cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
David Rapoport
Tammikuussa 1942 Rue Amelotin organisaatio jakoi noin 40 000 annosta ruokaa sen soppakeittiöistä ja kuljetti 2 000 avustuspakettia vangeille Drancyn, Pithiviersin, Beaune-la-Rolanden, Poitiersin ja Montsin keskitysleireille. Se oli jakanut yli 1 000 vaatekappaletta ja tarjonnut 900 lääkärillä käyntiä. Lisäksi organisaatio rahoitti pakolaislasten orpokotia ja lakiasiaintoimistoa. Rapaport oli myös alkanut jo salaisesti sijoittamaan juutalaislapsia kristittyjen perheisiin.
SS-Obersturmführer Theodor Dannecker johti Gestapon juutalaisasioiden toimistoa Ranskassa. Tammikuussa 1942 pidetyn Wannseen konferenssin jälkeen Dannecker yhdessä muiden natsivirkailijoiden kanssa alkoi kiihdyttämään lopullista ratkaisua, juutalaisten täydellistä tuhoamista.
Rapaportin järjestö vei lähetyksiä Ranskaan sijoitetuille keskitysleireille vielä kesän 1942 jälkeen, kun natsit olivat kieltäneet vierailut leireillä varsinkin juutalaisilta. Tällöin Rapaport käytti avustusten kuljettamiseen Ranskan Punaista Ristiä.
Vuoteen 1943 mennessä Rapaportin järjestö oli sijoittanut noin tuhat juutalaislasta turvaan kristittyihin perheisiin ja auttanut kymmeniä tuhansia. Natsien toiminta kuitenkin koveni. Järjestön johtohenkilöitä oli pidätetty ja paine vaikeutti yhteistoimintaa muiden järjestöjen kanssa.
Jay Williams
Jason David ”Jay” Williams (s. 10. syyskuuta 1981 Plainfield, New Jersey) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Williams voitti yliopistosarjojen parhaan pelaajan palkinnon John R. Wooden Awardin vuonna 2002. Chicago Bulls varasi pelintekijänä pelanneen Williamsin NBA:han toisella vuorolla vuoden 2002 varaustilaisuudessa. Kaudella 2001–2002 hänet valittiin kerran kuukauden tulokkaaksi, ja kauden päätteeksi hänet valittiin tulokkaiden kakkostähdistöjoukkueeseen.
Williams edusti Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta vuoden 2002 MM-kilpailuissa, jotka pelattiin Yhdysvalloissa mutta joissa Yhdysvallat jäi kuudenneksi.
Williams törmäsi moottoripyörällä katulyhtypylvääseen kesäkuussa 2003. Hänellä ei ollut päässään kypärää, ei ajo-oikeutta moottoripyörällä ajamiseen, ja hänen sopimuksensa Bullsin kanssa kielsi häntä ajamasta moottoripyörää. Williams joutui teho-osastolle ja oli lähellä kuolla. Hän kärsi masennuksesta vuosia onnettomuuden jälkeen. Vuonna 2006 Williams yritti vielä paluuta kilpakentille D-liigassa.
Pentti Lainela
Pentti Johannes Lainela (24. marraskuuta 1914 Helsinki – 14. syyskuuta 1994 ) oli suomalainen pesäpalloilija ja Eduskunnan vahtimestari.
Pepe Lainela voitti Nuorten suomenmestaruuden 1930 ja pelasi kaudesta 1931 lähtien yli kymmenen vuotta Pallo-Tovereiden edustusjoukkueessa, jossa 1931 saavutti SM-pronssia. Itä–Länsi-otteluun Lainela valittiin 1934 sekä vaihtopelaajaksi 1933. .
Lainela työskenteli Eduskunnassa 40 vuoden ajan, josta 20 vuotta vanhempana vahtimestarina ja kymmenen vuotta ylivahtimestarina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1977. Lainela toimi Eduskunnan urheilukerhon toiminnanjohtajana ja Suomen Kultamitalimiehet ry:n (nyk. Suomen Olympiavoittajat ry) rahastonhoitajana ja toiminnanjohtajana. Hänelle on myönnetty Suomen Urheilun hopeinen ansioristi.
Jules Claretie
Jules Arsène Arnaud Claretie (3. joulukuuta 1840 Limoges, Ranska – 23. joulukuuta 1913 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.
Hän oli Ranskan akatemian jäsen ja vuodesta 1885 alkaen Théâtre Français’n ylijohtaja. Claretie oli suosittu kronikoitsija, taide- ja teatteriarvostelija. Hänen romaaneistaan merkittäviä ovat esimerkiksi Madeleine Bertin (1868), Le troisième dessous (1878), Monsieur le Ministre (1881), Le Million (1882), Le prince Zilah (1884), Candidat! (1886), Puy joli (1800). Saksalaisvihaa henkivät hänen historialliset tutkielmansa, kuten Histoire de la révolution de 1870−71. Claretie oli myös näytelmänkirjoittaja. Hänen ensimmäinen draamansa, La famille des Gueux (1869), jäi vaille huomiota. Myöhemmät näytelmät, joista useat ovat hänen omien romaaniensa dramatisointeja, menestyivät paremmin. Näitä ovat esimerkiksi Les Muscadins (1874), Le Régiment de Champagne (1877), Les Mirabeau (1878), Monsieur le Ministre (1883). Hänen kiinnosstavat viikkokronikkansa ilmestyivät moninidoksisina nimellä Vie à Paris.
Geoff Emerick
Geoffrey Emerick (5. joulukuuta 1945 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 2. lokakuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen studiotyöntekijä, joka tunnetaan parhaiten työstään äänittäjänä The Beatlesin albumeilla Revolver, Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band, The Beatles ja Abbey Road.
Ura
Emerick aloitti työnsä EMI-levy-yhtiössä apulaisäänittäjänä 15-vuotiaana. Toisena työpäivänään hän pääsi seuraamaan Beatlesin ensimmäistä äänityssessiota, jossa yhtye taltioi ensisinglensä ”Love Me Do”. Varsinaisena äänittäjänä toimi tuolloin Norman Smith. Emerick työskenteli apulaisäänittäjänä myös monilla muilla Beatlesin alkuajan levytyksillä. Näiden lisäksi hän osallistui myös monien muiden EMI:n artistien, muun muassa Judy Garlandin levytyksiin.
Saatuaan ylennyksen äänittäjäksi Emerick toimi äänittäjänä Manfred Mannin vuonna 1966 ilmestyneellä ”Pretty Flamingo” -singlellä, joka nousi Iso-Britannian listaykköseksi. Samana keväänä Emerickistä tuli tuottaja George Martinin pyynnöstä Beatlesin äänittäjä. Ensimmäinen Beatles-albumi, jolla Emerick työskenteli äänittäjänä, oli samana vuonna ilmestynyt Revolver, jonka päätöskappaleen ”Tomorrow Never Knowsin” lauluosuudet äänitettiin Emerickin ehdotuksesta Leslie-kaiuttimen kautta, jotta kappaleeseen saatiin John Lennonin haluama eteerinen äänimaisema. . Seuraavana vuonna ilmestyneen Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band-albumin johdosta hänelle myönnettiin Grammy-palkinto parhaasta äänitystyöstä.
