cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Holokaustin kiistäminen
Holokaustin kiistäjien väitteitä
Edellä mainittujen asioiden lisäksi holokaustin kiistämiseen liittyy usein näkemys, jonka mukaan nykyisin vallitseva käsitys tapahtumien kulusta on seurausta juutalaisten salaliitosta, jonka tarkoituksena on edistää sionismin asiaa maailmassa. Tämän vuoksi holokaustin kiistämisen katsotaan olevan juutalaisvastaista eli antisemitismiä.
Holokaustin kiistäminen muslimimaailmassa
Holokaustin kiistäminen on yleistä muslimimaailmassa. Juutalaisvastaisia näkemyksiä on luonut varsinkin juutalaisen Israelin valtion ja palestiinalaisten välinen vuosia jatkunut väkivaltainen konflikti. Holokausti väitetään keksityn tekosyyksi Israelin valtion perustamiselle ja sitä väitetään edelleen käytettävän Israelin politiikan tukemiseen. Toisaalta monet muslimit ajattelevat, että vaikka holokausti olisikin oikeasti tapahtunut, se ei silti olisi oikeuttanut juutalaisia perustamaan valtiota palestiinalaisten maille ja ottamaan haltuunsa Jerusalemia, yhtä islamin pyhimmistä kaupungeista. Iranin presidentti Mahmoud Ahmadinejad on antanut lausuntoja, joissa hän edustaa kumpaakin näistä näkökannoista. Ahmadinejadin lausunnot ovat herättäneet suurta närkästystä länsimaissa.
Fatah-järjestön johtaja Mahmud Abbas sanoo sionistien tavoitteena olevan pitää yllä käsitystä kuudesta miljoonasta holokaustin juutalaisuhrista, jotta he voisivat saada solidaarisuutta ja yleisen mielipiteen puolelleen tukemaan sionistisia tavoitteita. Hänen mukaansa ”monet tutkijat” ovat päätyneet tuloksiin, että vain joitakin satoja tuhansia juutalaisia kuoli. Eräässä haastattelussa hän on kuitenkin kieltänyt ehdottomasti olevansa holokaustin kiistäjä, koska hän kuitenkin tunnustaa vähintään satojen tuhansien kuolleen. Hän ei kuitenkaan omien sanojensa mukaan ota kantaa siihen, kuoliko satoja tuhansia vai miljoonia juutalaisia. Toisaalta monet Hamas-järjestössä kiistävät holokaustin kokonaan.
Lähi-idän muslimimaiden eräät poliittiset johtajat, kuten Syyrian, Iranin hallituksen jäsenet kuten myös palestiinalaisen Hamas-järjestön jäsenet ovat julkaisseet holokaustin kiistäviä lausuntoja. Holokaustin kiistämistä ovat jatkuvasti tukeneet useat arabijohtajat useiden tiedotusvälineiden kautta Lähi-idässä. 2002 Arabiliitto järjesti holokaustin kiistämiseen keskittyneen symposiumin Abu Dhabissa, Arabiemiraateissa.
Suhtautuminen holokaustin kiistäjiin
Holokaustin kiistävien tutkimusmenetelmiä on arvosteltu tarkoitushakuisuudesta ja piittaamattomuudesta silminnäkijöiden lausuntojen todistusarvoon.
Miltei kaikki valtavirran historiantutkijat vastustavat holokaustin kiistävää näkemystä. Sen on nähty ”perustuvan hyväksyttyjen historiantutkimuksen standardien sijasta vihaan” ja olevan ”näennäistiedettä, joka hylkää koko historiallisen todistusaineiston luoman perustan”.
Holokaustin kiistäminen ja rikoslaki
Holokaustin kiistäminen on suoraan tai epäsuorasti kielletty kahdessatoista itsenäisessä valtiossa: Belgiassa, Israelissa, Itävallassa, Liechtensteinissa, Luxemburgissa, Portugalissa, Puolassa, Ranskassa, Romaniassa, Saksassa, Sveitsissä ja Tšekissä. Slovakiassa se oli kiellettyä vuosina 2001–2005. Myös Espanja dekriminalisoi holokaustin kiistämisen lokakuussa 2007. Alankomaat, Ruotsi, Tanska, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat hylänneet ehdotukset holokaustin kiistämisen kieltävistä laeista.
Monissa maissa lait koskevat laajemmassa mittakaavassa julkista herjausta tai kansanryhmää vastaan kiihottamista, kuten Kanadassa ja Britanniassa. Euroopan komission tietoverkkorikoksia koskevan sopimuksen lisäpöytäkirjassa vuodelta 2003 kielletään kansanmurhan tai rikosten ihmisyyttä vastaan kiistäminen, törkeä vähättely, hyväksyntä tai puolustelu automaattista tietojenkäsittelyä apuna käyttäen.
Monet holokaustin kyseenalaistajat puolustelevat toimintaansa sananvapaudella ja katsovat holokaustin kiistämisen kieltävien lakien rajoittavan sitä. Euroopan komissio, ihmisoikeustuomioistuin ja YK:n ihmisoikeuskomitea ovat torjuneet argumentit, joiden mukaan holokaustin kiistämisen kieltäminen lailla on ristiriidassa Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja kansainvälisen ihmisoikeuksien julistuksen kanssa.
Kanadan korkein oikeus kumosi vuonna 1992 saksalais-kanadalaisen holokaustin kiistäjän Ernst Zündelin saaman tuomion, koska katsoi tuomion taustalla olevan lain olleen sananvapauden vastainen. Myöhemmin kun Zündel oli karkoitettu Saksaan, sai hän 5 vuoden vankeustuomion holokaustin kiistämisestä vuonna 2007.
Vuonna 1993 holokaustin kiistämistä käsittelevän tunnetun kirjan Denying the Holocaust kirjoittanut Deborah Lipstadt on ilmoittanut, ettei kannata vankilatuomioita holokaustin kiistämisestä. Lipstadtin kirjoittama kirja johti David Irvingin nostamaan kunnianloukkaussyytteeseen, joka romutti Irvingin maineen julkisesti.
Vuonna 2019 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) hylkäsi saksalaisen poliitikon Udo Pastörsin valituksen tuomiosta, jonka hän oli saanut holokaustin kieltämisestä. Saksan kansallisdemokraattista puoluetta johtava Pastör oli pitänyt vuonna 2010 puheen, jossa hän oli kyseenalaistanut holokaustin. EIT linjasi päätöksessään Pastörin lausuntojen olleen "ihmisoikeussopimuksen arvojen vastaisia eivätkä ne täten ansaitse sopimuksen takaamaa suojaa ilmaisunvapauden varjolla".
Cornelia Gröschel
Cornelia Gröschel (s. 1. joulukuuta 1987 Dresden, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt sekä klassisessa puheteatterissa että useissa televisiotuotannoissa. Gröschelin teatterirooleista merkittävimpiä on ollut nimiosa näytelmässä Agnes, jota on esitetty Karlsruhessa osavaltioteatterissa 2010-luvulla. Televisiorooleja Gröschelille on kertynyt 1990-luvun lopulta alkaen kymmenittäin. Hän näytellyt muun muassa Pikku Heidin roolin ja toisen naispääosan sarjassa Honigfrauen, jonka suomenkielinen nimi on Kesä Balatonilla.
