cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nemetskaja sloboda
Pietari Suuren tukiryhmä
Pietari Suuren (1672-1725) järjestäessä välienselvityksen streltsien kanssa hän kutsui kahdeksantoista rykmentin everstit Pyhän Kolminaisuuden luostariin, mutta vain muutama uskalsi ottaa kutsun vastaan. Sen sijaan Nemetskaja Slobodan käsityöläiset vastasivat Pietarin kutsuun. Satoja puuseppiä, kivenhakkaajia ja seppiä, jotka olivat tunteneet Pietarin hänen lapsuudestaan saakka ja jotka olivat opettaneet hänelle ammattinsa, alkoi marssia Pyhän kolminaisuuden luostariin. Pian muskettisoturit liittyivät kulkueeseen ja kulkue paisui kansanvaellukseksi. Tällöin myös ulkomaalaiset palkkasoturit asettuivat Pietarin puolelle. Kun streltsien everstit näkivät, mitä oli tapahtumassa, he tiesivät, että olivat menettäneet valtionhoitajana toimineen Sofian ja saaneet tsaarin.
Kulttuuri
Länsieurooppalaiset tavat ja perinteet säilyivät Nemetskaja Slobodassa, koska se oli eristetty ympäröivästä Venäjästä. Moni asukas piti säännöllisesti yhteyttä kotimaahansa kirjeitse. Kaupungissa oli konsertti- ja teatteritoimintaa, mikä johti teatteriesitysten järjestämiseen läheisessä kylässä. Näytelmät kirjoitti kaupungin saksalaisen seurakunnan pastori Johann Gregorius. Ensimmäinen näytelmä oli raamatullinen tragikomedia, joka perustui Esterin tarinaan. Se esitettiin vuonna 1672, ja se oli Venäjän historian ensimmäinen teatterituotanto. Kaikki näytelmät olivat teemaltaan raamatullisia.
Matti Kuiri
Sisällissodan jälkeinen aika
Kuiri siirrettiin sisällissodan jälkeen 6. heinäkuuta 1918 koulutusaliupseeriksi Kaartin jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja 17. tammikuuta 1919 Itämeren jalkaväkirykmentti l:een, josta muodostettiin myöhemmin Porin rykmentti. Hän toimi aluksi koulutusaliupseerina 7. komppaniassa, josta hänet määrättiin 1. heinäkuuta 1921 nuoremmaksi upseeriksi 5. komppaniaan ja 12. joulukuuta 1925 alkaen 1. komppanian varapäälliköksi sekä 12. maaliskuuta 1926 rykmentin jalkaväkitykkiupseeriksi. Aliupseerikoulun varajohtajaksi ja kaasusuojelu-upseeriksi hänet siirrettiin 1. elokuuta 1928, josta hänet siirrettiin 1. elokuuta 1930 alkaen 4:nnen ja 27. heinäkuuta 1932 alkaen l:en sekä 1. helmikuuta 1933 alkaen 2. komppanian päälliköksi.
Henri Ventoniemi
Henri Ventoniemi (s. 11. elokuuta 1995 Hyvinkää ) on suomalainen koripalloilija. Ventoniemen kasvattajaseura on Hyvinkään Ponteva. 207 senttisen Ventoniemen pelipaikka on korin alla joko sentterinä tai isona laitahyökkääjänä. Ventoniemi edustaa Korisliigassa pelaavaa Lahti Basketballia.
Matti Kuiri
Talvi- ja jatkosota
Kuiri osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 14:ssä ja osallistui taisteluihin Honkaniemessä, Näykissä, Rasalahdella, Taperniemessä ja Summassa. Välirauhan aikana hänet siirrettiin pataljoonan komentajaksi ja koulutusupseeriksi 5. Prikaatiin.
Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Linnoituspataljoona 5:n komentajaksi, mistä hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 4:ään. Hän osallistui taisteluihin jatkosodassa Viipurinlahdella, Yläsommessa ja Itä-Karjalassa, missä hän haavoittui pahasti Karjalan Maaselässä käydyssä taistelussa Seesjärven rannalla 26. lokakuuta 1941. Hän menehtyi haavoihinsa vielä saman päivän aikana. Hänet haudattiin sukuhautaan Turkuun.
Suuri Tuntematon
Suuri Tuntematon on Kotkassa 2003 perustettu rockyhtye. Ensimmäiset pari vuotta yhtye operoi englanninkielellä nimellä Unknown. Tämän jälkeen laulukieleksi vaihdettiin suomi ja samalla bändin nimi muuttui muotoon Suuri Tuntematon.
Musiikissaan yhtye yhdistelee punk, -metalli, -proge, ja iskelmävaikutteita rehelliseen suomirockiin.
Yhtye on julkaissut kolme levyä. Debyyttialbumi Kahdeksasosa julkaistiin loppuvuodesta 2013 ja se nousi ilmestyessään Suomen virallisen listan sijalle 28. Toinen levy Mustavalkoinen Albumi näki päivänvalon vuoden 2017 alkupuolella ja kolmas levy Avaruuden Kappaleita tuli ulos maaliskuussa 2022.
Kokoonpano
2012 alkaen:
Trainspotting (romaani)
Trainspotting on skotlantilaisen Irvine Welshin esikoisromaani, joka julkaistiin Isossa-Britanniassa 1993 ja se käännettiin suomeksi vuonna 1996. Kirjasta on tehty myös Danny Boylen ohjaama elokuvasovitus, Trainspotting joka ilmestyi vuonna 1996.
Kirja käsittelee heroiiniriippuvaista Mark "Rents" Rentonia, joka yrittää päästä huumeista eroon. Kirja sijoittuu Welshin kotikaupunkiin, Edinburghiin ja siinä esiintyy muitakin hahmoja, kuten Francis Begbie, Spud tai Sick Boy.
Kirja on tunnelmaltaan synkkä, kuten muutkin Welshin romaanit. Alkuteosta pidetään vaikeaselkoisena, koska hahmot puhuvat skotlanninenglantia ja käyttävät runsaasti slangitermejä.
Jone Ullakko
Jone Ullakko (oik. Jouni Tapani Ullakko) on suomalainen multi-instrumentalisti muusikko, joka vaikutti basistina vuoden 1983 Rock SM -kilpailuissa hopeaa voittaneessa Chapter One -yhtyeessä. Oman Jone -yhtyeensä jälkeen hän soitti Johnny Lee Michaels and the Androids (myöh. Androids)-yhtyeessä. Ullakko osallistui Eurovision laulukilpailun 1990 karsintaan kappaleella Jälkeesi sun. Tämän jälkeen Ullakko siirtyi Jone's Bros -yhtyeeseen. Jone's Bros -yhtye on julkaissut kolme pitkäsoittoa: The Jone's Bros 1995, Dirty Movies 1997 ja Oldschool 2006 sekä EP:n 4 sides of the story 1999 sekä keikkaillut aktiivisesti vuodesta 1990 alkaen. Ullakko on ollut myös mukana Smurffit-levyillä yhtenä esiintyjänä. Lisäksi hän on ollut äänittäjäna ja tuottajana useilla suomalaisilla levyillä mm. Esa Kaartamo - Etäisyys (1993), Aki Sirkesalo - Mielenrauhaa (1996), Anita Pajunen - Neon Enkeleitä (1996). Jone Ullakon tuotantoa ovat mm. vuoden 1994 Helsingin yleisurheilun EM-kisojen tunnusmusiikki, vuoden 1997 jääkiekon MM-kisojen fanfaarit sekä vuoden 2001 Lahden hiihdon MM-kisojen tunnusmusiikki.
