cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen presidentinvaali 1919
Tasavallan presidentin valitsi vuoden 1919 vaalissa eduskunta. Poikkeuksellinen valintatapa johtui itsenäistymistä seuranneen runsaan puolitoista vuotta kestäneen epävakaan tilanteen (sisällissota ja edelleen vallinnut sotatila sekä valtiomuototaistelu) jälkeen tavoitteesta saada presidentti aloittamaan toimessaan mahdollisimman nopeasti hallitusmuodon 94 §:n siirtymäsäännöksen nojalla sekä hyvityksenä tasavaltaa tukeneille sosiaalidemokraateille, jotka olivat kannattaneet eduskunnan suorittamaa presidentinvalintaa pysyväksi vaalitavaksi. Näiden käytännöllisten syiden ohella syynä oli muodollisesti se, että valtioneuvosto päätti esittää, että tasavallan presidentin valitsisi aina eduskunta, mutta eduskunnan enemmistö kannatti 300 valitsijamiehen suorittamaa vaalia. Suuri valiokunta hyväksyi valitsijamiesmenettelyn kuitenkin sillä poikkeuksella, että eduskunta valitsee ensimmäisen presidentin. Myös yksinkertainen selitys poikkeukselliselle valinnalle löytyy: lakia valitsijamiesvaaleista ei vielä ollut.
Vaalimenettelyn mukaisesti eduskunta valitsi presidentin umpilipuin. Jos kukaan ei ensimmäisellä kierroksella olisi saanut yli puolta annetuista äänistä, olisi käyty toinen kierros. Jos tällöinkään ei kukaan olisi saanut ehdotonta enemmistöä, olisi seurannut kolmas kierros kahden toisella kierroksella eniten ääniä saaneen välillä.
Eduskunnan suorittama vaali
pienoiskuva|Suomen tasavallan ensimmäisen presidentin vaalit eduskunnassa Helsingissä 25.7.1919. Eduskunta suoritti presidentinvaalin 25. heinäkuuta 1919. K. J. Ståhlberg valittiin suoraan ensimmäisellä kierroksella Suomen tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi. Vaalin tulos vahvistettiin kello 18.30 seuraavasti:
Suomen presidentinvaalin 25. heinäkuuta 1919 tulokset ! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Ehdokas ! rowspan="2" colspan="2" style="text-align:left;" | Puolue ! width="75" | Ääniä ! width="30" | % Tyhjää ilmoittivat äänestäneensä edustajat Procopé (rp) ja Roos (rp).
Vuoden 1919 kriisi
Vuoden 1919 presidentinvaalin aikana Suomen armeijan päällikkö Kaarlo Kivekäs varmisti armeijan puolueettomuuden, vaikka suurin osa suojeluskuntalaisista, monarkisteista ja itsenäisyysaktivisteista kannatti avoimesti Mannerheimia. Armeijan piirissä oli niitä, jotka haaveilivat sotilasdiktatuurista mikäli tasavaltalainen K. J. Ståhlberg valittaisiin. Kivekäs kertoi armeijassa vallitsevasta uhittelevasta hengestä maan hallitukselle ja kielsi heinäkuun 27. päivänä 1919 antamallaan päiväkäskyllä sotilaita sekaantumasta politiikkaan:
Ståhlbergin voittoon päättyneen vaalin jälkeenkin oli upseereita, jotka juonittelivat Mannerheimin nostamiseksi valtaan. Kenraaleista Kivekäs ja Oscar Enckell olivat kuitenkin uskollisia hallitukselle. Kivekäs joutui ylimmän upseeriston syrjimäksi. Myös Mannerheim käänsi selkänsä Kivekkäälle eikä myöhemmin halunnut muistaa hänen ansioitaan. Myöskään historiantutkimus ei ole usein huomannut Kivekkään tärkeää roolia vuoden 1919 tapahtumissa.
Banshee-luokka (hävittäjä)
Banshee-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka. Luokka oli birkenheadiläisen Laird, Son and Companyn valmistama.
Michael Massee
Michael Massee (1. syyskuuta 1955 Kansas City, Missouri – 20. lokakuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin muun muassa vierailevasta roolistaan televisiosarjassa 24. Massee esiintyi myös televisiosarjoissa Carnivàle, Alias ja Supernatural. Lisäksi hän teki muutamia äänirooleja animaatioihin, kuten Ultimate Avengers ja The Batman. Massee vieraili sarjassa Rizzoli & Isles, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuodesta 2010 lähtien. Siinä hän näytteli sarjamurhaajaa nimeltä Hoyt, jolla on pakkomielle rikostutkija Jane Rizzolista (Angie Harmon).
Massee oli mukana 31. maaliskuuta 1993 tapahtuneessa onnettomuudessa, jossa hän ampui vahingossa The Crow -elokuvan kuvausten aikana Brandon Leetä kohtalokkain seurauksin. Onnettomuuden jälkeen Massee oli järkyttynyt, jätti Hollywoodin ja piti taukoa näyttelemisestä.
Novr-Ġala
Novr-Ġala eli Naurskaja  on kylä (stanitsa) Naurskajan piirissä Tšetšenian pohjoisosassa Venäjällä. Se sijaitsee 92 kilometriä pääkaupungista Groznyistä pohjoiseen. Vuonna 2019 Novr-Ġalassa oli 9 638 asukasta. Se on Naurskajan piirin hallinnollinen keskus.
Laatujohtaminen
Laatujohtaminen on johtamismalli, jossa laatua pyritään hallitsemaan ja johtamaan strategisesti. Laatujohtamisen ja -ajattelun tulee alkaa organisaation johdosta ja ulottua organisaation kaikkiin toimintoihin (kuten henkilöstöosastoon, myyntiin, markkinointiin). Perinteisesti laatujohtaminen ja prosessinkehittäminen ovat ensin olleet käytössä tuotannossa, minkä jälkeen sitä on sovellettu myös muihin organisaation alueisiin kuten toimistotöihin (tietotyö). Laatujohtamisella pyritään löytämään taloudellista hyötyä, alentamalla kustannuksia ja kasvattamalla voittoja saavutetaan entistä kannattavampaa toimintaa.
Laadunvalvonta, tilastolliset menetelmät ja mittaaminen
Laadunvalvonnalla mitataan tuotoksen laatua. Tilastollisen laadunvalvonnan menetelmin voidaan tarkastella laatua muun muassa tasalaatuisuuden näkökulmasta. Tasalaatuisen tuotteen valmistusprosessissa esiintyy vähän vaihtelua. Tasalaatuisuuteen pyritään, koska sen saavuttamisen jälkeen tuotoksen laatu on hallittavissa ja kehitettävissä. Niin kauan kuin satunnaisvaihtelut hallitsevat mittaustuloksia, epäkohtiin on vaikea puuttua oikealla tavalla. - Laatuajattelussa on kuitenkin siirrytty laadunvalvonnasta kohti kokonaisvaltaista laatujohtamista ja asiakaskeskeisyyttä.
Asiakaskeskeisyys
Laatujohtamisessa lähtökohtana on asiakas. Asiakas vaikuttaa viime kädessä tuotteiden ja palveluiden kysyntään. Yrityksen toiminta on laadukasta, jos asiakas on tyytyväinen sen tuotoksiin (tuotteisiin, palveluun, informaatioon jne).
