cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen Olympiakomitea
Suomen olympiakomitealla on 86 jäsenjärjestöä, 24 kumppanuusjäsentä ja neljä henkilöjäsentä. Olympiakomitean hallituksen puheenjohtaja on Jan Vapaavuori ja toimitusjohtaja Taina Susiluoto.
Magneettivuo
Maxwellin II laki
Esitettynä differentiaalimuodossa laki siis lausuu, että magneettisia monopoleja ei ole ja integraalimuodossa, että kenttäviivoilla ei ole alkua eikä loppua vaan ne ovat umpinaisia silmukoita.
Suomen Olympiakomitea
Olympiakomitean ja urheilujärjestö Valon toiminnot yhdistyivät 1.1.2017 alkaen. Olympiakomitealla on kaksi tavoitetta: yhdessä urheiluyhteisön ja eri verkostojen kanssa olympiakomitea tekee työtä sen eteen, että suomalaiset liikkuvat enemmän ja huippu-urheilu menestyy.
Johto
Hallitus 21.11.2020 lähtien.
Olympiakomitean toimitusjohtaja on Taina Susiluoto.
Jäsenet
Olympiakomitealla on 90 varsinaista jäsentä.
Eila Pellinen
Ura
Eila Pellinen syntyi viisilapsisen sulkavalaisperheen esikoiseksi, ja hänen laulunlahjansa huomattiin jo varhain. Muutettuaan Helsinkiin 1956 Pellinen meni töihin kirjapainoon ja aloitti lauluopinnot päivätyönsä ohessa. Musiikki Fazerin tuotantopäällikkö Toivo Kärki keksi hänet vuonna 1957 koelaulutilaisuudesta ja antoi hänelle levytysmahdollisuuden samana vuonna. Kärjen näkökulmasta Eila Pellisen tulo musiikkimaailmaan tapahtui juuri oikealla hetkellä, sillä hän oli kaivannut talliinsa nuorta, persoonallista ja varsinkin huippulahjakasta naislaulajaa. Iskelmä eli tuolloin murrosvaihettaan, kun tango oli syrjäytymässä foxtrotien tieltä, ja levytilastojen kärjessä olivat kilpailevan levy-yhtiön Scandian naislaulajat Annikki Tähti, Brita Koivunen ja Laila Kinnunen. Pellisen ensimmäinen levytys oli singlelevy ”Pakoon, pakoon” / ”Valtameressä on saari”, joka ilmestyi lokakuussa 1957.
Vuosina 1958–1962 Pellinen levytti 20 Kärjen originaalisävellystä, joista tunnetuimpia ovat "Onni jonka annoin pois", "Nyt maksaa saan sen" ja "Nyt sataa". Kaikkiaan hän levytti 20 Kärjen originaalia vuosina 1958-1962, suurin osa jazzillisia foxtroteja. Kaikki olivat Reino Helismaan sanoittamia paitsi vuoden 1962 tango "Laulu rakkaudesta", jossa oli Helena Eevan teksti. Pellisen asemaa Kärjen sävelmien luotettavana tulkkina osoitti se, että Kärki antoi hänen levytettäväkseen foksin "Things happen that way", jolla Kärki oli osallistunut voitokkaasti kansainväliseen sävellyskilpailuun vuonna 1939. Reino Helismaan sanoin kappale päätyi vuonna 1958 levylle nimellä "Näin kai määrätty on". Pellisen ominta alaa olivat lisäksi käännöskappaleet, kuten "Kaksi kitaraa", "Kultaiset korvarenkaat", "Vihreät niityt", "Surullinen sunnuntai" ja "Särkyneen toiveen katu".
Pellinen liittyi Ossi Runteen yhtyeeseen 1950-luvun lopulla. Hän esiintyi myös elokuvissa sekä lauluäänenä lukuisille näyttelijöille.
Pellisellä oli oma orkesteri 1960-luvulla. Uudet tuulet musiikkirintamalla sekä perhesyyt vähensivät kuitenkin levytyksiä sekä myös esiintymisiä. 1970-luvulle tultaessa hän esiintyi enää oikeastaan pääkaupunkiseudulla. Viimeisen levynsä hän julkaisi vuonna 1975.
