cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
No Promises
Kappale oli julkaisunsa jälkeen kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Latviassa, Malesiassa ja Puolassa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Portugalissa, Skotlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se myi platinaa Iso-Britanniassa, Yhdysvalloissa sekä kuudessa muussa valtiossa. Kappaleesta on julkaistu myös akustinen versio Lovaton kuudennen, Tell Me You Love Me-studioalbumin erikoispainoksessa. Kappaleelle on toteutettu myös Hannah Lux Davisin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin Cheat Codesin YouTube-kanavalla 16. toukokuuta 2017.
"No Promises" on esitetty livenä muun muassa The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa ja Good Morning Americassa. Lisäksi se on ollut osana Lovaton Tell Me You Love Me World Tour-kiertueen esityslistaa.
Latvian hallinnollinen jako
Latvian hallinnollinen jako pohjautuu tasavallan kaupunkeihin (), ja kuntiin (novads). Maan nykyinen aluejako tuli voimaan 1. heinäkuuta 2021, jolloin useita kuntia yhdistettiin suuremmiksi kunniksi osana aluehallintouudistusta. Uudistuksen jälkeen Latviassa on seitsemän itsehallinnollista tasavallan kaupunkia ja 36 kuntaa. Lisäksi Jēkabpilsillä, Ogrella ja Valmieralla on tasavallan kaupungin asema, vaikka ne kuuluvatkin hallinnollisesti kaupunkeja ympäröiviin kuntiin. Latvian kunnat jakautuvat edelleen kuntien alaisiin kaupunkeihin (novada pilsētas) ja pitäjiin (pagasts).
Aluejako vuodesta 2021
pienoiskuva|399x399px|Latvian tasavallan kaupungit ja kunnat vuodesta 2021 alkaen. pienoiskuva|399x399px|Latvian kuntiin kuuluvat kaupungit ja pitäjät vuodesta 2021 alkaen.
Aluejako 2009–2021
Ennen vuoden 2021 aluehallintouudistusta Latviassa oli voimassa 1. heinäkuuta 2009 voimaan tullut aluejako. Se korvasi aiemman kaksitasoisen paikallishallinnon yksitasoisella, ts. entisestä piiritasosta luovuttiin ja jäljelle jäi vain kuntatason jako. Samalla toteutettiin laajoja kuntaliitoksia. Uudistuksen jälkeen Latviassa oli 110 kuntaa ja lisäksi yhdeksän tasavallan kaupunkia joilla oli oma kunnallishallintonsa.thumb|400px|Latvian kunnat ja tasavallan kaupungit vuosina 2009–2021. thumb|400px|Latvian kunnat ja niihin kuuluvat pitäjät vuosina 2009–2021.
Aluejako 1963–2009
thumb|400px|Latvian piirit ja kaupungit ennen hallintouudistusta. Aluejako oli käytössä vuosina 1963–2009. thumb|400px|Latvian piirit ja pitäjät vuoteen 2009.
Piirien sisällä alemman hallintotason muodostivat kaupungit (pilsēta), kaupunkien maaseutualueet (pilsētu lauku teritorija) ja pitäjät (pagasts). Yhteensä näitä alempia kunnallishallinnon yksiköitä ennen uudistusta oli 553. Vuonna 2009 muodostettuihin kuntiin yhdistettiin yleensä useita pitäjiä ja osaan niistä hallintokeskuksena toimiva kaupunki.
Tulilampi (Kouvola)
Tulilampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa, Pyötsiällä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.
Anatoli Solovjov
thumb|250px|Anatoli Solovjov.
Anatoli Solovjov (, s. 16. tammikuuta 1948 Riika, Latvian sosialistinen neuvostotasavalta) on entinen venäläinen sotilaslentäjä ja kosmonautti. Hänellä on vielä vuonna 2009 ennätys avaruuskävelyiden lukumäärässä - 16 avaruuskävelyä, yhteensä 82 tuntia.
Perhe
Anatoli Solovjovin isä Jakov Solovjov kuoli vuonna 1980. Hänen äitinsä Antonia Pavlovna asuu Riiassa. Anatoli Solovjov on naimisissa Natalia Solovjovan kanssa, ja perheessä on kaksi poikaa: Gennadi (s. 1975) ja Ilja (s. 1980). Solovjovin perhe asuu Tähtikaupungissa Venäjällä.
Koulutus ja ura
Solovjov valmistui Lenin Komsomolin l. Tsernigovin sotilaskorkeakoulusta vuonna 1972. Vuosina 1972-76 hän toimi Kaukoidän sotilaspiirissä. Elokuussa 1976 hän pääsi kosmonauttikoulutukseen, joka päättyi tammikuussa 1979. Solovjovin ensimmäinen avaruuslento tapahtui vuonna 1988. Hän lensi Mir-asemalla 11.2.-9.8.1990.
Jaana Rinne
Jaana Rinne (s. 1958 ) on suomalainen toimittaja ja sanoittaja. Hänet tunnetaan etenkin Clifters-yhtyeen esittämistä sanoituksista. 1980-luvulla hän oli perustamassa levy-yhtiötä One Inch Rock ja kirjoitti silloin tekstejä mm. Frederikille ja Kainkäärmeenpojalle.
Damocloidit
Damocloidit ovat pikkuplaneettoja, jotka kiertävät hyvin eksentrisillä (soikeilla) ja inklinoituneilla (kaltevilla) radoilla. Niiden keskietäisyys on samantapainen kuin kentaureilla, mutta ne eivät täytä IAU:n Minor Planet Centerin kentaurin määritelmää, sillä niiden pienin etäisyys Auringosta on Jupiterin keskietäisyyttä pienempi. Damocloidit eivät osoita merkkejä komeettamaisesta aktiivisuudesta, mutta ratojensa mukaan ne ovat todennäköisesti loppuunpalaneita komeettoja. Damocloidit ovat saaneet nimensä 5335 Damoclesin mukaan. Muita Damocloideja ovat esim. 20461 Dioretsa ja (15504) 1999 RG33. Damocloideja sanotaan joskus Damocloidi-asteroideiksi, mutta kentaurien tapaisen etäisyytensä mukaan niitä ei voi välttämättä pitää varsinaisina asteroideina.
Uskonnon lukutaito
Uskontojen lukutaito tai uskontolukutaito on uskonnollisten kertomusten sekä perinteisen uskonnollisen kielen tuntemusta ja ymmärtämistä. Globalisoituvassa maailmassa uskontojen lukutaidon merkityksen on sanottu kasvaneen, koska globalisaatio lisää vuorovaikutusta erilaisten uskontojen välillä ja siirtymistä uskonnosta toiseen.
Uskontolukutaitoon liittyy kolme näkökulmaa: kulttuuripainotteinen näkökulma, uskontososiologiapainotteinen näkökulma ja teologiapainotteinen näkökulma. Kulttuuripainotteinen näkökulma korostaa uskonnon rakentumista kulttuurin sisään. Uskontososiologiapainotteinen näkökulma nostaa esiin tietämyksen uskonnollisista traditioista ja kyvyn oppia uutta. Teologiapainotteinen näkökulma korostaa teologista vuorovaikutusta ja yhteistyötä uskonnollisten yhteisöjen kanssa.
