cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Heat
Juoni
Bostonissa Ashburn joutuu työskentelemään paikallisen konstaapelin Shannon Mullinsin (Melissa McCarthy) kanssa, jonka väkivaltainen ja kaoottinen lähestymistapa asioihin poikkeaa jyrkästi Ashburnin tavoista käsitellä asioita. Mullinsin veli Jason (Michael Rapaport) on juuri vapautunut vankilasta, jonne Mullins itse hänet lähetti, ja saattaa olla sekaantunut huumesotkuihin.
Julkaisu ja vastaanotto
Elokuva näytettiin Yhdysvalloissa 3 181 teatterissa ja se tuotti avausviikonloppunaan 39 115 043 dollaria. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa yhteensä 159 582 188 dollaria ja maailmanlaajuisesti 70 348 583 dollaria eli yhteensä 229 930 771 dollaria.
Helsingin Sanomien Nyt-liite antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä ja luonnehti sitä keskivertohauskaksi elokuvaksi. Yle, Iltalehti ja Ilta-Sanomat antoivat elokuvalle kaksi tähteä. V2.fi antoi elokuvalle yhden tähden ja moitti muun muassa tarinan kerrontaa.
Elokuva julkaistiin DVD- ja Blu-ray-tallenteina Yhdysvalloissa 15. lokakuuta 2013 ja Suomessa 31. joulukuuta 2013. Tallenteet sisältävät muun muassa poistettuja kohtauksia.
Saamelaisten kansanpuolue
Saamelaisten kansanpuolue on saamelainen poliittinen puolue Norjan puolen Saamenmaalla. Puolueen on perustanut 15. lokakuuta 1999 NSR (Norgga Sámiid Riikasearvi).
Vaksalan kihlakunta
thumb|Vaksalan kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
Vaksalan kihlakunta oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 135,28 neliökilometriä ja asukasluku 4 658 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Gamla Uppsala, Vaksala ja Danmark.
Purjehdus kesäolympialaisissa 2020 – miesten Laser
Miesten Laser Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta – 1. elokuuta Enoshimassa. Kilpailuun osallistuu 35 purjehtijaa.
Karsinnat
Olympialaisiin osallistuu 35 purjehtijaa. Isäntämaa Japani saa yhden urheilijan suoraan olympiaturnaukseen. 14 urheilijaa valitaan vuoden 2018 purjehduksen MM–kilpailujen perusteella. 5 urheilijaa valitaan vuoden 2019 Laserin MM–kilpailujen perusteella. Aasian kisojen 2018 kautta olympialaisiin pääsee yksi urheilija. Pan-Amerikan kisojen 2019 kautta pääsee kaksi urheilijaa. Euroopan, Afrikan, Aasian ja Oseanian omista kilpailuista valitaan kaksi urheilijaa olympiaturnaukseen. Pohjois- ja Etelä-Amerikan kilpailuista valitaan yksi purjehtija. Näiden lisäksi turnaukseen kutsutaan kaksi urheilijaa.
Nikolai Piljugin
Nikolai Aleksevitš Piljugin (, 5. toukokuuta 1908 - 2. elokuuta 1982) oli neuvostoliittolainen kantorakettien ja avaruusalusten propulsiojärjestelmien säätöjärjestelmien pääsuunnittelija.
Hän osallistui pitkän uransa alussa mannertenvälisen ballistisen ohjuksen R-7:n ja lopussa Buran-avaruussukkulan säätöjärjestelmien suunnitteluun.
Brandy (viihdetaiteilija)
Brandy Rayana Norwood (s. 11. helmikuuta 1979 McComb, Mississippi), taiteilijanimeltään Brandy, on yhdysvaltalainen näyttelijä ja R&B-laulaja. Hän on esiintynyt muun muassa tilannekomediasarjassa Moesha. Räpätessään hän käyttää nimeä Bran’Nu.
Brandyn ensimmäinen albumi oli Brandy (1994), joka myi nelinkertaista platinaa. Myös seuraavat studioalbumit Never Say Never (1998), Full Moon (2002) ja Afrodisiac (2004) myivät vähintään kultaa. Brandy voitti laulullaan ”The Boy Is Mine” Grammyn, ja huhtikuussa 2005 julkaistiin The Best of Brandy -kokoelma.
Auto-onnettomuus
30. joulukuuta 2006 Norwood oli osallisena neljän auton ketjukolarissa, joka aiheutti marokkolaissyntyisen Awatef Aboudihajn kuoleman. Syyttäjä ei nostanut syytettä Norwoodia vastaan todisteiden puutteen vuoksi, mutta kuolonuhrin omaiset ja toiset kolarin osalliset nostivat häntä vastaan siviilikanteita. Aboudihajn kahdelle lapselle Norwood maksoi kullekin 300 000 dollaria.
Kaartamo Kettunen Kuustonen (albumi)
Kaartamo Kettunen Kuustonen on Esa Kaartamon, Edu Kettusen ja Mikko Kuustosen yhteisalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 1998 levymerkillä BMG Finland.
Reunion (Black Sabbathin albumi)
Reunion on Black Sabbath -yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon tekemä livealbumi vuodelta 1998. Konserttitaltioinnit levylle on nauhoitettu 4. ja 5. joulukuuta 1997 Birminghamin NEC-areenalla. Albumin nimeksi kaavailtiin alun perin nimeä Songs from the Black Box.
Albumin taustaa
Black Sabbath oli kokoontunut lähes alkuperäisessä kokoonpanossaan kesän 1997 Ozzfest-kiertueelle. Mukana olivat laulaja Ozzy Osbourne, kitaristi Tony Iommi ja basisti Geezer Butler, mutta rumpali Bill Wardin tilalla nähtiin tuolla kiertueella Faith No Moresta ja Osbournen sooloyhtyeestä tuttu Mike Bordin. Tarkkoja syitä tähän ei tiedetä.
Syksyllä 1997 ilmoitettiin, että Sabbath esiintyisi täysin alkuperäisellä kokoonpanollaan kotikaupungissaan Birminghamissa saman vuoden joulukuussa. Basisti Butlerin mukaan konsertit nauhoitettiin ja julkaistiin, koska markkinoille haluttiin hyvälaatuinen tallenne lukuisten laittomien bootlegien sijaan ja yhtyeen alkuperäiskokoonpano ei ollut koskaan julkaissut virallista live-levyä.
Konsertin nauhoittaneen tuottaja Thom Panunzion mukaan Bill Ward oli tosin lähellä jäädä pois albumilta, vaikka soittikin konserteissa. Wardilla oli ilmeisesti sopimuksellisia ongelmia levyn julkaisun suhteen ja yhtyeen asioita tuolloin hoitanut manageri Sharon Osbourne oli kysynyt Panunziolta ennen konserttia, voisiko toinen rumpali (ilmeisesti Vinny Appicea ja Cozy Powellia oli kysytty) nauhoittaa jälkeenpäin rummut uudelleen. Panunzion mukaan tämä oli live-nauhoituksessa tapahtuvien kiertojen ja vuotojen vuoksi mahdotonta ja Panunzio itse taivutteli Wardin olemaan mukana albumilla. Yhtye oli lopulta tyytyväinen konserttien onnistumiseen, vaikka kitaristi Iommin mukaan harjoitteluaikaa oli loppujen lopuksi hyvin vähän.
