cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antti Elomaa
Yksityiselämä
Työelämässä Antti Elomaa toimi voimistelunopettajana ja rehtorina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989 Suolahden yläasteen rehtorin virasta. Sotilasarvoltaan Elomaa oli reservin yliluutnantti. Uransa aikana hän edusti useita seuroja: Lahden Urheilijat, Lahden Ampujat, Lahden Mailaveikot, Tampereen Ilves, Jyväskylän Kiri, Laukaan Urheilijat, Iin Urheilijat, Suolahden Urheilijat ja Keilailuseura Erkat.
Antti Elomaan puoliso oli menestyksekäs urheilija Päivikki Elomaa (o.s. Valve). Heidän jälkeläisistään lapsenlapsi Siiri Elomaa pelaa pesäpalloa Kankaanpään Majuttarien ykköspesisjoukkueessa ja on lisäksi poikkeuksellisen lupaava keihäänheittäjä; Suomen kaikkien aikojen tilastossa hän on toisena N17-sarjan naisten keihäällä (tulos 54,47 m).
Maitolaituri
250px|thumb|Maitolaituri ja kuljetus Pålsbölessä Ahvenanmaalla 1960-luvulla. Maitolaituri on usein katoksellinen, joskus myös seinällinen lava tai teline, johon meijeriin vietävät, maitoa täynnä olevat maito­tonkat eli pystöt tuotiin odottamaan maitoautoa. Maitolaitureilla sijaitsivat usein myös postilaatikot. Ne toimivat myös nuorison kokoontumispaikkoina. Maitolaitureita alettiin rakentaa 1920-luvulta alkaen, ja ne yleistyivät etenkin toisen maailmansodan jälkeen maitoautojen eli tonkissa kuljetetun maidon keruuseen käytettyjen avolavaisten kuorma-autojen myötä. Maitolaiturit jäivät pois käytöstä tilasäiliöiden yleistyessä 1970-luvulta alkaen, kun säiliöautoiksi muuttuneet maitoautot alkoivat imeä maidon suoraan navetan yhteydessä olevasta tilasäiliöstä.
HMS Ramillies (1785)
HMS Ramillies oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Maitolaituri
Maitolaitureiden hävittyä alkuperäisestä käytöstään niitä on paikoin säilytetty ja kunnostettu. Yksi esimerkki tästä on Velaatan maitolaiturimuseo Tampereen Velaatassa. Maitolaiturijäljitelmiä pihoille, tienvarsille tai messukäyttöön valmistetaan nykyään myös kaupallisesti.
FS Styx (M614)
Styx (runkonumero M614) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Vulcain-luokan sukeltajien emäalus.
HMS Ramillies (1785)
Valmistus
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1782 Randallilta Rotherhitheltä, missä köli laskettiin joulukuussa. Alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1785 ja valmistui 18.-31. heinäkuuta Deptfordissa ja lopulta 22. syyskuuta Woolwichissa.
FS Styx (M614)
Valmistus
Alus tilattiin telakalta, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1986. Se laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1987 ja otettiin palvelukseen samana vuonna 22. heinäkuuta.
Palvelus
Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Brestiin.
HMS Ramillies (1785)
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1793 päällikkönään Henry Harvey. Se osallistui 1. kesäkuuta 1794 Ushantin neljänteen taisteluun, jossa sai surmansa kaksi ja seitsemän miehistönjäsentä haavoittui.
Amiraliteetti siirsi 3. elokuuta 1830 aluksen reserviin satamapalvelukseen. Se varustettiin sairaalaksi kesäkuussa 1831 Chathamissa, minkä jälkeen se siirrettiin Sheernessiin. Alus romutettiin helmikuussa 1850 Deptfordissa.
Antti Tarvainen
Antti Tarvainen (s. 1982 ) on suomalainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen päärooliinsa oli elokuvassa Menolippu Mombasaan (2002). Hän on näytellyt lisäksi televisiosarjoissa Kivi ja kilpi (2003), Sairaskertomuksia (2004), Sydänjää (2008) ja Presidentti (2017) sekä lyhytelokuvassa Hänen nimensä olisi Kaisa (2003).
Ennen päärooliaan elokuvassa Menolippu Mombasaan Tarvainen oli näytellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterin Rose-musikaalissa.
Uuno Koivisto
Uuno Antero Koivisto (18. syyskuuta 1895 Loimaa – 8. lokakuuta 1978 Loimaa ) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Emil Koivisto ja Alma Kristiina Suni. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Elli Maria Kurjen kanssa.
Opinnot
Koivisto kävi kansakoulun ja Länsi-Suomen kansanopiston vuosina 1912–1913 sekä Päivölän maamieskoulun vuosina 1914–1915. Suojeluskuntaupseerikurssin hän suoritti vuonna 1935.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Koivisto työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Koivisto kävi Libaussa vuonna 1917 järjestetyn rautatienrakennuskurssin.
Suomen sisällissota
Koivisto saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 18. maaliskuuta 1918 lähtien 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella, missä hän haavoittui pahasti 4. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Koivisto oli hoidattamassa haavojaan eri sairaaloissa, kunnes parantui ja erosi armeijasta 10. helmikuuta 1919. Armeijasta eronsa jälkeen hän toimi harjoituspäällikkönä ja esikunnan jäsenenä Punkalaitumen suojeluskunnassa, kunnes 1. tammikuuta 1925 hänet nimitettiin Punkalaitumen suojeluskunnan paikallispäälliköksi. Suojeluskuntatyönsä ohella hän hoiti myös omistamansa maatilaa Punkalaitumella.
Talvi- ja jatkosota
Koivisto otti osaa talvisotaan päällikkönä Satakunnan suojeluskuntapiirin 8. alueella, josta hänet siirrettiin päälliköksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin 8. alueelle.
Välirauhan aikana hän jatkoi samassa tehtävässä, mutta siirrettiin myöhemmin päälliköksi Etelä-Satakunnan suojeluskuntapiirin 1. alueelle, josta hänet siirrettiin edelleen päälliköksi 2. alueelle.
Jatkosodan puhjettua Koivisto määrättiin liikekannallepanon yhteydessä varikkojoukkueen päälliköksi 36. Eläinlääkintäkomppaniaan, mistä hänet siirrettiin myöhemmin vuonna 1941 alkaen 15. Kenttähevossairaalaan. Hevossairaalasta hänet siirrettiin vuonna 1942 päälliköksi Hevosvarikko 5:een ja edelleen siirrettiin päälliköksi Hevosvarikko 2:een. Vuonna 1943 hänet siirrettiin esikuntakomppanian väliaikaiseksi päälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 6:een, mistä hänet komennettiin edelleen päälliköksi 26. Erilliseen Linnoitusrakennuskomppaniaan ja edelleen päälliköksi 22. Erilliseen Linnoitusrakennuskomppaniaan, missä hän palvelikin niin kauan, kuin vihollisuuksia kesti, jonka jälkeen hänet siirrettiin toimistoupseeriksi Etelä-Satakunnan suojeluskuntapiirin esikunnan toimisto IV:ään.