Ura
Gröschel teki rooleja lapsinäyttelijänä 1990-luvun lopulla. Hän näytteli muun muassa televisioelokuvassa Ein rettender Engel (1998) ja televisiosarjassa In aller Freundschaft (1998–1999). Vuonna 2000 sveitsiläinen Markus Imboden ohjasi uustulkinnan klassikkoteoksesta Pikku Heidi. Tapahtumat sijoitettiin silloiseen nykyaikaan, ja Heidin roolin näytteli Gröschel. Esittävät taiteet veivät Gröschelin mukanaan: vuosina 2007–2011 hän opiskeli Leipzigin konservatoriossa. Opintoihin liittyen hänellä oli roolitehtäviä Neues Theater Hallessa 2000-vuosikymmenen lopulla. Vuonna 2010 Gröschel näytteli berliiniläisessä Monbijou Theaterissa Julian roolin näytöskappaleessa Julia und Romeo. Vuosina 2011–2017 hänellä oli useita roolitehtäviä Badisches Staatstheater Karlsruhessa, mukaan luettuna Agnesin osa saman nimisessä näytelmässä. Gröschel näytteli Agnesin 175 kertaa.
Vuonna 2012 Gröschel näytteli Elsan roolin satuelokuvassa Die Schöne und das Biest. Vuodesta 2013 alkaen hän on tehnyt vuosittain useita rooleja televisiotuotannoissa. Lukuisten sivuroolien lisäksi hän on näytellyt päärooleja muun muassa komediassa Lerchenberg ja draamassa Honigfrauen. Jälkimmäinen kertoo kahden erfurtilaisen sisaruksen kesäisestä seikkailusta Balatonin rannoilla DDR-diktatuurin viimeisinä vuosina. Vuonna 2018 Gröschel näytteli poliisi Winklerin roolin rikossarjassa Tatort Dresden.
Annastiina Hintsa
Annastiina Eveliina Hintsa (s. 1987) on suomalainen yritysvalmentaja ja toimitusjohtaja. Hintsa on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja suorittanut Aalto-yli­opiston kansainvälisen CEMS-maisteriohjelman. Hintsa on valmennusyritys Hintsa Performancen toimitusjohtaja. Hintsa Performance myy hyvinvointialan valmennusta. Aiemmin Hintsa on työskennellyt konsulttiyhtiö McKinseyssä. Hintsa on harrastanut 250 km ultrajuoksua. Hän on kertonut avoimesti muun muassa burn-outistaan sekä syömishäiriöstään.
Hintsa on urheilulääkäri ja ortopedi Aki Hintsaan tytär. Hänen sisarensa on Lotta Hintsa.
Selkjärvi
Selkjärvi tai myös Selkäjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järven itäranta kuuluu Evon retkeilyalueeseen.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,6 metriä mpy.
Gorm Vanha
Gorm Vanha (Gorm den Gamle, k. 958 tai 964) oli Tanskan kuningas n. 936–958 tai 964. Gorm onnistui kokoamaan suurimman osan hajanaisista tanskalaisista valtansa alle, ja hän myös valloitti Hedebyn viikinkivaltion. Yleensä häntä pidetään ensimmäisenä koko Tanskaa hallinneena kuninkaana.
Stanley Haidasz
Stanley Haidasz PC (4. maaliskuuta 1923 – 6. elokuuta 2009) oli kanadalainen poliitikko.
Haidasz kuului Kanadan liberaalipuolueeseen. Pierre Trudeau nimitti hänet senaatin jäseneksi 23. maaliskuuta 1978, ja hän istui senaattorina, kunnes täytti 75 vuotta maaliskuussa 1998.
Singlet 1978–1991
Singlet 1978–1991 on Eppu Normaalin singleboksi vuodelta 2003. Nimensä mukaisesti se sisältää kaikki vuosina 1978–1990 julkaistut singlet CD:inä alkuperäisissä kansissaan.
Georgi Vladimov
Georgi Nikolajevitš Vladimov (19. helmikuuta 1931 Harkova, Neuvostoliitto (nyk. Ukraina) – 19. lokakuuta 2003 Frankfurt am Main, Saksa ) oli venäläis-neuvostoliittolainen kirjailija, kriitikko ja toimittaja.
Vladimov opiskeli oikeustieteitä Leningradin yliopistossa ja valmistui 1953. Hänen tunnettuja teoksiaan ovat 1961 ilmestynyt realistinen tuotantoromaani Bolšaja ruda ja 1969 ilmestynyt merimieskuvaus Tri minuty moltšanija. Sen sijaan hänen sittemmin tunnetuimmaksi teoksekseen tullut Vernyi Ruslan ('Uskollinen Ruslan') jäi sensuurin vuoksi julkaisematta valmistuttuaan 1965. Se ilmestyi Länsi-Saksassa 1975 ja Venäjällä vasta glasnostin kaudella. Mustan huumorin keinoin kirjan kertojana toimii vankileireillä koulutettu ja palvellut koira. Vladimov saa teoksissaan sosialismin näyttämään kielteiseltä, jopa naurettavalta.
Vladimov erosi Neuvostoliiton kirjailijaliitosta 1977 ja oli Amnesty Internationalin Moskovan osaston johtaja. 1982 hän loikkasi länteen. Sen jälkeen hän julkaisi Länsi-Saksassa muutkin teoksensa, mutta sittemmin niitä on julkaistu myös Venäjällä.
Yhteisöohjautuvuus
Yhteisöohjautuvuus viittaa organisaation ei-hierarkkiseen toimintamalliin. Se on rinnasteinen termi itseohjautuvuudelle. Itseohjautuvuus mielletään tyypillisesti yksilön ominaisuudeksi, itsensä johtamiseksi, ja myös teoriat pääosin painottavat tätä yksilölähtöisyyttä. Työyhteisön organisoitumisen kannalta ongelma on siinä, että itseohjautuminen sallii esimerkiksi ’sooloilun’ tai itsenäisen päätöksenteon yksilönäkökulmasta. Tässä riskinä on, että valitut toimenpiteet ja työ saattavat olla osaoptimoituja yksilön hyödyksi eivätkä ota huomioon tiimin tai koko organisaation tavoitteita.
Yhteisöohjautuvuus vaatii toimiakseen demokraattisesti suunnattuja käytänteitä, prosesseja ja rakenteita. Siinä missä hierarkian rakenne, käytänteet ja prosessit toisintavat ja tuottavat eriarvoistavia suhteita (alainen-esihenkilö), yhteisöohjautuvuuden tueksi on muotoiltava kokonainen systeemi, joka estää eriarvoistumisen. Yhteisöohjautuvassa organisaatiossa toiminnan tueksi laaditaan usein työntekijän käsikirja tai kulttuurikäsikirja.
Jesper Kokkila
Jesper Kokkila (s. 21. syyskuuta 1998 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi ainoaksi jääneen pääsarjakautensa monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:ssä viimeiseksi jääneellä kaudellaan 2020–2021. Ennen tätä Kokkila pelasi kauden sekä monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa että Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2:ssa. Hän pelasi myös kaksi kautta Yhdysvaltain USHL-junioriliigassa. Kokkila ei pelannut miesten pelejä Suomessa. Hänen pelaajauransa päättyi vain 22-vuotiaana kevääseen 2021.
