cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jukka Alihanka
Jukka Johannes Mauri Alihanka (16. marraskuuta 1949 Hartola – 21. marraskuuta 2013 Naantali) oli suomalainen lääketieteen tohtori, arvostettu ja tunnettu unitutkija sekä sanoittaja ja säveltäjä. Hän oli Suomen johtavia unettomuuden tutkijoita ja uniongelmista kärsivien auttajana tunnettu lääkäri.
Nuoruus
Jukka Alihanka syntyi Hartolassa 16. marraskuuta 1949. Hänen ollessaan vielä lapsi heidän perheensä muutti Turun ja Porin läänin Koskelle. Alihanka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1968 Kosken lukiosta ja sai opiskelupaikan Turun yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta.
Ura lääkärinä
Vuonna 1982 Alihanka väitteli lääketieteen tohtoriksi ja työskenteli TYKS:ssä vuoteen 1990 asti. Hän toimi sittemmin lääkärinä myös muun muassa Turun Mehiläisessä vuoteen 2000 saakka sekä muilla yksityisillä lääkäriasemilla ja Turun A-klinikalla sekä Turun yliopistossa tutkijana.
Alihanka oli unitutkija ja hänen klinikkansa Uniklinikka Li toimi Turussa vuodesta 1983. Alihanka oli mukana kehittämässä SCSB-unipatjamenetelmää. Hänen mukaansa unettomuuden hoidon perusongelmana on se, että sitä on aiemmin hoidettu psyykkisenä sairautena. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira rajoitti vain muutama viikko ennen Alihangan kuolemaa Iltalehdessä ja Helsingin Sanomissa julkaistun muistokirjoituksen mukaan Alihangan lääkärinoikeuksia niin, ettei tämä saanut määrätä mitään lääkkeitä toimitettavaksi apteekista. Valviran lakimiehen Iltalehdelle kertoman mukaan syynä tähän oli epäily siitä, että Alihanka olisi määrännyt epäasianmukaisin perustein potilaille suuria määriä keskushermostoon vaikuttavia lääkkeitä, lisäksi lakimiehen mukaan oli syytä epäillä hänen määränneen potilaille suurempia annoksia lääkkeitä kuin mitä on lääketieteellisesti perusteltavissa. Alihanka ei kuitenkaan menettänyt muutoin lääkärinlupaansa eikä hänen toimiaan ehditty todeta epäasianmukaisiksi tai tutkia loppuun ennen hänen kuolemaansa. Lääkkeiden määräämistä koskeva rajoitus olisi ollut voimassa vuoden 2014 loppuun saakka.
Ura musiikin parissa
Jukka Alihanka levytti myös salanimellä Susi-Artturi ja hänen tämän niminen albuminsa julkaistiin vuonna 1987. Levyn kappaleita ovat muun muassa ”Yksinäinen mopomies” ja ”Koirani koskessa ui”.
Jukka Alihanka kuoli vaikean ja pitkällisen sairauden seurauksena Naantalissa 64-vuotiaana marraskuussa vuonna 2013.
Muuta
Jukka Alihanka osallistui Helsingin Sanomissa julkaistun muistokirjoituksen mukaan ns. Ulvilan surman ensimmäiselle käsittelykierrokselle puolustuksen todistajana käräjä- ja hovioikeudessa voimatta kuitenkaan osallistua tapauksen toiselle käsittelykierrokselle.
Kirjallisuusvuosi 1923
Kirjallisuusvuosi 1923 käsittelee vuoden 1923 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Break (Enchantin albumi)
Break on yhdysvaltalaisen progressiivisen rockyhtyeen Enchantin neljäs studioalbumi.
Vähä-Urtti
Vähä-Urtti on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylässä ja se sijaitsee Pohjois-Päijänteellä Vuoritsalon lounaispuolella.
Maantietoa
Saari on 740 metriä pitkä, 480 metriä leveä ja sen pinta-ala on 23,1 hehtaaria tai 22,4 hehtaaria. Se sijaitsee Murtoselän pohjoispuolella keskellä Poronselkää. Sen pohjoispuolella sijaitsee mantereella Nenäinniemi, länsipuolella Vuoritsalo ja lounaispuolella Iso-Urtin niemi. Saaren huippu sijaitsee keskellä saarta noin 110 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kohoaa 32 metrin korkeuteen järven vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Saaren eteläosassa rinteet ovat jyrkät ja siellä on muutama jyrkänne. Pohjoisrannassa on kolme vapaa-ajan asuntoa, mutta saaren eteläosassa on ulkoilualue, jonka eteläpään niemessä on nuotiopaikka. Saaren kaikkia sivuja kiertävät veneväylät.
Luontoarvoja
Saaren luoteisosan metsämaasto on lehtomaista kangasta, jonka puusto muodostuu pääosin koivusta ja kuusesta. Muu osa saaresta on karua, sillä sen maapohja on osin kivikkoa ja kalliota. Siellä kasvaa lähes yksinomaan mäntyä. Vanhimmat metsäalat muodostuvat iältään 130–140-vuotiaista puista. Saaren rannoilla on rehevämpää kasvillisuutta, jossa tavataan mustakonnanmarjaa, lehtokuusamaa, näsiää ja rauhoitettua valkolehdokkia. Saaren suojaisat rannat kasvavat järviruokoa, mutta aavan järvenselän puoleiset rannat ovat kivikkorantoja. Lintujen kannalta saari on hyvä pesimäsaari.
Historiaa
Vuodelta 1884 olevassa Pohjois-Päijänteen purjehdusliikenteen vesistökartassa saaren karttanimi on Naattiansaari. Naattiansaarella tarkoitetaan kuitenkin Nenäinniemeen yhtynyttä pienempää saarta.
Hermann Bahr
Hermann Bahr (1863 Linz, Saksa − 1934 München, Saksa ) oli itävaltalais-saksalainen kirjailija, esseisti ja dramaturgi. Hän oli aikakauden uusimpien suuntien esitaistelija. Hän oli Maurice Maeterlinckin, Friedrich Nietzschen, Henrik Ibsenin ja August Strindbergin ensimmäisiä ja innokkaimpia kannattajia. Hän kirjoitti kirjallisaiheisia esseekokoelmia, kuten Zur Kritik der Moderne 1890, Die Überwindung des Naturalismus 1891 ja Renaissance 1897, romaaneja, kuten Die gute Schule, ja näytelmiä, kuten Die Mutter, sekä Suomessakin esitetyt Der Meister ja Der Andere. Hän oli myös huomattava teatterikriitikko.
Bahrin tunnetuin näytelmä on Konsertti (Das Konzert, 1909), jonka aiheena ovat avioliiton vapaudet ja rajoitukset. Hän hylkäsi kommunismin ja omaksui konservatiivisen katolisuuden, mikä ilmenee romaaneista Himmelfahrt (1916) ja Österreich in Ewicgkeit (1929).
Kirjallisuusvuosi 1922
Kirjallisuusvuosi 1922 käsittelee vuoden 1922 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Musta hevonen (täsmennyssivu)
Musta Hevonen tai musta hevonen voi tarkoittaa seuraavia:
Parhaan rap-albumin Grammy-palkinto
Eminem on voittanut palkinnon kuudesti, Kanye West neljästi ja OutKast kahdesti. Vuonna 2013 palkinnon voittanut kanadalainen Drake oli ensimmäinen ei-yhdysvaltalainen kategorian voittaja. Vuonna 2019 Cardi B:stä tuli ensimmäinen tämän kategorian palkinnon voittanut naissolisti.
Voittajat
thumb|upright|[[Eminem on voittanut parhaan rap-albumin palkinnon kuudesti.]]
