cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amerikanmetsäviklo
Lisääntyminen
Amerikanmetsäviklo pesii puussa olevaan vanhaan linnunpesään kuten metsäviklokin, aina 13 metrin korkeuteen saakka. Pesäpuu on tavallisesti lähellä vesistöä tai suota. Munia on tavallisesti neljä. Haudonta-aika on 23–24 päivää.
Ravinto
Amerikanmetsäviklo syö etupäässä mudassa eläviä selkärangattomia, joskus myös pieniä sammakoita.
Theofrastos
thumb|180px|Theofrastos Theofrastos (, n. 371–287 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen kouluun kuulunut filosofi. Hän oli Aristoteleen oppilas, ja hänestä tuli peripateettisen koulun johtaja tämän jälkeen. Aristoteles testamenttasi Theofrastokselle paitsi koulunsa, myös laajat kokoelmansa ja kirjastonsa.
Elämä
Theofrastos oli kotoisin Eresoksen kaupungista Lesbokselta. Hänen alkuperäinen nimensä oli Tyrtamos. Kerrotaan, että hän sai lempinimensä Theofrastos, "jumalainen puhuja", Aristoteleelta, joka halusi sillä korostaa hänen armoitettuja puhujanlahjojaan.
Theofrastos sai opetusta Lesboksella muuten melko tuntemattomalta Leukippokselta (tai Alkippokselta). Sen jälkeen hän muutti Ateenaan ja tuli osaksi Platonin Akatemian piirejä. Platonin kuoltua hän liittyi Aristoteleen seuraajiin, ja todennäköisesti seurasi häntä Stageiraan. Tämä voidaan päätellä siitä, että hänellä kerrotaan olleen läheinen suhde Kallistheneeseen, joka oli Aleksanteri Suuren opiskelutoveri. Hän myös mainitsee hänelle Stageirassa kuuluvan asunnon testamentissaan, sekä kaupungin ja sen museon teoksessaan Kasvitieteellisistä tutkimuksista. Theofrastos toimi myös Aristoteleen pojan Nikomakhoksen opettajana.
Aristoteles teki testamentissaan Theofrastoksesta lastensa suojelijan, sekä testamenttasi hänelle laajan kirjastonsa ja kaikkien teostensa alkuperäiset versiot, ja määräsi hänet Lykeionin peripateettisen koulun johtoon. Eudemos Rhodoslainen oli vaatinut tehtävää itselleen, samoin Aristoksenoksen sanotaan vastustaneen Aristoteleen tekemää valintaa.
Theofrastos johti peripateettista koulua 35 vuotta, ja kuoli vuonna 287 eaa. Koulu eli hänen johdossaan kukoistuskauttaan, sillä oli parhaimmillaan yli 2 000 opiskelijaa. Kuoltuaan hän testamenttasi talonsa pylväikköineen ja puutarhoineen vakituiseksi opetuspaikaksi koululle.
Theofrastoksen oppilaisiin kuului muun muassa tunnettu näytelmäkirjailija Menandros. Theofrastos nautti vallanpitäjien, kuten Filippos II, Kassandros ja Ptolemaios, suurta arvostusta. Hänen suosionsa näkyy myös siinä, että häntä vastaan nostettu jumalanpilkkasyyte kuivui kokoon nopeasti. Häntä kunnioitettiin julkisilla hautajaisilla, ja Diogenes Laertios kertoo, että "ateenalaiset kuuluvat kunnioittaneen yhtenä miehenä seuraamalla jalan hänen hautajaissaattoaan".
Teokset
Theofrastoksen tuotanto oli vielä laajempi kuin Aristoteleen. Diogenes Laertios luettelee hänen kirjoittamikseen 226 teosta, 232 808 riviä tekstiä. Samoin kuin Aristoteleen, hänen tuotantonsa käsittelee aikakautensa tieteen kaikkia aloja. Hänen kirjoituksensa eivät todennäköisesti poikenneet juurikaan Aristoteleen samoja asioita käsittelevistä teoksista, mutta ne täydensivät niitä yksityiskohdissa. Theofrastosta voidaan pitää tieteen suurena popularisoijana, sillä hänen teoksensa käsittelivät enimmäkseen hyvin konkreettisia luonnontieteellisiä asioita.
Joitakin Theofrastoksen merkittävimpiä teoksia ovat:
Kasvitiede
Theofrastos ei vain tutkinut ja kirjannut yksittäisiä lajeja, vaan häntä pidetään kasvitieteen isänä. Theofrastoksen tarkastelun kohteena olivat kasvien morfologia, niiden suhde ulkoisiin olosuhteisiin ja lisääntymistapa. Teoksessa Kasvitieteellisistä tutkimuksista käsitellään kasvien morfologiaa sekä kuvailevaa ja taloudellista kasvitiedettä. Teoksessa Kasveja koskevia syitä puolestaan käsitellään kasvien kasvuun ja lisääntymiseen liittyviä kysymyksiä, jotka nykyisin sisältyisivät kasvifysiologiaan. Theofrastos hylkäsi Aristoteleen kasvitieteessä käyttämät kasvi-eläin-rinnastukset mukaan lukien ajatuksen kasveista ylösalaisin, suu maassa olevana eläiminä. Hän myös hylkäsi Aristoteleen essentia-ajattelun eli käsityksen eliön sisimmästä olemuksesta. Hän totesi, että essentia muodostuu kasvien osista, jotka muodostavat toiminnallisen kokonaisuuden.
Theofrastos totesi kasveissa ominaisuuksia, jotka myöhemmin osoittautuivat systematiikassa arvokkaiksi; näitä ovat mm. hypogynia, perigynia ja epigynia, lehtimuoto sekä yksi- ja monivuotisuus. Hän myös erotteli kasvit taksonomisiin pääryhmiin. Theofrastos tarkasteli ensimmäisenä kasvien suhdetta ympäristöönsä. Tämän vuoksi häntä on pidetty myös kasvimaantieteen ja -ekologian perustajana.
Luonteenkuvaukset
Teos Luonteita ansaitsee erillisen maininnan. Se koostuu lyhyistä, voimakkaista ja terävistä moraalisten ihmistyyppien kuvauksista, joista saa hyvän kuvan hänen aikansa ihmisten elämästä. Theofrastoksen esittämiä luonteita ovat mm. kunnianhimoinen, taikauskoinen ja voitontavoittelija. Kuvaukset muodostavat ensimmäisen säilyneen yrityksen kuvata ihmisten luonteita järjestelmällisesti. Jotkut pitävät teosta itsenäisenä työnä; toiset taas uskovat Theofrastoksen kirjoittaneen kuvaukset aikojen kuluessa, ja että ne olisi koottu ja toimitettu hänen kuolemansa jälkeen; toiset taas pitävät teosta osana suurempaa systemaattista työtä, mutta teoksen tyyli on tätä vastaan. Teoksen tyyliä on imitoitu paljon, erityisesti 1600-luvulla, jolloin sitä jäljittelivät muun muassa Joseph Hall (1608), sir Thomas Overbury (1614–1616) ja Jean de La Bruyère (1688).
Theofrastokselta on säilynyt katkelmina myös teokset Aisteista ja Fysiikka, sekä metafysiikkaa käsittelevä Airoptai, joka alun perin muodosti todennäköisesti laajemman systemaattisen tutkielman. Erilaisia pienempiä katkelmia on koottuna J.G. Schneiderin kokoelmassa (1818–1821) ja F. Wimmerin kokoelmassa (1842–1862), sekä Usenerin teoksessa Analecta Theophrastea.