Seuraura
Kokkila on Oulun Kärppien kasvatti. Hän toimi kaudella 2013–2014 seuran C-nuorten kapteenina ja johdatti joukkueen SM-hopeaan. Kauden 2014–2015 päätteeksi Kokkila voitti B-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2015–2016 hän pelasi suurimmaksi osaksi Kärppien A-nuorissa, mutta Kokkila pelasi osan kaudestaan myös seuran B-nuorissa, jossa hän voitti toisen peräkkäisen Suomenmestaruuden. Chicago Steel varasi Kokkilan 188. pelaajana USHL:n varaustilausuudessa 2016. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017. Kokkila pelasi kuitenkin loukkaantumisten vuoksi kauden aikana vain 15 ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi kuitenkin Clark Cupin. Myös kausi 2017–2018 Kokkilalla osoittautui rikkonaiseksi ja hän pelasi runkosarjassa 32 ottelua.
Kaudeksi 2017–2018 Kokkila siirtyi Itävaltaan Red Bull Hockey Juniorsin joukkueeseen pelaamaan monikansallista Alps Hockey Leaguea. Hänet houkutteli joukkueeseen päävalmentaja Teemu Levijoki, joka oli aiemmin seurannut Kokkilaa hänen pelatessa Kärpissä. Kokkila oli Red Bullin tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 10+20=30, joilla hän jakoi liigan puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan VEU Feldkirchin Steve Birnstillin, SG Cortinan Nick Bruneteaun ja HC Pustertal-Val Pusterian Armin Helferin kanssa. Pudotuspeleissä Kokkila oli kolmella osumallaan Red Bullin paras maalintekijä Oliver Nordbergin ja Filip Varejckan kanssa. Hän voitti kauden aikana myös Itävallan kansallisen kakkossarjatason mestaruuden. Kokkila edusti Red Bullia myös Junior Club World Cupissa.
Kokkila siirtyi kaudeksi 2019–2020 Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan EC Bad Nauheimiin. Hän oli tehoilla 9+22=31 joukkueen toiseksi paras syöttäjä, tehokkain puolustaja ja Kokkila jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Zach Hamillin kanssa. Hän voitti myös Bad Nauheimin sisäisen tehotilaston lukemalla +15.
Kauden 2020–2021 kynnyksellä, syyskuussa 2020 Kokkila siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen, kun joukkueen päävalmentaja Kai Suikkanen otti häneen yhteyttä. Kokkila oli Suikkaselle tuttu pelaaja, kun hän pelasi Kärppien A-nuorissa, jolloin Suikkanen toimi seuran SM-liigajoukkueen päävalmentajana. Kokkila teki miesten pääsarjadebyyttinsä runkosarjan kolmannella kierroksella 2. lokakuuta 2020 vieraissa Graz 99ersia vastaan. Hänet merkittiin Dornbirnin kakkospuolustajapariin Henrik Nilssonin viereen. Kokkila keräsi ottelusta teholukeman –1. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki 31. tammikuuta 2021 vieraissa Klagenfurter AC:tä vastaan. Kaikkiaan Kokkilan ensimmäinen pääsarjakausi toi 48 runkosarjaottelussa tehot 1+11=12 ja kolmessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kauden jälkeen hänen pelaajauransa päättyi kuitenkin vain 22-vuotiaana.
Maajoukkueura
Kokkila valittiin Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2016 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Kokkila on pelannut neljä poikien maaottelua.
Pelityyli
Kokkilaa Red Bull Hockey Juniorsissa valmentaneen Teemu Levijoen mukaan hän oli puolustava kahden suunnan puolustaja, joka Salzburgissa onnistui kuitenkin kehittämään hyökkäyssuunnan ominaisuuksiaan, laukaustaan ja pelirohkeuttaan.
Muuta
Kokkila opiskelee etänä tuotantotaloutta Oulun yliopistossa.
Mount Nyangani
Mount Nyangani on Eastern Highlands -vuoristoon kuuluva vuori Zimbabwessa. Se sijaitsee Nyangan kansallispuiston alueella noin 110 kilometriä luoteeseen Mutaresta. Vuoren huippu (2 592 m) on Zimbabwen korkein kohta.
Mount Nyanganilta saa alkunsa kolme jokea: Nyamuziwa, Gairezi ja Pungwe.
Mount Nyangani tunnetaan monista siellä sattuneista katoamistapauksista, joihin alueella on liitetty yliluonnollisia uskomuksia. Vuorikiipeilijöiden kuolemantapauksia on myös sattunut lukuisia.
Iso Valkjärvi (Hämeenlinna)
Iso Valkjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueen opetusmetsäalueeseen.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,3 metriä mpy.
Banon (Alpes-de-Haute-Provence)
Banon on kunta Ranskan kaakkoisosassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Riviera‎n alueella.
thumb|left|Le Bleuet Kunta on tunnettu Le Bleuet -kirjakaupasta. Se on harvinainen maaseutuympäristössä menestyvä kirjakauppa.
Shirley Walters
Mary Shirley Walters (o.s. Harrison; 31. elokuuta 1925 Sydney – 18. kesäkuuta 2017 ) oli australialainen poliitikko. Hän istui liberaalipuolueen senaattorina Tasmaniasta vuosina 1975–1993.
Walters oli varsinaiselta ammatiltaan sairaanhoitaja.
Foreign Policy
Foreign Policy on yhdysvaltalainen julkaisu, jonka perustivat vuonna 1970 Harvardin professori, entinen haukka Samuel Huntington ja hänen ystävänsä, kyyhky Warren Demian Manshel. Lehden pyrkimykseksi ja tavoitteeksi asetettiin kyseenalaistaa yleisiä näkemyksiä ja eturyhmäajattelua ja tarjota tilaa erilaisille näkemyksille Yhdysvaltojen ulkomaanpolitiikasta. Lukijakunnan kasvaessa syntyi eri maanosissa julkaistavia painoksia.
Lehti on saanut työstään yhdysvaltalaisen National Magazine Award -palkinnon vuosina 2003, 2007 ja 2009. Omistaja Carnegie Endowment for International Peace myi julkaisun syyskuussa 2008 Washington Post Companylle, jolloin muodostettiin FP Group. Yhtymään kuuluu lehden lisäksi verkkojulkaisu ForeignPolicy.com ja tapahtumia järjestävä FP Events. Washington Post Company muuttui vuonna 2013 Graham Holdings Companyksi.
Jermaine Pennant
Jermaine Pennant (s. 15. tammikuuta 1983 Nottingham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Singaporen pääsarjassa pelaavaa Tampinesia. Keskikentällä pelaava Pennant on edustanut aikaisemmin Notts Countya, Arsenalia, Watfordia, Leedsiä, Birminghamia, Liverpoolia, Portsmouthia, Real Zaragozaa, Wigania Stoke City.
