cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amalekilaiset
Israelilaisten sodat amalekilaisia vastaan
Raamatun mukaan israelilaiset kohtasivat amalekilaiset ensimmäisen kerran Refidimissä Siinain autiomaassa pian sen jälkeen, kun he olivat Mooseksen johdolla lähteneet Egyptistä. Tällöin amalekilaiset hyökkäsivät israelilaisia vastaan, mutta Mooseksen käskystä Joosua johti taistelua heitä vastaan ja voitti heidät. Mooses itse seurasi taistelua vuoren huipulta ja piti tällöin käsiään kohotettuina. Kun hän välillä joutui väsymyksestä laskemaan kätensä alas, amalekilaiset pääsivät voitolle, mutta kun hän nosti ne jälleen, israelilaiset voittivat.
Amalekilaisten aiheeton hyökkäys herätti siinä määrin israelilaisten ja Raamatun mukaan myös Herran vihan, että Herra sanoi Moosekselle: "Kirjoita tämä kirjaan muistoksi ja teroita se Joosuan mieleen: Minä pyyhin pois amalekilaisten muiston taivaan alta." Rakennettuaan alttarin myös Mooses sanoi: "Herra sotii amalekilaisia vastaan sukupolvesta sukupolveen."
Myöhemmin myös midianilainen tietäjä Bileam toisti amalekilaisia vastaan esitetyn kirouksen sanomalla: "Kansakunnista ensimmäinen on Amalek, mutta sen loppu on perikato." Myös Mooses kehotti vielä elämänsä lopulla pitämässään puheessa israelilaisia muistamaan, mitä amalekilaiset olivat tehneet, ja kostamaan heille. Israelilaiset pitivät pyhänä velvollisuutenaan taistelua heitä vastaan omien säästämiseksi.
Tuomarien kirjassa amalekilaisten mainitaan erinäisiä kertoja liittoutuneen muiden kansojen kanssa, jotka kulloinkin olivat israelilaisten vihollisia. Moabin kuningas Eglon voitti heidän tuellaan israelilaiset, jotka joutuivat hänen alamaisiksiin 18 vuoden ajaksi. Myöhemmin midianilaiset ja amalekilaiset ryöstivät heiltä seitsemän vuoden ajan maan sadon, kunnes Gideon voitti heidät.
Ensimmäisessä Samuelin kirjassa kerrotaan, että Israelin ensimmäinen kuningas, Saul, lähti profeetta Samuelin kehotuksesta sotaan amalekilaisia vastaan. Samuel vaati myös, että Saulin oli surmattava heidät kaikki, lapsetkin, sekä myös kaikki heidän karjansa. Perusteluna hän esitti sen, mitä nämä olivat satoja vuosia aikaisemmin, Mooseksen aikana tehneet israelilaisille ja mikä oli kostettava. Saul voittikin amalekilaiset, teki lopun heidän mahdistaan ja otti heidän kuninkaansa Agagin vangiksi, mutta vastoin Samuelin antamaa ohjetta hän jätti tämän henkiin eikä myöskään tuhonnut kaikkea amalekilaisten karjaa vaan otti siitä osan ryöstösaaliiksi. Tästä tottelemattomuudesta Samuel vihastui, ja Saulin katsottiin menettäneen oikeutensa kuninkuuteen. Samuel myös hakkasi Agagin kappaleiksi. Kun Saul myöhemmin teki itsemurhan, muuan amalekilainen sanansaattaja toi hänen kuolemastaan tiedon Daavidille, mutta väitti samalla surmanneensa tämän itse.
Myös Daavidin mainitaan käyneen sotia jäljellä olleita amalekilaisia vastaan.
Ensimmäisessä aikakirjassa mainitaan, että Juudan kuningas Hiskian aikana simeonilaiset surmasivat viimeiset jäljellä olleet amalekilaiset. Toisaalta kuitenkin Esterin kirjan mukaan juutalaisia vastaan Persian hovissa juonitellut ja heidän surmaamistaan suunnitellut Haman olisi ollut Agagin ja näin ollen amalekilaisten jälkeläinen.
Väitettyjä amalekilaisten jälkeläisiä
Juutalaisten keskuudessa amalekilaisten maine heidän ikiaikaisina peri­vihollisinaan on säilynyt kautta aikojen, vaikka heitä ei ole ollut olemassa enää tuhansiin vuosiin. Tämä on toisinaan johtanut siihen, että he ovat väittäneet kulloistenkin vihollistensa olevan amalekilaisten jälkeläisiä tai ainakin heihin rinnastettavia, niin että näihin voitaisiin soveltaa Tooran käskyä amalekilaisten tuhoamisesta.
Keskiajalta saakka itämaiden juutalaiset ovat usein pitäneet armenialaisia amalekilaisten jälkeläisinä ja käyttäneetkin heistä tätä nimitystä, eivät kuitenkaan aina vihamielisessä tarkoituksessa.
Rabbi Yosef Chaim Sonnenfeld väitti vuonna 1898, Saksan keisari Vilhelm II:n vieraillessa Palestiinassa, kuulleensa opettajiltaan, että saksalaiset olisivat amalekilaisten jälkeläisiä. Tällä perusteella hän kieltäytyi tervehtimästä keisaria. Myöhemmin natsien noustua valtaan monet juutalaiset ymmärrettävästi pitivät heitä amalekilaisina. Nykyisessä Israelissa on varsinkin Gush Emunim -liikkeen keskuudessa pidetty palestiina­laisia nykyajan amalekilaisina. Keskinäisissä uskonnollisissa ja ideologisissa kiistoissaan juutalaiset ovat joskus nimittäneet toisiaankin amalekilaisiksi, muun muassa Yisrael Meir Hacohen käytti tätä nimitystä Venäjän juutalais­syntyisistä kommunisteista.
Kristitytkin ovat joskus nimittäneet vastustajiaan amalekilaisiksi. Esimerkiksi bysanttilainen kronikoitsija Theophanes käytti tätä nimitystä Jerusalemin valloittaneista muslimeista, samoin vuonna 1095 paavi Urbanus II kehottaessaan kristittyjä lähtemään ensimmäiselle risti­retkelle, jolloin hän samalla vertasi itseään Moosekseen. Martti Luther nimitti Jeesusta vastustaneita juutalaisiakin "amalekilaisiksi". Vuonna 1689 puritaaninen saarnaaja Cotton Mather käytti tätä nimitystä Amerikan eurooppalaista uudis­asutusta vastustaneista intiaaneista.
Hitsville
Hitsville on 1990-luvun alussa Helsingin Pitäjänmäellä rakennettu äänitysstudio, jonka perustivat Esa Pulliainen ja Vesa Anttila.
Studion rakennustyöt aloitettiin vuonna 1992 Agentsin ja Topi Sorsakosken yhteistyön tultua päätökseensä, jolloin Pulliainen ja Anttila vuokrasivat Hitsvillen tilat Studiorakennus Oy:ltä. Alkuun studio sijaitsi rakennuksen yläkerrassa, mutta vuonna 1998 se siirrettiin alakertaan suurempiin tiloihin, jotka olivat aikaisemmin toimineet Finnvoxin nauhavarastona. Studion nimeksi tuli Hitsville #3.
