cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luomiskertomukset
Sekasorrosta luominen
Kiinalaisissa kertomuksissa maailma luotiin muodottomasta ”maailmankaikkeuden henkäyksestä”, jossa on jin- ja jang -periaatteet. Japanin ainujen maailma luotiin maasta ja vedestä. Kalifornian yukien maailma syntyi vaahdosta ja Nigerian ijawien maailma maasta, joka tuli Taivaasta pöydän päällä. Sekasorrostaluomiskertomuksia ovat myös esimerkiksi shintolaisuuden, netsilikien, misteekkien, fulanien, guarayu-guaranien ja antiikin roomalaisten luomiskertomukset. Näissä kertomuksissa luomisen ainekset ja sen tarkka menetelmä vaihtelevat, mutta maa on yleinen valmistusaine. Ihminen luodaan usein savesta, mutta joskus myös esimerkiksi puusta (Melanesian Bankssaaret), simpukasta (haidat) tai madoista (samoalaiset).
Yleisin materiaali maailman ja ihmisen luomiseen on alkumuna. Kalevalan luomiskertomuksessa sotka muni seitsemän munaa, joiden pudotessa ja rikkoutuessa alkumereen syntyivät maa, taivas, tähdet ja aurinko. Joissain luomiskertomuksissa luojajumala itsekin syntyy aluksi munasta.
Maailmanvanhemmuus
pienois|pysty|vasen|Asteekkien [[Coatlicue-jumalatar uhrattiin maailman synnyssä.]] Maailmanvanhemmat-luomiskertomuksessa on ennen maailman luontia aluksi alkumaailma. Se voi olla koostunut kahdesta ”vanhemmasta”, jotka erotetaan, tai yhdestä vanhemmasta, joka hajoaa kappaleiksi muodostaen näin maailman. Kahden vanhemman muunnelmassa vanhemmat ovat yleensä isällinen Taivas ja äidillinen Maa, jotka ovat näennäisen pysyvästi mutta passiivisesti kiinni toisissaan. Tästä on seurannut pimeä ja ahdas maailma, jossa muulle luomakunnalle ei ole tilaa. Tällaisia luomiskertomuksia on muun muassa kelteillä, japanilaisilla, kreikkalaisilla, egyptiläisillä, Togon ja Ghanan kracheilla, Mikronesian gilbertinsaarelaisilla, polynesialaisilla, Amerikan zuneilla ja Pohjois-Intian minyongeilla.
Kahden vanhemman eroaminen on usein väkivaltainen toimenpide: joskus se tapahtuu kastraatiolla (kuten kelteillä ja kreikkalaisilla), joskus taistelun kautta. Erosta seuraa luovuus ja järjestys, ja valo korvaa pimeyden ja tila ahtauden. Eron jälkeen jokin jumala ottaa vastuun luomisen jatkamisesta – luojaksi uudessa valoisassa maailmassa tulee usein aurinkoon jotenkin liittyvä jumala, kuten Egyptissä Ra.
Kun vanhempia on vain yksi, se uhrautuu tai tapetaan ja hajoaa kappaleiksi, jotka muodostavat maailman. Tällainen on esimerkiksi vedalainen Purusha, jonka ruumiista tulivat eri kastiluokat sekä eläimet, kasvit, rituaalit ja pyhät vedat. Hänen mielestään tuli kuu, silmästään aurinko, hengityksestään tuuli, päästään taivas, jaloistaan maa ja navastaan ilmakehä. Samoin kävi kiinalaisten Pangulle, Kanadan algonquinien Maanäidille, babylonialaisten Tiamatille ja asteekkien jättijumalattarelle. Skandinaavisen mytologian Edda-runoissa Ymirin lihoista tehtiin maa, verestä vedet, luista vuoret, hiuksista metsät ja aivoista pilvet.
Esiintuleminen
pienois|Intiaaniheimon myyttistä tuloaukkoa symboloiva sipapu rakennuksen lattialla [[Mesa Verdessä Coloradossa.]] Esiintulemisluomisessa painotus on ihmiskunnan luomisessa, ja se muistuttaakin ihmisvauvan syntymää. Siinä ihmiset ilmestyvät maailmaan maan alta. Tällainen luomistaru on tyypillinen lounaisen Pohjois-Amerikan intiaaneille Coloradossa, Arizonassa ja New Mexicossa. Intiaanit ovat ennen vanhaan kaivaneet yhteisökeskustensa lattioihin sipapuja eli kuoppia, jotka symboloivat heidän oman kansansa tuloaukkoa, joka kyseiselle kansalle oli koko maailman keskus.
Esiintuleminen on tapahtunut eri intiaanikansoilla hiukan eri tavoin. Usein maan alla on asustanut naispuolisia henkiä ja joskus Maaäiti. Nämä henget ryhtyivät nousemaan ylös valoa kohti. He tekivät reiän maanalaisen maailman kattoon kansasta riippuen eri tavoin ja nousivat siitä maan päälle, mukanaan siemeniä joista kasvit ja eläimet kasvavat. Joskus nousu tapahtui vaiheittain ja siihen liittyi moraalista kehittymistä.
Maansukeltaminen
Maansukeltajaluomiskertomuksessa painopiste on Maapallon luomisella koko maailmankaikkeuden sijaan. Sitä on kerrottu eri puolilla maailmaa, mutta erityisesti Keski-Aasiassa, Intiassa ja Pohjois-Amerikassa. Myös suomalaisilla, unkarilaisilla, fidžiläisillä, ainuilla ja jorubilla on omissa luomiskertomuksissaan piirteitä maansukeltajaluomisesta.
Maansukeltajaluomisen alussa on yleensä alkumeri ja luova taho, joskus kaksi. Luominen tapahtuu yleensä eläinten avulla, jotka luoja lähettää meren syvyyksiin noutamaan Maan rakennusmateriaaleja. Keskiaasialaisilla ja romanialaisilla tapahtumassa on mukana myös kiusaa tekevä vastustaja tai toinen luoja.
Alkukantainen alkumateriaali
Maailman luomiseen käytetty materiaali on luomiskertomuksissa usein jotain erilaistumatonta ainetta, kuten vettä, kaaosta, hirviö tai muna. Tällaisissa kertomuksissa maailma usein palaa syklisesti alkuperäiseen tilaan syntyäkseen uudelleen. Niissä luomiskertomuksissa, joissa tällaista alkuainetta ei ole, maailma syntyy kokonaan luojan tahdosta, ja yksi hän vastaa sen jälkeen sen ylläpidosta ja tuhosta.
Antagonismi ja dualismi
Antagonismia eli vihamielisyyttä esiintyy maailmanvanhemmuusmyyteissä, joissa jälkeläiset haluavat erkaantua vanhemmistaan. Esiintulemismyyteissä maan alta nousevien olentojen välillä on joskus ristiriitoja, jotka ovat nousemisen yksi syy. Alkumunamyyteissä esiintyy dualismia ja antagonismia, etenkin jos munassa on kaksoset, jolloin toinen edustaa pahuuden voimia. Maansukeltamismyyteissä Luojan haastava Paholainen esiintyy usein.
Luominen uhrauksen kautta
Maailmanvanhemmuusmyyteissä alkuolento usein uhrataan, ja sen ruumiista syntyy maailma. Myös alkumunamyyteissä voidaan munasta syntynyt jumaluus uhrata. Hirviö uhrattaessa uhraus johtaa myös luomisen välttämättömään vakiintumiseen.
