cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prestige Records
Prestige Records on Bob Weinstockin vuonna 1949 perustama levy-yhtiö, jonka alkuperäinen nimi oli New Jazz, joka vaihdettiin Prestige Recordsiksi jo vuonna 1950. Levy-yhtiö keskittyi jazz-musiikin julkaisemiseen ja sille ovat levyttäneet monet merkittävät muusikot, kuten Miles Davis, John Coltrane, Sonny Rollins ja Thelonious Monk. Levy-yhtiössä työskenteli 1950- ja 1960-luvuilla ääniteknikko Rudy Van Gelder ja monien levyjen tuottajana toimi Ira Gitler. Vuonna 1971 levymerkin osti Fantasy Records, joka on uudelleenjulkaissut monia Prestigen levyjä Original Jazz Classics -sarjassaan.
Nortel Networks
Nortel oli maailmanlaajuinen, yli 150 maassa toiminut tietoliikenneyritys. Vuonna 2009 sen palveluksessa oli lähes 34 000 työntekijää ja vuotuinen liikevaihto oli noin 10 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Yhtiö valmisti tietoliikennelaitteita yritysten ja operaattoreiden käyttöön. Tuotteisiin kuuluivat muun muassa optiset tietoliikennelaitteet, reitittimet, kytkimet, palomuurit, VPN-laitteet, perinteiset ja VoIP-puhelinvaihteet, puhelinkeskukset, matkapuhelinverkot sekä multimediapalvelimet.
Historia
Nortel perustettiin yhtiömuotoisena vuonna 1895, mutta itse asiassa yhtiön alkujuuret ulottuvat aina vuoteen 1877. Tuolloin Alexander Graham Bell patentoi puhelimen Kanadassa ja niiden kehittämiseksi perustettiin Northern Electric Laboratories. Nortel kehitti mm. maailman ensimmäisen X.25 datakytkimen vuonna 1976, maailman ensimmäisen digitaalisen puhelinkeskuksen, DMS-100, vuonna 1979 sekä optisen kuidun käyttöön perustuvan siirtojärjestelmän (WDM) 1960-luvulla. Toimittanut maailman ensimmäisen kaupallisen 3G (UMTS) -järjestelmän. Viimeiseksi läpimurroiksi jäivät kaupallinen 40G/100G teknologia optisiin verkkoihin sekä Live LTE -mobiiliverkko vuonna 2008.
Tammikuussa 2009 yhtiö haki suojaa velkojiltaan Yhdysvaltain konkurssilain mukaisesti Chapter 11 pykälän nojalla. Tämän jälkeen yhtiö pilkkoi toimintonsa ja on myynyt osat huutokauppamenettelyn kautta eniten tarjoaville.
Vuonna 2017 konkurssioikeudenkäynti päättyi, kun oikeuden päätöksellä Nortelin velkojille sovittiin maksettavaksi yli 7 miljardia dollaria.
Vuoden 2005 konklaavi
thumb|150px|Vaakuna, jota käytetään [[Katolinen kirkko|katolisen kirkon ollessa sedisvakanssissa.]]
Vuoden 2005 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous pidettiin Sikstuksen kappelissa Vatikaanissa 18.–19. huhtikuuta 2005. Konklaavi valitsi seuraajan 2. huhtikuuta samana vuonna menehtyneelle paavi Johannes Paavali II:lle, joka oli toiminut paavina vuodesta 1978.
Konklaavi valitsi toisena kokoontumispäivänään uudeksi paaviksi saksalaisen Joseph Ratzingerin, joka otti paavilliseksi nimekseen Benedictus XVI:n. Yhteensä konklaavissa suoritettiin neljä äänestystä.
Konklaavin merkitys
Paavin absoluuttisen valta-aseman vuoksi kirkollispoliittiset muutokset ovat mahdollisia vasta paavin kuoleman jälkeen. Kukin paavi harjoittaa paavinkautensa eli pontifikaattinsa aikana sellaista politiikkaa kuin haluaa, ja ainoastaan hallitsevalla paavilla on mahdollisuus päättää tämän politiikan sisällöstä. Paavia on mahdotonta erottaa virastaan, joten käytännössä paavi pystyy harjoittamaan haluamaansa politiikkaa aina elämänsä loppuun asti.
Qian Xuesen
Qian Xuesen (11. joulukuuta 1911 – 31. lokakuuta 2009) oli kiinalainen tiedemies ja sekä Yhdysvaltain että Kiinan kansantasavallan ohjus- ja avaruusohjelmien perustaja.
Vuoden 2005 konklaavi
Konklaavin merkitys
Paavin valta lakkaa kuitenkin olemasta heti hallitsevan paavin kuoltua. Tällöin katolinen kirkko joutuu sedisvakanssiin eli tilaan, jossa paavin piispanistuin on tyhjänä. Paavillinen valta siirtyy tällöin kardinaalikollegiolle, eli kardinaalien muodostamalle kokonaisuudelle. Nimellisesti korkeinta valtaa paavin kuoleman jälkeen pitää camerlengo-niminen kardinaalikamariherra, jonka tehtäväksi siirtyy paavinvaalin eli konklaavin järjestäminen.
Qian Xuesen
Qian oli yksi Jet Propulsion Laboratoryn perustajista aikana jolloin edelleen California Institute of Technologyn hallinnassa oleva laboratorio oli Yhdysvaltain maavoimien laboratorio. Kiinassa hän sai työstään nimityksen ”Kiinan rakettitekniikan isä” (tosin kiinalainen rakettitekniikka oli Qianin eläessä noin 800 vuotta vanhaa) ja ”Rakettitekniikan kuningas”. Hän siirtyi Kiinan kansantasavaltaan Yhdysvaltain kommunistivainojen aikana, joiden vuoksi hän joutui olemaan viisi vuotta vangittuna. Asteroidi 3763 Qianxuesen on nimetty hänen mukaansa.
Vuoden 2005 konklaavi
Konklaavin merkitys
Konklaavi on käytännössä ainoa tilanne, jossa kardinaalit voivat konkreettisesti muuttaa paavillisen politiikan kurssia. Konklaaveissa onkin yleensä nähtävissä muutoshalu kardinaalien keskuudessa; maallisiin asioihin keskittyvää paavia seuraa uskonnollinen paavi ja pitkäaikaista paavia lyhytaikainen paavi. Tästä syystä edellisen paavin lähipiiriin kuuluneilla kardinaaleilla ei välttämättä ole mahdollisuuksia konklaavissa, vaan kollegio pyrkii usein etsimään edellisestä paavista erottuvaa ehdokasta.
Qian Xuesen
Nuoruus
Qian Xuesen syntyi Shanghaissa Kiinassa, josta perhe muutti hänen isänsä saadessa viran opetusministeriössä Qianin olleessa 3-vuotias. Hän valmistui Shanghain Jiao Tong -yliopistosta vuonna 1934. Elokuussa 1935 Qian Xuesen matkusti Kiinasta Boksarikapina-apurahalla opiskelemaan Massachusetts Institute of Technologyssä.
Vuoden 2005 konklaavi
Edellinen pontifikaatti
thumb|250px|left|Paavi Johannes Paavali II:n hautajaiset. Kuvassa lähellä oikeaa alakulmaa näkyy tuleva paavi Joseph Ratzinger.
Qian Xuesen
Ura Yhdysvalloissa
Vuonna 1936 Qian Xuesen siirtyi California Institute of Technologyyn jatko-opiskelijaksi professori Theodore von Kármánin alaisuudessa. Qian väitteli vuonna 1939. Hän jäi Caltechiin 20 vuodeksi nousten ”Goddard Professor” -professoriksi ja kehittyen Yhdysvaltain johtavaksi ohjusasiantuntijaksi.
