cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mercedes-Benz 600
600 coupé (C100, "Nallinger-coupé") ja kehitelmät
Myöskään kuvien avulla hahmotellut mittasuhteiden muutokset eivät poistaneet limusiinikaton esteettisiä ongelmia, joten Paul Bracq sai toimeksi piirtää ehdotuskuvia matalammilla SEC-tyylisillä kattorakenteilla, jopa piiloon kääntyvillä etuvaloilla Rivieran osoittamalla tavalla. Nyt kuitenkin törmättiin mallipoliittiseen ongelmaan, sillä kallis 600-coupé olisi sijoittunut liian lähelle vuonna 1964 esiteltyä S-coupéta (M100-moottori on sittemmin löytänyt tiensä useaan 300 SEC -yksilöön, muun muassa Karl Middelhauven pajalla). Viimein kehitysosaston Erich Waxenberger valmisti salaa toimintakuntoisen W113-Pagoda-koeauton M100-moottorilla, joka nimettiin kalliisiin ja kevytmielisiin coupé-kokeisiin jo perin kyllästynyttä johtoa harhauttaen W113/12-versioksi. Tämän ajo-ominaisuudet taas osoittautuivat liian vaikeiksi, sillä raskas ja tehokas moottori yhdistettynä lyhyeen akseliväliin ja kevyeen perään aiheutti mutkajarrutuksissa ”voimakkaan kääntöefektin” : epävakaa W113/12 kuopattiin kaikessa hiljaisuudessa. Yhdysvalloissa on Michael Wiedmaierin tiedoin sittemmin valmistettu kymmenkunta M100-moottorilla varustettua W113-SL:ää. ”Nallinger-coupéna” tunnettu auto kulkeutui huonokuntoisena Fritz Nallingerin jäämistöstä tunnetulle, laajan autokokoelman omistavalle hampurilaiselle Mercedes-Benz-keräilijä, rakennusneuvos Erich Hillgruberille, joka kunnostutti auton tunnetussa KIENLE-yhtiössä. Omistajan kuoltua autoa tarjottiin vuonna 1997 ilmoituksilla Motor Klassik -lehdessä, sillä Mercedes-Benz-museo ei aluksi halunnut maksaa pyydettyä korkeaa hintaa – viimein sopimukseen päästiin, ja auto palasi tehtaan omistukseen.
600 (W100) V12-moottorilla
Mercedes-Benz on pyynnöstä entisöinyt useita 600-yksilöitä Brunein sulttaanille, joihin on vaihdettu 12-sylinterisiä moottoreita sekä V12-malliston (W140) uudenaikaisempaa tekniikkaa. Wiedmaierin yhtiön edustajilta saaman tiedon mukaan tilaukseen sisältyi kymmenen lyhyen akselivälin 600-mallia, jotka saivat M120 E 60 -moottorin (S 600 -mallista), sekä kolme pitkän akselivälin 600-mallia jotka saivat huomattavasti tehokkaamman M120 E 73 -moottorin (AMG-mallit). Itse asiassa V12-moottorisuunnitelma oli kuitenkin ollut jo joulukuussa 1956 professori Nallingerin aloitteesta 600-mallin suunnitteluryhmän pohdittavana: sen oltiin ajateltu tulevan V8-moottorisen W100-perusmallin rinnalle peräti 7,5-litraisena M101-moottoriversiona (johdettu M100:sta) huippumalliissa ”750”. Esillä oli tuolloin myös M100-pohjainen V6-moottori, joskin massatasapainon kannalta suboptimaalisella 90 asteen V-kulmalla, joka olisi korvannut 300-mallin moottorit M186/M189. Insinööri Adolf Wente laati V12-moottorista alustavat asennuspiirrokset, ja suunnitelma pysyi käynnissä vähintään heinäkuuhun 1957 asti kunnes Daimler-Benz AG:n johtokunta linjasi 600-mallissa pidättäydyttävän yksinomaan V8-moottorissa.
Korimuunnokset muualla
Yhdysvaltain Wisconsinin Wausaussa pajaansa pitävä MB600-asiantuntija Karl H. Middelhauve (yhtiö Karl Middelhauve & Associates) on valmistanut useita koriltaan tai tekniikaltaan muutettuja 600-yksilöitä. Näihin kuuluu hieman ”Nallinger-coupétakin” lyhyempi kaksiovinen (tässä tapauksessa todellinen coupé = leikattu, kun C100 on pikemminkin kaksiovinen sedan), sekä kaksi avolavakorista 600-mallia (taiteilija, korisuunnittelija Paul Bracqn Chevrolet El Camino -esikuvan mukaisesti piirtämä ja 2005 toteutettu ”Benzomino”, sekä myöhempi vuoden 2007 edelleen kehitelty ”El Benzo”). Middelhauve on valmistanut myös useita M100-moottorin viritettyjä versioita ahtimella, detonaatiota estävällä metanoli-vesiruiskutuksella, ja näihin sovelletulla erikoisella ruiskulaitteistolla. Jay Leno omistaa erään Middelhauven virittämistä 600-limusiineista, ja myös Karl Middelhauvella oli tällainen omassaan tallissaan. Bremeniläinen Pollmann-koritehdas valmisti myös yhden MB600-pohjaisen hautausauton, joka kävi 2000-luvulla Middelhauven täysentisöinnissä, mutta on palannut Saksaan. Liikemies Nubar Sarkis Gulbenkian vaihdatti 600 SWB -autoonsa ranskalaisen Henri Chapron -koripajan ylellisemmän sisustuksen vailla ainuttakaan jalopuuosaa, jonka väliseinä oli varustettu lisänopeusmittarilla, kompassilla ja korkeusmittarilla – auton katon keskiosa oli pleksilasia. Ainakin yksi lyhyen akseliväln 600 on myöhemmin muutettu avoautoksi ”Landaulet”-mallin kangaskatolla.
Mercedes-Benz 600 Suomessa
Tyyppi 600 ei valmistusaikanaan 1963-1981 kuulunut Mercedes-Benzin Suomen edustaja Oy Veho Ab:n tuontimallistoon, eli maahantuoja tarjoaa mallille vain rajoitettuja "after sales" -palveluja. Ensimmäinen Suomessa rekisteröity W100 on oopperalaulaja, oopperajohtaja Timo Mustakallion Stuttgartin Württembergische Staatsoper -valtionoopperassa työskennellessään tilaama, toukokuussa 1971 valmistunut 012-versio, joka tuli muuttoautona maahan vuonna 1974 (sen esittely oli MOBILISTI-lehdessä 8/2015). Tyyppi 600:n eri versioita on sittemmin tuotu Suomeen lukuisia kappaleita: TRAFI:n tietokantaan perustuvan Ajoneuvotilastot-sivun 8/2017 mukaan 600-mallia on rekisterissä 13 kpl. Tilaston 31.12.2022 mukaan liikennekäytössä on 2 kpl, yksi W100 ja yksi V100, sekä 4 kpl yksilöimättä olevia 600-autoja. Lyhyen akselivälin W100-yksilö on nähtävillä esimerkiksi Palmberg-suvun Woikosken hienossa, noin 50 korkeatasoista ja mielenkiintoista ajoneuvoa esittelevässä WHD Gård -automuseossa.
Karboksimetyyliselluloosa
Karboksimetyyliselluloosa eli CMC on puolisynteettinen polymeerin ja selluloosan johdannainen. Rakenteeltaan se eroaa selluloosasta siten, että osa selluloosamolekyylin hydroksyyliryhmistä on korvautunut karboksimetyyliryhmillä. Tuote myydään usein natriumsuolanaan natriumkarboksimetyyliselluloosana. Karboksimetyyliselluloosaa käytetään monissa sovelluksissa stabilointi- ja täyteaineena.
