cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sähköasennuksen käyttöönottotarkastus
Aistinvarainen tarkastus
Aistinvarainen tarkastuksen tekee sähköasentaja tavallisesti osana normaalia sähköasennusta ja oman työnsä kontrollointia. Siinä varmennetaan aistinvaraisesti, että työ tehdään noudattaen hyviä ja hyväksyttyjä asennustapoja. Osa asennuksesta jää piiloon, jolloin tämän piiloon jäävän asennuksen osalta on välttämätöntä tarkastaa työ sitä suoritettaessa. Joissakin sähköasennusyrityksissä on tapana, että käyttöönottotarkastuksen tekee joku muu kuin asennuksen suorittaja. Silloin tarkastetaan aistinvaraisesti eli käytännössä katselemalla, että kaikki sähkökalusteet, johtimet, rasioiden suojakannet ja muut asennukseen kuuluvat osat on asiallisesti asetettu paikoilleen. Kun asennus on todettu tai jälkikäteen asennusta katselemalla kelvolliseksi, siirrytään käyttöönottomittauksiin.
Käyttöönottomittaukset
Käyttöönottomittaukset tehdään kahdessa vaiheessa ja niitä on yhteensä viisi erilaista mittausta. Mittaukset on tehtävä SFS-EN 61557 mukaisella testilaitteella (asennustesterillä).
Ensin jännitteettömät käyttöönottomittaukset:
Käytännössä kannattaa suorittaa ensin eristysresistanssimittaus, koska suojajohdin (PE) saattaa olla yhdessä nollan (N) tai jonkin vaiheen kanssa ja eristysresistanssimittaus paljastaa ko. vian. Jos suoritettaisiin jatkuvuusmittaus ja suojajohdin olisikin yhdessä johonkin muuhun, ei voitaisi varmistaa onko mitattu piste todella suojajohdin.
Kun molemmat jännitteettömät käyttöönottomittaukset on suoritettu hyväksytysti ja hyväksytyin arvoin, voidaan jatkaa jännitteellisiin mittauksiin.
Puhelinmyynti
Puhelinmyynti tai telemarkkinointi on etämyynnin ja suoramarkkinoinnin muoto, jossa tarjolla olevaa tuotetta markkinoidaan, ja kauppa tehdään puhelimitse. Telemarkkinoinnin keinoin tapahtuvana kauppana voidaan pitää myös edustajalle (oman yrityksen tai asiakasyrityksen) kanssa sovittua tapaamista. Puhelinmyynti kasvoi runsaasti etenkin 1990-luvulla.
Sähköasennuksen käyttöönottotarkastus
Käyttöönottomittaukset
Toimenpiteistä laaditaan käyttöönottotarkastuspöytäkirja. Mittauslaitteen epätarkkuus määritellään EN61557-1 -standardin kohdan 5.2.4:n mukaan. Havaitut puutteet ja huomiot merkitään ja ne tarkastetaan uusintamittauksessa korjaavien toimenpiteiden jälkeen.
Eristysresistanssimittaus
Eristysresistanssimittauksella on tarkoitus varmistaa asennuksen jännitteisten osien eristystilasta maata vasten, ettei
Puhelinmyynti
Puhelimitse tapahtuvaa myyntityötä tekevät myyntineuvottelijat, jotka yleensä voivat soittaa tietokoneavusteisesti asiakkaille. Soittojärjestelmä soittaa jatkuvasti taustalla rekisterin numeroihin ja asiakkaan vastatessa puheluun yhdistyy se vasta siinä vaiheessa vapaana olevalle myyntineuvottelijalle, tai myyntineuvottelija voi itse tietokoneelta valita asiakkaansa esimerkiksi hänen ikänsä, työnsä ja ostohistoriansa perusteella. Myyntineuvottelijan työpaikkana voi olla muun muassa Call Center tai Contact Center. Asiakasyritykset ulkoistavat puhelinmyyntityön yleensä yhä useammin. Työ voi olla joko inbound- tai outbound-perustaista, eli myyntineuvottelija ottaa vastaan asiakkaan puheluita tai sitten soittaa asiakkaan suuntaan.
Sähköasennuksen käyttöönottotarkastus
Eristysresistanssimittaus
Rakennusten eristysresistanssimittaus tehdään tyypillisesti pää- tai jakokeskuksesta, poikkeuksena esim. lattialämmityskaapelit, kontaktorilähdöt, PELV-piirit jne.. Eristysresistanssimittaus on aina jännitteetön mittaus. Jotta mittaus kattaisi mahdollisimman laajan osa sähkölaitteistoa (~rakennusta), on esim. jakokeskuksien tulppasulakkeiden ja pohjakoskettimien oltava paikoillaan, johdonsuojien ja vikavirtasuojien ja muiden kytkinten oltava kiinni-asennossa – vain erotuskytkin on auki-asennossa. TN-C-S- ja TN-C-järjestelmissä eristysresistanssimittaus on paljon TN-S-järjestelmää työläämpi.
Puhelinmyynti
Asiakkaan oikeudet
Kuluttajansuojalain mukaan puhelinmyynnissä on heti puhelun alussa kerrottava, että kyseessä on myyntipuhelu. Puhelinmyynnissä kuluttajalla on 14 vuorokauden ajan tuotteen saapumisesta mahdollisuus perua kauppa. Asiakkaalle on lähetettävä kaupasta kirjallinen vahvistus, jossa on oltava tiedot kaupan perumista varten.
Puhelinmyynnistä voi kieltäytyä joko ilmoittamalla erikseen jokaiselle yritykselle markkinointikiellosta tai ilmoittautumalla puhelinmyynnin kieltävään rekisteriin, joka kattaa kaikki Suomen Asiakkuusmarkkinointiliiton jäsenyritykset. Kieltoa voi tehostaa ilmoittamalla esimerkiksi Väestörekisterikeskuksen puhelin- tai nettipalvelussa, ettei halua tietojaan Väestötietojärjestelmästä luovutettavan markkinointitarkoituksiin. Samoin Ajoneuvoliikennerekisteriin voi tehdä luovutuskiellon Trafin kautta sähköisesti tai puhelimitse. Myös pankeille, vakuutusyhtiöille ja muille tahoille, joissa on jo asiakkaana, voi lähettää erillisen kiellon markkinoida lisää esimerkiksi säästämis- tai vakuutuspalveluita.
Haittoja ja kritiikkiä
Suomen Kuluttajaliitto on ollut huolissaan siitä, että jos asiakas on kieltäytynyt telemarkkinoinnista, markkinointikieltoa ei aina noudateta. Puhelinmyynnin haitaksi on koettu myös se, että ihmiset vastaavat vieraisiin numeroihin aiempaa harvemmin. Tämä on kasvava ongelma esimerkiksi viranomaisille, Kelalle tai Postin lähetysten jakajille. Lapsille tulevat markkinointipuhelut johtuvat usein tahattomasti siitä, että lasten puhelinliittymät näkyvät virallissa tiedostoissa vanhempien nimillä. Tämän voi välttää muuttamalla lasten liittymänumerot salaisiksi ja kehottamalla lapsia välttämään omien puhelinnumeroidensa kirjoittamista kilpailu- tai arpajaislipukkeisiin.
Sähköasennuksen käyttöönottotarkastus
Vianhaku eristysresistanssimittauksessa
Useimmat sähköasennusvirheet ja keskeneräiset asennukset tulevat esiin eristysresistanssimittauksissa.