Sinilakkipriinia
Sinilakkipriinia (Prinia cinereocapilla) on keskiaasialainen, uhanalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Himalajan alarinteet Pohjois-Intiasta Nepaliin ja Etelä-Bhutaniin. Brian Houghton Hodgson kuvaili lajin holotyypin Nepalista 1854.
Give the People What They Want
Give the People What They Want on The Kinksin studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa elokuussa 1981, mutta Isossa-Britanniassa vasta tammikuussa 1982. Se jatkaa edellisen studioalbumin punk/new wave -vaikutteista linjaa. Kappale ”Destroyer” kierrättää yhtyeen vuoden 1964 hitin ”All Day and All of the Night” riffiä.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Admonish
Admonish on ruotsalainen black metal -yhtye, joka perustettiin 1994. Admonish oli ensimmäisiä kristillisen black metal -suuntauksen yhtyeitä ja on Ruotsin ensimmäinen kristillinen black metal -yhtye. Vaikka Admonish ei julkaissut mitään ennen vuotta 2005, Metal Hammer -lehti kutsui sitä "yhdeksi johtavista kristillisistä black metal -yhtyeistä" eräässä 1990-luvulla julkaistussa teemanumerossaan, joka käsitteli black metalia. 6. lokakuuta 2006 Admonish sai huomiota valtavirran viestimissä, kun Emil (kitara) ja Jonas Karlsson (basso) olivat mukana MTV Europen ohjelmassa Pimp My Ride International.
Yhtye on mukana kristillistä black metalia käsittelevässä dokumenttielokuvassa Light in Darkness – Nemesis Divina, joka julkaistiin alkukesästä 2008. Entinen Admonish-jäsen Per Sundström on nykyisin Crimson Moonlightin kitaristi. Yhtyeellä on kaksi julkaisua: Den Yttersta Tiden (2005) ja Isnärjd, joka julkaistiin Momentum Scandinavia -levymerkillä 2007. Admonish on esiintynyt 2008 Sveitsin Elements of Rock -festivaaleilla, joka on Euroopan suurin kristillisen metallimusiikin festivaali, ja vuonna 2009 yhtye esiintyi Suomen Immortal Metal Fest -tapahtumassa. Yhtyeen musiikki on melodista, ja tyylissä on vaikutteita kelttiläisestä kansanmusiikista.
1990-luku
Vuonna 1994 kitaristi-laulaja Emanuel Wärja ja Marcus perustivat yhtyeen. 1995 Samuel liittyi kosketinsoittajaksi, Mattias liittyi basistiksi ja Per Sundström rumpaliksi. Yhtye nimettiin Admonishiksi. 1997 yhtye julkaisi kotisivunsa, jolla se alkoi saada tunnettuutta underground metal -piireissä. Yhtyeestä tuli pahamaineinen, koska se käytti musiikistaan nimitystä "kristillinen black metal" kotisivuillaan. Tämä aiheutti kiistaa underground metal -piireissä, ja pian julkaistiin Admonishia vastustava sivusto. Vaikka Admonish ei julkaissut mitään ennen vuotta 2005, Metal Hammer -lehti kutsui sitä "yhdeksi johtavista kristillisistä black metal -yhtyeistä" eräässä 1990-luvulla julkaistussa teemanumerossaan, joka käsitteli black metalia.
Yhtye ei pystynyt äänittämään demoa kokoonpanomuutosten takia: laulaja Samuel jätti yhtyeen, ja kun Per Sundström vaihtoi rummuista kitaraan, André otti rumpalin paikan mutta jätti pian yhtyeen. Emanuel, Per ja Mattias harjoittelivat rumpukoneen avulla. Vuonna 1998 Joakim Simonsson liittyi kosketinsoittajaksi ja Martin Norén liittyi laulajaksi. Yhtye sai kuudennen jäsenensä, kun Robin Svedman liittyi rumpaliksi 1999. Kesällä 1999 Simonsson muutti toiseen kaupunkiin ja jätti yhtyeen. Admonish meni tauolle, koska jäsenet eivät eri syistä voineet keskittyä yhtyeeseen.
2000-luku
Admonish palasi tauolta 2002. Per Sundström oli muuttanut Etelä-Ruotsiin ja liittynyt Svedmanin entisten Obsceration-jäsenten kanssa Crimson Moonlightiin. Mattias oli myös jättänyt Admonishin, mutta Emanuel, Martin ja Robin olivat edelleen yhtyeessä. Yhtyeen kokoonpano sai täydennystä 2003, kun siihen liittyi melodisen death metal -yhtye Takethin, joka on kiinnitetty Fear Dark -levymerkille, jäsenet Jonas Karlsson (basso) ja Joel (kitara). Yhtye kirjoitti uutta materiaalia, ja Admonish kiinnitettiin paluunsa jälkeen ensimmäiseen konserttiin Luccemetal 2003 -festivaalille. Joel päätti jättää yhtyeen henkilökohtaisista syistä. Uusi kitaristi, Samuel, soitti yhtyeen riveissä Luccemetalissa. Sen jälkeen Admonish palautti maineensa Ruotsin metallipiireissä. Paluukonsertin jälkeen Jonaksen identtinen veli ja myös Takethin jäsen, Emil Karlsson, liittyi Admonishiin kitaristiksi. Tällä kokoonpanolla yhtye meni studioon tammikuussa 2005. Äänitetystä materiaalista julkaistiin ep-levy Den Yttersta Tiden 11. huhtikuuta 2005 Club 666:ssa Tukholmassa. MusicMight kuvaa tapausta asiayhteydeltään "ironiseksi".
Vuonna 2006 kaksoset Emil ja Jonas Karlsson olivat mukana ohjelmassa Pimp My Ride International. Ohjelman kotisivuilla Karlssoneita kuvailtiin ennakkoon "ruotsalaisiksi black metal -kaksosiksi" Admonish-paidat päällään. Yhtyeen musiikkia soi lähetyksessä, kun juontaja Lil Jon esitteli miten kaksosten vuoden 1973 Audi 80 muutettiin kauhutyyliseksi. Tapauksesta uutisoitiin lehdissä kuten Aftonbladet, Drive, ja Expressen. YouTube-sivustolle vuotanut kyseinen video keräsi hämmentyneitä mielipiteitä black metal -harrastajilta.
Vuonna 2007 yhtye julkaisi toisen ep-levynsä Isnärjd, jonka kansitaiteen teki arvostettu graafikko Samuel Durling (Endtime Productions). Ep julkaistiin norjalaisella levymerkillä Momentum Scandinavia. Vuonna 2008 yhtye esiintyi Sveitsin Elements of Rock -festivaaleilla ja oli mukana kristillistä black metalia käsittelevällä dokumenttivideolla Light in Darkness – Nemesis Divina. Sen tuotti Stefan Rydehed, joka on tehnyt 2 dokumenttia black metal -yhtye Mayhemista. Dokumentissa haastateltiin kristillisen black metal -suuntauksen johtavia yhtyeitä kuten Hordea, Crimson Moonlightia ja Frosthardria.
Admonish esiintyi Suomessa Immortal Metal Festeilla huhtikuussa 2009. Esitys ei sujunut ongelmitta: konsertissa laulaja Martin Norén ilmoitti, että ruotsinlaivalla rumpali Robin Svedman sairastui äkillisesti, ja Jonas Karlsson jäi hänen kanssaan laivasta saattaakseen Svedmanin sairaalaan. Norenin mukaan he onnistuivat saamaan tuuraajat rumpuihin ja bassoon, mutta he ehtivät tunnissa harjoitella vain kaksi kappaletta, joiden lisäksi Emanuel Wärja esitti akustisen kappaleen. Yhtyeen esitysaikaa jatkoi Sotahuuto. Yhtye esiintyi toistamiseen Immortal Metal Fest 2010:ssä.
