cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto, ruotsiksi De gröna unga och studerandenas förbund, on suomalainen vihreiden nuorten ja opiskelijoiden valtakunnallinen kattojärjestö. Vihreät nuoret kuuluu jäsenjärjestönä Vihreä liitto -puolueeseen. Järjestö profiloi itsensä samanaikaisesti sekä poliittiseksi järjestöksi että kansalaisjärjestöksi. Vihreät nuoret toimii aktiivisesti Euroopan vihreissä nuorissa.
Sijoitusrahasto
Korkorahastot
Finanssikriisi osoitti, että rahamarkkinarahastot eivät aina ole aivan riskittömiä. Rahaston sijoitukset, joiden korkoperiodi oli lyhyt 3 tai 6 kuukautta, mutta sijoitusaika pitkä esim. 5 vuotta tuottivat yllätyksen rahastotuotoille, kun luottoriskiin suhtautuminen muuttui nopeasti negatiivisemmaksi.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto perustettiin marraskuussa 2003 korvaamaan vuonna 1999 muodostettu Vihreät nuoret ja opiskelijat, jonka pohjana oli syyskuusta 1993 toiminut Vihreät nuoret. Yhdistysten keskeinen ero on se, että nykyisen jäseninä on paikallisjärjestöjä ja entisen jäseninä henkilöitä.
Sijoitusrahasto
Yhdistelmärahastot
Yhdistelmärahaston on kuten nimikin kuvaa sijoitustoiminnassaan osakerahastojen ja korkorahastojen yhdistelmä. Rahasto sijoittaa sääntöjensä mukaisella jakaumalla molempiin omaisuuslajeihin. Riski on vastaavasti korkorahastoja korkeampi, mutta osakerahastoa alempi.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto
Vihreiden nuorten perusarvoja ovat ympäristön kunnioittaminen, demokratian edistäminen ja ihmisoikeuksien ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden turvaaminen. Vuonna 2012 Vihreät nuoret esitti Eurooppa-ohjelmassaan linjauksen, jonka mukaan Euroopan unionista tulisi kehittää demokraattinen liittovaltio. Vihreät nuoret kannattaa kirkon ja valtion erottamista. Vihreät nuoret on Vihreässä liitossa vaikutusvaltainen: järjestöllä on yksi edustaja puoluehallituksessa ja viisi edustajaa puolueen 40-henkisessä valtuuskunnassa.
Sijoitusrahasto
Yhdistelmärahastot
Yhdistelmärahastoon sijoittavan on kuitenkin oltava tarkkana kulujen suhteen, sillä yleensä erikseen hankittu korko- ja osakerahasto muodostuvat valmista yhdistelmärahastoa edullisemmaksi. Tämä pätee, jos yhdistelmärahasto ei aktiivisesti sijoita varojaan enemmän osakkeisiin, niiden arvon noustessa ja päinvastoin.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto siirtyi vuonna 2017 käyttämään itsestään nimeä Vihreät nuoret lyhenteen ViNO sijaan.
Sijoitusrahasto
Muut rahastotyypit
Osa rahastoista ei asetu luontevasti osake-korko -jaotteluun. Useimpiin sijoittajia kiinnostaviin sijoituskohteisiin sijoittamista varten on olemassa rahastoja. Raaka-ainerahastojen sijoituskohteena ovat suoraan eri hyödykkeet (raaka-aineet tai arvometallit, esim. kulta) tai näihin liittyvät johdannaiset. Vipurahastot pyrkivät sijoittamisessaan moninkertaistamaan sijoituskohteensa (tyypillisesti markkinaindeksi tai tietty raaka-aine tai valuutta) arvonvaihtelut. Näin rahasto mahdollistaa sijoittajalle korkeamman riskin ottamisen ilman velkaa. Hedgerahastot ovat aktiivisesti hoidettuja rahastoja, jotka pyrkivät positiiviseen absoluuttiseen tuottoon yleisestä markkinatilanteesta riippumatta. Ne pyrkivät siis tuottamaan myös laskevilla markkinoilla. Tällaisen rahaston sijoitustoiminta perustuu jonkin yleisestä markkinakehityksestä poikkeavan tuottomahdollisuuden hyödyntämiseen.
Rahastojen rahastot
Rahastot voivat olla myös niin sanottujen rahastojen rahastoja. Tämä tarkoittaa sitä, että rahastonhoitaja sijoittaa rahaston rahat toisten sijoitusrahastojen osuuksiin, ei kuitenkaan normaalisti yllä mainittujen muiden rahastojen osuuksiin. Rahasto ei siis tee suoria osake- tai korkosijoituksia.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto
Talous
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille :
Sijoitusrahasto
Rahastojen rahastot
Alarahastot (eli sijoituskohteena olevat rahastot) ovat yleensä saman rahastoyhtiön tarjoamia. Näin rahaston sijoituksista suurempi osuus päätyy hallintokuluina rahastoyhtiöille, vaikka esitteessä mainittu rahastojen rahaston hallinnointikustannus olisikin pieni.
Mikäli sijoittaja ei itse halua tai osaa ottaa näkemystä, rahastojen rahastot ovat vaivaton mutta suhteessa kallis sijoitusmuoto.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto
Puheenjohtajat ja pääsihteerit
Järjestöllä on vuodesta 2007 alkaen ollut kaksi tasa-arvoista puheenjohtajaa.
Sijoitusrahasto
Osuuslajit
Rahastoilla voi olla erityyppisiä osuuksia, tyypillisimmin tuotto- ja kasvuosuuksia. Monissa rahastoissa on myös osuuslajeja, jotka on suunnattu tietyn tyyppisille sijoittajille, kuten omat lajinsa instituutioille ja kuluttaja-asiakkaille. Osuuslajeilla voi olla eri minimimerkintäsumma ja palkkiorakenne. Lisäksi osuuslaji voi olla pörssikaupankäynnin kohteena, kuten ETF:t.
Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto
Paikallisjärjestöt
Vihreiden nuorten jäsenjärjestöt edustavat Vihreitä nuoria paikallisesti ja järjestävät toimintaa paikkakunnillaan. Vihreiden nuorten jäsenenä on mahdollista olla joko paikallisjärjestön jäsenenä tai suoraan liiton henkilöjäsenenä. Vihreiillä nuorilla on 18 jäsenjärjestöä, jotka on lueteltu alla.
Sijoitusrahasto
Osuuslajit
Kasvuosuuksista voitto-osuutta ei makseta. Saadut voitot sijoitetaan uudelleen. Mahdollinen luovutusvoitto realisoituu verotuksessa vasta sitten, kun omistaja luopuu osuuksistaan voitolla. Jos sijoituksesta luopuu tappiolla, veroa ei Suomen verotuksessa jää maksettavaksi lainkaan; sen sijaan syntyy verotuksessa vähennyskelpoinen luovutustappio.
Kasvuosuuksien edut
Kasvuosuuksien etu on verotuksellinen: Veronmaksu lykkääntyy tulevaisuuteen ja toistaiseksi säästetty vero on sijoitettuna sijoituskohteeseen. Etu voi olla merkittävä, varsinkin pitkäaikaiselle sijoittajalle, kunhan verotus ei kiristy.
Kasvuosuuksien eduksi voidaan lukea myös se, että sijoituksesta peritään veroa vain, jos sijoitus realisoidaan voitolla ja syntyy luovutusvoitto. Tuotto-osuuksien omistajaa verotetaan voitto-osuuksista vuosittain siitä riippumatta, onko sijoitus voitollinen vai tappiollinen. Tuotto-osuuksien omistaja voi siis joutua maksamaan veroa tappiota tuottavasta sijoituksesta, kun taas kasvuosuuksien omistajalle näin ei käy.