Puhelinmyynti
Haittoja ja kritiikkiä
Suomen Postin teettämän tutkimuksen mukaan puhelinmyynti on vähiten pidetty osoitteettoman suoramarkkinoinnin muoto. Tutkimuksen mukaan 61 % kuluttajista ei halua tai ei voi ottaa vastaan myyntipuheluita ja 5 % kuluttajista pitää sitä mieluisimpana muotona.
Sähköasennuksen käyttöönottotarkastus
Suojajohtimien, PEN- ja potentiaalintasausjohtimen jatkuvuuden testaus
Rakennusten sähköasennusten käyttöönottotarkastuksen tärkein mittaus on suojajohtimien jatkuvuuden testaus; jotta suojalaite voi toimia suojalaitteena vikasuojauksessa, on suojajohtimen oltava yhtenäinen. Mittauksen tarkoituksena on varmistaa, että vikasuojaus on toimiva heti kun jännite kytketään sähkölaitteistoon. Samalla varmistetaan, että N- ja PE-johtimet eivät ole vaihtaneet paikkaansa: mikäli johtimet ovat vaihtaneet paikkaansa, on se välittömän vaaran aiheuttava vika. Nollapiiri on kelluva kuten eristysresistanssimittauksessa. Mittauksessa on käytettävä 4–24 V:n jännitettä ja 0,2 A:n tasavirtaa. Mittauksen tulee kattaa kaikki asennuksen maadoitus-, suojamaadoitus-, PEN- ja potentiaalitasausjohtimet.
Jatkuvuusmittaus tehdään tyypillisesti apuelektrodia käyttäen siten, että mitataan resistanssi PE-kiskon ja rakennuksen sähköpisteiden suojamaadoituksen tai laitteen johtavan rungon väliltä. Apuelektrodina voidaan käyttää johtoa, jonka johdinresistanssi kompensoidaan ennen mittausta mittalaitteen kompensointitoiminnolla. Suurin mitattu arvo voidaan kirjata mittauspöytäkirjaan. Suojajohtimen johdinresistanssi voidaan mitata myös käyttämällä apuelektrodina esim. saman kaapelivaipan muita johtimia, jolloin erillistä apuelektrodia ei tarvita.
Mittauksen suojajohtimen hyväksyttävää mittausarvoa ei ole olemassa, koska kaikissa tapauksissa on varmistuttava vikasuojauksen toiminnasta.
Yleisesti käytetyn 1–1,5 mm² MMJ-kaapelin johdinresistanssi on noin 0,0121 Ω/m ja 2,5 mm² kaapelin n. 0,00741 Ω/m. Siten 20 metrin pituisen 1,5 mm² MMJ-kaapelin johdinresistanssi on n. 0,2 ohmia.
Syötön automaattisen poiskytkennän varmistaminen eli vikapiirin impedanssin mittaaminen
Mittaus suoritetaan asennustesterillä jännitteisestä asennuksesta. Ennen jännitteen kytkemistä on varmistuttava nollapiirin luotettavasta yhteydestä maapotentiaaliin kiinnittämällä irrotetut nollajohtimet.
Oikosulkusuojauksen toteutuminen eli oikosulkuimpedanssin mittaaminen tarvittaessa
Oikosulkusuojaus on ensisijaisesti aina suunnittelijan laskelmiin perustuva arviointi. Oikosulkuimpedanssi mitataan tarvittaessa asennustesterillä vaihejohtimien tai vaiheen ja nollajohtimen välillä sähköverkon syötön kannalta epäedullisimmasta pisteestä. Riittävä oikosulkuvirran arvo riippuu sulakkeiden tyypistä, koosta ja vaaditusta laukaisuajasta.
Esimerkki vikasuojauksen tarkistamisesta: pisimmän 1,5 mm²:n ryhmäjohdon pistorasiasta mitattu silmukkaimpedanssi on 1,30 Ω käyttöjännitteellä 230 VAC. Suojalaitteena on C-tyypin 10 A johdonsuojakatkaisija. Vaadittu laukaisuaika on 0,4 s. Suurin sallittu impedanssi on 0,8 · 230 V / 100 A = 1,84 Ω. Mitattu arvo on 1,3 Ω ja siis hyväksyttävissä. Tästä voidaan laskea piirin oikosulkuvirta Ik = Vo / Zs → 230 V / 1,3 Ω = 176 A, joka on hyväksyttävissä. Siten SFS 6000 -standardin mukaisissa mittauksissa pienin vaadittu mahdollinen toimintavirta esim. C-tyypin 10 A:n johdonsuojakatkaisijalle on 125 A ja 16 A:n johdonsuojakatkaisijalle 200 A. Yleensä tarkastelu tehdään helpommalla tavalla: mittalaitteessa voi olla esiohjelmoituna erilaisten suojalaitteiden edellyttämät minimivikavirrat. Kun suojalaite on valittu, kertoo mittalaite heti, onko tulos hyväksyttävissä vai ei.
Silmukkaresistanssimittaus (sauvaton maadoitusresistanssimittaus) voidaan tehdä myös induktioon perustuvalla maadoitusresistanssipihtimittarilla. Mittauksessa käytetään kahta pihtivirtamittaria, jolla mitataan silmukkaresistanssi silmukoiden läpi kulkevasta johtimesta. Tällöin sähköjärjestelmän maadoitusjohdinta ei tarvitse kytkeä irti, josta voi olla etu esim. rakennuksen ukkosjohdatinjärjestelmien tarkistuksissa.
Suuret suojajohtimen resistanssit edeltävissä jatkuvuusmittauksissa voivat johtaa suojalaitteiden vaihtamiseen. Tyypillisesti ryhmäjohdon suojajohtimen resistanssi on alle 1 ohmia, poikkeavan suuret tulokset tarkistetaan jännitteiden päällekytkemisen jälkeen vikapiirin impedanssimittauksella ja suojalaitteen vaatiman virran täyttymisellä. Jotta ylivirtasuoja laukeaisi ajallaan, oikosulkuvirran IK on oltava suurempi kuin laukaisuvirta Ia. Valmistajan ilmoittama Ia-arvo tulee kuitenkin kertoa 1,25:llä, jotta saadaan hyväksyttävä mittalaitteen miniminäyttämä. Näin huomioidaan vikatilanteesta aiheutuva johtimen lämpeneminen ja sen aiheuttama resistanssin kasvu/vikavirran heikkeneminen. Esimerkiksi C16A johdonsuojakatkaisijalla suojatun ryhmän päässä vikavirran arvon tulee olla vähintään 1,25 × 160 A = 200 A.
