cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gastrointestinaalinen stroomakasvain
Gastrointestinaalinen stroomakasvain eli GIST on maha-suolikanavan tukirakenteista syntynyt hyvän- tai pahanlaatuinen kasvain, pehmytkudossarkooma. Pahanlaatuinen GIST kattaa enintään kolme prosenttia kaikista maha-suolikanavan syövistä. Tyypillisimmin kasvain esiintyy mahalaukussa. Se kuitenkin saattaa ilmaantua mihin tahansa ruoansulatuskanavan alueelle. Varsinkin ohutsuoli on myös yleinen sijainti. Vuosittain ilmaantuvista gastrointestinaalisista stroomakasvaimista 20–30 % on pahanlaatuisia. Suomessa todetaan joka vuosi arvioidusti 10–30 pahanlaatuista tapausta.
Sairaudesta käytetään usein nimitystä GIST-kasvain, vaikka t-kirjain sen nimessä jo viittaa tuumoriin.
GIST on usein varhaisessa vaiheessa oireeton ja löytyy sattumalta. Myöhemmin saattaa esiintyä esimerkiksi vatsakipua, pahoinvointia ja anemiaa. Tapauksissa, joissa kasvainta ei voida kokonaan poistaa leikkauksella, on imatinibi havaittu tehokkaaksi lääkkeeksi. Kasvain saattaa aiheuttaa ruoansulatuskanavan verenvuotoa. Pahanlaatuisen GIST:n tyypillisiä etäpesäkkeiden kohteita ovat maksa ja vatsakalvo; imusolmukkeisiin ja keuhkoihin se leviää harvoin.
Sairastuneiden mediaani-ikä on ollut 60 vuotta, mutta kasvaimia esiintyy myös nuorilla aikuisilla. Miehet sairastuvat hieman naisia useammin. Useissa tapauksissa mahassa sijaitsevan GIST:n ennuste on parempi kuin suolistossa olevan.
Andrea Amati
pienoiskuva| Tämä viulu, joka on nyt [[Metropolitan Museum of Art|Metropolitanin taidemuseossa, on saattanut sisältyä osana Espanjan Philip II: n ja Valoisin Elisabethiin väliseen avioliittosopimukseen vuonna 1559, mikä tekisi siitä yhden varhaisimmista tunnetuista viuluista. ]] Andrea Amati (n. 1505 - 1577) oli viulunrakentaja Cremonasta Italiasta. Amatia pidetään ensimmäisen nykyaikaisen viulun kaltaisen soittimen rakentajana.
Useat hänen rakentamansa soittimet ovat säilyneet nykypäivään, ja jotkut niistä ovat yhä soittokuntoisia. Monet säilyneet soittimet olivat Ranskan Kaarle IX:lle 1564 toimitettujen soitinten joukossa.
Roger Hargrave'n elämäkerran mukaan Amati on yksi ehdokas henkilöistä, joita pidetään viulun keksijänä. Kaksi muuta ehdokasta, jotka hän nimesi elämäkerrassaan, olivat Fussen, joka on syntynyt nykyisen Saksan alueella, ja Brescian Gasparo 'da Salo.
Viulun kaltaisissa soittimissa, jotka olivat olemassa, kun Amati aloitti uransa, oli vain kolme kieltä. Amatia pidetään ensimmäisen neljäkielisen viulun keksijänä. Amatin ensimmäiset viulut olivat pienempiä kuin nykyaikaiset viulut.
Andrea Amatin kaksi poikaa, Antonio Amati ja Girolamo Amati olivat myös ammattitaitoisia viulunvalmistajia, kuten myös hänen pojanpoikansa Nicolò Amati, jolla oli yli tusina arvostettua oppilasta, kuten Antonio Stradivari ja Andrea Guarneri.
Vaaleanpunaisen pantterin poika
Vaaleanpunaisen pantterin poika on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Blake Edwardsin ohjaama elokuva.
Tämä oli Blake Edwardsin viimeinen 'Vaaleanpunainen pantteri'-elokuvaohjaus.
Lennart Strandberg
Hans Lennart Olofsson Strandberg  (23. maaliskuuta 1915 Malmö – 23. joulukuuta 1989 Ystad) oli ruotsalainen pikajuoksija, joka oli Ruotsin paras niin 100 kuin 200 metrillä yli 10 vuoden ajan, ja hänen Ruotsin 100 metrin ennätyksensä kesti peräti 37 vuoden ajan.
Lennart Strandberg saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa vuonna 1934 niin 100:lla kuin 200 metrillä. Lisäksi hän oli mukana seuransa Malmö AI:n voitokkaassa pikaviestijoukkueessa. Tästä alkoi menestyksekäs urheilu-ura pikajuoksijana, sillä hän saavutti kaikkiaan 39 Ruotsin mestaruutta, kuusi Ruotsin mestaruushopeaa ja neljä Ruotsin mestaruuspronssia mukaan lukien seurassaan saavuttamat viestimitalit.
Vuoden 1936 olympialaisissa Berliinissä Strandberg eteni 100 metrillä loppukilpailuun sijoittuen Jesse Owensin voittamalla matkalla kuudenneksi. Samana vuonna 26. syyskuuta hän teki uuden Euroopan ennätyksen 10,3. Vuonna 1938 hän saavutti Pariisin EM-kisoissa henkilökohtaisen pronssin ajalla 10,6 Hollannin Martinus Osendarpin voittaessa. Lisäksi hän oli ankkuroimassa Ruotsin 4 x 100 metrin pikaviestijoukkueen hopealle ajalla 41,1 yhdessä Gösta Klemmingin, Åke Stenqvistin ja Lennart Lindgrenin kanssa.
Strandberg jatkoi edelleen uraansa, vaikka syksyllä 1939 käynnistynyt Toinen maailmansota lopetti kansainväliset suurkilpailut, kuten vuosien 1940 ja 1944 olympialaiset. Jäljellä jäi kansalliset kilpailut ja muutamia maaotteluita. Hän saavutti vielä vuonna 1945 henkilökohtaiset mestaruudet 100 ja 200 metrillä. Viimeisen 100 metrin Ruotsin mestaruuden hän saavutti vuonna 1947. Hän oli voittamassa vielä 1952 seuransa Malmön AI:n riveissä pikaviestimestaruuden.
Strandbergin saavuttamat Ruotsin ennätykset:
Pisimpään kestänyt 100 metrin ennätys 10,3 syyskuulta 1936 kesti peräti 37 vuotta ennen kuin Thorsten Johansson vuonna 1972 ja Christer Garpenborg seuraavana vuonna sivusivat ennätystä. Elokuussa 1973 Garpenborg sitten rikkoi ennätyksen ja paransi aikaan 10,2.
Hänet nimettiin yleisurheilusaavutustensa johdosta jo vuonna 1935 yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 83.
Urheilu-uransa jälkeen Strandberg toimi urheilutoimittajana.
Kultakääpä
Kultakääpä kasvattaa yksivuotisen, pienikokoisen ja pehmeän pileaattisen itiöemän. Kultakäävän tunnistaa erityisesti väristä, sillä sen yläpinta on nuorena puhtaan vaalean keltainen ja pillipinta kirkkaan rikinkeltainen. Vanhemmiten (ja kuivuessa) lakin yläpinta harmaantuu, kolhiintuneet kohdat ja pillit saavat vihertävää sävyä. Pillit ovat tasasuisia ja niitä 3–4 millimetrillä. Malto on valkoista tai harmahtavaa, kuivana haurasta. Kultakäävän tuoksu on heikko ja miellyttävä, maku taas hapahko.