Tuotto-osuuksien edut
Tuotto-osuuksien etu on se, että niistä saa rahaa käyttöönsä tarvitsematta lunastaa osuuksia. Etu on suomalaisen yksityissijoittajan näkökulmasta vähäinen, koska kasvuosuuksista saa saman rahan käyttöönsä yksinkertaisesti lunastamalla voitto-osuutta vastaavan määrän kasvuosuuksia pois.
Lisäetuna tuotto-osuuksien omistaja säästää rahaston lunastuspalkkiossa. Koska ulosmaksetut voitot vähennetään tuotto-osuuden arvosta, pienenevät lunastussumma ja lunastuspalkkio samassa suhteessa. Kasvuosuuksissa lunastuspalkkio peritään aikanaan myös osuuden arvoon kertyneitä voittoja vastaavasta summasta.
Kustannukset
Sijoitusrahastoon sijoittava saa pienellä summalla kattavan hajautuksen, mutta vastaavasti maksaa tästä palkkioita rahastoyhtiölle. Lähes kaikki rahastot perivät hallinnointipalkkion. Lisäksi yleensä maksettavaksi tulee myös merkintä- ja lunastuspalkkio. Palkkioiden suuruus vaihtelee suuresti rahastoittain. Kustannustehokkaampi muoto sijoittajalle on indeksirahasto, jossa palkkiot ovat merkittävästi pienemmät.
Kaupankäynti
Sijoitusrahaston osuuksia voi merkitä ja lunastaa yleensä kerran päivässä. Joissain rahastoissa merkintä tai lunastus on mahdollista vain harvemmin, esimerkiksi kerran tai kahdesti kuussa.
Sijoittaja voi halutessaan lunastaa rahansa pois päivän arvolla. Rahastoyhtiöllä on velvollisuus lunastaa sijoittajan rahasto-osuudet. Mikäli rahastolla ei ole tarvittavia varoja, niitä on hankittava myymällä arvopapereita. Tämän on tapahduttava ilman aiheetonta viivytystä, kuitenkin kahden viikon kuluessa lunastusmääräyksestä.
Rahastoon on tehtävä tietty minimisijoitus, jonka suuruus vaihtelee huomattavasti. Rahastoon voi yleensä säästää säännöllisesti esimerkiksi kuukausittain. Kuukausittainen säästäminen pienentää sijoittajan riskiä pitkällä aikavälillä. Erityisen tärkeää tuoton kannalta ovat säännölliset sijoitukset silloin, kun kurssit laskevat ja ovat alamaissa.
Sijoittajan kannattaa tutustua rahaston avaintietoesitteeseen, rahastosääntöihin ja viralliseen rahastoesitteeseen ennen sijoituspäätöksen tekemistä.
Sijoitusrahastojen valvonta
Finanssivalvonta valvoo sijoitusrahastoja ja niitä hoitavia rahastoyhtiöitä. Finanssivalvonta ylläpitää luetteloa Suomessa toimivista rahastoyhtiöistä ja niiden hoitamista sijoitusrahastoista. Finanssivalvonnan rekisteristä käy myös ilmi ulkomaiset rahastoyhtiöt (lakitermi: yhteissijoitusyritykset) ja niiden hoitamat sijoitusrahastot, jotka ovat notifioitu Suomeen.
Burgumer Mar
Burgumer Mar on järvi lähellä Burgumin asutuskeskusta, Tytsjerksteradielin kunnassa, Alankomaissa. Järvi on muodostunut viimeisimmän jääkauden aikana.
Puvustaja
Puvustaja-työnimike viittaa teatterin puolella pukusuunnittelijaan. Elokuvassa vastaava pukusuunnittelija on työnimikkeeltään pukusuunnittelija. Elokuvassa puvustaja työskentelee pukusuunnittelijan assistenttina. Puvustaja ei ole ompelija, kuten yleisesti luullaan. Puvustaja työskentelee teatterissa läheisesti ohjaajan, dramaturgin, lavastajan, valosuunnittelijan, näyttelijöiden ja maskeeraajan kanssa, mutta tekee itsenäistä taiteellisesti päävastuullista työtä, kuten virallinen määritelmä kuuluu. Elokuvassa puvustaja toimii pukusuunnittelijan oikeana kätenä, ja vastuualue on pienempi. Elokuvassa puvustaja voi hoitaa pukuvaihdot ja kuvausjatkumon, sekä auttaa pukusuunnittelijaa puvuston hankkimisessa.
Aiheesta muualla
Pukusuunnittelun koulutus Aalto-yliopistossa
Jalkaväkirykmentti 34 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 34 eli JR 34 oli Sortavalan sotilaspiirin 9.–11. lokakuuta 1939 välisenä aikana Sortavalan–Jaakkiman alueella perustama rykmentti. Rykmetti perustettiin siis jo ennen Ylimääräiset harjoitusten nimellä 14. lokakuuta 1939 aloitettua liikekannallepanoa. Rykmentti kuului 12. divisioonaan, jota komensi eversti Lauri Tiainen.
Keskittäminen
Rykmentti keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen Laatokan Karjalaan (Loimolaan) 12. lokakuuta 1939. Se pyrittiin saamaan määrävahvuiseksi, mutta varsinkaan kaluston osalta siihen ei päästy puolustusvoimien kalustopulan johdosta.
Rauha 13. maaliskuuta 1940
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta, vaan lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Léon Gambetta
Léon Michel Gambetta (2. huhtikuuta 1838 Cahors – 31. joulukuuta 1882 Ville-d’Avray) oli ranskalainen valtiomies ja eräs kolmannen tasavallan alkuaikojen keskeisimpiä poliitikkoja. Hän kuului maltillisten tasavaltalaisten johtajiin ja sai puheillaan ja kirjoituksillaan houkuteltua paljon kannattajia tämän suuntauksen taakse. Gambetta vaikutti Ranskan julistamiseen tasavallaksi ja oli johtamassa puolustustoimia Ranskan–Saksan sodan aikana syksyllä 1870. Hän toimi lyhyesti Ranskan pääministerinä marraskuusta 1881 tammikuuhun 1882, mutta hänet muistetaan pääasiassa saavutuksistaan oppositiopoliitikkona ja toiminnastaan sodan aikana.
Varhainen ura
Gambettan isä oli Italian Genovasta lähtöisin ollut maustekauppias, joka oli asettunut Ranskan Cahorsiin. Hänen äitinsä oli Gascognen alueelta Ranskasta. Koulussa lahjakkaaksi osoittautunut Gambetta meni opiskelemaan Pariisiin ja valmistui lakimieheksi vuonna 1860. Ulospäinsuuntautuneena hän oli suosittu opiskelutoveriensa keskuudessa ja kirjoitteli nuorena muun muassa Revue politique et littéraire -lehteen, mutta hänen uransa asianajajana oli pitkään vaatimaton.