Global Security
Global Security on vuonna 2000 perustettu yhdysvaltalainen kaupallinen verkkosivusto, jonka seurantakohteita ovat puolustus, avaruustutkimus, vakoilu, joukkotuhoaseet ja sisäinen turvallisuus. Sen päämaja on Yhdysvalloissa Alexandriassa. Se luonnehtii olevansa seurantakohteidensa alalla "johtava taustatiedon lähde ja uutisjuttujen laatija". Sivusto tarjoaa tietoa verkkosivustonsa kautta. Sivuston käyttö on maksullista, mutta se tarjoaa kahdeksan artikkelia kuukaudessa luettavaksi maksutta. Sivuston on perustanut John E. Pike.
Talouslehti Forbes luokittelee sivuston yhdeksi parhaista verkon tietolähteistä ("Best of the Web").
Imelärisakas
Imelärisakas (Inocybe godeyi) on kerman- tai okranvärinen risakaslaji. Lakki on aluksi kartiomainen, myöhemmin laakeneva. Leveydeltään se on 2–5 senttimetriä. Vanhemmiten lakki on säteittäin halkeileva. Sienen jalka on jauhoinen ja vaalea tai punertuva. Jalka on 4–6 senttimetriä pitkä. Malto on valkoista, mutta vahingoittuneista kohdista punertuvaa. Itiöt värjäävät vanhan sienen heltat kanelinruskeiksi, aluksi ne ovat vaaleat. Haju on epämiellyttävä. Sieni elää kalkkimailla ja on Suomessa erittäin harvinainen. Siitä on tehty vain yksi löytö Kiimingistä.
Imelärisakas on arvioitu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi.
Dragsfjärdin myrkkyskandaali
Dragsfjärdin myrkkyskandaali oli tapahtumasarja, joka liittyi laivuri Jukka Ojarannan 1980-luvun alussa tekemään törkeään ympäristörikokseen. Ojaranta upotti Oy Euro Industrin toimeksiannosta vaarallisia, PCB:tä sisältäviä ongelmajätteitä mereen Dragsfjärdin saaristoon.
Myrkkyastialöytö saaristosta
Dragsfjärdin pieneltä ulkoluodolta löytyi 1. heinäkuuta 1982 ajelehtimasta kolme 200 litran tynnyriä, jotka sisälsivät myrkyllisiä aineita. Tynnyreissä oli eri kokoisia pulloja ja astioita, joihin oli liimattu myrkkyvaroituksia, sekä etikettejä, joissa oli maahantuojien ja käyttäjien nimiä. Osa aineista oli ilmeisesti jo valunut mereen.
Keskusrikospoliisi sai nopeasti selville että kysymyksessä olivat Nokian ja Keskuslaboratorio Oy:n jätemyrkyt, jotka Oy Euro Industri-niminen yhtiö oli sopinut toimittavansa Itä-Saksaan tuhottavaksi. Hävitettäväksi viennin sijaan yhtiö upotutti myrkyt tynnyreissä mereen. Kysymyksessä oli törkeä jätehuoltorikos ja myrkkylain rikkominen.
Myrkkyjen upotus
Ongelmajätteen kuljetukset ja upotukset oli suorittanut turkulainen laivuri Jukka Ojaranta Normandie-nimisellä troolarillaan. Ojaranta oli tuomittu useita kertoja muun muassa alkoholin salakuljetuksesta, sekä varastetun tavaran kätkemisestä.
Alueella aloitettiin laajat tuloksettomiksi jääneet etsinnät sukeltajien, palomiehen sekä varusmiesten voimin. Väliin Ojarannan epäiltiin upottaneen mereen jopa 20 000 kiloa vaarallisia teollisuusmyrkkyjä. Todellinen määrä oli kuitenkin huomattavasti vähäisempi, 33 tynnyriä.
Oikeudenkäynti
Poliisi etsintäkuulutti Ojarannan ja pidätti 5. heinäkuuta Euro-yhtiön puolesta asiaa hoitaneen asianajajan, sekä useita muita asiaan sekaantuneita henkilöitä, muun muassa Ojarannan puolison. Jukka Ojaranta antautui poliisille ja pidätettiin 4. elokuuta Tampereella. Syyttäjä vaati 19. elokuuta alkaneessa oikeudenkäynnissä kaikille syytetyille rangaistusta törkeästä jätehuoltorikoksesta. Marraskuussa 1982 käräjäoikeus jakoi tuomiot, jotka vaihtelevat kahden vuoden ja neljän kuukauden ehdottomista vankeusrangaistuksista kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Kovimmat tuomiot luettiin Ojarannalle sekä Euro Industri -yhtiön lakimiehelle. Yhteisvastuulliset korvaukset ovat liki miljoona markkaa. Hovioikeudessa tuomiot ja korvaukset kuitenkin alenivat. Ongelmajätteen tuottajat saivat sakot.
Valkialampi (Kouvola, Inkerilä)
Valkialampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa, Pyötsiän ja Inkerilän välissä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 11,1 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Sillä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,1 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 93,1 metriä mpy.
James Sharples
James Sharples (1751 tai 1752 Lancashire, Englanti – 26. helmikuuta 1811 New York, Yhdysvallat) oli muotokuviin ja pastellimaalauksiin erikoistunut englantilainen taiteilija, joka muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1794.
Jaakko Mikkola
Jaakko Antti Mikkola (s. 23. maaliskuuta 1961 Urjala) on Kymenlaakson maakuntajohtaja eli Kymenlaakson liiton operatiivinen johtaja.
James Sharples
Sharples syntyi vuoden 1750 tienoilla, ja hänestä piti tulla katolinen pappi. Tajuttuaan, ettei kyseinen ammatti sovikaan hänelle, Sharples ryhtyi taiteilijaksi. Hänen sukuunsa kuului lukuisia menestyviä taiteilijoita, mukaan lukien hänen kolmas vaimonsa, Ellen Sharples. Hän meni kolmesti naimisiin, ja hänellä oli neljä lasta, joista kaksi Ellenin kanssa. Sharplesin teoksia oli ensimmäistä kertaa esillä 1779, kun Lontoon Royal Academy of Artsiin otti niitä näyttelyynsä. Hän päätti lähteä Englannista sen jälkeen, kun hän meni naimisiin ranskalaissukuisen Ellen Sharplesin kanssa, jolla oli yhteydet Yhdysvaltoihin. Matkan varrella Sharplesien aluksen kaappasi Ranskan valtio, ja perhe joutui viettämään seitsemän kuukautta Brestissä, Cherbourgin kaupungin lähellä Ranskassa. Sharples perheineen kuitenkin pääsi New Yorkiin vuonna 1796, ja hänestä tuli heti suosittu pienien pastellimuotokuviensa ansiosta. Yhdysvalloissa asuessaan hän liitti toisen S-kirjaimen nimensä perään, ja täten hänet tunnetaan Amerikassa aina nimellä James Sharpless.
