cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Perustulokeskustelu Suomessa
Yhteiskunnallisten tahojen mielipiteitä
”Prekariaatin” vaatimuksia noin tuhannen euron kansalaispalkasta on pidetty mahdollisimman huonona mainoksena senkaltaisille perustulomalleille, jonka esimerkiksi Vihreät esittivät 2009.
Vasemmistonuoret lanseerasi Massit massoille! -perustulokampanjan marraskuussa 2011. Kampanjan avulla halutaan lisätä ihmisten tietoa perustulosta ja osoittaa, kuinka perustulo parantaisi ihmisten epävarmemmaksi muuttunutta arkea.
Keskusta-puolueen puheenjohtaja Juha Sipilä sanoi joulukuussa 2018 ettei kannata perustuloa. Sipilän mielestä sosiaaliturvan uudistamisen ydin on aktiivisuudessa. Sipilän mukaan Suomella ei ole varaa passivoiviin perustulomalleihin.
Kannatus Suomessa
Vuonna 2001 Suomen Kuvalehti kysyi 500 ihmiseltä kansalaispalkasta. Vanhemmat ihmiset hyväksyivät kansalaispalkan nuoria yleisemmin. Vasemmistoliiton äänestäjiksi ilmoittautuneista melkein 50 % hyväksyi kansalaispalkan, vihreiden 37 %, SDP:n 36 %, Keskustan 29 % ja Kokoomuksen 24 %. THL:n julkaisemassa Yhteiskuntapolitiikka-lehdessä julkaistiin 2002 teetetty kyselytutkimus perustulon kannatuksesta. Suomalaisten enemmistön todetaan olevan selkeästi perustulon kannalla, joskin kannatusaste vaihtelee käytetyn muotoilun mukaan: suomalaisista 76 % kannatti negatiivista tuloveroa, 63 % perustuloa ja 59 % kansalaispalkkaa. Kokoomus teki myöhemmin vuonna 2005 laajemman 2 510 ihmistä käsittäneen kyselyn. Kyselyssä 58 % kokoomuslaisista tuki perustuloa, mikäli se yksinkertaistaisi perusturvaa.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Yle:n vaalikoneessa esitettiin ehdokkaille väite: "Suomessa on siirryttävä perustuloon joka korvaisi nykyisen sosiaaliturvan vähimmäistason." Suurin osa (66 %) kaikista vastanneista ehdokkaista vastasi olevansa samaa mieltä. Suurinta kannatus oli Köyhien Asialla-puolueen (100 %), Piraattipuolueen (100 %), Vihreiden (99 %), Itsenäisyyspuolueen (96 %) ja Vasemmistoliiton (95 %) ehdokkailla. Ainoastaan kolmen puolueen ehdokkaista perustulon kannattajat olivat vähemmistössä: Kristillisdemokraattien (38 %), Kokoomuksen (33 %) ja SDP:n (22 %).
Vuonna 2020 tehdyssä kyselyssä, johon vastasi 2 500 iältään 18–79-vuotiasta suomalaista, 46 % vastaajista oli jokseenkin tai täysin samaa mieltä väitteestä ”perustulo tulisi ottaa käyttöön pysyvänä sosiaaliturvan muotona Suomessa”. Toimeentulovaikeuksia ja työsuhteen epävarmuutta kokeneet kannattivat perustuloa muita useammin. Perustulomyönteisimpiä olivat vasemmistoliiton (77 %) ja vihreiden (64 %) kannattajat; kielteisimpiä Kokoomuksen kannattajat (29 %).
Jan Otto Anderssonin kansalaistulomalli 1988
Vasemmistolainen taloustutkija Jan Otto Andersson esitti mallin, jossa kansalaistulo olisi voinut vuoden 1988 tilanteessa olla 2 000 markkaa kuussa, jolloin bruttoveroasteeksi olisi tullut noin 50 %. Kansalaistulon kokonaiskustannus olisi 24 miljardia markkaa ja se kerättäisiin verottamalla kaikkia muita tuloja kuin kansalaistuloa 27 %:n tuloverolla ja asettamalla arvonlisäveroksi 25 %. Lisäksi luonnonvarojen käytön, omaisuuden ja perintöjen verotusta kiristettäisiin. Myöhemmin Andersson on lisännyt kansalaistulomalliinsa mahdollisuuden kansalaispalkkaan. Se olisi eräänlainen korotettu kansalaistulo, joka maksetaan toiminnasta kolmannessa sektorissa eli ”kansalaistyöstä”.
Ilpo Lahtisen osittaisen perustulon malli 1992
Ilpo Lahtisen vuonna 1992 hahmotteleman mallin elementit ovat osittainen perustulo, perustulolisä ja hoitoavustus, joiden hallinnosta vastaisi yksi valtiollinen virasto, jolle kuuluisi myös verotus. Osittainen perustulo olisi noin 2 000 mk/kk ja veroaste 40 %. Verotuksessa vain yli 5 000 mk/kk ansaitsevat maksaisivat veroja. Perustulolisä olisi veroton lisä niille ryhmille, jotka ilman sitä joutuisivat turvautumaan toimeentulotukeen ja asumistukeen. Hoitoavustuksen tarkoituksena olisi turvata ulkopuolisen hoidon tarpeessa oleville sama peruselintaso kuin muille. Tarveharkintaiset tuet säilyisivät, verovähennykset poistettaisiin ja verotusta yksinkertaistettaisiin. Sosiaali- ja eläkevakuutusjärjestelmistä tulisi pääosin vapaaehtoisia.
Osmo Soininvaaran malli 1994
Osmo Soininvaara esittää Hahmotelma perustulomallista vuodelta 1994, että perustulo olisi 1 700 mk/kk, jonka lisänä olisi asuntokohtainen automaattinen asumislisä 500 mk/kk. Alaikäisille lapsille maksettaisiin nykyiseen tapaan lapsilisää. Tasavero olisi 53 %, paitsi noin 168 000 markan vuositulojen ylittävältä osalta 10 %:n lisäprogressio. Osittaisen perustulon lisäksi maksettaisiin syyperusteista lisätukea, johon yhdistetään asumistuki, päivähoitotuki ja työttömyyskorvaus. Lisätuki pienenisi 22 penniä jokaista tienattua markkaa kohden.
Nuorsuomalaisten perustulomalli 1998
Nuorsuomalainen puolue esitteli oman tarkan perustulomallinsa vuonna 1998. Siinä kansalainen saisi 1 300 markan perustulon ja verovapauden 4 000 markan kuukausituloihin asti. Yli menevältä osalta maksettaisiin veroa esimerkiksi 47 %. Perustulo olisi ikäporrastettu siten, että nuorilla summa kasvaa 0–16 ikävuoden välillä 25 % perustulosta täyteen perustuloon. Perustulo alkaisi nousta 60 ikävuodesta ylöspäin 140 %:iin (1 820 mk/kk), joka olisi yli 70-vuotiaiden perustulo. Nuorsuomalaisten mallissa oli lisäksi laskettu erilliset hoivasetelijärjestelmä, asumistuki, erityistuki ja sotutili. Ansiosidonnaiset etuudet olisivat kunkin vapaaehtoisesti hankittavissa esim. vakuutuksin. Malliin kuului myös kansalaistyö, jossa julkinen sektori olisi velvoitettu osoittamaan työllistämistyötä jokaiselle halukkaalle markkinatyöhön kannustavalla palkalla (esimerkiksi 20 mk/h). Perustuloa olisi mahdollista siten korottaa työskentelemällä (enintään 100 h/kk) lähinnä ympäristönhoidon, valistustyön, julkisten palveluiden aputöiden ja kolmannen sektorin töiden parissa. Nuorsuomalainen Risto E. J. Penttilä on puhunut perustulon puolesta myöhemminkin.
