cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asterix seikkailee
Historiallinen tausta
Trubadurixin hahmossa on viitteitä muinaisten kelttien bardeihin, jotka olivat sekä laulajia että opettajia, eräänlaisia alemman tason tietäjiä.
Jotkin Asterix-albumit antavat virheellisen kuvan tiettyjen maiden ja kansojen suhteesta tuolloiseen Rooman valtakuntaan. Esimerkiksi Britanniasta tuli todellisuudessa roomalainen provinssi vasta sata vuotta Caesarin ajan jälkeen, gootit ilmaantuivat Rooman valtakunnan rajoille vasta useita vuosisatoja myöhemmin ja viikingit aloittivat purjehdusretkensä vasta lähes tuhat vuotta myöhemmin.
Asterix-maailmaan on tuotu humoristisia elementtejä, jotka ovat lähtöisin nykypäivästä. Esimerkiksi kansalliset stereotypiat tai viittaukset ensimmäiseen maailmansotaan ja toiseen maailmansotaan ovat tavallisia. Useasti viitataan humoristisesti nykyisen liike-elämän piirteisiin.
Teemahuvipuisto
Pariisin lähellä on sarjaan pohjautuva teemahuvipuisto Parc Astérix. Se avattiin vuonna 1989.
Tulkintoja
Ranskalaiset ovat usein nähneet Asterixissa poliittisia vertauskuvia. Sarjan on nähty kuvaavan esimerkiksi nykyajan ranskalaisten piiloisänmaallisuutta tai viittaavan toisen maailmansodan aikaiseen Ranskan miehitykseen ja vastarintaliikkeeseen. Koska sarja syntyi Charles de Gaullen presidenttikautena, monet aikalaiset arvelivat sen viittaavaan vertauskuvallisesti nimenomaan de Gaulleen, joka tunnettiin Ranskan suvereniteetin puolustajana ja jonka sukunimeen puheet Galliasta tuntuivat vihjaavaan ( = Gallia). Goscinny ja Uderzo kiistivät nämä selitykset pötypuheena.
Idefix, Asterixin ja Obelixin lemmikki -sarja
Teksti René Goscinny, kuvitus Albert Uderzo.
Idefix-sarja
Teksti ja kuvitus Albert Uderzo.
Asterix & Co
Kirjoittanut Olivier Andrieu, kuvitus poimittu sarjakuva-albumeista.
Elokuvat
Asterixin hahmosta on tehty tähän mennessä kymmenen animaatioelokuvaa, neljä näytelmäelokuvaa ja yksi TV-elokuva.
Lautapelit
Asterix-teemalla on julkaistu myös mm. Monopoly.
Jan Paulsen
Jan Paulsen (s. 5. tammikuuta 1935 Narvik, Norja) on adventistinen teologi, joka toimi kirkkonsa pääkonferenssin puheenjohtajana. Hänet valittiin tehtävään 1. maaliskuuta 1999, ja kesäkuussa 2010 hänen seuraajakseen valittiin Ted N. C. Wilson. Ennen nimitystään Paulsen oli toiminut pääkonferenssin varapuheenjohtajana vuodesta 1995, ja tätä aiemmin hän oli toiminut sen transeurooppalaisen jaoksen johdossa vuodesta 1983.
Paulsen syntyi adventistivanhemmille ja sai kasteen 14-vuotiaana. Hän meni vuonna 1955 naimisiin Kari Trykkerudin kanssa. Parille syntyivät lapset Laila (1961), Jan-Rune (1963) ja Rein Andre (1970).
Paulsen opiskeli Andrewsin yliopistossa, Potomacin yliopistossa ja Tübingenin yliopistossa. Hän sai viimeksi mainitusta tohtorin arvon. Helmikuussa 2012 hänen uutisoitiin tulleen nimitetyksi Kuninkaallisen norjalaisen ansioritarikunnan komentajaksi.
KV46
KV46 on Jujan ja Tujan hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Haudan löysi ja ensimmäiset kaivaukset suoritti James Edward Quibell vuonna 1905.
Haudan seinät on jätetty tasoittamatta, eikä niihin ole laitettu laastia. Haudasta on löydetty muun muassa vaatteita ja kosmetiikkaa, huonekaluja ja hautakalusteita, muumioita ja niiden kääreitä, koruja, soittimia, veistoksia, astioita, aseita sekä kirjoitusvälineitä ja papyryksia.
Scuderia Italia
250px|thumb|left|Scuderia Italian [[Dallara BMS-191 -auto vuodelta 1991.]] BMS Scuderia Italia on italialainen autourheilutalli. Se osallistui vuosina 1988–1993 Formula 1 -sarjaan. Tallin taustalla oli joukko italialaisia liikemiehiä, joista merkittävimpänä teräsmagnaatti Beppe Lucchini. Alun perin Formula 3 -luokkaan autoja toimittanut Dallara toimitti tallille autot vuosina 1988–1992 ja vuonna 1993 talli ajatti Lolan autoja.
Talli ajatti ensimmäisessä kisassaan, Brasilian GP:ssä 1988, Formula 3000 -sarjan autoa, jolla Alex Caffi karsiutui kisasta, mutta talli vältti poisjäännistä aiheutuvat sakot. Tallin paras sijoitus oli kolmas sija Kanadan GP:ssä 1989, jonka ajoi Andrea de Cesaris, ja kaudella 1991 JJ Lehto San Marinon GP:ssä. Vuonna 1992 Pierluigi Martini ajoi vielä kaksi kertaa kuudenneksi, mutta seuraavalle kaudelle Dallara vaihdettiin Lolaan eikä pisteitä enää tullut.
Saavutukset
Palkintokorokesijat
Naamiokärpäset
Naamiokärpäset (Conopidae) on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Siihen luetaan maailmanlaajuisesti 800 lajia, jotka ovat 47 suvussa ja 4 alaheimossa. Naamiokärpäset ovat tavallisesti 8–15 millimetrin mittaisia. Naamiokärpäset muistuttavat ampiaisia tai mehiläisiä, mutta niillä on vain kaksi siipeä. Ne loisivat kimalaisissa ja ampiaisissa. Naamiokärpänen odottaa kukassa liian lähellä lentävää mehiläistä ja sen kiinni saatuaan munii sitten sen sisälle. Naamiokärpäsen jälkeläiset syövät isäntähyönteisen ravinnokseen sisältä päin.
Asisat Oshoala
Asisat Lamina Oshoala, MON (s. 9. lokakuuta 1994 Ikorodu) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa. Pelipaikaltaan Oshoala on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Nigerian naisten jalkapallomaajoukkueeseen. Oshoala valittiin vuonna 2014 Afrikan parhaaksi naispelaajaksi ja myös parhaaksi nuoreksi naispelaajaksi. Afrikan parhaan naispelaajan tittelin hän sai myös vuosina 2016 ja 2017.
Ed Benguiat
Benguiat opiskeli Columbian yliopistossa ja Workshop School of Advertising Art -oppilaitoksessa. Vuonna 1953 hänestä tuli Esquire-aikakauslehden toimituspäällikkö. Benguiat perusti samana vuonna oman suunnittelutoimistonsa. Vuonna 1962 Benguiatista tuli Photo-Lettering Inc:n typografisen suunnittelun johtaja. Benguiat liittyi 1970 International Typeface Corporationin palvelukseen ja hänestä tuli yrityksen varatoimitusjohtaja. Hän toimitti 1970-luvulla myös Herb Lubalinin kanssa U&lc-lehteä.
Asisat Oshoala
Seurajoukkueura
Oshoala voitti FC Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuonna 2021.
