cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michel Baron
Michel Baron (1653−1729) oli ranskalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän toimi aluksi Molièren teatterissa, sittemmin hän oli Theatre francais’n "kunnia ja ihme". Hän oli kookas, komea mies, ja hänellä oli kaunis ääni. Ulkoisten ansioiden ohella hän oli terävä. Baron näytteli sekä koomisia että traagisia osia, mutta hänen varsinaisena erikoisalanaan olivat Racinen sankarit. Ajan liioittelevaa näyttelemistapaa vasten hän asetti hillitymmän näyttelemisperiaatteen.
Baronin omaa näytelmätuotantoa edustaa L'homme à bonne fortune.
1Q84
1Q84 on Haruki Murakamin romaani, joka julkaistiin Japanissa ensin kolmessa osassa vuosina 2009–2010. Romaanista tuli pian sensaatio. Ensimmäinen painos myytiin loppuun julkaisupäivänä ja kuukaudessa myyntiluvut nousivat miljoonaan.
Taustatieto
Murakami kirjoitti romaania neljä vuotta ennen kuin keksi kirjalle alun ja otsikon. Otsikko on japaniksi sanaleikki vuoden 1984 lausumisesta, mikä viittaa George Orwellin teokseen Vuonna 1984. Q-kirjain ja japanilainen numero 9 (translitteroidaan tavallisesti "kyū") ovat homofoneja, joita käytetään usein japanilaisissa sanaleikeissä.
Ennen teoksen julkaisua Murakami ei paljastanut romaanista mitään, koska paljastukset olivat vähentäneet hänen aiemmin julkaistujen kirjojensa uutuudenviehätystä. 1Q84 sai tästä huolimatta merkittävästi ennakkotilauksia.
Kuten monien muiden Murakamin teosten kohdalla, yhdellä klassisen musiikin teoksella on erityinen rooli tarinassa, tässä tapauksessa Leoš Janáčekin Sinfoniettalla.
Juonitiivistelmä
Romaanin tapahtumat sijoittuvat Tokioon, kuvitteelliseen vuoteen 1984. Osa 1 sijoittuu huhti- ja kesäkuun välille, osa 2 heinä- ja syyskuun välille ja osa 3 loka- ja joulukuun välille.
Romaani alkaa sillä, että Aomame ottaa taksin Tokiosta kulkeakseen työkeikalle. Hän huomaa Janačekin Sinfoniettan soivan radiossa. Kun taksi jumittuu liikenneruuhkaan kuljettaja ehdottaa, että Aomame kiipeää hätäuloskäynnin yli ehtiäkseen tärkeään kokoukseensa, mutta varoittaa, että tämä saattaa muuttaa todellisuuden luonnetta. Aomame pääsee hotellille Shibuyassa, missä hän esiintyy työntekijänä tappaakseen vieraan. Hän suorittaa murhan työkalulla, joka ei jätä melkein mitään jälkeä uhriin, mikä johtaa tutkijat päättelemään uhrin kuolleen luonnollisen kuoleman sydänkohtauksen seurauksena.
Aomame alkaa kokea outoja asioita, huomaten maailmasta uusia yksityiskohtia, jotka ovat hienoisesti erilaisia. Hän esimerkiksi huomaa, että Tokion poliiseilla on semiautomaattiset pistoolit ja hän muistaa heidän aina kantaneen revolvereita. Aomame tarkistaa muistikuvansa tutkimalla suurimpien sanomalehtien arkistoja ja huomaa useita hiljattaisia suuria uutisjuttuja, joita hän ei muista. Eräs näistä tarinoista koskee ekstremistien joukkoa, jotka joutuivat piiritystilanteeseen poliisin kanssa Yamanashin prefektuurin vuorilla. Lukiessaan näitä artikkeleja hän päättelee elävänsä vaihtoehtoisessa todellisuudessa, jota hän kutsuu nimellä "1Q84" ja epäilee kaiken alkaneen siitä, kun hän kuuli Sinfoniettan soivan taksin radiossa.
Henkilöhahmo Tengo esitellään. Tengon julkaisutoimittaja ja mentori Komatsu pyytää häntä kirjoittamaan uudelleen taitamattomasti kirjoitetun, mutta muutoin lupaavan käsikirjoituksen, joka oli ollut mukana kirjoituskilpailussa. Komatsu haluaa lähettää romaanin arvovaltaiselle kustantamolle ja edustaa sen kirjoittajaa uutena kirjallisuuden nerona. Tengolla on varauksensa toisen kirjailijan teoksen uudelleen kirjoittamisesta, etenkin kun kyseessä on yläastelaisen kirjoitus. Hän suostuu tekemään työn vain jos hän saa tavata alkuperäisen kirjoittajan, jolla on kummallinen taiteilijanimi "Fuka-Eri". Tengo pyytää lupaa, mutta Fuka-Eri käskee Tengon tehdä käsikirjoituksella mitä haluaa.
Pian käy selväksi, että Fuka-Eri, jolla on lukihäiriö, ei kirjoittanut käsikirjoitusta itse eikä lähettänyt sitä kilpailuun itse. Tengon vaivaantuneisuus projektin kanssa syvenee, kun hän saa tietää, että mukana on muita ihmisiä. Fuka-Eri vie Tengon tapaamaan nykyistä huoltajaansa, miestä, jonka nimi on professori Ebisuno-sensei (戎野先生) tai Fuka-Erille yksinkertaisesti "Sensei". Tengo saa tietää, että Fuka-Erin vanhemmat olivat "Takashimaksi" (タカシマ) kutsutun kommuunin jäseniä. Hänen isänsä Tamotsu Fukada (深田保) oli Ebisunon ystävä ja kollega, mutta he eivät olleet samaa mieltä asiasta. Fukada ajatteli Takashiman olevan utopia; Ebisuno kuvaili kommuunia paikkana, jossa ihmisistä tuli ajatuksettomia robotteja. Fuka-Eri, jolle Ebisuno-sensei antoi lempinimen "Eri" (エリ), oli siihen aikaan vasta pieni lapsi.
Aomame tapaa olla seksuaalisesti kevytkenkäinen; viimeisimmän tapponsa jälkeen hän purkaa stressiä käymällä sinkkubaareissa ja harrastamalla irtosuhteita vanhempien miesten kanssa. Näiden huvien aikana hän tapaa Ayumin, naispoliisin, joka niin ikään harrastaa seksiä purkaakseen stressiä. He yhdistävät voimansa, mikä toimii hyvin. Aomamen läheinen ystävyyssuhde Ayumin kanssa saa hänet muistamaan aikaisemman ystävänsä, joka oli perheväkivallan uhri ja joka teki itsemurhan sen takia. Aomame ja Ayumi pysyvät ystävinä, kunnes eräänä päivänä Aomame lukee lehdestä, että Ayumi on hirtetty kuoliaaksi hotellissa.
Leskirouva esittelee Aomamen 10-vuotiaalle tytölle nimeltä Tsubasa. Tsubasa ja hänen vanhempansa ovat olleet osallisina Sakigakessa. Kultin johtaja, josta käytetään vain nimeä "Johtaja", on pakonomaisesti pahoinpidellyt Tsubasaa. Tsubasan nukkuessa Leskirouvan omistamassa turvakodissa, Fuka-Erin romaanissa mainitut "Pikkuväkiset" ilmestyvät Tsubasan suusta ja muodostavat kotelon, joka kostuu ilmasta vedetyistä säikeistä. Leskirouva menetti oman tyttärensä perheväkivallan seurauksena ja haluaa nyt adoptoida Tsubasan. Tsubasa kuitenkin katoaa turvakodista eikä koskaan palaa.
