cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aztecahevonen
Historia
Meksikolla ei ollut omaa hevosrotua ennen aztecan risteyttämistä 1970-luvulla. Rodun kevittelyssä hyödynnettiin andalusianhevosia, quartereita ja criolloja. Vuonna 1982 Meksikon maatalousministeriö perusti aztecahevoselle oman rekisterin. Don Antonio toi andalusianhevosia Espanjasta ja risteytti niitä criollotaustaisten tammojen kanssa. Aztecahevosella on vähintään kolme kahdeksasosaa ja enintään viisi kahdeksasosaa andalusialaista tai quarteria, mutta enintään neljäsosa criolloa. Jalostuspäämäärä oli periytää sekä andalusialaisen että quarterin parhaat ominaisuudet, ja lopputuloksena syntyi elegantti yleis- ja näyttelyhevonen.
World Series of Poker 1980
World Series of Poker 1980 oli historiansa yhdestoista. Kauden aikana järjestettiin kaksitoista turnausta, mestaruusturnaus mukaan lukien. Mestaruusturnauksen voitti Stu Ungar, jolle voitto oli ensimmäinen siihen asti nuorimpana pelaajana.
Mestaruusturnaus
Pääturnaus käytiin 19.–22. toukokuuta. Siihen osallistui kaikkiaan 73 pelaajaa. Yhdysvaltalaisten pelaajien lisäksi joukossa olivat kanadalainen Jerry Fong, Gilbert "The Frenchman" Ranskasta, Jim Ray Perusta ja Irlannin mestari Colette Doherty.
Turnauksen ensimmäisenä päivänä putosi ainoastaan yksi naispelaaja. Toisena päivänä putosi 38 pelaajaa mukaan lukien kolme entistä WSOP-voittajaa. Kolmantena päivänä putosi viimeinen ulkomaalainen (Jerry Fong). Johnny Moss pudotti kello 21:05 Gabe Kaplanin, joka oli ensimmäinen rahasijojen ulkopuolelle jäänyt.
Viimeisen päivän finaalipöytään osallistui viisi pelaajaa. Lopun kaksinpelissä kello 15:10 Ungar ja Doyle Brunson menivät molemmat all in potin ollessa 760 000 dollaria. Brunson sai flopista kaksi paria, mutta Ungar  sai turnilla suoran, joka riitti voittoon.
Pyörtyminen
thumb|280px|[[Pietro Longhi, Pyörtyminen (öljykangasmaalaus, noin 1744).]] Pyörtyminen (lääk. synkopee) on aivojen verenkierron äkillisestä heikkenemisestä aiheutuva ohimenevä tajuttomuus. Pyörtyneen tajuttomuustila kestää yleensä muutamasta sekunnista minuuttiin. Jos tajunnan häiriötila kestää paria minuuttia kauemmin, kyse on pyörtymistä vakavammasta tajuttomuustilasta.
Pyörtymisen aiheuttama lihasten äkillinen veltostuminen voi johtaa siihen, että pyörtyvä henkilö lysähtää maahan. Vaikka pyörtyminen ei itsessään ole yleensä vaarallista, pyörtyvä henkilö saattaa kaatuessaan loukata itsensä vakavastikin esimerkiksi lyödessään päänsä johonkin.
Pyörtymisen syyt ja oireet
Pyörtyminen johtuu aivoverenkierron häiriöstä, joka puolestaan aiheutuu tavallisesti verisuonten jänteystason alenemisesta. Tällöin verellä on taipumus pakkautua kehon alempiin osiin, jolloin aivojen verenkierto ja hapensaanti jää riittämättömäksi. Myös verenpaineen tai veren hiilidioksidipitoisuuden äkilliset muutokset voivat aiheuttaa pyörtymisen. Pyörtymisen välillisesti aiheuttavat verenkierron muutokset saattavat johtua muun muassa seuraavista syistä:
Välittömästi pyörtymistä edeltäviä oireita voivat olla huojuminen tai epävarma olo, pahoinvointi, hikisyyden tunne, kalpeus, näön hämärtyminen ja näkökentän kaventuminen. Äkillisen pyörtymisen jälkeen henkilö voi tuntea itsensä säikähtäneeksi. Myös väsymys on tyypillinen tuntemus pyörtymisen jälkeen. Muisti katkeaa yleensä vain kehon lysähtäneisyyden ajaksi, ja tavallisesti pyörtyjä muistaa hyvin vielä aivan pyörtymistä edeltävät oireet.
Tavallisen pyörtymisen lääketieteellinen nimitys on vasovagaalinen eli vasomotorinen synkopee. Se on ohimenevä ja vaaraton tila, jonka takia ei ole aihetta käydä lääkärin vastaanotolla, ellei pyörtyjä ole esimerkiksi loukannut itseään. Jos pyörtymistä kuitenkin tapahtuu usein, kannattaa pyrkiä tunnistamaan pyörtymiseen johtavat syyt, jotka selviävät parhaiten lääkärin tutkimuksella. Joskus taustalla voi olla sairaus, kuten sydämen rytmihäiriöt, diabetes tai epilepsia. Tavalliseen pyörtymiseen ei liity tajuttomuuden jälkeistä sekavuutta, mikä erottaa sen esimerkiksi epileptisistä kohtauksista.
Tavallinen pyörtyminen johtuu verenpaineen nopeasta alenemisesta, joka puolestaan aiheutuu yleensä verisuonten laajenemisesta tai sydämen sykkeen äkillisestä hidastumisesta. Voimakkaan pelon tai kivun aiheuttaman pyörtymisen selityksenä on autonomisen hermoston ylireagointi, mutta sen tarkkaa syytä ei tunneta. Hyperventilaation yhteydessä puolestaan veren hiilidioksidipitoisuus alenee ja pH-arvo nousee, jolloin verisuonet supistuvat ja sitä kautta aivojen hapensaanti vähenee.
Kasvuikäisten pyörtyily
Pyörtyily on varsin yleistä kasvuikäisillä nuorilla, ja se liittyy voimakkaaseen fyysiseen kasvuvaiheeseen. Nuori saattaa pyörtyä noustessaan nopeasti seisaalleen, seistessään pitkään paikallaan tai jännittävissä tilanteissa. Kasvuikäisten pyörtyily on tavallisesti verenpaineen äkillisestä alenemisesta johtuvaa pyörtymistä, joka on sinänsä vaaratonta. Pyörtymiseen taipuvat nuoret oppivat yleensä tunnistamaan pyörtymistä edeltävät oireet, joita ovat muun muassa silmien sumeneminen, korvien kohina, kuuloaistimuksen muutokset, haukottelu, ja pahoinvointi. Oireiden ilmetessä pyörtyminen ja sen aiheuttama kaatuminen voidaan välttää käymällä nopeasti pitkälleen ja nostamalla jalat ylös tai laittamalla pää sydämen alapuolelle.
Emmanuel de Graffenried
Paroni Emmanuel ”Toulo” de Graffenried (18. toukokuuta 1914 Pariisi, Ranska – 22. tammikuuta 2007 Lonay, Sveitsi) oli sveitsiläinen Grand Prix -kuljettaja, joka osallistui 1950-luvulla Formula 1 -kilpailuihin. Hän ajoi jonkin verran myös urheiluautoilla.