Sisältö
Albumi sisältää myös kaksi uutta, huhti-toukokuussa 1998 studiossa nauhoitettua, kappaletta "Psycho Man" ja "Selling My Soul". Ensin mainittu edustaa yhtyeen synkempää ja doom-henkisempää perinnettä, tosin nopeutuen loppua kohti jälkimmäisen taas ollessa melodisempaa suuntausta. Iommin mukaan levy-yhtiön edustaja kysyi yhtyeeltä paria lisäkappaletta albumille ja Iommi ja Osbourne sävelsivät pikaisesti kappaleet live-materiaalin työstön yhteydessä A&M-studioilla Hollywoodissa Bob Marletten toimiessa tuottajana. Butler ja Ward lisäsivät osuutensa myöhemmin, tosin kappaleessa ”Selling My Soul” käytetään rumpukonetta, sillä Wardin soittamaa osuutta ei pidetty "kelvollisena". Iommi on todennut myöhemmin kappaleiden olleen "liian hätäisesti" sävellettyjä.
Albumin julkaisu ja vastaanotto
Reunionin julkaisi lokakuussa 1998 Epic Records. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon paluu oli ollut menestyksekäs, ja myös albumi sai hyvän vastaanoton. Lisäksi alkuperäiskokoonpano ei ollut aiemmin julkaissut virallista live-tallennetta, joten albumille löytyi kysyntää. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboardin listalla sijalle 11. ja myi pian platinaa. Albumi on ainoa Sabbath-albumi, joka on julkaistu myös minidisc-formaatissa. Uudet studiokappaleet julkaistiin myös singleinä, ja ne saivat jonkin verran listamenestystä Billboardin listoilla. Albumin kappale "Iron Man" palkittiin helmikuussa 2000 Grammylla "parhaasta metalliesityksestä".
Kriitikot ovat antaneet albumille pääasiassa positiivista palautetta: Allmusic-sivuston arvostelija kehuu live-nauhoitusta laadukkaaksi ja kappale-valintoja onnistuneiksi ja Sputnik Musicin kriitikko sanoo albumia "ostamisen arvoiseksi". Metal Observer-sivuston arvostelijan mukaan albumi kuuluu "ehdottomasti kaikkien Sabbath-fanien levykokoelmaan" vaikkakin kritisoiden hieman yhtyeen live-soittoa.
Mabuijat
Mabuijat (Mabuya) on skinkkien heimoon kuuluva liskosuku, johon luetaan yhdeksän lajia. Ne kaikki elävät Karibialla: kahdeksan Pienillä Antilleilla ja yksi Hispaniolalla. Aiemmin mabuijoiden suku oli huomattavasti laajempi, ja se sisälsi yli sata lajia, joita oli lähes kaikilla mantereilla. Nykyään näistä lajeista kaikki yhdeksää lukuun ottamatta luetaan muihin sukuihin Mabuyinae-alaheimossa.
Lajit
Mabuijojen lajit:
Demiurgi
Demiurgi (kreik. δημιουργός, dēmiourgós - "muovaaja", "käsityöläinen") on Platonin filosofiassa ja eräissä muissa oppijärjestelmissä maailman muovannut, alempi taitajajumaluus, joka on muovannut kaaoksen materiasta aineellisen maailman kuvastamaan rationaalista ja ikuista ihannetta. Platon antoi käsitteelle tämän merkityksen dialogissa Timaios. Myöhemmin jotkut gnostilaiset omaksuivat Platonin käsitteen ja sovittivat sen omaan dualistiseen maailmankuvaansa. Gnostilaisuudessa demiurgi edusti joidenkin käsitysten mukaan pahuuden voimia. Se oli olento, joka oli koostanut halveksittavan materiaalisen maailman ja oli hyvän ylijumalan vastakohta. Toisen gnostilaisen käsityksen mukaan se on myös alempi taivaallinen olento, joka aineellisen maailman luodessaan toimi todellisen Jumalan mandaatilla. Alun perin demiurgi on tarkoittanut henkilöä, joka harjoittaa yleishyödyllistä toimintaa ja tuottaa hyödykkeitä, kuten käsityöläiset ja rakentajat.
Demiurgin todellinen olemus vaihtelee huomattavasti eri oppijärjestelmissä. Toisille, kuten Platonille, se oli hyväntahtoinen arkkitehti, rakentaja tai taiteilija, toisille, kuten joillekin gnostilaisille, pahan henkilöitymä. Setiläisessä gnostilaisuudessa demiurgin nimi oli Jaldabaoth ja se yhdistettiin Jahveen. Muita demiurgille annettuja nimiä ovat muun muassa Yao tai Iao ja mandealaisuuden Ptahil.
Platonismi
Platon viittaa demiurgiin useaan otteeseen sokraattisessa dialogissaan Timaios. Hän kuvaa demiurgin olentona, joka "suunnitteli ja muovasi" aineellisen maailman. Hän määrittelee demiurgin varauksettoman hyväntahtoiseksi ja halukkaaksi luomaan parhaan mahdollisen maailman. Maailmasta tuli kuitenkin osittain epätäydellinen, koska demiurgin täytyi käyttää olemassa ollutta kaaosmateriaa, joka oli halutonta taipumaan hänen muovailuyrityksiinsä.
Demiurgin rooli Jumalan ja luomakunnan välissä poikkeaa valtavirran kristillisestä teologiasta. Klassisen juutalaisen ja kristillisen käsityksen mukaan luomakunta oli alun perin täydellisen hyvä ja yhden hyväntahtoisen luojan luoma. Valtavirran käsitys hylkää myös ajatuksen siitä, että Saatana tai joku muu vastaava pahantahtoinen olento olisi saattanut luoda maailman. Platonin ajatus on ristiriidassa kristillisen kosmogonian (joskaan ei täysin selkeästi juutalaisen) kanssa myös siinä, että se olettaa jonkun rakennusaineena käytetyn passiivisen ja kaaosmaisen materian ennaltaolleeksi, mikä on ristiriidassa sen kanssa, että kaikkivaltias luoja olisi luonut maailmankaikkeuden tyhjästä, ex nihilo.
Gnostilaisuus
Kuten Platon, myös gnostilaisuus tekee eron korkeimman, tuntemattoman Jumalan ja materian luojana toimineen demiurgin välille. Päinvastoin kuin Platon, useat gnostilaiset järjestelmät esittävät demiurgin kuitenkin kapinoineen Korkeinta Olentoa vastaan: sen luomisteko on demiurgin tietämättä imitaatio jumalallisesta mallista ja siksi perusteiltaan virheellinen, tai sitten se on syntynyt pahansuopana yrityksenä vangita jumalallisia piirteitä materiaaliseen. Tällaisissa järjestelmissä demiurgi toimii selityksenä pahan ongelmaan.
Setiläisessä gnostilaisuudessa, muun muassa Johanneksen salaisessa kirjassa, demiurgin nimi on Jaldabaoth, ja se julistaa olevansa ainoa jumala:
"Jaldabaoth" saattaa tarkoittaa toisten tulkintojen mukaan "kaaoksen lasta" ja toisten "Sebaothin isää". "Samael" saattaa olla sama kuin juutalaisuuden kuoleman henkilöitymä, kuoleman enkeli Samael, joka vastaa saman nimistä kristillistä demonia. Kirjaimellisesti se saattaa tarkoittaa "Sokeaa Jumalaa" (syyrian sæmʕa-ʔel). "Saklas" tarkoittaa arameaksi "Typerystä" (syyrian sækla, 'typerys', 'hullu').
Klassisen gnostilaisen myytin mukaan Sofia eli Viisaus, demiurgin äiti ja jumalallisen Pleroman eli Täyteyden yksi aspekti, halusi luoda jotakin omaa, joka olisi erossa muusta jumalallisesta kokonaisuudesta, ja ilman jumaluuden lupaa. Tämän erillisen luomistyön seurauksena syntyi hirviömäinen demiurgi. Tekoaan häpeillen Sofia kätki tämän pilveen ja loi sille valtaistuimen pilven sisälle. Eristettynä demiurgi ei nähnyt äitiään tai ketään muutakaan ja päätteli, että vain hän on olemassa, tietämättömänä todellisuuden korkeammista tasoista, jotka olivat hänen synnyinpaikkansa.
