cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venäjän oligarkit
Putinin kaudella
Vuoden 2018 alussa Yhdistyneessä kuningaskunnassa astui voimaan niin sanottu selittämättömän varallisuuden laki. Maa haluaa tällä tavoin selvityksiä venäläisoligarkkien rikkauksista, ja he ovat yksi lain selkeä kohderyhmä. Lain mukaan viranomaiset voivat vaatia selvityksiä selittämättömästä varallisuudesta, ja kaikki yli 50 000 puntaa ylittävät rikkaudet voidaan selitysten puuttuessa takavarikoida. Toukokuussa 2018 julkaistun parlamentin ulkoasiainvaliokunnan raportin mukaan Putinin lähipiiri on piilottanut Britanniaan korruption kautta saatuja varoja. Venäjän oligarkkeja kutsutaan ”rahanpesijöiksi”, jotka ovat onnistuneet hyödyntämään nykyisissä Venäjän-vastaisissa talouspakotteissa olevia puutteita ja porsaanreikiä.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 Euroopan unioni asetti pakotteita monille oligarkeille, joiden katsotaan tukevan rahoillaan Venäjän hallintoa.
Liikemiesten keskinäiset riidat
Venäjällä ovat oligarkit ja muutkin liikemiehet riidelleet keskenään yhtiöiden omistuksesta ja haastaneet toisia liikemiehiä oikeuteen. Joskus riidat on sovittu ilman oikeudenkäyntiä. Mutta myös kovia, laittomia keinoja on käytetty. Esimerkiksi Siperiassa käytiin Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen raaka ”alumiinisota”, jonka takia kymmeniä ihmisiä palkkamurhattiin erityisesti Krasnojarskissa mutta myös muualla. Siihen sekaantuivat mafia, korruptoituneet valtion virkamiehet ja entiset KGB:n miehet. Keskinäiset liiketoimista johtuvat riidat selvitettiin palkkamurhilla. Oleg Deripaska voitti alumiinisodan Roman Abramovitšin avulla ja perusti vuonna 2000 jättimäisen RusAlin. Tällöin tehtaanjohtajien, pankkiirien, omistajien ja rikollisiksi väitettyjen liikemiesten avustajien murhat loppuivat.
Muutenkin liikemiehet ovat selvitelleet välejä palkkamurhien avulla. Kun venäläisen rikkaita listaavan Forbes-lehden Paul Klebnikov oli väittänyt kirjassa Godfather of the Kremlin oligarkki Boris Berezovskilla olevan tšetšeenimafiakytkentöjä ja Berezovskin salakuljettaneen Venäjältä miljoonia dollareita, Klebnikov löydettiin kotinsa ulkopuolelta ammuttuna 9. kesäkuuta 2004.
Rikkaimmat oligarkit vuonna 2018
Yhdysvaltain ulkoministeriö julkaisi tammikuussa 2018 luettelon Venäjän 96 oligarkista. Luettelo perustuu Forbesin luetteloon Venäjän rikkaimmista liikemiehistä. Luettelon 25 rikkainta oligarkkia, joiden omaisuus on vähintään 4,8 miljardia dollaria:
Johanneksen salainen kirja
Johanneksen salainen kirja on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi II, kirja 1). Oikeastaan nimellä voidaan viitata kahteen erilaiseen toiselta vuosisadalta peräisin olevaan gnostilaiseen kirjoitukseen, joille on annettu kristillinen konteksti. Toisen versioista ajatellaan olevan alkuperäinen, jonka pohjalle toinen on lavennettu. Lavennettu versio on myös uudelleenmuokattu siinä määrin, että vaikka kirjoitukset jakavatkin samat teemat, niiden sanoissa ja lauseissa on vain vähän yhtäläisyyksiä. Kirjoitukset voidaan lukea Uuden testamentin apokryfisten kirjojen joukkoon.
Historia
Irenaeus viittasi Johanneksen salaiseen kirjaan teoksessaan Harhaoppeja vastaan noin vuonna 180 yhtenä niistä harhaoppisista kirjoituksista, joita toisen vuosisadan kirjoittajat tuottivat. Hän sanoi, että oli olemassa ”lukematon joukko salaisia ja laittomia kirjoituksia jotka he itse ovat väärentäneet, villitäkseen typerien ihmisten, jotka ovat tietämättömiä todellisista kirjoituksista, mielet”. Irenaeus itse oli luomassa Raamatun kirjojen kaanonia, jossa evankeliumeja oli tasan neljä ja jossa muiltakin kirjoituksilta vaadittiin apostolista alkuperää. Johanneksen salainen kirja on Totuuden evankeliumin ja Juudaksen evankeliumin ohella yksi niistä teoksista, joita hän lainaa paljastaakseen ja kumotakseen ne. Kirjan kääntänyt Frederick Wisse sanoo, että kirja oli edelleen käytössä kahdeksannella vuosisadalla Mesopotamian audialaisten keskuudessa.
Yksi versio kirjoituksesta löydettiin Akhmimista, Egyptistä, vuonna 1896 ja kuuluu ns. Berliinin koodeksiin (BG 8502,2; sivut 19–77). Nag Hammadista, samoin Egyptistä, löydettiin vuonna 1945 kolme eri koptinkielistä versiota (koodeksien II, III ja IV kirja 1). Kaksi versioista oli pidempiä ja hyvin samanlaisia, kun taas kolmas muistutti enemmän Berliinin koodeksin lyhyempää versiota. Pidemmässä versiossa on mukana pitkä lainaus ”Zoroasterin kirjasta” (15:29–19:8f) sekä lopussa oleva Kaitselmus-hymni (30–31). Lyhyempi versio ei sisällä näitä, ja edustaa toista käsikirjoitustraditiota. Berliinin koodeksin versio edustaa kolmatta ja Irenaeuksen lainaama versio neljättä käsikirjoitustraditiota. Tämä osoittaa kirjoituksen olleen hyvin laajalti luettu varhaisissa gnostilaisissa kristillisissä piireissä.
Kirjan kuvaamaa luomismyyttiä ovat tutkineet laajalti muun muassa Carl Jung ja Eric Voegelin.
Sisältö
Johanneksen salainen kirja on sisällöltään muuten täysin gnostilainen, mutta se on sijoitettu kristilliseen kehyskertomukseen. Se kertoo Johanneksen saamasta ilmestyksestä, jossa Vapahtaja kertoo hänelle salaisia opetuksia. Kirjoituksen omien avaussanojen mukaan kyseessä on ”Vapahtajan opetus ja ilmoitus salaisuuksista sekä siitä, mikä on kätketty hiljaisuudessa. Nämä hän opetti oppilaalleen Johannekselle.” Johanneksen kerrotaan heti seuraavassa olevan ”Johannes, Jaakobin veli, toinen Sebedeuksen pojista”. Samoin kuin Apostolien teot, Johanneksen salainen kirja kertoo ajasta sen jälkeen, kun Jeesus oli astunut taivaisiin.
