cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pietarsaari
1700-luku
Pietarsaaren sataman lähelle perustettiin vuonna 1754 pikiruukki ja vuonna 1762 tupakkakehräämö, josta myöhemmin muodostui Strengbergin tupakkatehdas. Pietarsaari sai osittaisen tapulioikeuden vuonna 1765 ja täydellisen vuonna 1793. Sen seurauksena ulkomaankauppa ja laivanrakennus pääsivät vauhtiin. Tärkein vientitavara oli muiden Pohjanmaan rannikkokaupunkien tavoin terva.
Pietarsaari on perinteisesti ollut laivanrakennus- ja merenkulkukaupunki. 1700-luvun jälkipuoliskolla Pietarsaari oli Suomen suurin laivojen tuottaja. Vuonna 1797 muodostettiin varustamoyhtiö laivanrakennuksen keskittämiseksi yhteen paikkaan. Veistämö perustettiin Calholmaan ja sai nimekseen Calholmens skeppsvarv. Nykyään aluetta kutsutaan Varvetiksi. Siellä rakennettiin seuraavien 75 vuoden aikana noin 150 alusta.
1800-luku
Pietarsaaren väkiluku oli vuonna 1810 vajaat 1 100 henkeä. Suomen sodassa 1808–1809 sekä venäläiset että ruotsalaiset joukot marssivat kaupungin läpi. Vuonna 1835 syyskuun toisen ja kolmannen päivän välisenä yönä kaupunki paloi Etelätullista Kaupunginsalmelle asti. Palossa tuhoutui yhteensä 73 kaupungin 275 rakennetusta tontista. Krimin sota katkaisi Pietarsaaren 1800-luvun taloudellisen kehityksen. Venäjä ja joitakin kauppalaivoja asetettiin kauppasaartoon, ja Pietarsaaren kauppalaivasto pieneni kolmannekseen entisestä. Englantilaiset löysivät merimerkkien purkamisesta huolimatta Pietarsaareen ja ampuivat kaupunkia tykeillä.
Merkittävin 1800-luvun varustamosuku oli Malm. Laivanvarustaja Peter Malm omisti muun muassa Hercules-nimisen parkin, joka purjehti ensimmäisenä suomalaisena laivana maailman ympäri vuosina 1844–1847. Pietarsaaren ensimmäiset puhelinyhteydet syntyivät, kun Otto Malm hankki kaksi puhelinta vuonna 1873. Pietarsaareen rakennettiin rautatie vuonna 1886. Otto Malm kustansi puolet ja Suomen valtio puolet. Samaan aikaan Asematielle ja torille pystytettiin petrolilamppuja, jotka olivat kaupungin ensimmäiset katuvalot.
1900-luku
vasen|pienoiskuva|220px|Skatan puutaloja. pienoiskuva|[[Vuoden 1905 suurlakkoon liittyvä mielenosoitus Pietarsaaressa.]]
Pietarsaaren väkiluku oli 2 867 henkeä vuonna 1900. Pietarsaaren vanha puutalokaupunginosa Norrmalm eli Skata koostui alun perin enimmäkseen merimiesten asuinnoista. Teollistumisen myötä kaupunginosasta tuli työväenkaupunginosa. Pietarsaari on pysynyt enemmistöltään ruotsinkielisenä, vaikka erityisesti 1960-luvulla ja sen jälkeen kaupunkiin muutti teollisuuden laajentuessa huomattavasti suomenkielisiä.
1900-luvun alussa Pietarsaari teollistui. Kaupunkiin perustettiin useita pieniä yrityksiä ja suuret tehtaat, kuten Strengberg, Pietarsaaren Konepaja ja Wilh. Schauman, laajensivat. Myös kunnalliset palvelut laajenivat ja kaupunkiin rakennettiin monia julkisia rakennuksia. Pietarsaareen tuli sähkölaitos, kaupunginsauna, palokunnantalo, Malmin sairaala ja synnytyslaitos.
Valkoiset valtasivat Pietarsaaren 28. tammikuuta 1918 jääkäriluutnantti Lauri Tiaisen johdolla. Kaupungissa olleet venäläiset joukot riisuttiin aseista ja ampumavälikohtaus syntyi Amerikankadulla Wiikin talon tienoilla. Pietarsaaren teloituksissa 2. maaliskuuta teloitettiin seitsemän miestä ampumalla Strengbergin tehtaan seinustalla. Heidän joukossaan oli muun muassa suomenkielisen työväenliikkeen johtajia.
Monet 1920-luvulla perustetuista pienyrityksistä joutuivat konkurssiin laman myötä. Tuberkuloosi ja muut taudit kulkivat seudulla, joten Pörkenäsiin rakennettiin parantola. Vuonna 1929 rakennettiin arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema vesitorni sekä vesi- ja viemärijärjestelmää laajennettiin. Kaupungin keskustaa kehitettiin 1930-luvulla, ja esimerkiksi Visasmäkeä ja Perämiehenkatua levennettiin.
Kirkkoranta, Skutnäs, Kaskiniemi sekä Ruusulehdon ja Vestersundin koulutontit liitettiin Pietarsaaren maalaiskunnasta Pietarsaaren kaupunkiin vuonna 1950. Pietarsaareen suuntautui muuttoaalto 1950-luvun alussa. Teollisuuslaitokset laajensivat ja monia pienyrityksiä perustettiin. Kaupunkiin rakennettiin uusia kerrostaloja keskustaan; puhuttiin pikkukaupungin potevan suurkaupunkikompleksia. Permon, Länsinummen ja Itänummen kaupunginosat saivat tuolloin alkunsa.
1960-luvulla Oy Wilhelm Schauman Ab alkoi laajentaa tehtaitaan, minkä vuoksi Pietarsaareen suuntautui uusi muuttoaalto. Monia pietarsaarelaisia kosketti syvästi Koivulahdessa 3. tammikuuta 1961 tapahtunut lento-onnettomuus. Turmassa kuolivat kaupunginjohtaja Paul Hallvar, satamakapteeni Eskil Wikström ja viisi muuta kaupunkilaista. Vuonna 1969 alkoi säännöllinen lauttaliikenne Pietarsaaren ja Skellefteån välillä, mikä jatkui vuoteen 1998 asti.
Kytömäen asuinalue Itälän kaupunginosassa rakennettiin 1970-luvulla. Vuonna 1977 Pietarsaaren maalaiskunnasta liitettiin kaupunkiin alueita Vestersundinkylän ja Pörkenäsin välissä sekä Pirilö, Tapaninniemi, Kivilös ja Fiskars. Myös Östensön kylästä ja sen ympäristöstä liitettiin kaupunkiin alueita, kuten vesilaitoksen ja ampumaradan alueet.
1980-luvulla Pietarsaaren elinkeinoelämässä tapahtui rakennemuutos. Monet teollisuuslaitoksista lopettivat toimintansa, monia puutaloja purettiin ja uusi pankkitalo rakennettiin Kanavapuistikolle. Fontellin talon purkamisesta vuonna 1983 uutisoitiin maanlaajuisesti. Heinäkuussa 1985 Pedersören kirkko tuhoutui lähes kokonaan tulipalossa. 1990-luvun alun laman aikana kuntien ja valtion palveluja supistettiin. Pietarsaaren kävelykatu vihittiin käyttöön 1. lokakuuta 1992, ja Pietarsaaren asuntomessut olivat menestys vuonna 1994.
2000-luku
Pietarsaari vietti 350-vuotisjuhliaan vuonna 2002. 2000-luvulla Pietarsaaren seudulta on kadonnut teollisia työpaikkoja. Lakkautetun teollisuuden tilalle on tullut uutta teollisuutta, ja moni teollisuudesta irtisanottu on löytänyt uuden työn muun muassa palvelualalta.
