cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Njurba
Historia
Njurban asutuskeskus perustettiin vuonna 1930. Siitä tuli kaupunkityyppinen taajama vuonna 1958. Sahan tasavallan parlamentin 26. syyskuuta 1997 antamalla päätöksellä Njurbasta tuli tasavallan hallinnon alainen kaupunki.
Brittiläinen viittomakieli
Brittiläinen viittomakieli (BSL) on Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytetty viittomakieli. Kielen käyttäjien määrä vaihtelee lähteen mukaan. Ethnologuen sivujen mukaan 909 000:stä maan kuurosta asukkaasta BSL:ää käyttää äidinkielenään 40 000 ihmistä. Kuurojen lisäksi viittomakieltä käyttävät esimerkiksi kuurojen sukulaiset ja viittomakielen tulkit.
Historia
Brittiläinen viittomakieli sai alkunsa vuonna 1760, kun edinburghilainen opettaja Thomas Braidwood perusti Britannian ensimmäisen kuurojen koulun Braidwood's Academy for the Deaf and Dumbin eli Braidwoodin kuurojen ja mykkien oppilaitoksen. Braidwood käytti tuolloin viittomakielimäistä kodifiointia nimeltä the combined system eli yhdistetty systeemi, josta tulisi aikanaan varsinainen brittiläinen viittomakieli.
Vuonna 1815 yhdysvaltalainen protestanttinen pappi Thomas Hopkins Gallaudet matkusti Britanniaan tutkimaan kuurojen opetusta. Braidwoodin koulut torjuivat kuitenkin hänet, koulujen opettajat kieltäytyivät opettamasta papille menetelmiään. Sieltä Gallaudet lähti Pariisiin, jossa opetteli Ranskan kuninkaallisen kuurojen instituutin opetusmenetelmiä, jotka olivat yhdistelmä muinaisranskalaista viittomakieltä ja opettaja Charles-Michel de l'Épéen kehittämiä viittomia. Tämän seurauksena nykyaikainen amerikkalainen viittomakieli on hyvin samanlainen kuin ranskalainen viittomakieli, kun taas BSL:n käyttäjille se on lähes käsittämätön.
Sukukielet ja murteet
Brittiläinen viittomakieli eroaa täysin sekä amerikkalaisesta viittomakielestä että irlantilaisesta viittomakielestä, joista molemmat ovat sukua ranskalaiselle viittomakielelle. Myös sormiaakkoset eroavat, sillä BSL käyttää kaksikätisiä sormiaakkosia (katso ohessa olevaa kuvaa).
Sen sijaan kieli on sukua australialaiselle viittomakielelle ja uusiseelantilaiselle viittomakielelle. Swadeshin luettelon mukaan esimerkiksi uusiseelantilaisen viittomakielen viittomista 82 % on identtisiä BSL:n kanssa, ja jos lasketaan myös viittomia, jotka eivät ole täysin identtisiä, mutta silti samannäköisiä, niin määrä nousee 98 %:iin. Myös aakkoset ovat samat kaikissa kolmessa kielessä. Näitä kieliä voidaan siten pitää yhtenäisen BANZSL:n kielen (British, Australian and New Zealand Sign Languagen eli brittiläisen, australialaisen ja uusiseelantilaisen viittomakielen) eri murteina.
Brittiläisellä viittomakielellä itsellään on useita omia murteita, eivätkä ne ole aina täysin keskenään ymmärrettävissä. Jotkut viittomat esiintyvät vain tietyissä kaupungeissa. Esimerkiksi Manchesterissa puhuttavassa BSL:ssä esiintyy omalaatuisia numeroviittomia.
Kielioppi
Sanajärjestys on OSV eli autoa minä ajan. Edussanat esiintyvät substantiivilausekkeiden alussa.
Lauseessa aihe eli pääasia esitetään ensimmäisenä ja sitten sen määreet; tämä siis tarkoittaa, että BSL:ssä esimerkiksi lause "mikä sinun nimesi on?" käännettäisiin kirjaimellisesti "nimi sinun mikä", eli koska sana "nimi" on lauseen aihe, se esiintyy ensimmäisenä.
Nimet
Käytäntö pätee myös kaupunkien nimiin, joita voi ilmaista joko sormittamalla sanan kirjain kerrallaan kokonaan eli esimerkiksi M-A-N-C-H-E-S-T-E-R, sormittamalla vain muutaman kirjaimen eli M-C, tai käyttämällä viittomanimeä, Manchesterin tapauksessa chestiä (suom. arkkua) tarkoittavaa viittomaa. Muut sanaleikkiin perustuvat kaupunkien viittomanimet ovat muun muassa black- eli musta-viittoma Blackpoolin kaupungille ja swan- eli joutsen-viittoma Swansealle. Jotkut kaupunkiviittomat liittyvät johonkin kaupungin ominaisuuteen, esimerkiksi Lontoota voi ilmaista meluista tarkoittavalla viittomalla, Nottinghamia taas Robin Hoodin viittomalla.
Epidauros
Epidauros oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Argoliin maakunnassa Peloponnesoksen niemimaan itäosassa Kreikassa.
Epidauroksen arkeologisia kohteita on kaksi. Tunnetumpi kohde (37.59611°N, 23.07694°W), johon nimellä Epidauros nykyisin yleensä viitataan, sijaitsee sisämaassa lähellä Lygourióta ja käsittää Asklepieionin eli parantajajumala Asklepioksen kulttipaikan, mukaan lukien tunnettu suurempi Epidauroksen teatteri. Se on Unescon maailmanperintökohde. Varsinaisen antiikin aikaisen Epidauroksen kaupungin arkeologinen kohde (37.63361°N, 23.15972°W) puolestaan sijaitsee rannikolla Archaía Epídavroksen kylässä. Kummatkin sijaitsevat antiikin aikaisesta kaupungista nimensä saaneessa Epídavroksen kunnassa.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Nykyinen [[Archaía Epídavros|Archaía Epídavroksen kylä ja antiikin Epidauroksen akropolis-niemi.]]
Historia
Epidauroksen kaupunki oli asuttu viimeistään mykeneläisellä ajalla. Varhaisin maininta siitä on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jonka mukaan se lähetti 25 laivaa Troijan sotaan. Epidauros oli Peloponnesoksen merkittävimpiä satamia, mikä oli seurausta sen sijainnista Ateenan, Argoksen, Korintin ja monien muiden merkittävien kohteiden keskellä. Epidauros kuului 600–500-luvuilla eaa. Kalaureian amfiktyoniliittoon. Korintti valtasi kaupungin 500-luvulla eaa. Epidauros osallistui persialaissotiin kreikkalaisten ja peloponnesolaissotaan Spartan puolella. Se osallistui myös Lamian sotaan ja oli 200-luvulla eaa. mukana Akhaian liitossa. 100-luvulla eaa. kaupunki liittoutui Rooman kanssa.
Epidauroksen Asklepieionin paikka oli alun perin Apollon Maleataan kulttipaikka. Apollon oli kreikkalaisten vanha parantajajumala ennen kuin tehtävä siirtyi tämän poikanakin pidetylle Asklepiokselle. Paikka kehittyi Epidauroksen kaupungin kultin keskukseksi viimeistään 500-luvulla eaa. ja Asklepioksen kulttipaikaksi 400-luvulla eaa. Väitettiin myös, että Asklepioksen mytologinen syntymä olisi tapahtunut juuri Epidauroksessa.