Vapahtajan opetukset seuraavat klassista gnostilaista kuvausta maailman synnystä demiurgin luomana sekä ihmisen luomisesta. Tämä kirjan kuvaus klassisesta gnostilaisesta dualistisesta mytologiasta on yksi laajimmista tunnetuista kuvauksista aiheesta. Opetukset voidaan jakaa neljään osaan. Ensimmäisessä osassa käsitellään todellisen Jumalan valtakuntaa. Jumala eli Isä kuvataan ylimaallisena ja ihmisille täysin käsittämättömänä. Jumalan ajatuksista syntyy erilaisia emanaatioita, ensin Kaitselmus, sitten sen välityksellä muun muassa Alkutieto, Turmeltumattomuus, Ikuinen Elämä, Totuus ja Isän ainoa Poika. Toisessa osassa Viisaus luo demiurgin, Jaldabaothin, ja tämä puolestaan alempia valtiaita ja näkyvän maailman. Kolmas osa vertautuu Ensimmäisen Mooseksen kirjan kertomuksiin maailman ja ihmisen luomisesta sekä muun muassa vedenpaisumuksesta. Neljännessä osassa käsitellään pelastusta.
Vaikka monet kirjan kertomukset vertautuvat Ensimmäiseen Mooseksen kirjaan, kirja kuitenkin selittää näitä tapahtumia omalla tavallaan. Raamatun luojajumala Jahve samaistetaan kirjassa tietämättömään demiurgiin Jaldabaothiin, ei todelliseen Jumalaan. Jaldabaoth muun muassa puhuu Jahvelle tyypillisillä sanoilla: ”Minä olen kiivas Jumala, eikä ole muuta jumalaa minun rinnallani” (esimerkiksi 2 Moos. 20:5, 3 Moos. 34:14). Jaldabaoth oli kateellinen ihmisessä olleelle jumalalliselle valolle, ja vangitsi hänet siksi kuolevaiseen ruumiiseen. Eevaa ei luotu Aadamin kylkiluusta vaan hänestä otettiin alkuperäisestä Jumalasta peräisin olevaa voimaa, joka sijoitettiin luotuun naishahmoon. Kielletyn hedelmän syöminen esitetään hyvänä tekona, askeleena pelastukseen, koska gnostilaisuudessa "silmien avautuminen" tulkittiin heräämiseksi Jaldabaothin aiheuttamasta unesta tai tietämättömyydestä. Kain ja Aabel ovatkin Eloim (muistuttaa Jumalan nimeä Elohim) ja Jave (muistuttaa Jumalan himeä Jahve), jotka syntyivät, kun Jaldabaoth raiskasi Eevan. Set oli Aadamin ja Eevan oikea poika. Jaldabaoth katui maailman luomista ja halusi tuhota kaiken suurella tulvalla, mutta Nooan sanotaan piiloutuneen perheineen arkin sijasta valoisaan pilveen.
Stolin
Stolin on kaupunki ja samanniminen hallintopiiri Brestin alueella Valko-Venäjällä. Kaupungista on vain 15 kilometriä Ukrainan rajalle etelässä. Stolinin piirin länsipuolella sijaitsee Pinskin kaupunkia ympäröivä hallintopiiri ja pohjoisessa Luninetsin hallintopiiri; idässä alkaa Homelin alue. Hallintopiiri kuuluu alavaan Valko-Venäjän Polesiaan ja on pinta-alaltaan (3 342 km²) maansa suurin. Stolinin kaupungin asukasluku oli vuoden 2009 väestönlaskennassa 12 462, koko maaseutuvaltaisen piirin 80 695. Stolinin kaupungin ja ympäröivän maaseutukylien asukkaiden ohella Stolinin piiristä löytyy myös Davyd-Haradokin pikkukaupunki, jossa asui 6 573 henkeä (52.05528°N, 27.21333°W) sekä Retšytsan kaupunkimainen taajama (6 280 as.).
Kaupungissa puhutaan valkovenäjän lisäksi myös paljon venäjää ja ukrainaa. Stoliniin saapuu paljon ukrainalaisia kauppiaita toripäivinä.
Keski-Pripetin kansallinen maisemansuojelualue on Valko-Venäjän tunnetuimpia Ramsarin sopimuksen mukaisia vesiperäisiä suojelualueita. Tämä esimerkiksi keväisistä tulvistaan tunnettu merkittävä suojelualue sijaitsee Pinskin, Luninetsin, Žytkavitšyn ja Stolinin piirien alueella.
Pete Clemenza
Peter "Pete" Clemenza on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa. Kummisetä-elokuvassa Clemenzaa esittää Richard S. Castellano ja Bruno Kirby elokuvassa Kummisetä osa II. Clemenza on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen päämiehen apulainen, caporegime.
Pete Clemenza pyytää nuorena samanikäisen Vito Corleonen apua aseiden piilottamisessa heidän asuessaan naapureina New Yorkin italialaiskaupunginosassa 1900-luvun alussa. Tämä on alkusoitto Vito Corleonen nousussa yhdeksi merkittävimmäksi rikollisjohtajaksi oliiviöljykaupan, alkoholin salakuljetuksen ja vedonlyönnin järjestämisessä.
Pete toimii yhdessä Sal Tession kanssa caporegimeinä Corleonen perheessä uskollisesti Vito Corleonen kuolemaan saakka 1955. Ennen kuolemaansa Don Vito siirtää valtansa pojalleen Michaelille, joka aikoo siirtää Corleonen perheen liiketoiminnat hotelli- ja viihdealalle. Perhe aikoo pitää ainoastaan oliiviöljytoiminnan Genco Puran, mutta kaikki muu siirtyy caporegimeille, jotka kumpikin voivat perustaa omat perheet reviireilleen.
Koiralampi (Keuruu, Haapamäki)
Koiralampi on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Hylkysenpuron valuma-alueeseen (35.655) se kuuluu.
Reki-Vesala
Reki-Vesala on entisen Ylikiimingin kunnan länsiosassa Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva alue, jonka muodostavat Kiiminkijoen varrella sijaitsevat Rekikylän ja Vesalan kylät. Alue käsittää itä-länsisuunnassa entisen Kiimingin kunnanrajan ja Ukkolanmäen välisen alueen. Nykyisin alue kuuluu Oulun kaupungin Vesalan kaupunginosaan.
Historiallisesti alue on asuinpaikkana vanhaa perua. Rekikylässä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka, joka on käsittänyt kymmeniä, mahdollisesti satoja asumuksia. Alueen taltioitu historia ulottuu vuoteen 1570, jolloin alueella mainittiin olevan kolme asukasta.
Nykyisin Ouluun johtavan seututien 833 varrella sijaitseva Reki-Vesala on kunnan muuttovoitto- ja kehittämisen painopistealuetta. Vesalan kylä laajenee länteen päin kohti Rekikylää, ja asukasmäärän kasvaessa on kunta investoinut alueen kehittämiseen. Alueelle on rakennettu kevyen liikenteen väylät vilkasliikenteisen Ouluntien varteen, ja Ylikiimingin kunta on investoinut 1,2 miljoonaa euroa vuosina 2006–2008 toteutettuun Vesalan koulun saneeraus- ja laajennustyöhön.
Lotskeri
Lotskeri on Porin 55. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustaajaman pohjoisosassa. Viereiset kaupunginosat ovat Hyvelä pohjoisessa, Tuulikylä idässä, Toejoki etelässä sekä Pormestarinluoto ja Hyvelänviiki lännessä.
Alue on osa kaakkois-luode suuntaista laajempaa Sunniemestä Toejoen ja Tuulikylän kautta Toukariin asti ulottuvaa peltoaukeiden sarjaa. Tämä Pohjois-Porille ominainen alava laaja-alainen kulttuurimaisema on muodostunut viimeisen 1000 vuoden aikana muinaismeren alueelle maankohoamisen mahdollistamana ja 1800-luvun maatalouden kuivatus- ja raivaustoimien tuloksena. Maaperä on liejuinen hienorakeinen maalaji, joka omalta osalta viittaa sen syntyhistoriaan. Kallioperä muodostuu syväkivistä tonaliitista ja trondhjemiitista.
