cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Võ Nguyên Giáp
Ranskan Indokiinan hallinto oli siirtynyt Vichyn Ranskalle kesällä 1940. Japani eteni Vietnamiin syksyllä 1940, mutta salli ranskalaisten hallinnon suuressa osassa Vietnamia. Japani alkoi kuitenkin kasvattamaan vaikutusvaltaansa alueella sekä kiristämään otettaan Indokiinasta. Giáp kokosi sissiarmeijan Kiinasta käsin ja palasi Indokiinaan johtamaan taisteluja japanilaismiehittäjiä vastaan. Aluksi Giápin "armeijaan" kuului 34 miestä, mutta kun varsinainen taistelu ranskalaisia siirtomaaherroja vastaan alkoi vuonna 1954, täysimittaisella armeijalla oli tuhansia Kiinasta ja Neuvostoliitosta saatuja aseita.
Giápin merkittävin sodanjohdollinen saavutus Điện Biên Phủn voiton ohella oli vuonna 1968 Etelä-Vietnamin ja Yhdysvaltojen johtamaa liittoutumaa vastaan suoritettu Tet-hyökkäys, jonka aikana hänen alaisensa joukot tunkeutuivat hetkeksi Etelä-Vietnamin pääkaupunkiin Saigoniin asti. Operaation aikana Giáp itse tosin oleskeli Budapestissa Euroopassa.
Giáp toimi Vietnamin sodan aikana Pohjois-Vietnamin ja sen jälkeen yhdistyneen Vietnamin puolustusministerinä sekä vuodesta 1976 varapääministerinä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1982.
Giáp oli kansainvälisesti arvostettu sotilasstrategi ja kirjoitti useita kirjoja strategiasta. Arvostelijoiden mukaan hän oli kuitenkin myös säälimätön sotapäällikkö, joka oli valmis tapattamaan omatkin joukkonsa. Omien sanojensa mukaan Giáp ei tuntenut antautumista.
Toisen vaimonsa kanssa hän sai viisi lasta.
Giápin mukaan Yhdysvaltojen väittämän Tonkininlahden välikohtauksen aikaan lahdella ei tapahtunut mitään.
Lehmuksen putiikki
Lehmuksen putiikki oli Suomen puolustusvoimien pääesikunnasta johdettu, epävirallinen tiedonhankinta- ja analyysiorganisaatio tai toimintamalli 1940-1950-luvuilla. Myös nimi oli epävirallinen ja viittaa organisaation vuonna 1945 perustaneeseen ja sitä johtaneeseen majuri, myöhemmin eversti Kalle Lehmukseen.
Putiikin tiedonhankinta- ja vaikuttamistoiminta palveli Suomen poliittista ja sotilasjohtoa vaaran vuosien ja kylmän sodan poikkeuksellisissa sotilaallisissa ja poliittisissa oloissa. Putiikki-ninitys viittaa organisaation epäviralliseen luonteeseen. Samaan tapaan on käytetty myös kansainvälisesti tiedusteluorganisaatioiden yhteydessä toiminnan luonnetta peittelevää toimistoon tai yritykseen viittaavaa nimeä (saks.Büro, engl. Office, ruots. Kontoret, Byrå): Büro Cellarius, T-kontoret, Informationsbyrån. Kaarle Aukusti Lehmus (1907-1987) oli taustaltaan Suomen sosialidemokraatti -lehden toimittaja, SDP:n järjestösihteeri ja jatkosodan aikainen päämajan tiedotusosaston päällikkö, myöhemmin puolustusministeriön kansliapäällikkö ja Von Fieandtin hallituksen puolustusministeri.
Lähtökohdat
Jatkosodan päättänyt Moskovan välirauha merkitsi tuntuvia rajoituksia puolustusvoimien muun toiminnan ohella myös tiedustelutoiminnalle. Liittoutuneiden valvontakomissiolla oli laajat valtuudet ja tiedonsaantioikeudet myös puolustusvoimien toimintaan liittyen. Valtionjohtoa osaltaan informoinut Valtiollinen poliisi eli Valpo oli muuttunut kommunistien hallitsemaksi "Punaiseksi Valpoksi". Lehmus oli nimitetty 1. joulukuuta 1944 Pääesikunnan tiedotus- ja valistustoimiston päälliköksi. Hänen puoli vuotta myöhemmin laatimassaan toimintaa koskevassa esityksessä toimiston resurssit olivat minimaaliset. Lehmuksen johtamassa yksikössä oli hänen lisäkseen kaksi toimistoupseeria, toimistosihteeri ja kanslia-apulainen. Tehtävänä oli pitää yhteyksiä kotimaan lehdistöön puolustusvoimia koskevissa asioissa sekä seurata suomalaisia ja ruotsalaisia sanomalehtiä aineistoa keräten. Kesällä 1945 antamassaan raportissa komentotoimiston päällikölle Lehmus korosti toimistonsa hyviä yhteyksiä etenkin pääkaupunkiseudulla ilmestyviin lehtiin. Putiikin virallisen taustaorganisaation nimi muutettiin tiedotusosastoksi vuonna 1949 ja päällikkönä jatkoi samana vuonna everstiluutnantiksi ylennetty Lehmus.
Putiikin yhteyksiä SDP:n tiedustelutoimintaan
Puolustusministerinä useissa 1940-1950-lukujen vaihteen hallituksissa (Fagerholm I, Kekkonen II, Törngren, Kekkonen V, Fagerholm II) toiminut SDP:n puheenjohtaja Emil Skog arvosti Putiikin raportteja ja piti niitä hallitukselle hyvin tärkeinä, sillä vaihtoehtoinen tiedonlähde oli Punainen Valpo. Skogin johtama puolustusministeriö käytti hyväkseen Veikko Puskalan johtamaa SDP:n tiedustelua ("Puskalan putiikki"). Sen verkostoja käyttäen luotiin järjestelmä, joka toteutti salaista valvontaa ja toimitti tiedot Pääesikunnalle, joka välitti ne Lehmuksen putiikille. Puskalan väitetään sanoneen viitaten yhteistyöhönsä Skogin kanssa: "Suomen armeijan todelliset johtajat ovat puna-armeijan alokas Skog ja III luokan nostomies Puskala". (Skog osallistui vuoden 1918 sotaan kansanvaltuuskunnan eli punaisten puolella.) Puskalalla oli mahdollisesti useita tiedottajia SKP:n johdossa. Nimeltä heistä tiedetään piirisihteeri ja sihteeristön jäsen Veikko Hauhia. Vuonna 1948 raportoitiin eräistä upseereista, joiden epäiltiin toimittavan tietoja Puolustusvoimista Punaiselle Valpolle.Yhtenä uhkakuvana oli armeijan varikoiden valtaaminen osana SKP:n vallankumoussuunnitelmia. Raportti päätyi Skogin kautta presidentti Paasikivelle.
Yhteyksiä Norjan tiedusteluun
Lehmus toimitti 1940-50-lukujen vaihteessa Neuvostoliiton sotilaallisia valmiuksia koskevaa salaista aineistoa Norjan puolustusministeri Jens Christian Haugelle. Norjan lähetystössä Helsingissä toimineen lähetystösihteeri Magnus Brattenin kautta Lehmus sai tietoja Operaatio Uppsalasta, jossa entisiä suomalaisia kaukopartiomiehiä värvättiin tekemään vakoilumatkoja Neuvostoliittoon. Bratten toimi heidän yhteyshenkilönään peitenimellä Kalle. Lehmuksen tavoin Bratten oli sosiaalidemokraatti.
