cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peloponnesolaissota
Persian uhka
Ateenassa kapinoita pidettiin niin tärkeinä, että päätettiin ottaa käyttöön ne sata laivaa, jotka sodan alussa oli varattu juuri tällaista tilannetta varten. Ateenasta kapinoita kukistamaan lähetettiin pieni (46 laivaa) käsittänyt laivasto. Ateenalaiset saivat Mytilenen vallattua yllätyshyökkäyksellä. Myös lesboslaiset kapinalliset saatiin pian kukistettua. Tämän jälkeen ateenalaiset saartoivat Khioksen ja kukistivat heidän armeijansa maalla. Khioslaiset pakenivat kaupunkiensa suojaan. Ateenalaiset lähettivät vielä toisen laivaston, jonka avulla he saivat turvattua Samoksen, josta tuli Ateenan tärkein tukikohta Aigeianmerellä. Kun paikalle saapui spartalainen laivasto, johon kuului myös sisilialaisia laivoja, ei ateenalaisten päällikkö uskaltanut käydä taisteluun. Vuoden 411 eaa. kevääseen asti ateenalaisten ja spartalaisten laivastot välttivät taistelua.
Karhusiilikäs
Elinympäristö ja elintavat
pienoiskuva|left|upright=0.5|Naaras Laji viihtyy niityillä, tienvierustoilla, hakkuuaukeilla ja muissa avoimissa maastoissa, mutta harvoin tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella. Karhusiilikästä tavataan usein yhdessä täpläsiilikkään kanssa. Koiraat lentävät ympäri vuorokauden ja tulevat joskus valolle, mutta naaras on aktiivinen vain päivällä, yleensä auringonpaisteessa. Koiraita tapaa huomattavasti naarasta useammin. Ne lentävät nopeasti, muutamia metrejä maanpinnan yläpuolella joitakin kymmeniä metrejä kerrallaan. Naaras lentää hitaammin ja pysyttelee matalalla kasvillisuuden lomassa.
Peloponnesolaissota
Vallankaappaus Ateenassa
Vuonna 411 eaa. Alkibiades jätti spartalaiset ja hakeutui persialaisen satraappi Tissaferneen luo. Spartan kuningas Agis oli kuulemma saanut tietää, että Alkibiades oli saanut hänen vaimonsa raskaaksi. Alkibiades pääsi helposti Tissaferneen suosioon, ja pian ateenalaiset saivatkin ehdotuksen siitä, että persialaiset alkaisivatkin tukea heitä spartalaisten sijaan. Alkibiadeen tavoitteena oli päästä palaamaan Ateenaan niin voimakkaassa asemassa, etteivät hänen vihamiehensä pystyisi kajoamaan häneen. Persialaisten ehdotukseen sisältyi myös vaatimus siitä, että Ateenan oli luovuttava demokratiasta ja siirryttävä oligarkkiseen hallitusmuotoon. Ateenassa oligarkian kannattajat päättivät kaapata vallan ja perustivat neljäsataa oligarkkia käsittäneen ryhmän, joka aikoi hallita Ateenaa. He peittelivät vallankaappauksen sillä, että todellinen valta pian aiottiin siirtää niin sanotuille "viidelletuhannelle". Nämä olivat kansalaisia, jotka olivat kyllin rikkaita varustamaan itsensä hopliitiksi. Näin ollen Ateenan kansalaisista suurin osa, joka toimi etupäässä soutajina laivastossa, ei saisi enää ottaa osaa lainsäädäntöön ja valtion virkoihin.
Demokratian kannattajat nousivat kuitenkin pian oligarkkeja vastaan. Oligarkit olivat jo pyytäneet spartalaisia avukseen, mutta heidät kukistettiin ennen kuin spartalaiset ennättivät sekaantua tilanteeseen. Valta Ateenassa siirrettiin aluksi viidelletuhannelle, mutta jonkin ajan päästä palattiin takaisin demokratiaan. Samaan aikaan Alkibiades saapui Samoksella olleen ateenalaisen laivaston luokse, jossa sotilaat äänestivät hänet yhdeksi päälliköistään.
Sota Hellespontoksella
300px|thumb|right|Trieeri eli [[kolmisoutu oli yleisin laivatyyppi peloponnesolaissodan aikaan.]]
Spartalaiset päättivät käyttää hyväkseen Ateenan sekasortoista tilannetta lähettämällä pienen armeijan Hellespontokselle Miletoksesta. Hellespontoksen rannalla sijainneet Abydos ja Lampsakos kapinoivat heti ateenalaisia vastaan. Ateenalainen laivasto, joka lähetettiin apuun Samokselta, sai vallattua Lampsakoksen takaisin, mutta pian myös Byzantion, Kyzikos ja Khalkedon liittyivät kapinaan. Hellespontoksessa käydyssä Kynosseman taistelussa spartalainen laivasto oli vähällä lyödä ateenalaiset, mutta ateenalaisen Thrasybuloksen toiminta pelasti tilanteen. Täpärän voittonsa jälkeen ateenalaiset valtasivat takaisin Kyzikoksen.
Suurempi isku ateenalaisille oli se, kun spartalainen laivasto hyökkäsi Euboiaan. Spartalaiset hyökkäsivät apuun lähetetyn ateenalaisen laivaston kimppuun sen rantauduttua, ja he saivat vallattua 22 laivaa.
Spartalaiset olivat Kyzikoksen jälkeen valmiita rauhantekoon. Ateenalaisille rauhanehdot eivät kuitenkaan olleet mieluisia, ja he torjuivat Spartan ehdotuksen. Ateenalaiset lähettivät myös lähettiläitä Persian kuninkaalle, mutta pian he saivat tietää, että kuningas oli jo päättänyt jatkaa spartalaisten tukemista.
Alkibiadeen paluu
Vuoden 407 eaa. kesällä Alkibiades pääsi jälleen palaamaan Ateenaan. Hänet otettiin vastaan sankarina ja hänet valittiin johtamaan laivastoa, jonka tehtäväksi tuli kukistaa Vähässä-Aasiassa vielä olleet spartalaisjoukot. Spartalaisen laivastoa johtamaan oli lähetetty navarkki Lysandros, jolla oli vahvat kytkökset Spartan kuninkaallisiin. Lysandros löysi myös yhteistyökumppanin Tissaferneen tilalle lähetetystä uudesta satraapista, Kyyroksesta, joka oli Persian kuninkaan Dareios II:n nuorempi poika. Kyyros lupasi maksaa spartalaisten soutajien palkat ja Lysandroksen toiveesta jopa korotti palkkoja entisestään. Tämän ansiosta spartalaisten oli helppo löytää kokeneita soutajia laivoihinsa. Soutajia jopa karkasi Ateenan laivastosta liittyäkseen spartalaisiin, ja pian ateenalaisilla oli jopa pula soutajista.
Alkibiadeen saavuttua Jooniaan hän teki kohtalokkaan virheen. Alkibiades jätti laivaston kokemattoman Antiokhoksen huostaan, samalla kun hän itse lähti toimittamaan erästä tehtävää. Päästyään yksin suuren laivaston johtoon Antiokhos päätti hyökätä spartalaista laivastoa vastaan. Lysandroksen johtamat spartalaiset löivät ateenalaiset Notionin taistelussa. Alkibiadeen oli tämän jälkeen jälleen paettava ateenalaisten parista, tällä kertaa lopullisesti. Alkibiadeen seuraajiksi ateenalaiset lähettivät kahdeksan uutta päällikköä.