Aitosiilikkäät
Aitosiilikkäät (Arctiinae) on yksi kolmesta siilikkäiden (Arctiidae) alaheimosta. Aitosiilikkäistä on Suomesta löydetty ensimmäisenä maailmassa pohjansiilikäs (Acerbia alpina), jonka kuvasi italialainen Giuseppe Acerbi Enontekiöltä vuonna 1799. Pohjansiilikästä ja muita siilikäslajeja on tutkinut mm. suomalainen Olavi Sotavalta (1918–1991), joka on uudistanut myös siilikäslajien nimistöä. Tunnettuihin lajeihin kuuluu myös isosiilikäs (Arctia caja), jonka siipien kärkiväli on 43–70 mm.
Piirteitä
Alaheimon perhoset ovat usein tuuhean karvaisia, rotevatekoisia ja kookkaita. Lajit ovat tyypillisesti mustan, keltaisen ja punaisen kirjavia ja takaruumis on poikkijuovainen. Räikeän värityksen tarkoitus on varoittaa perhosen myrkyllisyydestä. Yhdistävänä tuntomerkkinä takasiiven siipisuonten Sc ja R tyvi on paksuuntunut. Koiraiden takasiivissä on lisäksi pitkä frenulum.
Aitosiilikkäiden toukat ovat tuuhean karvaisia, joskus myrkkypiikeillä varustettuja ja elävät yleensä monilla eri ravintokasveilla. Monien keväthangilla näkemä karvainen toukka on erään aitosiilikkään, ruostesiiven (Phragmatobia fuliginosa), täysikasvuinen toukka, joka etsii koteloitumispaikkaa.
Maailmassa aitosiilikäslajeja on ainakin 4 400. Niitä tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta ja kaikenlaisissa ympäristöissä puuttomalta tundralta reheviin sademetsiin, mutta lajimäärä on suurin trooppisessa Amerikassa. Lajeista noin 210 tavataan palearktisella alueella ja Euroopassa viitisenkymmentä. Suomesta lajeja on tavattu 21, joskin osa vain satunnaisina harhailijoina.
Suomessa tavatut lajit
Suomessa tavatut aitosiilikäslajit taksonomisessa järjestyksessä. Harhailijoiksi merkityillä lajeilla ei ole Suomessa vakituista kantaa.
Super-Suikkis
Super-Suikkis oli jatkoa vuonna 1967 perustetulle pienemmälle Suikkis-kokoonpanolle. Super-Suikkis ja Bestsellers Orchestra olivat kokoonpanoltaan noin kymmenjäsenisiä ja sisälsivät myös puhallinsektion. Ohjelmistona oli cover-versioita vastaavanlaisella kokoonpanolla esiintyneiden kansainvälisten esikuvien musiikista, kuten Blood, Sweat & Tears, Chicago ja monet soul-laulajat.
Vuodenvaihteessa 1972–1973 Super-Suikkiksessa soittivat trumpetisti ja sovittaja Jääskän lisäksi Irma Risku (trumpetti), Veli-Matti Vaivila, Jukka Hirvonen ja Martti Jalava (saksofonit), Mikko Jääskä (kitara), Heikki Hyvönen (sähköurut), Paavo Sillanpää (basso), Juhani Kaukosalo (rummut), Peppi Seraidaris (lyömäsoittimet) sekä Jorma Heikkilä (laulu). Toisinaan laulusolistina toimi Suikki Jääskän vaimo Raya eli Raija Jääskä.
Helsingin Sanomien Julius Heikkilä kirjoitti maaliskuussa 1973 Suikkiksen erikoisen pukeutumisen tuovan mieleen jazz-eksentrikko Sun Ran, mutta musiikin olevan helposti popiksi tunnistettavaa, etupäässä cover-versioita muiden kappaleista. Tuolloin ohjelmistossa oli erityisen monta afrorock-yhtye Osibisan kappaletta.
Super-Suikkiksen ja Bestsellers Orchestran eri puolille Suomea hajaantuneita entisiä muusikoita kokoontui syksyllä 2010 Seinäjoelle yhtä konserttia varten. Heistä kuusi päätti jatkaa vakituisemminkin nimellä Soulful of Blues with Soul Sisters and Downtown Horns (SOB).
Super-Suikkiksen musiikkia kuullaan Sibelius-akatemian rytmimusiikin tutkimusyksikön vuonna 2009 julkaisemalla kokoelma-albumilla Lakeuden tango ja Bothnia Punk.
Maskeeraaja
Maskeeraaja eli naamioija eli naamioitsija tuottaa maskeerauspalveluja erilaisiin elokuvan, television, teatterin, oopperan ja baletin tuotantoprojekteihin. Maskeeraaja voi työskennellä myös mainos-, muoti- ja lehtikuvauksissa sekä muoti- ja hiusnäytöksissä. Maskeerauksen tavoitteena on saada esiintyjät näyttämään halutulta käytettävässä valaistuksessa ja käytettävällä kameralla kuvattuna. Esimerkiksi uutistenlukijaa täytyy maskeerata, jotta iho tallentuisi kameralle luonnollisen värisenä voimakkaassa valaistuksessa. Toisaalta vaikkapa teatterissa voidaan esiintyjää muokata mitä luonnottomamman näköiseksi roolin mukaan.
Koulutus
Maskeerauskoulutusta järjestävät Suomessa yksityiset koulut ja ammattioppilaitokset. Pohjakoulutuksena voi olla kosmetologin tai parturi-kampaajan tutkinto, mutta se ei ole välttämätön. Suomessa voi myös suorittaa teatterialan ammattitutkinnon maskeerauksen suuntautumisvaihtoehdon. Maskeeraajan työ edellyttää taiteellista näkemystä, muototajua, värisilmää, kätevyyttä ja pikkutarkkuutta sekä estetiikan ja kulttuurin tulkintataitoa.
Alan suomalainen yhdistys Suomen maskeeraajat ry perustettiin 1989. Yhdistys järjestää vuosittain maskeerauksen SM-kilpailut ja koulutusta noin 65 jäsenelleen.
God Defend New Zealand
God Defend New Zealand (”Jumala varjelkoon Uutta-Seelantia”) on toinen Uuden-Seelannin kansallislauluista. Toinen maan kansallislaulu on Ison-Britannian ja Kansainyhteisön kansallislaulu ”God Save the Queen”. Vaikka kummankin kansallislaulun status on yhtäläinen, ”God Defend New Zealand” on Uudessa-Seelannissa yleisesti tunnetumpi.
Historia
350px|thumb|vasen|Laulun sanoittanut [[Thomas Bracken.]] 220px|thumb|John Joseph Woodsin laululle tekemät nuotit. Laulun ”God Defend New Zealand” sanoitti uusiseelantilainen runoilija Thomas Bracken 1870-luvulla. Runon säveltämiseksi julistettiin 1876 kilpailu, jonka pääpalkintona oli kymmenen brittiläistä guineaa, eli nykyrahassa noin 1 500 dollaria. Voittajan päättivät melbournelaiset muusikot Alberto Zelman, Julius Siede ja Thomas Zeplin. Kilpailun voitti lawrencelainen katolilaisen koulun rehtori John Joseph Woods. Laulun esitti ensimmäisen kerran Lydia Howarde Burlesque joulupäivänä 1876 dunediniläisessä Queen’s Theatressa. Laulun nuotit julkaistiin helmikuussa 1878. Saman vuoden lokakuussa Thomas Henry Smith julkaisi otagolaisessa sanomalehdessä maorinkieliset sanat laululle nimellä Aotearoa.