USA-yhteyksiä
Suomen mahdollisuuksien hankkia ajanmukaista sotamateriaalia ja -kalustoa ollessa rajoitettuja, oli löydettävä keinoja seurata kehitystä muilla tavoin. Lehmus lähetettiin puolustusministeri Skogin ja puolustusvoimain komentajan, kenraali Heiskasen aloitteesta selvittämään tilannetta Yhdysvalloissa. Lehmus on itse arvellut hallituksen hyväksyneen matkan. Lehmus informoi isäntiään kertoen, ettei Suomi voi laajemmin hankkia materiaalia Lännestä. Sen sijaan kehitystä havainnollistavien näytteiden saaminen olisi tärkeää. Esillä olivat infrapunatähtäimet, tutkat ja säteilynsuojatekniikka. Matkansa jälkeen Lehmus esitti Skogille kirjallisen raportin, joka hävitettiin saman tien.
Hankinnan rahoitus muodostui ongelmalliseksi. Lehmusta ja Skogia puolustusministerinä seuranneen Päiviö Hetemäen keskusteluissa 1955 tuli esille  ulkopuolisen, yksityisen rahoituksen mahdollisuus. Tämän toimintamallin toteutuminen ja siihen liittyvien epäselvien menettelytapojen paljastuminen johtivat myöhemmin Lehmuksen erottamiseen kansliapäällikön tehtävästä.
Amerikansaukko
Amerikansaukko eli kanadansaukko (Lontra canadensis) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva, osittain vedessä elävä nisäkäs, joka tunnetaan leikkisästä käytöksestään. Se on eräs suurikokoisimmista lajeista amerikansaukkojen suvussa ja näätäeläinten heimossa. Sen kanta on pysynyt elinvoimaisena, vaikka sitä on metsästetty paljon kauniin turkkinsa vuoksi.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|left|180px|Amerikansaukolla on pienet silmät ja korvat sekä tuuheat viiksikarvat. Amerikansaukolla on pitkänomainen ja virtaviivainen ruumis, joka on täysikasvuisella yksilöllä 90–130 senttimetrin pituinen ja 5–14 kilogramman painoinen. Urokset ovat naaraita suurempia. Häntä on 30–50 senttimetrin mittainen ja kapenee tasaisesti kohti hännänpäätä. Lyhyissä jaloissa on terävät kynnet ja uimista helpottavat räpylät varpaiden välissä.
Amerikansaukon pää on leveä, pyöreä ja pienikorvainen, ja se pystyy sulkemaan sieraimensa ja korvansa sukelluksen ajaksi. Pitkien, herkkien viiksikarvojensa avulla se paikallistaa saaliin sameassakin vedessä. Ihonalainen, paksu rasvakerros ja tuuhea, öljyinen turkki suojaavat sitä kylmältä. Turkki on selästä tummanruskea tai miltei musta ja vatsasta vaalea ja harmaanruskea. Kurkku ja posket ovat kullanruskeat.
Levinneisyys
Amerikansaukkoa esiintyy kaikkialla Kanadassa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta ja Yhdysvalloissa Isojajärviä ympäröivissä osavaltioissa sekä Meksikonlahden ja Tyynenmeren rantaosavaltioissa. Meksikossa sitä tavataan Rio Granden ja Coloradojoen suistossa.
Elinympäristö
pienoiskuva|left|180px|Amerikansaukko viettää paljon aikaa vedessä. Amerikansaukko viihtyy puhtailla sisävesillä ja merenrannoilla, missä sille on tarjolla riittävästi ravintoa. Se on hyvin sopeutuvainen eliö, jota tavataan niin kylmissä kuin kuumissakin ilmastoissa, merenpinnan tasolta korkeille ylängöille. Tyypillisiä elinympäristöjä ovat joet, järvet ja estuaarit sekä marskimaat ja suot.
Amerikansaukon elinpiiri voi olla 8–78 neliökilometrin laajuinen – alueen koko riippuu ilmeisesti ravinnon saatavuudesta ja ympäristön puhtaudesta. Uroksilla elinpiiri on yleensä laajempi kuin naarailla. Laajasta elinpiiristä huolimatta amerikansaukko ei ole kovin reviiritietoinen ja välttelee enimmäkseen lajitovereitaan.
Amerikansaukko ei kaiva itse pesäänsä vaan etsii sille luonnosta suojaisan paikan esimerkiksi vanhasta pesäkolosta, tiheästä rantakasvillisuudesta, kaislikosta tai kaatuneen puun alle jääneestä onkalosta. Pesässä on usein vedenalainen sisäänkäynti, josta johtaa käytävä varsinaiseen pesäkammioon. Pesäkammio on vuorattu lehdillä, korsilla, sammaleilla, kaarnalla ja karvoilla.
Käyttäytyminen
pienoiskuva|240px|[[San Franciscon lahti|San Franciscon lahdella eläviä amerikansaukkoja.]] Amerikansaukot elävät yksin tai perheryhmissä, joihin kuuluu emo poikasineen. Ne kommunikoivat lajitoveriensa kanssa ääntelemällä, koskettelemalla ja elehtimällä. Lisäksi ne jättävät ympäristöönsä hajumerkkejä virtsaamalla ja ulostamalla sekä erittämällä voimakasta myskintuoksuista eritettä häntänsä tyvessä sijaitsevista rauhasista.
Amerikansaukko on yöeläin, mutta liikkuu elinympäristössään myös aamuvarhaisella ja myöhään iltapäivällä. Se on taitava uimari ja kykenee pysyttelemään sukelluksissa jopa 8 minuutin ajan. Se liikkuu nopeasti myös maalla ja voi juosta parhaimmillaan lähes 30 kilometrin tuntinopeudella. Ympäristönsä havainnoimiseen se käyttää lähinnä tunto- ja hajuaistiaan mutta jonkin verran myös näkö- ja kuuloaistiaan.
Lisääntyminen
pienoiskuva|240px|Amerikansaukko osaa nousta myös kahdelle jalalle. Huomaa varpaiden välistä pilkottavat uimaräpylät. Urokset ovat tekemisissä naaraiden kanssa vain paritteluaikana, joka ajoittuu lopputalveen tai alkukevääseen. Uros parittelee yleensä usean naaraan kanssa, jotka se valitsee elinpiirinsä läheisyydestä. Parittelu tapahtuu vedessä. Hedelmöityneet munasolut kiinnittyvät naaraan kohdunseinämään viiveellä, minkä vuoksi poikaset syntyvät usein vasta vuoden kuluttua siittämisestä, vaikka varsinainen kantoaika kestää vain kaksi kuukautta.
Emo synnyttää poikaset pesäkammioon joskus marras- ja toukokuun välillä, yleisimmin maalis- tai huhtikuussa. Poikueessa on 1–6 karvaista, täysin avutonta poikasta, joiden silmät avautuvat kuukauden kuluttua syntymästä. Ne vieroittuvat emostaan 3 kuukauden ikäisinä ja jättävät tämän 6–12 kuukauden ikäisinä. Amerikansaukosta tulee sukukypsä 2–3 vuoden iässä ja sen keskimääräinen elinikä on luonnossa 8–9 vuotta. Vankeudessa se voi elää jopa 21-vuotiaaksi.
Suojelu ja uhat
Amerikansaukko on haluttu riistaeläin Kanadassa ja Yhdysvaltojen länsiosissa kauniin ja kestävän turkkinsa vuoksi. Laji oli jo häviämässä sukupuuttoon levinneisyysalueensa eri osista, varsinkin tiheään asutuilta alueilta Yhdysvaltojen Keskilännessä ja itäosissa, mutta tehokkailla suojelutoimenpiteillä ja palautusistutuksilla sen paikallisia kantoja on onnistuttu elvyttämään. Se on kuitenkin yhä vaarantunut Keskilännessä ja Appalakkien vuoristossa. New Mexicosta laji on hävinnyt kokonaan ja Etelä-Carolinassa ja Floridassa sen kanta tunnetaan puutteellisesti.