Vuonna 406 eaa. Lysandroksen seuraajaksi lähetettiin uusi navarkki Kallikratidas. Spartan lakien mukaan navarkki sai toimia virassaan vain vuoden ajan kerrallaan. Kallikratidas halusi heti näyttää olevansa Lysandroksen veroinen, mutta ateenalaiset kukistivat hänet Arginusain taistelussa, jossa spartalaiset menettivät 70 laivaa. Voiton jälkeen ateenalaisia johtaneet kahdeksan päällikköä jättivät kuolleet ja haaksirikkoutuneet ateenalaiset meren armoille. Kun Ateenassa saatiin kuulla tapahtuneesta, nostettiin heti syyte kaikkia kahdeksaan vastaan. Päälliköt puolustivat itseään sillä, että taistelun jälkeen oli alkanut myrsky joka oli estänyt heitä pelastamasta kaikkia meren armoille joutuneita. Kuusi päällikköä teloitettiin, mukaan lukien Perikleen poika. Kaksi pääsi pakenemaan, mutta heidät tuomittiin maanpakoon poissa olleina. Ateenalaiset katuivat pian teloituksia, mutta tehty oli tehty. Ateena oli yhdellä iskulla menettänyt suurimman osan kokeneimmista laivaston komentajistaan.
Sodan loppu
thumb|200px|Ateenalainen tetradrakhman raha 400-luvulta eaa.
Ateenan piiritys
Vuonna 405 eaa. Lysandros nimitettiin Spartan laivaston varajohtajaksi, todellisuudessa hän oli kuitenkin laivaston todellinen päällikkö. Kyyroksen avustuksella hän varusti uudelleen spartalaisen laivaston ja suuntasi sen kanssa Hellespontokselle. Aigospotamoin taistelussa Lysandros tuhosi ateenalaisten laivaston.
Jason Narvy
Jason Narvy (s. 27. maaliskuuta 1974 Newbury Park, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Skullin roolista televisiosarjassa Mighty Morphin Power Rangers.
Peloponnesolaissota
Ateenan piiritys
Aigospotamoin voiton jälkeen spartalaiset alkoivat piirittää Ateenaa. Toinen Spartan kuninkaista, Pausanias, saapui Peloponnesokselta armeijan kanssa, samalla kun Agis hyökkäsi Dekeleiasta. Lysandros puolestaan saartoi Ateenan satamakaupungin Pireuksen. Vuoden 404 eaa. keväällä Ateena antautui.
Jason Narvy
Ura
Narvy aloitti näyttelemisen televisiossa vuonna 1993 Mighty Morphin Power Rangersin myötä, jossa hän esitti Paul Schrierin kanssa sarjan koomisia koulukiusaajia Bull ja Skull. Narvy näytteli Skullin roolissa aina vuoteen 2002, jonka aikana hän esiintyi sarjoissa Power Rangers Zeo, Power Rangers Turbo, Power Rangers: Lost Galaxy ja Power Rangers: Wild Force. Hän oli mukana myös molemmissa elokuvissa Power Rangers ja Power Rangers turbovaihteella vuosina 1995 ja 1997.
Power Rangersin lisäksi Narvy ääninäytteli vierailevassa roolissa toisessa Haim Sabanin tuottamassa televisiosarjassa Masked Rider vuonna 1995 ja vuonna 2002 elokuvassa Wicked Game. Sittemmin hän muutti pois Los Angelesista jatkaakseen opiskelua ja on nykyisin filosofian tohtori. Narvy opiskeli viimeksi Kalifornian yliopistossa näyttelemistä.
Peloponnesolaissota
Sodan seuraukset
Ateenan antauduttua Deloksen meriliitto hajotettiin virallisesti. Ateena pakotettiin mukaan Peloponnesolaisliitoon, ja Ateenan johtoon nousi kolmekymmentä oligarkkia. Spartalaiset hajottivat myös niin sanotut Pitkät muurit Ateenan ja Pireuksen välillä. Spartan liittolainen Theba olisi halunnut että Ateena tuhottaisiin, mutta tähän spartalaiset eivät suostuneet.
Ateenan demokratian paluu
Ateenan demokraatit löysivät kuitenkin uuden johtajan Thrasybuloksesta. Hän kokosi pienen armeijan, jolla hän valtasi Fylen linnoituksen Attikan ja Boiotian rajalla. Ateenan kolmekymmentä hallitsijaa yrittivät lähettää Thrasybulosta vastaan oman armeijan, joka ei kuitenkaan saanut mitään aikaiseksi. Oligarkkien ainoa vaihtoehto oli pyytää spartalainen armeija apuun. Vuoden 404 eaa. lopulla demokraatit valtasivat Pireuksen ja pystyivät helposti pitämään sen, koska pitkät muurit oli hajotettu. Demokraattien ja oligarkkien välinen sisällissota jatkui vuoden 403 eaa. syyskuuhun asti. Tuolloin Spartan kuningas Pausanias puuttui asiaan ja palautti demokratian Ateenaan. Oligarkit saivat luvan asettua asumaan Eleusiin ja saivat jonkin ajan päästä palata Ateenaan.
Sparta ja Persia
Ateenan antauduttua Sparta sekaantui Persian sisäisiin kiistoihin. Spartalaisia auttanut Kyyros nuorempi kapinoi veljeään Artakserkses II:ta vastaan, ja eräs spartalainen Klearkhos johti kreikkalaisia palkkasotilaita niin sanotun Kyyroksen sotaretken aikana. Kyyroksen kukistuttua Spartan uusi kuningas Agesilaos valtasi Persialle kuuluvia alueita Vähässä-Aasiassa. Tämän jälkeen persialaiset alkoivat tukea Ateenaa, joka rakennutti uudelleen pitkät muurinsa, ja vuonna 395 eaa. muut kreikkalaiset kaupunkivaltiot aloittivat niin sanotun Korintin sodan Spartaa vastaan. Tämä sota loppui Antalkidaan rauhaan, jonka rauhanehdot Persian kuningas oli sanellut. Kreikan sisäiset sodat olivat vain vahvistaneet Persiaa, joka sai vallattua takaisin Joonian kaupungit.
Historialliset lähteet
right|200px|thumb|Thukydidestä esittävä patsas. Hänet tunnetaan parhaiten teoksesta [[Peloponnesolaissota (Thukydides)|Peloponnesolaissota.]]
Ateenalaisen historioitsijan Thukydideksen Peloponnesolaissota on tärkein lähteemme peloponnesolaissodasta. Thukydides käsittelee tapahtumia aina vuoteen 411 eaa. asti. Sodan lopusta kirjoitti Ksenofon Hellenikassaan. Komediakirjailija Aristofanes kirjoitti suurimman osan teoksistaan sodan aikana, ja hän viittaa sotaan useassa niistä. Aristoteleen koulukunnan tutkielma Ateenan valtiomuoto antaa myös lisätietoja sodasta. Roomalaiskaudella eläneiden Diodoros Sisilialaisen ja Plutarkhoksen teokset antavat myös lisätietoja peloponnesolaissodasta, koska he käyttivät lähteitä, jotka ovat myöhemmin kadonneet. Diodoroksen maailmanhistorian osat 12 ja 13 käsittelevät sotaa. Plutarkhoksen kirjoitusten joukossa peloponnesolaissotaan liittyvät Perikleen, Alkibiadeen, Lysandroksen ja Nikiaan elämäkerrat.
