cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikolai Morilov
Morilov hiihti ensimmäisen maailmancup-kisansa joulukuussa 2004. Hän voitti Tour de Ski -sarjaan kuuluneen vapaan tyylin sprintin Prahassa 30. joulukuuta 2007. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa Lahdessa maaliskuussa 2009. Seuraavalla kaudella hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin Rybinskissä sekä parisprintin Düsseldorfissa ja Rybinskissä. Kaudella 2011–2012 Morilov sijoittui toiseksi Roglan ja Szklarska Poręban vapaan hiihtotavan sprinteissä. Hän voitti parisprintin Milanossa ja Tour de Skin vapaan hiihtotavan sprintin Toblachissa. Sprintticupin kokonaispisteissä hän sijoittui toiseksi. Kaudella 2012–2013 hän voitti parisprintin Liberecissä.
Magnum (televisiosarja)
Magnum (Magnum P.I.) on yhdysvaltalainen draamasarja, jota tuotettiin vuosina 1980–1988 kahdeksan esityskautta. Sarjan loivat Donald Bellisario ja Glen A. Larson. Pääosaa esittää Tom Selleck. Sarjaa kuvattiin Havaijin saarilla.
Sarja kertoo yksityisetsivä Thomas Magnumista, joka ratkoo erilaisia murha- ja rikostapauksia.
Sarjojen Magnum, Simon & Simon ja Murhasta tuli totta tapahtumat on linkitetty samaan maailmaan crossover -jaksojen avulla.
Vierailevat tähdet
Sarjassa ovat vierailleet myös joukko tunnettuja henkilöitä. Näitä ovat muun muassa:
Tuotanto
Sarjaa oli alun perin tarkoitus tehdä ABC:n kanavalle, koska Glen Larsonin sarjat The Hardy Boys/Nancy Drew Mysteries ja Taisteluplaneetta Galactica olivat jo osa heidän ohjelmistoa. ABC kuitenkin päätti lopettaa kyseiset sarjat, jonka jälkeen tammikuussa 1979 Larson vei uuden rikossarjansa CBS:n kanavalle.
Uudelleenkäynnistys
Vuonna 2018 CBS ilmoitti tilanneensa uuden version Magnum sarjasta. Sen esittäminen alkoi syyskuussa 2018 CBS:n kanavalla.
Brittiläinen Kultarannikko
Kultarannikko (suom. kirjoitusmuoto myös Kultaranta, ) oli Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan ja myöhemmin Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaa Länsi-Afrikassa Guineanlahden rannikolla vuosina 1821–1957. Se itsenäistyi vuonna 1957 nimellä Ghana. Siirtomaa-aikainen nimi juontaa juurensa siihen, että alueelta huuhdottiin kultaa, jota portugalilaiset kauppiaat kävivät ensimmäisinä eurooppalaisina hankkimassa.
Pierre-Henri Raphanel
Pierre-Henri Raphanel (s. 27. toukokuuta 1961 Alger, Algeria) on entinen ranskalainen Formula 1 -kuljettaja.
Ura
Raphanael aloitti uransa kilpailemalla kartingissa, jossa hän voitti Ranskan eliittimestaruuden vuonna 1981. 1980-luvulla Raphanael ajoi myös erilaisissa Formula Renault, Formula 3 sekä Formula 3000 -sarjoissa, joista parhaimmat hetket hänelle olivat Formula 3:sten kolmas sija vuonna 1984, F3 Monacon osakilpailun voitto 1985 ja Ranskan Formula 3 -mestaruus.
Raphanel kilpaili lyhyellä (17 osakilpailun) F1-urallaan kolmessa eri pikkutallissa, jotka olivat Larrousse, Coloni ja Rial. Hän selviytyi aika-ajojen karsinnoista ainoaan kilpailuunsa Coloni-tallin autolla Monacon GP:ssa kaudella 1989 lähtöruudusta 18, josta tuloksena oli keskeytys (vaihdelaatikkovika).
Formula 1:sten jälkeen Raphanael siirtyi Le Mans, GT ja urheiluautosarjoihin, joissa hän voitti GT1 -ajoluokkansa Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1997.
Moyen-Chari
thumb Moyen-Chari (eli Keski-Chari) on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 samannimisestä prefektuurista erottamalla eteläosasta Mandoulin alue. Moyen-Charin vanhan provinssin pinta-ala on 45 180 neliökilometriä. Vuonna 2008 alueella arvioitiin olevan noin 1 057 000 asukasta.
Alue sijaitsee maan eteläosassa. Se on saanut nimensä Charijoesta. Moyen-Charin pääkaupunki on Sarh.
Jäätie
thumb|right|230px|Jäätie [[Saimaalla]] Jäätie on talveksi vesistön kuten järven, joen tai meren jäälle avattu tieura, jonka tarkoituksena on lyhentää ajomatkaa. Jäätiet korvaavat pääasiassa lautta- ja lossireittejä ja toimivat oikoreitteinä. Suomessa jäätiet ovat yleensä avoinna joulukuusta maaliskuun loppuun. Jäätien vaatiman jään paksuuden minimivahvuus on yleensä 20 senttimetriä tai enemmän. Jääteillä liikuttaessa ovat voimassa samat liikennesäännöt kuin muussa tieliikenteessä.
Jäätiellä ajettaessa riittävä turvaväli on ensiarvoisen tärkeä turvallisuuden säilyttämiseksi. Turvavälin pituutta on hankala määrittää, mutta ajoneuvojen ei koskaan tulisi kulkea 50 metriä lähempänä toisiaan.
Jääteiden ongelmia
Jääteille asetettavien nopeusrajoitusten tarkoituksena on varmistaa jäätien turvallinen ylitys. Rajoitusten tarkoituksena on asettaa turvallinen tilannenopeus liukkaalla pinnalla, sekä estää jään murtuminen. Ylinopeudet jäätiellä voivat johtaa jääkuoren särkymiseen.
Jääkuoren alla oleva sula vesi lähtee aaltoliikkeeseen, kun sen päältä kulkee jäätietä käyttävä ajoneuvo. Mikäli ajoneuvon nopeus on hitaampi kuin aaltoliikkeen nopeus, ei ongelmia synny. Kun ajoneuvon nopeus on sama kuin aallon nopeus, seurauksena aallon reuna muodostuu niin jyrkäksi, että se voi rikkoa jääkuoren. Jääkuoren murtumat muodostuvat yleensä ajoneuvon taakse ja muodostavat siten takana ajaville surmanloukun. Rannan lähellä aaltoliike voi heijastua rannasta, jolloin ajoneuvo jää jääkuoren alla olevaan ristiaallokkoon, joka voi murtaa jään ajoneuvon alla.
Jääteitä
Saaristomeren jäätilanteen salliessa on mantereen ja Ahvenanmaan välillä joinakin talvina ollut epävirallinen jäätieyhteys koko matkalle, joka on reitistä riippuen noin 140 kilometriä. Sellainen kulki ainakin kevättalvella 1963, 1967 1970, 1971, 1979 1988, 2003 ja 2011. Lisäksi Ahvenanmaan ja Turun saaristossa on mahdollisuuksien mukaan talvisin lyhyempiä jääteitä saarelta toiselle.
Talven jäätiet ovat mahdollisuuksien mukaan perinteenä muun muassa Merenkurkussa, missä se talvella 1966 kulki 115 kilometrin pituisena Vaasasta aina Uumajaan asti.
