cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen markka
Setelimallit 1875–1883
Vuonna 1865 rupla lakkasi olemasta käypä maksuväline Suomessa, eikä tulevia seteleitä ollut enää tarpeen suunnitella ruplaseteleitä vastaavilla nimellisarvoilla. Vuonna 1875 tulivat 5 ja 10 markan setelit, joiden suunnittelija oli tanskalainen Nilaus Fristrup ja kuva-aiheet tekstien lisäksi kasvi- ja muuta ornamentiikkaa, maatalouteen ja teollisuuteen liittyvää symboliikkaa sekä yhdistetty Venäjän ja Suomen vaakuna. Tässä, kuten ensimmäisessäkin markkasetelisarjassa, on maininta rahan arvosta hopeassa.
Euroopan Grand Prix 1997
Kilpailu
Sekä Schumacher että Frentzen saivat paremman lähdön kuin paalulta startannut Villeneuve, ja he ohittivat hänet. Schumacher johti ensimmäiseen mutkaan tultaessa Frentzenin ollessa toisena ja Villeneuven kolmantena. Frentzen päästi Villeneuven ohitsensa kierroksella kahdeksan. Schumacher teki ensimmäisen varikkopysähdyksensä kierroksella 22 ja Villeneuve sitä seuraavalla. Ensimmäisten varikkokäyntien aikana kärkikaksikon sijoitukset pysyivät ennallaan, mutta Frentzen putosi molempien McLarenien taakse viidenneksi. Toisten varikkopysähdysten jälkeen sijoitukset pysyivät ennallaan, mutta Villeneuve oli lähempänä Schumacheria ja saavutti häntä.
Suomen markka
Setelimallit 1875–1883
Vuonna 1877 tapahtui siirtyminen kultakantaan, minkä vuoksi 5 ja 10 markan seteleistä tehtiin uudet versiot. Ne olivat muutoin jokseenkin samankaltaiset kuin edeltäjänsä, mutta arvo hopeassa oli vaihdettu arvoon kullassa. Seteleihin painettu vuosiluku on 1878. 5 markan setelin yleisväri on sininen, 10 markan setelin punainen. Lisäksi käyttöön tuli 500 markan seteli, jonka suunnittelija oli saksalainen Ferdinand Klimsch. Sen kuva-aiheina ovat ornamentiikan, vaakunan ja tekstien lisäksi Pohjolan luonto: maaseutumaisema, laulujoutsen, merikotka, hirvi, karhu, mehiläinen ja vanamo. Yleisväri on kellanruskea.
Euroopan Grand Prix 1997
Kilpailu
Kierroksella 48 Villeneuve yritti ohittaa Schumacheria Dry Sac -mutkassa. Villeneuve oli sisälinjalla, mutta Schumacher ajoi häntä kylkeen aiheuttaen kolarin. Schumacherin oikea eturengas osui Villeneuven auton sivuponttooniin ja Schumacher joutui keskeyttämään ajauduttuaan hiekalle. Villeneuve sanoi kilpailun jälkeen auton tuntuneen hiukan kummalliselta ja että isku oli kova. Villeneuve pystyi jatkamaan, mutta oli takanaan ajavia hitaampi. Kilpailua oli jäljellä enää 20 kierrosta. Hitaamman vauhdin takia viimeisellä kierroksella Mika Häkkinen ja David Coulthard ohittivat hänet. Mika Häkkinen ajoi uransa ensimmäiseen voittoon, ja Villeneuve varmisti kolmannella sijallaan itselleen maailmanmestaruuden. Gerhard Berger tuli uransa viimeisessä kilpailussa maaliin neljäntentä häviten Villeneuvelle vain 0,119 sekunnilla.
Suomen markka
Setelimallit 1875–1883
Vuonna 1879 suunniteltiin uudet 50 ja 100 markan setelit, mutta ne otettiin käyttöön vasta seuraavalla vuosikymmenellä ja niihin painetut vuosiluvut ovat 1884 ja 1882. 50-markkasen suunnittelija on Nilaus Fristrup, osittain rahapajan johtaja A. F. Soldan. Kuva-aiheet ovat samantapaisia kuin muissa seteleissä, maisemakuvana on näkymä Viipurin ulkosatamasta Uuraansalmesta. Yleisväri on harmaa. 100 markan seteli on Soldanin luonnosten mukainen, yleismuodoltaan muiden setelien tyyppinen ja maisemakuvana on Helsinki nähtynä Eteläsataman edustan Luodolta. Setelin yleisväri on punainen.
Euroopan Grand Prix 1997
Kilpailu
Kilpailun jälkeen tuomaristo rankaisi tahallaan kolaroinutta Schumacheria mitätöimällä kaikki tämän kauden aikana ansaitsemansa pisteet. Mikäli Villeneuve olisi kolarin seurauksena keskeyttänyt eikä Schumacher olisi saanut pisterangaistuksia, olisi Schumacher voittanut mestaruuden.
Suomen markka
Setelimallit 1875–1883
10 markan setelistä ilmaantui 1881 väärennöksiä, minkä vuoksi 1882 tuli käyttöön uusittu versio. Sen yleisväri on keltainen ja muotoilu samantapainen kuin vuoden 1875 setelissä, mutta kuitenkin monilta yksityiskohdiltaan muutettu. Lisäksi käyttöön tuli uusi 20 markan seteli, jonka oli suunnitellut arkkitehti Jacob Ahrenberg. Uutena symboliikkana ovat medaljongeissa olevat Cereksen ja Vulkanuksen, maanviljelyn ja sepäntaidon jumalhahmojen profiilipäät. Lisäksi ornamentiikassa on häivähdys viikinkityyliä, joka viittaa ruotsalaismielisyyteen. Painettuina vuosilukuina ovat 1882 ja 1883. Setelin yleisväri on punertavan ruskea.
Setelimallit 1886–1894
Suomessa ei aikaisemmin ollut ollut omaa setelipainoa, ja seteleitä oli painettu ulkomailla sekä Ferdinand Tilgmannin kirjapainossa. Helsinkiin perustettiin 1885 Suomen oma setelipaino, jonka johtajaksi tuli Tilgmann.
Ensimmäinen setelipainon tuote oli 5 markan seteli vuonna 1886. Tilgmann luonnosteli setelin, mutta lopulliset piirustukset teki saksalainen Nürnbergin taideteollisuuskoulun professori Friedrich Wanderer. Kuva-aiheena oli aiempaa näkyvämmin suomalaista muinaisornamentiikkaa. Suomen vaakuna on nyt hyvin suurikokoinen verrattuna jokseenkin pieneksi piirrettyyn Venäjän vaakunaan. Lisäksi kuvituksena on kuusenhavuja ja kauppaan, teollisuuteen ja merenkulkuun liittyvää esineistöä. Yleisväri on sininen.
Vuonna 1894 sarjaan lisättiin uusittu 20 markan seteli, jonka suunnitelma on Fristrupin tekemä. Seteli on yleiskuvaltaan huomattavasti vähemmän koristeltu kuin 5 ja 10 markan setelit, ornamentiikkaa on vähän ja kuvituksena ovat tekstin lisäksi lähinnä vain Venäjän ja Suomen vaakunat. Koko on sama kuin 5- ja 10-markkasten. Yleisväri on ruskehtava.