Valmistus
Karboksimetyyliselluloosan valmistus tapahtuu kahdessa osassa. Ensimmäisessä vaiheessa valmistetaan natriumhydroksidin ja selluloosan kompleksi käsittelemällä selluloosaa natriumhydroksidilla. Karboksyyliryhmät liitetään polymeeriin kloorietikkahapolla tai sen natriumsuolalla natriumklooriasetaatilla. Reaktio tapahtuu 50 °C:n lämpötilassa. Karboksyylimetyyliselluloosaprosessin liuottimena käytetään useimmiten alkoholeja, kuten etanolia, propanolia ja tert-butanolia sekä näiden seoksia. Karboksyylimetyyliselluloosan lisäksi reaktion sivutuotteena muodostuu natriumglykolaattia, johtuen kloorietikkahapon hydrolyysistä. Valmistusreaktiota voidaan kuvata seuraavalla reaktioyhtälöllä, jossa selluloosan sokerirunkoa merkitään Rcell-merkinnällä  :
Tuote puhdistetaan epäpuhtauksista asetonilla, kuivataan, jauhetaan ja pakataan.
Liukoisuus
Karboksimetyyliselluloosa liukenee veteen ja alkoholeihin muttei muihin orgaanisiin liuottimiin. Karboksimetyyliselluloosan liukoisuus veteen riippuu polymeeriketjun pituudesta. Mitä pitempi selluloosarunko on, sitä huonommin polymeeri myös liukenee. Ketjunpituuden lisäksi liukoisuuteen vaikuttaa myös substituutioaste. Karboksyylimetyyliselluloosa liukenee sitä paremmin veteen, mitä suurempi on substituutioaste. Kaupallisessa laadussa se on usein välillä 0,4–1,4. Liukoisuuteen vaikuttaa lisäksi myös liuoksen pH-arvo. Karboksyylimetyyliselluloosan sisältämät karboksyyliryhmät protonoituvat pH-välillä 4–5, ja tässä happomuodossaan se on veteen liukenematonta.
Reologiset ominaisuudet
Karboksimetyyliselluloosaliuokset ovat varsin viskooseja ja käyttäytyvät joko pseudoplastisesti, tiksotrooppisesti tai dilatantisti. Viskositeetti riippuu polymeerin koosta ja substituutioasteesta. Mitä pitempi polymeeri, sitä suurempi on viskositeetti. Substituutioasteen vaikutus on käänteinen eli korkean substituutioasteen karboksimetyyliselluloosa on vähemmän viskoosia kuin vähemmän substituoidut laadut. Rakenteellisten ominaisuuksien lisäksi reologiset ominaisuudet riippuvat myös pH-arvosta. Suurimmillaan viskositeetti on alueella 9–10, ja tällöin liuos on myös kaikkein stabiilein.
Käyttö
Karboksyylimetyyliselluloosaa myydään maailmanlaajuisesti vuosittain arviolta 230 000 tonnin verran. Sitä käytetään elintarviketeollisuudessa sakeuttamisaineena esimerkiksi jäätelöissä. Sen E-koodi on E 466. Sakeuttamiseen sitä käytetään myös hammastahnoissa ja öljyteollisuudessa. Sitä käytetään myös tapettiliistereissä, lääkkeiden täyteaineena, vettä sitovana polymeerinä, tekstiiliteollisuudessa, väriaineissa ja paperiteollisuudessa sidosaineena.
Arnljot Gelline
thumb|upright|Arnljot Gelline matkalla Jämtlannin halki kahden hiihtäjän kanssa. Arnljot Gelline (k. 1030 ) oli ruotsalainen pakolainen ja rosvo Jämtlannin metsissä, päätä pitempi kaikkia muita miehiä. Hän rupesi 1030 Olavi Pyhän palvelukseen tämän mennessä Norjaan. Kuninkaan kehotukseen kastattaa itsensä hän vastasi: "Tähän saakka olen uskonut vain omaan voimaani ja kykyyni, mutta tämän jälkeen tahdon, kuningas, mieluummin uskoa sinuun" ja vastaanotti sitten kasteen. Pian sen jälkeen hän kaatui kuninkaan kanssa Stiklestadin taistelussa. Bjørnstjerne Bjørnson on kirjoittanut hänestä samannimisen runon.
Simpsiö 96,9
Simpsiö 96,9 oli suomalainen Lapualla toimiva paikallisradio, jonka toimiluvan omisti Lapuan Sanomien tytäryhtiö Lapuan Paikallisradio Oy. Simpsiö 96,9 aloitti lähetykset 12.10.1985.
Käpylä (Kouvola)
Käpylä on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Kouvolan keskustan suuralueella. Se sijaitsee keskustan eli Kankaan ja Tornionmäen välissä. Käpylän rakennukset ovat pääasiassa 1940–1960-luvuilla rakennettuja pientaloja ja kerrostaloja. Käpylässä sijaitsee 1950-luvun alussa rakennettu Käpylän kirkko.
Sinikulmamesikko
Sinikulmamesikko (Melithreptus gularis) on Australian pohjoisosissa ja itärannikolla tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Käpylä (Kouvola)
Käpylän kaupunginosaan kuuluvalla Pikku-Palomäellä sijaitsee Mansikkamäen koulu ja Mansikka-ahon urheiluhalli.
Sinikulmamesikko
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan sinikulmamesikko on noin 14–16 cm. Lajin päälaki ja posket ovat mustat, ja päässä on valkea silmäkulmajuova. Kurkku on linnulla valkoinen. Silmien yläpuolella on paljas sininen alue. Selkä on väriltään tummanvihertävä tai keltainen. Sinikulmamesikon vatsa on väritykseltään harmahtavan valkoinen. Sinikulmamesikon sukupuolet eivät eroa toisistaan ulkonäön perusteella. Nuoret yksilöt ovat hieman aikuisia lintuja vaaleampia.
Käpylä (Kouvola)
Viitteet
60.87222°N, 26.72778°W
Sinikulmamesikko
Levinneisyys ja elinympäristö
Sinikulmamesikkoa tavataan alueella, joka ulottuu Pilbarasta Australian pohjoisrannikkoa myöten kaakkoon Uuteen Etelä-Walesiin. Linnun elinympäristöä ovat avoimet eukalyptusmetsät ja muut metsämaat. Sinikulmamesikot elävät usein vesistöjen läheisyydessä erityisesti kuivemmassa Pohjois-Australiassa.
Elintavat ja ravinto
Sinikulmamesikot elävät yleensä pienissä ryhmissä, joissa on tavallisesti alle 12 lintua. Lajin pesimäkausi kestää heinäkuulta joulukuulle. Laji käyttää hyödykseen yhteispesintää, jolloin naarasta auttaa poikasten ruokkimisessa kahdesta neljään muuta lintua. Naaras rakentaa puunkuoresta kuppimaisen pesän ja pehmustaa sen villalla ja eläinten karvoilla. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa ja hautoo munat mahdollisesti muiden lintujen avustuksella. Pesimäaikaan koiraat ovat hyvin aggressiivisia ja voivat hyökätä pesimäalueella olevia itseään suurempiakin lintuja vastaan.
Sinikulmamesikon ravinto koostuu pääosin medestä ja hyönteisistä, mutta se syö satunnaisesti myös siemeniä.
