cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Energiakasvi
Energiakasvi on kasvi, jota viljellään biopolttoaineiden raaka-aineeksi. Valmistettava polttoaine voi olla kiinteää, nestemäistä tai biokaasua.
Kiinteät polttoaineet
Kasveja voidaan polttaa sellaisenaan (polttopuu), puuhiilenä tai pelletteinä. Kiinteät polttoaineet sopivat voimalaitoksiin ja rakennusten lämmitykseen. Yksinkertaisinta energiakasvien käyttöä on perinteinen puulämmitys.
Kiinteinä polttoaineina käytettäviä kasvilajeja esimerkiksi nopeasti kasvavat pajut, joita on kasvatettu 1970-luvulta asti käytettäviksi lämmitysenergian tuotannossa polttoaineena metsästä saatavan hakkeen rinnalla tai sijasta. Kasvaessaan paju varastoi auringon energiaa kemialliseen muotoon fotosynteesiä käyttäen. Pajun ongelmana on sen siitepölyn aiheuttamat oireet allergiaa sairastaville. Haittaa voi torjua viljelemällä vain naaraspuolisia eli emikasveja.
Tropiikissa haitallisena vieraslajina leviävä alkujaan eteläamerikkalainen vesihyasintti sopii pellettien raaka-aineeksi.
Nestemäiset polttoaineet
Euroopassa biodieseliä varten kasvatetaan rapsia. Vuonna 2012 dieseliin sekoitetusta kasvisöljystä 80% oli rapsiöljyä. Rapsiöljyntuotannon koko elinkaaren tarkastelu on kuitenkin osoittanut, etteivät kasvuhuonekaasujen päästöjen vähennykset kuitenkaan välttämättä täytä EU:n tavoitteita.
Myös hampun käyttöä energiakasvina on tutkittu. Hampun rakenne myös mahdollistaa suuren sadonkorjuuprosentin. Runko on paksu eikä ylimääräisiä lehtiä ja hauraita osia ole, jotka varisisivat maahan sadonkorjuun aikana.
Tropiikissa kasvatetaan paljon palmuöljyä. Ympäristöjärjestöt ovat kuitenkin huolissaan öljypalmun viljelyyn liittyvistä ympärisyöuhkista.
Muita kasvilajeja ovat öljyjatropa
Biokaasu
Biokaasu syntyy mädättämällä vihreää kasvimassaa anaerobisissa oloissa, jolloin syntyy metaania. Sitä voidaan käyttää sähkön- ja lämmöntuotannossa sekä puhdistaa liikennepolttoaineeksi tai suoraan kaasuverkkoon syötettäväksi. Maissi ja ahdekaunokki on todettu tähän hyvin sopiviksi lajeiksi.
Energiakasvit Suomessa
Bioenergiayhdistys Finbion mukaan Suomessa voidaan tuottaa 8 TWh peltoenergiaa. Finbio arvioi energiakasvien viljelyalaksi 250 000 ha ja olkien keräysalaksi 100 000 ha (2020). Vuonna 2007 ruokohelpiä viljeltiin 20 000 ha ja käytettiin 30 voimalassa. Ruokohelven kuljettaminen osoittautui kalliiksi ja sen polttaminen vaikeaksi, joten 2010-luvulla voimalat luopuivat asteittain sen energiakäytöstä.
Patenttiasiamies
Patenttiasiamies on ammattinimike pätevöityneelle henkilölle, joka neuvoo työssään yleisöä ja edustaa muita Patentti- ja rekisterihallituksen edessä suomalaisiin patenttihakemuksiin ja patentteihin ja kansainvälisiin patenttihakemuksiin sekä World Intellectual Property Organizationin (WIPO) edessä kansainvälisiin patenttihakemuksiin liittyvissä asioissa. WIPO:n edessä edustusoikeus on rajattu tapauksiin, joissa patentinhakijalla on kotipaikka Suomessa. Moni patenttiasiamies on järjestänyt toimintansa patenttitoimistoksi.
Toisin kuin European Patent Attorney, patenttiasiamies ei ole pätevä edustamaan muita Euroopan patenttiviraston käsittelyissä. Oikeuskaaren mukaan patenttiasiamies ei ole myöskään oikeutettu edustamaan toimeksiantajaansa oikeudessa patentin loukkaus- tai mitätöintikäsittelyssä, sillä oikeudenkäyntiasiamiehellä pitää olla oikeustieteen kandidaatin tutkinto.
Arkipäivässä asiakirjojen täyttäminen, postin hoitaminen, määräpäivävalvonta sekä maksuliikenteen hoitaminen ovat keskeisessä asemassa patenttioikeudellisen neuvonnan ja patenttivaatimusten ja -hakemusten muokkaamisen rinnalla.
Eteläitalialainen keramiikka
pienoiskuva|upright|[[Apulialainen keramiikka|Apulialainen voluuttikrateeri, n. 320–310 eaa.]] Eteläitalialainen keramiikka (eteläitalialaiset vaasit) viittaa antiikin kreikkalaiseen keramiikkaan, jota tuotettiin Suur-Kreikan ja Sisilian kreikkalaisissa siirtokunnissa sekä niiden ympäristössä klassiselta kaudelta noin vuodesta 430 eaa. lähtien.
Patenttiasiamies
Patenttiasiamieheltä ei edellytetä vastuuvakuutuksen ottamista mahdollisten virheiden varalta.
Eteläitalialainen keramiikka
Paikallismuodot
Merkittävimmät eteläitalialaiset paikalliskeramiikat olivat:
Patenttiasiamies
Suurin osa Patentti- ja rekisterihallituksen listalla julkaisemista patenttiasiamiehistä on osakeyhtiöitä. Osakeyhtiöllä pitää olla palveluksessa vähintään yksi ammattinimikkeen käyttöön oikeutettu henkilö.
Harmaakurkkubulbuli
Harmaakurkkubulbuli (Arizelocichla tephrolaema) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Patenttiasiamies
Ammattinimeke
Patenttiasiamies on suojattu ammattinimike, jonka käyttöä Suomessa koskee "laki patenttiasiamiehistä" (laki nro 552/1967) ja "asetus patenttiasiamiehistä" (636/1969, muutos 52/1996). Lain 3 § mukaan se, joka käyttää itsestään patenttiasiamiehen ammattinimitystä olematta patenttiasiamiesrekisteriin merkitty asiamies taikka muutoin ilmoittaa ammattialansa siten, että hänen sen perusteella voidaan erheellisesti olettaa olevan sanottuun rekisteriin merkitty asiamies, tuomittakoon sakkorangaistukseen. Rangaistusvaatimuksen saa virallisen syyttäjän lisäksi tehdä myös patenttiasiamiesrekisteriin merkitty patenttiasiamies tai patenttiasiamiehiä edustava yhdistys.
Eteläitalialainen keramiikka
Keramiikka
Eteläitalialainen keramiikka oli punakuviokeramiikkaa. Vaasit olivat aikaisempiin muotoihin nähden hyvin koristeellisia. Hyvä esimerkki on apulialaisen keramiikan Gnathia-tyyli. Kuva-aiheet esittivät erityisesti mytologiaa, teatteria sekä paikallisia tapoja.
