cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boxer (albumi)
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 68. Suomessa se ylsi toisella listaviikollaan virallisen albumilistan sijalle 23.
Sue-lehti valitsi sen 2000-kymmenluvun kuudenneksi parhaaksi ulkomaiseksi albumiksi vuonna 2009.
Friitalan pesäpallostadion
Friitalan pesäpallostadion, sponsorinimeltään Ulvilan Automaatio Areena, on Ulvilassa sijaitseva pesäpallokenttä. Se on miesten ykköspesiksessä pelaavan Ulvilan Pesä-Veikkojen kotikenttä.
Kentän yleisöennätys on 7013 katsojaa ja se syntyi 25. heinäkuuta 1973 ottelussa Kankaanpään Mailaa vastaan.
Steed Malbranque
Steed Malbranque (s. 6. tammikuuta 1980 Mouscron, Belgia) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2011/2012 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique Lyonnais'ta. Pelipaikaltaan Malbrangue on keskikenttäpelaaja.
Lyon
Malbranque aloitti uransa Lyonissa, jossa hän vuosien 1995 ja 1997 välillä oli voittamassa alle 15-vuotiaiden mestaruutta kahdesti, alle 17-vuotiaiden Cupin ja reservimestaruutta. Samalla hän toimi myös Ranskan alle 18-vuotiaiden kapteenina.
Edustusjoukkueessa Malbranque debytoi 21. helmikuuta 1998 1-1 tasapeliin päättyneessä ottelussa Montpellier’ta vastaan. Neljän kauden aikana Lyonissa Malbranquelle kertyi yhteensä 87 liigaottelua valkopaidoissa. Sen lisäksi hän sai kokemusta Euroopan kentiltä Mestarien liigasta ja UEFA Cupista.
Fulham
Malbranque siirtyi Englannin kentille vuonna 2001, kun Fulham maksoi keskikenttäpelaajasta 4,5 miljoonaa puntaa. Debyyttinsä uudessa seurassa hän teki Old Traffordilla ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Avauskaudellaan ranskalainen tykitti kymmenen maalia.
Malbranque pelasi lontoolaisjoukkueessa viisi vuotta, jonka aikana hänet nähtiin kentällä yhteensä 211 ottelussa. Maaleja hän teki 44 (mukaan lukien Fulhamin euro-ottelut UEFA Cupissa kaudella 2002-03). Kaudella 2002-03 Malbranque oli Fulhamin paras maalintekijä 13 maalillaan ja auttoi joukkuetta putoamiskamppailussa. Ranskalaistuneella Malbranquella oli myös mahdollisuus edustaa Belgian maajoukkuetta, koska hänellä ei ollut tilillään yhtään aikuisten ottelua Ranskan paidassa. Hän kuitenkin valitsi Ranskan ja toivoo joskus tulevaisuudessa murtautuvansa Ranskan kivenkovaan maajoukkueeseen.
Aivan siirtoikkunan sulkeutumisen alla (31. elokuuta 2006) Tottenham hankki Malbranquen riveihinsä
Tottenham Hotspur
Tottenhamissa Malbranque debytoi melkein kymmenen viikon päästä siirrosta, 8. marraskuuta -06 White Hart Lanella liigacupin ottelussa Port Valea vastaan. 9. joulukuuta 2006 ranskalainen teki ensimmäisen maalinsa "Spurseissa", kun hän onnistui joukkueen 5-1 voitossa Charlton Athleticia vastaan. Kesällä 2008 hän siirtyi Sunderlandiin.
Elokuussa 2012 Malbranque palasi vanhaan seuraansa Lyoniin.
Lavongainmonarkki
Lavongainmonarkki (Myiagra hebetior) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Lavongainmonarkkia tavataan Mussaun saarella Papua-Uudessa-Guineassa ikivihreiden puiden muodostamassa metsässä alavilla mailla ja kukkuloilla. Sen elinympäristöä on tuhottu metsänhakkuilla, ja laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Volkswagen CC
Volkswagen CC (alun perin myös Passat CC) on Volkswagenin vuosina 2008–2016 valmistama ylemmän keskiluokan automalli. CC (Comfort Coupe) on coupémaisesti muotoiltu versio Volkswagen Passatista, mutta se on kuitenkin todellisuudessa korimalliltaan neliovinen sedan. Mallin seuraajaksi tuli Volkswagen Arteon, jota myydään Kiinan markkinoilla edelleen CC-nimisenä.
Passat CC esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2008. Se oli 31 millimetriä Passatia pidempi, mutta 50 millimetriä sitä matalampi. Malli oli aluksi saatavana ainoastaan nelipaikkaisena, mutta alkuvuonna 2010 esiteltiin myös viisipaikkainen versio. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Volkswagen CC. Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2011 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli. Uudistuksia tehtiin sekä keulailmeeseen että peräosaan. Euroopan markkinoilla mallinimestä poistettiin Passat-viittaus ja autoa myytiin jatkossa nimellä Volkswagen CC. Yhdysvalloissa mallinimenä oli ollut jo aiemmin pelkkä CC.
Mangrovemonarkki
Mangrovemonarkki (Myiagra alecto) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mangrovemonarkkia tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Halbe Zijlstra
thumb|right|Halbe Zijlstra Halbe Zijlstra (s. 21. tammikuuta 1969 Oosterwolde, Friesland) on alankomaalainen Vapauden ja demokratian kansanpuolueen (VVD) poliitikko. Hän asuu Utrechtissa. Hän opiskeli markkinointia (valmistunut 1994) ja sosiologiaa (tohtorinarvo 1996). Zijlstra pääsi Alankomaiden edustajainhuoneeseen vuonna 2006, ja vuonna 2010 hänestä tuli Rutten hallituksen Alankomaiden opetus-, kulttuuri- ja tiedeministeriön valtiosihteeri.
Bilovodskin piiri
Bilovodskin piiri on Ukrainan Luhanskin alueen koillisosassa sijaitseva hallinnollinen piiri. Se rajoittuu idässä Venäjään.
Piirin väkiluvuksi arvioitiin 23 746 ihmistä (2017), joista kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirikeskuksen, Bilovodskin kaupunkityyppinen taajaman väestö (Біловодськ; 8 094 as.).
Sähköinen asiointi
Sähköisellä asioinnilla (Electronic Services, e-Services) tarkoitetaan organisaation palvelujen käyttämistä tieto- ja viestintätekniikan keinoin. Sähköistä asiointia kehitettäessä kehitetään koko asiointiprosessia, joka muodostuu asiakkaan käyttöliittymästä palveluun sekä palvelun tuottamiseen liittyvistä prosesseista organisaatiossa (taustaprosessit). Asiakkaita voivat olla kansalaiset, yritykset ja viranomaiset.
Laissa sähköisestä asioinnista viranomaistoiminnassa (13/2003) sanotaan, että lakia sovelletaan mm. hallintoasian “sähköiseen vireillepanoon, käsittelyyn ja päätöksen tiedoksiantoon”. Tätä voidaan pitää sähköisen asioinnin suppeana määrittelynä.
Nykysuomen sanakirjan (WSOY 1978) mukaan asiointi tarkoittaa asioiden hoitamista tai toimittamista pankin tai muun vastaavan organisaation kanssa. Julkisen hallinnon piirissä asiointi on siis hallinnon asiakkaan omien asioiden hoitamista viranomaisen kanssa. Sähköinen asiointi on vaihtoehto perinteiselle asioiden hoitamiselle, jonka muotoja ovat olleet tiskipalvelu, kirjeenvaihto ja puhelinpalvelu. Hallinnon asiakkaan näkökulmasta sähköinen asiointi on asioiden hoitamista viranomaisen kanssa sähköisiä kanavia ja tietojärjestelmiä käyttäen.