Lotskerin kaupunginosa on saanut nimensä Slåttskär-paikannimestä, joka viittaa viimeistään 1600-luvulla maankohoamisen myötä muuhun rannikkoon kiinnittyneeseen pieneen saareen Lotskerinmäen kohdalla.
Lotskerissa on entuudestaan ollut muutamia asuintaloja toisen maailmansodan jälkeiseltä ajalta. Varsinaisena asuinalueena Lotskeri on kuitenkin suhteellisen uusi – vasta 2000-luvun alussa alueelle alettiin rakentaa taajamatyyppistä pientaloasutusta.
In Orbit
In Orbit on ruotsalaisen dance-artisti Septmeberin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2005 levymerkillä Catchy Tunes. Kappaleista ”Satellites”, ”Looking for Love”, ”Cry for You” kuvattiin musiikkivideot.
Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalle 17. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 36.
Echo (satelliitti)
Echo 1
Alkuperäinen Echo 1 räjähti Delta-kantoraketin mukana 13. toukokuuta 1960. Seuraava, Echo 1A saatiin onnistuneesti maan kiertoradalle 12. elokuuta 1960 – satelliitista käytetään yleensä nimitystä "Echo 1". Satelliitin rungon, halkaisijaltaan 30,5-metrisen pallon ulkokuori tehtiin 0,127 millimetriä paksusta metallisoidusta Mylar-polyesterikalvosta. Echo 1A onnistui heijastamaan puhelin-, radio- ja televisiosignaaleja takaisin maahan, ja auttoi myös ilmakehän tiheyden mittauksessa. Kiiltävän ja suuren ulkokuoren ansiosta satelliitin pystyi näkemään paljaalla silmällä lähes joka puolella maailmaa. Echo 1A palasi maan ilmakehään ja paloi 7. kesäkuuta 1968.
Echo 2
thumb|Echo 2 Echo 2 oli halkaisijaltaan 41,1 metriä ja siinä käytettiin samoja materiaaleja kuin Echo 1:ssa. Thor-Agena kantoraketti vei Echo 2:sen kiertoradalle 25. tammikuuta 1964. Echo 2:n avulla testattiin lähinnä passiivista tiedonvälitystä. Echo 2:n jälkeen NASA hylkäsi ajatuksen passiivisista tietoliikennesatelliiteista ja siirtyi suunnittelemaan aktiivisia satelliitteja. Echo 2 palasi ilmakehään 7. kesäkuuta 1969 ja tuhoutui.
Sotilaallinen käyttö
Echo-ohjelman avulla pystyttiin esimerkiksi Moskovan sijainti määrittelemään tarkasti, jonka vuoksi Yhdysvaltain armeija olisi voinut käyttää ballistisia ohjuksia tehokkaammin Neuvostoliittoa vastaan.
John Davis (löytöretkeilijä)
thumb|200px|Löytöretkeilijä John Davis thumb|250px|[[Baffininsaari ja Davisin mukaan nimetty Davisinsalmi.]]
John Davis (myös Davys, n. 1550–1605 ) oli englantilainen napa-alueiden löytöretkeilijä, joka löysi muun muassa Baffininsaaren. Hän teki Elisabet I:n tilauksesta matkoja pohjoiseen ja osallistui Luoteisväylän etsimiseen jo 1583. Hän teki löytöretkiä Grönlannin ympäristössä 1585, 1586 ja 1587 nimeten monia pohjoisia paikkoja. Vuonna 1588 hän osallistui merisotatoimiin Espanjaa vastaan, 1589 hän yritti jälleen löytää Luoteisväylää ja 1592 hän löysi Falklandinsaaret eteläiseltä Atlantilta.
Palattuaan Englantiin Davis kirjoitti alan oppikirjoja ja esitteli keksimänsä Davisin kvadrantin. Vuonna 1596 hän purjehti Azoreille ja sen jälkeen Itä-Intiaan. Vuonna 1605 japanilaiset merirosvot surmasivat hänet Sumatralla.
Ribaviriini
Ribaviriini (C8H12N4O5) on nukleosidianalogeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä useiden virusinfektioiden esimerkiksi hepatiitti C:n hoitoon. Ribaviriini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa ribaviriini on kiinteää ainetta. Ribaviriini tehoaa hyvin moniin viruksiin. Se metaboloituu ihmiselimistössä ribaviriini-5-trifosfaatiksi, joka on aktiivinen metaboliitti ja jolla on useita vaikutustapoja. Se estää RNA:n synteesiä estämällä GMP:n biosynteesiä ja estämällä RNA:ta muodostavia RNA-polymeraaseja. Lisäksi ribaviriini-5-fosfaatti altistaa virukset mutaatioille, jotka voivat olla virukselle haitallisia. Ribaviriiniä käytetään esimerkiksi virusten aiheuttaman verenvuotokuumeen, kroonisen hepatiitti-C-infektion, RS-virusinfektion ja sytomegalovirusinfektioiden hoitamiseen. Ribaviriiniä käytetään tyypillisesti yhdessä interferoni α;n, pegyloidun interferonin, bosepreviirin, daklatasviirin, simepreviirin, sofosbuviirin tai telapreviirin kanssa. Norjassa on käynnissä lääketutkimus, jossa ribaviriinia annetaan tuoreille tyypin 1 diabeetikoille ja tarkoitus on tutkia, estääkö tämä elimistön beetasolutuhoa.
Haittavaikutukset
Tyypillisimmät ribaviriinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat ihottuma, anemia, kuumeilu, huonovointisuus ja ripuli. Ribaviriini voi olla teratogeeninen eli vaurioittaa sikiötä, minkä vuoksi ribaviriinin käyttöä raskauden aikana ei suositella.
Valmistus
Ribaviriinin synteesissä 1,2,4‐triatsoli‐3‐karboksylaatti ja 1,2,3,5‐tetra‐O‐asetyyli‐β‐d‐ribofuranoosi reagoivat muodostaen nukleosidisidoksen. Asetyyliryhmät poistetaan käsittelemällä tuotetta ammoniakin metanoliliuoksella ja tuotteena muodostuu ribaviriiniä.
Willie Young
William David "Willie" Young (s. 25. marraskuuta 1951 Edinburgh) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana.
Young pelasi kaudet 1970–1975 Skotlannissa Aberdeenin joukkueessa ja siirtyi sitten Englannin liigaan Tottenhamin joukkueeseen ja maaliskuussa 1977 edelleen Arsenaliin, jonka riveissä hän voitti FA Cupin vuonna 1979 ja oli loppuottelun häviävänä osapuolena vuosina 1978 ja 1980. Kaudella 1979–1980 hän pelasi Euroopan cup-voittajien cupissa kaikki Arsenalin yhdeksän ottelua ja teki niissä kolme maalia, kun Arsenal ylsi loppuotteluun, jossa se hävisi rangaistuspotkukilpailussa espanjalaisseura Valencialle. Kaudella 1980–1981 Young pelasi vielä liigassa 40 ottelua eli kahta vaille kaikki Arsenalin ottelut mutta kesken seuraavan kauden hän siirtyi Nottingham Forestiin. Vuosina 1983–1985 hän edusti vielä Norwichia, Brightonia ja Darlingtonia.
Diffuusio
thumb | Diffuusio vesilasissa. Vasemmanpuolisessa lasissa kaikki partikkelit ovat lähekkäin lasin yläreunassa. Oikeanpuolisessa lasissa näkyy, miten ne diffuusion myötä ovat sekoittuneet tasaisesti koko lasiin.