Patenttiasiamies
Ammattinimeke
Asetuksen patenttiasiamiehistä 2 § mukaan asiamieheksi voidaan hyväksyä henkilö, jolla on kotipaikka Euroopan talousalueella ja jolla on sellainen yleinen asiamieskelpoisuus, mikä oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 2 §:n mukaan vaaditaan oikeudenkäyntiasiamieheltä. Patenttiasiamieheltä vaaditaan myös, että hän on suorittanut diplomi-insinöörin tutkinnon taikka sellaisen korkeakoulututkinnon, jota patentti- ja rekisterihallitus pitää riittävänä osoittamaan patenttiasiamieheltä vaadittavaa teknisen alan tuntemusta. Lisäksi patenttiasiamiehellä on oltava patenttiasioissa kokemusta, jota voidaan pitää riittävänä patenttiasiamiehen toimen ammattimaiseen harjoittamiseen. Patentti- ja rekisterihallitus voi hyväksyä myös ulkomaisessa teknillisessä korkeakoulussa tai yliopistossa suoritetun loppututkinnon taikka teknillisessä oppilaitoksessa suoritetun ammatillisen korkea-asteen tutkinnon osoitukseksi teknisen alan tuntemuksesta.
Asetuksen mukaan myös sellainen henkilö, jolla ei ole riittävänä pidettävää teknisen alan tuntemusta mutta joka muutoin täyttää 1 momentissa mainitut kelpoisuusvaatimukset, voi tulla hyväksytyksi patenttiasiamieheksi edellyttäen, että hänen palveluksessaan on patenttiasiain hoitamista varten henkilö, joka täyttää 1 momentissa mainitut kelpoisuusvaatimukset. Myös tämä henkilö on ilmoitettava patenttiasiamiesrekisteriin. Myös yhteisö voidaan hyväksyä patenttiasiamieheksi, jos sillä on kotipaikka Euroopan talousalueella ja sen palveluksessa on henkilö, joka täyttää 1 momentissa mainitut kelpoisuusvaatimukset.
Xiaomi Redmi 7A
Xiaomi Redmi 7A on älypuhelin, jonka Xiaomi on valmistanut ja julkaissut toukokuussa 2019.
Kamera
Puhelimessa on yksi 13 megapikselin kamera takana, kun taas edessä on yksi viiden megapikselin kamera.
Muisti
Flash-muistia eli tallennustilaa puhelimessa on 16/32 gigatavua ja RAM-muistio 2 gigatavua. Tallennustilaa voi halutessaan laajentaa microSDXC-muistikortilla.
Muuta
Xiaomi Redmi 7A:ssa on 4 000 milliampeeritunnin Li-Po akku, ja se tukee 10 watin latausta. Puhelimessa on 5,45 tuuman näyttö 720 x 1 440 pikselin resoluutiolla ja se tukee kuuttatoista miljoonaa väriä. Prosessorina toimii QUalcomm Snapdragon 439. Puhelimen saa noin sadalla eurolla.
Betsy Russell
Betsy Russell (syntymänimi Elizabet Russell, s. 6. syyskuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa Yksityiskoulu (1983) ja Saw-elokuvasarjassa sarjamurhaaja Jigsawin ex-vaimoa Jill Tuckia.
Ura
Pidettyään pienen tauon Russell sai pienen roolin Saw III:ssa esittäen John Kramerin entistä vaimoa, Jill Tuckia. Hän esiintyi myös jatko-osissa Saw IV, Saw V, Saw VI ja Saw VII 3D.
WCW World Heavyweight Championship
World Championship Wrestling (WCW) World Heavyweight Championship oli World Championship Wrestling -nimisen painifirman korkein mestaruus. Se kuului WCW:hen vuodesta 1991 vuoteen 2001, kunnes World Wrestling Federation osti WCW:n ja siitä tuli WWF:n toinen maailmanmestaruusvyö. Joulukuussa 2001, se yhdistettiin WWE Championshipin kanssa, jolloin sen haltijaksi tuli Chris Jericho. Syyskuussa 2002, vyötä alettiin kutsumaan nimellä World Heavyweight Championship.
Piero della Francesca
thumb|Madonna del Parto Piero di Benedetto de' Franceschi, tunnetaan paremmin nimellä Piero della Francesca (1416/1417 Sansepolcro – 12. lokakuuta 1492 Sansepolcro), oli italialainen taidemaalari ja matemaatikko, renessanssin taiteen uranuurtaja. Hän työskenteli Firenzessä, Urbinossa, Ferrarassa ja Roomassa tekemässä tilaustöitä. Eniten kuitenkin Arezzossa ja synnyinkaupungissaan Sansepolcrossa (entinen Borgo San Sepulcro), missä hän vietti suurimman osan elämästään. Hän oli valon problematiikasta erityisesti kiinnostuneen Domenico Venezianon oppilas. Teoksista varsinkin Todellisen ristin legendaa leimaa uskonnollinen ankaruus ja rohkealla perspektiivin käytöllä saavutettu rakenteen selkeys.
Hän työskenteli erittäin hitaasti. Toisinaan taiteilijan isä joutui pyytelemään mesenaateilta anteeksi poikansa hitautta. Pieron taiteilijanura katkesi näön heikkenemiseen. Elämänsä loppupuolella hän kirjoitti tutkielmat De prospectiva pingendi (perspektiivi maalaustaiteessa) ja De quinque corporibus regularibus (viisi säännöllistä kappaletta), jossa hän esitti teostensa pohjalla olevat matemaattiset teoriat.
Brigitte Lahaie
Brigitte Lahaie (s. 12. lokakuuta 1955, Tourcoing, Ranska) on ranskalainen radiotoimittaja ja entinen pornonäyttelijä, joka on näytellyt myös eroottisissa elokuvissa sekä mainstream-elokuvissa. Lahaien ura aikuisviihteen parissa rajoittuu vuosiin 1976-1980, jona aikana hän ehti esiintyä kymmenissä pornoelokuvissa.
Lahaie jätti aikuisviihteen vähitellen 1970-luvun lopulla. Vuonna 1978 hän näytteli pienen roolin Jean Rollinin eroottisessa kauhuelokuvassa Les raisins de la mort ja jo vuotta myöhemmin hän oli pääosassa saman ohjaajan elokuvassa Fascination. Yhteistyö Rollinin kanssa oli alkanut jo aiemmin hardcore-pornon merkeissä. Lahaien näyttelijänura on jatkunut aina 2000-luvulle saakka useilla sivu- ja päärooleilla. Aktiivisimmillaan hän oli 1980-luvulla.
Verisuoni
pienoiskuva|Ihmisen verisuonisto thumb|Pikriinivärjätty verisuonen poikkileikkaus rotan sydänlihasleikkeessä. Sidekudos erottuu tummanpunaisena ja sileälihaskudos vaaleanpunaisena. Lumen on keskellä vaaleana. (Myös ohut levyepiteelisolukko erottuu kuvasta, jos kuvan suurentaa täyskokoiseksi)
Verisuonet ovat verenkiertojärjestelmän putkimainen osa, jossa veri kiertää. Verisuoniin kuuluvat valtimot, laskimot ja hiussuonet. Sydämestä verta kuljettavat pois valtimot. Laskimot puolestaan tuovat verta sydämeen. Pienen verenkierron laskimoissa on runsashappista verta kun taas ison verenkierron laskimoissa veri on niukkahappista. Joissakin fysiologian oppikirjoissa lasketaan, että valtimoita ja laskimoita on noin 19 000 kilometriä. Hiussuonien mitaksi taas arvioidaan 80 000–97 000 kilometriä. Erityyppisten verisuonten yhteinen pituus on siis osapuilleen 100 000 kilometriä.
