cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yōko Maki
Yōko Maki (, oik. Youko Fuke, s. 11. heinäkuuta 1981 ) on japanilainen mangaka, joka tunnetaan parhaiten Aishiteruze Baby-sarjasta. Maki omistaa koiran ja pitää pyöräilystä. Hän kertoo suosikkiharrastuksensa olevan saippuakuplien puhaltaminen.
Bruno Bianchi
Bianchi on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle.
Mario Echandi Jiménez
thumb|Mario Echandi Jiménez Mario José Echandi Jiménez (17. kesäkuuta 1915 – 30. heinäkuuta 2011) oli Costa Rican presidentti 1958–1962.
Lisäksi Jiménez toimi Costa Rican ulkoasiainministerinä. Hän oli ehdolla presidentiksi uudelleen vuosina 1970 ja 1982, mutta jäi kummallakin kerralla valitsematta. Jiménez kuoli sydänkohtauksen jälkeiseen keuhkokuumeeseen 96-vuotiaana heinäkuussa 2011.
Kalmukian lippu
thumb|300px|Kalmukian lippu
Kalmukian lippu on yksi Kalmukian tasavallan virallisista tunnuksista. Se koostuu keltaisella pohjasta, jonka keskellä on sininen ympyrä, jonka keskellä puolestaan on valkoinen lootuksen kukka.
Värien merkitys
Keltainen väri kuvaa aurinkoa, kansaa ja voimakasta uskoa kansakuntaan. Sininen kuvaa taivasta, ikuisuutta ja pysyvyyttä. Valkoinen lootuksen kukka puolestaan symboloi puhtautta, hengellistä elpymistä ja onnellisuutta. Kukan viisi ylempää terälehteä edustavat maanosia ja neljä alempaa terälehteä puolestaan maapallon neljänneksiä. Yhdessä ne symboloivat kalmukkien tahtoa elää ystävyydessä ja yhteistyössä kaikkien maailman kansojen kanssa.
Tadjouranlahti
Tadjouranlahti on Intian valtameren lahti Djiboutin rannikolla Itä-Afrikassa Adeninlahden länsikärjessä. Lahden rannikko on karu ja kuiva ja sitä asuttavat lähinnä paimentolaiset.
Tadjouranlahti on suullaan noin 56 kilometriä leveä ja 80 kilometriä pitkä. Lahden syvyys lähellä sen keskustaa on 1 082 metriä ja keskimäärin 50 metriä lähempänä rannikkoa. Sen pinta-ala on noin 347 neliökilometriä. Alueen ainoat merkittävät asutuskeskukset ovat Djibouti, Tadjoura ja Obock, joista vain Djiboutissa on merkittävä satama.
Tadjouranlahden keskellä noin 11 kilometriä Djiboutin kaupungista sijaitsee Moucha Islands saaristo. Sen suurin saari on Moucha joka on myös Tadjouranlahden suurin saari. Sillä on myös lentokenttä. Saariston länsipuolella on Maskalin saari.
Metsäveljet
Metsäveljet olivat Virossa, Latviassa ja Liettuassa toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen esiintyneitä neuvostomiehitystä vastustaneita vastarintaliikkeitä.
Ruuhkautuminen
Ruuhkautuminen tarkoittaa liikenteen määrän kasvamista yli väylän välityskyvyn.
Metsäveljet
Taustaa
Neuvostoliitto solmi Baltian maiden kanssa keskinäiset niin sanotut avunantosopimukset syksyllä vuonna 1939. Viro taipui sopimukseen syyskuun lopussa, Latvia ja Liettua lokakuun alussa. Kuhunkin Baltian maahan perustettiin suuret puna-armeijan tukikohdat, joihin Virossa sijoitettiin 25 000 miestä, Latviassa 30 000 ja Liettuassa 20 000 miestä. Poliittinen hyökkäyskampanja jatkui ja huipentui kesällä vuonna 1940 Baltian maiden miehittämiseen kokonaan. Vangitsemiset ja pakkosiirtotoimet aiheuttivat miesten piiloutumisen metsiin. Samalla ryhdyttiin muodostamaan aseellisia vastarintaryhmiä, joiden jäseniä kutsuttiin metsäveljiksi.
Ruuhkautuminen
Tietoliikenneprotokollien yksi tehtävä on ruuhkautumisen välttäminen ja hallinta. Puhelinverkossa ruuhkautuminen näkyy estona, puheluita ei voi muodostaa. Pakettiverkossa ruuhkautuminen aiheuttaa yksittäisten pakettien häviämisen.
Metsäveljet
Taustaa
Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä vuonna 1941. Sotatoimet ulottuivat pian myös Baltian alueelle, ja elokuun loppuun mennessä koko Baltian manneralue oli saksalaisten hallussa. Saksalaisten lähestyessä neuvostovallan aikana maan alle painuneet metsäveljet ryhtyivät puhdistamaan maata puna-armeijasta ja helpottamaan saksalaisten etenemistä. Virossa vuoden 1941 ”kesäsotaan” osallistui 16 000 miestä. Saksan miehitysaikanaan vuosina 1941–1944 harjoittama ankara miehityspolitiikka synnytti puolestaan kansallisia vastarintaliikkeitä kuhunkin Baltian tasavaltaan. Sotaonnen käännyttyä saksalaiset panivat toimeen sotilaiden pakko-ottoja vuonna 1943, jolloin suuri määrä virolaismiehiä pakeni jälleen Suomenlahden yli Suomen avuksi.
Ruuhkautuminen
Ruuhkautumisen välttäminen (congestion avoidance) tarkoittaa liikenteen määrän rajoittamista väylän välityskyvyn mukaan. Käytettäviä tekniikoita on RED (random early drop) ja TCP:n slow start.
Metsäveljet
Taustaa
Rintamalinja lähestyi jälleen Baltiaa vuoden 1944 alussa. Saksan armeijaan liittyi noin 50 000 virolaista ja 100 000 latvialaista miestä, joista kaatui 15 000 virolaista ja 40 000 latvialaista. Virolaisjoukoilla oli tärkeä osuus kesän 1944 taisteluissa Neuvostoliittoa vastaan Sinimäedin alueella Narvan lähistöllä. Latviassa syntynyt kansallinen vastarintaliikkeen keskuskomitea yritti palauttaa maan itsenäisyyden onnistumatta siinä. Liettuassa syntyi useita vastarintaryhmiä, jotka 1943 yhdistyivät Liettuan vapautuskomiteaksi. Saksalaiset kuitenkin pidättivät sen jäsenet.
Ruuhkautuminen
Ruuhkautumisen hallinta (congestion control) pyrkii minimoimaan ruuhkautumisesta aiheutuvan haitan ja estämään ruuhkautumisen pahenemista.
Metsäveljet
Taustaa
Koko Baltia joutui neuvostojoukkojen haltuun marraskuuhun 1944 mennessä, Kuurinmaan mottia lukuun ottamatta. Monet virolaiset, latvialaiset ja liettualaiset eivät taaskaan alistuneet uuteen neuvostomiehitykseen vastarinnatta. Kaikkiin kolmeen Baltian maahan syntyi saksalaisten nopean perääntymisen aikana syksyn 1944 kuluessa laaja aseellinen vastarintaliike. Aseita saatiin saksalaisten jälkeensä jättämästä kalustosta ja sotasaaliina puna-armeijalta. Metsäveljet kykenivät ajoittain luomaan jopa jonkinlaisen varjohallinnon kontrolloimilleen alueille.