Anita Mattilan sovitellun perustulon malli 2001
Anita Mattila ehdottaa Kuopion yliopistolla tehdyssä väitöskirjassaan ''Tarvitaanko perustuloa? Suomalaisten kansalaistulo-, kansalaispalkka- ja perustulomallien teoreettinen analyysi'' vuodelta 2001 soviteltua perustuloa, jonka taso olisi 3 500 mk/kk. Etuuden maksaminen päättyisi yli 6 000 mk/kk ansaitsevilta. Soviteltu perustulo olisi tarkoitettu työvoimaan kuuluville ja sen tarkoitus olisi tukea työllistymistä ja matalapalkkaisissa työsuhteissa olevia. Etuus korvaisi työmarkkinatuen ja peruspäivärahan sekä niitä täydentävät tarveharkintaiset etuudet. Sen sijaan ansiosidonnaiset etuudet pysyisivät ennallaan. Etuus olisi verollinen.
Vihreän liiton perustulomalli 2007 ja tuki kansalaisaloitteelle 2013
Vuonna 2013 Vihreiden puoluehallitus päätti, että puolue lähtee tukemaan perustuloa Suomeen ajavaa kansalaisaloitetta.
Vasemmistoliiton perusturvan ja -tulon työryhmän malli 2011
Vasemmistoliiton perusturvan ja -tulon työryhmän mallissa perustuloon siirryttäisiin vähitellen perusturvaa korottamalla ja yhtenäistämällä. Perustulo olisi 620 euroa ja sen päälle voisi hakea syyperustaista perusturvaa 130 euron edestä (työttömyyden, sairauden, opiskelun, lasten kotihoidon tai muun vastaavan syyn nojalla), jolloin perusturvan kokonaistaso olisi 750 euroa. Perustulo sidottaisiin palkkaindeksiin. Perustulon ja yhtenäistetyn perusturvan yhdistelmä korvaisi kaikki itseään alhaisemmat etuudet. Lapsilisät, ansiosidonnaiset etuudet ja asumistuki säilyisivät. Perustulo maksettaisiin kaikille maassa pysyvästi asuville täysi-ikäisille. Kansaneläkkeen saajille maksettaisiin 750 euron suuruinen takuueläke. 620 euron perustulo olisi itsessään verovapaa ja kaikkia sen ylittäviä tuloja verotettaisiin progressiivisesti asteikolla 32–57 %. Vasemmistoliiton puoluehallitus on hyväksynyt ja julkaissut työryhmän esityksen keskusteluasiakirjana.
Vasemmistoliiton perustulotavoite 2023
Vasemmistoliitto tavoittelee vähintään 800 euron perustuloa, joka purkaa kannustinloukut. Perustulon ylittäviä ansiotuloja verotettaisiin progressiivisesti ja tarvittaessa tuloveroja täydennettäisiin vielä hiiliverolla. Ansiotuloverotuksen progressio on sen verran jyrkkä, että suurituloisilta perustulo saadaan verotettua pois. Vasemmistoliiton arvion mukaan perustulo voitaisiin ottaa käyttöön aikaisintaan vuonna 2023 alkavalla vaalikaudella.
Vihreän liiton perustulomalli 2019–2027
Vihreä liitto julkaisi päivitetyn perustulomallinsa helmikuussa 2019. Siinä perustulon taso on 600 euroa. Ensimmäisellä vaalikaudella siitä toteutettaisiin puolet, 300 euron taso, ja toisella vaalikaudella se nostettaisiin 600 euroon. Samalla vihreät kannatti suurta perustulokokeilua, jossa olisi vähintään 10 000 ihmistä. Vihreiden perustulomallissa perustulo on veroton ja yksilökohtainen. Lisäksi perustuloon liittyisi perustulon asumislisä, joka perustuisi alueen yleiseen vuokratasoon.
Perustulokokeilu
Perustulo ja kansalaispalkka nousi eduskunnassa esille jo 1980-luvulla ja aiheesta on sittemmin esitetty lukuisia kirjallisia kysymyksiä, toivomusaloitteita ja lakialoitteita.
Sipilän hallituksen hallitusohjelmaan kirjattiin perustulokokeilun toteuttaminen osana palveluiden kehittämistä koskevaa kärkihanketta.
Perustulokokeilun esiselvitys käynnistyi lokakuussa 2015. Työtä johti Kelan yhteiskuntasuhteiden johtaja, professori Olli Kangas. Tavoitteena oli arvioida malleja, joilla perustulokokeilu voitaisiin toteuttaa. Työryhmä luovutti esiselvityksensä sosiaali- ja terveysministerille 30.3.2016
Esiselvityksen mukaan perustuloa tulisi kokeilla vuosina 2017–2018, iältään 25–63-vuotiailla työikäisillä, joiden tulot ovat vähäiset. Perustulon suuruus olisi 550-750 euroa kuukaudessa, eikä siitä maksettaisi veroa.
Tiukan aikataulun ja pienen budjetin takia useimpia esiraportin suosituksista ei toteutettu.
Juha Sipilän hallitus laati perustulokokeilusta lakiesityksen, jonka eduskunta hyväksyi joulukuussa 2016. Tasavallan presidentti Sauli Niinistö vahvisti perustulokokeilusta määräävän lain 29. joulukuuta ja laki tuli voimaan 1.1.2017. Kokeilun aikana 2 000 satunnaisotannalla valittua 25–58-vuotiasta työtöntä sai perustuloa 560 euroa kuukaudessa. Laki oli voimassa 31. päivään joulukuuta 2018.
Olli Kankaan mukaan kaikki kokeilussa olisi pitäyt tehdä toisin. Budjetti oli liian pieni tehtävänantoon nähden. Aikataulu oli liian kireä. Tavoitteena ollut 10 000 ihmisen testiryhmä supistui 2 000:een ihmiseen. Kokeilussa ei päästy selvittämään, miten perustulo vaikuttaisi esimerkiksi freelancereihin ja pienipalkkaisiin palkansaajiin. Verohallinto ja valtiovarainministeriö eivät ehtineet tekemään kokeilulle veromallia>. Koordinaatio ministeriöiden välillä ei toiminut. Poliittiset päättäjät eivät reagoineet tutkimusryhmän huoliin. Kokeilua sotki myös aktiivimalli, jonka myötä kontrolliryhmän tilanne muuttui merkittävästi kesken kokeen.
Taloustieteen professori Markus Jäntti moitti perustulokokeilun asetelmaa ja kutsui kokeilua ajantuhlaukseksi ja hyödyttömäksi pr-tempuksi.
Esiselvityshankkeen loppuraportti suositteli, että kahden vuoden jakson päätyttyä kokeilua laajennettaisiin niin, että mukaan otettaisiin suurempi joukko ihmisiä ja työttömien lisäksi myös muita pienituloisia. Tutkimusryhmän johtaja Olli Kangas olisi mielellään nähnyt vuosien 2017–2018 kokeilun ensimmäisenä pitkästä kokeilujen sarjasta, jossa erityyppisiä perustuloratkaisuja testattaisiin.
Perustulokokeilusta tehdään arviointitutkimus, jonka tavoitteena on tuottaa tietoa perustulon vaikutuksista kokeiluun osallistuneiden työllisyyteen, tuloihin ja hyvinvointiin.