Savonlinnan seudulla on useita jääteitä, jotka lyhentävät ajoreittejä ja korvaavat losseja:
Lisäksi jääteitä on myös:
Iso Riuttalampi
Iso Riuttalampi on Keski-Suomessa Uuraisissa Pirttiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 176,2 metriä mpy.
Jäätie
Jääteitä
)
10th Anniversary Live
10th Anniversary Live on suomalaisen Ensiferum-yhtyeen ensimmäinen DVD, joka julkaistiin 28. kesäkuuta vuonna 2006. Se on kuvattu uudenvuodenaattona vuonna 2005 kulttuuri- ja monitoimitalo Nosturissa. DVD:llä on myös mukana suomalaisen Finntroll-yhtyeen onnittelulaulu 10-vuotiaalle Ensiferumille.
Paul Oxley
thumb|Paul Oxley vuonna 2015. Paul Oxley (oikealta nimeltään Malcolm Campbell, s. 9. elokuuta 1953 ) on Helsingissä asuva englantilainen lauluntekijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten Paul Oxley’s Unit -yhtyeen laulajana ja lauluntekijänä.
Suomalaisen tyttöystävän myötä Oxley muutti vuonna 1979 Britanniasta Tammisaareen. Studioalalla työskennellyt Oxley pääsi äänimieheksi tammisaarelaiseen The Basement Band -yhtyeeseen. Yhtyeen jäsenet olivat suomenruotsalaiset Ulf Enberg (kitara), Kjell Ekholm (basso), Janne Romberg (rummut) ja Björn Åkerberg (kosketinsoittimet).
Muusikoiden huomattua, että Campbell osasi myös laulaa, häntä pyydettiin yhtyeen jäseneksi. Malcolm Campbellin nimi oli kuitenkin suomalaisjäsenille vaikea lausua, joten Campbell keksi helpommin lausuttavan taiteilijanimen Paul Oxley. Aluksi nimellä Paul Oxley’s Radio toimineen yhtyeen julkaistessa tuplasinglensä ”Another Heartbreak / The Judge and the Jury” vuonna 1980, Oxley oli kuitenkin jo palannut Englantiin. ”Another Heartbreak” sai mukavasti radiosoittoa, nousten lopulta listaykköseksi. Oxleytä pyydettiin palaamaan Suomeen tekemään muutaman keikan. Paul Oxley's Unitin varsinainen menestys alkoi kesän 1981 keikoilta ja alkusyksystä ilmestyneellä esikois-LP:llä Living in the Western World. Aikakaudelle uudenlainen melodinen ja energinen pop iski suomalaiseen nuorisoon platinalevyn verran yli 65 000 kappaleen myynnillään. Suurimpia menestyskappaleita olivat ”Spanish Bars”, ”Terry’s Inside” ja nimikappale ”Living in the Western World”.
Live (Blind Guardianin albumi)
Kiertueen aikana bändin rumpalilla, Thomen Stauchilla, oli välillä jonkinlaisia ongelmia käsiensä kanssa. Tästä syystä joillekin keikoille palkattiin häntä paikkaamaan keikkabasisti Oliver Holzwarthin veli Alex Holzwarth.
Albumilta julkaistiin single The Bard's Song (in the Forest).
Luettelo pikkuplaneetoista: 8001–9000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 8001:stä ja päättyen 9000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Sellaista sattuu!
Sellaista sattuu! on Ravensburgerin vuonna 2004 julkaisema lautapeli, jonka ovat suunnitelleet Wolfgang Kramer ja Michael Kiesling. Peli koostuu kuusikulmaisista laatoista, jotka kootaan ketjuksi. Pelaajien on kuljetettava nappulansa ketjun lävitse yrittäen haalia itselleen parhaat pisteet. Peli sopii kaikenikäisille pelaajille.
Pelin kulku
Peli koostuu laatoista, joissa on joko numero väliltä -10...+10 tai neliapila. Lisäksi on olemassa aloitus- ja lopetuslaatat. Muut laatat arvotaan jonoksi päätylaattojen väliin ja pelaajat asettavat neljä pelinappulaansa aloituslaatalle.
Pelinappulan poistuessa laatalta saa napin haltija laatan itselleen, mikäli laatalla ei ole muiden pelaajien pelinappuloita tai neutraaleja nappeja. Laatan poistuessa ketju lyhenee laatan verran ja pelaaja saa plus- tai miinusmerkkisiä pisteitä. Neliapilalaatalla voi muuttaa yhden miinuspisteitä tuottavan napin vastaluvuksi.
Pelin voittaa pelaaja, jolla on eniten pisteitä, kun kaikkien pelaajien kaikki pelinappulat ovat päässeet maaliin.
Kosovon ja Albanian yhdistyminen
pienoiskuva|Rajatarkastuspiste Albanian ja Kosovon rajalla Kosovon ja Albanian yhdistymisessä Albania ja Kosovo yhdistyisivät jollakin tapaa toisiinsa. Yhden version mukaan Kosovosta tulisi osa Albaniaa, jolloin Kosovo luopuisi itsenäisen valtion asemasta. Tämä vaatisi Kosovon nykyisen perustuslain muuttamista. Vaihtoehtoisessa suunnitelmassa Kosovo ja Albania muodostaisivat keskenään esimerkiksi valtioliiton.
Eräiden Kosovon ja Albanian yhdistymistä kannattavien ja Suur-Albania -aatteen puolustajien mielestä myös kaikki Balkanin alueen albaanit voisivat yhdistyä. He perustelevat näkökantojaan muun muassa Osmanien valtakunnan ajan historialla, jolloin Albania jaettiin neljään provinssiin. Toisten arvioiden mukaan Kosovon albaanit eroaisivat nykyisin merkittävästi esimerkiksi albanialaisista. Serbia on tuominnut jyrkästi puheet Kosovon ja Albanian mahdollisesta yhdistymisestä vaatien EU:ta ottamaan tuomitsevamman kannan asiaan. EU:n ulkopolitiikasta vastaavat ovat aiemmin tuominneet Albanian puheet yhdistymisestä "provokaativiseksi". Serbialaiset pitävät Kosovoa kulttuurinsa ja historiansa kannalta keskeisenä alueena. Serbinationalistit pelottelivat kansalaisiaan Suur-Albania -suunnitelmilla, joka vaikutti Jugoslavian hajoamissotiin. Jotkut pelkäävätkin, että Kosovon ja Albanian yhdistyminen ruokkisi nationalismia laajemminkin Balkanilla. Yhdistymispuheita on myös toppuuteltu vetoamalla kansainvälisiin lakeihin, jotka toisivat haasteita niin Kosovon kuin Albaniankin kansainväliselle asemalle. Monin paikoin myös uskotaan, että puheilla olisi ennemminkin tarkoitus viestiä läntisten instituutioiden suuntaan, jotta ne omalta osaltaan helpottaisivat Kosovon nykyistä tilannetta ja toisaalta edesauttaisivat myös Albanian etenemistä Euroopan unioniin ja sotilasliitto Natoon. Paikoin ajatellaan, että yhdistymishaaveet konkretisoituisivat lähinnä rajamuodollisuuksien helpottamisessa ja yhteistyön lähentämisessä.
Innayya Chinna Addagatla
Addagatla sai 1. heinäkuuta 1993 uuden nimityksen Srikakulamin hiippakunnan piispaksi.