Setelimallit 1897–1898
thumb|Viiden markan seteli vuodelta 1897. Suomen Pankki ryhtyi yhteistyöhön englantilaisen Bradbury, Wilkincon & Co. -yhtiön kanssa, jolla oli tarjota uudenlaista painotekniikkaa väärennösten välttämiseksi. Tuloksena oli kokonaan uudenlainen, selvästi aiemmista seteleistä poikkeava setelisarja 1897–1898. Setelien piirustukset tehtiin Lontoossa, ja kuvituksessa on runsaasti abstraktia guilloche-ornamentiikkaa, mutta näkyvästi myös Walter Runebergin suomalaisten veistosten kuvia. Toinen puoli painettiin Lontoossa, toinen Helsingissä. Tämä järjestely oli tehty turvallisuussyistä, jotta Lontoosta Helsinkiin tapahtuvan kuljetuksen aikana mahdollisesti tehtävässä ryöstössä varkaat eivät saisi käsiinsä valmiita seteleitä.
Setelisarjan painatus osoittautui käytännössä sen verran heikoksi, että väri irtosi etenkin Lontoossa painetulta puolelta melko nopeasti kulutuksessa.
Setelimallit 1909–1916
Laatuongelmat ja osin Venäjän harjoittamaan venäläistämispolitiikkaan liittyvät poliittiset syyt johtivat jo vuonna 1907 uuden setelisarjan suunnittelun aloittamiseen suunnittelukilpailun julistamisella. Kilpailuehdotuksia tuli 39, ja ensimmäisen palkinnon sai Edvard Elenius. Tätä tai muitakaan ehdotuksia ei kuitenkaan pidetty riittävän toteuttamiskelpoisina. Sen jälkeen ehdotuksia pyydettiin Akseli Gallen-Kallelalta ja Eliel Saariselta, joista vain jälkimmäinen jätti ehdotuksen ajoissa ja sai lopulta setelisarjan suunniteltavakseen. Seteleissä on vuosiluku 1909 ja ne laskettiin liikkeelle 1910–1913. Setelit ovat tyyliltään kansallisromanttisia ja sisältävät suomalaisia kuva-aiheita. Sarja on tyyliltään hyvin yhtenäinen ja kunkin setelin sommittelu hyvin symmetrinen. Seteleissä on yhdellä puolella Venäjän vaakuna, toisella Suomen. Setelit ovat mitoiltaan erikokoisia, 5 markan seteli pienin (110 mm × 66 mm), seuraavat aina 15 mm leveämpiä ja 9 mm korkeampia, ja 1 000 markan seteli suurin (200 mm × 120 mm).
Kolikoihin tarvitun hopean menekin vuoksi päätettiin vuonna 1915 ottaa käyttöön väliaikaisesti markan seteli. Siitä tuli valkealle paperille punaisella painettu. Suomen vaakunaa ei ollut, koska se olisi kuulunut kääntöpuolelle, jolla ei ollut painatusta lainkaan. Tämänkin setelin suunnittelija oli luultavasti Saarinen. Setelin muotoilu sopi yhteen vuoden 1909 setelien kanssa, mutta oli perin yksinkertainen. Seteli olikin helppo väärentää.
Saman hopeatilanteen vuoksi tarvittiin vuonna 1916 vielä pienempää rahaa seteleinä, joten suunniteltiin 25 ja 50 pennin setelit. Niiden suunnittelija oli taidemaalari Väinö Blomstedt. Molemmissa aiheina on tyylitellyt kukkakimput. Kääntöpuolella oli painatus, kuitenkin tekstien lisäksi vain guilloche-ornamentti, eikä Suomen vaakunaa. 25-penninen oli ruskeankeltainen, 50-penninen harmaansininen. Näitä seteleitä ei kuitenkaan laskettu liikkeelle, koska hopeaa saatiin lisää, ja koko painokset hävitettiin muutamia kappaleita lukuun ottamatta.
Blomstedt suunnitteli myös 1 markan setelistä uuden version vuonna 1916. Kuvitukseltaan se oli hyvin samantapainen kuin pennisetelit. Väreinä olivat ruskeankeltainen ja tummanruskea.
Setelimallit 1918
Suomen itsenäistymisen aikoihin käydyn sodan aikana setelipaino Helsingissä joutui vuoden 1918 aikana joksikin aikaa punaisten hallintaan. He jatkoivat painon toimintaa ja painoivat aidoilla välineillä aidolle setelipaperille vuoden 1909 setelisarjaa. Sodan päätyttyä nämä setelit julistettiin laittomiksi, ja ne erotti laillisista vain sarjanumeron perusteella. Liikkeellä olleisiin seteleihin kirjoitettiin ”Laiton”, ”Väärä”, ”Mitätön” jne. Monilla seteleiden haltijoilla oli kiusaus väärentää sarjanumero laillisen setelin sarjanumeroksi raaputtamalla ja muilla keinoilla, koska kaikilta muilta osin laittomat setelit olivat laillisten kaltaisia.
Tilanteen vuoksi vuoden 1909 setelisarjasta otettiin uusia painoksia merkinnällä Litt. A (littera A, seteleissä usein käytetty merkintätapa uudempien painosten merkkinä). Sen jälkeen tehtiin myös ”Sarja II”-merkinnällä vuoden 1909 seteleitä, osa vain eri värisinä kuin vuoden 1909 mallit. Osasta oli myös jätetty pois Venäjän vaakuna mutta ei vielä venäjänkielistä tekstiä.
Setelimallit 1922–1941
Väärennösten ja muiden syiden takia vuodelta 1909 periytyvä, vuonna 1918 hiukan muutettu setelisarja päätettiin vuonna 1919 uusia kokonaan. Suunnitelmat tilattiin jälleen Eliel Saariselta. Sarjasta tuli huomattavan erilainen kuin edellisestä: kansallisromanttisten aiheiden tilalle tuli klassismi, ja 50 markan ja sitä suuremmissa seteleissä alastomat ihmishahmot, joista tämä setelisarja on kuuluisa. Toinen hallitseva aihe on havupuut.
Tästä setelisarjasta otettiin useita merkinnöillä Litt. A, Litt. B jne. olevia lisäpainoksia, joissa värisävyjen lisäksi oli vain pientä vaihtelua sarjanumeroiden paikoissa ja numeromäärissä ym. yksityiskohdissa. Vuosiluku pysyi 1922:na.
Vuonna 1939 tehtiin 50 markan setelistä painos, jonka väri oli vaaleamman sininen ja vuosilukuna 1939. Samalla tehtiin 100 markan setelistä uusi versio, jossa kummankin puolen kuvitus muuttui samanlaiseksi kuin 50 markan setelissä arvomerkintöjä lukuun ottamatta, väritys vihertävämmäksi ruskeaksi ja vuosiluku 1939:ksi.
Vuodelle 1939 osui myös kokonaan uuden nimellisarvon, 5 000 markkaa, käyttöönotto. Sitä oli valmisteltu jo pari vuotta, mutta muun muassa Karjalankannaksen linnoitustöiden aiheuttaman käteistarpeen vuoksi jouduttiin ensiksi laskemaan liikkeelle vuoden 1922 mallisesta 500-markkasesta päällepainatuksella tehtyjä 5 000-markkasia. Kokonaan uusi 5 000 markan seteli saatiin liikkeelle vuonna 1940, vaikka seteliin tulikin vuosiluvuksi 1939. Setelin suunnitteli setelipainon taiteilija Aarne Karjalainen. Ensimmäistä kertaa Suomen seteliin tuli todellinen henkilöhahmo, J. V. Snellman. Kääntöpuolella on suuri Suomen vaakuna viljantähkien ja ornamentiikan ympäröimänä. Pohjapainatus on ruskeaa, harmaata ja sinistä, osa kuva-aiheista ja punaisella ja sinisellä, jotka vaihtuvat liukuvasti toisikseen.
Vuonna 1941 tehtiin 1 000 markan setelistä uusi versio kyseisellä vuosiluvulla varustettuna ja tummemman ruskeana, mutta muutoin samanlaisena kuin vuoden 1922 malli.