Toiminnan ja prosessien kehittäminen, työntekijöiden osallistaminen
Organisaatiossa sovitaan laatutasotavoite. Laatujohtamisen eri osa-alueilla kuten laatujärjestelmän sertifioinnilla, auditoinneilla, laatupalkinnoilla, strategisella tavoitteenasettelulla, koulutuksella ja prosessienkehittämisellä pyritään varmistamaan, että tämä tavoite saavutetaan. Laatujohtamisessa siis toimintatapoja ja prosesseja tunnistetaan, ja sen jälkeen niitä kehitetään, esimerkiksi Demingin PDCA-ympyrän avulla (Plan Do Check Act). Laatupiirien, ja muiden laatujohtamisen työkalujen avulla pyritään myös työntekijöiden osallistumiseen, koska uskotaan että työntekijät ovat työnsä parhaita asiantuntijoita, ja heiltä saadaan parhaat ideat toiminnan kehittämistä varten.
Laatukustannusten välttäminen
Perinteisesti tuotteita tai palveluita on voitu tuottaa halvalla ja kuluttaa jälkikäteen resursseja laatupoikkeamien korjaamiseen. Tällaisesta toiminnasta aiheutuvia kustannuksia kutsutaan laatukustannuksiksi. Laajemmassa mielessä laatukustannukset sisältävät kaikki laadun parantamiseksi käytetyt resurssit riippumatta siitä syntyvätkö kustannukset ennen vai jälkeen tuotteen tai palvelun synnyn. Laatujohtaminen perustuu resurssien käyttämiseen etukäteen laatupoikkeamien estämiseen. Laadun nostaminen vähentää korjattavien virheiden määrää, jolloin syntyy kustannussäästöjä. Samalla yrityksen maine (brändi) markkinoilla paranee.
Tutkimusten mukaan ennaltaehkäisy on lähes poikkeuksetta halvempaa kuin valmiin tuotteen tai palvelun virheiden korjaaminen. Laatua tuottava tuotantoprosessi on usein tehokkaampi: pienempi hävikki, vähemmän korjauksia, pienempi työntekijöiden vaihtuvuus parantuneen työtyytyväisyyden ansiosta - ja usein vähemmän aikaa tarvitaan käsittelemään asiakasvalituksia. Siten hyvä laatujohtaminen parantanee kannattavuutta.
Tyypillisiä käsitteitä
Tyypillisiä käsitteitä laatujohtamiseen liittyen ovat:
Mittarit laatujohtamisessa
Asioiden hallintaa varten niitä tarvitsee mitata. Laatujohtamisen mittareilla kuvataan laatuun liittyviä tärkeitä ilmiöitä. Mittaaminen mahdollistaa asioiden tehokkaan hallitsemisen, viestimisen ja johtamisen. Laatujohtamisessa usein mitataan tuotannon laatua, esimerkiksi FPY ja toimitusvarmuus OTD. 6 Sigma ja SPC ovat edistyneiden organisaatioiden käyttämiä menetelmä asioiden mittaamiseen. Tuotantoon liittyvien mittareiden lisäksi tyypillisesti mitataan toiminnan tuloksellisuutta, asiakastyytyväisyyttä ja henkilöstötyytyväisyyttä. Yksi käytetty menetelmä on Balanced Scorecard.
Tärkeää on valita oikeat mittarit, joita käytetään johtamiseen, hyvät mittausperusteet ja linkittää mittaaminen olemassa oleviin prosesseihin. Mittareita ei saisi olla liikaa - hyvä käytäntö on johtaa mittarit suoraan organisaation tavoitteista. Esimerkiksi: tavoitteena avainasiakkaiden tyytyväisyyden lisääminen päämarkkinoilla → analysoidaan mitä asioita ko asiakkaat arvostavat ja sen jälkeen mitataan ko. avainasiakkaiden tyytyväisyyttä päämarkkinoilla. Mittaamisen tulosten analysointi ja toiminnan kehittäminen saatavan informaation perusteella on laatujohtamisen ja tietojohtamisen ”peruskiviä”.
Yliopistokoulutus
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa logistiikan aineessa luennoidaan laadun sekä kvalitatiivisia että kvantitatiivisia menetelmiä opettava Quality Leadership-kurssi, johon voi osallistua avoimen yliopiston kautta myös sellainen, jolla ei ole opiskelupaikkaa kauppakorkeakoulussa.
Jatkokoulutus
Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa voi tehdä laatujohtamista tutkivan väitöskirjan logistiikan aineen tohtoriohjelmassa.
Täydennyskoulutus
Aalto University Professional Development - Aalto PRO:ssa voi opiskella Master Class in Quality - MQ -ohjelmassa (30 op).
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2010
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2010 käytiin 16. toukokuuta Lahdessa. Järjestävänä seurana oli Lahden Ahkera. Miesten 4 kilometrin juoksun voitti Jukka Keskisalo ja 12 kilometrillä paras oli Jussi Utriainen. Naisten 6 kilometrin nopein oli Johanna Lehtinen. Kilpailut käytiin erittäin lämpimissä olosuhteissa.
Suomen presidentinvaali 1925
Suomen toinen presidentinvaali järjestettiin alkuvuodesta 1925. Vaalin voitti Maalaisliiton ehdokas, Viipurin läänin maaherra Lauri Kristian Relander. Valinta suoritettiin ensimmäistä kertaa yleisillä vaaleilla valittujen valitsijamiesten avulla. Kansa äänesti puolueiden vaalipiireittäin asettamia valitsijamiesehdokkaita. Edelliskerralla presidentin oli valinnut eduskunta. Valitsijamiesten vaalit järjestettiin 15.–16. tammikuuta.
Jonkin verran hämmennystä aiheutti se, ettei tasavallan presidentti K. J. Ståhlberg suostunut asettumaan ehdolle, koska ei halunnut maahan pitkäaikaisia johtajia. Hän olisi ollut ylivoimainen ehdokas, koska hän oli luonut presidentinvirasta arvovaltaisen ja keskeisen poliittisen instituution. Ståhlbergin pään kääntymiseen oli uskottu niin vahvasti, että kokoomus, maalaisliitto ja ruotsalaiset olivat valitsijamiesvaaleissa liikkeellä ilman omaa ehdokasta ja myös edistyksen Risto Rytiä pidettiin väistyvänä ehdokkaana, kun Ståhlberg lopulta valitaan. Maalaisliitto nimesi Relanderin ehdokkaakseen vasta vaaleja edeltävänä päivänä, joten häntä voidaan pitää todella yllättävänä valintana, ns. mustana hevosena. Ruotsalainen Kansanpuolue oli toivonut ehdokkaakseen kenraali Gustaf Mannerheimiä ja kehotti tämän kieltäydyttyä valitsijamiehiään olemaan tukematta ruotsia taitamattomia ehdokkaita.
Valitsijamiesten vaalit
! colspan=3 rowspan=2 |Puolue ! colspan=2 |Äänet ! rowspan=2 |Valitsija- miehet ! Lukumäärä ! Osuus Lähde: Suomen Virallinen Tilasto
Valitsijamiesten suorittama vaali
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Ehdokas ! rowspan="2" colspan="2" style="text-align:left;" | Puolue ! colspan="2" | 1. kierros ! colspan="2" | 2. kierros ! colspan="2" | 3. kierros ! width="30" | Ääniä ! width="30" | % ! width="30" | Ääniä ! width="30" | % ! width="30" | Ääniä ! width="30" | % Lähde: Nohlen & Stöver
Sosiaalidemokraatit (Tanska)
Sosiaalidemokraatit (, kirjaintunnus A) on vuonna 1871 perustettu tanskalainen sosiaalidemokraattinen puolue. Sosiaalidemokraattien puheenjohtajana on toiminut kesäkuusta 2015 lähtien Mette Frederiksen.