Vikavirtasuojakytkimen testaus
Vikavirtasuojakytkimiä on olemassa A-, B-, F- ja AC-tyyppejä. Vanhempi AC-tyypin vikavirtasuojakytkin tunnistaa pelkästään sinimuotoisen vikavirran ja sen käyttö kiellettiinkin jo SFS6000:n vuoden 2007 painoksessa. Paremman suojan antava A-tyypin vikavirtasuojakytkin tunnistaa sekä sinimuotoisen että pulssimaisen tasavirran. B-tyypin vikavirtasuojakytkin tunnistaa myös tasoitetun tasavirran muotoisen vikavirran. F-tyypin vikavirtasuoja toimii myös suuremmilla taajuuksilla ja sen ominaisuudet kattavat myös AC-, A- ja B-tyypin ominaisuudet. S-merkinnällä varustettu vikavirtasuojakytkin on hidastettu toimintaan eli se on nk. selektiivinen vikavirtasuojakytkin. Epälineaarisia vikavirtasuojia (PRCD-K) käytetään kannettavissa vikavirtasuojakytkimissä eivätkä ne kuulu normaalisti rakennusten sähköasennusten tarkastusten piiriin. Viivästettyjä vikavirtasuojia PRCD-S (esim. SCHUKOMAT, SIDOS) käytetään suojamaan ihmisiä sähköiskuilta pienjännitealueella (130–1 000 V). Viisinkertaisella nimellisvikavirralla (5 · IΔN) tehtävää koestusta käytetään vikavirtasuojakytkimen valmistusprosessissa ja henkilöturvallisuuden testaukseen, eivätkä se kuulu tyypillisesti suomalaisten rakennusten sähköasennusten käyttöönottotarkastuksiin.
Vikavirtasuojakytkin voidaan koestaa esim. seuraavasti
S-tyypin vikavirtasuojakytkimillä pisin sallittu toiminta-aika nimellisellä toimintavirralla on 500 ms.
Bülent Korkmaz
Bülent Korkmaz (s. 24. marraskuuta 1968) on turkkilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesäkuusta 2018 lähtien hän on toiminut Antalyasporin päävalmentajana.
Ura pelaajana
Korkmaz pelasi koko menestyksekkään uransa Galatasarayssa. Hän aloitti seuran organisaatiossa 11-vuotiaana juniorimaalivahtina, mutta vaihtoi pian pelipaikkaa puolustajaksi. Tämä vaihdos kannatti ja Korkmazista tuli yksi Galatasarayn seurahistorian pidetyimmistä pelaajista. Hän edusti seuraa kaikkiaan 21 vuotta ja pelasi 630 liigaottelua. Eurokentillä Korkmazista tuli 13 pelaaja, joka on pelannut yli 100 ottelua UEFA:n seurajoukkueturnauksissa.
Korkmazin pitkän uran aikana Galatasaray dominoi Turkin jalkapalloa ja menestyi myös Euroopassa. Hänen, ja monen muun Galatasaray-pelaajan ura huipentui UEFA Cupin voittoon kaudella 1999/2000. Liigamestaruuksia Korkmaz voitti kaikkiaan kahdeksan. Galatasarayn kapteeninnauhaa Korkmaz kantoi vuosina 2000–2005.
Turkin maajoukkueessa Korkmaz pelasi vuosina 1990–2005 kaikkiaan 102 A-maaottelua ja teki kaksi maaottelumaalia. Hän on maalivahti Rüştü Reçberin ja hyökkääjälegenda Hakan Şükürin jälkeen eniten maaotteluja pelannut turkkilaispelaaja. Korkmaz kuului MM-pronssia 2002 voittaneeseen joukkueeseen. Hän edusti Turkkia myös EM-kisoissa 1996.
Ura valmentajana
Päätettyään aktiiviuransa pelaajan 37-vuotiaana Korkmaz on tehnyt uraa valmentajana Turkissa. Hän aloitti Gençlerbirliğin apulaisvalmentaja elokuussa 2005. Hän erosi tehtävistään kauden jälkeen ja jatkoi uraansa Kayser Erciyessporisn päävalmentajana tammikuussa 2007. Korkmazin johdolla Turkin liigan hännille juuttunut seura paransi peliesityksiään ja eteni Turkin Cupissa finaaliin.Se ei kuitenkaan onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa ja Korkmaz jätti kauden jälkeen tehtävänsä.
Heinäkuussa 2007 hän siirtyi Bursasporin päävalmentajaksi, mutta sai potkut jo lokakuussa. Pian potkujensa jälkeen hän palasi Gençlerbirliğiin, tällä kertaa päävalmentajaksi. Korkmaz toimi seuran päävalmentajana kauden loppuun asti ja johdatti seuran cupin loppuotteluun.
Oltuaan puolisen vuotta sivussa valmennustehtävistä, Korkmaz nousi helmikuussa 2009 entisen seuransa Galatasarayn päävalmentajaksi erotetun Michael Skibben tilalle.
Galatasarayn kausi 2008/09 päättyi pettymykseen seuran jäätyä kauas kärkikamppailusta. Korkmaz sai kauden jälkeen odotetut potkut tehtävistään.
Syyskuussa 2009 Korkmaz jatkoi uraansa azerbaidžanilaisen FK Bakun päävalmentajana. Hän erosi kuitenkin tehtävistään jo maaliskuun lopulla 2010.
Marraskuussa 2011 Korkmaz palasi valmentajaksi kotimaahansa Karabüksporin peräsimeen. Korkmazin johdolla Karabükspor eteni Turkin cupin välieriin ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja Korkmaz sai potkut toukokuun alussa 2012.
Marraskuussa 2012 Korkmazista tuli Istanbul BB:n päävalmentaja. Seuran pudottua Turkin liigasta Korkmaz joutui kesällä 2013 jättämään tehtävänsä. Kesällä 2014 Korkmaz palasi Kayseri Erciyessporin peräsimeen. Hän sai kuitenkin potkut jo marraskuussa 2014, kun seura oli juttunut Turkin liigan häntäpäähän. '
Kesäkuussa 2018 Korkmazista tuli Antalyasporin päävalmentajana.
Joahnys Argilagos
Joahnys Oscar Argilagos Perez (s. 11. tammikuuta 1997) on kuubalainen alemman kärpässarjan nyrkkeilijä. Hän saavutti kultaa AIBA:n maailmanmestaruuskisoissa 2015 ja hopeaa Pan-Amerikan kisoissa 2015, sekä pronssia 2016 kesäolympialaisissa.
Hän on voittanut myös AIBA:n nuoren maailmanmestaruuden 2013.
Rubenshuis
thumb|Rubenshuis Rubenshuis on Antwerpenissa, Belgiassa sijaitseva museo, joka toimii taidemaalari Rubensin vuonna 1611 ostamassa talossa. Nykyään siellä voi tutustua Rubensin työpajaan ja hänen itse keräämäänsä 1500-luvun taidekokoelmaan. Hänen omia töitään museossa on näytteillä vain muutama.
Ska Keller
Franziska Maria ”Ska” Keller (s. 22. marraskuuta 1981 Guben, Itä-Saksa) on saksalainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen. Hänet valittiin europarlamenttiin vuonna 2009 Liittouma 90/Vihreät -puolueesta. Hän on kehitysyhteistyövaliokunnan jäsen ja kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan varajäsen. Keller on erikoistunut maahanmuuttokysymyksiin ja Euroopan unionin ja Turkin suhteisiin.
Lola (albumi)
Lola on The Kinksin lokakuussa 1971 julkaistu kokoelma-albumi. Albumin kappaleet ovat vuosilta 1964–1970.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Ska Keller
Keller äänestettiin vuoden 2014 europarlamenttivaaleihin Vihreiden toiseksi kärkiehdokkaaksi EU:n laajuisessa nettiäänestyksessä.
Sándor Szalay
Sándor Szalay (6. kesäkuuta 1893 Budapest – 5. huhtikuuta 1965) oli unkarilainen taitoluistelija ja Euroopan mestari.