Hyödyt
Sähköisen asioinnin ja sähköisen asianhallinnan hyödyntämisen syitä ovat yleensä:
Asioiden hoitamisella asiakkaan haluamasta paikasta hänen toivomanaan aikana (itsepalveluna) säästetään yleensä kustannuksia hallinnon manuaalityön vähentymisen seurauksena. Asiakkaalle itsepalvelusta on yleensä etuna asian seuraamisen mahdollistuminen ja usein myös nopeutunut palvelu.
Asetyylikoliiniesteraasi
thumb|250px|Malli asetyylikoliiniesteraasin tetriäärirakenteesta Asetyylikoliiniesteraasi on entsyymi, joka pilkkoo synapseissa olevaa asetyylikoliinia koliiniksi ja asetaatiksi. Hermokaasut vaikuttavat asetyylikoliiniesteraasiin estäen sen toiminnan.
Asetyylikoliiniesteraasin entsyyminumero on EC 3.1.1.7 ja CAS-numero 9000-81-1.
Apollonios Rhodoslainen
Apollonios Rhodoslainen (,, noin 290–230 eaa. ) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija ja grammaatikko, jonka pääteos on argonauttien retkestä kertova laaja runoelma Argonautika.
Yhdysvaltain jääpallomaajoukkue
Yhdysvaltain jääpallomaajoukkue edustaa Yhdysvaltoja jääpallon maajoukkuekilpailuissa.
Yhdysvallat isännöi vuonna 1995 Minnesotan MM-kisoja.
Joukkue 2008 MM-kisoissa
Maalivahdit: Puolustajat: Keskikenttä:
Hyökkääjät:
Simon V de Montfort
Simon V de Montfort (1208 – 4. elokuuta 1265) oli Leicesterin kuudes jaarli, joka johti vuosina 1263–1265 kapinaa Englannin kuningas Henrik III:ta vastaan niin sanotun toisen paronien sodan aikana. Hän kaatui Eveshamin taistelussa, joka päättyi kuningasta tukevien joukkojen voittoon. Simon V de Montfort oli ristiretkeilijänä tunnetun Simon IV de Montfortin poika.
Carl Robert Mannerheim
pienoiskuva|Carl Robert Mannerheim Carl Robert Mannerheim (1. helmikuuta 1835 Viipuri – 9. lokakuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen kreivi, kartanonomistaja ja liike- ja valtiopäivämies. Parhaiten hänet ehkä tunnetaan marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin isänä.
Mannerheimin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, kreivi Carl Gustaf Mannerheim ja Eva Vilhelmina von Schantz. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1853 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Keväällä 1858 Mannerheimin ylioppilasteatterille kirjoittaman poliittisen satiirinäytelmän Ditt och datt esitykset johtivat yliopiston rehtori Gabriel Reinin erottamiseen.
Elämä ja ura
Mannerheim omisti isältään perimänsä Louhisaaren kartanon Askaisissa ja hän oli mukana perustamassa 1870-luvun alussa paperitehdasta ja puuhiomoa Kuusankoskelle. Hän toimi kuuden vuoden ajan 1872–1878 Kuusankoski Osakeyhtiön toimitusjohtajana. Mannerheim teki kuitenkin muun muassa uhkapelivelkojensa takia konkurssin 1879 ja kartano siirtyi 1880 hänen sisarelleen Mimmi (Eva Carolina) Mannerheimille. Carl Robert Mannerheim muutti jo sitä ennen rakastajattarensa Sofia Nordenstamin kanssa pois Suomesta ja vietti sitten taiteilijaelämää Pariisissa. Perheen seitsemän lasta joutuivat sukulaisten huostaan Mannerheimin vaimon kuoltua 1881.
Mannerheim oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1877–1878, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Mannerheim osallistui 1900-luvun alun sortovuosina aktivistien toimintaan ja yritti muun muassa saada Venäjän armeijassa palvelleen Carl Gustaf-poikansa luopumaan aikeesta mennä vapaaehtoisena Venäjän-Japanin sotaan.
Carl Robert Mannerheim oli myös kirjailija ja kääntäjä. Hän oli tunnettu liberaali ja esitti ajankohtaan nähden radikaaleja mielipiteitä. Hän sai kamarijunkkarin arvon 1876. Carl Robertin sisko Anna oli naimisissa tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöldin kanssa.
Avioliitto Helene von Julinin kanssa
Carl Robert Mannerheim oli naimisissa kaksi kertaa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli vuorineuvos Johan Jakob von Julinin ja Charlotta Johanna Ottiliana o.s. Jägerskiöldin tytär Hedvig Charlotta Helena (Helene) von Julin, (1842–1881). Heidät vihittiin vuonna 1862 ja avioliitto kesti Helene Mannerheimin kuolemaan vuonna 1881 saakka. Tästä avioliitosta oli seitsemän lasta, joiden kanssa Helene Mannerheim eli Louhisaaressa sillä aikaa kun hänen miehensä oleskeli pitkään Ranskassa ja Yhdysvalloissa tehden Suomeen vain lyhyitä vierailuja. Helene Mannerheim kuoli verrattain nuorena, vain 38-vuotiaana. Carl Robert Mannerheim palasi Pariisiin muutama päivä vaimonsa hautajaisten jälkeen ja lapset jäivät Suomeen von Julinin ja Mannerheimin sukujen hoiviin.
Avioliitto Sofia Nordenstamin kanssa
Toisen avioliittonsa Carl Robert Mannerheim solmi Pariisissa vuonna 1883, puoliso oli hovineiti, vapaaherratar Sofia Nordenstam (1849–1914). Sofia Nordenstamin isä oli senaattori ja kenraali, vapaaherra Johan Mauritz Nordenstam ja äiti Olga o.s. Panova. Toisesta avioliitosta syntyi yksi lapsi. Perhe muutti takaisin Suomeen vuonna 1887.
Lapsi
Sofie Mannerheim kuoli kesällä 1914 ja Carl Robert Mannerheim saman vuoden lokakuussa.
Isomyrskyliitäjä
pienoiskuva|Isomyrskyliitäjän muna Isomyrskyliitäjä (Macronectes giganteus) on Antarktiksen ja eteläisten merialueiden raskastekoinen ulappaliitäjälaji.
Rajajoki
Rajajoki eli Siestarjoki on joki Karjalankannaksella Leningradin alueella Venäjällä. Joen pituus on 85 kilometriä.
Isomyrskyliitäjä
Koko ja ulkonäkö
Lintu on maksimissaan 95 cm pitkä ja 4,5 kg painava, albatrossien kokoluokkaa oleva lintu. Sukupuolet ovat samannäköiset. Nuoret linnut ovat kauttaaltaan mustanpuhuvia, vanhemmiten ne muuttuvat rusehtavan ”epäsiisteiksi” väritykseltään. Linnusta esiintyy myös valkea värimuoto.
Rajajoki
Joki saa alkunsa Karjalankannaksen keskivaiheilta, Äyräpäänselän vedenjakajaseudulla sijaitsevilta Kolmikannan-, Kenkäsaaren-, Ristkiven-, Niemen- ja Kuuritsansoista. Sivujoista merkittävimmät ovat Siesjärvestä tuleva Siesjoki ja Haukijärven lasku-uoma. Rajajoki on matala ja sen leveys on alajuoksulla noin 15–20 metriä. Alimmalla juoksulla joki virtaa Roslivajärven eli Siestarjoenjärven läpi ja laskee Suomenlahteen Siestarjoen kaupungissa.