Pietarsaareen on rakennettu 2000-luvulla Lammassaaren ja Uusipellon kaupunginosat ja 2010-luvulla kaavoitettiin Otsolahden laajennus. EPSI Rating mittasi vuonna 2017 kyselytutkimuksessa suomalaisten tyytyväisyyttä asuinkuntaansa asteikolla 0–100. Pietarsaaresta löytyi tyytymättömimmät asukkaat; kaupunki sai vain 56,1 pistettä. Vuoden 2018 vastaavassa kyselytutkimuksessa Pietarsaari oli eniten asukastyytyväisyyttään parantanut kaupunki.
Kaupunginosat
pienoiskuva|220px|Pohjoisnummi eli Skata. pienoiskuva|220px|Kirkkorannan kaupunginosa.
Pietarsaaren kaupunginosia ovat: Pietarsaaren karttapalvelussa ei ole kaupunginosaa numero 40. Kaupunginosajako kattaa vain osan kaupungin hallinnollisesta alueesta. Pohjoisnummi tunnetaan myös nimellä Skata ja osa Itänummesta nimellä Kråkholma.
1800-luvun lopussa Pietarsaari jaettiin virallisesti seitsemään kaupunginosaan, jotka oli numeroitu yhdestä seitsemään. Seitsemäs kaupunginosa oli ainut, jolla oli nimi, Nystaden. Pietarsaarelaisten keskuudessa säilyi 1900-luvulle kaupungin vanha jako Malmiin, Etelänummeen, ja Pohjoisnummeen. Malmiin kuuluivat torin ja kirkon väliset korttelit, Etelänummeen torin eteläpuoliset korttelit, ja pohjoisnummeen kirkon pohjoispuolinen alue. Kanavapuistikon varrella sijainnut kanava muodosti rajan, jonka mukaisesti kaupunki jaettiin salmen pohjoispuoliseen kaupunkiin, sekä salmen eteläpuoliseen kaupunkiin. Satamaan johtava rautatie, sekä kanava Pietarinpuistikon varrella ovat muodostaneet rajat, jotka ovat jakaneet kaupungin läntiseen ja itäiseen osaan, sekä niiden väliseen keskustaan.
Kunnalliset asiat
pienoiskuva|Pietarsaaren kaupungintalo
Päätöksenteko
Pietarsaaren kaupunginjohtajana on toiminut vuodesta 2021 lähtien Anne Ekstrand. Kaupunginhallitus koostuu 11 valtuuston valitsemasta jäsenestä. Kaupunginhallituksen jäsenet valitaan kahden vuoden ajaksi. Kaupunginhallituksen puheenjohtajistoon kuuluvat kaudella 2019–2021 Owe Sjölund (RKP), Lars Björlund (SDP) ja Vuokko Piippolainen (Vas.).
Pietarsaaren kaupunginvaltuustossa on 43 paikkaa. Kaupunginvaltuuston puolueet ovat vuoden 2021 kuntavaalien jälkeen suuruusjärjestyksessä: Ruotsalainen kansanpuolue 20 paikkaa, Suomen Sosialidemokraattinen puolue kahdeksan paikkaa, Kristillisdemokraatit neljä paikkaa, Vasemmistoliitto kolme paikkaa, PRO Pietarsaari kaksi paikkaa, Perussuomalaiset kaksi paikkaa Vihreät kaksi paikka, Keskusta yksi paikka ja Kokoomus yksi paikka.
Kaupunginjohtajat
Vuonna 1920 Anders Ahlström valittiin johtamaan Pietarsaaren rahatoimikamaria ja liikelaitoksia. Kaupunginjohtajainstituutio lisättiin kunnallislakiin vuonna 1927. Kaupunginjohtajan virka perustettiin virallisesti vuoden 1930 lopulla.
Ystävyyskaupungit
Pietarsaaren ystävyyskaupungit ovat:
Väestö
Kaupungin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 19 278 henkeä. Pietarsaari on asukasluvultaan Suomen 60:nneksi suurin kunta. Kaupunki on kaksikielinen: vuoden 2018 lopussa 56,3 prosenttia asukkaista puhui ruotsia ja 34,7 prosenttia suomea. Muuta kieltä äidinkielenään puhuvia asukkaita kaupungissa asui tasan 9 prosenttia. Muista kieliryhmistä suurin on arabia, seuraavaksi suurimmat vietnam, bulgaria, persia ja englanti. Ulkomaan kansalaisten osuus väestöstä oli 7,1 prosenttia vuonna 2017. Pietarsaaren seutukuntaan kuuluvat Kruunupyy, Luoto, Pedersören kunta, Pietarsaari ja Uusikaarlepyy. Seutukunnassa on noin 48 600 asukasta.
Pietarsaaren väestönkehitys on ollut tappiollinen vuoden 1980 jälkeen. Pietarsaaren asukasluku oli suurimmillaan 20 700 henkeä vuonna 1980. Viimeksi asukasluku ylitti 20 000 henkeä vuonna 1987. Vuonna 2000 asukkaita oli 19 636, joten väestön väheminen ei ole ollut kovin suurta vuotta kohden. Suomenkielisten osuus on sen sijaa laskenut selvästi. 1980-luvulla suomenkielisten asukkaiden osuus pietarsaarelaisista oli noin 45 prosenttia, kun vuoden 2017 lopussa suomenkielisiä oli 35 prosenttia. Ruotsinkielisten määrä on pysynyt vakaana, ja suomenkielisten kato on korvautunut maahanmuutolla.
Tilastokeskuksen vuoden 2011 tilastojen mukaan Pietarsaari vetää muuttajia erityisesti naapurikunnista Uudestakaarlepyystä, Pedersörestä ja Kruunupyystä. Luoto on poikkeus, sillä muuttoliike on suuntautunut Pietarsaaresta sinne. Pietarsaari menettää asukkaita myös isompiin kaupunkeihin muualla Suomessa.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Pietarsaaressa oli 19 379 asukasta, joista 18 920 asui taajamassa, 322 haja-asutusalueilla ja 137:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pietarsaaren taajama-aste on 98,3 %. Pietarsaaren taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan eli Pietarsaaren keskustaajamaan, jonka väestöstä Pietarsaaren kaupungin alueella asui 18 920 henkeä ja Pedersören kunnan alueella 1 904 henkeä.
Uskonto
Pietarsaaren seudulla toimii useita herätysliikkeitä, joista vahvimpia ovat lestadiolainen Laestadianernas Fridsföreningars Förbund, ruotsinkielinen herätysliike Kyrkans Ungdom, ruotsinkielinen lähetysjärjestö Svenska Lutherska Evangeliföreningen, herännäisyys sekä jossain määrin viidesläisyys. Vapaakirkollisten yhteisöjen piirissä merkittävää on myös helluntailaisuus, vapaakirkollinen perinne sekä pelastusarmeija.
Pietarsaaren baptistiseurakunta perustettiin vuonna 1870 ja vapaaseurakunta vuonna 1892. Pelastusarmeija aloitti toimintansa Pietarsaaressa vuonna 1896. Se perusti Pietarsaareen suomenkielisen II osaston, joka oli toiminnassa 1980-luvun alkuun saakka. Pietarsaaren adventtiseurakunta perustettiin 1929 ja helluntaiseurakunta 1934. Jehovan todistajat perustivat ruotsinkielisen seurakunnan Pietarsaareen vuonna 1942 ja suomenkielisen vuonna 1952. Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko perusti seurakunnan Pietarsaareen syksyllä 1946. Seurakunta oli toiminut tätä ennen Pietarsaaressa rekisteröimättömänä 1877 lähtien. Muslimiyhteisöllä on Pietarsaaressa rukoushuone.