Kaupungissa
Epidauroksen kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsi pienellä Akte-niemellä tai saarella, joka on nykyisin niemi kahden pienen lahden välissä. Linnavuorella oli temppeleitä ja julkisia rakennuksia. Satamia oli kaksi, pohjoisempi sotasatama ja eteläisempi kauppasatama. Epidauroksen kaupungin arkeologisiin löydöksiin kuuluvat mm. akropoliin muurit ja joukko siellä olleita rakennuksia, sekä akropoliin rinteeseen rakennettu niin kutsuttu Epidauroksen pieni teatteri, jota ei tule sekoittaa Asklepieionin alueen suurempaan ja tunnetumpaan teatteriin. Pienempi teatteri rakennettiin 300-luvulla eaa. ja sen arkeologiset kaivaukset suoritettiin 1972. Siinä oli 18 penkkiriviä. Kaupungin alueelta on löydetty myös mm. mykeneläisaikaisia hautoja sekä Artemiin temppelin jäänteet. Osa satamarakennelmista ja alakaupungista on nykyisin meren pohjassa.
Kaupungin ulkopuolella
Asklepieion ja Epidauroksen teatteri
Epidauroksen Asklepieion oli lääkintätaidon ja parantamisen jumala Asklepioksen pyhäkkö. Se oli antiikin aikana yksi Välimeren alueen tärkeimmistä pyhiinvaelluskohteista. Pyhäkköalue sijaitsi sisämaassa noin 8,5 kilometriä kaupungista lounaaseen. Nykyään sen arkeologinen alue on Unescon maailmanperintökohde nimellä Asklepioksen pyhäkkö Epidauroksessa.
pienoiskuva|upright=1.7|[[Asklepieion (Epidauros)|Asklepieionin alueella sijaitseva Epidauroksen teatteri on yksi parhaiten säilyneistä antiikin kreikkalaisista teattereista.]] Paikan keskiössä oli Asklepioksen temppeli sekä siihen liittynyt parantola-alue, jossa potilaat saattoivat nukkua yönsä ja toivoa jumalan ilmestyvän heille unen aikana. Myöhemmin alueelle rakennettiin erilaisia oheistoimintoja, joiden oli tarkoitus viihdyttää varakkaita potilaita: akustiikastaan kuuluisa suuri Epidauroksen teatteri, Epidauroksen stadion ja muut urheilukentät, majatalot sekä kylpylät muuttivat pyhäkön luonnetta eräänlaiseksi oman aikansa terveysturismin keskukseksi. Epidauroksen maine oli suurimmillaan 200-luvulla eaa.
Roomalaiset tuhosivat Asklepieionin alueen vuonna 87 eaa. Myöhemmin alue rakennettiin uudelleen ja pyhäkkö jatkoi toimintaansa aina antiikin ajan loppupuolelle asti, kunnes kristinuskon leviäminen johti pakanapyhäkköjen sulkemiseen 400-luvulla. Arkeologiset kaivaukset alueella alkoivat vuonna 1881.
Kleio
thumb|180px|Kleio ([[Johannes Vermeer)]] Kleio oli kreikkalaisessa mytologiassa historian ja sankarirunouden muusa eli runotar. Hänet kuvataan usein pergamenttikäärön tai kirjojen kanssa. Hänellä oli Makedonian kuninkaan Pieroksen kanssa yksi poika, Hyakinthos.
North American Eagle
thumb|250px|North American Eagle North American Eagle (NAE) on entisen USAF:n suihkuhävittäjä F-104 Starfighterin pohjalle rakennettu "auto", jolla on tarkoitus rikkoa maakulkuneuvon nopeusennätys. NAE on Landspeed-yhtiön projekti.
Nykyinen nopeusennätys on Thrust SSC:n nimissä oleva 763 mph (n. 1223 km/h, 1,015 mach).
Toistaiseksi parhaalla yrityksellään ajoneuvo on saavuttanut tasan 700 mailin tuntinopeuden, jolla se pitää hallussaan kaikkien aikojen listan toista sijaa. Projektin tavoitteena on ylittää 800 mph raja (1287 km/h, 1,05 mach).
L’Hôpitalin sääntö
thumb|[[Guillaume de l’Hôpital, jonka mukaan l’Hôpitalin sääntö on nimetty.]] L’Hôpitalin sääntö (joskus muodossa l’Hospitalin) on 1600-luvun lopulla kehitetty, ranskalaisen matemaatikon Guillaume de l’Hôpitalin mukaan nimetty matemaattinen menetelmä, jossa epämääräistä muotoa olevia raja-arvoja laskettaessa käytetään apuna derivaattaa. L’Hôpital julkaisi säännön vuonna 1696 kirjassaan Analyse des Infiniment Petits pour l’Intelligence des Lignes Courbes. L’Hôpitalin säännön on itse asiassa kehittänyt l’Hôpitalin opettaja, sveitsiläinen matemaatikko Johann Bernoulli. L’Hôpital ja Bernoulli kirjoittivat sopimuksen, jonka mukaan l’Hôpital sai korvausta vastaan käyttää Bernoullin matemaattisia tuloksia vapaasti omissa nimissään. Ylioppilastutkintolautakunta ei lähtökohtaisesti salli menetelmän käyttöä suomalaisessa ylioppilaskokeessa, jollei sitä ole koesuorituksessa perustellen johdettu.
Olkoot funktiot f ja g derivoituvia (ja täten myös jatkuvia) välillä, missä A on avoin väli, joka sisältää pisteen a, mikäli a ei ole \infty eikä -\infty. Siis a voi olla tässä muotoa tai -\infty (epäoleelliset raja-arvot), jossa b+ ja b- tarkoittavat funktion toispuoleisia raja-arvoja pisteessä b. Oletetaan lisäksi, että Nyt l’Hôpitalin säännön mukaan seuraava on tosi: näiden funktioiden osamäärän raja-arvo L kohdassa a on sama kuin funktioiden derivaattojen osamäärän raja-arvo samassa kohdassa. Matemaattisin merkinnöin ilmaistuna saamme jälkimmäisestä lauseesta
Sääntöä voidaan soveltaa useita kertoja peräkkäin, mutta säännön soveltamisen ehdot on tarkastettava tällöin joka sovelluskerralla uudelleen. Sääntö muun muassa helpottaa raja-arvojen laskemista, kun funktioiden derivaattojen raja-arvot on helpompi laskea kuin itse funktioiden, etenkin kun derivaattojen arvot pisteessä poikkeavat nollasta. Sääntö voidaan laajentaa myös koskemaan toispuoleisia sekä äärettömiä raja-arvoja.
l’Hôpitalin säännön todistus
Todistetaan l’Hôpitalin sääntö differentiaalilaskennan väliarvolauseen avulla.
Määritellään f(a)=g(a)=0, jolloin funktiot f ja g ovat jatkuvia pisteessä a. Valitaan nyt piste x niin läheltä pistettä a, että funktiot f ja g toteuttavat differentiaalilaskennan väliarvolauseen oletukset välillä [a,x] (tai [x,a], jos x<a).
Nyt saadaan
missä (tai, jos x<a). Lisäksi jossain pisteen a ympäristössä (x \neq a). Differentiaalilaskennan väliarvolauseen mukaan kun on tarpeeksi pieni. Kun nyt x \to a, niin myös \xi \to a, joten väite seuraa yllä olevasta yhtälöstä. Sama on voimassa myös toispuoleisten raja-arvojen tapauksessa.
