cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kallistuvakorinen juna
Ohjausjärjestelmä
Ohjausjärjestelmän tehtävä on päättää, kuinka paljon ja millä hetkellä junaa kallistetaan sekä välittää nämä tiedot kallistusmoottorille. Ohjaus voidaan toteuttaa kolmella periaatteella: reaaliaikaisella mittaamisella, kulunvalvonnan välittämän geometriatiedon mukaan tai tallentamalla ratageometria junan ohjausjärjestelmän muistiin koordinaattitiedoin.
Euroopan valuuttayksikkö
Jotkut yksittäiset maat kuitenkin julkaisivat erikois- tai juhlarahoja, joissa oli sekä kansallisen valuutan tunnukset että ecu-merkintä. Näissä ecu-merkinnän voidaan katsoa olevan pelkkä koriste. Lisäksi monet yksityiset ja valtiolliset rahapajat valmistivat pelkällä ecu-merkinnällä varustettuja mitaleita, joilla ei ollut laillisen maksuvälineen asemaa missään maassa.
Kallistuvakorinen juna
Ohjausjärjestelmä
Reaaliaikainen mittaus voidaan toteuttaa mittaamalla sivukiihtyvyyttä telissä, mutta tämä menetelmä häiriöherkkä esimerkiksi radan epätasaisuuksien aiheuttamien poikkeamien vuoksi. Tasalaatuisempi tapa on mitata muutoksia junan pituussuuntaisen akselin (yaw-nopeus) ja rullaamisnopeuden välisessä suhteessa. Eräs tapa on myös mitata kallistusvajauksen tai -ylimäärän suuruutta kahden eri telin välillä.
Kulunvalvonnan välittämän geometriatiedon hyödyntämisen perusperiaate on radan varressa olevan infrastruktuurin käyttäminen tarvittavan datan siirtämiseen junan kallistuksen ohjausjärjestelmän tietokoneelle. Radan varressa oleva lähetin, mahdollisesti kulunvalvonnan osa, ilmoittaa ohjausjärjestelmälle junassa etäisyyden kaarteen alkamiseen ja sen geometrian. Ohjausjärjestelmän tietokone laskee tämän perusteella tarvittavan kallistuksen etenemisnopeuden mukaisesti.
Kolmas vaihtoehto on tietojen tallentaminen junaan: tällöin ohjausjärjestelmän muistiin tallennetaan tietyn rataosuuden kaarteiden geometriat ja sijainnit. Lisäksi ohjausjärjestelmään tarvitaan junan sijaintia mittaava anturi, mikä toteutetaan yleisimmin GPS-sirulla. Esimerkiksi tunneleissa ja muilla katvealueilla järjestelmää täydennetään sijainnin arvioinnilla oletetun nopeuden perusteella tai määrittämällä junan sijainti baliisien avulla.
Ruotsissa X2000-junalla tehtyjen testien mukaan junaan tallennetut tiedot johtavat ennakoitavampaan kallistusjärjestelmän toimintaan. Kallistus voidaan ajoittaa tarkemmin ja ennakoivammin, radanpinnan epätasaisuudet eivät vaikuta järjestelmän toimintaan ja tarpeettomaksi katsotut kallistukset voidaan jättää kokonaan tekemättä. Junaan tallennetulla saavutettiin testeissä pienempi sivukiihtyvyys kuin reaaliaikaisella mittauksella erityisesti suhteellisen korkeilla 160–180 km/h nopeuksilla.
Matkapahoinvointi
pienoiskuva|Kallistusjärjestelmän testailua paikallaan olevalla junalla Muutama prosentti ihmisistä kärsii matkapahoinvoinnista kallistuvakorisissa junissa, vaikkeivat he saisi oireita perinteisissä junissa. Tyypillisiä oireita ovat pahoinvointi, mahan vääntäminen, huimaus ja väsymys. Kallistus aiheuttaa konfliktin ihmisen havaitsemassa ja kokemassa liikkeessä, mutta suurimmalla osalla keho kykenee sopeutumaan tähän kallistuksen aiheuttamaan konfliktiin. Noin viidellä prosentilla aivojen sopeutuminen jää rajalliseksi, joka ilmenee matkapahoinvointioireina.
Juan Carlos Onganía
Juan Carlos Onganía (1914–1995) oli argentiinalainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuodesta 1966 vuoteen 1970.
Onganía oli puolustusvoimien komentaja vuodesta 1962, ja auttoi estämään presidentti Arturo Umberto Illiaa vastaan suunnatun sotilasvallankaappauksen. Myöhemmin hän menetti uskonsa järjestelmän toimivuuteen ja kaappasi itse vallan. Hän pyrki elvyttämään taloutta ja toimi siinä autoritäärisesti, lakkautti puolueet ja hajotti kongressin, ottaen sekä lainsäädäntö- että toimeenpanovallan itselleen. Hän yritti riistää myös yliopistoilta niiden autonomian, ja lähetti mellakkapoliisit vastustelevien sopiskelijoiden ja professorien kimppuun. Opiskelijamellakat eskaloituivat ja johtivat lopulta Onganían omaan syrjäyttämiseen. Hänen tilalleen tuli sotilasjuntta.
Onganían suunnitelma Argentiinan vallankumouksesta piti sisällään kolme vaihetta: taloudellinen, hallinnollinen ja poliittinen. Taloudellisessa osassa hän onnistui aloittamaan tai lopettamaan joukon merkittäviä hankkeita, kuten Argentiinan ensimmäisen ydinvoimalan rakentamisen ja pääkaupungin liikennejärjestelyiden parantamisen.
Sonique
Sonique (oikealta nimeltään Sonia Marina Clarke, s. 21. kesäkuuta 1965) on brittiläinen laulaja ja DJ. Hän oli kahden S'Expressin singlen päävokalisti. Hän voitti vuoden 2001 BRIT Awardsin brittiläisen naissooloartistin palkinnon.
Hänellä todettiin rintasyöpä kesäkuussa 2009, jonka hän selätti vuonna 2010.
Lapsuus
Sonia Clarke syntyi ja kasvoi Crouch Endissä trinidadilaisten vanhempien lapsena. Hän on ottanut vaikutteita menestyksekkääseen musiikkiuraansa kuuntelemalla äitinsä r&b-painotteista levykokoelmaa. Ensimmäinen äänite, joka häneltä julkaistiin, oli Donna Summerin "I Feel Love". Soniquen ollessa 16-vuotias hänen äitinsä meni uusiin naimisiin ja muutti takaisin Trinidadiin. Sonique itse kieltäytyi muuttamasta äitinsä ja kahden sisaruksensa mukana ja jäi asumaan Englantiin.
Musiikkiura
Soniquen ollessa 17-vuotias eräs nuorisotyöntekijä kehui hänen laulusoundiaan ja ehdotti yhteistyötä. Hän laittoi Soniquen yhteen reggaebändi Farin kanssa, jonka biisinkirjoittaja hän itse oli. Bändin hajottua Sonique sai levytyssopimuksen.
Sonique julkaisi singlen "Let Me Hold You" vuonna 1985. Single oli UK Dance Chartin Top40-listalla.
Ahlbackan kartano
Ahlbackan kartano on kartano Hattulan kunnan Pekolan kylässä, Kanta-Hämeen maakunnassa. Kartanon päärakennus on peräisin 1800-luvun alusta. Tuolloin kartano siirrettiin nykyiselle alueelleen, joka on Aulangontien varressa. Päärakennusta uudistettiin vuonna 1924 arkkitehti D. Frölander-Ulfin johdolla, jolloin se sai nykyisen uusklassisen ulkomuotonsa. Kartanon historia ulottuu 1500-luvun ensimmäiselle puoliskolle saakka.
