cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Feofan Prokopovitš
Pietari I:n avustaja
Prokopovitš osallistui aktiivisesti koululaitoksen ja kirjapainotoiminnan kehittämiseen. Hänen laatimansa katekismuksen tapainen aapinen Pervoje utšenije otrokom (”Pojan ensimmäinen opetus”, 1720) oli suosittu 1800-luvulle saakka. Prokopovitšin valistuspyrkimykset heijastuivat myös hänen muissa teoksissaan, joissa hän yksinkertaisti kirkkoslaaviin perustunutta kirjakieltä ja lähensi sitä puhekieleen. Hän antoi suunnan venäjän kirjakielen kehitykselle vaikuttaen muun muassa Vasili Trediakovskiin, joka arvosti Prokopovitšia myös runoilijana.
Prokopovitš oli laajasti sivistynyt, uskonnollisesti suvaitsevainen sekä monista tieteistä ja taiteista kiinnostunut ihminen. Hän osasi erinomaisesti kreikkaa, latinaa, italiaa ja puolaa ja oli kirjeenvaihdossa tunnettujen eurooppalaisten teologien ja tiedemiesten kanssa. 1720-luvulla hän oli Venäjän henkisen elämän kärkihahmo toimien läheisessä yhteistyössä Antioh Kantemirin, Vasili Tatištševin ja muiden Pietari Suuren uudistuksien kannattajien kanssa.
Pietari I:n kuoleman jälkeen
Pietari I:n kuoltua vuonna 1725 Prokopovitš joutui jälleen vastaamaan kerettiläissyytöksiin sekä taistelemaan uudistuksia vastustanutta papistoa ja valtakuntaa johtanutta salaista neuvostoa vastaan. Vuonna 1730 keisarinnaksi valitun Anna Ivanovnan aikana hänen onnistui jälleen nousta huomattavaan asemaan. Poliittisessa toiminnassaan Prokopovitš oli keinoja kaihtamaton, ja asemansa vakiinnuttua hän kosti vastustajilleen valtiorikoksia tutkineen 'Salaisen kanslian' (ven. тайная канцелярия, Tainaja kantseljarija) avulla.
Alfred Kälin
Alfred Kälin (s. 16. tammikuuta 1949) on sveitsiläinen hiihtäjä, joka kilpaili 1970-luvulla. Hän oli mukana talviolympialaisissa 1972 ja 1976. Hän voitti olympiapronssia Sapporossa 1972 miesten 4×10 kilometrin viestihiihdossa. Kälinin paras henkilökohtainen sijoitus olympialaisissa oli hänen Sapporossa saavuttamansa 17. sija 30 kilometrin hiihdosta.
FS Beautemps-Beaupré (1872)
Beautemps-Beaupré oli Ranskan laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu Bourayne-luokan aviso, joka luokiteltiin myöhemmin 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 10. lokakuuta 1867. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1872 ja se otettiin palvelukseen 1. maaliskuuta 1875.
Palvelus
Beautemps-Beaupré poistettiin alusluettelosta 11. joulukuuta 1896, jonka jälkeen se oli hiiliproomuna Korsikalla.
Pohjoissaaret
Pohjoissaaret on yksi Pohjois-Mariaanien neljästä kunnasta. Kunta kattaa Mariaanien saariryhmän 11 pohjoisinta saarta. Kunta on ollut asumaton vuodesta 2003 lähtien, sillä asutut saaret on evakoitu aktiivisten tulivuorien takia.
Pohjoissaariin rekisteröityjä asukkaita on edelleen yli 100. Kuntaan kuuluvat saaret ovat Farallon de Pajaros, Maugsaaret, Asuncion, Agrihan, Pagan, Alamagan, Guguan, Zealandia Bank, Sarigan, Anatahan ja Farallon de Medinilla.
Timo Walden
Timo ”Tippis” Walden (s. 7. tammikuuta 1966 Valkeakoski, Suomi) on suomalainen media-alan henkilö, joka on työskennellyt erityisesti jalkapallon parissa. Hän toimii Suomen jalkapallomaajoukkueen tiedotuspäällikkönä. Walden on toiminut myös UEFAn media-upseerina esimerkiksi EM-kilpailuissa 2008. Walden toimii myös viestintäyhtiö TW Krotuksen toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana.
Walden on toimittanut kirjan Huuhkajat – Suomi-futiksen sankariaika (Otava, 2010) yhdessä Iina Airion kanssa.
Walden on jalkapallosukua, sillä hänen veljensä Jan Walden on toiminut muun muassa Veikkausliigan toimitusjohtajana, ja isoisä, vuorineuvos Juuso Walden muistetaan muun muassa Suomen Cupin perustajana. Timo Walden on itse pelannut jalkapalloa SexyPöxyissä.
Gaël Givet
Gaël Givet-Viaros (s. 9. lokakuuta 1981 Arles) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa lisäksi 4,5 vuotta Englannissa. Hän pelasi Ranskan Ligue 1:ssä 208 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia, ja Englannin Valioliigassa 99 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ranskan maajoukkuetta Givet edusti 12 kertaa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa elokuussa 2004 ja viimeisen lähes päivälleen kaksi vuotta myöhemmin. Hän kuului Ranskan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2006 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.
Pyxis
Pyxis voi viitata seuraaviin:
Nefronoftiisi
Nefronoftiisi on perinnöllinen munuaistauti, joka aiheuttaa munuaiskudoksen surkastuman.
Peittyvästi periytyvä nefronoftiisi puhkeaa tyypillisesti 7–12-vuotiaana, vallitsevasti periytyvä vasta yli 20-vuotiaana. Peittyvästi periytyvä muoto on tavallisin.
Kumpaakin nefronoftiisin muotoa leimaavat jokseenkin samankaltaiset oireet. Suurimmat erot niiden välillä ovatkin periytymistavassa ja alkamisiässä. Munuaisten toiminta häiriintyy niiden virtsan väkevöittämiskyvyn heiketessä. Aluksi potilas saattaa esimerkiksi tuntea jatkuvaa tarvetta juoda ja virtsata. Sairauteen liittyy aneemisuutta, ja pituuskasvu alkaa hidastua.
Nefronoftiisi johtaa munuaisten vajaatoimintaan ja munuaisensiirtotoimenpiteeseen. Sairauden yleisyydestä ei ole varmoja tietoja, mutta sen tiedetään olevan Suomessa kolmanneksi yleisin syy munuaisensiirtoon lapsilla.
Olen Dracula
Olen Dracula on Frederikin vuonna 1977 julkaisema albumi.
Xudat
Xudat on kaupunki Azerbaidžanin Xaçmazin piirissä. Se sijaitsee lähellä Kaspianmeren rantaa 184 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupungin kautta kulkee Bakusta Venäjälle johtava rautatie. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2010).
1700-luvun alussa Xudat oli kaanikunnan keskus kunnes pääkaupunki siirrettiin Qubaan. Vuonna 1939 paikkakunnasta tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1950 kaupunki. Siellä toimii elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu vanha linnoitus. Kaspianmeren ranta on suosittu lomanviettokohde.
Mihail Loris-Melikov
thumb|Mihail Loris-Melikov, [[Ivan Aivazovskin maalaama muotokuva vuodelta 1888.]] Mihail Tarijelovitš Loris-Melikov (, ; 1. tammikuuta 1826 (J: 20. joulukuuta 1825) Tiflis – 24. joulukuuta (J: 12. joulukuuta) 1888 Nizza, Ranska) oli armenialaissyntyinen venäläinen kenraali ja valtiomies, joka toimi Venäjän sisäministerinä keisari Aleksanteri II:n valtakauden lopulla vuosina 1880–1881. Hän esitteli maltillisen liberaalin uudistusohjelman, joka ei kuitenkaan toteutunut hallitsijan murhan vuoksi.