Demiurgi varastaa osan voimasta äidiltään ja luo näkyvän maailmankaikkeuden imitoiden tietämättään Pleroman antamaa täydellistä esimerkkiä. Näin Sofian voimat tulevat kiedotuiksi ihmiskunnan materiaalisen muotoon ja vangituiksi materiaaliseen maailmankaikkeuteen. Gnostilaisten liikkeiden tavoitteena oli yleensä herääminen tästä tilasta, mikä mahdollisti ihmisen palaamisen ylemmän, ei-materiaalisen jumaluuden luo, joka oli sen ensisijainen alkuperä.
Jotkut gnostilaiset filosofit, erityisesti Markion, yhdistivät demiurgin Jahveen, Vanhan testamentin Jumalaan, vastakohtana Uuden testamentin Jumalalle. Jotkut puolestaan yhdistivät demiurgin Saatanaan. Kataarit lainasivat todennäköisesti ajatuksensa Saatanasta pahan maailman luojana suoraan tai epäsuorasti gnostilaisuudesta.
Uusplatonilainen filosofi Plotinos kritisoi gnostilaista näkemystä demiurgista. Toisen Enneadin yhdeksäs osa oli nimeltään Niitä vastaan, jotka katsovat maailmankaikkeuden luojan ja maailmankaikkeuden itsensä olevan pahoja. Sitä kutsutaan yleensä nimellä Gnostilaisia vastaan. Siinä Plotinos kritisoi vastustajiaan siitä, että he olivat ottaneet haltuun Platonin ideoita:
Huomion arvoinen on huomautus toisesta luojasta ja sielusta. Plotinos kritisoi vastustajiaan "kaikista uutuuksista, joiden kautta he pyrkivät perustamaan oman filosofiansa", joiden hän sanoi olevan "poimittu totuuden ulkopuolelta". Hänen mukaansa he pyrkivät enemmän peittämään kuin myöntämään kiitollisuudenvelkansa muinaiselle filosofialle, jonka he olivat pilanneet asiaankuulumattomilla ja harhaan johdetuilla muutoksillaan. Näin heidän ymmärryksensä demiurgista oli vastaavalla tavalla virheellinen, jos sitä verrattiin Platonin omiin ajatuksiin.
Yleisimmän näkemyksen mukaan Plotinoksen vastustajien on katsottu olleen gnostilainen lahko. Tällaisia lahkoja oli Aleksandriassa ja muualla Välimeren alueella Plotinoksen aikana, ja monet hänen kritisoimansa asiat vastaavat gnostilaisia opetuksia. Merkittävin näistä oli oppi Sofiasta ja hänen emanoimastaan demiurgista.
Kerinthos
Kerinthoksen, jonka ajattelussa voidaan havaita ebionittien vaikutusta, mukaan muinaisheprealainen termi Elohim – "yksi-monikkoinen nimi", jota usein käytetään Jumalasta Ensimmäisen Mooseksen kirjan 1. luvussa ja joka voidaan tulkita hierarkiaksi muinaisia henkiä, enkeleitä tai jumalia – olivat Korkeimman Olennon apulaisluojia ja osavastuullisia luomisesta "suuren suunnitelman" kontekstissa, kreikan sanan Logos antaman teologisen esimerkin mukaisesti. Psalmi 82:1, "Jumala astuu esiin jumalien kokouksessa ja julistaa jumalille tuomionsa", kuvaa joukon jumalia (ʔelōhim). Se ei kuitenkaan sano, että nämä jumalat olisivat olleet osallisina luomisessa.
Tämän teorian mukaan voidaan löytää abstrakti yhdenmukaisuus Logoksen (sovellettuna Johanneksen evankeliumin ensimmäisessä luvussa Jeesukseen) ja Platonin demiurgin välillä. Johanneksen evankeliumin mukaan Logos on kuitenkin selvästi yksi olento, ei kokous tai ryhmä. Kristillisen teologian mukaan Jeesus on myös pyhän ja jakamattoman Pyhän Kolminaisuuden toinen persoona, ja näin se hylkää ajatuksen siitä, että maailman olisi luonut tietämätön tai pahantahtoinen demiurgi (oli se sitten yksikössä tai monikossa) erillisen, korkeamman jumalan apuna.
Iamblikhos
Demiurgin hahmo esiintyy myös Iamblikhoksen teorioissa. Siinä se toimii välittäjänä ylimaallisen, tavoittamattoman "Yhden", joka sijaitsee hänen järjestelmänsä huipulla, ja materiaalisen maailman välillä.
Iamblikhoksen kuvaama alkuperäinen dyadi ("kakseus") koostui Yhdestä, monadista jonka ensimmäinen prinssiippi oli järki (nous). Tämän monadin ja sitä seurannen moneuden väliin Iamblikhos sijoitti toisen, yliolevaisen "Yhden" joka oli älyn ja sielun tuottaja (psykhe), joka täydellisti dyadin. Ensimmäinen, ylempi "Yksi" jakaantui Iamblikohksen mukaan ymmärrettävään ja ymmärtävään sfääriin. Näistä jälkimmäinen oli ajattelun aluetta, kun taas ensin mainittu käsitti ajattelun kohteet. Näin muodostui triadi, "kolmeus", joka koostui siis ymmärrettävästä järjestä (nousista), ymmärtävästä järjestä ja psykhestä.
Tässä triadissa Iamblikhos antoi kolmannen sijan demiurgille. Näin demiurgi yhdistettiin täydellistyneeseen järkeen ja älyllinen triadi laajeni hebdomadiksi. Plotinoksen järjestelmässä nous tuotti luonnon älyn välittämänä, joten näin älyllisiä, henkisiä jumalia seurasi triadi psyykkisiä jumalia.
Vedalainen perinne
Hindulaisen vedalaisen perinteen mukaan Brahma, Trimurtin jäsen, oli maailmankaikkeuden toissijainen luoja. Puranoiden mukaan hän oli "itse-syntynyt" ilman äitiä Vishnun navasta kasvaneesta lotuksesta maailmankaikkeuden alussa. Häntä ympäröi pimeys, ja hän yrittää onnistumatta selvittää lotuksen alkuperää. Sen jälkeen hän kuulee tavut ta-pa ja alkaa harjoittaa asketismia ja saa Vishnulta voiman luomiseen.
Kapuas
Kapuas on joki, joka virtaa Kalimantanissa eli Borneon saaren Indonesialle kuuluvassa osassa. 1 143 kilometriä pitkä Kapuas on Indonesian pisin joki. Se saa alkunsa saaren keskiosan vuoristosta, virtaa länteen Länsi-Kalimantanin provinssin läpi ja laskee Etelä-Kiinan mereen. Kapuasjoki on suurimmalta osaltaan purjehduskelpoinen, ja se muodostaa tärkeän vesiväylän. Ennen mereen laskemistaan joki muodostaa suuren soisen suistoalueen. Suurin kaupunki joen varrella on Länsi-Kalimantanin pääkaupunki Pontianak.