Leskirouva tutkii Sakigakea ja saa todisteita laaja-alaisesta pahoinpitelystä. Tsubasan lisäksi muita esipuberteettisia tyttöjä on käytettyä seksuaalisesti hyväksi. Leskirouva pyytää Aomamea murhaamaan Sakigaken uskonnollisen johtajan, Johtajan, jonka kerrotaan olleen kyseinen pahoinpitelijä. Aomame tapaa Johtajan, joka onkin fyysisesti valtava ihminen, jolla on lihasongelmia. Hän paljastaa olevansa Fuka-Erin isä ja että hänellä on erikoisvoimia, kuten telekineesi. Hän on myös se, joka Sakigakessa kuulee uskonnollisten äänten puhuvan hänelle. Johtaja, tietäen, että Aomame on lähetetty tappamaan hänet, tekee lopulta sopimuksen: Aomame tappaisi hänet ja hän suojelisi Tengoa vahingolta. Keskusteltuaan pitkään Johtajan kanssa Aomame lopulta tappaa hänet ja piilottautuu ennalta sovittuun paikkaan, jonka Leskirouva ja Tamaru, hänen henkivartijansa, ovat järjestäneet.
Aomamen ja Tengon rinnakkaiset maailmat alkavat lähentyä yhä enemmän. Sakigaken palkkaama yksityisetsivä Ushikawa seuraa Tengoa saadakseen tietoa Ilmakotelosta. Johtajan murhan jälkeen Sakigawa on myös määrännyt Ushikawan selvittämään Aomamen olinpaikan. Aomame oli sopinut terapeuttisen hieronnan Johtajan kanssa vain tappaakseen tämän sen aikana. Romaani alkaa seurata Ushikawaa osassa 3. Hän oli aiemmin asianajaja, joka sai hyvän elannon edustamalla ammattirikollisia. Hän joutui ongelmiin lain kanssa ja joutui jättämään uransa. Hänen vaimonsa ja hänen kaksi lastaan jättivät hänet, ja siitä lähtien hän on ollut etsivä. Hän on ruma olento, joka inhottaa kaikkia, mutta hän on älykäs ja kykenee kokoamaan faktoja sekä käyttämään logiikkaa ja deduktiivista päättelyä.
Ushikawa keskittyy Tengoon, Aomameen ja Leskirouvaan tutkimuksensa epäiltyinä. Koska Leskirouvan taloa vartioidaan hyvin ja koska Aomame on kadonnut ilman johtolankaa, Ushikawa päättää väijyä Tengon asuntoa nähdäkseen, jos hän saisi jotain tietoa liittyen Aomameen. Hän vuokraa huoneen Tengon talosta ja asettaa kameran ottaakseen kuvia asukkaista. Hän todistaa Fuka-Erin, joka on piilotellut Tengon asunnolla, tulevan ja menevän. Fuka-Eri näyttää tiedostavan Ushikawan. Hän jättää Tengolle lapun ja lähtee. Myöhemmin Ushikawa näkee Tengon palaavan kotiin vierailtuaan kuolevan isänsä luona. Lopulta Ushikawa huomaa Aomamen lähtevän talolta, kun tämä itse oli seurannut Ushikawaa löytääkseen Tengon.
Ennen kuin Ushikawa ehtii raportoida Aomamesta Sakigakelle, Tamaru livahtaa Ushikawan asuntoon, kun tämä nukkuu ja tiedustelee etsivältä mitä hän tietää Tengosta ja Aomamesta. Tamaru saa tietää, että Ushikawa tietää liikaa ja on riskinä Aomamen, Leskirouvan ja itsensä turvallisuudelle. Tamaru päätyy tappamaan Ushikawan jättämättä jälkiä tekotavasta. Tamaru soittaa Ushikawan yhteyshenkilölle Sakigakessa, jotta he voisivat poistaa etsivän ruumiin asunnosta.
Aomame ja Tengo löytävät lopulta toisensa Ushikawan tutkinnan kautta ja Tamarun avulla. He olivat lapsuudessa luokkatovereita vaikkakaan heillä ei ollut luokkahuoneen ulkopuolella yhtäkään hetkeä etteikö Aomame olisi tiukasti puristanut Tengon kättä, kun lähettyvillä ei ollut muita lapsia. Se hetki merkitsi käännekohtaa sekä Aomamen että Tengon elämässä ja he löysivät uudelleen perustavanlaatuisen rakkauden vaikka aikaa oli kulunut. Aomame ja Tengo tapasivat uudelleen 20 vuoden jälkeen, Ushikawan ja Sakigaken jahdattua heitä molempia. He onnistuvat pääsemään pois "1Q84":n oudosta maailmasta, jolla on kaksi näkyvää kuuta, todellisuuteen, jonka he olettavat olevan heidän alkuperäinen maailmansa vaikka on pieniä merkkejä siitä, ettei se ole. Romaani loppuu siihen, että he seisovat hotellihuoneessa katsoen käsi kädessä taivaan yhtä kirkasta kuuta.
Visuaalinen muokkain
Visuaalinen muokkain (engl. VisualEditor) on Wikimedia Foundationin ja Wikian yhdessä kehittämä työkalu Wikipedian visuaalista muokkaamista varten. Sen avulla lukijat pystyvät muokkaamaan Wikipedian sivuja osaamatta wikikoodia. Tarkoituksena on ollut helpottaa muokkaamista etenkin uusille käyttäjille.
Hannu Hämäläinen (jalkapalloilija)
Hannu Hämäläinen (s. 1. tammikuuta 1948 Äänekoski) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Visuaalinen muokkain
Ohjelman tavoitteet
Visuaalisen muokkaimen tavoitteena on tehdä Wikipedian muokkaamisesta helpompaa. Sen toivotaan tuovan lisää asioista tietäviä ihmisiä Wikipedian kirjoittajiksi. Muokkaimen tavoitteena on myös tehdä Wikipediasta inklusiivisempi, jotta eri taustoista tulevilla ihmisillä on paremmat mahdollisuudet osallistua kirjoittamiseen. Monipuolisella kirjoittajataustalla Wikipediaan kirjoitetaan monipuolisemmin erilaista tietoa useammista eri aihealueista.
Hannu Hämäläinen (jalkapalloilija)
Keskikentällä pelannut Hämäläinen aloitti uransa Äänekosken Huimassa 2. divisioonassa 1966. Hän siirtyi Käpylän Urheilu-Veikkoihin kaudeksi 1967 ja sieltä seuraavana vuonna mestaruussarjan Lahden Reippaaseen. Hämäläinen pelasi Reippaassa 1968–1970 ja 1975–1981. Lisäksi hän edusti Kuusysiä 1971–1972 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1973–1974. Hän voitti Reippaassa Suomen mestaruuden 1970 ja Suomen Cupin kolmesti vuosina 1975, 1976 ja 1978 sekä HJK:ssa mestaruuden 1973. Kaikkiaan Hämäläinen pelasi 13 kauden aikana 212 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 35 maalia.
Visuaalinen muokkain
Ohjelman tavoitteet
Muokkaamisen tavoitteena on olla niin helppoa, että sekä kokeneet että uudet ihmiset voivat keskittyä sivujen sisällön muokkaamiseen tuntematta taustalla olevaa teknologiaa. Muokkain pyrkii olemaan yhtä helppo ja intuitiivinen kuin muutkin nykyaikaiset tekstinkäsittelyohjelmat.
Hannu Hämäläinen (jalkapalloilija)
Maajoukkueessa Hämäläinen pelasi vuosina 1975–1976 yhteensä viisi maaottelua.