Ed Benguiat
Ed Benguiat on suunnitellut yli 600 kirjasintyyppiä, joiden joukossa ovat muun muassa Bookman, ITC Avant Garde ja ITC Benguiat. Benguiat on myös suunnitellut The New York Timesin, Playboyn ja Sports Illustrated -lehtien tunnukset. Benguiat on opettanut New Yorkin School of Visual Arts -oppilaitoksessa vuodesta 1961 lähtien.
Asisat Oshoala
Maajoukkueura
Oshoala edusti Nigerian alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuodet 2010–2014 pelaten siinä 11 ottelua tehden seitsemän osumaa. Vuonna 2014 hän oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Kanadassa, jossa Nigeria saavutti hopeaa ja Oshoala oli niin kisojen paras pelaaja kuin paras maalintekijäkin seitsemällä osumallaan.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1962
Vuoden 1962 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin kesäkuussa Toledossa, Yhdysvalloissa. Kisoissa painittiin sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa että vapaapainissa kahdeksassa painoluokassa. Painoluokkia oli muutettu hieman edellisvuodesta.
Asisat Oshoala
Maajoukkueura
Nigerian naisten jalkapallomaajoukkueessa Oshoala debytoi vuonna 2011. Vuonna 2014 hän oli mukana voittamassa Afrikan-mestaruuskilpailuita Namibiassa. Oshoala oli kisojen paras pelaaja. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi kolme ottelua ja teki yhden maalin.
Muuta
Nigerian presidentti Goodluck Jonathan nimesi Oshoalan Nigerian yhteisön jäseneksi (MON) syyskuussa 2014. Oshoala tunnetaan lempinimellä Seedorf, viitaten nelinkertaiseen Mestareiden liigan voittajaan Clarence Seedorfiin.
Nepalin lippu
thumb|200px|Nepalin lippu. Mittasuhteet 4:3. Nepalin lippu on Nepalin valtion kansallinen tunnus. Se on maailman ainoa valtion lippu, joka ei ole nelikulmainen. Nepalin lippu on muodostettu yhdistämällä Rana-dynastian eri sukuhaarojen hallitsijoiden viirit, ja se otettiin käyttöön 16. joulukuuta 1962.
Kahdesta päällekkäisestä punaisesta, sinireunaisesta kolmiosta muodostuvan lipun ylemmässä kentässä on kuvattuna tyylitelty kuunsirppi, ja alemmassa tyylitelty 12-sakarainen aurinko. Aurinko ja kuu ovat eri dynastioiden symboleita ja kuvastavat myös toivetta siitä, että valtio on yhtä pitkäikäinen kuin taivaankappaleet. Lipun alempi kenttä on ylempää suurempi.
Chef (South Park)
Jerome ”Chef” McElroy on kuvitteellinen hahmo piirrossarjassa South Park. Hänen ääninäyttelijänään toimi Isaac Hayes.
Aluksi Chefin ääninäyttelijäksi kaavailtiin soul-laulajalegenda Barry Whitea, joka oli myös hahmon inspiraation lähde. Barry ei mieltynyt Chefin hahmoon vaan piti sitä tummaihoisena stereotyyppinä, joten hän kieltäytyi roolista. Niinpä ääninäyttelijäksi valittiin Isaac Hayes, jolla oli myös matala ja seksikäs ääni, jollaista Trey Parker ja Matt Stone halusivatkin.
Jakson "Trapped in the closet" jälkeen Isaac Hayes lopetti ääninäyttelyn sarjassa, sillä hän ei pitänyt tavasta, jolla kyseinen jakso teki pilaa skientologiasta. Näin hänen hahmonsa poistettiin.
Hahmon kutsumanimi Chef on South Park DVD-julkaisuilla suomennettu kokiksi.
Hahmosta
Kuten lempinimi Chef kertoo, hän oli South Parkin ala-asteen ruokalan kokki. Hän oli yleensä ainoa sarjan aikuisista, jolta sarjan pojat Stan, Kyle, Eric ja Kenny kysyivät neuvoa. Tyypillinen keskustelu menee näin: Tämän jälkeen pojat selittävät ongelmansa.
Chef on yksi South Parkin ainoista tummaihoisista asukkaista, muita ainoastaan Token Black ja hänen vanhempansa.
Ruoanlaiton lisäksi hänen muita intohimojaan on muun muassa laulaminen. Hän usein laulaa vastaukset poikien kysymyksiin, mutta laulun sanoilla on taipumus mennä jossain vaiheessa seksin puolelle. Sarjan alussa hän lauloikin paljon, mutta kausien kuluessa hänen laulamisensa, kuten hänen esiintymisensä sarjassa jäivät vähäiseksi.
Hän on myös yksi sarjan ainoita aidosti järkeviä aikuisia, ja hän oli muiden sarjan aikuisten idioottimaisia suunnitelmia vastaan, kuten jaksossa "Kondomin käyttö". Kuitenkin hän on muun muassa ostanut television, jota ei osannut käyttää jaksossa "Uusi Terrance & Phillip-traileri".
Kuten hänen sukunimensä paljastaa, niin hän on kelttiläistä sukua ja hänen vanhempansa (joiden ääninäyttelijä Isaac Hayes myös on) asuvat Edinburghissa Skotlannissa. Jaksossa "Kokin kapina" hän kääntyi hetkeksi muslimiksi, mutta kääntyi jakson lopuksi taas kristityksi. Hän vaihtoi nimensä "Abdul Mohammed Jabar Rauf Kareem Aliksi".
Jaksossa "Kokin paluu" Chef kuolee liityttyään Super Adventure Clubiin, mutta hänet muutetaan Darth Chefiksi. Darth Chefiä ei ole nähty sarjassa muulloin kuin intron aikana.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1975
Pesäpallon SM-sarja 1975. Seinäjoen Maila-Jussit voitti seuran historian ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Mestaruus ratkesi jo neljänneksi viimeisellä kierroksella, tosin hieman erikoisella tavalla. Tuolloin 6. elokuuta Seinäjoki hävisi kotonaan Vimpelille juoksuin 1–2, mutta kun Kankaanpää myös koki vierastappion Jyväskylän Kirille, oli Jussien mestaruus selvä. Vimpeli ja Kankaanpää veivät muut mitalit ja ohessa Kankaanpää voitti myös Suomen Cupin.
Chef (South Park)
Hahmosta
Chef on myös ollut gigolo jaksossa "Kokin tukijoukot" yrittäessään kerätä rahaa haastaakseen erään levy-yhtiön oikeuteen. Chef uskoo myös alieneihin kuten nähdään jaksossa "Peräpäänkoe". Samassa jaksossa nähdään myös että hän on naistenmies.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1975
Sarjataulukko
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Alajärven Ankkurit, Kiteen Urheilijat ja Jokioisten Koetus
Chef (South Park)
Hahmosta
Vaikka hän närkästyykin siitä, että pojat kyselevät aina kaikki häneltä, auttaa Chef aina poikia jos mahdollista. Cartman piti Chefistä paljon, kuten nähdään jaksossa "Kokin paluu", jossa hän sanoi jäävänsä kaipaamaan häntä. Todennäköinen syy on, että Chef oli aina valmis auttamaan, jos hän tarvitsi apua.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1975
Ottelut
Seinäjoen Maila-Jussit: Veijo Parhiala, Mauri Pyhälahti, Markku Vainio, Voitto Hautala, Aulis Peltomäki, Tapio Ristilä, Juhani Ristilä, Masa Ala-Nikkola, Mauri Soini, Jouko Sivunen, (Timo Heimonen, Kyösti Heikkilä, Jouni Kari, Raimo Ryssy). Pelinjohtaja Paavo Mäntylä
Chef (South Park)
Suolasuklaapallerot
Suolasuklaapallerot ovat Chefin jaksossa "Suolasuklaapallerot" tekemiä fiktiivisiä makeisia. Makeisen nimi on kaksimielinen, koska se voi myös tarkoittaa Chefin kiveksiä.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1975
Naisten SM
Katso: Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1975
Chef (South Park)
Suolasuklaapallerot
Niistä on myös tehty laulu "Chocolate Salty Balls (P.S. I Love You)", jonka Chefin ääninäyttelijä Isaac Hayes laulaa. Laulun sanat kertovat kuinka valmistaa kyseisiä makeisia. Laulun sanatkin ovat kaksimielisiä.
