cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valtionvaakunan ritarikunta
Viron tasavallan 90-vuotisjuhlavuotena helmikuussa 2008 jaettiin ensimmäisen kerran Valtionvaakunan ritarikunnan ketjuja uudelleenitsenäistymisen jälkeen. Presidentti Konstantin Pätsille aikoinaan annettu ainoa ketju on edelleen Moskovassa, ja se kuuluu Kremlin heraldiseen kokoelmaan, jonne se todennäköisesti jääkin. Pääministeri Andrus Ansip luovutti ketjun ja ensimmäisen luokan ristin tasavallan presidentti Toomas Hendrik Ilvekselle. Presidentti Ilves puolestaan myönsi ketjun entisille presidenteille: postuumisti presidentti Lennart Merelle ja elossa olevalle presidentti Arnold Rüütelille. thumb|350px|Viron tasavallan presidentti [[Kersti Kaljulaid ja edeltävä presidentti Toomas Hendrik Ilves puolisoineen. Presidentti Kaljulaidilla valtiopäämiehen tunnuksena Valtionvaakunan ritarikunnan ketju ja ritarimerkki. Edeltävällä presidentillä Ilveksellä I luokan nauha ritarimerkkeineen.]] Ritarikunnassa on yhteensä kuusi luokkaa. Ritarikuntamerkkinä on kullattu ns. suuri valtion vaakuna, jossa on keskellä kolme sinistä leijonaa ja vaakunaa reunustaa kaksi monilehtistä tammenoksaa. Vaakunan koko vaihtelee luokittain. Ensimmäisen luokan merkki on halkaisijaltaan 58 mm, toisen ja kolmannen luokan 55 mm sekä neljännen ja viidennen 42 mm. Kääntöpuolella on kohokuvioituina numeroina päivämäärä ”24.2.1918”.
Ritarikuntaketju on kultaa ja leveydeltään 30 mm. Se muodostuu vanhoista virolaisornamenteista, mm. 48 kultalyhteestä. Ketjuun kuuluu myös jalokivikoristeita, yksi rubiini, kolme safiiria ja 96 timanttia. Ketjusta roikkuvan vaakunan halkaisija on 69 mm. Rintatähti kuuluu sekä ketjuun että ensimmäisen ja toisen luokan kunniamerkkiin. Ketjun ja I luokan merkin rintatähti on halkaisijaltaan 87 mm. Keskellä on 42 mm:n valtion vaakuna. Ketjun rintatähti on kultaa, I ja II luokan tähti hopeaa.
Ritarikunnan nauha on tummansininen moireekuvioitu silkkinauha. Oikean olkapään yli kannettavan I luokan nauhan leveys on 105 mm. II ja III luokan merkki kannetaan perinteen mukaan kaulassa 41 mm nauhassa. Rinnan vasemmalla puolella kannettavien IV ja V luokan merkkien nauhan leveys on 35 mm.
HMS Concord (R63)
HMS Concord (viirinumero R63) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Co-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 18. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1945 ja valmistui 20. joulukuuta 1946.
Palvelus
Alus siirrettiin 1957 koululaivaksi ja myytiin romutettavaksi 22. lokakuuta 1962.
Triandría
Triandría on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Thessalonikin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τριανδρίας, Dimotikí Enótita Triandrías) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 9 986 (vuonna 2011).
Dejana Radanović
Dejana Radanović (s. 14. toukokuuta 1996) on serbialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 246 syyskuussa 2017. Hän on voittanut urallaan kuusi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Triandría
Triandrían kaupunki sijaitsee noin kolme kilometriä Thessalonikin keskustasta kaakkoon ja se on Thessalonikin esikaupunkialuetta. Kaupunki on saanut nimensä, suomeksi ”Triumviraatti”, Thessalonikissa ensimmäisen maailmansodan aikana toimineen niin kutsutun kansallisen puolustuksen hallituksen kolmesta johtajasta, jotka olivat Elefthérios Venizélos, Pávlos Kountouriótis ja Panagiótis Dagklís. Triandría oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Thessalonikin kuntaan.
Dejana Radanović
Radanović edusti Serbiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2017.
Varsikenkä
Varsikenkä on nauhallinen jalkine, jonka varsi ulottuu yli nilkan, mutta polven alapuolelle. Varsikenkä on siis korkeampi kuin kävelykenkä, mutta matalampi kuin saapas. Alkuperältään tukeva varsikenkä on sotilaiden jalkine, mutta sen siviilikäyttö on myös laajaa. Suomessa varsikengän on todettu olevan ”yleisjalkine, jota yleisesti käytetään, siviilikäytössä muun ohella vaellus-, metsästys-, erä-, työ- ja vapaa-ajanjalkineena”. Varsikenkää nimitetään myös maihinnousukengäksi tai maihariksi.
Historiaa
Sotilasjalkineen pitkä kehitys määrittelee varsikengän ominaisuuksia, kuten kulutusta kestävän pohjan. Paikallisesti esiintyvät jalkinemallit leviävät.
Rooman valtakunnan caligat
thumb|right|Caliga sivulta nähtynä ([[rekonstruktio)]] Rooman valtakunnassa käytetty yleinen sotilasjalkine oli nastoilla pohjasta vahvistettu sandaali, caliga. Jalkine kiinnitettiin nyörittämällä yhdellä jalan ympäri kierrettävällä ja pujoteltavalla pitkällä nahkasuikaleella. Ilmastoltaan kylmemmissä Rooman valtakunnan osissa, kuten Hadrianuksen muurilla, caligasta kehittyi tiiviimpiä muotoja, joiden sisällä voitiin myös käyttää villasta valmistettua vuoria tai sisäkenkää.
Hesseniläiset saappaat
Polveen ulottuvat saksalaisperäiset ns. hesseniläiset saappaat, joissa on matala korko ja ratsastettaessa käytännöllinen kapea kärki, tulivat tunnetuiksi Yhdysvaltain vapaussodan aikana brittijoukoissa taistelleiden hesseniläisjoukkojen käyttäminä. Hesseniläisten saappaiden muunnoksia oli käytössä vielä ensimmäisessä maailmansodassa.
Normandian maihinnousu nimeää varsikengät
thumb|right|Ranskan armeijan varsikenkä BM65 (Brodequin de Marche modèle 1965) thumb|right|Kanadalaisia joukkoja rantautuu Juno-rannalle Normandian maihinnousuun Juno-rannalla osallistuneet kanadalaiset joukot (3rd Canadian Division) käyttivät High-Top Combat Boot -varsikenkiä. Myöhemminkin varsikenkä on liitetty tähän tapahtumaan, mistä kertoo suomeksikin käytetty maihinnousukenkä-nimitys.
Varsikengät Suomen puolustusvoimissa
Suomen puolustusvoimat otti varsikengät ensimmäisen kerran käyttöön vuonna 1934 nimikkeellä kengät m/34, korkeavartiset. Varsikengän malleja ovat muun muassa M/91 ja M/05 sekä laskuvarjojääkäreille tarkoitettu LJK-hyppykenkä. Vuonna 2021 jokaisen varusmiehen varusteisiin kuuluvat varsikengät pakkassaappaiden ohella.
Parhaiten varustelluissa joukko-osastoissa, kuten Kaartin jääkärirykmentissä sotilaan varusteisiin voi kuulua neljä paria varsikenkiä eri käyttötarkoituksiin: palveluvarsikengät, lomavarsikengät, kaupunkijääkärivarsikengät sekä edustusvarsikengät. Niiden ominaisuudet vaihtelevat käyttötarkoituksen mukaan.