Ska Keller
Ska Keller on opiskellut Freie Universität Berlinissä islamin tutkimusta, turkin kieltä ja judaistiikkaa. Hän on naimisissa suomalaisen aktivistin Markus Draken kanssa.
Sándor Szalay
Szalay kilpaili pariluistelussa yhdessä Olga Orgonistan kanssa. He voittivat kaksi ensimmäistä pariluistelun Euroopan mestaruutta vuosina 1930 ja 1931, MM-pronssia vuonna 1929 ja MM-hopeaa vuonna 1931. Viimeisenä arvokilpailuvuonnaan 1932 pari sijoittui neljänneksi Lake Placidin talviolympialaisissa ja MM-kilpailuissa. Unkarin mestaruuden Orgonista ja Szalay voittivat kolmesti peräkkäin vuosina 1928–1930.
The Voidz
The Voidz (aiemmin nimellä Julian Casablancas+The Voidz) on yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka The Strokes -yhtyeestä tunnettu Julian Casablancas perusti vuonna 2013. Yhtye levyttää Casablancasin omistamalle Cult Records -levy-yhtiölle.
The Voidz julkaisi debyyttialbuminsa Tyranny syyskuussa 2014. Yhtyeen toinen albumi, Virtue julkaistiin 30. maaliskuuta 2018.
Iso-Ruokonen (Kouvola)
Iso-Ruokonen on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Ansalahden ja Paljakan lähellä sijaitseva lampi.
IBM Cloud Video
Ustream on maaliskuussa 2007 perustettu yhdysvaltalainen suoratoistopalvelu tietokone- ja konsolipelaajille. Palvelun ideana on yhdistää pelaajia ympäri maailman antamalla heidän lähettää ja katsoa reaaliaikaista videokuvaa ja keskustella toistensa kanssa.
Iso-Ruokonen (Kouvola)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,5 metriä mpy.
Sony Ericsson G900
Sony Ericsson G900i on Sony Ericssonin valmistama Symbian UIQ3-käyttöjärjestelmää käyttävä älypuhelin. G900i-malli julkaistiin helmikuussa 2008.
Lähteet
List of Sony Ericsson products
Kemin historia
Kemin kaupunki perustettiin vuonna 1869 ja se on naapurikaupunkinsa Tornion jälkeen Lapin maakunnan vanhin kaupunki ja viimeisiä niin sanottuja Suomen vanhoja kaupunkeja.
Vaikka Kemi on tunnettu savupiipputeollisuudestaan, niin ensimmäisinä vuosikymmeninään se oli alueeltaan ja väestöltään pienehkö kauppakaupunki. Teollisuuskaupungiksi se muuttui vasta vuoden 1931 alueliitoksen myötä, jolloin Kemin maalaiskunnasta erotetulla liitosalueella sijainneet suuret teollisuuslaitokset Kemi Oy ja Veitsiluoto Oy siirtyivät osaksi kaupunkia. Kemin asukasluku ja pinta-ala moninkertaistuivat liitoksen myötä.
Viulu (elokuva)
Viulu (El violin) on Francisco Vargasin vuonna 2005 ohjaama elokuva. Se kuvaa kansan ja sortavan hallinnon yhteenottoa Meksikossa 1970-luvulla.
Kemin historia
Kuten monet muutkin teollisuuspaikkakunnat myös Kemi on viime vuosikymmeninä kärsinyt väestökadosta. Kaupungin asukasluku 1960-luvun puolivälissä oli lähes 30 000, mutta vuonna 2010 enää alle 23 000 asukasta.
Viulu (elokuva)
Juoni
Väkivalloin kukistetun kapinan jälkeen Don Plutarco soittaa viihdyttääkseen sotilaita, mutta tosiasiassa tarkoitus on auttaa vastarintaliikettä ja päästä kylään jääneeseen ammusvarastoon.
Kemin historia
Kemijokisuu ennen kaupunkia (1329–1855)
thumb|250px|Keminmaan keskiaikainen kivikirkko. Maata viljelevä asutus lienee muodostunut Kemin seudulle viimeistään 1200–luvulla. Ensimmäinen kirjallinen tieto Kemin seurakunnasta on vuodelta 1329, jolloin seurakunta mainitaan kuningas Maunu Eerikinpojan kirjeessä. Samalle vuosisadalle ajoittuu kiista Uppsalan ja Turun hiippakuntien välisen rajan määrittämisestä Pohjois-Pohjanmaalla. Hiippakuntien raja muodostui lopulta Tornion ja Kemin väliin niin, että Kemin seutu jäi Turun hiippakuntaan ja sitä kautta Suomeen, kun taas Tornio kuului Uppsalan piispan hallintaan. Kemin seurakunta oli laaja alue, joka ulottui pohjoisesta Lapista Haukiputaalle.
Seurakunnan ensimmäinen kirkko on perimätiedon mukaan sijainnut Valmarinniemessä. Venäläiset ryöstivät kirkon 1473 ja polttivat sen 1517. Uusi kirkko eli nykyinen Keminmaan vanha kirkko rakennettiin muutaman vuoden kuluttua vanhan kirkon polttamisesta. Kirkko on pohjoisin keskiaikainen kivikirkko Suomessa.
Kemin kaupungin perustaminen (1856–1869)
thumb|250px|L.I. Lindqvist, Kemin asemakaava, 1859. thumb|250px|Yrjönkatua (nykyinen Sauvosaarenkatu) 1900-luvun alussa. Kemijokisuulle oli suunniteltu kaupunkia jo 1600–luvulla, mutta Tornion kaupungin läheisyyden vuoksi suunnitelmia ei tuolloin toteutettu. Venäjän hallitsijaksi vuonna 1855 noussut keisari Aleksanteri II halusi elvyttää Krimin sodassa kärsineen valtakuntansa kaupan, teollisuuden ja merenkulun toimintaedellytyksiä. Suomessa elvytystoimenpiteiden valmistelun sai suorittaakseen kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm von Berg. Toimenpiteisiin Suomessa kuuluivat mm. oman rahan, Suomen markan käyttöönotto 1860 sekä uusien kaupunkien perustaminen. Tehtävään liittyen Berg pyysi Oulun läänin maaherraa Alexander Lavoniusta selvittämään sopivaa paikkaa Kemijokisuulle rakennettavalle tapulikaupungille. Uudelle kaupungille löydettiin kolme vaihtoehtoista paikkaa: Kallioniemi lähellä Vallitunsaarta, Lukkarilan ranta Kemijoen länsirannalla ja Sauvosaarenniemi Kemijoen itäpuolella meren rannalla. Näistä parhaana vaihtoehtona pidettiin viimeksi mainittua.
Kenraalikuvernööri Berg saapui tarkastusmatkalle Kemiin 18. heinäkuuta 1856. Nähtyään uuden kaupungin paikan kenraalikuvernööri antoi jo samana vuonna lääninarkkitehti L.I. Lindqvistille tehtäväksi laatia uuden kaupungin asemakaavan. Kenraalikuvernööri esitteli uusien kaupunkien perustamishankkeen Aleksanteri II:lle tämän kruunajaisjuhlassa 7. syyskuuta 1856 ja jo saman kuukauden aikana annettiin asetus Kemin kaupungin perustamisesta yhdessä neljän muun kaupungin kanssa. Nämä neljä muuta kaupunkia olivat: Varkaus, Iisalmi, Ikaalinen ja Salo. Kaupungiksi asti mainituista paikkakunnista ylsivät kuitenkin 1800–luvulla vain Kemi ja Iisalmi. Iisalmi sai ensin vain kauppalan aseman, niin kuin kolme muuta paikkakuntaa, mutta sai lopulta kaupunginoikeudet ennen vuosisadan loppua 1891. Salosta tuli kaupunki vasta vuonna 1960, Varkaudesta vuonna 1962 ja Ikaalisista vuonna 1977.
