cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Embuscade-luokka
Embuscade-luokka oli Ranskan laivaston neljän aluksen muodostama uiva patteriluokka.
Alukset olivat rautarunkoisia ja ne olivat lyhyempiä ja leveämpiä kuin edeltäneen Arrogante-luokan alukset. Lisäksi patteria oli jatkettu keulaan ja perään saakka. Keulassa ja perässä oli kaksi tykkiporttia ja kyljissä kuusi. Patterin korkeus oli ainoastaan kolme jalkaa.
Alukset
Luokan alusten tilaus allekirjoitettiin 13. syyskuuta 1861 bordeaux'laisen Lucien Armanin kanssa. Luokan alukset piti Implacable-luokan piirustusten mukaan, mutta suunniteltu käyttö ulkoredeillä ja satama-alueilla sekä panssaroinnin lisääminen viimeisten Ranskan laivaston ironcladien mukaisesti loi tarvetta muutoksille. Meriministeri esitti patterin nostamista kahteen metriin sekä panssaroinnin kasvattamista 14 senttimetriin. Lisäksi keulaa ja perää piti nostaa ja merikelpoisuuden parantamiseksi sekä runkoa lyhentää ja leventää tykkien lukumäärän vähentyessä kymmenestä kahdeksaan. Muutosten seurauksena syntyneet Nicolas Le Moinen piirustukset aluksista vahvistettiin 30. tammikuuta 1862. Höyrykoneet Schneideriltä 10. lokakuuta allekirjoitetulla tilauksella.
Pommi
thumb|Yli 9 800 kilogramman painoinen, GPS-ohjautuva GBU-43/B "MOAB"-aerosolipommi Pommi tarkoittaa erilaisia räjähdyspanoksia. Sotilaskielenkäytössä pommi on yleisnimitys lento- ja syvyyspommeille eli ilma- tai pinta-aluksesta kohteeseensa pudotettaville tai heitettäville taistelulatauksille. Lentopommeihin lukeutuvat sirpale-, paine-, panssari-, kasetti- eli ns. rypälepommit, sirote-, aerosoli-, jarruvarjo-, tunkeuma-, palo-, valaisu-, savu- ja ydinpommit sekä joukko muita erikoispommeja, joiden taistelulataus voi koostua esimerkiksi kemiallisista tai biologisista aseista. Osa pommeista, kuten GPS-, TV- ja laser-ohjatut pommit, kuuluvat ohjautuvuutensa perusteella täsmäaseisiin.
Räjähde voidaan rakentaa esimerkiksi autoon, jolloin se on helppo kuljettaa räjäytyspaikalle. Tällöin puhutaan autopommista. Erilaisiin pommi-iskuihin käytetyt räjähteet valmistetaan muun muassa lannoitteista. Epätavanomaisessa sodankäynnissä käytetään runsaasti ns. improvisoituja räjähteitä eli tienvarsipommeja.
Irakli Okruašvili
Okruašvili on valmistunut Tbilisin yliopistosta kansainvälisen oikeuden ja suhteiden laitokselta ja työskenteli lakimiehenä. Hän oli varaoikeusministeri 2000–2001. Myöhemmin hän liittyi Mikheil Saakašvilin perustamaan Yhdistyneeseen kansalliseen liikkeeseen. Ns. ruusuvallankumouksen jälkeen Okruašvili nimitettiin Šida Kartlin kuvernööriksi. Hän oli valtakunnansyyttäjä marraskuusta 2003 toukokuuhun 2004 sekä sisäministeri toukokuusta 2004 joulukuuhun 2004. Joulukuussa 2004 Saakašvili nimitti hänet puolustusministeriksi. Puolustusministerinä Okruašvili oli kovan linjan kannattaja. Hän kannatti sotatoimia Etelä-Ossetian separatisteja vastaan ja sanoi haastattelussa Venäjän häviävän, jos Georgian ja Venäjän välit kiristyisivät sodan asteelle. Saakašvili siirsi Okruašvilin 10. marraskuuta 2006 talouskehityksen ministeriksi, mutta hän erosi viikon kuluttua hallituksesta.
Pommi
Internet-pommeiksi on nimitetty omatekoisia räjähteitä, joiden valmistusohjeet on saatu internetistä. Nämä ovat erittäin vaarallisia valmistaa ja käsitellä, koska ne usein ovat rakenteeltaan epävakaita, ja saattavat räjähtää jo ainesosia sekoitettaessa, toisin kuin louhintaan ja sotilaskäyttöön suunnitellut räjähteet.
Irakli Okruašvili
thumb|225px|Puolustusministeri Irakli Okruašvili Vazianissa 25. syyskuuta 2007 Okruašvili ilmoitti uuden oppositioliikkeen Liike yhdistyneen Georgian puolesta muodostamisesta ja arvosteli puheessaan presidentti Saakašvilia korruptiosta, saamattomuudesta ja ihmisoikeusrikkomuksista.
Shelley Long
Shelley Lee Long (s. 23. elokuuta 1949 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli rooli mm. tilannekomediassa Cheers, josta hän voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1983 ja 1985 sekä Golden Globen vuonna 1982. Hän esitti kyseisessä sarjassa Diane Chambersia vuosina 1982–1987 ja 1993.
Pommi
Pommityyppien ominaisuuksia
Painepommit tai miinapommit ovat sirpalepommin kaltaisia, mutta ohutkuorisempia pommeja, joiden vaikutus perustuu pääasiassa painevaikutukseen.
Irakli Okruašvili
27. syyskuuta 2007 Okruašvili pidätettiin puolueensa päämajasta syytettynä kiristyksestä, rahanpesusta ja virka-aseman väärinkäytöstä. Rikkomukset olivat tapahtuneet hänen ollessaan puolustusministerinä. Seuraavana päivänä useat oppositiopuolueet järjestivät mielenosoituksen parlamenttitalon ulkopuolella Okruašvilin puolesta.
Eternity II
Eternity II on eräänlainen palapeli, joka julkaistiin 27. heinäkuuta 2007. Pelin ensimmäisenä oikein ratkaisseelle luvattiin kahden miljoonan dollarin palkkio. Pelin on keksinyt Christopher Monckton.
Shelley Long
Long alkoi menestyä kansainvälisesti varsinkin esitettyään roolinsa elokuvassa Läheiset ystävät vuonna 1980. Hänellä oli useita merkittäviä rooleja 1980–1990-luvuilla, kuten elokuvassa Susie Q (1996). 2000-luvulta on muun muassa elokuva Tohtori T ja naiset (2000). Hän on vieraillut sarjassa Sabrina, teininoita.
Pommi
Pommityyppien ominaisuuksia
Panssaripommit ovat paksukuorisia, erikoisteräksestä valmistettuja yleensä peräsytyttimellä varustettuja pommeja, joita käytetään sotalaivojen ja linnoitettujen maalien tuhoamiseen.
Shelley Long
Long otti 16. marraskuuta 2004 yliannostuksen kipulääkkeitä ja pääsi sairaalasta vasta 23. marraskuuta. Hänen tiedetään kärsineen vaikeista masennusoireista avioliiton kariuduttua. Näyttelijättären manageri ei kuitenkaan suostunut ottamaan kantaa siihen, oliko kyseessä itsemurhayritys.