Puutsaaren lentoturma
Puutsaaren lentoturma tapahtui 10. tammikuuta 1930 Lumivaaran pitäjässä Laatokan pohjoisrannalla sijaitsevan Puutsaaren luona. Suomen ilmavoimien kaksipaikkainen IVL A.22 Hansa-meritoimintakone IL-61 putosi Laatokkaan Puutsaaren kärjen edustalla ja koneen lentäjät ohjaajakersantti Erkki Virtanen (s. 1903) ja mekaanikko Eino Pekkanen (s. 1906) hukkuivat eikä heidän ruumiitaan löydetty etsinnöistä huolimatta.
Paula Porkka
Paula Loviisa Porkka (3. helmikuuta 1914 Teuva – 28. huhtikuuta 2011 Espoo) oli suomalainen toimittaja. Pääosan urastaan hän työskenteli Yleisradion kirjeenvaihtajana.
Puutsaaren lentoturma
Kone oli suorittamassa tiedustelulentoa Kasinhännästä Lahdenpohjaan ja takaisin yhdessä toisen koneen kanssa. Etsinnöissä löytyi vain joitain koneen osia kuten rikkoutunut kelluke mutta mitään lentäjille kuulunutta ei löydetty.
Paula Porkka
Porkka oli Yleisradion ensimmäisiä kirjeenvaihtajia. Hän aloitti kirjeenvaihtajantyönsä Genevessä 1950-luvulla. Hän valmistui voimistelunopettajaksi vuonna 1936 mutta meni vuonna 1937 Suomalaisen työn liiton palvelukseen sen tiedotusosastolle. Sotavuodet hän oli kansanhuoltoministeriön tiedottaja. Vuosina 1945–1954 hän oli Viuhkan ja sitten Hopeapeilin päätoimittaja, ja sen jälkeen hän aloitti Yleisradion, Suomen Kuvalehden ja Uuden Suomen yhteisenä kirjeenvaihtajana ensin Genevessä ja siirtyi vuosiksi 1961–1963 Tunisiaan, jossa seurasi Algerian itsenäisyystaistelua. Vuodesta 1966 hän oli kotimaassa radiouutisten ulkomaantoimittaja kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1979. Hän palasi vielä eläkkeelle jäätyäänkin Yleisradion freelancekirjeenvaihtajaksi Geneveen. Tämä toimi kesti vuoteen 1985.
Puutsaaren lentoturma
Puutsaaren rannassa paljastettiin 7. syyskuuta 1936 onnettomuuden uhrien muistopatsas. Patsaan koostui luonnonkivistä muuratusta jalustasta, graniittipaadesta ja paateen upotetusta kuparisesta muistotaulusta. Muistomerkki on edelleen jäljellä, mutta paateen kiinnitetty muistotaulu on kadonnut.
Lähteet
61.50711°N, 30.51414°W
Paula Porkka
Porkka julkaisi muistelmansa Eurooppa – meno-paluu vuonna 1989.
Jukka Orma
Jukka Tuomas Orma (s. 19. joulukuuta 1956) on helsinkiläinen kitaristi ja muusikko, joka aloitti uransa 1970-luvun loppupuolella.
Orman yhtyeisiin ovat kuuluneet muun muassa Madame George, Hassisen kone, Sielun Veljet, Hurriganes 2004–2006, Piirpauke 2008–2011, Edward Vesala Sound & Fury, Raoul Björkenheim Apocalypso, Revolution Soul Band, Pedro's Heavy Gentlemen, Roni Martin & Jukka Orma Tanssiinkutsu sekä muun muassa Markku Karjalaisen, Rauli Badding Somerjoen, Riki Sorsan, Remu Aaltosen, Jim Pembroken, M.A. Nummisen, Otto Donnerin ja Iiro Rantalan kokoonpanot. Hän on julkaissut neljä sooloalbumia.
Ura
Orma on vuosien varrella toiminut musiikin eri alueilla ja myös studiomuusikkona. Reijo Heiskasen erottua Hassisen Koneesta vuonna 1981 Orma liittyi yhtyeeseen vieden soundia psykedeeliseen suuntaan. Vuonna 1982 julkaistut Harsoinen teräs ja High Tension Wire enteilivät Sielun Veljet -yhtyettä. Hassisen Kone hajosi elokuussa 1982. Sielun Veljien tuotantoa on pidetty keskeisimpänä vaiheena Orman uralla tähän mennessä. Myös suuri osa Sielun Veljien kappaleista oli Ismo Alangon ja Orman yhteissävellyksiä.
Tuottajana Orma aiheutti hämmennystä hyvin erikoisella Balls-levytyksellä Jungle in a Barrel vuonna 1995. Levyn äänimaailmaa on pidetty yhtenä viime vuosikymmenien rajuimmista tuotannoista. Orman tuotantoa samalta ajalta olivat myös Veeti & The Velvets -yhtyeen levytykset.
Orma julkaisi ensimmäisen soololevynsä Kultahiekkaa (Seal on Velvet) vuonna 2003, ja siinä soittavat Orman lisäksi Sielun Veljissäkin vaikuttanut Alf Forsman rummuissa sekä Raoul Björkenheim bassossa. Vuonna 2004 julkaistiin Jukka Orman sovittama ja tuottama Roni Martin & Jukka Orma Tanssiinkutsu -levytys Pentti Saarikosken runoihin, ja se valittiin yhdeksi vuoden levyistä Helsingin Sanomissa. Samat sävellykset kuultiin Helsingin Juhlaviikkojen Huvilateltassa samana vuonna. Myöhemmin Orma on esiintynyt Black Motor & Jukka Orma sekä Jukka Orma Voodoo -kokoonpanoissa. Orma on myös toiminut vuodesta 2006 lähtien monen albumin uudelleenmasteroijana yhdessä Roni Martinin kanssa. He ovat uudelleenmasteroineet ja -miksanneet muun muassa Sielun Veljien Otteita Tuomari Nurmion laulukirjasta -albumin ja Kansan parissa -livelevysarjan sekä Hassisen Koneen Jurot nuorisojulkkikset -kokoelmaboksin.
2008–2012 Orma isännöi ensin Käpylän ravintola Nyyrikissä, sitten Helsingin Kannelmäessä Kanneltalossa sekä viimeksi Korjaamon Vintillä VooDooKlubi-ohjelmailtoja.
Vuonna 2011 Orma oli mukana Sielun Veljien tehdessä paluukeikan Ilosaarirockissa sekä kiertueen Suomessa, Ruotsissa ja Virossa.
Molly Smitten-Downes
Molly Smitten-Downes (s. 2. huhtikuuta 1987 Anstey), taiteilijanimeltään Molly, on englantilainen poplaulaja. Hän edusti Britanniaa Eurovision laulukilpailussa 2014 Kööpenhaminassa kappaleellaan ”Children of the Universe”. Hän sijoittui 17:nneksi 26 osanottajasta.
Smitten-Downes sai vuonna 2012 Best Urban/Pop Act -palkinnon Live and Unsigned -tapahtumassa. Vuonna 2013 hän voitti parhaan kappaleen palkinnon Best of British Unsigned Music Awards -tapahtumassa.
Jukka Orma
Ura
Marraskuussa 2012 ilmestyi Öisin olemme samanlaisia (TUM-A Records), jonka Orma sävelsi puolisonsa Anja Snellmanin runoihin. Orman trion lisäksi levyllä soittaa Otto Donnerin johtama jousisektio, jonka sovitukset ovat Donnerin ja Ulf Krokforsin käsialaa. Laulusolisteina Orman lisäksi Siiri Nordin, Maarit Hurmerinta ja Roni Martin. Tuottajana on Arto Tuunela.
Vuonna 2016 ilmestyi Orman soololevy Orman oppivuodet. Viimeisin Orman soololevy on tammikuussa 2022 ilmestynyt Argentiinan Pusta.