Formula 1:n MM-sarjassa hän osallistui 23 Grand Prix -kilpailuun voittamatta niistä yhtään tai saavuttamatta edes palkintosijaa. De Graffenriedin parhaaksi F1-sijoitukseksi jäi neljäs sija kauden 1953 Belgian GP:ssä. Lisäksi Graffenried oli kolmesti viides. MM-sarjan ulkopuolella de Graffenried kuitenkin menestyi jonkin verran: hän voitti muun muassa MM-sarjaa edeltäneen Britannian Grand Prix'n 1949 ja MM-sarjan ulkopuolisen Siracusan Grand Prix'n 1953. MM-pisteitä Graffenried saavutti 9.
De Graffenriediä pidettiin hurmaavana henkilönä, minkä ansiosta hän pysyi suosittuna vuosikymmeniä uransa lopettamisen jälkeen.
De Graffenriedin suku
Paroni Emmanuel ”Toulo” de Graffenried syntyi 18. toukokuuta 1914 Pariisissa Ranskassa varakkaaseen de Graffenriedin sukuun, joka oli Sveitsin tunnetuimpia. Sen juuret ulottuvat jopa 1270-luvulle. De Graffenriedin vanhemmat olivat Irma Stern (1883–1973) ja sveitsiläinen paroni Leo (Léon) de Graffenried (1870–1937). Isän isä, hänkin paroni, oli myös nimeltään Emmanuel. Äidin isä oli Louis Stern, Stern Brothers -tavarataloketjun perustaja. Toulo de Graffendied itse avioitui Elsa Tacchinin kanssa.
De Graffenried opiskeli Le Roseyn sisäoppilaitoksessa Sveitsissä. Hänen oppilastovereihinsa kuului muun muassa tuleva Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavi.
Varhainen ura
1930-luvun alkupuolella de Graffenried ajoi omaa yksityistä 1,5-litraista Maseratiaan kansallisissa tapahtumissa Bremgartenin radalla kotimaassaan Sveitsissä lähellä Bernin kaupunkia. Vuonna 1936 hän osallistui Alfa Romeolla tuhannen kilometrin Mille Miglia -kilpailuun. Vuosina 1937–1939 hän ajoi Maseratin voiturette-tyyppistä autoa ja alkoi vuodesta 1938 alkaen osallistua Grand Prix -kilpailuihin. Säännöllisemmin hän alkoi osallistua niihin kuitenkin 1940-luvulla.
Sodan jälkeiset Grand Prix't (1946–1949)
Sodan jälkeen de Graffenried muodosti niin ikään sveitsiläisen Christian Kautzin kanssa Team Autosport -tallin, joka ajatti Maserateja.
Toukokuussa 1946 de Graffenried osallistui Maserati 4CL -autolla Marseille'n GP:hen. Oltuaan toisessa erässä kolmas hän sijoittui finaalissa viidenneksi kaksi kierrosta voittaneelle Raymond Sommerille hävinneenä. Kuusi päivää myöhemmin ajetussa Forezin Grand Prix'ssa hän keskeytti, kuten myös kuun lopussa järjestetyssä Coupe de la Résistance -kisassa, jossa autona oli Maseratin 6CM-auto. Ensimmäistä kertaa ajetussa Grand Prix des Nations -kilpailussa Genevessä de Graffenried oli 4CL:llä ensin toisessa erässä neljäs ja finaalissa viides. Syyskuisessa Milanon kilpailussa sijoitukset alkuerässä ja finaalissa olivat yhtä sijaa huonomatta: alkuerässä hän oli viides ja finaalissa kuudes. De Graffenriedillä kauden viimeinen GP oli Grand Prix du Salon, joka ajettiin 6. lokakuuta. Hän keskeytti moottoririkkoon.
De Graffenried ajoi kauden 1947 ensimmäisen kilpailunsa Marseille'ssa Ranskassa, mutta keskeytti ennen kuin oli ajanut yhtäkään kierrosta. 8. kesäkuuta Sveitsin GP:ssä hän oli finaalissa yhdeksäs, mutta Belgiassa ja Nizzassa kisat päättyivät keskeytykseen. Elokuussa Grand Prix du Comminges -kilpailussa hän oli parhaana Maserati-kuljettajana viides Talbot-Lago-kuljettajien vietyä kolmoisvoiton Louis Chironin johdolla. Italian ja Ranskan GP:issä sekä Coupe de Lyonissa de Graffenried ei onnistunut ajamaan maaliin, mutta Lausannen Grand Prix'ssa lokakuussa hän ajoi kolmanneksi.
Kausi 1948 alkoi de Graffenriedin osalta Paun Grand Prix'lla toukokuussa 1948. Hän oli kuudes. 2. toukokuuta hän onnistui ajamaan Grand Prix des Nationsissa toiseksi, pari sekuntia voittaneelle Giuseppe Farinalle hävinneenä. Kaksi viikkoa myöhemmin hän oli Monacon Grand Prix'ssa kolmas – Farinan vietyä taas voiton. Valentino Parkilla ajetussa Italian GP:ssä hän yhdeksäs, kuten myös ensimmäisessä Britannian Grand Prix'ssa Silverstonessa. De Graffenried lopetti Christian Kauzin kanssa perustaman tallinsa, kun Kautz sai surmansa Sveitsin Grand Prix'ssa.
Kausu 1949 oli de Graffenriedille menestyksekäs. Hän liittyi Enrico Platén Maserateja ajattavaan talliin ja saavutti voiton ja lisäksi viisi muuta palkintosijoitusta. Kolme ensimmäistä palkintosijaa tuli peräkkäisistä kilpailuista. Hän ajoi San Remossa kolmanneksi sekä Paussa ja Jerseyssä toiseksi. Autona oli vuoden 1948 Maserati 4CLT. Grand Prix du Rousillon -kilpailussa hän oli lisäksi neljäs. 14. toukokuuta ajettiin kautta aikain toinen Britannian Grand Prix, ja de Graffenried onnistui ajamaan uransa ensimmäiseen GP-voittoonsa. Hän oli itse ensimmäisenä väittämässä voittoa onnekkaaksi, sillä hän oli noussut kärkeen Luigi Villoresin, Reg Parnellin ja Prinssi Biran keskeytysten myötä. Voiton jälkeen hän Sveitsissä seitsemänneksi ja Grand Prix de l'Albigeoisissa neljänneksi. Kausi huipentui Zandvoortin Grand Prix'n toiseen, BRDC International Trophyn neljänteen, Lausannen Grand Prix'n kolmanteen ja Italian GP:n neljänteen sijaan.
Formula 1:n MM-sarjan ensimmäinen kausi (1950)
250px|thumb|De Graffenried ajoi kausilla 1950–1952 Maserati 4CLT -autolla. Kuvan auto kuului [[Reg Parnellille.]]
Kausi 1950 oli ensimmäinen Formula 1:n maailmanmestaruussarjan kausi ja samalla myös de Graffenriedin ensimmäinen MM-kausi. Hän ajoi yksityisessä Enrico Platé -tallissa Maseratin autoa. De Graffenried ajoi ennen MM-sarjan alkua huhtikuisessa Richmond Trophyssa toiseksi ja keskeytti kuusi päivää myöhemmin ajetussa San Remon Grand Prix'ssa.
De Graffenried osallistui ensimmäiseen F1-sarjan maailmanmestaruusosakilpailuun, Britannian Grand Prix'hin, vuonna 1950. Aika-ajoissa hän selvitti itsensä kahdeksanteen lähtöruutuun; hänen eronsa paalupaikalle ajaneelle Giuseppe Farinalle oli viisi sekuntia. Kilpailussa hän ehti ajaa hieman yli puolenvälin, kun hänen autoonsa tuli hydrauliikkaongelma, jonka takia hän joutui keskeyttämään.