Laulu on julkaistu myös levyllä "Chef Aid: The South Park Album".
Chefin vanhemmat
Chefin vanhemmat nähtiin ensi kertaa jaksossa "Naispaholainen", jolloin he tulivat viettämään Chefin häitä. He aina kertovat tarinoita kuinka Loch Nessin hirviö on yrittänyt saada heiltä 3,50 $ (three-fiddy) esiintyen muun muassa partiolaisena, alienina ja Chefin mielikuvitusystävänä.
He ovat myös mananneet Kennyn sielun pois Cartmanin ruumiista jaksossa "Kennyn sielu". He olivat tarjoneet Kennylle 3,50 $ saadakseen hänet pois Cartmanista.
Darth Chef
Jakson lopussa Chef kuoli puuman ja harmaakarhun hampaisiin, minkä jälkeen kaupunki piti hänelle muistotilaisuuden.
Lopuksi Super Adventure Club onnistui herättämään hänet henkiin Darth Chefina. Hänet oli puettu samanlaiseen haarniskaan kuin Darth Vader, vaikkakin kypärä muistuttaa Chefin hattua. Darth Chefin äänenä oli Peter Serafinowicz. Hahmoa ei tosin nähdä missään jaksossa, mutta alkutunnuksessa se näkyy taustalla muiden kyläläisten seassa.
Vuoden 2014 videopelissä South Park: The Stick of Truth Chef esiintyy natsizombiepomovastuksena myöhemmässä vaiheessa peliä. Jälleen kerran pelissä käytetään ääniklippejä Hayesista Chefinä lukuun ottamatta nauhoitettuja puheklippejä Adolf Hitleriltä. Pomotaistelun aikana hän osoittaa syyllisyyden tunnetta sanomalla sellaisia asioita, kuten "Olen pahoillani, pojat" ja "Mitä minä olen tehnyt?" Vaikka peli sisältää epämääräisiä viittauksia Super Adventure Clubiin ja Chefin kuolemaan, se ei viittaa ollenkaan Darth Chefiin.
Luettelo Ursan julkaisemista tietokirjoista
Tähtitieteellinen yhdistys Ursa on julkaissut kirjoja vuodesta 1926 lähtien. Alun perin kirjojen kustantaja oli WSOY. 1970-luvun puolivälistä lähtien kirjojen julkaisutoiminta laajeni suuresti. Nykyisin Ursa on Suomen suurin tähtitieteellisten kirjojen kustantaja.
The Spirit
Spiritiä on Yhdysvalloissa julkaistu moneen otteeseen sarjakuvalehtenä ja sitä pidetään yhtenä niin sanotun Golden Age -ajan sarjakuvan klassikoista. Sitä ovat piirtäneet Eisnerin lisäksi Jack Cole ja Wally Wood.
Luettelo Ursan julkaisemista tietokirjoista
Tähdet
Ursa alkoi julkaista vuodesta 1977 lähtien Tähdet-vuosikirjaa. Sen perustaja ja ensimmäinen toimittaja oli Seppo Linnaluoto. Tähdet-vuosikirjassa kerrotaan kyseisen vuoden tähtitaivaasta.
Maailmankaikkeus
Vuodesta 2000 Ursa alkoi julkaista Maailmankaikkeus-vuosikirjaa. Sen tekijä on Heikki Oja ja toiseksi tekijäksi tuli myöhemmin Asko Palviainen.
The Spirit
Juoni
Spirit oli nuori etsivä Denny Colt, joka näytti kuolevan heti ensimmäisessä tarinassa. Hän oli kuitenkin vain kuoleman kaltaisessa tilassa, jonka oli aiheuttanut hänen perivihollisensa tohtori Cobra. Kun Colt havahtui hereille hautausmaalla (Wildwood Cemetary), hän perusti sinne tukikohtansa ja alkoi kuin henkenä ( ’henki’) taistella rikollisuutta vastaan. Hän ei sonnustautunut mihinkään erityiseen supersankariasuun vaan käytti sinistä pukua, sormikkaita ja vain silmät peittävää naamiota. Spirit seikkaili kaupungissa nimeltä Central City.
Elokuva
Vuonna 2008 sai ensi-iltansa sarjakuvaan perustuva elokuva The Spirit, jonka ohjasi sarjakuvantekijänä tunnettu Frank Miller. Elokuva sai ilmestyessään pääosin negatiivisia arvioita.
Shet
Shet ovat yksi Kiinan virallisesti tunnustetuista etnisistä vähemmistöistä. Shet asuttavat Itä-Kiinan meren rannikon Fujianin ja Zhejiangin provinsseja, sekä pienemmissä määrin Guangdongin, Jiangxin ja Anhuin provinsseja. Shen kielellä on enää muutama puhuja ja suurin osa sheistä käyttääkin shelle läheistä sukua olevaa hakka-kiinaa. Sheitä oli Kiinan väestönlaskennan mukaan yhteensä 709 592.
Asuinalue
Sheitä oli Kiinassa vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan yhteensä 709 592. Heistä suuri valtaosa asuu Zhejiangin ja Fujianin maakunnissa. Pienempiä määriä asuu myös Guangdongissa, Jiangxissa ja Anhuissa.
Historia
Historioitsijat ja arkeologit ovat kiistelleet sheiden alkuperästä. Yhden teorian mukaan shet muuttivat nykyisille alueilleen 500- ja 600-lukujen aikana Guangdongin alueelta. Toisen teorian mukaan he polveutuvat Hunanin alueen alkuperäisistä asukkaista. Lisäksi jotkin tutkijat arvelevat heidän polveutuvan Guangdongin ja Guangxin alueiden yaoista. Seuraavien vuosisatojen aikana sheiden kulttuuri omaksui paljon tapoja ja kielen piirteitä ympäröiviltä kiinalaisilta. 1900-luvun alussa shet tukivat Sun Yat-senin joukkoja ja he taistelivat sisseinä japanilaisia vastaan toisessa maailmansodassa. Sodan loputtua ja Kiinan sisällissodan jälleen puhjettua shet tukivat puolestaan Mao Zedongin johtamia kommunisteja Tšiang Kai-šekin nationalisteja vastaan. Otettuaan osaa sotaan voittaneella puolella shet saivat sankarimaisen maineen ja tätä kautta monia etuja, kuten yhdeksän autonomista kuntaa, joilla on suurehko autonomia. Suurin hyöty vähemmistöstatuksesta on kuitenkin se, että kiinalainen perhesuunnittelu ja yhden lapsen politiikka ei koske sheitä.