Vuonna 1993 Tom Nyman aloitti Hitsville IV -studion toiminnan. Hitsville V:n toiminta alkoi vuonna 2016.
Räystäspääsky
Räystäspääsky (Delichon urbicum) on ihmisasutuksen lähellä viihtyvä pääsky. Sen voi erottaa haarapääskystä muun muassa pyrstöstään, jonka lovi on lyhyempi.
Koko ja ulkonäkö
Räystäspääsky on 13–16 cm pitkä lintu, joka on päältä sinimusta ja alapuolelta valkoinen. Valkoinen yläperä on sen paras tuntomerkki. Pyrstö on lyhyt ja matalalovinen. Jalat ovat höyhenpeitteiset. Lennossa ollessaan lintu lentää korkealla siipiään räpytellen ja välillä syöksyy liukuen alas. Räystäspääsky painaa noin 20 g.
Vanhin suomalainen rengastettu räystäspääsky on ollut 7 vuotta 11 kuukautta 26 päivää vanha. Vanhin eurooppalainen on ollut 14½-vuotias saksalainen pääsky.
Levinneisyys
Alun perin euraasialainen laji on levinnyt Euroopasta Japaniin ja Pohjois-Afrikkaan. Räystäspääskyä tavataan enimmäkseen asutuksen lähellä, joskus harvoin avoimilla mailla kalliojyrkänteillä sekä toisinaan myös vuoristoissa puurajan yllä. Pesii koko maassa. Tällä hetkellä Suomessa arvioidaan olevan noin 120 000 paria. Euroopassa pesii yli 10 miljoonaa paria eli populaation koko on 20–48 miljoonaa yksilöä. pienoiskuva|250px|Räystäspääskyn poikasia pesässä.
Elinympäristö
Räystäspääsky nimensä mukaisesti tekee pesän yleensä räystäille. Pesä tehdään savesta ja ruohosta. Pääskyt suosivat etenkin ihmisten läheisyyttä ja aukeita paikkoja.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Räystäspääskyn munia. Pääskyt tekevät pesänsä syljellään liimaamalla mudasta, savesta ja ruohosta puolipallon muotoisen kupin, johon naaras munii 4–5 valkoista munaa. Pesä vuorataan höyhenillä ja heinillä. Pesä on seinää vasten, kyljessä on pieni lentoaukko. Laji on hyvin seurallinen, linnut pesivät vieri vieressä kolonioissa. Pääskyt myös nukkuvat pesissään. Munia haudotaan noin 2 viikkoa, kunnes harmaanvalkeat untuvikot kuoriutuvat. Molemmat vanhemmat ruokkivat poikasiaan, jotka tulevat lentokykyisiksi neljässä viikossa. Kesästä riippuen poikueita on yhdestä kahteen. Tavallisten räystäiden vähennettyä räystäspääsky on sopeutunut pesimään myös esimerkiksi huoltoasemien, varastojen, autolauttojen, lossien katoksiin. Pääskyn suurin uhka on pesän ja poikasten tuhoutuminen joko pedon tai pesän putoamisen takia.
Ravinto
Räystäspääsky on hyönteissyöjä, joten se saalistaa ilmassa lentäviä hyönteisiä.
Portugalin asevoimat
pienoiskuva|Portugalin asevoimien lippu
Portugalin asevoimat muodostuu maa-, meri- ja ilmavoimista. Muodollisesti asevoimien ylipäällikkönä toimii Portugalin presidentti, mutta käytännössä niitä johtaa Portugalin hallitus puolustusministerin kautta. Portugalin asevoimat saivat alkunsa 1100-luvulla portugalilaisten itsenäistyessä maurien ja Leónin kuningaskunnan vallasta. Ensimmäisessä maailmansodassa Saksa julisti Portugalille sodan sen internoitua satamissaan olleita saksalaisaluksia. Vuodesta 2003 lähtien asepalvelus Portugalissa on ollut vapaaehtoista. Portugali osallistuu useisiin rauhanturvaamisoperaatioihin kuten INTERFET ja UNTAET Itä-Timorilla, MINURSO Länsi-Saharassa, EUFOR Bosniassa ja KFOR Kosovossa.
Siirtomaasodat
Portugalin siirtomaasodat, tai Guerra de Libertação kuten niitä siirtomaissa kutsuttiin, puhkesivat kun nationalistiset sissiliikkeet pyrkivät itsenäisyyteen Portugalista. Sotia käytiin asevoimien ja sissiliikkeiden välillä Afrikan siirtomaissa vuosina 1961–1974. Muista eurooppalaisista siirtomaavalloista poiketen Portugali ei ollut hellittänyt otettaan siirtomaista 1950- ja 1960-luvuilla.
Vuosi 1974 ja kehitys sen jälkeen
Portugalin käymissä siirtomaasodissa sissejä ei onnistuttu kukistamaan, ja tyytymättömyys sotiin johti vuoden 1974 Neilikkavallankumoukseen. Asevoimien sisällä oli syntynyt salainen vasemmistoon suuntautuneiden nuorien upseerien Movimento das Forças Armadas -liike. Kaappaus kaatoi maata hallinneen autoritaarisen oikeistolaisen sotilasjuntan. Vallankumous oli lähes veretön ja sotilaat marssivat neilikoin koristeltujen aseiden kera kaduilla.
Vuosien 1975–2007 välisenä aikana tehtiin asevoimiin merkittäviä muutoksia. Useita joukkoja on lakkautettu, koska maan luovuttua siirtomaistaan sillä ei ollut enää tarvetta ylläpitää niissä joukkojaan.
Laskuvarjojoukot siirrettiin maavoimien alaisuuteen ja kommandojoukot lakkautettiin vuonna 1994. Jälkimmäiset tosin perustettiin uudelleen vuonna 2002. Molemmat aselajit yhdistettiin vuonna 2006 saman johdon alaisuuteen erikoisjoukoiksi.
Maavoimien sotilaspoliisijoukot uudelleen nimettiin maavoimien poliisijoukoiksi (Policia do Exercito) ja kahden muun puolustushaaran vastaavat saivat nimet ilmavoimien (Policia Aérea) ja merivoimien poliisiyksiköt (Policia Naval). Vuonna 1992 perustettiin Portugalin meri-ilmavoimat (Aviação Naval) tehostamaan rannikon valvontaa ja partiointia.