Jaakko Mikkola
Jaakko Mikkola syntyi rovasti Antti Mikkolan ja kansanedustaja Saara Annalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1985 on artenomi Pirjo Lantto. Mikkola tuli ylioppilaaksi 1980 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1986. Valtiotieteen maisterin tutkinnon hän suoritti Helsingin yliopistossa 1996. Mikkola toimi Hämeenlinnan maanmittaustoimiston kaavasuunnittelijana 1984–1985, Hattulan kaavoituspäällikkönä 1987–1996, Kymenlaakson liiton suunnittelupäällikkönä 1996–2003 ja Itä-Uudenmaan maakuntajohtajana vuodesta 2003. Kun Itä-Uudenmaan liitto lakkautettiin vuonna 2011 ja sen kunnat siirtyivät osaksi Uudenmaan maakuntaa, siirtyi Mikkola Uudenmaan liiton kansainvälisten asioiden johtajaksi. Kymenlaakson maakuntajohtajaksi Mikkola valittiin vuonna 2016.
James Sharples
Sharplesin ura perustui vuonna 1794 siihen, että hän tarjoutui maalaamaan paikallisten ja kansallisten poliitikkojen muotokuvia ja houkutteli uusia asiakkaita näyttämällä näille alkuperäisiä maalauksia. Sharplesin maine johtuu osittain siitä, että hän sai maalata Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin muotokuvan vuonna 1796. Sivukuva oli niin suosittu, että Sharplesin vaimo Ellen ja tytär Rolinda joutuivat tekemään siitä paljon kopioita, jotta kysyntä tyydytettäisiin. Yksi kopioista pääsi Yhdysvaltain National Portrait Galleryn taidegalleriaan. Sivukuvista Sharplesit pyysivät 15 dollaria ja kasvokuvista 25 dollaria. Asiakkaita olivat muun muassa George Washington, Thomas Jefferson, Hester Thrale, Joseph Priestley, James Madison, Dolley Madison ja John Adams.
Jouduttuaan vaikeuksiin perheen Bathissa sijaitsevan talon vuokramaksun vuoksi Sharplesit palasivat Englantiin 1801, jolloin Ranskan vallankumoussodat viivyttivät perheen paluun Amerikkaan. Sharplesin kaksi poikaa palasi vuonna 1806, ja heidän jälkeen perheen tyttäret vanhemmat kolme vuotta myöhemmin. James Sharples kuoli sydänvaivoihin vuoden 1811 äärimmäisen kylmän talven aikana, minkä jälkeen perhe päätti palata Englantiin. Ainoastaan Sharplesin toisena syntynyt poika Felix jäi Amerikkaan.
Scott Mendoker
Scott Mendoker on tuubansoittaja. Hän on esiintynyt tai levyttänyt muiden muassa New Yorkin filharmonikkojen, Metropolitan-oopperan, Chicagon sinfoniaorkesterin ja Boston Popsin kanssa. Hän on myös pitänyt resitaaleja ja esiintynyt vierailevana solistina. Hän on muun muassa kantaesittänyt David Sampsonin teoksia ja David Holsingerin konserton.
Mendoker opettaa Hartfordin yliopiston Hartt Schoolissa.
Selim Ben Djemia
Seurajoukkueura
Ben Djemia syntyi Ranskassa, mutta aloitti jalkapalloilun Italiassa jo juniorina. Hän pelasi US Pergolettesen ja Genoan junioreissa. Ben Djemia nousi Genoan edustukseen kaudella 2008–2009, mutta ei pelannut otteluakaan. Seuraavalla kaudella hän siirtyi lainasopimuksella Padovaan, jossa Ben Djamia pelasi viisi sarjaottelua. Myös kaudella 2010–2011 Ben Djamia pelasi lainalla, tällä kertaa Frosinonessa, jossa peliaikaa tuli enemmän pelattuaan 18 sarjaottelua Serie B:ssä. Elokuussa 2011 Ben Djamia siirtyi jälleen lainalle, mutta tällä kertaa ranskalaiseen Red Stariin. Ben Djamia ei kuitenkaan ehtinyt pelata pitkään Championnat National tasolla, jossa hänelle kertyi neljä ottelua palattuaan jo joulukuussa 2011 takaisin Genoaan. Pian kuitenkin tammikuussa 2012 Ben Djamia siirtyi lainalle Romaniaan. Hän pelasi puolivuotta Petrolul Ploieștin riveissä ja sittemmin kauden 2012–2013 Astra Giurgiun riveissä.
Heinäkuussa 2013 Ben Djamia siirtyi ilmaissiirrolla Ranskan Ligue 2:een Lavalin riveihin.
Mustoslampi (Kouvola, Inkerilä)
Mustoslampi Mustalampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa, Pyötsiällä sijaitseva lampi.
Selim Ben Djemia
Maajoukkueura
Ben Djamia pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 28. toukokuuta 2014 Etelä-Koreaa vastaan.
Mustoslampi (Kouvola, Inkerilä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Selim Ben Djemia
Maajoukkueura
Ben Djamia on edustanut aikaisemmin Tunisian nuorten maajoukkuetta vuoden 2009 Välimeren kilpailuissa.
Mustoslampi (Kouvola, Inkerilä)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 93 metriä mpy.
Richard P. Rubinstein
Richard P. Rubinstein (s. 15. kesäkuuta 1947) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Mix Megapol
thumb|Gry Forssell juontaa Mix Megapolilla Äntligen Morgon -nimistä aamuohjelmaa. Mix Megapol on ruotsalainen kaupallinen radioasema, joka on osa Bauer Media Groupia. Mix Megapolin soittama musiikki koostuu lähinnä 1980-, 1990- ja 2000-lukujen pophiteistä ja sen tunnuslause on vapaasti käännettynä "sekoitamme päivän hitit ja eilisen parhaat" (sv. vi blandar dagens hits med det bästa från igår).
Mix Megapol lähetti vuosien 1992 ja 1993 kesinä nimellä Skärgårdsradion (Saaristoradio). 17. tammikuuta 1994 se aloitti viralliset lähetykset nimellä Megapol. 1997 nimi muuttui muotoon Mix Megapol. Nykyisin kanava lähettää 30 eri lähetysalueella Ruotsissa. Suomessa kanavaa voi kuunnella Meri-Lapissa ja Ahvenanmaalla. Kanavaa voi maailmanlaajuisesti kuunnella internetissä ja mobiilissa.
Mix Megapol Luleå kuuluu Meri-Lapissa taajuudella 104,3 MHz. Lähetin sijaitsee Ruotsin Kalixissa Teracomin radio- ja tv-asemalla.
Isisin rekrytointilaulu
Perjantaina 10. marraskuuta 2017, kanavalta alkoi kuulua terroristijärjestö Isisin rekrytointilaulu For the sake of Allah. Laulu soi noin 30 minuutin ajan. Bauer Media Groupin viestintäpäällikkö Jakob Gravestam kertoi24Malmö.se -verkkosivuilla, että kyseessä oli jonkun piraatti- eli merirosvolähettäjän tunkeutuminen kanavan taajuudelle. Kanava teki asiasta rikosilmoituksen sekä ilmoittivat asiasta posti- ja telehallitukseen.
Erikoisoperaatioiden esikunta
thumb|JSOC:n tunnus Erikoisoperaatioiden esikunta (Joint Special Operations Command eli JSOC) on 1980 perustettu Yhdysvaltojen asevoimien osasto, jonka tehtäviä on virallisen määritelmän mukaan tutkia esimerkiksi erikoisoperaatioihin tarvittavia vaatimuksia ja tekniikoita, suunnitella ja johtaa yhteisten erikoisoperaatioiden harjoituksia ja kehittää erikoisoperaatioissa sovellettavia taktiikoita.