Merkitään, jolloin todistus menee vastaavasti kuin tapauksessa 1. Tällöin
Dimitsána
Dimitsána on Kreikan kylä sekä samanniminen Gortynían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Δημητσάνας, Dimotikí Enótita Dimitsánas) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 763 ja varsinaisen Dimitsánan kylän väkiluku 342 (vuonna 2011). Dimitsána on Gortynían kunnan kuntakeskus.
pienoiskuva|vasen|Dimitsánan vanhoja rakennuksia. Dimitsána sijaitsee noin 1 000 metrin korkeudessa vuorenrinteellä Peloponnesoksen niemimaan keskiosissa, noin 31 kilometriä Trípolista luoteeseen ja noin 53 kilometriä Pýrgoksesta itään. Kylä oli 1800-luvulla Kreikan itsenäisyysliikkeen keskuksia. Nykyisin se on Kreikassa suosittu talvilomakohde. Kylän rakennuskanta koostuu pitkälti vanhoista perinteisistä kivirakennuksista.
Dimitsána oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Gortynían kunnaksi yhdessä Iraían, Kleítoraksen, Kontovázainan, Lagkádian, Trikólonoin, Trópaian ja Vytínan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Dimitsánan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Äideistä parhain (romaani)
Äideistä parhain on vuonna 1992 julkaistu Heikki Hietamiehen kirjoittama romaani, joka kertoo jatkosodan aikana Suomesta Ruotsiin lähetetyistä sotalapsista. Sen pohjalta on tehty vuonna 2005 ensi-iltansa saanut samanniminen elokuva, jonka on ohjannut Klaus Härö.
Täpläpunahai
Täpläpunahai (Scyliorhinus stellaris; aiemmin kissahai) on noin 90 cm pitkä hailaji.
Raumaster
Raumaster on raumalainen teknologiayritysperhe, joka tekee materiaalinkäsittelyjärjestelmiä energia-, sellu- ja paperiteollisuudelle.
Yhtiön liikevaihto elokuussa 2022 päättyneellä tilikaudella oli noin 150 miljoonaa euroa ja se työllisti noin 400 henkilöä. Konsernin suurin yritys Raumaster Oy työllisti noin 285 työntekijää. Raumasteriin kuuluvat Raumaster Oy ja sen ruotsalainen tytäryhtiö Raumaster AB sekä raumalainen Raumaster Paper Oy.
1984–1989
Raumasterin perustajat tutustuivat toisiinsa työskennellessään insinööreinä Lönnströmillä. Kauko Einälä, Jouko Mäkilä, Juhani Rasilainen, Jukka Ruohola ja Esko Saarela perustivat oman yrityksen huhtikuussa 1984. Sysäys tähän saatiin, kun Lönnström myytiin ulkopuoliselle liikemiehelle. Miehet alkoivat pelätä sitä, mihin suuntaan uusi johto yritystoimintaa vei. Yhtiön omistajiksi tulivat myös miesten puolisot, kukin osakas omisti 10 prosenttia yhtiöstä. Perustajamiehet, "isännät", muodostivat yhtiön hallituksen, jonka puheenjohtajaksi valittiin Einälä. Toimitusjohtajaksi valittiin Rasilainen ja toimitilaksi vuokrattiin entinen muovitehdas. Yhtiön työnimenä olleet Convera tai Convecto eivät kelvanneet Patentti- ja rekisterihallitukselle, ja uusi nimi, Raumaster, syntyi sen puhelun aikana, jossa PRH kertoi hylkäävänsä muut nimiehdotukset. Perustajien mukaan nimi merkitsee "Rauman mestareita".
Lokakuussa 1987 yhtiö muutti uuteen toimitilaan Nortamonkadulle. Raumasterilla oli tuolloin 18 työntekijää.
Yhtiön ensimmäisten vuosien liikevaihto oli noin 15–16 miljoonaa markkaa. Tilikaudella 1988–1989 liikevaihto lähes tuplaantui. Raumaster sai Ahlströmin kautta ensimmäiset tilaukset Neuvostoliitosta ja Aasiasta.
1990–1999
Suomen 1990-luvun alun lamasta Raumaster selvisi hyvin, sillä se ei ollut ottanut valuuttalainaa ja sillä oli isoja projekteja Kemi Oy:n Karihaaran tehtaalla, Veitsiluoto Oy:n paperitehtaalla Oulussa sekä Tampellan kautta Enso-Gutzeitin Kaukopään tehtailla. Yhtiön liikevaihto vuonna 1992 oli lähes 46 miljoonaa markkaa, työntekijöitä oli 30.
Tammikuussa 1996 Viron Vöruun perustettu konepajayhtiö A/S Rauameister aloitti toimintansa. Sen omistajia olivat Raumasterin isäntien lisäksi Veijo Lähtinen, Harri Rantala ja Siret Kaur. Raumasterilla oli 72 työntekijää.
Keväällä 1999 Raumaster osti 51 prosenttia sen alihankkijana toimineen konepaja Veimec Oy:n (alun perin Raumaster-Montage) osakkeista. Nimeä Raumaster-Montage käytti siinä vaiheessa Raumasterin isäntien omistama Katajama Oy, joka työllisti Raumasterin asennusvalvojia.
Vuonna 1997 perustettiin toinen lähipiiriyritys, Ketjurauma Oy, jonka Raumasterin isännät omistivat. Yhtiöön siirrettiin Raumasterin ketjuliiketoiminta.
2000–2009
Vuonna 2002 yhtiön liikevaihto oli lähes 35 miljoonaa euroa.
Vuonna 2003 Raumasterilla oli 105 työntekijää. Yhtiön liikevaihdosta noin puolet tuli voimalaitosten kiinteän polttoaineen ja tuhkan käsittelyjärjestelmistä. Se teki myös paperirullien käsittely- ja pakkausjärjestelmiä, puun, hakkeen ja kuoren käsittelyjärjestelmiä sekä kemian ja metallurgian käsittelyjärjestelmiä. Paperirullaliiketoiminta eriytettiin Raumaster Paper -nimiseen tytäryhtiöön, joka keskittyi paperiteollisuuden tuotteisiin, lähinnä jälkikäsittelyn automatisointiin, kuten paperirullien käsittely- ja pakkauslinjoihin sekä hylsynkäsittelyjärjestelmiin. Raumasterin konetyöpajalla Raumalla oli 20 työntekijää, virolaisessa Rauameisterissa 60 työntekijää. Raumasterin tuotannosta noin puolet meni suoraan vientiin, minkä lisäksi neljännes päätyi ulkomaille yhteistyökumppaneiden kautta.
Tammikuussa 2005 isäntien omistama Rauman Sijoituskiinteistöt sulautettiin Raumasteriin, Veimecin sulautettiin helmikuussa ja Raumaster-Montagen toukokuussa. Konsernin liikevaihto oli noin 58 miljoonaa euroa. Toimitusjohtaja Juhani Rasilainen täytti 60 vuotta ja halusi siirtyä osa-aikaeläkkeelle Raumasterin ensimmäiseksi konsernijohtajaksi. Uutena toimitusjohtana aloitti lokakuussa markkinointijohtaja Jouko Mäkilä, joka oli viidestä perustajasta nuorin.