Aiheesta muualla
61.05194°N, 24.43306°W
Time Warner Center
Time Warner Center on pilvenpiirtäjä Manhattanilla, New Yorkissa. Se koostuu kahdesta 55-kerroksisesta tornista, jotka molemmat kohoavat 229 metrin korkeuteen. Torneista toimivat muun muassa Time Warner -yhtiön pääkonttori sekä Mandarin Oriental -hotelli. Rakennuksen alaosassa toimii kauppakeskus. Rakennuksen kokonaiskerrosala on 260 000 m². Rakennus on arvoltaan New Yorkin kallein. Sen hinnan laskettiin vuonna 2006 olevan 1,1 miljardia dollaria. Rakennuksen on suunnitellut David Childs ja se rakennettiin vuosina 2000–2003.
Kalevankatu
thumb|Kalevankatua lounaaseen. thumb|Kadun nimikyltti. Kalevankatu on noin 1,1 kilometrin mittainen koillis–lounaissuuntainen katu Helsingissä Kampin kaupunginosassa.
Profiili
thumb|Kalevankadun koillisin osuus. Taustalla [[Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalo|Stockmannin tavaratalo.]] thumb|[[Albertinkatu|Albertinkadun ja Kalevankadun risteys.]] thumb|Kalevankatua [[Annankatu (Helsinki)|Annankadun ja Fredrikinkadun välisellä osuudella.]] thumb|Albertinkadun ja [[Abrahaminkatu|Abrahaminkadun väli, katselusuunta koilliseen.]] thumb|Kalevankadun lounaisin osa, katselusuunta koilliseen. Tässä kohdassa katu haaraantuu kahteen tasoon.
Kalevankatu alkaa kaupungin ydinkeskustasta Mannerheimintieltä Pyyn ja Kukon korttelien välistä ja kulkee Kampin halki Ruoholahdenrantaan. Kadun koillisosan pituuskaltevuus on huomattava ja se kulkee Mannerheimintietä kohti rinnekatuna. Mannerheimintien ja Yrjönkadun välinen osuus on rakennettu reunoilta porrastetuksi kävelykaduksi. Samalla katuosuudella on sen reunassa myös ajoramppi maanalaiseen pysäköintitilaan. Kävelykatuosuus on päällystetty sahatulla ja ristipäähakatulla graniittikiveyksellä.
Kävelykatuosuutta lukuun ottamatta Kalevankatu on pääosin kaksisuuntainen, yksiajoratainen ja päällystetty asfaltilla. Myös jalkakäytävät ovat asfalttipäällysteisiä. Katu on valaistu ylösripustetuin valaisimin. Kadun lounaisosa on rakennettu kallionjyrkänteen kohdalle, ja se haarautuu kahteen tasoon siten, että se puolelta leveydeltään kohoaa pengerrykselle. Nämä haarat ovat vastakkaisiin suuntiin yksisuuntaiset. Raitiolinja 6 kulki ennen reittimuutosta kadun lounaisosassa Hietalahdenkadulta Ruoholahdenrantaan.
Kalevankadulla on liikennevalot Fredrikinkadun ja Albertinkadun risteyksissä. Lisäksi Hietalahdenkadun risteyksessä on raitiovaunun huomiovalot.
Historia
Ennen vuotta 1928 nykyisen Kalevankadun nimi oli Vladimirinkatu. Katu sai nimensä vuonna 1820 ortodoksisen pyhimyksen Vladimir Suuren ja hänen muistokseen perustetun Pyhän Vladimirin ritarikunnan mukaan. Alkuperäisessä muodossaan nimi oli St. Wladimirs Gatan, mutta vuonna 1836 se lyhennettiin Wladimirsgatan. Suomenkielinen nimi tuli käyttöön 1800-luvun loppupuolella, aluksi muodossa Wladimirinkatu, mutta vuonna 1909 kirjoitusasuksi vahvistettiin Vladimirinkatu. Nykyisen nimensä katu sai vuonna 1928, ja se liittyy viereisen, samansuuntaisen Lönnrotinkadun nimeen.
Kalevankadun jyrkkä kohta Annankadun ja Fredrikinkadun välisellä osuudella innosti lapsia laskemaan mäkeä, ja toisinaan kelkka liukui aina Albertinkadulle asti. Liikenteen ajan mittaan lisääntyessä poliisin oli lopulta puututtava vaaralliseen leikkiin.
Kalevankadun länsipään molemmin puolin sijaitsevissa kortteleissa toimi aikoinaan Valion meijeri ja pääkonttori. Valiolle kuuluneessa laboratoriorakennuksessa Kalevankadun varrella teki aikoinaan myös A. I. Virtanen tutkimuksiaan. Osa rakennuksista on yhä jäljellä, mutta monet niistä on purettu sen jälkeen, kun Valio 1980-luvulla lopullisesti muutti Pitäjänmäelle. Nykyisin paikalla on moderneja asuinrakennuksia.
1900-luvun vaihteessa kadulla asui runsaasti eri alojen tunnettuja taiteilijoita. Yksityiskodeissa taiteet kukoistivat; saattoipa sattua, että esimerkiksi Wladimirinkatu 19:ssä kuuli samanaikaisesti neljän kotiorkesterin musisointia. Talon rakennuttaja asessori ja tullihallituksen kamreeri Alfred Blomstedt asui perheineen vuosikymmeniä kyseisessä osoitteessa. Blomstedtien ohella talossa asuivat 1900-luvun vaihteen molemmin puolin muun muassa ministeri Alexis Gripenberg, matematiikan professori, senaattori Edvard Rudolf Neovius, senaattorit Ernesti Forsman, Gustaf Fellman ja August Nybergh (myöhemmin af Nyborg). Af Nyborgin poika Karl Adolf oli eräs aikakauslehti Euterpen nuorista radikaaleista. Lisäksi talossa asustelivat muun muassa eversti Reinhold Ehrnrooth, hovineuvos ja kirjailija Kaarlo Slöör (kirjailijanimeltään Santala), aktivisti ja itsenäisyystaistelija Herman Stenberg veljineen, tupakkatehtailija Valdemar Klärich, kielenkääntäjä ja sanomalehtimies K. V. Puuska sekä laulaja Saima Neovi.
Puutalotontit Kottaraisen korttelissa
Osoitteissa Kalevankatu 39, 41 ja 43 on säilynyt 2000-luvulle kolme matalaa puutaloa. Niiden suunnittelijat ja tarkat valmistumisvuodet eivät ole tiedossa. Vuonna 1833 Helsingin kaupunki myi 39:n tontin kirvesmies G. Hellmanille, 41:n puolestaan kirvesmies Enok Eklundille ja 43:n kirvesmiehen leskirouva Gustafva Åkerhomille. Talojen omistajat vaihtuivat tuon tuostakin, ja ilmeisesti taloja on joko palanut tai niitä on purettu, sillä Kalevankatu 39:ää varten hyväksyttiin uudet piirustukset 1883. Nykyinen puutalo kuin myös 41:n talo on 1880-luvulta. Gustafva Åkerholm myi pienen puutalonsa panimonrenki Fredrik Frimanille, ja tontille valmistui uudisrakennus vuonna 1844.
Rakennusryhmässä toimi aiemmin Helsingin kaupunginmuseon alainen Koulumuseo.
Kottaraisen vanhimmassa kivitalossa Kalevankatu 45:ssä asui varakasta väkeä: kadunpuoleinen ovi oli paraatiovi, jota runsaslukuinen palvelusväki ei saanut käyttää. Huoneistojen saleissa oli sinisen ja kullan värisiä enkeliaiheisia kattomaalauksia. Myös porttikäytävien holvit oli koristeltu kattomaalauksin. Kalevankatu 45:n talonmies sai surmansa ilmapommituksessa helmikuussa 1944: rouva oli ollut koiransa seurassa kävelyllä Hietalahdentorilla. Samassa pommituksessa myös Kalevankadun ja Abrahaminkadun kulmatalo sai osuman. Pommi putosi pihalle tallin kohdalle ja sytytti talon palamaan.