Antti Lautala
Antti Lautala on suomalainen laulaja ja kitaristi. Hänet tunnetaan Apulanta-yhtyeen varhaisista kokoonpanoista sekä Varjo ja Silent Scream -yhtyeistä.
Ura
Lautala perusti Toni Wirtasen kanssa Apulanta-yhtyeen vuonna 1991. Alussa he soittivat death metallia kahdestaan. Elli oli heidän ensimmäinen oma kappaleensa. Heidän ensimmäinen esiintymisensä oli vuonna 1991 Heinolan lyseolla. Debyytti ei kuitenkaan ollut onnistunut, sillä jo viiden minuutin kuluttua melun aiheuttamana tulivat poliisit paikalle ja konsertti keskeytettiin. Vuonna 1994 Lautala erosi Apulannasta musiikillisten erimielisyyksien vuoksi.
Lautala perusti Varjo-yhtyeen samana vuonna kun oli eronnut Apulannasta. Kahden kuoleman jälkeen Varjon sisällä ja yhden vuoden aikana yhtye kuitenkin hajosi. Vuosi oli 2009. Lautala oli sopinut Waldénin kanssa "herrasmiessopimuksen", että jos toinen jäsenistä eroaa tai kuolee, bändiä ei jatketa Varjo -nimellä. Siksi Varjon jäljelle jäänyt kokoonpano ei voinut enää soittaa Varjossa, joten he perustivat yhtyeen Silent Scream. Se julkaisi debyyttialbuminsa In the Cinema vuonna 2010.
Lautala on toiminut vuodesta 1994 lähtien lauluntekijänä niin Varjolle kuin Silent Screamille.
GPT-3
OpenAI julkaisi GPT-3:sta kehittyneempiä versioita 15. maaliskuuta 2022. Kehittyneempi GPT-3.5 julkaistiin 30. marraskuuta 2022 ja seuraaja GPT-4 14. maaliskuuta 2023. GPT-3.5 on käytössä ChatGPT -tekoälyssä.
Ominaisuudet
Erään käyttäjän mukaan GPT-3 on aavemaisen hyvä tuottamaan koherenttia tekstiä. GPT-3:n kirjoittamia uutisia on vaikea erottaa ihmisen kirjoittamista.
GPT-3 osaa koodata CSS-, JSX- ja Python -kielillä.
Bernie Piltch
Bernard David "Bernie" Piltch (12. elokuuta 1927 Montreal – 7. huhtikuuta 1983 Toronto) oli kanadalainen saksofonisti, klarinetisti ja huilisti. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa klarinetinsoittoa Herbert Pyen johdolla 1940-luvulla ja sai tämän jälkeen sävellysopetusta Gordon Delamontilta.
Piltch soitti bebopia ja kuului muiden muassa Bobby Gimbyn, Benny Louisin, Bert Niosin ja Art Hallmanin johtamiin yhtyeisiin. Hän teki yhteistyötä myös Rob McConnellin, Norman Symondsin, Ron Collierin, Paul Hoffertin, Guido Basson, Johnny Burtin ja Jerry Tothin kanssa. Piltch soitti saksofonia lisäksi Toronton sinfoniaorkesterin kanssa muun muassa Symondsin teoksen The Nameless Hour esityksessä vuonna 1970. Hän myös kantaesitti orkesterin kanssa Harry Freedmanin sävellyksen Scenario. John Wyren Bernie bassoklarinetille, kuorolle ja lyömäsoittimille on omistettu Piltchille, joka kantaesitti sen 13. marraskuuta 1976.
Myös Piltchin pojista Robista ja Davidista tuli muusikoita, ja he esiintyivät isänsä kanssa 1970-luvun lopussa. Piltch sopeutui moniin eri tyylilajeihin, kuten hänen poikansakin omilla urillaan jazz- ja popmuusikkoina.
Pekka Alpo
Pekka Albin Alpo (alk. Muhonen, 26. helmikuuta 1877 Heinävesi – 5. helmikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja -ohjaaja. Hän oli Suomen Kansallisteatterin apulaisjohtaja 1920–1948, joka sai mainetta erityisesti Strindbergin ja Tolstoin näytelmien esitysten nykyaikaistamisesta.
Alpon vanhemmat olivat maanviljelijä Niilo Muhonen ja Angelika Pakarinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 ja sai kiinnityksen Suomalaiseen teatteriin 1897, mutta erosi 1901 ja lähti opintomatkalle Saksaan ja Ranskaan. Kasimir Leinon johtaman Suomen Näyttämön palveluksessa hän oli ohjaajana 1903–1094 ja Tampereen teatterissa näyttelijänä 1904–1905 sekä uuden opintomatkansa jälkeen johtajana 1907–1912. Kansan näyttämön johtajana hän toimi 1912–1914 ja sen jälkeen 1914–1920 johtajana Viipurissa toimineessa Suomalaisessa maaseututeatterissa. Suomen Kansallisteatteriin hän siirtyi 1920, teatterin apulaisjohtajana hän toimi aina vuoteen 1948 asti ja johtokunnan jäsenenä 1925–1948. Vuosina 1920–1929 hän myös opetti Suomen Näyttämöopistossa.
Toimikaudellaan Tampereen teatterissa Alpo sai vauhtia teatteritalohankeeseen niin, että teatterirakennus valmistui 1913. Alpo palkittiin Pro Finlandia -mitalilla 1948.
Domination
Domination on yhdysvaltalaisen Morbid Angel -yhtyeen neljäs albumi. Se julkaistiin Earache Recordsin kautta vuonna 1995. Kappaleesta ”Where the Slime Live” tehtiin myös musiikkivideo. Albumilta ei julkaistu singlejä.
Mariadas Kagithapu
Mariadas Kagithapu (7. syyskuuta 1936 – 26. helmikuuta 2018) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän kuului Pyhän Frans Salesilaisen lähetyssaarnaajiin. Hänet vihittiin papiksi 10. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin Gunturin hiippakunnan piispaksi 19. joulukuuta 1974. Duraisamy Simon Lourdusamy konsekroi Kagithapun piispaksi Saminini Arulappan ja Ignatius Gopun avustamana 5. toukokuuta 1977.
Kagithapu sai 10. syyskuuta 1982 nimityksen Visakhapatnamin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. tammikuuta 1983. Hiippakunnasta tuli arkkihiippakunta 16. lokakuuta 2001 ja Kagithapusta tämän muutoksen myötä arkkipiispa.
Monte-Criston kreivi
Monte-Criston kreivi (, suomeksi joskus myös Monte Criston kreivi) on klassinen Alexandre Dumas vanhemman kirjoittama historiallinen seikkailuromaani. Sitä pidetään usein Dumas'n parhaimpiin kuuluvana teoksena ja se esiintyy usein myös kaikkien aikojen parhaimpien romaanien listoilla.
Tarinan paikkana ovat Ranska, Italia ja Välimeren saaret vuosina 1814–1838. Seikkailuromaanin tyyliin kirjoitetun tarinan teemoja ovat oikeus, kosto, armeliaisuus ja anteeksianto.