Gambetta kohosi kansalliseen maineeseen vuonna 1868 paljon julkisuutta saaneen oikeudenkäynnin, niin sanotun Baudinin jutun yhteydessä. Napoleon III:n vuoden 1851 vallankaappausta vastustaessaan surmansa saanut kansanedustaja Jean-Baptiste Baudin oli muodostunut toista keisarikuntaa vastustavien tasavaltalaisten marttyyrihahmoksi. Vuonna 1868 kahdeksan lehtimiestä haastettiin oikeuteen heidän puuhattuaan kansalaiskeräystä muistomerkin pystyttämiseksi Baudinin haudalle. Syytettyihin kuuluneen Le réveilin päätoimittajan Louis Charles Delescluzen asianajajana toiminut Gambetta tuomitsi oikeuden edessä pitämässään puheessa jyrkästi koko keisarikunnan. Lehdistö antoi hänen esiintymiselleen niin suuren näkyvyyden, että häntä alettiin saman tien pitää yhtenä Ranskan tasavaltalaisten johtajista.
Ranskan–Saksan sota ja tasavallan perustaminen
thumb|Gambetta julistaa [[Pariisin kaupungintalon ikkunasta Ranskan tasavallaksi, Howard Pylen maalaus.]] Gambetta valittiin vuonna 1869 Ranskan lainsäätäjäkuntaan sekä Pariisin että Marseillen vaalipiiristä. Hän jatkoi parlamentissakin mahtipontisia keisarikunnan vastaisia esiintymisiään. Hän vastusti niitä Ranskan hallituksen toimia, jotka johtivat kesällä 1870 Ranskan ja Preussin välisen sodan syttymiseen, mutta sodan puhjettua hän esiintyi isänmaallisena ja vaati nopeaa voittoa saksalaisista. Kun keisari Napoleon III jäi ranskalaisille katastrofaalisen Sedanin taistelun yhteydessä vihollisen vangiksi, Gambetta oli avainroolissa tasavaltalaisten julistaessa Pariisissa Ranskan tasavallaksi. Gambetta julisti 4. syyskuuta lainsäätäjäkunnassa Napoleon III:n ja Bonaparten suvun syrjäytetyksi valtaistuimelta sekä myöhemmin samana päivänä Pariisin kaupungintalolla tasavallan perustetuksi.
Tasavallan julistamisen jälkeen perustetussa kansallisen puolustuksen hallituksessa Gambetta sai aluksi sisäministerin salkun, mutta tosiasiassa hän oli hallituksen voimakkain jäsen. Sotatoimien johtaminen vaikeutui Pariisin jäätyä 23. syyskuuta 1870 saksalaisten saartamaksi, mutta suurin osa ministereistä päätti jäädä pääkaupunkiin. Gambetta pakeni Pariisin saartorenkaasta 7. lokakuuta lentämällä kuumailmapallolla saksalaisten linjojen yli. Hän ryhtyi johtamaan puolustuksen uudelleenjärjestämistä Toursista ja otti 11. lokakuuta itselleen myös sotaministerin tehtävät. Käytännössä hän sai lähes rajoittamattoman vallan siinä osassa Ranskaa, joka ei vielä ollut vihollisen miehittämä. Vaikka Ranskan kahdesta pääarmeijasta toinen oli jäänyt saksalaisten vangiksi Sedanissa ja toinen saarroksiin Metzissä, Gambetta palautti ranskalaisten taisteluhengen. Lisäksi hänen ja Charles de Freycinet’n johdolla lyhyessä ajassa koottiin, koulutettiin ja aseistettiin kuusi uutta armeijaa, joiden voimin vastarintaa voitiin jatkaa. Ranskaan julistettiin yleinen asevelvollisuus 21–40-vuotiaille miehille ja Englannista saatiin suuri valtiolaina uusien joukkojen kouluttamiseen.
Uudet joukot saavuttivat joitain paikallisia voittoja, mutta pääosin Ranskan sotaonni ei kääntynyt. Saksalaisten edetessä Gambetta joutui siirtymään Toursista Bordeaux’hon, mutta hän halusi yhä jatkaa taistelua. Yleisen sotaväsymyksen seurauksena väliaikainen hallitus suostui Gambettan vastustuksesta huolimatta aselepoon saksalaisten kanssa 28. tammikuuta 1871. Kun Pariisin hallitus kumosi erään Gambettan antaman määräyksen, joka oli tähdätty rauhan solmimista vastaan, hän erosi tehtävistään 6. helmikuuta. Suuren suosionsa ansiosta hänet valittiin maaliskuussa Bordeaux’ssa kokoontuneeseen kansalliskokoukseen yhdeksästä eri vaalipiiristä, joista hän päätti edustaa Elsassin alueella sijaitsevaa Bas-Rhiniä. Kansalliskokous joutui ensitöikseen äänestämään Versailles’n välirauhansopimuksen hyväksymisestä. Gambetta äänesti vastaan, mutta sopimus hyväksyttiin. Hän menetti tämän seurauksena myös edustajanpaikkansa, sillä Bas-Rhinin alue luovutettiin rauhansopimuksessa Elsass-Lothringenin mukana Saksalle. Gambetta vetäytyi tämän jälkeen muutamaksi kuukaudeksi San Sebastiániin Espanjaan.
Tasavallan vakiinnuttaminen
thumb|Valokuva Gambettasta 1870-luvulla. Gambetta valittiin takaisin kolmannen tasavallan ensimmäiseen kansalliskokoukseen jo heinäkuun alussa 1871 täytevaaleissa Seinen departementista. Kansalliskokouksen oli tarkoitus päättää Ranskan tulevasta valtiomuodosta. Enemmistö edustajista oli monarkisteja, jotka olivat kuitenkin jakaantuneet eri hallitsijasukujen kannattajiin. Gambettan johtamat vähemmistössä olleet tasavaltalaiset onnistuivat hyödyntämään tilannetta ja saivat lykättyä valtiomuotoa koskevaa äänestystä. Gambetta tuki Adolphe Thiersin valintaa väliaikaisen hallinnon presidentiksi, mikä vaivihkaa vahvisti tasavallan vakiintumiseen johtanutta kehitystä. Gambettan johdolla perustettiin Union républicaine (”tasavaltalainen liitto”) -puolue, jonka kannatusta hän onnistui huomattavasti kasvattamaan. Hän perusti myös merkittäväksi muodostuneen lehden La Republique françaisen. Monarkismin ohella hän julisti vihollisekseen myös klerikalismin.
Gambetta tuki presidentti Thiersiä, kunnes tämä joutui eroamaan 1873, jolloin monarkistit saivat myös presidentin viran haltuunsa. Gambettalla oli suuri vaikutus siihen, että kansalliskokous hyväksyi helmikuussa 1875 enemmistöllä tasavaltaisen perustuslain. Se toimi sittemmin kolmannen tasavallan valtiosääntönä vuoteen 1940. Gambettan esiintymiset parlamentissa johtivat siihen, että hänen edustamaansa suuntausta alettiin kutsua myös ”opportunistiseksi tasavaltalaisuudeksi” (Républicains opportunistes). Gambettan johtaman vaalityön ansiosta tasavaltalaiset saivat vuoden 1876 vaaleissa enemmistön edustajainkamariin ja vuoden 1877 perustuslaillinen kriisi päättyi tasavaltalaisten voittoon. Jälkimmäisten tapahtumien yhteydessä Gambetta esitti presidentti Patrice de Mac-Mahonille kuuluisan vaatimuksen taipua parlamentin tahtoon tai erota (”se soumettre ou se démettre”).
Puolueensa menestyksestä huolimatta Gambetta ei päässyt itse kokoamaan hallitusta eikä pyrkinyt presidentiksi Mac-Mahonin eron jälkeen vuoden 1879 vaalissa. Hänet valittiin kuitenkin samana vuonna edustajainkamarin puhemieheksi. Hänen on sanottu puhemiehenä vaikuttaneen merkittävästi muun muassa kommunardeille myönnettyyn yleiseen armahdukseen ja useisiin muihin lakeihin.
