cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Gilbert Scott
Scott lyötiin ritariksi vuonna 1872. Hän kuoli vuonna 1878 ja hänet haudattiin Westminster Abbeyyn. Myös Scottin pojat George Gilbert Scott Junior ja John Oldrid Scott sekä pojanpoika Giles Gilbert Scott olivat merkittäviä arkkitehteja.
Syväoja
Syväoja voi tarkoittaa seuraavia:
Heikki Toivanen
Heikki Toivanen (1948 Helsinki – 25. elokuuta 2006 Turku) oli suomalainen oopperalaulaja, basso. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan 1973–1974, ja sen jälkeen hän lauloi Saksassa, Wuppertalin oopperassa 1974–1976, Bielefeldin oopperassa 1976–1977, Karlsruhen oopperassa 1977 alkaen sekä myös Savonlinnan oopperajuhlilla ja Bayreuthin Wagner-juhlilla. Karlsruhessa hän oli vuoteen 1991 asti. Turun konservatoriossa hän toimi vuodesta 1999 yksinlaulun lehtorina. 1990-luvun alussa Toivanen toimi Lappajärven musiikkipäivien taiteellisena neuvonantajana esiintyen myös useana vuonna musiikkipäivillä.
Fight for California
Fight for California on Kalifornian yliopiston virallinen taistelulaulu. Laulun sanoitti vuoden 1909 vuosiluokkalainen Robert N. Fitch. Laulua soitetaan mm. yliopiston urheiluseuran, California Golden Bearsin otteluissa.
Sanat
Our sturdy Golden Bear Is watching from the skies; Looks down upon our colors fair, And guards us from his lair. Our banner gold and blue, The symbol on it too, Means fight! for California, For California through and through!
Stalwarts girded for the fray Will strive for victory; There all at Mater's feet will lay That brain and brawn will win the day. Our mighty sons and true Will strive for us anew. And fight! for California, For California through and through!
Rasa Polikevičiūtė
Rasa Polikevičiūtė (s. 25. syyskuuta 1970 Panevėžys ) on liettualainen maantiepyöräilyn maailmanmestari ja kaikkiaan nelinkertainen MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 167 cm.
Polikevičiūtė voitti maantieajon maailmanmestaruuden Lissabonissa 2001 samalla ajalla hopeaa saaneen maannaisensa Edita Pučinskaitėn kanssa. Hän saavutti sveitsiläisen Barbara Heebin jälkeen maantieajon MM-hopeaa Luganossa 1996. Joukkueaika-ajossa hän sai MM-hopeaa Liuda Triabaiten, Diana Žiliūtėn ja kaksoissisarensa Jolanta Polikevičiūtėn kanssa Agrigentossa 1994. Henkilökohtaisessa aika-ajossa hän oli MM-kilpailuissa kolmas Plouayssa 2000.
Polikevičiūtė valittiin Liettuan vuoden urheilijaksi 2001.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Archives
Dolgorukov
Dolgorukov (vanha nimi Dolgoruki, ”pitkäkäsi”) on vanha venäläinen ruhtinassuku, jonka on väitetty polveutuvan aina itsestään Rurikista. Sukuun on kuulunut monia merkittäviä venäläisiä sotapäälliköitä ja valtiomiehiä.
Dolgorukovit saivat erityisen vahvan aseman Venäjän johdossa alaikäisen keisari Pietari II:n valtakaudella, jolloin useita suvun jäseniä kuului maan hallituksena toimineeseen salaneuvostoon. Dolgorukovit olivat myös nostamassa herttuatar Annaa Pietarin seuraajaksi vuonna 1730, mutta Anna syrjäytti pian valtaanpäästyään suvun johtavat edustajat.
Kirjallisuusvuosi 1960
Kirjallisuusvuosi 1960 käsittelee vuoden 1960 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Amir Talai
Amir Talai (s. 1977) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa ääniroolista animaatiosarjassa Kung Fu Panda: Legends of Awesomeness.
Josef Kammhuber
Josef Kammhuber (19. elokuuta 1896 Burgkirchen am Wald, Tüßling, Baijeri – 25. tammikuuta 1986 München) oli Luftwaffen kenraali ja Saksan ilmavoimien komentaja 1957−1962.
Kammhuberin ansioksi luetaan ensimmäinen toimiva yöhävittäjä-puolustusjärjestelmä, jota kutsuttiin Kammhuber-linjaksi. Brittien sotilastiedustelu onnistui kuitenkin toimittamaan yksityiskohtaisen kuvauksen sen toiminnasta Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimille tehden Kammhuber-linjasta tehottoman. Kammhuber ajautui Saksan ilmailuministeriön johtajan Erhard Milchin kanssa riitoihin, jotka johtivat hänen siirtoonsa Saksan miehittämään Norjaan vuonna 1943. Siellä Kammhuber palveli myös Suomessa toimineen Luftflotte 5:n komentajana. Hänet palautettiin yöhävittäjien komentajaksi vuonna 1945, mutta Luftwaffen valtavien tappioiden sekä polttoaine- ja kalustopulan vuoksi virka oli vain nimellinen.
Sodan jälkeen Kammhuber kirjoitti sarjan teoksia Luftwaffen toiminnasta sodan aikana. Hän oli myös Argentiinan ilmavoimien kouluttajana. 1950-luvulla hän palasi Länsi-Saksaan ja liittyi uudestaan ilmavoimiin.
Häntä ei koskaan edes yritetty syyttää sotarikoksista.
Afrikkalainen sosialismi
Afrikkalainen sosialismi eroaa klassisesta sosialismista siinä, että taloudellisia resursseja jaetaan "perinteisellä" afrikkalaisella tavalla. Etenkin 1950-luvulta alkaen monet afrikkalaiset poliitikot puhuivat afrikkalaisen sosialismin puolesta, joskin saattoivat tarkoittaa jossain määrin eri asioita.
Neuvostoliitto ja Kiina pyrkivät edesauttamaan sosialismin leviämistä Afrikassa. Kiinan ja Neuvostoliiton välirikon jälkeen Afrikan sosialistit jakautuivat Neuvostoliiton liittolaisiin, Kiinan liittolaisiin ja sitoutumattomiin.
Sosialismin väitetään tarjoavan yhtenäisyyttä ja keinon pärjätä edistyneempiä, kapitalistisia länsimaita vastaan. Suunnittelun ajatellaan estävän resurssien haaskausta ja luokkataistelua. Osa johtajista väitti Afrikan olleen aina sosialistinen.
Sosialistisia olivat mm. Tansania, Mosambik (Frelimo) , Angola (MPLA) , Etiopia (Derg/PTE) , Somalia , Ruanda , Kongo (Kongon työväenpuolue) , Nigeria ja Biafra. Useimmat näistä olivat kommunistisia; Tansania oli johtava ei-kommunistinen afrikkalaisen sosialismin maa.
Egyptin, Libyan ja Algerian arabisosialismi vaikutti ideologisesti ja tukemalla sosialistien valtaannousuun muussakin Afrikassa, joskaan arabisosialismia ei lasketa varsinaiseen afrikkalaiseen sosialismiin.
Vuonna 1988 Afrikassa oli 8 850 neuvostoliittolaista neuvonantajaa ja 53 900 kuubalaista, turvallisuuspalveluja neuvoivat myös itäsaksalaiset asiantuntijat jne.