Koivisto erosi vuonna 1944 vakinaisesta palveluksesta ja viljelemään maataan Punkalaitumelle. Maanviljelijänä hän toimi vuoteen 1969 saakka. Maanviljelyksen lisäksi hänen harrasteisiinsa kuului kaikenlaiset maatalouteen liittyvät keksinnöt ja esimerkiksi ansioitui eräiden maatalouskoneiden ja salaojaputkien valmistajana. Hän omisti useita patentteja koti- että ulkomailla näihin keksintöihin liittyen. Koivistolle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi vuonna 1965.
Sanginjoki (Oulu)
Sanginjoki on Oulun kaupunginosa, samannimisen joen alajuoksulla, Sanginsuun suuralueella. Sanginjoen kaupunginosassa asuu noin 30 asukasta. Kaupunginosa rajoittuu Sanginsuun, Lapinkankaan ja Ulkosangin kaupunginosiin sekä Muhoksen kuntaan.
Vuoteen 1965 saakka Sanginjoki kuului kylänä Oulujoen kuntaan. Nykyisin Sanginjoen kaupunginosa kuuluu Sanginsuun suuralueeseen.
Operaatio Albion
Operaatio alkoi miinanraivauksella ja rannikkotykistön kukistamisella 17. syyskuuta 1917. Varsinaiset hyökkäystoimet alkoivat maihinnousulla 11. lokakuuta Saarenmaan Tagalahteen, ja saari oli valloitettu 16. päivänä lokakuuta. Venäjän armeija evakuoitiin Muhusta 18. päivänä lokakuuta.
Saksalaiset ottivat 20 000 vankia ja saivat saaliikseen sata tykkiä.
Sodan alussa saarten sotilaallinen merkitys oli ollut vähäinen, mutta Venäjän vallankumouksen jälkeen Saksan sodanjohto arveli, että saarten valloitus horjuttaisi Venäjän puolustusta ja saattaisi Pietarin alttiiksi hyökkäykselle.
Operaatio Albion oli Saksan suurin ja menestyksekkäin maihinnousuoperaatio ensimmäisessä maailmansodassa.
Kick (albumi)
Kick on australialaisen rock-yhtyeen INXSin vuonna 1987 julkaistu albumi, joka on bändin myydyin. Se on pelkästään Yhdysvalloissa myynyt yli 10 miljoonaa. Albumi sisältää hitit "Devil Inside", "Need You Tonight", "New Sensation" ja "Never Tear Us Apart". Se on julkaistu uudelleen vuonna 2004, joka sisältää albumin lisäksi toisen levyn, joka sisältää single-, remix-, demo- ja liveversioita albumin kappaleista sekä albumilta poistettuja kappaleita.
2004 Deluxe Edition kappalelista
CD1:
CD2:
Sébastien Chabal
Pitkistä hiuksistaan ja parrastaan sekä kovista taklauksistaan tunnettu Chabal on lempinimeltään "l'Homme des Cavernes" ("luolamies"). Hän on yksi Ranskan suosituimmista urheilijoista, ja maan toimittajat ovatkin kehittäneet termin "Chabalmania". Lisäksi Chabalia pidetään maailman parhaiten tienaavana rugbynpelaajana, arviolta miljoonan euron vuosipalkallaan.
Ura
Chabal edusti Ranskaa vuoden 2007 Rugbyn maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa maa sijoittui neljänneksi hävittyään turnauksen välierissä Englannille. Häntä ei yllättäen valittu mukaan vuoden 2011 turnaukseen, jossa Ranska eteni finaaliin asti, häviten lopulta isäntämaa Uudelle-Seelannille.
Seurajoukkuetasolla Chabal on edustanut Lyon OU:ta vuodesta 2012 saakka. Vuosina 2004-2009 Chabal pelasi Englannin Rugbyvalioliigan Sale Sharksissa, voittaen mestaruuden kaudella 2005-2006.
Luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä
Tämä on luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä. Luettelossa olevat nimet ovat olleet osa suomalaisen nimipäiväkalenterin nimilistaa, mutta ne on poistettu esimerkiksi harvinaisuuden takia.
Luetteloon ei ole merkitty suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista poistettuja etunimiä. Osalla nimipäiväkalenterista poistetuista, useimmiten ruotsinkielisiksi katsotuilla etunimillä, on nimipäiväpaikka suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa. Osa nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä on voitu palauttaa myöhemmin takaisin nimipäiväkalenteriin, esimerkiksi nimen yleistyessä.
Taustaa
Suomalaiseen nimipäiväkalenteriin on tehty tarkistuksia 1900-luvun alusta 1950-luvulle noin 20 vuoden välein ja myöhemmin noin 10 vuoden välein. Vuodesta 1995 alkaen kalenteria on tarkistettu viiden vuoden välein. Tarkistuksien ensisijainen syy on se, että Suomi on yksi niistä maista, jossa on tapana juhlistaa nimipäivää.
Suomenkielisen väestön etunimistö suomalaistui kansallisuus- ja suomalaisuusaatteen myötä melko perinpohjaisesti vuosien 1880–1930 aikana. Suurimmat muutokset nimipäiväkalenteriin tehtiin vuosina 1890, 1908 ja 1929. Vuonna 1929 nimipäiväkalenteriin tehtiin erityisen suuria muutoksia, mikä muutti selvästi suomalaisen ja suomenruotsalaisen kalenterin nimipäiviä. Tuolloin suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistettiin varsin suuri joukko ruotsinkielisiksi katsottuja nimiä, mutta ne jäivät yleisesti suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin. Poistettujen nimien tilalle otettiin vielä suurempi määrä uusia ja varsinkin omakielisiksi katsottuja nimiä. Tällöin almanakkaan otettiin joukko sellaisiakin muinaissuomalaisia nimiä, jotka eivät olleet tulleet uudestaan käyttöön, mutta jotka tällä tavoin yritettiin saada elvytetyiksi.
Monet kalenteriin lähes käyttämättömiksi jääneet nimet kuitenkin poistettiin almanakasta 1950-luvun alussa, ja tilalle otettiin jo yleistyneitä. Sitä vastoin myöhemmissä muutoksissa (1964, 1973, 1984 sekä vuodesta 1995 lähtien joka viides vuosi) nimiä on pääasiassa vain lisätty sekä muutamia myös siirretty päivältä toiselle; vain harvoja nimiä kuten Augusta, Klemetti, Mataleena ja Roine on enää vuoden 1960 jälkeen poistettu kalenterista.
1980-luvulta lähtien nimipäivälistan tarkistuksessa on noudatettu periaatetta, että jos uuden etunimen on saanut noin 1 000 lasta ja suurelta osin ensimmäiseksi etunimeksi, nimi pyritään lisäämään suomalaiseen nimipäiväkalenteriin. Rajan ylittäneiden nimien sijoittamista kalenteriin voivat vaikeuttaa seuraavat ehdot:
Viime vuosikymmeninä monet aiemmin poistetuista etunimistä ovat kuitenkin yleistyneet uudelleen, koska vieraskieliset nimiasut ovat olleet suosiossa. Nimipäiväkalenteriin ne on sijoitettu useimmiten entisille paikoilleen, jolloin ne ovat tavallisesti joutuneet jonkin yleisen omakielisen nimen rinnalle.
FS Pluton (M622)
Pluton (runkonumero M622) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Vulcain-luokan sukeltajien emäalus.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientista Chantiers de la Perrièreltä, missä köli laskettiin 25. syyskuuta 1985. Se laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1986 ja otettiin palvelukseen saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Palvelus
Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Touloniin.
