cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paavo V. Suominen
Lapsuus
Suomisen vanhemmat olivat talonomistaja Mikko Suominen ja Maria Suomies. Suomisen isä teki itsemurhan jouduttuaan petetyksi talokaupoissa ja äiti elätti sitten perheen torikaupalla ja talosta saaduilla vuokratuloilla. Paavo Suominen sairasti lapsena selkärankatuberkuloosia ja hän joutui olemaan vuoteeseen sidottuna neljän vuoden ajan. Suomisen koulunkäynti jäi kansakouluun mutta Hangossa asuneena hän oppi myös ruotsin kielen.
Työura
Suominen aloitti työuransa kaideviilarina ja sen jälkeen hän toimi kylmälaiteasentajana sekä jatkosodan vuosina ammustarkastajana ja työnjohtajana. Sodan jälkeen Suominen oli työkalupiirtäjänä Suomen Ase ja Työkalu Oy:ssä vuosina 1944–1945 ja Valmet Oy:n lentokonetehtaalla vuosina 1945–1948. Suominen suoritti keskikoulun itseopiskeluna työn ohella 1941 ja hän valmistui koneteknikoksi Tampereen teknillisestä koulusta 1944 sekä jäähdytyskoneteknikoksi 1948 ja jäähdytyskoneinsinööriksi 1953. Vuonna 1961 Suominen opiskeli jäähdytystekniikkaa ASLA-stipendiaattina Yhdysvalloissa.
Suominen perusti oman jäähdytyskoneiden huoltoliikkeensä vuonna 1946 Tampereelle ja hän hoiti sitä aluksi sivutoimisesti. Vuonna 1948 Huurre Oy:n nimellä toiminut yritys alkoi valmistaa myös jäähdytyskalusteita myymälöitä varten. Yritys siirtyi toiminnan laajentuessa 1960-luvun alussa Ylöjärvelle. Huurre kasvoi nopeasti kun kylmälaitteiden kysyntä lisääntyi nopeasti kotimaassa ja lisäksi se sai myös tilauksia Neuvostoliitosta. 1980-luvulla Huurre Oy oli jo maailman suurin teollisuuden ja kaupan kylmävarastojen valmistaja jolla oli tytäryhtiöitä kuudessa eri maassa. Paavo V. Suominen luopui 1986 toimitusjohtajan tehtävistä ja seuraajaksi tuli hänen vävynsä Ari Tolppanen. Suominen jäi kuitenkin yhtiön johtokunnan puheenjohtajaksi.
1990-luvun alussa Huurre Oy joutui kiristyneen kilpailun, nopean laajentumisen ja vuosikymmenen alussa iskeneen laman vuoksi vaikeuksiin. Yhtiötä rahoittanut Kansallis-Osake-Pankki otti sen 1992 hallintaansa ja vuonna 1994 pankki liitti yhtiön osaksi uutta Suomen Kylmäteollisuus Oy -nimistä yritystä. Uudessa yhtiössä Suomisen perheellä oli vain vähemmistöosakkuus ja todellinen määräysvalta oli Kansallis-Osake-Pankilla. Vuonna 1998 Huurre Oy myytiin englantilaisille sijoittajille. Paavo V. Suominen ei hyväksynyt pankin toimintaa ja hän julkaisi vuonna 2000 asiasta omakustanteena pamfletin nimeltä Huurteen ryöstö: Karu kertomus siitä, kuinka pankki kaappasi haltuunsa menestyneen yrittäjän elämäntyön, maailman toiseksi suurimman kylmäalan high-tech-yrityksen, Huurre Oy:n.
Muita vaiheita
Paavo V. Suominen perusti 1986 Suomen jäähdytystekniikan museon Ylöjärvelle ja vuonna 2006 hän rakennutti Ylöjärvelle Pyhän Mikaelin Kappelin. Hän vaikutti myös siihen että Tampereen teknilliseen korkeakouluun perustettiin jäähdytystekniikan professuuri. Suominen sai teollisuusneuvoksen arvon 1973 ja vuorineuvoksen arvon 1984.
Paavo V. Suominen oli Perussuomalaisten ehdokkaana Tampereella vuoden 2012 kunnallisvaaleissa, joissa hän nousi puolueen ensimmäiseksi varavaltuutetuksi saatuaan 179 ääntä. Helsingin Sanomien artikkelin mukaan hän oli myös vapaamuurari.
Suominen pyrki eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa Pirkanmaan sitoutumattomien listalta. 95-vuotiaana ehdokkaana Suomisen on arveltu olevan historian vanhin eduskuntaan pyrkinyt henkilö. Hän sai 92 ääntä eikä tullut valituksi.
Jessica Jones
Hahmo esiintyy omassa televisiosarjassaan Jessica Jones, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä marraskuussa 2015. Sarjan nimiroolia esittää Krysten Ritter.
Hahmon taustatarina
Jessica Campbell opiskeli Midtown High Schoolissa samaan aikaan Peter Parkerin kanssa. Hän oli jo näinä aikoina ihastunut sekä Parkeriin että julkkisihastuksena Johnny Stormiin. Eräänä päivänä Jessican ollessa perheineen kotimatkalla Disneylandista, jonne he olivat saaneet liput Tony Starkilta, he törmäsivät armeijan ajoneuvoon, jonka lastina oli radioaktiivisia kemikaaleja. Muu perhe kuoli ja Jessica itse vajosi useiksi kuukausiksi koomaan. Hän heräsi, kun Galactus saapui ensimmäistä kertaa Maahan hänen sairaalahuoneensa lähettyvillä. Jonesin perhe adoptoi Jessican, joka jatkoi opiskelua Midtownissa. Peter Parker yritti osoittaa Jessicalle myötätuntoa tämän kärsimän menetyksen johdosta, mutta Jessica uskoi Parkerin vain säälivän häntä. Jessica huomasi pian saaneensa kemikaalien vaikutuksesta yli-inhimilliset voimat ja kestävyyden sekä kyvyn lentää – joskaan viimeksi mainittua hän ei ehtinyt supersankariurallaan koskaan saada täysin hallintaansa. Oltuaan todistamassa Hämähäkkimiehen ja Hiekkamiehen välistä taistelua Jessica päätti itsekin käyttää voimiaan hyviin tarkoituksiin.
Supersankarina nimeltä Jewel, Jonesin elämä on jokseenkin rauhatonta, kunnes joutuu kohtaamisiin Zebediah Killgraven alias Purppuramiehen kanssa. Killgrave käyttää mielenhallintavoimiaan hallitakseen ja psykologisesti kiduttaakseen Jonesia sekä pakottaakseen tämän auttamaan rikoksissa. Killgraven lähetettyä hänet Kostajien kartanoon tappamaan Daredevilin, ainoan supersankarin, joka tuntee hänet. Ryhmä-X:n Jean Grey järjestää Jonesille psykoterapiaa ja asettaa tämän alitajuntaan henkisen käskyn, joka suojelee häntä tulevilta mielenhallintayrityksiltä. Tämä aikana Jonesille muodostuu lyhytaikainen romanttinen suhde YPKVV-agentti Clay Quartermainin kanssa. Killgraven kanssa koettujen traumojen vuoksi hän päätti luopua supersankariurastaan.
Vesilinna (Turku)
thumb|250px|Näkymä seinäkiipeilyhalliin. Vesilinna on vuonna 1941 valmistunut vesitorni Turussa Yliopistonmäellä. Laatikkomaisen, pohjaltaan suorakaiteenmuotoisen rakennuksen harmaa julkisivu on muurattu kalkkihiekkakivestä ja sitä rytmittävät pilasterit. Monumentaalisen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Erik Bryggman ja Albert Richardtson. Rakennesuunnittelusta vastasi insinööri Emil Holmberg. Vesilinnassa on kaksi betoniallasta, yhteistilavuudeltaan 6 000 m³.