Verisuonten rakenne
Verisuonten sisällä on ontelo (lumen) eli tila, jossa veri kulkee. Valtimoiden luumen on pienempi kuin laskimoiden, joissa veri virtaakin hitaammin. Valtimoissa ja laskimoissa on kolme kerrosta; laskimoissa kerrokset ovat ohuemmat. Sisäkalvo on litteää yhdenkertaista levyepiteeliä eli endoteeliä, jossa on mukana hieman myös kimmoisaa sidekudosta. Keskikalvossa on sileitä lihassyitä sekä kimmosyitä. Kimmosyitä on etenkin suurissa valtimoissa, jotka toimivat paineen tasaajina. Sileitä lihassyitä on puolestaan pienemmissä valtimoissa sekä laskimoissa. Etenkin keskikalvo on valtimoissa huomattavasti paksumpi kuin laskimoissa. Ulkokalvo on tiivistä sidekudosta, joka liittää verisuonen ympäristöönsä. Hiussuonet (kapillaarit) koostuvat pelkästään endoteelista ja sen ulkopuolella olevasta ohuesta tyvikalvosta. On kuitenkin vaikeaa tietää, paljonko niitä on ihmisessä.
Veren kulku verisuonissa
Ihmisen suurin verisuoni on aortta. Sydämen supistuessa hapekas ja ravintopitoinen veri työntyy aorttaan ja keuhkovaltimorunkoon. Valtimoita pitkin veri saapuu kudosten hiussuoniin. Ravintoaineita, happea ja nestettä siirtyy solujen väliseen tilaan hiussuonten seinämien läpi, josta ne edelleen päätyvät solujen käyttöön. Samalla siirtyy vereen muun muassa hiilidioksidia ja muita kudokseen syystä tai toisesta päätyneitä kuona-aineita. Hiussuonia on noin millimetrin välein lähes kaikissa kudoksissa. Verisuonia ei ole rustoissa, sarveiskalvolla, lasiaisessa, mykiössä, epiteelikudoksessa eikä sarveistuneissa kudoksissa kuten kynsissä (eläinten kavioissa, sorkissa jne). Verenpaine on suurin aortassa ja isoissa valtimoissa ja se laskee vähitellen mitä pienemmiksi valtimot jakaantuvat. Hiussuonissa paine ei enää vaihtele sydämen työ- ja lepovaiheiden aikana, laskimoissa paine on tasainen. Laskimoiden tilavuus on suurempi kuin valtimoiden ja veri virtaa niissä hitaammin. Ohjaamalla verta iholaskimoihin, keho poistaa luontaisesti ylimääräistä lämpöä. Supistamalla ihon pintalaskimoita verta ohjataan enemmän syvällä oleviin laskimoihin, jolloin lämpöä poistuu elimistöstä vähemmän. Koska laskimoissa paine on pienempi, suurissa laskimoissa on läppiä, jotka eivät päästä verta virtaamaan kuin yhteen suuntaan. Laskimot yhdistyvät suuremmiksi ja veri päätyy lopulta ylä- ja alaonttolaskimon kautta sydämen oikeaan eteiseen, josta se puhdistuneena ja uudelleen happivarattuna alkaa uuden kierron.
Verisuonten supistuminen ja laajentuminen
Verisuonia laajentavia aineita ovat K-ionit, hapot (esimerkiksi maitohappo) ja hiilidioksidi. Lisäksi verisuonia laajentavat lämpötilan nousu, happamuuden kasvu ja hapen väheneminen kudoksissa. Verisuonia supistaa lämpötilan lasku sekä verenvuodossa esiintyvät serotoniini ja tromboksaani. Verisuonten seinämän endoteelisolut erittävät verisuonia supistavaa endoteliinia sekä verisuonia laajentavaa typpioksidia.
Gnathia-tyyli
pienoiskuva|upright|[[Apulialainen lekyytti, n. 350–325 eaa.]] Gnathia-tyyli (Gnathia-keramiikka) on antiikin aikainen eteläitalialaiseen keramiikkaan luetun apulialaisen keramiikan tyyli. Se on saanut nimensä Gnathian kaupungista Apuliassa eteläisessä Italiassa.
Historia
Gnathia-tyylin keramiikkaa valmistettiin myöhäisellä klassisella ja varhaisella hellenistisellä kaudella alkaen noin 370–350 ja päättyen noin 270–250 eaa. Sen huippukautta oli noin aika 330–320 eaa. Keramiikan valmistamisen keskus oli alun perin mahdollisesti Taraksessa. Myöhemmin tyylin keramiikkaa valmistettiin myös muualla Suur-Kreikassa ja Apuliassa Gnathia mukaan lukien sekä Etruriassa, Latiumissa ja Campaniassa. Sitä vietiin muun muassa Aleksandriaan ja Hispaniaan. Gnathian kaupungin nimen tyyli on saanut siitä, että sitä edustanutta keramiikka on löydetty paljon kaupungin hautausmailta.
Maalareita
Gnathia-tyylin vaasimaalareita olivat muun muassa:
Keramiikka
Gnathia-tyylissä vaasien pohjavärinä on lasitettu musta. Sen päälle on maalattu koristeaiheita valkoisella, keltaisella ja punaisella. Koristeaiheet liittyvät yleensä Dionysokseen, ja niihin lukeutuvat muun muassa viini-, hedelmä- ja lehtiköynnökset sekä teatterinaamiot ja soittimet. Osa vaasin jalasta on usein jätetty alkuperäisen terrakotan väriseksi.
John Nurmisen Säätiö
John Nurmisen Säätiö on suomalainen säätiö. Se perustettiin vuonna 1992 John Nurminen -perheyrityksen johtajan Juha Nurmisen aloitteesta. Säätiön alkuperäinen tarkoitus oli varmistaa, että vuosien varrella Nurmisen sukuun ja John Nurminen Oy -yhtiöön kerätty merkittävä merihistoriallisen esineistö ja kokoelmat säilyisivät jälkipolville. Tarkoitus oli myös antaa suurelle yleisölle mahdollisuus tutustua Itämeren merkittävään kulttuurihistoriaan. Kokoelma koostuu taiteesta, meriantiikista ja merenkulun laitteistosta. Säätiöllä on myös yksi Suomen merkittävimmistä antiikkikartta- ja merikorttikokoelmista. Säätiön tilat ovat Huolintatalossa Helsingin Länsi-Pasilassa.
Nurmisen suvun ensimmäinen laivanvarustaja oli Johan Nurminen, joka perusti Nurmisen kauppahuoneen ja laivanvarustamon Raumalla vuonna 1886. Hän oli säätiön perustajan Juha Nurmisen isoisän isä. Juha Nurminen on toiminut säätiön hallituksen puheenjohtajana alusta asti. Säätiön kulttuuritoiminta on keskittynyt merenkulun, löytöretkeilyn ja kartografian historiaan. Säätiö on julkaissut useita suuria merihistoria-aiheisia kirjoja, joista mm. Mare Balticum, Meritie ja Ultima Thule on käännetty useille kielille. Säätiö järjestää omia näyttelyitä ja lainaa myös aineistoaan näyttelyihin.