Kaupunginalueeksi lunastettiin Sauvosaaren, Meritäikön, Lahtitäikön, Ruutin ja Peurasaaren tilat. Arkkitehti Lindqvistin asemakaava valmistui Oulussa 15. huhtikuuta 1859.
Senaatti hyväksyi aikansa suunnitteluihanteita ja paloturvallisuusmääräyksiä noudattelevan ruutukaavan vuonna 1866 ja lopullinen vahvistus kaavalle saatiin kun keisari vahvisti sen yhdessä Kemin kaupungin perustuskirjankin kanssa.
Kaupungin perustuskirja julkaistiin asetuskokoelmassa 5. maaliskuuta 1869. Kemin satama perustettiin samanaikaisesti, ja kaupunki sai myös tapulikaupunkioikeudet eli oikeudet ulkomaankauppaan.
Perustamisesta suureen alueliitokseen (1870–1917)
thumb|250px|Kemin Suomalainen yhteiskoulu oli ensimmäinen yliopistoon johtava koulu nykyisen Lapin maakunnan alueelta. Pian perustamisen jälkeen aloitettiin paitsi kaupungin rakentaminen myös perustuskirjassa määrättyjen julkisten rakennusten ja liikenneyhteyksien rakentaminen. Kaupunkiin piti rakentaa tullikamari ja siihen liittyvät pakkahuone ja vaakahuone. Lisäksi perustuskirjassa mainitaan kirkon, kestikievarin, raastuvan ja vankilan rakentamisesta ja ylläpidosta.
Lunastettujen tilojen lisäksi kaupungin alueeseen oli liitetty valtion omistamat saaret: Selkäsaari, Syväletto, Juurakko ja Laitakari. Laitakariin oli oululainen liikemies Johan Gustav Bergbom perustanut höyrysahan 1860-luvun alussa. Tullikamari sijoitettiin aluksi sahan yhteyteen, jossa se aloitti toimintansa kesällä 1872. Samaan aikaan oli aloitettu tullikamarin rakennustyöt Sauvosaaressa.
Kaupungin satama sijaitsi aluksi Laitakarin saarella, mutta se rakennettiin vuonna 1873 samalle paikalle kuin tuleva tullikamarikin. Senaatti oli hyväksynyt piiri-insinööri Knut Granfeltin satamasuunnitelman saman vuoden helmikuussa. Sataman toiminta oli alkuvuosina varsin vaatimatonta.
Lääninarkkitehti F.W. Lüchow'n suunnittelemat rakennukset valmistuivat 1876. Ensimmäiseksi vakinaiseksi tullinhoitajaksi nimitettiin Nils Johan Laurin kesällä 1875.
Kaupungin perustamisen jälkeen Kemin seutu kasvoi nopeasti yhdeksi merkittävimmistä puunjalostusteollisuuden keskittymistä Suomessa. Kemi Oy aloitti toimintansa 1893.
Vuonna 1897 Kemiin perustettiin senaatin luvalla viisiluokkainen porvariyhteiskoulu, josta tuli myöhemmin Kemin lyseon lukio.
Vuonna 1903 Oulu–Tornio-rata ulottui Kemiin. Myös pistoraide asemalta satamaan rakennettiin.
Virallisesti rautatie vastaanotettiin lokakuussa 1903, mutta väliaikainen liikenne Oulun ja Kemin välisellä radalla alkoi jo edellisenä vuonna. Vuoden 1902 marraskuussa aloitti sekajuna eli matkustaja- ja tavarajuna liikennöinnin kerran päivässä molempiin suuntiin. Matkaan Kemistä Ouluun kului aikaa melkein neljä ja puoli tuntia. Rautatiehallituksen pääarkkitehdin Bruno Granholmin suunnittelema Kemin rautatieasema valmistui 1903. Muutostöiden ja korjausten takia asemarakennus on menettänyt osan alkuperäisestä koristeellisemmasta ulkoasustaan.
thumb|250px|Kemiyhtiön toimitusjohtajan asunto [[Karihaarassa on rakennettu 1921.]] Perustamisestaan asti Kemi on tullut tunnetuksi nimenomaan metsäteollisuuskaupunkina. Laitakarin sahan lisäksi toinen höyrysaha rakennettiin kaupungin läheisyyteen Karihaaran saarelle, kylläkin silloin vielä maalaiskunnan puolelle. Karihaaran sahan rakensi norjalainen Holst & Fleischer yhtiö vuosina 1873–1874. Molemmat sahat osti oululaisten kauppahuoneiden J. W. Snellman G:sonin ja G. & C. Bergbomin vuonna 1893 perustama Trävaruaktiebolaget Kemi, josta myöhemmin tuli Kemi Oy. Metsähallitus perusti Veitsiluodon saarelle sahan vuonna 1922. Sahan perustalle syntyi toinen kemiläinen metsäteollisuusyhtiö Veitsiluoto Oy vuonna 1932. Sulfiittimenetelmää käyttävät selluloosatehtaat käynnistettiin Kemiyhtiössä 1919 ja Veitsiluodossa 1930.
Julkisista rakennuksista arkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema kirkko vihittiin käyttöön 1903. Kaupunkiseurakunta oli perustettu edellisenä vuonna ja siihen asti kaupunkilaiset kuuluivat maaseurakuntaan. Kaupunki oli saanut oman kaupungintalon vuonna 1896. Kaupunginhallinto käytti taloa kuitenkin vain lyhyitä ajanjaksoja, vuodet 1905-1930 talo oli Kemin Suomalaisen yhteiskoulun käytössä. Vanha kaupungintalo tuhoutui tulipalossa 13. helmikuuta 1931. Kaupungin virastoja toimi muun muassa Meripuiston puistopaviljongissa.
Kemin ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa 1878. Oman koulurakennuksensa koulu sai vuonna 1899. Nikkarityylisen rakennuksen oli suunnitellut oululainen rakennusmestari J.W. Lillqvist. Myöhemmin poliisilaitoksena toiminut rakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1983. Kemin Suomalainen yhteiskoulu aloitti toimintansa kaupungin ensimmäisenä oppikouluna nimellä Kemin Suomalainen Porvari-yhteiskoulu vuonna 1897. Täysiluokkaiseksi yliopistoon johtavaksi oppikouluksi koulu laajennettiin vuonna 1901, ensimmäisenä ja yli kymmeneen vuoteen ainoana kouluna Lapin maakunnassa.