Musiikki
Admonishin äänitetty musiikki on tyyliltään modernia black metalia, joka painottuu melodioihin. Musiikissa on hyödynnetty sinfonisia koskettimia, mutta se ei erityisemmin hallitse äänimaisemaa. Vuoden 2007 ep Isnärjd esittelee vaikutteita kelttiläisestä kansanmusiikista ja sisältää klassisella kitaralla esitettyjä välisoittoja. Sanoitukset ovat evankelisia. Yhtyeen jäsenet nimittävat musiikkiansa mieluiten black metaliksi tai kristilliseksi black metaliksi. Karlssonin kaksoset ovat sitä mieltä, että termi "unblack metal" kuulostaa lähinnä hassulta, eivätkä siten halua käyttää sitä.
Vastaanotto
Admonish on ollut metallipiireissä kiistanalainen vakaumuksensa takia ja pysynyt underground-asemassa pitkään. Kahden jäsenen näkyminen MTV:n Pimp My Ride -ohjelmassa toi sille enemmän huomiota. Metal Stormin arvostelija, nimimerkki Collin, sanoi arviossaan: "Niin hauskaa kuin olikin katsoa, kuinka Karlssonit hyppivät ja örisivät kuluneessa autossaan, minua se ei ainakaan saanut kiinnostumaan siitä, millaista musiikkia he tuottavat. Joten, onko Admonish vitsiyhtye, joka haluaa huomiota television roskaohjelmassa päästäkseen parrasvaloihin? Ei sekuntiakaan, Insnärjd -ep esittelee aika paljon taidokkuutta, ideoita ja lahjakkuutta muuttaakseen kuluneen ja ylitarjonnasta kärsivän genren, melodisen black metalin, joksikin joka kuulostaa ainakin vähän omaperäiseltä." Collin lisää arviossaan, että Insnärjd "on helposti useimpia melodisia black metal -albumeja tasokkaampi".
Metal Review -sivusto antoi Insnärjd-ep:lle 4 pistettä 6:sta ja kirjoitti, että ep:n sisältää 5 "äänituotannoltaan puhdasta, hyvin kirjoitettua metallikappaletta, jotka tasapainoilevat hyvin äärimmäisen ja helposti lähestyttävän välillä". Sama arvostelija lisää, että Insnärjdin "huipputason soittosuoritus ja kristallin kirkas soundi tuovat oman lisänsä tämän julkaisun menestykseen." The Metal Observer antoi ep:lle 7.5 10.stä, ja perusteli sen, että Admonish "soittaa black metalia, joka on hyvin tuotettua ja ammattimaista", ja että "yhtye hallitsee mestarillisesti soittotaidon, mikä voisi aiheuttaa sen, että yhtye kuulostaisi steriililtä, mutta ei täällä, sillä heidän siipiensä reunoilla on välähdys tulta." Sama arvostelija kuvaa, että ep:n akustisissa välisoitoissa on "klassista ilmaa ja ovat hyvin soitettuja."
Sebastian Tynkkynen
Miika Sebastian Tynkkynen (s. 8. maaliskuuta 1989 Lohtaja) on suomalainen perussuomalainen poliitikko, kansanedustaja ja puolueen kolmas varapuheenjohtaja. Hän nousi eduskuntaan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Tynkkynen on toiminut myös Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtajana vuosina 2015–2016, Perussuomalaisten varapuheenjohtajana vuosina 2015–2016 ja Oulun kaupunginvaltuustossa vuosina 2017–2019. Elokuussa 2021 Tynkkynen valittiin puolueensa kolmanneksi varapuheenjohtajaksi.
The Open Door
The Open Door on Evanescencen toinen albumi. Levy julkaistiin lokakuussa 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Albumin kappaleista suurimman osan ovat sanoittaneet vokalisti Amy Lee ja kitaristi Terry Balsamo. Lee on sanoittanut kappaleet "Like You", "Good Enough" ja "Lithium" yksin. Albumin tunnetuin kappale on sen ensimmäinen single "Call Me When You're Sober".
Sebastian Tynkkynen
Ura
pienoiskuva|Tynkkynen vuonna 2017. Valtakunnalliseen julkisuuteen Tynkkynen nousi vuonna 2011 oltuaan mukana Big Brother -tositelevisiosarjassa. Oulun yliopistossa luokanopettajaksi opiskeleva Tynkkynen oli perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2012 kunnallisvaaleissa ja tuli valituksi varavaltuutetuksi. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Tynkkynen sai 1 474 ääntä eikä tullut valituksi.
The Open Door
Juuri ennen albumin julkaisua basisti Will Boyd jätti yhtyeen. Boyd kertoi haluavansa viettää aikaa enemmän perheensä kanssa, eikä ollut valmis uuteen pitkään maailmankiertueeseen. Will Boydin paikalle otettiin Tim McCord yhtyeestä The Revolution Smile.
Sebastian Tynkkynen
Ura
Marraskuussa 2014 Tynkkynen valittiin Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtajaksi Simon Elon seuraajaksi. Hänen kautensa alkoi 1.1.2015. Elokuussa 2015 perussuomalaisten puoluekokous valitsi Tynkkysen puolueen 3. varapuheenjohtajaksi. Hänet valittiin Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtajaksi toiselle kaudelle eli vuoden 2016 ajalle 1. marraskuuta 2015.
Kesäkuussa 2016 Tynkkynen pani vireille kansalaisaloitteen, jonka tavoitteena oli kansanäänestyksen järjestäminen Suomen jäsenyydestä Euroopan unionissa. Aloitetta kannatti noin 20 000 henkilöä ensimmäisen viikon aikana. Kannatusilmoitusten keruuaika päättyi joulukuussa, eikä aloite ylittänyt vaadittavaa 50 000 allekirjoittajan rajaa.
Sipilän hallituksen alkuaikoina Tynkkynen toimi Perussuomalaisten varapuheenjohtajana. Hänet valittiin tehtävään kesällä 2015. Tynkkynen joutui eroamaan tehtävästä alkuvuodesta 2016.
Joulukuussa 2016 Tynkkynen valittiin European Young Conservatives -järjestön eli EYC:n hallitukseen. Siihen aikaan Perussuomalaiset Nuoret oli EYC:n jäsen.
Oulun Perussuomalaiset ry asetti Tynkkysen joulukuussa 2016 ehdokkaaksi vuoden 2017 kuntavaaleihin. Hänet valittiin vaaleissa kaupunginvaltuutetuksi.
Vuonna 2018 Tynkkynen yritti päästä takaisin Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtajaksi kalenterivuodelle 2019 mutta syyskokouksessa hän hävisi äänestyksessä Asseri Kinnuselle.
Tynkkynen tuli valituksi kansanedustajaksi Oulun vaalipiiristä vuoden 2019 eduskuntavaaleissa keräten 9 271 ääntä. Hän oli ehdolla myös saman vuoden eurovaaleissa.
