cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wolf Alice
Wolf Alice on Lontoossa vuonna 2010 perustettu brittiläinen rockyhtye. Yhtyeen jäseniä ovat Ellie Rowsell (laulu, kitara), Joff Oddie (kitara, laulu), Theo Ellis (bassokitara) ja Joel Amey (rummut, laulu).
Ace Ventura (hahmo)
Ace Ventura on kuvitteellinen hahmo elokuvissa Ace Ventura – lemmikkidekkari ja Ace Ventura – luonto kutsuu. Elokuvissa häntä on esittänyt Jim Carrey. Hahmosta on tehty myös animaatiosarja, Ace Ventura – lemmikkidekkari, jossa hänen ääninäyttelijänään toimi Michael Daingerfield.
Ominaisuudet
Ace Ventura työskentelee lemmikkidekkarina, eli kadonneiden tai varastettujen eläinten etsijänä. Vaikka hänet tunnetaan erikoisista tavoistaan ja työskentelymetodeistaan, on hän silti tehokas etsivä ja osaa hyvin etsivien keinot ja tavat. Hänellä on loistava päättely- ja havainnointikyky, sekä hän osaa naamioitua ympäristöön todella tehokkaasti. Ventura rakastaa eläimiä, eikä voi sietää eläimiin kohdistuvaa väkivaltaa. Toisaalta Ace tunnetaan myös koomisena naamanvääntelijänä, jonka työskentelytavat herättävät monien ihmisten epäluulot. Hän ei tee suoranaisia rikoksia, mutta käyttäytyy muuten sopimattomasti, ja herättää tuon tuosta pahennusta muissa ihmisissä.
Ulkonäkö
Ace Ventura pukeutuu tyypillisesti kevyihin kangashousuihin tai farkkuihin, jotka ovat yleensä raidallisia. Hänellä on myös normaalisti päällään aluspaita, jonka päällä hän pitää värikästä, napeista auki olevaa paitaa. Hänen hiuksensa ovat yleensä edestä pystyssä, lisäksi hänellä on kaartuva takatukka. Hän ei voi sietää sitä, että hänen hiuksensa sekoitetaan.
Ace Ventura esiintyy myös The Mask -animaatiosarjan jaksossa The Aceman Cometh sekä tietokonepelissä Ace Ventura (1996). Vuonna 2009 ilmestyi elokuvasarjan kolmas osa, Ace Ventura jr, jossa esiintyvät Ace Venturan poika ja isä, mutta ei itse Ace Ventura.
Emilio Q. Daddario
thumb|Emilio Daddario Emilio Quincy Daddario (s. 24. syyskuuta 1918 – 7. heinäkuuta 2010) oli lakimies ja yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Daddario istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 86. ja viiden sitä seuranneen kongressin ajan 3. tammikuuta 1959 – 3. tammikuuta 1971. Hän ei ollut uudelleen ehdolla vuonna 1970, mutta pyrki sen sijaan epäonnistuneesti Connecticutin kuvernööriksi.
Daddario syntyi Massachusettsissa ja valmistui Connecticutin yliopistosta vuonna 1942. Hän asui Washingtonissa.
Kizljar
Kizljarissa viljellään viiniä, ja siellä on konjakkitehdas, jossa tuotetaan konjakkia.
Historia
pienoiskuva|Alueen vähemmistöuskonnon ortodoksien kirkko Kizljarissa. Kizljar mainitaan ensi kerran kirjallisissa lähteissä 1609. Venäjä rakensi Kizljariin linnoituksen 1735 Kaukasian valloituksensa tueksi. Kizljar oli 1700- ja 1800-luvuilla Venäjältä Lähi-itään ja Keski-Aasiaan suuntautuvan kauppareitin varrella. Kizljarista kehittyi viiniteollisuuden keskus 1800-luvun alkupuolella.
Rattikelkkailu talviolympialaisissa 2018
Rattikelkkailussa kilpaillaan Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa 18. – 25. helmikuuta Alpensia Sliding Centressä.
Rattikelkkailussa on yhteensä kolme tapahtumaa: miesten ja naisten kaksikot sekä miesten nelikko.
Nigeria osallistui ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin, kun maa sai paikan rattikelkkailun naisten kaksikkoon. Kyseessä oli myös ensimmäinen kerta, kun afrikkalainen maa osallistuu olympialaisissa rattikelkkailuun.
Aikataulu
Seuraavassa listassa on kaikkien kolmen tapahtuman aikataulut.
Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+9).
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
Osallistuminen
Isäntämaa Etelä-Korealle on varattu paikka kaikkiin tapahtumiin. Miesten kaksikkoon otetaan 29 paria, miesten nelikkoon 29 joukkuetta ja naisten kaksikkoon 19 paria. Miehiä on näin ollen 130 ja naisia 40. Miehissä kolmella maalla saa olla kolme joukkuetta yhdessä tapahtumassa, kuudella maalla kaksi ja viidellä yksi joukkue per tapahtuma. Naisissa vastaavasti kahdella maalla saa olla kolme paria, neljällä maalla kaksi paria ja kahdella maalla yksi pari. Paikat jaettiin 14. tammikuuta 2018 olevan rankinglistan perusteella.
Pikkutöyhtötiira
pienoiskuva|Thalasseus bengalensis Pikkutöyhtötiira (Thalasseus bengalensis) on keskikokoinen merellinen tiira.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 35–37 cm, siipien kärkiväli 92–105 cm ja paino 185–240 g. Sen höyhenpuku on vatsapuolelta valkoinen, selkä, siivet ja pyrstö ovat siniharmaat, päälaki ja pieni töyhtö mustat, sekä hieman alaspäin kaareva nokka oranssi. Se muistuttaa töyhtötiiraa mutta on hieman pienempi eikä nokassa ole koskaan kellanvihreää sävyä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji ui ja sukeltaa moitteettomasti.
Nicholas Kraemer
Nicholas Kraemer on brittiläinen cembalisti ja kapellimestari. Hän on julkaissut muun muassa Antonio Vivaldin konserttolevytyksiä Naxos-levymerkille. Hän on Manchester Cameratan pysyvä vierailijakapellimestari sekä Music of the Baroquen (Chicago) ja Kristiansandin sinfoniaorkesterin päävierailijakapellimestari. Kraemer on johtanut myös Berliinin filharmonikkoja, Chicagon sinfoniaorkesteria, Rotterdamin filharmonikkoja, Bergenin filharmonikkoja, Göteborgin sinfoniaorkesteria, The Halléa ja BBC:n filharmonikkoja. Kraemer on johtanut eri maissa Wolfgang Amadeus Mozartin, Georg Friedrich Händelin ja Claudio Monteverdin oopperoiden esityksiä.
Pikkutöyhtötiira
Elinympäristö
Pikkutöyhtötiirat pesivät matalien hiekka- tai kalliosaarten ja koralliriuttojen rannoilla, yleensä täysin avoimella maalla mutta toisinaan matalakasvuisessa pensaikossa. Paikoin ne pesivät myös mantereen rannoilla. Esiintyy yleensä yhdessä töyhtötiirojen kanssa.
Ravinto
Ruokavalio koostuu pääasiassa pienistä kaloista, joita se saalistaa syöksysukeltamalla, sekä äyriäisistä.
Sarka
Sarka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Formula 3000 Unkarin Grand Prix 2002
Formula 3000 Unkarin Grand Prix 2002 oli Formula 3000 -kauden 2002 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 17. elokuuta Hungaroringin moottoriradalla Unkarissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Unkarin GP:n ohessa.
