cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Legions of Perkele
Legions of Perkele on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin vuonna 1998 julkaistu neljäs albumi. Albumin julkaisi Spinefarm Records. Albumin raidat 10 ja 11 ovat ”tyhjiä” kahdentoista sekunnin mittaisia pätkiä, jotka eivät sisällä ollenkaan musiikkia. Myöskään albumin aloittavaa ”Introa” ei ole mainittu albumin kappalelistauksessa. Kappaleet ”Deep from the Depths” ja ”Warmetal” ovat bonusraitoja, jotka on mainittu levyn etukannen vihkossa, mutta ei takakannessa. Albumi uudelleenjulkaistiin yhdessä Saatana -albumin kanssa vuonna 2004.
Morsiusharso
Elinympäristö
Villiintyneenä morsiusharsoa tavataan pihoilla, joutomailla ja lastauspaikoilla.
Legions of Perkele
Jyväskyläläinen Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus -yhtye levytti kappaleesta ”Last Day in Heaven” suomenkielisen version nimeltään ”Viimeinen päivä taivaan?” vuonna 2000. Kappaleen suomenkielisen käännöstekstin ovat tehneet Timo Rautiainen ja Tomi Tuomaala.
Morsiusharso
Käyttö
Morsiusharso on suosittu leikkokukka, jota viljellään ympäri maailmaa. Lajista on jalostettu myös kerrottukukkaisia ja vaaleanpunaisia lajikkeita. Sitä voidaan käyttää myös kuivakukkana.
Legions of Perkele
Kappaleet
Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Demonos Sova.
Я
Я on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, marin, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Kirjaimen translitteraatiovastineita ovat ja (SFS 4900) ja â (ISO 9:1995).
Historia
Я on syntynyt kahden muinaisen kyrillisen kirjaimen yhdistyessä. Toinen näistä on ІА, joka on kirjainten І ja А ligatuuri ja on ollut äänteen /ja/ merkki, ja toinen kirjain on Ѧ. Ajan myötä kirjainten ІА ja Ѧ foneettinen ero hävisi ja kumpikin niistä korvattiin kirjaimella Я Pietari Suuren vuonna 1708 käyttöön ottamassa kyrillisessä kirjaimistossa.
Ääntäminen
Я ääntyy tavallisesti vokaalina /a/, /ja/ tai /jʌ/. Sen äännearvo on bulgariassa /a/ tai /ja/, marissa /a/, ukrainassa /jʌ/, valkovenäjässä /ja/ ja venäjässä /a/ tai /ja/. Venäjässä painottomassa tavussa sanan alussa ja konsonantin jälkeen я äännetään i:n suuntaan. Esimerkiksi sanoissa язык (jizik = kieli) ja прямой (primoi = suora). Suomensukuisissa kielissä я käytetään korvaamaan ä-äännettä, kuten myös kirjoitettaessa esimerkiksi suomenkielisiä ä-kirjaimen sisältäviä sanoja kyrillisillä aakkosilla (esimerkiksi Ювяскюля = Jyväskylä).
Lasse Dahlquist
Lars Erik ("Lasse") Dahlquist (14. syyskuuta 1910 Örgryte - 14. lokakuuta 1979 Brännö) oli ruotsalainen säveltäjä, laulaja ja ohjaaja. Suomessa hänet tunnetaan mm. Tapio Rautavaaran esittämän Kulkuri ja joutsen-kappaleen sävellyksestä.
Pikkumarmorimanteri
Pikkumarmorimanteri (Triturus pygmaeus) on salamanterilaji, jota tavataan Espanjassa ja Portugalissa. Pikkumarmorimanteri sopeutuu hyvin nykymaailmaan. Se elää metsälammissa, joissa, järvissä, puutarhoissa, ojissa, kanavissa ja avokaivannoissa. Lajia uhkaa kuitenkin ihmisen levittäytyminen. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen silmälläpidettäväksi lajiksi.
Raimo Honkanen
Raimo Ilmari Honkanen (10. elokuuta 1938 Turku – 17. kesäkuuta 2020 Turku) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Honkanen edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Roomassa 1960 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Paul Nymanin, Unto Hautalahden ja Matti Herrosen kanssa sekä henkilökohtaisessa 175,3 kilometrin maantieajossa 55:nneksi. Méxicossa 1968 hän sijoittui joukkueajossa 19:nneksi yhdessä Raimo Suikkasen, Mauno Uusivirran ja Ole Wackströmin kanssa sekä henkilökohtaisessa 196,2 kilometrin maantieajossa parhaana suomalaisena 37:nneksi.
Honkanen edusti Suomea vuosien 1956, 1959 ja 1961 MM-kilpailuissa ratapyöräilyssä. Pohjoismaiden mestaruuden hän saavutti ainoastaan nuorten sarjassa.
Seuratasolla "Rapa" Honkanen edusti Turun Pyöräilijöitä ja Turun Urheiluliittoa. Hän voitti vuosina 1961–1967 yhteensä 17 Suomen-mestaruutta, joista kuusi tuli henkilökohtaisista lajeista. Hän teki Suomen ennätyksiä yhden kilometrin aika-ajossa (1.12,5), neljällä kilometrillä (5.03,8) ja viidellä kilometrillä (6.43,8 ja 6.41,4). Hän voitti Porvoon ajon vuosina 1964 ja 1966 sekä Tunturi–Haka-ajon vuonna 1966.
Hiirenporraskasvit
Hiirenporraskasvit (Athyriaceae) on Polypodiales-lahkoon kuuluva saniaisheimo. Heimoon kuuluu 15–25 sukua ja 650–1650 lajia.
Suomessa tavataan kolmea hiirenporraskasvien heimoon kuuluvaa lajia: soreahiirenporras (Athyrium filix-femina), tunturihiirenporras (Athyrium distentifolium) ja myyränporras (Diplazium sibiricum). Näistä kolmesta soreahiirenporras on selvästi yleisin.
Nicolas Trigault
pienoiskuva|upright|Trigault kiinalaiseen asuun pukeutuneena. Kuvan on tehnyt taiteilija [[Peter Paul Rubens. ]]
Trigault syntyi nykyisen Ranskan alueella sijaitsevassa Douaissa. Jesuiittoihin hän liittyi jo ennen 1500-luvun loppua, ja 1600-luvun alkupuoliskolla suuntasi lähetyssaarnaajana Kaukoitään. Lähetyssaarnauksen lisäksi Trigault sai myöhempinä vuosina tehtäväkseen palata Eurooppaan raportoimaan lähetystoiminnan onnistumisesta paavi Paavali V:lle, minkä jälkeen hän kierteli Euroopassa keräämässä rahaa jesuiittojen työlle Aasiassa. Euroopan-matkansa jälkeen hän palasi lähetystyöhön. Trigault kuoli vuonna 1629 Kiinan Hangzhoussa.
Rödsö
Rödsö on Kokkolan läntisellä puolella sijaitseva maalaiskylä. Rödsössä sijaitsee Rödsön vanha koulu. Koulu myytiin vuonna 2020 neljälle paikalliselle yrittäjäperheelle.
Perhonjoki kulkee kylän läpi. Siellä on uimaranta.
Matthew Bingley
Matthew Bingley (s. 16. elokuuta 1971 Sydney) on australialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Bingley debytoi Australian maajoukkueessa 1993. Hän on pelannut 14 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Maustekurkuma
Maustekurkuma (Curcuma longa) on inkiväärikasveihin kuuluva ruohovartinen kasvi. Sen juurista saatavaa maustetta kutsutaan kurkumaksi. Juuri kuivataan ja jauhetaan, jolloin tuloksena on voimakkaan keltainen maustejauhe, jota käytetään usein currymausteseoksen osana ja muussa eteläaasialaisessa ruoanlaitossa. Kurkumaa käytetään myös keltaisen värin antajana eräissä sinapeissa sekä jopa kankaiden värjäykseen.