Sen kirjaamaton tehtävä on Global Securityn mukaan vastata kovimmista ja kaikkein salaisimmista operaatioista. Sen toiminnoista tiedetään varsin vähän, sillä kaikki operaatiot ovat salaisia eikä sen tarvitse raportoida niistä kongressille eikä kertoa etukäteen komentajille, joiden vastuualueella ne toimivat. JSOC on Yhdysvaltojen presidenttien erityissuosiossa.
JSOCin alaisuudessa toimii eliittiyksiköitä, jotka etsivät Yhdysvaltojen pahimmiksi kokemiaan vihollisia ja tuhoaa ne. Sitä luonnehditaan Yhdysvaltojen asevoimien sisällä toimivaksi salaiseksi armeijaksi.
Esimerkki JSOCin onnistuneesta operaatiosta on terroristijärjestö Al-Qaidan johtajan Osama bin Ladenin tappaminen toukokuussa 2011. Tehtävän varsinaisesti suoritti JSOCin alaisuudessa toimiva Yhdysvaltojen laivaston Seal-erikoisjoukkojen ryhmä numero kuusi.
JSOCin toimintaa ja resursseja ryhdyttiin kasvattamaan vuonna 2003, kun Afganistanin sota jatkui tuloksettomana. Vaikka toiminta tehostui ja nopeutui, sen vastapainona virheet, kuten siviilien joutuminen kohteeksi, lisääntyivät. Juuri Afganistanissa hallitus varoittaa, että siviilien joutuessa uhriksi kapinallisten kannatus väestön keskuudessa vahvistuu.
JSOCin toiminta on laajentunut alkuvaiheessa toimintaympäristöinä olleista Irakista ja Afganistanista käsittämään Jemenin, Somalian ja Pakistanin.
JSOC perustettiin 1980, kun yhdysvaltalaisten panttivankien vapattaminen Iranissa epäonnistui. Sillä on kaksi päämajaa, Popen lentotukikohdassa ja Fort Braggin tukikohdassa.
Operaatioita
JSOC on tappanut al-Qaidan johtajat Osama bin Ladenin ja Abu Musab al-Zarqawin. Se on osallistunut 1983 Grenadan valtaukseen ja 1980 Panaman diktaattorin Manuel Noriegan vangitsemiseen. Se on pidättänyt Bosniassa sotarikollisia, osallistunut Kolumbian huumeparonien pidättämiseen ja käynyt salaista sotaa Iranin vallankumouskaartia vastaan. Vuonna 2009 Seal-ryhmä vapautti somalimerirosvojen kaappaaman amerikkalaisaluksen kapteenin. Operaatiossa merirosvot tapettiin.
Epäonnistuneista operaatioista esimerkkejä on somalialaisen sotapäällikön Mohamed Farrah Aididin vangitsemisyritys 1993 ja Talibanin sieppaaman avustustyöntekijä Linda Norgroven vapautusyritys, jossa Norgrove kuoli.
Erikoistehtäväyksiköt
Erikoisoperaatioiden esikuntaan kuuluu julkisesti saatavilla olevien tietojen mukaan kuusi erikoistehtäväyksikköä: Myös Yhdysvaltain armeijan '''75. Rangers rykmentti ja 160. SOAR-rykmentti''' ovat Erikoisjoukkojen esikunnan komennossa silloin kun ne ovat osana jälkimmäisen johtamaa erikoisosastoa. Tavallisesti ne ovat kuitenkin armeijan erikoisoperaatioiden esikunnan (United States Army Special Operations Command) komennossa.
Kemin Lapin seurakunta
Kemin Lapin seurakunta oli historiallinen seurakunta Lapissa. Seurakunta aloitti toimintansa 1673, kun Kemin seurakunta, joka käsitti tuolloin koko Lapinmaan alueen jaettiin Kemin seurakunnaksi ja Kemin Lapin seurakunnaksi. Länsipuoli Lapista jäi Kemin seurakuntaan, kun itäinen puoli Inarista Kuusamoon liitettiin uuteen seurakuntaan.
Kemin Lappi oli alkujaan yksi Ruotsin kuudesta lapinmaasta eli historiallisesta kauppa- ja verotusalueesta Lapissa yhdessä Tornion Lapin, Luulajan Lapin, Piitimen Lapin, Uumajan Lapin ja Ångermanlandin Lapin kanssa.
Seurakunnan keskukseksi suunniteltiin alkuvaiheessa Sompion Lapinkylää, mutta sen asukkaat vastustivat hanketta ja saivatkin estetyksi seurakunnan ja kirkon tulon alueelleen. Kun perustetun seurakunnan etelälaidalle oli muuttanut yhä enemmän uudisasukkaita, vaihtoehdoksi nousi Kuusamo. Ensimmäinen kirkkoherra Gabriel Tuderus nimitettiin Alatornion kirkkoherraksi v. 1682 ja hänen seuraajakseen Kemin Lapin kirkkoherraksi nimitettiin Henrik Cajanus. Hän sai aikaan väliaikaisen kirkon ja papin asunnon rakentamisen nykyisen Kuusamon keskustaajaman lähelle Torangintaipaleelle. Väliaikainen kirkko nousi sinne v. 1687 tai 1688. Kappelin lähelle valmistui myös pappila vuonna 1691, mutta Henrik Cajanus ehti juuri kuolla ennen muuttoa sinne. Virkatalon ensimmäinen asukas oli Samuel Julenius, Etelä-Pohjanmaalta Kuusamoon siirtynyt triviaalikoulun lehtori, joka oli yksinäinen ja perheetön pappismies. Varsinainen kirkko valmistui vihdoin vuonna 1695 suunnilleen nykyisen kirkon paikalle. Seurakunnan nimi muuttui Juleniuksen saadessa vuonna 1692 kirkkoherran valtakirjan. Silloin käytettiin ensimmäisen kerran nimitystä Kuusamon Lapin seurakunta.
Kemin Lapissa on vielä 1800-luvulla puhuttu keminsaamen kieltä.
David Copperfield (romaani)
David Copperfield on Charles Dickensin romaani, joka ilmestyi 1850. Useimpien Dickensin romaanien tavoin se ilmestyi aluksi sarjana. David Copperfield on niin kutsuttu kasvuromaani, joka seuraa päähenkilön elämää syntymästä lähtien. Monet sen tapahtumat ovat peräisin Dickensin omasta elämästä, ja sanotaankin että se on Dickensin romaaneista omaelämäkerrallisin. Vuodelta 1867 olevan painoksen alkusanoissa Dickens kirjoittaa: "... kuten monilla rakastavilla vanhemmilla, minullakin on sisimmässäni lempilapsi. Hänen nimensä on David Copperfield."
Kirjan ensimmäinen suomennos julkaistiin vuonna 1879 Waldemar Churbergin suomentamana. Kirjasta on tehty myös uudempia käännöksiä.