Ulrich Wehling
Ulrich Wehling (s. 8. heinäkuuta 1952 Halle) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä, eräs kautta aikain menestyneimpiä lajissaan, jossa hän on ainoana voittanut kolme henkilökohtaista olympiakultaa. Hän edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.
Wehling voitti yhdistetyn Holmenkollenilla vuosina 1975, 1976 ja 1977, Salpausselällä vuonna 1975 sekä Falunissa vuosina 1975 ja 1979. Hän voitti Itä-Saksan mestaruuden kuusi kertaa vuosina 1973–1979.
Urheilu-uransa jälkeen Uli Wehling toimi Kansainvälisen hiihtoliiton (FIS) kilpailunjohtajana menestyslajissaan yhdistetyssä.
Transmodernismi
Transmodernismi on ajattelutapa, jonka sen kannattajat sanovat seuraavan postmodernismia. Transmodernismi vastustaa postmodernismin kehityspessimismiä, täydellistä relativismia ja tieteenvastaisuutta ja kannattaa optimismia, absoluuttisia arvoja ja tiedettä, siirtyen tässä suhteessa takaisin modernismin suuntaan. Toisaalta transmodernismi huomioi jälkiteollisen yhteiskunnan ominaispiirteet, kuten yhteiskunnan pirstaloitumisen samoin kuin kehitykseen liittyvät ympäristö- ym. ongelmat ja eroaa siten postmodernia kritisoivasta (uus)modernismista. Toisin kuin jotkut modernismin muodot, transmodernismi ei aja yhteiskunnan täyttä sekularisaatiota, vaan hyväksyy perinteiset filosofiat ja uskonnot aatteina muiden joukossa.
Transmodernismi on yritys korvata sekä modernismi että postmodernismi sulauttamalla ajattelutapoja molemmista.
Nanotiede
Nanotiede on kohtalaisen nuori tieteidenvälinen tutkimusala, joka tarkastelee biotieteellisiä, fysikaalisia ja kemiallisia ilmiöitä, jotka tapahtuvat tai ilmenevät nanometrimittaluokassa.
Nanokemiassa pyritään nykyisin ennen kaikkea valmistamaan kemiallisin menetelmin erikokoisia ja -muotoisia nanorakenteita. Nanorakenteissa vähintään yksi ulottuvuus on nanometrimittaluokassa: ohutkalvot, nanoputket, -tangot ja nanopartikkelit.
Simo-Pekka Olli
Nuoruusvuodet
Simo-Pekka Olli aloitti lentopallo uransa 14-vuotiaana Varkaudessa, Varkauden Tarmossa. Tuolloin Olli pelasi vielä keskitorjujan pelipaikkaa. Nuorten maajoukkueen valmentajat huomasivat nuoren lentopallolahjakkuuden ja Olli valittiin maajoukkueeseen pian. Hänen tiensä vei Kuortaneen Urheiluopistolle opiskelemaan ja harjoittelemaan maan parhaiden ikäistensä lentopalloilijoiden kanssa 2004. Kuortaneella Ollista tuli lopulta passari, kun maajoukkuevalmentajat huomasivat hänen poikkeuksellisen hyvän sormilyöntinsä.
SM-liiga
Viimeisenä lukiovuotenaan Kuortaneen Urheilulukiossa Olli pelasi 1-sarjan pudotuspelejä Joensuun Riennon riveissä. Hän oli joukkueen johtavia pelaajia, kun seura nousi historiansa ensimmäisen kerran SM-liigaan kauden 2004 päätteeksi.
Lukiosta valmistuttuaan 204-senttiä pitkä oleva Olli lähti pelaamaan Lentopallon SM-liigaan, Raision Loimun väreihin 2005. Olli pelasi loistavan kauden SM-liigassa ja johdatti nuoren Loimun joukkueen Suomen Cupin kultaan ja 4. sijalle SM-liigassa. Loistava kausi SM-liigan loputtua sai jatkoa kun Suomen lentopallomaajoukkueen uusi huippuvalmentaja, italialainen Mauro Berruto valitsi hänet miesten maajoukkueeseen. Maajoukkueessa Olli pelasi uransa ensimmäiset pelinsä Euroopan Liigassa, jossa Suomi sijoittui lopulta hopealle nuorella joukkueellaan. Euroopan Liigan lopputurnauksessa Olli oli Suomen pelin johtajana läpi turnauksen ja hänet valittiin lopulta lopputurnauksen parhaimmaksi passariksi.
SM-liigan tulokaskautensa jälkeen Olli teki sopimuksen maailman arvostetuimpaan lentopalloliigaan, Italian A1-liigaan. Sempre Volley Padovan kanssa allekirjoitettu sopimus oli kolmivuotinen. Aluksi Olli oli menossa pelaamaan 1-sarjaan Kempeleen Lentopalloon, joka oli tarjonnut hänelle suurta rahasummaa pelaamisestaan joukkueessa. Olli teki sopimuksen, mutta sopimuksessa oli myös ulkomaalaispykälä jonka avulla hän siirtyi Italiaan.
Italian A1-liiga
Italian A1-liigaan Ollin kanssa samaan joukkueeseen siirtyi samalla myös maajoukkuepassari Mikko Esko ja maajoukkuehakkuri Matti Hietanen 2006 kaudeksi. Ollin ensimmäinen kausi Italiassa oli vaihteleva. Välillä Olli pelasi kentällä koko ajan ja välillä Mikko Esko oli passarin paikalla kentällä. Kauden loputtua Olli päätti etsiä uutta joukkuetta Padovalta saamallaan luvallaan. Joukkue löytyi läheltä, Italiasta. Olli teki A2-liigassa pelaavan Bergamon kanssa vuoden vuokrasopimuksen. Bergamossa joukkueen ainut tähtipelaaja oli Olli, mutta sekään riittänyt pelastamaan Bergamoa putoamiselta liigasta. Simo-Pekka Olli pelasi kuitenkin hyvän ehjän kauden Bergamossa.
Hyvän kauden jälkeen Olli palasi A1-liigaan Padovaan 2008 kaudeksi jälleen. Padovassa kuitenkin passihommia hoiti edelleen Suomen lentopallomaajoukkueen ykköspassari Mikko Esko, ja peliaika jäi vähäiselle. Olli päätti tehdä kauden lopussa sopimuksen Raision Loimun kanssa, ja palasi näin kaudeksi 2008–2009 SM-liigaan. Suurin syy Suomeen palaamiseen oli suorittamatta jäänyt armeija, jonka Olli suoritti Lahden Urheilujoukoissa kauden aikana. Tavoitteena oli palata heti kauden jälkeen takaisin ulkomaille pelaamaan. Kauden 2009–2010 Olli pelasi kuitenkin Loimussa ja voitti joukkueessa SM-pronssia. Kausi oli erittäin onnistunut passarilta.
Kaudeksi 2010-11 Olli tavoitteli paikkaa ulkomaankentille. Paikka ei kuitenkaan auennut ennen Euroopan sarjojen alkamista, joten Olli pelasi alkukaudella muutaman ottelun ottelukohtaisella sopimuksella Raision Loimussa. Vuodenvaihteen jälkeen Olli löysi seurakseen Epikourosin, joka pelasi Kreikan pääsarjassa. Olli ei pystynyt nostamaan Epikourosia tippumisviivan yläpuolelle, ja seura tippui lopulta kauden päätteeksi Kreikan pääsarjasta.
Kaudeksi 2011-12 Olli aloitti Italian A2-liigan Iserniassa, mutta vaihtoi seuraa marraskuun alussa Italian A1-pääsarjaan, Vibo Valentiaan.
