cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
60-luvun sosiaalipolitiikka
Vaikka Kuusi ei esittänyt kirjassaan mitään teoreettisesti uutta, hän esitteli näkyvällä tavalla Suomessa siihen asti hyvin vähän tunnettuja yhteiskuntatieteiden uusia virtauksia. Teos kuului Suomessa kahden vuosikymmenen ajan sosiaalipolitiikan ja yhteiskuntatieteiden keskeisimpiin oppikirjoihin. Se käännettiin vuonna 1964 lyhennettynä englanniksi ja vuonna 1966 ruotsiksi. Kuusen esittämät ajatukset herättivät jonkin verran myös arvostelua aikalaisissa. Urpo Harva julkaisi 60-luvun sosiaalipolitiikan vastavedoksi vuonna 1964 pamfletin Ihminen hyvinvointivaltiossa ja myös Erik Allardt arvosteli Kuusen ihmiskäsitystä liian yksiviivaiseksi. Teoksensa ansiosta Pekka Kuusta on kutsuttu suomalaisen hyvinvointivaltion arkkitehdiksi, vaikka hänen ohjelmansa ei sellaisenaan toteutunutkaan. Myöhemmin on huomautettu, ettei Kuusi teosta kirjoittaessaan osannut ennakoida tulevaa nopeaa muutosta Suomen elinkeinorakenteessa, väestönkasvussa ja talouskasvussa, työmarkkinajärjestöjen vaikutusvallan kasvua tulopolitiikassa tai sukupuolten roolien muuttumista yhteiskunnassa.
CT Amazonas (1908)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1907 laivasto-ohjelmassa Yarrowilta Scotstounista, missä köli laskettiin 11. heinäkuuta 1908. Se laskettiin vesille 8. joulukuuta ja valmistui 31. joulukuuta 1909.
Palvelus
Alus on poistettu alusluettelosta.
Uskonkappaleet (mormonismi)
Uskonkappaleet ovat Myöhempien aikojen pyhien uskontunnustuksen kaltainen keskeisten oppien tiivistelmä. Uskonkappaleita on kaikkiaan 13. Profeetta Joseph Smith kirjoitti uskonkappaleet vuonna 1842 vastaukseksi Chicago Democrat -lehden päätoimittajan "Long" John Wentworthin kysymykseen myöhempien aikojen pyhien tärkeimmistä uskomuksista. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista kirkoista ja yhteisöistä pitää uskonkappaleita opillisesti sitovina. Ne on myös liitetty osaksi MAP-kirkon pyhänä pitämää kirjoitusta Kallisarvoinen helmi.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon uskonkappaleet:
Liuskekäpinkäinen
Liuskekäpinkäinen (Coracina schistacea) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Liuskekäpinkäistä tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Herätysliike
pienois|Gustaf Cederström, Baptisterna, 1886. Herätysliike tarkoittaa kristillistä liikettä, joka on syntynyt herätyksen seurauksena. Herätysliike pyrkii usein aktiivisesti sanomansa levittämiseen, ja siihen saattaa liittyä varsinkin alkuvaiheessa karismaattisia kokemuksia. Suomessa useimmat merkittävät herätysliikkeet toimivat evankelis-luterilaisen kirkon sisällä.
Herätysliikkeisiin voidaan laajassa merkityksessä laskea kuuluvaksi mitä tahansa uskonnollista uudistusliikettä. Suomessa herätysliikkeisiin lasketaan useimmat kristinuskon virtaukset ja vapaat suunnat. Suppeassa käsityksessä herätysliikkeellä tarkoitetaan luterilaisen kirkon sisällä toimivia uudistusliikkeitä.
Luterilaisuus
Luterilaisille herätysliikkeille tunnusomaisia piirteitä ovat seuraavat:
Herätys ja herätysliike
Uskonnollisella herätyksellä tarkoitetaan murrostilaa, jossa henkilökohtainen suhde Jumalaan tulee tärkeimmäksi asiaksi. Herätyksen kokemus voi olla kollektiivinen, jolloin muodostuu herätyksen kokeneiden yhteisö. Tällaisen herätysten puhkeamiselle luovat usein maaperää yhteiskunnalliset murrokset ja kirkkoinstituution kykenemättömyys vastata uudenlaisiin haasteisiin. Kun herätykselle hahmottuu johtaja tai johtajisto ja säännöllinen kokoontumisrutiini, herätyksestä alkaa muodostua herätysliike.
Evankelis-luterilaiset herätysliikkeet
Suomessa herätysliikkeillä tarkoitetaan tavallisesti 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa syntyneitä neljää suurta liikettä, joiden taustalla on 1600-luvulla Saksassa alkanut pietismi. Nämä vanhat herätysliikkeet ovat rukoilevaisuus, herännäisyys (eli körttiläisyys), evankelisuus ja lestadiolaisuus, joista monet ovat jakautuneet kahteen tai useampaan suuntaan. Pienempi aikakauden herätysliike oli seppä Högmanin tyttären Margareta Högmanin ystäväliike. Viidenneksi herätysliikkeeksi, tai viidesläisyydeksi, kutsutaan 1900-luvulla syntynyttä evankelioivaa herätyskristillisyyttä eli uuspietismiä. Viidesläisyys on alun perinkin organisaatioltaan epäyhtenäinen. 1800-luvun herätysliikkeet ovat levinneet perinteisiltä kannatusalueiltaan eri puolille Suomea. Nykyään lähes kaikissa Suomen luterilaisissa seurakunnissa vaikuttaa rinnakkain useita herätysliikkeitä. Vaikka herätysliikkeillä on nykyään perinneyhdistyksen piirteitä, ne tavoittavat jatkuvasti uusia ihmisiä, myös pääkaupunkiseudulla.
Yhteiskristilliset ja vapaat kristilliset herätysliikkeet
Myös vapaita suuntia kuten baptismia, helluntailaisuutta, metodismia ja vapaakirkollisuutta voidaan pitää Suomessakin merkittävinä herätysliikkeinä, vaikka nimeä herätysliike ei tavallisesti näistä käytetäkään. Karismaattisuus on vaikuttanut Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa 1900-luvun loppupuolelta lähtien sekä evankelis-luterilaisen kirkon sisällä että sen ulkopuolella.
Separatismi
Viime aikoina on uutena ilmiönä Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa esiintynyt separatismia eli kirkon sisällä syntyneiden herätysliikkeiden irtautumista kirkosta. Vuonna 2008 Nokia Mission Markku Koivisto ajautui välirikkoon piispan kanssa ja pidätettiin pappisvirasta, minkä jälkeen hän perusti oman tunnustuskunnan Nokia Missio Church, joka nyttemmin toimii ilman Koivistoa nimellä Uuden toivon seurakunnat. Vuonna 2013 perustettu Lähetyshiippakunta on vihkinyt pappeja ja toimittanut sakramentteja ilman kirkon johdon mandaattia, perustamatta kuitenkaan muodollisesti uutta kirkkoa, mikä tekee liikkeen asemasta epäselvän. Vuonna 2016 esikoislestadiolaisten johtajat, niin sanotut Lapin vanhimmat, ovat kehottaneet liikkeen saarnaajia ottamaan sakramentit liikkeen omiin käsiin, mikä on aiheuttanut liikkeen jakautumisen kirkkomielisiin ja separatisteihin. Nokia Missiota lukuun ottamatta näiden irtiottojen taustalla ei ole ollut niinkään uudistusaalto vaan kapina kirkon liberalisoitumista vastaan muun muassa naispappeus- ja homoavioliittokysymyksissä.