West Sacramento
West Sacramento on kaupunki Yolon piirikunnassa Kaliforniassa. Kaupunki on kasvanut yhteen Sacramenton kanssa, mutta ne erottaa toisistaan Sacramentojoessa oleva piirikuntaraja. West Sacramento on nopeasti kasvava kaupunki; vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungissa oli 31 615 asukasta, kun taas vuonna 2006 luku oli jo 44 162.
Afrikkalainen sosialismi
Professori Achille Mbembe arvioi, että Afrikan nälänhädät ja siviilien verilöylyt ovat enimmäkseen Afrikan valtioiden leniniläisen luonteen seurausta.
Arabisosialismi
Egypti, Libya ja Algeria ovat olleet arabisosialistisia. Tultuaan vuonna 1970 Egyptin ja arabisosialistisen unionin johtoon Anwar Sadat antoi vähitellen sosialismin hiipua joiltain osin, ja hänen seuraajansa Hosni Mubarak jatkoi samalla linjalla, mutta sosialismista ei ole kokonaan luovuttu Egyptissäkään. Libyassa se on vielä vahvemmilla, ja arabisosialisti Muammar Gaddafi johti Libyaa vuoteen 2011 asti.
Algerian kolmas presidentti Ahmed Ben Bella (1963-65) oli arabisosialisti kuten hänen seuraajansa Houari Boumediène (1965-1978). Boumediène julisti sosialistisia vallankumouksia, kansallisti öljyn ja lisäsi valtiojohtoista teollisuutta. Hän tuki sosialistisia ja nationalistisia järjestöjä kuten PLO, ANC ja SWAPO; vaati YK:ssa uutta maailmanjärjestystä ja sanoi joskus etelän väen valloittavan pohjoisen vihollisina. Hänen kuoltuaan ja öljyn halvennuttua maan taloustilanne heikkeni, ja sitä jouduttiin korjaamaan liberalisoimalla taloutta 1980-luvulla.
Tansania
Eräs Afrikan sosialismin aluista oli perheeseen viittaava Ujamaa-käsite, jolla Julius Nyerere kuvasi johtamansa Tansanian talouspolitiikkaa sen itsenäistyttyä vuonna 1961. Vuonna 1967 Nyerere julkaisi Arushan julistuksen, jossa hän luonnosteli afrikkalaisen sosialismin perusteet.
Nyereren sosialistiset Ujamaa-kollektiivit osoittautuivat tuhoisiksi Tansanian taloudelle. Mosambikissa ja Etiopiassa tämän väitettiin johtuneen siitä, että Tansanian TANU/ASP-puolue ei ollut tarpeeksi marxilais-leniniläinen.
Etiopia
Mengistu Haile Mariamin Derg-puolue teki vuonna 1974 vallankumouksen ja julisti 21.12.1974 Etiopian siirtyvän sosialismiin. Maa jäljitteli aluksi Neuvostoliiton silloisen liittolaisen Somalian sosialismia ja sai huomattavaa sotilasapua Kuubalta ja Neuvostoliitolta. Maanomistus kumottiin, pankit ja vakuutuslaitokset sekä useimmat tehtaat sosialisoitiin. Vuoden 1995 oikeudenkäynnissä poliittisten murhien määrä arvioitiin viisinumeroiseksi.
Mengistu sai Maailman ammattiyhdistysten liiton kultaisen ansiomerkin vuonna 1988. Itä-Euroopan maiden luovuttua sosialismista ja kapinallisjoukkojen edettyä neuvostoliittolaiset lähtivät maasta ja Mengistun asema näytti heikolta. Hän ilmoitti pakkosiirtojen lopettamisesta ja talouden liberalisoinnista mutta joutui silti 21.5.1991 pakenemaan maasta. Zimbabwen Robert Mugabe tarjosi hänelle turvapaikan eikä suostunut luovuttamaan häntä oikeuteen.
Etiopian nälänhätä
Talonpoikia verotettiin raskaasti ja hallinto osti heiltä siemenet itse määräämällään hinnalla. Kauppiaiden vaino ja turvattomuus halvaannuttivat kaupan. Vuosina 1982–1985 maassa oli "Etiopian nälänhätä", jonka verukkeella tehtiin massiiviset väestön pakkosiirrot viljavammille alueille. Maa sai monien YK:n asiantuntijoiden tuen ja ennennäkemättömän solidaarisuusaallon kuten We are the World -hyväntekeväisyyshymnin. Lääkärit ilman rajoja oli harvoja kansalaisjärjestöjä, jotka kieltäytyivät tukemasta pakkosiirtoja.
Somalia
Kenraali Siad Barre kaappasi vallan vuonna 1969, nimesi valtion demokraattiseksi ja lakkautti parlamentin ja korkeimman oikeuden - vallan otti "korkein vallankumousneuvosto" (SRC). Teollisuus ja maa sosialisoitiin ja lukutaitokampanja onnistui. Yksityisiä investointeja sallittiin rajoitetusti mutta pääosin hallinto oli kommunistista.
Vuonna 1974 maa liittyi Arabiliittoon. Vuonna 1976 SRC lakkautti itsensä ja tilalle perustettiin Somalian vallankumouksellinen sosialistipuolue (SRSP). Siad Barre pysyi vallassa kunnes vastarintaliikkeet voittivat viimein vuonna 1991.
Siad Barren hallitus siirtyi vuonna 1969 virallisesti marxilais-leninismiin ja oli aluksi Neuvostoliiton liittolainen. 1970-luvun lopulla kuitenkin Neuvostoliitto ja Kuuba tukivat Etiopiaa sotilaallisesti tämän sodassa Somaliaa vastaan.
Angola
Neuvostoliiton ja Kuuban sotilaallisesti tukema kommunistinen MPLA ja Etelä-Afrikan unionin ja Kiinan tukema maolaiskommunistinen UNITA julistivat kilvan Angolan itsenäiseksi 11.11.1975. Angolan 1960-luvulta asti kukoistanut talouselämä romahti tämän jälkeen öljytuloista huolimatta ja maassa kärsittiin nälkää. Ongelmina olivat mm. verot, kaupankäynnin esteet ja julkisten investointien vähäisyys.
Ronald Reaganin johdolla vuonna 1988 ostamat sopimukset saivat MPLA:n tekemään linjanmuutoksen pois kommunismista; kuubalaiset lähtivät maasta. Vuonna 1990 MPLA siirtyi kannattamaan markkinataloutta ja demokratiaa, ja UNITA hävisi vuonna 1992 pidetyt vaalit.
Ruanda
"Mustat khmerit" oli polpotilaisena kommunisteina pidettyjen presidentti Paul Kagamen johtamien Ruandan isänmaallisen rintaman tutsien lempinimi.
Mosambik
Portugalin demokraattisen neilikkavallankumouksen (25.4.1974) myötä Portugali antoi kommunistijohtoisen Frelimo-vapautusarmeijan ottaa yksinvallan siirtomaassaan Mosambikissa. Frelimoa tukivat Kiina ja Neuvostoliitto. Frelimon alkuajan johtohahmo Eduardo Mondlane ilmoitti jo hieman ennen kuolemaansa vuonna 1969 Frelimon olevan sosialistinen ja muuttuvan yhä marxilais-leniniläisemmäksi.
Maaseudulla ihmisiä innostettiin siirtymään perinteisistä asumuksistaan kyliin ja viljelemään yhteisiä peltoja, mutta nämä hylättiin pian. Vuonna 1977 puolue julisti edustavansa bolševikkien perintöä ja kollektivisoi lisää maataloutta. Ellei kyläistämiskiintiöitä täytetty, hallituksen miliisit saattoivat polttaa kansalaisten majoja.