Kirjallisuusvuosi 1921
Kirjallisuusvuosi 1921 käsittelee vuoden 1921 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Ruhnun majakka
Historia
Ensimmäinen maininta majakasta Ruhnun saarella on vuodelta 1646. Vuonna 1757 Haubjerre-kukkulalle tehtiin toinen, joka kuitenkin romahti. Vuonna 1860 rakennettiin saarelle puinen, katkaistun pyramidin muotoinen majakka, joka oli väritykseltään keltainen. Sen tilalle tilattiin uusi, jonka on vuonna 1875 valmistanut Le Havressa Ranskassa toiminut Forges et Chantiers de la Méditerranée -yhtiö. Sen osien saamiseksi pystyspaikalle rakennettiin kivetty tie dyynien yli. Se saatiin pystyyn vuonna 1877, ja se koostui keskiputkesta, joka oli niitattu levyistä ja neljästä niittaamalla tehdystä vinosta putkijalasta.
Majakka kärsi pahoja vaurioita, kun saksalaiset ensimmäisen maailmansodan aikana panostivat sen keskushuoneen dynamiitilla ja räjäyttivät, jolloin keskushuone ja lyhty vaurioituivat. Se korjattiin vasta vuosina 1936–1937.
Maximilian Theodor Buch
Maximilian Theodor (Max) Buch (29. elokuuta (J: 17. elokuuta) 1850 Räpina, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 6. tammikuuta 1920 Lappeenranta, Suomi) oli syntyjään baltiansaksalainen suomalainen lääkäri ja kansatieteilijä. Arvoltaan hän oli lääketieteen tohtori ja hovineuvos. Hänen laaja kirjallinen tuotantonsa on pääosin saksankielinen, mutta hän julkaisi myös ruotsiksi ja venäjäksi.
Elämänvaiheet
Maximilian Buch syntyi Liivinmaalla, nykyisen Viron alueella, tuli ylioppilaaksi Tarton kymnaasista vuonna 1869 ja opiskeli lääketiedettä Tarton yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1877 ja työskenteli aluksi tehtaanlääkärinä Iževskin kivääritehtaassa Vjatkan kuvernementissa Venäjällä vuodet 1877–1880. Hän teki kansatieteellisiä havaintoja udmurttien (votjakkien) keskuudessa ja julkaisi tutkimuksen Die Wotjäken, eine Ethnologische Studie vuonna 1882.
Iževskin jälkeen Buch työskenteli pataljoonanlääkärinä 89. Belomorskin (Sorokan) jalkaväkirykmentissä ja siirtyi sen jälkeen vakinaiseksi lääkäriksi Helsinkiin venäläisen sotilassairaalan, jossa palveli vuodet 1880–1885. Buch sai nopeasti tarpeekseen venäläisen sotilassairaalan oloista. Hän suoritti colloquium familiare -tutkinnon, haki Suomen kansalaisuutta ja alkoi toimia suomalaisena lääkärinä.
Buch hoiti Lappeenrannan kaupunginlääkärin virkaa vuosina 1885–1890 ja johti siellä myös kylpylää viisi vuotta, hoiti suomalaisen rakuunarykmentin lääkärinvirkaa vuosina 1890–1902. Vuosina 1890–1902 Buch toimi Lappeenrannassa rahatoimiston jäsenenä ja kaupunginvaltuutettuna. Kun rakuunarykmentti lakkautettiin ja Buch joutui lakkautuspalkalle, hän siirtyi Helsinkiin pitämään yksityisvastaanottoa.
Buch julkaisi Saksassa vuonna 1883 kirjan Finnland und seine Nationalitätenfrage, jossa hän varoitti kielikiihkoilusta ja kannatti suomen ja ruotsin kielen tasa-arvoa. Lisäksi Buch käänsi suomalaista kaunokirjallisuutta saksan kielelle.
Buch arvosteli August Ahlqvistia vuonna 1889 Suomen Lääkäriseuran julkaisussa ja todisteli historiallis-maantieteellisesti, kielitieteellisesti ja jopa Kalevalan henkilöiden elinikää määritellen, että sauna olisi suomalainen keksintö. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun saunaa koetettiin väittää suomalaiseksi ilmiöksi.
Virolaisten vanhaa pakanauskontoa ja Tõnnin palvontaa käsittelee Buchin teos Ueber den Tõnnis-cultus und andere Opfergebräuche der Esthen (1897).
Max Buchin puoliso oli Anna Eugenie o.s. Stintmann (1855–1934). Heillä oli kolme lasta. Pojista Kurt Karl Vilhelm Buch (1881–1967) oli kemisti, Åbo Akademin ja Helsingin yliopiston professori ja Hans Robert Viktor Buch (1883–1964) oli kasvitieteilijä, Helsingin yliopiston dosentti ja kasvitieteellisen museon kustos.
Çerkes Hasanin välikohtaus
Çerkes Hasanin välikohtaus tapahtui 15. kesäkuuta 1876 Istanbulissa Turkissa. Välikohtauksessa upseeri Çerkes Hasan tunkeutui Turkin hallituksen kokoukseen ja ampui kaksi ministeriä ja haavoitti useita virkamiehiä. Vaikka attentaatin on katsottu johtuneen tekijänsä henkilökohtaisesta kaunasta, se sijoittui aikakauteen, jolloin heikkenevää Osmanien valtakuntaa horjuttivat sisäiset etniset ristiriidat, vallanvaihdokset ja tarpeet uudistuksiin.
Taustoja
Sulttaani Abdülaziz I:n ministerit olivat suistaneet hänet vallasta ja vanginneet hänet 30. toukokuuta 1876. Virallisten tahojen mukaan eräässä palatseistaan arestissa ollut entinen sulttaani Abdülaziz teki itsemurhan 5. kesäkuuta. Ex-sulttaanin kuolemaa on pidetty myös itsemurhaksi lavastettuna salamurhana. Tätä tukisivat kuolemasta annetut ristiriitaiset tiedot. Ensimmäinen virallinen tiedote kertoi Abdülazizin hypänneen huoneensa ikkunasta, joka oli noin kuuden ja puolen metrin korkeudella. Seuraavana päivänä julkaistiin uusi tiedote, jossa hänen kerrottiin viiltäneen verisuonensa auki pienillä parranhoitoon tarkoitetuilla saksilla. Turkissa alkoi kierrellä huhuja, joiden mukaan sulttaanin kuoleman takana olivat vallankaappauksen johtajat, jotka halusivat varmistaa, ettei sulttaani pääsisi takaisin valtaan.
Vallanvaihdoksen keskushenkilöitä olivat uudistusmieliset virkamiehet suurvisiiri Mütercim Mehmed Rüşdi pašša, sotaministeri ja entinen suurvisiiri Hussein Avni pašša sekä ulkoministeri Mehmed Raşid pašša. Vallankaappaajat nostivat hänen tilalleen hänen veljenpoikansa Murat V:n, josta odotettiin nuorekasta uudistajaa. Lupaavan alun jälkeen alkoholisoitunut Murat ei kuitenkaan kestänyt painetta ja hänen hermonsa alkoivat pettää. . Kuultuaan setänsä kuolemasta Murat järkyttyi syvästi.
Çerkes Hasan oli Turkin armeijan kapteeni. Hän oli etnisesti tšerkessi ja kuolleen sulttaani Abdülazizin toisen vaimon veli. Hän oli myös kruununprinssi Yusuf Izzeddinin henkilökunnan jäsen. Vallanvaihdos, joka pudotti myös prinssi Yusufin asemastaan, oli merkinnyt Hasanille henkilökohtaisen vallan menetystä. Lisäksi Hasan ei uskonut itsemurhaväitteisiin, vaan hän piti vallankaappareita syyllisinä sukuun naidun sulttaanin murhaan. Näin vuoristolaistaustainen Hasan katsoi myös voimakkaita kunniakäsityksiään rikotun.