Pommi
Pommityyppien ominaisuuksia
Kasetti- eli ns. rypälepommit ovat periaatteeltaan ilma-aluksesta pudotettavia säiliöitä, jotka on ladattu tytärpommeilla. Kasettipommi aukeaa ilmassa maalin yläpuolella, levittäen tytärpommit laajalle alueelle. Tytärpommit voivat olla monikäyttöpommeja, jotka on varustettu ontelopanoksella sekä sirpaloituvalla kuorella. Kasettipommeissa on monia erityyppisiä hyötykuormia, jotka saattavat koostua esimerkiksi palopommeista, miinoista tai ohjautuvista tytärpommeista. Yhdysvaltain asevoimilla on käytössään sähkönjakeluverkkoja vastaan käytettävä kasettipommityyppi, jonka tytärpommit sisältävät hiilikuitusäikeitä, tarkoituksena aiheuttaa oikosulkuja.
Sirotepommit ovat suuria, ilma-aluksen ripustimiin kiinnitettäviä tytärpommeilla ladattuja säiliöitä. Sirotepommi avataan maalialueen yläpuolella, jolloin tytärpommit saadaan tehokkaasti levitettyä laajalle alueelle. Toisin kuin kasettipommit, sirotepommit jäävät tytärpommien pudottamisen jälkeen kiinni ripustimiinsa. Joidenkin sirotepommien hyötykuormana voi olla samanaikaisesti erityyppisiä tytärpommeja ja miinoja.
Aerosolipommit ovat voimakkaimpia tavanomaisia pommeja. Aerosolipommit on ladattu nestemäisellä räjähdysaineella, joka leviää maalialueella aerosolina ilmaan ja räjäytetään. Aerosolipommilla on suuri paine- ja polttovaikutuksella aikaansaatu tuhovaikutus.
Jarruvarjopommit ovat jarruvarjolla varustettuja pommeja, jotka on tarkoitettu matalalta tapahtuvaan ilmarynnäköintiin. Pommin irrotessa avautuva jarruvarjo hidastaa pommin putomisnopeutta siten että pudottava kone ehtii lentää pommin vaikutusalueen ulkopuolelle ennen pommin räjähtämistä.
Vasil Barnovi
thumb|Vasil Barnovi Vasil Barnovi (, 22. toukokuuta 1856 – 4. marraskuuta 1934), alkuperäinen sukunimi Barnaveli oli georgialainen kirjailija, joka tunnettiin historiallisista romaaneistaan.
Pommi
Pommityyppien ominaisuuksia
Tunkeumapommit on tarkoitettu etupäässä kiitoteiden tuhoamiseen. Tunkeumapommissa on pudottamisen jälkeen syttyvä rakettimoottori, joka antaa pommille tunkeutumiseen tarvittavan kiihdytyksen. Pommi räjähtää vasta tunkeuduttuaan maaperään.
Palopommit ovat polttovaikutukseen vaikutuksensa perustavia pommeja. Palopommeissa käytetään erilaisia polttotaisteluaineita, kuten valkoista fosforia, termiittiä, elektronia ja napalmia. Napalm-pommit voidaan erotella myös omaksi pommityypikseen.
Vasil Barnovi
Hän syntyi papin perheeseen Kodan kylässä nykyisen Kvemo Kartlin alueella Georgiassa, joka tuohon aikaan kuului Venäjän keisarikuntaan, ja vietti lapsuutensa Khevsuretissa. Hän sai koulutuksensa Tbilisin seminaarissa ja Moskovan teologisessa akatemiassa. Barnovi palasi Georgiaan vuonna 1882, ja opetti Georgian kieltä ja kirjallisuutta Senakissa, Telavissa ja Tbilisissä. Samaan aikaan hän alkoi harrastaa journalismia, opiskeli georgialaista kansanperinnettä ja kirjoitti omaelämäkerrallisia tarinoita. Hänet tunnetaan kuitenkin parhaiten osallisuudestaan modernin georgiankielisen historiallisen proosan kehitykseen. Hänen teoksensa – Mamkrali šaravandedi (, "vaipunut kruunu") vuodelta 1913, Trpoba tsamebuli (, "marttyyriksi joutunut rakkaus") vuodelta 1918, Isnis tsiskari (, "Isanin aamunkoitto") vuodelta 1901 ja muut – ovat todellisuudessa psykologisia romaaneja asetettuna historialliselle näyttämölle. Ne yhdistelevät historiallisia teemoja kansanperinteeseen ja fiktioon, ja niissä on myös poliittinen elementti Venäjän vallan vastustamisen muodossa.
Pommi
Pommityyppien ominaisuuksia
Syvyyspommit ovat pinta- tai ilma-aluksesta heitettäviä tai pudotettavia veden pinnan alapuolella toimivia, sukellusveneiden torjuntaan tarkoitettuja pommeja. Syvyyspommin teho perustuu painevaikutukseen.
Irakli Okruašvili
Okruašvili tunnusti vangittuna ollessaan rikoksensa Georgian televisiossa ja veti pois syytökset presidentti Saakašvilia kohtaan sanoen niiden olleen poliittisia ja johtuneen halusta mustamaalata Saakašvilia. Hänet vapautettiin pari päivää tämän jälkeen 10 miljoonan larin takuita vastaan (5 milj. euroa), jonka jälkeen hän pakeni perheineen maasta. Okruašvili on oleskellut Saksassa, josta Georgia on pyytänyt hänen luovuttamistaan, mutta hän on hakenut turvapaikkaa Ranskasta. Okruašvili tuomittiin Georgiassa maaliskuussa 2008 poissaolevana kiristyksestä 11 vuoden vankeuteen. Hän sai Ranskasta poliittisen turvapaikan huhtikuussa 2008.
Pommi
Pommityyppien ominaisuuksia
Liitopommit ovat ilma-aluksesta laukaistavia, kohteeseen liitäviä pommeja, joissa on jonkinlainen ohjaus. Liitopommeissa voi olla erilaisia taistelukärkiä.
Vasil Barnovi
Barnovi joutui lopettamaan kirjoittamisen vuonna 1929 parkinsonin taudin ja sensuurin vuoksi. Hän kuoli Tbilisissä ja haudattiin Mtatsmindan Pantheoniin.
Irakli Okruašvili
Vuonna 2008 Okruašvili kertoi Reutersin haastattelussa että Saakašvili suunnitteli pitkään iskua kapinallisen Etelä-Ossetian valtaamiseksi, mutta toteutti sen huonosti. Hän kertoi että suunnitteli puolustusministerinä 2004–2006 Saakašvilin kanssa operaation Abhasian ja Etelä-Ossetian valtaamiseksi. Pääasiallisena tavoitteena oli Abhasia. Saakašvili on aina väittänyt että Venäjä aloitti sodan. Okruašvili syytti myös Yhdysvaltoja siitä että maa tuki Saakašviliä, mutta ei pitänyt häntä aisoissa.
Alkuperäisen operaation tarkoituksena oli vallata Tskhinvali, Rokin tunneli ja Džava. Saakašvilin toteuttama operaatio kuitenkin pysähtyi Tskhinvaliin ja luotti siihen että Yhdysvallat estäisi Venäjää puuttumasta diplomaattisin keinoin. Kun Yhdysvallat ei reagoinut, joukot jatkoivat kohti Rokin tunnelia, ja joutuivat Venäjän lyömäksi. Okruašvilin mukaan myös Georgian armeija vetäytyi ja jätti monet kaupungit Venäjän armeijalle jotta maa vaikuttaisi ennemmän uhrilta.
Liejusimpukka
Liejusimpukka eli itämerensimpukka (Limecola balthica tai Macoma balthica) on suhteellisen pienikokoinen merenpohjaan kaivautuva simpukkalaji. Se on Itämeren tärkeimpiä pohjaeläinlajeja, ja Itämeren harvoista merisimpukoista kaikkein laimeimmassa murtovedessä toimeen tuleva simpukka.