Kommunismin romahdettua Euroopassa vuonna 1989 Mosambikin presidentti Joaquim Chissano myönsi marxilaisuuden ongelmallisuuden.
Julma sisällissota
Frelimo tuki 1970-luvulla Rhodesian (Zimbabwen) ZANU-liikettä (Robert Mugabe). Kostoksi Rhodesia tuki Mosambikin maaseutuväestön vastarintaliikettä Renamoa vuoteen 1980 asti. Kumpikin osapuoli harjoitti hirvittäviä julmuuksia siviiliväestöä kohtaan. Frelimon johtaman Mosambikin turvallisuuspalvelu SNASP siirsi väestöä "uudelleenkoulutusleireille". SNASPilla oli lupa pidättää kuka tahansa ja lähettää hänet uudelleenkoulutusleirille tai vaihtoehtoisesti oikeuteen, jolloin SNASP itse suoritti tutkinnan. Portugalin vuonna 1867 kumoama kuolemantuomio palautettiin vuonna 1979.
Tilanteen pahennuttua taloutta avattiin jonkin verran, mm. ulkomaisia sijoituksia sallittiin ja maaseudun tuhoisaa kollektivisointia vähennettiin 1980-luvulla.
Nälänhädät
Maassa koettiin vakavia nälänhätiä, joissa kuoli Unicefin arvion mukaan 600 000 ihmistä. Frelimo saattoi kontrolloida ulkomaista elintarvikeapua, millä se sai pakotettua väestöä haluamiinsa siirtymiin saadakseen etua Renamoa vastaan. Tämä keskittyminen heikensi elintarviketuotantoa, ja vielä vuonna 1987 nälänhätä uhkasi 3,5 miljoonaa ihmistä, joskin Washingtonin ja järjestöjen käynnistämät avustusoperaatiot pelastivat tilanteen. Silti vielä keväällä 1989 kuoli 8000 ihmistä nälkään. EY:n raportin mukaan avusta 75 % jäi valtakoneistolle.
Finnet
thumb|Finnet-ryhmän logo. Finnet-ryhmä on 16 itsenäisen alueellisen puhelinyhtiön ja Finnet-liitto ry:n muodostama tietoliikennealalla toimiva ryhmittymä. Puhelinyhtiöt kuuluvat mukaan tytär- ja osakkuusyhteisöineen. Ryhmän yhtiöt tarjoavat monipuolisia tietoliikennepalveluja. Finnet-ryhmän yhteenlaskettu liikevaihto vuonna 2017 oli 270 miljoonaa euroa, ja se työllistää noin 1 500 henkilöä.
Finnet-liitto ry on Finnet-ryhmän yhtiöiden elinkeino- ja toimintapoliittinen etujärjestö sekä yhteistyöfoorumi.
Historia
Yksityisten puhelinyhtiöiden yhteistyön historia alkaa vuodesta 1921, jolloin alueelliset puhelinyhtiöt perustivat yhtymän nimeltään Puhelinlaitosten liitto, josta myöhemmin tehtiin Finnet-liitto. Suomessa puhelinyhtiöitä on enimmillään ollut yli 400. Puhelinyhtiöiden määrä väheni tuntuvasti yhdistymisten seurauksena ja kun valtio otti syrjäseutujen huonosti kannattaneita operaattoreita haltuunsa.
Aluksi maassa oli vain kaksi merkittävää teleoperaattorileiriä, yksityiset puhelinyhtiöt ja valtion lennätinlaitos. Tilanne säilyi muuttumattomana 1980-luvulle asti, jolloin alalla alkoi tapahtua muutoksia. Valtiollisen Telen monopolien hallitsemalle alalle sallittiin kilpailu. Helsingin Puhelinyhdistyksen, Puhelinlaitosten liiton jäsenet ja eräät pankit ja vakuutusyhtiöt perustivat dataliikenteeseen kilpailevan verkkoyhtiön nimeltä Datatie Oy.
Kun matkapuhelimien aika koitti 1990-luvulla, yksityiset puhelinyhtiöt perustivat Radiolinjan kilpailemaan Telecom Finlandiksi muuttuneen entisen lennätinlaitoksen kanssa. Telecom Finlandista tuli Sonera, jonka valtio yksityisti ja joka myöhemmin yhdistettiin ruotsalaisen Telian kanssa TeliaSoneraksi. Muuttuneella aikakaudella tarvittiin erilaista yrityskuvaa, joten yhteistyöjärjestö sai 1996 nimen Finnet-liitto.
Finnet-yhteistyö alkoi kuitenkin hiljalleen rakoilla. Sitä olivat jo ennestään hallinneet isoimmat mukana olleet puhelinyhtiöt, jotka kokivat joutuneensa huonommin kannattaneiden yhtiöiden maksumiehiksi. Helsingin Puhelinyhdistys muuttui Helsingin Puhelimeksi ja myöhemmin Elisaksi. Helsingin Puhelin perusti Finnet Oy:n ja pyrki saamaan kaikki mukaan liiketoiminnalliseen yhteistyöhön löyhän, liiton yhteistyön sijasta. Lopulta Elisa erosi ryhmästä vuosikymmenen lopulla. Elisa osti muut pois ensin Datatieltä ja sitten Radiolinjasta. Vaihtokaupassa Elisa luovutti Finnet Oy:n nimen. Elisan muita yritysostoja olivat muun muassa Tampereen, Jyväskylän ja Joensuun puhelinyhtiöt.
Turun Puhelin puolestaan päätyi 2000-luvun alussa taas Soneran leiriin. Finnet-yhtiöiden myytyä osuutensa Radiolinjasta Elisalle ne perustivat sen tilalle oman kilpailevan matkapuhelinoperaattorin DNA Oy:n. Vuonna 2006 Finnet-yhteistyö alkoi jälleen repeillä. Suuret puhelinyhtiöt järjestivät keväällä Finnet Oy:n osakeannin, lisäsivät omistustaan yhtiössä ja luovuttivat alueelliset mobiiliverkkonsa (tukiasemat) sille. Kännykkäoperaattori DNA:n kehittämisestä tuli erimielisyyksiä: isot puhelinyhtiöt halusivat harjoittaa toimintaa valtakunnallisesti DNA:n alaisena, kun taas pienet puhelinyhtiöt halusivat toimia itsenäisesti ja paikallisesti.
Vuoden 2007 alussa liitosta erosivat Kuopion Puhelin, Lohjan Puhelin, Lännen Puhelin, Oulun Puhelin, Päijät-Hämeen Puhelin ja Satakunnan Puhelin. Yhdessä nämä omistivat yli puolet DNA Finlandista. Eronneet yhtiöt yhdistävät liiketoimintonsa vanhan DNA:n kanssa uudeksi valtakunnalliseksi operaattoriksi, DNA Oy:ksi, joka aloitti toimintansa 1.7.2007. Vuonna 2002 Finnet-leiristä irtautunut ja villiksi toimijaksi jäänyt Forssan seudun puhelin palasi Finnet-yhteistyöhön lokakuussa 2007.
Vuonna 2013 meni konkurssiin 11 Finnet-yhtiön yhdessä omistama Datame Oy, joka oli langattoman @450-laajakaistaverkon operaattori. Samalla konkurssiin meni myös Datamen tytäryhtiö puhelinoperaattori Dicame Oy, joka oli toiminut DNA:n matkapuhelinverkossa.