Lumiskeitti
Lumiskeitti (engl. snowskate tai snowdeck) on lumella laskemiseen tarkoitettu rullalautaa muistuttava lauta. Minkäänlaisia siteitä ei lumiskeitissä ole, vaan sen päällä seistään kuten rullalaudallakin. Lumiskeittaus muistuttaa paljolti rullalautailua, koska se on halpaa ja siinä voi itse rakentaa lumesta erilaisia hyppyreitä, esteitä ja muita maastoelementtejä. Lumella lautaa voi olla vaikeampi hallita lumiskeittiä kuin rullalautaa, joten se voi olla alussa vaikeaa. Alan harrastajat ovat kuitenkin sitä mieltä, että kun lumiskeittauksen oppii, niin siitä tulee jopa helpompaa ja turvallisempaa kuin rullalautailu.
Nykyään tarjolla on monenlaisia lumiskeittejä: on suksellinen "bi-deck", joka on tarkoitettu enemmänkin laskemiseen rinteissä, sukseton "lätty" joka on yleisin käytetty lumiskeitti katukäyttöön, 4-suksinen, jossa on 4 pientä suksea renkaiden tilalla ja joka muistuttaa paljon rullalautaa ja "äpärä", jossa on erilainen uudenmallinen suksi.
Lumiskeitin keksijänä pidetään entistä ammattilaislumilautailijaa Andy Wolfia, joka esitteli keksimänsä lumiskeitin 1990-luvun loppupuolella. Tunnetuimpia lumiskeittaajia ovat nykyään Phil Smage ja Alan Gerlach.
Sukseton lumiskeitti
Sukseton eli "lätty" lumiskeitti, jossa ei ole ollenkaan suksea vain lasketaan ns. "deckin" päällä, on tarkoitettu enemmänkin katukäyttöön eli temppujen tekemiseen kaduilla, ja sitä käytetään harvoin laskettelurinteissä. Siinä on uritettu pohja, jotta se pysyisi paremmin kontrolloitavissa. Suksettomia lumiskeittejä on puisia ja muovisia malleja. Puinen lumiskeitti liukuu huomattavasti muovista kovempaa ja se on paljon jäykempi kuin muovinen lumiskeitti, mutta puisia lumiskeittejä kannattaa huoltaa usein esimerkiksi vahaamalla.
thumb|Salomonin suksellinen snowskate.
Temput
Lumiskeitillä voi tehdä samoja temppuja kuin rullalaudallakin. Temppujen nimet ovat molemmissa lajeissa samoja lukuun ottamatta rullalautailun nose- ja tailgrindejä, jotka tunnetaan lumiskeittauksessa nimillä nose- ja tailpress. Suksettomalla lumiskeitillä on mahdollista esim. hyppiä rappusia alas kuten rullalaudallakin ja sillä voidaan tehdä vaikka erilaisia flätti- temppuja. Sukselliset lumiskeitit on tarkoitettu esimerkiksi ns. pressien ja boxien vetämiseen.
Laskeminen
Lumiskeitillä lasketaan samalla tavalla kuin lumilaudallakin, ainoana erona on lumilaudan siteet, joita ei lumiskeitissä ole. Lumiskeitillä voi laskea niin laskettelurinteessä kuin pulkkamäessäkin, tosin laskettelurinteissä saatetaan vaatia ns. karkuremmin käyttämistä ja joissain laskettelukeskuksissa lumiskeiteillä laskeminen on kokonaan kielletty. Optimaalinen tilanne lumiskeitillä laskemiseen on, kun on kova lumikerros alla ja päällä 5-10 senttimetriä puuterilunta. Kuitenkin laudoilla, joissa on suksi ja metallikantit, voidaan laskea lähes kaikissa olosuhteissa.
Lumiskeitin hankkiminen
Lumiskeittien saatavuus kaupoista väheni nopeasti niiden ilmestymisen jälkeen, mutta nykyään laji on taas saanut suosiota ja ainakin suksettomien lumiskeittien saatavuus on kasvanut, niitä saa esim. alkulumien aikaan Snowskate Shop, Overboardista, Boardstockista ja muista skeittiliikkeiden nettikaupoista. Suksellisia lumiskeittejä saa tilattua esim. PT Pro Storen nettisivulta ja ulkomailta. Käytettyjä lumiskeittejä voi löytää myös halvalla huutokauppasivustoilta. Aloittelija voi löytää lautoja myös suurten markettien urheiluosastoilta.
thumb|260px|Lumiskeitti sivusta kuvattuna.
Valmistajat
Seuraavat yritykset valmistavat tai ovat valmistaneet lumiskeittejä:
Lähteet
Ambition snowskates.com
Premiersnow.com
Sanchaman Limboo
Sanchaman Limboo (15. tammikuuta 1947 – 8. marraskuuta 2020 ) oli intialainen poliitikko, joka toimi Sikkimin pääministerinä vuonna 1994. Hänestä tuli osavaltion pääministeri, kun Nar Bahadur Bhandarin johtama Sikkim Sangram Parishad (SSP) -puolue hajosi kahtia. Bhandari erosi 17. toukokuuta 1994 epäluottamuslauseen jälkeen, jonka seurauksena Limboo yleni pääministeriksi. Kesäkuun toinen päivä hänen osavaltiohallituksensa pyrki tunnistamaan kastiryhmät, jotka tulisi luokitella sosiaalisesti ja taloudelliseksi huono-osaisiksi. Limbuu kuului itsekin alhaiskastiseen nepalilaisyhteisöön.
Reinier Jesus Carvalho
Seurajoukkueura
4. tammikuuta 2020 urheilulehti Marca uutisoi Flamengon ja Real Madridin päässeen sopimukseen Reinierin siirtymisestä espanjalaisseuraan. Madridilaisseuran oli tarkoitus julkistaa 19. tammikuuta 2020 jälkeen, kun Reinier on täyttänyt 18 vuotta. 20. tammikuuta 2020 Real Madrid vahvisti tehneensä kuusivuotisen sopimuksen Reinierin kanssa ja hänestä maksettiin arviolta noin 30 miljoonan euron siirtokorvaus. 22. helmikuuta 2020 Reinier teki ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa ottelussa San Sebastián de los Reyesia vastaan, jossa hän alusti kotijoukkueen ensimmäisen maaliin. 7. maaliskuuta 2020 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueen riveissä ottelussa Coruxoa vastaan.
19. elokuuta 2020 Real Madrid ilmoitti Reinierin siirtyvän saksalaisseura Borussia Dortmundiin kaksivuotisella lainasopimuksella, joka ulottuu kesään 2022 saakka. Ensimmäisellä bundesliigakaudellaan hän pelasi 14 ottelua ja teki maalin helmikuussa Arminia Bielefeldiä vastaan. Hän voitti Saksan cupin mutta ei päässyt kentälle loppuottelussa. Hän pelasi muutamia minuutteja kahdessa Mestarien liigan ottelussa.
Onni Saari
Onni Saari (31. tammikuuta 1887 Kauhava – 25. toukokuuta 1974 Fitchburg ) oli amerikansuomalainen toimittaja.