1930-luvulla maan posti- ja telegrafilaitoksen pääinsinööri James McDermott alkoi lobata ”God Defend New Zealandin” nostamista viralliseksi kansallislauluksi. Taakseen hän sai sisäministeri Joseph Heenanin. Maan 100-vuotisjuhlien lähestyessä vuonna 1938 juhlaneuvosto suositteli hallitukselle laulun käyttöönottoa kansallislauluna. Laulu virallistettiinkin vuonna 1940, ja valtio sai haltuunsa tekijänoikeudet laulun sävelmään ja sanoihin. Laululla ei kuitenkaan ollut vielä kansallislaulun asemaa.
Tuki laulun nostamiselle kansallislauluksi nousi urheilun kasvaneen suosion myötä toisen maailmansodan aikana. ”God Defend New Zealandia” laulettiin esimerkiksi Kansainyhteisön kisoissa, mutta olympialaisissa sai esittää vain virallisen kansallislaulun, joka Uudella-Seelannilla oli edelleen Yhdistyneen kuningaskunnan ”God Save the Queen”. Keskustelu asiasta kiihtyi vuoden 1968 olympialaisten jälkeen. Vuoden 1972 ja 1976 olympialaisissa ”God defend New Zealandia” soitettiin mitaliseremonioissa ja vuonna 1976 parlamentille esitettiin vetoomus laulun aseman kohottamisesta. Päätös sen asemasta tehtiin seuraavana vuonna 1977, kun laulusta tehtiin maan toinen kansallislaulu.
Vuonna 1995 syntyi kiista laulun sanojen tekijänoikeuksista, kun EMI Australia varoitti nelsonilaisen koulun musiikkifestivaalien järjestäjiä siitä, että he eivät voineet käyttää sanojen valokopioita tai harjoitusnauhoja ilman rahallista korvausta. Tekijänoikeuslautakunta ratkaisi kuitenkin asian päättämällä, että laulun tekijänoikeudet olivat siirtynet public domainiin jo 1980-luvulla. Toinen kohu nousi, kun maorilaulaja Hinewehi Mohi esitti ”God Defend New Zealandin” Rugby World Cupissa ennen All Blacksien ja Englannin välistä ottelua vuonna 1999. Mohi esitti laulun ensimmäisen säkeistön vain maorin kielellä, josta nousi maassa kiihkeä väittely. Tapahtuman tuloksena ensimmäisen säkeistön esittäminen sekä maoriksi että englanniksi sai yleisen hyväksynnän. Tavasta tuli tavallinen etenkin urheiluun liittyvissä tapahtumissa.
Englanninkieliset sanat
Laulussa mainittu ”Pacific's triple star” on keskustelua herättänyt ilmaisu, jonka merkityksestä ei ole virallista selitystä. Bracken ei jättänyt jälkeensä viitteitä termin merkityksestä. Uskottavimman selityksen mukaan termi liittyy maan kolmeen suurimpaan saareen (Pohjoissaari, Eteläsaari ja Stewartinsaari (Rakiura).
Kritiikki
”God Defend New Zealand” on saanut ”God Save the Queenin” tavoin osakseen myös kritiikkiä. Sen sanoitusta on esimerkiksi syytetty liian tunteileviksi, kuluneiksi, kiihkoileviksi ja häpeällisiksikin. Osa laulun sanoista ja käsitteistä on vanhentuneita, kuten esimerkiksi ilmaisut thee, thy ja nation’s van. Jotkut ovat edelleen esittäneet, että laulu on liian vanhentunut 2000-luvulle. Tämä erityisesti siitä syystä, että sanoitusta on pidetty liian uskonnollisena. Laulun sanoitukseen on joiltakin tahoilta esitetty muutoksia ja sen muuttaminen on teoriassa mahdollista, mutta ei kovin todennäköistä.
Henri Guisan
thumb|Henri Guisan Henri Guisan (21. lokakuuta 1874 Mézières – 7. huhtikuuta 1960 Pully) oli sveitsiläinen sotilas, joka toimi Sveitsin armeijan kenraalina ja ylipäällikkönä toisen maailmansodan aikana. Sveitsi oli koko sodan ajan puolueeton, mutta valmistautui torjumaan mahdollisen Saksan ja sen liittolaisten hyökkäyksen.
Guisan opiskeli useissa yliopistoissa Sveitsissä ja ulkomailla, ja suoritti tutkinnon maataloustieteessä, mutta ryhtyi lopulta sotilasuralle. Hänet ylennettiin vuonna 1921 everstiksi Sveitsin armeijassa ja nimitettiin 1926 1. divisioonan, 1932 toisen armeijakunnan ja 1933 ensimmäisen armeijakunnan komentajaksi. Guisan valittiin kenraaliksi ja nimitettiin ylipäälliköksi elokuussa 1939, aivan maailmansodan puhkeamisen alla. Hän kohosi lähes kansallissankariksi pidettyään 25. heinäkuuta 1940 upseereilleen kannustuspuheen symbolisesti merkittävällä Rütlin ylängöllä, jossa Sveitsin vanha valaliitto legendan mukaan perustettiin vuonna 1291. Sveitsin jäätyä akselivaltiojen ympäröimäksi Guisan laati niiden hyökkäyksen varalta puolustussuunnitelman, jossa vihollisen hyökätessä raja-alueet olisi hylätty ja armeija olisi vetäytynyt Alppien muodostamalle luonnolliselle puolustuslinjalle turvatakseen maan sisäosat. Sveitsiin ei kuitenkaan hyökätty sodan aikana. Guisan vetäytyi palveluksesta vuonna 1945.
Pierre Alard
Pierre Alard (17. syyskuuta 1937 Bordeaux, Gironde, Ranska – 13. tammikuuta 2019 Luçon ) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kiekonheitto.
Alard edusti maataan neljissä arvokisoissa mutta ei kertaakaan selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 46,18 m, Tukholman EM-kilpailuissa 1958 tuloksella 45,94 m, Rooman 1960 olympialaisissa tuloksella 51,02 m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 tuloksella 49,96 m.
Ranskan mestaruuden 181-senttinen ja aktiivivuosinaan 107 kiloa painanut Alard voitti vuosina 1956, 1959–1965 ja 1967–1969. Hän paransi maansa ennätystä kahdeksan kertaa vuosina 1959–1962: kesäkuussa 1959 hän vei ennätyksen Serge Grisonilta tuloksellaan 52,25 m ja syyskuussa 1962 hän heitti viimeisen ennätyksensä 55,32 m, jonka ylitti Raymond Baché vasta vuonna 1969.
Sara Shepard
thumb|Sara Shepard vuonna 2010. Sara Shepard (s. 8. huhtikuuta 1977 Pittsburgh) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut 16-osaisen kirjasarjan Valehtelevat viettelijät, josta on tehty samanniminen televisiosarja. Shepard esiintyy pienessä roolissa sarjan viidennellä tuotantokaudella.
Elämä ja ura
Shepard suoritti kandidaatin tutkinnon (B.S.) New Yorkin yliopistossa vuonna 1999 ja taiteen maisterin tutkinnon (MFA) Brooklyn Collegessa 2004.
Vuosina 2000-2005 Shephard työskenteli Time, Inc. Custom Publishigissa. Hän aloitti haamukirjoittamisen freelancerina vuonna 2002 ja omien kirjojen kirjoittamisen vuonna 2005.
Ryhmä (psykologia)
Ryhmä on psykologiassa termi, jolla tarkoitetaan ihmisjoukkoa, jonka jäsenet ovat tietoisia sekä omasta jäsenyydestään että siitä, keitä muita ryhmään kuuluu. Ryhmä on joukkoa pysyvämpi, sillä jäsenet tietävät erossa ollessaankin kuuluvansa ryhmään. Ryhmän toiminnan käynnistämisessä ja ylläpitämisessä on keskeistä ryhmän jäsenten välinen vuorovaikutus sekä yhteinen tavoite.