Juoni
Romaani alkaa, kun Edmond Dantès palaa Marseilleen ja tapaa perheensä ja ystävänsä. Dantèsista on tulossa Morrelin laivanvarustamoyhtiön Pharaon-laivan kapteeni ja hän aikoo naimisiin kauniin Mercedeksen kanssa. Kapteenin paikasta kateellinen Danglars ja Mercedestä rakastava Fernand juonittelevat ilmiantokirjeen, ja häät keskeytyvät kun Dantèsia tullaan pidättämään kuninkaan nimissä. Kuulustelijana toimivan prokuraattorin sijaisen de Villefortin annetaan ymmärtää, että Dantès oli viemässä kirjettä Napoleonilta hänen isälleen – tunnetulle bonapartistille Noirtier'lle (koko sukunimi Noirtier de Villefort). Urastaan ja maineestaan huolestunut de Villefort polttaa kirjeen ja passittaa Dantèsin Ifin vankilaan.
Neljätoistavuotisen vankeutensa aikana Dantès menettää melkein toivonsa ja yrittää kuolla nälkään. Hän pelastuu, kun apotti Faria kaivautuu pakotunnelistaan hänen selliinsä. Apotista tulee hänelle ystävä ja opettaja, jolta hän oppii monia asioita pakotunnelin kaivamisen lomassa. Apotti myös päättelee Dantèsin vihamiesten nimet ja Dantès vannoo kostavansa heille. Kun Faria kuolee, Dantès karkaa tämän ruumissäkissä, löytää apotin aarteen Montecriston saarelta ja muuttaa nimensä Monte-Criston kreiviksi aarresaarensa mukaan. Hän palkitsee ensin Sindbad Merenkulkijana hyväntekijänsä Morrelin, jonka jälkeen matkustelee ja suunnittelee kostoaan kymmenen vuotta.
Monte-Cristo esiintyy eri henkilöllisyyksillä kuten apotti Busonina, lordi Wilmorena ja Sindbad Merenkulkija. Hän muuttaa Pariisiin, jossa hänen vihamiehensä ovat päässeet arvostettuun asemaan. Monte-Criston tunnistaa vain entinen kihlattu Mercedes, joka on nyt Fernandin vaimo. Fernand on arvostettu kreivi Morcerf sekä pääri, Danglars menestyvä pankkiiri ja de Villefort kuninkaallinen prokuraattori (= yleinen syyttäjä).
Toimittaessaan kostoa loppuun kreivi ilmiantaa aina itsensä vihamiehilleen. Fernandille hän esiintyy Dantèsin merimiespuvussa, ja tämä ampuu itsensä. Apurin puukotettua Caderoussen kreivi sanoo hänelle: "Olen vain köyhä merimies, jonka isä kuoli nälkään sinun vuoksesi." Caderousse tunnistaa hänet viime hetkellä ennen kuolemaansa. Danglars ja Villefort eivät kuole, mutta ensimmäinen menettää rahansa ja toinen vaimonsa, poikansa ja järkensä.
Monte-Cristo uskoo olevansa oikeutettu rankaisemaan – "Jumalan ruoska kuten Attila" – ja yhteiskunnan lakien ulkopuolella. Hän sanoo, että tuomioista eli "luonnollisesta tuomitsemisesta huolehtivat ne, joille Jumala on antanut siunauksensa", hän myös pitää itseään yhtenä näistä. Kirja päättyy Villefortin tyttärelle Valentinelle ja Maximilien Morrelille osoitettuun kirjeeseen, jossa kreivi myöntää olleensa väärässä asettuessaan Jumalan asemaan ja kirjoittaa, että "kaikki inhimillinen viisaus sisältyy näihin kahteen sanaan: Odota ja toivo!" Morrel ja aluksi toiselle kihlattu Valentine saavat toisensa ja myös Monte-Cristo löytää uuden onnen Haydéen seurassa.
Henkilöt
thumb|900px|center|Kirjan henkilöiden suhteita toisiinsa. (Klikkaa isommaksi)
Tiedonkäyttö
Tiedonkäyttö on ihmisen, yksilön tai organisaation, toimintaa tiedon kanssa jossain tilanteessa. Tiedonkäytön ala ulottuu arkielämän pienistä käytännöllisistä teoista tieteen ja taiteen harjoittamiseen. Tutkimuksellisesti sitä voidaan lähestyä lukuisista näkökulmista. Laajimmillaan ymmärrettynä tiedonkäyttö on niin yksilön kuin lajinkin selviytymisen edellytys. Tiedonkäyttö liittyy kiinteästi tiedonhankintaan; yhdessä nämä muodostavat kokonaisuuden, jota usein kuvataan tiedonhankinnan ja -käytön syklinä. Tiedonkäytön ilmiöitä tutkitaan viestintä- ja kasvatustieteissä, mutta keskeisintä niiden tutkimus on informaatiotutkimuksessa, missä tiedonkäyttö kuuluu tiedontarpeiden ja tiedonhankinnan rinnalla tutkimuksen ydinalueisiin. Tiedonkäyttö kohdistuu tietämykseen (mielen sisältönä), informaatioon tai tiettyyn tiedonlähteeseen. Tiedonkäyttö-termin rinnalla on toisinaan myös sana informaationkäyttö. Informaatiotutkimuksen englanninkielisessä tutkimuskirjallisuudessa suomen termiä tiedonkäyttö vastaavat lähinnä termit information use ja knowledge use.
Informaation- ja tiedonhankinnan näkökulma
Tiedonhankinnan yhteys tiedonkäyttöön perustuu ajatukseen tiedosta käyttäjän hallussa olevana resurssina tai hyödykkeenä. Jotta tietoa voitaisiin käyttää, se on ensin saatava tulevan käyttäjän ulottuville. Tietyn ongelman ratkaisemiseen tai tiedontarpeen tyydyttämiseen tarvitaan sille hyödyllisen (relevantin) informaation paikantamista ja alustavaa arviointia, jota seuraa tiedonhankinta ja -käyttö, joiden tuloksena käsitykset ongelmasta tai muusta tiedontarpeesta kehittyvät.
Tietokäytäntöjen näkökulma
Tiedonkäyttö liittyy johonkin älylliseen, ajatuksina ja tekoina ilmenevään toimintaan. Vastaavasti kaikkeen toimintaan liittyy tietyssä yhteisössä vakiintuneita (ja hyväksyttyjä) toimintatapoja, käytäntöjä. Tietokäytännöt (myös informaatiokäytännöt, information practices) käsitteenä perustuvat siihen, että tiedonhankinnan ja -käytön ajatellaan olevan yhteisöllisiä ja vuorovaikutuksellisia ilmiöitä, siis edellyttävän ihmisten välistä suoraa tai välittynyttä kanssakäymistä. Tiedonkäyttöön liittyvällä yhteisöllä on yhteisiä toimintatapoja, käsitteitä, kieltä ja teknologiaa tähän tarkoitukseen.
Informaationkäsittelyn näkökulma
Tiedon tai informaation käsittely tarkoittaa uuden johtamista aikaisemmasta, lähtötietojen (input) muokkaamista uuteen muotoon. Käsittely voi olla teknisessä järjestelmässä algoritmien ja tietorakenteiden ohjaamana tapahtuvaa tai ihmisen ajattelua ja päättelyä. Käsittelyn kohteena oleva informaatio on varastoitu lähteisiin, kuten asiakirjoihin tai tietokantoihin. Tiedonkäyttö ymmärrettynä tiedon käsittelyksi sisältää sen, että tieto otetaan vastaan, se suhteutetaan aikaisempaan tietoon joko ajattelemalla eli sisäistämällä tai muokkaamalla tiedosta jokin ulkoinen esitys eli tallentamalla se.