Myös monet muut antiikin kirjailijat kirjoittivat peloponnesolaissodasta. Muun muassa Eforos käsitteli sotaa maailmanhistoriassaan. Tämä teos on hävinnyt, mutta Diodoros käytti sitä lähteenään. Myös Theopompos kirjoitti oman Hellenikan, joka alkoi vuodesta 411 eaa. Tämäkin teos on hävinnyt, ja tiedämme sen sisällöstä vain Diodoroksen ansiosta.
Aristofanes kirjoitti useita komedioita sodan aikana. Useat niistä ottavat kantaa sotaa vastaan ja vitsailevat ateenalaisten poliitikkojen kustannuksella. Akharnalaiset-komediassa, joka esitettiin vuonna 425 eaa., sotaan väsynyt maanviljelijä Dikaiopolis solmii spartalaisten kanssa oman rauhansopimuksensa. Vuonna 411 eaa. kirjoitetussa Lysistratessa Ateenan naiset taas menevät seksilakkoon saadakseen miehensä lopettamaan sodan. Vuonna 424 eaa. esitetty Ritarit on Aristofaneen hyökkäys Kleonia vastaan. Ritareissa esiintyy hahmo nimeltä Demos ("kansa"), joka omistaa kaksi orjaa: "Nikiaan" ja "Demostheneen". Orjat valittavat Demoksen holhoojan "Paflogonialaisen" (Kleon) käytöksestä Demosta kohtaan.
Lucas Alcaraz
Luis Lucas Alcaraz González (s. 21. kesäkuuta 1966 Granada, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja.
Valmentajaura
Alcaraz aloitti valmennusuransa vuonna 1995 ollessaan 29-vuotias. Hän alkoi valmentaa kotikaupunkinsa jalkapalloseura Granada Club de Fútbolia, jonka edustusjoukkue pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Joukkue sijoittui kaksi kertaa neljän parhaan joukkoon kolmen kauden aikana ja pääsi karsimaan paikasta Segunda Divisióniin, missä se kuitenkin epäonnistui molemmilla kerroilla. Seuraavien kahden kauden aikana hän valmensi samalla sarjatasolla pelanneita Almeríaa ja Dos Hermanasia.
Kesäkuussa 2000 hän siirtyi huelvalaisseura Recreativon peräsimeen. Kauden 2001–2002 päätteeksi hän onnistui nostamaan Espanjan vanhimman jalkapalloseuran maan pääsarjaan Primera Divisióniin 23 vuoden tauon jälkeen. Kausi ei sujunut kuitenkaan toivotulla tavalla ja joukkue putosi takaisin Segunda Divisióniin kaudeksi 2003–2004. Pientä lohtua kauteen toi Copa del Reyssä saavutettu loppuottelupaikka, jossa Recreativo kohtasi Mallorcan. Loppuottelu päättyi kuitenkin huelvalaisten tappioon numeroin 0–3.
Seuraavaksi Alcaraz otti vetovastuun Racing Santanderista kaudesta 2003–2004 alkaen, josta hänet myöhemmin kesken seuraavan kauden 2004–2005 erotettiin huonojen tulosten johdosta. Kaudet 2006–2008 hän vietti Real Murcian päävalmentajana, joista ensimmäinen päättyi nousujuhliin maan pääsarjaan. Joukkue koki kuitenkin saman kohtalon, kuin Alcarazin aikaisemmin valmentama Recreativo, kun se putosi heti seuraavaksi kaudeksi takaisin Segunda Divisióniin. Alcaraz erotettiin päävalmentajan paikalta 6. maaliskuuta 2008 ennen kauden päätöstä.
Kauden 2008–2009 Alcaraz valmensi jälleen Recreativoa, pestin jäätyä kuitenkin yhteen kauteen. Kesällä 2009 hän siirtyi Córdoban päävalmentajaksi. Joukkue sijoittui Segunda Divisiónissa hänen ensimmäisen kautensa päätteeksi kymmenenneksi. Kesäkuussa 2011 hän sai toistamiseen valmentajaurallaan vetovastuun Almeríasta tehden seuran kanssa yksivuotisen sopimuksen.
30. tammikuuta 2013 ilmoitettiin Alcarazin palaavan Granadan päävalmentajaksi. Joukkue onnistui kauden 2012–2013 päätteeksi säilyttämään paikkansa Primera Divisiónissa lopulta kuuden pisteen erolla 18. jääneeseen Mallorcaan. 18. toukokuuta 2014 sarjapaikan varmistumisen jälkeen seura ilmoitti että Alcaraz ei jatka edustusjoukkueen päävalmentajana seuraavalla kaudella.
21. lokakuuta 2014 hänet nimettiin Levanten uudeksi päävalmentajaksi. Hän korvasi tehtävästä kahdeksan sarjakierroksen jälkeen potkut saaneen José Luis Mendilibarin. Alcarazin johdolla Levante säilytti sarjapaikkansa ollen liigassa 14:s. Kausi 2015/16 lähti käyntiin heikosti ja Levante erotti Alcarazin 25. lokakuuta 2015.
Lokakuussa 2016 Alcaraz palasi Granadan päävalmentajaksi. Alcarazin tavoitteena oli nostaa Granada pois putoamiskamppailusta, mutta peliesitykset olivat hänenkin alaisuudessaan vaisuja. Lopulta seurajohto vapautti Alcarazin tehtävistään 10. huhtikuuta 2017, kun Granada majaili La Ligassa toiseksi viimeisenä. Kolme päivää myöhemmin Alcarazista tuli Algerian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Espanjalaisen johdolla Algeria hävisi kolme pelaamaansa MM-karsintaottelua. Hän sai potkut lokakuussa 2017.
Marraskuussa 2017 Alcaraz palasi Almerían päävalmentajaksi. Hän erosi tehtävistään huhtikuussa 2018, kun Almería oli pelannut kahdeksan perättäistä ottelua ilman voittoja.
Lokakuussa 2018 Alcarazista tuli Real Zaragozan päävalmentaja. Hän erosi Segunda Divisiónin putoamiskamppailuun juuttuneen seuran peräsimestä jo joulukuussa 2018.
Norrskata
Norrskata on saari Varsinais-Suomen maakunnassa, Länsi-Suomen läänissä, Paraisten kaupungissa. Vuoden 2008 loppuun saakka Norrskata oli Korppoon kunnan toiseksi suurin saari Kyrklandet-pääsaaren jälkeen, sekä kunnan pohjoisosan kuntakeskus.
Norrskatan tärkeimmän liikenneyhteyden muodostavat Finferriesin maantielautat L/A Stella ja M/S Aura, jotka liikennöivät useita kertoja päivässä Korppoon, Houtskarin ja Norrskatan välillä. Lisäksi yhteysalus M/S Kokkomaa liikennöi päivittäin useita kertoja Houtsalasta läheisiin Ahvensaaren, Maskinnamon, Järvsorin ja Innamon saariin (sekä edelleen Nauvon kirkonkylään). Myös Storpensorin ja Lillpensorin saariin liikennöivä M/S Finno käy päivittäin Havträskin kylän laiturissa.
Norrskatan saaressa on alle sata vakituista asukasta, mutta kesäisin väkiluku moninkertaistuu kesävieraiden myötä. Saaressa toimii muun muassa vierasvenesatama Norrskata Alexandra's, jossa on kesäkauppa, kahvila ja ravintola, kesäisin bed & breakfast ja puutarharavintola Verandan, posti, kirjasto, lääkekaappi, SEO-automaattiasema, sekä muutama lomamökkejä vuokraava majoitusyritys.