Seuraava kilpailu oli Monacon Grand Prix. Aika-ajoissa hän ajoi ajan, jolla hän pääsi lähtöruutuun 12. Eroa nopeimpaan kuljettajaan Juan Manuel Fangioon oli 10,5 sekuntia. Kilpailu ei kuitenkaan sujunut edellistä kilpailua paremmin. Giuseppe Farinan auto jäi lähdössä lähtöruutuun, mistä syntyi iso kolari. Kolarissa oli mukana yhdeksän autoa, mukaan lukien de Graffenried.
MM-sarjan Belgian ja Ranskan osakilpailut jäivät de Graffenriediltä väliin, mutta hän ajoi kolmanneksi Jersey Road Race -kilpailussa Jerseyssä ajettuaan jälleen Maseratia. Kolmatta kertaa järjestetyssä Grand Prix des Nations -kilpailussa hän oli toinen Juan Manuel Fangion vietyä voiton.
Seuraava MM-kilpailu, johon de Graffenried osallistui, oli MM-kauden päättänyt Italian Grand Prix. Aika-ajoissa hän selviytyi lähtöruutuun 17. Kilpailussa tuli paljon keskeytyksiä autojen hajottua. Keskeyttäneiden joukossa oli muun muassa Juan Manuel Fangio. De Graffenried kuitenkin selvisi kilpailussa maaliin asti. Sijoitus oli kuudes eli hän jäi taas pisteiden ulkopuolelle. Eroa kuitenkin viidenneksi ajaneeseen Philippe Étanceliniin oli kuitenkin jopa kolme kierrosta.
De Graffenried ei kerännyt yhtään pistettä kauden aikana.
Ensimmäiset MM-pisteet (1951)
thumb|left|300px|Samanlainen [[Alfa Romeo Alfetta 159, jolla de Graffenried ajoi kaudella 1951. Kuvan autoa ajoi Juan Manuel Fangio.]]
MM-kauden 1951 de Graffenried aloitti ajamalla Alfa Romeota, mutta ajoi ennen MM-kautta ajetuissa MM-sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa Maseratia. Näitä kisoja olivat Paun, San Remon, Bordeaux'n ja Pariisin Grand Prix't sekä BRDC International Trophy. San Remossa hän jäi kärjelle 30 kierrosta eikä saanut kisassa sijoitusta ja Bordeaux'ssa hän keskeytti ajamatta yhtään kierrosta. Pariisissa de Graffenried oli Harry Schellin kanssa seitsemäs.
MM-kausi alkoi de Graffenriedin kotikilpailulla, Sveitsin Grand Prix'lla. Aika-ajoissa hän onnistui ajamaan viidenteen lähtöruutuun, mikä oli hänen parhaansa F1:n MM-osakilpailussa. Itse kilpailussa hän ajoi niin ikään viidenneksi. Viidennestä sijasta de Graffenried sai kaksi pistettä. Pistetilin aukeamisen myötä hänestä tuli ensimmäinen F1:ssä MM-pisteitä saavuttanut sveitsiläinen.
De Graffenriedien seuraava MM-kisa oli Ranskan Grand Prix. Tällä kertaa hän tosin ajoi Enrico Platé -tallissa Maserati-autoa. Kilpailuun hän lähti lähtöruudusta 16. Kilpailu ei kuitenkaan kestänyt de Graffenriedin osalta pitkään, sillä hän keskeytti ajettuaan yhden kokonaisen kierroksen. Saksan Grand Prix ei sujunut yhtään paremmin. Hänen lähtöruutunsa oli 16, mutta kilpailu päättyi hänen osaltaan jo kahden kierroksen jälkeen, kun hänen autonsa moottori hajosi. Ennen Ranskan kilpailua hän oli lisäksi osallistunut menestyksettä kesäkuussa ajettuun Ulster Grand Prix'hin.
Saksan GP:n jälkeen de Graffenried vaihtoi taas Alfa Romeolle. Huono kilpailumenestys kuitenkin jatkui seuraavaksi ajetussa Italian Grand Prix'ssa. Korkeahkosta yhdeksännestä lähtöruudusta huolimatta kilpailu meni penkin alle. Vain yhden ajetun kierroksen jälkeen hän joutui keskeyttämään moottorin ahtimessa ilmenneiden ongelmien takia.
Kausi kuitenkin päättyi melko positiivisesti kauden päättäneessä Espanjan Grand Prix'ssa. Aika-ajoissa de Graffenried onnistui ajamaan kauden toiseksi parhaaseen lähtöruutuunsa: ruutuun kuusi. Itse kilpailussa hän ajoi tuolla sijalla maaliin, mutta neljä kierrosta kärjelle jääneenä. Sijoitus kuitenkin oli juuri pistesijojen ulkopuolella.
Koko kaudella de Graffenriedille kertyi kaksi MM-pistettä, jotka hän oli saavuttanut kauden ensimmäisestä kilpailusta. Sijoitus MM-sarjassa oli kuudestoista.
Kolmas F1-kausi Enrico Platélla (1952)
Kaudella 1952 de Graffenried ajoi Enrico Platé -tallissa Maseratin 4CLT/48-autoa. Kausi oli hänelle tallissa kolmas F1:ssä. Kausi alkoi de Graffenriedin osalta MM-sarjan ulkopuolisella Siracusan Grand Prix'lla, jossa hän keskeytti. Paun GP:ssä hän oli kuudes ja Marseillen kilpailussa neljäs. De Graffenried osallistui myös Silverstonessa järjestettyyn International Trophyyn.
Circuit de Lac'n radalla ajettiin kesäkuussa MM-sarjaan kuulumaton kilpailu, jossa ajettiin ensin kaksi erää ja lopuksi finaali. De Graffenried oli ensimmäisessä erässä neljäs. Toisessa erässä ja finaalissa hän sijoittui kolmanneksi. De la Marnen GP:ssä hän jäi kymmenen kierrosta voittaneelle Jean Behralle eikä saanut sijoitusta.
Heinäkuiseen Ranskan Grand Prix'hin de Graffenried lähti lähtöruudusta 12. Kilpailu kuitenkin päättyi hieman ennen puoltaväliä, kun hänen autonsa jarruihin tuli ongelmia. Kovinkaan paljon paremmin ei sujunut Britannian Grand Prix. Hän lähti kilpailuun vasta ruudusta 31 eli toiseksi viimeisestä lähtöruudusta. Hänen sijoituksensa maalissa oli 19:s, ja hän jäi kilpailun voittaneelle Alberto Ascarille peräti yhdeksän kierrosta.
Pisteitä MM-kisoissa ja voittoja muissa kisoissa (1953)
De Graffenriedin osalta 1953 alkoi kahdella voitolla MM-sarjaan kuulumattomista kisoista. Ensimmäinen kilpailu oli maaliskuussa ajettu Siracusan Grand Prix. Neljännestä ruudusta lähtenyt de Graffenried voitti kilpailun yli minuutin erolla toiseksi ajaneeseen Louis Chironiin. Toinen kilpailu, johon hän osallistui, oli huhtikuun alun Lavant Cup, joka kesti vain runsaat kymmenen minuuttia. De Graffenried ajoi voittoon jättäen taakseen muun muassa Roy Salvadorin. Bordeaux'n GP:ssä toukokuussa hän keskeytti taka-akselin rikkouduttua. International Trophyn ensimmäisessä erässä de Graffenried oli nopein, mutta jätti finaalin kesken 16 kierroksen jälkeen. 31. toukokuuta ajettiin Nürburgringin radalla Eifelrennen, jonka hän voitti.