Setelimallit 1945
thumb|5000 markan seteli vuodelta 1945.
Talvi- ja jatkosotien jälkeen suunniteltiin vuonna 1945 uudet seteli­­mallit, jotka laskettiin liikkeeseen seuraavan vuoden alussa setelin­­vaihdon yhteydessä, jolloin kaikki setelit oli määrä­ajassa vaihdettava uusiin. Uusimisessa päädyttiin kuitenkin käyttämään sotaa edeltäneitä Saarisen setelimalleja vain hiukan muutettuina (väreiltään, vuosiluvultaan ja joiltain yksityiskohdiltaan). 50 ja 100 markan setelimallit kuitenkin vaihdettiin kokonaan uusiin, ja ne suunnitteli taiteilija Signe Hammarsten-Jansson.
Näistäkin seteleistä tehtiin Litt-merkinnöillä myöhempinä vuosina uusia painoksia.
Sarjaan oli suunniteltu myös 10 000 markan seteli, kuva-aiheeltaan Elias Lönnrot, mutta sitä ei toteutettu.
Setelimallit 1955–1957
thumb|Yhden markan seteli vuodelta 1963. Vuoden 1945 sarjasta viiden setelin malli oli vuodelta 1922, ja kokonaisuudistusta tarvittiin. Jo vuonna 1946 julistettiin suunnittelukilpailu, jonka voitti taiteilija Tapio Wirkkala. Erinäisten vaiheiden jälkeen uusi setelisarja tuli käyttöön kuitenkin vasta 1955. Kaikista seteleistä tuli saman kokoisia (142 mm × 69 mm), joka säilyi markkasetelien kokona aina euron tuloon asti eli lähes 50 vuotta. Rahan arvon heikennyttyä alle 100 markan arvoisia seteleitä ei enää tarvittu. Uudessa setelisarjassa tekstit olivat yhdellä puolella vain suomeksi, toisella vain ruotsiksi
Setelien samankokoisuus ja toisiaan muistuttavat värit aiheuttivat valituksia, että seteleitä on vaikea erottaa toisistaan. Jo käyttöönottoa seuraavana vuonna 1956 Aarne Karjalainen laati 100 ja 500 markan seteleistä muutetut versiot. 100-markkasesta tuli pohjaväriltään ruskehtava keltainen, painatukset punaruskealla, ja seteli tuli käyttöön 1956. 500-markkasen väri muutettiin kirkkaahkoksi siniseksi, ja seteli tuli käyttöön 1957. Molempien setelien muotoilua muutettiin jonkin verran muutenkin, ja vaakunapuolesta tehtiin sekä suomen- että ruotsinkielinen.
Setelimallit 1963–1977
thumb|10 markan seteli vuodelta 1963. thumb|500 markan seteli vuodelta 1975. Vuonna 1963 tapahtuneen rahauudistuksen myötä käyttöön otettu setelisarja perustui jo vuodesta 1955 käytössä olleisiin, Tapio Wirkkalan suunnittelemiin seteleihin. 1970-luvun puoliväliin tultaessa vuoden 1963 sarjan setelit olivat menettäneet jo puolet ostovoimastaan, joten sarjaa täydennettiin ottamalla käyttöön vuonna 1975 500 markan seteli. Sarjojen kuva-aiheet olivat seuraavat:
Viimeinen markkasetelisarja, mallit 1986–1997
Viimeisen, vuodelta 1986 peräisin olevan ja sen jälkeen vielä yksityiskohdiltaan uudistetun sarjan etusivut ovat pääosin Torsten Ekströmin ja takasivut Erik Bruunin suunnittelemat. Sarja oli graafiselta tyyliltään ja väritykseltään täysin erityyppinen kuin edeltävä sarja; setelien ulkomitat kuitenkin pysyivät samoina kuin ne olivat olleet vuodesta 1955, 142 mm × 69 mm (sarjan kaikki nimellisarvot samankokoisia). Vuoden 1986 sarjan eri nimellisarvot eivät tulleet kaikki yhtä aikaa käyttöön, vaan vuosina 1986, 1987 ja 1993 (alla tarkemmin nimellisarvoittain). Seteleiden aiheet: thumb|10 markan seteli vuodelta 1987. thumb|20 markan seteli. thumb|50 markan seteli. thumb|100 markan seteli. thumb|500 markan seteli. thumb|1 000 markan seteli vuodelta 1986.
Sarjaan luonnosteltiin myös viidentuhannen markan seteli, joka olisi voitu ottaa käyttöön inflaation niin vaatiessa. Setelin henkilökuvana olisi ollut Mikael Agricola ja taustapuolella olisi ainakin Erik Bruunin yhden luonnoksen mukaan mahdollisesti ollut kuvattuna Turun tuomiokirkko. Käyttöönottotarvetta ei kuitenkaan tullut siihen mennessä, kun Suomi liittyi euroon.
Muut kuin Suomen Pankin setelit
1800-luvun jälkipuolella myös Suomen Yhdyspankki ja Pohjoismaiden Osakepankki saivat oikeuden painaa laillisia seteleitä. Vain Suomen Yhdyspankki painoi seteleitä, ja ensimmäisten vuosimalli oli 1866. Nimellisarvot olivat 15, 25 ja 100 markkaa, ja setelien kuvitus oli erilainen kuin Suomen Pankin seteleissä. Toinen setelisarja on vuodelta 1882, nimellisarvot 25 ja 100 markkaa ja kuvitus jälleen erilainen kuin Suomen Pankin seteleissä.
Markan arvon historia (1957–1999)
Suomen Pankki pyrki pitämään markan ulkoisen arvon vakaana siinä onnistumatta. Ongelmana oli muun muassa kauppataseen alijäämä. Ongelma johti toistuviin devalvointeihin, joilla laskettiin markan arvoa. Devalvoinnit olivat tulonsiirto palkansaajilta ja muulta taloudelta kilpailukykynsä menettäneille vientiyrityksille. Muutaman kerran markka myös revalvoitiin, jolloin markan arvo nousi inflaatiopaineiden hillitsemiseksi.
Aiheesta muualla
€
Istumaterveys
Istumaterveys on monitieteinen näkökulma istumiseen yhteydessä oleviin psyko-fyysisiin tekijöihin. Ergonomia on tieteenala, joka sisältää istumiseen liittyviä kysymyksiä tuloksellisuuden näkökulmasta. Keskeistä istumaterveyden kannalta on kiinnittää huomiota istumisen määrään ja olosuhteisiin. Erilaiset perusteet ja tavat istua johtavat erilaisiin seuraamuksiin. Nykyaikainen elämänmuoto pakottaa istumaan huomattavan paljon, mihin ihmisen keho ei ole sopeutunut. Näin ollen istumisesta seuraa monenlaisia ei-toivottuja seuraamuksia.
Istumisen määrän on havaittu olevan yhteydessä korkeampaan riskiin sairastua eturauhassyöpään. Tutkimuksessa selvitettiin työistumisen määrän yhteyttä syöpäriskiin (enimmäkseen istumista, puolet ajasta istumista, enimmäkseen seisomista ja raskas ruumiillinen työ). Tuloksista voidaan päätellä, että eturauhassyöpäriski voi olla jopa 40 % pienempi raskasta ruumiillista työtä tekevillä verrattuna niihin, jotka enimmäkseen istuvat. Riskin eron vaihteluväli oli noin 10–40 %.