Vuoden 2005 konklaavi
Edellinen pontifikaatti
Paavi Johannes Paavali II oli kuollessaan hallinnut katolista kirkkoa lähes 27 vuotta aina vuodesta 1978 saakka. Hänen pontifikaattinsa oli ollut pisin sitten 31 vuotta paavina toimineen Pius IX:n, joka oli paavina vuosina 1846–1878.
Johannes Paavali II oli paavina voimakas ja yksinvaltainen persoona, joka johti kirkkoa edeltäjiään konservatiivisemmin ja tiukemmin. Hän esimerkiksi nimitti paavina ollessaan piispoja tärkeille piispanistuimille yksinvaltaisesti ja paikoin myös vastoin paikallisten hiippakuntien yleistä tahtoa, julisti vuonna 1995 naispappeutta koskevat kysymykset loppuun käsitellyiksi ja samalla ilmoitti, että ”kirkolla ei ole mitään arvovaltaa antaa pappisvihkimystä naisille” ja myös vaati kaikkia kirkon jäseniä pitäytymään tässä ratkaisussa.
Qian Xuesen
Ura Yhdysvalloissa
Vuonna 1943 Qian ja kaksi muuta Caltechin rakettiryhmän miestä loi nimen Jet Propulsion Laboratory. Se esiintyi Maavoimille esitetyssä ohjusaloitteessa, jota pidettiin mahtipontisesti Yhdysvaltain vastineena Kolmannen valtakunnan V-2-ohjukselle. Tämä johti pienen kiinteäajoaineraketin, Private A:n, valmistumiseen vuonna 1944, josta kehittyi WAC Corporal-luotainraketti.
Vuoden 2005 konklaavi
Edellinen pontifikaatti
Johannes Paavali II oli ollut myös ensimmäinen mediapaavi. Voimakkaalla ja näkyvällä esiintymisellään hän sai paljon medianäkyvyyttä maailmassa ja pitkän virkakautensa aikana hänestä tuli tärkeä moraalivaikuttaja. Esimerkiksi Johannes Paavali II:n merkitys kommunismin luhistumiseen itäisessä Euroopassa ja varsinkin Puolassa oli erityisen suuri.
Qian Xuesen
Ura Yhdysvalloissa
Toisen maailmansodan jälkeen Qian toimi USAAFissa everstiluutnattina ollen tuolloin korkea-arvoisin ei-valkoinen upseeri Yhdysvaltain asevoimissa. Hänet lähetettiin tutkimaan V-2-ohjuksia Saksaan.
Vuoden 2005 konklaavi
Kardinaalikollegio
Konklaavin alkaessa katolisessa kirkossa oli kaikkiaan 184 kardinaalia. Heistä konklaaviin sai osallistua 117 alle 80-vuotiasta kardinaalia. Ikärajoituksen oli asettanut vuonna 1975 silloinen paavi Paavali VI.
Qian Xuesen
Ura Yhdysvalloissa
Vuonna 1949 eversti Qian kehitti suunnitelman avaruuslentokoneesta, joka oli USAFin Dyna-Soarin ja NASAn avaruussukkulan kehityksen perusta (yhdessä Wernher von Braunin ja Eugen Sängerin Kolmannessa valtakunnassa tekemien suunnitelmien kanssa).
Vuoden 2005 konklaavi
Kardinaalikollegio
Vatikaanin tiedottajan Joaquín Navarro-Vallsin mukaan kaksi kardinaalia oli ilmoittanut, etteivät he voi saapua Vatikaaniin huonon terveytensä takia. Sairauden vuoksi konklaavista pois jäivät filippiiniläinen Jaime Sin ja meksikolainen Alfonso Antonio Suárez Rivera, joten uutta paavia valitsemassa oli vain 115 kardinaalia. 58 konklaaviin osallistuvaa kardinaalia oli Euroopasta, ja heistä italialaiset olivat suurin ryhmä. Konklaavi kokoontui kardinaalidekaani Joseph Ratzingerin johdolla. Konklaavi oli ehdottoman salainen.
Qian Xuesen
Ura Yhdysvalloissa
Kun Qian haki Yhdysvaltain kansalaisuutta vuonna 1950, FBI aloitti kampanjan hänen mustaamisekseen. Tällöin Kolmannen valtakunnan raketti-insinöörit olivat integroitumassa Yhdysvaltain ohjusohjelmiin ja aloitamassa siviiliavaruusohjelman lobbausta. Qianin ura päättyi välittömästi. Hän ilmoitti palaavansa Kiinaan. Yhdysvallat kietäytyi antamasta lupaa lähteä ja hän joutui viideksi vuodeksi kotiarestiin. Kiinan kansantasavalta neuvotteli sen ajan Qianin vapauttamiseksi. Ulkomaille lähtöä viivytettiin lopussa perusteena ”salaisten dokumenttien kuljetuksella Kiinaan” – dokumentti oli koulun logaritmitaulukko.
Vuoden 2005 konklaavi
Kardinaalikollegio
Katolisessa kirkossa ei voi enää olla yli 120:tä alle 80-vuotiasta kardinaalia, joilla siis olisi oikeus osallistua konklaaviin. Määrän mentyä alle 120:n voi paavi kuitenkin nimittää uusia kardinaaleja. Aikaisemmin suurimmillaan paavin valintaan oikeutettujen kardinaalien määrä on ollut 135.
Qian Xuesen
Paluu Kiinaan
Vuonna 1955 Qian vapautettiin osana Korean sodan vankienvaihdon neuvotteluita. Qian alkoi välittömästi toimia Kiinan ohjusohjelmassa. Hän pääsi Kiinan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1958.
Vuoden 2005 konklaavi
Kardinaalikollegion valtiokohtainen ryhmittyminen
thumb|200px|left|Ennen vuoden 2005 konklaavia arveltiin, että kollegio saattaisi [[vuoden 1978 toinen konklaavi|vuoden 1978 tavoin päätyä ei-italialaiseen kardinaaliin. Kuvassa yksi ennakkosuosikeista, itävaltalainen Christoph Schönborn.]]
Qian Xuesen
Paluu Kiinaan
Qian perusti Institute of Mechanicsin ja alkoi kouluttaa kiinalaisia insinöörejä länsimaisin metodein. 1956 Qian jätti hallitukselle ballististen ohjusten ohjelmaehdotuksen ja nousi sen johtoon. Vuonna 1958 hänellä oli valmiina Dongfeng-ohjuksen suunnitelma. Ensimmäinen laukaisu tapahtui vuonna 1964 juuri ennen Kiinan ydinasetestiä. Dongfengistä tuli suosittu Silkworm-ohjus.
Vuoden 2005 konklaavi
Kardinaalikollegion valtiokohtainen ryhmittyminen
Vuoden 2005 konklaavissa kardinaalikollegio ei ollut jakaantunut tasaisesti maiden ja maanosien kesken. Jotkut maat olivat selvästi muita paremmin edustettuina, ja kardinaalit olivat selvästi painottuneet Eurooppaan ja varsinkin Italiaan. Epätasapuolinen jakaantuminen ei ollut mitenkään poikkeuksellista, sillä kardinaalikollegion kansainvälistyminen oli alkanut kunnolla vasta muutamaa vuosikymmentä ennen konklaavia. Esimerkiksi intialainen mies sai kardinaalin päähineen ensimmäistä kertaa vuonna 1953 Pius XII:n aikana ja japanilainen vuonna 1960 Johannes XXIII:n ollessa paavina. Vasta vuonna 1960 nimettiin ensimmäinen syntyperältään afrikkalainen kardinaali, Dar es Salaamin Laurean Rugambwa, jolle kardinaalin viran ojensi Johannes XXIII.