Sisällissota (1918)
Kemin suojeluskunnan vahvuus oli noin sata miestä ja sen päällikkö oli insinööri G. A. Finne. Hän vaati Kemin venäläistä varuskuntaa luovuttamaan aseensa tammikuun 29. päivän vastaisena yönä vuonna 1918. Venäläisiä oli useita satoja ja paikkakunnan punakaarti oli vahva. Venäläiset luovuttivat ensin aseensa, mutta punakaartin puututtua asiaan he liittyivätkin punakaartiin taistelussa suojeluskuntaa vastaan. Venäläiset kutsuivat apuun Maksniemen kylään sijoitetun ratsuväkieskadroonan. Kemin suojeluskunta joutui siirtymään Rovaniemelle, mistä sen seurauksena lähtivät paikalliset punaiset puolestaan Kemiin. Rovaniemeltä Kemin suojeluskunta siirtyi Tervolan asemalle, mistä käsin ryhdyttiin neuvottelemaan sähkölennättimen avulla Kemin punakaartin kanssa. Neuvottelut olivat tuloksettomia. Helmikuun 1. päivänä Tervolaan saapui kahdeksan miehen vahvuinen jääkärikomennuskunta Friedel Jacobssonin johdolla. Tervolassa käytiin taistelu valkoisten ja punaisten välillä, minkä seurauksena punaiset jättivät Kemin kaupungin.
Kemi sisällissodan jälkeen, muun muassa suuri alueliitos (1919–1938)
Kemi Oy:n sulfiittiselluloosatehdas käynnistettiin 1919.
Veitsiluoto Oy:n juuret ulottuu osin Metsähallituksen Veitsiluodon saarelle Kemin edustalle vuonna 1922 perustamasta sahasta. Veitsiluoto Oy perusti saarelle selluloosatehtaan vuonna 1930.
Suuret teollisuuslaitokset Kemiyhtiö ja Veitsiluoto Oy sijaitsivat varsinaisen kaupungin alueen ulkopuolella. Tehtaiden työväestön asuinalueista muodostui Kemin esikaupunkialueita, joita eivät kaupunkikunnan tarkemmat säännöt ja määräykset koskeneet. Maalaiskuntia koskevassa lainsäädännössä ei ollut mahdollisuutta kaavoituksen toimin ohjata rakentamista, vaan jokainen rakensi esikaupungeissa niin kuin halusi.
Oulun läänin maaherra E.Y. Pehkonen esitti esikaupunkien liittämistä Kemin kaupunkiin vuonna 1927. Varsinaisena selvitysmiehenä toimi oululainen varatuomari Arvi Ahmavaara. Ahmavaaran esitys alueliitoksesta annettiin Kemin kaupunginvaltuuston käsiteltäväksi toukokuussa 1930. Valtuusto myönsi alueliitoksen tarpeellisuuden, mutta taloudellisiin olosuhteisiin vedoten pyysi, että alueliitosta ei toteutettaisi vielä vuoden 1931 alusta vaan vasta seuraavana vuonna. Valtioneuvosto päätti kuitenkin valtuuston vastustavasta kannasta välittämättä toteuttaa alueliitoksen vuoden 1931 alusta. Valtioneuvoston säädös Päätös erinäisten Kemin maalaiskuntaan kuuluvien alueiden siirtämisestä kunnallisessa ja hallinnollisessa suhteessa Kemin kaupunkiin annettiin 26. kesäkuuta 1930.
Vuoteen 1931 teollisuuslaitokset ja työväestön asuinalueet sijaitsivat maalaiskunnissa kaupungin ulkopuolella. Vuoden 1931 alussa esikaupungit tehtaineen liitettiin kaupunkiin ja kaupunki muuttui teollisuus- ja työläiskaupungiksi. Kemin kaupungin pinta-ala ennen alueliitosta oli noin 6 km² ja alueliitoksen jälkeen lähes 84 km². Vuonna 1930 Kemissä oli vain 3663 asukasta, kun seuraavana vuonna asukasluku oli kasvanut yli 19 000 asukkaan.
Sauvosaaren Kemi oli ollut kauppiaiden ja virkamiesten muodostama porvarillinen pikkukaupunki, jota joskus kutsuttiin myös Herrojen Kemiksi. Suuren alueliitoksen myötä kaupunki muuttui teollisuuskaupungiksi, Suur-Kemiksi, jossa suurin osa asukkaista oli työväestöä.
Toisen maailmansodan aika (1939–1945)
thumb|250px|Kemin kaupungintalo saksalaisten räjähdyspanosten repimänä.
Kemin lentokenttä avattiin vuonna 1939 ja muutamia tiloja Kemin maalaiskunnasta ja Simon kunnasta liitettiin Kemiin.
Talvisodassa Kemin miehet kuuluivat pääasiassa jalkaväkirykmentti 27:ään (JR 27). Rykmentti oli perustettu Kemissä lokakuussa 1939 ja sitä komensi kemiläinen everstiluutnantti August Mäkiniemi. Se osallistui muun muassa Raatteen tien taisteluihin Suomusalmella. Talvisodan aikana Ruotsalainen vapaaehtoisjoukko oli sijoitettuna Kemiin samoin kuin ruotsalainen lentorykmentti 19, jonka päätukikohtana oli lentokenttä Veitsiluodossa.
Jatkosotaan Peräpohjolan sotilasläänissä muodostettiin eversti Verner Viikla johtama 6. divisioona, joka siirrettiin heti sodan alettua itärajalle, jossa divisioona osallistui Sallan taisteluihin yhdessä saksalaisten joukkojen kanssa. Sodan loppuvaiheissa divisioona osallistui Talin–Ihantalan taisteluun.
Kemiä ei pommitettu talvi- tai jatkosotien aikana, eikä se muutenkaan ollut joutunut sotatoimien kohteeksi. Tilanne muuttui Moskovan välirauhan jälkeen, kun pääasiassa Pohjois-Suomen alueella olleet saksalaiset joukot piti aseleposopimuksen mukaan riisua aseista. Alkoi Lapin sota.
Saksalaisia sotilaita oli Pohjois-Suomen alueella noin 200 000. Tilanteen alettua kehittyä sodaksi suurin osa Kemistä oli saksalaisten joukkojen valvonnassa. Ainoastaan Kemiyhtiön ja Veitsiluodon tehtaiden suojaksi oli Luttojoelta siirretty pataljoonan vahvuinen osasto Pennanen. Taistelut Kemissä alkoivat 7. lokakuuta 1944 ja päättyivät saksalaisten perääntymiseen seuraavana päivänä. Perääntyessään kohti pohjoista saksalaiset räjäyttivät Kemijoen ylittävät sillat. Saksalaiset yrittivät tuhota myös Kemin kaupungintalon räjäyttämällä siitä kolme kerrosta pois talon alaosasta. Kemin kaupungintalo oli kuitenkin poikkeuksellisten hissikuilujensa ansiosta niin vahvarakenteinen, ettei se kaatunut. Lisäksi suomalaiset sotilaat olivat tyhjentäneet talon yläkerroksissa sijaitsevan vesitornina toimivan vesisäiliön ennen räjäytystä. Kemin kaupungintalo kunnostettiin ja sitä myös laajennettiin myöhemmin. Yksityisten omistamia rakennuksia ei tuhottu. Taistelujen yhteydessä rakennuksia tuhoutui, muun muassa Karihaaran kansakoulu, mutta muuhun Lappiin nähden Kemi selvisi Lapin sodasta vähäisemmin vaurioin.
Sodan jälkeinen aika (1945–1999)
thumb|250px|Kemin asukasluvun kehitys 1881–2007.