Sosiaalidemokraattien vaikutus Tanskan politiikkaan on ollut muiden Pohjoismaiden tapaan merkittävä. Ensimmäiset sosiaalidemokraatit valittiin kansankäräjille vuonna 1884. Thorvald Stauningista tuli Tanskan ensimmäinen sosiaalidemokraatteja edustanut pääministeri vuonna 1924.
Vaalimenestys
Sosiaalidemokraatit on ollut toisen maailmansodan jälkeen pääasiassa maan suosituin puolue. Ensimmäisen kerran sosiaalidemokraatit jäi hallitusvastuusta 2001 liberaalin Venstren noustessa johtoon. Vuoden 2007 vaaleissa puolue sai 25,5 % äänistä ja kansankäräjille 45 paikkaa 179:stä.
Vuoden 2011 vaaleissa puolue sai 44 paikkaa. Sosiaalidemokraatit ei noussut kansankäräjien suurimmaksi, mutta puolueen johtaman vasemmistoblokin hyvä vaalitulos nosti sosiaalidemokraattien puheenjohtajana toimineen Helle Thorning-Schmidtin Tanskan ensimmäiseksi naispääministeriksi. Thorning-Schmidt oli myös ensimmäinen nainen sosiaalidemokraattien johdossa.
Tanskan muut valtapuolueet omaksuivat pitkälti Tanskan kansanpuolueen näkemykset maahanmuutosta. Sosiaalidemokraattien puheenjohtajaksi vuonna 2015 valittu Mette Frederiksen teki johtopäätöksen, että hallitsematon maahanmuutto luo sosiaalidemokraattien perinteiseen äänestäjäkuntaan turvattomuuden tunnetta, joka vie äänestäjiä demareilta oikeistopopulisteille. Niinpä Tanskan sosiaalidemokraattien omaksuma tiukka maahanmuuttopolitiikka ei eronnut enää millään kovin olennaisella tavalla oikeistopopulistien linjauksista. Sosiaalidemokraattien tiukkaa maahanmuuttolinjaa perusteltiin sillä, että hyvinvointivaltion ylläpito vaatii maahanmuuton voimakasta rajoittamista.
Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa sosiaalidemokraatit sai kolme Tanskan neljästätoista europarlamenttipaikasta. Vuoden 2019 kansankäräjävaaleissa sosiaalidemokraatit sai 48 paikkaa kansankäräjien 179:stä paikasta ja säilytti asemansa maan suurimpana puolueena.
Kesäkuussa 2019 Mette Frederiksen muodosti sosiaalidemokraattisen vähemmistöhallituksen ja kolme muuta vasemmistopuoluetta tukivat pääministeri Frederiksenin yhden puolueen sosiaalidemokraattista vähemmistöhallitusta. Hallituksen tukipuolueiden vaatimuksesta maahanmuuttopolitiikassa tapahtui pieniä lievennyksiä, vaikka sosiaalidemokraatit vakuuttivat linjan edelleen pysyvän tiukkana.
Cajus Aminoff
Cajus Tor Gustaf Aminoff (s. 1945) on suomalainen ratsastaja. Hän voittanut kenttäratsastuksen Suomen mestaruuden vuosina 1986, 1991, 1992, 2003 ja 2004. Aminoff pitää myös omaa ratsastustallia Espoossa.
Vuonna 2015 Aminoff tuomittiin kolmeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen kahdesta lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä, törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä sekä ampuma-aserikkomuksesta.
HMS Sylvia (J382)
HMS Sylvia (viirinumerot J382 ja M382) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 5. heinäkuuta 1943. Se laskettiin vesille 28. helmikuuta 1944 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 17. toukokuuta.
Palvelus
Alus romutettiin 1958 Tynesidessä.
Potkulauta
Potkulauta on jaloilla potkimalla liikutettava kulkuväline.
Perinteiset potkulaudat
thumb|Pienipyöräinen potkulauta kadulla liikkumiseen Perinteinen pienipyöräinen potkulauta koostuu noin 450-600 mm korkeasta ohjaustangosta ja astinlaudasta (dekki) sekä sen päihin asennetuista renkaista, joita on yleensä kaksi - harvemmin kolme tai neljä. Runko on useimmiten valmistettu teräksestä tai alumiinista ja ammattilaismalleja lukuun ottamatta ne ovat yleensä kokoon taitettava kuljetuksen helpottamiseksi. Peruspotkulaudat painavat yleensä noin 2,5-3,5 kg.
Potkulaudan nopeus sijoittuu kävely- ja pyöräilyvauhdin välimaastoon. Lähinnä pienistä (halkaisija yleensä noin 100 mm) pyöristä johtuen potkulaudan nopeus tasaisella maalla on 5–15 km/h. Alamäissä vauhti yltää korkeintaan 30 km/h. Jarrutus tapahtuu joko suoraan jaloilla maasta tai painamalla jalalla takapyörän päälle asennettua jarrulevyä rengasta vasten. Polkupyörän tapaista käsijarrua potkulaudoissa ei ole. Vaikka potkulaudan käyttäjä Suomessa rinnastetaan jalankulkijaksi on suojavarusteiden, kuten suojakypärän käyttö suositeltavaa.
Potkulautoja käytetään myös isoissa laitoksissa, tehtaissa ja varastoissa liikkumiseen. Näissä potkulaudoissa on usein tukevat renkaat ja käsijarrukin.
Temppupotkulaudat
Potkulautailu on myös freestyle-laji, jota kutsutaan nimellä skoottaus tai scoottaus. Lajissa tehdään erityisiä temppuja ja lajia harrastetaan erityisesti siihen tarkoitetulla kaksipyöräisellä temppupotkulaudalla.
Urheilu- ja kuntoilukäyttö
thumb|Urheilukäyttöön tarkoitettu suuripyöräinen potkulauta Urheilukäytössä olevat potkulaudat ovat polkupyörää ja potkulautaa muistuttavia ajoneuvoja ja liikuntavälineitä. Tällaisen potkulaudan päällä seisotaan potkulaudan tapaan ja sitä liikutetaan potkimalla, mutta siinä on isot pyörät, reilun kokoinen ohjaustanko ja jarrut. Tällaista potkulautaa kutsutaan myös nimillä "kickbike" ja "footbike" (nämä ovat kuitenkin myös tuotenimiä).
Isopyöräistä potkulautaa kutsutaan toisinaan potkupyöräksi. Potkupyörä tarkoittaa usein kuitenkin päällä istuttavaa ja potkimalla liikutettavaa ajoneuvoa.
Potkulautaurheilua edistävät Suomessa Suomen Potkukelkkailu- ja Potkulautailuliitto ry (SPPL)] ja kansainvälisesti International Kicksled and Scooter Assocation (IKSA).
Äppelviken
Äppelviken on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Ålstenin, Stora Mossenin, Alvikin, Stora Essingenin ja Smedslättenin kaupunginosat. Se sijaitsee myös Mälaren-järven vieressä. Kooltaan Äppelviken on 0,77 neliökilometrin suuruinen, ja siellä on asukkaita noin 1800.