Kesäisin järjestetään tansseja Heimdalissa, entisessä nuorisoseurantalossa, jota Norrskatan kotiseutuyhdistys nykyisin ylläpitää. Norrskatan evankelisluterilaisen kirkon lisäksi Houtsalassa sijaitsee myös Betania helluntaiseurakunnan rukoushuone ja leirikeskus, sekä hautausmaa ja sunauskappeli. Norrskatassa on myös Varsinais-Suomen pelastuslaitoksen paloasema, josta käsin toimii yksi vapaaehtoinen sammutusyksikkö (RVS 891).
Luonto on vaihtelevaa ja monipuolista, kasvilajien määrä on runsas kalkkipitoisen maaperän sekä lauhkean ilmaston ansiosta.
Historia
Norrskata oli 1900-luvun alussa vilkas ja varsin taajaan asuttu, ja paikallisväestö haaveili oman itsenäisen seurakunnan sekä kunnan perustamisesta. Se olisi muodostettu Norrskatan ja lähiympäristön lisäksi vielä eräistä naapurikuntien Houtskarin, Nauvon ja Rymättylän saarista. Norrskatassa asui vielä 1950-luvulla yli 600 asukasta, mutta sen jälkeen kaupungistuminen ja syrjäseutujen autioituminen on karsinut asukasluvun noin kymmenekseen aikaisemmasta. Norrskatassa on ollut aiemmin kaikki kirkonkylän palvelut: saaressa on toiminut oma koulu (perustettu 1894, lakkautettu 2003), posti, pankki, apteekki, leipomo, useita kauppoja, evankelisluterilainen kappeliseurakunta jossa oli oma pappi, helluntaiseurakunta (perustettu 1922), VPK, nuorisoseura (perustettu 1898), poliisi, kätilö/terveydenhoitaja (vuodesta 1919 - 1970-luvulle), (28 paikkainen) täysihoitola Abbortorpet, sekä Lennart Wilkmanin veneveistämö. Maantie (11 km) Norrskataan rakennettiin vuonna 1932, jolloin saaressa oli jo useita autoja ja traktoreita. Vuonna 1962 Norrskatan Olofsnäsiin saatiin lauttayhteys Korppoon Galtbystä. Norrskatasta on myös lähtöisin Elämän Sana -seurakunnan perustaja pastori Håkan Westergård.
Norrskatan kirkko rakennettiin 1932-1934 ja erillinen kellotapuli kirkon yhteyteen 1955.
Vanha merenkulkupaikkakunta
Norrskatan Havträskin kylän rannassa (muutamia myös Lill-Pensarissa, sekä Itä-Houtsalassa) rakennettiin aikanaan useita purjelaivoja, jotka pitivät Norrskatan eri kyliä kotisatamanaan ja purjehtivat ympäri maailmaa. Talonpoikaispurjehdus vaurastutti saaren tiloja ja väestöä. Laivat rakennettiin oman metsän puista itse. Norrskatassa oli myös vielä 1970-luvulta 1990-luvun loppupuolelle Örnen ja Bratsjö nimiset troolarit.
Turku – Ahvenanmaa – Tukholma välillä liikennöivät matkustajalaivat pysähtyivät Norrskatan Änkisten satamassa aina 1950-luvulle saakka. Lisäksi Norrskatan kylälaitureiden kautta liikennöi vuodesta 1875 lauttaliikenteen alkamiseen saakka monta kertaa päivässä useita saaristohöyrylaivalinjoja. Vuonna 1962 Norrskatan Olofsnäsiin saatiin lauttayhteys Korppoon Galtbystä.
Kylät
Havträsk, Länsi-Houtsala, Itä-Houtsala, Kärvois ja Änkis. Lisäksi Norrskatan piiriin kuuluvat erillisten Ahvensaaren (Åvensorin), Maskinnamon, Järvsorin ja Lill-Pensarin saarien kylät.
Lähteet
60.24444°N, 21.5875°W
Kultatiikeripeippo
Kultatiikeripeippo, aikaisemmalta nimeltään kultarintatiikeripeippo (Amandava subflava) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kultatiikeripeippoa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Jemenissä. Lajin on kuvattu olevan harvinainen, vaikkakin paikallisesti tai kausittaisesti yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Giorgi Latsabidze
thumb|350px|right|Charity Gala Concert Taiwan (2010)
Giorgi Latsabidze (, s. 1978 Tbilisi, Georgia) on georgialainen pianisti, joka voitti ensimmäisen pianokilpailunsa 11-vuotiaana. Latsabidze tunnetaan erityisesti keskeisen romanttisen pianokirjallisuuden, kuten Frederic Chopinin ja Franz Lisztin, tulkkina.
Latsabidze aloitti piano-opinnot 6-vuotiaana ja opiskeli Tbilisin konservatoriossa. Hän on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Vuonna 1999 hän sai N. Rubinstein -palkinnon ja vuonna 2005 Jehudi Menuhin -palkinnon. Hän voitti vuoden 2006 “Young Artists” -pianokilpailun Los Angelesissa.
Häntä opettivat muiden muassa Rusudan Tšodzava, Gerrit Zitterbart, Lazar Berman ja Stewart Gordon. Latsabidze tulkitsi muiden muassa Franz Lisztiä ja Frédéric Chopinin teoksia, mutta levytti myös, Johann Sebastian Bachia, Wolfgang Amadeus Mozartia, Johannes Brahmsia, Robert Schumannia, Sergei Prokofjevia ja Claude Debussyia.
Latsabidze on levyttänyt Frédéric Chopinin 24 etydiä (Op. 10 ja 12), Franz Lisztin 12 transsendentaalista etydiä ja Claude Debussyn 12 preludia (II kirja).
Kirppulammi (Loppi)
Kirppulammi on Kanta-Hämeessä Lopella oleva lampi, joka kuuluu Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Lammen halkaisija on 60 metriä ja se sijaitsee Kynnysharjun harjanteessa olevassa kuopassa. Tällaiset kuopat ovat yleensä suppia, jotka saavat osan vedestään harjun korkealla olevasta pohjavedestä. Alueella on runsaasti suppia ja lähin tutkimalla supaksi todettu painauma on viereinen noin 100 metrin päässä oleva painauma ja toiseksi lähin on 180 metrin päässä oleva kahden lammen väliin jäävä painauma. Lampi on rakentamaton ja sen vierestä kulkee metsäautotie Kynnysniemelle.
Р
Р on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Р on kehittynyt kreikkalaisen kirjaimiston rhoo-kirjaimesta (Ρ). Latinalaisen kirjaimiston P on saman näköinen, mutta äännearvoltaan aivan eri kirjain.
Ääntäminen
Р ääntyy tavallisesti joko soinnillisena alveolaarisena tremulanttina /r/ tai soinnillisena liudentuneena alveolaarisena tremulanttina /rʲ/. Sen äännearvo on bulgariassa /r/ tai /rʲ/, makedoniassa /r/, marissa /r/, serbiassa /r/, ukrainassa /r/, valkovenäjässä /r/ ja venäjässä /r/ tai /rʲ/.
Kvanttivaahto
Kvanttivaahto on kvanttimekaniikan käsite, jolla tarkoitetaan maailmankaikkeuden pienimmän mittakaavan (noin 10-35 metriä eli Planckin pituus) perusrakennetta. Termin kehitti ensimmäisenä John Wheeler 1950-luvulla. Kvanttivaahto koostuisi erittäin pienistä mustista aukoista, jotka muokkaisivat aika-avaruuden rakennetta itseään. Teoriaa on kuitenkin mahdotonta todistaa, sillä parhaimmillakin hiukkaskiihdyttimillä on mahdotonta tutkia asioita näin pienessä mittakaavassa.