Nykyään Orma esiintyy yksinään kitaran kanssa laulaen omia kappaleitaan, yhdessä oman yhtyeensä (Ulf Krokfors, Mamba Assefa) kanssa, Stratus Organus -yhtyeessä (sähkökitara ja kirkkourut, Mikko Helenius) sekä vierailevana artistina monien yhtyeiden, mm. Black Motor Trion kanssa.
Orma on kirjoittanut säännöllistä kolumnia Muusikko-lehteen vuodesta 2010 sekä muita kirjoituksia eri lehtiin ja julkaisuihin, kuten historiikit Hassisen Koneen ja Sielun Veljien kokoomajulkaisuihin.
Orman oma radio-ohjelma Orman oppivuodet on pyörinyt Radio Helsingissä vuodesta 2011.
Ormalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Yksityiselämä
Orma syntyi lääketieteen ja kirurgian tohtori Esko Johannes Orman ja silmälääkäri Heta Liisa Talvitien perheen kolmantena lapsena.
Orma on kertonut julkisuudessa käyttäneensä ensin alkoholia teini-ikäisestä vuoteen 1985 ja sen jälkeen lähes kaikkia yleisimpiä huumeita heroiinia lukuun ottamatta. Hän kuitenkin lopetti niiden 30 vuotta kestäneen käytön vuonna 2005. Hän on naimisissa Anja Snellmanin kanssa.
Diskografia
Sielun Veljet
Pedro's Heavy Gentlemen
Hassisen kone
Kojo
Soololevyt
Muut
Paparazzi (Lady Gagan kappale)
"Paparazzi" on Lady Gagan viides ja viimeinen single hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan The Fame. Kappaleen sanoituksesta vastaavat Rob Fusari ja Gaga. Vuoden 2009 MTV Video Music Awards -gaalassa kappaleen video voitti kategorioissa Best Art Direction ja Best Special Effects.
Graham McNamee
Graham McNamee (10. heinäkuuta 1888 – 9. toukokuuta 1942) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja ja urheiluselostaja. McNamee oli tunnetuimpia 1920-luvun radiopersoonia kotimaassaan.
McNamee oli uranuurtaja radion urheiluselostajana. Hän selosti muun muassa nyrkkeilyä ja baseballia ensimmäisten joukossa. Urheilun lisäksi McNamee teki muun muassa lähetykset Republikaanien ja Demokraattien vuoden 1924 puoluekokouksista, ja Charles Lindberghin Atlantin ylilennosta 1927.
McNamee on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Radiolinja
thumb|right|Radiolinjan logo 2000–2004 Radiolinja oli suomalainen GSM-operaattori, joka perustettiin 19. syyskuuta 1988. Maailman ensimmäinen GSM-puhelu soitettiin Radiolinjan verkossa 27. maaliskuuta 1991. Verkko avattiin kaupalliseen käyttöön 1. heinäkuuta 1991.
Pukumiehet
Pukumiehet (Suits) on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka on luonut Aaron Korsh. Sarjaa esitetään Yhdysvalloissa USA Networkilla ja Suomessa MTV3-kanavalla. Sen päärooleissa esiintyvät Patrick J. Adams ja Gabriel Macht.
Radiolinja
Radiolinjan tunnuslause oli Jotta suomalaiset voisivat puhua enemmän. Se tuli tunnetuksi mainoskampanjalla.
Pukumiehet
Juoni
Sarja sijoittuu New Yorkin kaupunkiin ja kuvitteelliseen Pearson Hardman -asianajotoimistoon. Michael ”Mike” Ross, huippuoppilas, jolla on valokuvamuisti, oli juuri päästä opiskelemaan oikeustiedettä Harvardin yliopistossa, kun hänet erotettiin collegesta vastausten myymisestä matematiikan kokeeseen, jonka hän oli opetellut ulkoa. Tämä pilasi hänen mahdollisuutensa aloittaa oikeustieteen opinnot. Sen sijaan hän joutuu tienaamaan elantonsa polkupyörälähettinä. Miken ystävä Trevor saa houkuteltua tämän mukaan marihuanakauppaan. Kauppa osoittautuu poliisin soluttautumisoperaatioksi, jonka Mike neuvokkaasti havaitsee vain hetkeä ennen kuin se olisi ollut liian myöhäistä. Hän välttää kiinnijäämisen juuri ja juuri päätyen työhaastatteluun Harvey Specterin kanssa. Harvey on asianajaja Pearson Hardmanilla ja omien sanojensa mukaan ”New Yorkin paras ratkaisija”. Harveyn, josta on äskettäin tehty vanhempi osakas, olisi nyt yhtiön käytäntöjen mukaan palkattava Harvardissa opiskellut juristi avustajaksi. Käyttäen eideettistä muistiaan ja juridista osaamistaan Mike osoittaa Harveylle olevansa epäilemättä paras ehdokas paikan täyttämiseen ja tulee palkatuksi, vaikka häneltä puuttuukin oikeustieteellinen tutkinto, eikä hän ole opiskellut Harvardissa. Sarja keskittyy Miken ja Harveyn käsittelemiin oikeustapauksiin heidän ylläpitäessään salaisuutta Miken taustasta.
Tuotanto
USA Networkin ensimmäisissä julkaisuissa sarjan nimenä oli A Legal Mind. Toukokuussa 2010 USA Network tilasi 90 minuutin pituisen pilottijakson sarjalle. 2011 tammikuussa USA Network vahvisti tilanneensa ensimmäisen tuotantokauden.
Sarjaa tilattiin toinen kausi 11. elokuuta 2011, toinen kausi oli 16 jaksoa pitkä, kuten myös kolmas kausi, joka tilattiin 12. lokakuuta 2012. USA Network tilasi sarjasta neljännen kauden 24. lokakuuta 2013. Neljäs kausi on myös 16 jaksoa pitkä ja alkoi pyöriä Yhdysvalloissa 11. kesäkuuta 2014. Pukumiehistä tilattiin 16 jaksoinen viides kausi 11. elokuuta 2014.
Radiolinja
Radiolinja oli alun perin mukana suomalaisten paikallispuhelinyhtiöiden yhteenliittymässä, Finnetissä. 1990-luvun puolivälissä Elisa (entinen Helsingin Puhelin Oy, alun perin Helsingin Puhelinyhdistys, HPY) hankki enemmistön Radiolinjasta, mikä lopulta johti Radiolinjan, Radiolinja Origon ja Elisan fuusioon. Tässä vaiheessa Elisa oli hankkinut myös muita alan yrityksiä, kuten Soon Communicationsin (aikaisemmin Tampereen Puhelin Oyj).
Pukumiehet
Tuotanto
Sarjan pilottijakso kuvattiin New Yorkissa ja kaikki muut jaksot Torontossa.
Radiolinja
Vuodesta 2004 lähtien operaattorin nimeksi tuli emoyhtiön nimi Elisa.
Pukumiehet
Tuotanto
Maaliskuussa 2018 ilmoitettiin Gina Torresin esittämän Jessica Pearsonin saavan oman spin-off-sarjan. Tammikuussa 2019 sarjan nimeksi vahvistettiin Pearson.
Kadmeia
Kadmeia oli Theban kaupungin akropolis eli yläkaupunki ja linnavuori mykeneläisellä ja antiikin ajalla.