Heinäkuussa 2009 Pennant teki sopimuksen espanjalaisen Real Zaragozan kanssa. Aika Espanjassa ei ollut menestyksekästä ja Pennant palasi takaisin Englantiin, ensin lainalle ja myöhemmin vakiinnutti paikkansa Stokessa. Jamaikalaista syntyperää oleva Pennant on edustanut Englantia alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 24 kertaa, muttei ole koskaan päässyt aikuisten A-maajoukkueeseen.
Sillikuninkaat
Sillikuninkaat (Chimaeridae) on valtamerissä elävien koppapäisten rustokalojen heimo.
Systematiikka ja evoluutio
Sillikuninkaisiin kuuluu kaksi sukua ja 29 lajia. Suvuista laajempi Hydrolagus käsittää 22 lajia, Chimaera puolestaan seitsemän. Heimon lajeista varhaisimmat fossiilit ovat liitukaudelta ja kuuluivat sukuun Belgorodon. Chimaera-suvun fossiileja, jotka on ajoitettu liitukauden loppuun ja eoseenikaudelle, on löydetty Etelämantereelta.
Levinneisyys
Sillikuninkaat elävät lauhkeissa ja lämpimissä vesissä. Ne ovat syvän veden kaloja ja erityisesti lämpimämmissä merissä ne elävät yli 200 metrin syvyydessä. Chimaera-kuvun sillikuninkaita tavataan Pohjois-Atlantilta, Afrikan rannikolta ja Japanin, Kiinan, Australian ja Uuden-Seelannin alueilta. Hydrolagus-lajit elävät Tyynellämerellä Pohjois-Amerikan, Japanin, Australian ja Uuden-Seelannin lähistöllä sekä Atlantin pohjois- ja länsiosissa.
Anatomia
Sillikuninkaiden kuono on lyhyt ja pyöreä. Ensimmäinen selkäevä on korkea ja sen edessä on terävä myrkkypiikki. Myrkky aiheuttaa kipua myös ihmiselle. Toinen selkäevistä on pitkä ja matala ja ulottuu siimamaisen pyrstön kärkeen asti. Sillikuninkaiden rintaevät ovat suuret ja kalat käyttävät niitä liikkumiseen. Suurikokoisin sillikuninkaista on Chimaera lignaria, joka voi kasvaa 120 cm pitkäksi.
Elintavat
Sillikuninkaiden ravintoa ovat pienet kalat ja pohjan selkärangattomat eläimet. Sillikuninkaiden hedelmöitys on sisäinen, ja naaras munii kaksi noin 17 cm pitkää munakoteloa, jotka tarttuvat pohjaan.
Psilocybe mexicana
Psilocybe mexicana on madonlakkisuvun psilosybiinisieni. Sientä esiintyy Meksikon ja Guatemalan alueella tienvarsilla, pelloilla ja metsien viereisillä ruohikkoisilla alueilla. Sieni on yleinen korkeilla paikoilla ja harvinaistuu mentäessä lähemmäs merenpintaa.
Asteekkien tiedetään käyttäneen sientä palvontamenoissaan sen psykedeelisten vaikutusten vuoksi, ja kutsuneen sitä teonanácatliksi eli käännettynä jumalalliseksi tai ihmeelliseksi sieneksi. Albert Hofmann eristi ja nimesi psilosybiinin ja psilosiinin Psilocybe mexicana -sienestä vuonna 1958.
Hoikkasinikorento
Hoikkasinikorento (Orthetrum coerulescens) on sinikorentoihin kuuluva sudenkorento, jonka aikuiset koiraat ovat väriltään sinisiä.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|left|Naaras Hoikkasinikorennon koiras saa sukukypsäksi tullessaan asteittain sinistä väriä. Keltaisen ja tumman kirjavasta sinihärmäiseksi muuttuu alkuun takaruumis ja sen jälkeen keskiruumis takaruumiin vaaletessa. Nuoremmat koiraat ja naaraat ovat väriltään keltaisia. Naaras muuttuu vanhemmiten ruskeaksi. Lajilla on vaaleat siipitäplät ja olkajuovat, jotka ovat näkyvä tuntomerkki etenkin nuorilla korennoilla. Paikoillaan oleva hoikkasinikorento pitää usein etujalkojaan päänsä taakse taitettuina.
Ulkonäöltään hoikkasinikorento on muista lajeista lähimmin merisinikorennon kaltainen. Hoikkasinikorento on kuitenkin tätä pienikokoisempi ja hoikempi. Myös sinihärmäinen sorjahukankorento muistuttaa hoikkasinikorentoa.
Hoikkasinikorennon takaruumiin pituus on 27–31 mm ja takasiiven pituus 28–33 mm.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajia tavataan yleisenä Etelä- ja Keski-Euroopassa, Välimeren rannikoilla Pohjois Afrikassa, paikallisena pohjoisessa Euroopassa sekä Aasiassa Pohjois-Intiaan ulottuvalla alueella. Suomessa laji on harvinainen ja esiintyy lähinnä paikoittaisena. Lajin vahvin elinalue Suomessa sijoittuu Heinolan ja Mäntyharjun välille sekä Ruokolahdelle.
Hoikkasinikorento elää virtaavilla vesillä, kuten puroilla ja joilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta ja puolivarjoinen valoisuus.
Elintavat
Lajin lentoaika on Suomessa kesäkuun puolestavälistä elokuun lopulle. Päälentoaika on heinäkuun alulta elokuun alkuun.
Kaarle Paksu
thumb|Kaarle Paksu ottamassa vastaan länsifrankkien lähettiläitä Grandes Chroniques de Francen [[Kirjamaalaus|miniatyyrimaalauksessa 1300-luvulta.]] thumb|upright|Kaarle Paksua esittävä muotokuva Max Barackin kirjassa Die deutschen Kaiser 1800-luvulta. Kaarle Paksu (noin 839 – 13. tammikuuta 888 Neudingen) oli itäfrankkien kuningas vuodesta 884 vuoteen 887 sekä Ranskan kuningas, Italian kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija nimellä Kaarle III vuodesta 881 vuoteen 887.
Sukutausta
Kaarle Paksu oli nuorin Ludvig Saksalaisen, joka oli itäfrankkien kuningas (myöhemmin historiassa Saksa), kolmesta pojasta. Hän peri veljiltään näiden hallintoalueet 880-luvun kuluessa ja hallitsi siten muutamien vuosien ajan jälleen yhdistynyttä Karolingien valtakuntaa. Hänen äitinsä oli Baijerin Emma (noin 808 – 31. tammikuuta 876), joka puolestaan oli Welf I:n tytär, ja hänen sisarensa oli keisari ja Akvitanian kuningas Ludvig Hurskaan puoliso Judit von Welf.
Kaarle Paksun vanhemmat veljet olivat Baijerin Karloman (830–880), joka oli Baijerin kuningas vuodesta 876 ja Italian kuningas vuodesta 877 aina siihen saakka kun tuli kyvyttömäksi hoitamaan tehtäviään vuonna 879, ja Ludvig III Nuorempi (835–882), itäfrankkien (myöhemmin Saksa) kuningas vuosina 876–882.