Erottaminen perussuomalaisista ja jäsenyyden palauttaminen
Lokakuussa 2015 Tynkkynen vaati perussuomalaisia järjestämään yhteiskokouksen hallituksessa pysymisestä ja kritisoi puolueen puheenjohtajaa Timo Soinia. Puoluehallitus erotti Tynkkysen puolueesta 23. lokakuuta 2015 sillä perusteella, että Tynkkynen oli julkaissut luvatta yhteiskokousta kannattaneiden perussuomalaisten edustajien nimet internetissä ja näin rikkonut henkilötietolakia. Lokakuussa 2015 tietosuojavaltuutettu Reijo Aarnio päätti, että Tynkkysen nimilistan väitetty laittomuus oli tutkittava. Huhtikuussa 2016 tietosuojavaltuutettu päätti tutkinnan ja totesi, ettei Tynkkysen järjestämä nimienkeruu ollut laitonta. Nimienkeruussa ei ollut käytetty puolueen jäsenrekisteriä, vaan vetoomukseen osallistuneet kirjoittivat haluamiaan tietoja Internetissä kyselylomakesivulle, josta oli linkki Tynkkysen verkkosivustolle, jonne osallistujalistaa päivitettiin.
Professori Heikki Halilan mukaan Tynkkysen erottamisesta olisi voinut seurata oikeusprosessi, sillä puoluehallitus ei voi erottaa puoluehallituksen jäsentä, vaan erottamisen pitää noudattaa samaa prosessia kuin valitsemisen eli se on tehtävä puoluekokouksessa. Perussuomalaisten puolueen sääntöjen mukaan puoluehallituksen jäsenen pitää kuulua puolueeseen, ja kun Tynkkynen erotettiin puolueesta, hänet erotettiin samalla puoluehallituksesta, mikä oli laitonta. Tynkkynen kuitenkin sanoi, ettei halua lähteä oikeuteen.
Eduskunnan pisimmän puheenvuoron ennätys
Puheenvuorossaan Tynkkynen esitti 8,5 tunnin mittaisen puheen, jota oli aiemmin sosiaalisessa mediassa luonnehtinut elämänsä tärkeimmäksi puheeksi. Puheen otsikko oli "EU:n elpymispaketti on liittovaltion kulmakivi". Lisäksi Tynkkynen luki puheenvuorossaan kaikenikäisten kansalaisten Instagramissa hänelle lähettämiään puheita, joita tuli myös puheenvuoron aikana lisää.
Tuomiot rikoksista
Tynkkynen sai lokakuussa 2019 toisen tuomion, 50 päiväsakkoa, kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Tuomio oli Tynkkysen sen hetkisillä tuloilla runsaat 4 000 euroa. Kesäkuussa 2020 Rovaniemen hovioikeus vahvisti Oulun käräjäoikeuden tuomion. Tynkkynen ei ole osoittanut katumusta vaan kertonut, että hän ei aio muuttaa kirjoitteluaan sosiaalisessa mediassa.
Lokakuussa 2021 Tynkkynen sai kolmannen tuomion kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Rangaistukseksi langetettiin 70 päiväsakkoa. Tuomio tuli vuonna 2017 sosiaalisessa mediassa julkaistuista kirjoituksista. Tynkkynen kiisti syyllisyytensä ja kertoi tuoneensa kuntavaalikampanjoinnin yhteydessä esiin kansalaisilta saamiaan viestejä.
Yksityiselämä
Tynkkynen on kuvannut itseään aiemmin biseksuaaliksi, minkä hän huomasi 15-vuotiaana. Myöhemmin hän on kuvaillut olevansa homoseksuaali. Hänen kumppaninsa on mosambikilainen Alan da Silva. Tynkkynen oli lapsuudestaan lähtien helluntailainen, mutta hänet erotettiin seurakunnasta vuonna 2018, koska hän tulkitsee samaa sukupuolta olevien avioliiton olevan Raamatulla perusteltavissa. Tähän näkemykseen helluntaiseurakunta ei yhtynyt vaan näki, että Tynkkynen oli vieraantunut helluntailaisesta avioliitto-opista. Tynkkynen itse väittää, että erottamisen syynä oli hänen parisuhteensa miehen kanssa. Hän asuu Oulussa.
Nivala Cowboys
Cowboys on nivalalainen jääkiekkoseura (aiemmin Nivalan Urheilijoiden jääkiekkojaosto). Seura on perustettu vuonna 1995 eli samana vuonna kuin seuran kotiareena Nivalan jäähalli aloitti toimintansa. Cowboys on aina ollut vahva kasvattajaseura, ja se onkin Nuoren Suomen sinettiseura nro 60 (7.12.2002).
Joukkue 2019–2020
(Tilanne: 12.1.2020)
Tunnettuja pelaajia
175px|thumb|left|[[Atte Ohtamaa siirtyi B-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin. Ohtamaa valittiin kaikkien aikojen ensimmäisenä Cowboys-kasvattina miesten MM-joukkueeseen vuonna 2014, sekä Olympialaisiin vuonna 2018.]]
Miesten joukkueessa pelanneet pääsarjakiekkoilijat
200px|thumb|right|"Nivalan cowboynakin" tunnettu fyysinen hyökkääjä [[Pasi Nielikäinen pelasi Cowboysissa ja muissakin seuroissa useita kausia alemmissa sarjoissa ennen ammattilaisuraansa. Hänen noin 400 ottelun mittainen SM-liigauransa alkoi lopulta 25-vuotiaana Helsingin IFK:ssa kaudella 1999–2000.]]
Diana Hayden
Diana Hayden (s. 1. toukokuuta 1973 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, malli ja vuoden 1997 Miss Maailma. Voitettuaan Miss Maailma -kilpailun, anglointialaistaustainen Hayden muutti Britanniaan opiskelemaan näyttelemistä. Hän on näytellyt muun muassa eteläafrikkalaisessa elokuvaversiossa Shakespearen Othellosta. Hän on tehnyt paljon hyväntekeväisyystyötä.
Kustaa Ylimäki
Kustaa Paavali Ylimäki oli suomalainen jääkäriyliluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui heimosotiin Aunuksessa ja vielä vanhemmalla iällä talvi-, jatko-, ja Lapinsotiin rintamajoukoissa.
Perhetausta ja opinnot
Ylimäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Ylimäki ja Maija Kaisa Kustaantytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Saima Amalia Loukasmäen kanssa. Ylimäki kävi kansakoulun.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Ylimäki työskenteli maanviljelijänä Alahärmässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 29. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Ylimäki siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun 9. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 10. tammikuuta 1918 edelleen pataljoonan täydennysjoukkoon, mistä hänet laskettiin siviililomalle, mutta hänen epäonnekseen hän joutui tällä lomamatkalla junaonnettomuuteen Osnabrückin kaupungin lähellä 16. tammikuuta 1918. Hän loukkaantui turmassa pahoin ja oli sen jälkeen hoidettavana Osnabrückin sairaalassa. Kyseisessä onnettomuudessa menehtyi useita hänen jääkäritovereitaan.
Sisällissodan jälkeinen aika
Ylimäki palasi takaisin Suomeen päästyään sairaalasta 28. elokuuta 1918. Hän ei täten kerinnyt osallistua Suomen sisällissotaan. Hän kumminkin astui Suomen armeijan palvelukseen 9. marraskuuta 1918 kersantiksi ylennettynä ja hänet sijoitettiin Suomen valkoisen kaartin 1. konekiväärikomppaniaan. Valkoisesta kaartista hänet komennettiin 2. helmikuuta 1919 alkaen Panssarijuna 2:een Viipuriin.
