakennusosa on nimeltään välipohja.
Sisäkatto voi olla suora eli vaakasuuntainen tai vino, jolloin se tavallisimmin mukailee rakennuksen vesikaton muotoa. Asuintiloihin verrattuna julkisissa tiloissa sisäkatto on rikkaammin muotoiltu esimerkiksi erilaisin pintarakentein. Teollisuustiloissa sisäkatto on usein palkkikatto tai ylöspäin levenevien pilarien kannattama ns. sienipilarikatto. Kasettikatto on sisäkatto, jossa on nelikulmaisia koristeltuja syvennyksiä eli kasetteja. Sisäkaton muodolla on hyvin keskeinen asema tilan hahmottamisessa.
Alakatto on sisäkatossa oleva erillinen alaslasku. Tyypillisesti alakatot ovat LVI- ja sähköteknisten asennusten peittämiseen tehtäviä kotelointeja. Akustisesti vaativissa huonetiloissa voidaan käyttää ääntä vaimentavaa akustiikka-alakattoa.
Viherkatto
Viherkatoiksi kutsutaan vakiintuneen käytännön mukaan kattoja, joiden päällä on kasvillisuutta. Edelleen näillä katoilla tulee olla kasvillisuuden edellyttämät tekniset alusrakenteet, esimerkiksi juurisuojaus.
Vilho Hirvonen
Vilho Hirvonen (31. joulukuuta 1894 Helsinki – 16. joulukuuta 1956) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hän pelasi Suomen A-maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 1921 Viroa vastaan. Seuratasolla Hirvonen edusti Helsingin Palloseuraa, jossa hän voitti Suomen mestaruuden 1921.
Tasso Adamopoulos
thumb Tasso Adamopoulos (kesäkuu 1944 Pariisi – 3. tammikuuta 2021) oli ranskalainen alttoviulisti ja musiikkipedagogi.
Adamopoulos opiskeli Haifassa ja Ödön Pártosin johdolla Tel Avivin musiikkiakatemiassa. Eurooppaan palattuaan hän sai opetusta Erwin Schifferiltä Alankomaissa ja pääsi alttoviulusolistiksi Rotterdamin filharmonikoihin. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan, jossa työskenteli samassa tehtävässä Lorin Maazelin johtamassa Ranskan kansallisorkesterissa ja vuodesta 1990 Orchestre national Bordeaux Aquitainessa. Adamopoulos esiintyi myös lukuisten muiden orkesterien solistina. Hän kuului Bordeaux'n kvartetin ja Sartory-trion kokoonpanoihin. Hän esiintyi myös muiden kamarikokoonpanojen sekä sellaisten muusikoiden kuin Wolfgang Sawallischin, Jean-Pierre Rampalin, Maria João Piresin ja Brigitte Engererin kanssa. Konsertoinnin ohella Adamopoulos opetti Lyonin konservatoriossa sekä Bordeaux'n aluekonservatoriossa ja piti mestarikursseja eri maissa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Alain Celo.
Bothriurus signatus
Bothriurus signatus on Bothriurus-sukuun ja Bothriuridae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Pocock vuonna 1893. Sillä ei ole alalajeja.
Françoise Claustre
Françoise Claustre (8. helmikuuta 1937 Pariisi – 3. syyskuuta 2006) oli ranskalainen arkeologi. Françoise Claustre kuoli syyskuussa 2006 kotonaan Montauriolissa Pyrénées-Orientalessa Ranskassa 69 vuoden iässä.
Panttivanki-tapaus
Claustre otettiin panttivangiksi Tšadissa. Hissène Habrén johtamat sissit sieppasivat hänet 20. huhtikuuta vuonna 1974 Bardaissa, Tibestivuoristossa Pohjois-Tšadissa. Myös saksalainen tohtori Christophe Staewen ja ranskalainen tohtori Marc Combe vangittiin. Sissit, jotka olivat lähinnä tougou-heimon jäseniä ja kuuluivat FROLINAT-järjestöön halusivat kiristää panttivangeilla itselleen aseita. Claustre vapautettiin 31. tammikuuta vuonna 1977. Hän oli panttivankina lähes 4 vuotta.