Tiedonrakentelun näkökulma
Tiedonkäyttöä voidaan pitää uutta tietämystä, uusia käsityksiä ja merkityksiä kehittävänä prosessina, tiedonrakenteluna, jossa hyödynnetään sekä kognitiivisia että affektiivisia, tunteisiin liittyviä, keinoja. Tiedonrakentelu on ymmärrettävissä myös kollektiivisena toimintana, jonka kohteena ovat käsitteelliset luomukset eli artefaktit. Tämän, Carl Bereiterin kehittelemän käsityksen perustana on erottelu yksilön oppimisen ja julkisen kulttuuritiedon kollektiivisen kehittelyn välillä.
Informaation tuottamisen näkökulma
Informaation tuottamisen näkökulma tiedonkäyttöön liittyy siihen, että tieto on jaettavissa ja välitettävissä ainoastaan jonkin ulkoisen esityksen muodossa.
Tiedon soveltamisen näkökulma
Sovellettaessa tieto toimii resurssina jossain toiminnassa. Soveltaminen edellyttää konkreettisuutta, tiedonkäyttö tapahtuu jotakin varten (ad hoc) tietyssä ajassa ja paikassa, osana toimijan, tiedonkäyttäjän, elämäntilannetta.
Vaikuttavuuden näkökulma
Kun tiedonkäyttöä tarkastellaan vaikuttavuuden näkökulmasta, tiedon omistaja eli käyttäjä asetetaan tavallaan tiedon kohteeksi: kun ihmisellä on tietty vaikuttava tieto, siitä seuraa jotakin hänen tai toisten ihmisten elämään. Tiedonkäyttöä voidaan rajoittaa jopa lainsäädännöllä silloin, kun yksilön hallussa olevan tiedon käyttäminen saattaisi toiset epätasa-arvoiseen asemaan tai mahdollisesti tuottaisi muuta vahinkoa. Sisäpiirikaupat ja rippisalaisuus ovat esimerkkejä tällaisista tilanteista.
Joji Govindu
Joji Govindu (s. 3. toukokuuta 1944) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. joulukuuta 1969 ja nimitettiin Nalgondan hiippakunnan piispaksi 21. huhtikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Saminini Arulappa, jota avustivat Thumma Bala ja Innayya Chinna Addagatla.
Jumping Flash!
Jumping Flash! on Exactin kehittämä tasohyppely/ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille.
Peli on ensimmäinen aidosti kolmiulotteinen tasohyppelypeli. Pelissä ohjataan robottijänistä nimeltä Robbit.
Peli on myöhemmin julkaistu myös PlayStation Networkiin ladattavaksi.
Pelistä on julkaistu myös jatko osa, jonka nimi on Jumping Flash! 2.
Pieni Kalliojärvi (Uurainen)
Pieni Kalliojärvi on Keski-Suomessa Uuraisissa Pirttiperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 182,7 metriä mpy.
Kotokolit
Kotokolit (myös temit, tembat) ovat gurilaista kieltä puhuva kansa etupäässä Ghanassa ja Togossa. Heitä arvioidaan olevan 350 000 henkeä.
Burkina Fason Gurman alueelta kotoisin olevat kotokolit asettuivat 1600- ja 1700-luvuilla Sokodén seudulle. He alkoivat kääntyä islamiin 1800-luvulla. Nykyään yli 80 % kotokoleista on muslimeja.
Radio Jerevan
Radio Jerevan on Neuvostoliitossa sekä itäblokin maissa (ja edelleen Venäjällä) suosituissa vitseissä esiintyvä kuvitteellinen radioasema, joka on vastaavinaan kuulijoiden lähettämiin kysymyksiin.
Entisen Neuvostoliiton ulkopuolella Radio Jerevan -vitsit tunnetaan erityisesti poliittisena huumorina, mutta entisessä Neuvostoliitossa Radio Jerevan -vitsit käsittävät kaikki vitseille tyypilliset aiheet: avioelämän, seksin, alkoholin, eri kansallisuudet ym.
Esimerkkejä Radio Jerevan -vitseistä
Radio Jerevan -vitsin rakenne on seuraava: "Täällä Radio Jerevan. Meiltä on kysytty: ... Me vastaamme: ..."
Toinen vitsi kerrottiin Suomesta Ukrainan kriisin aikaan:
Kolmas, neljäs ja viides vitsi liittyvät niinikään Venäjän sotatoimiin Ukrainassa 2022:
Nieriät
Nieriät (Salvelinus) on lohikalojen lahkoon (Salmoniformes) ja lohien heimoon (Salmonidae) kuuluva kalasuku.
Lajit
Sukuun kuuluu 51 lajia ja kolme sukupuuttoon kuollutta lajia.
Thumma Bala
Thumma Bala (s. 24. huhtikuuta 1944) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1970 ja nimitettiin Warangalin hiippakunnan piispaksi 17. marraskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. maaliskuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Saminini Arulappa, jota avustivat Alphonsus Beretta ja Joseph S. Thumma.
Bala sai 12. maaliskuuta 2011 nimityksen Hyderabadin arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 5. toukokuuta.
Isokarpalo
thumb|240px|Suolta poimittuja karpaloita sangossa. Isokarpalo (Vaccinium oxycoccos) on puolukoihin (Vaccinium) kuuluva punakukkainen ja -marjainen, ainavihanta varpu. Se kasvaa sekä Euraasian että Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Suomessa se on lähes koko maassa varsin yleinen alkuperäiskasvi, vain Pohjois-Lapissa harvinainen. Se kasvaa runsaimmillaan ja varsinkin parhaiten marjovana erilaisilla, monesti melko märilläkin nevoilla. Vaikka se kasvaa myös rämeillä ja korvissa, marjasadot jäävät siellä paljon pienemmiksi. Sitä syövät esimerkiksi kurjet ja riekot. Isokarpaloa muistuttava toinen Suomen soilla kasvava karpalo on pikkukarpalo (Vaccinium microcarpum). Se kasvaa kuivemmilla paikoilla, ja sen kukat ja marjat kasvavat yksitellen, ja marjat jäävät selvästi pienemmiksi.
Ulkonäkö
Karpalo on suikerteleva varpu, jonka versot matavat pitkin maata. Pareittain kasvavat lehdet ovat ainavihantia, kapeansoikeat, ja vaaleanpunaiset kukat kohoavat irti maasta parisenttisen kukkavarren päähän. Suuret marjat ovat kypsyttyään tummanpunaiset. Isokarpalo toimii karpalonlaikkupöhön (Exobasidium rostrupii), karpalonpöhön (Exobasidium oxycocci) ja karpalonmuumiopikarin eli karpalonmuumiosienen (Monilinia oxycocci) isäntäkasvina.
Muita nimiä
Karpalo, karpele, kalpare, kurjenmarja, kirsimarja ja narinruoho.
Hyötykäyttö
Karpalo on pohjoisten alueiden marja. Karpaloa on käytetty lääkkeeksi vatsan happohäiriöissä ja kuumetaudeissa sekä munuais- ja rakkotulehduksissa
Virtsatietulehduksessa sen käyttöä on tutkittu vuonna 2012 julkaistujen tietojen mukaan Oulun yliopistossa. Puolukka-karpalomehun käyttö antibiootin ohella on vähentänyt virtsatietulehduksen uusimista lapsilla jopa 40 prosenttia.