Alfred Ter-Mkrtchyan
Alfred Ter-Mkrtchyan (s. 19. maaliskuuta 1971) on armenialainen, sittemmin Saksaa edustanut entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Neuvostoliiton edustajana 19-vuotias Ter-Mkrtchyan voitti ikäluokkansa Euroopan-mestaruuden 52-kiloisissa vuonna 1990. Seuraavana vuonna aikuisten sarjassa Aschaffenburgin EM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Vuonna 1992 Ter-Mkrtchyan voitti kultaa Kööpenhaminan EM-kisoissa kukistettuaan loppuottelussa bulgarialaisen Bratan Tsenovin. Samana vuonna Barcelonan olympialaisissa hän jäi hopealle kultamitalin mentyä norjalaiselle Jon Rønningenille.
Kaudeksi 1993 Ter-Mkrtchyan siirtyi edustamaan Saksan liittotasavaltaa ja saavutti MM-pronssia Tukholman kisoista. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Ateenan EM-kisoista ja voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa Tampereen MM-kisoissa, loppuotteluvastustajana azerbaidžanilainen Natik Aivazov. Vuonna 1995 Ter-Mkrtchyan saavutti hopeaa Besanconin EM-kisoita hävittyään loppuottelussa Armen Nazarjanille, ja pronssia Prahan MM-kisoista. Seuraavana vuonna hän saavutti jälleen EM-pronssia Budapestin kisoista, mutta Atlantan olympialaisissa sijoitus oli vasta yhdeksäs.
1997 Wrocławin MM-kisoissa Ter-Mkrtchyan sijoittui uudessa 54 kilogramman painoluokassa pronssille, minkä jälkeen siirtyi painoluokkaa ylemmäs 58-kiloisiin. Hän ei kuitenkaan sijoittunut EM-kisoissa mitaleille ja palasi jo seuraavalle kaudelle 54-kiloisiin. EM-kisoissa sijoitus jäi mitalisijojen ulkopuolelle, mutta 1999 Ateenan MM-kisoissa hän nousi pronssipallille kevyimmässä, 54 kilon painoluokassa. Pronssimitalin hän saavutti myös seuraavana keväänä Moskovan EM-kisoissa. Sydneyn olympialaisissa sijoitus oli viides. Seuraavana vuonna Ter-Mkrtchyan voitti sotilaiden MM-kultaa 58-kiloisten sarjassa, mutta jäi samassa painoluokassa Patraksen MM-kisoissa todella kauas kärkisijoista. Ter-Mkrtchyan yritti vielä päästä 2004 Ateenan olympiakisoihin, mutta lopetti uransa epäonnistuttuaan yrityksessä.
Pyynti-takaisinpyyntimenetelmä
Pyynti-takaisinpyyntimenetelmä on menetelmä, jolla voidaan arvioida eläinlajin populaation kokoa. Ensin pyydystetään jonkin verran eläimiä ja merkitään ne. Tämän jälkeen eläimet vapautetaan ja odotetaan jonkin verran aikaa, jotta ne ehtivät sekoittua muuhun populaatioon. Sitten suoritetaan uusi pyydystys ja lasketaan, kuinka monta merkittyä yksilöä saatiin kiinni. Tämän tiedon avulla lasketaan ennuste populaation koolle.
Päällysvesi
Päällysvesi on jonkin vesialtaan harppauskerroksen yläpuolella olevaa vettä. Harppauskerros erottaa päällysveden alusvedestä.
Tuntematon sotilas (ooppera)
Tuntematon sotilas on Tauno Pylkkäsen säveltämä ooppera, joka kantaesitettiin Suomen Kansallisoopperassa 16. marraskuuta 1967 Edvin Laineen ohjaamana. Ooppera perustuu Väinö Linnan romaaniin Tuntematon sotilas, ja libreton laativat Pylkkänen ja Laine. Seppo Heikinheimo arvioi kantaesityksen jälkeen oopperan muodostuvan klassikoksi:
Kansallisoopperan tuore pääjohtaja Alfons Almi tilasi Tuntemattoman sotilaan Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlavuotta varten vuoden 1966 alussa. Väinö Linna antoi hankkeelle siunauksensa, kun kantaesityksen ohjaajaksi luvattiin Edvin Laine. Kansallisoopperan taiteellinen johtaja Tauno Pylkkänen oli kokenut oopperasäveltäjä ryhtyessään työhön, mutta vaikeuksia tuottivat tiukka aikataulu ja Pylkkäsen paheneva alkoholiongelma. Hän sai kuitenkin viimeistellä teoksen kesällä 1967 Teoston taiteilijaresidenssissä Villa Vikanissa Pohjassa, jossa hän saattoi työskennellä rauhassa ja raitistui. Tuntemattomasta sotilaasta tuli Pylkkäsen uran suurin arvostelu- ja katsojamenestys. Teos esitettiin kaikkiaan 32 kertaa ja se sai enemmän katsojia kuin mikään suomalainen ooppera sitten Leevi Madetojan Pohjalaisten. Se jäi myös Pylkkäsen viimeiseksi oopperaksi.
Kantaesityksensä jälkeen Tuntematon sotilas on esitetty ulkoilmaversiona Imatralla 1998 professori Markus Lehtisen aloitteesta. Vuonna 2014 ooppera esitettiin Oulussa, ja ohjaaja oli Lauri Maijala. Tutkija Ville Kivimäki pitää Maijalan ohjausta ”läpeensä lohduttomana”. (Kivimäki on tutkinut sotilaiden murtumista kirjassaan Murtuneet mielet: Taistelu suomalaissotilaiden hermoista 1939–1945, joka sai vuonna 2013 Tieto-Finlandian. )
Tommi Sartanen
Tommi ”Thief” Sartanen on suomalainen kitaristi. Hän vaikutti power metal -yhtye Twilightningissa. Sartanen ja Ville Wallenius vastasivat pääosin Twilightningin musiikista. Sartanen lauloi kahdella ensimmäisellä demolla.
Aiheesta muualla
Tommi Sartanen
Rasbon kihlakunta
thumb|Rasbon kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
Rasbon kihlakunta oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 246,57 neliökilometriä ja asukasluku 3 039 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Funbo, Rasbo ja Rasbokil.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Uppsalan kuntaan.
Jade
thumb|Jade Jade on korukivi, joka voi koostua kahdesta eri mineraalista: joko amfiboliryhmään kuuluvasta nefriitistä tai pyrokseeniryhmään kuuluvasta jadeiitista.
Jade on erittäin tiivis ja sitkeä kivi, joten sitä on käytetty jo vuosituhansia koriste-esineiden ja aseiden tekemiseen etenkin Kiinassa ja Väli-Amerikassa. Jade on läpikuultavaa tai läpinäkymätöntä. Vasta vuonna 1863 jaden ymmärrettiin käsittävän kaksi erillistä mineraalia. Jadeiittia ja nefriittiä ei usein ole helppo erottaa toisistaan, sillä ne ovat ulkonäöltään ja rakenteeltaan hyvin samankaltaisia.
Jadea ei tavata kiteisenä, vaan se esiintyy massamaisena esimerkiksi serpentiniitissä. Usein sitä löydetään jopa monen kilon painoisina murikoina rantojen kivikoista, jonne se on kestävänä ja lohkeamattomana saattanut kulkeutua pitkiäkin matkoja. Suomesta on löydetty nefriittiä muutamasta hajaesiintymästä pääkaupunkiseudulta.
Erot
Jadeiitti (NaAlSi2O6 eli natrium-alumiinisilikaatti) on nefriittiä (Ca2(Mg,Fe)5Si8O22(OH)2, kalsium-magnesium(tai rauta)silikaatti) harvinaisempaa ja arvokkaampaa. Sitä on käytetty Väli-Amerikassa, kun taas nefriitti oli tunnettu Kiinassa, Myanmarissa ja Uudessa-Seelannissa. Kovuuden 7 Mohsin asteikolla saava jadeiitti on hieman kovempaa kuin nefriitti (kovuus 6,5), mutta vähemmän sitkeää. Mikroskoopilla tarkasteltaessa nefriitin rakenne näyttää kuituisemmalta. Nefriitti on väriltään valkoinen tai vihreä. Nefriitin vihreä on sävyltään jadeiitin vihreää kellertävämpää.
