cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tšernihivin alue
Aluehallinto
Oheisessa taulukossa on lueteltu alueen piirit asukaslukuineen, pinta-aloineen ja hallintopaikkoineen. Alueen piirikeskuksina toimivat kaupungit ovat Tšernihiv (285 234 as.), Nižyn (66 983 as.), Pryluky (52 553 as.), Novhorod-Siverskyi (12 647 as.) ja Korjukivka (12 409 as.).
Tšernihivin alueen sisälle jää enklaavina siihen kuulumaton Slavutytš, joka rakennettiin vuosina 1986-1988 Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen saastuneelta alueelta evakuoitujen ihmisten asuinpaikaksi, mutta joka kaupunki kuuluu hallinnollisesti Kiovan alueeseen.
Maantiede
Suurin osa Tšernihivin alueesta on Dnepr-joen valuma-alueen viljavaa ja osin soista tasankoa. Kesäisin keskilämpötila on 18–19 celsiusastetta, talvella noin –7 astetta. Vuotuinen sademäärä on noin 570 mm. Alueen kasvukausi on noin 190–200 vuorokautta. Ukrainan halki virtaava Dnepr-joki on alueen luontainen länsiraja. Tšernihivin alue pohjoinen raja on samalla Ukrainan ja Valko-Venäjän valtakunnanraja. Dnepr-joen sivuhaara Desna virtaa alueen halki idästä länteen, ja on sen merkittävin vesireitti. Tšernihivin alueesta noin 20 % on metsän peittämää.
Jussi Tenkku
Juho Alfred ”Jussi” Tenkku (28. helmikuuta 1917 Nivala – 6. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen filosofian professori. Hän oli erikoistunut käytännölliseen filosofiaan sekä filosofian historiaan ja julkaisi laajasti erityisesti etiikan alaan kuuluvia teoksia.
Tšernihivin alue
Väestö
1900-luvulla Tšernihivin alue kärsi kahdesta vakavasta väestökadosta. Vuosien 1932–33 Josif Stalinin politiikan aiheuttaman holodomor-nälänhädän aikana alueen väkiluku laski noin kahdesta miljoonasta 1 777 000 asukkaaseen. Myös toinen maailmansota oli alueelle kova isku, ja vuonna 1959 alueen väkiluku oli 1 554 000 asukasta. Alueen väestömäärä on laskenut hitaasti 1960-luvulta lähtien yhteiskuntarakenteen muutoksen seurauksena. Varsinkin maaseutu on tyhjentynyt hitaasti ihmisistä sisäisen muuttoliikkeen vuoksi, eikä alueen kaupunkien väkiluvun lievä kasvu ole riittänyt kompensoimaan väestön vähenemistä. Nykyisin Tšernihivin alue on harvimmin asuttu kaikista Ukrainan hallintoalueista.
Jussi Tenkku
Tenkun puoliso oli musiikkikasvatuksen professori Liisa Tenkku (1918–2017).
Tšernihivin alue
Talous
Tšernihivin alueen osuus Ukrainan vuoden 2011 BKT:stä oli 1,6 prosenttia eli 21,165 miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH) tai vuoden lopun virallisella vaihtokurssilla 2,06 miljardia euroa. Jokaista alueen asukasta kohti kansantuotetta syntyi yhteensä 19 357 UAH eli 1 880 euroa. Tämä oli 68 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Vuonna 2013 keskimääräinen kuukausipalkka oli alueella eurooppalaisin alhainen 2 504 UAH tai 243 euroa, mikä oli alle Ukrainan keskiarvon (296 euroa).
thumb|550x550px|Panoraamakuva Rudkivkasta Tšernihivin alueella|keski
Jussi Tenkku
Ura
Päästyään ylioppilaaksi vuonna 1935 Tenkku opiskeli Helsingin yliopistossa teologiaa ja filosofiaa. Hänet vihittiin papiksi 1941, ja filosofian kandidaatiksi hän valmistui neljä vuotta myöhemmin. Tenkku jatkoi opintojaan vielä vuosina 1948–1952 eri yliopistoissa Yhdysvalloissa ja suoritti Harvardin yliopistossa Master of Arts -tutkinnon. Tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistossa 1957.
Tenkku oli vuosina 1963–1980 filosofian professuurin viranhaltija peräkkäin kolmessa suomalaisessa yliopistossa. Turussa käytännöllisen filosofian professuuri oli perustettu vasta neljä vuotta aiemmin hänen astuessaan siihen 1969 viran ensimmäisenä haltijana. Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi Tenkku kutsuttiin 1974.
Tenkun professuurit:
Tuotanto
Teoksessaan Alaston ihminen murrosajan kuvastimessa (1945) Tenkku pohtii sota-aikaisia kokemuksiaan sosiaalipsykologian ja arvofilosofian valossa. Hänen väitöskirjansa The Evaluation of Pleasure in Platos Ethics (1956) valmistui Georg Henrik von Wrightin ja Oiva Ketosen ohjauksessa. Se käsittelee Platonin käsityksiä hedonismista. Myöhemmässä tuotannossa Tenkku muun muassa tutkii Kantin arvofilosofiaa ja vertaa moraalia ja rikkautta onnen perustana keskenään. Oikeus ja elämän arvo (1963) paneutuu aatehistoriaan, ja Vanhan ja keskiajan moraalifilosofian historia (1981) puolestaan on etiikan historian oppikirja.
Risto Björlin
Risto Uolevi Björlin (s. 9. joulukuuta 1944 Vaasa) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painin olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. Björlin edusti seuratasolla Vaasan Tovereita, Vaasan Voima-Veikkoja ja Kuortaneen Kuntoa. Hän paini pääasiassa alle 57 kilon sarjassa, johon hän oli poikkeuksellisen pitkä, 170-senttinen.
”Riku” Björlin osallistui painiuransa aikana kolmiin olympiakisoihin, joista viimeisissä, Münchenissä 1972 hän voitti pronssimitalin. Björlin sai EM-kilpailuissa pronssia, hopeaa sekä kirkkaimpana saavutuksenaan Euroopan mestaruuden 57-kiloisissa vuoden 1969 kisoista Modenasta.
Omien sanojensa mukaan Björlin ei uhrannut kaikkea urheilulle, vaan keskittyi samanaikaisesti myös perhe- ja siviilielämään. Muidenkaan mielestä hän ei harjoittelijana ollut ”itsensä rääkkääjä”.
Uran alkuvuodet
Björlin siirtyi sarjaa ylemmäksi 57-kiloisiin vuonna 1965. Tässä sarjassa hän pysyikin pitkään, vaikka loppuaikoina se tiesi kovaa laihduttamista ennen punnitusta. Kuortaneelle muuton myötä hän siirtyi edustamaan Kuortaneen Kuntoa. Vuonna 1966 Björlin voitti ensimmäisen Pohjoismaiden-mestaruutensa ja sijoittui Essenin EM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 1967 hän uusi Pohjoismaiden-mestaruutensa ja sijoittui kärkikuusikkoon Bukarestin MM-kilpailuissa. Vuonna 1968 hän voitti kolmannen kerran PM-kultaa ja saavutti pronssia Västeråsin EM-kilpailuissa. Méxicon olympialaisissa hän voitti selätyksellä Guatemalan J. Raxon Tubacin (ajassa 4.38) ja Puolan Józef Lipieńin (ajassa 9.00), mutta hävisi pisteillä Jugoslavian Karlo Covicille ja kultaa lopulta voittaneelle Unkarin János Vargalle sijoittuen kahdeksanneksi.