Turun vesilinnan suunnittelusta silloiselle Ryssänmäelle järjestettiin arkkitehtikilpailu vuonna 1929, sen voitti Ragnar Ypyä. Kilpailussa jaettiin kaksi muuta palkintoa ja lisäksi kaksi lunastusta. Talousarvioon uusi vesitorni päätyi vasta 10 vuotta myöhemmin, jolloin tornin suunnittelu annettiin arkkitehtikilpailussa toisen lunastuksen saaneen Bryggmanin toteutettavaksi. Lopullisen suunnittelun Bryggman teki yhdessä teollisuusarkkitehtuuriin perehtyneen Richardtsonin kanssa. Talvisodan syttyessä työt olivat kesken ja laitos valmistui jatkosodan aikana 1941.
Vesilinnan alaosassa toimii seinäkiipeilyhalli.
Turun vesilinna sisältyy yliopiston laitosrakennusten kanssa Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Isner–Mahut-ottelu
[[John Isner, Nicolas Mahut ja päätuomari Mohamed Lahyani tulostaulun vieressä ottelun jälkeen.|thumb|400px]] John Isnerin ja Nicolas Mahut'n välinen ottelu Wimbledonin tennisturnauksessa 2010 on kaikkien aikojen pisin tennisottelu. Ottelussa kohtasivat Yhdysvaltain 23:nneksi sijoitettu John Isner sekä karsintojen kautta turnauksen pääsarjaan päässyt Ranskan Nicolas Mahut. Ottelun voitti Isner luvuin 6–4, 3–6, 6–7(7–9), 7–6(7–3), 70–68, yhteensä 183 pelin jälkeen. Ottelu kesti kaikkiaan 11 tuntia ja viisi minuuttia, ja sitä pelattiin kolmena eri päivänä.
Ottelu alkoi tiistaina 22. kesäkuuta 2010. Peli jouduttiin keskeyttämään ensimmäisenä iltana pimeyden vuoksi. Ottelua jatkettiin keskiviikkona, jolloin meni rikki myös pisimmän ottelun ennätys. Näkyvyyden vähentyessä peli jouduttiin jälleen keskeyttämään illalla, kun viimeinen erä oli tilanteessa 59–59. Ottelua jatkettiin torstaina, jolloin Isner vei ottelun voiton. Viimeinen erä kesti kahdeksan tuntia ja 11 minuuttia.
Molemmat pelaajat rikkoivat lukuisia Wimbledonin ja tenniksen ennätyksiä, sisältäen molempien yli 100 läpisyöttöä, jonka takia ottelua onkin kutsuttu 'loputtomaksi otteluksi'.
Taustaa
Ottelu oli 13-päiväisen Wimbledonin tennisturnauksen 1. kierroksen ottelu vuonna 2010. Mahut, joka ei ollut tarpeeksi korkealla maailmanlistalla päästäkseen suoraan turnauksen pääsarjaan, joutui karsimaan turnaukseen pääsystä. Hän voitti karsinnoissa Frank Dancevicin 6–3, 6–0, Alex Bogdanovicin 3–6, 6–3, 24–22, ja viimeisenä Stefan Koubekin 6–7(8), 3–6, 6–3, 6–4, 6–4.
Ottelu
thumb|right|[[John Isner pitää hallussaan ennätystä eniten läpisyöttöjä ottelussa, joka tehtiin tässä ottelussa.]]
Ottelun kulku
Ottelu aloitettiin turnauksen toisena päivänä, 22. kesäkuuta. Neljän erän jälkeen, molempien voitettua kaksi erää, peli jouduttiin keskeyttämään pimeyden vuoksi. Ottelua jatkettiin 23. kesäkuuta, jolloin siitä tuli kaikkien aikojen pisin tennisottelu, ohittaen Fabrice Santoron ja Arnaud Clémentin välisen ottelun Ranskan avoimissa 2004, joka kesti kuusi tuntia ja 33 minuuttia. Ottelu keskeytettiin toisen kerran pimeyden takia 23. kesäkuuta ratkaisevan erän oltua tilanteessa 59–59. Katsojat olisivat halunneet ottelun vielä jatkuvan huutaen "We want more".
Ottelua jatkettiin 24. kesäkuuta, ja molemmat pelaajat jatkoivat syöttöjensä pitämistä. Tilanteessa 68–69 Mahut'n ollessa syöttövuorossa, Isner pystyi murtamaan hänen syöttönsä, jolloin ottelu päättyi. Viimeinen erä kesti yhteensä kahdeksan tuntia ja 11 minuuttia – koko ottelu 11 tuntia ja viisi minuuttia. 6–4, 3–6, 6–7(7–9), 7–6(7–3), 70–68 -luvuin päättyneen ottelun jälkeen Isner kertoi olevansa vähän väsynyt. Hän myös kehui vastustajaansa uskomattomaksi taistelijaksi.
Mussius Aemilianus
thumb|Mussius Aemilianus Lucius Mussius Aemilianus (k. 262) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja keisari Gallienuksen aikana.
Isner–Mahut-ottelu
Tuomarit
Päätuomarina koko ottelun ajan toimi ruotsalainen Mohamed Lahyani. Ottelun jälkeen hän sai kristallikulhon, Wimbledon-solmion ja hopeita kalvosinnappeja kunniakkaasta työstä. Myös pelaajat saivat lahjoja. Toisena ottelupäivänä kaksi 14 hengen linjatuomarin ryhmää ja neljä 28 pallopojan ja pallotytön ryhmää käytettiin vuorotellen.
Vika tulostaulussa
Ottelun toisena päivänä kentällä ollut tulostaulu pysähtyi tilanteeseen 47–47, ja pimeni myöhemmin kokonaan. IBM-koodaajat sanoivat, että se oli ohjelmoitu vain 47–47 -tulokseen asti, mutta se saataisiin korjattua seuraavaksi päiväksi. Virallisten verkkosivujen online-tulostaulun kuntoon saaminen kesti hieman kauemmin, kun tilanteessa 50–50 se nollaantui 0–0:aan.
Mussius Aemilianus
Aemilianuksen uran vaiheet ovat selvinneet erään piirtokirjoituksen perusteella. Hän oli ritarisäätyläinen ja luultavasti italialaista alkuperää. Aemilianus toimi keisarillisen postilaitoksen, cursus publicuksen, päällikkönä (praefectus vehiculorum trium provinciarum) Galliassa Philippus Arabsin aikana. Myöhemmin hän oli prokuraattorina Egyptissä (procurator Alexandreae Pelusi Paraetoni) ja vuonna 247 Ostiassa (procurator portus utriusque Ostiae). Keisari Valerianuksen aikana Aemilianus toimi Egyptin prefektinä vuodesta 259 alkaen. Hän pani tuolloin käytäntöön Valerianuksen määräämät kristittyjen vastaiset lait. Kun Valerianus vangittiin persialaisten hyökkäyksessä kesällä 260, kenraali Macrianus julisti poikansa Macrianus nuoremman ja Quietuksen keisariksi. Aemilianus päätti tukea Macrianuksia, mutta nämä saivat surmansa taistelussa Illyriassa vuonna 261, jolloin Aemilianus päätti kapinoida keisari Gallienusta vastaan. Gallienuksen kenraali Aurelius Theodotus kuitenkin kukisti Aemilianuksen maaliskuussa 262 ja teloitutti hänet. 260-luvun alun tapahtumat ovat hyvin epäselviä, eikä ole varmaa julistautuiko Aemilianus ollenkaan keisariksi. Hänet saatettiin teloittaa vain, koska hän oli tukenut Macrianuksia.
