cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen puolustusministeriö
Budjetti ja talous
Puolustusbudjetista noin kolmasosa kuluu palkkakustannuksiin. Puolustusmateriaalihankinnat vievät viidesosan potista. Asevelvollisten kouluttaminen ilman palkkauskuluja vie 6-7 prosenttia.
Johto
Puolustusministerinä nykyisessä Orpon hallituksessa toimii Antti Häkkänen.
Suomen valtiovarainministeriö
pienoiskuva|Valtiovarainministeriön pääasiallisena toimitilana on [[Valtioneuvoston linna.]] Valtiovarainministeriö (lyh. VM,, FM) on Suomen valtioneuvoston osa, jonka tehtävänä on valmistella Suomen hallituksen talouspolitiikkaa ja valtion talousarvio. Se pyrkii vakauttamaan talouden kehitystä sekä toimimaan verojärjestelmän asiantuntijana. Ministeriö vastaa myös valtion henkilöstöpolitiikasta, valtionhallinnon kehittämisestä, kunta- ja aluehallinnosta, julkisen hallinnon digitalisaatiosta sekä rahoitusmarkkinapolitiikan valmistelusta.
Fokker Dr.I
Fokker Dr.I Dreidecker oli Saksan keisarillisten ilmavoimien Luftstreitkräften ensimmäisessä maailmansodassa käyttämä hävittäjälentokone.
Reinhold Platzin suunnittelema ja Fokker-Flugzeugwerken valmistama kone tunnetaan erityisesti siitä, että useiden muiden saksalaisten hävittäjä-ässien ohella myös Punaisena paronina tunnettu Manfred von Richthofen lensi tällä konetyypillä.
Koneen tuotannon päättyessä toukokuussa 1918 niitä oli ehditty valmistaa ainoastaan 320 kappaletta. Nykypäiviin saakka alkuperäisiä koneita on säilynyt vain muutamia, mutta lentokuntoisia jäljitelmiä on yli 200 kpl.
Historia
pienoiskuva|left|[[Manfred von Richthofenin Fokker Dr.I]] Brittien Royal Naval Air Service (RNAS) otti huhtikuussa 1917 palveluskäyttöön Sopwith Triplanen, joka nopeasti osoittautui ylivoimaiseksi saksalaisten Albatros- ja Halberstadt-koneisiin nähden. Saksan sotaministeriön ilmavoimista vastaava Idflieg (lyh. Inspektion der Fliegertruppen) tilasi lentokonevalmistajilta suunnitelman uudesta kolmitasosta. Yksitoista saksalaista konevalmistajaa vastasi tilaukseen, muun muassa Albatros, Pfalz, AEG, DFW, Schütte-Lanz, ja Euler. Näistä ainoastaan Pfalz Dr. I pääsi sarjavalmistukseen asti.
Fokkerin vastaus tilaukseen oli V.3, pieni pyörivällä tähtimoottorilla varustettu kolmitaso, jossa oli teräsputkirunko. Lentokokeiden osoittamien puutteiden vuoksi Fokker valmisti parannellun V.4-prototyypin, jonka suurimmat uudistukset olivat suuremmat ohjaussiivekkeet ja siipien kärkiväli; myös siipien tuentaa parannettiin.
Fokker V.4 osoittautui ylivoimaiseksi muiden valmistajien esityksiin nähden ja määrättiin välittömästi sarjavalmistukseen. pienoiskuva|Fokker Dr1 Kaksi esituotantosarjan konetta (102/17 ja 103/17) nimikkeellä F.I toimitettiin Markebeekeen Belgiaan Jagdstaffel (lyh. Jasta) 10:n ja 11:n taistelukoekäyttöön 28. elokuuta 1917.
Richthofen lensi 102/17-sarjanumeroisella koneella 1. syyskuuta ja seuraavien kahden päivän aikana ampui alas kaksi viholliskonetta. Kogenluftille (lyh. Kommandierender General der Luftstreitkräfte) antamassaan raportissa hän kuvaili konetta erittäin tyydyttäväksi. Esituotantosarjan koneet olivat kuitenkin lyhytikäisiä: Jasta 11:n Staffelführer Kurt Wolff ammuttiin alas 102/17-koneessa 15. syyskuuta ja Jasta 10:n Staffelführer Werner Voss kuoli 103/17-koneen ohjaimiin 23. syyskuuta 1917.
Suomen valtiovarainministeriö
Valtiovarainministeriö sai alkunsa autonomian ajalla vuonna 1809, kun Suomeen perustettiin hallituskonselji, sittemmin Suomen senaatti. Hallituskonseljissa toimi talousosasto, jolle kuului maan yleinen hallinto.
Fokker Dr.I
Historia
Sarjatuotantokoneiden toimitukset alkoivat saman vuoden lokakuussa; kaikki koneet menivät Jasta 1:n käyttöön.
Suomen valtiovarainministeriö
Organisaatio
Valtiovarainministeriötä johtaa valtiovarainministeri. Hallituksessa on usein myös toinen ministeri, jonka vastuualueelle kuuluu osa ministeriön asioista. Ministereiden työnjaosta sovitaan hallitusta muodostettaessa. Ministeriön ylin virkamies on valtiosihteeri kansliapäällikkönä Juha Majanen. Muita ministeriön korkeita virkamiehiä ovat hallintopolitiikan alivaltiosihteeri (Susanna Huovinen), kansainvälisten ja rahoitusmarkkina-asioiden alivaltiosihteeri (Leena Mörttinen) sekä talouspolitiikan koordinaattori (Lauri Kajanoja).
Ministeriössä työskentelee noin 420 henkilöä. Ministeriö toimii Valtioneuvoston linnassa sekä Mariankadulla, Helsingin Kruununhaassa.
Kansliapäällikkönä toimivan valtiosihteerin johdolla toimiva koordinoiva johtoryhmä käsittelee ministeriön strategiset asiakokonaisuudet. Koordinoivaan johtoryhmään kuuluvat lisäksi alivaltiosihteerit, hallinto- ja kehitysjohtaja, talouspolitiikan koordinaattori sekä viestintäjohtaja. Valtiovarainministeriö on jakautunut seitsemään osastoon, jotka ovat
Osastojen johtamisesta vastaavat osastopäälliköt.
Ministeriön sisäisestä hallinnosta vastaa kehittämis- ja hallintotoiminto, johon kuuluu myös viestintä. Suoraan johdon alaisuudessa toimivat EU-sihteeristö ja kansainväliset rahoitusasiat -yksikkö. Lisäksi ministeriössä toimii valtiovarain controller -toiminto, joka on valtioneuvoston yhteinen tulos- ja valtiovarainvalvoja.
Valtiovarainministeriön hallinnonala
Valtiovarainministeriön hallinnonalalla työskentelee yli 12 000 henkilöä. Näistä suurin osa on vero- ja tullihallinnon palveluksessa. {| style="border-width: 0; margin: 0 0 0 0;"
Hallituskonseljin talousosasto
Suomen valtiovarainministeriön historia alkaa 1809 muodostetusta hallituskonseljista (vuodesta 1816 Keisarillinen Suomen senaatti). Sen talousosaston valtiovaraintoimituskunta muutettiin maan itsenäistyttyä valtiovarainministeriöksi. Myös 1809 perustetun hallituskonseljin kamaritoimituskunnan tehtävät siirrettiin sen lakkauttamisen yhteydessä vuonna 1917 valtiovarainministeriölle.
