cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sukupuolten tasa-arvon paradoksi
Sukupuolten tasa-arvon paradoksi on kiistanalainen tutkimustulos, jonka mukaan sukupuolten tasa-arvoa edistävissä maissa on yleensä epätasaisempi sukupuolijakauma tieteen, teknologian, insinööritieteiden ja matematiikan aloilla eli niin sanotuilla STEM-aloilla. Ehkä tunnetuin käsitettä käyttänyt tutkimus on kiistanalaiseksi todettu Gijsbert Stoetin ja David C. Gearyn tutkimus Joukko Harvardin tutkijoita ei kuitenkaan pystynyt toistamaan tutkimuksen tuloksia, ja joulukuussa 2019 Stoetin ja Gearyn alkuperäiseen julkaisuun tehtiin merkittävä korjaus. Stoet ja Geary pitivät vuonna 2020 alkuperäistä löytämäänsä korrelaatiota yhä pätevänä tutkimusmenetelmiä koskevasta keskustelusta huolimatta.
Alkuperäinen julkaisu sai aikanaan paljon huomiota tiedotusvälineissä , mutta tutkimuksen tulosten kyseenalaistaminen ja korjaukset eivät ole saavuttaneet samanlaista huomiota ja alkuperäisen artikkelin pohjalta kirjoitettuja uutisia jaetaan yhä. Osa alkuperäisestä tutkimustuloksesta uutisoineita tahoja on kumminkin julkaissut korjauksen uutiseen tai poistaneet alkuperäisen uutisen.
Yleistä
Stoetin ja Gearyn tutkimuksen mukaan Pohjoismaissa, jotka ovat ottaneet käyttöön hallitusten tasa-arvotason kiintiöt yrityksissä, tulokset ovat edelleen melko epätasaisia, varsinkin yritysten ylimmässä johdossa. Yksi paradoksin hypoteesi on, että sukupuolen suhteen tasa-arvoisesissa maissa kaikkien sukupuolten edustajat voivat melko vapaasti ilmaista itseään yksilöinä uravalinnoissaan sen sijaan, että valitsisivat uran ulkopuolisten vaikutusten perusteella. Tämä viittaisi siihen, että sukupuolten välillä olisi luontaisia persoonallisuuseroja.
Stoetin ja Gearyn tutkimus perustuu hypoteesiin, jonka mukaan yhteiskunnan rikastuessa ja sukupuolten tasa-arvo lisääntyessä sukupuolten erot kasvavat. Tällöin naiset entistä harvemmin suorittaisivat tutkintoja luonnontieteessä, tekniikassa tai matematiikassa. Muuallakin maailmassa naiset ovat aliedustettuja STEM:ssä. Tutkimus myös löysi lähes kaikkialla maailmassa nuorista naisista samat akateemiset vahvuudet ja heikkoudet miehiin nähden, ja nämä erot vaikuttavat naisten STEM-suorituksia vastaan. Biotieteissä naiset ovat hyvin edustettuina, epäorgaanisissa luonnontieteissä heikosti, kuten fysiikassa ja tietotekniikassa.
Arvostelu
Tutkimustulos nosti heti keskustelua akateemisella kentällä. Kun selvisi, että Joukko Harvardin tutkijoita ei pystynyt toistamaan tutkimuksen tuloksia, alkuperäisen tutkimuksen julkaissut Psychological Science -lehti suoritti sisäisen tutkinnan aiheesta ja alkuperäiseen tutkimusartikkeliin tehtiin akateemisella tasolla mittava jälkikorjaus. Korjauksessa hahmoteltiin, että kirjoittajat olivat luoneet aiemmin julkistamattoman ja vahvistamattoman menetelmän naisten ja miesten taipumuksien mittaamiseen korkeamman asteen saavuttamiseksi STEM-aloilla. Joukko muita tutkijoita ei kuitenkaan pystynyt luomaan kaikkia esitettyjä tuloksia edes tällä uudella menetelmällä. Ristiriidan löytäneiden tutkijoiden jatkopaperi myös löysi Stoetin ja Gearyn hypoteesissa käsitteellisiä ja empiirisiä ongelmia sukupuolten tasa-arvon paradoksiin.
Vastatutkimus myös korosti, ettei voitu todentaa, että naiset eivät olisi kiinnostuneita tai pystyviä toimiakseen STEM-alalla tai että hyvinvointivaltiolla olisi asiaan merkitystä. Helmikuussa 2020 Stoet ja Geary antoivat vastauksen Psychological Science -lehdelle, jossa he yhä väittivät, että lähestymistavastaan ​​huolimatta heidän löytämänsä yleinen korrelaatio pysyi samana. He toistivat olettamansa, jonka mukaan "miehet ovat todennäköisempiä kuin naiset pääsemään STEM-alalle endogeenisen kiinnostuksen vuoksi ", toivoen, että tulevat tutkimukset "auttaisivat vahvistamaan tai hylkäämään tällaisen teoreettisen selityksen". Keskustelu aiheesta jatkuu akateemisella kentällä, ja se on innoittanut uusia tutkijoita aiheen pariin. Näissä tutkimussa on selvinnyt, että naiset ovat kiinnostuneita STEM-aloista, mutta kohtaavat miehiä enemmän haasteita suunnatessaan ja pysyäkseen alalla.
Mindanaonparatiisipeippo
Tuntomerkit
Mindanaonparatiisipeipon pää on väritykseltään pääosin sininen, mutta korva-aukkojen alue on punainen. Mindanaonparatiisipeipon pyrstö on punainen ja muuten lintu on vihreä.
Elinympäristö
Mindanaonparatiisipeippo elää metsässä tai sen laidalla.
Zdena Tominová
Zdena Tominová (s. Holubová) (7. helmikuuta 1941 Praha, Böömin ja Määrin protektoraatti - 24. toukokuuta 2020 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen toisinajattelija ja kirjailija sekä yksi Peruskirja 77:n allekirjoittajista.
Elämä
Tominová syntyi Saksan miehittämässä Prahassa vuonna 1941. Hän aloitti kirjailijan uransa vuonna 1959 julkaisten surrealistista runoutta ja novelleja. Tominová opiskeli Kaarlen yliopistossa filosofiaa ja sosiologiaa mutta ei voinut jatkaa tohtorinopintojaan Prahan syksyn jälkeisessä Tšekkoslovakiassa. Tämän jälkeen Tominová työskenteli muun muassa tulkkina ja kääntäjänä. Hän osasi sujuvasti venäjää, ranskaa, saksaa sekä englantia. Tominová meni naimisiin filosofi Julius Tominin kanssa, kun he kumpikin olivat varsin nuoria.
Peruskirja 77:n allekirjoitus
Tominován mukaan hän päätti allekirjoittaa Tšekkoslovakian totalitääristä kommunistihallintoa kritisoineen Peruskirja 77:n, kun hänet erotettiin työstään Prahan tiedotuspalvelussa sen jälkeen kun hän oli osallistunut Jan Patočkan hautajaisiin. Tominová oli peruskirjan toinen naispuolinen allekirjoittaja Marta Kubišován jälkeen. Laajan ja hyvän kielitaitonsa ansiosta Tominová puhui usein ulkomaalaisten toimittajien kanssa liikkeen puolesta.
Tšekkoslovakian turvallisuuskoneisto häiritsi sekä Tominováa että Tominia voimakkaasti tämän jälkeen. Siitä huolimatta Tominit järjestivät kotonaan Prahan Letnássa luentoja länsimaalaisten professoreiden kanssa. Muutaman kokouksen jälkeen Tominová joutui tuntemattomaksi jääneen miehen hyökkäyksen kohteeksi. Myös hänen kirjojensa julkaisu kiellettiin.