Al Qasim
Al Qasim on Saudi-Arabian provinssi maan keskiosassa. Provinssin asukasluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 1 464 800 ja pinta-ala 58 046 neliökilometriä. Al Qasim on seitsemänneksi asutuin provinssi Jizanin provinssin jälkeen. Provinssin pääkaupunki on Buraidah.
Kokemäenjoen alueen lasketut järvet
Kokemäenjoen alueen lasketut järvet ovat Kokemäenjoen vesistössä Kokemäenjoen alueella sijaitsevia järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kolmen sadan vuoden aikana järvenlasku. Laskettu järvi on sellainen, että sen vedenpinnan korkeutta on alennettu tai sen vesiallas on tyhjennetty kokonaan vedestä. Kaikki järvenlaskut eivät sisälly tähän esittelyyn, mutta useimmat niistä merkittävimmistä järvenlaskuista, jotka voidaan lähteiden perusteella vahvistaa. Yleensä ottaen järviin on kajottu harvemmin kuin soihin, joiden raivuusta on syntynyt suurin osa seudun pelloista. Näillä molemmilla toimilla on ollut suuri vaikutus Kokemäenjoen alueen maisemaan, ekologiaan ja sen vesistöjen toimintaan.
Seuraavassa on luettelonomaisesti esitelty tunnettuja tapauksia Kokemäenjoen alueen lasketuista tai kuivatetuista järvistä. Esittely alkaa Kokemäenjoen suistosta ja seuraa jokivartta myöten yläjuoksun suuntaan. Pohjatietoina ovat Kansalaisen karttapaikka ja Oiva-tietokanta, joka on Ympäristöhallinnon eri hallintokuntien yhteispalvelu.
Mikäli järvenlaskusta on kerrottu järven omilla sivuilla, ei tässä asialle esitetä lähteitä. Järvi on niin sanotusti laskettu, kun sen vedenpintaa on alennettu perkaamalla laskuojaa tai kaivamalla sille uusi laskuoja toisaalle. Kuivatettu järvi tarkoittaa sitä, että kaikki tai lähes kaikki sen vedet on laskettu pois. Jäljelle on jäänyt kosteikko tai luhta, joka on nykyään monen lintuveden perusta, tai jäljelle on jäänyt metsittyvä suo tai niitty, ja joskus alue on raivattu pelloksi. Entisen järven pohja pidetään kuivana ojittamalla tai salaojittamalla se niin, että sadevesi virtaa sieltä pois.
Kokemäenjoen suisto ja Porin ympäristön järvet
Kokemäenjoen suiston edessä olevat lähisaaret ja -niemet eivät kuulu Kokemäenjoen alueeseen vesistöllisesti, mutta ne voidaan liittää tähän yhteyteen maantieteellisen läheisyytensä vuoksi. Myös täällä harjoitettiin maanviljelyä edistävää niityn- ja pellonraivausta. Kohteena olivat erityisesti suot ja kosteikot, joita maankohoaminen synnytti. Joskus kohoavassa jokilietteessä oli epätasaisuuksia, joihin jäi lampia tai järviä. Myös näitä kuivattiin maanviljelyn käyttöön. Suurimmat järvet olivat Kyläjärvi ja Enäjärvi.
Pyntösjärvi oli 1800-luvulle saakka noin 8 kilometriä pitkä järvi aivan Porin itäpuolella. Sen kuivattaminen aloitettiin jo 1810-luvulla, mutta se saatiin päätökseen vasta 1930-luvulla.
Harjunpäänjoen valuma-alue
Kokemäenjoen alaosan alueen pohjoisreunan lähellä ja Harjavallan pohjoispuolella sijaitsee neljä entistä pikkujärveä, jotka on kuivatettu suoksi. Tällaisia ovat Ahvenjärvi, Iso-Huilu ja Vähä-Huilu, jotka sijaitsevat lähellä toisiaan. Ahvenjärven ja Iso-Huilun välissä on ollut vielä lampi, joka on kuivatettu suoksi.
Myös Juupajoen valuma-alueen eteläreuna ulottuu melko lähelle Kokemäenjoen alueen pohjoisreunaa. Juupajoen valuma-alueella Pitkäjärvi ja Katinhäntä kuuluivat samaan laskettuun Pitkäjärveen. Sen sijaan Juupajärven laskeminen ei tuottanut tulosta.
Pyhäjärvenjoki on Pyhäjärven alueen laskujoki ja sen yhtymäkohta Harjunpäänjoessa on hieman Kissainojaa ylempänä. Sen pääjärvi Pyhäjärvi on laskettu ja samoin ovat sen yläpuoliset Palusjärvi ja Palojärvi sekä näidenkin yläjuoksulla sijaitseva Tyvijärvi. Näiden laskeminen liittyi soiden kuivattamiseen pelloiksi.
Joutsijärven ympäristössä Jylhäjoen valuma-alueella erkanee Saarijärven kylässä etelään Liesoja, joka vie kuivatulle Liesjärvelle ja sen kautta laskeneelle Sammaljärvelle. Liesjärvi on nykyään ojitettua metsää ja peltoa ja Sammaljärvi on kokonaisuudessaan viljeltyä peltoa. Jylhäjoen pääjärvi on Saarijärvi, ja sen vedenpintaa ainoastaan alennettiin.
Tattaranjoen valuma-alue
Tattaranjoen valuma-alueella Nakkilassa ja Harjavallassa ei enää ole järviä, koska ne on kaikki kuivatettu niityiksi, metsiksi tai pelloiksi. Tunnetuin järvistä on Leistilänjärvi, joka on kuivatettu kokonaan pelloksi. Muita järviä ovat Leistilänjärven itäpuolella sijainnut Vähäjärvi, joka on kuivatettu kokonaan metsäksi, Hiirijärvi, joka on kuivatettu pelloksi ja Harolanjärvi (vanha nimitys "Isojärvi"), joka on kuivatettu keskeltä suoksi ja reunoiltaan pelloksi.
Suiston ja Sammunjoen välinen alue
Kokemäen Risten Rudangolla sijaitsi pieni Kivijärvi, joka on kuivattu suoksi ja metsäksi. Huittisten Raijalanjärven kylässä olleen suuren Raijalanjärven, joka oli yhteydessä Kokemäenjoen Kiettareenhaaraan, kuivatti Huittisten varavankila 1930-luvun lopulla pelloksi.
Kokemäen Kynsikankaalla ja Sääksjärven eteläpuolella olevissa metsissä on kuivatettu pari järveä. Alueen suurin järvi Kynsijärvi kuivatiin heinäniityksi ja puolet siitä on nykyään metsää ja puolet on avosuota. Takajärven pinnankorkeutta on alennettu, sillä järvi on pienentynyt vanhojen karttojen mukaan puoleen.
Kauvatsanjoen valuma-alue
Ala-Kauvatsan joen suussa on ollut Takajärvi, joka on kärsinyt Kokemäenjoen perkauksissa niin, että joen vedenpinnan laskiessa Takajärvi jäi ilman vettä. Se on nykyään soinen niitty. Kauvatsan Pikku-Säpilässä olevat pellot ovat entisiä järviä. Kauvatsanjoen itäpuolella olevat Lievijärvi ja Pätkysjärvi ovat molemmat laskettuja järviä.
Rukajoen valuma-alueella Lutajärvestä laskevaan Kivijärvenojaan yhtyy monen kuivatun järven laskuojat. Näitä kuivatettuja järviä ovat olleet suuri Kivijärvi ja pienet Rukajärvi, Pikku Rukajärvi, Tervajärvi ja Riukujärvi. Mustajärvenojan kautta laskivat kuivatetut Pikku Mustajärvi ja Iso Mustajärvi, jotka oli laskettu 1853 mennessä. Kuivatukset ovat mahdollistaneet Kivijärvenmaan kylän syntymisen usean pitäjän yhteisen rajapyykin ympärille.
