cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kahdentoista taulun lait
Antiikin lähteet
Kahdentoista taulun lakien syntyvaiheista kertovat Liviuksen lisäksi myös mm. Dionysios Halikarnassoslainen ja Diodoros Sisilialainen. Kaikkien näiden kirjailijoiden kertomusten todistusvoimaa heikentää kuitenkin se, että he elivät satoja vuosia tapahtuma-aikaa myöhemmin. Luotettavia aikalaislähteitä ei ole. Lainauksia kahdentoista taulun lakien tekstistä on säilynyt etenkin Cicerolla sekä joillakin Festuksen kaltaisilla grammaatikoilla, jotka olivat kiinnostuneet niiden arkaaisesta kieliasusta. Myös monet myöhemmät oikeustieteilijät kuten Gaius ja Ulpianus käsittelivät kahdentoista taulun lakeja omissa kirjoituksissaan.
Jacobin elliptiset funktiot
Jacobin elliptiset funktiot ovat kahdentoista erikoisfunktion joukko. Ne tulevat vastaan etsittäessä käänteisfunktiota ensimmäisen lajin elliptiselle integraalille. Jacobin elliptiset funktiot muistuttavat monilta ominaisuuksiltaan trigonometrisia funktioita ja niiden nimeämisessä on tiettyjä yhtäläisyyksiä. Funktiot otti käyttöön Carl Gustav Jakob Jacobi noin vuonna 1830.
sn, cn ja dn
Olkoon ensimmäisen lajin elliptinen integraali määritelty Legendren muodossa
Vastaavasti toinen funktio saadaan kosinin avulla
Nämä ovat kolme ensimmäistä Jacobin elliptistä funktiota. Viimeistä funktiota kutsutaan joskus myös delta amplitudiksi. Trigonometristen funktioiden tapaan näille on voimassa
ja funktion dn määritelmästä nähdään, että
Muita Jacobin elliptisiä funktioita
Lisää Jacobin elliptisiä funktioita saadaan edellisten osamäärinä. Huomaa kuinka uusien funktioiden nimet muodostuvat:
Kaikille funktioille voidaan kirjoittaa käänteisfunktio periaatteella
Yhteys trigonometrisiin ja hyperbolisiin funktioihin
Jacobin elliptisillä funktioilla on yhteys sekä trigonometrisiin funktioihin että hyperbolisiin funktioihin elliptisen modulin k kautta ja elliptisiä funktioita voidaan pitää näiden alkeisfunktioiden kaksijaksoisina yleistyksinä. Trigonometrisiin funktioihin ovat voimassa relaatiot
ja hyperbolisiin funktioihin
Esiintyminen differentiaaliyhtälöiden ratkaisuna
Jacobin elliptiset funktiot ratkaisevat eräitä epälineaarisia differentiaaliyhtälöitä. Näiden yhtälöiden yleinen muoto on
missä A, B, C ja D ovat vakioita. Esimerkiksi funktio toteuttaa yhtälöt
Funktio toteuttaa yhtälöt
ja funktio toteuttaa yhtälöt
24: The Game
24: The Game on televisiosarjaan 24 perustuva kolmannen persoonan ammuntapeli. Pelin tapahtumia ei ole poimittu sarjasta, vaan sitä varten on kehitetty oma juoni, joka sijoittuu toisen ja kolmannen tuotantokauden väliin. Muun muassa toimintaa, ajotehtäviä ja hakkerointia sisältävä 24: The Game on saanut vaikutteita Grand Theft Auto ja James Bond -pelisarjoista. Pelissä on yli 50 tasoa, ja sen ideana on suorittaa tehtäviä ja avata bonus-ominaisuuksia, kuten trailereita ja mahdollisuus pelata tasoja uudelleen. Peli arvioi pelaajan suorituksen joka tehtävässä asteikolla 0%–100%.
Power Macintosh 5400
Power Macintosh 5400 on Apple Computerin 15. huhtikuuta 1996 julkaisema tietokone. Laite sisälsi PCI-liitännän ja Power Macintosh 6300/160:n päivitetyn emolevyn. Euroopassa ja Aasiassa laitteesta myytiin versiota, jossa oli Applelle poikkeuksellisesti musta kotelo. Power Macintosh 5400:n kotelo sisälsi näytön, Power Macintosh 6400 oli käytännössä 5400 ilman koteloon rakennettua näyttöä. Mallin valmistaminen lakkautettiin 1. joulukuuta 1997.
24: The Game
Tarina
Jack Bauer on tiiminsä kanssa valtaamassa laivaa, jossa on todennäköisesti pommi. Tämän jälkeen päivä muuttuu kerta heitolla ja sekaan sotkeutuu muun muassa omaa operaatiotaan suorittava Chase Edmunds. CTU, jossa Jackin tytär Kim aloittaa ensimmäistä työpäiväänsä, joutuu hyökkäyksen kohteeksi, ja hyökkääjien johtajaksi paljastuu Jackin vanha tiimikaveri Peter Madsen. Madsen ja CTU:ssa vankina ollut Joseph Chung ottavat CTU:sta tietoja ja nappaavat Kimin mukaansa. Jack joutuu osalliseksi Madsenin juonia ja joutuu tekemään likaisia töitä tämän puolesta. Jack päättää vapauttaa tyttärensä ja pian hän onnistuukin, mutta Madsenilla on toinenkin ässä hihassaan: Jackin naisystävä Kate Warner. Pian Los Angelesia ravisuttaa Madsenin ja Chungin aiheuttama maanjäristys. Jack ja Chase tekevät yhteistyötä ja asettuvat Madsenia vastaan. Tony Almeida todistaa Mandyn aiheuttaman kuvernööri James Radfordin murhan, mutta lopulta selviääkin, että kaiken takana on mies nimeltään Max. Jack tappaa Madsenin räjäyttämällä tämän moottoriveneeseensä ja pelastaa Katen Maxin huvipurrelta. Jackin ja Maxin ampuessa toisiaan Max kuolee, ja lihashaavan kylkeensä saanut Jack kuljetetaan helikopterilla sairaalaan.
Ylitarkastaja Chalmers
Gary Chalmers eli ylitarkastaja Chalmers on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa piirrossarjassa Simpsonit. Hän on Springfieldin koulupiirin ylitarkastaja, joka usein piinaa huonosti menestyvän Springfieldin ala-asteen kärsivää rehtoria Seymour Skinneriä. Chalmersin ensiesiintyminen oli 4. tuotantokauden jaksossa ”Pieksäjäispäivä”.
Tyyli ja työ
Ankaralla ja enimmäkseen huumorintajuttomalla Chalmersilla on kiivas luonne ja vähäinen sietokyky epäjärjestykselle ja sääntöjen rikkomiselle. Hänen vierailunsa Springfieldin ala-asteella osuu aina samaan aikaan jonkin katastrofin kanssa. Käynnit aiheuttavat rehtori Skinnerille suurta ahdistusta, mikä ilmenee Skinnerin toinen toistaan epäuskottavampina selityksinä koulun tapahtumille. Toisaalta uudemmissa jaksoissa Chalmers vaikuttaa oleskelevan koulussa lähes jatkuvasti ikään kuin hän kuuluisi vakituiseen henkilökuntaan.