Turkin sodan jälkeen Loris-Melikov oli vuonna 1879 lyhyen aikaa kenraalikuvernöörinä ruton piinaamalla alueella Volgan alajuoksulla. Saatuaan siirron Keski-Venäjälle hän ehdotti maltillisia hallinnollisia ja taloudellisia uudistuksia, joiden tarkoituksena oli heikentää vallankumouksellista liikehdintää poistamalla yhteiskunnallisia epäkohtia. Keisari Aleksanteri II oli siinä määrin vakuuttunut Loris-Melikovin ehdotuksista, että nimitti hänet johtamaan valtakunnallista komiteaa, jonka tarkoitus oli nujertaa vallankumouksellinen terrorismi ja uudistaa maan hallintokoneisto. Komitea perustettiin helmikuussa 1880 tapahtuneen keisarin murhayrityksen jälkeen. Aleksanteri II kuitenkin lakkautti komitean jo puolen vuoden kuluttua ja nimitti marraskuussa 1880 Loris-Melikovin sisäministeriksi.
Betty Brant
Elizabeth ”Betty” Brant on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuuluu Hämähäkkimies-sarjakuvaseikkailujen sivuhahmoihin. Brantin ensiesiintymisensä oli Amazing Spider-Man #4 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Historia
Peter tajusi ensi kertaa olevansa kiinnostunut Bettystä kuullessaan tämän puolustavan Hämähäkkimiestä riidassa Jamesonin kanssa. Peter ja Betty lähentyivät ensin puhuessaan Buglen toimistossa kun rikollinen Korppikotka oli hyökännyt heidän kimppuunsa. Mutta kun Betty vieraili Peterin sairaan May-tädin luona sairaalassa, Peter tajusi kuinka kiltti hän oli ja he alkoivat toden teolla rakastua toisiinsa.
Betty ryhtyi alun perin sihteeriksi auttaakseen veljeään, asianajaja Bennett Brantia, maksamaan takaisin massiiviset pelivelat, jotka hän oli saanut asiakkaaltaan rikolliselta Blackie Glaxonilta. Tohtori Mustekalan avulla Glaxton sieppasi Brantin sisarukset panttivangeikseen, jotta hän pääsisi pakenemaan maasta turvallisesti.
Glaxton petti Bennettin kieltäytymällä vapauttamasta tätä veloistaan. He alkoivat riidellä kun Hämähäkkimies astui mukaan kuvaan pelastaakseen Brantit. Hämähäkkimies taisteli Tohtori Mustekalan kanssa luotisateen keskellä, jonka aikana harhaluoti tappoi Bennettin. Syyttäen Hämähäkkimiestä veljensä kuolemasta Betty kertoi, ettei halua nähdä tätä enää koskaan, tietämättä Peter Parkerin ja Hämähäkkimiehen olevan sama ihminen.
Betty pelkäsi syyttä, että Peter välitti oikeasti enemmän luokkatoveristaan Liz Allenista kuin Bettystä. Tämä väärinkäsitys johti Betty ja Peterin suhteen kärsimiseen. Betty alkoi pian tapailla Buglen reportteri Edward ”Ned” Leedsiä, joka kosi pian Bettyä, joka kuitenkin rakasti vielä Peteriä. Peterin mielestä Hämähäkkimiehenä olo ei tekisi hänestä hyvää miestä Bettylle, ja hän tietoisesti yritti ajaa naista luotaan. Vaikka Betty tunsi vetoa Peteriin, hän päätti viimein hyväksyä Leedsin kosinnan. Betty ja Peter ovat kuitenkin läheisiä ystäviä vielä tänäkin päivänä.
Vuosia kestäneen kihlauksen jälkeen Ned ja Betty viimein vihittiin, vaikka seremonian keskeytti naamioitu rikollinen Kangastus, jonka Hämähäkkimies voitti.
Jonah Jameson lähetti Bettyn ja Nedin Pariisiin kokonaan kustannetulle ”työkuherruskuukaudelle”. Avioliitto kuitenkin näytti olevan tuhoon tuomittu alusta lähtien. Ranskassa Betty huomasi Nedin käytöksessä pienoisen muutoksen tämän hautautuessa kokonaan työhönsä. Nedin ollessa komennuksella Betty tunsi itsensä yhä yksinäisemmäksi, koska hänellä ei ollut ystäviä eikä hän osannut ranskaa. Kun Ned oli tutkimassa kansannousua Kyproksella, Betty lähti takaisin New Yorkiin. Siellä hän hakeutui Peter Parkerin luokse, joka oli juuri saanut pakit Mary Jane Watsonilta.
Kun Ned huomasi Betty kadonneen, hän palasi New Yorkiin ja löysi vaimonsa Peterin seurasta. Hän käski Peteriä pitämään näppinsä erossa vaimostaan ja löi häntä sen jälkeen. Myöhemmin Ned yritti pakottaa Peterin pysymään erossa Bettystä lopullisesti. Peter ilmoitti katkerasti, ettei halunnut nähdä kumpaakaan ja kertoi Bettylle olevansa kiinnostunut hänestä vain saadakseen Mary Janen mustasukkaiseksi. Hän toivoi tämän valheen tuovan parin yhteen, mutta sen sijaan Betty läimäytti Peteriä ja ryhtyi itkemään. Ned syytti Peteriä tarpeettomasta julmuudesta ja lähti Bettyn kanssa. Ottaen lomaa töistään Ned ja Betty alkoivat ajatella avioliittoaan.
Tänä aikana Nedin työpaineet ja avioliitto alkoivat rasittaa hänen mieltään. Betty kärsi yhä Hämähäkkimies-painajaisista ja Ned syytti seinäkiipijää heidän huonosta avioliitostaan. Vannoen vapauttavansa maailman Hämähäkkimiehestä, Ned johdatettiin alkuperäisen Vihreän Menninkäisen piilopaikkaan. Tappaen oppaansa Ned päätti käyttää Menninkäisen varusteita tullakseen naamioiduksi rikolliseksi nimeltään Mörkö.
Mörkönä Ned syrjäytyi yhä enemmän vaimostaan, jolla ei ollut mitään käsitystä miehensä salaisesta elämästä. Synninpäästäjä oli vähällä ampua Bettyn, joka kääntyi tällä kertaa vanhan ystävänsä Flash Thompsonin puoleen saadakseen lohtua. Ned, joka epäili heillä olevan suhde, sieppasi Thompsonin ja lavasti hänet Möröksi.
Antiikin taruja I: Aikojen alussa
Teos on kolmiosaisen Antiikin taruja -sarjan ensimmäinen osa. Sarjassa käydään läpi kreikkalais-roomalaisen antiikin keskeiset tarut Troijan sotaan ja Rooman perustamiseen saakka. Kertomusten perusrunkona on Ovidiuksen teos Muodonmuutoksia.
Betty Brant
Historia
Karaten poliisilta Thompson viimein löysi turvapaikan Bettyn luota kun hänen miehensä oli muuttanut pois. Mörkö hyökkäsi Thompsonin kimppuun Bettyn asunnossa ja riisui naamionsa Bettyn nähdessä hänen todelliset kasvonsa. Tämä paljastus työnsi naisen jo valmiiksi hauraan mielen reunan yli. Pian sen jälkeen Ned lähti Berliiniin komennukselle, jossa hänet salamurhattiin. Ironisesti hänen viimeinen ajatuksensa oli pyytää Bettyltä anteeksi.