Diffuusio on ilmiö, jossa molekyylit pyrkivät siirtymään väkevämmästä pitoisuudesta laimeampaan tasoittaen mahdolliset pitoisuuserot ajan mittaan. Molekyylit liikkuvat satunnaisen lämpöliikkeen eli Brownin liikkeen mukaan. Sokerin sekoittuminen kahviin on eräs käytännönläheinen esimerkki diffuusiosta. Diffuusiovoima on nk. virtuaalivoima: yksittäiseen partikkeliin ei kohdistu voimaa joka kuljettaisi sitä diffuusion suuntaan. Diffundoitumissuunta määräytyy todennäköisyyden mukaan siten, että todennäköisimmin partikkeli siirtyy paikaltaan sellaiseen paikkaan, missä ei ole partikkelia.
Diffuusio biologisissa järjestelmissä
Diffuusio on erittäin tärkeä ilmiö biologiassa.
Diffuusio fysiikassa
Diffuusio esiintyy myös fysiikassa.
Diffuusio mikroteknologian valmistusprosessina
Transistorien valmistus puolijohteista perustuu siihen että esimerkiksi piin sähkönjohtavuutta voidaan muuttaa jopa tekijällä miljoona diffusoimalla valittuja seosatomeita piihilaan. Näin aikaansaadut n-tyypin ja p-tyypin seostetut alueet muodostavat transistorien lähde- ja nielualueet, ja erilaisia vastuksia.
Boori ja fosfori ovat yleisimmät seostusaineet. Niiden diffuusio piissä edellyttää noin 1 000 °C lämpötilaa. Diffuusiouuni on resistiivisesti lämmitetty, kaasulla täytetty kvartsiputki, johon piikiekot ladataan suurissa erissä, yleensä 25–200 kpl kerralla. Boori ja fosforiatomit diffundoituvat muutamassa tunnissa mikrometrin luokkaa olevia etäisyyksiä piikiekon sisään. Koska kaikkien aineiden, myös epäpuhtauksien diffuusio kiihtyy korotetussa lämpötilassa, on kiekot pestävä erittäin huolellisesti ennen diffuusiovaihetta, ettei kiekolle pääse esimerkiksi metalliatomeja, jotka vaikuttavat haitallisesti varauksenkuljettajien elinaikaan.
Diffuusio metallurgiassa
Metalliseosten faasimuutoksiin liittyy seosatomien liikettä faasirajan yli ympäröivästä matriisista syntyvään faasiin diffuusion avulla. Käänteisessä ilmiössä faasi liukenee ympäröivään matriisiin, mikäli liukeneva faasi ei ole vallitsevassa korkeassa lämpötilassa tasapainossa. Myös yksifaasisten metalliseosten heterogeenisen valurakenteen homogenisoituminen lämpökäsittelyssä perustuu diffuusioon. Suurikokoisten seosatomien diffuusion avulla tapahtuvat faasimuutokset vaativat korkeita lämpötiloja tai pitkiä aikoja, kun taas pienet välisija-atomit liikkuvat hilassa nopeasti faasista toiseen myös matalammissa lämpötiloissa. Suurilla jäähdytysnopeuksilla myös välisija-atomeja jää liuokseen kyllästeiseen faasiin, koska nämä eivät ehdi diffundoitua erkaumiin. Tästä on käytännön esimerkkinä teräksen karkaisu hiilen lujittaessa välisija-atomina martensiittifaasia ja karkaisua seuraava nuorrutuslämpökäsittely, jossa hiilikyllästeisessä martensiitissa syntyy karbidierkaumia.
Diffuusio matemaattisesti
Diffuusiota kaasussa voidaan lähestyä kineettisen kaasuteorian avulla. Näin tekemällä on rajoituksensa nestemäisiä liuoksia tarkastellessa, varsinkin ioniliuoksissa, mutta yleiset trendit diffuusiossa noudattavat samoja säännönmukaisuuksia.
Tarkastellaan matkaa, jonka hiukkanen kulkee vapaasti toisiin hiukkasiin törmäysten välillä. Olkoon hiukkaset a-säteisiä palloja. Kuljettuaan matkan l, hiukkanen on pyyhkinyt tilavuuden \pi a^2 l, ja kun määritellään n hiukkasten määrälliseksi tiheydeksi, on törmäysten määrä N silloin. Laittamalla N = 1, saamme matkan \lambda, jonka hiukkanen kulkee törmäysten välillä keskimäärin: missä, eli hiukkasen törmäyspoikkipinta-ala. Kun hiukkasten keskinopeus on \bar{v}, on keskimääräinen aika matkalle törmäysten välissä:
(Kun otamme huomioon, että hiukkasten nopeudet noudattavat itse asiassa Maxwellin-Boltzmannin jakaumaa, saamme korjatun arvon .)
Voimme olettaa, että hiukkasen uusi nopeusvektori on satunnainen törmäysten jälkeen (energian ja liikemäärän säilymisen puitteissa). Keskimäärin hiukkasen poikkeama x-, y- ja z-suunnissa on kuitenkin 0, koska joka suunta on yhtä todennäköinen. Tämä ei kuitenkaan estä niitä liikkumasta pois lähtöpisteestään. Voimme osoittaa pistetulon avulla (kts. alla), että jos määrittelemme, missä r on matka törmäysten välillä (huomaa, ettei r ole vakio), niin N törmäyksen jälkeen hiukkanen on liikkunut keskimäärin matkan R lähtöpisteestään Koska, saamme. Käyttämällä, N törmäykseen kuluva aika on keskimäärin
Tällöin, eli Maxwellin-Boltzmannin jakaumasta voimme osoittaa, että missä k on Boltzmannin vakio, T absoluuttinen lämpötila ja m hiukkasten massa, jolloin eli
Tuloksen R = \sqrt{N} l johtaminen
Saavumme kaavaan seuraavasti (kaavan johtaminen on eroteltu erikseen näin, jotta yllä oleva käsittely on helpompi seurata). Olkoon missä R on diffuusionliikkeen paikkamuutosvektori, ja r1 jne. paikkojen muutokset törmäysten välillä. .
Kuitenkin keskimäärin, yhtä moni pistetuloista on positiivinen kuin negatiivinen, ja vaikka |r1|, |r2| jne. eivät ole samoja, ne ovat kuitenkin kaikki samasta jakaumasta, jolloin keskimäärin, kun jakauma on hyvin iso, pistetulojen summa on nolla. Mitä suurempi jakauma, sitä helpommin summa on nolla. Täten
Kun määrittelemme, saamme josta määrittelemällä, päädymme
Shijiazhuang Y-5
Shijiazhuang Y-5 (aiemmin Nanchang Y-5; ) on kiinalainen kevyt kuljetuslentokone. Antonov An-2:een pohjautuvaa konetta valmisti aluksi Nanchangin tehdas 230 ja myöhemmin Shijiazhuangin Punaisen tähden konetehdas. Y-5 lensi ensilentonsa joulukuussa 1957. Koneen viimeiset kehitysversiot esiteltiin vuonna 1995, ja sitä valmistettiin pieniä määriä vuoteen 2013 asti.
Antonov An-2:n tavoin Y-5 soveltuu hyvin lyhyiltä, päällystämättömiltä kiitoteiltä toimimiseen STOL-kykynsä ja hyvien hitaan lennon ominaisuuksiensa ansiosta. Lisäksi sen suorituskyky on hyvä ja käyttökustannukset pienet, minkä vuoksi se on Kiinassa suosittu sekä siviili- että sotilaskäytössä. Vuonna 2017 Y-5-koneita oli yhä käytössä Kiinan ja Pohjois-Korean asevoimilla. Suurin käyttäjä on Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat, jolla oli laivastossaan 170 konetta.