Argentiinan GP avasi MM-kauden jo tammikuussa, mutta kesäkuinen Hollannin Grand Prix oli de Graffenriedin ensimmäinen MM-kisa. Siihen hänen lähtöruutunsa oli seitsemäs. Kilpailussa hän sijoittui viimeiselle pistesijalle viidenneksi, joten hän sivusi uransa parasta sijoitustaan F1:n MM-kilpailussa. Viidennestä sijasta hän sai kaksi MM-pistettä.
De Graffenriedin hyvä menestys jatkui seuraavassa kilpailussa, Belgian Grand Prix'ssa. Vaikka lähtöruutu oli hieman huonompi kuin viimeksi, yhdeksäs, hän onnistui nousemaan kilpailussa neljännelle sijalle. Kierroksen voittaneelle Alberto Ascarille hävinnyt de Graffenried saavutti neljännellä sijallaan kolme MM-pistettä. Sijoitus oli samalla de Graffenriedin paras Formula 1:n maailmanmestaruuskilpailussa.
Kauden viidennessä MM-kilpailussa Ranskan Grand Prix'ssa de Graffenriedin lähtöruutu oli yhdeksäs. Reims-Gueux-radalla ajetussa kilpailussa hän onnistui kuitenkin nousemaan seitsemänneksi, mutta sijoitus oli pisteiden ulkopuolella. Viimeiselle pistesijalle ajanut Giuseppe Farina sijoittui kaksi kierrosta ennen de Graffenriediä, joten pistesijoitus oli loppujen lopuksi melko kaukana.
Britannian Grand Prix'ssa de Graffenried koki kauden ensimmäisen keskeytyksensä MM-kisassa. Viimeisenä kilpailuun lähteneen de Graffenriedin autosta hajosi kytkin, kun kilpailusta oli ajettu hieman yli kolmasosa. Kauden viimeiset pisteensä sveitsiläinen saavutti Saksan Grand Prix'sta. Hän lähti kilpailuun lähtöruudusta 11 ja ajoi maaliin viidentenä eli hän oli viimeinen pisteille ajanut kuljettaja. Kärjelle hän hävisi yhden kierroksen. Sijoituksestaan hän sai kaksi MM-pistettä.
Kauden kaksi viimeistä MM-kilpailua eivät sujuneet kovinkaan hyvin, sillä ne molemmat päättyivät keskeytykseen. Vaikka de Graffenried oli aikaisemmin menestynyt kotikilpailuissaan hyvin, tällä kertaa Sveitsin Grand Prix'ssa hän joutui lopettamaan kilpailun kierroksella 50 voimansiirto-ongelmien takia. Hän kuitenkin lähti kilpailuun hyvästä lähtöruudusta kahdeksan. MM-kauden päättäneessä Italian Grand Prix'ssa Monzassa hän joutui keskeyttämään moottoririkon takia noin kymmenen kierrosta ennen maalia. Monzan jälkeen hän ajoi Modenan kilpailussa kolmanneksi, mutta kisa ei ollut osa MM-sarjaa. Hän ajoi lisäksi Ulster Trophyssa, Circuit du Lac'n ja Circuit de Cadours'n kisoissa ilman menestystä.
Kauden päätteeksi de Graffenriedille oli kertynyt seitsemän MM-pistettä, joiden ansiosta hänen sijoituksensa MM-sarjassa oli kahdeksas. Kausi oli de Graffenriedille uran paras.
Kilpailuihin osallistuminen vähentyy (1954–1955)
Kauden ensimmäiseen MM-kilpailuun, Argentiinan Grand Prix'hin, hän lähti ruudusta 13. Hänen sijoituksensa oli kahdeksas, ja hän jäi kärjelle neljä kierrosta.
Seuraava kilpailu, johon hän osallistui, oli kauden päättänyt Espanjan Grand Prix. Hän lähti kilpailuun viimeisestä lähtöruudusta. Kilpailua hän ajoi ensimmäiset 30 kierrosta, minkä jälkeen Ottorino Volonterio ajoi samalla autolla seuraavat 27 kierrosta. Kilpailu päättyi heidän osaltaan keskeytykseen moottorin hajottua. Kaudella 1954 hän ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. F1:n ohella hän ajoi 1954 Maseratin urheiluautolla Etelä-Amerikassa ja voitti kilpailun Riossa ja São Paulossa.
De Graffenried oli ystävystynyt entisen tallipomonsa Enrico Platén kanssa ajettuaan hänen tallissaan. Platé sai surmansa helmikuussa 1954 Buenos Airesissa ajetussa kilpailussa, jolloin de Graffenriedin mietteet alkoivat kääntyä kohti kilpauran lopettamista.
Kauden 1955 F1-kilpailut, myös MM-sarjan ulkopuoliset, jäivät de Graffenriediltä kokonaan väliin. Sen -sijaan hän muun muassa osallistui Venezuelassa ajettuun Gran Premio Internacional de Venezuela -urheiluautokilpailuun Ferrari 750 Monza -autolla. Hän sijoittui kolmanneksi Juan Manuel Fangion vietyä voiton. de Graffenried esiintyi Kirk Douglasin sijaisnäyttelijänä vuoden 1955 elokuvassa Vauhtia veressä (The Racers).
Viimeinen kilpailukausi (1956)
thumb|right|300px|De Graffenried ajoi kaudella 1956 Maserati 250F -autoa. Kuvassa 250F vuonna 2007.
De Graffenried ilmoittautui Ken Whartonin kanssa toukokuiseen Nürburgringin tuhannen kilometrin ajoon, Saksassa ajettuun urheiluautokilpailuun, mutta he eivät itse kilpailuun startanneet. Kaudella 1956 hän ajoi taas myös F1:ssä, tosin vain yhdessä kilpailussa. Hän ajoi Scuderia Centro Sud -tallissa Maserati-autoa. Kilpailu, johon de Graffenried osallistui, oli MM-kauden päättänyt Italian Grand Prix. Hän lähti kilpailuun lähtöruudusta 19 ja onnistui ajamaan maaliin sijalla seitsemän. Sijoituksesta hän ei kuitenkaan saanut yhtään pistettä.
Pisteetön kausi 1956 jäi de Graffenriedin viimeiseksi. Hänen viimeiseksi pistesijakseen jäi kauden 1953 Saksan Grand Prix'n viides sija. Pisteitä koko F1-urallaan hän saavutti yhdeksän. Hän päätti lopettaa kilpauransa keskittyäkseen autofirmaansa.
Kilpailu-uran jälkeen
Kilpailemisen lopetettuaan de Graffenried jatkoi menestyksekkäässä autofirmassaan, joka oli myynyt Alfa Romeoita vuodesta 1950 ja myöhemmin myös Ferrareita ja Rolls-Royceja. Vuonna 1962 hän perusti entisille F1-kuskeille tarkoitetun kerhon, Club International des Anciens Pilotes de Grand Prix F1. 1970- ja 1980-luvuilla de Graffenried oli yleinen hahmo Formula 1 -tapahtumissa tupakkayhtiö Philip Morrisin edustajana.
Marko Asell
Marko Tapio Asell (s. 8. toukokuuta 1970 Ylöjärvi) on suomalainen painin olympiamitalisti (1996) ja SDP:tä edustava poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana vaalikaudella 2007–2011 ja uudelleen vuodesta 2019 alkaen.