Koulutus
pienoiskuva|pysty=1|vasen|Ruotsinkielinen [[Lagmanin koulu.]] Pietarsaaren ensimmäinen kansakoulu perustettiin kaupungintaloon vuonna 1873. Seuraavana vuonna vihittiin uusi koulurakennus Skatassa Alholminkadulla. Vuonna 2019 Pietarsaaressa toimi kymmenen peruskoulua: neljä suomenkielistä, viisi ruotsinkielistä ja kielikylpykoulu. Pietarsaari on ainoa paikkakunta Suomessa, joka järjestää kielikylpyopetusta molemmilla kotimaisilla kielillä. Suomenkielisiä alakouluja ovat Itälän koulu, Länsinummen koulu ja Ruusulehdon koulu. Ruotsinkielisiä alakouluja ovat Bonäsin koulu, Vestersundsbyn koulu, Kyrkostrand-Jungmanin koulu ja Lagmanin koulu. Pietarsaaressa on kaksi yläkoulua: suomenkielinen Etelänummen koulu ja ruotsinkielinen Oxhamnin koulu. Suomenkielinen Pietarsaaren lukio ja ruotsinkielinen Jakobstads gymnasium ovat toimineet samassa rakennuksessa syksystä 2013 lähtien.
Morganucodonta
Morganucodonta oli kynodontteihin kuulunut lahko, josta varhaisimmat löydöt ovat peräisin triaskaudelta.
Pietarsaari
Koulutus
Optima tarjoaa ammatillista koulutusta nuorille ja aikuisille. Pääosa koulutuksesta on ruotsiksi, mutta aikuiskoulutuksessa opetetaan sekä suomeksi että ruotsiksi. Campus Allegro tarjoaa korkeakoulutusta. Koulutus suuntautuu kulttuurialalle ja kansainvälisiin suhteisiin kaupan tai matkailun alalla.
Pietarsaaren seudun musiikkiopisto perustettiin 1974. Sen perustamiseen kaupunginvaltuusto myönsi 25 200 markan määrärahan syyslukukauden käyttömenoihin ja 10 000 markkaa irtaimistoa varten. Musiikkiopisto vihittiin käyttöön 30. syyskuuta 1974 Rådmanin koululla.
Kirjasto
Pietarsaaren kaupunginkirjasto sijaitsee aivan Pietarsaaren keskustassa, torin laidalla. Kirjasto on osa Pohjanmaan Fredrika-kirjastoja, joihin kuuluu 11 kunnan kirjastot. Suomen yleisten kirjastojen tilastojen mukaan Pietarsaarella tehtiin vuonna 2018 yhteensä 260 129 lainaa. Kirjalainojen määrä oli 219 824, ja kävijoita oli 120 849. Lainaus- ja kävijämäärät ovat olleet 2010-luvulla laskussa, sillä vielä vuonna 2010 tehtiin 271 464 kirjalainaa ja kirjastossa käytiin 180 650 kertaa.
Pietarsaaren kaupunginkirjasto aloitti toimintansa kaupungintalon tiloissa 15. joulukuuta 1900. Alkuvuosikymmeninä kirjastotoimi rahoitettiin Malmin sivistysrahaston sekä anniskeluyhtiön avustuksilla. Nykyisiin tiloihinsa kirjasto muutti vuonna 1999.
Terveydenhuolto
Pietarsaaren sosiaali- ja terveysvirasto vastaa Pietarsaaren, Luodon, Pedersören kunnan ja Uudenkaarlepyyn sosiaali- ja terveydenhuoltopalveluista. Pietarsaari tekee synnytyssairaalayhteistyötä Keski-Pohjanmaan keskussairaalan (Kokkola/ Soite) ja Vaasan keskussairaalan kanssa. Jatkohoitoa vaativat kirurgiset leikkaukset loppuivat Pietarsaaressa tammikuussa 2017. Kaihi-, tyrä- ja pienet käsileikkaukset hoidetaan edelleen Malmin sairaalassa. Sairaala rakennettiin Otto Malmin lahjoitusvaroilla vuonna 1908.
Vesi-, jäte- ja energiahuolto
Pietarsaaren vesi- ja viemärilaitosten suunnitelmat olivat lähes valmiina vuonna 1907, mutta vain viemärilaitos saatiin osittain valmiiksi ennen ensimmäistä maailmansotaa. Pietarsaaren viemäriverkosto kattoi 1930-luvun lopulla lähes kokonaan kaupungin kaava-alueen. Vesitorni rakennettiin Pietarsaareen 1929–1930. Vuonna 1938 valmistui kaupungin ensimmäinen viemäriveden puhdistuslaitos. Pietarsaaren vesilaitos ottaa käyttämänsä raakaveden Ähtävänjoen alajuoksulta. Nykyinen vesilaitos sijaitsee lähellä Ähtävänjoen suuosaa.
Kunnallisella jätehuoltoyhtiö Ab Ekorosk Oy:llä on jätekeskus Pietarsaaressa.
Pietarsaaren ensimmäinen sähkölaitos hankittiin Strengbergin tupakkatehtaalle vuonna 1898. Sähkölaitoksen sähköä ei kuitenkaan toimitettu kaupunkilaisille. Jakobstads Elektriska Belysningsaktiebolagetin sähkölaitos rakennettiin kesällä 1901. Katuvalaistus otettiin käyttöön saman vuoden syyskuussa. Sähkölaitos toimi aluksi osakeyhtiömuotoisena, kunnes vuonna 1906 Pietarsaaren kaupunki lunasti osakkeet 105 markan kappalehintaan. Pietarsaaren kaupunki myi vuonna 2014 energialaitoksensa sähköyhtiö Herrforsille. Kauppa koski sähkönjakelua, kaukolämpöä ja sähkökauppaa. Pietarsaaressa sijaitsee maailman suurin biopolttoainepohjainen voimalaitos Alholmens Kraft 2, joka valmistui vuonna 2001. Voimalaitoksessa tuotetaan kaukolämpöä Pietarsaaren asukkaille sekä prosessihöyryä ja -lämpöä UPM:n tehtaille.
Palokunta
Pietarsaaren paloasemalla oli 1800-luvun lopulla kolme työntekijää, palomestari ja kaksi tornivahtia. 1880-luvulla palokuntalaiset kuuluivat poliisin alaisuuteen. Pietarsaaren paloasema sijaitsi vuosina 1912–2012 tupakkatehtaan länsipuolella. Paloasema muutti nykyisiin tiloihin entisen aluehälytyskeskuksen yhteyteen tammikuussa 2012.
Poliisitoimi
Pietarsaaren poliisilaitoksen virkamiehiä olivat 1800-luvun lopulla kaupunginviskaali, ylipoliisikonstaapeli ja viisi poliisikonstaapelia. Vuodesta 1904 lähtien poliisit ovat olleet valtion palveluksessa, mutta Pietarsaaren kaupunki maksoi valtiolle osan poliisilaitoksen kuluista. Vuonna 1925 voimaan astuneen asetuksen mukaan kukin kaupunki muodosti oman poliisipiirinsä. Tuolloin Pietarsaaren osuus poliisilaitoksen kuluista oli kolmasosa. 1930-luvun jälkipuoliskolla Pietarsaaressa oli poliisimestarin lisäksi kolme ylikonstaapelia ja 16 konstaapelia. Osuus poliisilaitoksen kustannuksista kaupungeilla säilyi vuoteen 1977 asti. Pietarsaaren poliisi muutti nykyisiin tiloihinsa vuonna 2011.
Liikenne
pienoiskuva|vasen|[[Pietarsaaren rautatieasema.]]
Noin 11 kilometriä pitkä Kantatie 68 on yhteys Pietarsaaren satamasta valtatielle 8. Seututie 741 kulkee seuraavissa kunnissa Lappajärveltä Pietarsaareen: Lappajärvi – Kauhava – Pedersören kunta – Pietarsaari. Seututie 749 kulkee Uudestakaarlepyystä Pietarsaareen ja edelleen Luodon saariston läpi Kokkolaan.