Maustekurkumasta uutetaan kurkumiinia, jota käytetään elintarvikkeissa väriaineena. Kurkumiinin E-koodi on E 100.
Historiaa
Kurkumasta ovat ensimmäiset maininnat assyrialaisten kasviluetteloissa 600 eaa., jolloin sitä on käytetty väriaineena. Arabit toivat sen Eurooppaan, ja sitä kutsuttiin usein ”Intian sahramiksi”. Perimätiedon mukaan kurkumalla on lääkinnällisiä ominaisuuksia, sen pitäisi auttaa erilaisiin vatsavaivoihin. Kulttuureissa, joissa kurkumaa käytetään paljon, paksusuolen syöpä on harvinainen, mutta toki kyseessä oleva ruokavalio poikkeaa muutenkin länsimaalaisesta.
Käyttö
Nimensä se on saanut heprean sahramia tarkoittavasta sanasta karkam. Usein kurkumaa onkin käytetty sahramiväärennöksiin, koska kurkuman juuresta saatava väri on hyvin samanlainen. Maku ja tuoksu eivät tietenkään ole lainkaan samaa luokkaa. Sahramin pehmeä öljyinen maku vapauttaa arominsa välittömästi, kun taas kurkuman maku on kitkerä ja raaka.
Kurkumaa pitää osata käyttää oikein. Kitkerä maku häviää, kun kurkumaa hauduttaa miedolla lämmöllä öljyssä tai voissa kymmenisen minuuttia. Sen jälkeen maku on pehmeä ja sopii moniin ruokiin tuomaan hieman itämaisia sävyjä ja värihehkua. Keskiajalla kurkuma oli suosiossa suureksi osaksi värjäävien ominaisuuksiensa vuoksi. Kurkuman säilytyksessä kannattaa huomioida se, että jauhettuna se menettää pian ominaisuutensa, jos joutuu valolle alttiiksi. Siksi se pitäisi säilyttää tiiviissä läpinäkymättömässä maustepurkissa.
Kurkumaliuosta voidaan käyttää myös happamuuden indikaattorina; se vaihtaa väriä keltaisesta punertavaksi noin pH 8,5 tietämillä.
Lääketieteelliset vaikutukset
Viime vuosikymmeninä kurkuman on havaittu laukaisevan syöpäsoluissa apoptoosin eli solukuoleman, joka nimenomaan syöpäsoluissa on usein estynyt. Varsinkin melanoomaa ja rintasyöpää vastaan kurkumalla on saatu kokeellisesti positiivisia tuloksia. Ainakin osaa tutkimustuloksista epäillään väärennöksiksi ja aiheeseen liittyviä artikkeleita on jälkeenpäin poistettu.
Kurkuma myös ehkäisee beta-amyloidien kertymistä Alzheimerin taudissa ja jopa hajottaa taudissa muodostuneita plakkikertymiä.
Lääketieteessä kasvia käytetään tulehdusten hoidossa. Kurkumakasvilla on antioksidantti- ja antikarsinogeeninen-, anti-inflamatorinen vaikutus, maksaa suojeleva vaikutus. Kurkumiinin on todettu vähentävän kaasun muodostusta suolistossa. Kurkuman toisen yhdisteen p-tolymetyylikarbinolin on havaittu lisäävän haiman ruuansulatusentsyymien eritystä. Myrkyllisyyttä ei ole havaittu käytetyillä terapeuttisilla annoksilla.
Kurkumiinin on todettu eräässä tutkimuksessa säännöllisesti nautittuna estävän diabeteksen puhkeamisen.
Etninen vähemmistö
Etninen vähemmistö tai vähemmistökansallisuus on etninen ryhmä tai kansallisuus, jolla on tietyn valtion, valtapiirin tai yhteiskunnan sisäpuolella vähemmän edustajia tai huonompi asema kuin muilla ryhmillä. Etnisiä vähemmistöjä usein ovat myös valtiottomat kansat. Enemmistö taas on ryhmä, jolla on enemmän edustajia tai asema parempi kuin muilla ryhmillä.
Lukumäärältään suurin ryhmä ei aina ole valta-asemassa. Tämän vuoksi vähemmistöihin katsotaan kuuluvaksi myös syrjittyjen ryhmien, vaikka ne olisivat lukumäärältään enemmistöjä. Esimerkiksi Etelä-Afrikassa Apartheid-hallituksen aikana musta enemmistö oli valkoisen vähemmistön syrjimä, minkä vuoksi mustia itse asiassa kutsuttiin vähemmistöksi. Naisia on suunnilleen yhtä paljon kuin miehiä, mutta naisia kutsutaan toisinaan vähemmistöksi, jos naisten asema on miehiin verrattuna huono.
Tämä on otettu huomioon ihmisoikeussopimusten tulkinnassa siten, että enemmistönä oleva ryhmä voidaan nähdä vähemmistönä, jos sille voidaan siten vaatia tasavertaista asemaa. Periaatteessa siis vähemmistöjen oikeudet koskevat kaikkia etnisiä ryhmiä, joita syrjitään tai joiden oikeuksia poljetaan yhteiskunnassa. Käytännössä tämä ei kuitenkaan aina toteudu, ja vähemmistökäsitettä saatetaan käyttää väärinkin jonkun enemmistön ihmisoikeuksien sivuuttamiseen.
Vähemmistökäsitettä hämärtää lisäksi se, miten alueet pitäisi vähemmistöjä tarkastellessa rajata. Pelkkiin valtion rajoihin pohjaava määrittely on joissain tapauksissa asetettu kyseenalaiseksi, sillä ryhmien siteet ja voimavarat ylittävät usein valtioiden rajat, ja jonkun valtion vähemmistöryhmä voi kuitenkin kuulua voimakkaaseen etniseen kokonaisuuteen, joka on vallalla lähialueilla, ja joka on siis laajemmassa mittakaavassa enemmistö. Lisäksi jonkun maan vähemmistö saattaa olla johtavassa asemassa sellaisessa vieraassa maassa, jolle maa on poliittisesti, taloudellisesti tai sotilaallisesti alisteinen. Tällaisessa tapauksessa vähemmistöllä voi olla paljon enemmän vaikutusvaltaa, kuin miltä pelkkien väestösuhteiden mukaan näyttäisi.
Dudley
Dudley on noin asukkaan kaupunki ja  asukkaan metropolihallintopiiri (metropolitan borough) Länsi-Midlandsin metropolikreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa. Se on Birminghamia ympäröivän Black Countryn entisen hiilikaivosalueen suurin kaupunki. Dudleyssä on eläintarha ja Dudleyn Black Country Living Museum, entinen kaivoskylä, jossa järjestetään perinnetyönäytöksiä ja jossa matkailijat voivat vierailla muun muassa entisajan koulussa, apteekissa ja fish and chips -kioskilla.
Delta Force (elokuva)
Delta Force on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Menahem Golan. Se kertoo Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukon, Delta Forcen, operaatiosta pelastaa libanonilaisten terroristien suorittaman lentokonekaappauksen panttivangit. Pääosassa esiintyy Chuck Norris ja Lee Marvin.
Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 10. lokakuuta 1986.