EM-kultaa ja olympiapronssia
Vuoden 1969 MM-kilpailuissa Mar del Platassa Björlin karsiutui kolmen ottelun jälkeen, mutta PM-kilpailuissa hän voitti jälleen kultaa. Modenan EM-kilpailut olivat tavallista heikompitasoiset, koska Itäblokin maat lähtivät kisoista pois lippukiistan vuoksi. Björlin otti kisoissa kaksi selkä- ja kaksi työvoittoa, mikä riitti voittamaan kultamitalin ennen Jugoslavian Covicia ja Italian Giuseppe Bognannia.
Itä-Berliinin EM-kilpailuissa 1970 Björlin ei menestynyt, mutta samana vuonna hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden ja sijoittui Edmontonin MM-kilpailuissa kuuden parhaan joukkoon. Sofian EM-kilpailuihin 1971 valittiin Björlinin sijasta nouseva tähti Pertti Ukkola. Katowicen EM-kilpailuissa 1972 Björlin voitti Bulgarian Hristo Traikovin, mutta Traikov voitti lopulta kultaa, ja Björlin sijoittui viidenneksi. SM-kilpailuissa Björlin hävisi Ukkolalle, mutta tuli valituksi Münchenin olympialaisiin 57-kiloisten sarjaan, kun taas Ukkola joutui laihduttamaan 52-kiloisiin.
Münchenin olympialaisissa Björlin joutui viime hetkiin saakka tekemään kovasti töitä päästäkseen punnituksessa alle säädetyn 57 kilon painorajan. Painimatolla hän aloitti urakkansa selättämällä Tanskan Jørn Krogsgaardin ajassa 2.48. Kahdelle seuraavalle vastustajalleen hän oli aiemmin hävinnyt, mutta nyt hän voitti Yhdysvaltain David Hazewinkelin pistein 5–2 ja Korean An Chun-Youngin pistein 4–2. Neljännellä kierroksella Björlin selätti Tšekkoslovakian Jan Neckářin ajassa 1.21 ja sai viidennelle kierrokselle lepovuoron. Kahdessa viimeisessä ottelussaan Björlin kärsi pistetappion olympiavoittoa puolustaneelle János Vargalle ja Länsi-Saksan Hans-Jürgen Veilille, mutta kun Neuvostoliiton Rustem Kazakov voitti seitsemännellä kierroksella Vargan, sai Kazakov kultaa, Veil hopeaa ja Björlin pronssia.
Painimaton ulkopuolella
Risto Björlin oli yhdeksänlapsisen perheen toiseksi vanhin lapsi. Hän valmistui ammattikoulun levyseppälinjalta, mutta ei tehnyt koskaan tämän alan töitä. Varusmiespalveluksensa hän suoritti Vaasassa, ensin Jääkäripataljoonassa ja sitten Rannikkopatteristossa. Huhtikuussa 1965 hän avioitui Riitta Ahonpään kanssa, ja perheeseen syntyivät lapset Marjut (s. 1966) ja Markus (s. 1971). Oy Strömberg Ab:n kojeistoasentajan töistä hän siirtyi 1960-luvun puolivälissä ensimmäiseen pidempiaikaiseen työpaikkaansa, Kuortaneelle liikuntasihteeriksi ja raittiusohjaajaksi. Oman painiuransa jälkeen hän toimi Suomen Painiliiton valmentajana vuosina 1978–1980.
Keskustan Päijät-Hämeen piiri
Keskustan Päijät-Hämeen piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Piirin alueelle kuuluu 10 kuntaa ja piiritoimisto sijaitsee Lahdessa. Piirijärjestö asettaa puolet Hämeen vaalipiirin eduskuntavaaliehdokkaista Hämeen vaalipiirissä. Puolet asettaa Keskustan Etelä-Hämeen piiri. Piiri asettaa myös Päijät-Hämeen hyvinvointialueen ehdokkaat.
Vuonna 2021 piirin puheenjohtajistoon valittiin piirin syyskokouksessa puheenjohtajaksi Eevakaisa Lehtosalo-Lönnberg Sysmästä. Varapuheenjohtajiksi valittiin Sanna Heikkinen Orimattilasta ja Atte Savelainen Iitistä.
thumb|left|[[Päijät-Hämeen maakunta]]
Suomen Keskustanaisten Päijät-Hämeen piiri
Varsinaisen Suomen Keskustan Päijät-Hämeen piirin lisäksi Päijät-Hämeen maakunnassa toimii Suomen Keskustan naisjärjestön, Suomen Keskustanaisten, Päijät-Hämeen piiri, jolla on Asikkalassa kolme perusosastoa, Heinolassa yksi, Hollolassa yksi, Kärkölässä yksi, Lahdessa kaksi, Orimattilassa kaksi, ja Hartolan ja Sysmän yhteinen osasto.
Keskustanuorten Hämeen piiri Päijät-Hämeessä
Nuoren Keskustan Liiton toiminta järjestäytyy Lahden ja Hämeenlinnan yhdistysten kautta Päijät-Hämeessä ja Kanta-Hämeessä.
Kunnan- ja kaupunginvaltuustot 2013–2017
Hydromies
Hydromies (, esiintynyt Suomessa myös nimellä Vesimies) on fiktiivinen rikollinen Marvel Comics -kustantamon sarjakuvissa. Hahmon loivat käsikirjoittaja Dennis O’Neil ja piirtäjä John Romita Jr. ja se teki ensiesiintymisensä Amazing Spider-Man -lehden numerossa 212 tammikuussa 1981. Hämähäkkimiehen vihollisiin kuuluvan Hydromiehen oikea nimi on Morris Bench.
Historia
Morris Bench, rahtilaivan miehistön jäsen, tippui vahingossa laidan yli Hämähäkkimiehen takia samalla kun kokeellista generaattoria laskettiin mereen testaamista varten. Hän altistui energianmuuntoprosessille ja vulkaanisille kaasuille, jolloin Benchin solurakenne muuttui. Kun hänet pelastettiin vedestä, hänen kehonsa alkoi erittää suuria määriä vetistä ainetta. Bench luuli sitä aluksi hikoiluksi. Tippumisen ärsyttämä Bench meni paikalliseen baariin etsimään hankaluuksia. Kun hän ei löytänyt niitä, hän hämmästyi saadessaan tietää pystyvänsä muuttamaan koko fyysisen muotonsa vedeksi. Hän lähti kostamaan niille, joita syytti tilastaan. Kutsuen itseään Hydromieheksi hän joutui vastakkain Hämähäkkimiehen kanssa ja toisessa taistelussa Hämähäkkimies onnistui roiskuttamaan hänen kehoaan tarpeeksi laajalle alueelle, jolloin Hydromies ei voinut koota itseään ennen haihtumista.
