cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Talvisodan diplomatia
Kansainliiton neuvoston 107. kokous ja yleiskokouksen kokous
Kansainliiton neuvostossa oli viisitoista jäsenvaltiota edustettuina, joista seitsemän äänesti Neuvostoliiton erottamisen puolesta: Brittiläinen kansainyhteisö (Yhdistynyt kuningaskunta), Ranska, Belgia, Bolivia, Egypti, Etelä-Afrikka ja Dominikaaninen tasavalta.
Kansainliitto erotti Neuvostoliiton jäsenyydestään samana päivänä Kansainliiton yleiskokouksen päätöksellä 16. luvun 4. pykälän perusteella.
TASS:n välittämän Pravdassa 16. joulukuuta 1939 julkaistun artikkelin mukaan päätös oli skandaalimainen ja johtui pääasiassa Britannian ja Ranskan toimista, koska 15 jäsenvaltioista, jotka olivat osallistuneet kokoukseen kolmen edustus oli järjestetty erityismenettelyin: Etelä-Afrikan unionille, jota Neuvostoliitto piti lähinnä Englannin edustajana, oli annettu ei-pysyvän jäsenen asema yleiskokouksen päätöksellä, Bolivian tasavallan ei-pysyvä jäsenyys oli uusittu ja Egyptin kuningaskunnalle oli annettu tilapäinen paikka.
Kansainliitto kehotti myös antamaan Suomelle apua. Ensimmäisenä avunpyyntöön vastaa Argentiina 22. joulukuuta 1939.
Neuvostoliiton Kansainliitto-politiikan loppu
Litvinovin seuraajaksi tuli Molotov, jonka juutalainen puoliso oli vangittu. Litvinov oli neuvostohallituksen anglofiilin suuntauksen edustaja ja hän oli koko aikaisemman diplomatiansa perustanut Saksan uhan vastustamiseen ententen ja Kansainliiton voimalla.
Neuvostoliiton erottamisen käsitellyt Kansainliiton neuvoston 107. kokous oli sen viimeinen. Toisen maailmansodan vuoksi järjestön toiminta lakkasi ja virallisesti se lakkautettiin 1946, koska sen seuraajaksi oli jo 1944 perustettu Yhdistyneet kansakunnat Atlantin julistuksen hyväksyneiden liittoutuneiden perustalle.
Sydänmailla (elokuva)
Muut julkaisut
Sydänmailla julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 24. maaliskuuta vuonna 1998. DVD:lle elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa muun muassa vuosina 1998, 2002 ja 2013. Scanbox Entertainment Finland Oy on julkaissut Suomessa elokuvan VHS:lle ja DVD:lle.
Härski juttu
Härski juttu (alkuperäiseltä nimeltä Les sales blagues de l'Écho) on ranskalainen vuosina 1995–1998 valmistunut 53-osainen piirrossarja. Sarja perustuu ranskalaisen sarjakuvapiirtäjä Philippe Vuillemin sarjakuviin.
Lähinnä aikuisille suunnattu piirrossarja koostui 1–3 minuutin mittaisista tarinoista, joihin liittyy erilaisia tilanteita. Suurin osa tarinan aiheista liittyi seksuaalisuuteen. Yksi sarjan toistuvista hahmoista on keski-ikäinen Roope-niminen mies.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1939
Normaalimäki
Päivämäärä: 11. helmikuuta
Härski juttu
Suomen televisiossa sarjan ensimmäinen tuotantokausi, joka käsittää 26 jaksoa esitettiin Yle TV2 -kanavalla vuonna 1996. Suomenkielisessä versiossa ääninäyttelijöinä toimivat Ossi Ahlapuro, Tarja Keinänen, Vesa Mäkelä ja Eira Soriola.
Lähteet
pienoiskuva|left|Härski juttu-sarjassa suurin osa tarinoista liittyivät seksuaalisuuteen. Kuvassa kohtaus tarinasta, jossa käärme on purenut toista miestä (oikealla) penikseen, ja lääkäri kertoo puhelimessa kuljettajalle (vasemmalla) mitä tulee tehdä.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1939
Normaalimäki
<br style="clear:both" />
Venäjän jalkapallon 1. divisioona
'''Venäjän jalkapallon 1. divisioona''' on Venäjän jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Sarja toimii PFL:n eli Venäjän jalkapallon ammattilaisliigan alaisuudessa ja on sen korkein sarjataso. Sarjassa pelaa 22 joukkuetta. Kauden päätteeksi kaksi parasta joukkuetta nousee pääsarjatasolle valioliigaan ja viisi viimeistä putoavat 2. divisioonaan.
Gojko Cimirot
Hän aloitti uransa 7-vuotiaana FK Leotar Trebinjessa ja 16-vuotiaana hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa. Kesäkuussa 2013 hän siirtyi FK Sarajevoon. Hän teki debyyttinsä tässä seurassa 4. heinäkuuta 2013 sanmarinolaista AC Libertasia vastaan Eurooppa-liigassa. Elokuussa 2015 hän teki kolmen vuoden sopimuksen PAOK FC:n kanssa. Tammikuussa 2018 hän siirtyi Standard Liègeen.
Bosnian maajoukkueessa hän teki debyyttinsä 4. syyskuuta 2014 Liechtensteinia vastaan.
Helena Ylänen
Riitta Helena Ylänen (5. toukokuuta 1943 Helsinki – 20. joulukuuta 2018 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Helsingin Sanomien elokuvakriitikkona ja -toimittajana 36 vuotta eläkkeelle jäämiseensä 2005 saakka.
Ylänen opiskeli Helsingin yliopistossa englantia ja kirjallisuutta mutta vaihtoi vuonna 1969 Sanoma Oy:n toimittajakouluun. Samoihin aikoihin hän aloitti elokuva-arvostelujen kirjoittamisen Helsingin Sanomiin, ja hänet nimitettiin 1979 lehden elokuvatoimittajaksi Paula Talaskiven jälkeen.
Elokuvakriitikko Hannu Björkbacka luonnehti Helena Ylästä ”persoonalliseksi ääneksi, jonka arviot lukee kirjoittajan, jos ei elokuvan, takia”. Toisaalta Yläsen arvostelut jakoivat mielipiteitä ja niitä syytettiin muun muassa suomalaisten elokuvien yliarvostuksesta. Markku Soikkeli kutsui häntä ”kotimaisten filmien vakiokehujaksi” vuonna 2003. Ylänen palkittiin Betoni-Jussilla vuonna 2017.
Turkkilanjärvi
Turkkilanjärvi on pelloksi järvenlaskun myötä kuivatettu järvi Hämeenkyrön Turkkilassa, joka kuului Turkkilanjärvenojan valuma-alueeseen.
Kuivattaminen
Ensimmäinen hakemus järven kuivattamiseksi tehtiin vuonna 1823, kun Turkkilan kyläläiset hakivat toimenpidelupaa yhdessä. Koska järven kuivattamisen aloitus ja toteutus ovat pitkäaikaisia prosesseja, on tämä alkuvaihe voinut johtaa hankkeen peruuntumiseen tai vedenpinnan vähäiseen alenemiseen. Noin 1840−1850-luvun Hämeenkyrön pitäjänkartan mukaan järvi oli tuolloin vielä olemassa ja suuren kokoisena. Asiaan palattiin vasta vuonna 1864, kun Johan Johanson Yrjölän talosta ja kumppanit hakivat taas lupaa järven kuivattamiseen. Hanke eteni ja seuraavana vuonna julkaistiin tarkennettu päätös, jonka mukana oli suunnitelmat ja kartta. Hankkeeseen osallistui 10 osakasta, joilla oli kaikilla yhtäsuuret osuudet paljastuneista rannoista. Seuraavaksi jaettiin vesijättömaata vuonna 1909 talollisen Vihtori Hyvösen hakemuksesta ja samoin tehtiin vuonna 1912. Kuivattamista viimesteltiin seuraavien vuosien aikana ja lopullinen jako toimitettiin vuonna 1920, johon osallistui 13 osakasta. Nykyään järven allaspohja on kokonaan kuivatettu ja otettu viljelyyn lukuun ottamatta Timin vieressä olevaa Rahkasuota.