Kiikoisissa Sastamalan puolella on suuri Kiikoisjärvi, joka on aluksi laskettu ja sitten nostettu säännöstelyä varten. Kiikoisjärven luoteispuolella oli järvi Liehuva, joka on nykyään Liehuvansuo. . Järven koillispuolella on Nutojärven suo, joka ennen kuivattamistaan tunnettiin myös Mutajärven nimellä. Sen laskeminen oli aloitettu ennen vuotta 1838.
Kuorsumaanjärven valuma-alueella laskettuja järviä ovat Kuorsumaanjärvi ja Jättijärvi. Nämä laskivat nykyään kokonaan kuivatettuun Marjajärveen.
Mouhijärvi on nykyään säännöstelty järvi, jota aikoinaan laskettiin hieman. Mouhijärveen laskee Karhuojan kautta laskettu Ylinen Alhajärvi (aiemmin "Pieneksi Alhajärveksi"), jonka sisar Alinen Alhajärvi on kuivatettu suoksi. Järven aikaisempi nimi oli "Iso Alhajärvi". Kalmbergin karttastoon on Alhajärvien itäpuolelle merkitty eräs nimetön järvi, jota ei enää ole.
Sammunjoen valuma-alue
Sammunjoen valuma-alueen pohjoispuolella sen suurinta järveä Houhajärveä on laskettu metrin verran. Se on heikentänyt muutenkin matalan järven tilaa. Heti sen länsipuolella oli melko suuri Hanhijärvi, josta on järvenlaskun jäljiltä olemassa vain pieni lampi avosuon keskellä. Iso-Kuovanen on merkitty vanhoihin Kalmbergin karttoihin pitkänä järvenä ilman pieniä lampareita, jollaiset sillä nykyään on. Tämän vuoksi sitä voi myös pitää laskettuna järvenä.
Sammunjoen suiston ja Rautaveden välinen alue
Sastamalassa Keikyän Villilässä on Kokemäenjoken rannassa Paskajärvi, joka on entinen "Pielimesjärvi" ja joka on osittain kuivatettu pelloksi.
Sastamalan Kiikan Kikkelänjoen valuma-alueella Kiimajärven vedenpintaa on alennettu. Samoin on toimittu saman valuma-alueen Syväjärvessä ja Kortejärvessä. Viereinen Soperojärvi on kuivattu avosuoksi vuosina 1842−1850.
Rautaveden ja Kuloveden alueet
Rautaveteen ja Kuloveteen etelästä laskevien jokien valuma-alueet ovat olleet monien järvenlaskujen kohteena. Ne käsitellään tässä lännestä itään.
Ylistenjärven valuma-alueelta on laskettu sekä Keskistenjärvi että Ylistenjärveen laskenut Vähäjärvi, joka on enää avosuota. Roismalan kylän läpi laski Houhajärven pohjoispuolella ollut entinen Lampijärvi, joka kuivattiin niittysuoksi.
Ekojoen valuma-alueella on monia kohteita laskettu tai kuivatettu suoksi. Pitkäjärven vedenpinnan korkeutta laskettiin hieman ja läheinen Hanhijärvi kuivattiin kokonaan suoniityksi ja se on nykyään soistunutta metsää tai avosuota. Ekojärven kuivattaminen oli suuritöinen hanke ja sitä yritettiin kolme kertaa. Tuloksena oli runsaasti heinäniittyä ja kutistunut järvi. Myös lasku-uoman varrella olleet Uhralampi, Puntonluhta ja Lamminaukeenjärvi kuivatettu suoksi, metsäksi tai pelloksi. Läheisen Ojajärven lasku ja sen viereisen Paskolammin kuivatus on lisännyt hieman pelto- ja metsämaata.
Piimäsjärven valuma-alueella Kärppälänjoen suistossa ollut järvi tai lahdeke on padottu ja kuivattu pelloksi. Vatajassa ollut suuri Vankimusjärvi kuivatettiin kolmessa vaiheessa pelloksi. Alinen Piimäsjärvi on menettänyt järvenlaskussa lähes kaiken vetensä. Mason kylän läheisiin järviin Masojärvi ja Paskolammi on suoritettu järvenlaskut.
Sarkolanjoen valuma-alueen laskujoki on Lanajoki, jota on perattu moneen otteeseen. Alajuoksulla oleva Murtoonjärvi on laskettu ja Siukolanjärvi on laskettu ja joen uoma siirretty kulkemaan sen ohitse. Alempana oleva Rekolanjärvi on nykyään suota, jonka läpi joki kulkee. Oman järvenlaskunsa 1880-luvulla kokeneen Suonojärven kupeessa oleva Vuorisjärvi on kuivattu 1850-luvulla avosuoksi ja luhdaksi. Vanhoissa kartoissa se oli kaislikkoinen järvi, mutta siitä sai suuria kaloja. Myös Kivijärveä on laskettu. Etelässä ollut Järviönsuo oli matala ja ruohottunut tulvajärvi, jonka kuivattaminen tuli mahdolliseksi vasta Suoniojärven laskemisen jälkeen. Tätä haluttiin, koska jo 1850-luvulla seudulla oli tehty niittyjä kuivattamalla suota. Samaan Sarkolanlahteen laskee myös Sanasjärvi ja Ylinenjärvi, jotka järvenlaskussa pienenivät hieman ja Ylinenjärvi jakaantui kahdeksi pieneksi järveksi ja jonka vesijättö kuivatettiin pelloksi.
Pohjoisesta suunnasta Rautaveteen ja Kuloveteen laskevien jokien valuma-alueet ovat olleet harvemmin järvenlaskujen kohteina. Ne luetellaan tässä lännestä itään.
Rautajoen valuma-alueella on kuivatettu kokonaan pelloiksi Pohjalanjärvi, joka oli Rautaveden pohjoispuolen suurimpia järviä. Ison Haukijärven korkeudella sijaitsee vuonna 1892 kuivatettu Maajärvi, joka on nykyään suota. Myös Iso Haukijärvi on laskettu vuonna 1852. Kuolemanjärven pintaa on laskettu ja järvestä on hävinnyt lähes puolet.
Myös Heinijärven valuma-alueella olevaa Heinijärveä on laskettu, jolloin asukkaat saivat peltoa järven pohjoisosasta ja keskikohdasta. Järvenlaskussa Heinijärvi jakaantui kahdeksi järveksi, josta alimmaista kutsutaan Alinen Heinijärvi. Alajuoksulla olevan Anijärven laskeminen tuotti tekijöilleen paljon niittymaita.
Anijärven pohjoispuolella ollut Hurttionjärvi on laskettu niin paljon, että puolet sen vesialasta kuivui pois. Karkun Palvialassa oleva Riippilanjärvi on laskettu ja samoin on Kiuralassa oleva Hyyryjärvi.
Saikkalanjoen valuma-alue
Jo valuma-alueensa laskujoessa Saikkalanjoessa on joen perkauksesta ja järvenlaskusta johtuvia muutoksia. Mätikön vedenpinnan alentaminen on lyhentänyt järveä melkoisesti. Myös Kirkkojärveä ja Kallojärveä on laskettu hieman. Pääuomassa olevaa Hahmajärveä on alennettu.