Danny Jacobs
Daniel Charles "Danny" Jacobs, Jr. (s. 7. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa ääniroolista piirroselokuvassa The Penguins of Madagascar.
Kardinaalikollegio
"Paavin senaatti"
Kardinaalikollegion jäsenet ovat paavin käytettävissä joko yksittäin tai yhdessä erilaisissa konsistoreissa hänen johtaessaan kokonaiskirkkoa. Täten kardinaaleilla on neuvoa-antava funktio kirkon johdossa ja hallinnossa. Aiemmin kardinaalikollegiosta käytettiin hallinnollisesti nimitystä "paavin senaatti". Nimitystä ei käytetä virallisesti enää vuodesta 1983, jolloin uusi kanoninen laki astui voimaan, mutta se saattaa esiintyä kirjallisuudessa samoin kuin paavin yksittäisissä lausunnoissa ja asiakirjoissa.
Sedisvakanssi
Kardinaalien tärkein tehtävä on valita uusi paavi edellisen kuoltua. Kirkon jouduttua paavin kuoltua sedisvakanssiin kirkon johto siirtyy paavi Johannes Paavali II:n apostolisessa konstituutiossaan "Universi Dominici Gregis" vahvistaman käytännön mukaan kardinaalikollegion käsiin. Kollegion valtuudet on tosin rajattu juoksevien hallinnollisten tehtävien hoitoon, välttämättömien, ei siirrettävissä olevien asioiden päättämiseen sekä konklaavin valmisteluun. Kanoninen laki kieltää kardinaalikollegiolta nimenomaisesti virkatoimet, jotka kanoninen laki rajaa vain paaville, samoin kuin kirkkolain ja paavin vaalijärjestyksen sekä paavin valtaoikeuksien ja Pyhän istuimen hallinnon muuttamisen. Sedisvakanssin ensimmäisestä päivästä konklaavin alkuun kardinaalikollegio kokoontuu päivittäin nk. yleiskongregaatioon keskustelemaan tärkeistä kirkon asioista.
Koostumus
Kardinaalikollegioon kuuluvat kaikki kardinaalit nimityksestään kuolemaansa asti. Nykyään ei enää ole määrätty ylärajaa kardinaalikollegion jäsenmäärälle. Vain paavinvaaliin oikeutettujen, alle 80-vuotiaiden kardinaalien määrä on rajattu 120:een, mutta vuosien 1998 ja 2001 konsistoreissa Johannes Paavali II ylitti itse tämän rajan ja nosti sen väliaikaisesti 135:een.
Kardinaalikollegio jakautuu kolmeen kardinaaliluokkaan: kardinaalipiispat, kardinaalipapit ja kardinaalidiakonit.
Kardinaalikollegion puheenjohtajana toimii kardinaalidekaani, jonka kardinaalipiispat valitsevat keskuudestaan. Tämänhetkinen kardinaalidekaani on Angelo Sodano. Hänen sijaisensa, subdekaani, on Roger Etchegaray.
Sandra Kantanen
Sandra Kantanen (s. 1974 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän asuu Hangossa ja edustaa valokuvataiteilijoiden Helsinki School -ryhmää. Hän keskittyy pääasiallisesti maisemien kuvaamiseen ja yhdistää teoksissaan valokuvaa maalaukseen niin perinteisin pigmentein kuin digitaalisestikin.
Simen Hegstad Krüger
Simen Hegstad Krüger (s. 13. maaliskuuta 1993) on norjalainen maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Trierin vaaliruhtinaskunta
pienois|[[Frederik de Witin kartta Trierin vaaliruhtinaskunnasta 1700-luvulta.]] Trierin vaaliruhtinaskunta oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtio, joka oli olemassa 800-luvun lopulta 1800-luvun alkuun. Vaaliruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi Trier.
Sandra Kantanen
Kantanen valmistui vuonna 2003 maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän suoritti opintoja myös Pekingissä. Hänen töitään on ollut vuodesta 2003 lähtien esillä yksityisnäyttelyissä Suomessa, Saksassa, Norjassa, Venäjällä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa. Kantanen on ollut muissakin maissa edustettuna ryhmänäyttelyissä.
Kantaselle myönnettiin vuonna 2005 Maire Gullichsenin 80-vuotisjuhlarahaston palkinto. Hänen töitään kuuluu muiden muassa Keravan taidemuseon, Kiasman, Pro Artibuksen, Helsingin taidemuseo HAM:n, Tampereen taidemuseon ja Suomen eduskunnan kokoelmiin. Yksityisissä kokoelmissa hänen töitään on Suomessa, Ruotsissa, Italiassa, Alankomaissa, Tanskassa, Norjassa, Yhdysvalloissa, Kuwaitissa, Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kiinassa ja Japanissa.
Simen Hegstad Krüger
Maailmancup
Krüger kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 16. maaliskuuta 2013 Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli 43:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lillehammerissa joulukuussa 2014 sijoituttuaan kolmen päivän kiertueella 21:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2016 oltuaan Lillehammerin Nordic Opening -tapahtuman 10 kilometrin vapaan hiihtotavan etapilla viides. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän debytoi kymmenen parhaan joukossa oltuaan viikkoa myöhemmin yhdeksäs Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Tour de Skillä 2017 hän oli kolmas Oberstdorfin takaa-ajokilpailun osuusajoissa ja Toblachin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi.
Norjan-mestaruuskilpailut
Krüger sai Norjan-mestaruuskilpailuissa pronssia 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 2013. NM-kilpailuissa 2016 hän saavutti pronssia kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja kultaa Lyn Skin viestijoukkueessa yhdessä Jonas Udjus Frorudin ja Hans Christer Holundin kanssa. Hän voitti Norjan-mestaruuden 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2018.
Kaikukuvaus
thumb|Kaikukuva 12-viikkoisesta sikiöstä
Kaikukuvaus tai ultraäänikuvaus on radiologinen kuvantamismenetelmä, joka perustuu suurtaajuisen äänen heijastumiseen eri tiheyksisten kudosten rajapinnoista.
Ultraäänilaitteella voidaan kuvantaa pehmytkudoksia reaaliaikaisesti. Ultraäänitutkimuksessa tarkastellaan yleensä liikkuvaa kuvaa, mutta mittauksia ja kuvan tallennusta varten kuva voidaan pysäyttää.
Korkeat ultraäänet heijastuvat kudoksista eri tavoin. Kovista kudoksista kuten luun pinnasta ja paksuista kalvoista ne heijastuvat kokonaan, nesteestä (esimerkiksi virtsarakko) heijastuu hyvin vähän. Mitä enemmän nestettä tutkittava kohde sisältää, sitä tummempana se näkyy kuvassa. Tiiviit kudokset näkyvät valkoisina.
Tyypillisiä tutkimuskohteita ovat kohtu ja sikiö, maksa, munuaiset ja sydän. Lisäksi poski- ja otsaontelotulehduksia (sinuiitti) tutkitaan ultraäänellä. Luita ja niveliä ei yleensä tutkita, koska kuvassa nähdään vain pinta mutta ei luun sisään. Mahan ja suoliston tutkiminen on hankalaa, koska ääniaalto ei etene näiden sisältämissä kaasuissa. Keuhkojen tutkiminenkin on rajoittunutta.
Erityisanturin avulla voidaan saada parempi näkyvyys useammista rakenteista. Esimerkiksi prostatatutkimuksissa hyödynnetään endoraktaalista anturia. Kilpirauhasen ja kaulan kuvantamisessa taas saadaan hyvä kuvatarkkuus jo pinta-anturin avulla.