Pietarsaaressa toimii kaksi linja-autoliikenneyritystä, Haldin & Rose ja Ekmans Bussar. Vippari-palvelulinja, joka noutaa asiakkaat tilauksesta kotoa, on toiminut Pietarsaaressa vuodesta 1998. Palvelu alkoi kolmevuotisena EU-hankkeena, jossa testattiin linja-autoliikenteelle kutsuja välittävää tietokoneohjelmaa. Sittemmin ohjelma ja kutsuliikennejärjestelmä otettiin kaupungin vakinaiseen käyttöön.
Noin 10 kilometriä Pietarsaaresta kaakkoon, Pedersören kunnassa sijaitsee Pännäisten rautatieasema. Pietarsaaren linja-autoasemalta on bussiyhteys Pännäisten asemalle. Asemalta alkava Pietarsaaren rata on osa Suomen rataverkon Pohjanmaan rataa. Se kulkee Pännäisistä Pietarsaareen ja edelleen Alholmaan. Rataosuudella on ainoastaan tavaraliikennettä. Rataosuuden sähköistäminen valmistui vuonna 2017.
Pietarsaaren satama on sekä vienti- että tuontisatama. Tavaravirran vuotuinen kokoluokka on kaksi miljoonaa tonnia. Satamaan johtaa 11 metriä syvä väylä. Laukonlaiturin pituus on vuonna 2009 valmistuneen pidennyksen jälkeen yhteensä 503 metriä. Satamaoperaattorina Pietarsaaren satamassa toimii Euroports Pietarsaari Oy. Tärkeimmät sataman kautta kulkevat tuotteet ovat selluloosa, sahatavara, paperi, sementti ja lipeä.
Kokkola-Pietarsaaren lentoasema sijaitsee Kruunupyyssä noin 30 kilometriä koilliseen Pietarsaaren keskustasta.
Talous
pienoiskuva|220px|[[Strengbergin tupakkatehdas.]] pienoiskuva|220px|[[UPM-Kymmenen paperi- ja sellutehdas.]] pienoiskuva|220px|Jakob Center -kauppakeskus.
Pietarsaaren seutukunnassa on 3 000 yritystä, joista hieman yli 1 200 on Pietarsaaressa. Kaupungin maantieteellinen sijainti, maantie-, rautatie- ja lentoliikenneyhteydet sekä satama tarjoavat yritystoiminnalle hyvät edellytykset. Kaupungissa on elinkeinoelämän kaikkien alojen yrityksiä, joista monet vievät tuotteitaan ja palveluitaan ulkomaille. Pietarsaaren työpaikkaomavaraisuus 130,8 prosenttia on Suomen korkeimpia. Lokakuussa 2018 uutisoitiin Pietarsaaren työttömyyden vähentyneen kaikissa ikäryhmissä. Kaupungissa oli elokuussa 2018 työttömänä hieman yli 7 prosenttia työvoimasta.
Pietarsaari on teollisuusvetoinen kunta, sillä vuonna 2016 työvoimasta 35,8 prosenttia työskentelee jalostuksessa, kun koko maan jalostusteollisuuden osuus työvoimasta oli 20,7 prosenttia. Palvelusektorilla työskenteli Pietarsaaressa 62,3 prosenttia työvoimasta ja alkutuotannossa 1,0 prosenttia. Pietarsaaren kaupungin verkkosivujen mukaan kunnan suurimmat työnantajat ovat itse kaupunki, elintarvikeyritys Snellman, UPM-Kymmene, BillerudKorsnäs, Nautor, Baltic Yachts, Walki, Beamex ja OSTP.
Snellmanin pääkonttori on Pietarsaaressa, ja sen tehtaalla työskentelee noin 700 henkeä. UPM-Kymmenen Pietarsaaren tehdasalueella on biometsäteollisuuden keskittymä, ja siellä on UPM-kymmenen sellutehtaan lisäksi, Alholman saha, BillerudKorsnäs Finlandin paperitehdas, Walin paperin jalostustehdas ja Alholmens Kraftin voimalaitos. Pietarsaaressa on edelleen huomattavaa veneveistämötoimintaa, suurimpana Swan-veneitä valmistava Nautor. Suurin osa yrityksen purjeveneistä menee vientiin. Baltic Yachts valmistaa puolestaan luksusjahteja, ja se on valmistanut muun muassa aikanaan maailman suurimman komposiittipurjeveneen Heteiroksen. Muita merkittäviä työnantajia ovat OSTP (entinen Jaro), joka valmistaa tuotteita ruostumattomasta teräksestä, sekä Walki, joka valmistaa pakkausmateriaaleja. Beamex on puolestaan erikoistunut prosessi-instrumenttien kalibrointiteknologiaan.
Pietarsaaressa on laaja majoitustarjonta. Kaupungista löytyy hotelleja ja muita majoitusvaihtoehtoja. Stockmannilla oli tavaratalo Pietarsaaressa vuosina 1967–1982. Vuonna 1969 alkoi säännöllinen lauttaliikenne Pietarsaaren ja Skellefteån välillä, mikä jatkui vuoteen 1998 asti.
Jo lopetettuja pietarsaarelaisia yrityksiä olivat Schaumanin omistama sikuritehdas, Strengbergin tupakkatehdas ja jäätelövalmistaja Sun Ice. Viimeksi mainitut yritykset ostettiin pois ja ajettiin alas 1990-luvun laman aikaan. Tupakkatehdas perustettiin vuonna 1762. Vuonna 1842 sen omistus siirtyi Philip Ulric Strengbergille ja Victor L. Schaumanille. Tehtaalla oli parhaimmillaan 1900-luvun alkupuolella yli tuhat työntekijää. Tupakkatehtaan vanhat rakennukset ovat keskustan suurimmat ja uusi kaupungintalo sijaitsee yhdessä näistä rakennuksista. Tupakkatehtaan pyöreä ”kellopallo” on kaupungin symboleja. Se on läpimitaltaan Pohjoismaiden suurikokoisin kello. Suomen ensimmäisen koneellisesti pitsiä ja nauhoja valmistaneen tehtaan perusti Pietarsaaren keskustaan Isonkadun varrelle niin sanottuun Lassfolkin kortteliin vuonna 1911 Anders Lassfolk, jonka omistama toinen tehdas valmisti puuholkkeja paikalliselle tupakkateollisuudelle. Meijeriosuuskunta Milkan Pietarsaaren toiminta päättyi vuoden 2004 lopussa.
Pietarsaaressa sijaitsevia ruokakauppoja ovat HalpaHalli, K-citymarket, neljä K-Markettia, K-supermarket, Lidl, Prisma ja Sale.
Kulttuuri
pienoiskuva|Suomen kansallisrunoilija [[J. L. Runeberg syntyi Pietarsaaressa 1804.]]
Pietarsaaren kulttuurielämä on monipuolista ja yhdistystoiminta vilkasta. Kulttuuritarjontaa on melkein vuoden jokaiselle päivälle. Pietarsaaren kulttuuritoimi vaalii ja edistää yhdistys- ja kulttuurielämän runsautta kaupungissa.
Media ja viestintä
Ruotsinkielinen sanomalehti Jakobstads Tidning on ilmestynyt vuodesta 1898. Vuodesta 2008 lähtien sen nimi on ollut Österbottens Tidning. Kaupungissa ilmestyy myös suomenkielinen sanomalehti Pietarsaaren Sanomat. PS Pulssi on ilmaisjakelulehti, joka ilmestyy perjantaisin. Lehti jaetaan 12 100 talouteen Pietarsaaressa ja Luodossa sekä noutopisteisiin Uudessakaarlepyyssä ja Pedersören kunnassa. Tätä ennen suomenkielisiä paikallislehtiä ilmestyi Pietarsaareessa useampia: 1920-luvun lopulta 1930-luvun alkuun julkaistiin Pietarsaari-nimistä lehteä, 1960-luvun alussa Tiedotuslehteä sekä Pohjalaista (myöhemmin Keski-Pohjalainen). Nykyisen maakuntalehti Pohjalaisen kanssa paikallislehdellä ei ole yhteyttä.