Isner–Mahut-ottelu
Erityistunnustus
Heti ottelun jälkeen Tim Henman ja Ann Haydon-Jones palkitsivat molemmat pelaajat ja päätuomarin kristallikulhoilla ja samppanjalaseilla. Mahut lahjoitti myöhemmin ottelun muistoja nähtäville International Tennis Hall of Famen museoon Newportiin, Rhode Islandiin. 14. kesäkuuta Isner ja Mahut palkittiin ESPY Awardilla "Best Record-Breaking Performance", päihittäen muut ehdokkaat, Roger Federer ja Usain Bolt. Isner vastaanotti palkinnon Los Angelesissa molempien miesten puolesta.
Pelaajien myöhemmät tapahtumat
Voitettuaan ottelun Isner selviytyi turnauksessa toiselle kierrokselle, jossa hän kohtasi Thiemo de Bakkerin 25. kesäkuuta kentällä viisi. Isner hävisi De Bakkerille lopulta luvuin 0–6, 3–6, 2–6 vain 74 minuutin pelin jälkeen, joka oli toistaiseksi turnauksen lyhin ottelu. Isner oli väsyneen oloinen, ja hän tarvitsi hoitoa koko ottelun ajan niska- ja hartiaongelmiin.
Isnerin piti pelata myös nelinpeliä Sam Querreyn kanssa, mutta he päättivät kuitenkin vetäytyä turnauksesta, koska Isnerillä oli paha rakko varpaassa.
Wimbledonin jälkeen pelaajat kohtasivat toisensa seuraavan kerran vuoden 2011 Hopman Cupissa. Isner voitti ottelun lukemin 6–3, 7–6(5).
John Isner ja Nicolas Mahut kohtasivat toisensa myös vuoden 2011 Wimbledonin avauskierroksella. Isner voitti Mahut'n luvuin 7–6(4), 6–2, 7–6(6) ottelun kestettyä tällä kertaa vain noin kaksi tuntia.
Reaktiot
Entiset pelaajat ja kommentaattorit ovat kutsuneet ottelua historialliseksi ja arvelleet, että yhtä pitkää ottelua ei enää koskaan pelata. Monet kiittivät myös molempia kilpailijoita. John McEnroe sanoi: "Tämä on parasta mainosta lajillemme. Se saa minut ylpeäksi ollessani osa sitä. Emme useinkaan saa ansaitsemaamme kunnioitusta tenniksen urheilullisuudesta, mutta tämän pitäisi nostaa kunnioitusta."
Muut pelaajat, entiset pelaajat, tuomarit, mediakommentaattorit ja kannattajat kiittivät myös molempien pelaajien käyttäytymistä. Roger Federer sanoi ottelusta: "John tuskin liikkuu enää, mutta silti hän pystyy syöttämään hyvin. Se on niin vaikuttavaa nähdä. Tarkoitan, olin katsomassa tätä. En tiedä itkisinkö vai nauraisinko. Se oli liikaa". Novak Đoković ylisti molempia pelaajia sanomalla: "Teidän täytyy antaa heille tunnustusta. Kuka tahansa tänään voittaakin, mielestäni molemmat ovat voittajia."
Ennätykset
Ottelu rikkoi monia ennätyksiä:
Aitonevan rata
Aitonevan rata oli Kihniössä sijainnut leveäraiteinen turpeen kuljetukseen tarkoitettu pistoraide. Noin neljä kilometriä pitkä Aitonevan suolle johtanut rata erkani Parkano-Haapamäki-radalta Pettukankaan (Aitonevan) linjavaihteen kohdalta. Rata avattiin liikenteelle 31. lokakuuta 1945 ja se oli käytössä vuoteen 1999 saakka. Nykyisin turvetta kuljetetaan kuorma-autoilla.
Turvetuotantoa Aitonevalla vuodesta 1944 harjoittanut Suo Oy kuljetti turvevaunut Pettukankaalle ensin VR:ltä vuokratuilla vetureilla ja myöhemmin omalla veturillaan. Suo Oy:n oma veturi oli Lokomon ruotsalaisen Slipmaterial-yhtiön lisenssillä Suomessa valmistama ns. Bjurstöm-lokomoottori, Lokomo 2/1932. Veturi oli käytössä Aitonevalla 1945–1986 ja nykyisin se on kunnostettuna Toijalan veturimuseossa.
Aitonevalla on tuotettu jyrsinpolttoturvetta sekä pitkälle maatunutta turvetta muun muassa puutarhakäyttöön. Turvetuotantoa nykyisin harjoittava Vapo Oy arvioi tuotannon voivan jatkua vuoteen 2015 saakka.
Aitonevalla oli leveäraiteisen pistoradan lisäksi vielä 1970-luvulla kymmeniä kilometrejä 600 mm levyistä kapearaiteista rautatietä, jota käytettiin kuoritun turpeen keräämiseen suolta. Kapearaidekalusto myytiin huvipuistoihin Kalajoelle ja Ähtäriin.
Aitonevan turvemuseossa on esillä turvetuotannossa käytettyjen koneiden ohella myös Virosta Tootsin turveradalta tuotua neuvostoaikaista 750 mm kapearaidekalustoa (ESU-2 -veturi ja turvekombinaatin työläisten ruokailuvaunu).
Sen valmistuttua ruokailuvaunu siirrettiin Minkiön asemalle jossa sitä on käytetty eri tapahtumissa ravintolana.
Vesilinna
Vesilinna on useista vesitorneista Suomessa käytetty nimitys. Se voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Koskinen
Koskinen on yleinen suomenkielinen sukunimi. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan se on Suomen yhdeksänneksi yleisin sukunimi ja nimen haltijoita tammikuun 2022 lopussa 17 159. Se kuuluu Virtanen-tyyppiin. Tunnettuja Koskinen-nimisiä henkilöitä:
It’s Time to Testify... Brothers and Sisters
It's Time to Testify ... Brothers and Sisters on kokoelma The Flaming Sideburns -yhtyeen levytyksistä vuosilta 1996-1998. Siltä löytyy kappaleita yhtyeen kolmelta ensimmäiseltä singleltä sekä mini-albumilta It's Time to Testify, jotka kaikki julkaistiin alun perin vain vinyylinä. Muualla julkaisemattomia levyn kappaleista ovat Sugar Ain’t That Sweet ja Action Woman.
Albumin julkaisi vuonna 1999 tanskalainen Bad Afro, minkä lisäksi Safety Pin julkaisi kokoelman kuvalevynä Espanjassa ja Humber vinyylinä Australiassa.
ABC (yhtye)
thumb|ABC esiintymässä 2008. ABC on vuonna 1980 aloittanut brittiläinen pop-yhtye. Yhtyeen tunnetuin kappale on ”The Look of Love”.
Valkeasuon rata
Valkeasuon rata oli Tohmajärvellä sijainnut leveäraiteinen turpeen kuljetukseen tarkoitettu pistoraide. Noin kahdeksan kilometriä pitkä Onkamon Valkeasuolle johtanut rata erkani Niirala-Säkäniemi-radalta Onkamon (nyk. Valkeasuo) liikennepaikan kohdalta. Rata valmistui 1970-luvun alussa, ja vuonna 1972 Vapo aloitti polttoturpeen tuottamisen Valkeasuolla. Alussa tuotanto oli hyvin työvoimavaltaista, ja suolla käytettiin neuvostovalmisteista turpeenkeruukalustoa.
Valkeasuon rata on purettu, ja sen pohjalla kulkee soratie. Turpeen tuotanto jatkuu edelleen. Yhteensä Valkeasuolla on tuotettu tähän mennessä 11 miljoonaa kuutiometriä turvetta.
V8 Supercars
V8 Supercars on australialainen vakioautoluokan kilpailusarja. Sarja järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Sarjassa ajetaan kahden eri valmistajan- Holdenn ja Fordin valmistamilla autoilla ja Dunlopin renkailla. Vuodesta 2013 Nissan ryhtyi kolmanneksi autonvalmistajaksi. Sarjalla on olemassa kolme luokkaa: V8 Supercar Championships, Dunlop V8 Supercar Series ja V8 Touring Car National Series.