Visuaalinen muokkain
Ominaisuudet
Wikipedian visuaalisen muokkaimen avulla sivun kirjoittaja näkee wikipedian sivun sellaisena kuin mitä se tulee olemaan julkaistuna. Tätä periaatetta kutsutaan WYSIWYG-periaatteeksi (engl. What You See Is What You Get eli mitä näet, sitä saat). Käyttäjillä säilyy myös mahdollisuus muokata tekstiä halutessaan wikikoodin avulla.
Visuaalisella muokkaimella voi muun muassa:
Historia ja ohjelman kehittämisen syyt
pienoiskuva|Wikipedian alla piilevän tekniikan havainnollistus. Ylimmällä rivillä on wikikoodia ja alimmalla verkkosivuilla käytettävää [[HTML-koodia. Ennen visuaalista muokkainta jokaisen kirjoittajan tuli oppia wikikoodi.]] Wikipedian kirjoittajien määrä oli ollut jo vuosia laskussa 2010-luvun alussa. Englanninkielisellä Wikipedialla oli vielä vuonna 2006 yli 50000 kirjoittajaa, kun lukumäärä oli tippunut 35000 kirjoittajaan 2011 vuoteen tultaessa. Wikikoodin käyttämisen vaikeus oli käyttäjätutkimuksissa yksi merkittävimmistä syistä olla osallistumatta Wikipedian kirjoittamiseen. Sivusto oli vaikeasti lähestyttävä niille ihmisille, jotka eivät olleet teknologiasta innostuneita. Wikipedia näki kuitenkin, että tietosanakirjan onnistumisen kannalta suuri kirjoittajien lukumäärä on tärkeä tekijä. Laaja kirjoittajien lukumäärä monipuolisella taustalla parantaa tietosanakirjan laatua, sillä se tuo eri alojen tietämystä ja osaamista kirjoittajakuntaan ja näin monipuolistaa Wikipedian sisältöä.
Wikimedia Foundation aloitti Wikian kanssa yhteistyössä muokkaimen kehittämisen lahjoitusten turvin. Visuaalisen muokkaimen kehittäminen oli Wikimedian tärkeimpiä strategisia tavoitteita kirjoittajakadon pysäyttämiseksi. Muokkaimen kehittäminen vei suuren osan Wikipedian budjetista. Vuoden 2012–2013 tilikaudella Wikimedian palkkalistoilla oli 94 ohjelmistokehittäjää, kun kolme vuotta aiemmin ohjelmoijia oli ollut vain 22. pienoiskuva|Ylemmällä rivillä on wikikoodia ja alemmalla lopputulos. Visuaalista muokkaajaa käyttävän ei tarvitse osata koodia, sillä muokkaimella se syntyy kirjoittaessa itsestään. Muokkaimen käyttäjätestaus aloitettiin 2012 joulukuussa, mutta se vedettiin takaisin Wikipedistien päätöksellä. Monet lahjoittajat kritisoivat, että heidän rahansa olivat menneet hukkaan, kun visuaalinen muokkain oli niin heikkolaatuinen. Wikimedian johto näki ohjelman takaisinvedon olevan virhe, sillä uudet käyttäjät olivat käyttäjäpalautteessaan ilmoittaneet muokkaamisen olevan heille helpompaa, mikä oli ollut tavoitteena alun perinkin.
Wikipedian visuaalinen muokkain otettiin käyttöön englanninkielisessä Wikipediassa vuonna 2013. Siitä tuli ensin oletusmuokkain kaikille kirjoittajille, jotka eivät ole rekisteröineet Wikipediaan käyttäjätunnusta. Käyttöönotto aiheutti alussa vastalauseita vanhojen kirjoittajien keskuudessa, jotka kritisoivat siinä olevia ohjelmointivirheitä.
The Economist kutsui visuaalista muokkainta Wikipedian historian suurimmaksi mullistukseksi. Alkuvaiheessa visuaalisessa muokkaimessa oli vain kirjoitusominaisuus, tekstin muotoilu, listojen luominen sekä linkkien luomistoiminto. Wikipedia muokkaimen lisäämisen yhdeksi suurimmista teknisistä haasteista sen historian aikana. Wikipedian perustaja Jimmy Wales kutsui muokkaimen käyttöönottamista "eeppisen tärkeäksi".
Mississippin villikissa
Mississippin villikissa on vuonna 1936 ensi-iltansa saanut John Cromwellin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Barbara Stanwyck, Joel McCrea ja Walter Brennan.
Mississippin villikissa sai ensi-iltansa kotimaassaan 23. toukokuuta vuonna 1936. Suomeen elokuva ilmestyi teattereihin 14. maaliskuuta 1937. 20th Century Fox tuotti elokuvan.
Mississippin villikissa sai vuonna 1937 Oscar-ehdokkuuden parhaasta äänityksestä (Edmund H. Hansen).
John Randolph (näyttelijä)
John Randolph (1. kesäkuuta 1915 – 24. helmikuuta 2004) oli amerikkalainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä.
Aiempi elämä
Randolphin syntymänimi oli Emanuel Hirsch Cohen. Hän syntyi New York Cityssä, ja hänen vanhempansa olivat juutalaiset vakuutusasiamies Dorothy (o.s. Shore) ja hatuntekijä Louis Cohen. Randolphin isäpuoli oli nimeltään Joseph Lippman. 1930-luvulla Randolph oli aktiivinen niin politiikassa kuin näyttelemisessäkin. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1938 näytelmässä Coriolanus. Toisen maailmansodan sytyttyä Randolph liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin.
Ura
Randolph oli mukana sellaisissa New Yorkin alkuperäisesityksissä, kuin The Sound of Musicissa (Von Trappin hovimestari Franzina), Paint Your Wagonissa ja The Visitissä.
Randolph esiintyi vuonna 1993 elokuvassa A Foreign Field, jossa hän esitti toisen maailmansodan veteraania. Yksi hänen viimeisistä elokuvarooleistaan oli Tom Hanksin isoisänä vuonna 1998 elokuvassa Sinulle on postia. Hän esitti myös Jack Nicholsonin näyttelemän Charlie Partanan isää elokuvassa Prizzin kunnia ja Clark W. Griswold vanhempaa elokuvassa Joulupuu on kärvennetty Chevy Chasen kanssa.
Randolph esiintyi televisiosarja Roseannessa nimikkonäyttelijän isänä mutta jätti sarjan ja esiintyi lopulta vain ensimmäisen ja toisen tuotantokauden jaksoissa. Hän esiintyi George Costanzan isänä Frank Costanzana tilannekomediasarja Seinfeldin aikaisessa jaksossa ”The Handicap Spot”, mutta hänet korvattiin myöhemmin Jerry Stillerillä. Vuonna 1995 kohtaukset, joissa Randolph esiintyi, kuvattiin uudestaan korvaten Randolph Stillerillä.
24. helmikuuta 2004 Randolph kuoli 88 vuoden iässä luonnollisen kuoleman. Hänen jäännöksensä tuhkattiin.
Æthelhard
Æthelhard tai Æthelheard (k. 805) oli Canterburyn arkkipiispa ja sitä ennen Winchesterin piispa. Kentin kuningas Eadberht III Præn karkotti hänet maanpakoon vuonna 796. Yhdessä Mercian kuninkaan Coenwulfin kanssa hän onnistui lakkauttamaan kilpailevan Lichfieldin arkkipiispan viran, jolloin Canterbury oli jälleen eteläisen Englannin ainoa arkkipiispanistuin.
Elämä
Æthelhardin tiedetään olleen Lincolnshirelaisen Louthin luostarin apotti Hän kuoli vuonna 805 Canterburyssa ja haudattiin katedraaliin. Pyhimyksenä pidettyä Æthelhardia kunnioitettiin erityisesti Canterburyn arvovallan palauttamisesta, kunnes hänen pyhimyskulttinsa lakkautettiin normannivalloituksen jälkeen.