Keväällä 2019 saatujen alustavien tulosten mukaan perustulokokeilu ei lisännyt osallistujien työllisyyttä kokeilun ensimmäisen vuoden aikana, mutta toisaalta perustuloa saaneet kokivat hyvinvointinsa parantuneen. Nämä tulokset ovat alustavia, eikä niiden pohjalta voi tehdä pitkälle meneviä päätelmiä. Perustuloa saaneilla oli vähemmän stressioireita sekä keskittymis- ja terveysongelmia. Perustuloa saaneet myös luottivat vahvemmin tulevaisuuteensa ja yhteiskunnallisiin vaikutusmahdollisuuksiinsa.
Kaksi laajempaa raporttia valmistuvat myöhemmin keväällä 2019 ja vuonna 2020. Koko kokeilua koskeva raportti valmistuu keväällä 2020.
Puhelimitse suoritetussa kyselyssä perustulon saajat olivat luottavaisempia muihin ihmisiin ja yhteiskunnallisiin instituutioihin. Perustuloa saaneet kokivat toimeentulonsa paremmaksi.
Kaponieeri
pienoiskuva|[[Haminan linnoitus|Haminan linnoituksen kaponieeri ja nuolilinnake]] Kaponieeri on pieni umpeen rakennettu osa linnoitetta, jolla lähipuolustetaan joko vallihautaa tai muuta puolustuslinjaa, antamalla sivutulta vihollisen rynnäkön aikana. Se voi olla erillinen rakennelma tai yhdistetty linnoituskokonaisuuteen. Tavallisesti se on kasemattoitu ja siinä voi olla erillisiä ampumatasoja. Kaponieerijärjestelmä alkoi kehittyä 1700-luvulla ja vakiintui käyttöön useissa linnakkeissa 1800-luvulla, jolloin siitä tuli usein erillinen itsenäinen puolustusyksikkö.
Pat Musick
Pat Musick (s. 1. marraskuuta 1956 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Smurffien-animaatiosarjan myötä.
Musick on naimisissa Jeffrey Whitmanin kanssa ja heillä on yksi tytär Mae Whitman, joka on näyttelijä. Lisäksi hän tekee äänirooleja animaatioihin äitinsä tavoin.
Minor League Baseball -kausi 1910
Minor League Baseball (virallisesti vuoteen 1999 saakka National Association of Professional Baseball Leagues) -kausi 1910 katsotaan sisältäneen 60 erillistä liigaa.
A luokan liigat
- American Association aloitti kaudella 1882, jolloin se muodostettiin toiseksi major leagueksi kilpailemaan National Leaguen kanssa. Liiga lakkautettiin kauden 1891 jälkeen. Vuonna 1902 perustettiin toinen American Association, jolla oli ensimmäisellä kaudellaan riippumattoman liigan asema ja 1903-1911 se luokiteltiin A-luokkaan. 1912-1945 luokituksena oli AA ja 1946-1997 AAA, jonka jälkeen liiga lakkautettiin. Vuodesta 2006 alkaen jälleen perustettu American Association on toiminut riippumattomana liigana. - Vuonna 1884 perustettu liiga sai A luokituksen vuonna 1895. Tämä liiga toimi kauteen 1911 saakka, jolloin sen nimeksi vaihtui International League. Uusi Eastern League aloitti B-tason liigana 1916-1918, jatkoi A-luokassa 1919-1932, jolloin se lakkautettiin. New York-Pennsylvania League otti nimen Eastern League käyttöön 1938 jatkaen A-luokassa ja vuodesta 1963 lähtien AA-luokassa. Liiga on toiminnassa edelleen. - Liiga toimi yksittäisiä kausia luokittelemattomana jo 1887 ja 1898 ja riippumattomana liigana 1903, A-luokkaan se kuului 1904-1911, AA-luokkaan 1912-1945 ja on sen jälkeen kuulunut luokkaan AAA (vv. 1952-1957 luokkana Open) ja toimii edelleen. - 1886-1901 Southern Association on luokiteltu B ja C-luokkaan, eikä liigaa ole jokaisella kaudella pelattu ollenkaan. A-luokan liigana se toimi vuosina 1902-1935, jonka jälkeen se sai luokituksen A1. 1946-1961 liiga oli luokassa AA, jonka jälkeen liiga lakkautettiin. - Vuonna 1885 ensimmäisen kerran perustettu liiga toimi väliin luokittelemattomana ja välillä A-luokan liigana aina kauteen 1900 saakka, jolloin liiga vaihtoi nimekseen American League. Samalla perustettu uusi Western League aloitti B-luokan liigana. Kun American League nousi MLB asemaan 1901, tuli Western Leaguesta jälleen A-luokan liiga, jollaisena se jatkoi aina vuoteen 1937 saakka ja jälleen vuosina 1947-1958. Vuosina 1939-1941 toimi saman niminen D-luokan liiga. Vuosina 1995-2002 toimineesta riippumattomasta Western Baseball Leaguesta on myös käytetty Western League -nimeä
Christian Hansen (kilpapurjehtija)
Niels Christian Kjærgaard Hansen (s. 3. tammikuuta 1944) on tanskalainen entinen kilpapurjehtija. Hän edusti seuratasolla Øresunds Sejlklub Fremiä. Hansen oli mukana Méxicon olympialaisissa 1968 5,5mR-luokan kisassa, jossa Tanska oli kolmastoista eli kilpailun toiseksi viimeinen joukkue.
Amon
Amon tai Ammon (muinaisegyptin "salattu" tai "kätketty") oli muinaisessa Egyptissä palvottu auringon jumala, jonka palvonta keskittyi pääasiallisesti Thebaan, mutta oli myös varsin merkittävää muualla maassa Uuden valtakunnan aikana. Amon oli yksi Hermopoliin ogdoadin kahdeksasta luojajumalasta. Alun perin Amon oli ilman ja tuulen jumala, sittemmin myös hedelmällisyyden. Amonia palvottiin Egyptissä jo vanhan valtakunnan aikaan yhdessä puolisonsa Amanunetin kanssa. Heidät mainitaan jo pyramiditeksteissä.
Sana amon tarkoittaa yleensä "salattua", "kätkettyä". Amonin todellisen nimen ja ulkomuodon uskottiin olevan ihmisille näkymättömiä. Myöhempinä aikoina Amonin kantasanaksi ryhdyttiin tulkitsemaan mon-sanaa, joka tarkoittaa "pysyvää", "kestävää" tai "ikuista".
Amon kuvataan valtaistuimella istuvana miehenä, sammakkopäisenä miehenä, uraeus-päisenä miehenä, apinana tai jalustalla kyykistyvänä leijonana. Yleisin muodoista oli valtaistuimella istuva mies, jolla on kruunussaan kaksi korkeaa sulkaa ja joka kantaa usein was-valtikkaa ja ankh-amulettia. Amon kuvattiin myös usein Min-jumalan hahmossa, joka edusti hänen hedelmällistä puoltaan, tai näiden yhdistelmänä Amon-Mininä. Amonin pyhiä eläimiä olivat pässi ja hanhi, mutta häntä ei koskaan kuvattu niiden hahmossa. Mutin katsottiin olevan Amonin vaimo ja Khonsun heidän poikansa.
Amonin pääpyhäkkö oli Karnakin temppeli Thebassa. Kokonaisuutena se on suurin ihmiskunnan rakentama uskonnollinen rakennus.
