cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suviyön salaisuus
Arviot
Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä kriitikkon linja oli sama: Elokuva on tympeä maalaisdraama, eikä siitä löydy eheää pääjuonta, ja lisäksi ohjaaja on täysin hukassa. Topo Leistelä saa kiitosta yrmynä vaarina.
August Wilhelm Hupel
August Wilhelm Hupel (25. helmikuuta 1737 – 7. helmikuuta 1819) oli saksalainen pappi, kielitieteilijä ja julkaisija. Muutettuaan Viroon hän tutki etenkin Viron ja Liivinmaan kieliä ja kansoja, mutta hänen teoksensa koskivat monia tieteenaloja. Hupelin ajattelutapa oli valistusajalle tyypillinen humaani.
Elämäkerta
August Wilhelm Hupel syntyi Buttelstedtin kaupungissa lähellä Weimaria. Hän opiskeli ensin Weimarin lukiossa vuodesta 1748, ja sen jälkeen Jenan yliopistossa vuosina 1754–1757. Hän osoitti ensin kiinnostusta matematiikkaa ja filosofiaa kohtaan, mutta vaihtoi nämä teologiaan isänsä kuoltua. Hän opiskeli myös italiaa, englantia ja ranskaa. Hänen onnistui löytää teologian kandidaattina opettaja Pohjois-Liivinmaalta.
Hupel saapui Riikaan keväällä 1757, minkä jälkeen hän työskenteli opettajana Tarton ja Viljandin lähistöllä. Helmikuussa 1760 hän sai papin viran Äksissen kihlakunnasta. Saman vuoden maaliskuussa hän meni naimisiin leski Elisabeth Christine Dehnigan kanssa. Hänen vaimonsa kuitenkin kuoli helmikuussa 1761 synnyttäessään pariskunnan poikaa, ja poikakin kuoli vuotta myöhemmin. Vuonna 1763 Hupel kutsuttiin hoitamaan Põltsamaan papinvirkaa, johon hänet vihittiin vuoden 1764 maaliskuussa. Samana vuonna hän meni naimisiin Barbara Christine von Spandekau'gan kanssa.
Hupelin virka Põltsamaalla oli varsin hyväpalkkainen. Niinpä hän saattoi keskittyä paljolti tutkimuksen harjoittamiseen. Vuonna 1766 Hupel alkoi julkaista ensimmäistä vironkielistä aikakauslehteä nimeltä Lühhike öppetus yhteistössä Peter Ernst Wilden kanssa, joka johti paikallista Kuningamäen sairaalaa ja lääketieteellistä koulua. Seuraava julkaisu oli Arsti ramat nende juhhatamiseks, kes tahtwad többed ärra-arwada ning parrandada, vironkielinen kirja lääketieteestä. Pääosa hänen teoksistaan oli kuitenkin saksankielisiä. Niitä julkaisi hänen ystävänsä riikalainen kirjakauppias Johann Friedrich Hartknoch. Hänen ensimmäisiä saksankielisiä teoksiaan oli poleeminen kirjoitelma An Dienstfreundliches Promemoria die, welche den Herrn Moses Mendelssohn durchaus zum Christen machen wollen (1771). 1770-luvulla ilmestyi useampiakin samanlaisia teoksia, kuten esimerkiksi Vom Zweck der Ehen, ein Versuch vuodelta 1771, ja ''Origen Verschneidung oder von der, über Matth.19. v 10-12. Ein Versuch'' (1772). Hänen teoksiaan pidetään aikaansa nähden varsin liberaaleina.
Hupel käsitteli julkaisuissaan myös Baltian aluetta. An lief und das ehstländische Publicum (1771) kertoo hänen uuden asuinpaikkansa ongelmista. Sama teema jatkui teoksessa Topographische Nachrichten von Lief-und Ehstland, joka julkaistiin kolmessa osassa vuosina 1774, 1777 ja 1782. Vuonna 1789 ilmestyi Die Verfassung der gegenwärtige Rigischen und der Revalschen Statthalterschaft. Kirjoissa on arvokasta tietoa Hupelin ajan Baltian asukkaiden oloista ja alueiden hallinnosta. Vuonna 1781 Hupel alkoi julkaista tiedejulkaisua Nordische Miscellaneen, jonka korvasi vuonna 1792 Neue Nordische Miscellaneen. Siinä julkaistiin topografisia tutkimuksia sekä monia Hupelin tuttavien tutkimuksia ja artikkeleita. Hän jatkoi myös vironkielisen kirjallisuuden tuottamista, ja 1780-luvulla julkaistiin kieli- ja sanakirja Ehstnische Sprachlehre, joka oli tosin lähinnä kopio Anton Thor Hellen aikaisemmasta teoksesta. Hupel osallistui myös muiden kirjoittajien teoksien tekoon, kuten Friedrich Nicolain "Allgemeine Deutsche Bibliothekiin, sekä Acta Histórico-ecclesiastica nostri temporisin ja Russische Bibliothekiin. Hopel kuoli Paidessa nykyisen Viron alueella vuonna 1819.
Niin paljon rakkaus suo (kokoelma)
20 suosikkia - Niin paljon rakkaus suo on Juhani Markolan kokoelmalevy.
Näätänen
Näätänen on suomalainen sukunimi seuraavilla henkilöillä:
No No Never
”No No Never” oli Saksan edustuskappale Euroviisuissa 2006. Sen esitti Texas Lightning -yhtye. Kappale menestyi kaupallisesti erittäin hyvin, ja sille veikattiin kärkisijoja, mutta se jäi sijalle 15 saatuaan 36 pistettä.
”No No Never” on melko vauhdikas country-kappale, jossa kuuluvat perinteiset countryssa käytettävät soittimet. Euroviisuissa yhtyeellä oli lavalla muovikaktuksia, jotka jäljittelivät aitoja palavien vihreiden lamppujen avulla.
Adel Eid
Adel Eid (s. 22. maaliskuuta 1984 Helsinki) on uransa lopettanut egyptiläis-suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Eidin isä on egyptiläinen ja äiti suomalainen.
Sanni Pohjonen
Sanni Emilia Pohjonen  (ent. Taalasmaa) on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät. Hahmoa esitti Kerttu Rissanen vuosina 2014–2020.
Perhe
Sannin äiti on Kristiina Pohjonen ja isä edesmennyt Heikki Pohjonen. Sannilla on äitinsä puolelta kaksi sisarpuolta, Kalle ja aivokasvaimeen menehtynyt Miia, jota Sanni ei koskaan ehtinyt tavata. Ennen kuolemaansa Sanni asui poikansa Iljan sekä miehensä Talen kanssa.
Sanni asui lapsuutensa äitinsä ja isänsä kanssa. Myöhemmin vanhempien erottua hän jäi asumaan kahdestaan äitinsä Kristiinan kanssa, mutta piti myös säännöllisesti yhteyttä isäänsä. Sarjaan saavuttuaan ei mennyt kauaa, kun Sanni sai tietää äitinsä entisestä elämästä Liisa Laitelana, suuttui äidilleen ja muutti tämän entisen miehen Ismo Laitelan luokse. Riitojen selvittyä, Ismo ja Kristiina aloittivat uuden suhteen, jota myöhemmin alkoi hankaloittaa Sannin isä Heikki Pohjonen, joka halusi palata yhteen Kristiinan kanssa. Kristiina valitsi Heikin, mutta myöhemmin Heikin murhasi palkkamurhaaja Seireeni, jonka oli palkannut Camilla Mustavaara.