Marc Combe onnistui pakenemaan kesäkuussa 1975. Tohtori Staewan vapautettiin 11. kesäkuuta vuonna  1974, kun Saksan liittotasavallan hallitus maksoi kahdenmiljoonan Saksan markan lunnaat. Ranska ei suostunut maksamaan tai antamaan aseita pantiksi, vaan lähetti kapteeni Pierre Galopin neuvottelijaksi. Galop edusti sekä Ranskan että Tšadin hallituksia. Kapinalliset kidnappasivat hänet elokuussa vuonna 1974 ja hänet teloitettiin, koska Ranskan hallitus ei suostunut aselähetyksiin.
Françoise Claustren aviomies Pierre ei ollut Bardaissa, kun sissisotilaat hyökkäsivät sinne. Hän jopa yritti neuvotella sissien kanssa, mutta hänet otettiin panttivangiksi elokuussa 1975. Habré uhkasi tappaa Claustret, jos Ranskan hallitus ei maksaisi isoa rahasummaa. Ranska antoi Habrelle 10 miljoonalla markalla ei-sotilaallista tavaraa ja Claustret vapautettiin. Myöhemmin tuli diplomaattipiireissä ilmi, että Libyan johtaja Muammar Gaddafi olisi auttanut Claustret vapaiksi. Gaddafi kutsui Pierre ja Françoise Claustren Tripoliin 1. helmikuuta 1977. Rouva Claustre toimi vapautuksen jälkeen arkeologina Ranskassa. Eräässä Paris Matchin haastattelussa hän halusi säilyä nimettömänä.
Vuonna 1990 Claustren panttivankikaappauksesta tehtiin elokuva. Sen ohjasi Raymond Depardon. Sandrine Bonnaire näytteli pääosassa. Depardon toimi lehtimiehenä kaappauksen aikaan ja kävi haastattelemassa Françoise Claustrea Tšadissa.
Kuovi
pienoiskuva|250px|Kuovin munia pesässä. pienoiskuva|250px|Kuovi lennossa. Kuovi eli vanhalta nimeltään isokuovi (Numenius arquata) on Euroopan suurin kahlaajalaji. Tämä varhain palaava muuttolintu esiintyy myös Suomessa. Siihen liittyy sananlasku: ”Kun sä kuulet kuovin äänen, älä mene järven jäälle.” Kuovi on Etelä-Pohjanmaan maakuntalintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 48–57 cm ja siipiväli 89–106 cm. Isokuovilla on pitkä noin 9–15 cm alaspäin kaareutuva nokka. Naaraan nokka on pidempi kuin koiraan ja nuoren linnun. Isokuovi voidaan sekoittaa oikeastaan vain sitä muistuttavaan pikkukuoviin. Isokuovin yleisväritys on harmaanruskea, puvussa on viiruja ja poikittaistäplitystä. Lintu lentää laiskanomaisesti ja voi muistuttaa lokkia lennossa; lennossa selästä erottuu valkea kiila ja tumma käsisiipi.
Isokuovi on suurin Suomessa tavattavista kahlaajista.
Ääntely
Uros ilmaisee huilumaisella lurituksellaan keväällä pesintäreviirinsä. Muulloin ääntely on melankoliselta kuulostava säe ”kuuli, kuuli...” Vaaran uhatessa pesää kuovi kaartelee pesäalueen ympärillä ja päästelee voimakasta, kimeää varoitusääntelyä ”kikiki, kikiki...”. Varoitusääntelyä seuraa tyypillisesti myös ”vaara ohi” -äänimerkki ”kuikuikui, kuikui”
Vanhin suomalainen rengastettu kuovi on ollut 29 vuotta, 11 kuukautta ja 29 päivää vanha. Euroopan vanhin on ruotsalainen kuovi, 31 vuotta ja kuusi kuukautta.
Levinneisyys
Parimäärä Suomessa: 35 000–50 000. Parimäärä Euroopassa: vähintään 120 000, joista Britanniassa 33 000–38 000 paria. Lajia nähdään kaikkialla Suomessa Lapin eteläosia myöten. Maailman populaation kooksi arvioidaan 490 000–660 000 yksilöä.
Elinympäristö
Isokuovin löytää varmimmin kesantopelloilta ja kosteilta niityiltä. Muuttoaikoina kuovit viihtyvät myös järvien rannoilla, ja toisinaan jopa taajamissa nurmikoilla.