Saari kävi oppikoulun Suomessa ja muutti vuonna 1905 Yhdysvaltoihin, jossa hän liittyi Amerikan sosialistiseen puolueeseen. Saari opiskeli Työväen Opistossa vuosina 1908–1910 ja Cassin teknisessä koulussa vuosina 1916–1917. Hän työskenteli Raivaajan toimittajana vuosina 1911–1914 ja 1918–1921, Sosialistissa vuosina 1914–1915, Työmiehessä vuosina 1917–1918 sekä kommunistisessa Eteenpäin-lehdessä vuosina 1921–1923.
Vuosina 1923–1924 Saari oli kanadansuomalaisen kommunistilehden Vapauden päätoimittaja. Hänet erotettiin tehtävästä opportunistina ja sosiaalidemokraattina. Vuonna 1925 Saari erotettiin myös Yhdysvaltain kommunistisesta puolueesta, jonka ”bolševisointia” hän oli vastustanut.
Vuosina 1934–1935 Saari toimi torontolaisen Vapaan Sanan liikkeenhoitajana. Myöhemmin hän omisti lomakylän Massachusettsin Ashburnhamissa. Hän toimi myös osuustoimintaliikkeessä ja amerikansuomalaisten lehtien avustajana.
Juha Knuutinen
Akateeminen ura
Juha Knuutinen valmistui filosofian maisteriksi 1974 Jyväskylän yliopistosta. Vuodesta 1975 lähtien hän työskenteli erilaisissa tutkimustehtävissä (mm. assistenttina ja tutkimusavustajana sekä Suomen Akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana). Tohtoriksi hän väitteli kemian alalta Jyväskylän yliopistossa 1984. Knuutisen väitöskirja käsittelee eräiden sellunkeiton aikana syntyvien aineiden rakenteen ja muodostumisen tutkimusta mm. kaasukromatografia-menetelmän avulla. Jyväskylän yliopiston orgaanisen kemian dosentti hän on ollut vuodesta 1989.
Knuutinen nimitettiin vuonna 1996 Jyväskylän yliopistoon soveltavan kemian professoriksi. Professorina hän erikoistui ympäristön kemiallisten aineiden ja uusiutuvien luonnonvarojen tutkimukseen sekä näiden alojen opetukseen. Hän sovelsi tutkimuksessaan pääasiassa analyyttisiä menetelmiä. Professori Knuutisen tutkimusryhmä työskenteli Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen määrittelemän tuolloisen tutkimusalueen "Uusiutuvat luonnonvarat ja elinympäristön kemia" piirissä. (Vuoteen 2021 mennessä Jyväskylässä järjesteltiin tutkimustoimintaa uudelleen ja vahvuusalue sai uuden nimen Kiertotalous . ) Knuutisen ryhmän lisäksi tutkimusalueella toimivat professori Raimo Alénin ja dosentti Ari Väisäsen johtamat tutkimusryhmät. Väisäsen ryhmä työskentelee nimikkeellä Metallien analysoiminen ja kierrätys tutkien metalleja ja sitä, kuinka niitä voidaan saada takaisin kiertoon jätteistä erottamalla. Tutkimuksen taustalla oli mm. Euroopan unionin asettamia vaatimuksia raaka-aineiden kierrätyksen tehostamiseksi. Professori Knuutisen työ sivusi dosentti Väisäsen materiaalitutkimusta. Knuutisen tutkimusryhmän tavoitteena oli kehittää analyyttisiä menetelmiä, joiden avulla esimerkiksi metalleja voisi paremmin tunnistaa ja erottaa jätteestä otetuista näytteistä. Professori Alén ryhmineen on puolestaan tutkinut puun käyttöä raaka-aineena paperi- ja selluteollisuudessa sekä puukemiaan liittyviä kysymyksiä. Yhdessä nämä tutkimusryhmät kattoivat laajan alueen luonnonvarojen ja raaka-aineiden sekä jätteen kierrätyksen kemiallista perustutkimusta.
Professori Knuutinen ohjasi uransa aikana noin sata opinnäytettä (gradu tai väitöskirja). Hän jäi toimestaan eläkkeelle vuonna 2018, mutta jatkoi kuitenkin tutkimustyötä vielä emerituksena vuosina 2018–2020.
Tutkimusura
Kemistinä Knuutisen tutkimustyö liittyi pääasiassa Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen tutkimusalueeseen "Uusiutuvat luonnonvarat ja elinympäristön kemia". Huomattava osa hänen tutkimuksistaan on käsitellyt puunjalostuksen ja paperinvalmistuksen prosesseja. Sen ohella hän on tutkinut ympäristömyrkkyihin liittyviä kysymyksiä. Professori Knuutisen tutkimusryhmä on pyrkinyt kehittämään uusia analyyttisiä menetelmiä ympäristömyrkkyjen ja muiden ympäristölle haitallisten aineiden tunnistamiseksi erilaisista näytteistä, jotka ovat esimerkiksi vesi-, sedimentti- tai liejunäytteitä. Menetelmiä voi soveltaa myös muunlaisten aineiden havaitsemiseksi. Professori Knuutinen sovelsi menetelminä työssään mm. spektroskopiaa (esim. massaspektrometri), kromatografiaa (nestekromatografia ja kaasukromatografia) sekä erilaisia kemiallisia puhdistus- ja erotusmenetelmiä.
1980-luvulla Knuutinen erikoistui soveltavan kemian alaan kuuluvaan ympäristökemiaan. Ympäristöanalytiikka ja myrkkykemia olivat eräitä Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen tutkimuksen pääaloja 1980-luvulla. Knuutinen itsekin tutki ympäristömyrkkyjä. Hän kehitti erityisiä malliyhdisteitä, joiden avulla ympäristömyrkkyjä voi tutkia analyyttisten menetelmien avulla. Tämä tutkimuksenala liittyy ekotoksikologiaan. Ekotoksikologian pioneeri Jyväskylän yliopistossa oli professori Jaakko Paasivirta, jonka vaikutuksesta Jyväskylään kehittyi alan voimakas tutkimusperinne. Knuutisen tavoin osa Paasivirran oppilaista erikoistui ympäristökemian ja ympäristölle haitallisten aineiden kemialliseen tutkimukseen. Knuutinen itse on tehnyt mm. kemiallista mallinnustutkimusta ympäristömyrkkyjen kiertokulun prosessien selvittämiseksi.
Professorikautensa alussa Knuutinen osallistui vuosina 1996–1999 toteutettuun CACTUS-projektiin, jossa kehitettiin vähemmän vettä käyttäviä paperinvalmistusmenetelmiä. Hän johti osana projektia Jyväskylän yliopistossa tehtyä paperikoneen prosessivesianalytiikan tutkimusta. Viime vuosina Knuutinen on tutkinut ja opettanut paperikemiaa ja analyyttisiä menetelmiä ympäristölle haitallisten aineiden tutkimiseksi. Hän on sen ohella tehnyt mm. molekyylimallinnusta paperin painatusprosessien ilmiöiden tutkimukseksi.
Professori Knuutinen julkaisi tutkimusuransa aikana yli 90 tieteellistä artikkelia.
Huomionosoituksia
Knuutinen sai vuonna 1989 Emmanuel Merck-palkinnon tutkimustyöstään ympäristömyrkkyjen analyyttiseen tutkimukseen kehittämiensä malliyhdisteiden ja niiden rakenteen tutkimuksesta.