Suomen teleoperaattorikentässä on näiden isojen muutosten jälkeen Telia, Elisa, DNA ja Finnet-ryhmä. Finnet-ryhmä on pienentynyt huomattavasti, ja sen jäsenet ovat lankapuhelinmarkkinoiden hiipuessa joutuneet etsimään uudenlaisia tulonlähteitä. Monet pienistä puhelinyhtiöistä ovatkin ryhtyneet mittavaan yhteistyöhön tanskalaisen TDC:n kanssa.
Rainis
thumb|Rainis Neuvostoliiton postimerkin aiheena satavuotisjuhlansa kunniaksi 1965. Rainis (oikealta nimeltään Jānis Pliekšāns, 11. syyskuuta 1865 Dunava, Jēkabpilsin alue, Venäjän Kuurinmaa – 12. syyskuuta 1929 Jūrmala, Latvia) oli latvialainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, asianajaja ja latvian kirjakielen kehittäjä.
Rainisin tärkeimpiä töitä ovat Uguns un nakts ('Tuli ja yö', 1905, ei suomennettu), Zelta zirgs (Kultahevonen, 1909, suomennettu osittain Helsingin yliopiston opiskelijatyönä vuonna 1994 ), Indulis ja Ārija (1911, suomennettu 2016, julkaisija: Rozentāls-seura) sekä Goethen Faustin latviannos. Näytelmä Joosef ja hänen veljensä (suomentanut Jussi Snellman, 1922) on hänen kansainvälisesti tunnetuin kirjallinen saavutuksensa. Se perustuu yleismaailmallisesti tunnettuun ja suosittuun raamatulliseen aiheeseen, johon on liitetty sekä kristillistä että muinaisegyptiläistä ylösnousemisuskoa. Hänen töillään oli merkittävä vaikutus latviankielisen kirjallisuuden kehittymiseen, ja hänen töidensä sisältämällä etnisellä symboliikalla oli ollut keskeinen vaikutus Latvian nationalismin, kansallisen kulttuurin synnyttämisessä niin sanotun kansallisen heräämisen aikakautena.
Kaiken kaikkiaan Rainis kirjoitti 12 runokokoelmaa ja 20 näytelmää sekä artikkeleita ja muistelmia sekä tuhansia sivuja käännöksiä. Rainisin teksteissä toistuvat aiheet ovat peräisin klassisesta kirjallisuudesta, Raamatusta ja latvialaisesta kansanperinteestä. Nämä yhdistyvät hänen omiin aatteisiinsa, joissa tärkeää osaa esitti sosiaalinen oikeudenmukaisuus.
Lapsuus ja nuoruus
alt=Rainis 15-vuotias|thumb|Janis Pliekšāns 15-vuotiaana. Rainis syntyi Varslavānin tilalla Dunavan alueella Jēkabpilsin kunnassa. Hänen isänsä Krišjānis Pliekšāns (noin 1828–1891) oli varakas vuokraviljelijä. Hänellä sanotaan olleen suomensukuisten vatjalaisten sukujuuria, joiden Latviassa elänyttä alaryhmää kutsutaan kreevineiksi. Perheeseen kuuluivat myös äiti Darta (o.s. Grikovska, noin 1828–1899) ja kaksi sisarta Līze (1854–1897) ja Dora (1870–1950). Opiskellessaan Riian kaupungin kymnaasissa hän tapasi ja ystävystyi Pēteris Stučkan kanssa, joka myöhemmin avioitui Rainisin Dora-siskon kanssa. Myöhemmin Stučkasta tuli sosialisti, kommunistipuolueen lehden päätoimittaja ja liikkeen keskeinen vaikuttaja.
Rainisin lapsuus- ja nuoruusvuodet kuluivat monikielisessä ympäristössä. Liettualaiset, puolalaiset ja valkovenäläiset maat olivat vieressä, ja rahvas puhui lisäksi latviaa ja latgallin kieltä. Kaikki nämä alueet kuuluivat Venäjään, jossa virallinen kieli oli venäjä, mutta Latviassa sivistyksen kieli oli edelleenkin saksa. thumb|Rainis
Uran alku
Pliekšāns opiskeli oikeustiedettä Pietarin yliopistossa, ja hänen huonetoverinaan oli Pēteris Stučka. Jo opiskeluaikoinaan hän alkoi kerätä kansanlauluja, kääntää latviaksi ja kirjoittaa satiireja ja runoja. Hän kirjoitteli Dienas Lapa -lehteen nimimerkeillä Pēterpilietis ja Henricus Lettus mutta päätyi lopulta Rainis-nimeen. Rainis ja Pēteris Stučka toimittivat epigrammi- ja satiirikokoelman Mazie dunduri ('Pienet paarmat') ja julkaisivat pilkkalauluja (Apdziedāšanas dziesmas) Latvian laulu- ja tanssijuhlilla. Ystävysten tiet erkanivat myöhemmin sosialistien ja kommunistien ideologisten ristiriitojen vuoksi.
Pliekšāns valmistui Pietarin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta 1888. Valmistuttuaan hän työskenteli Vilnassa ja Jelgavassa asianajajan apulaisena.
Liikkeen pääasialliseksi äänitorveksi tuli Dienas Lapa, jonka toimittajana Rainis työskenteli vuosina 1891–1895. Osallistuttuaan Toisen internationaalin kongressiin Zürichissä vuonna 1893 Rainis alkoi korostaa sosialistista ideologiaa ja julkaisi uutisia sosialistien tapahtumista Dienas Lapassa. Rainisista muotoutui Latvian sosialismin isähahmo.
Rainis tapasi Jaunā strāva -liikkeessä myös puolisonsa, runoilija ja näytelmäkirjailija Aspazijan (Elza Pliekšāne, o.s. Rozenberga). He avioituivat heinäkuussa vuonna 1897.
Jaunā strāva -liikkeen esittämä kritiikki sosiaalisten olosuhteiden parantamiseksi ja uudistusten edistäminen katsottiin Venäjällä kapinalliseksi valtionvastaiseksi liikehdinnäksi, ja se joutui tsaarin hallinnon silmätikuksi. Vuonna 1897 Rainis pidätettiin ja karkotettiin ensin Pihkovaan, ja myöhemmin se Gubernija Vyatkaan (nykyiselle Kirovin alueelle). Vankeuden aikana hän keskittyi kaunokirjalliseen työhön. thumb|Rainis ruplan kolikossa. Vankilassa Jānis Pliekšānsista tuli Rainis, runoilija, joka uudisti latvialaista kirjallisuutta. Ollessaan karkotettuna Venäjälle (1897—1903) Rainis käänsi Goethen Faustin ja muuta klassista kirjallisuutta. Karkotusaikanaan hän kirjoitti myös ensimmäisen runokokoelmansa Tālas noskaņas zilā vakarā (1903). Palattuaan karkotuksesta Rainis asui Jelgavassa, Jurmalassa ja Riiassa.
Vuoden 1905 levottomuudet koko Venäjän alueella kehittyivät Baltiassa laajaksi kansannousuksi, jonka Venäjän armeija ja maanomistajat yhdessä kukistivat verisesti. Rainis osallistui myös aktiivisesti vuoden 1905 vallankumoukseen. Samaan aikaan hän kirjoitti toisen runokirjan Vētras sēja ja näytelmän Uguns un nakts (1905, ’Tuli ja yö’). Näytelmää pidetään yhtenä hänen parhaista teoksistaan. Hän piti velvollisuutenaan nostaa esille ideaa Latviasta valtiona, sen alkua ja kasvua, historiaa ja kulttuuria, sekä valaa uskoa sen tulevaisuuteen.