Kadmeia sai nimensä Kadmoksesta, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kaupungin perustaja. Paikka on asutettu mahdollisesti jo varhaisella pronssikaudella, mutta varhaisimmat rakennuslöydöt ovat peräisin 1400-luvulta eaa. Kadmeia sijaitsi kukkulalla, joka on Tanagrasta Helikonvuorelle kulkevan kukkulajonon osa ja joka sijaitsee laajan tasangon laidalla. Kukkula on noin 700 metriä pitkä ja 400 metriä leveä ylätasanko ja kohoaa noin 60 metriä ympäristöään korkeammalle. Nykyisen Thívan kaupungin keskusta sijaitsee Kadmeian paikalla.
Rakennukset
Mykeneläisenä aikana Kadmeian keskuksena oli palatsi. Siinä on ollut historian aikana kaksi rakennusvaihetta. Varhaisempi oli Kadmeion eli ”Kadmoksen palatsi”, joka rakennettiin 1400-luvulla eaa. ja joka tuhoutui tulipalossa 1300-luvulla eaa. Tämän jälkeen rakennettiin uusi palatsi, joka tuhoutui noin vuonna 1250 eaa. Palatsin jäänteet ovat pääosin nykyisten rakennusten alla. Nykyinen katuverkosto noudattaa jossain määrin myöhemmän palatsin asettelua.
Palatsissa oli ainakin kaksi kerrosta, ja se oli koristeltu seinämaalauksilla. Rakennuksessa oli vesijohdot ja viemäröinti. Mykeneläisten palatsien tapaan sen yhteyteen on kuulunut erilaisia kaupallisia ja työpajatiloja. Myös asevarasto on tunnistettu, samoin kuin palatsin arkisto, josta on löydetty lineaari-B-kirjoitusta sisältäneitä savitauluja. Palatsin alueella on tehty osittaisia kaivauksia 1900-luvun alussa. Sen arkeologinen alue sijaitsee nykyisen kaupungin keskustassa Pindárou-kadulla.
Kadmeian muurissa oli seitsemän porttia, mikä vastaa mytologiassa säilynyttä perimätietoa: Borrheai pohjoisessa, Proitides ja Homoloides idässä, Elektra ja Onka etelässä, sekä Kreneai ja Neistai lännessä. Elektra-portilla oli kaksi pyöreää, 300-luvulla eaa. rakennettua tornia.
Antiikin aikana Kadmeialla oli vanhan palatsin paikan lisäksi muun muassa ainakin Dionysokselle omistettu pyhäkkö. Tähän liittyi thebalainen Agrionia-juhla, johon kuului muun muassa musiikkikilpailuja. Yläkaupungissa sijaitsi myös muun muassa Thebassa pitkään vaikuttaneen runoilija Pindaroksen talo, joka tuli kuuluisaksi siitä, että se oli temppeleiden ohella Theban ainoa rakennus, jonka Aleksanteri Suuri säästi tuhotessaan kaupungin vuonna 335 eaa.
Theban alakaupunki sijaitsi Kadmeian pohjois- ja itäpuolella.
Springer Science Business Media
Springer Science Business Media on kustantamo, joka on erikoistunut tieteelliseen kirjallisuuteen, erityisesti luonnontieteelliseen, tekniseen ja lääketieteelliseen kirjallisuuteen. Vuonna 2013 kustantaja julkaisi lähes 2 200 englanninkielistä lehteä ja yli 8 300 uutta kirjaa. Yhteensä Springer on kustantanut yli 190 000 kirjaa. Yhtiö julkaisee kirjoja ja lehtiä myös sähköisinä versioina. Kustantamo julkaisee englanninkielisen kirjallisuuden lisäksi myös saksankielistä kirjallisuutta.
==Historia ==
Julius Springer perusti 10.3.1842 kirjakaupan Berliiniin. Tämä kauppa oli erikoistunut luonnontieteelliseen sekä liike-elämän tarvitseen kirjallisuuteen. Kirjakauppaa seurasi pian kustannustoiminta. Wienin toimisto avattiin 1924 ja toinen sivukonttori New Yorkiin 1964. Tämän jälkeen konttorit avattiin lyhyessä ajassa Tokioon, Lontooseen, Pariisiin ja Hongkongiin.
==Organisaatio ==
Yhtiön toimitusjohtaja on Derk Haank ja operatiivinen johtaja on Martin Mos. Talousjohtaja on Ulrich Vest. Springerillä on toimipisteet jokaisella asutulla mantereella.
Alat
Alat, joiden kirjoja Springer kustantaa:
Muut palvelut
zbMath eli Zentralblatt MATH on palvelu, joka sisältää kirjojen ja lehtien piirroksia. Näitä piirroksia on 3,3 miljoonaa ja ne ovat 3 000 lehdestä ja 170 000 kirjasta. Palvelulla on kolme editoijaa, joista yksi on Euroopan matemaattinen yhdistys.
HMS Contest (R12)
HMS Contest (viirinumero R12) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Co-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1944 ja valmistui 9. marraskuuta 1945.
Palvelus
Alus muutettiin miinalaivaksi ja myytiin romutettavaksi 2. helmikuuta 1960.
Agora (Thessaloniki)
thumb|left|240px|Roomalainen odeion. Agoran rakentaminen alkoi ilmeisesti 100-luvun lopulla. Se rakennettiin varhaisemman agoran paikalle. Tämä agora oli rakennettu varhaisella keisariajalla ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla tai ensimmäisellä vuosisadalla jaa., jolloin Rooman provinsseihin rakennettiin paljon samanlaisia forumeita. Agora toimi kaupungin poliittisena, kaupallisena, yhteiskunnallisena ja uskonnollisena keskuksena. Roomalaiseen tapaan se sijaitsi linnoitetun kaupungin keskellä kahden pääkadun risteyksessä.
Agora oli suorakulmion muotoinen ja sen sivujen pituudet olivat 146 × 97 metriä. Se oli reunustettu kaikilta paitsi pohjoislaidalta stoilla eli pylväshalleilla sekä muilla julkisilla rakennuksilla, mukaan lukien kylpylä ja rahapaja. Agoran itälaidalla oli odeion eli musiikkiteatteri, johon mahtui 2 000–2 500 kuulijaa. Länsilaidan stoaa kutsuttiin Kupariseppien stoaksi, koska siellä työskenteli lukuisia käsityöläisiä. Läheinen Chalkéonin kirkko on saanut nimensä siitä.
Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1966. Nykyisin esiin on kaivettu lähinnä alueen itä- ja etelälaidan rakennusten raunioita.
Function as a Service
Function as a Service (lyh. FaaS) on palvelimettoman tietojenkäsittelyn pilvipalvelumuoto, joka tyypillisesti liitetään mikropalveluiden rakentamiseen ja suorittamiseen. FaaS-mallissa fyysinen palvelinlaitteisto, virtuaalikoneiden käyttöjärjestelmän ja verkkopalvelinohjelmiston hallinta ovat tyypillisesti pilvipalvelun tarjoajan hallinnoimia.
Cartoon Rockers
Cartoon Rockers oli alkuvuodesta 1984 loppuvuoteen 1985 toiminut helsinkiläinen punk rock -yhtye. Yhtye on enemmän popvaikutteista verrattuna aikalaisiinsa punkyhtyeisiin. Sen perustivat hajonneen post-punk-yhtye Silmien rumpali Antti Reini, Mopojen laulaja Teijo Hintikka, Mickey, Marc La Ray ja Widowsista erotettu Kelloggs Bollocks.