Useita muita samankaltaisia mineraaleja kutsutaan joskus harhaanjohtamistarkoituksessa jadeksi. Tällaisia ovat serpentiini ("Korean jade", "Suzhoun jade", "Styyrian jade", "Kanadalainen jade", "oliivijade" ja "uusi jade"), grossulaari ("Transvaal-jade"), karneoli, aventuriini, vesuvianiitti ja krysopraasi.
thumb|[[Qing-dynastian aikainen jadella verhoiltu ruukku 1700-luvulta.]] Aitoa jadea käsitellään usein sen laadun parantamiseksi. On olemassa kolme eriasteista käsittelytapaa, joista tyyppi A käsittää korkeintaan pintavahauksen. Tyypissä B jaden vahingoittunutta pintaa korjataan altistamalla se kemikaaleille ja päällystetään pihkamaisella polymeerillä. C-tyypin jaden väriä on parannettu värjäämällä, ja punaisen jaden väriä on voimistettu lämpökäsittelyllä. Lämpökäsittely johtaa aina läpikuultavuuden häviämiseen ja usein myös värin muuttumiseen ruskeaksi.
Historia
Kiinassa jadea käytettiin jo neoliittisella kaudella. Merkittävimmät esiintymät olivat Ningshaon alue Jangtsen suistossa, johon liittyi Liangzhun jadekulttuuri 3400–2250 eaa., sekä alue Liaoningin provinssissa Sisä-Mongoliassa, johon puolestaan liittyi Hongshan kulttuuri 4700–2200 eaa. Kummastakin tuotettiin nefriittiä, jota käytettiin useisiin käyttö- sekä seremoniallisiin esineisiin. Varhaisimmista dynastioista lähtien jaden tärkeimmäksi lähteeksi muodostui Khotanin kaupungin ympäristö Xinjiangin läntisessä provinssissa. Kaupunki sijaitsee Kuen-Lunin vuoristosta virtaavien kahden joen, Kara-Kashin (’musta jadevirta’) ja Yurun-Kashin (’valkoinen jadevirta’), välissä. Näiden virtojen sorasta löydettiin pyöristyneitä jademukuloita, joita kuljetettiin kamelikaravaanein tuhansien kilometrien matkoja maan itäosiin. 1700-luvulla Myanmarista alettiin tuoda Kiinaan jadeiittia, joka syrjäytti nefriitin käytön.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1978–1979
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1978–1979 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jonka jälkeen neljä parasta jatkoi mestaruuskamppailua pudotuspelein. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY.
Miesten SM-sarja
Sarjaan nousi Salon Viesti. Karhulan Veikot säilyi sarjassa karsittuaan Salen kanssa.
Shadow in the Night
Tuottajina ovat toimineet David Anderle ja Bernie Worrell.
Levy-yhtiö on A&M Records ja jakelija CBS Records. Vinyylisinglejä on valmistettu Hollannissa.
Singlen kappaleen kaupallinen tunnus on AMS 9704 ja kappaleen luettelotunnus 19-009704-2. Musiikkikustantajat ovat Goldline Music, Inc. ja Silverline Music, Inc.
Ma’anyan
Ma’anyan on austronesialainen kieli, jota puhutaan Indonesian Keski-Kalimantanin provinssissa Borneon saaren eteläosassa. Sitä puhui vuonna 2003 äidinkielenään 150,000 ihmistä.
Ma’anyan luokitellaan baritokielten alaryhmään ja sen läheisimpiin sukulaiskieliin kuuluvat paku ja dusun. Se on myös sukua Madagaskarin pääkielelle malagassille.
Norundan kihlakunta
thumb|Norundan kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Uppsalan kuntaan ja sijaitsevat sen koillisosassa.
Ristiretket Suomeen
Ristiretket Suomeen olivat 1100- ja 1200-luvulla tehtyjä sotaretkiä, joiden tarkoituksena oli käännyttää Suomen luonnonuskoinen väestö katoliseen uskoon ja kirkon alaisuuteen. Suomeen kohdistuneille ristiretkille lähdettiin ainakin Tanskasta ja Ruotsin eri alueilta, sekä mahdollisesti myös Norjasta. Myös saksalaiset ovat saattaneet tehdä väkivaltaista käännytystyötä Suomessa.
Ristiretket Suomeen
Tanskalaiset ja ruotsalaiset ovat mahdollisesti noudattaneet tekemissään ristiretkissä työnjakoa. Ruotsalaisten sotaretket suuntautuivat pääasiassa Pohjanlahden rannikkoalueille ja Varsinais-Suomeen, kun taas tanskalaisten retket kohdistuivat Suomenlahden alueelle ja enemmän itään. Tätä näkemystä tukevat Tanskalaisessa itineraariossa, eli purjehdusoppaassa, 1200-luvulta mainitut tanskalaiset paikannimet Suomenlahden rannikolla, sekä ristiretkiaikaiset linnoitukset Sipoossa ja Porvoossa, joiden luota on löydetty sellaisten kasvien jäänteitä, joita tunnetaan ainoastaan Tanskasta. Saksalaiset toimivat puolestaan pääasiassa Liivinmaalla, eli nykyisen Latvian ja Viron alueella.
Ajan lähdeaineisto on kaikkiaan niin vajavaista, ettei sotaretkistä ole tarkkaa tietoa. Ylipäänsä kaikista retkistä kertovat tiedot keskiaikaisessa kertovassa lähdeaineistossa ovat selvästi tapahtumia myöhäisempiä. Kirjallisille kertomuksille on yhteistä, että ne pyrkivät oikeuttamaan myöhemmin valtaan nousseen suvun asemaa kuvaamalla menneiden aikojen suurtekoja. Kirkollisessa mielessä sotaretkissä oli kyse kristinuskon juurruttamisesta ja kirkon organisaation pystyttämisestä, jolloin voidaan puhua lähetysmatkoista Suomeen.
Tanskalaisten ristiretket Suomeen
Varhaiset säilyneet tanskalaiset lähteet mainitsevat useista Suomeen tehdyistä retkistä. Monissa tapauksissa maininnat eivät kuitenkaan kohdistu mihinkään yhteen tiettyyn retkeen vaan kyse on todennäköisesti useampina vuosina tehdyistä retkistä. Esimerkiksi vuonna 1187 ristiretkeilijä Esbern Snare oli joulupidoilla pitämässään puheessaan Jerusalemin vapauttamisesta viitannut myös tanskalaisten suomalaisista saamaan suureen voittoon.
Tanskalaiset tekivät kuitenkin ristiretken Suomeen ainakin vuonna 1191 kuningas Knuut VI:n johdolla. Tanskalaisissa annaaleissa mainitaan, että retken seurauksena Suomi "tuli valloitettua kovalla kädellä". Vuonna 1202 tehtiin myös ristiretki Suomeen Lundin arkkipiispa Andreas Sunesenin johdolla. Paavi Innocentius III nimitti Sunesenin kaksi vuotta retken jälkeen vuonna 1204 paavilliseksi lähettilääksi ja kaikkien Itämeren alueen ristiretkien järjestelijäksi.