Vaihtoehtoisena teoriana kvanttivaahdolle on pidetty supersäieteoriaa, jonka mukaan pienimmän mittakaavan rakenne koostuisi värähtelevistä säikeistä.
Joni Vainio-Kaila
pienoiskuva|Joni Vainio-Kaila Kalevan kisoissa 2020. Joni Vainio-Kaila (s. 13. tammikuuta 1994) on suomalainen pikajuoksija ja aitajuoksija. Hän edustaa Laitilan Jyskettä ja hänen valmentajanaan toimii Mikko Rinne.
Kalevan kisoissa Vainio-Kaila on saavuttanut 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 2018, hopeaa vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä pronssia vuosina 2013 ja 2014. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 300 metrin aitajuoksussa 2015 ja 2016 ja pronssia 400 metrillä 2018.
Vainio-Kaila karsiutui Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 alkuerissä sekä 400 metrin aitajuoksun että 4 × 400 metrin viestissä. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2013.
Vainio-Kailan ennätys 400 metrillä on 47,72 ja 400 metrin aitajuoksussa 51,09.
Pikku-Poikamo
Maantiede
Järven rantaviiva on 0,74 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven eteläranta on soistunut ja pohjoisranta päättyy Kynnysharjun tytärharjun rinteeseen. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda tietä.
Luonnonhistoria
Muita samalla alueella olevia ja samassa yhteydessä muodostuneita pieni järviä ovat muun muassa Kirppulammi, Pitkälammi, Mulkolammi ja Ruoholammi. Nämä kuuluvat kaikki Pääjärven alueeseen.
Guillaume de l’Hôpital
L'Hôpitalin markiisi Guillaume François Antoine (1661 Pariisi, Ranska – 2. helmikuuta 1704 Pariisi) oli ranskalainen sotilas ja matemaatikko. Hänet tunnetaan etenkin L’Hôpitalin säännöstä.
Hän kirjoitti maailman ensimmäisen differentiaalilaskennan oppikirjan, joka julkaistiin vuonna 1696. L’Hôpital ihaili Johan Bernoullia, joka ymmärsi Leibnizin kehittämiä laskentamenetelmiä, ja palkkasi Bernoullin opettamaan itseään. Opetus jatkui myöhemmin kirjeenvaihdon muodossa. Kirjeenvaihto löytyi vuonna 1922 ja osoittaa, että kirjan pääasiallinen sisältö, myös L’Hôpitalin sääntö on itse asiassa Bernoullin kehittämä. L'Hôpital kuitenkin korjasi useita Bernoullin tekemiä virheitä, kuten väitteen että 1/x:n integraali on äärellinen. Bernoulli esitti vaatimuksia tekijänoikeudestaan vasta L'Hôpitalin kuoleman jälkeen, koska pelkäsi tämän vaativan maksamiaan palkkioita takaisin. Hänen vaateitaan ei juuri uskottu ennen kirjeenvaihdon löytymistä.
Kaj Turunen
Kaj Valentin Turunen (s. 27. joulukuuta 1960 Lohja) on suomalainen entinen kokoomuksen kansanedustaja ja yrittäjä. Hän edusti aiemmin perussuomalaisia ja sinistä tulevaisuutta. Turusen poliittinen ura alkoi nuorisopoliitikkona SKDL:n riveissä.
Elämä
Turunen valmistui rakennusmieheksi Savonlinnan ammattikoulusta vuonna 1978. Hän on toiminut yrittäjänä jo nuoresta. Hän perusti ensimmäisen yrityksensä jo 18-vuotiaana toimien ravintoloissa tiskijukkana taiteilijanimellä DJ-Valentin. Hän on toiminut muun muassa kahvilayrittäjänä, torikauppiaana ja jäätelökioskiyrittäjänä. Turunen oli 1980-luvulla mukana myös puusepänliikkeessä, joka meni konkurssiin. Hän on suorittanut yrittäjän erikoisammattitutkinnon Jyväskylän ammattikorkeakoulussa vuonna 2008 sekä johtamisen erikoisammattitutkinnon vuonna 2011 Jyväskylän ja Pohjois-Karjalan ammattikorkeakouluissa.
Turusen äänimäärä eduskuntavaaleissa 2011 oli 2 631 ja 2015 eduskuntavaaleissa 6 929 ääntä. Turunen on myös Savonlinnan kaupunginvaltuustossa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Turunen sai 545 ääntä ja putosi eduskunnasta.
Edellisellä kaudella eduskunnassa Turunen oli lakivaliokunnan, talousvaliokunnan, tulevaisuusvaliokunnan "Innostunut yhteiskunta" -jaoston sekä Suomen Pohjoismaiden neuvoston valtuuskunnan jäsen. Vuonna 2014 Turunen valittiin perussuomalaisten eduskuntaryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi.
Sipilän hallituksen aikana Turunen johti talousvaliokuntaa, hän on puhemiesneuvoston jäsen, suuren valiokunnan varajäsen sekä sosiaali-ja terveysvaliokunnan varajäsen. Lisäksi Turunen on jäsenenä kansainvälisten asiain foorumissa ja Suomen teollisuussijoitus Oy:ssä.
Spektrofotometri
thumb|Laboratoriospektrofotometri.
Spektrofotometri on laite, joka mittaa aineiden sähkömagneettisen säteilyn absorptiota eri aallonpituuksilla. Aineen absorptio tietyillä aallonpituuksilla riippuu aineen kemiallisesta koostumuksesta. Spektrofotometrillä selvitetään tutkittavan näytteen absorboimat aallonpituudet eli esimerkiksi näkyvän valon tapauksessa värit.
Toimintaperiaate
Spektrofotometri perustuu Lambert–Beerin lakiin, jonka mukaan valon absorption määrä on suoraan verrannollinen valon aineessa kulkemaan matkaan ja aineen konsentraatioon liuoksessa. Laki pitää paikkansa vain osittain. On olemassa tietty väkevyysalue, jossa absorptio kasvaa lineaarisesti konsentraation kasvaessa. Tämä alue on riippuvainen aineesta, kuten myös alueen leveys. Spektrofotometriassa käsiteltävät pitoisuudet ovat luokkaa 1 mg/l, joillakin aineilla huomattavasti matalampiakin.
Spektrofotometrin pääkomponentit ovat säteilylähde, näytetila, monokromaattori ja ilmaisin. Spektrofotometrin säteilylähde lähettää sähkömagneettista säteilyä tietyllä aallonpituusalueella. Säteily osuu monokromaattoriin, josta vain kapea aallonpituuskaista heijastuu itse näytteeseen. Osa tästä säteilystä menee näytteen lävitse ja osa absorboituu. Absorptiota tapahtuu sitä enemmän mitä vahvempi liuos on ja se riippuu myös näytteen kemiallisesta koostumuksesta. Monokromaattoria säätämällä voidaan valita eri aallonpituuksia ja tutkia näytteen absorptio koko säteilylähteen aallonpituusalueella mittaamalla säteilyn intensiteetti näytteen toisella puolella olevalla ilmaisimella. Absorption määrästä tietyillä aallonpituuksilla voidaan päätellä tutkitun aineen kemiallinen koostumus.
С
С on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
С ei ole samaa kantaa kuin latinan C. Se on muotoutunut kreikan kirjaimesta sigma (Σ, σ; ς).