Pääministerikausi ja kuolema
Gambetta ampui itseään vahingossa käsivarteen käsitellessään huolimattomasti revolveria. Haava ei ollut hengenvaarallinen, mutta hänen heikon terveytensä vuoksi se parani hitaasti. Gambettan ollessa toipumassa ampumahaavasta hänen umpilisäkkeensä tulehtui, mutta sitä ei leikattu. Hän kuoli vuoden 1882 viimeisenä päivänä, vain 44-vuotiaana. Hieman ennen kuolemaansa Gambetta asettui asumaan yhdessä rakastajattarensa Léonie Léonin kanssa Pariisin ulkopuolelle, ja heidän aikomuksenaan oli mennä naimisiin.
Gambetta sai kuoltuaan valtiolliset hautajaiset. Hänet haudattiin alun perin perhehautaan Nizzassa. Vuonna 1920 hänen sydämensä haudattiin uudelleen Pariisin Panthéoniin.
Muistomerkit
thumb|265px|Gambettan muistomerkki Pariisissa, väritetty valokuva 1890-luvulta. Pariisiin Louvren pihalle Place du Carrousel -aukiolle pystytettiin vuonna 1888 Gambettan näyttävä muistomerkki, joka oli 27 metriä korkea. Sen suunnittelivat kuvanveistäjä Jean-Paul Aubé ja arkkitehti Louis-Charles Boileau. Muistomerkin pronssihahmot sulatettiin aseteollisuuden tarpeisiin Vichyn hallituksen määräyksellä vuonna 1941. Torsoksi jäänyt muistomerkki purettiin kokonaan vuonna 1954. Pieni osa muistomerkistä, johon sisältyy Gambettaa esittävä marmoriveistos, paljastettiin uudelleen vuonna 1982 Édouard-Vaillantin aukiolla Pariisin 20. arrondissementin alueella.
Bordeaux’n keskustaan Allées de Tourny -kadulle pystytettiin vuonna 1905 Jules Daloun ja Camille Lefèvren toteuttama suuri Gambettan muistomerkki. Se purettiin 1960-luvulla uusien liikennejärjestelyiden tieltä.
Gambettalla on muistomerkki myös synnyinkaupungissaan Cahorsissa ja lähellä kuolinpaikkaansa Sèvresissä. Hänen mukaansa nimettyjä katuja on nykyään lähes jokaisessa Ranskan kaupungissa. Hänen mukaansa nimettiin myös vuonna 1901 valmistunut ranskalainen panssariristeilijä Léon Gambetta ja sen kokoluokka sekä 1905 avattu Gambettan metroasema Pariisissa.
Athíri
Athíri (, myös Athéri) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike.
Athíri-rypäleet ovat suhteellisen pieniä ja viherkeltaisia. Lajike on suhteellisen helppo kasvattaa, ja sitä käytetään usein eräänlaisena ”vakuutuksena” siltä varalta, että muu sato epäonnistuu. Lajikkeesta tehdään pehmeitä ja hedelmäisiä valkoviinejä. Viinissä on suhteellisen vähän hapokkuutta ja alkoholia, joten se ei ikäänny hyvin. Athíria sekoitetaan usein samalta seudulta kotoisin olevan Asýrtikon kanssa.
Asýrtiko
Asýrtiko (, myös Assýrtiko, Assyrtico) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on kotoisin Santorínin saariryhmästä Kykladeilta.
pienoiskuva|vasen|240px|Asýrtiko- ja [[Athíri-lajikkeista tehtyä viiniä Santorínilta.]] Asýrtiko on Kreikan tunnetuimpia ja ikonisimpia lajikkeita. Egeanmeren saarten lisäksi sitä viljellään myös muun muassa Pohjois-Kreikassa. Siitä valmistetaan monenlaisia hapokkaita ja hedelmäisiä viinejä kuivista ja raikkaista valkoviineistä Vinsanto-jälkiruokaviineihin. Asýrtikoa sekoitetaan usein Athíri-lajikkeen kanssa, ja sitä käytetään myös retsínan valmistukseen.
Santorínin olosuhteet ovat kuivat – sen ilmasto on käytännössä erämaailmasto – ja tuuliset. Siksi viiniköynnökset istutetaan harvakseltaan ja kasvatetaan lähellä maanpintaa niin, että ne kääritään eräänlaisiksi ”koreiksi” tuulta vastaan. Samalla köynnöksille riittää vain pieni määrä vettä, jonka ne saavat lähinnä aamukasteesta. Tuliperäinen maaperä auttaa säilyttämään sen vähän veden, joka ilmastossa on saatavilla. Koska viininkorjuu on perinteisesti tehty kuumuuden vuoksi yöaikaan, lajike tunnetaan myös nimellä Nychtéri (Νυχτέρι, ”Yöaikainen”).
Louis Pasteur
Louis Pasteur (27. joulukuuta 1822 Dole, Jura – 28. syyskuuta 1895 Marnes-la-Coquette, Seine-et-Oise) oli ranskalainen mikrobiologi ja kemisti, joka osoitti bakteerien ja rokotuksen merkityksen sairauksien hoidossa. Pasteur kehitti ensimmäisen rokotteen vesikauhuun.
Elämäkerta
Louis Pasteur syntyi Dolessa, Juran departementissa, itäisessä Ranskassa. Hänet hyväksyttiin École normale supérieuren opiskelijaksi 1843, ja vuonna 1847 hän suoritti tohtorin tutkinnon. Pasteur ei aluksi menestynyt opinnoissaan, mutta lopulta hänestä tuli historian tuntema tiedemies. Vuonna 1852 hänet nimitettiin Strasbourgin yliopiston kemian apulaisprofessoriksi.
Myöhemmin Pasteur siirtyi tutkimaan mikrobeja. Vuonna 1857 hän osoitti, että käymisen saavat aikaan pieneliöt sen sijaan, että sitä aikaisemmin oli pidetty puhtaasti kemiallisena tapahtumana. Hän havaitsi myös, että eräät toiset mikrobit saattoivat häiritä käymisilmiötä. Tämä sai hänet päättelemään, että ne saattaisivat olla vahingollisia myös ihmisille ja eläimille. Bakteerit oli löydetty jo 1600-luvulla, ja jo ennen Pasteuria niitä oli epäilty sairauksien aiheuttajiksi, mutta vasta Pasteur sai tutkimuksillaan tiede­yhteisön asiasta vakuuttuneeksi. Tämä teki hänelle mahdolliseksi kehittää myös rokotteet paiseruttoa ja vesikauhua vastaan. Pasteur osoitti myös, että mikrobit eivät synny spontaanisti elottomasta aineesta, alku­synnyn kautta, toisin kuin hänen aikaansa saakka oli oletettu.
Pasteur keksi myös bakteereja tuhoavan lämpö­käsittelyn, pastöroinnin. Aluksi menetelmää käytettiin viinin säilymisen parantamiseksi, nykyisin tunnetuin kohde lienee maito.