Nykyinen vahvuus ja kalusto
Maan talousvaikeudet ja poliittisen tahdon puute ovat johtaneet verrattain heikosti varustettuihin asevoimiin. Asevoimien teknillistyminen on vähentänyt henkilöstöä 30 000 miehellä mutta kansainvälisesti verraten Portugalilla on miesmäärältään 74:nneksi suurimmat asevoimat maailmassa. Se on suhteellisen korkea sijoitus maan kokoon verrattuna. Nykyään Portugalin asevoimissa palvelee 44 900 miestä, näistä suurin osa maavoimissa. Portugalin asevoimien tämän hetken resursseista johtuen niitä käytetään ainoastaan Naton ja YK:n alaisissa operaatioissa. Itä-Timorissa, Kosovossa ja Afganistanissa maan joukot ovat osa suurempaa kokonaisuutta. Huolimatta aivan uusimman sotilaskaluston puuttumisesta maa osallistuu sen vastaanottamiin tehtäviin ilman rajoituksia. Modernisointiohjelma käynnistettiin Lei de Programação Militar -lain myötä vuonna 2002. Varusteluohjelmassa keskityttiin uusiin helikoptereihin, sukellusveneisiin, sotalaivoihin ja partioveneisiin. Sen sijaan tärkeimpinä pidettyjen maavoimien kevyiden aseiden uusiminen on kariutunut. Nykyinen hallitus on kuitenkin hankkimassa vuonna 2008 uusia taistelupanssarivaunuja.
Portugalin asevoimien sotilasarvot
pienoiskuva|Portugalilaisia sotilaita juoksuhaudassa vuonna 1918 pienoiskuva|Portugalilaisia sotilaita ilmavoimien tukikohdassa Luandassa siirtomaasotien aikana 1960-luvulla.
* Maavoimien kapteenit (Capitães) ovat omassa luokassaan.
** Sotamiehen (Soldado) arvo on vain maavoimissa.
Agnes Butcher
Agnes Butcher (myöhemmin Agnes Boucher; s. 11. huhtikuuta 1915 Edmonton) on kanadalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän aloitti pianonsoiton opintonsa Brockvillessä, Ontariossa vuonna 1920, muutti Hamiltoniin 1924 ja opiskeli William Hewlettin johdolla. Vuonna 1934 Butcher jatkoi opintojaan Torontossa Viggo Kihlin ja Charles Peakerin johdolla, ja lisäksi vuodesta 1932 hän opetti itse Hamiltonin konservatoriossa. Hän teki ammattimaisen debyyttinsä vuonna 1935 esiintymällä Camille Saint-Saënsin toisen pianokonserton solistina Toronton Massey Hallissa.
Butcher asui vuosina 1938–1940 Unkarissa, jossa hän sai opetusta Béla Bartókilta. Elokuussa 1944 hän kantaesitti Healey Willanin c-mollikonserton, joka oli hänelle omistettu. Hän konsertoi Euroopassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa; hän oli muun muassa Hamiltonin filharmonisen orkesterin solistina vuonna 1953. Butcher lähti vuonna 1968 Maltalle ja vietti suurimman osan 1970-luvusta Ranskassa, Espanjassa, Italiassa ja Englannissa. Vuonna 1980 hän palasi Kanadaan. Hän soitti viimeisen resitaalinsa vuonna 1984. Ohjelmistoon kuului Beethovenin, Schumannin, Bartókin ja Rahmaninovin teoksia. Tuohon aikaan Butcher oli jo ottanut käyttöön sukunimen Boucher.
Vuonna 1987 Boucher antoi yli 200 pianonuotin kokoelman McMasterin yliopistolle. Kokoelmaan kuuluu muun muassa Willanin konserton käsikirjoitus. Vuonna 1987 Boucher lähti Canterburyyn, Englantiin, jossa hänen projekteihinsa kuului Bartókia käsittelevän kirjan kirjoittaminen.
Terva-Alanen
Terva-Alanen Terva-alanen on Keski-Suomessa Jyväskylässä Tikkakosken kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,1 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,8 metriä mpy.
Mestarien liigan kauden 2015–2016 lohkovaihe
Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2015–2016 lohkovaiheen ottelut alkoivat 15. syyskuuta ja loppuivat 9. joulukuuta 2015.
Arvonta
Lohkovaiheen arvontatilaisuus suoritettiin 27. elokuuta 2015 Monacossa alkaen kello 18.45 (UTC+2). Joukkueet oli jaettu neljään samansuuruiseen arvontakoriin seuraavin perustein:
Samoista maista olevia joukkueita ei voi arpoa samaan lohkoon. Yhdellä ottelukierroksella on kaksi ottelupäivää, joista toisena pelaavat lohkojen A–D joukkueet ja toisena lohkojen E–H joukkueet. 17. heinäkuuta 2014 UEFA:n hätäpaneelin pitämässä kokouksessa päätettiin, että venäläisiä eikä ukrainalaisia joukkueita voida arpoa samaan alkulohkoon maiden välisen poliittisesti epävakaan tilanteen johdosta.
Seuraavat 32 joukkuetta selviytyivät lohkovaiheeseen:
Lohkot
Joukkueet jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa lohkojen joukkueet pelaavat toisiaan vastaan koti- ja vierasottelun. Jokaisen lohkon kaksi parasta pääsevät pudotuspelien neljännesvälieriin. Lohkon kolmanneksi sijoittuvat pääsevät Eurooppa-liigan kauden 2015–2016 ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle ja neljänneksi sijoittuvat putoavat pois.
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Lohko A
<section begin=LohkoA/>
<section end=LohkoA/> <div id="PSG-Malmö">
<div id="Real Madrid-Šah’tar Donetsk">
<div id="Šah’tar Donetsk-PSG">
<div id="Malmö-Real Madrid">
<div id="Malmö-Šah’tar Donetsk">
<div id="Šah’tar Donetsk-Malmö">
<div id="Malmö-PSG">
<div id="Šah’tar Donetsk-Real Madrid">
<div id="PSG-Šah’tar Donetsk">
<div id="Real Madrid-Malmö">
Lohko B
<section begin=LohkoB/>
<section end=LohkoB/>
Lohko C
<section begin=LohkoC/>
<section end=LohkoC/> <div id="Galatasaray-Atlético">
<div id="Atlético-Benfica">
<div id="Atlético-Astana">
<div id="Astana-Atlético">
<div id="Atlético-Galatasaray">
<div id="Benfica-Atlético">
Lohko D
<section begin=LohkoD/>
<section end=LohkoD/>
<div id="Sevilla-Mönchengladbach">
<div id="Mönchengladbach-Manchester City">
<div id="Juventus-Mönchengladbach">
<div id="Mönchengladbach-Juventus">
<div id="Mönchengladbach-Sevilla">
<div id="Manchester City-Mönchengladbach">
Lohko E
<section begin=LohkoE/>
<section end=LohkoE/>
Lohko F
<section begin=LohkoF/>
<section end=LohkoF/>
<div id="Olympiakos-Bayern München">
<div id="Bayern München-Dinamo Zagreb">
<div id="Arsenal-Bayern München">
<div id="Bayern München-Arsenal">
<div id="Dinamo Zagreb-Bayern München">
Lohko G
<section begin=LohkoG/>
<section end=LohkoG/>
Lohko H
<section begin=LohkoH/>
<section end=LohkoH/>
Diabigué
Diabigué on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 35 kilometriä Niorosta itään. Kunnassa on 9 400 ja kylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede
Diabiguén kunnan pinta-ala on 2 058 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Nioron piirin Yérérén, pohjoisessa Diarran ja Troungoumbén ja Baniéré Korén, idässä Koréra Korén sekä etelässä Diéman piirin Béman ja Guédébinén kuntiin.