Keväällä 2006 Vammalassa alettiin valmistaa pneumaattisia kuljettimia, joita käytetään esimerkiksi jauhemaisten aineiden kuten kalkin ja kipsin käsittelyyn. Raumaster Paper keskittyi kuljettimiin, jotka osaavat pakata, tunnistaa ja viedä varastoon erimittaisia paperirullia. Yritys käytti tuotteiden valmistuksessa muun muassa baltialaisia alihankkijoita. Rauman konepaja työllisti 15 henkilöä, minkä lisäksi Raumalla toimi myös ostokomponenttien keskusvarasto ja valmiiden tavaroiden lähettämö. Kun Raumaster aloitti toimintansa, kuljettimet olivat olleet puhtaasti mekaanisia laitteita, mutta 2000-luvulla sähkötekniikasta oli tullut merkittävä osa toimitusta. Kuljettimilta odotettiin myös yhä enemmän it-ominaisuuksia, joiden avulla ne voivat kertoa valvontapöydälle tietoja toiminnastaan ja tilastaan. Monet asiakkaat halusivat myös nähdä järjestelmän teknisen anatomian yksittäisten laitteiden kytkentäkaavioita myöten valvontahuoneensa taululta. Uusia it-vaatimuksia aiheuttivat myös nopeasti kehittyvät logistiikkajärjestelmät.
Vuonna 2007 Raumaster Paper laajensi toimintansa Poriin.
Vuonna 2009 Ruotsiin perustettiin tytäryhtiö, Raumaster AB.
2010–2019
Vuonna 2010 Raumaster Paper osti valkeakoskelaisen Quattroll-yhtiön konkurssipesältä tuoteoikeudet. Quattroll oli valmistanut pituusleikkureita, rullaimia ja muita paperin jatkojalostuskoneita. Myynnin seurauksena Valkeakoskelle perustettiin toimipiste, johon palkattiin Quattrollin vanhoja työntekijöitä.
Vuonna 2011 Raumaster kuului liikevaihtonsa perusteella Suomen 500 suurimman yrityksen joukkoon. Yritys toimi Raumalla, Porissa ja Valkeakoskella ja toimitti raskaan teollisuuden kuljetinjärjestelmiä, esimerkiksi hihnakuljettimia, ympäri maailmaa.
Vuonna 2012 biovoimaloiden kuljetintoimituksia hallitsivat Suomessa Raumaster ja BMH Technology. Raumaster valmisti materiaalinkäsittelyjärjestelmiä metsäteollisuudelle ja energiantuotantoon, muun muassa kiinteiden polttoaineiden, tuhkien ja erilaisten lisäaineiden mekaanisia ja pneumaattisia kuljetinjärjestelmiä, soodakattila-alueen kuljetinjärjestelmiä, selluteollisuuden puunkäsittelylaitteita ja paperirullankäsittelyjärjestelmiä. Viennin osuus kuljetintuotannosta oli 75-80 prosenttia. Raumaster Oy:n kanssa samaan konserniin kuuluivat Raumaster Paper Oy ja ruotsalainen Raumaster AB, työntekijöitä oli yhteensä 266. Henkilöstöstä kaksi kolmasosaa oli insinöörejä. Yhtiön pääkonttori oli Raumalla, josta hoidettiin sekä myynti että projektien hallinta ja suunnittelu, myös erikoislaitteet valmistettiin Raumalla omassa konepajassa. Lisäksi konsernilla oli toimipisteet Porissa, Sastamalassa, Valkeakoskella, Shanghaissa, Tallinnassa ja Västeråsissa. Konserni ja sen lähiyritykset Ketjurauma ja virolainen Rauameister-konepaja työllistivät noin 400 henkilöä. Yhtiöllä oli noin 15 agenttia eri puolilla maailmaa. Yrityksen kauppojen koko vaihteli 50 000 euron ja 20 miljoonan euron välissä, keskimäärin kaupat olivat noin neljän miljoonan euron arvoisia.
Vuonna 2013 yhtiön liikevaihto oli 110 miljoonaa euroa.
Vuonna 2015 Raumaster teki Satakunnan maakunnan viidenneksi suurimman tuloksen. Toimitusjohtaja Jouko Mäkilän täyttäessä 60 vuotta hänen seuraajakseen valittiin John Bergman, joka toimi tehtävässään vuoteen 2019 asti. Mäkilä siirtyi konsernijohtajaksi.
Vuonna 2016 Raumasterin liikevaihto oli noin 115 miljoonaa euroa.
Pneuplan Oy vei syytteensä Turun hovioikeuteen, joka syyskuussa 2018 vahvisti käräjäoikeuden päätökset: Raumaster Oy tai sen johto eivät olleet syyllistyneet rikolliseen menettelyyn tai aiheuttaneet Pneuplan Oy:lle vahinkoa. Raumaster Oy:ssa oli noin 350 työntekijää ja sen liikevaihto oli 153 miljoonaa euroa.
Epifanios
Epifanios Salamislainen (, n. 315–403) oli kreikkalainen kirkkoisä, joka oli kristillisen oikeaoppisuuden voimakas puolustaja. Hänet tunnettiin ahkerana kerettiläisten kirjoitusten etsijänä ja vastustajana kristikunnan vaikeina aikoina Nikean ensimmäisen kirkolliskokouksen jälkeen.
Raumaster
2010–2019
Keväällä 2019 Raumaster avasi noin 30 työntekijän toimipisteen Ylöjärvelle.
Epifanios
Elämä
Epifanios syntyi juutalaiseen perheeseen pienessä Besandukin asutuskeskuksessa Palestiinassa. Hän kääntyi kristinuskoon ja eli munkkina Egyptissä, jossa sai koulutuksen ja törmäsi valentinolaisiin ryhmiin. Juudeaan Epifanios palasi noin vuonna 333 ja perusti luostarin kotikaupunkiinsa. Hän toimi luostarin apottina kolmekymmentä vuotta. Epifanios perehtyi samalla useisiin kieliin, muun muassa hepreaan, syyriaan, egyptiin, kreikkaan ja latinaan, ja häntä kutsuttiinkin "viisikieliseksi".
Raumaster
2020–
Helmikuussa 2020 yhtiön toimitusjohtajana aloitti Kari Pasanen.
Epifanios
Elämä
Oppineen maineensa ansiosta Epifanios sai paikan Kyproksen Salamiin kaupungin piispaksi vuonna 367 ja hän toimi samalla myös Kyproksen metropoliittana. Epifanios oli piispan virassa melkein neljäkymmentä vuotta ja matkusti samalla laajalti taistellakseen epäsovinnaisia uskomuksia vastaan. Hän oli paikalla vuonna 376 Antiokian synodissa, jossa kolminaisuusopin kysymyksiä käsiteltiin apollinarismia vastaan.
Raumaster
2020–
Vuonna 2021 Raumasterilla oli 400 työntekijää. Toukokuussa Raumaster ja kolmetoista muuta Rauman seudulla sijaitsevaa organisaatiota lahjoittivat Turun yliopistolle automaatiotekniikkaan keskittyvän professuurin. Kesäkuussa Stora Enso teki merkittävän tilauksen Imatran tehtaiden hakkeenkäsittelyjärjestelmien uusimisesta. Raumalaisen jalkapalloseura Pallo-Iirojen harjoittelupaikkana toimiva talviharjoitteluhalli nimettiin Raumaster-halliksi.