Juoni
David syntyy Skotlannin Blunderstonessa. Hänen äitinsä on jäänyt leskeksi kuusi kuukautta ennen Davidin syntymää ja pitää yksin huolta suuresta Rookery-talosta. Seitsemän vuoden päästä Davidin äiti avioituu Edward Murdstonen kanssa. Edward lähettää Davidin pian ankaraan Salem Housen kouluun lähelle Lontoota. Vieraillessaan kotona loman aikana hän kuulee äitinsä olevan raskaana. pienoiskuva|vasen|Frank Reynoldsin Emily ja David
Saadakseen Davidille hyvän elämän hänen tätinsä lähettää hänet tohtori Strongin kouluun. David valmistuttua hän kosii Dora Spenlow'ta. David on köyhä, joten hänen avioliittoaan Doran kanssa yritetään estellä mutta lopulta he avioituvat. Dora osoittautuu todella huonoksi taloudenpitäjäksi mutta David rakastaa häntä siitä huolimatta.
Doran menehtyessä sairauteen David on surullinen ja lähtee matkustelemaan Sveitsiin ja Italiaan. Matkan aikana hän kehittyy kirjailijana ja julkaisee ensimmäisen kirjansa. Kolmen vuoden päästä hän palaa kotiin ja rakastuu Agnesiin mutta on varma, että tämä ei voisi mitenkään rakastaa häntä. Copperfield kuitenkin tunnustaa rakkautensa, jolloin Agnes kertoo aina rakastaneensa häntä ja he menevät naimisiin ja saavat kolme lasta, joista yksi nimetään Davidin tädin mukaan Betseyksi.
Toripuisto (Hämeenlinna)
Toripuisto on Hämeenlinnan ydinkeskustan puisto, joka sijaitsee Kauppatorin itälaidalla Hämeenlinnan kirkkoa vastapäätä. Puiston on suunnitellut vuonna 1910 Armas Lindgren. Toripuistossa on suihkulähde, kaksi 1910-luvulla rakennettua toripaviljonkia sekä Paavo Cajanderin ja Larin-Kyöstin patsaat. 4. kaupunginosassa sijaitseva Toripuisto rajautuu lännessä toriin, idässä Linnankatuun, etelässä Raatihuoneenkatuun ja pohjoisessa Hallituskatuun. Pieni ja pitkänomainen puisto on mitoiltaan itä-länsisuunnassa 15 m ja pohjois-eteläsuunnassa 85 m. Puiston läpi kulkee kävelytie torilta kirkolle.
Jimmy Johnson
pienoiskuva|upright|Jimmy Johnson vuonna 2009. James William ”Jimmy” Johnson (s. 19. elokuuta 1943 Port Arthur, Teksas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on tunnettu ennen kaikkea Dallas Cowboysin 1990-luvun menestyksen arkkitehtina. Johnson oli ensimmäinen valmentaja, joka voitti urallaan sekä yliopistosarjojen sekä NFL:n mestaruuden.
Johnson syntyi ja kasvoi Teksasissa. Hän pelasi yliopistotasolla amerikkalaisesta jalkapalloa Arkansasin yliopiston riveissä ja oli myös pelaajana voittamassa yliopistomestaruutta. Psykologiaa yliopistossa lukenut Johnson päätti valmistuttuaan lähteä valmentajan uralle. Pitkä ura apuvalmentajan päättyi vuonna 1979 kun Oklahoma Staten yliopisto palkkasi Johnsonin päävalmentajakseen. Viiden kauden jälkeen hän siirtyi Miamin yliopiston palvelukseen, jonka hän johdatti mestaruuteen vuonna 1987. Vuonna 1988 Johnsonin yliopistokaveri Jerry Jones hankki NFL-joukkue Dallas Cowboysin omistukseensa ja palkkasi Jimmy Johnsonin legendaarisen Tom Landryn työn jatkajaksi.
Johnson rakensi Cowboysin joukkueen alusta alkaen uudelleen. Alku oli hankala, sillä ensimmäisellä kaudella Dallas voitti vain yhden pelin. Johnson kunnostautui varsinkin erinomaisena nuorten pelaajien draftaajana ja hyvin nopeasti joukkueen kurssi kääntyi ylöspäin. Nuoret tähdet Troy Aikman, Emmit Smith ja Michael Irvin johdattivat Johnsonin kolmannella kaudella Cowboysin pudotuspeleihin. Seuraavalla kaudella joukkue raivasi tiensä Super Bowliin, jossa kaatui Buffalo Bills. Kaudella 1993 joukkue uusi mestaruutensa. Kauden päätteeksi kiistat omistaja Jonesin kanssa menivät niin pitkälle, että Johnson erosi tehtävästään.
Vuonna 1996 Johnson korvasi toisen legendan, kun hänet valittiin Miami Dolphinsin päävalmentajaksi Don Shulan tilalle. Miamissa Johnsonin menestys ei ollut Dallasin veroista. Yhteistyö ikääntyvän pelinrakentaja Dan Marinon kanssa ei sujunut parhaalla mahdollisella tavalla ja mestaruus jäi haaveeksi. Johnson erosi kauden 1999 päätteeksi.
Valmentajauransa jälkeen Johnson on toiminut kommentaattorina FOX-kanavalla. Hän on myös tunnettu innokkaana purjehtijana ja kalastajana Florida Keys -saarilla. Jimmy Johnson valittiin Pro Football Hall of Fame-kunniagalleriaan vuonna 2020.
Vince Lombardi
pienoiskuva|Vince Lombardi Vincent Thomas ”Vince” Lombardi oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on tunnettu Green Bay Packersin 1960-luvun menestyksen luojana. Packers voitti Lombardin johdolla viisi NFL:n mestaruutta mukaan lukien kaksi ensimmäistä Super Bowlia. Lombardia pidetään yleisesti yhtenä NFL:n kaikkien aikojen parhaista valmentajista.
Ura
Lombardi pelasi hyökkäyksen linjamiehenä Fordhamin yliopiston joukkueessa. Valmistuttuaan vuonna 1937 hän luki lakia iltakoulussa, mutta siirtyi pian valmentajaksi St. Cecilian High Schooliin New Jerseyn Englewoodissa. Vuonna 1947 Lombardi palasi Fordhamiin apuvalmentajaksi ja vuonna 1949 hän siirtyi Yhdysvaltojen asevoimien sotilasakatemiaan West Pointiin. NFL:n New York Giants palkkasi Lombardin hyökkäyksen koordinaattoriksi vuonna 1954. Hän oli mukana voittamassa mestaruutta kaudella 1956.
Hyvä menestys Giantsissa nosti Lombardin osakkeita valmentajamarkkinoilla ja vuonna 1959 Green Bay Packers palkkasi hänet päävalmentajakseen. Lombardi otti alusta lähtien tiukan otteen organisaatiosta. Hän piti erittäin kovia harjoitusleirejä ja vaati pelaajiltaan paljon. Kova työ toi tuloksia ja Packersista tuli 1960-luvun dynastiajoukkue. Viisi mestaruutta, mukaan lukien kaksi ensimmäistä Super Bowlia loivat Lombardista legendaarisen valmentajahahmon.
Vuoden 1967 mestaruuden jälkeen Lombardi lopetti valmentamisen Packersissa. Hän palasi NFL:ään vuonna 1969 ottaen Washington Redskinsin valmentajan tehtävät hoitaakseen. Tämä pesti jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi, kun kesällä 1970 Lombardin havaittiin sairastavan syöpää. Tauti vei miehen hengen syyskuussa 1970. Lombardi valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 1971 ja hänen mukaansa on nimetty Super Bowlin voittajalle annettava pokaali.