Suomen puolustusministeriö
Kansliapäälliköt
Puolustusministeriön kansliapäällikkönä ovat toimineet: Lähde (1918–2005)
Suomen valtiovarainministeriö
Kansliapäälliköt
Seuraavat henkilöt ovat toimineet valtiovarainministeriön korkeimpana virkamiehenä (vuoteen 2013 valtiosihteeri):
Esittelijäsihteerit
Kansliapäälliköt
Valtiosihteerit
Alivaltiosihteerit
Neuvottelevat virkamiehet
Alivaltiosihteerit
Torsten Tiebout
Torsten Tiebout on jazz- ja klassinen muusikko Helsingistä. Hänen soittimiinsa kuuluvat alttoviulu ja viulu.
Tiebout opiskeli Internationale Händel-Akademie -ssa Karlsruhessa, Saksassa. Tällä hetkellä (2020) hän soittaa HKO -ssa ja kamariorkesterissa Avanti!. Klassisten konserttien lisäksi hän on soittanut yhdessä jazz- ja rockmuusikkojen kanssa, esimerkiksi John Storgårds , Antti Sarpila ja Pave Maijanen.
Rannanjärvi elää / Kova luu
Rannanjärvi elää / Kova luu on Tuomari Nurmion single vuodelta 1997. Molemmat kappaleet on julkaistu aiemmin Nurmion albumilla Luuta ja nahkaa. Singlellä kappaleista on yhtyesovitukset, kun albumilla ne ovat Nurmion sooloesityksinä. Singlen kokoonpanossa soittavat Arto Järvelä, Ulf Krokfors, Kimmo Pohjonen, Heikki Tikka ja Tommi Viksten. He ovat myös yhdessä Nurmion kanssa sovittaneet kappaleet.
Britannian Grand Prix 2007
Britannian Grand Prix 2007 (virallisesti 2007 Formula 1 Santander British Grand Prix) oli Formula 1 -kauden yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa. Kyseessä oli Formula 1 historian 778:s kilpailu.
Kilpailussa Massa joutui lähtemään varikolta auton sammuttua lähtöruutuun. Hän nousi lopulta viidenneksi. Voittajana oli Kimi Räikkönen, joka nousi Hamiltonin ohi ensimmäisen varikkopysähdyksen aikana, kun hän meinasi lähteä bensaletkun oltua vielä kiinni autossa. Ensimmäisillä varikkopysähdyksillä Alonso nousi johtoon tultuaan muita kärkiajajia myöhemmin sisään, mutta toisilla pysähdyksillä hän jäi Räikkösen taakse. Kubica ja Heidfeld sijoittuivat BMW:illaan hienosti sijoille neljä ja kuusi. Heikki Kovalainen tuli maaliin seitsemäntenä ennen tallitoveriaan Fisichellaa.
Kilpailu
thumb|270px|Kärkikolmikko Räikkönen, Alonso, Hamilton ja [[Gilles Simon (insinööri)|Gilles Simon palkintokorokkeella.]]
Jussi Mattelmäki
Jussi Mattelmäki on lahtelainen muusikko. Mattelmäki on soittanut bassoa yhtyeessä Raaka-Aine vuodesta 1999, kun yhtye on perustettu vuonna 1995. Vaikkei Mattelmäki ole yhtyeen alkuperäinen jäsen, hän on noussut osittain yhtyeen keulahahmoksi laulaja kitaristin Aapo Kaskisen ohella. Mattelmäki on myös yhtyeen manageri.
Raaka-Aine on äänittänyt kaksi demoa, joista toisella ehti soittaa Mattelmäki.
Suomen pojat Espanjassa
Suomen pojat Espanjassa on vuonna 1939 ilmestynyt muistelmateos, jolla kerättiin varoja Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella osallistuneille suomalaisille vapaaehtoisille ja heidän perheilleen. Kirjan toimitussihteeri oli kirjailija Jarno Pennanen ja muun toimituskunnan muodostivat aikakauden vasemmistolaiset kulttuurivaikuttajat Viljo Kajava, Paavo Pajunen, Elvi Sinervo, Cay Sundström, Taimi Torvinen, Arvo Turtiainen, Katri Vala ja Hella Vuolijoki. Teoksen painos oli 3 000 kappaletta ja sen kustantajaksi on merkitty toimittaja Hilkka Viitanen.
Taustaa
Vuosina 1936–1939 käytyyn Espanjan sisällissotaan osallistui yhteensä 72 Suomesta lähtenyttä vapaaehtoista, joista kaatui 14. Heidän lisäkseen sodassa oli mukana vajaat 150 amerikan- ja kanadansuomalaista sekä joitakin Neuvostoliitossa vaikuttaneita suomalaisia punaupseereita. Suomalaiset taistelivat kansainvälisten prikaatien riveissä. Ne muodostettiin muutama kuukausi sodan syttymisen jälkeen syksyllä 1936 ja hajotettiin kaksi vuotta myöhemmin, jonka jälkeen suurin osa prikaatien taistelijoista evakuoitiin kotimaihinsa. Suomalaisten pääjoukko palasi Helsinkiin 11. joulukuuta 1938. Kirja valmistui tämän jälkeen muutamassa kuukaudessa. Sen esipuhe on päivätty 31. toukokuuta 1939.
Etsivän Keskuspoliisin mukaan ajatuksen kirjasta esitti Espanjassa sotinut punaupseeri Herman Haapaniemi, joka oli siirtynyt Neuvostoliittoon 1930-luvun puolivälissä. Toimituskunnan jäsenistä Paavo Pajunen taisteli Espanjassa vuosina 1937–1938 ja myös Cay Sundström vieraili maassa keväällä 1937. Teoksen myyntitulot jaettiin Suomeen palanneille vapaaehtoisille. Useat heistä vangittiin paluunsa jälkeen, lisäksi vasemmistolaisessa toiminnassa mukana olleiden oli vaikea hankkia elantoaan työnantajien laatimien ”mustien listojen” vuoksi.
Sisältö
Kirja sisältää seitsemän nimellä tai nimimerkillä tunnetun suomalaisen kokemuksia Espanjan sisällissodasta vuosilta 1937–1938. Omalla nimellään kirjoittivat Paavo Pajunen, Herman Haapaniemi, Sulo Paaso ja Lauri Räsänen, lisäksi teoksessa on nimimerkkien ”Pekkalin”, ”Valter” ja ”Teppo Ilja” kirjoituksia. Ensin mainittu on helsinkiläinen Arvi Pekkalin ja ”Valter” todennäköisesti Espanjassa nimellä Walter From esiintynyt tamperelainen Eino Laakso. ”Teppo Iljan” oikea henkilöllisyys ei ole tiedossa. Pekkalinia lukuun ottamatta kaikki tunnetut olivat SKP:n jäseniä. Mukana on myös anonyymien kirjoittajien tekstejä, joista suurin osa lienee Pajusen ja Lauri Vileniuksen käsialaa.
Teksteistä osa on peräisin rintamalta lähtetyistä kirjeistä, joita sodan aikana julkaistiin vasemmistolaisissa lehdissä, kuten Kirjallisuuslehdessä, Suomen Sosialidemokraatissa sekä Merimies-Unionin äänenkannattajassa Merimies-lehdessä ja osa puolestaan heti sodan jälkeen kerätyistä muistelmista. Lukujen johdannot ja myös jotkut katkelmat lienevät teoksen toimitussihteerin Jarno Pennasen kirjoittamia. Omakohtaisten muistelmien lisäksi kirjassa on Cay Sundströmin kirjoittama tiivistelmä Espanjan historiasta sekä katsaus sotaa edeltäneeseen poliittiseen tilanteeseen. Mukana on myös latvialaisen sosialistin Bruno Kalninšin selostus sisällissodan vaiheista, professori Väinö Lassilan vapaaehtoisten paluujuhlassa 30. joulukuuta 1938 pitämä kaatuneiden muistopuhe sekä Elvi Sinervon kirjoittama runo Äiti. Kirjan lopussa on vielä luettelo kaatuneista henkilötietoineen sekä karttaliitteitä. Varsinaisten taistelukuvausten lisäksi kirja sisältää kertomuksia rintamien takaisesta elämästä sekä muun muassa Madridin ja Valencian pommituksista ja niiden siviiliuhreista.
