cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Louis Renault (teollisuusmies)
Marcel Renault'n kuolema
Louis Renault menetti vuonna 1903 dramaattisesti 31-vuotiaan veljensä Marcelin autokilpailussa sattuneessa onnettomuudessa. Onnettomuus tapahtui Cauhén ja Véracin kaupunkien välillä Poitou-Charentesin hallinnollisella alueella, kun hän osallistui Pariisin ja Madridin välillä ajettuun kilpailuun. Tämä aiheutti voimakkaita traumoja ja Louis luopui lopullisesti kilpailemasta ja vastedes hän vain palkkasi kokeneita kilpa-ajajia osallistumaan Renault'n autoilla kilpailuihin. Louis osti kuolleen veljensä osuuden osakeyhtiöstä, ja Fernand-veli keskittyi kehittämään Renault Frères -yhtiön kaupallista verkostoa Ranskassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Kasvava yritys
Vuonna 1905 yritys sai ensimmäisen suuren tilauksensa, joka käsitti 250 taksia. Louis Renault muutti nyt käsityöverstaansa todelliseksi sarjallisen tuotannon teolliseksi yritykseksi, ja näin yhtiöstä muodostui suurin ranskalainen autonvalmistaja. Kaksi vuotta myöhemmin joka toinen taksi Ranskassa ja Englannissa oli Renault'n valmistama ja autoja vietiin myös menestyksekkäästi niin New Yorkiin kuin Buenos Airesiinkin.
Fernand Renault myi vuonna 1908 osuutensa yhtiöstä Louisille ja hän kuoli seuraavana vuonna vaikean sairauden murtamana. Näin Louis Renault'sta tuli 32-vuotiaana koko perheomaisuuden perijä ja ainoa johtaja yrityksessä, ja hän muutti yhtiön nimeksi ”Société des Automobiles Louis Renault”. Hän oli edelleenkin hyvin monipuolinen kehittelijä, ja hänen ajoneuvonsa tulivat aina vain entistä tehokkaammiksi.
Louis Renault matkusti Yhdysvaltoihin vuonna 1910 tutustuakseen maan sarjatuotannolliseen teollisuuteen eli fordismiin, jonka oli kehittänyt hänen kilpailijansa Henry Ford edullisen Ford T -automallin valmistukseen. Louisin tavoitteena oli kehittää sarjatuotantoa ja siten nostaa tuottavuutta Ranskan teollisuudessa, mutta tämä aikaansai vakavia sosiaalisia ja yhteiskunnallisia ongelmia. Louis kokikin ensimmäisen lakon vuonna 1913 tehtaassaan, jonka pinta-ala oli jo kasvanut 136 000 neliömetriin.
Ensimmäinen maailmansota
thumb|upright|Panssarivaunu [[Renault FT-17 ensimmäisen maailmansodassa Saksan rintamalla vuonna 1918.]]
Ennen ensimmäistä maailmansotaa vuonna 1914 Renault'n tehtaissa työskenteli yli 5 000 työntekijää ja he valmistivat yli 4 200 ajoneuvoa vuodessa. Suurin osa henkilökunnasta kuitenkin mobilisoitiin sotaan ja korvattiin naisilla, jotka näin osallistuivat sotaponnisteluihin valmistamalla kuorma-autoja, ambulansseja, kantopaareja sekä yli 8 miljoonaa ammusta Ranskan armeijalle. Tehtaassa valmistettiin myös 14 500 lentokonemoottoria ympärysvaltojen käyttöön. Tehtaan valmistamat taksit tulivat tunnetuiksi, koska ne kuljettivat sodan aikana Pariisista yli 4 000 miestä Marnen rintamalle, ja tämä operaatio auttoi Ranskaa saavuttamaan ensimmäisen voiton taisteluissa saksalaisia vastaan.
Vuonna 1918 Louis Renault suunnitteli ja rakensi ensimmäisen kevyen konekiväärillä aseistetun panssarivaununsa ”Renault FT-17”. Vaunu takasi omalta osaltaan Ympärysvaltojen voiton vuonna 1918. Louis Renault'n osallistuminen ympärysvaltojen voiton varmistamiseen teki hänestä kansainvälisenkin sankarin ja lisäsi hänen tekemiensä ajoneuvojen tunnettuutta ympäri maailmaa. Sodan jälkeen hänelle luovutettiin Ranskan kunnialegioonan suurristi.
Työläisten yhteiskunnallisen taistelun symboli
thumb|right|300px|Renault-yhtiön tehdas Seguin-saarella [[Boulogne-Billancourtissa.]]
Louis Renault avasi ensimmäisen nykyaikaisen teollistuotantoliukuhihnansa vuonna 1922 ja vuonna 1929 hän avasi historiallisen suuren ja modernin tehdasrakennuksensa Seguin-saarella Boulogne-Billancourtissa. Tästä tehtaasta muodostui tunnus teollisen tuotannon kehitykselle ja työläisten yhteiskunnalliselle taistelulle. Louis osallistui tiukkaan kilpailuun kaikilla teollisuuden ja tekniikan rintamilla pahimman ranskalaisen kilpailijansa André Citroënin kanssa. Tämän kilpailun todellisia maksumiehiä olivat kuitenkin pienet autonvalmistajat.
Vuonna 1928 ranskalainen Jean Mermos ylitti Andit Renault'n Latécoère 25 -lentokoneella.
Kansanrintama saavutti voiton vuoden 1934 Ranskan kansalliskokouksen vaaleissa. Tällöin Renault’n työläisistä ja heidän tehtaastaan Boulogne-Billancourt’ssa tuli symboli työläisten etuja puolustaneen ammattiyhdistysliikkeen taistelussa. Samana vuonna tehtaiden tuotanto kuitenkin ylitti jo 61 000 ajoneuvoa.
Toinen maailmansota
Renault'n tehtaat olivat suurin aseiden ja sotamateriaalin toimittaja Ranskan armeijalle vuonna 1939. Toukokuussa 1940 Louis Renault lensi Yhdysvaltoihin nopeuttaakseen siellä tapahtunutta panssarivaunujen tuotantoa sekä estääkseen näin saksalaisten etenemistä. Mutta kaikki tämä oli aivan liian myöhäistä. Hänen poissaolonsa aikana Saksan Wehrmacht takavarikoi tehtaat, ja kun hän oli palaamassa Pariisiin, kaksi tehdasta oli jo määrätty korjaamaan panssarivaunuja. Näin Renault'n tehtaat olivat siirtyneet natsien hallintaan ja Daimler-Bentzin alaisuuteen. Tehdas kuitenkin toimi hidastuneella teholla. Tehtaiden tuotanto oli natsien hallinnon aikana vain puolet siitä, mitä tehdas tuotti yksinään Ranskan armeijalle vuoden 1939 aikana.
Maaliskuussa 1942 Renault'n tehtaat Boulogne-Billancourtíssa olivat ensimmäiset ja keskeiset kohteet Royal Air Forcen pommituksissa. Nämä pommitukset saivat tehtaat, Louis Renault’n elämäntyön, lähes toimimattomaan tilaan. Louis itse koki vakavia terveydellisiä ongelmia ja hänestä tuli lähes puhekyvytön eikä hän pystynyt enää ylläpitämään keskustelua eikä kirjoittamaan.