A-maajoukkue
thumb|200px| Olli passihommissa Euroopan liigan finaalissa. A-maajoukkueessa Olli on esiintynyt jo yli neljässäkymmenessä A-maaottelussa. Parhaimpia saavutuksia hänellä on maajoukkueen mukana ollut Euroopan mestaruuskilpailuissa 2007 neljäs sija, joka on suomalaista palloiluhistoriaa kautta aikojen. Muita saavutuksia on muun muassa Euroopan Liigan toinen sija vuodelta 2005, jolloin Olli valittiin myös liigan parhaimmaksi passariksi. Hän on esiintynyt maajoukkueen mukana EM-kilpailuissa, maailmanliigassa, MM-karsinnoissa ja Olympiakarsinnoissa.
Muuta
Olli on tällä hetkellä Suomen pisin passari (204 cm) ja hänellä on todella hyvä pallokosketus, joka oli yksi peruste kun hänet valittiin 2003–2004 vuoden parhaimmaksi poikajunioriksi. Olli on myös opiskellut Kuortaneella Kuortaneen urheilulukiossa.
Kyllikki Villa
Kyllikki Villa (o.s. Wehanen, 12. syyskuuta 1923 Helsinki – 27. helmikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen maailmanmatkaaja, suomentaja ja kirjailija. Hän kävi Kajaanin yhteislyseota seitsemän luokkaa, minkä jälkeen hän 17-vuotiaana siirtyi aluksi toimistolotaksi Suomussalmelle ja sieltä Tuusulaan lottaopistoon. Sota keskeytti opinnot, ja Villa sai komennuksen kenttälotaksi Tiiksjärven ilmavalvontakeskukseen.
Avioeron jälkeen hän kiersi maailmaa rahtilaivoilla aluksi tyttärensä Saara Villan kanssa. Hän teki ensimmäisen merimatkansa Portugaliin 42-vuotiaana, jolloin hän oli 4-vuotiaan Saara-tytön yksinhuoltaja. Tytär oli mukana rahtilaivamatkoilla 12-vuotiaaksi asti. Myös Saara valitsi myöhemmin kääntäjän ammatin.
Matkoillaan Kyllikki Villa teki suomennoksia sekä kirjoitti omia kirjoja. Hän on suomentanut muun muassa Märta Tikkasen, Mikael Enckellin ja Bo Carpelanin teoksia. Valtion kääntäjäpalkinnon hän sai vuonna 1984 ja Svenska litteratursällskapetin palkinnon vuonna 1987.
Vanhan rouvan lokikirjan hän saneli nauhalle erään rahtilaivamatkansa aikana. Leena Virtanen kirjoitti Helsingin Sanomien nekrologissa, että Vanhan rouvan lokikirjasta ”tuli hitti, tai ehkä nyt voisi jo sanoa klassikko”. Teos oli Villan läpimurto suuren yleisön tietoisuuteen. Tämä Liken kustantama teos palkittiin Vuoden 2004 Matkakirjana. Villa sai samana vuonna myös Vuoden Valopillkku -palkinnon.
Swazit
Swazit ovat bantukieliin kuuluvaa swazia puhuva kansa, joka asuttaa Swazimaata sekä läheisiä alueita Etelä-Afrikassa ja Mosambikissa. Swazit muodostavat yhdessä zulujen ja xhosien kanssa ngunien etnolingvistisen ryhmän. Swazit ovat perinteisesti olleet maanviljelijöitä ja paimentolaisia.
Fritz Honka
pienoiskuva|Honkan asuintalo Hampurissa Fritz Honka (31. heinäkuuta 1935 – 19. lokakuuta 1998) oli saksalainen sarjamurhaaja, jonka uhreiksi joutui ainakin neljä prostituoitua Hampurin Reeperbahnilta. Honka säilytti uhriensa ruumiit.
Kaikki uhrinsa Honka surmasi oman kotitalonsa ullakolla. Naapureilta tuli valituksia epämiellyttävästä hajusta. Prostituoitujen surmat tulivat ilmi kuitenkin vasta tammikuussa 1975, jolloin paikalle tulleet palomiehet löysivät uhrien jäännökset.
Honka kertoi viranomaisille murhanneensa naiset, koska he olivat pitäneet pilkkanaan miehen mieltymystä suuseksiin ja sen pitämistä vaginaaliyhdyntää parempana. Honka sai teoistaan elinkautisen vankeustuomion ja vapautui vuonna 1993.
Honka vietti viimeiset vuotensa vanhainkodissa ja kuoli Langenhornin sairaalassa Hampurissa 63-vuotiaana vuonna 1998.
Vuonna 2019 sai Berliinin elokuvajuhlilla ensi-iltansa Honkasta tehty elokuva Kultainen hansikas, jossa Honkaa esittää Jonas Dassler.
Verne Troyer
Vernon Jay ”Verne” Troyer (1. tammikuuta 1969 Sturgis, Michigan – 21. huhtikuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti Austin Powers -elokuvien Mini-Me-hahmosta. Hän aloitti uransa sijaisnäyttelijänä, mutta Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua -elokuva nosti hänet kuuluisaksi. Hän kärsi harvinaislaatuisesta lyhytkasvuisuudesta, ja oli siksi vain 81,3 senttimetriä pitkä.
Nuoruus
Verne Troyer syntyi Michiganin Sturgisissa vuonna 1969 ja kasvoi Centrevillessä. Hänen vanhempansa Reuben ja Susan Troyer olivat molemmat tehdastyöntekijöitä. Verneellä oli isoveli Davon ja pikkusisko Deborah. Heidän vanhempansa olivat alkujaan amisseja, mutta he jättivät uskon Vernen lapsuudessa.
Ura
Troyer nousi vuonna 1999 sijaisnäyttelijästä tähteyteen, kun hän näytteli Mini-Me-nimistä hahmoa elokuvassa Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua (1999). Mini-Me on Mike Myersin esittämän rikollisen Dr. Evilin apulainen. Mini-Me oli niin suosittu hahmona, että hänestä tehtiin muun muassa nukkeja. Troyer sai Austin Powers -elokuvan suosion ansiosta muitakin elokuvarooleja. Hän näytteli muun muassa elokuvissa The Grinch ja Bubble Boy. Elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi Troyer oli Lujahaka-niminen maahinen.
Mini-Me-hahmon suosio takasi sen että hahmo esiintyi vielä elokuvassa Austin Powers ja kultamuna (2002). Hän teki 2000-luvun alussa myös useita televisiorooleja, sillä hänellä vieraili muun muassa sarjoissa Sabrina, teininoita ja Käytäväpeliä. Troyersta tuli samoihin aikoihin myös tosi-televisioesiintyjä, kun hän oli muiden julkisuudenhenkilöiden kanssa The Surreal Life -sarjassa.
Troyerin ei elokuvaurallaan saanut enää Austin Powersin tyylistä hittiä. Postal (2007), Mike Myersin kanssa tehty The Love Guru (2008) ja The Imaginarium of Doctor Parnassus (2009) eivät mikään pärjänneet lippuluukuilla eivätkä arvosteluissa. Troyer osallistui vuonna 2009 Britannian Celebrity Big Brotheriin ja vuonna 2012 Celebrity House Hunting -sarjaan. Troyerin viimeiset elokuvat olivat huonosti menestyneitä. Niihin kuului muun muassa Keith Lemon: The Film (2012).
Yksityiselämä
Troyer oli vuonna 2004 lyhyesti naimisissa Genevieve Gallenin kanssa. Heidän liittonsa päättyi, kun Troyer mitätöi sen noin kuukauden jälkeen. Vuodesta 2015 Troyer oli yhdessä saksalaisen näyttelijän Brittney Powellin kanssa.