Suomessa istumatyön tekemisen on havaittu olevan yhteydessä pidempään elinikään miehillä. Vuonna 2019 julkaistussa suomalaistutkimuksessa havaittiin, että sillä neljänneksellä, joka teki eniten istumatyötä, oli 29 prosenttia pienempi kuolleisuus kuin niillä, jotka tekivät vähiten istumatyötä. Naisilla ei kuitenkaan havaittu mitään korrelaatiota istumatyön ja kuolleisuuden välillä.
Yhteenvetotutkimuksia
Ammatillisen istumisen yhteys terveydellisiin riskeihin ei ole tutkimusten valossa selkeä mutta kuitenkin mahdollinen.
Facelift
Facelift voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Enter the Matrix
Enter the Matrix on Shiny Entertainmentin kehittämä ja Atarin julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Xboxille ja Windowsille.
Norjan Metodistikirkko
Norjan Metodistikirkon johtaja on Christian Alsted, joka on kaikkien Pohjoismaiden sekä Baltian maiden metodistikirkkojen piispa.
Enter the Matrix
Peli sijoittuu Matrix-elokuvien maailmaan. Pelattavia hahmoja ovat Ghost ja kapteeni Niobe.
Norjan Metodistikirkko
Norjan Metodistikirkko liittyy myös saamelaisten historiaan, sillä saamelaiset kokoontuivat ensimmäiseen poliittiseen kokoukseensa 6. helmikuuta 1917 Trondheimin metodistikirkkoon.
Enter the Matrix
Vastaanotto
GameSpot antoi pelille arvosanan 6.3/10 arvostelussaan.
Myynti
Peli myi noin 5 miljoonaa kappaletta huolimatta kriitikoiden vastaanotosta.
Saksalaiset
Saksalaiset ovat  germaanista kieltä puhuva kansa, jonka kooksi lasketaan määritelmästä riippuen noin 80–160 miljoonaa.
Saksalaisuus muodostuu ensisijaisesti saksankielisyydestä ja Saksan liittotasavaltaan kohdistuvasta samastumisesta. Saksan liittotasavallan ulkopuolella elää saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisiä, jotka joskus samaistuvat saksalaisiin. Saksankieliset ovat enemmistönä myös Itävallassa, Sveitsissä ja niiden välissä sijaitsevassa Liechtensteinissa. Saksankielisiä vähemmistöjä on myös Etelä-Tanskassa, Italiaan kuuluvassa Etelä-Tirolissa sekä itäisessä Belgiassa.
Saksalaisten historia
Saksankieliset väestöt elivät keskiajalta lähtien monien eri kokoisten valtioiden alueelle hajautuneina. Kulttuuri- ja murre-erot olivat ja ovat yhä suuret. Saksalaisten keskuudessa kulkee myös katolisten ja protestanttien uskontoraja. Hansan ja muun kaupan myötä saksankielinen asutus levisi Itämeren rannikoille (baltiansaksalaiset). Eri puolilla Keski-Eurooppaa kaupunkien kauppiaat olivat saksankielisiä. Esimerkiksi Transilvaniaan muutti merkittävä määrä saksalaisia. Suuri määrä saksalaisia siirtyi myös viljelemään maata Venäjälle saksalaissyntyisen keisarinna Katariina Suuren pyynnöstä. Heidän jälkeläisiään kutsutaan Volgan saksalaisiksi (saks. Wolgadeutsche).
Kun saksalainen nationalismi voimistui 1800-luvulla, esiintyi ristiriitaisia näkemyksiä siitä, mitä ihmisryhmiä saksalaiset-käsitteen alle voitaisiin sulkea. Jotkut esimerkiksi lukivat saksalaisten joukkoon hollantilaiset, koska näiden puhuma kieli oli lähellä saksaa. Vuonna 1871 perustettu Saksan keisarikunta miellettiin saksalaiseksi kansallisvaltioksi. Keisarillisen Saksan ja sitä seuranneiden saksalaisten kansallisvaltioiden ulkopuolelle on kuitenkin jäänyt merkittäviä saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisryhmiä.
Osa näistä ryhmistä pitää tai on pitänyt itseään saksalaisina. Euroopan alueella tällaisista ryhmistä suurin ovat itävaltalaiset. Itävaltalaisen identiteetin suhde saksalaisiin kansallisvaltioihin on vaihdellut. Ennen toista maailmansotaa suurin osa itävaltalaisista katsoi olevansa saksalaisia, mutta Itävallan perustamisen yhteydessä sitä kiellettiin liittymästä Saksaan. Natsi-Saksan Itävallan-liittämisen ja hävityn sodan jälkeen tilanne kuitenkin muuttui, ja itävaltalaiset alkoivat kokea enemmissä määrin olevansa oma erillinen kansansa. Sveitsin saksalaiset ja saksaa puhuvat ihmiset kokevat muodostavansa oman, saksankielisen ominaiskulttuurinsa. Alsacen ja Lorrainen (saks. Elsass) ja Lothringen) saksankielisen väestön edustajat ovat identiteetiltään olleet usein pikemminkin ranskalaisia kuin saksalaisia.
Edellä mainittujen ohella monissa muissakin valtioissa on asunut ja asuu ihmisiä, joiden juuret ovat saksankielisten ihmisten historiallisissa muuttoliikkeissä, ja joiden keskuudessa saksan kieli on saattanut säilyä näihin päiviin saakka. Esimerkiksi Baltiaan ja moniin Itä-Euroopan maihin syntyi saksalaista asutusta jo keskiajalla.
Holiseva
Holiseva on Holisevan kylässä Jämsässä sijaitseva yhdeksän hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on neljätoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 81 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Holisevan pituus kaakosta luoteeseen on noin 800 metriä. Rannat mutkittelevat ja niillä on muutama rakennus. Järven eteläpuolella sijaitsee Kortesuo ja länsipuolella Isosuo. Kaakossa on Ala-Kiimajärvi, josta kulkee Ruotsinoja Holisevaan. Holisevasta lähtee laskuoja pohjoiseen, oja kulkee Holisevan koillispuolisen kantatie 56:n alitse. Holisevan luoteispuolella sijaitsee Reivinginjärvi ja pohjoisessa on Ruotsinsuo. Holisevan ja kantatien välissä sijaitsee Pahalammi-niminen metsälampi.
Holiseva kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Holiseva on Lahnajoen alueen läntisiä vakavesiä.
Oriol Gómez
Oriol Gómez Marco (s. 1. kesäkuuta 1968 Barcelonassa) on espanjalainen entinen ralliautoilija.
Ura
Gómez ajoi kaikkiaan 27 MM rallia saavuttaen 8 pistettä ja joutui keskeyttämään seitsemän kertaa. Ehkä parhaiten hänet muistetaan Seatin kaksivetoisen Ibizan ohjamista, jolloin hän oli Harri Rovanperän tallikaveri. Hän sijoittui F2 ryhmässä hyvin ja oli Rovanperän kanssa varmistamassa tallille F2:sten merkkimestaruutta. Gómez lopetti uransa vuoteen 2000 mutta ajoi tämä jälkeen vielä Argentiinan rallin vuonna 2006. Uran paras saavutus oli Espanjan rallimestaruus vuonna 1994.
Luettelo Tähtien sodan hahmoista
Tähtien sodassa esiintyviä hahmoja.
Treblinka
250 px|thumb|Treblinkasta hengissä selvinneen Jakow Wiernikin 1959 tekemä leirin pienoismalli
Treblinka oli kansallissosialistisen Saksan perustama tuhoamisleiri Puolan nykyisessä Masovian voivodikunnassa, noin 100 kilometriä Varsovasta koilliseen. Leiri oli organisoitu kahteen osaleiriin, jotka olivat Treblinka I ja Treblinka II.