Kunta sijaitsee historiallisella Diarran alueella. Maisemaa leimaavat hiekkaiset tasangot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.
Asutus
Kuntaan kuuluu 15 kylää. Diabigué on myös Troungoumbén arrondissementin hallinnollinen keskus.
Talous ja palvelut
Palveluihin kuuluvat seitsemän alakoulua ja terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 69 prosenttia tarpeesta. Kunnassa on Orangen ja Malitelin matkapuhelinverkot, mutta ei sähköverkkoa.
Sergei Tetjuhin
Sergei Tetjuhin (s. 23. syyskuuta 1975 Fergana, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja. Hän on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut useita muita arvokisamitaleja. Hän edusti Venäjän maajoukkuetta jo vuoden 1996 maailmanliigassa ja lopetti pelaajauransa vuonna 2018.
Tetjuhin muutti vanhempiensa mukana Uzbekistanista Venäjälle Belgorodin kaupunkiin 1990-luvun alussa. Vuonna 1999 hän siirtyi Belgorodin joukkueesta italialaisseura Parmaan. Lokakuussa 2000 hän joutui Italiassa pahaan auto-onnettomuuteen yritettyään uhkarohkeaa ohitusta ja oli poissa pelikentiltä yli puoli vuotta.
Tetjuhin voitti olympiakultaa Lontoossa 2012 ja saavutti kolme muuta olympiamitalia. Argentiinan MM-kilpailuissa 2002 hän saavutti hopeaa ja EM-kilpailuista hänellä on viisi mitalia. Seuratasolla hän on voittanut neljä kertaa Mestareiden liigan ja kymmenen kertaa Venäjän liigan. Tokion olympialaissa 2020 hän toimi Venäjän lentopallojoukkueen General Managerina.
Tetjuhin edustaa politiikassa Yhtenäistä Venäjää. Hänen poikansa Pavel Tetjuhin on myös maajoukkuelentopalloilija.
Volgoneft-248
Volgoneft-248 oli neuvostoliittolainen Volgoneft-luokan jokitankkialuksiin rekisteröity jokitankkialus, joka oli rakennettu vuonna 1975 ja jonka kotisatama oli Taganrog. Alus katkesi 29. joulukuuta 1999 Marmaranmerellä ja laski mereen öljyä 800 tonnia. Turkin viranomaiset evakuoivat 15-henkisen miehistön. Alus kuului Projekti 1577 -luokan aluksiin.
Marius (keisari)
Marcus Aurelius Marius (k. syksy 269) oli Gallian keisarikunnan toinen keisari. Armeija huusi Mariuksen keisariksi, kun edellinen keisari Postumus oli murhattu. Hän yritti estää sotilaitaan ryöstämästä Mogontiacumia (nyk. Mainz), joka oli ollut usurpaattori Laelianuksen kapinan keskus.
Mariuksen taustasta ei tiedetä paljon, mutta hän oli kotoisin vaatimattomista oloista. Hän oli ehkä tavallinen työmies tai seppä ennen kuin hän liittyi armeijaan. Heti valtaannousunsa jälkeen Marius oli vaikeassa tilanteessa. Hänen täytyi saada Postumuksen ja Laelianuksen entiset sotilaat puolelleen, joten hän löi Augusta Treverorumin ja Colonia Agrippinan rahapajoissa kulta- ja hopearahoja, joissa ylistettiin sotilaiden yksimielisyyttä (concordia militum) ja uskollisuutta (fides militum). Marius antoi myös sotilaidensa ryöstää Mogontiacumin ja siirsi pääkaupungin Augusta Treverorumiin.
Kirjallisten lähteiden mukaan Marius hallitsi vain kaksi päivää ennen kuin sai surmansa. Marius ehti kuitenkin hallintonsa aikana lyöttää rahaa, joten hän hallitsi luultavasti pidempään, silti enintään 12 viikkoa. Mariuksen ongelmana oli Marcus Piavonius Victorinus, joka oli kokenut sotilas ja armeijan kunnioittama. Marius murhattiin vuoden 269 puolivälissä. Historia Augustan mukaan syyllinen oli eräs Mariuksen kanssa työskennellyt sotilas, joka riitaantui Mariuksen kanssa. Luultavasti tämä on kuitenkin Historia Augustan kirjoittajan omaa keksintöä. Kaksi päivää Mariuksen murhan jälkeen Victorinus huudettiin keisariksi.
Ford F-650
Ford F-650/F-750 Super Duty on Ford Motor Companyn vuodesta 2000 valmistama kuorma-automalli. Vuoteen 2014 asti Ford valmisti mallia yhdessä Navistar Internationalin kanssa.
Hietalampi (Laukaa)
Hietalampi on Keski-Suomessa Laukaassa Tikkakosken kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,6 metriä mpy.
Terho Sakki
Terho Sakki oli suomalainen kuvanveistäjä.
Henkilöhistoria
Sakki syntyi Viipurin maalaiskunnassa ja päätyi evakkoon Kytäjälle. Hän opiskeli ensin viilariksi, mutta siirtyi sitten mainososastolle töihin ja kävi Taideteollisuuskeskuskoulun iltalinjaa. Sakki jatkoi opintojaan vielä Suomen Taideakatemian koulussa, josta hän valmistui 1957. Edellisenä vuonna Sakki oli ostanut Tyko Sallisen ja Jalmari Ruokokosken taiteilijatalot Humalan ja Krapulan ja työskenteli ja asui niissä perheineen. Sakki palkittiin Pro Finlandia -mitalilla 1971, professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1982. Sakki on haudattu Humalan ja Krapulan pihapiiriin.
Taiteellinen tuotanto
Veistostensa materiaaleina Sakki käytti romuterästä, graniittia ja pronssia. Hän teki useita julkisia monumentteja, mutta hänet tunnetaan myös mitalien suunnittelijana. Tyyliltään Sakki liikkuu abstraktin rajamailla. Teosten muotokieli perustuu usein luonnonmuotoihin, mutta käsittely on vapaata. Halkaistut muodot ja reliefinomaisuus ovat Sakille tunnusomaisia.