Attentaatti
thumb|200px|Vallankaappaukseen osallistunut entinen suurvisiiri ja sotaministeri Hussein Avni pašša oli Çerkes Hasanin tärkein kohde. Hasan marssi 15. kesäkuuta 1876 entisen suurvisiirin ja silloisen salkuttoman ministerin Mithat paššan kotitaloon, jossa hallitus piti kokousta. Hänellä oli mukanaan neljä revolveria ja yatagan, joka oli perinteinen turkkilainen käyräteräinen miekka. Kaksi revolveria hän oli piilottanut saappaisiinsa. Vartijoille hän sanoi vievänsä viestiä yhdelle ministereistä ja pääsi esteettä rakennukseen. Hasan astui neuvotteluhuoneeseen ja ampui ensimmäiseksi Hussein Avni paššaa ja toiseksi Raşid paššaa. Molemmat kuolivat haavoihinsa. Meriministeri Kayserili Ahmed pašša yritti estää Hasania aiheuttamasta enempää vahinkoa tarttumalla häntä takaapäin käsistä, mutta Hasan vapautti itsensä haavoittamalla vanhaa ministeriä miekallaan. Tällä välin suurvisiiri oli paennut toiseen huoneeseen, jonne myös haavoittunut meriministeri ryntäsi. Miehet telkesivät oven takanaan. Hasan puhui suurvisiirille oven läpi kunnioittavaan sävyyn pyytäen päästä sisään, jotta hän voisi viimeistellä meriministerin. Suurvisiiri kieltäytyi. Keskustelun aikana muut kokoukseen osallistuneet hyökkäsivät aseistautumattomina Hasanin kimppuun. Hasan kuitenkin ampui jokaista vuorollaan, ja hänet pysäyttivät vasta paikalle ennättäneet vartijat, jotka iskivät häntä pistimellä. Hän oli tappanut kahden ministerin lisäksi viisi muuta ja haavoittanut kahdeksaa.
Hasan vangittiin, ja hänet hirtettiin lyhyen oikeudenkäynnin jälkeen lähteistä riippuen jo seuraavana päivänä, tai viimeistään 18. kesäkuuta. Teloituksensa aikana Hasan osoitti rohkeutta kävelemällä haavastaan huolimatta hirttolavalle ja auttoi myös laittamaan silmukan kaulansa ympärille. Välikohtauksen syistä on useita teorioita. Syynä pidetään yleensä vallanvaihdoksen takia Hasanille syntyneitä henkilökohtaisia ongelmia, mutta sen väitetään olleen konservatiivisten voimien järjestämä tai provosoima attentaatti, jonka tarkoitus oli horjuttaa valtatasapainoa tapattamalla uudistusmieliset ministerit. Toisaalta on myös esitetty, että Mithat pašša pyrki poistamaan hallituksesta ne ministerit, jotka riittävän vahvoina olisivat kyenneet vastustamaan hänen radikaalisti uudistusmielistä politiikkaansa.
Seuraukset
Murat V:n hallituskausi oli lyhyt, se kesti vain 93 päivää. 31. elokuuta korkein neuvonantaja islamia koskevissa asioissa sheikki al-Islam julisti fatwan, joka määritteli Murat V:n mielenvikaiseksi. Hänen sijalleen astui Abd-ul-Hamid II. Kun Murat pääsi pois stressaavasta asemastaan, hänen mielenterveytensä parani pian.
BoJack Horseman
BoJack Horseman on yhdysvaltalainen Raphael Bob-Waksbergin luoma aikuisille suunnattu animoitu musta komediasarja. Sarjassa esiintyvät ääninäyttelijöinä muun muassa Will Arnett, Amy Sedaris, Alison Brie, Paul F. Tompkins sekä Aaron Paul. Sarja seuraa hiipuneena sitcom-tähtenä esitetyn ihmismäisen hevosen BoJack Horsemanin (Arnett), itseinhon, päihteiden ja epäonnistumisien täyteistä elämää sekä hänen yrityksiään nousta takaisin tähdeksi.
Kirjallisuusvuosi 1920
Kirjallisuusvuosi 1920 käsittelee vuoden 1920 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Çerkes Hasanin välikohtaus
Seuraukset
Mithat pašša tukijoineen hyötyi tapauksesta, ja hän pääsi toteuttamaan radikaalia uudistusmielistä politiikkaansa ja uutta valmisteilla olevaa perustuslakia. Hänestä tuli 19. joulukuuta seuraava suurvisiiri.
BoJack Horseman
Sarja on saanut laajalti ylistävän vastaanoton. Vuonna 2018 verkkojulkaisu IndieWire nimesi sen kaikkien aikojen parhaimmaksi animaatiosarjaksi. Sarjaa ollaan kehuttu erityisesti sen sensitiivisestä ja realistisesta tavasta käsitellä vakavia aiheita, kuten masennusta, addiktiota, psykkisiä traumoja, itsetuhoisuutta, seksismiä ja rasismia mustan huumorin kautta. Sarja on myös saanut kolme Primetime Emmy -ehdokkuutta, mukaan lukien kaksi parhaasta animaatiosarjasta.
Tonkin
thumb|[[Ranskan Indokiinan aluejako. Tonkin on merkitty ruskealla.]] Tonkin oli Ranskan siirtokunta nykyisen Vietnamin pohjoisosassa. Se kattoi viljavan ja väkirikkaan Punaisenjoen suistoalueen ja ulottui Ma-joelta pohjoiseen aina Kiinan rajalle asti. Eteläisin kaupunki oli Ninh Bình.
BoJack Horseman
Asetelma
Sarja seuraa BoJack Horsemanin, kornin 90-luvun Horsin’ Around -sitcomin päätähteä ja hänen yritystään nousta takaisin Hollywoodin isojen tähtien joukkoon kirjoituttamalla kaiken paljastavan elämäkertansa haamukirjailija Diane Nguyenin avulla. Samalla BoJack tasapainottelee vaativan agenttinsa ja ex-naisystävänsä Princess Carolynin vaatimusten, sohvallansa asuvan laiskan ihmisen Toddin, ja hänen vihaamansa, mukavan ja tasapainoisen 90-luvun sitcom-koiran, Mr. Peanutbutterin sietämisen kanssa.
Vastaanotto
Sarjaa on kehuttu erityisesti sen sensitiivisestä ja realistisesta tavasta käsitellä vakavia aiheita, kuten masennusta, addiktiota, psykkisiä traumoja, itsetuhoisuutta, seksismiä ja rasismia mustan huumorin kautta. BoJack Horseman on useasti mainittu parhaaksi Netflix -alkuperäissarjaksi sekä yhdeksi kaikkien aikojen parhaista animaatiosarjoista. Toimittaja Jussi Ahlroth nimesi Helsingin Sanomien 20.12.2019 ilmestyneessä Nyt-liitteessä BoJack Horsemanin 2010-luvun parhaaksi tv-sarjaksi. Marraskuussa 2018 verkkojulkaisu IndieWire nimesi sarjan kaikkien aikojen parhaaksi animaatiosarjaksi.
Tonkin
Vuonna 1887 Tonkinista,  Annamista ja Kotšin-Kiinasta muodostettiin Ranskan Indokiina, johon  Laos liitettiin joitakin vuosia myöhemmin.
Afroditen temppeli (Korintti)
Afroditen temppeli oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu kreikkalainen temppeli, joka sijaitsi Akrokorintin eli Korintin kaupungin linnavuoren huipulla Kreikassa.