Amonin kehittyminen
Toisin kuin muut jumalat, jotka ennemminkin lisäsivät faaraon valtaa kuin kilpailivat sen kanssa, Amonin valta nousi Uuden valtakunnan 18. dynastian lopun lähestyessä ennennäkemättömiin mittoihin. Egyptin uskonto alkoi jo lähestyä monoteismiä, kun lähes kaikki jumalten palvonta suunnattiin Amonia kohtaan, ja muiden jumalten uskottiin olevan vain ilmentymiä Amonin näkymättömästä voimasta. Amonin temppeli omisti valtavan määrän arvometalleja, karjaa, maata ja muuta omaisuutta. Sen sanottiin olevan valtio valtiossa. Amonin papisto oli, ei ainoastaan uskonnollisesti vaan myös poliittisesti, varsin vaikutusvaltaista. Kuningatar Hatšepsut onnistui nousemaan faaraoksi pääasiassa Amonin pappien tuen ansiosta.
Amonin pappien sotkeuduttua politiikkaan alettiin Thutmosis IV:n hallituskaudelta alkaen nostaa Aton-jumalaa tärkeämpään asemaan. Amonin korvaaminen huipentui Akhenatenin hallituskaudella, jolloin hän kielsi Amonin palvonnan kokonaan ja muutti pääkaupungin pois Thebasta Akhetateniin. Akhenatenin kuoltua Amon nousi taas tärkeäksi jumalaksi, mutta ei kuitenkaan täysin saavuttanut entistä asemaansa 19. dynastian faaraoiden nostettua Osiriksen tärkeämpään asemaan.
Vaikka Amonin nousu olikin suurimmaksi osaksi politiikkaa, hän sai suurta suosiota kansan keskuudessa. Häntä kutsuttiin usein myös köyhien visiiriksi. Amonin uskottiin myös olevan köyhien puolustaja ja oikeudenmukaisuuden ylläpitäjä. Amonin palveluksia pyytävät joutuivat osoittamaan olevansa niiden arvoisia ja/tai tunnustamaan väärät tekonsa.
Amon yhdistettiin kreikkalais-roomalaisen kauden aikana kreikkalaisten pääjumala Zeukseen.
Amonin temppeli Karnakissa
250px|thumb|Pylväitä [[Karnakin temppelin hypostyylisalissa.]] Thebassa, Niilin itärannalla sijaitseva Karnakin temppeli (egyptiksi Ipet-isut, "Valituin paikoista") tuli Amonin pääpyhäköksi uuden valtakunnan aikaan, kun Amonista oli tullut Egyptin pääjumala. Valtava temppelialue käsitti Amonin temppelin lisäksi useita pienempiä, muille jumalille omistettuja temppeleitä. Karnakin temppelin yhdisti läheiseen Luksorin temppeliin rituaalitie, jota pitkin jumalan patsas vuosittain kuljetettiin Luksorin temppeliin Opet-festivaalin aikana.
Liisa Talonpoika
Liisa Maria Talonpoika (s. 28. huhtikuuta 1961 Turku ) on suomalainen ekonomi ja diplomaatti.
Talonpoika valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1986 Åbo Akademista ja tuli ulkoasiainministeriön palvelukseen vuonna 1989. Hän on työskennellyt ministeriön kehitysyhteistyöosastossa, kauppapoliittisessa osastossa sekä lehdistö- ja kulttuuriosastossa. Hän on ollut virkamiehenä EU-edustustossa Brysselissä ja Suomen Pariisin-suurlähetystössä.
Talonpoika oli Suomen Hollannin-suurlähettiläs 2013–2015 ja Suomen Ruotsin-suurlähettiläs 2018–2021, ja hän on ensimmäinen nainen suurlähettiläänä Ruotsissa. Hänen edeltäjänsä Matti Anttonen siirtyi alkuvuodesta 2018 ulkoministeriön valtiosihteeriksi.
Bayerin designaatio
Bayerin designaatio on useille kirkkaille tähdille annettu tunnus, jonka otti käyttöön saksalainen tähtitieteilijä Johann Bayer vuonna 1603 ilmestyneessä tähtikartassaan Uranometria. Se koostuu pienestä kreikan kirjaimesta ja tähdistön genetiivimuotoisesta latinankielisestä nimestä. Esimerkiksi Pohjantähden Bayerin designaatio on α Ursae Minoris. Tähdistön nimi voidaan ilmoittaa myös kolmikirjaimisena lyhenteenä, esimerkiksi α UMi.
Useimmat tähdet on merkitty pienin kreikkalaisin kirjaimin, mutta niiden loputtua kesken nimeämisjärjestelmää laajennettiin latinalaisiin aakkosiin – ensin pieniin ja sitten suuriin. Laajennettuja designaatioita käytetään vain harvoin, mutta poikkeuksena eräitä tunnettuja kohteita ovat esimerkiksi h Persei (joka todellisuudessa on Perseuksen kaksoistähtijoukon toinen osapuoli) ja P Cygni. Isoja latinalaisia kirjaimia ei ole koskaan tarvittu Q:ta pidemmälle, ja niinpä R:stä eteenpäin tähtien designaatiot ovat muuttuvien tähtien designaatioita.
Lisäksi eräillä tähdillä on numero kreikkalaisen kirjaimen ohessa erottamaan saman designaation saaneita tähtiä toisistaan. Tällaisia ovat kaksoistähtien (lähinnä optisten sellaisten) komponentit sekä poikkeustapaukset, kuten Orionissa oleva tähtijono π1, π2, π3, π4, π5 ja π6 Orionis.
Painin maailmanmestaruuskilpailut
Painin maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka vuosi syyskuussa tai lokakuussa lukuun ottamatta joka neljättä vuotta, jolloin järjestetään kesäolympialaiset. Kilpailut järjestää kansainvälinen painiliitto UWW. Nykyään kaikkien kolmen painimuodon, kreikkalais-roomalaisen painin, vapaapainin ja naisten painin kilpailut käydään samoissa kisoissa.
Lastenohjelma
Lastenohjelmat ovat televisio-ohjelmia, jotka on suunnattu pääasiassa lapsille. Ohjelmat ovat yleensä erilaisia animaatioita tai ohjelmia, joista on karsittu väkivalta, kiroilu ja muu kehitykselle haitallinen pois. Kuitenkin jotkut lastenohjelmat saattavat sisältää lievää kiroilua. Lastenohjelmat ovat viihdyttäviä ja opettavaisia.
Lastenohjelmille on myös perustettu omia kanavia, joista suosituimpia ovat Nickelodeon, MTV Juniori, Nelonen Nappula, Cartoon Network, Disney Channel ja sen rinnakkaiskanavat Disney Junior, Playhouse Disney ja Disney XD.
Painin maailmanmestaruuskilpailut
Ensimmäiset viralliset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin jo vuonna 1904 Wienissä, mutta vuosina 1923–1949 kisoja ei järjestetty. Alkuvuosina järjestettiin myös useita epävirallisia MM-kilpailuja. Aina 1950-luvulle asti kilpailtiin vain kreikkalais-roomalaisessa painissa. Sittemmin ryhdyttiin järjestämään vapaapainijoille omia MM-kilpailuja, välillä yhdessä kreikkalais-roomalaisten kanssa, välillä erikseen. Samoin oli asian laita naispainin kanssa.
Maailmanmestaruuskilpailut
Epäviralliset maailmanmestaruuskilpailut kursiivilla.
Berto Romero
thumb|Berto Romero Berto Romero (s. 17. marraskuuta 1974 Cardona, Katalonia) on espanjalainen koomikko.
Työura
Romero on El Cansancio -teatteriseurueen jäsen, toimii juontajana radiossa Ràdio Flaixbac ja esiintyy Andreu Buenafuenten televisio-ohjelmassa kanavalla La Sexta.