Epifanios
Elämä
Vuonna 394 Palestiinan matkallaan Epifanios hyökkäsi Origeneen seuraajia vastaan ja vaati, että Jerusalemin piispa tuomitsisi näiden kirjoitukset, jotka lopulta tuomittiin Konstantinopolin toisessa kirkolliskokouksessa vuonna 553. Vuonna 402 melkein 80 vuoden iässä piispa Theofiloksen pyynnöstä Epifanios lähti Konstantinopoliin taistelemaan Johannes Khrysostomosta vastaan. Kun Epifanios tajusi, että Theofilos oli käyttänyt häntä vain hyväkseen vastustamaan Johannesta, joka oli antanut suojapaikan Theofiloksen vainoamille munkeille, Epifanios aloitti kotimatkan takaisin Kyprokselle. Hän kuitenkin kuoli merellä vuonna 403.
Raumaster
Organisaatio
pienoiskuva|Raumasterin toimisto Raumalla
Epifanios
Teokset
Epifanioksen varhaisimpia töitä oli Ankoratos ("Hyvin ankkuroitu"), joka esitteli argumentteja areiolaisuutta ja Origeneen opetuksia vastaan.
Raumaster
Organisaatio
Raumaster-konserniin kuuluu Raumaster Oy, Raumaster AB ja Raumaster Paper Oy. Yhtiön toimitusjohtajana toimii Kari Pasanen ja konsernijohtajana ja Raumaster Oy:n hallituksen puheenjohtajana Jouko Mäkilä.
Epifanios
Teokset
Hänen parhaiten tunnettu teoksensa on Panarion ("Lääkelaukku"), joka on kirjoitettu vuosien 374 ja 377 välisenä aikana. Se muodosti käsikirjan kerettiläisten käsittelemiseen. Teos esitteli 80 kerettiläistä oppia, joista osasta ei ole säilynyt tähän päivään muita dokumentteja. Vaikka Epifanios salli kiihkonsa nousta faktojen yläpuolelle, Panarion on merkittävä tietolähde kristillisestä kirkosta 300-luvulta.
Raumaster
Yhteistyökumppanit
Ketjurauma Oy ja virolainen AS Rauameister-konepaja kuuluvat Raumasterin lähipiiriyrityksiin, eli niillä on lähes sama omistuspohja kuin Raumasterilla.
Raumaster on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi suomalaisten Foster Wheelerin ja Kvaernerin kanssa sekä japanilaisen Sumitomo Heavy Industries -konsernin ja saksalaisen Voith Paperin kanssa.
Tuotteet
Raumaster valmistaa kuljetin- ja materiaalinkäsittelyjärjestelmiä raskaan teollisuuden tarpeisiin. Järjestelmiä toimitetaan tyypillisesti ympäristöihin, joissa vuosittainen käyttöaika on noin 8 000 tuntia. Toimituksiin kuuluu kuljettimien lisäksi myös prosesseissa syntyvien aineiden kuten tuhkan ja erilaisten kiinteiden aineiden kuljetuksiin ja varastointiin liittyvät tuotteet, kuten esimerkiksi haketuksessa tarvittavat hakut, kuorimarummut, siilot, purkaimet, seulat, repijät ja murskaimet.
Raumasterin kuljettimilla voi käsitellä esimerkiksi haketta, hiiltä, kuorta, puuta sekä kotitalous-, muovi- ja teollisuusjätettä.
Markkinat
Vuonna 2017 noin 70 prosenttia Raumasterin liikevaihdosta tuli viennistä.
Raumasterin tuotteita käytetään esimerkiksi sellu- tai paperitehtailla, puuta käyttävissä voimalaitoksissa ja jätteenkäsittelylaitoksissa.
Yhtiö on toimittanut tai aikeissa toimittaa esimerkiksi
Samaria (kaupunki)
Maantiede
Samarian kaupunki sijaitsi kukkulalla noin 60 kilometriä Jerusalemista pohjoiseen, suunnilleen Välimeren rannikon ja Jordanjoen puolessa välissä. Kaupungin paikka on noin yhdeksän kilometriä luoteeseen nykyisestä Nablusin kaupungista.
Ainakin ensimmäisellä vuosisadalla eli Uuden testamentin aikoihin Samaria oli myös kaupunkia ympäröivän Samarian maakunnan nimi. Alueella asui samarialaisten lahko, joka oli erkaantunut juutalaisuudesta. Maakunta ulottui Välimeren rannikolta Jordanjoelle ja käsitti nykyisen Länsirannan pohjoisosan sekä lähialueita myös nykyisen Israelin puolelta.
Varhaishistoria
Samarian perusti Israelin kuudes kuningas Omri noin vuonna 925 eaa. Ensimmäisen kuninkaiden kirjan mukaan hän osti Semer-nimiseltä mieheltä kukkulan kahdella talentilla hopeaa ja rakennutti sille kaupungin. Samaria oli ennen kaikkea Omrin palatsin paikka, mutta myös hänen pääkaupunkinsa. Omrin pojat Ahab ja Jerobeam II linnoittivat ja kaunistivat kaupunkia. Ahab rakennutti sinne Baalin temppelin. Profeetta Aamos kritisoi Samarian palatsin ylellistä elämänmenoa.
Myöhemmin, Juudan kuningaskunnan asukkaiden Babylonin vankeuden päättymisen jälkeen, sieltä palanneita juutalaisia asettui asumaan myös Samariaan. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin vuonna 332 eaa. Tämän jälkeen sinne asutettiin tuhansia makedonialaisia sotaveteraaneja. Useat hellenistiset kuninkaat valtasivat kaupungin hellenistisen kauden aikana. Vuonna 108 eaa. Johannes Hyrkanos valtasi kaupungin vuoden kestäneen piirityksen jälkeen ja tuhosi sen. Tämän jälkeen kaupungissa asui juutalaista väestöä.
Roomalainen kausi
Pompeius palautti Samarian juutalaisilta alkuperäisille asukkailleen hänen vallattuaan Palestiinan Roomalle vuonna 63 eaa. Samaria liitettiin aluksi Syrian provinssiin. Gabinius kunnostutti kaupunkia vuonna 57 eaa. Keisari Augustus antoi Samarian Herodes Suuren valtaan vuonna 30 eaa. Herodes rakennutti kaupungin uudelleen roomalaiseksi kaupungiksi ja antoi sille nimen Sebaste, mikä viittasi keisariin ja kunnioitti tätä; sebastē oli kreikkalaisen arvonimen sebastos (latinaksi augustus) feminiinimuoto.
Kaupunki oli suurimmassa kukoistuksessaan Herodeksen aikana. Tuolloin se oli tämän tärkeimpiä tukikohtia, ja siellä hän muun muassa surmautti puolisonsa Mariamnen sekä kaksi poikaansa. Kaupungin asukkaat olivat roomalaisella kaudella sekaväestöä. Herodes asutti sinne muun muassa vierasperäisiä sotaveteraaneja ja muuta väkeä yhteensä noin henkeä. Näille annettiin viljelymaata kaupungin ympäriltä. Sebasten nimellä lyötiin omaa rahaa. Kaupunki tuhottiin ensimmäisessä juutalaissodassa 66–70 jaa., mutta rakennettiin tämän jälkeen uudelleen.