Ruuhkautuminen
Lähteet
Congestion Congestie
Metsäveljet
Viro
thumb|250px|Tunnettu virolainen metsäveli [[Ants Kaljurand.]] thumb|250px|Entisen [[KGB|KGB:n päämajan seinä Vilnassa. Seinään on kaiverrettu rakennuksessa tapettujen ihmisten nimiä.]] Saksan vetäydyttyä Virosta syksyllä vuonna 1944 Viroon jäi tuhansia Saksan armeijaan vapaaehtoisesti liittyneitä tai pakkovärvättyjä virolaisia sotilaita. Monet heistä piiloutuivat aseineen metsiin. Virossa metsävelitoiminta oli vahvinta maan sankkametsäisimmillä ja soistuneimmilla seuduilla, Virumaalla, Pärnumaalla ja Võrumaalla.
Arvioidaan, että vuosien 1945–1952 aikana metsäveljiin kuului kaikkiaan Virossa yhteensä 30 000–40 000 miestä. Heistä osa oli kuitenkin vain piilossa neuvostovaltaa ilman aseita. Osa taas oli aseiden kanssa odottamassa länsimaiden hyökkäystä Neuvostoliittoon, jolloin he voisivat liittyä taisteluun. Aseellisiin operaatioihin neuvostovaltaa vastaan osallistui 14 000–15 000 miestä, ei kuitenkaan samanaikaisesti. Aktiivisia aseellisia taistelijoita arvellaan olleen kerrallaan 5 000–6 000.
Metsäveljet ryöstivät neuvostoliittolaisia kauppoja ja rahakuljetuksia, esimerkiksi maanviljelijöiltä perittyjä veroja, jotka he palauttivat viljelijöille. He tekivät sabotaasihyökkäyksiä, surmasivat miliisejä, NKVD:n työntekijöitä ja virolaisia kommunisteja. Siviiliväestön tuen ansiosta metsäveljet olivat hyvin perillä turvallisuuspoliisi NKVD:n liikkeistä ja suunnitelmista. Maaston tuntemus antoi metsäveljille huomattavan etulyöntiaseman suhteessa puna-armeijaan.
Latvia
Latviassa sissiliike käynnistyi neuvostomiehityksen alkaessa vuonna 1944. Sissien kokonaismääräksi Latviassa arvioidaan koko vastarinta-ajalta 30 000, aktiivitaistelijoiden määrä huippuaikana oli 5 000–6 000 miestä.
Liettua
Liettuan vastarintaliike oli laajempi kuin Latvian ja Viron. Jo Saksan miehityksen aikana oli metsissä monikymmentuhantinen sissiarmeija. Saksan lähdettyä Liettuasta ehdittiin maassa järjestää osittainen liikekannallepano.
Liettuan sissiarmeijan toiminta oli muita Baltian maita järjestäytyneempää ja perustui aluepuolustukseen. Liettuan armeijan univormut ja sotilasarvot olivat käytössä. Liikkeellä oli sanomalehti- ja kirjapainoja. Vuoden 1945 vaiheilla metsäveljiä oli Liettuassa arviolta 30 000. Neuvostomiehityksen aikana arvioidaan vastarintaliikkeeseen osallistuneen Liettuassa kaikkiaan 50 000 miestä.
Toiminnan loppu
Liike oli voimakkaimmillaan vuosina 1944–1949. Tämän jälkeen toiminta hiipui. Vuoden 1952 tienoilla Virossa arvellaan aseissa olleen enää muutama sata miestä. Kaikkiaan Baltiassa miehityshallintoa vastaan käyty sota vaati Virossa ja Latviassa kummassakin ehkä lähes 10 000 uhria. Liettuassa kaatuneita metsäveljiä oli yli 20 000.
Pohjankorvajäkälä
Pohjankorvajäkälä (Nephroma arcticum, syn. Opisteria arctica) on munuaisjäkälien sukuun kuuluva jäkälälaji. Sen yläpinta on kellanvihreä, sinivihreä tai heleänvihreä ja usein kiiltävä. Alapinta on himmeä ja reunoilta vaalea. Liuskat ovat enintään 2–5 senttimetriä leveitä. Toisiinsa sulautunert jäkälät voivat muodostaa jopa neliömetrin laajuisia. Kotelomaljat ovat yleisiä. Jäkälä kasvaa kangasmetsien sammalikoissa ja tunturikankailla. Etelä-Suomessa se kasvaa yleensä varjoisten kalliojyrkänteiden sammalikoissa. Jäkälä on Etelä-Suomessa harvinainen, mutta Lapissa se on runsas. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Metsäveljet
Toiminnan loppu
Neuvostoliiton turvallisuuspalvelun NKVD:n miehiä pukeutui usein metsäveljien asuihin. Metsäveljiksi naamioituneina he kävivät taloissa ja kylissä ryöstämässä, jotta kyläläisten mieli muuttuisi ja apu metsäveljille loppuisi. Vuonna 1949 toteutettu maatalouden kollektivisointi vaikeutti metsäveljien toimintaa. Josif Stalinin kuoleman jälkeen myönnetty yleinen armahdus, joka toteutettiin lupauksen mukaisesti vuonna 1955, käytännössä lopetti liikkeen.
Muutama kaikkein sinnikkäin loppuvaiheessa mukaan tullut jatkoi aina neuvostomiehityksen loppuun asti, mutta näiden merkitys jäi lopulta täysin mitättömäksi. Viimeisiä virolaisia vapaustaistelijoita oli 69-vuotias August Sabbe, joka hukuttautui tai hukutettiin 28. syyskuuta 1978 Võhandu-jokeen, kun KGB:n agentit olivat saamassa hänet kiinni. Hukkumispaikalla on muistokivi. Hänet on haudattu Tarttoon.
Paanajärvi (täsmennyssivu)
Paanajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Säräisniemi
thumb|[[Säräisniemen kirkko kellotapuleineen]] pienoiskuva|Säräisniemen kunta tilastokartassa 1947 Säräisniemi on Vaalan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä oli vuoteen 1954 asti silloisen Säräisniemen kunnan kuntakeskus. Kylä sijaitsee Oulujärven länsipuolella Niskanselän rannalla samannimisessä pitkässä niemessä. Sinne rakennettiin Manamansalon jälkeen seudun toinen kirkko, joka valmistui vuonna 1781.
Historiaa
Säräisniemen kappeliseurakunta perustettiin Paltamon emäseurakuntaan jo vuonna 1779, vajaat sata vuotta myöhemmin eli vuonna 1864 Suomen senaatti hyväksyi anomuksen kirkkoherrakunnan perustamisesta Säräisniemelle, jossa oli tuolloin 2 785 asukasta. Kirkkoherrakuntaan kuuluivat Saaresmäen, Vuolijoen, Manamansalon, Jaalangan, Oterman, Kukkolan, Veneheiton ja Säräisniemen kylät. Vuonna 1865 annettu keisarillinen asetus määräsi seurakunnista muodostettavaksi pitäjät, jolloin sellainen tuli Säräisniemestäkin.
Säräisniemen historiakirjan mukaan pitäjän vanhin talo on Juusola, kirkkoa vastapäätä. Asutusta talon paikalla on ollut varmuudella vuodesta 1552 lähtien. Vanhan kirkonkylän kolmetoista taloa Painuanlahden ympärillä Säräisniemen kärjestä lahden ympäri Saarenrantaan olivat: Olkkola, Lievola, Painuanlinna, Iikka, Juusola, Uusitalo, Lämsälä, Maaselkä, Mutkala, Talassaari, Ojala, Salmenkorva ja Linnala. Juusola eli Säresniemi oli vuodesta 1627 vuoteen 1725 Cajanus-suvun hallussa, toimien muun muassa kievarina.