Lahti (Pietari)
thumb|250px|Ukkoskiven kuljetusta vuonna 1770. thumb|250px|Stenbock-Fermorien linna vuonna 1908. thumb|250px|Suomalainen rukoushuone 1900-luvun alun valokuvassa. thumb|250px|Ortodoksinen apostoli Pietarin kirkko. Lahti (myös Lahdenkylä, Lahenkylä, ) on historiallinen kaupunginosa ja rautatieasema Pietarin Primorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Suomenlahteen yhtyvän Konnunlahden rannalla kaupungin luoteisosassa. Itäpuolella on Kivinenä, lännessä Olkina ja luoteessa Lahdenkontu (ven. Konnaja Lahta). Paikkakunta kuuluu Lahti–Olkinan kunnallishallintoalueeseen.
Spasskin pogostaan kuulunut Lahden kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Sen asukkaat olivat 1600-luvun loppuun saakka etupäässä ortodokseja. 1700-luvulla Lahdessa asui vajaat kaksisataa Pyhän Marian seurakuntaan kuulunutta luterilaista inkerinsuomalaista. Vuonna 1827 heidän määränsä kohosi 235 henkeen. Kantakyläksi kutsuttu kylänosa tuhoutui vuoden 1824 tulvassa, mutta rakennettiin uudelleen ylemmäksi muun kylän yhteyteen. Lahdenkonnulla asui vuonna 1827 yhteensä 108 seurakuntalaista. Sen kerrottiin aikaisemmin kuuluneen Toksovan kappeliseurakuntaan Valkeasaareen. Molemmissa kylissä oli myös inkerikkoja.
1700-luvun alussa seudulla sijaitsi Pietari I:n kartano Bližnije Dubki. Tarinan mukaan keisari osallistui Lahdessa veden varaan joutuneiden sotilaiden ja matruusien pelastamiseen, vilustui pahasti ja kuoli pian munuaistulehdukseen. Vuosisadan lopussa kylä kuului Katariina II:n suosikille Grigori Orloville ja myöhemmin Stenbock-Fermorin kreivisuvulle. Lahden läheltä löydetty siirtolohkare vietiin vuonna 1770 Pietariin Vaskiratsastaja-patsaan jalustaksi. Tämä ”Ukkoskivi” (ven. Grom-kamen) painoi yli tuhat tonnia, ja sen kuljetusta varten tarvittiin erityisiä rakennelmia, proomu ja laivoja.
Siestarjoelle johtavan rautatien rakentamisen jälkeen vuonna 1895 seudulle syntyi huvila-asutusta. 1890-luvulla pystytettiin Stenbock-Fermorien kaksikerroksinen ”Metsästyslinna” (arkkitehti Aleksei Kuznetsov) ja vuosina 1893–1894 ortodoksinen apostoli Pietarin kirkko. Vuonna 1896 Lahdessa toimi narodnikkien maanalainen kirjapaino. Paikallinen tenniskerho järjesti 1910-luvulla Venäjän ensimmäiset tenniskisat.
Suomalaisia oli 1900-luvun alussa puolet kylän asukkaista (noin 350 henkeä). Vuodesta 1860 lähtien Lahdessa toimi suomalainen koulu, jonka rakennuksessa alettiin 1890-luvulla järjestää suomen- ja saksankielisiä jumalanpalveluksia. Vuonna 1904 rakennettiin Pyhän Marian seurakuntaan kuulunut puinen rukoushuone (arkkitehti Ernst Schitt), joka vihittiin kirkoksi vuonna 1922. Vuonna 1923 muodostettiin itsenäinen Lahden seurakunta, johon vuonna 1928 kuului noin 400 jäsentä. Kirkko suljettiin vuonna 1933, jolloin kuoli myös seurakunnan viimeinen hoitaja Fredrik Soittonen , ja purettiin vuonna 1939.
Vuonna 1938 kylästä tuli Lahtinskin kaupunkimainen taajama. Vuonna 1963 se liitettiin Leningradin kaupunkiin. 1960-luvulla aloitettu merenpohjan ruoppaus ja täyttömaan rakentaminen on muuttanut ympäristöä huomattavasti. Stenbock-Fermorien linnassa toimii nykyään yleisöltä suljettu radion lähetyskeskus. Elokuvateatterina käytetty apostoli Pietarin kirkko vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1991. Suomenlahden rannalle on vuonna 2019 valmistunut Gazpromin toimisto- ja liikerakennus Lahta-tsentr, jonka keskeisenä osana on 462 metriä korkea pilvenpiirtäjä ja monitoimikeskus.
Lähteet
59.98944°N, 30.16028°W
Mäntyharjun lukio
Mäntyharjun lukio on Mäntyharjun kunnan kirkonkylässä toimiva suomenkielinen lukio. Sen vieressä sijaitsee Mäntyharjun kirjasto, minkä lisäksi naapurustossa ovat Mäntyharjun yhtenäiskoulu ja Mäntyharjun terveyskeskus Mäntyharjuntien pohjoispuolella.
Mäntyharjun lukio on pärjännyt hyvin esimerkiksi STT:n vuoden 2019 lukiovertailussa.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1971
Pesäpallon SM-sarja 1971. Oulun Lippo Suomen mestariksi. Lippo voitti myös Suomen Cupin kaadettuaan finaalissa KPL:n 9-4. Etelä-Pohjanmaalla kävi kato, kun Vimpeli, Ilmajoki ja Nurmo putosivat sarjasta.
Sarjataulukko
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Jyväskylän Lohi, Jyväskylän Kiri ja Loimaan Palloilijat.
Ottelut
Lipon mestarijoukkue: Pentti Hand, Juha Kaan, Jaakko Karjalainen, Jouko Kemilä, Veikko Keskitalo, Martti Kivelä, Eero Lehtosaari, Kauko Minkkinen, Tero Ranckèn, Juhani Suutarinen, Reijo Tiri, Sakari Toiviainen.
Boffaus
thumb|150px|Boffereita: hilpari, buckler-kilpi, 2 miekkaa ja tikari. Boffaus (myös bofferointi) on miekkailua boffereilla eli pehmustetuilla miekoilla, kilvillä, keihäillä ja muilla keskiaikaisilla asetyypeillä. Boffaus on oma lajinsa, jota harrastetaan sellaisenaan ympäri Suomea ja maailmaa. Sitä käytetään yleisesti myös liveroolipeleissä mallintamaan miekkataisteluita. Boffauksen suosio on kasvamassa Suomessa koko ajan. Boffausta harrastetaan kaksintaisteluina, pienissä ryhmissä ja suurina taisteluina erityisesti vuotuisissa Sotahuuto-tapahtumissa.
Varusteet
Boffaus on lajina turvallinen, jos käytetyt bofferiaseet on tehty tarkoin turvallisten ohjeiden mukaiseksi. Aseiden pehmustamisen lähtökohtana on se, että lajin harrastaja ei tarvitse erillisiä suojavarusteita aloittaakseen. Kypärän käyttö on kuitenkin suositeltavaa, samoin alasuojien.
Yleisiä turvallisuusohjeita asetta tehdessä on, että runkoputki ei saa katketessaan sälöytyä teräväksi. Runkoputken pitää myös mieluummin taipua tai katketa kuin rikkoa ihmisen luita. Yleisin käytetty runkomateriaali on PVC-muoviputki. Aseen tulee olla pehmustettu vähintään 15 mm paksulla putkieristeellä kauttaaltaan, kädensijaa lukuun ottamatta. Ne osat joilla on tarkoitus osua vastustajaan tai yleensä kuvaavat aseen teriä tai vaikuttavia osia, on pehmustettava vähintään 23 mm kerroksella solumuovia, joskin suositus on käyttää paksumpaa 15 mm pehmustetta, jolloin terien pehmusteena on 15 mm + 15 mm eristeet.