Topper Headon
thumb|Topper Headon vuonna 2008. Nicky "Topper" Headon oli The Clash -yhtyeen rumpali vuosina 1977-1982. Hän soittaa yhtyeen albumeilla "Give 'Em Enough Rope", "London Calling", "Sandinista" ja "Combat Rock". Vuonna 1982 hänet erotettiin yhtyeestä heroiiniriippuvuuden vuoksi. Hän teki soololevyn "Waking Up" vuonna 1986, mutta huumeongelma varjosti hänen uraansa. Heroiinista hän pääsi eroon vasta 2000-luvulla.
Suomen pojat Espanjassa
Sisältö
Koska kommunistinen toiminta oli Suomessa kiellettyä vuoden 1944 välirauhansopimukseen saakka, vältettiin kirjassa mainitsemasta koko sanaa ja samasta syystä osa kirjoittajista ei esiintynyt omalla nimellään. Teoksessa sotaa tulkitaan kuitenkin tiukasti Kominternin hyväksymällä tavalla. Siitä esitetään vain Neuvostoliiton tukemien kommunistien oma näkemys, vaikka tasavaltalaisten riveissä taisteli myös muun muassa sosialidemokraatteja, trotskilaisia ja anarkisteja.
Kirjaa myytiin lähinnä vasemmistopiireille, mutta sen arvostelukappaleet tavoittivat myös poliittisia vastustajia. Esimerkiksi äärioikeistolaisen IKL:n julkaisema lehti Luo Lippujen kirjoitti teoksessa ylistettävän ”rikoksista ehkä vaarallisinta” eli valtiopetosta.
Kansikuva
Kirjan kannen on suunnitellut kuvataiteilija Tapio Tapiovaara, joka oli itsekin halukas liittymään kansainvälisiin prikaateihin yhdessä kirjailija Arvo Turtiaisen kanssa. SKP:n värväystoimintaa johtanut Toivo Karvonen suostutteli heidät kuitenkin jäämään Suomeen. Karvonen piti harvojen vasemmistolaisten kulttuurivaikuttajien toimintaa arvokkaampana kotimaassa, eikä halunnut lähettää heitä kuolemanvaaraan ulkomaille. Kannen kuva on XV kansainvälisessä prikaatissa taistelleelle suomalaissotilaalle annetusta mallisotilaan kunniakirjasta.
Muuta
Jatkosodan aikana Tampereella vaikuttaneen sodanvastaisen ryhmän jäsenet ottivat omaan toimintaansa mallia kirjan partisaaneista kertovasta luvusta. Siitä kopioitujen ohjeiden mukaan rakennetuilla räjähteillä sabotoitiin junaliikennettä Tampereen seudulla kesän ja syksyn 1942 aikana. Espanjassa vastaavilla räjähteillä häirittiin fasistien rautatiekuljetuksia.
Amerikansuomalaisten teos
Myös amerikansuomalaiset julkaisivat samanlaisen kirjan, joka ilmestyi Yhdysvalloissa nimellä Meidän poikamme Espanjassa (Finnish Workers Federation, New York, 1939). Sen toimittaja oli K. E. Heikkinen ja kuvittaja William Lahtinen.
Jumalakaipuu
Jumalakaipuu tai jumalaikävä on teologinen käsite, joka teologien mukaan selittää uskontojen olemassaolon. Kirkkoisä Augustinuksen kehittämän opin mukaan luotuisuuteen kuuluu jumalakaipuu. Luonnollisen jumalakaipuun teologian mukaan kaikki ihmiset ovat uskonnollisia.
Yleisen kristillisen mielipiteen mukaan muut uskonnot kuvastavat jumalakaipuusta, mutta kristinusko vastaa tähän kaipuuseen.
Zygmunt Baumanin mukaan Ihmisillä on luontainen halu ja riippuvuus etsiä varmuutta ja perustaa oman itsensä, tilanteensa ja arvostelukykynsä ulkopuolelta. John Deweyn mukaan inhimillisesti välttämättömästä tottumuksesta uskoa absoluutteihin, ylempään ilmoitukseen kuten absoluuttiseen totuuteen tai tiedon objektiiviseen perustaan jossain ulkopuolellamme, voi kasvaa pois samaan tapaan kuin lapsi voi kasvaa pois uskostaan vanhempiensa kaikkivoipuuteen.
Seututie 296
Tien varrella sijaitsevat muun muassa:
Miloslava Rezková
Miloslava Hübnerová (o.s. Rezková, 22. heinäkuuta 1950 Praha – 19. lokakuuta 2014 ) oli tšekkoslovakialainen korkeushyppääjä ja olympiavoittaja.
Vuonna 1967 Miloslava Rezkován korkeushyppyennätys oli 166. Vuonna 1968 hän voitti 18-vuotiaana olympiakultaa Méxicon kisoissa tuloksella 182. Ateenan EM-kisoissa 1969 hän voitti kultaa tuloksella 183. Avioiduttuaan valmentajansa Rudolf Hübnerin – 218 cm hallissa ja 214 cm ulkoradoilla ylittäneen entisen korkeushyppääjän – kanssa 169-senttinen rouva Hübnerová sijoittui vielä kaksissa seuraavissa EM-kisoissa viidenneksi ja Münchenin 1972 olympialaisissa 15:nneksi.
Ammatiltaan Miloslava Hübnerová oli kultaseppä.
Syttyköön toinen aurinko
Syttyköön toinen aurinko on Kauniin Kuolemattoman kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2020. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 18 ja fyysisten äänitteiden listan sijalle 7.
Maria (Jeesuksen äiti)
Maria (< (pidemmästä muodosta Μαριάμ, Mariám) < arameaksi ܡܪܝܡ, Mariam) oli Raamatun evankeliumien mukaan ensimmäisellä vuosisadalla elänyt juutalainen nainen, joka oli Jeesuksen äiti. Uuden testamentin mukaan Mariaa ei hedelmöittänyt mies vaan Pyhä Henki. Myös Koraanin mukaan Jeesus syntyi neitseestä. Maria oli Raamatun mukaan naimisissa Joosefin kanssa.
Övrabyborgin kartano
Övrabyborgin kartano on Ruotsissa Tomelillan kunnassa sijaitseva rakennus. Se on valkoinen kivitalo, joka edustaa tyyliltään klassisismia. Nykyinen päärakennus on vuodelta 1809. Tila on ollut saman suvun hallussa vuodesta 1798, jolloin hovimarsalkka Achates Carl von Platen osti sen. Aikaisemmin kartanossa on kasvatettu sikoja, mutta siitä luovuttiin taloudellisista syistä.
Maria (Jeesuksen äiti)
Suurta skismaa edeltäneessä kristikunnassa Marialle kehittyi suuri teologinen merkitys ja arvostus. Jumalan suunnitelmaan osallistuneen Marian katsottiin olevan tärkeä osa inkarnaation toteutumista, kristittyjen esikuva ja Jeesuksen äitinä erityisasemassa taivaallisessa hierarkiassa. Skisman jälkeen suurelta osin samanlaisen Maria-käsityksen jakavat katolilaiset ja ortodoksit ovat säilyttäneet Marialle keskeisen aseman, kun taas myöhemmissä reformaation synnyttämissä protestanttisissa kirkkokunnissa Maria on tyypillisesti asetettu vaatimattomampaan rooliin.