Urheilu-ura
Asellin uran paras saavutus oli Atlantan olympialaisissa 1996 kreikkalais-roomalaisessa painissa 74 kg sarjassa painittu hopea. Vuonna 1997 hän paini EM-hopeaa.
Kevään 1996 EM-kilpailuissa hän ei onnistunut saamaan olympiapaikkaa. Tämän jälkeen Asell piti kuntoaan yllä lähinnä juoksemalla ja jalkapalloa pelaamalla. Pari viikkoa ennen Atlantan olympialaisten avajaisia hän sai kuitenkin kisoihin villin kortin. Lyhyestä valmistautumisestaan huolimatta hän eteni kisoissa aina finaaliin asti. Finaalissa hän hävisi kuubalaiselle Filiberto Ascuylle. Finaaliottelu oli tasainen, ja Asell sai nostettua vastustajansa junttaan. Tuomari ei kuitenkaan katsonut suoritusta riittäväksi ja täydet pisteet jäivät saamatta. Kultamitalia jaettaessa Ascuylle suosionosoitukset olivat vaisuja ja buuaustakin kuului. Sen sijaan Asell sai raikuvat aplodit. Kun muut suomalaiset painijat epäonnistuivat Atlantassa, tämä herätti keskustelua muiden painijoiden mahdollisesti liian rankasta valmistautumisesta kisoihin.
Painiurallaan Asell tunnettiin erityisesti käsivarsiheitostaan. Hän kärsi urallaan olkapäävammoista. Hän lopetti painiuransa vuonna 2001 ja siirtyi valmentajaksi. Vuonna 2012 hän osallistui SM-kilpailuihin yli kymmenen vuoden tauon jälkeen ja sijoittui 84-kiloisten sarjassa seitsemänneksi.
Poliittinen ura
Asell valittiin vuoden 2000 kunnallisvaaleissa SDP:n listalta Nokian kaupunginvaltuustoon. Vuodesta 2013 hän on ollut valtuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja.
Asell valittiin eduskuntaan 4 597 äänellä Pirkanmaan vaalipiiristä vuoden 2007 vaaleissa. Hän oli liikenne- ja viestintävaliokunnan, ympäristövaliokunnan, tulevaisuusvaliokunnan ja hallintovaliokunnan jäsen. Lisäksi hän vaikutti valtion liikuntaneuvostossa.
Vuoden 2011 vaaleissa Asell sai 5 840 ääntä jääden varasijalle. Hän oli ehdolla myös vuoden 2015 vaaleissa, muttei tullut valituksi 4 167 äänellä. Hän tuli valituksi vuoden 2019 vaaleissa 7 349 äänellä.
McMurdo
thumb|450px|McMurdon tutkimusasema McMurdo on Yhdysvaltojen kansallisen tiedesäätiön ylläpitämä tutkimusasema Etelämantereella, McMurdon salmessa, Rossin saaren eteläkärjessä. Aseman koordinaatit ovat -77.84639°N, 166.66833°W. Vuonna 1955 perustetulla tutkimusasemalla on majoituskapasiteettia 1258 henkilölle, mikä tekee siitä Etelämantereen suurimman asutuksen.
Marko Asell
Julkisuudessa
Asell esiintyi Selviytyjät Suomi -tosi-tv-ohjelman helmikuussa 2019 alkaneissa jaksoissa.
Yksityiselämä
Asell on naimisissa, hänellä on kolme lasta ja asuu urheiluteoistaan kunnalta palkinnoksi saamalleen tontille talkoovoimin vuonna 1998 rakennetussa talossa Nokialla.
McMurdo
Maapallon eteläisin toimiva tulivuori, Mount Erebus, sijaitsee 35 kilometriä asemalta pohjoiseen. Erikoiset McMurdon kuivat laaksot sijaitsevat McMurdon salmen vastarannalla. thumb|280px|McMurdo marraskuussa 2003 Asemaan kuuluu vajaa 90 rakennusta ja alueella on toimiva kunnallistekniikka, joka kattaa maan päällä kulkevat vesi- ja sähköjohdot sekä viemäröinnit. Siellä on myös kolme lentokenttää (Williams Field, Sea ice runway ja Pegasus blue ice runway), helikopterikenttä ja satama. McMurdo on maailman eteläisin laivalla saavutettavissa oleva paikka. Tutkimus- ja asuinrakennusten lisäksi tukikohdassa on muun muassa paloasema, voimalaitos ja kauppoja.
Vuoden keskilämpötila McMurdon asemalla on noin −17 °C. Lämpimin kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin −3 °C ja vuoden kylmimpään aikaan, elokuussa, pakkasta on keskimäärin 27 °C. Talven aikana lunta kertyy noin 1,5 metriä, mutta kesäkuukausina aseman ympäristö on lumeton. Tuulen nopeus on keskimäärin 6,1 m/s, mutta se voi kohota jopa noin 51 m/s.
McMurdossa tehtävän tutkimuksen aloja ovat astrofysiikka, biologia, geofysiikka, geologia, glasiologia, ilmastotutkimus, lääketiede, meteorologia sekä valtameritutkimus.
Laajakoski
thumb Laajakoski on kylä Kotkan pohjoisosassa Kymijoen Pernoonhaaran itäpuolella. Kylä on peltojen hallitsemaa maaseutualuetta. Rakennuskanta muodostuu omakotitaloista ja muutamista kerros- ja rivitaloista. Laajakosken tilastoalueella on 231 asukasta (tilastoalueen ulkopuolelle jäävät Laajakosken kylän eteläosat). Kylä kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka.
Historia
Laajakoski on tunnettu maakirjakylänä 1500-luvulta 1600-luvun lopulle, jolloin se yhdessä Osolan kylän kanssa muodosti Korkeakosken kylän.
Palvelut ja vapaa-aika
thumb|Laajakosken kappeli Laajakoskella sijaitsee Kymin seurakunnan Laajakosken kappeli ja hautausmaa, joka on otettu käyttöön vuonna 1920. Uusi kappelirakennus valmistui vuonna 2003. Laajakoskella on parhaimmillaan ollut kaksi kyläkauppaa. Palveluja alueella ei nykyisin juurikaan ole. Alueella toimi pitkään Laajakosken sairaala (entiseltä nimeltään Nikelin sairaala), jossa hoidettiin psyykkisesti sairaita potilaita. Laajakosken sairaalan toimintaa on ajettu 2000-luvulla alas, ja kokonaan se lakkautettiin vuoden 2006 alussa Kymenlaakson uuden psykiatrisen sairaalan valmistuttua. Nykyisin kiinteistössä on useiden eri toimijoiden ylläpitämää päihdehuollon ja mielenterveystyön toimintaa. Laajakoskella sijaitsee myös Laajakosken ampumahiihtokeskus sekä Kymin Koskenpojat r.y.:n omistama Seuratalo Honkala. Hiihdon SM-kilpailut 2006 järjestettiin Laajakoskella Kymin Koskenpojat r.y.:n isännöimänä.
Laajakoskella on ollut parhaimmillaan kaksi kansakoulua, Pernoon koulu ja Kankaan koulu (myöhemmin Kymin koulu), jotka molemmat on lakkautettu. Pernoon kansakoulu perustettiin vuonna 1919. Koulu sijaitsi Kymijoen Laajakosken puoleisella rannalla, vaikka nimi olikin johdettu länsipuolella sijaitsevasta Pernoon kylästä. Kankaan kansakoulu perustettiin vuonna 1953.