Itämeren suojelu
Merihistorian kulttuuriperinteen vaalimisen lisäksi säätiön toinen toimintalinja on Itämeren suojelu. Ympäristönsuojelutyö aloitettiin vuonna 2004 Juha Nurmisen lahjoittaman alkupääoman turvin. Säätiön Puhdas Itämeri -hankkeiden tavoitteena on saada aikaan näkyvä parannus Itämeren tilaan vähentämällä mereen päätyvien ravinteiden määrää ja siten ehkäistä meren rehevöitymistä. Tavoitteen saavuttamiseksi säätiön hankkeissa tehostetaan ravinteiden poistoa jätevesistä sekä muista lähteistä. Toiminta kanavoituu identifioitavissa oleviin projekteihin, joilla on konkreettinen ja mitattava vaikutus Itämeren tilaan. Säätiön ensimmäinen projekti oli kemiallisen fosforinpoiston vieminen Pietarin kolmelle suurelle jätevedenpuhdistamolle. Tankkeriturva-hankkeessa 2009–2014 pyrittiin pienentämään öljyonnettomuuden riskiä vuosina.
Säätiön Puhdas Itämeri -hankkeissa parannetaan Itämeren tilaa konkreettisin toimin, jotka vähentävät mereen kohdistuvaa kuormitusta ja ympäristöriskejä. John Nurmisen Säätiö on vuosina 2005–2018 käynnistänyt yli 30 Puhdas Itämeri -hanketta Luoteis-Venäjällä, Puolassa, Baltian maissa Valko-Venäjällä ja Suomessa. Toiminnan tuloksena pelkästään säätiön omissa hankkeissa on leikattu Suomenlahtea rehevöittävää fosforikuormaa tuhansilla tonneilla. Suurten ravinnepäästöjen vähennykset Pietarin puhdistamoilla ja Laukaanjoen lannoitetehtaalla toteutettiin vuosina 2005–2012. Toimet ovat vähentäneet Suomenlahden vuotuista fosforikuormitusta vajaassa kymmenessä vuodessa yli 4  000 tonnia, jopa 75 prosenttia merialueen leville käyttökelpoisesta fosforista.
John Nurmisen Säätiön Puhdas Itämeri -hankkeista yli 20 on saatu valmiiksi, ja suorien investointien jätevedenpuhdistamohankkeet on suurilta osin saatettu loppuun. Uusissa hankkeissa leikataan teollisten ja kaupunkien jätevesikuormituksen lisäksi maatalouden kuormitusta tehokkaalla peltojen kipsitysmenetelmällä ja poistetaan mereen jo päätyneitä ravinteita. Säätiön EU-rahoitteisessa hankkeessa kartoitetaan ja testataan keinoja meren sisäisen kuormituksen vähentämiseksi.
John Nurmisen Säätiön johtamassa Tankkeriturva-hankkeessa kehitettiin merenkulun toimijoiden kanssa yhteistyössä vuosina 2009–2014 öljyonnettomuuden riskiä tuntuvasti pienentävä ENSI-palvelu (Enhanced Navigation Support Information), jonka jatkokehitys on siirtynyt Liikennevirastolle osaksi laajempaa älyliikennestrategiaa. Laivaliikenteeseen liittyvän Tankkeriturva-hankkeen (2009 – 2014) tavoitteena oli merkittävästi pienentää öljyonnettomuuden riskiä Suomenlahdella. Hankkeessa luotiin yhteistyössä merenkulkutoimijoiden kanssa Ensi-navigointipalvelu (Enhanced Navigation Support Information), jolla Suomenlahdella liikennöivien tankkereiden reittitiedot saatiin ensimmäistä kertaa viranomaisten käyttöön.
Ympäristötoiminta rahoitetaan lahjoitusvaroin, ja sitä ovat tukeneet yritykset, julkisen sektorin toimijat kuten ympäristöministeriö, sekä yksityishenkilöt.
Kellolampi (Iitti)
Kellolampi on Päijät-Hämeessä Iitissä, Vuolenkosken pohjoispuolella Kelloniemessä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,3 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 93,3 metriä mpy.
Illalliskutsut
Juoni
Illalliskutsut sijoittuu West Yorkshiren Wetherbyn pikkukylään ja kertoo menneisyyden haamujen ahdistamasta Jean Traversista (Vanessa Redgrave), keski-ikäisestä naimattomasta opettajasta, joka eräänä iltana kutsuu ystäviään illalliskutsuille. Illalliskutsuille saapuu eräs nuorimies, John Morgan (Tim McInnerny), jota kukaan ei tunne. Jean luulee miehen olevan jonkun vieraansa kutsuma, kun taas vieraat luulevat miehen olevan Jeanin kutsuma. Tuntematon nuori mies saapuu Jeanin talolle seuraavana aamuna ja tuo Jeanille lahjaksi fasaaneja. Kun Jean on keittämässä heille teetä, nuori mies ottaa yhtäkkiä aseen esille ja ampuu itsensä naisen silmien edessä. Tapaus on mysteeri, sillä nuorella miehellä ei ole mitään suhdetta Jeaniin tai tämän ystäviin. Vaikka poliisi tietääkin tapauksen olevan itsemurha, tapaus on sen verran omituinen, että se tutkitaan kuitenkin. Kun miehen taustoja tutkitaan pala palalta ja edellisillan kutsut kerrataan hetki hetkeltä tarkoin, niistä paljastuu yllättäviä kohtia. Illalliskutsut vaikuttivat normaaleilta, mutta todellisuudessa illassa mikään ei ollut normaalia.
Tuotanto
Vaikka Illalliskutsut sijoittuu Wetherbyn kauppalaan, joka sijaitsee West Yorkshiressa Suur-Leedsin alueella, ainuttakaan elokuvan kohtausta ei kuvattu Wetherbyssä. Elokuva kuvattiin kesällä 1984 Lontoon lisäksi myös North Yorkshiressa ja Middlesexissä, jossa elokuvaa kuvattiin Twickenhamissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Film4 Productions, Greenpoint Films ja Zenith Entertainment.
Julkaisu ja vastaanotto
Illalliskutsut sai ensi-iltansa Saksassa, silloisessa Länsi-Saksassa, helmikuussa 1985 Berliinin elokuvajuhlilla, jossa se voitti parhaan elokuvan Kultaisen karhun. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 19. heinäkuuta 1985. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 1 299 985 dollarin lipputulot. MGM/UA Classics vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa, jossa elokuvaa esitettiin 30:ssa elokuvateatterissa.
Illalliskutsut on saanut myönteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 80% kriitikoista on antanut Illalliskutsuille positiivisen arvosanan 7,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kymmeneen arviointiin. 826 käyttäjästä 44% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 1 006 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10. Illalliskutsut julkaistiin VHS:nä ensimmäisen kerran vuonna 1985. DVD:nä elokuva julkaistiin 16. marraskuuta 2004.
Kazangasso
Kazangasso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Blan piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 35 kilometriä Blasta koilliseen. Kunnassa on 6 000 ja keskuskylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Kazangasson kunta rajoittuu idässä Blan piirin Korodougoun, etelässä Blan, lännessä Tounan ja pohjoisessa Ségoun piirin Katiénan kuntiin.
Entisestä Yangasson arrondissementista erotettuun kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, miniankoja ja somonoja. Vallitseva uskonto on islam.
Muhniemi
Muhniemi on maalaiskylä ja tilastoalue Kouvolassa. Muhniemellä on asukkaita 700. Kylä kuului aikaisemmin Anjalankosken kaupunkiin ennen sen lakkauttamista vuonna 2009, ja ennen vuotta 1975 Anjalan kuntaan. Muhniemellä oli kyläkauppa ja oli jääkiekkokaukalo sekä katuvalot. Muita merkittäviä paikkoja on Muhniemen hautausmaa sekä Wredebyn lentokenttä. Muhniemen kylän eteläpuolella, tilastoalueen eteläosassa sijaitsee Ahvion kylä.