Thrust SSC
Thrust SSC (SuperSonic Car) on maailman nopein maakulkuneuvo sekä ainoa sellainen, joka on yltänyt äänen nopeuteen ja rikkonut äänivallin ajamalla mailin matkan keskinopeudella 1 227,986 km/h (1,02 mach) 15. lokakuuta 1997.
Thrust SSC ajoi ennen ennätysajoaan 25. syyskuuta siihen aikaan suurimman nopeuden, 1149,29 km/h, jonka se itse rikkoi noin 20 päivää myöhemmin. Autoa ohjasi molemmilla kerroilla Ison-Britannian kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) hävittäjälentäjä Andy Green.
Thrustin voimanlähteenä oli kaksi isoa suihkumoottoria. Sen pyörät pyörivät noin 8500 kierrosta minuutissa.
Klaus Waris
Klaus Henrik Waris (vuoteen 1935 Warén, 17. maaliskuuta 1914 Helsinki – 18. joulukuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä, professori ja Suomen Pankin pääjohtaja (1957–1967).
Waris valmistui ylioppilaaksi vuonna 1932 ja filosofina kandidaatiksi (nyk. maisteri) vuonna 1935 Turun yliopistosta. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1945 Helsingin yliopistossa väitöskirjalla Kuluttajain tulot, kulutus ja säästäminen. Waris työskenteli valtiovarainministeriön kansantalousosaston päällikkönä 1946–1949, jolloin muun muassa alettiin julkaista neljännesvuosittaisia suhdannekatsauksia. Vuosina 1949–1952 Waris toimi Teknillisen korkeakoulun kansantaloustieteen professorina, minkä ohessa hän oli Pohjoismaiden Yhdyspankin johtokunnan jäsen vuosina 1950–1951.
Vuosina 1952–1957 Waris oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen ja vuosina 1957–1967 pääjohtaja. Wariksen aloittaessa pääjohtajakautensa hänen tehtäväkseen muodostui juuri devalvoidun markan arvon puolustaminen vuoden 1956 yleislakon jälkeisessä tilanteessa. Vuonna 1961 markka oli kuitenkin devalvoitava uudelleen. Waris erosi keskuspankista vuonna 1967, mutta hänen kauttaan pidettiin onnistuneena. Devalvaatiot helpottivat vientiä ja ulkomaisten lainojen avulla kehitettiin Suomen metsäteollisuutta ja parannettiin Suomen tieverkostoa. Työttömyys oli Wariksen kaudella vähäistä, elintaso parani ja Suomi kaupungistui.
Pankkiuran jälkeen Waris työskenteli Helsingin kauppakorkeakoulun kanslerina 1967–1980 ja Sitran ensimmäisenä yliasiamiehenä 1968–1972. Hän toimi myös muun muassa Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen (VTT) valtuuskunnan puheenjohtajana vuosina 1973–1982. Vuonna 1978 hän sai elämäntyöstään Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon.
Theodekteen käsikirjan yhteenveto
Theodekteen käsikirjan yhteenveto oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli retoriikkaa. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.
Teos tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosten luettelosta. Tämän mukaan teos oli yhden kirjan laajuinen. Hesykhios kuitenkin sanoo teoksen käsittäneen kolme kirjaa. Aristoteles itse viittaa siihen teoksensa Retoriikka Aleksanterille johdannossa nimellä Theodektea ja Retoriikassa nimellä Theodekteia. Teoksen nimen synagōgē tarkoittaa sekä ”kokoelmaa” että ”yhteenvetoa”, tässä tapauksessa todennäköisemmin jälkimmäistä.
Sisällöltään teos on todennäköisesti ollut Aristoteleen ystäviin kuuluneen Theodekteen teoksen Käsikirja (, Tekhnē) yhteenveto. Rhodoksen gymnaasin kirjaston teosten luettelon mukaan Theodekteen teos käsitti neljä kirjaa. Aristoteleen tekemä yhteenveto on todennäköisesti kirjoitettu vuosien 343–342 jälkeen, jolloin Filippos II teki Aristoteleesta poikansa Aleksanterin opettajan, sillä retoriikkaa on kuulunut keskeisesti opetettuihin aineisiin. Aleksanterin kerrotaan myös osoittaneen kunnioitustaan Theodekteen kuvapatsaalle Faseliksessa, koska oli saanut tuntea tämän Aristoteleen kautta.
Puhelu tuntemattomalta
Puhelu tuntemattomalta (engl. Ransom!) on vuonna 1956 kuvattu rikosdraama. Elokuvan pääosia esittävät Glenn Ford, Donna Reed, Leslie Nielsen, Juano Hernandez, Robert Keith, Richard Gaines, Mabel Albertson, Alexander Scourby, Bobby Clark, Ainslie Pryor, Lori March, Robert Burton, Juanita Moore ja Charles Herbert. Elokuvan on ohjannut Alex Segal. Elokuvasta tehtiin uusintaversio vuonna 1996 nimellä Ransom – lunnaat ja sen ohjasi Ron Howard. Elokuva oli Leslie Nielsenin ensimmäinen näyttelijänä. Tätä ennen hän toimi kertojana elokuvassa The Battle of Gettysburg.
Sniper Elite
Pelin päähenkilönä toimii yhdysvaltalainen OSS-agentti Karl Fairburne, joka naamioidaan saksalais-tarkka-ampujaksi ja lähetetään Berliiniin vuonna 1945 tehtävänään estää neuvostoliittolaista NKVD:tä saamasta käsiinsä saksalaisten aseteknologiaa. Fairburne saa tehtävän, koska hän on syntyperältään saksalainen ja on asunut lapsuutensa Saksassa.
Pelaaminen
Yksi pelin ominaisuuksista on realistiset ballistiikat. Pelissä täytyy ottaa huomioon ampumaetäisyys, tuulen nopeus ja -suunta ja hahmon pulssi. Kiväärillä tähdätessä peli kuvataan ensimmäisessä persoonassa, mutta muutoin pelikuvakulma pysyy kolmannessa persoonassa. Kun pelaaja osuu vihollista päähän,tai osuu liikkuvaan kohteeseen, peli alkaa seurata luodin kulkua hidastetussa tilassa. Peli poikkeaa muista ammuntapeleistä siinä, että ampuminen vaatii hyvän piilopaikan ja kärsivällisyyttä.
Kuramagomed Kuramagomedov
thumb|right|200px Kuramagomed Šaripovitš Kuramagomedov (s. 21. maaliskuuta 1978 Dagestanin ASNT) on venäläinen raskaan sarjan vapaapainija.
Kuramagomedov edusti ensi kertaa Venäjää maajoukkuetasolla vuonna 1995. Sen jälkeen hän on saavuttanut lukuisia aikuisten arvokisamitaleita. 1997 MM-kisoista hän voitti kultaa, samoin 1999, 2002, 2005, 2006 EM-kisoista ja 2007 EM-kisoista. 2004 EM-kisoista ja 2006 MM-kisoista hän saavutti hopeaa. Venäjän mestaruuden hän on voittanut kuusi kertaa.
Kuramagomedovin seura on KSB TsSKA. Häntä valmentavat Ruslan Abijev ja Asabulla-Ali Magomedov. Hän asuu Mahatškalassa ja opiskelee Dagestanin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
Leo I (täsmennyssivu)
Leo I voi viitata seuraaviin henkilöihin ja asioihin:
Eustratios Nikaialainen
Eustratios Nikaialainen (n. 1050/1060–1120) oli bysanttilainen filosofi ja Aristoteles-kommentaattori, joka sovelsi filosofiaa myös teologisiin kysymyksiin.