Kristillisessä perinteessä kaupunkia pidettiin Johannes Kastajan vankeus-, surma- ja hautapaikkana. Perinne esiintyy ensimmäisen kerran Hieronymuksella. Tämä sijoitti paikalle myös Obadjan ja Elisan haudat. Apostoli Filippos saarnasi ensimmäisenä Samariassa ja kohtasi siellä Simon Noidan, joskin joskus on katsottu, että kohta voisi ilmaisunsa puolesta viitata myös johonkin muuhun kaupunkiin Samarian alueella.
Keisari Septimius Severus teki Sebastesta roomalaisen colonian vuonna 200. Varhaiskristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin, ja sen piispa Marios tai Marinos (Marius, Marinus) mainitaan Nikean kirkolliskokouksen osanottajien joukossa vuonna 325. Kaupunki taantui myöhäisellä roomalaisella kaudella.
Myöhempi historia ja kaivaukset
Varhaisella bysanttilaisella kaudella Samaria oli vain pieni kaupunki. Sinne rakennettiin useita kirkkoja, muun muassa Johannes Kastajan hautana pidetylle paikalle. Kaupunki autioitui tai muuttui vain pieneksi kyläksi 600-luvulla tapahtuneen Palestiinan arabivalloituksen jälkeen.
Samarian paikalla suoritettiin arkeologisia kaivauksia vuosina 1908–1910 ja 1931–1935.
Rakennukset ja löydökset
Samariassa oli linnoitettu akropolis eli linnavuori/yläkaupunki sekä alakaupunki.
Israelilaisen rautakauden kaupunki
Omrin kuningashuoneen palatsi
Omrin kuningashuoneen palatsi sijaitsi israelilaisella rautakaudella Samarian akropoliin länsipäässä eli sen korkeimmalla kohdalla. Se oli kaksikerroksinen, ja siihen liittyi esi- ja sisäpihoja ja muun muassa vesiallas. Rakennus sijaitsi lähellä roomalaisaikaista Augustuksen temppeliä. Palatsista on kaivettu esiin sen perustusmuureja, joiden kivissä on foinikialaisten kivenhakkaajien tekemiä merkkejä.
Hellenistis-roomalaisaikainen kaupunki
pienoiskuva|Samarian raunioita. pienoiskuva|Muurin ja tornin jäänteitä. pienoiskuva|Roomalaisen teatterin rauniot.
Akropolis ja muurit
Akropoliin muureihin lisättiin hellenistisellä kaudella 300-luvun eaa. lopussa pyöreät tornit. Yhtä tornia on säilynyt yli kahdeksan metrin korkeudelta. Muurien pääportti oli länsisivulla. Roomalaisella kaudella akropoliin länsipäässä sijaitsi Herodeksen rakennuttama Augustuksen keisarikultille omistettu temppeli. Sen koko oli noin 35 × 24 metriä. Temppeli rakennettiin uudelleen keisari Septimius Severuksen kaudella. Kukkulalla olivat myös muun muassa Koren sekä Isiksen temppelit.
Akropolis ympäröitiin laajemmalla muurilla kukkulan juurella 100-luvulla eaa. Tämän muurin paksuus oli yli neljä metriä, ja se ympäröi noin 230 × 120 metrin kokoisen alueen. Muurissa oli suorakulmaiset tornit. Roomalaisella kaudella koko kaupunki alakaupunki mukaan lukien ympäröitiin uudella muurilla, jonka sisään jäi noin 68 hehtaarin kokoinen alue. Koko kaupungin läpimitta oli nyt noin kilometri sekä pohjois-eteläsuunnassa että itä-länsisuunnassa.
Roomalaisen kaupunginmuurin pääportti oli länsisivulla. Sitä suojasi kaksi pyöreää tornia, joiden halkaisija oli noin 14 metriä. Niitä on säilynyt noin 8–11 metrin korkeudelta. Toinen portti sijaitsi itäsivulla. Kaupungin halki kulki näiden porttien välillä pylväiköin reunustettu katu, jonka pituus oli noin 800 metriä ja leveys noin 12,5 metriä.
Alakaupungin rakennukset
Kaupungin forum eli roomalaisaikainen tori sijaitsi akropoliin itäpuolella. Sen koko oli noin 128 × 72 metriä, ja se oli ympäröity kaikilta neljältä sivulta pylväiköillä. Forumin länsipuolella oli basilika, joka oli rakennettu 100-luvulla jaa. Sen koko oli noin 68 × 32 metriä, ja sen korinttilaista tyyliä edustaneet pylväät olivat noin kuusi metriä korkeita.
Akropoliin koillisrinteessä sijaitsi roomalainen teatteri, joka rakennettiin 200-luvulla jaa. Sen halkaisija oli noin 65 metriä. Poikittaissuuntainen käytävä jakoi teatterin katsomon kahteen osaan, joista alemmassa oli 14 penkkiriviä. Pystysuuntaiset porraskäytävät jakoivat katsomon puolestaan seitsemään lohkoon. Kaupungin koillisosassa sijaitsi stadion, joka vaikuttaa kytkeytyneen Koren kulttiin.
Muihin löydöksiin lukeutuu muun muassa maanalainen akvedukti, joka toi kaupunkiin vettä sen itäpuolella sijainneista lähteistä. Kaupungin kaakkoispuolelta on löydetty mausoleumi kooltaan 5,5 × 5,5 metriä. Se on ajoitettu 100–200-luvulle jaa. Muita hautoja on löydetty kaupungin itäpuolelta.
Kaupungin lähellä ovat Johannes Kastajalle omistetun, vuonna 1165 rakennetun kirkon rauniot. Sen lähellä on näytetty myös Johannes Kastajan vankilaksi esitettyä, sisterniä muistuttavaa onkaloa.
Kalevan kisat 1972
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1972 Joensuussa 11.–13. elokuuta. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Ohjelmassa oli ensimmäisen kerran naisten 3 000 metrin juoksu. Kisat käytiin kaksi viikkoa ennen Münchenin kesäolympialaisia.
Määän
Määän on Dxxxa D:n ja Nukkehallituksen albumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2017 levymerkillä Helmi Levyt.
Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Helsingin Sanomien Arttu Seppänen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi sen olevan vuoden surrealistisin teos. Soundin Arttu Tolonen antoi albumille niin ikään neljä tähteä viidestä, ja kuvaili albumilla kuultavaa improvisoitua spritual jazzia hienoksi lajiksi. Hän luki Nukkehallituksen Suomen avantgardemusiikin yhtyeiden parhaimmistoon, ja kutsui Dxxxa D:tä maan omintakeisimmaksi rap-artistiksi.
Naftogaz
Naftogaz on Ukrainan öljyn- ja maakaasunjakeluyhtiö, jonka tarkoituksena on tukea Ukrainan öljy-, maakaasu- ja öljynjalostusteollisuuden kehitystä sekä integroitumista maailmantalouteen. Se on liikevaihdoltaan Ukrainan suurimpia yhtiötä.
Naftogazin maakaasuputkiverkosto on yhdistetty Venäjän, Valko-Venäjän, Moldovan, Romanian, Unkarin, Slovakian ja Puolan maakaasuputkiverkostoihin. Maakaasuputkistoverkoston tuontikapasiteetti Ukrainaan on 290 miljardia maakaasukuutiota ja vientikapasiteetti Länsi-, Keski- ja Itä-Euroopan maihin Moldova mukaan luettuna on 170 miljardia maakaasukuutiota vuodessa. Yhtiöllä on 140 000 työntekijää.