Työn ulkopuolella
Vapaa-ajallaan Knuutinen harrastaa kalastusta. Hän on mm. kirjoittanut perhokalastuksesta artikkelin alan lehteen.
Hotelli Hansa
Hotelli Hansa oli Helsingissä Mannerheimintie 5:ssä Uudessa ylioppilastalossa vuosina 1924–1968 toiminut hotelli ja ravintola. Ravintola oli loppuaikoinaan kirjailijoiden ja muun kulttuuriväen suosiossa. Pentti Saarikoski oli sen paras mainosmies, toinen tunnettu asiakaskirjailija oli Hannu Salama. Tunnettujen kanta-asiakkaiden ydinjoukkoa oli kymmenkunta.
Hotelli Hansa avattiin Uuden ylioppilastalon Mannerheimintien puoleiseen siipeen tammikuussa 1925, kun rakennusta oli korotettu kahdella kerroksella. Sitä ennen liikesiiven ylimmissä kerroksissa olivat toimineet Hugo Öhmanin omistamat Ylioppilaskoti ja Lähetyshotelli. Hotelli Hansaa isännöi alkujaan leskirouva Elin Ståhle, myöhemmin insinööri Ragnar Cabell, vuodesta 1955 johtaja Runar Nyholm ja viimeisessä vaiheessa hänen leskensä Helvi Nyholm. Hotellin kaksi ylintä kerrosta jouduttiin 1940-luvun lopulla luovuttamaan ylioppilasjärjestöjen käyttöön. Vuonna 1965 Hansan tiloihin alettiin suunnitella Ylioppilastuki ry:n omaa hotellia, ja päätös tilojen haltuunotosta tehtiin keväällä 1967. Omistaja Nyholm kieltäytyi sulkemasta ravintolaa vuokrasopimuksen päätyttyä vuoden 1968 alussa. Monet tunnetut kulttuurivaikuttajat ja varsinkin pääkaupungin vasemmistolehdet ottivat kantaa Hansan puolesta ja arvostelivat ylioppilaskuntaa. Hannu Salama, Pentti ja Tuula Saarikoski, Jorma Ojaharju, Lassi Sinkkonen ja Mikko Niskanen allekirjoittivat Hansaa puolustaneen julkilausuman, joka julkaistiin Suomen Sosialidemokraatissa. Hansa häädettiin lopulta tiloistaan maaliskuussa 1968, mistä syntyi suuri mediatapahtuma. Koska hotelli-ravintola ei suostunut lähtemään vapaaehtoisesti, sen irtaimisto jouduttiin kantamaan ulos. Häätöä käsiteltiin myöhemmin useassa oikeusasteessa, mutta ylioppilaskunta voitti jutun.
Hansan tilalle perustettiin Hotelli Borealis, joka jouduttiin kannattamattomana lopettamaan jo vuonna 1973. Vuonna 1979 puretun Uuden ylioppilastalon pihasiiven paikalle rakennettiin 1981 Hansatalona tunnettu liikerakennus.
Massavaje
Massavaje, joskus myös massakato, on ydinfysiikassa esiintyvä luonnonilmiö, jossa yksittäisen atomin kokonaismassa on pienempi kuin sen sisältämien vapaana olevien rakenneosasten (nukleonien) kokonaismassa. Massavaje voidaan laskea vapaana olevien rakennehiukkasten massoista vähentämällä yhtenäisen atomin kokonaismassa. Osa kokonaismassasta on sidosenergian muodossa. Jos atomi fissioituu eli hajoaa tytärnuklideiksi, sidosenergia vapautuu tavallisesti hiukkasten liike-energiana tai fotoneina. Tällöin voidaan laskea sidosenergian määrä massavajeesta tai toisinpäin tunnetulla Einsteinin yhtälöllä E=mc², jossa E on sidosenergia, m on massavaje ja c on luonnonvakio valonnopeus.
Kenttätykistörykmentti 19 (jatkosota)
Kenttätykistörykmentti 19:n (KTR 19) oli jatkosodan tykistöyksikkö. Rykmentin I patteristo perustettiin pääosin välirauhan aikaisen 6. prikaatin patteristosta Sulkavalla. Loput kaksi patteristoa perustettiin Keski-Suomessa. Rykmentti liitettiin osaksi 18. divisioonaa.
Perustaminen
Kenttätykistörykmentti 19:n I patteristoa perustaminen aloitettiin käskyn saavuttua 10. kesäkuuta 1941. Se muodostettiin 6. prikaatin patteristosta täydennettynä palvelukseen kutsutuilla reserviläisillä. Loput kaksi patteristoa perustettiin Petäjävedellä Keski-Suomessa. Niiden henkilöstö saapui Jämsästä, Jämsänkoskelta sekä Koskenpäästä. Perustettu rykmentti :
Patterit koottiin ja miehet varustettiin mieskohtaisella materiaalilla kokoamispaikoilla. Henkilökohtaisina aseina olivat Terni-kiväärit sekä pistoolit. Patterit siirrettiin kokonaisuuksina Petäjävedelle 19.–20.6., missä muodostettiin patteristot sekä jaettiin joukkokohtainen materiaali.
Keskittäminen ja sodan alun tehtävä
II patteriston 5. patteri liitettiin III patteristoon 26. kesäkuuta.
Phnom Penhin yliopisto
thumb|Yliopiston sisäänkäynti. thumb|RUPP Campus 2 Phnom Penhin yliopisto eli Phnom Penhin kuninkaallinen yliopisto on Kambodžan suurin ja vanhin yliopisto. Vuonna 2010 siellä oli yli 12 000 opiskelijaa. Akateemisten aineiden lisäksi sen yhteydessä annetaan opistotasoista opetusta tietotekniikassa, matkailussa ja elektroniikassa. Koululla on kolme kampusta Phnom Penhin kaupungissa.
Yliopisto on perustettu vuonna 1960. Opetuskieli oli aluksi ranska, maan itsenäistyttyä khmer. Punaiset khmerit sulkivat yliopiston 1975–1979, ja kampus joutui sisällissodan näyttämöksi. Vuonna 1980 avattiin enimmäisenä ranskankielinen opettajankoulutus, seuraavana vuonna vieraiden kielten opetus. Vuonna 1988 ne yhdistyivät yliopistoksi, joka muutti vuonna 1996 nimensä kuninkaalliseksi yliopistoksi. 2000-luvulla yliopisto on laajentunut vastaamaan kehittyvän yhteiskunnan tarpeita, ja siinä on nyt luonnontieteiden tiedekunta, sosiaalistieteiden ja humanististen aineiden tiedekunta sekä vieraiden kielten laitos. Vuonna 2001 aloitettiin jatko-opetus maistereille.
Rasuwan piirikunta
Rasuwan piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Bagmatin vyöhykkeen pohjoisosissa.
Piirikunta rajautuu pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonomiseen alueeseen. Nepalin piirikunnista naapureita ovat Sindhupalchok ja Nuwakot etelässä sekä Dhading lännessä.