Alppipiikkiputki
Alppipiikkiputki eli alppiputki (Eryngium alpinum) on piikkiputkien (Eryngium) suvun monivuotinen sarjakukkaiskasvi. Se kasvaa 50 cm korkeaksi, ja kukkii teräksensinisin kukin. Sitä kasvatetaan koristekasvina, ja voidaan myös kuivata kuivakukaksi.
Bandyliigakausi 1999–2000
Jääpallon Bandyliigassa kaudella 1999-2000 pelattiin kolmentoista joukkueen kaksinkertainen runkosarja, johon oli lisätty kaksi ns. paikallisottelua kullekin joukkueelle. Kahdeksan parasta jatkoi pudotuspeleihin. Tornion Palloveikot voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Loppuottelussa se voitti Oulun Luistinseuran.
Runkosarja
Sarjaan nousi Kulosaaren Vesta.
Puolivälierät
Puolivälierät pelattiin paras viidestä. kaksi ensimmäistä paremmin sijoittuneen ja kaksi seuraavaa heikommin sijoittuneen kotikentällä. Mahdollinen viides ottelu jälleen paremmin sijoittuneen kentällä.
Välierät
Pelattiin paras kolmesta. Ensimmäinen ja tarvittaessa kolmas ottelu paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Loppuottelu
Pelattiin 18. maaliskuuta Oulunkylässä.
Afrikanvaris
Afrikanvaris, aikaisemmalta nimeltään mustavalkovaris (Corvus albus) on afrikkalainen varista (Corvus corone cornix) muistuttava varpuslintu. Lajin nimesi Philipp Ludwig Statius Müller 1776.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 45 senttiä, siipien kärkiväli 98–110 senttiä ja paino 400–570 grammaa. Hieman varista suurempi ja rotevampi. Nokka, pyrstö ja siivet pidemmät kuin variksen. Höyhenpuku muuten musta mutta rinta, kupeet ja kaularengas valkoiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä, koiras on hiukan kookkaampi. Nuori lintu on höyhenpuvultaan vanhan kaltainen. Tavallisin ääni on mustavarismainen raakkuna.
Esiintyminen
Paikkalintu lähes koko Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Madagaskarilla, Komoreilla ja Aldabran saariryhmässä Intian valtamerellä. Afrikanvariksen esiintymisalue on kooltaan 19 miljoonaa neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Jotkut tutkijat pitävät Itä-Afrikassa esiintyvää arokorpin alalajia Corvus ruficollis edithae afrikanvarisen alalajina.
Elinympäristö
Harvapuustoiset ja aukkoiset metsät, ihmisasutuksen seurana kylissä ja maaseudulla.
Lisääntyminen
Pesä on tavallisesti järeässä erillään kasvavassa puussa tai puhelinpylvään poikkipienalla. Pesintä tapahtuu syys-marraskuussa. Munia on 4-5 ja naaras hautoo niitä 18-19 päivää. Poikasia hoitavat molemmat puolisot. Poikaset ovat lentokykyisiä 6-viikkoisina.
Ravinto
Kaikkiruokainen kuten varis. Syö maassa eläviä selkärangattomia, pikkunisäkkäitä, linnunpoikasia ja -munia, viljaa, raatoja, teurasjätteitä jne.
Hicham el-Guerrouj
Hicham el-Guerrouj  (s. 14. syyskuuta 1974 Berkane, Marokko) on marokkolainen keskimatkojen juoksija. Häntä pidetään lajissaan yhtenä kaikkien aikojen parhaista. Viimeisinä aktiivivuosinaan hän kilpaili myös pitemmillä juoksumatkoilla.
Tällä hetkellä el-Guerrouj pitää hallussaan ulkoratojen 1 500 metrin, mailin ja 2 000 metrin maailmanennätyksiä. Vuosina 2001, 2002 ja 2003 IAAF nimesi el-Guerroujin vuoden parhaaksi miesyleisurheilijaksi.
Hicham el-Guerrouj aloitti kansainvälisen juoksu-uransa vuonna 1992 Soulissa Etelä-Koreassa nuorten maailmanmestaruuskilpailujen 5 000 metrillä. 1990-luvun puolivälissä hän tavoitteli jo maailman kaikkien aikojen huippuaikoja 1 500 metrin ja mailin matkoilla. Kuitenkin 1996 Atlantan olympialaisissa hän jäi 1 500 metrillä vasta kahdenneksitoista törmäiltyään lopulta kultamitalin napanneen Algerian Noureddine Morcelin kanssa. Seuraavina vuosina Hicham el-Guerrouj kuitenkin voitti 1 500 metrin maailmanmestaruuden neljä kertaa peräkkäin – vuosina 1997, 1999, 2001 ja 2003. Sydneyn olympiakisoissa 2000 el-Guerrouj jäi 1 500 metrillä hopealle. 2004 Ateenan kisoissa hän otti 1 500 metrillä olympiakultaa Kenian Bernard Lagatin nenän edestä juosten viimeiset 800 metriä aikaan 1.46. Samoissa kisoissa hän otti kultaa myös 5 000 metrin matkalla, kytättyään Etiopian Kenenisa Bekelen takana mennen loppusuoralla ohi, loppuajalla 13.14,39. Hänestä tuli ensimmäinen ihminen sitten Paavo Nurmen joka on kyennyt samoissa olympialaisissa voittamaan molemmat matkat.
Helmikuussa 1997 el-Guerrouj juoksi sisäradoilla maailmanennätykset 1 500 metrillä (3.31,18) ja maililla (3.48,45). Ajat säilyivät maailmanennätyksinä vuoteen 2019 saakka, jolloin Samuel Tefera 1 500 metrillä ja Yomif Kejelcha maililla rikkoivat ennätykset. Vuonna 1998 el-Guerrouj rikkoi Noureddine Morcelin nimissä olleen 1 500 metrin maailmanennätyksen ajalla 3.26,00 ja vuonna 1999 Morcelin nimissä olleet maailmanennätykset maililla ajalla 3.43,13 ja 2 000 metrillä ajalla 4.44,79.
Hicham el-Guerrouj on lisäksi voittanut kolme kertaa peräkkäin Kultaisen liigan pääpalkinnon vuosina 2000–2002. Hän on ainoa keskimatkojen juoksija, joka on päässyt jakamaan osuutta pääpalkinnosta. Hän on myös ainoa urheilija ylipäätänsä, joka voitti palkinnon kolmesti peräkkäin.
Hicham el-Guerrouj ilmoitti lopettavansa uransa toukokuussa 2006 31 vuoden ikäisenä. Hän ei ollut kilpaillut Ateenan olympialaisten jälkeen.
Geneettinen taakka
Geneettinen taakka populaatiogenetiikassa on se suhteellinen osuus, jolla populaation keskimääräinen menestyminen on vähentynyt verrattuna siihen tilanteeseen, että populaation kaikki yksilöt ovat genotyypiltään suurimman mahdollisen menestymisarvon omaavia. Käsitteen esitti ensimmäisenä H. J. Muller 1950. Mullerin mukaan populaatiossa on suurella taajuudella mutanttialleeleja, joista suurin osa tullessaan homotsygoottisina esiin yksilön ilmiasussa on luonteeltaan haitallisia.
Geneettisen taakan kaava:
, jossa w_\max on optimaalinen genotyypin menestyminen ja \bar w populaation keskimääräinen menestyminen. Arvo voi vaihdella välillä 0 < geneettinen taakka < 1, jossa 0 merkitsee ettei taakkaa ole.