Suomen Työmies (1930)
Suomen Työmies oli Helsingissä vuonna 1930 ilmestynyt vasemmistoradikaali sanomalehti. Suomen Työmies oli Suomen työväen vasemmistoryhmän äänenkannattaja.
Kidō shin seiki Gundam X
Kidō shin seiki Gundam X (, myös After War Gundam X) on 5. huhtikuuta 1996 alkanut ja 27. joulukuuta samana vuonna päättynyt 39-osainen japanilainen animaatiosarja. Sarjaa näytettiin Terebi Asahilla ja osalla sen ketjuun kuuluneista kanavista. Animaatio kuuluu Gundam-sarjaan. Sarja tunnetaan myös lyhenteellä GX. Sarjan tunnuslauseet olivat ”Tuleeko Kuu esille?” ja ”Mitä näet selvittyäsi hengissä?” (kunnianosoitus Kidō senshi Gundamille).
Suomen Työmies (1930)
Tammikuussa 1930 perustetun lehden takana oli ”hoipertelijoina” tunnettu julkisen sosialistisen työväenliikkeen oppositio. Lehden ensimmäisen numeron pääkirjoituksessa korostettiin Suomen työväenliikkeen itsemääräämisoikeutta ja ammattiliittojen sääntöjen kunnioittamista. Suomen Kommunistisen Puolueen linjaa noudattaneet lehdet ja järjestöt tuomitsivat Suomen Työmiehen jyrkästi. Ryhmän edustajat saivat väliaikaisesti enemmistön Työväenjärjestöjen Tiedonantajaa julkaisseen Oy Työn johtokunnassa ja solmivat sopimuksen lehden painamisesta yhtiön kirjapainossa. Lähinnä ammattiyhdistysmiehistä koostunut ryhmä piti Kominternin kolmannen kauden jyrkkää linjaa virheellisenä ja vaati yhteistyötä sosiaalidemokraattien kanssa. Suomen Työmies kävi asiasta kiivasta polemiikkia varsinkin Tiedonantajan kanssa. Se ilmestyi vielä pari viikkoa muun kommunistilehdistön lakkauttamisen jälkeen, mutta joutui lopettamaan vuoden 1930 kesäkuun lopulla, jolloin Oy Työn kirjapaino takavarikoitiin.
Kidō shin seiki Gundam X
Tarina
On vuosi After War (A.W.) 15. Tarinan näyttämönä on Maapallo, joka on muuttunut suureksi joutomaaksi seitsemännen avaruussodan, jossa sekä planeetta että ihmiskunta kärsivät suuria tuhoja, jälkeen.
Sodassa orvoksi jäänyt poika Garrod Ran elää yritteliästä romukauppiaan ja mobile suit -metsästäjän elämää. Eräänä päivänä Garrod saa toimeksiannon: Hänen tulee etsiä ja palauttaa Korppikotka-alus Friedeniltä kaapattu tyttö Tiffa Adill. Garrod kuitenkin ihastuu Tiffaan ensi silmäyksellä ja lopulta pakenee Tiffan kanssa tämän oltua silminnähden kauhuissaan tavattuaan Garrodin toimeksiantajan onnistuneen pelastusoperaation jälkeen.
Jo Frost
250px|right Joanne "Jo" Frost (s. 27. kesäkuuta 1971 Lontoo) on brittiläinen lastenhoitaja ja televisiokasvo.
Kidō shin seiki Gundam X
Yleistä
Gundam X oli seuraava Gundam-sarja Shin kidō senki Gundam W:n jälkeen ja ensimmäinen Gundam-televisiosarja, joka lähetettiin stereoääniraidalla.
Suomen Työmies (1930)
Suomen Työmies ilmestyi aluksi kuudesti ja toukokuusta lähtien kolmesti viikossa. Kuusipäiväisen lehden rinnalla julkaistiin myös kolmepäiväistä painosta. Vastaavina toimittajina työskentelivät M. Karvonen ja V. Liljeqvist. Julkaisuyhtiö Oy Työmiehen johtokunnan puheenjohtajana toimi Erkki Härmä.
Jo Frost
Nimellään kulkevassa televisio-ohjelmassa Jo Frost ratkaisee perheen pulmia, jotka kohdistuvat lapsiin Lapsityrannit-ohjelmassa, nykyään ohjelman nimi on alkukielinen Supernanny. Ohjelma on alkanut Britanniassa 2004 ja Yhdysvalloissa 2005. Jo menee perheisiin, jossa lapsilla on pahoja käytösongelmia ja hän ratkoo ongelmat. Sitä ennen hänellä oli 12 vuoden kokemus lastenhoitotyöstä, ja ohjelmaan hän päätyi ilmoituksen perusteella. Ohjelmaa on seurattu lähes 50 maassa.
Kidō shin seiki Gundam X
Yleistä
Gundam W:n ohjaaja Masashi Ikeda lopetti kesken sarjan teon, ja hänen tilalleen palkattiin kiireellä Ōgon yūsha Goldranin ohjannut Shinji Takamatsu. Takamatsun nimeä ei kuitenkaan missään vaiheessa lisätty sarjan tekijäluetteloon. Kun Takamatsu oli jossain määrin saanut itsensä vakiinnutettua Gundam W:n ohjaajana, hänelle tarjottiin seuraavankin Gundam-sarjan ohjaajan pestiä. Gundam-videoiden ja DVD-boksien lisäkkeenä julkaistuissa haastatteluissa Takamatsu kertoo, että ”vuoden 1995 marraskuussa Sunrise sanoi hänelle yllättäen ’tee Gundamia!’”. Sunrise-tuottaja Hideyuki Tomioka kertoo samaisessa DVD-boksin liitännäishaastattelussa suositelleensa tuolloin Takamatsua.
Takamatsulle annettiin vapaat kädet Gundamin tekoon, joten hän tutki erilaisia ideoita. Lopulta hän lähti työstämään sarjaa käyttäen inspiraationa tiukasti mielessään olevaa kuvaa yksinäisestä Gundamista, joka seisoo erämaassa selin katsojaan päin.
Kuten myöhemmin mainitaan, sarjan rakenteesta vastannut Hiroyuki Kawasaki työskenteli ajanpuutteen vuoksi lopulta jokaisen jakson käsikirjoituksen parissa.
Gundam W:n tavoin viiden komean nuorukaisen voidaan katsoa olevan yksi sarjan myyntivalteista, mutta Gundam X:n tyyli poikkea edeltäjänsä päähahmoja korostaneesta esityksestä. Sarjan tunnuspiirteisiin kuuluu lopputekstien ja seuraavan jakson teaserin näyttö päällekkäin, samoin kun lopuksi seuraavassa jaksossa esiintyvän hahmon repliikin käyttö jakson nimenä. Erityisesti ensimmäisen jakson nimeä ”Tsuki wa dete iru ka?” (Onko kuu esillä?) on lainattu useasti Gundam X:ää käsiteltäessä eri medioissa.
Gundameja pohtiva Gundam
Takamtsun mukaan sarjan suuri erityispiirre on sen asema ”Gundameita pohtivana Gundamina”. Kyse on seikkailutarinasta, jossa ”poika ja tyttö kohtaavat ja kumppaneineen muuttavat maailman”. Samalla kuitenkin Gundamiin liittyviä eri asioita käsitellään metafiktiivisellä tasolla.