Rasuwassa kirjattiin asuvan vuonna 2011 yhteensä 9 778 perhekuntaa ja kaikkiaan 43 300 ihmistä. Piirikunnan pinta-ala on 1 544 neliökilometriä ja asukastiheys 28 as./km2. Hallinnollinen keskus on Dhunchen kylä.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään tavallisesti osaksi Nepalin Keskistä vuoristovyöhykettä. Tarkemmassa kasvillisuusvyöhykejaottelussa piirikunnasta 1,2 % voidaan luokitella ylempään trooppiseen, 11,4 % subtrooppiseen, 20,8 % lauhkeaan, 20,0 % subalpiiniseen, 11,8 % alpiiniseen, 2,0 % Trans-Himalajan ja 32,9 % ylempään vuoristovyöhykkeeseen (nival zone) sekä hieman (0,0 %) vesistöihin kuuluvaksi.
Rasuwan piirikunta oli yksi suhteellisesti pahiten kärsineitä seutuja 25. huhtikuuta 2015 sattuneessa maanjäristyksessä. Piirikunnan rakennuksista yli 80 prosenttia raportoitiin tuhoutuneiksi. Piirikunnassa esiintyi lumi- ja maanvyöryjä, jotka hautasivat alleen laajimmillaan kokonaisia kyliä ja jopa 250 henkeä kerralla (Langtangin seudulla).
Hiljainen viikko
thumb|250px|Espanjassa "Semana Santa" on yksi vuoden merkittävimmistä uskonnollisista juhlista. Paraati [[Valladolidissa]] thumb|250px|Ortodoksisessa perinteessä Kristuksen hautakuvaa kannetaan kirkon ympäri.
Hiljainen viikko eli suuri viikko on kristinuskon pääsiäistä edeltävä viikko, joka alkaa palmusunnuntaista ja päättyy pääsiäiseen eli Kristuksen ylösnousemusjuhlaan. Hiljaisella viikolla muistellaan Kristuksen kärsimyskertomusta.
Luterilaisessa kirkossa ja muissa läntisissä kirkkokunnissa hiljaisesta viikosta käytetään myös nimityksiä kärsimysviikko tai piinaviikko. Ortodoksisessa kirkossa käytetään nimitystä suuri viikko, ja jokaiselle arkipäivällekin on annettu etuliite suuri: suuri maanantai, suuri tiistai... Päiviä maanantaista keskiviikkoon kutsutaan sulhaspäiviksi tai yljänpäiviksi. Viikosta käytetään joskus nimeä pääsiäisviikko, vaikka kirkkovuoden osana oleva pääsiäisviikko on vasta seuraava eli pääsiäissunnuntaista alkava viikko.
Ortodoksisessa kirkossa suuri viikko liittyy 40-päiväiseen suureen paastoon eli pääsiäispaastoon heti sen jatkoksi. Suuren viikon aika on ortodoksisessa kirkossa ankaran paaston aikaa.
Roomalaiskatolisessa ja samaa perinnettä seuraavissa protestanttisissa kirkoissa pyhä viikko lasketaan mukaan suureen paastoon, ja paaston kannalta tärkein päivä on pitkäperjantai, joka on katolilaisilla toinen vuoden velvoittavista paastopäivistä tuhkakeskiviikon ohella.
Viikon kolmelle viimeiselle päivälle, kiirastorstaille, pitkäperjantaille ja hiljaiselle lauantaille on perinteisesti käytössä yhteisnimitys triduum sacrum (kolme pyhää päivää).
Suomalaisessa perinteessä
Suomalaisessa kansanperinteessä käytetään hiljaisen viikon päivistä seuraavia nimityksiä :
Tapoja
Perinteen mukaan hiljaisella viikolla on tarkoitus hiljentyä ja valmistautua pääsiäisen viettoon. Perinteinen ruoka on yksinkertaista paastonajan ruokaa.
Pitkänäperjantaina ei ollut lupaa käydä kylässä ja liikkumista vältettiin. Lankalauantaina Pohjanmaalla on ollut tapana polttaa rovioita, pääsiäiskokkoja, joiden on alun perin kansanuskon mukaan ajateltu karkottavan pahoja henkiä.
Ortodoksisessa kirkossa
Ortodoksisen kirkon piirissä suuren viikon päivät ja niiden teemat ovat seuraavat. :
Suuren viikon jumalanpalveluksissa seurataan viikon tapahtumia. Viikon alkupuolen palveluksissa muistetaan päivän teemaa osana tavallisia jumalanpalveluksia (aamupalvelus, liturgia, ehtoopalvelus), kun taas viikon loppupuolen palvelelukset usein nimetään kuvattavan tapahtuman mukaan. Loppuviikon palveluksia ovat :
Viikon kohokohtana oleva pääsiäisyöpalvelus on ortodoksisen kirkon tärkein yksittäinen jumalanpalvelus. Pääsiäisyönpalvelus alkaa hämärässä kirkossa, jossa vain alttarissa palaa yksi valo. Palveluksen alussa kirkossa olijat sytyttävät kantamansa tuohukset (kynttilät) ja niitä kantaen kierretään kirkko ristisaatossa. Kirkon portailta pappi julistaa Kristuksen ylösnousseen, jonka jälkeen siirrytään takaisin sisälle kirkkoon. Kirkossa luetaan pääsiäiseen liittyviä Raamatun kohtia, kuoro laulaa pääsiäiskanonin, ja toistetaan pääsiäistervehdystä: "Kristus nousi kuolleista. / Totisesti nousi." Palvelus päättyy ehtoolliseen.
Tämän palveluksen jälkeen joissakin kirkoissa vietetään yhteistä pääsiäisateriaa sunnuntai-aamuun asti. Vaihtoehtoisesti osa ihmisistä palaa koteihinsa mukanaan kirkossa siunattua ruokaa.
Luterilaisuudessa
Luterilaisessa kirkossa hiljaista viikkoa vietetään kokoontumalla kirkkoon seuraamaan Kristuksen kärsimyshistorian tapahtumia.
Kirkkokalenterin mukaiset hiljaisen viikon päivät ovat: Kiirastorstai on pyhän ehtoollisen asettamisen päivä, jonka iltana vietetään seurakunnissa messu eli ehtoollisjumalanpalvelus. Kirkon kuorissa voi messun aikana palaa 12 apostolin kynttilät ja niiden keskelle yksi isompi Kristus-kynttilä, joista sammutetaan ensin "Juudaksen kynttilä" ja messun päättyessä muiden opetuslasten kynttilät, kun luetaan evankeliumin kertomusta ehtoollisen asettamisesta. Messun päätteeksi alttari riisutaan, kaikki esineet siirretään pois alttarilta ja violetti liturginen väri vaihdetaan mustaan. Usein kirkon alttari ja alttarikaide verhotaan mustaan tai se voidaan jättää paljaaksi, riistutuksi.
Kiirastorstaita seuraava päivä on pitkäperjantai, Kristuksen ristiinnaulitsemisen, kuoleman ja hautaamisen päivä. Pitkänäperjantaina jumalanpalvelus on yksinkertainen ja karu. Yleensä virret lauletaan ilman urkujen säestystä eikä kirkonkelloja soiteta. Myöskään sakramentteja tai muita kirkollisia toimituksia ei vanhan kristillisen perinteen mukaan vietetä pitkäperjantaina eikä lankalauantaina. Liturginen väri on musta, murheen ja kuoleman väri.