Pietarsaari sai oman radioaseman ensimmäisenä Pohjanmaalla ja ensimmäisisten joukossa Suomessa. Asema aloitti lähetykset 7. toukokuuta 1926, ja se perustettiin Keski-Pohjanmaan radioyhdistyksen keräämillä varoilla. Vuonna 1934 Yleisradio osti Pietarsaaren paikallisen radioyhdistyksen aseman.
Pietarsaaren paikallistelevisiota pyörittää JakobstadTVPietarsaari ry, joka on perustettu vuonna 1989. Kanavan näkyvyysalue ulottuu Pietarsaaren kaapelitalouksien lisäksi Uudenkaarlepyyn, Pedersören kunnan, Kokkolan ja Luodon kaapeliverkkoihin. JTVP lähettää hengellistä ohjelmaa maanantai- ja sunnuntai-iltaisin. Kaupunginvaltuuston kokoukset näytetään suorana lähetyksenä kerran kuukaudessa maanantai-iltaisin. Maanantain lähetykset koostuvat pääosin Jaakon Päivien, Spotlightin ja Runebergin-viikon videoinnista. Kanavalla näytetään lähetyksiä myös muista paikallisista yleisötilaisuuksista, yksityishenkilöiden haastatteluista, sotahistoriallisisten matkojen kuvausmateriaalista ja veteraanien haastatteluista.
Nähtävyyksiä
pienoiskuva|220px|[[Pietarsaaren raatihuone.]] pienoiskuva|220px|[[Pietarsaaren Musiikkitalo.]]
Ruokakulttuuri
Pietarsaaren pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla maalaismaksamakkara.
Kahvila- ja ravintolakulttuuri on Pietarsaaressa vilkasta. Strengbergin tupakkatehdas tarjosi ensimmäisenä suomalaisena teollisuuslaitoksena työntekijöilleen lounasta. Pietarsaaresta löytyy etnisiä ravintoloita, kotiruokaa tarjoavia lounasravintoloita, à la carte -ravintoloita sekä kahviloita, pubeja ja yökerhoja. Korv-Görans on yli 40 vuotta toiminut grilli Pietarsaaressa. Nykyään Korv-Göransilla on grillit Pietarsaaren lisäksi myös Vaasassa, Kokkolassa ja Tammisaaressa. Hampurilaisketju Friends & Brgrs perustettiin Pietarsaaressa 2013. Vegaaniruokaa tarjoileva ravintola Vegana aloitti helmikuussa 1991.
Tapahtumat
Helmikuun alussa järjestetään Pietarsaaren kirjallisuuspainotteinen kulttuuriviikko, Runeberginviikko. Jaakon Päiviä on järjestetty 1970-luvulta lähtien. Tapahtuma on kasvanut viikonlopputapahtumasta viikon kestäväksi juhlaksi. Lasten päivä ja vanhan ajan tori ovat Jaakon Päivien vakiohjelmistoa. Musiikkiyhdistys Jazzoo järjestää torstaijazzeja, joissa esiintyy paikallisia ja kansainvälisesti tunnettuja muusikkoja. Spotlight, eli kulttuurin ja Kaupan yö on Pietarsaaressa elokuussa järjestettävä tapahtuma. Ohjelmassa on taidetta, musiikkia, sekä tanssia. Monet liikkeet ovat tuolloin auki lähes puoleenyöhön. Marraskuussa Pietarsaaressa järjestetään vuosittain kansainvälinen kamarimusiikkifestivaali Rusk, jossa yhdistyvät korkeatasoinen kamarimusiikki ja eri taiteenalat. Pääosa festivaalin tapahtumista toteutetaan kaupungin keskustassa sijaitsevassa Schauman-salissa, mutta tapahtumat levittäytyvät myös laajemmin ympäröivään kaupunkimiljööseen.
Urheilu ja liikunta
pienoiskuva|[[FF Jaron kotistadion Pietarsaaren keskuskenttä.]]
Cesiumjodidi
Cesiumjodidi (CsI) on cesium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää infrapunasovellutuksissa ja tuikeilmaisimissa.
Pietarsaari
Urheilu ja liikunta
Skotlantilainen liikemies George Easton toi jalkapallon Pietarsaareen jo vuonna 1903. FF Jaro perustettiin vuonna 1965, ja se nousi ensimmäisen kerran Mestaruussarjaan vuodeksi 1989. Jaro pelasi kaudella 2019 Ykkösessä, mutta sillä on yhteensä 23 vuotta pääsarjassa. Jarosta erotettiin vuonna 1993 naisten joukkue FC United. Se on voittanut kahdesti Suomen mestaruuden. IF Drott on puolestaan vuonna 1921 perusetettu monilajiseura.
Cesiumjodidi
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa cesiumjodidi on väritöntä kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös alkoholeihin ja asetoniin. Aine läpäisee infrapunasäteilyä mutta absorboi röntgen- ja gammasäteilyä.
Cesiumjodidia valmistetaan cesiumhydroksidin tai -karbonaatin ja vetyjodidin reaktiolla.
Pietarsaari
Urheilu ja liikunta
Pietarsaaren uimahalli avattiin 1967. Pietarsaaren keskuskenttä eli yleisurheilu- ja jalkapallostadion avattiin vuonna 1971. Stadion toimii FF Jaron kotikenttänä. Tellushalli on vuonna 1991 käyttöön otettu halli, jossa pelataan pääasiassa jalkapalloa ja yleisurheillaan. Kentän koko 100 m × 60 m. Hallissa on viisi juoksurataa sekä mahdollisuus heitto- ja hyppylajeille. Tellushallissa järjestetään urheilutapahtumien lisäksi messuja ja muita tapahtumia. Rettigin vanha teollisuushalli remontoitiin liikuntalaitokseksi 2016–2018. Liikuntalaitoksessa pelataan muun muassa salibandyä, futsalia, sulkapalloa ja pöytätennistä sekä pidetään voimistelutunteja.
Cesiumjodidi
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Cesiumjodidia käytetään infrapunaspektrometrien kyvettien ja prismojen valmistamiseen. Sitä käytetään myös tuikeilmaisimissa ja lääketieteellisten laitteiden fluoresoivissa näytöissä.
Pietarsaari
Viittaukset kulttuurissa
Subilla esitettiin vuonna 2008 matkailuohjelma Paskareissu, jonka yhdessä jaksossa esiteltiin Pietarsaarta. Ylen sarjassa Niko Kivelä ja nurkkakunnat Niko Kivelä vieraili Pietarsaaressa. Jakson aiheina oli asehistoria, Arktinen museo Nanoq, kasviharvinaisuus, veneenveistö, jalkapallo ja lintubongaus ilman lintutorneja.
Tommi Liimatan viidennen romaanin Jeppis tapahtumat sijoittuvat Pietarsaareen. Romaanille on myös jatko-osa Jeppis 2.
UD Las Palmas
Unión Deportiva Las Palmas on espanjalainen jalkapalloseura Las Palmasin kaupungista Kanariansaarten Gran Canarialta. Seura perustettiin viiden paikallisseuran yhdistyessä 22. elokuuta 1949 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa.
UD Las Palmasilla on pitkät perinteet myös pääsarja Primera Divisiónista, jossa se on pelannut yhteensä yli 30 kautta. Edellisen kerran se pelasi sarjassa kaudella 2017–2018. Tässä suhteessa se on selvästi edellä esimerkiksi Kanariansaarten toista suurseuraa Club Deportivo Tenerifeä. Las Palmasin parhaat saavutukset ovat pääsarjan toinen sija kaudelta 1968–1969 sekä Espanjan cupin toinen sija kaudelta 1977–1978. Seura on ottanut osaa Uefa-cupiin kausilla 1968–1969, 1972–1973 ja 1977–1978.