Nykyisen sarjan mestaruuden ovat voittaneet Craig Lowndes, Mark Skaife (kolmesti), Marcos Ambrose (kahdesti), Russell Ingall, Rick Kelly, Garth Tander ja Jamie Whincup.
Senebkay
Senebkay oli muinaista Egyptiä toisella välikaudella hallinnut faarao, jonka haudan löysi Pennsylvanian yliopiston tutkijaryhmä Abydoksesta.
Lukuisten haavojen perusteella Senebkay kuoli noin 40-vuotiaana ilmeisesti ratsastaessaan taistelussa. Hauta on aikanaan ryöstetty, mutta sieltä löydettiin luurangon lisäksi arkun kappaleita ja sisäelinastia. Ruumiista on nähtävissä, että kuoleman ja palsamoinnin välillä on kulunut huomattavan pitkä aika.
Kieretti
Kieretti on entinen kylä, kaupunkimainen taajama ja rautatieasema Karjalan tasavallan Louhen piirin Plotinan kunnassa Venäjällä. Kylä sijaitsee Vienanmeren Kantalahteen laskevan Kierettijoen suussa 13 kilometriä Plotinan taajamasta koilliseen.
Historia
Kieretin pomorilaiskylä on syntynyt 1400–1500-luvun vaihteessa. Osittain Solovetskin luostarille kuuluneessa volostissa harjoitettiin suolankeittoa, kalastusta ja helmenpyyntiä sekä louhittiin ikkunalasina käytettyä muskoviittikiillettä. Pekka Vesaisen johtama sissijoukko hävitti Kieretin vuonna 1589, ja seuraavana vuonna ruotsalaiset polttivat sen uudestaan. Kylässä oli jo 1500-luvulla kirkko, joka tulipalojen jälkeen korvattiin aina uudella. Myöhemmin lähes kaikki seurakuntalaiset olivat vanhauskoisia. 1700-luvun alussa perustettiin Kieretin tulliasema, joka lakkautettiin vasta vuonna 1926. 1800-luvulla kierettiläisten pääelinkeino oli sillin ja lohen kalastus sekä hylkeenpyynti. Kieretinlahden Srednisaarelle perustettiin vuonna 1881 tai toisten tietojen mukaan 1890 sahalaitos, jota myöhemmin laajennettiin ja uudistettiin.
1800–1900-lukujen vaihteessa Kieretti oli Arkangelin läänin Kemin kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan keskus. Se rajoittui pohjoisessa Koudan, lännessä Kiestingin ja etelässä Vitsataipaleen ja Ponkaman kuntiin sekä idässä Vienanmereen. Kieretin kylän ja sahan lisäksi kuntaan kuului viisi kylää: Mustajoki, Nilmijärvi, Puulonki, Parfejevo eli Tyrhy ja Novaja eli Uusikylä. Kieretin kylässä oli koulu, lääkintäasema, kyytiasema, 117 taloa ja 509 asukasta. Vuonna 1907 kunnassa oli 1 089 asukasta, joista 548 oli karjalaisia.
1920-luvulla perustettiin Louhen piirin kuulunut Kieretin kyläneuvosto, johon kuului myös karjalaisten asuttama Sonostrovin kylä. Vuonna 1926 Kieretissä oli 1 029 asukasta, joista 57 oli karjalaisia. Vuonna 1933 Kieretin kylässä oli 708 ja sahalla 1 100 asukasta. Samana vuonna perustettiin kalastuskolhoosi Krasnyi rybak. Kylässä oli kahdeksanvuotinen koulu, kerhotalo, kirjasto, sairaala, leipomo ja kauppa.
Kieretin saha sai vuonna 1956 kaupunkimaisen taajaman statuksen. Sen yhteyteen kuuluvat myös Kieretin, Krivoje Ozeron ja Sonostrovin kylät sekä Postelnojen ja Sonostrovin asutukset. Saha suljettiin 1960-luvun lopussa puuraaka-aineen ehtymisen takia. Samaan aikaan myös kalastus muuttui kannattamattomaksi. Viranomaiset päättivät lakkauttaa paikkakunnan, ja sen asukkaat siirrettiin alueen muihin asutuskeskuksiin.
Kieretti oli myös Kieretin kylän länsipuolella Louhen ja Tšuupan välissä sijainneen Muurmannin radan rautatieaseman nimi, mutta asema ei ole enää käytössä.
Kulttuuri
Kieretistä oli kotoisin Karjalan valistajiin kuuluva Varlaam Kierettiläinen. Hänet haudattiin kylän kirkon alttarin alle, josta pyhäinjäännökset kaivettiin esiin vuonna 1722. Tarinan mukaan Varlaam oli 1500-luvulla toimineen Kieretin seurakuntaluostarin perustaja.
Kylän toinen merkkihenkilö on venäläisten kansansatujen taitaja Matvei Korgujev, joka osasi myös karjalaisia satuja ja kertovia runoja. Elias Lönnrot vieraili Kieretissä seitsemännellä runonkeruumatkallaan vuonna 1837 ja kymmenennellä matkallaan 1842.
Apua! Orkesteri
'''Apua! Orkesteri' oli suomalainen hyväntekeväisyysprojekti, joka levytti vuonna 1985 singlen Maksamme velkaa''. Sen esikuvina olivat brittiläinen Band Aid ja amerikkalainen USA for Africa.
Jeesus-marssi
Jeesus-marssi on maailmanlaajuinen kristittyjen yhteinen rukous- ja ylistystapahtuma. Jeesus-marssit syntyivät Lontoossa vuonna 1987 Ichthus- ja Pioneer-kirkkokuntien sekä Youth With A Missionin yhteistyön tuloksena. Marssit olivat ylistysmarsseja, joissa laulettiin usein vasta kirjoitettuja lauluja. Jeesus-marsseja on pidetty näytteenä yhteiskristillisyyden mahdollisuuksista.
Marsseille osallistui tuhansia ihmisiä (ensimmäiseen marssiin osallistui 15 000 kristittyä) ja ilmiö levisi satoihin kaupunkeihin Isossa-Britannissa. Marssit kehittyivät nopeasti kansainväliseksi ilmiöksi. Pohjois-Irlannin Belfastin ylistysmarssia on pidetty merkittävänä, sillä tuolloin tuhannet katoliset ja protestanttiset marssivat yhdessä. Vuonna 1997 siihen osallistui 40 miljoonaa kristittyä yli 170 maassa. Marssi järjestetään kesäkuussa aikavyöhykkeittäin eri puolilla maailmaa.
Jeesus-marssi Suomessa
Suomeen tapahtuma rantautui vuonna 1992. Aluksi marssittiin kesäkuussa muun maailman kanssa, mutta se osoittautui huonoksi ajankohdaksi muun muassa kesälomien vuoksi. Siksi marssipäiväksi on vakiintunut Suomessa vapunpäivä, jolloin ihmiset ovat muutenkin liikkeellä. Nykyisin marsseja järjestetään kaupungeissa, kuten Helsingissä, Tampereella, Joensuussa, Heinolassa ja Kokkolassa.
Helsinki
Jeesus-marssi järjestetään jälleen Helsingin Senaatintorilla Vapunpäivänä 1. toukokuuta 2013. Tänä vuonna juhlitaan 20-vuotiasta marssia! Valtiovallan tervehdyksen tapahtumaan tuo eduskunnan puhemies Eero Heinäluoma ja Helsingin kaupungin puolesta toriyleisöä tervehtii Helsingin kaupungin valtuuston 2. varapuheenjohtaja Sara Paavolainen. Tapahtuman teemana on kristittyjen yhteinen vuoden 2013 Rakas nuori –teema, joka korostaa nuorisotyön ja nuorten roolin merkitystä seurakunnissa. Tapahtuman juontajina toimivat Kirsi Rostamo ja Markku Vuorinen.