Metafiktion käyttö oli läsnä jo Takamtsun aiemmassa Ōgon Yūsha Goldranissa, mutta Takamatsu ja sarjan skenaariovastaava/käsikirjoittaja Hiroyuki Kawasaki sanovat, että metafiktion suuntaan alettiin lähteä Carris-jaksoja tehtäessä, ja että suunnan valinta ei aluksi ollut tietoista, mutta lopulta metafiktion käyttäminen oli kuitenkin luonnollista. Haastatteluissa Takamatsu ja Kawasaki kertovat tuotannon taustoista ja mm. myöhempänä käsitellystä D.O.M.E.n ääninäyttelijän valintaan liittyneistä episodeista. Jo tuotannon alkuvaiheissa tarkoituksellisesti pyrittiin seuraavaan:
Kawasaki pyrki myös välttämään alkuperäisen Gundamin ratkaisua newtypejen suhteen.
Ensimmäisen newtypen / D.O.M.E.n ääninäyttelijäksi ehdotettiin Kidō senshi Gundamin päähenkilö Amuro Raytä esittänyttä Tōru Furuyaa. Takamatsu oli kuitenkin sitä mieltä, että Furuyan käyttäminen ei vastaisi hänen tarkoittamaansa newtype-kuvaa. Ehdotus hylättiin, ja lopulta ääninäyttelijäksi otettiin sarjan kertoja Yūtarō Mitsuoka tarkoituksena antaa mielikuva minäkertojasta. Tämä siirsi tarinan kerronnan kolmannesta ensimmäiseen kerrontaan. Takamatsu on sanonut olevansa tyytyväinen lopputulokseen, vaikkei tämä ollutkaan tarkoituksena sarjan alusta lähtien.
Kauden lyhennys ja lähetysajan muutokset
Alusta alkaen hankalista olosuhteista liikkeelle lähtenyt Gundam X ei onnistunut synnyttämään katsojaluvuissa elähtymisen merkkejä, ja pienoismallien myyntikin laski 20 % edelliseen Gundam W:iin verrattuna. Tämän vuoksi lokakuun ohjelmauudistusten myötä sarjan pituudesta päätettiin leikata 3 kk ja sen lähetysaikaz siirtää. Lokakuusta sarjan lähetysaika Tv Asahilla siirtyi lauantain kello kuuteen, joskin osa verkostoiduista asemista jatkoi sen lähettämistä perjantaisin.
Monet asemat Osakan ABC etunenässä jatkoivat sarjan lähetystä iltapäivisin loppuun asti, jottei sen lähetysaika menisi päällekkäin alun perin paikallisen Shin buchō keiji – Urban Police 24 -sarjan kanssa. Kantōn Asahin siirryttyä aiempaan lähetysaikaan Gundamin katsojaluvut tipahtivat 3,5 %:sta 1,2 %:iin.
Koska tarinan lopettaminen kesken kauden lyhentämisen vuoksi ei käynyt päinsä, sarjan puolen vuoden mittaiseksi ajatellu loppupuoliskon juonta tiivistettiin rankasti, jotta se saataisiin käsiteltyä jäljellä olevassa kolmessa kuukaudessa. Esimerkiksi Gundam Air-Masterin ja Leopardin parannukset kesken sarjan ohitettiin nopeasti, ja G-Falconin ertyiskyvyt käsiteltiin maininnalla. Tarinan lopussakin turvauduttiin deus ex machina -tyyliseen ratkaisuun D.O.M.E.n tehtyä esiintymisensä. DVD-boksin haastattelussa Takamatsu sanoo, että sarjan lyhentämisestä päätettiin Gundam DX:n ensiesiintymisen aikoihin. Hänen mukaansa sarjan loppupuoliskolta ei kuitenkaan jätetty pois mitään oleellista ennalta suunniteltua.
Sarjan DVD-julkaisussa kesti pitkään, eikä se ole muutenkaan järin tunnettu Gundam-sarjojen keskuudessa. Banpreston Super robot taisen -sarjassakin Gundam X esiintyi ensimmäistä kertaa vasta vuoden 2001 Super robot taisen α gaiden, yli neljä vuotta tv-sarjan päättymisen jälkeen. Muut Gundam-sarjat olivat päätyneet peliin hitaimmillaankin noin vuodessa.
Sarjan sarjakuvaversio, joka julkaistiin Comic Bonbon-lehdessä, sen sijaan sijoittui samaisen lehden kyselyssä kärkisijoille.
Sarja julkaistiin vuoden 2005 tammikuussa DVD:llä boksina ja yksittäisinä levyinä. DVD:iden myyntiä edistämään julkaistiin Gundam Ace -lehdessä Kidō shin seiki Gundam X – Under the Moonlight -sarjakuva, joka kertoo tapahtumista yhdeksän vuotta tv-sarjan päättymisen jälkeen.
Sarja
Alkutunnusanimaatiossa oli Kidō senshi V Gundamista lähtien käytetty Tv Asahin kohdalla tavallista tekstiä eikä kanavan logoa. Gundam X:n loppupuoliskolla siirryttiin kuitenkin käyttämään Asahin marraskuussa 1996 käyttöönottamaa verkkologoa.
Jaksoluettelo
Joka jakson nimi on peräisin jonkun kyseisessä jaksossa esiintyvän hahmon repliikeistä. Listassa on mainittu myös tämän hahmon nimi joka jakson kohdalla. Joka jakson käsikirjoitti Hiroyuki Kawasaki, joten tätä ei erikseen taulukossa mainita. Lähetyspäivämäärä on päivä jolloin jakso näytettiin ensimmäistä kertaa Tv Asahilla.
Lähetysasemat
Perjantaisin 17.00–17.30 Eri viikonpäivänä/kellonaikana
Loistokeisarikala
Loistokeisarikala (Pomacanthus xanthometopon vanh. myös Euxiphipops xanthometopon ja Holacanthus xanthometopon) on keisarikaloihin kuuluva kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa.
Alkuperä
Loistokeisarikala on kotoisin indopasifiselta merialueelta.
Käyttäytyminen ja ravinto
Loistokeisarikala viettää luonnossa päivänsä nyppien koralliriutalta sienieläimiä, Meriakvaariossa sen ruokavalioon kuuluvat levävalmisteet ja lihapitoiset pakasteruoat. Sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa sillä se syö pehmytkorallit, ja näykkii kivikorallien tentakkeleita ja monia selkärangattomia. Se on myös varsin reviiritietoinen, eikä sovellu toisten keisarikalojen seuraan.
Taloudellinen tasapaino
thumb|right|Tasapainohinnan määräytyminen: <li>P - hinta <li>Q - hyödykkeen määrä <li>S - tarjonta <li>D - kysyntä <li>P0 - tasapainohinta <li>A - ylikysyntä - kun P<P0 <li>B - ylitarjonta - kun P>P0 thumb|right| "Taloudellinen tasapainotilanne" voidaan saavuttaa millä tahansa D1 ja D2 yhdistelmällä. Todellinen taloudellinen tasapaino saavutetaan vain kun D1=D2
Taloudellinen tasapaino tarkoittaa taloustieteessä talouden tilaa, jossa eri tarkasteltavat tekijät ovat tasapainossa eivätkä niiden arvot muutu ilman ulkopuolista vaikutusta. Erityisesti sillä viitataan kysynnän ja tarjonnan tasapainoon eli tilaan, jossa kysynnän määrä vastaa tarjonnan määrää. Markkinatasapaino viittaa prosessiin, jossa markkinahinta määräytyy kilpailun kautta. Hyödykkeiden tuottajat tarjoavat tasapainossa markkinahinnalla juuri kysytyn määrän tuotetta eikä hinnalla ole painetta muuttua. Saavutettua hintaa kutsutaan usein tasapainohinnaksi, joka pysyy ennallaan kunnes kysyntä tai tarjonta muuttuu.