Troyerin yksityiselämää varjostivat alkoholismi, masennus ja skandaalit. Troyer haastoi vuonna 2008 sensaatiouutissivusto TMZ:n oikeuteen, kun tämä oli jakanut pätkiä Troyerin seksivideosta. Troyerin mukaan video oli tarkoitettu vain yksityiseen käyttöön. Osapuolet sopivat lopulta asian tuomioistuimen ulkopuolella.
Troyer kärsi alkoholismista useiden vuosien ajan. Hän joutui huhtikuun 2018 alussa sairaalaan, kun hänen ystävänsä soitti poliisille ja kertoi tämän olevan humalassa ja itsemurhahakuinen. Häntä hoidettiin sairaalassa mahdollisen alkoholimyrkytyksen takia. Troyer kuoli huhtikuun loppupuolella alkoholimyrkytykseen, joka vahvistettiin myöhemmin itsemurhaksi.
Tuamotunpyykyyhky
Tuamotunpyykyyhky (Alopecoenas erythropterus tai Gallicolumba erythroptera) on äärimmäisen uhanalainen kyyhkylaji. Se on kotoperäinen Ranskan Polynesiassa, jossa sen levinneisyysalue on supistunut voimakkaasti elinympäristön häviämisen ja vieraslajien leviämisen vuoksi. Lajia tiedetään tavattavan enää kourallisella matalia atollisaaria ja koko populaatioksi on arvioitu 100–120 yksilöä.
Taksonomia
Johann Friedrich Gmelin kuvasi tuamotunpyykyyhkyn tieteelle vuonna 1789 nimellä Columba erythroptera. Holotyyppi kerättiin Moorealta Seurasaarilta. Myöhemmin tuamotunpyykyyhky luokiteltiin osaksi pyykyyhkyjen Gallicolumba-sukua, mutta vuonna 2014 sukuun jätettiin enää filippiiniläiset lajit. Pyykyyhkyistä erilliseen Alopecoenas-sukuun siirrettyjä lintuja on 13 lajia ja ne asuttavat Oseaniaa ja Indonesiaa. Tuamotunpyykyyhky on pyykyyhkyistä itäisin.
Tuamotunpyykyyhkystä on kuvattu useita muotoja ja alalajeja eri saarilta. Osa näistä on kuitenkin virheellisiä tai perustuvat maalauksiin tai hävinneisiin näytteisiin Yleisesti hyväksytään kaksi alalajia erythroptera ja albicollis. Nimialalaji, Alopecoenas erythroptera erythroptera esiintyi alun perin Seurasaarten lisäksi Gambiersaarilla ja Acteonsaarilla ja mahdollisesti Tuamotusaarten eteläosissa. Tommaso Salvadorin vuonna 1892 kuvaaman albicollis-alalajin levinneisyys kattoi pohjoisemmat Tuamotun saaret. On kuitenkin hyvin epäselvää, mitkä alalajimääritelmät ovat merkityksellisiä tai järkeviä, ja mitkä niiden levinneisyysalueiden rajat ovat tai olivat.
Ulkonäkö ja koko
vasen|pienoiskuva|William Ellisin maalaus Moorealta, 1770-luvulla. Tuamotunpyykyyhky on pienikokoinen ja lyhytpyrstöinen maassa viihtyvä kyyhky. Koiraan pää, kaula ja rinta ovat suurimmaksi osaksi valkoisia. Selkä, siivet, pyrstö ja vatsa ovat tumman ruskeanharmaat. Yläselkä ja siiven peitinhöyhenet ovat metallinhohtoisen purppuranpunaiset tai kastanjanruskeat. Nimialalajilla päähän ulottuu takaa tummia raitoja, kun taas albicollis-alalajilla pää on kokonaan valkoinen. Molempien alalajien naaraat näyttävät samalta. Ne ovat kauttaaltaan punertavan ruskeita, mutta rinta on vaalea ja päälaelta kaulalle ja siiven peitinhöyheniin ulottuu punertava sävy. Värit haalistuvat höyhenten kuluessa. Nuoret tuamotunpyykyyhkyt ovat punaruskeita tai kanelinruskeita. Naaman ja vatsan valkoiset osat ovat harmaansekaisia. Nuoret koiraat voidaan erottaa naaraista yläselän ja siipien peitinhöyhenten purppurasävystä. Aikuinen tuamotunpyykyyhky on 25 cm pitkä ja painaa noin 105–122 grammaa, mikä tarkoittaa, että se on noin räkättirastaan kokoinen. Iiris on ruskea, nokka ja jalat mustat.
Levinneisyys ja elinympäristö
Cookinsaarilla tehdyt luulöydöt viittaavat siihen, että lajia tavattiin ennen ihmisten tuloa myös siellä. Kaksisataa vuotta sitten tuamotunpyykyyhkyä tavattiin enää Seurasaarilla, Acteon-, Gambier- ja Tuamotusaarilla. Seurasaarilla se pesi ainakin Tahitilla ja Moorealla, mutta on sittemmin hävinnyt koko saaristosta. 2000-luvulla lajista on havaintoja enää muutamilta saarilta. Pohjois-Tuamotun Rangiroalla oli ainakin 7 yksilöä vuonna 2012. Acteonsaarten Tenararolla arvioitiin olevan 50 yksilöä vuonna 2002 ja saman saariston Vahangalla nähtiin muutama vuonna 2007. Gambiersaarten Moranella oli vuonna 2012 ainakin 2 yksilöä.
Tuamotunpyykyyhkyn levinneisyysalue on kaventunut voimakkaasti viime vuosisatoina. Se on hävinnyt kaikilta vuoristoisilta saarilta ja useilta matalilta atolleiltakin. Suurin syy kyyhkyn häviämiseen ovat olleet vieraslajit, etenkin kissat ja rotat.
Niillä atolleilla, joilla tuamotunpyykyyhkyä vielä tavataan, se elää etenkin Pisonia grandis -metsissä, joissa on tiheää aluskasvillisuutta, pensaita, saniaisia ja heiniä. Sitä tavataan myös metsien ulkopuolella alueilla, joilla on matalaa ja tiheää pensaikkoa tai kairapalmukasvustoja. Lajia tavataan myös hyvin pienillä saarilla, kunhan niillä on sille sopivaa kasvillisuutta.
Elintavat
Tuamotunpyykyyhky on elintavoiltaan piilotteleva, ja se pysyttelee mieluiten lähellä maan pintaa kasvuston suojassa. Ravintonaan se käyttää etenkin maasta kaivamiaan siemeniä, varsinkin nonien ja Tournefortia-suvun kasvien siemeniä. Toissijaisesti se hakee ruokansa suoraan puista ja pensaista ja syö esimerkiksi portulakkakasvien nuppuja, vesihirssien siemeniä ja tyräkkien lehtiä. Lisäksi se syö hyönteisiä ja niiden toukkia. Kun lintu säikähtää lentoon, sen siivet pitävät samanlaiset pärähdyksen kuin sitä hieman isompi pyy. Lajin pesimäkäyttäytymisestä tiedetään hyvin vähän, mutta nuoria yksilöitä on nähty ainakin tammikuussa ja huhtikuussa.