Chalmersilla on tapana läimäistä ovet auki tullessaan huoneeseen huutaen "SKIN-NER!!", johon rehtori vastaa änkyttäen ”Ylitarkastaja Chalmers!” Esimerkiksi 8. kauden jaksossa ”Lisa ja Nelson” Chalmers ilmestyy Skinnerin huoneeseen huutaen, vaikka hänen aikeensa ovat ystävälliset, aiheuttaen vainoharhaisuutta Skinnerissä. Joskus Chalmers lausuu ilman syytä Skinnerin nimen uhkaavalla äänensävyllä jopa keskellä tavallista lausetta, ilmeisesti joko tottumuksesta tai pelotellakseen tahallaan rehtoria. Tulevaisuuteen sijoittuvassa 16. kauden jaksossa ”Kurkistus tulevaisuuteen” Chalmersista oli tullut vihannes eikä hän pystynyt sanomaan muuta kuin tavanomaisen sanontansa vähän vaisummin.
Chalmersin oma pätevyys ja työlleen omistautuminen on kyseenalaista. 5. kauden jaksossa ”Ikävä rehtoria” hän erotti Skinnerin ja nimitti Ned Flandersin rehtoriksi, mikä ajoi koulun paljon aiempaa pahempaan kaaokseen. Chalmers perusteli tällöin epäjohdonmukaista toimintaansa sillä, että yksinkertaisesti "Skinner ärsytti häntä". Chalmers tuntuu välinpitämättömältä Springfieldin koulun tilasta ja uskoo kaikkien muidenkin Amerikan koulujen tason heikkenevän. Hän myös suosii ihmisiä henkilökohtaisin perustein todellisen pätevyyden sijaan. Chalmers muun muassa ylensi rehtori Hollowayn apulaisylitarkastajaksi, ylenkatsoen Skinnerin saavutuksia.
Muutamissa jaksoissa Chalmersilla on vielä pelottavampi avustaja Leopold, jonka ainoa tehtävä on esitellä lapsille uhkaavasti joku täysin harmittomaksi osoittautuva uusi koulun työntekijä.
Tausta
7. kauden jakson ”22 tarinaa” mukaan Chalmers on alun perin kotoisin Uticasta, New Yorkin osavaltiosta, mutta hän on eri yhteyksissä sanonut olevansa myös Queensista, New Yorkista ja Pennsylvanian Intercoursesta. Chalmers opiskeli Ball State Universityssä. Chalmersin etunimi Gary paljastui ensi kerran 18. kauden jaksossa ”Kotiopettajatar Lisa”.
Monissa jaksoissa, kuten 7. kauden jaksossa ”Paljastaja-Bart”, Chalmers nähdään seurustelemassa rehtori Skinnerin äidin Agnes Skinnerin kanssa, joskin muissa jaksoissa hänen mainitaan olevan naimisissa.
Chalmers on vuoden 1979 Honda Accordin (myöhemmin Camryn, jonka Otto Mann tuhoaa) ylpeä omistaja. The Simpsons Movie -elokuvassa selviää, että Chalmers on Anonyymien alkoholistien jäsen.
Simpsonien toistaiseksi ainoa jakso, jossa Chalmers on juonen päähenkilönä, on 23. kauden jakso ”Bart oppii läksynsä”, jossa hän joutuu Bart Simpsonin henkilökohtaiseksi tuutoriksi.
Perhe
Ylitarkastaja Chalmersin vaimoa ei koskaan ole nähty sarjassa, mutta 16. kauden jaksossa ”Kielletyt leikit” hän mainitsee vaimonsa olevan vakavasti sairas ja jaksossa ”Bart oppii läksynsä” hän on jäänyt leskeksi. Jälkimmäisen jakson mukaan hänen vaimonsa nimi oli Rosemary. Lisäksi sarjan uudemmilla tuotantokausilla Chalmersilla on kuriton teini-ikäinen tytär Shauna Chalmers (ääninäyttelijä Tress MacNeille), joka on ajoittain Jimbo Jonesin tyttöystävä. Shaunan ensiesiintyminen oli 20. kauden jaksossa ”Alla kauniin kuoren”. 30. kauden jaksossa ”Sankaritarina" Shauna lukee talmudia synagogassa, mikä viittaa Chalmersin perheen olevan juutalainen.
Saikanlammi (pohjoinen)
Saikanlammi on Keski-Suomessa Multialla Karhilan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Saikanjoen valuma-alueeseen (35.639) se kuuluu.
Jällivaaran kirkko
thumb|right|Jällivaaran kirkko elokuussa 2018
Jällivaaran kirkko on Jällivaaran kunnassa Ruotsissa sijaitseva kirkko.
Jällivaaran vanha kirkko alkoi 1800-luvun puolessavälissä muuttua kasvavalle väestölle liian pieneksi. 1870-luvun lopussa aloitettiin uuden kirkon rakennustyöt. Uusi Jällivaaran kirkko oli valmis vihittäväksi käyttöön helmikuussa 1882. Rakennuksen arkkitehtinä toimi Emil Viktor Langlet. Kirkkoa entisöitiin ja sen kuorta laajennettiin 1960-luvun puolessavälissä. Siellä käytössä olevat urut rakensi 1971 Grönlunds Orgelbyggeri.
MultiVersus
MultiVersus on Player First Gamesin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema tappelupeli, jossa on hahmoja lukuisista peleistä televisiosarjoihin. Peli on mekaniikoiltaan samankaltainen kuin Super Smash Bros. -pelisarja, jossa vastustajia pudotetaan 2.5D-kentältä rotkoon 2vs2-taisteluissa. Kuten edellä mainitussa SSB:ssä, on MultiVersuksessa pelimuotoina muun muassa kaikki vs kaikki, 1vs1 ja 2vs2.
Pelin betaversio julkaistiin 26. heinäkuuta 2022 Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Series X/S:lle sekä Xbox Onelle.
Peli tukee alustojen välistä pelaamista, joten esimerkiksi Xbox-pelaajat voivat otella Windows-pelaajia vastaan verkon välityksellä.
Hahmovalikoima
Hahmovalikoimassa hyödynnetään Warnerin Brosin katalogin suurimpia nimiä. Ensimmäiset vahvistetut nimet ovat Väiski Vemmelsääri, Batman, Teräsmies, Ihmenainen, Game of Thronesin Arya Stark sekä Tom ja Jerry. Mukana ovat myös Harley Quinn, Scooby-Doon Shaggy, Steven Universesta Steven sekä Garnet, Adventure Timesta Jake The Dog sekä Finn The Human, ja MultiVersuksen täysin uusi hahmo, koira Reindog.
Kehitys
Kehittäjä Player First Games sanoo keskittyneensä etenkin verkkopelaamisen sujuvuuteen, mikä on tarkoitus taata dedikoiduilla palvelimilla ja rollback -tyyppisellä verkkotoiminnallisuuden toteutuksella. Pelissä on useita erilaisia pelitiloja, joita myös lisätään julkaisun jälkeen. Kehittäjien on tarkoitus tehdä pelistä "erittäin kilpailuhenkinen" ja heillä on suunnitelmissa tehdä siitä suosittu esports-peli Super Smash Brosin tavoin.
MultiVersus julkaistiin avoimeen betatestiin 26. heinäkuuta 2022. Betatestin jälkeen pelin pelaajamäärien nähtiin laskeneen jyrkästi, minkä takia kehittäjien on tarkoitus tehdä isoja korjauksia ennen pelin varsinaista julkaisua. Pelin verkkopalvelut on määrä sulkea 25. kesäkuuta 2023, minkä jälkeen pelaaminen onnistuu vain paikallisesti eikä peli ole saatavilla. MultiVersusin kerrottiin palaavan saataville, kun se julkaistaan täysimuotoisena vuoden 2024 alussa. Kehittäjät kertoivat työstävänsä esimerkiksi pelin verkkokoodia, seuranhakutoimintoja ja etenemisjärjestelmiä.