Lisääntyminen
Kuovi munii neljä munaa huhti-toukokuussa. Molemmat emot hautovat, mutta enimmän aikaa vain toinen on paikalla. Hautomisen loppuvaiheessa näkee molempia emolintuja useammin pesän läheisyydessä.
Ihmisen lähestyessä pesäpaikkaa emo tekee harhautusliikkeitä juoksemalla poispäin pesältä ja jättäytymällä näkyville. Toisinaan hautova kuovi luottaa niin paljon hyvään suojaväriinsä, että se pyrähtää lentoon vasta pesää lähestyvän ollessa vain kymmenen metrin etäisyydellä. Kuoriuduttuaan poikaset lähtevät pesästä jo parin päivän kuluttua. Ne oppivat lentämään kuuden tai seitsemän viikon ikäisinä. Suojellakseen poikasia emot saattavat käyttäytyä hyökkäävästi lentämällä lähestyvää tunkeilijaa kohti.
Ravinto
Hyönteiset, lierot, äyriäiset ja marjat. Kuovi on kahlaaja, joten se hankkii ravintonsa matalasta vedestä ja rannasta.
Champ Car -kausi 2007
Champ Car -kausi 2007 oli Champ Car -sarjan 29. ja viimeinen kausi. Kausi alkoi 8. huhtikuuta ja päättyi 11. marraskuuta. Mestaruuden voitti ranskalainen Sébastien Bourdais.
Pisamaotsakutoja
Pisamaotsakutoja (Sporopipes frontalis) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Lusitana paixão
Lusitana paixão on Dulcen esittämä kappale, joka edusti Portugalia vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa.
Pisamaotsakutoja
Levinneisyys
Pisamaotsakutojaa tavataan Afrikan länsi-, keski- ja itäosissa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lusitana paixão
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 8. 62 pisteellä.
Long Live the King
Long Live the King on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen toinen albumi. Yhtyeen jäsenmäärä on kasvanut alkuperäisestä kahdesta viiteen. Albumi on nauhoitettu Studio Berghemillä ja Narnia Songs Mobile Recording Studiolla heinä–syyskuussa 1998. Se julkaistiin 1999. Albumin kansikuvat on tehnyt Kristian Wåhlin. Japanin painoksessa on erilaiset kannet, jotka muistuttavat enemmän Awakeningin kuin Long Live the King -albumin Euroopan julkaisun kansia.
Instrumentaalikappaleiden nimet viittaavat Narnia-kirjojen maailmaan: Cair Paravel on Narnian hallitsijoiden linna, ja meidän maailmastamme käytetään nimeä Varjojenmaa (Shadowlands). "Star Over Bethlehem" on bonus-kappale albumin Euroopan ja Yhdysvaltojen julkaisuilla.
D’Spayre
D’Spayre on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä demoni. D’Spayren ensiesiintyminen tapahtui Marvel Team-Up -julkaisun numerossa 68 (1978). Hahmon loivat käsikirjoittaja Chris Claremont ja piirtäjä John Byrne.
Epania asperanus
Epania asperanus on Epania-sukuun ja sarvijäärät-heimoon (Cerambycidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Holzschuh vuonna 1989. Sillä ei ole alalajeja.
Rolf Stommelen
Rolf-Johann Stommelen (11. heinäkuuta 1943 – 24. huhtikuuta 1983 ) oli saksalainen Formula 1 -ajaja. Urallaan hän osallistui 62:een Grand Prix'iin, ja saavutti yhden palkintokorokesijan Itävallan GP:ssä 1970 ja 14 yhteensä pistettä. Aika-ajoissa Stommelen oli parhaimmillaan seitsemäs Belgian GP:ssä 1970. Hän otti osaa myös moniin F1-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin.
Stommelen menestyi hyvin kestävyysajoissa 60- ja 70-luvuilla, ja pääsi Brabham-talliin. Hänen F1-uransa ei kuitenkaan ollut yhtä menestyksellinen. Hän tuli surullisen kuuluisaksi vuoden 1975 Espanjan Grand Prix'ssa. Kierroksella 26 Stommelen menetti autonsa hallinnan takasiiven hajottua, jonka seurauksena hän syöksyi katsomoon Montjuïcin radalla. Onnettomuudessa kuoli viisi katsojaa. Stommelenilta murtui jalka, ranne ja kaksi kylkiluuta.