Geneettistä taakkaa aiheuttavat valinta ja mutaatio. Taakan muotoja on monia, joista tärkein on mutaatiotaakka.
Blanchefosse-et-Bay
thumb|250px|Blanchefosse-et-Bay Blanchefosse-et-Bay on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 152 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Blanchefosse-et-Bayn pinta-ala on 20 neliökilometriä.
Korkeakoulututkintotodistuksen liite
Korkeakoulututkintotodistuksen liite (Diploma Supplement) on korkeakoulututkintotodistuksen Europass-liite ja korkea-asteen koulutuksesta annettavaan todistukseen liitettävä, kansainväliseen käyttöön tarkoitettu asiakirja, jonka tarkoituksena on tehdä helpommaksi ymmärtää, mitä tietoja ja taitoja tutkinnon suorittaminen on edellyttänyt. Sen on tarkoitus lisätä tutkinnon- ja tutkintotodistuksen ymmärrettävyyttä ja vertailtavuutta kansainvälisissä yhteyksissä. Liite on Bolognan prosessiin sisältyvä Euroopan korkeakoulujärjestelmien vertailtavuuteen tähtäävä kehittämistoimenpide.
Liite on Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja Unescon hyväksymä. Liitteestä ja siihen liitetystä kansallisen korkeakoulujärjestelmän kuvauksesta käyvät ilmi tutkinnon rakenne, tavoitteet, taso ja asema koulutusjärjestelmässä. Liitteessä kuvataan haltijan suorittamien opintojen luonnetta, taustaa, tasoa, sisältöä ja asemaa. Se on henkilökohtainen asiakirja, joka kertoo haltijastaan. Korkeakoulututkintotodistuksen liite ei korvaa alkuperäistä tutkintotodistusta eikä takaa, että jonkin toisen maan viranomaiset tunnustaisivat muodollisesti alkuperäisen tutkinnon. Liite kuitenkin helpottaa tutkintotodistuksen ymmärtämistä ja saattaa siten auttaa saamaan tutkinnolle toimivaltaisten viranomaisten tai korkeakouluun pääsystä päättävän henkilökunnan tunnustuksen.
Korkeakoulututkintotodistuksen liitteen laativat toimivaltaiset kansalliset viranomaiset käyttämällä Euroopan komission, Euroopan neuvoston ja Unescon yhteisen työryhmän laatimaa, testaamaa ja hiomaa mallia. Oppilaitosten on sovellettava liitteeseen samoja oikeaksi todistamisen menettelyjä kuin itse tutkintotodistukseenkin. Toimivaltaisen viranomaisen on tarvittavin toimin varmistettava - erityisesti sähköisen version osalta - että korkeakoulututkintotodistuksen liitteen hallinnossa noudatetaan täysimääräisesti asiaan liittyviä henkilötietojen käsittelyä ja yksityisyyden suojaa koskevia yhteisön ja kansallisia säännöksiä.
Englanninkielinen liite myönnetään automaattisesti kaikille korkeakouluista valmistuville opiskelijoille tutkintotodistuksen yhteydessä. Suomen lainsäädännön mukaan korkeakoulut ovat velvollisia antamaan opiskelijoilleen kansainväliseen käyttöön tarkoitetun tutkintotodistuksen liitteen.
Tutkintotodistuksen ymmärrettävyyden ja vertailtavuuden merkitys korostuu kansainvälisessä työnhaussa tai ulkomaille opiskelemaan haettaessa.
Vanuatunharmaakäpinkäinen
Vanuatunharmaakäpinkäinen (Coracina caledonica) eli aikaisemmalta nimeltään melanesiankäpinkäinen on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Vanuatunharmaakäpinkäistä tavataan Uudessa-Kaledoniassa, Papua-Uudessa-Guineassa, Vanuatussa ja Salomonsaarilla. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Thiomargarita namibiensis
Thiomargarita namibiensis on suurin tunnettu esitumallinen eliö. Se on litotrofi, joka löydettiin merenpohjan sedimenteistä Namibian edustalta vuonna 1999.
T. namibiensis on bakteeriksi valtava. Yksittäisen bakteerin läpimitta on 0,75 mm, ja se on mahdollista erottaa paljain silmin. Suuri koko johtuu bakteerin sisällä olevasta laajasta nesteen täyttämästä solunesterakkulasta, joka kattaa 80 % eliön tilavuudesta. Solunesterakkula toimii bakteerin ravintovarastona.
Laji on anaerobinen kemolitotrofi, joka saa elämiseensä tarvittavan energian hapettamalla merivedessä olevaa rikkivetyä (H2S) pelkäksi rikiksi. Reaktio tapahtuu bakteerin solulimassa olevissa soluelimissä jotka saavat bakteerin näyttämään killtävän helmimäiseltä, mihin myös tieteellinen nimi Thiomargarita (rikkihelmi) viittaa. Monille eliöille myrkyllisen rikkivedyn hapetusprosessi on tärkeä osa merenpohjan luontaista puhtaanapitojärjestelmää. Geneettisen analyysin perusteella lajin lähimpiä sukulaisia ovat samankaltaisissa olosuhteissa elävät Thioploca- ja Beggiatoa-bakteerit.
Valbo-Ryrin piiri
Valbo-Ryrin piiri sijaitsee Munkedalin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Munkedalin kunnan piirit
Ukkometso (kappale)
Ukkometso (PSCD 164) on Pate Mustajärven kappale ja single vuodelta 2000. Sen on säveltänyt J. Karjalainen ja sanoittanut Timo Kiiskinen. Kappaleesta tuli Mustajärven suosituimpia hittejä. Se oli mukana samannimisellä albumilla, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2000.
Swains Island
Swains Island eli Olohega on atolli Tyynellämerellä Tokelaun saariketjussa. Poliittisesti Swains Island kuuluu kuitenkin Amerikan Samoaan. Atollin asukasluku oli 17 vuonna 2010 ja siellä on yksi kylä. Swains Islandin lähellä sijaitsee asumaton Rose Island. Ensimmäinen atollilla käynyt eurooppalainen Pedro Fernández de Quirós antoi sille nimeksi Isle de la Gente Hermosa.
Ukkometso (kappale)
Kappaleen aihe on saatu J. Karjalaisen mukaan Ilta-Sanomissa olleesta uutisesta, jonka mukaan ukkometso oli hyökännyt miehen kimppuun raadellen hänet.
Bogny-sur-Meuse
thumb|250px|Bogny-sur-Meusen rautatieasema Bogny-sur-Meuse on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 838 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bogny-sur-Meusen pinta-ala on 23 neliökilometriä.
Franz Welser-Möst
pienoiskuva|Franz Welser-Möst vuonna 2020. Franz Welser-Möst (s. 16. elokuuta 1960) on itävaltalainen kapellimestari. Hän on ollut Clevelandin orkesterin johtajana vuodesta 2002; tätä aiemmin hän oli johtanut Lontoon filharmonikkoja ja Zürichin oopperaa. Hänen kauttaan Clevelandissa on jatkettu vuoteen 2018 saakka, jolloin orkesteri täyttää sata vuotta.
Welser-Möst nimitettiin Wienin valtionoopperan ylikapellimestariksi syksystä 2010 alkaen. Hän johti myös Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertin vuosina 2011, 2013 ja 2023.
Margo Kõlar
Margo Kõlar (s. 2. lokakuuta 1961 Tartto) on virolainen säveltäjä.