Kaarle Paksu avioitui vuonna 862 Richarden (kuollut 911) kanssa. Liitosta syntyivät Karloman Saksalainen (noin 864–876) ja Bernard Saksalainen (kuollut 891)
Nuoruus ja nousu valtaan
Kaarle Paksu ja hänen vanhemmat veljensä kapinoivat isäänsä Ludvig Saksalaista vastaan, mutta isä nujersi poikansa. Tämän tapahtuman jälkeen poikien oli vannottava koko armeijan läsnäollessa uusi uskollisuudenvala isälleen.
Keisari
Laajat alueet ja runsaat sekä pompöösit tittelit eivät auttaneet Kaarle Paksua: hän osoittautui hallitsijana heikoksi, ja häneltä puuttui rohkeutta toimia päättäväisesti erilaisissa suuren valtakuntansa asioissa. Kaarle kärsi jostain sairaudesta, mahdollisesti epilepsiasta. Hän sai lapsena kohtauksen, joka tulkittiin riivaajien iskuksi. Tämä ohjasi häntä tiukasti kirkon pariin, ja hän vietti hurskasta elämää, rukoili ja antoi almuja vähävaraisille.
Kaarle Paksu oli tuskin nimitetty keisariksi, kun hän joutui kohtamaan alemannit, jotka ryöstelivät Lothringenin kuningaskuntaa. Kaarle onnistui sulkemaan alemannit puolustuslinnaansa, mutta juuri sillä hetkellä kun ryöstelijät olivat antautumassa vangeiksi, Kaarle osti heiltä rauhan 2 400 painavan hopeapunnan avulla sekä luovutti heidän hallitsijallaan Gedofreille Itä-Friisian sillä ehdolla, että he suojelevat alueella virtaavien Reinin, Meusen ja Schelden alajuoksuja.
Tämä häpeällinen rauha suututti saksalaiset, ja se oli samalla ensimmäinen syy Kaarle Paksun onnettomaan kohtaloon sekä hänen syrjäyttämiseensä. Hänen epäoikeudenmukaisuutensa Itävallan maakreivin poikia kohtaan sytytti sisällissodan Baijerissa - olihan hän riistänyt heiltä isänsä perinnön ja arvokkuuden.
Hän myös vieraannutti itsestään italialaiset alamaisensa, riistäen eräiltä herttuoilta heidän läänityksensä ja antaen ne alhaista syntyperää oleville. Syynä oli Kaarlen mukaan halu tehdä muutoksia oikeuskäytäntöön niillä alueilla, jotka kuuluivat Pyhän istuimen hallintaan. Italiassa oleskellessaan Kaarle Paksu antoi Italian eteläosien saraseenien tehdä tuhoamisretkiä pohjoisen alueille. Hän ei halunnut tai kyennyt estämään näitä retkiä.
Kaarle ei onnistunut saamaan aikaa rauhanomaista yhteiseloa hallitsemiensa kansojen kanssa, eikä myöskään saamaan rauhaa oman perheensä elämään. Hän joutui lähettämään maanpakoon Italiasta sisarensa Engelbergen, joka oli keisari Ludvig II:n leski. Maanpakoon leski ajettiin Saksaan. Lisäksi hän sokaisi sisarenpoikansa Elsassin herttualta Huguen. Kun Kaarle Paksu nimitettiin sijaishallitsijaksi Frankkien kuninkaan Karlomanin II:n kuoltua vuonna 884 ja Kaarle Yksinkertaisen (898–922) alaikäisyyden aikana, hän ei silloinkaan pystynyt parempaan hallitsemiseen kuin keisarina.
Normannit eli viikingit olivat tunkeutuneet Pariisin muureille saakka vuonna 886. Kaarle Paksu lähetti paikalle armeijan, joka kuitenkin pakeni. Hallitsija kokosi toisen armeijan, jonka kanssa hän eteni aina Montmartrelle saakka. Retki päättyi kesken, sillä Kaarle solmi – jälleen kerran kunniattomasti – rauhan normannien kanssa, luovuttaen heille Normandian herttuakunnan.
Kaarlen lukuisat epäonnistumiset, kyvyttömyys ja suoranaiset virheet, joita hän teki hallitessaan, saivat aikaan kapinointia kansoissa, jotka hän oli valtaansa saanut. Näitä kapinoita hän uskoi laimentavansa, kun hän antoi kansojen käsiin luotettavan pääministerinsä, piispa Luitwardin. Hän ei kuitenkaan onnistunut kuin itsensä alentamisessa, sillä hän syytti entistä pitkän aikaa hallinnutta pääministeriään aviorikoksesta vaimonsa, keisarinna Richarden kanssa. Vaimo puolustautui syytöksiltä polttavan raudan todistuksella ja vetäytyi perustamaansa luostariin. Paavi Leo IX kanonisoi hänet myöhemmin. Piispa Liutward pakeni Kärntenin herttuan Arnulfin (887–899) turviin. Arnulf oli Baijerin Karlomanin, Kaarle Paksun vanhimman veljen, poika. Piispa onnistui taivuttamaan uuden isäntänsä nostamaan kapinalipun setäänsä, Kaarle Paksua vastaan. Arnulf seuraakin setäänsä Alemanian ja Itäfrankkien kuninkaana vuonna 887.
Loppuaika hallitsijana ja kuolema
Kaarlen viimeisenä vuonna Karolingien valtakunta hajosi lopullisesti. Arnulf sai Saksan ja Lotharingian, kun taas Eudes eli Odo Ranskan, Berengar Italian, Rudolf Burgundin ja Ludvig Sokea Provencen.
Keisari ja Itäfrankkien kuningas Kaarle III Paksu kuoli 13. tammikuuta 888 Neudingenissä (nykyisin Donaueschingen) Tonavan varrella. Hän kuoli ilman laillista perillistä. Armeija oli lopettanut Kaarle Paksun tukemisen ja hänet syrjäytettiin Triburin valtiopäivillä vuonna 887 ja seuraavana vuonna hän kuoli Reichenaun luostarissa, johon hänet myös on haudattu. Luostari sijaitsee Bodenjärven rannalla.
Luís Herbst
Luís Herbst (23. marraskuuta 1925 – 31. joulukuuta 2017) oli saksalaissyntyinen, Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 8. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Juruán koadjuuttoriprelaatiksi 7. elokuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Heinrich Rüth, jota avustivat Milton Corrêa Pereira ja Joaquim de Lange.
Herbst sai 25. kesäkuuta 1987 nimityksen Cruzeiro do Sulin koadjuuttoripiispaksi, ja 7. joulukuuta 1988 hänestä tuli sen piispa. Herbst jäi eläkkeelle 3. tammikuuta 2001.
Callum McGregor
McGregor teki debyyttinsä Celticin edustusjoukkueessa kesäkuussa 2014 Mestarien liiga -karsinnassa KR Reykjavíkiä vastaan, ja teki myös ottelun ainoan maalin.
McGregor pelasi useissa Skotlannin juniorimaajoukkueissa. Skotlannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 9. marraskuuta 2017 Alankomaita vastaan. Kesäkuun 13. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 31 maaottelua.
Listing
Listing on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Khusrau I
Elämäkerta
thumb|vasen|Khusrau ja [[Bozorgmehr, kuvitusta teoksesta Šahname.]]