Onni Taalasmaa
Talen palattua takaisin pari sai asiansa selvitettyä ja alkoivat ystävystyä uudestaan ja myöhemmin rakastuivat. Tale lupasi olla Sannin vauvalle isä. Kuitenkin selvisi että Lari Väänänen on Iljan biologinen isä ja myöhemmin siitä saivat tietää myös Kalle ja Tale. Sanni ja Tale erosivat, mutta lopulta palasivat taas yhteen ja Sanni muutti Taalasmaille Iljan kanssa. Tale ja Lari tekivät sovinnon, kuten myös Lari ja Kalle.
Myöhemmin Sanni ja Tale menivät naimisiin. Sanni otti sukunimekseen Taalasmaa ja vaihtoi sen myös Iljan sukunimeksi. Samalla Talesta tuli virallisesti Iljan isä, hänen adoptoitua Iljan. Myöhemmin Sanni jätti Talen, koska sai tietää että Tale oli pettänyt häntä toisen naisen kanssa.
Vuoden 2020 keväällä Tale ja Sanni palasivat yhteen. He alkoivat suunnittelemaan lomaa Espanjaan yhdessä. Matka sai kuitenkin erittäin traagisen käänteen, kun Camilla Mustavaara a ja Aki Nikkistä kuljettanut helikopteri putosi suoraan auton päälle, jonka sisällä Sanni, Tale ja Ilja istuivat. Kukaan autossa olleista ei selvinnyt.
Raskauden alkuvaiheet ja isäehdokkaat
Huomattuaan olevansa raskaana Sanni piilotteli asiaa aluksi eikä tiennyt, minkä päätöksen tekee. Ensimmäisenä raskaudesta kuuli Iida, joka oli ystävänsä tukena ennen kuin sai tietää lapsen olevan hänen entisen poikaystävänsä, Jannen. Sanni varasi ajan aborttiin. Koska raskaus oli jo todella pitkällä, sai hän erikoisluvan keskeytykseen. Viime hetkellä hän päätti kuitenkin pitää lapsen. Sanni salasi asian pitkään perheeltään. Ismo kuitenkin huomasi Sannin tilan, mutta lupasi olla asiasta hiljaa. Melko viimeisillään raskaana oleva Sanni paljasti asian äidilleen ja muulle perheelle, jotka pienen järkytyksen jälkeen tukivat häntä parhaansa mukaan. Lopulta Sannin tila selvisi myös koulukavereille, Sannin omasta halusta tosin. Sanni synnytti terveen poikavauvan, joka nimettiin Iljaksi. Nimen keksi Janne, joka tällöin vielä luuli olevansa Iljan isä. Janne nimesi Iljan jääkiekkopelaaja Ilya Kovalchukin mukaan. Iida lupautui Iljan kummitädiksi ja kummisedäksi Lari Väänänen. Myöhemmin kuitenkin paljastui että Iljan isä ei ole sittenkään Janne, vaan Lari. Hänellä ja Sannilla oli ollut yhden yön juttu, josta Ilja sai alkunsa. Lari väitti, ettei ole kiinnostunut pojasta. Myöhemmin Lari kuitenkin alkoi välittää Iljasta, kun kuuli että tämä on kadonnut.
Ristiäiset
Sannin perhe halusi pitää ristiäiset. Sanni suostui ja halusi kutsua isänsä Heikin sinne, mutta Kristiina ei. Sanni soitti isälleen siitä huolimatta, mutta tämä kuitenkin sanoi, ettei pääse ristiäisiin kiireidensä vuoksi. Sanni suuttui hieman ja meni kertomaan asiasta Ismolle ja Kristiinalle. Kristiina oli iloinen, ettei Heikki tulisi, koska Kristiinan mielestä tämä saattaisi sotkea kaiken. Heikki kuitenkin ilmestyi Pihlajakadulle. Kristiina ei pitänyt Heikin saapumisesta, mutta Heikki yritti saada Kristiinan takaisin, jonka seurauksena Ismo ja Heikki ajautuivat riitelemään. Sanni päätti pitää ristiäiset Moosessa. Ismon ja Heikin riidan vuoksi hän ei halunnut ristiäisiin ketään sukulaisiaan ja kutsui ainoastaan Talen, Jannen sekä Iljan kummit Mooseen. Sanni pyysi Jannea ostamaan kastemekon, joka kuitenkin osti jääkiekkopaidan jonka selässä luki Ilja 1. Sitä Janne ehdotti myös nimeksi ja vauvan nimeksi tuli Ilja.
Iljan katoaminen
Kun Sannin ja Talen lakkiaiset lähestyivät niin Ullan uusi kumppani Gunnar Mustavaara päätti kustantaa lakkiaset, koska oli mielestään vienyt Ullan aikaa Iljan hoitamisesta. Sanni ja Tale oli innoisaan tästä ja päättivät mennä ostamaan pukuja, Ullakin meni lenkille ja Ilja jäi Gunnarille vahdittavaksi. Gunnar päätti mennä kahvilaan pikaisesti hakemaan kahvia ja jätti Iljan hetkeksi ulos rattaisiin. Kun Gunnar tuli kahvilasta hän ei huomannut mitään ja jatkoi matkaansa rattaiden kanssa. Lenkkeilevä Ulla tuli häntä vastaan ja huomasi, ettei Ilja ole rattaissa. Ulla ja Gunnar kertoivat siitä Sannille ja Talelle ja tekivät katoamisilmoituksen poliisille. Kun Lari sai kuulla Iljasta, hän halusi auttaa. Pian selvisi, että Lari halusi olla Iljan isä, ja kun hänelle ei annettu mahdollisuutta niin hän ilmoitti siitä lastensuojeluun saadakseen tunnustaa Iljan isyyden. Lastensuojelun työntekijä Moilasesta tuli lisää päänvaivaa Sannille ja Talelle. Moilanen kertoi, että jos poika löytyy hänet saatetaan ottaa huostaan. Pitkän etsinnän jälkeen poliisit kertoivat, että he löysivät Iljan hupparin merestä. Poliisit varoittelivat, että Ilja saattaisi olla kuollut, mutta Sanni ei halunnut uskoa siihen. Myöhemmin Ulla pyysi Ismoa hypnotisoimaan hänet, sillä hän oli varma, että Ilja olisi elossa. Ulla ehti nähdä että Ilja istuu jonkun sylissä mutta Kalle kuitenkin keskeytti hypnoosin niin ettei Ulla ehtinyt näkemään kaappaajaa. Myöhemmin, kun Lari ja Elias olivat ostoskeskuksessa, auto meinasi ajaa heidän päältään tahallaan ja Ulla päätteli sen olevan Iljan kaappaaja. Pian he pyysivät Linda Eerikäistä näyttämään ostoskeskuksen valvontakamerat, mutta niistä ei ollut apua. Myöhemmin Lari murtautui samaiseen autoon, joka oli yrittänyt ajaa hänen ja Eliaksen päältä ja löysi navigaattorin avulla, missä kaappaaja asui. Pian selvisi että kaappaaja oli Moilanen. Moilanen vangitsi Larin, ettei hän pääsisi pois asunnosta kertomaan kaappaajan henkilöllisyyttä. Elias saapui aseen kanssa uhkailemaan Moilasta, jotta tämä vapauttaisi Iljan. Moilanen tarttui aseeseen ja yritti ottaa sitä, jonka seurauksena ase laukesi. Iljan tai Eliaksen käynyt kuinkaan, mutta luoti osui Lariin, joka selvisi tapahtumasta hengissä.