Eustratios oli Johannes Italoksen oppilas ja toimi Nikaian metropoliittana. Anna Komnena esitti tämän oppineena sekä maallisessa että uskonnollisessa kirjallisuudessa, sekä dialektiikan taitajana. Eustratios osallistui aikansa teologisiin keskusteluihin lännen kirkon kanssa keisari Aleksios I Komnenoksen pyynnöstä. Hän sovelsi teologisiin kysymyksiin aristoteelista logiikkaa ja sanoi jopa, että Kristus itse oli argumentoinut sen avulla. Lopulta Eustratios tuomittiin opettajansa Johanneksen tavoin harhaoppiseksi vuonna 1117 mahdollisesti sekä teologisista että poliittisista syistä.
Eustratios kirjoitti Anna Komnenan toimeksiannosta kommentaareja Aristoteleen teoksiin, mukaan lukien kommentaarit Toiseen analytiikkaan ja Nikomakhoksen etiikkaan. Aristoteles-tulkinnoissaan hän seurasi antiikin aikaisia kommentaareja ja myöhemmän antiikin uusplatonilaista ajattelua, mutta teki myös omia huomioita. Eustratioksen teoksista vain osa on säilynyt. Osia teoksista käännettiin latinaksi ja sitä kautta ne vaikuttivat 1200-luvulla myös läntiseen skolastiikkaan.
Lombardian ympäriajo 2013
Lombardian ympäriajo 2013 oli järjestyksessään 107. Lombardian ympäriajo. Se ajettiin 242 kilometrin reitillä Bergamosta Leccoon 6. lokakuuta 2013.
Joaquim Rodríguez uusi edellisvuoden voittonsa karattuaan jälleen Villa Verganon nousussa, jonka huippu oli yhdeksän kilometriä ennen maalia. Alejandro Valverde sijoittui toiseksi ja Rafał Majka kolmanneksi.
Tulokset
Lähde: Cyclingnews
Kristiina (Holstein-Gottorpin herttuatar)
Kristiina (12. huhtikuuta 1573 – 8. joulukuuta 1625) oli Holstein-Gottorpin herttuatar, josta tuli Kaarle IX:n puolisona Ruotsin kuningatar. Miehensä kuoleman jälkeen hän johti sijaishallitusta kunnes vanhin poika Kustaa II Aadolf oli täysi-ikäinen. Muita Kristiinan ja Kaarle IX:n lapsia olivat prinsessa Maria Elisabet ja prinssi Kaarle Filip.
Avioliitto oli Kaarlen toinen – ensimmäinen vaimo Maria oli kuollut vuonna 1589.
Kuomiokoski
Kuomiokoski on kylä ja aiempi taajama Mikkelissä, entisen Ristiinan kunnan alueella. Siellä toimii jalkinetehdas Kuomiokoski Oy.
Taajama sai alkunsa, kun sille nimensä antaneen Kuomiokosken partaalle perustettiin kosken sähkövoimaa hyödyntävä pohjallistehdas, joka laajetessaan alkoi valmistaa myös kenkiä ja tohveleita. 2000-luvulla kylässä on asukkaita noin parisataa tehtaan ympärille sijoittuneissa rivitaloissa, joita omistavat sekä kunta että tehdasyhtiö. Taajamassa ovat aiemmin toimineet kaksi kauppaa, koulu, posti, pankki ja sivukirjasto sekä viimeisimpänä toimintansa lopettanut baari.
Kuomiokoskella toimii Kuomiokosken kylätoimikunta.
Zülfü Livaneli
Ömer Zülfü Livaneli (s. 20. kesäkuuta 1946 Ilgın, Turkki ) on turkkilainen kirjailija, runoilija, säveltäjä, laulaja, poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti.
Hän toimi maansa parlamentissa kansanedustajana Tasavaltalaisen kansanpuolueen (CHP) riveissä vuosina 2002–2007. Hän on tehnyt musiikillista yhteistyötä maansa ulkopuolella muun muassa kreikkalaisen laulajan Maria Farantourin, säveltäjä Mikis Theodorakisin ja amerikkalaisen laulajan Joan Baezin kanssa. Hän on ollut Unescon hyvän tahdon lähettiläänä vuodesta 1996. Hänen kirjojaan on käännetty useille kielille. thumb|left|270px|Livaneli ja [[Maria Farantouri konsertoimassa vuonna 2012.]]
Tero Lehto
Tero Lehto (25. toukokuuta 1978 Vantaa – 3. heinäkuuta 2019 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja. Hän aloitti toimittajan uransa 1990-luvulla Mikrobitin avustajana. Mikrobitin avustaminen johti pian myös saman kustantajan, Helsinki Median, Tietokoneen avustamiseen ja sen jälkeen päivätyöhön. Maaliskuussa 2019 hän aloitti Kauppalehden taloustoimittajana.
Rockilta
Rockilta – Viihdetoimituksen ilta on suomalainen koko illan televisio-ohjelma. TV1:n Viihdetoimituksen suorassa lähetyksessä kohtasivat suomalaisen rock-maailman huiput. Mukana oli myös ajankohtaisia ulkomaisia yhtyeitä musiikkivideoilla. Ohjelman tuottaja oli Uolevi Taskinen, sen ohjasivat Erkki Pohjanheimo ja Uolevi Taskinen. Heikki Harma oli kolmantena toimittajana ja juontajana.
Suora lähetys oli Yle TV1:ssä 28.2.1981. Viihdekatsauksen Kalevalanpäivä -ohjelma ja Televisiouutiset jakoivat rock-illan kahteen osaan. Ensimmäinen osa alkoi klo 18.45 ja toinen klo 21.00.
Osa 1
kesto 85’
Osa 2
kesto 21’43”
Once Upon a Time in China II
Once Upon a Time in China II on vuonna 1992 julkaistu hongkongilainen taisteluelokuva ja jatko-osa elokuvalle Tapahtui kerran Kiinassa. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Jet Li, Donnie Yen, Rosamund Kwan, Max Mok, Zhang Tielin, David Chiang, Hung Yan-yan, Yen Shi-kwan, Dion Lam, Ho Ka-kui, Paul Fonoroff, Mike Miller ja Chu Kai-sang. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark. Elokuva voitti parhaan alkuperäismusiikin palkinnon Golden Horse Film Festival -tilaisuudessa 1992 ja parhaan toimintakoreografian palkinnon vuoden 1993 Hongkongin Film Awards -tilaisuudessa. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan Once Upon a Time in China 3.
Heikki Aarva
Heikki Aarva (10. kesäkuuta 1936 Viipuri – 6. huhtikuuta 2020 Helsinki ) oli suomalainen iskelmälaulaja ja televisioalan vaikuttaja. Hän oli näyttelijä Sami Aarvan isä.
Aarva myös näytteli elokuvissa Teerenpeliä (1963) ja Kastematojen aika (1985).
Aarva sairastui maaliskuun 2020 lopussa koronaviruksen aiheuttamaan tautiin ja kuoli helsinkiläisessä sairaalassa saman vuoden huhtikuun alussa.
Bernard and the Genie
Bernard and the Genie on vuonna 1991 kuvattu televisioelokuva, joka perustuu Tuhannen ja yhden yön tarinoihin. Elokuvan pääosia esittävät Lenny Henry, John Gabriel, Alan Cumming, Rowan Atkinson, Denis Lill, Angela Clarke ja Marcia Ashton. Elokuvassa ilkeä velho vangitsee hengen lamppuun, jonka eräs taidekauppias löytää 2 000 vuotta myöhemmin. Henki lupaa toteuttaa miehen toiveet, minkä seurauksena hän joutuu ongelmiin. Elokuvan on ohjannut Paul Weiland.