Suomen käsipallomaajoukkue
Suomen miesten käsipallomaajoukkue edustaa Suomea miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Suomen käsipalloliitto. Joukkueen kotipelien peliasuun kuuluvat valkoinen paita ja siniset housut.
Miesten maajoukkue on osallistunut kansainväliseen arvoturnauksen (olympialaiset, MM- ja EM-kilpailut) loppukilpailuun kerran, mikä tapahtui Itä-Saksan MM-kilpailuissa vuonna 1958. Kyseisiin MM-kilpailuihin ei järjestetty lainkaan karsintaa. Lisäksi Suomen maajoukkue osallistui vuoden 1955 ulkona 11-miehisillä joukkueilla pelatun käsipallon lopputurnaukseen. Poikien P90-joukkueen onnistui vuonna 2009 selviytyä Tšekissä järjestettyihin, kyseisen ikäluokan EM-kisoihin.
Maajoukkueen pelaajista noin puolet pelaa kotimaan SM-sarjassa ja puolet ulkomaiden, etenkin Tanskan ja Ruotsin sarjoissa.
Lähteet
pienoiskuva|vasen|Suomen käsipallomaajoukkue tammikuussa 2016 MM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan.
Viherkaijanen
Viherkaijanen (Micropsitta finschii) on pienikokoinen melanesialainen kaijalaji. Laji on nimetty Otto Finschin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Viherkaijanen on noin 9 cm pitkä ja noin 12 g painava lintu. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta vaaleamman vihreä. Pyrstön alapuoli on keltainen. Keskimmäiset pyrstösulat ovat vihertävän siniset mustin kärjin, reunimmaiset mustat, vihreäreunaiset ja niiden kärjessä on keltaiset täplät. Silmän ympärillä oleva paljas alue on koiraalla vaaleanpunainen, naaraalla siniharmaa. Siiven keskimmäiset peitinhöyhenet ovat mustat levein vihrein reunuksin. Nokka on tummanharmaa, iiris oranssinpunainen ja koivet harmaat. Naaraan alanokan tyven höyhenet ovat ruusunpunertavat, koiraalla siniset, ja vatsa on yksivärisen vihreä, koiraalla vatsan keskellä on oranssi laikku. Nuoren linnun nokka on vaaleanharmaa, iiris punaruskea ja silmän ympäryksen paljas alue on harmaa.
Esiintyminen
Viherkaijanen elää Papua-Uuden-Guinean itäpuolella olevilla Salomonsaarilla ja Bismarckinsaarilla. Lajista tunnetaan viisi alalajia: nimialalaji finschii sekä alalajit aolae, tristami, nanina ja viridifrons. Lajin elintavat tunnetaan huonosti. Sen populaatio lienee kooltaan yli 100 000 yksilöä, ja sen elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä.
Elinympäristö
Viherkaijaset asuvat alavien maiden trooppisissa metsissä noin kilometrin korkeudelle. Korkeammalla vuoristossa sen sijaan elää vuorikaijanen (M. bruijnii). Ne liikkuvat tavallisesti pareittain tai muutaman yksilön parvissa.
Lisääntyminen
Lajin pesintä tunnetaan huonosti. Pesä on usein puussa olevassa termiittipesässä.
Ravinto
Viherkaijanen syö luultavasti ainakin siemeniä, sieniä ja jäkälää, mahdollisesti myös hedelmiä sekä hyönteisiä ja niiden toukkia. Se liikkuu puun rungolla kuinka päin haluaa, etsien ruokaa kaarnasta ja kaarnan raoista.
Salmento (Kouvola)
Salmento on Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakuntien sekä Kouvolan Valkealan ja Luumäen rajalla, Pyötsiän pohjoispuolella sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 83,8 metriä mpy.
Amphionides reynaudii
Amphionides reynaudii on valtamerten äyriäinen, jonka taksonominen asema on pitkään säilynyt arvoituksellisena. Viimeisimpien tutkimusten mukaan se kuitenkin edustanee jonkin katkaravun nuoruusvaihetta.
A. reynaudii on parin sentin pituinen planktoneläin, jota tavataan maailman kaikkien trooppisten merten rannikkovesissä. Ulkoisesti sitä on pidetty omalaatuisena siksi, että monet sen ruumiinosista ovat vaikuttaneet surkastuneen osittain tai kokonaan. Toisin kuin muilla äyriäisillä sillä esimerkiksi on vain yksi pari leukaraajoja. Naaraat ja koiraat eroavat monin tavoin toisistaan.
Luokittelun historia
Vuonna 1833 kuvattua Amphionides-äyriäistä on aina ollut vaikea sijoittaa kuoriäyriäisten järjestelmään. Alun perin se kuvattiin vain (varhaisena) toukkavaiheena, jolloin se luokiteltiin katkaravuksi. Vuonna 1969 toukka kuitenkin yhdistettiin Zimmerin vuonna 1904 kuvaamaan oletettuun "aikuisvaiheeseen", joka sekin poikkesi kaikista kymmenjalkaisista äyriäisistä (Decapoda) niin paljon, että se vuonna 1973 erotettiin niiden ja krilliäyriäisten (Euphausiacea) rinnalle kolmanneksi lahkoksi Eucarida-ylälahkon sisällä. Tähän lahkoon luettiin vain yksi laji.
Vasta vuonna 2015 A. reynaudiin paikka äyriäisten sukupuussa määritettiin DNA-tuntomerkkien perusteella, jolloin se osoittautui sittenkin varsinaisten katkarapujen Caridea-osalahkon jäseneksi, ja siis kymmenjalkaiseksi. Sen lähin määritetty sukulainen kuuluu Pandalus-sukuun, ja todennäköisesti kysymyksessä onkin Pandalidae-heimoon kuuluva toukkavaihe. Eri valtameristä havaitut "A. reynaudii"-äyriäiset saattavat olla eri lajien toukkavaiheita.
Brygos
Brygos voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Niobidi
Niobidi voi viitata seuraaviin asioihin:
The Price of Existence
The Price of Existence on yhdysvaltalaisen deathcore-yhtye All Shall Perishin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2006. Kappaleen There Is No Business to Be Done on a Dead Planet nimi on siteeraus ympäristönsuojelija David Bowerilta.
Hermann Sudermann
pienoiskuva|upright|Hermann Sudermann Hermann Sudermann (30. syyskuuta 1857 Matzicken, Itä-Preussi – 21. marraskuuta 1928 Berliini) oli saksalainen kirjailija, joka julkaisi naturalistisia romaaneja ja näytelmiä. Hän käsitteli teoksissaan epäsäätyistä avioliittoa ja muita ajan sosiaalisia epäkohtia. Hänen näytelmänsä saivat suurta suosiota vuosisadan vaihteessa. Häneltä on suomennettu ainakin näytelmät Koti, Kunnia ja Perhostaistelu sekä romaanit Kissanporras ja Surutar.
Koiralampi (Kouvola, Inkerilä)
Koiralampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa, Inkerilässä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 87,2 metriä mpy.