Alueellisesti hävinnyt laji
pienoiskuva|oikea|[[Monni (Silurus glanis) on Suomesta hävinnyt laji. ]] Alueellisesti hävinnyt laji (RE) on eliölaji, joka on hävinnyt joltakin rajatulta maantieteelliseltä alueelta. Alue voi olla esimerkiksi kunta, maakunta, valtio, maanosa, saari tai manner. Eliölaji voi hävitä alueelta useasta eri syystä johtuen, kuten esimerkiksi taudin, petoeläinten muuttuneen määrän, ihmisen toiminnan, luonnonkatastrofin, yksittäisen poikkeuksellisen kylmän tai kuuman vuoden tai pidempijaksoisen ilmastonmuutoksen seurauksena. Osa eläimistä myös liikkuu isolla reviirillä, jolloin esimerkiksi harvoin tietyn valtion ilmasto-oloissa tavatut yksilöt voivat yksinkertaisesti siirtyä valtiorajojen yli.
Alueellisesti hävinnyttä lajia ei tule sekoittaa sukupuuttoon, joka tarkoittaa eliölajin lopullista katoamista koko maailmasta peruuttamattomasti.
Hammarlandin kirkko
pienoiskuva|Hammarlandin kirkko takaa vuonna 2005 Hammarlandin kirkko eli Pyhän Katariina Aleksandrialaisen kirkko  on Hammarlandissa Ahvenanmaalla sijaitseva keskiaikainen punagraniittinen harmaakivikirkko. Kirkon runkohuone on rakennettu 1300-luvun alkupuolella. Yksilaivaisen kirkkosalin harmaakivestä tehty holvaus on saatettu tehdä joitain vuosikymmeniä seinien muuraamisen jälkeen, mikä saattaa johtua 1400-luvun alussa sattuneesta palosta. Tyypiltään ruoteettomat ristiholvit koristeltiin 1460-luvulla kasviaiheisin koristeellisin kalkkimaalauksin. Kirkko on pyhitetty Katariina Aleksandrialaiselle.
Bassorumpu
thumb|[[Yamahan bassorumpu.]] thumb|Bassorumpuja koulun soittokunnassa New Orleansissa Mardi Gras -paraatissa ([[1998).]] Bassorumpu on rumpu, jota käytetään orkesterissa voimakkaana tehosteena, sillä bassorummulle on ominaista sen hyvin leveä, peittävä ja syvä ääni. Nykyinen bassorumpu on kaksikalvoinen, ja sitä soitetaan huopa- tai nahkapäällysteisellä nuijalla, joissakin tapauksissa myös puisella.
Hammarlandin kirkko
Vuoden 1837 korjauksessa muun muassa suurennettiin runkohuoneesta kirkon kuoriin johtavaa holviaukkoa. Samalla myös peitettiin keskiaikaiset kalkkimaalaukset. Näin tehtiin myös monissa muissa uskonpuhdistusta edeltävältä ajalta peräisin olleissa kirkoissa. Seinämaalaukset restauroitiin esiin vuosina 1913 ja 1960 tehdyissä korjauksissa.
Bassorumpu
Orkesterisoittimena bassorumpua ei viritetä millekään tietylle sävelelle, toisin kuin sitä yleisemmin käytettyjä patarumpuja.
Hammarlandin kirkko
Kirkossa on istumapaikat 350 henkilölle. Kirkon urut ovat peräisin vuodelta 1977 ja ne on rakentanut Hans Heinrich. Alttaritaulu on R. W. Ekmanin 1869 maalaama Kristuksen kirkastus. Kirkossa on kalkkikivinen kastemalja, jonka arvellaan olevan peräisin 1200-luvulta, joitakin 1400-luvulta peräisin olevia puuveistoksia sekä vuodelta 1650 saarnatuoli ja suunnilleen samanikäinen ns. piispanpenkki. Kirkon kaksi kelloa ovat vuosilta 1778 ja 1883.
Bassorumpu
Rumpusetissä bassorumpu sijoitetaan alimmaiseksi lattian rajaan vaakatasoon ja sitä soitetaan jalalla pedaalia polkemalla. Bassorumpuja voi olla myös kaksi tai useampia. Kaksi bassorumpua otti käyttöön ensimmäisten joukossa jazz-rumpali Louie Bellson 1930–1940 -lukujen taitteessa.
Pieniä suuria valheita
Pieniä suuria valheita on Matti Kinnusen ohjaama elokuva vuodelta 2018. Sen päärooleissa ovat Mikko Nousiainen, Niila Nousiainen, Santtu Karvonen ja Pihla Penttinen. Elokuva sijoittuu pienelle paikkakunnalle ja kertoo isän ja pojan suhteesta ja koulukiusaamisesta. Elokuvan tyylilaji on musta komedia. Elokuva sai teatterikierroksella 6 202 katsojaa.
Bassorumpu
Esimerkiksi metallimusiikissa monesti bassorummun ääntä vaimennetaan esimerkiksi tyynyillä tai pyyhkeellä, jolloin saadaan lyhyempi ja "märempi" soundi. Bassorumpuun kuten muihinkin rumpuihin voidaan kiinnittää triggeri, joka muuntaa kalvon värähdyksen sähköiseen muotoon. Triggerit ovat kiinni soundimoduulissa, josta lähtevää soundia voidaan muokata.
Tuplabasari
Tuplabasari viittaa etenkin rock- ja metallimusiikissa yleiseen bassorummun toistuvaan iskuun nopeassa rytmissä. Nimensä tuplabasari juontaa siitä, että suuren nopeuden saavuttaakseen rumpalin on poljettava vuorojaloin joko kahta erillistä pedaalia (mikäli käytössä on kaksi bassorumpua) tai ns. tuplapedaalia (mikäli vain yksi). Kumpikaan em. tavoista ei varsinaisesti ole toista huonompi, vaan molemmilla tyyleillä on omat kannattajansa.
Hammarlandin kirkko
Kaksi saatananpalvojiksi itseään kutsunutta nuorta tyttöä yritti polttaa kirkon polttopulloin 25. helmikuuta 2010. Kirkon vahingot jäivät vähäisiksi automaattisen palohälytyksen ja paikallisten vapaapalokuntien ripeiden toimien ansiosta.
Bassorumpu
Tuplabasari
Tuplabasaria on mahdollista soittaa myös hitaasti sekä rytmiä vaihdellen, mutta yleisesti termillä tarkoitetaan nimenomaan tasaista nopeiden lyöntien sarjaa. Klassinen esimerkki tuplabasarin käytöstä löytyy esimerkiksi Metallican "One"-kappaleesta, jossa tuplabasarilla mukaillaan konetuliaseen ääntä.
Takaisin valoon
Takaisin valoon on Arto Halosen ohjaama dramatisoitu dokumenttielokuva suomalaisnaisesta, joka joutuu vapaudenriiston kohteeksi.
Hammarlandin kirkko
Kirkon lounaispuolella olevassa metsikössä on rautakauden aikainen kalmisto.
Bassorumpu
Tuplabasari
Tim Waterson oli vuonna 2001 nopein tuplabasarin soittaja maailmassa. Hän rummutti jaloillaan 1 407 iskua minuutissa.
Escape from Monkey Island
Escape from Monkey Island on LucasArtsin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2000 Windowsille ja seuraavana vuonna Macintoshille ja PlayStation 2:lle.
Takaisin valoon
Elokuva kertoo ihmiskaappausten hämärästä maailmasta sekä sieltä selvinneen raskaasta prosessista, kun hän kokoaa minuutensa uudelleen. Like Kustannus julkaisi Marissa Jaakolan ja Ari Väntäsen kirjoittaman kirjan Takaisin valoon yhtä aikaa elokuvan kanssa. Dokumenttielokuva sai ensi-iltansa 19. lokakuuta 2018, ja se esitettiin televisiossa osana Ylen Dokumenttiprojekti-sarjaa.