Pohjois-Amerikan ylätasangon intiaanit
Pohjois-Amerikan ylätasangon intiaanit olivat muun muassa lohen pyynnillä eläneitä intiaaneja Kalliovuorilla, Kolumbian ylätasangolla. He myös metsästivät muun muassa peuraa ja hirveä ja keräilivät juureksia. Alueen intiaanit kävivät kauppaa rannikon heimojen kanssa. Tunnettuja heimoja muun muassa nez percet, spokanet, yakimat, shuswapit, kutenait ja salishit. Ylätasangon intiaaneja ei pidä sekoittaa tasankointiaaneihin. Kolumbian ylätasangon kulttuuria määrittelivät pitkälle vanhat uskomukset. Valkoisten tulo muutti intiaanien elämän täällä verraten myöhään. Hevonen tuli tänne etelästä 1700-luvulla. Valkoisia alkoi retkeillä täällä 1800-luvun alussa. Saatuaan hevosen, aiemmin kanooteilla joissa liikkuneet intiaanit tekivät nyt tekivät sota-, kauppa,- ja metästysretkiä lyhytheinäpreerialle. Tällöin ylätasangon intiaanit alkoivat muistuttaa preeriaintiaaneja. Valkoisten lähetyssaarnaajien vaikutus käännytti intiaanieja kristinuskoon ja osaltaan jakoi heimojen jäsenet valkoisten kannattajiin ja vastustajiin. Toisaalta monia intiaaneja kuoli samoihin aikoihin sekä valkoisten tuomiin epidemioihin että 1850-luvulla alkaneissa intiaanisodissa, jotka olivat intiaaneille tappiollisia. Tästä huolimatta tämänkin alueen intiaaniväestö on kasvanut 1900- ja 2000-luvuilla.
Alue ja luonto
Kolumbian ylätasangon kulttuuripiiriksi katsottu intiaanien alue oli Kordillieereilla Yhdysvaltain ja Kanadan rajaseudulla. Tämä noin 200 000 km2 alue oli Rannikkovuorten ja Kalliovuorten välissä olevaa matalavuoristoista ylätasankoa, jota halkovat joet. Se kattoi muun muassa miltei koko Columbiajoen laakson ja Fraserjoen seudun eteläiset osat, jotka olivat asutuksen pääaluetta. Kanadasta alueeseen kuului eteläinen Brittiläinen Kolumbia, Yhdysvalloista suurin osa Washingtonia sekä Oregonin ja Idahon pohjoiset osat. Kolumbian ylätasangolla on mannerilmasto kuumine kesineen ja kylmine talvineen.
Vuorilla on havumetsää jossa kasvaa suuria puita, ja niiden välissä syviä kanjoneita. Jokien vesi on yleensä kirkasta, kylmää ja runsashappista, joka on hyvä kaloille. Lohi nousee jokiin mm. Tyynestä merestä. Riistaeläimiä ovat vuorilammas, peura, hirvi, majava ja saukko. Etelässä ja alueen keskiosissa on heinää kasvava aroa. Oregonissa ja kaakkois-Washingtonissa on runsaasti kuivaa pensasaroa, jopa puoliaavikkoa sillä alue on kuivan Suuren altaan pohjoisraunalla. Seutu on rannikon ja preerian välissä, ja näiden seutujen kulttuurin muutokset vaikuttivat alueen elintapoihin.
Elatuksen hankinta, elintavat
pienoiskuva|Sahaptin- eli nez perce -intiaaneja 1909. Kolumbian ylätasangolla Kalliovuorilla eli monia intiaaniheimoja mm. salishaneja ja pääosin lohen pyynnillä liikkuvaa elämää mm. spokane-intiaaneja. Pääosin syksyllä jokiin noussutta lohta pyydettiin mm. verkoin, harppuunoin tuulastamalla, merroin, onkimalla koukuilla, tai ajamalla kalat ansaan kalapatoihin. Kalapadot tehtiin mm. pajuista ja kivenlohkareista. Veden ylle tehtiin lavamaisia rakennelmia kalojen harppuunointia varten. Harppuunat olivat puisia, mutta luukärkisiä, pitkiä ja leveitä. Harppunoitaessa kala houkuteltiin soihdulla pintaan, ja valmiiksi veden alla ollut harppuunan kärki iskettiin loheen. Toisenlaisessa harppunassa oli irtoava, varteen sidottu kärki. Talvella kaloja pyydettiin avannosta keihästämällä. Nykyään lohi ei enää nouse Columbia-jokeen, koska sinne on rakennettu pato. Lohta kuivattiin ja savustettiin talven varelle. Lohenpyynti oli tarkoin järjestetty, jotta saataisiin mahdollisimman paljon lohta kiinni. Lohestuspaikat olivat monesti kauppapaikkoja ja niissä oli suuria talvikyliä.
Lohen lisäksi pyydettiin muitakin kaloja, varsinkin ankeriasta. Metsästys ja kasvien keräily olivat tietenkin myös merkittävä elatuksen hankintatapa. Lohen lisäksi toiseksi merkittävin ravinto oli kamasmukula, joka on hyvin ravintopitoinen ja makea. Suurimukulaista ulkoisesti sipulia muistuttava kamasta Camassia leichtlinii kasvaa Kolumbian ylätasangon niityillä sinisesti kukkien. Mukulat ovat noin 15 cm syvyydessä. Naiset kaivoivat ne esiin kepeillä. Kamasmukula kypsytettiin mm. puulaatikkoon tai vesitiiviisiin koreihin veteen laitetuilla kuumilla kivillä. Toinen tapa oli paistaa mukula maauunissa, kuivata se auringossa ja varastoida. Kamsmukulan lisäksi intiaanien ravintona oli lisäksi mm. portulakkoihin kuuluva Lewisia "bitterroot" ja villit porkkanat ja sipulit. Luonnonvaraista tupakkaa kerättiin ja idässä joskus viljeltiinkin. Kamasliljan juurimukulan lisäksi kerättiin muita juuria, pähkinöitä ja siemeniä.
Biisoni oli harvinainen, mutta hirvi ja vuorilammas yleisempiä. Riistana oli lisäksi karibu, paksusarvilammas, iso hirvi ja kanadanhirvi sekä joskus pystyttiin kaatamaan harmaakarhu tai mustakarhu. Yleensä riistana oli vuoristossa vuorilammas tai pohjoisessa kanadanhirvi. Vapitihirvi oli merkittävä riista, samoin vuoristossa lumivuohi josta saatiin pitkäkasvuista villaa. Valkohäntäpeura ja muulipeura olivat yleisiä metsästyskohteita. Biisonia eli vain jonkin verran Idahossa.
Seudun keskiosien intiaanien muun muassa suswapien ja spokanien elämä noudatti vuodenaikakiertoa, jossa talvella asuttiin suurissa jokilaaksojen lohestusleireissä ja keväällä ihmiset hajaantuivat keräämään juurakoita ja muita kasveja, metsästämään jäniksiä, kalastamaan jne. . Talvipäivänseisaukseen liittyi juhla tansseineen. Elämälle tärkeiden lohen ja kamasmukulan pyyntiin liittyi kunnioittavia uskonnollisia menoja, koska intiaanit uskoivat jumalien antavan nämä ihmisille, jos ihmiset ovat jumalille suosiollisia. Niinpä esimerkiksi aurinkoa ja maata oli rukoiltava, jotta ne antaisivat kasvun kamasmukulalle. Ensimmäisen saaliin juhla oli suuri tapahtuma. Ruoka-aineiden varastoinnilla oli muun muassa kamasmukulan käytön takia suuri merkitys. Kamasmukula varastoitiin paalujen varaan tai syviin tuohella vuorattuihin maakuoppiin.