Congreskolom
thumb|Congreskolom
Congreskolom on muistopylväs Brysselin kaupungissa Belgiassa. Muistopylvästä alettiin rakentaa vuonna 1850, ja se valmistui vuonna 1859. Pylvään päällä seisoo Leopold I:n patsas. Pylväs on 47 metriä korkea. Pylvään patsaan teki Jean Geefs ja pylvään Joseph Poelaert. Vuonna 1922 pylvään eteen lisättiin ikuinen liekki muistoksi ensimmäisessä maailmansodassa kuolleille belgialaisille.
Australian terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Laitoksen toiminta alkoi vuonna 1984 Australian terveysministeriön yhteydessä nimellä Australian Institute of Health. Vuonna 1987 annettiin laitosta koskeva säädös, jolloin laitoksesta tuli budjetin osalta itsenäinen valtionlaitos. Vuonna 1992 laitoksen vastuualuetta laajennettiin hyvinvointiin liittyvällä seurannalla, ja laitoksen nimi sai nykymuotonsa. AIHW:n päätoimipaikka sijaitsee Canberrassa ja sivutoimipiste Sydneyssä.
Koronavirusepidemian 2020 aikana AIHW on auttanut esimerkiksi Australian terveysministeriötä Covid-19-taudin tilannekuvan ja vaikutusten seuraamisessa.
Kesällä 2020 tutkimuslaitos on tuonut esimerkiksi esille alkoholiin ja huumeisiin liittyvän riippuvuuden hoitotarpeen lisääntymisen. Aiemmin AIWH oli kertonut esimerkiksi energiapitoisen roskaruuan syönnin, ylipainon ja maksasyövän huomattavasta yleistymisestä väestössä.
Erik Lindschöld
pienoiskuva|Erik Lindschöld Erik Lindschöld (2. helmikuuta 1634 Skänninge, Ruotsi – 11. kesäkuuta 1690 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja kuninkaan neuvonantaja, kirjailija, runoilija ja virsirunoilija.
Pertti Eräkare
Pertti Antero Eräkare, vuoteen 1954 Nieminen (24. tammikuuta 1930 Helsinki – 8. lokakuuta 2014 Espoo ) oli yleisurheilija sekä yritys- ja pankinjohtaja, joka toimi Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana.
Eräkare syntyi kauppias Johan Einar Niemisen ja Lempi Lyydia Jaatisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1954 oli konsultti Sinikka Tellervo Turunen. Eräkare valmistui merkonomiksi vuonna 1960 ja toimi PYP:n ja SYP:n palveluksessa apulaisosastopäällikkönä 1952–1968 ja pankinjohtajana 1971–1989. Tietotehdas -yhtiön johtaja hän oli 1968–1971. Arvo-osuusjärjestelmän käyttöönottoa, käyttöä ja kehitystä hoitaneen Suomen Osakekeskusrekisteri Osuuskunnan toimitusjohtajaksi Eräkare tuli 1989 ja hoiti tätä tehtävää eläkkeelle siirtymiseensä asti, vuoteen 1993. Eräkare oli 1950-luvulla kansallista kärkeä 800 metrin juoksussa ja ylsi mitaleille myös SM-viesteissä HKV:n joukkueessa. Hän oli aktiivinen urheiluvaikuttaja, joka toimi Suomen Urheiluliiton puheenjohtajana 1981–1982.
Erik Lindschöld
Elämä ja työ
1668 hänestä tuli kuninkaan kanslian sihteeri. Sitä ennen hän oli jo ollut lähetystösihteerinä Puolassa ja hänellä oli useita eri korkeita tehtäviä valtionhallinnossa. Hän osallistui vuoden 1686 kirkkolain laatimiseen. Hänet aateloitiin nimellä Lindenschöld, mutta hän käytti nimestään muotoa Lindschöld. Hän toimi kuninkaan kaupallisten asioiden sihteerinä, hovikanslerina ja vuonna 1686 maamarsalkkana, aatelissäädyn puheenjohtajana. 1687 hänestä tuli kreivi ja vapaaherra. Hän toimi myös kruununprinssin, myöhemmin kuningas Kaarle XII:n kotiopettajana. Hänet nimitettiin Lundin yliopiston kansleriksi (vuosina 1687–1690) ja hän oli hienostunut hovirunoilija. Hänen rakennuttamansa Stavsundin kartano Ekerön kunnassa on säilynyt.
Lindschöld oli Ruotsin ensimmäinen hovirunoilija. Hän kirjoitti tekstejä useita hovissa esitettyjä baletteja ja muita huvinäytelmiä varten sekä tilapäisrunoja, juomalauluja, hää- ja hautajaisrunoja, joita leimasi ranskalainen maku. Hän kirjoitti teoksiaan ruotsiksi ja latinaksi. Hän oli myös taitava virsirunoilija. Vuonna 1689 hän julkaisi piispa Haqvin Spegelin kanssa kirjan Barna bibel, jossa oli Lindschöldin kirjoittamia lauluja ja Psalmien pohjalta kirjoitettuja virsiä. Hänen virsiään on sävyttänyt barokin ajan rikkaat kielikuvat ja luontolyriikka sekä pietismin tapainen Jeesus-rakkaus.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Lindschöldin kirjoittamaa virttä.
Tommi Pihlajamäki
Tommi Pihlajamäki (s. 16. maaliskuuta 1971) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pihlajamäki pelasi kolme kautta miesten SM-sarjassa edustaen kolmea eri seuraa.
Pihlajamäen poika Tomas Pihlajamäki on myös pelannut koripalloa miesten pääsarjatasolla.
Ilari Ryyppö
Ilari Ryyppö (s. 27. tammikuuta 1997) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa Tampereen Urheilijat -38:a. Hänen valmentajansa on Petra Stenman.
Kalevan kisoissa Ryyppö sai hopeaa 400 metrin juoksussa vuonna 2020. Vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia 400 metrin juoksussa. Ryypön ennätys on 200 metrillä 21,73 (2019) ja 400 metrillä 48,22 (2020).
HMS Ramillies (07)
HMS Ramillies (viirinumero 07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1916 vesillelaskettu Revenge-luokan taistelulaiva, joka otti osaa kumpaankin maailmansotaan ja romutettiin vuonna 1948.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1913 laivasto-ohjelmaa William Beardmore and Companyn telakalta Skotlannin Dalmuirista, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1916 ja otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1917. Alus valmistui lokakuussa. Aluksen palveluskäyttöön ottaminen viivästyi, koska vesille laskun yhteydessä aluksen pohja vaurioitui. Alus jouduttiin hinaamaan vaikeissa olosuhteissa Mersey-jokea pitkin korjattavaksi Cammell Lairdin telakalle.
Samoin käyttöönottoa viivästytti kasvanut huoli sukellusveneistä ja hävittäjistä laukaistujen torpedoiden vaikutuksista ja alukseen päätettiin jo rakennusaikana rakentaa torpedovyöt. Näiden korjausten ja muutostöiden seurauksena sekä työvoiman siirto HMS Repulsen työmaalle aiheuttivat viiveet aluksen käyttöönotossa.