Naakka
Naakka (Corvus monedula) on pienehkö tumma varislintu. Kooltaan naakka on 34–37 senttimetriä pitkä ja väritykseltään tummanharmaa, poikkeuksena silmien hyvin erottuvat valkoiset iirikset. Naakka viihtyy asutuksen lähellä kulttuuriympäristöissä, mutta myös sellaisissa lehti- ja sekametsissä, joissa on pesimiseen sopivia koloja. Laji on kaikkiruokainen ja hyödyntää muun muassa kasveja, hyönteisiä ja ruoanjätteitä. Naakan esiintymisalue kattaa suuren osan läntisestä Euraasiasta ja pienen alueen Pohjois-Afrikasta. Naakka on luonteeltaan hyvin sosiaalinen.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|250px|vasen|Naakan lento muistuttaa hieman kyyhkysen lentoa, mutta siiveniskut ovat rennompia, hitaampia ja jatkuvia. Siiveniskut ovat nopeammat ja hieman syvemmät, sekä muodoltaan suipommat kuin variksella. Naakan lento tuulessa on taiturimaista, naakka myös liitelee hyvin. Naakan pituus on 34–37 senttimetriä, siipiväli 64–73 cm ja paino 182–265 grammaa. Koiras painaa keskimäärin 233 g ja naaras 219 g. Puku on tummanharmaa ja kauempaa se voi näyttää kokotummalta. Kaulansivut sekä pää ovat vaaleamman harmaat. Silmät eroavat useimpien muiden lintujen silmistä, sillä tummaa pupillia ympäröi hopeanvalkoinen iiris. Nokka on selvästi pienempi kuin variksella. Kaula näyttää paksulta ja lyhyeltä sekä nokka pieneltä, mikä saa pään näyttämään typäkältä.
Sukupuolet ja ikäluokat ovat samannäköisiä, mutta nuoren naakan voi erottaa aikuisesta vähemmän kuluneiden siipi- ja pyrstösulkien perusteella. Aikuisten lintujen sulkasato ajoittuu pesinnän jälkeen heinä-elokuulle, jolloin ne vaihtavat koko höyhenpukunsa uuteen. Saman kesän poikaset vaihtavat pääosan poikaspuvustaan aikuispukuun loppukesän ja alkusyksyn aikana. Nuoren linnun iiris on ensin sinertävä ja muuttuu myöhemmin ruskeaksi, kunnes se seuraavana keväänä on vaaleanruskea tai harmaanvalkoinen, joskus ruskeatäplikäs, harvoin samanvärinen kuin aikuisen iiris.
Muuntelu
Etelä- ja Länsi-Euroopassa alalajin spermologus naakat ovat tummempia kuin nimialalajin. Koillis-Euroopan alalajin soemmerringii kaulansivu on vaaleampi, etenkin syyspuvussa. Pohjoisafrikkalaisen alalajin cirtensis puku on himmeämmän ja tasaisemman harmaa, ja kaulan vaalea kuvio on huomaamattomampi. Alalajien määrittäminen on hankalaa, koska esimerkiksi muuttavat linnut sekoittuvat Fennoskandiassa nimialalajiin.
Äänet
Naakan havaitsee helposti, sillä se on äänekäs. Normaali keskustelu- ja kutsuääni on melko lyhyt, napakka ja joskus karhea. Linnun perusääniin kuuluu töksähtävä ”kja”, kuten myös sarja kovempia usein toistettuja ”kjak”-ääniä, sekä venytetty ”kjaar” ja särisevämpi ”tshräär”. Varoitusääni on kiukkuinen, venytetty, käheä ”tsäähr”. Äänien voimakkuus ja yksityiskohdat vaihtelevat mielialan mukaan. Pariskunnat juttelevat usein hiljakseen keskenään kuherrellessaan savupiipun päällä. Suurista yöpymisparvista kuuluu kova ääni ennen kuin ne rauhoittuvat.
Levinneisyys
Naakka on levittäytynyt laajalle, noin 15 600 000 km²:n alueelle, josta yli puolet on Euroopassa. Myös sen populaatio on suuri: Euroopan kannaksi on arvioitu 5,2–15 miljoonaa yksilöä ja koko maailman kannaksi 20–100 miljoonaa. Vaikka naakan globaalista kannankehityksestä ei ole tarkkoja tietoja, on todisteita, että sen yksilömäärät olisivat vielä kasvussa.
Ilmastonmuutoksen seurauksena naakan uskotaan leviävän huomattavasti pohjoisemmaksi ja sisämaahan.
Levinneisyys Suomessa
Naakkakanta on vahvimmillaan Etelä- ja Länsi-Suomessa, Itä-Suomessa ja Oulun läänissä harvempi ja Lapin läänissä vain sen etelä- ja lounaisosissa. Suomessa pohjoisimpia pesimäpaikkoja ovat muun muassa Rovaniemi ja Kemijärvi. Suomen pesimäkanta on keskimäärin 220 000 paria (180 000–270 000). Naakka on pesimäkannaltaan Suomen runsaslukuisin varislintu. Se on osittaismuuttaja: enemmistö naakoista muuttaa loka-marraskuussa Etelä-Itämeren alueelle, osa Alankomaihin ja Belgiaan saakka, ja palaa maalis-huhtikuussa. Varsinais-Suomessa kevään päämuutto tapahtuu maaliskuun lopussa ja syksyn päämuutto lokakuun puolimaissa, jolloin Vakka-Suomen rannikolla tavataan jopa 7 000 Ahvenanmaan suuntaan muuttavaa yksilöä päivän aikana. Varsinais-Suomessa talvehtii runsaasti naakkoja, Turussa ainakin pari tuhatta. Suomen talvikanta on kaatopaikkojen ansiosta kasvanut viime vuosikymmeninä. Kaatopaikkojen vähenemisen takia muuttavan kannan osuus luultavasti kasvaa tulevaisuudessa.
Elinympäristö
Naakka viihtyy lähellä ihmistä, ja se on kulttuuriympäristöjen lintu, mutta sitä tavataan myös lehti- ja sekametsissä, joissa on pesimiseen sopivia koloja. Varsinais-Suomen tihein kanta pesii Ruissalossa, jossa 1980–1990-luvuilla pesi luonnonkoloissa noin 50 paria. Se elää paikallisesti myös vuoristossa. Muita alueita ovat metsät ja ruohomaat subtrooppisilla, kuivilla trooppisilla ja lauhkeilla alueilla. Sitä tavataan myös merenrannikoiden kallioseinämillä ja kivikkoisilla saarilla. pienoiskuva|250px|Naakan pesäkoloja Saksassa.
Lisääntyminen
Naaras munii neljästä seitsemään, keskimäärin viisi ja harvoin kahdeksan, vaaleansinivihreää, tummatäpläistä munaa huhtikuun lopulla tai toukokuussa, ja hautoo niitä 17–20 vuorokautta. Munan keskikoko on 34,0*24,7 mm. Muninta tapahtuu yleensä päivittäin, mutta joskus naaras voi pitää jopa kolmen päivän tauon. Haudonta alkaa jo heti ensimmäisen munan ilmestyttyä, joten poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Usein nuorin poikanen on paljon muita pienempi, mikä johtuu myös siitä, että naaras poistuu pesästä pitkiksi ajoiksi varhaisimpien poikasten jo kuoriuduttua. Koiras tuo hautovalle naaraalle ruokaa ja voi itsekin joskus hautoa lyhyitä aikoja. Emot ruokkivat poikasia pesässä 28–32 vuorokautta ennen kuin viimeiset poikaset lähtevät pesästä, usein heinäkuun alussa. Ne oppivat kunnolla lentämään 35 päivän ikäisinä. Naakka saavuttaa sukukypsyyden kaksivuotiaana, joskus jo yksivuotiaana.