Uhanalaisuus ja historia
pienoiskuva|Ranskan Polynesian kartta. Gambier- ja Acteonsaaret kuvan oikeassa alanurkassa. Rangiroa keskellä, Tuamotusaarten pohjoisosassa. Tuamotunpyykyyhky oli aiemmin runsaslukuinen useimmilla niistä saarista, joilla sitä tavattiin. Kuitenkin se on maalintuna, joka ei ole sopeutunut nisäkkäisiin, erittäin haavoittuvainen saarille kulkeutuville kissoille ja rotille. Laji kuoli sukupuuttoon useimmilla saarilla pian sen jälkeen, kun eurooppalaiset ne löysivät, ja on ehdotettu, että populaatiot olisivat vähentyneet jo sitä ennen. Sen uskotaan kuolleen sukupuuttoon Seurasaarilta ja hävinneen suurimmalta osalta niistä Tuamotun saarista, joissa sitä aiemmin tavattiin. Näillä saarilla käy lintutieteilijöitä kuitenkin vain harvoin, ja monet pienet saaret saattavat elättää tuntematonta kyyhkypopulaatiota. Lisäksi 1970-luvulla Rangiroan atollin populaatio jäi kokonaan huomaamatta, vaikka sitä nimenomaan etsittiin, joten pienet populaatiot voivat olla vaikeita löytää.
Vuonna 2015 Ranskan Polynesian Birdlife-järjestö yhteistyökumppaneineen aloitti projektin, jossa kuudelta Acteon- ja Gambiersaaristojen saarilta hävitettiin rottia ja saarten luonnonvaraisia kasveja syrjäyttäviä tulikruunukasvustoja. Tarkoituksena on hävittää nämä tulokaslajit kokonaan ja siten luoda tuamotunpyykyyhkyille lisää turvallista elinympäristöä.
Sen lisäksi, että tuamotunpyykyyhkyjä uhkaavat saalistajat, niiden elinympäristön alavat atollit ovat vaarassa, jos merenpinta tulevaisuudessa nousee.
Bobby Rush
Bobby Rush (s. 23. marraskuuta 1946 Albany, Georgia) on yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Vuoden 1993 alusta alkaen hän on ollut Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneen jäsen Illinoisin osavaltion 1. piiristä. Hänen piirissään on suurempi määrä afroamerikkalaisia (65 %) kuin yhdessäkään muussa Yhdysvaltain vaalipiirissä.
Perses
Perses viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kolmeen eri henkilöön:
Pitkähäntäkärppä
Pitkähäntäkärppä on tyypillinen kärppäeläin. Pitkähäntäkärpällä on pitkä, laiha ruumis, lyhyet jalat ja tuuhea häntä, joka on melkein yhtä pitkä kuin muu ruumis. Aikuiset urokset ovat häntä mukaanluettuna 33–45 senttimetriä pitkiä ja voivat painaa yli puoli kiloa. Tyypillisesti naaraat ovat 15 prosenttia pienempiä. Ne ovat inkiväärin ruskeita väriltään, vatsaturkki on kellanvalkoinen, mutta pohjoiset yksilöt ovat puhtaan valkoisia talvella. Hännän kärki on musta ympäri vuoden.
Kuten useat muut kärpät, pitkähäntäkärppä syö jyrsijöitä, ja niiden laiha vartalo mahdollistaa menemisen jyrsijöiden kaivamiin koloihin. Pitkähäntäkärppä on pääasiassa aktiivinen öisin, mutta niitä voi tavata silti keskellä päivää. Pitkähäntäkärpät ovat pääasiassa yksineläjiä, eivätkä niiden reviirit mene päällekkäin samaa sukupuolta olevan lajitoverin kanssa. Uroksen reviirillä voi olla useitakin naaraita. Poikaset ovat syntyessään avuttomia, mutta 56:ssa päivässä ne voivat saalistaa itsenäisesti.
Pitkähäntäkärppä on hyvä uimari ja osaa kiipeillä taitavasti puissa. Pitkähäntäkärpällä on suuri joukko alalajeja.
Leif Andersson
Leif Andersson -nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:
Punkrock Jukebox 2
Punkrock Jukebox 2 on suomalaisen Raivopäät -yhtyeen musiikkialbumi ja kaikkiaan 15. julkaisu. Se ilmestyi 3. joulukuuta 2008. Levy julkaistiin nimellä '''Raivopäät feat. Friends''', ja sillä vieraili kahdeksan tunnettua punk-muusikkoa kuten muun muassa Veltto Virtanen. Albumi sisältää vanhoja enemmän tai vähemmän tunnettuja suomipunk-klassikoita uusina versioina. Jukka Junttila on laatinut kustakin biisistä ja alkuperäisistä esittäjistä pienen kirjoitelman levyn kansivihkoon ja levyn kannet on tehnyt 70-luvun vihanneksista tuttu Vihannes-Pete.
Punkrock Jukebox 2 on jatkoa vuonna 2007 julkaistulle Punkrock Jukebox 1 -EP:lle.
Pikkulaivan kirjasto
Pikkulaivan kirjasto oli Espoon Espoonlahden kaupunginosassa toiminut yleinen kirjasto. Kauppakeskus Pikkulaivasta vuokratuissa tilapäistiloissa toiminut Pikkulaivan kirjasto oli sisäilmaongelmista kärsineen Kivenlahden kirjaston (Merenkäynti 3) väistötila. Kivenlahden kirjasto perustettiin vuonna 1983. Pikkulaivan kirjaston lähistölle avattiin huhtikuussa 2022 Lippulaivan kirjasto (Merikarhunkuja 11), joka sijaitsee uudessa avatussa Lippulaivan kauppakeskuksessa
Pikkulaivan kirjasto kuului Espoon kaupunginkirjaston toimipisteiden joukkoon ja osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Calypso
Calypso tai Kalypso voi tarkoittaa seuraavia:
Šarūnas Birutis
Šarūnas Birutis (s. 20. syyskuuta 1961) on liettualainen poliitikko. Birutis on suorittanut taloustieteen (1984) ja oikeustieteen (2003) tutkinnot. Hän kuuluu maansa Työväenpuolueeseen ja oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2009 Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä.
Oh Se-jong
Oh Se-jong (, 9. lokakuuta 1982 Soul – 27. kesäkuuta 2016 Soul) oli eteläkorealainen kaukalopikaluistelija, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Aasian talvikisojen kultamitalisti.
Oh kuului Etelä-Korean olympiakultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen Torinossa 2006. Hän kilpaili olympiatasolla myös Salt Lake Cityssä 2002.
Urallaan myös useita MM-mitaleita voittanut Oh kuoli 33-vuotiaana törmättyään moottoripyörällään u-käännöksen tehneeseen autoon Soulissa 27. kesäkuuta 2016.
Raskaus
thumb|Raskaana oleva nainen. Raskaus tarkoittaa aikaa, jolloin naaraan elimistössä kehittyy hedelmöittynyt munasolu alkioksi ja myöhemmin sikiöksi. Raskaus päättyy synnytykseen. Ihmisillä raskaus kestää noin yhdeksän kalenterikuukautta, ja kuukautiset yleensä jäävät pois sen ajaksi. Raskaus edellyttää yhdyntää tai keinohedelmöitystä.
Raskaus voi päättyä myös tarkoitukselliseen keskeytykseen eli indusoituun aborttiin.
Ihmiskulttuurissa ei-toivottujen raskauksien ehkäisy on myös vuosisatainen pyrkimys, johon suhtautuminen on vaihdellut. Samalla on onnistuttu kehittämään sukupuolitautien ehkäisyä. Yhteiskunnallisesti merkittävä näkökanta on syntyvyyden säännöstely.
Raskauden toteaminen ja laskettu aika
thumb|upright|Kaavakuva [[kohtu|kohdun koosta raskauden kehittyessä. Punainen numero merkitsee raskauskuukautta.]] Raskauden alkamisen ensimmäinen merkki on kuukautisten pois jääminen. Raskaustestit perustuvat istukkahormonin (HCG, human chorionic gonadotropin) osoittamiseen virtsasta tai verestä, ja ne voivat olla positiivisia jo muutaman päivän kuluttua kuukautisten myöhästymisestä. Raskaustestit antavat oikean tuloksen noin 97 %:n varmuudella, mutta tarvittaessa negatiivisen testin voi uusia muutaman päivän kuluttua vastauksen varmistamiseksi.