Olli Aro
Olavi Aimo Aarre (Olli) Aro (29. heinäkuuta 1920 Köyliö – 24. elokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
HMS Ramillies (07)
Palvelus
Britannian ja Turkin välinen ristiriita aiheutti 1920 aluksen siirtämisen Marmaranmerelle. Alus siirrettiin Atlantin laivaston 2. taistelulaivaviirikköön 1924. Vuoden 1926 yleislakon aikana alus toimi muonavarastona Mersey-joella yhdessä HMS Barhamin kanssa. Alus palasi Välimeren laivastoon saman vuoden lopulla.
Olli Aro
Olli Aron puoliso vuodesta 1948 oli toimittaja ja kansanedustaja, filosofian maisteri Pirkko Aro. Heidän poikansa oli lakimies Pekka O. Aro.
HMS Ramillies (07)
Palvelus
Alukselle tehtiin modernisointitöitä kesäkuusta 1932 elokuuhun 1934 Plymouthissa.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan syttyessä 1939 Ramillies kuului Kotilaivastoon ja toimi Pohjois-Atlantilla saattuetehtävissä. Se oli Islannin, Norjan ja Skotlannin välisellä merialueella 31. elokuuta – 7. syyskuuta tehtävänään estää saksalaisten kauppalaivojen paluu kotisatamiin. Vuoden lopulla alus saattoi joukkojenkuljetusaluksia Aleksandriaan ja lokakuussa sen asemapaikkana oli Gibraltar.
Amiraliteetti sai tiedon saksalaisen taskutaistelulaiva Admiral Graf Speen purjehduksesta eteläisellä Atlantilla ja Intian valtamerellä Lourenco Marquesin edustalla 16. marraskuuta. Taistelulaiva sai käskyn siirtyä Adeniin ja muodostaa yhdessä taistelulaiva HMS Malayan ja lentotukialus HMS Gloriousin kanssa Force J:n. Force J lähetettiin tuhoamaan Admiral Graf Spee, joka purjehti takaisin Atlantille ja tapasi kohtalonsa taistelussa La Plata -joen suulla Force H:n risteilijöiden HMS Ajax ja HMNZS Achilleksen, joita tuki Force G:n HMS Exeter, kanssa.
Vuoden 1939 lopulla Ramillies sai käskyn purjehtia itään Intian valtamerelle. Miehistön jäsenenä aluksella oli Hänen kuninkaallinen korkeutensa Prinssi Philip. Alus vieraili Uudessa-Seelannissa jouluna ja saattoi 13 000 uusiseelantilaista sotilasta kuljettaneen saattueen Wellingtonista Sueziin 6. tammikuuta – 12. helmikuuta 1940. Alus saattoi 15. huhtikuuta – 7. toukokuuta australialaisia joukkoja kuljettaneen saattueen Melbournesta Sueziin.
Italian liityttyä sotaan kesäkuussa 1940 taistelulaiva siirrettiin Välimerelle osaksi amiraali Andrew Cunninghamin Force D:tä Aleksandriassa. Yhdessä sisaraluksensa HMS Royal Sovereignin kanssa se saattoi saattueen Aleksandriasta Maltalle 27.–30. kesäkuuta. Ramillies osallistui Bardian ja Fort Capuzzon pommitukseen 16.–18. elokuuta. Paluumatkalla se joutui italialaisen pommikoneen maaliksi, mutta siihen ei osunut.
Alus saattoi saattueen Aleksandriasta Maltalle 8.–14. lokakuuta. Paluumatkalla aluksen kimppuun hyökkäsi kahdeksan italialaista torpedovenettä. Ramillies ei kärsinyt tappioita, mutta se upotti kolme hyökkäävistä veneistä ja vaurioitti neljää.
Taistelulaiva saattoi saattueen Aleksandriasta Kreetalle 25.–28. lokakuuta ja 10.–13. marraskuuta saattuetehtävässä Aleksandriasta Maltalle ja sitten taas Kreetalle. Viimeisellä matkalla vihollisen sukellusvene laukaisi torpedon kohti Ramilliesia, mutta ei osunut.
Amiraali Andrew Cunninghamin johtama hyökkäys Taranton laivastotukikohtaan 11. marraskuuta vähensi italialaisten taistelulaivojen aiheuttamaa uhkaa Välimerellä ja Cunningham saattoi lähettää kaksi vanhaa ja hidasta taistelulaivaansa, Ramilliesin ja Malayan, Pohjois-Atlantin saattueiden suojaksi ja samalla vapauttaa saattuehävittäjät Välimerellä näiden suojaamisesta.
Alus purjehti länteen suojaten neljän kauppalaivan saattuetta Maltalle marraskuun lopulla 1940. Puolessa matkassa se irrottautui saattueesta ja matkasi edelleen kohden länttä, liittyen risteilijöihin HMS Berwick ja HMS Newcastle. Alukset purjehtivat Sisilian kapeikon kautta. Tämän purjehduksen aikana laivat ottivat osaa Spartiventon taisteluun, jonka aikana Ramillies ampui useita laukauksia pääaseillaan saamatta aikaiseksi mitään ja Berwick vaurioitui.
Pohjois-Atlantti
Englantiin paluun jälkeen alus liitettiin Atlantin saattueiden suojaksi. Alus lähti ensimmäiseen tehtäväänsä 12. tammikuuta 1941 saattamaan 40 000 sotilaan saattuetta Kapkaupungin kautta Lähi-itään.
Taistelulaivan ollessa saattamassa saattuetta HX106 Halifaxista Liverpooliin Saksan laivaston taisteluristeilijät Scharnhorst ja Gneisenau löysivät saattueen 8. helmikuuta. Scharnhorstin päällikkö lupautui vetämään Ramilliesin pois saattueen luota, jotta Gneisenau voisi tuhota sen. Tähän ei kuitenkaan saksalaisen osaston komentaja vara-amiraali Günther Lütjens kuitenkaan suostunut, koska häntä oli kielletty taistelemasta raskaiden 15 tuuman tykein varustettujen pinta-alusten kanssa. Tosiasiassa riski olisi ollut vähäinen, koska Scharnhorst oli paljon Ramilliesia nopeampi ja sen tykkien kantama oli suurempi, vaikka ne olivatkin kevyempiä. Saksalaiset poistuivat saattueen luota, mutta ilmoittivat siitä sukellusveneille, jotka upottivat muutaman aluksen saattueesta.
24. toukokuuta Ramillies oli Cape Farewellin eteläpuolella Grönlannin tuntumassa suojaamassa saattuetta HX127 Halifaxista. Saattueeseen kuului 57 kauppalaivaa sekä saattajat Kanadan laivaston hävittäjä HMCS Ottawa, Intian laivaston sluuppi HMIS Sutlej, Town-luokan hävittäjä HMS Salisbury, saattuehävittäjä HMS Hambledon, korvetit HMS Larkspur ja HMS Begonia sekä pienempiä aluksia. Saksalainen taistelulaiva Bismarck oli murtautunut Pohjois-Atlantille ja oli upottanut matkalla taisteluristeilijä HMS Hoodin. Mikäli Bismarck olisi jatkanut purjehdustaan saattuereittejä kohti olisi alus ollut ainoa este saattueiden ja tuhon välillä. 24. toukokuuta amiraliteetti määräsi taistelulaivan jättämään saattueensa ja estämään Bismarckin pääsyn laivareitille. Bismarck oli kuitenkin saanut vaurioita taistelussa ja oli purjehtimassa kohti Ranskaa korjattavaksi.