Nimitys
Valuma-aluetta kutsutaan myös nimellä Turkilanjärvenojan valuma-alue. Järven aikaisempi nimitys on ollut myös Kalajärvi. Hämeenkyrön pitäjänkartassa järven nimeksi oli kirjoitettu kaksikin nimeä: Turkkilan järvi ja xxxrkjärvi Träsk (kartta kulunut pilalle).
Sossusvlei
thumb|Sossusvlei thumb|Sossusvlei dyyneiltä nähtynä Sossusvlei on dyynien ympäröimä suolapannu Namib-aavikon eteläosassa Namib-Naukluftin kansallispuistossa Namibiassa.
Unification
Unification on Iron Saviorin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 11. tammikuuta 1999.
Oleksandr Muzytško
Oleksandr Ivanovitš Muzytško (, tunnettu myös lempinimellä Saško Bilyi, 19. heinäkuuta 1962 Kizel, Neuvostoliitto – 24. maaliskuuta 2014 Rivne, Ukraina) oli ukrainalainen äärioikeistolainen poliitikko, joka kuului vuoden 2014 vallankumouksen jälkeen maan hallitukseen nousseen Oikea sektori -puolueen johtohahmoihin.
Unification
Kappaleet
Euroopan ja Pohjois-Amerikan bonuskappaleet: <li> <li> <li> </ol>
Oleksandr Muzytško
Poliittinen ura ja rikosepäilyt
Ukrainan itsenäistyttyä vuonna 1991 Muzytško perusti äärioikeistolaisia ryhmiä kotiseudullaan Rivnen kaupungin ympäristössä. Hänen poliittiseen agendaansa kuului viha kommunisteja, juutalaisia ja venäläisiä kohtaan. Ensimmäisessä Tšetšenian sodassa vuosina 1994–1996 Muzytško komensi ukrainalaisen UNA-UNSO -järjestön "Viking"-nimistä osastoa, joka taisteli tšetšeenikapinallisten puolella Venäjää vastaan. Venäjän viranomaiset syyttivät häntä myöhemmin sotavankien kiduttamisesta ja surmaamisesta.
Unification
Kappaleet
Japanin bonuskappaleet: <li> <li> <li> </ol>
Oleksandr Muzytško
Poliittinen ura ja rikosepäilyt
Vuonna 1997 Muzytško oli syytteessä toisen UNA-UNSO:n jäsenen Kiovassa tapahtuneessa murhayrityksestä ja 2003 hän sai 3,5 vuoden vankeustuomion muun muassa ihmisryöstöstä. Muzytško oli ehdolla Ukrainan korkeimpaan neuvostoon vuoden 2012 parlamenttivaaleissa. Hän sai omassa vaalipiirissään kuudenneksi eniten ääniä, mutta ei tullut valituksi.
Unification
Kokoonpano
+
Oleksandr Muzytško
Kuolema
Ukrainan vallankumouksen aikana Muzytško oli uhannut Rivnessä kokoontunutta maakuntaparlamenttia rynnäkkökiväärillä. Kahta päivää myöhemmin hän esiintyi sotilaspuvussa aseen kanssa uhaten surmata Ukrainan sisäministeriksi nousseen Arsen Avakovin "kuin koiran". Päivää myöhemmin viranomaiset aloittivat häntä koskevat rikostutkinnat.
Muzytško sai surmansa 24. maaliskuuta Rivnessä tapahtuneessa tulitaistelussa sisäministeriön erikoisjoukkojen yrittäessä pidättää häntä.
Suutari (räjähde)
Suutari on yleiskielen slangi-ilmaisu toimimattomalle räjähteelle.
Ilmaisun alkuperää ei tunneta; kuitenkin suutari tarkoittaa räjähdettä, joka ei jostain syystä räjähdä vaikka sen pitäisi. Niitä pidetään hyvin vaarallisina.
Nyrkkeilyn sarja 54 kg kesäolympialaisissa 1952
Nyrkkeilyn 54 kg sarjaan Helsingin olympiakisoissa osallistui 23 nyrkkeilijää, joista jokainen edusti eri kansakuntaa. Ottelut käytiin 28. heinäkuuta - 2. elokuuta.
Dírfys-Messapía
Dírfys-Messapía ( eli Δήμος Διρφύων-Μεσσαπίων, Dímos Dirfýon-Messapíon) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 779,9 neliökilometriä ja väkiluku 18 800 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Psachná.
Dírfys-Messapían kunta syntyi, kun Dírfys ja Messápia yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
1000 Piazzia
1000 Piazzia on Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidien päävyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi Karl Wilhelm Reinmuth Heidelbergissä 12. elokuuta 1923. Pikkuplaneetta on nimetty Giuseppe Piazzin mukaan, joka löysi ensimmäisen asteroidin, kääpiöplaneetta Cereksen. Piazzian kiertoaika on 5,65 vuotta ja inklinaatio jopa 20,57°. Läpimitaltaan pikkuplaneetta on noin 48 kilometrinen, ja sen pyörähdysaika eli vuorokausi on 9,47 tuntia. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1923 NZ.
Kastematojen aika
Kastematojen aika on Matti Ijäksen kirjoittama ja ohjaama lyhyt televisioelokuva murrosikäisestä Jontti-pojasta, vanhasta rantojen miehestä (Erkki Pajala) ja tyttöjen kanssa paremmin pärjäävästä, jo mopoikään ehtineestä kaverista (Samuli Edelmann). 34-minuuttinen elokuva ensiesitettiin televisiossa toukokuussa 1985.
Tuotanto
Kastematojen aika valmistui Ijäksen Katsastuksen ja Painijan jälkeen. Se oli itsenäinen jatko-osa Minä, siili ja trumpetti -televisioelokuvalle ja viimeinen Ijäksen Ylen lasten ja nuorten toimitukselle tekemä työ.
Salvador (elokuva)
Salvador on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Oliver Stonen ohjaama sotaelokuva, joka kertoo tositapahtumiin perustuen alkoholisoituneen ja kyynisen lehtikuvaajan työstä El Salvadorin sisällissodassa 1980–1981. Sen pääosia näyttelevät James Woods, James Belushi, Michael Murphy, John Savage, Elpidia Carrillo, Tony Plana, Cynthia Gibb, Juan Fernandez ja José Carlos Ruiz.
Tuotanto ja julkaisu
Elokuvan toisena käsikirjoittajana toimi sotakuvaajana itse toiminut Richard Boyle. Hän lähti 23-vuotiaana vuonna 1965 Vietnamin sotaan yhtenä 20 kuvaajan ryhmästä. Heistä enää kaksi oli elossa vuonna 1986, kun elokuva sai ensi-iltansa. Vuonna 1969 Boyle joutui lähtemään Vietnamista kotiin osallistuttuaan rauhanmielenosoitukseen, mutta hän toimi sotakuvaajana myöhemmin kymmenillä kriisialueilla ympäri maailmaa.