Uudessa testamentissa
pienois|pysty|Enkeli ilmoittaa Marian tulevan raskaaksi Maalaus: [[Bartolomé Esteban Murillo.]] Uuden testamentin mukaan Maria oli Nasaretista kotoisin oleva juutalainen neitsyt, joka oli kihloissa Joosefin kanssa. Marian ja Joosefin kuvataan asuneen yhdessä, mikä oli tuon ajan tapa, sillä kihlaus – avioliittosopimus – oli ratkaiseva, ja loppuseremoniat vähemmän tärkeitä. Enkeli Gabriel ilmoitti Marialle, että tämä tulee raskaaksi Pyhästä Hengestä ja synnyttää messiaan. Maria suostui tehtäväänsä ilmoittaen olevansa ”Herran palvelijatar”. Pian sen jälkeen hän tapasi sukulaisensa Elisabetin, joka Pyhän Hengen vaikuttamana kutsui häntä ”naisista siunatuimmaksi” ja ”Herransa äidiksi”, ja Maria lausui kiitosvirren (Magnificat).
Maria ja Joosef veivät Jeesuksen temppeliin, missä he kohtasivat Simeonin, joka tunnusti Jeesuksen messiaaksi ja ennusti Marialle kärsimystä. He pakenivat Matteuksen evankeliumin mukaan Egyptiin, kun Herodes määräsi Jeesuksen tapettavaksi. Herodeksen kuoltua he asettuivat Nasaretiin.
Maria on mukana ainoassa Jeesuksen myöhempään lapsuuteen ajoittuvassa kertomuksessa, jossa pääsiäisjuhlissa kadonnut 12-vuotias Jeesus löydetään temppelistä keskustelemassa tämän tietämystä ihmettelevien uskonnollisten opettajien kanssa. Maria kysyi Jeesukselta, miksi tämä oli huolta aiheuttaen jäänyt temppeliin, mihin Jeesus vastasi kysymällä: ”Mitä te minua etsitte? Ettekö tienneet, että minun tulee olla Isäni luona?”. Maria jälleen ”kätki sydämeensä” kaiken tapahtuneen.
Marian mainitaan olleen paikalla muun muassa Jeesuksen suorittaessa ensimmäisen julkisen ihmetekonsa Kaanan häissä ja myöhemmin Jeesuksen tullessa ristiinnaulituksi. Jeesus kehotti rakastettua opetuslastaan kohtelemaan Mariaa kuin äitiään.
Jeesuksen kuoleman jälkeen Marian mainitaan olleen mukana rukoilemassa alkukirkon kokoontumispaikassa.
Ilmestyskirjan luvussa 12 mainittava nainen on joidenkin tulkinnan mukaan Maria.
Vanhassa testamentissa
Kristillisen uskomuksen mukaan jo Vanhassa testamentissa on Mariasta ennustavia kohtia. Keskeinen on Jesajan kirjassa oleva maininta raskaaksi tulevasta naisesta, joka synnyttää Immanueliksi ("Jumala on kanssamme") kutsuttavan pojan. Hepreankielisessä tekstissä naisesta käytetään sanaa alma, jonka perusmerkitys on nuori neito, ja kreikankielisessä käännöksessä, Septuagintassa, naista kutsutaan neitsyeksi. Useat tutkijat ovat arvailleet tätä tahattomaksi käännösvirheeksi. Samuel Thomasin mukaan käännös on oikeutettu valinta, joka on yhteensopiva alma-termin useiden merkitysvaihtoehtojen kanssa. Varhaiset kirkkoisät kommentoivat asiaa todeten, että koska tekstin kontekstissa puhutaan profeetallisesta merkistä, sen täytyy tarkoittaa muuta kuin vain tavanomaista nuoren naisen raskautta.
Maria apokryfikirjallisuudessa
Mariasta on kirjoitettu myös Raamatun kaanonin ulkopuolisissa apokryfikirjoissa. Merkittävin on 100-luvun puoliväliin ajoitettu Jaakobin protoevankeliumi. Neitseellisen synnyttämisensä lisäksi siinä Marian kerrotaan muun muassa syntyneen Joakimille ja Annalle, kasvaneen temppelissä ja hänen avioliittonsa leskimies Joosefin kanssa olleen epäseksuaalinen sosiaalinen järjestely. Teksti korostaa Marian puhtautta ja Jeesuksen ylevää alkuperää. Kirjan käyttö loppui lännessä 400-luvun jälkeen, missä sen tematiikkaa levisi kuitenkin Pseudo-Matteuksen evankeliumin kautta. Jaakobin protoevankeliumista tai Pseudo-Matteuksen evankeliumista on hyödynnetty joitakin ajatuksia kirkolliseen käyttöön, esimerkiksi ortodoksisen ja katolisen Marian temppeliinkäymisen juhlan vietossa. Kokonaiskuvassa apokryfikirjat eivät ole vaikuttaneet kristilliseen Maria-kuvaan paljoakaan, mutta Mariaa käsittelevien tekstien olemassaolo kertoo varhain vallinneesta kiinnostuksesta Mariaa kohtaan.
Kirkkoisien Maria
Maria on Jeesuksen äitinä Theotokos, eli Jumalansynnyttäjä tai Jumalan äiti. Termillä on vahva kristologinen merkitys: Jeesus on aina olemassa ollut Jumala, joka syntyi Mariasta ihmisenä samalla säilyttäen myös jumaluutensa, jota Marian neitseellinen hedelmöittyminen korosti. Marialla on merkittävä osuus kristinuskon vastaukseen siitä, kuka Kristus on. Jumalaa sisällään kantanut Maria on täyttymys monille vanhatestamentillisille esikuville: Maria on muun muassa uusi liitonarkki, Hesekielin profetia suljetusta portista, tulessa palava mutta kulumaton pensas ja uusi Siinain vuori, josta Jumalan Sana tuli alas.
Suostumalla kuuliaisena Jumalan suunnitelmaan ja synnyttämällä Jeesuksen, joka pelastaa ihmiskunnan Aadamin langettamalta synniltä, Maria ”uutena Eevana” kumoaa alkuperäisen Eevan osallisuuden syntiinlankeamiseen. Maria oli aktiivinen ja keskeinen osa pelastushistoriassa. Hänen myöntyminen tehtäväänsä oli käännekohta ihmiskunnalle, jonka kautta hänestä tuli kristinuskon äiti samalla tavalla kuin Jumalan kutsuun vastanneesta Abrahamista oli tullut juutalaisuuden isä. Juutalaisuus kulminoitui Mariassa, ja hänestä tuli ensimmäinen kristitty.
vasen|pienois|pysty|[[Claudio Coello: La Inmaculada Concepción Madridissa Pyhän Hieronymuksen kirkossa.]] Maria on ikuinen neitsyt, mikä liittyy hänen pyhään ja Jumalan yhteyteen keskittyneeseen elämäänsä. Maria oli sopiva henkilö erityiseen tehtäväänsä, ja ollakseen valmis jumalalliseen läsnäoloon sisällään hänen täytyi olla erityisellä tavalla Jumalan puhdistama. Hän pystyi välttämään varsinaisen synnin tekemisen Jumalan armon avulla. (Lännessä lähti kehittymään ajatus Marian olemisesta vapaa jo perisynnistä, ja jälkipatristisella ajalla Conceptio immaculata -oppi virallistettiin katolisessa kirkossa, kun taas idän kirkkoisät eivät jakaneet opille tarvittavaa samanlaista käsitystä perisynnistä .)