Kunnan myöhemmät vaiheet
Pääosin Säräisniemestä erotettiin vuonna 1915 silloinen Vuolijoen kunta, Vuolijoen seurakunta oli perustettu jo aiemmin vuonna 1897. Kuntakeskus siirrettiin Vaalaan Säräisniemen ja Utajärven aluemuutosten myötä vuonna 1954, jolloin myös kunnan nimi muuttui Vaalaksi. Kylän etäisyys on Vaalasta 15 kilometriä, Kestilästä 30 kilometriä ja Vuolijoen taajamasta 41 kilometriä. Kylän läpi kulkee yhdystie 8210, ja sitä sivuavat seututie 800 ja seututie 879.
Säräisniemellä on pitäjän ensimmäisessä, vuonna 1884 valmistuneessa koulurakennuksessa kotiseutumuseo, jossa on esillä Vaalan kunnan alueelta kerättyä maatalous- ja kotitalousesineistöä sekä taidemaalari ja taidegraafikko Olli Seppäsen (1921–1968) ja taidemaalari Paavo Leinosen (1894–1964) luonnoksia ja esineistöä. thumb|Ruununhelmi Oulujärveltä päin nähtynä
Palvelut
Säräisniemen Ruununtörmällä on leipomo, jonka yhteydessä toimii myös ravintola, matkailuyrityksiä ja venesatama.
Aiheesta muualla
64.44444°N, 26.78472°W
Taponlehti
Taponlehti eli lehtotaponlehti (Asarum europaeum) on Keski- ja Itä-Euroopassa yleinen, vihreänä talvehtiva kasvilaji. Se on myös vanha lääke- ja puutarhakasvi. Suomessa laji on luonnonvaraisena harvinainen ja rauhoitettiin vuonna 1983.
Ulkonäkö ja koko
left|thumb|200px|Taponlehden kasvustoa. Monivuotisen taponlehden juurakko ja varsi ovat suikertavia. Vuosikasvaimen tyvellä kasvaa 3–4 suomumaista lehteä. Suuremmat kasvulehdet ovat tummanvihreitä, päältä kiiltäviä ja muodoltaan munuaismaisia. Ehytlaitaisen ja alta karvaisen lehden ruoti on 5–15 cm pitkä, lehtilapa on 5–11 cm leveä. Lehdet talvehtivat. Kellomaiset, yksittäin olevat kukat ovat päätteisiä, kolmiliuskaisia ja punaruskeita. Kukat jäävät lehtien alla yleensä huomaamatta. Tuoksu on varsin tärpättimäinen. Taponlehti kukkii touko-kesäkuussa.
Taponlehti voi levittäytyä maarönsyjensä avulla laajoiksi kasvustoiksi. Kasvin siemeniin kehittyy ravintolisäke, joka houkuttelee muurahaisia kuljettamaan siemeniä pesiinsä. Tämän vuoksi lajia tavataankin usein tiheinä kasvustoina muurahaispesien ympäristössä.
Henrik I (Kastilia)
thumb|right|Henrik I (Kastilia)
Taponlehti
Levinneisyys
Taponlehden esiintymisalue ulottuu Ranskasta ja Isosta-Britanniasta Venäjälle Uralin tienoille. Skandinaviassa lajia tavataan Tanskassa sekä Norjan ja Ruotsin eteläosissa, mutta nämä esiintymät ovat viljelykarkulaisia. Suomessa taponlehteä on tavattu eri puolilla Etelä-Suomea ja Pohjanlahden rannikkoa, mutta ainoa luonnonvarainen esiintymä on Iitin Taasianjoen ja sen sivuhaarojen varrella. Esiintymä löydettiin vasta vuonna 1971.
Henrik I (Kastilia)
Henrik I (1204 – 6. kesäkuuta 1217, Palencia, Kastilia, Espanja) oli Kastilian ja Leónin kuningas vuodesta 1214 vuoteen 1217 jolloin kuoli.
Taponlehti
Elinympäristö
Taponlehti suosii varjoisaa, kosteaa ja suojaisaa kasvupaikkaa. Se suosii läpäisevää, ravinteikasta maata, mutta kasvaa myös savisessa paikassa. Iitin kasvupaikat ovat tuoreita ja kosteita jokivarsien kuusilehtoja. Taponlehti ei siedä paahdetta eikä kuivuutta, joten kasvupaikkojen metsänhakkuut tai ojitukset ovat lajille tuhoisia.
Käyttö
Taponlehti on vanha lääkekasvi, jonka juurta on käytetty muun muassa oksettamiseen. Sitä on käytetty myös rotanmyrkkynä. Nykyään taponlehden koristeellinen lehdistö ja hyvä peittävyys tekevät siitä suositun puutarhakasvin. Hyvässä paikassa kasvi talvehtii vihreänä ja on pitkäikäinen.
Henrik I (Kastilia)
Elämänvaiheet
Hänen isänsä oli Alfonso VIII ja äitinsä Eleanor Englantilainen, joka oli Englannin kuninkaan Henrik II tytär. Hän nousi kuninkaaksi isänsä kuoltua vuonna 1214.
Nuori kuningas naitettiin seuraavana vuonna Portugalin Sancho I:n tyttärelle Mafaldalle, vaikka he olivat serkuksia ja heillä oli suuri ikäero. Avioliiton syyt olivat poliittisia, ja sillä sinetöitiin Portugalin ja Kastilian ja Leónin liitto taistelussa maureja vastaan, näillä oli tuolloin suuri osa Pyreneiden niemimaata hallussaan. Paavi Innocentius III julisti avioliiton pätemättömäksi verisukulaisuuden vuoksi vuonna 1216.
Henrik I kuoli vuonna 1217 tapaturmaisesti hyvin nuorena Palencian maakunnassa, kun katolta putosii tiili hänen päälleen.
Sergei Gaidukevitš
Sergei Vasiljevitš Gaidukevitš (,, s. 1954) palveli Neuvostoliiton armeijassa 1976–1991 ja kohosi everstin arvoon. Vuodet 1982–1984 hän oli Neuvostoliiton sotilasasiantuntijana Irakissa, 1992–1994 valtion turvallisuuselinten työsuojelukomitean johdossa.
Gaidukevitš johtaa 25000 jäsenen Valko-Venäjän liberaalidemokraattista puoluetta, joka muistuttaa venäläistä vastinettaan (Vladimir Žirinovskin puolue). Gaidukevitšia on syytetty autoritaarisista otteista ja puolueen huonosta menestyksestä vaaleissa. Vuoden 2001 presidentinvaalissa hän sai 2,5 % äänistä. Kesäkuussa opposition Narodnaja volja tuomittiin maksamaan Gaidukevitšille 100 miljoonaa ruplaa korvauksia sen syytettyä Gaidukevitšia laittomasta Irakin öljyn myynnistä.
Vuoden 2006 vaaleissa Gaidukevitš jäi kolmanneksi ja sai 3,5 % äänistä. Hän sanoi tienneensä Lukašenkon voittavan ja ottavansa presidentinvaalit urheiluna ja harjoittelun kannalta ja ryhtyvänsä ehdokkaaksi kolmannen kerran 2011.