Margo Kõlar on Viron musiikki- ja teatteriakatemian dosentti ja elektronisen musiikin studion johtaja. Säveltämisen ja opetustyön ohella hän tekee myös ääniohjauksia ja on Heinavanker-yhtyeen taiteellinen johtaja. Margo Kõlar väitteli tammikuussa 2006 musiikin tohtoriksi.
Tormod Knutsen
pienoiskuva|Tormod Knutsen vuonna 1964.
Tormod Knutsen (7. tammikuuta 1932 Eidsvoll – 23. helmikuuta 2021 ) oli norjalainen yhdistetyn hiihdon olympiavoittaja.
Knutsen siirtyi mäkihypystä yhdistetyn kilpailijaksi 1950-luvun alkupuoliskolla. Cortina d’Ampezzon olympialaisissa 1956 hän sijoittui yhdistetyssä kuudenneksi ja Lahden MM-kilpailuissa 1958 yhdeksänneksi. Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 hän saavutti hopeaa Georg Thoman takana ja Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui neljänneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän voitti kultaa selvällä 16,2 pisteen erolla Neuvostoliiton Nikolai Kiseljoviin oltuaan mäkiosuudella toiseksi ja hiihdossa neljänneksi paras.
Knutsen voitti yhdistetyn kilpailun Holmenkollenilla vuonna 1958 ja Ruotsin hiihtokisoissa vuonna 1959. Salpausselällä hän sijoittui toiseksi vuonna 1956 ja kolmanneksi vuonna 1962.
Kauden 1961–1962 jälkeen Knutsenia ryhtyi valmentamaan maanmies ja olympiavoittaja Sverre Stenersen.
Georg Thoma
Georg Thoma (s. 20. elokuuta 1937 Hinterzarten) on saksalainen yhdistetyn hiihdon olympiavoittaja.
Thoma oli Lahden MM-kisoissa 1958 yhdistetyn kilpailussa 16:s mutta voitti kaksi vuotta myöhemmin olympiakultaa Squaw Valleyn kisoissa. Zakopanen MM-kisoissa 1962 hän keskeytti kaaduttuaan mäessä. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän voitti mäkiosuuden mutta jäi suksien epäonnistuneen voitelun myötä lopputuloksissa pronssille. Viimeisissä yleisen sarjan arvokisoissaan, Oslon MM-hiihdoissa 1966 hän voitti kultaa.
Thoma voitti yhdistetyn Holmenkollenilla ensimmäisenä keskieurooppalaisena ylivoimaisesti oltuaan paras sekä mäki- että hiihto-osuudella vuonna 1963 ja uusi voittonsa kahtena seuraavana vuonna. Hän voitti myös Salpausselällä vuosina 1961 ja 1965 sekä Falunissa vuonna 1963. Maansa mestaruuden hän voitti yhdeksän kertaa peräkkäin vuosina 1958–1966.
Thoman vahvempi osa-alue yhdistetyssä oli mäkihyppy. Hän olikin erityisen hyvä hyppäämään mäkeä, mistä kertovat myös kolme Saksan liittotasavallan mäkihyppymestaruutta vuosina 1960, 1961 ja 1963 sekä Lahden MM-kisojen 27. sija vuonna 1958, Garmisch-Partenkirchenin osakilpailun voitto Keski-Euroopan mäkiviikolla 1961–1962 ja mäkiviikon kokonaiskilpailun kuudes sija seuraavana talvena.
Vuonna 1960 Thoma valittiin Saksan liittotasavallassa Vuoden urheilijaksi. Ikämiehenä hän on kilpaillut hiihtäjänä.
Thoman veljenpoika Dieter on sittemmin myös menestynyt mäkihyppääjänä.
Kansainvälinen joukkoliikenneliitto
right|150px Kansainvälinen joukkoliikenneliitto UITP (Union Internationale des Transports Publiques, perustettu 1885) on joukkoliikenneliikennöitsijöiden ja joukkoliikenneviranomaisten kansainvälinen yhteistyöjärjestö. Järjestön tehtäviin kuuluu tietovaihto jäsenten välillä, joukkoliikenteen tutkimus ja edunvalvonta. Järjestön toimipaikka on Bryssel.
Maailmanlaajuisesti liitossa on noin 1 400 jäsentä yhteensä 96 valtiosta. UITP pitää maailmankonferenssin kahden vuoden välein, vuonna 2005 konferenssipaikka oli Rooma, vuonna 2007 Helsinki. Suomessa UITP:n jäseniä ovat Helsingin seudun liikenne, Helsingin kaupungin liikennelaitos, Tampereen kaupunkiliikenne sekä Turun joukkoliikennetoimisto.
UITP:llä on Brysselissä sijaitsevan päärakennuksen lisäksi 12 alueellista toimistoa maailmanlaajuisesti.
Aulakuormaaja
Aulakuormaaja on lentoasemilla työskentelevien matkatavarankäsittelijöiden ammattinimike. Aulakuormaajien tehtäviin kuuluu lentomatkatavaroiden vastaanotto, koordinointi ja toimittaminen lähteville lentokoneille.
Vuosien mittaan aulakuormaajan toimeen on lisätty myös lentokoneiden pakkaamista, varsinkin kotimaan lennoilla. Tämän lisäksi aulakuormaaja vastaanottaa saapuvan lentomatkatavaran ja toimittaa sen matkustajien vastaanotettavaksi tai koordinoi sen eteenpäin jatkolennoille.
Aulakuormaajan tehtäviin kuuluu osittain myös lentomatkatavaran määrien kirjaaminen, seuranta ja etsintä ongelmatapauksissa, kuten passin jäädessä matkatavaralaukkuun.
Esimerkiksi Finnair hoiti aiemmin aulakuormauksensa itse, mutta 2000-luvun alussa osasto siirrettiin alihankkijalle.
Finnair kuormaus vaihtui maa-ja matkustajapalveluita tarjoavaksi Finnair Ground Handlingiksi josta sen jälkeen tuli Northport Oy. Kaikki pörssiyhtiö Finnairin tytäryhtiöitä.
Työn luonne
Aulakuormaajan työ on pääosin fyysistä. Koneita, kuten vetoajoneuvoja, käytetään yleensä vain lentokoneen ja matkatavara-aulan välisessä liikenteessä.
Aulakuormaajan työtä on luonnehdittu yhdeksi fyysisesti raskaimmista töistä Suomessa. Tutkimusten mukaan aulakuormaaja siirtää päivittäin lähes 17 tonnia matkatavaroita käsivoimin sekä kävelee noin 10 kilometriä. Aulakuormaajan ammatissa selkävaivat ovatkin yleisiä.
Bourcq
thumb|250px|Kirkko Bourcqissa Bourcq on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 70 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bourcqin pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Krukenbergin tuumori
thumb|right|Krukenbergin tuumori Krukenbergin tuumori on yleensä mahasyövän lähettämä etäpesäke munasarjoissa. Krukenbergin tuumori voi aiheuttaa oireita ennen mahassa olevaa primääriä kasvainta. Krukenbergin tuumori voi myös olla esimerkiksi rinta- tai suolisyövän etäpesäke. Kasvain on nimetty Friedrich Ernst Krukenbergin mukaan.