Elokuvasta tehtiin kaksi käsikirjoitusversiota, joista kesympi annettiin luettavaksi tiedustelupalvelu CIA:lle, ja kuvaukset saatiin tehdä rauhassa rajumman version pohjalta. Elokuvan tuottaja vaati kuitenkin kuvausmateriaalin nähdessään elokuvasta poistettavaksi yli puoli tuntia poliittisesti arimpia kohtauksia erityisesti CIA:n toiminnasta maassa. Tuottaja myös jarrutti elokuvan teatterilevitystä ja sen käsikirjoituksen palkitsemista Oscarilla. Sen sijaan elokuvasta tuli suuri videomenestys sekä Yhdysvalloissa että El Salvadorissa, missä elokuva oli kokonaan kielletty. Suomessakin Salvador tuli videolevitykseen jo kolmen kuukauden kuluttua teatteriensi-illasta.
Arvioita
Mikael Fränti kehui Helsingin Sanomissa uransa alussa olleen ohjaajan työtä: ”Stone järisyttää tilanteessa, jolloin elokuva on kääntynyt melkein kokonaan viihteen välikappaleeksi. Hän pelaa kyllä kovilla panoksilla, mutta räjäyttäã potin ja saa aikaan sellaisen poliittisen elokuvan, jota ei tarvitse hävetä perinteenkään valossa. Sitä paitsi hänen kerrontansa on loisteliasta, niin dokumentarismin kuin realismin hengessä.” Suitsutusta saivat Fräntiltä myös pääosien esittäjät: ”Jälleen kerran on kehuttava James Woodsia, joka hakeutuu edistyksellisiin projekteihin ja viittaa kintaallaan ns. tähteydelle. John Savage on myös erinomainen hiljaisen, itsetuhoa etsivän valokuvaajan osassa. Michae Murphy näyttelee USA:n lähettilästä uskottavasti, ja Gere-elokuvasta Konsuli [oik. Kunniakonsuli] tuttu Elpedia Carrillo on ihastuttava latinalaisena Mariana.”
Myös VideoHound's Golden Movie Retriever sanoo Woodsin ja Belushin näyttelevän erinomaisesti epämiellyttäviä hahmojaan. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo elokuvaa vihaiseksi ja imperialistista sotaa vastaan saarnaavaksi mutta silti hyväksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Choco
Choco on pienille lapsille tarkoitettu muistipeli, jota valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla. Choco-pelissä käytetään Kimble-pelin tavoin Pop-o-Matic-noppaa, jonka lisäksi peli sisältää 16 muovista ruskeaa pelinappulaa, jotka esittävät suklaanappeja. Peliä suositellaan yli 3-vuotiaille. Choco-peli sai vuonna 2005 Dr.Toy ”2005 Smart Play/Smart Toy Award" -palkinnon, joka ei ole varsinainen pelivoitto, mutta sitä pidetään vahvistuksena tuotteen korkeasta laadusta. Choco on kuitenkin lisäksi voittanut monia varsinaisia pelikilpailuita.
Pelin kulku
Pelaaja painaa Pop-O-Matic noppaa, ja arpakuutio näyttää joko maapähkinää tai kirsikkaa, minkä jälkeen pelaajan tulee löytää suklaanappi, jossa on sama kuva kuin arpakuutiossa. Jos pelaajan nostamassa suklaanapissa on sama kuva kuin arpakuutiossa, saa pelaaja pitää sen. Jos kuva ei ole sama, laitetaan se takaisin pöydälle, minkä jälkeen on seuraavan pelaajan vuoro.
Kölinlasku
Kölinlaskulla tarkoitetaan laivan rakennuksen aloittamista telakalla - tarkemmin kölin rungon perusrakenteiden valmistumista. Kölinlaskua voidaan juhlistaa juhlatilaisuudella.
EOE: Eve of Extinction
EOE: Eve of Extinction on Yuke'sin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema beat 'em up -peli, joka on julkaistu vuonna PlayStation 2:lle.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 3.5/10.
Vihtori Vainio
Juho Vihtori Vainio (alun perin Johansson, 2. elokuuta 1890 Jokioinen − 25. maaliskuuta 1942 Karkkila) oli suomalainen Suomen sosialistista työväenpuoluetta vuonna 1923 edustanut kansanedustaja. Hän tuli eduskuntaan Matti Väisäsen tilalle, kun Väisänen julistettiin edustajantoimeen oikeudettomaksi 20. joulukuuta 1922. Vuonna 1923 Vainio tuomittiin vankilaan poliittisista syistä niin sanotussa suuressa kommunistijutussa, kuten muutkin SSTP:n kansanedustajat.
Siviiliammatiltaan Vainio oli viilaaja. Vainion vanhemmat olivat työmies Juho Johansson ja Kustaava Henrika Rönn. Hän oli naimisissa kahdesti (Lydia Amanda Blomqvist 1910−1915 ja Emma Suominen 1916−).
John Levy
thumb|John Levy ja pianisti [[Jimmy Jones (pianisti)|Jimmy Jones soittamassa New Yorkissa vuonna 1947.]] John Levy (11. huhtikuuta 1912 New Orleans, Louisiana – 20. tammikuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut kontrabasisti ja liikemies.
Levy muutti vuonna 1944 Chicagosta New Yorkiin, jossa hän soitti muiden muassa Ben Websterin, Erroll Garnerin, Milt Jacksonin ja Billie Holidayn kanssa. Vuonna 1949 hänestä tuli George Shearingin alkuperäisen kvintetin basisti, ja hän toimi lisäksi Shearingin konserttimanagerina. Vuonna 1951 Levy perusti John Levy Enterprisesin, Inc., ja hänestä tuli ensimmäinen afroamerikkalainen henkilökohtainen manageri pop- ja jazzmusiikin alalla. Levyn asiakkaisiin kuuluivat Shearingin lisäksi Nancy Wilson, Cannonball Adderley, Joe Williams, Shirley Horn ja Ramsey Lewis.
Vuonna 1997 Levy otettiin International Jazz Hall of Fameen, ja vuonna 2006 National Endowment for the Arts myönsi hänelle NEA Jazz Master -arvonimen.
California Gurls
”California Gurls” on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Katy Perryn electropop-kappale hänen vuonna 2010 julkaistulta kolmannelta studioalbumiltaan Teenage Dreamiltä. Vierailevana artistina kappaleessa esiintyy Snoop Dogg. Kappale julkaistiin singlenä 11. toukokuuta 2010.
Kappale nousi listaykköseksi yli kymmenessä maassa ja Yhdysvalloissa single meni Billboard Hot 100 -listan kärkipaikalle ja pysyi siellä kuusi viikkoa. Maailmanlaajuisesti singleä on myyty yli viisi miljoonaa kappaletta. Suomessa kappale myi kultaa.
Kappaleen nimeksi oli suunniteltu ”California Girls”, mutta se muutettiin Big Star -yhtyeen laulajan Alex Chiltonin kuoltua viittaamaan Big Starin kappaleeseen ”September Gurls”. Perry on kertonut pyynnön nimen muuttamiseen tulleen Perryn managerilta Bradfordilta.
Gerardus Philippus Helders
thumb|right|Gerardus Philippus Helders Gerardus Philippus Helders (9. maaliskuuta 1905 – 6. tammikuuta 2013) oli alankomaalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Christelijk-Historische Unie, joka sittemmin on yhdistetty Kristillisdemokraattiseen puolueeseen. Helders toimi siirtomaa-asiainministerinä Dreesin IV ja Beelin II hallituksessa.