Escape from Monkey Island
Peli on neljäs Monkey Island -sarjan peli. Pelin projektijohtajina toimivat Sean Clark ja Michael Stemmle, jotka olivat aiemmin työskennelleet Sam & Max Hit the Road -pelissä.
Takaisin valoon
Juoni
Vastavalmistunut 25-vuotias Marissa palkataan työ- ja Elinkeinoministeriön työnhakuilmoituksen kautta töihin lakiasioita hoitavaan konsulttifirmaan. Uusi työ alkaa kesällä 2007, se on sekä haastavaa että palkitsevaa ja tarjoaa nuorelle työntekijälle onnistumisen kokemuksia. Pian työtehtävät vievät Marissan työmatkalle Saksaan ja sieltä Sveitsiin, sillä firmalle ollaan avaamassa uusia toimipisteitä Eurooppaan.
Escape from Monkey Island
Pelaaminen
Escape from Monkey Island käyttää Grim Fandangossa käytettyä GrimE-pelimoottoria. Sarjan aiemmista osista tuttu "osoita-ja-klikkaa" -käyttöliittymä lähes kokonaan poissa ja sen tilalla kömpelö suora ohjausmenetelmä. Kaikki taustat ovat etukäteen renderöityjä ja hahmot ovat polygonimalleja. Valittavissa on hahmoon suhteessa toimiva "tankkiohjaus" sekä näyttöön suhteessa toimiva ohjausmenetelmä. Näppäimistöltä tarvitsee käyttää eri näppäimien esineiden katsomiseen tai käyttämiseen, tai esineitä on selattava ylös/alas näppäimillä.
Takaisin valoon
Juoni
Seuraavaksi työmatkat vievät Marissan ja tämän esimiehen Tunisiaan, jossa muutoin hurmaava esimies alkaa käyttäytyä uhkaavasti ja väkivaltaisesti. Marissa kaapataan, ja häntä pidetään huumausaineiden voimalla vastustuskyvyttömänä kuukausia vankeudessa. Marissan mielestä voi traumaattisen kokemuksen jälkeen päästä valoon, kun ei jää kiinni vihaan ja katkeruuteen.
Escape from Monkey Island
Lucre
Kun Guybrush on pelastanut Elainen kotipalatsin, hän palkkaa miehistön, johon kuuluu Otis ja Carla "MI1":stä sekä I. Cheese. Guybrush hankkii myös laivan satamapäälliköltä näyttämällä hänelle kuvernöörin merkkiä jonka hän saa Elainelta, ja purjehtii sillä Lucre-saarelle hakemaan Elainen lakimiehiltä papereita. Asia ei kuitenkaan suju ongelmitta. Kun Guybrush hakee saaren pankista Elainen isoisän tavaroita saapuu Pegnose Pete ryöstämään pankin Guybrush-naamari päässään. Guybrush selvittää, että Peten kotipaikka on Lucre-saaren suolla eräänlaisessa aikalabyrintissä. Guybrush pääsee aikalabyrintin läpi, kun hän saa tekoelinkaupasta ohjeet, miten labyrintista pääsee läpi. Kun hän saapuu Pegnosen talolle suolla, hän näkee että joku puhuu hänen kanssaan ryöstön onnistumisesta. Toinen mies lähtee lautalla pois ja Guybrush harhauttaa Peten häkkiin ja kuljettaa hänet saaren poliisille, mutta poliisi sanoo ettei Guybrush voi todistaa Peten ryöstäneen pankin. Hän pidättää Peten kuitenkin muista rikoksista. Seuraavaksi Guybrush löytää Peten proteesinenän pankista, jota Pete käytti ryöstäessään pankin Guybrush -naamari päässään. Mutta se ei vielä todistanut, että se kuuluisi Petelle, koska sitä ei voitu kiinnittää ilman puuttuvaa ruuvia. Sen jälkeen Guybrush harhauttaa saaren australialaista miljonääriä Ozzie Mandrilliä ja seuraa häntä ryöstösaaliin kätköpaikkaan läpi viidakon. Ozzy lähtee pois ja Guybrush korjaa aarteen talteen. Samalla hän löytää puuttuvan ruuvin Peten Guybrush -naamarista ja todistaa syyttömyytensä pankin ryöstöön tämän avulla. Pete pakenee heti tekonenän kokeilemisen jälkeen ja Guybrush palaa Melee Islandille Elainen isoisän tavarat mukanaan.
Melee
Guybrushin palattua Melee:lle Elainen palatsiin Charles L. Charles saapuu jälleen. Lyhyen juttelun jälkeen Charles vaihtaa olomuotoaan ja muuttuu LeChuckiksi jonka luultiin olleen kuollut. Guybrush lähtee pois palatsista ja menee voodoo-neidin luo jolta saa tavaroita, joilla hänen pitäisi löytää Ultimate Insult, jonka avulla LeChuck aikoo hallita maailmaa. Voodoo-neiti ei kuitenkaan löytänyt viimeistä osaa, jotain sinistä. Se Guybrushin tulisi löytää Meleeltä Islandilta. Voodoo-neiti kertoo myös, että tavarat pitää pukea kauniille vaaleanpunaiseen pukeutuvalle naiselle. Seuraavaksi Guybrush menee Lua-baariin (Aiemmin Scumm Bar, mutta ohjelmointikielen muututtua Scummista Luaan tekijät päättivät vaihtaa myös baarin nimen.) ja polttaa taulun, jonka takana on viimeinen esine, jonka hän tarvitsi löytääkseen Ultimate Insultin. Se on kartta, jossa on kuva Melee Islandista ja sen lähiympäristön saarista. Seuraavaksi Guybrush menee satamaan, jossa on hänen laivansa miehistöineen. Guybrush antaa tavarat laivan vaaleanpunaiselle keulahahmolle, joka herää henkiin. Guybrush pyytää keulahahmoa piirtämään kartalle, missä on Ultimate Insult. Näin Guybrush saa selville, että heidän on lähdettävä Jambalaya saarelle etsimään Ultimate Insult:ia. Seuraavaksi Guybrush pyytää keulahahmoa piirtämään kuvan Ultimate Insultista, jonka jälkeen matka jatkuu Jambalaya-saarelle.
Takaisin valoon
Vastaanotto
Kotilieden Riitta Lehtimäki kirjoittaa Takaisin valoon olevan koskettava, hurja ja ehdottomasti katsomisen arvoinen. "Marissa Jaakola selviytyi uskomattomalla tavalla vapaudenriistosta, josta valitettavasti monet tytöt ja naiset eivät selviä. Ihmiskauppa on edelleen valitettavan helppoa ja riskitöntä tekijöille."
Escape from Monkey Island
Jambalaya
right|thumb|[[Guybrush Threepwood Monkey Islandilla.]] Jambalayalla Guybrush hankkii Ultimate Insultin osat; kultaisen ihmispatsaan, hopeisen apinanpään ja pronssisen merirosvohatun. Ihmispatsaan hän hankkii voittamalla Marco de Pollon uimahyppykilpailussa, hopeisen apinanpään hän saa Planet Threepwood-ravintolasta vaihtamalla kopiomukin aitoon apinamukiin ja merirosvohatun hän saa pieneltä saarelta Jambalayan vierestä, jossa hattu on kiven alla, jonka amiraali Casaba räjäyttää palasiksi kanuunalla. Palattuaan jälleen Meleelle Ozzie Mandrill ja LeChuck häätävät Guybrushin Monkey Islandille, josta näyttää olevan mahdoton poistua.