Muutama viikko myöhemmin Hydromies kokosi muotonsa vesitornissa Manhattanin katoilla kun nähtävästi suurin osa hänen vedestään satoi maahan vetenä. Palatessaan lempibaariinsa hän löysi William Bakerin, eli Hiekkamiehen, joka tapaili hänen entistä tyttöystäväänsä Sadie Frickettiä. Kaksi rikollista aloittivat taistelun hänen puolestaan kunnes Hämähäkkimies tuli mukaan yrittäen estää heitä. Kääntäen huomionsa häneen kaksikko yhdisti voimansa yhteistä vihollista vastaan. Hämähäkkimies kuitenkin huijasi kaksikon törmäämään toisiinsa, kun kumpikin oli partikkelimuodossaan. Kompastuen satamassa kaksikko pian nousi vedestä hiekka-vesi -olentona, jossa oli kummankin aineet muttei kummankaan täyttä älykkyyttä. Hämärästi muistaen halunsa Sadie Frickettiä kohtaan mutaolento etsi tyttöä hänen asunnostaan. Päästyään alkujärkytyksen yli Frickett ajatteli käyttää hyväkseen olennon kiintymystä häntä kohtaan ja järjesti agentin kautta esittelyn mutaolennosta. Olento tuli hulluksi mutta pysähtyi, kun poliisihelikoptereista suihkutettu erikoiskaasu kuivatti sen ja aiheutti hajoamisen. Viranomaiset kokosivat kostean hiekan, ja se vietiin poliisilaboratorioon, jossa tutkijat yrittivät palauttaa miehet eloon erilaisilla stimulanteilla, kemikaaleilla ja säteilyllä. Poliisi totesi tehtävän toivottomaksi ja jätti heidät sisältävän kanisterin heitteille. Pian Hydromies ja Hiekkamies onnistuivat kokoamaan itsensä oikeisiin muotoihinsa. Nöyryyttävän tapahtuman jälkeen he lähtivät kumpikin omille teilleen, kun toisen seura tuntui vastenmieliseltä. Hydromies on sen jälkeen liittynyt rikollisorganisaatio Syndikaattiin.
Hydromies liittoutui myös Tärisyttäjän kanssa, mutta epätoivoisesti eläkerahansa haluava Tärisyttäjä käytti tärisyttäjiään liian suurella teholla, minkä seurauksena ne räjähtivät saaden omistajansa sairaalakuntoon ja Benchin haihtumaan.
Televisio
thumb|left|Hydromies Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa. Hydromies esiintyi Hämähäkkimies-animaatiosarjassa vain kerran (toisella kerralla oli kyseessä klooni). Hänen äänenään oli Rob Paulsen.
Jaksot, jossa Hydromies esiintyi: 16 "Vesimies", 40 "Menninkäissota", (takauma) 59 "Vesimiehen paluu 1/2", 60 "Vesimiehen paluu 2/2" ja 64 "Minä todella, todella vihaan klooneja" (takauma)
Elokuva
Marvel Cinematic Universen elokuvassa Spider-Man: Far From Home esiintyvän Vesielementaalin voimat perustuvat Hydromiehen voimiin. Vesielementaali ilmestyy Venetsiaan Peter Parkerin ollessa luokkaretkellä kaupungissa, Quentin Beckin lopulta pelastaessa tilanteen. Vaikka Vesielementaali paljastuukin myöhemmin illuusioksi, jonka Beck ja joukko muita Stark-yhtiöiden entisiä työntekijöitä oli luonut hologrammiprojektoreilla saadakseen Beckinä näyttämään sankarilta, Flash Thompson nähtiin Venetsiassa lukemassa salaliittoteorioita koskevaa artikkelia, jossa Morris Bench -nimisen miehen on väitetty muuttuneen vedeksi kokeellisen vesigeneraattorin vuoksi, vihjaten, että oikea Hydromies on olemassa.
Babm
Babm on keinotekoinen kieli. Sen suunnitteli japanilainen Fuishiki Okamoto, joka julkaisi kielestä yksityiskohtaisen kuvauksen kirjassaan vuonna 1962.
Okamoto suunnitteli babmin kansainväliseksi apukieleksi, mutta kuten suurin osa muistakin, se vaipui käytännössä täysin unholaan. Omien sanojensa mukaan Okamoto toteutti kielensä siten, että sen kielioppisäännöt olisivat hyvin yksinkertaiset, mutta kuitenkin kaikkien asioiden sanalliseen ilmaisemiseen riittävät.
Utsjoen vaakuna
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä revontuli, jonka yläpuolella saatteena nelisakarainen tähti; molemmat hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 20. huhtikuuta 1953.
Rodney Paavola
Rodney Earland "Rod" Paavola (s. 21. elokuuta 1939 Hancock, Michigan, Yhdysvallat ) oli amerikansuomalainen jääkiekkopuolustaja ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan Yhdysvaltoja.
Seuraura
Kaudella 1957–1958 Paavola pelasi vain kaksi ottelua IHL:ssä, mutta kausina 1960–1961, 1962–1963, 1963–1964 ja 1965–1966 hän pelasi joka kaudella vähintään 63 ottelua. Kaudella 1961–1962 hän edusti AHL:ssa pelannutta Providence Reds -joukkuetta.
Maajoukkueura
Paavola edusti Yhdysvaltoja vuoden 1959 maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 1960 olympialaisista hän saavutti joukkueineen kultaa. Hän sai kisojen jälkeen tarjouksen New York Rangersiltä, mutta päätti olla tarttumatta siihen.
Yksityiselämä
Jääkiekon lisäksi Paavola harrasti myös amerikkalaista jalkapalloa ja seiväshyppyä.
Ihsahn
Ihsahn (oik. Vegard Sverre Tveitan, s. 1975) on norjalainen säveltäjä, kitaristi, basisti, kosketinsoittaja sekä laulaja. Hän on parhaiten tunnettu black metal -yhtyeestään Emperorista, joka on yksi luokkansa tärkeimmistä nimistä.
Ihsahn on myös soittanut Thou Shalt Sufferissa ja vaimonsa Ihrielin kanssa Peccatumissa. Hänellä on vaimonsa kanssa kaksi lasta.
Bartolomeus
Pyhä Bartolomeus (, Bartholomaios) oli synoptisten evankeliumien ja Apostolien tekojen mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta ja apostoleista. Bartolomeus merkitsee "Tolmain (Ptolemaioksen) poikaa".
Uudessa Testamentissa Bartolomeus mainitaan vain opetuslapsien nimiluettelossa eikä Johanneksen evankeliumissa häntä mainita lainkaan. Perinteisesti hänen ajatellaan olleen sama henkilö kuin Johanneksen evankeliumin Natanael, joka ei sisälly synoptisten evankeliumien opetuslapsien nimilistaan. Bartolomeus mainitaan ainoastaan synoptisten evankeliumien ja Apostolien tekojen opetuslapsien nimiluettelossa. Tämä kiistanalainen päätelmä perustuu siihen, että synoptisissa evankeliumeissa Bartolomeus ja Filippus mainitaan aina yhdessä eikä Natanaelin nimeä mainita lainkaan, kun taas Johanneksen evankeliumissa Filippus ja Natanael mainitaan samaan tapaan yhdessä eikä Bartolomeuksen nimeä lainkaan mainita. Monet tutkijat ovat kuitenkin hylänneet tämän samastuksen perusteettomana.
Perttelin kunta käytti vaakunassaan Bartolomeusta, jonka käsissä on Raamattu ja nylkemisveitsi. Sekä Perttelin kunta, että Perttelin kirkko ovat saaneet nimensä Bartolomeukselta, joka tunnetaan myös nimillä Perttu ja Pärttyli.
Bartolomeuksen roomalaiskatolinen muistopäivä on 24. elokuuta, joka nykyisin Suomessa on Pertun nimipäivä. Monien muiden apostolien muistopäivien tavoin se oli ennen vuotta 1774 Suomessakin pyhäpäivä.
Janne Jokila
Janne Jokila (s. 22. huhtikuuta 1982 Turku) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa Romanian pääsarjassa pelaavaa CSM Dunărea Galaţia. Columbus Blue Jackets varasi Jokilan NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuuden numerolla 200. Jokilan veli Jarmo on myös jääkiekkoilija.