Helders syntyi Rotterdamssa, ja hänen isänsä oli viinikauppias. Helders opiskeli siviilioikeutta Leidenin yliopistossa vuosina 1925–1929. Hän meni naimisiin vuonna 1930 ja sai yhden pojan sekä neljä tytärtä. Poliittisen uransa hän aloitti Alankomaiden Itä-Intiassa, jossa hän toimi kaupunginvaltuutettuna Bandungissa ja Bataviassa. Helders oli internoituna vuosina 1942–1945, jolloin Japani miehitti aluetta.
Vuosina 1959–1975 Helders kuului Alankomaiden valtioneuvostoon. Hänestä tehtiin Alankomaiden Leijonan ritarikunnan ritari (1959) ja Orania-Nassaun ritarikunnan komentaja (1969).
Helders asui Wassenaarissa, jonka pormestari tapasi hänet hänen 105- ja 106-vuotispäivinään. Pormestari oli yllättynyt Heldersin hyvästä terveydentilasta ja hyvästä nykyasioiden tiedostamisesta. Vuonna 2011 Helders oli yksi kolmesta vanhimmasta Alankomaissa eläneestä miehestä. Hänellä oli kaksitoista lapsenlasta ja useita lapsenlapsenlapsia. Helders kuoli 107-vuotiaana kotonaan Wassenaarissa.
Isak Ross
Isak Ross eli Isac Hermanninpoika Ross, myös Isaacus Ross, (noin 1. marraskuuta 1706 Turku – 5. joulukuuta 1783 Monnoinen, Lemu) oli Turun Akatemiassa ensin pyhien kielten professorina, sitten teologian professorina sekä Akatemian rehtori 1766–1767. Hänen vanhempansa olivat filosofian maisteri, rovasti ja Turun Akatemian teologian professori Herman Hermanninpoika Ross ja Margaretha Pihlman. Alun perin Rossit tulivat Suomeen 1600-luvun alkupuoliskolla Skotlannista.
Otto Hautakoski
Otto Verner Hautakoski (5. toukokuuta 1895 Kokkola – 27. heinäkuuta 1948) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Abraham Hautakoski ja Maria Kåla. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Lempi Maria Veijalaisen kanssa.
Opinnot
Hautakoski kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja suoritti myöhemmin kansakoulun kurssin. Hän suoritti Taistelukoulun vuosina 1933–1934.
Jääkäriaika
thumb|250px|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Tämä kokkolalainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Hautakoski saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja otti osaa taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Rajamäellä, Tarpilassa ja Raivolassa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Hautakoski palveli sisällissodan jälkeen 2. Jääkärirykmentin 2. pataljoonassa (myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti 2:n ja Savon jääkärirykmentin 2. pataljoona, Käkisalmen jääkäripataljoona Savon prikaatissa ja uudelleenmuodostetun Savon jääkärirykmentin I pataljoona). Hän toimi joukkueenjohtajana eri komppanioissa ja 31. lokakuuta 1922 alkaen 4:nnen ja myöhemmin 1. komppanian vääpelinä. Hautakoski osallistui myös Aunuksen retkikunnan mukana Porajärven seudun taisteluihin.
Talvi- ja Jatkosota
Hautakoski osallistui talvisotaan komppanianvääpelinä Osasto Långhjelmissa ja osallistui taisteluihin Summassa, Kämärällä, Pilppulassa ja Talissa. Välirauhan ja Jatkosodan puhjetessa hän palveli 2. Armeijakunnan 2. tykkikomppanian vääpelinä, missä hän toimikin aina vuoteen 1944 saakka, jolloin hänet siirrettiin Sotavankileiri 41. Vartiokomppanian päälliköksi. Jatkosodassa hän osallistui taisteluihin Hopeasalmella, Munasuolla, Kuolemajärvellä, Terijoella, Inoossa ja Karhumäessä.
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen Hautakoski toimi Jalkaväkirykmentti 1:n Aliupseerikoulun vääpelinä, josta hänet siirrettiin Esikuntakomppanian vääpeliksi ja edelleen komppaniaan vääpeliksi. Hänet on haudattu Heinolaan.
Electric
Electric on The Cultin musiikkialbumi vuodelta 1987. Sen esittelyssä Helsingin Sanomien Markku Fagerlund luonnehti The Cultia 1980-luvun Led Zeppeliniksi: ”Ian Astbury laulaa kuin Robert Plant konsanaan, soitto jyrisee Billy Duffyn kitaran siivittämänä lujaa, peruskomppi on sekin tuhtia tavaraa.”
Kappaleet
Kaikki kappaleet Ian Astbury ja Billy Duffy ellei toisin mainita.
Britannian aateli
Britannian aateliset jaetaan ylhäisaatelisiin eli pääreihin, joihin kuuluvat ylimmästä alimpaan herttua (duke), markiisi (marquess), jaarli (earl), varakreivi (viscount) ja paroni (baron), sekä ritaristoon, johon lasketaan yleensä sekä baronetti (baronet) että ritari (knight). Suomalaisesta ja saksalaisesta aatelista poiketen brittiläinen aatelisarvo periytyy yleensä vain vanhimmalle pojalle. Tästä on kuitenkin poikkeuksia, yhtenä tunnetuimpana Marlborough’n herttuan arvo, joka voi periytyä myös naispuoliselle perijälle.
Perinnöllinen päärinarvo
1800-luvulle saakka kaikki päärinarvot olivat perinnöllisiä, ja 1900-luvun loppuun saakka kaikilla Englannin, Ison-Britannian ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääreillä (viime aikoihin saakka naisia lukuun ottamatta) oli oikeus paikkaan parlamentin ylähuoneessa. Sen jälkeen kun Harold Wilsonin johtama työväenpuolueen hallitus tuli valtaan vuonna 1964, ei perinnöllisiä päärinarvoja ole muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta myönnetty muille kuin kuninkaallisen perheen jäsenille. Tämä on kuitenkin vain käytäntö, ja pääministeri Margaret Thatcher pyysi vielä 1980-luvulla kuningatar Elisabet II:a luomaan kolme perinnöllistä, ei-kuninkaallista päärinarvoa. Viimeinen näistä myönnettiin entiselle pääministerille Harold Macmillanille, josta tuli Stocktonin 1. jaarli vuonna 1984.
Elinikäinen päärinarvo
Elinikäiset, siis ei-perinnölliset päärinarvot perustettiin vuonna 1876, ja niitä käytettiin aluksi vain eräissä poikkeustapauksissa. Niitä myönnettiin lähinnä lainoppineille, kun haluttiin tuoda parlamentin ylähuoneeseen tietämystä juridiikasta. Vuoden 1958 laki teki ei-perinnöllisyydestä normin kuninkaallisen perheen ulkopuolelle myönnettävillä uusille päärinarvoille. Uudistuksen vaikutukset olivat hitaat, sillä viime aikoihin saakka päärinarvon perineet saivat osallistua ylähuoneen kokouksiin elinikäisten päärien rinnalla. Nykyisin monet perinnölliset päärit ovat menettäneet ylähuoneoikeuden. Kaikilla elinikäisillä pääreillä on paronin arvo ja oikeus ylähuoneen jäsenyyteen, mutta arvo ja oikeus eivät siis periydy. Jotkut elinikäiset päärit ovat saaneet arvonimen saavutustensa perusteella, toisille se on myönnetty poliittista tai juridisteknisistä syistä. Tyypillisesti entiset pääministerit ja alahuoneen puhemiehet saavat eläkkeelle jäädessään elinikäisen paroninarvon. Aiemmin he saivat tyypillisesti periytyvän jaarlinarvon.