Historia
Tehdas 320 Nanchangin kaupungissa alkoi Neuvostoliiton avustuksella suunnitella Antonov An-2:n kopion valmistamista vuonna 1956. Uusi kone, Nanchang Y-5, lensi ensilentonsa joulukuussa 1957, ja sarjatuotanto alkoi seuraavana vuonna. Tehdas 320 valmisti kaikkiaan 728 konetta vuosina 1958–1970. Koneista suurin osa toimitettiin Kansan vapautusarmeijan ilmavoimille ja loput valtion lentoyhtiö CAAC:lle. Lisäksi elokuussa 1960 rakennettiin erikoisvalmisteinen seitsenpaikkainen kone lahjaksi Pohjois-Vietnamin johtaja Ho Tši Minhille, ja vuosina 1962–1963 kaksi vastaavaa konetta Nepalin kuninkaalle.
Toukokuusta 1970 alkaen koneen tuotanto siirtyi Shijiazhuangin Punaisen tähden konetehtaalle, ja siitä eteenpäin konetyyppi tunnettiin nimellä Shijiazhuang Y-5. Koneen viimeisimmät kehitysversiot esiteltiin vuonna 1995, ja niitä valmistettiin pieniä määriä vuoteen 2013 asti. Kaikkiaan Y-5-koneita rakennettiin Nanchangissa ja Shijiazhuangissa yhteensä yli tuhat.
Versiot
Shijiazhuang Y-5:stä on valmistettu ainakin seuraavia versioita:
Käyttäjiä
Vuonna 2017 Y-5-koneita oli käytössä seuraavasti:
Aiemmin Y-5-koneita ovat käyttäneet ainakin seuraavat:
Onnettomuudet
Kolmen Y-5-koneen tiedetään tuhoutuneen onnettomuuksissa. Suuri valmistusmäärä huomioiden on kuitenkin todennäköistä, että koneita on tuhoutunut huomattavasti enemmän kuin on tiedossa.
Karl von Oberkamp
Karl Ferdinand Reichsritter von Oberkamp (1893–1947) oli SS-Brigadeführer ja Waffen-SS-joukkojen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.
Oberkamp komensi 7. SS-vapaaehtoisvuoristodivisioona Prinz Eugenia, 38. SS-Divisioona Nibelungenia ja V SS-vuoristoarmeijakuntaa. Hänen alaisuudessaan Prinz Eugen-divisioona syyllistyi sotarikoksiin Balkanilla taistelussa sikäläisiä partisaaneja vastaan. Kokonaisia kyliä asukkaineen päivineen poltettiin kostoksi jugoslavialaisten tappamista saksalaisista. Sodan jälkeen liittoutuneet luovuttivat Oberkampin Jugoslaviaan, jossa tätä syytettiin sotarikoksista. Oikeudenkäynnissä hän sai kuolemantuomion ja hirtettiin Belgradissa 4. toukokuuta 1947.
Jusseroislampi
Jusseroislampi on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 10,0 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Hylkysenpuron valuma-alueeseen (35.655) se kuuluu.
Heinämaa (täsmennyssivu)
Heinämaa voi tarkoittaa seuraavia:
Rudolf Abel
thumb|Rudolf Abel neuvosto­liittolaisessa posti­merkissä vuodelta 1990. Rudolf Ivanovitš Abel (, oik. William August Fisher; venäläisittäin Viljam Genrihovitš Fišer ; 11. heinäkuuta 1903 Newcastle-upon-Tyne – 15. marraskuuta 1971 Moskova) oli neuvostoliittolaisen tiedustelu- ja vakoilujärjestö KGB:n eversti. Hänen vanhempansa olivat tsaarin Venäjältä 1901 Englantiin paenneet vallankumoukselliset Heinrich ja Ljubov Fisher. Vuonna 1921 Fisher palasi vanhempiensa kanssa Moskovaan. Fisher työskenteli Venäjällä tulkkina ja puna-armeijan radiopataljoonassa, kunnes hänet värvättiin OGPU:n palvelukseen vuonna 1927. Vuonna 1948 Fisher siirtyi vakoojaksi Yhdysvaltoihin, missä hän käytti nimeä Emil Robert Goldfus.
Brooklynissa peiteammattinaan valokuvaamoa pitänyt Fisher "Goldfus" johti Yhdysvaltoihin organisoimaansa laajaa vakoilurengasta. Fisher pidätettiin ja vangittiin vakoilurenkaaseen kuuluneen inkerinsuomalaisen Reino Häyhäsen ilmiannon perusteella vuonna 1957. Hän ilmoitti pidättäjilleen oikeaksi nimekseen Rudolf Abel, mahdollisesti viestittääkseen siten Moskovaan, että on joutunut pidätetyksi. Hän ei milloinkaan paljastanut oikeaa nimeään pidättäjilleen. Hänet tuomittiin 30 vuoden vankeusrangaistukseen. Yhdysvallat vaihtoi Rudolf Abelin vuonna 1962 Neuvostoliitossa vangittuna olleeseen vakoilulentäjä Gary Powersiin ja Frederic Pryoriin.
KGB:n illegaaleista vastaavan osaston entinen päällikkö Vladimir Kuzitškin piti Abelia esimerkkinä epäonnistuneesta illegaalista. Heillä oli puutteita peitetarinoissaan ja vaikeuksia sopeutua kohdemaidensa elämäntyyliin.
Steven Spielbergin ohjaamassa elokuvassa Vakoojien silta (2015) Abelia näyttelee Mark Rylance.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2004
pienoiskuva|Athens Olympicvelodrome sisältä. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 kilpailtiin kaikkiaan 18 pyöräilylajissa. Maantiepyöräily järjestettiin Ateenan kaduilla, ratapyöräily Olympiavelodromilla ja maastopyöräily Parnitha-vuorella.
Miesten aika-ajo
Alkuperäinen voittaja Tyler Hamilton antoi kilpailun jälkeen dopingnäytteen, joka sisälsi merkkejä veridopingin käytöstä. Hän sai kuitenkin pitää kultamitalin, koska näytteen tutkinut laboratorio oli jäädyttänyt B-näytteen, eikä sitä voitu tutkia sääntöjen mukaisesti. Vuonna 2011 Hamilton tunnusti käyttäneensä dopingia uransa aikana. Vuonna 2012 Kansainvälinen olympiakomitea hylkäsi Hamiltonin suorituksen ja jakoi mitalit uudestaan.
Suburbian Symphony
Suburbian Symphony on suomalaisen So Called Plan -yhtyeen vuonna 2006 julkaistu esikoisalbumi. Albumi sisältää muun muassa kappaleen Same About the Sorrow.
Kappaleesta "Right Direction" kuvattiin musiikkivideo.
Obbe Philips
Obbe Philips (noin 1500–1568) oli yksi varhaisen mennoniittaliikkeen johtohahmoista.