Emerick ilmoitti heinäkuussa 1968 lopettavansa työt Beatlesin äänittäjänä The Beatles -albumin sessioissa väsyneenä jatkuvaan riitelyyn. Hän palasi vielä yhtyeen äänittäjäksi seuraavana vuonna ilmestyneelle Abbey Road-albumille, voittaen jälleen Grammyn parhaasta äänitystyöstä. 1969 hän siirtyi Beatlesin Apple Corps Ltd. -yhtiön palvelukseen valvomaan yhtiön äänitysstudion rakentamista äänitystöiden ohessa.
The Beatlesin hajoamisen jälkeen Emerick työskenteli muun muassa Paul McCartneyn, Elvis Costellon, Badfingerin, Supertrampin ja Cheap Trickin kanssa.
Beatlesin jälkeen Emerick palkittiin Grammy-palkinnolla vielä kahdesti, vuonna 1974 äänitystyöstään McCartneyn Band on the Run -albumilla ja vuonna 2003 elämäntyöstään.
Vuonna 2006 Emerick julkaisi Howard Masseyn kanssa koostamat muistelmansa Here, There, and Everywhere: My Life Recording the Music of The Beatles (Gotham Books, ISBN 1-59240-179-1).
Emerick kuoli 2. lokakuuta 2018 sydänkohtaukseen 72-vuotiaana.
Jozy Altidore
Jozy Altidore, oikealta nimeltään Josmer Volmy Altidore (s. 6. marraskuuta 1989 Livingston, New Jersey), on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Altidore edustaa Amerikan jalkapalloliigan Torontoa.
Ura
Altidore aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 New York Red Bullsissa Yhdysvaltain pääsarjassa. Red Bullsissa hän pelasi 37 Major League Soccer -ottelua, joissa teki 15 maalia. Ensimmäisen ammattilaismaalinsa hän teki 16. syyskuuta 2006 1-0-voitossa Columbus Crewsta. Toisella ammattilaiskaudellaan hän teki 22:ssa pelaamassaan ottelussa yhdeksän maalia sekä syötti niitä kolme. 12. elokuuta sekä 18. elokuuta 2007 hän teki peräkkäisissä otteluissa Toronto FC:tä sekä Los Angeles Galaxya vastaan kaksi maalia.
Villarreal (2008-2011)
4. kesäkuuta 2008 Altidore siirtyi Espanjalaisen Villarreal CF:n riveihin 10 000 000:n dollarin siirtokorvauksella. Hän teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa 2. marraskuuta 2008 4-1-voitossa Athletic Bilbaosta. Joukkueessa hän ei kuitenkaan saanut paljoa peliaikaa ja kaudella 2008-09 hän pelasikin lainalla Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavassa Xerezissä. Kesällä 2009 Altidore siirtyi kaudeksi 2009-10 lainalle Hull Cityyn. Hull Cityllä oli mahdollisuus ostaa Altidore lainan päätyttyä. Ensimmäisessä Valioliigaottelussaan Altidore syötti Boltonia vastaan 1-0 voittomaalin. 6. helmikuuta 2010 hän teki ensimmäisen Valioliigamaalinsa 2-1-voitossa Manchester Citystä. 31. tammikuuta 2011 hän meni lainalle turkkilaiseen Bursasporiin kuuden kuukauden sopimuksella. Bursasporissa hän pelasi 12 Turkin pääsarjaottelussa, joissa teki yhden maalin.
Villarrealissa Altidore ei löytänyt peliaikaa ja pelasi kolmen vuoden aikana vain 9 La Liga-ottelua, joissa teki yhden maalin. 20. heinäkuuta 2011 hän siirtyikin Eredivisiessä pelaavaan AZ Alkmaariin neljävuotisella sopimuksella.
AZ Alkmaar (2011-2013)
thumb|vasen|Altidore Yhdysvaltain maajoukkueen paidassa [[Itävallan jalkapallomaajoukkue|Itävaltaa vastaan 19. marraskuuta 2011.]]
Hän teki kahden Alkmaarissa pelaamansa kauden aikana 39 liigamaalia 67:ssä ottelussa. Avauskaudellaan hän teki 16 maalia pelaamissaan 34:ssä Eredivisie-ottelussa.
Hän teki maalin jo kauden avausottelussa,7. elokuuta pelatussa 3-1-voitossa PSV:stä, tehden AZ:n 3-1-maalin. Kolmen pelatun ottelun jälkeen hänellä oli kasassa jo kolme maalia, kun hän teki 21. elokuuta kaksi maalia 4-0-voitossa NEC Nijmegenistä. Seuraavan maalinsa hän teki kuitenkin vasta 6. marraskuuta 12. kierroksen ottelussa, 3-0-voitossa ADO Den Haagista. Kevätkaudella hän oli kuitenkin tehokkaana: hän teki 8. helmikuuta ja 22. huhtikuuta 2012 välisenä aikana 12:ssa ottelussa 11 maalia.
Seuraavalla kaudella hän oli vielä tehokkaampi tehden 23 maalia 33:ssa Eredivisie-ottelussa. Avauskierroksella 12. elokuuta AFC Ajaxia vastaan 2-2-tasapelissä hän teki AZ:n molemmat maalit. Hän teki kaksi maalia myös seuraavan kierroksen ottelussa Heracles Almeloa vastaan 19. elokuuta. Viidennellä kierroksella 16. syyskuuta Altidore teki ensimmäisen hattutemppunsa AZ:n paidassa tehden AZ:n 1-0-, 3-0- sekä 4-0-maalit 4-0-voitossa Roda JC:stä. Ottelussa hän myös syötti Erik Falkenburgin tekemän 3-0-maalin. 19. tammikuuta 2013 Altidore teki kauden toisen hattutemppunsa 4-1-voitossa Vitessestä. Hän teki maalin myös seuraavassa ottelussa, 4-1-voitossa VVV-Venlosta. 14. huhtikuuta 2013 hän teki jo kauden kolmannen hattutemppunsa 6-0-voitossa FC Utrechtista. Kauden viimeiset maalinsa hän teki 26. huhtikuuta Eredivisien 32. pelikierroksella tehden kaksi maalia 4-0-voitossa SC Heerenveenistä.
Sunderland (2013-)
9. heinäkuuta 2013 Altidore siirtyi 4-vuotisella sopimuksella Englannin Valioliigassa pelaavaan Sunderlandiin. Hän teki ensimmäisen Valioliigamaalinsa Sunderlandin paidassa 4. joulukuuta 2013 tehden 1-0-maalin 3-4-kotitappiossa Chelsealle.
Maajoukkueura
Altidore teki maajoukkuedebyyttinsä Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen paidassa 17. marraskuuta 2007 1-0-voitossa Etelä-Afrikasta. 6. helmikuuta 2008 hän pelasi ensimmäistä kertaa avauksessa Yhdysvaltain paidassa 2-2-tasapelissä Meksikoa vastaan. Samassa ottelussa hän myös teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa.
1. huhtikuuta 2009 Altidore teki ensimmäisen hattutemppunsa Yhdysvaltain paidassa Trinidad ja Tobagoa vastaan 3-0-voitossa CONCACAF:n karsinnoissa jalkapallon vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Samalla hänestä tuli Yhdysvaltain maajoukkueen nuorin hattutempun tehnyt pelaaja. Altidore oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa, jossa hän teki Yhdysvaltain ensimmäisen maalin turnauksen välierien 2-0-voitossa Espanjasta.