Ruotsalaisten tekemät ristiretket
Ruotsalaiset tekivät Suomeen keskiajalla sotaretkiä, joita myöhempi historiankirjoitus on pääasiassa 1800-luvulta alkaen romantisoivasti ja osin harhaanjohtavasti kutsunut ristiretkiksi. Niin sanottu ensimmäinen ristiretki tehtiin Lounais-Suomeen ehkä 1150-luvulla, sikäli kuin kyseessä ei ole kuvitteellinen tapahtuma. Toinen ristiretki käynnistyi mahdollisesti vuonna 1238 tai 1249 ja se suuntautui retkestä kertovan Eerikinkronikan mukaan hämäläisiä vastaan. Kolmas ristiretki ja mahdollisesti ainoa todellinen ruotsalaisten tekemä ristiretki tehtiin karjalaisia vastaan vuonna 1293. Ristiretkien vanavedessä ruotsalaiset kolonisoivat Suomen rannikkoalueita, mikä johti suomenruotsalaisten syntyyn.
Ensimmäinen ristiretki
thumb|400px|Kolme ruotsalaisten tekemää ristiretkeä Suomeen. Kartassa kuvatut ensimmäiset ja toisen ristiretken reitit ja kohteet ovat vain oletettuja. Ensimmäinen ristiretki Suomeen on 1200-luvun lopulla sepitetyssä Pyhän Eerikin legendassa kuvattu puolihistoriallinen tai kuvitteellinen tapahtuma, joka on sijoitettu 1150-luvulle. Legendan mukaan Ruotsin kuningas Eerik Pyhä ja englantilaissyntyinen piispa Henrik matkasivat Ruotsista Lounais-Suomeen sotajoukon kanssa. Kun kuningas palasi takaisin Ruotsiin, jäi piispa järjestelemään Suomen kirkollisia oloja. Ja lopulta Lalli surmasi hänet. Eerikistä on asiakirjamerkintöjä, mutta Henrikistä on vain niukasti tietoa.
Toinen ristiretki
Niin sanottu toinen ristiretki Suomeen tehtiin Eerikinkronikan mukaan mahdollisesti vuosina 1249–1250. Sen johtajaksi on ehdotettu ruotsalaista mahtimiestä Birger-jaarlia. Ristiretken seurauksena Länsi-Suomi liitettiin lopullisesti Ruotsin valtakuntaan. Lyypekin kaupungin kronikka toteaa retkestä: "Birger pakotti Suomen Ruotsin kruunulle".
Kolmas ristiretki
Kolmas ristiretki Suomeen vuonna 1293 suuntautui Viipuriin ja Karjalaan. Sitä ennen karjalaiset ja hämäläiset olivat hyökkäilleet jatkuvasti toistensa alueille. Nyt hämäläiset saivat tukea Ruotsin kuninkaalta ja karjalaiset Novgorodin ruhtinaalta. Ristiretken yhteydessä ruotsalaiset (rusit) valtasivat karjalaisilta 14 kihlakuntaa mahdollisesti marski Torkkeli Knuutinpojan johdolla ja perustivat tuhotun karjalaisten linnoituksen paikalle Viipurin linnan. Tämä on retkistä ainoa, jolle on saatu paavin lupa. Niin sanottu ristiretkibulla on annettu vuonna 1351 eli retken jälkeen.
Ristiretkien jälkeen
Ristiretkien seurauksena Ruotsi liitti Suomen yhteyteensä ja samalla osaksi läntistä eli katolista kirkkoa ja ruotsalaisten Suomen rannikkoalueiden kolonisaatio alkoi. Turku muodostui uuden uskonnon pääpaikaksi tuomiokirkkoineen. Niin sanottu ristiretkiaika oli sekoitus rauhanomaista hengellisen ja maallisen vallan leviämistä, varsinaista valloitusta ja asutustoimintaa (ruotsinkielinen rannikkoasutus Suomeen). Vaikka kyse oli osittain valtaamisesta, ei alueelle muodostunut erillistä valloittajien ja valloitettujen väestönosaa, kuten Virossa.
Maitepunatäplä
pienoiskuva Maitepunatäplä eli lounaanpunatäplä (Zygaena filipendulae) on pienehkö, punatäpliin kuuluva perhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö
Maitepunatäplä muistuttaa ulkonäöltään suuresti lähilajejaan, minkä lisäksi se on ulkonäöltään huomattavan muunteleva ja laji onkin jaettu Euroopassa useisiin alalajeihin. Pohjaväriltään mustissa, vihertävän tai sinisen metallinhohtoisissa siivissä on kuusi, melko pyöreää, punaista täplää. Täplät ovat parittain siten, että siiven etureunan puolella oleva täplä on hieman lähempänä siiven tyveä ja kaikkein lähimpänä siipien tyveä olevat täplät saattavat olla osittain yhtyneet. Etusiiven alapinnalla on punertavaa kehnää, etenkin naarailla. Takasiivet ovat kirkkaanpunaiset, ja niissä on kapea musta reunus. Vartalo on täysin musta, mutta raajoissa on kuparinen hohde. Silmät ja imukärsä ovat hyvin kehittyneet ja huulirihmat ovat karvaiset. Siipiväli on 28–35 mm.
Keski- ja Etelä-Euroopassa eläviä lähilajeja ovat Zygaena trifolii, Zygaena transalpina, Zygaena hippocrepidis sekä Zygaena angelicae. Näiden luotettava erottaminen maitepunatäplästä voi vaatia perhosen genitaalien tutkimista.
Levinneisyys ja lentoaika
Euroopassa maitepunatäplä on hyvin yleinen laji ja yleisimpiä sukunsa edustajia. Sen levinneisyys ulottuu Espanjasta ja Irlannista Euroopan poikki Fennoskandian eteläosiin ja Kaukasukselle. Suomessa sitä tavataan Ahvenanmaalla sekä maan lounais- ja eteläosassa. Lajin lentoaika on heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Maitepunatäplä elää niityillä, metsäaukioilla ja rannoilla. Se suosii kalkkipitoista maastoa. Lajin esiintyminen on sidottu toukan ravintokasvin, keltamaitteen, esiintymiseen. Perhoset lentävät aurinkoisina päivinä ja käyvät ahkerasti kukilla. Laji talvehtii toukkana.
Ravintokasvi
Toukan pääasiallinen ravintokasvi on keltamaite (Lotus corniculatus), etelämpänä myös muutamat muut hernekasvit
Francine (kappale)
Francine on ZZ Topin kappale vuodelta 1972. Se julkaistiin albumilla Rio Grande Mud. Se pääsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 69. Kappale on Rio Grande Mudin muiden kappaleiden tapaan miksattu useaan otteeseen. Kappale löytyy kuitenkin alkuperäisen miksauksen kera kokoelma-albumeilta The Best of ZZ Top ja Chrome, Smoke & BBQ.
Punatähdet
Punatähdet (1995-) on "agit-rockia" soittava suomalainen huumoriyhtye. Kekkosen ajan Suomen vasemmistonostalgiaa ja savolaisuutta yhdistelevä kokoonpano sai alkunsa Helsingin yliopiston poliittisen historian opiskelijoiden bändinä 1990-luvun puolivälissä. Vuonna 2007 se julkaisi ensimmäisen pitkäsoittolevynsä YYA. Yhtyeen keskushahmot ovat Jan Erola ja Jaakko Lyytinen.
Apocalyptica (albumi)
Kaupallinen menestys
Albumi on myynyt Suomessa kultalevyn verran.
Tony Martin (laulaja)
Anthony Philip Harford (s. 19. huhtikuuta 1957 Birmingham, Englanti) eli Tony Martin on parhaiten tunnettu Black Sabbathin laulajana vuosina 1987–1990 ja uudelleen 1994–1995. Martin on pitkäaikaisin Black Sabbathin laulaja perustajajäsen Ozzy Osbournea lukuun ottamatta.