Maria on kristittyjen esikuva. Keskeisestä asemastaan huolimatta hän on nöyrä Jumalan palvelija. Hänenkin pelastumisensa oli riippuvainen Kristuksesta. Kristittyjen tulee pyrkiä olemaan hengellisesti sitä, mitä Maria oli konkreettisesti. Samoin kuin Sana kasvoi Mariassa käytännön tasolla, kasvaa Sana myös kristittyjen sielussa. Marian esikuvallisuus korostuu askeettista elämää viettäville kristityille, ja luostariliikkeiden kasvu oli olennaisesti Neitsyt Marian antaman esimerkin innoittamaa. Maria rinnastetaan kirkkoon. Maria synnytti Kristuksen, ja kirkko synnyttää Kristuksen vaikutusta. Marian kunnioittaminen lisää kirkon kunniaa. Kirkkoa on pidetty myös mystisesti Kristuksen ruumina, ja Maria on täten hänen äitinään kristittyjen hengellinen äiti.
Marian ruumis otettiin taivaaseen, missä Maria on taivaallinen valtiatar. Hän on pyhimysten hierarkian huippuna, osa ihmiskuntaa mutta lähempänä Jumalaa kuin muut ihmiset. Siksi katsomalla Jumalan suuntaan näkee välissä myös Marian. Marialla on erityinen välittäjän rooli, jossa hän rukoilee ihmisten puolesta ja auttaa heitä kohti Kristuksen valoa.
Marian kunnioittaminen
Marian kunnioittamisen juuret ovat näkyvissä jo Uudessa testamentissa ensimmäisellä vuosisadalla. Laajemmasta Maria-hurskaudesta on todisteita 100-luvun puolivälistä lähtien.
Muiden muassa Stephen Benko ja Pieter Willem van der Horst ovat ehdottaneet, että Marian kunnioitus on jatkoa Välimeren alueella esiintyneelle naisjumalien palvonnalle. Tätä käsitystä on myös vastustettu. Stephen J. Shoemakerin mukaan sen taustalla on ollut sellaista joidenkin ilmiöiden kristinuskosta pakanallisuudeksi erottamista, jota kasvavan näkemyksen mukaan pidetään perusteettomana, ja Shoemaker, Jonathan Z. Smith sekä Peter Brown katsovat myös puolueellisten asenteiden vaikuttaneen siihen.
Katolinen kirkko
Katolisessa kirkossa Marialla (myös Madonna; ’minun rouvani’) on keskeinen asema. Suurin osa maailman katolisista kirkoista onkin omistettu Neitsyt Marialle. Lisäksi maailman jokaisessa katolisessa kirkossa on Marialle omistettu alttari, jolla on Mariaa esittävä kuva tai veistos.
pienois|pysty=1.2|Ruusukko alkaa krusifiksista tai pelkästä rististä. Katolisessa kirkossa Maria mainitaan kolmesti päivässä rukoillussa Angelus-rukouksessa sekä esimerkiksi hetkipalveluksen yhteydessä käytetyissä rukouksissa Alma Redemptoris Mater, Ave Regina Caelorum, Regina Coeli ja Salve Regina. Muita mariaanisia rukouksia ovat ruusukko ja sen yhteydessä käytettävä Loreton litania.
Ortodoksisessa kirkossa
Idän ortodokseilla on monia Mariaan liittyviä perinteitä. Ortodoksit uskovat, että hän oli neitsyt ennen Kristuksen syntymää ja pysyi neitsyenä sen jälkeenkin. Theotokiat eli hymnit Jumalansynnyttäjälle ovat olennainen osa ortodoksisen kirkon jumalanpalveluksia, ja Maria Jumalansynnyttäjä on uskonnollisista hahmoista tärkein heti Kristuksen jälkeen. Enkelit ovat ortodoksisessa kirkossa pyhimysten arvojärjestyksessä vasta kolmantena, ja Maria onkin julistettu myös ”enkelten kuningattareksi”. Ortodoksien mukaan Maria on koko luomakunnan yläpuolella, joskaan ei jumalallinen. Katolisen kirkon Marian taivaaseen ottamisen sijasta ortodoksit viettävät Neitseen Marian kuolonuneen nukkumisen juhlaa.
Kirkkoisien mielipiteet muovaavat yhä merkittävästi ortodoksien kuvaa Mariasta. Ortodoksisen kirkon näkökulmat hänestä ovat kuitenkin usein doksologisia eivätkä akateemisia, koska ortodoksit kunnioittavat häntä hymnien, ylistyksen, liturgisen runouden ja ikonien muodossa. Eräs suosituimmista ortodoksiakatistoksista, jota kutsutaan usein vain Akatistoshymniksi, on omistettu Marialle, kuten myös viisi ortodoksisen kirkon kahdestatoista suuresta juhlasta. Suuren paaston ensimmäisenä sunnuntaina vietettävä ortodoksisuuden sunnuntai yhdistää Neitsyt Marian suoraan Jumalansynnyttäjäksi ikonien kunnioituksen avulla. Jumalansynnyttäjää kuvaavat ikonit liittyvät useisiin muihinkin ortodoksijuhliin.
vasen|pienois|Mosaiikki Konstantinopolista noin vuodelta 1118. Mosaiikissa vasemmalta oikealle [[Johannes II Komnenos|Johannes II Konmenos, Maria ja Jeesus ja Johanneksen puoliso Irene.]] Monet ortodoksien käsitykset Mariasta ovat peräisin Jaakobin protoevankeliumista, jossa kuvataan Neitsyt Marian elämänkaari hänen syntymästään Kristuksen syntymään asti, mukaan lukien kolmivuotiaan Marian vihkiminen neitsyeksi temppelissä. Tarinan mukaan ylipappi siunasi Marian ja kertoi hänelle, että Jumala oli merkinnyt monien sukupolvien joukosta juuri hänet. Ylipappi vei Marian alttarin kolmannelle portaalle, jolla Jumala armahti hänet. Temppelissä enkeli ruokki Mariaa siihen asti, kunnes hän täytti kaksitoista vuotta. Silloin enkeli käski ylipappia naittamaan Marian merkitylle israelilaiselle leskelle. Tarinaan perustuvat monet Jumalansynnyttäjän temppeliin tuomisen juhlaan liittyvät hymnit ja ikonit.
Protestanttisuudessa
Protestantit eivät kunnioita pyhimyksiä samalla tavoin kuin esimerkiksi katolilaiset ja ortodoksit. Katolilaisista poiketen he uskovat, että Maria oli Jeesuksen äiti, mutta vain Jumalalle omistautunut tavallinen nainen. Siksi nykypäivän protestanttisilla kirkkokunnilla ei ole Maria-kulttia, mariaanisia juhlia, pyhiinvaelluksia, Maria-taidetta eikä -musiikkia. Roomalaiskatolisen kirkon tavat ja uskonkäsitykset saatetaankin tyrmätä yksinomaan sen Maria-kultin vuoksi. Reformoidun teologin Karl Barthin mukaan ”katolisen kirkon harhaoppisuus on sen mariologiassa”.
Jotkut varhaiset protestantit kunnioittivat Mariaa. Martti Luther kirjoittaa: ”Maria on täynnä armoa ja julistettu täysin synnittömäksi. Jumalan armo täyttää hänet kaikella hyvällä ja estää hänessä kaiken pahan.” Vuonna 1532 Luther kuitenkin lakkasi viettämästä Neitsyt Marian taivaaseen ottamisen päivää ja samalla myös tukemasta Marian puhtausajatusta. Jean Calvinin sanoin ”Ei voida kieltää, että Jumala soi Marialle suurimman kunnian valitessaan hänet Poikansa Äidiksi.” Hän kuitenkin kielsi ankarasti ajatuksen siitä, että kukaan muu kuin Kristus voisi toimia ihmisen puolestapuhujana.