Kuolema
Pariisin vapauttamisen jälkeen Louis Renault’ta syytettiin yhteistyöstä vihollisen kanssa. Eritoten lehdistö hyökkäsi yhtenä rintamana häntä vastaan. Lopulta hän meni vapaaehtoisesti vaikean sairauden murtamana 23. syyskuuta 1944 tuomarin luo, joka vangitutti hänet ja passitti hänet Fresnesin vankilaan syytettynä kaupankäynnistä vihollisten kanssa.
Renault’n terveys heikkeni nopeasti vankeuden aikana, hän ei saanut hoitoa, ja väitetään, että häntä jopa pahoinpideltiin öisin. Lopulta hänet siirrettiin mielisairaalaan ja myöhemmin 9. lokakuuta Pariisiin Saint-Jean-de-Dieu-klinikalle, jossa hän toipui hetkeksi koomasta ja mutisi vaimolleen sanat ”ja tehdas?”. Hän kuoli 67-vuotiaana 24. lokakuuta 1944.
Kenraali Charles de Gaullen johdolla väliaikainen hallitus antoi asetuksen, jonka perusteella Renault'n tehtaat kansallistettiin 1. tammikuuta 1945, neljä kuukautta Louis Renault’n kuoleman jälkeen
Renault’n kuoleman ja hänen yhtiönsä kansallistamisen jälkeen julkaistiin hänen testamenttinsa, joka paljasti, että hän olisi jättänyt yrityksensä omaisuuden 40 000 työntekijälleen.
Renault-yhtiön kansallistamisen aikana Louis Renault’n vaimo Christiane ja hänen poikansa Jean-Louis omistivat 95 prosenttia yhtiön osakkeista, eivätkä he saaneet mitään korvausta, kun kansallistaminen toteutui, kun taas muut osakkeenomistajat saivat korvauksia.
Yhtiön sodanaikainen johtaja sai vuonna 1949 vapauttavan tuomion, jossa todettiin, että hän ja yhtiö eivät olleet tehneet yhteistyötä Natsi-Saksan kanssa.
Lesken näkemykset miehensä kuolemasta ja kuolemaan liittynyt myöhempi tutkimus
Vuonna 1956 Renault’n leski Christiane Renault väitti, että Louis Renault murhattiin ja jolla pyrittiin osoittamaan, että Louis Renault oli toinen niistä yli 9 000 ranskalaisesta, jotka hallitus oli listannut ja jotka oli tapettu laittomissa teloituksissa "Ranskan vapautuksen jälkeisessä kostossa," ja että Louis Renault’n ruumis häpäistiin ruumiinavauksen yhteydessä. Rouva Renault viittasi todisteina "raporttiin, jonka mukaan hänen miehensä virtsa-arvot olivat normaalit viikkoa ennen hänen kuolemaansa, ja röntgenkuvaan, joka osoittaa murskatun nikaman."
Vuonna 2005 Daily Telegraph kertoi, että silminnäkijöiden ja perheenjäsenten mukaan 67-vuotiasta Renault’ta oli kidutettu ja lyöty ja että fresnesilainen nunna todisti, että hän näki Renault’n romahtaneen sen jälkeen, kun kypäräpäinen vanginvartija oli lyönyt hänen päätään seinään. Lehti kertoi myös, että Renault’n perheen järjestämä röntgentutkimus osoitti Renault’n kaulanikaman murtuneen."
Sodan jälkeiset korvaukset
29. heinäkuuta 1967 Louis-Jean Renault, ainoa perillinen, sai vähäisen korvauksen, ei teollisista vaan henkilökohtaisista tappioista.
Myöhemmät tutkimukset mahdollisesta yhteistyöstä natsihallinnon kanssa
Robert Paxton toi esille vuonna 1975 julkaistussa kirjassaan Vichy France: Old Guard and New Order: 1940–1944, että Renault-tehdas olisi saatettu palauttaa Louis Renaultille ja hänen perheelleen, jos Renault olisi elänyt pidempään. Lyonin Berliet-kuorma-autotehdas jäi Marius Berlietin perheen haltuun, vaikka hän oli valmistanut saksalaisille 2 330 kuorma-autoa.
Vuonna 1949 kuollut Marius Berliet oli kuitenkin "kieltäytynyt tunnustamasta häntä vastaan tapahtuneita oikeudellisia toimia sodan jälkeen.""
Vuonna 2005 Daily Telegraph kirjoitti, että Renault oli "kokenut velvollisuutenaan säilyttää Ranskassa teollista tuotantoa. Saksan armeijan ja Daimler-Benzin virkamiehet saapuivat Billancourtin tehtaan porteille arvioidakseen sen ja työntekijöiden siirtämistä Saksaan. Renault onnistui torjumaan nämä suunnitelmat tarjoamalla, että tehdas tekisi ajoneuvoja Wehrmachtille."
Myöhemmät tutkimukset osoittivat, että vaikka Louis Renault oli tehnyt yhteistyötä, hän myös vetäytyi pois strategisista materiaalihankinnoista ja sabotaasi kuorma-autojen valmistuksesta." Ehdotuksia, joiden mukaan Renaultin johto oli hidastanut saksalaisten miehittäjien tuotantoa, vastustettiin väitteellä, jonka mukaan työntekijät eivät järjestäneet tuotannon hidastumista vaan se tapahtui johdon toimesta.
Vuonna 2011 Patrick Fridenson, joka on Pariisin École des Hautes Études en Sciences -yliopiston liiketalouden professori ja Renault'n kirjan kirjoittaja, totesi: "On erittäin vaikea sanoa, missä määrin Louis Renaultia tulisi pitää saksalaisten kollaboraattorina. Jos hän olisi ottanut riskin ja vastustanut saksalaisia, se olisi ollut hänelle täydellinen hävitys.”
Ranskalaisia ja saksalaisia lähteitä tutkinut tutkija Monika Ostler Riess ei löytänyt todisteita siitä, että Renault olisi tehnyt yhteistyötä saksalaisten kanssa enempää kuin aikalaisensa. ”Hän yritti vain pelastaa sen, mitä hänellä oli, mitä hän oli rakentanut. Vaihtoehto yhteistyölle oli se, että saksalaiset ottavat tehtaat haltuunsa"
Maineenpalautusyritys
Vuonna 1982 Organisation Civile et Militaire -järjestö joka on Ranskan vastarintaliikkeiden etujärjestön edustajat ja heidän kollegansa Robert de Longcamps -yhtiön palveluksessa yrittivät turhaan saada Louis Renault’n maineen palautettua sanoen, että häntä "syytettiin virheellisesti yhteistyöstä vihollisen kanssa". Heidän vetoomuksensa Ranskan oikeusministerille Robert Badinterille ei herättänyt vastakaikua.
Vuonna 2011 Renault’n perilliset pyrkivät jälleen palauttamaan hänen maineensa ja saamaan korvausta siitä, mitä he pitävät valtion suorittamana laittomana takavarikointina.
Kranaatti
Kranaatti on yli 20 millimetrin kaliiperisella ammusaseella ammuttava tai käsin heitettävä räjähtävä ampumatarvike. Sana kranaatti tulee granaattiomenaa tarkoittavasta espanjan sanasta granada. Alun perin krenatöörit (grenadier) olivat sotilaita, jotka käyttivät aseistuksenaan heitettäviä käsipommeja.