Jussi Tapola
Jussi Veikko Tapola (s. 13. kesäkuuta 1974 Kerava) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimi SM-liigajoukkue Tapparan päävalmentajana kevääseen 2023 asti. Aiemmin Tapola valmensi Suomessa Tapparan kahteen mestaruuteen ja neljästi hopealle. Hänellä on pelaajataustaa alemmilta sarjatasoilta, joissa Tapola pelasi hyökkääjänä.
Pelaajaura
Tapola syntyi Keravalla, mutta vietti lapsuutensa suurimmaksi osaksi Hyvinkäällä ja aloitti jääkiekkoilun Hyvinkään Ahmoissa. Hän muutti lukioikäisenä Tampereelle ja voitti Ilveksessä B-nuorten SM-pronssia vuonna 1993. Kaudeksi 1993–1994 Tapola siirtyi Tapparan A-nuorten I-divisioonajoukkueeseen ja kaudella 1994–1995 hän pelasi samaa sarjaa KOO-VEE:n paidassa. Tapola oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta A-nuorten SM-liigaan.
Valmentajaura
Kauden 2011–2012 Tapola valmensi Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta. Vuoden 2011 Ivan Hlinkan muistoturnaus päättyi neljänteen sijaan, kun Suomi hävisi pronssiottelun Venäjälle voittomaalikilpailussa lukemin 2–1. Myös kevään 2012 MM-kilpailut päättyivät neljänteen sijaan, kun Suomi hävisi Kanadalle jatkoajalla lukemin 4–5. Kaudeksi 2012–2013 Tapola palasi seurajoukkuevalmennukseen ja tällä kertaa Rautakorven valmennustiimiin Tapparan joukkueeseen. Hän voitti apuvalmentajana SM-hopeaa sekä keväällä 2013 että keväällä 2014.
Laura Kivistö
Laura Kivistö (s. 26. kesäkuuta 1981 Raahe) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa PK-35:tä. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Jussi Tapola
Valmentajaura
Tapolan ensimmäinen kausi Tapparan päävalmentajana oli poikkeuksellinen. Koko syksyn 2014 joukkueen peli-ilme oli tuskainen ja Tappara ajautui lokakuun lopusta lähes koko marraskuun kestäneeseen tappioputkeen, jonka aikana joukkue vajosi runkosarjassa aina sijalle 10. Mediassa spekuloitiin vahvasti päävalmentajan huonolla tilanteella ja esimerkiksi Jatkoaika.com ehti jo julkaista uutisen Tapolan potkuista jouluna, kun joukkue ei ollut onnistunut koko syksyllä saamaan peliinsä ryhtiä. Joulutauon jälkeen Tapparan peli-ilme muuttui merkittävästi ja Tapolan asema alkoi vahvistumaan. Tapolan johdolla peli-ilme parantui ja joukkue alkoi voittaa pelejä. Joukkue onnistuikin pitkälti loistavan kevätkirinsä avulla lopulta nousemaan aina runkosarjan toiselle sijalle. Niinpä kevään runkosarjassa Tappara onnistui kahdesti voittamaan Kärpät ja murskaamaan JYPin helmikuussa peräti 7–1 kotiottelussaan. Tapolan ja Tapparan kevät huipentui kolmanteen peräkkäiseen finaalipaikkaan ja toiseen peräkkäiseen finaalisarjan häviöön Kärpille seitsemännessä ottelussa. Näin ollen Tapolan ensimmäinen kausi sm-liigassa päävalmentajana päättyi hopeaan.
Laura Kivistö
Kivistö on pelannut uransa aikana aiemmin Kokkolan Palloseurassa, GBK:ssa, FC Unitedissa ja HJK:ssa. Keväällä 2008 hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin FC Unitedin pudottua liigasta kauden 2007 päätteeksi. Kivistö on voittanyt Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin Unitedissa 2004. Lisäksi hän on voittanut HJK:ssa Suomen Cupin 2008 ja liigacupin 2009 sekä PK-35:ssä Suomen Cupin 2013.
Suomen maajoukkueessa Kivistö pelasi ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2003 Ruotsia vastaan. Kevään 2004 jälkeen hän oli pitkään poissa maajoukkueesta, mutta vuonna 2010 hän nousi takaisin joukkueeseen. Yhteensä Kivistö on pelannut maaliskuun 2014 loppuun mennessä 15 A-maaottelua. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän pelasi Suomen jokaisessa kolmessa ottelussa ja kahdesta niistä koko pelin.
Jussi Tapola
Valmentajaura
Tapola valmensi Tapparan Suomen mestariksi myös kaudella 2016–2017. Kuopion KalPa taipui tällöin finaaleissa voitoin 4–2.
Kaudet 2017–2018 ja 2019–2020 Tapola toimi Tapparassa urheilutoimenjohtajana ja A-juniorien valmennuspäällikkönä. Kaudelle Tapola palasi Tapparaan, mutta tällä kertaa urheilutoimenjohtajaksi. Kaudella 2020–2021 hän toimi Tapparan päävalmentajana ja luotsasi joukkueen neljännelle sijalle. Kausi 2021–2022 oli Tapolan valmentamalla Tapparalla menestyskausi. Tappara eteni CHL-finaaliin ja saavutti siellä hopeaa. Keväällä Tappara voitti jääkiekon Suomen mestaruuden.
Seinäjoen teinisurma
Seinäjoen teinisurma tapahtui 28. huhtikuuta 2015, kun 15-vuotias tyttö murhasi toisen samanikäisen tytön Seinäjoen Joupissa sijaitsevassa omakotitalossa. Tytöt kävivät keskenään samaa kahdeksatta luokkaa Seinäjoen lyseon yläkoulussa. Murhan motiivina oli tyttöjen ihastuminen samaan poikaan. Alaikäisen tytön syyllistyminen henkirikokseen on Suomessa äärimmäisen poikkeuksellista, esimerkiksi Suomessa vuosina 2003–2011 yksikään 15–17-vuotias tyttö ei syyllistynyt henkirikokseen.
Tapahtumien kulku
Maaliskuussa 2015 15-vuotias murhasta syytetty tyttö alkoi keskustella kavereidensa kanssa WhatsAppissa väkivallan kohdistamisesta uhriin. Huhtikuun alussa hän alkoi suunnitella tappavansa tytön. Ensimmäisissä poliisin esitutkintamateriaaliksi kerätyissä viesteissä syytetty kertoo, miten hänen ihastuksensa on alkanut viettää välitunneilla aikaa toisen tytön kanssa. Hän kertoo olevansa huonolla tuulella tämän vuoksi, ja muut viestiketjulaiset yrittävät lohduttaa tyttöä.
Syytetty tyttö valmistautui tappamaan luokkatoverinsa etukäteen hankkimalla lasinpesunestettä myrkyksi. Hän kuljetti koulupäivän päätteeksi uhrin mopoautolla kotitaloonsa, jossa tytöt ehtivät olla noin 45 minuuttia ennen veriteon alkamista.
Aluksi tekijä yritti myrkyttää uhrinsa sekoittamalla tuulilasinpesunestettä mehuun, mutta uhri lopetti juomisen havaittuaan sivumaun. Sitten tekijä pyysi uhrin istumaan lattialle, sitoi silmät urheiluhousuilla ja sai uhrin selälleen makuulle kuuntelemaan musiikkia ja rentoutumaan. Sillä välin tekijä haki keittiöstä keittiöveitsen ja löi sillä uhria rintaan. Uhri yritti paeta kontaten ja hän pyysi apua, mutta tekijä iski häntä uudestaan selkään. Lopuksi tekijä käänsi uhrinsa selälleen, meni hajareisin tämän päälle ja löi lopulliset iskut veitsellä rintaan. Kaikkiaan tekijä löi uhria veitsellä kuusitoista kertaa. Teon aikahaarukka oli syyttäjän mukaan noin yhdeksäntoista minuuttia.