Martin erotettiin Black Sabbathista 1991, kun tuli tilaisuus saada yhtyeeseen Mob Rules-levyn (1981) aikainen kokoonpano: Tony Iommi, Vinnie Appice, Geezer Butler ja laulajaksi Ronnie James Dio. Martin palasi yhtyeeseen 1993 ja lähti jälleen 1996, kun yhtye ei ollut aktiivisessa toiminnassa. "Virallisesti" Martin erotettiin vasta 1999.
Sittemmin Martin on ollut mukana monissa projekteissa (kuten Tony Martin Band, M3, The Alliance, Misha Calvin, The Cage, Giuntini Project II). Hänen muistettavimmat esiintymisensä ovat kuitenkin olleet Black Sabbathin laulajana. Martin väittää, että enää hän ei liittyisi Black Sabbathiin, vaikka häntä pyydettäisiinkin.
Martti Kataja
Martti Veikko Pekka Mustonen, kirjailijanimi Martti Kataja (29. elokuuta 1909 Kalvola – 1998) oli suomalainen kirjailija.
Kristianstadin korkeakoulu
Kristianstadin korkeakoulu on korkeakoulu Kristianstadin kunnassa, Ruotsissa. Se perustettiin vuonna 1977, ollen yksi Ruotsin nuorimmista korkeakouluista. Korkeakoululla on noin 11 000 opiskelijaa. Nykyiseen pääkampukseensa korkeakoulu muutti vuonna 1995.
Hämähäkkimies
Hämähäkkimies, oikealta nimeltään Peter Parker, on Marvelin sarjakuvissa esiintyvä naamioitunut supersankari. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Stan Leen kirjoittamana ja Steve Ditkon piirtämänä Amazing Fantasy -lehden 15. numerossa vuonna 1962.
Hämähäkkimiehen, kuten monen muunkin sarjakuvahahmon taustatarina on muuttunut vuosien varrella ja päivittynyt vuosien varrella vastaamaan nykyistä aikaa. Peter Parker on lapsena orvoksi jäänyt poika, joka varttui setänsä Ben Parkerin ja May Parkerin kodissa. Teini-iässä Parkeria puree radioaktiivinen hämähäkki, jonka ansiosta Parker saa hämähäkin suhteelliset voimat ja kyvyt. Parker käyttää alkuunsa voimiaan ollakseen julkisuuden henkilö, eikä puutu aseelliseen ryöstöön jonka seurauksena Ben-setä saa surmansa. Tragedian seurauksena Parker omaksuu Hämähäkkimiehen henkilöllisyyden ja lupaa taistella vääryyttä vastaan. Hämähäkkimiehellä on vastassa Marvelin tunnetuimpia superroistoja, mutta hahmon arkkivihollisena pidetään Vihreää Menninkäistä, Tohtori Mustekalaa ja Venomia.
Vaikka hahmo on yleensä yksinäinen seikkailija, 2000-luvulla Hämähäkkimiehestä tuli Kostaja ja hahmo on ollut Ihmenelosten ja Puolustajien jäsenenä.
Hämähäkkimies on aikamme tunnetuimpia supersankareita ja hahmo on esiintynyt vuosien varrella useissa piirretyissä, elokuvissa, videopeleissä ja musikaaleissa. Hämähäkkimiehestä vihollisineen on tehty myös monesti leluja jo 1960-luvulta alkaen. Elokuvissa Hämähäkkimiestä ovat esittäneet Tobey Maguire, Andrew Garfield ja Tom Holland.
Tulkinnat, teemat ja niiden tausta
Hämähäkkimiehen hahmo on moniulotteinen. Tarinat eivät keskity ainoastaan sankarin ja vastustajien väkivaltaisiin edesottamuksiin, vaan Hämähäkkimiehen yksityiselämä ja arki ovat erottamaton osa tarinoita. Hämähäkkimies aloitti uransa hyvin nuorena, jonka vuoksi alkuaikojen Hämähäkkimies-tarinoissa nähdään teini-ikäisen nuoren miehen ongelmia ja sielunmaailmaa, kuten koulukiusaaminen, kiinnostus tyttöihin, itsenäistyminen, kouluelämä, vastuunotto, muiden samanikäisten hyväksyntä ja suhde aikuisiin. Koska Peter Parker on erittäin kiintynyt tätiinsä May Parkeriin, on hän joutunut pitämään Hämähäkkimiehen identiteetin salassa tältä. Hän on myös jatkuvasti huolissaan tämän taloudellisesta ja terveydellisestä hyvinvoinnista. Kaiken tämän lisäksi Peterillä on huolenaan valtava vastuuntunto Hämähäkkimiehenä. Todistettuaan Ben-setänsä väkivaltaisen kuoleman Peter päätti, että ei aio olla sivustakatsojana tilanteissa, joissa kykenee auttamaan muita.
Voimat ja varusteet
Hämähäkkimies on ruumiillisilta ominaisuuksiltaan tavallista ihmistä moninkertaisesti voimakkaampi, nopeampi ja ketterämpi. Alkuperäinen nosti noin 10 tonnia, ja pystyi hyppäämään useiden metrien loikkia. Hänellä on yli-inhimilliset refleksit. Hän kykenee kiipeämään seinillä hämähäkin tavoin.
Hämähäkkimiehen taistelutapoihin kuuluu myös samankaltainen psykologinen sodankäynti, jota Matkijalintu harrastaa: hän pyrkii pilkkaamaan vastustajaansa katkeamattomalla vauhdilla (esimerkiksi ”Mitenkö löysin teidät: katsoin keltaisilta sivuilta kohdasta Isot Tyhmät Apinat!” – tai ”Voi hyvät roistot, älkää nyt suuttuko vaikka otankin aseenne pois!”) – ja useimmat vastustajat turhautuvat tästä ja menettävät otteen taistelusta harkintakyvyn kadotessa vimmaan: esimerkiksi yliluonnollisen voimakas Titania menetti ensi yhteenottonsa Salattujen Sotien aikana täysin harkintakykynsä tällaisen pilkanteon johdosta ja Hämähäkkimies pyyhki hänellä lattiaa.
Hämähäkkimiehellä on ”hämähäkkivaisto”. Se on eräänlainen kuudes aisti, joka varoittaa häntä uhkaavasta vaarasta. Yhdistettynä hänen reflekseihinsä ja ketteryyteensä hämähäkkivaisto tekee Hämähäkkimiehestä vaikean maalin käsiaseille. Myöhemmin on osoitettu, että Hämähäkkimiehen hämähäkkivaistosta voi olla myös haittaa, mikäli pitää viedä samanaikaisesti suojaan useampi kuin yksi henkilö.
Kuoriainen-niminen superroisto yritti kerran analysoida tallentamiaan Hämähäkkimiehen taistelukonsteja – mutta sai todeta karvaasti, että Hämähäkkimies ei käyttänyt kahta kertaa samaa konstia vaan tuntui keksivän temput lennossa; tämäkin johtui hänen vaistostaan, seikka jota Kuoriainen ei koskaan ymmärtänyt.
Hämähäkkivaisto on pelastanut Hämähäkkimiehen hengen lukemattomia kertoja, mutta jotkut hänen vihollisistaan ovat keksineet keinon lamauttaa se. Vihreä Menninkäinen on käyttänyt kerran Peter Parkeriin kaasua, joka lamautti hämähäkkivaiston. Hämähäkkivaisto ei kykene tunnistamaan Venomia, ennen kuin Hämähäkkimies on suoraan heidän edessään. Hämähäkkivaisto varoittaa vain osittain Carnagesta.