Teokset aiheuttivat vastareaktion vallanpitäjissä, ja rangaistusretkikunta ampui kustantajan satojen muiden vallankumouksellisten joukossa. Rainiskin oli tarkoitus pidättää, mutta hän onnistui kuitenkin pakenemaan vaimonsa Aspazijan kanssa Sveitsiin.
Työskentely maanpaossa
Maanpako kesti vuoteen 1920 saakka. Maanpaossa vietetyt vuodet (1905–1920) olivat Rainisin tuotannossa merkittävin vaihe.
Paluu Latviaan
Itsenäisessä Latviassa Jānis Pliekšāns osallistui perustuslain laatimiseen 1920 ja maan parlamentin Saeiman työskentelyyn (vuosina 1922, 1925 ja 1926 valitut Saeiman kokoonpanot) sosiaalidemokraattien ryhmässä. Hän toimi myös Latvian kansallisteatterin johtajana (1921–1925) ja opetusministerinä.
Rainis oli tuottelias myös kotiinpaluun jälkeen. Maanpaossa kirjoitettu mutta vuonna 1920 ilmestynyt Krauklītis (’Korppi’) pohjaa kansanlauluaiheisiin, veljen ja sisaren rakkauteen mutta myös sankaruuteen ja petturuuteen. Tuolta ajalta ovat muun muassa näytelmät Ilja Muromietis (1923, ’Ilja Muromalainen’) ”vanhuuden tragedia”, jonka nimihahmo on traagisen kohtalon kokeva muinaisvenäläinen sankari; Mīla stiprāka par nāvi (1927, ’Rakkaus on kuolemaa vahvempi’), jossa aihe on jälleen Latvian historiasta tunnettu legenda Turaidan ruususta Maijasta; Rīgas ragana (1928, ’Riian noita’), jonka päähenkilö on Pietari Suuri. Monia aiheita jäi Rainisilta kesken.
Pándroso
Pándroso (, myös Pándrosos, Πάνδροσος) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Pándroso muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πανδρόσου, Topikí Koinótita Pandrósou). Kylän väkiluku on 110 (vuonna 2011).
Rainis
Paluu Latviaan
Jānis Pliekšāns kuoli vuonna 1929 kesähuvilallaan Jūrmalassa. Hänet on haudattu Riian uudelle hautausmaalle, joka on sittemmin nimetty Rainisin hautausmaaksi. Rainisin lapsuudenaikainen kotitalo Tadenava on museona Dunavassa. Tadenava oli vuokrattuna hänen isällään pojan lapsuusiässä.
Pándroso
Pándroson kylä sijaitsee Sámoksen keskellä Karvoúnis-vuoren lounaisrinteessä noin 20 kilometriä länsiluoteeseen Pythagóreiosta ja noin 33 kilometriä länsilounaaseen Sámoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 600 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna, mikä tekee siitä saaren korkeimmalla sijaitsevan kylän. Se on myös saaren ainoa kylä, josta ei näy merelle. Kylän vanha nimi on Áno Arvanítes (Άνω Αρβανίτες; myös Páno Arvanítes, Πάνω Αρβανίτες). Se liittyy historiassa läheiseen Mesógeion kylään (myös Káto Arvanítes, Κάτω Αρβανίτες). Nimien perusteella kylien alkuperäisiä asukkaita on joskus arveltu arvaniiteiksi, mutta tälle teorialle ei ole muuta tukea.
Ennen vuotta 2011 kylä kuului Pythagóreion kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Pythagóreion kunnallisyksikköön.
Nausori
Nausori on pieni kaupunki Fidžillä. Se sijaitsee Viti Levun saarella. Tärkeimpiin elinkeinoihin kuuluu muun muassa matkailu. Nausorin asukasluku oli 57 882 vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Metsästäjä (metsänhoitaja Gunnar Arnkil)
Metsästäjä on suomalaisen taiteilijan Magnus Enckellin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1919. Maalaus on metsänhoitaja Gunnar Arnkilin muotokuva. Kooltaan työ on 70 cm × 56 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Magnus Enkell oli Metsästäjä-maalausta maalatessaan luopunut piirustuksellisen muodon tavoitteestaan. Tässä vaiheessa värit näyttelivät suurta osaa hänen maalauksissaan. Hänen värien käyttöään ei kuitenkaan aina ymmärretty. Eräs arvostelija totesi hänen väriyhdistelmistään, että ne ovat hajuvedentuoksuisia.
Vuorijärvi
Vuorijärvi voi viitata seuraaviin:
Nexus 4
Nexus 4 on Googlen neljäs Nexus-nimellä markkinoima älypuhelin. Puhelimen on valmistanut LG. Se tuli myyntiin 13. marraskuuta 2012.
Puhelimeen asennettu käyttöjärjestelmä on Android-käyttöjärjestelmä, 4.3 ”Jelly Bean”. Nexus-puhelimissa on puhdas Android-käyttöjärjestelmä, eikä valmistaja ole luonut siihen omia lisäyksiä tai muutoksia. Tämä takaa sen, että käyttäjä saa aina uusimman version käyttöjärjestelmästä heti kun se on saatavilla.
Puhelimen näyttö on kapasitiivinen True HD IPS Plus -kosketusnäyttö, jonka resoluutio on HD-tasoa eli 1 280 × 768 pikseliä, toistaen 16 miljoonaa eri väriä. Prosessori on Snapdragon S4 Pro neljällä 1,5 GHz:n Krait-ytimellä. Keskusmuistin määrä on 2 gigatavua. Kameran taustavalaistu kenno on kooltaan kahdeksan megapikseliä, ja sillä voi kuvata Full HD- eli 1080p-tasoista videokuvaa.
Puhelimesta julkistettiin 8 gigatavun ja 16 gigatavun muistilla varustetut versiot. Puhelimesta ei löydy MicroSD-korttipaikkaa, eikä se tue LTE-nopeuksia.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1918
Vuoden 1918 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja IK Sirius.
Loppuottelu
24. helmikuuta 1918 Tukholmassa.
Uusintaottelu 3. maaliskuuta 1918 Uppsalassa.
Joseph Cao
Anh ”Joseph” Cao (s. 13. maaliskuuta 1967 Saigon, Etelä-Vietnam) on amerikanvietnamilainen republikaanipoliitikko. Hän oli vuodesta 2009 vuoteen 2011 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Louisianasta.
Jasc Software
Jasc Software Inc. oli kuvakäsittelyohjelmiin erikoistunut yhdysvaltalainen yritys, jonka kuuluisin ohjelma oli aikoinaan Paint Shop Pro -kuvankäsittelyohjelma. Yritys oli perustettu vuonna 1991 ja sen kotipaikka oli Eden Prairie, Minnesota, Yhdysvallat.
Sen kilpailija Corel Corporation osti Jasc Softwaren lokakuussa 2004. Jasc Softwaren tuotteet (Paint Shop Pro, Paint Shop Pro Studio ja Paint Shop Photo Album) siirtyivät tällöin Corelin haltuun. Corel ilmoitti marraskuussa 2007 sulkevansa entisen tytäryhtiönsä Jasc Softwaren aiemman päätoimipisteen Minnesotassa. Käytännössä Jasc Softwaren toiminta loppui Corelin sulkemispäätöksen seurauksena.