Synnytyksen arvioitu ajankohta lasketaan edellisten kuukautisten alkamispäivästä lukien. Täysiaikaisen raskauden kesto on 280 päivää (40 viikkoa) edellisten kuukautisten alkamispäivästä tai 38 viikkoa hedelmöityksestä. Koska ovulaatio tapahtuu yleensä 14 päivää kuukautisten alkamisen jälkeen, sikiö on siis todellisuudessa noin kaksi viikkoa nuorempi kuin mitä raskauden laskettu kesto osoittaa. Mikäli naisen kuukatiskierto on epäsäännöllinen, raskauden kesto voidaan määrittää ultraäänitutkimuksen avulla.
Yksilönkehityksen vaiheet ihmisellä
Naisen normaalin kuukautiskierron aikana, noin 14 päivää ennen seuraavien kuukautisten alkua munasarjasta vapautuu munasolu ovulaatioksi kutsutussa tapahtumassa. Raskaus alkaa, kun siittiö hedelmöittää munasolun munanjohtimessa. Hedelmöittynyt munasolu eli tsygootti alkaa jakautua matkalla kohti kohtua. Solurykelmäasteella oleva alkio saavuttaa kohdun 3–5 päivän kuluttua ja kiinnittyy kohdun seinämään 5–8 päivää hedelmöityksen jälkeen. Pian kohtuun saapumisen jälkeen solurykelmän sisään avautuu nesteen täyttämä ontelo, ja solurykelmää kutsutaan nimellä alkiorakkula tai blastokysti. Kohtuun kiinnittymistä kutsutaan implantaatioksi. Mikäli kuukautiskierrossa vapautuu kaksi tai useampia munasoluja, saattaa seurauksena olla monisikiöraskaus, useimmiten kaksoset.
Alkiokehityksen toisen viikon aikana alkiolle alkaa muodostua istukan suonikalvo ja ruskuaispussi. Kolmannella viikolla tapahtuu alkiokerrosten (endodermi, mesodermi ja ektodermi) muodostuminen, mitä kutsutaan gastrulaatioksi. Lisäksi alkion hermostoputki, josta kehittyy myöhemmin keskushermosto, sekä selkärangan alkujaokkeet (somiitit) alkavat muodostua. Elinten muodostuminen alkaa kolmannesta viikosta eteenpäin, ja kahdeksannella viikolla lähes kaikki elimet aivoja ja selkäydintä lukuun ottamatta ovat pääosin valmiit. Keskushermosto ja keuhkot jatkavat kehittymistä syntymään saakka. Kun hedelmöittymisestä on kulunut kahdeksan viikkoa (10. raskausviikko), alkiota aletaan kutsua sikiöksi. Nainen voi tuntea sikiön liikkeet noin 16.–20. raskausviikolla.
Raskaus jaetaan kolmeen raskauskolmannekseen eli trimesteriin, joista ensimmäinen käsittää viikot 0–12, toinen viikot 13–24 ja kolmas 25. viikosta synnytykseen. Sikiön katsotaan yleensä olevan elinkelpoinen 24. raskausviikosta eteenpäin. Synnytyksestä puhutaan, kun raskaus on kestänyt 22 viikkoa tai, jos raskauden kesto on epävarma, sikiön paino on vähintään 500 grammaa. Keskoseksi kutsutaan ennen raskausviikkoa 37 syntynyttä lasta.
Raskausajan tutkimukset
Suomessa kaikkia raskauksia pyritään seuraamaan säännöllisillä neuvolakäynneillä. Raskaana olevalta naiselta tutkitaan raskauden kannalta oleellisia verikokeita, kuten hemoglobiini, veriryhmä ja Rh-tekijä, hepatiitti- ja kuppatesti, HIV-vasta-aineet ja virtsan proteiini ja sokeri. Lisäksi seurataan verenpainetta, painoa, sikiön syketaajuutta ja kohdunsuun tilaa.
Seerumiseulonta
Toisen raskauskolmanneksen seerumiseulassa noin 15. raskausviikolla otettavasta verinäytteestä määritetään alfafetoproteiini (AFP)- ja istukkahormoni (hCG)-pitoisuudet. Kun tulosten tulkinnassa otetaan huomioon äidin ikä, voidaan erottaa pieni riskiryhmä, jolle syntyy todennäköisemmin Downin syndroomaa sairastavia lapsia. Jos seulontaraja asetetaan siten, että noin 5 % raskaana olevista ohjautuu jatkotutkimuksena tarjottavaan lapsivesitutkimukseen, löytyy seulonnassa noin 60 % Down-raskauksista.
Ensimmäisen raskauskolmanneksen seerumiseulassa mitataan noin 8.–12. raskausviikolla plasmaproteiini A:n (PAPP-A) ja hCG:n tai sen vapaan beeta-alayksikön (hCGß-V) pitoisuudet, jotka ovat poikkeavia Down-raskauksissa verrattuna raskauden keston mukaisiin keskimääräisiin pitoisuuksiin. Riskiä laskettaessa otetaan huomioon äidin ikä. thumb|Ultraäänitutkimus 12. raskausviikolla.
Ultraäänitutkimus
Nykyään lähes kaikissa raskauksissa suoritetaan sikiön ultraäänitutkimuksia. Ultraäänitutkimuksen avulla seulotaan sikiön niskaturvotusta noin 10.–13. raskausviikolla, koska Down-sikiöillä on havaittu olevan enemmän niskan ihonalaista nestekertymää verrattuna muihin sikiöihin. Varhaisella ultraäänitutkimuksella voidaan todeta myös raskauden kesto, sikiöiden määrä ja elossaolo, istukan paikka, kohdun sisäsuun tilanne sekä mahdolliset kohtu- ja munasarjaprosessit. Raskauden myöhemmässä vaiheessa ultraäänitutkimusta käytetään sikiön rakennepoikkeavuuksien löytämiseen. Loppuraskaudessa sikiön vointia voidaan seurata tarkkailemalla ultraäänellä napanuoran ja sikiön verenkierron verivirtauksia sekä sikiön liikkeitä.
Kromosomitutkimus
Sikiön kromosomitutkimus tehdään joko istukan tai lapsiveden soluista. Tutkimus on varsin luotettava, ja sen avulla voidaan löytää suurin osa kromosomipoikkeavuuksista. Kromosomitutkimus tehdään seulonnan jatkotutkimuksena, ja sikiön kromosominäytteen ottamiseen liittyy pieni keskenmenoriski (noin 0,5 % tai pienempi).
Raskausajan ongelmia
thumb|Lääkäri tutkii raskaana olevaa naista. Raskauden aikana naisen elimistössä tapahtuu monenlaisia muutoksia, joilla elimistö sopeutuu raskauden ja synnytyksen aiheuttamaan lisärasitukseen ja jotka samalla takaavat sikiön hapen- ja ravinnonsaannin ja kehityksen. Normaalisti raskaus sujuu ilman komplikaatioita, mutta toisinaan äidillä tai sikiöllä esiintyy ongelmia, jotka voivat tarvita lääketieteellistä hoitoa.
Raskausajan altistus kemikaaleille
Vuonna 2018 on kehitetty uusi massaspektrometriaan perustuva testausmenetelmä, jolla voidaan tarkistaa raskaana olevan naisen verestä 696 kemikaalia kerralla. Testissä etsitään orgaanisia happoja, joissa on vähintään yksi ionisoituva protoni. Tällaisia käytetään laajasti hyönteismyrkyissä ja kuluttajatuotteissa. Joillain testin löytämillä yhdisteillä on kehossa hormonin kaltaisia vaikutuksia. Tällaisia hormonihäiriköitä ovat esimerkiksi bisfenoli A, metyyliparabeeni ja triklosaani. Osa yhdisteistä on haitallisia kehittyvälle sikiölle.