Taisteluristeilijä
Taisteluristeilijä oli 1900-luvun alkupuolen suurelle risteilijän rungolle rakennettu taistelulaivan tavoin aseistettu sota-alus. Ne olivat vastasivat pituudeltaan ja aseistukseltaan taistelulaivaa, mutta suuremman nopeuden saavuttamiseksi niiden panssarointia oli kevennetty ja risteilijöiden tavoin niissä oli hyvin kapea ja soukka runko, jolloin aluksen märkäpinta jäi taistelulaivaa pienemmäksi. Ne oli tarkoitettu tuhoamaan vihollisen risteilijöitä sekä suorittamaan perinteisiä risteilijöiden tehtäviä eli tiedustelua, partiointia ja vihollisen kauppamerenkulun häirintää avomerellä. Tulivoimansa ja nopeutensa ansiosta taisteluristelijöiden katsottiin kykenevän helposti upottamaan kohtaamansa vihollisalukset taistelulaivoja lukuun ottamatta. Niiden tuli taistelulaivoja kohdatessaan paeta suuremman nopeutensa turvin ja ohjata omat taistelulaivat paikalle.
Historia
Ensimmäiset taisteluristeilijät otti käyttöön Britannian kuninkaallinen laivasto. Sama Jackie Fisherin komitea, joka suunnitteli mullistavan HMS Dreadnoughtin, suunnitteli myös uuden risteilijän. Aluksissa oli 12 tuuman tykit risteilijöiden 9,2-tuumaisten sijaan. Ensimmäiset Invincible-luokan alukset valmistuivat 1908. Panssarointia niissä oli 6–7" siinä missä taistelulaivalla 11–12 tuumaa. Alusten nopeus oli 26 solmua taistelulaivan 20–21 solmun sijaan ja aseistus oli samaa kaliiperia. Kuninkaallinen laivasto kohdisti taisteluristeilijöihinsä suuria odotuksia, minkä seurauksena risteilijälaivaston modernisointia laiminlyötiin.
Saksan keisarikunnan laivasto alkoi pian rakentaa vastaavia aluksia. Ensimmäinen oli 1911 vesille laskettu SMS Von der Tann, joka oli huomattavasti hitaampi ja paremmin panssaroitu kuin kuninkaallisen laivaston alukset. Saksan laivasto kuitenkin uudisti myös ristelijöitään. Tästä syystä Saksa oli jonkin aikaa niskan päällä ns. risteilijäsodassa, jota käytiin valtamerillä ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa. Ensimmäisessä maailmansodassa taisteluristeilijä osoittautui vanhentuneeksi konseptiksi, joten sen jälkeen päähuomio keskittyi lentotukialuksiin ja nopeisiin taistelulaivoihin.
Osinko
Osinko on yrityksen omistajilleen jakama voitto-osuus. Yleisimmin osinkoja jakavat osakeyhtiömuotoiset yritykset.
Osinko maksetaan tavanomaisesti kerran vuodessa sen jälkeen, kun yhtiön tilinpäätös on vahvistettu. Mahdollisia ovat myös esimerkiksi puolivuotisosinko, kvartaaliosinko neljä kertaa vuodessa tai kuukausiosinko. On myös mahdollista päättää lisäosingosta, vaikka varsinainen osinko on jo jaettu.
Osinko ja muut voitonjakotavat
Suomen osakeyhtiölain mukaan osakeyhtiön tarkoituksena on tuottaa voittoa osakkeenomistajille, jollei yhtiöjärjestyksessä määrätä toisin. Tavanomainen tapa, jolla yhtiö tämän voiton omistajilleen maksaa, on osinko.
Yhtiö voi jakaa voittoa osingon lisäksi myös muulla tavoin. Osakeyhtiölain 13 luvun mukaan varoja voidaan jakaa ns. vapaan oman pääoman rahastosta, alentamalla osakepääomaa, hankkimalla yhtiölle sen omia osakkeita (osakkeiden takaisinosto) tai purkamalla yhtiö.
Lähtökohtaisesti osakeyhtiön kaikki osakkeet tuottavat yhtäläisen oikeuden osinkoon. Yhtiöjärjestyksessä voidaan kuitenkin määrätä, että yhtiössä on erilajisia osakkeita, kuten A- ja B-osakkeita, joilla on erilainen oikeus osinkoon.
Osingon määrä
Suomessa osakeyhtiö voi jakaa osinkoa korkeintaan vapaan oman pääoman määrän, josta on vähennetty taseeseen aktivoidut kehitysmenot. Jos yhtiöjärjestyksessä on määräys jakamatta jätettävistä varoista, tällaisia varoja ei saa jakaa osinkoina. Osinkoa ei saa jakaa, jos yhtiö on maksukyvytön tai jako aiheuttaisi yhtiön maksukyvyttömyyden.
Osingonjakovara riippuu siis erityisesti kertyneestä vapaan oman pääoman määrästä. Määrä käy ilmi yhtiön taseesta. Lähtökohtaisesti vapaa oma pääoma sisältää yhtiöön kertyneet, vielä jakamattomat voittovarat (vaikkakin se toisinaan sisältää myös yhtiöön sijoitettuja varoja). Jos yhtiö tekee voittoa, sen vapaa oma pääoma (ja osingonmaksuvara) kasvaa; tappion tullen se pienenee.
Osingon määrä ei suoraan riipu viime tilikauden voitosta. Osinkoa voidaan jakaa enemmän kuin voittoa tuli. Osinkoa voidaan jakaa, vaikka yhtiö olisi juuri tehnyt tappiota. Tavallista kuitenkin on, että osinkona jaetaan vain osa voitosta ja loput jätetään yhtiön käyttöön.
Erityisesti pörssiyhtiöissä on yleistä, että osinko pyritään pitämään vuodesta toiseen tasaisena tai tasaisesti kasvavana, vaikka vuotuinen voitto vaihtelee. Useimmat pörssiyhtiöt määrittelevät osinkopolitiikkansa jako-osuutena (osinkosuhde), joka on tietty prosenttiosuus osakekohtaisesta tuloksesta. Osinkosuhde jäi Suomessa 1980-luvulla usein 10–25 prosenttiin ja 1990-luvulla tyypillisesti 25–30 prosenttiin, mutta 2010-luvulle tultaessa tavoiteltu jako-osuus oli useimmiten ainakin puolet tuloksesta.
Vähemmistöosinko
Vähemmistöosinkona on jaettava vähintään puolet voitosta, jos osakkeenomistajat, jotka omistavat vähintään 10 % osakkeista, näin vaativat ja tietyt ehdot täyttyvät. Vähemmistöosinko ei voi ylittää 8 prosenttia omasta pääomasta. Lisäksi on noudatettava yhtiöjärjestyksen määräyksiä.
Osingon jakaminen
Osingonjaosta päättää osakeyhtiön yhtiökokous hallituksen esityksestä. Yhtiökokous voi päättää jakaa osinkoa vähemmän tai enemmän kuin hallitus on esittänyt, mutta osingon korottaminen hallituksen esittämästä on mahdollista vain rajoitetusti.
Osingon jakaminen perustuu viimeksi vahvistettuun tilinpäätökseen. Tavallista on, että osinkoa jaetaan kerran vuodessa tilinpäätöksen valmistumisen jälkeen. Tämä ei ole kuitenkaan välttämätöntä, vaan osinkoa voidaan jakaa muulloinkin ja haluttaessa myös useamman kerran vuodessa.
Osingonjakohetken mukaan jaoteltuna osinko voi olla:
Osinkoon on tavallisesti oikeutettu se, joka omistaa osakkeet osingosta päättävän yhtiökokouspäivän päätteeksi. Koska pörssistä ostettujen osakkeiden omistuksen kirjaaminen arvo-osuustilille tehdään vasta kolmantena pankkipäivänä kaupoista, tuleva osinko "irtoaa" pörssiosakkeesta jo ennen yhtiökokousta. Osingon irtoamispäiväksi nimitetään päivää, jolloin pörssistä ostettu osake ei enää oikeuta osinkoon tässä osingonjaossa.