Elämä maanpaossa
Tominová ja Tomin pääsivät muuttamaan Isoon-Britanniaan vuonna 1980, jonne Julius oli kutsuttu Oxfordin yliopiston toimesta. Lopulta luvattua työtä ei kuitenkaan tullut. Aviopari erosi kaksi vuotta maahan saapumisensa jälkeen. Tämän lisäksi Tšekkoslovakian hallitus riisti Tominován kansalaisuuden, eikä hän voinut palata takaisin kotimaahansa ennen samettivallankumousta.
Britanniassa Tominová työskenteli muun muassa BBC:lle. Hän myös jatkoi kirjailijan uraansa ja julkaisi kaksi englanninkielistä romaania. Tominová vietti lähes koko loppuelämänsä Isossa-Britanniassa, mutta muutti takaisin Tšekkiin lastensa luokse kun hänen terveydentilansa alkoi heiketä. Hän kuoli Prahassa vuoden 2020 toukokuussa.
Kunnianosoitukset
Tšekin presidentti ja Peruskirja 77:n toinen allekirjoittaja Václav Havel myönsi Tominoválle ansiomerkin vuonna 2003.
Pensaskerttu
Pensaskerttu (Curruca communis) on kerttuihin kuuluva, pirteästi laulava pusikoiden lintu.
Koko ja ulkonäkö
Pituus 13–15 cm, paino 14–16 g.
Pensaskertun vilahtaessa pensaikossa huomaa ensimmäiseksi ruosteenruskeat siiven yläpeitinhöyhenet, valkoisen kurkun ja pitkähkön pyrstön, joka usein on terhakasti pystyssä. Pensaskerttu on utelias ja melko peloton. Vanha koiras on keväällä kirkkaampi väreiltään, pää on harmaa ja kurkku laajalti puhtaanvalkoinen. Heinä–elokuisen sulkasadon jälkeen kaikki pensaskertut ovat hyvin samannäköisiä.
Ääniä on useita. Tyypillinen on ”väd-väd-väd…”, pitkinä sarjoina. Varoittaa pesällä käheästi surahtaen ja maiskuttavalla ”tsäk tsäk” äänellä. Laulu on hyvin reipas ja kiihkeä, lyhyt säe, jota voisi kuvailla vaikka näin: ”trii-tryy-tri-tryy-ti-ry”. Jotkut koiraat myös lavertelevat lehtokertun tapaan ja lisäävät säkeisiin matkintoja, jolloin laulu voi erehdyttävästi kuulostaa huonolta luhtakerttuselta. Kannattaa etsiä laulaja näkyviin.
Vanhin suomalainen rengastettu pensaskerttu on ollut 5 vuotta 10 kuukautta 17 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen, vähintään 6 vuotta 1 kuukautta vanha yksilö.
Levinneisyys
Eurooppa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta ja tundran eteläpuolinen Aasia aina Mongoliaan saakka. Maailman populaation koko on noin 10 miljoonaa yksilöä.² Suomessa pesii 250 000–400 000 paria Lapin rajoille asti, pohjoisosissa laji on harvalukuinen. Pensaskerttu on muuttolintu, joka talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Keväällä ensimmäiset palaavat vappuna ja pääosa toukokuun puolivälin jälkeen. Syysmuutto on elo–syyskuussa.
Elinympäristö
Kaikenlaiset pensaikot ja korkeavartisia ruohoja kasvavat avomaat, kuten niityt, kedot, laitumet, täytemaa-alueet, pihat ja puutarhat sekä pelto-ojien, teiden ja junaratojen varret. Metsän sisällä pensaskerttua ei tapaa.
Lisääntyminen
Heinänkorsista rakennettu huteran näköinen pesä on matalalla pensaassa, risukasassa, vatukossa, nokkospuskassa tms. ruohokasvien varassa. Munintakausi alkaa toukokuun loppupuolella. Naaras munii tavallisesti 5 vaaleahkoa, pienipilkkuista munaa. Molemmat emot hautovat 11–12 vrk. Poikaset lähtevät pesästä jo ennen kuin osaavat kunnolla lentää, vajaan 2 viikon ikäisinä. Mahdollisesti jotkut parit pesivät kahdesti kesässä. Koiraalla voi olla 2 naarasta.
Ravinto
Hyönteissyöjä, joka syö myös muita selkärangattomia. Loppukesällä syö marjoja.
Udonis Haslem
Udonis Johneal Haslem (s. 9. kesäkuuta 1980 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Haslem on pelannut NBA:ssa vuodesta 2003 lähtien ja edustanut koko tämän ajan Miami Heatiä. Kauden 2018–2019 päättyessä hän on pelannut NBA:ssa 854 runkosarjaottelua ja 147 pudotuspeliä.
Haslemia ei varattu NBA:han vuoden 2002 varaustilaisuudessa. Hän pelasi yhden kauden Ranskassa ja siirtyi sen jälkeen Miami Heatiin, jossa on pelannut siitä lähtien. Hän on voittanut Heatissa kolme NBA-mestaruutta (2006, 2012 ja 2013). Haslem nimettiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen kaudella 2003–2004.
Pesäpallon SM-sarja 1938
Pesäpallon Suursarja 1938 oli SM-sarjan 17. kausi. Helsingin Pallonlyöjät voitti mestaruuden. Putoamisesta käytiin molemmissa lohkoissa kireä kamppailu. Viipurilaisen pesäpalloilun lippulaiva, VPL putosi sarjasta ja samalla seura lopetti pesäpallotoimintansa jättäen osallistumatta 1939 Välisarjaan.
Ilmestys
Ilmestys on tiedon, moraalikäskyjen tai joskus varmuudentunteen saamista jumalallisesta lähteestä. Monen uskonnon opetukset perustuvat ilmestyksiin.
Pesäpallon SM-sarja 1938
Länsilohko
Sarjasta putosivat Viipurin Pallonlyöjät, Pankakoski, Katajanokan Haukat ja Vimpelin suojeluskunta. Vasta perustetun Välisarjan kautta Suursarjaan nousivat Tampereen Poliisi-Urheilijat, Viipurin Kisa-Veikot, Toijalan Pallo-Veikot ja Haminan Palloilijat.
Ilmestys
Ilmestys voi tulla suoraan jumalalta, kuten Moosekselle ensin palavasta pensaasta ja sen jälkeen hänen saadessaan kymmenen käskyä Jumalan omakätisesti kivitauluihin kirjoittamina. Ilmestys voi tulla myös sanansaattajan välityksellä: esimerkiksi islamin profeetan Muhammedin saama Koraani oli Jumalan hänelle sanelema epäsuorasti enkeli Gabrielin välityksellä. Joskus ilmestyksen voi välittää jokin muu kuin sanansaattaja, kuten luonnonobjekti tai myrsky.
Ilmestykseen liittyy usein näky tai jokin havaittava merkki. Ilmestys voi kuitenkin olla myös havaitsematon ja esimerkiksi ohjata paavia tekemään erehtymättömiä julistuksia, tai profeettoja ja teologeja ymmärtämään jotain hankalaa teologista kysymystä kuten kolminaisuuden olemusta.
Pesäpallon SM-sarja 1938
Naisten SM
Naiset pelasivat mestaruudesta pudotuspelein, kunnes jäljellä oli kolme joukkuetta, jotka kokoontuivat lopputurnaukseen Lahteen.