Historia
Afroditea oli palvottu Akrokorintilla pitkään. Kreikkalaisessa mytologiassa jumalatar sai vuoren Heliokselta. Ensimmäinen temppeli oli rakennettu paikalle mahdollisesti 600-luvulla eaa. Uusi temppeli rakennettiin samalle paikalle 400-luvulla eaa. Temppelissä harjoitettiin antiikin aikana mahdollisesti temppeliprostituutiota. Kerrotaan, että temppelille olisi omistettu lukuisia orjattaria ja myös miespuolisia orjia mahdollisesti tätä toimintaa varten. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä toiminnan tarkasta luonteesta.
Temppeli säilyi hellenistisen ajan läpi. Roomalaiset mahdollisesti tuhosivat sen muun Akrokorintin ja Korintin kaupungin ohella vuonna 146 eaa. Ainakaan temppeliin liittynyt prostituutio ei ilmeisesti jatkunut paikalla enää roomalaisella ajalla. Kun kaupunki ja linnoitus rakennettiin uudelleen Julius Caesarin aikana, temppeliä ei kunnostettu. Pausaniaan kuvauksen mukaan temppeli on kuitenkin ollut olemassa 100-luvulla jaa. Kristillisellä ajalla paikalle rakennettiin kirkko, ja temppeli purettiin viimeistään tuolloin. Osmanivallan aikana paikalle rakennettiin moskeija. Ajan kuluessa temppelin kivet käytettiin linnoitus- ja muihin rakennuksiin.
Korintissa oli myös ainakin kaksi muuta Afroditelle omistettua temppeliä.
Rakennus
Temppeli sijaitsi Akrokorintin korkeimmalla huipulla. Se oli suhteellisen pieni: sen mittojen arvellaan olleen vain noin 10 × 13–16 metriä. Temppelissä oli Afroditen kulttikuva, jonka kerrotaan esittäneen jumalatarta aseistautuneena. Antiikin aikaisista rahoista tunnetun kuvauksen perusteella Afrodite piti kädessään peilinä Areen kilpeä. Tämän seurassa esitetään Eros.
Nykyisin paikalla on lähinnä moskeijan ja sen minareetin raunioita. Temppelistä on säilynyt vain joitakin perustuksia. Tekstilähteistä paikka tunnetaan lähinnä vain Pausaniaan ja Strabonin suppeista kuvauksista. Tämän vuoksi temppelistä tiedetään suhteellisen vähän.
Kolme ässää
Kolme ässää on suomalainen lapsille tarkoitettu animaatiosarja. Se kertoo kahden lapsen ja koiran, Sallan, Saken ja Saastamoisen, muodostamasta salapoliisikolmikosta, joka ratkoo omassa lähiympäristössään tapahtuvia mysteerejä. Sarjan on käsikirjoittanut myös Sirkuspelle Hermannin luojana tunnettu kirjailija Simo Ojanen ja piirtänyt animaattori Mikko Kunnas. Kertojana toimii näyttelijä Tapio Hämäläinen.
Isokaarikolibri
Isokaarikolibri (Glaucis hirsutus), myös G. hirsuta, on amerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Panamasta, Grenadasta sekä Trinidad ja Tobagosta Etelä-Amerikkaan, missä se elää mantereen pohjoisosassa, lähes koko Brasiliassa, ja lännessä Bolivian keskiosiin saakka. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Brasilian koillisosasta vuonna 1788.
Kolme ässää
Vuonna 2001 ilmestyi Simo Ojasen lastenkirja 3 ässää ja karkulainen, jonka kuvitus on animaatiosarjan tavoin Mikko Kunnaksen tekemä.
Jäätelötötterö
pienoiskuva|276x276px|Jaffa-jäätelötuutti Jäätelötötterö eli jäätelötuutti on valmiste, jossa jäätelöä on vohvelireunuksien sisällä. Jäätelötötteröä voi syödä ilman lusikkaa tai kulhoa pitämällä vohvelia kädessä ja lopuksi syömällä vohvelin. Jäätelötötteröt voivat olla eri muotoisia, yleisimmin ne ovat kartionmuotoisia tai kupinmuotoisia.
Japanin ralli 2007
thumb|Rallin voittaja Mikko Hirvonen. Japanin ralli 2007 (virallisesti Rally Japan 2007) oli Rallin MM-sarjan kauden 2007 14. osakilpailu, joka ajettiin 26.–28. lokakuuta. Rallin voitti Fordin Mikko Hirvonen. Toiseksi sijoittui Citroënin Daniel Sordo ja kolmanneksi Stobartin Henning Solberg.
Iivana Onoila
pienoiskuva|Iivana Onoila (vasemmalla) ja [[Elessei Valokainen vuonna 1911.]] Iivana Onoila (18. elokuuta 1842 Suistamo – 10. lokakuuta 1924 Suistamo) oli runonlaulaja.
Onoilan isä oli Ontrei-niminen talonpoika ja hänen äitinsä runonlaulutaitoisena tunnetun Ondrei Sotikaisen tytär. Onoilakin oli talonpoika Suistamon Suursaran kylässä. Vuodesta 1884 alkaen häneltä kerättiin viitisenkymmentä runoa ja loitsua, mutta suuri osa hänen muistamistaan saduista jäi keräämättä talteen. Vuonna 1906 Onoila kutsuttiin esiintymään Sortavalan laulujuhlille ja hän ryhtyi sittemmin kiertelemään esittämässä runonlaulua juhlissa ja koulujen tilaisuuksia eräiden muiden suistamolaisten kanssa. Karjalan sivistysseura pystytti kolme vuotta aiemmin kuolleen Onoilan haudalle muistokiven vuonna 1927.
Vetokannaksen kirkko
Vetokannaksen kirkko on Vaasan Vetokannaksella sijaitseva vuonna 1961 kivestä rakennettu muodoltaan kotamainen torniton pitkäkirkko, jonka suunnitteli Gösta Bergman ja jonka omistaa Vasa Kyrkliga Stiftelsen.
Historia
Kirkon suunnitteli kaupungin asemakaava-arkkitehti Gösta Bergman. Kirkon rakentaminen aloitettiin kesällä 1960. Kirkon vuokrasopimus astui virallisesti voimaan 16. tammikuuta 1961 alkaen, jolloin kirkko otettiin käyttöön kirkkosalia lukuun ottamatta. Kirkkosali vihittiin käyttöön 12. helmikuuta 1961.
Kirkon peruskorjaus tehtiin vuonna 1997 ja erillinen kellotapuli rakennettiin vuonna 2001.
Arkkitehtuuri
Kuorin kulmauksesta erkanee matala sakasti, vastakkaisesta päädystä asuntosiipi ja urheilusali. Sisäänkäynti kirkkoon on asuntosiiven kautta. Runkohuoneen kolmiomaiset päädyt ulottuvat maahan saakka, samoin kuin katon runkorakenteet. Kirkon pinta-ala on 305 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 80 + 80 hengelle. Kirkon 10-äänikertaiset urut on valmistanut Hans Heinrich vuonna 1969. Alttarilla on risti.
Pentti Aho
Pentti Aho -nimisiä henkilöitä ovat:
Väkivalta
Väkivalta on vallan tai ruumiillisen voiman tahallista käyttöä tai sillä uhkaamista, joka kohdistuu ihmiseen itseensä, toiseen ihmiseen tai ihmisryhmään tai yhteisöön ja joka johtaa tai joka voi hyvin todennäköisesti johtaa kuolemaan, ruumiillisen tai henkisen vamman syntymiseen, kehityksen häiriytymiseen tai perustarpeiden tyydyttymättä jäämiseen (Maailman terveysjärjestön määritelmä).