Yangquan
Yangquan (, pinyin: Yángquán Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shanxin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 90 kilometriä maakunnan pääkaupunki Taiyuanista itään. Kaupungin väkiluku on 1,37 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 4 451 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Xinzhoun, idässä Shijiazhuangin, etelässä Jinzhongin, sekä lännessä Taiyuanin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako
220px|thumb|left|Piirikuntatason aluejako. Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu viiteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa, asukasluvut vuonna 2010):
Talous
Yangqianissa on merkittävää kivihiilituotantoa. Yang Quan Coal Industry -yritys on Forbesin Global 2000 -listalla sijalla 1 887s vuonna 2014.
Viipurin Golf
Viipurin Golf on lappeenrantalainen golfseura. Se perustettiin Viipurissa vuonna 1938, ja Lappeenrannassa se on toiminut vuodesta 1947 alkaen. Se on Helsingin Golfklubin jälkeen Suomen toiseksi vanhin golfseura.
Seuralla on Lappeenrannassa kaksi kenttää: 9-reikäinen Kahilanniemi Kimpisen kaupunginosassa ja 18-reikäinen Etelä-Saimaa Golf Tuosansaaressa.
Muun muassa Antti Ahokas, Toni Karjalainen ja Annika Korkeila ovat Viipurin Golfin kasvatteja.
Parákoila
Parákoila (myös transl. Parákila) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Länsi-Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Parákoila muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Παρακοίλων, Topikí Koinótita Parakoílon). Kylän väkiluku on 818 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Vanha silta Parákoilassa. Parákoilan kylä sijaitsee Lesboksen läntisissä keskiosissa noin 11 kilometriä lounaaseen Kallonín kylästä ja jonkin verran sisämaahan Kallonínlahden länsirannasta. Aiemmin kylä kuului Kallonín kuntaan ja vuosina 2011–2019 Lesboksen kuntaan ja sen Kallonín kunnallisyksikköön.
Kemin Pallotoverit
Seura yhdisti toimintansa 1999 Karihaaran Tenhon jalkapallojaoston kanssa. Myöhemmin samana vuonna KPT-85 fuusioitui Kemin Palloseuran ja Visan Pallon kanssa muodostaen uuden seuran PS Kemi Kingsin. Kaikki kolme joukkuetta jatkoivat kuitenkin junioritoimintaa omilla nimillään.
Nytt Finskt Lexicon
Nytt Finskt Lexicon on Christfried Gananderin kokoama sanakirja. Sen käsikirjoitus valmistui vuonna 1787. Teos on suomalais-ruotsalais-latinalainen sanakirja, jossa on noin 2 900 käsikirjoitussivua ja yli 30 000 sanaa. Se jäi kuitenkin aikanaan painamatta. Ganander poimi teokseensa sanoja järjestelmällisesti kirjallisuudesta ja mukana on myös paljon kansankielisiä sanoja keruupaikkoineen. Sanoista on annettu lisäksi runsaasti käyttöesimerkkejä.
Teos julkaistiin kolmiosaisena näköispainoksena 1930-luvulla. Suomalaisen kirjallisuuden Seura julkaisi siitä vuonna 1997 toimitetun laitoksen, joka pohjautuu alkuperäiskäsikirjoitukseen ja näköispainokseen. Toimitustyön on tehnyt Liisa Nuutinen.
Kemin Pallotoverit
Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä KPT-85 pelasi kolme kautta vuosina 1997–1999. Seuran sarjapaikka siirrettiin fuusion myötä PS Kemille. Kakkosessa KPT-85 pelasi vuodet 1989–1996.
Alkmaar
thumb|250px|Perinteiset juustomarkkinat Alkmaarissa. Alkmaar on kaupunki luoteisessa Alankomaissa. Se sijaitsee Pohjois-Hollannin provinssissa. Alkmaarin asukasluku lähes kaksinkertaistui 1970-luvun lopun ja 1990-luvun alun välisenä aikana. Vuoden 2009 lopussa asukasluku oli 93 912. Kaupunki sijaitsee hieman pääkaupunki Amsterdamista pohjoiseen.
Urheilu
Kaupungin jalkapallojoukkue AZ Alkmaar pelaa Alankomaiden pääsarjassa. Vuosina 1977 ja 1982 Alkmaar on toiminut isäntänä sprintteripikaluistelijoiden maailmanmestaruuskilpailuille.
Matkailu
Alkmaarin juustomarkkinat Waagpleinilla ovat Alankomaiden yksi kuuluisimmista turistinähtävyyksistä. Markkinat pidetään joka perjantai huhtikuun ensimmäisestä syyskuun ensimmäiseen perjantaihin. Markkinat ovat itse asiassa esittely vanhoista perinteisistä kaupankäyntitavoista, eikä siellä myydä itse juustoa. Tapahtumapaikan Waagpleinin ympäristössä on kuitenkin lukuisia kauppakojuja, joissa myydään juustotuotteita kaiken muun ohessa.
thumb|left|250px|Kartta Alkmaarin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Liuda Triabaite
Liuda Triabaite (s. 7. heinäkuuta 1965) on liettualainen maantiepyöräilyn MM-mitalisti.
Triabaite saavutti joukkueaika-ajon MM-hopeaa Diana Žiliūtėn, Jolanta Polikevičiūtėn ja Rasa Polikevičiūtėn kanssa Agrigentossa 1994.
4-kloori-3-nitrobentsoehappo
4-kloori-3-nitrobentsoehappo (C7H4NClO4) on kloorattuihin ja nitrattuihin bentsoehappojohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä lääke- ja väriaineiden valmistukseen.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa 4-kloori-3-nitrobentsoehappo on vaaleankeltaista kiteistä tai jauhemaista ainetta. Yhdiste liukenee niukasti kylmään veteen ja paremmin kuumaan. Monet orgaaniset liuottimet kuten etanoli ja asetoni liuottavat 4-kloori-3-nitrobentsoehappoa.
Valmistus ja käyttö
4-kloori-3-nitrobentsoehappoa voidaan valmistaa nitraamalla p-klooribentsoehappoa tai hapettamalla 4-kloori-3-nitrotolueenin metyyliryhmä karboksyyliryhmäksi.
4-kloori-3-nitrobentsoehaposta valmistetaan monia keltaisia väriaineita, erityisesti niin kutsuttuja Pigment Yellow -väriaineita. Siitä valmistetaan myös eräitä lääkkeitä kuten bumetanidia ja piretanidia.
PMI
PMI voi tarkoittaa seuraavia:
Konduktanssi
Ohmin laki voidaan ilmaista konduktanssin avulla muodossa missä I on elementin läpi kulkeva virta, G on elementin konduktanssi ja V on jännite sen yli.
Konduktanssille käytetään joskus nimityksiä (sähkön)johtavuus tai johtokyky. Nämä voivat kuitenkin olla harhaanjohtavia nimityksiä, sillä niillä voidaan tarkoittaa myös konduktiivisuutta eli resistiivisyyden käänteisarvoa, joka on piirielementin sijaan materiaalin ominaisuus. Konduktiivisuuden yksikkö on siemens per metri (S/m).
Konduktanssi-käsitteen kehittäjä Lordi Kelvin ehdotti vuonna 1883 konduktanssin yksiköksi käänteistä ohmia, jolle hän antoi nimen "mho", eli ohm kirjoitettuna takaperin. Yksikön tunnuksena Lordi Kelvin käytti ℧-merkkiä, eli ylösalaisin kirjoitettua Ω-kirjainta. Vuonna 1971 SI-järjestelmään otettu siemens vastaa mho:ta (1 S = 1 ℧), joten kyseessä on nykyään vain vaihtoehtoinen merkintätapa. Mho ei kuitenkaan ole SI-järjestelmän yksikkö.