Philips oli katolisen papin avioton poika. Aikuisena hänestä tuli lääkäri, joka harjoitti ammattiaan Leeuwardenissa. Siellä eräs anabaptismin kannattaja surmattiin uskonsa vuoksi, mikä sai Philipsin kiinnostumaan liikkeestä ja sai hänet liittymään siihen. Hän vaikutti yhdessä veljensä Dirk Philipsin, joka aiemmin oli fransiskaanimunkki, kanssa kastajaliikkeen rauhanomaisen suunnan kehitykseen. Alkuun liikkeen kannattajia kutsuttiinkin 'obbelaisiksi'. Noin vuonna 1540 Philips kuitenkin luopui liikkeen johdosta ja merkittävimmäksi nousi Menno Simons, josta Philips oli tehnyt vanhimman eli piispan vuonna 1537.
Luettelo Louisianan piirikunnista
pienoiskuva|Louisianan piirikunnat Tämä on luettelo Louisianan osavaltion piirikunnista. Louisianassa on 64 piirikuntaa.
Suurimmassa osassa osavaltioita piirikunnasta käytetään nimitystä county, mutta Louisianassa vastaava termi on parish.
Trinidad (Kuuba)
Trinidad on kaupunki Kuubassa Sancti Spíritusin provinssissa. Yhdessä läheisen Los Ingenioksen laakson kanssa se valittiin UNESCOn maailmanperintökohteeksi.
Trinidadin kaupungin vanhat osat ovat matkailuarvonsa ansiosta hyvin säilyneet. Kuitenkin jotkut osat kaupungista ovat päässeet pahasti rappeutumaan. Yksi merkittävimmistä nähtävyyksistä on Plaza Mayor, joka on säilyttänyt siirtomaa-ajan asunsa. Kaikki tärkeimmät museot sijaitsevat Plaza Mayorin vieressä.
Kaupungin ulkopuolella sijaitsee Ancónin niemimaa pitkine hiekkarantoineen (Playa Ancón) ja useine lomahotelleineen. Ancón oli ensimmäisiä lomakohteita, joita alettiin kehittää Kuuban vuoden 1959 vallankumouksen jälkeen.
Albanian kansalliskirjasto
Albanian kansalliskirjasto ( lyh. BKSh, ) on Albanian pääkaupungissa Tiranassa toimiva maansa kansalliskirjasto. thumb|left|160px|Albanian kansalliskirjaston sisäänkäynti. thumb|270px|Albanian kansalliskirjasto toimii [[Tiranan kulttuuripalatsissa Skanderbegin aukion laidalla, Et’hem Beyn moskeijan naapurina.]] thumb|270px| Tiranan kulttuuripalatsi Skanderbegin aukion iltakuvassa [[Et’hem Beyn moskeijan vasemmalla puolella hieman sinertäväsävyisesti valaistuna.]] Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1920 ja sen toiminnot avattiin virallisesti 10. joulukuuta 1922. Kirjasto on Albanian turismi-, kulttuuri-, nuoriso- ja urheiluministerön alainen valtiollinen laitos. Kansalliskirjasto toimii nykyään kaupungin keskustassa, Skanderbegin aukion laidalla sijaitsevassa, vuonna 1963 valmistuneessa Tiranan kulttuuripalatsissa yhdessä maan kansallisoopperan ja -baletin kanssa.
Maaliskuun 2015 lopussa kansalliskirjaston kokoelmiin kuului 1,170 miljoonaa nimikettä.
Pantografi
thumb|250px|Pantografi Pantografi (kreik. pan, kaikki ja graphos, piirtää) eli suhdepiirrin tai suhdeharppi on karttojen ja piirustusten jäljentämistä varten suunniteltu laite. Jäljentäessä voidaan mittakaavaa muuttaa. Mekaaninen pantografi muodostuu toisiinsa liitetyistä tangoista. Kun A:ta kuljetetaan kuviota pitkin, B piirtää samanlaisen kuvion.
Optinen pantografi muodostaa kopion valaistusta kuvasta lasilevylle, ja se voidaan piirtää läpinäkyvälle paperille tai valottaa valokuvauspaperille.
Avaruuspantografilla voidaan tehdä pienoismallista suurikokoinen veistos tai päinvastoin.
Pantografin voi tehdä myös puusta tai pahvista.
Ideaoppi
Ideaoppi on Platonin metafysiikan keskeisin teoria. Sen mukaan ikuisena erillisessä ideamaailmassa olemassa olevat ideat, eivät aistihavaintojen kautta meille tunnetut aineellisen maailman ilmiöt ja muutokset, ovat todellisimpia kaikkein korkeimmassa ja perustavimmassa mielessä. Ideat ovat ikään kuin aistimaailman asioiden arkkityyppejä. Platon puhui ideoista muotoillessaan ratkaisunsa ongelmaan, joka myöhemmin on tunnettu universaalien ongelmana. Ideaoppi on ollut tunnetuin platonisen realismin mukainen lähestymistapa kyseiseen ongelmaan.
Platon katsoi, että ideat ovat käsitettävissä ainoastaan järjellä ja ymmärryksellä, eikä niitä voi havaita aisteilla. Aistittavissa olevan maailman ja kaikki siinä olevat asiat Platon näki epätäydellisinä kopioina vain ymmärryksen kautta tavoitettavissa olevan maailman ideoista. Aistimaailmassa näkemämme muodot eivät ole todellisia, vaan kirjaimellisesti jäljittelevät todellisia muotoja eli universaaleja ideoita. Esimerkiksi Platonin tunnetussa luolavertauksessa aistimaailman muodot näyttäytyvät ideoiden varjoina.
Ideaoppi on kenties Platonin suurimpia perintöjä filosofialle. Platon käsitteli ideaoppia ennen kaikkea dialogeissaan Valtio, Faidon, Faidros, Menon ja Parmenides, mutta se nousee esille myös monissa muissa dialogeissa.
Terminologia
Ideaopillaan Platon oli ensimmäinen, joka kiinnitti huomiota universaalien ongelmaan. Platon itse ei kuitenkaan käyttänyt mitään sanaa, joka voitaisiin kääntää universaaliksi. Platon dialogeissa niitä vastaavat termit eidos ja idea, jotka tarkoittavat ”muotoa”. Termit esiintyvät jo Platonin varhaisissa dialogeissa, vaikkakaan niillä ei vielä tuolloin ollut Platonin myöhemmän metafysiikan merkitystä.
Nimitys ”ideaoppi” on sekin peräisin jo antiikin ajalta ja esiintyy muun muassa Aristoteleen Metafysiikassa (, idean doksan;, eidōn doksa).
Ideaopin perustelut
Platonin päämääränä oli määritellä, mitkä olivat niitä yleisiä entiteettejä, jotka ovat ajattelun kohteina silloin kun ihminen ajattelee. Tällaiset yleiset entiteetit näyttäytyvät todellisuuden ongelmallisena piirteenä monella tavalla: Voidaan havaita, että joku yksi ominaisuus voi ilmetä useissa yksilöolioissa. Toiseksi, sellaisia yleisiä termejä ja käsitteitä kuin ”vihreys” voidaan käyttää monista olioista. Kolmanneksi, sellaiset abstraktit käsitteet kuin ”kolmikulmaisuus” vaikuttavat nimeävän jotakin, vaikkakaan ne eivät nimeä mitään yksilöoliota. Neljänneksi, voimme ajatella sellaisia yleisiä piirteitä kuin ”vihreys” ja sellaisia yleisiä tosiseikkoja kuin ”kolmio on kolmisivuinen tasokuvio” ilman, että ajattelemme niiden koskevan jotakin yksilöoliota. Viidenneksi, sellaisia käsitteitä kuin ”kolmikulmaisuus” ei pelkästään ajatella, vaan niistä samalla tiedetään tiettyjä tosiseikkoja.