Intian valtameri
Ramillies määrättiin maaliskuussa 1942 osaksi amiraali James Somervillen laivasto-osastoa, joka koottiin lähetettäväksi Intian valtamerelle suojaamaan Intian reittiä. Osastoon määrättiin kaksi lentotukialusta ja kolme vanhaa Revenge-luokan taistelulaivaa. Osaston onneksi se ei kohdannut Japanin laivastoa, joka vetäytyi alueelta aiheutettuaan liittoutuneille lentotukialuksen ja useiden pienempien alusten menetyksen.
Toukokuussa alus lähetettiin tukemaan maihinnousua Madagaskarille (Operaatio Ironclad). Keisarillisen Japanin laivaston sukellusveneen I-10:n tiedustelulentokone havaitsi taistelulaivan ankkurissa Diego Suarezin satamassa. Koneen havaitsemisen jälkeen aluksen paikkaa vaihdettiin. Japanilaiset sukellusveneet I-16 ja I-20 lähettivät kuitenkin matkaan pienoissukellusveneet, joista luutnantti Saburo Akedan komentama onnistui läpäisemään sataman puolustuksen ja laukaisemaan torpedonsa, joista toinen vaurioitti pahoin Ramilliesia kello 20:25 ja toinen upotti tankkeri British Loyaltyn kello 21:20. Korvetit HMS Genista ja HMS Thyme pudottivat syvyyspommeja, mutta sukellusvene kykeni rantautumaan ja luutnantti Akeda sekä puosu Masami Takemoto pakenivat maihin, missä he kuolivat tulitaistelussa merijalkaväkeä vastaan.
Japanilaiset raportoivat taistelulaivan upottamisesta, mutta alus hinattiin Durbaniin korjattavaksi ja se palasi Plymouthiin telakalle elokuussa 1942 omin voimin. Kesäkuussa 1943 se palasi korjattuna palvelukseen.
Normandia
pienoiskuva|vasen|upright=1.6|Laivasto-osastot Normandian maihinnousussa Ramillies kuului 6. kesäkuuta 1944 Normandian maihinnousun tulitukiosastoon. Aluksen alueeksi oli määrätty Sword Beach eli itäisin maihinnousualue, jossa erityisenä tehtävänä oli tuhota Bernevillen patteri. Se onnistui tehtävässään ja maihinnousu onnistui suunnitellusti. Ensimmäisen päivän aikana se joutui myös kahden saksalaisen hävittäjän hyökkäyksen kohteeksi, mutta laukaistut torpedot eivät osuneet. Lisäksi taistelulaiva tuhosi 4 ja 6 tuuman apuaseillaan osaston E-veneitä. Illalla alus palasi Portsmouthiin täydentämään ammuksia ja huoltoon.
Normandina rannikolle alus palasi 8. kesäkuuta tuhoten toisen 6 tuuman rannikkopatterin ja tulitti seuraavana päivänä tulenjohtajan johtamana panssarivaunuja, tykkejä, jalkaväkikeskittymiä ja moottoriajoneuvoja menestyksekkäästi estäen saksalaisten vastahyökkäykset alueella. Alus joutui myös E-veneiden hyökkäyksen kohteeksi, minkä se torjui omalla tulella.
Alus tulitti 10. kesäkuuta kaukana sisämaassa olevaa rautatieristeystä lähellä Caenia ja uudelleen seuraavana päivänä samoin kuin panssariyhtymää, jossa sen tuli aiheutti merkittäviä tappioita. Alus kärsi lieviä vaurioita syöksypommittajan pudottamasta lähelle osuneesta pommista 12. kesäkuuta.
Saksalainen liikkuva patteri ampui 32 laukausta kohti alusta 15. kesäkuuta. Laukauksista kaksi osui ja yksi miehistön jäsen haavoittui laivalla. Tulituksen seurauksena alus siirtyi kantaman ulkopuolelle ja tulitti saksalaista patteria tuhoten sen seuraavien päivien kuluessa.
Sodan jälkeen
Reserviin taistelulaiva siirrettiin 31. tammikuuta 1945 Portsmouthissa ja sitä käytettiin majoitusaluksena. Alus myytiin 1946 ja romutettiin 1949.
Ahteenalanen
Ahteenalanen on Keski-Suomessa Jämsässä Hallinmäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 152,8 metriä mpy.
Nordiatsepaami
pienoiskuva|Nordatsepaamilääkepakkauksia Nordiatsepaami (muita nimiä mm. nordatsepaami ja desmetyylidiatsepaami) on bentsodiatsepiineihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään pääasiassa ahdistuksen hoitoon, mutta sillä on myös muita lääkeryhmälle tyypillisiä vaikutuksia, kuten sedatiivisuus. Nordiatsepaami useiden muiden bentsodiatsepiinien, kuten diatsepaamin, aktiivinen metaboliitti eli aineenvaihduntatuote. Nordiatsepaami metaboloituu edelleen oksatsepaamiksi.
Nordiatsepaami toimii GABAA-reseptorissa osittaisagonistina, minkä vuoksi se on keskushermostovaikutuksiltaan heikompi kuin esimerkiksi diatsepaami.
Mikrolímano
Mikrolímano on Pireuksen kaupungin kaupunginosa sekä siellä oleva venesatama Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se sijaitsee Pireuksen koillisosassa Fálironlahden rannalla. Mikrolímano voidaan lukea osaksi laajempaa Kastéllan kaupunginosaa.
Manala (albumi)
Manala on Korpiklaanin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 3. elokuuta 2012. Albumista tuli myyntiin myös tupla-cd, joka sisältää englanninkieliset versiot kappaleista. Suuresta osasta albumin sanoituksia vastaa runoilija Tuomas Keskimäki. Levyltä löytyvä kappale Metsälle oli mukana Uuden musiikin kilpailussa.
Mikrolímano
thumb|left|240px|Mikrolímanon satamaa. Mikrolímano käsittää saman alueen kuin antiikin ajan Munikhian satama, ja sen satama toimii samassa luonnonsatamalahdessa. Bysanttilaisella ajalla satama tunnettiin nimellä Fanári (Φανάρι) todennäköisesti siksi, että siellä on ollut pieni majakka. Myöhemmin paikka on tunnettu myös nimillä Koumoundoúroksen satama (Λιμένας Κουμουνδούρου) sekä Tourkolímano (Τουρκολίμανο, ”Turkkilaissatama”).
Mikrolímanon satamalahti on ovaalinmuotoinen ja sen halkaisija on noin 260–300 metriä. Satama on nykyisin huvi- ja pienvenesatamana. Mikrolímanossa toimii muun muassa Pireuksen pursiseura (Istioploïkós Ómilos Peiraiós).
Erin Wall
Erin Marie Wall (4. marraskuuta 1975 Calgary, Alberta – 8. lokakuuta 2020 Mississauga, Ontario) oli kanadalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.