Tyttö piilotti murha-aseen takapihalle ja varmisti, että uhri on kuollut. Sen jälkeen tyttö soitti isälleen ja kehitti tarinan ulkopuolisesta tekijästä. Tyttö ei kertomansa mukaan ajatellutkaan hälyttää paikalle apua.
Tuomio
Tekijä tuomittiin 11. joulukuuta 2015 nuorena henkilönä alentuneesti syyntakeisena tehdystä murhasta yhdeksäksi vuodeksi vankeuteen. Hänellä todettiin psykoottinen persoonallisuus sekä havaittiin vakavaa tunne-elämän poikkeavuutta, merkittäviä sosiaalisten tilanteiden tulkintaan liittyviä ongelmia, epäluuloisuutta ja empatiakyvyttömyyttä. Niiden katsottiin voivan hämärtää hänen ajatteluaan ja johtaa epäloogisiin päätelmiin ja toimiin. Tekijä myönsi syyllistyneensä tappoon, mutta kiisti murhan. Käräjäoikeuden mukaan teko täytti useita murhan tunnusmerkkejä, koska rikos oli tehty johdonmukaisesti ja päättäväisesti sekä erityisen raa'alla ja julmalla tavalla.
Tuomion antamisen aikana tyttö oli pakkohoidossa. Hoitomääräys annettiin jo ennen oikeuden istuntoa. Koska kyseessä oli alle 18-vuotiaan vakava mielenterveydellinen häiriö, hänet voitiin määrätä pakkohoitoon.
Vaasan hovioikeus piti kesäkuussa 2016 tuomion samana eikä muuttanut rangaistusta. Tekijä oli vaatinut hovioikeutta alentamaan rangaistuksen alle viiteen vuoteen, jolloin rikosrekisterimerkintä häviäisi 20 vuodessa. Lisäksi hän vetosi siihen, että hän oli tekohetkellä vasta 15-vuotias ja mielentilatutkimuksen mukaan alentuneesti syyntakeinen. Hän korosti myös, että hän oli omalta osaltaan edistänyt rikoksen selvittämistä. Uhrin omaiset olivat puolestaan vaatineet rangaistuksen korottamista, sillä heidän mukaansa käräjäoikeus antoi liian paljon painoa mielentilatutkimukselle.
Hovioikeuden mukaan teko oli poikkeuksellisen törkeä, sillä tekijä murhasi uhrinsa vakaasti harkiten ja hän oli suunnitellut surmaamista jo etukäteen. Teon aikana tytön toiminta oli johdonmukaista ja päättäväistä, minkä lisäksi teko oli tehty erityisen raa’alla ja julmalla tavalla. Tekijä ei myöskään ollut selvittänyt rikosta niin, että tuomiota olisi tullut sen perusteella lieventää. Ensimmäisissä kuulusteluissa tyttö oli kiistänyt osallisuutensa tekoon. Hän alkoi kertoa tapahtumista vasta, kun tapahtumat olivat merkityksellisiltä osiltaan poliisin tiedossa.
Tyttö haki valituslupaa korkeimmasta oikeudesta. Hän vaati rangaistuksen alentamista, koska hän oli vain noin kuukausi ennen henkirikosta tullut rikosoikeudelliseen vastuuseen eli täyttänyt 15 vuotta. Aiemmat oikeusasteet eivät ottaneet kantaa tytön ikään. Korkein oikeus hylkäsi valituslupa-anomuksen helmikuussa 2017.
Skeletor
Skeletor on yhdysvaltalaisen leluja valmistavan Mattelin luoma kuvitteellinen hahmo. Mattel esitteli Skeletorin toimintafiguurina ensimmäisen kerran vuonna 1982 Masters of the Universe -lelusarjansa keskeisimpänä vihollishahmona. Skeletor on Pahuuden taistelijoiden johtaja, jonka tavoite on valloittaa Eternia-planeetalla sijaitseva Harmaakallon Linna, jonka kätkemä muinainen salaisuus, tieto ja voimat mahdollistaisivat lopulta koko maailmankaikkeuden herruuden. Skeletor on Masters of the Universen päähahmon ja sankari He-Manin arkkivihollinen.
Luominen
Skeletorin loi alun perin Mattelin taiteilija Mark Taylor. Taylor loi hahmon ensimmäisen version kehittämänsä Torak-sankarihahmon rinnalle jo vuonna 1979, jolloin hän ei vielä työskennellyt Mattelille. Taylor oli piirtänyt vastaavia luurankomaisia piirteitä omaavia hahmoja jo 1970-luvun alussa.
Siirryttyään Mattelin taiteilijaksi Taylor loi hahmon nimeltään Demo Man, joka jalostui lopulta Skeletoriksi. Mattelin veistäjä Tony Guerrero valmisti Taylorin luoman hahmon vahanukeksi. Kun Skeletor jalostettiin toimintafiguuriksi, hahmosta muokattiin tavanomaisempi, yksinkertaisempi ja monikäyttöisempi, ja Mattel kierrättikin Skeletorin toimintafiguurin mallin vuonna 1982 Pahuuden taistelijoihin kuuluneelle Mer-Manille.
Hahmon historia
Skeletor on lihaksikas sinertävä humanoidi, jolla on purppuran värinen huppu kellertävän pääkallon päällä. Skeletor on mustaa taikuutta käyttävä velho, ja hän kantaa mukanaan tuhonsauvaa, jonka kärjessä on pässinkallo. Ensimmäisissä tarinoissa He-Manin voimamiekka oli jaettu kahteen puoliskoon. Toisen piti hallussaan He-Man ja Skeletor etsi toista tai silloin tällöin piti hallussaan toista puoliskoa. Hän yritti epätoivoisesti saada haltuunsa molemmat puoliskot, minkä myötä Skeletor saisi mahtavia voimia hallitakseen Harmaakallon linnaa. Myöhemmissä tarinoissa käsitettä miekan kahden puoliskon voimasta jätettiin pois. (Samaa juonta käytettiin myös Filmationin vuonna 1981 aloittamassa sarjassa Blackstar). Skeletorin tavoitteena on myös valloittaa Harmaakallon linna, jotta saisi selville sen muinaiset salaisuudet, joiden avulla hänestä tulisi voittamaton. Harmaakallon linnan salaisuuksien avulla Skeletor voisi hallita koko Eterniaa. Alkuperäisessä piirretyn Series Bible:ssä Skeletorin sanottiin olevan ilkeä demoni Infinita-nimiseltä planeetalta. Varsinaisessa piirretyssä hänen sanottiin vain olevan "demoni toisesta ulottuvuudesta". Paljon myöhemmin, kun piirretty oli jo loppunut, Mattel vihjasi yhdessä minisarjakuvassa, että Skeletor oli ennen Keldor-niminen mies ja Kuningas Randorin veli. Vuonna 2002 tehdyssä He-Man ja Universumin valtiaat -uusioversiossa mainitaan, että Skeletor olisi Kuningas Randorin velipuoli. The Mike Young Productions -animaatiostudion versiossa Skeletor oli ennen Keldor-niminen mies, ja vaikka itse jaksoissa eivät sitä ehtineet sanoa, piirretyn tekijät ovat DVD-kommenttiraidalla (Volume 1 - BCI 2007) vahvistaneet että heidän oli tarkoitus paljastaa Keldorin ja Randorin sukulaisuus.