Ulkonäkö ja koko
Liejusimpukka on litteä ja sileäkuorinen, muodoltaan soikeahko, hieman kolmiomainen simpukka. Kuoren väri Itämeressä on valkoinen tai vaaleanpunainen. Länsi-Euroopassa esiintyy muitakin värimuotoja. Kuoren pituus on yleensä alle 2 senttiä ja enintään 3 senttiä.
Levinneisyys ja alkuperä
Liejusimpukan kokonaislevinneisyys kattaa sekä Atlantin että Tyynenmeren pohjoisosien rannikkovedet, Euroopassa sen alue ulottuun Biskajanlahdelta Vienanmereen ja Karanmeren länsiosaan. Tyypillisiä elinympäristöjä ovat jokisuut ja mutaiset vuorovesirannat.
Itämeressä liejusimpukka elää muta- ja hiekkapohjilla rannan tuntumasta lähes 100 metrin syvyyteen, runsaimmillaan 2-5 metrissä. Se on monin paikoin pohjayhteisön valtalaji. Suomen rannikolla sen levinneisyys ulottuu Virolahdelta Kokkolan seudulle noin 3 promillen suolapitoisuuteen.
Itämeren liejusimpukan alkuperä on omalaatuinen: se on syntynyt Atlantista ja Tyynestämerestä saapuneiden simpukkakantojen sekoittuessa.
Elintavat ja lisääntyminen
Liejusimpukka elää pehmeään merenpohjaan kaivautuneena, jopa 10 cm syvyydessä. Sieltä se työntää pohjan pinnalle kaksi hengitysputkea, sifonia. Toisella se imuroi ravinnokseen planktonia ja orgaanista ainesta pohjan tuntumasta, toinen on poistoputki.
Leppäkorpi (Vantaa)
Leppäkorpi on kaupunginosa Vantaan koillisosassa Korson–Koivukylän palvelualueella. Leppäkorpi rajoittuu lännessä päärataan ja sen takaiseen Vallinojaan, etelässä Metsolaan, idässä Jokivarteen ja pohjoisessa Keravan kaupunkiin. Alueen halki länsi-itäsuunnassa kulkee Leppäkorventie, joka päättyy Lahdentielle. Kaupunginosan asukasluku vuonna 2015 oli 2 461 henkeä ja pinta-ala on 2,1 km2. Vuoden 2020 lopussa alueen väestöstä 8,1 prosenttia oli vieraskielisiä, mikä on vähiten Korson suuralueella.
Kaupunginosa on pientalovaltaista aluetta; asutus on keskittynyt länsiosaan. Alueen kaavoitus aloitettiin 1940-luvulla. Vilkas rakentaminen alkoi 1950-luvulla ja hiljentyi sen jälkeen, kunnes 1980-luvulta alkaen alueelle on tullut lisää pientaloja muun muassa tonttien jakamisen myötä.
Leppäkorven koillisosassa on kaupunginosalle nimen antanut Leppäkorven suoalue ja kaakkoisosassa rauhallinen Metsolansuo, jonka ympäri kulkee ulkoilureitti. Asuinalueen sisällä on useita puistoja, kuten Kontiopuisto, Ilvespuisto, Ahmapuisto ja Lumikkopuisto. Leikkipuistoja alueella on neljä. Vallinojantien ja Leppäkorventien kulmassa on vanhaan hiekkakuoppaan perustettu Leppäkorven maauimala ("Sandi"). Se on suosittu uimapaikka, jonka yhteydessä on kioskirakennus, jossa toimii nykyisin ravintola. Leppäkorvessa oli vain 160 työpaikkaa vuonna 2013.
Tunnettuja Leppäkorvesta kotoisin olevia henkilöistä ovat muun muassa jazzmuusikot Paroni Paakkunainen ja Teppo Hauta-aho.
Tatu Pekkarinen
Taavetti ”Tatu” Pekkarinen (6. joulukuuta 1892 Kuopio – 4. heinäkuuta 1951 Helsinki ) oli kuopiolainen laulusanoittaja, kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Pekkarinen tunnetaan ennen kaikkea iskelmä- ja kuplettisanoittajana, jonka tunnetuimpia sanoituksia ovat muun muassa ”Väliaikainen”, ”Kaunis Veera”, ”On lautalla pienoinen kahvila”, ”Nikkelimarkka”, ”Soita Humu-Pekka” ja ”Tää on vain maailmaa”. Pekkarinen lauloi omia kuplettilaulujaan myös levylle 1920-luvun lopulla.
Pekkarinen kirjoitti 1940-luvulla useita romaaneja (muun muassa Purnunpohjan kultajuhlat vuonna 1944 ja Maailman kasvot vuonna 1945) sekä elokuvakäsikirjoituksia, kuten Kaksi Vihtoria (1939), Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta (1950) ja On lautalla pienoinen kahvila (1952).
Pekkarinen käytti tuotannossaan myös salanimiä Ilmari Mäkitie, R. Kainulainen, Reino Raudus, Samu Kirjala ja Erkki Salama (Matti Jurvan kanssa).
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Ilmari Mäkitie:
Avellino
Avellino on kunta Italiassa Campanian alueella ja se on samannimisen Avellinon maakunnan pääkaupunki.
Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.
'''Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.''' on Tuomas Kantelisen säveltämä ooppera, jonka libreton kirjoitti Paavo Haavikko. Juoksija Paavo Nurmesta kertovaa spektaakkelimaista oopperaa esitettiin Helsingin olympiastadionilla kaksi kertaa elokuussa 2000, jolloin Helsinki oli yksi Euroopan kulttuuripääkaupungeista. Kyseessä oli Helsingin kulttuuripääkaupunkivuoden suurin yksittäinen taloudellinen satsaus. Olympiastadionin lisäksi ooppera on nähty Turun konserttitalossa marraskuussa 2003. Toisen Helsingin esityksistä televisioi Yleisradio suorana lähetyksenä, ja myöhemmin se nähtiin myös eri puolilla Eurooppaa.
Avellino
Historia
Alueella sijaitsi antiikin aikaan Abellinum-niminen kaupunki. Sen arkeologiset rauniot sijaitsevat aivan nykyisen Avellinon läheisyydessä. Roomalaiset valloittivat alueen samnilaisilta vuonna 293 eaa. Aquilonian taistelussa.
Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.
Olympiastadion esitykset
Paavo Nurmi -oopperan kantaesitys oli Helsingin olympiastadionilla 11. elokuuta 2000. Alun perin sen piti olla jo torstaina 10. elokuuta, mutta esitys peruttiin samana päivänä viereisellä Finnair-stadionilla pidetyn Tina Turnerin konsertin vuoksi. Näin ollen ooppera esitettiin Helsingin olympiastadionilla vain kahdesti. Näytökset keräsivät yleisöä noin 20 000 henkeä, joka oli odotettua vähemmän. Yleisradio televisioi oopperan toisen esityksen suorana lähetyksenä 12. elokuuta. Se saavutti noin 350 000 katsojaa. Saksalais-ranskalainen televisiokanava Arte lähetti tallennuksen myöhemmin syyskuussa lähes 100 miljoonaan eurooppalaiseen kotitalouteen.
Avellino
Vuoden 1980 maanjäristys
Avellino oli yksi pahiten vuonna 1980 Irpinian maanjäristyksestä kärsineitä kuntia. Kunnassa menehtyi järistyksessä 82 henkilöä.
Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.