Suuressa alueliitoksessa Kemi muuttui työläiskaupungiksi. Kommunistit pääsivät kaupungissa valtaan kuitenkin vasta sotien jälkeen järjestetyissä kunnallisvaaleissa, koska ennen sotia äärivasemmistolaiset puolueet olivat kiellettyjä. Vaalien tuloksena SKDL sai valtuustoon yksinkertaisen enemmistön. Kemi kutsuttiin sodan jälkeen Punaiseksi Kemiksi. Kaupungin mainetta ’’punaisena’’ nosti vielä elokuussa 1949 sattunut poliisien ja lakkolaisten välinen kahakka. Kahakassa kuoli kaksi lakkolaista.
Sodan seurauksena Kemi toimi muutaman vuoden Lapin läänin hallintokaupunkina. Rovaniemen tuhouduttua Lapin sodassa lähes täysin siirrettiin Lapin lääninhallitus väliaikaisesti Kemiin. Lääninhallitus toimi vuodet 1945-1947 Työkeskus Toivolan talossa Koivuharjulla. Lapin lääni oli perustettu ennen sotia vuonna 1938. Kemin kaupunki suhtautui uuteen lääniin nihkeästi. Kun läänin jakaminen alkoi näyttää varmalta, kaupunki ilmoitti, että se halusi läänin hallintokaupungiksi tai jos se ei toteutunut, niin silloin Kemi halusi pysyä edelleen Oulun läänin yhteydessä. Hallintokaupungiksi tuli Rovaniemi (joka tosin ennen vuotta 1960 oli vielä kauppala) ja Kemi määrättiin kuuluvaksi Lapin lääniin.
Vuonna 1947 Kemiin perustettiin Lapin ensimmäinen taidemuseo.
Vuonna 1949 Kemijoen uittotyömaan lakoilut päättyivät kahden ihmisen kuolemaan Kemin veritorstain mielenosoitusmarssin aikana 18. elokuuta.
Kemin puunjalostusteollisuus laajensi toimintaansa sotien jälkeen. Veitsiluoto Oy:n ensimmäinen paperikone käynnistettiin tammikuussa 1951.
Vuoden 1956 vaaleissa kommunistit menettivät yksinkertaisen enemmistönsä.
Puunjalostusteollisuuden edelleen laajentuessa paperi- ja kartonkiteollisuuteen Kemistä kasvoi 1960-luvulle tultaessa lähes 30 000 asukkaan kaupunki. Kemi oli tuolloin toiseksi tärkein ja suurin Pohjois-Suomen kaupungeista heti Oulun jälkeen. Kemin kaupungin väkiluku oli korkeimmillaan 1967, kun kaupungissa oli 29 830 asukasta.
Kemiyhtiön kartonkitehdas rakennettiin vuosina 1969-1971. 1970-luvulla automaation vähentäessä teollisuuden työvoiman tarvetta, ja valtion keskittäessä virastojaan läänin pääkaupunkiin Rovaniemelle, Kemin väkiluku kääntyi selvään laskuun. Uusia tuotannonaloja ei Kemi onnistunut juuri houkuttelemaan, vaikkakin työpaikkoja toi Keminmaahan perustettu Elijärven kaivos ja kaivoksen kromia hyödyntämään perustettu Outokummun jaloterästehdas Torniossa.
Vuonna 1996 Kemin Lumilinna rakennettiin ensimmäistä kertaa. Ensimmäisessä Lumilinnassa oli 1100 metriä pitkät muurit ja se oli Guinnessin ennätystenkirjan mukaan maailman suurin lumilinna.
Kemi 2000-luvulla
Vuoden 2008 lopussa Kemissä oli enää noin 22 500 asukasta. Kemi on säilyttänyt asemansa tärkeänä teollisuuskaupunkina. Kemi–Tornion seutukunnan bruttokansantuote asukasta kohden vuonna 2015 oli Suomen yhdeksänneksi suurin 70 seutukunnan joukossa.
Kemin ensimmäinen kasvuohjelma matkailuun laadittiin vuonna 2011, ja vuosikymmenen loppupuolella kasvuohjelman tavoitteena oli saada Kemistä Lapin ympärivuotisen matkailun ykköskohde vuoteen 2020 mennessä.
Vuonna 2015 Kemin kaupunki sekä Keminmaan ja Simon kunnat neuvottelivat yhdistymisestä uudeksi Kemin kaupungiksi. Liitoksen oli tarkoitus toteutua vuoden 2017 alusta. Kemin ja Simon kunnanvaltuustot hyväksyivät yhdistymisehdotuksen, mutta Keminmaan valtuusto hylkäsi sen.
Helmikuussa 2021 kerrottiin, että Metsä Fibre rakentaa Kemiin uuden sellutehtaan aiemman sellutehtaansa tilalle. Stora Enson Veitsiluodon paperitehdas suljettiin syksyllä.
Helmikuussa 2022 Kemi kertoi aikeistaan brändätä itsensä lumiukon kotikaupungiksi. Kesäkuussa 2022 vaatejätteestä tekstiilikuitua valmistava Infinited Fiber kertoi rakentavansa tehtaan Veitsiluodon paperitehtaan tiloihin. Investoinnin arvo oli 400 miljoonaa euroa.
RFactor 2
rFactor 2 on Image Space Incorporated -yhtiön (ISI) kehittämä ajosimulaatiopeli. Peli perustuu eri autoluokkiin, joista voi valita mopoauton tai Formula 1 -auton väliltä haluamansa menopelin radalle.
ISI on sopinut alankomaalaisen Luminis-yhtiön kanssa jatkokehityksen siirtymisestä uuteen yhtiöön Studio 397.
Pelin jakelu on siirtynyt yksinomaan Steam-alustalle.
David Lee Henry
David Lee Henry on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on voittanut vuoden 1983 Genie Awardsin parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta elokuvaan Harry Tracy, Desperado ja myös vuoden 1990 Razzie Awardsin huonoimmasta käsikirjoituksesta elokuvassa Road House – kuuma kapakka.
Melonta kesäolympialaisissa 2008
2008 kesäolympialaisten melontakilpailuissa miehet kilpailivat ratamelonnassa yhdeksässä ja koskimelonnassa kolmessa luokassa. Naiset kilpailivat ratamelonnassa kolmessa ja koskimelonnassa yhdessä luokassa. Kilpailupaikkana toimi Shunyi Olympic Rowing-Canoeing Park. Kilpailut käytiin 11.–23. elokuuta.
British Forces Broadcasting Service
British Forces Broadcasting Service on Ison-Britannian sotaministeriön (nykyinen Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö) vuonna 1943 perustama radio- ja televisiopalvelu. Se välittää ohjelmistoa Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimille Afganistanissa, Belizellä, Bosniassa, Bruneissa, Kanadassa, Kyproksella, Falklandinsaarilla, Saksassa, Gibraltarilla, Kosovossa, Lähi-idässä, Pohjois-Irlannissa ja Tristan da Cunhalla. Lisäksi BFBS välittää ohjelmia satelliittien välityksellä Royal Navyn aluksille. Toimituksellinen sisältö on riippumaton puolustusministeriöstä ja asevoimista.
Davis Station
thumb|300px|Asema marraskuussa 2005.
Davis Station on ympärivuotisesti toiminnassa oleva Australian omistama tutkimusasema Etelämantereella. Asema sijaitsee Prinsessa Elisabetin maalla koordinaateissa -68.58333°N, 77.96667°W. Vuonna 1957 avattu asema on suurin Australian omistama asema, ja sinne mahtuu yhteensä noin 70 työntekijää kesäisin, mutta vain 20 talvisin.