Kielitoimiston sanakirjan mukaan väkivalta on ruumiillista koskemattomuutta, oikeuksia tai etuja loukkaavaa tai vahingoittavaa voimakeinojen käyttöä.
Väkivalta erotellaan yleensä henkiseen väkivaltaan, ruumiilliseen väkivaltaan ja seksuaaliseen väkivaltaan. Todellisuudessa käsitteet voivat olla päällekkäisiä. Useimmiten sanalla ”väkivalta” viitataan nimenomaan ruumiilliseen voimankäyttöön. Väkivalta voi olla taloudellista väkivaltaa, jos tekijä hyväksikäyttää eli riistää, tuhoaa tai kontrolloi kohteena olevan henkilön taloudellisia voimavaroja.
Henkisellä väkivallalla viitataan toisen ihmisen loukkaamiseen tai pelotteluun esimerkiksi sanallisesti. Henkiseen väkivaltaan kuuluu myös esimerkiksi uhkaava ruumiinkieli (äkkinäiset liikkeet, äänen korotus, epämiellyttävä lähestyminen) jonka uhri voi kokea erittäin pelottavana, vaikkei varsinaista fyysistä kontaktia tapahtuisikaan.
Rakenteellinen väkivalta tarkoittaa epäsuoraa väkivaltaa, jossa pysyvähköt käyttäytymistä ohjaavat rakennelmat (esim. eduskunta ja sosiaaliset rakenteet kuten oikeus, politiikka, uskonto, kasvatus) vahingoittavat ihmisryhmiä estämällä perustarpeiden, kuten ravinnon, terveyden tai suojan, täyttymistä. Rakenteellisella väkivallalla on yhteys ilman välivaiheita tapahtuvaan suoraan väkivaltaan, koska rakenteellinen väkivalta usein altistaa fyysiselle väkivallalle. On myös puhuttu kulttuurisesta väkivallasta, joka viittaa kaikkeen sellaiseen kulttuurissa esiintyviin asioihin, jotka antavat syyn väkivallan käyttöön. Nykyään käytetään myös käsitettä digitaalinen väkivalta, jolla viitataan digitaalisin teknologioin tai netin välityksellä tehtyihin väkivallantekoihin.
Vihan yhteys väkivaltaan
Väkivalta liittyy useissa tapauksissa läheisesti aggression ja aggressiivisuuden käsitteisiin. Esimerkiksi Hannu Lauerman ja Kirsti Lagerspetzin mukaan : Aggressio ei itsessään ole hyvä eikä paha asia, vaan syvällä biologiassa oleva reagointitapa. Kyky aggressioon on ihmisissä synnynnäinen, perinnöllinen ja lajityypillinen piirre. Aggressio on elintärkeä voima, jota on tarvittu saalistamiseen, puolustautumiseen ja ryhmien ja laumojen sisäisen arvojärjestyksen säätelyyn. Parhaimmillaan aggressio on hyvää aikaansaava ja energiaa antava tekijä. Ihmisellä on kuitenkin evoluution seurauksena myös valmius sellaiseen kilpailullisuuteen ja aggressiivisuuteen, jonka hallitseminen nykykulttuurissa on vaativaa. Aggression ilmenemät voidaan nähdä vahvasti biologiaan ankkuroituvan ontogeneettisen tason pohjalta kehittyvinä kulttuurisesti kehittyvän psyykkisen minuuden ja kulttuurin vuorovaikutuksen värittäminä ja arvottamina heikkoina kohtina, jotka toisissa oloissa voivat muodostaa vahvuuden. Aggressionhallinta on seurausta monista tekijöistä, toiset hallitsevat aggressionsa huonommin kuin toiset. Osa syistä liittyy myös perimään. Miehen ja naisen aggressiot ilmenevät osin erilaisin tavoin, millä lienee jossain määrin evolutiivinen taustansa.
Eräs aggression motivoiman käyttäytymisen johdannaisista on väkivalta, jota paheksutaan ja kammoksutaan samalla kun sen viihteellinen, stimuloiva merkitys on populaarikulttuurin keskeinen osa. On muun muassa mediakasvatuksellisesti mielenkiintoista, että väkivallalla ja väkivaltaviihteellä ei ole rajoittajanaan samanlaista tabuluonnetta kuin seksillä, vaan kulttuurimme on sen kyllästämää lasten sotaisista leluista alkaen. Pienen lapsen ei kuitenkaan tarvitse oppia väkivaltaa sosiaalisten konfliktien ratkaisumallina, vaan se on eräs kasvusuunnan potentiaali ihmisen myötäsyntyisessä käyttäytymisvalikossa. Sosiaalistumisen eräänä keskeisenä osana onkin aggressiokasvu ja -kasvatus, oppia säätelemään aggressioitaan ja aggressiivisuuteen ohjaavia sisäisiä yllykkeitään hyvinkin monimutkaisen sääntöverkoston, rangaistuksen pelon, empatian ja yhteishengen määrittelemällä tavalla. Parhaimmillaan aggressio voi tällöin kesytettynä ja muuntuneena voimana palvella hyvinkin erityyppisiä päämääriä.
Syyt
On arvosteltu, että ihmisen mieltä tutkimalla ei voi ratkaista yhteisöille ja niiden jäsenille pahimmillaan tuhoisan käyttäytymisen, kuten väkivallan tai laajemmin rikollisuuden olemusta tai muitakaan yhteiskunnallisia ongelmia. Erityisesti 1990-luvulla onkin kritisoitu sitä, että poliittisia ja yhteiskunnallisia virtauksia on pyritty selittämään vain yksityisten ihmisten henkisillä erityispiirteillä. Siitä huolimatta väkivallan hyvin merkittäviä yksittäisiä taustasyitä ovat väkivaltaisten miesten ja naisten lapsuudenkohtelu, kasvatus ja perintötekijöistä johtuvat alttiudet.
Yleensä tällaiset seikat ovat yhteydessä juuri perheväkivaltaan ja perheen sisäisiin ongelmiin, mutta lapsi voi joutua kokemaan niitä myös muun ympäristön taholta. Erityisesti Patricia Crittenden ja James Garbarino ovat puhuneet muun muassa väkivaltaisista ympäristöistä (slummit, sota-alueet, konfliktipesäkkeet) väkivaltaisesti myrkyllisinä ympäristöinä. Myös median mallien on todettu vaikuttavan erityisesti lapsiin, joilta puuttuu väkivallattomuuteen ohjaavia vastavoimia. Väkivallan sukupolvien kierteen takia juuri lasten kokemaan ja näkemään perheväkivaltaan tulisi kyetä puuttumaan erityisen hyvin.
Elbogenin ja Johnsonin tekemän tutkimuksen mukaan väkivaltaisen käytöksen riskiä ennustavat Yhdysvalloissa tilastollisesti merkitsevästi nuori ikä, aikaisemmat väkivallanteot, miessukupuoli, joutuminen nuorisorangaistuslaitokseen, viimeisen vuoden aikana koettu avioero, pienituloisuus, masennus yhdessä päihteiden väärinkäytön tai riippuvuuden kanssa, vanhempien väkivaltatausta, kaksisuuntainen mielialahäiriö yhdessä päihteiden väärinkäytön tai riippuvuuden kanssa, työttömyys, rikoksen uhriksi joutuminen, piilotettujen uhkien havaitseminen muiden sanoissa tai teoissa, vanhempien välisen väkivallan todistaminen ja päihteiden väärinkäyttö tai riippuvuus. Näistä muuttujista koostetun mallin selitysaste on kuitenkin vain 0,24.