Takaisin valoon
Vastaanotto
Turun Sanomien Henri Waltter Rehnström luonnehti elokuvaa vaikuttavaksi; "Dramatisoidut kohtaukset vahvistavat olennaisesti kerrontaa. Mitään ei ole liikaa, mitään ei paisutella tai alleviivata. Dokumentin katsoo läpi melkein henkeään pidätellen".
Escape from Monkey Island
Sekalaisia huomautuksia
thumb|Pelissä esiintyvä Suomi-viittaus. Guybrushin keskustellessa Ultimate Insultista Voodoo Ladyn kanssa, hän mainitsee siihen liittyvästä erittäin vaikeasta ja salaperäisestä kielestä. Guybrush viittaa humoristisesti vastauksessaan suomen kieleen.
Fanien suosioon noussut, The Curse of Monkey Islandissa ensiesiintymisensä tehnyt puhuva pääkallo Murray, esiintyy myös Escape from Monkey Islandissa. Tähän liittyen peliin tehtiin Murrayhyn liittyvä pila. Jos kirjoittaa Murrayn tavattuaan komennon "M-U-R-R-A-Y-B-A-L-L", ruutuun tulee perinteinen Pong-peli, mutta vain Murray pallona ja banaanit tennismailoina. Pelissä oli myös yllättävä maininta metallimusiikkia soittavasta Keelhaul-yhtyeestä.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.1/10.
Erkki Reenpää
Erkki Reenpää (7. maaliskuuta 1925 Helsinki – 20. tammikuuta 2004 Helsinki) oli kustannusyhtiö Otavan apulaisjohtaja. Reenpää vastasi pääsääntöisesti käännöskirjallisuuden kustantamisesta. Hänen isänsä oli kirjankustantaja ja professori Heikki Reenpää.
Vuonna 2003 hän julkaisi muistelmansa nimellä Vaeltava lokikirja – kirjailijoistani ja matkoistani.
Kōko Tsurumi
thumb|right Kōko Tsurumi (, s. 28. syyskuuta 1992 Saitama) on japanilainen telinevoimistelija.
Tsurumi osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2008 vain 15-vuotiaana. Hän karsiutui loppukilpailusta permannolla ja eritasonojapuilla, mutta selviytyi finaaliin puomilla ja moniottelussa. Lopputuloksissa Tsurumi oli puomilla kahdeksas ja moniottelussa 17:s. Joukkuekilpailussa hän sijoittui Japanin joukkueen jäsenenä viidenneksi. Samana vuonna Tsurumi osallistui Aasian-mestaruuskilpailuihin: puomilla hän jäi neljänneksi, mutta eritasonojapuilla ja permannolla hän voitti kultaa.
Vuoden 2009 MM-kilpailuissa Tsurumi sijoittui moniottelussa pronssille ja eritasonojapuilla hopealle. Puomilla hän sijoittui kuudenneksi.
Tsurumi on 141 senttimetriä pitkä ja painaa 34 kilogrammaa.
Doves
Doves on brittiläinen, Manchesterista lähtöisin oleva rockyhtye. Yhtyeen kokoonpanon muodostavat veljekset Jez Williams ja Andy Williams sekä Jimi Goodwin. Yhtyeen 2000-luvun alussa julkaistut albumit The Last Broadcast ja Some Cities nousivat Ison-Britannian albumilistan ykköspaikalle. Dovesin neljäs studioalbumi Kingdom of Rust julkaistiin 6.4.2009. Yhtye oli pitkällä tauolla vuodesta 2010 lähtien. Kesällä 2020 yhtye ilmoitti tekevänsä paluun, julkaisi singlet "Carousels" ja "Prisoners" ja ilmoitti tulevasta albumista. Doves julkaisi viidennen albuminsa The Universal Want 11. syyskuuta 2020.
Extreme Project Management
Extreme project management (XPM) on projektinhallinnan menetelmä, jota sovelletaan hyvin monimutkaisten ja epävarmojen projektien yhteydessä. Se etenee ketterille projektinhallintamenetelmille ominaisesti inkrementaalisesti perinteisestä vesiputousmallista poiketen. Menetelmä sisältää ratkaisuja mm. aikataulun hallintaan, tehtävien jakamiseen sekä työn etenemisen seurantaan.
Extreme project management eroaa perinteisestä projektinhallinnasta pääasiassa sen avoimen, joustavan ja ennalta määrittämättömän lähestymistavan osalta. Menetelmässä keskitytään ennen kaikkea henkilöiden ohjaamiseen aikataulutuksen tai tiukan formalismin sijaan.
Extreme project management perustuu Extreme programming ohjelmistonkehitysmenetelmään, joka on syntynyt perinteisten menetelmien sopimattomuudesta jonkin tyyppisten projektien yhteydessä.
Menetelmät
XPM:n sisältämät menetelmät jakautuvat projektin suunnitteluun ja hallintaan. Suunnitteluun sisältyy julkaisusuunnitelma (Release plan), viikkosuunnitelmat (Weekly plan) ja käyttötapaukset (Stories) muut menetelmät ovat päivittäin käytettäviä projektin laadun varmistamiseen tähtääviä tehtäviä.
XPM on pyritty pitämään menetelmiltään mahdollisimman yksinkertaisena XP:n mallin mukaisesti. Tämän vuoksi projektinhallinta ei vaadi monimutkaisia työvälineitä vaan apuvälineiksi riittävät tavalliset toimistosovellukset kuten tekstinkäsittely ja taulukkolaskenta.
XPM projektin suunnittelutehtävät etenevät seuraavasti:
Julkaisusuunnitelma
Julkaisusuunnitelma kuvailee kyseisessä projektin vaiheessa toteutettavan työn. Jokaiselle projektin vaiheelle laaditaan oma erillinen julkaisusuunnitelmansa.
Julkaisusuunnitelman laatiminen sisältää seuraavat toimenpiteet: Valmis julkaisusuunnitelma koostuu nipusta arkistokortteja, jotka määrittelevät mitä tehdään ottamatta kantaa varsinaiseen toteutuksessa käytettävään tekniikkaan. Korttien sisältämät tehtävät tulee määritellä siten, että yksittäisen tehtävän toteuttamiseen ei kuluisi yli kolmea päivää. Tämä määrittely toteutetaan käyttäen ideaalisia tunteja (keskeytymätöntä työaikaa). Jos tehtävälle määritelty aika ylittää tämän aikarajan on tehtävä jaettava pienemmiksi osatehtäviksi.
Julkaisusuunnitelma on kehitysmenetelmän luonteen mukaisesti ”elävä” dokumentti, jota korjataan projektin edetessä tarpeen mukaan.
Viikkotapaaminen
Projektipäällikön tulee ennen tapaamista valita viikon aikana suoritettavat tehtävät. Kaikki viikolle valitut tehtäväkortit käydään tapaamisessa yhdessä läpi. Tämän jälkeen tehtävät tulee jakaa edelleen osatehtäviksi, joiden arvioitu suoritusaika ei saa ylittää kahdeksaa tuntia. Ryhmän jäsenet valitsevat tehtävät ja merkitsevät kyseiset kortit nimellään. Kun tehtävä on suoritettu, korjataan suoritusaika ja siirretään kortti julkaisusuunnitelman suoritettujen tehtävien pinoon.
Valittavien tehtävien määrä määräytyy aikaisempina viikkoina toteutuneiden työmäärien perusteella. Tämä työn etenemisvauhti on tärkeä työväline projektin etenemistä arvioitaessa. Perusajatus on, että viikon aikana suoritetun työmäärän tulee pysyä vakiona. Jos viikon aikana toteutuneissa ideaalisten tuntien määrässä esiintyy suuria eroja, tulee selvittää, onko ongelma aika-arviossa vai jossakin muussa osa-alueessa.