Sliver: The Best of the Box
Sliver: The Best of Box on grungeyhtye Nirvanan kokoelma-albumi vuodelta 2005. Kokoelma on tiivistelmä edellisestä boxista With the Lights Outista.
Albumin kokoamisessa oli mukana myös Cobainin tytär Frances Bean Cobain, joka valitsi myös albumin kansikuvan. Albumi sisältää suunnilleen samanlaista materiaalia kuin With the Lights Out -box-set. Albumi kohosi ilmestyessään Billboard 200 -albumilistan sijalle #21. Albumi sisältää 22 kappaletta, jotka on poimittu With the Lights Out -box-setistä.
Sliver-kokoelma-albumi sisältää kolme muuta kappaletta, joita ei julkaistu With The Lights Out -box-setissä. Kappaleet ovat vuoden 1990 studiodemo kappaleesta "Sappy" ja vuoden 1991 boombox-demo kappaleesta Come As You Are. Albumi sisältää myös Kurt Cobainin ensimmäisen yhtyeen Fecal Matterin demon "Spank Thrun" vuodelta 1985, jonka perusteella Krist Novoselic halusi perustaa yhtyeen Cobainin kanssa.
Sisu (täsmennyssivu)
Sisu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Mercedes-Benz SLR McLaren
Mercedes-Benz SLR McLaren on urheiluauto, joka on saanut superauton luokituksen. Se on kehitetty yhteistyössä DaimlerChryslerin sekä McLaren Automotiven kanssa. Mercedes-Benz SLR McLaren oli ilmestyessään yksi maailman nopeimmista automaattivaihteilla toimivista autoista. Auton lähtöhintana pidetään noin 443 000 euroa. Auto pystyy kiihdyttämään 100 km/h nopeuteen 3,8 sekunnissa ja sen huippunopeudeksi on ilmoitettu 334 km/h.
Moottori
SLR:n moottori on käsin tehty, kompressoriahdettu V8.
Tekniset tiedot:
Jarrut
Jarrulevyt ovat hiili-keramiikkaseosta, joka mahdollistaa paremman jarrutuskyvyn kuin tavalliset teräslevyt. Ne kestävät jopa 1000 celsiusasteen lämpötilan. Levyn halkaisija edessä on 370 mm ja jarrusylintereitä on kahdeksan. Takajarruissa halkaisija on 360 mm ja sylintereitä on neljä.
Autossa on takana myös jarruilmanohjain (spoileri) joka nousee ylös jarrutettaessa suurilla nopeuksilla, juuri tämän ilmanohjaimen ansiosta auto pysähtyy suurista nopeuksista nopeammin kuin yksikään vastaavanlainen automalli.
SLR:n jarruja on kritisoitu siitä, että ne ovat liian tehokkaat, jotkin kriitikot väittävät että jarrut ovat käytännössä joko päällä tai pois päältä. Jarrutettaessa bensapumppu myös työntää lisää bensaa moottorin jäähdyttämiseksi, ja koska pakoputket on sijoitettu kuljettajan etupuolelle, ohjaamoon tulee välillä palamattoman bensan hajua.
Vaihteisto
Vaihteisto on viisivaihteinen automaattivaihteisto, jossa on kolme eri tilaa: Sport, Comfort ja Manual. Sport-asentoa käytetään jokapäiväisessä käytössä, Comfort-asennossa liikkeellelähtö tapahtuu kakkosvaihteella töyssyisillä tai liukkailla teillä ja Manuali-asennossa kuljettaja pystyy itse vaihtamaan vaihteita touchpadin avulla. Manual-asennon ollessa käytössä on myös kolme tilaa: Sport, Supersport ja Race. Nämä tarkoittavat lähinnä vaihteen kytkentänopeutta. Samaa vaihteistoa käytetään myös muissa AMG:n urheilumalleissa, kuten Mercedes-Benz SL65 AMG:ssä.
Mitat
Coupe
Requiem for the Indifferent
Requiem for the Indifferent on sinfonista metallia soittavan Epican viides studioalbumi, joka julkaistiin Euroopassa 9. maaliskuuta 2012 ja Yhdysvalloissa 13. maaliskuuta 2012. Se oli yhtyeen viimeinen jolla Yves Huts, yksi yhtyeen perustajajäsenistä, soitti bassokitaraa.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 37.
Ålandsfärjan
Ålandsfärjan Ab (nykyisin Viking Line) oli yksi Viking Linen kolmesta perustajayhtiöstä. Kaksi muuta Viking Linessä mukana ollutta varustamoa, Rederi AB Slite ja Rederi Ab Sally (alun perin Rederi Ab Vikinglinjen) jättivät Viking Line -yhteisyrityksen vuorollaan joko konkurssin vuoksi tai kilpailijan ostamana.
Ålandsfärjan Ab:n perusti yksi Rederi Ab Vikinglinjenin perustajista, Gunnar Eklund. Hän oli lähtenyt Vikinglinjenistä vuonna 1962 ja seuraavan vuoden keväänä perusti yhdessä Frank Lundqvistin ja Rafael Mattsonin kanssa Ålandsfärjan Ab:n. Yhtiö merkittiin kaupparekisteriin 5. huhtikuuta 1963. Neljä päivää myöhemmin varustamo osti Englannin kanaalissa liikennöineen 1933 rakennetun S/S Brittanyn. Alusta modernisoitiin telakalla Helsingborgissa ja se sai nimekseen S/S Ålandsfärjan ennen kuin aloitti liikenteen reitillä Maarianhamina–Gräddö 20. kesäkuuta 1963. Laivalla oli tilaa 800 matkustajalle, 40 henkilöautolle ja kahdelle bussille tai rekalle. Vuonna 1966 Ålansfärjan Ab perusti yhdessä Rederi Ab Vikinglinjenin ja Rederi AB Sliten kanssa markkinointiyhtiö Viking Linen (tuolloin Vikinglinjen Ab) josta kukin varustamo omisti kolmasosan. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa varustamo hankki kaksi uutta autolauttaa, M/S Kapellan ja M/S Marellan. Samalla yhtiö muutti nimensä vuoden 1970 alussa SF Line Ab:ksi. Nimen oli tarkoitus kuvata paremmin uutta toimialuetta, joka ylsi nyt Manner-Suomeen. SF on lyhennelmä sanoista Sverige-Finland. SF Line pysyi yhtiön nimenä vuoteen 1995 asti, jolloin Rederi AB Sliten konkurssin jälkeen varustamo muutti nimensä Viking Line Abp:ksi ja listautui Helsingin pörssiin.
Marcelo Bordon
Marcelo José Bordon (s. 7. tammikuuta 1976) on brasilialainen jalkapalloilija. Bordon aloitti ammattilaisuransa São Paulossa. Vuonna 1999 hän siirtyi Stuttgartiin, jossa hän viiden vuoden aikana pelasi 129 ottelua ja teki 11 maalia. Stuttgartista Bordon siirtyi vuonna 2004 Schalkeen, jossa hän pelasi vuoteen 2010 saakka 168 ottelun verran (14 maalia). Kauden 2010–2011 hän pelasi qatarilaisessa Al-Rayyanissa.
Dylan ja Cole Sprouse
Elämä ja uran alkuvaiheet
Sprouset syntyivät Italian Arezzossa yhdysvaltalaiselle pariskunnalle Matthew Sprouselle ja Melanie Wrightille, jotka olivat opettajina englanninkielisessä koulussa Italiassa. Pojat eivät kuitenkaan puhu italiaa. Heillä on Italian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus. Dylan sai nimensä runoilija Dylan Thomasin mukaan. 15 minuuttia nuorempi veli Cole sai nimensä jazz-laulaja ja pianisti Nat King Colen mukaan.