Uskomusten mukaan maailma oli suuri puu, jonka latvassa asuu Suuri Salaisuus, joka on hyvä henki. Mutta suuren puun juuristossa asuu pahoja henkiä. Näitä ”kiusanhenkiä” oli intiaaniuskomusten mukaan muun muassa vuorissa, joissa ja järvissä. Kasvomaalukset liittyivät muun muassa pahojen henkien torjuntaan. Sotamaalaus oli punamusta, punainen elämän, musta kuoleman väri. Harmaakarhun pyyntiin liittyi metsästysonnea luova tulipunainen väri. Maailman luoja oli eläimeltä näyttävä sankari, joka oli etevänä pidetty eläin, mm. kojootti, sininen närhi jne. Yleensä viljelyyn liittyvä maaäidin kunnioitus lienee täällä johtunut ravintokasvien keruusta.
Vaatteet tehtiin alkujaan puunkuorisuikaleista, mutta hevosen mahdollistaman kulttuurimuutoksen jälkeen yleensä nahasta ja turkiksista. Varsinkin pohjoisessa osattiin tehdä taitavasti koreja pääosin kuusenjuurista.
Sisämaa-salisheja johti vanhojen neuvosto. Päällikön virka oli tilapäinen. Päällikkö valittiin usein lohenpyyntiä varten. Sodan syttyessä valittiin sotapäällikkö. Mutta toisaalla päällikön virka saattoi periytyä ja hänellä olla hyvin paljon valtaa. Monesti ratkaisuhin tarvittiin kylän miesten lupa. Preeriaintiaaneilta vaikutteita saaneilla heimoilla sotapäälliköiden ja menestyneiden soturien arvostus oli korkea. Luoteisintiaanien vaikutuspiirissä olleilla intiaaneilla oli taas juhlia, joissa isäntä ja vieraat vaihtoivat lahjoja keskenään, mikä tapa muistutti luoteisintiaanien potlatchjuhlia. Tietäjillä oli merkitystä, joskus tietäjät olivat shamaaneja, jotka omien sanojensa mukaan kykenivät tekemään haamusielullaan matkoja henkimaailmaan. Shamanismin vaikutus oli suurempi pohjoisessa, jossa yleisemmin uskottiin vainajan kykenevän ottamaan ihmisen haamusielun, ja vain vahvan shamaanin pystyvän tuon sielun palauttamaan. Yleensä vainajat haudattiin kivikasaan tai maakuoppaan.
Yleensä kylä oli suurin poliittinen yksikkö, joskus monesta kylästä koostuvalla samankielisellä heimolla oli kiinteämpääkin yhteistyötä. Suku luettiin vanhempien puolelta, eikä klaaneja tai vastakkaisryhmiä ollut. Riittiseurat olivat 1800-luvulla harvinaisia ja nekin muiden alueiden tuoretta vaikutusta. Naisen asema oli yleensä arvostettu.
Ivan Dytško
Ivan Fjodorovitš Dytško (s. 11. elokuuta 1990 Rudny) on kazakstanilainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Dytškolla on pronssia sekä Lontoon olympialaisista 2012 että Rio de Janeirosta 2016 superraskaassa sarjassa. Hänellä maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuosilta 2013 ja 2015. MM–pronssia hän saavutti 2011. Dytško on voittanut Aasian mestaruuden vuonna 2013.
Pohjois-Amerikan ylätasangon intiaanit
Elatuksen hankinta, elintavat
Ylätasangon intiaanien jouset olivat niin hyviä, että ne kelpasivat preeriaintiaaneillekin. Ylätasangon intiaanit eivät yleensä sotineet keskenään, mutta olivat sotureina sitkeitä. Joukossa oli kuitenkin keskenään kahakoivia sotaisempia heimoja. Kuitenkin jos joku tunkeutui ilman lupaa kamasniitylle, sota syttyi ja mahdollisesti kiinni saadut ryöstelijät tapettiin. Aseina käytettiin yleensä jousta ja kivipäistä nuijaa. Yleensä suojauduttiin nahkaisella puukilvellä, pohjoisessa oli yleisempi puunsäleistä ja vapitin nahasta tehty panssari.
Ivan Dytško
Dytško ilmoitti helmikuussa 2017 alkavansa ammattilaiseksi. Ensimmäisen ammattilaisottelunsa hän otteli syyskuussa 2017 yhdysvaltalaista Aubur Wrightia vastaan. Heinäkuuhun 2019 mennessä Dytško on otellut kahdeksan ammattilaisottelua, jotka hän on voittanut kaikki. Kaikki voitot ovat päättyneet tyrmäykseen.
Pohjois-Amerikan ylätasangon intiaanit
Kulkuvälineet
Ylätasangon intiaanit eivät yleensä käyttäneet koiria ja purilaita kuljetusvälineinä. Koska asutus keskittyi yleensä virtojen lähelle, kanootti oli tärkeä kulkuväline. Shushwapien, thompsonien ja okanaganien kanootti oli pystykeulainen setrikuorinen "sammennokkakanootti" jollaista käyttivät myös kootenait ja coeur d'alenet. Kutenaiden kanootti muistuttaa Itä-Siperiassa Amurin varrella käytettyä, sen nokka ja perä eivät nousseet ylös vedestä niin kuin algonkineilla. Tällöin kanootin on pidempi kuin laidat. Idässä tehtiin hieman irokeesien kanootteja muistuttavia tasakeulaisia kanootteja. Nez percet taas tekivät yksitukkisia pitkiä veneitä, jotka oli koverrettu polttamalla. Oli myös teräväkeulaisia ja -peräisiä lauttoja, jotka tehtiin telttoihin käytetyistä ruokomatoista. Hevonen kulkuvälineenä oli vasta eurooppalaisten vaikutusta.
Kaupankäynti
Alueen eri heimoilla oli kullakin erilainen elannon hankkimistapa, ja heimot kävivät kauppaa tuottamillaan tavaroilla. Kauppaa käytiin ylätasangolta esimerkiksi rannikon chinookien ja salishien kanssa. Kauppaa tekemään kokoonnuttiin muun muassa Dallesin, Kattlen ja Celilon suurille putouksille wishramin ja wascoein alueelle. Putouksille tultiin kanootein, jotka kannettiin putousten ohi. Kesäisin ja syksyisin tällä paikalla rannikon ja sisämaan heimot vaihtoivat tuottamiaan tavaroita. Mm. Klamathit veivät camas-sipuleita, wishramit ja wascot Tyynenmeren kotiloita ja nez percet ylätasangolla muuten vaikeasti saatavia puhvelin taljoja. Kaupan oli myös yksipuisia kanootteja, villivuohen villaa, orjia, marjoja ja puunkuorikuituja.