Treblinka oli yksi kolmesta itäiseen Puolaan operaatio Reinhardiksi kutsutun systemaattisen juutalaisten tuhoamisen takia perustetuista leiristä. Se oli kuolinlukujen perusteella näistä kolmesta suurin ja pahamaineisin. Tuhoamisleirillä surmattiin 750 000 – 900 000 juutalaista. Suuri osa Treblinkassa tapetuista juutalaisista tuotiin Varsovan suuresta juutalaisyhteisöstä, mutta juutalaisia tuotiin leirille myös muista Euroopan maista.
Treblinkan tuhoamisleiri oli 100 kilometriä koilliseen Varsovasta, lähellä Małkinia Górnan kylää, 2,5 kilometriä Treblinkan rautatieasemasta. Leiri sijaitsi Varsovan ja Białystokin gettojen puolivälissä.
250 px|thumb|Puolan hallituksen Treblinkan tuhoamisleirille rakennuttama muistomerkki: jokainen useasta tuhannesta kivestä edustaa kaupunkia tai kylää, joiden juutalaisia asukkaita surmattiin leirillä 250 px|thumb|Muistomerkin suurin kivi, joka sijaitsee kaasukammioille alkaneen matkan paikalla, edustaa yli 310 000 juutalaista Treblinkaan vain hieman yli kolmen kuukauden aikana lähettänyttä [[Varsovan ghettoa]]
Treblinka I
Treblinka I toimi keskitysleirinä, sen sijainti oli kaksi kilometriä etelään tuhoamisleiristä. Treblinka I oli toiminnassa kesäkuusta 1941 heinäkuun 23:een 1944. Tänä aikana puolet 20 000 vangista kuolivat teloituksiin, nääntymykseen ja pahoinpitelyihin. Treblinka I:n vangit työskentelivät joko sorakuopalla tai keinokastelualueella.
Treblinka II
Kolmas osa leiristä (yläleiri eli kuoleman leiri) sijaitsi pienellä mäellä, jonne vei alaleiristä kapea käytävä, jolla oli SS:n antama ironinen nimi Himmelstraße (”Taivastie”). Se oli piikkilangalla aidattu – der Schlauch (”putki”) – ja johti suoraan kaasukammioille. Sen takana oli ainakin kaksi krematoriona käytettyä kuoppaa, joihin kaasutetut uhrit ladottiin palamaan. Yläleirissä oli myös parakki siellä työskenteleville vangeille.
Tuhoaminen
Uhrit tuotiin Treblinkaan junalla. Leiri oli naamioitu näyttämään normaalilta rautatieasemalta, vangit jättivät arvoesineensä ”säilytykseen” ja siellä oli "Lazaret"-kyltillä ja punaisella ristillä merkitty rakennus sairaille ja kuljetuksen aikana kuolleille. Lavastuksen tarkoitus oli helpottaa leirin vartijoiden työtä, sillä ennen tätä lavastusta vangit huomasivat heti saavuttuaan, että heidät tullaan tappamaan. Lavastuksen avulla uhrit saatiin pysymään rauhallisina.
Tulokkaille ilmoitettiin heidän saapuneen siirtoleirille, josta heidät lähetettäisiin muihin leireihin. Hygienian takia heidän pitää mennä suihkuihin ja vaatteet pitää desinfioida. Kaikki rahat ja arvoesineet piti jättää säilytykseen, josta he saisivat ne takaisin suihkusta tultuaan.
Vangit lajiteltiin sukupuolen mukaan ja käskettiin riisuutua alastomiksi talvisinkin, jolloin oli jopa –20 °C pakkasta. Vartijat valikoivat joukosta liian vahvoiksi arvioimansa, jotka vietiin ”Lazarettiin” ja ammuttiin. Naisilta leikattiin tukka pois ennen surmaamista. Niistä ”tehtiin sukkia muun muassa sukellusvenemiehistöille”, kuten leirikomentajien saama direktiivi määräsi 1942.
Vastasaapuneita juutalaisia, erityisesti miehiä hakattiin ruoskilla kun heitä ajettiin kaasukammioihin. SS-upseerien todistuksen mukaan miehet kaasutettiin aina ensin, samalla kun naiset ja lapset joutuivat odottamaan ulkosalla vuoroaan. Odottaessaan naiset ja lapset kuulivat kuolevien miesten kärsimykset ja tulivat tietoisiksi tulevasta kohtalostaan, mikä luonnollisesti aiheutti heissä paniikkia ja epätoivoa, sekä myös tahatonta ulostamista.
Yhden saapumiserän tuhoaminen vei tavallisesti kahdesta kolmeen tuntia.
Kaasukammiot
Syksyllä 1942 käyttöönotetut uudet kaasukammiot kykenivät surmaamaan 3 000 ihmistä kahdessa tunnissa ja 12 000−15 000 uhria päivässä, maksimikapasiteetin ollessa 22 000 surmattua 24 tunnissa.
Alkuperäisiin kolmeen kaasukammioon ahdettiin kerrallaan 200 (yht. 600) ja kymmeneen uuteen 400 (yht. 4000) uhria. Kaasukammiot olivat kooltaan 4x4x2,6 m (alkuperäiset) ja 4x8x2 m uudemmat, joiden matalammalla oleva katto pienensi tilavuutta ja siten lyhensi tukehtumisaikaa. Uusi kaasukammiorakennus oli tehty muistuttamaan juutalaista rituaalikylpylää tai synagogaa ja sen etuseinässä komeili isokokoinen Daavidin tähti.
Kaasukammioissa oli tirkistysluukut, joiden kautta oli mahdollista seurata surmaamista. Alkuperäisissä kammioissa uhrit surmattiin Puna-armeijalta kaapatun tankin polttomoottorin pakokaasuilla. SS-Scharführer Erich Fuchsin mukaan kyseessä oli 200 hp:n vesijäähdytetty V-8 bensiinimoottori; Fuchs vastasi koneen asentamisesta. Se myös toimi leirin generaattorina. Uusia kymmentä kammiota varten asennettiin kaksi uutta konetta.
Kaasutuksen aloituksesta äänien vaimenemiseen kului aikaa reilut kymmenen minuuttia ja ovet avattiin parinkymmenen minuutin kuluttua. Leirin kapinan yhteydessä 1943 paennut ja elossaselvinnyt Jankiel Wiernik on todistanut, että kun kammioiden ovet avattiin, ruumiit olivat yhä pystyasennossa tai polvillaan täyteenahtamisen takia.
Aluksi ruumiit haudattiin suuriin joukkohautoihin; myöhemmin tehtiin arina kiskoista ja betonipilareista, jonka päällä niin tuoreet kuin ylöskaivetut haudatut ruumiit poltettiin. Noin 800–1 000 ruumista poltettiin kerrallaan ja polttaminen kesti kerrallaan noin viisi tuntia. Krematorio paloi 24 tuntia vuorokaudessa.
Toisin kuin keskitysleireillä joissa ylläpidettiin mm. orjatyövoimaa, tuhoamisleireillä kuten Treblinkalla ei ollut mitään muuta toimintaa kuin ihmisten surmaaminen. Koko leiri naamioitiin rautatieasemaksi, jotta tulevat uhrit eivät aavistaisi kohtaloaan, ja heitä olisi helpompi käsitellä. ”Asemarakennuksessa” oli näkyvissä juna-aikatauluja, määränpäiden julisteita ja jopa toimimaton ”kello”, jonka viisareita siirrettiin aina saapuvan junan arvioituun tuloaikaan. Puna-armeijan sotakirjeenvaihtaja Vasili Grossman kuvaili leirin toimintaa kirjassaan A Hell Called Treblinka (Helvetti nimeltään Treblinka), jota käytettiin todisteena Nürnbergin oikeudenkäynneissä.