Aseen runkoputki ei saa tuntua mistään kohtaa pehmusteen läpi asetta sormin tunnusteltaessa. Erityisesti aseen kärkien on oltava hyvin pehmustettu. Pistokärki ei saa mahtua kokonaisuudessaan silmäkuoppaan. Aseilla joilla on tarkoitus tehdä pistoja, tulee olla pehmustettu pistokärki jossa on aseen koosta riippuen vaahtomuovia pehmusteena. Miekan pistokärjessä vaahtomuovia tulee olla 5–10 cm keihäässä 15–40 cm.
Ulkonäkösyistä sekä pehmustevaurioiden vähentämiseksi aseet päällystetään yleensä ilmastointiteipillä.
Säännöt
Yleisesti vakiintuneiden sääntöjen mukaan osuma päähän tai keskivartaloon on tappava. Myös molempien käsien tai jalkojen menettämisestä seuraa kuolema. Mikäli osuma tulee raajaan, ei raajaa saa tämän jälkeen käyttää. Esimerkiksi jalkaan tulleen osuman jälkeen jalalle ei saa laskea painoa, vaan haavoittuneen tulee joko käydä taistelemaan polvilleen tai hyppiä toisella jalalla. Käteen tulleen osuman jälkeen aseen saa nopeasti vaihtaa terveeseen käteen, jonka jälkeen haavoittunutta kättä ei saa käyttää. Harrastus ei pyri simuloimaan realistista taistelua, vaan on itsenäinen pehmustetuilla aseilla käytävä laji. Näin ollen kivun näytteleminen ei kuulu asiaan; myöskään verenhukkaa tai osumien vakavuutta ei arvioida, ainoastaan kevytkin osuma on aina hyväksyttävä. Kevyidenkin osumien laskeminen perustuu siihen, että lajilla ei ole yleisiä suojavarustevaatimuksia ja siten hyväksyttävän osuman kovuuden määrittäminen voisi aiheuttaa helposti ei-toivottavaa kovaa lyömistä. Boffaus on ennen kaikkea tekniikka-, ei voimalaji.
Boffauksessa käytetään toisinaan haarniskoita. Yleensä haarniskat antavat suojaamaansa osumakohtaan yhden panssaripisteen. Osuma tähän kohtaan vie panssaripisteen ja vasta seuraava osuma samaan osumakohtaan aiheuttaa vahinkoa. Haarniskoiden tyylin ja materiaalin tulee olla jossain määrin keskiaikaista haarniskaa muistuttavia. Tyypillisin boffauksessa käytetty haarniska on rengaspanssari. Yleisesti ottaen eri haarniskatyypeillä on vakiintuneet vaatimukset siitä, mikä hyväksytään panssaripisteen arvoiseksi suojaksi.
Harrastaminen Suomessa
Suomessa on noin 40–60 ryhmää, jotka boffaavat enemmän tai vähemmän säännöllisesti. Ryhmiä on lähes jokaisessa suuremmassa kaupungissa. Lisäksi boffausta harrastetaan erilaisilla treenileireillä ja taistelutapahtumissa. Suomalaisten boffaustapahtumien kalenteri löytyy SotahuutoWikistä. Lisäksi ryhmät järjestävät vuosittain lukuisia suljettuja treenitapahtumia, ja suomalaiset ovat osallistuneet satunnaisesti Virossa käytäviin bofferitaistelutapahtumiin. Myös jotkut seurakunnat ovat järjestäneet nuoremmille harrastajille boffauskerhoja.
Boffauksen vuosittainen päätapahtuma on Sotahuuto. Se järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2005 ja on kerännyt vuosi vuodelta enemmän osallistujia, yltäen vuonna 2009 jo noin 600:aan. Sotahuudossa kaksi tai useampaa armeijaa taistelevat suuria kenttä- ja metsätaisteluita kokonaisen viikonlopun ajan.
Yleisesti boffausharrastukselle ei ole määritelty ikärajaa. Sotahuudossa se on kuitenkin 15 vuotta ja sitä myöten useimmissa muissa tapahtumissa. Treenileireillä ikärajat ovat olleet joustavampia, samoin kuin ryhmien omissa boffausharjoituksissa. Viikkotreenien ikäraja on täysin ryhmästä riippuvainen, mutta harvemmissa treeneissä on nähty alle 12–13-vuotiaita. Yleisesti ottaen kysymys on kuitenkin treenaajien kypsyydestä ja koosta eikä niinkään iästä.
Boffaus ulkomailla
Tyypillisesti muualla maailmassa boffaus liitetään voimakkaammin liveroolipelaamiseen kuin Suomessa, missä lajit ovat voimakkaasti eriytyneet. Myös ase- ja taistelusäännöissä on suurta vaihtelua maittain ja ryhmittäin.
Boffaus Yhdysvalloissa muistuttaa varusteiltaan suomalaista. Useissa Euroopan maissa sen yhteys liveroolipeleihin on erityisen vahva ja eurooppalaiset bofferiaseet eroavat materiaaleiltaan ja tyyliltään suomalaisista. lasikuiturunko ja lateksipäällyste ovat yleisiä Euroopassa kun taas Yhdysvalloissa PVC-runko ja ilmastointiteippipäällyste ovat yleisempiä.
Suomen LAU-alueet
LAU:FI on Euroopan tilastotoimiston Eurostatin Suomen alueesta käyttämä tilastollinen jako. Suomi jaetaan kolmeen NUTS-tasoon, jotka jaetaan edelleen kahteen LAU-tasoon. Ensimmäinen LAU-taso jakaa seutukuntiin ja toinen taso kuntiin.
Itä-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain
Itä-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 4 maakuntaa, joissa on 14 seutukuntaa.
Etelä-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain
Etelä-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 6 maakuntaa, joissa on 20 seutukuntaa.
Länsi-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain
Länsi-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 5 maakuntaa, joissa on 25 seutukuntaa.
Pohjois-Suomen suuralueen seutukunnat maakunnittain
Pohjois-Suomen suuralueella (NUTS 2) on 3 maakuntaa, joissa on 15 seutukuntaa.
Ahvenanmaan seutukunnat
Ahvenanmaan suuralueella (NUTS 2) on 1 maakunta, jossa on 3 seutukuntaa.
Niittysalvia
Niittysalvia (Salvia pratensis) on salvioiden suvun monivuotinen huulikukkaiskasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Keski-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko
Niittysalvia kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on jäykkä ja pysty, yläosastaan nystykarvainen. Enimmät lehdet ovat ruusukkeena kasvin tyvellä, varsilehtiä on niukasti. Lehdet ovat 7–15 cm pitkiä, puikean pitkulaisia, herttatyvisiä, kurttuisia ja laidaltaan kaksinkertaisesti nyhäisiä tai sahalaitaisia. Niittysalvian kukinto on tähkämäinen. Tummansiniset kukat ovat 4–6 kukan kiehkuroina. Teriöt ovat 2–3 cm pitkiä ja niiden ylähuuli on kaareva.
Niittysalvia Suomessa
Suomessa niittysalvia on hyvin harvinainen tulokas Etelä-Suomessa ja Pohjanmaalla. Sitä on tavattu muun muassa kaato- ja liikennepaikoilta, pelloilta.