Ihmisen lisäksi amerikansaukkoa uhkaavat punailves, kojootti, petolinnut, alligaattori ja jotkin muut suurpedot. Se pakenee saalistajiaan ketteryytensä ja valppautensa avulla ja puolustaa uhattuna itseään ja jälkeläisiään raivokkaasti.
Hugo Salmela
Hugo Salmela (13. kesäkuuta 1884 Kivennapa – 30. maaliskuuta 1918 Tampere) oli punakaartin kyvykkäimpiä johtajia Suomen sisällissodassa. Hän toimi pohjoisen rintaman ylipäällikkönä Mihail Svetšnikovin jälkeen helmikuun lopusta 1918 aina kuolemaansa asti. Hän johti Tampereen puolustusta Tampereen taistelun aikana, mutta kuoli räjähdysonnettomuudessa. Salmelalla ei ollut minkäänlaista sotilaskoulutusta.
Aiemmat vaiheet
Salmelan vanhemmat olivat sahatyöntekijä Matti Salmela (entinen Sikanen) ja Carolina Pellis, jotka olivat molemmat talollisperheistä. Salmela oli vanhempiensa kahdeksasta lapsesta nuorin. Hän kävi kansakoulun Raivolassa. Hän oli vuodesta 1913 naimisissa kotkalaisen Hilma Siiderin kanssa. Heille syntyi kaksi poikaa.
Salmela oli ammatiltaan sekatyömies ja vapaa-aikanaan harrastelijanäyttelijä. Hän työskenteli lautatarhatyömiehenä Kotkassa vuodesta 1903 alkaen. Hän näytteli Kotkan työväenteatterissa ja toimi Kymin seuranäyttämön johtajana vuonna 1917. Hän asui Kotkan työväentalolla.
Toiminta punakaartissa
Salmela nousi syksyllä 1917 punakaartin Kotkan rykmentin III pataljoonan eli Kymin punakaartin päälliköksi. Hän osallistui punakaartien edustajana Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) puoluekokoukseen marraskuussa 1917 Helsingissä, mutta ei käyttänyt siellä puheenvuoroja. Sisällissodan puhjetessa hän kuului punakaartin Kotkan piiriesikuntaan. Sodan alussa Salmela komensi Kotkan, Haminan ja Pyhtään punakaarteja niiden miehittäessä Loviisan osana ruotsinkielisen Itä-Uudenmaan valtausta. Kotkalaiset Ali Aaltonen ja Eero Haapalainen panivat merkille Salmelan johtamistaidot ja nostivat hänet pian Kotkan piiriesikunnasta Savon rintamaesikuntaan.
Salmela nimitettiin punaisten pohjoisen rintaman komentajaksi 18. helmikuuta 1918, ja kaksi päivää myöhemmin määrättiin punaisten ensimmäinen yleishyökkäys. Hän saapui Tampereelle 23. helmikuuta. Hänen sotilaallisena neuvonantajanaan toimi venäläinen everstiluutnantti Georgi Bulatsel. Salmela yritti parantaa punakaartin organisaatiota, mutta oli tyytymätön huonoon sotamenestykseen ja joukkojen kurittomuuteen ja uhkasi jättää paikkansa. Helmikuun yleishyökkäys epäonnistui, kuten myös 9. maaliskuuta käynnistetty toinen yleishyökkäys. Sotasuunnitelman oli laatinut Bulatsel, kun taas Salmela yritti turhaan ehkäistä karkuruutta julistuksilla ja uhkauksilla. Valkoisten aloitettua vastahyökkäyksen kohti Tamperetta punaiset ajautuivat hetkeksi sekasortoon, mutta Salmela onnistui organisoimaan kaupungin puolustuksen. Miehistön parissa liikkuneiden petoshuhujen hälventämiseksi häntä valvomaan asetettiin kolmihenkinen diktatorio, mutta Tampereen jäätyä saarroksiin hän jäi lähes yksin johtamaan kaupungin puolustusta. Myös Ali Aaltonen pysyi Tampereella, mutta keskittyi juopottelemaan taistelun aikana.
Tampere oli julistettu 20. maaliskuuta sotatilaan, mikä merkitsi kaikille asekuntoisille miehille velvollisuutta liittyä punakaartiin. Silti monet punakaartilaiset piiloutuivat välttääkseen taistelun. Salmela korosti kuria ja määräsi miliisejä toimittamaan piilottelijat kaarteihin ankarien rangaistusten uhalla, mikä vahvisti hänen auktoriteettiaan. Salmela kykeni arvioimaan taitavasti vihollisen toimia ja niiden edellyttämiä vastatoimia, vaikka edellytyksiä kaupungin pitkäaikaiselle puolustukselle ei ollutkaan. Tampereen punaiset eivät antautuneet edes jouduttuaan täydellisesti saarroksiin ja onnistuivat pysäyttämään valkoisten etenemisen muutamaksi päiväksi Kalevankankaan verisessä taistelussa 28. maaliskuuta.
Kuolema
thumb|Tampereen teknillinen opisto. Salmela haavoittui kuolettavasti punaisten päämajassa tapahtuneessa räjähdyksessä 28. maaliskuuta 1918, Tampereen teknillisellä opistolla osoitteessa Pyynikintie 2. Usein esitetyn kertomuksen mukaan punaisten läntisen rintaman entinen komentaja, 31-vuotias maalari Kustaa Salminen viritti ilmeisesti vahingossa käsikranaatin ja heitti sen takaisin käsikranaattien säilytyskoriin, joka räjähti. Salmela oli juuri astumassa ovesta huoneeseen, kun räjähdys paiskasi hänet takaisin portaikkoon. Räjähdyksessä kuoli useita punaisten esikunnan jäseniä. Salmela, jonka alaruumis oli lähes katkennut, vietiin Aleksanterin koululla toimineeseen sairaalaan, jossa hän kuoli vammoihinsa 30. maaliskuuta. Toisinaan on väitetty, että Salminen olisi aiheuttanut räjähdyksen tahallisesti raivatakseen pois epäpätevinä tai pettureina pitämänsä Tampereen esikunnan jäsenet. Tätä selitystä pidetään epätodennäköisenä, varsinkin kun Salmela astui puhtaasti sattumalta huoneeseen juuri räjähdyshetkellä. Salminen selvisi räjähdyksestä hengissä.
Kimmo Lehtimäki ja Timo Malmi ovat tutkineet Salmelan kuolemaa käsitteleviä kirjoituksia, ja he ovat selvittäneet, että alun perin Salmelan kerrottiin kuolleen esikuntaan lentäneestä valkoisten tykistön kranaatista. Kertomus Kustaa Salmisen aiheuttamasta Salmelan kuolemasta perustuu heidän mukaansa kansanedustaja Emil Saarisen salanimellä Arvid Luhtakanta 1938 julkaisemaansa teokseen Suomen punakaarti kirjoittamaansa tarinaan. Sen liitti J. O. Hannula samana vuonna ilmestyneeseen teoksensa Suomen vapaussodan historia täydennettyyn laitokseen, ja sen jälkeen kertomusta on esitetty eri versioin tapahtuman kuvauksena.
Salmelan seuraajaksi punaisen Tampereen puolustuksen johtajana valittiin Verner Lehtimäki. Salmela haudattiin punaisten sankarihautaan Pyynikinharjulle. Myöhemmin valkoiset kaivoivat ruumiin ylös ja hautasivat sen Kalevankankaan joukkohautaan. Salmelan vaimo pakeni lasten kanssa Pietariin, jossa he nuorempaa poikaa Taistoa lukuun ottamatta kuolivat seuraavana vuonna pilkkukuumeeseen.