Qian Xuesen
Paluu Kiinaan
Vuonna 1979, aikana jolloin Yhdysvallat haki Kiinasta tukijaa omalle ulkopolitiikalleen, Qian sai Caltechin Distinguished Alumni Award-palkinnon ja vanhat arkistonsa.
Vuoden 2005 konklaavi
Kardinaalikollegion valtiokohtainen ryhmittyminen
Vuoden 2005 konklaavissa italialaiset eivät kuitenkaan olleet enemmistössä, mikä on suhteellisen uusi ilmiö paavinvaaleissa. Edellinen paavi Johannes Paavali II oli ollut ensimmäinen ei-italialainen paavi satoihin vuosiin, ja ennen vuoden 2005 konklaavia epäiltiin, että tuleva paavi saattaisi jälleen olla kotoisin Italian ulkopuolelta.
Ennen konklaavia puhuttiin muun muassa Etelä-Amerikasta tulevan ehdokkaan mahdollisuuksista voittaa. Konklaavin ennakkosuosikkien joukossa oli muutama eteläamerikkalainen kardinaali, joiden mahdollisuuksia pidettiin suhteellisen hyvinä. Keskusteluissa mainittiin muun muassa Oscar Rodriguez Maradiaga Hondurasista, Claudio Hummes Brasiliasta, Jorge Mario Bergoglio Argentinasta, Jaime Ortega Kuubasta ja Dario Castrillion Hoyos Kolumbiasta. Kaikki näistä ehdokkaista omasivat Johannes Paavali II:n hallintoajalle tyypilliset opin moraalista, seksuaalisuudesta ja kirkon doktriineista. Ennen konklaavia jotkut asiantuntijat olivat sitä mieltä, että eteläamerikkalaisella kandidaatilla olisi todelliset mahdollisuudet nousta paaviksi. Keskustelussa nostettiin esiin maanosan vahvuuksista muiden maanosien suhteen se, että katolisen kirkon suosio maanosassa on väkilukuun suhteutettuna valtavaa, minkä lisäksi myös katolilaisia on määrällisesti paljon. Samalla huomautettiin, että amerikkalaiset kardinaalit olivat suurin yksittäinen ryhmä kardinaalikollegiossa heti eurooppalaisten jälkeen.
Puhuttaessa eri maanosista tulevien kardinaalien mahdollisuuksista huomautettiin myös, että valtiollisesti yhdysvaltalaiset kardinaalit muodostivat kardinaalikollegion toiseksi suurimman ryhmän. Yhdysvaltalaisia kardinaaleja osallistui konklaaviin yksitoista, kun taas italialaisia oli 24. Yhdysvaltalaisten määrästä huolimatta esimerkiksi CNN:n asiantuntija Thomas Reese totesi: "Italialaisia, joista on puhuttu [mahdollisina paaviehdokkaina], on kolme tai neljä, jonkin verran afrikkalaisia, kolme tai enemmän latinalaisen Amerikan kardinaaleja, jotka on mainittu. Amerikkalaiset eivät kuitenkaan ole kenenkään listalla."
Kardinaalit maakohtaisesti
Yhteensä konklaavissa oli äänioikeutettuna 117 kardinaalia viidestäkymmenestäkahdesta eri valtiosta.
lähde:
Konklaavin ulkopuolelle jääneet kardinaalit
Paavi Paavali VI:n tekemän päätöksen mukaan yli 80-vuotiaat kardinaalit eivät saa ottaa osaa paavinvaaliin, eivätkä he siten myöskään ole äänioikeutettuja tai kelvollisia nousemaan paavinistuimelle. Huolimatta tästä määräyksestä yli 80-vuotiailla kardinaaleille oli mahdollisuus vaikuttaa konklaavin lopputulokseen, vaikkeivat he itse äänestykseen saaneetkaan osallistua. Heidän vaikutusmahdollisuutensa olivatkin parhaimmillaan konklaavia edeltäneessä kardinaalien keskusteluluontoisessa tapaamisessa. Tällöin kardinaalit kertoivat mielipiteistään kirkon tulevaisuutta ja uutta paavia ajatellen, ja tällöin vanhimpien ja kokeneimpien kardinaalien ajatuksilla oli paljon painoarvoa.
Paavali VI:n sääntöä on kritisoitu, ja aikanaan kardinaalit vastustivatkin sitä. Toisaalta määräykselle on löytynyt puolustajia myös yli 80-vuotiaiden kardinaalien keskuudessa. Ennen vuoden 2005 konklaavia muun muassa australialainen kardinaali Cassidy totesi, "ettei näytä hyvältä, mikäli vanhoja kardinaaleja joudutaan kantamaan ylös portaita kameroiden edessä." Hänen mukaansa sellainen voisi saada ihmiset ajattelemaan: "Nämäkö henkilöt valitsevat paavin?"
Ennakkosuosikit
thumb|200px|Kardinaalivaltiosihteeri [[Angelo Sodano oli yksi ennakkosuosikeista paaviksi, eli nk. papabile.]]
Italialaisista kardinaaleista mahdolliseksi paaviksi valittavia olivat Rooman piispan sijaisena toiminut Camillo Ruini, Venetsian patriarkka Angelo Scola, Vatikaanin pääministeri Angelo Sodano, Milanon arkkipiispa Dionigi Tettamanzi, maailman piispojen johtaja Giovanni Battista Re ja Milanon entinen arkkipiispa Carlo Maria Martini. Muita vahvoja ehdokkaita olivat kardinaalidekaani, saksalainen Joseph Ratzinger ja Prahan arkkipiispa Miloslav Vlk, Wienin arkkipiispa Christoph Schönborn ja nigerialainen Francis Arinze. Latinalaisen Amerikan kardinaaleista oli mainittu muun muassa Buenos Airesin arkkipiispa Jorge Mario Bergoglio, Méxicon arkkipiispa Norberto Rivera Carrera, São Paulon arkkipiispa Cláudio Hummes ja hondurasilainen Oscar Andrés Rodríguez Maradiaga, Aasiasta puolestaan Ivan Dias.
Uutistoimisto CNN nosti näistä ehdokkaista esille varsinkin Joseph Ratzingerin ja Dionigi Tettamanzin. Ennen konklaavia esitettyjen arvailujen mukaan kardinaalien tekemään valintaan vaikuttaisi ennen kaikkea uuden paavin ikä. Esimerkiksi "Inside the Vatican: The Politics and Organization of the Catholic Church" -kirjan kirjoittanut Thomas Reese epäili ennen konklaavia, että kardinaalit eivät halua uudeksi paaviksi nuorta, koska edellinen paavi Johannes Paavali II oli ollut paaviksi noustessaan poikkeuksellisen nuori. Lisäksi hän huomautti, että Johannes Paavali II:n pitkän pontifikaatin, joka kesti yli kaksi kertaa kauemmin kuin 1900-luvun paavien hallintokaudet keskimäärin, jälkeen kardinaalit eivät haluaisi heti perään yhtä pitkää paavinkautta. Toisaalta myös huomautettiin, ettei liian vanha ehdokas olisi myöskään hyväksi, sillä tällä olisi suuri riski muuttua yhtä huonokuntoiseksi ja sairaaksi mitä Johannes Paavali II oli viimeisinä vuosinaan.
Konklaavin kulku
Konklaavi kokoontui Sikstuksen kappelissa ja sen jäsenet olivat majoittuneet pyhän Martan taloon. Uuden paavin valitsemiseksi suoritettiin neljä äänestystä 18. – 19. huhtikuuta. Uudeksi paaviksi valittiin Ratzinger, joka valitsi nimekseen Benedictus, Siunattu. 1900-luvulla vain kaksi paavinvaalia saatiin päätökseen yhtä nopeasti.
Äänestysten kulku
thumb|200px|Kardinaali Ratzinger.