Pojat muuttivat Yhdysvaltoihin ollessaan vasta neljän kuukauden ikäisiä. He kasvoivat vanhempiensa kotikaupungissa Long Beachissä, Kaliforniassa. Poikien isoäidin, draaman opettaja ja näyttelijä Jonine Booth Wrightin, neuvosta pojat alkoivat esiintyä. He näyttelivät usein vuorotellen samaa roolia, kuten monet muut identtiset lapsinäyttelijät, jotta kuvauksissa saadaan lapsihahmolle enemmän kuvausaikaa kuin mitä yksittäisen lapsiesiintyjän työaikamääräykset sallisivat. Kaksoset esiintyivät ensimmäisen kerran televisiossa puolivuotiaina Äiti ja risat -sarjassa. He näyttelivät yhdessä Patrick Kellyn roolia vuodesta 1993 vuoteen 1998. Heidän vanhempansa erosivat vuonna 1997 poikien ollessa viisivuotiaita. Sprouset tykkäävät lumilautailusta, koripallosta ja surffaamisesta. Veljekset ovat näytelleet muun muassa elokuvissa Astronautin vaimo (1999), Big Daddy (1999), Seksihullun päiväkirja (2001), Valepukujen mestari (2002) ja Petollinen on ihmissydän (2004).
”Viiden tähden elämää” -televisiosarjat 2005–2011
Suureen suosioon kaksoset nousivat tilannekomediasarjan Zackin ja Codyn viiden tähden elämää pääosissa. Disney Channelilla esitettyä sarjaa tehtiin yhteensä 88 jaksoa 2005–2008. Sille tehtiin jatkosarja Viiden tähden merielämää (2008–2011).
Marco Giampaolo
Ura
Giampaolo pelasi lähes koko uransa ajan Italian Serie C:ssä edustaen kasvattajaseuransa Giulianovan lisäksi useita muitakin seuroja. Hän debytoi Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä kaudella 1995/96 edustaessaan Fidelis Andriaa. Giampaolon ura päättyi vuonna 1997.
Pelaajauransa jälkeen Giampaolo siirtyi valmentajaksi. Hän toimi vuosina 2000–2001 Pescaran apuvalmentajana palaten Giualianovaan apuvalmentajan tehtäviin. Vuosina 2004–2006 Giampaolo toimi Ascolin valmentajana, vaikkei hänellä ollut vaadittavaa valmentajalisenssiä.
Kaudella 2006/07 Giampaolo valmensi Cagliari Calciota saaden potkut joulukuussa 2006 ja tullen palkatuksi päävalmentajaksi uudelleen helmikuussa 2007. Giampaolo pelasti Cagliarin putoamiselta kaudella 2006/07. Hän sai toistamiseen potkut seurasta marraskuussa 2007. Cagliari-potkujensa jälkeen Giampaolo valmensi lyhyitä jaksoja Sienaa, Cataniaa, Cesenaa, Bresciaa, Cremonesea ja Empolia.
Kesäkuussa 2016 Giampaolo teki kaksivuotisen sopimuksen UC Sampdorian kanssa. Genovalaisjoukkue sijoittui Giampaolon alaisuudessa tukevasti Serie A:n keskikastiin ollen kahdesti kymmenes ja kaudella 2018/19 yhdeksäs. Kauden 2018/19 jälkeen Giampalo jätti Sampdorian. Muutama päivä Sampdoriasta lähtönsä jälkeen Giampaolo teki kaksivuotisen sopimuksen AC Milanin kanssa. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo lokakuun alussa 2019, kun Milan oli avannut kautensa kehnosti ja oli sarjassa vasta sijalla 13.
Elokuussa 2020 Giampaolosta tuli Torinon päävalmentaja. Giampaolon johdolla Torinon tulokset jäivät kuitenkin heikoiksi ja putoamisviivan tuntumaan vajonnut seura erotti hänet tammikuun puolivälissä 2021.
Tammikuussa 2022 Giampaolo palasi Serie A:ssa sijalla 16 majailleen Sampdorian päävalmentaja. Hän pelasti seuran putoamiselta kauden 2021/22 päätteeksi. Kausi 2022/23 alkoi kuitenkin heikosti ja putoamisviivan alapuolelle pudonnut Sampdoria erotti Giampaolon lokakuun alussa 2022.
Psykoneuroimmunologia
Psykoneuroimmunologia on psyykkisten prosessien ja toisaalta hermoston ja immuunijärjestelmän keskinäisen vuorovaikutuksen tutkimusta. Tietoa hermosolujen tai hermojen ja muiden kudosten välillä välittävät kymmenet tunnetut neuropeptidit. Ala on monitieteistä.
Alan perustajiin kuuluu psykiatri Robert Ader.
HMS Rattlesnake (J297)
HMS Rattlesnake (viirinumerot J297 ja M297) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew’stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 5. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1943 ja liitettiin laivastoon samana vuonna 23. kesäkuuta.
Palvelus
Alus romutettiin vuonna 1959 Grangemouthissa
Birger Geffert
thumb|150px|Birger Oscar Geffert Birger Oscar Geffert (27. tammikuuta 1898 Porvoo – 1. marraskuuta 1935) oli suomalainen Jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat Muolaassa vuonna 1906 murhattu sahanisännöitsijä Oscar Geffert ja Karolina Henrika Kuhlberg.
Opinnot
Geffert kävi viisi luokkaa Turun ruotsalaista reaalilyseota ja kolme lukukautta Turun kauppaopistoa. Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssi hän kävi vuonna 1928.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania Geffert liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 7. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Geffert astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ensin pataljoonan esikuntavääpeliksi ja taistelulähetiksi ja myöhemmin joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonaan. Hän osallistui taisteluihin sisällissodassa Raudussa ja Suomen rajaseudulla.
Sisällissodan jälkeinen aika
Geffert palveli sisällissodan jälkeen Vuoristoprikaatin esikuntavääpelinä, josta hänet siirrettiin 17. tammikuuta 1919 Kaartin jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja 31. tammikuuta 1919 Pohjolan jääkäripataljoonaan, jonka nimi muutettiin myöhemmin Kajaanin sissipataljoonaksi. Hän toimi aluksi pataljoonan adjutanttina ja 9. maaliskuuta 1921 alkaen 1. komppanian nuorempana upseerina ja 16. toukokuuta 1923 lähtien konekiväärikomppanian päällikkönä. Hänet siirrettiin päälliköksi Karjalan kaartin rykmentin 3. konekiväärikomppaniaan 11. toukokuuta 1928, josta hän erosi 10. joulukuuta 1929 ja siirtyi sen jälkeen liike-elämän palvelukseen. Uudelleen hän astui armeijan palvelukseen 19. joulukuuta 1934 ja hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi Savon jääkärirykmentin 1. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi toistamiseen 16. huhtikuuta 1935. Lyhyempiaikaisia työtehtäviä hänellä oli urallaan muun muassa Reserviharjoituspataljoonan komppanianpäällikkö Parolassa 15. kesäkuuta – 15. heinäkuuta 1926 välisen ajan ja Utissa 15. heinäkuuta – 15. elokuuta 1927 sekä Jääkäriprikaatin aliupseerikoulun johtaja 27. elokuuta – 10. lokakuuta 1927. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaahan (vanha alue, kortteli 13, rivi 5).