Armeijasta hän erosi 16. helmikuuta 1919 vain, jotta voisi liittyä keväällä samana vuonna Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan. Hän toimi retkikunnalla joukkueenjohtajana I pataljoonan 1. komppaniassa ja otti osaa taisteluihin Vitelessä, Tuuloksessa, Aunuksenkaupungissa ja Alavoistella. Sotaretkeltä palattuaan hän astui 1. helmikuuta 1921 uudelleen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin Viipurin rykmentin I. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi sairauden takia 30. syyskuuta 1923 ja muutti seuraavana vuonna Kanadaan, missä hän oli siirtolaisena vuoteen 1932 saakka, jolloin hän palasi takaisin Suomeen ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Alahärmässä.
Talvi-, jatko- ja Lapinsota
Ylimäki osallistui talvisotaan joukkueenjohtajana 31. Pioneerikomppaniassa ja osallistui taisteluihin Taipaleella. Välirauhan aikana hän toimi joukkueenjohtajana Pioneeri pataljoona 3:ssa ja myöhemmin Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirissä alisotilasohjaajana.
Jatkosodan puhjettua Ylimäki komennettiin joukkueenjohtajaksi Pioneeripataljoona 1:een. Vuonna 1942 hänet siirrettiin väliaikaiseksi komppanianpäälliköksi Pioneeripataljoona 13:sta. Vuonna 1943 hänet siirrettiin joukkueenjohtaja 15. Tienhoitokomppaniaan, josta hänet siirrettiin viimeisenä sotavuonna Pioneeripataljoona 1:een, jonka mukana hän osallistui myös Lapinsotaan. Hän osallistui taisteluihin Korpiselässä, Loimolassa, Pitkärannassa, Lunkulansaaressa, Tuulosjoella, Aunuksessa, Syvärillä, Latvassa, Äänislinnassa, Syvärinniskalla, Nuosjärvellä, Uomaalla, Kemissä ja Ylimuoniossa.
Sotien jälkeen Ylinen palveli Seinäjoen sotilaspiirin esikunnassa toimistoupseerina vuoteen 1945 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi maanviljelijäksi Härmän Perämäelle. Hän toimi Sisällissodan Huoltosäätiön Alahärmän osaston sihteerinä ja rahastonhoitajana.
Harri Hautajärvi
Harri Pekka Hautajärvi (s. 17. joulukuuta 1962 Salla) on suomalainen arkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ounasvaaran lukiosta 1981. Hautajärvi valmistui Oulun yliopistosta arkkitehdiksi vuonna 1991 ja tekniikan lisensiaatiksi 1996 ja vuonna 2014 Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta tekniikan tohtoriksi. Vuonna 1995 hän opiskeli ICCROMin kansainvälisellä arkkitehtuurikurssilla Roomassa. Hautajärvi on suunnitellut sisustuksia, näyttelyarkkitehtuuria, rakennuksia ja restaurointia omassa arkkitehtitoimistossaan vuodesta 1995 lähtien. Hän on toiminut näyttelyiden kuraattorina ja luennoitsijana. Hautajärvi on kirjoittanut lukuisia artikkeleita arkkitehtuurista, arkkitehtuurihistoriasta ja kulttuuriympäristöistä lehtiin ja kirjoihin. Hän oli Helsingin Sanomien kolumnisti vuosina 2014–2016. Hautajärvi on toiminut monissa luottamustehtävissä, mm. Suomen Arkkitehtiliitto SAFAn varapuheenjohtajana 2019–20 ja Suomen arkkitehtuurimuseon säätiön edustajiston puheenjohtajana vuodesta 2022.
Harri Hautajärvi oli Arkkitehti-lehden päätoimittaja vuosina 2000–2008. The International Committee of Architectural Critics palkitsi Arkkitehti-lehden vuoden 2003 kansainvälisesti parhaana arkkitehtuurilehtenä (CICA Pierre Vago Award for Architectural Journalism). Aikakauslehtien Liitto myönsi Arkkitehti-lehdelle vuoden 2005 parhaan toimitustiimin palkinnon.
Tutkimus
Vuonna 2014 ilmestyneessä väitöskirjassaan Autiotuvista lomakaupunkeihin Hautajärvi tutki Lapin maakunnan matkailuarkkitehtuurin ja matkailun historiaa ja suhdetta maisemiin ja paikalliseen kulttuuriin. Hautajärven mukaan Lappiin toteutettiin 1800-luvun lopulta 1960-luvulle asti arkkitehtuuriltaan ja sisustuksiltaan korkealuokkaisia matkailurakennuksia, joissa näkyi sekä kansainvälisiä että kansallisia vaikutteita. Osasta niistä tuli itsessään nähtävyyksiä. Kun laskettelun suosion myötä siirryttiin 1960-luvun lopulta lähtien massaturismiin, monista maisemakohteista tuli matkailukeskuksia ja osa niistä kasvoi myöhemmin lomakaupungeiksi. Toiminnallista matkailua palveleva rakentaminen korvasi kansallisromanttisen, esteettisen ja vaalivan suhtautumisen tärkeisiin maisemanähtävyyksiin, ja jotkut niistä jäivät lopulta rakentamisen jalkoihin. Hautajärven mukaan Lapin matkailun historia kuvaa yleisemminkin tapaa, miten matkailu ja sen muuttuminen massaturismiksi ovat vaikuttaneet maailman eri tavoin ainutlaatuisiin alueisiin.
Ratchet & Clank: Quest for Booty
Ratchet & Clank: Quest for Booty on Insomniac Gamesin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailu- ja tasohyppelypeli. Se on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle ja kuuluu Ratchet & Clank -sarjaan.
Pelaaminen
Peli jatkaa siitä, mihin sarjan edellinen osa Ratchet & Clank: Tools of Destruction jäi: Zonit veivät Clankin mukanaan ja Ratchetin tehtävänä on etsiä hänet. Peli painottuu edeltäjäänsä enemmän tasohyppelyyn, jakoavaimen käyttöön ja ongelmien ratkaisuun. Lisäksi se tarjoaa vain neljä kenttää ja noin 3–4 tuntia pelattavaa. Tämän seurauksena se on halvempi muihin PS3-peleihin verrattuna. Pelissä on ostettavissa vain yksi uusi ase pelinaikana, mutta pelaaja voi etsiä pelin aikana omiiin aseisiinsa viritysosia eri kentistä.
Peli on julkaistu aluksi vain PlayStation Networkissä. Digitaalisesti ladattavassa versiossa ei ole suuria animoituja välikohtauksia vaan tarina kerrotaan kuvien tai yksinkertaisen kartan kautta, joka näyttää etenemistä.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.4/10. Peli sai kehuja pulmistaan ja uusista pelielementeistä, mutta sitä kritisoitiin uudesta "episodimaisesta" (jaksomaisesta) rakenteesta verrattuna sarjan aiempaan eeppiseen. Pelin kolmen-neljän tunnin kesto ei riitä sarjan arvostamiseen. Aseiden päivitykset ovat köykäisimmät sarjan historiassa.
Fussa
Fussa on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella Tamajoen vasemmalla rannalla ja rajautuu Akirunon, Akishiman, Hachiōjin, Hamuran, Musashimurayaman ja Tachikawan kaupunkeihin sekä Mizuhon maaseutukaupunkiin. Fussassa on 58 554 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 10,16 neliökilometriä.
Fussa sai kaupunkioikeudet 1. heinäkuuta 1970. Kaupungissa sijaitsee Yhdysvaltain ilmavoimien Yokotan lentotukikohta, joka toimii Japaniin sijoitettujen amerikkalaisten joukkojen päämajana. Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōme-linja, Itsukaichi-linja ja Hachikō-linja.