Arkkitehtuuri
thumb|[[Hotelli Tornin nimi jalkakäytävässä.]] thumb|Kalevankatu 7. thumb|Kalevankatu 11. Kalevankadun rakennukset ovat pääosin vuosilta 1860–1974. Kadun lounaisimmassa osassa on myös 1980-luvun arkkitehtuuria. Kalevankadun ja Yrjönkadun risteyksessä sijaitsee noin 70 metriä korkea Hotelli Torni, joka valmistui vuonna 1930.
Rakennuksista on lueteltu pariton ja parillinen puoli erikseen koillisesta lähtien, kursiivilla on mainittu poikkikadut.
Parillinen puoli
thumb|Kalevankatu 48 valmistui [[Kaartin lasaretti|Kaartin lasaretin uudeksi päärakennukseksi vuonna 1884.]]
Vehkakasvit
Vehkakasvit (Araceae) on kasviheimo, jonka useimmat lajit voi tunnistaa erityisen muotoisesta vehkamaisesta kukinnosta, jossa varsinaiset kukat muodostavat tiiviin tähkän, jota suojaa yksipuolinen suuri suojuslehti. Heimoon kuuluu yli 3700 lajia, jotka jaetaan 107 sukuun. Useimmat niistä elävät tropiikissa, ja monia käytetään huonekasveina. Muutaman lajin hedelmiä käytetään tropiikissa myös ravinnoksi.
Angiosperm Phylogeny Group siirsi molekyylibiologisten tutkimusten jälkeen myös limaskat (Lemna) tähän heimoon.
Tuntomerkit
Vehkakasvit ovat ulkoasultaan melko vaihtelevia. Eräät ovat vapaana veden pinnalla kelluvia, pääosa maahan juurtuneita ja juurakollisia; pystyjuurakko on toisilla mukulamainen. Varret ovat joko pystykasvuisia tai rentoja ja köynnöstäviä. Lehdet ovat jakautuneet kahteen osaan: vahvaksi valeruodiksi ja leveäksi lavaksi. Lavassa on vahva (vale)keskisuoni, ja pikkusuonet ovat poikittaisia ja muodostavat verkkomaisen suonituksen. Valeruodin kanta on levinnyt korvakemaisiksi ulokkeiksi; harvoin siinä on kieleke eli ligula.
Kukinto on vanallinen, sen suojuslehti hyvin kehittynyt ja usein värikäs. Itse kukinto on tiheän tähkämäinen puikelo (spadix), ja siinä on runsaasti perättömiä, esilehdettömiä ja kaksi- tai kolmilukuisia kukkia. Kun ulompia kehälehtiä on kolme, niistä keskimmäinen on varrenpuoleinen eli adaksiaalinen. Yleensä kehälehdet ovat erillisiä toisistaan. Ponnet avautuvat kukan keskustasta poispäin. Siitepölyhiukkasessa on ekteksiinikerros. Emilehdet ovat tyvestään rakkomaisia, ja sisus on eritteen täyttämä. Vartalo on lyhyt. Sikiäimen siemenaiheet ovat vaihtelevissa määrin kuljetussolukkoa vailla. Hedelmä on marja. Siemenkuori on monisolukerroksinen. Sirkka- eli alkeislehti on yhteyttämätön. Peruskromosomiluku vehkakasveilla on x = 6.
Anatomiaa
Juuren hypodermi eli sisäketto on dimorfinen. Siiviläputkien plastideissa on vararavintona sekä proteiinia että tärkkelystä. Valeruodin johtojänteet ovat hajallaan.
Alaheimot
Vehkakasvisukuja tunnetaan 117, ja niissä on yhteensä 4095 lajia. Alaheimoja erotetaan kahdeksan.
Gymnostachydoideae
thumb|vasen|[[Gymnostachys anceps]] Alaheimossa on vain yksi laji: Gymnostachys anceps, joka kasvaa Itä-Australiassa. Sen lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä eivätkä ole ruodillisia, vaan tasasoukkia, silposuonisia ja laidoilta pienihampaisia. Kukinto on haarainen ja suojuslehti (spatha) puuttuu. Kukat ovat 2-lukuisia. Heteenponsien rakojen yläpuolella on ponnen puoliskojen muodostama kärki. Sikiäin on 1-lehtinen, luotti erittämätön. Emilehdessä on yksi 1-kalvoinen siemenaihe sikiäimen kärjessä. Siemenessä on runsas, vihreä ja tärkkelystä sisältävä endospermi (ravintovarasto). Myös alkio on vihreä. Lajin kromosomiluku on n=12.
Orontioideae
thumb|[[Keltapuikelo (kultapuikelo) (Orontium aquaticum)]] Alaheimoon kuuluu kolme sukua (keltapuikelot Orontium, majavankaalit Lysichiton ja haisuhuput Symplocarpus), joissa on yhteensä kuusi lajia. Ne kasvavat Itä-Aasian lauhkeissa osissa ja Pohjois-Amerikan itäosissa. Lehtiasento on kierteinen, lehdet muodoltaan soikeita. Kukinnon suojus on kookas ja terälehtimäinen, harvoin se puuttuu. Kukat ovat 2–3-lukuisia. Sikiäin on yleensä kehänalainen. Kussakin emilehdessä on 1–2 siemenaihetta enemmän tai vähemmän pohjaan kiinnittyneinä. Siemenaihe on 2-kalvoinen ja ulompi kalvo eli integumentti on paksu (22+ solukerrosta). Siemenen endospermi on niukka tai puuttuu kokonaan. Alaheimon kasvien kromosomiluku n = 13–15.
Lemnoideae
thumb|vasen|[[Pikkulimaska (Lemna minor)]] Alaheimo on monissa kasvisysteemeissä tunnettu aiemmin limaskakasvien (Lemnaceae) heimona. Siinä on viisi sukua ja 37 lajia, joita tavataan ympäri maapallon seisovissa sisävesissä. Limaskakasvit ovat varrettomia ja kelluvia, joskus jopa juurettomia vesikasveja. Vesielämään sopeutumisesta kertoo mm. putkiloiden puuttuminen kuljetussolukosta. Sekovarsimaisessa versossa, jossa ei voi tehdä eroa varren ja lehtien välillä, on vain yksi suoni. Kukinto on surkastunut, eikä puikeloa voi erottaa. Kukissa ei ole kehälehtiä, heteitä on yksi tai kaksi, emilehtiä yksi. Emin luotti on suppilomainen. Emilehdessä on 1–7 siemenaihetta. Hedelmä on eräänlainen pähkylä. Kromosomiluku n = 10 ja limaskakasveilla esiintyy paljon polyploidiaa ja dysploidiaa.
Tämän alaheimon suvut ovat pistelimaskat tai täplälimaskat (Landoltia), limaskat (Lemna), isolimaskat (Spirodela), vesilinssit (Wolffia) ja Wolffiella.
Pothoideae
thumb|[[Andrenflamingokukka (Anthurium Andreanum-ryhmä)]] Alaheimossa on neljä sukua ja 900 lajia. Siihen kuuluvat mm. koko vehkakasvien runsaslajisin suku flamingokukat (Anthurium), jossa on 825 lajia, sekä suku Pothos, jossa on 70 lajia. Muut suvut ovat pieniä. Alaheimon kasveja tavataan trooppisesta Amerikasta, Madagaskarista Etelä- ja Kaakkois-Aasiaan ulottuvalla alueella, Malaijien saaristossa ja Koillis-Australiassa.
Tämän alaheimon sukuja ovat flamingokukat (Anthurium), Pedicellarum, Pothoidium ja Pothos.