Ääntäminen
С ääntyy tavallisesti joko soinnittomana alveolaarisena frikatiivina /s/, soinnittomana liudentuneena alveolaarisena frikatiivina /sʲ/ tai soinnittomana alveopalataalisena frikatiivina /ɕ/. Sen äännearvo on bulgariassa /s/ tai /sʲ/, makedoniassa /s/, marissa /s/, serbiassa /s/, ukrainassa /s/ tai /sʲ/, valkovenäjässä /s/ tai /ɕ/ ja venäjässä /s/ tai /sʲ/.
Heurelho Gomes
Heurelho da Silva Gomes (s. 15. helmikuuta 1981, João Pinheiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Alankomaissa, Englannissa ja lyhyen aikaa Saksassa.
Gomes aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Cruzeiron riveissä vuonna 2002. Hän voitti Brasilian-mestaruuden ja cupin 2003 sekä Minas Geraisin osavaltiomestaruuden Campeonato Mineiron 2003 ja 2004. Hän siirtyi Eredivisienin PSV Eindhoveniin vuonna 2004, ja nousi heti PSV:n ykkösmaalivahdiksi. Hän saavutti seurassa neljä Alankomaiden mestaruutta 2005–2008 ja Alankomaiden Cupin voiton 2005.
Kesällä 2008 Gomes siirtyi Englannin Valioliigan Tottenham Hotspuriin. Hän teki Valioliiga-debyyttinsä 16. elokuuta 2008 Tottenhamin vierasottelussa Middlesbroughia vastaan. Hän pelasi kausilla 2008–2011 yhteensä 95 valioliigaottelua. Seuraavien kolmen kauden aikana hän ei pelannut yhtään valioliigaottelua. Kevätkauden 2013 hän oli lainalla saksalaisessa TSG Hoffenheimissa, jossa pelasi yhdeksän bundesliigaottelua.
Gomes siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Watfordiin kesällä 2014. Hän pelasi tulokaskaudellaan 44 sarjaottelua seuran noustessa valioliigaan. Kausina 2015–2016 ja 2016–2017 Gomes pelasi Valioliigassa Watfordin kaikki ottelut ja kaudella 2017–2018 vielä 24 ottelua mutta tammikuusta 2018 lähtien hän jäi varamaalivahdiksi. Hän pelasi viimeisen valioliigaottelunsa toukokuussa 2018 ja lähti Watfordista kauden 2019–2020 jälkeen.
Maajoukkue
Gomes on pelannut myös Brasilian maajoukkueessa. Hän kuului Brasilian Confederations Cupin voittaneeseen joukkueeseen vuonna 2005. Gomes oli mukana myös Brasilian joukkueessa vuoden 2009 Confederations Cupissa, Etelä-Afrikassa. Hän kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2010, muttei päässyt pelaamaan. Viimeksi hänet on valittu Brasilian maajoukkueeseen helmikuussa 2011.
Tervakosken tehdasrata
thumb|Tervakosken tehdasradan Deutz-veturi näytteillä Puuhamaassa. Tervakosken Tehdasrata oli Tervakosken tehtaiden sisäistä liikennettä hoitanut 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen tehdasrata, joka lopetti toimintansa 1970-luvun alussa. Radan pituus oli noin 5 kilometriä ja kulki tehtaan eteläpuolella sijaitsevalle Piilonsuolle josta nostettiin turvetta tehtaan polttoaineeksi.
Radasta on äärimmäisen vähän tietoa. Sen molemmat veturit ovat säilyneet: Lahnuksen Rautatiellä kakkosveturina ollut, nykyisin Kovjoen Museorautatielle siirretty ruotsalaisperäinen puukaasuttimellinen Berg-moottoriveturi (1655/1942, 0-4-0bm) ja Tervakosken Puuhamaan 600 mm huvipuistoradan pitkäaikainen varaveturi, Deutz 23509/1938, 0-4-0dm. Mikään radan kalustosta ei kelvannut venäläisille sotakorvauksina. Deutz-veturi ei ole ajokunnossa vaan se on sijoitettu huvipuiston alueelle kiskotuksen pätkälle nähtävyydeksi ja kiipeilytelineeksi.
Radan vaihteet ja kiskotus olivat pitkään Lahnuksen Rautatiellä, nykyisin osa on RSJ:llä.
Ioninen neste
thumb|right|1-butyyli-3-metyylimidatsolium (BMIM) suola
Ioninen neste eli suolasula on neste, joka koostuu ioneista, yleensä orgaanisesta kationista ja epäorgaanisesta, moniatomisesta anionista. Tyypillisesti kationi on varsin suuri epäsymmetrinen molekyyli, esimerkiksi kvaternäärinen ammonium-, imidatsoli-, pyridiini- ja fosfoniumjohdannainen. Nykyisin yleisin ionisissa nesteissä esiintyvä kationi on 1-butyyli-3-metyyli-imidatsoliumioni (bmim). Anioneina käytetään yleensä "neutraaleja" heikosti koordinoituvia anioneja, kuten heksafluorofosfaattia PF6−, tetrafluoroboraattia BF4−, bis(trifluorometyylisulfonyyli)amidia (F3CSO2)2N− ja trifluorimetaanisulfonaattia F3CSO3−. Ensimmäinen valmistettu ioninen neste oli etyyliammoniumnitraatti C2H5NH3+ NO3−, s.p. 12 °C), joka löydettiin vuonna 1914. Ionisilla nesteillä on useita edullisia ominaisuuksia, jonka vuoksi niitä voidaan käyttää monissa teollisissa sovellutuksissa. Ionisilla nesteillä on erittäin alhainen höyrynpaine, ts. ne eivät haihdu. Niillä on laaja nestemäisen olomuodon lämpötila-alue, parhaimmillaan −96 – +400 °C. Ioniset nesteet eivät ole paloherkkiä toisin kuin monet orgaaniset liuottimet. Eräät ioniset nesteet ovat niukkaliukoisia sekä veteen että orgaanisiin liuottimiin, jolloin ioniseen nesteeseen liuenneet yhdisteet voidaan helposti uuttaa erilleen ja ioninen neste voidaan käyttää uudelleen. Haihtumattomuutensa ja kierrätettävyytensä vuoksi ionisia nesteitä pidetään ympäristöystävällisenä vaihtoehtona perinteisille orgaanisille liuottimille. Ionisilla nesteillä on erinomaiset liuotusominaisuudet ja kemialliset reaktiot tapahtuvat niissä nopeammin kuin perinteisissä liuottimissa. Lisäksi niillä on myös katalyyttisiä ominaisuuksia. Erityisesti kaksifaasireaktiossa, Diels–Alder-reaktioissa ja Friedel–Crafts-reaktioissa ioniset nesteet ovat osoittautuneet erittäin käyttökelpoisiksi. Esimerkiksi Friedel–Crafts-reaktio voidaan tehdä ionisessa nesteessä ilman Lewishappo-katalyyttiä. Ioniset nesteet ovat hyviä liuottimina myös mikroaalto- ja entsyymireaktiossa. Ionisissa nesteissä voidaan käyttää homogeenisia (liukenevia) katalyyttejä, jolloin arvokas katalyytti voidaan ottaa talteen ja kierrättää.