Baronetit ja ritarit
Baronetista käytetään titteliä Sir ja heidät luetaan yleensä ritaristoon, mutta titteli eroaa ritarista perinnöllisyytensä vuoksi, toisaalta oikeutta osallistua ylähuoneeseen ei ole koskaan ollut. Perinnöllisten päärinarvojen tapaan baronetinarvoja ei ole myönnetty vuoden 1964 jälkeen, ainoana poikkeuksena Margaret Thatcherin puolisolle Sir Denis Thatcherille vuonna 1991 myönnetty baronetinarvo, joka on toistaiseksi viimeinen kuninkaallisen perheen ulkopuolelle myönnetty perinnöllinen arvonimi Britanniassa.
Keskiajan ritarilaitoksesta alkunsa saanut ritarinarvo ei ole perinnöllinen ja sen kantajasta käytetään puhuttelua Sir. Naispuolisen henkilön vastaava puhuttelu on Dame, mutta sitä käytetään vain tiettyjen ritarikuntien jäsenistä. Ritarinarvon saavat tyypillisesti muun muassa korkeimman oikeuden tuomarit ja tärkeät virkamiehet sekä eri elämänaloilla, nykyisin myös populaarikulttuurissa, menestyneet. Esimerkiksi muusikko Elton John, laulaja Vera Lynn, jalkapalloilija ja valmentaja Alex Ferguson sekä näyttelijät Sean Connery ja Maggie Smith on aateloitu.
Eddie’s Head
Eddie’s Head on Iron Maidenin ensimmäiset 12 albumia remasteroituna sisältävä levyboksi. Boksin pakkaus on tehty yhtyeen maskotin Eddien pään muotoiseksi. Boksi sisältää albumit Iron Maidenista Live at Doningtoniin, ylimääräistä multimediamateriaalia sekä CD:n In Profile.
Levyn julkaisi EMI ja se tuli markkinoille 1. joulukuuta 1998.
Kugarńa
Kugarńa perustettiin vuonna 1991 Marin komsomolkomitean yhteydessä toimineen U vii (”Uusi voima”) -nuorisoliikkeen aloitteesta. Lehdessä käsitellään Marin yhteiskunnan, talouden ja kulttuurin tapahtumia sekä nuorison ongelmia. Se sisältää myös populaaritieteellistä ja viihteellistä aineistoa. Huomattava osa painoksesta leviää tasavallan ulkopuolelle.
Nykyään lehden julkaisijoina toimivat Marin tasavallan kulttuuri-, lehdistö- ja kansallisuusasiain ministeriö sekä lehden omistava valtionyritys. Päätoimittaja on Aleksandr Petrov. Lehden sivustolla ilmoitettu painosmäärä on 3 261 kappaletta.
Jörg Roßkopf
Jörg Roßkopf (s. 22. toukokuuta 1969 Dieburg) on saksalainen entinen pöytätennispelaaja, olympiamitalisti.
Lontoon olympialaisissa Roßkopf valmensi Saksan joukkueen olympiapronssiin.
Al Unser Jr.
thumb|Al Unser Jr. vuonna 2011. thumb|Unser Jr. vuoden 2007 Indianapolis 500 -kilpailussa. Al Unser Jr. (s. 19. huhtikuuta 1962 Albuquerque, New Mexico), lempinimiltään "Pikku-Al" ja "Al Junior" on amerikkalainen kilpa-ajaja, joka ajoi pitkän uran CART-sarjassa. Hän on myös kaksinkertainen Indianapolis 500 -voittaja.
AL Unser Jr. syntyi kilpa-ajajasukuun: sekä hänen isänsä Al Unser että setänsä Bobby Unser olivat menestyneitä kilpa-ajajia. Ennen vuoden 1982 CART-dybyyttiään Unser Jr. ajoi kilpaa sprinttiautoilla.
Unser Jr. menestyi hyvin CART-sarjassa ollen neljäs kaudella 1986, kolmas kaudella 1988, toinen kaudella 1989 ja voitti mestaruuden kaudella 1990. Hän jatkoi hyviä esityksiään sarjassa voittaen toisen mestaruuden kaudella 1994, kunnes kaudella 1999 jäi sijalle 21. Hän voitti 31 kisaa 17 CART-kautensa aikana. Sitten hän siirtyi toiseen sarjaan IRL:ään, jossa taisteli mestaruudesta, mutta mursi onnettomuudessa radan ulkopuolella lantionsa. Tämän jälkeen hän ei enää kunnolla pystynyt ajamaan. Hän yritti vielä paluuta, mutta jäätyään kaudella 2004 sijalle 22 hän ilmoitti jäävänsä eläkkeelle.
Unser Jr. yritti tehdä paluun vuoden 2006 Indianapolis 500:ssa, mutta kolaroi ja keskeytti. Hän on myös testannut A1 Grand Prix -sarjaa.
Yksityiselämä
Vuonna 2009 Unser Jr. lisättiin Motorsports Hall of Fame of American kunniajäsenluetteloon suorituksistaan moottoriurheilun parissa.
Sextans A
thumb|300px|Sextans A Sextans A on epäsäännöllinen kääpiögalaksi, joka on osa Paikallista ryhmää. Se on Maasta käsin yksi ryhmän kaukaisimmista kohteista, ja etäisyys sinne on 4 300 000 valovuotta. Sextans A:n läpimitta on noin 5 000 valovuotta. Galaksin tähdet ovat pääasiassa nuoria sinisiä tähtiä. Maasta katsottuna galaksi vaikuttaa neliömäiseltä.
Tilauslentoyhtiö
pienoiskuva|Brittiläisen tilauslentoyhtiö [[Titan Airwaysin Boeing 737-300.]] Tilauslentoyhtiö eli charter-lentoyhtiö on lentoyhtiö, joka vuokraa matkustajalentokoneita etenkin matkatoimistoille.
Usein tilauslentoyhtiö lentää jatkuvasti kiinteitä reittejä esimerkiksi Euroopan suuremmista kaupungeista Espanjan, Italian ja Kreikan turistikohteisiin, mutta yhtiön matkustajat ovat lomamatkalaisia siinäkin tapauksessa, että lento ei ole osa myös hotellin kattavasta lomapaketista. Lentolippu ostetaan tällöin aina matkatoimistosta eikä lentoyhtiöltä. Myös reittilentoyhtiöt vuokraavat ylimääräistä konekapasiteettiaan tällaiseen palveluun.
Tilauslentopalveluita välittävät yritykset (Air Charter Broker) toimivat lentoyhtiön ja asiakkaan välikätenä. Välittävän yrityksen toimenkuvaan kuuluu usein tilauslentojen kilpailutus ja asiantuntijapalvelun antaminen vuokraavalle taholle. Suomalainen tilauslentopalveluita välittävä yritys on esimerkiksi Private Skies Oy.
Robert Simpson
Robert Simpson voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Semperoper
right|thumb|Oopperatalo iltavalaistuksessa Semperoper on Sächsische Staatsoper Dresden ‑oopperan oopperatalo ja Sächsische Staatskapelle Dresden ‑orkesterin konserttisali Dresdenissä, Saksassa. Rakennusta käyttää esiintymispaikkanaan myös Semperoperin baletti. Tyyliltään uusbarokkia edustava rakennus sijaitsee Elbe-joen rannalla teatteriaukiolla.
Pizzo Cassimoi
Pizzo Cassimoi on Ticinon ja Graubündenin kantoneiden rajalla, Sveitsissä sijaitseva vuorenhuippu. Sen korkeus on 3 129 metriä. Sen ympärillä levittäytyvää Alppien osaa kutsutaan Ádulaksi tai Ádulan Alpeiksi. Hieman etelämpänä samassa vuoriston osassa sijaitsee 3 402 metriä korkea Rheinwaldhorn (josta myös käytetään nimitystä Ádula), jonka kupeella olevasta "Paradise"-jäätiköstä lähtee Ursprung-laaksoa pitkin pikku joki, joka on yksi Reinjoen alkuhaaroista.