Koska sekä Luther, Calvin että Ulrich Zwingli kunnioittivat Mariaa 1500-luvulla Jumalan äitinä, varhaiset protestantitkin pitivät häntä suuressa arvossa. He kuitenkin arvostelivat roomalaiskatolista kirkkoa siitä, että se piti Neitsyt Mariaa pyhänä. Kun Maria-kultti yhdistettiin Trenton kirkolliskokouksen jälkeen 1500-luvulla katolisiin, protestanttien kiinnostus Mariaa kohtaan väheni. Valistuksen aikakautena protestanttisten kirkkojen kiinnostus Mariaa kohtaan katosi lähes kokonaan, vaikka anglikaanit ja luterilaiset kunnioittivatkin häntä yhä.
1900-luvulla protestanttien näkemys katolisen kirkon Neitsyt Marian taivaaseenastumisdogmista kuitenkin muuttui. Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeen ekumeeniset erot alkoivat pienentyä ja protestantit alkoivat osoittaa kiinnostusta mariaanisiin aiheisiin. Katolilaiset ja protestantit pitivät vuosina 1997 ja 1998 ekumeenisia vuoropuheluita, mutta nykyään suurin osa protestanteista kiinnittää edelleen vain vähän huomiota mariaanisiin aiheisiin ja uskoo, että ne haastavat sola scriptura -käsityksen.
Islamissa
Neitsyt Maria mainitaan Koraanissa 34 kertaa. Koraani sisältää evankeliumeihin ja apokryfikirjallisuuteen sisältyviä kertomuksia Jeesuksen syntymästä ja lapsuudesta, joihin Maria liittyy. Kertomusten yksityiskohdat poikkeavat Raamatusta.
Marian juhlapäivät
pienois|pysty|Marian ilmestyspäivän [[prosessio.]] Kristillinen kirkko on vanhoista ajoista viettänyt vuosittain useita juhlapäiviä Neitsyt Marian kunniaksi. Monia niistä vietetään samana päivänä sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa, joskin kirkkokunnat saattavat nykyisin käyttää niistä toisistaan poikkeavia nimiä. Lisäksi eräät ortodoksiset kirkot käyttävät yhä juhlapäivien ajankohtien määrittämiseen vanhaa juliaanista ajanlaskua, jolloin ne ovat 13 päivää myöhemmin.
Protestanttiset kirkot ovat hylänneet Raamattuun perustumattomina muut Marian juhlapäivät paitsi Marian ilmestyspäivän. Suomessa monet muutkin niistä oli kuitenkin almanakassa vielä 1900-luvun alussa, joskaan ne eivät enää reformaation jälkeen olleet kirkollisia juhlapäiviä. Nykyisinkin Maria-nimen eri muunnelmien nimipäivät ovat enimmäkseen 2. heinäkuuta ja 15. elokuuta, jotka molemmat ovat vanhoja Marian juhlapäiviä.
Marian syntymäpäivää vietetään sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa 8. syyskuuta.
Katolinen kirkko
Katolisessa kirkossa on useita Marialle omistettuja juhlapäiviä. Muun muassa uudenvuodenpäivä on nykyisin omistettu Neitsyt Marialle.
Katolinen kirkko vietti 1200-luvulta lähtien 2. heinäkuuta visitatio Mariae -nimistä juhlaa sen vierailun muistoksi, jonka Maria Luukkaan evankeliumin mukaan teki sukulaisensa Elisabetin, Johannes Kastajan äidin luona. . Vuonna 1970 katolinen kirkko siirsi juhlapäivän toukokuun 31. päivään. Vanhoissa suomalaisissa almanakoissa heinäkuun 2. päivän nimenä on ollut Marian etsikkopäivä. Ennen vuotta 1774 se oli myös pyhäpäivä. Suomalaisessa kansanperinteessä päivä on tunnettu Heinä-Maarian tai Kukka-Maarian nimellä. Nykyään päivä on Marian ja nimen useiden muunnelmien nimipäivä.
Marian peri­synnittömän sikiämisen päivää (joskus myös 'saastattoman sikiämisen') vietetään katolisessa kirkossa 8. joulukuuta, siis yhdeksän kuukautta ennen hänen syntymäpäiväänsä. Muutamissa katolisissa maissa, kuten Italiassa, päivä on myös virallinen pyhäpäivä.
Ortodoksinen kirkko
Jumalansynnyttäjän suojelusjuhla (ven. pokrova) on ortodoksinen juhla, jota vietetään 1. lokakuuta. Sen aihe liittyy legendaan näystä, jossa Maria tuli temppeliin ja levitti säteilevän huntunsa suojelemaan seurakuntaa.
Neitsyt Marian temppeliin käynnin juhlaa vietetään ortodoksisessa kirkossa 21. marraskuuta sen muistoksi, että legendan mukaan Maria saapui kolmivuotiaana temppeliin ja vietti siellä 11 vuotta.
Maria taiteessa
Maria on ollut laajasti kulttuuriin, esimerkiksi kuvataiteeseen ja musiikkiin, vaikuttanut hahmo. Marian kulttuurinen vaikutus näkyy myös uskonnon ulkopuolella.
Marian kunnioitus katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa on synnyttänyt paljon kirkkomusiikkia, maalauksia ja veistoksia. Suosittuja aiheita ovat olleet muun muassa Marian ilmestys (Annunziata) ja Madonna ja lapsi.
Marian ilmestykset
Varhaisin tunnettu ilmoitus Marian ilmestyksestä on 200-luvulta. Kuuluisia mariaanisia ilmestyksiä ovat olleet esimerkiksi Fátiman, Lourdesin (katso Bernadette Soubirous) ja Guadalupen tapaukset.
Maaria emoinen suomalaisena taruhahmona
Kristinuskon alettua vahvistaa otettaan Suomesta käsitykset Neitsyt Mariasta nivoutuivat pakanallisiin käsityksiin. Mariasta kerrottiin paljon paikallisia tarinoita, joissa ympäristö, henkilöt ja tavat olivat suomalaisia. Usein hänen käsitettiin eläneen jossain lähistöllä. Kalevalassakin Marjatta on paimentyttö, joka tulee raskaaksi puolukasta, synnyttää saunassa ja rukoilee Ukko ylijumalaa synnytystuskissaan. Lopulta hän synnyttää pojan, jolle annetaan nimeksi Kaukomieli tai Kaukamoinen ja joka perii kaiken vallan tai kaiken rahan Karjalassa tai Kainuussa. Varsinaisen kristillisen Marian kanssa yhteistä tällä suomalaisella hahmolla on vain joissain yleisimmissä asioissa, kuten että kumpikin tuli raskaaksi neitsyenä ja synnytti merkittävän pojan.
Omaperäinen käsitys Mariasta oli vallitseva Karjalassa vielä 1800-luvulla. Maria koettiin maaäidiksi tai ihmisten kantaäidiksi. Loitsijalle Maaria oli henkiolento, jota puhuteltiin omana äitinä. Helläksi ja hoivaavaksi ajatellun Maarian apua pyydettiin varsinkin sairaita parannettaessa. Marian ajateltiin toisinaan edeltäneen kristinuskoa, sillä hän oli synnyttänyt Jeesuksen. Kun runonlaulajalta kysyttiin, ketä hänen esivanhempansa palvoivat ennen kristinuskoa, hän vastasi runomitassa: ”Vaka vanhaa Väinämöistä ja neitsyt Maariaa emoista”. Käsitys vastaa Martti Haavion käsitystä siitä, että kansanomaisesti Väinämöistä pidettiin Jeesuksen isänä.