Lopputurnaus Lahdessa 18. syyskuuta
Haukkojen joukkue: Kaarina Koskinen, Suoma Kutila, Liisa Tiusanen, Henny Sund, Helga Vento (Pyykölä), Ann-Mari Sundström, Armi Heimo (Tamminen), Ilmi Salminen (Kalso), Greta Westerling.
Giridhar Gamang
Giridhar Gamang (s. 8. huhtikuuta 1943) on intialainen poliitikko, joka on toiminut pitkäaikaisena parlamentaarikkona Lok Sabhassa sekä Odishan pääministerinä vuonna 1999. Ura osavaltion johdossa päättyi vuoden sisällä, kun samana vuonna iskenyt sykloni aiheutti tuhoa osavaltiossa eikä hänellä ollut kykyä vastata sen tuomiin haasteisiin. Vuosina 1988–1989 hän toimi Intian turismi- ja tiedotusasioiden valtioministerinä.
Vuonna 2015 hän erosi kongressipuolueesta, jonka jälkeen hän liittyi Intian kansanpuolueeseen loukkaantuneena väitteistä joiden mukaan hän kaatoi pääministeri Atal Bihari Vajpayeen hallituksen vuonna 1999.
Bronisława Wajs
Bronisława Wajs (17. elokuuta 1908 Lublin – 8. helmikuuta 1987 Inowrocław) oli puolalainen romanikielellä kirjoittava mustalaisrunoilija, joka tunnettiin yleisesti hänen romanikielisellä nimellä Papusza. Nimi tarkoittaa nukkea.
Elämä
Bronisława Wajs syntyi romaniperheeseen, joka vaelsi Puolassa Podoliassa, Volyniassa ja Vilnan läheisyydessä. Hän oli poikkeuksellinen romaninainen, koska hän opetteli lukemaan ja kirjoittamaan. Hän ei kuitenkaan käynyt koulua.
Hän meni kuusitoistavuotiaana naimisiin 24-vuotta vanhemman isäpuolen veljen Dionizy Wajsin kanssa. He eivät saaneet lapsia ja hedelmättömyys oli yksi syy, miksi hänet suljettiin romaniyhteisön ulkopuolelle.
Runot
Bronisława Wajsin runojen julkisuuteen tulon taustalla oli vuonna 1949 romaniyhteisöön liittynyt Jerzy Ficowski, joka huomasi Papuszan lahjakkuuden. Hän käänsi romanikielelle, joskus hyvin vajavaisesti, kirjoitetut säkeet puolaksi.
Papuszan koko säilynyt kirjallinen tuotanto on vain noin neljäkymmentä käsinkirjoitettua teosta. Hän jätti myös muutamia proosatekstejä, jotka kuvaavat mustalaisten elämää.
Salote Tupou III
Elämäkerta
Salote syntyi vuonna 1900 Tongan kuninkaallisessa palatsissa ja oli isänsä George Tupou II:n ja tämän vaimon Lavinia Veiongon ainoa lapsi. Hän lähti vuonna 1909 Aucklandiin, Uuteen-Seelaantiin opiskelemaan ja vietti Tongalla vain joulut.
Veiongo kuoli tuberkuloosiin Saloten ollessa 2-vuotias. Kuningas Tupou II meni uusiin naimisiin ja liitosta synti Salotelle kaksi sisarpuolta, joista vain toinen selviytyi aikuisikään. Salote ei ollut nuorena kovinkaan suosittu, sillä hänen vanhempiensa ei alun perin ollut tarkoitus mennä naimisiin johtuen Saloten äidin alemmasta sosiaalisesta statuksesta. .
Salote meni naimisiin Viliami Tungī Mailefihin kanssa vuonna 1917. Vuotta myöhemmin kuningas Tupou II kuoli ja Salote peri tämän kruunun. Saloten kruunajaiset järjestettiin 11. lokakuuta 1918. Hänen miehensä toimi Tongan pääministerinä aina kuolemaansa asti vuonna 1941. Vuonna 1953 Salote teki ainoan valtiovierailunsa Eurooppaan, kun hän osallistui Elisabet II:n kruunajaisiin. .
Borja Vivas
Borja Vivas Jiménez (s. 26. toukokuuta 1984 Malaga) on espanjalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa seuratasolla Atlético Malagaa.
Vivas voitti hopeaa Zürichin EM-kisoissa 2014 tuloksella 20,86. Hän oli EM-kilpailuissa seitsemäs Helsingissä 2012, yhdestoista Barcelonassa 2010 ja neljäs sisäratojen EM-kilpailuissa Prahassa 2015. Vuonna 2013 hän voitti kultaa Välimeren kisoissa. Vivasin ennätys on Alcobendasissa vuonna 2014 työnnetty 21,07.
Vivas on 204 senttimetriä pitkä ja painaa 140 kiloa.
Ján Pivarník
Ján Pivarník (s. 13. marraskuuta 1947 Cejkov, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueessa voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976. Hänet valittiin maansa vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1974.
Pivarník edusti kotimaassaan kausina 1966–1972 Košicea, kausina 1972–1978 Slovan Bratislavaa ja loppuvuonna 1978 Dukla Banská Bystricaa. Hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden vuosina 1974 ja 1975. Sittemmin hän pelasi Itävallassa Kittseen ja Neusiedl am Seen sekä Espanjassa Cádizin joukkueissa ennen kuin lopetti pelaajauransa vuonna 1982.
Pivarník pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 39 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin huhtikuussa 1974 Ranskaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 1968 ja viimeisen toukokuussa 1977. Hän pelasi EM-kilpailuissa 1976, joissa Tšekkoslovakia voitti mestaruuden. Hän pelasi täydet minuutit niin jatkoajalle menneessä välierässä kuin rangaistuspotkukilpailuun edenneessä loppuottelussakin, ja hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen.
Pivarník aloitti jalkapallon pelaamisen vasta 16-vuotiaana. Hän oli juoksunopeudeltaan jalkapalloilijoiden kärkiluokkaa. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana Euroopan lisäksi pitkään Lähi-idässä.
Jennifer Falk
Jennifer Falk (s. 26. huhtikuuta 1993 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Damallsvenskan-joukkue BK Häckeniä, joka vuoden 2020 loppuun pelasi nimellä Göteborg FC.
Allen Robinson
Allen Bernard Robinson II (24. elokuuta 1993, Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Robinson edustaa Chicago Bearsia. Lisäksi hän on pelannut Jacksonville Jaguarsissa.
Robinson edusti yliopistourallaan Pennsylvanian osavaltionyliopistoa. Hän pelasi Penn Statessa vuodet 2011–2013. Hän pelasi yliopistossa yhteensä 35 ottelua, joissa teki 17 touchdownia ja vastaanotti 2479 jaardia. Ensimmäisellä kaudellaan hän vastanaotti vain kolme syöttöä.
Eila, Rampe ja Likka
Eila, Rampe ja Likka on 26. joulukuuta 2014 ensi-iltansa saanut Taru Mäkelän ohjaama suomalainen komediaelokuva. Sen käsikirjoittivat Sinikka ja Tiina Nopola.
Allen Robinson
Jacksonville Jaguars varasi Robinsonin NFL:n vuoden 2014 varaustilaisuuden toisella kierroksella 61. pelaajana. Robinson pelasi vuodet 2014–2017 Jaguarsissa yhteensä 43 ottelua, joissa eteni syöttöjä vastaanottaen 2848 jaardia ja teki 22 touchdownia. Hänet valittiin kauden 2015 päätteeksi Pro Bowliin. Hän loukkasi polvensa kauden 2017 ensimmäisessä ottelussa eikä pystynyt pelaamaan loppukautena. Kauden 2017 jälkeen Robinson siirtyi vapaana agenttina Chicago Bearsiin ja solmi Bearsin kanssa kolmivuotisen, 42 miljoonan dollarin sopimuksen. Hän on pelannut vuosina 2018–2020 Bearsissa runkosarjassa 45 ottelua, joissa on tehnyt 17 touchdownia ja edennyt vastaanottamalla 3151 jaardia. Lisäksi hän on pelannut Bearsissa kaksi pudotuspeliottelua (2018 ja 2020).