Tuotantoyritykset
Yhtiö on integroitunut vertikaalisti taaksepäin ja sillä on muun muassa tytäryhtiönään öljynetsintä- ja -porausyhtiö Ukrnafta, joka kykenee tuottamaan myös LNG:tä, täysin omistettu tytäryhtiö Tšjornomornaftogaz, joka käy kauppaa sekä etsii ja tuottaa öljyä sekä maakaasua Mustanmeren alueella. Yhtiö tuottaa maakaasua 0,8 miljardia kaasukuutiota ja 80 000 tonnia öljyä sekä kaasukondensaattia. Tšjornomornaftogazin maakaasuputkisto on 1 000 kilometrin pituinen. Myös öljynjalostusyhtiö Azmol kuuluu täysin Naftogazille.
Ukrtransgaz
Maakaasun kuljettamista ja varastointia verten Naftogazilla on Ukrtansgaz, joka omistaa korkeapaineistetut maakaasun pääputket, yhteensä 34 000 kilometriä, johon sisältyy 17 000 kilometriä maakaasuputkistoja halkaisijoiltaan 1,0 metristä 1,4 metriin, 122 pumppuasemaa, joiden teho on 5 570 megawattia, 12 maanalaista kaasuvarastoa 30 mrd. maakaasukuutiolle, 1 329 jakeluasemaa sekä 60 mittausasemaa, joilta kaasu jaetaan matalapaineputkistoihin, joiden pituus on 215 000 kilometriä sisältäen 22 000 jakelupistettä.
Družba
Naftogazin kokonaan omistama valtiollinen pääöljyputkiyhtiö Družba ("Ystävyys") käyttää 1 500 kilometrin pituista putkistoa kahdeksalla pumppuasemalla sekä 16 yhteensä 140 000 kuutiometrin varastoilla. Družba-putkistolla viedään venäläistä öljyä Keski-Eurooppaan.
Prydniprovski
Valtiollisella pääöljyputkiyhtiöllä Prydniprovskilla on 2 400 kilometriä maakaasuputkistoja 18 pumppuasemalla sekä 36 varastolla, joiden kapasiteetti on 580 000 kuutiometriä sekä kahdeksan vastaanotto- ja jakeluasemaa. Yhtiö keskittyy Venäjän öljyn viemiseen Ukrainan kautta Venäjän eteläisille alueille sekä öljynvientiin Odessan satamaan.
Rautatiekuljetusyritykset
Ukrspetstransgaz on erikoistunut kuljettamaan nestemäistä maakaasua (LNG) rautateitse.
Kaupalliset yritykset
Maakaasun kauppaa suorittaa Naftogazin täysin omistama kauppahuone "Gas of Ukraine", mikä myy maakaasun kotitalouksille ja julkisen hallinnon organisaatioille samoin kuin myös teollisuudelle.
Wild Force
Wild Force oli Vaasassa 1983 perustettu hard rock -yhtye, jonka levyjä myytiin 1980- ja 1990-luvulla Pohjoismaissa, Benelux-maissa, Espanjassa ja Australiassa. Yhtyeessä oli ajoittain mukana myös ruotsalaismuusikoita Uumajan seudulta. Wild Force voitti Suosikki-lehden Rock Kuningas -kilpailun 1986. Seuraavana vuonna ilmestyi esikoisalbumi Wild Force ja vuonna 1991 toinen albumi Jungle of Love. Yhtyeen musiikkivideoita ohjasivat Renny Harlin ja Anders Engström.
Wild Forcen musiikkityyliä verrattiin muun muassa Bon Joviin ja etenkin ruotsalaiseen Europe-yhtyeeseen. Sävellykset ja sanoitukset teki pääosin laulusolisti Christer Rönnholm. Yhtyeen muita jäseniä olivat eri aikoina ainakin Heikki Elo (kosketinsoittimet), Mauri Wälimäki (kosketinsoittimet), Lido Salonen (basso), Jan Stolpe (basso), Mats Engberg (basso), Micke Reinoldson, Stefan Brokvist (rummut), Putte “Ozzy” Jansson (rummut) ja Tom Jansson (basso).
Historiaa
Wild Forcen perustivat 1983 Christer Rönnholm ja Jan Stolpe. Yhtye sai nimensä Renny Harlinin ja Markus Selinin suunnittelemasta samannimisestä elokuvasta, johon vaasalaismuusikoita pyydettiin säveltämään tunnuskappale. Elokuvaa ei koskaan tehty, mutta sen pohjalta syntyi Jäätävä polte. Keväällä 1985 Wild Force äänitti ensimmäisen singlelevynsä “You’re Alright” / ”Only the Strong Survive”. Keväällä 1986 oli vuorossa kakkossingle “Wild Force” / ”Inside Lookin’ Out”, mistä seurasi levytyssopimus Lace Factory Ltd.:n ja jakeluyhtiö CBS:n (Sony Music) kanssa.
Alkuvuodesta 1987 tehtiin kolmas single “Frozen Hearts” / ”Don’t Rush Your Future” Tukholman Sonet-studiolla tuottajana Dan Sundquist. Kappaleesta “Frozen Hearts” tehtiin musiikkivideo, jonka ohjasi Anders Engström. Heinäkuussa 1987 yhtye äänitti esikoisalbumiaan Uumajan Ton & Teknik -studiossa ja Tukholman B3B-studiossa, jossa Dan Sundquist miksasi sen. Maaliskuussa 1988 yhtye matkusti Los Angelesiin, jossa tehtiin kaksi musiikkivideoita Renny Harlinin ohjaamana ja Markus Selinin tuottamana, “S.O.P.H.I.A” ja ”I Want You to Stay”. Ne saivat jopa maailmanlaajuista näkyvyyttä musiikkikanava MTV:llä. Wild Force pääsi myös esiintymään Whisky a Go Go -klubilla. Albumi julkaistiin Ruotsissa ja Norjassa keväällä 1987 ja myöhemmin samana vuonna Espanjassa.
Vuonna 1989 yhtye palasi Tukholman Sonet-studiolle äänittämään neljä kappaletta Dan Sundquistin tuottamina, mutta välit yhtyeen ja tuottajan kesken huononivat niin, että yhtye jatkoi äänityksiä Uumajassa ja Porin Persikka-studiolla. Tuotokset miksasi Mats Lindfors Tukholman B3B:ssä. Singlenä julkaistiin kappaleet “Jungle of Love” / ”I Want You to Stay”, ja Vaasassa ja Istanbulissa kuvatun videon ohjasi jälleen Anders Engström.
Kakkosalbumi Jungle of Love julkaistiin 1990. Helsingin Sanomien Markku Fagerlund piti sitä joka suhteessa puolitiehen jääneenä ja antoi sille kaksi tähteä viidestä. Tämän jälkeen yhtyeen koossa pitäminen alkoi olla hankalaa, kun sen jäseniä asui Vaasassa, Helsingissä ja Uumajassa. Keväällä 1992 yhtye teki viimeiset varsinaiset keikkansa. Se on esiintynyt yhdessä vielä syöpään kuolleen rumpali Putte Janssonin muistokonsertissa 1996, yhtyeen taustahahmon Lasse Backlundin syntymäpäivillä 2005 ja Rockperry-festivaaleilla 2006.