Nadia Comăneci
Nadia Elena Comăneci (s. 12. marraskuuta 1961 Onești) on romanialainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija, viisinkertainen olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja yhdeksänkertainen Euroopan mestari.
Comăneci aloitti voimistelun 6-vuotiaana. Pian häntä ryhtyi valmentamaan Bela Karolyi yhdessä vaimonsa Martan kanssa. 13-vuotiaana vuonna 1975 hän voitti Norjan Skienissä pidetyissä EM-kilpailuissa kolme kultaa ja hopeamitalin, ja Montrealissa olympialaisten esikisoissa hän voitti myös neliottelun. Samana vuonna Associated Press nimesi hänet vuoden urheilijaksi. Montréalin 1976 olympialaisissa Comăneci sai ensimmäisenä telinevoimistelijana täydet 10 pistettä. Kisoista hän voitti kolme kultamitalia (neliottelu, puomi ja eritasonojapuut), hopeaa joukkuekilpailusta ja pronssia permannolta. Olympiamenestyksensä myötä hänelle myönnettiin Sosialistisen työn sankari -arvonimi.
Vuonna 1977 EM-kisoissa Comăneci puolusti menestyksekkäästi neliottelun kultamitaliaan, mutta Romanian joukkue lähti kisoista kesken telinekohtaisten loppukilpailujen protestina pistelaskulle. MM-kisoihin 1978 Comăneci oli lihonut. Hän teki virheen nojapuilla ja jäi neljänneksi, mutta voitti kultaa puomilta. EM-kisoissa 1979 Comăneci oli jälleen huippukunnossa ja voitti kolmannen peräkkäisen neliottelun EM-kultansa. Samana vuonna MM-kisoissa Comăneci sairastui verenmyrkytykseen ja joutui sairaalaan. Vastoin lääkärien ohjeita hän palasi kilpailupaikalle ja johdatti Romanian joukkueen maan ensimmäiseen joukkuekultamitaliin.
Moskovan 1980 olympialaisissa Comăneci oli neliottelussa hopealla isäntämaan Jelena Davydovan takana. Romanialaisen Maria Simionescun ja saksalaisen Urfel Bafrin johtama tuomaristo ei tahtonut päästä yksimielisyyteen Comănecin viimeisen, puomilla tehdyn suorituksen pisteistä. Tuomareiden neuvoteltua yli 20 minuuttia teknillisen valiokunnan puheenjohtajan, itäsaksalaisen Ellen Bergerin sekä Kansainvälisen Voimisteluliiton puheenjohtajan, neuvostoliittolaisen Juri Titovin kanssa ilmoitettiin Comănecin viimeisen suorituksen pisteiksi 9,85, mikä riitti Davydovalle niukkaan voittoon.
Moskovan kisoissa Comăneci voitti kultaa puomilla ja permannolla sekä saavutti neliottelun lisäksi joukkuekilpailusta hopeaa. Comăneci kilpaili kansainvälisellä tasolla vielä vuonna 1981 universiadeissa Bukarestissa, missä hän voitti viisi kultamitalia. Tuolloin paikallista tuomaristoa syytettiin puolueellisuudesta, koska he muun muassa antoivat Comănecille 9,9 pisteen arvoisesta hypystä täydet 10 pistettä.
Aktiiviuransa jälkeen Comăneci valmensi kotimaassaan nuoria voimistelijoita.
Perse (mytologia)
Perse (, "tuhoaja") tai Perseis oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen ja Tethyksen tytär; yksi kolmestatuhannesta okeanidista. Hän rakastui auringonjumala Heliokseen ja synnytti tälle Kirken, Aieteksen ja Pasifaen. Yksittäiset lähteet kertovat myös Perseksen ja Aloeuksen olleen heidän lapsiaan.
Homeros ja Apollonios Rhodios käyttävät nimeä Perse, kun taas muut lähteet käyttävät nimeä Perseis.
Chen (hanhisuku)
Chen on hanhien alaheimoon kuuluva lintusuku. Joissain luokitteluissa suku luokiteltu kuuluvaksi harmaahanhien (Anser) sukuun. Esimerkiksi BirdLife Suomen luokittelussa ei ole sukua Chen.
Lajit
BirdLife Suomen luokittelussa edellä mainitut lajit on sijoitettu harmaahanhien (Anser) sukuun.
Joseph Vacher
Vacher sai 19-vuotiaana tuomion raiskauksen yrityksestä. Hän yritti myöhemmin itsemurhaa, mutta sai ainoastaan osittaisen halvauksen ja joutui mielisairaalaan ammuttuaan itseään kasvoihin.
The Wrong Place
The Wrong Place on belgialaisen yhtyeen Hooverphonicin esittämä kappale, jolla he edustivat Belgiaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 74 pistettä ja saavutti sijan 19.
Haulikko
pienoiskuva|280px|Päällekkäispiippuinen haulikko Haulikko on yleisimmin pitkäpiippuinen, rihlaamaton tai rihlattu käsiase, jonka patruuna sisältää joukon pieniä, läpimitaltaan 2–9 mm hauleja. Sitä käytetään pääasiassa pienriistan, kuten lintujen ja metsäjänisten metsästyksessä ja ampumaurheilussa, yleisimmin skeet- ja trap-lajeissa. Haulikolla ammuttavaksi tarkoitettua luotia, niin sanottua täyteistä käytettäessä haulikkoa voidaan käyttää esimerkiksi valkohäntäpeuran pyynnissä.
Joseph Vacher
Vacher pääsi mielisairaalasta 24-vuotiaana ja aloitti tämän jälkeen murhasarjansa. Vuonna 1894 alkaneiden neljän vuoden aikana Vacher surmasi yhteensä yksitoista ihmistä – seitsemän naista ja neljä miestä. Vacher oli puukottanut uhrejaan toistuvasti ja monesti poistanut heidän sisuksensa.
Vacher jäi kiinni vuonna 1898 hyökättyään pellolla naisen kimppuun. Poliisilla oli vähän varsinaista todistusaineistoa Vacheria vastaan, mutta yllättäen hän päätti tunnustaa kaikki murhat. Vacher kuitenkin ilmoitti tulleensa "hulluksi" vesikauhuisen koiran puremasta.
Haulikko
Rakenne
Nykyinen haulikko on yksi- tai kaksipiippuinen. Kaksipiippuisen haulikon piiput eli piippupari on yleensä juotettu kiinteästi toisiinsa. Aseesta käytetään nimitystä päällekkäis- tai rinnakkaispiippuinen haulikko sen mukaan, miten piiput on sijoitettu toisiinsa nähden. Yksipiippuiset haulikot ovat nykyisin yleisesti itselataavia, niin kutsuttuja puoliautomaattihaulikoita tai pumppuhaulikoita. Itselataava haulikko latautuu tavallisimmin etutukin sisälle sijoitetun mekanismin avulla ruutikaasun paineen käyttämän männän voimalla. Toinen tapa on rekyyliin, lukon massan hitauteen ja jouseen perustuva mekanismi.
Joseph Vacher
Vacher katsottiin oikeudessa syyntakeiseksi ja teloitettiin giljotiinilla vuonna 1898.