Stand-Up tapaamiset
Stand-up tapaamisia tulee pitää usein, jotta ryhmä pysyy tietoisena työn etenemisen kokonaistilanteesta. Jokainen päivä tulee aloittaa tapaamisella, jossa jokainen ryhmän jäsen kertoo tehtäviensä tilan ja tuo julki mahdolliset ongelmat. Tapaamisia voidaan pitää lisäksi aina tarpeen vaatiessa.
Käyttötapaukset
Käyttötapaukset tarjoavat tavan määritellä asiakkaan tarvitsema toiminnallisuus. Koska kyseessä on ketterä kehitysmenetelmä, ei ole tarkoituksenmukaista käyttää raskaita vaatimusmäärittelyn työvälineitä vaan pyrkiä yksinkertaisuuteen.
Testaaminen
XPM:ssä testaaminen eroaa perinteisistä testauskäytännöistä. Jokainen erillinen tehtävä testataan ja pyritään automatisoimaan siten, että testaaminen on myöhemmin toistettavissa, jos toteutukseen tulee muutoksia. Testaamisessa tulee tarkistaa sekä virheettömyys että toteutuksen oikeellisuus eli määritysten toteutuminen.
Kirjallisuus
eXtreme Project Management
The Blue Ridge Rangers
The Blue Ridge Rangers on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä John Fogertyn ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1973. Fogerty ei julkaissut albumia omalla nimellään, koska hän halusi hieman etäisyyttä nimestään ja vanhasta CCR-yhtyeestään. Tosin myöhemmin se julkaistiin John Fogerty -nimen alla, ja eri kannella. Levy koostuu kokonaan country- ja rock-covereista.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 47.
Rheine
Rheine on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Ems-joen varrella, noin 40 kilometriä pohjoiseen Münsteristä, 45 kilometriä länteen Osnabrückistä ja 45 kilometriä itään Enschedestä. Kaupunki sai kaupunginoikeudet vuonna 1327.
Rheinessä asui vuoden 2006 lopussa 76 438 ihmistä. Pinta-alaltaan kaupunki on 145,08 neliökilometrin suuruinen. Kaupunki jaetaan 15 kaupunginosaan. Sillä on ystävyyskaupunkitoimintaa Alankomaiden Bornen, Saksan Bernburgin, Portugalin Leirian ja Liettuan Trakain kanssa.
Aiheesta muualla
thumb|300px|left|Rheinen kaupunginkirkko.
Pyöreä torni
thumb|200px|Pyöreä torni
Pyöreä torni (myös Pässinlinna, ) on Viipurin kaupunginmuuriin aikoinaan kuulunut tykkitorni, joka sijaitsee Viipurin kauppatorilla. Torni rakennettiin vuosina 1547–1550, oletetusti Kustaa Vaasan vuonna 1547 antamasta käskystä Viipurin kaupunginmuurin vahvistamiseksi keskiaikaisen Karjaportin viereen. Alun perin tykkitorneja olisi pitänyt rakentaa muuriin kaksi, mutta toista ei koskaan toteutettu. Vuonna 1923 torni sisustettiin arkkitehti Uno Ullbergin suunnitelmien mukaan kahvilaksi, jollaisena se vielä nykyisinkin toimii.
Geli Raubal
Geli (Angelika) Raubal (4. kesäkuuta 1908 – 18. syyskuuta 1931) oli Adolf Hitlerin sisarpuolen, Angela Hitlerin ja tämän miehen Leo Raubalin tytär. Hitlerin sisar ryhtyi vuonna 1928 hänen taloudenhoitajakseen, jolloin Geli Raubal eli Hitlerin kanssa samassa asunnossa Obersalzbergissa ja Wienissä. 23-vuotias Geli Raubal löydettiin kuolleena Hitlerin asunnosta Münchenistä 8. syyskuuta 1931, ammuttuna Hitlerin aseella. Hitler itse oli matkustanut Hampuriin.
Hän teki ilmeisesti itsemurhan mustasukkaisuudesta Hitlerin toista naisystävää Eva Braunia kohtaan.
Vaihtoehtoinen syy Geli Raubalin itsemurhaan saattoi olla Hitlerin parafiliat häntä kohtaan.
Yksi teoria väittää Gelin ampuneen itsensä riideltyään Hitlerin kanssa.
Tom Fogerty
Thomas Richard (”Tom”) Fogerty (9. marraskuuta 1941 Berkeley, Kalifornia – 6. syyskuuta 1990 Scottsdale, Arizona) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko, joka muistetaan pääasiassa Creedence Clearwater Revival -yhtyeen kitaristina. Hän oli John Fogertyn vanhempi veli.
Fogertyn ensimmäinen sooloalbumi Tom Fogerty (1971) nousi Billboard 200 -listan 78. sijalle. Hän jatkoi levytysuraansa läpi 1970- ja 1980-lukujen.
Fogerty kuoli AIDSiin vuonna 1990. Hänen perheensä mukaan tartunta oli todennäköisesti tapahtunut hänelle selkäleikkausten yhteydessä tehdyissä verensiirroissa.
Tampere Sinfonia
Tampere Sinfonia on Timo Kivisen ohjaama alueellinen ja sosiaalinen dokumentti Tampereesta, joka koostuu kymmenestä episodista. Se valmistui vuonna 2018. Elokuvan musiikin on säveltänyt tamperelainen säveltäjä Lasse Heikkilä, ja sen esittää Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri johtajanaan Kimmo Tullila.
Tulkki
Tulkki on henkilö, joka tulkkaa yhdellä kielellä kerrottua (puhuttua tai viitottua) sanomaa toiselle kielelle. Tulkkaus on moninainen kognitiivinen, muistiin liittyvä prosessi. Tulkki kuuntelee aktiivisesti esitettyä sanomaa, muodostaa siitä tulkintansa ja välittää sanoman eteenpäin. Tulkin on ymmärrettävä tarkasti, missä tilanteessa ollaan, kuka puhuu, kenelle, miten ja mitä, ja hänen on valmistauduttava etukäteen tutustumalla käsiteltävään aihealueeseen ja sen terminologiaan. Tulkki tekeekin suuren osan työstään jo ennen varsinaista tilaisuutta valmistautuessaan tulkkaukseen.
Joskus puolestaan on tarkoituksenmukaista, että tulkkaus toteutetaan ilman muistiinpanojen tekemistä alkuperäisen puheen kanssa samanaikaisesti esimerkiksi kuiskaten tai kuulokkeita ja mikrofoneja hyödyntäen tulkkauskopista. Tätä kutsutaan simultaanitulkkaukseksi.
Asioimistulkki voi olla mukana esimerkiksi viranomaisen ja maahanmuuttajan välisissä asiointitilanteissa.
Seuraavien termien johdonmukainen käyttö on tarpeen, sillä tulkkausta kuvailtaessa tarvitaan niitä kaikkia eri merkityksissä:
Suomen laissa viitataan sanalla tulkinta molempiin viimeksi mainituista, kuitenkin eri yhteyksissä ilman sekaannuksen vaaraa.