Yhtye soitti ensimmäisen lämppärikeikkansa toukokuussa 1984. Kuukautta myöhemmin mainostettiin "uuden superyhtyeen” esiintymistä Zombie Clubilla näin: ”Yhtyeen jäsenet tekivät itsestään legendoja jo 70-luvun punkvuosina ja tavoittelevat nyt rockvaltikkaansa takaisin uusin asein.” Poko Recordsin Epe Helenius piti yhtyeen Ramones-vaikutteisesta musiikista, mikä johti levytyssopimuksen solmimiseen. Yhtyeen single Prostitute julkaistiin lokakuussa 1984 Eppu Normaalin Pantse Syrjän tuottamana. Yhtye neuvotteli levytyssopimuksesta myös EMI-levy-yhtiön kanssa, mutta Antti Reini jätti Cartoon Rockersin. Kesällä 1985 Reinin paikan rumpalina korvasi Peppermint. Suunniteltua levytyssopimusta ei tullut, ja Yhdysvaltain kiertue jäi väliin. Peppermint jätti yhtyeen ja tilalle tuli uusi rumpali, joka ei vaikuttanut yhtyeessä kauan, sillä yhtye hajosi loppuvuodesta 1985. Hajoamisen jälkeen laulaja Teijo Hintikka perusti Usher Boys -nimisen yhtyeen. Kelloggs Bollocks perusti Hangman Juryn, mutta kuoli hämärissä olosuhteissa vuonna 1993. Hänestä löytyi vain kolera-altaassa kellunut, ilmeisesti vesialuksen potkurin irtileikkaama jalka.
Luckan
alt=Helsingin ydinkeskustan Forum-korttelissa sijaitseva Yrjönkatu 27-29|pienoiskuva|Luckanin Helsingin toimipiste on Amos Andersonin taidemuseon entisissä tiloissa, osoitteessa Yrjönkatu 27. Luckan ("luukku", tässä yhteydessä "lippuluukku") on suomenruotsalainen kulttuurikeskusten verkosto, joka tarjoaa nevonta- ja kulttuuripalveluita, mm. myymällä pääsylippuja, sekä toimii tuodakseen esille suomenruotsalaista kulttuuria alueellaan.
Toiminta aloitettiin 1992 Helsingin Svenska Teaternin lämpiössä ja sen perustivat Nylands Svenska landskapsförbund ja Mellannylandsprojekt. Marraskuussa 1998 Luckan siirtyi Lasipalatsiin ja maaliskuussa 2004 toiminnalle löytyi sopivat tilat Forumin ostoskeskuksesta. . Alkuvuodesta 2019 Luckan muutti Forum-korttelissa viereiseen taloon, Yrjönkadulla, jossa aikaisemmin toimi Amos Andersonin taidemuseo.
Luckanilla on kymmenen eri toimipistettä, jotka sijaitsevat Helsingissä, Kemiönsaaren Kemiössä, Kirkkonummella, Kokkolassa, Etelä-Pohjanmaalla (Kristiinankaupunki ja Närpiö), Oulussa, Raaseporin Karjaalla, Tampereella ja Turussa. Uusin toimipiste sijaitsee Oulussa ja se avattiin vuonna 2016. .
Luckan tarjoaa asiakkailleen kultturitapahtumia, teemapäiviä ja lehdistötilaisuuksia, internetin vapaan käyttömahdollisuuden sekä tietoa suomenruotsalaisesta yhteiskunnasta.
Luckan tarjoaa myös ruotsinkielisiä päivälehtiä luettaviksi, sekä yli 60 eri alan ammattilehteä. Kultturikeskus ylläpitää nettisivustoa, jolta löytyy englanninkielistä tietoa suomenruotsalaisesta yhteiskunnasta. Luckan tiedottaa erilaisista tapahtumista, koulutuksista, suomenruotsalaisista yhdistyksistä ja yhteisöistä sekä sosiaaliseen hyvinvointiin liittyvistä kysymyksistä. Yksi viimeisimmistä lisäyksistä palveluun on Luckanin lanseerama Dörren-verkoston, jonka tarkoitus on mm. vähentää kohdanto-ongelmia maahanmuuttajien sekä työ- ja opiskelupaikkojen tarjoajien välillä.
Fred Lindholm
Fred (Fredrik) Lindholm (28. syyskuuta 1897 Tuusula – 19. marraskuuta 1969 Petroskoi Neuvostoliitto) oli taidemaalari, lavastaja ja Petroskoin suomalaisen teatterin pitkäaikainen taiteellinen johtaja.
Lindholmin puoliso oli näyttelijä Irja Takala (aiemmin Hämäläinen, 1910–1996). Tuusulan Hyrylässä syntyneen Lindholmin syntymävuosi on suomalaislähteiden mukaan 1897 ja neuvostoliittolaisten asiakirjojen mukaan 1902. Lindholm meni jo nuorena töihin sahalle Reposaareen, liittyi 1918 punakaartiin, vangittiin Suomen sisällissodassa ja joutui Hennalan vankileirille. Vuonna 1928 hän meni töihin Kanadaan ja sieltä edelleen vuonna 1931 metsätyöntekijäksi, puusepäksi ja kirvesmieheksi Belomorskiin Neuvosto-Karjalaan. Petroskoissa hän ryhtyi opiskelemaan ja harrastamaan maalausta. Lindholm sai maalauksiaan ensi kerran esille Moskovassa 1936 ja seuraavana vuonna Leningradissa. Taideopintojen ohella hän toimi silti yhä myös kirvesmiehenä Petroskoin rautatieasemalla. Keväällä 1938 aseman työprikaati, jossa oli kaksitoista suomalaista, pidätettiin ja Lindholm passitettiin vankileirille Solikamskiin, jossa hänen kätensä osin murskattiin. Lindholmin onnistui kuitenkin vapautua vankeudesta, ja hän sai taideopintonsa päätökseen 1941. Hänestä tuli 1944 Petroskoin suomalaisen teatterin taiteellinen johtaja, ja hän toimi tehtävässä lähes 20 vuotta. Lindholm suunnitteli lavastuksen yhteensä 55 näytelmään, ja hänen lavastusluonnoksiaan oli esillä useissa näyttelyissä. Hän jatkoi sotien jälkeenmyös taidemaalarin työtään ja maalasi useat tunnetut teoksensa 1950-luvulla.
Transpiraatio
Transpiraatio on haihdunnan osa, jossa vesi kulkee kasvin läpi osana sen elintoimintoja. Vesi siirtyy kasvin juuriin pääasiassa osmoosin vaikutuksesta noustakseen sitten kapillaari-ilmiön ja vesimolekyylien sähköisten vuorovaikutusten avulla ylös kasvin vartta pitkin lehtiin. Lehdistä vesi haihtuu lopulta ilmarakojen kautta pois.
Kasvit tarvitsevat vettä fotosynteesin ylläpitämiseen ja kemiallisten aineiden kuljetukseen. Jatkuva vesimolekyyliketju juurista lehtiin ja nestejännityksen aiheuttama paine pitää ruohovartiset kasvit pystyssä. Transpiraatio on myös eläinten hikoilua vastaava kasvin jäähdytysmekanismi. Kasvit voivat säädellä veden kulutusta ilmarakojen avulla.
Palvelimeton tietojenkäsittely
Palvelimeton tietojenkäsittely on pilvipalvelumuoto, jossa taustasovelluksen tarvitsema määrä palvelimia otetaan käyttöön tarpeen mukaan. Palvelintietokoneita käytetään edelleen, mutta sovelluskehittäjän ei tarvitse olla niistä tietoinen.
Palvelimettomassa mallissa fyysisten palvelinten, virtuaalikoneiden ja säiliöiden hallinta on palvelun tarjoajan käyttämän ratkaisun hallinnoima eikä sovelluskehittäjän. Sovelluskehittäjä toteuttaa ainoastaa liiketoimintaan tarvittavan logiikan ja lataa sen palvelimelle: palvelin käsittelee laitteistotarpeen. Palvelimettomat sovellukset käyttävät tapahtumapohjaisia toimintoja. Palvelimeton ratkaisu ei sovellu hyvin pitkäkestoista käsittelyä vaativille tehtäville: useat palvelun tarjoajat eivät salli suorittaa toimintoa kuin muutaman minuutin kerrallaan eikä edellisestä suorituksesta säilötä käyttökelpoista tilatietoa.