Yksityiselämä
Eila Pellinen avioitui vuonna 1964 rikospoliisi ja harrastajamuusikko Ari Reiman kanssa, ja heille syntyi poika. Pellinen kuoli syöpään vain 38-vuotiaana.
Terhit
Terhit (Asperugo) on lemmikkikasvien (Boraginaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin vain yksi laji: terhi (Asperugo procumbens). Aikojen kuluessa sukuun on kuvattu kuuluvaksi muutamia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu samaksi lajiksi kuin terhi tai todettu muihin sukuihin, lähinnä rastien (Anchusa) sukuun, kuuluviksi.
Terhit ovat yksivuotisia ja karheakarvaisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat särmikkäitä ja kasvutapa vaihtelee maanmyötäisestä kohenevaan. Lehdet ovat ruodittomia tai lyhytruotisia ja muodoltaan suikeita. Lehtiasento on kierteinen, joskin ylimmät lehdet näyttävät olevan vastakkaisesti. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa yksittäin tai pareittain lyhyiden kukkaperien päissä. Kukkien verhiöt ovat viisiliuskaisia ja kasvavat hedelmävaiheessa yhteen hedelmien kanssa. Teriöt ovat pieniä ja suppilomaisia sekä aluksi väriltään punaisia, mutta myöhemmiten sinivioletteja. Heteet ovat keskenään yhtä pitkiä, ja emit yksiluottisia. Hedelmänä on lohkohedelmä.
Suvun tieteellinen nimi (Asperugo) tulee latinan sanasta asper (suom. karhea) ja viittaa terhien karheakarvaisiin varsiin.
Dave Edler
pienoiskuva|Dave Edler vuonna 1981.David Delmar ”Dave” Edler (s. 5. elokuuta 1956 Sioux City, Iowa) on yhdysvaltalainen pappi ja republikaanipuolueen poliitikko sekä entinen baseballpelaaja. Hän oli enimmäkseen kolmantena pesämiehenä Seattle Mariners -seurassa vuosina 1980–1983. Seura varasi hänet vuonna 1978. Lisäksi Edler pelasi yliopistotasolla Washington State Cougarsissa. Peliuransa aikana hän kärsi alkoholi- ja huumeongelmista.
Ongelmista toipumista edesauttoi Edlerin kokema uskonnollinen herätys. Hän on toiminut valmennustehtävissä sekä toimintansa nuoriin kohdistavassa kristillisessä Young Life -järjestössä ja on nykyisin pastorina Yakima Foursquare Churchissa. Tammikuussa 2006 hänestä tuli washingtonilaisen Yakiman kaupungin pormestari kahden valtuustossa vietetyn vuoden jälkeen.
Musta Joutsen
Musta Joutsen on hyvinkääläinen pop- ja rockyhtye, joka on perustettu alkuvuodesta 2006.
Historia
Musta Joutsen syntyi 2006, kun jo vuosia yhdessä eri yhtyemuodostelmissa soittaneet Toni Loimuneva (kitara), Markus Nieminen (kosketinsoittimet) ja Teemu Skyttä (basso) päättivät kokeilla, löytyisikö internetistä uutta verta yhtyeeseen. Netti-ilmoitukseen vastasivat kitaristi Ertsi Eerola ja laulaja Katriina Wiiala. Wiialan musiikkimenneisyyteen kuuluvat muun muassa yhtyeet Aurora K ja Stratovarius. Eerola puolestaan vaikutti muun muassa jo 1980-luvun lopulla toimineessa Mental Penalty -yhtyeessä. Rumpaliksi pestattiin Manu Oikarinen.
Keikkamyyjä Jouko Karppanen kuuli yhtyeen demoja ja järjesti yhtyeelle näyttökeikan Yön aloitusyhtyeenä. Poko Rekordsin Epe Helenius vakuuttui yhtyeen musiikista ja otti heidät talliinsa. Yhtyeen keikkoja alkoi myydä Jouko Karppanen. Kevään ja kesän 2007 Musta Joutsen työsti esikoisalbumiaan Tampereella Headline-studiolla äänittäjä-tuottaja Jani Viitasen johdolla. Kesäkuussa 2007 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen single ”Jossakin on vikaa” ja saman vuoden syyskuussa toinen single ”Nyt kun minua jätetään”, josta tehtiin myös musiikkivideo.