Isomyrskyliitäjä
Levinneisyys
Isomyrskyliitäjä on eteläisten ja Antarktisten merialueiden lintu.
Elinympäristö
Ulappalintuna lintu voi ruokailla merellä, mutta se pesii saarilla tai rannikon läheisyydessä.
Rajajoki
Rajajokena
Joki on vuosisatojen aikana toiminut monien alueiden välisenä rajana. Joen katsottiin perinteisesti jakaneen Karjalan ja Inkerin. Ensimmäinen raja joelle tuli vuonna 1323 Pähkinäsaaren rauhassa Novgorodin valtion ja Ruotsin välille. Stolbovan rauhassa vuonna 1617 Ruotsin alue laajeni itään, mutta myöhemmän Suomen alueen raja pysyi joella.
Nykyään Siestarjoen yläjuoksu muodostaa Viipurin piirin ja Seuloskoin piirin rajan.
Muuli (Isaac Asimov)
Muuli on Isaac Asimovin luoma valloittaja, joka esiintyy Säätiö-sarjassa. Hän esiintyi kahdessa Säätiö-kirjassa, Säätiö ja Imperiumi sekä Toinen Säätiö.
Hahmo
Muulin oikeaa nimeä ei tiedetä, mutta tiedetään, että hän otti nimen "Muuli" käyttöönsä jo lapsena tultuaan vanhempiensa pahoinpitelemäksi ja ympäristönsä hyljeksimäksi. Syynä hyljeksintään oli hänen ulkonäkönsä: Muuli on isonenäinen ja pienikokoinen mutantti, joka on syntymästään asti osannut hallita ihmisten tunteita. Hän saa ihmiset rakastamaan ja pelkäämään itseään tahdonvoimallaan. Lapsuutensa takia hän on katkera linnunradalle ja alkaa ottaa haltuunsa kauppalaivoja, sotilasaluksia ja lopulta kokonaisia planeettoja. Hänen onnistuu jopa vallata itse Säätiö romaanissa Säätiö ja Imperiumi kun hänen onnistuu kylvää epätoivoa sen asukkaiden mieliin.
Säätiö ja Imperiumi -romaanissa Muuli yrittää selvittää Toisen Säätiön olinpaikkaa. Jotta hän onnistuisi tässä, hän soluttautuu Säätiön retkikuntaan, joka aikoo etsiä tietoa Toisen Säätiön sijainnista Trantorin kirjastoista. Hän pääsee hyvin lähelle etsimäänsä kiihdyttämällä säätiöläisen psykologin aivoja tämän tutkiessa vanhoja Trantorin kirjaston teoksia, mutta psykologi kuolee, ennen kuin ehtii kertoa tietojaan.
Toinen Säätiö -romaanissa Muuli hallitsee jo useita maailmoja ja käyttää itsestään hallitsijana nimitystä Ensimmäinen Kansalainen. Toisen Säätiön mahdollinen uhka vaivaa häntä edelleen, ja hän lähettää kaksi asiamiestään (toinen tunteiltaan käsitelty ja toinen ei) etsimään Toista Säätiötä. He päätyvät Linnunradan toiselle laidalle, Rossemin planeetalle, joka kuuluu Tazendan kuningaskuntaan. He uskovat Tazendan olevan Toinen Säätiö ja Muuli saapuu paikalle. Toisen Säätiön psykologit osaavat kuitenkin myös ohjailla ihmisten tunteita ja muokkaavat Muulin mieltä niin, että hän kuvittelee jo valloittaneensa Toisen Säätiön, jonka jälkeen hän palaa takaisin hallintoplaneetalleen Kalganiin.
Isomyrskyliitäjä
Lisääntyminen
Pesä rakentuu pikkukivistä ja kasvinosista, muodostaen matalan keon maahan. Lintu muodostaa pesimäyhdyskuntia. Emot ja poikaset voivat pesällä häirittynä puolustautua sylkemällä pahantuoksuista öljyä. Pesässä on tyypillisesti yksi muna, jota haudotaan 60 päivää. Poikasta ruokitaan kolme viikkoa. Poikanen lähtee lentoon neljän kuukauden iässä, mutta saavuttaa sukukypsyyden vasta 6–7 vuoden ikäisenä.
Muuli (Isaac Asimov)
Hahmo
Muulin kuoleman jälkeen Kalganin elämä ei palaudu enää entiselleen vaan siitä tulee sotaisa planeetta, jonka hallitsijat käyttävät edelleenkin itsestään nimitystä Ensimmäinen kansalainen. Kaikkialla muualla heitä kuitenkin kutsutaan Kalganin lordeiksi. Muulin palatsista on tullut lähes pyhä paikka, jonne ei saa myytin mukaan astua kukaan, edes planeetan hallitsija, ennen kuin uusi Galaktinen Imperiumi on muodostettu. Myös planeetan ajanlasku alkaa Muulin valtaannoususta.
Isomyrskyliitäjä
Ravinto
Lintu syö merellä kalaa, krilliä ja muuta meren pieneläimistöä. Maalla se syö hylkeiden ja pingviinien haaskoja ja voi tappaa myös muita itseään pienempiä merilintuja ravinnokseen.
Sultan Hashim Ahmad
thumb|225px|Sultan Hashim Ahmad (2004) Sultan Hashim Ahmad al-Tai (1945 – 19. heinäkuuta 2020 Nasiriyya, Irak ) oli irakilainen sotilasjohtaja, joka oli puolustusministerinä Saddam Husseinin hallinnossa kevääseen 2003 asti. Hän antautui liittouman joukoille 19. syyskuuta 2003.
Ahmad tuomittiin kesäkuussa 2007 kuolemaan osallisuudesta kurdeja vastaan tehdyistä sotatoimista 1980-luvulla. 4. syyskuuta vetoomustuomioistuin vahvisti hänen, Ali Hasan al-Majidin ja armeijan entisen komentajan Hussein Rashid al-Tikritin tuomiot. Heidät oli määrä hirttää 30 päivän sisällä tuomion vahvistamisesta.
Presidenttineuvosto ei suostunut hyväksymään Ahmadin kuolemantuomiota. Ahmad vietti viimeiset elinvuotensa vankilassa, ja hän kuoli heinäkuussa 2020.
Kšyštof Lavrinovič
Kšyštof Lavrinovič (, s. 1. marraskuuta 1979 Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen maan puolalaisvähemmistöön kuuluva koripalloilija. Hänen kaksoisveljensä Darjuš Lavrinovič on myös koripalloilija.
Sentterinä tai isona laitahyökkääjänä pelaava Lavrinovič on voittanut pelaajaurallaan muun muassa Italian mestaruuksia, Italian cup-mestaruuksia ja supercup-mestaruuksia.
Liettuan maajoukkueessa Lavrinovič voitti Euroopan mestaruuden Ruotsista 2003, EM-hopeaa Sloveniasta 2013 ja EM-pronssia Espanjasta 2007. Hän edusti maata myös useissa muissa arvokilpailuissa. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa neljänneksi Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008.
Gummerus (suku)
Gummerus on suomalainen sivistyssuku.
Nimi Gummerus on johdettu kreikankielen pihkaa tarkoittavasta sanasta gummi, joten suvun on arveltu olleen lähtöisin jostain Pihkala-nimisestä talosta. Suvun kantaisäksi on arvailtu vuonna 1663 kuollutta Oriveden kirkkoherraa Josephus Petri Gummerusta, jonka äidinisä Sigfrid Pihkala omisti Pihkalan talon Turussa. Suvussa oli myöhemmin runsaasti pappeja. Eräs talonpoikaistunut sukuhaara otti käyttöön nimen Gumér. Useat suvun jäsenet suomensivat nimensä 1900-luvun alussa Pihkalaksi ja muutamat Valtavaaraksi.