Liikenneyhteydet
Etäisyys Laajakoskelta maanteitse Kotkan keskustaan on noin 16 km ja Karhulaan noin 9 km. Laajakoskelta on arkipäivisin säännöllinen paikallisbussiyhteys Karhulaan. Lakkautetun Pernoon koulun kohdalta kulkee kevyen liikenteen riippusilta Kymijoen Pernoonhaaran yli. Riippusillan vierestä kulkee talvisin jäätie joen yli, jos jäätilanne sallii. Noin 6 kilometrin päässä Laajakoskelta Karhulan suuntaan sijaitsee Kymin rautatieasema, josta on päivittäinen taajamajunayhteys Kouvolaan ja Kotkan satamaan. Korkeakoskella on aikoinaan ollut Laajakosken seisake, joka lakkautettiin 50-luvulla.
Aiheesta muualla
60.56461°N, 26.85239°W
Sosiaalinen media
Sosiaalinen media (lyhennettynä arkikielessä some) tarkoittaa verkkoviestintäympäristöjä, joissa jokaisella käyttäjällä tai käyttäjäryhmällä on mahdollisuus olla aktiivinen viestijä ja sisällöntuottaja tiedon vastaanottajana olon lisäksi. Sosiaalisessa mediassa viestintä tapahtuu monelta monelle, eli perinteisille joukkotiedotusvälineille ominainen viestijän ja vastaanottajan välinen ero puuttuu. Käytännössä viestintä tapahtuu kuitenkin jonkin keskitetyn palveluntarjoajan kautta.
Sosiaalinen media on jälkiteollinen ilmiö, joka on muuttanut yhteiskunnan tuotanto- ja jakelurakennetta, taloutta ja kulttuuria. Professori Andreas M. Kaplanin ja Michael Haenleinin mukaan ”sosiaalinen media on joukko internet-sovelluksia, joiden ideologinen ja tekninen perusta on Web 2.0:ssa ja jotka mahdollistavat loppukäyttäjien tuottaman sisällön luomisen ja välittämisen”. Sovelluksia kutsutaan suomeksi myös termillä yhteisöpalvelu erityisesti silloin, kun sovelluksen keskiössä on käyttäjien verkostoituminen ja vuorovaikutus.
Sanastokeskus TSK:n julkaiseman sosiaalisen median sanaston mukaan sosiaalinen media on tietoverkkoja ja tietotekniikkaa hyödyntävä viestinnän muoto, jossa käsitellään vuorovaikutteisesti ja käyttäjälähtöisesti tuotettua sisältöä ja luodaan ja ylläpidetään ihmisten välisiä suhteita.
Sosiaalinen media on yleistynyt käsitteenä vuodesta 2007 lähtien, jolloin se syrjäytti vähitellen Web 2.0 -käsitteen puhuttaessa vuorovaikutteisista verkkopalveluista. Käsitteen määrittelystä on useita erilaisia tulkintoja, joissa vaihtelevasti korostuu prosessiluonne, Web 2.0 -teknologioiden ulottuvuus, sisällöt, yhteisöt tai toimintamuodot.
Käyttö
Sosiaalisen median käyttötavat muuttuvat palveluiden kehittyessä, mutta väestön keskuudessa yhteisöpalveluiden käyttö on ollut kasvava trendi, ja säännöllinen käyttö on kasvanut erityisesti koronaviruspandemian aikana. Tilastokeskuksen tilaston mukaan vuonna 2022 16–89-vuotiaista suomalaisista 70 prosenttia käytti jotakin yhteisöpalvelua ja heistä 59 prosenttia käytti niitä päivittäin tai lähes päivittäin. Saman tilaston mukaan joka viides suomalainen ei seurannut sosiaalisen median palveluja vuonna 2017.
Tietoliikenneyhtymä DNA:n selvityksessä vuonna 2022 Suomen suosituimmat sosiaalisen median palvelut olivat olivat YouTube, WhatsApp, Facebook, Facebook Messenger, Instagram ja verkon keskustelupalstat. Vuonna 2019 samassa tutkimuksessa suosituimmat palvelut olivat WhatsApp, YouTube, Facebook, Instagram, Twitter, Snapchat ja LinkedIn.
Yleisradion teettämässä tutkimuksessa, joka julkaistiin tammikuussa 2015 runsaalta tuhannelta suomalaiselta kysyttiin, mitä sosiaalisen median palveluja he käyttävät. Yli puolet vastaajista ilmoittautui Facebookin käyttäjiksi. Runsas kolmannes vastaajista ei ilmoituksensa mukaan käyttänyt lainkaan sosiaalista mediaa. Nuorista vastaajista lähes jokainen käytti kahta suosituinta palvelua.
Sisällöt
Sosiaalisessa mediassa sisältö on pääosin käyttäjien tuottamaa. Sisältöä tuotetaan yhdessä vertaistuotannon menetelmin. Lisäksi sisällön tuottamisen ja kuluttamisen raja on hämärtynyt, koska sama henkilö voi sekä kuluttaa sisältöä että tuottaa uutta. Puhutaankin käyttäjätuotannosta, jossa sisällön käyttämiseen voi saumattomasti liittyä uusien sisältöjen tai sovellusten tuottamista. Yksilöt eivät ole verkossa kuluttajia, vaan aktiivisia toimijoita. Kuluttajien sijaan puhutaan joskus tuottajakuluttajista tai pro-harrastajista, jotka tekevät ammattilaistasoista tuotantoa harrastuksenaan. Varsinaisen sisällön ja viestinnän tuotannon lisäksi sosiaalisessa mediassa keskeisessä osassa on sisällön suositteleminen (jota kutsutaan myös jakamiseksi). Palveluntarjoajan algoritmien lisäksi tämä on keskeistä käyttäjälle tarjottavassa sisällössä.
Verkossa julkaistava sisältö muodostaa sosiaalisia objekteja, joiden ympärille ihmiset muodostavat verkostoja.
Sensuuri
Sosiaalisen median alustat päättävät niiden käyttösäännöt ja sääntöjen tulkinta vaihtelee. Tämän seurauksena sisältöä ja tilejä poistetaan. Myös jokin asia saattaa olla sallittua jollekulle, mutta sensuroidaan jollekin toiselle.
Sosiaalisen median yhteisöllisyys
Sosiaalinen media synnyttää monenlaista yhteisöllisyyttä. Yhteisöllisyyden muotoja ovat esimerkiksi sosiaaliset verkostot, ryhmät, verkkoyhteisöt ja parvet. Sosiaalisen rakenteen ohella yhteisöllisyyttä voidaan arvioida esimerkiksi sen tiukkuuden ja ajallisen pysyvyyden mukaan.
Sosiaalisen median yhteisöllisyyden muodoista käytetään myös käsitteitä sosiaalinen verkko, kansalaisjournalismi, vertaismedia tai osallistuva media. Sosiaalisessa mediassa syntyvä käsitys henkilön maineesta ja imagosta muokkaa jokaisen toimijan henkilöbrändiä.