Itse konklaavia edelsi kardinaalikollegion keskustelutilaisuus, jossa kardinaalit pääsivät esittämään näkemyksiään kirkosta, sille toivomastaan suunnasta ja itse tulevasta paavista.
Konklaavi aloitettiin 18. huhtikuuta, jolloin kardinaalit kerääntyivät Sikstuksen kappeliin valitsemaan uutta paavia. Konklaavin järjestelyissä noudatettiin perinteitä. Ensimmäinen päivä aloitettiin messulla, jonka jälkeen kardinaalit siirtyivät Sikstuksen kappeliin. Koska vaali on luonteeltaan salainen, nykyään kappeli jopa tarkastetaan vakoilulaitteiden varalta. Vuonna 2005 kappeliin oli rakennettu kaksoislattia, joka kätki alleen vakoilua estävää tekniikkaa. Ulkopuolisilta on pääsy kielletty konklaaviin, eikä kardinaalien lisäksi paikalla ole kuin muutama lääkäri sairauskohtausten varalta.
Myös itse äänestys on salainen, eikä annettuja äänimääriä kerrota julkisuuteen. Tästä huolimatta tiedot ovat usein päässeet ainakin jossain määrin vuotamaan, ja jotkin 1900-luvun konklaaveista tunnetaan jopa hyvinkin yksityiskohtaisesti. Italialaisen lehden Il Messaggeron tietojen mukaan ensimmäisen äänestyskerran jälkeen eniten ääniä keräsi kardinaali Carlo Maria Martini, jonka äänisaalis olisi ollut 40. Heti hänen takanaan oli lehden tietojen mukaan Joseph Ratzinger kolmellakymmenelläkahdeksalla äänellään. Loput äänet jakaantuivat muiden pääehdokkaiden välille. Toisaalta liikkeellä olevissa tiedoissa on ristiriitaisuuksia, ja joidenkin lähteiden mukaan Ratzinger olisi saanut noin 47 ääntä ensimmäisen äänestyskierroksen jälkeen. Tietojen todenperäisyyttä ei voida varmistaa, mutta joka tapauksessa on varmaa, ettei ensimmäisessä äänestyksessä päästy yksimielisyyteen paavista.
Toisen päivän äänestyksien jälkeen Rooman kaduilla koettiin hämmennystä, koska perinteisesti kappelista annetut savumerkit tuottivat tulkintaongelmia. Yleensä kappelin savupiipusta nousee mustaa savua, mikäli kardinaalit eivät ole päässeet yksimielisyyteen ehdokkaasta, mutta valkeaa, mikäli uusi paavi on valittu. Aluksi nouseva savu vaikutti paljon edellisiä kirkkaammalta, mutta muuttui pian mustaksi. Asiantuntijoiden arvioiden mukaan tämä saattoi johtua esimerkiksi siitä, että poltetut oljet olivat liian puhtaita ja tuoreita.
Qian Xuesen
Paluu Kiinaan
Qian siirtyi eläkkeelle vuonna 1991.
Li Wenwen
Li Wenwen (, s. 5. maaliskuuta 2000) on kiinalainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Li kilpailee yli 87 kg sarjassa. Hän voitti olympiakultaa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kyseisessä sarjassa. Hän työnsi 180 kg ja tempaisi 140 kg, jotka olivat kummatkin kilpailun parhaita tuloksia. Yhteistulos 320 kg on olympiaennätys. Hän on voittanut lisäksi maailmanmestaruuden yli 87 kg sarjassa vuonna 2019 sekä Aasian-mestaruuden vuosina 2019 ja 2021.
Qian Xuesen
Paluu Kiinaan
Vuonna 1992 Kiinan kansantasavalta nosti avaruustoimintansa profiilia miehitettyjen lentojen ohjelman alun julistamisella. Tällöin Qianin tutkimus, joka muun muassa johti Pitkä Marssi-ohjuksen kehitykseen, tuotiin laajemmin kiinalaisten tietoisuuteen.
Vanhuus
1980-luvun alusta lähtien Qianin väitettiin läntisten lähteiden mukaan keskittyneen hengellisyyden kysymysten tutkimiseen etsien tieteellistä selitystä Qigongille. Hän kuoli 31. lokakuuta 2009 Pekingissä 97-vuotiaana.
Aiheesta muualla
Berliner Union Stuttgart 1957
Vuoden 2005 konklaavi
Äänestysten kulku
Tiedot konklaavin kulusta vaihtelevat myös toisen päivän osalta, ja lehdistön ennusteiden mukaan Ratzingerin äänisaalis oli kolmannen äänestyksen jälkeen noin päälle seitsemänkymmenen. Kardinaalit pitivät äänestyksen jälkeen ruokatauon, jota seurasi konklaavin neljäs äänestys. Tämän jälkeen Sikstuksen kappelin savupiipusta nousi valkeaa savua merkkinä uuden paavin valinnasta. Italian lehdistön veikkaukset Ratzingerin lopullisesta äänimäärästä pyörivät yhdeksästäkymmenestä vähän päälle sataan, vaikkakin joidenkin eriävien arvioiden mukaan hänen lopullinen äänisaaliinsa jäi huomattavasti pienemmäksi.
Kroatian kieli
Kroatian eli kroaatin kieli on eteläslaavilaisten kielten läntiseen haaraan kuuluvan serbokroaatin kielen Kroatiassa käytettävä standardoitu muoto. Saman kielen muita standardeja ovat serbian kieli, bosnian kieli ja montenegron kieli. Kroatiaa puhuu äidinkielenään 5,5 miljoonaa ihmistä, joista 3,98 miljoonaa asuu Kroatiassa.
Vuoden 2005 konklaavi
Konklaavista mahdollisesti laadittu muistikirja
Konklaavin jälkeen julkisuuteen ilmestyi muistikirja, jonka sanottiin olevan yhden konklaavin osallistuneen kardinaalin laatima. Kirjan sisältämäksi väitettyä tekstiä julkaistiin italialaisessa Limes-lehdessä 23. syyskuuta 2005. Muistikirjan sanotaan sisältävän tietoja konklaavin kulusta ja äänestysmääristä. Mikäli kirja on aito, on sen laatinut kardinaali rikkonut konklaavin sääntöjä, jotka ankarasti kieltävät vastaavanlaiset muistiinpanot. Toisaalta tilanne ei olisi ainutlaatuinen, sillä vastaavanlaisia muistiinpanoja tunnetaan muun muassa vuoden 1914 konklaavista.
Kroatian kieli
Luokittelu ja piirteet
Kroaatin kieli kuuluu slaavilaisten kielten eteläslaavilaiseen läntiseen haaraan. Kroaatin kirjallinen traditio on syntynyt latinalaisen kirjaimiston katolisen kulttuuritradition yhteydessä, kun taas serbia on pohjautunut kyrillisin kirjaimin kirjoitettuun kirkkoslaavin paikalliseen varianttiin ja serbialainen kirjallinen kulttuuri ortodoksiseen kulttuuritraditioon.
Kroatian kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen: štokaaviin, kajkaaviin ja čakaaviin, joista kirjakieli perustuu štokaavin murteeseen, nimenomaan sen itähertsegovinalaiseen muotoon, joka valittiin kirjakielen perustaksi kun serbialle ja kroatialle kehitettiin yhteistä kirjakieltä 1850-luvulta lähtien.