Ryhmän muodostuminen
Seuraavat vaiheet ovat usein löydettävissä tehtäväkeskeisten ryhmien muodostumisessa. Aina ne eivät tosin esiinny samassa järjestyksessä ja toisinaan yksittäinen vaihe saattaa jäädä kokonaan pois.
Muotoutumisvaiheeksi kutsutaan ryhmän alkutaipaletta. Sen aikana ryhmä ei vielä ole kovin yhtenäinen ja jäsenet hahmottavat sitä lähinnä omien tavoitteidensa kautta. Uuteen tilanteeseen sopeutuminen voi aiheuttaa jäsenissä hämmennystä roolien puuttuessa tai ollessa epäselviä. Muotoutumisvaihetta sanotaan toisinaan myös kuherteluvaiheeksi, koska uusi ryhmä saatetaan kokea aluksi yksinomaan myönteiseksi asiaksi.
Kuohuntavaiheessa jäsenet testaavat omaa ja toisten jäsenten asemaa ryhmässä. Kuohuntavaiheeseen liittyy usein erimielisyyksiä tai jopa riitoja. Se on kuitenkin tärkeä vaihe ryhmän sisäisten roolien määrittämisen ja avoimeen vuorovaikutukseen pääsemisen kannalta.
Normien luomisen vaiheessa ryhmän jäsenten roolit alkavat olla selviä ja yhteishenki hyvä. Ryhmälle kehittyy omia toimintatapoja ja sääntöjä eli normeja, joita sen jäsenten tulee noudattaa. Säännöt voivat olla julkilausuttuja tai niin sanottuja piilonormeja, joita ei ole yhteisesti sovittu tai kirjattu ylös, mutta noudatetaan samalla lailla kuin julkilausuttujakin normeja.
Toteuttamisvaiheeseen päästyä on rooleihin, normeihin sekä ryhmän jäsenten välisiin suhteisiin liittyvistä asioista löydetty yhteisymmärrys, joten ryhmä pystyy keskittymään täysipainoisesti alkuperäisen tehtävänsä toteuttamiseen. Ryhmä toimii tehokkaasti ja sille on saattanut kehittyä oma slanginsa ja huumorinsa.
Lopettamisvaihe voidaan myös laskea ryhmän kehitysvaiheeksi. Se on tyypillinen erityisesti silloin, kun ryhmä on muodostettu suorittamaan jotain tiettyä tehtävää. Lopettamisvaiheeseen saattaa liittyä rituaaleja tai juhlallisuuksia.
Susan Wheelanin malli ryhmäprosessin etenemisestä
Susan Wheelanin mukaan ryhmä saavuttaa aikuisuuden vain jos sen jäsenet työskentelevät yhdessä toistuvasti. Ryhmäprosessin varhaisvaiheisiin kuuluu tietyntyyppiset puhetavat, jäsenten väliset riippuvuussuhteet ja usko ryhmätyön avulla saavutettaviin tuloksiin. Ryhmäprosessin vaiheet kuvataan seuraavassa.
Vaihe 1 ryhmäytyminen ja riippuvuussuhteiden muotoutuminen	Ryhmäprosessin ensimmäiseen vaiheeseen kuuluu korostunut riippuvuus ryhmän johtajasta, turvallisuuden tunteen vaihtelut ja työn tarkoituksenmukaisuuden kyseenalaistaminen. Ryhmän jäsenet saattavat alussa helposti harhautua toissijaisiin askareisiin ( pseudo-work), kuten epäoleellisten uusien tavoitteiden keksimiseen.
Vaihe 2 Sooloilu ja riitely 	Ryhmäytymisen seuraavassa vaiheessa ryhmän jäsenet perustelevat toistensa parissa ryhmän tavoitteita ja toimenpiteitä. Ristiriidat ovat väistämätömiä tässä vaiheessa. Ryhmässä pyritään tarkentamaan ja kehittämään toiminnan yhteistä tavoitetta, arvomaailmaa ja toimintatapoja. Ristiriitojen kohtaaminen ja ratkaiseminen on tärkeää luottamuksen ilmapiirin vahvistumiseksi.
Vaihe 3 Luottamus 	Jos ryhmä hoitaa työnsä läpi väistämättömien ristiriitojen, jäsenten luottamus ja velvollisuus ryhmässä paranee. Tämä on vaihe, jolloin ryhmä alkaa työskennellä positiivisesti ja tuloksellisesti yhdessä.
Vaihe 4 Työ/tuottavuus	Kuten vaiheen nimestä käy ilmi, neljännessä vaiheessa ryhmäprosessia ryhmän tuottavuus ja tehokkuus ovat parhaimmillaan. Edellisten vaiheiden ongelmien tultua ratkaistuksi ryhmällä on käytössään energiaa ja keinoja hallita ristiriitoja. Ryhmä lähestyy alkuperäisen tavoitteensa saavuttamista.
Vaihe 5 Toiminnan lopettaminen	Jos ryhmä on sopinut toimintansa lopettamisesta, saattaa tässä vaiheessa ilmetä joitain konflikteja. Toisaalta jos toiminnan lopettamisesta aiheutuvat häiriöt saadaan käsiteltyä, voidaan kokea ja ilmaista myös kiitollisuutta ja arvonantoa.
Normit ryhmässä
Ryhmän yhteisiä sääntöjä ja vakiintuneita toimintatapoja kutsutaan normeiksi. Ne ovat tärkeitä sekä ryhmän tehokkuuden että sen koheesion eli kiinteyden kannalta. Niiden avulla ryhmä myös pyrkii yhdenmukaistamaan jäsentensä toimintaa ja arvioimaan sen hyväksyttävyyttä.
Normit voidaan jakaa kahteen ryhmään, julkilausuttuihin ja piilonormeihin. Virallisemmat eli julkilausutut normit ovat ryhmän yhteisesti sopimia, ääneen lausuttuja tai ylöskirjattuja sääntöjä. Piilonormit taas ovat epävirallisempia ja niihin kuuluvat esimerkiksi kulttuurin ja kasvatuksen pohjalta periytyvät tavat, perinteet ja uskomukset. Yleensä piilonormit ohjaavat ryhmän toimintaa vähintään yhtä vahvasti kuin julkilausututkin normit.
Normien noudattamista valvotaan rangaistusten eli sanktioiden ja palkkioiden avulla. Sanktiona voidaan käyttää esimerkiksi aseman laskemista ryhmässä. Usein julkilausuttujen normien noudattamista on valvomassa virallisessa asemassa oleva henkilö tai instituutio, esimerkiksi poliisilaitos valvoo lakien noudattamista. Piilonormien noudattamista valvovat itse ryhmän jäsenet. Piilonormin rikkojaa rangaistaan esimerkiksi yleisellä paheksunnalla tai arvostelulla.
Normien päätehtävänä on ehkäistä ryhmän toimintaa häiritsevää käyttäytymistä ja auttaa näin tavoitteiden saavuttamisessa. Joskus ryhmään saattaa kuitenkin kehittyä täysin päinvastaisia normeja, jotka estävät tai ainakin vaikeuttavat tavoitteiden saavuttamista. Esimerkki tällaisesta voi olla vaikkapa koululuokkaan kehittynyt normi, jonka mukaan koulumenestys ei ole suotavaa. Tällöin hyviä oppilaita saatetaan syrjiä, ja tavoite hyvästä koulutuksesta vaarantuu.