Yliluonnollisilta voimiltaan Hämähäkkimies kuuluu tunnettujen supersankarien keskiraskaaseen sarjaan. Esimerkiksi Batman on ruumiillisilta avuiltaan Hämähäkkimiehen rinnalla hyvin inhimillinen; toisaalta vaikkapa Ihmeneloset ovat Hämähäkkimieheen verrattuna ylivoimaisia – mittaamattoman vahvoista Hulkista ja Teräsmiehestä puhumattakaan. Hämähäkkimiehen hahmon kannalta olennaista onkin, miten supervoimia käytetään, ei se, kuinka paljon niitä on. Hän on esimerkiksi voittanut Hulkin ja kaikki Ihmenelosten jäsenet oveluudellaan ja taidoillaan.
Seittisingot
thumb|oikea|150px|Hämähäkkimiehen seittisingot esittelyssä. Seittisingot ovat ranteisiin kiinnitettävät laitteet, jotka ampuvat ohuita seittisäikeitä korkeapaineella. Joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa tämä hieman nailonia muistuttava liuos jähmettyy ja muodostaa erittäin kestävän kuidun, joka tarttuu voimakkaasti lähes kaikkiin pintoihin. Yhtyessään happeen seitti menettää tarttuvuuttaan ja noin 1–2 tunnin kuluttua se muuttuu jauheeksi. Koska seittinestettä sisältävät säiliöt ovat täysin ilmatiiviit, eivät seittisinkojen suuttimet pääse tukkeutumaan.
Seittisinkojen rannekkeet ja seittinestesäiliöt ovat mellotettua pronssia, toimintaosat ruostumatonta terästä ja synteettistä safiiria. Varasäiliöitä Hämähäkkimies säilyttää vyössään, joka on valmistettu nahasta ja messingistä, ja johon mahtuu kerrallaan 30 säiliötä.
Hämähäkkimiehellä on ollut ainakin kahdesti orgaaniset seittisingot. Ensimmäinen kerta oli, kun hänellä oli musta symbioottipuku, ja toinen kerta oli, kun hän oli Kuningatar-nimisen vastustajan vuoksi muuttunut hetkeksi aikaa valtavaksi oikeaksi hämähäkiksi, ja sitten taas takaisin ”ihmiseksi”. Hän huomasi välittömästi, että kykeni nyt tuottamaan itse seittiä käsissä olevien, elokuvan vastaavia muistuttavien orgaanisten seittisinkojen avulla.
Sam Raimin ohjaamassa kolmessa elokuvassa Peterillä ei ole ollut alusta astikaan seittisinkoja, vaan hänen käsissään ovat hämähäkin verkkoa muistuttavat seittikudokset, orgaaniset seittisingot, joista Peter voi ampua seittiä. Mutta Marc Webbin ohjaamassa elokuvassa The Amazing Spider-Man Peter tekee isänsä muistiinpanojen perusteella itselleen seittisingot.
Viholliset
Hämähäkkimiehellä on yksi sarjakuvien tunnetuimmista roistogallerioista. Suurin osa näistä vastustajista sai alkunsa jonkinlaisessa tieteellisessä onnettomuudessa tai tieteellisen vastuun väärinkäyttämisessä. Hämähäkkimiehen vastustajat heijastavat hahmon nimeä, useampi vihollinen on nimennyt itsensä jonkun eläimen mukaan. "Omien" roistojensa lisäksi Hämähäkkimies taistelee usein muita Marvelin roistoja, kuten Tohtori Doomia vastaan. Hämähäkkimiehen pääasiallisina vihollisina pidetään kemistiä ja liikemiestä Norman Osbornia, joka on vastuussa Hämähäkkimiehen elämän suurimmista murhenäytelmistä Ben-sedän murhan jälkeen, sekä Kuuden Koplaa. Myöskin Venomia pidetään eräänä suurimmista vihollisista, koska hahmo on eräänlainen näkemys millainen Hämähäkkimies voisi olla, jos olisi käyttänyt voimiaan pahaan.
Sivuhenkilöt
Hämähäkkimies on lopulta tietenkin tavallinen Peter Parker ja sarjakuvat keskittyvät suuresti myös hänen siviilielämäänsä, perheeseensä ja romansseihinsa yhtä paljon kuin supersankariseikkailuihinkin.
Tärkeimpiin ja tunnetuimpiin sivuhahmoihin kuuluvat:
Hämähäkkimies-perhe
Hämähäkkimies-perhettä käytetään lehdistä, jotka ovat spin-offina tai muulla tavalla olennainen osa Hämähäkkimies-universumia. Hämähäkkimies-perheen lehdissä voidaan viitata Hämähäkkimiehen omiin julkaisuihin, ja ne saattavat usein myös vaikuttaa niiden tapahtumiin.
Kun esimerkiksi Quentin Beck, Mysteerio, kuoli Daredevilin ”Guardian angel” -tarinassa tehdessään itsemurhan, oli Quentin Beck kuollut myös Hämähäkkimies-lehdissä. Lisäksi Hämähäkkimies-julkaisujen ja muiden Hämähäkkimies-perheen julkaisujen sivuhahmot saattavat luoda läheisemmät suhteet keskenään, kuten esimerkiksi kävi kun Hämähäkkimies-lehdistä tutun Harry Osbornin entisen vaimon, Liz Allenin, ja Daredevil-julkaisuista tutuksi tulleen Foggy Nelsonin välille kehittyi parisuhde. Suhteen etenemistä seurattiin kummankin hahmon lehdissä aina eroon asti.
Vaikka Hämähäkkimies-perheen lehtien tapahtumat muodostavat yhteisen kokonaisuuden, on se silti osa Marvel-universumia, johon kuuluu mm. Rautamies, Thor, Mutantti, Kapteeni Amerikka, Hulk, Aaveajaja ja Kostajat.
Hämähäkkimies-perhe on Marvelin vastine Batman-perheelle. Hämähäkkimies-perheellä oli hetken Amerikassa myös oma siihen keskittyvä lehti The Amazing Spider-man Family. Hämähäkkimies-perheen jäsenet seikkailevat kaikki pääasiassa New Yorkissa ja useimmat myös asuvat siellä.
Rinnakkaishahmot ja tiimit
Rinnakkaishahmot ja tiimit ovat omissa lehdissään seikkailevia hahmoja ja ryhmiä jotka usein kohtaavat Hämähäkkimiehen joko Hämähäkkimiehen omissa tai kyseisten hahmojen ja ryhmien lehdissä.
Hämähäkkiyhteisö
Hämähäkkiyhteisö on hämähäkkivoimaisista supersankareista koostuva ryhmä, jonka perusti Ezekiel, joka myöhemmin kääntyi Hämähäkkimiestä vastaan, kun tämä paljasti koko ajan halunneensa Hämähäkkimiehen voiman ja aseman itselleen. Organisaation nykyinen tilanne on tilapäisesti epäselvä.
Hämähäkkiklaani
Hämähäkkiklaani koostuu joukosta hämähäkkivoimaisia ihmisiä. Ezekielin uskomuksen mukaan Hämähäkkijumala valitsi heidät saamaan hämähäkkien kykyjä muistuttavat voimat. Kaikilla heillä on jokin side Hämähäkkimieheen, jonka kanssa he yhdessä muodostavat kyseisen klaanin. Klaanin vihollisiin kuuluu Sinister 666, Kraven klaani ja Morlun.
Kuvitteellinen historia
thumb|250px|Hämähäkki puree Peter Parkeria.