Nykyisin käsin heitettäviä kranaatteja kutsutaan käsikranaateiksi. Useat aseet ampuvat räjähtäviä ammuksia, kranaatteja. Arkikielessä sana ”kranaatti” viittaa useimmiten käsikranaattiin, ellei asiayhteydestä ilmene muuta merkitystä. Kuitenkin vain räjähtävä ja sirpaloituva ammus on varsinainen kranaatti.
Kenttätykistö ja kranaatinheittimistö ampuvat pääasiassa kranaatteja sekä joitakin erikoisammuksia. Nykyään yleisin panssarinläpäisevä ammustyyppi on ontelokranaatti, jonka teho perustuu suunnattuun räjähdysvaikutukseen.
Toisen maailmansodan aikana yleistyivät valokranaatit, joilla saatiin tarvittaessa valoa kohteeseen; valokranaatissa on aikasytytin ja pienehkö laskuvarjo joka hidastaa sen putoamista ja esimerkiksi tykistöllä on täten kiintopiste ammuntaa varten. Valokranaattien paloaika vaihteli tarpeen mukaan noin puolesta minuutista kahteen.
Peugeot Expert
Peugeot Expert on Peugeot’n vuodesta 1995 lähtien valmistama paketti- ja tila-automalli. Sen lähes identtiset sisarmallit ovat alusta alkaen olleet Citroën Jumpy ja Fiat Scudo, toisesta sukupolvesta lähtien myös Toyota Proace, kolmannessa sukupolvessa lisäksi Opel Vivaro. Mallistossa Expert sijoittuu pienemmän Partnerin ja suuremman Boxerin väliin.
Peugeot Expert I (1995–2006)
Ensimmäisen sukupolven Expert esiteltiin vuonna 1995 sisarmalliksi vuotta aiemmin markkinoille tulleelle Citroën Jumpylle. Seuraavana vuonna esiteltiin lisäksi Fiat Scudo. Autot perustuvat samalle pohjalevylle kuin PSA-konsernin ja Fiatin yhteistyössä kehittämät Eurovan-tila-autot (Citroën Evasion, Peugeot 806, Fiat Ulysse, Lancia Zeta). vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Kaikki kolme sisarmallia kokivat vuonna 2004 kasvojenkohotuksen, jossa erityisesti keulan ilmettä uudistettiin uusilla ajovaloilla, puskureilla ja etusäleiköllä.
Peugeot Expert II (2007–2016)
Toisen sukupolven Expert esiteltiin vuoden 2007 alussa. Sen tila-autoversio on nimeltään Expert Tepee. Vuonna 2012 Expertin, Jumpyn ja Scudon sisarmalliksi esiteltiin Toyota Proace, joka korvasi Hiacen Euroopan markkinoilla. vasen|pienoiskuva|Peugeot Expert Tepee Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Expert sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Kirkkohiili
Kirkkohiili on suitsuttamiseen tarvittava hiili, jota käytetään erityisesti ortodoksisen ja katolisen kirkon liturgioissa ja palveluksissa. Kirkkohiili valmistetaan luonnonmateriaaleista, pääsääntöisesti puusta. Kirkolliseen käyttöön hiili valmistetaan luostareissa ja se siunataan ennen käyttöönottoa.
Peugeot Expert
Peugeot Expert III (2016–)
Kolmannen sukupolven mallistosta esiteltiin ensimmäisenä Peugeot Traveller -nimen saanut tila-autoversio Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016. Jumpyn tila-automallin nimi on puolestaan Citroën Spacetourer. Expertin valmistus alkoi keväällä 2016. Fiat Scudon valmistus ei enää jatkunut, vaan sen korvasi Fiat Talento, joka oli Opel Vivaron, Renault Traficin ja Nissan NV300:n sisarmalli. Vuonna 2019 esitelty kolmannen sukupolven Opel Vivaro on Expertin, Jumpyn ja Proacen sisarmalli, eikä enää perustu Renault Traficiin. Tämä oli seurausta Opelin siirtymisestä General Motorsilta PSA-konsernin omistukseen, jolloin päättyi myös valmistajan yhteistyöhanke pakettiautojen kehityksestä Renault’n kanssa. Fiat Scudo palasi takaisin mallistoon vuonna 2022, ja on jälleen lähes identtinen Expertin sekä muiden sisarmalliensa kanssa. vasen|pienoiskuva|Peugeot Traveller Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Peugeot Traveller sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Kirkkohiili
Kirkkohiili asetetaan kädensijallisen tai ketjujen varassa riippuvaan pieneen metallikuppiin, jolla suitsuttaminen jumalanpalveluksissa toimitetaan. Hiili asetetaan suitsutusastian pohjalle ja sytytetään, hehkuvan suitsutushiilen päälle pannaan suitsuke, pihkaan sekoitettu tuoksuaine, joka alkaa sulaa ja savuta.
Mayakielet
Mayakielet muodostavat kielikunnan, jonka maantieteellinen alue on Mesoamerikassa, Kaakkois-Meksikosta aina Hondurasiin saakka. Vaikka espanja on alueen nykyvaltioissa virallinen kieli, näitä yhteisestä kantakielestä polveutuvia kieliä puhuu näillä alueilla yli neljä miljoonaa mayaa. Vuonna 1996 Guatemala tunnusti 21 eri mayakieltä ja Meksiko tunnustaa viisi muuta, joiden puhuma-alue ei ulotu Guatemalaan. Esikolumbiaanisina aikoina mayasivilisaation kehittämää mayojen kirjoitusjärjestelmää käytettiin usean eri mayakielen kirjoittamiseen, varsinkin klassiselta kaudelta (noin v. 250–900) lähtien.
Luokittelu
thumb|400px|Mayakielten luokittelu (vuosiluvut viitteellisiä)
Ortografia ja ääntäminen
Mayakielten latinisointi perustuu espanjan kielen kirjoitussääntöihin. Tärkeimpiä sääntöjä:
Lisäksi mayakielissä on useita glottaaliäänteitä, joita merkitään konsonantin yhteydessä apostrofilla: esim: k', q' ja tz'.
Antasidit
pienoiskuva|Samarin on suosittu Suomessa myytävä antasidi. Antasidit ovat lääkkeitä, jotka neutraloivat mahan liikahappoisuutta. Antasidit ovat niukkaliukoisia emäksisiä suoloja kuten alumiinihydroksidia (Al(OH)3), magnesiumhydroksidia (Mg(OH)2), magnesiumkarbonaattia (MgCO3) ja alumiinifosfaattia (AlPO4). Antasidien täytyy olla niukkaliukoisia, jotteivät ne liukenisi jo vähäisessä happamuudessa kuten suussa tai ruokatorvessa. Lisäksi antasidien pH:n täytyy olla lähellä neutraalia, jotteivat ne vahingoittaisi lääkettä syödessä suun, nielun tai ruokatorven limakalvoja.
Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa antasidien ryhmän koodi on A02A.
Toiminta
Ihmisen vatsaontelon seinät erittävät suolahappoa (HCl). Sen tarkoituksena on hillitä haitallisten bakteerien kasvua ja helpottaa ruuansulatusta hydrolysoimalla proteiineja aminohapoiks i. Antasidit reagoivat vatsalaukussa ylimääräisten happojen kanssa ja pyrkivät muuttamaan vatsan pH-arvoja halutulle tasolle. Sitä voidaan siis käyttää lääkkeenä liiallisiin vatsahappoihin.