Willem Kajander
pienoiskuva|Willem Kajander Kalevan kisoissa 2020. Willem Kajander (s. 7. heinäkuuta 1996) on suomalainen pikajuoksija ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän edustaa pikajuoksussa Porvoon Akillesta ja amerikkalaisessa jalkapallossa Helsinki Roostersia. Hänen pikajuoksuvalmentajaan toimii Lars Fagerholm. Kajander on voittanut 4 × 100 metrin viestijuoksun suomenmestaruuden vuosina 2016 ja 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 200 metrillä pronssia vuosina 2018 ja 2019. Hän saavutti 2018 tuplamestaruuden (60 m ja 200 m) sisäratojen alle 23-vuotiaiden SM-kisoissa. Kajander on myös voittanut pikaviestin EM-pronssia alle 23-vuotiaiden kilpailuissa Puolassa vuonna 2017.
Vehkakasvit
Monsteroideae
thumb|vasen|[[Jättipeikonlehti (Monstera deliciosa)]] Alaheimo käsittää 12 sukua (mm. peikonlehdet ja viirivehkat ja 360 lajia, jotka ovat levinneet trooppiseen Aasiaan, Tyynenmeren saarille, Etelä-Amerikkaan ja vähemmässä määrin Afrikkaan.
Monsteroideae-vehkakasvit ovat ulkoasultaan vaihtelevia, joukossa on jokunen päällyskasvikin. Kukat ovat 2–3-lukuisia, kehälehdet usein puuttuvat. Kussakin emilehdessä on 1–4, harvoin paljon siemenaiheita usein pohjaistukassa. Spatha karisee hedelmäasteella. Hedelmän sisus usein limainen, ja siemenissä on endospermi tai se puuttuu. Kromosomiluku n = 12, 14, 15, 21; ryhmässä on paljon polyploidiaa; tavallinen luku on n = 30.
Tämän alaheimon suvut ovat Alloschemone, Amydrium, Anadendrum, kultaköynnökset (Epipremnum), Heteropsis, Holochlamys, peikonlehdet (Monstera), neulavehkat (Rhaphidophora), Rhodospatha, Scindapsus (hopeaköynnös), viirivehkat (Spathiphyllum) ja Stenospermation.
Lasioideae
thumb|[[Cyrtosperma johnstonii]] Alaheimossa on kymmenen sukua, jotka käsittävät yhteensä 58 lajia, jotka ovat kotoisin Intiasta, Kaakkois-Aasiasta ja Tyynenmeren saarilta; yksi suku (Lasimorpha) kasvaa Afrikassa.
Tämän alaheimon suvut ovat Anaphyllopsis, Anaphyllum, Cyrtosperma, Dracontioides, Dracontium, Lasia, Lasimorpha, Podolasia, Pycnospatha ja Urospatha.
Zamioculcadoideae
thumb|vasen|[[Palmuvehka (Zamioculcas zamiifolia)]] Alaheimo on itäafrikkalainen sisältäen kolme sukua ja 21 lajia. Viime aikoina on suosituksi huonekasviksi tullut siihen kuuluva palmuvehka (Zamioculcas zamiifolia), jolla on kerrannaiset lehdet. Tavallisesti alaheimon kasveilla on kuitenkin yksinkertaiset lehdet. Kukat ovat yksineuvoisia, ja hedekukissa on jäljellä emin jäänne. Emikukkien sikiäin muodostuu kahdesta yhteen kasvaneesta emilehdestä. Sikiäimessä on kaksi siemenaihetta aksile-tyyppisessä keski-istukassa. Kromosomiluku n = (14) 17.
Tämän heimon suvut ovat Gonatopus, Stylochaeton ja palmuvehkat (Zamioculcas).
Aroideae
thumb|vasen|[[Italianmunkinhuppu (Arum italicum)]] Aroideae on vehkakasvialaheimoista suurin, siinä on 68 sukua ja 2305 lajia. Useat suvuista ovat runsaslajisia (vrt sukujen luettelo alla). Alaheimon levinneisyys on pääasiassa trooppinen, lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä kasvavat munkinhuput (Arum) ja suovehka (Calla palustris).
Aroideae-vehkakasvit ovat ulkonäöltään vaihtelevanlaisia. Maitiaisputket ovat haarattomia mutta väliseinällisiä ja joskus yhteydessä toisiinsa (anastomoosisia); joskus ne puuttuvat. Lehdet ovat kierteisasentoisia, hyvin vaihtelevia muodoltaan. Puikelon kukat ovat kehättömiä ja yksineuvoisia. Hedekukissa heteet ovat tavallisesti kasvaneet yhteen, ja niissä on jäljellä surkastuneen emiön jäänne. Emikukissa on vastaavasti joutoheteitä. Emilehdet ovat kasvaneet yhteen, ja niitä voi olla runsaasti (jopa 47), tavallisesti kuitenkin 2–4. Siemenaiheiden istukkatyyppi vaihtelee. Kutakin emilehteä kohden on yhdestä moneen siemenaihetta. Kromosomiluku tavallisesti n = 7, 13, 14, 17.
Amberlan kartano
Amberlan kartano on kartano Vehmaan kunnassa, Vakka-Suomen seutukunnassa. Kartanon päärakennus edustaa ruotsalaissävytteistä uusklassista arkkitehtuuria. Se on valmistunut vuonna 1922, kun taas aikaisempi päärakennus on peräisin vuodelta 1838. Amberlan kartanon omistajat tunnetaan vuodesta 1540 lähtien.
Viitteet
60.68556°N, 21.69611°W
Lauren Graham
Lauren Helen Graham (s. 16. maaliskuuta 1967 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Lorelai Gilmoren roolista televisiosarjassa Gilmoren tytöt. Vuosina 2010–2015 hän näytteli draamasarjassa Samaa sukua.
Graham on myös vieraillut muun muassa televisiosarjoissa Kova laki, Seinfeld ja Kolmas kivi auringosta sekä näytellyt elokuvissa Paha pukki, The Pacifier – Tuttisoturi ja Evan taivaanlahja.
Grahamilla on oma tuotantoyhtiö, Good Game, jonka hän perusti 2003.
Kaarina Huttunen
Kirsti Kaarina Huttunen (15. elokuuta 1907 Kuopion maalaiskunta – 25. marraskuuta 1995 Kuopio ) oli kirjastoneuvos, joka toimi Mikkelin kaupunginkirjaston ja Kuopion kaupunginkirjaston johtajana.
Kaarina Huttusen vanhemmat olivat maanviljelijä David Juho Huttunen ja Matilda Oinonen. Huttunen tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936, aikoen ensin kielten opettajaksi, mutta suorittaen sitten kirjastotutkinnon. Hän toimi Mikkelin kaupunginkirjaston johtajana 1939–1950 ja Kuopion piirin kirjastotarkastajana 1942–1945. Kuopion kaupunginkirjaston johtaja hän oli 1950–1971. Huttusella oli useita luottamustoimia, sota-aikana hän palveli Päämajan puhelinkeskuksessa Mikkelissä ja sotasairaalassa.
Gari Napalkov
Gari Jurjevitš Napalkov (s. 27. kesäkuuta 1947 Nižni Novgorod, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa urallaan edustanut venäläinen mäkihyppääjä.
Napalkovin huippuhetki oli vuoden 1970 MM-kisat Štrbské Plesossa Ylä-Tatralla Tšekkoslovakiassa, missä hän voitti kultaa sekä normaali- että suurmäessä. Lisäksi hän saavutti kaksi osakilpailuvoittoa Keski-Euroopan mäkiviikolla: Innsbruckissa vuonna 1968 (mäkiviikko 1967–68) ja Oberstdorfissa vuonna 1969 (mäkiviikko 1968–69). Sapporon olympialaisissa 1972 hän oli suurmäessä kuudes ja normaalimäessä seitsemäs. Hän lopetti kansainvälisen uransa vuonna 1976.