Olympiastadion esitykset
Oopperan ohjauksesta vastasi Kalle Holmberg ja sen tuottivat Helsingin kaupunginteatteri sekä Vantaan ooppera. Pääroolissa oli ruotsalainen Gabriel Suovanen, ja Nurmen puolisona lauloi Johanna Rusanen, joka tuolloin oli kiinnitettynä Berliinin Deutsche Operaan. Urho Kekkosen hahmossa nähtiin Seppo Ruohonen ja Tummana naisena Eeva-Liisa Saarinen, jotka molemmat olivat Suomen Kansallisoopperan laulajia. Muissa rooleissa esiintyi Helsingin kaupunginteatterin näyttelijöitä, mukana oli myös yli 500 avustajaa muun muassa pääkaupunkiseudun urheiluseuroista. Esityksessä nähtiin myös erilaista pyrotekniikkaa sekä Puolustusvoimien ajoneuvoja ja helikoptereita. Musiikista vastasivat Jyväskylä Sinfonia, Vantaan oopperan orkesteri, Kaartin soittokunta sekä Suomen Filharmoninen Kuoro kapellimestarinarinaan Markus Lehtinen. Koreografian oli suunnitellut Minna Vainikainen ja lavastuksen Kati Lukka.
Avellino
Nähtävyyksiä
thumb|left|Duomo di Avellino Kunnan tärkein nähtävyys on kaupungin tuomiokirkko Duomo di Avellino. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1132 ja se on tyyliltään romaaninen.
Urheilu
Kaupungin koripallojoukkue S.S. Felice Scandone pelaa Italian ylimmällä tasolla Serie A:ssa.
Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.
Turun esitykset
Paavo Nurmen syntymäkaupungissa Turussa oopperaa esitettiin viidesti marras-joulukuussa 2003. Tuotannosta vastasivat Turun oopperayhdistys sekä Turun filharmoninen orkesteri, jonka kapellimestarina oli Tibor Bogányi. Turun version ohjasi Jussi Tapola ja pääosassa Paavo Nurmena lauloi Kansallisoopperan baritoni Hannu Niemelä. Urho Kekkosen ja Nurmen puolison rooleissa olivat Helsingin tapaan Seppo Ruohonen ja Johanna Rusanen, salaperäisenä tummana naisena puolestaan nähtiin Tamara Lund. Lisäksi mukana oli kymmenen Turun Urheiluliiton tanssijaa, 30-henkinen kuoro sekä kuusi näyttämöavustajaa. Turun esityksen koreografia oli virolaisen Aita Vuolannon. Kantaesitys oli Turun konserttitalossa 26. marraskuuta.
Nurmi-oopperan kokonaisbudjetti Turussa oli 200 000 euroa. Yleisön kiinnostus oli vähäistä ja oopperayhdistys tekikin tuotannosta yli 70 000 euron tappiot ajautuen pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin. Seuraavana kesänä esitetty musiikkinäytelmä Jokamies aiheutti yhdistykselle vielä raskaampia tappioita ja lopulta Turun oopperayhdistys joutui konkurssiin marraskuussa 2005.
Bloodhounds
Bloodhounds on Ironcross-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1982.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
CD-painoksen bonuskappaleet
Aikajana aborttilain historiasta
Tämä on aikanajana aborttilain historiasta.
Alhonjärvi (Hämeenkyrö)
Alhonjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.
Maantiede
Järven pinta-ala on 87,7 hehtaaria ja sen pituus on 2,1 kilometriä ja leveys 600 metriä. Järveen laskee ympäristön suo-ojia ja pelto-ojia. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 9,7 kilometriä pitkä laskujoki Mustanmyllynjoki, jonka nimi muuttuu puolivälissä Kyröjoeksi. Kyröjoki yhtyy lopuksi Pukaranjokeen.
Järven rantaviiva on 5,1 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi peltomaata ja moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on kuusi maatilaa ja joitakin loma-asuntoja, joille pääsee Hämeenkyröön johtavalta tieltä. Järvessä on yksi saari, jonka nimi on Karikivi.
Mansa Musa
Mansa Musa (1280–1337) oli Malin kuningaskunnan kuningas. Hän hallitsi vuosina 1312–1337. Mansa Musa piti itseään Malin kuningaskunnan perustajan Sundiata Keïtan jälkeläisenä. Kuningaskunta ulottui Atlantin rannikolta Nigerjoen suistosta Timbuktuun asti.
Hän liitti tärkeät kaupungit Timbuktun ja Gaon valtakuntaansa. Hän myös rakensi paljon moskeijoita ympäri Malia ja teki islamista valtiouskonnon. Väitetään, että hänen hallituskaudellaan Malin kuningaskunnalla oli hallussaan yli puolet maailman kullasta ja Musa oli satumaisen rikas. Eurooppalaisessa kartassa vuodelta 1375 Malia symboloi kuningas, joka pitelee toisessa kädessään valtikkaa ja toisessa suurta kultakimpaletta. Tiedot hänestä ovat peräisin arabikronikoitsijoilta, jotka kuvailivat Mansa Musaa kaikista Länsi-Afrikan johtajista voimakkaimmaksi, rikkaimmaksi, vihollisten joukossa pelätyimmäksi ja pystyvimmäksi tekemään hyvää läheisilleen.
Tappajahai
Tappajahai voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Arto Sirviö
Arto Tapani Ilmari Sirviö (s. 6. tammikuuta 1962 Sotkamo) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi 413 SM-liigaottelua HIFK:ssa, Jokereissa, KalPassa ja Bluesissa ja teki niissä tehot tehot 150+111=261.
Ura
Sirviö pelasi vuonna 1983 MM-kilpailuissa ja vuonna 1984 Sarajevon talviolympialaisissa.
Vuodet 1986–1991 Sirviö pelasi Ruotsissa. Hän edusti siellä ensin kaksi kautta I-divisioonassa pelannutta Mora IK:ta ja sen jälkeen Frölunda HC:ta, jota oli nostamassa Elitserieniin keväällä 1989.
Sirviö palasi vuonna 1992 SM-liigaan ja siirtyi KalPaan, jonka kapteenina hän toimi vuodet 1993–1995. Uransa viimeiset vuodet 1996–1998 Sirviö pelasi Saksan Oberligan EC Bad Nauheimissa ja Ruotsin II-divisioonan Gislaveds SK:ssa.
Pelaajauran jälkeen
Sirviön lopetettua pelaajauransa hän on ollut toimitusjohtajana muun muassa KalPassa, KooKoossa ja Mora IK:ssa. Nykyään Sirviö toimii Suomen toiseksi korkeimman jääkiekkosarjan Mestiksen kehitysjohtajana.
Elmo Peltonen
Elmo Joonatan Peltonen (s. 6. toukokuuta 2003 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesis-joukkue Haminan Palloilijoita.
Ura
Peltonen on Hyvinkään Tahkon kasvatti. Hän teki Ykköspesis-debyyttinsä 1. elokuuta 2020 kotona Oulun Lippoa vastaan. Peltonen toi ottelussa yhden juoksun. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 15. kesäkuuta 2021 vieraissa Koskenkorvan Urheilijoita vastaan. Peltonen löi ottelussa kaksi juoksua. Hän löi ensimmäisen kunnarinsa Ykköspesiksessä 9. kesäkuuta 2021 Ikaalisten Tarmoa vastaan ja Superpesiksessä 2. heinäkuuta 2021 Vimpelin Vetoa vastaan.
Muuta
Peltonen pelasi nuorempana jääkiekkoa. Hän valmistui ylioppilaaksi Hyvinkään lukiosta keväällä 2022.
Karboksipeptidaasi
thumb|250px|Malli nautaeläinten karboksipeptidaasi A:sta Karboksipeptidaasi on entsyymi, joka käsittelee polypeptideita pilkkomalla aminohappoja irti peptidiketjun vapaan karboksyylihapon puoleisesta päästä (vrt. aminopeptidaasi, joka pilkkoo aminopäästä R-NH2). Lopulta alkuperäinen proteiini on hydrolysoitu aminohapposeokseksi, joka absorboituu ohutsuolessa, siirtyy vereen ja kuljetetaan sinne missä aminohappoja tarvitaan. Karboksipedtidaasi erittäytyy inaktiivisena tsymogeenina, prokarboksipeptidaasina. Tämä suojaa erittäviä soluja.