Muistaminen
Suomen puolustusvoimat hankki vuonna 1975 Salmelan muotokuvan, joka on ollut sen jälkeen esillä Sotamuseon perusnäyttelyssä.
Veikko Lavi on levyttänyt laulun ”Punakenraali Hugo Salmelan kunniaksi” vuonna 1980 julkaisemalleen albumille Punaiset ja valkoiset – Lauluja vaikeilta ajoilta.
Japanese chin
Japanese chin on japanilainen kääpiökoirarotu. Suomessa rodun suosio on ollut vakaa 1970-luvulta lähtien, mutta viime vuosina se on alkanut hieman laskea. Pentuja syntyy vuosittain noin 80 ja koko kanta on noin 4 000 yksilöä.
Ulkonäkö
Pää on pyöreä ja leveä, kuono lyhyt, silmät suuret ja pyöreät. Runko on neliömäinen, joskin nartut ovat rungoltaan hieman uroksia pitempiä. Karvapeite on pitkä, suora ja silkkinen; koko runko naamaa lukuun ottamatta on runsaan karvan peittämä. Väritys on joko mustavalkoinen tai punavalkoinen; leveä päälaelta kuonoon ulottuva valkoinen läsi on toivottava ominaisuus. Säkäkorkeus on noin 25 cm, narttu on urosta hieman pienempi.
Luonne ja käyttäytyminen
Luonteeltaan japanese chin on lempeä, eloisa, leikkisä, kiltti ja tottelevainen. Chineillä ei varsinaisesti ole miellyttämisenhalua, mutta oikealla motivoinnilla, esimerkiksi makupaloilla saat chinin toimimaan hyvin. Ne oppivat erittäin nopeasti uusia ja erilaisia asioita. Temppuja on helppo opettaa. Myös pienille koirille sopiviin lajeihin, kuten TOKOon, DOBOon, aglityyn ja rallytokoon, chinit sopeutuvat hyvin. Ne eivät hauku juurikaan eivätkä välitä muista koirista. Chinit rakastavat vapaana juoksemista esimerkiksi omalla pihalla tai metsässä. Ne eivät vaadi erityisen pitkiä hihnalenkkejä, mutta nauttivat niistäkin.
Alkuperä
Rodun juuret juontavat vuoteen 732, jolloin Korean hallitsijat antoivat sen esi-isiä lahjaksi Japanin hoviin. Seuraavan vuosisadan aikana Japaniin tuotiin vielä paljon lisää rodunedustajia. Lisäksi Tung-dynastian (618–910) aikana Kiinassa ja Po H'ain-dynastian (698–926) aikana Koreassa palvelleet japanilaiset lähettiläät toivat kotimaahansa palatessaan mukanaan paikallisia yksilöitä. Vuosien 1680–1709 aikana chinejä kasvatettiin Edon linnassa "koristekoiriksi".
Englantiin ensimmäinen rodunedustaja saapui vuonna 1613 brittikapteeni Searlesin mukana ja Yhdysvaltoihin useampia yksilöitä vuonna 1853 USA:n laivaston kommodori Perryn mukana - näistä jälkimmäisistä kaksi annettiin lahjaksi kuningatar Viktorialle. Vuodesta 1868 alkaen rotu onkin ollut erityisesti aatelisnaisten suosiossa.
Hoito
Japanese chinin turkki on pitkä ja silkkinen, mutta sen turkinhoito ei ole kovin hankalaa. Pysyäkseen kunnossa turkki vaatii kuitenkin säännöllistä ja perusteellista hoitoa. Pesu kuukauden parin välein on tarpeen ja harjaus pari kertaa viikossa. Etenkin korvakarvat täytyy kammata huolellesesti, sillä pitkien karvojen takia korvat takkuuntuvat helposti. Ulkokorvia kannattaa myös putsata säännöllisesti, sillä korvien roikkuessa alaspäin ne myös likaantuvat herkemmin.
Sean Paul
Sean Paul (oik. Sean Paul Ryan Francis Henriques, s. 9. tammikuuta 1973 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen Grammy-palkittu räppäri sekä reggae- ja dancehall-artisti.
Irti (Ismo Alangon albumi)
Irti on Ismo Alangon albumi vuodelta 1996. Levy on Alangon kokeilu tehdä albumi kiireessä. "Levyt tulee sen myötä, että on materiaalia. No, olen semmoisenkin tehnyt kerran, että on päätetty tehdä levy nyt - kaksi viikkoa aikaa, selkä seinää vasten, ja biisit siitä. Mutta se ei ole ihanteellisin tapa tehdä. Kyllä se levy julkaistiinkin [Irti], mutta yleensä on lähdetty siitä, että musiikin täytyy olla ensin, ja sitten aletaan miettiä levyjä." Levyn kokoonpano keikkaili ilman "Izmo" Heikkilää nimellä Ismo Alanko & Vapaat Soittajat. Levyltä julkaistiin single, jolla on Izmon remix-versiot kappaleista Kriisistä kriisiin ja Rokin kreivi sekä levyllä julkaisematon kappale Muutetaan pois.
Sean Paul
Debyyttialbuminsa Stage One hän julkaisi vuonna 2000. Vuonna 2002 valmistui toinen, menestynyt studioalbumi Dutty Rock, joka sisälsi hittikappaleet "Gimme the Light" ja "Get Busy". Sean Paul vieraili myös Beyoncén "Baby Boy" -kappaleella ja Blu Cantrellin "Breathe"-remixissä. Hänen kolmas albuminsa, The Trinity, ilmestyi vuonna 2005. Levyltä nousivat suurhiteiksi singlet "We Be Burnin" ja "Temperature". Albumista tuli edeltäjänsä tavoin menestys.
Irti (Ismo Alangon albumi)
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko, sovittanut Alanko paitsi "Piste" (Alanko - Heikkilä) ja "Aika kuolla" (Alanko - Kätkä).
Sean Paul
Sean Paul on vieraillut musiikkikanava MTV:n ohjelmissa Punk’d ja Making the Video. Hän teki myös yhteishitin "Break it off" barbadosilaisen laulaja Rihannan kanssa. Vuoden 2010 kuumin hitti Sean Paulilta on Bob Sinclairin kanssa yhteistyönä tehty Keshan kappale "Tik Tok". Sean Paulin vuonna 2011 ilmestyneestä singlestä "She Doesn't Mind" tuli YouTube- ja radiohitti. Lisäksi hän on ollut mukana Simple Planin kappaleella "Summer Paradise". Hänen kuudes studioalbuminsa Full Frequency julkaistiin vuonna 2014. Tällöin hän myös lähti levy-yhtiöstään Atlantic Recordsilta ja ryhtyi itsenäiseksi artistiksi.
Irti (Ismo Alangon albumi)
Muusikot
+
Sean Paul
Vuonna 2016 Sean Paul on ollut vierailevana artistina mm. Sian kappaleella ”Cheap Thrills”, Little Mixin kappaleella ”Hair” sekä Jay Seanin kappaleella ”Make My Love Go”.
Hjalte
Hjalte on miehen etunimi. Se on muinaispohjoismainen nimi, jonka merkitys on ’mies Shetlandinsaarilta’ (vrt. Hjaltland, Shetlandinsaarten nimi islanniksi).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 20–40 Hjalte-nimistä miestä.
Nimipäivä
Hjalte-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1929–1949. Nimipäivä oli 18. kesäkuuta.