Aiheesta muualla
52.62639°N, 22.04694°W
Milan Kundera
Milan Kundera (1. huhtikuuta 1929 Brno, Tšekkoslovakia – 11. heinäkuuta 2023 Pariisi, Ranska ) oli tšekkiläinen kirjailija ja toisinajattelija.
Kunderan esikoisromaani on vuonna 1967 ilmestynyt Pila. Kundera osallistui vuoden 1968 Prahan kevääseen, minkä jälkeen hänen työnsä kiellettiin Tšekkoslovakiassa vuoden 1989 samettivallankumoukseen asti. Kommunistihallinnon vainoama Kundera päästettiin vuonna 1975 Ranskaan. Hän menetti Tšekkoslovakian kansalaisuuden 1979, ja vuonna 1981 hänelle myönnettiin Ranskan kansalaisuus. Hän kirjoitti romaanien lisäksi näytelmiä, runoja ja esseitä. Kundera tunnetaan erityisesti filosofisista teemoistaan.
Nuoruus
Kunderan vanhemmat olivat Ludvík ja Milada Kundera. Ludvík-isä oli tunnettu musikologi ja pianisti, joka oli ollut säveltäjä Leoš Janáčekin oppilas ja toimi Musiikin ja esittävien taiteiden Janáček-musiikkiakatemian rehtorina. Lukion jälkeen Milan Kundera jatkoi 1948 Kaarlen yliopiston filosofiseen tiedekuntaan, jossa hän joutui vaikeuksiin porvarillisena pidetyn perhetaustansa takia. Hän vaihtoi 1953 elokuvataiteiden linjalle Prahan esittävien taiteiden akatemiaan. Hän opiskeli siellä käsikirjoittamista ja ohjaamista ja valmistui 1958. Kundera toimi valmistumisensa jälkeen kirjallisuuden opettajana Prahan elokuvakoulussa.
Lee Smolin
thumb|right|Lee Smolin Lee Smolin (s. 1955) on yhdysvaltalainen fyysikko. Smolin epäilee nykyfysiikan valtavirtana olevaa säieteoriaa, ja myös kvanttiteoriaa, jonka muotoilua matemaattisiksi kaavoiksi hän ei pidä tyydyttävänä.
Milan Kundera
Nuoruus
Kundera liittyi Tšekkoslovakian kommunistiseen puolueeseen vuonna 1948. Hänet erotettiin siitä vuonna 1950, mutta hänet hyväksyttiin takaisin 1956, ja hän oli puolueen jäsen vuoteen 1970 saakka.
Lee Smolin
Koulutus, ura ja perhe
Smolin opiskeli Hampshire Collegessa merkittävän fyysikon Herb Bernsteinin ohjauksessa. Teoreettisen fysiikan tohtoriksi hän valmistui Harvardin yliopistosta. Hän toimi useissa yliopistoissa ja vieraili myös eurooppalaisissa yliopistoissa, kuten Oxfordissa, Cambridgessa ja Rooman yliopistossa. Sen jälkeen hän muutti Kanadaan työskentelemään teoreettisen fysiikan Perimeter Instituteen, jonka perustamisessa hän oli mukana.
Milan Kundera
Nuoruus
Tšekkiläinen Respekt-lehti väitti syksyllä 2008 Kunderan ilmiantaneen vuonna 1950 Miroslav Dvořáčekin, joka oli paennut Tšekkoslovakiasta Länsi-Saksaan ja palannut maahan tiedustelijana. Ilmiannon seurauksena Dvořáček pidätettiin ja tuomittiin pitkään vankeusrangaistukseen. Respekt perusti väittämänsä vanhoihin vahingossa ilmi tulleisiin asiakirjoihin. Kundera itse kiisti väitteet jyrkästi, ja monet nimekkäät kirjailijat asettuivat puolustamaan häntä.
Lee Smolin
Koulutus, ura ja perhe
Smolinin äiti Pauline Smolin on näytelmäkirjailija ja isänsä Michael Smolin on ympäristö- ja prosessi-insinööri. Hänen veljensä David M. Smolin on professorina Cumberlandin oikeustieteellisessä tiedekunnassa Samfordin yliopistossa Alabamassa. Hänen puolisonsa on juristi Dina Graser.
Teorioita
Smolin on esittänyt teorioita liittyen kvanttigravitaatioon. Kvanttigravitaation tarkoitus on yhdistää kaksi fysiikan pääteoriaa. Hänen mielestään silmukkakvanttigravitaatio ja säieteoria voivat olla saman teorian eri puolia. Smolin tunnetaan parhaiten ajatuksesta, jonka mukaan mustan aukon synty luo uuden maailmankaikkeuden jonnekin maailmankaikkeutemme taakse, meille tuntemattomiin ulottuvuuksiin.
Milan Kundera
Ura kirjailijana
Kundera lienee valinnut ensimmäiseksi ilmaisumuodokseen lyriikan synnyinseutunsa vahvan runoilijakaartin takia. Esikuvia tässä olivat proletaarirunoilija Jiří Wolker ja filosofi František Halas. Hän julkaisi 1949 ensimmäisen runonsa ja 1950-luvulla kolme runokokoelmaa, Člověk zahrada širá (1953), Poslední máj (1955) ja Monology (1957). Poslední máj oli kunnianosoitus natsien vastaiseen liikkeeseen osallistuneelle Julius Fučíkille. Rakkausrunoja sisältänyt Monology (1957) kiellettiin myöhemmin ironisen sävynsä ja erotiikkansa takia.
Lee Smolin
Teorioita
Kirjassaan Kvanttipainovoima Smolin kuvaa kansantajuisesti yrityksiä yhdistää kvanttiteoria ja yleinen suhteellisuusteoria 1960-luvulta lähtien. Smolin tarkastelee esimerkiksi Wheeler–DeWitt-yhtälöä, jolle on aikaisemmin ollut vaiketa löytää ratkaisua, mutta jolle Smolin on löytänyt äärettömän määrän tarkkoja ratkaisuja.
Milan Kundera
Ura kirjailijana
Monologyn jälkeen Kundera hylkäsi runouden ja julkaisi 1960 teoksen Romaanin taide, joka käsitteli kriittisesti tšekkiläistä avantgardekirjailija Vladislav Vančuraa ja puolusti romaanin asemaa modernina tyylinä. Kunderan seuraava teos Majitelé klíčů (1962) oli menestynyt yksinäytöksinen näytelmä. Kundera oli jo 1960-luvulla kotimaassaan tunnettu kirjallisuusvaikuttaja, ja kyseinen vuosikymmen oli myös hänen tuottoisinta aikaansa. Hän julkaisi muun muassa kolme novellikokoelmaa, jotka tunnetaan yhteisnimellä Naurattavien rakkauksien kirja. Vuonna 1967 ilmestyi Kunderan ensimmäinen romaani Tšekkiläinen pila (julkaistu myös nimellä Pila), jonka seuraavana vuonna julkaistu ranskankielinen käännös toi hänelle myös kansainvälistä mainetta. Se käsitteli ironisesti ihmisten kohtaloita stalinismin ajan Tšekkoslovakiassa.
Lee Smolin
Teorioita
Aika ja avaruus on ajateltu Newtonista lähtien jatkuviksi. Tämän Smolin kiistää ja väittää aika-avaruutta kvantittuneeksi: on olemassa sekä pienin aika, Planckin aika, että pienin pituus, Planckin pituus.