Haulikko
Rakenne
Pumppuhaulikko ladataan vetämällä etutukki käsin taakse ja työntämällä se takaisin eteen. Myös pulttilukkoisia haulikoita valmistetaan ja käytetään jonkin verran. Yksipiippuinen taittuva haulikko, vanhalta kutsumanimeltään torpparihaulikko, on ollut aiemmin suosittu aloittelevan metsästäjän tai mukana kuljetettava toinen ase jos metsästys muutoin tapahtuu luodikolla. Tyyppi on nykyisin varsin harvinainen, mutta arvostus on kasvanut uudelleen jonkin verran.
Yleisimmin käytetty haulikkotyyppi on taittuvapiippuinen kahdella piipulla varustettuna.
Haulikkorihla on taittuvapiippuinen, lippaaton, yhdellä haulipiipulla ja yhdellä rihlapiipulla varustettu yhdistelmäase.
Tavallisesti haulikon piippua ei ole rihlattu. Haulikosta ilmoitetaan usein piipun pituus tuumina joka merkitään kahdella heittomerkillä luvun perässä. Piipun pituus vaikuttaa rekyyliin, joka heittää lyhyempipiippuista asetta enemmän. Piipun pituudella ei ole merkittävää vaikutusta aseen tehokkaaseen kantomatkaan. Toisinaan piipuissa on suujarru, joka ohjaa ruutikaasut aseen sivuille vähentäen rekyylin voimaa.
Kaliiperi
Haulikon kaliiperi ilmoitetaan englantilaista naulajärjestelmää käyttäen. Lukema kertoo sen, kuinka monta piippuun sopivaa samankokoista palloa naulasta puhdasta lyijyä voidaan tehdä. Haulikon piipun halkaisija on sitä suurempi, mitä pienempi lukema on. Esimerkiksi kaliiperin 12 haulikkoon sopivia palloja naulasta saa 12 kappaletta. Myös tuumaan perustuvia, piipun sisähalkaisijan ilmoittavia kaliiperimittoja on, muun muassa .410 tuumaa.
Haulikon kaliiperin yhteydessä ilmoitetaan aina myös täyteen mittaansa avautuneen patruunan hylsyn nimellispituus millimetreinä. Nykyisin käytetään 20/70, 20/76, 16/70, 12/70, 12/76, 12/89, 10/75 ja 10/89-kaliiperin haulikoita, joista 12/70 on vielä yleisin ja 12/76 (magnum) seuraavaksi yleisin. Kaliiperi 12/89 (supermagnum) on yleistymässä muun muassa siksi, että 12-kaliiperisella 89 mm pitkällä patruunapesällä varustetulla haulikolla voi ampua myös lyhyempiä 12/76- ja 12/70-patruunoita. Haulikolla, esimerkiksi 12/70, ei saa ampua nimellismittaansa pidempiä patruunoita, vaikka ne sopisivatkin patruunapesään. Ne voivat aiheuttaa vaarallisen aserikon nimellismittaansa avautuvan hylsyn osittain tukkiessa patruunapesän ja piipun välisen ylimenokartion, jolloin pienemmän aukon vuoksi ruudin paine kasvaa vaarallisesti. Oikeanmittaisella patruunalla kartio jää avoimeksi päästäen haulit vapaasti piippuun.
Isompien kaliiperien sekä pidempien patruunapesien ja patruunoiden yleistymiseen on vaikuttanut erityisesti lyijyn kielto vesilinnustuksessa ja lyijyn korvikemateriaalien, kuten rauta ja sinkki, keveydestä johtuva patruunoiden tehon väheneminen. Tilavampaan patruunaan saa luonnollisesti suuremman ruutimäärän että haulimäärän. Näin sekä lähtönopeutta että hauliparven peittoa voidaan parantaa. Eri kaliiperien yleisyyttä rajoittaa niihin saatavien patruunoiden hinta ja saatavuus. Tämä koskee erityisesti suuria ja pieniä kaliipereita. Toisaalta tavallisten kaliperien patruunoiden haulien materiaalivalinnat vaikuttavat hintaan.
Haulikon supistus ja osumakuvio
Haulikolla ammuttaessa haulit hajaantuvat patruunan, supistuksen, etäisyyden ja haulien koon mukaan hauliparveksi, joka muodostaa osumakuvion. Supistus tehdään piipun suuhun 50–100 millimetrin matkalle. Esimerkiksi täyssuppea piippu on tältä osalta 12 kaliperin haulikossa 1 mm kapeampi kuin piipun halkaisija millimetreissä, joka 12 kaliiperisessa aseessa on 18,2 mm. Sylinteri on piippu, jossa supistusta ei ole tehty lainkaan. Yksi tapa merkitä aseen supistus on numerointi, jossa sylinteri on 0, parannettu sylinteri 1/4, puolisuppea 1/2, 3/4 suppea ja täyssuppea 1/1 Kirjaimilla vastaavat merkinnät ovat englannin kielestä johdetut C, IC = Improved Cylinder, M, IM = Improved Modified ja F= Full.
Haulikon supistus vaikuttaa osumakuvioon sekä leveys- että syvyyssuunnassa. Piipun jättävä hauliparvi on pidempi tiukemmasta supistuksesta ammuttaessa kuin väljemmästä. Karkea sääntö on, että hauliparven pituus on noin 10% matkasta. Parven leveys 30 metrin päässä on 80–150 cm
Hauliparven pituus lisää osumismarginaalia, mutta se saattaa huonontaa osumakuviota kohteessa. Esimerkiksi sivuttain lentävää lintua ammuttaessa lintuun voi osua vain hauliparven alku- tai loppupää ja teho ei ole paras mahdollinen. Osumakuvioon vaikuttaa myös patruunan soveltuvuus aseeseen eli sen käynti. Paras yhdistelmä samankaltaisista latauksista on patruuna- ja asekohtainen. Sen löytämiseksi on ammuttava tauluun koelaukauksia hajonnan toteamiseksi.
Yli 35 metrin matkoille ammuttaessa haulien teho laskee huomattavasti luotiaseiden ammusta nopeammin ja hauliparven tehokkaiden haulien määrä laskee nopeasti reunoilta alkaen. Haulien lentomatka on karkeasti 100 metriä yhtä halkaisijan millimetriä kohti lyijyhaulia käytettäessä. Lentomatka ei näin ole sama kuin tehokas etäisyys.
Ampuminen, tähtäimet
Haulikolla ammutaan tavallisesti hyvin nopeasti ja ase nostetaan ampuma-asentoon vasta esimerkiksi linnun lähtiessä metsästäjän edestä pakoon. Ennen laukaisua ampuja ottaa tarvittavan ennakon suhteessa kohteen liikkeeseen. Käyttötavan vuoksi osumisen ratkaisee taidon lisäksi aseen sopivuus käyttäjälle. Jos aseen tukki on liian korkea, menevät laukaukset yli ja vastaavasti matala tukki vie ali. Tukin pituus ja sivutaivutus vaikuttavat niin ikään tähtäyslinjaan ja aseen asettumiseen ampuma-asentoon. Tavallisesti haulikon tähtäimenä on kisko ja piipun päähän sijoitettu jyvä. Markkinoilla on haulikkoon tarkoitettuja jälkiasennettavia tähtäämisen apuvälineitä ja tähtäinlaitteita. Osa perustuu optiseen materiaaliin kuten loistejyvä ja kiskotähtäin kun taas toiset ovat optis-sähköisiä esimerkiksi punapistetähtäin.
Joihinkin itselataaviin ja pumpputoimisiin, lähinnä yhdysvaltalaista valmistetta oleviin haulikoihin on saatavilla erillinen rihlattu vaihtopiippu, joka täyteisiä ammuttaessa parantaa osumatarkkuutta merkittävästi. Rihlatussa piipussa on yleensä myös paremmat avotähtäimet kuin normaalissa haulipiipussa.