Suomessa myytävät antasidit
Suomessa myytävät lääkevalmisteet sisältävät seuraavia antasideja tai niiden yhdistelmiä:
Antasideja löytyy Suomen markkinoilta myös nk. yhdistelmälääkevalmisteissa, joissa antasidi yhdistetään muuhun hoidon kannalta hyödylliseen lääkeaineeseen, kuten esimerkiksi:
Käyttö
Antasidien vaikutus kestää tyhjässä vatsassa noin puoli tuntia ja ruokaillessa niiden vaikutus voi kestää jopa kaksi tuntia. Käytännön kannalta antasideja pitää siis ottaa useita päivittäin. Antasidien käyttö suurissa määrin voi aiheuttaa vatsavaivoja, koska alumiinisuolat, joita antasideissa esiintyy ovat ummettavia ja magnesiumsuolat ovat laksatiivisia. Tästä syystä antasideja käytetään myös seoksina, esimerkiksi kalsium- ja magnesiumsuoloja yhdessä. Yhdistelmät vähentävät laksatiivisia vaikutuksia ja ummetusta. Antasidit sisältävät alumiinia ja magnesiumia ja niitä voi kertyä elimistöön, jos munuaisten toiminta ei ole normaalia Antasideja otetaan yleensä tablettimuodossa oraalisesti.
Antasidit myös lievittävät liikahappoisuuden aiheuttamaa kipua, ja niitä voidaankin käyttää myös kivunlievittäjinä mahahaavojen hoidossa. Ei ole kuitenkaan kehitetty menetelmää, jolla voitaisiin mitata tai arvioida antasidin kivunlievityskykyä. Antasidit vapauttavat suolahapon neutralointireaktiossa hiilidioksidikaasua, joka voi aiheuttaa epämukavaa tunnetta ja ilmavaivoja.
Historia ja valmistus
Antasidit ovat vanhin toimiva lääkeaine närästykseen. Kalkkia eli kalsiumkarbonaattia on pureskeltu vuosikymmenten ajan helpottamaan närästystä. Antasidit valmistetaan lääketehtaissa. Esimerkiksi GlaxoSmithKlinen omistamaa TUMS-merkkistä antasidia valmistetaan St.Louisissa Missourissa, jossa antasidien tuotanto on jo alkanut vuonna 1930.
Ominaisuudet
Antasidin happoa neutralisoiva vaikutus ilmaistaan suolahapon milliekvivalentteina (mEq). Antasidituotteiden neutralisoiva vaikutus on oltava vähintään 5 mEq suolahappoa (HCl) per annos. Karkeasti arvioituna tämä on riittävä, jotta tyhjän vatsan pH-arvo saadaan nostettua 3.5:een.
Luokittelu
Antasidit voidaan jaotella systeemisiin ja ei-systeemisiin antasideihin.
Systeemiset eli imeytyvät antasidit ovat liukenevia, absorboituvia ja voivat aiheuttaa muutoksia kehon elektrolyyttipitoisuuksiin ja alkaloosin, esim. natriumbikarbonaatti.
Ei-systeemiset (imeytymättömät) antasidit eivät juurikaan imeydy, joten niillä ei ole merkittävää systeemistä eli koko kehoon ulottuvaa vaikutusta. Ei-systeemiset antasidit jaetaan edelleen:
(a) Alumiinia sisältäviin antasideihin, esimerkiksi alumiinifosfaatti, dihydroksialumiiniaminoasetaatti, dihydroksialumiininatriumkarbonaatti.
(b) Kalsiumia sisältäviin antasideihin, esimerkiksi kalsiumkarbonaatti, kalsiumfosfaatti
(c) Magnesiumia sisältäviin antasideihin, esimerkkeinä magnesiumkarbonaatti, magnesiumsitraatti, magnesiumhydroksidi, magnesiumoksidi, magnesiumfosfaatti
(d) Yhdistelmäantasideihin, esimerkiksi alumiinihydroksidigeeli ja magnesiumhydroksidi.
Aktiivisuuden määrittäminen
Antasidin aktiivisuus voidaan määrittää happoa neutralisoivalla in-vitro –kokeella. Kokeessa tunnettu määrä antasidia lisätään suolahappoon, ja suolahapon pH:ta mitataan tietyin aikavälein, jotta kyetään selvittämään, kuinka paljon happoa antasidi neutraloi. Myös in-vivo-kokeita on yritetty, mutta niillä ei ole saavutettu toivottuja tuloksia.
Yhteisvaikutukset
Antasidien toiminta perustuu ruoansulatuksen ja virtsan pH:n muuttamiseen. Antasidit voivat kuitenkin muuttaa mm. muiden lääkkeiden liukenemis- ja imeytymisnopeuksia, ja nopeutta, jolla munuaiset poistavat muita lääkeaineita elimistöstä. Systeemisten antasidien pitkäaikaista käyttöä tulisikin välttää. Antasidit voivat myös huonontaa raudan ja joidenkin vitamiinien saantia.
Eräitä antasidien kemiallisia reaktioita suolahapon kanssa
Magnesiumoksidi:
MgO(s) + 2 HCl(aq) → MgCl2(aq) + H2O(l)
Magnesiumhydroksidi:
Mg(OH)2(aq) + 2 HCl(aq) → MgCl2(aq) + 2 H2O(aq)
Kalsiumkarbonaatti
CaCO3(s) + 2 HCl(aq) → CaCl2(aq) + H2O(l) + CO2(g)
Alumiinihydroksidi:
Suluissa olevat alaindeksit tarkoittavat olomuotoja:
Zeng Jinlian
Zeng Jinlian (26. kesäkuuta 1964 Kiina – 13. tammikuuta 1982) oli kaikkien aikojen pisin nainen, 248,3 senttimetriä pitkä. Hän oli neljävuotiaana jo 156 senttimetriä pitkä.
Zeng sairasti jättikasvuisuutta eli gigantismia eikä hän pystynyt seisomaan suorassa kieron selkärankansa vuoksi. Hän kuoli Hunanissa, Kiinassa 17-vuotiaana.
Meiningit
Meiningit on Pirkanmaalla Oriveden Untavalla sijaitsevaa kaksi suolampea. Tietolaatikossa on suuremman lammen tiedot.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Taipaleenjoen alaosan alueeseen se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 151,1 metriä mpy. Lammet on yhdistetty toisiinsa usealla suo-ojalla, joten niiden vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Pienemmältä lammelta on johdettu pohjoiseen laskuoja, joka laskee 400 metrin päässä Sääksjärven etelärantaan.
Alex Rider
Alex Rider on Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenkirjasarja, joka kertoo samannimisestä 14-vuotiaasta vakoojapojasta. Alexin vanhemmat John ja Helen Rider ovat kuolleet hänen ollessa vasta pieni vauva, ja siitä lähtien Alexia on hoitanut hänen setänsä Ian Rider.
Sarjan ensimmäisessä kirjassa Stormbreaker Alex saa kuulla Ian-setänsä kuolleen ja alkaa selvittää, kuinka se tapahtui. Hän saa tietää, ettei Ian ollutkaan töissä pankkialalla, vaan hän oli MI6:n agentti.
Sarjan ensimmäisestä kirjasta on tehty vuonna 2006 elokuva Stormbreaker, jossa näyttelivät muun muassa Ewan McGregor ja Mickey Rourke. Pääroolissa oli 16-vuotias Alex Pettyfer. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. lokakuuta 2006.