Milan Kundera
Ura kirjailijana
Kundera oli osallistunut Prahan kevääseen vuonna 1968. Hänen toinen toinen romaaninsa Elämä on toisaalla ilmestyi 1969. Se kertoi parisuhteissaan epäonnisesta sankarista, joka ottaa ilolla vastaan vuoden 1948 kommunistien valtaannousun. Teos kiellettiin kotimaassaan samalla kun maan kulttuuria alistettiin puolueen kontrolliin. Neuvostoliiton miehitettyä maan Kundera kieltäytyi “tunnustamasta poliittisia virheitään”, ja hänen kaikki työnsä kiellettiin, hänet erotettiin opettajantehtävistään ja puolueesta. Tosin tämä Kunderan ja monien hänen taiteilijakollegoidensa syrjäyttäminen tapahtui vähitellen vuodesta 1970 alkaen. Kundera pyrki toteuttamaan näkemyksiään muuttamalla Brnoon, mutta lopulta vuonna 1974 oli edessä muutto Ranskaan.
Lee Smolin
Teorioita
Säieteorian ja yleisen suhteellisuusteorian heikkoudeksi Smolin laskee riippuvuuden oletetusta tausta-avaruudesta. Hänen mukaansa ajan ja avaruuden pitää päinvastoin rakentua teoriasta. Näitä rakennuspalikoita ovat äärimmäisen pienet silmukat. Toisiinsa lomittuneet ja kietoutuneet silmukat muodostavat spinverkon. Nämä alkeispinta-alat ja -tilavuudet ovat vain Planckin mittojen kokoisia. Kaukaa katsoen niiden muodostama rakenne näyttää sileältä ja jatkuvalta, jollaisena me ajan ja avaruuden koemme.
Minerotrofinen suo
Minerotrofinen suo on ravinteikas, sillä se saa vetensä ympäröivältä kivennäismaalta. Sadeveteen liukenee kivennäisiä ja ravinteita, jotka kulkeutuvat suolle pintavalumana tai pohjaveden mukana. Tyypillisiä minerotrofisia soita ovat letot ja korvet. Letoista valtaosa on ravinteisuutensa tähden muokattu pelloiksi, ja korvistakin osa. Korpia on ojitettu paljon ja puuston kasvu on niillä voimakasta. Minerotrofisen suon vastakohta on ombrotrofinen suo.
Lee Smolin
Teorioita
Säikeet, jotka ovat Planckin pituuteen verrattuna suuria, saattavat vastata spinverkossa eteneviä aaltoja. Näin silmukkapainovoima muodostaisi tausta-avaruuden säikeille.
Smolinin mielipiteet ovat herättäneet laajaa väittelyä fyysikoiden keskuudessa. Eräs johtavista säieteoreetikoista Joseph Polchinski on arvostellut Smolinin teoksessaan The Trouble with Physics esittämiä ajatuksia.
Milan Kundera
Ura kirjailijana
Kunderan 1970- ja 1980-luvun romaanit olivat suosittuja kansainvälisesti, mutta ne olivat kiellettyjä Tšekkoslovakiassa vuoteen 1989 asti. Jäähyväisvalssi (1971) on hänen synkin teoksensa. Siinä tutkitaan moraalista syyllisyyttä ja tuskaa epäonnistumisen edessä. Kunderalle annettiin 1975 lupa muuttaa Ranskaan, kun hän sai opettajan paikan Rennesin yliopistosta. Hän opetti siellä vuoteen 1978. Vuonna 1979 hän menetti Tšekkoslovakian kansalaisuuden. Kundera sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1981, mikä merkitsi, ettei hän ollut parin vuoden ajan minkään maan kansalainen. Vuonna 2019 hän sai takaisin myös Tšekin kansalaisuuden.
Naurun ja unohduksen kirja ilmestyi 1979. Sen teemana on omahyväisen ja skeptisen naurun sekä julkisen ja yksityisen kaipauksen ero. Vuoden 1984 Olemisen sietämätön keveys käsittelee monia metafyysisiä kysymyksiä päähenkilöiden seksuaalisuhteiden kautta. Teoksen päähenkilöinä on neljä tšekkiä, jotka yrittävät sopeutua yhdessäeloon ja neuvostovaltaan Prahan kevään jälkeen. Yhdysvaltalainen Philip Kaufman ohjasi romaanista elokuvaversion vuonna 1988. Elokuva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta ja sen pääosissa nähtiin Daniel Day-Lewis, Juliette Binoche ja Lena Olin.
Vuonna 1990 ilmestynyt Kuolemattomuus käsittelee taiteilijan luomistyön olemusta. Kunderan seuraava romaani Kiireettömyys (1994) on ensimmäinen, jonka hän kirjoitti ranskaksi. Hänen seuraavat teoksensa ovat pienoisromaani Identiteetti (1997) ja Tietämättömyys (2000), joka ilmestyi ensin espanjaksi vaikka oli kirjoitettu ranskaksi.
Kundera oli useana vuonna mukana veikkauksissa Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Palkintoa ei kuitenkaan koskaan hänelle myönnetty.
Tyyli
Romaanien lisäksi Kundera on kirjoittanut näytelmiä, runoja ja esseitä. Hänen esikoisteoksensa oli runokokoelma Člověk zahrada širá. Kundera sai vuonna 1987 Ranskan akatemian kriitikkopalkinnon esseekokoelmastaan Romaanin taide (L'Art du Roman).
Diolit
thumb|250px|Dioleja Dioli eli dialkoholi on alkoholi, jossa on kaksi hydroksyyliryhmää (-OH). Yleisimmin tunnettu dioli on jäähdytinneste etyleeniglykoli eli etaani-1,2-dioli (HO-CH2-CH2-OH). 1,2-dioleja kutsutaan usein vastaavaan alkeenin glykoleiksi, esim. propaani-1,2-dioli on propyleeniglykoli.
Sick Individuals
Sick Individuals (tyylitelty muotoon SICK INDIVIDUALS) on alankomaalainen DJ-tuottajaduo, jonka jäseniin kuuluvat Rinze "Ray" Hofstee ja Joep "Jim" Smeele. Duon jäsenet tapasivat toisensa Alankomaiden Hilversumissa musiikinsäveltämistä opiskellessaan. Jim ja Ray sävelsivät alun perin musiikkia televisiomainoksia varten kunnes molemmat kiinnostuivat niin klassisesta kuin modernista musiikista joka sai heidät innostumaan liikekumppanuudesta vuonna 2010, jonka seurauksena he perustivat toiminimen Sick Individuals.
Diolit
Kun diolin hydroksyyliryhmät ovat eri päissä molekyyliä, ne voivat reagoida kumpikin erikseen, esimerkiksi esteriksi. Diolia voidaan esteröidä pitkiksi ketjuiksi dikarboksyylihapon kanssa (jossa on vastaavasti happoryhmä molemmissa päissä molekyyliä), jolloin saadaan polyesteriä. Toinen vastaava reaktio tapahtuu di-isosyanaattien kanssa, jolloin saadaan polyuretaania.
Sick Individuals
Duon jäsenet ovat maininneet varhaisiksi vaikuttajikseen Daft Punkin, Bingo Playersin ja Swedish House Mafian. He ovat tuottaneet musiikkia muun muassa Axwellin kanssa kappaleen "I Am" sekä Dannicin kanssa kappaleen "Blueprint" (molemmat saavuttivat listan kärjen Beatportissa). Lisäksi he ovat miksanneet muun muassa Rihannan, Aviciin, Icona Popin, Tiëston, Flo Ridan ja David Guettan kappaleita. Heidän miksauksensa Icona Popin kappaleesta "I Love It" sai runsaasti tukea sekä huomiota tanssimusiikkiteollisuudessa.