Ura
Jokila ei ensiyrittämällä onnistunut SM-liigassa ja lähti Pohjois-Amerikkaan pariksi vuodeksi. Hän palasi sieltä Suomeen Mestiksessä pelanneeseen Forssan Palloseuraan, jossa pelasi erinomaisen kauden. SaiPa liitti laiturin vuoden sopimuksella riveihinsä keväällä 2006. Liigapaikkaa ei kuitenkaan vieläkään auennut, joten Jokila pelasi loppukauden 2006–2007 TuTossa. Kaudet 2008–2010 hän pelasi Mestiksessä Kajaanin Hokissa.
On matkaa jatkettava
On matkaa jatkettava on vuonna 1986 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään yhdeksas albumi.
Se sisältää laulujaa kahdesta teatterin ohjelmistossa olleesta musiikkinäytelmästä. Levyn A-puoli sekä B-puolen kappaleet 1-3 ovat vuonna 1983 esitetystä Georg Kreislerin näytelmästä Tänä iltana Lola Blau. Loput albumin laulut ovat vuoden 1985 näytelmästä Hävinneiden legenda, jonka on kirjoittanut Pirkko Saisio.
Kappaleet
A1–A8 ja B1–B3 sävellys ja alkuperäinen sanoitus Georg Kreisler, suomennos Liisa Urpelainen ja sovitus Markus Fagerudd, paitsi B2 sävellys Wolfgang Amadeus Mozart. B4–B7 sävellys Eero Ojanen ja sanoitus Pirkko Saisio.
Simon Kananeus
pienoiskuva|upright|Pyhä Simon, [[Peter Paul Rubensin maalaus vuodelta 1611 sarjassa Kaksitoista apostolia Museo del Pradossa, Madridissa]] pienoiskuva|upright|James Tissotin maalaus Simon Kananeuksesta. pienoiskuva|upright|Pyhä Simon ja hänen attribuuttinaan [[saha]] pienoiskuva|upright|Pyhän Simon, Francesco Morettin veistos [[Lateraanikirkko|Lateraanikirkossa]]
Simon Kananeus eli Simon Kiivailija oli synoptisten evankeliumien ja Apostolien tekojen mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta ja apostoleista. Johanneksen evankeliumissa häntä ei mainita. Hänellä oli lisänimi erotukseksi Simon Pietarista, ja häntä kutsuttiin Kananeukseksi Matteuksen ja Markuksen evankeliumeissa, ja Kiivailijaksi (selootti) Luukkaan evankeliumissa ja Apostolien teoissa.
Lisänimet ja samastukset
Luukkaan evankeliumissa ja Apostolien teoissa käytetty lisänimi ”kiivailija” kirjoitetaan kreikankielisessä Westcott-Hortin laitoksessa ζηλωτης, joka translitteroituna on ”zelotes”. Saman laitoksen mukaan Markuksen ja Matteuksen evankeliumeissa käytetty lisänimi ”kananeus” on kreikan kielellä Κανανιτης, ja se on meidän kirjaimistoomme muutettuna ”kananites” . Kanaanites tarkoittaa Kaanaanmaalla asuvia, kanaanilaisia, joita olivat muun muassa foinikialaiset. Sana zelotes taas tarkoittaa selootteja, Rooman valtaa vastustaneista kapinallisia, "kiivailijoita", joilla oli 1. vuosisadalla oma juutalainen puolue. Sanaa selootit on käyttänyt alkujaan historioitsija Josefus kirjassaan "Bellum Iudaicum" noin 75-79. Kirjan kronologian mukaan sanaa käytettiin ensimmäisen kerran vuoden 63 paikkeille sijoittuvien tapahtumien yhteydessä. Sen perusteella on epäilty, että vielä vuonna 30 ei puoluetta tällä nimellä tunnettu. Tässä mielessä Josefusta tukisi myös Raamattu, jossa ei tällaisesta puolueesta ole mainintaa. On esitetty, että lisänimen "Kiivailija" (selootti) olisi antanut Simonille vasta evankeliumin kirjoittaja.
Catholic Encyclopediassa mainitaan, että apostoli Simon Kananeuksen on myös arveltu olleen sama henkilö kuin Markuksen evankeliumissa mainittu Jeesuksen veli, joka katolisen käsityksen mukaan itse asiassa olikin Jeesuksen serkku tai Joosefin poika edellisestä avioliitosta.
Perimätietoja ja legendoja
Simon Kananeus mainitaan Raamatussa vain apostolien nimiluetteloissa, mutta hänen myöhemmistä vaiheistaan on olemassa useita, osittain ristiriitaisiakin perimätietoja ja legendoja. Hänen on kerrottu saarnanneen evankeliumia muun muassa Palestiinassa, toisten tietojen mukaan myös Pohjois-Afrikassa , erityisesti Mauretaniassa ja Egyptissä, sekä lisäksi Persiassa, Armeniassa ja Britanniassa.
Erään kristillisen perimätiedon mukaan Simon Kiivailija olisi syntynyt Galilean Kaanaassa, ja hän olisi ollut sulhasena Kaanaan häissä, joissa Jeesus muutti veden viiniksi. Johanneksen evankeliumista, joissa häistä kerrotaan, morsiamen ja sulhasen nimiä ei kuitenkaan mainita.
Myös Simonin kuolemasta on olemassa useita keskenään ristiriitaisia tietoja. Hänet on mahdollisesti ristiin­naulittu tai toisten tietojen mukaan sahattu kappaleiksi, Hänen kuolinpaikkanaan mainitaan eri lähteissä muun muassa Jerusalem , Britannian Lincolnshire ja Abhasia. . Etiopian kristityt ovat väittäneet, että hänet ristiin­naulittiin Samariassa, kun taas Justus Lipsiuksen mukaan hänet surmattiin Suanirissa Persiassa sahaamalla hänet kahtia. Moses Chorensiksen mukaan hänet surmattiin Weriosphorassa Kaukasian Iberiassa. Toisten tietojen mukaan hän olisi kuollut luonnollisen kuoleman Mesopotamian Edessassa.
Simon taiteessa
Koska Simon on väitetty sahatun kahtia, hänen attri­buuttinaan kirkollisessa taiteessa on usein saha.
Simon populaarikulttuurissa
Rockoopperassa Jesus Christ Superstar Simon Kiivailija yrittää taivutella Jeesuksen nostattamaan kansan vihat roomalaisia miehittäjiä vastaan.
Televisiosarjassa Jeesus Nasaretilainen hänet kuvataan selottina ennen kuin hän liittyi apostoleihin.
Muistopäivä
Katolisessa pyhimyskalenterissa Simon Kananeuksen ja Juudas Jaakobin pojan yhteinen muistopäivä on 28. lokakuuta. Sen mukaisesti päivä on myös Simon ja Simonin nimipäivä, ja ennen vuotta 1774 sitä vietettiin Suomessakin pyhäpäivänä. . Sen sijaan ortodoksisessa kirkossa Simon Kananeuksen muistopäivä on 10. toukokuuta.
Mysore
Mysore (virallisesti Mysuru; ) on Karnatakan osavaltion toiseksi suurin kaupunki Etelä-Intiassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui noin 888 000 ja kaupunkialueella 984 000 ihmistä.
Mysoressa on kuivahko ilmasto, jossa voidaan erottaa kolme vuodenaikaa: kesä, talvi ja monsuunikausi heinäkuusta marraskuuhun. Kuuminta on huhti- ja toukokuussa, keskimääräinen ylin lämpötila noin 34 astetta. Viileintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen alin on 16 astetta.