Kulttuuri
220px|thumb|She-tanssioita [[Heyuanissa, Guangdongissa.]] Shet asuttavat vuoristoseutuja ja asuvat tyypillisesti etnisesti yhtenäisissä pienissä kylissä. Talot rakennettiin perinteisesti bambusta, mutta tavalliset puutalot ovat korvaamassa ne käytöstä. Sheiden asuinseudut ovat hyvää viljelymaata ja tästä syystä perinteinen elinkeino onkin ollut maanviljelys. Shet harjoittivat pitkään kaskiviljelyä, mikä tarkoitti muuttamista eri viljelypaikkojen välillä. Paikallaan pysyvä viljelytapa omaksuttiin vasta kommunistien valtaannousun myötä. Sheiden kasvattama teelaatu huiming- tai valkoinen tee on tunnettu ja suosittu kiinalaisten keskuudessa. Maanviljelyksen ohella tärkeitä elinkeinoja nykyisin on esimerkiksi puutalous ja kaivostoiminta. Shet metsästävät kauriita ja villisikoja ja vaikka tällä toiminnalla ei enää ole taloudellista merkitystä, on sen yhteisöllinen merkitys edelleen elossa.
Miehet ovat shesukujen päämiehiä ja esimerkiksi perintö kulkeutuu aina isältä pojalle. Avioituessaan sheiden tulee valita puoliso suvusta, jolla on eri sukunimi. Tätä hankaloittaa se, että shet käyttävät vain neljää eri sukunimeä, Pan, Lan, Lei ja Zhong. Shet voidaan myös näiden sukunimien perusteella jakaa alaryhmiin. Shekylissä on yleensä temppeli kunkin suvun esi-isille. Perinteisestä animistisesta uskonnosta on vain vähän jäljellä ja uskonto ylipäätänsä on samankaltaista sheitä ympäröivien kiinalaisten kanssa.
Hans Biebow
Hans Biebow (1902 – 24. elokuuta 1947) oli Łódźin gheton saksalaishallinnon johtaja Puolassa. Ennen kuin hänestä tuli gheton valvoja, hän työskenteli kahvin maahantuojana Bremenissä.
Hänen hallintonsa aikana 164 000 juutalaista Puolan toiseksi suurimmasta kaupungista suljettiin pienelle alueelle kaupunkiin. Kommunikaatio gheton asukkaiden ja ulkopuolisen maailman kanssa oli katkaistu, ruokavarat vähissä ja tämä merkitsi, että monet gheton asukkaista nääntyivät hitaasti hengiltä. Olemassaolonsa aikana gheton väkimäärä paisui 204 000:een, kun lisää juutalaisia Keski-Euroopasta lähetettiin sinne. Gheton hallinto oli olemassa huhtikuusta 1940 kesään 1944, mutta kuljetukset ghetosta kuolemanleireille alkoivat loppuvuodesta 1941.
Biebow ulotti valtansa juutalaishallintoon, jota johti Chaim Rumkowski. Rumkowski uskoi, että juutalaiset voisivat selvitä, mikäli tuottaisivat halpoja ja tarpeellisia tarvikkeita natseille. Biebow hyötyi suunnattomasti juutalaisten myymistä tavaroista ja heiltä takavarikoidusta omaisuudesta. Väitetään myös, että hän toimitti vähemmän ruokaa ghettoon kuin hänelle oli maksettu, ja että hän laittoi erotuksen omaan taskuunsa.
Gheton tehtaat toimittivat tarvikkeita, kuten saappaita Saksan armeijalle, ja olivat voittoa tuottavia juutalaisten ansioista, koska heille maksettiin ainoastaan leivällä, sopalla ja muilla elintarvikkeilla. Natsien arvellaan hyötyneen tehtaista jopa 14 000 000 dollaria ja tehtaat pysyivätkin käynnissä melko pitkään. Gheton yli 200 000 asukkaasta selvisi lopulta hengissä noin 10 000.
Biebow kannatti juutalaisten käyttämistä halpana työvoimana tappamisen sijaan, mutta hän oli valmis omaksumaan tuhoamispolitiikan. Eloonjääneet kertoivat hänen rohkaisseen gheton viimeisiä juutalaisia kesällä 1944 nousemaan Auschwitzin juniin puheella, joka alkoi "Minun juutalaiseni...” ja lupasi heille työtä lännessä.
Sodan jälkeen Biebow tuomittiin kuolemaan Puolassa Łódź-oikeudenkäynnissä ja teloitettiin 24. huhtikuuta 1947.
Mack Gordon
Mack Gordon (21. kesäkuuta 1904 – 1. maaliskuuta 1959) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän syntyi Varsovassa Puolassa nimellä Morris Gittler, mutta perhe muutti vuonna 1908 New Yorkiin ja poika sai käyttöön amerikkalaistetun nimensä.
Gordon teki yhteistyötä muun muassa Harry Revelin, Harry Warrenin, Josef Myrowin, Jimmy Van Heusenin, Vincent Youmansin, James Monacon ja Edmund Gouldingin kanssa. Hän sai vuonna 1943 parhaan laulun Oscar-palkinnon kappaleesta ”You’ll Never Know” ja tämän lisäksi hän sai yhdeksän muuta Oscar-ehdokkuutta. Hän oli ASCAP:n jäsen. Gordon kuoli New Yorkissa vuonna 1959 ja hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Gurli
Gurli on persialaislähtöinen naisen etunimi, joka merkitsee ruusua. Nimi esiintyy satukokoelmassa Tuhat ja yksi yötä.
Gurli sisältyi suomalaiseen nimipäiväkalenteriin vuosina 1908–1928, minkä jälkeen se siirrettiin suomenruotsalaiseen almanakkaan. Nimipäivänä on koko ajan ollut 5. elokuuta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Gurli on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 820–830 naisella. Suosionsa huipulla nimi oli 1900-luvun alkupuoliskolla. 1970-luvun jälkeen syntyneillä suomalaisilla Gurli-etunimi on harvinainen.
Luettelo Ursa Science Fiction -sarjan kirjoista
Tähtitieteellinen yhdistys Ursa julkaisi vuosina 1980–1992 Ursa Science Fiction -nimistä kirjasarjaa, jossa julkaistiin 18 tieteiskirjaa. Sarja käsitti käännösromaaneja sekä suomalaisista novelleista koottuja antologioita.
Frédéric Chopin (Pam Brownin kirja)
Frédéric Chopin on Pam Brownin tekemä elämäkertateos puolalaisesta säveltäjä ja pianotaiteilija Frédéric Chopinistä. Englanninkielinen alkuteos Frederic Chopin on ilmestynyt vuonna 1994 ja sen on kustantanut Exley Publications Ltd, 16 Chalk Hill, Watford.
Suomennoksen on tehnyt Sirkka Salonen ja suomennos on ilmestynyt Werner Söderström Osakeyhtiön kustantamana vuonna 1996. Päällyksen typografian on suunnitellut Leena Mänttäri. Kirjassa on 64 sivua ja se on runsaasti kuvitettu. Kuvatoimittajat ovat Alex Goldberg ja James Clift Image Select -yhtiöstä. Kansikuva on saatu Berliinissä toimivalta AKG-yhtiöltä. Muotokuvan Chopinista on tehnyt Eugène Delacroix vuonna 1838. Kirja on painettu ja sidottu Dubaissa. Kirjastoluokitus on 78.11.
Kirja on osa julkaisusarjaa, jota on toimittanut Helen Exley. Tämän teoksen toimittaja on Samantha Armstrong ja toimitusavustaja Helen Lanz. Musiikillisena avustajana on toiminut Jill Simms.
Clare & the Reasons
Clare & the Reasons on yhdysvaltalainen folktyylinen popyhtye. Seitsenhenkisen yhtyeen tunnusomaisia piirteitä ovat laulaja Clare Muldaur Manchonin pehmeä sopraanolauluääni, sekä akustisten soittimien, kuten viulun, huuliharpun ja kontrabasson käyttö. Muldaur Manchon sanoittaa kaikki yhtyeen kappaleet, kun taas hänen aviomiehensä Olivier Manchon toimii sovittajana.