Gibson ES-175
Gibson ES-175 on Gibsonin valmistama puoliakustinen sähkökitara ja yksi maailman kuuluisimmista jazz-kitaroista. Kitarassa on 629 mm (24,75") mensuuri ja täysin ontto kaikukoppa. Kitara on varustettu Tune-O-Matic-tallalla, jossa on trapez-tyylinen tallapala. Kitaraa on valmistettu vuodesta 1949 eteenpäin ja sitä valmistetaan vielä nykyäänkin.
Kitaravalmistaja Gibson toi ES-175:n markkinoille vuonna 1949 halvemmaksi vaihtoehdoksi L5-mallille. Se oli samalla ensimmäinen sähkökitara soololovella, jonka ansiosta soittaja ylettää otelaudan kaikkein ylimpiin sointuihin. Aluksi kitarassa oli vain yksi yksikelainen P-90 -kaulamikrofoni, mutta vuonna 1953 myyntiin tuli ES-175D kahdella mikrofonilla.
Helmikuussa 1957 esiteltiin ES-175 kahdella humbuckerilla. Monet uudet jazz-kitaristit käyttivät sitä jäljitellessään pääasiassa Gibson L5 -kitaralla soittaneen Wes Montgomeryn soundia. Humbuckereilla varustetun ES-175-kitaran ääntä pidetään pehmeänä ja täyteläisenä.
Kuuluisia ES-175-soittajia
Tunnettuja Gibsonin ES-175-kitaralla soittaneita ovat olleet Herb Ellis, Tal Farlow, Grant Green, Jim Hall, Steve Howe, Alex Lifeson, Pat Martino, Pat Metheny, Joe Pass ja Izzy Stradlin.
Pakkolunastus
pienoiskuva|Puolustusvoimien määräys yksityisajoneuvojen ottamisesta sen käyttöön vuodelta 1939. Pakkolunastus on omaisuuden lunastamista yleiseen käyttöön korvausta vastaan. Suomessa valtio ja kunnat voivat pakkolunastaa esimerkiksi maata kansalaisiltaan, joille tulee kuitenkin maksaa lunastetusta maasta täysi korvaus. Maata pakkolunastetaan muun muassa tekojärviä varten sekä maanteitä ja rautateitä tehtäessä. Lisäksi maata voidaan pakkolunastaa maanpuolustuksellisiin tarkoituksiin. .
Suomessa
Suomessa pakkolunastuksen tulee perustua lakiin ja lisäksi yleisen tarpeen tulee vaatia sitä. Pakkolunastettavasta omaisuudesta on maksettava täysimääräinen korvaus eli markkinahinta. Sen on tulkittu olevan korkein käypä hinta.
Vuoden 1977 laki kiinteän omaisuuden ja erityisten oikeuksien lunastuksesta sallii pakkolunastuksen vain yleisen tarpeen vaatiessa ja vain jos tarkoitusta ei voida saavuttaa muilla keinoin eikä siitä koidu yksityiselle edulle suurempaa haittaa kuin on yleiselle edulle koituva hyöty. Tähän lakiin viittaavat myös erityisemmät lait kuten ratalaki ja laki omaisuuden lunastuksesta puolustustarkoituksiin.
Yhdysvaltain federalistinen puolue
Yhdysvaltain federalistinen puolue toimi vuodesta 1787 vuoteen 1820. Tämän jälkeen puolue muuttui Whig-puolueeksi, jonka pohjalta nykyinen republikaaninen puolue syntyi.
Federalistinen puolue pyrki unionin vallan laajentamiseen.
Team HTC-Highroad
Team HTC-Highroad (UCI-tunnus THR) oli saksalaistaustainen, sittemmin Yhdysvaltoihin rekisteröity maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Se perustettiin vuonna 1991 nimellä Team Telekom, jonka pääsponsorina oli T-Mobilen emoyhtiö Deutsche Telekom. Vuonna 2004 nimi muutettiin T-Mobileksi. Yhtiö lopetti joukkueen sponsoroinnin 2007.
Tallin johtajina toimivat muun muassa Olaf Ludwig, Walter Godefroot, Eddy Vandenhecke, Bob Stapleton ja Rolf Aldag.
Team Telekom
Tallin perusti Walter Godefroot vuonna 1991 ja siitä tuli välittömästi yksi ammattilaispyöräilyn merkittävistä talleista. Vuonna 1994 saksalainen sprintteri Erik Zabel toi tallille ensimmäisen maailmancup-osakilpailun voiton Pariisi–Tours-kilpailusta. Vuotta myöhemmin Zabel voitti kaksi etappia vuoden 1995 Ranskan ympäriajossa.
Tallin kansainvälinen läpimurto tapahtui vuosina 1996 ja 1997. Godefroot hankki talliin tanskalaisen Bjarne Riisin, joka oli sijoittunut kolmanneksi vuoden 1995 Ranskan ympäriajossa. Riis voitti kilpailun vuonna 1996 ja hänen saksalainen apuajajansa Jan Ullrich sijoittui toiseksi. Vuoden 1997 Ranskan ympäriajossa Ullrich nousi kokonaiskilpailun voittajaksi Riisin avustamana. Talli voitti samana vuonna myös Ranskan ympäriajon joukkuekilpailun. thumb|250px|T-Mobile-tallin ajajia vuoden 2005 [[Ranskan ympäriajossa]]
Vuosina 1997 ja 1998 Zabel voitti Milano–San Remo -ajon ja Ullrich sijoittui toiseksi vuoden 1998 Ranskan ympäriajossa. Ullrich voitti vuoden 1999 Espanjan ympäriajon, jouduttuaan jättämään Ranskan ympäriajon väliin polvileikkauksen takia. Vuonna 2000 Zabel voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja Ullrich sijoittui jälleen toiseksi Ranskan ympäriajossa. Vuonna 2001 Zabel voitti Milano–San Remo -kilpailun neljännen kerran peräkkäin ja Ullrich sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajossa. Vuonna 2002 kazakstanilainen Aleksandr Vinokurov voitti Pariisi–Nizza-ajon, Amstel Gold Racen sekä Sveitsin ympäriajon. Ullrich siirtyi Team Bianchi-talliin kaudeksi 2003 ja Vinokurovista tuli tallin kapteeni Ranskan ympäriajoon, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Zabel voitti Pariisi–Tours-kilpailun ja italialainen Daniele Nardello voitti Züri-Metzgete-kilpailun.
T-Mobile
Vuonna 2004 talli vaihtoi nimekseen T-Mobile ja Jan Ullrich palasi talliin. Ullrich sijoittui Ranskan ympäriajossa neljänneksi, mutta tallin paras ajaja oli toiseksi sijoittunut Andreas Klöden. T-Mobile voitti joukkuekilpailun. Kevätkaudella 2005 Vinokurov voitti Liège–Bastogne–Liège -kilpailun ja Ullrich sijoittui kolmanneksi Ranskan ympäriajossa. Vinokurov ajoi apuajajana ja sijoittui viidenneksi voittaen samalla kaksi etappia. Talli oli jälleen Ranskan ympäriajon joukkuekilpailun paras.
Vuoden 2006 Ranskan ympäriajoon liittyneen dopingskandaalin seurauksena 13 ajajalta kiellettiin osallistuminen kilpailuun. Yksi kilpailun ennakkosuosikeista, Jan Ullrich, oli näiden kolmentoista ajajan joukossa. Myös tallissa ajaneelta Oscar Sevillalta kiellettiin osallistuminen. 9. heinäkuuta talli ilmoitti erottavansa urheilupäällikkönsä Rudy Pevenagen. 21. heinäkuuta talli irtisanoi myös Jan Ullrichin sopimuksen.