Väkivaltaisuudelle altistavia henkisiä piirteitä
Väkivaltaan voivat altistaa tietyt persoonallisuuden piirteet. Tämä pitää paikkansa sekä miehillä että naisilla. Näitä ovat muun muassa antisosiaalinen persoonallisuushäiriö, sekä erityisesti psykopatian piirteet ja varsinainen psykopatia. Voimakas päihteiden käyttö lisää väkivaltaisuuden riskiä huomattavasti. Väkivaltaa käyttäville on myös ominaista empatiakyvyn puute. Monet väkivaltaa käyttävät ovat tunne-elämältään epävakaita ja ihmissuhteissaan epäonnistuneita.
Väkivaltaisuudelle altistavia aineenvaihdunnan piirteitä
Osalla ihmisistä lihasten verensokeri laskee tavallista matalammalle tasolle. Heillä saattaa olla tällöin muita suurempi taipumus käyttäytyä väkivaltaisesti etenkin jos he ovat nauttineet alkoholia.
Henkinen väkivalta
Henkinen väkivalta on tahallisesta henkisesti satuttavaa kohtelua. Se on yleensä toistuvaa. Henkistä väkivaltaa voi olla vaikea tunnistaa ja nimetä väkivallaksi, minkä takia siihen ei aina haeta apua. Se ei myöskään jätä ulkoisia tuntomerkkejä, vaan kaihertaa sisältä päin mielenterveyttä. Henkinen väkivalta voi yhdistyä myös digitaaliseen väkivaltaan.
Ruumiillinen väkivalta
Fyysisen väkivallan piiriin kuuluva voimankäyttö voi tapahtua pelkkien raajojen varassa, tai siihen voidaan käyttää apuvälineitä (puukepeistä ydinaseisiin). Väkivaltaisen käytöksen motiivina voi olla melkein mikä tahansa. Äärimmäistä väkivaltaa esiintyy sodissa. Myös kulttuurissa esiintyy hallittuja väkivallan ilmiöitä, kuten erilaiset urheilulle sukua olevat kamppailut tai vaikka härkätaistelut. Väkivaltaa voidaan kulttuurista ja yksilöstä riippuen joko ihannoida tai sitä voidaan paheksua. Länsimaisessa kulttuurissa väkivalta näkyy myös toimintaelokuvissa.
Ruumiillinen väkivalta, valtio ja yhteiskuntajärjestys
Ruumiillisella väkivallalla on perustavanlaatuinen merkitys yhteiskunnan toiminnassa ja vallankäytössä. Max Weberin yhä suosittu määritelmä valtiolle on, että valtio on taho, jolla on yksin oikeutus käyttää väkivaltaa tietyllä alueella. Ajatus on sukua Thomas Hobbesin näkemykselle siitä, että luonnontilassa ei ole valtioita, vaan vallitsee väkivaltainen tila, kaikkien sota kaikkia vastaan ja vahvimman oikeus. Hobbesin teoriassa yksilöt sitten sopivat valtion perustamisesta päästäkseen eroon mielivaltaisesta väkivallasta. Weberin näkemykseen liittyen voidaan myös katsoa, että korkein valta yhteiskunnassa perustuu aina viime kädessä väkivallan hallintaan, vaikka tämä väkivalta olisi vain potentiaalista. Esimerkiksi jos joku ei suostu maksamaan laskua, rahat viedään häneltä lopulta vaikka väkivalloin. Samoin kansainvälisissä suhteissa peitetty mahdollisuus väkivallan käyttöön on erittäin suuressa roolissa.
Määritelmä
Seksuaalista väkivaltaa on teko, jossa tekijä tai tekijät eivät kunnioita uhrin oikeutta päättää itse omasta seksuaalisuudestaan (seksuaalinen itsemääräämisoikeus). .
Seksuaaliseen väkivaltaan voi kuulua ruumiillista tai henkistä väkivaltaa (pelottelua, kiristystä tai muuta uhkailua, esimerkiksi uhkailua ruumiillisella väkivallalla, työstä erottamisella tai haetun työpaikan saamatta jäämisellä). Henkilön itsemääräämisoikeuden rikkomista on myös se, että teon kohteena oleva henkilö on kykenemätön antamaan suostumustaan esimerkiksi päihtymyksen tai unitilan vuoksi tai jos hän on henkisesti kykenemätön ymmärtämään tilannetta.
Esimerkkejä seksuaalisesta väkivallasta :
Syyt
Seksuaalinen väkivalta voi johtua siitä että tekijä haluaa a. tyydyttää itsensä seksuaalisesti, b. tuntea hallinnan eli vallan tunnetta alistamalla uhria c. nöyryyttää uhria (myös järjestelmällisenä osana sodankäyntiä) d. rangaista uhria, koska tämä on tekijän mielestä rikkonut sosiaalista tai moraalista sääntöä (esim. ei suostu seksiin, vaikka on parisuhteessa tekijän kanssa, on pettänyt eli "tehnyt aviorikoksen", nähty humalassa tai uhmannut poliisia tai vanginvartijaa, joka haluaa kostaa).
Seuraukset
Seksuaalinen väkivalta voi aiheuttaa uhrille syvää pahoinvointia, mielen ja ruumiin vammoja, lisätä seksuaali- ja raskausongelmien todennäköisyyttä joko välittömästi tai kauan teon jälkeenkin. Seksuaalisen väkivallan jälkeiset kuolemantapaukset saattavat olla itsemurhan, hiv-tartunnan tai murhan aiheuttamia. Murhat tapahtuvat joko raiskauksen aikana tai jälkeenpäin ”kunniamurhina”. Seksuaalinen väkivalta voi vaikuttaa syvällisesti uhrien hyvinvointiin: he saattavat joutua perheensä ja yhteisönsä leimaamiksi ja hylkäämiksi.
Rikoksena
Seksuaalinen väkivalta voi olla joko laillista tai laitonta. Laiton seksuaalinen väkivalta on seksuaalirikos. Perinteisesti valtiot ovat sallineet suurimman osan seksuaalisesta väkivallasta laillisena. Yleensä lainsäädännöllä on kielletty raiskaaminen, mutta raiskauksen määritelmä on ollut ja on monissa maissa vieläkin hyvin kapea. Esimerkiksi Suomessa seksuaalirikoslainsäädäntö ei ole pysynyt muuttumattomana, vaan seksuaalirikosten määritelmiä on laajennettu ja uusia rikosnimikkeitä lisätty vielä 2010-luvullakin.
Poliisille ilmoitetut seksuaaliset väkivaltatapaukset ovat hyvin pieni osa kaikesta seksuaalisesta väkivallasta. Rikosuhritutkimusten ja kansalaisjärjestöjen kautta on saatu selville, että seksuaalinen väkivalta on paljon yleisempää. Rikosuhritutkimustenkaan avulla ei saada selville koko totuutta, koska kaikki eivät kerro väkivallasta tutkijoillekaan. Kun arvioidaan seksuaalisen väkivallan esiintyvyyttä eri puolilla maailmaa, on huomioitava, että eri kulttuureissa on merkittäviä eroja sen suhteen, miten avoimesti tutkijoille puhutaan seksuaalisesta väkivallasta. Useimmissa maailman maissa seksuaalista väkivaltaa oli 2000-luvun alussa tutkittu varsin vähän.
Taloudellinen väkivalta
Taloudellinen väkivalta tarkoittaa vallankäyttöä, jossa toinen osapuoli hallitsee eli kontrolloi, hyväksikäyttää eli riistää, tai tuhoaa toisen henkilön taloudellisia voimavaroja. Tekijän tavoite voi olla alistaa, heikentää uhrin taloudellista tilannetta ja hallita eli kontrolloida uhria rahan avulla. Kohde ei saa esimerkiksi itse päättää mihin käyttää rahansa.