Kun tieto Nedin kuolemasta saavutti Bettyn, hän koki täydellisen hermoromahduksen. Kärsimyksessään hän jatkoi elämää kuin Ned olisi yhä elossa, eikä koskaan olisi ryhtynyt Mörköksi. Hän kuvitteli myös kuolleen äitinsä olevan yhä elossa.
Hauraassa mielentilassa oleva Betty oli helppo uhri nuorelle värvääjälle, joka toimi ns. Rakkauden Kultin palveluksessa. Lupaukset rakkaudesta ja henkisestä parannuksesta olivat liikaa Bettyn ohittaa. Menetettyään kaiken rakastamansa Betty antoi kaiken omaisuutensa Opettajana tunnetulle miehelle, jonka hän uskoi auttavan.
Opettaja oli huijari, joka johti Rakkauden Kulttia. Hänen erikoisalaansa oli uskotella ihmisille, että hän pystyi tekemään ihmeitä. Hänen tehokkain huijauksensa oli ”parantavien voimien” esittely hyvin graafisella tavalla. Flash Thompson ja Hämähäkkimies kuitenkin kirjaimellisesti hajottivat Kultin Opettajan silmien edessä, ja Opettaja itse kuoli ”palvonnan talon” palaessa. Betty Brantin ohjelmointi purettiin helposti, mutta kaikki hänen maallinen omaisuutensa oli joko palanut tai kultti oli myynyt ne. Ilman paikkaa mihin mennä, Betty meni asumaan Thompsonin luokse.
Hiukan ennen kaupungin vallannutta ”Infernoa” Flash Thompsonin asuntoon hyökkäsi kaksi demonia, joista toinen esitti Hämähäkkimiestä ja toinen Bettyn kuollutta aviomiestä. Tämän tapauksen aikana Betty tuli järkiinsä. Taistellessaan elämästään Ned-demonin kanssa, hän näki oikean aviomiehensä hengen kehottavan häntä ryhtymään taistelemaan omia taisteluitaan. Ei tiedetä, oliko tämä todella Nedin haamu vai vain Bettyn mielen tuotos.
Betty ryhtyi toimimaan uudella innolla ja johti Thompsonin ulos asunnosta, pelastuen täpärästi heidän rakentamansa pommin räjähdykseltä.
Betty on alkanut nauttia elämästään uudelleen ja hän työskentelee nykyään Daily Buglessa tutkivana journalistina. Yksi hänen ensimmäisistä komennuksistaan oli jäljittää Muukalainen, mies jonka uskottiin tappaneen hänen miehensä.
Vähän aikaa sitten Ned Leedsin sielu sai rauhan, kun paljastui, että hänet oli aivopesty esiintymään Mörkönä. Kaikki Bettyn ja Nedin avio-ongelmat johtuivat aivopesun sivuvaikutuksista.
Lawrence Nemeia
Lawrence Nemeia (s. 12. marraskuuta 1977) on kiribatilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut maajoukkueessa viisi ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, joten hän johtaa molempia tilastoja. Nemeia pelasi Etelä-Tyynenmeren kisoissa 2003 kolmessa ottelussa ja teki Tuvalua vastaan kaksi maalia.
Waingapu
thumb|Waingapu, Sumba. Waingapu on kaupunki Indonesiassa. Se on Sumban saaren suurin kaupunki ja sijaitsee saaren itäosissa. Kaupungissa on Sumban saaren tärkein lentokenttä. Sen lisäksi siellä on muun muassa satama. Kaupungin asukasluku on noin 10 710.
Kumkvatit
Kumkvatit (× Citrofortunella) on ruutakasvien heimoon kuuluva sitruspuiden (Citrus) ja fortunellojen (Fortunella) välinen risteymäsuku.
Niiden hedelmät ovat pieniä: ne painavat noin 10 grammaa. Hedelmän kuori on ohut ja appelsiinin kaltainen. Kumkvatit käytetään kuorineen. Kumkvatti on yhtä aikaa kitkerän ja makean makuinen. Makua voi verrata myös voimakkaan appelsiinin makuun. Hedelmäliha on lohkoinen, ja siinä on siemeniä. Kumkvatit sopivat viipaloituna teen, drinkkien, jälkiruokien ja leivonnaisten mausteeksi ja koristeeksi. Hedelmistä voidaan myös valmistaa marmeladia.
Kumkvattien uskotaan olevan lähtöisin Aasiasta, Kiinasta. Kuvauksia kumkvateista löytyy kiinalaisesta kirjallisuudesta jo 1100-luvun loppupuolelta, ja eurooppalaisistakin lähteistä löytyy mainintoja jo 1600-luvun puolivälistä. 1800-luvun puolesta välistä lähtien kumkvatteja on viljelty myös Euroopassa, tosin lähinnä koristekasveina. Nykyään kumkvatteja viljellään Etelä-Amerikassa, Yhdysvaltojen eteläosissa, Etelä-Intiassa ja Etelä-Afrikassa.
Lajit:
Santa Marian yökerhopalo
Santa Marian yökerhopalo tapahtui 27. tammikuuta 2013 Kiss-nimisessä yökerhossa Santa Marian kaupungissa Rio Grande do Sulin osavaltiossa Brasiliassa. Tulipalossa kuoli 241 ihmistä.
Yökerhossa oli palon syttymishetkellä jopa 2 000 ihmistä mutta vain yksi käytössä oleva uloskäynti. Viranomaisten mukaan kuolemat aiheutuivat tukehtumisesta myrkyllisiin kaasuihin ja tallautumisesta. Yli sata loukkaantui.
Palo sai alkunsa yökerhossa esiintyneen yhtyeen esityksessään käyttämistä ilotulitteista. Poliisi pidätti kaksi yökerhon omistajaa ja kaksi yökerhossa esiintyneen yhtyeen jäsentä epäiltynä palosta. Huhtikuussa 2013 heitä vastaan nostettiin syytteet taposta. Kesäkuussa 2015 kaksi palomiestä tuomittiin yökerhon lupa-asioihin liittyvistä epäselvyyksistä.
Eutektinen seos
Eutektinen seos tarkoittaa kahden tai useamman kiteisen aineen, metallin tai muun aineen, hienojakoista kiinteää fysikaalista seosta, jonka mooliosuudet ovat sellaiset, että seoksen sulamispiste on mahdollisimman alhainen. Aineet ovat sulaneessa tilassa täysin toisiinsa sekoittuvia, mutta kiinteänä ne sekoittuvat toisiinsa vain hyvin vähän. Samoin kahden metallin sulatuksessa matalammassa lämpötilassa sulava metalli erottuu ensin eutektisena seoksena, kun lämpötilaa nostetaan. Sana eutektinen on peräisin kreikan kielestä ja tarkoittaa hyvin sulavaa.
Kuvassa on esitettynä eutektisen systeemin faasidiagrammi, jossa α ja β ovat yhden faasin kiinteitä aineita. Kuvaan merkitty alue L on nestefaasi, ja myös yhden faasin alue. α + β kuvaa kahden kiinteän faasin aluetta. L + α ja L + β ovat kahden faasin alueita, joissa on mukana sekä kiinteä että nestefaasi. Kuvan faasidiagrammissa aineiden α ja β eutektista seosta vastaa siis vaakaviivan alle jäävä alue α + β. Eutektisessa pisteessä seoksen sulamispiste on tietyllä seossuhteella matalampi kuin kummankaan yksittäisen komponentin sulamispiste.