Clare & the Reasonsilta on ilmestynyt yksi albumi, The Movie, syyskuussa 2007. Levyllä esiintyy vakiokokoonpanon lisäksi muun muassa Sufjan Stevens, Van Dyke Parks, ja Gregoire Maret. Albumin tunnetuin kappale Pluto kertoo kyseisen taivaankappaleen määritelmän muuttamisesta planeetasta kääpiöplaneetaksi, mikä toimii Muldaur Manchonin mukaan vertauskuvana täydelliselle hylkäämiselle.
Yhtyeeltä ilmestyi uusi albumi, Arrow, Euroopassa 20. lokakuuta 2009.
Gnisvärdin laivalatomukset
Gnisvärdin laivalatomukset sijaitsevat Toftassa Länsi-Gotlannissa Ruotsissa. Alueella, joka johtaa Gnisvärdin kalasatamaan, on useita laivalatomuksia ja hautaröykkiöitä. Ne ovat erinomaisesti säilyneitä, vaikka ne ajoitetaan nuorempaan Skandinaviseen pronssikauteen, millä tarkoitetaan Monteliuksen periodeja IV–VI eli 1100–500 eaa.
Alueen haudat ja laivalatomukset
Gotlannin suurin latomus, joka on 47 metriä pitkä ja 7 metriä leveä, tunnetaan Gnisvärdin laivalatomuksen nimellä. Se on rakennettu noin 100 kivestä, jotka on nostettu pystyyn reunakivetystä rakennettaessa. Keula- ja peräkivet ovat 1,3 metriä pitkiä ja ovat muita kiviä pitempiä. Laivaa reunustaa kaksi pienempää kehäkivetystä.
Vajaa 100 metriä etelään edellisestä sijaitsee toinen laivalatomus, joka on 36 metriä pitkä ja 4 metriä leveä. Sen lähelle on kasattu myös hautaröykkiö eli hiidenkiuas ja kaksi pienempiä ja pyöreitä kehäkivetyksiä. Hiidenkiukaan leveys on 16 metriä. Viereinen laivalatomus on hiidenkiuasta pienempi ja osittain tuhoutunut.
Noin 200 metriä itään sijaitsee kalmisto, jossa on hautaröykkiö ja kahdeksan pyöreää kehäkivetystä. Myös kalasataman ja laivalatomusten välissä on hautaröykkiö, jonka halkaisija 23 metriä ja korkeus 2,7 metriä.
Ilariidae
Ilariidae on sukupuuttoon kuollut pussieläinten heimo, joka sisältää kaksi sukua, molemmat myöhäiseltä oligoseenilta. Parhaiten tunnettu suku on Ilaria, joka tunnetaan osittaisesta kallosta sekä postkraniaalisesta aineistosta. Suhteet muihin heimoihin ovat epävarmat. Lajit olivat keskisuurista suurikokoisiin kasvinsyöjiä.
Wandee Kameaim
Wandee Kameaim (s. 18. tammikuuta 1978) on thaimaalainen painonnostaja. Hän saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 pronssia alle 58-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 230 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 102,5 kg ja työnnössä 127,5 kg. Hän sai samassa sarjassa pronssia myös Pekingin olympialaisissa 2008 sen jälkeen, kun hopealle alun perin sijoittunut venäläinen Marina Šainova oli hylätty dopingin käytön vuoksi. Kameaimin yhteistulos Pekingissä oli 226 kg, joka koostui 98 kg:n tempauksesta ja 128 kg:n työnnöstä. MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuosina 2002 ja 2005 sekä pronssia vuonna 2006. Vuonna 2007 hän sijoittui neljänneksi ja vuonna 2010 kuudenneksi.
Onyx Grand Prix
Onyx oli vuosina 1989–1990 toiminut F1-talli. Paras sijoitus tallin autolla oli Stefan Johanssonin ajama 3. sija Portugalin GP:ssä 1989. Vuoden 1989 lopussa tallin osti Jean-Pierre van Rossem, joka kuitenkin myi sen vuoden 1990 alussa Peter Monteverdille. Alun perin brittiläinen talli muuttui kesällä 1990 sveitsiläiseksi, ja tallin nimi muutettiin Monteverdiksi. Elokuussa tallin rahat loppuivat, ja samalla koko tallin toiminta. JJ Lehto ajoi tallin autoilla ensimmäiset F1-kisansa 1989 ja jatkoi tallissa sen toiminnan loppumiseen saakka.
Alkuvuodet
Onyx Grand Prix perustettiin loppuvuodesta 1978 ja tallin nimeksi tuolloin tuli Onyx Race Engineering. Talli syntyi Mike Earlen ja Greg Fieldin yhteistyöllä. Field ja Earle olivat vanhoja kolleegoita Formula Atlantic -sarjan ajoilta LEC -tallista, jonka kuljettajana toimi David Purley. Mike Earle omasi entuudestaan kokemusta F2-, F3- ja Formula 5000 tallien toiminnan johtamisesta ja LEC -talli osallistui satunnaisiin Formula 1 -kilpailuihin vuosina 1973 ja 1977.
Uuden tallin ensimmäiset kilpailut omalla rungolla olivat vuonna 1979 Formula 2 -kilpailuissa, menestystä tosin tallille ei tullut. Talli kuitenkin palasi F2 -kilparadoille vuosina 1980 ja 1981 Marchin rungoilla, jolloin kuljettajina toimi Johnny Cecotto ja Riccardo Paletti. Hyvin onnistuneen kauden päätteeksi, Riccardo Paletti siirtyi sponsoreidensa kanssa Osella talliin vuonna 1981.
Tästä innostuneena, Earle ja Field päättivät osallistua viiteen osakilpailuun vuonna 1982 Marchin asiakastallina. Tallin kuljettajana toimi Espanjalainen Emilio de Villota. de Villota karsiutui kilpailusta kahdesti ja kolme kertaa viikonloppu päättyi jo esikarsintoihin joten osakilpailulähtöjä ei kertynyt yhtään.
Suunnitelmissa oli vielä osallistua vuoden 1983 F1 -osakilpailuihin Riccardo Palettin kanssa mutta nämä suunnitelmat eivät koskaan toteutuneet sillä Paletti menehtyi Kanadan osakilpailussa 1982.
Tämän jälkeen talli osallistui Formula 2 -kilpailuihin ja sai tukea Marchin perustajajäseneltä Robin Herdiltä, joka antoi tallin vastuulle Marchin F2 -ohjelmasta. Onyx sai käyttöönsä menestyksekkään rungon ja sarjan kärkikastiin lukeutuneen BMW -moottorin, sekä kuljettajaikseen Beppe Gabbianin, Thierry Tassinin ja Christian Dannerin. Talli kuitenkin hävisi kauden aikana Raltin autoille kilpailuissa ja vuonna 1984 tallin tulokset heikkenivät entisestään.
Siirtyminen Formula 3000 -sarjaan
Vuonna 1985 Formula 3000 korvasi Formula 2 -sarjan. Tässävaiheessa Greg Field päätti myydä oman osuutensa tallista Jo Chamberlainille, joka ensivaikutelmana viesti sitä, että tallin toiminta tulisi heikkenemään. Earlen johtama March -tehdastallin kuljettaja Emmanuelle Pirro saavutti kuitenkin kolmostilan mestaruustaistossa vuonna 1985 ja kakkostilan 1986. Lopullinen kruunu tuli vuonna 1987 kun Stefano Modena voitti Formula 3000 -mestaruuden tallin kuljettajana. Modena siirtyi Formula ykkösiin seuraavana vuonna ja hänet korvasi Volker Weidler tallin ykköskuljettajana. Vuodesta 1988 tuli kuitenkin tallille suuri pettymys Weidlerin sijoituttua vasta sijalle 15 sarjataulukossa.