Mysoren kaupunki tunnetaan vuosisatojen ajalta santelipuun ja siitä tehtyjen esineiden tuottajana. Se oli muodollisesti 1799–1831, käytännössä aina Intian itsenäistymiseen 1947 asti Mysoren kuningaskunnan pääkaupunki, jota hallitsi Wodeyarin ruhtinassuku. Noilta ajoilta kaupungissa on runsaasti upeita palatseja.
Santelipuun jalostus suitsukkeiksi ja parfyymeiksi on edelleen merkittävä teollisuudenala. Siellä on myös tekstiili- ja öljynjalostusteollisuutta sekä riisin ja nahkan jalostusta. Kaupungissa on IT-alan yrityksiä kuten myös autonosien valmistusta ja muuta konepajateollisuutta.
Kaupunkia palvelee Mandakallin lentoasema, ja se on kahden rautatien risteysasema. Junamatka Banagaloreen kestää 2–3 tuntia. Pikajunia menee myös Mumbaihin ja Chennaihin sekä Arsikereen ja Hassaniin. Mysoren lentojen kannattavuus on huono, ja lentoyhtiöt ovat lopettaneet lentojaan sinne niin että välillä sinne ei ollut lainkaan reittiliikennettä.
Vehmaan vaakuna
Vaakunan selitys kuuluu ”kultakentässä punainen, ristisauvaa ja kirjaa pitelevä ja vihreää lohikäärmettä polkeva Pyhä Margareetta, jonka kasvot ja kädet luonnonväriä”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Vehmaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 28. marraskuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 19. helmikuuta 1958.
Vehmaan vaakuna sai Societas Heraldica Scandinavica -järjestön tunnustuksen vuoden pohjoismaisesta kuntavaakunasta lokakuussa 2022. SHS:n mukaan Vehmaan vaakuna edustaa hyvin keskiaikaisen symboliikkaperinteen ylläpitämistä ja käyttöä 1900-luvun kunnallisheraldiikassa.
2021
2021 (MMXXI) oli normaalivuosi (ei karkausvuosi), jonka alkamis- ja päättymispäivä oli perjantai.
Yhdistyneet kansakunnat julisti vuoden 2021 kansainväliseksi rauhan ja luottamuksen vuodeksi, kansainväliseksi kestävän kehityksen luovan talouden vuodeksi, kansainväliseksi hedelmien ja vihannesten vuodeksi ja kansainväliseksi lapsityövoiman eliminoimisen vuodeksi.
Tammikuu
pienoiskuva|Viisi kuntaa vaihtoi maakuntaa Suomessa vuoden 2021 alussa. Kuvassa Iitin kirkko Iitin kunnassa, joka siirtyi Kymenlaaksosta Päijät-Hämeen maakuntaan. thumb|upright|[[Joe Biden astui Yhdysvaltain presidentin virkaan Donald Trumpin tilalle.]]
Kesäkuu
pienoiskuva|oikea|Animaatio auringonpimennyksestä.
Elokuu
pienoiskuva|Raitiovaunut alkoivat virallisesti liikennöidä Tampereella.
Marraskuu
pienoiskuva|upright|[[Sandra Mason astui Barbadoksen presidentin virkaan.]]
Joulukuu
pienoiskuva|oikea|Animaatio täydellisen auringonpimennyksen kulusta.
Beatrix Potter
Helen Beatrix Potter oli englantilainen lasten­kirjailija ja kuvittaja. Hänen luomiaan hahmoja olivat muun muassa Petteri Kaniini, Jeremias Rimppa-kinttu ja Rosina Ankkanen.
Elämäkerta
pienois|vasen|Beatrix Potter noin 15-vuotiaana. Beatrix Potter syntyi Kensingtonissa Lontoossa vuonna 1866. Koti­opetusta saaneena hän ei juuri tavannut muita lapsia. Potterin lapsuus oli yksinäinen. Hän vietti lomat Skotlannissa ja Englannin järviseudulla. Lomamatkat herättivät rakkauden eläimiin ja innoittivat hänet maalaamaan mielikuvituksellisia akvarelleja. Potterin nuorin veli Bertram ei myöskään juuri ollut kotona, sillä hän kävi koulua sisä­oppi­laitoksessa, ja Beatrix jäi yksin lemmikki­eläintensä kanssa. Lemmikkeinä oli muun muassa kaksi kania: Benjamin, jota Beatrix kuvaili ”näsä­viisaaksi ja ilki­kuriseksi pikku olennoksi”, ja Peter, jota hän kuljetti mukanaan talutus­hihnassa. Potter saattoi katsella eläimiään piirtäen niistä luonnoksia tunti­kausia. Vähä vähältä piirroksista tuli yhä parempia, ja näin hänen taitonsa kehittyivät jo nuorena.
Potterin isä Rupert William Potter (1832–1914) oli ammatiltaan asianajaja mutta vietti päivänsä herras­miesten klubilla ja harjoitti harvoin ammattiaan. Potterin äiti Helen Potter (omaa sukua Leech, 1839–1932) oli puuvilla­kauppiaan tytär ja kulutti aikaansa vierailuilla ja vastaan­ottaen vierailijoita. Perhe sai toimeen­tulonsa molempien vanhempiensa perityistä tuloista.
Rupert Potter vuokrasi joka kesä maa­seutu­talon, ensin seitsemän kesän ajan 1871–1881 Dalguise Housen Skot­lannista Perth­shirestä ja sittemmin Englannista Järvi­seudulta. Vuonna 1882 perhe tapasi paikallisen kirkko­herra Canon Hardwicke Rawnsleyn, joka oli syvästi huolissaan teollisuuden ja turismin vaikutuksista Järvi­seutuun. Hän perusti 1895 maa­seudun suojelemiseksi National Trust -ympäristön­suojelu­järjestön. Beatrix Potter rakastui heti rosoisiin vuoriin ja tummiin järviin ja Rawnsleyn kautta ymmärsi, miten tärkeää alueen suojeleminen on.
Beatrixin setä pyrki saamaan Beatrixin opiskelijaksi Kew Gardensiin, mutta suku­puolensa vuoksi tätä ei hyväksytty.
Kirjallinen ura
Potter lähetti 27-vuotiaana eräältä lomamatkaltaan kuvitetun eläintarinan entisen kotiopettajattarensa sairaalle tyttärelle. Tarinan sankareina oli neljä kaniinia, joista yksi oli Petteri Kaniini. Kuvitettu tarina herätti ihastusta, ja Beatrix Potter päätti julkaista sen omalla kustannuksellaan vuonna 1901 nimellä The Tale of Peter Rabbit. Seuraavana vuonna Frederick Warne & Company -kustannusyhtiö julkaisi kirjan, ja siitä muodostui suuri menestys. Kustantaja julkaisi seuraavan 20 vuoden aikana 22 muuta Beatrix Potterin pientä kirjaa, joita yhdisti helppolukuinen teksti, kuiva huumori ja akvarellikuvitukset.
Potter kihlautui salaa kustantaja Norman Warnen kanssa. Potterin vanhemmat kuitenkin vastustivat avio­liittoa, mikä aiheutti särön Potterin ja hänen vanhempiensa välille. Häät jäivät pitämättä, sillä pian kihlauksen jälkeen Warnen sairastui leukemiaan ja kuoli muutamassa viikossa. Potter oli murtunut. Hän kirjoitti kirjeessään Warnen sisarelle Millie Warnelle: ”Hän ei elänyt pitkään, mutta hän eli hyödyllisen ja onnellisen elämän. Minun on yritettävä uutta alkua ensi vuonna.”