The Rain
thumb|The Rain [[Ristirockissa vuonna 2007]] right|250px|thumb|The Rain soittamassa [[Maata näkyvissä -festarit|Maata näkyvissä -festareilla.]] The Rain oli Ikaalisista lähtöisin oleva kristillinen rockyhtye, joka soitti melodista hard rockia. Yhtye perustettiin vuonna 1988 ja se lopetti toimintansa vuonna 2015 mutta on tehnyt yksittäisiä esiintymisiä sen jälkeen. Vuodesta 1996 yhtyeen kokoonpanossa soittivat Tatu "Tatsi" Haveri, Sami Haveri, Pasi Hakala ja Jussi Salo. Heille yhtye oli harrastus, jonka avulla he halusivat kertoa kristinuskosta. Tatu Haverin mukaan "Ilman Jumalan siunausta meidän työllä ei olisi mitään merkitystä". Yhtye on julkaissut neljä täyspitkää studioalbumia, joista 23. elokuuta 2008 julkaistu Yhtä kuin voitto oli parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan toisella sijalla viikolla 35/2008. Vuoden 2010 alusta yhtye jäi tauolle, joka päättyi marraskuussa 2011. Tauosta huolimatta yhtye soitti kuitenkin syyskuussa 2010 kaksi akustista keikkaa. Lokakuussa 2014 yhtye ilmoitti Facebook-sivuillaan lopettavansa. Viimeisen ison keikkansa The Rain soitti Maata näkyvissä -festareilla 2014, mutta teki keväällä 2015 vielä yhden pienimuotoisen kierroksen. Kierros käsitti Lappeenrannan, Savonlinnan, Seinäjoen ja Ikaalisen. Samalla yhtye julkaisi kokoelmalevyn Kielet soi kunniaa sekä yhtyeen vaiheita käsittelevän Merkinkantaja -kirjan. Kirjan mukana julkaistiin myös nuotteja sekä Harvinaisuudet -CD, joka sisältää yhtyeen ennen julkaisematonta tuotantoa.
Tuotanto
Neljän albumin lisäksi on julkaistu demokasetteja, kaksi EP-CD:tä (1996 ja 2001), Kielet soi kunniaa -kokoelmalevy, Merkinkantaja-kirja sekä kirjan mukana saatava Harvinaisuudet-CD.
Kiitos ja anteeksi- sekä Tie 316 -levyjä oli myyty vuoden 2005 elokuuhun mennessä yhteensä lähes 12 000 kappaletta.
Galina Grigorjeva
Galina Grigorjeva eli Halyna Hryhor'yeva (s. 1962 Simferopol, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on Tallinnassa, Virossa asuva ukrainalaissyntyinen säveltäjä.
CT Rio Grande do Norte
CT Rio Grande do Norte (runkonumero CT-4) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä.
Galina Grigorjeva
Galina Grigorjeva on opiskellut kotikaupunkinsa musiikkikoulussa ja Odessan konservatoriossa. Hän valmistui professori Juri Falikin oppilaana Pietarin konservatoriosta vuonna 1991 ja täydensi opintojaan 1994–1998 Viron musiikkiakatemiassa, jossa hän oli jatko-opiskelijana Lepo Sumeran oppilaana. Hän asuu nykyisin Tallinnassa ja toimii vapaana säveltäjänä.
CT Rio Grande do Norte
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista, missä köli laskettiin 1908. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna ja otettiin palvelukseen seuraavana vuonna.
Galina Grigorjeva
Grigorjevan sävellyksissä huomio kiinnittyy sielukkuuteen ja hienovireiseen sävelkieleen. Hänen musiikkinsa lähtökohtana on melodinen ajattelu. Grigorjevalla on voimakas yhteys slaavilaisen hengellisen musiikin perinteeseen, mutta myös vanhempaan eurooppalaiseen moniäänisyyteen. Hänen töidensä sävelkuva on läpinäkyvä ja hienostunut. Hän huomioi erittäin tarkasti jokaisen yksittäisen intervallin ja intonaation ilmaisuvoiman ja merkityksen suhteen.
CT Rio Grande do Norte
Palvelus
Brasilian liityttyä 24. lokakuuta 1917 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen rinnalle maa lähetti Afrikan luoteisrannikolle laivueen, johon Rio Grande do Norte liitettiin. Alus palveli osaston mukana seuraavat kolme kuukautta ennen sodan päättymistä ja Brasiliaan paluuta. Alus palveli edelleen toisessa maailmansodassa, mutta sen tehtävät olivat toisarvoisia partiotehtäviä rannikon läheisyydessä. Alus poistettiin palveluksesta 1944.
Naukukäpinkäinen
Naukukäpinkäinen (Coracina caeruleogrisea) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Naukukäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kippari-halli
Kippari-halli sijaitsee Kokkolassa Santahaan urheilupuistossa. Halli valmistui vuonna 1997 ja sen sisällä on yksi Suomen vain noin kymmenestä täysimittaisesta jalkapallon hallikentästä.
Kippari-hallin pelikentän koko on 100 x 64 metriä ja hallin korkeus on 18 metriä. Alustaksi on vaihdettu vuonna 2005 asennettu Saltex -jalkapallonurmi. Kenttä on valaistu 400 luksin voimin. Katsomoissa on tilaa 400 henkilölle.
Juhana Lustig
Lustigin vanhemmat olivat uudisviljelijä Hannu Ollinpoika ja Klaara Ollintytär. Hän lienee saanut hengellisiä vaikutteita jo kotiseudullaan, ennen muuttoaan Pohjois-Savoon, jossa hän työskenteli pyöräntekijänä. Vuonna 1796 hän liittyi Iisalmessa alkunsa saaneeseen uskonnolliseen herätykseen ja tuli sen johtajaksi. Hän lienee menettänyt asemansa liikkeen johtohahmona Paavo Ruotsalaiselle vuoden 1808-1809 paikkeilla. Ruotsalainen edusti uskossaan vakavampaa näkemystä, kun taas Lustigia pidettiin pinnallisena ja ailahtelevana. Lustigin vaikutus säilyi silti pienemmässä piirissä ja muun muassa Henrik Renqvist lienee saanut herätystä Lustigin saarnoista. Lustigin ensimmäisen puolison nimi ei ole tiedossa, toinen puoliso oli Liisa Väisänen (k. 1860).
Åmotin piiri
Åmotin piiri sijaitsee Ockelbon kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Ockelbon kunnan piirit
Riccardo Pazzaglia
thumb|right|Riccardo Pazzaglia
Riccardo Pazzaglia (1926 Napoli – 4. lokakuuta 2006 Rooma) oli italialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja sekä -käsikirjoittaja ja lauluntekijä.
Pazzaglian ohjaamiin elokuviin kuuluvat L'onorata società (1961) ja Separati in casa (1987). 1980-luvulla hän menestyi Renzo Arboren Quelli della notte -televisioshow'ssa. Hän esiintyi myös Luciano De Crescenzon elokuvissa. Lauluntekijänä Pazzaglia teki yhteistyötä erityisesti Domenico Modugnon kanssa. Hänen kappaleidensa joukossa ovat "Sole, sole, sole", "Lazzarella", "Io, mammata e tu" ja "Meraviglioso".
Jussi Pekkala
Jussi Pekkala (s. 9. heinäkuuta 1974 Uusikaupunki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Saimaan Pallossa yhteensä 300 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehopistein 25+37=62 ja keräten 188 jäähyminuuttia. Pekkala pelasi urallaan myös kaksi kautta Ruotsissa ja yhden kauden Itävallassa. Hänet tunnettiin pelityyliltään lähinnä peruspuolustajana. Elite Prospects -sivuston mukaan Pekkala ei loistanut juuri millään osa-alueella ja hänen hyökkäyspään taitonsa olivat rajalliset. Pekkala pelasi kuitenkin hyvin ja varmasti omassa puolustuspäässä.