Hyvinkään Tahko (koripallo)
Hyvinkään Tahkon koripallojaosto toimi vuosina 1951–1997. Se harjoitti hyvinkääläisen emoseuransa Hyvinkään Tahkon koripallotoimintaa. Tahko pelasi miesten koripallon pääsarjatasolla yksitoista kautta. I-divisioonassa seura pelasi kuusi kautta. Seura ylsi parhaimmillaan SM-pronssille vuosina 1980 ja 1981. Tahkon tunnetuimpiin kasvatteihin lukeutuivat Markku Larkio ja Peter Muhonen, joiden johdolla seura voitti kahdesti nuorten SM-kultaa. Naisten pääsarjassa Tahko pelasi viisi kautta sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi.
Historia
Tahkon koripallojaosto perustettiin vuonna 1951. Vuonna 1969 seuran edustusjoukkue nousi Suomensarjaan. Seuran miesten edustusjoukkue nousi pääsarjaan ensimmäisen kerran kaudeksi 1973–1974 sijoittuen yhdeksänneksi. Seuraavan kerran Tahko nousi miesten SM-sarjaan kaudeksi 1975–1976 ja pysyi siellä yhtäjaksoisesti kymmenen kautta kauteen 1984–1985 saakka. Tahkon SM-sarjarupeama huipentui vuosien 1980 ja 1981 pronssimitaleihin. Kaudella 1997–1998 Tahkon koripallotoiminta siirtyi Hyvinkään Pontevalle.
Yli tuhat pistettä Tahkolle miesten pääsarjassa tehneet pelaajat olivat Heikki Taponen, Heikki Kasko (Vuoden koripalloilija Tahkon pelaajana 1982), Jan Kuokka, Gordon Herbert (Tahkossa SM-sarjan korikuningas kaudella 1984–1985), Jouni Mäkäläinen, Mikko Honka, Antti Rajamäki ja Veikko Miettinen.
Naiset
Tahkon naisten edustusjoukkue pelasi naisten SM-sarjassa vuosina 1979–1982 ja 1984–1986, yhteensä viiden kauden ajan. Se sijoittui parhaimmillaan viidenneksi vuonna 1981.
Yli tuhanteen SM-runkosarjapisteeseen Tahkon joukkueessa ylsivät Tarja Paavola, Outi Koski ja Maarit Rosendahl.
Jugoslavia kesäolympialaisissa 1936
Jugoslavia osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 86 urheilijan joukkueella. Maan ainoan mitalin näistä olympialaisista voitti Leon Štukelj, joka saavutti hopeaa telinevoimistelun renkaissa. Kisojen mitalitilastossa Jugoslavia sijoittui jaetulle 25. sijalle.
Veikkolan koulu
Veikkolan koulu on Kirkkonummen Veikkolassa sijaitseva peruskoulun luokkien 1–9 opetusta antava koulu. Vuonna 2020 koulussa oli noin 710 oppilasta. Veikkolan koulu oli Pohjois-Kirkkonummen ainoa suomenkielinen koulu, kunnes Vuorenmäen koulu avattiin Veikkolan urheilukentän laidalle syksyllä 2011. Veikkolan koulun rehtori on Jussi Roms ja apulaisrehtori Jussi Määttä.
Koulun etupihalla on Anna-Kaisa Ant-Wuorisen taideteos, punainen metallipallo, joka paljastettiin vuonna 2005.
Historia
Veikkolan koulu perustettiin vuonna 1889 ja nykyinen koulurakennus valmistui vuonna 2004. Luokat 1-2 toimivat vuoteen 1986 asti rakennuksessa, jossa nykyään sijaitsee Veikkolan kirjasto. Vuoteen 1986 asti oppilaat siirtyivät 'alakoululta' 'yläkouluun' 3. luokasta eteenpäin, jolloin valmistui 'yläkoulun' laajennus ja 1. luokka aloitti siellä. Useita vuosia koulu toimi Evitskogissa Stora Lonoks -järven luoteisrannalla entisessä TVK-opistossa. Veikkolan koulun vanha siipi purettiin vuonna 2019, kun tilalle tuli uusi siipi.
Jordan Ayew
Jordan Pierre Ayew (s. 11. syyskuuta 1991 Marseille, Ranska) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Crystal Palacea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Myös Ayewin vanhempi veli André Ayew on jalkapalloilija. Heidän isänsä on entinen jalkapalloilija Abédi Pelé.
Seurajoukkueura
Ayew liittyi Olympique de Marseillen nuorisoakatemiaan vuonna 2006. Kolme vuotta myöhemmin hän solmi kolmivuotisen ammattilaissopimuksen seuran kanssa. Ayew pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 16. joulukuuta 2009 Lorientia vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Hän oli voittamassa Ranskan-mestaruutta 2010, liigacupia 2011 ja 2012 sekä Ranskan supercupia 2011.
Ayew siirtyi 6. tammikuuta 2014 loppukauden kestävällä lainasopimuksella Sochauxiin. Kauden 2014–2015 hän pelasi Lorientin joukkueessa. Hän pelasi Ligue 1:ssä kaikkiaan 159 ottelua, joista 111 ottelua Marseillessa, 17 ottelua Sochaux'ssa ja 31 ottelua Lorientissa. Hän teki Ligue 1:ssä 31 maalia, joista 12 maalia kaudella 2014–2015 Lorientissa, millä hän oli koko liigan kymmenenneksi paras maalintekijä.
Kesällä 2015 Ayew teki viisivuotisen sopimuksen Aston Villan kanssa. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan Valioliigassa 30 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia, ja sitten puolen kauden aikana mestaruussarjassa 21 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Tammikuussa 2017 Ayew siirtyi 3,5-vuotisella sopimuksella Swansea Cityn riveihin. Hän pelasi seurassa 1,5 kauden aikana 50 valioliigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla Crystal Palacessa ja siirtyi kesällä 2019 Crystal Palacen omistukseen. Hän on kesäkuun 2023 loppuun mennessä pelannut Crystal Palacessa 159 valioliigaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia.
Maajoukkueura
Ayew pelasi ensimmäisen maaottelunsa Afrikan mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Swazimaata vastaan syyskuussa 2010. Hän pelasi neljä ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012, joissa Ghana oli neljäs. Ensimmäiset kaksi maaottelumaaliaan hän teki MM-karsinnassa Lesothoa vastaan kesäkuussa 2012. MM-kilpailuissa 2014 hän oli avauskokoonpanossa Yhdysvallat-ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle Saksaa ja Portugalia vastaan.
Ayew pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin Ghanan hopeajoukkueessa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2015. Hän teki kuudessa ottelussa yhden maalin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017, joissa Ghana sijoittui neljänneksi. Hän pelasi maanosan mestaruuskilpailuissa 2019 Ghanan kaikki neljä ottelua ja viimeisteli kaksi maalia. Tammikuussa 2022 hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle Ghanan ensimmäisessä ottelussa ja pelasi avauksessa kahdessa muussa ottelussa.