Musta kappale
thumb|220px|Mustaa kappaletta kuvaava koejärjestely. Sisältä mustaksi maalattu laatikko absorboi kaiken säteilyn, joka pääsee sisälle aukosta. Musta kappale on fysiikassa käytetty termi ideaalisesta kappaleesta, joka absorboi kaiken siihen kohdistuvan säteilyn eikä siis heijasta sitä lainkaan. Musta kappale asettuu ympäristönsä kanssa aina säteilytasapainoon, ja sen säteilyspektri riippuu vain sen sisäisestä lämpötilasta. Käytännössä musta kappale ei kuitenkaan ole väriltään musta, sillä pysyäkseen termisessä tasapainossa sen on emittoitava jatkuvasti absorboimansa energiamäärä säteilyä.
Esimerkiksi Aurinkoa ja muita tähtiä voidaan mallintaa varsin hyvällä tarkkuudella mustina kappaleina ja tämän avulla laskea muun muassa niiden terminen tasapaino.
Mustan kappaleen suurimman intensiteetin aallonpituus saadaan Wienin siirtymälaista ja intensiteetti Stefanin-Boltzmannin laista. Sen spektri saadaan Planckin säteilylaista.
Kaikukuvaus
Ultraääni on turvallinen kuvantamismenetelmä, koska siinä ei tarvita ionisoivaa säteilyä.
Musta kappale
Käytännön mustat kappaleet
Vuonna 2016 mustin valmistettu materiaali Vantablack on hiilinanoputkilla pinnoitettu alumiinipinta. Kun fotoni osuu kappaleen pintaan, se joutuu putkien väliin, jossa se heijastuu ja lopulta imeytyy kappaleeseen.
thumb|300px| [[COBE-satelliitin mittaama kosmisen taustasäteilyn spektri on täydellisin luonnossa havaittu mustan kappaleen spektri. Virherajat ovat liian pienet erotettavaksi edes suurennetussa kuvassa, ja havaittu käyrä vastaa teoreettisesti johdettua Planckin säteilylakia lähes täydellisesti.]] Teoria alkuräjähdyksestä perustuu kosmologiseen periaatteeseen, jonka mukaan maailmankaikkeus on homogeeninen ja isotrooppinen suurilla pituusskaaloilla. Teorian mukaan maailmankaikkeus oli sekunti syntymänsä jälkeen lähes täydellisesti lämpötasapainossa yli 1010 K lämpötilassa. Lämpötila laski kun maailmankaikkeus laajeni ja sen sisältämä säteily ja aine jäähtyivät. Nykyään havaittava kosminen taustasäteily on täydellisin luonnossa havaittu musta kappale, ja sen spektri vastaa tarkasti Planckin säteilylain antamaa spektriä noin 2,7 K lämpötilassa. Kosminen taustasäteily on myös lähes suuntariippumaton, niin että poikkeama isotrooppisuudesta on vain 1/100 000.
Suppiloköynnös
Suppiloköynnös (Beaumontia grandiflora) on oleanterikasvien heimoon (Apocynaceae) sijoittuva köynnöskasvilaji, jota pidetään huonekasvina.
Kittelä (Hyvinkää)
Kittelä on Hyvinkään kaupunginosa. Kittelän ja Mäkivehkojan kaupunginosien rajana on Kaskentie.
Ensimmäinen maininta Kittelän maatilasta on vuodelta 1539. Tilan nykyinen päärakennus rakennettiin 1900-luvun alussa. Kittelässä on vuonna 1975 rakennettu jätevedenpuhdistamo, jonka käyttö lopetettiin, kun Kaltevaan rakennettiin uusi puhdistamo.
Valtalaki (Saksa)
Laki kansan ja valtakunnan hädän poistamiseksi (saks. Gesetz zur Behebung der Not von Volk und Reich), yleisemmin lyhyesti valtalaki (saks. Ermächtigungsgesetz) oli Saksan valtiopäivien 23. maaliskuuta 1933 säätämä perustuslain luontoinen laki, jolla se siirsi lainsäädäntövallan Adolf Hitlerin johtamalle ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen dominoimalle valtakunnanhallitukselle. Valtalain katsotaan yleensä merkinneen Weimarin tasavallan demokraattisen ajanjakson päättymistä ja natsi-Saksan diktatuurin alkamista.
Taustaa
Saksan keisarikunnan jälkeen oli moni saksalainen valtakunnanhallitus turvautunut valtalakeihin, joilla ne olivat ottaneet itselleen toimeenpanovallan lisäksi perustuslakia säätävälle kansalliskokoukselle ja myöhemmin Weimarin tasavallan perustuslain mukaan valtiopäiville kuuluvaa lainsäädäntövaltaa. Seuraavat valtalait koskivat koko Saksan valtakuntaa, lisäksi useissa osavaltioissa säädettiin Weimarin tasavallan aikana omia valtalakeja:
Kaksi ensimmäistä valtalakia (1. ja 6. maaliskuuta 1919 säädetyt) koskivat vain hyvin rajattua osaa lainsäädännöstä. Ne koskivat Elsass-Lothringenin valtakunnanmaan aseman uudelleenjärjestelyä ja ensimmäisen maailmansodan päättäneen aselevon ehtojen toimeenpanemista. Sen sijaan niitä seuranneet valtalait olivat selvästi heikommin rajattuja. Vuonna 1923 säädetyt Stresemannin ja Marxin valtalait antoivat kulloisellekin hallitukselle käytännössä avoimen asianajovaltakirjan; niiden säätämistä perusteltiin Saksan vaikealla taloudellisella ahdingolla, joka teki välttämättömäksi ripeän ja tehokkaan lainsäädännön. Toisaalta nämä valtalait olivat kestoltaan lyhyitä ja sisällöltään rajattuja. Ne piti yleensä hyväksyttää valtiopäivien valiokunnissa, eikä niiden perusteella saanut säätää lakeja, jotka olisivat olleet ristiriidassa tasavallan perustuslain kanssa (vain marraskuussa 1923 säädetty Stresemannin valtalaki antoi mahdollisuuden rajata perustuslaissa säädettyjä kansalaisvapauksia). Jokainen niistä muodosti kuitenkin vaarallisen ennakkotapauksen, jonka mukaan hallitus voi ottaa itselleen ”tehottomien” valtiopäivien valtaa toimiakseen kansan ja valtion parhaaksi.
Toinen tapa hallita ohi normaalin perustalain säätämän lainsäädäntöjärjestyksen olivat valtakunnanpresidentin antamat hätätila-asetukset. Perustuslaki oli tarkoittanut nämä käytettäväksi vain todellisessa poikkeustilassa, jossa normaali lainsäädäntö ei olisi mahdollista, ja vain poikkeustilanteen selvittämiseksi tarvittavissa tilanteissa. Weimarin tasavallan loppuaikoina niitä käytettiin kuitenkin yleisesti normaalin lainsäädännön korvikkeena. Hätätilana pidettiin tällöin valtiopäivien riitaisuutta ja niiden kyvyttömyyttä antaa luottamusta riittävän laajapohjaiselle hallitukselle, joka olisi kyennyt pitkäjännitteiseen hallitustyöskentelyyn.