Sosiaalinen media yrityksissä
Yritykset ja yhteisöt voivat käyttää sosiaalista mediaa samoin keinoin. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi viestien välitykseen asiakkaille, palautteen keräämiseen tai yleiseen kanssakäymiseen asiakkaiden kanssa. Yrityksille on usein kaksi pääsääntöistä käyttökohdetta sosiaaliselle medialle, markkinointi ja asiakaspalvelu. Sosiaalinen media on nykypäivän markkinoinnissa niin tärkeä kanava, että osalle yrityksiä se on ainoa markkinointikanava. Suuri osa internetsivustojen liikenteestä ohjautuu sosiaalisen median kanavan kautta. Ilman markkinointia sosiaalisessa mediassa yrityksen internet-sivuille tuleva liikenne muodostuu paljolti ihmisistä, jotka jo tuntevat yrityksen.
Sosiaalinen media luo mahdollisuuden yrityksille viestiä nykyisten ja uusien asiakkaiden kanssa. Koska asiakkaat ovat usein kiinnostuneita yrityksestä jo valmiiksi, on yritysten helppo jakaa tarjouksia tai kuulumisia. Sosiaalinen media on myös väline, joka kannustaa asiakkaita vuorovaikutukseen ja näin auttaa asiakkaita ongelmissaan, sekä luomaan henkilökohtaisemman suhteen yrityksen kanssa.
Verkossa käytyjen keskustelujen voi ajatella olevan Mike Kuniavskyn lanseeraaman tietovarjo-mallin mukaisia heijastuksia oikeasta elämästä. Mallissa reaalimaailman esineillä on verkossa tietovarjoja, jotka sisältävät tuotetta ja sen sisältöä kuvailevaa metatietoa, mutta myös käyttäjien antamat arvostelut ja kommentit. Yritysten on hyvä ymmärtää, että kuluttaja tekee nykyään ostopäätöksen paljolti näiden heijastusten perusteella. Suurimman hyödyn yritykset saavuttavat, jos ne pystyvät osallistumaan rakentavasti keskusteluun.
Gewalthaufen
pienoiskuva|Sveitsiläisten gewalthaufen kohtaa Habsburgien ratsuväen Dornachin taistelussa 1499
Gewalthaufen tai gevierthaufen (kirjaimellisesti väkivaltajoukkio) oli myöhäiskeskiaikainen jalkaväen neliömäinen taistelumuoto, jota käyttivät ensimmäiseksi sveitsiläiset 1450-luvulta lähtien. Sveitsiläisillä ei perinteisesti ollut lainkaan ratsuväkeä, vaan koko armeija koostui jalkamiehistä. Käyttämällä gewalthaufenia taistelumuotona pystyttiin torjumaan ratsaintaistelevien ritarien muuten jalkaväelle kohtalokas rynnäkkö. Ainoa edellytys oli, että muoto pysyi rohkeasti yhdessä, eikä kukaan paennut ritarirynnäkön paineessa.
Gewalthaufenissa piikkimiehet muodostivat neliön kaikki sivut, ja keskellä olivat hilpareilla ja jalkajousilla aseistetut sotilaat. Piikkimiehet olivat raskaammin varustettuja, hilparimiehet kevyemmin. Lähitaistelussa piikkien ja hilparien yhteistyö oli tappavan tehokasta. Jalkajousimiehet taas valmistelivat taistelua, jonka jälkeen he vetäytyivät muodon sisälle turvaan. Joutuessaan pulaan taistelukentällä sveitsiläiset siirtyivät siilipuolustukseen, jossa piikkimiehet puolustautuivat joka suuntaan.
Sveitsiläiset jakoivat armeijansa yleensä kolmeen neliöön, joista ensimmäinen oli etujoukko, keskellä pääjoukko, ja viimeisenä jälkijoukko. Etujoukko hankkiutui taisteluun vihollisen kanssa, pääjoukko etsi rauhassa vihollisen heikon kohdan ja iski siihen, ja viimeinen gewalthaufen varmisti selustan tai toimi reservinä.
Sveitsin valaliiton onnistui lyödä sekä Burgundin (1470-luvulla) että Habsburgien (1499) ritariarmeijat käyttämällä gewalthaufenia. Tämän ansiosta sveitsiläisestä jalkaväestä tuli haluttuja palkkasotureita ja pelättyjä vastustajia renessanssi-Euroopassa. Myöhemmin gewalthaufen-taktiikan omaksuivat lähes sellaisenaan (joskin hieman raskaampana muotona) nopeasti ranskalaiset sekä saksalaiset landsknechtit. Espanjalaiset sen sijaan kehittivät oman espanjalaisen neliönsä, tercion, joka syrjäytti gewalthaufenin.
Guru
Guru (, ’opettaja’) on hindulaisuudessa henkilökohtainen, valaistunut uskonnollinen opettaja. Gurujen tärkeimpiä tehtäviä ovat initiaatio ja opettaminen.
Nimitys
Sanan guru perusmerkitys sanskritin kielessä on 'painava'. Toissijaisesti sana tarkoittaa henkilöä, joka on "painava" eli kunnianarvoinen asemansa tai ominaisuuksiensa takia. Tällaisia ovat ihmisen vanhemmat sukulaiset, hallitsijat ja opettajat; esimerkiksi intialaiset lapset voivat käyttää guru-nimitystä taideaineiden opettajistaan.
Historiaa
Varhaisena Veda-kautena noin 1600–1000 eaa. gurun tehtävänä oli siirtää pyhät Veda-kokoelmat suullisesti oppilailleen. Guru oli pätevä, jos hän osasi ulkoa omat Vedansa. Gurun oppilaat olivat yleensä hänen omia poikiaan, ja gurun ja oppilaan suhde rajoittui oppilaan opiskeluaikaan, minkä jälkeen hänet lähetettiin takaisin kotiin.
Gurun asema muuttui huomattavasti myöhempänä Veda-kautena noin 1000–350 eaa. Monet oppimestarit pakenivat kaupungeista yksinkertaisen elämän pariin oppilaittensa kanssa. He alkoivat ajatella, että kärsimyksestä vapauttavan henkisen tiedon pystyi saavuttamaan vain mystisesti oivaltamalla, ei ulkoa oppimalla. Näin todellisesta gurusta tuli paitsi oppinut, myös oman itsensä ja maailman syvimmän merkityksen oivaltanut mystikko. Oppilaan ihannekuvaksi tuli askeetti, joka jäi loppuelämäkseen asumaan gurunsa ashramiin, jatkoi tämän työtä, tai lähti vaeltamaan ympäri maata.
Se kesäni mun
Se kesäni mun on Paula Koivuniemen vuonna 1994 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Fazer Musiikki Oy.
Guru
Historiaa
Koska hindulaisuudessa ei ole koskaan ollut yhtä korkeinta auktoriteettia tai muita guruja määräävää gurua, gurun asema kehittyi eri tavoin eri ryhmissä. Gurun asema alkoi riippua entistä vähemmän hänen yhteiskunnallisesta asemastaan tai koulutuksestaan ja entistä enemmän hänen henkilökohtaisista ominaisuuksistaan ja vaikutusvallastaan. Tantrismissa oppilaat alkoivat palvoa gurua jumalanaan, ja ainoastaan gurun armosta saattoi oppilas saavuttaa henkisen päämääränsä.
Merkitys
Gurulaitos on tärkeä osa hindulaisuutta, etenkin sen länteen saapuneita muotoja. Useimmissa hindulaisissa traditiossa gurua pidetään välttämättömyytenä, jos yksilö haluaa edistyä henkisellä polulla. Monissa puranoissa ja tantrisissa teksteissä on varoituksia initioimattoman ihmisen kauheasta kohtalosta. Länsimaissa on korostettu gurujen merkitystä henkisinä oppaina.