Espanjan maajoukkueessa pelanneet Antonio Guayre, Manuel Pablo, Juan Carlos Valerón ja Vitolo ovat Las Palmasin kasvatteja ja edustaneet myös seuran edustusjoukkuetta. Espanjalaisista maajoukkuepelaajista seurassa ovat pelanneet myös Julen Lopetegui ja Luis Molowny. Tunnettuja Las Palmasia edustaneita ulkomaalaispelaajia ovat muun muassa kamerunilainen Timothée Atouba, kroatialainen Robert Jarni, kolumbialainen Jeison Murillo ja venezuelalainen José Salomón Rondón.
Kotikenttä
UD Las Palmasin kotikenttänä toimii 8. toukokuuta 2003 käyttöönotettu Estadio de Gran Canaria, jolla on 31 250 katsojapaikkaa. Sitä ennen seura pelasi lähes 60 vuotta Estadio Insularilla jolla oli 21 000 katsojapaikkaa.
Entisiä pelaajia
Suluissa vuodet edustusjoukkueessa.
Seuran virallinen radiokanava
Seuran virallinen radiokanava on UdRadio ja se kuuluu koko Gran Canarian alueella. Sitä voi kuunnella suorana myös internetin kautta.
Hymni
Seuralla on ollut kaksi hymniä, joista Gonzalo Monasterion sanoittama ja Peón Realin säveltämä on ollut suositumpi kannattajien joukossa. Ensimmäisen ja hymneistä vähemmän tunnetumman "Arriba de ellos" sävelsi ja sanoitti José Truchado.
Reservijoukkue
Las Palmasin reservijoukkue on nimeltään UD Las Palmas Atlético ja se pelaa Segunda División B:n lohkossa 2.
Arthur Kukkula
Arthur ”Artturi” Fredrik Kukkula (7. helmikuuta 1912 Kokemäki – 25. toukokuuta 2016 Sastamala) oli suomalainen helluntaisaarnaaja. Kukkulan mukaan hän tuli uskoon 30. kesäkuuta 1935. Hän piti yksin tai osavastuuta kantaen noin 20 000 hengellistä kokousta. Hän kertoi myös että hänen kauttaan on 17 000 ihmistä saanut Pyhän Hengen kasteen ja kielilläpuhumisen lahjan. Kukkula oli Suomen helluntaiherätyksen ikäpresidentti.
Tukkutalo Heinonen
Tukkutalo Heinonen Oy (puhekielessä Tukkutalo, vuoteen 2007 saakka Kala ja Maatuote) on suomalainen perheyhtiö, jonka toimiala on päivittäiselintarvikkeiden toimitustukkukauppa. Yrityksen toiminta alkoi hedelmien, vihannesten ja tuoreen kalan välityksestä Seinäjoella vuonna 1959. Yhtiö on kehittynyt vuosien saatossa monipuoliseksi HoReCa-sektorin tukkuliikkeeksi, jolla on merkittävä asema maakuntien ruokatoiminnoissa. Yhtiöllä on myös oma tuotemerkki TALON sekä Hedelmäboxi, joka on palvelukonsepti toimistoja ja kokoustiloja varten sekä Takuulla Läheltä -lähiruokakonsepti. Tukkutalon tukkutoimipisteet sijaitsevat Seinäjoella ja Jyväskylässä, jossa sijaitsee myös tuotantolaitos.
Talon Salaattiateriat (Talon) brändillä valmistetaan ja markkinoidaan Takeaway ja - eines ruokia päivittäistavarakaupoille ja Horeca-sektorille.
Tukkutalo on valtakunnallisen Patu-Suomen Palvelutukkurit Oy:n perustajaosakas. Patu-Palvelutukkurit on suurkeittiöitä palveleva tukkukauppaketju. Palvelutukkureita pidetään yhtenä viidestä valtakunnallisesta päätukusta.
Yhtiön toiminnot on sertifioitu ISO 9001 -laatustandardilla vuonna 2011. Tukkutalo valittiin Kauppalehden vuoden 2004 Maakunnan menestyjäksi. Yhtiölle valmistui vuonna 2009 uusi HoReCa- varasto- ja logistiikkaterminaali Seinäjoelle.
Robbie Williams
Robert Peter ”Robbie” Williams (s. 13. helmikuuta 1974 Burslem, Stoke-on-Trent, Staffordshire) on brittiläinen poplaulaja, joka tuli tunnetuksi Take Thatin jäsenenä ja on sen jälkeen luonut menestyksekkään soolouran. Hänen levyjään on myyty maailmanlaajuisesti yli 77 miljoonaa albumia ja tämän lisäksi hän on voittanut 15 BRIT-palkintoa. Hän oli Take That -kautensa jälkeen usein julkisuudessa päihdeongelmansa takia, mutta hän on ollut absolutisti vuodesta 2006 alkaen.
Lapsuus ja nuoruus
Robbie Williams lopetti koulun 16-vuotiaana. Hänen ensimmäinen työnsä oli ikkunalasitusten myyminen ovelta ovelle.
Vuonna 1989 Williamsin äiti kannusti poikaansa menemään koelaulutilaisuuteen, jonka seurauksena Robbie sai paikan seuraavana vuonna perustetussa Take That -yhtyeessä. Hänestä tehtiin yhtyeen imagossa ”musta lammas”. Take Thatista tuli eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä brittiyhtyeistä, jolla oli muun muassa kymmenen listaykkössingleä Isossa-Britanniassa. Williams lauloi yhtyeen kappaleissa enimmäkseen taustalla. Poikkeuksena hitti ”Everything Changes” oli täysin Williamsin laulama. Robbie Williams ei ollut missään vaiheessa pitänyt manageristaan Nigel Martin-Smithistä ja käyttäytyi tämän sääntöjen vastaisesti oman unelmansa takia, joten hänet erotettiin bändistä 1995.
Sooloura
Vuoden 1995 aikana Williamsilla oli vaikeuksia ylipainonsa ja alkoholin takia, jota ei auttanut Oasis-yhtyeen kitaristi Noel Gallagherin antama kommentti ”läski taustalaulaja Take Thatista”. Robbie Williamsin ensimmäinen soolosingle oli George Michael -cover ”Freedom” vuonna 1996. Kappale nousi Ison-Britannian singlelistan toiselle sijalle. Soolouran alku oli melko hapuileva ja suureen suosioon Williams nousi vasta viidennen singlensä, Guy Chambersin kanssa yhteistyössä tekemänsä ”Angelsin” myötä. Vuonna 1997 julkaistu debyyttialbumi Life Thru a Lens nousi listaykköseksi Isossa-Britanniassa vasta ”Angelsin” menestyksen myötä, seitsemän kuukautta julkaisupäivänsä jälkeen. Albumia on myyty noin neljä miljoonaa kappaletta. Varsinkin kotimaassaan Williams sai arvostusta myöhemmin muun muassa albumistaan Swing When You’re Winning ja hiteistään ”Millennium”, ”No Regrets”, ”She’s the One” ja ”Rock DJ”. Kansainvälisesti Williamsin suurin menestys on ollut vuoden 2002 albumi Escapology, jolla ovat hitit ”Feel” ja ”Come Undone”. Escapologya on myyty noin seitsemän miljoonaa kappaletta.
Joulukuussa 2001 Williams julkaisi singlen ”Somethin’ Stupid” yhdessä näyttelijä Nicole Kidmanin kanssa. Laulun duetoivat alun perin Frank ja Nancy Sinatra.
Vuonna 2002 Williams solmi levy-yhtiö EMI:n kanssa sopimuksen, jonka suuruudeksi oletetaan jopa 130 miljoonaa euroa. Williamsin ensimmäinen levy EMI:lle oli Escapology, joka julkaistiin saman vuoden lokakuussa.