Valtalain säätäminen
Alankomaalainen anarkisti-kommunisti Marinus van der Lubbe sytytti tuleen 27. helmikuuta Berliinin valtiopäivätalon. Vaikka van der Lubbe selitti toimineensa yksin, kansallissosialistit esittivät valtiopäivätalon palon merkiksi Saksan kommunistisen puolueen KPD:n aloittamasta kapinasta. Hitlerin kehotuksesta valtakunnanpresidentti Hindenburg antoi paloa seuraavana päivänä, 28. helmikuuta hätätila-asetuksen, jolla kumottiin perustuslain takaamat poliittiset ja yksilönvapaudet. Viranomaisille annettiin esimerkiksi oikeus määrätä valtiolle vaaralliseksi epäilty henkilö pidätettäväksi ja pidettäväksi turvasäilössä määräämättömän ajan ilman syytettä ja oikeudenkäyntiä. Saksan kommunistisen puolueen johtavat virkailijat pidätettiin muutamassa päivässä, samoin kuin puolueen valtiopäiväryhmän enemmistö. Vaikka leipzigilainen tuomioistuin totesi myöhemmin Marinus van der Lubben yksin syylliseksi valtiopäivätalon paloon, ilman että olisi löydetty merkkiäkään laajemmasta salaliitosta, poikkeustilamääräykset pidettiin voimassa. Myös Saksan sosialidemokraattisen puolueen SPD:n johtajistoa pidätettiin.
Saksassa pidettiin 5. maaliskuuta 1933 valtiopäivävaalit. Vaalit käytiin poikkeustilan vallitessa, kaduilla vallitsi käytännössä kansallissosialistinen terrori, vasemmistopuolueiden toimintaa häirittiin ja kansallissosialistit pystyivät käyttämään täysin rinnoin hyväkseen valtakunnallisia tiedotusvälineitä. Kansallissosialistinen puolue voitti vaalit selvästi, mutta se ei saanut toivomaansa ehdotonta enemmistöä parlamenttiin, 2/3 perustuslakienemmistöstä puhumattakaan. Kansallissosialistit saivat noin 45 % äänistä ja 288 paikkaa valtiopäivillä. Puolue pystyi muodostamaan enemmistöhallituksen kansalliskonservatiivisen Musta-valko-punaisen taisteluliiton kanssa, joka oli saanut 8 % äänistä ja 52 paikkaa. Se ei kuitenkaan pystynyt muodostamaan yksinään toimintakykyistä hallitusta. Oppositiopuolueista suurin oli sosiaalidemokraattinen SPD, jolla oli 120 valtiopäiväedustajaa. Kommunistien KPD:llä oli 81 edustajaa. Nämä eivät kuitenkaan pystyneet ottamaan mandaattiaan vastaan, koska heidät oli pidätetty tai pidätettiin heti vaalien jälkeen hätätila-asetuksen nojalla. Myös sosiaalidemokraattien valtiopäiväfraktiosta 26 edustajaa oli estynyt saapumasta valtiopäiville, joko heidät oli pidätetty tai he olivat paenneet ulkomaille.
Päästäkseen riippumattomaksi valtiopäivien enemmistöstä Hitler päätti säädättää Weimarin tasavallan valtalakien tapaisen erikoislain. Perustuslain mukaan 2/3 edustajista piti kannattaa lakia, jotta se menisi läpi; lisäksi 2/3 valtiopäiväedustajista piti olla paikalla, jotta äänestys olisi lainvoimainen. Valtiopäivien 647 edustajasta 432 piti siis olla paikalla, jotta istunto olisi lainvoimainen. Koska sosiaalidemokraateilla ja kommunisteilla oli yhteensä 201 valtiopäiväedustajaa, olisi tarvittu heidän lisäkseen vain 15 lakiin epäilevästi suhtautuvaa, jotta lain vastustajat olisivat voineet estää sen säätämisen yksinkertaisesti poistumalla valtiopäivien istunnosta. Estääkseen tämän Hitlerin johtama valtakunnanhallitus säädätti muutoksen valtiopäivien työskentelyjärjestykseen. Sen mukaan jokainen valtiopäivien jäsen, joka ei ollut erikseen saanut lupaa olla poissa istunnosta, katsottiin läsnä olevaksi, siitä riippumatta, oliko hän faktisesti paikalla vai ei. Koska pidätetyille kommunisteille ja sosiaalidemokraateille ei ollut annettu virallista lupaa olla poissa istunnosta – heitä oli vain käytännössä estetty osallistumasta siihen – heidät katsottiin istunnossa läsnä oleviksi.
Lain läpimenon kannalta oli ratkaisevaa, suostuisiko katolinen Zentrum äänestämään lain puolesta vai ei. Hyvitelläkseen Zentrumia Hitler esiintyi valtiopäivien istunnossa 23. maaliskuuta tietoisen maltillisesti. Hitler puhui ensimmäistä kertaa valtiopäivien täysistunnolle, suuri osa valtiopäiväedustajista näki hänet ensimmäistä kertaa elävänä. Hitler lupasi säilyttää sekä lainsäädäntöelinten olemassaolon että valtakunnanpresidentin viran ja valtaoikeudet. Hän lupasi niin ikään säilyttää osavaltioiden itsehallinnon ja lainsäädäntöelimet. Hän lupasi taata tuomareiden ja oikeusistuinten puolueettomuuden. Lisäksi hän lupasi, ettei kristillisten kirkkojen asemaa Saksassa tultaisi kaventamaan lain myötä. Hitler antoi edelleen ymmärtää, että valtiopäivien lainsäädäntötyö jatkuisi kuta kuinkin ennallaan; valtalakia tultaisiin soveltamaan vain muutamassa, kiireellisiä toimenpiteitä vaativassa asiassa. Hän antoi jopa ymmärtää, että hätätila-asetuksen nojalla rajoitettuja kansalaisvapauksia voitaisiin laajentaa, mikäli valtakuntaa uhkaava vaara saataisiin valtalain avulla torjutuksi.
Katolinen Zentrum piti tässä vaiheessa tärkeimpänä katolisen kirkon riippumattomuuden ja vaikutusvallan säilyttämistä. Kirkko oli alun alkaenkin pitänyt Weimarin tasavaltaa laajoine kansalaisoikeuksineen ja -vapauksineen epäilyttävänä. Puolueen johtaja, prelaatti Ludwig Kaas asettuikin valtalain tueksi, tosin varovaisin sanakääntein. Sen sijaan sosiaalidemokraattien valtiopäiväryhmän puheenjohtaja Otto Wels vastusti valtalakia selvin sanoin. Hänen puheensa oli viimeinen julkinen tunnustus demokratialle ja vapaalle kansalaisyhteiskunnalle ennen vuotta 1945.
Teksti
Kuten useimmat muutkin Saksan ”yhdenmukaistamiseen” (saks. Gleichschaltung) liittyneet lait, Valtalaki on melko lyhyt ja sisällöltään yleinen. Lain teksti kuuluu seuraavasti:
Valtalain vaikutukset
Hitlerin maalis­kuussa 1933 säädättämä laki meni paljon pidemmälle kuin aikaisemmat valtalait. Se antoi hallitukselle oikeuden säätää myös perustuslain vastaisia lakeja, jos kohta valtiopäivien olemassaolo ja valtakunnanpresidentin oikeudet jätettiin muodollisesti lain ulkopuolelle. Tämä antoi Hitlerille ja hänen kabinetilleen muodollisen oikeutuksen lakkauttaa Weimarin tasavallan perustuslain takaamat perus- ja ihmisoikeudet sekä poliittiset vapaudet. Valtakunnanhallitus sai myös oikeuden solmia oikeudellisesti sitovia sopimuksia muiden valtioiden kanssa. Erityisen tärkeitä olivat Valtalain 1. artiklan määräykset, jonka mukaan valtakunnanhallituksen lainsäädäntövalta koski myös perustuslain 85. artiklan 2. momentissa ja 87 artiklassa mainittuja asioita. Edellinen momentti koski valtion tulo- ja menoarvion hyväksymistä valtiopäivillä ja jälkimmäinen valtiopäivien oikeutta päättää valtion velkaantumisesta. Valtiopäivät menettivät siis oikeutensa vaikuttaa valtiontalouteen, mikä olisi ollut tärkeä ja toimiva keino vaikuttaa hallituksen politiikkaan.