Tm
Tm tarkoittaa seuraavia:
Hellas (alue)
pienoiskuva|Hellas ja sen antiikin aikaiset alueet sekä lähimmät ”[[barbaariset” alueet pohjoisen puolella.]] Hellas eli Kreikka  viittasi antiikin aikana helleenien eli kreikkalaisten asuma-alueeseen. Käsitykset Hellaan rajoista kuitenkin vaihtelivat, ja nimitys voitiin tulkita laajemmassa ja suppeammassa merkityksessä. Alun perin termi viittasi pieneen alueeseen Fthiotiissa, ja myöhemmin pääasiassa nykyisen Manner-Kreikan keskiosaan. Joskus mukaan luettiin myös eteläosa eli Peloponnesos.
Tässä kuvataan Hellas-nimityksen historiaa ja sen rajoja sekä alueen antiikin aikaista maantiedettä yleisesti keskittyen Hellaan pääalueisiin, jotka olivat Thessalia, Akarnania, Aitolia, Fokis, Boiotia, Lokris, Euboia ja Attika, ja laajemmassa mielessä myös Peloponnesoksen Korinthia, Argolis, Akhaia, Arkadia, Lakonia ja Messenia. Näiden alueiden maantiedettä ja poliittista historiaa kuvataan tarkemmin kunkin alueen sekä niiden polisten eli kaupunkivaltioiden omissa artikkeleissa.
Kaikkein laajimmassa merkityksessä Hellas saattoi viitata kaikkiin kreikkalaisiin poliksiin yhdessä, missä tahansa ne sijaitsivatkaan. Tässä merkityksessä Hellaan aluetta käsittelee artikkeli antiikin Kreikan maantiede.
Hellaan asukkaasta käytettiin nimeä helleeni (, fem. ), monikossa helleenit. Latinaksi etnonyymi oli Graecus, ’kreikkalainen’.
Etymologia ja merkitykset
Nimi Hellas viittasi alun perin pieneen alueeseen Fthiotiissa Thessaliassa Othrys- ja Oite-vuorten välissä. Siellä sijaitsi samanniminen kaupunki. Antiikin kreikkalaisen käsityksen mukaan helleenit levittäytyivät kyseiseltä alueelta vähitellen koko muun Kreikan alueelle. Kuitenkaan vielä Homeroksen aikana nimitys helleenit ei viitannut vielä kaikkiin kreikkalaisiin. Homeros kutsui kreikkalaisia nimityksillä akhaijit (Akhaioi), argoslaiset (Argeioi) ja danait (Danaoi). Aristarkhos ja muut antiikin aikaiset kommentaattorit hylkäsivät epäperäisenä ainoan Homeroksen kohdan, jossa esiintyy ilmaisu panhelleenit.
Historiallisen ajan alussa arkaaisella kaudella nimitys helleenit viittasi jo kaikkiin kreikkalaisiin. Kreikkalaisessa mytologiassa helleenien alkuperä juonnettiin yhteiseen eponyymiin kantaisään, Helleniin. Kreikkalaiset alkoivat myös viitata nimellä Hellas eli helleenien maa kaikkiin asuttamiinsa alueisiin, sen sijaan että nimi olisi viitannut enää vain yhteen rajattuun alueeseen. Tässä yleisemmässä merkityksessä Hellas viittasi jopa kaikkein kaukaisimpiinkin kreikkalaissiirtokuntiin. Antiikin kreikkalaisissa lähteissä esimerkiksi Pohjois-Afrikan Kyrene, Sisilian Syrakusa ja Italian Taras esiintyvät yhtä oleellisina osina Hellasta kuin Ateena, Sparta ja Korintti. Erillään eri puolilla sijainneet kreikkalaissiirtokunnat olivat kuitenkin vain pistemäisiä Hellaan osia, eivätkä niiden väliset barbaarien asuttamat alueet olleet Hellasta.
Tämän kaikkein laajimman merkityksen lisäksi Hellaalla oli antiikin aikana kuitenkin edelleen myös rajatumpi käyttötarkoitus: tällöin se viittasi varsinaiseen ydin-Kreikkaan, ja käsitti alueen etelään Ambrakianlahdesta ja Peneios-joen suusta aina Korintin kannakselle saakka. Kreikan yleisnimenä Hellas esiintyy ensimmäisen kerran Herodotoksella. Tässä merkityksessä Dikaiarkhos ja Pseudo-Skylaks käyttävät kyseisestä alueesta nimitystä ”Jatkuva Hellas", mikä tarkoittaa sitä, että kyseisellä alueella myös kaupunkien väliset alueet olivat Hellasta. He katsoivat, että tämä varsinainen Hellas alkoi Ambrakian kaupungista ja -lahdelta Joonianmeren rannalta ja ulottui Homole-vuorelle ja Peneioksen suulle Egeanmeren rannalle. Myös Eforos katsoi, että Hellas sai alkunsa Akarnaniasta. Näiden käsitysten mukaan Hellaan pohjoisraja kulki Ambrakianlahdelta Pindosvuoristoa pitkin, ja sieltä suorassa kulmassa Kambuniavuoria pitkin Peneioksen suulle, käsittäen näin Thessalian. Samalla Epeiros jäi Hellaan ulkopuolelle, sillä vaikka epeiroslaisissa heimoissa oli jonkin verran helleenistä verta, näiden tavat ja luonne erosivat tarpeeksi helleeneistä, että heidät olisi luettu näiden joukkoon. Samaa voisi ehkä sanoa joistakin Aitolian vuoristolaisista, joiden Thukydides kuvaa syöneen raakaa lihaa ja puhuneen käsittämätöntä kieltä.
Varsinaisen Hellaan rajoista oli kuitenkin jonkin verran erimielisyyttä. Kun aitolialaiset pyysivät Filippos V:tä vetäytymään Hellaasta, tämä kysyi, mihin he asettaisivat sen rajat, ja muistutti heitä siitä, että suuri osa heidän omasta kansastaan oli muita kuin helleeneitä. Herodotos puolestaan vaikuttaa ulottaneen Hellaan rajan Ambrakianlahden pohjoispuolelle ja pitäneen Thesprotiaa osana Hellasta. Toisaalta jotkut antiikin aikaiset kirjailijat jättivät jopa koko Thessalian Hellaan ulkopuolelle, asettaen Hellaan pohjoisrajan linjalle, joka ulottui Ambrakianlahdelta Malianlahdelle. Dikaiarkhos sen sijaan argumentoi loogisesti, että Hellaana alun perin tunnettu alue tuli toki lukea edelleenkin Hellaaseen.
Peloponnesos ei kuulunut varsinaiseen Hellaaseen, vaikkakin sen asukkaat olivat tietysti helleeneitä. Joskus Peloponnesos, samoin kuin Kreikan saaristo, luettiin kuitenkin Hellaaseen termin laajemmassa merkityksessä, vastakohtanaan barbaarien asuttamat alueet. Myöhempinä aikoina, kun makedonialaiset olivat vallanneet Hellaan ja levittäneet helleenisen kulttuurin ja kreikan kielen laajalle alueelle Aasiassa, myös Makedonia ja Illyrian eteläosa alettiin lukea Hellaaseen. Näin muun muassa Strabon kutsui Makedoniaa Hellaaksi, vaikkakin varauksella.
Sitä, miksi roomalaiset kutsuivat Hellasta nimellä Graecia, ei tunneta antiikin lähteistä täysin. Nimitys Graikoi esiintyy ensimmäisen kerran Aristoteleella. Hänen mukaansa varhaisin Hellas olisi sijainnut Dodonan ja Akheloos-joen suunnassa alueella, jota asuttivat Selloi-heimoi sekä heimo, joka tunnettiin tuolloin nimellä Graikoi ja joita nykyisin kutsutaan helleeneiksi. Selloi-heimo mainitaan Iliaassa Dodonan Zeuksen oraakkelin ylläpitäjiksi. Pindaros tunsi heidät nimimuodossa Helloi. Hesiodos puhui Dodonan seudusta nimellä Hellopia. Ei tiedetä, mihin lähteeseen Aristoteles perusti näkemyksensä, mutta näkemys on ristiriidassa sen kanssa, että yleensä kreikkalaiset katsoivat helleenien alkukodin Hellaan sijainneen Fthiotiissa. Erään toisen näkemyksen mukaan nimen alkuperä olisi eponyymissä heeroksessa nimeltä Graikos, joka olisi ollut Thessaloksen poika.