Sauron
250px|thumb|Sauronin silmä sellaisena kuin se esiintyy [[Peter Jacksonin elokuvatrilogiassa.]] Sauron on fiktiivinen hahmo J. R. R. Tolkienin fantasiakirjassa Taru sormusten herrasta. Hän on kirjan pääantagonisti, mutta ei varsinaisesti esiinny yhdessäkään kirjan kohtauksessa. Tolkien nimesi Tarun sormusten herrasta Sauronin mukaan, sillä hän oli ”Sormusten herra”. Sauron esiintyy myös sivuhahmona Silmarillionissa. Hobitissa mainittu Synkmetsässä asuva paha Noita paljastui Tarussa sormusten herrasta Sauroniksi.
Ensimmäisellä Ajalla
Sauron oli alkujaan maia, muinainen henkiolento, jonka tehtävänä oli palvella valaria, kaikista Ardan asukkaista suurimpia. Hän oli muun maiarin tavoin olemassa jo ennen maailman luomista. Hän oli Aulën, vuoret, kalliot ja kääpiöt tehneen valan palvelija. Hän oppi Aulëlta paljon takomisesta ja luomisesta. Hän käytti myöhemmin Aulën opissa saamiaan taitoja Valtasormuksen ja muiden mahtisormusten taonnassa.
Melkor, valarin ja maiarin pettänyt kapinallinen vala, turmeli Sauronin puolelleen. Sauron hylkäsi Aulën ja ryhtyi Melkorin apuriksi. Hänestä tuli Melkorin suurin palvelija ja lopulta hänen seuraajansa. Melkor asui Utumnossa ja antoi Sauronille Angbandin linnoituksen. Valar tuhosivat Utumnon Mahtien Mittelössä ja veivät Melkorin vankina pois Valinoriin, mutta Sauron piileskeli Angbandin uumenissa ja selvisi.
Kolme Aikaa myöhemmin Melkor vapautettiin, mutta hän tuhosi Valarin Puut, varasti Silmarilit ja pakeni takaisin Keski-Maahan. Melkor otti Angbandin haltuunsa ja Sauron lähti pois. Sauron loi ihmissudet vangitsemalla pahoja henkiä susien ruumiisiin. Vuonna 457 Ensimmäistä Aikaa Sauron hyökkäsi ihmissusien armeijan avulla Tol Sirionin haltialinnoitukseen ja valloitti sen. Tol Sirionista tuli Tol-in-Gaurhoth, ”Ihmissusien saari”. Sauron asui linnoituksen tornissa.
Melkor, joka oli saanut uudeksi nimekseen Morgoth, käski Sauronia tappamaan Barahirin, sillä tämä vastusti heitä. Sauron sai petoksella Gorlimin, yhden Barahirin ystävistä, paljastamaan Barahirin olinpaikan. Gorlim petti Barahirin, mutta Sauron tappoi hänet. Sauronin palvelijat tappoivat Barahirin ja leikkasivat hänen sormestaan Barahirin sormuksen. Sormuksesta tuli myöhemmin dúnedainin perintökalleus.
Barahirin poika Beren tappoi Sauronin palvelijat ja otti sormuksen itselleen. Sauronin palvelijat hyökkäsivät Berenin kimppuun, jolloin tämä pakeni Doriathin haltiavaltakuntaan. Siellä Beren kohtasi haltianeito Lúthienin ja rakastui häneen. Lúthienin isä Thingol lupasi antaa tyttärensä käden, jos Beren hakisi Silmarilin Morgothin kruunusta. Beren lähti matkalle kymmenen haltian kanssa, mutta Sauron kaappasi heidät ja taisteli haltia Finrod Felagundia vastaan. Felagund hävisi taistelun ja Sauron heitti heidät ihmissusien ruuaksi. Lopulta jäljellä oli vain Beren.
Lúthien tuli susikoira Huanin kanssa pelastamaan Bereniä. Sauron lähetti ihmissusia Huanin kimppuun, mutta se tappoi kaikki ihmissudet. Lopulta Huan tappoi Draugluinin, Sauronin suurimman palvelijan ja ihmissusien johtajan. Ennen kuolemaansa Draugluin kertoi Sauronille, että Huan oli Tol-in-Gaurhothin porteilla. Sauron muuttui ihmissudeksi ja taisteli Huania vastaan. Lopulta Huan voitti ja Sauron joutui luovuttamaan linnoituksen Lúthienille. Sauron muuttui vampyyrilepakoksi ja pakeni.
Vihan Sodassa valarin armeija hyökkäsi Angbandiin ja hävitti Morgothin lohikäärmeet, balrogit, peikot ja örkit. Angband tuhoutui ja Beleriand vajosi meren pohjaan. Morgoth karkotettiin maailmasta ja paiskattiin Tyhjyyteen. Ensimmäinen Aika päättyi ja Eönwë, Manwën airut, antoi Sauronille mahdollisuuden palata Valinoriin ja hyvittää tekonsa. Sauron katui tekojaan, mutta ylpeys sai vallan hänessä ja hän pakeni.
Toisella Ajalla
Vuoden 500 tienoilla Toista Aikaa Sauron alkoi taas liikehtiä Keski-Maassa. Hän käännytti etelän ja idän ihmiset palvelemaan häntä ja valitsi vuonna 1000 Mordorin maan valtakunnakseen. Hän aloitti linnoituksensa Barad-dûrin, ”Mordorin Mustan Tornin”, rakentamisen ja käytti Tuomiovuoren tulia noituuteen. Hän kuitenkin pelkäsi númenorilaisia, Númenorin saarella asuvia haltioille uskollisten Ensiajan ihmisten jälkeläisiä.
Sauron ei uskaltanut hyökätä númenorilaisten kimppuun, mutta hän halusi tuhota Keski-Maahan jääneet haltiat. Vuonna 1200 Hän otti kauniin ulkomuodon ja meni Annatar-nimisenä Lindoniin. Haltiakuningas Gil-galad ei tunnistanut häntä, mutta ei luottanut Annatariin ja kielsi häntä pääsemästä Lindoniin. Sauron meni seuraavaksi Eregioniin, haltiaseppien maahan. Haltiat toivottivat hänet tervetulleeksi, sillä ”Annatar” halusi opettaa haltioille takomista. Hän opetti haltioille kuinka taotaan mahtisormuksia.
1600 Sauron vetäytyi takaisin Mordoriin ja takoi Tuomiovuoren uumenissa, Sammath Naurin äärimmäisessä kuumuudessa Valtasormuksen, joka hallitsisi muita mahtisormuksia ja niiden omistajia. Sauron vuodatti Sormukseen vallanhimonsa, julmuutensa ja pahansuopuutensa. Hän myös vuodatti Sormukseen suurimman osan elinvoimastaan ja mahdistaan. Sormuksen voimalla Sauron sai Barad-dûrin valmiiksi.
Sauron laittoi Sormuksen sormeensa, mutta silloin haltiat saivat selville ”Annatarin” todellisen henkilöllisyyden ja luonteen. He ottivat omat mahtisormuksensa pois sormistaan eivätkä käyttäneet niitä. Sauron raivostui ja hyökkäsi Eregioniin vuonna 1695. Haltiaseppien johtaja, Celebrimbor, surmattiin ja Eregion hävitettiin. Elrond tuli haltia-armeijan kanssa Lindonista, mutta Sauronin örkkiarmeija oli paljon suurempi ja vahvempi. Elrondin joukot pakenivat ja kääpiöt sulkivat valtakuntansa Khazad-dûmin portit ulkopuolisilta. Sauronin joukot valloittivat Eriadorin vuonna 1699. Lindon oli Sauronin joukkojen hyökkäyksen alaisena, mutta númenorilaiset toivat suuren laivaston ja armeijan. Sauronin armeija tuhottiin ja vuonna 1701 hän pakeni Mordoriin henkivartiokaartinsa kanssa.