Toimitusketju
Toimitusketjulla tarkoitetaan toimintojen kokonaisuutta, jossa tavarat liikkuvat raaka-ainevaiheesta lopulliselle käyttäjälle. Loppukäyttäjä voi olla yksittäisen kuluttajan lisäksi myös yritys tai muu organisaatio.
Toimitusketju koostuu kolmesta komponentista: materiaalivirta, rahavirta ja informaatiovirta. Ketjuun kuuluvat myös kaikki organisaatiot ja prosessit, jotka osallistuvat näiden virtojen käsittelyyn.
Supply Chain Councilin kehittämässä SCOR (Supply Chain Operations Reference) –mallin mukaisesti toimitusketjun prosesseja pyritään standardisoimaan yrityskohtaisesti, jotta prosessien historiatietoa pystytään hyväksikäyttämän tehokkaasti. Luonnollisesti tässä iso tekijä on informaatioteknologian tehokas hyväksikäyttäminen.
Materiaalivirta
Usein materiaalivirrasta puhuttaessa mietitään kuitenkin vain alavirtaan liittyviä prosesseja, eli toimittamista asiakkaalle. Miten tavara toimitetaan eteenpäin jatkojalostuksen jälkeen? Nykytrendin mukaisesti logistiikan osia tai koko yrityksen toimitusketju on saatettu ulkoistaa kolmannelle osapuolelle (3PL, third-party logistics). Palveluvarastojen kautta esim. tukkuyritykset eivät välttämättä koskaan näe myymiään tuotteita. Ylävirrassa tavara toimitetaan palveluvarastoon ja alavirrassa palveluvarastosta suoraan asiakkaalle. Suomen suurimmat palveluvarastot ovat Itella Logistiikalla.
Informaatiovirta
Toimitusketjun läpinäkyvyys tarkoittaa yhteistyökumppanien välistä tiedonsiirtoa, jotta toimitusketjun ylävirrassa toimittajat pystyvät ennakoimaan paremmin tulevan kysynnän määrän. Toimitusketjun seurantaa käytetään hyväksi operatiivisen toiminnan suunnitteluun yhä pienempien yritysten osalla (näkymä toimitusketjun läpi: inbound, warehousing, outbound). Informaatioteknologian ratkaisut ovat toimitusketjun osalta siis ratkaisevassa osassa sen tehostamisen ja seurantatiedon hyväksikäytön alueilla.
Rahavirta
Rahavirta voidaan näkökulmasta riippuen nähdä myös informaatiovirtana. Logistiikkakustannukset ovat keskimäärin 11,5% suomalaisten yritysten liikevaihdosta, ja 17% bruttokansantuotteesta. Rahavirta siis on huomattava, joten sen reaaliaikaisuus on erityisen tärkeää. Informaatiovirran hyödyntäminen mm. materiaalivirran seuraamisen osalta on oleellista. Rahavirta voi kulkea toimittajalta asiakkaalle esimerkiksi myös hyvitysten tai vahingonkorvausten muodossa.
Jakuutit
Jakuutit eli sahat (jakuutiksi сахалар, sahalar) ovat turkkilais-tataarilainen kansa Itä-Siperiassa Sahan (ent. Jakutian) tasavallassa. Jakuutteja on yhteensä noin 450 000. Jakuutit muodostavat 45,5 prosenttia tasavallan väestöstä ja ovat näin suurin etninen ryhmä tasavallassa. Jonkin verran jakuutteja asuu myös Sahan naapurialueilla, muun muassa Evenkiassa. Idässä jakuuttien asuinalue ulottuu Ohotanmerelle. He puhuvat turkkilais-tataarilaiseen ryhmään kuuluvaa jakuuttia. Jonkin verran sekoittumista samalla alueella asuvien venäläisten ja evenkien kanssa on tapahtunut, mutta yleensä jakuuttien kanssa avioituneet jakuuttilaistuvat. Uskonnoltaan jakuutit ovat ortodokseja, mutta heillä on säilynyt paljon piirteitä ja tapoja omasta uskonnostaan.
Elinkeinot
pienoiskuva|Jakuuttien kansallistanssi Ohuoxaj Jakuuttien perinteisiä elinkeinoja ovat asuma-alueensa pohjoisosassa poronhoito, metsästys ja kalastus, etelässä lisäksi maanviljelys ja nautakarja- ja hevostalous. Jakuutit on myös tunnettu taitavina kauppiaina. Näiden perinteisten elinkeinojen lisäksi noin 30 % jakuuteista saa nykyisin elantonsa teollisuudesta, kaupasta ja hallinnosta.
Alueellinen sijoittuminen
* Sisältää Juutalaisten autonomisen alueen
Historia
Jakuuttien esi-isät saapuivat Sahan alueelle 900-luvulla Sajanin vuoristosta. Uusilla asuinsijoillaan he sekoittuivat pohjoisten alkuperäiskansojen kanssa ja niin syntyi nykyinen jakuuttikansa. Ensimmäinen kirjallinen maininta jakuuteista on vuodelta 1620, jolloin tataarit ilmoittivat heidät veronalaisikseen. Ensimmäinen venäläisten valloitusretki jakuuttien asuinalueelle tapahtui 1632, mutta vasta 1800-luvulla alue tuli kiinteämmin Venäjän yhteyteen. Jakuutteja alettiin käännyttää ortodoksikristityiksi 1600-luvulla, mutta he ovat säilyttäneet monia šamanistisia piirteitä. Jakuutteja oli 1930-luvun alussa noin 250 000.
Pelopeia
Pelopeia viittaa kreikkalaisessa mytologiassa seuraaviin hahmoihin.
Pelopeia, Thyesteen tytär
Pelopeia oli Thyesteen tytär. Thyestes taisteli veljensä Atreuksen kanssa Mykenen valtaistuimesta, ja hänellä oli myös suhde veljensä vaimon Aeropen kanssa. Kostaakseen tämän Atreus tappoi veljensä pojat ja syötti heidän lihansa Thyesteelle.
Thyesteen etsiessä kostokeinoja hän kuuli oraakkelilta, että hän voisi saada kostonsa, jos hän saisi pojan oman tyttärensä kanssa. Pelopeia synnyttikin hänelle Aigisthoksen, mutta hylkäsi lapsensa häveten sukurutsaista tekoaan. Paimen löysi lapsen ja antoi tämän Atreukselle, joka kasvatti poikaa omanaan. Aigisthoksen vartuttua mieheksi Thyestes paljasti hänelle olevansa sekä tämän isä että isoisä ja Atreus on hänen setänsä, jolloin Aigisthos tappoi Atreuksen.
Pelopeia, niobidi
Pelopeia, niobidi, oli yksi Amfionin ja Nioben seitsemästä tyttärestä. Hänet tappoi nuolellaan Artemis hänen äitinsä ylpeiltyä lastensa lukumäärällä.
Pelopeia, Peliaan tytär
Pelopeia oli Peliaan ja joko Anaksibian tai Fylomakhen tytär.
Pelopeia, Kyknoksen äiti
Pelopeia oli Areen rakastettu, joka synnytti tälle Kyknoksen. . Tosin Kyknoksen vanhemmiksi mainitaan myös Ares ja Pyrene.
Hybomitra
Hybomitra on paarmoihin kuuluva kärpässuku.