Raimo Vierikko
Raimo Vierikko (s. 21. tammikuuta 1950 Lapua) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Erin Wall
Wall syntyi Yhdysvalloista tulleille muusikkovanhemmille Calgaryssa ja varttui Vancouverissa. Hän kävi lapsena piano- sekä huilutunneilla ja aloitti laulutunnit vasta viimeisenä high school -vuotenaan. Sitten hän opiskeli Western Washington Universityssa ja Texasin Ricen yliopistossa. Wall vietti uransa varhaiset vuodet Chicagon lyyrisessä oopperassa, jossa vuonna 2004 korvasi Karita Mattilan Donna Annan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Don Giovannissa. Vuonna 2009 hän teki myös Metropolitan-oopperan-ensiesiintymisensä kyseisessä roolissa. Wall teki Ison-Britannian-debyyttinsä heinäkuussa 2002 Benjamin Brittenin War Requiemin esityksessä Andrew Davisin johdolla. Hän jatkoi uraansa esiintymisillä johtavien orkesterien ja oopperayhtiöiden kanssa Atlantin valtameren molemmilla puolilla. Wall osallistui moniin levytyksiin ja sai vuonna 2010 Grammy-palkinnon.
Raimo Vierikko
Puolustajana pelannut Vierikko edusti urallaan Lappeenrannan Palloa 1970, Lapuan Virkiää 1971 ja 1984, Sepsi-78:a 1972–1975 ja Mikkelin Pallo-Kissoja 1976–1981. Kaikkiaan hän pelasi viiden kauden aikana 107 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Vierikko pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1976–1978 kaksi maaottelua.
Erin Wall
Vuonna 2011 Wall esiintyi Calgaryn oopperassa Cecilian roolissa Bramwell Toveyn oopperan The Inventor kantaesityksessä. Viimeisen esiintymisensä Isossa-Britanniassa hän teki tammikuussa 2020 Gustav Mahlerin kahdeksannen sinfonian tulkinnassa Mirga Gražinytė-Tylan johtaman Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin kanssa. Wallilla todettiin loppuvuodesta 2017 rintasyöpä, jonka hoitojen aikana hän jatkoi esiintymisiä. Hänen sairautensa uusiutui vuoden 2020 alussa ja hän kuoli siihen sairaalassa Mississaugassa saman vuoden lokakuussa.
Wall oli naimisissa Roberto Mauron kanssa, ja pariskunnalla oli kaksi lasta. Hän oli musiikkiuransa ulkopuolella innokas kestävyysjuoksija ja suoritti New Yorkin maratonin sekä kaksi Chicagon maratonia.
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 1978
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 1978 pelattiin Italiassa 20. syyskuuta – 1. lokakuuta 1978. Mitaliottelut pelattiin Roomassa. Maailmanmestaruuden voitti Neuvostoliitto.
Walid Muallem
Walid Muhi Eddine Muallem (s. 13. tammikuuta 1941 Damaskos – 16. marraskuuta 2020 ) oli syyrialainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi vuosina 2006–2020 Syyrian ulkoministerinä ja vuosina 2012–2020 varapääministerinä. Hän oli Syyrian Baath-puolueen jäsen.
Muallem sai kandidaatinarvon taloustieteessä Kairon yliopistosta vuonna 1963. Hän liittyi Syyrian ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1964. Vuosina 1965–1975 hän työskenteli maansa suurlähetystöissä Tansaniassa, Saudi-Arabiassa, Espanjassa ja Isossa-Britanniassa. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 1980 saakka suurlähettilään tehtävissä Romaniassa ja vuosina 1990–1999 Yhdysvalloissa. Vuosina 2000–2005 Muallem toimi Syyriassa ulkoministerin avustajana ja vuosina 2005–2006 varaulkoministerinä. Syyrian ulkoministeriksi hän sai nimityksen helmikuussa 2006.
Elokuussa 2014 Muallem tarjosi Yhdysvalloille apua taistelussa Isistä vastaan ja piti kaikkia yhteistyön ulkopuolella tehtäviä ilmaiskuja aggressioina. Myöhemmin hän julisti Syyriassa toimineet Yhdysvaltain, Ranskan sekä Turkin joukot miehitysvalloiksi ja vaati näiden välitöntä poistumista maasta. Muallem syytti myös Israelia Bašar al-Assadin hallinnon vastaisen terrorismin sponsoroinnista.
Muallem oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Watson Brake
thumb|Watson Braken pohjakaava. thumb|Taiteilijan käsitys alueesta.
Watson Brake on maakumpuryhmä, jota pidetään Amerikan vanhimpana. 11 kumpua sijaitsee noin 300 metrin läpimittaisessa renkaassa. Paikka oli uskonnollinen seremonia- ja kauppakeskus. Kumpujen rakentajat olivat metsästäjä-keräilijöitä, jotka eivät hallinneet maanviljelyä tai keramiikkaa.
Watson Brake
Watson Brake on kehämäinen muodostelma, jossa 11 kumpua yhdistyy toisiinsa ylhäältä katsoen ovaalimaisella harjanteella. Kolmen suurimman kummun korkeus on 7,6 metriä. Pienimmät kummut ovat vain metrin korkuisia. Ovaalimaisen muodostelman läpimitta on noin 300 metriä. Tämä Amerikan mantereen vanhimpana pidetty monumentaalirakennelma sijaitsee Quachita Parisin alueella Louisianassa. Paikka on erään Ouachita-joen sivuhaaran varrella. 20 kilometriä koilliseen on Monroe.
Keskiarkaainen
Kummut on rakennettu luultavasti uskonnollisista syistä. Rakentaminen on tapahtunut monessa vaiheessa. Kummut on ajoitettu radiohiilimenetelmällä noin 5 400 vuotta vanhoiksi. Asutus alkoi alueella noin 6 000 vuotta sitten. Tällöin kummut rakennettiin keskiarkaaisella ajalla. Tällöin ei ollut vielä maanviljelyä ja keramiikkaa. Ihmiset elivät pääosin vedestä saatavalla ravinnolla, kalalla ja äyriäisillä. Asukkaat myös keräilivät syötäväksi kelpaavia kasveja, muun muassa erästä savikkalajia, tatarlajia ja myös määrin metsästivät. Ruoan kypsentämiseen käytettiin kuumia kiviä.
Kumpurakennus kielii metsästäjä-keräilijoiden järjestymisestä, jota tapahtui näihin aikoihin Louisianassa ja Floridassa. Paikan keihäänkärjet on tehty paikallisesta kivestä, ei muualta tuodusta niin kuin Poverty Pointin kärjet. Paikka hylättiin noin 4 800 vuotta sitten ehkä jokien virtauksen ja riistan ehtymisen takia.
Establishment
Establishment tarkoittaa vallitsevaa yhteiskunnallista järjestelmää, ja varsinkin sen valtaa pitäviä. Yleensä käsitteellä viitataan vakiintuneeseen yhteiskuntajärjestykseen sekä joukkoon talouselämän tai politiikan johtohenkilöitä, jotka muodostavat yhteiskunnan hallitsevan luokan, eliitin. Käsitteellä voidaan myös viitata eri alojen mielipiteitä, arvostuksia ja käsityksiä valvovaan ryhmään, joka pönkittää vallitsevia näkemyksiä, esimerkiksi kirjallisuuden tai taiteen establishment.
Marko Pirhonen
Marko Pirhonen (s. 18. toukokuuta 1966) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pirhonen edusti Tampereen Pyrintöä miesten SM-sarjassa kaudella 1985–1986, jolloin hän teki runkosarjassa keskimäärin 5,1 pistettä ja otti 1,7 levypalloa ottelua kohden.
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2020
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2020 järjestettiin Imolassa, Italiassa, 24.-27. syyskuuta 2020. Kilpailut oli tarkoitus järjestää Aiglen ja Martignyn alueella Sveitsissä, mutta koronaviruspandemian vuoksi kilpailupaikkaa jouduttiin siirtämään. Poikkeuksena myös alle 23-vuotiaiden tai juniorien kilpailua ei järjestetty, mutta heillä oli mahdollisuus osallistua pääsarjaan.