Eila, Rampe ja Likka
Henkilöhahmot pohjautuvat Sinikka Nopolan aiemmin julkaisemiin kirjoihin, mutta tarina ei varsinaisesti perustu aiempiin teoksiin.
Juoni
Elokuva kertoo hämäläispariskunnasta, Eilasta (Heidi Herala) ja Rampesta (Pirkka-Pekka Petelius), ja heidän tyttärestään Likasta (Emmi Parviainen). Likka on 30-vuotias filosofian kandidaatti ja runoilija, joka seurustelee Pirkan (Riku Nieminen) kanssa.
Likan vanhemmat yrittävät tutustua Pirkkaan ja tämän hienostuneeseen äitiin. Eila valtaa erinäisten tapahtumien kautta naapurin tyhjillään olleen huvilan ja esittelee sen Pirkan äidille heidän omanaan. Huvilan oikeat omistajat puolestaan karkotetaan Eilan ja Rampen vaatimattomalle kesämökille.
Likka häpeää vanhempiaan ja häntä ahdistaa seurustelu Pirkan kanssa, josta hän aikoo erota. Rampen neuvojen myötä Pirkka kuitenkin omaksuu macho-asenteen, mikä muuttaa Likan kuvaa hänestä.
Tuotanto
Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Kinosto ja tuottajana Markku Tuurna. Elokuvaa kuvattiin heinäkuussa 2014 Lohjalla, mutta se sijoittuu Pirkanmaalle. Kaksi keskeisintä tapahtumapaikkaa ovat Lohjanjärven rannalla.
Elokuvan budjetti oli 1 260 000 euroa. Siitä Suomen elokuvasäätiön tukea oli 630 000 euroa.
Vastaanotto
Ensi-iltaviikonloppuna elokuvan kävi katsomassa reilut 14 000 katsojaa.
Episodi-lehden Jussi Huhtala antoi elokuvalle kolme tähteä. Hän piti elokuvaa sympaattisena komediana, josta ei ole pahaa sanottavaa, mutta joka olisi voinut olla hauskempikin. Myös Pilvi Meriläinen antoi Film-O-Holic.comin arviossa elokuvalle kolme tähteä kehuen sen näyttelijäsuorituksia.
Elokuva sai parhaan naispääosan (Heidi Herala) ja parhaan miessivuosan (Pirkka-Pekka Petelius) Jussi-ehdokkuudet.
Vierydsån
Vierydsån on Ruotsissa Blekingen läänissä virtaava noin 30 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Vierydsånin vesistössä sen 36 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 165 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Vierydfjordenissa Vierydissä Ronnebyn kunnassa.
Peukalo
thumb|Peukalo ylhäällä Peukalo (pollex, digitus primus, or digitus I.) on ihmisen kädessä laitimmainen sormi; oikeassa kädessä – kämmenen osoittaessa alaspäin – vasemmanpuoleisin ja vasemmassa oikeanpuoleisin. Peukalo on yleensä sormista paksuin. Peukalo liikkuu muita sormia vastaan mikä mahdollistaa hienomekaanisen peukalo-etusormi-otteen (pinsettiote). Ihmisen teknologisen ylivertaisuuden eläimiin verrattuna sanotaan liittyvän, aivojen lisäksi, tähän liikkeeseen. Se on eläinkunnassa hyvin harvinainen: opossumi, koala ja jotkut kädelliset pystyvät hiukan vastaavaan.
Useimmilla kädellisillä on peukalo.
Eleenä peukalon nostaminen pystyyn tarkoittaa monissa kulttuureissa asioiden olevan kunnossa tai kannustusta. Etenkin molempien peukaloiden nosto tarkoittaa onnistumisen toivomista ("pidetään peukkuja"). Peukalo alaspäin puolestaan on negatiivisuutta kuvaava ele, ja peukalon pitäminen vaakasuunnassa tarkoittaa neutraalia elettä. Sitä saatetaan käyttää, kun ei olla varmoja, mitä mieltä ollaan. Mielipiteen ilmaisun peukaloilla tausta on muinaisessa Roomassa, missä yleisö osoitti sillä toiveensa gladiaattorin kohtalosta. Ei kuitenkaan ole aikalaislähteitä, jotka vahvistaisivat siellä käytettyjen liikkeiden tarkoittaneen juuri ylös=OK ja alas=kuolemaan; tämä saattaa olla myöhempää tulkintaa.
Anatomia
Peukalossa on yksi nivel vähemmän kuin muissa sormissa. Peukalossa on lihaksia toisin kuin muissa sormissa. Se on pituudeltaan joillakin ihmisillä lyhyin sormi, toisilla pikkusormi on vielä lyhyempi. Peukalossa on kaksi luuta, phalanx distalis ja phalanx proximalis, ja sitä liikuttaa kahdeksan eri lihasta: opponens pollicis, abductor pollicis brevis, flexor pollicis brevis, adductor pollicis, flexor pollicis longus, abductor pollicis longus, extensor pollicis brevis ja extensor pollicis longus. Neljä ensimmäistä näistä lihaksista ovat kädessä ja loput tulevat kyynärvarresta.
Salamalaite
thumb|250px|Canon Speedlite 430EX -salamalaite.
Salamalaite, lyhyemmin salama, on kamerassa kiinteästi oleva tai erillinen laite, jolla voidaan valaista kuvauskohde, mikäli vallitseva valo ei riitä tuottamaan riittävän kirkasta ja laadukasta kuvaa. Salamoita on monenlaisia aina kameroiden yhdysrakenteisista pienistä ja melko heikkotehoisista salamoista studioissa käytettäviin, jalustoihin kiinnitettyihin tehokkaisiin salamalaitteisiin. Salaman välähdyksen kesto on yleensä 1/1000 sekuntia, mutta jotkin erikoissalamat pystyvät tuottamaan jopa 1/10000 sekunnin välähdyksen. Näin nopeaa välähdystä käytetään esimerkiksi nopean liikkeen täydelliseen pysäyttämiseen.
Nykyiset salamalaitteet tuottavat valon välähdyspään elektroniikalla. Aikaisemmin oli käytössä myös kertakäyttöisiä salamalamppuja käyttäviä salamalaitteita. Niissä käytettiin yksittäisiä lamppuja tai neljän lampun muodostamaa ns. salamakuutiota. Kaikkien varhaisin "salamavalo" perustui magnesiumin polttamiseen.
Salamavalo on sellaisenaan kovaa ja suoraan kohteeseen kohdistettuna latistaa värisävyjä, lisää punasilmäisyyttä ja saattaa ylivalottaa tai jopa polttaa puhki vaaleampia pintoja. Edellä mainitut ongelmat tulevat esille varsinkin käytettäessä pokkarikameroiden kiinteätä salamaa, joka on suoraan objektiivin yläpuolella, mikä lisää punasilmäisyyttä. Tällaisen salaman valo on yleensä suoraa kovaa valoa.
Käyttö
Salamavaloa käytettäessä saadaan huomattavasti parempia kuvia heijastamalla valo jonkin vaalean pinnan kautta kuvauskohteeseen. Tällainen heijastava pinta voi olla esimerkiksi vaalea seinä tai katto. Studio-olosuhteissa käytetään monesti erityisiä heijastimia, joita ovat muun muassa sateenvarjoheijastin ja tasoheijastin. Salaman eteen voidaan myös laittaa läpikuultavasta materiaalista tehty hajotinlevy, joka hajottaa salamavalon laajalle alalle pehmentäen sitä samalla ja tuottaen tasaisen laajan valaistuksen.