Muhniemen tilastoalue sijaitsee Myllykosken ja Inkeroisten hallinnollisten kaupunginosien alueella.
FAS (ohjelmointikieli)
FAS-kieli oli Valtion tietokonekeskuksen (VTKK) vuosina 1967–1969 kehittämä ohjelmointikieli. Kieli oli tarkoitettu tarkoitettu kaupallis-hallinnollisiin ohjelmointitehtäviin.
Kielen nimi tulee sanoista "Fortran/Assembler", ja sillä käännettiin ensimmäiset ohjelmat jouluaattona 1969. Virallinen julkaisu tapahtui seuraavana vuonna. Kielen kehittämiseen lähdettiin osin, koska PL/1 -ohjelmointikieleen oltiin tyytymättömiä. Hankkeen rahoittajana oli valtiovarainministeriö. Kielen kehitystä johti Tuomas Kotovirta. Kieli pyrittiin tekemään laitteistoriippumattomaksi, mutta toteutettiin ensin IBM Systeemi 360 -tietokoneille.
Vuonna 1971 FASia määrättiin käytettäväksi VTKK:ssa hallinnollisissa tehtävissä. ISO Fortran IV -kieltä käytettiin yhä tieteellis-teknisissä tehtävissä. Vuonna 1972 tehdyn tutkimuksen mukaan FAS-ohjelmien kirjoittaminen oli nopeampaa kuin Assembly-kielellä, lauseita tarvittiin vähemmän, kielen havainnollisuus oli parempi ja testaus nopeampaa ja vähemmän prosessoriaikaa vievää.
Kieli saatiin alkuvuosina käyttöön IBM:n koneiden lisäksi ainakin Data General Nova -tietokoneille, ja sitä myytiin koti- ja ulkomaisille käyttäjille. Vuonna 1976 FAS tuotiin suomalaiselle TDS8 -pientietokoneelle ja vuonna 1980 VAX-11 -tietokoneille.
Vedad Ibišević
Vedad Ibišević (s. 6. elokuuta 1984 Vlasenica, Bosnia ja Hertsegovina, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä ja on pelannut pitkään Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa.
Ibišević muutti perheensä mukana Bosnia ja Hertsegovinasta Sveitsiin vuonna 2000. Kymmenen kuukautta myöhemmin perhe jatkoi Yhdysvaltoihin, St. Louisiin, jossa asuu tuhansia muitakin bosnialaispakolaisia. Ibišević pelasi Roosevelt High Schoolin joukkueessa, kunnes sai stipendin St. Louisin yliopistoon. Ainoalla kaudellaan 2003 hän teki yliopiston joukkueessa 22 ottelussa 18 maalia ja hänet valittiin NCAA:n vuoden tulokkaaksi.
Ibišević pelasi kesällä 2003 kaksi ottelua Bosnia ja Hertsegovinan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Yhdysvaltoihin pelaten Premier Development League -sarjassa. Kesällä 2004 hän siirtyi maanmiehensä Vahid Halilhodžićin valmentamaan Paris Saint-Germainiin. Hän pelasi seurassa vain neljä ottelua ennen kuin siirtyi Ligue 2:ssa pelanneeseen Dijoniin, jossa teki pelaamissaan 33 sarjaottelussa kymmenen maalia.
Ibišević siirtyi kesällä 2006 Bundesliigassa pelanneeseen Alemannia Aacheniin, jonka riveissä teki 24 sarjaottelussa kuusi maalia. Heinäkuussa 2007 hän teki sopimuksen 2. Bundesliigassa pelanneen Hoffenheimin kanssa. Hän teki avauskaudellaan viisi liigamaalia seuran noustessa ensimmäisen kerran historiassaan maan pääsarjaan. Kaudella 2008–2009 Ibišević teki joulutaukoon mennessä 17 ottelussa 18 maalia johtaen selvästi sarjan maalintekijätilastoa. Hoffenheim puolestaan oli tulokaskautensa puolivälissä sarjan kärjessä. Tammikuun puolivälissä Ibiševićin oikean polven eturistiside repesi harjoitusottelussa Espanjassa ja hän joutui jättämään loppukauden väliin.
Ibišević pelasi ensimmäisen maaottelunsa Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa EM-karsintaottelussa Norjaa vastaan 24. maaliskuuta 2007. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki 2–3-tappioon päättyneessä EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan 13. lokakuuta 2007. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi kolme ottelua, joista yhden avauskokoonpanossa, ja teki maansa ensimmäisen MM-kisamaalin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan. Viimeksi hän pelasi maajoukkueessa toukokuussa 2018.
Bilhorod-Dnistrovskyi
Bilhorod-Dnistrovskyi vuoteen 1944 saakka Akkerman  on kaupunki ja piirikeskus Ukrainan Odessan alueen Bilhorod-Dnistrovskyin piirissä, Dnestrjoen länsirannalla, Moldovan rajan ja Mustanmeren välillä. Kaupungista on aluekeskus Odessaan 89 kilometriä.
Vuonna 2021 kaupungissa asui Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan 48 197 ihmistä. Vuonna 2001 väkiluku oli 51 890. Tuolloin väestöstä etnisesti ukrainalaisia oli 62%, venäläisiä 28%, bulgarialaisia 3,7%, moldovalaisia 1,9%; tämän lisäksi oli valkovenäläisiä, gaugaseja, juutalaisia, kreikkalaisia, saksalaisia, puolalaisia, tataareja ja muita etnisiä ryhmiä.
Historia
Seutu on ollut asuttua pitkään. Antiikin kreikkalaiset perustivat nykyisen Bilhorodin alueelle noin vuonna 600 eaa. Tyras-nimisen kauppapaikan. Bysanttilaiset rakensivat kutsuivat paikkaa Levkopoliksi. paikalle linnoituksen ja antoivat sille nimen Asprocastron, joka merkitsee valkeaa linnaa.
Vuonna 1484 ottomaanit valtasivat kaupungin; keskiajalla kaupunki kuului Osmanien valtakuntaan, ja antoivat paikalle nimen Akkerman. Vuonna 1826 kaupunki liitettiin Akkermanin sopimuksella Venäjän keisarikuntaan (muun Bessarabian tavoin).
Elämä
Elämä on syntymän ja kuoleman rajaama eliön biologinen tila, johon liittyy sellaisia piirteitä kuin itsenäisyys, aineenvaihdunta, moduulirakenne, kasvu, mukautuvuus ja lisääntyminen. Elämää ei ole helppoa määritellä ja kuvailla. Ainoa meidän tuntemamme esimerkki elämästä on maapallolle yhdestä alkusynnystä noin 3,8 miljardia vuotta sitten lähtöisin oleva elämä, mutta Maan ulkopuolinen elämä ja keinotekoinen elämä voivat poiketa siitä. On myös vaikea vetää raja elollisen ja elottoman välille.
Elämä on levinnyt maapallolla lähes kaikkialle, Etelämantereen jäätiköistä Saharan autiomaan kuivaan hiekkaan. Maapallon ulkopuolista elämää ei ole etsinnöistä huolimatta havaittu.