Eutektisten seosten fysikaaliset ominaisuudet riippuvat sekä faasien ominaisuuksista että faasien jakautumisesta mikrorakenteessa. Yleensä ominaisuudet muistuttavat sitä komponenttia, jonka osuus seoksessa on suurempi. Binäärisistä eutektisista seoksista, joissa jompaakumpaa komponenttia on selvästi enemmän, voidaan käyttää nimityksiä hypoeutektinen tai hypereutektinen seos. Nimitys vaihtelee tilanteesta riippuen, eikä sen valinnalle ole selkeää sääntöä. Joissain tilanteissa seosta voidaan kutsua hypoeutektiseksi, jos vallitseva komponentti on yleisempi tai käytön kannalta tärkeämpi metalli. Koska useimmat faasidiagrammit on piirretty niin, että vasemmalle on merkitty yleisempi metalli, tarkoittaisi hypoeutektinen seos koostumuksen olevan eutektisen pisteen vasemmalla puolella. Tällöin eutektisen pisteen oikealla puolella oleva koostumus oli hypereutektinen. Jos seoksen metallit merkittäisiin toisinpäin, olisivat nimityksetkin toisinpäin.
Eutektisia seoksia ja niiden sovelluksia
Eutektisten systeemien faasidiagrammien yksi yleisimmistä sovelluskohteista materiaalitekniikassa on mikrorakenteen muutosten tutkiminen. Faasidiagrammit ovat käytännöllisiä siinä, sillä seosten fysikaaliset ominaisuudet riippuvat sekä faasien ominaisuuksista että faasien jakautumisesta mikrorakenteessa. Yleensä nämä ominaisuudet muistuttavat enemmän sitä komponenttia, minkä osuus seoksessa on suurempi.
Eutektisia seoksia käytetään silloin, kun metallin halutaan sulavan mahdollisimman alhaisessa lämpötilassa. Sprinklerisammuttimissa käytetään Woodin metallia venttiilinä, sillä sen sulamispiste on noin 71 °C. Venttiili aluksi estää nesteen virtauksen, mutta sen sulamisen jälkeen neste pääsee vapaasti virtaamaan sprinklereistä. Muita eutektisia seoksia ovat esimerkiksi Fieldin metalli ja Galinstaani. Galinstaani on 68,5 % galliumin, 21,5 % indiumin ja 10 % tinan eutektinen seos, joka on toistaiseksi elohopean lisäksi ainoa metallinen aine, jonka sulamispiste on alle 0 °C. Sitä käytetään nykyään kuumemittareissa elohopean tilalla, sillä se ei ole myrkyllistä. Fieldin metallissa esiintyy samat metallit, mutta eri seossuhteilla. Fieldin metallin käyttöä esimerkiksi jäähdytysnesteenä on tutkittu.
Eutektisen seoksen faasimuunnos
Eutektisessa reaktiossa jäähdytetään binääristä eutektista seosta hitaasti eutektisessa lämpötilassa, jolloin nestefaasi muuttuu kahdeksi eri kiinteäksi faasiksi, α ja β. Tämä on invariantti reaktio, sillä se tapahtuu tasapaino-olosuhteissa tietyssä lämpötilassa ja koostumuksessa. Kaikki kolme faasia ovat reaktiossa tasapainossa ja esiintyvät samanaikaisesti.
Kun tertiääristä eutektista seosta jäähdytetään hitaasti eutektisessa lämpötilassa, nestefaasi muuttuu kolmeksi eri kiinteäksi faasiksi, α, β ja γ. Binäärisen sekä tertiäärisen eutektisen seoksen eutektista jähmettymistä voidaan kuvata seuraavasti:
Binäärinen:
Tertiäärinen:
jossa nuoli kuvastaa seoksen jäähdyttämistä eutektisessa lämpötilassa.
Kiinteiden faasien morfologia riippuu muun muassa siitä, kuinka kiinteät aineet liittyvät yhteen ja kasvavat. Yleisin rakenne on lamellaari, jolloin faasit asettuvat kerroksittain, mutta myös muita rakenteita esiintyy. Nämä muut rakenteet ovatkin sauvamainen, pallomainen ja neulamainen.
Esimerkki hypoeutektisesta faasimuunnoksesta
Seuraavassa esimerkissä käsitellään nestefaasin hidasta jähmettymistä eutektisen systeemin faasidiagrammissa pisteessä. Tarkemmin sanottuna systeemi on hypoeutektinen, sillä vasemmalle merkitty, eli yleisempi metalli, on vallitseva komponentti. Aluksi materiaali sulatetaan ja saatetaan tasapainoon nestefaasissa jossakin lämpötilassa. Seuraavaksi systeemin tila saavuttaa (α+L) -alueen.
Lämpötilassa  faasidiagrammista voidaan lukea, että tasapainotilassa pieni määrä kiinteää α-faasia koostumuksella  on nestefaasissa, jossa komponenttia 2 on hieman enemmän kuin pisteessä. Tämä vaatii α-faasin hiukkasten ydintymistä ja kasvua.
Lämpötilan lähestyessä kohtaa, tasapaino siirtyy vipusäännön mukaan, jolloin α-faasin koostumus muuttuu ja sen määrä kasvaa nestefaasin vähentyessä. Faasidiagrammin avulla voidaan ennustaa, että lämpötilassa  tasapainossa olevan systeemin koostumus on noin 40 % α-faasia ja 60 % nestefaasia, jossa nesteen koostumus on.
Lämpötilassa  systeemissä on kaksi kiinteää faasia, 70 % α ja 30 % β. Voidaankin päätellä, että lämpötilassa  esiintynyt neste on jähmettynyt isotermisesti tuottaen seokseen kiinteitä α- ja β-faaseja. Tämä lopullinen jähmettymisprosessi esiintyy yleensä kahden kiinteän faasin ydintyessä ja niiden samanaikaisen kasvun kuluttaessa nestefaasia. Lopullisessa systeemissä on 40 % α-faasia, joka esiintyi lämpötilassa, sekä 60 % α- ja β-faasien seosta.
Faasidiagrammi mahdollistaa mikrorakenteen muutoksen ymmärtämisen jähmettymisprosessissa. Sen avulla voidaan helposti päätellä käyttäytymismalli, joka johtaisi erilaisiin systeemin koostumuksiin (-pisteisiin).
Ahsarisar
Ahsarisar eli Æxsærisær   on maalaiskunta ja sen keskuskylä Irafin piirin keskiosassa Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä. Ahsarisar sijaitsee piirikeskuksen, Tšikolan, eteläpuolella. Lisäksi sen naapurina on pohjoisessa Haznidonin kylä. Kuntaan kuuluu myös Kalux-niminen kylä, joka sijaitsee keskuskylän eteläpuolella.
Mr. Children
Mr. Children, lempinimeltään ”Misuchiru” , on japanilainen vuonna 1988 perustettu rockyhtye. Sen muodostavat laulaja Kazutoshi Sakurai, kitaristi Ken’ichi Tahara, basisti Keisuke Nakagawa ja rumpali Hideya Suzuki. Se on yksi Japanin menestyneimmistä yhtyeistä: Mr. Children on myynyt yhteensä yli 50 miljoonaa levyä ja sai 1990-luvun puolivälissä läpimurrollaan aikaan ”Mr. Children -ilmiön”, kun singlejä ”Cross Road” ja ”Innocent World” sekä albumia Atomic Heart myytiin kutakin yli miljoona kappaletta.