Vuoden 2005 konklaavi
Konklaavista mahdollisesti laadittu muistikirja
Muistikirjan mukaan Joseph Ratzingerin päävastustaja konklaavissa ei ollut yleisten tietojen mukaisesti kardinaali Martini, vaan Buenos Airesista konklaaviin saapunut kardinaali, jesuiittoihin kuuluva Jorge Bergoglio. Muutenkin muistikirja on konklaavista esitettyjä yleisiä arvioita vastaan, sillä monien tahojen mukaan kolmannesta maailmasta tuleva kardinaali ei ollut missään vaiheessa lähelläkään paaviksi nousemista. Muistikirjan mukaan Ratzingerin voitto oli myös poikkeuksellisen täpärä suhteessa edellisvuosien konklaaveihin: kirjan mukaan hän olisi saanut viimeisessä äänestyksessä 84 ääntä sadastaviidestätoista, kun taas hänen edeltäjänsä Johannes Paavali II ja Johannes Paavali I olivat molemmat keränneet yli yhdeksänkymmenen äänen saaliin.
Kroatian kieli
Luokittelu ja piirteet
Kajkaavi on laajasti maan pohjoisosissa puhuttu murre, joka muistuttaa sloveenia. Sen puhujien onkin helpompi ymmärtää sloveenia kuin kroatiaa. Sen nimi tulee mitä-pronominista kaj. Čakaavia puhutaan Adrianmeren rannikon saarilla ja Istriassa. Tämä murteen puhujien on vaikea ymmärtää štokaavia, lisäksi johtuen laajasta maantieteellisestä ulottuvuudesta ja eristäytyneisyydestä Välimeren saarille murteen sisäiset erot ovat pohjoisen ja etelän välillä suuria. Murre on saanut nimensä mitä-pronominin ča mukaan.
Vuoden 2005 konklaavi
Konklaavista mahdollisesti laadittu muistikirja
Muistikirjan tietojen perusteella Ratzingerin äänisaalis ensimmäisellä kierroksella olisi ollut 47, toisella 65 ja kolmannella 72. Kirja myös kertoo kardinaali Bergoglion äänimäärän nousseen ensimmäisen kierroksen kymmenestä äänestä toisen kierroksen kolmeenkymmeneenviiteen ja siitä neljäänkymmeneen. Lisäksi muistikirjassa ainakin väitetään, ettei Bergoglio olisi halunnut paavinvirkaa ja olisi ehkä saattanut kieltäytyä siitä voittaessaan konklaavin.
Kroatian kieli
Luokittelu ja piirteet
Štokaavissa on lisäksi kolme erillistä lausuntatapaa (izgovor), jotka johtuvat muinaisslaavilaisen Ѣ|jat-kirjaimella merkityn äänteen muuttumisesta. Ekaavissa (ekavica) jat on muuntunut e-äänteeksi, (i)jekaavissa (ijekavica) (i)je-äänteeksi ja ikaavissa (ikavica) i-äänteeksi, mistä näiden nimityksetkin tulevat. Kroatian kirjakieli perustuu ijekaavin ääntämiseen, kun ekaavi on leimallisesti serbialainen lausuntatapa. Ikaavia käytetään paikoin Kroatiassa, mutta ei kirjakielen asemassa.
Vuoden 2005 konklaavi
Uusi paavi
thumb|200px|Paavi [[Benedictus XVI paaviksi tulonsa jälkeen.]]
Kroatian kieli
Luokittelu ja piirteet
Kroaatin kieli on pääpiirteissään säilyttänyt kantaslaavin sija- ja sukujärjestelmän. Siinä on seitsemän sijamuotoa (nominatiivi, vokatiivi, genetiivi, akkusatiivi, lokatiivi, datiivi ja instrumentaali) ja kolme sukua (maskuliini, feminiini ja neutri).
Disneysaatio
Disneysaatio tai disneyfikaatio tarkoittaa prosessia, jossa Disney-teemapuistojen periaatteet tulevat vallitseviksi yhä useammilla amerikkalaisilla ja muun maailman yhteiskuntasektoreilla. Käsitteen keksi sosiologi Alan Bryman vuonna 2004 rinnakkaistermiksi samana vuonna keksitylle mcdonaldisaatio-käsitteelle.
Ember to Inferno
Yhtyeen keulakuva laulaja-kitaristi Matt Heafy oli vasta 17-vuotias, kun albumia nauhoitettiin.
Kappale ”The Deceived” kappale äänitettiin uudelleen Triviumin seuraavalle albumille Ascendancylle. Myös ”Blinding Tears Will Break the Skies” oli uudelleen äänitetty, ja se julkaistiin Ascendancyn uudelleenjulkaisussa bonuskappaleena.
”The Bleeding Skies” on ”A View of Burning Empires” soitettuna väärin päin.
Disneysaatio
Disneysaatiota tapahtuu kulutukseen ja palveluun tarkoitetuissa matkailu- ja viihdepaikoissa, kuten hotelleissa, ravintoloissa, ostoskeskuksissa ja kaupoissa. Bryman näkee disneysaatiossa neljä osa-aluetta:
Kroatian kieli
Konsonantit
Äänteet [x] ja [h] ovat toistensa allofoneja ja molempia merkitään H-kirjaimella.
Lähde:
Vokaalit
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä pitkinä että lyhyinä.
Lähde:
Oikeinkirjoitus
Kirjoittaessa käytetään Ljudevit Gajin tekemää Jan Husin tšekin kielen kirjoitusjärjestelmään perustuvia latinalaisia ja pääasiassa olevia foneemisia aakkosia:
Kroaatissa esiintyy myös erityinen intonaatio eli sävelkulku, joka erottaa homografit toisistaan — vokaali voi siis olla joko pitkä tai lyhyt (aivan niin kuin suomen kielessä), ja kun vokaali painotetaan niin se lausutaan laskevalla tai nousevalla toonilla. Sanaintonaatioita on yhteensä neljä: lyhyt laskeva   ̏ (kaksoisgravis), lyhyt nouseva ` (gravis), pitkä laskeva ˘ (ylösalaisin käännetty breve eli lyhyysmerkki), ja pitkä nouseva ´ (akuutti). Painottamattomat pitkät vokaalit merkitään pituusmerkillä ¯, ja painottamattomia lyhyitä vokaaleja ei merkitä millään tarkkeella. Näitä tarkkeita ei kuitenkaan käytetä arkikirjoituksessa.
Kroatian kirjakielen historiaa
pienoiskuva|Kroatian kieltä n. 1000–1100. pienoiskuva|Kroatian kieltä n. 1380–1400. Kielimuodolla, jota nykyisin kutsutaan kroaatin kieleksi, on historiansa aikana ollut useita eri nimiä. Sitä on kutsuttu eri aikoina mm. nimillä ilirski, slavonski, dalmatinski, srpskohrvatski/hrvatskosrpski ja srpski ili hrvatski/hrvatski ili srpski.
1300–1400-luvulle asti kroaatin kirjakielen kehitys perustui glagoliittisilla kirjaimilla kirjoitettuun kroatialaiseen versioon kirkkoslaavista. 1400-luvulla alkoi kehittyä paikallisia kirjallisia traditioita, jotka perustuivat paikallisiin murreryhmiin čakaaviin, kajkaaviin ja läntiseen štokaaviin, joka jakautui vielä ijekaaviseen, ekaaviseen ja ikaaviseen varianttiin. Ensimmäinen yleisempi kirjakieli pohjautui čakaaviin ja tuli tunnetuksi 1500-luvulla Marko Marulićin näytelmästä Judita (1521), jota pidetään kroatialaisen kansallisen kirjallisuuden perustana.
1800-luvulla panslavismin hengessä toiminut illyristinen liike ja sen johtohahmo Ljudevit Gaj pyrkivät yhdistämään kaikki eteläslaavit (ensisijaisesti sloveenit, kroaatit ja serbit) yhteisen illyyri-nimikkeen alle. He toivoivat myös, että Ljudevit Gajn kehittelemästä uudesta kirjoitussysteemistä ja štokaavin ijekaaviseen varianttiin perustuvasta kirjakielestä tulisi koko alueen yhteinen kieli.