Swings Both Ways
Swings Both Ways on brittiläisen muusikon Robbie Williamsin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 15. marraskuuta 2013 ja se myi yli 100 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana. Swings Both Waysiltä julkaistiin singleinä kolme kappaletta. Kriitikoiden vastaanotto oli ristiriitainen.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 18.
Susi Susanti
pienoiskuva|Susi Susanti Lucia Francisca Susi Susanti (s. 11. helmikuuta 1971 Tasikmalaya, Länsi-Jaava) on indonesialainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja.
Susi Susanti voitti olympiakultaa Barcelonassa 1992 ja hänestä tuli maansa ensimmäinen olympiakultamitalisti (sulkapallo tuli olympialaisten ohjelmaan 1992). Finaalissa hän voitti Etelä-Korean Bang Soo-hyunin. Kaksi tuntia Susantin ottelun jälkeen hänen sulhasensa Alan Budikusuma voitti miesten sulkapallon olympiakultaa.
Susanti voitti maailmanmestaruuden vuonna 1993. Atlantan olympialaisissa hän hävisi välierissä Bang Soo-hyunille, mutta voitti pronssiottelussa Etelä-Korean Kim Ji-hyunin.
Sándor Petőfi
Slovakkisyntyisten vanhempien lapsena Sándor Petőfi sai syntyessään nimen Alexander Petrovics. Sándor Petőfiksi hän muutti nimensä aloittaessaan kirjailijanuransa 1842. Hän johti kansallismielisten nuorten runoilijoiden ryhmää, joka kokoontui Pestin kahviloissa ja edisti unkarin kieltä ja kulttuuria. Petőfi osallistui vapaustaisteluun ja kaatui ilmeisesti 1849 Segesvárin taistelussa (nyk. Sighișoara). mutta ruumista ei löytynyt. Toisen teoriaan mukaan hän saattoi joutua vankijoukon mukana Siperiaan.
Petőfin runous lainaa mittaa ja tematiikkaa kansanlauluista, hiukan Eino Leinon Helkavirsien tapaan. Kansan urheuden ihannointi tuo mieleen myös Johan Ludvig Runebergin Vänrikki Stoolin tarinat. Tunnetuin Petőfin yksittäinen runo on "isänmaallinen ohjelmanjulistus" Kansallislaulu, tunnetuin laajempi teos saturunoelma János-sankari.
Suomennetut teokset
Lähde:
Tauvo
pienoiskuva|Tauvon satama pienoiskuva|Tauvon majakka. Tauvo on kylä Siikajoen kunnassa Perämeren rannalla. Kalastus- ja maatalousvaltainen kylä sijaitsee Tauvonniemellä Raahen pohjoispuolella noin kymmenen kilometriä Siikajoenkylältä länteen.
Perämeren rannikolla sijaitsevat Tauvon kalasatama, lintuasema sekä Tauvon majakka. Kylä on myös tunnettu laajoista hiekkarannoistaan.
Tauvo oli vielä 1800-luvulla saari. Tauvossa on ollut venevalkamatyyppinen satama-alue jo 1800-luvulla, nykyinen satama on valmistunut 1971. Vuonna 1965 kylään perustettiin Tauvon lintuasema, joka on toiminut osana Oulun yliopiston Perämeren tutkimusasemaa. Lintuaseman pääpaino on ollut lintujen tarkkailussa ja rengastuksessa. Tauvo on merkittävä paikka pesimä- että muuttoaikana ja se on luokiteltu lintuvesiensuojeluohjelmassa kansainvälisesti arvokkaaksi lintuvesialueeksi.
Tauvossa oli aikaisemmin tuulivoimapuisto Tauvo 1 ja Tauvo 2 -tuulivoimalat, jotka valmistuivat 1997. Voimaloiden yhteenlaskettu vuosituotanto oli parhaimmillaan 2 600 megawattituntia. Tuulivoimaloiden tekniikkaa oli kuitenkin haastava ylläpitää eikä niiden energiatuotto vastannut nykyisten voimaloiden tuottoa, joten ne purettiin 20v rakentamisen jälkeen. 2009 lähtien Tauvon läheisille merialueille on suunnitteltu tuulivoimalapuistoa.
Tauvon uimaranta ja pienvenesatama
Tauvossa on hiekkaranta joka muuttuu hiekkadyyneiksi mantereelle päin mennessä. Tämä ranta on sekä Siikajokilaisten että Raahelaisten suosima kohde. Rannalta löytyy pukukoppeja, esteetön vessa, lentopalloverkko, rannalle vievä puujalkakäytävä sekä kesäisin palveleva kioski. Lisäpalveluina on lastauslaituri, vesipiste, sähköpiste, kalastajien varastoja, kaksi sekajäteastiaa ja paristonkeräys, nuotiopaikka, ilmoitustaulu, pelastustikkaat ja sammutin. Uimarannalla on nuotiopaikka, roskis ja wc. Uimarannan viereen on 2010-luvulta tehty myös mökkialue. Alueelta on mahdollista vuokrata vene- ja asuntoautopaikkoja.
Ranta on hyvin loivaa ja vesi on pitkään matalaa. Tämän ansiosta rantavesi on lämmintä ja turvallista lapsille. Rannan hiekkapohja on miellyttävän hiekkainen, mutta pohjassa on satunnaisia kiviä joihin helposti loukkaa itsensä. Syvempään veteen päästäkseen pitää kahlata kymmeniä metrejä.
Clackmannanshire
Clackmannanshire on yksi Skotlannin hallintoalueista. Sen rajanaapurit ovat Perth ja Kinrossin, Stirlingin ja Fifen alueet. Siellä on arviolta 51 360 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 159 neliökilometriä. Hallintoalueen pääkaupunkina toimii Alloa.
Hallintoalueen nimi kirjoitetaan usein lyhennettynä Clacks.
Catherine du Verdier de la Sorinière
Catherine du Verdier de la Sorinière (29. kesäkuuta 1758 Saint-Pierre de Chemillé, Maine-et-Loire, Ranska – 10. helmikuuta 1794 Avrillé, Maine-et-Loire, Ranska) oli maallikko Ranskan Angersin hiippakunnasta ja yksi Anjoun marttyyreistä Ranskan vallankumouksessa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 10. helmikuuta.
Bernard Lewis
thumb|Bernard Lewis Bernard Lewis (31. toukokuuta 1916 Lontoo – 19. toukokuuta 2018 ) oli Princetonin yliopiston Lähi-idäntutkimuksen Cleveland E. Dodge -professori, joka oli erikoistunut islamin historiaan ja islamilaisen- ja länsimaailman vuorovaikutukseen. Hänen tutkimustaan Osmanien valtakunnan historiasta pidetään alansa merkkiteoksina. The Encyclopedia of Historians and Historical Writinging mukaan Lewisistä on muodostunut ”vaikutusvaltaisin sodanjälkeinen islamin ja Lähi-idän historioitsija”.
Lewis aloitti tutkijanuransa keskiajan Arabian ja erityisesti Syyrian historialla. Hänen ensimmäinen tieteellinen artikkelinsa käsitteli keskiajan islamilaisen maailman ammattikiltoja. Toisen maailmansodan ja Israelin valtion perustamisen jälkeen vuonna 1948 arabimaat eivät enää sallineet juutalaistaustaisten tutkijoiden suorittaa kenttätyötä alueellaan ja Lewis ryhtyi tutkimaan Osmanien valtakunnan historiaa.
Tieteellisen tutkimuksen lisäksi Lewis on kirjoittanut lukuisia suurelle yleisölle tarkoitettuja kirjoja: muun muassa The Arabs in History (1950) ja The Middle East (1995). Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Lewis on julkaissut kaksi kirjaa islamilaisesta radikalismista What Went Wrong? ja The Crisis of Islam.