2251 Toista Aikaa ilmestyivät Nazgûlit eli sormusaaveet, yhdeksän kuolematonta aavetta, jotka palvelivat Sauronia. Myöhemmin paljastui, että sormusaaveet olivat olleet ihmisruhtinaita, joille Sauron oli jakanut ihmisten yhdeksän mahtisormusta. Vuosisatojen aikana sormusten mahti oli muuttanut heidät epäkuolleiksi kummituksiksi, jotka olivat Sauronin orjia.
Sauron jälleenrakensi armeijansa ja alkoi hyökkäillä númenorilaisten siirtokuntiin. Hän halusi kostaa heille sen, että he olivat tuhonneen hänen armeijansa Eriadorissa. Ar-Pharazôn, Númenorin kuningas, lähti suuren armeijan kanssa Mordoria vastaan. Sauron antautui númenorilaisille. Númenorilaiset olisivat voineet tappaa Sauronin, mutta veivät hänet ylpeinä Númenoriin. He kuvittelivat nöyryyttäneensä häntä, mutta Númenorissa Sauron turmeli kuningas Ar-Pharazônin ja hänen seuraajansa. Pian hänestä tuli kuninkaan neuvonantaja ja hän valehteli kuninkaalle, että ihmisuhraus Morgothille tekisi heistä kuolemattomia. Númenorilaiset uhrasivat ihmisiä ja palvoivat Morgothia, mutta pysyivät kuolevaisina.
Sauron väitti, että Kuolemattomat Maat valtaamalla númenorilaiset saisivat ikuisen elämän. Ar-Pharazôn rakensi valtavan laivaston ja hyökkäsi Valinoriin vuonna 3319. Silloin valar kutsuivat Erua, ja Ar-Pharazôn tuhoutui laivastonsa kanssa. Númenor upposi ja kaikki sen asukkaat kuolivat. Kuolemattomat Maat otettiin pois näkyvistä ja vain haltialaivat kykenivät purjehtimaan sinne. Sauronin ruumiillinen olomuoto tuhoutui, mutta hänen henkensä pakeni Mordoriin. Hän kuitenkin menetti kykynsä ottaa kaunis ulkomuoto.
Númenorilaisruhtinas Elendil ja hänen poikansa Isildur ja Anárion perustivat Arnorin ja Gondorin valtakunnat Keski-Maahan vuonna 3320. Sauron raivostui ja hyökkäsi Gondorin kimppuun. Minas Ithil valloitettiin, mutta hyökkäys pysäytettiin Osgiliathissa. Ihmiset ja haltiat yhdistivät armeijansa ja hyökkäsivät Mordorin kimppuun. 3434 Sauronin armeija lyötiin Dagorladin taistelussa ja Musta Portti tuhottiin. Haltiain ja Ihmisten Viimeinen Liitto marssi Gorgorothin tasangon yli ja aloitti Barad-dûrin piirityksen. Paljon númenorilaisia ja haltioita kuoli piirityksessä, mukaan lukien Anárion. Vuonna 3441 Sauronin oli kuitenkin pakko tulla ulos tornistaan. Hän taisteli Gil-galadia ja Elendiliä vastaan ja tappoi heidät. Kuollessaan Elendil mursi miekkansa Narsilin. Isildur otti Narsilin ja katkaisi Sauronin sormen, jossa Sauron piti Valtasormusta. Sauron ja nazgûlit katosivat varjoihin ja Barad-dûr kaadettiin.
Kolmannella Ajalla
Sormusaaveet palasivat ja niiden johtaja meni Angmariin vuonna 1300. Nazgûlien herra sai nimen Angmarin Noitakuningas. Noitakuningas soti 600 vuotta Arnorin ihmisiä vastaan ja lopulta tuhosi heidän valtakuntansa. Arnor oli jo ehtinyt heikentyä ja hajota kolmeen maakuntaan. Noitakuninkaan joukot tuhottiin vuonna 1975, mutta Arnor oli raunioina ja Noitakuningas pääsi pakenemaan.
1636 mahdollisesti Sauronin aikaan saama Suuri Rutto tappoi ihmisiä ja hobitteja Keski-Maassa, erityisesti Gondorissa.
1851 Sauronin lähettiläät houkuttelivat Vaunumiehinä tunnetun itäläiskansan hyökkäämään Gondorin kimppuun, mutta vuonna 1944 Eärnil, Gondorin eteläisen armeijan johtaja, löi Vaunumiehet ja ajoi heidät Kalmansoille.
Mordor oli hylätty ja Nazgûlit kerääntyivät sinne. Örkit valloittivat Mordorin rajavartioasemat ja hyökkäsivät Minas Ithiliin. Sormusaaveet ja örkit valloittivat sen ja Minas Ithilistä tuli Minas Morgul, Nazgûlien tyyssija. Ne veivät myöhemmin Minas Ithilin palantírin Mustaan Torniin. Vuonna 2050 Gondorin viimeinen kuningas Eärnur katosi Minas Morgulissa ja Gondoria alkoivat hallita käskynhaltijat.
Örkit lisääntyivät Sumuvuorilla ja alkoivat tappaa matkamiehiä. Khazad-dûmissa nousi balrog, jonka Sauronin pahuus ehkä oli herättänyt. Balrog tappoi kääpiöiden kuninkaan ja ajoi kääpiöt pois valtakunnastaan. Örkkejä muutti Khazad-dûmiin, joka sai uudeksi haltiakieliseksi nimekseen Moria eli Musta kuilu.
Sauronin valta ja mahti kasvoivat. Vuonna 2063 velho Gandalf Harmaa uskalsi mennä Dol Gulduriin ja kohtasi Sauronin. Gandalf ajoi hänet pois Synkmetsästä. Sauron palasi takaisin vuonna 2460.
2463 hobitit Déagol ja Sméagol löysivät Valtasormuksen. Sméagol murhasi Déagolin ja pakeni Sormuksen kanssa Sumuvuorten alaisiin luoliin. Sormuksen voima turmeli nuoren hobitin ja Sméagol muuttui Klonkkuna tunnetuksi olennoksi.
Mordorista hyökkäsi uudenlaisia örkkejä, joita kutsuttiin nimellä uruk-hai. Urukit olivat suurempia ja vahvempia kuin tavalliset örkit. Ne valloittivat Ithilienin ja tuhosivat Osgiliathin. Sauron teki liiton balcothiksi kutsutun itäläisheimon kanssa. Vuonna 2510 balcoth hyökkäsivät Gondorille kuuluvaan Calenardhonin maakuntaan. Gondorin käskynhaltija Cirion lähetti armeijan, mutta Sumuvuorten örkit hyökkäsivät gondorilaisten kimppuun. Gondor oli häviöllä, kunnes éothéodina tunnettu pohjalaisheimo tuli gondorilaisten avuksi ja tappoivat kaikki örkit ja itäläiset. Cirion antoi éothéodille Calenardhonin, josta tuli Rohan, ”hevosten maa”.
2885 Sauronin lähettiläät saivat haradrimin hyökkäämään Gondoriin. He valloittivat Ithilienin, mutta gondorilaiset ja heidän liittolaisensa rohanilaiset ajoivat heidät pois. Örkit hyökkäilivät Ithilieniin ja kaikki sen asukkaat pakenivat.