Varhaiset vaiheet
Khusraun varhaisesta elämästä tiedetään vain vähän ja tarinaa ovat värittäneet monet eri legendat. Khusraun isä Kavad I oli joutunut erimielisyyksiin Persian aateliston ja papiston kanssa hänen käännyttyään uuteen mazdakealaisuuteen. Kavad joutui vihollistensa vangitsemaksi, mutta hänen onnistui paeta ja palauttaa auktoriteettinsa Persian vanhojen vihollisten hefthaliittien avulla. Yhden tarinan mukaan Kavad otti vaimokseen nišapurilaisen maalaistytön matkallaan hefthaliittien alueille itään ja Khusrau oli pariskunnan poika.
Uudistukset
Khusraun isän kuoltua seurasi lyhyt vallanperimyskamppailu hänen poikiensa kesken ja Khusrau osoittautui heistä voittajaksi nousten valtaistuimelle vuonna 531. Tällä kertaa papisto ja aatelisto taivuteltiin Khusraun puolelle mazdakealaisuuteen viitaten. Kavadin toinen poika oli mazdakiittimyönteinen ja olisi saattanut näin uhata papistoa ja aatelistoa šaahiksi noustessaan. Valtaan nousunsa jälkeen Khusrau alkoi toteuttaa uudistuksia, jotka antoivat Persian sasanidivaltakunnalle sen lopullisen ilmeen. Osa uudistuksista oli aloitettu jo hänen isänsä kaudella. Verouudistuksessa otettiin käyttöön henkivero ja verotuksen oikeudenmukaisuuden takaamiseksi selvitettiin verotettavan maan määrä. Valtakunta jaettiin sotilaskomentajien (spahbad) johtamiin neljään sektoriin ja heitä tuki joukkojen huollosta vastaava oikeusistuin (diwan). Yhteiskunnan alimman kerroksen eduista huolta pitämään perustettiin uusi Köyhien suojelijan papinvirka. Uudistusten seurauksena oli nyt luotu tai vahvistettu pienmaanomistajista koostuvaa dehqan-maalaisaatelin luokka, josta persia sai ratsuväkensä. Firdausin myöhemmin kirjoitetun tarinan mukaan Khusrau myös teloitutti mazdakealaisuuden perustaja Mazdakin, ilmeisesti koska tästä ei ollut enää hyötyä hänen kannaltaan. Mazdak luovutettiin tarinan mukaan Khusraulle, joka ripustutti tämän köydellä puusta ja surmasi hänet nuolilla. Khusraun uudistuksissa häntä auttoi hänen kaudellaan vaikuttanut kyvykäs pääministeri Bozorgmehr.
Länsimaissa Khusrau on tunnettu myös filosofikuninkaana. Osasyy tälle on Khusraun yhteydet uusplatonilaisuuteen. Khusraun hoviin saapui etenkin kreikkalaisia uusplatonisteja, joiden filosofiakoulu Ateenassa oli suljettu Itä-Rooman eli Bysantin hallitsija Justinianuksen kaudella. Khusrau käännätytti kreikan- ja syyriankielisiä tekstejä persiaksi, minkä lisäksi šakki tuotiin ehkä hieman muunneltuna Intiasta Persiaan Khosraun valtakaudella. Gondešapurin sittemmin kuuluisa lääketieteellinen koulu sai todennäköisesti alkunsa Khusraun kaudella ja sen tunnettu oppinut Burzoe käänsi lääketieteellisiä tekstejä sanskritista persiaksi. Jotkin tutkijat ovat pitäneet zarathustralaisuuden pyhää kirjaa Avestaa Khusraun kaudella kirjoitettuna. Toinen Khosraun kaudella mahdollisesti koottu teos oli vanhoista iranilaisista legendoista koottu kuninkaiden kirja (Khwatay-namak), joka toimi sittemmin Firdausin kirjoittaman Šahnamen lähteenä. Khusraun kaudella toteutettiin myös useita rakennushankkeita, vaikkakin hänen maineensa takia monet alkuperältään tuntemattomat esi-islamilaiset rakennukset on liitetty eri tavoin Khusrauhun. Hänen rakennuttamakseen tiedetään kuitenkin esimerkiksi Ktesifonin suuren palatsin, jonka iwan-kaari on edelleen pystyssä.
Sotaretket
thumb|Khusrau metsästyskohtausta kuvaavassa lautasessa. Khusrau teki useita sotaretkiä Persian vihollisia vastaan. Bysantin kuuluisa sotapäällikkö Belisarius voitettiin sodan aikana Callinicumin taistelussa vuonna 531 ja vuonna 540 persialaiset miehittivät jonkin aikaa Antiokiaa. Bysantin valtakunta taipui solmimaan Persian kanssa sopimuksen, jolla Persia suostui rahaa vastaan estämään Bysantin vihollisten pääsyn Vähä-Aasiaan Kaukasuksen kautta. Myöhemmän sodan aikana vuonna 572 Khusrau valtasi puolestaan Daran kaupungin. Tulevissa aselevoissa bysanttilaiset ostivat rauhan Persian kanssa kullalla. Muilla rintamilla Khusrau voitti hefthaliitit idässä, jossa Persian raja asettui Amudarjajoelle. Etelässä sasanidit ulottivat valtansa Jemeniin ja pohjoisessa he taistelivat Armeniasa, Lazicassa ja Kaukasuksella Derbentissä.
Khusrau kuoli vuonna 579. Hänen seuraajakseen nousi hänen poikansa Hormizd IV.
Dmitri Baškirov
Dmitri Aleksandrovitš Baškirov (1. marraskuuta 1931 Tbilisi, Transkaukasian SFNT, Neuvostoliitto – 7. maaliskuuta 2021 ) oli venäläinen pianisti ja pianonsoiton opettaja. Hän syntyi nykyisen Georgian alueella ja opiskeli Moskovassa Aleksandr Goldenveizerin johdolla. Hän tuli tunnetuksi lännessä vuonna 1955 saatuaan pääpalkinnon Marguerite Long -kilpailussa Pariisissa. Vuosina 1965–1972 Baškirov oli osa Neuvostoliiton kuuluisinta kamarikokoonpanoa yhdessä viulisti Igor Bezrodnyin ja sellisti Mihail Homitserin kanssa. Myöhemmin hän työskenteli professorina sekä Moskovan konservatoriossa että musiikkioppilaitoksissa Espanjassa ja Italiassa. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Dmitri Aleksejev, Boris Bloch, Nikolai Demidenko, Stanislav Ioudenitch ja Arkadi Volodos.
Myös Dmitri Baškirovin tytär Jelena Baškirova on pianisti, ja hän on Daniel Barenboimin toinen puoliso (1988–).
Ruiskukurkku
Ruiskukurkku (Ecballium elaterium) on kurkkukasveihin kuuluva laji, joka tunnetaan erikoisesta tavastaan ruiskia siemeniä sisältävää nestettä. Se on sukunsa ainoa laji.
Ruiskukurkkua kasvaa Välimeren alueella ja Makaronesiassa. Pulska juuri on noin 8 cm pitkä, köynnökset voivat kasvaa 80 cm mittaisiksi. Kukat ovat tumman keltaiset.
Alinen Rautjärvi
Alinen Rautjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueen opetusmetsäalueeseen.