Oregonin reitti
thumb|Oregonin reitti Yhdysvaltain länsiosien poikki. thumb|Vankkurikaravaanin jäljitelmä [[Scotts Bluffin kansallisen muistomerkin kohdalla Nebraskassa.]] thumb|Vankkurit ylittämässä koskea matkan loppuosassa. Oregonin reitti oli yhdysvaltalaisten uudisasukkaiden 1840-luvulta 1860-luvulle käyttämä länteen johtanut muuttoreitti. Se alkoi Kansas Citystä Missourista ja päättyi Oregon Cityyn Oregoniin Tyynenmeren rannikon lähelle. Vankkurikaravaanien kulkema reitti johti suurten tasankojen poikki ja Kalliovuorten halki. Se oli noin 3 200 kilometrin pituinen ja ylitti yli puolet Pohjois-Amerikan leveydestä.
Oregonin reittiä käyttivät ensimmäisinä turkiskauppiaat 1800-luvun alussa sen jälkeen kun Lewis ja Clark olivat vuonna 1806 käyneet Tyynellämerellä Kalliovuorten yli. Tuhansien uudisasukkaiden käyttämä reitti siitä tuli 1840-luvulta alkaen. Reittiä pitkin oli vuoteen 1869 mennessä kulkenut länteen noin 350 000 ihmistä. Sen jälkeen rautatiet syrjäyttivät vankkurireitin.
Yhdysvaltain itäisistä ja eteläisistä osista lähteneiden uudisraivaajien taival vankkurikaravaaneilla alkoi tavallisesti jostain Missourijoen satamasta, kuten Independencestä tai Westportista, jotka ovat nykyisin Kansas Cityn esikaupunkeja. Länteen heitä ajoi moni syy, kuten lama ja uskonvainot. Lännessä tiedettiin myös olevan runsaasti viljavaa maata.
Vankkurikaravaaneilla tehty taivallus kesti yleensä viisi tai kuusi kuukautta. Välttääkseen syksyn lumisateet ja voidakseen ruokkia hevosensa ja härkänsä preerian ruoholla uudisasukkaat lähtivät matkaan aina keväisin. Yhden päivän aikana karavaani kulki yleensä alle 25 kilometriä. Matka oli vaivalloinen ja vaarallinen, ja sitä vaikeuttivat hankala maasto, vuoret, aavikot, kolera ja vihamieliset intiaanit. Reitillä kuoli historian aikana ainakin 20 000 ihmistä.
Vankkurikaravaanit kulkivat aluksi 1 000 kilometriä preeriatasankojen poikki seuraten Plattejokea Fort Laramieen Kalliovuorten juurelle. Vuorten yli karavaanit menivät Eteläsolan kautta 2 300 metrin korkeudessa, kunnes saapuivat Fort Bridgeriin. Sieltä osa matkaajista jatkoi lounaaseen Utahin mormoniasutuksille ja osa Kalifornian reitille kohti Sacramentoa. Oregoniin jatkaneet kulkivat viimeiset 1 200 kilometriä peräkkäisiä jokilaaksoja kuten Snakejokea ja Columbiajokea pitkin. Reitin viimeinen vaarallinen osuus oli lautta- ja kanoottiosuus Columbiajoen koskissa. Taipaleen loppupiste oli Oregonin viljava Willamettejoen laakso, jonne uudisraivaajat rakensivat uudet kotinsa.
Maahockey
Nykyaikaisen maahockeyn säännöt kehitettiin Englannissa vuonna 1852. Nykyisin Kansainvälisellä maahockeyliitolla on viisi maanosaliittoa ja 135 kansallista jäsenliittoa. Pakistanissa maahockey on kansallispeli.
Ensi kertaa maahockeytä pelattiin olympiatasolla vuonna 1908. Maahockey on kuulunut yhtäjaksoisesti olympiakisojen ohjelmaan vuodesta 1928 lähtien.
Pelikenttä
thumb|Pelikenttä, mittayksikkönä [[jaardit. ]] Maahockeyssa kentän tulee olla 91,40 metriä pitkä (eli 100 jaardia) ja 55 metriä leveä. Pelikenttä merkitään rajoin, jotka kuuluvat alueeseen, jota ne rajoittavat. Rajat ovat 30 cm leveitä, lukuun ottamatta rangaistuslaukauspistettä, joka 15 cm leveä.
Pelikenttä jaetaan kahteen kenttäpuoliskoon, jotka erottaa toisistaan keskiviiva. Kenttäpuoliskot on jaettu vielä puoliksi. Yhden neljänneksen pituus on 22,90 m (25 jaardia).
Kentän molemmissa päädyissä päätyrajan keskellä sijaitsee maali, jonka edessä on puoliympyrän muotoinen maalirinki (säde maalista 14,63 metriä eli 16 jaardia) ja puoliympyrän muotoinen 23 metrin alue (säde maalista 22,90 metriä eli 21 jaardia). Rangaistuslaukauspiste on 6,40 metrin päässä maalista. Kentän alustana on tavallisesti tekonurmi.
Maalikehikko koostuu kahdesta tolpasta, joista kumpikin on yhtä etäällä kentän kulmissa sijaitsevista kulmalipuista. Pystytolppien välillä on vaakasuora ylärima. Etäisyys ylärimasta maahan on 2,14 m ja maalipylväiden välinen etäisyys toisistaan 3,66 m (4 jaardia). Maalikehikko on valkoinen ja tolpat sekä ylärima ovat 5 cm leveitä ja 50–75 mm paksuja.
Pelikentän molemmissa päädyissä on merkit, joista annetaan lyhyt kulma ja pitkä kulma. Lyhyen kulman merkki on 9,1 tolpasta, maalin molemmilla puolilla. Pitkä kulma annetaan sivurajalta, noin 5 m päätyrajasta.
Võrtsjärvi
Võrtsjärvi on Viron ja koko Baltian toiseksi suurin järvi. Se on suurin kokonaan Virossa oleva järvi ja suurin kokonaan Baltiassa oleva järvi. Se sijaitsee Etelä-Virossa Viljandimaan ja Tartumaan maakuntien rajalla, ja sen eteläosa ulottuu myös Valgamaan puolelle. Võrtsjärven pinta-ala on 270 neliökilometriä, sen pituus on 34,8 km ja leveys 14,8 km. Järvi on kuitenkin hyvin matala, keskisyvyys on 2,8 metriä, ja luonteeltaan se on rehevä.
Maahockey
Pelivälineet
thumb|left|Maahockeymaila ja -pallo. Maahockeymailan koukun pitää olla suorassa linjassa mailan varteen nähden ja pään pitää olla joko J:n tai U:n muotoinen. Mailassa saa olla kaarevuutta maksimissaan 25 millimetriä.
Võrtsjärvi
Järven pinta on 33,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven jääpeite on kestänyt keskimäärin 4,5 kuukautta. Võrtsjärveen laskee 21 jokea tai ojaa, joista suurimmat ovat Pieni Emajoki, Õhne ja Tänassilma.
Maahockey
Pelivälineet
Pallo saa olla mistä tahansa materiaalista tehty. Sen ympärysmitta on 224–235 mm ja paino 156–163 grammaa. Tavallisesti pallo on tehty kiinteästä muovista ja sen ydin korkista.