Tavoitteet
Ryhmän tavoitteet voidaan ensisijaisesti sijoittaa kahteen luokkaan, tehtävätavoitteisiin ja tunne tavoitteisiin. Tehtävätavoitteisiin luetaan muun muassa päämäärien saavuttaminen, tehokkuus ja tuloksellisuus. Nämä asiat painottuvat esimerkiksi työyhteisössä. Tunnetavoitteisiin taas kuuluvat muun muassa ryhmän jäsenten väliset suhteet, ryhmän kiinteys ja toiminnan kokeminen palkitsevaksi myös tunnepuolella. Tunnetavoitteet ovat keskeisiä ryhmän koostuessa toisilleen läheisistä ihmisistä. Molemmat tavoitetyypit ovat tärkeitä ryhmän toiminnan tulosten kannalta.
Andris Šķēle
Šķēle nousi pääministeriksi puolueiden ulkopuolisena ehdokkaana kuudennen saeiman vaalien jälkeen sen hylättyä kaksi presidentti Guntis Ulmanisin pääministeriehdokasta. Toisen kautensa aikana Šķēle edusti vuonna 1998 perustamaansa konservatiivista Kansanpuoluetta. Šķēle erosi puolueensa johdosta 2002, mutta hänellä on siinä vielä vaikutusvaltaa.
Šķēlen lasketaan olevan Baltian 15. rikkain henkilö. Hänen varallisuutensa on noin 60 miljoonaa euroa.
Puri
thumb|Hindujuhla [[Ratha Yatran viettoa Grand Avenuella Jagannathin temppelin luona Purin kaupungissa vuonna 2007.]] thumb|Puri Beach Puri  on pyhiinvaelluskaupunki Odishan osavaltiossa Intiassa. Kaupunki sijaitsee Bengalinlahden rannalla noin 60 kilometriä etelään Bhubaneswarista, osavaltion pääkaupungista. Kesä–heinäkuussa kaupungissa järjestetään vuotuinen hindujuhla Ratha Yatra, jota vietetään Jagannath-jumalan kunniaksi. Juhlan aikana kaupunkiin matkustaa kymmeniä tuhansia vieraita.
Pihajasmike
Pihajasmike (Philadelphus coronarius) on jasmikkeisiin kuuluva pensaslaji.
Pihajasmike kasvaa kasvaa kahdesta kolmeen metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat puikeat, suippokärkiset, harvaan hammaslaitaiset ja tummanvihreät. Valkeat, tuoksuvat kukat aukeavat alkukesästä. Sen lajituntomerkkejä on verhiöiden kaljuus (vrt. hovijasmikkeella karvaiset) ja heteiden lukumäärä, enintään 26 (vrt. hovijasmikkeella ja puistojasmikkeella enemmän).
Uhkapeluri – Eero Raittinen 60
Uhkapeluri – Eero Raittinen 60 on Eero Raittisen tuplakokoelmalevy, jossa Eero esiintyy erilaisten kokoonpanojen kanssa.
Bengs
Bengs on sukunimi. Se on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Peter Didrichsen
Peter Didrichsen (s. 27. syyskuuta 1950 ) on suomalainen museonjohtaja. Hän on Didrichsenin taidemuseon perustajien Gunnar ja Marie-Louise Didrichsenin poika ja johti museota vuoteen 2020.
Onslaught (Transformers)
Onslaught on fiktiivinen hahmo Transformers-universumissa ja lähinnä Generation 1-jatkumossa esiintynyt Decepticon ja hän johtaa myös Decepticonien alaryhmää nimeltä Combaticonit.
The Transformers
Onslaught on taktikko henkeen ja vereen ja uskoo, että tehtävän onnistuminen riippuu ennen kaikkea strategiasta ja taistelutaktiikoita punoessaan Onslaught joutuukin usein taistelussa taka-alalle, mutta kun hänen taktiikkansa eivät toteudukaan toivotulla tavalla muuttuu etäinen ja uneksiva huipputaktikko häikäilemättömäksi ja raivokkaaksi taistelijaksi. Tämä tosin johtuu mitä ilmeisimmin siitä, että Onslaught suuttuu kun hänen strategiansa pettää pahemman kerran.
Transformers: War for Cybertron
Transformers: War for Cybertronissa Onslaught on yksi hahmoista, joka on saatavilla pelihahmoksi ladattavan lisäsisällön kautta.
Transformers: Viimeinen ritari
Elokuvassa Transformers: Viimeinen ritari Onslaught esiintyy yhtenä Transformer Reaction Forcen vangitsemista Decepticoneista. Kun Megatron lupasi tappavansa Autobotit, jos saisi avukseen muutaman vapautetun Decepticonin, hän valitsi Onsluaghtin yhdeksi vapautettavista, kun sotilaat kieltäytyivät vapauttamasta Berserkeriä. Onslaught kuoli kuitenkin Cade Yeagerin ja Autobottien kimppuun tehdyn hyökkäyksen aikana, kun Crosshairs ja Drift tappoivat hänet.
Onslaughtin robottimuoto on identtinen Long Haulin kanssa ja hän muuntautuu valkoiseksi ja vihreäksi Western Star -hinausautoksi. Onslaughtin ääninäyttelijää ei ole kreditoitu.
Chapter V (Staindin albumi)
Chapter V on Staindin Flipin/Atlanticin kautta 9. elokuuta 2005 julkaisema albumi. Se nousi Billboard 200 -listan ykkössijalle. Aaron Lewis on nimennyt albumin yhtyeensä parhaaksi levytykseksi.
Hadeeinen aioni
Hadeeinen aioni on geologisessa ajanlaskussa ajanjakso 4,567–3,8 miljardia vuotta sitten. Ajanjakso alkaa Maan muodostumisesta, jolloin Maan edeltäjään törmäsi Marsin kokoinen protoplaneetta. Törmäys sinkosi Kuun syntymiseen tarvittavat ainesosat maata kiertävälle radalle. Maahan syöksyi alussa suuria meteoriitteja ja valtavia asteroideja tuhkatiheään, mutta pommitus harveni vähitellen. Alussa oli voimakasta tulivuoritoimintaa ja luultavasti koko Maan pinta oli sula. On väitetty Maan pysyneen kasvihuoneilmiön takia kuumana ja vedettömänä koko hadeeisen jakson ajan. Toiset tutkijat ovat sitä mieltä, että Maa jäähtyi suunnilleen nykyiselleen pian syntymänsä jälkeen ja alkumeri syntyi ehkä viimeistään 4,4 miljardia vuotta sitten, kun aikaisemman kuuman ilmakehän vesihöyry satoi Maahan. Tältä ajalta on vanhin tunnettu zirkonimineraali.
Lihula (kunta)
Kunnan asukasluku oli 2 195 (2015), pinta-ala 367,31 neliökilometriä ja asukastiheys 6,0 asukasta neliökilometrillä. Lihulan kunnan keskus oli Lihulan epäitsenäinen kaupunki. Lihulassa oli muun muassa Kirbla-niminen kylä.
Hadeeinen aioni
Aurinko oli hadeeisella kaudella nykyistä himmeämpi, sen kirkkaus oli vain 70 % nykyisestä, ja Maata lämmitti nykyistä voimakkaampi kasvihuoneilmiö. Hadeeista kautta on kutsuttu myös prearkeeiseksi ja atsooiseksi kaudeksi.
Hadeeinen aioni
300px|pienoiskuva|Taiteijan näkemys Hadeeisen aionin maisemasta. Nimitys hadeeinen aioni viittaa kreikkalaisen mytologian manalaan Haadeeseen. Geologi Preston Cloud loi käsitteen vuonna 1972 tarkoittamaan aikakautta ennen aikaisempien tunnettujen kivilajien syntyä. Nykyään on tosin löydetty vanhempiakin kivilajeja. Vanhimmat tunnetut mineraalit ovat 4,4 miljardin vuoden ikäisiä ja vanhin tunnettu kivi 4,1 miljardia vuotta.