Valtalaki säädettiin aluksi neljän vuoden määrä­ajaksi, mutta sen voimassa­oloa jatkettiin myöhemmin kaksi kertaa. Lain voimassaoloa pidennettiin 30. tammikuuta 1937 neljällä vuodella 1. huhtikuuta 1941 asti, ja 30. tammikuuta 1939 edelleen 10. toukokuuta 1943 asti. Kummallakin kerralla voitiin käytännössä pitää jo ennalta varmana, että valtio­päivät myöntyivät sen jatkamiseen, sillä kansallissosialistit olivat sillä välin muuttaneet vaalilakia niin, että äänestäjät saattoivat hyväksyä vain ­puolueen laatiman ehdokas­listan. Vuonna 1943 Hitler pidensi valtalakia antamallaan asetuksella määräämättömäksi ajaksi. Vuonna 1942 valtio­päivät säätivät lisäksi lain, joka antoi Hitlerille vallan päättää jokaisen kansalaisen elämästä ja kuolemasta, mikä käytännössä merkitsi sitä, että valtalaki pysyi voimassa sodan loppuun saakka.
Ennen valtalain säätämistä Hitler oli vakuuttanut, että valtiopäivien toiminta jatkuisi kuta kuinkin normaalisti. Käytännössä valtiopäivien lainsäädäntötyö kuitenkin pysähtyi. Valtalain säätämisen jälkeen Saksan valtiopäivät kokoontuivat vain 19 kertaa ja säätivät yhteensä seitsemän lakia. Näistä kaksi koski nimenomaan valtalain voimassaolon pidentämistä. Muut viisi lakia olivat:
Kaksi kertaa valta­kautensa alku­vuosina Hitler kuitenkin ylitti nekin valtuudet, jotka valtalaki hänelle soi. Helmikuussa 1934 hän lakkautti valtakunnanneuvoston (Reichsrat), osa­valtioiden edustus­elimen, vaikka valtalaissa nimenomaan sanottiin, että sen nojalla säädetyt lait eivät saaneet uhata valta­kunnan­neuvoston asemaa. Saman vuoden elokuussa, presidentti Paul von Hindenburgin kuoltua, Hitler otti itselleen myös valtakunnanpresidentin tehtävät, vaikka valtalaki ei koskenut valtakunnanpresidentin valtaoikeuksia, joskaan hän ei virallisesti astunutkaan valtakunnanpresidentin virkaan. Valtakunnanpresidenttiys oli käytännössä yhdistetty kanslerin toimen kanssa aina vuoteen 1945, jolloin Hitler poliittisessa testamentissaan nimitti suuramiraali Karl Dönitzin valtakunnanpresidentin virkaan.
Valtalain kumoaminen ja vaikutus Saksan liittotasavallan sisäpolitiikkaan
Valtalaki kumottiin muodollisesti liittoutuneiden valvontakomission 1. määräyksellä kansallissosialististen lakien mitätöimiseksi, joka annettiin 20. syyskuuta 1945. Samalla määräyksellä kumottiin useita muitakin kansallissosialistisen järjestelmän pystyttämiseen liittyneitä lakeja. Käytännössä laki oli tietenkin menettänyt merkityksensä jo aiemmin, kun liittoutuneet olivat miehittäneet Saksan ja ottaneet siellä käsiinsä hallintovallan. Ratkaiseva päivämäärä tässä suhteessa oli 23. toukokuuta 1945, jolloin liittoutuneiden edustajat antoivat julistuksen, jonka mukaan hallintovalta Saksassa on siirtynyt liittoutuneille.
Saksan liittotasavallan peruslain 9 artiklan mukaan sosiaaliset ryhmät voidaan leimata verfassungsfeindlichiksi ( vihamieliksi perustuslaille") ja Saksan liittohallitus voi kieltää ne. Ainoastaan Liittovaltion perustuslakituomioistui n voi leimata poliittiset puolueet Saksan liittotasavallan perustuslain vastaiseksi pykälän 21 II mukaisesti. Konseptin taustalla on ajatus, että edes kansan enemmistön ei sallita perustaa totalitaarista tai itsevaltaista hallintoa, kuten vuoden 1933 valtalaki salli, koska se rikkoo Saksan perustuslain demokraattisia periaatteita.
Raakasuklaa
pienoiskuva|oikea|Raakasuklaapatukka Raakasuklaa on joidenkin määritelmien mukaan suklaata, jonka valmistusprosessissa käytettyä kaakaota ei missään vaiheessa kuumenneta yli 42 celsiusasteen. Valmistustavan tarkoituksena on säilyttää suklaan sisältämiä antioksidantteja ja muita ravintoaineita, jotka valmistajien mukaan kärsivät tavanomaisen suklaan valmistukseen liittyvästä kuumennuksesta.
Raakasuklaa-nimityksellä voidaan kuitenkin tarkoittaa eri asioita eri maissa, sillä kansainvälisesti ei ole yhteistä käsitystä siitä, mikä tekee suklaasta raakasuklaata. Nimitystä ei ole myöskään määritelty EU-tasolla eikä Suomen lainsäädännössä.
Ruokavirasto on kieltänyt raakasuklaa-termin käytön Suomessa suklaatuotteiden nimissä epämääräisenä ja mahdollisesti harhaanjohtavana ilmaisuna sekä määrännyt, ettei kieltoa saa kiertää muun kielisillä nimityksillä.
Adolf von Bonsdorff
Adolf von Bonsdorff (14. lokakuuta 1862 Helsingin maalaiskunta – 31. maaliskuuta 1928 Helsinki ) oli suomalainen koulumies ja poliitikko.
Raakasuklaa
Valmistus
Välttääkseen korkeita lämpötiloja raakasuklaata myyvät yhtiöt ovat luopuneet kaakaopapujen paahtamisesta ja vaativat papujen kasvattajia kuivaamaan pavut levittämällä ne auringonpaisteeseen.
Adolf von Bonsdorff
Henkilöhistoria
Bonsdorff oli Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon rehtori 1893–1901, mutta hänet erotettiin poliittisista syistä. Sitten 1902–1908 hän oli Helsingin kansakoulujen tarkastaja, suojelukasvatuksen va. tarkastaja 1909–1924, kouluhallituksen lastensuojeluosaston päällikkö 1918–1924 ja sosiaaliministeriön lastensuojelun ylitarkastaja vuodesta 1924. Hänen toiminnalleen perustui uusi lastensuojelulaki.
Raakasuklaa
Valmistus
Raakasuklaana markkinoitua tuotetta väitetään valmistettavan teollisesti käsittelemättömistä raaka-aineista. Paahtamattoman kaakaon eli raakakaakaon lisäksi valmistusaineina käytetään rasvana usein kylmäpuristettua kookosöljyä tai kaakaovoita. Niiden lisäksi suklaata maustetaan esimerkiksi kokonaisilla kuivatuilla hedelmillä tai niistä valmistetulla jauheella. Sitä voi tehdä myös itse kotona.