José Moreira
thumb|200px|José Moreira
José Filipe da Silva Moreira (s. 20. maaliskuuta 1982 Massarelos, Porto) on portugalilainen jalkapallomaalivahti, jonka seura on Swansea City. Hänen kasvattajaseuransa on SC Salgueiros. Hän pääsi Portugalin maajoukkueeseen vuonna 2004, mutta ei ole pelannut joukkueessa otteluakaan.
Suomi kesäolympialaisissa 1932
Suomi saavutti kesäolympialaisissa 1932 25 mitalia, joista viisi oli kultaisia, kahdeksan hopeisia ja kaksitoista pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui seitsemänneksi.
Lindau
Lindau on kaupunki Baijerin osavaltiossa, eteläisessä Saksassa. Se on samannimisen piirikunnan keskuskaupunki ja kuuluu Schwabenin hallintopiiriin. Kaupunki sijaitsee Bodenjärven itäisellä rannalla lähellä Itävallan ja Sveitsin rajaa. Lindaun historiallinen vanhakaupunki sijaitsee 0,68 neliökilometrin kokoisella saarella.
Historia
thumb|left|Ilmakuva Lindausta Varhaisin maininta Lindausta historiallisissa lähteissä on peräisin vuodelta 882. Tuolloisessa dokumentissa St. Gallenista kotoisin ollut munkki kertoi kreivi Adalbert von Rätienin perustaneen nunnaluostarin saarelle. Vuonna 1180 alueelle perustettiin St. Stephanin kirkko, ja vuonna 1224 fransiskaanit perustivat uuden luostarin saarelle. 1270-luvulla Lindausta tuli vapaa keisarillinen kaupunki kuningas Rudolf I Habsburgilaisen hallintokaudella.
Uskonpuhdistuksen myötä Lindau kääntyi protestanttisuuteen vuonna 1528. Kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen vuonna 1655 kaupungissa pidettiin sota-ajan muistoksi ensimmäinen Lindauer Kinderfest.
Aeschachin, Hoyrenin ja Reutinin alueet liitettiin Lindauhun vuonna 1922. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkia hallinnoivat ranskalaiset. Se palautettiin Baijerille vuonna 1955.
Rannikkovesikuusi
Rannikkovesikuusi (Hippuris lanceolata) on ratamokasveihin kuuluva monivuotinen vesikasvi. Sillä on pitkä vaakasuora juurakko, josta kasvaa pystyjä haarattomia ilmaversoja, joiden korkeus on 15–40 senttimetriä. Pienet lehdet kasvavat versossa säteittäisinä kiehkuroina; verson keskivaiheilla yhdessä kiehkurassa on tavallisesti kuusi lehteä. Lehtien muoto on kapeansuikea-kapeanvastapuikea, kärki on tylpähkö, pituus 1–2 cm ja leveys 1,5–3 millimetriä. Vähäisiksi surkastuneet kukat kasvavat lehtihangoissa. Vesikuusten määrittäminen on perustunut lehtituntomerkkeihin, joissa rannikkovesikuusi on kahden muun lajin, lamparevesikuusen (Hippuris vulgaris) ja nelilehtivesikuusen (Hippuris tetraphylla), välimuoto. Se on usein tulkittu näiden risteymäksi, mutta voidaan luokitella myös lajiksi.
Suomessa rannikkovesikuusta kasvaa koko rannikon matkalla. Se elää merenrantojen lahdissa matalassa vedessä. Kasvi luokitellaan Suomessa silmälläpidettäväksi (NT).
Archiv Produktion
Archiv on Deutsche Grammophonin (DG) omistama vuonna 1947 perustettu levymerkki, joka on erikoistunut vanhan musiikin julkaisemiseen. Levymerkille äänittävistä taiteilijoista tunnetuimpia ovat Helmut Walcha, Karl Richter, sir John Eliot Gardiner ja Trevor Pinnock.
DG julkaisee Archiv Blue -merkillä vanhempia äänityksiä halvempaan hintaan.
Donington Park
52.83056°N, -1.37528°W
Donington Park on moottorirata, joka sijaitsee North West Leicestershiressa, Isossa-Britanniassa. Sitä on käytetty MotoGP-sarjassa ja Formula 1:ssä. Se on myös musiikkifestivaalien pitopaikka. Formula 1 -sarjan piti palata Doningtoniin kaudeksi 2010, mutta rahavaikeuksien vuoksi niin ei käynyt.
Formula E -sarja käyttää rataa ennen kauden alkua järjestävien testien ajoratana. Itse kilpailuja Formula E -sarjassa ei radalla ajeta, sillä kaikki sarjan osakilpailut ajetaan katuradoilla.
Historia
Radalla on ajettu eri kilpailusarjojen kilpailuja, kuten esimerkiksi Britannian vakioautosarjaa, MotoGP:tä sekä Formula 1 -kilpailu vuonna 1993, jonka voitti Ayrton Senna. Autosport-lehti luonnehti sitä ”vuosikymmenen ajoksi”, koska Senna nousi kilpailun alussa viidenneltä sijalta kärkipaikalle ja voitti toiseksi ajaneen Damon Hillin yli minuutin aikaerolla. Rata-alueella on myös Sennan muistomerkki lahjatavarakaupan vieressä.
Conciergerie
thumb|upright=1.5|Conciergerie pohjoisesta Seinen yli nähtynä. thumb|Tour de l’Horloge -kellotorni seinäkelloineen. Conciergerie on entinen palatsi ja vankila, joka sijaitsee Pariisin keskustassa Île de la Citén saarella. Se on osa Pariisin oikeuspalatsia (Palais de Justice de Paris), ja sitä käytetään edelleen oikeustalona. Ranskan vallankumouksen aikaan Conciergeriessa oli tuhansia teloitusta odottaneita poliittisia vankeja.
Conciergerien koillisnurkassa on 1300-luvulla rakennettu kellotorni (Tour de l’Horloge), jonka yhteydessä sijaitsee Pariisin ensimmäinen ja vanhin julkinen kello.
Keskiajalla: kuninkaan kaupunkipalatsi
thumb|1400-luvun ranskalaisen rukouskirjan ja kalenterin [[Les Très Riches Heures du Duc de Berryn kuvitusta kesäkuun kohdalla. Taustalla Conciergerie kuninkaallisena palatsina.]] Roomalaiset valtasivat Île de la Citén myöhäisantiikin aikana. Myöhemmin saaren länsiosa oli merovingihallitsijoiden palatsin paikka, ja 900–1300-luvulla se oli Ranskan kuninkaiden palatsi, palais de la Cité. Ludvig IX:n (1226–1270) ja Filip IV:n (1284–1314) aikaan palatsia laajennettiin ja vahvistettiin.
Aikaisimmat Valois-dynastian kuninkaat jatkoivat palatsin kehittämistä 1300-luvulla, mutta kuningasperhe hylkäsi palatsin vuonna 1358 muuttaen joen toiselle puolelle Louvreen. Palatsi jatkoi hallinnollisten toimien palvelemista. Vuonna 1391 rakennus muutettiin vankilaksi. Sen vankeina oli tavallisia rikollisia ja poliittisia vankeja. Kuten muilla sen ajan rikollisilla, rangaistukset riippuivat hyvin paljon heidän varallisuudestaan, asemastaan ja suhteistaan. Rikkaimmat tai vaikutusvaltaisimmat vangit saivat yleensä oman sellin, jossa oli sänky, pöytä ja kirjoitusvälineet. Hieman köyhemmillä vangeilla oli varaa maksaa yksinkertaisesti sisustetuista selleistä (pistoles), joissa oli kova sänky ja ehkä pöytä. Köyhimmät, joista käytettiin nimitystä pailleux, suljettiin pimeisiin, kosteisiin ja tuholaisten saastuttamiin selleihin (oubliettes, kirjaimellisesti 'unohdettu paikka'). Nimen mukaisesti heidät jätettiin sinne kuolemaan olosuhteissa, jotka mahdollistivat ruton ja muiden vankilan epähygieenisissä olosuhteissa yleisten tautien leviämisen.