14. elokuuta 2013 Altidore teki hattutempun ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan, joka päättyi Yhdysvaltain 4-3-voittoon.
Altidore valittiin jalkapallon vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän kärsi takareisivamman 16. kesäkuuta Ghanaa vastaan pelatun avausottelun 21. minuutilla.
Mimesis (kirja)
Mimesis julkaistiin suomeksi vuonna 1992, ja Oili Suomisen käännös sai J. A. Hollon palkinnon.
Atrahasis
Kuningas Atrahasîs on päähenkilönä 1700- ja 1600 lukujen välillä eaa. kirjoitetussa muinaisbabylonialaisessa myytissä, joka käsittelee ihmisen luomista. Teoksen ensimmäiset fragmentit ajoittuvat Babylonian kuningas Ammişaduqan (1646-1626 eaa.) aikakaudelle, mutta kertomus itsessään on luultavasti hieman näitä fragmentteja vanhempi. Kertomuksessa on teemana myös vedenpaisumus. Tämä vedenpaisumusmyytti on toiminut todennäköisesti esikuvana niin Gilgameš-eepoksen kuin myös Vanhan Testamentin tulvakertomukselle.
pienoiskuva|Atrahasîs-eepoksen nuolenpäätaulu British Museumista
Synopsis
Teos alkaa kuvailemalla tilannetta, jossa jumalat asuvat maan päällä. Teoksen ensimmäinen säe kuuluukin:
Ihminen luodaan savesta. Jotta ihminen pystyisi tehokkaasti tekemään työtä jumalille, päättivät jumalat lisätä ihmiseen jumalan verta. Jumala nimeltä Wê, jota ei tunneta mistään muista lähteistä, uhrataan ja hänen verensä lisätään ihmisen rakennusaineeksi. Tämän johdosta ihmisille syntyy kuolematon henki (eţemmu). Ranskalainen assyriologi Jean Bottéro näkee Wê jumalan mukaan ottamisessa akkadinkielisen sanaleikin, jonka avulla selitetään ihmisen olemusta. Wê jumala lisättynä akkadinkieliseen sanaan jumala ilu(m) aikaansaa yhdistelmän (a)wêlu(m) tai awīlum, mikä tarkoittaa ihmistä.
Ihmisen luomisen jälkeen tarina jatkuu ja kaikki näyttää olevan jälleen hyvin maan päällä. Ihmiset kuitenkin lisääntyvät kovaa vauhtia ja elävät jopa tuhansia vuosia. Tämän vuoksi ihmisten lukumäärä kasvaa liian suureksi ja se alkaa häiritä Enliliä, joka ei ihmisten aiheuttaman melun vuoksi kykene nukkumaan. Enlil päättää pienentää ihmisten lukumäärää epidemioiden, nälänhädän ja kuivuuden avulla, mutta kaikki nämä yritykset valuvat hukkaan, kun viisaudenjumala Ea suojelee ihmisiä. Epäonnistuminen ihmisten määrän vähentämisessä ajaa Enlilin käyttämään julmaa asetta – tulvaa – joka tulee tuhoamaan kaiken elollisen maan päältä. Ea neuvoo Atrahasîsta rakentamaan suuren veneen, minkä avulla hän pystyisi pelastamaan perheensä. Atrahasîs lastaa veneeseensä myös eläimiä, jotta eläimet eivät tuhoutuisi tulvassa. Näin ihmiskunta ja eläimet selviävät ja jatkavat eloaan. Jotta katastrofia ei sattuisi uudelleen, säätää Ea ihmisen eliniän nykyiseksi, tekee osan naisista hedelmättömiksi ja luo lisäksi lapsikuolleisuuden.
Olof Soilander
Olof Henric "Olaus Gregorii tai Gregersson" Soilander (noin 1690 Soiniemi, Sysmä – 12. helmikuuta 1739 Sysmä ) oli Sysmän kirkon Toivolan kylän kappalainen.
Henkilöhistoria
Olof Soilander vaikutti Sysmässä, hän nautti pappissäädyn edustajana merkittävää yhteiskunnallista luottamusta kappalaisena ja rusthollarina. Soilander oli naimisissa kolmesti ja hänen puolisonsa olivat kaikki varakkaiden säätyläisperheiden tyttäriä:
Soilanderilla oli viisi lasta: ensimmäisen puolisonsa kanssa tytär Maria Olofsdotter (Hofflin, s. 1700 Sysmässä) ja toisen vaimonsa kanssa tytär Brita Olofsdotter (n. 1710 Sysmä – 31.1.1806 Sysmä). Kolmannesta avioliitosta olivat tyttäret Anna Olofsdotter Soilander (1736 Sysmä – 1755 Sysmä, haudattu 21.2.1755, ei jälkeläisiä) ja Sara Juliana (Yhrman, 1739 Sysmä – 6.2.1793 Hartola).
Opiskelu ja pappeus
Olof Soilander Helsingin triviaalikoulun oppilas 16.2.1692, ensimmäinen sysmäläinen Turun akatemian opiskelija, vihitty papiksi Porvoon hiippakunnassa 25.1.1709. Hän toimi Sysmässä kirkkoherran apulaisena 1709, ja vihittiin Sysmän Pyhän Olavin kirkon kappalaiseksi 1710. Olof asui kirkon lähellä Toivolan kylässä, jossa hän omisti Vähä-Kankilan rusthollin.
Slater Koekkoek
Slater Koekkoek (s. 18. helmikuuta 1994 North Dundas, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Edmonton Oilersia. All-round-puolustajan vahvuudet ovat liikkuvuudessa, hyökkäystaidoissa, ymmärryksessä, syöttöpelissä, laukauksessa, johtamistaidoissa ja työmoraalissa.
Kaunis minä
Kaunis minä on suomalaisen rockyhtye Happoradion neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 20. elokuuta 2008. Levy myi platinaa vuonna 2009 ensimmäisenä Happoradion levynä.
Albumin vastaavana tuottajana toimi Janne Halmkrona joka vierailee myös soolokitaristina kappaleella Kostaja. Lisäksi albumilla vierailee Katri Ylander raidalla Nukahdistus ja Klaus Suominen.
Bonusbiisinä kuullaan coverversio Leevi and The Leavings-yhtyeen kappaleesta Unelmia ja toimistohommia.
Dinosebi
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa dinosebi on kellanoranssia tai ruskeaa kiteistä ainetta. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin, heksaaniin ja tolueeniin. Dinosebi on heikko happo ja sen pKa-arvo on 4,62.
Dinosebi estää kasveissa fotosynteesiä. Lisäksi se voi estää myös proteiinien, lipidien ja RNA:n biosynteesiä sekä soluhengitystä. Dinosebi on monien muiden dinitrofenolien tavoin hyvin myrkyllistä myös nisäkkäille. Yhdiste kiihdyttää aineenvaihduntaa, mikä johtaa ruumiinlämmön nousemiseen, hengityksen kiihtymiseen, hikoiluun, päänsärkyyn ja pahimmissa tapauksissa tajuttomuuteen. Aine kertyy eliöissä rasvakudokseen.
Pungent Stench
Pungent Stench on vuonna 1988 perustettu itävaltalainen death metal -yhtye. Yhtye hajosi 2007 mutta kasasi taas rivinsä 2013.