Asumukset
Pohjoisen ylätasangon intiaanit asuivat monesti puoliksi maanalaisissa taloissa, joita oli Fraserjoen rannalla kaivausten mukaan tuhansia vuosia. Näitä asumuksia käyttivät mm shuswapit, thompsonit ja okanaganit. Tyypillisesti majan läpimitta oli 3–12 m. Katto oli keskipaalujen tukevien seipäiden varassa oleva tasaisehko tai matala kartio. Katon peite oli kaislamattoja ja multaa. Katon keskellä oli aukko, joka toimi sekä savuaukkona että kulkutienä. Majaan sisään ja ulos pääsemiseen tarvittiin yleensä lovettu tukki tai muunlaiset tikkaat. Yleisempi asumus oli kotamainen kartioteltta joka sekin saattoi olla osittain maan sisään kaivettu. Oli myös vajamaisia muun muassa oljilla ja ruo'oilla peitettyjä pitkätaloja. Näitä monesti kaislamatoille peitettyjä hieman idän wigwamia muistuttavia taloja tehtiin lähinnä etelässä. Niissä oli salkojen varassa peitteinä ruohoista, kaisloista ja osmankäämeistä tehtyjä mattoja. Kylmällä varsinkin pienet asumukset saatettiin vuorata nahoilla. Pitkissä taloissa ei eri perheiden osastoissa ollut väliseiniä. Näitä tekivät mm. nez percet. Pohjoisessakin mm. okanaganit tekivät isoja kaislataloja, mutta ne olivat yleensä tilapääissuojia kokouksiin ja kalapaikoille tulleita ihmisä varten.
Kesäasuntona saattoi olla pieni kaislamatoilla peitetty kartiokota, mutta yleensä kesällä asuttiin pelkässä laavussa joka suojasi tuulelta. Tiipii yleistyi ylätasangollakin eurooppalaisten tulon jälkeen 1700-luvulla.
Kansat
Ylätasangon 25 intiaanikansaa ja vuonna 1800 noin 90 000 intiaania. jakautuivat kolmeen suureen ryhmään. Nämä ovat salishan, sahaptin-penuti ja na-dene. Suurin osa ylätasankoa oli shuswapin ja spokanen sukuisten sisämaan salishan-kieliryhmän asuttamia. Salishanit asuivat alueen keski- ja pohjoisosissa. Salishaneita asui myös luoteisrannikolla. Salishaneita ovat mm shuswapit, lilloeetit, thompsonit, spokanet, thompsonit, sanpoilit jne. .
Etelässä asui sahaptineita intiaaneja, jotka lienevät sukua Kalifornian penuteille. Näitä olivat mm. wallawallat, yakimat, calusat ja nez percet.
Pohjoisella ja itäisellä ylätasangolla asui myös athabascan/na denen sukuisia heimoja, mm. koillisen kootenait.
Historia
Alueen muinainen historia ulottuu kivikauteen, jolta ei ole säilynyt perimätietoa tai kirjoitettuja lähteitä. Mikroteräperinne levittäytyi Fraserjoellekin, jolta on mikroterien seasta löydetty myös lehman- ja Lohnore-tyyppisiä kärkiä. Ylätasangolta mm. Fraserjoen laaksosta löytyy matalia kuoppia, jotka ovat vanhojen maanalaisten rakennelmien jäänteitä. Näitä alettiin luultavasti rakentaa jo Shuswap-kaudella 4800–2400 BP eli 2800–400 eaa. päätellen keihäänkärkien tyylistä. Mutta fraserjoen löytöpaikan tiivein asutus osui Plateau-kauteen 2400–1200 BP ja varhaiseen Kamloops-kauteen 1200–1000 BP päättyen ehkä 1100 BP eli noin vuonna 900 jaa. Lohestuksen ja muun elämisen kannalta parhailla paikoilla olleet rakennelmat lienevät olleet asuntoja. Myöhemmin alueen kansat käyttyvät maanalaisia rakennelmia mm. saunoina. Samanlasia rakennelmia on löydetty myös Brittiläisen Kolumbian rannikolta ja Pugetin salmesta.
Muun muassa walalwallat ja yakimat olivat mukana preerian intiaanisodassa 1853–1898. Vuonna 1896 sahaptinien alueelta löytyi kultaa, ja he menettivät 7/8 vuonna 1955 sovitusta alueestaan valkoisille.
1870-luvulla alueen eteläosissa wanapameihin kuuluva profeetta Smohalla loi uneksijoiden liikkeen, joka väitti saavansa sanomia unista ja herättävänsä kuolleet henkiin tanssien ja riittien avulla. Liike vastusti alkoholia ja maanviljelyä. Liike aiheutti intiaaneissa vuosina 1870–1885 kansalaistottelemattomuuden aallon, muttei liene vaikuttanut intiaanisotiin siinä määrin kuin on väitetty. Sen sijaan liike luultavasti toimi sysäyksenä Suuressa Altaassa syntyneeseen Wowokan henkitanssiin. Vuonna 1872 näkyi esim. nez perce-heimon jakautumien valkoisia vaikutteita kannattaviin ja niitä vastustaviin ryhmiin jotka olivat suunnilleen yhtä suuria. Valkoisia vastustavat asuivat reservaatin ulkopuolella. Intiaanien piti muuttaa hyvin pieneen, käytännössä elinkelvottomaan reservaattiin. Kun lisäksi valkoiset uudisraivaatjat kyntivät Koillis-Oragonin Wallowan laakson intiaanien arvokkaana pitämät kamasniityt pois, nez perce-intiaanien päällikkö Joseph eli Hinmaton Yalakit "vesiltä lähestyvä ukkonen" vihastui. Sahaptinien kapina vuonna 1877 valkoisia vastaan oli pitkälle valkoisia eniten vastustavien päälliköiden ajama. Se alkoi siitä, kun muutamat sahaptinit tappoivat päälliköiden tietämättä muutaman valkoisen. Esimerkiksi Big Holessa valkoiset tappoivat 80 nez perceä, joista 50 naisia ja lapsia. Leirissä satoi luoteja kuin rakeita, eräässä teltassa sotilas tappoi viisi lasta, mutta sotilaiden riehuessa leirissä kaksi päällikköä kokosi soturinsa vastahyökkäykseen ja valtasi leirin takaisin. Nyt miehet näkivät tapetut ja vammauteut vaimonsa ja lapsensa. Valkoiset ottivat noin 3000 Josephin johtamaa sahaptinia vangiksi pitkän takaa-ajon jälkeen, kun nämä yrittivät turvaan Kanadan puolelle dakota-intiaanien luokse. Joseph antautui, kun monet intiaaniheimon johtajista olivat kuolleet. Suurin osa pakoon yrittävistä intiaaneista jäi valkoisten vangeiksi, mutta 300 ehätti silti rajan yli Kanadaan onnistumalla murtautumaan pois saarrosta. Jopa intiaanien vastustaja kenraali Miles ylisti päällikkö Josephia viisaimmaksi ja älykkäimmäksi intiaaniksi, jonka tunsi. Moni noin 4/5 Missourin soille siirretystä intiaanista kuoli tauteihin. Kun sahaptinit sitten saivat 1885 palata Luoteisvuoristoon, heitä oli vain 257, kun vuonna 1875 oli ollut 3300.
Tästä huolimatta monia ylätasangon intiaaneja elää vieläkin reservaateissa.
Fiat Chrysler Automobiles
Fiat Chrysler Automobiles (FCA) oli vuonna 2014 perustettu maailman seitsemänneksi suurin autonvalmistaja, joka yhdistyi vuonna 2021 PSA:n kanssa Stellantis-konserniksi. FCA:n syntyessä italialaisen Fiatin sekä Fiatin hankkiman yhdysvaltalaisen Chryslerin omistus siirtyi yhdelle yhtiölle. FCA oli juridisesti alankomaalainen yhtiö, mutta sen pääkonttori sijaitsi Lontoon West Endissä. FCA:n tytäryhtiöitä olivat FCA Italy S.p.A. ja FCA US LLC. FCA Italyn operatiivisia tytäryhtiöitä olivat muun muassa Fiat Automobiles ja Fiat Professional.