Porlammen motti
Porlammen motti (Porlammen–Sommeen motti) on Suomen sotahistorian suurin motti ja sotasaalis jatkosodan hyökkäysvaiheessa Karjalankannaksen takaisin valtauksessa Viipurin eteläpuolella Porlammen kylässä.
Puna-armeijan joukot pysähtyivät Sommeen ja Ylä-Sommeen väliseen maastoon ja suomalaiset jalkiväkirykmentit saarrostivat sitä kaikilta ilmansuunnilta. Motin pituus oli seitsemän ja leveys kolme kilometriä.
Erityisesti suomalaisten tykkituli aiheutti venäläisille suuria tappioita. Puna-armeijan joukot yrittivät vetäytyä Koivistolle, mutta raskas kalusto oli pakko jättää paikoilleen. Tilanne oli niin toivoton, että venäläiset alkoivat tuhota kalustoaan ja antautuivat suurin joukoin 1. syyskuuta. He olivat edellisenä iltana saaneet käskyn tuhota kaiken kaluston, mutta käskyä ei noudatettu enää kirjaimellisesti. Tykkien putket piti räjäyttää ja lukot rikkoa tai kaivaa maahan. Ajoneuvojen moottori tuli tehdä käyttökelvottomiksi.
Sotasaalis
Sotasaalis oli todella mittava motin lauettua. Sen luettelointiin tarvittiin 51 konekirjoitusliuskaa ja alueen puhdistus kesti viikkokausia. Marraskuusta 1941 sotasaaliin käsittelystä vastasivat sotasaalistoimistot ja sotasaaliskomppaniat.
Sotasaaliiseen sisältyi muun muassa:
Kenraalimajuri
pienoiskuva|Suomalaisten jalkaväkirykmenttien muistomerkki Sommeentien varrella. Laatassa lukee suomeksi, ruotsiksi ja venäjäksi:  Taistelut Yläsommeessa ja Porlammissa 1941 . Sotavankeja saatiin 9 000, joiden mukana oli  43. divisioonan komentaja kenraalimajuri Vladimir Kirpitšnikov. Hän oli jatkosodan korkea-arvoisin sotavanki, jonka suomalaiset onnistuivat saamaan.
Kenraalimajuri kirjoitti suomalaisten pyynnöstä käsityksensä divisioonan tuhoutumiseen johtaneista syistä. Siinä hän ylistää suomalaisen sotilasjohdon koulutuksen ja suunnitelmien hyvän toimivuuden käytännössä. Omiaan hän ei kehunut millään muotoa ja erityisesti hän tuomitsi oman divisioonansa poliittisen komissaari Terihovin, jonka hän pyysi ampumaan välittömästi, jos löydetään. Kenraalimajurin mukaan iskukykyistä armeijaa ei kyetty luomaan järjestelmän johdosta. Täysin sotilaallista koulutusta vailla olevat poliittiset komissaarit estivät kaiken luovan ja oma-aloitteisen rohkean toiminnan. Haukkuja sai myös heikko tiedustelu, huono tilannearvio ja hidas päätöksen teko. Viipurin kolmelta divisioonalta puuttui myös kokonaan koordinointi ja jokainen divisioona operoi omaan laskuunsa.
TASSin toimittaja ja valokuvaaja
Vankien joukossa oli myös Neuvostoliiton virallisen tietotoimiston TASSin Pietarin osaston toimittaja Mihail Grinberg ja valokuvaaja Eduard Šashin. He olivat toimineet sotakirjeenvaihtajina Kannaksella. Kuulusteluissa he uskoivat vakaasti Saksan ja Suomenkin voittavan sodan. Erityisesti Grinberg kertoo auliisti näkemyksiä ja kokemuksia sodasta, Šashin lähinnä tyytyy täydentämään edellisen käsityksiä. Työssään he eivät kertomuksensa mukaan olleet juuri löytäneet uutisoitavaa Kannakselta, jota olisi kannattanut lähettää eteenpäin.
He olivat kovasti yllättyneitä hyvästä kohtelusta sotavankeudessa ja pelkäsivät kovasti paluuta Neuvostoliittoon. Miehet olivat juutalaisia.
Kaatuneet ja haavoittuneet
Kaatuneita haudattiin motista kaikkiaan 7 000.
Venäläisten haavoittuneiden evakuointi alkoi välittömästi motin lauettua. Haavoittuneita kertyi sidonta ja kenttäsairaaloihin lähes tuhat.
Nexus 10
pienoiskuva|Nexus 10 -taulutietokone edestä
Nexus 10 on Googlen ja Samsungin kehittämä Nexus-sarjaan kuuluva taulutietokone. Laite julkaistiin 29. lokakuuta 2012, ja sitä valmisti korealainen Samsung. Nexus 10 on Googlen ensimmäinen kymmentuumainen tablet-tietokone.
Nexus 10:ssä on Googlen Android-käyttöjärjestelmän versio 4.2, joka tuo käyttöliittymään monia uudistuksia, kuten tuen usealle käyttäjälle ja lukitusruudun widgetit. Laitteen näytön koko on noin 10 tuumaa ja tarkkuus 2 560 × 1 600 pikseliä. Pikseleitä tuumaa kohden (ppi) on 299, joten Nexus 10:ssä oli kaikkien aikojen tarkin tabletin näyttö.
Nexus 10 oli saatavilla 16 ja 32 gigatavun muistilla ja 3G-yhteydellä.
Jolanta Polikevičiūtė
Jolanta Polikevičiūtė (s. 25. syyskuuta 1970 Panevėžys ) on liettualainen maantiepyöräilyn MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 165 cm.
Polikevičiūtė saavutti joukkueaika-ajon MM-hopeaa Liuda Triabaiten, Diana Žiliūtėn ja kaksoissisarensa Rasa Polikevičiūtėn kanssa Agrigentossa 1994. Maantieajossa hän sijoittui MM-kilpailuissa kerran neljänneksi ja kaksi kertaa viidenneksi sekä olympialaisissa kerran viidenneksi.
Sekä Polikevičiūtėn puoliso Viktor Manakov että heidän samanniminen poikansa ovat ratapyöräilijöitä.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Archives
Toini Karivalo
Toini Johanna Karivalo (31. heinäkuuta 1913 Pohja – 24. huhtikuuta 2010 Jyväskylä) oli suomalainen runoilija ja kirjailija. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli sairaanhoitaja.
Elämä
Pohjan pitäjässä syntynyt Karivalo asui lapsuudessaan muun muassa Hollolan Parinpellon kylässä vuosina 1918–1926. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän tyttölyseosta vuonna 1934, ja valmistui sairaanhoitajaksi 1938. Karivalo toimi opettajana muun muassa Varkauden yhteislyseossa vuosina 1946–1953, jonka jälkeen hän työskentali kouluterveydenhoitajana Varkaudessa Kuoppakankaan yhteiskoulussa 1953–1964. Karivalo aloitti runojen kirjoittamisen miehensä kuoleman jälkeen, ja julkaisi runokokelman vuonna 1995. Lisäksi hän on sanoittanut laulun Kun rakastetaan, jonka Katri Helena sävelsi ja levytti 1990. Toini Karivalo kuoli kotikaupungissaan Jyväskylässä 96-vuotiaana keväällä 2010.