Hybomitra-suvun lajit ovat kookkaita ja muistuttavat hyvin paljon Tabanus-suvun paarmoja. Pään rakenteiden yksityiskohdat ovat tärkein sukuja erottava tuntomerkki ja jokseenkin välttämättömiä tuntea tarkempaa lajinmääritystä ajatellen. Hybomitra-lajien suuret verkkosilmät ovat tummat ja niissä on voimakkaasti erottuvat värikkäät poikkiraidat. Silmissä myös kasvaa lyhyttä, usein ruskeaa karvaa. Verkkosilmien välissä, päälaella, on selvästi erottuva kohouma, jossa on pistesilmiä. Siivet ovat enimmäkseen kirkkaat, mutta niissä voi olla tummia pilkkuja. Levossa siivet asettuvat takaruumiin sivuille kolmiomaiseen asentoon.
Lajeja Suomessa
Suomesta on tavattu 18 sukuun kuuluvaa lajia, mikä muodostaa noin puolet paarmalajistostamme. H. bimaculata lienee suurikokoisista paarmalajeistamme yleisin. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu noin 240 lajia.
Pretty Vacant
Pretty Vacant on brittiläisen punkyhtye Sex Pistolsin vuonna 1977 julkaistu single. Se julkaistiin 2. kesäkuuta Britanniassa ja 27. lokakuuta Yhdysvalloissa. Kappale ilmestyi myös samana vuonna yhtyeen albumilla Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols. Singlen B-puoli oli cover-versio The Stooges -yhtyeen kappaleesta "No Fun". Kappaleen kitarariffin keksi yhtyeen basisti Glen Matlock kuullessaan radiosta ABBA -yhtyeen kappaleen "S.O.S.".
Kappale oli vuonna 1981 Ralph Bakshin ohjaamassa elokuvassa American Pop.
"Pretty Vacant" kappale oli sijalla 26 vuonna 2005 Q-lehden kategoriassa "100 parasta kitarakappaletta".
Eteläafrikkalainen popyhtye Shikisha versioi kappaleen vuonna 1996.
Taimi
Taimi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Lady Bird Johnson
Claudia Alta Taylor "Lady Bird" Johnson, o.s. Taylor (22. joulukuuta 1912 Karnack, Texas, Yhdysvallat – 11. heinäkuuta 2007 Austin, Texas, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltain presidentti Lyndon B. Johnsonin puoliso. Hänet tunnettiin erityisesti luonnon- ja rakennustensuojelun ystävänä. Johnson oli myös yksi kaikkien aikojen rakastetuimmista presidentin puolisoista Yhdysvalloissa.
Johnsonilla oli englantilaisia ja skotlantilaisia sukujuuria. Hänen isänsä Thomas Jefferson Taylor oli varakas liikemies, ja äiti kuoli tapaturmaisesti tyttären ollessa viisivuotias. Elinikäisen kutsumanimensä Lady Bird hän sai pienenä lastenhoitajan sanottua hänen olevan "suloinen kuin leppäkerttu".
Johnson opiskeli Marshall Senior High Schoolissa, myöhemmin journalismia ja taiteita St. Mary's Episcopal School for Girlsissä ja valmistui Texasin yliopistosta.
Avioliitto ja perhe
"Lady Bird" Taylor ja Lyndon B. Johnson avioituivat San Antoniossa Texasissa 17. marraskuuta 1934. Parille syntyi kaksi tytärtä: Lynda ja Luci. Lynda meni naimisiin poliitikko Charles Robbin kanssa.
Lady Bird oli Yhdysvaltain ensimmäinen nainen miehensä Lyndon B. Johnsonin ollessa presidenttinä 1963–1969. Lyndon B. Johnson nousi Yhdysvaltain presidentiksi salamurhatun John F. Kennedyn jälkeen. Lady Bird Johnson jäi leskeksi miehensä kuoltua sydänkohtaukseen 1973.
Mielenterveysyhdistys Taimi
Taimi ry (entinen Mielenterveysyhdistys Taimi ry) on Tampereella toimiva mielenterveyskuntoutujien oma yhdistys, johon voivat liittyä kaikki mielenterveysasioista kiinnostuneet. Yhdistyksen toimintaan kuuluu mielenterveysasioista tiedottaminen, vertaistukitoiminta, mielekkään toiminnan tarjoaminen mielenterveyskuntoutujille ja Kipunoita-lehden julkaiseminen sekä printti- että verkkolehtenä. Yhdistys toimii Ruusantalossa Tampereen Koulukadulla. Yhdistyksellä oli myös kahvila nimeltä "Ruusan kahvila". Taimi ry on perustettu 1976 ja sen jäsenmäärä on noin 850 (2019).
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2011
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2011 käytiin 15. toukokuuta Nivalassa. Järjestävänä seurana oli Nivalan Urheilijat. Miesten 4 kilometrin juoksun voitti Janne Ukonmaanaho ja 12 kilometrillä paras oli Jussi Utriainen. Naisten 6 kilometrin nopein oli Johanna Lehtinen.
Kim Kyong-hun
Kim Kyong-hun (s. 15. heinäkuuta 1975 Hanam) on eteläkorealainen taekwondoin ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa taekwondon yli 80 kilon sarjassa Sydneyssä vuonna 2000. MM-kisoissa hän voitti pronssia alle 76 kg:n sarjassa 1997 ja alle 84-kiloisissa 2001. Hän voitti Aasian-mestaruuden 76 kg:n painoluokassa 1996 ja kultaa Aasian kisojen alle 84 kg:n sarjassa 2002.
Haltiain verta
Haltiain verta on Andrzej Sapkowskin vuonna 1994 ilmestynyt fantasiakirja. Teos on Noituri-sarjan ensimmäinen romaanimittainen kertomus.
Spies-tytöt
Spies-tytöt (Totally Spies!) on ranskalainen Marathon Productionin tuottama lasten animaatiosarja, jonka loivat Vincent Chalvon-Demersay ja David Michel. Sarjan esittäminen alkoi ensimmäisenä Yhdysvalloissa 3. marraskuuta 2001, ja Ranskassa sarjaa esitettiin ensi kerran 3. huhtikuuta 2002. Sitä on tuotettu yhteensä 130 jaksoa, ja Ranskassa julkaistiin samasta materaalista koottu 90 minuutin pituinen elokuva 22. heinäkuuta 2009.
Sarja on vahvasti stereotyyppinen ja se parodisoi aikansa vakoojaelokuvia ja -sarjoja. Yksi sarjan parodinen elementti on päähenkilöjen jatkuva retkahtaminen komeisiin mieshahmoihin. Spies-tyttöjen esikuvina ovat toimineet ensilähtöisesti Charlien enkelit ja Charlien enkelit – kurvit suoriksi elokuvat. Alun perin sarjan kuitenkin oli tarkoitus kertoa Spaissarien kaltaisesta tyttöbändistä, mutta tästä suunnitelmasta päätettiin kuitenkin luopua.
Juoni
Spies-tytöt ovat kolme vauhdikasta beverlyhillsiläistä tyttöä Sam, Clover ja Alex, jotka ovat tavallisia teinityttöjä, kunnes huomaavat asuvansa salaisen palvelun Woohpin naapurissa. Estääkseen salaisuuden paljastumisen salaisen palvelun johtaja joutuu palkkaamaan heidät kansainvälisiksi vakoojiksi. Vakoilu ja maailman pelastaminen voivat olla rankkaa työtä, mutta se ei tarkoita, etteivätkö nämä kolme tyttöä voisi olla kauniita ja onnellisia. Kaikilla kolmella tytöllä on omat vakoojapukunsa, joissa on sydän veistoksen hopeavyö ja vakoojapuvun kanssa samanväriset korkokengät.