Aristoteleen sanomasta on päätelty, että Graikoi-heimo olisi saattanut asuttaa alun perin laajempaakin aluetta Hellaan länsirannikolla, ja näin se olisi ollut se kansa, jonka Joonianmeren toisella puolella asuneet itaaliset heimot tulivat ensin tuntemaan. Tätä kautta se olisi tullut kaikkien helleenien nimitykseksi. Roomalaisten vallattua Kreikan pääosasta varhaisemman Hellaan aluetta muodostettiin Achaean provinssi, eikä nimeä Graecia juurikaan käytetty ainakaan virallisissa yhteyksissä.
Maantiede
Seuraavassa kuvataan Hellasta antiikin maantieteessä alueena, joka käsitti Keski-Kreikan, Thessalian, Euboian ja Peloponnesoksen, toisin sanoen suunnilleen nykyisen Kreikan manneralueen lukuun ottamatta sen pohjoisimpia alueita Epeirosta, Makedoniaa ja Länsi-Traakiaa.
Sijainti, rajat ja koko
Hellas käsitti nykyisin Balkanina tunnetun suuren, Välimereen työntyvän niemimaan eteläisimmän osan. Balkanin niemimaan erottivat muusta Euroopasta Balkanvuoret, jotka tunnettiin antiikin aikana nimillä Haimos, Skomios ja Illyrian alpit. Ne ulottuivat Adrianmereltä Pontokselle eli Mustallemerelle. Niiden eteläpuolella asui erilaisia traakialaisia, makedonialaisia ja illyrialaisia heimoja, mutta näiden alueet eivät kuitenkaan olleet osa Hellasta, vaikka kuuluvatkin ainakin osaksi nykyiseen Kreikkaan. Hellaan alue käsitti nykyisen Keski-Kreikan ja laajemmin ajateltuna myös Etelä-Kreikan, saaden alkunsa noin 40. pohjoiselta leveyspiiriltä. Tuolla leveydellä Hellaan erottivat Epeiroksesta, Illyriasta ja Makedoniasta vuorijonot, jotka ulottuivat Adrianmereltä Akrokeraunian niemeltä Egeanmerelle Thermainlahdelle. Niiden länsiosa tunnettiin Lingon-vuorina ja itäosa Kambunia-vuorina, jotka päättyivät Olympos-vuoreen. Muilta puolilta Hellasta rajasi meri, länsipuolella Joonianmeri ja itäpuolella Egeanmeri.
Aikana, jolloin Välimeri oli tärkein kaupankäynnin ja kulttuuristen vaikutteiden leviämisen väylä, Hellaan sijainti oli mitä keskeisin. Aasiasta Hellaan erotti Egeanmeri, jossa oli kuitenkin niin paljon saaria, että siirtyminen meren poikki ja saarelta toiselle oli mahdollista jo merenkulun kaikkein varhaisimpina aikoina. Tämä teki Hellaan ja idän välisestä yhteydenpidosta helpon. Hellaan eteläpuolella sijaitsi Afrikan kaikkein hedelmällisin osa. Lännessä Hellaan erotti Italiasta Joonianmeri ja salmi, joka on kapeimmillaan noin 70 kilometriä leveä.
Pinnanmuodot
Hellaan topografian huomattavimmat piirteet olivat sen vuoristoisuus sekä rantaviivan suuri pituus suhteessa pinta-alaan. Suurista vuoristoketjuista haarautui lukemattomia sivuhaaroja, joiden väliin jäi vain vähän laaksoja tai tasankoja. Tasangot, olivat ne sitten suuria tai pieniä, olivat lähes aina vuorien ympäröimiä joka puolelta, tai avautuivat yhdeltä sivulta merelle. Vaikeakulkuiset vuoret ovat kaikkina aikoina muodostaneet suurimmat esteet Hellaan naapuriheimojen välisille yhteyksille. Näin Hellaan kaupungit kehittyivät suhteellisen eristyksissä mantereen puolen naapureistaan. Meri sen sijaan tarjosi helpoimmat yhteydet muuhun maailmaan. Lähes jokaisella Hellaan kaupungilla oli yhteys merelle, ja Arkadia oli Hellaan ainoita alueita, joka sijaitsi kokonaan sisämaassa.
pienoiskuva|[[Ólympos|Olympos-vuoren huippua.]] Hellaan pohjoisrajan muodostaneiden Lingon- ja Kambunia-vuorten poikki kulki suunnilleen Joonianmeren ja Egeanmeren puolessa välissä pohjois-eteläsuuntaisesti Pindos-vuoristo, joka muodosti Hellaan selkärangan ja erotti toisistaan lännenpuoleisen Epeiroksen ja idänpuoleisen Thessalian. Pindokseen kuuluvalta Tymfrestos-vuorelta sai alkunsa ikään kuin säteittäisiä vuorijonoja. Idässä erkani merelle päin kaksi vuorijonoa, Othrys ja Oite, joista ensimmäinen suuntautui melko suoraan itään ja jälkimmäinen enemmän kaakkoon. Tymfrestoksen länsipuolella oli vähäisempiä pohjois-eteläsuuntaisia vuorijonoja. Tymfrestoksen eteläpuolella Pindos haarautui kahdeksi haaraksi, joita ei enää tunnettu Pindoksen nimellä. Lounaaseen suuntautunut haara kulki läpi Aitolian Koraks- ja Tafiassos-vuorina, päättyen Antirrhionin niemelle Korintinlahden suulle. Kaakkoon suuntautunut haara kulki Fokiin, Boiotian ja Attikan läpi Parnassos-, Helikon-, Kithairon- ja Hymettos-vuorina, päättyen Attikan eteläkärkeen Sunionin niemelle. Merellä Keoksen, Kythnoksen, Serifoksen ja Sifnoksen saaret olivat tavallaan vuorijonon jatkeita.
Pindos-vuoristosta itään suuntautuneiden Kambunia- ja Othrys-vuorijonojen väliin jäi Thessalian tasanko, joka oli Hellaan suurin ja hedelmällisin. Vuorijonojen välinen etäisyys pohjois-eteläsuunnassa oli lähes 100 kilometriä. Kambunia-vuoret päättyivät Olympos-vuoreen, joka oli Hellaan korkein. Othrys päättyi mereen Pagasainlahden ja Malianlahden välissä. Olympos-vuoren eteläpuolella Thessalian itärannikkoa pitkin kulki pohjois-eteläsuuntaisia vuorijonoja, joista ensimmäinen tunnettiin nimellä Ossa ja toinen nimellä Pelion. Näin Thessalia oli länsi-, pohjois- ja itäpuolilta vuorten ympäröimä. Pohjoisesta kulku sinne kävi ainoastaan Tempen solan kautta Olympos- ja Ossa-vuorten välistä. Peneios-joki laski sen kautta mereen. Etelässä Thessalia avautui kuitenkin mereen Pagasainlahdelle. Pindoksen länsipuolella sijainnut Epeiros oli luonteeltaan kokonaan toisenlainen, sillä siellä ei ollut juurikaan laajempia tasankoja, vaan se oli kauttaaltaan vuorten peittämä. Epeiroksen vuorijonot kulkivat, kuten jo mainittua, pääosin pohjois-eteläsuunnassa.