Audiosurf
Audiosurf on Dylan Fittererin kehittämä rytmi- ja pulmapeli. Tavoitteena on kerätä radalta synkronoidusti musiikin kanssa tulevia palikoita. Peli julkaistiin ainoastaan Steamissa 15. helmikuuta 2008. Vuonna 2013 sille julkaistiin jatko-osa Audiosurf 2.
Pelaaminen
Audiosurfissa pelaaja ohjaa leijuvaa avaruusaluksen kaltaista alusta. Pelaaja liikuttaa alusta vasemmalle ja oikealle monilinjaista värikästä rataa, keräten samalla palikoita linjoilta. Alusta voi liikuttaa hiirellä, näppäimistöllä tai peliohjaimella.
Pelaaja voi valita melkein minkä tahansa DRM-vapaan musiikkitiedoston omasta musiikkikirjastosta tai kappaleen CD:ltä. Lisäksi, Audiosurfin mukana tulee The Orange Boxin pelien soundtrackit. Audiosurf Radio välilehdeltä voi pelata Audiosurf Overtunen ja monia itsenäisten artistejen kappaleita.
Pisteiden saaminen
Pelin tavoitteena on kerätä pisteitä keräämällä palikoita kolmen (tai enemmän) värilinjoissa. Mitä enemmän palikoita on linjassa, sitä enemmän pisteitä tulee. Kuumista väreistä kuten punainen ja keltainen saa enemmän pisteitä, kunnes taas viileistä väreistä kuten sininen ja magenta saa vähemmän pisteitä. Pelaajia myös palkitaan kappaleen lopuksi jos se on saavuttanut kappaleen päättyessä jotain. Tällaisia saavutuksia ovat esimerkiksi kappaleen lopettaminen ilman mitään jäljelle jääneitä palikoita ja kaikkien tietyn värin palikoiden kerääminen kappaleen aikana. Jokaisella kappaleella on eri tasoilla mitalit: pronssi, hopea ja kulta.
Kappaleen jälkeen pisteet lähetetään rankinglistalle mikäli pelaaja on tehnyt tunnukset. Pisteiden lisäksi listalle lähetetään kappaleen pituus ja radan ulkonäkö tarkistusta varten, jotta huijarit voidaan ilmoittaa pelissä olevalla toiminnolla.
Hahmot
Pelissä on 16 hahmoa, jotka on jaettu kuuteen luokkaan.
Museo Arqueológico Nacional de España
Museo Arqueológico Nacional de España on Madridissa, Espanjassa sijaitseva arkeologinen museo. Museon perusti Espanjan kuningatar Isabella II vuonna 1867. Museota pidettiin aluksi väliaikaisesti Casino de la Reinassa vuosina 1867–1893. Uusi museorakennus valmistui vuonna 1892, jossa arkeologista museo on pidetty vuodesta 1895 lähtien. Museo toimii säilytyspaikkana esineille, joilla on valtavaa taiteellista, historiallista tai kulttuurillista arvoa yhteiskunnalle, ja sen tehtävänä on suojella, säilyttää, tutkia ja esitellä niitä.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1986
Naiset pelasivat vuonna 1986 pesäpallon Suomenmestaruudesta 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana.
Naisten Mestaruussarja
Lännen Pallo ja Kerava putosivat. Sarjaan nousivat Oulun Lippo ja Siilinjärven Ponnistus.
Ikaalisten Tarmo: Minna Hannonen, Anne Herttua, Katja Holopainen, Minna Ihamuotila, Kirsti Lamminen, Päivi Lehteenmäki, Minna Marjamäki, Johanna Nieminen, Hannamari Salo, Katja Varis, Kirsi Virtanen, Päivi Virtanen. Pelinjohtaja ja valmentaja: Markku Lähteenmäki.
Matti Tiisala
Kalle Matti Tiisala (1. lokakuuta 1955 Helsinki – 17. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, runoilija, aforistikko ja kustantaja.
Henkilöhistoria
Tiisala syntyi lääketieteen lisensiaatti Kaarlo Walter Tiisalan ja Vieno Tellervo Leskisen perheeseen. Hän valmistui lääkäriksi ja toimi lääkärin ammatissa, mutta omistautui sitten kirjailijan työlle ja julkaisi runsaasti omakustanteita.
Kirjallinen tuotanto
Tiisalan esikoisteos Se ei ollut ovi palkittiin J. H. Erkon palkinnolla ilmestymisvuonnaan 1982. Viisi vuotta myöhemmin Tiisalalle myönnettiin Valtion kirjallisuuspalkinto hänen toisen runokokoelmansa Uneksin kuun ilmestyttyä.
Koivisto (Perniö)
Koivisto  on pieni kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön kaakkoisosassa Kyynäräjärvenojan varrella hieman erillään muista kylistä.
Koivisto sijaitsee kahdella mäellä kylää halkovan Kyynäräjärvenojan molemmin puolin. Kylässä on neljä taloa, sekä pari kesämökkiä. Naapurikylän Lintilän yksi talo on rakennettu Koiviston kylänmäen yhteyteen. Toinen naapurikylä Kyynärä on tuonnempana idässä.
Koiviston kylä lienee syntynyt viimeistään 1200-luvulla. Kylässä on ollut kolme kantatilaa, joista Keskitalo on muodostanut Lintilän kantatilan kanssa yhdessä ratsutilan. Keskitalo ja Isotalo liitettiin Lintilään 1920, jolloin kyläalue pieneni huomattavasti. Vähätalo jäi Koiviston ainoaksi kantatilaksi, jonka torpat Mannila ja Hakala itsenäistyivät 1931. Vuonna 1951 Vähätalosta lohkottiin vielä Myllymäki. Uudempaa asutusta kylään ei ole syntynyt.
Lintilä
Lintilä on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Lapparlan kupeessa viitisen kilometriä Perniön kirkonkylältä itään.
Lintilän kyläkeskus sijaitsee Lapparlan vieressä. Toinen kylän asutuskeskittymä on naapurikylän Koiviston kylämäen yhteydessä. Lintilän kyläalue on pääasiassa peltoa, mutta sen pohjoislaidalla on reunamuodostuma ja länsilaidalla korkeita metsien peittämiä mäkiä, joiden keskellä on pieni Lupajanjärvi.
Lintilän kantatila on lohkaistu Lapparlasta omaksi kyläkseen. Lintilän kantatila on muodostanut ratsutilan Koiviston Keskitalon kanssa. Lintilä ostettiin perintötilaksi 1791 ja se oli yhteisviljelyssä Keskitalon kanssa. Keskitalo sekä toinen tila Koivistosta liitettiin Lintilään 1920. Kolme torppaa itsenäistyi 1931 ja sotien jälkeen kylään lohkottiin kuusi uudistilaa.
Mönsterås
Mönsterås on samannimisen Mönsteråsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Kalmarin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 731 asukasta.
Ned Washington
Ned Washington (15. elokuuta 1901 – 20. joulukuuta 1976) oli yhdysvaltalainen pop- ja elokuvamusiikin sanoittaja. Hän kirjoitti yhteistyökumppaneidensa kuten Victor Youngin ja Dmitri Tjomkinin kanssa lukuisia hittikappaleita ja sai uransa aikana 12 Oscar-ehdokkuutta voittaen palkinnon kolme kertaa.