Varsinkin paremmissa salamakenkään kiinnitettävissä salamoissa on kääntyvä välähdyspää, jonka voi suunnata esimerkiksi seinään tai kattoon. Studiossa käytettävät salamalaitteet ovat huomattavasti isompia ja ne ovatkin kiinni omilla jalustoillaan. Jalustan avulla salaman korkeutta, kulmaa ja sijaintia voidaan muuttaa, jotta saadaan juuri haluttu valaistus esimerkiksi mallia kuvattaessa. Jalustaan voidaan myös kiinnittää heijastin tai valon hajotin. Salamavaloa voidaan kohdistaa ja suunnata käyttämällä muovista tai metallista valmistettuja läppiä eli ns. ladonovia. Kartiomaisella putkella saadaan valo kohdistettua kapealle alueelle.
Joskus salamaa käytetään antamaan täytevaloa kohteeseen, vaikka vallitseva valaistus olisi riittävä kuvan ottamiseen ilman salamaa. Täytevalolla valaistaan kuvan alueita, jotka muuten jäisivät varjoon. Esimerkiksi mallia studiossa kuvattaessa saatetaan käyttää kolmea salamalaitetta. Yksi salama toimii päävalonlähteenä ja on asetettu noin 45 asteen kulmaan malliin nähden. Toinen salamalaite on kohdistettu valaisemaan mallia toiselta puolelta ja antamaan näin kuvaan täytevaloa. Kolmannella salamalla valaistaan pelkkä tausta.
Erilaisia salamoita
Salamalaitteita on erilaisia käyttötarkoituksen ja kohderyhmän mukaan. Useista kameroista löytyy pieni kiinteä salama, jonka teho on usein kuitenkin melko vähäinen. Koska tällainen salama on monesti suoraan objektiivin yläpuolella, se saa aikaan kuvattavien punasilmäisyyttä. Punasilmäisyys johtuu kirkkaan salamavalon heijastumisesta silmän verkkokalvolta kameran objektiiviin. Verkkokalvon verisuonet värjäävät valon punaiseksi. Punasilmäisyyttä pyritään vähentämään joissakin kameroissa ns. punasilmäisyyden vähennystoiminnolla, jossa kamera väläyttää salamaa muutaman kerran nopeasti ennen varsinaista kuvan ottamista. Tällöin ihmisen silmän iiris ehtii pienentyä kirkkaan valon vaikutuksesta, jolloin silmän kautta pääsee vähemmän valoa verkkokalvolle, mikä vähentää punasilmäisyyttä. Punasilmäisyyden vähennystoiminnon toimiminen käytännön tilanteissa on kuitenkin hyvin vaihtelevaa. Ongelma on usein se, että kuvattavat luulevat ennakkoväläytystä kuvausväläykseksi ja alkavat jo poistua.
Useissa kameroissa ja kaikissa järjestelmäkameroissa on salamakenkä tai täsmäysliitäntä ulkoisen salaman kytkemistä varten. Ulkoinen salama voi olla kameran päälle tuleva salamalaite, jonka voi suunnata kääntyvän välähdyspään avulla haluamaansa suuntaan. Tällaiset salamat voivat olla hyvin monipuolisia. Sauvasalama on puolestaan kädessä pidettävä isohkolla välähdyspäällä varustettu salama, jossa on omat paristot tai akut virtalähteenä. Sauvasalaman saa tarvittaessa kiskon avulla kameraan kiinni. Sauvasalaman voi suunnata haluamaansa suuntaan joko kädellä tai kääntyvän välähdyspään avulla. Sauvasalama kytketään kameran täsmäysliitäntään ja voidaan sen vuoksi viedä kauemmaksi kamerasta, mikä vähentää punasilmäisyyttä ja antaa mahdollisuuden valaista kohde paremmasta kulmasta.
Studiosalamat ovat kalliita, ammattimaisessa kuvauksessa käytettäviä valaisulaitteita. Nämä kiinnitetään yleensä omalle jalustalle. Studiosalamoista on kerrottu aiemmin lisää.
Salamalaitteiden välähdyspään eteen voidaan kiinnittää esimerkiksi teipillä värillisiä, läpikuultavia kalvoja. Monesti käytetään gelatiinikalvoa, josta on helppo leikata saksilla tarvittavan kokoinen pala. Värikalvoilla saadaan aikaan värillistä salamavaloa, jota voidaan käyttää tehosteena kuvassa. Erikoisemman vaikutelman saa aikaiseksi käyttämällä vaikkapa kolmea salamaa ja jokaisessa eri väristä kalvoa. Kalvoja on saatavilla mm. vihreän, punaisen, sinisen ja keltaisen värisenä.
Tekniikkaa
Ulkoinen salama kytketään kameran salamakenkään tai johdon välityksellä täsmäysliitäntään, joka antaa salamalle laukaisusignaalin kameran sulkimen auettua. Salamakenkä on määritetty standardissa (ISO 518:2006). Kenkään kytkettävä salama laukeaa kun salaman kengässä oleva keskimmäinen nasta oikosuljetaan sivuliuskaan. Standardi on kuitenkin väljä esimerkiksi liittimien kautta kulkevan laukaisujännitteen osalta, joten jotkin salamalaitteet eivät välttämättä toimi kaikissa kameroissa tai ne käyttävät liian suurta jännitettä joka voi vaurioittaa kameraa. Lisäksi kameran ja salaman väliseen tiedonsiirtoon (esim. mittaustiedot) tarkoitetut salamakengän nastat ovat kameravalmistajakohtaisia.
Haluttaessa voidaan käyttää myös orjasalamaa, jolloin salaman toiminta ei vaadi fyysistä kiinnitystä kameraan. Tällainen ratkaisu on välttämätön haluttaessa käyttää ulkoista salamaa kamerassa, jossa ei ole täsmäysliitäntää tai salamakenkää.
Studiosalamat voidaan kytkeä erilliseen verkkokäyttöiseen voimanlähteeseen, jolloin saadaan aikaiseksi suurempi valaisuteho ja nopeampi latautuminen. Salaman tehoa voidaan säätää voimanlähteestä käsin. Voimanlähteestä lähtee kameran täsmäysliitäntään täsmäyskaapeli, joten salamalaite välähtää heti kun suljin aukeaa. Yleensä täsmäyskaapeli kytketään vain yhteen salamalaitteeseen ja muut salamat toimivat orjaperiaatteella. Kullakin salamalla voi olla oma voimanlähde, mikäli tarvitaan suurta välähdystehoa.
Salamassa saattaa olla infrapunaan perustuva etäisyysmittari, joka määrittää kohteen etäisyyden ja säätää tämän perusteella salaman välähdystehoa. Kehittyneemmissä salamoissa käytetään ns. TTL (Through the Lens) -tekniikkaa, jossa kamera mittaa linssin läpi kohteen kirkkauden ja etäisyyden ja ohjaa kenkään kytkettyä salamaa mittaustietojen perusteella.
Mikäli salamaa käytetään käsisäätöisenä, täytyy kameran aukko määritellä manuaalisesti. Suurpiirteisen aukkoarvon voi laskea salaman ohjeluvusta. Jos ohjeluku on vaikkapa 20 ja etäisyys kohteeseen viisi metriä, täytyy käyttää aukkoa 4 (20 / 5 = 4), jotta kuva valottuu oikein. ISO-arvona käytetään näissä laskuissa yleensä ISO 100. Herkkyyden muuttuessa myös aukon arvoa täytyy muuttaa etäisyyden pysyessä vakiona.