Yhteenpaluu Talen kanssa, onnettomuus ja kuolema
Sannin erottua Talesta kumpikin päätti aloittaa uuden elämän. Sanni seurusteli jonkin aikaa työnantajansa Aki Nikkisen kanssa. Eron aikana Tale ja Sanni jakoivat Iljan huoltajuuden. Jonkin ajan kuluttua pariskunta päätyi kuitenkin sänkyyn ja he päättivät palata takaisin yhteen. Tale muutti takaisin Sannin luo.
Pian yhteenpaluun jälkeen Tale alkoi suunnittelemaan perheelleen yllätysmatkaa Kanariansaarille yhdessä Janne Haukkalan kanssa. Heidän jo ajaessaan lentokentälle kävi ilmi, että Janne oli epähuomiossa pakannut mukaan Ullan passin, joten he joutuivat kääntymään takaisin. Passin haku sai kuitenkin traagisen käänteen, kun helikopteri, jonka kyydissä olivat Aki ja Camilla, putosi suoraan heidän autonsa päälle aiheuttaen räjähdyksen. Helikopterin pudotessa auton sisällä istui Ilja, jota Sanni sekä Tale yrittivät saada ulos autosta. Kolmikko menehtyi auton puristuessa kasaan sen jäädessä helikopterin alle.
Ferdinand Boberg
thumb|upright|Ferdinand Boberg 1903. Ferdinand Boberg (11. huhtikuuta 1860 Falun – 7. toukokuuta 1946 Tukholma) oli ruotsalainen arkkitehti. Boberg oli yksi näkyvimmistä ja tuotteliaimmista arkkitehdeista Ruotsissa 1800-luvun ja 1900-luvun vaihteessa. Hänen läpimurtonsa arkkitehtina tapahtui vuonna 1890, kun hänen suunnittelemansa kaasulaitos Värtegasvärketin rakennustyöt alkoivat Hjorthagenin kaupunginosassa Tukholman keskustassa.
thumb|left|Värtagasverketiä pidetään Bobergin läpimurtotyönä. Muita hänen suunnittelemiaan tunnettuja rakennuksia on muun muassa Tukholmassa Södermalmilla sijaitseva sähkölaitos, joka nykyisin toimii Tukholman moskeijana. Hän on myös suunnitellut Nordiska Kompanietin, joka on yksi huomattavimmista tavarataloista sekä Tukholmassa että koko Ruotsissa.
Arkkitehdin töiden lisäksi Boberg toimi ajoittain muotoilijana, muotoillen varsinkin huonekaluja, lasiesineitä ja keramiikkaa.
Andientangara
Andientangara (Hemispingus superciliaris) on Andeilla Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan andientangara on noin 14 cm. Andientangaran selkä ja päälaki ovat väriltään oliivinvihreät ja posket ovat tuhkanharmaat. Päässä on leveähkö valkoinen silmäkulmajuova. Vatsa ja rinta ovat lajilla väritykseltään kirkkaan keltaiset. Eräiden alalajien selkä on harmaa ja vatsa vaaleampi, lähes valkoinen. Ulkonäöltään lintu muistuttaa keltakulmakerttulia (Basileuterus luteoviridis), mutta keltakulmakerttulin silmäkulmajuova on väriltään keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Andientangaraa tavataan Andien rinteillä alueelta, joka ulottuu Venezuelasta, Kolumbian ja Ecuadorin kautta Boliviaan ja Peruun. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden metsien tiheä aluskasvillisuus ja pensaikkoiset metsien reunamaat. Andientangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä 2 100–3 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Anna Watson
Anna Watson muissa medioissa
Anna Watson nähtiin Hämähäkkimies-animaatiosarjassa ensi kerran kolmannen kauden alussa ja siitä eteenpäin (hänet mainittiin, mutta häntä ei näytetty sarjan alussa). Äänenään hänellä oli Majel Barrett.
Andientangara
Levinneisyys ja elinympäristö
Andientangarat liikkuvat usein sekaparvissa muiden lintujen kanssa. Lajin pesimäkausi kestää helmikuulta heinäkuulle.
Ring Ring (kappale)
”Ring Ring” on Abba-yhtyeen kappale ja järjestyksessään kolmas single vuodelta 1973. Alkuperäisen, ruotsinkielisen version kirjoittivat yhteistyössä Björn Ulvaeus, Benny Andersson sekä yhtyeen manageri Stig Anderson. Englanninkielisen version työstöön osallistuivat lisäksi Neil Sedaka ja Phil Cody.
Abba pyrki kappaleella Eurovision laulukilpailuun, mutta jäi Ruotsin karsinnoissa kolmanneksi huolimatta yhtyeen vankasta asemasta esikarsinnan ennakkosuosikkeina; heidän sijastaan Ruotsia lähti Eurovision laulukilpailuun edustamaan tuona vuonna yhtye nimeltä Nova and the Dolls. Yhtyeen asema tuon vuoden Ruotsin ennakkokarsinnan ennakkosuosikkina oli niin vankka, että siitä vastedes Ruotsin edustajat Eurovision laulukilpailuun valittiin tavallisesta kansasta koostuneiden alueraatien avulla asiantuntijaraadin sijaan.
Ruotsinkielisen singlen b-puoli oli ”Åh, Vilka Tider”. Vuonna 1973 ilmestyi myös englanninkielinen single, jonka b-puoli oli ”She’s My Kinda Girl”. Vuonna 1974 Abba julkaisi englanninkielisestä versiosta uudelleenmiksauksen, joka ei oleellisesti juuri eronnut edellisen vuoden julkaisusta muutoin kuin äänityksen parantelun osalta.
Vuonna 2009 kappale pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja televisio-ohjelmien klassikkoa.
Äänitystekniikan hallinnut Micke Tretow vaikutti oleellisesti "Ring Ringin" äänimaailmaan. Kappaleeseen luotiin Phil Spectorilta omaksuttu massivinen äänivalli. Spector käytti voimallisen äänitaustan loihtimiseen isoa orkesteria useine pianoineen ja kitaroineen, mutta ruotsalaiselle tuotannolle moinen olisi tullut liian kalliiksi. Tretow keksi saman vaikutelman luomiseksi menetelmän, jossa sama soitin äänitettiin useaan otteeseen. Andersson ja Ulvaeus tarttuivat Tretowin ideaan.
Tretowin luomistyön tuloksena "Ring Ringin" basso- ja kitarariffit ja lyömäsoittimet jyrisivät Spector-tyylisesti. Teoksessa oli kaikki hitin ainekset. Myös Lyngstadin ja Fältskogin lauluosuudet miksattiin uudella tavalla, ne olivat lähes tulkoon instrumentteja muiden mukana. Aikalaiset kokivat niiden hukkuvan jopa liiaksi äänitaustaan.
David Nalbandian
David Pablo Nalbandian (s. 1. tammikuuta 1982 Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen tennispelaaja. Hän nousi 20. maaliskuuta 2006 maailmanlistalla kolmanneksi. Nalbandian on oikeakätinen, 180-senttinen ja 79-kiloinen pelaaja. Hän ansaitsi tennisurallaan pelaamissaan peleissä yli 11 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Nalbandian voitti urallaan 11 ATP-tason turnausta.