Palvelimettomaan tietojenkäsittelyyn tarjotaan usean tyyppisiä vaihtoehtoja kuten laskenta, tallennus, tietokanta, viestintä ja niin edelleen.
Historia
Verkkopalveluiden alkuaikoina verkkosovelluksen ylläpitäjällä piti olla tietty määrä fyysisiä laitteita palvelun suorittamiseen. Myöhemmin tulivat pilvipalvelut, joissa kehittäjät ja yritykset vuokrasivat tietyn määrän palvelinkapasiteettia, josta saattoi osa mennä käyttämättä tai olla riittämätön käyttöpiikkien aikana. Myöhemmin tuli palvelimeton malli, jossa palvelun tarjoaja toteuttaa palvelinratkaisun ja palveluista maksetaan käyttötarpeen mukaan.
Bengkulu
Bengkulu on yksi Indonesian provinsseista. Sen alue käsittää pikän ja kapean kaistaleen Sumatran saaren lounaisrannikkoa, Intian valtameren rannalla. Bengkulun naapuriprovinssit ovat Länsi-Sumatra, Jambi, Etelä-Sumatra ja Lampung. Bengkulun pääkaupunki on myös nimeltään Bengkulu. Provinssin asukasluku on noin 1 691 600 (vuonna 2010) ja pinta-ala 19 919 neliökilometriä.
Provinssin asukkaista noin 60% kuuluu Rejang-kansaan. Jaavalaisia on noin 22% ja Serawaita 17%. Provinssin puhutuin kieli on Rejangin kieli.
Historia
Brittiläiset perustivat vuonna 1685 Bengkulun alueelle siirtokunnan Kaakkois-Aasian kauppansa tukikohdaksi. Britit antoivat alueen nimeksi Bencoolen ja alueelle rakennettiin Fort Marlboroughin linnoitus alueen turvaksi. 1800-luvulle tultaessa Bengkulu oli ainoa alue Sumatralla, jota hollantilaiset eivät hallinneet. Vuonna 1824 britit ja hollantilaiset solmivat sopimuksen, jolla Bengkulun alue luovutettiin hollantilaisille. Vastaavasti britit saivat hollantilaisten hallitseman Malakan. Maiden tekemän sopimuksen mukaisesti Hollannin Itä-Intian alueisiin kuului nykyinen Indonesian alue ja britit saivat Malakan niemimaan. Bencoolenia hallinnut kuvernööri Thomas Stamford Raffles perusti alueelta lähdettyään uuden brittien kauppatukikohdan Singaporeen.
Ho-5
pienoiskuva|Type-97 (ylinnä), Ho-103 (keskellä), Ho-05 (alinna). Ho-5, myös Armeijan tyyppi 2 oli Japanilainen 20 mm:n Japanin armeijan ilmavoimien käyttämä tykki toisessa maailmansodassa. Ase perustui teknisesti yhdysvaltalaiseen Browning M2 - raskaaseen konekivääriin. Tykin suora edeltäjä oli Armeijan ilmavoimien H-103 raskas konekivääri.
Japanin laivaston ilmavoimat ja Armeijan ilmavoimat eivät juuri tehneet yhteistyötä ja niiden organisaatiot olivat erilliset. Tästä seurasi, että samanlaisiin tarpeisiin kehitettiin toisistaan teknisesti poikkeavia ratkaisuja. Laivaston Tyyppi 99 - tykki perustui Oerlikon- yhtiön kehittämään tykkiin ja sen toimintaperiaate ja patruuna poikkesivat Ho-5:stä.
Ho-5 tykin perustana olivat Browning M2 ja siitä kehitetty Ho-103, joka oli tykin suora edeltäjä. Aseen toimintaperiaate oli konekiväärin tapaan lyhyt rekyyli. Kaliiperi oli 20 × 94 mm ja ase oli vyösyöttöinen. Patruuna oli lyhennetty versio Hispano-Suiza HS 404 :n käyttämästä patruunasta. Ammuksen lähtönopeus oli 750 ms ja tulinopeus n. 700-850 ls./ minuutissa. Ase painoi 35–37 kg.
Tulinopeus oli selvästi parempi kuin liittoutuneiden tai Saksan käyttämissä vastaavissa aseissa. Aseen paino oli kevyt suorituskykyyn verrattuna. Tämä oli tarkoituksellinen valinta, sillä kuten Neuvostoliitossa, Japanissa oli todettu että aseella ammuttujen laukausten määrä ei keskimäärin lähestynyt kestoikää ennen onnettomuutta tai alasampumista. Näin tehtiin valinta tulinopeuden eduksi.
Tykki oli Armeijan ilmavoimien pääaseita 1942 eteenpäin erilaisina asennuksina.
Malesian liittovaltion territoriot
Territoriot poikkeavat Malesian osavaltioista siinä että niillä ei ole omaa hallintoa eikä lainsäädäntöelintä, vaan ne ovat suoraan Malesian keskushallinnon alaisia. Territorioilla on yhdessä vastaava asema kuin maan kolmellatoista osavaltiolla. Territorioilla on oma ministeriö, jonka johtava ministeri (Menteri Wilayah) on territorioiden yhteinen päämies.
Historia
Maan pääkaupunki Kuala Lumpur on Malesian ensimmäinen territorio. Se perustettiin vuonna 1974, kun Kuala Lumpurin pääkaupunkialue erotettiin Selangorin osavaltiosta ja se liitettiin suoraan Malesian keskushallinnon hallintoalueeksi. Erottamisen taustalla oli levottomuuksien välttäminen vuoden 1969 rotumellakoiden jälkeen, joissa malaijien ja malesiankiinalaisten välisissä mellakoissa kuoli noin 200 ihmistä. Mellakoiden syynä olivat suuret varallisuuserot rikkaamman kiinalaisväestön ja vähävaraisemman malaijiväestön välillä ja Selangor oli Malesian varakkain osavaltio sen jälkeen kun Singapore erotettiin Malesian liittovaltiosta vuonna 1965.
Labuanin saari irrotettiin Sabahin osavaltiosta ja siitä tehtiin liittovaltion territorio vuonna 1984. Saaresta tehtiin erikoistalousalue, johon Malesian hallitus pyrki luomaan verovapaan pankki- ja investointikeskuksen ennen vuoden
Vuonna 1984 Sabahin osavaltio luovutti Labuanin liittovaltion hallinnan alaisuuteen, jolloin Labuanista tehtiin liittovaltion territorio. Labuanista tehtiin erikoistalousalue, josta Malesia pyrki luomaan verovapaan pankki- ja investointikeskuksen ennen vuoden 1997 Aasian talouskriisiä.
Territorioista uusin on Putrajaya, jonka alueen Malesian liittovaltio osti Selangorin osavaltiolta vuonna 1995 ja territorio siitä tehtiin vuonna 2001. Putrajayasta on muodostettu Malesian uusi hallinnollinen keskus, jonne on siirretty monia maan hallituksen toimipisteitä.
Hajanaisesti sijaitsevien territorioiden keskuuteen on pyritty luomaan yhtenäisyyttä ja ne saivat yhteisen lipun ja hymnin vuonna 2006.