Lihula (kunta)
Historia
Lihulan linna mainitaan asiakirjoissa vuonna 1211. Se oli muinaisen Saaremaa-Läänemaan keskus. 8. elokuuta 1220 virolainen armeija voitti ruotsalaiset Lihulan taistelussa.
Heatmiser
Heatmiser oli vuosina 1991-1996 toiminut yhdysvaltalainen indierock-yhtye. Yhtyeen perustivat Hampshiren yliopistossa tutustuneet Elliott Smith ja Neil Gust. Heatmiser julkaisi uransa aikana kolme albumia, kaksi EP:tä ja kolme singleä.
Historia
Opiskeluaikoinaan Elliott Smith ja Neil Gust esiintyivät yhdessä klubeilla esittäen omien sävellystensä lisäksi Ringo Starrin ja Elvis Costellon kappaleita. Valmistuttuaan Hampshiren yliopistosta, he muuttivat Portlandiin, Oregonin osavaltioon, ja yhtyeeseen liittyivät Gustin vanha bändikaveri, rumpali Tony Lash ja basisti Brandt Peterson. Smith ja Gust molemmat sekä soittivat kitaraa että lauloivat.
Vuonna 1994 Heatmiser julkaisi EP:n nimeltään Yellow no. 5, ja toisen pitkäsoittonsa, Cop and Speeder. Julkaisujen jälkeen basisti Brandt Peterson päätti jättää yhtyeen, ja tilalle otettiin nykyään Quasi -yhtyeessä vaikuttava Sam Coomes. Samoihin aikoihin Elliott Smith julkaisi myös ensimmäisen sooloalbuminsa, Roman Candle. Sen, ja seuraavana vuonna julkaistun Elliott Smith -nimisen sooloalbumin menestys loi jännitteitä Yhtyeeseen, etenkin kappaleiden kirjoittamisesta vastaavien Smithin ja Neil Gustin, välille. Smith on sanonut tunteneensa itsensä viimeisinä Heatmiser-aikoinaan ”näyttelijäksi, näyttelemässä roolia josta en edes pidä”.
Heatmiser julkaisi vielä vuonna 1996 Mic City Sons -nimisen albumin, jonka nauhoittamisen jälkeen rumpali Tony Lash jätti yhtyeen. Hänen paikkansa otti hetkellisesti The Decemberists-yhtyeestä myöhemmin tunnettu John Moen.
Heatmiserin jälkeen Elliott Smith julkaisi useita kriitikoiden ylistämiä soololevyjä, ennen kuolemaansa 21. lokakuuta 2003. Neil Gust perusti bändin nimeltä No. 2 ja Sam Coomes keskittyi Quasi-yhtyeeseensä.
Lihula (kunta)
Väestö
Vuonna 2011 Lihulan kunnassa (Lihulan epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 2 310 asukasta, joista 2 244 (97,1 %) oli virolaisia, 45 (1,9 %) venäläisiä ja 24 (1,0 %) muita kansallisuuksia.
Hadeeinen aioni
Hadeeinen aioni
Maa syntyi muun Aurinkokunnan mukana noin 4,567 miljardia vuotta sitten kasautumalla pienistä asteroideista. Nämä olivat alkujaan syntyneet pienistä mineraalipallosista, jotka kasvoivat hitaissa törmäyksissä ensin kiven kokoisiksi, sitten yhä suuremmiksi. Syntynyttä maapalloa pommittivat satoja miljoonia vuosia meteoriitit, komeetat ja asteroidit. Alussa maa pyöri nykyistä nopeammin ja Aurinko oli nykyistä himmeämpi, kirkkaudeltaan vain 70 prosenttia nykyisestä.
Komeetat saattoivat tuoda Maahan vettä, joka höyrystyi, sekä kaasukehän kaasuja. Kaasukehää luultavasti lämmitti laavan lisäksi kasvihuoneilmiö.
Maassa tapahtui laajaa vulkaanista toimintaa. Kauden alussa Maan pinta oli sulaa laavaa ja ilmakehä lienee ollut erittäin tiheä ja kuuma. Kun syntymässä oleva esi-Maa kasvoi riittävän suureksi, ehkä noin 1 000 km:n läpimittaiseksi, siinä alkoi sulaminen ja aineitten lajittuminen – lopulta keskelle syntyi kuuma rautaydin. Jotkut väittävät Maan olleen erittäin kuuma hadeeisen kauden alussa ja lämpötila olisi ollut kasvihuoneilmiön takia jopa 2 000–3 000 °C.
Maan alkuilmakehä oli suurelta osin hiilidioksidia ja typpeä sekä hiilidioksidin osapaine oli 0,1-10 ilmakehää, mutta joidenkin toisten tietojen mukaan koko paine saattoi olla jopa 250 ilmakehää.
Pinta jäähtyi, ja kaasukehästä satoi maan pinnalle ensimmäinen meri, alkumeri. Vettä saattoi olla Maan pinnalla jo 3,9–3,8 miljardia vuotta sitten, mutta suuria määriä varmasti 3,5 miljardia vuotta sitten.
Eräiden uusien ikivanhaa zirkoniumia koskevien isotooppitutkimusten mukaan maalle olisi syntynyt kiinteä kuori ja meri jo pian, 200 miljoonaa vuotta maan syntymisen jälkeen. Muinaisen zirkoniumin koostumisen katsotaan kertovan, että se olisi uudelleen sulanutta maan kuorta, joka olisi syntynyt noin 700 asteen lämpötilassa. Suurin osa hadeeisen kauden kivistä on muokkautunut geologisissa mullistuksissa tunnistamattomiksi.
Uusien tutkimusten mukaan alkumeri olisi syntynyt jo noin 200 miljoonaa vuotta Maan synnyn jälkeen, eli suunnilleen 4,35 miljardia vuotta sitten. Tämän mukaan maan pintalämpötila oli alle 100 °C jo 4,4–4,3 miljardia vuotta sitten. Tältä ajalta ovat ensimmäiset zirkonimineraalit, jotka ovat syntyneet 700 asteen lämpötilassa uudelleen sulaneesta maan kuoresta noin 10 kilometrin syvyydessä. Jatkuva meteoriittipommitus olisi nostanut lämpötilan 900-1100 °C:hen. Toiset tutkijat sanovat Maan jäähtyneen hitaasti hadeeisella kaudella, toiset hyvin nopeasti suunnilleen nykyiselleen. On myös sanottu, että nestemäistä vettä oli 230 °C:n lämpötilasta huolimatta suuren hiilidioksidi-ilmakehän paineen takia.
Vielä 3,8–3,9 miljardia vuotta sitten Kuuhun törmäsi erittäin suuria kappaleita, jotka synnyttivät siellä valtavia laavan täyttämiä kraattereita, joita sanotaan meriksi. Samoihin aikoihin maatakin lienee pommitettu rajusti, ja vielä pitkään sen jälkeenkin Maahan lienee osunut hyvin suuria asteroideja. Hiilidioksidia alkoi sitoutua maasta irronneeseen kalsiumoksidiin CaO ("sammuttamaton kalkki") muodostaen kalsiumkarbonaattia CaCO3 ("sammutettu kalkki"). Joka tapauksessa kauden alussa tapahtui valtavasti meteoriittitörmäyksiä ja tulivuorenpurkauksia.
Hadeeisen kauden jako
Hadeeisen kauden varhaisia kiviä on löydetty mm. Swazimaasta. Ne ovat 4000 miljoonaa vuotta vanhoja.
Valkolahosieni
Valkolahosienet kuuluvat kantasieniin. Ne ovat ainoita organismeja, jotka mineralisoivat tehokkaasti puun vaikeasti hajoavan ligniinipolymeerin. Valkolahottajilla on tehokkaita peroksidaasientsyymejä sekä lakkaaseja hajottamaan ligniiniä. Valkolahottajissa on kääpiä ja orvakoita, mutta myös joitain syötäviä lakkisieniä kuten herkkusieniä, siitake ja osterivinokas. Valkolahottajissa on niin selkeästi erilaisten kehityslinjojen lajeja, että ominaisuus on kehittynyt niissä erikseen toisista riippumatta.