Hahmot
Samantha Simpson (lempinimi Sam) on fiksuin ja se, joka aina keksii keinot paeta, jos tytöt ovat kiikissä tai pahassa paikassa. Samantha on myös lempeä eikä tuomitse ketään heti kättelyssä. Hänellä on oranssit pitkät hiukset, ja hänen vakoojapukunsa on vaaleanvihreä.
Cloverina Ewing (lempinimi Clover) on aina tyylikäs ja huoliteltu, poikien perään haikaileva fashionchick. Hän omistaa paljon vaatteita jotka kuuluvat pintamuotiin. Hän pitää paljon erilaisista asusteista, kuten kauniista hiuspinneistä. Cloverinalla on vaaleat hiukset, ja hänen vakooja-asunsa on punainen.
Alexandra Vasquez-Casoy (lempinimi Alex) on jengin poikamaisin. Hän harrastaa taekwondoa ja inhoaa limaisia eläimiä, kuten sammakoita. Jos hänelle ryppyilee, hänen sappensa kiehahtaa helposti ja hänen sisäinen tulivuorensa purkautuu. Hän on myös ryhmän kömpelöin. Hän erosi ryhmästä hetkeksi tuntiessaan olevansa vain tiellä, mutta palasi takaisin samassa jaksossa. Alexandralla on lyhyehköt mustat hiukset, ja hänen vakoojapukunsa on keltainen.
Britney Akiwara on Spies-tyttöjen uusin jäsen. Hän on salaperäinen ja osoittautuu itserakkaaksi, mutta pitää kuitenkin työtovereitaan (erityisesti Samanthaa) erittäin korkeassa asemassa. Tämän lisäksi hän on hauska viihdyttäjä. Britneyllä on pitkät mustat hiukset, ja hänen vakoojapukunsa on vaaleansininen.
Jerry Lewis on vanhahko mies, joka kutsuu tytöt töihin "woohppaamalla" vaikka vessan kautta lattian läpi. Hän jakaa tytöille kaikki tarvittavat vakoilulaitteet.
Mandy Luxe on muotia ja omaa ulkonäköään (kaikkea itsessään) sekä poikia rakastava mustahiuksinen tyttö. Hän inhoaa Samanthaa, Cloverinaa ja Alexandraa, koska haluaa aina olla se kaunein ja paras kaikessa. Cloverinan kanssa Mandy kinastelee eniten. Hän kehuu itseään, ja kerran hänellä oli Mandyn ihailijakerho, jonka jäseniä olivat vain Kaitlin ja Dominique, ja Cloverina joutui sinne vahingossa, kun oli etsimässä ihastustaan Billy-Bobia.
Kaitlin Jones on Mandyn ystävä. Hänellä on mustat kikkarat hiukset. Kaitlin pitää Mandysta todella paljon ja arvostaa tätä melkeinpä liikaa. Cloverina ja Mandy olivat kerran ihastuneet Kaitlinin isoveljeen Rickiin.
Dominique Leeland on toinen Mandyn ystävistä. Hänellä on punaruskeat lyhyet hiukset. Hän on joukon aivot, mutta ei keksi hyödyntää niitä paljoa. Myös Dominique kuuluu Mandyn ihailijakerhoon.
Suomenkieliset äänet
Sarjan suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi ensimmäisen ja toisen kauden ajan Oy PVP Voice Ab (Pauli Virta Productions).
Kalle Väre
Kalle Evald Väre (sukunimi vuoteen 1916 Turkkila; 3. lokakuuta 1889 Jämsä – 22. maaliskuuta 1974 Alavus) oli suomalainen kirjailija.
Kiintopistealgoritmi
Kiintopistealgoritmit ovat matemaattisia algoritmeja, joita sovelletaan esimerkiksi simuloinnissa, optimoinnissa, tieteellisessä laskennassa ja koneoppimisessa ja signaalinkäsittelyssä.
Kiintopistealgoritmi (Fixed Point Algorithm, FP) on muotoa
Jos se konvergoi, se toteuttaa kiintopistelauseen
x=F(x).
Tyypillisesti kiintopistelause saadaan asettamalla optimointifunktion derivaatta nollaksi. Esimerkiksi jos optimoitava funktio on
niin tämän derivaatta on
Asettamalla derivaatta nollaksi, saadaan
Tällöin esimerkiksi saadaan lause
Jos f(w) on kasvava ja konkaavi funktio, niin esimerkiksi tämä algoritmi on kiintopistealgoritmi.
HMS Tanganyika
HMS Tanganyika (viirinumerot J383 ja M383) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 20. syyskuuta 1943. Se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1944 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 7. heinäkuuta.
Palvelus
Alus romutettiin 1963 Inverkeithingissä.
George Wallace
George Corley Wallace Jr. (25. elokuuta 1919 – 13. syyskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Alabaman kuvernöörinä neljä kautta 1963–1967, 1971–1979 ja 1983–1987.
Ura
Wallace pyrki useasti Yhdysvaltain presidentiksi tulematta kuitenkaan valituksi. Hän tavoitteli demokraattien presidenttiehdokkuutta neljä kertaa vuosina 1964, 1968, 1972 ja 1976, minkä lisäksi hän osallistui vuonna 1968 esivaalin hävittyään varsinaisiin presidentinvaaleihin American Independent Partyn ehdokkaana. Vuoden 1968 presidentinvaaleissa Wallace voitti viidessä etelävaltiossa ja on näin ollen toistaiseksi viimeisin ”kolmannen puolueen ehdokas” (ei demokraatti eikä republikaani), joka on onnistunut saamaan valitsijamiehiä Yhdysvaltain presidentinvaalissa. Pyrkiessään ensi kerran Alabaman kuvernööriksi vuonna 1958 Wallace hävisi demokraattien esivaalin John Pattersonille ja omaksui tämän jälkeen rotuerottelua kannattavan linjan. Hänet valittiin kuvernööriksi 1962, jolloin hän virkaanastujaispuheessaan vakuutti erottelun jatkuvan ikuisuuteen. Vuonna 1963 Wallace yritti henkilökohtaisesti estää kolmen afroamerikkalaisen oppilaan pääsyn Alabaman yliopistoon seisomalla sisäänkäynnin edessä. Lopulta presidentti John F. Kennedy joutui käyttämään Alabaman kansalliskaartia kuvernööriä vastaan tilanteen ratkaisemiseksi.
1970-luvun lopulla Wallace tuli uskoon ja pyysi anteeksi mustien kansalaisoikeusliikkeen johtajilta aiempia näkemyksiään. Hänen viimeisellä kaudellaan 1983–1987 ennätysmäärä mustia nimitettiin osavaltion virkoihin.
Murhayritys
Wallacea vastaan tehtiin murhayritys 15. toukokuuta 1972, minkä seurauksena hän halvaantui. Arthur Bremer ampui häntä viisi kertaa Laurelissa Marylandissa. Bremerin päiväkirjan mukaan syynä ei ollut politiikka, vaan kuuluisuudentavoittelu. Wallace halvaantui ja joutui pyörätuoliin. Bremer vapautui vankilasta 2007.
Viimeiset vuodet ja kuolema
Viimeisinä vuosinaan Wallace sairasti Parkinsonin tautia. Hän kuoli hengitysvaikeuksiin ja sydämenpysähdykseen 13. syyskuuta 1998.