Margarita Salas
Margarita Salas Falgueras (30. marraskuuta 1938 Valdés, Espanja – 7. marraskuuta 2019 Madrid, Espanja) oli espanjalainen biokemisti ja molekyyligeneetikko, joka tutki erityisesti bakteriofagien perimää. Hän oli löytämässä DNA-polymeraasientsyymiä bakteriofagi Φ29:stä. Entsyymin avulla on pystytty kehittämään aiempaa nopeampi ja varmempi tapa monistaa DNA:ta pienistä näytteistä, ja tekniikasta on tullut tärkeä muun muassa rikostekniikassa ja arkeologiassa.
Nuoruus ja opiskelu
Margarita Salas syntyi vuonna 1938 pienessä Caneron kylässä Asturian maakunnassa Espanjan pohjoisosassa. Hänen äitinsä oli opettaja ja hänen isänsä fyysikko, joka innoitti myös Margaritan tieteen pariin. Hän aloitti vuonna 1955 fysiikan opinnot Madridin yliopistossa. Salas innostui kuitenkin biokemiasta tavattuaan vuonna 1958 tulevan Nobel-voittajan ja kaukaisen sukulaisensa Severo Ochoan.
Salas teki väitöstutkimuksensa Alberto Solsin laboratoriossa. Salasin väitöstutkimuksen aihe oli hiivojen metabolia. Alberto Solsin laboratoriossa Salas tapasi myös tulevan miehensä, biokemisti Eladio Viñuelan.
Ura tutkijana
Salas pääsi vuonna 1964 miehensä kanssa suorittamaan väitöstutkimuksen jälkeistä tutkimusta Ochoan laboratorioon New Yorkin yliopistoon. Salas oli mukana tutkimassa mekanismeja, jotka siirsivät geneettistä tietoa DNA:sta proteiineihin. Hän havaitsi, että DNA:n sanomaa luettiin vain yhteen suuntaan, ja lisäksi hän oli mukana osoittamassa, että RNA:n nukleotidi UAA on niin sanottu lopetuskodoni, johon proteiinisynteesi päättyy.
Salas ja Viñuela palasivat vuonna 1967 Espanjaan ja perustivat sen jälkeen laboratorion Kansallisen tutkimusneuvoston biologisen tutkimuksen keskukseen. Vaikka naista laboratorion johdossa epäiltiin ja vaikka laboratoriolla oli taloudellisia ongelmia, siitä kehittyi maailmanluokan tutkimuslaitos. Salas ja Viñuela tutkivat bakteerien viruksen bakteriofagi Φ29:n perimää. Salas löysi virukselta proteiinin, joka toimii DNA:n replikaation alkupisteenä. DNA:n kummankin juosteen päässä oleva proteiini on myös joillakin nisäkäsviruksilla, kuten adenoviruksilla ja hepatiitti B -viruksella.
Salas jätti vuonna 1977 kansallisen tutkimusneuvoston ja siirtyi uuteen Severo Ochoan molekyylibiologian tutkimuskeskukseen (CBSMO). Sinne houkuteltiin useita Espanjan johtavista molekyylibiologian tutkijoista, jotka toimivat tutkimusneuvoston ja Madridin itsenäisen yliopiston alaisuudessa. Salas eristi Luis Blancon kanssa DNA-polymeraasientsyymin bakteriofagi Φ29:stä. DNA:n monistamiseen oli käytetty jo jonkin aikaa polymeraasiketjureaktiota, mutta se oli hidas ja virheherkkä. Φ29:n DNA-polymeraasia voitiin käyttää niin sanottua MDA-tekniikkaa, joka oli aikaisempaa tarkempi ja jolla pystyi tuottamaan pitkiä DNA-osioita. Tekniikasta on tullut merkittävä rikostekniikassa, kasvainten mutaatioiden selvittämisessä ja esihistoriallisten luiden DNA-jäännösten tutkimisessa, sillä MDA:ta pystyy käyttämään myös pienien näytteiden kanssa.
Salas työskenteli laboratoriossaan käytännössä elämänsä loppuun asti. Hän kävi siellä vielä 80-vuotiaanakin joka päivä. Hän teki Madridin itsenäisessä yliopistossa myös pitkän opetusuran ja luennoi molekyylibiologiasta 24 vuoden ajan.
Yksityiselämä
Salas ja Viñuela saivat liittonsa aikana yhden lapsen, Lucía-tyttären. He omistautuivat pitkään viikonloputkin tutkimustyölle, joten he hankkivat lapsen melko myöhään. Salas oli 37-vuotias, kun Lucía syntyi. Salas on myöntänyt, että hän alkoi vasta silloin ymmärtää, että nainenkin pystyy yhdistämään uran ja perhe-elämän.
Salas kuoli 80-vuotiaana marraskuussa 2019. Hän oli joutunut muutamaa päivää aiemmin sairaalaan iskeemisten haavojen takia. Sairaalassa hänen havaittiin tarvitsevan suolihuuhtelun, ja pian tämän jälkeen hän sai useita sydänhalvauksia.
Merkitys ja tunnustukset
Salas johti CBSMO-tutkimuskeskusta vuodet 1992–1994. Hän olikin ensimmäinen nainen suuren biolääketieteellisen tutkimuskeskuksen johdossa ja ensimmäinen nainen Espanjan biokemian ja molekyylibiologian järjestön johtajana. Hän oli näyttämässä tietä monille espanjalaisille naistieteilijöille, ja hänet palkittiin vuonna 2000 ensimmäisten joukossa L’Oréal-UNESCO For Women in Science Awards -palkinnolla. Kuningas Juan Carlos I puolestaan aateloi Salasin markiisiksi työstään Espanjan yhteiskunnan hyväksi.
Euroopan patenttivirasto myönsi Salasille vuonna 2019 elämäntyöpalkinnon. Perusteluissa mainittiin, että Salasin kehittämä DNA-tekniikka on antanut nopeamman, helpomman ja tarkemman tavan monistaa DNA-jäänteitä kunnollisten DNA-tutkimusten tekemiseen. Salasin saamat patentit ovat myös johtaneet kaupallisiin DNA:n monistamiseen tarkoitettuihin työkalusarjoihin. Salasin alkuperäinen patentti oli edelleen vuonna 2019 Espanjan kansallisen tutkimusneuvoston tuottoisin. Se toi vuosina 2003–2009 yli puolet neuvoston kaikista lisenssimaksuista.
Salas oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen.
Aapeli Saarisalo
Akseli Aapeli Saarisalo (vuoteen 1906 Österman; 22. kesäkuuta 1896 Rymättylä – 11. kesäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen arkeologi, kristillinen kirjailija, filosofian kunniatohtori 1964 ja teologian tohtori. Hän oli Helsingin yliopiston itämaisen kirjallisuuden professori vuosina 1935–1963. Saarisalo teki tutkimusmatkoja Palestiinaan, Israeliin, Egyptiin ja Mesopotamiaan. Hän oli myös Vartija-lehden päätoimittaja 1933–1941 ja Vapaan Evankeliumisäätiön hallituksessa ja kunniapuheenjohtajana.
Saarisaloa arvostetaan konservatiivisena teologina erityisesti herätysliikkeiden ja maallikoiden keskuudessa.
Sukutaustaa
Saarisalon serkkuja olivat kouluneuvos Toivo Lehtovaara ja Suomen ensimmäinen psykologian professori Arvo Lehtovaara. Hän oli äitinsä puolelta Haartmanien sukua, johon kuuluivat esimerkiksi Carl Daniel von Haartman ja Johan Haartman, joka tunnetaan Suomen lääketieteen isänä sekä Hedvig von Haartman, joka toi Pelastusarmeijan Suomeen.