Jeesus-marssi järjestetään jälleen Helsingin Senaatintorilla Vapunpäivänä 1. toukokuuta 2011.
Tapahtuman juontajina toimivat Kirsi Rostamo ja Markku Vuorinen.
Jeesus-marssi oli kello 17 Senaatintorilta alkanut ja sinne päättynyt marssikierros. Teemaksi oli valittu "Rakas rukous". Ennen marssia oli tarjolla: kahvia, makkaraa, rukousta, yhteislaulua, aasilla ratsastusta, rukouspalvelua ja sielunhoitoa. Marssia ennen äänessä olivat mm. Antti Ronkainen ja Antero Laukkanen, sekä luettiin kaupunginjohtaja Jussi Pajusen lähettämä kirje tapahtumaan.
Tampere
Marssilla mukana oli mm. Jarmo Jylli & Man's Castle ylistysryhmä, Hervannan katukappelin ylistysryhmä, Jaakko Ahvenainen, Martti Falck, Erkki Välimäki, Leena Rauhala, Päivi Sarjasto & Ruokkikaa Nälkäiset, Kings Kids Tampere Joyseeds, Jarmo Makkonen, Asko Peltonen, Mika Piirto, Riku Rinne & Come Home -tiimi. Kokoontuminen tapahtui Ortodoksi-kirkon aukiolla ja päätösjuhla vietettiin Aleksanterin kirkossa.
Kokkola
Kokkolassa Jeesus-marssia vietettiin vappuna jo viidettä kertaa. Kokkolan Jeesus-marssin idea lähti alulle ”..minulla on paljon kansaa tässä kaupungissa.” Eri kristilliset seurakunnat järjestää Jeesus-marssin Kokkolassa ja myös työryhmä koostuu eri seurakuntien edustajista. Marssimusiikki marssin aikana tulee entisten vuosien tapaan Radio Deistä. Marssireitti kulkee reitin; Kokoontuminen Ke-Le:n eteen torin laidalta, Torikatu - Rantakatu - Tehtaankatu - Kustaa Adolfinkatu - Torikatu - Mannerheiminaukio.
Cristina D’Avena
Cristina D’Avena (s. 6. heinäkuuta 1964 Bologna, Italia) on italialainen laulaja ja näyttelijä, joka esiintyy myös televisiossa.
Hieman yli kolmivuotiaana D’Avena osallistui italialaiseen Kultaisen šekiinin laulukilpailuun (Zecchino d’Oro) kappaleella ”Il valzer del moscerino”, joka sijoittui kolmanneksi. Tämän jälkeen hän oli Kultaisen šekiilin laulukilpailun kuoron, Piccolo Coro dell’Antonianon, jäsenenä vuoteen 1976 asti, mutta jatkoi vielä nuoremman sisarensa kanssa kuorossa käymistä viiden vuoden ajan.
D’Avena on julkaissut 169 albumia ja 72 singleä. Hän on esiintynyt myös useilla videoilla ja yhdellä DVD:llä. Televisio-ohjelmissa hän on ollut mukana 1960-luvun lopusta tähän päivään. Vielä nykyäänkin D’Avena toimii Kultaisen šekiilin laulukilpailun parissa muun muassa esiintymällä vierailevana artistina kilpailun televisio-ohjelmissa sekä laulamalla joskus yhdessä kilpailussa olevien lasten kanssa.
Unplugged DVD (Alicia Keys)
Unplugged on Alicia Keysin MTV Unplugged-sarjaan kuuluva konserttitaltiointi, joka nauhoitettiin 4. heinäkuuta 2005 Brooklyn Academy of Musicissa New Yorkin Brooklynissä. Keys esitti konsertissa tunnetuimpia hittejään kahdelta ensimmäiseltä albumilta sekä muutaman cover-kappaleen. Vierailevina artisteina nähdään Maroon 5:stä tuttu Adam Levine sekä rap-artistit Damian Marley, Mos Def ja Common.
Joanna Cassidy
Joanna Cassidy (s. 2. elokuuta 1945 Haddonfield, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ura televisiosarjoissa alkoi vuonna 1968. Cassidyn tunnetuimpia sarjoja ovat Mullan alla (2001–2005), Poliisipäällikkö Mannion (2001–2002), Diagnoosi: Murha (1999–2000), Teräsmies (1997–1998), Buffalo Bill (1983–1984), 240-Robert (1979–1980) ja Vaarallinen tehtävä vuosina 1972–1973. Cassidy on näytellyt myös elokuvissa, kuten Ridley Scottin elokuvassa Blade Runner (1982) ja Roger Spottiswooden elokuvassa Tulen alla (1983).
XQuery
XQuery on W3C:ssä kehitetty funktionaalinen kyselykieli, jota käytetään esimerkiksi XL:ssa. XQuery on tarkoitettu XML-datan käsittelyyn. XQueryn ensimmäinen versio lisättiin W3C:n suosituksiin 23. tammikuuta 2007.
SSAB
SSAB AB (aikaisemmin Svenskt Stål AB) on ruotsalainen teollisuuskonserni, joka on Pohjoismaiden suurin teräksen tuottaja. SSAB toimii maailmanlaajuisesti 45 maassa, ja sen omistajat ovat pohjoismaisia ja yhdysvaltalaisia. SSAB:n tuotteita ovat pitkälle kehitetyt lujat teräkset, nuorrutusteräkset, nauha-, levy- ja putkituotteet sekä rakentamisen ratkaisut.
Tammikuussa 2014 kerrottiin, että SSAB hankkii omistukseensa suomalaisen Rautaruukin osakevaihtojärjestelyin. SSAB:n osakkeiden noteeraaminen aloitettiin kaupan seurauksena Helsingin pörssissä 1. elokuuta 2014. Laskemalla SSAB:n ja Rautaruukin liikevaihdot yhteen vuodelta 2013 summaksi saatiin alustavasti noin 6,4 miljardia euroa. SSAB:llä oli elokuussa 2014 noin 17 300 työntekijää. Yhtiö tuottaa noin 8,8 miljoonaa tonnia terästä vuodessa, ja sen suurimmat terästuotantotehtaat sijaitsevat Oxelösundissa, Borlängessä ja Luulajassa, Raahessa, Hämeenlinnassa, Montpelierissä ja Mobilessa.
Historia
SSAB:n historia ulottuu vuoteen 1878, jolloin Dormarvets Jernverk aloitti toimintansa. Yhtiö alkoi valmistaa teräsnauhaa vuonna 1899, ja vuonna 1913 se valmisti kahdeksasosan Ruotsin harkkoraudasta. Ensimmäinen tehdas rakennettiin vuosien 1914–1919 aikana. Tehtaassa oli masuuneita, koksaamoja, voimalaitoksia, konepajoja, venesatamia, toimistoja ja asuntoja.
SSAB Svensk Stål AB syntyi vuonna 1978, kun Borlängessä sijainnut Domnarvets Jernverk ja Luulajassa sijainnut Norbottens Järnverk sekä Oxelösunds Järnverk yhdistyivät. Terästeollisuudella oli tuolloin tarve uudistua, kun tuotantovälineet olivat vanhanaikaisia, markkinoilla oli ylitarjontaa, Euroopassa elettiin öljykriisin jälkeen vaikeita vuosia ja kilpailu uusista edullisten kustannusten tuotantomaista kasvoi. Yrityksen pääomistaja oli Ruotsin valtio. Pörssiin se meni vuonna 1988. Vuonna 2007 SSAB osti kanadalaisen IPSCO-teräsvalmistajan. Vuonna 2010 yritysrakenne meni uusiksi ja se jaettiin kolmeen maantieteelliseen liiketoiminta-alueeseen: EMEA, Amerikat ja APAC.
Vuonna 2012 SSAB:n liikevaihto oli noin 4,5 miljardia euroa, kun Rautaruukilla liikevaihtoa oli noin 2,8 miljardia euroa. Vuosittainen teräksen tuotantokapasiteetti SSAB:lla on ollut noin kuusi miljoonaa tonnia, kaksi kertaa enemmän kuin Rautaruukilla. Yritykset tuottivat pitkälti samoja teräksen peruslaatuja sekä erikoislujia teräksiä esimerkiksi kaivosteollisuuden tai kuljetusten tarpeisiin. Yhtiöt kilpailivat kovasti keskenään erityisesti Pohjois-Euroopassa. SSAB, samoin kuin koko eurooppalainen terästeollisuus, on ollut kovissa vaikeuksissa huonon taloustilanteen ja pienentyneen kysynnän vuoksi. Vuosien 2011–2013 aikana yhtiön pörssiarvo on noin puolittunut ja tammi-syyskuussa 2013 SSAB teki noin 96 miljoonan euron liiketappion.
Tammikuussa 2014 SSAB:n hallituksen puheenjohtaja Sverker Martin-Löf syytti alan huolista ja lisäkustannuksista paitsi Euroopan huonoa taloustilannetta, myös idästä tulevaa kasvavaa kilpailua ja eurooppalaisia viranomaisia. Hänen mukaansa nykyisestä eurooppalaisesta ilmastopolitiikasta seuraa se, että tehokkaimmin toimivien tuotantolaitosten toimintaa Euroopassa joudutaan rajoittamaan, minkä vuoksi maailmaan tulee entistäkin enemmän hiilidioksidia muualta.
Tammikuussa 2014 julkistettua yhdistymistä Rautaruukkiin perusteltiin eritoten tarpeella säästää ja muuttaa yhtiöiden kulurakennetta pysyvästi. ”On raja sille, kuinka paljon yhtiö voi säästää yksin”, totesi Rautaruukin hallituksen puheenjohtaja Kim Gran. Yhtiöt olivat laskeneet, että yhdistymisen myötä tulisi noin 150 miljoonaa euron vuosittaiset säästöt. Yhdistymissuunnitelmiin ei kuulunut yhdenkään tuotantolaitoksen pysyvää sulkemista Suomessa tai Ruotsissa. Henkilöstön uskottiin vähenevän yhdistymistä seuraavan kolmen vuoden aikana vajaat 900 työntekijää (noin 5 %) pääasiassa Suomessa ja Ruotsissa.
SSAB:n osakekauppa Helsingin pörssissä alkoi 1. elokuuta 2014. Rautaruukki sai pörssiltä elokuussa 2014 100 000 euron sakot ja varoituksen sääntöjen rikkomisesta. Helsingin pörssin kurinpitolautakunta epäili, että pörssin yhteyshenkilöiksi oli nimetty henkilöitä, jotka eivät olleet kunnolla perillä Rautaruukin asioista. Kurinpitolautakunta alkoi tutkia asiaa tammikuussa 2014, kun SSABn ja Rautaruukin yhdistymisestä tiedotettiin. Kävi ilmi, että Rautaruukki oli käynyt neuvotteluja teräsliiketoimintansa yhdistämisestä SSAB:n kanssa jo marraskuusta 2011 alkaen, jolloin hankkeelle oli perustettu sisäpiirirekisteri. Elo-syyskuussa 2013 Helsingin pörssissä havaittiin poikkeuksellisia piirteitä Rautaruukin osakkeiden kaupankäynnissä: yhtiön osakkeen hinta ja kaupankäyntimäärät nousivat useita kertoja huomattavasti. Pörssin markkinavalvonta kysyi Rautaruukilta syitä osakkeen poikkeukselliseen kurssikehitykseen, mutta yhtiö ei kertonut niitä. Pörssi piti rikkomusta vakavana ottaen huomioon yritysjärjestelyn koon ja tärkeyden yhtiölle. Rautaruukin mukaan sillä ei ollut velvollisuutta antaa pörssin markkinavalvojalle tietoja, koska keskustelut SSAB:n kanssa olivat olleet alustavia ja elokuussa 2013 neuvottelut olivat keskeytyneet.
Organisaatio
Elokuussa 2014 yritys koostui viidestä divisioonasta:
Tuotemerkkejä
SSAB:n tuotemerkkejä ovat:
Tehtaat
thumb|SSAB:n terästehtaat [[Luulajassa]] SSAB:n suurimmat tehtaat Ruotsissa ovat:
Rautaruukilta SSAB:lle siirtyneet tehtaat:
Lisäksi SSAB:llä on Yhdysvalloissa tehtaat Montpelier'ssä ja Mobilessa, joissa kummassakin on 500 työntekijää.
Vetypelkistyksen käyttöönotto
SSAB aloitti vuonna 2016 selvityksen merkittävästä muutoksesta teräksen tuotantotapaan eli vetypelkistyksen käyttöönotosta. 2020 SSAB ilmoitti aloittavansa vaiheittain tehtaidensa muutoksen. Terästä on tarkoitus saada markkinoille vuonna 2026. Kokonaisuudessaan muutokset valmistuisivat noin vuonna 2040. Raahen tehdas olisi vuorossa vuonna 2029.
Kaiken tuotannon siirtyessä vetypelkistykseen sähkönkulutus lisääntyisi nykyisestä noin 6-7 kertaiseksi. Hiilidioksidipäästöjen vähennyspotentiaali olisi maksimissaan noin 10 miljoonaa tonnia; käytännössä sähköntuotannosta riippuen.
Johto
thumb|Raahen terästehdas Syyskuussa 2014 SSAB sai uuden johtoryhmän Rautaruukki-kaupan seurauksena. Toimitusjohtajana jatkoi SSAB:n Martin Lindqvist, vanhoja rautaruukkilaisia uudessa johtoryhmässä oli kolme: SSAB:n Euroopan liiketoiminta-alueen johtaja Olavi Huhtala, Ruukki Construction -ryhmän johtaja Marko Somerma ja SSAB:n viestintäjohtaja Taina Kyllönen.
Vuonna 2023 yhtiön toimitusjohtana jatkaa Martin Lindqvist. Liiketoiminta-alueiden johtajat ovat Olavi Huhtala (SSAB Europe), Johnny Sjöström (SSAB Special Steels), Charles Schmitt (SSAB Americas). Leena Craelius toimii talousjohtajana (CFO). Lisäksi johtoryhmään kuuluvat Lars Sjöbring (EVP Legal and General Counsel), Christina Friborg (EVP, Head of Sustainability, Ethics & Compliance and Health & Safety), Maria Långberg (EVP, People, Culture and Communication), Martin Pei (CTO), Eva Petursson (EVP, Head of Research and Innovation) ja Viktor Strömberg (EVP, Head of Strategy and Digitalization)
SSAB:n suurin osakkeenomistaja äänivallalla mitattuna on ruotsalainen LKAB, jonka osuus äänistä on 16,0 prosenttia ja osakkeista 10,5 prosenttia. Suomen valtio omistaa yhtiön osakkeista 6.3 prosenttia ja äänivallasta kahdeksan prosenttia.
Ranskan avoin tennisturnaus 2010
Vuoden 2010 Ranskan avoin tennisturnaus pelattiin 23. toukokuuta – 6. kesäkuuta 2010 Pariisissa. Miesten kaksinpelin voitti Rafael Nadal häviämättä koko turnauksessa erääkään, ja naisten kaksinpelin ykkönen oli Francesca Schiavone. Puolustava mestari miesten sarjassa oli maailmanlistan ykköspelaaja Roger Federer. Naisten mestaruutta puolusti Svetlana Kuznetsova.
Sijoitetut pelaajat
Huippupelaajista turnauksesta jäivät pois seuraavat pelaajat: Juan Martín del Potro, Nikolai Davydenko, Radek Štěpánek, Tommy Haas, Gilles Simon, Ivo Karlović ja Kim Clijsters.
1. (albumi)
1. on Rautakellon vuonna 2003 julkaistu ensimmäinen albumi. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, Rautakello sekä Muisto. Albumi ei ilmestyessään saavuttanut mainittavaa menestystä, joten Poko Rekordsilla ei ollut kiinnostusta toisen levyn julkaisuun.
Kappaleet
Rautakello on sovittanut kaikki kappaleet.
Avannaata
Avannaata on kunta Grönlannissa. Se perustettiin 1. tammikuuta 2018, kun Qaasuitsupin kunta jaettiin kahdeksi kunnaksi: Avannaataksi ja Qeqertalikiksi.
Avannaatan kunnassa oli vuonna 2019 noin 10 670 asukasta. Vuonna 2020 väkiluku kohosi 10 726 asukkaaseen. Avannaata kunnassa on neljä kaupunkia ja 23 kylää. Avannaatan keskushallinto on Ilulissatin kaupungissa. Kunnanvaltuustossa on 17 jäsentä ja heidät valitaan neljäksi vuodeksi kerrallaan. Kunnanvaltuuston tehtäviin kuuluu pormestarin nimittäminen, poliittisten komiteoiden perustaminen ja kunnan toiminnasta vastaaminen.
Asutuskeskukset
Lähde:
Aale Hakava
Aale Bernhard Hakava (vuoteen 1933 Hagberg) (19. helmikuuta 1909 Rovaniemi – 15. maaliskuuta 1995 Espoo) oli suomalainen taidemaalari.
Hakavan vanhemmat olivat ylikonstaapeli Juho Hagberg ja Ida Peuraniemi. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Siviä Niemelä ja toinen Hilkka Simolinna. Hakava opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1922–1928, Helsingin yliopiston piirustussalissa 1929–1930 ja Italiassa Accademia di belle arti di Firenzessä 1937–1939. Hän toimi opettajana Taideakatemian koulussa 1941–1947, Imatran taidekoulussa 1958 sekä yli 30 vuoden ajan monissa kuvataiteen seminaareissa. Reidar Särestöniemi oli hänen yksityisoppilaansa ennen taideopintojaan Helsingissä.
Hakava maalasi paljon muotokuvia ja pohjoissuomalaisia maisemia raikkain värein. Lisäksi hän maalasi freskoja ja monen pohjoissuomalaisen kirkon alttaritaulut. Hakava piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vuonna 1930 ja osallistui lukuisiin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Hänen julkisia teoksiaan ovat muun muassa seuraavat:
Hakava sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1969 ja professorin arvonimen vuonna 1977. Taiteilijaeläke Hakavalle oli myönnetty 1975. Hän oli pitkään Suomen Taideyhdistyksen hallituksen jäsen, yhdistyksen kunniajäsäneksi hänet nimitettiin 1993.
Alberto Valerio
thumb|Valerio Silverstonessa 2008. Alberto Valerio (s. 6. syyskuuta 1985 Ipatinga) on brasilialainen autourheilija.
Valerio on aiemmin kilpaillut Formula Renault ja Formula 3 -sarjoissa voittaen Formula 3 Sudamericana -sarjan mestaruuden vuonna 2005. GP2-sarjassa hän kilpaili Durango-, Piguet GP- ja Scuderia Coloni -talleissa vuosina 2008-2010. Valerio ajoi GP2-uransa ensimmäisen voiton 20. kesäkuuta 2009 Britanniassa.
Kukanpäivä
Kukanpäivä eli Flooran päivä 13. toukokuuta on ollut Suomessa perinteinen ylioppilaiden juhlapäivä. Helsingissä ylioppilaat kokoontuivat 1800-luvulla kukanpäivänä Kumtähden kentälle nykyiseen Kumpulaan. Erityisen merkityksen kokoontuminen sai vuonna 1848, jolloin tapahtumassa esitettiin J. L. Runebergin ja Fredrik Paciuksen Maamme-laulu ensimmäisen kerran. Sillä oli suuri merkitys kansallisen heräämisen kannalta, joka johti lopulta Suomen itsenäistymiseen vuonna 1917.
Myöhemmin kukanpäivän merkitys opiskelijoiden juhlana on vähentynyt vapun tultua ylioppilaiden huomattavimmaksi juhlapäiväksi, mutta viime aikoina perinnettä on yritetty herätellä uudelleen henkiin. Vuonna 1998 Maamme-laulun 150-vuotispäivän kunniaksi kukanpäivänä toimeenpantiin yleinen liputus.
Lela Star
thumb|right|Lela Star Lela Star (s. 13. kesäkuuta 1985 Florida) on yhdysvaltalainen aikusviihdenäyttelijä. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 2006 ja oli vuonna 2010 ehdolla AVN-palkinnon saajaksi.
Hän on näytellyt yli 80 aikuisviihde-elokuvassa. Lisäksi hän on toiminut Penthousen mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet heinäkuussa 2010.
Ilmavalokuvaus
thumb|[[Kasnäs ilmasta nähtynä]] thumb|Ilmakuvauksen avulla voidaan löytää [[Arkeologia|arkeologisia kohteita, sillä maan alla sijaitsevat rauniot vaikuttavat kasvillisuuteen. Tämä Grezacissa otettu kuva paljastaa muinaisen asuinpaikan.]] Ilmavalokuvaus on maanpinnalla olevien kohteiden valokuvausta ilmasta. Kamera ei ole tuettu maahan asti. Ilmavalokuvia voidaan ottaa esimerkiksi lentokoneesta, helikopterista, kuumailmapallosta, miehittämättömistä radio-ohjattavista lennokeista sekä leijojen tai laskuvarjojen avulla.
Maanmittauslaitoksella on noin 700 000 ilmavalokuvan tietokanta. Kuvia voi tarkastella Kansalaisen Karttapaikka -sivuston avulla. Kuvat ovat ortoilmakuvia. Ortoilmakuva on ilmakuva, joka kuvaa maanpinnan kohtisuoraan ilmasta katsottuna ja korjattuna tasokarttaa varten.
Suomen Ilmakuva Oy:n arkistossa on yli 2,4 miljoonaa kuvaa 1950-luvulta alkaen. Lentokuva Vallas Oy:n arkistossa on neljältä vuosikymmeneltä yli 330 000 ilmakuvaa, joita voi selata Internetissä.
Aiheesta muualla
Fotografía
Luxembourgin puisto
thumb|Luxembourgin puisto ja palatsi. thumb|Luxembourgin puistossa sijaitsee [[Palais du Luxembourg|Luxembourgin palatsi, jossa Ranskan senaatti kokoontuu.]] Luxembourgin puisto (, tuttavallisemmin Luco) on suuri puisto Pariisissa, Ranskassa.
Puiston pinta-ala on 224 500 m², ja se sijaitsee Pariisin 6. kaupunginosassa Latinalaiskorttelissa. Ranskan senaatti kokoontuu viereisessä Luxembourgin palatsissa. Pariisin 6. kaupunginosan eli arrondissementin nimi on myös Luxembourg.
Puistossa on paljon patsaita ja veistoksia. Siellä voi myös pelata esimerkiksi tennistä ja koripalloa. Lapset uittavat leikkiveneitä pienessä lammikossa. Puiston vieressä ovat kaivosalan korkeakoulu ja Odéon-teatteri. Puiston aukioloajat vaihtelevat: se avataan kello 7.30–8.15 ja suljetaan 16.45–21.45.
Puistoa on kuvannut Albert Edelfelt maalauksessaan Luxembourgin puistossa.
Stefan Siczek
Stefan Siczek (20. syyskuuta 1937 – 31. heinäkuuta 2012) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Jan Kanty Lorek 27. toukokuuta 1961, ja hänet nimitettiin Radomin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Dagnumin titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 1992. Piispaksi konsekroinnin suoritti 11. huhtikuuta Józef Glemp, jota avustivat Stanisław Nowak ja Edward Henryk Materski.
Peter Toshio Jinushi
Peter Toshio Jinushi (20. syyskuuta 1930 Hokkaido – 4. toukokuuta 2021 Sapporo) oli japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sapporon hiippakuntaan 20. maaliskuuta 1960 ja nimitettiin sen johtoon 3. lokakuuta 1987. Piispaksi konsekroinnin suoritti 15. tammikuuta 1988 Peter Seiichi Shirayanagi, jota avustivat Benedict Takahiko Tomizawa ja Aloysius Nobuo Soma. Jinushi jäi eläkkeelle 17. marraskuuta 2009.
Alaviitit
Etymologia
Alaviittien toinen nimitys "nusairit" tulee Abu Shu'ayb Muhammad ibn Nusairista (k. 863), joka oli 11. imaamin oppilas ja julistautui myöhemmin 12. imaamiksi eli Mahdiksi (ks. kaksitoistašiialaisuus). Tämä nimitys on tosin harhaanjohtava, koska alaviiteille keskeinen opillinen isä on juuri imaami Ali eikä ibn Nusair. Jo syyskuussa 1920 Ranskan miehityshallinto alkoi virallisesti kutsua tätä väestöryhmää nimellä "Alawi", jota alaviitit suosivat itsekin.
Vielä vanhemmissa lähteissä alaviitteihin on viitattu nimellä "ansarit", jolla nimellä alaviitit kutsuivat itseään heidän parissa eläneen pastori Samuel Lyden mukaan 1800-luvun puolivälissä. Tosin toiset lähteet väittävät, että nimitys "ansari" on vain länsimaalaisten tekemä väärä transliteraatio sanasta "nusairi".
Uskonto
Alaviitteja, "Alin seuraajia", on 12 % syyrialaisista. Osa muista muslimeista pitää alaviitteja vääräoppisina, koska he pitävät jumalana Muhammadin serkkua, vävyä ja seuraajaa, imaami Alia.
Ali on ainoa jumala
“Ei ole muuta jumalaa kuin Ali”, kuuluu uskontunnustus. Alaviitit pitävät jumalana Muhammadin seuraajaa ja lankoa, imaami Alia. Ali on osa Isää, Poikaa ja Pyhää henkeä muistuttavaa kolminaisuutta.
Ali opetti Koraanin Muhammadille. Muhammad loi maailmankaikkeuden ja ylläpitää sitä. Alia tulee palvoa, Muhammadia ylistää ja Salmania rakastaa.
Jälleensyntyminen
Alaviittien mielestä ihmiset olivat alun perin tähtiä valon maailmassa mutta heitä rangaistiin tottelemattomuudesta. Heidän on jälleensynnyttävä seitsemästi päästäkseen takaisin Alin hallitsemaan tähtien joukkoon. Huonosti käyttäytyvä jälleensyntyy kristittynä, epäuskoiset eläiminä. Väitetään, että naisilla ei ole sielua.
Kristillisiä ja muita oppeja
Alaviitit viettävät myös kristillisiä juhlia kuten Jeesuksen syntymää ja palmusunnuntaita sekä viettävät messua jakaen leipää ja viiniä.
Islamintutkija Martin Kramerin mukaan alaviittien uskonto yhdistelee šiialaisuutta, kristinuskoa, gnostilaisuutta ja pakanauskontoja, ja sen ydin pidetään salassa, eivätkä alaviitit noudata islamin viittä pilaria, viittä velvollisuutta.
Pakanoita vai muslimeja?
Monet sunnioppineista kuten Ibn Kathir ovat luokitelleet alaviitit pakanoiksi Kaikissa viidessä 1900-lukua edeltäneessä sunnioppineiden fatwassa alaviitit tuomittiin, mutta sitten poliittisista syistä, panarabialaisuuden etujen vuoksi keskeinen sunnivaikuttaja, Jerusalemin suurmufti, julisti alaviitit osaksi muslimiyhteisöä.
Hafez al-Assadin sanotaan muokanneen alaviitteja tavallisten muslimien suuntaan. Al-Assad väittää alaviittien olevan tavallisia kaksitoistašiialaisia. Al-Assadin hallinnon valvomissa oppikirjoissa islam esitetään yhtenäisenä uskontona eikä viitata mitenkään alaviitteihin, druuseihin, ismailiitteihin tai edes šiialaisuuteen. Syyrian päätuomari Ali Sulayman al-Ahmad on sanonut: "Olemme alaviittimuslimeja. Kirjamme on koraani... ja uskontomme on islam."
Professori Barry Rubinin mukaan al-Assadien kaudella alaviittien uskontoa on muokattu tai ainakin sen poikkeamia muusta islamista on peitelty.
Alaviitit salaavat todelliset oppinsa ja väittävät muuta. Tämä tapa, taqiyya, on vuosisataisten vainojen tulosta. Tästä vainotusta vuoristolahkosta on vasta äskettäin tullut Syyrian hallitsijasuku.
Historia
Alaviittien alkuperä on kiistanalainen. He itse katsovat periytyvänsä alkuperäisistä 11. imaamin Hasan al-Askarin (k. 873) ja hänen oppilaansa Ibn Nusayrin (k. 868) seuraajista.
Uskonlahko järjestäytyi ilmeisesti ibn Nusairin seuraajan al-Khasibin (k. noin 969 Aleppossa) johdolla. Vuonna 1032 al-Khasibin pojanpoika ja oppilas al-Tabarani muutti Latakiaan, joka kuului tuohon aikaan Bysantin keisarikuntaan. Al-Tabaranista tuli useiden kirjoitustensa myötä alaviittien uskonopin keskeinen koontaja. Hän ja hänen oppilaansa käännyttivät Syyrian vuoristoisen rannikkoseudun ja Kilikian maalaisväestön alaviittiuskoon.
Alaviittien kokemukset 1000-luvun alussa ja ristiretkien aikana olivat kovia. Ensin Aleppossa hallitsi Hamdanidien dynastia, jonka šiialainen Fatimidien dynastia kukisti vuonna 1003. Vuonna 1008 šiialainen hallinto päättyi, kun seldžukit valtasivat alueen, jolloin myös alaviitit jäivät haavoittuvaisiksi. Vuonna 1097 ristiretkeläiset tappoivat alaviitteja, mutta pian liittoutuivat näiden kanssa ismailiitteja vastaan. Vuonna 1120 ismailiitit ja kurdit kukistivat 25 000 alaviittia, mutta 1123 alaviitit voittivat kurdit joidenkin ismailiittien avustamana. Vuonna 1269 mongolit valtasivat Aleppon ja surmasivat tuhansia šiioja. Saman vuosisadan lopulla sunnit surmasivat tuhansia šiioja kostoksi siitä, että nämä olivat tukeneet ristiretkeläisiä. Tästä lähtien šiioja yritettiin käännyttää sunneiksi. Vuonna 1297 alaviitit ja ismailiitit yrittivät yhdistyä, mutta tämä ei onnistunut. Vuonna 1260 Homsiin saapuneet sunnilaiset mamelukit hallitsivat Syyrian aluetta ja heidän hallintoaikanaan 20 000 alaviittia surmattiin vuonna 1317. Sunnalaiset Ottomaanit valtasivat Syyrian vuonna 1516 ja surmasivat seuraavana vuonna 10 000 alaviittia.