Valkjärvi (kylä, Nurmijärvi)
thumb|Kylän vieressä virtaava Kuhakoski. Valkjärvi on kylä Nurmijärvellä. Kylä sijaitsee Perttulan eteläosassa samannimisen järven rannalla. Kylän pohjoisosassa Sahamäellä kulkee Kuhakoski. Kylän läpi kulkee Valkjärventie, jonka eteläinen pää ulottuu Klaukkalan ja Lepsämän väliselle Lepsämäntielle ja pohjoinen pää Lopentielle.
Kylässä oli vuonna 1923 rakennettu koulu, jossa on ollut 68 oppilasta. Maanantaiyönä 28. lokakuuta 2019 koko koulurakennus tuhoutui täysin tulipalossa. Paikalliset koululaisille järjestetään koulukyyditystä Uotilaan. Pari päivää aiemmin lauantaiyönä naapurikylässä Lepsämässä paloi Lepsämän koulun vuonna 2002 valmistunut uusi rakennus. Kaksi paikkakuntalaista otettiin kiinni tiistaina 3. joulukuuta tuhopoltoista epäiltyinä.
Steve Corica
Steve Corica (s. 24. maaliskuuta 1973 Innisfail) on australialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Corica debytoi Australian maajoukkueessa 1993. Hän on pelannut 32 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Albert Eckhardt
Albert "Hippu" Sakari Severiano Eckhardt (s. 15. tammikuuta 1994) on suomalainen golfaaja. Hän edustaa St. Laurence Golfia. Eckhardt voitti alle 16-vuotiaiden European Young Masters -kilpailun vuonna 2010. Hänen valmentajansa on Timo Rauhala. Lokakuussa 2014 Eckhardt siirtyi ammattilaiseksi.
Echardt valmistui ylioppilaaksi Haukilahden lukiosta joulukuussa 2013.
Eckhardtin kaksi ensimmäistä etunimeä tulevat "suvusta", mutta kolmannen nimensä Severiano hän sai Severiano Ballesteroksen, isänsä suosikkigolfaajan, mukaan.
40 urhoa
40 urhoa on Samuel Fullerin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama lännenelokuva vuodelta 1957. Sen julkaisi 20th Century Fox. Esiintyjien joukossa ovat Barbara Stanwyck, Barry Sullivan ja Gene Barry.
Mikko Mallikas
thumb|right|Kokoomateos vuodelta 2014. Mikko Mallikas eli Alfons Jokinen on ruotsalaisen Gunilla Bergströmin kirjoittamien lastenkirjojen päähenkilö. Kirjojen pohjalta on tehty myös televisiosarja, elokuvia, näytelmiä ja musiikkia.
Mikko Mallikas -televisiosarjassa suomenkielisenä kertojaääneinä toimivat Heikki Määttänen ja Vesa Hämes. Yleisradiossa vuonna 1982 ja 2012 alkaneessa televisiosarjoissa, jossa seikkaili Alfons Jokinen, kertojaäänenä toimi Lars Svedberg. Suuren osan kirjoista suomensi lastenkirjailija Kaija Pakkanen, yhden hänen tyttärensä Outi Pakkanen ja muutamia kirjoja Sanna Uimonen.
Mikko Mallikkaan animaatioelokuva on nimeltään Hokkus Pokkus Mikko Mallikas vuodelta 2013.
Merikarhut (järjestö)
thumb|250px|Merikarhujen jäsenviiri. Merikarhut on suomalainen matkaveneilijäjärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1933 matkapurjehtijoiden yhteiselimeksi; Suomen Veneilyliiton historiikin mukaan esikuvana käytettiin vastaavaa ruotsalaista järjestöä, Svenska Kryssarklubbenia.
Ensimmäiset vuodet menivät toimintaa kehitettäessä ja purjehtiessa, ja sitten tulikin pitkä tauko sodan ja sotakorvauksien johdosta.
Vuonna 1951 käynnistyi seuran ehkä tunnetuin toimintamuoto, kun hankittiin ensimmäinen luonnonsatama. Tämän jälkeen seura hankki vähin erin omistukseensa useita muitakin luonnonsatamia. Nykyisin seuran satamaverkosto käsittää yhteensä kolmekymmentä satamaa.
Merikarhujen jäseneksi pääsee, kun omistaa matkapurje- tai matkamoottoriveneen. Lisäksi jäseneltä edellytetään veneilykokemusta ja sitä, että tulokas on sopiva liittymään yhteisöön, jossa kaikki tehtävät hoidetaan talkoilla ja joissa muiden veneilijöiden mahdollisuuksia käyttää seuran satamia kunnioitetaan. Seuran rekisteriin hyväksyttävillä veneille asetetaan tiettyjä matkavenekriteereitä, joskin jäsenet saavat omistaa muunkinlaisia veneitä.
Jäsenehdokkaalla voi olla kolme lausunnonantajaa, joiden pitää olla vähintään viisi vuotta jäsenenä olleita. He takaavat tulokkaan sopivuuden Merikarhuksi. Kuten useimmissa seuroissa, hallitus seuloo ehdokkaat ja hyväksynnän tultua ehdokas maksaa liittymismaksun sekä vuosijäsenmaksun.
Suuri hyöty jäsenyydestä on nimenomaan satamaverkon käyttöoikeus. Sen avulla hitaan matkaveneen omistaja voi lyhyenkin loman aikana hyödyntää rajallisen ajan täyspainoisesti. Lisäksi Merikarhusaarten luontoa vaalitaan yhteisvoimin, joten saaret ovat vaativallekin lomailijalle erinomaisia kohteita.
Yhdistyksellä on myös muuta toimintaa, talvella teemakokouksia, koulutusta, julkaisutoimintaa ja kesällä eskaadereita.
Lähteet
Merikarhut ry:n kotisivut
Lars Schroderus
Lars (Lorentz) Larsson Schroderus t. Schroderos t. Schröder (k. noin 1675) oli ruotsalainen, nykyisen Suomen alueella toiminut maanmittari. Hän toimi Länsi-Suomessa, Uudenmaan ja Hämeen läänin maanmittarina 1640-luvulta virkaeroonsa vuoteen 1664 saakka. Hän sai Pietari Brahelta toimeksiannon kartoittaa Suomea ja laatia maantieteellisen kertomuksen. Schroderuksen mittaamista kartoista on säilynyt toistasataa taloudellisten mittausten karttaa Sääksmäen, Someron, Urjalan ja Tammelan pitäjistä.
Iain Banks
Iain Banks (16. helmikuuta 1954 – 9. kesäkuuta 2013) oli skotlantilainen kirjailija. Hän kirjoitti tieteiskirjallisuutta nimellä Iain M. Banks ja muuta kaunokirjallisuutta nimellä Iain Banks. Banks oli erityisen tunnettu Kulttuuri-sarjastaan. Hänen muusta romaanituotannostaan on suomennettu kirjat Ampiaistehdas (1984), Kävelyä lasilla (1985), Crow Roadin käsikirjoitus (1992) ja Syyllisyys (1993).
Elämä
Banks opiskeli englantia, filosofiaa ja psykologiaa Stirlingin yliopistossa Skotlannissa. Huhtikuussa 2013 hän kertoi verkkosivullaan sairastavansa syöpää, jonka parantamisesta ei juuri ole toiveita. Banks kuoli sappirakkosyöpään 9. kesäkuuta 2013.
Teokset nimellä Iain Banks
Suomentamattomat teokset:
Teokset nimellä Iain M. Banks
Suomentamattomat teokset:
Kalifornian yliopisto (Irvine)
Kalifornian yliopisto, Irvine (, lyhennettynä UCI tai UC Irvine) on vuonna 1965 perustettu yliopisto Irvinen kaupungissa Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Yliopisto kuuluu yhtenä kampuksena Kalifornian yliopistojärjestelmään. Irvinen kaupunki on saanut nimensä yliopistosta, joka puolestaan sai nimensä maata yliopiston rakennuksille lahjoittaneelta Irvine-yritykseltä.