Valkolahottajat eivät suoranaisesti käytä ligniiniä hyväkseen, mutta kyky hajottaa sitä solunulkoisten entsyymien avulla on tuonut niille mahdollisuuden päästä hyödyntämään puiden selluloosaa ja hemiselluloosaa. Ruskolaho-ominaisuus on kehittynyt myöhemmin kuin valkolaho. On ilmeistä, että vielä kivihiilikaudella ei valkolahotusominaisuutta ollut kehittynyt, mikä selittää fossiilisten polttoaineiden kertymisen maaperään. Tehokas lahotus edellyttää hapen läsnäoloa, mistä syystä turvetta voi kertyä soiden hapettomiin kerroksiin.
Valkolaho tunnetaan myös nimillä korroosiolaho, riisilaho ja marmorilaho. Valkolahoinen puuaines on pehmeää ja hajoaa sormien välissä lankamaisiksi tikuiksi.
Valoa tuottavia sieniä tunnetaan yli 60 lajia. Kaikki tunnetut valoa tuottavat sienet ovat valkolahottajia, jotka hajottavat ligniiniä. Ligniinin hajotusprosessissa syntyy vahvasti hapettavia peroksideja. Valontuotannossa tarvitaan happea.
Jani Sivén
Jani Sivén (s. 1971) on suomalainen kapellimestari, kuoronjohtaja, laulaja ja säveltäjä.
Hän on perustanut helsinkiläiset kuorot Galanten ja Suomalaisen Poikakuoron sekä kamarikuoro Auditen, jota hän edelleen johtaa. Hän on myös Sinfonietta SOI -orkesterin sekä Helsinki Concordia -nuoriso-orkesterin johtaja. Sivén valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi vuonna 2000 ja suoritti kuoronjohdon diplomin vuonna 1996. Sivén on toiminut Tampereen Filharmonisen Kuoron johtajana 2013–2019 ja Musiikkitalon Kuoron kuoromestarina vuodesta 2017. Sivén toimii myös Taideyliopiston Sibelius-Akatemian kuoronjohdon lehtorina.
Sivén palkittiin Tampereen Sävel 1999 -kuorokatselmuksessa kuoronjohtaja-palkinnolla. Vuonna 2000 Suomen Kuoronjohtajayhdistys valitsi hänet Vuoden kuoronjohtajaksi.
Daiki Niwa
Daiki Niwa (s. 16. tammikuuta 1986 Osaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Niwa debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 2015. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Hans von Boetticher
pienoiskuva|Boetticherin tutkimuskohde [[preeriapöllö]] Hans von Boetticher (30. elokuuta 1886 – 20. tammikuuta 1958) oli saksalainen eläintieteilijä, jonka tutkimusalaa olivat hyönteiset ja linnut.
Boetticher oli oppiarvoltaan tohtori ja toimi Coburgin museon johtajana. Hän luokitteli lintuja niiden morfologisten, eliömaantieteellisten ja fylogenisten ominaisuuksien mukaan. Hän tutki etenkin sorsia, hanhia, turakoja, papukaijoja, kyyhkyjä ja merilintuja. Hän nimesi amazoniantavin suvun Amazonetta, sepelsorsan suvun Specularis ja preeriapöllön (Athene cunicularia) alalajin pichinchae.
Marco Minghetti
thumb|Marco Minghetti, G. Riggion piirros vuodelta 1862. Marco Minghetti (8. marraskuuta 1818 Bologna, Kirkkovaltio – 10. joulukuuta 1886 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1863–1864 ja 1873–1876.
Elämäkerta
Vuonna 1859 Sardinian kuningaskunnan pääministeri Camillo Cavour nimitti Minghettin ulkoministeriönsä pääsihteeriksi. Hän toimi myös puhemiehenä Kirkkovaltiosta irtautuneen Romagnan maakunnan kansalliskokouksessa, joka päätti alueen yhdistämisestä Sardiniaan. Marraskuusta 1860 elokuuhun 1861 hän toimi Sardinian ja sen seuraajavaltioksi perustetun Italian kuningaskunnan sisäministerinä. Joulukuussa 1862 Minghetti nimitettiin valtiovarainministeriksi ja maaliskuussa 1863 hän seurasi Luigi Carlo Farinia pääministerinä. Minghetti teki 15. syyskuuta 1864 Ranskan keisari Napoleon III:n kanssa sopimuksen, jonka mukaan Ranska vetäisi miehitysjoukkonsa pois Roomasta vastineena Italian pääkaupungin siirtämiselle Torinosta Firenzeen. Koska sopimus merkitsi samalla luopumista vaatimuksista liittää Rooma yhdistyneeseen Italiaan, se herätti Italiassa voimakasta arvostelua. Lisäksi erityisesti torinolaiset olivat tyytymättömiä pääkaupungin aseman menetykseen. Seurauksena Minghetti joutui eroamaan vain viikkoa myöhemmin, 23. syyskuuta.
Minghetti toimi 1868–1869 Italian lähettiläänä Lontoossa ja toukokuusta marraskuuhun 1869 Italian maatalousministerinä. Kesällä 1873 hän palasi oikeistohallituksen pääministeriksi. Hän otti itselleen myös valtiovarainministerin salkun, ja onnistui siinä ominaisuudessa tasapainottamaan valtion budjettia. Minghettin toisen hallituksen horjuva sisäpolitiikka kuitenkin johti lopulta sen kaatumiseen maaliskuussa 1876 ja pääministeriksi tuli vasemmistolainen Agostino Depretis. Minghetti esiintyi tämän jälkeen vielä joidenkin vuosien ajan Italian oikeisto-opposition johtajana.
Anastasio Alfaro
pienoiskuva|[[Emil Spanin maalaama muotokuva Anastasio Alfarosta, 1932.]]Anastasio Alfaro (16. helmikuuta 1865 Alajuela, Costa Rica − 20. tammikuuta 1951) oli costaricalainen eläintieteilijä, geologi ja tutkimusmatkailija.
Alfaro opiskeli Santo Tomasin yliopistossa. Hän toimi Costa Rican kansallismuseon johtajana.
Alfaro nimesi linnuista ruskohelmipöllön (Aegolius ridgwayi) Robert Ridgwayn kunniaksi.
Morten Jørgensen
Morten Jørgensen (s. 23. kesäkuuta 1985 Næstved, Sjælland) on tanskalainen soudun olympiavoittaja.
Artesia (sarjakuva)
Artesia on eeppinen fantasiasarjakuva, jonka on luonut Mark Smylie. Artesia on sarjan sankarittaren nimi. Sarjassa on ilmestynyt neljä englanninkielistä kokoelmaa: Artesia, Artesia Afield, Artesia Afire ja Artesia Besieged. Lisäksi tästä fantasiamaailmasta on ilmestynyt roolipeli nimeltä Artesia: Adventures in the Known World.
Morten Jørgensen
Jørgensen kuului olympiakultaa voittaneeseen Tanskan kevyen nelosen venekuntaan Pekingissä 2008, hopeajoukkueeseen Rio de Janeirossa 2016 ja pronssimiehistöön Lontoossa 2012. MM-kilpailuissa hän sai samassa veneluokassa kultaa Chungjussa 2013 ja Amsterdamissa 2014, hopeaa Poznańissa 2009 sekä sijoittui viidenneksi Bledissä 2011 ja kuudenneksi Münchenissä 2007. Kevyessä kahdeksikossa hän oli MM-kilpailuissa neljäs Etonissa 2006. Hän voitti Euroopan-mestaruuden kevyessä nelosessa Sevillassa 2013 ja Belgradissa 2014.