Maalivahti saa käyttää sekä käsi- että jalkasuojuksia, joiden koko on määritelty. Toinen käsisuojus on oltava sellainen, ettei maila irtoa siitä missään tilanteessa. Maalivahdin suojukset ovat siis samankaltaiset kuin jääkiekossa.
Võrtsjärvi
Võrtsjärvi laskee itään virtaavaa Emajokea Peipsijärveen.
Maahockey
Peliaika
Maahockeyottelu koostuu kahdesta 35 minuutin jaksosta, joiden välissä pidetään 5 minuutin tauko. Joissakin kilpailuissa pelataan nykyisin neljä 15 minuutin jaksoa. Pelikello pysähtyy ainoastaan tuomarin määräyksestä tai maalivahdin vaihdon yhteydessä.
Vaihdot
Maahockeyssa on niin sanotut lentävät vaihdot jääkiekon tapaan. Pelaajia saa vaihtaa siis aina, paitsi lyhyen kulman aikana. Myös kenttäpelaaja saa korvata loukkaantuneen maalivahdin.
Erikoistilanteet
thumb|Lyhyen kulman puolustaminen. Suomi vs. Liettua 2015, Vilna. Lyhyt kulma syntyy puolustavan joukkueen rikkeestä maaliringissä tai tahallisesta virheestä kentän neljänneksen sisällä. Maaringin pitää olla tyhjä pelaajista ja neljä puolustavan joukkueen pelaajaa saa olla maaliviivan takana. Lyhyen kulma pallo pitää pysäyttää ringin ulkopuolella. Loput pelaajat odottavat keskiviivalla lyönnin antamista.
Pitkä kulma syntyy, kun puolustavan pelaajan lyömä pallo ylittää päätyrajan tahottomasti.
Bully tarkoittaa tapaa, jolla peliä jatketaan jos peliaika on keskeytetty loukkaantumisen tai muun asian takia, josta ei kuitenkaan tuomita jäähyä. Bully voidaan suorittaa neljällä tavalla :
Vapaalyönti toteutetaan seuraavissa tilanteissa :
Rikkeet ja rangaistukset
Maahockeyssa vaarallinen pelaaminen on kielletty. Vaarallista pelaamista on muun muassa päin vastustajaa nostettu korkea pallo, maalivahdin potkaisema korkea pallo tai vastustajan lyöminen mailalla.
Rangaistuksia tuomitaan vain, jos pelaaja tai joukkue on rikkonut sääntöjä. Rangaistus voidaan toteuttaa vapaalyönnillä, lyhyellä kulmalla tai rangaistuslaukauksena. Muita varoituksen muotoja ovat huomautus (suullinen varoitus), varoitus (vihreä kortti), hetkellinen sulkeminen ottelusta (vähintään viiden minuutin rangaistus, keltainen kortti) ja ulosajo (punainen kortti).
Pallonkäsittely
Palloa ei saa yleensä kohottaa lyönnissä, paitsi vippauksissa ja lakaisuissa. Palloa ei saa pelata hartialinjan yläpuolelta. Erilaisia maahockeylyöntejä ovat lyönti, lakaisu, vippaus ja kuljetus.
Historia
Maahockey on erilaisten hockey-pelien kuten jääpallon ja jääkiekon kantalaji, ja sillä on myös useita sisarlajeja. Kepeillä ja palloilla on pelattu jo yli kolmen tuhannen vuoden ajan eri puolilla maailmaa. Hockey-nimitystä on käytetty ainakin vuodesta 1363. On mahdollista, että nykyaikainen maahockey on monen eri variaation yhdistelmä.
Nykyaikainen maahockey syntyi 1800-luvun alkupuoliskolla. Ensimmäiset säännöt kirjoitettiin Lontoon Harrow'n koulussa 1852, mutta säännöissä oli senkin jälkeen vaihtelua. Ensimmäinen lajiyhdistys perustettiin 1870-luvulla, ja samalla sääntöjä yritettiin harmonisoida ja pelin luonne erottaa jalkapallosta ja rugbysta. Hockey Association perustettiin 1886, ja siitä tuli Englannin johtava lajiyhdistys. Ensimmäinen virallinen maaottelu pelattiin Walesin ja Irlannin välillä tammikuussa 1895. Brittiläinen International Hockey Board perustettiin 1900, ja siitä tuli lajin sääntökomitea.
Maahockeysta tuli 1900-luvun taitteeseen mennessä suosittua myös Manner-Euroopassa, ja se oli Lontoon olympiakisojen 1908 ohjelmassa. Intiasta tuli maahockeyn suurmaa 1880-luvulta lähtien, ja maa vei kaikki olympiakullat vuosina 1928–1956, kunnes Pakistan voitti kultaa vuoden 1960 kisoissa.
Kansainvälinen maahockeyliitto perustettiin 1924. Pelin sääntöihin on tehty 1900-luvulla joitain muutoksia: esimerkiksi paitsiosäännöstä luovuttiin 1996, ja 2000-luvulla palloa on alkanut saada pelata myös mailan reunalla ja mailaa on saanut puolustustilanteessa nostaa aiempaa korkeammalle. Mailat valmistetaan nykyisin lasikuidusta, kevlarista tai hiilikuidusta aiemman puun sijaan.
Euroopan-mestaruuskilpailut aloitettiin 1970, ja maailmanmestaruuskilpailut 1971. Kisoja hallitsivat Intia ja Pakistan 1980-luvun alkuun asti, mutta sen jälkeen Hollanti, Saksa, Uusi-Seelanti, Australia ja Espanja ovat nousseet lajin huipulle.
Naisten kansainvälinen maahockeyliitto perustettiin 1927. Naisten maahockey tuli olympialaisten ohjelmaan 1980.
Suomeen maahockey tuli ensimmäisen kerran 1915 Saksassa opiskelleen Erik von Frenckellin mukana. Suomessa lajin kilpailutoiminta käynnistyi vuonna 1951, jolloin Suomen mestaruudesta pelattiin ensimmäistä kertaa. Maajoukkue pelasi seuraavan vuoden olympiakisoissa yhden ottelun, jossa se hävisi Belgialle 0–6 ja putosi jatkosta. Maahockeytä hallinnoi Suomen Hockeyliitto.
Muunnelmia
Maahockeysta kehitettyjä pelejä ovat sisähockey ja hockey 5. Sisähockey kehitettiin toimimaan maahockeyn harjoittelumuotona maissa, joissa sydäntalvella ei voida pelata ulkona. Sitä pelataan normaalein maahockeyvälinein ja -varustein sisätiloissa. Lajin suurin ero maahockeyhyn verrattuna on se, ettei palloa saa nostaa lattian pinnasta muutoin kuin maalilaukauksissa. Nykyisin sisähockeyta pelataan kilpalajina varsinkin Keski-Euroopassa, mutta myös Suomessa. Hockey 5 kehitettiin nuorten olympialaisiin Nanjingiin 2014. Se eroaa maahockeystä muun muassa pelaajamääränsä (1+4) ja eräiden sääntöjen osalta.
Luettelo Finnish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2015
Tämä on luettelo Finnish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2015.
Meto – Metsäalan asiantuntijat
METO – Metsäalan Asiantuntijat ry eli Meto on metsä- ja luonnonvara-alan asiantuntijoiden edunvalvontajärjestö. Meton toiminnan tarkoituksena on metsä- ja luonnonvara-alan asiantuntijoiden etujen turvaaminen ja parantaminen, sekä arvostuksen lisääminen. Meto toimii aktiivisesti metsäpolitiikassa ja tekee yhteistyötä ulkomaisten metsäammattilaisorganisaatioiden kanssa. Meton nykyinen puheenjohtaja on Stefan Borgman (25.10.2018 alkaen). Meto on STTK:n ja LUVA – Luonnonvarat ry:n jäsenjärjestö.