Semperoper
Oopperatalo on nimetty suunnittelijansa, arkkitehti Gottfried Semperin mukaan, jonka johdolla se rakennettiin alun perin vuonna 1841 varhaisrenessanssiseen tyyliin. Vuonna 1869 talo kuitenkin jouduttiin rakentamaan uudelleen tulipalon tuhottua sen.
Aiheesta muualla
51.05451°N, 13.73517°W
Naissaari
Naissaari on saari Tallinnan edustalla, Virossa. Saaren pinta-ala on 18,6 km², ja korkein kohta 27 metriä. Neuvostoliiton aikaan siellä sijaitsi sotilastukikohta, jonne ei ollut pääsyä ulkopuolisilla. Naissaaren turistinähtävyys onkin maailman suurin Neuvostoliiton aikaisten merimiinojen jäämistö.
Historiaa
Naissaari mainitaan latinankielisellä nimellä Narigeth etappina 1200-luvulla kirjoitetussa tanskalaisessa itineraariossa, joka kuvaa purjehdusreittiä Tanskasta Rääveliin eli Tallinnaan.
Vuonna 1856 käyttöön vihitty Naissaaren ensimmäinen kirkko rakennettiin Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisen Tallinnan kauppa-asiamiehen Gustaf Fredrik von Böninghin aloitteesta ja hänen keräämillään varoilla.
Naissaari muodosti osan Pietari Suuren merilinnoitusta, ja myöhemminkin Suomenlahden tykistösulun osan. Se jäi jatkosodassa saksalaisten Mäkiluodon (Porkkalanniemen edustalla) ja Aegnan (Viimsinniemen,, edustalla) välille laskeman merimiinoitteen ja sukellusveneverkon länsipuolelle. Sulute tunnettiin nimellä ”Nashorn” (sarvikuono).
Naissaaressa oli vuosina 1942–1944 suomalaisen 44. radio- ja ilmavalvontakomppanian valvonta-asema.
Maailmankuulu virolainen optikko Bernhard Schmidt syntyi ja eli lapsuutensa Naissaaressa.
Iron Savior (albumi)
Iron Savior on Iron Saviorin esikoisalbumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 1997.
Etninen bioase
Etninen bioase on spekulatiivinen biologinen ase, joka on suunniteltu hyökkäämään valikoivasti vain tiettyä, yleensä geneettisesti rajattua ihmisryhmää vastaan. Etnisiä bioaseita pidetään teoreettisesti mahdollisina, mutta yksikään taho ei tiettävästi ole toistaiseksi onnistunut käyttökelpoisen aseen valmistamisessa.
Etnisistä bioaseista käytetään myös termejä geneettinen ase, biogeneettinen ase ja geneettinen pommi.
RNA-interferenssi
Solujen toimintaa on mahdollista häiritä estämällä DNA:n sisältämää tietoa proteiinituotantoon siirtävän lähetti-RNA-molekyylin toimintaa solussa. Esimerkiksi viruksen avulla soluun on mahdollista siirtää ulkopuolista DNA- tai RNA-materiaalia. Sopiva DNA-molekyyli sitoo lähetti-RNA-molekyylejä ja estää niiden toimimisen solun aineenvaihdunnassa. Koska luonnossa esiintyvät RNA-virukset pyrkivät muuttamaan solun toimintaa syöttämällä siihen omaa RNA:taan, soluille on puolustusmekanismiksi kehittynyt kyky tunnistaa vierasperäiset RNA-molekyylit ja lopettaa niitä vastaavan geenin koodaaminen. Tämä mekanismi estää kuitenkin myös vastaavan, solussa alun perin olleen geenin toiminnan.
Molempia edellä mainittuja tekniikoita hyödynnetään tällä hetkellä lääketieteessä. Etnisesti valikoivaa bioasetta varten olisi kuitenkin löydettävä elintärkeä geeni, jonka sekvenssi olisi eri populaatioissa erilainen.
Etelä-Afrikka: Project Coast
Etelä-Afrikan apartheid-hallinto käynnisti vuonna 1981 pääministeri P.W. Bothan totaalisen strategian osana nimellä Project Coast tunnetun biologisten ja kemiallisten aseiden ohjelman. Ohjelma tuotti sekä taisteluaineita käytettäväksi ANC:n sissejä vastaan että mellakantorjunta- ja psykoaktiivisia aineita käytettäviksi mustaihoista siviiliväestöä vastaan. Apartheidin lähestyessä loppuaan projekti ajettiin alas hyvin nopeasti vuonna 1993, ja suuri määrä todistusaineistoa projektin yksityiskohdista tuhottiin.
Projektin tärkeimpiä tarkoituksia oli löytää keinoja maan mustaihoisen populaation pienentämiseen. Tässä tarkoituksessa projekti tutki huomaamattomia ja tehokkaita sterilointikeinoja, kuten esimerkiksi vain mustaihoisiin vaikuttavaa sterilointilääkettä. Lisäksi projektin puitteissa tehtiin myös teoreettista tutkimusta mahdollisuudesta kehittää biologinen ase, joka vahingoittaisi vain mustaihoisia. Etnisesti valikoivia sterilointikeinoja varten ehdittiin tehdä kokeita apinoilla, mutta varsinaisten mikrobiaseiden tutkimus jäi teoreettiselle asteelle.
Israel
Etelä-Afrikka oli tehnyt Project Coastin puitteissa yhteistyötä Israelin kanssa, ja eräiden lähteiden mukaan projektin loputtua israelilaiset jatkoivat etnisten bioaseiden tutkimusta. Israel ei ole miltei kaikkien maailman muiden valtioiden tavoin (vuonna 2020 sopimuksen piirissä oli 183 valtiota) sitoutunut biologiset aseet kieltävään bioasekonventioon.
Jorma Vehmanen
Jorma Uolevi Vehmanen (s. 18. syyskuuta 1945 Rauma) on suomalainen jääkiekkoilija ja suunnistaja.
Vehmanen muistetaan Lukon taitavana hyökkääjänä. Hän pelasi Lukossa kaudet 1963–1970 ja 1973–1983. Välissä Vehmanen edusti kolmen kauden ajan HJK:ta. Hän voitti urallaan kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Yhteensä Vehmanen pelasi 570 SM-sarja- ja -liigaottelua, joissa teki tehot 305+239. Lopettaessaan uransa vuonna 1983 Vehmanen oli tuohon mennessä eniten jääkiekon SM-sarjaotteluita pelannut pelaaja.
Vehmanen pelasi seitsemät jääkiekon MM-kilpailut ja kahdet olympiakisat. Yhteensä hän pelasi 175 A-maaottelua pistein 36+17. Peliuransa jälkeen Vehmanen toimi Lukon apuvalmentajana muun muassa SM-hopeaan päättyneellä kaudella 1987–1988.
Suunnistuksessa Vehmanen edusti Suomea nuorten maajoukkueessa ja saavutti nuorten SM-mitaleita. Jukolan viestiin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1962 ja yhteensä lähes 30 kertaa.
Jorma Vehmasen veli Jaakko Vehmanen pelasi myös jääkiekkoa SM-tasolla.