Rakennus sai nimensä siitä, että ollessaan osa kuninkaan palatsia se oli palatsin ylivartijan eli conciergen alainen. Vankilaksi muuttamisen jälkeen myös vankilanjohtajasta käytettiin samaa nimeä. Conciergeriessä oli vankina ja kidutettavana muun muassa kuningas Henrik IV:n murhaaja François Ravaillac.
Junno Laanti
Junno Laanti (13. lokakuuta 1925 Suursaari – 26. huhtikuuta 2003 Suonenjoki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Conciergerie
Conciergerie ja Ranskan suuri vallankumous
Conciergeriella oli epämiellyttävä maine jo ennen kuin siitä Ranskan vallankumouksen verisimpänä aikana tuli kansainvälisesti tunnettu ”giljotiinin eteisenä”. Siellä oli enimmillään 1 200 vankia. Vallankumoustuomioistuin toimi suuressa hallissa vuosina 1793–1795 ja tuomitsi kuolemaan 2 600 vankia. Sen säännöt olivat hyvin yksinkertaiset. Vain kaksi päätöstä oli mahdollista: toteaminen syyttömäksi tai kuolemantuomio, yleensä jälkimmäinen. Tunnetuimpiin vankeihin ja uhreihin kuuluivat kuningatar Maria Antoinette, runoilija André Chénier, Charlotte Corday, Madame Élisabeth, Madame du Barry ja girondistit. Matkalla teloituspaikalle uhrit kulkivat Salle Saint-Louis’n kautta, mistä se sai nimen Salle des Perdus, ”Tuomittujen huone”.
Junno Laanti
Laannin vanhemmat olivat kalastaja Arvo Johannes Laanti ja Lyyli Lempi Dagmar Naski ja puoliso vuodesta 1950 Maija Inkeri Leskinen. Laanti osallistui ryhmänjohtajana jatkosotaan 1943–1944 ja tuli ylioppilaaksi sodan jälkeen 1945. Diplomi-insinööriksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1951. Laanti työskenteli jo opiskeluaikanaan Keskuslaboratoriossa ja meni 1950 töihin Veitsiluoto-yhtiön puoliselluloosatehtaalle Kemiin. Apulaisinsinöörin tehtäviensä ohella Laanti toimi tehtaan ammattikoulun sivutoimisena opettajana ja oli myöhemmin myös koulun rehtori. Tehtaan käyttöinsinööri hänestä tuli 1954, sulfiittiselluloosatehtaan suunnitteluinsinööri 1957, tehtaan teknillinen johtaja 1959 ja tehtaanjohtaja 1965. Koko Veitsiluoto-yhtiön teknilliseksi johtajaksi hän eteni 1968, tuotantojohtajaksi 1972 ja perusteollisuuden johtajaksi 1974. Laanti oli yhtiön johtokunnan jäsen vuodesta 1968. Vuonna 1983 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Laanti jäi tehtävistään eläkkeelle 1990. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kersantti (1977).
Conciergerie
Myöhempi käyttö
1800-luvulla Conciergerien käyttöä vankilana jatkettiin arvokkaille vangeille, joista huomattavimpana tuleva Napoleon III. Maria Antoinetten sellistä tehtiin hänen muistolleen omistettu kappeli. Conciergerielle ja oikeuspalatsille tehtiin 1800-luvun puolivälissä suuri kunnostus, joka muutti niiden ulkoasua huomattavasti. Vaikka rakennus näyttää keskiaikaiselta linnoitukselta, ulkoasu on todellisuudessa vuodelta 1858.
Conciergerie avattiin yleisölle vuonna 1914 historiallisena muistomerkkinä. Se on nykyisin suosittu matkailukohde, vaikka vain suhteellisen pieni osa siitä on yleisölle avoin. Suurinta osaa käytetään edelleen oikeussalina.
Lähteet
48.85639°N, 2.34556°W
Sum
thumb|300px|Mongolian sumit Sum on Mongolian aluejaon yksikkö. Mongolia on jaettu aimageihin eli provinsseihin tai maakuntiin, jotka jakautuvat edelleen sumeihin. Sum on samantyyppinen yksikkö kuin piirikunta. Sumit jakautuvat edelleen bag-nimisiin yksiköihin: jokaisessa sumissa on vähintään yksi sumin keskuspaikkakunnan käsittävä bag ja yksi maaseutu-bag, mutta useimmiten jälkimmäisiä on kolme tai neljä. Mongolia jakautuu nykyään yhteensä 331 sumiin ja 1 671 bagiin (vuonna 2008).
Sum tarkoittaa kirjaimellisesti nuolta, ja alun perin se oli sotilaallinen yksikkö, jota käytettiin jo ennen Tšingis-kaania. Mongolivaltakunnan aikaan sum käsitti noin 150–200 kotitaloutta. Kiinan valtakaudella sum oli Mongolian aluejaon pienin yksikkö hošuun alapuolella. Tällöinkin sillä oli sotilaallinen rooli: sumin täytyi toimittaa vuoden 1789 lain mukaan armeijalle 150 asekuntoista miestä. Mongoliassa oli 239 sumia vuonna 1830, mutta niiden määrä vaihteli suuresti väestönkasvun tai väestön vähenemisen mukaan. ”Puolikkaita” sumeja, jotka olivat liian pieniä toimittamaan tarpeeksi miehiä aseisiin, kutsuttiin nimellä hondogo. Myös sumien määrä khošuu-yksiköissä vaihteli huomattavasti. Nykyinen sum-järjestelmä syntyi vuonna 1931, kun suuremmat piirikunnat jaettiin neuvostokauden alussa 324 sumiin.
Frank Chapot
Francis Davis ”Frank” Chapot (24. helmikuuta 1932 Camden, New Jersey – 20. kesäkuuta 2016 Bound Brook, New Jersey) oli yhdysvaltalainen esteratsastaja ja olympiamitalisti.
Kaikissa kuusissa kesäolympialaisissa vuosien 1956–1976 välillä kilpaillut Chapot kuului Yhdysvaltain olympiahopeaa Roomassa 1960 ja Münchenissä 1972 saavuttaneisiin joukkueisiin. Hän saavutti lisäksi useita olympiasijoituksia seitsemän parhaan joukkoon ja oli yksilökilpailussa parhaimmillaan neljäs. Olympiamenestyksensä lisäksi Chapot saavutti mitalisijoja Pan-Amerikan kisoista ja EM-kilpailuista.
Chapot kuoli hoitokodissa New Jerseyssä 84-vuotiaana 20. kesäkuuta 2016.
Sabina Valbusa
Sabina Valbusa (s. 21. tammikuuta 1972 Verona, Italia) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän on saavuttanut arvokisoista Italian viestijoukkueessa hopean ja kolme pronssia.
Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maailmancupin osakilpailuvoittonsa Valbusa saavutti 13. maaliskuuta 2004 Pragelaton laduilla. Urallaan hän on ollut yhdeksän kertaa maailmancupissa palkintokorokkeella.
Valbusa on käynyt läpi viidet talviolympialaiset. Ramsaussa 1998 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa sijalle 17. Salt Lake Cityssä 2002 15 km:n perinteisellä kymmenes, 10 km:n yhdistelmäkisassa yhdeksäs, sprintissä 17:s ja viestissä kuudes. Torinossa 2006 Valbusa oli 15 km:n yhdistelmäkisassa 17:s, viestissä hän otti joukkueensa kanssa pronssia ja 30 km:llä hän oli kymmenes. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijalle 17.