James Dean
thumb|200px|James Dean (oik.) ja [[Julie Harris elokuvassa Eedenistä itään (1954).]] thumb|200px|[[Porsche 550 Spyder, jollaisen James Dean osti vuonna 1955 toisena Porschenaan. Dean antoi sille nimen Little Bastard ('pikkupaskiainen'). Kuvasta poiketen Deanin auton numero oli 130.]] James Byron Dean (8. helmikuuta 1931 – 30. syyskuuta 1955) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen maineensa perustuu kolmeen lyhyessä ajassa kuvattuun Hollywood-elokuvaan ja kuolemaan auto-onnettomuudessa 24-vuotiaana. Dean oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Eedenistä itään (1955) ja Jättiläinen (1956). Dean on ainoa näyttelijä, joka on ollut kuolemansa jälkeen ehdolla kahdesti.
1950-luvun nuorille James Dean antoi roolimallin Jim Starkina elokuvassa Nuori kapinallinen (1955). Varhainen kuolema teki hänestä jälkimaailman ikinuoren palvonnan kohteen ja valkokankaan kuolemattoman ikonin.
Elämä
James Dean, hänen isänsä hammasteknikko Winton Dean ja äitinsä Mildred Dean (o.s. Wilson) asuivat Indianan osavaltiossa Marionissa, kunnes isä sai siirron Los Angelesiin Kaliforniaan Deanin ollessa viisivuotias. Perhe asui siellä neljä vuotta, kunnes Mildred sairastui ja kuoli. Dean oli ollut erityisen läheinen äitinsä kanssa ja vetäytyi kuoreensa tämän kuoleman jälkeen. Eräs Deanin perhetuttu on sanonut epäilevänsä, ettei Dean koskaan kunnolla selvinnyt äitinsä kuolemasta. Deanin on väitetty käyttäneen äitinsä kuolemaa Eedenistä itään -elokuvan äiti–poika-suhdetta käsitteleviä kohtauksia näytellessään.
Winton Dean luopui pojastaan. James Dean palasi tätinsä ja setänsä Ortense ja Marcus Winslow'n omistamalle maatilalle Fairmountiin Indianaan. Ortense ja Marcus Winslow kohtelivat Deania kuin omaa lastaan, ja tämä kutsuikin heitä äidiksi ja isäksi. Perheeseen kuului myös kaksi Winslowien omaa lasta, Deania jonkin verran vanhempi Joan sekä Deanin perheeseen tulon jälkeen syntynyt Marcus "Markie" Junior, jonka kanssa Dean oli hyvin läheinen. Deania kuvailtiin hiljaiseksi, ujoksi ja kiltiksi lapseksi. Hän harrasti maalaamista, piirtämistä ja muovailua ja esiintyi nuoresta asti koulun ja kveekarikirkon näytelmissä.
Valmistuttuaan high schoolista Dean palasi Kaliforniaan ja jatkoi opiskelua Santa Monica Junior Collegessa ja Kalifornian yliopistossa. Dean aloitti näyttelemisen James Whitmoren ryhmässä. Hän esiintyi tv-mainoksissa, näyttämöllä sekä statistina elokuvissa. Talvella 1951 Dean muutti New Yorkiin luomaan uraa vakavana näyttelijänä. Hän näytteli yksittäisissä jaksoissa televisiosarjoissa jo ennen kuin hänet hyväksyttiin Actors Studioon, kuuluisaan teatterikouluun, jossa opiskelivat myös Marlon Brando, Julie Harris, Arthur Kennedy ja Mildred Dunnock. Dean sai pienen roolin Broadway-näytelmässä See the Jaguar vuonna 1952. Näytelmä itsessään sai huonon vastaanoton, ja se esitettiin yleisölle vain viisi kertaa, mutta Deanin roolisuoritusta kehuttiin. Dean sai hyvin vastaanotetun suorituksensa avulla pieniä rooleja televisiosarjoissa. Hänen luultavasti merkittävin näytelmänsä oli The Immoralist, jossa hän näytteli homoseksuaalia palvelijaa, johon näytelmän päähenkilö rakastuu. Dean sai paljon positiivista palautetta roolistaan, ja näytelmä poiki hänelle roolin Eedenistä itään -elokuvassa. Tämän johdosta Dean lopetti The Immoralistissa kahden viikon kuluttua ja matkusti Kaliforniaan elokuvan ohjaajan ja tuottajan, Elia Kazanin kanssa. Deanin kiinnostus Actors Studiota kohtaan loppui pian. Saatuaan osan Jim Starkina elokuvassa Nuori kapinallinen (1955) Dean muutti Hollywoodiin.
Deanin suurimpia esikuvia olivat näyttelijät Marlon Brando ja Montgomery Clift, jotka olivat ensimmäisiä metodinäyttelijöitä amerikkalaisessa elokuvassa, ja jäljitteli heitä suurelta osin näyttelijänä. Hänen tiedetään myös soitelleen lukuisia kertoja molemmille. Brando ei koskaan vastannut Deanin lukuisiin puheluihin tai vastaajaviesteihin. Cliftille Dean soitti usein vain kuullakseen tämän äänen.
Dean juhlisti elokuvan Eedenistä itään menestystä ostamalla itselleen ensimmäisen Porschensa, 356 Speedsterin. Hän aloitti Nuoren kapinallisen kuvaukset heti tämän jälkeen. Kuvausten loputtua hän teki elokuvan Jättiläinen. Se jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Vähän yli vuodessa, kolmen pääosan jälkeen, James Deanista tuli ihailtu.
Deanin on väitetty olleen biseksuaali. On myös väitetty, että Deanin suhteet naisten kanssa olivat vain julkisuustemppuja, ja Dean todellisuudessa homoseksuaali. Hänen seksuaalista suuntautumistaan spekuloidaan edelleen, ja se on yleinen aihe Deanista kertovissa elämäkerroissa. Niissä mainitaan lähes poikkeuksetta useita suhteita sekä miehiin että naisiin. Dean seurusteli muun muassa näyttelijä Pier Angelin (Anna Maria Pierangeli) kanssa, ja hänellä oli rakkaussuhde ystäväänsä William "Billy" Bastiin, jonka kanssa hän myös asui kahteen otteeseen.
William Bast kirjoitti:
Jotkut näytelmä- ja elokuvaohjaajat sekä näyttelijät kokivat Deanin hankalaksi työtoveriksi. Tämä johtui luultavasti siitä, että Deanin tyyli näytellä ei ollut tuohon aikaan yleinen, eikä Dean suostunut muuttamaan sitä. Hän ei myöskään koskaan toistanut ottoa täysin samalla tavalla, vaan yritti jotakin uutta joka kerta.
Kuolema
Jättiläisen kuvausten loputtua James Dean keskittyi uuteen harrastukseensa autourheiluun. Perjantaina 30. syyskuuta 1955 hän lähti ajamaan 28-vuotiaan mekaanikkonsa Rolf Wütherichin kanssa avomallisella hopeanvärisellä Porsche 550 Spyder -urheiluautollaan kohti Salinasia tarkoituksenaan osallistua kaupungin lentokentällä pidettäviin kisoihin. Dean halusi kuitenkin ajaa itse, jotta saisi tuntumaa hiljattain ostamaansa autoon. Perillä Rothin oli määrä tehdä kilpa-ajosta innostuneesta elokuvatähdestä kuvareportaasi. Dean oli tuolloin ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi suorituksistaan elokuvissa Eedenistä itään ja Jättiläinen.
Matkalla Dean ohitteli uhkarohkeasti perjantairuuhkan vastaantulijoista välittämättä, ja Bill Hickman neuvoi häntä hiljentämään vauhtia. Lähestyessään Cholamen taajamaa Dean ohitti erään auton, jonka oli väistettävä pientareelle. Kohta ohituksen jälkeen vastakkaisesta suunnasta tullut 1950-mallinen Ford Custom Tudor coupé yllättäen kääntyi vasemmalle hänen autonsa eteen tarkoituksenaan jatkaa pohjoiseen Fresnoon valtatietä 41 pitkin. Dean tuskin oli havainnut risteystä, sillä sitä ei ollut merkitty kunnolla. Hän yritti välttää onnettomuuden väistämällä oikealta, mutta osui Fordin vasempaan etukulmaan. Törmäyksen voimasta Porsche lensi ulos tieltä ja pysähtyi puhelintolppaan pellon laidan piikkilanka-aidalle. Ford kiepsahti ympäri 180 astetta jääden länteen vievälle kaistalle poikittain. Deanin matkatoveri Wütherich lensi autosta tielle ja loukkaantui vakavasti, mutta selviytyi. Dean jumittui jaloistaan romuttuneeseen Porscheensa niska murtuneena, pää matkustajan puolelle retkahtaneena. Hän oli kuolemassa, kun Hickman ja Roth tulivat onnettomuuspaikalle 5–10 minuuttia myöhemmin. Heidät vietiin ambulanssilla Paso Roblesin War Memorial Hospital -sairaalaan, jossa James Dean todettiin kuolleeksi kello 17.59.
Eteen kääntynyttä Fordia ohjannut 23-vuotias opiskelija Donald Turnupseed sai vain lieviä vammoja. Paikallinen oikeus vapautti hänet kaikesta vastuusta, koska katsoi, että James Dean oli ajanut ylinopeutta.
Jälkisanat
thumb|220px|James Deanin hauta Fairmountissa.
Joe Hyams kuvailee kirjoittamassaan elämäkertakirjassa James Deania näin:
Missä olet, Sara?
Missä olet, Sara? on vuonna 2009 ilmestynyt Tuija Lehtisen nuortenromaani. Se on itsenäinen jatko-osa aiemmille Sarasta kertoville teoksille Sara@crazymail.com (1998), Nottingham kesällä kello 6 (1999) ja Sara ja levottomat jalat (2001).
Juoni
Kirjassa on kulunut kymmenen vuotta edellisestä Sara-kirjasta (Sara ja levottomat jalat) ja aiempien kirjojen päähenkilö Saran puolipikkusisko Pinja on nyt 15-vuotias. Kun Pinja saa sukujuhlissa sadannen kerran kuulla muistuttavansa kovasti kadonnutta puolisiskoaan, hän päättää selvittää, missä Sara on. Häntä auttavat tehtävässä hänen paras ystävänsä, Nessa, sekä Saran entinen ystävä, Mona Lisa. Myös vanhoja hahmoja menneisyydestä nousee esiin ja selviää, että Mona Lisa tietää Sarasta enemmän kuin kertookaan.
Etsinnöistä huolimatta Pinjan tutkimukset eivät tuota tulosta. Vaikka johtolankoja tulee esiin, kaikki johtavat kuitenkin samaan pisteeseen. Kukaan ei tiedä, missä Sara on. Vasta Nessan isoveli Nico, jonka kanssa Pinjalla on pientä säpinää, paljastaa vahingossa koko jutun. Nicon loikoillessa hänen sängyllään Pinja huomaa mangakirjan, jonka naishahmon turkooseista kovista silmistä ei voi erehtyä.
Pinja etsii mangan kotisivun ja saa selville, että sitä kirjoittava Poison-niminen mies asuu Japanissa koirien eläkeparatiisissa. Siellä on myös Sara ja heidän poikansa. Sivuilla on video huilua soittavasta Sarasta. Pinja lähettää Saralle kuvan itsestään roikottamassa Dianaa, Saran kissavihollista, ilmaisten näin, että on tullut siskoonsa enemmän kuin moni arvasikaan. Vastaisi Sara tai ei, hän pysyisi silti kaikkien mielessä aina. Pitelisi heistä kiinni käppyräkynsillään kasvot tatuoituna heidän muistiinsa.
Marraskuu (kappale)
”Marraskuu” on Miljoonasateen kappale albumilta Laukauksia viulukotelossa (1988). Kappale kertoo suomalaisen miehen ikävästä marraskuun aikana ja miehen jäämisestä yksin kun tyttöystävä on jättänyt. Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT ry (nyk. Musiikkituottajat ry) palkitsi ”Marraskuun” Emma-palkinnolla vuoden 1987 parhaana iskelmänä.
Kappale julkaistiin singlenä (KRÄKS 116) syyskuussa 1987. Sen B-puolena oli ”Posliinikukka”.
Yrjö-Olavi Aav
Yrjö-Olavi Aav (s. 1946 ) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja, joka toimi STS-Pankin viimeisenä pääjohtajana. Hän siirtyi Kansallis-Osake-Pankin (KOP) järjestöpankin johtajaksi sen jälkeen, kun KOP osti STS-Pankin marraskuussa 1992. Myöhemmin hän työskenteli Merita-pankin järjestöyksikön johtajana ja Urheiluopistosäätiön hallituksessa.
Tammikuussa 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Aavin sakkorangaistukseen luottamusaseman väärinkäytöstä Urheiluopistosäätiössä. Urheiluopistosäätiö oli jakanut vaalirahoitusta ehdokkaille vastoin omia sääntöjään. Aav oli työskennellyt säätiön asiamiehenä 2005–2009.
Kehämestari
Kehämestari, oikealta nimeltään Maynard Tiboldt on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä rikollinen, Rikosten Sirkuksen johtaja ja toinen Kehämestarin nimeä käyttänyt hahmo. Ensimmäinen, Kuoleman Kehämestari oli Maynardin isä, Fritz Tiboldt. Stan Lee ja Steve Ditko loivat molemmat. Kehämestarien ensiesiintyminen tapahtui Hulk-lehden numerossa 3.
Suomessa Kehämestari esiintyi ensimmäisen kerran Marvel Sagan numerossa 5 (1990).
Fritz Tiboldt, Kuoleman Kehämestari
thumb|left|Fritz Tiboldt, Kuoleman Kehämestari Itävaltalaisen Tiboldtien suvun ylläpitämä perhesirkus oli vanha, maineikas yritys, jonka suvun vesa, natsiimielinen Fritz Tiboldt peri 1930-luvulla.
Toisen maailmansodan aletuua natsi-Saksan tiedustelupalvelu pyysi Tiboldtia tekemään kiertueen Amerikkaan. Kiertueen todellinen tarkoitus kuitenkin oli toimia suojana valtion virkamiehiä murhaaville salamurhaajille. Kapteeni Amerikka vangitsi Tiboldtin, jota alettiin kutsua Kuoleman Kehämestariksi, ja uhka lopetettiin. Fritz passitettiin takaisin kotimaahansa.
Sodan jälkeen Tiboldt ja hänen vaimonsa Lola onnistuivat jatkamaan Sirkuksensa toimintaa. Samalla he kouluttivat pojastaan Maynardista jatkajaa perheyritykselle. Natsimieliset kuitenkin murhasivat Fritzin ja hänen vaimonsa kostoksi pariskunnan todistuksista sotaoikeudenkäynneissä.
Voimat ja varusteet
Kehämestarilla ei ole varsinaisia supervoimia. Hänen voimansa piilee hänen silinterissään, jossa piilee Punakallon keksintöön, Nullatroniin perustuva hypnotisoiva kiekko.