Uusi tietosanakirja (1960)
Uusi tietosanakirja on vuosina 1960–1972 julkaistu 26-osainen suomenkielinen, suomalaisnäkökulmainen tietosanakirja.
Uuden tietosanakirjan päätoimittaja oli Veli Valpola ja julkaisija Tietosanakirja Oy. Osat 1–24 julkaistiin vuosina 1960–1966 ja täydennysosat 1 ja 2 1972. Niissä on yhteensä 130 000 artikkelia ja Uusi tietosanakirja on siten laajin suomenkielinen tietosanakirja. Sitä myytiin 30 000 sarjaa.
GB Glace
GB Glace on Unileverin omistama aputoiminimi, joka toimii Ruotsissa ja aikaisemmin myös Suomessa yrityksen jäätelöiden talobrändinä. GB Glacen jäätelöt tunnistaa Unileverin sydän-symbolista. Nykyisin Suomen talobrändinä toimii Ingman.
Historia
GB Glace, alun perin Glace-Bolaget, sai alkunsa Ruotsissa vuonna 1942 kun Mejericentralen (nykyinen Arla Foods) ja Choklad-Thule ostivat Alaska-Glassin. 1960- ja 1970-luvuilla Glace-Bolaget kasvoi lukuisten yritysten yhdistymisen seurauksena Ruotsin yhdeksi isoimmista jäätelöyrityksistä. Unilever omisti jo osan Glace-Bolagetin kilpailijan Trollhätteglassin osakkeista ja vuonna 1972 Unilever osti myös osan Glace-Bolagetin osakkeista. Yritykset yhdistyivät ja alkoivat toimia GB Glace AB nimen alla. Suomeen GB Glace jäätelöt tulivat vuonna 1994, jolloin Unilever aloitti Suomessa kansainvälisten merkkijäätelöiden myynnin GB Glace -aputoiminimen alla.
Tuotteet
GB Glace jäätelöitä myydään muun muassa seuraavien tuotemerkkien alla:
Vanhat tuotteet:
Vastuullisuus
Osana Unilever-konsernia GB Glace on sitoutunut Unileverin kestävään kehitykseen liittyvään Unilever Sustainable Living Plan –ohjelmaan. GB Glace on hankkinut vuodesta 2005 lähtien ainoastaan luonnollisia kylmäaineita käyttäviä ympäristöystävällisiä pakastimia. Yritys sitoutui vuonna 2010 hankkimaan jo hankitun 450 000 pakastimen lisäksi 850 000 ympäristöystävällistä pakastinta vuoteen 2015 mennessä. Vuoden 2011 loppuun mennessä Unilever oli hankkinut 470 000 ympäristöystävällisiä kylmäaineita käyttävää pakastinta.
Unilever on sitoutunut hankkimaan kaiken Magnum jäätelöissä käytettävän kaakaon kestävistä lähteistä Rainforest Alliance sertifioiduilta tiloilta vuoteen 2015 mennessä ja kaiken käyttämänsä kaakaon vuoteen 2020 mennessä. Vuoden 2011 loppuun mennessä 37 % Magnumeissa käytettävästä kaakaosta ja 21 % kaikesta yrityksen käyttämästä kaakaosta hankittiin sertifioiduilta tiloilta.
Saenuri
Saenurin edeltäjä Hannara perustettiin 21. marraskuuta 1997 Uuden Korean puolueen ja Demokraattisen puolueen yhdistyessä. Puolueen varhaisin edeltäjä oli Park Chung-heen vuonna 1963 perustama Demokraattinen tasavaltalaispuolue.
Olli avaruudessa
Olli avaruudessa on Disney Channelilla esitettävä lasten piirrossarja, joka kertoo avaruudessa asuvien teini-ikäisten poikien ystävyydestä. Päähenkilöt ovat Olli, Oiva, Eetu ja Körmy. Olli on utelias ja kekseliäs 13-vuotias vihreä avaruusolento.
Ollilla on pikkusisko Rauha, jolla on ihmeellisiä voimia; hän voi lukea ajatuksia ja heittää toisen henkilön ilmaan. Rauha uhkailee joskus räjäyttävänsä Ollin pään, jonka vuoksi Olli ei uskalla määräillä häntä.
Isopoliteia
Isopoliteia tarkoitti antiikin Kreikassa ”kansalaisoikeuksien samanarvoisuutta” eli sitä, että jollekin toisen kaupungin kansalaiselle tai koko kaupungille myönnettiin toisen kaupungin kansalaisuuden edut. Tämä oli kuitenkin voimassa vain silloin, kun toisen kaupungin kansalaiset muuttivat kansalaisuuden myöntäneeseen kaupunkiin. Kyseessä olevat kaupungit olivat yleensä poliksia eli kaupunkivaltioita.
Yksilön tapauksessa tällaisessa potentiaalisten kansalaisoikeuksien myöntämisessä saattoi olla kyse henkilökohtaisesta kunnianosoituksesta, kun taas kaupunkien välillä asiasta voitiin sopia molemminpuolisella sopimuksella. Jos kaupungit menivät vielä pidemmällä ja sopivat, että niillä oli kokonaan yhteinen kansalaisuus, tällöin kyseessä oli sympoliteia.
Sam Feldt
Sam Feldt (oikealta nimeltään Sammy Boeddha Renders. s. 1. elokuuta 1993 Boxtel, Pohjois-Brabant, Alankomaat) on alankomaalainen DJ, musiikkituottaja ja viihdyttäjä. Hän nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2015 kun hän julkaisi uudelleentoteutetun version yhdysvaltalaismuusikon Robin S. musiikkikappaleesta Show Me Love. Se oli neljä viikkoa Britannian singlelistan myydyimpänä kappaleena ja se saavutti Dutch Top 40-listan sijan 21. Australiassa kappale onnistui myymään kultaa. Muita Feldtin tunnettuja julkaisuja ovat muun muassa kesäkuussa 2016 julkaistu single "Summer On You" joka myi Alankomaissa platinaa sekä toukokuussa 2019 julkaistu kappale "Post Malone" joka myi Kanadassa jopa kaksinkertaista platinaa.
Vuonna 2017 Feldt sijoittui DJ Magin Top 100 DJs-listan sijalle 75. Feldt omistaa vuonna 2020 perustetun levy-yhtiön nimeltään "Heartfeldt Records".
Albumit
Kokoelma-albumit
Remix-albumit
Anssi Pesonen
Anssi Pesonen (s. 7. elokuuta 1990 Janakkala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa maalivahtina Mestis -joukkue Hermeksessä.
Seuraura
Pesonen on HPK:n kasvatti. Hän voitti seurassa B-nuorten hopeaa vuonna 2008. Kaudella 2010–2011 Pesonen toimi A-nuorten ykkösmaalivahtina ja hänellä oli A-nuorten maalivahtien alhaisin maalinpäästökeskiarvo. Toukokuussa 2011 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen pelaajasopimuksen.
Kaudella 2011–2012 Pesonen nousi HPK:n SM-liigarinkiin. SM-liigadebyyttinsä 21-vuotias Pesonen teki 19. marraskuuta 2011 kotona JYPiä vastaan, kun hänet vaihdettiin kentälle loukkaantuneen Mikko Tolvasen tilalle ajassa 33.01. Hän piti maalinsa puhtaana torjuen 13 kertaa HPK:n voittaessa 4–1 ja hänet palkittiin Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana.