Pentti Karvonen (juoksija)
Pentti Kalevi Karvonen (15. elokuuta 1931 Koivisto – 12. maaliskuuta 2022 Porvoo ) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen päämatkansa oli 3 000 metrin estejuoksu, jolla hän juoksi kahdesti virallisen maailmanennätyksen.
Ura
Kuusiston Kilpaa, Kaarinan Uraa, Lopen Laakaa ja Porvoon Urheilijoita urallaan edustanut Karvonen nousi juoksijana huipulle vuonna 1954, jolloin hän paransi 3 000 metrin estejuoksun ennätystään yli puoli minuuttia. Kesäkuussa hän juoksi Varsovassa ajan 8.56,6 alittaen kaikkien aikojen toisena suomalaisena yhdeksän minuutin rajan, ja heinäkuun Jugoslavia-maaottelussa Helsingissä hän saavutti ajan 8.48,6. Dortmundissa käydyssä Saksan ja Suomen välisessä maaottelussa hän juoksi maailman kaikkien aikojen parhaan ajan 8.41,4, mutta tulosta ei hyväksytty ennätykseksi, koska vesihaudassa oli liian vähän vettä ja sen reunassa oli alastuloa helpottava turvematto. Kalevan kisoissa Karvonen saavutti Olavi Rinteenpään takana hopeaa ajalla 8.54,4 ja sijoittui Bernin EM-kilpailuissa neljänneksi ajalla 8.55,2. Maastojuoksussa hän saavutti pitkällä matkalla SM-hopeaa ja joukkuemestaruuden.
Vuonna 1955 Karvonen juoksi kaksi estejuoksun virallista maailmanennätystä. Helsingissä 1. heinäkuuta hän teki tuloksen 8.47,8 ja paransi kaksi viikkoa myöhemmin Oslossa aikaan 8.45,4. Oslossakin vesihaudassa oli alun perin liian vähän vettä, mutta asia korjattiin nopeasti ennen kuin juoksijat saapuivat toista kertaa kohdalle ja Karvosen ennätys hyväksyttiin. Kumpikaan hänen tuloksistaan ei kuitenkaan ollut Suomen ennätys, sillä Olavi Rinteenpää oli juossut paremmin vuonna 1953 ennen kuin maailmanennätyksiä alettiin virallisesti noteerata. Karvonen voitti vuonna 1955 Suomen mestaruuden estejuoksussa ja maastojuoksun pitkällä matkalla (maastossa myös joukkuehopeaa).
Vuonna 1956 Karvonen sairasteli ja joutui mahahaavaleikkaukseen. Hän palasi juoksijana Suomen huipulle vasta vuonna 1960, jolloin hän voitti esteissä toisen Suomen mestaruutensa. Rooman olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 9.04,8. Vuoden 1961 Kalevan kisoissa hän saavutti vielä esteissä pronssia. Maastojuoksussa hän voitti joukkuekultaa vuonna 1960 ja sijoittui henkilökohtaisella pitkällä matkalla viidenneksi vuonna 1960, kuudenneksi vuonna 1961 ja neljänneksi vuonna 1962.
Pentti Karvosen veli Reino Karvonen saavutti SM-pronssia este- ja maastojuoksussa ja hänen poikansa Teuvo Karvonen juoksi 1970-luvun lopulla esteissä ennätyksekseen ajan 8.51,87.
Jan Kåhre
Jan Kåhre on ahvenanmaalainen diplomi-insinööri, yrittäjä ja tietotutkija. Tiedon tutkimuksen parissa tehdyn pitkän työn tulokset on julkaistu kirjana "The Mathematical Theory of Information" (Kluwer AcademicPublishers, London 2002)
Kirjan tietonäkemyksiä ovat:
Kotzebue Sound
thumb|250px|Kotzebue Sound Kotzebue Sound on merenlahti, joka työntyy Tšuktšimerestä sisämaahan Alaskan luoteisosassa. Se sijaitsee Sewardin niemimaan pohjoispuolella ja Baldwinin niemimaa on sen itäpuolella. Kotzebue Sound 161 kilometriä pitkä ja 113 kilometriä leveä.
Jan Kåhre
Teorian kulmakivi on "Law of Diminishing Information", vähenevän tiedon laki. Sen mukaan tieto voi (ideaalisessa vastaanotinsysteemissä) vain vähetä. Laki on hyvin samanmuotoinen termodynamiikan II pääsäännön kanssa: Luonnollisessa prosessissa systeemin vapaa energia voi vain vähetä.
Kotzebue Sound
Lahden rannalla olevia paikkakuntia ovat Kotzebue, Kiwalik ja Deering.
Baltiansaksalainen Otto von Kotzebue tutki ja nimesi Kotzebue Soundin vuonna 1816 etsiessään Luoteisväylää Venäjän palveluksessa.
Gastoúni
Gastoúni on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Pineióksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Γαστούνης, Dimotikí Enótita Gastoúnis) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Eliksen alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 11 254 ja varsinaisen Gastoúnin kaupungin väkiluku 7 485 (vuonna 2011). Gastoúni on Pineióksen kunnan kuntakeskus.
Gastoúnin kaupunki sijaitsee noin 10 kilometriä Amaliádasta luoteeseen ja noin 60 kilometriä Patraksesta lounaaseen. Gastoúni oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Pineióksen kunnaksi yhdessä Traganón ja Vartholomión kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
thumb|none|250px|Gastoúnin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Koímisis Theotókou) kirkko.
Killinkoski
Killinkoski on kylä Virroilla ja entinen taajama. Kilinkoski sijaitsee kantatie 68:n varrella, Virtain ja Ähtärin puolessavälissä. Se on Hämeen pohjoisin kylä. Siellä asuu noin 200 ihmistä.
Gastoúni
Kunnallisyksikön osat
Gastoúnin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Killinkoski
Palveluja Killinkoskella on ala-aste, päiväkoti ja kyläkauppa Killinjätti. Syyskuuhun 2014 asti kylässä oli Osuuspankin konttori.
Killinkosken perinteinen työnantaja on P. G. Holmin vuonna 1886 perustama nauhatehdas, josta on kehittynyt nykyinen Inka Oy. Kun tehdas ei ollut vielä automatisoitu, kylän koulussa oli parhaimmillaan yli 500 oppilasta. Nykyään koulussa on vain noin 50 oppilasta, mutta toimintaa koululla on paljon. Koulun yhteydessä on myös päiväkoti.
Killinkoskella on puukirkko, jonka on suunnitellut Josef Stenbäck, ja se valmistui 1928. Stenbäck piirsi myös alkuperäisen nauhatehtaan. Kylässä on ollut myös puuhiomo ja Suomen ensimmäinen makaronitehdas. Killinkoski valittiin Pirkanmaan vuoden kyläksi 2005.
Killinkosken tehdasyhdyskunta kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Turkkila
Turkkila on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ammatillinen kuntoutus
Ammatillisen kuntoutuksen työnjako
Ammatillisen kuntoutuksen toteutuksessa on useita saumakohtia niin kohderyhmien kuin työelämäsiirtymienkin osalta. Kuntoutusprosessin käynnistyminen on hyvin usein seurausta siitä, että henkilöllä on uhka jäädä vaille palkkaa ja sosiaaliturvaa. Kuten seuraavasta työnjakoasetelmasta voi nähdä, osa kuntoutuksen toteutusvastuusta määräytyy vammautumisen syyn ja osa työllistymisvaikeuksien olemassaolon perusteella.