Diolit
Dioleja voidaan valmistaa useilla eri tavoilla. Alkeenin dihydroksylaatio on hapetusreaktio, joka tuottaa 1,2-diolin alkeenista. Aldehydejä voi pelkistää alkoholeiksi joko katalyyttisellä vedytyksellä tai Cannizzaro-reaktiolla.
Oikeusvaltio
180px|right|Vaaka on yleinen oikeudenmukaisuuden symboli Oikeusvaltio on valtio, jonka toiminta on sidottu oikeuteen ja joka ei puutu mielivaltaisesti yksityisten vapauspiiriin. Oikeusvaltio on valtiosääntöoikeuden keskeisimpiä lähtökohtia. Valtiosääntö ja perustuslaki ovat systemaattiselta kannalta oikeusvaltioperiaatteen johdannaisia.
Oikeusvaltion käsite syntyi Saksassa 1800-luvulla. Käsitteen taustahistoriaan kuuluvat sekä Montesquieun että Immanuel Kantin oikeusfilosofia.
Suomessa oikeusvaltioperiaatteesta säädetään Suomen perustuslain 2 § 3 momentissa: "Julkisen vallan käytön tulee perustua lakiin. Kaikessa julkisessa toiminnassa on noudatettava tarkoin lakia." Hallituksen esityksen mukaan kyseessä on kuitenkin vain kahdesta oikeusvaltioperiaatteen olennaisesta ainesosasta.
Oikeusvaltion sisältö
Antero Jyrängin määritelmän mukaan oikeusvaltion määritelmään sisältyy kuusi ainesosaa:
Kaarlo Tuori on ryhmitellyt oikeusvaltioteoriat aineellisiin ja muodollisiin. Saksalaisen varhaisperustuslaillisen koulukunnan edustamassa aineellisessa oikeusvaltioteoriassa oikeus on olemassa itsenäisesti, valtiosta ja suvereniteetistä riippumattomasti. Myöhäisperustuslaillisen koulukunnan edustamassa muodollisessa oikeusvaltioteoriassa oikeus samaistuu valtion itsensä antamiin normeihin, joilla se rajoittaa itse itseään ja toimintamahdollisuuksiaan.
Vastaavia käsitteitä
Isossa-Britanniassa ja angloamerikkalaisissa maissa oikeusvaltiota vastaava käsite on rule of law. Euroopan unionin lainsäädännössä näitä käsitteitä käytetään toistensa käännöksinä. Kuitenkin Jyrängin mukaan käsitteet eivät ole samansisältöisiä. Hänen mukaansa keskeistä rule of law -käsitteessä on vaatimus, että mahdollisimman monet yhteiskunnallisista ristiriidoista saadaan muunnetuiksi tuomioistuinasian muotoon ja ratkaistavaksi tuomioistuimessa.
Nunchaku
thumb|270px|Nunchakuja Nunchaku on japanilainen nivelnuija, kaksiosainen pamppu, jossa perinteisesti naru yhdistää kaksi lyhyttä puukeppiä. Modernimmat nunchakut on tehty puun lisäksi muun muassa myös kumista sekä alumiinista, mutta lähes mitä tahansa materiaalia voi käyttää niiden valmistamiseen. Narun lisäksi ne voidaan nykyisin yhdistää myös ketjulla.
Nunchakujen alkuperästä on kiistelty paljon ja yleisimpien teorioiden mukaan ne olivat joko okinawalainen varsta tai kiinalaisten nuija. Asetta käytetään nykyisin monissa taistelulajeissa kehittämään koordinaatiota ja reaktiokykyä. Nunchakujen pohjalta luotiin myös pidennetty kolmesta kepistä muodostettu ”kolmen-osan-sauva” sansetsukon.
Nunchakuille tarkoitettuja katoja ovat mm. renshugata (sho), renshugata (dai) ja sanbon nunchaku no kata.
Alankomaissa on syntynyt organisaatio nimeltä World Nunchaku Association, joka keskittyy ainoastaan nunchakuihin ja ottelemiseen niillä.
Ylämaanponi
Ylämaanponi eli highlandponi on kotoisin Pohjois-Skotlannista sekä Skotlannin länsirannikon saarilta. Rotu kuuluu Britannian vahvimpiin ja vankimpiin mountain and moorland -rotuihin.
Ominaisuudet
Ponien säkäkorkeus on 132–147 cm. Väreinä ovat pääasiassa ruunikot ja mustat sekä näiden hallakko- ja kimosävyt. Ylämaanponilla on leveä otsa, lihaksikas kaula. Runko on raskas, luusto vahva ja massakas. Takaosa on voimakas ja häntä kiinnittyy korkealle. Jalat ovat tanakat ja kaviot hyvät.
Ylämaanponit ovat tunnettuja kauniista väreistään, erityisesti hallakon eri sävyistä. Ne ovat ahkeria työhevosia, ja niitä käytetään edelleen kuormajuhtina.
Ylämaanponi on vakaa, hillitty, miellyttävä ja hyvä yleisponi koko perheelle.
Käyttö
Ratsastus, valjakkoajo, vaellusratsastus, kantojuhta.
Kasvojenkohotus
Kasvojenkohotus eli rytidektomia (muinaiskreikan sanoista ῥυτίς (rhytis) ”ryppy” + ἐκτομή (ektome) ”poistaminen leikkaamalla”) on plastiikkakirurginen toimenpide, jossa kasvojen ihoa kiristetään. Kasvojenkohotus vähentää vanhenemisen ja huonojen elintapojen löystyttämien kasvolihasten ja ihon ulkonäköä vanhentavaa vaikutelmaa. Leikkaus voidaan suorittaa eri tavoin, mutta siihen kuuluu yleensä löystyneen kasvoihon pienentäminen reunoilta leikkaamalla ja kiinnitys hiusrajan ja korvan reunalle.
Kynämies
Kynämies oli yritysjournalismiin erikoistunut mediatalo, joka tuotti asiakkailleen asiakaslehtiä ja verkkopalveluita. Tunnetuimpia Kynämiehen tekemiä lehtiä ovat mm. Terveydeksi ja Moottori.
Yritys perustettiin vuonna 1984 nimellä Suunnittelutoimisto Kynämies Oy. 2005 yritys osti Viestintätoimisto Sanakunta Oy:n.
Otavamedia Oy, joka kuuluu Otava-konserniin, osti yhtiön koko osakekannan vuonna 2002. 2008 Kynämies liitettiin Otavamediaan. Kynämies ja Turussa toimiva Viestintätoimisto Sanakunta muodostavat yhdessä Otavamedian asiakaslehtiyksikön.
Reivinginjärvi
Reivinginjärvi on Jämsän länsiosassa sijaitseva runsaan neljän hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kuusitoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 80 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Reivinginjärven itärannalla on jonkin verran rakennuskantaa, muutoin sen ympäristö on soista ja metsäistä. Luoteessa sijaitsee Muuratsuo ja koillisessa kantatie 56:n pohjoispuolella Ruotsinsuo. Muuratsuon luoteispuolella on Iso-Mustinki ja Vähä-Mustinki. Reivinginjärven ja kantatien välissä on pieni Kaukaloinen-järvi. Noin kilometri länteen sijaitsee Norojärvet-niminen kokonaisuus. Kaakossa on Holisevan kylä ja saman niminen järvi. Reivinginjärvi on vedenjakajaseudulla, noin kolme kilometriä sen lounaispuolella sijaitsee Kokemäenjoen vesistöön kuuluva Palsinajärvi.
Reivinginjärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Reivinginjärvi on Lahnajoen alueen läntisiä vakavesiä.
British Union of Fascists
British Union of Fascists (Brittiläinen fasistiunioni, BUF) oli 1932 perustettu fasistipuolue, jonka johtaja oli Oswald Mosley.