Run–D.M.C.
Run–D.M.C. oli yhdysvaltalainen hip hop -yhtye. Yhtyeen perustivat Joseph ”DJ Run” Simmons ja Darryl ”D.M.C.” McDaniels. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Jason ”Jam Master Jay” Mizell. Yhtye lakkautettiin Jam Master Jayn ampumisen jälkeen.
Alkuajat
Run–D.M.C.:n ensimmäinen single oli nimeltään It’s Like That ja albumi Run–D.M.C.. Vähän myöhemmin he julkaisivat kolmannen albuminsa, joka myi kultaa. Vuonna 1983 he tekivät levytyssopimuksen Profile Recordsin kanssa. Ensimmäisellä Yhdysvaltain kiertueellaan he olivat pukeutuneet tiukkoihin nahkahousuihin ja -takkeihin, Adidas-kenkiin (iltit irti) ja fedora-hattuihin.
Beastie Boys
Beastie Boys oli yhdysvaltalainen New Yorkin Brooklynista ja Manhattanilta kotoisin oleva nykyinen hip hop -yhtye. Se oli ensimmäinen tärkeä rap-yhtye, joka ei koostunut mustista jäsenistä ja yksi niistä hiphopin varhaisvuosien ryhmistä, jotka ovat edelleen suosittuja. Beastie Boysin rock- ja punk-vaikutteinen rap on vaikuttanut moniin artisteihin sekä hip hop -musiikissa että sen ulkopuolella. Yhtyettä pidetään New Yorkin ensimmäisenä levyttäneenä hardcore punk-yhtyeenä.
Run–D.M.C.
Alkuajat
Heidän nousunsa jatkui, kun he esiintyivät US Live Aid -konsertissa vuonna 1985 ja julkaisivat vuonna 1986 uuden levynsä Raising Hell, joka myi yli kolme miljoonaa kappaletta ja oli sen ajan myydyin rap-albumi. Run–D.M.C. oli ensimmäinen, jolla oli koko kappale elektronista biittiä. He ottivat tyylin Afrika Bambaataan kappaleesta Planet Rock. Run–D.M.C. on ensimmäinen rap-yhtye, joka on myynyt albumillaan platinaa ja multi-platinaa ja samalla ensimmäiset räppärit, jotka pääsivät Rolling Stone -lehteen. He olivat myös toinen rap-yhtye, joka pääsi tv-ohjelmaan American Bandstand (ensimmäinen oli Sugarhill Gang). Yksikään räppäri ei ollut ennemmin vieraillut televisio-ohjelmassa Saturday Night Live. He olivat myös laulamassa WWE:n viidennessä WrestleManiassa.
Beastie Boys
Historia
Beastie Boys sai alkunsa, kun vuonna 1979 kaksi amerikanjuutalaista nuorta miestä perusti The Young Aborigines -punk-yhtyeen. Vuonna 1981 Adam ”MCA” Yauch liittyi ryhmään ja nimeksi muutettiin Beastie Boys. Nimi ”Beastie” tuli alun perin lyhenteenä sanoista ”Boys Entering Anarchistic States Towards Internal Excellence” ja etukirjaimet B.B. matkivat Washington (DC):stä kotoisin ollutta Bad Brains hardcore punk-yhtyettä.
Run–D.M.C.
Myöhemmät ajat
Vuonna 1990 he julkaisivat uuden albumin nimeltä Back From Hell. Albumilla oli kaksi singleä Pause ja The Avenue. Vuonna 1993 yhtye julkaisi jo viidennen albuminsa, jonka nimi oli Down With The King, joka nousi Billboard top 10 -listalle. Vuonna 1998 Jason Nevis remixasi kappaleet It’s Like That ja It’s Tricky. Remix It’s Like That nousi ensimmäiselle sijalle Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan Billboard-listalla. Vuonna 1999 Run–D.M.C. teki sisääntulokappaleen WWE-joukkueelle D-Generation X.
Vuonna 1999 Artista Records osti Profile Recordsin, ja yhtye aloitti uuden albumin nauhoittamisen. Melkein kahdessa vuodessa albumista Crown Royal tuli valmis. Albumilla vierailivat Everlast, Nas, Fred Durst, Jermaine Dupri ja Sugar Ray. Vuonna 2002 Run–D.M.C. aloitti Girls of Summer -kiertueen Aerosmithin ja Kid Rockin kanssa. 30. lokakuuta vuonna 2002 Jam Master Jaytä ammuttiin levytysstudiossa, ja hän kuoli. Ampuja oli tuntematon. Aerosmith on yksi yhtyeistä, joka on luvannut maksaa Jam Master Jayn murhaajan löytäjälle palkkion. Vuonna 2004 Rolling Stone -lehti sijoitti Run–D.M.C.:n sadan kaikkien aikojen parhaimman artistin listalle sijalle 42.
Joseph Simmons
Ensimmäinen sooloalbumi Distortion valmistui jo vuonna 2006. Albumin kappale ”Mind on The Road” pääsi videopeliin Madden NFL 06. Vuonna 2005 MTV aloitti Runin elämästä kertovan tosi-TV-ohjelman Run’s House. Run tekee edelleen D.M.C:n kanssa musiikkia, ja sen johdosta ilmestyi heidän paluusinglensä nimeltään ”Come 2Gether”.
Beastie Boys
Historia
Vuonna 1982 ilmestyi 171A-studioilla äänitetty New Yorkin ensimmäinen hardcore punk-7" EP Pollywog Stew omalla Ratcage -levymerkillä. John Berry jätti yhtyeen (myöhemmin perustaen Thwig-yhtyeen) ja tilalle tuli Adam ”Adrock” Horovitz.
Run–D.M.C.
Darryl McDaniels
D.M.C. julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa 14. maaliskuuta 2006. Albumin nimi on Checks Thugs and Rock ’n’ Roll. D.M.C. tekee uutta albumia. Vieraina ovat Run, BDP, N.W.A, Kid Rock ja D.M.C.:n uusi yhtye Tha All-Stars, johon kuuluvat Nas, MC Ren, Jay-Z ja ensikertalainen Knock-Out. Hän itse tuottaa albumin.
Beastie Boys
Historia
Yhtyeen jäsen Adam Yauch eli MCA kuoli imusolmukesyöpään 4. toukokuuta 2012.
Elise Ringen
Elise Ringen (s. 11. marraskuuta 1989) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hänen valmentajanaan toimi Raphaël Poirée.
Ringen voitti nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2008 hopeaa sprintistä ja viestistä sekä pronssia takaa-ajosta. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa hän voitti kultaa normaalimatkalla ja pronssia viestissä. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sai viestissä pronssia sekä oli sprintissä neljästoista.
Maailmancupissa Ringen kilpaili ensimmäisen kerran kaudella 2007–2008 ollen kahdesti 39:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kymmenes sija Hochfilzenin pikakilpailusta kaudella 2011–2012.
Ringen lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2016.
Louis Baillon
Louis Charles Baillon (5. elokuuta 1881 Fox Bay, Falklandinsaaret – 9. syyskuuta 1965 Brixworth) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Yhdistyneen kuningaskunnan kultaa voittaneessa joukkueessa Lontoon olympialaisissa 1908.
Tetrahydrofuraani
Tetrahydrofuraani (THF) on inertti nestemäinen orgaaninen yhdiste ja rakenteeltaan se on syklinen eetteri. Tetrahydrofuraani on yleisesti käytetty liuotin, jonka kemiallinen kaava on C4H8O. Siitä käytetään myös nimityksiä tetrametyleenioksidi, dietyleenioksidi, 1,4-epoksibutaani tai butyleenioksidi.