Esimerkkejä taloudellisesta väkivallasta :
Seuraukset
Pitkäkestoinen, kontrollointiin tai alistamiseen pyrkivä taloudellinen väkivalta on keino ylläpitää ylivaltaa. Taloudellinen väkivalta heikentää kohteen ruumiillista terveyttä ja henkistä hyvinvointia, huonontaa taloudellista tilannetta ja johtaa toisinaan köyhyyteen. Väkivalta saattaa vaikeuttaa kohteen mahdollisuutta ansaita rahaa ja työllistyä.
Digitaalinen väkivalta
Digitaalinen väkivalta viittaa väkivallan tekoihin, jotka tapahtuvat netissä tai sosiaalisessa mediassa tai joiden välineenä käytetään uusia teknologioita kuten älypuhelimia, tietokoneita, sähköpostia, paikannuslaitteita, vakoiluohjelmia, pikaviestipalveluita (kuten WhatsApp, Facebook Messenger) tai verkkoon kytkettyjä IoT-laitteita. Digitaalista väkivaltaa on myös salakuuntelu tai salakatselu. Digitaalinen väkivalta ja vaino tarkoittavat monissa tapauksissa laajamittaisia yksityisyyden loukkauksia, jotka murentavat ihmisen turvallisuuden ja elämänhallinnan tunteen. Teknologiavälitteiseen väkivaltaan liittyy usein kokemus siitä, että on jatkuvan tarkkailun alaisena eikä minnekään pääse karkuun.
Digitaalinen väkivalta lähisuhteessa
Digitaalinen väkivalta on yksi lähisuhdeväkivallan muoto. Väkivaltaisessa suhteessa teknologiaa voidaan käyttää esimerkiksi kumppanin tai muun läheisen kontrollointiin, eristämiseen, vakoiluun, häpäisemiseen, mustamaalaamiseen, pelotteluun tai rankaisemiseen. Digitaalista väkivaltaa on myös sähköisen tunnistautumisen tai verkkopankkitunnusten väärinkäyttö. Teknologiaa voidaan käyttää myös niin sanotun gaslightingin välineenä. Digitaalinen väkivalta kuuluu tyypillisesti lähisuhteeseen, jota luonnehtii pakottava kontrolli. Monissa tapauksissa digitaalinen väkivalta jatkuu eron tai välirikon jälkeen ´ digitaalisena vainona.
Digitaalinen vaino
Vainoaja saattaa myös mustamaalata vainon kohdetta sosiaalisessa mediassa tai levittää hänestä intiimiä kuvamateriaalia nettiin. Sexting eli seksiviestittely, intiimien kuvien lähettäminen toisen osapuolen kanssa, on yleistä ja osa monen seksuaalista ilmaisua. Kuvien lähettäminen kolmansille osapuolille on puolestaan rikos, ja aina tekijän vastuulla. Intiimien kuvien tai videoiden luvatta levittäminen on kuviin ja kuvaamiseen liittyvää digitaalista väkivaltaa (engl. image-based abuse). Lähettämisen tai sen uhkaamisen motiivina voi olla esimerkiksi toisen häpäisy tai psyykkinen murtaminen. Kostoporno (engl. revenge porn) on yksi kuviin ja kuvaamiseen liittyvä digitaalisen väkivallan muoto. Siinä väkivallan tekijä jakaa seksuaalista videomateriaaliaa ilman toisen/toisten osapuolien suostumusta. Käsitettä kostoporno on kuitenkin kritisoitu siitä, että porno-sana viittaa seksuaaliseen nautintoon, vaikka kyse on häpäisystä ja väkivallasta. Yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen on Suomen rikoslaissa rangaistava teko. Kuvien tai videoiden levittämisellä uhkaaminen tai pelkkä niiden hallussapito voi olla teon kohteeksi joutuneelle traumatisoivaa.
Richard F. Heck
Richard F. Heck (15. elokuuta 1931 Springfield, Massachusetts – 10. lokakuuta 2015 Manila, Filippiinit ) oli yhdysvaltalainen kemisti ja Nobelin kemianpalkinnon saaja. Hänen mukaansa on nimetty Heck-reaktio.
Ura
Heck valmistui maisteriksi Kalifornian yliopiston Los Angelesin kampusyliopistosta (UCLA) 1952. Valmistumisensa jälkeen hän jatkoi UCLA:ssa tutkijana, ja hän tutki Saul Winsteinin kanssa aryylisulfonaattien solvolyysia. Valmistuttuaan tohtoriksi Heck muutti Sveitsiin ja aloitti työt Zürichin teknillisessä korkeakoulussa, jossa hän tutki edelleen aryylisulfonaattien solvolyysia Vladimir Prelogin kanssa.
Sveitsistä Heck palasi Winsteinin ryhmään UCLA:an. Hän siirtyi Hercules Powder -yritykseen vuonna 1956. Vuonna 1971 hän liittyi Delawaren yliopiston henkilökuntaan. Yliopistossa hän jatkoi palladiumiin liittyviä tutkimuksiaan. Monista reaktioista, joita Heck kehitti Delawaressa, merkittävin oli alkeenin ja aryylihalidin kytkentäreaktio. Heckin ansiosta muut tutkijat onnistuivat kehittämään muita palladiumkatalysoituja reaktioita.
Heck jäi eläkkeelle 1989. Vuonna 2004 Delawaren yliopiston kemian ja biokemian laitokselle Richard F. Heck lehtoraatin, jonka avausluonnon Heck piti itse. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Yhdysvaltain kemian seuran Herbert C. Brown -palkinto. Heck, Ei-ichi Negishi ja Akira Suzuki palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla lokakuussa 2010 työstä palladiumin käytöstä ristikytkentäreaktioissa.
Heck muutti vuonna 2006 Filippiineille filippiiniläissyntyisen vaimonsa kanssa. Hän kuoli Manilassa 10. lokakuuta 2015 sairastettuaan useita vuosia.
Yövieraat (teatteriryhmä)
Teatteriryhmä Yövieraat on kokeellista teatteria vuosina 1988–2001 toteuttanut ryhmä, jonka keskeisenä henkilönä oli ohjaaja Juha Hurme. Yövieraiden ensiesitys vuonna 1988 oli Peter Weissin Yövieraat. Esitys muuttui illasta toiseen. Myös ryhmän enimmäkseen miespuolinen jäsenistö ("jätkäporukka") vaihteli, ja esityksiin kutsuttiin tekijöitä eri tahoilta. Maineikkain esitys oli Hannu Waaralan ja Hurmeen dramatisoima August Strindbergin Hullun puolustuspuhe vuonna 1990.
Visuaalinen lukutaito
thumb|Peto jahtaa ihmistä. Yksityiskohta [[Bhimbetkan kalliomaalauksista Intiassa.]] Visuaalinen lukutaito tarkoittaa taitoja ja sellaisten käsitteiden hallintaa, joita tarvitaan, jotta voidaan kokonaisvaltaisesti ymmärtää visuaalista kulttuuria. Visuaalista lukutaitoa voidaan pitää kuvallista lukutaitoa laajempana käsitteenä. Visuaalinen lukutaito sisältää kuvallisen alueen lisäksi koko visuaalisen ympäristön, kuten esimerkiksi muodin, teollisen muotoilun, arkkitehtuurin ja katukuvan sekä erilaiset visuaaliset mediat ja mainonnan. Visuaalisella lukutaidolla voidaan viitata myös taitoihin ja tietämykseen, joita edellytetään, jotta olisi mahdollista ymmärtää visuaalisesti välitettyjä viestejä kuten esimerkiksi liikennemerkkejä tai muita symboleja. Visuaalinen lukutaito perustuu laajalle ”teksti”-käsitykselle, jonka mukaan myös kuvista, audiovisuaalisista esityksistä tai vaikkapa rakennetusta ympäristöstä voidaan lukea esiin erilaisia merkityksiä. Vaikka nykyaikana puhutaan kulttuurin vahvasta visualisoitumisesta ja kuvallisesta käänteestä, visuaalista lukutaitoa on tarvittu ja käytetty kautta aikojen. Kalliomaalausten merkityksiä ymmärtääkseen on niiden tulkitsija tarvinnut juuri visuaalista lukutaitoa.