Nino Bule
Jalkapallomaajoukkue
Bule debytoi Kroatian maajoukkueessa 1999. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Lance Macklin
Francis Noel Lancelot 'Lance' Campbell Macklin (2. syyskuuta 1919 Kensington, Lontoo – 29. elokuuta 2002 Tenterden, Kent)  oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Ura
Macklin sai kokemusta isommista urheiluautoluokista ajaessaan Ian Metcalfen kanssa Span 24 tunnin ajoja, ja vaikka kilpailu päättyi keskeytykseen Aston Martinin tallipäällikkö John Eason Gibson tarjosi vaikuttuneena Macklinin ajotaidoista hänelle kuljettajanpaikkaa kaudeksi 1949. Vuonna 1950 Macklin ja George Abecassis sijoittuivat Le Mansin 24 tunnin ajoissa viidenneksi, minkä seurauksena Abecassis kutsui hänet ajamaan HWM:n rahoituksen puutteesta kärsivään Formula 2 -talliin. Macklinin parhaaksi saavutukseksi jäi vuoden 1951 Le Mansin 24 tunnin ajoista kolmas sija Eric Thompsonin kanssa. Hän siirtyi vuonna 1953 Aston Martinilta Bristolin kilpa-autotalliin kilpaillen heikolla menestyksellä, mitä hän on kuvaillut uransa huonoimmaksi päätökseksi. Kaudeksi 1954 hän vaihtoi jälleen Austin-Healeyhyn ajaen Sebringin 12 tunnin ajoja, joissa sijoittui kolmanneksi.
Hän osallistui 15 Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun kausilla 1952-1955, mutta ei onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä. Kaudet 1953 ja 1954 olivat Macklinille erityisen hankalia, sillä hän keskeytti jokaisen kilpailun, joihin noina kausina osallistui. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
Vuonna 1955 Macklin osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon Sveitsissä ja oli osallisena pahassa onnettomuudessa, jossa kuljettaja Pierre Levegh sekä yli 80 katsojaa saivat surmansa. Macklin selvisi fyysisesti loukkaantumattomana, mutta onnettomuus jätti häneen syvät henkiset arvet. Entiset ystävykset Macklin ja Mike Hawthorn syyttivät toisiaan Levegh'n kuolemasta sekä onnettomuudesta ja riita oli melkein menossa oikeuskäsittelyyn, kunnes Hawthorn kuoli vuonna 1959 onnettomuudessa. Macklin lopetti ajouransa ajettuaan vielä muutaman kisan.
Mikaela Löfbacka
Hué Mikaela Elise Löfbacka (s. 10. tammikuuta 1990 Vietnam) on Vietnamissa syntynyt, mutta nykyisin Suomessa asuva ja harjoitteleva kilpakävelijä. Hän edustaa Vasa IS:ää ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2011 lähtien toiminut Marko Kivimäki.
Kalevan kisoissa Löfbacka on saavuttanut SM-pronssia 10 kilometrin kävelyssä vuosina 2010, 2013 ja 2015. 20 kilometrin kävelyssä hän on voittanut kultaa vuonna 2015 ja hopeaa vuosina 2009, 2013 ja 2014. Ulkoradoilla hän on lisäksi ollut voittamassa kolmea kultaa, yhtä hopeaa ja yhtä pronssia 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä. Sisäratojen SM-kisoissa Löfbacka on saavuttanut kaksi hopeaa ja kaksi pronssia 3 000 metrin kävelyssä.
Josef Mangs
Josef Anders Mangs oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Mangs toimi kansanedustajana neljään otteeseen, toukokuusta 1924 syyskuuhun 1927, elokuusta 1929 lokakuuhun 1930, syyskuusta 1933 elokuuhun 1936 ja syyskuusta 1939 huhtikuuhun 1945. Hänet valittiin eduskuntaan Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä vaaleissa 1924, 1929, 1933 ja 1939. Eduskunnan valiokunnista hän oli jäsenenä maatalousvaliokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa.
Mangs toimi presidentin valitsijamiehenä neljissä vaaleissa, 1931, 1937, 1940 ja 1943. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Närpiön kunnallispolitiikassa. Hän oli kunnan kunnanvaltuuston jäsen ja sen puheenjohtaja. Hän toimi myös Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyn keskushallituksen ja puolueensa Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin piirihallituksen jäsenenä.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt, kansakoulun käynyt Mangs oli itsekin ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata Närpiössä. Vuodesta 1928 hän työskenteli Närpiön Säästöpankin sivukonttorin johtajana ja vuodesta 1934 myös Etelä-Pohjanmaan puhelinosuuskunnan toimitusjohtajana.
Mangs avioitui kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Hulda Elpe, jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1905 vuoteen 1932. Vuodesta 1936 hän oli naimisissa Hilma Evidia Martensin kanssa. Josef Mangs kuoli maaliskuussa 1955, 71-vuotiaana.
Alcide d’Orbigny
Alcide Charles Victor Marie Dessalines d'Orbigny (6. syyskuuta 1802, Couëron, Loire-Atlantique, Ranska –30. kesäkuuta 1857, Pierrefitte-sur-Seine) oli ranskalainen luonnontieteilijä.
Pariisin luonnonhistorian museon lähettämänä d'Orbigny matkusti ja tutki laajasti Etelä-Amerikkaa 1826–1834. Hän kävi Brasiliassa, Argentiinassa, Paraguayssa, Chilessä, Boliviassa ja Perussa. Hän palasi Ranskaan mukanaan valtava, yli 10 000 luonnonhistoriallisesta näytteestä koostuva kokoelma. Osan lajeista hän nimesi ja kuvaili teoksessaan La Relation du Voyage dans l'Amérique Méridionale, 10 vol. Hänen aikalaisensa Charles Darwin kutsui tätä kirjaa erääksi 1800-luvun tieteen suurista monumenteista. Osan lajeista kuvailivat museon muut eläintieteilijät.
1840 d'Orbigny ryhtyi järjestelmällisesti kuvailemaan Ranskan fossiileja ja julkaisi kahdeksanosaisen teoksen La Paléontologie Française. Toisen suuren työnsä, Prodrome de Paléontologie Stratigraphiquen, d'Orbigny julkaisi 1849. Hän kuvaili siinä lähes 18 000 näytettä. Vuonna 1853 d'Orbignya tuli Pariisin luonnonhistorian museon paleontologian professori. Oppituoli perustettiin varta vasten häntä varten.
D'Orbigny kuvaili ensimmäisenä geologiset ajanjaksot. Hän määritteli lukuisia yhä käytössä olevia geologisia luokkia, kuten Toarcian, Callovian, Oxfordian, Kimmeridgian, Aptian, Albian ja Cenomanian.
Linnuista hän nimesi muun muassa isojuovanapsijan (Mecocerculus leucophrys).
Lorenzo Staelens
Lorenzo Staelens (s. 30. huhtikuuta 1964 Lauwe) on belgialainen entinen jalkapalloilija.
Dave Hill
David John ”Dave” Hill (s. 4. huhtikuuta 1946 Devon, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilaisen Slade-yhtyeen kitaristi. Hänen tavaramerkkejään olivat mitä kummallisimmat asusteet (esimerkiksi kimaltava nunnakaapu), korkeat platform-kengät sekä Superyob-kitara.
Vuonna 1962 Hill perusti koulukavereidensa kanssa Cliff Richardin kappaleen mukaan nimetyn yhtyeen The Young Ones. Yhtye soitti lähinnä Chuck Berryn ja The Shadowsin covereita. The Young Onesin jälkeen Hill oli mukana kokoonpanossa nimeltä Brad Ford and The Sundowners, joka saavutti paikallista julkisuutta ja keikkaili ahkerasti. Hill soitti samaan aikaan myös vanhemmille kuulijoille suunnatussa tanssimusiikkiyhtyeessä. Seuraavaksi The Vendors -nimisen yhtyeen manageri huomasi Hillin lahjat, ja koesoitossa Hill teki vaikutuksen Chuck Berry -riffeillään. The Vendorsissa Hill tapasi ensi kertaa tulevan yhtyetoverinsa, myöhemmin Slade-yhtyessä rumpuja soittaneen Don Powellin.