Tetrahydrofuraani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön eetterin hajuinen helposti syttyvä, palava neste. Sen moolimassa on 72,1 g/mol, sulamispiste –108,5 °C, kiehumispiste 66 °C, suhteellinen tiheys 0,889 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste –14,5 °C c.c., itsesyttymislämpötila 321 °C ja CAS-numero 109-99-9. Tetrahydrofuraani sekoittuu veteen, alkoholiin, eetteriin, estereihin ja ketoneihin.
Tetrahydrofuraanista valmistetaan polymeroimalla polytetrametyleenieetteriglykolia (PTMEG) muoviteollisuuden raaka-aineeksi. Ilman stabilointiaineita tetrahydrofuraani muodostaa peroksideja, jos ainetta säilytetään pitkiä aikoja valossa tai kosketuksissa ilman kanssa. Stabiloinnissa voidaan käyttää esimerkiksi p-kresolia tai hydrokinonia.
Pasi Pihamaa
Pasi Pihamaa (s. 17. syyskuuta 1972 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pihamaa pelasi Veikkausliigassa 43 ottelua ja teki yhden maalin. Hän saavutti yhden SM-pronssin.
Pelaajaura
Pihamaa aloitti pelaajauransa aikuisten tasolla Käpylän Pallossa Kolmosessa, josta hän vuonna 1993 siirtyi eteenpäin Ykkösen Helsingin Ponnistukseen. Kausi 1994 oli joukkueelle menestys, sillä se voitti tuolla kaudella sarjansa ylivoimaisesti ja nousi siten Veikkausliigaan. Siellä Ponnistuksen taso ei kuitenkaan riittänyt ja se putosi kauden jälkeen sarjaporrasta alaspäin. 1996 Pihamaa siirtyi kolmen kauden ajaksi PK-35:een, joka nousi kahtena kautena peräkkäin sarjaporrasta ylöspäin aina Kakkosesta Veikkausliigaan. Pihamaa puolestaan käväisi kausien välissä Belgian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneissa Denderleeuwissa ja Hammessa. Kaudeksi 1999 PK-35 muuttui FC Jokereiksi Hjallis Harkimon ostettua seuran. . Pihamaa puolestaan siirtyi tuolloin Ykkösen Honkaan. Kaudella 2000 hän edusti samalla sarjatasolla Atlantista ja 2001 HIFK:ta. Tämän jälkeen hän käväisi Englannin seitsemänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneessa Billericay Townissa, josta hän palasi 2002 jälleen Honkaan.
Valmennusura
Valmennusuransa hän aloitti vuonna 2003 Kakkosen Atlantis FC:ssä, jonka hän nosti kaudella 2004 Ykköseen. Kaudella 2006 Atlantis Pihamaan johdolla taisteli viimeiselle kierrokselle asti noususta Veikkausliigaan, mutta hävisi kuitenkin ratkaisevan ottelun AC Oululle. Pihamaan ja Atlantiksen tiet erkanivat ennen kauden 2007 alkua, jonka jälkeen hän siirtyi uudelleen alasarjoista nousseen PK-35:n apuvalmentajaksi. Saman vuoden heinäkuussa hän jatkoi sieltä eteenpäin Someron Voimaan, joka oli tuolloin ajautunut Kakkosen putoamistaistoon. Pihamaa ei kuitenkaan pystynyt hilaamaan joukkuetta kuiville.
Vladimir Durdin
Vladimir ”Papa” Durdin (21. huhtikuuta 1956 – 27. toukokuuta 1990) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Kansallisuudeltaan hän oli latvialainen.
Peliura
Durdin pelasi yhtä kautta lukuun ottamatta koko uransa Neuvostoliiton mestaruussarjassa Riian Dynamon joukkueessa. Parhaaksi saavutukseksi jäi hopeasija kaudella 1987–1988. Durdin pelasi seurassa yhteensä 11 kautta ja 496 ottelua, tehden niissä tehopisteet 53+66=119.
Neuvostoliiton A-maajoukkueeseen Durdinia ei milloinkaan valittu, mutta hän oli kaudella 1978–1979 mukana Pohjois-Amerikassa vierailleessa Soviet All-Stars -kokoonpanossa. Se pelasi NHL:n kanssa kilpailleen, sittemmin lakkautetun WHA-liigan seuroja vastaan. Joukkuetta edusti myös useampi Neuvostoliiton A-maajoukkueessa esiintynyt huippukiekkoilija, kuten Sergei Kapustin, Viktor Tjumenev, Vladimir Myškin ja Irek Gimajev. Lisäksi hän pelasi näytösotteluita Dynamon kanssa useita eri NHL-joukkueita vastaan.
Kaudeksi 1989–1990 Durdin teki sopimuksen I divisioonaan pudonneen Porin Ässien kanssa. Ässät nousi välittömästi takaisin SM-liigaan, häviämällä kauden aikana ainoastaan neljä ottelua. Durdin muodosti Ässien pelätyn ykköskentällisen yhdessä Arto Javanaisen, Arto Heiskasen, Aleksejs Froļikovsin ja Tapio Levon kanssa. Heidät valittiin kaikki myös I divisioonan tähdistökentälliseen. Durdin teki 43:ssa ottelussa pisteet 14+35=49. Plus/miinus-tilastoon hän sai lukemat +83.
Auto-onnettomuus
Huhtikuussa 1990 Durdin jatkoi sopimustaan Ässien kanssa vuodella. Toukokuun lopussa hän lähti viettämään kesälomaa kotikaupunkiinsa Riikaan. Muutama kymmenen kilometriä ennen perille saapumista Durdinin sukulaismiehen ohjaama henkilöauto suistui tieltä kohtalokkain seurauksin. Durdin kuoli onnettomuudessa välittömästi. Elokuussa Ässät kohtasi Durdinin muisto-ottelussa hänen entisen seuransa Riian Dynamon.
Durdinin poika Sergei Durdin (s. 1.1.1980) on pelannut Pohjois-Amerikassa muun muassa IHL- ja AHL-liigoissa sekä Italian ja Valko-Venäjän liigoissa.
Heksanoli
Heksanoli C6H13OH on kuusiatomisesta hiiliketjusta koostunut väritön normaaliolosuhteissa nestemäinen alkoholi. Heksanoli liukenee hyvin veteen. 1-heksanolista käytetään myös seuraavia nimiä: heksyylialkoholi, n-heksanoli, n-heksyylialkoholi, 1-hydroksiheksaani, amyylikarbinoli ja kaproyylialkoholi.
1-heksanolia esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Heksanolilla on kaksi muuta isomeeriä, 2-heksanoli ja 3-heksanoli, jotka eroavat toisistaan alkoholin toiminnallisen ryhmän (-OH) paikalla. 2-heksanolissa toiminnallinen ryhmä (-OH) sijaitsee toisessa hiilessä. Kun taas 3-heksanolissa toiminnallinen ryhmä sijaitsee kolmannen hiiliatomin kohdalla.
Heksanoli valmistetaan hydroformyloimalla penteenia, josta saadaan heksanaalia. Hydrausprosessissa heksanaali muutetaan heksanoliksi.
Mustila
Mustila voi tarkoittaa seuraavia:
Heksanoli
Juuri leikatun ruohon haju sisältää heksanolia.
External Stowage Platform
External Stowage Platform eli ESP on Kansainvälisen avaruusaseman varaosien (Orbital Replacement Unit eli ORU) säilytykseen tarkoitettu paineeton osa. Niitä on kaikkiaan kolme ja vaikka niissä ei ole painetta, tarvitsevat jotkut osat sähköä lämmittimiinsä. Osat kiinnitetään ESP:hin Flight Releasable Attachment Mechanism eli FRAM-mekanismeilla.