Tämän vuoksi niiden tuli olla ymmärryksen kautta käsitettyjä kohteita, jotka olivat muuttumattomia ja saattoivat näin toimia tieteen ja tiedon kohteina. Siksi Platon otti Sokrateenkin käsittelemät määritelmät, universaalit eli yleiskäsitteet, ja teki niistä erillisiä olioita, jotka voidaan tuntea. Hänen mukaansa määritelmät eivät koskeneet aistittavia asioita, vaan toisenlaisia kohteita. Sokrates itse ei kuitenkaan ollut ajatellut, että ne olisivat erillisiä olioita.
Kukin tällainen yleiskäsite oli Platonille eidos eli idea. Tästä seuraa, että oli olemassa idea kaikille asioille, joita kutsutaan jollakin yleisellä nimellä. Näin universaali ei ollut vain hen, ”ykseys”, niin kuin Parmenides ja muut elealaiset olivat katsoneet, tai vain polla, ”moneus”, niin kuin Herakleitos katsoi, vaan hen kai polla, ”ykseys ja moneus”.
Ideaoppi oli näin Platonin vastaus siihen ongelmaan, että vaikka maailmassa havaitaan moninaisia yksilöolioita ja niissä tapahtuvaa muutosta, voimme kuitenkin tunnistaa niistä yhteisiä piirteitä (universaalien ongelma eli ykseys-moneudessa -ongelma). Kutsumme sekä puissa olevaa vihreyttä että sammakossa olevaa vihreyttä ”vihreäksi”, vaikka tosiasiassa niiden vihreä ei ole sama väri; sen sijaan eri kappaleista eri paikoissa ja eri ajankohtina heijastuvat valon aallonpituudet ovat aina hieman erilaisia. Silti meillä on jollakin tavalla ajatus ’Vihreyden’ ideasta, jota niihin kaikkiin voi soveltaa.
Platon tuki ajatustaan myös täydellisyyteen perustuvalla argumentilla: Aistitut ympyrät ja viivat eivät ole täydellisen ympyränmuotoisia tai suoria, mutta jos täydelliset eivät olisi todellisia, kuinka ne voisivat ohjata esimerkiksi käsityöläistä? Kukaan ei ole koskaan nähnyt täydellistä ympyrää tai täydellistä suoraa viivaa, mutta silti kaikki tietävät, millainen täydellinen ympyrä tai suora viiva ovat.
Platonin tarjoama todistusaineisto ideoiden olemassaololle perustui näin puhtaasti intuitioon.
Ideoiden luonne
Ideat ovat itsessään täydellisiä, koska ne ovat muuttumattomia. Ideat ovat aineettomia, mutta ne eivät ole olemassa myöskään mielessä. Ideat ovat itsenäisiä, ja aistimaailmasta ja aineesta erotettuna puhtainta, mitä on olemassa. Ideat ovat tilattomia ja ajattomia, toisin sanoen ne ovat avaruuden ja ajan ulkopuolella. Niillä ei ole avaruudellista ulottuvuutta eikä paikkaa. Ne ovat ikuisia: ne eivät ole syntyneet jollain tietyllä hetkellä, niillä ei ole kestoa, eivätkä ne pääty, sillä aika syntyi vasta kun kaikkeus luotiin.
Esimerkiksi Timaioksessa ideoita kuvataan seuraavasti:
Pidoissa Platon kuvaa puolestaan yhtä ideoista, ’Kauneuden’ ideaa, seuraavalla tavalla:
Ideoiden ja olemusten suhde
Ideat vastaavat yleisiä olemuksia tai käsitteitä: esimerkiksi ’Kauneuden’ idea vastaa kauneuden käsitettä. Ideat antavat sanoille ja käsitteille niiden merkityksen.
Ideoiden ja olemusten suhde on tällöin seuraava:
Ideamaailma
Koska ideat ovat jotakin täysin vastakkaista aistimaailman ilmiöille, ne eivät sijaitse aistimaailmassa vaan jossakin muussa todellisuudessa. Platonin mukaan ideat ovat olemassa itsessään, ja vaikka niiden kuvat voivat olla mielessämme, ne itse eivät ole meissä eivätkä missään maan päällä aineellisessa tai näkyvässä todellisuudessa.
Ideoiden olinpaikkaa Platon kuvaa eri dialogeissaan useilla erilaisilla, usein runollisilla ilmauksilla: ne ovat olemassa ”ajatuksen maailmassa”, ”ajatuksella tavoitettavassa maailmassa”, paikassa ”johon sisältyy olevaisuuden suurin onni”, paikassa ”joka on puhdas kaikesta pahasta”, ”taivaassa” tai ”taivaan ulkopuolella”:
Platonin kuvauksia jostakin tuonpuoleisesta paikasta ei kuitenkaan ole tarkoitettu kirjaimellisiksi. Hän sanoo itsekin kuvauksistaan: ”Järkevän miehen ei tietenkään sovi väittää, että asia on juuri näin kun olen tässä esittänyt”. Kuten jo todettua, Platonin ideat eivät sijaitse missään päin aika-avaruutta. Sen sijaan ne ovat abstrakteja olioita.
Ideoiden ja aistimaailman suhde
Platonin metafysiikassa maailma jaettiin siis kahteen puoleen: ymmärrettävissä ja ajateltavissa olevaan ”ideoiden” maailmaan, ja aistittavissa olevaan maailmaan ympärillämme. Platon näki aistittavissa olevan maailman ja kaikki siinä olevat asiat epätäydellisinä kopioina ymmärrettävissä olevan maailman ideoista. Aistimaailmassa näkemämme muodot eivät ole todellisia, vaan kirjaimellisesti jäljittelevät todellisia muotoja eli universaaleja ideoita. Ideat puolestaan ovat käsitettävissä ainoastaan järjellä ja ymmärryksellä, eli sillä mielen kyvyllä, joka ei sisällä aistien käyttöä.
Ideat ovat aistimaailmassa havaittavien asioiden olemuksia: ne ovat se, mitä ilman asiat eivät olisi sitä mitä ne ovat. Maailmassa on esimerkiksi lukemattomia pöytiä, jotka ovat valmistettuja eri aineksista, mutta niiden olemuksena on sama ’Pöydän’ idea. Platon katsoi myös, että kaikessa todellisessa tiedossa on kyse ideoiden tuntemisesta järjen avulla.
340px|thumb|Platonin [[luolavertaus Jan Saenredamin kuparipiirroksessa Cornelis van Haarlemin mukaan, 1604.]] Näin Platon katsoi filosofian olevan eräänlaista maailman riisumista — varmojen ja ikuisten asioiden, jotka ovat piilotettuja ja kiedottuja muuttuvaan ja maalliseen, etsimistä. Filosofian tehtävänä oli tämän muuttuvan ja maallisen hunnun riisuminen ja kohoaminen kohti kaikkein ylimmäistä ideaa, joka sisältää myös kaikki muut alemmat ideat ja jossa ei ole mitään sellaista jota aistit voisivat lähestyä. Yksittäiset ideat ovat vain hypoteettisia käsitteitä, joille voidaan antaa todellinen pohja vain korkeampien hypoteesien kautta.
Aistimaailmassa havaitsemamme asiat muistuttavat vain heikosti todellista todellisuutta, ideoita, jotka ovat olemassa jonkinlaisessa ideoiden maailmassa. Näin ne ovat, kuten luolavertaus asian esittää, ikään kuin auringon luolan seinälle heijastamia varjokuvia, joista voidaan havaita vain ääriviivat, ja jotka vain edustavat luolan oviaukon ohi kulkevia muotoja (ideoita) eli todellisuutta luolan ulkopuolella.