Lakmos-vuorelta kohdasta, jossa Pindos-vuoret leikkasivat Hellaan pohjoisrajan muodostavat vuoret, sai alkunsa neljä merkittävää jokea. Näistä joista kaksi, Aoos ja Haliakmon, eivät kuuluneet Hellaaseen, sillä ensinmainittu virtasi Illyrian ja jälkimmäinen Makedonian läpi. Kaksi muuta, Peneios ja Akheloos, olivat pohjoisen Hellaan tärkeimmät joet. Peneios virtasi Thessalian tasangon läpi ja laski mereen, kuten jo mainittua, kuljettuaan Tempen solan läpi. Akheloos virtasi kohti etelää Epeiroksen läpi muodostaen sitten Akarnanian ja Aitolian rajan. Lopulta se laski Joonianmereen lähellä Korintinlahden suuta.
Jonkin verran Tymfrestoksen eteläpuolella Hellaan alue kapeni eräänlaiseksi kannakseksi kahden lahden, lännenpuoleisen Ambrakianlahden ja idänpuoleisen Malianlahden väliin. Tämä kannas erotti Keski-Kreikan Epeiroksen ja Thessalian muodostamasta mantereesta. Keski-Kreikka voidaan jakaa edelleen kahteen erikokoiseen puoliskoon. Länsiosa käsitti Akarnanian ja Aitolian ja muistutti pinnanmuodoiltaan Epeirosta, johon alue kytkeytyi Akheloos-joen välityksellä. Koraks- ja Tafiassos-vuoret yhdistyivät Epeiroksen vuorten jatkeisiin ja muodostivat karun ja hankalakulkuisen ylämaan. Alueella oli kuitenkin joitakin laajoja ja hedelmällisiä tasankoja, joiden läpi Akheloos virtasi.
Keski-Kreikan itäosan läpi kulkivat Tymfrestokselta kaakkoon suuntautuneet Parnassos-, Helikon-, Kithairon- ja Hymettos-vuoret. Pohjoisessa alueen luonnollisena rajana toimi Oite-vuori, joka ulottui Tymfrestokselta rannikolle Thermopylaihin. Ainoa kulkuväylä alueelle pohjoisesta oli Thermopylain rannikkokaistale, joka sijaitsi vuorten ja meren välissä ja oli kapeimmillaan ainoastaan muutaman metrin levyinen.
pienoiskuva|[[Antiikin Thessalia|Thessalian tasankoa ja Peneios-joki.]] Oite-vuoren pohjoispuolella sen ja Othrys-vuoren välissä sijaitsi hedelmällinen tasanko, jonka pituus oli noin 100 kilometriä ja joka ulottui itään Malianlahdelle. Sen läpi virtasi Sperkheios-joki, joka sai alkunsa Tymfrestos-vuorelta ja laski Malianlahteen. Vaikka alue luettiin yleensä osaksi Thessaliaa, Othrys-vuorten jono erotti sen suuresta Thessalian tasangosta.
Parnassokselta Hymettokselle ulottuneen vuoriketjun lisäksi alueella oli toinen vuoriketju, joka sai alkunsa Oite-vuoren itäosasta ja eteni Euboianlahden länsirantaa pitkin läpi Lokriin ja Boiotian nimillä Knemis, Ptoion ja Teumessos. Lopulta ketju yhtyi Parnes-vuoreen, joka oli eräänlainen Kithaironin länsi-itäsuuntainen haara. Pentelikon-vuoren kautta se kytkeytyi edelleen Kithaironista Sunioniin johtaneeseen vuoriketjuun.
Parnassoksen ja Oiten välissä sijaitsi kapea tasanko, joka tunnettiin nimellä Doris. Sitä pidettiin doorilaisten alkukotina. Alueelta sai alkunsa Kefissos-joki, joka virtasi läpi Fokiin ja Boiotian ja laski Kopais-järveen. Fokiissa Kefissoksen varrella oli joitakin hedelmällisiä tasankoja, jotka sijaitsivat Parnassoksen ja Lokriin vuorten välissä. Boiotia oli suurta tasankoa, joka oli joka puolelta vuorten ympäröimä, ja jossa oli laajat alueet hyvin hedelmällistä maata. Attika muodosti kolmion muotoisen niemimaan, jossa itäsivu oli Egeanmeren ja lounaissivu Saroninlahden rantaa. Attikan keskiössä oli Attikan tasanko, jolla sijaitsi Ateenan kaupunki. Pohjoispuolelta Attikaa suojasivat Kithairon- ja Parnes-vuoret.
Siinä missä Kithairon jatkui itään Parnes-vuorena, lounaassa se kulki läpi Megariin alueen ja muodosti Geraneia-vuoret. Ne kulkivat itä-länsisuunnassa Kithaironin rinnalla laskien lopulta Saroninlahteen, jossa Salamiin saari voidaan nähdä sen jatkeena. Etelässä Geraneia-vuori laskeutui Korintin kannakselle. Sen länsipuolella oli Korintinlahti ja itäpuolella Saroninlahti, jotka työntyivät niin lähelle toisiaan, että kannaksen leveys sen kapeimmassa kohdassa oli vain noin kuusi kilometriä. Kannas oli suhteellisen tasaista aluetta ollen korkeimmillaan vain noin 75 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Heti kannaksen eteläpuolella maa kohoaa Oneia-vuoriksi. Siellä sijaitsi myös Korintin kaupunki ja sen korkea akropolis eli linnavuori, Akrokorintti, ja siellä kannas laajeni Peloponnesokseksi.
Ennen Peloponnesoksen käsittelyä voidaan todeta, että Strabon jakoi Hellaan viiteen ”niemimaahan”. Ensimmäinen oli Peloponnesos, jonka erotti Manner-Kreikasta mainittu Korintin kannas, jonka leveydeksi Strabon laski 40 stadioninmittaa. Toinen oli ”niemimaa”, jonka kannas ulottui Pagaista Megaran satamaan Nisaiaan ja oli mereltä merelle noin 120 stadionia. Kolmannen ”niemimaan” kannas ulottui Krisanlahdelta Thermopylaihin Fokiin ja Lokriin poikki, ja oli leveydeltään noin 508 stadionia. Neljännen ”niemimaan" kannas ulottui Ambrakianlahdelta Malianlahdelle ja sen leveys oli noin 800 stadionia. Viidennen ”niemimaan” kannas ulottui Ambrakianlahdelta Thessalian ja Makedonian eteläosan poikki Thermainlahdelle, ja oli leveydeltään yli stadionia.
pienoiskuva|vasen|[[Taÿ́getos|Taygetos-vuori Spartan Menelaionilta nähtynä.]] Peloponnesoksen vuorilla ei ollut yhteyttä muun Hellaan vuoriin. Siinä missä Manner-Hellaan vuoret muodostivat lähes katkeamattomia vuorijonoja, jotka saivat alkunsa Hellaan pohjoisosista tai pohjoispuolelta, Peloponnesoksen vuoret sen sijaan saivat alkunsa niemimaan sisäosan Arkadiasta. Arkadian pohjoisrajan muodostavat vuoret olivat Peloponnesoksen suurimpia. Ne ulottuivat lännestä itään päättyen Kyllene-vuorelle, joka näkyi ensimmäisenä kun niemimaalle saavuttiin kannaksen kautta pohjoisesta. Vuorijonon länsipäässä sijaitsi puolestaan Erymanthos-vuori. Näiden välissä sijaitsivat Aroania-vuoret. Myös Arkadian itärajan muodosti vuorijono, joka suuntautui Kyllene-vuorelta kohti etelää. Sen tärkeimpiä vuoria olivat pohjoisesta etelään Artemision, Parthenion ja Parnon. Arkadian etelälaidan muodostivat matalammat kukkulat, jotka toimivat vedenjakajina Alfeios- ja Eurotas-jokien vesille. Vuoret kohosivat korkeammiksi jälleen Arkadian lounaisrajalla Lykaion-vuorena. Sen ja Erymanthoksen välillä oli Arkadian länsirajan muodostaneita vuoria, joilla ei ollut erityistä yhteistä nimeä. Pohjois-, itä- ja eteläpuolelta Arkadian rajavuoret kulkivat katkeamattomina, mutta länsipuolen vuorijonon läpäisi Alfeios-joki, joka laski niemimaan länsirannikolle.