2941 Gandalf taas neuvoi Valkoista Neuvostoa hyökkäämään Dol Gulduriin. Tällä kertaa Saruman suostui ja Neuvosto karkotti Sauronin pois Synkmetsästä. Sauron pakeni Mordoriin. Hän aloitti Barad-dûrin ja Mustan Portin jälleenrakentamisen ja keräsi ympärilleen suuret armeijat örkkejä, peikkoja, eteläisiä ja itäläisiä. Nazgûlit asuivat Minas Morgulissa, mutta Sauron lähetti niistä kolme Dol Gulduriin. 2951 Sauron julisti palanneensa ja Tuomiovuori purkautui taas liekkeihin. Sauron oli luonut uudenlaisen peikkorodun, olog-hai, joka olivat tavallisia peikkoja älykkäämpiä ja kestivät auringonvaloa.
Samoihin aikoihin, kun Sauron pakeni Dol Guldurista, hobitti Bilbo Reppuli löysi Sormusten Sormuksen. Sormus oli hylännyt Klonkun, kunnes Bilbo otti sen maasta ja vei sen kotiinsa Kontuun. Gandalf sai selville Bilbon ”taikasormuksen” olevan Suurin Sormus. Gandalfin saavutusten avulla Laakson kuninkaan perijä, Bard Jousimies, tappoi lohikäärme Smaug Kultaisen. Muuten Sauron olisi voinut alistaa Smaugin palvelijakseen.
Sauron alkoi käyttää Mustaan Torniin vietyä Minas Ithilin palantíria. Sen avulla hän käännytti Orthancin Näkykiveä käyttäneen Sarumanin palvelijakseen. Hän käytti Sarumania tuhoamaan Rohanin ihmiset. Hän myös otti yhteyden Minas Tirithin palantíriin, mutta ei saanut alistettua sitä käyttänyttä käskynhaltija Denethor II:sta. Sauron kuitenkin näytti Denethorille Mordorin mahtia ja teki lopulta hänestä hullun.
Vuonna 3017 Klonkku joutui Sauronin vakoojien vangiksi ja vietiin Mordoriin. Klonkkua kidutettiin ja kuulusteltiin Barad-dûrissa, kunnes Sauron kuuli sanat Reppuli ja Kontu. Hän päästi Klonkun vapaaksi, jotta se johdattaisi hänen palvelijansa Sormuksen luokse. Aragorn kuitenkin kaappasi Klonkun ja vei hänet haltiakuningas Thranduilin vangiksi.
Sauron lähetti sormusaaveet Kontuun etsimään Sormusta. He saivat selville, että Sormusta kantoi Frodo Reppuli, Bilbon veljenpoika. Frodo ja hänen ystävänsä pakenivat Rivendelliin ja Kohuveden kahlaamolla suuri tulva vei mukaan nazgûlit. Sormusaaveiden hevoset kuolivat, mutta nazgûlit palasivat Mordoriin ja Sauron antoi heille ratsuiksi Siivekkäät Pedot.
Mordorin örkit kohtasivat Rautapihan uruk-haita, joilla oli vankeina kaksi Frodon ystävää, hobitit Merri ja Pippin. Örkkikapteeni Grishnákh lähetti Mordoriin viestin, mutta Éomerin johtamat ratsumiehet tappoivat kaikki örkit. Merri ja Pippin pakenivat Fangornin metsään.
Pippin katsoi Orthancin palantíriin ja näki Sauronin. Sauron luuli Pippiniä Sormuksen Viejäksi ja uskoi Sarumanin saaneen Sormuksen. Hän raivostui ja päätti hankkia sen takaisin. Seuraavana aamuna Aragorn katsoi Näkykiveen ja paljasti olevansa Isildurin perillinen. Aragorn näytti Sauronille Narsilin, joka oli uudelleentaottu Anduríriliksi. Sauron uskoi Sormuksen olevan Aragornilla.
Sauron lähetti suuren armeijan Gondorin kimppuun. Minas Morgulista marssi Noitakuninkaan johdolla sotajoukko, johon kuului 200 000 örkkiä, peikkoa, eteläistä ja itäläistä. Mustalta Portilta tuli toinen armeija, joka valloitti gondorilaisen varuskunnan Cair Androsissa. Mordorista tullut savupilvi peitti Gondorin ja Rohanin maat pimeyteen. Osgiliath ja Rammas Echor valloitettiin ja Minas Tirith joutui piirityksiin. Kaupunkia pommitettiin katapulteilla ja portit murrettiin Grond-nimisellä muurinmurtajalla.
Denethor näki palantírissa Sauronin luoman näyn, jossa merirosvojen laivasto tuli Pelargiristä Mordorin armeijan apuun. Denethor joutui epätoivon valtaan ja poltti itsensä roviolla. Todellisuudessa Aragorn oli kaapannut laivat ja miehittänyt ne lisäjoukoilla.
Rohanin Ratsastajat tulivat gondorilaisten apuun. Noitakuningas tappoi kuningas Théodenin, mutta aseneito Éowyn ja Merri surmasivat Noitakuninkaan. Sauron oli menettänyt suurimman palvelijansa. Aragorn saapui ja Sauronin armeija kärsi tappion. Kaikki joukot tapettiin tai ajettiin pakosalle.
Sauron oli kuitenkin menettänyt Pelennorin Kentillä vain pienen osan armeijastaan. Suurin osa hänen sotajoukoistaan oli Mordorissa. Gandalf, Aragorn, Éomer ja Imrahil marssivat Mustalle Portille, jotta voisivat hämätä Sauronin Silmän katseen pois Frodosta ja Samista. Frodo oli ollut örkkien vankina, mutta Sam oli pelastanut hänet. Örkit veivät Frodon tavaroita Mustaan Torniin. Sauron ei ymmärtänyt, mitä hobitti teki Mordorissa. Hän kuvitteli Frodoa vakoojaksi.
Sauronin Suu näytti Lännen Armeijalle Frodon tavaroita ja väitti hänen olevan Sauronin vankina. Sauronin Suu vaati, että Gondorin ja Rohanin pitäisi alistua Mordorin vallan alle. Gandalf kieltäytyi ja Sauronin Suu lähetti Mordorin armeijan kohtaamaan Lännen Armeijan. Sauron näytti voittaneen, sillä hänen armeijansa oli paljon suurempi.
Barad-dûr, Musta Portti ja Hammastornit romahtivat raunioiksi ja Gorgorothin tasanko halkesi maanjäristyksen voimasta. Tuomiovuori purkautui valtaisalla voimalla ja nazgûlit tuhoutuivat. Sauronin örkit ja peikot pakenivat luoliin tai tappoivat itsensä. Haradrim ja itäläiset antautuivat. Sauronin henki näyttäytyi Lännen Armeijalle suurena savupilvenä, jonka länsituuli puhalsi pois.
Ulkomuoto
Sauron oli maia, joten hän kykeni muuttamaan ulkomuotoa. Hänellä oli ruumiillinen olomuoto Ensimmäisellä Ajalla, ja myöhemmin hän muutti itsensä ihmissudeksi taistellakseen Huania vastaan ja sitten suureksi vampyyrilepakoksi Tol-in-Gaurhothista. Toisella Ajalla hän otti kauniin ulkomuodon, jota hän käytti valepukunaan Eregionissa ja myöhemmin Númenorissa. Númenorin tuhossa Sauronin ruumiillinen muoto tuhoutui, eikä hän voinut ottaa enää ikinä kaunista ulkomuotoa. Hän otti Mustan Ruhtinaan ulkomuodon. Tässä muodossa hänellä oli musta haarniska ja kypärä, musta palava iho ja punaiset silmät. Tämä muoto tuhoutui, kun Isildur leikkasi irti hänen sormestaan Sormuksen.