Kotimaisten osinkojen verotus
Jos osingon saajana on yksityishenkilö, on vuoden 2014 alusta alkaen pörssiyhtiön (eli julkisesti noteeratun yhtiön) jakamasta osingosta 85 % veronalaista pääomatuloa ja 15 % verovapaata tuloa.
Listaamattoman (eli muun kuin julkisesti noteeratun) yhtiön jakamasta osingosta 25 % on veronalaista pääomatuloa ja 75 % verovapaata tuloa. Tätä sovelletaan silloin, kun osingon määrä vastaa enintään osakkeiden matemaattiselle arvolle laskettua 8 %:n vuotuista tuottoa. Jos osingonsaajan verovuonna saamien tällaisten osinkojen yhteismäärä ylittää 150 000 euroa, ylimenevästä osasta on veronalaista pääomatuloa 85 % ja verovapaata tuloa 15 %.
Osakeyhtiöiden väliset osingot ovat pääsääntöisesti verovapaita. Listaamattoman yhtiön julkisesti noteeratulta yhtiöltä saama osinko verotetaan kuitenkin 100-prosenttisesti veronalaisena tulona, jos omistusosuus yhtiöstä on alle kymmenen prosenttia. Saajalleen veroton osinko-osuus on lain mukaan ei-julkista (toisin kuin esim. ansiotulo ja pääomatulo, joiden tulotieto on julkista).
Ulkomailta saatujen osinkojen verotus Suomessa
Suomessa asuvan yksityishenkilön EU- ja verosopimusvaltioista saatuja osinkoja verotetaan pitkälti samoilla periaatteilla kuin Suomesta saatujakin. Tämä edellyttää kuitenkin asiaa koskevassa direktiivissä mainittujen ehtojen täyttämistä. Jos yhtiö ei täytä vaatimuksia, osinkoja verotetaan ansiotuloina. Julkisesti noteerattujen yhtiöiden osalta osinkovero lasketaan kuitenkin koko osinkosummasta toisin kuin kotimaisissa osingoissa, jolloin osingon veroprosentti on 30 tai 32. Ulkomailta saadusta pörssiosingosta peritään pääsääntöisesti lähdevero jo osinkoa maksavan yhtiön kotivaltiossa, jolloin 30 tai 32 kokonaisveroprosentti edellyttää lähdeveron anomista takaisin.
Kate Holden
Kate Holden (s. 1972 Melbourne, Australia ) on australialainen kirjailija Hän on kirjoittanut elämästään huumeriippuvaisena ja prostituoituna kaksi kirjaa, Enkelivaihde (In My Skin: A Memoir, 2005) ja The Romantic (2010).
Osinko
Osinko muuna kuin rahana
Osinko maksetaan yleensä rahana. Se voi olla myös muuta omaisuutta, esimerkiksi osakkeita. Osakkeina maksettavaa osinkoa voidaan käyttää yhtiöiden ristiinomistusten purkamiseen. Toisaalta sitä voidaan käyttää vaihtoehtoisena tapana jakaa yhtiö kahtia (diffuusio).
Kate Holden
Holden opiskeli Melbournen yliopistossa klassisia kieliä ja kirjallisuutta. Hän ajautui prostituutioon ja huumeriippuvaiseksi Melbournen St Kildassa. Hän jatkoi prostituoituna vielä riippuvuudesta irtauduttuaankin. Päästyään eroon prostituutiosta hän aloitti luovan kirjoittamisen Master of Arts -tutkinnon opinnot RMIT-yliopistossa. Valmistuttuaan hän on arvioinut ja kirjoittanut muistelmia.
Osinko
Osinko ja pääomanpalautus
Vuoden 2010 paikkeilla yleistyi Suomen pörssiyhtiöiden keskuudessa pääomanpalautus. Se on osakkeenomistajan kannalta osingon kaltainen suoritus. Yhtiön kannalta sen kirjanpidollinen käsittely kuitenkin eroaa osingoista.
Jakamatta jätetyt voittovarat
Yhtiö voi jättää jakamatta voittovaransa tai ainakin osan niistä. Jakamaton määrä jää yhtiön omaan pääomaan yhtiön käytettäväksi.
Yhtiöön jätetyn rahan toivotaan kasvattavan yhtiön arvoa ja voittoa tulevina tilikausina. Varoja voidaan käyttää investointeihin, yhtiön omiin sijoituksiin tai omien osakkeiden takaisinostoihin. Onnistuneiden investointien ja sijoitusten toivotaan heijastuvan tuleviin voittoihin. Takaisinostot taas vähentävät ulkona olevien osakkeiden lukumäärää, jolloin jäljelle jääneiden osakkeiden tunnusluvut kohenevat, minkä toivotaan nostavan osakekurssia. Varoilla voidaan myös maksaa pois yhtiön velkoja, mikä laskee yhtiön rahoituskuluja ja parantaa omavaraisuusastetta. Takaisinostoja lukuun ottamatta toimet voivat mahdollistaa entistä suuremmat osingot tulevaisuudessa.
Osinkojen kritiikkiä
Osingon jakaminen tai korottaminen silloin, kun yhtiö on irtisanonut henkilöstöä tai heikentänyt sen etuja, on herättänyt ammattiliittojen taholta ankaraa kritiikkiä. Toisaalta kuitenkin ay-liitot itse saavat osinkoja huomattavia määriä, vieläpä verottomasti.
Claude Puel
Claude Puel (s. 2. syyskuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana
Pelaajaurallaan Puel pelasi 17 vuotta AS Monacossa voittaen kaksi Ranskan mestaruutta (1982, 1988), Coupe de Francen (1991) ja pelasi myös Mestarien liigan semifinaalissa 1994.
Ura valmentajana
2002 Puel siirtyi Lillen valmentajaksi. Puel onnistui luotsaamaan pienellä budjetilla taistelevan Lillen hienosti Ranskan liigassa kakkoseksi 2005 ja kolmanneksi 2006. Puelin alaisuudessa Lille pelasi myös Mestarien liigassa.
Kesällä 2008 Puelin ja Lillen kuusivuotinen yhteistyö päättyi, kun Ranskan liigaa viimeiset vuodet hallinnut Olympique Lyonnais palkkasi Puelin uudeksi päävalmentajakseen. Debyyttikaudellaan Puel jäi historiaan valmentajana, jonka aikana Lyon menetti asemansa Ranskan jalkapallon ehdottomana valtiaana ja mestaruus karkasi kolmanneksi jääneeltä seuralta yhdeksän pisteen erolla Bordeaux’hon. Näin Puelista tuli ensimmäinen Lyon-valmentaja sitten Bernard Lacomben (1996–2000), joka ei ole voittanut seurassa liigamestaruutta. Puel valmensi lopulta Lyonia kolme kautta. Kesällä 2011 Lyon erotti Puelin, vaikka hänen sopimustaan oli jäljellä vuosi. Uutistoimisto Associated Pressin mukaan Lyon joutuu maksamaan Puelille neljän miljoonan euron erokorvauksen.