Ominaisuudet ja asema
Pyhien kirjojen mukaan todellisen gurun tärkeimpiä ominaisuuksia ovat oppineisuus, kieltäymyksellisyys, henkinen edistyneisyys ja karismaattisuus.
Intialaiset valitsevat gurunsa usein jonkun läheisensä suosituksesta tai saavat initiaationsa perheensä gurulta.
Jotkut gurut ovat perineet gurun asemansa isältään. Joskus guru saa asemansa edellisen gurun nimityksellä, tai tämän perustaman ryhmän valinnalla gurun itsensä kuoltua. Jotkut karismaattiset yksilöt voivat nimittää itsensä guruksi ja perustella nimitystään esimerkiksi jumalallisella käskyllä tai edellisen gurun välittämällä viestillä.
Bhakti-liikkeissä guru nähdään tavallisesti jumalan ja ihmisen välikappaleena. Jumalan palvonnan aluksi oppilaat palvovat ensin guruaan ja lukevat tälle rukouksen. Jotkut gurut väittävät kanavoivansa ilmoituksia jumalilta tai edesmenneiltä pyhimyksiltä. Tantrismissa guruja pidetään maanpäällisinä jumalan ilmentyminä ja joissain kirjoituksissa jumalan jälkeläisinä. Jumalhahmoista gurua palvotaan kuten jumalaa. Guru antaa audienssin eli darshanan, jotta palvojat voivat nähdä hänet ja rukoilla häntä. Gurulle kumarretaan ja hänen jalkojaan kosketetaan nöyryyden osoituksena. Sen jälkeen palvoja rukoilee ja antaa lahjoituksen. Gurujen uskotaan myös voivan astua patsaaseen tai kuvaan, joita myös palvotaan. Gurun käyttämät kaikenlaiset esineet ovat puhdistavia, ja joidenkin gurujen oppilaat kauppaavat niitä.
Tehtävät
Gurulla on oppilaalleen monissa tilanteissa vanhemman asema, ja oppilaat kutsuvat guruaan usein äidiksi (matajiksil amma) tai isäksi (baba). Guru voi etenkin suljetuimmissa yhteisöissä omaksua biologisten vanhempien sosiaalisia velvollisuuksia ja järjestää oppilailleen avioliittoja tai työpaikkoja. Gurun luoma henkinen perhe voi olla hyvin kiinteä, ja oppiveljet ja -sisaret tekevät maallisessakin elämässään yhteistyötä.
Guru voi antaa oppilailleen näiden lapsuusvuosina oman mantran ja joitain ohjeita, ja oppilaat antavat gurulleen symbolisen lahjan, dakshinan. Oppilaan ja gurun suhde rajoittuu tällöin initiaatiotilaisuuteen, ja useimmat oppilaat eivät vietä lainkaan aikaa gurunsa ashramissa. Tällaisilla guruilla voi olla tuhansia oppilaita, ja hänen tärkein ominaisuutensa on kuuluminen oikeaan ryhmään tai perheeseen, tai oltava itse jonkun tunnetun gurun oppilas.
Initiaatio on siirtymäriitti, johon kuuluu usein ritualistinen kylpy, uudet vaatteet ja joskus uusi nimi, mutta riitit eroavat usein suuresti eri ryhmissä. Initiaation jälkeen oppilas joutuu seuraamaan uusia sääntöjä kuten kasvisruokailua, selibaattia ja seurustelusääntöjä, etenkin jos hän asuu ashramissa. Hänen on yleensä kohdeltava gurua hyvin kunnioittavasti. Ashramiopiskelunsa jälkeen oppilas saa hylätä säännöt mantran toistamista lukuun ottamatta.
Opettajina toimivilla guruilla on yleensä oma ashram tai matha, jossa he asuvat oppilaittensa kanssa suljetussa yhteisössä. Ashramiin tullaan aikuisina ja vapaaehtoisesti, ja oppilaat pyrkivät kaikin tavoin noudattamaan karismaattisen gurunsa esimerkkiä ja ohjeita.
Monet gurut opettavat jooga-asanoita, mietiskelymenetelmiä, hindulaista filosofiaa ja teologiaa. Opetus tapahtuu yleensä ääneen lukemalla tai kommentoimalla vanhoja tekstejä. Gurut opettavat aina mantran ja tavallisesti samalla kertovat jotain sen tarkoituksesta ja ohjeistavat sen mietiskelyä. Gurujen edellytetään myös opettavan omalla esimerkillään ja teoillaan.
Gurulta odotetaan, että hän vaalii hindulaisuuden perinteitä huolellisesti. Muutokset kohtaavat usein vastarintaa vanhoillisten taholta, joten suuria muutoksia tekeviltä uudistajilta vaaditaan paljon henkilökohtaista karismaa, ja muutoksen tarpeen pitää olla yleisesti havaittu sekä pyhillä kirjoituksilla perusteltu.
Zakat
Zakat on uskonnollinen almuvero, jonka harras muslimi maksaa kerran vuodessa. Zakat on ei-valtiollinen veronmaksun muoto, jonka avulla huolehdittiin taloudellisen avun jakamisesta lähiyhteisössä. Almuvero on yksi viidestä islamin peruspilarista ja rinnastuu islamin muihin uskonnollisiin rituaaleihin, joita ovat uskontunnustus, rukous, paasto ja pyhiinvaellus. Veron kuuluminen tähän joukkoon korostaa sen uskonnollista velvoittavuutta. Veron maksaminen oli "puhdistumista", mitä myös sana zakat tarkoittaa. Almuveron välttämisestä ei šariassa seuraa maallisia rangaistuksia paheksuntaa lukuun ottamatta. Sen maksaminen lisää ansioita Viimeisellä tuomiolla.
Muslimit antavat zakatin lisäksi almuja myös tavallisena hyväntekeväisyytenä (sadaqa) etenkin paaston aikana ramadan-kuussa.
Veron maksaminen
Islamilainen šaria-laki antaa almuverosta tarkat ohjeet. Vero kootaan kerran vuodessa kaikilta muslimeilta, joiden omaisuuden määrä kuluneen vuoden ajalta ylittää tietyn vähimmäisrajan. Lasten ja mielenvikaisten omaisuudesta veron maksaa heidän holhoojansa. Verojen kokoamisesta vastaavat siihen erikseen nimetyt henkilöt. Almuvero maksetaan sekä omaisuudesta että käteisvaroista, jotka ovat olleet koko kuluneen vuoden ajan henkilön hallussa. Peruskoulun islamin oppikirjan mukaan vero on 2,5 prosenttia henkilökohtaisesta omaisuudesta ja yrityksen omaisuudesta. Sääntö vastaa keskiajan šarialain säädöksiä. Maataloustuotteista vero on korkeampi, 5–10 prosenttia. Ennen rahataloutta se maksettiin maataloustuotteina ja karjana. Veron maksaminen tuo ansioita Paratiisiin pääsemiseksi, ja sen kiertämistä paheksutaan.
Islamilaisissa maissa valtiovalta on pyrkinyt muuttamaan almuveron tavanomaisesti perityksi ja pakolliseksi veroksi, vaikka islamin mukaan jokaisen muslimin tulee itse huolehtia sen maksamisesta. Almuveroa kerätään edelleen Libyassa, Malesiassa, Pakistanissa, Saudi-Arabiassa, Sudanissa, Jemenissä   Jordaniassa, Bahrainissa, Kuwaitissa, Libanonissa,  Bangladeshissä, Egyptissä, Indonesiassa, Iranissa ja Arabiemiraateissa.