Ilmasto ja maantiede
Alueen ilmasto on suhteellisen leuto. Siitä huolimatta jokaisen kuukauden keskilämpötila on pakkasen puolella, ja kylmimmän kuukauden (elokuu) keskilämpötila on noin –20 celsiusastetta ja lämpimimmän (tammikuu) noin 0 °C. Asemalla on vuosittain keskimäärin 209 pilvistä päivää maaliskuun ollessa pilvisin kuukausi. Asema on eteläisin Australian omistama Antarktis-asema ja se sijaitsee 4 700 kilometriä Perthin kaupungista lounaaseen.
Sookie Stackhouse
Sookie Stackhouse -sarja (engl. The Southern Vampire Mysteries tai Sookie Stackhouse novels, tunnettu myös nimellä True Blood) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Charlaine Harrisin kirjoittama fantasiakirjasarja. Sarja on tyyliltään sekoitus fantasiaa, kauhua, ihmissuhdedraamaa ja huumoria.
Sarjassa kuvataan ihmisten ja vampyyrien yhteiseloa Bon Tempsin pikkukaupungissa Louisianassa. Päähenkilö Sookie Stackhouse on telepaattisia kykyjä omaava tarjoilija, joka alkaa seurustella vampyyrin kanssa ja joutuu samalla moniin vaaroihin. Sookie toimii sarjan kertojana.
Sarjasta on ilmestynyt 13 romaania ja useita novelleja. Ensimmäinen osa Veren voima (Dead Until Dark) ilmestyi vuonna 2001. Televisiosarja True Blood perustuu Sookie Stackhouse -sarjaan.
Kirjasarjan historia
Ennen Sookie Stackhouse -kirjasarjaa Charlaine Harris oli kirjoittanut useita mysteeriromaaneja. Hänen ensimmäinen romaaninsa Sweet and Deadly julkaistiin vuonna 1981 ja sitä seurasivat muun muassa Aurora Teagarden - ja Lily Bard -mysteerisarjat. Harris sanoi halunneensa kirjoittaa vaihteeksi jotain erilaista. Hän päätti kirjoittaa romaanin, jossa olisi kaikkea, mitä hän oli halunnut kirjoittaa välittämättä siitä sopisiko se mysteerigenreen.
Harris sai idean kirjoittaa nuoresta naisesta, joka seurusteli vampyyrin kanssa. Vaikka kirja sisältääkin rakkaustarinan, Harris ei halunnut, että siitä tulisi liian romanttinen Romeo ja Julia -tyylinen tarina. Tämän vuoksi Sookie kokee myös vastoinkäymisiä ja joutuu tekemään valintoja rakkauselämässään. Harris halusi löytää hyvän syyn sille, miksi päähenkilö Sookie seurustelisi vampyyrin kanssa tavallisen miehen sijaan. Tämän takia hän päätti, että Sookie osaa lukea ihmisten ajatuksia, mikä tekee tavallisen miehen kanssa seurustelusta lähes mahdotonta. Vampyyrien ajatuksia Sookie ei sen sijaan pysty lukemaan.
Harris on sanonut, että teosten vampyyrit ovat kuten ihmiset, osa heistä on hyviä ja osa pahoja. Hän ei halunnut, että vampyyrit olisivat liian pelottavia ja päätti, että teoksen vampyyrit voisivat halutessaan juoda synteettistä verta ihmisveren sijaan. Hän halusi kuvata vampyyrit oikeuksiensa puolesta taistelevana vähemmistönä, ja viitata samalla tosielämän yhteiskuntaan kuten seksuaalivähemmistöjen asemaan.
Sven-Gösta Jonsson
pienoiskuva|Sven-Gösta Jonsson Sven-Gösta Jonsson (30. heinäkuuta 1939 Ammarnäs – 14. joulukuuta 2013 Farsta ) oli ruotsinsaamelainen rocklaulaja, joka levytti vuosina 1959 –1963. Hänen ensimmäiset levytyksensä Jokkmokk Rokk ja Vid foten av fjället saavuttivat suuren suosion kotimaassaan ja Jonssonia alettiin kutsua rokkaavaksi saamelaiseksi . Hän palasi vielä myöhemminkin suosioon useaan otteeseen.
Sookie Stackhouse
Kirjasarjan historia
Harris etsi kirjalle kustantajaa kaksi vuotta. Ensimmäinen Sookie Stackhouse -romaani Veren voima (Dead Until Dark) ilmestyi Ace Booksin kustantamana vuonna 2001. Kirja voitti samana vuonna Anthony Award -palkinnon sarjassa Best Paperback Mystery. Sookie Stackhouse -kirjasarjasta on ilmestynyt 13 romaania ja yksi novellikokoelma. Sarjan 13. osa Dead Ever After ilmestyi toukokuussa 2013. Harrisin mukaan sarjan 13. kirja tulee olemaan viimeinen.
Romaanien lisäksi Harris on kirjoittanut useita Sookien maailmaan sijoittuvia novelleja, pienoisromaaneja ja oppaan. Sarjan maailmaa esittelevä opas The Sookie Stackhouse Companion julkaistiin vuonna 2011. Osa novelleista on julkaistu kokoelmassa A Touch of Dead. Sookie toimii kertojana ja päähenkilönä osassa novelleja. Muutamat novellit kertovat muista Sookien maailmassa esiintyvistä henkilöistä kuten vampyyri Dahliasta ja tanssijapariskunta Seanista ja Laylasta.
Kronologia
Kirjan romaanit on julkaistu tarinan kronologissa järjestyksessä. Novellien julkaisujärjestys ei kuitenkaan vastaa tarinan kronologiaa. Tarinan kronologiaa selitetään muun muassa opaskirjassa The Sookie Stackhouse Companion.
Tarina
Sarjan pääosassa on telepatiaan kykenevä tarjoilija Sookie Stackhouse, joka asuu kuvitteellisessa Bon Tempsin pikkukaupungissa Louisianassa. Kirjasarja sijoittuu maailmaan, jossa vampyyrit ovat muutamaa vuotta aikaisemmin tehneet olemassaolonsa tunnetuksi ihmisille, ja sarjassa kuvataan vampyyrien ja ihmisten yhteiseloa. Sarjan mytologiassa esiintyy vampyyrien lisäksi myös muita yliluonnollisia olentoja kuten ihmissusia ja muodonmuuttajia.
Televisiosovitus
HBO:n televisiosarja True Blood (2008–2014) perustuu Sookie Stackhouse -kirjasarjaan. True Bloodin juoni ei kuitenkaan seuraa yksityiskohtaisesti kirjojen tarinaa, ja televisiosarjassa esiintyy myös henkilöitä, jotka eivät ole mukana kirjoissa.
Televisiosarjan loi tuottaja-käsikirjoittaja Alan Ball. Sarjan pääosassa Sookiena nähdään Anna Paquin, joka voitti Golden Globe -palkinnon roolistaan vuonna 2009. Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Stephen Moyer, Alexander Skarsgård, Sam Trammell ja Rutina Wesley. Sarjaa tehtiin yhteensä seitsemän tuotantokautta.
Christian Cueva
Christian Alberto Cueva Bravo (s. 23. marraskuuta 1987 Huamachuco) on perulainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa perulaista Alianza Limaa.