Seuraura
Pekkala on Savonlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän debytoi vain 17-vuotiaana seuran miesten II-divisioonajoukkueessa kaudella 1991–1992, jolloin Pekkala teki 29 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Kauden 1992–1993 päätteeksi hän oli nostamassa joukkuetta I-divisioonaan. Kaudella 1994–1995 Pekkala eteni SaPKon kanssa aina SM-liigakarsintoihin saakka, mutta joukkueen taival päättyi niissä ensimmäisellä kierroksella SaPKon hävittyä Tampereen Ilvekselle otteluvoitoin 3–1.
Kaudeksi 1995–1996 Pekkala siirtyi jatkamaan I-divisioonapelejään Saimaan Palloon. Joukkue nousi kauden päätteeksi SM-liigaan, jossa hänen tulokaskautensa 1996–1997 toi 50 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11. Pekkala pelasi neljä SM-liigakautta, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2000–2001 Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelanneen EHC Lustenaun riveihin. Kaksi seuraavaa kautta Pekkala pelasi Ruotsin Elitserienin Brynäs IF:ssä.
Pekkala palasi kaudeksi 2003–2004 kaksivuotisella sopimuksella Saimaan Palloon. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja teki myös SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+8=14. Seuraavan kauden 2004–2005 päätteeksi Pekkala päätti lopettaa pelaajauransa.
Celebesinkäpinkäinen
Celebesinkäpinkäinen (Coracina temminckii) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Sylvi Saimo
Sylvi Riitta Saimo (vuoteen 1936 saakka Sikiö, 12. marraskuuta 1914 Jaakkima – 12. maaliskuuta 2004 Laukaa) oli suomalainen meloja ja ensimmäinen olympialaisten kesälajissa kultaa voittanut suomalaisnainen.
Sylvi Saimon vanhemmat olivat maanviljelijä Johannes Sikiö ja emäntä Hilda Hannonen. Hän teki lähes koko ikänsä maataloustöitä ja kävi maamieskoulun 1945 sekä valmistui liikuntaneuvojaksi 1948. Hämeenlinnan keskusvankilan vartijana Saimo toimi 1946–1948, kerho-ohjaajana 1956–1961 ja liikunnanohjaajana useilla kristillisillä nuorisoleireillä. Sodassa hän oli ilmavalvontalottana. Hän oli maanviljelijä kotitilallaan Lievestuoreen Hoholla.
Saimo aloitti kilpaurheilun jo nuorena: hän harrasti suunnistusta, hiihtoa ja yleisurheilua huipputasolla ennen kuin löysi lajikseen melonnan. Hän osallistui melontaan Lontoon olympiakisoissa ja sijoittui kuudenneksi 500 metrin kajakkiyksiköissä ajalla 2.38,4. Kesällä 1950 hän voitti melonnassa maailmanmestaruuden yksikössä ja Greta Grönholmin kanssa kaksikossa Kööpenhaminassa pidetyissä kisoissa.
Saimo voitti 1949 Suomen-mestaruuden yksikössä ajalla 2.26,0 ja kaksikossa Aune Janssonin kanssa ajalla 2.19,8. Seuraavana vuonna hän uusi mestaruutensa yksikössä ajalla 2.30,3 ja voitti kaksikon SM-kultaa Pirkko Ihalaisen kanssa ajalla 2.15,0. Vuoden 1951 PM-kilpailuissa hän voitti Grönholmin kanssa kaksikon mestaruuden.
Urheilu-uran jälkeen Saimo toimi Keskustan kansanedustajana 1966–1979. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1956, 1962, 1968 ja 1978. Hän osallistui myös aktiivisesti Laukaan kunnallispolitiikkaan.
Pohjoinen Song-dynastia
thumb|Pohjoinen Song-dynastia vuonna 1111 Pohjoinen Song-dynastia (北宋朝 [běi sòng cháo]) hallitsi Kiinaa 960–1127. Se menetti Pohjois-Kiinan Liao- ja Jin-valtioille, mistä alkoi Eteläinen Song-dynastia. Koko dynastia oli yksinkertaisesti Song-dynastia.
Johann Voldemar Jannsen
Johann Voldemar Jannsen (16. toukokuuta 1819 Vändra – 13. heinäkuuta 1890 Tartto) oli virolainen lukkari, opettaja ja lehtimies. Janssen ajoi maltillista näkemystään virolaisten kansallisesta ohjelmasta lehdissään, minkä lisäksi hän oli monien kansallisten hankkeiden taustalla. Janssen oli toteuttamassa esimerkiksi Viron ensimmäisiä virolaisia laulujuhlia, joiden yhteydessä hän teki sanat "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" Fredrik Paciuksen Maamme-lauluun. Kappaleesta tehtiin myöhemmin itsenäisen Viron kansallishymni.
Charleville-Mézières
thumb|250px|Charleville-Mézières Charleville-Mézières on kunta Ardennesin departementissa Grand Estin hallintoalueella Ranskassa. Charleville-Mézières sijaitsee Champagnen historiallisen maakunnan alueella. Kunnassa oli 49 975 asukasta vuoden 2009 väestönlaskennassa. Charleville-Mézièresin pinta-ala on 31 neliökilometriä.
Johann Voldemar Jannsen
Elämäkerta
thumb|vasen|Janssenin patsas Pärnussa. thumb|Janssenin hauta Tartossa. Johann Voldemar Jannsen syntyi 16. toukokuuta 1819 Vändrassa silloisessa Liivinmaan kuvernementissa. Hänen isänsä oli kapakoitsija ja Janssen toimi itse lukkarina, opettajana ja koulumestarina.
Vuonna 1857 Jannsen alkoi toimittaa Perno Postimees ehk Näddalileht -nimistä viikkolehteä (suom. Pärnun postimies eli viikkolehti), jonka ensimmäisen numeron hän avasi tervehdyksellä: "Terre, armas Eesti rahwas."Janssenin manifestoima nimitys Eesti rahwas eli virolainen kansa yleistyi seuraavan vuosikymmenen puolella muodossa eeslane eli virolainen. Aiemmin virolaisiin oli viitattu vain maankansana (maarahvas). Tyypiltään Jannsenin lehti oli kansanvalistaja, jonka sivuilla Janssen opetti ja kasvatti lukijoitaan. Viranomaisten määräysten takia lehti joutui välttämään suoria poliittisia kannanottoja. Lehti keräsi suuren yleisön ja vuonna 1862 sillä oli 2 262 tilaajaa. Janssen toimitti kuitenkin lehteä nälkäpalkalla ja sen omistaja oli baltiansaksalainen. Vuonna 1863 Jannsen muutti Tartoon, jossa hän aloitti oman lehden nimeltä Eesti Postimees ehk Näddalaleht ma- ja linnarahwale (suom. Virolainen postimies eli viikkolehti maalaisille ja kaupunkilaisille). Janssen alkoi vähitellen kiteyttää kansallista ohjelmaansa lehdessään. Hänen päähjuomionsa oli virolaisten taloudellisen ja sosiaalisen aseman parantaminen. Hän ei uskonut virolaisten olevan valmiita ottamaan poliittista johtoa ja kannatti yhteistyötä baltiansaksalaisten kanssa arvostellen kuitenkin toisaalta virolaisintellektuellien saksalaistumista. Talonpojille hän korosti virolaisuuden merkitystä ja perusti 1870-luvun alussa kaksi maanviljelyseuraa. Janssenin ajama maltillinen ja konservatiivinen valtiovallalle uskollisuutta painottava linja ajoi hänet riitoihin kansallisen liikkeen radikaalimpaa suuntausta edustaneen Carl Robert Jakobsonin kanssa.