Alvin Ailey
thumb|Alvin Ailey [[1955]]
Alvin Ailey (5. tammikuuta 1931 – 1. joulukuuta 1989) oli yhdysvaltalainen modernin tanssin koreografi ja tanssija. Hän perusti 1958 oman ryhmänsä, jossa alkuvuosina oli ainoastaan afroamerikkalaisia tanssijoita. Ailey onkin merkittävästi vaikuttanut mustien tanssin laajenemiseen viihdetanssin ja stepin alueilta myös taidetanssiin. Ailey käyttää teoksissaan nykytanssi- ja balettisanaston lisäksi myös afrokulttuurin pohjalta syntynyttä jazztanssia. Alvin Aileyn tanssiryhmä teki modernia tanssia tunnetuksi pitkillä kiertueillaan ympäri maailmaa. Aileyn kuuluisimpia teoksia on Revelations, jossa musiikkina on negrospirituaaleja ja teemat liittyvät nimenomaan mustan väestönosan elämänkokemuksiin.
Ailey oli kotoisin Teksasista Rogersin kaupungista, josta muutti 11-vuotiaana Los Angelesiin. 18-vuotiaana hän aloitti tanssiopinnot Lester Hortonin johdolla ja siirtyi myöhemmin tämän ryhmän tanssijaksi. Hortonin kuoltua 1953 Ailey toimi ryhmän koreografina vuoden, jonka jälkeen hän lähti New Yorkiin esiintymään Broadwayllä ja opiskelemaan mm. Martha Grahamin, Doris Humphreyn, Charles Weidmanin, Hanya Holmin, Anna Sokolowin ja Karel Shookin oppilaana. Hän opiskeli myös näyttelemistä. Itse hän katsoo "olevansa velkaa" häntä innostaneille ja auttaneille ihmisille, ja tätä velkaa hän maksaa takaisin tekemillään tansseilla.
Ailey käytti koreografioidensa musiikkina gospelia, Duke Ellingtonin ja Hugh Masekelan musiikkia.
Aileyn koreografinen tyyli on tanssiteatterillinen ja hyödyntää kaikkia teatterin keinoja. Teokset ovat helposti lähestyttäviä myös tanssia aiemmin tuntemattomalle yleisölle, eivätkä niinkään hae uutta liikekieltä tai uudistuksia muodossa tai rakenteessa. Musiikkina on usein populaarimusiikkia kuten negrospirituaaleja, jazzia ja bluesia. Hän on tuottelias koreografi, jonka töistä jotkut ovat mestarillisia ja toiset eivät niin onnistuneita. Liikemateriaali teoksissa on aika rajoitettua ja sille ovat tyypillisiä suuret eleet, avonaiset käsivarret ja toistuvat arabeskit. Tanssit hakevat tehonsa rytmistä ja ryhmän unisono-tanssista. Aileylle tanssi on viihdettä ja hän haluaa puhutella suurta yleisöä ja innostaa sitä tanssin katsomiseen. Kaupallisuudesta häntä on myös arvosteltu.
Alvin Ailey oli avoimesti homoseksuaali ja eli pitkäaikaisessa suhteessa poliitikko David McReynoldsin kanssa 1950-luvulla. Ailey kuoli AIDSiin 58 vuoden iässä.
Teatteri
Alvin Ailey Dance Theatren yksi ryhmä Ailey II osallistui vuonna 2011 Kuopio tanssii ja soi -tapahtumaan. Ryhmää johtaa Sylvia Waters
Johann Jakob Quistorp
Johann Jakob (Jacob) Quistorp (19. maaliskuuta 1717 Rostock – 26. joulukuuta 1766) oli saksalainen luterilainen teologi.
Elämä
Johann Jakob Quistorp syntyi 19. maaliskuuta 1717 Rostockissa. Hänen vanhempansa olivat raatimies Lorenz Gottfried Quistorp (1691-1743) ja Anna Maria Quistorp, omaa sukua Berg (1695-1731). Johann Jakobin isoisä Johann Nicolaus Quistorp (1651-1715) oli toiminut teologian professorina Rostockin yliopistossa. Johann Jakobin veli, Bernhard Friedrich Quistorp (1718-1788) tuli aikanaan toimimaan samassa virassa kuin isoisänsä.
Johann Jakob Quistorp opiskeli teologiaa ja filosofiaa kotikaupungissaan Rostockin yliopistossa vuosina 1734-1739. Vuodet 1740-1742 hän opiskeli Jenan yliopistossa teologiaa, luonnontieteitä ja matematiikkaa. Vuonna 1743 hänestä tuli Kielin yliopiston filosofian professori, missä virassa hän toimi vuoteen 1747. Tuona vuonna hänet valittiin Eutinin hovisaarnaajaksi. Vuonna 1755 hänestä tuli Rostockin yliopiston fysiikan ja metafysiikan professori, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka, kuollen Rostockissa 26. joulukuuta 1766.
Quistorp julkaisi useita saarnojaan sekä ainakin seuraavat teokset: De Christo Legem et Prophetas non Solvente, sed Implente (1759), De Sacris Poenitentiae Victimis Jansenistarum (1760), De Recentissima Loci de Angelis Bonis ex Theologia Dogmatica Proscriptione Telleriana (1764).
Helmiä ja sikoja
Elokuvan alkuperäinen ikäraja Suomessa oli K-15, mutta uudelleentarkastettuna se pudotettiin nykyiselleen (K-11). Elokuva voitti vuonna 2004 kaksi Jussi-palkintoa: paras miespääosa (Mikko Leppilampi) ja paras naissivuosa (Outi Mäenpää). Lisäksi elokuva oli ehdolla sarjoissa paras elokuva, paras naissivuosa (Laura Birn) ja paras kuvaus.
Juoni
Hirvosen veljesten, Läden, Timon, Ruhon ja Pojun, elämä keskittyy enimmäkseen pimeän viinan ja pikkusuolaisten kauppaamiseen ja saksalaisten poliisisarjojen katsomiseen. Epäonnisen viinan salakuljetusmatkan jälkeen poikien isä joutuu vankilaan. Hirvosten isän vastuu velasta rikollisfirmalle siirtyy pojille, ja firman jäsenet Sika ja Limppu vaativat suurta rahasummaa heiltä.
Pojat saavat yllättäen uuden perheenjäsenen, kun heidän pikkusiskopuolensa Saara muuttaa heidän luokseen. Pian selviää, että Saaralla on upea lauluääni, ja pojat keksivät ilmoittaa tytön lasten laulukilpailuun. Tyttöä valmentamaan palkataan entinen tenavatähti, nykyinen kapakkaruusu, Laura. Saara selviytyy kilpailuun, jossa palkintona ovat auto ja suuri rahasumma. Saaran äiti on kuitenkin esteenä, sillä hän myös vaatii voittorahoja itselleen. Kesken esityksensä Saara pyörtyy lavalle. Seuraa kaaos, jota hyväksi käyttäen laaditun juonen mukaan pojat varastavat palkintorahat. Pojat livahtavat paikalta ja postittavat osan rahoista Sialle ja Limpulle.
Elokuva suuntautuu suureksi osaksi Joensuussa sijaitsevaan Rantakylään.
Luettelo pikkuplaneetoista: 179001–180000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 179001:stä ja päättyen 180000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Ali Abdul Aziz Ali
On epäselvää, oliko Mustafa al-Hawsawi Ali Abdul Aziz Alin käyttämä salanimi vai toinen henkilö.