Joulu (albumi)
Joulu – Christmas Music from the North on vuonna 2003 julkaistu Sakari Kukon kolmas sooloalbumi. Hengellisistä joululauluista koostuva levy on jatkoa hänen kaksi vuotta aikaisemmin ilmestyneelle virsiä sisältäneelle albumilleen. Mukana on myös sama kokoonpano vahvistettuna kitaristi Badu N'djaylla, joka soittaa viidellä kappaleella. Kyseessä on instrumentaalialbumi, jonka sävellykset on sovitettu free jazzin tyyliin.
Englannin ykkösliiga
Ykkösliiga on Englannin jalkapallon sarjajärjestelmän kolmanneksi ylin sarjataso. Se on Valioliigan alapuolella sijaitsevan English Football Leaguen kolmesta sarjasta keskimmäinen.
Ykkösliiga sai nykyisen nimensä kaudeksi 2004–2005, oltuaan aikaisemmin nimeltään Englannin 2. divisioona. Ennen Valioliigan perustamista kaudeksi 1992–1993 nykyistä Ykkösliigaa vastasi Englannin 3. divisioona.
Sarjajärjestelmä
Ykkösliigassa pelaa 24 joukkuetta, jotka pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Kaksi parasta joukkuetta nousee suoraan Mestaruussarjaan. Sijoilla 3-6 olevat joukkueet pelaavat yhdestä nousupaikasta siten että kolmas ja kuudes sekä neljäs ja viides kohtaavat kaksiosaisessa ottelussa ja niiden voittajat ratkaisevat nousijan yhdessä ottelussa. Sarjan neljä viimeistä putoavat Kakkosliigaan.
Kulkuri
pienoiskuva|Kaksi kulkuria 1900-luvun alussa. Toisella on kädessään "bindle", keppiin sidottu pussi. Kulkuri on vakinaista asuinpaikkaa ja työtä vailla kuljeskeleva ihminen, kulkumies, maankiertäjä tai kiertolainen. Aikaisemmin kulkureita kohdeltiin irtolaisina, nykyään usein laittomina siirtolaisina, jos he ylittävät valtakunnanrajoja matkoillaan.
Elämä kulkurina
Englantilaista kulkurielämää 1930-luvun alussa kuvannut George Orwell on nostanut siitä esiin tyypillisiä piirteitä. Suurin osa kulkureista oli miehiä. Syynä kuljeksivaan elämään oli työttömyyden lisäksi se, että laki pakotti siihen. Varattoman ihmisen ongelma Englannissa oli majapaikan löytäminen seuraavaksi yöksi. Kunnalliset köyhäinasuntolat saivat ottaa saman kulkurin vain yhdeksi yöksi, minkä jälkeen kulkurin piti odottaa kuukausi, että hän sai tulla sinne uudelleen. Koska asuntoloita oli harvassa, kulkurin oli käveltävä päivässä seuraavaan luvalliseen asuntolaan. Nälkä ja aliravitsemus, naiskontaktien puuttuminen ja pakollinen joutilaisuus kuuluivat kulkurielämän suurimpiin epäkohtiin. pienoiskuva|"Jäniksiä" junassa vuonna 1940 thumb|[[Charles Chaplin kuuluisassa Kulkuri-hahmossaan. Mainoskuva vuoden 1918 elokuvasta Koiranelämää.]]Pohjois-Amerikan maissa kulkurit matkustelivat pääasiassa liputta ja huomaamatta rautatievaunuilla. Yhdysvaltain sisällissodan aikaan monet kotiin haluavat, joukko-osastoistaan erilleen joutuneet harhailevat sotilaat käyttivät junanvaunuja, kun taas toiset seurasivat ratakiskoja jalan. Kulkureiden määrä kasvoi Yhdysvalloissa suuren laman aikana 1930-luvulla. Ihmiset, joilla ei ollut työtä taikka hyviä tulevaisuudennäkymiä kotonaan, alkoivat vaeltaa irtolaisina hypellen junavaunusta toiseen koettaakseen onneaan jossakin muualla. Näitä junakulkureita kutsuttiin nimellä hobo. Nykyään junavaunukulkureita on jäljellä hyvin vähän.
Vicarage Road
thumb|200px|Vicarage Road (2005) Vicarage Road on jalkapallojoukkue Watford FC:n kotistadion Watfordissa, Englannissa. Kenttä on aiemmin ollut myös rugbyjoukkue Saracens FC:n kotikenttä. Vuonna 1922 rakennetulla stadionilla on yli 20 000 istumapaikkaa.
Tuonenmarjat
Tuonenmarjat (Osyris) on santelipuukasvien (Santalaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu 3–8 lajia.
Pænda
Gabriela Horn (s. 25. tammikuuta 1989 Deutschlandsberg, Steiermark, Itävalta), tunnettu myös taiteilijanimellään Pænda tai PÆNDA, on itävaltalainen laulaja. Hän edusti Itävaltaa kappaleella "Limits" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.
Tollo
Tollo voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sipoon vaakuna
thumb|150px|Sipoon vaakuna Sipoon vaakuna on Sipoon kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa seudun asutuksen syntytarinasta – sipoolaisten esi-isien kerrotaan saapuneen seudulle viikinkialuksella, jonka keulaa koristi sudenpää. Tämän mukaisesti paikkakuntalaisia on jopa kutsuttu ”Sipoon susiksi”. Vaakunan aaltokoroinen hirsi viittaa Sipoonjokeen.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä aaltokoroinen, alainen hirsi ja yläpuolella sudenpää; kaikki hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Sipoon kunnanvaltuusto hyväksyi sen 16. kesäkuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 25. helmikuuta 1955.
Henrik Ibsen
Henrik Johan Ibsen (norj. [ˈhɛ̀nrɪk ˈɪ̀psn̩]; 20. maaliskuuta 1828 Skien – 23. toukokuuta 1906 Kristiania (nyk. Oslo)) oli norjalainen näytelmäkirjailija ja runoilija. Ibseniä pidetään usein modernin draaman isänä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Brand, Peer Gynt, En folkefiende, Kejser og Galilær, Nukkekoti, Hedda Gabler, Kummittelijoita, Villisorsa ja Rosmersholma. Eeppinen runo Terje Vigen on Norjan kirjallisuuden rakastetuimpia runoja. Se kertoo pula-ajasta vuonna 1814, jolloin Tanska-Norja oli sodassa sekä Englannin että Ruotsin kanssa.
Ibseniä on pidetty yhtenä eurooppalaisen perinteen merkittävimmistä draamakirjailijoista. Rickhard Hornbyn mukaan hän on "syvästi runollinen näytelmäkirjailija, kuin Shakespeare parhaimmillaan". Ibsen on innoittanut lukuisia taiteilijoita George Bernard Shaw’sta ja Oscar Wildestä James Joyceen. Monet kriitikot nostavatkin hänet Shakespearen ohella yhdeksi merkittävimmistä näytelmäkirjailijoista.
Useimmat Ibsenin näytelmät sijoittuvat Norjaan, ja hänen aiheensa ovat usein peräisin hänen kotikylästään Skienistä. Tunnetuimmat näytelmänsä Ibsen kirjoitti ollessaan vapaaehtoisessa maanpaossa Saksassa ja Italiassa vuosina 1864–1891.
Ibsenin teokset julkaisi tanskalainen kustantamo Gyldendal. Niiden kieli oli tuon ajan tanskalais-norjalaista kirjakieltä.
Henrik Ibsenin poika oli Norjan pääministeri Sigurd Ibsen.