Peloponnesoksen muita pääalueita olivat Lakonia ja Messenia eteläosassa, Argolis itäosassa, Elis länsiosassa ja Akhaia pohjoisosassa. Arkadian etelälaidalta sai alkunsa korkea vuorijono, Taygetos-vuoret, joka kulki pohjoisesta etelään ja muodosti Messenian ja Lakonian välisen rajan päättyen Tainaronin niemelle, joka oli koko Hellaan eteläisin piste. Taygetos-vuori oli koko Peloponnesoksen korkein. Parnon-vuorelta Arkadian kaakkoiskulmasta sai alkunsa toinen pohjois-eteläsuuntainen vuorijono, joka päättyi Malean niemelle. Sitä voidaan kutsua Parnonin nimellä laajassa merkityksessä. Taygetoksen ja Parnonin välissä sijaitsi Eurotas-joen laakso, jossa sijaitsi Spartan kaupunki, ja joka aukeni Spartan eteläpuolella suhteellisen suureksi tasangoksi. Messenian tärkein joki oli Pamisos, ja sen tasanko oli vielä Eurotaksen tasankoa laajempi, sillä Messeniassa ei ollut suurempia vuorijonoja enää Pamisoksen länsipuolella. Eurotas laski Lakonianlahteen Malean ja Tainaronin niemien välissä, ja Pamisos Messenianlahteen Tainaronin niemen länsipuolella.
pienoiskuva|Näkymä [[Ithómi (vuori)|Ithome-vuorelta Messenian tasangolle.]] Neda-joki erotti Messenian Eliistä. Elis oli laajalti Arkadian vuorten jatkeiden peittämä, mutta siellä oli myös lukuisia suhteellisen suuria ja hedelmällisiä tasankoja. Näistä tasangoista merkittävimmät olivat Eliin keskiosassa sijainnut tasanko, jonka läpi Alfeios virtasi ja jossa sijaitsi Pisan kaupunki, sekä pohjoisosassa sijainnut tasanko, jonka läpi virtasi Peloponnesoksen Peneios-joki ja jossa sijaitsi Eliin kaupunki. Akhaia oli nimitys kapealle alueelle Arkadian pohjoisrajan ja Korintinlahden välissä.
Argolis, jos nimi tulkitaan kaikkein laajimmassa merkityksessään, viittasi koko niemimaahan Saroninlahden ja Argoliinlahden välissä. Klassisella kaudella alueella oli useita itsenäisiä poliksia, eikä se muodostanut yhtä poliittista kokonaisuutta. Argoliin niemimaa yhdistyi muuhun Peloponnesokseen leveän juuren välityksellä. Niemimaan juuressa sen toisella laidalla sijaitsivat Korintin ja Sikyonin kaupungit ja toisella laidalla Argos. Korintin ja Sikyonin hallussa oli rannikkotasankoa, kun taas Argos taas sijaitsi sisämaan tasangolla, jonka pituus oli noin 16–19 kilometriä ja leveys noin 6–8 kilometriä. Muutoin niemimaa oli vuoristoinen.
Peloponnesoksen niemimaan muotoa verrattiin antiikin lähteissä usein plataanin- tai viininlehteen. Sen Keski-Kreikkaan yhdistänyt Korintin kannas oli niin kapea suhteessa niemimaan kokoon, että antiikin aikana niemimaata pidettiin usein saarena, mikä näkyy myös sen nimestä, ”Pelopsin saari”. Niemimaalla oli monin tavoin saaren edut ilman sen haittoja. Vuoret suojasivat sitä Korintin kannaksen puolella tarpeeksi, jotta sen valloittaminen tätä kautta oli vaikeaa. Samasta syystä Peloponnesoksen kaupungit saattoivat kehittyä luonteiltaan ja institutioiltaan hyvin omanlaisikseen ilman laajoja ulkopuolisia vaikutteita. Toisaalta samaan aikaan kannas tarjosi katkeamattoman yhteyden muuhun Hellaaseen. Koska Peloponnesosta voitiin lähestyä vain kapeaa ja helposti puolustettavaa väylää, niemimaata kutsuttiin joskus ”Kreikan akropoliiksi”.
Maan vuoristoisuudella oli suuri merkitys sen kansojen kohtaloille. Lingon- ja Kambuniavuoret suojasivat pohjoisessa Hellasta vierailta valloituksilta. Hellaan sisäosien vuoret puolestaan tekivät sotaretkistä toisten heimojen ja kaupunkien alueille vaikeita. Muutamat kulkukelpoiset solat, kuten Thermopylai, Kithairon-vuoren solat sekä Geraneia- ja Oneia-vuorten solat, olivat suhteellisen helposti puolustettavissa pienillä joukoilla paljon suurempiakin joukkoja vastaan. Samasta syystä Hellaaseen kehittyi suuri määrä itsenäisiä poliksia, jotka olivat useimmiten varsin haluttomia sopimaan liitoista muiden kanssa edes ulkomaisten hyökkäysten torjumiseksi. Tämä poliittinen hajanaisuus johti jatkuviin polisten välisiin sotiin, ja lopulta mahdollisti makedonialaisvalloituksen klassisen kauden lopulla.
Joet ja järvet
pienoiskuva|[[Achelóos|Akheloos-jokea.]]
Suurin osa Kreikan joista on vuodenaikaisvirtoja, jotka ovat olemassa vain talvikaudella, ja sama on ilmeisesti pätenyt antiikin aikana. Vettä on satanut pääosin syksyllä ja talvella, ja suuret sademäärät ovat virranneet vuorilta alas vuolaina virtoina. Kesällä joenuomat ovat olleet pääosin kuivia. Jopa ne joet, joiden alkuna on lähde, ovat kutistuneet kesäaikaan pieniksi puroiksi.
Varsinaisen Hellaan tärkeimmät joet olivat jo aiemmin mainitut Peneios ja Akheloos. Näihin voidaan lisätä Euenos, joka virtasi läpi Aitolian samansuuntaisesti kuin Akheloos; Sperkheios, joka virtasi Othrys- ja Oite-vuoren välisessä laaksossa; Kefisos ja Asopos Boiotiassa; sekä toinen Kefisos ja Ilissos Attikassa. Peloponnesoksen tärkein joki oli Alfeios, joka virtasi Arkadiassa ja Eliissä. Muita olivat Eurotas Lakoniassa, Pamisos Messeniassa ja Peneios Eliin pohjoisosissa.
pienoiskuva|[[Stymfalía (järvi)|Stymfalis-järvi.]] Vaikka Hellaassa oli vain vähän ympärivuotisia jokia, maa oli otollinen soiden ja järvien muodostumiseen. Monet tasangot ja laaksot ovat olleet niin vuorten ympäröimiä, että syksyn ja talven runsaat sateet eivät ole löytäneet ulosvirtauskanavaa, vaan ovat jääneet järviksi talvella ja soiksi kesällä. Eräitä tärkeimpiä järviä olivat Nessonis ja Boibeis Thessaliassa; Trikhonis Aitoliassa; Kopais Boiotiassa; ja Stymfalis Arkadiassa. Joidenkin järvien vedet ovat löytäneet ulosvirtauskanavan karstimaaperässä olevista aukoista. Virrattuaan maan alla ne ovat nousseet takaisin maan pinnalle joskus lähempänä ja joskus kauempana. Näin tapahtui muun muassa Kopais-järven vesille. Erityisen yleinen ilmiö oli Arkadiassa.