Levyn äänitysten päätyttyä rumpali Manu Oikarinen ilmoitti lähtevänsä yhtyeestä. Musta Joutsen teki esiintymisiä satunnaisten rumpalien kanssa kunnes uudeksi rumpaliksi valittiin aiemmin Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeessä perkussioita ja taustalauluja hoitanut Teemu Eskelinen.
Mustan Joutsenen samanniminen ensilevy julkaistiin 23.1.2008,. Yhtye esiintyi 2008 julkaistulla Popeda-tribuuttilevyllä Da Da kappaleella "Punaista ja makeaa".
Lokakuussa 2008 yhtye aloitti toisen levynsä äänitykset Petrax-studiossa Hollolassa tuottaja Tomi Pietilän kanssa. Nimen Pakosuunnitelma saanut levy julkaistiin maaliskuussa 2009. Levyn ensimmäinen single "Kiitos viimeisestä" julkaistiin 25.2.2009.
Turenki Records julkaisi yhtyeen kolmannen albumin "Vieraat lähtee" digitaalisessa muodossa 24.12.2012. Tämän jälkeen bändi on viettänyt hiljaiseloa Toni Loimunevan keskittyessä soolouraansa. Loimunevan ensimmäinen sooloalbumi "Peiliinkatsojat" ilmestyi tammikuussa 2015.
Kaarina Goldberg
thumb|Kaarina Goldberg Kaarina Goldberg (s. 28. tammikuuta 1956) on Itävallassa asuva suomalainen kirjailija ja sarjakuvapiirtäjä. Hänen piirtämäänsä Senni ja Safira -sarjakuvaa on julkaistu Eläkeläinen-lehdessä.
ESR
Lyhennettä ESR käytetään usein viittaamaan:
Kalatš
Kalatš (калач) tarkoittaa seuraavia asioita:
Televisiotuottaja
Tuottajalta vaaditaan organisointikykyä ja kykyä johtaa journalistista työtä. Hänen pitää tuntea muun muassa tuotantoyhtiön ja tilaajayhtiön strategiat, hallinto-organisaatiot ja talouskysymyksiä. Tuottajan tulee tuntea muun muassa tekninen kalusto ja sen mahdollisuudet pääpiirteissään sekä henkilökunnan tehtävät, toimenkuvat, työehtosopimukset ja työlainsäädäntö.
Tuottaja voi olla myös ohjelman käsikirjoittaja, toimittaja, näyttelijä, ohjaaja ja mahdollisesti myös kuvaaja tai leikkaaja.
Gomelavia
Gomelavia  oli valtio-omisteinen valkovenäläinen lentoyhtiö, joka oli perustettu vuonna 1996. Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2011, jolloin se operoi Homelin lentoasemalta Kaliningradiin, Minskiin ja Moskovaan kolmella Antonov An-24 -koneella.
Kohteet
Alasajon aikoihin yhtiö lensi kolmeen kohteeseen Homelista.
Laivasto
Helmikuussa 2011 yhtiön laivasto käsitti kolme Antonov An-24 -matkustajakonetta.
Final Fight: Streetwise
Final Fight: Streetwise on vuoden 2006 helmikuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin ja Secret Levelin kehittämä peli julkaistiin PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli sijoittuu vuosia eteenpäin alkuperäisen Final Fight pelien tapahtumista ja se esitteli samalla uuden päähahmon Kyle Traversin, joka etsii Metro Cityssä kadonnutta veljeään.
Pelattavuus
Streetwise on kolmiulotteinen tappelupeli, joka jatkaa pelisarjalle tyypillistä katutappelua. Pelissä on kaksi eri pelimoodia, tarina- ja arcademoodi. Tarinamoodissa pelaajalla ohjaa Kyle Traversia, joka etsii kadonnutta veljeään. Moodi sisältää kymmenen pienpeliä, johon kuuluu muun muassa kädenvääntöä, tarkkuusammuntaa ja auton hajottamista. Pelaaja ansaitsee rahaa eri tappelujen myötä ja sivutehtäviä suorittamalla. Hahmon tappeluliikkeitä voi myös päivittää harjoittelemalla eri kuntosaleilla.