Potter kirjoitti kaiken kaikkiaan 23 kirjaa, jotka hän myös kuvitti itse vesi­värein. Ne julkaistiin pieni­kokoisina, lasten helposti pideltäväksi ja luettavaksi. Vuoden 1920 tienoilla Potterin kirjoittaminen väheni näön heikennyttyä.
Järviseutu ja ympäristönsuojelu
Normanin äkillisen kuoleman jälkeen Beatrix Potter vietti suuren osan ajastaan yksin Hill Topissa, pienellä maatilalla Sawreyn kylässä järvialueella. Maatila oli ostettu perintörahoilla ja Potterin kirjojen tuotoilla. Hän rakasti seudun maisemia ja kävi tilalla mahdollisimman usein. Kirjoistaan saamiensa säännöllisten tulojen turvin Potter alkoi ostaa maa­paloja paikallisen asian­ajaja William Heelisin opastuksella. Potter oli 47-vuotias, kun hän vuonna 1913 avioitui Heelisin kanssa ja muutti pysyvästi Hill Topiin. Jotkut Potterin rakastetuimmista teoksista kuvaavat Hill Topin maa­taloa ja kylää. Paris­kunnalla ei ollut lapsia, mutta tilalla oli jatkuvasti eläimiä: kissoja, koiria, jopa lemmikki­siili, joka nimettiin rouva Siiri Sipiseksi.
Beatrix Potter kuoli vuonna 1943 Sawreyssa Castle Cottagessa. Hänen ruumiinsa tuhkattiin, ja tuhka siroteltiin maa­seudulle Sawreyn lähellä. Potter testamenttasi National Trustille lähes kaiken omaisuutensa: maata, maa­taloja ja viisi­toista maa­tilaa. Testamentti­lahjoituksen ansiosta on Järvi­seudun luontoa saatu säilymään. Hill Topin maalaistalo on säilytetty sellaisena kuin se oli Potterin asuessa rakennuksessa.
Salainen päiväkirja
Kun Potter oli 15-vuotias, hänen vanhempansa nimittivät hänet talouden­hoitajakseen eivätkä kannustaneet hänen henkistä kehitystään, vaan edellyttivät hänen huolehtivan talouden­pidosta. Viisi­toista­vuotiaasta yli kolme­kymmen­vuotiaaksi hän merkitsi muistiin joka­päiväiset tapahtumat päivä­kirjoihinsa sala­kirjoituksella, joka onnistuttiin selvittämään vasta viisi­toista vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Suomennetut teokset
pienois|pysty|Missi Miukusen tarina vuodelta 1906 (The Story of Miss Moppet).
Squash
thumb|Squash-maila ja -pallo. Squash, josta puhekielessä käytetään myös nimitystä kössi, on pallopeli, jota pelataan yleensä kaksinpelinä, mutta joskus myös nelinpelinä. Squash on suosiossa tehokkaana liikuntamuotona ja kuntoiluna sekä haastavana kilpapelinä.
Säännöt
Pelikenttä koostuu lattiasta, etuseinästä, sivuseinistä, takaseinästä ja katosta eli huoneesta, jonka melkein koko tilaa käytetään pelialueena. Pallo saa pelin aikana osua kaikkiin seiniin rajojen sisäpuolelle. Pallo ei saa osua pelialueen ulkopuolelle kuten esimerkiksi seinien yläosaan ja etuseinän alaosaan eikä kattoon. Rajaan (yleensä punaiseksi maalattuun) osuessa pallo on jo 'ulkona'. Pallo tulee pystyä palauttamaan enintään yhden lattiapompun jälkeen, kuten tenniksessä tai pallon voi palauttaa ilman lattiapomppua, niin sanotusti 'ilmasta'.
Lattian jakaa lähes kahtia poikittainen lyhytsyöttöraja, jonka kummassakin päässä sivuseinien vieressä on syöttöruutu. Takakentän jakaa pitkittäinen puolikenttäraja. Lyhytsyöttörajan ja puolikenttärajan risteystä sanotaan T-pisteeksi ja sen lähialuetta T-alueeksi. Oman lyönnin jälkeen pyritään T-alueelle, josta pääsee yleensä parhaiten eri lyöntitilanteisiin.
Yläraja kiertää koko kentän. Se on etuseinässä korkealla (rajan alareunan korkeus 4570 mm) ja takaseinässä paljon alempana (rajan alareunan korkeus 2130 mm). Katon ja lamppujen korkeus lattiasta on vähintään 5300 mm. Pallon tulee pysyä ylärajan alapuolella. Etuseinässä on kolme vaakasuoraa rajaa: alimpana alaraja, keskellä syöttöraja sekä ylimpänä yläraja.
Syötettäessä tulee toisen jalan olla syöttöruudussa (ei viivan päällä) ja pallon tulee osua ensimmäiseksi etuseinään, ylärajan ja syöttörajan väliin ja kimmota vastaanottajan kenttäpuolelle siten, että jos vastustaja antaa pallon pompata, se osuu maahan lyhytsyöttörajan takana vastaanottajan kenttäneljänneksessä. Vastaanottaja voi lyödä pallon etuseinään suoraan tai minkä seinän kautta tahansa, kun vain tekee sen turvallisesti. Pallon voittaa pelaaja, joka viimeksi on lyönyt pallon sääntöjen mukaisesti etuseinään.
Pelissä jokaisesta pallosta saa pisteen. Erävoittoon tarvitaan 11 pistettä. Tasatilanteessa 10–10 pelataan kunnes on 2 pisteen ero. Normaalisti ottelu pelataan ”paras viidestä” eli voittoon tarvitaan kolme voitettua erää.
Pelaajia
Kaikkien aikojen tunnetuin ja menestynein squash-pelaaja on pakistanilainen Jahangir Khan, joka hallitsi lajia 1980-luvulla (hän lopetti vuonna 1993). Hänen jälkeensä Jansher Khan jatkoi pakistanilaisten menestystä lajissa. Suomen tunnetuimmat squashpelaajat ovat Sami Elopuro, Juha Raumolin ja Tuula Minetti. Tämän hetken ykköspelaaja on Olli Tuominen, joka on voittanut yhden Euroopan mestaruuden (2012). Suomen suurin squashseura on Espoo Squash Rackets Club (ESRC), jonka jäsenmäärä on yli 300.
Dareion
Myöskään Dareionin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi siksi, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Tässä yhteydessä kaupunki mainitaan Myysian kaupunkina. Stefanos Byzantionlainen puolestaan kutsuu sitä Fryygian kaupungiksi.
QuickBASIC
QuickBASIC on ohjelmointiympäristö ja kääntäjä, jonka Microsoft julkaisi BASIC-ohjelmointikieltä varten. Ohjelmaa ei tule sekoittaa MS-DOS 5:n ja 6:n mukana jaettuun kylkiäiseen QBasic-tulkkiin, joka oli vaillinainen versio QuickBASIC-kääntäjästä.
QuickBASIC sisälsi ohjelmankehitysympäristön (IDE) editoreineen ja kääntäjän. Sitä käytettiin lähinnä MS-DOS-aikoina, mutta myös Mac OSille (System Software 6 ja System 7) julkaistiin versio vuonna 1988. QuickBASIC laajensi MS-DOSin mukana tullutta GW-BASICia käyttäjän määrittelemillä tyypeillä, uusilla hallintarakenteilla ja paremmalla grafiikka- ja levytuella. Rivinumeroiden käyttö ei enää ollut pakollista.