Yhtye työskentelee Toy's Factory -levy-yhtiölle ja sen faniklubin nimi on ”Father & Mother”.
Siniantilooppi
Siniantilooppi (Hippotragus leucophaeus) on sukupuuttoon kuollut hevosantilooppilaji, jonka hävittivät afrikaanit vuonna 1779. Sen nimi tulee suurimmaksi osaksi harmaansinisestä turkista. Sen elinalue oli pieni alue Kapmaassa. Sillä on kyseenalainen kunnia olla ensimmäinen Afrikassa sukupuuttoon kuollut eläinlaji, jonka ihminen oli metsästänyt sukupuuttoon. Siniantilooppi söi kasveja. Sosiaalinen käyttäytyminen oli todennäköisesti samanlaista kuin muilla antilooppilajeilla. Lajista on nykyään vain viisi säilynyttä taljaa ja piirroksia, jotka ovat ainoat todisteet tämän kauniin antilooppilajin elämästä.
Maija-Liisa Bäckström
Maija-Liisa Bäckström (o.s. Pasanen 30. elokuuta 1922 – 25. toukokuuta 2012 Oulu) oli suomalainen filosofian maisteri ja historiantutkija.
Bäcktrömin tunnetuin teos on Lotta-Svärd-järjestön johtajana toimineen Fanni Luukkosen elämäkerta joka ilmestyi 1993.
Margaretta Taylor
Margareetta Taylor on ollut naimisissa kolmesti (aviomiehet: James F. Granite, Dr. Alexander Taylor, ja Michael Rich) ja hänellä on kaksi lasta: tytär (Amanda) ja poika (Alexander). Alexander toimi operatiivisena johtajana (COO) Cox Enterprisesilla, ja siirtyi konsernin toimitusjohtajaksi vuoden 2018 alussa. Amanda Anne Cox Taylorin isä on edesmennyt James F. Granite.
Mauricio Pochettino
Mauricio Pochettino (s. 2. maaliskuuta 1972) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana
Pochettino aloitti peliuransa kotimaassaan Newell's Old Boysissa 1988. Nuorukainen edusti seuraa kuuden vuoden ajan, kunnes 21-vuotias puolustaja kiinnosti espanjalaisen RCD Espanyolia ja Pochettino siirtyi vanhalle mantereelle. Pochettino ahkeroi Espanyolin puolustuksessa kuuden kauden ajan pelaten yli 200 La Liga -ottelua. Ura Espanyolissa huipentui Copa del Reyn voittoon kaudella 1999–2000.
Kesällä 2000 Pochettino jätti Espanjan kentät ja siirtyi ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin. Ranskalaisjoukkueessa puolustaja pelasi kolmen kauden ajan esiintyen 74 kertaa pääsarjatasolla. Tammikuussa 2004 hän siirtyi FC Girondins de Bordeaux'hon, mutta ura ei viinikaupungissa enää lähtenyt lentoon ja kesällä hän palasi RCD Espanyoliin. Pochettino pelasi uransa viimeiset kaudet Espanyolissa päättäen ammattilaisuransa 34-vuotiaana Copa del Reyn voittoon päättyneen kauden 2005–2006 jälkeen.
Ura valmentajana
Pochettino oli pelaajauransa jälkeen muutaman vuoden sivussa jalkapallomaailman ytimestä. Hän toimi RCD Espanyolin naisjoukkueen valmentajana, kunnes tammikuussa 2009 seura nosti hänet miesten edustusjoukkueen uudeksi päävalmentajaksi. Pochettinosta tuli putoamisviivan alapuolelle juuttuneen seuran kolmas valmentaja kaudella 2008–2009.
Pochettinon valmennusuran alku sai loistavan sysäyksen helmikuussa, kun Espanyol kukisti La Ligaa dominoineen FC Barcelonan Camp Noulla 1–2. Hyvät otteet kestivät kauden loppuun saakka ja Pochettino nosti seuran lopulta kymmenenneksi. Pochettinon ensimmäinen kokonainen kausi Espanyolin puikoissa päättyi sijalle 11. Syyskuussa 2010 hän allekirjoitti kesään 2012 ulottuvan jatkosopimuksen Espanyolin kanssa. Pochettino sai potkut Espanyolista marraskuun lopulla 2012 seuran juututtua La Ligan jumboksi.
Pochettino palkattiin 18. tammikuuta 2013 Englannin Valioliigassa pelaavan Southamptonin päävalmentajaksi, seuran erotettua yllättäen Nigel Adkinsin. Argentiinalaisen johdolla Soton sijoittui kauden päätteeksi liigassa kolmanneksitoista. Täydellä kaudellaan 2013–2014 Pochettino luotsasi aktiivista jalkapalloa pelanneen Sotonin lopulta kahdeksanneksi. Sijoitus oli seuran paras Valioliigassa 11 vuoteen.
Kauden jälkeen Pochettino teki viiden vuoden sopimuksen Tottenham Hotspurin kanssa. Pochettino luotsasi Spursin Englannin liigacupin finaaliin debyyttikaudellaan, mutta mestaruus jäi haaveeksi Chelsean oltua loppuottelussa vahvempi maalein 2–0. Valioliigassa Spurs pelasi hyvän kauden ja sijoittui viidenneksi. Pochettino uudisti joukkuetta ja hänen alaisuudessaan nuoret pelaajat kuten Harry Kane, Dele Alli ja Eric Dier tekivät läpimurtonsa. Kaudella 2015–2016 Spurs taisteli Englannin Valioliigan mestaruudesta, mutta joutui lopulta taipumaan superyllättäjä Leicester Citylle. Kauden loistavien esitysten myötä Spurs teki Pochettinon kanssa vuoteen 2021 ulottuvan jatkosopimuksen. Huonot tulokset kauden 2019–2020 aikana johtivat lopulta 19. marraskuuta 2019 Pochettinon potkuihin lontoolaisseuran peräsimestä.
Tammikuussa 2021 ranskalainen PSG nimitti Pochettinon päävalmentajakseen. Pochettino luotsasi PSG:n koronapandemian syksyltä 2020 tammikuuhun 2021 siirtämän Trophée des Championsin voittoon, kun joukkue kukisti 13. tammikuuta pelatussa ottelussa Olympique de Marseilleen. Pokaali oli Pochettinon valmennusuran ensimmäinen. Mestarien liigassa PSG eteni välieriin, joissa hävisi Manchester Citylle yhteismaalein 4–1. Liigassa kausi 2020/21 päättyi pettymykseen, kun PSG hävisi mestaruustaistelun Lillelle. Ranskan cupissa tuli kuitenkin mestaruus, kun AS Monaco kaatui loppuottelussa 2–0. Kauden jälkeen Pochettino teki kesään 2023 ulottuvan jatkosopimuksen PSG:n kanssa.
Kaudella 2021/22 Pochettino palautti pariisilaiset Ranskan liigassa mestaruuskantaan, kun seurahistorian 10:s mestaruus ratkesi neljä kierrosta ennen kauden loppua. Mestaruudesta huolimatta Pochettinon sopimus purettiin kauden jälkeen.
Toukokuussa 2023 uutisoitiin, että Pochettino aloittaa kesällä 2023 Chelsean päävalmentajana.