Vulkaaninen toiminta
Kreikka on tuliperäistä aluetta, ja se näkyy monin paikoin. Antiikin aikana kuumia lähteitä tunnettiin muun muassa Thermopylaissa, Euboian Aidepsoksessa ja monissa muissa paikoissa. Varsinainen vulkaaninen toiminta rajoittui antiikin aikana Methanan niemelle vastapäätä Aiginaa sekä Theran saarelle. Methanalla tapahtui historiallisella ajalla tulivuorenpurkaus, jonka mainitsevat Strabon ja Ovidius. Myös Therasta Strabon kertoo, että sen ja viereisen Therasian saaren välisestä merestä (eli Santorínin kalderasta) syöksi kerran tulta, ja paikalle muodostui neljä stadionia ympärysmitaltaan ollut saari.
Maanjäristykset ovat aina olleet yleisiä Kreikan alueella, erityisesti Peloponnesoksella. Strabon kutsui Lakoniaa ”helposti järiseväksi”, ja vuoden 464 eaa. maanjäristyksen suhteen kerrotaan, että Spartassa jäi pystyyn ainoastaan viisi taloa ja yli henkeä kuoli. Peloponnesoksen Korintinlahden puoleisella rannikolla vuoden 373 eaa. maanjäristys ja siihen liittynyt tsunami tuhosivat Buran ja Heliken kaupungit Akhaiassa.
Ilmasto
Herodotos huomautti, että Kreikassa oli kaikista maailman maista leudoimmat vuodenajat. Hippokrates ja Aristoteles pitivät Hellaan ilmastoa erityisen suotuisana sekä älyllisille että ruumiillisille ponnistuksille, sillä se oli kahden ääripään, kuuman ja kylmän, ilmastoalueen välissä. Hellaan ilmasto oli antiikin aikana oletettavasti terveellisempi kuin vielä nykyajalla 1800-luvulla ennen 1900-luvun voimakasta väestönkasvua. Malaria, joka vaivasi laajoja alueita vielä 1800-luvulla, ei todennäköisesti oli samanlainen vaiva antiikin aikana, kun alueella oli enemmän asukkaita ja se oli laajemmin ja paremmin viljeltyä.
Pinnanmuotojen suurista vaihteluista johtuen Hellaan ilmasto vaihteli kuten nykyisinkin hyvin paljon eri alueilla. Esimerkiksi maaliskuussa Peloponnesoksella Arkadian ylängöillä Mantineiassa ja Tegeassa saattoi olla täystalvi, Argoksessa ja Spartassa kevät ja Messenessä lähes täyskesä. Kreikan ilma tunnettiin kirkkaudestaan, joka sai värit näkymään selkeinä. Myös tässä havaittiin kuitenkin alueellisia eroja, ja ateenalaiset kirjailijat asettavat usein vastakkain Boiotian paksun ja kostean ilman ja Attikan kirkkaan ja kuivan ilman.
Talous
Kotieläimiin kuului hevosia, aaseja, muuleja, nautoja, sikoja, lampaita, vuohia ja koiria. Hevoset olivat kuitenkin suhteellisen harvinaisia, sillä maa oli niille enimmäkseen liian vuoristoinen. Muuleja käytettiin erityisesti Peloponnesoksella, jossa ne olivat hevosia hyödyllisempiä vuorilla kuljettaessa. Siat olivat yleisiä, ja sianliha oli suosittua, erityisesti Arkadiassa. Lampaan- ja vuohenmaito oli suositumpaa kuin lehmänmaito. Villieläimistä mainitaan erityisesti karhut, sudet ja villisiat. Karhut vaikuttavat olleen yleisiä Arkadian vuorilla. Herodotos kuvaa, että leijonia esiintyi antiikin aikana vielä Traakian Nestos-joen ja Aitolian Akheloos-joen välisellä alueella.
Hellaan vuoret koostuivat pääosin kovasta kalkkikivestä, joista rakennettiin monet edelleenkin pystyssä olevat kyklooppimuurit ja linnoitteet. Lähes joka puolelta löytyi myös rikkaita marmorisuonia, joiden materiaalia käytettiin rakennuksissa ja kuvanveistossa. Parhaita marmorilouhoksia oli Pentelikon- ja Hymettos-vuorilla Attikassa, Karystoksessa Euboialla sekä Paroksen saarella. Jalometallien suhteen Hellas oli suhteellisen köyhä. Sifnokselta saatiin kultaa ja hopeaa. Parhaat hopeakaivokset olivat Attikan Laureionissa. Sekä kuparia että rautaa saatiin Euboialta läheltä Khalkista. Rautakaivoksia oli myös Taygetos-vuorella Lakoniassa.
Jacksonin piirikunta (Louisiana)
Jacksonin piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 15 744 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Jonesboron kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1845.
Mamadou M’Bodje
Mamadou M’Bodje (19. heinäkuuta 1910 Diaby, Ranskan Sudan – 2. syyskuuta 1958 Bamako ) oli Ranskan Sudanin edustaja Ranskan parlamentin ylähuoneessa.
M’Bodje opiskeli William Ponty -koulussa ja työskenteli opettajana Sikassossa. Myöhemmin hän toimi Barouélin ja Bougounin koulujen rehtorina.
Ranskan Sudanin opettajien ammattiliittoon kuulunut M’Bodje oli yksi Sudanin edistyspuolueen perustajista. Hänet valittiin edistyspuolueen listalta Ranskan Sudanin edustajaksi Ranskan tasavallan neuvostoon vuosina 1947, 1948 ja 1955.
M’Bodje kuului tasavallan neuvostossa sosialistiryhmään. Hän työskenteli aktiivisesti siirtomaiden hyväksi ja tuli valituksi merentakaisten alueiden komitean puheenjohtajaksi vuonna 1958. Kilpailevan puolueen Sudanin liiton kannattajat lynkkasivat hänet samana vuonna Bamakossa.
Rajavalvonta
thumb|Rajavyöhykkeet ovat perinteinen tapa helpottaa rajavalvontaa. Suomalaista rajavyöhykemerkintää [[Sallassa, Venäjän vastaisella rajalla.]] thumb|Suomen ja Venäjän välisestä rajavyöhykkeestä ilmoittava kyltti järven rannalla.
Rajavalvonta on valtion suorittamaa toimintaa, jolla se pyrkii parantamaan sisäistä turvallisuuttaan. Yleensä toiminnasta vastaa valtion viranomainen, jonka nimikkeenä on rajavartiolaitos, rajapoliisi tai muu vastaava. Jotkin maat ovat antaneet rajavalvonnan joko poliisin tai asevoimien hoitoon. Rajavartiolainsäädäntö ja rajavartiolaitoksen toimintatavat vaihtelevat maittain. Rajavalvontaviranomainen tekee yleensä läheistä yhteistyötä poliisin, tullin ja asevoimien kanssa.
Rajavalvonta kuuluu Suomessa sisäministeriön alaisuuteen. Esimerkiksi Venäjällä se kuuluu puolestaan FSB:n ja siten oikeusministeriön toimivaltaan, aiemmin Neuvostoliitossa valtionkomitean tasoisen KGB:n alaisuuteen ja Yhdysvalloissa erityisen Kotimaan turvallisuuden ministeriön alaisuuteen.