Pu’er (tee)
thumb|250px|Pu’er-irtoteetä thumb|250px|Pu’er-kakun valmistusta. Kuvassa meneillään teen höyryttäminen metallikannuissa. Taustalla näkyy kakkujen tiivistämiseen käytetty puristin. thumb|250px|Erikokoisia pu’erteekakkuja thumb|250px| Vuoden 2010 kypsytettyä Da Yi Gong Tuo -pu’eria ja siitä valmistettua teejuomaa (2013) thumb|250px|Teekauppa Yunnanin pääkaupunki Kunmingissa. thumb|250px|Laadukkaampia puer-teekakkuja esillä teemyymälässä (2009). Pu’er-tee, pu-erh-tee tai Pu Erh on teelaatu, joka on kotoisin teepensaan syntyseudulta, Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan länsi- ja eteläosista. Tunnetuimpiin tuotantoalueisiin luetaan Xishuangbannan ja Pu’erin prefektuurien vuoristoalueet, mutta myös Yunnanin Dehong, Lincang ja Wenshan kuuluvat pu’erin päätuotantoalueisiin.
Perinteinen pu’er-tee muistuttaa vanhaa, jo tang-dynastian (618–907) aikana muistiin kirjattua kiinalaista teeperinnettä. Tuolloin pu’erteejuomaa voitiin lisätä keittoon mausteeksi. Seudun teetä myytiin muualle Kiinaan ja kauemmas, kuten Mongoliaan ja Tiibetiin. Koska teen kysyntä oli suurta ja teetä kuljetettiin hevosten selässä, paikalliset teentuottajat keksivät helpottaa kuljetusta puristamalla teen erikokoisiksi kakuiksi. Song-dynastian aikana Pu’erin kaupunki oli tärkeä teekaupan keskus ja kaikkia seudulla myytyjä teelaatuja saatettiin kutsua pu’eriksi. Vuonna 2003 annetuilla määrittelyillä ja vuoden 2008 standardilla rajattiin pu’er tarkoittamaan vain Yunnanin maakunnan nimettyjen tuotantoalueiden suurilehtisistä teepensaista valmistettuja fermetoituja vihreän teen tuotteita.
Pu’er on hapettamatonta teetä. Valmistuksen alkuvaiheen tuloksena syntyy maochaksi kutsuttua irtoteetä. Aluksi kerätyt teelehdet nuudutetaan (levitetään muutamaksi tunniksi alustalle, jossa teelehdet lämpevät ulkona auringonpaisteessa tai sisällä lämmittimen avulla), sitten kuumennetaan parin-kolmen minuutin ajan pannuissa ja rullataan joko käsin tai rullauskoneella. Joskus teenlehdet kuumennetaan ja rullataan toistamiseenkin. Tämän jälkeen teetä kuivataan auringonpaisteessa, lämpötila- ja kosteussäädellyssä kasvihuoneessa tai lämmittimillä varustetulla liukuhihnalla. Maochan valmistuksen viimeisenä vaiheena on käsinlajittelu, jossa muut kuin teenlehdet poistetaan.
Valmistusprosessin jatko riippuu siitä minkälaisesta pu’erista on kyse. Perinteistä sheng pu’eria (suom. raaka pu’er; 生 = shēng) varten teelehdet lajitellaan koon mukaan, höyrytetään ja tiivistetään kakuiksi, kuivataan höyrytystä edeltävään painoonsa ja pakataan.
Sheng pu’er ikäännytetään (jälkifermetointi), jopa vuosia tai vuosikymmeniäkin. Tänä aikana luontaiset bakteerit ja homeet fermentoivat teelehtiä. Sheng pu’eria on tavallista jälkifermetoida 10–50 vuotta; vasta 30 vuotta vanhaa raakapu’eria pidetään täysin kypsyneenä, vuosikertapu’erina. Joskus teelehtiä ei edes puristeta kakuiksi, vaan ikäännyttäminen tehdään irtoteelle. Hyvälaatuinen pu’er-teekakku saattaa kestää satakin vuotta ja vuosikertapu’er voi olla ikäännyttyään pienen auton hintainen.
Uudempaa tuotantotapaa edustaa 1970-luvulla kehitetty sh(o)u pu’er (suom. kypsennetty pu’er; 熟 = shú). Tätä valmistettaessa lajitellut teelehdet levitetään laakeisiin kasoihin, kostutetaan ja kasa peitetään päältä kankaalla. Teelehdet jätetään 45–65 vuorokaudeksi korkeaan lämpötilaan ja kosteuteen fermetoitumaan; teelehtiä käännellään kypsymisen aikana useasti. Prosessin jälkeen teelehdet lajitellaan ja vajaasti fermetoituneet lehdet poistetaan. Teelehdistä tehdään kakkuja höyryssä puristamalla ja kakut kuivataan. Kakkujen on hyvä seistä ainakin kolme kuukautta fermetointiprosessin vakiintuessa, ennen kuin niistä haudutetaan teejuomaa. Periaatteessa kypsytetty pu’er on tehty käytettäväksi ilman jatkoikäännytystä. Niiden maku ei tyypillisesti juuri parane pitempään säilytettäessä.
Raaka-aineena käytetyt teelehdet vaikuttavat paljon pu’er-kakun aromikkuuteen. Perinteiseen, jälkikypsytettävään raakapu’eriin saatetaan käyttää hyvin vanhojen teepensaiden (Camellia sinesis var. assamican paikallinen kanta) ja joidenkin villien lähilajien, kuten Camellia taliensis- teepuun lehtiä. Kypsytetyn pu’erin raaka-aineena käytetään sen sijaan yleensä teeviljelmien teepensaiden lehtiä.
Pu'er kakkusten koko vaihtelee muutamasta grammasta jopa viiteen kiloon. Tavallisin pu’erkakun kauppakoko on 357 g. Muotonsa perusteella pu’er-teekakkuja voidaan kutsua eri nimillä: Eri tarpeisiin tai juhliin voidaan puristaa omia muotojaan, kuten buddhan, sian tai vastaavien hahmojen muotoon tehdyt teekakut.
Kiinalaiset kutsuvat luokituksessaan pu’er-teetä mustaksi teeksi (erotukseksi Suomessa tavallisesta hapetetusta punaisesta teestä) ja pitävät sitä vihreää teetä terveellisempänä. Myös muiden maakuntien kuin Yunnanin, eli Guangdongin, Anhuin tai Guangxin maakuntien tai Pohjois-Vietnamin perinteisillä pu’er-tekniikoilla tuotettuja teekakkuja voidaan kutsua kiinalaisittain tummaksi teeksi tai jälkifermetoiduksi teeksi, vaikkei niitä saisi enää kutsua pu’eriksi.
Pu’er-teen hauduttamiseksi kakuista irrotetaan esimerkiksi teekakkuihin sopivalla piikillä haluttu teemäärää. Alle 10-vuotiaasta raakapu’eria voi annostella esimerkiksi noin teelusikallisen 2,5 desilitran vesimäärää kohden, muita pu’ereita kaksinkertaisesti. Samoja teelehtiä voidaan käyttää useisiin, esimerkiksi 4–7 haudutukseen. Teetä tulee huuhdella noin viisi sekuntia ennen ensimmäistä haudutusta. Alle 10-vuotiasta raakapu’eria voi hauduttaa 3–5 minuuttia ja kypsytettyä pu’eria tai yli 10-vuotiasta raakapueria 4–6 minuuttia. Jos teelehdet ovat hyvin rikkonaisia, haudutusaikaa on syytä lyhentää. Irtopu’erille sopii noin 3 minuutin haudutusaika. Haudutukseen käytetään 90–95 °C:ta vettä. Teen kokeiluun sopii gong fu -teeseremonian mukainen lyhyiden haudutusten ja teen maistelun (aluksi 20–60 s haudutus, sitten pitenee 1–3 minuuttiin) tai Ming-dynastian aikana kehitetty gaiwan-maistelu. Jälkimmäisessä haudutusaika on aluksi lyhyt, mutta pitenee haudutuskerrasta seuraavaan. Valmiina juomana pu’er-tee on tummanpunaista; teen kypsyydestä ja haudutuskerrasta toiseen teejuoman tummuus voi vaihdella paljonkin. Makua on luonnehdittu pehmeäksi, vahvaksi, multaiseksi ja juoman tuoksua "navettaiseksi".