Valmennusfilosofia
Pochettino suosii hyökkäävää ja aktiivista pelitapaa. Hänen joukkueensa pelaavat yleensä 4-2-3-1-muodostelmalla, jossa vahva prässipeli ja taitava pallonhallinta korostuvat. Pochettino on saanut myös paljon kehuja nuorten lahjakkuuksien tunnistamisesta ja nostamisesta edustusjoukkueeseen.
Teollinen vallankumous
pienoiskuva|Wattin höyrykone Madridissa pienoiskuva|Coalbrookdalen uunit yöllä, Philipp Jakob Loutherbourgin maalaus vuodelta 1801. pienoiskuva|Middleton Collierin hiilikaivos ja kaivostyöläinen. Höyryveturi vetää taustalla hiilivaunuja teollisuusradalla 1814. pienoiskuva|Manchesterin ja Liverpoolin välisen junaradan avajaiset 1830. Tästä alkoi rautateiden rakennusboomi. pienoiskuva|Puinen vaunu puukiskoilla edustaa vanhinta kaivostekniikkaa, josta lähdettiin 1700-luvulla eteenpäin. Teollinen vallankumous (myös teollinen kumous) on nimitys 1700- ja 1800-lukujen vaihteen laajalle yhteiskunnalliselle, taloudelliselle ja teknologiselle muutokselle Britanniassa. Taloushistoriassa teollinen vallankumous tarkoittaa suurta mullistusta teollisissa tuotantomenetelmissä. Tässä artikkelissa käsitellään ensimmäistä teollista kumousta, joka liittyy energian tuotantomenetelmään, höyrykoneeseen, ja tekstiiliteollisuuden syntymiseen Britanniassa ja muualla Englannin kanaalin ympäristössä. Toisen teollisen vallankumouksen uusia keksintöjä olivat sähkö- ja polttomoottorit. Se nosti Saksan ja Yhdysvallat johtaviksi teollisuusmaiksi ja laajensi 1800-luvun lopulta alkaen teollista toimintaa koko Euroopassa. 1900-luvun lopulla alkanut kolmas teollinen vallankumous laajensi teollista toimintaa Kiinaan ja Tyynenmeren ympäristöön elektronisilla keksinnöillä, kuten mikropiireillä.
Britannialle oli kertynyt Napoleonin sotien päättyessä vuonna 1815 velkaa yli miljoona puntaa, ja bruttokansantuotteeseen suhteutettuna sitä oli yli 250 prosenttia. Britannia tasapainotti valtion budjetin ja ryhtyi noudattamaan politiikkaa, joka johtaisi talouden kasvamiseen, jotta velka pienenisi suhteessa talouden kokonaistuotantoon. Britannia onnistui ratkaisemaan velkaantuneisuuden, sillä teollistuminen toi talouden kasvuprosentit, jollaisia ei ollut nähty aikaisemmin.
Teollinen kumous muutti yhteiskunnan rakennetta, kun paljon väestöä siirtyi maataloudesta teollisuuden palvelukseen kaupunkeihin. Nopea teollinen kehitys synnytti teollisuustyöväenluokan ja suuria yhteiskunnallisia ongelmia, mikä johti työväenliikkeen muodostumiseen ja sosialististen aatteiden leviämiseen. 1800-luvun alussa Länsi-Euroopan bruttokansantuote asukasta kohden oli noin kaksinkertainen verrattuna Aasian ja Afrikan maihin, mutta 1800-luvun lopussa kuilu teollistuneiden ja teollistumisen ulkopuolelle jääneiden maiden välillä oli revennyt syväksi.
Käsitteestä
vasen|pienoiskuva|Eräiden maiden osuus koko maailman teollisuustuotannosta vuodesta 1750 vuoteen 1900. Termi ”teollinen vallankumous” tuli yleiseen käyttöön englanninkielisissä maissa historioitsija Arnold Toynbeen käytettyä sitä otsikkonaan kirjassaan The Industrial Revolution in England (1884). Käsite oli esiintynyt kuitenkin jo aikaisemmin ja sen varhaisimmat käyttäjät olivat 1700-luvun lopulla olleet ranskalainen taloustieteilijä Jérôme-Adolphe Blanqui, joka käytti sitä vuonna 1837 teoksessaan Histoire de l’économie politique en Europe depuis les Anciens jusqu’à nos jours (1837–1842) 5 vol., ja esimerkiksi Friedrich Engels, joka käytti sitä vuonna 1844 julkaisussaan Työväenluokan asema Englannissa. Tunnettuja teollisen vallankumouksen tutkijoita ovat esimerkiksi T. S. Ashton, Paul Mantoux, Phyllis Deane, Peter Mathias, Nicholas Crafts, Pat Hudson ja David Landes.
”Vallankumous”-termin käyttöä Englannissa 1700- ja 1800-lukujen vaihteen teknisestä ja taloudellisesta kehityksestä on perusteltu siten, että vaikka kumous ei vielä johtanut merkittävään talouskasvuun, käänteentekevää oli muutaman keksinnön soveltaminen käyttökelpoisiin koneisiin, jotka avasivat uusia kehitysuria koko 1800-luvulle. ”Teollinen vallankumous” on nykyään vakiintunut historiankuvaukseen kuuluva käsite, samoin kuin ”renessanssi” tai ”valistus”.
Yleensä tutkijat sijoittavat teollisen vallankumouksen alun 1700-luvun puoleen väliin ja lopun 1800-luvun puoliväliin. Ratkaisevana hetkenä nähdään James Wattin patentti parannetulle höyrykoneelle vuonna 1769. Samaan aikaan useilla muillakin aloilla kehitettiin tekniikkaa, joka lisäsi hitaasti Britannian teollista kapasiteettia.
Syitä
pienoiskuva|Thomas Saveryn höyrykone, 1698. pienoiskuva|Noin vuonna 1764 keksitty [[Kehruu-Jenny mullisti tekstiiliteollisuuden. Kuvassa Wuppertalissa, Saksassa museossa esillä oleva koneen malli.]] Teolliseen kumoukseen johtavat syyt ovat erittäin monimutkaisia ja niistä keskustellaan yhä laajalti. Jotkut historioitsijat katsovat, että vallankumous seurasi niitä yhteiskunnallisia ja institutionaalisia muutoksia Britanniassa, jotka feodalismin loppu ja sitä seurannut sisällissota 1600-luvulla aiheuttivat. Kolonialismin laajentumista 1600-luvulla seurasi kansainvälisen kaupan kehitys, finanssimarkkinoiden synty ja pääoman kasaantuminen, jotka loivat myös osaltaan perusedellytyksiä teollistumiselle. Oma osa oli myös niin sanotulla 1600-luvun tieteellisellä vallankumouksella. Teollistuminen Englannissa kuten sitten muissakin maissa kesti useita sukupolvia ja sopeutuminen edellytti ihmisiltä uusia asenteita ja käyttäytymismalleja.
Varhainen kapitalismi ja tekninen kehitys
Yksi ilmeinen syy teolliselle kumoukselle oli raudanvalannan 1200-luvulta alkanut kehitys, joka johti teollisen mitan tako- ja takkiraudan tuotantoon. Näin tarvittiin aiempaa suurempia tuotantoyksiköitä sekä työntekijöiden erikoistumista. Käsityöläiset alkoivat muuttua palkkatyöläisiksi. Nämä olivat esimerkkejä siitä, että aika oli kypsä manufaktuurien synnylle. Ensimmäiset manufaktuurilaitokset rakennettiin ilmeisesti verankudonnan alalla Firenzessä 1300-luvulla. Varsinainen teollisuustuotanto kehittyi manufaktuurien avulla koneistumisen myötä. Siirtomaiden ryövääminen toi 1600-luvulle mennessä runsaasti tavara- ja rahataloutta Eurooppaan. Kapitalistinen tuotantotapa ohitti feodaalisen maatalousvaltaisen järjestelmän. Samalla kehittyi porvaristo, josta kehittyi johtava yhteiskuntaluokka maa-aatelin sijaan, mikä oli yhteiskuntaluokkien välinen vallankumous.