Ali Abdul Aziz Alin ja hänen neljän kanssaepäiltynsä oikeudenkäynnin paikkaa on muutettu useasti. Sen piti olla joko sotilasoikeus tai liittovaltion oikeusistuin. Heidät asetettiin vihdoin syytteeseen Guantanamossa vuonna 2012. Hänen syytteensä perustuvat siihen, että hän tilasi lento-opetusvideoita ja siirsi suuria summia rahaa iskun toteuttajille. Yhdysvallat vaatii hänelle kuolemantuomiota. Vuoteen 2023 mennessä eli 20 vuodessa pidätyksensä jälkeen häntä ei ole tuomittu eikä vapautettu.
Vuonna 2005 Human Rights Watch mainitsi Ali Abdul Aziz Alin luettelossa vangeista, joiden olinpaikka oli tuntematon, mutta joiden arveltiin levan CIA:n tai muun Yhdysvaltojen hallussa ilman yhteyttä esimerkiksi Punaiseen Ristiin. Myöskään yksikään toimittaja ei ole saanut haastatella häntä. Al-Beluchi mainitaan lukuisia kertoja vankien kidutusta koskevissa raporteissa.
Ennen koronaviruspandemiaa oikeudenkäynnin aloituspäiväksi oli sovittu 11. tammikuuta 2021, jolloin piti alkaa sotilastuomioistuimen valitsijamiesten valinta. Oikeustoimien arvioitiin kestävän noin vuoden. Aloituspäivämäärää on siirretty sen jälkeen useasti.
Vedeno
Vedeno on kylä Vedenon piirissä Tšetšenian kaakkoisosassa Venäjällä. Se sijaitsee 55 kilometriä tasavallan pääkaupungista Groznyista kaakkoon. Vuonna 2002 Vedenossa oli 1 469 asukasta. Vedeno on Vedenon piirin hallinnollinen keskus.
HMS Rowena (J384)
HMS Rowena (viirinumerot J384 ja M384) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew’stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 29. lokakuuta 1943. Se laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1944 ja liitettiin laivastoon samana vuonna 6. syyskuuta.
Palvelus
Alus romutettiin vuonna 1958 Gatesheadissä.
HMS Pelorus (J291)
HMS Pelorus (viirinumero J291) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 8. lokakuuta 1942. Se laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1943 ja liitettiin laivastoon saman vuoden lopulla 7. lokakuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin syyskuussa 1947 Chathamissa juhlallisessa seremoniassa Etelä-Afrikalle. Alus säilytti nimensä HMSAS Pelorus Britannian aluevesillä, mutta myöhemmin se nimettiin HMSAS Maritzburgiksi. Pietermaritzburgin, jonka mukaan alus oli nimetty, asukkaiden painostuksesta aluksen nimi kuitenkin vaihdettiin HMSAS Pietermaritzburgiksi. Alus oli ennen lähtöään jonkin aikaa Port Edgarissa miinanraivauskoulutuksessa, mistä se lähti 22. marraskuuta Etelä-Afrikkaan HMSAS Bloemfonteinin kanssa.
Alukset saapuivat 24. joulukuuta Kapkaupunkiin kiinnittyen Victoria Basiniin. Aluksen virallinen kastetilaisuus Pietermarizburgiksi pidettiin 21. tammikuuta 1948 Durbanissa ja samalla se virallisesti liitettiin Etelä-Afrikan laivastoon. Marraskuussa alus osallistui sotaharjoitukseen Britannian kuninkaallisen laivaston Kotilaivaston lentotukialusosaston kanssa Etelä-Afrikan rannikolla. Harjoituksen jälkeen alus teki purjehduksen Beiraan Itä-Afrikkaan, mikä oli samalla ensimmäinen monista vastaavista purjehduksista Afrikan eteläosissa.
Etelä-Afrikan laivasto oli 1950-luvun puolivälissä vastaanottanut uudet rannikkomiinanraivaajat, jolloin alus siirrettiin reserviin. Se palautettiin elokuussa 1962 palvelukseen koululaivana huollon ja modernisoinnin jälkeen. Aluksella oli muun muassa tehty koulutettaville lisää majoitustiloja takakannen ilmatorjuntatykkien ja miinantorjuntakaluston paikalle. Samoin yksiputkinen neljän tuuman tykki oli korvattu kaksiputkisella. Capex 63 -harjoituksessa alus kolaroi 28. heinäkuuta 1963 HMS Leopardin kanssa Cape Pointin eteläpuolella, jolloin yksi brittiläinen merimies sai surmansa ja kumpikin alus vaurioitui.
Joulukuussa alus osallistui etelä- ja itärannikon merenlämpötilan mittaukseen, joiden tuloksia käytetään sukellusveneiden havainnointiin. Vuonna 1966 alus palautettiin reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen kesäkuussa 1968 majoitusaluksena Simonstowniin. Alus oli tehtävässä, kunnes se todettiin 1991 sopimattomaksi tehtävään.
Hylky upotettiin 19. marraskuuta 1994 kello 11 räjähdyspanoksin Miller's Pointin edustalla False Bayssä. Hylky upposi alle minuutissa räjähdysten avatessa aluksen pohjan.
Wilhelm Cramer
Wilhelm Cramer (2. kesäkuuta 1746 Mannheim – 5. lokakuuta 1799 Lontoo) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja impressaari. Cramer syntyi ja kävi koulunsa Mannheimissa ja muutti vuonna 1772 Lontooseen. Johann Christian Bachin myötävaikutuksella hän nousi pian kaupungin johtavien viulistien joukkoon. Cramer järjesti vuosina 1794–1795 konserttisarjan säveltäjä Ignaz Pleyelin kanssa, joka kilpaili Johann Peter Salomonin ja Joseph Haydnin konserttisarjan kanssa. Cramer sävelsi elämänsä aikana 11 viulukonserttoa, 6 jousikvartettoa, 6 viulusonaattia ja muuta jousimusiikkia.
Talvi-iltain tarinoita
Talvi-iltain tarinoita on Zachris Topeliuksen historiallisten novellien kokoelma. Novellit on ensin julkaistu erillisinä kolmen vuosikymmenen kuluessa vuosina 1850–1879 ja yhteisessä Vinterqvällar-nimisessä sarjassa vuosina 1880–1897 Bonnierin kustantamana. Joidenkin novellien suomennokset on julkaistu jo 1880-luvulla (suomentaja Aatto Suppanen) ja osa vasta 1920-luvun lopulla.
Useat novelleista on rakennettu tietyn historiallisen tapahtuman ympärille. Kertomusten juoni perustuu osittain kuvitteellisiin henkilöihin ja heidän romanttisiin vaiheisiinsa. Koska Topelius pyrki maantieteen ja historian popularisointiin, voisi ajatella, että hän on sepittänyt juonen saadakseen lukijat omaksumaan novellin tietosisällön.
Novellit sidoksittain
Tässä oleva jaottelu pohjautuu 1890-luvun painoksiin. Novelleja on julkaistu monenlaisina yhdistelminä. Muutamia niistä on suomeksi ilmestynyt yksittäisteoksinakin (ainakin Kuninkaan hansikas, Linnaisten kartanon viheriä kamari, Suomen herttuatar ja Jungarin taru).
Osa 1
Osa 2
Osa 4
Haruki Uemura
Haruki Uemura (s. 14. helmikuuta 1951) on japanilainen entinen judoka.