Perhe
Toini Karivalon vanhemmat olivat lääninrovasti Hjalmar Paunu ja opettaja Elli Johanna Halla (1881–1953). Karivalon sisaruksiaan olivat professori Eira Paunu, rovasti Lauri Paunu sekä muun muassa Keski-Pohjanmaan Opiston apulaisjohtajana toiminut Liisa Tuomi-Nikula (1918–2014). Karivalon puoliso oli kansakoulunopettaja Usko Daavid Karivalo (1906–1985), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1939.
Antellin neitien koulu
Antellin neitien koulu (Antellska Privata Svenska Fruntimmerskolan) oli Mikkelissä vuosina 1854–1914 toiminut yksityinen ruotsinkielinen 7-luokkainen oppikoulu. Oppilaat olivat pääosin tyttöjä mutta poikia oli valmistavilla luokilla oppilaina. Pojat siirtyivät sittemmin vuonna 1872 avattuun Mikkelin lyseoon. Koulurakennus oli Maaherrankadulla nykyisen Kauppakeskus Akselin sisäänkäynnin kohdalla. Samassa rakennuksessa toimi myös lastentarha ja pientenlastenkoulu. Koulun oppilasmäärä oli enimmillään 1900-luvun alussa yli 120.
Koulun perustivat viipurilaisen salaneuvos Samuel Henrik Antellin sisaret Alexandra Antell (1833–1891) ja Alma Antell (1836–1925) veljensä avustuksella. Koulu sai vuodesta 1859 vuotuista avustusta keisarin käsikassasta ja vuodesta 1873 Suomen valtion avustusta muiden koulujen tapaan. Antellin sisarukset hoitivat opetuksen yksin vuoteen 1861 saakka mutta sen jälkeen palkattiin lisää opettajia. Suurin osa opettajista oli tilapäisiä tuntiopettajajia ja opettajien vaihtuvuus oli suuri. Koulun kamppaili koko olemassaolonsa ajan taloudellisissa vaikeuksissa ja valtionavun turvaamiseksi koulun otettiin myös suomenkielisistä kodeista oppilaita. Koulun toiminta päättyi keväällä 1914 oppilaiden vähyyden ja koulua johtaneen Alma Antellin korkean iän vuoksi. Alma Antell muutti Mikkelistä Helsingin lähelle Oulunkylään jossa hän vietti viimeiset vuotensa.
Koulun oppilaina olivat muun muassa kirjailija Karl August Tavaststjerna ja näyttelijä Sirpa Tolonen.
Pérama (Lesbos)
Pérama on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mytilínin kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Pérama muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Περάματος, Topikí Koinótita Perámatos). Kylän väkiluku on 726 (vuonna 2011).
Péraman kylä sijaitsee Lesboksen eteläosissa Géranlahden länsirannalla linnuntietä noin yhdeksän kilometriä ja tietä pitkin noin 23 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Mytilínistä. Aiemmin kylä kuului Géran kuntaan ja vuosina 2011–2019 Lesboksen kuntaan ja sen Géran kunnallisyksikköön.
Kent Härstedt
thumb|Kent Härstedt (2011). Kent Härstedt (s. 29. tammikuuta 1965) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko. Hän on koulutukseltaan apuhoitaja (underskötare). Hän on ollut poliittisesti aktiivinen 16-vuotiaasta ja pääsi 20-vuotiaana Helsingborgin kunnanvaltuustoon, jonka jäsenenä hän istui kuusi vuotta.
Härstedt pelastui Estonialta vuonna 1994. Hän ja Sara Hedrenius antoivat Ruotsissa aikoinaan katastrofille kasvot. Hän toimi Etyjin lyhytaikaisten vaalitarkkailijoiden esimiehenä Ukrainan parlamenttivaaleissa 26. lokakuuta 2014.
Emerich Jenei
Emerich Jenei (s. 22. maaliskuuta 1937) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän on yksi Romanian menestyneimmistä valmentajista ja voittanut Euroopan cupin mestaruuden 1985–1986. Maaliskuussa 2008 hänet palkittiin II luokan arvomerkillä Ordinul Meritul Sportivissa.
Ura pelaajana
Romanian maajoukkueessa Jenei esiintyi urallaan 12 A-maaottelussa. Hän oli mukana olympialaisissa 1964 Romanian sijoittuessa viidenneksi.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Jenei aloitti FC Steaua Bukarestin apuvalmentajana 1972. Hän siirtyi päävalmentajaksi 1975 ja voitti seuran kanssa mestaruuden kauden päätteeksi. Hän jatkoi päävalmentajana myös kaksi seuraavaa kautta voittaen toisen mestaruutensa 1978. Menestyksestä huolimatta hän sai lähteä kauden jälkeen. Kaudella 1978–1979 Jenei toimi FC Bihorin päävalmentajana, mutta seura jäi hänen johdollaan liigan viimeiseksi ja Jenei sai potkut kauden jälkeen. Valmennettuaan tämän jälkeen lyhyen aikaa FCM Târgoviștea Jenei palasi Steauan päävalmentajaksi 1983. Kausi ei tuonut mestaruutta ja Jenei sai jälleen potkut, mutta palasi jo seuraavana syksynä valmentajaksi. Hänen johdollaan Steaua voitti mestaruuden 1985 ja eteni kaudella 1985–1986 sensaatiomaisesti Euroopan cupin finaaliin, jossa se kaatoi FC Barcelonan rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Menestyskauden jälkeen Jenei siirtyi Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi yhdessä Mircea Lucescun kanssa. Lucescu sai kuitenkin potkut pian pestin alkamisen jälkeen ja Jenei jatkoi yksin päävalmentajana. Hänen johdollaan Romania jäi ulos EM-kisoista 1988, mutta selvisi MM-kisoihin 1990. Lopputurnauksessa Romania eteni alkulohkostaan jatkoon jättäen taakseen Argentiinan ja Neuvostoliiton. Tie katkesi kuitenkin toisella kierroksella rangaistuspotkukilpailulla kärsittyyn tappioon Irlannille. Kisojen jälkeen Jenei jätti tehtävänsä.
Huhtikuussa 1991 Jenei palasi jälleen Steaua Bukarestin päävalmentajaksi, mutta sai potkut jo saman vuoden joulukuussa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Unkarin maajoukkueen päävalmentajaksi ja johdatti joukkueensa Kirin Cupin voittajaksi 1993. Muutoin tulokset olivat kuitenkin heikkoja ja hän sai potkut 1993. Hän toimi tämän jälkeen lyhyen aikaa FC Féhérvárin päävalmentajana, kunnes siirtyi jälleen Steauan peräsimeen elokuussa 1993. Kauden päätteeksi hän voitti viidennen mestaruutensa Steauassa.
Seuraavina vuosina Jenei toimi Panioniosin ja FC Universitatea Craiovan päävalmentajana ilman suurempaa menestystä. Hän palasi vielä kerran Steauaan 1998, mutta ei tällä kertaa onnistunut voittamaan mestaruutta. Vuonna 2000 hänet palkattiin pikakutsulla Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi, kun joukkueen EM-kisoihin 2000 johdattanut Victor Pițurcă sai potkut. Jenein johdolla Romania teki historiansa parhaimman saavutuksen EM-tasolla etenemällä puolivälieriin, joissa se kärsi 2–0-tappion Italialle. Kisojen jälkeen Jenei jätti tehtävänsä ja lopetti samalla pitkän valmennusuransa.
Valmennusuransa jälkeen Jenei on toiminut mm. Romanian jalkapalloliiton konsulttina.
Taiteilijan huvila Kilossa
Taiteilijan huvila Kilossa on taiteilija Magnus Enckellin guassi ja lyijykynätyö vuodelta 1921. Työ on kooltaan 22,5×31 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.