Beekman
Beekman tarkoittaa muun muassa seuraavia:
ACTN3-geeni
ACTN3-geeni sijaitsee ihmisen kromosomistossa paikalla 11q13.2, ja koodaa α-aktiniinia sitovia proteiineja. Tätä α-aktiniini-3 proteiinia esiintyy erityisesti luustolihaksissa. ACTN3 puutos vaikuttaa negatiivisesti ihmisen lihasmassaan, voimaan ja luustolihasten halkaisijan kokoon, mutta puutoksella on positiivinen vaikutus hitaiden lihassolujen osuuteen. Voidaankin pitää todennäköisenä, että ACTN3-geenillä on vaikutusta ihmisen räjähtävään nopeuteen sekä kestävyyteen. Tästä syystä ACTN3-geeniin viitataan usein termillä ”nopeuden geeni”.
Vielä ei olla täysin varmoja vaikuttavatko ACTN3-geenin R- ja X-polymorfiset muodot tosiaan ihmisen fyysiseen suorituskykyyn, koska kaikki tutkimukset eivät ole pystyneet osoittamaan positiivisia tuloksia. On spekuloitu, että nykyisten havaintojen epäjohdonmukaisuudet voivat johtua etnisyyseroista, sillä ACTN3-geenin R- ja X-polymorfisten muotojen jakautumisen on raportoitu vaihtelevan etnisten ryhmien välillä väestössä maailmanlaajuisesti.
R- ja X- alleelit
ACTN3-geenin villi- eli normaalimuoto on R577. Yleinen ACTN3- geenin alleeli on R577X. R577X-alleeli on syntynyt nonsense-pistemutaation kautta, joka on tapahtunut ACTN3-geenin 577. aminohapossa. Alleelin nimi muodostuu aminohapon numerosta, jossa mutaatio on tapahtunut, ja kirjaimesta X. Aminohapon numeron perään lisättävä X-kirjain kuvaa translaation loppumista mutaation seurauksena.
ACTN3-geenin alleeli R577X pistemutaatiossa sytosiini (C) on korvautunut tymiinillä (T) nukleotidiasemassa 1747. Emäksen muutos aiheuttaa 577. aminohapon, arginiinin (R), muuttumisen lopetuskodoniksi (X), joka aiheuttaa proteiinisynteesin loppumisen ennenaikaisesti. Tämä arginiini sijaitsee eksonissa 16, ja sen pistemutaatio ACTN3-geenissä tuottaa R557X muodon ihmisissä.
ACTN3-geenin alleeli muoto R577X aiheuttaa α-actiini-3-proteiinin tuotannon loppumisen, koska solun NMD (nonsense-mediated mRNA decay) järjestelmä tunnistaa ja hajottaa lähetti-rna:t, jotka sisältävät ennenaikaisen lopetuskodonin. Homotsygoottina X-alleeli (genotyyppi XX) siis aiheuttaa ACTN3-proteiinin puutoksen, joka on yhdistetty alhaisempaan nopeiden lihasten prosentuaaliseen määrään.
Merkitys ihmiselle
Ihmisellä ACTN3- geeni koodaa α-aktiniinia sitovia proteiineja. Proteiini esiintyy ensisijaisesti luustolihaksissa ja toimii sarkomeerisen Z-linjan rakenteellisena osana. α-aktiniini osallistuu sarkomeerin ohuiden filamenttien aktiniinin silloittamiseen. ACTN3- geenin alleelien polymorfismi johtaa koodaaviin ja ei- koodaaviin geenin variantteihin. Eräs geenin ei-toiminnallinen X- alleeli on osallisena huippu-urheilijoiden atleettisesti menestyneeseen fenotyyppiin.
α-aktiniini-3:a esiintyy nopeissa lihassyissä, jotka ovat vastuussa voimantuotosta korkealla nopeudella. ACTN3:n puutos (ACTN3 XX- genotyyppi) on yleinen geneettinen mutaatio ihmisillä. Sitä kantaa noin 14–20 % populaatiosta. Tämä puutos vähentää voimaa, lihasmassaa ja nopeasti supistuvien lihassyiden halkaisijaa. Toisaalta ACTN3- puutos lisää hitaiden lihassolujen osuutta ja metaboliatehokkuutta luustolihaksissa. Onkin todennäköistä, että sprintti- ja kestävyysominaisuuksien välillä on ACTN3- geenissä havaittavissa eri suuntaista valintapainetta.
Urheilijoissa ACTN3:n XX- genotyyppi on voima- ja sprinttiurheilijoilla aliedustettuna ja yliedustettuina ovat RX- ja RR-genotyypit. R- alleelin ja ACTN3:n yhteys paremman lihasvoiman ja nopeuden fenotyyppiin on todistettu useissa tutkimuksissa. Lisäksi ACTN3:n R- alleelia kantavilla keskimääräiset testosteronitasot olivat sekä nais- että miesurheilijoilla korkeammat kuin XX-homotsygootissa. Voidaan olettaa, että RR ja RX- genotyypit ovat luustolihasten massan ja anabolisen vaikutuksensa kannalta urheilijoille parempia. On myös osoitettu, että RR- genotyyppi on liitettävissä voimaharjoittelussa parhaaseen voiman ja tehon lisääntymiseen. Hapenottokyvyssä (Vo2) on osoitettu, että RR- genotyypillä oli suurempi prosentuaalinen parannus harjoitusjakson aikana XX- genotyyppiin verratessa. Urheilusta palautumisessa on eroa RR- ja XX- genotyypin välillä siten, että RR- genotyypissä esiintyy suurempia lihasvaurioita ja hitaampaa palautumista verrattuna XX- genotyyppiin. Urheiluvammoissa RX/RR- genotyypissä on havaittavissa suojaava ominaisuus vammoja vastaan ja XX- genotyypillä taas on lähes kolminkertainen todennäköisyys urheiluvammojen esiintymiseen.
Vuorovaikutus
ACTN3-geenin tuottama α -aktiniini-3-proteiini vuorovaikuttaa muiden alfa-aktiniini-proteiinien kanssa. ACTN2- sekä ACTN3-proteiinit ovat jopa 90 % samankaltaisia ihmisillä. Tämän takia ihmisillä, joilla ilmenee ACTN3-geenin puutosta, ACTN2-proteiinin ilmentyminen on suurempaa. ACTN3-proteiinia kuitenkin esiintyy pelkästään nopeissa lihassyissä, kun taas ACTN-2 esiintyy kaikkialla lihassyissä, joten voidaan olettaa, ettei ACTN2-proteiini pysty hoitamaan ACTN3-proteiinin tehtäviä yhtä tehokkaasti. ACTN3-geenin tuottama proteiini tekee yhteistyötä muiden sarkomeerisen Z-linjan proteiinien kanssa. Näitä ovat esimerkiksi ZASP-geeni sekä myotiliini. Myotiliini proteiini vuorovaikuttaa sekä alfa-aktiniini-1 ja -2 kanssa, kun taas ZASP preferoi yhteistyötä alfa-aktiniini-2 kanssa.