Uemura voitti 1976 Montrealin olympialaisissa kultamitalin miesten avoimessa sarjassa peitottuaan loppuottelussa Keith Remfryn. MM-kisoissa hän voitti avoimen sarjan maailmanmestaruuden vuonna 1975 ja saavutti vuonna 1973 hopeaa.
Aktiiviuransa jälkeen Uemura on toiminut Japanin maajoukkueen managerina.
Heavy Weather
Heavy Weather on fuusiojazz-yhtye Weather Reportin seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1977 Columbia Recordsilla. Se oli yhtyeen toinen albumi, jolla oli mukana basisti Jaco Pastorius. Black Market -albumilla hän soitti vain muutamalla kappaleella, mutta Heavy Weatherilla hän oli jo yhtyeen täysivaltainen jäsen ja myötävaikutti merkittävästi albumin suosioon lyöden samalla itsensä suuremman yleisön tietoisuuteen.
Heavy Weather on yksi Columbian parhaiten myyneistä jazz-levyistä, ja sitä pidetään yleensäkin virstanpylväänä 1970-luvun fuusiojazzissa. Albumin aloittava, singlenä julkaistu "Birdland" oli merkittävä kaupallinen menestys, mikä on harvinaista jazz-osaston levyille. Heavy Weather on ainoa yhtyeen levy, joka valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
HMS Stormcloud (J367)
HMS Stormcloud (viirinumerot J367 ja M367) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 4. toukokuuta 1943. Se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 28. joulukuuta ja liitettiin laivastoon 28. huhtikuuta 1944.
Palvelus
Alus romutettiin 1959 Gatesheadissä.
Kirjokyyhkyrääkkä
Kirjokyyhkyrääkkä (Mesitornis variegatus synonyymi Mesitornis variegata) on kyyhkyrääkkien heimoon (Mesithornithidae) kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 25 cm. Rastaan kokoinen, päältä ruskea ja alapuolelta vaalea tummin täplin. Pyrstö on melko pitkä, nokka lähes suora ja lähes pään pituinen. Silmäkulmajuova on vaalea ja ulottuu pitkälle niskaan. Liikkuu maassa kyyhkymäisesti taapertaen enimmän osan ajastaan. Pelotettuna juoksee pakoon tai lennähtää lyhyen matkan. Äänivalikoima on laaja. Liikkuu tavallisesti pienessä 2–4 yksilön ryhmässä.
Kyyhkyrääkkiä on kolme lajia, ja ne ovat kaikki uhanalaisia.
Esiintyminen
Laji esiintyy ainoastaan Madagaskarilla saaren länsi- ja pohjoisosissa viidellä erillisalueella. Laji on uhanalainen. Laji oli kadoksissa yli 50 vuotta, sillä vuoden 1931 jälkeen se havaittiin seuraavan kerran vasta vuonna 1986. Kirjokyyhkyrääkkää ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö
Asuu vanhoissa kuivissa lehtimetsissä. Metsien hakkuut ja kulotus ovat uhkana lajille, samoin metsästys ja villiintyneet rotat, koirat ja kissat.
Ravinto
Etsii selkärangattomia eläimiä maasta karikkeen seasta.
Bank Gothic
pienoiskuva|Bank Gothic Bank Gothic on geometrinen, pelkistä kapiteelikirjaimista muodostuva sans serif -kirjaintyyppi, joka on saanut innoituksensa Bauhausista. Kirjainten muodot ovat neliömäisiä, ja niiden kulmat on pyöristetty. Kirjaintyypin suunnitteli Morris Fuller Benton American Type Founders -kirjasinvalimolle vuosina 1930–1933. Useat fonttivalmistajat, kuten Bitstream ja Paratype, ovat sittemmin tehneet siitä omat versionsa. Bank Gothicia on käytetty monissa elokuvajulisteissa.
Ranta-ahven
Ranta-ahven (Leptobrama muelleri) on ahvenkaloihin kuuluva läntisellä Tyynellämerellä tavattava kalalaji. Se on ranta-ahventen heimon (Leptobramidae) ainoa laji. Aikaisemmin ranta-ahven luokiteltiin kuuluvaksi pyyhältäjien heimoon (Pempheridae).
Levinneisyys ja elintavat
Ranta-ahventa tavataan läheltä Australian ja Uuden-Guinean rannikkoalueita trooppisilta vesiltä. Se on mereinen kala, joka tulee toimeen myös murtovedessä jokien suistoissa ja toisinaan sitä tavataan myös joista. Ranta-ahvenen ravintoa ovat pienet kalat ja äyriäiset.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1976
Vuoden 1976 presidentinvaalit huipentui tiukkaan taisteluun. Richard Nixonin erottua Watergate-skandaalin vuoksi hänen tilalleen oli astunut republikaanien Gerald Ford, joka nyt tavoitteli virkansa säilyttämistä. Hänen vastaehdokkaanaan oli demokraattien Jimmy Carter, joka voitti vaalit. Tärkeimpänä syynä Carterin voittoon on pidetty sitä, että Ford antoi yhä rikostutkinnan kohteena olleelle Nixonille ehdottoman armahduksen.
Vaalit ovat tähän asti viimeiset, joissa Alabaman, Mississipin, Etelä-Carolinan ja Texasin osavaltioiden valitsijamiehet ovat menneet demokraateille.
Demokraattinen puolue
Carter voitti vaalit ajaen muutosta rappeutuneeseen tilanteeseen Nixonin Watergate-skandaalin vuoksi.
Republikaaninen puolue
Ford voitti äärimmäisen tiukasti Reaganin. Syynä tähän pidettiin Fordin kohtelua varapresidentti Nelson Rockefelleriä kohtaan sekä muutenkin haluttiin muutosta ryvettyneeseen istuvaan hallintoon.
Tulokset
Ford oli Yhdysvaltain historian ainoa presidentti, jota ei valittu vaaleilla presidentiksi tai varapresidentiksi. Kun Richard Nixon valittiin presidentiksi, hänen aisaparinaan oli varapresidentti Spiro Agnew. Agnew’n erotessa korruptiosyytteiden takia 1973 Nixon nimitti Fordin tämän tilalle. Kun Nixon itse erosi Watergate-skandaalin seurauksena seuraavana vuonna, Ford astui virkaan ja ilmoitti, että ”kansakuntamme pitkä painajainen on ohi”. Ford nimitti varapresidentiksi Nelson Rockefellerin.
Robert Ader
Robert Ader (20. helmikuuta 1932 – 20. joulukuuta 2011) oli yhdysvaltalainen psykiatri ja tutkija, joka oli mukana perustamassa psykoneuroimmunologiaa, tutkimusalaa joka tutkii ihmisen mielen ja immuunijärjestelmän yhteyttä. Hän syntyi New Yorkissa. Ader oli University of Rochester Medical Centerin emeritusprofessori.
Ader kuoli Highlandsissa Pittsfordissa 20. joulukuuta 2011 79-vuotiaana.
Suomen presidentinvaali 1919
Suomen presidentinvaali 1919 oli Suomen ensimmäinen presidentinvaali. Vaalissa eduskunta valitsi tasavallan presidentiksi Kansallisen Edistyspuolueen ehdokkaan, korkeimman hallinto-oikeuden presidentin Kaarlo Juho Ståhlbergin. Ståhlbergin merkittävin kilpailija oli sitoutumaton valtionhoitaja C. G. E. Mannerheim.