Hyvän tulkkeen edellytyksenä on, että tulkki tekee onnistuneen tulkinnan, ja osaa välittää tämän lopulliselle kuulijalle. Kuulija tekee tulkkeesta tietenkin oman tulkintansa, joka ihanteellisessa viestintätilanteessa on sama kuin se, mitä puheen pitäjä halusikin sanoa. On myös huomattava, että vaikka tulke olisi erinomainen, niin puhujan ja kuulijan tulkinta siitä, mitä puhuja sanoi, voi joka tapauksessa olla erilainen. Ihmiset ymmärtävät toisensa päivittäin monissa yhteyksissä väärin, eikä tulkattu viestintä tee tässä poikkeusta.
Puhuttujen kielten välillä toimivien tulkkien lisäksi on olemassa esimerkiksi
Koulutus
Puhuttujen kielten tulkkeja koulutetaan Suomessa yliopistoissa, joko käännöstieteen oppiaineessa tai monikielisen viestinnän ja käännöstieteen koulutusohjelmassa (tai vain muutaman johdantokurssin verran osana jonkin kielen ja kulttuurin opintoja) ainakin Joensuussa ja Tampereella. Turussa järjestettiin 2000-luvun alussa jo maisteriksi valmistuneille konferenssitulkin erikoistumiskoulutusta. Lisäksi aikuiskoulutuskeskuksissa tarjotaan koulututa asioimustulkeille sekä erikoistumiskoulutuksia esimerkiksi oikeustulkeille ja mielenterveystulkeille.
Viittomakielentulkkeja, kirjoitustulkkeja ja puhevammaisten tulkkeja koulutetaan ammattikorkeakouluissa.
John Fogerty (albumi)
John Fogerty on John Fogertyn toinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1975 Isossa-Britanniassa Asylum Recordsin ja kansainvälisesti Fantasy Recordsin kautta.
CARP
Konfiguroidessa CARP:a luodaan virtuaaliverkkoliitäntä, jonka IP-osoite on klustereiden jakama IP, ja johon vastaa master-laite. Muut laitteet ovat backup-koneita ja ne omivat IP-osoitteen vasta, kun master-laite on lakannut lähettämästä CARP-sanomia. Täten yksi kone vastaa koko ajan carpattavaan IP-osoitteeseen, sekä jokainen klusterin kone myös omaan fyysiseen osoitteeseensa.
Virtuaalisen IP-osoitteen lisäksi CARP-klusterilla on virtuaalinen MAC-osoite. Tämä on muotoa 00-00-5e-00-00-01-vhid, jossa vhid on CARP-verkkoliitännän id. Vhid-arvo määräytyy väliltä 1-255, joten yhdessä verkkosegmentissä voi olla korkeintaan 255 CARP-osoitetta.
CARP:n konfigurointi:
jossa virtuaaliverkkoliitäntä on carp0, 192.168.0.1 carp-osoite, vhid viittaa CARP-id:hen joka on maksimissaan 255, pass SHA-1 HMAC-salauksen avaimeen sekä advskew-arvo CARP-sanomien lähetystiheyteen. Pienemmällä lähetystiheydellä lähettävä on oletusarvoisesti master-laite. Jos PF:ssä on käytössä binat-sääntöjä jotka viittaavat CARP-osoitteeseen, on syytä tehdä aliaksista myös CARP-verkkoliitäntöjä. Näitä voi liittää useampia yhteen virtuaaliverkkoliitäntään.
Jotta CARP-klusteri on tilatietoinen, eli yhteydet eivät katkea master-tilan vaihtuessa, on syytä implementoida pfsync lähettämään tilatiedot koneiden kesken.
Iltalypsy
Iltalypsy oli vuosina 1993–2001 Yle TV1:llä esitetty poliittinen satiirisarja.
Noin 15 minuutin mittainen ohjelma lähetettiin lauantai-iltaisin kello 21.15 alkaen. Sarjaa ohjasivat Liisa Rimpiläinen ja Anne Yrjölä ja sen käsikirjoittajiin kuuluivat ohjaajien lisäksi Liisa Akimof, Johanna Hartikainen, Timo Harakka, Heimo Holopainen, Tiina Lepistö, Anu Valve, Marko Pulkkinen, Taina West ja Katriina Wilska. Nimensä ohjelma sai erityisesti keskustapuolue viljelemästä poliittisesta taktiikasta jossa jostakin jo periaatteessa sovitusta asiasta peräännytään ja esitetään lisävaatimuksia.
Iltalypsy oli valtaosaltaan ivamukaelma tyypillisestä suomalaisesta tv-uutislähetyksestä ja siinä juontajat lukivat ajankohtaisten tapahtumien ja poliittisten aiheiden kustannuksella pilailevia satiirisia "uutisia." Ohjelman alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat aidot uutisankkurit Riikka Uosukainen ja Jorma Melleri, erikoistoimittaja Aimo Surakka (Jorma Pilke) sekä Karjakko (ohjaaja Liisa Rimpiläinen).
Iltalypsyn uutisaiheiden välissä esitettiin pätkiä, joiden kuvamateriaali oli aidoista televisiouutisista, mutta joiden äänimateriaalista osa oli vaihdettu. Vaihdetuissa kohdissa imitoitiin kulloinkin jotakuta samalla hetkellä kuvamateriaalissa esiintynyttä poliitikkoa tai muuta julkisuuden henkilöä. Hyvin usein kyseinen kuvamateriaali oli kuvattu eduskunnan istunnosta. Ääniä imitoivat Jukka Puotila ja Erja Manto.
Aimo Surakka, joka oli ylisuurine silmälaseineen ja karvalakkeineen ivamukaelma 1970-luvun uutistoimittajasta, lähetti tyhjänpäiväisiä raportteja enemmän tai vähemmän kummallisista paikoista. Koska Uosukaisen ja Mellerin esiintymisen Iltalypsyssä pelättiin vaikuttavan heidän uskottavuuteensa oikeassa uutisankkurityössään, heidän tilalleen hankittiin näyttelijät: Eeva Litmanen, joka esitti uutisankkuri Leila Toroskaista, ja Heikki Määttänen, joka esitti uutisankkuri Mika Wirtaa 15. tammikuuta 1994 alkaen.
Uutislähetysparodian jälkeen nähtiin Karjakon osuus, jossa poliitikot aidosti esittelivät keräily- tai muita harrastuksiaan. Kansallispukuinen karjakko vilkuili kameraan epäuskoisen näköisenä kulloisenkin poliitikon vastatessa karjakon kysymyksiin.
Iltalypsyn näyttelijäkaartia uudistettiin syyskausina vuosina 1996 ja 1998. Uusiksi hahmoiksi otettiin ensin syksyllä 31. elokuuta 1996 nuorempi uutisankkuripari Jaana Ala-Knaapi-Pesonen (Minna Suuronen) ja Tero Saxman (Taisto Oksanen) ja kaksi vuotta myöhemmin syksyllä 5. syyskuuta 1998 kulttuuritoimittaja Diana Juva (Minna Koskela) ja urheilutoimittaja Pertti ”Pera” Kartio (Jouko Klemettilä). Leila Toroskaisen lähdettyä ohjelmasta keväällä ohjelman päätösjaksossa 22. toukokuuta 1999 yli vuotta myöhemmin syksyllä 9. syyskuuta 2000 alkaen viimeisenä uutena hahmona mukaan tuli Miitta Sorvalin esittämä uutisankkuri Pirkko Harrison.
Iltalypsy herätti pahennusta presidentti Martti Ahtisaaressa ja tämän puolisossa Eeva Ahtisaaressa.
Iltalypsy päättyi lauantaina 7. huhtikuuta 2001, jonka jälkeen ohjelmapaikan peri Itse valtiaat seuraavan viikon lauantai-iltana 14. huhtikuuta 2001.
Toni Kolehmainen
Toni Kolehmainen (s. 20. heinäkuuta 1988 Oulu) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.