Miehet
Lähteet: UCI-tulospalvelu
Naiset
Lähteet: UCI-tulospalvelu
Kulomäen koulu
thumb|250px|left|Kulomäen opetuspisteen piha-aluetta. Kulomäen kouluun kuului aikaisemmin kolme koulurakennusta: pääkoulu ja kaksi paviljonkia. Osa koulunkäynnin aloittavista oppilaista oli käynyt esikoulunsa viereisessä Kulomäen päiväkodissa, jonka Vantaan kaupunki sulki kesällä 2014. Viidenneltä luokalta siirryttiin tavallisesti Korson kouluun.
Kulomäen koulurakennus on valmistunut vuonna 1981.
Iso Lepojärvi
Iso Lepojärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Hallinmäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 11,7 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Animoca Brands
pienoiskuva|200px|Animoca Brandsin logo. Animoca Brands Corporation on peliohjelmistoyritys ja riskipääomayhtiö, jonka vuonna 2014 perusti Yat Siu ja jonka kotipaikka on Hongkong. Yhtiö kehittää ja myy vapaasti pelattavia pelejä ja sovelluksia. Painopiste on tunnettujen tuotemerkkien, blockchain- ja tekoälyn lisensoinnissa.
Sylvester Weaver
Sylvester Laflin ”Pat” Weaver (21. joulukuuta 1908 Los Angeles, Kalifornia – 15. maaliskuuta 2002 Santa Barbara, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen televisioalan vaikuttaja, joka toimi NBC:llä eriasteisissa johtotehtävissä 1949–1956. Yrityksen toimitusjohtajana hän oli 1953–1955.
Ennen siirtymistään NBC:lle, Weaver oli toiminut mainosalalla. Tuohon aikaan mainostajat omistivat radio- ja televisio-ohjelmat, joten se tarjosi ohjelmien kehitystyössä mukana olleelle Weaverille pohjan siirtyä televisioalalle. Ohjelmien omistuksen takia sponsorien valta television ohjelmapolitiikassa oli suuri, ja NBC:llä ollessaan Weaver pyrki siirtämään tämän vallan televisioverkoille. Weaver ideoikin NBC:lle ohjelmia kuten Today ja The Tonight Show, joihin useat mainostajat voisivat ostaa mainosaikaa ennalta määrätyille paikoille. Weaver kutsui tätä makasiinikonseptiksi, sillä se muistutti lehtien harjoittamaa mainosmarkkinointia, jossa mainostaja ostaa itselleen ilmoitustilan, pystymättä kuitenkaan osallistumaan lehden sisällön toimittamiseen. 1960-luvulle tultaessa myös muut televisioverkot olivat omaksuneet saman konseptin ja siitä oli tullut vakiintunut televisiomainonnan muoto.
1960-luvun alussa Weaver johti Subscription Television -kaapelitelevisioyritystä Kaliforniassa. Perinteiset televisioverkot saivat sen toiminnan lakkautettua oikeusteitse. Weaver vei asian Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen, joka kumosi päätöksen perustuslainvastaisena. Vaikka Subscription Television päätyi konkurssiin käsittelyn aikana, korkeimman oikeuden päätös helpotti kaapelitelevision myöhempää laajenemista.
Sylvester Weaver sai Emmy-palkinnon vuosina 1967 ja 1983. National Association of Broadcasters Hall of Fameen hänet nimettiin vuonna 1990.
Näyttelijä Sigourney Weaver on Sylvester Weaverin tytär.
Oberliga Nordost
Fußball-Oberliga Nordost on vuonna 1991 perustettu Saksan jalkapallosarja, joka on nykyisin maan viidenneksi korkeimman sarjatason yksi lohko.
Historia
Sarja perustettiin vuonna 1991, koska Itä-Saksasta tuli uusia joukkueita maan sarjoihin. DDR-Oberligan joukkueet karsivat sarjapaikoistaan, mutta DDR-Oberligan kaksi parasta, FC Hansa Rostock ja Dynamo Dresden, pääsivät suoraan Bundesliigaan.
Vuosina 1991–1994 sarja toimi kolmanneksi korkeimpana sarjatasona jalkapallossa. Vuodet 1994–2008 sarja oli Saksan neljänneksi korkein ja vuodesta 2008 lähtien Oberliga Nordost on ollut maan viidenneksi korkein sarjataso.
HMS Royal Oak (08)
HMS Royal Oak (viirinumero 08) oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1915 vesillelaskettu Revenge-luokan taistelulaiva. Se osallistui sekä ensimmäiseen että toiseen maailmansotaan.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 4. taistelulaivaviirikköön, jonka mukana alus osallistui jo 31. toukokuuta Skagerrakin taisteluun. Taistelun aikana alus ampui 38 laukausta pääaseillaan. Laukauksista osan todettiin osuvan Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaivaan SMS Derfflingeriin. Taistelun jälkeen alus palveli laivaston mukana Scapa Flowssa.
Alukselle asennettiin 1917 lentoonlähtöalustat B- ja X-tornien päälle testattaessa lentokoneiden käyttöä suurilla sotalaivoilla. Testien jälkeen se palasi Suureen laivastoon, jonka mukana se osallistui marraskuussa Saksan keisarikunnan laivaston antautumisen vastaanottoon Scapa Flowssa.
Huhtikuussa 1919 Royal Oak siirrettiin Atlantin laivaston 1. taistelulaivaviirikköön, jonka mukana alus osallistui tapahtumiin Turkin vesillä maalis-huhtikuussa 1920. Alus siirrettiin huoltoon telakalle Portsmouthiin syyskuussa 1922. Alus palasi palvelukseen huhtikuussa 1924.
Telakalla alukseen lisättiin torpedovyöt, joissa oli kolme erillistä osaa ilman törmäysten vaimentimia. Vyöt lisäsivät aluksen uppoumaa 1 100 tonnia ja levensivät sitä kumpaankin suuntaan 6 tuuman patterin verran.
Muita muutoksia olivat sillan uudistaminen. Aluksen 3 tuuman ilmatorjuntatykit vaihdettiin kahteen 4 tuuman ilmatorjuntatykkiin maaliskuussa 1924.
Maaliskuussa 1926 alus siirrettiin Välimeren laivastoon, missä se oli aina vuoteen 1934. Välimerellä olon aikana alus oli toisen kerran huollossa Plymouthissa maaliskuusta kesäkuuhun 1927.
Plymouthissa olon aikana tulenjohtotorni uudistettiin ja kaksi uutta 4 tuuman ilmatorjuntatykkiä asennettiin. Samalla kaksi yläosiin asennettua 6 tuuman tykkiä poistettiin, mutta niiden asemia ei poistettu ennen kuin 1931-1932, jolloin HACS Mk I asennettiin maston huipulle. Kaksi takimmaista torpedoputkea poistettiin 1933.
Toukokuussa 1934 alus poistettiin palveluksesta, kun se siirrettiin modernisoitavaksi Plymouthiin. Modernisointi valmistui elokuussa 1936, minkä jälkeen alus palasi palvelukseen Kotilaivastoon.