Sinbad, merten sankari
pienoiskuva|Tuottaja Charles Schneer ja näyttelijä Caroline Munro 1974 Amsterdamissa Sinbad, merten sankari -elokuvan ensi-illassa. Sinbad, merten sankari (engl. The Golden Voyage of Sinbad) on Gordon Hesslerin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen fantasiaseikkailuelokuva vuodelta 1973. Pääosissa ovat John Phillip Law, Tom Baker, Takis Emmanuel, Caroline Munro, Douglas Wilmer ja Martin Shaw. Elokuvan erikoistehosteista vastaa Ray Harryhausen.
Sinbad, merten sankari on toinen kolmesta Columbia Picturesin tuottamasta Sinbad-elokuvasta. Ensimmäinen on Sindbadin uudet seikkailut (The 7th Voyage of Sinbad, 1958) ja kolmas Sinbad ja tiikerinsilmä (Sinbad and the Eye of the Tiger, 1977).
Elokuva perustuu arabialaisissa Tuhannen ja yhden yön saduissa esiintyvän Sindbad Merenkulkijan seikkailuihin.
Juoni
Aarteenetsintämatkallaan Sinbad (John Phillip Law) kohtaa esimerkiksi myyttisen homunculuksen eli keinotekoisesti valmistetun pienoisihmisen sekä outoja petoja ja myrskyjä. Hänen vihollisensa on pahan taikuuden harjoittaja Koura. Sinbadin kumppanina matkalla on muun muassa orjatyttö Margiana (Caroline Munro), jonka kämmeneen on tatuoitu mystinen silmä. Sinbad on aiemmin nähnyt tytön unessa.
Palkinnot
Elokuva on saanut vuoden 1973 parhaan fantasiaelokuvan Saturn-palkinnon.
Will Oldham
Will Oldham, eli Bonnie 'Prince' Billy (s. 24. joulukuuta 1970 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä.
Elämä
Will Oldham aloitti uransa näyttelijänä ja esiintyi muun muassa 17-vuotiaana John Saylesin elokuvassa Matewan – kuoleman kaivos. Ennen nykyistä taiteilijanimeään hän esiintyi erilaisten Palace-nimen variaatioiden alla, kuten Palace, Palace Music, Palace Brothers ja Palace Songs. Hän on vuosituhannen vaihteesta lähtien esiintynyt nimellä Bonnie 'Prince' Billy.
Vuonna 1992 häneltä ilmestyi ensimmäinen levytys, single Ohio River Boat Song. Seuraavana vuonna ilmestyi Palace Brothersin nimellä ensimmäinen kokopitkä levy. Vuosina 1995–1997 Oldham levytti nimellä Palace Music, minkä jälkeen oli vuorossa Joya hänen omalla nimellään.
Vuonna 1999 ilmestyneen albumin I See a Darkness Oldham levytti Bonnie 'Prince' Billyn nimellä, ja tuota taiteilijanimeä hän onkin sittemmin käyttänyt harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta. Johnny Cash levytti I See a Darkness -levyn nimikappaleen myöhemmin omalle albumilleen American III: Solitary Man yhdessä Will Oldhamin kanssa.
Oldham on julkaissut levyjä ahkerasti ja näytellyt lähinnä pieniä rooleja independent-elokuvissa. Hänen viimeisin albuminsa Beware julkaistiin maaliskuussa 2009.
Leila de Lima
Leila Norma Eulalia Josefa de Lima (s. 27. elokuuta 1959 Iriga, Camarines Sur, Filippiinit) on filippiiniläinen poliitikko ja ihmisoikeuksien puolustajana tunnettu asianajaja. Hänet valittiin senaattoriksi 9. toukokuuta 2016. Filippiinien hallitus on pitänyt häntä helmikuusta 2017 lähtien vangittuna, koska hän vastustaa presidentti Rodrigo Duterten vuonna 2016 aloittamaa kampanjaa, jossa vangitaan ja murhataan laittomien päihteiden myynnistä, välittämisestä tai käyttämisestä syytettyjä köyhiä filippiiniläisiä.
Opiskelut ja ura
De Liman isä oli asianajaja, joka toimi Filippiinien vaalilautakunnan puheenjohtajana 1990-luvulla.
De Lima kävi ala-asteen (1965–1972) ja toisen asteen koulunsa (1972–1976) Irigassa La Consolacion -akatemiassa. Sen jälkeen hän opiskeli poliittista historiaa De La Sallen yliopistossa 1976–1980 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi San Bedan yliopistosta vuonna 1985. Valmistuttuaan hän toimi asianajajana, syyttäjänä ja osa-aikaisena oikeustieteen opettajana. Toukokuussa 1995 hän ryhtyi Roco Bunag Kapunan Migallosin asianajotoimiston yhtiökumppaniksi. Vuonna 1998 hän ryhtyi johtamaan De Liman asianajotoimistoa, jonka nimi oli vuosina 2001–2007 De Lima & Menez. Vuonna 2008 hän siirtyi Filippiinien ihmisoikeuskomission (CHR) puheenjohtajaksi. Vuonna 2009 de Lima käynnisti tutkinnan Davaon pormestari Rodrigo Duterten johtamista laittomista murhia tekevistä partioista. Vuonna 2010 de Lima aloitti virassaan oikeusministeriön sihteerinä.
De Lima erosi sihteerin virasta 12. lokakuuta 2015 pyrkiäkseen senaattiin. Hän valittiin senaattoriksi 9. toukokuuta 2016. pienoiskuva|244x244px|Leila de Lima (vasemmalla). Kuva pidätyspäivältä 24. helmikuuta 2017. Filippiinien presidentiksi valittu Rodrigo Duterte aloitti virassaan 30. kesäkuuta 2016 hyökkäämällä köyhiä laittomien päihteiden myynnistä, välittämisestä ja käytöstä syytettyjä ihmisiä vastaan. Hän aloitti vaalikampanjansa aikana kiihotuksen heidän ihmisarvoaan vastaan ja valtaan noustuaan kansallisen kampanjan heidän murhaamisekseen. Hän nimesi kampanjan "sodaksi huumeita vastaan". De Lima arvosteli Duterten lähestymistapaa huumeisiin ja rikosten vastustamiseen. Elokuussa senaatin oikeus- ja ihmisoikeuskomitean puheenjohtajana de Lima kutsui ihmisiä kuultaviksi murhakampanjaa koskien. 19. syyskuuta ryhmä senaattoreita äänesti sen puolesta, että de Lima erotetaan puheenjohtajan paikalta. He lopettivat myös kuulemiset.
Presidentti Duterte ilmoitti "tuhoavansa de Liman julkisesti". Hän hyökkäsi de Limaa vastaan henkilökohtaisesti syyttäen tätä "siveettömyydestä" ja sanoi, että de Limalla oli ollut suhde autonkuljettajansa kanssa.
Seuraavana päivänä Manilan oikeus antoi de Limasta pidätysmääräyksen. Viikkoa myöhemmin eli 23. helmikuuta 2017 de Lima pidätettiin. Syytteitä ei näytetty toteen, mutta häntä on pidetty mielipidevankina Camp Cramen poliisivankilassa Quezonissa. Euroopan unionin 12-henkinen Filippiinien poliittista ja ihmisoikeustilannetta tarkastava valtuusto vieraili de Liman luona heinäkuussa 2017. Vuoden 2018 alussa hän oli edelleen vangittuna ilman oikeudenkäyntiä. Hän tapaa perheenjäseniään viikoittain.