Stommelenin ura päättyi, kun hän menehtyi vakavassa onnettomuudessa Riverside International Racewayllä vuonna 1983. Stommelenin ajaman auton moottorisuojus ja takasiipi irtosivat nopeassa mutkassa joka johti auton pyörimiseen.
Stommelen valittiin vuonna 2005 International Motorsports Hall of Fameen.
Tupaija
Tupaija (Tupaia glis) on tupaijoiden sukuun kuuluva pieni nisäkäs. Häntä on oravamaisen tuuhea. Myös turkki on tuuhea ja sen väri on yläpuolella tumman ruskea ja alapuolelta oranssinpunertava. Tupaijaa tavataan Kaakkois-Aasiassa ja sitä esiintyy metsissä. Yksilö tulee sukukypsäksi kolmen kuukauden iässä. Paritteluaika on helmikuulta kesäkuulle. Tupaija tekee lehdillä alustetun pesän ja tekijänä on yleensä koiras. Pesä sijaitsee esimerkiksi puun kolossa. Naaraan tiineys kestää 40–52 vuorokautta. Poikasia syntyy kerrallaan yhdestä kolmeen. Eläin on kaikkiruokainen ja syö enimmäkseen niveljalkaisia, lehtiä, siemeniä ja hedelmiä.
SOS (Élena Patrókloun kappale)
SOS on Élena Patrókloun esittämä kappale, joka edusti Kyprosta vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 9. 60 pisteellä.
John Castle
John Castle (s. 14. tammikuuta 1940) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt esimerkiksi televisiosarjassa Minä, Claudius (1976) ja elokuvassa Leijona talvella (1968).
Strandvall
Strandvall on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Chris Spedding
thumb|Chris Spedding vuonna 1979. Chris Spedding (alkuperäiseltä nimeltään Peter Robinson, s. 17. kesäkuuta 1944 Staveley, Derbyshire) on englantilainen rock- ja jazzkitaristi, jolla on myös laaja studiomuusikkoura.
Lapsuus
Spedding ei ehtinyt nähdä isäänsä, joka oli lentäjä ja kuoli sodassa. Äiti antoi hänet adoptoitavaksi, missä yhteydessä myös nimi vaihtui.
Ura
Spedding soitti 1960-luvulta alkaen bändeissä ja studiomuusikkona. Hänen oman arvionsa mukaan studiomuusikkouran alkua edesauttoi, että Jimmy Page ja Big Jim Sullivan olivat siirtyneet urallaan eteenpäin.
Spedding soitti muun muassa Dusty Springfieldin, Jack Brucen, John Calen, Roy Harperin, Roxy Musicin, Bryan Ferryn, Harry Nilssonin ja Sixto Rodriguezin levyillä ja kiertueilla sekä ensimmäisessä Jesus Christ Superstar -levytyksessä. Spedding soitti myös anonyymisti eri yhtyeiden, kuten Bay City Rollersin, levyillä. Spedding oli lisäksi mukana BBC:n The Wombles -lastenohjelman pohjalta toimineessa samannimisessä yhtyeessä. Yhtye esiintyi tv:ssä vompeliasuissa. Spedding teki myös soololevytyksiä. Vuonna 1975 hänellä oli Iso-Britannian Top 20:ssä hitti "Motorbikin". Seuraavana vuonna Spedding levytti Vibratorsin kanssa "Pogo Dancing" -kappaleen ja esitteli kykyään jäljitellä kitaristeja singlellä "Guitar Jamboree". Hän tuotti Sex Pistols -yhtyeen ensimmäiset demot 15. toukokuuta 1976. Speddingin mukaan tämä tapahtui, koska hän osti vaatteita Malcolm McLarenin ja Vivienne Westwoodin Sex-kaupasta. Samana vuonna Spedding esiintyi vielä Top of the Pops -ohjelmassa Bryan Ferryn kitaristina kappaleessa "Let's stick together".
Vuonna 1978 Spedding siirtyi Robert Gordonin kitaristiksi. Levytys ”Rock Billy Boogie” on Gordonin tunnetuimpia. 1980-luvulla Spedding soitti Joan Armatradingin Me Myself I -levyllä, Nina Hagenin NunSexMonkRockilla sekä Paul McCartneyn Give My Regards to Broad Streetillä ja Tom Waitsin Rain Dogsilla.