Sabina Valbusan veli Fulvio on myös menestynyt hiihtäjänä.
Kansanusko
pienoiskuva|[[Pihlajat|Pihlaja on ollut suomalaisille pyhä puu, johon on liitetty erilaisia uskomuksia. ]] pienoiskuva|[[Yōkai|Yōkait ovat japanilaista kansanuskomusta.]] Kansanusko tarkoittaa kansanperinteessä ilmeneviä käsityksiä yliluonnollisesta: taiat, enteet, tarinat, legendat ja muut vastaavat.
Le Raincy
Le Raincy on Ranskan kunta Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 13 kilometriä Pariisin keskustasta itäkoilliseen. Se sijaitsee Île-de-Francen hallintoalueella Seine-Saint-Denis’n departementissa ja on Le Raincyn arrondissementin prefektuuri. Vuoden 2012 väestölaskennan mukaan Le Raincyssä oli noin 14 tuhatta asukasta. Kunta on ympäröiviä kuntia pienempi, mutta sen merkitystä kasvattavat muun muassa sen alueelle sijoittuneet monet koulut.
Le Raincyn kunta muodostettiin vuonna 1869 osista Livry-Garganin, Clichy-sous-Bois’n ja Gagnyn kuntia. Le Raincyn naapurikunnat ovat luoteessa Livry-Gargan, koillisessa Clichy-sous-Bois, kaakossa Gagny, etelässä Villemomble ja lännessä Les Pavillons-sous-Bois.
Le Raincyssa on RER-linjan asema Le Raincy – Villemomble – Montfermeil.
Gruen kirkkopalo
Gruen kirkkopalo tapahtui Norjan Gruessa 26. toukokuuta 1822, kun Gruen kirkossa syttyi tulipalo kesken messun. Palossa kuoli 113 (joidenkin lähteiden mukaan 116 tai 117) henkilöä.
Palo
Kirkko oli helluntain vuoksi täynnä: siellä oli palon syttyessä 500–600 ihmistä. Palo sai alkunsa kirkon ulkoseinästä ja levisi pian sen sisälle. 10–15 minuutin kuluttua kirkko oli ilmiliekeissä, ja se paloi maan tasalle.
Evakuointia vaikeuttivat kirkon sisään aukeavat ovet. Palon levittyä kirkon sisään siellä syntyi paniikki, joka osaltaan haittasi evakuointia. Palossa kuolleista vain seitsemän oli miehiä. Lapsia kuoli ainakin 45. Paljon ihmisiä jäi loukkuun portaisiin, jotka johtivat parville, jossa yleensä istuivat naimattomat naiset. Rakennuksesta ulos päässeet yrittivät pitää ovia auki auttaakseen muita, mutta tulipalon kuumuuden ja ihmismassan aiheuttaman paineen vuoksi tämä oli vaikeaa. Palon uhreista voitiin tunnistaa vain vouti Dines Guldberg Høegh sapelinsa perusteella.
Palon syy ei koskaan selvinnyt. Erään teorian mukaan palon sytytti kynttilöiden sytyttämistä varten kirkkoon tuoduista kekäleistä lähtenyt kipinä. Toisen teorian mukaan palon aiheutti joku, joka kokeili polttolasia kirkon ulkopuolella.
Gruen kirkkopalon seurauksena Norjassa säädettiin seuraavana vuonna laki, jonka mukaan kaikkien julkisten rakennusten ovien tuli aueta ulospäin.
Tšopina
thumb|220px|Tšopinan kunta Karhumäen piirin kartalla. Tšopina, Tšepina tai Tšobene on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 17 kilometriä Karhumäestä länteen. Kylässä on 270 ja kunnassa 649 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Tšopinan kunnan pinta-ala on 1 501,35 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Karhumäen piirin Paateneen, idässä Pinduisen ja Karhumäen, etelässä Kontupohjan piirin Käppäselän ja Hirvaksen, sekä lännessä Suojärven piiriin Porajärven kuntiin.
Seudulla virtaavat Semsjoki (Semtša), Uunitsanjoki (Unitsa), Kumsa ja Porusta. Järviä ovat Seesjärvi, Kumsjärvi, Semsjärvi, Osterjärvi ja Vuosmajärvi (Vožema).
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Kumsin (ven. Kumsa-2), Padunin ja Suurselän (Bolšaja Selga) asutukset sekä Ahvenjärven (Ostretšje), Karjalan Maaselän, Karsikkoselän (Karzikozero), Kumsjärven, Lahdenperän (Zaozerje), Mäntyselän ja Semsjärven kylät. Suurempia asutuskeskuksia ovat vajaan kahdensadan asukkaan Mäntyselkä ja Kumsi sekä reilun sadan asukkaan Padun. Lahdenperässä, Semsjärvellä ja Suurselässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 63 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 23 % karjalaisia, 5 % ukrainalaisia ja 5 % valkovenäläisiä.
Historia
Tšopinan karjalaiskylä kuului Mäntyselän kuntaan 1920-luvulle asti, jolloin kunta lakkautettiin ja liitettiin Karhumäen piiriin. Jatkosodassa vuosina 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä.
Liikenne, talous ja palvelut
Tšopinan kautta kulkee Karhumäen, Juustjärven ja Porajärven välinen maantie. Kylässä on geologian tutkimusyritys, metsänhoitoalueen konttori ja sahalaitos. Kumsissa toimii Karhumäen meijeri. Palveluihin kuuluvat kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus sekä lääkintäasema.
Nähtävyydet
Kunnan alueelta on löydetty kaksi kivikautista asuinpaikkaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu Kumsjärven kylän tsasouna. Seudulla on jatkosodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikkoja.
Brad Gushue
pienoiskuva|oikea|Gushue vuonna 2018 Bradley Raymond "Brad" Gushue (s. 16. kesäkuuta 1980 St. John'sissa, Newfoundland ja Labradorissa, Kanadassa) on kanadalainen curling-pelaaja. Gushue toimi Kanadan joukkueen nelosheittäjänä sen voittaessa olympiakultaa 2006 Torinon kisoissa.
Toukokuussa 2005 Gushue kutsui joukkueeseensa kokeneen kaksinkertaisen maailmanmestarin Russ Howardin Kanadan olympiakarsintoihin. Aluksi Howard oli vain varamies, mutta Mike Adam teki vapaaehtoisesti tilaa kokeneelle Howardille, joka käytännössä toimi myös joukkueen kapteenina. Joukkue selviytyi Kanadan kovatasoisista sisäisistä karsinnoista olympialaisiin, missä se sijoittui alkusarjassa toiseksi ja eteni loppuotteluun. Loppuottelussa joukkue voitti Markku Uusipaavalniemen kipparoiman Suomen ja saavutti olympiakultaa. Joukkueessa pelasivat Gushuen lisäksi Mark Nichols (kolmosheittäjä), Russ Howard (kakkosheittäjä ja kapteeni), Jamie Korab (ykkösheittäjä) ja Mike Adam (varamies).
Addams Family – Sukukokous
Elokuva ei ole suora jatko-osa kahdelle Paramount Picturesin vuosina 1991 ja 1993 tuottamille Addams Family-elokuville.
Fun Factory
Fun Factory on saksalainen elektronista musiikkia esittävä vuonna 1992 perustettu yhtye. Yhtyeen keulakuvana on hampurilainen hip hop-artisti Toni Cottura. Fun Factoryn suosio oli suurimmillaan 1990-luvulla.