Ura
Washingtonin ura alkoi vuonna 1922 vaudeville-MC:nä. Myöhemmin hän alkoi toimia esiintyjien agenttina ja kirjoittaa lauluja. Ensimmäiset kappaleensa Washington sai näytelmään Vanities of 1928, ja ensimmäinen hitti tuli Victor Youngin säveltämästä ”Can’t We Talk It Over” -kappaleesta vuonna 1931. Youngista tuli Washingtonin uran pääyhteistyökumppani, ja nämä kirjoittivat yhdessä muun muassa standardeiksi muodostuneet kappaleet ”I Don't Stand a Ghost of a Chance with You” (1933), ”Stella by Starlight” (1944) ja ”My Foolish Heart” (1949).
Washington muutti vuonna 1934 Hollywoodiin ja sanoitti musiikkia MGM:n, Paramountin ja Disneyn elokuviin. Hollywoodissa syntyivät hänen suurimmat hittinsä; ensimmäisenä listoille nousi vuonna 1938 Hoagy Carmichaelin säveltämä ”The Nearness of You”. Vuoden 1940 elokuva Pinocchio toi Washingtonille Oscar-palkinnot parhaasta musiikista ja parhaasta laulusta kappaleella ”When You Wish Upon a Star” (”Tähti toiveen toteuttaa”). Washington sanoitti musiikin myös elokuviin Dumbo (1941), Kenelle kellot soivat (1943), Vihreän delfiinin maa (1947) sekä Leppymättömät (1960).
Yhteistyössä Dmitri Tjomkinin kanssa Washington kirjoitti useita suursuosioon nousseita kappaleita. Vuoden 1952 elokuvaan Sheriffi kirjoitettu kappale ”High Noon (Do Not Forsake Me, Oh My Darlin’)” toi kaksikolle parhaan laulun Oscar-palkinnon. Muita Tjomkinin ja Washingtonin hittejä olivat ”Return to Paradise”, ”The High and the Mighty” (molemmat 1954), ”Wild Is the Wind” (1956) sekä tunnusmusiikki tv-sarjaan Lännen tie (Rawhide).
Vihne
thumb|200px|Ohrantähkä, jossa pitkiä vihneitä Vihne on heinäkasvien kukan osa. Se sijaitsee heinän tähkylässä olevan kukan ulkohelpeen eli kukan tukilehden kärkeen tai selkäpuolelle kiinnittyneenä. Vihne on rakenteeltaan sukasmainen. Heinälajista riippuen vihne voi olla näkymättömäksi surkastunut tai jopa koko kukintoa pidempi. Esimerkiksi pelto-ohran (Hordeum vulgare) vihneet ovat erityisen pitkät.
Valéry Vienneau
Valéry Vienneau (s. 13. lokakuuta 1947) on kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Monctonin arkkihiippakuntaan 29. elokuuta 1982 ja nimitettiin Bathurstin hiippakunnan johtoon 3. heinäkuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi André Richard, jota avustivat François Thibodeau ja Joseph Faber MacDonald.
Männikön silta
Savo-Karjalan tiepiiri kunnosti sillan 1999, jolloin se merkittiin myös tiemuseokohteeksi. Silta on sittemmin poistettu museosiltojen rekisteristä. Se on kuitenkin yhtenä 19 sillasta mukana Museosillat-teemakohteessa, joka sisältyy vuonna 2009 laadittuun luetteloon Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennettuista kulttuuriympäristöistä.
Johan Kunttu
Johan Evert Kunttu oli suomalainen jääkärikapteeni, ylennettiin kapteeniksi saapuessaan Suomeen. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri, joka menehtyi sisällissodan taistelussa Kalevankankaalla.
Perhetausta
Hänen vanhempansa olivat kauppias Antti Kunttu ja Maria Kristina Hämäläinen.
Nuorten Palvelu
Nuorten Palvelu ry on valtakunnallinen sitoutumaton nuorisokasvatusjärjestö, joka on perustettu vuonna 1969. Nuorten Palvelu ry toimii nuorten hyvinvoinnin puolesta nuorten omilla reviireillä. Järjestö tuntee vaikeassa elämäntilanteessa elävän nuoren arjen, etsii tuen, löytää auttajat ja toimii yhdessä. Järjestön keskustoimisto sijaitsee Kuopiossa.
Johan Kunttu
Opinnot
Kunttu kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1910 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1910–1912 ja filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1912–1915.
Nuorten Palvelu
Nuorten Palvelu ry:n ammattilaiset ja vapaaehtoiset ympäri Suomen kohtaavat nuoria netti- ja katupäivystyksessä, tukihenkilötoiminnassa, kaupallisissa ympäristöissä sekä erilaisissa tapahtumissa. Nuorten Palvelu ry kouluttaa jäseniään, vapaaehtoisiaan, nuorisotyön ammattilaisia sekä kaupallisia toimijoita ympäri Suomea. Järjestö vuokraa nuorisoryhmille ja muille kiinnostuneille omistamaansa leirimajaa Lapin Enontekiöllä.
Johan Kunttu
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania. Kunttu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän haavoittui Schmardenissa 25. heinäkuuta 1916. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hän suoritti Vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Nuorten Palvelu
Nuorten Palvelu ry:n toimintaa tukevat Veikkaus, opetus- ja kulttuuriministeriö, aluehallintovirastot, kaupalliset toimijat, kunnat ja säätiöt. Nuorten palvelu on SOSTEn jäsenjärjestö.
Nuorten Palvelu ry:n toimintaa ohjaavat viisi arvoa
Jäsenjärjestöjä ovat: Diginuoret ry, Iisalmen Nuorison Tuki ry, Jämsänjokilaakson Nuorten Palvelu ry, Lappeenrannan Nuortenpalvelu ry sekä Savitaipaleen Nuorison tuki ry Nuorten Palvelu ry:n jäsenjärjestöt ovat itsenäisiä rekisteröityjä yhdistyksiä jotka maksavat järjestöjäsenmaksun. Yhteistä jäsenjärjestöille on kiinnostus toimia nuorten parissa ja tukea tarvitsevien nuorten hyväksi.
Historia
Nuorten Palvelu ry aloitti toimintansa syksyllä 1969 Suomen Opiskelevan Nuorison Raittiusliiton jaostona, kun SONR:n talvipäivillä ryhmä liiton abiturienttijäseniä päätti ryhtyä auttamaan vaikeuksissa olevia nuoria päihteidenkäyttäjiä. Nuorten Palvelu ry itsenäistyi vuonna 1970 ja se rekisteröitiin 15.3.1971. Toiminnan perusarvoina on ollut koko yhdistyksen historian ajan pysyä poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumattomana nuorisokasvatusjärjestönä. Järjestön perustaminen ajoittui ensimmäisen varsinaisen huumeaallon Suomeen tuloon.
Järjestön keskustoimisto sijaitsi aluksi Helsingissä, josta siirryttiin Kuopion ja Lappeenrannan kautta takaisin Kuopioon, jossa keskustoimisto myös nykyisin sijaitsee. Jäsenjärjestöjä ja toimipisteitä sijaitsee ympäri Suomea. Osa niistä on itsenäisiä yhdistyksiä ja osa Nuorten Palvelu ry:n hallinnon alaisia.