Helvi Juvonen
Elämä
Juvosen vanhemmat olivat vaatekauppias Juho Petterinpoika Juvonen ja Impi Maria Liimatainen. Juvonen kirjoitti ensimmäiset runonsa jo kouluvuosinaan, ja hänen mielirunoilijansa oli Emily Dickinson. Juvonen kirjoitti ylioppilaaksi Iisalmen yhteislyseosta 1939 ja aloitti suomen kielen ja kirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa. Sotavuosina Juvosella oli vaikeuksia löytää vuokra-asuntoa Helsingistä, ja hän joutui palaamaan vuonna 1942 joksikin aikaa Iisalmeen. Seuraavana vuonna pahasta aliravitsemuksesta kärsinyt ja vain 43 kiloa painanut Juvonen oli jonkin aikaa Lapinlahden mielisairaalassa. Vuodesta 1949 lähtien hän asui Aila Meriluodon sisaren Sirkka Meriluodon kanssa kuolemaansa saakka.
Alinen Rautjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 49 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.
Helvi Juvonen
Elämä
Vuonna 1951 Juvonen matkusti Mirjam Polkusen kanssa Italiaan, jossa hän kävi Roomassa ja Firenzessä. Juvosen sairaudet haittasivat hänen työkykyään, mutta 1950-luvun puolivälissä hänen taloudellinen tilanneensa alkoi parantua, kun hän sai valtion kirjallisuuspalkinnon runokokoelmastaan Kalliopohja. Lisäksi hän sai apurahoja Suomen Akatemialta. Juvonen hankki lisätuloja myös käännöstöillä ja kirjoittamalla Parnassoon ja Suomen Sosialidemokraattiin. Häntä vaivasivat kuitenkin päänsärky, masennus sekä aliravitsemuksesta ja huonoista asuinoloista aiheutuneet sairaudet, jotka heijastuivat myös tuotantoon.
Juvonen kuoli 1959 pitkään jatkuneesta särkylääkkeiden käytöstä aiheutuneeseen munuaisten vajaatoimintaan noin kuukautta ennen 40-vuotissyntymäpäiväänsä. Viimeiset runonsa hän saneli Sirkka Meriluodolle sairaalassa.
Alinen Rautjärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,5 metriä mpy.
Veikko Itkonen
Jalo Veikko Itkonen, pseudonyymi Aulikki Ura, (16. huhtikuuta 1919 Kauniainen – 29. maaliskuuta 1990 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalainen radioselostaja, elokuvaohjaaja- ja -tuottaja. Itkonen toimi itsenäisenä tuottajana vuodesta 1945, jolloin hän tuotti Jorma Nortimon ohjaaman elokuvan Tähtireportterit tulevat. Itkonen oli naimisissa Eija Karipään kanssa, joka näytteli lähes kaikissa hänen näytelmäelokuvissaan.
Itkonen tuotti dokumentteja (Matka mustien maanosaan), draamoja (Silmät hämärässä), komedioita (Mullin mallin) sekä alkoholistitarinan (Jack Witikan ohjaus Mies tältä tähdeltä).
Itkonen sai 1963 Jussi-palkinnon vuonna elokuvasta Vaarallista vapautta.
Itkonen osti 1944 tuotantoyhtiö Filmi-Kuva Oy:n, jonka nimissä hän aloitti elokuvilla Tähtireportterit tulevat ja Kohtalo johtaa meitä. Vuodesta 1951 alkaen hän valmisti uutiskatsauksensa Tuotanto Veikko Itkosen nimissä. Näin syntyi nykypäivä oli niistä ensimmäinen. Filmi-Kuva Oy:n hän otti uudelleen käyttöön vuoden 1961 lopussa.
Verorästien aiheuttamien ongelmien vuoksi Itkonen myi vuonna 1963 tuotantonsa Yleisradiolle ja muutti ulkomaille. Kauppaan kuului myös tuotantoyhtiön studio ja henkilökunta.
Filmografia
Näiden lisäksi runsaasti selostustehtäviä muun muassa Puolustusvoimain katsauksissa
Stanisław Szukalski
Szukalski muutti Chicagoon, Yhdysvaltoihin teini-ikäisenä ja palasi Puolaan 1934, kun hallitus julisti hänet ”Puolan suurimmaksi eläväksi taiteilijaksi” ja rakennutti oman museon hänen töilleen. Vuonna 1939 museo kuitenkin tuhoutui Saksan hyökättyä Varsovaan samoin kuin suuri määrä hänen töitään. Hän muutti Kaliforniaan, missä elätti itsensä piirtämällä karttoja. Vaikka Szukalskin töitä arvostettiin ja ihailtiin joka puolella, galleriat kieltäytyivät pitämästä näyttelyitä, koska hän oli ”liian hullu”, vihasi kriitikoita ja haukkui avoimesti muita taiteilijoita. Tämän vuoksi hän jäikin suurelle yleisölle varsin tuntemattomaksi.
Szukalski keksi pseudotiede Zermatismin. Hän esimerkiksi uskoi, että ihmiskunnan kulttuuri periytyi Pääsiäissaarelta ja Jetien ja ihmisten jälkeläiset (”Yetisyny”) kävivät jatkuvaa sotaa ihmiskuntaa vastaan. Zermatismi ei kerännyt koskaan mainittavaa kannatusta, mutta Szukalskin aiheeseen liittyvät veistokset ja maalaukset olivat kulttimaineessa esteettisen kauneutensa vuoksi.
Szukalskin töiden ihailijoihin kuuluvat muiden muassa Tool-yhtye ja Leonardo DiCaprio.
Szukalski kuoli 1987. Hänen tuhkansa levitettiin Pääsiäissaarelle.
Pommeri-stadiaali
Pommeri-stadiaali osuu kylmään jääkauden loppuvaiheeseen, jota sanotaan monesti vanhimmaksi tundrakaudeksi tai vanhimmaksi dryaskaudeksi. Tämä oli noin 18 000-15 000 vuotta sitten hieman leudomman Lascaux-interstadiaalin jälkeen. Pommeri-kauden jälkeen jää alkoi vetäytyä yhä nopeammin lauhassa Bölling-interstadiaalissa.
Vojvodinan ruteenit
Vojvodinan ruteenit ovat nykyisen Serbian ja Kroatian alueella asuvia ruteeneja. 1740-luvulta lähtien heitä asettui nykyisin Serbiaan kuuluvan Vojvodinan alueelle, sekä muutamiin kyliin Kroatiassa. Autonomisen Vojvodinan alueella he ovat yksi viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema. Vuonna 2011 väestönlaskentojen mukaan Serbiassa asui 14 246 ja Kroatiassa 1 936 ruteenia.
Asuinalue
Serbian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 14 246. Kroatian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 1 936. Ruteenien määrä on tipåpunut historiallisista lukemista. Vieälä vuonna 1980 Serbiassa oli noin 19 300 ruteenia ja Kroatiassa 3 300.