Hiljainen lauantai on nimensä mukaan hiljainen päivä, jolloin ei tulisi viettää kirkollisia toimituksia. Päivän aihe on Kristus haudassa ja tuonelassa. Useissa seurakunnissa vietetään nykyään lauantain ja sunnuntain välisenä yönä pääsiäisyön messua.
Ensimmäisestä pääsiäispäivä ei kirkollisen kalenterin mukaan kuulu hiljaiseen viikkoon eikä paastonaikaan, vaan aloittaa uuden viikon, pääsiäisviikon.
Vietto ja perinteet
Luterilainen kärsimyshistoria on perinteisesti jaettu kuuteen lukuun eli ahtiin. Hiljaisen viikon päivinä pidettiin kirkossa sanajumalanpalvelus, jossa saarnat päivän raamatunkohdasta. Näitä tilaisuuksia on nimitetty ahtisaarnoiksi. Ahdit olivat Uuden testamentin evankeliumien kertoman Kristuksen kärsimyshistoria yhteen kertomukseen muokattuna, ja se jaettiin kuuteen jaksoon, ahtiin (vrt. ruotsin sana akt - näytös). Nykyisessä Evankeliumikirjassa ahtien sijasta on katkelmat Luukkaan, Johanneksen ja Matteuksen evankeliumeista. Ne voidaan lukea hiljaisen viikon arkipäivien jumalanpalveluksissa siten että maanantaina luetaan Matteuksen evankeliumin kärsimyshistoria, tiistaina Markuksen ja keskiviikkona Luukkaan evankeliumin kärsimyshistoria. Johannesksen evankeliumin käsimyshistoria on perinteisesti luettu pitkäperjantaina. Nämä kärsimyshistoriat, passiot voidaan lukea vuorolukuna, johon osallistuu on kertoja (evankelista) sekä lukijat Jeesuksen, opetuslasten ja muiden kertomuksissa esiintyvien henkilöiden vuorosanoille.
Requiescat in pace
thumb|R.I.P. hautakivessä Requiescat in pace, tai monikossa requiescant in pace, on latinankielinen lentävä lause, joka tarkoittaa suomeksi ”levätköön [hän] rauhassa”.
Ilmaisun lähtökohtana on Raamatun psalmi 4:9, ”in pace simul requiescam et dormiam”. Lausetta tai sen lyhennettä (RIP tai R.I.P.) käytetään usein hautakivissä viimeisenä toivotuksena vainajalle. Se esiintyy myös katolisessa rukoushetkessä kuolleiden puolesta luettavassa rukouksessa: ” Requiem aeternam dona ei (eis), Domine,
et lux perpetua luceat ei (eis).
Requiescat (-ant) in pace.
Amen.”
Kesäillan valssi (televisio-ohjelma)
Kesäillan valssi oli vuosina 1996–2011 Yle TV2 -kanavalla esitetty viihdeohjelma, jossa nähtiin artistivieraita viihdyttämässä tanssijoita tanssilavoilla eri puolilla Suomea. Ohjelmaa juonsi alusta alkaen Sari Tamminen.
Olympiahymni
Olympiahymni on nykyaikaisten olympialaisten tunnussävel. Nykyisin käytössä oleva alkuperäinen Ateenan olympialaisiin 1896 tehty hymni on kreikkalaisten Spyrídon Samáraksen säveltämä ja Kostís Palamáksen sanoittama. Vuonna 1958 Samáraksen hymni valittiin olympialaisten viralliseksi sävelmäksi.
Pariisista 1900 Melbourneen 1956 kisajärjestäjät käyttivät omia hymnejään, mm. Berliinissä 1936 oli Richard Straussin säveltämä hymni Olympia, Lontoossa 1948 hymninä oli Rudyard Kiplingin runoon tehty sävellys Non Nobis, Domine ja Helsingin 1952 kisoihin hymniksi valittiin Jaakko Linjaman säveltämä ja Toivo Lyyn sanoittama Olympiahymni (Soihtua monta on syttynyt ihmisten teillä).
Kansainvälinen olympiakomitea suosittelee, että hymni esitetään englanniksi tai kreikaksi. Jos se esitetään jollain paikallisella kielellä, sanat tulisi kääntää kreikankielisestä versiosta.
Jaakko Linjama
Jaakko Armas Linjama (vuoteen 1935 Lindeman ; 16. toukokuuta 1909 Äänekoski – 2. toukokuuta 1983 Jyväskylä) oli suomalainen säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa lienee Olympiahymni, jonka hän sävelsi Helsingin olympialaisten hymnikilpailuun 1952. Jaakko Linjama teki myös merkittävän työn vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen käytössä olevan Siionin laulut -kokoelman laulujen sovittajana.
Perhe
Linjama avioitui 23. heinäkuuta 1933 Toini Esteri Linjaman (o.s. Kuisma) kanssa. He saivat 12 lasta, kahdeksan poikaa ja neljä tytärtä. Linjamasta on ilmestynyt kaksi elämäkertaa. Ensimmäisen kirjoitti hänen vanhin poikansa, itsekin säveltäjä Jouko Linjama (1934-2022) ja toisen hänen vanhin tyttärensä Pirkko Randell (s. 1935). Myös pojanpoika Jyrki Linjama (s. 1962) on säveltäjä.
Urkurina
Linjama valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1933 ja toimi tehtävässä Muuramessa vuosina 1934–1953 ja Jyväskylässä 1953–1969. Sivutoimisesti hän oli Muuramen seurakunnan kanttorina vuosina 1954–1970 ja Jämsän Kristillisen kansanopiston musiikinopettajana 1963–1966.
Säveltäjänä
Sävellystä Jaakko Linjama opiskeli yksityisesti Aarre Merikannon ja soitinnusta Leo Funtekin johdolla vuosien 1946–1951 välisenä aikana. Linjama sävelsi runsaat 120 teosta ja oli mukana toimittamassa Siionin laulut -kokoelmaa 1970-luvulla.
Hymnikilpailu
Linjama osallistui hymnikilpailuun nimimerkillä ”Es-F-G”. Jouko Tolosen johtama palkintolautakunta arvioi sitä sanoilla: ”Aika jalopiirteinen.” Kun lautakunta avasi oikean nimen sisältävän nimimerkkikuoren, he luulivat, että tämä musiikkipiireissä melko tuntematon muuramelainen kansakoulunopettaja Jaakko Linjama olisikin ollut iskelmiä tehnyt Jaakko Pulli. Kilpailussa hävinneiden nimimerkkikuoria ei avattu eikä nimiä julkistettu, mikä aiheutti pienen skandaalin myöhemmin. Lautakunta tunnisti eräitä tunnettuja säveltäjiä heidän tyylistään, muun muassa Uuno Klamin ja Aarre Merikannon, joka voitti olympiafanfaarikilpailun. Suomalaisista säveltäjistä vain Jean Sibelius onnitteli Linjamaa. Sitkeästi elävistä huhuista poiketen muuramelaiset eivät lahjoittaneet säveltäjälle tonttia Muuramen Nuottiniemestä, vaan Jaakko Linjama maksoi tontista ”voikilon hinnan” neliöltä. Muuramelaiset eivät myöskään rakentaneet mökkiä – olivat kylläkin muutamana päivänä talkoissa.
Gérard Ugolini
Gérard Ugolini (s. 9. helmikuuta 1949 Joeuf) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy.