Alkuvuodet Nuorten Palvelu ry pyöri vapaaehtoisvoimin. Ensimmäinen työntekijä aloitti vuonna 1978 toiminnanjohtajana. Nykyisin järjestössä on kymmenkunta työntekijää. Toimintaa rahoitti aluksi Sosiaalihallitus valtionavustuksella. Raha-automaattiyhdistykseltä järjestö sai avustusta ensimmäisen kerran 1974, nykyisin RAY on toiminnan päärahoittaja.
Toiminta
Nuorten Palvelu ry:n toiminta on alkuvuosista lähtien perustunut vapaaehtoistyöhön. Puhelinpäivystys oli ensimmäinen toimintamuoto. Tämänkaltaista nuorten auttavaa puhelinta ei vielä Suomessa 1970-luvulla muiden järjestöjen taholta ylläpidetty.
Vuoden 1975 paikkeilla päivystys siirtyi myös kaduille kohtaamaan nuoria kasvokkain. Tampereella ryhdyttiin 1980-luvun alussa toteuttamaan katu- ja kenttätyötä ammatillisemmin yhdessä nuorisotoimen kanssa. 1990-luvun alussa lähti käyntiin yksi osa nykyistä toimintaa eli etsivän nuorisotyön kehittäminen suomalaisessa nuorisotyössä. Pioneeriprojekti etsivän nuorisotyön osalta toteutettiin yhdessä Tampereen kaupungin kanssa ja hyvien tulosten perusteella toimintamuoto vakiintui osaksi Tampereen kaupungin nuorisotyötä. Osa 1990- ja 2000-luvun toimintaa on ollut Opetusministeriön tuen avulla etsivän työn mallien vieminen Venäjän Karjalaan. Nykyään etsivää nuorisotyötä tehdään verkossa opetus- ja kulttuuriministeriön avustamana, Etsivää Nettityötä järjestö on tehnyt elokuusta 2010 lähtien.
1980-luvulla järjestön toiminta keskittyi projekteihin. Uutena toimintamuotona tuli mukaan leiri- ja retkitoiminta. Toimintaan koulutettiin ohjaajia ja vanha porotila Enontekiöltä ostettiin leirimajaksi, ja se on edelleen kansainvälisten leirien, nuorisoryhmien ja erityisnuorisotyöntekijöiden käytössä.
Vapaaehtoinen tukihenkilötoiminta (nyk. Zemppariitoiminta) on koko Nuorten Palvelu ry:n historian ajan kehittynyt ja laajentunut toimintamuoto. Toiminta lähti asteittain käyntiin jo 1970-luvulla. Varsinaisesti tukihenkilötoiminta aloitettiin 1992 Pois Sivuraiteilta -tukihenkilöprojektin myötä, jossa oli mukana 14 eri järjestöä ja hanketta koordinoi Sosiaaliturvan keskusliitto. Tukihenkilötoimintaa on kehitetty myös Nuorten Palvelu ry:n aiemmin hallinnoimien Päihdepysäkkien tarpeista lähtien. Nykyään tukihenkilötoiminta järjestetään yhteystyössä monien lasten ja nuorten ympärillä olevien ammattilaisten kanssa (mm. ammatilliset oppilaitokset).
Uusin aluevaltaus järjestön toiminnassa on kehittämistyö nuorten jäljillä kaupallisissa kasvuympäristöissä. RAY:n ja OKM:n rahoittamien hankkeiden ABC kohtaa nuoria (2010-2013), Kauppakeskusten nuoret (2012-2014), Tunturikeskukset nuorten silmin (2013-2016) ja Nuorten reviireillä (2014-2016) tavoitteena on edistää nuorten osallisuutta, vastuullisuutta ja tasa-arvoa kaupallisissa tiloissa.
Koulutus
Koulutus ja vapaaehtoisten toiminnanohjaus ovat toiminnan alusta lähtien olleet oleellisia osia Nuorten Palvelu ry:n toiminnassa. Vapaaehtoisille on tarjottu tukea ja mahdollisuuksia toteuttaa myös omia projektejaan. Nuoria koulutetaan muun muassa päihteisiin ja sosiaalisen mediaan liittyvissä kysymyksissä Valistusvessojen ja NPolling-interkatiivisten oppituntien kautta. Nuorten kanssa toimivia aikuisia (mm. opettajat], nuorisotyöntekijät, etsivät nuorisotyöntekijät ja vanhemmat) koulutetaan erityisesti vanhemmuuteen, kasvatukseen, sosiaaliseen mediaan ja nuorten arjen kysymyksiin liittyen. Lisäksi järjestö kouluttaa kaupallisen alan toimijoita (mm. vartijat, kassatyöntekijät) erityisesti nuoruuteen ja nuorten kohtaamiseen liittyvissä kysymyksissä.
Toimintamuotoja
Nuorten Palvelu ry toimii ympäri Suomea hankkeissa, projekteissa, jäsenjärjestöissä sekä toimipisteissä. Toimintaa on useilla paikkakunnilla.
Zemppari-tukihenkilötoiminnan tavoite on tukea nuorta arkielämän haasteissa. Vapaaehtoinen, koulutettu tukihenkilö on turvallinen aikuinen nuoren rinnalla.
Etsivä Nettityö on etsivää nuorisotyötä netissä. Ammattilaiset nettietsivät sekä vapaaehtoiset Löytäjät kohtaavat nuoria verkossa yksilökeskusteluissa ilta-aikaan. Tarkoituksena on toimia luotettavana aikuisena missä tahansa nuoren elämänhallintaan liittyvän ongelman käsittelyyn keskittyvässä anonyymissa verkkokeskustelussa.
Nuorten reviireillä –projekti edistää nuorten hyvinvointia ja osallisuutta kaupallisissa tiloissa sekä kehittää tiloissa toimivien aikuisten ja nuorten keskinäistä ymmärrystä. Projekti tekee yhteistyötä muun muassa Securitas Oyj:n ja Citycon Oyj:n kanssa.
Tunturikeskukset nuorten silmin –hanke kartoittaa ja kehittää Rukalla ja Ylläksellä vapaa-ajanviettomahdollisuuksia yhteistyössä alueiden muiden toimijoiden kanssa.
Aikuisten kasvatusvastuuta järjestö korostaa Kasvatus kannattaa –kampanjalla keväisin.
Huone 301
Huone 301 (englanninkieliseltä myyntinimeltään Man in Room 301) on suomalainen kuusiosainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Antti Virmavirta, Jussi Vatanen, Kaija Pakarinen, Leena Pöysti, Andrei Alén ja Kreeta Salminen. Sarjan on ohjannut Mikko Kuparinen ja sen on käsikirjoittanut englantilainen käsikirjoittaja-näyttelijä Kate Ashfield. Kolmasosa sarjan tapahtumista on kuvattu Kreikassa.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat vuosiin 2007 ja 2019. Sarjan lähtökohtana on juhannuksena 2007 tapahtunut ampuma-aseonnettomuus, jonka seurauksena Kurtin perheen puolitoistavuotias Tommi-poika kuolee. Syylliseksi todetaan naapurissa asuva 12-vuotias Elias Leppo. Vuonna 2019 Kurtin perheen ollessa lähdössä Kreikan-lomalle, alkaa perhe saada nimettömiä uhkausviestejä, joiden lähettäjäksi epäillään Eliasta. 12 vuotta vanha salaisuus alkaa selviämään.
Sarja esitettiin ensimmäisenä suomalaissarjana Canneseries-televisiofestivaaleilla 2020. Joulukuussa 2020 kerrottiin BBC:n ostaneen sarjan esitysoikeudet. Sarja tullaan esittämään BBC Four -kanavalla.
Sierra Leone Broadcasting Corporation
thumb|upright|Leicester Peakin lähetysmasto. Sierra Leone Broadcasting Corporation (SLBC) on Sierra Leonen kansallinen yleisradioyhtiö.
Sierra Leonen yleisradiotoiminta sai alkunsa Freetowniin vuonna 1934 perustetusta lankaradioverkosta. Langaton lähetystoiminta alkoi vuonna 1956. Vuonna 1957 perustettiin tiedotus- ja yleisradioministeriön alainen Sierra Leone Broadcasting Service (SLBS). Se lähetti ohjelmaa englanniksi ja paikallisilla kielillä lyhyillä ja keskiaalloilla.
Sierra Leone Television aloitti mustavalkolähetykset Freetownissa vuonna 1963. Väritelevisioon siirryttiin vuonna 1978. Myöhemmin toiminta rappeutui, ja maa oli välillä kokonaan vailla televisiolähetyksiä.
Sierra Leonen sisällissodan aikana maahan perustettiin yksityisiä ULA-asemia. SLBS menetti kalustoaan ja sen lähetykset kattoivat vain neljäsosan maasta. Vuonna 2005 sillä oli ULA-asema Freetownissa ja viisi paikallisradiota. YK:n rauhanturvajoukot perustivat julkisen palvelun aseman Radio UNMASIL:in vuonna 1999.
Sierra Leone Broadcasting Corporation muodostettiin vuonna 2010 yhdistämällä SLBS ja YK:n Radio UNMASIL. Se on muodollisesti itsenäinen valtionyhtiö, joka toimii tiedotus- ja viestintäministeriön alaisuudessa.
SLBC:llä on radioasema Freetownissa sekä paikallisradiot Bossa, Kailahunissa, Kenemassa, Koidussa, Magburakassa ja Makenissa. Radiolähetykset tapahtuvat kokonaan ULA-alueella. Tärkein lähetysasema on maan länsiosan kattava Leicester Peak.
Yhtiöllä on kaksi televisiokanavaa, joista ensimmäistä välitetään Freetownista satelliitilla Bon, Keneman ja Makenin releasemille. Toinen kanava esittää elokuvia ja viihdettä.
Edwin Lydén
Edwin Leonhard Lydén (19. huhtikuuta 1879 Laitila – 3. maaliskuuta 1956 Turku) oli suomalainen taiteilija, piirustuksenopettaja ja taidearvostelija.
Elämäkerta
Lydénin vanhemmat olivat pastori Emil Leonhard Lydén ja Anna Elisabet Lindlöf. Lydénin puoliso oli pianisti ja laulunopettaja Elin Dagmar Anerio. Lydén opiskeli Turun piirustuskoulussa 1894–1899 ja Münchenissä Königliche Bayerische Akademie der bildenden Künstessa professori Karl Rauppin, Otto Seitzin, Franz von Defreggerin ja Ludvig Hetrichin johdolla yhdeksän oppikautta 1899–1906.
Edwin Lydén toimi monipuolisesti taiteen saralla: hän oli maalari, piirtäjä, kuvittaja ja kokeili myös grafiikkaa. Hänen teoksissaan on sekä abstrakteja että esittäviä töitä. Lydén työskenteli kuvaamataidon opettajana turkulaisissa oppikouluissa 1921–1949, taidearvostelijana 1930–1943 ja pilapiirtäjänä. Hän kuului 1930-luvulla perustettuun turkulaiseen Pro Arte -taiteilijaryhmään, jossa hän toimi ryhmän teoreettisena neuvonantajana.
Lydén seurasi aikansa uusimpia taideilmiöitä, ja hän vaikutti vahvasti Turun modernistisen koulukunnan syntymiseen. Hänet liitetään niin sanottuun ensimmäiseen turkulaiseen modernistipolveen. Hän teki uusimpressionistisia kokeiluja, muun muassa Mellilän kirkon alttaritaulun (1912).
Lydénin teoksia on ollut näyttelyissä vuoden 1901 alkaen. Lydénille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1954.
Naantalin Luikkioon Lydén suunnitteli ja rakennutti itselleen Lydénin huvilana tunnetun pyöröhirsisen kesähuvilan vuonna 1914. Lydén perheineen vietti kesät huvilalla ja hän myös maalasi siellä.
Niko Vuorinen
Niko Vuorinen (s. 8. kesäkuuta 1989) on suomalainen kalpamiekkailija, joka edustaa Helsingin Miekkailijoita. Vasenkätisen Vuorisen valmentajana toimii Peeter Nelis.
Vuorinen aloitti miekkailun vuonna 2005. MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan 14:s vuonna 2013. EM-kilpailuissa Vuorisen paras sijoitus on kuudes sija vuodelta 2018. Kesäuniversiadeissa 2011 Kiinan Shenzhenissä Vuorinen oli 18:s ja kesäuniversiadeissa 2017 Taiwanin Taipeissa viides. Euroopan kisoissa 2015 Bakussa Vuorinen sijoittui viidenneksi. Helmikuussa 2017 Vuorinen sijoittui maailmancupin osakilpailussa Vancouverissa kolmanneksi, ollen ensimmäinen palkintokorokkeelle yltänyt suomalaismies kalpamiekkailun maailmancupin osakilpailussa.
Vuorinen opiskelee teoreettista filosofiaa Helsingin yliopistossa. Häneltä ilmestyi vuonna 2015 miekkailuaiheinen kirja Kalpa ja mieli.
McLaren MP4/7A
McLaren MP4/7A oli Neil Oatleyn suunnittelema auto, jolla McLaren-talli kilpaili Formula 1:ssä kaudella 1992. Auton kilpakuljettajina toimivat brasilialainen Ayrton Senna ja itävaltalainen Gerhard Berger.
McLaren lähti kauteen edellisen kauden MP4/6-autolla ja moottoreilla. MP4/7A:n oli suunniteltu debytoivan kauden neljännessä kilpailussa Espanjan GP:ssa, mutta Williamsin auton ylivoimaisuus pakotti McLarenia aikaistamaan auton debyyttiä kauden kolmanteen kilpailuun Brasiliaan.
MP4/7A oli ensimmäinen McLarenin auto, jossa käytettiin puoliautomaattivaihteistoa. Se oli kehitetty yhdessä TAGn kanssa. Kaasuvaijeri korvattiin sähköisellä järjestelmällä, joka mahdollisti sen että kuljettaja pystyi pitämään kaasupolkimen pohjassa vaihteita vaihdettaessa.
Soubala
Soubala on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bankassin piirissä Malissa. Se sijaitsee Sénon tasangolla 35 kilometriä Bankassista maanteitse etelään. Kunnassa on 10 700 asukasta (vuonna 2009).
Soubalan kunta rajoittuu kaakossa Bankassin piirin Koulongon Habén, lounaassa Léssagou Habén, luoteessa Dimbal Habén ja koillisessa Bankassin sekä idässä Koron piirin Dougouténé II:n kuntiin. Kunnassa ei ole pysyviä vesistöjä.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu, seesami ja teehibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Soubalassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat neljä alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus, kaksi koraanikoulua ja terveysasema.
Seututie 933
Seututie 933 on seututie, joka ylittää Kemijoen Valajaskosken voimalaitoksen patosiltaa pitkin, tien pituus on 2,1 kilometriä. Tie alkaa valtatien 4 risteyksestä Häkinvaarasta ja päättyy seututien 926 risteykseen. Tien nopeusrajoitus on 80 kilometriä tunnissa ja patosillalla 50 kilometriä tunnissa. Tie on kaksikaistainen ja päällystetty.
Donald Walter Trautman
Donald Walter Trautman (24. kesäkuuta 1936 Buffalo, New York – 26. helmikuuta 2022 Erie, Pennsylvania ) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Buffalon hiippakuntaan Paulus Rusch 7. huhtikuuta 1962, ja hänet nimitettiin Buffalon vihkipiispaksi sekä Sassuran titulaaripiispaksi 27. helmikuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward Dennis Head, jota avustivat Bernard Joseph McLaughlin ja Stanislaus Joseph Brzana.
Trautman sai 2. kesäkuuta 1990 nimityksen Erien piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. heinäkuuta. Hän jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 2012.
Dogribin kieli
Dogribin kieli on koiran kylkiluiden puhuma athabasca-kieli Kanadan Luoteisterritorioissa. Kielellä oli vuoden 2001 arvion mukaan 2 110 puhujaa, joista 12% puhui sitä ainoana kielenään. Kielellä on yksi murre, Detah-Ndilo, joka on kehittynyt koiran kylkiluihin sulautuneiden keltaveisten kielestä. Kieli on edelleen arkipäivän käytössä ja sitä opetetaan sen puhuma-alueella peruskouluissa. Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla.
Pat Martino
Pat Martino (alk. Pat Azzara, 25. elokuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1. marraskuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen jazzkitaristi ja säveltäjä, joka edustaa tyylillisesti postbopia, souljazzia, mainstreamjazzia ja hard bopia.
Elämäkerta
Martino syntyi Etelä-Philadelphiassa. Hän aloitti kitaransoiton jo lapsena. Opettajia oman isän jälkeen oli muun muassa John Hall, jolta hän sai ensimmäiset oppituntinsa ja perustaidot. Hall oli itse taitava kitaristi ja oli innoissaan, että sai Patin oppilaakseen. Pat kävi Hallin tunneilla ainakin kaksi vuotta, kunnes niin opettaja, isä kuin oppilaskin ymmärsivät, että hän tarvitsi kehittyäkseen toisen opettajan.
Martino sai lisäoppia Dennis Sandolelta ja ryhtyi ammattimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän soitti ja levytti jo varsin varhain sellaisten muusikoiden kuin Willis Jackson ja Eric Klossin kanssa. Hän työskenteli myös monien jazzurkurien kanssa, kuten Charles Earland, Don Patterson ja Jack McDuff,. 1960-1970-luvulla Martino levytti sekä muiden taustalla että omalla nimellään.
Giselle Loren
Giselle Loren, joskus myös Giselle Achecar, on yhdysvaltalainen ääninäyttelijär, joka on työskennellyt erityisesti animaatiosarjoissa ja videopeleissä. Hänet tunnetaan parhaiten ääniroolistaan vampyyrintappaja Buffy Summersina tv-sarjaan Buffy, vampyyrintappaja pohjautuvissa peleissä. Loren myös äänitti Buffya Buffy–animaatiosarjan pilotissa, mutta ohjelmaa ei koskaan tuotettu sen enempää. Lorenin muihin töihin kuuluvat muun muassa elokuva Happy Feet ja televisiosarja Hämähäkkimies.
Pat Martino
Elämäkerta
Vuonna 1980 Martino joutui leikkaukseen hengenvaarallisen aivoverisuonten epämuodostuman vuoksi. Leikkauksen seurauksena hän menetti muistinsa, eikä hänellä ollut mitään muistikuvaa kitarasta eikä aiemmasta muusikonurastaan. Ystävien, tietokoneen, omien levytystensä avulla Martino toipui ja oppi taas soittamaan kitaraa. Hänen improvisaatiomenetelmänsä "Conversion to Minor" perustuu sooloissa yksinomaan molliasteikkoihin.
Martinon paluu musiikin pariin tapahtui 1987, jolloin hän levytti albumin The Return. Vuonna 2006 Mobile Fidelity Sound Lab julkaisi uudestaan hänen albuminsa ''East!' (Ultradisc UHR SACD). Varsinaisesti ura lähti käyntiin 1994, jolloin ilmestyivät hänen levynsä The Maker ja Interchange. Vuodesta 2007 Martino on tehnyt kiertueita maailmalla.
Ian Knoxin on tehnyt Martinon toipumisesta dokumentin Martino Unstrung (2008), jossa neuropsykologi Paul Broks selvittää Martinon tervehtymistä.
Martino vieraili Suomessa 27. ja 28. huhtikuuta 2009.
Tahvo Ruotsalainen
Steffan ”Tahvo” Johan Ruotsalainen (25. joulukuuta 1871 Kuopio – 20. toukokuuta 1954 Pori ) oli suomalainen sosialidemokraatti, joka työskenteli vuosina 1906–1940 kustannusyhtiö Kehityksen toimitusjohtajana. Hän oli merkittävä vaikuttaja 1900-luvun alun porilaisessa työväenliikkeessa, ja oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen. Sisällissodan aikana Ruotsalainen toimi Suomen Pankin Porin haarakonttorin hallinnossa ja sai 8 vuoden kuritushuonetuomion siirrettyään konttorin varat Viipuriin.
Elämä
Kuopiossa syntynyt Ruotsalainen työskenteli vuosisadan vaihteessa mallipuuseppänä Helsingissä, ja muutti Poriin 1902 liittyen samalla Porin työväenyhdistyksen jäseneksi. Vuoden 1905 suurlakon aikana hänet valittiin Porin suurlakkokomitean varapuheenjohtajaksi. Seuraavana keväänä Ruotsalainen oli perustamassa Satakunnan sosialidemokraattista piirijärjestöä, sekä Osuuskunta Kehitystä, joka ryhtyi julkaisemaan Sosialidemokraatti-lehteä. Hänet valittiin piirijärjestön ensimmäiseksi piirisihteeriksi, sekä Kehityksen toimitusjohtajaksi ja Sosialidemokraatin taloudenhoitajaksi. Ruotsalainen oli muun muassa Porin työväenyhdistyksen ja Osuusliike Kansan johtokuntien jäsen.
Helmikuun 1917 vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin kaupungin poliisitoimesta vastanneen Porin Järjestystoimikunnan jäseneksi. Porin kaupunginvaltuustoon Ruotsalainen valittiin ensimmäisen kerran syyskuussa 1917, jolloin sitä täydennettiin kolmella sosialidemokraatilla. Samalla hänet valittiin Porin rahatoimikamarin jäseneksi. Samana syksynä joukko työllisyytöissä olleita miehiä saartoi kaupunginvaltuuston 16 tunniksi Porin raatihuoneelle palkkakiistan vuoksi. Tilanne raukesi Ruotsalaisen, Oskari Leivon ja Frans Koskisen käymiin neuvotteluihin. Sisällissodan aikana Ruotsalainen toimi kassanhoitajana punaisten valtaamassa Suomen Pankin Porin haarakonttorissa, ja hänet valittiin myös punaisten muodostamaan uuteen rahatoimikamariin.