Visuaalisen lukutaidon kehitys alkaa varhaislapsuudessa, kun lapsi alkaa liittää näkemäänsä merkityksiä, joista vahvimmat ovat visuaalisia. Myöhemmin kieli ja visuaalinen lukutaito alkavat kehittyä rinnakkain eivätkä ne erotu toisistaan missään vaiheessa. Länsimainen kulttuuri korostaa kirjallista lukutaitoa. Reijo Kupiainen on todennut, että ensimmäinen oppimamme lukutaito on kuitenkin visuaalista. Vaikka visuaalisten viestien vastaanottaminen ei aina vaadikaan minkään tietyn merkkijärjestelmän varsinaista opettelua, ei kyky ymmärtää esimerkiksi valokuvia tai televisio-ohjelmia ole sisäsyntyistä. Katsomisen tavat ja kuvan esittämisen konventiot opimme elämämme aikana usein osana muita arkipäivän taitoja. Visuaalisen esittämisen ja katsomisen tavat ovat myös kulttuurisidonnaisia. Tämän vuoksi länsimaisiin (usein lähinnä yhdysvaltalaisiin) elokuviin ja televisio-ohjelmiin tottuneen saattaa olla hankalaa seurata esimerkiksi eteläamerikkalaisia televisiosarjoja tai intialaisia elokuvia. Kuvallisen kerronnan ymmärtäminen on osa visuaalista lukutaitoa ja se vaatii harjoittelua ja kerronnan tapoihin totuttelua.
Visuaaliseen lukutaitoon alettiin kiinnittää tarkempaa huomiota 1960-luvulla, jolloin Yhdysvalloissa perustettiin International Visual Literary Association (IVLA). Järjestö on ottanut huomioon visuaalisen lukutaidon moninaisuuden ja koonnut yhteen useiden alojen asiantuntijoita. Tästä esimerkkejä ovat psykologit, sosiologit, taiteilijat, informaatikot, graafikot ja opettajat. Suomessa keskustelu alkoi 1980-luvulla, mutta aiheeseen liittyvä tutkimus on jäänyt vähemmälle. Visuaalinen lukutaito on usein jäänyt medialukutaidon käsitteen alle.
Sen lisäksi että visuaalinen lukutaito edesauttaa ymmärtämään visuaalisesti välittyvää informaatiota, voidaan ajatella, että visuaaliseen lukutaitoon kuuluu myös ymmärrys siitä, että myös visuaalinen on (lähes) aina jonkun tuottamaa ja tällä jollakin on tietty viesti, jonka hän haluaisi välittää ja tietyt tarkoitusperät tämän viestin välittämiseen. Toisaalta jälkistrukturalistinen ranskalainen filosofia on kyseenalaistanut tekijän tuottamien ”viestien” välittymisen katsojalle tai vastaanottajalle. Roland Barthesin teos Tekijän kuolema – Tekstin syntymä on avannut käsityksiä, joissa tekstin lukija – oli hän sitten visuaalisen tekstin tai sanallisen tekstin lukija – on myös lopullinen teoksen tulkitsija. Tämä on erityisen keskeistä visuaalisessa, kulttuurisidonnaisessa yhteisöllisessä kommunikaatiossa. Edes valokuva tai dokumentaarinen videokuva eivät ole täydellisiä eivätkä objektiivisia representaatioita kuvaamastaan kohteesta, vaan niitä tuotettaessa on valittu ainakin kuvakulma ja rajaus, jotta ne välittäisivät toivotunlaisen viestin tai katsojan tulkinnan. Visuaaliseen lukutaitoon sisältyy siis myös kyky ymmärtää tarjottuun informaatioon liittyviä valtaprosesseja ja nähdä vaihtoehtoisia visuaalisia järjestyksiä sekä haastaa kulttuurisia itsestäänselvyyksiä.
Hyundai Motorsport
Hyundai Motorsport GmbH (HMSG) on Hyundain vuonna 2012 perustettu autourheiluosasto, joka kilpailee muun muassa Rallin MM-sarjassa.
Historia
pienoiskuva|vasen|Thierry Neuville Saksan rallissa 2014. Hyundai on kilpaillut rallin MM-sarjassa kausilla 2000–2003 ja uudestaan kaudesta 2014 eteenpäin.
Talli voitti valmistajien mestaruuden kaudella 2019, jolloin Australian osakilpailu peruttiin. Talli voitti valmistajien mestaruuden myös seuraavana vuonna, jolloin koronapandemia aiheutti muuttuvia rajoituksia.
Hyundai Motorsport GmbH ilmoitti huhtikuussa 2022 uuden toimitusjohtajan olevan Sean Kim. Kim korvasi Scott Nohin, joka palasi Koreaan Hyundai Motor Companyn tehtäviin. Yhtiön päämaja sijaitsee Alzenaussa.
Autot
Vuonna 2012 talli esitteli Hyundai i20 WRC -autoa, jolla se osallistui rallin MM-sarjaan kaudella 2014.
Jason Butler Rote
Jason Butler Rote on yhdysvaltalainen Annie-palkittu ja kolme Emmy-ehdokkuutta saanut käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten piirrossarjasta Dexterin laboratorio.
Dropout – hylätyt
Dropout – hylätyt on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut Tinto Brassin ohjaama italialainen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Franco Nero ja Vanessa Redgrave. Vuotta myöhemmin Brass, Nero ja Redgrave tekivät yhteistyötä elokuvassa La vacanza (1971). Dropout – hylätyt kertoo mielisairaalasta karanneesta miehestä, joka saa apua kotirouvalta, kun he yrittävät puhdistaa miehen nimen.
Frode Øverli
Frode Øverli (s. 15. elokuuta 1968) on norjalainen sarjakuvapiirtäjä.
Øverlin tunnetuin sarjakuva on Pondus. Toinen hänen tekemänsä sarjakuva on sairaalamaailmaan sijoittuva Arvauskeskus (Riskhospitalet).
Richard Henneberg
thumb|right|Richard Henneberg, puupiirros (1889), tekijä: [[Gunnar Forssell]]
Carl Wilhelm Albert Richard Henneberg (5. elokuuta 1853 Berliini – 19. lokakuuta 1925 Malmö) oli saksalaissyntyinen, ruotsalaistunut säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Elämä ja ura
Henneberg syntyi musikaaliseen perheeseen, jotta äiti lauloi ja isä työskenteli Berliinin kuninkaallisen oopperan kuoromestarina. Henneberg aloitti pianonsoiton opiskelun 7-vuotiaana, mutta sai suurimman osan musiikkiopetuksestaan Wilhelm Rustilta Berliinissä. Vuonna 1870 hän aloitti työn pianistina. Hän esiintyi säestäjänä Saksan lisäksi Skandinaviassa, Venäjällä ja Englannissa. Hänen kanssaan konsertoivat muiden muassa Carl Oskar Arnoldson, Zélia Trebelli-Bettini, Henryk Wieniawski, Konrad Behrend Behrens, Mathilde Mallinger ja Jules de Swert. Kiertäessään Behrensin kanssa Henneberg kävi vuonna 1872 ensimmäisen kerran Ruotsissa.