Pönttö
Naakat pesivät myös ihmisen rakentamissa linnunpöntöissä. Usein pöntöt ripustetaan puistojen puihin tai rakennuksiin, esimerkiksi kirkkoihin. Naakan pöntön lentoaukon halkaisija on 8,5 cm, pöntön sisähalkaisija 18–20 cm, pöntön ulkoseinän korkeus 50 cm ja lentoaukon keskipisteen etäisyys katosta 10 cm. Naakan pönttö tulee ripustaa 4–6 metrin korkeuteen. Samanlaisissa pöntöissä pesii myös helmipöllö ja uuttukyyhky.
Käyttäytyminen
Naakat ovat sosiaalisia lintuja. Ne etsivät ruokaa parvissa ja kerääntyvät etenkin syksyisin suuriin yöpymisparviin metsiköihin ja puistoihin. Parvia esiintyy ympäri vuoden. Parvissa on tarkka arvojärjestys, jonka mukaan ne sekä ruokailevat että valitsevat yöpymis- ja pesimäpaikan. Laji suhtautuu ihmiseen luottavaisesti etenkin alueilla, jossa sitä ei ole vainottu. Koska naakka on pariuskollinen, ne liikkuvat usein pareittain parvissakin. Naakka kävelee reippaasti ja melko suoraviivaisesti pystyhkössä asennossa.
Naakkojen on todettu osaavan käyttää ja tehdä työkaluja simpanssien ja uudenkaledonianvaristen tavoin. Cambridgen ja Queen Maryn yliopistojen tutkijat ovat tutkineet naakan päättelykykyä laboratorio-olosuhteissa. Naakat oppivat pudottamaan kiven alustalle, josta niille putosi ravintoa. Jos naakoilla ei ollut saatavilla kiveä, ne käyttivät tikkua, jota ne jopa työstivät tarkoitukseen sopivaksi. Toisessa kokeessa naakat noukkivat ruokaa putkesta koukkutikulla ja jopa taivuttivat suoran tikun koukuksi saadakseen ruokaa. Linnut eivät olleet nähneet aikaisemmin mallia työkalujen käytöstä, ja ne olivat syntyneet ja kasvaneet tarkoin säädellyssä laboratorioympäristössä. Luonnossa naakkojen ei ole havaittu käyttävän työkaluja.
Naakat oppivat ja muistavat variksen tavoin asioita ja voivat opettaa niitä parven muille jäsenille, jolloin hyödyllistä tietoa voi siirtyä jopa sukupolvelta toiselle. Konrad Lorenz sai Nobelin lääketieteen palkinnon yksilöiden järjestäytymistä ja esille tulosta sekä eläinten sosiaalisen käyttäytymisen malleja koskevista tutkimuksistaan vuonna 1973. Hän kuvaa kirjoissaan muun muassa seuraavaa: Hänen kantaessaan kerran kädessään mustia uimahousuja hänen kimppuunsa hyökkäsi kotitalon naakkaparvi. Naakat luulivat Lorenzin kantaneen kuollutta naakkaa. Vuosia tapahtuman jälkeen, kun yksikään tapauksen nähnyt naakka ei ollut enää elossa, naakkaparvi varoi yhä kyseistä puutarhan nurkkausta. Lorenz havaitsi erään tapauksen, jossa vanha naaras pariutui nuoremman koiraan kanssa, koska yhdyskunnassa ei sillä hetkellä ollut sitä vanhempia koiraita. Tämä naaras käyttäytyi maskuliinisesti, eivätkä parin munat olleet hedelmällisiä. Kolmantena vuonna yhdyskuntaan asettui vanha koiras, jonka kanssa naaras pariutui, ja sen käytös muuttui naaraalle tyypilliseksi. Nuori koiras jäi kuitenkin mukaan kuvioihin, ja ne elivät sitten kolmisin.
Britanniassa tehdyssä tutkimuksessa todettiin kesyjen naakkojen käyttäytyvän eri lailla, kun paikalla oleva ihminen katsoo niitä, verrattuna tilanteeseen, jossa paikalla oleva ihminen ei katso niitä. Muilla eläimillä vastaavaa ei ole todettu ennen tätä. Käyttäytymisen muuttuminen johtui nimenomaan paikalla olleen ihmisen silmien asennosta, ei pään asennosta. Naakat ovat sosiaalisia lintuja ja todennäköisesti käyttävät silmiään kommunikoidessaan, samaan tapaan kuin ihmiset.
Euroopan vanhin rengastettu naakka oli 19 vuotta ja 11 kuukautta vanha, ja se löydettiin Tanskasta kuolleena.
Ravinto
Naakka on kaikkiruokainen lintu: kesäisin sen ruokavalioon kuuluvat muun muassa hyönteiset, etanat ja lierot, syksyisin vilja, marjat ja hedelmät. Se käy myös kaato- ja ruokintapaikoilla. Monin paikoin sille kelpaavat myös muiden lintujen munat ja poikaset, vaikka se ei ole läheskään niin paha pesärosvo kuin varis tai närhi. Eräät naakkayksilöt ovat oppineet nokkimaan kuoliaaksi räkättirastaan vasta pesästä lähteneen poikasen ja käyttämän sen ravinnokseen.
Suojelu ja lainsäädäntö
Naakka oli rauhoitettu Suomessa 25 vuoden ajan, kunnes elokuusta 2018 alkaen sitä on jälleen saanut metsästää. Sitäkin ennen alueelliset ympäristökeskukset olivat myöntäneet poikkeuksia rauhoitusmääräyksistä viljelmille ja karjankasvatukselle aiheutuvien vahinkojen vähentämiseksi.
Naakkojen rengastuksen avulla selvitetään muun muassa populaation rakennetta, elinikää, poikastuottoa ja pariuskollisuutta.
Naakka kulttuurissa
pienoiskuva|160px|Naakka Sauvon vaakunassa. Naakkaa on pidetty kuoleman ennelintuna. Kun Naantalin birgittalaisluostarin katolta vuonna 1628 ammuttiin naakka, panos sytytti kirkon palamaan ja kirkko paloi kokonaan. Nykyään seurakunnatkin suhtautuvat myönteisesti naakkaan ja rakentavat usein niille pesäpaikkoja kirkkoihin korjausten yhteydessä.
Naakka on Varsinais-Suomen maakuntalintu ja Muhoksen kunnan nimikkolaji. Sauvon kunnan vaakunassa on naakan kuva.
Nimi
Naakan nimiä ovat olleet naakkavares (Kuusamo), variksennaakka (Sotkamo), viron vares (Kemi), Saksan vares (Paavola), Vennäinvaris (Uusikirkko) ranskalainen vares (Oulu), sinivaris (Lopella) ja Peltovares (Kemi). Historiallisia nimiä ovat olleet hakkinen, kirkkohakkinen, kaija ja kirkkokaija Lönnrot,1861).