Kroatian kirjakielen pohjaksi tuli kuitenkin lopulta serbialaisen Vuk Karadžićin luoma, štokaaviin pohjautuva kielioppi. Vuonna 1850 useat kroatialaisen älymystön edustajat yhdessä Karadžićin ja toisen serbin Đura Daničićin kanssa allekirjoittivat Wienin kirjakielisopimuksen (Bečki književni dogovor), jossa hyväksyttiin Karadžićin ortografiset periaatteet. Yhteisellä kirjakielipohjalla serbien kanssa oli helpompi nousta vastustamaan unkarilaistamista.
Sopimuksen hyväksyminen ei kuitenkaan vielä tarkoittanut uuden standardin omaksumista kroaattien tai serbien keskuudessa. Se kohtasi paljon vastustusta, eivätkä edes kaikki sopimuksen allekirjoittajat noudattaneet uutta standardia. Sopimusta voikin pitää enemmän serbien ja kroaattien kansallisen yhtenäisyyden ja siihen kuuluvan yhteisen kielen julistuksena kuin serbokroaatin tai kroatoserbian perustamisasiakirjana. Varsinainen kirjakielen standardointi tapahtui polarisoidusti Serbian ja Kroatian keskuksissa. pienoiskuva|vasen|Kartta kroatian murteista; čakaavi sinisellä, kajkaavi violetilla ja štokaavi vihreällä. Jugoslavian perustamisen myötä syntynyt oppi kansallisesta yhtenäisyydestä (narodno jedinstvo) kielsi kaikki kroaattien, serbien ja sloveenien väliset kansalliset tai kielelliset erot. Jugoslavian keskusvaltainen politiikka herätti kuitenkin vastustusta kroaattien keskuudessa, jotka kokivat, että heidät pyrittiin assimiloimaan serbeihin. Sotien välisenä aikana syntynyt käsitys, että kroaatit eivät ole kielellisesti tasa-arvoisessa asemassa serbien kanssa, hajotti kielipoliittista yhtenäistämisohjelmaa.
Toisen maailmansodan aikana luotiin saksalaisten suojeluksessa vuonna 1941 Kroatian itsenäinen valtio NDH (Nezavisna Država Hrvatska). Aikaisempien yhdistämispyrkimysten vastapainoksi pyrittiin nyt erottamaan kroaatin kirjakieltä mahdollisimman paljon serbiasta. Kirjakieleen tuotiin vuonna 1942 takaisin vuotta 1892 edeltänyt etymologinen ortografia (Koriensko pisanje).
Kroaatin sanastoa kehitettiin mahdollisimman puristiseen suuntaan, ja jokapäiväiseen kielenkäyttöön alettiin palauttaa aikaisemmin käytössä olleita kroatialaisina pidettyjä sanoja. Erityisesti serbismeinä pidettyjä sanoja pyrittiin poistamaan kielestä. Sellaisten sanojen tilalle, joilla ei ollut olemassa kroatialaista vastinetta, luotiin suuri joukko uudissanoja. Voimakas purismi herätti kuitenkin paljon vastustusta, eikä tämän aikakauden laina- ja uudissanoista yhtään juurtunut jokapäiväiseen kielenkäyttöön. Kirjakielestäkin ne poistettiin vuonna 1945 saksalaisvallan ja NDH:n kaaduttua.
Serbialainen kirjallisuusjärjestö Matica Srpska järjesti joulukuussa 1954 johtavien asiantuntijoiden tapaamisen Novi Sadissa. Siellä syntyneessä sopimuksessa (Novi Sadski dogovor) vahvistettiin latinalaisen ja kyrillisen kirjaimiston sekä ijekaavisen ja ekaavisen variantin tasa-arvoinen asema. Samalla siinä kuitenkin painotettiin, että serbien, kroaattien ja montenegrolaisten puhuma kieli oli yksi ja sama. Samoin todettiin kirjakielen suhteen. Sillä katsottiin kuitenkin olevan kaksi varianttia.
Novi Sadin sopimus ei kuitenkaan ollut kaikkien mieleen. Vastustajat tarttuivat erityisesti dokumentin ilmaisuun saman kielen kahdesta variantista. Maaliskuussa 1967 joukko johtavia kroatialaisia kulttuurihenkilöitä julkaisi kroaatin kirjakielen nimestä ja asemasta julistuksen (Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika), jossa vaadittiin kroaateille oikeutta kutsua omaa kieltään kroaatiksi. Allekirjoittajien joukossa oli monia, jotka olivat aikaisemmin olleet allekirjoittamassa Novi Sadin sopimusta.
Vuonna 1974 Jugoslavian perustuslakiin kirjattiin, että kroaatin kirjakieli oli Kroatian sosialistisen tasavallan virallinen kieli.
Kroatian itsenäistyttyä vuonna 1991 kroatian kieltä on pyritty kehittämään puristisempaan suuntaan ja erilaisia serbismejä on pyritty poistamaan sanastosta ja korvaamaan niitä muun muassa NDH:n aikaisilla uudissanoilla.
Vuoden 2005 konklaavi
Uusi paavi
Vanhin kardinaalidiakoni tervehti Pietarinkirkon parvekkeelta kansanjoukkoja monella kielellä ja sen jälkeen ilmoitti uuden paavin valinnan perinteisin sanoin latinaksi.
eli suomeksi
Sanat "Benedicti Decimi Sexti" julkaistiin jälkeenpäin klassisemmassa muodossa "Benedictum Decimum Sextum" useimmissa lehdissä, myös Vatikaanin l'Osservatore Romanossa.
Uuden paavin nimivalinta ei vielä itsessään kertonut paljoa hänen tulevan pontifikaattinsa sisällöstä. Usein paavin valitsema paavillinen nimi viittaa siihen, kenen edeltäjänsä politiikkaa hän aikoo jatkaa. Esimerkiksi Johannes Paavali I:n nimivalinta 1978 kertoi hänen halustaan jatkaa edeltäjiensä Johannes XXIII:n ja Paavali VI:n linjalla. Nimi "Benedictus" on kuitenkin suhteellisen neutraali nimivalinta kirkon sisällä, ja asiantuntijoiden mukaan esimerkiksi "Pius" olisi kuvastanut paremmin uuden paavin konservatiivisuutta. Uusi paavi selitti itse nimivalintaansa:
Joseph Ratzinger eli Benedictus XVI
Kardinaalina Ratzingeria pidettiin katolisen kirkon konservatiivisen siiven johtohahmona, joka on korostanut opin puhtautta, vastustaa ehkäisyä, tuomitsee homoseksuaalisuuden, naispappeuden ja radikaalifeminismin sekä vastustaa keskustelua pappien selibaatin poistamisesta. Lisäksi uskonopin kongregaation johtajana Ratzinger oli myös osavastuullinen Vatikaanin kielteiseen suhtautumiseen vapautuksen teologiaa kohtaan. Hänen näkemyksensä mukaan katolinen kirkko on ainoa oikea kirkko, ja kardinaalikaudella hänen suhtautumisensa viime aikoina alkaneeseen uskontojen lähentymiseen ja vuoropuheluun oli hyvin jyrkkä. Ihmisenä häntä pidetään kuitenkin miellyttävänä, älykkäänä, pohdiskelevana, uutterana ja kohteliaana sekä hieman ujona verrattuna muuten vahvaan maineeseensa.