1980-luvun loppupuolella Sladen toiminnan hiipuessa Hill jatkoi musiikillista uraansa uusien kappaleiden muodossa sekä myöhemmin Slade II -yhtyeen kitaristina.
Opetusneuvos
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1948 rehtori Eino Jaurille. Vuosien 1918–2013 aikana opetusneuvoksen arvonimi on myönnetty 688 henkilölle.
Opetusneuvos on myös opetus- ja kulttuuriministeriön sekä Opetushallituksen virkanimike.
Gerli Liinamäe
thumb|right|Gerli Liinamäe
Gerli Liinamäe (s. 21. maaliskuuta 1995 Tallinna) on virolainen taitoluistelija. Hän on naisten yksinluistelussa kolminkertainen Viron-mestari (2011, 2015, 2018). MM-kilpailuissa hän on sijoittunut 34:nneksi vuonna 2018. EM-kilpailuissa hänen sijoituksensa ovat olleet kolmastoista vuonna 2011 ja 22:s vuonna 2015. Juniorien MM-kilpailuissa hän sijoittui 15:nneksi vuonna 2011, 14:nneksi vuonna 2012, 27:nneksi vuonna 2013 ja 20:nneksi vuonna 2014. Hän voitti Riiassa kilpaillun Volvo Open Cupin vuonna 2017.
Liinamäe on ollut Tiiu Valgemäen ja Karin Nurmetalon valmennettavana.
William Morris Davis
William Morris Davis (12. helmikuuta 1850 Philadelphia, Pennsylvania – 5. helmikuuta 1934 Pasadena, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen maantieteilijä, geologi ja meteorologi. Hän vaikutti merkittävästi maantieteen kehitykseen Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Davis kirjoitti satoja tutkimuksia, ja hänen tunnetuin teoriansa on englanninkielisten maiden geomorfologiassa pitkään vaikuttanut eroosiosyklioppi. Hän organisoi myös maantieteen opetusta ja tutkimusta ja oli perustamassa Association of American Geographersia.
Perhe ja opinnot
Davis syntyi 1850 philadelphialaiseen kveekariperheeseen. Hänellä oli yksi veli ja sisko, jotka olivat häntä selvästi vanhempia. Davisin isoäiti Lucretia Mott oli tunnettu yhdysvaltalainen ihmisoikeustaistelija. Davis oli jo lapsena kiinnostunut luonnosta ja käytti paljon aikaa sen tutkimiseen. Hän kävi yksityisen koulun ja aloitti 16-vuotiaana Harvard Collegessa, missä erikoistui geologiaan. Davis valmistui vuonna 1869 ja suoritti lisäksi seuraavana vuonna insinööriopintoja. Davis meni 1879 naimisiin Ellen Warnerin kanssa, ja he saivat kolme lasta.
Harvardin opettajana ja tutkijana
Davisin ensimmäinen työpaikka korkeakoulusta valmistumisen jälkeen ei liittynyt geologiaan, vaan hän toimi 1870–1873 tähtitieteilijä Benjamin Gouldin apulaisena Argentiinassa, missä Gould oli perustamassa kansallista observatoriota. Palattuaan Argentiinasta Davis työskenteli muutaman vuoden isänsä ja veljensä kanssa kirjanpitäjänä muttei pitänyt työstä.
Davis osallistui kesällä 1875 geologian professorin Nathaniel Shalerin kenttätutkimuksiin Appalakkien alueella. Seuraavana vuonna Davisista tuli Shalerin avustaja, ja kaksi vuotta myöhemmin hänet nimettiin opettajaksi, jonka vastuulla oli fyysisen maantieteen ja meteorologian kursseja. Dosentiksi Davis nimitettiin vuonna 1885. Vaikka Davis tunnetaankin paremmin geologisesta tutkimuksestaan, hän keskittyi tutkimusuransa alussa myös meteorologiaan. Hän kirjoitti vuosien 1884–1894 aikana yli 80 artikkelia ja oppikirjan. Davisin tutkimukset käsittelivät muun muassa sään ennustamista ja tornadoja.
Davisin tunnetuin teoria on niin sanottu eroosiosyklioppi, jota hän kehitti 1880- ja 1890-luvuilla. Teorian kehittämisen hän aloitti Montanan High Plainsilla. Hän käytti teoriaansa erityisesti Appalakkien muodostumisen selittämiseen. Davisin merkittävimmät kirjoitukset aiheesta olivat 1889 julkaistu ”The Rivers and Valleys of Pennsylvania” ja 1899 julkaistu ”The Geographical Cycle”. Vaikka teoriaa ei enää käytetäkään, se hallitsi noin 50 vuoden ajan erityisesti englanninkielisten maiden geomorfologiaa.
Maantieteessä Davis vaikutti erityisesti 1890- ja 1900-luvuilla. Hänen ansiostaan Harvardiin tuli monia maantieteestä kiinnostuneita opiskelijoita, joista kehittyi 1900-luvun alun merkittävimpiä kulttuurimaantieteilijöitä. Davis jakoi maantieteen ”epäorgaaniseen” ja ”orgaaniseen” maantieteeseen. Jälkimmäiseen kuului ihmisen toiminta, joka Davisin mukaan oli merkityksellistä maantieteen kannalta vain, jos sen pystyisi yhdistämään fyysisen maantieteeseen. Davis työskenteli koko ajan tiiviisti Yhdysvaltain maantieteellisen seuran kanssa, mutta hän halusi maahan akateemisemman järjestön. Maantieteilijöiden ja geologien seurat yhdistyivät 1800-luvun lopussa American Association for the Advancement of Scienceksi (AAAS), mutta Davis oli perustamassa 1904 Association of American Geographersia, jonka puheenjohtajana hän toimi kolmesti.
Viimeiset vuodet
Davis matkusteli ympäri maailmaa 1900-luvun alussa ja toimi vierailevana professorina muun muassa Berliinissä ja Pariisissa. Hän erosi yllättäen Harvardista 1912. Pian tämän jälkeen hänen ensimmäinen vaimonsa Ellen Warner kuoli. Davis jatkoi tutkimustyötään ensin Kalliovuorilla, sitten Tyynellämerellä, missä hän tutki koralliriuttoja. Davisin pojilleen lähettämistä kirjeistä käy kuitenkin ilmi, ettei hän ollut toipunut vaimonsa kuolemasta eikä hän siksi pystynyt keskittymään kunnolla tutkimustyöhön.
Noin 18 kuukautta Ellenin kuoleman jälkeen Davis nai vanhan tuttunsa Molly Wymanin, jonka kanssa asui Cambridgessä. Wyman kuoli 1923, ja Davis matkusteli kuoleman jälkeen ja jatkoi muun muassa koralliriuttojen tutkimuksiaan. Hän lähti myös Cambridgestä ja toimi useiden yliopistojen vierailevana luennoitsijana. Arizonassa 1927 Davis tapasi eläkkeellä olevan opettajan Lucy Tennantin, jonka kanssa meni naimisiin 1928. Davis julkaisi samana vuonna tutkimuksensa koralliriutoista ja tutki tämän jälkeen muun muassa kuivien alueiden geomorfologiaa sekä karsti- ja rantamuodostumia.