Asma al-Assad
Asma al-Assad (o.s. Akhras, s. 11. elokuuta 1975) on Syyrian presidentti Bašar al-Assadin puoliso. Asma Akhras syntyi Lontoossa syyrialaistaustaiseen perheeseen. Miehensä alaviittisuvusta poiketen Asman suku on taustaltaan sunnalainen. Pari avioitui vuonna 2000 ja Asma oli näyttävästi julkisuudessa Bašarin presidenttikauden alkupuolella, mutta Syyrian sisällissodan alkamisen jälkeen hän on näyttäytynyt julkisuudessa harvemmin.
Elämäkerta
thumb|vasen|Asma al-Assad miehensä Bašar al-Assadin kanssa [[Moskovassa vuonna 2005.]] Asma al-Assad syntyi Lontoossa vuonna 1975 varakkaaseen syyrialaistaustaiseen sunnalaiseen perheeseen. Hänen isänsä Fawaz Akhras oli sydänlääkäri ja äiti Sahar työskenteli Syyrian Lontoon lähetystössä. Asma valmistui lontoolaisesta King’s College London -yliopistosta ja työskenteli talousanalyytikkona. Asma tapasi Bašar al-Assadin tämän opiskelujen aikana Lontoossa, mutta parin suhteesta ennen heidän avioitumistaan tiedetään vain vähän. Joidenkin lähteiden mukaan Bašarin äiti vastusti parin avioliittoa Asman sunnalaisuuden perusteella. Bašar al-Assadin suku kuuluu alaviitteihin. Uutinen avioliitosta tuli monelle yllätyksenä. Parin häät pidettiin vuonna 2000. Samana vuonna Bašar al-Assad valittiin Syyrian presidentiksi isänsä ja aikaisemman presidentin Hafiz al-Assadin kuoleman jälkeen.
Asma al-Assadilla todettiin vuonna 2018 rintasyöpä, ja hän oli aloitti syöpähoidon.
Asmalla ja Bašarilla on kolme lasta, Hafez, Zein ja Karim. Perheen uskotaan asuvan Damaskoksen Malkin kaupunginosassa. Euroopan unioni on asettanut Asmalle muun Bašarin lähipiirin ohella pakotteita, joihin kuuluu esimerkiksi varojen jäädytys ja matkustuskieltoja. Asma on Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen, eivätkä matkustuskiellot koske näin Britanniaa.
Antislavismi
Antislavismi tai slavofobia tarkoittaa slaavilaisia kieliä puhuviin kohdistuvia rasistisia asenteita. Antislavismia saattoi jossain muodossa esiintyä jo keskiajalla katolisen ja ortodoksisen kirkon kamppailun yhteydessä, mutta kirkkorajat eivät alkuunkaan vastanneet kielirajoja, eikä nykyisen kaltaisia kansallisidentiteettejä ollut. Antislavismia esiintyi huomattavissa määrin natsi-Saksassa antisemitismin rinnalla. Se kohdistui kaikkiin slaavilaisiin väestöihin, kuten venäläisiin, puolalaisiin, serbeihin, tšekkeihin, slovakkeihin, ukrainalaisiin, bosnialaisiin yms. Taisteluni-kirjassa Adolf Hitler esittää slaavien orjuuttamista. Suppeammassa mielessä antislavismia edustaa venäläisvastaisuus.
Jeff Koons
Koons opiskeli Maryland Institute College of Artissa Baltimoressa ja Art Institute of Chicagossa. Hän toimi ennen ammattiuraansa muun muassa pörssimeklarina. Koons oli naimisissa italialaisen pornonäyttelijän ja parlamentaarikon Ilona ”Cicciolina” Stallerin kanssa lyhyen aikaa vuodesta 1991 alkaen. Heillä on yksi yhteinen poika. Parin yhteistyön tuloksena syntyi ”Made in Heaven” -sarja veistoksia, maalauksia ja valokuvia, jotka kuvaavat pariskuntaa harrastamassa seksiä eri asennoissa.
Koons on herättänyt myös huomiota lausunnoillaan taiteensa tekemisestä. Hän teettää teoksensa eri alojen käsityöläisillä.
Vuonna 2009 Koons aikoi rakentaa Los Angeles County Museum of Artsiin 25 miljoonan dollarin (noin 19 miljoonaa euroa) Train-junainstallaation. Teräksestä ja alumiinista rakennettava 20 metriä pitkä juna oli kunnianhimoinen hanke. Höyryä neljä kertaa päivässä päästelevän junan oli tarkoitus roikkua ilmassa punakeltaisesta nostokurjesta museon edustalla. Työn oli tarkoitus jäljitellä Baldwinin höyryveturia vuodelta 1943 ja sen tekemisen arveltiin kestävän noin neljä vuotta. Myöhemmin teoksen sijoituspaikaksi vaihtui New Yorkin High Line puisto, mutta teos jäi lukuisten syiden takia toteutumatta.
Koons Suomessa
Jeff Koonsin teoksia oli esillä Suomessa vuonna 1990 amerikkalaista 1980-luvun taidetta esittelevässä yhteisnäyttelyssä Ateneumin taidemuseossa. Koons kävi myös Helsingissä luennoimassa Kuvataideakatemiassa. Alkuvuodesta 2005 Koonsin yksityisnäyttely oli Helsingin kaupungin taidemuseossa Tennispalatsissa.
Teosten myynti
Kohutaiteilijanakin tunnettu Koons hoitaa julkisuuskuvaansa tarkoin, ja hän on verrannut itseään Michelangeloon. Hänet tunnetaan myös taloudellisesta menestyksestään. Esimerkiksi teos Jim Beam J. B. Turner myytiin keväällä 2005 5,5 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla.
Koonsin teos Hanging Heart (Magenta/Gold) myytiin 14. marraskuuta 2007 New Yorkin Sotheby’sin huutokaupassa 21 miljoonalla dollarilla. Teos oli tuolloin kallein elävän taiteilijan myyty teos. Marraskuussa 2013 myyty Jeff Koonsin Balloon Dog (Orange) tuli maailman kalleimmaksi elävän taiteilijan teokseksi 58,4 miljoonan dollarin hinnalla.
Ida von Nagel
Ida Leopoldine Sophie Elizabeth von Nagel (15. toukokuuta 1917 Beberbeck – 29. elokuuta 1971 Ostenfelde) oli saksalainen kouluratsastaja ja olympiamitalisti.
Von Nagel voitti kouluratsastuksessa joukkuekilpailun olympiapronssia Helsingissä 1952.
Mima Jaušovec
Jaušovec on vuoden 1977 Ranskan avointen naisten kaksinpelin mestari. Vuonna 1978 hän eteni jälleen loppuotteluun, mutta hävisi Virginia Ruzicille. Kolmannen finaalipaikkansa hän saavutti Ranskan avoimissa vuonna 1983, jolloin hänet voitti Chris Evert.
Jaušovec ja Ruzici voittivat naisten nelinpelin mestaruuden Ranskan avoimissa 1978. He olivat finalisteja myös Wimbledonissa.