Glykogeenifosforylaasi on entsyymi, joka toimii glykogeenin hajotuksessa. Glykogeenifosforylaasin alhainen aktiivisuus yksilöillä, joilla ACTN3-geeni toimii puutteellisesti, uskotaan vähentävän kykyä hyödyntää lihaksen glykogeeniä energian lähteenä lihaksen supistumiseen
Yleisyys
ACTN3-geenin R- ja X-alleelien osuudet vaihtelevat etnisten ryhmien välillä. Suurin osa tämänhetkisistä havainnoista on tehty eurooppalais- ja afrikkalaisperäisestä väestöstä, kun taas esimerkiksi havaintoja Aasian väestöstä on suhteellisen vähän. Useissa ihmisryhmissä α-aktiniini-3 proteiinin on todettu puuttuvan noin 18%:lta yksilöistä. Homotsygootti R577X-alleeli on yleisin syy α-aktiniini-3:n vähäisyyteen. XX-genotyypin yleisyys vaihtelee etnisten ryhmien välillä.
Kaukasialaisessa väestössä R-alleelin osuus vaihtelee 61% – 50% välillä ja X-alleelin osuus 50% - 39% välillä. Eurooppalaisperäisestä väestöstä venäläisillä on todettu olevan korkein R-alleelin esiintyvyys. Aasialaisessa väestössä R-alleelin frekvenssi vaihtelee 53 % – 35 % välillä, kun taas X- alleelin frekvenssi vaihtelee 65 % – 47 % välillä. Aasialaisesta väestöstä intialaisilla havaittiin matalin R-alleelin esiintyvyys. Tummaihoisessa väestössä on havaittu korkein R- ja X-alleelien osuus verrattuna muuhun väestöön. R-alleelin osuus vaihtelee 92 % – 42 % välillä, kun taas X-alleelin osuus 58 % – 8 % välillä. Afrikkalaisperäisen väestön eri etnisten ryhmien keskuudessa matalin ACTN3-proteiinin puutos on havaittu Nigerian väestössä.
Terveys ja vanheneminen
Ihmisten odotetun eliniän kasvamisen myötä monet tutkimukset ovat keskittyneet optimaalisen terveyden ylläpitoon vanhalla iällä. Yksi tällainen tärkeä tutkimuskohde on ikääntyneiden lihasten toimintakyky. Ikääntymisen myötä ilmenevä lihasmassanhäviö lisää sarkopenian ja luun mineraalitiheyden vähenemisen riskiä. ACTN3-geenin on todettu vaikuttavan huippu-urheilijoiden lihasten fenotyypin lisäksi myös vanhusten lihasten toiminnan heikkenemiseen, luun mineraalitiheyden ylläpitoon sekä aineenvaihduntasairauksien riskiin. Erityisesti ACTN3-geenin R-alleeli on yleisesti liitetty lihasmassan, voiman ja toiminnan parempaan ylläpitoon, parempaan adaptiiviseen vasteeseen kuntoillessa, sekä sen kykyyn suojata ihmistä sarkopenian kehittymiseltä.
Vanhuksilla on todettu olevan yhteys ACTN3-genotyypin ja luun mineraalipitoisuuden välillä, jossa R-alleelilla on todettu olevan suojaava vaikutus luun mineraalipitoisuuden vähentymistä vastaan. Vielä ei ole varmaa, johtuuko tämä siitä, että ACTN3 vaikuttaa suoraan luun aineenvaihduntaan, vai johtaako R-alleelin kantajien lisääntynyt lihasmassa ja sen toiminta luun suurempaan kuormitukseen ja sen myötä tehokkaampaan luun mineraalipitoisuuden ylläpitoon. Yksilöt, joilla on suurempi lihasmassa ja lihasten toimintakyky, voivat olla aktiivisempia päivittäin. Luuston säännöllinen kuormitus edistää luustorakenteiden ylläpitoa, joka vähentää luuston mineraalipitoisuuden vähenemistä ja näin sen haurastumista.
Tautiyhteydet
ACTN3-geenin puutos tai sen läsnäolo eivät itsessään aiheuta tauteja: tosin on huomattu, että ACTN3-geenin puutos on yliedustettuna sellaisilla ihmisillä, jotka ovat eläneet yli 100-vuotiaksi. Fyysisesti haurailla vanhuksilla, jotka kantavat ACTN3-geeniä, yleisen sairastavuuden taso on jonkin verran kohonnut. Nuorilla, 18–28-vuotiailla sekä miehillä että naisilla, jotka kantavat ACTN3-geeniä, on keskimäärin korkeampi systolinen ja diastolinen lepoverenpaine kuin niillä, joilta geeni puuttuu. Tämän arvellaan johtavan ikääntymisen myötä mahdollisesti erilaisiin sydän- ja verisuonitauteihin, kuten verenpainetautiin: nykykäsityksen mukaan ACTN3-geenin puutos voikin suojata kantajaansa erilaisilta sydänperäisiltä taudeilta, mikä puolestaan parantaa keskimääräistä elinajanodotetta. Myös geenin puuttumisen vaikutusta luustolihaksistoon on tutkittu: hiirillä tehtyjen kokeiden perusteella ACTN3:n puutos näyttää hidastavan lihasmassan häviämistä, sekä vähentävän ikääntymisestä aiheutuvia haittoja lihaksille. Toisaalta tilastollisessa tarkastelussa on huomattu, että ACTN3-geeni parantaa sydänkohtauksen selviytymistodennäköisyyttä: henkilöillä, joilta ACTN3-geeni puuttuu, on 1.72 kertaa suurempi todennäköisyys kuolla sydänkohtaukseen kuin niillä, joilla geeni löytyy. Tämä ei tosin tarkoita sitä, että geenin puutos vaikuttaisi todennäköisyyteen saada sydänkohtaus, mutta mikäli sydänkohtaus osuu kohdalle, on geenin kantajilla parempi mahdollisuus selvitä siitä hengissä, kuin niillä, joilla geeniä ei ole.
Evoluutio
α-aktiniinin homologeja on löydetty suurelta määrältä erilaisia eliöitä, aina kädellisistä, kaloista ja linnuista sieniin ja yksisoluisiin organismeihin asti. On myös hieman näyttöä α-aktiniiniproteiinista Spirulina platensis -syanobakteerilta, joka viittaisi geeniperheen kehittyneen jo ennen prokaryoottien ja eukaryoottien eroamista. Selkein ero eri eliöiden fylogenioissa on a-aktiniiniperheen laajeneminen selkärankaisilla neljään eri ortologiseen klusteriin: muilla kuin selkärankaisilla on vain yksi aktiniinigeeni, kun selkärankaisilla niitä on löydetty neljää erilaista: ACTN1, ACTN2, ACTN3 ja ACTN4, joista kaikkia neljää esiintyy ainakin ihmisillä ja jyrsijöillä, ja joista ACTN1, ACTN2 ja ACTN4 on löydetty kanalta (Gallus gallus): onkin spekuloitu, että ACTN3-geeni olisi joko kehittynyt nisäkkäille vasta lintujen lahkon eroamisen jälkeen, tai ACTN3-geeni olisi voinut hävitä linnuilta evoluution aikana myöhemmässä vaiheessa.
ACTN-geenit ovat toistensa kanssa hyvin samankaltaisia. Tämän arvellaan johtuvan yhden, alkuperäisen geenin duplikaation johdosta: geeni on jossain evoluution vaiheessa kahdentunut useamman kerran niin, että lopulta kopioita samasta geenistä on perimässä useita. Jokainen geeni on evoluution myötä kehittynyt omanlaisekseen, joka on mahdollistanut useamman samankaltaisen, mutta mahdollisesti funktionaalisesti erilaisen proteiinin tuottamisen. Toinen tärkeä ACTN-geeniperheen monimuotoiseen toiminnallisuuteen vaikuttanut tekijä on niin sanottu vaihtoehtoinen silmukointi, ”alternative splicing”. Esimerkiksi banaanikärpäsellä, D. melanogaster:lla, yhdestä ACTN-geenistä voidaan vaihtoehtoisen silmukoinnin avulla tuottaa kolmea erilaista proteiini-isoformia, joista jokainen ekspressoituu eri kudoksissa kärpäsen eri elämänvaiheissa. Geenien duplikaatio ja vaihtoehtoinen silmukointi mahdollistavat siis toiminnallisesti monimuotoisen ACTN-geeniperheen, joista jokainen ekspressoituu, ja mahdollisesti myös toimii, eri lailla eri kudoksissa.