Vuoden 1934 toukokuussa tehty muutos oli merkittävin alukselle tehdyistä. Royal Oakin ammusvarastojen päälle valettiin 4 tuumaa terästä ja pääkannelle konehuoneiden päälle 2,5 tuumaa. Suojan lisäys kasvatti aluksen uppoumaa 900 tonnia. Neljä nelituumaista kaksiputkista Mk XIX -ilmatorjuntatykkiä korvasi yksiputkiset ja lisäksi asennettiin kaksi kahdeksanputkista 2 paunaista kummallekin puolelle savupiippua. Kaksi puolentuuman nelipiippuista konekivääriä asennettiin tulenjohtotornin sivuille ja HACS Mk I korvattiin Mk III:lla ja toinen asennettiin taaemmas asennettuun kolmijalkaiseen torniin.
Silta rakennettiin uudelleen ja lentokoneen lähtöalusta B- ja X-tornien katoilta korvattiin SIIT-mallisella katapultilla X-tornin katolla. Loput torpedoputket korvattiin vesirajan yläpuolelle asennetulla neliputkisella patterilla. Kaksi putkea kummallekin laidalle yläkannen etuosaan. Tämä oli aluksen lopullinen rakenne.
Royal Oak palasi Välimerelle 7. heinäkuuta 1939, mutta jo elokuussa alus palasi Kotilaivastoon Euroopan poliittisen tilanteen kiristymisen vuoksi.
Toisen maailmansodan ensimmäisten viikkojen aikana alus osallistui kotiin palaavien saksalaisten kauppalaivojen tarkastamiseen ja mahdolliseen tuhoamiseen. Ollessaan ankkurissa Scapa Flow'ssa 14. lokakuuta 1939 alukseen osui Günther Prienin komentaman U-47:n laukaisemat kolme torpedoa (A- ja B-ammusvarastojen alueelle, etummaiseen konehuoneeseen ja taaempaan konehuoneeseen). Osumien seurauksena alus kaatui ja sen miehistöstä suuri osa sai surmansa.
DJPP
DJPP (oikealta nimeltään Perttu Mäkelä, syntynyt 1978 tai 1977) on helsinkiläinen hip hop -DJ ja -tuottaja.
DJPP on tehnyt taustoja useille suomalaisille hip hop -artisteille ja alkuvuodesta 2006 julkaistiin tämän ensimmäinen albumi, Tuottajalevy, jolla vierailivat muun muassa Asa, Ruudolf, Eevil Stöö, Steen1, Jontti & Shaka, Jodarok, Stig Dogg, Davo, Notkea Rotta, Edu Kehäkettunen ja Petos. Levy oli ehdolla Emma-palkinnon saajaksi kategoriassa ”vuoden urban/electronica-albumi”. DJPP vaikuttaa myös Uusi Fantasia -yhtyeessä.
DJPP aloitti hip hopin kuuntelun 1980-luvun lopulla, mutta levyhyllyyn mahtui tuolloin myös heavy-musiikkia. Lukioaikanaan käydessään kuvataidelukiota hän kuitenkin myi rock-levynsä ja vaihtoi vuonna 1999 kitaran sampleriin. DJPP alkoi tuottaa hip hopin lisäksi elektroa. Hän kokeili siipiään myös räppäämisen saralla (nimellä Painava Potilas), mutta on sittemmin jättänyt riimittelyn vähemmälle. Tuottajalevyllään DJPP on itse äänessä vain Ruudolfin ”Thunderking”-kappaleella.
DJPP on tehnyt runsaasti yhteistyötä Stig Doggin kanssa levyillä ja keikoilla. Hän on myös Stigin entinen kämppäkaveri. DJPP on sanonut pitävänsä hip hopissa varsinkin ”gangsta-häröilystä ja päihdehuuruisista riimeistä”, joita Stig Doggin voidaan katsoa edustavan. DJPP on opiskellut Helsingin Kuvataideakatemiassa.
Steve Talley
Steve ”Stevie” Talley (s.12. elokuuta 1981) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli Dwight Stifleriä American Pie -sarjaan kuuluvissa suoraan DVD:lle julkaistuissa elokuvissa American Pie Presents: The Naked Mile (2006) ja American Pie Presents: Beta House (2007). Talley on näytellyt myös lyhytkestoisissa rooleissa useissa televisiosarjoissa mm. Criminal Minds – FBI-tutkijat. Hän on mukana myös virvoitusjuoma Pepsin mainoksissa.
Talley syntyi Indianapolisissa, Indianassa. Hän meni oli naimisissa Lindsay Talleyn ja heillä on yksi tytär. Steve meni uusiin naimisiin vuonna 2015 Lyndon Smithin kanssa.
Jakob Ammann
pienoiskuva|Piirros Jakob Ammannista laakson yläpuolella, jossa hänen talonsa seisoi lähellä La Petite Lièpvreä, Alsacessa, Ranskassa. Todellisuudessa Ammannista ei ole säilynyt yhtään kuvaa. Jakob Ammann (s. 1644 Bern, Sveitsi – ?) oli amissien uskonliikkeen perustaja. Nuorena Ammann kuului reformoituun kirkkoon ja 35-vuotiaasta alkaen anabaptisteihin. Hänen mielestään jotkin anabaptistien tavat eivät olleet tarpeeksi perinteisiä ja ankaria, joten vuonna 1693 hän kutsui koolle paikallisten kirkonjohtajien kokouksen tuodakseen kantansa esille. Toisessa kokouksessaan ryhmä jakaantui kahtia, kun puolet johtajista asettui Ammannin puolelle ja toinen puoli johtajien vanhimman Hans Reistin puolelle. Ammann myös ekskommunikoi Reistin kannattajat. Eron jälkeen Reistin tukijat alettiin tuntea mennoniittoina ja Ammannin kannattajat lopulta amisseina. Alueen konservatiiveja alkoi liittyä amisseihin, joiden lukumäärä kasvoi. Myöhemmin Ammann pyrki hieromaan sopua ryhmien välille, mutta ne pysyivät erillisinä.
Candida
Candida on hiivojen suku. Sukuun kuuluvat hiivat voivat aiheuttaa esimerkiksi sieni-infektion.
Kuriren
Kuriren oli Helsingissä vuosina 1907–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen viikkolehti.
Sigurd Roosin julkaisema Kuriren oli perustuslailliseksi ilmoittautunut viikkosanomalehti, joka sisälsi paljon viihteellistä aineistoa. Jatkossa artikkeleiden, kertomusten ja kuvituksen määrä edelleen lisääntyi, ja vuoden 1910 ajan lehti ilmestyi aikakauslehden luonteisena. Päätoimittajina työskentelivät Roos vuonna 1908 ja Walter Zilliacus vuonna 1909.
Jarkko Heikkilä
Jarkko Heikkilä (s. 1970 Harjavalta) on suomalainen entinen mäkihyppääjä, joka voitti joukkuemäen nuorten MM-pronssia Asiagossa vuonna 1987. Joukkueessa hyppäsivät myös Ari-Pekka Nikkola, Erkki Nykänen ja Sasu Happonen.
Mäkihypyn maailmancupissa Heikkilä sijoittui 56:nneksi kaudella 1989–1990 ja oli samana vuonna Keski-Euroopan mäkiviikon yhteispisteissä 31:s. Vuonna 1990 hän voitti joukkuemäen SM-hopeaa Harjavallan Jymyn joukkueessa yhdessä Vesa Hakalan, Ari Raitoharjun ja Juhani Huidan kanssa.