Määrittely
Elämän määrittely on monestakin syystä vaikeaa. Elämälle on vaikea tehdä yleistyksiä, koska ainoa tunnettu esimerkki elämästä on maapallolle yhdestä alkusynnystä lähtöisin oleva elämä. On myös vaikea vetää raja elollisen ja elottoman välille. Elottoman ja elollisen välimaastossa ovat virukset ja prionit.
Kreikkalainen filosofi Dionysios Khalkedonilainen (n. 320 eaa.) määritteli että elämä on ”ravinnon ylläpitämä olennon liike, joka on siinä synnynnäisesti”. Fyysikko Erwin Schrödinger määritteli 1940-luvulla elämän negatiiviseksi entropiaksi. Kemisti Albert Szent-Györgyi määritteli elämän paikaksi, jossa elektroni voi levätä. Biologisissa määritelmissä elämän ominaisuudeksi mainitaan yleensä kyky tuottaa uusia kopioita itsestään. Astrobiologi André Brackin mukaan elämä on “vesiliukoinen kemiallinen systeemi, joka siirtää molekyylirakenteisiin sisältyvän informaation ja kehittyy”. Nasan versio elämän määritelmästä astrobiologian tutkimusohjelmassaan on, että elämä on “vesiliukoinen kemiallinen systeemi, joka perustuu molekyylirakenteisiin koodattuun informaatioon ja kehittyy”. Kemistien Addy Pross ja Robert Pascal mukaan elämä on toiminnallisuuteen perustuva stabiili tila, joka toimii ulkopuolelta tulevan energian varassa. Fyysikko Pekka Janhusen mukaan elämän voisi määritellä pitkäikäisenä, monimutkaisena ja kehittyvänä autokatalyyttisenä reaktiojoukkona.
Yhteiset piirteet
Elämän yhteisiä piirteitä ovat:
Viimeisellä kaikille nykyisille eliöille yhteisellä esi-isällä esiintyneitä, ja sitä kautta kaikelle nykyiselle maapallon elämälle yhteisiä ominaisuuksia olivat:
Perusta
Maapallon elämä perustuu veden ja hiilen ominaisuuksiin. Vedystä ja hapesta muodostuva vesi on elämälle välttämätöntä useasta syystä. Vesi on esimerkiksi monipuolinen liuotin. Vesi myös sitoo hyvin lämpöä, minkä ansiosta suuret vesimassat kuten meret pitävät maapallon lämpötilan tasaisena ja elämälle soveltuvana. Myös veden pintajännitys, koheesio ja jään kelluminen veden päällä ovat tärkeitä elämän kannalta. Hiili on osana tuhansissa elämälle tärkeissä molekyyleissä, koska hiilimolekyyleillä on monipuolinen ja elämän kannalta välttämätön kyky muodostaa lähes loputtomasti erilaisia molekyylejä.
Avaruudessa mahdollisesti olevalla elämällä voi olla erilainen kemia kuin maapallolla. On ehdotettu esimerkiksi piihin, fosforiin ja typpeen sekä rikkihappoon tai ammoniakkiin perustuvaa elämän kemiaa. Näiltä puuttuu kuitenkin veden ja hiilen hyödyllisiä ominaisuuksia, minkä vuoksi niihin perustuvaa elämää pidetään epätodennäköisempänä kuin veteen ja hiileen perustuvaa.
Rakennusaineet
Elollinen aine rakentuu pääasiassa makromolekyyleistä: aminohapoista, rasva-aineista, nukleotideista ja hiilihydraateista.
Aminohapot muodostavat proteiineja, ja eliöillä esiintyy 20 erilaista aminohappoa, joista kaikki proteiinit rakentuvat. Proteiineja ovat muun muassa elimistön sisäiset viestinviejät hormonit. Proteiinit myös avustavat lähes kaikissa eliön kemiallisissa reaktioissa toimimalla entsyymeinä. Lisäksi proteiinit auttavat erilaisten atomien ja molekyylien kuljettamisessa elimistössä. Proteiinit ovat myös välttämättömiä liikkeen syntymiseen solussa ja eliössä.
Hiilihydraatit toimivat solun ja elimistön lyhytaikaisina energianlähteinä, energiavarastoina sekä tukirakenteina.
DNA-nukleiinihapoksi on nukleotideilla kirjoitettu elämän perinnöllinen koodi. Nukleotidit koostuvat sokerimolekyyleistä, fosforihaposta ja emäksestä. DNA:n luentaan tarvitaan myös toista nukleiinihappoa RNA:ta. Myös solun elintoimintojen energian lähde, ATP, on nukleotidi. Nukleotidit toimivat lisäksi entsyymeinä ja hormoneina.
Rasva-aineita eli lipidejä on hyvin erilaisia. Ne eivät liukene helposti veteen ja hakeutuvat yhteen muodostaen kalvomaisia tai pisaramaisia rakenteita, kuten solukalvoja. Triglyseridit toimivat eliön pitkäaikaisina energiavarastoina. Steroidit toimivat esimerkiksi solukalvon rakennetta tukemassa sekä muodostavat eliön toimintoja sääteleviä hormoneja.
Luokittelu
Eliöt luokitellaan monitasoisella hierarkkisella järjestelmällä, joka perustuu eliöiden sukulaissuhteisiin. Luokittelu kuvastaa lajien eriytymistä toisistaan. Ylimmällä tasolla on kaikkien nykyisten eliöiden kantamuoto. Jokaisella lajilla on kaksiosainen tieteellinen nimi, joka koostuu suku- ja lajinimestä.
Omissa linjoissaan kehittyneitä eliökuntia katsotaan olevan kuusi: prokaryootit, arkkieliöt, alkueliöt, sienet, kasvit ja eläimet. Näistä monisoluisia ovat kolme viimeistä.
Elämän synty
Varhaisella maapallolla oli jo saatavilla runsaasti energiaa sekä niitä alkuaineita, joista valtaosa elävistä solukoista rakentuu: vetyä, hiiltä, happea ja typpeä. Hapen alhainen pitoisuus ilmakehässä luultavasti edisti kemiallista evoluutiota ennen elämän syntyä.
Kemeni
Kemeni (myös Kéméni) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Blan piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 23 kilometriä Blasta itään. Kunnassa on 13 400 ja keskuskylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).
Elämä
Elämän synty
Elämä syntyi maapallolle 3,5–4,1 miljardia vuotta sitten. Elämän alkuperästä ja synnystä on esitetty useita teorioita. Salamateorian mukaan kipinän elämän kehittymiselle antoi salaman aiheuttama voimakas energiapurkaus, joka synnytti elämän perusaineksiin kuuluvat aminohapot. Toisen suositun teorian mukaan elämän synnytti merenpohjan kuumien lähteiden runsaasti energiaa sisältävä aineiden yhdistelmä. Kolmannen teorian mukaan ensimmäiset elämän ainekset toi mukanaan Maahan iskeytynyt komeetta.
Kemeni
Kemenin kunta rajoittuu pohjoisessa Blan piirin Korodougoun, idässä Yangasson, etelässä Samabogon ja Dougouolon sekä lännessä Blan kuntiin.
Elämä
Elämän synty
Myös elämän syntytapahtumista molekyylitasolla on laadittu lukuisia hypoteeseja, kuten alkukopioituja, esisolu, RNA-maailma, hypersykli, rauta-rikkimaailma, lipidimaailma ja proteiinimaailma. Nämä ajatukset kilpailevat keskenään ja joskus täydentävät toisiaan.