Toukokuussa 2012 Puel palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan kolmivuotisen sopimuksen Ligue 1:ssä pelaavan OGC Nicen kanssa. Nice sijoittui Puelin johdolla kaudella 2012/13 liigassa neljänneksi ja pääsi europeleihin 16 vuoden tauon jälkeen. Joukkueen taival Eurooppa-liigassa katkesi kuitenkin jo viimeiselle karsintakierrokselle, kun se hävisi Apollon Limassolille yhteismaalein 2–1. Kaudella 2013/14 Nice romahti liigapeleissä pahasti ja joutui taistelemaan sarjapaikkansa puolesta. Taistelu päättyi lopulta sijalle 17 ja liigapaikka säilyi kahden pisteen erolla FC Sochaux'oon. Heikosta menestyksestä huolimatta Puel jatkoi seuran päävalmentajana ja lokakuussa 2014 hän allekirjoitti vuoteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen seuran kanssa. Kausi päättyi Nicen osalta liigan keskikastiin sijalle 11. Kaudella 2015/16 Puel luotsasi Nicen liigassa toistamiseen neljänneksi ja ero kolmanneksi sijoittuneeseen paikallisvastustaja AS Monacoon oli vain kaksi pistettä. Menestyksekkäästä kaudesta huolimatta Puel ja seurajohto eivät päässeet sopimukseen jatkosopimuksesta ja hän jätti Nicen neljän vuoden valmennusrupeaman jälkeen.
Kesäkuun lopussa 2016 Puel allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Englannin Valioliigan Southamptonin kanssa. Debyyttikaudellaan Puel luotsasi Southamptonin Englannin liigacupin loppuotteluun vasta toista kertaa seuran historiassa. Loppuottelussa Southampton taisteli hienosti Manchester Unitedia vastaan, mutta taipui Zlatan Ibrahimovićin loppuhetken puskumaalilla 3–2. Southamptonilta hylättiin ottelussa yksi maali väärän paitsiotuomion takia ja ottelun jälkeen pettynyt Puel vaati videoteknologian käyttöönottoa kaikkiin otteluihin. Valioliigassa Southamptonin peli ei kulkenut aivan odotuksien mukaisesti ja joukkue majaili läpi kauden keskikastissa. Kauden loppupuolella Puelin joukkue oli suurissa maalintekovaikeuksissa ja viimeisissä kuudessa ottelussa se onnistui maalinteossa vain kerran. Kausi päättyi lopulta liigassa kahdeksanteen sijaan. Kesäkuun puolivälissä Southamptonin seurajohto ilmoitti purkaneensa Puelin sopimuksen.
Lokakuussa 2017 Puelista tuli Leicester Cityn päävalmentaja. Puelin johdolla Leicester kipusi pois putoamiskamppailusta, vaikka joukkueen kausi olikin turbulenttinen. Marras-joulukuun neljää perättäistä voittoa seurasi loppuvuoden neljän ottelun voitoton putki. Lopulta Leicester sijoittui Valioliigassa yhdeksänneksi ja säilytti sarjapaikkansa. Kaudella 2018/19 vuoristorata jatkui ja Leicester pelasi varsin epätasaisesti. Vuodenvaihteen jälkeen Leicester vajosi kuuden ottelun tappiottomaan putkeen ja putosi myös FA Cupista jo 3. kierroksella Newport Countylle. Puelin viimeiseksi otteluksi Leicesterin peräsimessä jäi 1-4 kotitappio Crystal Palacelle 23. helmikuuta 2018. Ottelun jälkeen seurajohto vapautti ranskalaisen tehtävästään.
Lokakuun alussa 2019 Puelista tuli kolmivuotisella sopimuksella AS Saint-Étiennen päävalmentaja. Puel johdatti ASSE:n Ranskan cupin loppuotteluun kaudella 2019/20. Finaalipaikka oli seuran ensimmäinen sitten vuoden 1982. Finaalissa Puelin luotsaama ASSE hävisi kuitenkin PSG:lle 1–0. Kaudella 2020/21 ASSE sijoittui liigan keskikastiin ollen 11:s. Kausi 2021/22 alkoi alavireisesti ja joukkue voitti vain kaksi ottelua kauden 17 ensimmäisestä ottelustaan. Seura erotti Puelin joulukuun alussa 2021.
Portugalin Grand Prix 1996
Portugalin Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 596. osakilpailu, joka ajettiin 22. syyskuuta 1996 Autódromo do Estorilin radalla. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Jacques Villeneuve, jolle voitto oli kauden neljäs. Williamsin menestystä täydensi Damon Hill, sijoittumalla toiseksi. Kaksi edellistä kilpailua voittanut Michael Schumacher jäi nyt kolmanneksi.
Pelastakaa Lapset
Pelastakaa Lapset ry on vuonna 1922 perustettu, poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton kansalaisjärjestö, joka tukee erityisesti vaikeissa oloissa eläviä lapsia ja pyrkii edistämään lapsen oikeuksien toteutumista Suomessa ja maailmalla. Pelastakaa Lapset on osa Save the Children -järjestöä, joka toimii lasten hyväksi noin 120 maassa. Visiona on maailma, jossa toteutuu jokaisen lapsen oikeus elämään, suojeluun, kehittymiseen ja osallistumiseen. Tehtävänä on parantaa sitä tapaa, jolla lapsia kohdellaan sekä saada aikaan välittömiä ja pysyviä parannuksia lasten elämään.
Pelastakaa Lapset ry on SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry:n jäsenjärjestö.
Historia
Vuonna 1922 Suomen tasavallan presidentin puoliso Ester Ståhlberg perusti Suomeen lapsijärjestön nimeltään Koteja Kodittomille Lapsille, jonka tavoitteena oli etsiä sotien ja vallankumouksen jaloissa orpoutuneille tuhansille lapsille hyviä sijoituskoteja. Vuonna 1945 nimi muuttui Pelastakaa Lapset ry:ksi.
Vuonna 1997 Pelastakaa Lapset liittyi kansainvälisen Save the Children -liikkeen täysjäseneksi. Save the Children, Kansainvälinen Pelastakaa Lapset -liike on perustettu Lontoossa vuonna 1919 alkujaan ensimmäisen maailmansodan lapsiuhrien auttamiseksi.
Toiminta
Järjestön toimintamuotoja ovat muun muassa:
Lastensuojelutyö
Pelastakaa Lapset auttaa kaikkein vaikeimmissa oloissa eläviä lapsia ja lapsiperheitä jaksamaan kotimaan arjessa. Järjestö tarjoaa kodinomaisia lastenkoteja pitkäaikaista sijaishuoltoa vailla oleville lapsille sekä tukiperhetoimintaa silloin, kun vanhempien omat voimavarat ovat heikentyneet. Pelastakaa Lapset tekee myös työtä, jonka avulla tuetaan kodin ulkopuolelle sijoitetun lapsen elämäntarinan eheytymistä pysyvästi.
Kansainväliset ohjelmat
Järjestön kansainväliset ohjelmat edistävät lapsen oikeuksien toteutumista Suomen lähialueilla ja kehitysmaissa, myös erilaisissa kriiseissä ja konflikteissa. Järjestön toiminta perustuu YK:n Lapsen oikeuksien sopimuksen noudattamiseen ja sen päämäärien edistämiseen. Toiminta keskittyy humanitaariseen apuun, lasten koulunkäynnin, hyvän lapsilähtöisen hallinnon, lasten suojelun, lapsiystävällisen sosiaaliturvan sekä veden saatavuuden, sanitaation ja hygienian edistämiseen ohjelmamaissa.