Kolmannella Ajalla Sauron ei kyennyt tuhanteen vuoteen ottamaan ruumiillista olomuotoa. Tarun sormusten herran tapahtumien aikana Sauronilla oli ruumiillinen olomuoto. Tämä olomuoto muistutti suurta miestä. Hänen henkensä tai mielensä ilmentymänä oli Punainen Silmä. Se oli suuri liekehtivä silmä, jonka keskellä oli viiru pupilli. Mordorin joukot käyttivät tunnuksenaan Punaista Silmää. Sauronin ruumiillinen olomuoto tuhoutui Mordorin kukistuessa, eikä hän enää ikinä voinut ottaa uutta hahmoa, vaan hänen henkensä vajosi varjoihin.
Luonteenpiirteitä
Sauron oli luonteeltaan vallanhimoinen ja alistava. Hänen viehätyksensä pahan voimia kohtaan teki hänestä yhden Keski-Maan merkittävimmistä henkilöistä. Sauron ei kuitenkaan ollut syntyjään paha, vaan Melkor turmeli hänet pahaksi. Melkor esitteli Sauronille mahtiaan ja houkutteli hänet pahuuden puolelle. Sauron hylkäsi aikaisemman isäntänsä Aülen ja ryhtyi Melkorin seuraajaksi.
Toisin kuin Melkor, Sauron ei halunnut tuhota Ardaa ja sen asukkaita. Hän halusi hallita Keski-Maata ja oli viisaampi kuin herransa. Sauron käytti usein viekkauttaan tuhotakseen vihollisensa käyttämättä raakaa voimaa. Hän esimerkiksi onnistui valheilla turmelemaan ja tuhoamaan númenorilaiset, hänen suurimmat vihollisensa. Sauron lupasi palkita palvelijansa, esimerkiksi hän lupasi antaa haradrimille ja itäläisille takaisin näiden Gondorille menettämänsä maat, jos he taistelisivat hänen puolestaan.
Sauron kuitenkin teki Sormuksen Sodassa yhden virheen, joka koitui hänen kohtalokseen. Hän ei odottanut, että kukaan uskaltaisi saapua Mordoriin Sormuksen kanssa, jotta voisi tuhota sen. Hän huomasi erehdyksensä liian myöhään, sillä Sormus ehti tuhoutua mukanaan Sauron.
Nimet
Nimi Sauron on suurhaltiakieltä ja merkitsee ”Kammottua”. Hänen alkuperäinen nimensä oli Mairon, "Ihailtu". Hänet tunnettiin myös Ensiajalla nimellä Gorthaur Julma. Nimi Annatar, jota hän käytti itsestään toisella ajalla kulkiessaan haltioiden ja ihmisten mailla vielä kauniissa ja hyvässä asussa, merkitsee ”Lahjojen herraa”. Dol Guldurissa asuessaan häntä kutsuttiin Noidaksi. Sauron kutsui itseään nimillä Sormusten Herra ja Maan Herra. Hänen vihollisensa kutsuivat häntä Varjoksi ja Viholliseksi. Usein hänet kuitenkin tunnettiin nimillä Musta Ruhtinas tai Mordorin Musta Ruhtinas.
Silmarillionin esiversiossa Sauron oli Tevildo, ”kissojen herra”. Tevildon nimi muutettiin ja siitä tuli Thû, "noita". Nimeä muutettiin uudelleen ja seuraavana tulivat nimet Gorthû,  Sûr ja lopulta Sauron. Sauronin kutsumanimi Gorthaur juontuu Gorthûsta.
Sauron elokuvissa
Kuninkaan paluussa Sauronin Silmän vaikutus näkyy Mordorissa punaisena valonsäteenä. Sauronin tuhoutuessa Silmä räjähtää ja tuhoaa Barad-dûrin.
Elokuvissa Sauronin ruumiillinen olomuoto nähdään Sormuksen ritarien prologissa. Siinä hänellä on kasvot peittävä kypärä, piikikäs haarniska ja valtaisa sotanuija. Hän on kaksi kertaa ihmistä pidempi. Kuninkaan paluussa piti olla kohtaus, jossa Aragorn taistelee Sauronia vastaan. Kohtaus oli tarkoitus sijoittaa Mustan Portin taisteluun. Kohtauksen alussa Sauron ilmestyy Annatarina, mutta ottaa todellisen ulkomuotonsa ja hyökkää Aragornin kimppuun. Kohtaus kuitenkin hylättiin ja Sauronin tilalle Aragornin vasustajaksi vaihdettiin digitaalinen Vuorenpeikko, jota vastaan Aragorn taistelee elokuvan lopullisessa versiossa. Sauron oli Morgothin jälkeen kaikkien Keski-maan vapaiden kansojen vihollinen.
Tarua sormusten herrasta edeltävistä tapahtumissa kertovissa Hobitti -elokuvissa Sauron nähdään Synkmetsän Noidan hahmossa. Ensimmäisessä elokuvassa, Odottamaton matka, velho Radagast Ruskean tutkiessa Dol Gulduria hän näki Noidasta vain savun peittämän varjomaisen hahmon. Mutta toisessa elokuvassa, Smaugin autioittama maa, Sauronin olomuoto Synkmetsän Noitana onkin musta pilvi, joka ottaa toisinaan liekehtivän hahmon olomuodosta, joka hänellä oli ennen Valtasormuksen menettämistä.
Taru sormusten herrasta -trilogiassa Sauronia esittää näyttelijä Sala Baker ja hänen äänenään toimi Alan Howard. Hobitti -trilogiassa Noidan liikkeet ja äänet tekee (myös lohikäärme Smaugia esittävä) Benedict Cumberbatch.
Aiheesta muualla
Figuren in Tolkiens Welt
Pullovesi
pienoiskuva|280px|Pullovesihylly supermarketissa. Pullovesi juomavettä joka on pakattu pulloon. Pullovesiä on kritisoitu niiden valmistuksessa käytetyn energian tuhlauksesta ja ympäristön saastumista aiheuttavasta vaikutuksesta. Pullo on useimmiten valmistettu läpinäkyvästä PET-muovista. Suomen Luonto -lehti valitsi ulkomaisen pulloveden vuoden 2002 turhakkeeksi.
Vuonna 2017 pullovesiteollisuuden arvoksi arvioitiin noin 120 miljardia euroa. Useat ympäristöjärjestöt ovat syyttäneet monikansallisia yrityksiä vedenlähteiden monopolisoimisesta paikallisten asukkaiden kustannuksella.
Pulloveden käytön syyt
Pullovettä käytetään runsaasti maissa, joissa vesijohtovesi ei heikon laatunsa takia sovellu juotavaksi. Maailman terveysjärjestön WHO:n mukaan vuonna 2017 noin 2,1 miljardia ihmistä ei pääse puhtaan veden äärelle, joten pullovesi jäi ainoaksi mahdollisuudeksi saada puhdasta vettä. Esimerkiksi Intiassa ja Thaimaassa hanasta tuleva vesi on juomakelvotonta.
Suomessa pullovettä käytetään yleisimmin silloin kun puhdasta vettä ei ole saatavana, esimerkiksi kesämökeillä, veneillä, jne. Suomessa pulloveden kulutus on pienintä Euroopassa, ja 80 prosenttia pullovesistä oli vuonna 2018 suomalaisia. Euroopassa suurimmat pulloveden kuluttajamaat ovat vuonna 2016 Saksa, Ranska ja Viro. Suomeen tuotavasta vedestä 94 prosenttia tuli Saksasta.