Ura
Nalbandian aloitti tennisuransa viisivuotiaana ja voitti vuonna 1998 junioreiden Yhdysvaltain avoimet. Junioriuran jälkeen Nalbandian on selvinnyt Wimbledonissa finaaliin vuonna 2002, jolloin hän hävisi Lleyton Hewittille erin 1–6, 3–6, 2–6, ja muissa Grand Slam -turnauksissa välieriin. Hänen tiellään on monessa turnauksessa ollut maailmanlistan ykköspelaaja, Sveitsin Roger Federer, kuten Ranskan avoimessa tennisturnauksessa ja Rooman tennisturnauksessa.
Nalbandian voitti urallaan yksitoista ATP-turnausta. Ensimmäiset voittonsa hän hankki Estorilissa ja Baselissa vuonna 2002, mutta kolmas voitto tuli vasta vuonna 2005 Münchenissä. Samana vuonna hän voitti Shanghain Masters Cupin, jossa hän kukisti Roger Federerin erin 6–7, 6–7, 6–2, 6–1, 7–6. Vuoden 2006 Masters Cupissa hän selvisi välieriin, mutta hävisi Yhdysvaltain James Blakelle erin 4–6, 1–6. Toukokuussa 2006 hän voitti massakentällä pelattavan Estorilin ATP-turnauksen lyöden loppuottelussa Nikolai Davydenkon 6–3, 6–4.
Seuraava turnausvoitto tuli vasta lokakuussa 2007, jolloin hän voitti Madrid Masters -turnauksen kovalla sisäkentällä ensin puolivälierässä maailman kakkospelaajan Rafael Nadalin, sitten välierässä maailman kolmosen Novak Đokovićin ja loppuottelussa miesten tenniksen ylivoimaisen ykköspelaajan Roger Federerin 1–6, 6–3, 6–3. Näin hänestä tuli kolmas pelaaja, joka on voittanut maailmanlistan kärkikolmikon samassa turnauksessa. Vain kaksi viikkoa myöhemmin Nalbandian voitti Pariisin Masters-turnauksen, jossa löi kolmannella kierroksella jälleen Roger Federerin ja aiheutti finaalissa Rafael Nadalille ensimmäisen tappion tenniskentällä Pariisissa kukistamalla hänet 6–4, 6–0.
Helmikuussa 2008 Nalbandian voitti Buenos Airesin ATP-turnauksen loppuottelussa maanmiehensä José Acasuson erin 3–6, 7–6(5), 6–4. Uransa yhdeksännen turnausvoiton hän hankki lokakuussa 2008 Tukholmassa voittaen loppuottelussa Robin Söderlingin erin 6–2, 5–7, 6–3.
Sydneyn ATP-turnauksen loppuottelussa tammikuussa 2009 Nalbandian voitti Jarkko Niemisen lukemin 6–3, 6–7(9), 6–2. Elokuussa 2010 hän voitti Washingtonin turnauksen.
Nalbandian ilmoitti uransa lopettamisesta lokakuussa 2013.
Yksityiselämä
Nalbandian syntyi Córdobassa, joka on Argentiinan toiseksi suurin kaupunki. Hänen harrastuksiinsa kuuluvat kalastus ja jalkapallo. Maaliskuusta 2009 lähtien hänen valmentajanaan toimi entinen ATP-ammattilainen Luis Lobo.
Kaksinpelit (11)
s = sisäkenttä
Merja Kuusisto (hiihtäjä)
Merja Päivikki Kuusisto (o.s. Lahtinen s. 30. kesäkuuta 1968 Laihia) on suomalainen, 1990-luvulla arvokilpailuihin osallistunut maastohiihtäjä.
Kuusisto sijoittui Falunin 1993 MM-kilpailuissa 32:nneksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa kuudestoista ja 30 kilometrin perinteisellä viidestoista. 4 × 5 kilometrin viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Suomen joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi runsaat puoli minuuttia pronssista jääneenä.
Kuusisto sijoittui Thunder Bayn 1995 MM-kilpailuissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kymmenenneksi. 5 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa hän oli sijalla 29. Viestissä hän toi Suomen maaliin kuudentena. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan kaksi kertaa yhdenneksitoista.
Kuusisto voitti Suomen-mestaruuden vapaan hiihtotavan 5 kilometrillä 1994 sekä perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä ja takaa-ajossa 1995
Kuusisto saavutti SM-mitalin myös maastojuoksussa oltuaan kolmas kuuden kilometrin matkalla vuonna 1998.
Merja Kuusisto on naimisissa entisen maastohiihtäjän Mika Kuusiston kanssa.
Lola (laulaja)
__EISISLUETT__ Lola (oikealta nimeltään Pirjo Väyrynen, s. 1949) on suomalainen laulaja, joka levytti 1960-luvun loppupuolella kolme singleä Columbia-levymerkille. Lolan ensimmäinen single "Elämää on hauska elää / Radanvartijan kaunis Yrjö" ei saanut juurikaan huomiota, mutta hänen rohkea esiintymisensä television Laajakulma-ohjelmassa nousi suureksi puheenaiheeksi. Ohjelmassa Lola esitti läpinäkyvässä puserossa kappaleen "Radanvartijan kaunis Yrjö". Esiintymisen myötä keikkamäärät lisääntyivät, ja Lola sai säestäjäkseen Erkki Ertaman yhtyeen. Kesällä 1968 Lola keikkaili Irwin Goodmanin Reteesti vaan -kiertueen mukana. Myöskään seuraavat singlet eivät saavuttaneet mainittavia myyntilukuja, mutta Lola esiintyi yhä runsaasti ajan viihdelehdistössä yksityiselämänsä myötä. 1960-luvun lopulla Lola olikin erityisesti Nyrkkiposti- ja Hymy-lehtien vakioaihe. Vuonna 1968 hän dubbasi Shantin äänen Viidakkokirja-elokuvaan ja oli mukana kahdella elokuvaan liittyvällä äänilevyllä.
Vuoteen 1970 mennessä Lolan suosio oli jo hiipunut. Esimerkiksi Nyrkkiposti järjesti kilpailun, jossa etsittiin "uutta Lolaa". Lolan viimeiseksi levytykseksi jäikin vuonna 1970 Tauton 1 -kokoelma-albumilla julkaistu, Kari Kuuvan säveltältämä ja sanoittama kappale "Rakkaus ei katso aikaa".
Lejla
Lejla oli Bosnia ja Hertsegovinan edustuskappale vuoden 2006 Euroviisuissa. Sen esitti yhtye Hari Mata Hari. Kappale on herkkä balladi, jonka tahti kiihtyy loppua kohden. Se oli monien vedonlyöjien suosikki ja monet tahot ennustivat sille hyvää menestystä. Bosnia ei tuottanut pettymystä. Se sijoittui semifinaalissa toiseksi ja pääsi näin vaivatta finaaliin, jossa se oli lopulta kolmas 229 pisteellä.
Heikki Nyyssönen
Heikki Juhani Nyyssönen (s. 16. kesäkuuta 1937 Kuopio ) on suomalainen kielentutkija ja emeritusprofessori. Hän oli Oulun yliopiston englantilaisen filologian professori vuodesta 1981. Hän tutki englantilaisia tekstejä ja diskurssia sosiolingvistisin ja soveltavan kielitieteen menetelmin sekä englannin kielen pragmatiikkaa ja erikoisalojen englantia.
Nyyssönen toimi jatko-opiskelijana Edinburghin yliopistossa vuosina 1976 ja 1978.