Arcademoodissa voi pelata joko yksin- tai kaksinpelinä. Käytössä ovat Kylen lisäksi edellisissä Final Fight peleissä esiintyneet Cody, Guy ja Haggar. Moodissa ei voi päivittää hahmon taistelutekniikoita tai muita taitoja. Peli päättyy, kun pelaaja on menettänyt kaiken energiansa.
Semjon Kotko
Semjon Kotko (, op. 81) on Sergei Prokofjevin vuonna 1939 säveltämä ooppera. Siihen kirjoittivat libreton Prokofjev ja Valentin Katajev Katajevin romaanin pohjalta. Teos kantaesitettiin Moskovassa Stanislavskin oopperateatterissa 23. kesäkuuta 1940 Mihail Žukovin johdolla. Viisinäytöksisen oopperan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1918 Ukrainaan.
Prokofjev teki oopperan pohjalta myös kahdeksanosaisen orkesterisarjan. Se sävellettiin vuonna 1941 ja esitettiin ensimmäistä kertaa Moskovassa 27. joulukuuta 1943.
Semjon Kotko oli jo unohdettu teos, kun sen esitys kuultiin Moskovan radiossa 20. tammikuuta 1959 jälleen Žukovin johtamana. Teoksesta tehtiin levytys vuonna 1960. Lisäksi Philipsillä on siitä levytys, jolla Valeri Gergijev johtaa Kirovin orkesteria ja Semjon Kotkon roolin tulkitsee Viktor Lutsjuk.
Behm
Behm on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Haamu (muusikko)
Haamu on myös hip hop -yhtyeissä Tre-Funk III ja Kolmiyo.
Ura
Haamun esikoisalbumi Joensuun MC julkaistiin omakustanteena vuonna 2006 ja seuraava albumi Melkein mies myös omakustanteena vuonna 2009. Haamu ja rap-yhtye Vieläki Lepposaa julkaisivat Pidemmälle viety -nimisen yhteisalbumin 4. huhtikuuta 2012 Joku Roti Recordsin kautta. Albumin kappaleesta "Selviytymisoppia" julkaistiin musiikkivideo toukokuussa 2011.
Haamun kolmas sooloalbumi Aikaa kalliimpi julkaistiin lokakuussa 2012 Jodarokin Meiän Musiikki -levymerkin kautta. Haamu ja tuottaja ILE julkaisivat vuonna 2014 Concorde EP:n So Hoops -levymerkin kautta. Meiän Musiikki julkaisi Haamun neljännen sooloalbuminsa Puhallus keväällä 2015.
Vuonna 2015 Roihis Musica julkaisi Haamun, Matti Tamosen ja tuottaja MNSTRMKK:n muodostaman Kolmiyon debyyttijulkaisu EP:n.
Vuonna 2016 Monsp Records julkaisi Haamun, Hannibalin ja 6mäen muodostaman Tre-Funk III -yhtyeen debyyttialbumin Planeetta Funk. Monspin kautta Haamu julkaisi myös seuraavat sooloalbuminsa Aika rakastaa lapsiaan (2017) ja 30 (2020).
Henkilökohtainen elämä
Kurvinen syntyi Moskovassa. Hän muutti Suomeen 3-vuotiaana ukrainalaisen äitinsä kanssa Neuvostoliiton hajottua. Kurvinen asui lapsuudessaan Joensuussa, josta hän muutti täysi-ikäistyttyään Turkuun ja myöhemmin muun muassa Tampereelle.
Kurvinen on valmistunut filosofian kandidaatiksi venäjän kielestä Turun yliopistosta vuonna 2012, minkä jälkeen hän on opiskellut musiikintuotantoa Tampereen ammattikorkeakoulussa.
Punaryhäkäs
Punaryhäkäs (Cystodermella cinnabarina) on havu- ja lehtimetsissä kasvava sieni. Sen itiöemä on pieni helttasieni, jossa on helposti erottuva punertava lakki. Ennen vuotta 2002 se kuului Cystoderma-sukuun Cystoderma cinnabarinum-nimisenä. Nimeä käytetään vieläkin joissain yhteyksissä. Toinen usein käytetty nimi on Cystoderma terreyi.