Toukokuussa 2019 ilmoitettiin FCA:n ja Renaultin yhdistymisestä, jonka myötä olisi syntynyt maailman kolmanneksi suurin autonvalmistaja. Kesäkuussa 2019 FCA kuitenkin vetäytyi suunnitelmistaan yhdistyä Renaultin kanssa.
Liiketoiminta-alueet
FCA:n liiketoiminta oli jaettu kuuteen alueeseen, joista neljä oli maantieteellistä aluetta: Pohjois-Amerikka (NAFTA), Etelä- ja Keski-Amerikka (LATAM), Aasian–Tyynenmeren alue (APAC) sekä Euroopan–Lähi-idän–Afrikan alue (EMEA). Kaksi muuta liiketoiminta-aluetta olivat Maserati sekä komponentit.
Automerkit
FCA:n omistamat automerkit olivat Abarth, Alfa Romeo, Chrysler, Dodge, Fiat, Fiat Professional, Jeep, Lancia ja Ram Trucks sekä Maserati. FCA oli maailman seitsemänneksi suurin autovalmistaja. Se myi vuonna 2014 yhteensä 4,8 miljoonaa autoa, joista 2,5 miljoonaa Pohjois-Amerikassa. FCA:n osuus henkilöautomarkkinoista oli Pohjois-Amerikassa 12 prosenttia, Euroopassa kuusi prosenttia ja erityisesti Italiassa 28 prosenttia.
Astromantic Charm School
Astromantic Charm School on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon kolmas remix-albumi. Se sisältää uudelleenmiksauksia yhtyeen kolmannelta studioalbumilta Astromantic, joka ilmestyi muutamaa kuukautta aiemmin. Albumi julkaistiin 15. syyskuuta 2004.
Albumilla vierailee useita japanilaisia ja ulkomaisia remiks-artisteja, kuten Free Tempo, Halfby, Comoesta Yaegashi, Lab Tomita, Ugly Duckling ja Space Cowboy. Sitä kuljettaa eteenpäin ”Astromantic Charm School” -koulusta kertova kehystarina. Albumin välisoitoilla kertojana toimii Masaaki Yashima.
Kappaleet
Lähde:
Mikael Efesoslainen
Mikael Efesoslainen (n. 1050–1129) oli bysanttilainen filosofi. Hänen elämästään ei tiedetä juuri mitään sen ohella, että hän oli merkittävimpiä bysanttilaisia Aristoteles-kommentaattoreita.
Mikael kirjoitti Anna Komnenan toimeksiannosta kommentaareja useisiin Aristoteleen teoksiin, mukaan lukien Metafysiikka, Nikomakhoksen etiikka, Sofistiset kumoamiset, Eläinten syntymisestä, Pieniä tutkielmia, Eläinten osista, Eläinten liikkeestä ja Eläinten kehittymisestä. Aristoteles-tulkinnoissaan hän seurasi antiikin aikaisia kommentaareja, mutta teki myös omia huomioita. Mikaelin kommentaareista vain osa on säilynyt, ja osa laitettiin aiemmin virheellisesti Aleksanteri Afrodisiaslaisen ja Johannes Filoponoksen nimiin. Osia teoksista käännettiin latinaksi ja sitä kautta ne vaikuttivat 1200-luvulla myös läntiseen skolastiikkaan.
Adam Saitijev
Saitijev lukeutuu yhdessä veljensä Buvaisan kanssa viime vuosien parhaisiin vapaapainijoihin maailmassa. Vuonna 1996 hän muutti veljensä perässä Krasnojarskiin. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden 69 kilogramman sarjassa ja pääsi maajoukkueeseen. Vuonna 1998 hän saavutti maailmancupissa hopeaa ja EM-kisoissa pronssia. 1999 hän voitti 76 kilogramman painoluokassa Venäjän mestaruuden ja saavutti kultaa myös MM- ja EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen Venäjän mestaruutensa, tällä kertaa 85 kilon sarjassa. Kultamitalin hän voitti kyseisenä vuonna myös Sydneyn olympialaisista. Kultamitalit hän voitti vielä 2002 MM-kisoista sekä 84-kiloisissa 2006 Moskovan EM-kisoista, jotka jäivät hänen viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuikseen.
Saitijev elää ja asuu Krasnojarskissa. Häntä valmensiavat S. Gašimov ja Viktor Aleksejev.
Ogliastran maakunta
Ogliastran maakunta oli yksi Italian maakunnista. Se sijaitsi Sardinian itäosassa.
Ogliastran maakunnan pinta-ala oli 1 854 km2, ja asukkaita siellä oli vajaat 60 000. Maakunta muodostui 23 kunnasta, ja sen hallintokeskuksia olivat Lanusei ja Tortolì.
left|thumb|Ogliastran maakunnan kartta. Ogliastran maakunta oli asukasluvultaan Italian pienin ja Sardinian vuoristoisin maakunta.
Vuonna 2016 maakunta päätettiin yhdistää Nuoron maakuntaan.
Suurimmat kunnat
Ogliastran maakunnan väkiluvultaan suurimmat kunnat olivat:
Timo Laaksonen
Timo Kalevi Laaksonen (24. maaliskuuta 1945 Pori – 28. heinäkuuta 2008 Pori) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1983–1999.
Elämä ja ura
Laaksonen työskenteli Outokumpu Oy:n Porin kuparitehtaalla prosessi- ja korjausmiehenä 1966–1975 ja oli tehtaan pääluottamusmies 1976–1983. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 1983. Presidentin valitsijamiehenä Laakosnen oli 1978 ja 1988. Hän oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–2008.
Laaksonen oli SKP:n keskuskomitean ja poliittisen toimikunnan jäsen, ja SKDL:n viimeinen varapuheenjohtaja ennen puolueen lakkauttamista huhtikuussa 1990. Laaksonen oli myös Satakunnan vasemmistoliiton puheenjohtaja.
Vuodesta 2006 lähtien Laaksonen toimi Eläkeläiset ry:n puheenjohtajana. Laaksonen kuoli syöpään Porin kaupunginsairaalassa heinäkuussa 2008.
Al Mahwitin piirikunta
Al Mahwitin piirikunta sijaitsee Al Mahwitin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 50 526.
Tuska
thumb|upright=1.25|[[Megadeth soittamassa päälavalla vuonna 2010.]]
Tuska Open Air Metal Festival (lyhyemmin Tuska) on Helsingin Suvilahdessa kesällä järjestettävä kolmipäiväinen metallimusiikkiin keskittyvä festivaali. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1998 kaksipäiväisenä sisätapahtumana Tavastia-klubilla. Vuosina 1999 ja 2000 tapahtuma pidettiin VR:n makasiineilla. Vuonna 2001 Tuska siirrettiin Kaisaniemen puistoon ja muutettiin kolmipäiväiseksi. Kesällä 2011 festivaali siirtyi Kaisaniemestä nykyiseen paikkaansa Suvilahteen. Tuska on nykyään Pohjoismaiden suurin metallifestivaali.
Festivaalin järjestää Finnish Metal Events Oy.
1998
Tuska järjestettiin nimellä Tuska Metal Fest 3.–4. heinäkuuta 1998 ensimmäistä kertaa. Idea metallifestivaaliin syntyi alkuvuodesta, kun metallimusiikki oli alkanut tulla Suomessa entistä tunnetummaksi, ja Suomi Finland Perkele -lehti ehdottikin ideaa Tavastian Juhani Merimaalle. Nimen tapahtumalle keksivät J. Tuomas Harviainen ja Tony Taleva. Alun perin festivaalin piti olla yksipäiväinen, mutta se muuttuikin kaksipäiväiseksi. Tapahtuman tunnetuin esiintyjä oli norjalainen Gorgoroth.