Benelux
thumb|300px|Benelux-maat kartalla. pienoiskuva|Benelux-alueen lippu Benelux-maat on Euroopassa sijaitseva talousliitto, joka käsittää Alankomaiden, Belgian ja Luxemburgin valtiot. Nämä kolme pinta-aloiltaan pientä valtiota sijaitsevat Saksan pohjoisosan länsipuolella ja Ranskan pohjoispuolella. Lännessä ja pohjoisessa alue rajoittuu Pohjanmereen. pienoiskuva|220x220px|Benelux-maiden päämaja Brysselissä. Benelux-nimitys tulee valtioiden alkukirjaimista (België, Nederland, Luxembourg). Benelux-maat perustivat tulliliiton vuonna 1947 ja talousyhteisön (The Benelux Economic Union, Union Économique Benelux) vuonna 1960, jo ennen Euroopan unionin ja sen edeltäjien perustamista edistämään pääoman, työvoiman, palveluiden ja tuotteiden vapaata liikkumista jäsenmaiden alueella. Benelux-mailla on useita yhteistyöelimiä, kuten parlamenttien välinen neuvosto ja oikeisistuin. Kaikki Benelux-maat ovat sekä Euroopan unionin että Naton perustajajäseniä.
Vian seisake
Vian seisake oli rautatien seisake Vikajärven kylässä Rovaniemen kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Laurila–Kelloselkä.
Rautatie ylittää pohjoisen napapiirin noin 6,5 kilometriä entiseltä Vian seisakkeelta Rovaniemen suuntaan. Rautatievirasto kielsi matkustajajunien pysähtymisen Vian seisakkeella asemainfrastruktuurin puutteiden vuoksi 5. joulukuuta 2007 alkaen. Ratahallintokeskus lakkautti liikennepaikan 30. kesäkuuta 2008.
Myrtales
Myrtales on aitokaksisirkkaisten rosidien ryhmään kuuluva kasvilahko, jossa on pääasiassa puuvartisia kasveja. Niiden kaarna on usein luonteenomaisesti hilseilevä ja lehtiasento vastakkainen. Lehdissä on erityssuomuja, enintään pienet korvakkeet ja vahvat laitojenmyötäiset suonet. Kukissa on kynnelliset eli tyvestään hyvin kapeat terälehdet, vaihtelevassa määrässä kehänalainen sikiäin ja tavallisesti mettä erittävä pohjusmalja eli hypanthium; kukat ovat siis maljakehäisiä.
Heimot
Lahkossa on yhdeksän heimoa ja niissä yhteensä noin 13 000 lajia. Suomen kasvistoon kuuluu lajeja horsma- ja rantakukkakasvien heimoista.
Zygophyllales
Zygophyllales on aitokaksisirkkaisiin kuuluvan rosidien ryhmän lahko. Siihen kuuluu vain kaksi heimoa, joista toisessa (Krameriaceae) on puoliloisina eläviä pensaita ja ruohoja, ja toisessa (Zygophyllaceae) usein piikkisiä puita, pensaita ja ruohoja.
Gunnar Myrdal
Karl Gunnar Myrdal (6. joulukuuta 1898 Orsa, Taalainmaa – 17. toukokuuta 1987 Danderyd, Tukholman lääni ) oli Ruotsista kotoisin oleva taloustieteilijä ja poliitikko. Häntä pidetään tärkeänä hyvinvointivaltion arkkitehtina ja hän on myös kansainvälisesti arvostettu yhteiskuntatutkija. Hän oli Sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen parlamentissa vuodesta 1933 ja kauppaministeri vuosina 1945–1947 Tage Erlanderin hallituksessa.
Myrdal tunnetaan maailmalla parhaiten yhteiskuntatieteellisistä tutkimuksistaan, kuten An American Dilemma: The Negro Problem and Modern Democracy (1944), jolla oli vaikutusta rotuerottelun lopettamiseen Yhdysvaltain kouluissa, sekä ''Asian Drama: An Inquiry into the Poverty of Nations and The Challenge of World Poverty. A World Anti-Poverty Program in Outline'' (1968), joka on laajahko tutkielma Aasian silloisesta taloustilanteesta.
Myrdal ja hänen vaimonsa Alva Myrdal puolustivat eugeniikkaa voimakkaasti.
Kirjailija Jan Myrdal oli Gunnar ja Alva Myrdalin poika.
Ura
Sukutaustaltaan metsäsuomalainen Myrdal sai tohtorin arvon taloustieteessä 1927. Väitöskirjassaan hän tutki odotusten roolia hinnanmuodostuksessa. Hänen analyysinsä vaikutti vahvasti taloustieteen Tukholman koulukuntaan. Varhaisessa tutkimuksessaan Myrdal ennakoi joitakin Keynesin myöhemmin kehittämiä ideoita.
Hän toimi Geneven kansainvälisen korkeakoulun professorina 1930–1931, sitten Tukholman kauppakorkean professorina vuosina 1933–1950 ja samalla sosiaalidemokraattien kansanedustajana ja kauppaministerinä (1945–1947). Seuraavat kymmenen vuotta Myrdal toimi YK:n Euroopan talouskomission pääsihteerinä, minkä jälkeen hän rupesi tutkimaan Aasian köyhyyttä ja julkaisi vaikutusvaltaisen, pitkähkön teoksen Asian Drama: An inquiry in to the Poverty of Nations (1968). Vuosina 1960–1967 hän oli kansainvälisen taloustieteen professori Tukholman yliopistossa. Vuonna 1961 Myrdal perusti kyseiseen yliopistoon Kansainvälisen Taloustutkimuksen Instituutin. Hän sai taloustieteen nobelin Friedrich Hayekin kanssa vuonna 1974, joskin hän kannatti koko palkinnon lakkauttamista, koska se oli annettu Hayekille ja Milton Friedmanille, joiden töitä Myrdal ei pitänyt arvossa.
Myrdal tunnetaan Yhdysvalloissa ennen kaikkea kirjastaan An American Dilemma: The Negro Problem and Modern Democracy, joka julkaistiin jo 1944 Carnegie-säätiön aloitteesta. Kirjassaan hän käsittelee mustien ihmisoikeuksien toteutumisen ongelmaa Yhdysvalloissa. Teos sisältää runsaasti tietoa rotujen välisistä suhteista Yhdysvalloissa. Varsinainen tutkimus oli alkanut jo 1938. Alun perin tutkimuksen piti käsitellä sukupuolta eikä rotua, mutta vain jälkimmäiselle aiheelle Myrdal löysi rahoitusta.
Myrdal julkaisi myös monia muita huomattavia töitä, joista monet käsittelivät sosiaalipolitiikkaa. Kansainvälisesti hänet tunnetaankin sosiaalipolitiikan tunnetuimpiin arkkitehteihin kuuluvana hahmona, ja hänen vaikutuksensa sosiaalidemokraattisen ajattelun kehittymiseen maailmalla on huomattava. Myrdalin kirjoittamia teos tältä alueelta on esimerkiksi Beyond the Welfare State (1958).