Paul Hait
Paul William Hait (s. 25. toukokuuta 1940 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt uimari ja olympiavoittaja. Hait voitti Rooman kesäolympialaisissa 1960 kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestistä, yhdessä Frank McKinneyn, Lance Larsonin ja Jeff Farrellin kanssa. Heidän voittoaikansa 4.05,4 oli uusi maailmanennätys.
Hait osallistui samoissa kilpailuissa myös 200 metrin rintauintiin, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 2.14,4.
Hait on 194 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 90 kilogrammaa. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla Santa Clara Swim Clubia.
Colman Domingo
Colman Jason Domingo (s. 28. marraskuuta 1969 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti vuonna 2022 Primetime Emmy -palkinnon roolistaan televisiosarjassa Euphoria. Vuonna 2011 hän sai Tony-ehdokkuuden roolistaan musikaalissa The Scottsboro Boys.
Meredith Kercherin murha
Meredith Kercherin murha tapahtui Perugiassa Italiassa 1. marraskuuta 2007. Kercher, kuollessaan 21-vuotias, oli Coulsdonista, Etelä-Lontoosta kotoisin oleva brittiläinen vaihto-oppilas. Hänet löydettiin asuntolahuoneestaan kurkku auki viillettynä.
Colman Domingo
Elämä
Domingo on isänsä puolelta belizeläistä ja guatemalalaista sukua. Hän opiskeli journalistiikkaa Temple University -yliopistossa. Näyttelijänuransa ohella hän on toiminut myös näytelmäkirjailijana.
Meredith Kercherin murha
Murhaoikeudenkäynti sai päätöksen 3. lokakuuta 2011. Vetoomustuomioistuin vapautti Knoxin kaikista murhasyytteistä. Samalla myös hänen entiselle poikaystävälleen murhasta annettu tuomio kumottiin. Molemmat olivat vangittuina lähes neljä vuotta.
Kytäjän kartano
Kytäjän kartano on kartano Kytäjän kylässä Hyvinkäällä. Kartano oli aikoinaan Suomen suurin maatila. Tilan pinta-ala on sittemmin supistunut 4 400 hehtaariin, mutta se on edelleen Suomen suurimpia maatiloja. Maatilalla on hevosia, mutta ei karjaa eikä muita eläimiä. Kytä­järveen pistävällä niemellä puiston keskellä sijaitsee vuonna 1878 valmistunut puurakenteinen ja rappauspintainen päärakennus, joka on nykyisin asumaton, rapistunut ja huonokuntoinen. Rakennus puretaan kevään 2023 aikana. Kytäjä Golfin 2x18-reikäiset kentät on erotettu kartanon pelloista, ja Kytäjärven vastarannalle päärakennuksesta on rakennettu modernistisen tyylinen golfklubirakennus. Alun perin kartanoa ja Karkkilan kauppalan tehtaita varten rakennettu Hyvinkään–Karkkilan rata, joka kulki kartanon pihankin halki, purettiin 1960-luvun loppupuolella. Ratalinja on maastossa silti vielä monin paikoin havaittavissa, ja Kytäjän rautatieaseman rakennus on yhä pystyssä.
Meredith Kercherin murha
Tammikuun 2014 loppupuolella oikeus tuomitsi Knoxin 28 vuodeksi ja 6 kuukaudeksi vankeuteen, ja Solleciton 25 vuodeksi vankeuteen. Tapaus eteni uudelleen korkeimpaan oikeuteen, joka katsoi maaliskuussa 2015 antamassaan tuomiossa Knoxin ja Solleciton syyttömiksi Kercherin murhaan.
Kytäjän kartano
Historia
Kytäjän kartanoa ovat hallinneet muiden muassa Tottin, Flemingin, Armfeltin, Linderin ja Vähäkallion suvut. Tottin suvulle kartano kuului vuosina 1574–1672, ja tänä aikana sen omisti mm. kolmikymmenvuotisessa sodassa ansioitunut sotamarsalkka Åke Tott. Tämän jälkeen kartano siirtyi Flemingin suvulle. Molemmat suvut omistivat useita muitakin kartanoita, ja harva niiden jäsenistä lienee koskaan edes käynyt Kytäjällä. Tänä aikana Kytäjällä asuivat ja sen maita viljelivät vuokraajat, lampuodit. Vuonna 1740 kartanon osti kapteeni Gustaf Wulfcrona. Hän oli tiettävästi ensimmäinen Kytäjällä asunut aatelinen, koska hänen mainitaan kuolleen siellä vuonna 1754. Seuraavaksi Kytäjän omistajaksi tuli Armfeltin suku. Kytäjän kartano oli aikoinaan Pohjoismaiden suurin yksityinen maatila, 16 000 hehtaaria vuonna 1917. Sillä oli oma meijeri, vesivoimalla toiminut sähkölaitos, saha, kalanviljelylaitos, riistanhoidollinen peuratarha ja yksityinen kapearaiteinen rautatie. Alueella oli myös Kytäjän oma kyläkirkko.
Linderit
Ministerivaltiosihteeri Constantin Linder osti kartanon vuonna 1861 Armfeltin suvulta.
Lohjan selluloosatehtaan (nyk. Loparex) omistaja Hjalmar Linder syntyi kartanossa ministerivaltiosihteeri Constantin Linderin ja tämän vaimon Marie Mussin-Puškinin pojaksi vuonna 1862 ja vietti lapsuutensa Kytäjän kartanossa. Linderien aikana vuosina 1863–1864 kartanossa toimi oma koulu, jonka opettajana oli runoilijana tunnettu Aleksanteri Rahkonen. Rahkonen erotettiin kuitenkin pian elämäntapojensa vuoksi ja koulun toiminta päättyi.
Carl Gustaf Emil Mannerheim oli usein nähty vieras Kytäjällä Hjalmar Linderin ollessa kartanon isäntänä.
1920-luvun alkuvuosina kartanon maista erotettiin lukuisien torppien ja mäkitupien lisäksi suuret Karlbergin, Palkkisillan ja Suopellon sivutilat. Talvi- ja jatkosotien jälkeen erotettiin suuri määrä tiloja, yhteensä 3 000 hehtaaria, karjalaiselle siirtoväelle ja rintamamiehille.
Vähäkalliot
Arkkitehti Väinö Vähäkallio osti kartanon vuonna 1928 yhdessä professori Kaarlo Kairan kanssa. Vähäkallio osti Kairan osuuden itselleen vuonna 1932. Hän hoiti kartanon loistokuntoon, rakennutti piirtämiään rakennuksia sekä kyläkirkon kartanon maille. Sotien aikana kartano toimi hoitokotina. Vähäkallion aikana kartanossa vieraili useaan otteeseen presidentti P. E. Svinhufvud metsästysretkillään.
Vuonna 1931 Kytäjän kartanoa viljeltiin viitenä eri maatilana, joilla kullakin oli omat rakennukset ja kotieläimet. Kyseisillä tiloilla oli yhteensä 76 hevosta, 630 lehmää, 100 sikaa ja 200 kanaa. Kartanon kokonaispinta-ala oli 10 500 hehtaaria, josta oli metsää 8 102 hehtaaria, peltoa 774 hehtaaria ja puutarhaa kaksi hehtaaria sekä loput kitu- ja joutomaita.
Kytäjän kartanon ympäristössä elää yksi Suomen kolmesta kuusipeura populaatiosta. Ensimmäiset yksilöt tuotiin alueelle Ruotsista vuosina 1953–1954. Alueella elää myös valkohäntäpeura populaatio.
Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina kartanon mailta nostettiin energiantuotantoon suuret määrät polttoturvetta kivihiilipulan vuoksi. Työstä vastasi sitä varten perustettu yhtiö Turvela Oy.