Verkkonuorisotoiminta
Pelastakaa Lapset järjestää viikoittaista verkkotoimintaa nuorille. Tavoitteena on tukea erityisesti erityisen haavoittuvassa asemassa olevia lapsia ja nuoria, auttaa lapsia saamaan kavereita sekä osallistumaan verkossa sekä tarjota mahdollisuus jutella ammattilaisen kanssa. Pelastakaa Lapset ylläpitää Netari-verkkonuorisotaloa yhdessä kuntien kanssa.
Kotsifáli
Kotsifáli on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä punainen viinirypälelajike.
Kotsifália kasvatetaan pääosin Kreetalla ja Ródoksella. Rypäleiden sokeripitoisuus on suuri, ja ne tuottavat viiniä, jossa on korkea alkoholipitoisuus. Ainoastaan muutamat tilat Kreetalla tuottavat Kotsifálista lajikeviinejä. Muutoin lajiketta sekoitetaan usein Mandilarián tai Syrahin kanssa.
Ilkka Sammelvuo
thumb|250px|Ilkka Sammelvuo (2009) Ilkka Sammelvuo (s. 21. tammikuuta 1979 Pudasjärvi) on suomalainen kilpauransa lopettanut lentopalloilija.
Ura
Lentopallon Ilkka Sammelvuo aloitti Pudasjärven Urheilijoissa veljensä jalanjälkiä seuraten. Juniorivuosien jälkeen hän päätyi 16-vuotiaana pelaamaan 2-sarjaa Vammalan Lentopalloon. Vammalassa Sammelvuo pelasi lopulta kolme kautta, ja VaLePa nousi viimeisellä Sammelvuon kaudella SM-liigaan.
Vammalasta Sammelvuo siirtyi SM-liigaseura KuPS-Volleyhin, joka oli hallinnut Suomen lentopallokenttiä läpi 1990-luvun: se oli voittanut kuusi mestaruutta peräkkäin vuosina 1991-1996 vuosina ja vielä yhden vuonna 1998 yhden hopeavuoden jälkeen. Sammelvuon ensimmäisellä kaudella KuPS-volleyssa seura saavutti hopeaa ja toisella tuli jälleen mestaruus. Tämän jälkeen Sammelvuo siirtyi pelaamaan Helsinkiin Rocksiin ja yhden vuoden siellä pelattuaan hän jatkoi Ranskan kovatasoiseen liigaan, Ajaccion joukkueeseen.
Yhden Ranskassa pelatun vuoden jälkeen Sammelvuo palasi Suomeen ja Pielaveden Sampoon. Sammossa hän oli Olli Kunnarin kanssa avainpelaajia, kun joukkue voitti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 2004 ja 2005. Tämän jälkeen Sammelvuo lähti jälleen Ranskaan pelaamaan, tällä kertaa Ranskan Pro B-liigaan.
Kahden Ranskan-vuoden jälkeen Sammelvuo palasi kaudelle 2007-2008 Pielaveden Sammon riveihin. Kauden aikana hän voitti Sammossa Suomen cupin sekä eteni Challenge cupissa kahdeksan parhaan joukkoon. Kotoisessa SM-liigassa tuloksena oli hopeaa.
Vuonna 2012 Sammelvuo ilmoitti lopettavansa, koska Mestaruusliigan ottelutahti kävi liian rankaksi puoliammattilaiselle.
Vermeer
Vermeer voi tarkoittaa seuraavia:
Englanninlakritsi
pienoiskuva|Englanninlakritsia lasimaljassa. Englanninlakritsi, lakritsikonvehti tai Englannin lakritsi on lakritsimakeinen, joka koostuu lajitelmasta geometrisiin muotoihin sekä tiettyihin väreihin (musta, valkoinen ja pastellivärit) perustuvia makeisia. Niiden makuaineina on lakritsin ja sokerin lisäksi kookosta, anista, kaakaota ja hedelmäaromeja, joskus myös salmiakkia.
Tarinan mukaan sekoitus syntyi vahingossa vuonna 1899, kun englantilaisen George Bassettin makeistehtaan myyntimies Charlie Thomson kaatoi vahingossa lakritsinäytetarjottimensa leicesteriläisen apteekkarin myyntitiskille. Apteekkari oli ollut haluton ostamaan mitään yksittäistä makeislajia, mutta kiinnostui kirjavasta lajitelmasta, joka sai nimen Bassett’s Allsorts eli ”Bassettin kaikenlaiset”.
Suomessa englanninlakritsia ryhtyi tiettävästi ensimmäisenä valmistamaan turkulainen Hellas vuonna 1955. Bassettin rinnalla muita englanninlakritsin nykyisiä tuotemerkkejä ja valmistajia ovat Malaco, Tavener’s , Rexim ja Rainbow.
Britannian lisäksi englanninlakritsi on muiden lakritsimakeisten tavoin suosittua erityisesti Alankomaissa sekä Pohjoismaissa, joissa se on vuodesta toiseen muun muassa verovapaan myynnin eniten myytyjä makeistuotteita.
Uusklassinen musiikki
Uusklassinen musiikki eli neoklassinen musiikki on 1900-luvun alussa syntynyt länsimaisen taidemusiikin tyylisuunta, jonka perustajana pidetään Igor Stravinskia. Uusklassisessa musiikissa pyrittiin eroon 1800-luvun saksalaisesta romantiikasta, erityisesti Wagnerin vaikutuksesta, ja haettiin vaikutteita klassismin ja erityisesti barokin musiikista. Stravinski kuvasi suhdettaan wagnerilaiseen romantiikkaan toteamalla: ”Emme pääse mihinkään siitä, että wagnerilainen draama on pelkkää pöyhkeilyä.” Uusklassiselle musiikille tyypillistä on pyrkimys objektiivisuuteen ja asiallisuuteen. Musiikki on usein tanssinomaista, ja siinä on barokkimusiikin innoittama selkeä rytmiikka.
Tunnetuimpia uusklassisia säveltäjiä ovat Igor Stravinski, Paul Hindemith, ranskalainen Les Six-ryhmä ja Benjamin Britten. Suomalaisista säveltäjistä Einar Englund, Yrjö Kilpinen, Einojuhani Rautavaara ja Uuno Klami ovat säveltäneet myös uusklassista musiikkia, Ensio Kosta uusklassisistista viihdemusiikkia.
Apolo Ohno
thumb|Anton Ohno tuulettaa olympiakultaa Torinossa 2006. Apolo Anton Ohno (s. 22. toukokuuta 1982, Federal Way, Washington) on yhdysvaltalainen kaukalopikaluistelija. Hän on kahdeksankertainen talviolympialaisten mitalisti.
Lagórthi
Lagórthi on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Lagórthia kasvatetaan erityisesti Kalávrytan seudulla Peloponnesoksen niemimaalla. Muutoin lajike on suhteellisen vähän tunnettu.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2010
thumb|250px|Estadi Olímpic Lluís Companys. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2010 järjestettiin Espanjan Barcelonassa 27. heinäkuuta – 1. elokuuta 2010. Ne olivat 20. yleisurheilun ulkoratojen EM-kisat. Kisat järjestettiin vuoden 1992 kesäolympialaisten päänäyttämöllä Estadi Olímpic Lluís Companys -stadionilla.
Tulokset
Taulukoissa käytetyt lyhenteet (kts. tarkempi lista lyhenteistä artikkelista yleisurheilu):
Mitalitaulukko ja pistetilasto
Kisojen isäntämaa
Mitalitaulukko
Pistetilasto