Eugeniikka
Kirjassaan Väestökysymyksen kriisi Myrdalit totesivat, että 10–20 % kansasta on epäkelpoja. Ongelmana ovat mm. "imbesillit, moraalisesti vialliset ja muuten vaikean perinnöllisen rasitteen omaavat." “Voi tuskin mistään näkökulmasta puolustaa sitä, että mielenvikaiset vanhemmat saavat synnyttää ja kasvattaa lapsia. Jokainen tapaus on liikaa.” “Uudelleen ja uudelleen tapaamme mm. naimattomien imbesillien äitien suuria lapsipesueita, joissa yhteiskunnan pitää elättää kaikki lapset ja näiden tuleva avoin epäsosiaalisuus ja rikollisuus aiheuttaa lisää huolia. Se, että joukkoa tiettyjä yksilöitä estetään tulemasta maailmaan, tuottaa myös merkittävää sosiaalista helpotusta täysin riippumatta siitä, mikä vaikutus tällä rajoituksella voidaan ajatella olevan väestöpohjan tulevaan laatuun. Alempiarvoisten lisääntymisen esteiden rakentamista sanotaan negatiiviseksi eugeniikaksi.”
Nadia Styger
Nadia Styger (s. 11. joulukuuta 1978 Zug) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 1998–1999 lähtien.
Styger saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen syöksylaskussa Schladmingissa helmikuussa 1997. Santa Caterinan MM-kisoissa 2005 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi ja syöksyssä yhdeksänneksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli syöksylaskussa viides, Åren MM-kilpailuissa 2007 syöksyssä neljäs ja super-G:ssä seitsemäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi ja syöksylaskussa 12:nneksi.
Styger on voittanut neljä maailmancupin osakilpailua, joista kolme supersuurpujottelussa ja yhden syöksylaskussa. Maaliskuussa 2006 hän jakoi supersuurpujottelukilpailun voiton Hafjellissa Michaela Dorfmeisterin ja Lindsey Kildow'n kanssa. Näiden neljän voiton lisäksi hän on ollut kerran toinen ja kerran kolmas maailmancupin kilpailussa. Supersuurpujottelun maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui kolmanneksi kausilla 2005–2006 ja 2009–2010.
Styger on voittanut Sveitsin mestaruuden syöksylaskussa vuosina 2003, 2005 ja 2006 sekä super-G:ssä vuosina 1999, 2000 ja 2006.
Charles Dancla
thumb|right|Charles Dancla
Charles Dancla (19. joulukuuta 1817 Bagnères-de-Bigorre – 10. lokakuuta 1907) oli ranskalainen viulisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi.
Jari Halonen
Jari Juhani Halonen (s. 30. syyskuuta 1962) on suomalainen elokuva- ja teatteriohjaaja. Halonen on tunnettu kärkevänä kapinasieluna ja omaleimaisena ohjaajana. Elokuvansa hän on tavallisesti kirjoittanut itse ja ollut niissä merkittävissä sivuosissa. Halonen on ohjannut viisi pitkää elokuvaa, joista teatterielokuvia Back to the USSR – takaisin Ryssiin (1992), Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma (1995), Joulubileet (1996), Aleksis Kiven elämä (2002) ja Kalevala – Uusi aika (2013).
Charles Dancla
Dancla opiskeli Pariisin konservatoriossa viulunsoittoa Pierre Baillot'n ja sävellystä Fromental Halévyn johdolla. Hän työskenteli vuosikymmenten ajan Pariisin oopperan orkesterin konserttimestarina. Hän myös opetti yli 35 vuoden ajan Pariisin konservatorion professorina. Dancla omaksui vaikutteita Henri Vieuxtemps'lta ja Niccolò Paganinilta. Hän julkaisi useita pedagogisia kirjoja. Danclan johdolla opiskeli muiden muassa Maud Powell.
Jari Halonen
Ura
Halonen osallistui vuonna 1987 paljon julkisuutta saaneeseen Jumalan teatterin tapaukseen, jossa hän ja kolme muuta teatterikorkeakoulun opiskelijaa heittivät ilotulitteita ja ulosteita oululaisen teatteriyleisön päälle protestoidakseen teatteritaiteen tasoa vastaan.
Charles Dancla
Dancla oli tuottelias säveltäjä, jonka kiinnostus kohdistui erityisesti kamarimusiikkiin. Hänen tuotantoonsa kuuluu vähintään 16 jousikvartettoa, useita pianotrioja ja monia muita kamariteoksia.
Jari Halonen
Ura
Hän on näytellyt myös joissain muiden elokuvaohjauksissa, tunnetuimpana sivurooli Aleksi Mäkelän elokuvassa Vares (2004) gangsteripomo Miesmannina.
Vuonna 2005 Halonen teki Yle Teema -televisiokanavalle keskusteluohjelman Halosen harharetket. Kymmenosaisen sarjan aiheina olivat muun muassa Teuvo Tulio, Pentti Linkola ja mies. Alkuvuodesta 2009 Yle TV1 esitti Halosen 11-osaisen Jerry Halloween -viihdeohjelman, jossa Halonen toimi juontajana, Jerry Halloweeninä. Keskustelun lisäksi ohjelmassa oli musiikki- ja tanssiesityksiä. Vierailevien laulajien lisäksi myös Halonen itse esitti kappaleita.
Halosen vuodesta 2008 työstämä elokuva Kalevala – Uusi aika sai ensi-iltansa 15. marraskuuta 2013. Kalevala - Uusi aika julkaistiin myös televisiossa, kolmiosaisena sarjana 22.2. - 8.3.2015.
Tuomio
Helsingin hovioikeus tuomitsi syyskuussa 2018 Halosen pahoinpitelystä 180 euron sakkoihin. Välikohtaus tapahtui huhtikuussa 2016 raitiovaunussa Haapaniemen ja Sörnäisten pysäkkien välillä Helsingissä. Oikeus piti Halosen toimintaa hätävarjelun liioitteluna. Myös toinen osapuoli määrättiin 180 euron sakkoihin. Alun perin käräjoikeus oli tuominnut Halosen 1 050 euron sakkoihin.
Väinö Lehtinen (laulunopettaja)
Väinö Lehtinen (14. lokakuuta 1879 Sääksmäki – 15. toukokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen Helsingin konservatorion laulunopettaja.
Lehtisen perhe muutti Tampereelle hänen ollessaan puolentoista vuoden ikäinen. Hän vietti lapsuutensa puutteellisissa oloissa ja kävi vain kansakoulun ja veistokoulun. Hän tuli nuorukaisena mukaan Tampereen nuorisoseuran sekakuoroon ja täällä hänen musikaaliset lahjansa herättivät kuoron johtajan Ernst Linko vanhemman, silloinen Lindroth huomion. Lindroth innosti Lehtistä musiikkiopintoihin ja hän lähti opiskelemaan Helsingin lukkari-urkurikouluun saaden sieltä päästötodistuksen 1904. Lehtinen oli sitten Tampereella laulunopettajana ja kuoronjohtajana sekä Aleksanterin kirkon vt. lukkarina. Hän toimi kanttori-urkurina Ilomantsissa 1909–1913 ja opiskeli sitten Helsingin musiikkiopistossa 1911–1914 opettajinaan muun muassa Abraham Ojanperä, Emmy Achté, Oskar Merikanto ja Axel von Kothen. Lehtinen oli tämän jälkeen Tampereella konserttilaulajana, laulunopettajana ja vuosina 1916–1917 Aamulehden musiikkiarvostelijana.
Vuonna 1918 Lehtinen siirtyi Tampereelta Helsinkiin laulunopettajaksi. Hän teki valtion stipendiaattina opintomatkan Saksaan 1920–1921 ja oli matkan aikana Berliinissä jonkin aikaa tunnetun laulupedagogin professori Louis Bachnerin (1882–1945) oppilaana. Matkaltaan palattuaan Lehtinen tuli ensimmäiseksi yksinlaulunopettajaksi Helsingin Konservatorioon. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke ansioistaan laulunopettajana vuonna 1931.