Adolf von Bonsdorff
Henkilöhistoria
Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli Kagaalin jäsen ja järjesti passiivista vastarintaa 1900–1905, kuului jääkäriliikkeen tukemiseksi perustettuun komiteaan ja oli 1916–1917 ulkomaanvaltuuskunnan puheenjohtaja, jossa tehtävässä hän pyrki herättämään Saksassa ja Ruotsissa ymmärtämystä Suomen itsenäisyydelle.
Raakasuklaa
Ravintosisältö
Raakasuklaassa saattaa olla huomattavasti enemmän rasvaa kuin tummassa suklaassa (ks. taulukko).
Adolf von Bonsdorff
Henkilöhistoria
Bonsdorff kannatti rotuhygieniaa ja oli huolissaan esimerkiksi siitä, että kehitysvammaisilla oli oikeus lisääntyä. Keväällä 1926 hallitus nimitti hänen aloitteestaan komitean tutkimaan "degeneroituneiden" ihmisten steriloimisen mahdollisuutta ja tekemään asiasta lakiehdotuksen. Komitean mietintö ei sellaisenaan edennyt, mutta eduskunta sääti Bonsdorffin jo kuoltua pakkosterilointilain.
Raakasuklaa
Terveysvaikutukset
Professori Marina Heinosen mukaan raakasuklaan valmistustapa ei ole olennaista eikä tee siitä terveellista. Flavonoidit voi saada säilymään tavallisenkin suklaan valmistuksessa, eikä edes ole tutkimustietoa siitä, ovatko flavanolit eli suklaan flavonoidit terveellisiä.
Adolf von Bonsdorff
Henkilöhistoria
Von Bonsdorffin vanhemmat olivat virka- ja valtiopäivämies Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff ja Matilda Johanna Margareta Tams. Lääkintäkenraalimajuri, professori Hjalmar Gabriel von Bonsdorff oli hänen velipuolensa.
Raakasuklaa
Terveysvaikutukset
Raakasuklaa-nimellä myytyä suklaata on markkinoitu usein superruokana. Sen terveysvaikutuksista ei ole tehty kuitenkaan laajoja tieteellisiä tutkimuksia.
Ed Westwick
Edward ”Ed” Jack Peter Westwick (s. 27. kesäkuuta 1987) on englantilainen näyttelijä, joka on tullut tutuksi sarjasta Gossip Girl. Gossip Girlissä Ed nähdään kieron ja komean porvarinuoren Chuck Bassin roolissa. Ed on seurustellut Jessica Szohrin kanssa, joka näyttelee Gossip Girlissä Vanessaa.
Ura
Westwick opiskeli National Youth Theatressa Lontoossa. Hän esiintyi brittiläisessä televisiosarjoissa Tohtorit (hahmona nimeltä ”Holden”), Sairaalaelämää (”Johnny Cullin”) ja Afterlife (”Darren”). Hän on myös näytellyt elokuvissa Murto ja varkaus, Ihmisen pojat, Son of Rambow, S. Darko, joka julkaistiin suoraan DVD:lle 12. toukokuuta 2009, ja kauhuelokuvassa 100 Feet.
Westwick johtaa brittiläistä indierock-bändia nimeltä The Filthy Youth, jossa hänen lisäkseen soittavat Benjamin Lewis Allingham, Jimmy Wright, Mitch Cox ja John Vooght. Koska Westwick ei ole ollut viime aikoina kuvauskiireidensä takia paljoa mukana bändinsä touhuissa, jonka juuret on Isossa-Britanniassa, hän on ajatellut koota toisen bändin New Yorkiin.
Westwick esiintyi K-Swissin mainoksissa, ja näin ollen hänestä tulee toinen Gossip Girlissä esiintynyt näyttelijä joka mainostaa urheilujalkineita (Leighton Meester mainosti Reebokia).
Westwick seurusteli pari vuotta näyttelijä Jessica Szohrin kanssa, joka näyttelee Gossip Girl -sarjassa Vanessa Abrahamsia. Pari kuitenkin erosi toukokuussa 2010.
Kuninkaan kyyneleet – 38 suosituinta
Kuninkaan Kyyneleet - 38 Suosituinta on Jari Sillanpään vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi.
Axel von Bonsdorff
Von Bonsdorffin vanhemmat olivat piirilääkäri Karl Edvard von Bonsdorff ja Hilda Fredrika Dahl. Von Bonsdorff valmistui ylioppilastutkinnon suoritettuaan filosofian maisteriksi 1890 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1896, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1913. Von Bonsdorff oli merkittävä henkilö taistelussa tuberkuloosia vastaan Suomessa. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1925–1929, ja hän sai professorin arvonimen 1928. Von Bonsdorffin puoliso vuodesta 1897 oli taiteilija Anna Matilda Bremer; heillä oli ottolapsi Robert von Bonsdorff (s. 1907).
Vanadoseenidikloridi
Valmistus ja käyttö
Vanadoseenidikloridia voidaan valmistaa vanadiini(IV)kloridin ja syklopentadienyylinatriumin välisellä reaktiolla. Liuottimena reaktiossa käytetään tetrahydrofuraania.
Vanadoseenidikloridia voidaan käyttää polymerointikatalyyttinä. Yhdistettä tutkitaan titanoseenidikloridin tavoin käytettäväksi syöpälääkkeenä. Aineen vaikutusmekanismi ei ole täysin täysin tiedossa, mutta todennäköisesti transferriiniproteiinit siirtävät yhdisteen syöpäsoluihin, missä se vuorovaikuttaa DNA:n kanssa ja estää sukkularihmaston muodostumisen.
Plasmatics
Plasmatics oli amerikkalainen vuonna 1978 perustettu punk rock -yhtye. Heidän viimeinen kiertueensa oli vuonna 1988.
Hear ’n Aid
Hear 'n Aid oli projekti jossa 1980-luvun heavy metal -tähdet keräsivät rahaa Etiopian nälänhädän uhrien auttamiseksi. Ronnie James Dio perusti sen Band Aidin ja We Are the Worldin kaltaisten projektien innoittamana. Rahaa kertyi vuodessa miljoona dollaria.
Mark de Jonge
Mark de Jonge (s. 15. helmikuuta 1984 Calgary, Alberta) on kanadalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Hear ’n Aid
Iron Maidenin Dave Murray ja Adrian Smith lensivät kesken yhtyeen World Slavery Tour kiertueen äänittämään osuuksiaan kappaleeseen.
Mark de Jonge
De Jonge on pituudeltaan 180-senttimetrinen ja painaa 91 kilogrammaa. Uutistoimisto CBC on nimennyt de Jongen yhdeksi Nova Scotian historian 15 parhaasta urheilijasta.
Axel Edvard Bonsdorff
pienoiskuva|Kenraalimajuri, geodeetti Axel Edvard Bonsdorff (1891–1894). Axel Edvard Bonsdorff (Аксель Робертович Бонсдорф 21. joulukuuta 1839 – 25. heinäkuuta 1919 ) oli suomalainen geodeetti ja kenraali.
Axel Bonsdorff syntyi Haminassa, jossa hänen isänsä Nils Robert Bonsdorff (k. 1859), sittemmin Hartolan kirkkoherra, oli Haminan kadettikoulun matematiikan opettajana. Bonsdorff kävi itsekin Haminan kadettikoulun ja aloitti palvelusuransa Venäjän armeijassa aliluutnanttina Astrakanin krenatöörirykmentissä 1858. Hän suoritti vuosina 1860–62 Pietarin Tykistöakatemian ja vuosina 1866–70 Yleisesikunta-akatemian kurssin. Bonsdorff johti geodeettisia töitä mm. Turkestanissa ja perusti Tashkentiin tähtitieteellisen observatorion. Vuonna 1884 Bonsdorff siirrettiin johtamaan sotilastopografisia ja -geodeettisia töitä Suomeen. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1903. Tämän jälkeen, vuosina 1904-1913, hän johti hanketta nimeltä Venäjän läntisten raja-alueiden trigonometrinen mittaus. Tuossa tehtävässä hänen alaisuutensa kuuluivat kaikki geodeettiset työt Venäjän länsirajan lähiseuduilla, Suomi mukaan lukien. Bonsdorff yleni sotilasarvoissa aina kenraalimajuriksi 1888 ja kenraaliluutnantiksi vuonna 1901. Kun hän erosi palveluksesta vuonna 1913, hänelle myönnettiin jalkaväenkenraalin arvo.