Janssen sai aivohalvauksen vuonna 1880 ja siirtyi taka-alalle lehtensä toiminnasta. Lehti ajautui pian vaikeuksiin ja se myytiin vuonna 1882. Janssen kuoli Tartossa 13. heinäkuuta 1890.
Janssenin tytär runoilija Lydia Koidula oli kansallisen liikkeen ainoa naisintellektuelli ja hän osallistui myös isänsä lehden toimittamiseen, sekä laulujuhlien järjestämiseen.
William Renshaw
thumb|William ja Ernest Renshaw William Charles "Willie" Renshaw (3. tammikuuta 1861 – 12. elokuuta 1904) oli brittiläinen tennispelaaja, joka oli lajinsa hallitseva mestari 1880-luvun vuosina.
Renshaw suoriutui Wimbledonissa miesten kaksinpelin voittajaksi seitsemästi vuosina 1881–1886 ja 1889. Vuonna 1890 hän hävisi finaalissa Willoughby Hamiltonille.
Renshaw menestyi myös nelinpelissä. Hän voitti kaksosveljensä Ernest Renshawin kanssa Oxfordin yliopiston nelinpeliturnauksen vuosina 1880 ja 1881 sekä Wimbledonin nelipeliturnauksen vuosina 1884–1886, 1888 ja 1889. Hänet nimettiin vuonna 1983 kaksosveljensä Ernest Renshawin kanssa International Tennis Hall of Fameen.
Ibn al-Khattab
Samir Saleh Abdullah al-Suwailim (14. huhtikuuta 1969, Arar, Saudi-Arabia – 19. maaliskuuta 2002, Tšetšenia) eli Ibn al-Khattab oli saudiarabialainen jihadisti, joka taisteli Afganistanissa ja Tadžikistanissa. Eirtyisen tunnetuksi hän tuli hänen johtaessaan taistelijoista ensimmäisen ja toisen Tšetšenian sodan aikana. Tšetšeniassa Khattabin johtamat joukot tulivat tunnetuksi erityisen kyvykkäinä ja Khattab sai huomattavan määrän rahoitusta Saudi-Arabiasta. Hän levitti alueelle myös islamin wahhabilaista suuntausta perinteisestä suufilaisuudesta poiketen. Khattab johti esimerkiksi toiseen Tšetšenian sotaan osittain johtanutta hyökkäystä Dagestaniin. Khattab johti asejoukkojaan Tšetšeniassa maaliskuuhun 2002, jolloin venäläiset salamurhasivat hänet myrkytetyllä kirjeellä.
ECTS
ECTS voi tarkoittaa seuraavia:
Ibn al-Khattab
Afganistan ja Tadžikistan
Khattab sai Afganistanissa sotilaskoulutuksen ja osallistui pian taisteluihin. Hän oli mukana esimerkiksi tunnetuksi tullussa iskussa Jalalabadin lentoasemalle vuoden 1990 loppupuolella. Jonkin ajan kuluttua hän perusti oman taistelijaryhmänsä, joka oli itsenäinen muuten Osama bin Ladenin johtamista arabitaistelijoista Afganistanissa. Khattab ilmeisesti pettyi arabitaistelijoihin ja eri ryhmittymien sisäisiin kiistoihin, jolloin hän päätti siirtyä Afganistanista muualle. Vuodet 1994–1995 Khattab vietti osallistuen Tadžikistanin sisällissotaan jihadistien puolella. Khattabin joukot tekivät iskuja Tadžikistaniin Afganistanin puolelta rajaa palaten iskujen jälkeen takaisin. Taktiikka, joka edellytti esimerkiksi vuorien ylitystä osoittautui uuvuttavaksi. Khattab menetti myös neljä oikean kätensä sormea hänen heittäessään käsikranaattia erään taistelun aikana. Lopulta Khattab päätti vaihtaa maata jälleen kerran.
Tšetšenia
Keväällä 1995 Khattab saapui Tšetšeniaan johtamansa ryhymän kera. Tšetšeenitaistelijat kävivät tuolloin sotaa Venäjää vastaan. Khattab alkoi myös koluttaa paikallisia taistelijoita omiin joukkoihinsa. Tšetšeenit olivat suufilaisia, mutta Khattab vaati koulutusleireillään oman islamin tulikntansa seuraamista, johon liittyi esimerkiksi tiukka islamin sääntöjen, kuten viiden päivittäisen rukouksen seuraaminen. Monet tšetšeenikomentajat alkoivat seurata Khattabin vaikutuksesta islamin wahhabilaista suuntausta, joskin hänellä oli myös hyvät välit suufilaisiin tšetšeeneihin, kuten Doku Umaroviin. Rahoitusta Khattab sai Saudi-Arabiasta. Rahoitus oli erityisen tärkeää tšetšeeneille, jotka eivät saanet tukea länsimaista. Khattab pystyi tarjoamaan miljoonien dollarien edestä rahoitusta ja maksamaan hyvää palkkaa sotilailleen. Lisäksi hänen sotilaalliset onnistumisensa loivat kunnioitusta tšetšeenien parissa. Ensimmäinen Tšetšenian sota päättyi venäläisten vetäytymiseen Tšetšeniasta. Khattab sai ansioistaan taisteluista useita tunnustuksia Džohar Dudajevin separatistihallinnolta. Vuonna 1998 Khattab perusti niin sanotun Islamilaisen armeijan, joka tunnettiin myös Islamilaisena kansainvälisenä prikaatina. Venäjän vetäydyttyä Khattab keskittyi sotilaiden koulutuksen ohella uskonnolliseen koulutukseen paikallisille ja antoi tukea saadakseen ruoka-apua paikallisissa kylissä. Hän tutustui Šamil Basajeviin, josta tuli hänen läheinen liittolaisensa. Khattab alkoi nyt myös olla yhteyksissä Osama bin Ladenin kanssa. Bin Ladenilla ja Khattabilla oli näkemyseroja jihadin suhteen ja molemmat yrittivät taivutella toisiaan omalle kannalleen. Osama bin Laden olisi halunnut Khattabin tukevan jihadia Yhdysvaltoja vastaan Saudi-Arabiassa, kun Khattabin tavoitteena oli keskittyä Keski-Aasiaan ja osaan Kaukasiaa. Kaksikon yhteyksistä ei lopulta seurannut huomattavampaa yhteistyötä. Khattabia on ajoittain kuvailtu Osama bin Ladenin läheisenä liittolaisena, mutta toisalta myös tämän kilpailijana.