Teknisestä näkökulmasta teollisella vallankumouksella oli pitkä tausta. Keskiajan yhtenäiskulttuuri alkoi pirstoutua 1500- ja 1600-lukujen tieteellisten löytöjen seurauksena. Tieteellisiä havaintoja seurasi teknisten keksintöjen vaihe ja valistuksen järkiajattelu, jossa ihminen pystyi järjen avulla alistamaan luonnon palvelukseensa. Kolmantena vaiheena oli teollistuminen. Esimerkkinä voi olla rukki, joka on ilmeisesti alkujaan Kiinasta mutta tuli arabien välityksellä Eurooppaan 1200-luvulla. 1500-luvulla Braunschweigissa keksittiin lisätä rukkiin poljin ja siipivärttinä. Teollistuminen teki sitten rukista kehruukoneen. Esiteollisen taloudellisen kasvun kausille oli aina aikaisemmin tullut vastaan kasvunrajat, jotka teollinen vallankumous näytti syrjäyttävän.
Englanti 1700-luvulla
pienoiskuva|Orjalaivan lastauksen mitoituskuva. 1700-luvun alkupuolella Royal Afrikan Company harjoitti tuottoisaa [[kolmiokauppaa, jossa vietiin Englannista manufaktuurituotteita Afrikkaan. Afrikasta lastattiin orjia Amerikkaan ja paluumatkalla tuotiin sokeria ja tupakkaa Englantiin.]]
Parlamentaristisen maailmanvallan synty
Vuoden 1688 mainion vallankumouksen jälkeen valtaan noussut kuningas, Alankomaiden käskynhaltija Vilhelm III Oranialainen joutui 1689 allekirjoittamaan Bill of Rights -nimellä tunnetun lain, jossa tunnustettiin ihmisoikeudet ja parlamentarismi. Lain tavoite välttää vallan vääränkäyttöä johti vallan jakautumiseen erilliseen lainsäädäntöelimeen, täytäntöönpanovaltaan ja tuomiovaltaan. Montesquieu käytti Englannin perustuslakia esimerkkinä luodessaan vallan kolmijako-opin. Siitä lähtien Englannissa on vallinnut parlamentarismi, jossa parlamentin alahuoneen, House of Commonsin, vaaleissa enemmistön saanut puolue muodosti hallituksen. Mainiota vallankumousta voidaan pitää palatsivallankumouksena, jossa hallitsevan suvun protestanttihaara syrjäytti katolisen. Englanti oli pitkälle 1700-luvulle suorastaan vainoharhainen paavinuskoisten (eng. Popery) vastustaja. Englantilaisten kuva maastaan vapauden kansakuntana oli muodostunut 1600-luvulla maan ottaessa vastaan vainonkohteiksi joutuneita Manner-Euroopan protestantteja ja säilyi siirtolaismyönteisenä jatkossakin.
Espanjan perimyssodan (1701–1713) jälkeen maailman merien hallinta siirtyi Alankomailta Britannialle. . Vuonna 1707 solmittiin unionisopimus Englannin ja Skotlannin välille, jolloin syntyi Ison-Britannian kuningaskunta. Yrjö I:n valtaantulo 1714 muodosti samalla personaaliunionin protestanttisen Hannoverin kanssa. Suuressa siirtomaasodassa (1756–1763) Britannia turvasi asemansa Intiassa Ranskalta ja liitti Kanadan kolmeentoista siirtokuntaansa Pohjois-Amerikassa. Nämä julistautuivat itsenäisiksi jo vuonna 1776. Sitä seurasi Yhdysvaltain vapaussota, joka päättyi 1783 Pariisin rauhaan, jossa Britannia tunnusti Yhdysvaltain itsenäisyyden. 1700-luvulla Amerikan mantereelta tuotiin Eurooppaan viljaa, tupakkaa sekä ruokosokeria ja Intiasta puuvillaa ja -kankaita.
Pääomamarkkinoiden kehitys
Vilhelm III Oranialainen oli myös Alankomaiden käskynhaltija, ja hänen valtaantulonsa teki Alankomaista ja Englannista liittolaisia. Alankomaat oli 1600-luvulla johtava merivalta ja Amsterdam finanssikeskus, jonka menestyksen taustalla oli Hollannin Itä-Intian kauppakomppania. Tämän seurauksena myös Englannin hallituksen luottokelpoisuus parani. Parlamentti rahoitti yhdeksänvuotista sotaa 1688–1697 Ranskaa vastaan joukkovelkakirjalainalla. Lainan hoitamiseksi perustettiin Bank of England 1694, minkä avulla valtio saattoi velkaantua ja vapautua vuosittaisten verotulojen rajoista ja takasi lainoja tulevilla verotuloilla. Valtion parantunutta rahoitustilannetta käytettiin laivaston kehittämiseen. Mainio vallankumous paransi myös omistusoikeuksia, mikä vapautti rahoitusmarkkinoiden kehittymisen. Yksityiset välittäjät alkoivat Bank of Englandin ympäristön kahviloissa noteeraamaan velkakirjoja, kiinteistöjä ja kauppakomppanioiden osakkeita. He keskittyivät viiteen tärkeimpään, eli Hollannin ja Englannin Itä-Intian kauppakomppanioihin, Hollannin Länsi-Intian kauppakomppaniaan, Royal African Companyyn ja talouskuplan (Etelämeren kupla) aiheuttaneeseen South Sea Companyyn. Parlamentti yritti suitsia villiä arvopaperikauppaa koko 1700-luvun, ja esimerkiksi osakeyhtiöitä sai perustaa vain parlamentin luvalla. Näitä vuosien 1688–1750 hollantilaisia uudistuksia, jotka mainio vallankumous sai aikaan, kutsutaan finanssivallankumoukseksi, joka mahdollisti Britannian taloudellisen kasvun ja loi puitteet teolliselle vallankumoukselle.
1600-luvulla Englannissa oli alkanut pääomia vaatinut työ jokien rakentamiseksi kanaviksi. Työ päättyi vasta 1800-luvulla, kun rautatiet veivät kanavien markkinat. Kanavat toimivat ensimmäisen teollisen kumouksen aikana tärkeimpinä kuljetusväylinä Britteinsaarien sisällä.
Maanviljelyn tehostuminen
Maanomistus siirtyi selkeämmin yksityisomistukseen ja yhteismaita alettiin yksityistää. Tämä paransi maankäytön tehokkuutta ja kasvatti satoja. Samalla kuitenkin maattoman väestön asema maaseudulla vaikeutui. Rahan käytön lisääntyminen ja palkkatyö alkoivat lisätä taloudellista rationaalisuutta. Esimerkiksi vanhoja vuokraviljelijöiden luontaisetuja alkoi poistua ja 1723 säädettiin laki salametsästystä vastaan. Tässä Black Act -nimellä tunnetussa laissa määrättiin kuolemanrangaistus yli viidestäkymmenestä rikkeestä.