Lapsuus ja nuoruus
Aapelin isä oli räätäli Kalle Österman Rymättylästä, Varsinais-Suomen saaristosta. Aapeli Österman syntyi kaksosena vuonna 1896. Toinen kaksosista kuoli jo syntyessään ja Aapelikin oli hyvin heikko ja sairaalloinen. Kun hän oli puolitoistavuotias, hänen äitinsä Aleksandra o.s. Lindberg kuoli 1898 Aini-siskon synnytykseen. Ennestään Aapelilla oli kaksi vanhempaa sisarta, Martta ja Rauha. Isä Kalle Akseli Österman, Saarisalo vuodesta 1906, (1864–1932) avioitui uudestaan, ja perheeseen syntyi vielä kuusi lasta: Katri, Raakeli, Martti, Esteri, Ruutti, Sylvi ja Toini. Kaikkiaan eloonjääneitä lapsia oli yksitoista. Aapeli joutui fyysisen heikkoutensa ja muun muassa keuhko- ja riisitautinsa takia viettämään varhaislapsuutensa sisätiloissa. Jo pienestä pitäen hän oli kuitenkin hyvin lukuhaluinen. Ensimmäisinä Aapelin lukemina kirjoina olivat kuvaraamattu ja Schellerin Tunnetko Pyhää maata. Niitä lukiessaan Aapeli alkoi kaivata seuduille, joista kirjat kertoivat. Aapelin ainoa harrastus olikin lukeminen, kun ulos ei päässyt. Kun hänet yhdeksänvuotiaana päästettiin kansakouluun, oli hän lukenut Uuden testamentin läpi kolme kertaa ja sen jälkeen koko Raamatun viidesti. Kun Aapelia ei kotona voitu ajatella ruumiillisen työn tekijäksi, päästettiin hänet vuonna 1907 oppikouluun Turun Suomalainen Klassilliseen Lyseoon. Vuonna 1915 hän valmistui ylioppilaaksi.
Opiskeluvuodet
Vuosina 1915–1918 Saarisalo opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja suoritti silloisen teologisen ero- eli virkatutkinnon, joka oikeutti pappisvihkimykseen 1918. Sen ohessa Saarisalo suoritti myös filosofian kandidaatin tutkintoa vastaavan teologis-filosofisen tutkinnon, joka oikeutti jatkamaan kohti korkeampia opinahjoja teologisessa tiedekunnassa.
Valmistuessaan yliopistosta Saarisalo oli vielä liian nuori pappisvihkimykseen, joten hänen oli anottava senaatilta lupa. Hän sai luvan, jonka allekirjoittaja senaatin puolesta oli E. N. Setälä. Toinen senaatin luvalla Suomessa pappisvihkimyksen saanut on Aleksi Lehtonen. Pappisvihkimyksen jälkeen arkkipiispa määräsi Saarisalon Tyrvään ylimääräiseksi papiksi ja kohta Hämeenkyröön. Koska Saarisalo ei ollut vielä suorittanut asepalvelusta, hän joutui kutsuntoihin, mutta häntä ei kelpuutettu armeijaan keuhkotautinsa takia. Tämän tiedon saatuaan Saarisalo halusi matkustaa Jerusalemiin. Hän sai arkkipiispa Johanssonin avustuksella Turun tuomiokapitulin papiston matkastipendin 2000 markkaa.
Monien vaikeuksien jälkeen Saarisalo saapui Englantiin keväällä 1919, josta hänen oli määrä jatkaa Gibraltarin kautta Palestiinaan, mutta suunnitelmat muuttuivat ja loppujen lopuksi aika Englannissa venyi puoleksitoista vuodeksi. Hän opiskeli Liverpoolissa arkeologiaa ja oli Lontoossa Skandinavian Merimieskirkon pappina puoli vuotta. Lontoossa ei ollut tuolloin vielä Suomen suurlähetystöä, oli vain konsulaatti, joten merimiespappina Saarisalo tapasi Lontoon kautta palaavia ennen sotia työhön lähteneitä ja uusia lähetyskentille matkaavia sekä monia muitakin Suomen merimieslähetysseuran asemalla käyneitä henkilöitä. Englannissa ollessaan Saarisalo suoritti myös Lontoon Livingstone Collegen vuoden pituisen lääkärikurssin, joka oli tarkoitettu trooppisiin maihin matkustaville lähetystyöntekijöille. Noin kaksi viikkoa kestäneen laivamatkan jälkeen elokuun lopussa 1920 Saarisalo saapui Palestiinaan, missä hän tunsi vähitellen tervehtyvänsä. Suomeen hän palasi vuoden 1920 lopulla.
Elämänvaiheita
Saarisalo ja Anna Maria Frang vihittiin avioliittoon 23. maaliskuuta 1921 Tampereen tuomiokirkossa. Kihloihin he olivat menneet kirjeitse, kun Saarisalo oli ollut vielä Pyhän maan matkallaan. Anna Maria oli Jyväskylän seminaarista valmistunut kansakoulunopettaja. Häiden jälkeen hän jatkoi työtään Ikaalisissa. Saarisaloa pidättivät tehtävät Helsingissä. Hän valmisteli Suomen Merimieslähetysseuran johtajan Toivo Waltarin kanssa merimiesaseman perustamista Australiaan, jonne hänen oli tarkoitus lähteä vaimonsa kanssa. Yllättäen Waltari valitsi työhön toisen henkilön. Niin Saarisalo jäi Suomeen ja toimi vuodet 1921–1924 Vähänkyrön seurakunnassa Pohjanmaalla.
Poikavauva Sakari Kinneret syntyi 20. lokakuuta 1925. Toinen nimi Kinneret tuli siitä, että poika syntyi Kinneretin järven tuntumassa. Olosuhteet olivat vaikeat ja lapsi sairasteli. Tällöin perhe palasi Suomeen Helsinkiin. Saarisalo toimi Suomen Lähetysseuran matkapuhujana samalla yrittäen valmistella väitöskirjaansa, jonka takia hän matkusti joksikin aikaa Saksaan Leipzigiin talvella ja oli Lähetysseuran edustajana keväällä 1927 Varsovassa. Väitöskirja valmistui 7. toukokuuta 1927 ja tyttö, Sauramo eli Saura syntyi samana päivänä. Saarisalo väitteli teologian tohtoriksi.
Saarisalo oli vahvasti mukana silloisen Etelä-Espoon Yhteiskoulun (nykyinen Haukilahden koulu ja lukio) perustamisessa 1950-luvun alussa. Hän myi omistamansa Haukilahdessa sijainneen huvilan Espoon kaupungille suomenkielisen koulun perustamista varten. Saarisaloa Egyptissä esittävä maalaus on edelleen Haukilahden lukion historian luokan takaseinällä.
Kirjallinen tuotanto
Saarisalo kirjoitti useita yleistajuisia teoksia Raamatun henkilöistä, Pyhästä maasta ja sen historiasta sekä kristillisistä vaikuttajista Suomessa. Suomenkieliset teokset ovat kansantajuisia ja useista niistä on otettu monia painoksia. Saarisalon ensimmäisiä kirjoja oli vuonna 1928 julkaistu lyhyt tutkielma Mooses lääkärinä. Vuonna 1928 Saarisalo kokosi teoksen Messiaskuningas.
Saarisalo toimitti ja kirjoitti monia Raamatun tietosanakirjoja, joista ensimmäinen oli Raamatun Tietokirjan I osa (1931). Saarisalon tunnetuimpia teoksia on Raamatun sanakirja (1. p. 1936), joka on koko Raamatun sanaston aakkosellinen selitysteos. Suomessa siitä on otettu seitsemän painosta ja julkaistu 2000-luvulla digitaalinen painos sekä CD. Teos julkaistiin myös ruotsin- ja norjankielisenä. Saarisalo oli myös toimittamassa 1970-luvun alussa ilmestynyttä kolmiosaista Isoa Raamatun tietosanakirjaa.