22. joulukuuta 1997 Khattab johti hyökkäystä venäläiseen sotilastukikohtaan Buinakskissa Dagestanin puolella. Khattabin mukaan tarkoituksena oli vallata paitsi sotilastukikohdan panssariajoneuvot, mutta myös ottaa huomattava joukko venäläisiä sotilaita panttivangeiksi myönnytysten saamiseksi venäläisiltä. Iskun tavoitteita ei saavutettu. Panttivankeja ei otettu, mutta hyökkääjien onnistui silti tuhota huomattava määrä panssariajoneuvoja. Khattab piti venäläisjoukkojen paluuta Tšetšeniaan väistämättömänä, ja hän päätti jatkaa operaatioitaan Dagestanin puolella. Tämä johti hyökkäykseen Dagestaniin vuonna 1999. Suunnitelmana oli käyttää dagestanilaisia taistelijoita valtaamaan poliisiasemia Dagestanissa, mikä pakottaisi Venäjän asevoimat puuttumaan tilanteeseen. Tämä antaisi syyn Khattabin joukoille siirtyä Dagestaniin. Operaatio tehtiin ilmeisesti ilman lupaa Tšetšenian seperatistihallinolta ja Dagestanin puolella Khattabin joukot lyötiin suhtellisen nopeasti. Odotettua yleistä kansannousua Venäjää vastaan ei syntynyt. Niin sanottu Dagestanin sota oli kuitenkin osasyy Venäjän uudelle sodalle Tšetšeniassa saman vuoden joulukuussa.
Venäläisjoukkojen edetessä Tšetšeniaan Khattab ja monet muut tšetšeenijoukot siirtyivät Tšetšenian vuorille, josta käsin he kävivät sissisotaa venäläisiä vastaan. Khattabin joukot osoittautuivat tässä erityisen tehokkaiksi. Hän toteutti useita onnistuneita iskuja venäläisjoukkoja vastaan ja monet iskuista videoitiin. Tämä teki Khattabista venäläisjoukkojen pääkohteen. Venäjällä alettiin suunnitela Khattabin salamurhaa. Hänen joukkoihinsa solutettiin venäläisiä agentteja, joiden onnistui päästä sisään ryhmän sisäpiiriin. Khattabille annettiin myrkytetty kirje, jonka avattuaan Khattab vaipui koomaan. Khattab kuoli 19. maaliskuuta 2002.
Franz Keller
Franz Keller (s. 19. tammikuuta 1945 Nesselwang) on saksalainen yhdistetyn hiihdon olympiavoittaja. Hän oli maailman huipulla 1960-luvun loppupuoliskolla.
Keller sijoittui Oslon MM-hiihdoissa 1966 maanmiehensä Georg Thoman jälkeen hopealle. Kaksi vuotta myöhemmin, Grenoblen talviolympialaisissa 1968 hän voitti olympiakultaa. Vysoké Tatryn MM-kisoissa 1970 hän sijoittui yhdistetyssä 11:nneksi, Sapporon olympialaisissa 1972 33:nneksi ja Falunin MM-kisoissa 1974 sijalle 28.
Keller osallistui arvokilpailuihin myös mäkihyppääjänä. Hän sijoittui Oslon MM-kisoissa 1966 pienessä mäessä 11:nneksi ja suurmäessä 17:nneksi sekä Grenoblen olympialaisissa 1968 suurmäessä 36:nneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui kuudenneksi kaudella 1966–1967.
Keller aloitti urheilu-uransa tenniksen pelaajana. Ammatiltaan hän oli muurari.
Taulukoita Aurinkokunnan planeetoista
Taulukoita Aurinkokunnan planeetoista:
Ratatietoja
Sideerinen kiertoaika vuosina ilmoitettu suhteessa Maan sideeriseen kiertoaikaan. Keskietäisyys kilometreinä on radan isoakselin puolikas.
Fysikaalisia tietoja
Suurin kirkkaus on suurin niin sanottu visuaalinen magnitudi (katso magnitudi). Lisähuomautuksia:
Tietoja planeetoista, yksikkönä Maan vastaava ominaisuus
Lähde: NASA
Lähteet
Taulukoiden suureiden suhteen katso tarvittaessa myös: Notes on the Fact Sheets Nasa
Ruohorata
pienoiskuva|[[Alstom Citadis|Citadis X05 -raitiovaunu Ranskan Nizzassa]] Ruohorata (myös nurmirata tai viherrata) on raitiotien ja pikaraitiotien rakentamistapa, jossa kiskojen välinen alue ruohotetaan. Ratkaisu parantaa kaupunkikuvaa sekä alentaa raitioliikenteestä aiheutuvaa melua. Ruohorata voidaan sovittaa esimerkiksi puistoon tai kadun puistomaiselle keskikaistalle tavanomaista rataa paremmin.
Demi Lovato
Demetria Devonne ”Demi” Lovato (s. 20. elokuuta 1992 Albuquerque, New Mexico) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Lovato tuli tunnetuksi vuosina 2007–2008 näytellessään Disneyn Camp Rock -elokuvassa Jonas Brothers -yhtyeen kanssa. Ennen sitä hän näytteli Disney Channelin Tavataan välkkärillä -ohjelmassa Charlotte Adamsia. Lisäksi Lovato tunnetaan Disney Channelin tilannekomediasta Sonny with a Chance, jossa hän näytteli pääroolia, Sonny Munroeta. Lovato aloitti musiikkiuransa Camp Rock-elokuvien aikoihin ja on uransa aikana voittanut useita alan palkintoja. Hän on saanut muun muassa kaksitoista Teen Choice -palkintoa sekä lukuisia ehdokkuuksia, kuten MTV Video Music Awards, Grammy Awards ja People’s Choice Awards. Hän on myös aktiivinen hyväntekeväisyystyössä.
Lovato julkaisi Yhdysvalloissa ensimmäisen albuminsa Don’t Forgetin kesällä 2008. Levyä myytiin ensimmäisen viikon aikana yli 89 000 kappaletta. Lovaton toinen albumi, Here We Go Again, julkaistiin heinäkuussa 2009. Levyä myytiin 108 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana. Lovato julkaisi kolmannen studioalbuminsa Unbrokenin vuonna 2011 ja neljännen albuminsa Demin vuonna 2013. Hän lauloi myös tunnuskappaleen "Let It Go" elokuvan Frozen – huurteinen seikkailu soundtrackille. Lovaton viides studioalbumi Confident julkaistiin vuonna 2015. Se debytoi kakkossijalla Billboard 200 -listalla ja johtosingle ”Cool for the Summer” myi platinaa. Lovaton kuudes studioalbumi Tell Me You Love Me ja albumin single ”Sorry Not Sorry” myi platinaa.
Lovato on äänialaltaan mezzosopraano.
Varhainen elämä
Demi Lovato syntyi Albuquerquessa, New Mexicossa ja kasvoi Dallasissa, Texasissa. Hänen vanhempansa ovat Patrick Lovato ja Dianna Smith (nykyään De La Garza). Hän on latinalaisamerikkalaista, irlantilaista ja englantilaista syntyperää. Lovaton äiti on entinen Dallas Cowboysin cheerleader ja isä oli insinööri ja muusikko. Vanhemmat erosivat Lovaton ollessa kaksivuotias, ja hänen isänsä muutti takaisin New Mexicoon.
Demi Lovato on keskimmäinen äitinsä kolmesta lapsesta. Hänellä on isosisko Dallas Lovato (s. 1988), pikkusisarpuoli Madison De La Garza äitinsä toisesta avioliitosta sekä vanhempi sisarpuoli Amber isänsä puolelta. Lovaton isä kuoli syöpään kesäkuussa 2013.
Lovaton näyttelijänura alkoi kuusivuotiaana, jolloin hän esiintyi lasten televisiosarjassa Barney ja ystävät. Koekuvauksessa hän tutustui Selena Gomeziin, ja molemmat esiintyivät sarjassa kahden vuoden ajan.
2006–2008: Camp Rock ja Don’t Forget
Vuonna 2006 Lovatolla oli pieni rooli televisiosarja Paon toisella tuotantokaudella. Hän vieraili myös yhdessä tilannekomediasarja Just Jordanin jaksossa.