Ugolini teki vuonna 1968 pituushypyssä nuorten Euroopan-ennätyksen 796 cm. Méxicon olympialaisissa hän sijoittui 16:nneksi tuloksella 744 cm. Karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 775 cm. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 787 cm. Samana vuonna hän hyppäsi myötätuulessa tuloksen 812 cm mutta ei koskaan ylittänyt kahdeksaa metriä tilastokelpoisissa olosuhteissa.
Arvo Kokko
Arvo Heikki Kokko (23. helmikuuta 1897 Ruskeala – 4. syyskuuta 1941 ) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja 1930-luvun äärioikeistolainen aktivisti. Hän oli mukana Lapuan liikkeessä, Vapaussodan kenttäharmaat -järjestössä ja Helsingin Rintamamiesyhdistyksessä.
Vuonna 1938 Kokko suunnitteli Vihtori Herttuan ja Vietti Nykäsen kanssa äärioikeiston vallankaappausta, joka oli tarkoitus toteuttaa 16. toukokuuta 1938 sisällissodan 20-vuotisjuhlaparaatin yhteydessä. Se oli tarkoitus suorittaa Vapaussodan Rintamamiesten Liiton johdolla sen jälkeen kun liiton puheenjohtaja Carl Lindh olisi erotettu ja liiton hallituksesta puhdistettu ”vieraskieliset ja vapaamuurariutta kannattavat”. Kaappaushanke ei toteutunut, kun sille ei löytynyt liitosta kannattajia.
Ojasuokana
Ojasuokana (Amaurornis phoenicurus) on eteläaasialainen rantakana. Sen laaja elinympäristö ulottuu Pakistanista ja Intiasta Kiinan itäosiin, Japanin eteläisille saarille, Filippiineille ja Indonesiaan. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Thomas Pennant kuvaili lajin holotyypin Sri Lankasta vuonna 1769.
pienoiskuva|vasen|250px|Nuori ojasuokana
Browning M1917
Browning M1917 on John Moses Browningin suunnittelema ja ensimmäisessä maailmansodassa käyttöön otettu raskas konekivääri. Pääosin Yhdysvaltain armeijan käyttämää vesijäähdytteistä konekivääriä käytettiin ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa, Korean sodassa sekä hieman pienemmissä määrin Vietnamin sodassa. Jalkaväen lisäksi sitä käytettiin myös ajoneuvoissa, kuten jeepeissä. 1930-luvulla kehitettiin päivitetty versio M1917A1, jonka tulinopeus oli parhaimmillaan 600 laukausta minuutissa.
Delawaren vesitunneli
Delawaren vesitunneli on vesitunneli, joka johtaa juomavettä New Yorkin kaupunkiin. Vesitunnelin kautta kulkee puolet New Yorkissa käytetystä vedestä. 137 kilometriä (85 mailia) pitkä vesitunneli on maailman pisin yhtämittainen tunneli. Delaware-vedenjakelujärjestelmä on rakennettu vuosina 1935–1965. Maailman toiseksi pisin tunneli on Päijännetunneli.
Luettelo Yhdysvaltain jääpalloliigan mestareista
Tämä on luettelo Yhdysvaltain jääpalloliigan mestareista. Yhdysvaltain jääpalloliigan mestaruudesta on pelattu vuodesta 1981 lähtien. Yhdysvaltain jääpalloliigan mestaruuspalkinnon nimi on Gunnar Cup.
Punataskut
Punataskut (Cossypha) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 13 lajia.
Katherine Mayfair
Katherine Mayfair (aikaisemmin Davis) on fiktiivinen hahmo ABC:n televisiosarjassa Täydelliset naiset. Hahmoa esittää Dana Delany.
Yleistä
Katherine Mayfair on ylpeä itsestään ollessaan täydellinen vaimo ja äiti. Hänet tunnetaan erinomaisena kokkina, jonka vuoksi hänen ja Bree Hodgen välille syntyi aluksi riitoja myöhemmin heistä kuitenkin tuli hyviä ystäviä. Katherine on persoonallisuudeltaan hyvin sarkastinen, mutta osaa olla myös erittäin vakava. Hän on myös hyvin salaileva, mutta alkaa rentoutua salaisuuden paljastuttua neljännen kauden lopussa. Katherine ystävystyy muiden Wisteria Lanella asuvien naisten kanssa neljännen ja viidennen kauden välissä.
Nuoruus
Katherine syntyi vuonna 1962 ja hänet tunnettiin nimellä Katherine Davis muuttaessaan pois Wisteria Lanelta kaksitoista vuotta ennen sarjan neljättä kautta. Neljännellä kaudella paljastetaan, että Katherinen ex-mies Wayne Davis hakkasi häntä useasti ja jätti tämän usein palon valtaan. Neljännen kauden lopussa paljastuu että Mary Alice Young oli vahtinut Dylania jolloin Dylanin isä oli tuonut tytölle nuken. Vihoissaan Katherine otti nuken nukkuvalta tyttäreltään ja laittoi sen suuren kaapin päälle Dylanin makuuhuoneeseen. Myöhemmin Wayne palaa ja pari alkaa tapella. Lopulta Katherine lyö Waynea kynttilänjalalla päähän.
Jonkun aikaa myöhemmin Katherine herää Lillianin huutoon, joka kuuluu Dylanin huoneesta. Saapuessaan huoneeseen Katherine saa selville tyttärensä musertuneen kuoliaaksi kaapin alle yritettyään saada nukkensa. Šokissa Katherine ja Lillian-täti tajuavat Waynen voivan pidättää heidät murhasta, joten he hautaavat Dylanin metsään talonsa taakse. Seuraavana päivänä Mary Alice ja Susan Mayer koputtavat Katherinen oveen, vain saadakseen selville tämän olevan muuttamassa pois ilman selityksiä. Lähdettyään Wisteria Lanelta Katherine vierailee romanialaisessa orpokodissa ja löytää nuoren tytön, joka muistuttaa Dylania. Katherine adoptoi tytön ja muuttaa tämän nimen Dylaniksi peittääkseen onnettomuuden.
Kausi 4
Katherine palaa Wisteria Lanelle neljännen kauden ensimmäisessä jaksossa. Kotiäitien katsoessa perheen muuttoa kadulle, Susan tunnistaa Katherinen ja juoksee halaamaan tätä. Katherine kotona, tämä esittelee perheensä. Katherine on nykyään naimisissa Adam Mayfairin kanssa, joka on gynekologi ja kertoi muuttaneensa takaisin koska hänen tätinsä Lillian on sairas. Katherine käy välittömästi Breen hermoille pyytämällä tätä kaatamaan tämän pihalla olevan puun ja kutsumalla vaimoja, jotka muuttivat kadulle hänen muuttonsa jälkeen "tulokkaiksi". Bree alkaa muodostaa vihasuhteen Katherineen. Paljastuu, että Katherinen tytär Dylan ja Julie Mayer olivat parhaita ystäviä Mayfairien asuessa Wisteria Lanelle. Dylanilla ei ole kuitenkaan mitään muistikuvaa Juliesta tai kenestäkään Wisteria Lanella asuneesta. Paljastuu, että jotain kamalaa tapahtui 12 vuotta sitten, jonka vuoksi Katherine muutti pois.