Pasi Pihamaa
Valmennusura
Kauden 2010 Pihamaa aloitti PK-35 Vantaan apuvalmentajana, mutta nousi jo toukokuussa päävalmentajaksi seuran erotettua Mikko Lappalaisen. Pihamaa puolestaan erotettiin heinäkuussa 2013. Kaudeksi 2014 hänet nimitettiin HJK:n B-juniorien valmentajaksi. Kaudesta 2015 lähtien Pihamaa on toiminut HJK:n naisten edustusjoukkueen päävalmentajana.
External Stowage Platform
ESP-1
Ensimmäinen External Stowage Platform eli ESP-1 kiinnitettiin Destiny-moduulin runkoon 13. maaliskuuta 2001 lennon STS-102 avaruuskävelyllä. Se saa virtansa Unity-moduulista ja siinä on kaksi FRAM:ää.
ESP-2
ESP-2 asennettiin lennolla STS-114. ESP-2 on paljon suurempi kuin ESP-1 ja siinä on kahdeksan FRAM:ia kahdeksalle ORU:lle. Se saa virtansa Unity-moduulista kuten ESP-1, mutta on kiinnitetty Quest-moduuliin.
ESP-3
ESP-3 asennettiin 14. elokuuta 2007 lennolla STS-118. ESP-3 oli ensimmäinen merkittävä asennustehtävä, joka tehtiin kokonaan robottikäsivarsilla. ESP-3 asennettiin Integrated Truss Structuren P3-segmenttiin.
Simon Preston
Simon Preston (4. elokuuta 1938 Bournemouth – 13. toukokuuta 2022) oli brittiläinen urkuri, kapellimestari ja säveltäjä. Hän opiskeli urkujensoittoa C. H. Trevorin johdolla ja soitti vuosina 1962–1967 Westminster Abbeyssä ja myöhemmin Oxfordin tuomiokirkossa.
Preston levytti Johann Sebastian Bachin urkutuotannon Deutsche Grammophonille. Hän on myös levyttänyt muun muassa Georg Friedrich Händelin urkukonsertot. Lisäksi hän sävelsi musiikkia uruille.
Vuonna 2012 Preston meni naimisiin Elizabeth Haysin kanssa.
Preston kuoli 83-vuotiaana 13. toukokuuta 2022.
Angela Voigt
Angela Voigt (o.s. Schmalfeld, 18. toukokuuta 1951 Weferlingen – 10. huhtikuuta 2013 Magdeburg, Saksa) oli itäsaksalainen pituushyppääjä ja olympiavoittaja.
Prahan EM-kilpailuissa 1978 Voigt saavutti hopeaa tuloksella 679 cm, yhdeksän senttimetriä Neuvostoliiton Vilma Bardauskienelle hävinneenä. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 656 cm pronssimitalin mennessä kolme senttiä paremmalla tuloksella Suomen Pirkko Heleniukselle. Sisäratojen EM-kilpailuissa 1974 Göteborgissa Voigt sai hopeaa tuloksella 656 cm edellään tuloksen 669 cm hypännyt Sveitsin Meta Antenen.
Nasdaq Composite
Nasdaq Composite on yhdysvaltalainen pörssi-indeksi, jossa mukana ovat lähes kaikki ne yritykset, jotka on listattu Nasdaqin arvopaperipörssiin. Indeksi on yksi kolmesta seuratuimmasta pörssi-indeksistä Yhdysvalloissa Dow Jones Industrial Average -indeksin ja S&P 500 -indeksin ohella. Valtaosa indeksin yrityksistä toimii teknologiasektorilla.
Nasdaq Composite aloitti sadasta pisteestä vuonna 1971 ja saavutti tuhat pistettä 1995. Vuosituhannen alussa indeksi ylitti 5 000 pisteen rajan. Silloin indeksiä nostivat monet uudet internetyhtiöt, joiden arvo romahti IT-kuplan puhjetessa. Vuonna 2017 Nasdaq Composite ylitti 6 000 pisteen rajan. Silloin vetureina olivat suuret teknologiayhtiöt kuten Apple ja Facebook. Marraskuussa 2021 indeksipisteluku oli yli 16 000.
Lando
Lando (synt. Lando; k. 914 Rooma, Italia) oli 121. paavi. Hän toimi paavina heinä–marraskuulta 913 maaliskuulle 914 saakka. Hän syntyi Sabinassa, Italiassa, mutta hänen syntymävuotensa on tuntematon. Lando kuoli vuonna 914 Roomassa, Italiassa.
Ampelmännchen
200px|thumb|Ampelmännchen-hahmot liikennevaloissa [[Chemnitzissä]] 200px|thumb|Ampelfrau 200px|thumb|Liikennevaloukkeliaiheisia matkamuistoja
Lando
Landolla oli paljon vaikutusvaltaisia ystäviä, joiden avulla tämä tuli lopulta valituksi paaviksi. Paaviuskautensa aikana hän järjesteli synnyinmaakuntaansa Sabinaan lahjoituksia ja etuoikeuksia. Hän oli yksi viimeisistä paaveista, jotka ottivat oikean nimensä käyttöön myös noustessaan paaviksi.
Ampelmännchen
Ampelmännchen (saks. deminutiivi sanasta Ampelmann eli ”liikennevaloukkeli”) tarkoittaa alkujaan Saksan demokraattisessa tasavallassa käyttöön otettuja jalankulkijoille suunnatuissa liikennevaloissa näkyviä ihmishahmoja. Punainen ”ukkeli” levittää kätensä viestittääkseen pysähdy ja vihreä kävelee itsevarmasti eteenpäin viestittääkseen mene. Suositut hahmot ovat sittemmin muodostuneet niin sanotun ostalgian symboleiksi ja levinneet myös läntiseen Saksaan. Niiden ympärille on lisäksi syntynyt suuri matkamuistoesineliiketoiminta.
Historia
Ampelmännchen-hahmot suunnitteli vuonna 1961 Saksan demokraattisen tasavallan liikenneministeriössä työskennellyt liikennepsykologi Karl Peglau. Peglau halusi laatia mahdollisimman selkeän ja söötin hahmon, joka paitsi vetoaisi lapsiin olisi myös helposti ymmärrettävä vanhuksille. Idän ajo-opetusohjelman myötä liikennevaloukkelista tulikin hahmo, jolla koettiin olevan hieman tavallista enemmän ”sielua”. Sen kävelytyyli saattoi herättää mielikuvan tyypillisestä sosialistisesta kuvamaailmasta, jossa yritteliäs työläinen ponnisteli kohti kommunistista tulevaisuutta. Peglau sanoi kuitenkin pelänneensä hahmon hylkäämistä sen ”porvarillisen” hatun vuoksi.
1990-luvulla Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen entisen Saksan demokraattisen tasavallan alueen liikennevalot yritettiin korvata standardeilla länsimaisilla liikennevaloilla. Liikennevalohahmon säilyttämiseksi kuitenkin aloitettiin kampanja, joka lopulta onnistui tavoitteesaan. Hahmo nousi kulttimaineeseen ja siitä tuli yksi itäsaksalaista estetiikkaa ihannoineen ostalgian symboleista. Siitä tuli suosittu myös turistien keskuudessa. Ampelmännchen-hahmot asennettiin jopa joidenkin Berliinin läntisten kaupunginosien jalankulkuvaloihin. Myös joissakin lännen kaupungeissa, kuten Saarbrückenissä ja Heidelbergissä, on otettu käyttöön Ampelmännchen-hahmot.
Vuonna 2004 Ampelmannin naispuolinen vastine, Ampelfrau eli ”liikennevaloakka” (myös Ampelweibchen tai Ampelmädchen), otettiin käyttöön Zwickaussa ja myöhemmin myös Dresdenissä ja Werdaussa sekä lännessä Kölnin Ehrenfeldin kaupunginosassa.