Bonsdorff julkaisi lukuisia tutkimuksia geodesiasta, tähtitieteestä ja pallotrigonometriasta; hän mm. johti venäläis-skandinaavisesta astemittauksesta maaellipsoidin vakiot ja selvitti Encken komeetan radan häiriöitä. Suomen maantieteellisen seuran Fennia-aikauskirjassa hän julkaisi Suomen rannikon maankohoamista käsitteleviä tutkimuksia.
Axel Bonsdorffin isänisä oli teologian professori Jacob Bonsdorff (1763–1831).
Nicolae Rădescu
Nicolae Rădescu (30. maaliskuuta 1876 Bukarest – 16. toukokuuta 1953 New York, Yhdysvallat) oli romanialainen sotilas, joka toimi maansa pääministerinä muutaman kuukauden ajan vuosina 1944–1945.
Rădescu palveli Romanian armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja toimi 1920-luvulla sotilasattaseana Lontoossa. Hän erosi armeijasta vuonna 1933 vastalauseena kuningas Kaarle II:n itsevaltaiselle politiikalle. Toisen maailmansodan aikana Rădescun onnistui suututtaa saksalaiset ja hän joutui kahdeksi vuodeksi Târgu Jiun keskitysleirille. Kun Ion Antonescu syrjäytettiin elokuun 1944 vallankaappauksessa, Rădescu vapautettiin ja hänet nimitettiin yleisesikunnan päälliköksi.
Rădescusta tuli Romanian pääministeri joulukuun alussa 1944 Constantin Sănătescun jouduttua eroamaan painostuksen alla. Edeltäjänsä tavoin myös Rădescu pyrki vastustamaan kommunisteja, jotka aloittivat kampanjan häntä vastaan. Helmikuussa 1945 tapahtuneiden väkivaltaisuuksien jälkeen häntä syytettiin mielenosoittajien ammuttamisesta ja hänet pakotettiin eroamaan. Neuvostoliiton vaatimuksesta kommunistit saivat hallitsevan aseman uuteen hallitukseen. Vuonna 1946 Rădescu haki poliittista turvapaikkaa Britannian suurlähetystöstä ja pakeni lopulta Englannin kautta Yhdysvaltoihin, jossa asui lopun ikänsä.
Milja Laurila
Laurilan töitä kuuluu muun muassa Helsingin taidemuseo HAM:n, Saastamoisen säätiön, Suomen taideyhdistyksen, Suomen valokuvataiteen museon ja Wäinö Aaltosen museon kokoelmiin.
Limeaceae
Limeaceae on pieni, yhden suvun käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa.
Tuntomerkit
Kasvit ovat ruohoja tai matalia pensaita. Lehtiasento on kierteinen. Kukinto voi sijaita lehteä vastapäätä. Terälehtimäiset kukan osat ovat kynnellisiä, harvoin ne puuttuvat. Heteitä on tavallisesti viisi, harvoin kuusi tai seitsemän; tyvestään ne ovat kasvaneet yhteen. Sikiäin koostuu kahdesta yhtyneestä emilehdestä ja on väliseinällinen. Kummassakin emilehdessä on yksi riippuva siemenaihe. Vartaloita on kaksi. Hedelmä on lohkohedelmä ja siemenet kalpeankeltaisia tai ruskeita. Kromosomiluku n = 9.
Kukan rakenteen tulkinta tuottaa hieman vaikeuksia. Terälehtimäiset osat saattavat olla terämäisiä joutoheteitä; ne lähtevät uloimpien heteiden tyviltä. Myös sikiäimen luonne on epäselvä, mutta luotteja on ainakin kaksi, ja toisinaan on myös selvästi kaksi vartaloa, jotka ovat hyvin lähellä toisiaan tyviosastaan.
Levinneisyys
Suurin osa lajeista kasvaa Etelä-Afrikassa. Lisäksi niitä on Itä-Afrikassa, Sahelin alueella ja Etelä-Aasiassa.
Luokittelu
Heimossa on vain suku Limeum ja siinä 21 lajia. Suku on aiemmin sisällytetty heimoon Molluginaceae.
Limeum-lajeja:
Johan Hoel
Hoel hiihti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa 14. maaliskuuta 2015 keskeyttäen Oslossa pidetyn 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 18:s Oslon perinteisen hiihtotavan 50 kilometrin yhteislähtökilpailussa 2016.
Hoel saavutti juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 maailmanmestaruuden 4 x 5 kilometrin viestissä ja MM-pronssia yhdistelmäkisassa.
Maurien valta-aika Gibraltarilla
Maurien valta-aika Gibraltarilla kesti 727 vuotta, kauemmin kuin sitä seuranneet espanjalaisten ja brittien valta-ajat tähän mennessä. He perustivat monet kaupungin nykyisistä rakenteista, mutta useimmat rakennukset ovat tuhoutuneet tai vaurioituneet sotien ja piiritysten aikana, niiden päälle on rakennettu uusia tai niitä on muokattu niin että alkuperäistä rakennetta on vaikea tunnistaa.
thumb|The Tower of Homage, osa maurien Gibraltarille rakentamaa [[Moorish Castle|linnoitusta.]]
Maurien ensimmäinen valtakausi 771–1309: Umaijadit ja almohadit
Umaijadien sotapäällikkö Tarik ibn Zijad aloitti Espanjan valtauksen mahdollisesti juuri Gibraltarilta Pohjois-Afrikan emiiri Musan määräyksestä. Espanjaa hallinneet visigootit olivat sekaannuksen tilassa, ja Ceutan visigoottikreivi Julian lupasi avustaa muslimeja Espanjan valloituksessa. Islamilaisen perimätiedon mukaan Julian oli lähettänyt tyttärensä Floridan Toledon hoviin Roderikin luo kasvatettavaksi. Hieman myöhemmin Florida väitti, että Roderik oli raiskannut hänet. Roderik torjui väitteen, mutta isä kääntyi Pohjois-Afrikan muslimien puoleen, joita yllytti hyökkäämään Roderikin kimppuun. Roderikin palatsissa oli huone, jonne kukaan ei saanut astua, ei edes kuningas. Joka sinne menisi, vetäisi itsensä ja maansa päälle suuren onnettomuuden. Roderik kuitenkin meni huoneeseen, näki siellä arabeja esittävän muotokuvan ja luki ennustuksen, että vielä samana päivänä arabit tekisivät lopun hänen valtakunnastaan. Juuri näin tapahtuikin, kun kreivi Julianin yllyttämät muslimit nousivat maihin Gibraltarissa. Perimätiedon kertoo islamilainen historioitsija Ibn Abd al-Hakam (k. 871) yli sata vuotta itse tapahtumien jälkeen.
Põhjamaade Hirm
Põhjamaade Hirm on virolainen räp-artisti. Hän voitti vuonna 2005 MC-Battle-kilpailun. Hän räppää viroksi.