Mikrobien määrät
Tampereella vuonna 2007 tehtyjen tutkimusten mukaan joissain pullovesissä on tutkimusten mukaan enemmän bakteereja kuin suomalaisessa vesijohtovedessä. Myös myöhemmissä tutkimuksissa on saatu havaintoja mikrobien suurista määristä pullovesissä. Pitkä säilytysaika lisää mikrobien määrää koska vesi on yleensä pohjavettä jossa on aina maaperästä olevia bakteereja. Myös avattuihin pulloihin joista on juotu pullon suusta tulee melko nopeasti mikrobikasvustoa koska niihin pääsee juomisen yhteydessä bakteereja. Pullovesissä olevien bakteerien laadulla on kuitenkin merkitystä. Esimerkiksi kolibakteeri on ihmisen normaaliflooraan kuuluva bakteeri josta on jopa hyötyä sillä se hillitsee muita haitallisempia bakteereja. Se ei välttämättä ole haitallinen mutta jotkin kolibakteerit ovat muuttuneet niin että voivat aiheuttaa ripulia, mutta niiden suuri määrä kertoo yleensä ulostesaastumisesta. Bakteereja on suuria määriä myös ruuissa ja jotkin ruuat kuten jugurtti ja viili ovat täynnä bakteereja.
Pullovesien haitat ympäristölle
pienoiskuva|290px|Muovisaastetta jossa on seassa muovisia pulloja, Ghanan rannikko. Pullovesiä on kritisoitu niiden pullottamisen ja kuljtuksen uusiutumattomia luonnonvarojen kulutuksesta ja luontoa kuormittavasta vaikutuksesta. Pullo on useimmiten valmistettu läpinäkyvästä PET-muovista. Suomen Luonto -lehti valitsi ulkomaisen pulloveden vuoden 2002 turhakkeeksi. Suomessa palautetaan noin 92 prosenttia muovipulloista mutta muualla ei pullojen palautus välttämättä toimi aina hyvin.
Muoviroskasta syntyy myös mikro- ja nanomuovia joka saastuttaa ympäristöä. Mikromuoveiksi luokitellaan yleensä muovihiukkaset jotka ovat alle 5 millimetrin kokoisia mutta suurempia kuin 0,001 millimetriä, ja 0,001 millimetrin alittavat hiukkaset luokitellaan yleensä nanomuoviksi. Mikromuovia syntyy muovijätteestä muun muassa kun suuremmat muovikappaleet pilkkoutunuvat pieniksi esimerkiksi ultraviolettisäteilyn, lämpötilamuutosten sekä rapautumisen vaikutuksesta maan pinnalla ja merissä. Edelleen hajotessaan siitä tulee nanomuovia.
Varmoja tietoja ei ole mikro- ja nanomuovien aiheuttamista haitoista ihmiselle, mutta merissä on todettu muovipartikkelien rikastuvan ravintoketjussa. Ympäristömyrkkyjen kuten DDT:n, dioksiinien, furaanin ja PCB-yhdisteet hylkivät vettä ja kerääntyvät muovipartikkeleihin. Muovipatikkelit myös sisältävät itsessään haitallisia aineia kuten myrkyllisiä raskasmetalleja joiden on tarkoitus suojata muovia.
Mikro- ja nanomuovi pullovesissä
Tutkimuksissa on todettu että pullovedet sisältävät enemmän mikro- ja nanomuovia jonka arvellaan olevan ihmisille haitallista mutta sitä ei ole tutkimuksissa osoitettu. Joissakin tutkimuksissa on havaittu että nanomuovi pystyy lpäisemään kalojen solukalvot ja pääsee niiden elimistöön. Muovin arvellaan päätyneen pulloihin korkeista koska suurin osa löydetyistä mikromuoveista on ollut polypropeenia jota käytetään pullojenkorkkien valmistamiseen. Vain noin 20 prosenttia löydetyistä muoveista on peräisin itse vedestä. Mikromuovit eivät ole valvottavien aineiden listalla ja niiden tutkimiseksi ei ole kansainvälisiä normeja. Suomessa ei ole käytössä sellaisia testi- ja analyysimenetelmiä jonka tuloksia voitaisiin verrata muihin tutkimuksiin mutta niitä kehitellään.
Lekuttelijamonarkki
Lekuttelijamonarkki (Myiagra inquieta) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Lekuttelijamonarkkia tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pakkala
Pakkala on kaupunginosa Vantaan keskiosassa Helsinki-Vantaan lentoaseman eteläpuolella. Se rajautuu lännessä Ylästöön, pohjoisessa Viinikkalaan ja Veromieheen, idässä Koivuhakaan ja Helsingin pitäjän kirkonkylään sekä etelässä Tammistoon. Kaupunginosa on saanut nimensä Backaksen kartanosta, jonka maille se on rakennettu.
Tammiston–Pakkalan alue on kehittynyt seudulliseksi kaupalliseksi keskukseksi. Alueelle on sijoittunut myös muuta yritystoimintaa. Pakkalan asuntoalueita ovat ajallisessa järjestyksessä Veromäki (1950-1960 -luku), Sandbacka (1990-luku), Kartanonkoski (2000–2008) ja Pakkalanrinne (noin 2005-).
Kaupunginosan halki kulkee Ylästöntie, joka on osa keskiaikaisperäistä Turun–Viipurin maantietä eli Suurta rantatietä (Kuninkaantietä). Pohjoispuolella kulkee Kehä III. Helsinki-Vantaan lentoasemalle on matkaa 3–4 kilometriä.
Merkittävimmät luontokohteet ovat Vantaanjoki ja Krakanojan luonnonsuojelualue.
Luonto
Pakkalan länsirajalla virtaa Krakanoja, jonka ympäristö on Pakkalan luontoalueista tärkeimpiä. Krakanojalle on tehty luonnonsuojeluvaraus. Krakanoja on mm. saukkojen elinympäristöä. Krakanoja on Ylästössä sijaitsevan rauhoitetun Ruutinkosken kanssa yhtenäistä ekologista kokonaisuutta. Ruutinkosken rannat lehtoineen ovat valtakunnallisen lehtojensuojeluohjelman piirissä.
Historia
Pakkalasta on löydetty varhaisia merkkejä asutuksesta kivikaudelta ja keskiajalta. Nimensä Pakkala on saanut Backaksen kartanosta, joka perustettiin 1600-luvulla. Backaksen kartanomäki, jolla itse kartano sijaitsee, oli aiemmin Veromiehenkylän eli Skattmansbyn keskus. Kartanon omistajuus siirtyi Osuusliike Elannolle vuonna 1916, minkä jälkeen Backaksen alueelle muutti runsaasti suomenkielisiä työntekijöitä ja heidän perheitä. Vuonna 1926 valmistui Veromiehen koulu Ylästöntien varteen, jota ennen lähin suomenkielinen koulu sijaitsi Tikkurilassa asti. Koulua on korjattu ja laajennettu useasti, ja se on edelleen toiminnassa, vaikkakin nimi on muuttunut Veromäen kouluksi.
Kehä III:lta näkyvä Aarne Ervin suunnittelema Tammiston muuntoasemarakennus valmistui vuosien 1946 ja 1951 välillä. Rakennus edustaa Pakkalan modernimpaa rakennusperintöä. Ervin suunnittelemat Imatran voima Oy:n työntekijöiden kaksi paritaloa ja rivitalo ovat yhä olemassa muuntoaseman lounaispuolella.
Vantaan kaupunginvaltuusto hyväksyi suojelukaavan historiallisen Backaksen kartanoalueen suojelemiseksi toukokuussa 2020.