Kemeni
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, miniankoja, fulbeja ja soninkeja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Elämä
Elämän kehitys
Viimeinen universaali esivanhempi, josta kaikki elämä maapallolla on polveutunut, eli arviolta noin 3,8 miljardia vuotta sitten. Sitä on kuvattu ”puoliksi eläväksi”, sillä se saattoi olla vielä riippuvainen merenpohjan purkausaukkojen elottomista reaktioista tuottaakseen tarvitsemiansa kemikaaleja.
Aluksi elämää oli vain veden alla. Ensimmäiset eliöt olivat bakteereita; syanobakteerit olivat todennäköisesti Maan pääasiallisia elämänmuotoja ensimmäiset kaksi miljardia vuotta. Niiden tuottama happi edisti monimutkaisempien solujen kehitystä, ja 1,5 miljardia vuotta sitten tumallisten solujen kehittyminen mahdollisti suvullisen lisääntymisen ja siten myös uusien eliölajien kehittymisen. Näitä olivat akritarkit, kelluvat, yksisoluiset eliöt. Jotkut akritarkeista on liitetty viherleviin, mutta suurinta osaa ei ole kyetty ryhmittelemään.
thumb|Kambrikautisia [[Elrathia kingii -trilobiittien fossiileja.]] Selkärangattomien eläinten perusryhmät ilmestyivät proterotsooisen kauden lopulla ja paleotsooisen kauden alussa noin 540 miljoonaa vuotta sitten. Merien valtamuotoja kambrikaudella 542–490 miljoonaa vuotta sitten olivat luultavasti trilobiitit. Merissä eli myös selkäjänteisiä, joista ihminen polveutuu. Kambrikauden lopulla suurin osa eliöistä tuhoutui, mutta 500–435 miljoonaa vuotta sitten ordovikikaudella elämän monimuotoisuus lisääntyi jälleen. Selkärangattomat olivat yhä vallitsevia, mutta myös selkärankaisia esiintyi. Alkeelliset leuattomat kalat kehittyivät 485 miljoonaa vuotta sitten; ne toimivat kantamuotoina myöhemmille kaloille, sammakkoeläimille, matelijoille, linnuille ja nisäkkäille. Siluurikaudella 435–395 miljoonaa vuotta sitten levät erilaistuivat ja kalojen pääryhmät kehittyivät.
Ensimmäiset maakasvit kehittyivät noin 450 miljoonaa vuotta sitten. Ne muistuttivat luultavasti nykyisiä maksasammalia, karvalehtikasveja ja sammalia. Vanhimpien putkilokasvien fossiilit ovat 430 miljoonaa vuotta vanhoja. Koko maapallon kasvillisuus oli siluurikaudella hyvin samankaltaista, koska Pangean supermanner kattoi kaiken maa-alueen. Maan kivihiili on muodostunut maakerroksiin muinoin hautautuneista kuolleista kasveista.
thumb|left|Taiteilijan näkemys [[Devonikausi|devonikautisesta metsästä.]] Kasvit alkoivat erilaistua devonikaudella 395–345 miljoonaa vuotta sitten. Syntyi metsiä, joissa oli jättiläisliekoja ja kortekasveja. Myös saniaisia ja paljassiemenisiä kasveja alkoi esiintyä. Sammakkoeläimiä alkoi nousta maalle.
Kivihiilikaudella 345–280 miljoonaa vuotta sitten liekometsissä oli hämähäkkejä, skorpioneja ja tuhatjalkaisia. Matelijat kehittyivät sammakkoeläimistä 300 miljoonaa vuotta sitten. Kauden lopun kylmä vaihe johti harventuneeseen kasvilajistoon, jonka valtalajeina olivat alkeelliset siemensaniaiset. Permikaudella 280–245 miljoonaa vuotta sitten vallitsevia olivat havupuut. Matelijoiden luurangoissa oli jo samantapaisia piirteitä kuin nisäkkäillä. Permikauden päätti maailmanhistorian suurin joukkotuho.
thumb|Dinosaurukset hallitsivat Maata 210–65 miljoonaa vuotta sitten. Triaskaudella 245–200 miljoonaa vuotta sitten ilmestyivät nisäkkäät, sisiliskot, dinosaurukset, kilpikonnat ja krokotiilit. Dinosaurusten valtakausi kesti 160 miljoonaa vuotta. Nisäkkäät kehittyivät dinosauruksia muistuttaneista matelijoista, ja ne olivat aluksi pieniä yöeläimiä.
Jurakaudella 200–145 miljoonaa vuotta sitten syntyivät kärpäset, sääsket, ampiaiset, mehiläiset ja muurahaiset. Linnut kehittyivät dinosaurusten alalahkosta, kahdella jalalla kulkevista teropodeista.
Liitukaudella 145–65 miljoonaa vuotta sitten ilmestyivät lepakot, nokkaeläimet, pussieläimet, istukalliset nisäkkäät ja nisäkäspedot. 80 miljoonaa vuotta sitten paljas- ja koppisiemeniset kasvit alkoivat syrjäyttää käpypalmuja ja saniaisia. Myös nisäkkäät alkoivat yleistyä. Dinosaurukset hävisivät liitukauden lopussa 65 miljoonaa vuotta sitten yhdessä maapallon monista sukupuuttoaalloista.
Kädelliset kehittyivät viimeistään 75 miljoonaa vuotta sitten. Varhaisin ihmisten kehityshaaraan kuulunut kädellisten muoto tunnetaan noin viiden miljoonan vuoden takaa. Nykyihminen kehittyi Afrikassa yli 100 000 vuotta sitten.
Elämän loppu
Elämä loppuu maapallolla viimeistään viiden miljardin vuoden kuluttua, kun Aurinko on laajentunut punaiseksi jättiläiseksi ja kuumentanut maapallon elämälle sopimattomaksi. Jo miljardin vuoden kuluttua maapallo on niin kuuma, että elämä on mahdollista enää ehkä vain kaikkein sopeutuvimmille yksisoluisille eliöille.
Elämän äärirajat
Elämä on maapallolla sopeutunut hyvin erilaisiin olosuhteisiin. Äärimmäisissä olosuhteissa viihtyviä eliöitä kutsutaan ekstremofiileiksi. Ne ovat sopeutuneet erilaisin keinoin muun muassa äärimmäiseen kuivuuteen, kylmyyteen, kuumuuteen, korkeisiin suolapitoisuuksiin, happamiin ja emäksisiin olosuhteisiin, korkeaan paineeseen sekä syvällä maan alla oleviin elinolosuhteisiin. Elämää on tavattu maapallon ilmakehässä jopa 40 kilometrin korkeudella merenpinnasta. Elämää esiintyy myös metaanihydraattijäässä merenpohjassa sekä neljän kilometrin paksuisen jääpeitteen alla Vostokjärvessä Etelämantereella. Maan sisällä kallioperässä lämpötila pysyy elämälle soveliaana aina viiteen tai kuuteen kilometriin asti. Maan alla elävän mikrobiston painon on arveltu olevan yhtä suuri kuin maan päällä olevan eliökunnan paino.
Maapallon maaperässä toistaiseksi ainoat paikat, joista minkäänlaisia merkkejä elämästä ei ole löydetty, sijaitsevat Etelämantereen sisäosien korkeilla vuorilla.