Väinö Lehtinen kuoli toukokuussa 1931 keuhkovesipöhöön. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Saïan Supa Crew
Saïan Supa Crew on ranskalainen rap-kollektiivi joka muodostuu yhtyeistä Explicit Samouraï, OFX ja Simple Spirit.
Saïan Supa Crew:n musiikki on hyvin melodista ja kokeellista räppiä. Yhtyeen musiikki omaa vivahteita esimerkiksi reggaesta ja raggasta. Yhtye käyttää myös Beatbox-tyyliä musiikissaan.
Pekka Grenquist
Pekka Gustaf Grenquist (s. 31. tammikuuta 1907 Turku – 9. kesäkuuta 1981) oli suomalainen lintutieteilijä ja opettaja.
Grenquist kävi koulua ja opiskeli Turussa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1930, lisensiaatiksi 1964 ja tohtoriksi 1965 Turun yliopistossa. Hän toimi lehtorina Kemin yhteislyseossa ja Savonlinnan lyseossa sekä rehtorina Helsingin ruotsalaisessa lyseossa vuosina 1935–1966.
Työnsä ohessa Grenquist johti Suomen Riistanhoito-Säätiön riistantutkimuslaitoksen merilinnustotutkimuksia. Toiminnan muuttuessa Valtion riistantutkimuslaitokseksi 1964 siirtyi Grenquist laitoksen johtajaksi ja sai professorin arvon.
Grenquist tutki 1920- ja 1930-luvuilla Kökarin pesimälinnustoa ja julkaisi työnsä 1938. Sotien jälkeen hän oli perustamassa kuutta pesimälinnuston tutkimusaluetta ulkosaaristoon sekä kirjoitti useita kirjoituksia merilinnuston suojelusta ja hoidosta sekä valtakunnallisista tutkimushankkeista. Hänen väitöskirjansa käsitteli vesilintukantojen runsauden muutoksia rannikoillamme. Hän perusti Porvoon ulkosaaristoon Söderskärille riistantutkimusaseman 1965.
Miloš Milović
Miloš Milović (s. 22. joulukuuta 1995 Budva, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta kykenee myös pelaamaan keskellä.
Milović siirtyi Honkaan elokuussa 2014 Montenegron pääsarjassa pelaavasta FK Mogren Budvasta. Hän debytoi Veikkausliigassa 13. elokuuta, kun Honka hävisi Turun Palloseuralle 1–2. Milović on pelannut myös Montenegron poikamaajoukkueissa yhteensä 14 ottelua.
Dyynien daami
Dyynien daami on Hiroshi Teshigaharan ohjaama japanilainen elokuva vuodelta 1964. Minimalistinen, synkkä ja absurdi psykoseksuaalinen draamaelokuva perustuu Kōbō Aben romaaniin Hiekkaa, josta kirjailija itse sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvassa näyttelevät Hiroko Ito, Kyōko Kishida ja Eiji Okada.
Juoni
Ruuhkaisesta ja kiireisestä Tokiosta rannikon autiolle hiekkadyynille paennut hyönteistutkija kohtaa hiekkaa lapioivan naisen, jonka työllä ei vaikuta olevan mitään tarkoitusta.
Vastaanotto
Dyynien daami palkittiin Cannesissa tuomariston erikoispalkinnolla. Elokuva sai myös parhaan ohjauksen ja parhaan ulkomaalaisen elokuvan Oscar-ehdokkuudet.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Dyynien daamin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Scipio
Scipio on roomalainen nimi. Nimeä ovat kantaneet muun muassa:
Batisti
Batisti on erityisen hienolankainen palttinasidoksinen kangaslaji. Se valmistettiin aikaisemmin käsin kehrätystä pellavalangasta; nykyisin siihen käytetään jonkin verran karkeampaa, koneella kehrättyä pellava- tai puuvillalankaa sekä synteettisiä kuituja.
Hienoa batistipalttinaa on perinteisesti käytetty erilaisten kirjontatöiden pohjakankaana. Siitä on valmistettu sisustuselementtejä, kuten liinoja sekä pieniä asusteita, kuten koristeellisia nenäliinoja, kalvosimia ja kauluksia.
Eräs batistityyppi on erittäin jäykkä ja kiiltäväpintainen lasibatisti, joka muistuttaa paljon organzaa. Alun perin rikkihapolla käsitellyssä kankaassa langat ovat sulautuneet kiinnityskohdissa toisiinsa niin, että ne eivät pääse siirtymään käytössä eivätkä pesussa. Lasibatistia on käytetty muun muassa tarjoiluesiliinoihin, pukujen koristeluun, naisten puseroihin ja käsitöihin.
Jarkko Peltonen
Jarkko Tapio Peltonen (31. heinäkuuta 1947 Turku – 16. lokakuuta 2008 Turku) oli naantalilainen kuvataiteilija, joka teki maalauksia ja veistoksia. Peltonen tunnetaan värikkäistä klovniaiheista. Muita hänen suosimiaan aiheita ovat soittajat, naishahmot, kaupunkimaisemat ja mielikuvituspersoonat. Peltosen naivistisissa maalauksissa on positiivisuutta ja huumoria.
Alkuun klovnit ottivat kantaa, sittemmin päämääränä oli saada katsoja hyvälle mielelle. Peltonen tapasi maalata klovneja kuitenkin silloin, kun jokin asia harmitti. Ensimmäinen klovni syntyi Peltosen saatua parkkisakon. Hän ehti paikalle parahiksi näkemään, kuinka lappuliisa poistui paikalta. Jälkeenpäin Peltonen maalasi kuvan, jossa lappuliisoilla oli klovnin kasvot.
Maalausten ohella Peltonen on tehnyt koruja ja ex libriksiä. Peltosella oli myös galleria tyttärensä Essi Peltosen kanssa Naantalissa. Peltosen teoksista on olemassa kolme taidekirjaa, Värisirkus (2007), Elämän Sirkus II (2003) ja vanhimpana Jarkko Peltonen (1990).
Hopeatoffee
thumb|Hopeatoffee-patukka 2016. Hopeatoffee on alun perin Hellaksen lanseeraama salmiakin ja toffeen makuinen makeinen. Sen valmistaminen aloitettiin 1970-luvulla, jolloin se oli uusi tulokas makeistuotannossa, koska salmiakkia ei ollut aiemmin liitetty toffeeseen.
Myöhemmin Hopeatoffeeta on valmistanut Leaf, joka valmisti sitä vuoteen 2009 asti. Suuren kuluttajakysynnän seurauksena Cloetta aloitti makeisen valmistamisen uudestaan syksyllä 2013. Alun perin Hopeatoffeeta valmistettiin patukkana, mutta myöhemmin sitä on myyty makeispusseissa. Nykyään Hopeatoffeen valmistusmaa on Italia.
Suomen Salmiakkiyhdistys palkitsi Hopeatoffeen vuonna 2008 Salmiakki Finlandia -palkinnolla vuoden parhaana salmiakkimakeisena.
Markkinoilla on ollut myös Minttusuklaatoffeeta ja Banaanitoffeeta. Nykyään jäljellä on vain Hopeatoffee sekä Tsinuskitoffee.
Rajalampi (Uurainen, Pirttiperä)
Rajalampi on Keski-Suomessa Uuraisissa Pirttiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.