Tehtävät
Rajavalvontaan tyypillisesti liittyviä tehtäviä ovat valtion rajojen valvominen, rajan ylittävien henkilöiden ja ajoneuvojen tarkastaminen, laittomien rajanylitysten estäminen, laittomien tavaroiden (esimerkiksi aseet ja huumausaineet) maahantuonnin estäminen sekä rajaloukkaustapausten tutkiminen.
Suomessa rajavalvonnan tehtävänä on mahdollistaa sujuva ja turvallinen rajanylitysliikenne. Sen tehtäviin kuuluu myös saattaa luvattomasti rajan ylittäneet asianmukaiseen viranomaisprosessiin, kuten esimerkiksi turvapaikkaprosessiin.
Suomessa Rajavartiolaitos toimii läheisessä yhteistyössä tullin kanssa. Rajavartiolaitoksen pääasiallinen vastuu on ihmisten rajaliikenteen valvonta kun taas kaiken tavaraliikenteen, niin rahdin kuin matkustajien mukana kulkevien tavaroiden valvonta kuuluu tullille. Tarvittaessa virka-apua pyydetään myös Poliisilta.
Aiheesta muualla
Piirivalve
Ellen Pompeo
Nuoruus
Ellen Kathleen Pompeo syntyi Everettissa, Massachusettsissa Josephin, myyjän, ja Kathleenin tyttäreksi. Ellen on perheen kuopus, hänellä on viisi vanhempaa sisarusta, jotka ovat häntä ainakin kahdeksan vuotta vanhempia. Ellen Pompeo on irlantilaista ja italialaista alkuperää ja hänet kasvatettiin katoliseksi. Hänen isoisänsä syntyi Gesualdossa, joka on kylä Avellin on piirikunnassa, Italiassa. Pompeon äiti kuoli yliannostukseen tämän ollessa neljävuotias, ja pian Pompeon isä menikin uusiin naimisiin. Ellen Pompeota kutsuttiin nuorena kynäksi ja Stracciatellaksi, koska hän oli niin pienikokoinen ja kehittyi hitaasti. Ellenillä oli viisivuotiaana mielikuvituspoikaystävä, joka tuli julkisuuteen Jimmy Kimmelin haastattelussa Kimmelin kuullessa tästä Pompeon isosiskolta.
Yli kaksi vuotta Pompeo tarjoili cocktaileja Miamissa, jossa hän tapasi silloisen poikaystävänsä, valokuvaaja Andrew Rosenthalin. Vuonna 1996 Pompeo oli tarjoilemassa SoHo Bar & Grillissä New Yorkissa, kun agentti huomasi hänet. Sen ansiosta hän sai lukuisia rooleja mainoksissa, mm. Citibank ja L'Oréal. Hän aloitti uransa pienissä rooleissa televisio-ohjelmissa, kuten Strangers with Cindy ja Kova laki, sekä monissa elokuvissa.
Ura
Halutessaan menestyä näyttelijän urallaan, Pompeo muutti Los Angelesiin vuonna 2001. Käännekohta tuli kun hänet valittiin ohjaaja Brad Silberlingin vuoden 2002 elokuvaan Moonlight Mile, esittäen Jake Gyllenhaalin sympaattista kiinnostuksen kohdetta. Hän esiintyi myös elokuvassa Daredevil, jossa hän esitti Matt Murdockin (Ben Affleck) kirjanpitäjää, Karen Pagea, mutta suurin osa hänen kohtauksistaan poistettiin elokuvan teatteriversiosta. Vuonna 2002 ja 2003 hän näytteli elokuvissa Ota kiinni jos saat ja Old School, sekä tv-sarjoissa Kova laki ja Frendit (jaksossa "Itkevä strippari"). Vuonna 2004 Pompeo näytteli Jim Carreyn hahmon entistä tyttöystävää, Naomia, elokuvassa Tahraton mieli, mutta kaikki hänen esittämänsä kohtaukset poistettiin lopullisesta elokuvasta. Otokset voidaan kuitenkin nähdä elokuvan kaksiosaisessa DVD-keräilyboxissa.
Pompeo sai ensimmäisen ison roolinsa ABC:n sairaalamaailmaan sijoittuvassa sarjassa Greyn anatomia, jossa hän näyttelee sarjan päähenkilöä, Meredith Greytä, joka työskentelee kirurgina maineikkaassa Seattle Grace Hospital -sairaalassa. Ohjelma sai korkeimmat arvostelut viidenneltä kaudeltaan, kuin mikään muu ohjelma samana vuonna. Vuonna 2007 Pompeo oli Golden Globe -ehdokkaana parhaasta naispääosastaan Greyn anatomiassa. Samana vuonna hän allekirjoitti uuden sopimuksen Greyn anatomiaan, mikä nosti tähden palkan 200 000 dollariin per jakso.
Viihdealalla menestymisensä johdosta Pompeo vastaanotti palkinnon National Italian American Foundationilta black-tie-gaalassa Washington D.C:ssä 13. lokakuuta 2007.
Yksityiselämä
Ellen Pompeo seurusteli Andrew Rosenthalin kanssa vuodesta 1993 vuoteen 2003. Hän meni naimisiin musiikkituottaja Christopher "Chris" Iveryn kanssa 9. marraskuuta 2007 Manhattan Marriage Bureaussa lähellä New Yorkin kaupungintaloa, pormestari Michael Bloombergin toimiessa heidän todistajanaan. Pari tapasi vuonna 2003, kun heidän yhteinen ystävänsä esitteli heidät toisilleen Whole Foods Marketissa, Los Angelesissa, ja he alkoivat seurustella puoli vuotta myöhemmin. Myöhemmin he tajusivat kasvaneensa molemmat Bostonissa kymmenen kilometrin päässä toisistaan. Ivery tunsi myös Pompeon isän. Ivery kosi Pompeota hänen 37-vuotissyntymäpäivillään. Nyt pari asuu Los Angelesissa kahden villakoiransa, Valentinon ja Gigin kanssa. Ellen Pompeon entinen vastanäyttelijä Patrick Dempsey asuu pariskunnan naapurissa.
Pompeo ja Ivery saivat ensimmäisen lapsensa syyskuussa 2009, kun heidän tyttärensä syntyi.
Cavalieri
Cavalieri on italiankielinen sukunimi. Se on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Michael Sheen
Michael Sheen (s. 5. helmikuuta 1969 Newport, Gwent) on walesilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Tony Blairina elokuvissa The Deal (2003) ja The Queen (2006).
Sheen seurusteli näyttelijä Kate Beckinsalen kanssa vuosina 1995–2003. Heillä on vuonna 1999 syntynyt tytär.
Sheenille myönnettiin brittiläinen OBE-arvo vuonna 2009, mutta hän luopui siitä vuonna 2017, koska walesilaisena hän ei voinut hyväksyä sitä, että Walesin prinssin arvonimi annetaan aina englantilaiselle kruununperilliselle.
Gabriel Axel
Vaikka Axel syntyi Tanskan alueella, hän vietti kahdeksantoista ensimmäistä elinvuottaan pääasiassa Pariisissa. Filmiuransa Tanskassa hiivuttua 1970-luvun keskivaiheilla hän muutti uudelleen Ranskaan ja teki siellä merkittävän uran televisio-ohjaajana.
Myös näyttelijänä Gabriel Axel työskenteli sekä Tanskassa että Ranskassa. Tanskalaisen televisioteatterin parissa hän tuotti noin 50 tv-draamaa vuosina 1951–1970, muun muassa ensimmäisen tanskalaisen televisiosarjan Regnvejr og ingen penge (1965).