Eiran sairaala
Eiran sairaala on yksityinen sairaala Ullanlinnan kaupunginosassa Helsingin eteläosassa. Arkkitehtuuriltaan merkittävä jugendrakennus sijaitsee Tehtaankadun ja Laivurinkadun risteyksessä osoitteessa Tehtaankatu 28. Rakennuksen suunnitteli Lars Sonck ja se valmistui vuonna 1905.
Sairaala nimettiin tukholmalaisen Eira-nimisen sairaalan mukaan, joka taas oli saanut nimensä islantilaisissa Edda-runoissa esiintyvältä lääkintätaidon jumalattarelta Eiriltä. Viereinen Eiran kaupunginosa on nimetty sairaalan mukaan.
Family Guy Video Game!
Family Guy Video Game! on High Voltage Studiosin kehittämä sekä 2K Gamesin ja Fox Interactiven julkaisema samannimiseen piirrossarjaan perustuva tasohyppelypeli. Peli julkaistiin PlayStation 2:lle, PlayStation Portablelle ja Xboxille vuonna 2006.
Jeanne Hébuterne
thumb|200px|Jeanne Hébuterne Jeanne Hébuterne (6. huhtikuuta 1898 Meaux, Ranska – 26. tammikuuta 1920 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen taiteilija. Parhaiten hänet tunnetaan taiteilija Amedeo Modiglianin elämänkumppanina, muusana ja mallina. Hébuterne sai Modiglianin kanssa yhden lapsen ja odotti viimeisillään toista lasta, kun Modigliani menehtyi. Puolison kuolema suisti Hébuternen tilaan, jossa hän pian Modiglianin poismenon jälkeen heittäytyi ikkunasta alas ja kuoli.
Family Guy Video Game!
Peli muistuttaa Simpsonit ja Futurama -videopelejä. Pelissä on pelattavana kolme hahmoa: Peter, Brian ja Stewie. Pelin kolmella hahmolla on jokaisella oma juoni, jotka pohjautuvat usein Family Guyn televisiojaksoihin.
Jeanne Hébuterne
Varhainen elämä
Kirjailija Charles-Albert Cingria kuvaili Hébuternea lempeäksi, hiljaiseksi ja herkäksi, mutta kuitenkin hieman masennukseen taipuvaiseksi. Hébuternesta tuli Modiglianin päämalli: taiteilija maalasi Hébuternen ainakin 25 kertaa. Montparnassen piireissä hän ei ollut erityisen suosittu, sillä häntä pidettiin ”liian kunnollisena”, eikä hänen koettu porvarillisen taustansa takia kuuluvan ryhmään. Hébuterne oli varautunut, ja hän jäi usein syrjään Modiglianin tuttavapiirin keskellä, mistä joillekin syntyi vaikutelma, että hän oli erityisen passiivinen, tylsä tai mielenkiinnoton.
Elämä Modiglianin kanssa
thumb|200px|Modiglianin muotokuva Jeanne Hébuternesta. Hébuternen porvarilliset ja konservatiiviset vanhemmat vastustivat suhdetta päihteitä käyttävään taiteilijamieheen. Perheestään piittaamatta hän muutti pian yhteen Modiglianin kanssa, ja sen vuoksi perhe katkaisi välit Hébuterneen. Modiglianille Hébuterne oli hänen elämänsä suurin rakkaus, mutta siitä huolimatta pariskunnan julkinen riitely sai vielä suurempaa huomiota kuin Modiglianin omat humalaiset näytökset. Modigliani oli nuorena sairastanut lavantaudin ja tuberkuloosin, ja sen jälkeen hänen terveytensä oli huono. Hän ”lääkitsi” itseään käyttämällä alkoholia ja huumeita. Harva tuttavista kuitenkaan tiesi miehen sairauksista.
Keväällä 1918 Hébuterne ja Modigliani jättivät Pariisin taakseen, kun kaupunkia uhkasi saksalaisten miehitys, ja pari suuntasi Nizzaan. Toiveissa oli, että Modiglianin töitä saataisiin kaupaksi seudulla talvisin aikaansa viettäville rikkaille taiteenystäville. Tauluja myytiinkin, mutta ne eivät tuottaneet kovin paljon, ja sekin vähä hupeni pian alkoholiin ja huumeisiin. Marraskuun 29. päivä 1918 Hébuterne synnytti Modiglianin tyttären, jonka nimeksi myös tuli Jeanne.
Toukokuussa 1919 perhe palasi Pariisiin, ja Modigliani vuokrasi asunnon la Grande Chaumière -kadulta. Hébuterne oli jälleen raskaana. Modigliani jatkoi maalaamista, mutta hänen terveytensä alkoi heiketä nopeasti.
Kuolema
Hébuterne vietiin perheensä kotiin. Kaksi päivää Modiglianin kuoleman jälkeen Hébuterne heittäytyi viidennen kerroksen ikkunasta alas ja kuoli. Myös vielä syntymätön lapsi kuoli.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2019
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2019 olivat järjestyksessään 22:nnet jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut, jotka pelattiin Italiassa ja San Marinossa 16.–30. kesäkuuta 2019. Kisapaikkakuntina olivat Italiassa Bologna, Cesena, Udine, Reggio Emilia ja Trieste sekä San Marinossa Serravalle.
Jeanne Hébuterne
Kuolema
Tammikuun 27. päivä 1920 Modigliani haudattiin Père Lachaiselle. Perhe kieltäytyi hautaamasta tytärtään yhdessä Modiglianin kanssa, joten hänet haudattiin pariisilaiselle Bagneux'n hautausmaalle. Vasta kymmenen vuoden kuluttua perhe salli Hébuternen laskemisen yhteiseen hautaan Modiglianin kanssa. Hébuternen hautakiveen on kirjoitettu: ”Omistautunut kumppani aina äärimmäiseen uhraukseen asti”.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2019
Mukana oli 12 joukkuetta ja ne pelasivat kolmessa lohkossa, joista Espanja, Saksa ja Romania etenivät lohkovoittajina sekä Ranska parhaana lohkokakkosena välieriin. Saksa ja Espanja voittivat välieränsä. Romania ja Ranska jakoivat turnauksen kolmannen sijan. Loppuottelussa Espanja voitti Saksan 2–1. Neljä välieräjoukkuetta saivat paikan vuoden 2020 kesäolympialaisiin.
Jeanne Hébuterne
Perintö
Modiglianin sisar Margherita adoptoi Hébuternen ja Modiglianin noin 15-kuisen Jeanne-tyttären (1918–1984) Italiaan. Margherita ei ollut hyväksynyt veljensä elämäntapaa eikä yhteiselämää Hébuternen kanssa, eikä tytär Jeanne Modigliani saanut tietää nuoruusvuosinaan mitään vanhemmistaan. Myöhemmin Jeanne di Amadeo Modigliani ryhtyi selvitystyöhön ja julkaisi vuonna 1958 isästään ensimmäisen kirjan. Tytär jatkoi tutkimuksia, ja kirjasta julkaistiin korjattu versio vuonna 1984. Ennen kuolemaansa Jeanne Modigliani saneli vielä lisää muutoksia kirjan seuraavaa laitosta varten, mutta kielsi sen julkaisemisen ennen vuotta 2000.