Päätettyään ammattilaisuransa vuonna 1988 Jaušovec on valmentanut ja ollut epäonnistuneesti Slovenian liberaalin demokratian puolueen ehdokkaana Euroopan parlamenttiin (2004).
Saint Vincent
Saint Vincent on tuliperäinen, 344 neliökilometrin laajuinen saari Karibianmerellä. Se sijaitsee Saint Lucian ja Grenadiinien välissä ja on osa Saint Vincentiä ja Grenadiineja.
Saint Vincentin ja Grenadiinien pääkaupunki Kingstown (asukasluku 19 300) sijaitsee Saint Vincentin saarella. Saarella asui vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan 98 954 ihmistä eli yli 90 prosenttia valtion asukkaista.
Saaren korkein kohta on toimiva tulivuori Soufrière (1 234 m). Tulivuoressa on tapahtunut suuria purkauksia vuosina 1812, 1902, 1979 ja 2021. Vuoden 1902 purkaus aiheutti 1 680 ihmisen kuoleman.
Bariumperkloraatti
Bariumperkloraatti (Ba(ClO4)2) on barium- ja perkloraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa pyrotekniikassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa bariumperkloraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Bariumperkloraatista tunnetaan myös kidevedelliset tri- ja tetrahydraatit (Ba(ClO4)2·3H2O ja Ba(ClO4)2·4H2O). Bariumperkloraatti liukenee runsaasti veteen ja liukenee lisäksi poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin ja asetoniin. Aine on vahva hapetin.
Bariumperkloraattia valmistetaan bariumkarbonaatin ja perkloorihapon tai ammoniumperkloraatin reaktiolla. Vaihtoehtoinen tapa on bariumkloridin tai -kloraatin hapetus elektrolyyttisesti.
Bariumperkloraattia käytetään pyrotekniikassa vihreän valon tuottamiseen. Yhdistettä käytetään myös kuivausaineena.
Nauru (Tansania)
200px|right|thumb|Tansanian kartta. Nauru sijaitsee valtion eteläosassa lähessä Mosambikin rajaa Nauru on kylä Tansaniassa, Afrikan mantereella. Naurun kylä sijaitsee 15 kilometrin päässä Mosambikin ja Tansanian rajasta. Kylä sijaitsee lähellä Ruvuma-jokea ja Mtwaran kaupunkia.
Nokia Lumia 930
Nokia Lumia 930 on puhelinvalmistaja Nokian huhtikuussa 2014 julkaisema älypuhelin. Puhelimessa on Windows Phone 8.1 käyttöjärjestelmä. Puhelin on saatavilla oranssina, vihreänä, mustana ja valkoisena.
Puhelimessa on 5 tuuman AMOLED-näyttö, sen näytön tarkkuus on 1 080 × 1 920 ja siinä on 441 pikseliä tuumalla. Puhelimen kamerassa on 20 megapikselin kenno. Tallennuskapasiteetti puhelimessa on 32 gigatavua ja Microsoftin One Drive -pilvipalvelussa on lisäksi käytössä seitsemän gigatavua maksutonta tallennustilaa. Puhelimessa ei ole sd-korttipaikkaa.
Nokia Lumia 930 ja 730 ovat viimeiset Nokia-nimeä kantavat puhelimet.
Laviksen diskografia
Tämä on suomalaisen rap-artisti Laviksen diskografia.
Kokoelmat
Julkaistu vuonna 2012. Sulkujen vuosinumero viittaa kappaleiden valmistumisvuosiin.
Hotelli Aulanko
Hotelli Aulanko, nykyiseltä nimeltään Kylpylähotelli Scandic Aulanko, on Hämeenlinnan Aulangolla Vanajaveden rannalla sijaitseva hotelli. Useaan otteeseen laajennetun kylpylähotellin ensimmäinen osa valmistui vuonna 1938. Alkuperäinen hotellirakennus on yksi aikakautensa merkittävimpiä funktionalistisia rakennuksia Suomessa. Se kuuluu modernin arkkitehtuurin tutkimus- ja suojelujärjestö Docomomon laatimaan suomalaisen modernismin merkkiteosten luetteloon. Hotelli Aulanko ja sitä ympäröivä Aulangon puisto ovat myös Museoviraston määritelemiä valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristöjä. Nykyään hotelli on osa Scandic Hotels -ketjua.
Historia
Hotelli Aulangon paikalla sijaitsi alun perin Karlbergin kartano, jonka päärakennus paloi tammikuussa vuonna 1928. Hämeenlinnan kaupunki oli kaksi vuotta aikaisemmin ostanut alueen eversti Hugo Standertskjöldiltä ja alkanut kehittää sitä matkailukeskukseksi. Palaneen kartanon tilalle kaupunki rakensi uuden puurakenteisen hotelli-ravintolan, jossa oli 12 majoitushuonetta. Martti Välikankaan suunnittelema rakennus kuitenkin siirrettiin vuonna 1937 pois uuden hotellin tieltä. Tulipaloa edeltävistä rakennuksista on vielä jäljellä arkkitehti Waldemar Aspelinin 1900-luvun vaihteessa piirtämä "Kavaljeri"-niminen vierastalo.
Aulangon ravintolatoiminta oli alkuaikoina lähes omavarainen, hotellilla oli esimerkiksi omaa karjaa sekä oma leipomo, lihankäsittelyhuone ja tila, jossa ravintolassa tarjottavia kaloja säilytettiin altaissa. Talvisodan aikana hotelli oli sotasairaalana, jatkosodan aikana se puolestaan toimi Lappiin sijoitettujen saksalaisten upseerien lomanviettopaikkana. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisten yhteydessä hotelliin majoitettiin kisoihin osallistuneita urheilijoita. Hotelli Aulanko oli aikoinaan Suomen loistokkaimpia hotelleja, ja se esiintyi myös lukuisissa kotimaisissa elokuvissa. Vuonna 1939 tapahtui ikävä tragedia, kun Rikas tyttö -elokuvan kuvausten päätösjuhlan aikana näyttelijä Sirkka Sari kiipesi hotellin katolle ja kuoli pudottuaan siellä savupiippuun.
Darwininsammakot
Suvut ja lajit
Heimoon kuuluu kolme lajia kahdessa suvussa:
Vääränlampi (Laukaa)
Vääränlampi on Keski-Suomessa Laukaassa Petäiskorven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 56 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja suurin syvyys on 2,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,8 metriä mpy.
Pippo Baudo
Elämä ja ura
Pippo Baudo opiskeli 1950-luvulla oikeustieteitä Catanian yliopistossa, mutta päätyi viihdealalle. Hän aloitti televisiojuontajana Roomassa 1960-luvun alussa. Läpimurtonsa Baudo teki musiikkipitoisen ohjelman Settevoci juontajana vuonna 1966. Seuraavan vuosikymmenen aikana Baudo juonsi muun muassa ohjelmia Canzonissima (1972), Spaccaquindici (1975) ja Luna Park (1979).