Leslie Thorne
Leslie Thorne (23. kesäkuuta 1916 Greenock, Inverclyde – 13. heinäkuuta 1993, Troon, North Ayrshire ) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja Skotlannista. Hän osallistui yhteen Grand Prix -kilpailuun, mutta ei onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä sijoituttuaan siinä 14:nneksi.
Martti Katajisto
Martti Viljami Katajisto oli suomalainen näyttelijä. Elokuvahistoriaan hän on jäänyt eritoten tukkipoika Nokian roolista Sillanpää-filmatisoinnissa Ihmiset suviyössä (1948). Uransa alussa hän keräsi mainetta teinityttöjen suosikkina, myöhemmin hän oli mukana useissa näyttämötaiteen klassikoissa.
Lapsuus ja nuoruus
Martti Katajiston kasvatusvanhemmat olivat maanviljelijä Aati Sipilä ja Laura Agneta Teresia Helander. Katajisto sai tuntuman teatterimaailmaan jo lapsena Parkanon Nuorisoseuran näyttämötoiminnan kautta. Kouluaikoinaan hän harrasti runonlausuntaa ja näyttelemistä. Suomen Teatterikoulun hän suoritti 1945–1947.
Teatterissa
Vuonna 1947 Katajisto kiinnitettiin Helsingin Kansanteatteriin. Siellä hän näytteli muun muassa Pirkko Raition eroajaisnäytelmäksi valitussa komediassa Edvardin lapset yhtä lapsista. Kahta muuta tulkitsivat Marjatta Kallio ja Usko Kantola. Niskavuoren Heta -näytelmän ensi-illassa Ylioppilastalolla Katajisto näytteli Jaakko Harjulaa, Hetan poikaa, kuten myöhemmin samasta aiheesta tehdyssä elokuvassakin. Vuonna 1951 Katajisto teki opintomatkan Pariisiin.
Katajisto siirtyi Suomen Kansallisteatterin riveihin vuonna 1954. Keväällä 1955 hän näytteli muun muassa Venetsian kauppiaassa Bassanon roolin. Erityistä huomiota sai Katajiston tulkinta Hamletin pääosasta vuonna 1957. Katajiston tunnettuihin rooleihin kuului myös klassinen Romeo näytelmässä Romeo ja Julia sekä Reviisorin Hlestakov. Urallaan hänellä oli rooleja niin ikään esimerkiksi näytelmissä Karamazovin veljekset, Aavesonaatti, Kuinka äkäpussi kesytetään, Oppineita naisia, Tartuffe ja Juorukoulu.
Katajiston näyttelijänura kääntyi laskuun 1960-luvulla, jolloin hän omien sanojensa mukaan oli roolien suhteen väliinputoaja – liian vanha sankarirooleihin ja liian nuori kypsiin luonneosiin. Taiteellisia kohokohtia Katajiston teatteriuralla oli Henrik Ibsenin näytelmä  Nukkekoti (1972). Kriitikot pitivät Katajiston roolityötä kiinnostavana juuri nykyaikaisten sävyjensä ansiosta, sillä hän karsi tohtori Rankin hahmon turhaa pateettisuutta. 1970-luvun lopussa Katajiston roolit alkoivat vähentyä, mutta hän työskenteli Kansallisteatterissa eläkkeelle siirtymiseensä vuoteen 1990 asti. Hänen viimeiset työnsä Kansallisteatterissa olivat maaherra Ilmari Turjan näytelmässä Särkelä itte ja puutarhuri Seth Eugene O’Neillin näytelmässä Suru pukee Elektraa.
Elokuvissa
Katajiston elokuvaura alkoi pienistä sivuosista. Ensiesiintyminen valkokankaalla oli Nuoruus sumussa, Toivo Särkän ohjaustyö vuodelta 1946. Parikymppinen Katajisto sivuositti kolmea muuta elokuvaa, kunnes teki läpimurtonsa Valentin Vaalan klassikkoelokuvassa Ihmiset suviyössä 1948 nuoruudenkiihkoisen Nokian roolissa. Hänelle myönnettiin osastaan Jussi-palkinto 1949. Nokia on tulkittu myös Suomen elokuvahistorian ensimmäiseksi homoseksuaaliksi mieshahmoksi. Elokuvan tähtitaivaalla Katajisto vakiinnutti asemansa vuonna 1949 valmistuneessa Prinsessa Ruususessa prinssi Florestanina. Toisaalta tämän roolin myötä hän katsoi leimautuneensa liiaksi kauniiden kiiltokuvapoikien rooleihin.
Vuonna 1950 Katajisto oli Eeva-Kaarina Volasen vastanäyttelijänä Särkän ohjaamassa epookkikomediassa Katariina kaunis leski. Luutnantti Schildt on tyypillinen ”kiiltokuvarooli”, nuori mies, jonka vastapuolella on joukko juonittelijoita, jotka asettavat esteitä pääparin onnen tielle. Vuonna 1953 Katajisto oli pääroolissa vankilasta vapautuvana nuorukaisena Edvin Laineen elokuvassa Jälkeen syntiinlankeemuksen. Palkitussa komediaelokuvassa Nukkekauppias ja kaunis Lilith (1955) Katajisto on nukkekauppias, Lilithinä oli Hillevi Lagerstam. Katajisto on mukana niin ikään Laineen Niskavuori-filmatisoinneissa Niskavuoren Heta (1952) ja Niskavuori taistelee (1957).
Radio ja televisio
Martti Katajisto teki uraa myös radiossa. 1950–60-luvuilla hän esiintyi erityisesti Eero Leväluoman ja Urpo Laurin ohjaamissa kuunnelmissa. Katajiston tunnetuimpia radiotöitä on vuonna 1979 tallennettu Federico Garcia Lorcan monologi Härkätaistelijan kuolema. Katajisto esiintyi myös useissa televisiotuotannoissa, muun muassa elokuvassa Hänen olivat linnut (1976) sekä televisiosarjassa Vihreän kullan maa (1988).
Kuolema
Katajisto kuoli Laakson sairaalassa Helsingissä pitkäaikaiseen sairauteen 73-vuotiaana.
Suomen presidentinvaali 1982
Suomen presidentinvaali jouduttiin järjestämään ennenaikaisesti vuonna 1982, koska tasavallan presidentti Urho Kekkonen oli ilmoittanut eroavansa huonon terveytensä vuoksi. Varsinaista presidenttipeliä eli keskustelua Kekkosen seuraajasta oli käyty jo kaukaa 1970-luvulta lähtien, jolloin oli alkanut liikkua huhuja presidentin niin fyysisen kuin psyykkisenkin kunnon heikkenemisestä. Sääntömääräinen presidentinvaalien ajankohta olisi ollut vasta vuonna 1984, mutta Kekkosen kuntoa läheltä seuranneet olivat pitäneet jo pian vuoden 1978 vaalien jälkeen ennenaikaisia vaaleja mahdollisina ja 1980-luvulle tultaessa vähitellen jopa todennäköisinä.
Ensimmäisen kerran Kekkosen terveys petti näkyvästi Islantiin suuntautuneen kalastusmatkan aikana elokuussa 1981. Kekkonen jäi sairauslomalle 11. syyskuuta ja hän erosi presidentin virasta 26. lokakuuta, vaikka muodollisesti hän oli presidenttinä vaaleihin saakka. Kaikki kahdeksan eduskuntapuoluetta nimesivät omat presidenttiehdokkaansa marraskuun aikana. Liberaalisen Kansanpuolueen ehdokas, varatuomari Helvi Sipilä oli Suomen presidentinvaalien historian ensimmäinen naisehdokas. Kekkosen seuraajaksi valittiin ensimmäisellä äänestyskierroksella Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen valitsijamiesvaaleihin asettama ehdokas, pääministeri Mauno Henrik Koivisto.