ACTN2 näyttää tutkimusten valossa parhaalta kandidaatilta korvaamaan puuttuvan ACTN3-geenin toiminnan. Toisaalta ACTN3 on vahvasti konservoitunut, eli säilynyt samankaltaisena eri nisäkäslajien kesken, joka viittaa siihen, ettei ACTN2 ole korvannut ainakaan kokonaan ACTN3:n vaikutusta nisäkkäiden lihaskudoksissa. Ihminen näyttää olevan ainoa nisäkäslaji, jonka ACTN3-geenin nollamuoto on lähtenyt yleistymään, varsinkin kylmien alueiden populaatioissa. ACTN2 ja ACTN3-geenien vaikutuksien ero näyttää ihmisellä olevan hyvin hienovarainen. ACTN3 mahdollistaa hieman nopeamman lihaksen supistumisen, joka johtaa esimerkiksi parempaan juoksunopeuteen. ACTN2 taas näyttää parantavan lihaksen kestävyyttä, mahdollistaen sitä kantavan ihmisen juoksevan kauemmas, joskin vähän hitaammin. Tästä on voinut olla hyötyä ihmisen evoluutiossa, esimerkiksi metsästyksessä, kun saaliseläin on “juostu uuvuksiin”. Toisaalta ACTN3:n puuttuminen on voinut parantaa lihasten yleistä energiatehokkuutta, joka on voinut auttaa ihmisiä selviytymään pitkistä talvista vähemmällä ravinnon tarpeella.
Nessus
Nessus voi viitata seuraaviin:
Karl Fredrik Johnsson
Johnssonin vanhemmat olivat Turun tuomiokapitulin notaari Kristian Hellsteen, vuodesta 1749 Johnsson (1720-1767) ja Ingrid Kristina Brander. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1777. Johnsson valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1785 ja filosofian maisteriksi 1786. Hänestä tuli riemumaisteri 1836.
Pierre Lévy
pienoiskuva|250x250px| Pierre Lévy Pierre Lévy (s. 1956) on Tunisiassa syntynyt ranskalainen filosofi, kulttuuriteoreetikko ja mediatutkija, joka on erikoistunut ymmärtämään digitaalisten teknologioiden kulttuurisia ja kognitiivisia vaikutuksia ja ihmisen kollektiivisen älykkyyden ilmiötä.
Karl Fredrik Johnsson
Johnsson oli Porin triviaalikoulussa vt. opettajana vuodesta 1780, vakinaisena alempana kollegana vuodesta 1788 ja ylempänä kollegana vuodesta 1789. Hän oli sitten Vaasan triviaalikoulun ylempänä kollegana vuodesta 1793 ja Porin triviaalikoulun konrehtorina vuodesta 1795 sekä rehtorina vuodesta 1804. Hän oli puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1807. Professorin arvonimen Johnsson sai 1839.
Johnsson oli naimisissa vuodesta 1788 Kristina Mariana Branderin (k. 1840) kanssa. Heidän poikansa notaari Karl Kristian Johnsson (1788–1870) toimi Uudenkaupungin vt. pormestarina ja Turun vt. poliisimestarina sekä viimeksi Turun hovioikeuden aktuaarina.
Pierre Lévy
Hän esitteli kollektiivisen älykkyyden käsitteen vuonna 1994 julkaisemassaan kirjassa L'intelligenceective: Pour une anthropologie du cyberspace.
Pierre Lévy opettaa tällä hetkellä Ottawan yliopiston viestinnän laitoksella.
Itascajärvi
Itascajärvi on järvi Clearwaterin piirikunnassa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa. Järvi on kuuluisa siitä, että Mississippijoki saa alkunsa täältä. Järven havaitsi alkulähteeksi Henry Schoolcraft vuonna 1832, ja hän nimesi sen yhdistämällä latinan sanat veritas, ’tosi’ ja caput, ’pää’. Asia muuttui osittain kiistanalaiseksi vuoden 1872 jälkeen, kun lehtimies Julius Chambers löysi Itascan eteläpuolelta siihen laskevan Elkjärven, johon myös laskee muutama puro.
Matka Postimerkkien maahan
Matka Postimerkkien maahan on Vesa Sisätön kirjoittama postimerkkeilyaiheinen nuorten fantasiaromaani. Teos ilmestyi vuonna 2010 Tammen Musta kaista -sarjassa.
KWord
KWord on vapaa tekstinkäsittelyohjelma, joka kuului KDE:n KOffice-toimisto-ohjelmistoon. KWordin kehitys loppui 2012, kun KOfficen kehitys loppui. Ohjelmaa julkaistiin LGPL-lisenssillä. KWordin seuraaja on Calligra Words. KWordin kehitys alkoi vuonna 1998.
KOffice
Daevat
Daevat olivat jumalia tai demoneja muinaisessa Iranissa. Zarathustralaisuuden perustaja Zarathustra piti heitä aluksi merkityksettöminä olentoina, mutta alkoi myöhemmin pitää daevoja langenneina enkeleinä tai demoneina ja siten todellisen uskon vihollisina. Daevat ovat väriltään mustia, ja ne syövät ruumiita ja kiduttavat sieluja helvetissä.
Useimmat daevat olivat miespuolisia, mutta drujeiksi kutsutut olennot olivat naisia. Pahuuden henkilöitymä Angra Mainyun eli Ahrimanin katsottiin olevan daevojen hallitsija. Daevat olivat petollisia pahoja henkiä, ja ne yrittivät kaikin mahdollisin tavoin estää hyvät teot.
Daevat olivat enkelimäisten Amesha Spentas -olentojen eli ”Pyhien kuolemattomien” päävastustajia. Yksi pahoista demoneista odotti Chinvatin sillalla, joka sielujen oli ylitettävä päästäkseen Ahura Mazdan paratiisiin. Jos ilkeä daeva onnistui sieppaaman sielut, hän syöksi ne alhaalla olevaan kuiluun. Toinen demoni pyrki taivuttelemaan hallitsijoita olemaan tyranneja ja kolmas puolestaan yllytti ihmisiä ylpeyteen ja kapinointiin. Jotkut daevoista aiheuttivat vanhuutta ja seniiliyttä, toiset taas raivoa ja tuhovimmaa.
Sankari Rustem taisteli alinomaa daevoja vastaan. Erään tarinan mukaan demoni Arzang sieppasi ja sokeutti kuninkaan. Rustem onnistui lopulta vapauttamaan kuninkaan ja palauttamaan hänen näkökykynsä käyttämällä demonin sydämestä tehtyä lääkettä.
Armenialaisessa mytologiassa daevoja kutsutaan nimellä devit.
Luettelo korean kielen murteista
Tämä on luettelo korean kielen murteista.
Język koreański
Raoul Grünstein
Hän on Allas Sea Poolin omistavan yhtiön toimitusjohtaja.
Hänen isoisänsä perusti Turkisliike Grünsteinin vuonna 1918. Grünstein siirtyi perheyrityksen hallituksen puheenjohtajaksi 1995. Turkisliike myytiin vuonna 2000 Marimekolle.