Tästä huolimatta tallin omistajat kokivat Formula 3000 -menestyksen olevan riittävä merkki siitä, että talli kykenee vielä parempaan korkeammilla sarjaportailla.
Onyx Formula Ykkösiin
Ennen tallin siirtymistä Formula ykkösiin, Paul Shakespeare oli hankkinut itselleen enemmistöosuuden tallin toiminnasta syyskuussa 1988. Uuden omistajan ansiosta, talli sai käyttöönsä mittavan rahasumman, joka mahdollisti tallin siirtymisen F3000 -sarjasta F1 -sarjaan. Martin Dickson palkattiin tallipäälliköksi ja tallin pääsponsoreina toimi savukejätti Marlboro ja belgialainen Moneytron, jonka omisti liikemies Jean-Pierre Van Rossem, joka myöhemmin osti Shakespearen osakkeet itselleen. Van Rossemin johdolla talli uudelleen nimettiin Onyx Grand Prix -nimiseksi. Talli onnistui saamaan käyttöönsä Fordin Cosworth V8 -moottorit ja Goodyearin renkaat. Entinen McLaren -insinööri Alan Jenkins suunnitteli tallille uuden ORE-1 auton kaudelle 1989. Mike Earle oli vielä tallin toiminnassa mukana ja päätti hankkia kuljettajikseen sekoituksen kokemusta ja nuoruutta. Tallin kuljettajina aloitti arvostettu Stefan Johansson ja nuori Bertrand Gachot, jonka ansiosta hänen belgialainen maanmiehensä Van Rossem alun perin oli kiinnostunut Onyx -tallista. Tallin alku vaikutti lupaavalta vaikkakin Autosport -lehden toimittaja Nigel Roebuck ennätti kutsumaan tallin Moneytron -sponsoria "mauttomimmaksi koko sarjan historiassa"
F1-kausi 1989
Kaikesta toiveikkaasta valmistautumisesta huolimatta uuden tallin alku F1-tasolla oli kaikkea muuta kuin hyvin toteutettu. Tallin autot saatiin valmiiksi juuri ja juuri ennen kauden ensimmäistä osakilpailua ja ne pakattiin kiireessä Lontoon Heathrow’n lentokentällä kauden ensimmäiseen kilpailuun Brasiliassa, ilman minkääntason testaamista taikka säätöjä. Tästäjohtuen talli ei selvittänyt edes esikarsintoja kauden kolmessa ensimmäisessa kilpailussa. Kokeneempi Stefan Johansson onnistui kuitenkin pääsemään lähtöruudukkoon asti Meksikon ja Yhdysvaltain osakilpailuissa, joissa molemmissa oli tuloksena keskeyttäminen.
Vaikka tallin toiminnassa oli havaittavissa selkeää parannusta, tallin omistaja Van Rossemin avokätinen elämäntyyli alkoi näyttämään merkkejään negatiivisessa mielessä. Tallin pääomistaja Van Rossem oli hankkinut itselleen 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maksaneen Gulfstream IV -lentokoneen juuri ennen Yhdysvaltojen osakilpailua rahoilla, jotka olisi yhtä hyvin voitu käyttää rahoitusvaikeuksien riivaaman tallin hyväksi.
Yhdysvaltojen osakilpailussa Greg Field palasi tallin toimintaan ja korvasi Martin Dicksonin tallipäällikkönä. Kanadan osakilpailussa Johansson diskattiin mustalla lipulla tallin mokattua varikkopysähdyksen aikana.
Tallin ensimmäiset pisteet tulivat Ranskan osakilpailussa Johanssonin ajettua viidenneksi. Myöskin Bertrand Gachot pääsi osakilpailulähtöön mukaan ensimmäistä kertaa ja ajoi maaliin sijalla 13.
Ennen Italian osakilpailua tallin omistaja Van Rossem aiheutti jälleen ongelmia suureleisyydellään. Van Rossem oli suureleisesti antanut lausuntoja lehdistölle aikovansa houkutella tallin toimintaan huippukuljettajia ja että hän investoi 40 miljoonaa dollaria Porschen Formula 1 -projektiin. Todellisuudessa Van Rossem jatkuvasti suljettujen ovien takana valitti, että F1 -tallin johtaminen käy hänelle liian kalliiksi ja varikolla alkoi liikkumaan huhuja, että Van Rossem ei maksaisi tallin laskuja. Von Rossem meni vielä yhden askeleen edelle ja ilmoitti Belgian televisiokanavalla aikovansa lopettaa F1 -toiminnan, jos Porschen F1 -projekti ei toteudu. Useiden ihmisten silmissä tämä oli merkki siitä, että Van Rossem olisi kyllästynyt Formula 1 -toimintaan ja aikoi etsiä pääsyä ulos tallin johtovastuusta keinolla millä hyvänsä. Van Rossem onnistui suututtamaan Formula 1 -sarjan kaupallisia oikeuksia hallinnoineen Bernie Ecclestonen ja FIA:n silloisen presidentin Jean-Marie Balestren verrattuaan heitä haastattelussa mafiapomoksi (Ecclestone) ja natsiksi (Balestre). Vaikka Van Rossem myöhemmin kiisti antaneensa kyseisiä lausuntoja, Bernie Ecclestone määräsi hänelle porttikiellon F1 -varikolle.
Kilpailupuolella tallin autot pääsivät mukaan satunnaisesti loppukauden kilpailuissa. Bertrand Gachot onnistui saamaan itselleen paikan lähtöruudukossa Unkarin, Belgian ja Italian osakilpailuissa. Italian osakilpailu jäi kuitenkin Belgialaiskuljettajan viimeiseksi tallissa. Gachot onnistui suututtamaan äkkipikaisen pomonsa Van Rossumin kritisoimalla tallia vähäisestä autoon kohdistuvasta testaamisesta ja hänen omiin ajotaitoihinsa kohdistuvasta epäluottamuksesta. Van Rossum antoi belgialaiselle potkut Italian osakilpailun jälkeen. Portugalin osakilpailusta eteenpäin Bertrand Gachot korvattiin Jyrki Järvilehdolla, joka oli viimehetken korvaaja tallin kilpakuljettajaksi.
Suta Khassaraporn
Suta Khassaraporn (s. 12. joulukuuta 1971) on thaimaalainen painonnostaja. Hän saavutti Sydneyn olympialaisissa 2000 pronssia alle 58-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 210 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 92,5 kg ja työnnössä 117,5 kg. MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 1999 tuloksella 217,5 kg (92,5 kg + 125 kg).
Onyx Grand Prix
F1-kausi 1989
Portugalissa saavutettiin tallin historian parhaaksi jäävä kolmostila Stefan Johanssonin ajamana. Ayrton Senna ja Nigel Mansell kolaroivat keskenään varikkosuoralla minkä jälkeen suurin osa kärkikuljettajista kävivät varikolla vaihtamassa renkaat. Johansson sen sijaan pysytteli radalla käymättä lainkaan renkaanvaihdossa ja nousi sensaatiomaisesti kolmanneksi. Johanssonin kuluneet renkaat alkoivat kuitenkin olemaan jo huonossa kunnossa ja Williamsin kuljettajat Thierry Boutsen ja Ricardo Patrese ohittivatkin hänet helposti. Williamsin autoja kohtasi kuitenkin huono onni Renaultin moottoreiden ylikuumentuessa, mikä johti Patresen ja Boutsenin keskeyttämiseen, jonka ansiosta Johansson nousi takaisin palkintokorokesijalle, tullen lopulta maaliin ruutulipulle kolmantena käytännössä tyhjän bensatankin kanssa. JJ Lehto sensijaan ei onnistunut selvittämään esikarsintoja ja jäi varsinaisten aika-ajojen ulkopuolelle. Portugalin kilpailun jälkeen talli ei enää saavuttanut MM-pisteitä. Johansson karsiutui kauden kolmesta viimeisestä kilpailusta ja JJ Lehto pääsi lähtöruudukkoon Espanjassa ja kauden päätöskilpailussa Australiassa. Suomalaiskuljettaja ei onnistunut ajamaan maaliin asti vaan keskeytti kummassakin osakilpailussa. Kauden lopullinen sijoitus MM -sarjassa oli kymmenes tila ja 6 MM -pistettä.