Lohijoki
thumb|300px|Lohijoki Petroskoissa. Lohijoki on Ääniseen laskeva joki Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 25 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 302 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Äänisenrannan piirin Lohijärvestä (ven. Lososinoje), virtaa kiemurrellen kohti koillista ja laskee Äänisen Petroskoinlahteen Petroskoin kaupungin alueella. Tärkein sivujoki on Mašozerka.
Aikaisemmin Lohijoki oli nimensä veroinen, mutta nykyään se on pahasti saastunut. Vuonna 1703 sen suulle perustettiin Suojun (Pietarin) asetehdas, josta Petroskoin kaupunki on saanut alkunsa. Vuonna 1910 joen suuhun rakennettiin vesivoimalaitos.
Colonne Vendôme
Colonne Vendômen huipulla oli alun perin Antoine-Denis Chaudetin veistämä patsas, joka esitti Napoleonia toogaan pukeutuneena, mutta se jouduttiin poistamaan Napoleonin kukistuttua vuonna 1814. Restauraatioaikana pylvään huipulla liehui Bourbonien lippu, mutta heinäkuun monarkian aikana sinne pystytettiin Charles Émile Seurren veistämä uusi patsas, joka esitti Napoleonia sotilaspuvussa. Se puolestaan korvattiin toisen keisarikunnan aikana Auguste Dumontin tekemällä kopiolla Chaudetin alkuperäisestä patsaasta.
Pariisin kommuunin aikana vuonna 1871 Bonaparten dynastiaa symboloinut pylväs kaadettiin. Vallankumouksen kukistamisen jälkeen pylvään kaatanutta väkijoukkoa johtanut taidemaalari Gustave Courbet tuomittiin oikeudessa maksamaan uudelleenpystyttämiskustannukset, mikä ajoi hänet taloudelliseen perikatoon. Pylväs pystytettiin uudelleen vuonna 1873.
Minamoto-klaani
thumb|150px|Sasarindō, Minamoto-suvun vaakuna ([[Mon)]] thumb|Minamoto-klaanin ja Taira-klaanin alueet Japanissa vuonna 1183.
Minamoto-klaani oli japanilainen merkittävä samurai- ja aatelissuku, joka kohosi Japanin tosiasiallisiksi hallitsijoiksi Kamakura-kaudella. Nimi merkitsee "kotikaupunkia" ja jos sen kirjainmerkit luetaan kiinaksi, ne voidaan lausua Genji. Klaani oli kotoisiin Osakan seudulta.
Klaani sai alkunsa Heian-kaudella, kun hovi kasvoi liian suureksi, ja keisari määräsi, että edellisen keisarin jälkeläiset liian monennessa polvessa eivät enää ole prinssejä, vaan saavat sukunimen ja aatelisarvon. Päätöstä aletiin soveltaa keisari Kammun aikana (782–805), ja näin syntyi Minamoto-klaanin ohella Taira-klaani.
Minamoton klaania kutsutaan myös Genji-klaaniksi, ja siihen perustettiin neljä sukuhaaraa neljän keisarin jälkeläisille: Saga-Genji, Murakami-Genji, Uda-Genji ja Seiwa-Genji. Näistä viimeksi mainittu on historiallisesti merkittävin. Sen perusti prinssi Sadazumin poika, keisari Seiwan pojanpoika Tsunemoto, joka otti sukunimekseen Minamoto vuonna 961.
Klaanin kuuluisin jäsen oli Minamoto no Yoritomo, Kamakura-shōgunaatin ensimmäinen shōgun. Selviteltyään välejään Taira-klaanin kanssa Heiji-kapinan aikana vuonna 1159 ja sitä seuranneessa Genpei-sodassa hän nousi samurai-luokan johtoon ja koko Japanin tosiasialliseksi hallitsijaksi vuonna 1192.
Katso myös
thumb|Minamoto-klaanin sukupuu, Ukiyo-e Utagawa Kuniyoshi
Seppo Näätänen
Näätäsen puoliso oli taidemaalari Elga Sesemann.
Boreout
Boreout tarkoittaa työssä turhautumista ja pitkästymistä mielekkäiden työtehtävien puutteesta johtuen vastakohtana liian runsaasta työstä seuraavalle työuupumukselle eli burnoutille. Ongelma syntyy, kun työntekijän taidot ja työtehtävien laatu tai määrä eivät ole tasapainossa. Työntekijä saattaa tehdä päivän työt muutamassa tunnissa jolloin loppupäivä on joutoaikaa. Tällöin valtaosa työntekijän "työpanoksesta" kuluu ajantappamiseen, kuten näennäisiin "palavereihin" tai tietokoneella pelattaviin peleihin, internetin keskustelufoorumeihin ja chatteihin.
Sveitsiläiset yrityskonsultit Philippe Rothlin ja Peter Webder ovat tutkineet boreoutia ja julkaisteet asiasta kirjan ''Diagnose Boreout. Warum Unterforderung im Job krank macht''.
Atsam
Atsam on Kadunan osavaltiossa Nigeriassa puhuttu nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 30,000 ihmistä. Atsam kuuluu nigeriläis-kongolaisten kielten atlanttiseen haaraan ja edelleen kainji-kielten ryhmään. Sen läheisin sukukieli on piti.
Saksan 21. jalkaväkidivisioona
'''Saksan 21. jalkaväkidivisioona''' oli Saksa maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen
Wehrkreis I muodosti 1. lokakuuta 1934 Elbingissä divisioonan peitenimellä Kommandant von Elbing, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 21. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonan runkona oli Reichswehrin 1. divisioonan Preussin 3. jalkaväkirykmentti.
Historia
Divisioona asetettiin liikekannalle 21. elokuuta 1939 osana ensimmäistä liikekannallepanoryhmää. Se liitettiin pohjoisen armeijaryhmän 3. armeijan XXI armeijakuntaan, jonka mukana se hyökkäsi Itä-Preussista Puolaan. Lokakuussa divisioona oli armeijaryhmän reservinä Puolassa. Marraskuussa divisioona oli armeijaryhmä A:n 12. armeijan III armeikakunnassa Eifelin alueelle keskitettynä. Se hyökkäsi Luxemburgin kautta Ranskaan.
Divisioona siirrettiin Itä-Preussiin, josta se aloitti pohjoisen armeijaryhmän mukana etenemisen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa 22. kesäkuuta 1941 edeten aina Leningradin alueelle. Se vetäytyi armeijaryhmän mukana Riikaan ja edelleen Itä-Preussiin loppu vuodesta 1944, jolloin se oli liitettynä 3. panssariarmeijaan. Divisioonan pääosa tuhoutui sodan lopulla Mamonovon motissa. Loppuosa kuljetettiin Veikselinhaffin yli Baltijskiin ja Sambian niemimaalle, missä yksikkö hajaantui taisteluissa puna-armeijaa vastaan.
Komentajat
Divisioonankomentajina olivat :
Karbanioni
Rakenne ja ominaisuudet
Karbanionin rakenne riippuu hiiliatomin hybridisaatiosta ja konjugaatiosta muiden ryhmien välillä. Useimpien yksinkertaisten alkyylikarbanionien rakennetta ei ole pystytty vielä selvittämään, mutta ne ovat todennäköisimmin sp3-hybridisoituneita ja rakenteeltaan tetraedrisiä. Metyylianionin rakenne kaasumaisessa olomuodossa on kuitenkin selvitetty ja tämä karbanioni on sp3-hybridisoitunut ja rakenteeltaan tetraedri. Eräät konjugoituneet karbanionit ovat rakenteeltaan tasomaisia. Karbanionin stabiilius riippuu negatiivisen varauksen omaavan hiilen hybridisaatiosta. Stabiilius pienenee järjestyksessä sp3-hybridisaatio > sp2-hybridisaatio > sp-hybridisaatio. Myös hiiliatomin substituutioaste vaikuttaa stabiiliuteen: primääriset karbanionit ovat stabiileimpia, tertiääriset vähiten. Substituution merkitys on kuitenkin vähäisempää kuin karbokationeilla.