Yliopistossa on yli 27 000 opiskelijaa. Kolme sen tutkijoista on voittanut Nobelin – kaksi kemiasta, yksi fysiikasta.
Ericus Schroderus
Ericus Johannis Schroderus (viimeistään 1609 Uppsala – 14. tammikuuta 1639 Tukholma) oli ruotsalainen leksikografi. Hänen vuonna 1637 julkaisemansa nelikielinen sanakirja Lexicon Latino-Scondicum oli ensimmäinen suomen kieltä sisältänyt sanakirja.
Elämänvaiheet
Schroderus oli luultavasti uppsalalaisen porvarin poika ja hän opiskeli lääketiedettä Uppsalan yliopistossa vuosina 1625–1635. Pian maisteriksi valmistumisensa jälkeen hänet lähetettiin marraskuussa 1635 Ouluun hankkimaan kuninkaalliselle kanslialle tietoja Johannes Messeniuksen historiateoksesta Scondia illustrata. Kuningatar Kristiinan holhoojahallitus halusi tietää kiistanalaisen teoksen sisällön ennen julkaisuluvan antamista. Schroderus asui Messeniuksen luona tammikuusta marraskuuhun 1636, jolloin Messenius kuoli, ja palasi sen jälkeen Tukholmaan jättämään raporttinsa.
Schroderus kuoli tapaturmaisesti tammikuussa 1639 pudottuaan Tukholmassa Norrström-virtaan, jossa myllyn vesiratas ruhjoi hänet kuoliaaksi.
Työt
Schroderus valmisteli jo Uppsalassa latina-ruotsi-sanakirjaa. Hän lisäsi siihen mukaan latinankielisten sanojen käännökset myös suomeksi, koska tajusi Oulussa asuessaan ettei yhtään suomen kielen sanakirjaa ollut vielä olemassa, ja saksaksi, mahdollisesti saksalaisen kirjanpainajan toiveesta. Schroderus ei osannut suomea, mutta Oulun kappalainen Marcus Pauli Björneburgensis (Sadelerus) antoi hänelle suomenkieliset sanavastineet noin 2 400 sanaan. Vuonna 1637 julkaistu Lexicon Latino-Scondicum oli Schroderuksen töistä ainoa hänen elinaikanaan ilmestynyt. Teoksesta otettiin näköispainos 1941.
Teatteri Vantaa
thumb|270px|Sisäänkäynti Teatteri Vantaan Silkkisaliin Vantaan Tikkurilassa. Teatteri Vantaa, huhtikuuhuun 2006 saakka nimeltään Teatteri Kehä III, on näyttelijä Anne Nielsenin ja oopperalaulaja Matti Pasasen vuonna 1985 perustama vantaalainen ammattiteatteri. Muut perustajajäsenet olivat Leena Virtanen, Tiina Makkonen, Timo Paavola, Leila Itkonen ja Kimmo Sillantie. Teatterin ensimmäisenä ensi-iltana esitettiin Tikkurilan Peltolan koululla 28. marraskuuta 1986 Marguerite Durasin näytelmä Savannah Bay.
Ericus Schroderus
Työt
Kuollessaan Schroderus jätti jälkeensä käsikirjoituksen myös toiseen suureen nelikieliseen sanakirjaan Dictionarium quadrilingue, joka sisälsi käännöksiä ruotsin kielen sanoista saksaksi, latinaksi ja kreikaksi. Käsikirjoitus jäi tuntemattomaksi, kunnes kielitieteilijä Bengt Hesselman julkaisi sen vuonna 1929. Sen on sanottu olleen ensimmäinen nykyaikaisen ruotsin kielen sanakirja, sillä muista saman ajan ruotsalaisista sanakirjantekijöistä poiketen Schroderus oli kiinnostuneempi aidosta puhekielestä kuin ikivanhoista sanoista.
Teatteri Vantaa
Teatterin esitystilaksi kunnostettiin vuonna 1995 vanhan Silkkitehtaan Silkkisali, joka sijaitsee Vantaan Tikkurilassa. Silkkisalin mahtuu 100–120 katsojaa. Esitystilan osoite on Tikkurilantie 44, 01300 Vantaa. Teatteri kiertää myös lähikunnissa kiertue-esityksillä.
Ericus Schroderus
Työt
Schroderus käänsi latinasta ruotsiksi Johan Amos Comeniuksen teoksen Janua linguarum reserata aurea. Käännös ilmestyi postuumisti vuonna 1640.
TRE! Tampereen viikko
'''TRE! Tampereen viikko''' oli Tampereella viikoittain ilmestynyt sitoutumaton kaupunkilehti. Sen ilmestymispäivä oli torstai. Lehti perustettiin vuonna 2017 ja lakkautettiin 2019.
Lehden normaali jakelulevikki oli 145 000 kappaletta. Koko jakelumäärä oli 161 000, ja lehti jaettiin Tampereelle, Kangasalle, Lempäälään, Pirkkalaan, Nokialle, Ylöjärvelle, Hämeenkyröön, Valkeakoskelle ja Akaaseen.
Mikko Vainio
Mikko Ilmari Vainio (15. lokakuuta 1923 Mäntsälä – 12. marraskuuta 2017 Lahti ) oli suomalainen poliitikko. Vainio oli SMP:n kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1970–1975 ja 1983–1987 sekä presidentin valitsijamies vaaleissa 1978. Vainio oli myös Lahden kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen sekä Neste oy:n hallintoneuvoston jäsen.
Vainio kuului Suomen maaseudun puolueen puoluehallitukseen, ja hän oli eduskuntaryhmän varapuheenjohtaja. Vainio oli SMP:n Etelä-Hämeen piirijärjestön puheenjohtaja 1970–1990 ja puolueen lehteä kustantaneen Pientalonpoika-yhtiön hallituksen puheenjohtaja.
Vainio työskenteli 1940-luvulla hitsaajana ja 1950-luvulta alkaen metallialan sekä käsityön ja teknisten aineiden opettajana Lahden kotiteollisuuskoulussa ja -opettaja-opistossa sekä Salpausselän yhteiskoulussa. Hän viljeli myös pientilaa Mäntsälässä ja harjoitti salaojitus- ja maanrakennusalan yritystoimintaa.
Vainion vanhemmat olivat pientilallinen Lauri Ilmari Vainio ja Hellin Heta Lehtonen. Hän oli kahdesti naimisissa, ensin kauppias Linda Meeri Salon kanssa 1944–1986 (kuollut) ja sitten myymälänhoitaja Tellervo Kyllikki Lehtosen kanssa vuodesta 1987. Ensimmäisestä liitosta syntyi yksi tytär vuonna 1952. Vainion toinen tytär on kansanedustaja Anne Louhelainen, joka vuoden 2011 eduskuntavaaleissa valittiin kansanedustajaksi SMP:n seuraajapuolue Perussuomalaisten listoilta Hämeen vaalipiiristä.
Vainio kuului Perussuomalaisten Tukisäätiön hallitukseen.
Veikko Turunen
Veikko Johannes (Veikko J.) Turunen (19. kesäkuuta 1930 Harlu – 18. heinäkuuta 2006 Jyväskylä) oli suomalainen rovasti (1984) ja kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1972–1975 valittuna Suomen Kristillisestä Liitosta Keski-Suomen läänin vaalipiiristä ja presidentin valitsijamiehenä vuonna 1978.