Vähäkallion läheinen ystävä, taidemaalari Kaapo Wirtanen, rakennutti itselleen kesähuvilan kartanon maille. Nykyisin kartanon omistavat pohjoiskarjalaiset Laakkoset, autokauppias Yrjö Laakkonen ja hänen lapsensa Jyrki Laakkonen ja Reetta Laakkonen.
Vähäkallioidenkin yhdessä sukuhaarassa on vielä omistuksessaan osa Kytäjää; Karlbergin sivutila. Sekin on kooltaan useita satoja hehtaareja.
Laakkoset
Nykyiset omistajat, Laakkosen kauppiasperhe, ostivat kartanon 1990-luvulla. Kartanon vanhan päätalon ja kahden muun rakennuksen purkutyöt alkoivat talvella 2023, kun Hyvinkään kaupungin asemakaavaan vuodelta 2020 tehdyt valitukset hylättiin Helsingin hallinto-oikeudessa. .
Kolmoissurma
12. toukokuuta 1972 Kytäjän kartanon mailla tapahtui raaka kolmoismurha. Kartanon silloinen isäntä, Väinö Vähäkallion pojanpoika Kai Kustaa Vähäkallio ampui kolme nuorta, jotka olivat leiriytyneet kartanon maille. Uhrit olivat hyvinkääläiset Veijo Ilmari Häkkinen, Esa Tapani Hyväkkä ja Kai Tapani Hyväkkä.
Aiheesta muualla
60.61278°N, 24.66583°W
Karl-Heinz Körbel
Karl-Heinz "Charly" Körbel (s. 1. joulukuuta 1954 Dossenheim) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Nykyisin hän toimii Bundesliigassa pelaavan Eintracht Frankfurtin urheilutoimenjohtajana.
Kanadansirri
Kanadansirri (Calidris pusilla) on arktisen alueen kahlaaja. Lajin nimesi Carl von Linné 1766.
Karl-Heinz Körbel
Körbel pelasi koko aktiiviuransa, vuodet 1972–1991 Eintracht Frankfurtissa. Juniorina hän edusti synnyinkaupunkinsa FC Dossenheimia. Hän on kautta aikain eniten Bundesliigan otteluita, kaikkiaan 602, pelannut pelaaja. Maaleja hän teki Bundesliigassa 45. Saksan maajoukkueessa Körbel pelasi kuusi ottelua.
Kanadansirri
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 13–15 senttimetriä, siipien kärkiväli 34–37 senttimetriä ja paino 20–31 grammaa. Pieni sirri, jolla on mustat jalat ja suora musta nokka. Eroina pikkusirriin on yläpuolen kellan- tai okranruskea sävy. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Karl-Heinz Körbel
Körbel omistaa Dossenheimissa Sport-Körbel -nimisen urheilumyymälän.
Kanadansirri
Esiintyminen
Pesii Kanadan ja Alaskan tundralla. Maailman populaation koko on noin 3,5 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on muuttolintu, joka talvehtii laajalla alalla Etelä-Amerikan rannikoilla ja Länsi-Intian saaristossa. Lajia ei ole tavattu Suomessa vuoteen 2006 mennessä.
Elinympäristö
Arktisen alueen rannikot, vuorovesirannat ja dyynit, sekä sisämaan järvien, jokien ja muiden kosteikkojen tuntumassa.
Lisääntyminen
Koiras rapsuttaa maahan muutamia pesäkoloja, joista naaras valitsee yhden ja munii siihen 4 munaa. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, joka kestää 18–22 päivää. Poikaset ovat pesäpakoisia ja etsivät itse ruokansa. Naaras jättää muutaman päivän ikäiset poikaset koiraan hoidettavaksi ja lähtee syysmuutolle. Poikaset oppivat lentämään noin 19 päivän ikäisinä.
Ravinto
Pääasiallinen ravinto on hyönteiset ja nilviäiset.
Ayacucho
Ayacucho on Perussa sijaitsevan Ayacuchon alueen ja Huamangan provinssin pääkaupunki. Vuoden 2017 väestönlaskennassa kaupungissa asui 211 279 asukasta. Sen asukasluku on kasvanut nopeasti 2000-luvulla, sillä vuoden 2007 väestönlaskennassa asukasluku oli alle 150 000. Kaupunki sijaitsee noin 2 700 metriä merenpinnan yläpuolella. Ayacucho tunnetaan lukuisista kirkoistaan ja uskonnollisista juhlallisuuksista pääsiäisenä.
Ayacucho perustettiin 25. huhtikuuta 1540 nimellä San Juan de la Frontera de Huamanga. 15. helmikuuta 1825 Simón Bolívarin määräyksestä kaupungin nimeksi muutettiin Ayacucho. Abimael Guzmánin johtaman Loistava polku -järjestö syntyi Ayacuchossa 1970-luvulla.
Blaise Compaoré
Sotilaskoulutuksen saaneesta Compaorésta tuli presidentti 15. lokakuuta 1987 verisessä vallankaappauksessa, jossa syrjäytettiin ja tapettiin silloinen presidentti Thomas Sankara. Sankarasta oli tullut presidentti vuoden 1983 vallankaappauksessa, jonka organisaattori Compaoré myös oli. Päästyään presidentiksi hän raivasi tieltään kaksi vallankumousjohtajaa, Henri Zongon ja Jean-Baptiste Boukary Linganin, syyttäen heitä juonittelusta häntä vastaan.
Compaoré on vienyt maata kohti demokratiaa, mutta häntä on syytetty vastuulliseksi lehtimies Norbert Zongon murhaan. Vaikka sananvapaus maassa onkin lisääntynyt, Campaoréa on syytetty myös median pelottelusta ja uhkailusta. Thomas Sankaran leski Miriam Sankara syytti presidenttiä myös miehensä salamurhasta.
Compaoré valittiin vaaleilla presidentiksi 1991 ja uudelleen 1998. Elokuussa 2005 hän ilmoitti ehdokkuudestaan marraskuun 2005 presidentinvaaleissa. Opposition poliitikot vastustivat hänen asettumistaan ehdolle, sillä vuonna 2000 oli säädetty laki, jonka mukaan yksi henkilö saisi olla presidenttinä vain kaksi perättäistä kautta. Sama laki myös lyhensi presidentin toimikautta seitsemästä viiteen vuoteen. Compaorén kannattajat kuitenkin väittivät, ettei uusi laki sido Compaoréa, sillä tämä oli jo presidenttinä, kun laki tuli voimaan. Compaoré asettui vastustuksesta huolimatta ehdolle, ja hänet valittiin kolmannelle kaudelle 13. marraskuuta 2005. Hän voitti 12 vastaehdokastaan saamalla 80,35 % äänistä.
Compaoré valittiin vuonna 2010 neljännelle kaudelle. Vuonna 2013 oppositio aloitti mielenosoitukset syyttäen Compaoréa juonittelusta valtansa laajentamiseksi. Valtapuolueesta loikanneet poliitikot perustivat uuden poliittisen liikkeen asettamaan presidentille vastaehdokkaita ja vastaehdotuksia.
Lokakuussa 2014 maassa syntyi väkivaltaisia mellakoita ja Compaorén vaadittiin eroavan presidentin virasta. Maahan julistettiin poikkeustila, ja 30. lokakuuta Burkina Fason armeijan komentaja Honore Traore syrjäytti Compaorén. 31. lokakuuta Compaoré ilmoitti eroavansa presidentin virasta. 1. marraskuuta Compaorèn vahvistettiin lähteneen maanpakoon Norsunluurannikolle. Burkina Fason väliaikaiseksi valtionpäämieheksi julistautui armeijan tukema Isaac Zida.