Masters of the Universe (1987)
Vuonna 1987 ensi-iltansa saaneessa Cannon Filmsin elokuvassa Masters of the Universe Skeletoria esitti Frank Langella. Hahmo oli elokuvassa muutettu uhkaavammaksi ja vakavammaksi kuin esimerkiksi 1980-luvun animaatiosarjassa. Frank Langella oli rooliinsa valmistautuakseen katsonut animaatiosarjan jaksoja ja kysynyt lapsiltaan neuvoja Skeletorin olemukseen liittyen.
Elokuvassa Skeletor valloittaa Harmaakallon Linnan ja vangitsee Velhottaren, minkä jälkeen hän alkaa imeä itseensä Velhottaren elämänvoimaa ja käytti Kosmista Avainta avatakseen "Suuren Silmän" saadakseen itselleen jumalaisen voiman. Skeletorilla oli elokuvassa hahmolle tunnusomaisen purppuran värisen vaatetuksen sijaan kokomusta kaapu.
Masters of the Universe -elokuva menestyi heikosti, mutta Langella sai sekä fanien että kriitikoiden keskuudessa arvostusta roolistaan Skeletorina, ja hänen osuuttaan elokuvassa on pidetty eräänä sen parhaimmista puolista. Langella on myöhemmin itse kertonut Skeletorin roolin olleen eräs hänen suosikkirooleistaan omalla näyttelijänurallaan.
Kingdom Hearts HD 2.5 Remix
Kingdom Hearts HD 2.5 Remix (tyyliteltynä Kingdom Hearts HD II.5 ReMIX) on Kingdom Hearts -pelisarjaan kuuluva pelikokoelma, joka on julkaistu vuonna.
Kokoelma sisältää pelattavan osuuden peleistä Kingdom Hearts II Final Mix ja Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix sekä välinäytökset pelistä Kingdom Hearts Re:coded. Kokoelmassa on teräväpiirtokuvan lisäksi ominaisuutena mahdollisuus kerätä PlayStation-trophyja.
Eroavaisuuksia
Kuten Kingdom Hearts Final Mixin tapaan, myös Kingdom Hearts II Final Mix ja Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix julkaistiin alun perin ainoastaan Japanissa. Final Mixseissä on huomattavia eroja alkuperäisiin julkaisuihin.
Pelit
Kingdom Hearts II Final Mix
Pelin taustoja ja tekstuureita piti muokata, kun alkuperäisestä 4:3 kuvasuhteesta siirryttiin HD 16:9 kuvasuhteeseen. Ylimääräisiä kuvia lisättiin menuihin ja Gummi Ship -kohtiin korvaamaan kuvasuhteen muutoksesta kärsiviä alueita. Tai Yasuen mukaan noin 80% alkuperäisistä äänistä uudelleenmiksattiin ja uusia orkestraalisia elementtejä lisättiin kappaleisiin. Hänen mukaansa Yôko Shimomuran musiikki on välttämätön piirre Kingdom Hearts -pelisarjalle ja ilman hänen luomaa ilmapiiriä peli olisi hyvin erilainen. Niinpä lopulliset äänet ovat edelliselle uskollisia, mutta ne tuovat mukaan myös hieman uutta. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.
Kingdom Hearts Birth by Sleep Final Mix
Siirtyminen PlayStation Portablelta PlayStation 3:lle mahdollisti kehittäjille uusien yksityiskohtien lisäämisen hahmoihin, uusien äänien lisäämisen ja kameran liikuttamisen parantelun. Lisäksi Mirage Arena (alkuperäisen pelin moninpelimuoto) uudistettiin yksinpeliksi. Yasuen mukaan vihollisten voimakkuus ja tekoäly sopeutettiin muutokseen. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.
Poznańin piirikunta
Poznańin piirikunta on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 399 272. Piirikuntaan kuuluvat 15 kuntaa ovat Buk, Czerwonak, Dopiewo, Kleszczewo, Komorniki, Kórnik, Kostrzyn, Mosina, Murowana Goślina, Pobiedziska, Rokietnica, Stęszew, Suchy Las, Swarzędz ja Tarnowo Podgórne.
Poznańin piirikunnalla on yhteistä rajaa Obornikin, Wągrowiecin, Gnieznon, Wrześnian, Środan, Śremin, Kościanin, Grodziskin, Nowy Tomyślin ja Szamotułyn piirikuntien kanssa. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Poznańin piirikunnassa arvioitiin olevan 399 272 asukasta, joista 51,3 prosenttia naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 332 115 ja sen ennakoidaan kasvavan 554 649 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä. Alle 18-vuotiaat muodostivat 23 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeikäiset 16,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,1 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 5 014 lasta.
Tuhkanen
Tuhkanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Hannu Hämäläinen
Hannu Hämäläinen voi tarkoittaa jotakin seuraavista henkilöistä:
Peruskirja 77
Peruskirja 77 (tšek. ja slov. Charta 77) oli epämuodollinen tšekkoslovakialainen kansalaisliike, joka kritisoi poliittista ja valtiovaltaa ihmis- ja kansalaisoikeuksien rikkomisesta, vaikka Tšekkoslovakia oli sitoutunut niihin Helsingin ETY-kokouksessa 1975. Hallitseva kommunistipuolue pyrki vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen normalisoimaan maan politiikkaa eli palauttamaan sen Neuvostoliiton määrittelemiin rajoihin. Peruskirja 77 -liike toimi 1977–1992. Se sai nimensä Peruskirja 77 -nimisestä julistuksesta, joka julkaistiin 1. tammikuuta 1977 ja painettiin pian monissa länsieurooppalaisissa lehdissä. Allekirjoittajat olivat toisinajattelijoita, jotka joutuivat hankaluuksiin hallitsevan järjestelmän kanssa. Toiminnan voi siten rinnastaa kansalaisoikeusliikkeisiin.
Julistuksen alullepanijoita ja ensimmäisiä allekirjoittajia olivat Václav Havel, Jan Patočka, Zdeněk Mlynář, Jiří Hájek ja Pavel Kohout. Kaikkiaan allekirjoituksia oli aluksi 242, kesään 1977 mennessä niitä oli kertynyt jo kuutisensataa ja vuoteen 1990 mennessä 1400. Allekirjoittajat edustivat eri ammatteja, poliittisia kantoja ja uskonnollisia näkemyksiä. Gustáv Husákin johtama kommunistivalta vainosi 1970- ja 1980-luvuilla Peruskirja 77:n jäseniä. Sadat allekirjoittajat menettivät työpaikkansa, ja useita kymmeniä tuomittiin vankeusrangaistuksiin, joista osa oli pitkäaikaisia. Esimerkiksi Vaclav Havel sai 5 vuoden vankeustuomion lokakuussa 1979. Lähes 400 muutti vainojen takia ulkomaille. Osa peruskirjan allekirjoittajista perusti vuonna 1978 Oikeudettomasti vainottujen puolustuskomitean (Výbor na obranu nespravedlivě stíhaných, VONS). Tästä kehittyi 1980-luvulla käytäntö viettää maailmanlaajuista päivää Day of Remembrance for Victims of Stalinism and Nazism, joka on kuitenkin eri asia kuin vainojen uhrien muistopäivä.
Vuoden 1989 niin sanotun samettivallankumouksen jälkeen moni peruskirjan allekirjoittaja nousi yhteiskunnallisesti merkittävään asemaan. Selvimmin tämä henkilöityy kirjailija Václav Haveliin, josta tuli maan presidentti 29.12.1989, sekä toimittaja Jiří Dienstbieriin, josta tuli samaan aikaan ulkoministeri.