Vuonna 2003 Williams esiintyi Knebworth Parkissa kolmena iltana yli 375 000 katsojalle, ja tapahtuma oli Englannin historian suurin. Lisäksi hän on voittanut Brit Awards -palkintoja enemmän kuin yksikään muu artisti.
77 miljoonaa levyä myynyt Robbie Williams on yhtenään asettanut uusia ennätyksiä sekä albumi- että lippumyynnillä, eikä vähiten, kun hän pääsi Guinness World Records -kirjaan vuonna 2006 myytyään 1,6 miljoonaa lippua yhdessä päivässä vuoden 2006 -kiertueelleen. Kyseisen kiertueen näki yhteensä jopa 3,7 miljoonaa ihmistä.
Vuosina 2006–2009 Williams kärsi agorafobiasta eli torikammosta ja oli käytännössä työkyvytön.
Williamsin kahdeksas studioalbumi Reality Killed the Video Star julkaistiin 9. marraskuuta 2009. Ensimmäinen single levyltä on ”Bodies”, joka julkaistiin fyysisesti 12. lokakuuta ja digitaalisesti päivää aikaisemmin. Levyn ja singlen tuottajana toimii Trevor Horn. Williams julkaisi uuden albuminsa Take The Crown marraskuussa 2012.
Lokakuussa 2009 Williams piti paluukonserttinsa Lontoossa. Konsertillaan hän teki maailmanennätyksen, sillä se esitettiin samaan aikaan 250 elokuvateatterissa eri puolilla maailmaa, mikä on suurin määrä teatteriesityksiä livekonsertille.
thumb|300px|Robbie Williams esiintymässä [[Sydneyssä, Australiassa.]]
Studioalbumit
thumb|300px|Robbie Williams esiintymässä [[Hampurissa, Saksassa vuonna 2006.]]
Yksityiselämä
Elokuussa 2010 Williams avioitui naisystävänsä, yhdysvaltalaisen näyttelijän Ayda Fieldin kanssa kotonaan Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. Heillä on neljä lasta; vuonna 2012 syntynyt tytär ja vuonna 2014 syntynyt poika, vuonna 2018 sijaissynnyttäjän avulla syntynyt tytär. .
Teuronjoen valuma-alue (Vanaja)
Teuronjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.83) on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa ja Päijät-Hämeessä Hollolassa, Asikkalassa ja Kärkölässä sijaitseva on Vanajan reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, joka on Pääjärven eteläpuolelta alkavan ja Mommilanjärveen laskevan Teuronjoen, että Pääjärven yhteinen, valuma-alue. Valuma-alueen pinta-ala on 439,19 neliökilometriä ja sen järvisyys on 4,79 %. Vesistöreitin vedet laskevat seuraavaksi Puujoen alueelle (35.82).
Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35) ja on Vanajan reitin valuma-alueen (35.8) kolmannen jakovaiheen kolmas osa-alue, joka jaetaan vielä kahdeksaan alueeseen. Nämä valuma-alueet ovat Teuronjoen alaosan alue (35.831), Teuronjoen keskiosan alue (35.832), Pääjärven alue (35.833), Pällinkäistenojan valuma-alue (35.834), Haarajoen valuma-alue (35.835), Mustajoen valuma-alue (35.836), Luhdanjoen valuma-alue (35.837) ja Valkojan valuma-alue (35.838). Vesistöalueen keskusjärvi on Pääjärvi, joka on käytännössä samalla myös Teuronjoen pääjärvi. Teuronjoen valuma-alueeseen kuuluu yli 50 järveä tai lampea. Niistä merkittävämmät ovat Pääjärvi (1 344 hehtaaria), Tevänti (192 hehtaaria), Kärkölän Valkjärvi (143 ha), Hämeenkosken Valkjärvi (74 ha), Oriharonjärvi (47 ha) ja Leppälammi (38 ha).
Alueella sijaitsee useita taajamia. Valuma-alueen eteläosassa sijaitsevat Lappila, Kärkölän keskustaajama ja Kärkölän kirkonkylä. Pääjärven eteläpuolella on Hämeenkosken taajama ja järven luoteispuolella valuma-alueen ulkopuolella Lammin taajama.
Alla esiteltävässä alueen kuvauksessa on käytetty lähteinä Suomen ympäristökeskuksen viranomaistietoja ja Maanmittauslaitoksen karttapalvelua.
Alueen kuvaus
Teuronjoen alaosan ja keskiosan alueiden raja kulkee Ensimmäisen Salpausselän katkelmassa Myllykylän kohdalla aivan Kärkölän kirkonkylän länsipuolella. Alajuoksulla on ensin
Alaosaan laskee ja siihen vuorostaan Valuma-alueet on kuvattu alempana tarkemmin.
Teuronjoen alaosan alue (35.831)
Joen alaosa alkaa Myllykylän harjun kohdassa sijaitsevsta myllypadosta ja se laskee Mommilanjärven itärantaan järven eteläpäässä. Joki vaikuttaa oiotulta ja peratulta, koska oikaistujen mutkien jäänteitä löytyy joen varresta. Yläjuoksulla siihen yhtyy vasemmalta Heroja, jonka sivuhaarassa toimii useitakin lähteitä eli niin sanotut Herojan lähteet. Sen alapuolelle yhtyy myös vasemmalta Lähdeoja, jonka pääuoma alkaa Kärkölän kirkonkylän eteläpuolen metsästä ja jonka pääuoma kulkee Hiidenmäellä kahden lammen kautta ja siihen yhtyy ennen lampia Likolammen sivuhaara. Ennen Kärkölän Valkjärvestä laskevaa Valkojaa, jokeen yhtyy sen vasemmalta puolelta kuivatetun Levijärven syväksi kaivettu laskuoja Tohinoja. Tohinoja tuo Valkojan valuma-alueen vesiä ja sen valuma-alue selostetaan alempana omassa kohdassaan. Samaa voi sanoa Pällinkäisten ojan valuma-alueesta, joka on Pällinkäisten valuma-alueen pääuoma. Näiden ojien jälkeen Teuronjoki tekee kaarteen oikealle, jossa tähän yhtyy oikealta Merrasoja, joka on Merrasjärven ja Merrasojankorven laskuoja.
Pääjärven alue (35.833)
Pääjärvi on Teuronjoen valuma-alueen pääjärvi siinä mielessä, että sen kautta virtaa puolet valuma-alueen vesistä ja ne ohjautuvat sen jälkeen Teuronjokeen. Järvessä on ylivoimaisesti eniten vettä muihin valuma-alueen järviin verrattuna. Siihen laskevat Luhdanjoen valuma-alueen, Haarajoen valuma-alueen ja Mustajoen valuma-alueen vedet sekä vielä Pääjärven alueen pienemmät ojat. Kahtlammin laskuoja on lyhyt ja sen valuma-alue pieni. Eteläiseen vastarantaan laskeva Työjärven valuma-alueeseen kuuluu suuri Laaviosuo ja pienempi Ristilähteensuo, jonka kautta tulevat myös Iso-Väihin ja Vähä-Väihin vedet. Työjärven laskuojaan yhtyy myös syrjässä sijaitsevan Kalliolammin laskuoja.
Pääjärven luusua sijaitsee järven eteläpäässä, mistä alkaa 500 metriä pitkä Kotajoki. Se laskee Leppälammin läpi ja jatkaa 100 metriä pitkänä jokena Iso-Lanoon. Järven eteläpäässä sijaitsee joen laajentuma, jota kutsutaan Pikku-Lanoksi, ja jonka eteläpäästä saa Teuronjoki alkuunsa.
Pällinkäistenojan valuma-alue (35.834)
Pällinkäistenoja on valuma-alueeltaan pieni. Sen pääjärvi on Oriharonjärvi, joka on pitempi kuin itse laskuoja. Oriharonjärveen laskee kauempana metsässä sijaitseva Särkijärvi.