Willem Einthoven
Willem Einthoven (21. toukokuuta 1860 Semarang, Indonesia – 28. syyskuuta 1927 Leiden) oli alankomaalainen lääketieteilijä. Hän keksi ensimmäisen käyttökelpoisen elektrokardiogrammin eli EKG:n vuonna 1903, ja sai vuoden 1924 lääketieteen Nobelin siitä hyvästä.
Laitteen kehittämisen jälkeen Einthoven jatkoi lääketieteellisiä tutkimuksia ja kuvasi joukon sydämen toimintahäiriöitä. Vanhoilla päivillään hän tutki myös akustiikkaa.
Vähä Lepojärvi
Vähä Lepojärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Hallinmäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,2 metriä mpy.
Haikou
Haikou (, pinyin: Hăikŏu Shì) on Hainanin maakunnan pääkaupunki ja prefektuuritason kaupunki Kiinan eteläosassa. Kaupunki sijaitsee Etelä-Kiinan meren pohjoisosassa, Hainanin saaren koillisrannikolla. Kaupungin väkiluku on 2,046 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 2 237 neliökilometriä.
Kaupungin naapureina ovat idässä Wenchangin piirikuntatason kaupunki ja etelässä Ding’anin ja lännessä Chengmain piirikunnat. Pohjoisessa n kaupunkia rajaa Hainanin saaren mantereesta erottava, noin 20 kilometriä leveä Hainanin salmi (Qiongzhoun salmi).
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu seuraavasti (2010):
Kaupunkia kutsutaan joskus kookospähkinäkaupungiksi. Kaupungista on lauttayhteys mantereelle ja Kiinan rautateiden suurnopeusjunayhteys saaren eteläosaan Sanyaan. Haikou Meilanin kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 25 kilometriä kaupunkikeskustasta kaakkoon.
Voitto Vilermo
Voitto Kullervo Vilermo (9. heinäkuuta 1927 – 2003) oli suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Vilermo edusti urallaan Helsingin Kullervoa 1945–1946 ja 1948–1954, Kiffeniä 1946–1947, Jakobstads Bollklubbia 1956 ja Helsingin Palloseuraa 1957–1960. Hän voitti HPS:ssa Suomen mestaruuden 1957. Kaikkiaan Vilermo pelasi seitsemän kauden aikana 95 mestaruussarjan ottelua.
Vilermo pelasi Suomen maajoukkueessa vuonna 1958 kolme maaottelua.
Hilda Borgström
Hilda Theresia Borgström (13. lokakuuta 1871 Tukholma, Ruotsi – 2. tammikuuta 1953 ) oli ruotsalainen näyttelijä. Borgström oli oppilaana Ruotsin kuninkaallisen oopperan baletissa 1880–1887, L. Josephsonin oppilaskoulussa 1887–1888. Hän oli W. Rydbergin seurueessa 1888–1889, Stora teaternissa Göteborgissa 1889–1890, Axel Bosinin seurueessa 1890–1891; August Lindbergin seurueessa 1891–1893, Helsingissä Svenska teaternissa 1893–1894, Albert Ranftin seuruessa 1894–1900, Dramatenissa 1900–1912 ja sen jälkeen vierailijana. Hänen merkittäviä roolejaan olivat muun muassa Hilde näytelmässä Byggmästar Solness, Cyprienne näytelmässä Vi skiljas, Katarina näytelmässä Så tuktas en argbigga, Lucy näytelmässä Sällskap där man har tråkigt, Hélène näytelmässä Taifun, Maria näytelmässä Trettondagsafton, Franciska näytelmässä Minna von Barnhelm, Lizzie näytelmässä Syndafloden, Annie näytelmässä Anatole. Hän sai Litteris et Artibus -mitalin.
Jeff Pilson
thumb|Jeff Pilson vuonna 2016 Jeff Pilson on yhdysvaltalainen basisti, joka on vaikuttanut muun muassa Dokken-yhtyeessä 1980-luvulta alkaen ja Dio-yhtyeessä 1990-luvulla. Hän soittaa klassista hard rockia ja metallia. Vuodesta 2004 alkaen hän on soittanut bassokitaraa Foreigner-yhtyeessä.
Lycidas
"Lycidas" ( / <span title="/ˈ/: primary stress follows">ˈ l <span title="/ɪ/: 'i' in 'kit'">ɪ s <span title="/ɪ/: 'i' in 'kit'">ɪ d <span title="/ə/: 'a' in 'about'">ə s / ) on runo, jonka kirjoitti vuonna 1637 englantilainen runoilija John Milton. Sen laji on pastoraalielegia. Runo ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1638 elegiakokoelmassaJusta Edouardo Kings Naufrago, joka oli omistettu Edward Kingin muistolle. King oli Miltonin ystävä Cambridgen yliopistossa. King hukkui, kun hänen laivansa upposi Walesin rannikolla elokuussa 1637. Runo on 193 riviä pitkä ja epäsäännöllisesti loppusoinnutettu. Vaikka monet muut kokoelman runot ovat kreikkaa ja latinaa, Lycidas on yksi englanniksi kirjoitetuista runoista. Milton julkaisi runon uudelleen vuonna 1645. Runo nousi 1600-luvulla suureen suosioon.
Ulla Jacobsson
Ulla Jacobsson (23. toukokuuta 1929 Mölndal, Ruotsi – 20. elokuuta 1982 Wien, Itävalta) oli ruotsalainen näyttelijä.
Artag
Artoces oli Iberian (nykyisen Georgian) kuningas vuosina 78–63 eaa. Hänestä kerrotaan kolmatta Mithridateen sotaa käsittelevissä antiikin lähteissä (Appianus, Bell. Mithr. 103, 117; Dio Cassius 37.1-2; Eutropius 6.14 [Artaces]; Festus 16; Orosius 6.4.8) ja hänet on liitetty keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden nimiin Artag tai Arik.
Artag huolestui Rooman miehityksestä viereisessä Albanian valtakunnassa ja lupasi roomalaisille rauhaa ja ystävyyttä. Roomalainen komentaja Pompeius sai kuitenkin tietää hänen varustautuvan salaa sotaan hyökätäkseen roomalaisia vastaan heidän marssiessaan Kaukasuksen solien läpi. Pompeius hyökkäsi maaliskuussa 65 eaa. Iberian linnoituksiin Harmozicassa ja Seusamorassa ennen lähtöään Mithridateen perään. Artag yllättyi hyökkäyksestä, poltti nopeasti Kura-joen ylittävän sillan ja vetäytyi syvemmälle metsien peittämään valtakuntaansa. Pompeius miehitti linnoitukset ja ylitti joen, mutta Iberian armeija taisteli raivokkaasti häntä vastaan. Lopulta roomalaiset kuitenkin saavuttivat voiton: kun Artag näki Pompeiuksen ylittävän myös Pelorus-joen hän antautui ja lähetti lapsensa panttivangeiksi.
Spomenik Neznanom junaku
thumb|250px|Spomenik Neznanom junaku
Spomenik Neznanom junaku (suom. Muistomerkki tuntemattomalle sankarille) on muistomerkki Avala-vuoren päällä lähellä Belgradin kaupunkia Serbiassa. Muistomerkki valmistui vuonna 1938. Muistomerkki on rakennettu muistoksi ensimmäisessä maailmansodassa kuolleille serbialaisille. Muistomerkin rakensi Ivan Meštrović.
Niko Juntunen
Niko Juntunen (s. 25. helmikuuta 1972 Helsinki) on suomalainen entinen koripallovalmentaja.