Maapallon ulkopuolinen elämä
Elämän rakennusaineita esiintyy myös maapallon ulkopuolella, ja eksoplaneettoja on hyvin suuri määrä. Elämälle suotuisat olosuhteet galakseissa esiintyvät niin sanotulla galaktisella elinkelpoisella vyöhykkeellä. Parhaiten kiinteän planeetan syntyyn tarvittavia raskaita alkuaineita esiintyy tähdissä lähellä galaksien keskustaa. Liian lähellä galaksin keskustaa on elämälle vaarallista säteilyä. Elämää voi lisäksi olla vain planeetalla, joka sijaitsee sopivalla etäisyydellä tähdestään niin sanotulla tähteä ympäröivällä elinkelpoisella vyöhykkeellä. Tähden täytyy olla melko paljon Auringon kaltainen, jotta elinkelpoinen vyöhyke olisi riittävän leveä ja tähden elinikä riittävän pitkä elämän kehittymiselle. Samassa planeettakunnassa sijaitseva jättiläisplaneetta on elämän kannalta hyödyllinen, sillä se vähentää elämälle tuhoisien asteroidien esiintymistä. Planeetan elinkelpoisuutta edistää ratkaisevasti myös esimerkiksi sen akselin kaltevuus ja sen kiertolainen, kuten Maalla Kuu.
Elämän tarvitsema energia voi planeetasta riippuen tulla monesta lähteestä, kuten tähden säteilystä, kemosynteesistä, vuorovesivaikutuksesta, radioaktiivisten aineiden hajoamisesta, planeetan jäähtymisestä vapautuvasta lämpöenergiasta tai kosmisesta säteilystä.
Elämän rakennusaineet voivat matkata ympäri avaruutta meteoroidien tai komeettojen sisällä. Osuessaan planeettaan ne voivat synnyttää sinne elämää. Niin sanotun panspermia-teorian mukaan myös maapallon elämä on voinut saada alkunsa meteoroidin tai komeetan sisällä. Jotkin harvat maapallolla esiintyvät eliöt, kuten Deinococcus radiodurans -bakteeri, kestävät avaruuden äärimmäisen ankaria olosuhteita ja voisivat selviytyä avaruusmatkasta. Eri tähtien väliset etäisyydet ovat kuitenkin niin pitkät, että elämän ei uskota voivan siirtyä planeettakunnasta toiseen.
Elämää etsitään avaruudesta koko ajan kehittyneemmillä teleskoopeilla ja luotaimilla. Elämää yritetään löytää tutkimalla kaukaisten planeettojen säteilyn spektrejä. Eräs osoitus eliötoiminnasta olisivat spektrissä näkyvät hapen, otsonin ja metaanin spektriviivat, sillä näitä kaasuja esiintyy yhdessä vain jos jokin prosessi tuottaa niitä. Elämää etsitään myös yrittämällä poimia vieraiden sivilisaatioiden lähettämäiä viestejä radioteleskooppien avulla.
Elämän muokkaus
Ihminen pystyy nykyisin muokkaamaan elämän perusosia geenitekniikan avulla. Se on tehnyt mahdolliseksi esimerkiksi kloonaamisen eli eläinyksilöiden kopioinnin. Yksittäisten geenien siirrolla voidaan siirtää ominaisuuksia lajista toiseen, kuten muuntogeenisille viljelykasveille parempaa vastustuskykyä tai ravintopitoisuutta. Ihmisen genomin tekninen muokkaaminen on tällä hetkellä kiellettyä. Sallittua on vain geeniseulonta sekä luonnollisten mutaatioiden ja olemassa olevien geenien hyödyntäminen.
Keinotekoinen elämä
Ihminen ei ole toistaiseksi pystynyt valmistamaan konetta, joka voitaisiin määritellä eläväksi. Mikään kone ei vielä pysty kopioimaan ja ylläpitämään itseään, ja tekoelämä tarvitsisikin paljon ihmisen myötävaikuttamista. Spontaanisti lisääntyvä kone ei voi syntyä itsestään, sillä luonnollisessa ympäristössä ei esiinny sen tarvitsemia valmiita komponentteja kuten piirilevyjä, puolijohteita, magneettisiruja ja lukulaitteita. Ihmisenkin rakentaman koneen pitäisi oppia rakentamaan kokoamislinjat sekä purkulinjat tai purkurobotit. Koneiden rakentumista rajoittaa myös se, että niiden mineraalisten raaka-aineiden saatavuus voi tyrehtyä siihen, että niillä ei ole samanlaista raaka-aineiden kierrätystä kuin elävillä olioilla. Elottomat materiaalit eivät myöskään ole yhtä kestäviä kuin elolliset, vaan ne esimerkiksi hapettuvat ja haurastuvat eivätkä parane.
The Amazing Zorro
The Amazing Zorro on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu Johnston McCulleyn kirjaan The Curse of Capistrano. Elokuvan on ohjannut Scott Heming ja käsikirjoittanut Bob Forward. Nimiroolin ääninäyttelee Cusse Mankuma.
Juoni
Alta Kalifornia 1815 ja de la Vega perhe on saamassa vieraita, kun Pulido perhe saapuu Pueblo de Los Ángelesiin. Samaan aikaan nuori aatelismies Diego de la Vega elää kaksoiselämää Zorrona puolustaakseen kaupunkia kapteeni Ramónilta, joka on asettanut palkkion naamiomiehestä.
Mangaaniasetaatti
Mangaaniasetaatti ((CH3COO)2Mn) on mangaani- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena, kuivausaineena ja katalyyttinä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa mangaaniasetaatti on kidevedettömänä ruskeaa ja kidevedellinen tetrahydraatti ((CH3COO)2Mn·4H2O) on väriltään vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Molemmat näistä liukenevat veteen, metanoliin ja etanoliin. Kuumennettaessa tetrahydraattia 80 °C:n lämpötilaan se sulaa kideveteensä ja enemmän kuumennettaessa kidevesi poistuu. Mangaaniasetaatti hajoaa noin 350 °C:n lämpötilassa mangaani(III)oksidiksi. Mangaaniasetaatti voidaan hapettaa mangaani(III)asetaatiksi kaliumpermanganaatin tai kloorin avulla.
Valmistus ja käyttö
Mangaaniasetaattia voidaan valmistaa liuottamalla etikkahappoon metallista mangaania, mangaani(II)karbonaattia tai mangaanioksidia. Liuoksesta haihdutetaan vesi pois, jolloin muodostuu tetrahydraattia. Vedetöntä yhdistettä voidaan valmistaa mangaaninitraatin ja etikkahappoanhydridin välisellä reaktiolla.
Mangaaniasetaattia voidaan käyttää ruskeana väriaineena, apuaineena tekstiilien peittauksessa ja nahan parkituksessa, kuivausaineena maaleissa ja lakoissa, lannoitteissa ja eläinten rehuissa mangaanin lähteenä ja katalyyttinä hapetettaessa hiilivetyjä karboksyylihapoiksi.
In silico
In silico tarkoittaa biologisen tutkimuksen tekemistä tietokantojen ja tietokonesimulaatioiden avulla. Sillä geenitutkimuksessa käsitellään suuria määriä soluja koskevaa tietoa, niin aineistojen hallinta edellyttää tietokoneiden, tietokantojen ja ohjelmien käyttöä. Lääkekehityksessä tietokoneella voidaan mallintaa molekyylejä ja tutkia niiden sitoutumista kohdeproteiineihin.
Termi johtuu latinan sanoista, jotka merkitsevät "piissä" ja viittaa piin keskeiseen merkitykseen tietotekniikassa käytetyissä komponenteissa.
Iso Rautjalka
Iso Rautjalka on Päijät-Hämeessä Heinolassa Taipaleen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15,2 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.