F1-kausi 1990
Värikkäästä debyyttikaudesta huolimatta Onyx vaikutti olevan lupaavalla pohjalla kilpailullisesti kaudelle 1990 lähtiessä. Tallin ja sen omistajan taloudelliset vaikeudet alkoivat kuitenkin näkymään jo paljon selvemmin. Värikkäästä ja suureleisyydestään tunnetuksi jo tullut Van Rossem onnistui riitautumaan tallin toimintaa pyörittäneiden Mike Earlen ja Jo Chamberlainin kanssa aiheuttaen sen, että kumpikin lopetti tallin toiminnassa mukana olemisen. Greg Field myös poistui tallista ja hänet korvattiin Peter Rheinardtilla, joka aloitti uutena tallipäällikkönä. Talli yritti saada vuodeksi 1991 joko Hondan tai Porschen moottoreita mutta ei onnistunut kummassakaan. Tämän johdosta Van Rossem toteutti 1989 antamansa uhkauksen ja poistui tallin toiminnasta, vieden Moneytron sponsorirahat mukanaan. Tämän johdosta tallin toiminnan osti Sveitsiläinen autokeräilijä Peter Monteverdi, joka hankki itselleen 50 prosentin omistuksen tallin toiminnasta sekä Karl Foitek ja Brune Frei, jotka kumpikin ostivat 25 prosenttia.
Suoranaisessa kriisitilassa oleva talli jatkoi Jyrki Järvilehdon sopimusta ja olisi halunnut toiseksi kuljettajakseen osa-omistaja Karl Foitekin pojan, Gregor Foitekin. Foitek oli kuitenkin jo tehnyt kahden kilpailun mittaisen sopimuksen Brabham -tallin kanssa joten talli tyytyi Stefan Johanssonin palveluksiin. Resurssipulasta johtuen tallilla ei ollut käytössä uutta autoa vaan Onyx joutui käyttämään edelliskauden autoa.
Tallin tulokset olivat odotetunkaltaisia. Kumpikaan kuljettaja ei päässyt karsintoja pidemmälle ja Kauden kolmanteen kilpailuun mennessä Stefan Johansson korvattiin Gregor Foitekilla, joka vapautui tallin käyttöön Brabhamilta. Samaan aikaan talli sai käyttöönsä uuden ORE-1b -auton, joka oli paranneltu versio edelliskauden autosta. Stefan Johansson ei arvostanut tallin toimintaa vaan haastoi tallin, yhdessä aikaisemmin potkut saaneen Alan Jenkinsin kanssa, oikeuteen sopimusrikkeestä.
Tallin toiminta alkoi jo lähennellä katastrofaalista tasoa. Tallia syytettiin autojen huonosta ylläpidosta ja huhuttiin, että tallin omistaja Peter Monteverdi olisi uusien osien ostamisen sijaan hankkinut autokokoelmastaan varaosia F1 -autoihin. Unkarin osakilpailun aikoihin Karl Foitek sai tarpeekseen tallin toiminnasta ja myi oman osuutensa tallista. Gregor Foitek lähti samalla tallista, koska hänen isänsä ei tahtonut, että hänen poikansa ajaa kuolemanloukoksi verrattavalla autolla yhtään kilpailua enempää. Foitekin poislähtö merkitsi käytännössä loppua tallin toiminnalle. Tallin rahoitusvaikeudet olivat kasvaneet jo niin suuriksi, että talli ei voinut enää jatkaa toimintaansa, joten toiminta lopetettiin Unkarin osakilpailun jälkeen, kun kautta oli jäljellä kuusi osakilpailua.
Kyyros
Kyyros tai Kyros (persiaksi Koroush tai Khorvash) tarkoittaa seuraavia:
Romanovin kivet
Romanovin kivet on vuonna 1993 julkaistu Spede Pasasen tuottama ja Aleksi Mäkelän ohjaama toimintakomedia. Paul Jyrälä voitti elokuvasta parhaan äänisuunnittelun Jussin.
Tuotanto
Jo pojankoltiaisina Heikki Kinnusen videokameralla leikkineet Santeri Kinnunen ja Samuli Edelmann saivat Spede Pasasen innostumaan ensimmäisen suomalaisen toimintaelokuvan tuottamisesta. Nuoret näyttelijät olivat kovassa nosteessa, ja rahaa tuli myös Suomen elokuvasäätiöltä. Mukaan saatiin kolmanneksi käsikirjoittajaksi poikien kaveri Kalle Chydenius, ja ensimmäinen käsikirjoitusversio oli parisataasivuinen. Spede ehdotti ohjaajaksi Hannu Seikkulaa, mutta suostui luottamaan poikien ystävään Aleksi Mäkelään, jonka esikoisohjaus Romanovin kivet on. Kuvaajaksi ja äänittäjäksi saatiin konkarit Kari Sohlberg ja Paul Jyrälä. Spede ei jäänyt valvomaan kuvauksia vaan lähti golflomalle, ja elokuva ylitti budjettinsa raskaasti. Sinnikkäästä markkinoinnista huolimatta elokuva keräsi vain 50 000 teatterikatsojaa ja jäi raskaasti tappiolliseksi.
Arvioita
Elokuva sai melko nihkeät arvostelut. Helsingin Sanomien Helena Ylänen otsikoi oman arvionsa ”Tupu Hupu ja Lupu jalokivivarkaina” ja sanoi elokuvan olevan kokonaisuutena ”hakkelusta”. Variety-lehden David Stratton piti Aleksi Mäkelää seuraamisen arvoisena ohjaajana tulevaisuudessa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa pintatyylikkääksi mutta hieman jäykästi näytellyksi action-paketiksi. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Milla Saari
Milla Marika Saari (o.s. Jauho, s. 10. heinäkuuta 1975 Nakkila) on hiihtouransa lopettanut suomalainen maastohiihtäjä, joka edusti Nakkilan Virettä.
Saari on edustanut Suomea Naganon talviolympialaisissa 1998 sekä kolmissa MM-hiihdoissa. Naganon olympialaisissa Saari sijoittui seitsemänneksi viestissä, 31:nneksi perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä ja 50:nneksi vapaan hiihtotavan 30 kilometrillä, jolla hän oli ainoa suomalaishiihtäjä. Ramsaun MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui 11:nneksi viestissä, 20:nneksi perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä, 21:nneksi takaa-ajossa ja 26:nneksi perinteisen tyylin 30 kilometrillä.
Lahden MM-hiihdoissa 2001 Saari oli mukana voittamassa naisten viestihopeaa, mutta joukkue hylättiin, kun Saari ja Virpi Kuitunen jäivät kiinni dopingtestissä Hemohesin käytöstä. Asiaa käsiteltiin Hiihtoliiton ja hiihtäjien välillä välimiesoikeudessa. Välimiehenä toiminut professori Ari-Matti Nuutila katsoi, että Saaren ja Kuitusen osalta ei ollut näyttöä, että nämä olisivat tienneet joukkueen lääkärin antaneen tiputuksessa kiellettyä ainetta.