Karbanionit ovat emäksisiä ja nukleofiilisiä yhdisteitä. Ne reagoivat muun muassa nukleofiilisellä substituutiolla, erityisesti S2N-mekanismilla, ja additioreaktioilla. Karbanioni on välituote myös E1cB-mekanismilla tapahtuvissa eliminaatioreaktioissa.
Silkkiterrieri
Silkkiterrieri, toisinaan mainitaan myös nimellä Sidneyn silkkiterrieri, on australialainen koirarotu, joka on luokiteltu FCI:n roturyhmään 3.
Ulkonäkö
Silkkiterrierin liike on tehokasta ja liikeradat ovat suorat. Takajaloissa on voimakas työntö.
Tiettävästi rodulla ei ole karvanlähtökautta, jonka vuoksi se on allergiaystävällinen rotu.
Luonne
Silkkiterrieri on seurallinen koira. Se haluaa olla siellä missä perhekin on. Se seurailee kotona isäntäväen tekemisiä ja kulkee perässä huoneesta toiseen. Toisinaan koirarotua luonnehditaan perin luonteikkaaksi.
Silkkiterrieri haluaa miellyttää. Sillä ei ole varsinaista työkoirahistoriaa paitsi niiden rotujen kautta, joista se on kehitetty. Terrierimäistä rodussa on kuitenkin sen aktiivisuus, iloisuus ja reippaus, jotka yhdistettynä sen miellyttämishaluun, kauniiseen ulkonäköön ja kätevään pieneen kokoon takaavat suosion säilymisen.
Historia
Vaikka silkkiterrieri rotuna onkin kehittynyt Australiassa, sen juuret ovat syvällä Britanniassa, mistä sen esi-isät kulkeutuivat siirtolaisten matkassa Australiaan. Rodun syntyyn ovat eniten vaikuttaneet hieman aiemmin samassa maanosassa brittiläisistä terriereistä kehittynyt australianterrieri sekä yorkshirenterrieri, siinä muodossa kuin ne 1800-luvulla olivat.
Vuonna 1901 Sydney Royal Show’ssa esitettiin ensi kertaa kaksi silkkiterrieriä nimellä ”Terrier, Soft and Silky”. Ensimmäinen rotumääritelmä silkkiterrierille laadittiin Australiassa vuonna 1906. Vuosisadan alkupuolella oli kuitenkin vielä pitkään tapana rekisteröidä silkkiturkkiset pennut silkkiterriereiksi ja saman pentueen karkeampiturkkiset pennut australianterriereiksi.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen silkkiterrierejä alettiin viedä myös ulkomaille. 1940-luvulla silkkejä hankittiin Yhdysvaltoihin enenevässä määrin, ja vuonna 1955 perustettiin amerikkalainen Sydney Silky Terrier Club. Kuitenkin vasta vuonna 1959 American Kennel Club hyväksyi silkit omaksi rodukseen. Samana vuonna silkkiterrieri hyväksyttiin myös FCI:ssä.
Vaikka silkkiterrierejä on ollut Euroopassa silloin tällöin koko rodun olemassaolon ajan, varsinainen kasvatustyö alkoi 1960-luvulla. Pohjoismaista silkkiterriereihin ehti ihastua ensin Ruotsi, kun niitä saapui sinne kaksi vuonna 1965.
Suomeen silkkiterrierit tulivat Ruotsista vuonna 1972, kun Iris ja Curt Gerlin hankkivat Ruotsista Västerbackens-kennelistä uroksen ja kaksi narttua. Ensimmäiset suomalaiset silkkiterrierinpennut syntyivätkin vuonna 1973 heidän kennelissään. Vähitellen muita kasvattajia alkoi tulla mukaan ja tällä hetkellä rodulla on Suomessa jo runsaasti vankkumattomia kasvattajia ja ihailijoita. Silkkiterrierikerho perustettiin aluksi Suomen kääpiökoirayhdistyksen alajaostona vuonna 1988 ja toimi tässä muodossaan vuoteen 1994, jolloin yhdistys rekisteröityi ja liittyi Suomen Terrierijärjestöön. 1990-luvulla silkkiterrierien suosio on lähtenyt Suomessa voimakkaaseen nousuun.
Callisto (yhtye)
Callisto on suomalainen post-metal-yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Kokkolassa, mutta on vuodesta 2002 lähtien toiminut Turusta käsin. Callistolla on levytyssopimus brittiläisen Earache Recordsin kanssa, ja kasvavan suosionsa myötä yhtye on tehnyt useita kiertueita Euroopassa sekä showcase-kiertueen Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Monet musiikkiasiantuntijat pitävät Callistoa yhtenä merkittävimmistä post-metal-yhtyeistä.
Historia
Callisto perustettiin vuonna 2001 Keski-Pohjanmaalla Kokkolassa rumpali Ariel Björklundin, laulaja-kitaristi Markus Myllykankaan, basisti Juho Niemelän ja kitaristi Johannes Nygårdin toimesta. Calliston taustalla oli Pulse-niminen yhtye, jonka kappale Dying Desire oli Calliston ensimmäinen omakustanteinen julkaisu. Musiikkityyli oli uran alkuvaiheessa suoraviivaisempaa metalcorea, vaikuttajinaan muun muassa ruotsalainen Breach ja yhdysvaltalainen Zao. Yhtye esiintyi harvakseltaan. Vuodesta 2002 lähtien Callisto on jatkanut toimintaansa Turusta käsin ja lisännyt esiintymisiään tasaiseen tahtiin. Musiikillinen kehitys on kulkenut alkuajoista nykyhetken hitaampaan ja tunnelmoivampaan suuntaan, hieman yhdysvaltalaisen Neurosiksen hengessä.
Callisto levytti vuodesta 2002 lähtien helsinkiläiselle Fullsteam Recordsille, jolle se on julkaissut yhden mini-cd:n ja kolme täyspitkää albumia, joista True Nature Unfolds lisensoitiin vuonna 2005 tunnetulle brittiläiselle raskaan musiikin levy-yhtiölle Earachelle. Levyn maailmanlaajuisen jakelun myötä Callisto saavutti nopeasti tunnettuutta ja lisää kannattajia ympäri maailman. Pohjois- ja Keski-Euroopan kiertueiden lisäksi Callisto on tehnyt showcase-kiertueen Pohjois-Amerikkaan keväällä 2007, esiintyen muun muassa South by Southwest -festivaaleilla Texasin Austinissa. Keväällä 2005 Callisto kiersi Britanniaa yhdysvaltalaisen High On Fire -yhtyeen kanssa. Vuosina 2005 ja 2009 Callisto soitti Helsingin Tuska-festivaaleilla sekä vuonna 2009 myös Provinssirockissa ja Ruisrockissa. Yhtyeellä on innokas kotimainen ja kansainvälinen kannattajakunta.
Toinen albumi Noir julkaistiin Suomessa keväällä 2006 sekä Kanadassa ja useassa Euroopan maassa helmikuussa 2007. Earache Records ei saanut oikeuksia julkaista albumia Yhdysvalloissa. Tässä vaiheessa Arto Karvonen oli tullut bändiin koskettimiin ja syntetisaattoreihin.
Calliston musiikkityyli sai uusia ulottuvuuksia Jani Ala-Hukkalan liiyttyä yhtyeeseen laulamaan myös puhtaita lauluosuuksia, lisäten bändin kokoonpanoa jälleen yhdellä jäsenellä kuuteen henkilöön. Täten myös Markus Myllykangas siirtyi taustalaulajaksi. Kolmas albumi, Providence, julkaistiin Suomessa ja Ruotsissa 18. helmikuuta 2009. Kansainvälinen julkaisupäivä oli 27. maaliskuuta 2009. Albumi sijoittui 23:nneksi Suomen virallisella listalla.
Providencen jälkeen Callisto piti hiljaiseloa viitisen vuotta palaten uudella albumilla 30. tammikuuta 2015. Tällä aikavälillä alkuperäiskitaristi Johannes Nygård vaihtui Tero Holopaiseen. Secret Youth -albumin julkaisi Svart Records. Albumin julkaisua seurasi Suomen ja Euroopan kiertue 2015. Joka albumin jälkeen on bändi kasvanut ja tällä kertaa mukaan, jo seitsemäksi jäseneksi tuli Jani Rättyä kurkkulaulamaan ja perkussioihin.
Petri Haapimaa
Petri Haapimaa (s. 18. kesäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän pelasi keskuspuolustajana. Edustaessaan Finnairin Palloilijoita hän pelasi 14 ottelussa Veikkausliigassa. Ykkösessä hän on pelannut parisataa ottelua.
Shrek 2
Shrek 2 on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka on jatko-osa menestyselokuvalle Shrek (2001).
Huhtikuussa 2004 Shrek 2 valittiin kilpailemaan Cannesin elokuvafestivaaleilla. Se oli menestys niin Yhdysvalloissa kuin maailmalla ja nousi kaikkien aikojen kolmanneksi katsotuimmaksi elokuvaksi Yhdysvalloissa. Elokuvan soundtrack-albumi oli Billboard-listalla kymmenes. Lisäksi elokuva ansaitsi lipputuloina Yhdysvalloissa noin 440 miljoonaa dollaria ja maailmanlaajuisesti lähes miljardin. Shrek 2 sai jatkoa vuonna 2007, kun Shrek kolmas julkaistiin. Neljäs osa, Shrek ja ikuinen onni ilmestyi vuonna 2010.
Juoni
Kuherruskuukautensa jälkeen Shrek ja Fiona joutuvat matkaamaan Kaukaiseen maahan tapaamaan Fionan vanhempia. Nämä tietenkin järkyttyvät huomatessaan tyttärensä ja tämän aviomiehen olevankin jättejä, ja etenkään kuningas Harold ei pysty sulattamaan asiaa.
Samana iltana hän jo joutuu keskusteluun Hyvän haltijattaren kanssa, joka pitää tilanteesta aivan yhtä vähän. Alun perin nimittäin Harold oli tehnyt haltijattaren kanssa sopimuksen että tämän pojan, prinssi Uljaan olisi pitänyt olla Fionan sulhanen, mutta tämän ehdittyä lohikäärmeen linnaan prinsessa oli jo poissa. Haltijatar käskee Haroldia raivaamaan jätin pois tieltä, ja pian kuningas hiippailee epämääräiseen Myrkkyomena-baariin ja palkkaa salaperäisen palkkamurhaajan hoitelemaan Shrekin pois päiviltä.
Seuraavana päivänä kuninkaan valheellisen rauhanehdotuksen ansiosta Shrek ja Aasi eksyvät metsään, jossa heitä vastaan tulee Haroldin palkkaama murhaaja – Saapasjalkakissa. Lyhyen välikohtauksen jälkeen näistä tulee kuitenkin kumppaneita, kun Shrek säästää Saapasjalkakissan hengen. Shrek tekee päätöksen lähteä Hyvän haltijattaren luo tehdäkseen Fionan onnelliseksi. Haltijatar ei edelleenkään suhtaudu Shrekiin suopeasti ja selittää, että paras tie Fionan onneen olisi, että Shrek luopuisi prinsessasta suosiolla. Shrek ei tietenkään ole tyytyväinen saamaansa vastaukseen, vaan kolmikko varastaa tehtaan varastoista rohdon ikuiseen onneen.
Shrek ja Aasi juovat rohtoa, ja aamulla he huomaavat muuttuneensa – Shrek ihmiseksi ja Aasi hevoseksi – mutta ilman suudelmaa vaikutus kestää vain keskiyöhön saakka. Myöhemmin Shrek kuulee Haroldin ja Haltijattaren keskustelevan. Haltijatar antaa kuninkaalle pienen pullon, jonka tämän pitäisi juottaa Fionalle. Pullon sisällön nauttinut ihminen nimittäin rakastuu ensimmäiseen suutelemaansa henkilöön, jonka tietysti kaavaillaan olevan juuri Uljas. Kohta keskustelijat hoksaavat Shrekin vakoilevan heitä, ja hänet heitetään Aasin ja Saapasjalkakissan kanssa tyrmään.
Illalla ennen juhlien alkamista Harold tarjoaa tyttärelleen teetä, johon pullon sisältö on kaadettu. Samaan aikaan Shrekin ystävät vapauttavat tämän vankilasta ja lähtevät linnaan valtavan, elävän piparkakku-ukon kanssa aikeenaan sabotoida tanssiaiset. Vaikka he ehtivät ajoissa paikalle, Uljaan onnistuu kuitenkin suudella Fionaa. Kumma kyllä prinsessa suhtautuu häneen yhtä kylmästi kuin ennenkin, ja Harold toteaa kai antaneensa "vahingossa" väärän teen. Raivostunut Haltijatar yrittää tuhota Shrekin taikasauvallaan, mutta haarniskaan sonnustautunut kuningas suojaa jättiä, ja tappava säde kimpoaa panssarista takaisin hajottaen itse Haltijattaren kupliksi. Harold säilyy hengissä, mutta muuttuu kuitenkin sammakoksi.
Kuningas hyväksyy viimein Shrekin ja Fionan avioliiton. Samassa kirkonkello alkaa lyödä kahtatoista. Shrek ehdottaa Fionalle, että he suutelisivat, koska silloin he jäisivät ihmishahmoihinsa. Fiona torjuu ajatuksen lempeästi, ja he ja Aasi palautuvat ennalleen.
Arvioita
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Shrek 2 ei yllä edeltäjänsä tasolle isoista resursseista huolimatta. Tietokoneanimointi on yhä komeaa, mutta kliinistä ja hengetöntä. Jatko-osa tuntuu sekä juonenkäänteidensä että ideoidensa puolesta vanhan toistolta. Aikuisempia katsojia kosiskellaan typerästi seksuaalissävytteisillä vitseillä uskaltamatta olla rohkeita missään merkittävässä asiassa.
Juurakkojärvi
Juurakkojärvi on pienehkö Kauhajoella sijaitseva järvi. Pinta-alaa järvellä on 3,7 hehtaaria ja rantaviivaa sillä on kaikkiaan 0,8 kilometriä. Juurakkojärvi kuuluu Juurakko-ojan valuma-alueeseen ja Karvianjoen vesistöalueeseen.
Cubase
Cubasen kaltaisista audiotyöasemaohjelmista käytetään nykyisin myös lyhennettä DAW. Cubase toimii kuin moniraitanauhuri, sen käyttöliittymä ja monet eri toiminnot ovat sekä nimiltään että visuaaliselta ulkonäöltään analogisten esikuviensa mukaisia. Cubasen ensimmäiset versiot olivat Atari ST-tietokoneille, mutta myöhemmin siitä tehtiin versiot myös Mac OS- ja Windows-alustoille. Nykyisin Cubasea kehitetään vain Windows - ja Mac OS X -alustoille. Saatavilla on myös halvempi ja ominaisuuksiltaan hieman riisutumpi Cubase Artist 10.5 ja vieläkin riisutumpi Cubase Elements 10.5.
Madeleine Onne
Madeleine Onne (s. 9. syyskuuta 1960 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen balettitanssija ja balettipedagogi. Hän on Suomen Kansallisbaletin taiteellinen johtaja. Onne aloitti tehtävässä elokuussa 2018 Kenneth Greven lopetettua 10-vuotisen kautensa.
22. kesäkuuta
22. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 173. päivä (174. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 192 päivää.
Madeleine Onne
Onne aloitti balettitanssijana Tukholman Kuninkaallisessa baletissa vuonna 1978 ja kuusi vuotta myöhemmin hänet nimitettiin ensitanssijaksi. Hän työskenteli tanssijana vuoteen 2002, jolloin hänet valittiin Tukholman Kuninkaallisen baletin johtajaksi. Johtajana hän työskenteli vuoteen 2008 ja seuraavana vuonna hän aloitti Hongkongin baletin johtajana ja toimi siellä vuoteen 2017.
22. kesäkuuta
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 21. kesäkuuta, 23. kesäkuuta
Madeleine Onne
Vuonna 2012 Onne oli yksi Helsingin kansainvälisen balettikilpailun tuomareista. Vuonna 2017 Onne aloitti Houstonin balettiakatemian johtajana Yhdysvalloissa.
Vornasuo
thumb|right|200px|Vornasuon kunnan sijainti Tusinan piirissä.
Vornasuo on kaupunkikunta ja kaupunkityyppinen taajama Venäjällä Leningradin alueella Tusinan piirissä. Vornasuo sai kaupunkityyppisen taajaman statuksen vuonna 1949. Vuonna 2013 taajamassa oli 6 446 asukasta ja koko kunnassa 6 765 asukasta.
Naapurikuntia ovat pohjoisessa Possai ja Punaporu, koillisessa Uljana, idässä Tusina, etelässä Liissilä ja lännessä Hatsinan piiri.
Vornasuon kuntaan kuuluu Vornasuon taajaman lisäksi yhdeksän kylää: Kaipala tai Kaipola (Кайболово, Kaibolovo), Kuninkaala (Куньголово, Kungolovo), Myza (Мыза), Novaja (Новая), Osmola (Новолисино, Novolisino), Pohi (Поги, Pogi), Rampala (Рамболово, Rambolovo), Riinilä tai Riinelä (Рынделево, Ryndelevo) ja Suonpää (Шумба, Šumba).
Fiona Schwartz
Fiona Coors, o.s. Schwartz (s. 7. kesäkuuta 1972 Hameln, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan televisiosarjasta Syyttäjä, jossa hän näytteli Kerstin Klaria 2005-2023. Schwartz on näytellyt myös televisiosarjoissa 4 gegen Z, Kettu, Kahden keikka, Etsivä Lea Sommer ja Krista.
Hän on näyttelijä Stephan Schwartzin tytär.
Väinö Tulppala
Väinö Robert Tulppala oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana.
Andienkolokyyhky
Andienkolokyyhky (Metriopelia ceciliae) on kyyhkyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Väinö Tulppala
Perhetausta
Tulppalan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Tulppala ja Ida Maria Paavola. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Hildur Helena Pekkalan kanssa.
Andienkolokyyhky
Koko ja ulkonäkö
Andienkolokyyhky on pienehkö kyyhkylaji ja se voi kasvaa 16–20 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan se on tukeva ja lyhytpyrstöinen. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Andienkolokyyhkyn väritys on ruskehtavan harmaa ja värisävy vaihtelee hieman alalajeittain. Koiraan rinta voi olla naarasta punertavampi. Linnun selän ja siipien höyhenissä on vaaleat kärjet, jotka antavat niille pilkullisen olemuksen. Vatsa on harmaa. Andienkolokyyhkyn silmienympärystän ihon väri on keltainen tai oranssi.
Väinö Tulppala
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Tulppala työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 6. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun jälkeen 2. konekiväärikomppaniaan 9. heinäkuuta 1917.
Andienkolokyyhky
Levinneisyys ja elinympäristö
Andienkolokyyhkyä tavataan alueelta, joka ulottuu Perusta Chilen ja Argentiinan pohjoisiimpiin osiin. Sitä tavataan Andien kuivilta kivikkoisilta, ruohikkoisilta ja pensaikkoisilta alueilta 1 700–4 000 metrin korkeudesta. Laji liikkuu pareittain tai korkeintaan sadan yksilön parvissa. Andienkolokyyhky syö kasvien siemeniä. Lintu rakentaa kuppimaisen pesän koloon tai kallionjyrkänteelle ja naaras munii kaksi valkoista munaa.
Väinö Tulppala
Suomen sisällissota
Tulppala saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Tulppala palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin myöhemmin aluksi Savon jääkärirykmentti 3:ksi ja myöhemmin Uudenmaan rykmentiksi. Tulppala määrättiin 6. joulukuuta 1918 alkaen aluksi päälliköksi 2. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 1. elokuuta 1928 alkaen 1. konekiväärikomppaniaan niin ikään päälliköksi. Uudenmaan rykmentistä hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 Tampereen läntisen sotilaspiirin päälliköksi, josta hänet siirrettiin edelleen 26. tammikuuta 1937 Kannaksen sotilaspiirin apulaispäälliköksi ja 28. marraskuuta 1938 alkaen kutsunta-asiain upseeriksi Helsingin sotilaspiirin esikuntaan, missä hän palvelikin sitten aina vuoteen 1944 saakka. Hän erosi sotien jälkeen vakinaisesta palveluksesta. Myöhemmin hän työskenteli Kaleva Salminen Oy:n ja Voinvienti-osuusliike Valion palveluksessa vuoteen 1952 saakka. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Luottamustoimet
Tulppala toimi Uudenmaan rykmentin kunnianeuvoston varajäsenenä vuonna 1931 ja 1. Divisioonan kunniatuomioistuimen varajäsenenä vuonna 1934 sekä Armeijakunnan esikunnan, 2. Divisioonan, Kannaksen sotilaspiirin esikunnan ja Sotilasmeteorologisen laitoksen yhteisen kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1938.
Bert Grabsch
Bert Grabcsh (s. 19. kesäkuuta 1975 Wittenberg) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1997–2013. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat Espanjan ympäriajon kahdeksannen etapin voitto 2007 ja maantieaika-ajon maailmanmestaruus 2008.
Jarmo Koskinen (surmaaja)
Jarmo Uolevi Koskinen (”Kanaali-Koskinen”, myös muodossa ”Kanali-Koskinen”), nykyisin Roi Juhani Vataja, (s. 1954 Kankaanpää) on suomalainen väkivaltarikollinen, nelinkertainen surmaaja ja Suomen pitkäaikaisin pakkolaitosvanki.