Maatalouden arvostusta nosti se, että fysiokraatit korostivat maatalouden asemaa todellisena tuotantona. Sivistyneistön kiinnostus johti 1600-luvun lopulla Englannin maatalouden vallankumouksen käynnistymiseen. Käyttöön otettiin vuoroviljely, jolloin viljan kanssa vuoroteltiin apilan ja nauriin kasvatusta maan lannoittamiseksi. Lisäksi kehitettiin maatalouskoneita kuten kylvökone ja Alankomaista kopioitua rauta-auraa. Näiden seurauksena maatalouden työvoiman tarve väheni ja 1750-luvulta alkaen tuotanto kasvoi nopeammin kuin väestö. Maatalouden tehostumisen ja suurtilojen vuoksi Englannissa maataloustyö ja tehdastyö eriytyivät ja palkkatyö yleistyi, mikä helpotti työvoiman saantia teollisuudessa. Vuonna 1800 jo noin 23 prosenttia kansasta asui kaupungeissa, yli 10 prosenttia enemmän kuin muissa Euroopan maissa. Huolimatta maanviljelyn tehostumisesta viljanhinta pysyi vuosina 1750–1850 korkealla ja vaati merkittävän osan työläisten palkasta.
Aatelin ja rahvaan suhteet sekä porvariston nousu näiden väliin
pienoiskuva|[[Anglikaaninen kirkko on Englannin valtiokirkko, mutta sen ulkopuolella oli erilaisia kirkosta eronneita protestanttisia ryhmiä, kuten puritaanit. Uskon- ja kansalliskiihkoiset aiheuttivat esimerkiksi 1791 ”Pristley riot” -nimellä tunnetun mellakan, jossa tuhottiin Joseph Priestleyn kodin kalusto ja Lunar societyn papereita.]] Mainion vallankumouksen seurauksena aateli oli saanut heikon kuninkaan ja ylintä valtaa käyttävässä parlamentissa olivat vastakkain maalaisaatelia edustava Tory-puolue ja korkeampaa aatelia sekä kaupunkilaisia edustava Whig-puolue. Englanti oli 1760-luvulle saakka maatalousyhteiskunta ja valtaa piti maata omistava maalaisaateli. Maalaisaateli oli miehittänyt myös oikeuslaitoksen ja kirkon virat. Heikko kuningas johti heikkoon valtioon. Rahvas oli tietoinen oikeuksistaan ja nousi kapinaan hyvin herkästi. Koko 1700-luvun Englannissa oli jatkuvasti paikallisia ja ajoittain laajempiakin kapinoita. Varsinkin katovuodet aiheuttivat mellakoita, joissa kansanjoukot pyrkivät asettamaan viljan hintaa. Myllyjä, maanviljelijöitä ja viljankuljettajia uhattiin pakolla, jolleivät he myisi viljaa säädettyyn hintaan. Uhkauskirjeet ja pienimuotoinen ilkivalta oli yleisiä rahvaan käyttämiä keinoja. Kuolemantuomio mitättömästä rikoksesta saattoi laukaista mellakan. Mellakan johtajat voitiin vapauttaa voimalla. Sotaväki oli haluton puuttumaan sisäisiin ongelmiin, ja jos se kutsuttiin paikalle, se oli yleensä myöhässä. Jos armeija joskus ehtikin paikalle, niin se saattoi johtaa niin laajaan terroriin, että armeijan kutsuneet tahotkin pyysivät armeijaa poistumaan. Seurauksena tästä oli, että oikeuslaitos joutui etsimään ratkaisuja, jotka tyydyttivät kaikkia osapuolia ja paikalliset viranomaiset oppivat olemaan neuvotteluherkkiä. Rahvaan innoittajana oikeustaistelussaan oli radikaali parlamentin edustaja ja lehtimies John Wilkes (1725–1797), joka pyrki laajentamaan äänioikeutta. Toinen kansan suosiossa ollut henkilö oli Yhdysvaltain perustajaisäksi jossain yhteyksissä luettu, mutta myös Englannissa vaikuttanut Thomas Paine (1737–1809). Sisäisestä epävakaudesta huolimatta vasta Ranskan vallankumous sai aatelin pelkäämään vallankumousta myös Englannissa, ja se kovensi valtion otteita 1700-luvun lopulla.
Markkinatalouden kasvun ja kaupungistumisen vuoksi rahvaan ja aatelin välillä oleva kauppiaiden, virkamiesten, erikoisammattimiesten, opettajien, kirjanpitäjien, viihdyttäjien ja vastaavien joukko alkoi laajentua. Näiden valtaa rajoitti klienttisuhde aatelistoon. 1700-luvun kuluessa väliryhmien koon kasvu vähensi riippuvuutta aatelistosta. Aateliston piirissä kieltäydyttiin hyväksymästä ”keskiluokan”-käsitteen mielekkyyttä 1700-luvun loppuun saakka. Kun oli riittävästi varallisuutta, sai äänestysoikeuden ja joukon kasvaessa porvariston asema parlamentaarisessa hallinnossa alkoi parantua. Valistusfilosofien John Locke ja Thomas Hobbes ajatukset valtiosta saivat enemmän jalansijaa. Adam Smith (1723–1790) alkoi puhua kriittisesti vallitsevasta talouspolitiikasta, jota hän kutsui merkantilismiksi. Vuosisadan puolivälin jälkeen brittien kuva omasta maastaan oli muuttunut kiihkouskovaisesta vapautta suosivaksi, vaurautta havittelevaksi ja kauppaa käyväksi suurvallaksi. Tuolloin myös mannereurooppalaisen sivistyneistön anglofilia oli huipussaan. 1775 alkanut sota itsenäistyvää Yhdysvaltoja vastaan taas koettiin olevan taistelua vapautta vastaan ja mantereella syntyi anglofobiaa.
Tiede ja tekniikka 1700-luvulla
pienoiskuva|Sepän paja 1700-luvulla. Vesimylly käyttää pajavasaraa. pienoiskuva|Langan kehruuta ja nypläystä 1700-luvulla. Isaac Newton julkaisi vuonna 1687 teoksensa Philosophiae Naturalis Principia Mathematica, jossa hän esitti mekaniikan perusteet. Tutkimuksissaan Newton sovelsi luonnontieteellistä menetelmää, jota jo Galileo Galilei oli käyttänyt. Kun tätä menetelmää alettiin ymmärtää paremmin, sitä haluttiin soveltaa laajemminkin. Ranskalainen, osin Englannissa vaikuttanut Denis Papin (1647–1712), rakensi painekattilan ja siihen varoventtiilin vuonna 1681 sekä ensimmäisen höyrykoneen 1690. Royal Society julkaisi hänen tutkimuksensa vuosina 1707–1712. Vuonna 1712 Thomas Newcomen (1663–1729) rakensi ensimmäisen kaupallisesti merkittävän höyrykoneen, jossa hän hyödynsi niin Papinin kuin ensimmäisen höyrykoneen vuonna 1698 patentoineen Thomas Saveryn (1650–1715) ideoita.
Englannissa kuninkaan ja parlamentin välinen taistelu vallasta johti siihen, että vuonna 1624 annetussa laissa Statute of Monopolies, kuningas sai oikeuden myöntää monopoli jollekin tietylle keksinnölle vain määrätyksi ajaksi. Sen ajatuksena oli tekniikan edistäminen. Tästä laista kehittyi patenttilainsäädäntö, jonka katsotaan olleen teollisen vallankumouksen edistäjä. Saveryn patenttia jatkettiin erityisellä tulikonelailla vuoteen 1733. Vuoteen 1775 mennessä oli rakennettu noin 600 Newcomenin höyrypumppua, joita käytettiin kaivoksissa veden poistamiseen.