Meton ensimmäinen edeltäjäjärjestö perustettiin vuonna 1895 (kts. Historia).
Jäsenet
Metossa jäseniä on noin 7 000. He työskentelevät luonnonvara-aloilla suunnittelijoina, esimiehinä, työnjohtajina, puun osto- ja korjuutehtävissä, metsänhoidon tehtävissä, toiminnanjohtajina, toimistonhoitajina, neuvojina, luonnonhoidon tehtävissä, opettajina ja asiantuntijoina, muissa johtotehtävissä sekä itsenäisinä yrittäjinä. He työskentelevät myös myynnin ja markkinoinnin, rahoitus- ja kiinteistöalan tai viestinnän parissa. Metsäasiantuntijat ovat koulutustaustoiltaan erityyppisiä luonnonvara-alan asiantuntijoita ja erityisosaajia. Myös alan opiskelijat voivat olla Meton jäseniä heti aloitettuaan opintonsa.
Jäsenten koulutusnimike oli 1800-luvulla metsänvartija. Sittemmin koulutusnimikkeitä ovat olleet metsäteknikko, metsätyönjohtaja, metsätalousinsinööri ja metsätalousinsinööri (AMK). Nykyisin jäseninä on myös mm. opettajia, metsänhoitajia, biologeja, iktyonomeja ja kaupallisen ja markkinoinnin alan koulutuksen omaavia henkilöitä.
Opiskelijat
MEOL - Metsäalan Opiskelijat ry on Meton valtakunnallinen opiskelijajärjestö ja sen jäseniä ovat kaikki Meton opiskelijajäsenet. MEOLin hallituksessa on edustajia jokaisesta metsäalan opetusta antavasta ammattikorkeakoulusta.
Hallinto
Meton hallituksessa on nykyisin 13 jäsentä (v. 2019) ja puheenjohtajana toimii Stefan Borgman. Meton valtuusto muuttui edustajistoksi sääntömuutoksella vuonna 2017. Edustajiston puheenjohtaja on Jaakko Niemistö (2019) ja jäseniä on 22 (v. 2018 alkaen).
Floyd Collins
pienoiskuva|371x371px|Floyd Collinsin hauta
William Floyd Collins, tunnetaan nimellä Floyd Collins, (20. heinäkuuta 1887 Auburn – 13. helmikuuta 1925 Cave City) oli yhdysvaltalainen luolatutkija. Hän toimi pääsääntöisesti Keski-Kentuckyn alueella, josta löytyy useita satoja kilometrejä maanalaisia toisiinsa liittyneitä luolastoja. Collins ei saavuttanut elämänsä aikana juurikaan suurta suosiota, vaan vuoden 1925 luolaonnettomuus toi hänet kansan tietoisuuteen. Traagisessa onnettomuudessa Collins onnistui löytämään uudenlaisen luolaston, muttei enää päässyt luolasta ulos vaan jäi jumiin. Collins löydettiin ystäviensä toimesta muutaman päivän päästä ja hän selvisi viikon ajan odottaessaan pelastajia. Pelastusyrityksiä tehtiin lukuisia, mutta luolaston sortuminen teki siitä liian vaarallista.
Meto – Metsäalan asiantuntijat
Historia
Suomen ensimmäinen metsänvartijakoulu perustettiin Evolle 6. huhtikuuta 1876 annetulla asetuksella. Aluksi laitos oli Evon metsänhoito-opiston alaosastona, kunnes metsänhoitajien opetus v. 1908 siirrettiin Helsinkiin. Tällöin Evon metsänvartijakoulusta tuli itsenäinen oppilaitos.
Floyd Collins
Collinsin kuolema on inspiroinut muun muassa saman nimisen musikaalin, yhden dokumenttielokuvan, sekä kirjoja.
Meto – Metsäalan asiantuntijat
Metsänvartijoiden koulutus
Metsänvartijakunta sai alkunsa v. 1859, jolloin annettu julistus määrää, että kruunun puistot on jaettava hoitoalueisiin ja ne taas "vartio-osuuksiin". Kuhunkin vartio-osuuteen oli asetettava "metsävahti" eli metsänvartija. Metsänvartija käytti messingistä tehtyä metsänvartijan virkamerkkiä.
Metsähallinnon ohjesääntö samalta vuodelta määrittelee näiden toimihenkilöiden pätevyysvaatimukset. Sen mukaan otetaan "metsävahdeiksi hyvämaineisia ja ruumiinsa puolesta terveitä ja voimakkaassa iässä olevia miehiä". Etuoikeus on sillä, joka "taitaa lukea, kirjoittaa ja lukua laskea". Metsänvartijoiden tärkeimmäksi työksi muodostui valtionmetsien vartioiminen eli taistelu metsänvarkaita ja muita lainrikkojia vastaan.
Metsänvartijaseura 1895
Ensimmäinen yritys Evon metsänvartijakoulusta valmistuneiden metsätoimihenkilöiden järjestön perustamiseksi tehtiin vuonna 1895, jolloin Hämeenlinnassa pidettiin kokous 26. kesäkuuta. Sen oli kutsunut koolle Kaarle Aleksanteri Wägg (myöh. Vasama). Tällöin päätettiin perustaa koko maan kattava "Metsänvartijaseura", mutta kahdesta anomuksesta huolimatta Keisarillinen Suomen Senaatti ei suostunut vahvistamaan sääntöjä.
Metsänvartija Liitto 1901
Vuonna 1901 yhdistyksen nimeksi esitettiin "Metsänvartija Liitto", mutta tämänkään liiton sääntöjä ei Senaatti vahvistanut.
Suomen Metsänhoitoammattimiesyhdistys 1906
Vuonna 1906, jolloin liiton nimi oli muutettu säännöissä "Suomen Metsänhoitoammattimiesyhdistykseksi", Suomen Senaatti vihdoin vahvisti säännöt. Liiton ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Juho Kallio ja hänen jälkeensä Elias Koljonen. Alussa liiton päätehtävänä oli metsänhoitoaatteen levittämisen metsänomistajien keskuuteen. Palkka- ja muiden työmarkkinakysymysten hoitoon ei liiton silloinen johto paljonkaan puuttunut. Palkkausasioita hoidettiin vuosina 1908–1910 niin, että liiton kokouksessa käytiin palkoista suuntaa antava keskustelu, jonka pohjalta valitut toimikunnat tekivät esityksiä työnantajille. Esimerkiksi "Metsänhoitohallitus" pyysi ohjesääntöluonnoksesta Metsänhoitoammattimiesyhdistyksen lausunnon ja valittu toimikunta esitti metsätyönjohtajan varsinaiseksi palkaksi noin 100 markkaa kuukaudessa sekä asuntoetuudeksi noin kolmanneksen edellisestä. Lisäksi toivottiin ikälisäjärjestelmää, jonka mukaan vuosipalkka nousisi kunkin viisivuotiskauden päätyttyä 200 markalla. (s. 12-13)
Metsämiesten Keskusseura 1919 - 1943
Metsänhoitoammattimiesyhdistyksen jäämistö siityi "Metsämiesten Keskusseuralle" lokakuussa 1919, jolloin Kuopiossa valittiin uusi johtokunta. Puheenjohtajaksi tuli Tapani Hupli, sihteeriksi Martti Vuori ja taloudenhoitajaksi Kaarlo Kunnas. Järjestö oli aallonpohjassa: talous oli heikko, haaraosastot lamassa ja maksavia jäseniä vain kourallinen.