Jaetun janan vertauksen idea on puolestaan seuraava: Voimme kuvitella, että kaikki asiat maailmankaikkeudessa ovat ikään kuin esitettynä yhdellä janalla, joka kuvaa niiden todellisuuden määrää. Tämä jana on jaettu kerran keskeltä kahtia, ja sitten nämä kaksi osaa on uudestaan jaettu keskeltä kahtia. Ensimmäinen kahtiajako edustaa jakoa ideamaailman ja aistimaailman välillä. Vastaava jako tehdään syntyneille puoliskoille: Aistimaailmaa edustava jana jaetaan osiin, jotka edustavat toisaalta ”todellisia asioita”, ja toisaalta niiden varjoja ja heijastumia. Vastaavasti ideamaailmaa edustava jana jaetaan osiin, jotka edustavat toisaalta ensimmäisiä prinsiippejä ja kaikkein yleisimpiä ideoita, ja toisaalta niistä johdettuja, ”heijastuneita” ideoita.
Pellonvarauslaki
Pellonvarauslaki oli Suomessa toteutettu maatalouden ylituotannon leikkaamiseen tähtäävä vuonna 1969 voimaan tullut laki. Lain johdosta maatilan omistaja saattoi tehdä valtion kanssa pellonvaraussopimuksen, jossa hän sitoutui jättämään pellot viljelemättä. Vastineeksi omistaja sai sopimusaikana rahallisen korvauksen, joka maksettiin neljännesvuosittain. Sopimus oli tehtävä tilan koko peltoalasta, kolmeksi vuodeksi kerrallaan.
Ideaoppi
Suhde käytäntöön
Platon sovelsi ajatustaan myös etiikkaan ja politiikkaan. Timaioksessa Platon kuvaa, kuinka kaikkeutta luotaessa luojajumala (demiurgi) käytti ideoita malleinaan, vaikka loikin niistä epätäydellisistä kopioista muodostuvan maailman. Ihmisen osana on jäljitellä ideoita, ennen kaikkea ’Hyvän’ ideaa, toteuttamalla sen ilmentymiä maailmassa.
Pellonvarauslaki
Tilanomistajalla oli myös mahdollisuus metsittää sopimukseen kuuluva peltoala, jolloin hän sai lisäkorvauksen. Metsityskorvaus oli yhtä suuri kuin pellonvarauskorvaus. Metsitys nosti pellonvaraussopimuksen kestoajan 15 vuodeksi.
Ideaoppi
Suhde käytäntöön
Valtio pyrkii kuvaamaan, kuinka tämä tapahtuu. Vaikka ihmiset eivät voikaan täydellisesti tuntea sellaisia ideoita kuin ’Oikeudenmukaisuus’, ’Kauneus’, ’Rohkeus’ jne., niiden epätäydellisten kopioiden ja ilmentymien kautta ne voidaan tuntea eri määrissä; samoin eri ihmiset kykenevät tähän eri tavalla. Teoksessa kuvatun ihannevaltion hallitsijoina toimivat filosofikuninkaat, jotka ovat kykeneviä näkemään ’Hyvän’ idean ja muut ideat.
Pellonvarauslaki
Pellonvaraustiloja kutsuttiin yleisesti nimellä pakettipellot, ja lakia peltopakettijärjestelmäksi. Peltojen jättäminen viljelemättä vaikutti maaseudun väestön mielialoihin; maatalous ja viljely koettiin perinteisenä elämäntapana, josta luopuminen oli henkisesti vaikeaa.
Paikka auringossa
Paikka auringossa (A Place in the Sun) on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Se oli ensimmäinen osa George Stevensin kuuluisasta yhdysvaltalaistrilogiasta, jonka kaksi muuta osaa olivat Etäisten laaksojen mies ja Jättiläinen.
Yleistä
Elokuvan pääosissa olivat Montgomery Clift, Elizabeth Taylor ja Shelley Winters. Elokuva perustuu Theodore Dreiserin romaaniin Amerikkalainen murhenäytelmä, josta oli tehty myös teatterinäytelmä ennen elokuvaa. Charles Chaplin sanoi elokuvaa parhaaksi näkemäkseen amerikkalaiseksi elokuvaksi.
Pellonvarauslaki
Pellonvarausjärjestelmä korvattiin eläkejärjestelmillä kehittämällä 1970-luvulla maatalouden sukupolvenvaihto- ja luopumiseläkkeet.
Peltoa sai kuitenkin käyttää perunan ja kasvitarhatuotteiden tuotantoon omalle perheelle ja rehun tuottamiseen omille eläimille, hevosille, poroille ja vuohille, tietyin edellytyksin myös lampaille.
Paikka auringossa
Juoni
Georgelle käy kuitenkin Alicen vaatimusten takia entistä hankalammaksi salata kaksoiselämänsä Angelalta ja hänen suvultaan. George on kuullut läheisellä järvellä tapahtuneesta hukkumisesta ja päättää murhata uimataidottoman Alicen hukuttamalla hänet. Alice ja George vuokraavat veneen, jolla he lähtevät veneilemään. Järvellä George ei kuitenkaan pysty toteuttamaan murhasuunnitelmaa. Hänelle ja Alicelle tulee kuitenkin riitaa, ja vene kaatuu. George ei yritä pelastaa Alicea, vaan antaa hänen ja syntymättömän lapsensa kuolla.
Annalistinen koulukunta
Annalistinen koulukunta eli Annales-koulukunta on Ranskassa syntynyt ja kautta maailman levinnyt historiankirjoituksen koulukunta, joka on vaikuttanut voimakkaasti historiankirjoitukseen länsimaissa koko 1900-luvun. Koulukunta tunnetaan eritoten sosiologian tieteellisten menetelmien mukaanottamisesta historiantutkimukseen toteamalla, että historiantutkimuksessa piti ottaa huomioon kaikki yhteiskunnan osatekijät.
Paikka auringossa
Juoni
Hermostunut George palaa Vickersien luo. Pian kaikki tuntevat lähiseudun epäilyttävän hukkumistapauksen. Samoihin aikoihin Angelan suku alkaa olla pikkuhiljaa myötämielinen Angelan ja Georgen naimisiinmenolle, Georgen unelma on siis lähellä toteutumistaan.
Annalistinen koulukunta
Synty
pienoiskuva|Marc Bloch pienoiskuva|Lucien Febvre Alsacessa sijaitseva Strasbourgin yliopisto oli siirtynyt ensimmäisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1918, takaisin ranskalaisten haltuun. Yliopistoa uudelleenperustamaan värvättiin nuoria ja innostuneita tiedemiehiä. Heistä kaksi historioitsijaa, Marc Bloch ja Lucien Febvre, perustivat yhdessä vuonna 1929 historiallisen aikakauslehden Annales d’histoire économique et sociale. Lehden keskeisenä tarkoituksena oli suunnata historiantutkimus pois perinteisestä tapahtumahistoriasta, sotahistoriasta, poliittisesta historiasta sekä niin sanotuista merkittävistä yksilöistä. Taustalla oli tieteellistä kunnianhimoa ja kapinaa 1800-luvun historiankirjoituksen auktoriteetteja vastaan. Esikuvana oli muun muassa vuosisadan alun saksalainen historiankirjoitus, mutta eritoten uusi tiede: sosiologia. Näin perustettu lehti antoi nimensä vuosisadan merkittävimmälle historiankirjoituksen koulukunnalle, vaikka sen nimi on muuttunut useita kertoja.