Yhtyeen esittämiä kappaleita ovat muun muassa "Take Your Chance", "Pain" ja "I Wanna B With You".
Elokuussa 2016 yhtye julkaisi uuden studioalbumin Back To The Factory.
Muurahaisten kauhu
Muurahaisten kauhu (eng. The Ant Bully) on vuonna 2006 kuvattu tietokoneanimaatio, joka perustuu vuonna 1999 ilmestyneeseen John Nicklen samannimiseen lastenkirjaan. Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat muun muassa Zach Tyler Eisen, Nicolas Cage, Julia Roberts, Meryl Streep, Paul Giamatti, Regina King, Bruce Campbell ja Ricardo Montalbán. Elokuvan on ohjannut John A. Davis. Elokuvan tuottajina toimivat Tom Hanks ja Gary Goetzman. Elokuva jäi Ricardo Montalbánin viimeiseksi roolityöksi.
Suomalaiset
Ohjaus: Antti Jaakola
Käännös: Susanna Suomi/Mediaplant
Roskaruoka
250px|right|thumb|Hampurilainen luokitellaan usein roskaruoaksi. Roskaruoka on ravintosisällöltään epäterveelliseksi luokiteltavaa ruokaa. Usein roskaruoassa on päivittäisiin saantisuosituksiin nähden liikaa jotain yksittäistä ravintoainetta ja tämän lisäksi annoskoot ovat yleisesti katsoen monesti energiapitoisuuksiltaan liian suuria päivittäiseen energiantarpeeseen suhteutettuna.
Roskaruoka-sanan alkuperäinen englanninkielinen nimitys on junk food (engl. junk, 'hylätty tai vanha tavara, joka on tarpeetonta tai arvotonta ; roju ').
Boniitti
pienoiskuva|250px|Boniittiparvi. Boniitti (Katsuwonus pelamis) on keskikokoinen tonnikalansukuinen, kautta maailman lämpimissä merissä elävä kala. Boniitti on maailman tärkeimpiä saaliskaloja, jota käytetään varsinkin japanilaisessa keittiössä. Boniitti liikkuu suurissa, jopa 50 000 yksilön parvissa.
Boniittia kutsutaan yleisesti myös englanninkielisellä kauppanimellään skipjack. Laji ja suku on nimetty japaninkielisen nimensä katsuo mukaan.
Koko ja ulkonäkö
Boniitti voi kasvaa metrin pituiseksi ja suurimmillaan 32 kilon painoiseksi; keskimääräinen paino on 9 kg. Kala voi elää 12 vuoden ikäiseksi. Boniitti muistuttaa paljon Thunnus-suvun aitotonnikaloja, mutta se luokitellaan oman sukunsa Katsuwonus ainoaksi lajiksi. Boniitti on lähes kaikkialta hopean ja harmaan eri sävyjen värinen. Sen tunnistaa helpoiten raidoista vatsassa ja kyljissä lähempänä pyrstöä kuin päätä. Boniitin liha on raakana punaista kuten aidoilla tonnikaloilla.
Levinneisyys
Boniittia tavataan yleisenä kaikissa maailman lämpimissä merissä paitsi itäisestä Välimerestä ja Mustastamerestä. Pohjanmerestä sitä on saatu vain harvoin, sillä se pysyttelee yleensä vesissä, joiden lämpötila on yli 15 °C.
Kalastus ja käyttö
FAOn kalastustilastossa boniitti on kolmannella sijalla luonnosta pyydettyjen kalalajien vuotuisessa saalismäärässä, perunsardellin ja alaskanseidin jälkeen. Vuoden 2012 tilastoitu boniittisaalis maailmassa oli 2,8 miljoonaa tonnia.
Boniittia kalastetaan pitkälläsiimalla, troolilla, nuotalla ja vapavälineillä.
Suurin osa purkkitonnikalasta on boniittia. Sen lihan elohopeapitoisuus on pieni, vaikka se on ravintoketjun loppuosassa. Japanissa boniitista tehdään hyvin monia erilaisia ruokia, esimerkiksi sushia ja sashimia. Katsuobushi eli keitetty, savustettu, kuivattu ja hiutaleiksi höylätty boniitti on tärkeä osa japanilaista keittiötä. Sitä käytetään muun muassa yleismausteena ja dashi-liemen perusosana.
Lähteet
Eae
Pyhän Leonardin kirkko (Aldrington)
Pyhän Leonardin kirkko on anglikaaninen kirkkorakennus Aldringtonin kaupunginosassa Brighton & Hovessa. Se sijaitsee samalla paikalla kuin aikaisempi keskiaikainen kirkko, jota oli vuonna 1638 kuvailtu raunioituneeksi.
Kirkko kuuluu Grade II -suojeluluokkaan.
Halvdan
Halvdan on skandinaavinen miehen etunimi, jonka merkitys on ’puoliksi tanskalainen’. Nimi on ollut käytössä jo keskiajalla muodoissa Halfdanr, Haldan ja Halden. Halvdan-nimestä on kehittynyt englantilainen sukunimi Haldane.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu alle 15 Halvdan-nimistä miestä.
Nimipäivät
Halvdan-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1929–1949. Nimipäivä oli 30. syyskuuta.
Vallentunan kunta
thumb|right|250px|Juna [[Roslagsbanan-rautatien pääteasemalla Kårstassa.]] thumb|right|250px|Angarnssjöängenin kosteikko on luonnonsuojelualuetta.
Halvdan
Nimipäivät
Norjassa Halvdanilla on nimipäivä 20. marraskuuta. Halvdan-nimi otettiin nimipäiväkalenteriin 1980-luvun lopussa, kun sikäläinen nimipäiväluettelo uudistettiin. Uusi nimipäivälista julkaistiin vuonna 1989, ja alun perin se oli itsenäinen, almanakasta erillinen nimipäiväkalenteri. Vuonna 1994 siitä tuli osa Norjan virallista almanakkaa.
Vallentunan kunta
Vallentunan kunta on Tukholman läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Uplantiin. Kunnan keskustaajama on Vallentuna.
Kunnan maapinta-ala on 357,74 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 34 246 henkeä (31.12.2021).
Vallentunan naapurikuntia ovat Österåker, Täby, Upplands Väsby, Sigtuna ja Norrtälje.
Taajamien ulkopuolella maisemaa hallitsevat maanviljelysseudut järvineen ja jokineen. Omakotiasuminen on hyvin yleistä Vallentunassa. Vuoden 1970 jälkeen kunnan väkiluku on yli kaksinkertaistunut. Kasvun taustalla vaikuttavat kunnan luonnonläheisyys ja sijainti vain 30 minuutin etäisyydellä Tukholmasta.
Kuntajaon kehitys
Vanha Garnin pitäjä liitettiin Össebyn pitäjään jo vuonna 1838, jonka jälkeen pitäjän nimeksi tuli Össeby-Garn. Vuoden 1862 kunnallislakien astuttua voimaan nykyisen Vallentunan alueen kahdeksan pitäjää muodostivat kukin oman maalaiskunnan. Vuonna 1952 niistä muodostettiin kaksi "suurkuntaa":
Vuoden 1971 kuntauudistuksessa nämä kunnat yhdistettiin Vallentunan kunnaksi ja uuden kunnan keskustaajamaksi tuli Vallentuna.
Vaakuna
Vaakunaselitys: Vaakasuuntaan jaetun kilven yläosassa hopeisella pohjalla punainen kotka ja vihreässä alaosassa kultainen kirves molemmilla puolillaan kaksi kuusikulmaista tähteä niinikään kultaa. (Ruotsiksi: Sköld delad av silver, vari en röd örn, och av grönt, vari en bila av guld mellan två sexuddiga stjärnor, likaledes av guld.)