Vuoden 2005 konklaavi verrattuna muihin konklaaveihin
Vuoden 2005 konklaavi oli suhteellisen lyhyt verrattuna sitä edeltäneisiin 1900-luvun paavinvaaleihin. 1900-luvulla pidetyistä konklaaveista vain kahden, vuosien 1978 ja 1939, kesto oli vuoden 2005 konklaavin tavoin kaksi päivää. Molemmissa konklaaveissa oli kuitenkin jonkinasteinen kriisitilanne: vuonna 1939 toinen maailmansota oli puhkeamaisillaan ja 1978 kardinaalikollegio oli käytännössä kriisitunnelmissa Johannes Paavali I:n yllättävän kuoleman takia.
Vuoden 2005 konklaavi päätyi vain kahdessa päivässä konservatiiviseen ehdokkaaseen, jonka odotettiin jatkavan edeltäjänsä Johannes Paavali II:n linjaa. 1900-luvulla konklaavit päätyivät myös muutaman kerran konservatiiviseen ehdokkaaseen, vaikkakin myös uudistusmieliset pääsivät paavinistuimelle. Koska valituksi tullut Joseph Ratzinger oli selvästi konservatiivien ehdokas, ei konklaavi aiheuttanut merkittävää täyskäännöstä Vatikaanin politiikassa. Sinänsä konklaavi kuitenkin päätyi edeltäjästään, vuoden 1978 toisen konklaavista, poiketen suhteellisen vanhaan paaviin. Tämä oli jo osattu ennakoida, vaikkakin uuden paavin iän pituutta oli paikoin ennustettu toteutunutta lyhyemmäksi. Esimerkiksi CNN:n kommentaattori epäili ennen konklaavia, että sopiva ikä Johannes Paavali II:n seuraajalle olisi noin 65–72 vuoden ikähaarukassa.
Vuoden 2005 konklaavi oli myös historian ensimmäinen konklaavi, joka toimi Johannes Paavali II:n vuonna 1996 laatiman Universi Dominici Gregis -kirjeessä esitettyjen ohjeiden mukaan. Näiden uusien sääntöjen ansiosta kardinaalien yksinkertainen enemmistö riittää paavin valintaan normaalin kahden kolmasosan enemmistön sijasta, mikäli 12 päivän kuluessa ei ole muuten onnistuttu valinnassa. Tämä mahdollistaa tilanteen, jossa enemmistön saaneen ehdokkaan kannattajat voivat viivytystaktiikalla varmistaa ehdokkaansa valinnan. Säännöstä johtuen vuoden 2005 konklaavia voidaan pitää paavinvaalina ainutlaatuisena, sillä aikaisempien vuosien ehdoton vaatimus kahdesta kolmasosasta pakotti kardinaalikollegion usein etsimään kompromissiehdokkaita. Vuoden 2005 konklaavissa sääntöä ei kuitenkaan tarvinnut toteuttaa.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952
Purjehduslähtöjä oli seitsemänä päivänä aikavälillä 20.–28. heinäkuuta. Isoimmat luokat kilpailivat Harmajan majakkasaaren vesillä 13,1 meripeninkulman mittaisella reitillä. Yksikköluokan (finnjolla) lähdöt olivat lähempänä mannerta Liuskasaaren reitillä, jolla oli pituutta 5,4 meripeninkulmaa. Yhteensä 93 venekuntaa 29 maasta lähti mukaan kilpailuihin. Palkinnot jaettiin 29. heinäkuuta Särkänlinnassa.
Francis Arinze
thumb|Francis Arinze (2010).
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952
Purjehdus-, melonta- ja souturadat rakensi ja hoiti 3. Merenmittausretkikunta jonka emälaiva Klas Horn toimi ratatoimistona. Aluksen vanhoissa ja hienoissa salongeissa kestittiin mm. paikalla olleita Hollannin kuningashuoneen jäseniä.
Francis Arinze
Francis Arinze (s. 1. marraskuuta 1932) on nigerialainen katolisen kirkon kardinaali. Hän oli kärkinimiä uudeksi paaviksi vuoden 2005 paavinvaalissa. Valituksi tuli kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952
Kisatapahtumat
Kuuden metrin R-luokassa yhdysvaltalaisvene Llanoria oli voittaja kuten neljä vuotta aiemmin Lontoossa. Norjalaisten Elisabeth X -vene oli viimeiseen lähtöön asti mukana voittotaistelussa, mutta Llanoria oli viimeisessä lähdössä voittaja, mikä takasi sille olympiakullan. Suomalaisvene Ralia sijoittui pronssille. Ralia tunnettiin aiemmin nimellä Ali Baba ja sillä purjehti ruotsalainen venekunta, joka oli neljä vuotta aiemmin pronssilla.
thumb|5.5 metrin luokassa kisaavat saksalainen Tom Kyle (G I), kultamitalisti Complex II (US I) ja tanskalainen Jill (D 2). Uutena lajina olympiapurjehdukseen oli hyväksytty 5,5 metrin luokka, jonka suosio oli kasvanut viime vuosina. Tässäkin luokassa voitto meni Yhdysvaltoihin, kun Complex II -laivan venekunta sijoittui lopputilanteessa ykköseksi noustuaan kahden viimeisen lähdön voitoilla neljänneltä sijalta kärkeen. Norjalaisvene Encore oli sarjan tasaisin, millä tuli hopeamitali.
Louhi-luokkaa hallitsivat totusti pohjoismaalaiset purjehtijat. Norjalaisvenekunta Pan peräsimessään Thor Thorvaldsen toisti Lontoon voittonsa. Star-luokassa kaksi venekuntaa oli ylitse muiden. Maailman- ja Euroopan-mestarin Agostino Straulinon ohjaama Merope oli kilpailun paras voitettuaan kaksi lähtöä ja tultuaan toiseksi lopuissa. Hopealle sijoittui yhdysvaltalainen Comanche, joka voitti neljä lähtöä, mutta jäi kerran seitsemänneksi ja viimeisenä päivänä kahdeksanneksi.
Finnjollassa tanskalainen Paul Elvstrøm voitti toisen olympiakultansa. Toiseksi sijoittui brittiläinen Charles Currey ja kolmanneksi jollatyypin kehittäjä Rickard Sarby Ruotsista. thumb|right|500px|1952 olympiapurjehduksen viiden eri luokan veneet
Arvid Horn
thumb|Arvid Horn Lorens Paschin maalaamana Arvid Bernhard Horn (6. huhtikuuta 1664 Halikko – 17. huhtikuuta 1742) oli Suomessa syntynyt poliitikko, sotilas ja diplomaatti Ruotsin kuningaskunnan palveluksessa. Hän toimi maamarsalkkana ja kansliapresidenttinä vapauden ajan alussa. Arvid Horn oli samaa Hornien aatelissukua kuin Evert ja Kustaa Horn.
Lapsuus
Arvid Bernhard Horn syntyi vuonna 1664 Vuorentaan kartanossa Halikon pitäjässä eversti Gustaf Horn af Kanckasin ja Anna Helena von Gerttenin perheeseen.
Sotilasura
Horn soti Suuressa Pohjan sodassa Kaarle XII:n henkivartiokaartissa Narvassa, Väinäjoella ja Klissowissa. Hän haavoittui taisteluissa, sai ylennyksen ratsuväen kenraaliluutnantiksi ja lähetettiin vuonna 1704 Varsovaan Ruotsin lähettilääksi. Varsovassa Puolan kuningas August II Väkevä vangitsi häikäilemättömästi toimineen Hornin, mutta hänet vapautettiin vuoden kuluttua, minkä jälkeen Kaarle XII lähetti hänet Ruotsiin.
Arvid Horn kansliapresidenttinä
Vuonna 1705 Arvid Horn nimitettiin valtaneuvoston jäseneksi. Vuotta myöhemmin hän sai kreivin aatelisarvon, minkä jälkeen hänet määrättiin ensin korkeakoulun kansleriksi Pärnuun ja vuonna 1707 herttua Kaarle Fredrikin kuvernööriksi Holstein-Gottorpiin. Ruotsiin palattuaan Horn keskittyi valtion asioiden hoitamiseen. Nils Gyldenstolpen kuoltua vuonna 1709 peri Horn hänen virkansa kansliapresidenttinä. Hän aloitti kansliapresidenttinä 21. maaliskuuta vuonna 1710.