Haarajoen valuma-alue (35.835)
Haarajoki laskee Pääjärven pohjoispäähän Ronnissa. Valuma-alueen suurin järvi on Tevänti, joka laskee Matkarin läpi Mustianjokea myöten Kuurikanjärveen. Siitä joki jatkaa Haarajoen nimellä Pääjärveen. Matkari kerää myös Ahvenjärven, Avijärven ja Lahijärven vedet. Tevännin kautta kulkevia vesiä kerää sen pohjoisrantaan laskeva Oksjärvi, johon laskee Kaarttasen, Kalliojärven ja Vennajärven yhteinen laskuoja. Vaikuttaa siltä, että myös Vähä Koukkujärvi tekee niin omalta suunnaltansa. Tevännin lounaisrantaan laskee todennäköisesti Iso Koukkujärvi ja sen pieni suolampi Muonajärvi, mutta kartoista katsomalla sen vesien todellinen kulku on arvailua. Pieni Paskojärvi sijaitsee muista järvistä syrjässä ja sen laskuoja yhtyy Haarajokeen Kostilan eteläpuolella.
Mustajoen valuma-alue (35.836)
Mustajoki laskee Pääjärveen sen itäpäähän. Putulassa joen alajuoksu muodostuu kahdesta sivuhaarasta Isojoesta ja Vähäjoesta. Vähäjoen uomaa kutsutaan yläjuoksulla Koskurinjoeksi ja se tuo Paakkolasta saakka vettä. Isojokea nimitetään Vestolan yläpuolella Arrajoeksi ja vielä Ränskälänkorven yläpuolella Ränskälänojaksi. Oja on pitkältä matkalta kuntien rajajokena. Ränskälänojan latvajärviä ovat pienten nimettömien lampien lisäksi Tervajärvi, Ruuttanajärvi ja Rajajärvet. Ränskälänoja jatkaa alas Alemman Rajajärveen, johon yhtyy Alisen Kaakkolammin laskuoja. Oja ohittaa myös Niemisjärven vierestä ja siihen laskee alueen laajojen ojitettujen soiden kuivatusvedet. Niiden mukana tulee myös Möläkän vedet. Arrajokeen yhtyy kaukaa lännestä Viipsjärven ja Ahveniston yhteinen laskuoja, mutta pieni Kuusjärvi laskee vasta Isojokeen ennen Putalaa.
Vähäjoki saa vetensä pääasiassa Salpausselän muodostamasta pohjavedestä ja alueen ojitetujen soiden kuivatusvesistä. Jokihaaran latvavesiä ovat Haukijärvi ja Leppäjärvi, jotka laskevat Uudenmyllynojan kautta, ja Likoset, jotka laskevat Paakkolan kautta tulevaa ojaa myöten, ja lopuksi Kämpjärvi, jonka Kukkaroja yhtyy Koskurinjokeen.
Luhdanjoen valuma-alue (35.837)
Valuma-alueen laskujoen pääuomaa kutsutaan alajuoksulla Sammalistonojaksi, keskijuoksulla Luhdanjoeksi ja yläjuoksulla Liesjoeksi. Se laskee Pääjärven itäpään etelärantaan. Sen alku sijaitsee Ensimmäisen Salpausselän pohjoispuolella levittäytyvillä raskaasti ojitetuilla Järventaustansuolla ja Pinnolansuolla. Pinta-alaltaan suurin järvi on Sairakkalanjärvi, vaikka sen vedenpintaa on kahdesti laskettu. Järven alapuolella ollut Järventaustanjärvi on sen sijaan kuivatettu. Luhdanjoen varressa moreenimäellä sijaitsevat Palomaanjärvi ja Vähäjärvi. Ne ovat laskuojattomia lampia, jotka luetaan kuuluvaksi tähän valuma-alueeseen.
Valkojan valuma-alue (35.838)
Valkoja yhtyy Teuronjokeen Teuronjoen alaosan alueella. Valkoja on Valkjärven laskuoja, jonka kautta Teuronjokeen laskevat kaupunkiojallaan myös Hähkäjärvi ja epäselvästi hahmoteltavalla ojalla Sirkkojärvi. Valuma-alue on pinta-alaltaan pieni.
Leskhes
Leskhes, joskus Leskheus (, ; 700/600-luku eaa.), oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Pyrrhasta Lesbokselta. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista, ja hänen nimiinsä on laitettu eepos Pieni Ilias (, myös ).
Leskhes oli Aiskhylinoksen poika ja kotoisin Pyrrhasta, joka sijaitsi Mytilenen lähellä. Siksi häntä kutsutaan joskus myös mytileneläiseksi tai lesboslaiseksi. Antiikin lähteiden mukaan hän toimi 18. olympiadin aikaan eli vuonna 708 eaa. Näin tarina, joka kertoo hänen kilpailleen Arktinosta vastaan, on anakronistinen, sillä Arktinos eli olympiadien alkupuolella. Perinne lienee syntynyt siitä, että Leskhes käsitteli eepoksessaan osittain samoja tapahtumia kuin Arktinos eepoksessaan Aithiopis.
Pieni Ilias koostui neljästä kirjasta ja kertoi Troijan sodan tapahtumista Homeroksen Iliaan tapahtumien ja Akhilleuksen kuoleman jälkeen, mukaan lukien Troijan puuhevosen rakentaminen. Se, kuten muutkin kykliset eepokset, laitettiin usean eri runoilijan nimiin. Näitä olivat Leskheen lisäksi Homeros itse, Thestorides Fokaialainen, Kinaithon Spartalainen ja Diodoros Erythrailainen. Runoelmasta on säilynyt tiivistelmä Prokloksella.
Carl Magnus Jägerhorn
Carl Magnus Jägerhorn af Spurila (21. toukokuuta 1730 – 28. huhtikuuta 1782 Oulu) oli Ruotsin vallan aikana Suomessa elänyt maaherra sekä everstiluutnantti.
Tanskan hallitus
Tanskan hallitus on Tanskan ylin toimeenpanovaltaa käyttävä elin. Sitä johtaa Tanskan pääministeri. Hallitukseen kuuluu tyypillisesti noin 25 ministeriä.
Carl Magnus Jägerhorn
Sotilas- ja hallinnollinen ura
Carl Magnus Jägerhorn syntyi vuonna 1730 Hans Christer Jägerhorn af Spurilan ja Gertrud Helena von Köhlerin perheeseen. 13-vuotiaana hän aloitti pitkän sotilasuran, alkujaan henkikaartin vapaaehtoisena 12. helmikuuta 1743. Hän jatkoi Uudenmaan rakuunarykmentin korpraalina 1747 ja nousi nopeasti armeijassa saavuttaen furiirin arvon vuonna 1749, kersantin 1750 sekä kornetin 1750. Sittemmin luutnantin 1760 ja kapteenin arvon vuosina 1762 saavuttanut Jägerhorn nousi majuriksi 1771 ja ylennettiin viimein vuonna 1772 everstiluutnantiksi, ilmeisesti kiitokseksi siitä, että oli avustanut Jakob Magnus Sprengtportenia Viaporin valloituksessa 16. elokuuta 1772 Kustaa III:n vallankumouksessa.
Tanskan hallitus
Muodollisesti hallituksen nimittää valtionpäämies eli kuningas tai kuningatar.
Carl Magnus Jägerhorn
Sotilas- ja hallinnollinen ura
Siviiliviroissa Jägerhorn nimitettiin Oulun läänin ensimmäiseksi maaherraksi läänin muodostamisen yhteydessä 20. kesäkuuta 1775. Tästä virasta hänet vapautettiin vuonna 1782. Sotilasuransa aikana Jägerhorn osallistui Pommerin sodan Fehrbellinin ja Stenhagenin taisteluihin vuosina 1758 ja 1759.
Tanskan hallitus
Vuoden 1909 jälkeen millään puolueella ei ole ollut Tanskan parlamentissä enemmistöä, vaan kaikki hallitukset ovat olleet koalitiohallituksia.