Jørgensen on pituudeltaan 182 cm..
Infiniti Q70
Infiniti Q70 on Infinitin vuodesta 2010 lähtien valmistama edustusluokan sedan. Japanissa Q70:tä markkinoidaan Nissan Fuga -nimisenä. Automallin nimi oli vuoteen 2014 asti Infiniti M. Auton muotoilu on saanut vaikutteita Infiniti Essence -konseptiautosta.
Eero Varis
Eero Aulis Varis (9. elokuuta 1928 Konnevesi – 18. syyskuuta 2015 Tampere ) oli suomalainen kasvinviljelytieteilijä ja professori.
Varis oli Hankkijan kasvinjalostuslaitoksen kasvinjalostaja 1955–1976, leipävilja- ja perunaosaston esimies 1968–1976, laitoksen apulaisjohtaja 1974–1976, Suomen akatemian maatalous-metsätieteellisen toimikunnan nuorempi tutkija 1972–1974, Helsingin yliopiston kasvinviljelystieteen professori 1976– 1990 ja dosentti 1990–1994.
Varis kirjoitti ylioppilaaksi 1947, valmistui agronomiksi 1954, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1969. Hän väitteli tohtoriksi 1970 Helsingin yliopistosta.
Kirkcudbright
Kirkcudbright on kaupunki Dumfries ja Gallowayn alueella Skotlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kaupungissa sijaitseva Stewartry Museum -museo kattaa alueen historiaa.
Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence asui Kirkcudbrightissä jonkin aikaa lapsuudessaan 1800-luvun lopussa.
Chris Fleming
Ura
Pelaajauransa jälkeen Fleming aloitti valmentajanuransa Saksassa, missä hän valmensi päävalmentajana QTSV:ia/Artland Dragonsia ja Brose Bambergia vuodet 2000–2014. Hän voitti Bambergissa neljä peräkkäistä Saksan mestaruutta vuosina 2010–2013, ja lisäksi hän voitti Saksan cup- ja supercup-mestaruuksia. Vuonna 2011 Fleming valittiin Saksan pääsarjan vuoden valmentajaksi.
Mongolien hyökkäykset Japaniin
Mongolien hyökkäykset Japaniin suoritettiin Kublai-kaanin käskystä vuosina 1274 ja 1281. Kummallakin yrityksellä Aran-kaanin johtamat joukot hyökkäsivät Japaniin saadakseen kultaa. Molemmilla kerroilla samurait tekivät kiivasta vastarintaa ja taifuuni tuhosi laivastot.
Suunnittelu
Kublai-kaanin aikana Mongolivaltakunta ulottui Kiinasta Itä-Eurooppaan. Hän antoi tärkeimmälle kenraalilleen Aran-kaanille tehtäväksi Japanin valtauksen.
Kublai-kaani alkoi kiinalaisia alamaisiaan hyväksikäyttäen koota laivastoa Japanin valtaukseen. Hän halusi suurimman laivaston, minkä maa on päällään kantanut. Meriarkeologi Kenzo Hayashida, joka löysi jälkimmäisen laivaston jäännökset Takashiman rannikolta on esittänyt, että pääsyy epäonnistumiseen oli se, että Kublai-kaani määräsi massiivisen laivaston tehtäväksi vain yhdessä vuodessa, vaikka siihen olisi pitänyt käyttää 2-5 vuotta. Sen vuoksi valloitusyritykseen lainattiin kiinalaisilta suuri määrä merenkulkuun sopimattomia matalalaitaisia jokilaivoja, jotka ilmeisesti kaatuivat helposti myrskyssä.
Hyökkäykset
thumb|Japanilaisten puolustusmuuri Fukuokassa. Toukokuussa vuotta myöhemmin Kublai-kaanin sekalainen ja huonosti varusteltu laivasto oli lähtövalmiudessa. Sen lähtöä juhlittiin Mongoliassa, ja kaikki pitivät hyökkäyksen onnistumista varmana.
Laivaston saavuttua Japanin rannikolle rantavartiosto teki hälytyksen mongoleiden hyökkäyksestä ja maassa rukoiltiin jumalia pelossa ja epätoivossa. Samurai-soturit valmistautuivat taisteluun mongolien valtavaa armeijaa vastaan. Mongoleilla oli kiinalaisten keksimää ruutia hallussaan, ja he linkosivat ruudilla vuorattuja ja palamaan sytytettyjä kuulia Japania kohti. Ensimmäinen maihinnousuaalto tunkeutui Japaniin, mutta samurait puolustivat sisukkaasti maataan ja löivät enimmäkseen korealaisista ja kiinalaista koostuneen huonosti koulutetun maihinnousuarmeijan. Mongolit vetäytyivät laivoihin suunnittelemaan uutta maihinnousua. Taifuuni lähestyi Japanin rannikkovesiä, eikä meritaistelun johtamisessa taitamaton Aran-kaani osannut valmistautua tällaiseen koetukseen. Suurimmaksi osaksi jokilaivoista koostunut mongolien laivasto tuhoutui lähes kokonaan taifuunissa.
Armeijat
Mongolien armeija koostui ensimmäisellä kerralla noin 900 laivasta ja 40 000 miehestä. Toisella kerralla valloitusyritykseen osallistui 4 900 laivaa ja 170 000 sotilasta. Japanilaisilla oli noin 40 000 samuraita.
Hyökkäysten seuraukset
Japanin valloituksen epäonnistuminen johti siihen, että kaanin piti pudottaa valuutan arvoa. Tämä taas johti inflaatioon. Kublai joutui nostamaan veroja, mikä johti kasvavaan vastakkainasetteluun verovapaiden mongolien ja kiinalaisten välillä. Toisaalta epäonnistuminen rikkoi myytin mongolien voittamattomuudesta. Kublai suunnitteli jopa kolmatta yritystä Japanin valtaamiseksi, mutta ehti kuolla ennen sen toteutusta.
Kauko Pirinen
thumb|Kauko Pirinen. Kauko Antero Pirinen (10. tammikuuta 1915 Eno – 31. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli Helsingin yliopiston kirkkohistorian professori vuodesta 1961 ja yleisen kirkkohistorian professori vuosina 1963–1980. Ennen yliopistouraa Pirinen oli Valtionarkistossa arkistonhoitajana 1957–1961 ja arkistoneuvos 1961–1962.
Jarmo Jokilahti
Jarmo Jokilahti (s. 3. tammikuuta 1961 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti urallaan pääasiassa jyväskyläläistä JyP HT:tä. SM-liigassa Jokilahti pelasi 290 runkosarjaottelua ja teki niissä 104 tehopistettä.
Kauko Pirinen
Pirinen oli Suomessa 1900-luvun johtavia historiantutkijoita. Hänen erikoisalojaan olivat Suomen keskiajan historia, Savon ja Karjalan historia ja kirkollinen lainsäädäntö. Pirinen oli myös heraldiikan asiantuntija, ja hän osallistui 1950- ja 1960-luvuilla Suomen maalaiskuntien vaakunoiden suunnitteluun.
Jarmo Jokilahti
Jokilahti pelasi ensimmäisen aikuisten ottelunsa syksyllä 1976, vain 15-vuotiaana. Tämä on tiettävästi JYPin divisioonavuosien seuraennätys.
Kauko Pirinen
Hän sai teologian kunniatohtorin arvonimen vuonna 1963.
Kauko Pirisen ensimmäinen puoliso oli kirjailija Aale Tynni (1913–1997). Heidän poikansa oli runoilija Matti Pirinen (1942–1971).