Horn toimi Ruotsin kansliapresidenttinä vuosina 1710–1719 ja 1720–1738. Vuonna 1719 hän erosi virastaan protestiksi kuningatar Ulriika Eleonooran itsevaltaiselle toiminnalle, minkä jälkeen hänet valittiin maamarsalkaksi vuonna 1720. Ulriika Eleonooran seuraaja kuningas Fredrik I nimitti ensi töikseen Arvid Hornin uudelleen kansliapresidentiksi. Vuosia 1720-1738 kutsutaan Hornin ajaksi, koska hän hallitsi tuona aikana Ruotsin valtiollisia asioita sekä kotimaassa että suhteissa ulkomaihin. Kotimaassa Horn huolehti siitä, että Ruotsi toipui Kaarle XII:n sotien aiheuttamasta heikkouden tilasta. Ulkopolitiikassa hän oli korostetun varovainen, mutta ei silti tinkinyt Ruotsin itsenäisyydestä tai itsekunnioituksesta.
Horn oli vaikuttamassa siihen, että Ruotsi liittyi Hannoverin liittoon holsteinilaisen puolueen vaikutusvallan vähennyttyä.
Hattupuolueen nousu ja Arvid Hornin ero virasta
Käänne Ruotsin ulkopolitiikassa ei miellyttänyt Kaarle XII:n sotaisan perinnön vaalijoita. Hornin vastustajat ryhmittäytyivät hattupuolueeksi vuoden 1734 valtiopäivillä. Kun nämä saivat vuoden 1738 valtiopäivillä enemmistön aatelissäätyyn ja porvarissäätyyn, erosi kansliapresidentti Arvid Horn ja hänen tilalleen nousi hattupuolueen Carl Gyllenborg. Eronsa jälkeen Horn vetäytyi viettämään eläkepäiviä Ekebyholmin linnaan, missä hän kuoli vuonna 1742.
Perhe
Arvid Horn avioitui kolme kertaa: 23. helmikuuta 1696 Anna Beata Ehrenstenin kanssa Tukholmassa, 30. huhtikuuta 1705 Horn Inga Törnflychtin kanssa Rawitzissa Puolassa ja vuonna 1710 kreivitär Margareta Gyllenstierna af Fågelvikin kanssa. Hänellä oli seitsemän lasta, joista neljä kuoli jo varhain.
Muu toiminta
Arvid Horn avusti Ruotsin konventikkeliplakaatin syntymisessä. Sen sääti Ruotsin kuningas Fredrik I vuonna 1726.
Monté
thumb|upright=1.5|Montéa Ranskassa Monté eli raviratsastus on ravikilpailumuoto, jossa ohjastaja istuu kärryjen sijaan satulassa hevosen selässä. Laji on kotoisin Ranskasta, jossa se on hyvin arvostettu raviurheilun muoto. Suomessa ensimmäinen virallinen monté-lähtö ajettiin vuonna 1979 Vermossa. Montén SM-kilpailuissa (lämminveriset) on 12 osakilpailua.
Montéa ei tule sekoittaa laukkaurheiluun vaikka sitä ajetaan myös ratsailta ilman kärryjä.
Monté Suomessa
Useimmat suomalaiset montéohjastajat ovat naisia, koska he ovat tavallisesti miehiä kevyempiä. Lähdöissä hevosen selässä on oltava painoa satula mukaan lukien vähintään 52 kiloa. Ohjastajalla on oltava c-ajolupakortti, jonka voi suorittaa aikaisintaan 16-vuotiaana. Aikaisemmin oikeaoppisessa montéistunnassa ohjastaja seisoi jalustimilla jalat suorina tai kevensi. Nykyisin Suomessakin suositaan Ranskasta lähtenyttä montéistuntaa, jossa ohjastaja käyttää hyvin lyhyitä jalustimia laukkakilpailuista tutun jockeyistunnan tapaan. Ohjastajalla tulee olla hyvä kunto ja tasapaino, jotta hän ei häiritse hevosen juoksua. Ohjastajan jalkalihasten on myös oltava erittäin vahvat, jotta hän jaksaa pysyä pitkän matkan kevyessä istunnassa. Keski-Pohjanmaan ammattiopisto (kpedu) järjestää osana hevostalouden perustutkintoa monté-koulun 2021.
Varusteet
Montéssa sallitaan samat kuolaimet kuin normaaleissa ravilähdöissäkin ja lisäksi olympia-, kanki- ja pelhamkuolaimet. Kielletyt ja tarkkailtavat varusteet ovat samat kuin muissakin ravilähdöissä. Ohjina voidaan käyttää ratsastusohjia tai montéohjia, joissa on lenkit helpottamaan hevosen hallintaa. Montéssa käytetään kevyitä monté- tai laukkasatuloita, joissa on myös helpompi istua jockeyistunnassa kuin esimerkiksi yleissatulassa. Ajovitsa saa olla korkeintaan 75 cm pitkä, eikä ohjastaja saa käyttää kannuksia. Lisäksi ratsukolla on oltava yllään omat ajovärinsä, aivan kuten muissakin ravilähdöissä.
Monté maailmalla
Ranska on tunnettu ravimaa, jossa noin 25–30 % ravilähdöistä on montélähtöjä.
Montéhevoset
Montéssa kilpaillaan yleensä lämminveriravureilla, erityisesti kookkailla ranskanravureilla. Suomessa myös suomenhevoset ovat suosittuja montéhevosia, ja montélähtöjä järjestetään myös poniraveissa.
Hedvig Lindahl
Rut Hedvig Lindahl (s. 29. huhtikuuta 1983 Katrineholm, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa espanjalaista Atlético Madridia. Hän on kotimaansa seurojen lisäksi aiemmin edustanut englantilaisseura Chelseaa ja saksalaisseura Wolfsburgia.
Lindahl saavutti kesäolympialaisista 2016 naisten jalkapalloturnauksesta olympiahopeaa Ruotsin joukkueessa. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia Ruotsin ykkösmaalivahtina, ja hän oli ykkösmaalivahti myös Ruotsin yltäessä välieriin EM-kilpailuissa 2022. Hän on syyskuun 2022 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 189 maaottelua.
Henrik Reuterdahl
Henrik Reuterdahl (1795–1870) oli ruotsalainen teologi ja kirkkohistorioitsija. Vuodesta 1856 lähtien hän toimi Ruotsin arkkipiispana aina kuolemaansa saakka. Reuterdahl korosti oppimista ja käytti lähdekriittisiä menetelmiä. Reuterdahl toimi kirkkoministerinä vuosina 1852–1855 ja oli vapaita herätysliikkeitä vastaan taistelevan lain takana. Reuterdahl toimi edustajana Ruotsin valtiopäivillä ja oli Ruotsin akatemian jäsen.
Kailao
Kailao on tongalainen sotatanssi, joka on alun perin kotoisin Wallis ja Futunalta.
Historia
Wallis ja Futunalla sekä Tongalla kailaota esitetään erilaisissa seremonioissa. Miehet tanssivat rummun tahdittamana taistelutilannetta muistuttavalla tyylillä nuijat (pate kailao) käsissään. Tanssi esitetään ilman laulua, koska puhumista taistelutilanteissa pidettiin heikkoutena. Ryhmän johtaja ohjaa jäsenten toimintaa ja tanssissa pyritään kurillisuuteen, tottelevaisuuteen sekä aseenkäsittelytaitoon.