Vuoden 2006 Ranskan ympäriajossa T-Mobile voitti joukkuekilpailun kolmannen kerran peräkkäin. Andreas Klöden sijoittui kolmanneksi. Matthias Kessler voitti 3. etapin ja Serhi Hontšar voitti kilpailun kaksi henkilökohtaista aika-ajoa ja piti yllään johtajan keltaista paitaa kolmen päivän ajan. Kilpailun jälkeen tallin johtoportaassa tapahtui lukuisia henkilövaihdoksia. Olaf Ludwigin tilalle uudeksi tallipäälliköksi valittiin Bob Stapleton.
Huhtikuussa 2007 Marcus Burghardt voitti Gent–Wevelgem-klassikon. Toukokuussa useat entiset T-Mobilen ajajat myönsivät käyttäneensä EPOa ajaessaan tallissa 1990-luvulla. Heihin kuuluivat Erik Zabel, Rolf Aldag, Brian Holm, Bjarne Riis, Bert Dietz, Udo Bölts ja Christian Henn. Riis myönsi käyttäneensä dopingia myös vuonna 1996, jolloin hän voitti Ranskan ympäriajon. Tämän seuraksena Riis menetti kilpailun voiton. T-Mobile lähti vuoden 2007 Ranskan ympäriajoon nuorella tulevaisuuden joukkueella ja korostetusti dopingin vastaisella imagolla. Kilpailun aikana kävi kuitenkin ilmi, että tallin ajaja Patrik Sinkewitz oli jäänyt kiinni testosteronin käytöstä harjoutusleirin aikana ennen kilpailua.
Team High Road
Sinkewitzin dopingtapauksen jälkeen marraskuussa 2007 Deutsche Telekom ilmoitti lopettavansa välittömästi ammattipyöräilyn sponsoroinnin. Talli jatkoi toimintaansa nimellä Team High Road kesäkuuhun 2008 saakka. Helmikuussa 2008 talli vaihtoi kotimaansa Saksasta Yhdysvaltoihin.
Team Columbia
15. kesäkuuta 2008 urheiluvaatevalmistaja Columbia Sportswear julkisti kolmivuotisen sopimuksen, joka tuli voimaan vuoden 2008 Ranskan ympäriajon alkaessa 5. heinäkuuta.
Team Columbian joukkueeseen kuului useita nuoria ajajia, kuten Marcus Burghardt, Mark Cavendish, Edvald Boasson Hagen ja André Greipel. Kokemusta edustivat puolestaan George Hincapie, Kim Kirchen, Marco Pinotti ja Michael Rogers. Kirchen voitti La Flèche Wallonne -klassikon vuonna 2008. Kausi 2008 oli muutenkin Team Columbialle erittäin menestyksekäs. Joukkue otti kauden aikana yhteensä 85 voittoa, enemmän kuin yksikään toinen ammattilaistalli. Myös seuraavalla kaudella Columbia saavutti eniten voittoja, kaikkiaan 86. Näihin kuuluivat muun muassa Milano – San Remo (Mark Cavendish) ja yhteensä 17 etappivoittoa kolmessa suuressa ympäriajossa. Vuonna 2010 talli saavutti kaikkiaan 64 voittoa 16 kuljettajalla. Lisäksi Peter Velits sijoittui kolmanneksi Espanjan ympäriajossa. Velonews Magazine valitsi joukkueen toisena vuonna peräkkäin vuoden talliksi. Myös viimeiseksi jääneellä kaudellaan 2011 HTC menestyi hyvin. Tony Martin voitti Pariisi–Nizza-ajon ja Matthew Goss Milano – San Remon. Mark Cavendish voitti viisi etappia ja pistekilpailun Ranskan ympäriajossa.
Elokuva: Hell on Wheels
Vuonna 2005 julkaistiin Ranskan ympäriajon 100. vuosipäivän (mutta maailmansotien seurauksena 90. kilpailukerran) kunniaksi elokuva 'Hell on Wheels'. Elokuva kuvaa silloisen Team Telekom -tallin osallistumista vuoden 2003 Ranskan ympäriajoon.
Destin Damachoua
Destin Simon Damachoua (s. 17. elokuuta 1986 Villeneuve-Saint-Georges) on ranskalais-keskiafrikkalainen koripalloilija, joka pelaa takakentällä. Hän on pelannut kaudella 2012–2013 Ranskan Vanvesissa ja lisäksi muun muassa yliopistotasolla New Orleansissa. Hän on myös kuulunut Keski-Afrikan tasavallan koripallomaajoukkueeseen ja kilpaillut koripallon Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2005 ja 2009.
Aletes (Hippoteen poika)
Aletes oli kreikkalaisessa mytologiassa doorilainen ja Herakleen jälkeläinen alenevassa polvessa. Hän oli Iksionin isä.
Kolmekymmentä vuotta herakleidien ensimmäisen maahantunkeutumisen jälkeen Aletes johti doorilaiset sotaan, valloitti Korintin ja karkotti sisyfidit pois maasta. Doridas ja Hyanthidas joutuivat luovuttamaan valloitetun maan hallinnon Aleteelle, joka perusti Korintin paikalle, jossa aiemmin oli sijainnut Efyran kaupunki.
Aletes lähetti Melaan, joka oli osallistunut Korintin valloitukseen, Delfoin oraakkelin antaman ennustuksen perusteella takaisin muiden kreikkalaisten joukkoon, mutta lopulta antoi tämän asettua Korinttiin tämän käytettyä kaikkia keinoja päästäkseen Aleteen suosioon.
Delfoin oraakkeli
Delfoin oraakkelia ja Pythiaa ei tule sekoittaa Delfoin sibyllaan, joka oli pyhäkköalueella yksityishenkilönä toiminut ennustajatar.
Alkuperä
Delfoin oraakkelin syntyperä on osin hämärän peitossa. Delfoin Apollonin pyhäkkö on perustettu aikaisintaan noin 750 eaa., ja varhaisimmat historialliset tiedot paikasta ovat tältä ajalta. Delfoin oraakkeli esiintyy kuitenkin jo Kreikan mykeneläiselle pronssikaudelle sijoittuvassa kreikkalaisessa mytologiassa erityisesti Delfoin lähialueisiin, kuten Theban kaupunkiin liittyvissä myyteissä. Myyttien mukaan ennustuksia paikalla, jonka nimi oli alun perin Pytho, antoivat alun perin ennen Apollonin saapumista jumalattaret Ge eli Gaia ja Themis.
thumb|right|220px|[[Orestes Delfoissa. Kuvitusta punakuviotekniikalla valmistetussa krateerissa, noin 330 eaa.]] Odysseian mukaan jo Demodokos toi Agamemnonin Pythoon koskien Troijan sodan onnistumista. Deukalionin kokeman suuren tulvan jälkeen oraakkelina toiminut Themis neuvoi häntä uuden ihmiskunnan luomisessa. Kadmos sai Europea etsiessään oraakkelilta neuvon perustaa kaupunki paikkaan, johon kuunsirppiä muistuttavia sarvia kantava hieho asettuisi. Näin Theba sai alkunsa. Juuri Delfoin oraakkeli ennusti Oidipukselle, että tämä olisi surmaava isänsä ja naiva äitinsä. Oraakkeli myös muun muassa määräsi Herakleen palvelemaan Eurystheusta. Oraakkelilla oli osa myös argonauttien retkessä ja Theseuksen sankariteoissa.