Microsoft julkaisi QuickBASICin ensimmäisen version elokuussa 1985. Tuote sisälsi yhden 5.25″ levykkeen. Versiosta 2.0 lähtien siinä oli myös oma kehitysympäristö ja editori. Viimeinen erikseen myytävä QuickBASICin versio oli 4.5 vuodelta 1988. QuickBASICin kehitys jatkui kuitenkin osana Microsoft BASIC Professional Development Systemin (PDS, joskus myös QB 7.1) kehitystä aina vuoteen 1990.
Grafiikka
QuickBASIC sisältää useita piirtokomentoja ja mahdollisuuden käsitellä eri näyttötiloja. Niitä on yhteensä 13, ja ne on jaoteltu eri näyttötyyppien ja näytönohjainten mukaan. Lyhyt katsaus eri näyttötiloista: Näyttötilat vaihdetaan SCREEN-komennolla. Esimerkkiohjelma, joka piirtää näytölle viivoja:
Tyypit
QuickBASIC:illa on mahdollista määrittää tyyppejä. Esimerkiksi peliohjelmoinnissa kannattaa tehdä muuttuja ukko ja sille tyyppi ukkoType, jossa on muuttujat X ja Y, jotka kertovat ukon sijainnin. Esimerkki:
Kääntäjä
QuickBASIC sisältää kääntäjän, joka kääntää ohjelmat EXE-tiedostoiksi. Tällöin ohjelmia voidaan myöhemmin ajaa ilman QuickBASIC:ia. QuickBASIC 4.5:llä tehtyjen ohjelmien ajamiseen tarvitaan tosin BRUN45.EXE -niminen ohjelma, mutta PDS:llä tehdyissä ei tarvita sitäkään.
Anne Suoranta
Anne Suoranta on suomalainen yleisurheiluvalmentaja.
Suorannan valmennuksessa on aitajuoksija Matilda Bogdanoff, Bogdanoff sijoittui naisten 100m aitajuoksussa MM2014 Puolan Sopotissa 17. Bogdanoff kilpaili myös Zürichin EM2014 kilpailuissa. Anne Suoranta on valmentanut useita suomalaisia pika- ja aitajuoksijoita ja hänen valmennettavansa ovat saavuttaneet useita Suomen mestaruuksia. Vuonna 2010 Suorannan valmennuksessa ollut Hannu Ali-Huokuna juoksi avausosuuden Barcelonan EM-kisoissa miesten 4×100 metrin (39,29) Suomen ennätysjoukkueessa.
Suoranta on toiminut muun muassa Suomen Urheiluliiton (SUL) talenttikouluttajana, Eniro-valmentajana, seuratasolla valmennuspäällikkönä sekä erilaisissa valmennustehtävissä.
Suoranta on suorittanut valmentajan ammattitutkinnon Pajulahden urheiluopistolla. Hänen seuransa on HIFK-Friidrott.
Filippus
Pyhä Filippus oli Uuden Testamentin mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta ja apostoleista. Hänet mainitaan synoptisissa evankeliumeissa ja Apostolien teoissa vain opetuslapsien nimiluettelossa, mutta Johanneksen evankeliumissa hänestä kerrotaan enemmän. Sen mukaan Filippuksen kotipaikka oli Betsaida, ja hän esitteli Jeesuksen Natanaelille. Kristillisen perimätiedon mukaan hän koki marttyyrikuoleman arviolta vuonna 80 Hierapoliksessa.
Po (täsmennyssivu)
Po tarkoittaa seuraavia:
Raffa
Raffa on toinen kahdesta italialaisesta kuulapelistä. Toinen on nimeltään volo, joka puolestaan on käytännössä sama kuin ranskalaistaustainen boule lyonnaise. Sanalla bocce viitataan italiassa molempiin lajeihin, tai jopa kuulapeleihin yleensä; erityistä peliä tai urheilulajia se ei siis tarkoita.
Raffa poikkeaa volosta melko vähän ja näkyvimmät erot koskevat pelivälineitä. Kentän koko on kummassakin sama, pituudeltaan 27,5 m ja leveydeltään korkeintaan 4 m. Tavallinen sora käy alustaksi, mutta se pyritään pitämään mahdollisimman tasaisena.
Raffaa pelataan Etelä-Italiassa enemmän kuin pohjoisessa, joka taas on volon valta-aluetta. Raffaa ei mainittavasti harrasteta Italian ulkopuolella.
Tom Wandell
Tom Wandell (s. 29. tammikuuta 1987 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Wandell osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan Dallas Starsin NHL-joukkueessa 229 runkosarjaottelua tehopistein 20+23=43 ja keräten 52 jäähyminuuttia.
Juniorivuodet ja siirtyminen Suomeen
Wandell on IK Täljen kasvatti, mutta hän siirtyi juniorina sittemmin Södertälje SK:hon. Wandell oli kaudella 2002–2003 seuran J18-junioreiden paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 7+8=15. Hänet palkittiin samalla kaudella TV-Puckenin parhaana hyökkääjä Sven Tumbas Stipendiumilla. Wandellin edustama Södermanlandin joukkue voitti turnauksen mestaruuden. Kaudella 2003–2004 hän jakoi seitsemällä syöttöpisteellään Södertäljen J18-junioreiden sisäisen syöttöpörssin voiton Emil Flodqvistin kanssa. Wandell pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin seuran J20-junioreissa. Kaudella 2004–2005 hän pelasi joukkueessa loukkaantumisen takia vain viisi ottelua.
Dallas Stars varasi Wandellin edellisen kauden loukkaantumisesta huolimatta viidennellä kierroksella 144. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Kaudella 2005–2006 Wandell oli tehoilla 19+20=39 Södertäljen J20-junioreiden paras syöttäjä Carl Hagelinin kanssa sekä toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran Elitserien-joukkueessa, jossa Wandell sai tililleen kuusi runkosarja- ja yhden Kvalserien-ottelun tehden yhden maalin. Hän sai tililleen ensimmäisen Elitserien-ottelunsa 17. lokakuuta 2005 vieraissa Linköping HC:tä vastaan.
Kaudeksi 2006–2007 Wandell siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin seuran ja hänet varanneen Dallas Starsin välisen yhteistyön myötä. Wandellin ensimmäinen kokonainen kausi miesten peleissä toi 50 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua Ässien A-nuorissa. Wandell oli kauden aikana myös osallisena joukkuetoverinsa Aleksandr Naurovin rattijuopumukseen tammikuun 2007 lopulla, sillä kyydissä istuneen Wandellin epäiltiin luovuttaneen ajoneuvo Nauroville. Hän sai Ässiltä teostaan sanktion, jonka suuruutta ei paljastettu. Naurov sai joukkueesta lähtöpassit, mutta pelillisistä syistä. Wandell sai puolestaan jatkaa kauden loppuun.
NHL-tulokassopimus ja debyytti Dallas Starsissa
Toukokuussa 2007 Wandell teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Dallas Starsin kanssa. Seura lähetti hänet syksyn harjoitusleirin päätteeksi ensin AHL-joukkue Iowa Starsiin, mutta sieltä kauden 2007–2008 kynnyksellä edelleen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsiin. Wandell pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin AHL:ssä tehden 53 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19. ECHL:ssä hän pelasi kolme ottelua tehden kolme maalia. Kaudeksi 2008–2009 Dallas Stars lainasi Wandellin kotimaahansa Timrå IK:n Elitserien-joukkueeseen. Hän teki liigassa läpimurtonsa ja teki 51 runkosarjaottelussa tehot 15+26=41 ja seitsemässä playoff-ottelussa neljä syöttöpistettä. Wandell oli runkosarjassa Timrån toiseksi paras pistemies Mika Pyörälän jälkeen. Wandell voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +15. Pudotuspeleissä hän jakoi neljällä syöttöpisteellään Timrån sisäisen syöttöpörssin voiton Björn Svenssonin kanssa. Wandell oli kauden päätteeksi ehdolla Elitserienin vuoden tulokkaaksi, mutta titteli meni lopulta MODO Hockeyn Victor Hedmanille.