Kaksi puoluetta asetti valitsijamiesehdokkaita tukemaan toisen puolueen asettamaa presidenttiehdokasta. Valitsijamiesten lukumäärä oli nyt nostettu aiemmasta 300:sta 301:een, jotta tasatulosta ei voisi syntyä ratkaisevassa kolmannessa äänestyksessä. Valitsijamiehet saattoivat kuitenkin äänestää tyhjää, joten tasatulos olisi ollut itse asiassa yhä mahdollinen myös ratkaisevassa äänestyksessä.
Vaalien edellä Keskustapuolueen johto kannatti puolueen presidenttiehdokkaaksi Suomen Pankin vt. pääjohtajaa Ahti Karjalaista, jolla oli takanaan myös puolueen ns. K-linjan ja useimpien merkittävien yritysjohtajien, ns. idänkaupan vuorineuvosten näkyvä ja voimakas tuki. Puoluekokouksessa ehdokkaaksi valittiin kuitenkin selvin luvuin eduskunnan puhemies Johannes Virolainen. Silti vielä tämän jälkeen julkisuudessa esiintyi epäilyksiä, että Keskustapuolueen ja ehkä muidenkin puolueiden valitsijamiehet aikoisivat toisessa äänestyksessä valita Karjalaisen ns. mustana hevosena presidentiksi. Valitsijamiesehdokkaat kiistivät aikovansa äänestää Karjalaista, eikä hän saanutkaan ääniä presidentinvaaleissa.
Julkisuudessa spekuloitiin myös sillä, että Neuvostoliitto ottaisi julkisesti kantaa Ahti Karjalaisen presidenttiehdokkuuden puolesta. Ministerineuvos Viktor Vladimirov, jonka on yleisesti katsottu työskennelleen vaaleihin valmistauduttaessa Karjalaisen ehdokkuuden hyväksi, ilmoitti kuitenkin Moskovasta saamiensa ohjeiden mukaan marras-joulukuun vaihteessa 1981, ettei Neuvostoliitto aio puuttua vaaliin millään tavoin, vaan luottaa Suomen ulkopoliittisen linjan säilymiseen muuttumattomana vaalin tuloksesta riippumatta. Johannes Virolaisen mukaan Neuvostoliiton johtohenkilöillä oli syksyllä 1981 varsin selvä kuva Suomen sisäpoliittisesta tilanteesta. Moskovassa tunnustettiin Mauno Koiviston ylivoimainen kansansuosio, eikä Ahti Karjalaisen mahdollisuuksiin menestyä presidentinvaalissa enää uskottu. Myös Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystön lähetystösihteerinä toiminut Albert Akulov kertoi myöhemmin muistelmissaan, ettei neuvostoliittolaisten tukea Karjalaiselle lainkaan harkittu. Silloinen suurlähettiläs Vladimir Sobolev ja lähetystöneuvos Juri Derjabin eivät uskoneet Karjalaisen pääsevän edes oman puolueensa ehdokkaaksi.
Ministeri Max Jakobson on myöhemmin kirjoittanut, että ne suomalaiset poliitikot, jotka vuonna 1981 pelkäsivät tai toivoivat Neuvostoliiton puuttuvan Suomen presidentinvaaliin, arvioivat silloisen ”maan tavan” mukaan maiden suhteita ikään kuin Suomi ja Neuvostoliitto olisivat olleet kahden kesken maailmassa. Neuvostoliiton johdon käsissä oli loppuvuonna 1981 kuitenkin paljon suurempia sisä- ja ulkopoliittisia ongelmia. Neuvostojoukkojen hyökkäys Afganistaniin oli kohdannut odottamattomia vastoinkäymisiä ja synnyttänyt neuvostokansalaisissa oppositiohenkeä. Yhdysvaltain presidentiksi oli tammikuussa 1981 tullut konservatiivinen Ronald Reagan, mistä oli seurannut suurvaltasuhteiden kiristyminen. Tässä tilanteessa Neuvostoliitto halusi saada läntisen Euroopan maat vakuuttuneiksi siitä, että se oli rauhantahtoinen ja luotettava kumppani, eikä tähän linjaan olisi sopinut sekaantuminen pienen naapurimaan sisäisiin asioihin.
Valitsijamiesten vaalit
Valitsijamiesten vaalit käytiin 17.–18. tammikuuta. Vaaleissa oli yhteensä 2 382 ehdokasta. Kristilliset ja SKYP solmivat vaaliliiton 11 vaalipiirissä. RKP ja keskusta liittoutuivat neljässä sekä RKP ja LKP kahdessa vaalipiirissä.
Valitsijamiehistä saavutti kaikkien aikojen ääniennätyksen Mauno Koiviston valitsijamieheksi valittu rouva Tellervo Koivisto, joka keräsi Helsingin kaupungin vaalipiiristä 50 649 ääntä. Yksi ääniharavista oli myös Tellervo ja Mauno Koiviston tytär Assi Koivisto, joka sai Uudenmaan läänin vaalipiiristä 22 585 ääntä. Mikkelin läänin vaalipiiristä valittu Erkki Liikanen sai 24 532 ääntä ja 17,9 prosenttia kaikista omassa vaalipiirissään annetuista äänistä, mikä lienee ollut alallaan kaikkien aikojen ennätys. Kaikkiaan 38 valitsijamiestä sai yli 10 000 ääntä, näistä 33 oli Mauno Koiviston vaaliliitosta. Koiviston vaaliliitossa oli mukana useita tunnettuja puolueisiin sitoutumattomia valitsijamiehiä, mm. professori Matti Klinge, professori Kirsti Lagerspetz, rouva Pirkko Liinamaa, toimittaja Mirja Pyykkö, näyttelijä Sylvi Salonen, kenraali Ensio Siilasvuo ja kirkkoherra Voitto Viro. Muista kuin Koiviston vaaliliiton valitsijamiehistä eniten ääniä saivat kokoomuslaiset kansanedustaja Pertti Salolainen ja ylipormestari Raimo Ilaskivi, molemmat Helsingin vaalipiiristä. Ainoa liberaalien valitsijamies Terhi Nieminen-Mäkynen valittiin Uudenmaan ja ainoa SMP:n valitsijamies Pekka Vennamo Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Valitsijamiesten vaaleissa annetuista äänistä tyhjiä ja hylättyjä oli 10 531, mikä oli enemmän kuin perustuslaillisten ja SKYP:n äänimäärä yhteensä. Koiviston vaaliliiton osuus annetuista äänistä oli suurin sosialidemokraattien perinteisesti hallitsemassa Kymen läänin vaalipiirissä, 52,1 prosenttia.
Valtakunnallinen äänestysaktiivisuus oli presidentinvaalien siihenastisen historian korkein. Yksittäisistä vaalipiireistä äänestysvilkkaus valitsijamiesten vaalissa oli suurinta Lapin läänin vaalipiirissä, jossa 89,2 prosenttia äänioikeutetuista kävi vaaliuurnilla. Vastaavasti manner-Suomen vaalipiireistä alhaisin äänestysprosentti oli Turun läänin eteläisessä vaalipiirissä, jossa äänioikeuttaan käytti 81,7 prosenttia.