Saari, hänen puolisonsa, entinen maastohiihtäjä Sami Saari yhdessä Juha Suosalon kanssa ovat toimineet yrittäjinä maastohiihtoon erikoistuneessa Carilainen Sport Oy:ssa Ähtärissä vuodesta 2005 lähtien.
Ilmarinen (täsmennyssivu)
Ilmarinen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
FC Hongan kausi 2007
FC Hongan kausi 2007 oli FC Hongan toinen kausi Veikkausliigassa. Erityisen historiallisen kaudesta tekee Hongan ensiesiintyminen Euroopan kentillä Intertoto Cupissa. Ensimmäisellä kierroksella Honka pudotti virolaisen FC TVMK:n, mutta toisella kierroksella sen eteneminen pysähtyi tanskalaiseen Aalborg BK:iin.
Bourgesin katedraali
thumb|250px|Bourgesin katedraali
Bourgesin katedraali on ranskalainen kirkkorakennus. Keski-Ranskan Bourgesissa, noin 190 km Pariisista itään, sijaitseva St-Étienne on loistelias goottilaistyylinen katedraali. Sen mallina on käytetty Pariisin Notre-Damea, kuitenkin esikuvaa parannellen, mikä näkyy mm. holvien huimaavina korkeuksina. Unescon maailmanperintökohteeksikin luokiteltu Bourgesin katedraali rakentuu ainutlaatuisesta arkkitehtuurista, vaikuttavista veistoksista sekä loisteliaista 1200-luvun mosaiikki-ikkunoista.
Bourgesin katedraalin rakennus aloitettiin vuonna 1195, kun paikalla aiemmin sijainnut, Rooman vallan aikana rakennettu katedraali julistettiin lian pieneksi. Uusi goottilaistyylinen katedraali rakennettiin suurelta osin Henri de Sullyn, Bourgesin arkkipiispan, rahoittamana. Katedraali avattiin vuonna 1324, vaikka rakennustyöt jatkuivat vielä 1500-luvulle saakka.
Nykyään Bourgesin katedraali on yksi Ranskan merkittävimmistä katedraaleista ja suosittu nähtävyys. Katedraali on paitsi arkkitehtoninen taidonnäyte, myös osoitus kristinuskon mahdista keskiaikaisessa Ranskassa. Katedraalia ympäröi yhä joukko keskiaikasia, osittain alkuperäisessä kunnossa olevia rakennuksia, nykyään hotellina toimivan 1600-luvun arkkipiispan palatsin osia sekä klassiseen ranskalaiseen tyyliin suunniteltu katedraalin puutarha.
Porin lyseon joukkomurha
thumb|[[Sosialisti (lehti)|Sosialisti-lehden piirros teloituksesta.]] Porin lyseon joukkomurha oli Suomen sisällissodan aikana 6. helmikuuta 1918 Porissa tapahtunut yhdentoista suojeluskuntalaisen joukkoteloitus. Heidät oli vangittu aikaisemmin samana päivänä Pietniemessä sijaitsevasta Vanhakartanosta. Vangit kuljetettiin Porin lyseolle ja ammuttiin sen pihalla lyhyen kuulustelun jälkeen. Porin lyseon joukkomurha on yksi sisällissodan aikaisen punaisen terrorin tunnetuimpia tapauksia.
Taustaa
Tuolloin Porin maalaiskuntaan kuuluneessa Pietniemessä sijaitsevalla Vanhakartanon tilalla oli jo edellisenä kesänä esiintynyt levottomuuksia, jonka johdosta työväkeä oli pidätetty. Elintarvikepulan vaivatessa myös Porin seutua, oli väkijoukko elokuussa 1917 tunkeutunut Vanhakartanoon vaatien viljaa, jota isännän väitettiin työväen sijaan antaneen eläinten rehuksi. Kun viljaa tai muita elintarvikkeita ei saatu, vangitsi väkijoukko kartanonomistajan poikia ja kuljetti heidät viiden kilometrin päähän kaupunkiin. Miliisi kuitenkin vapautti miehet ja vangitsi sen sijaan viisi mukana ollutta työläistä, mikä puolestaan aiheutti mellakan Porin poliisilaitoksen luona. Myöhemmin syyskuussa kartanon tiluksilta otettiin vielä kiinni mies, jolla oli hallussaan runsaasti ruutia. Kuulusteluissa hän kertoi aikomuksenaan olleen räjäyttää kartanon päärakennus.
Vanhakartanon piiritys
Suojeluskuntalaisten ja kartanoa piirittäneen punakaartin välille syntyi laukaustenvaihtoa, joka jatkui seuraavan aamuun saakka, kunnes suojeluskuntalaiset lopulta antautuivat. Kartanon isäntä Simon Nikolai Vanhakartano onnistui yön aikana pakenemaan saartorenkaan läpi. Venäläisten kerrotaan sijoittaneen tykkinsä Vähärauman koululle, josta ne tulittivat kartanoa. Joidenkin väitteiden mukaan tykinjohtajana toiminut puolalainen tykistöupseeri Rabotschinkij ampui tahallaan yli, väittäen suuntauslaitteiden unohtuneen kaupunkiin. Lähtiessään hakemaan niitä hän pakeni ja liittyi myöhemmin valkoisten joukkoihin Kankaanpäässä. Tapahtumia vuonna 1998 muistelleen Viljo Kasken mukaan kartanoa kuitenkin ammuttiin Kyläsaaressa olleella tykillä kolme kertaa, jonka jälkeen sen torniin nousi valkoinen lippu ja suojeluskuntalaiset antautuivat.
Tapahtumat lyseolla
Vangitut suojeluskuntalaiset kuljetettiin suuren väkijoukon saattamana Porin lyseolle, jossa punakaarti piti päämajaansa. Metelöivässä joukossa oli mukana paljon naisia, joiden kerrottiin pitäneen ”suurta suuta”. Lyseolla vangeille pidettiin ilmeisesti jonkinlainen kuulustelu, jonka jälkeen heidät ammuttiin yksitellen koulun sisäpihalla. Teloitusta oli seuraamassa myös paljon yleisöä. Teloituksesta kirjoittaneen Kaarlo Castrénin mukaan teloittajina oli kolme punakaartilaista ja 2–3 venäläistä, jotka ampuivat vangit yhteislaukauksella. Lauri Kaukamaan mukaan ampumakäskyt antoi virolainen matruusi Jan Tuckman. Teloitetuista Aaron Efraim Wuorio onnistui aluksi pakenemaan ja piiloutumaan läheiseen pesutupaan, josta hänet kuitenkin löydettiin ja ammuttiin. Joidenkin väitteiden mukaan teloitus oli kosto siitä, että suojeluskuntalaiset olivat Vanhakartanon taistelun aikana käyttäneet väärin antautumisen merkiksi tarkoitettua valkoista lippua.
Valkoisten ohella tapaus herätti suurta huomiota myös punaisten keskuudessa. Porin työväenneuvosto tuomitsi teloituksen heti seuraavana päivänä pitämässään kokouksessa ja myös kaupungissa olleen venäläisen varuskunnan upseerit vaativat syyllisten rankaisemista. Myös Porissa ilmestynyt Sosialidemokraatti paheksui tapahtunutta. Vuonna 1933 lyseon sisäpihalle pystytettiin teloituksesta kertova muistomerkki, johon on kaiverrettu uhrien nimet.
Teloitetut henkilöt
thumb|Muistomerkki lyseon sisäpihalla. Porin lyseon joukkoteloituksen uhrit: