cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaloí Liménes
Historia
Monet raamatunoppineet uskovat, että vangittua apostoli Paavalia kuljettanut aleksandrialainen alus purjehti Kaloí Liménesille syksyllä noin vuonna 58 ja vierailullaan Paavali saarnasi uskostaan Kristukseen kreetalaisille. Paikallinen perimätieto kertoo samoin vierailusta. Paavalin aikalainen, lääkäri Luukas on dokumentoinut vierailun lokikirjanomaisesti Apostolien tekoihin, joka sisältyy nykyiseen Raamatun Uuteen testamenttiin.
Lotte Rysanek
Charlotte "Lotte" Rysanek(-Dörler) (18. maaliskuuta 1924 Wien – 14. joulukuuta 2016 Wien) oli itävaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Kaloí Liménes
Historia
Kertomuksen mukaan Paavali suositteli, että laiva talvehtisi Hyvissäsatamissa, mutta laivaa komentanut upseeri kuunteli kapteenin ja laivan omistajan neuvoa, ja laiva jatkoi matkaa kohti Foiniksia. Laiva haaksirikkoutui tuolla matkalla Maltan rannikolle. James Smith kirjoittaa tästä Apostolien tekojen kertomuksesta:
Lotte Rysanek
Rysanek oli yksi vanhempiensa kuudesta lapsesta; myös hänen siskonsa Leonie Rysanek oli oopperalaulaja. Lotte Rysanek sai 1940-luvun loppupuolella Wienin konservatoriossa opetusta Alfred Jergeriltä ja opiskeli myös oopperakoulussa Erich von Wymetalin johdolla. Innsbruckissa hänelle antoi yksityisopetusta Rudolf Großmann. Rysanek teki debyyttinsä vuonna 1950 Klagenfurtissa. Vuosina 1951–1953 hän lauloi Freiburg im Breisgaussa, ja vuosina 1955–1987 hän kuului Wienin valtionoopperan esiintyjistöön. Vuodesta 1955 Rysanek teki myös vierailevia esiintymisiä monissa eurooppalaisissa oopperataloissa ja festivaaleilla. Hän työskenteli lisäksi operetti- ja konserttilaulajana. Hän oli vuodesta 1959 naimisissa Herbert Dörlerin kanssa.
Kaloí Liménes
Historia
Bysanttilaisena aikana kylään pystytettiin kirkko, joka kantoi apostoli Paavalin nimeä ja joka entisöitiin 1960-luvulla.
Lotte Rysanek
Rysanek sai Kammersängerin-arvon vuonna 1968 ja oli Wienin valtionoopperan kunniajäsen.
Vähäjärvi (Virrat)
Vähäjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Kangasniemenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,0 hehtaaria, se on 750 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 157,5 metriä mpy.
Project Gotham Racing 2
Project Gotham Racing 2 on Bizarre Creationsin kehittämä ajopeli, joka on julkaistu vuonna Xbox-konsolille.
Vastaanotto
IGN antoi pelille arvosanan 9.5/10 arvostelussaan.
Ikuinen rakkaus (vuoden 1994 elokuva)
Ikuinen rakkaus (Immortal Beloved) on vuonna 1994 julkaistu elokuva, joka kertoo säveltäjä Ludwig van Beethovenista. Elokuvan lähtökohtana on Beethovenin jäämistöstä löytyvä kirje, jossa hän testamenttaa omaisuutensa ”ikuiselle rakkaudelleen”. Beethovenin ystävä Anton Schindler ryhtyy selvittämään ”ikuisen rakkauden” henkilöllisyyttä.
Rooleissa
Lähde:
Loud Like Love
Loud Like Love on alternative rock -yhtye Placebon seitsemäs studioalbumi.
MTV
Lyhenne MTV tai Mtv voi viitata ainakin seuraaviin:
Håkan Mörne
Arvid Håkan Mörne (5. joulukuuta 1900 Helsinki − 24. joulukuuta 1961 Maarianhamina) oli suomenruotsalainen matkakirjailija.
Mörnen isä oli kirjailija Arvid Mörne ja äiti näyttelijä Signe Antoinette Hagelstam. Håkan Mörnen sisaria olivat kirjailija Barbro Mörne ja toimittaja Gudrun Mörne. Perhe asui aluksi Espoossa jossa Arvid Mörne toimi Finnsin kansankorkeakoulun johtajana ja vuonna 1911 he muuttivat Kauniaisiin Arvid Mörnen rakennuttamaan Villa Granmoraan.
Håkan Mörne pääsi ylioppilaaksi 1921 ja hän opiskeli sitten kemiaa Helsingin yliopistossa ja Braunschweigissa Saksassa vuosina 1922–1924. Mörne oli Allas Krönika -lehden toimittajana vuoden verran 1926–1927. Parhaiten hän viihtyi kuitenkin merillä ja hänen kirjallinen tuotantonsa käsittääkin etupäässä matkakuvauksia ja reportaaseja.
Håkan Mörne oli kirurgi Richard Faltinin johtaman Suomen Punaisen Ristin ambulanssin mukana sotakirjeenvaihtajana Etiopiassa Italian–Etiopian sodan aikana 1936. Ambulanssi saapui Etiopiaan helmikuussa 1936 ja toimi sitten Etiopian somalialueella Degehaburin kaupungissa ja alueen pääkaupungissa Jijigassa. Italialaisten pommitukset tuhosivat maaliskuun lopulla 1936 suomalaisten Jijigaan rakentaman sairaalan ja ambulanssi saattoi jatkaa toimintaansa vasta huhtikuun puolivälistä alkaen Ruotsin Punaisen Ristin yksikön kanssa Hararin kaupungissa. Italialaisten valloitettua toukokuussa 1936 Hararin suomalainen ambulanssi evakuoitiin Ranskan Somalimaahan ja se lähti takaisin Suomeen Djiboutista 20. toukokuuta.
Vuodesta 1945 lähtien Håkan Mörne toimi hedelmänviljelijänä Ahvenanmaalla.
Aiheesta muualla
Luettelo Håkan Mörnen lehtiartikkeleista
Pihla Hintikka
Pihla Hintikka (s. 1982 Raahe) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hintikka muutti vuonna 2005 Ranskaan opiskelemaan Sorbonnen yliopistoon ja on siitä saakka asunut Pariisissa.
Suomessa Hintikan artikkeleita on julkaistu muun muassa Helsingin sanomissa, Suomen Kuvalehdessä, Gloriassa ja Ellessä. Hintikan esikoisromaani Hetken Pariisi on meidän julkaistiin vuonna 2020. Lisäksi Hintikka on kirjoittanut kaksi näytelmää sekä Ranskassa julkaistuja, ranskankielisiä feministisiä tietokirjoja raskaudesta ja vanhemmuudesta.
Teoksia
Romaani Tietokirjat
The Jakarta Post
The Jakarta Post on Indonesian luetuin englanninkielinen sanomalehti. Lehteä alettiin julkaista vuonna 1983. Sitä julkaistaan päivittäin.
Pirkanmaan kirjoituskilpailu
Pirkanmaan kirjoituskilpailu on Tampereen kaupunginkirjaston järjestämä maakunnallinen kirjoituskilpailu, joka on järjestetty vuodesta 1952. Kilpailun tarkoituksena on tukea uusia lahjakkaita kirjoittajia ja tarjota heille mahdollisuus saada tekstejään julkisuuteen. Kirjoituskilpailuun voivat osallistua Pirkanmaan alueella asuvat, työskentelevät tai opiskelevat kirjoittajat, jotka eivät ole julkaisseet kaunokirjallista teosta tai omakustannetta. Kilpailussa on kaksi sarjaa: proosa ja lyriikka.
Historia
Kilpailun perusti Tampereen kirjastonjohtaja Mikko Mäkelä vuonna 1952. Kilpailussa palkittuja ovat olleet muun muassa rikoskirjailija Seppo Jokinen, runoilijat Mirkka Rekola, Kari Aronpuro ja Tuija Välipakka, näytelmäkirjailija Jussi Kylätasku, kirjailijat Jaakko Syrjä, Päivi Alasalmi, Vilja-Tuulia Huotarinen, Anni Kytömäki, Olli Jalonen sekä kirjailijaliiton puheenjohtaja Jyrki Vainonen.
Project Gotham Racing
Project Gotham Racing on Bizarre Creationsin kehittämä ajopeli, joka on julkaistu vuonna Xbox-konsolille.
Vastaanotto
IGN antoi pelille arvosanan 8.8/10 arvostelussaan.
Pikku-Ätämö
Pikku-Ätämö on Karjaanjoen vesistöön kuuluva järvi Somerniemellä Somerolla. Järvi kuuluu Somerniemen Oinasjärveen laskevan Ropakonjoen valuma-alueeseen (23.077).
Pikku-Ätämön pinta-ala on 8,58 hehtaaria ja korkeus merenpinnasta 109,7 metriä. Muodoltaan järvi on lähes pyöreä. Järven suurin syvyys on noin 7 metriä. Se laskee pitkin nimetöntä suo-ojaa Ätämönuiton suon halki viereiseen Iso-Ätämöön, johon laskee Ätämönuiton suon kautta myös suon eteläreunaa koskettava laskujoeton pohjavesialueen harjujärvi Pikku-Valkee.
Pikku-Ätämön valuma-alue, johon sisältyy myös sen yläpuolisen Pikku-Valkeen valuma-alue, on noin 158 hehtaaria. Järven lähivaluma-alue on noin 59 hehtaaria, johon sisältyy myös järven oma pinta-ala. Lähivaluma-alueen maaperä koostuu hiekkamoreenista, jossa paikoin on kalliopaljastumia, rahkasammalturpeesta Ätämöiden ja Pikku-Valkeen välisellä Ätämönuiton suolla sekä karkeasta hiekasta Iso- ja Pikku-Ätämön välisellä kannaksella. Ison- ja Pikku-Ätämön ja Pikku-Valkeen väliin jäävä Ätämönuiton suo on pääosin ojittamaton. Järven valuma-alueella ei ole viljelystä eikä vakinaista asutusta. Vapaa-ajanasutusta sen sijaan on rannoilla.
Pikku-Ätämö, samoin kuin viereiset Iso-Ätämö ja Pikku-Valkee sijaitsevat Somerniemen Oinasjärven kylässä. Järville ulottuu Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alue. Pikku-Ätämö ja sen lähivaluma-alueen suot kuuluvat Natura-alueeseen kokonaan, ympäröivät kivennäismaat idässä ja kaakossa sen sijaan jäävät Naturan ulkopuolelle. Järven lähivaluma-alueen länsi- ja lounaispuoli on myös pohjavesialuetta.
Säynävälammi
Säynävälammi on Pirkanmaalla Virroilla Niemenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,1 metriä mpy.
Gnevnyi-luokka
Gnevnyi-luokka (projekti 7) oli Neuvostoliiton laivaston hävittäjäluokka.
Suunnittelu
Piirustukset laadittiin Italian avustamana ottaen kuitenkin huomioon laivaston tarpeet. Alukset muistuttivat ulkoisesti Italian Kreikalle ja Turkille toimittamia. Alukset olivat kuitenkin rakenteellisesti heikkoja ja niiden merikelpoisuus oli huono. Alkusarjan aluksilla oli lisäksi pahoja voimansiirto-ongelmia. Paranneltu versio tunnetaan nimellä projekti 7U.
Alukset
Luokan aluksia tilattiin toisessa viisivuotissuunnitelmassa 53 kappaletta ja niiden piti valmistua 1937-1938. Neljä Tyynenmeren laivastossa palvellutta alusta Kiinan laivastolle, jossa ne muodostivat Anshan-luokan.
Mäski
Oluen valmistuksessa sanalla "mäski" tarkoitetaan sitä sivutuotetta, joka jää jäljelle, kun panoksesta on erotettu nestemäinen vierre. Varsinainen olut siis valmistetaan vierteestä.
Viinan tai hiivan valmistamisessa sanalla "mäski" on eri merkitys, ja se merkitsee käymispanosta. Mäskiä kutsutaan rankiksi, kun mäskistä on tislattu pois alkoholi esimerkiksi pontikaksi. Oluen "mäski" on siis viinan tai hiivan "rankki".
Mäskijätettä käytetään karjan ruokinnassa rehuna, ja kaljamaltaan rukiista valutettua mäskiä voi myös käyttää leivonnassa.
Kompas
Kompas (indonesiaksi kompassi) on Indonesiassa ilmestyvä sanomalehti. Sitä on julkaistu vuoden 1965 kesäkuusta lähtien.
Historia
Kompasia alettiin julkaista 28. kesäkuuta 1965 Jakartassa. Lehden nimi oli aluksi Bentara Rakyat, mutta presidentti Sukarnon ehdotuksesta nimeksi muutettiin Kompas.
Verimyrkky
Verimyrkky eli hemotoksiini on myrkkytyyppi, joka vaikuttaa vereen. Verimyrkyn nimi on hieman harhaanjohtava, sillä verimyrkyt eivät vaikuta pelkästään vereen, vaan tuhoavat myös muuta kudosta solumyrkkyjen tapaan.
Verimyrkyt vaikuttavat pääasiassa kahdella tavalla. Ensinnäkin ne tuhoavat punasoluja ja verisuonten seinämiä, toiseksi verimyrkky aiheuttaa verisuonissa tukoksia ja muodostaa lopulta kuolioita.
Verimyrkky aiheuttaa usein tuskallisen kuoleman, joka johtuu sisäisistä verenvuodoista ja kuolioista. Verimyrkyn aiheuttama kuolema on kuitenkin hidas verrattuna esimerkiksi hermomyrkkyyn. Verimyrkyn ihmisille aiheuttamat oireet, kuten pahoinvointi, sekavuus ja päänsärky, voivat ilmestyä vasta monen tunnin kuluttua myrkytyksestä.
Monien myrkyllisten eläinten myrkyssä on verimyrkkyjä. Esimerkiksi käärmeet, kuten kyy, tappavat ja sulattavat saaliinsa verimyrkyillä.
Five Songs and a Cover
Five Songs and a Cover on yhdysvaltalaisen Foo Fighters -rockyhtyeen vuonna 2005 julkaistu EP.
EP sisältää viisi Foo Fighterin omaa kappaletta sekä yhden coverkappaleen. Cover on Creamin ”I Feel Free”, jossa Foo Fightersin rumpali Taylor Hawkins laulaa ja solisti Dave Grohl soittaa rumpuja. Albumilla on myös yksi täysin yhtyeen tekemä uusi kappale, ”Skin & Bones”.
Ruokojärvi (Punkalaidun)
Ruokojärvi on Pirkanmaalla Punkalaitumella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 100 metriä. Järvellä on kymmenkunta tulo-ojaa lähinnä suolta, joista yksi on nimeltään Ruokostenoja. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 4,4 kilometriä pitkä Ruokostenoja, joka laskee Sammaljokeen.
Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjois- ja eteläpäässä on metsäistä suota. Sastamalan raja kulkee aivan järven pohjoispään vierestä.
Aino Huilaja
Aino Huilaja on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Huilaja työskenteli kolmetoista vuotta MTV:n uutistoimituksessa toimittajana ja uutisankkurina sekä loppuaikoina Huomenta Suomen juontajana. Vuonna 2019 Huilaja irtisanoutui työstään. Tämän jälkeen Huilajan ja hänen puolisonsa Jerry Ylkäsen uudeksi kodiksi tuli pakettiauto, jolla he ovat kiertäneet ympäri Eurooppaa.
Huilaja on kirjoittanut pakettiautoelämästä kaksi kirjaa. Ensimmäinen teos Pakumatkalla ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 2021. Sen jatko-osa Paluumatkalla julkaistaan syksyllä 2023. Huilaja ja Ylkänen kuvasivat vuosina 2021–2022 dokumentaarisen tv-sarjan Van Life – Elämäni Roadtrip, joka esitettiin Yle:n TV1:ssä ja Areenassa keväällä 2023.
Libanon
Libanonin tasavalta eli Libanon  on 6,1 miljoonan asukkaan valtio Lähi-idässä Välimeren rannalla. Sen rajanaapureina ovat idässä ja pohjoisessa Syyria ja etelässä Israel.
Maan pääkaupunki on Beirut, joka sijaitsee Välimeren rannalla. Beirutissa on noin 1,8 miljoonaa asukasta.
Sijaintinsa vuoksi maa on ollut osallisena Lähi-idän levottomuuksissa, jotka seurasivat Israelin valtion perustamista. Vuosien 1975–1990 sisällissodan jälkeen maassa oli suhteellisen rauhallista, kunnes 2006 Israel käynnisti voimatoimet Libanonin alueella toimivaa šiiamuslimien aseellista ryhmittymää Hizbollahia vastaan. Maan ilmasto ja ruokakulttuuri ovat tyypillisiä Välimeren alueelle. Talous on palveluorientoitunutta, tärkeitä alueita ovat matkailu ja pankkipalvelut. Maan lipussa ja vaakunassa kuvattu libanoninsetri on käynyt harvinaiseksi, mutta muita metsiä riittää Libanonin vuorilla edelleen.
Maantiede
Libanon on melko pieni maa (10 400 neliökilometriä) ja lähes suorakulmion muotoinen. Se on keskimäärin 56 kilometriä leveä, leveimmillään keskeltä 88 kilometriä, ja kapenee siitä etelään ja aivan pohjoiseen. Sillä on rantaviivaa 210 kilometriä sekä maarajaa Syyrian kanssa 375 kilometriä ja Israelin kanssa 79 kilometriä.
Pääosan Libanonista muodostavat Libanoninvuoret, joiden korkein huippu Qurnat al-Sawda kohoaa 3 083 metrin korkeuteen. Vuorten takana Välimereltä katsottuna on hedelmällinen Bekaan laakso ja sen takana Syyrian rajalla Anti-Libanonin vuoristo, jonka korkein huippu Talaal Musa kohoaa yli 2 600 metrin korkeuteen. Bekaan laakso on pääasiassa noin 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Litanijoki virtaa Bekaan laaksosta etelään, kääntyy lähellä Golania länteen ja erottaa siellä Ylä-Galilean Libanonvuorista. Pohjoisrajan Syyrian kanssa muodostaa Nahr al-Kabir -joki.
Suurimmat kaupungit ovat pääasiassa Välimeren rannalla, Bekaan laaksossa ja maan pohjoisosissa. Rannikkotasanko on hyvin kapea. Tripolin kohdalla tasanko on 6,5 kilometrin levyinen; lähellä Juniyahissa 1,5 kilometriä leveän rannikkotasangon jälkeen maasto kohoaa 750 metriin 6,5 kilometrin matkalla merenrannasta.
Libanonissa vallitsee välimerenilmasto, johon kuuluvat pitkä kuuma ja kuiva kesä ja viileä, sateinen talvi. Rannikolla kesät ovat kuumia ja kosteita mutta sateettomia. Kaste on runsasta ja tärkeää maanviljelykselle. Libanonvuoret suojaavat Bekaan laaksoa meren vaikutukselta, joten ilmasto on siellä mantereisempi ja lunta sataa useammin kuin Libanonvuorilla, vaikka ne ovat korkeammat. Libanon on muuttolintujen tärkeällä reitillä, ja maassa on tavattu yli 400 lintulajia. Monia niistä on metsästetty säälimättömästi kielloista huolimatta.
Libanon on metsäisin Välimeren valtioista. Vuorilla kasvaa rautatammia, erilaisia havupuita ja yhä harvinaisemmaksi käyvää kansallispuuta libanoninsetriä. Rannikoilla kasvaa monia hedelmäpuita.
thumb|280px|Libanonin symbolina pidetty [[libanoninsetri (Cedrus libani)]]
Varhaishistoria
Nykyinen Libanon oli yksi muinaisten foinikialaisten pääalueista. Tämän purjehtijakansan kulttuuri kukoisti noin 2700–500 eaa. Tämän kauden lopulla alueen valloittivat ensin assyrialaiset, myöhemmin babylonialaiset ja Persia. Aleksanteri Suuri valloitti Tyroksen vuonna 332 eaa. Aleksanterin kuoleman jälkeen se jäi seleukideille. Rooma valtasi sen ensimmäisellä vuosisadalla eaa., ja alue oli Rooman valtakunnassa alun perin osa Syrian provinssia. Rooman valtakunnan hajottua se kuului Itä-Rooman alueisiin aina arabivalloitukseen asti. Umaijadit (660–750) perustivat pääkaupunkinsa Syyriaan Damaskokseen ja heidän jälkeensä valtaan nousivat Iranista tulleet abbasidit.
Keskiajalla Libanon oli tärkeällä ristiretkireitillä. Ensimmäisen ristiretken reitti kulki maan läpi, ja se kuului eri ristiretkivaltioihin aina 1400-luvulle asti, jolloin Egyptin mamelukit valloittivat sen. Mamelukkien valta päättyi Osmanien valtakunnan valloitukseen. Libanonvuoristo oli monien vainottujen ryhmien pakopaikka. Osmanien valtakunnan aikana se oli maroniittikristittyjen autonominen maakunta.
Osmanien valtakunta hajosi ensimmäisen maailmansodan jälkeen, jolloin Kansainliitto antoi Libanonin ja Syyrian Ranskan mandaattialueiksi. Libanonvuoriston lisäksi maahan liitettiin Pohjois-Libanon, Etelä-Libanon ja ennen Syyrian kuulunut Biqan maakunta. Kristityt jäivät maassa enemmistöksi. Vuonna 1942 hyväksyttiin Libanonin tasavallan perustuslaki, joka jakoi poliittisen vaikutusvallan eri ryhmien välille.
Toinen maailmansota ja itsenäisyys
Libanonin talous kasvoi toisen maailmansodan jälkeen voimakkaasti arabimaiden kasvavan öljykaupan ja maksunvälitystoiminnalle edullisen sijainnin ansiosta. Maan ensimmäinen presidentti Bechara el-Khoury joutui eroamaan 1952 korruptioskandaalin takia. Häntä seurasi Camille Chamoun.
Vuonna 1956 välit Egyptiin kiristyivät, kun Libanon ei tuominnut Egyptiin hyökänneitä länsivaltoja. Sunnipääministeri Rashid Karami tuki Chamounia. Etenkin maan muslimit toivoivat liittymistä arabinationalistien Egyptin ja Syyrian perustamaan Yhdistyneeseen arabitasavaltaan, kun taas kristityt kannattivat yhteyksiä länteen. Nasseria kannattavien muslimien kapina ja Irakin länsimielisen monarkian kaatuminen 1958 saivat Chamounin pyytämään 14. heinäkuuta 1958 apua Yhdysvalloilta. Tammikuussa 1957 julistetun Eisenhower-opin mukaan Yhdysvallat lähettäisi talous- ja sotilasapua Lähi-idän maihin Neuvostoliiton vaikutuksen vastapainoksi. Operaatio Blue Batin aikana yhdysvaltalaiset miehittivät Beirutin lentoaseman, satamat ja kaupunkiin johtavat tiet. Operaatio oli menestys ja saavutettuaan tavoitteensa joukot vetäytyivät jo samana vuonna.
1960-luvulla etenkin Beirut ja sen ympäristö rikastuivat matkailun ja pankkitoiminnan ansiosta ja Libanon tuli tunnetuksi ”Lähi-idän Sveitsinä” ja Beirut ”Lähi-idän Pariisina”. Muut osat maasta pysyivät kuitenkin köyhinä. Libanon ei osallistunut vuoden 1967 Israelin sotaan, mutta joutui osallisiksi sen seurauksista, kun palestiinalaispakolaiset alkoivat käyttää maata Israelin vastaisten toimien tukikohtana. Joulukuussa 1968 Israel hyökkäsi Beirutin lentoasemalle ja tuhosi 13 lentokonetta kostoksi palestiinalaisten PFLP:n iskusta.
Marraskuussa 1969 armeijan komentaja Emile Boustany ja Palestiinan vapautusjärjestö PLO:n puheenjohtaja Jasser Arafat solmivat Kairossa salaisen sopimuksen, joka salli palestiinalaisten leirien perustamisen Libanoniin. Jordanian vuoden 1970 ”mustan syyskuun” jälkeen PLO:n johto ja Arafat siirtyivät Libanoniin. 10. huhtikuuta 1973 Israelin kommandot hyökkäsivät Beirutiin ja tappoivat kolme palestiinalaisjohtajaa. Tämä johti seuraavana päivänä Libanonin hallituksen eroon. Palestiinalaisongelma aiheutti muslimien ja kristittyjen välien kiristymisen.
Sisällissota 1975–1990
thumb|280px|Sisällissodan tuhoja Beirutissa 1982. Täysimittainen sisällissota alkoi huhtikuussa 1975 kristittyjen falangistien ja palestiinalaisten välillä. Palestiinalaiset joukot liittyivät pääasiassa vasemmistolaisiin muslimeihin, kun taistelut levisivät koko maahan. Maan presidentti pyysi kesäkuussa 1976 tukea Syyrian joukoilta. Syyrialaisten ja muiden arabien pelotevoima siirtyi erottamaan taistelevia osapuolia. Beirut rauhoittui, mutta sotiminen siirtyi Etelä-Libanoniin.
Israel aloitti suurhyökkäyksen 1978, kun PLO oli hyökännyt Pohjois-Israelissa bussiin ja miehitti Etelä-Libanonin Litanijokeen saakka. YK:n turvallisuusneuvosto määräsi Israelin vetäytymään maasta ja perusti UNIFIL-rauhanturvajoukot. Israel siirsi kuitenkin miehitysalueensa tukemalleen, pääasiassa kristityistä koostuvalle Etelä-Libanonin armeijalle, jota johti majuri Sa’ad Haddad. Israel piti myös 12 mailin ”turvallisuusvyöhykkeen” oman rajansa pohjoispuolella.
Vuonna 1981 Yhdysvaltain johdolla neuvoteltu tulitauko piti lähes vuoden, lukuun ottamatta satunnaisia PLO:n rakettihyökkäyksiä Pohjois-Israeliin. Israel aloitti 6. kesäkuuta 1982 täysimittaisen hyökkäyksen, jonka tavoitteena oli ajaa sekä PLO että Syyrian joukot maasta. Israel valloitti Itä-Beirutin maroniittikristittyjen johtajien tuella. Yhdysvaltain välityksellä PLO:n ja Syyrian joukot vetäytyivät Beirutista. Syyskuussa 1982 maahan tulivat ensimmäiset monikansalliset rauhanturvajoukot Yhdysvalloista, Ranskasta ja Italiasta.
Libanonin armeija romahti lähes täysin helmikuussa 1984. Muslimit ja druusit olivat siirtyneet eri ryhmittymiin. Länsimaita vastaan tehtiin runsaasti pommi-iskuja ja lentokonekaappaus. Tekijöinä olivat pääasiassa pienet šiiaryhmittymät, jotka uskoivat että Yhdysvaltain ja Israelin joukkojen läsnäolo palveli lähinnä kristittyjen etua.
Keväällä 1983 Israel ja Libanon sopivat Israelin vetäytymisestä ja turvallisuusvyöhykkeen luomisesta Libanonin eteläosaan. Sopimuksen piti olla Syyrian vetäytymisen ehto, mutta Syyria vastusti sopimusta ja kieltäytyi vetämästä joukkojaan. Kesään 1985 mennessä Israel oli vetäytynyt turvallisuusvyöhykkeelle, missä sen joukot pysyivät toukokuuhun 2000 asti.
Pääministeri Rashid Karami, joka oli johtanut vuoden 1984 epäonnistuneiden rauhanneuvotteluiden jälkeen kansallisen yhtenäisyyden hallitusta, salamurhattiin 1. kesäkuuta 1987. Presidentti Amine Gemayelin kausi päättyi syyskuussa 1988. Tämän jälkeen Itä-Beirutia hallitsi kristittyjen kenraali Michel Aounin sotilashallitus ja Länsi-Beirutia sunnimuslimi Salim al-Hossin johtama ja Syyrian tukema hallitus. Syyrian hyökkäys 1990 pakotti Aounin turvaan Ranskan lähetystöön ja maanpakoon Pariisiin. Sisällissodan katsotaan loppuneen tähän.
Sisällissodan jälkeen
Elokuussa 1990 parlamentti sopi perustuslain muutoksista, joilla kansalliskokouksen parlamenttipaikkoja lisättiin 128:aan ja ne jaettiin tasan muslimien ja kristittyjen kesken. Druusit laskettiin muslimeiksi. Parlamentti hyväksyi maaliskuussa 1991 lain, jolla se armahti lähes kaikkien sisällissodan aikaisten rikkomusten tekijät. Toukokuussa 1991 puolisotilaalliset joukot hajotettiin, poikkeuksena muun muassa Hizbollah. Kaikkiaan sisällissodassa kuoli yli 100 000 ja ehkä jopa 250 000 muutti maasta pysyvästi. Viimeiset länsimaiset panttivangit vapautettiin toukokuussa 1992.
Rafik al-Haririn murha ja setrivallankumous
Pääministeri Rafik Hariri murhattiin autopommilla helmikuussa 2005. Tämän seurauksena Libanonissa alkoi setrivallankumous kansalaisten kokoontuessa laajoihin mielenosoituksiin. Tämä johti lopulta siihen, että Syyria veti kaikki viimeisetkin Libanonissa olevat joukkonsa kotiin huhtikuussa vuonna 2005 ja vuodesta 1976 jatkunut Syyrian 29 vuotta kestänyt sotilaallinen läsnäolo Libanonissa päättyi.
Libanon vuodesta 2006
Heinäkuussa 2006 Israel käynnisti laajamittaisen hyökkäyksen Libanoniin Hizbollahin tehtyä iskun Israelin rajan yli, kts. Israelin–Libanonin konflikti 2006.
Islamistinen, mahdollisesti al-Qaidalta ideologiaa omaksunut Fatah al-Islam otti haltuunsa palestiinalaisten pakolaisleirin Nahr al-Baredin lähellä Tripolia, mutta Libanonin armeija kukisti sen 15 viikon taistelujen jälkeen. Libanonin armeijan joukkoja johti kenraali Francois al-Hajj, joka murhattiin 2007.
Libanonissa pidettiin vuonna 2018 parlamenttivaalit, jota olivat ensimmäiset yhdeksään vuoteen, edelliset parlamenttivaalit olivat vuonna 2009 ja sen jälkeen maan parlamentti lykkäsi turvallisuussyistä vaaleja useita kertoja Äänestysprosentti jäi vaatimattomaksi ollen 49%. Vaaleissa Hizbollahin suosio kasvoi ja sunnit taas olivat pettyneet valtapuolueeseensa pääministeri al-Haririn Tulevaisuus-liittoumaan.
Libanonia on kuormittanut suuresti Syyrian sisällissota, sillä Libanoniin arvioidaan tulleen Syyriasta jopa 1,5–2 miljoonaa pakolaista. Libanon ei halua pakolaisten jäävän maahan, sillä nämä voisivat muuttaa Libanonin herkkää eri väestöryhmien välistä tasapainoa ja Syyrian sisällissodan alettua vaimentua vuonna 2019 Syyrian hallituksen ratkaisevaa voittoa kohti, Libanon on alkanut yhä aktiivisemmin ohjata pakolaisia palaamaan Syyriaan.
Lokakuussa 2019 pääministeri Saad al-Hariri sanoi eroavansa. Tämän taustalla olivat pitkään jatkuneet mielenosoitukset hallituksen politiikkaa vastaan sekä kansalaisten laaja yleinen tyytymättömyys hallintoa kohtaan. Tammikuussa 2020 uutena pääministerinä aloitti Hassan Diab, joka erosi Beirutin elokuisen räjähdyksen jälkeen. Uudeksi pääministeriksi tuli 31. elokuuta 2020 Mustapha Adib. 13 kuukauden tuleoksettomien neuvottelujen jälkeen pääministeriksi nousi jälleen Libanonin rikkain ihminen Najib Mikati.
Beirutissa elokuussa 2020 tapahtunut satamaräjähdys johtui siellä vuosikausia varastossa olleesta räjähdysherkästä ammoniumnitraatista. Räjähdyksessä kuoli yli 200 ihmistä ja tuhansia loukkaantui. Ihmisoikeusjärjestön mukaan Libanonin korruptoituneessa hallinnossa syyllistyttiin vähintäänkin "rikolliseen huolimattomuuteen", kun vaarasta ei välitetty. Asiasta todennäköisesti tiesivät lukuisat ministeriöt, tulli, asevoimat ja poliitikot, mutta ketään ei ole saatu siitä syytteeseen.
Politiikka
thumb|Libanonin parlamentti. Libanonin tasavallan vakiintuneen käytännön mukaan valta on jaettu kristittyjen ja šiia- ja sunnimuslimien kesken: presidentin pitää olla maroniittikristitty, pääministerin sunnimuslimi, parlamentin puhemiehen šiiamuslimi ja eduskunnan apulaispuhemiehen ortodoksi.
Libanonin presidentti on Michel Aoun (vuodesta 2016 lähtien). Edelliset presidentit olivat Michel Suleiman (vuosina 2008–2014), Emile Lahoud (vuosina 1998–2007) ja Elias Hrawi (vuosina 1989–1998). Aoun erosi lokakuussa 2022, vaikka seuraajaa ei ollut nimetty.
Libanonin pääministeri oli Saad Hariri (vuosina 2016–2020), hänen jälkeensä lyhyen aikaa Hassan Diab ja Mustapha Adib, ja syykuusta 2021 Najib Mikati.
Libanonin parlamentin puhemies on Nabih Berri (vuodesta 1992 lähtien).
Libanonin parlamentti on yksikamarinen kansalliskokous, Majlis al-Nuwab. Sen 128 edustajaa valitaan nelivuotiskausille väestöryhmien kiintiöiden mukaan suoralla vaalilla. Kansalliskokous valitsee presidentin kuudeksi vuodeksi. Presidentti neuvottelee pääministerin nimityksestä kansalliskokouksen kanssa. Pääministeri valitsee ministerit keskustellen presidentin ja kansalliskokouksen kanssa.
Libanonin puolueet ja poliittiset liittoutumat
Libanonin politiikassa ryhmittymät ovat usein henkilöityneet voimakkaasti, vaikutusvaltaiset perheet käyttävät suurta valtaa ja puolueet ovat jakautuneet uskonnollisten ryhmien mukaan ja muodostavat valtapoliittisista syistä erilaisia ja vaihtuvia liittoutumia. Keskeisimmät poliittiset ryhmät ja toimijat ovat seuraavat:
Vaikutusvaltaisin ja voimakkain poliittinen ryhmä Libanonissa on šiialainen Hizbollah, jonka perusti vuonna 1982 Iranin vallankumouskaarti. Hizbollahilla on hyvin läheiset kytkökset Iraniin ja Syyrian Bashar al-Assadin hallintoon, jonka puolella se on taistellut Syyrian sisällissodassa. Yhdysvallat luokittelee Hizbollahin terroristijärjestöksi. Hizbollahin johtaja on Hassan Nasrallah.
Toinen shialainen puolue Amal taisteli Hizbollahia vastaan Syyrian sisällissodassa, mutta sodan jälkeen se on ollut Hizbollahin hyvin läheinen liittolainen. Myös Amalilla on vahva kytkös Syyrian al-Assadin hallintoon. Amalin johtaja on Libanonin parlamentin puhemiehenä vuodesta 1992 toiminut Nabih Berri.
Vapaa Isänmaallinen liike (FPM, Free Patriotic Movement) on Michel Aounin perustama suurin kristittyjen poliittinen ryhmä. FPM:n johdossa on Aounin vävy Gebran Bassil ja FPM on liittoutunut Hizbollahin kanssa. Vuonna 2016 tehdyn sopimuksen avulla Aounista tuli presidentti ja al-Harirista pääministeri.
Kateab eli falangistit on myös Hizbollahia vastustava kristittyjen poliittinen liike, jonka johdossa on Sami Gemayel, joka seurasi murhattua veljeään Pierre Gemayelia ja isäänsä Libanonin entistä presidenttiä Amine Gemayelia (presidenttinä vuosina 1982–1988).
Marada on kristittyjen poliittinen ryhmä, joka on Hizbollahin ja Syyrian läheinen liittolainen. Sitä johtaa Suleiman Franjieh, joka on Syyrian presidentti Bashar al-Assadin henkilökohtainen ystävä ja hänen isoisänsä Suleiman Franjieh senior oli Libanonin presidentti vuosina 1970–1976.
Edistyksellinen sosialistipuolue (PSP Progressive Socialist Party) on Walid Jumblattin johtama Libanonin druusi-vähemmistön keskeinen poliittinen edustaja. Walid Jumblatt on perinyt asemansa murhatulta isältään Kamal Jumblattilta.
Suurimmat puolueet ovat muodostaneet liittoutumia. Maaliskuun 8. päivän koalitio (The 8 March Coalition) on Syyria-mielinen ryhmittymä ja sen merkittävimmät jäsenet ovat shialaiset puolueet Hizbollah ja Amal sekä niiden kanssa liittoutuneet kristittyjen FPM ja pieni Marada.
Maaliskuun 14. päivän koalitio (The 14 March Coalition) on ideologialtaan länsimielinen ja syyrialaisvastainen ryhmä. Sen merkittävimmät jäsenet ovat sunnilainen FM sekä kristittyjen FL ja Kateab.
Hallinnollinen aluejako
thumb|250px|Libanonin kuusi vanhaa hallintoaluetta. Libanon jakautuu kahdeksaan aluehallintoalueeseen (mohafazah). Hallintoalueista pienin, Beirutin alue, kattaa vajaat 20 neliökilometriä eli käytännössä pääkaupunki Beirutin, joka on myös oma piirikuntansa. Se on maan taloudellisen, poliittisen, kulttuurillisen ja sosiaalisen toiminnan keskus. Kaksi hallintoaluetta, Aakar ja Baalbek-Hermel on perustettu myöhemmin kuin muut, eikä niitä käytetty vielä vaalipiireinä vuoden 2009 vaaleissa. Numerot viittaavat viereiseen karttaan, pääkaupunki suluissa.
Talous
Libanonin talous on palveluorientoitunut, sillä palvelusektori tuottaa 79,4 prosenttia bruttokansantuotteesta. Vuosien 1975–1990 sisällissota vahingoitti talouden infrastruktuuria pahasti, mutta jälleenrakennus on ollut voimakasta. Viime vuosien vakaa tilanne on saanut turismin ja pankkitoiminnan kukoistamaan, ja jopa ankeana talousvuonna 2009 Libanonin kansantalous koki 9 prosentin nousun.
Vuonna 2016 Libanonissa vieraili 1,69 miljoonaa turistia.
Merkittävimmät vientituotteet ovat jalokivet, metallituotteet, hedelmät, tupakka, tekstiilit ja erilaiset kulutustavarat. Suuri osa viennistä suuntautuu Syyriaan, Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin, Saudi-Arabiaan ja Turkkiin.
Libanonin rikkain mies on entinen pääministeri Najib Mikati, jonka omaisuuden arvoksi arvioidaan 2,5 miljardia dollaria, joten hän kuuluu maailman 1000 rikkaimman ihmisen joukkoon. Libanonin toiseksi rikkain on hänen veljensä. Suurliikemies ja sunni-poliitikko Najib Mikatia epäiltiin lokakuussa 2019 korruptiosta ja taloudellisista väärinkäytöksistä.
Väestö
thumb|left|250px|Kirkko ja moskeija vierekkäin Beirutissa. Libanonin 5,9 miljoonan hengen väestö koostuu monista etnisistä ja uskonnollisista ryhmistä. Ryhmien välisten jännitteiden ja konfliktien takia väestönlaskentaa ei ole pidetty vuoden 1932 jälkeen. Väestönlaskenta osoittaisi muun kuin kristityn väestön osuuden merkittävää kasvamista, mikä aiheuttaisi vaatimuksia myös poliittisiin myönnytyksiin eniten väkilukuaan kasvattaville ryhmille. Kovin tarkkaa tietoa väestön koostumuksesta ei siis ole.
Libanonin väestö puhuu äidinkielenään valtaosin arabiaa. Osa arabiankielisistä libanonilaista, etenkin kristityistä, katsoo kuitenkin olevansa etnisesti pikemmin arabivalloitusta edeltäneiden kulttuurien (foinikialaiset, aramealaiset, kanaanilaiset) jälkeläisiä kuin arabeja. Kielellisiä vähemmistöjä ovat muun muassa kurdit, armenialaiset ja persialaiset, jotka kuitenkin yhteensä ovat alle neljä prosenttia väestöstä.
Kansalaisten arvioitu jakauma on 32 % kristittyjä, 68 % muslimeita (32 % sunnilaisia, 31 % šiialaisia ja pieni määrä muita suuntauksia). Kaikkiaan 18 uskonnollista ryhmää on saanut Libanonin perustuslaissa virallisen aseman.
Syksyllä 2022 Libanoniin levisi kolera, ilmeisesti naapurimaa Syyriasta. Talouden romahdus on johtanut vesi-infrasturktuurin ja terveydenhuollon huonoon tilaan.
YK:n vuosituhattavoitteista kolmea pidettiin vuoden 2010 arvion mukaan todennäköisenä ja yhtä mahdollisena tavoittaa. Todennäköisiä ovat tavoitteet ulottaa peruskoulutus kaikille, edistää sukupuolten välistä tasa-arvoa ja parantaa naisten asemaa ja parantaa odottavien äitien terveyttä. Mahdollinen tavoite on vähentää lapsikuolleisuutta. Sen sijaan köyhyyteen, tarttuviin tauteihin ja ympäristöön liittyvistä tavoitteista ei ole tarpeeksi tietoa niiden saavuttamisen arvioimiseksi.
Kulttuuri
Libanonin monien uskontojen takia uskonnollisista juhlapäivistä on koetettu mukauttaa kansallisia juhlapäiviä. Armeijan vuosipäivä on merkittävä juhla. Libanonin lipussa kuvattu libanoninsetri kertoo maan muinaisaikaisesta vientituotteesta, punaiset juovat kertovat libanonilaisten vuosisatojen aikana vuodattamasta verestä.
Libanonin ruoka on tyypiltään välimerellistä. Pitaleivät ja hummus ovat oleellisia ainesosia. Myös riisiä ja pastaa syödään paljon. Punainen liha ja kana ovat tavallisia, mutta ne syödään yleensä muun ruoan seassa, ei pihveinä tai leikkeinä. Islamin vaikutuksen takia sianliha on harvinaista.
Kristityt ja kaupunkien muslimit käyttävät länsimaisia vaatteita. Maaseudun muslimikylissä näkee vielä naisilla perinteisiä Chador-huiveja ja värikkäitä hameita ja miehillä perinteisiä pussihousuja. Yhteiskuntaluokka määräytyy varallisuuden, ei syntyperän mukaan. Koulutusta arvostetaan ja varakkaat ihmiset pyrkivät saamaan lapsensa hyviin kouluihin. Arabiankielen korostus paljastaa ihmisen syntyperän, ja huolellinen ääntämys on tavoiteltava asia.
Libanonilaisen kirjailijan Kahlil Gibranin teoksia on käännetty yli 20 kielelle.
Urheilu
Libanon on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1948 alkaen, sekä kesä- että talvikisoihin. Se on saanut yhteensä neljä mitalia: kolme painista ja yhden painonnostosta.
FS Bruix (1894)
Bruix oli 1890-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Amiral Charner -luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 9. marraskuuta 1891. Alus laskettiin vesille 2. elokuuta 1894 ja se otettiin palvelukseen 1. joulukuuta 1896.
Palvelus
Koeajojen päätyttyä vuonna 1895 alus sijoitettiin Karibialle ja edelleen Kauko-Itään. Ensimmäisen maailmansodan alettua alus lähetettiin yhdessä Surprisen kanssa Afrikkaan valtaamaan Saksan hallinnassa ollut Kamerun. Vuonna 1916 alus osallistui Välimeren operaatioihin ja erityisesti Noemvrianan sulkuun.
Ohtimuslammi
Ohtimuslammi on Pirkanmaalla Virroilla Kotalahtin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Turun yliopistollinen keskussairaala
thumb|Tyks [[A-sairaala (1934–1937). Arkkitehdit Jussi Paatela ja Uno Ullberg.]] Turun yliopistollinen keskussairaala (lyhenne Tyks,, lyh. Åucs) on yksi Suomen viidestä yliopistollisesta sairaalasta. Sairaalan toiminnasta valtaosa on keskittynyt Turussa sijaitsevaan kantasairaalaan, jonka sairaaloita ovat Majakkasairaala, A-sairaala, U-sairaala ja T-sairaala sekä Tyksin kirurgiseen sairaalaan. Hallinnollisesti Turun yliopistolliseen keskussairaalaan on lisäksi yhdistetty Varsinais-Suomen hyvinvointialue. aluesairaalat: Raision sairaala, Vakka-Suomen aluesairaala, Salon aluesairaala, Loimaan aluesairaala ja Turunmaan sairaala, jotka nykyisin toimivat lähisairaaloina, samoin psykiatriset hoitolaitokset: Halikon sairaala, Uudenkaupungin sairaala ja Varhan psykiatrian yksiköt. Sairaanhoitopiirissä on eriytetty Tyksin ulkopuolelle Tyks Akuutti eli Ensihoidon ja päivystyksen liikelaitos, sairaala-apteekki, tekniikan ja huollon palvelut sekä hallintokeskus.
Historia
Vuonna 1938 vihittiin käyttöön 350-paikkainen Turun uusi Lääninsairaala, eli nykyinen Tyksin A-sairaala.
Lääninsairaala muuttui vuonna 1946 Yliopistolliseksi opetussairaalaksi, ja vuonna 1958 siitä tuli Turun yliopistollinen keskussairaala. Vuonna 1968 valmistui U-sairaala, jonka nimi viittasi "uuteen sairaalaan". Paimion sairaala liitettiin Tyksiin vuonna 1987.
Vuonna 2022 Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri on lakkautettu 31.12.2022 ja sen toiminnot on sulautettu osaksi Varsinais-Suomen hyvinvointialuetta.
Tyksin sairaalarakenteen kehitys osana Varsinais-Suomen hyvinvointialuetta sekä Entistä VSSHP:ttä
Raision aluesairaala liitettiin hallinnollisesti Tyksiin vuonna 2003 ja Turun kaupungin kirurginen sairaala vuonna 2004. Aluesairaaloiden yhdistäminen osaksi Tyksin hoitolinja-organisaatiota sai jatkoa vuonna 2015, kun Loimaan, Salon ja Vakka-Suomen aluesairaalat yhdistettiin yliopistolliseen sairaalaan. Turunmaan sairaala yhdistettiin Tyksiin vuonna 2020. Sairaanhoito lopetettiin sekä Raision sairaalassa että Paimion sairaalassa vuonna 2015. Entinen Sairaanhoitopiiri luovutti Alvar Aallon suunnitteleman Paimion sairaalan rakennuskokonaisuuden vastikkeetta Paimion Parantola -säätiölle vuonna 2020. Säätiössä päätösvaltaa käyttävät Suomen valtio, Alvar Aalto Säätiö sekä Paimion ja Turun kaupungit.
Sairaanhoitopiirin psykiatrian tulosalue perustettiin vuonna 2006 yhdistämällä Tyksin psykiatrian yksiköt ja Uudenkaupungin ja Halikon psykiatriset sairaalat. Turun kaupungin psykiatrinen toiminta liitettiin psykiatrian tulosalueeseen 1.5.2017 lukien. Vuoden 2018 alusta koko psykiatrian tulosalue liitettiin Tyksiin. Sairaanhoitopiirin suunnitelmissa on keskittää psykiatrista hoitoa yliopistosairaalan välittömään läheisyyteen ns. Mikron tontille rakennettavaan uudisrakennukseen. Voimassa olevan investointisuunnitelman mukaan kustannusarvioltaan 60 milj. euron ja kerrospinta-alaltaan 20 000 neliön rakennuksen rakentaminen alkaisi vuonna 2022.
Uuden T-sairaalan rakentamishanke alkoi 2000-luvun alussa. Hankkeen tarkoituksena on ollut rakentaa korvaavat tilat elinkaarensa lopussa olevalle U-sairaalalle ja rakentaa tilat, joiden tilaratkaisut tukevat nykyaikasta sairaanhoitoa ja ovat käyttökelpoiset myös pitkälle tulevaisuudessa. T-sairaala nimi tulee sanasta "tulevaisuus". T-sairaalan rakentamisen 1. vaihe, jonka hankintameno, sisältäen rakentamisen, laitehankinnat ja kalusteet, oli 51 milj. euroa, valmistui vuonna 2003. T1-sairaalan kerrospinta-ala on 21 600 neliömetriä. T2-sairaalan rakentaminen aloitettiin vuonna 2007 ja se valmistui vuonna 2012. Kokonaishankintamenoksi muodostui 250 milj. euroa ja rakennuksessa on kerrospinta-alaa 83 000 neliömetriä. T3-sairaalan rakentaminen alkoi vuonna 2015 ja rakennuksen on määrä valmistua vuonna 2021. Rakennus sijoittuu junaradan ja Helsingin valtatien päälle rakennetulle kannelle. Sen kokonaiskustannusarvio on 211 milj. euroa ja kerrospinta-ala 55 000 neliömetriä. T3-sairaalalle on annettu nimeksi Majakkasairaala. T-sairaalahankkeen hankintamenoiksi yhteensä on muodostumassa arviolta 512 milj. euroa. Kerrosneliöitä koko T-sairaalassa tulee olemaan 159 600 neliömetriä.
Hankkeen valmistuttua vuonna 2021 on tarkoitus siirtää U-sairaalassa vielä olevat sairaanhoitotoiminnot (lastentaudit, naistentaudit, korva-, nenä- ja kurkkutaudit, suu- ja leukasairaudet) T3-sairaalaan. Sairaanhoitopiiri haluaisi purkaa vanhan U-sairaalarakennuksen. Kun valtioneuvoston päätöksellä vuonna 2010 Tyksin sairaalamäki määriteltiin yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä, tuli myös U-sairaala suojelun piiriin. Turun kaupunginvaltuusto kuitenkin hyväksyi kesäkuussa 2015 U-sairaalan alueen kaavamuutoksen, jossa U-sairaala jäi ilman suojelumerkintää. Museovirasto ei valittanut päätöksestä, joten päätös sai lainvoiman. U-sairaalan purkamiselle ei uudessa tilanteessa ole suojelullisia esteitä. Jos vanha sairaala saneerattaisiin esimerkiksi toimistokäyttöön, vain rakennuksen betonirunko voitaisiin hyödyntää. Tyksin vuonna 1938 valmistunut A-sairaala on edelleen käyttökelpoinen sairaanhoitotoiminnassa. Rakennukselle on tehty mittava peruskorjaus vuosina 2013–2019.
Tyksin organisaatio ja toiminta
T2-sairaalan valmistuttua Tyksissä otettiin vuoden 2013 alusta käyttöön uusi hoitolinjoihin perustuva organisaatio entisen erikoisaloihin perustuneen organisaation sijasta. Tyksin organisaation hoitolinjat eli toimialueet ovat seuraavat:
Eri toimialueiden toimintaa on esitelty sairaanhoitopiirin internet-sivuilla. Toimialueiden ja samalla Tyksin toimintaan voi tutustua klikkaamalla yllä toimialueiden aktiivisia linkkejä. Tyksillä on sairaalajohtaja ja sairaalaylihoitaja. Hallinnon tukipalveluista huolehtii piirin hallintokeskus. Toimialueiden toimintaa johtavat toimialuejohtaja ja ylihoitaja.
Henkilökunta
Henkilökuntaa Tyksissä on 5 608, josta 957 on lääkäreitä, 277 akateemista tutkimus- ja hoitohenkilöä, 4 248 hoitajaa sekä 141 hallinto- ja huoltohenkilöä (vuoden 2018 lopun tilanne).
Talouslukuja
Tyksin toimintakulut olivat 736,4 milj. euroa vuonna 2020 ja kokonaiskulut sisältäen poistot ja rahoituskulut 749,5 milj. euroa. Toimintatuotot olivat 751,1 milj. euroa. Toimintatuotoista 529,6 milj. euroa (70,5 %) oli myyntituottoja jäsenkunnilta ja 67,1 milj. euroa ulkokunnilta sairaanhoitopalvelujen myynnistä. Muita myyntituottoja kertyi 87,1 milj. euroa ja muita tuottoja 43,1 milj. euroa. Potilasmaksutulot olivat 24,2 milj. euroa (3,2 %).
Suoritteet
Vuonna 2020 Turun yliopistollisen keskussairaalaan toimintaan kuuluvia avohoitokäyntejä kirjattiin 1 072 340, hoitopäiviä 271 450 ja hoitojaksoja 59 721. Keskimääräinen hoitoaika oli somaattisessa hoidossa 3,4 vuorokautta ja psykiatrisessa hoidossa 23,3 vuorokautta. Sairaalan palveluita käytti 186 072 eri henkilöä vuonna 2020. (Tiedot sairaanhoitopiirin vuoden 2020 tilinpäätöksestä.)
Jari Kurri -palkinto
Jari Kurri -palkinto on jääkiekon SM-liigan vuosittain myöntämä tunnustuspalkinto pelaajalle, jonka katsotaan näkyvimpänä johtohahmona vieneen joukkuettaan kauden tärkeimpään tavoitteeseen pudotuspeleissä. Ensimmäisen kerran se myönnettiin kaudella 1993–1994. Palkinto on nimetty erityisesti NHL:n pudotuspeleissä ansioituneen hyökkääjä Jari Kurrin mukaan. Maalivahti Niklas Bäckström on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa palkinnon kahdesti voittanut pelaaja. Maalivahdit Pekka Tuokkola ja Sinuhe Wallinheimo ovat ensimmäiset ja toistaiseksi ainoat, joille palkinto on myönnetty jaetusti. Jussi Tarvainen oli puolestaan ainoa pelaaja, joka ei ollut Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa.
Vuodesta 2007 alkaen palkinto on jaettu jäällä mestaruuden ratkaisevan finaaliottelun päätyttyä. Mallia on otettu siitä, että NHL:ssä vastaavanlainen, pudotuspelien parhaan pelaajan saama palkinto Conn Smythe Trophy jaetaan jäällä Stanley Cup -mestaruuden ratkettua.
Kaudella 2019–2020 palkintoa ei jaettu, koska pudotuspelit jäivät pelaamatta koronaviruksen vuoksi.
Sammakkajärvi
Sammakkajärvi eli Sammakkojärvi on Pirkanmaalla Punkalaitumella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 30,4 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee muutama suo-oja ja pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 2,9 kilometriä pitkä laskuoja Sammaljokeen. Laskuoja virtaa suuren tekolammen läpi ennen yhtymistään Sammaljokeen.
Järven rantaviiva on 4,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven eteläpäässä on metsäistä suota. Loma-asuntoja on muutamissa kohdin ja koilliskulmassa on maatila ja peltoja. Sinne johtaa tie Sammaljoen kylän suunnalta. Järvi sijaitsee Punkalaitumen ja Sastamalan rajalla niin, että suurin osa järvestä kuuluu Punkalaitumen alueelle.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Sammakajärvi".
Robert Maras
Robert Maras (s. 20. lokakuuta 1978 Freiburg im Breisgau) on saksalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Irja Maliniemi
Irja Linnea Julie Maliniemi, vuoteen 1932 Lindström (26. lokakuuta 1902 – 2. maaliskuuta 1967 Helsinki ) oli suomalainen filosofian tohtori, lehtori ja kielten ja kirjallisuuden tutkija.
Robert Maras
Sentterinä pelannut Maras edusti urallaan saksalaisia, espanjalaisia ja kreikkalaisia seurajoukkueita pelaten muun muassa Euroliigaa. Hän voitti ALBA Berlinissä Saksan mestaruuden vuosina 1999 ja 2000 sekä Saksan cup-mestaruuden vuonna 1999. Kolmannen Saksan mestaruutensa Maras voitti Skyliners Frankfurtissa vuonna 2004.
Maras pelasi myös Saksan miesten maajoukkueessa, jossa hän voitti MM-pronssia Yhdysvalloissa 2002 ja EM-hopeaa Serbia ja Montenegrossa 2005. Hän edusti Saksaa myös vuoden 2003 EM-kilpailuissa.
Irja Maliniemi
Maliniemi toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon saksan ja ranskan vanhempana lehtorina 1932–1945 ja yliopettajana 1945–1967. Hän oli myös saksan kielen opettajana Helsingin yliopistossa 1940–1967.
Maliniemi oli naimisissa vuodesta 1932 Helsingin yliopiston kirkkohistorian professori Aarno Maliniemen kanssa. Irja Maliniemen sisar oli taidehistorian dosentti ja Ateneumin intendentti, professori Aune Lindström.
Maliniemi oli myös näyttelijänä elokuvissa Rautakylän vanha parooni (1923) ja Myrskyluodon kalastaja (1924).
Lailujärvi
Lailujärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Sammaljoella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 50 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia, sillä se sijaitsee suon keskellä. Järven luusua lähtee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,6 kilometriä pitkä Kravi.
Järven rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja ranta on metsäistä suota, joka on syntynyt järven umpeenkasvun seurauksena. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda tietä.