Homeerisen hymnin Apollonille mukaan Delfoissa ei ollut oraakkelia ennen kuin Apollon saapui paikalle ensimmäistä kertaa Deloksesta. Hymnissä jumala kertoo itse oraakkelin perustamisesta surmattuaan Python-hirviön:
Mikäli paikalla on ollut jonkinlainen oraakkeli ennen 700-luvua eaa., sillä on ollut tutkijoiden mukaan korkeintaan paikallista merkitystä. 700-luvulla eaa. oraakkeli sai kuitenkin nopeasti mainetta, ja siitä oli tullut yleiskreikkalainen jo vuosisadan lopulle tultaessa.
Diodoros Sisilialaisen myöhäisemmän selonteon mukaan oraakkelin ennuspaikan keksi alun perin paikallinen Koretas-niminen vuohipaimen nähtyään, että eläimet alkoivat käyttäytyä oudosti hengitettyään maassa olleesta halkeamasta nousseita höyryjä. Hengitettyään höyryjä itse hän alkoi ennustaa tulevia tapahtumia. Tämän jälkeen paikka sai mainetta ja yhä uudet ihmiset kokivat saman, minkä seurauksena Delfoita alettiin pitää ihmeellisenä ennuspaikkana. Koska ihmisiä kuoli pudottuaan halkeamaan, paikalle perustettiin oraakkeli-instituutio niin, että ennustukset annettiin yhden tehtävää hoitavan ennuspapittaren kautta.
Delfoin ennuspapitar valittiin alun perin paikallisten nuorten neitojen joukosta. Ennuspapittaren ”virkanimi” oli vuosisadasta toiseen Pythia. Useat eri naiset hoitivat siis tehtävää. Nimi oli peräisin Delfoin vanhasta nimestä Pytho. Alun perin oraakkeli antoi vastauksia ilmeisesti vain kerran vuodessa, keväällä, jolloin vietettiin Apollonin Delfoihin saapumisen juhlaa. Oraakkelin suosion kasvaessa vastauksia alettiin kuitenkin antaa ympäri vuotta, joka kuukauden seitsemäntenä päivänä kolmea talvikuukautta lukuun ottamatta; tuolloin Apollonin katsottiin olevan hyperborealaisten maassa poissa Delfoista.
Arkaainen kausi
Oraakkelin merkitys oli suurimmillaan Kreikan arkaaisella kaudella 700-luvulta 400-luvun eaa. alkuun. Oraakkelilla oli suuri vaikutus erityisesti kreikkalaisten kaupunkivaltioiden politiikkaan. Ennuslauseiden välityksellä annettiin neuvoja muun muassa kaupunkivaltioiden väliseen diplomatiaan ja sotiin sekä siirtokuntien perustamista koskeviin asioihin. Varsinkin 600-luvulla eaa. monet kreikkalaiset siirtokunnat Suur-Kreikassa sekä Mustallamerellä perustettiin oraakkelin neuvosta. Myös monet kreikkalaisten kaupunkivaltioiden valtiomuodot käytiin hyväksyttämässä Apollonilla oraakkelin kautta; näin tekivät muun muassa Spartan lainsäätäjä Lykurgos 600-luvulla eaa. sekä Ateenan lainsäätäjä Solon vuonna 510 eaa.
Camille Pleyel
Camille Pleyel (18. joulukuuta 1788 Strasbourg – 4. toukokuuta 1855 Montmorency ) oli ranskalainen pianisti, musiikkikustantaja ja Pleyel-pianotehtaan omistaja. Hän oli säveltäjä Ignaz Pleyelin vanhin poika. Camille Pleyel tunnetaan myös Pariisin Salle Pleyel -konserttisalista ja hyvistä suhteistaan Frédéric Chopiniin, jonka instrumenteista Pleyel-pianotehdas vastasi. Chopinin ura sai alkunsa Camille Pleyelin järjestämistä salonkikonserteista.
Delfoin oraakkeli
Arkaainen kausi
thumb|left|280px|[[Apollonin temppeli (Delfoi)|Apollonin temppelin rauniot Delfoissa.]] Oraakkelilla oli laaja kansainvälinen tiedustelijaverkosto eri puolilla antiikin maailmaa. Näin se pysyi selvillä tapahtumista. Carl Grimbergin Kansojen historian mukaan ”oraakkeli arkistoineen oli verrattavissa suureen nykyaikaiseen tiedustelutoimistoon. Ja joskin siellä toisinaan erehdyttiin, niin maine oli yleensä sangen helposti pelastettavissa, koska vastaukset useinkin olivat hämäriä ja monimielisiä”. Kiitokseksi ja kunnioitukseksi Apollonia kohtaan kuninkaat ja kaupunkivaltiot rakennuttivat Delfoihin monumentteja, patsaita ja kallisarvoisilla esineillä täytettyjä temppelin kaltaisia aarrekammioita, joista tunnetuin on Ateenalaisten aarrekammio. Lahjoilla pyrittiin samalla osoittamaan oman kaupungin mahtia ja muistuttamaan muita saavutetusta menestyksestä.
Viimeistään 500-luvulta eaa. lähtien oraakkeli oli suosituin kaikista lukuisista kreikkalaisista oraakkeleista. Samoihin aikoihin erityisesti Lyydian kuningas Kroisos antoi Delfoihin kalliita lahjoja, tuki oraakkelia ja sai siltä monia tunnettuja ennustuksia. Vuonna 510 eaa. Alkmeonidit onnistuivat karkottamaan tyranni Hippiaan Ateenasta osaksi siksi, että lahjoivat oraakkelin. Myös roomalaiset kävivät kysymässä oraakkelilta neuvoa viimeistään 500-luvun lopulla eaa., jolloin esimerkiksi kuningas Tarquinius Superbus lähetti oraakkelin luo pojistaan koostuneen lähetystön.
Camille Pleyel
Camille Pleyel opiskeli pianonsoittoa muun muassa Jan Dussekin johdolla. Vuonna 1815 hänestä tuli isänsä perustaman pianotehtaan osakas, ja isänsä kuoltua 1831 sen ainoa omistaja. Myös Pleyelin vaimo Marie, o.s. Moke (1811–1875), oli taitava pianisti opiskeltuaan Friedrich Kalkbrennerin johdolla. Avioliitto Pleyelin kanssa oli mahdollista vain purkamalla ensin nuorikon kihlaus säveltäjä Hector Berlioz’n kanssa. Avioliitto kesti vain neljä vuotta.
Vuonna 1830 Camille Pleyel avasi Pariisin rue Rochechouartilla 300-paikkaisen Salle Pleyel -konserttisalin. Myöhemmin vuonna 1927 yritys rakennutti nykyisen 3 000-paikkaisen salin rue du Faubourg Saint-Honorén varteen. Salle Pleyel toimii yhä sekä Orchestre de Paris’n että Ranskan radion sinfoniaorkesterin yhtenä vakiosalina.
Delfoin oraakkeli
Arkaainen kausi
Delfoin oraakkeli vaikutti suuresti moniin muihin antiikin oraakkeli-instituutiohin. Muun muassa Argoksen Apollon Pythioksen temppeli piti Delfoita perustajanaan, ja temppelissä toimi Delfoin oraakkelin kaltainen ennustuslaitos. Epeiroksessa eräässä Apollonin temppelissä pidettiin ennustamiseen käytettyjä käärmeitä, joiden sanottiin olevan Delfoin Pythonin jälkeläisiä. Didymassa aiemmin papeilla ollut ennustajantoimi siirtyi papittarille Delfoin esikuvan mukaan.