Wandell kutsuttiin Dallas Starsin NHL-joukkueen vahvuuteen kesken Elitserien-kauden joulukuussa 2008. Hän teki NHL-debyyttinsä 10. joulukuuta 2008 ottelussa Phoenix Coyotesia vastaan. Wandell sai ottelussa jääaikaa 5.59 minuuttia. Seuraavassa ottelussa 12. joulukuuta 2008 Detroit Red Wingsiä vastaan hän teki NHL-uransa avausmaalin. Neljän NHL-ottelun jälkeen Wandell palasi Timrån vahvuuteen. Elitserien-kauden jälkeen, maaliskuussa 2009 hänet kutsuttiin takaisin Starsin NHL-vahvuuteen. Wandell pelasi loppukaudella kymmenen NHL-ottelua. Hän sai siellä kauden 2008–2009 aikana tililleen yhteensä 14 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3.
NHL-ura Dallas Starsissa
Kauden 2009–2010 Wandell pelasi kokonaan NHL:ssä ja teki varsinaisella tulokaskaudellaan 50 runkosarjaottelussa tehot 5+10=15. Hänen kautensa kuitenkin päättyi jo tammikuussa 2010 leikkaushoitoa vaatineen polvivamman takia. Huhtikuussa 2010 Wandell teki kaksivuotisen, yksisuuntaisen ja 1,55 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Starsin kanssa. Syksyn 2010 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet kuntoutumaan edelliskauden vammansa jäljiltä Iowa Starsin AHL-joukkueeseen, mutta Wandell kutsuttiin kuitenkin takaisin Dallasin NHL-vahvuuteen jo ennen runkosarjan alkua. Hän teki kaudella 2010–2011 NHL:n yhden kauden maaliennätyksensä seitsemällä osumallaan. Kaudella 2011–2012 Wandell teki runkosarjassa 15 tehopistettä. Heinäkuussa 2012 hän teki Starsin kanssa vuoden mittaisen, yksisuuntaisen ja 892 500 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Lokakuussa 2012 Wandell siirtyi NHL:n työsulun ajaksi KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsiin. NHL-kausi 2012–2013 käynnistyi tammikuussa 2013, mutta Wandell palasi kaukaloihin loukkaantumisten vuoksi helmikuussa, jolloin Dallas Stars lähetti hänet aluksi kuntoutumaan farmijoukkue Iowa Starsiin. Huhtikuussa Wandell nostettiin takaisin Dallasiin.
Siirtyminen KHL:ään
Kaudeksi 2013–2014 Wandell palasi KHL:ään ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Spartak Moskovaan. Hänen sopimuksensa purettiin kuitenkin ensimmäisen sopimuskauden jälkeen maaliskuussa 2014, kun talousvaikeuksista kärsinyt Spartak ei kyennyt maksamaan ajoissa Wandellin palkkaa. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi jatkamaan KHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Avangard Omskiin. Wandell ei kuitenkaan vastannut häneen kohdistuneisiin odotuksiin ja joulukuussa 2014 seura kauppasi hänet Admiral Vladivostokiin vaihdossa hyökkääjä Felix Schütziin.
Kesäkuussa 2015 Admiral Vladivostok kauppasi Wandellin, puolustaja Pavel Volodinin, hyökkääjät Oleg Lin, Aleksei Byvaltsevin, Aleksandr Gorošanskin sekä Vladislav ja Vjatšeslav Ušeninin Amur Habarovskiin vaihdossa hyökkääjä Dmitri Luginiin, Jevgeni Orloviin ja Mihail Fisenkoon sekä vuosien 2016 ja 2017 ensimmäisen kierroksen varausvuoroihin. Hän oli Amurin neljänneksi paras pistemies tehoilla 4+12=16.
Paluu Ruotsiin
Wandell palasi kaudeksi 2016–2017 kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Örebro HK:n SHL-joukkueeseen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Kaudella 2017–2018 Wandell oli Örebron paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+13=26. Tammikuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Wandellin sopimus purettiin kuitenkin jo yhden sopimuskauden jälkeen yhteisymmärryksessä maaliskuussa 2019.
Kaudeksi 2019–2020 Wandell siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Djurgårdens IF:ään. Djurgårdenista Wandell siirtyi Brynäsin riveihin, pelaten kaudella 2021-2022 vain yhden ottelun.
Maajoukkueura
Wandell pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004. Hän on pelannut yhteensä kuusi nuorten ja 20 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Wandell on pelannut yhdeksän ottelua tehopistein 2+1=3. Hänet nimettiin alustavasti Ruotsin MM-joukkueeseen vuoden 2011 turnaukseen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä MM-kilpailuja edeltäneen Czech Hockey Gamesin 21. huhtikuuta 2011 Malmössä pelatussa avausottelussa Venäjää vastaan. Wandell keräsi ottelusta teholukeman –1. Hän kuitenkin loukkaantui seuraavassa ottelussaan ja joutui jättämään MM-kilpailut väliin. Wandellin Ruotsin joukkueessa korvasi Marcus Krüger. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Wandell teki Channel One Cupissa 19. joulukuuta 2013 Sotšissa ylivoimalla turnauksen isäntäjoukkue Venäjää vastaan.
Tsarismi
Tsarismi oli käsite, jolla lähinnä Venäjän keisarikunnan vasemmisto-oppositio luonnehti tsaarinvallan kielteisiä piirteitä ja sen lieveilmiöitä. Neuvosto-Venäjän muodostuttua ja myös Neuvostoliiton aikana bolševistien propaganda piti tsarismia taantumuksellisuuden ja kykenemättömyyden vertauskuvana.
LV
LV on suomalaisen Berner Oy:n omistama tuotesarja, johon kuuluu pesuaineita, hiustuotteita, hygieniatuotteita sekä ihonhoitotuotteita. Berner osti LV-brändin Unileveriltä vuonna 2001.
LV-tuotesarjan nimi tulee alun perin sanoista Lumi ja Valko, Unileverin omistaman Turun Saippuan tytäryhtiön Lumivalko Oy:n mukaan. Tuotesarjan ensimmäinen tuote oli herkän ihon palasaippua, jonka Lumivalko kehitti yhteistyössä ihotautiopin professori Carl Eric Sonckin kanssa 1970-luvun taitteessa. Sitä myytiin aluksi sairaalakäyttöön ja 1970-luvun puolestavälistä asti myös apteekeissa, kunnes Turun Saippua toi sen päivittäistavarakauppoihin vuonna 1981.
LV-sarjassa on yli 20 tuotetta, jotka kaikki on kehitetty yhdessä Allergia- ja astmaliiton kanssa. Tuotteet on suunniteltu erityisesti herkälle, allergiselle ja atooppiselle iholle, sekä lapsille. LV-tuotteet kehitetään ja valmistetaan pääasiallisesti Suomessa.
Malo-Kalinkinin silta
thumb Malo-Kalinkinin silta on Gribojedovin kanavan ylittävä silta Pietarissa. Se yhdistää toisiinsa Kolomnan ja Pokrovskin saaret. Se on rakennettu vuonna 1783 ja uusittu 1907-1908 ja 1952. Silta on saanut nimensä lähellä olleestä Kaljulan suomalaiskylästä.