Historia
thumb|Ruteeneja kansallispuvuissa. Nykyisen Vojvodinan alue kuului vuosisatojen ajan Unkarin kuningaskuntaan. 1500-luvulla sen valtasi Osmanien valtakunta ja 1600-luvun lopulla Itävallan Habsburgit. Vojvodina oli nyt raja-aluetta, jolle Habsburgit kutsuivat asukkaita osmanien vielä hallitsemasta Serbiasta Savajoen eteläpuolelta. Heille luvattiin oma hallitsijansa eli vojvoda ja alueelle tulevat uudet siirtolaiset muodostivat rajaa valvovia sotilasosastoja (sak. Grenzer). Alueelle muutti paitsi serbejä, mutta myös monia muita kansallisuuksia. Yksi kansoista olivat ruteenit. Ruteeneja alkoi saapua Vojvodinaan 1740-luvulta lähtien.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Vojvodina päätyi osaksi Jugoslavian kuningaskuntaa. Toisen maailmansodanaikana ruteenien asuttama alue kuului jonkin aikaa uudestaan Unkariin. Maailmansodan jälkeen kommunistisessa Jugoslaviassa Vojvodinasta tuli autonominen alue ja edelleen Jugoslavian hajotessa osa Serbiaa. Nykyisen Vojvodinan alueella ruteenit ovat yksi alueen viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema.
Christopher Uckermann
thumb|right|Christopher Uckermann Christopher Alexander Luis Casillas von Uckermann (s. 21. lokakuuta 1986) on meksikolainen poplaulaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin RBD-yhtyeen jäsenenä. Näyttelijänä hän on esiintynyt muun muassa Diego Bustamanten roolissa telenovelassa Rebelde.
Simple Mind Condition
Simple Mind Condition on Troublen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. maaliskuuta 2007.
Avartti-säätiö
Avartti-säätiö on suomalainen nuorisotyötä tukeva säätiö, joka toteuttaa Suomessa Avartti-ohjelmaa. Se on perustettu vuonna 2012. Säätiön tarkoituksena on edistää ja tukea nuorisotyötä sekä nuorten monipuolista harrastamista kansallisesti ja kansainvälisesti kielellisestä, etnisestä tai sosioekonomisesta taustasta, asuinpaikasta tai koulutuksesta riippumatta. Säätiöllä on The International Award for Young People –ohjelman (suomeksi Avartti) kansallinen toimilupa, joka antaa säätiölle yksinoikeuden toteuttaa ohjelmaa Suomessa. Avartti-säätiö sr vastaa ohjelman toteutuksesta Suomessa kansainvälisten periaatteiden mukaisesti.
Toiminta
Avartti-ohjelman toiminta-ajatus on tukea nuoren kokonaisvaltaista kasvua, vahvistaa osallisuutta ja vaikuttamismahdollisuuksia sekä antaa valmiuksia toimia paikallisella ja yhteiskunnallisella tasolla.
Bardsey Island
Bardsey Island on saari Walesin rannikolla, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Saari oli keskiajalla pyhiinvaeltajien määränpää. Nykyisin saarella on 4 vakituista asukasta ja se on osa luonnonsuojelualuetta.
Maantiede
Saari on pinta-alaltaan 1,8 km² ja se sijaitsee Llŷnin niemimaan kärjessä Gwyneddin kreivikunnassa Walesissa. Matkaa mantereelle saarelta on noin 3 kilometriä. Saari on useiden muiden Britannian saarten tapaan luonnonpuisto. Sillä on tavattu 310 eri lintulajia, joihin lukeutuvat esimerkiksi ruokki, pikkuliitäjä, riskilä ja lunni. Saarella on myös noin 200 harmaahyljettä.
Historia
thumb|vasen|Saaren vanhan luostarin kivitorni. Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta saarella ovat ajalta 7 500 vuotta eaa. ja saarelta tunnetaan 45 esihistoriallista löydöspaikkaa. Legendan mukaan saari oli pyhä kelttiläisille druideille ja myöhemmin saaresta tuli merkittävä kristinuskon keskus. 1100-luvulta peräisin oleva Llandaffin kirja kertoo 500 vuotta walesilaisen Llandaffin hiippakunnan historiaa ja mainitsee Bardseytä kutsutun "Britannian Roomaksi" ja kolmen saarelle tehdyn matkan uskottiin vastaavan pyhiinvaellusta Roomaan. Llandaffin kirja mainitsee myös, että saarelle on haudattu 20 000 tunnustajaa ja pyhimystä. Hautoja on sittemmin löydetty kaivauksissa, joista ainoa suurempimuotoinen järjestettiin 1990-luvulla saaren kappelin eteläpuolella. Tuolloin löydettiin 25 keskiaikaista hautaa. 500-luvulla saarella on ollut luostari ja 1200-luvulla rakennettiin apottiluostari, mutta kumpikaan ei ole säilynyt nykypäivään. Osa apottiluostarin kivitornia on kuitenkin edelleen pystyssä. Luostarien munkit lähtivät saarelta, kun luostarijärjestelmä lakkautettiin vuonna 1536.
Sega Sammy Holdings
Sega Sammy Holdings Inc. (セガサミーホールディングス) on japanilainen holdingyhtiö, joka muodostui kun Sega- ja Sammy-yhtiöt sulautettiin vuonna 2004. Molemmat yritykset ovat mukana viihdeteollisuudessa (Sega videopeleillään ja Sammy pachinko-laitteillaan), ja yhtiö tunnetaan myös videopeliteollisuudestaan.
Onkimanjärvi
Onkimanjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueen opetusmetsäalueeseen.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,4 metriä mpy.
Laakerikauluskukka
pienoiskuva|oikea|250px|[[Elleschodes-suvun kärsäkkäitä laakerikauluskukan kukassa]]
Laakerikauluskukka (Eupomatia laurina) on kauluskukkakasvien (Eupomatiaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas tai pieni puu, joka voi kasvaa noin kuusi metriä korkeaksi. Lajin kukat ovat voimakkaasti tuoksuvia ja aukeavat vain yhdeksi päiväksi pölytystä varten. Kukkien pölyttäjinä toimivat pienet kärsäkkäät. Kukista kehittyvät hedelmät ovat halkaisijaltaan 1,5–2 cm olevia marjoja, ja niissä on paljon pieniä siemeniä. Hedelmät ovat aluksi vihreitä, mutta muuttuvat kypsyessään ruskehtaviksi.
Laakerikauluskukka kasvaa lämpimien alueiden sademetsissä tai kosteissa eukalyptusmetsissä Australian itäosien sekä Uuden-Guinean alankoalueilla. Lajia voidaan myös kasvattaa tropiikissa.
Laakerikauluskukan hedelmät ovat syötäviä, ja niitä on toisinaan kerätty luonnosta paikalliseen käyttöön. Hedelmiä voi syödä kypsentämättöminä ja ne ovat pehmeitä sekä makeita. Hedelmistä valmistettua mehua voidaan lisätä esimerkiksi jäätelöön tai jogurttiin. Lajin kaarnasta saatavaa kuitua on puolestaan käytetty perinteisesti narujen valmistukseen, mutta nykyisin luultavasti aika vähäisessä määrin. Lajin keltaisenruskea puuaines on pehmeää.
Helvetinjärven kansallispuisto
Alueella sijaitseva Haukanhieta on suosittu uintiranta ja telttailualue. Puistossa on kaksi virallista kiipeilypaikkaa: Sammakkolampi kalliokiipeilijöille ja Iso Helvetinjärven pohjoisranta jääkiipeilijöille.