Nyt kuitenkin nousi esille "nuori voimakas johtomies" Kalle Petäjä. Hän kirjoitti Metsämies-lehdessä "leimuavia" kirjoituksia, jotka innostivat ja kokosivat jäsenistöä. Petäjä valittiin puheenjohtajaksi vain 29-vuotiaana vuonna 1924, missä tehtävässä hän neljännesvuosisadan ajan "luontaisella arvovallallaan hallitsi tilanteet niin sisään kuin ulospäin suuntautuvassa toiminnassa".
Metsäalan Toimihenkilöliitto - Skogsbranschens Funktionärsförbund - METO r.y 1979
Metsäalan Teknisten Liiton ja Metsäalan Työnjohtajaliiton yhdentäminen metsäalana toimihenkilöiden yhteiseksi työmarkkina- ja ammattijärjestöksi otettiin yksityiskohtaisen suunnittelun kohteeksi vuoden 1977 alussa. Ehdotus yhteisen järjestön organisaatiomallista ja toimeenpanon suunnitelmasta laadittiin. Lähtökohtana pidettiin alan toimihenkilöiden edunvalvonnan tehostamista ja samalla todettiin, että tämä voi tapahtua ainoastaan yhdistämällä silloisten liittojen voimavarat.
Metsäalan Teknisten Liitto ja Metsäalan Työnjohtajaliitto pitivät perustamiskokouksen Savonlinnan Rauhanlinnassa 15.11.1979. Liiton nimeksi tuli Metsäalan Toimihenkilöliitto – Skogsbranschens Funktionärsförbund – METO r.y. Liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Pentti Näreaho ja varapuheenjohtajaksi Arvi Vinni. Metsäneuvoksen arvonimen saanutta Näreahoa seurasi puheenjohtajana vuoteen 2018 asti Håkan Nystrand, joka myös sai metsäneuvoksen arvon.
METO - Metsäalan Asiantuntijat ry 2001
Metsäalan Toimihenkilöliitto - METO r.y:n hallitus teki sääntömuutosesityksen 7.6.2001, jonka mukaan liiton uusi nimi olisi "METO - Metsäalan Asiantuntijat ry". Liiton VI (6.) liittokokous pidettiin Kalastajatorpalla Helsingissä 3.- 4.10.2001. Liittokokous hyväksyi yksimielisesti sääntömuutoksen 3.10.2001.
Guitar Slim
Guitar Slim (oik. Eddie Jones, 10. joulukuuta 1926 Greenwood, Mississippi – 7. helmikuuta 1959 New York) oli amerikkalainen blues-kitaristi ja laulaja.
Elämä ja ura
Eddie Jonesin äiti kuoli hänen ollessaan viiden vanha, eikä hän ollut koskaan kuullutkaan isästään. Jones joutui isoäitinsä huomaan eräälle plantaasille. Vapaa-aikanaan Jones esiintyi paikallisissa kapakoissa eri yhtyeiden laulajana, ja hänet tunnettiin myös etevänä tanssijana. Kahdeksantoistavuotiaana hän solmi ensimmäisen lyhyeksi jääneen avioliittonsa ja lähti armeijaan, jonka palveluksessa hän toimi Tyynellä valtamerellä.
Jones innostui nuorena kitaransoitosta. Suurimpina esikuvinaan hänellä oli teksasilaiset T-Bone Walker ja Clarence "Gatemouth" Brown. Vuoteen 1950 mennessä Jones oli jo ottanut käyttöönsä taiteilijanimen "Guitar Slim". Vuonna 1951 Guitar Slim levytti ensimmäiset neljä singleään, jotka eivät saaneet suurempaa menestystä. Seuraavana vuonna levytetty kappale, "Feeling Sad", sai aluetasolla jonkinasteista suosiota. Guitar Slimin tavaramerkkinä oli hurja lavaesiintyminen. Tässä suhteessa hänet on sijoitettu siihen blues-kitaristien jatkumoon, johon myös varhaisempi Charlie Patton sekä myöhemmät Buddy Guy ja Jimi Hendrix kuuluvat. Guitar Slimin esiintymiseen kuuluivat värikkäät vaatteet, värjätyt hiukset sekä mitä erilaisimmat lavatemput, kuten esimerkiksi yleisön keskelle ryntäily (pitkän kitarajohdon kanssa).
Guitar Slim edusti kitaristina varhaisia sähkökitaran käyttäjiä, ja hänen 1950-luvun levyissään on jo mukana jonkinasteista särösoundia. Laulajana hän otti useimpia muita blues-muusikoita enemmän vaikutteita gospel-musiikista, ja hänen äänenkäyttönsä on tähän liittyen varsin omaperäistä. Guitar Slimin kappaleet edustavat muiden aikansa blues-artistien tapaan sekä suoraviivaista bluesia että viihteellisempää rhythm and bluesia.
Menestyksen myötä Guitar Slim lähti USA:n laajuiselle kiertueelle, jonka jälkeen hän asettui asumaan Louisianan Thibodeuxiin. Kahden seuraavan vuoden aikana ei kuitenkaan syntynyt yhtään uutta suurta hittiä, minkä vuoksi Speciality hylkäsi Guitar Slimin. Hän kuitenkin pääsi Atco-nimisen yhtiön riveihin, missä hän pysyi kuolemaansa asti. Seuraavan kahden vuoden aikana listoille nousseita Guitar Slimin singlejä ilmestyi neljä kappaletta.
Ennenaikaisesta kuolemastaan huolimatta Guitar Slim on edelleen laajasti ihailtu blues-muusikko. Ray Charles sai häneltä inspiraatiota gospel-vaikutteiden yhdistämisessä populaarimusiikkiin. Muista aikalaisista ja myöhemmistä artisteista hänet ovat nimenneet vaikuttajakseen esimerkiksi Albert Collins, Chuck Berry, ja ZZ Topin Billy Gibbons, sekä Jimi Hendrix piti Slimia yhtenä esikuvanaan. Kappale "Things that I Used to Do" on noussut blues-standardin asemaan, ja sen on levyttänyt esimerkiksi Stevie Ray Vaughan toisella studioalbumillaan. Muita tunnettuja Guitar Slimin kappaleita ovat esimerkiksi "Well I Done Got Over It", "Story of My Life", "Trouble Don't Last", "Bad Luck Blues", "Guitar Slim", "Quicksand" ja "Sufferin' Mind".
Réda Babouche
Réda Babouche (s. 3. heinäkuuta 1979 Skikda, Algeria) on algerialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Laitapuolustajana ja keskikentällä pelannut Babouche edusti seuraurallaan MO Constantinea ja MC Algeria.
Maajoukkueura
Babouche on pelannut urallaan kaksi maaottelua, joista ensimmäinen oli Malia vastaan käydyssä ottelussa 12. kesäkuuta 2005. Sittemmin hän pelasi toisen maaottelunsa vuoden 2010 Afrikan kisojen pronssiottelussa Nigeriaa vastaan.