Taksonomia
Laji kuvattiin ensi kerran saksalaisen kasvitieteilijä Johannes Baptista von Albertinin ja yhdysvaltalaisen Lewis David von Schweinitzin teoksessa ''Agaricus granulosus var. cinnabarinus''. Laji on tunnettu myös nimillä Agaricus terreyi (Berk. ja Broome, 1870), Armillaria cinnabarina (Kauffman, 1922), Lepiota cinnabarina (Karsten, 1914) sekä Cystoderma terreyi (Harmaja, 1978).
Kuvaus
Lakki on puoliympyrän, joka muuttuu kuperaksi, muotoinen ja sen halkaisija on enintään 8 cm. Lakin pinta on sinooperin, tiilenpunaisen tai ruosteen värinen. Pinnalla on myös hienoja rakeita. Malto on valkoista, miedon makuista ja melkein hajutonta. Heltat ovat kermanvalkoisia ja niitä on tiheästi. Jalka voi olla jopa 6 cm pitkä ja halkaisijaltaan 1,5 cm ja rakenteeltaan sipulimainen ja ontto.
Syötävyys
Punaryhäkäs on kuvattu syömäkelvottomana, mutta harmittomana. Sitä kuitenkin syödään joillakin alueilla, kuten Hongkongissa.
Zeitgeist (elokuva)
Zeitgeist on Peter Josephin vuonna 2007 julkaisema dokumentaarinen omakustanne-elokuva. Se kertoo elokuvantekijöiden näkökulman kristinuskon synnystä, WTC:n terrori-iskujen tapahtumista, kuinka yhdysvaltalaiset pankit vaikuttavat maailmaan 1900- ja 2000-luvuilla sekä kuinka nämä tekijät ovat vaikuttaneet maailmassa. Newyorkilainen Peter Joseph julkaisi elokuvan Google Video -palvelussa kesäkuussa 2007. Elokuva on ajalta ennen Zeitgeist-liikkeen perustamista ja Zeitgeist-liike perustettiin vasta Zeitgeist: Addendum elokuvan pohjalta.
Juoni
Dokumentti jakautuu kolmeen osaan. Ensimmäisessä osassa ”The Greatest Story Ever Told” (suom. Suurin kaikista tarinoista) kristinuskon syntyä selitetään tähtitieteellisten ilmiöiden astrologisina tulkintoina. 25. joulukuuta, eli Jeesuksen syntymäpäivä sijoittuu talvipäivänseisauksen aikavälille, jolloin päivä on lyhimmillään. Tämän jälkeen päivät pidentyvät, eli aurinko näkyy pidempään, ja tämä viittaa ”valon jumalan” tai ”aurinkojumalan” syntymiseen. Kyseisenä ajankohtana myös kolme tähteä Orionin vyössä ovat linjassa Siriuksen (taivaan kirkkain tähti) kanssa. Tämä linja osoittaa auringon nousemiskohdan horisontissa. Kyseiset kolme tähteä tunnetaan vieläkin samalla nimellä, kuin muinaisina aikoina eli ”kolme kuningasta”, jotka Raamatussa myös mainitaan yleensä itämaan tietäjinä. 25. joulukuuta aurinko nousee Neitsyen tähtikuvion läheisyydestä, joka elokuvan mukaan viittaa Jeesuksen neitsytsyntymään. Joulukuun 22. päivän tienoilla aurinko ikään kuin pysähtyy kolmeksi päiväksi Etelän risti -tähtikuvion läheisyyteen, ja kolmantena päivänä nousee asteen verran pohjoiseen eli ylemmäs. Jeesuksen 12:n opetuslapsen kerrotaan kuvastavan vuoden kahtatoista kuukautta.
Dokumentin toinen osa ”All the World's a Stage” (suom. Koko maailma näyttämönä) kertoo syyskuun 11. päivän iskuista ja väittää, että iskujen joko annettiin tapahtua tai ne olivat Yhdysvaltojen hallituksen johtama salainen operaatio, jonka avulla muun muassa luotiin paniikkia kansan keskuuteen, oikeutettiin terrorisminvastainen sota ja saavutettiin taloudellista hyötyä. Todistusaineistona väitteille on muun muassa lainattu materiaalia useista 9/11-salaliittoteorioihin erikoistuneista dokumenttielokuvista.
Dokumentin kolmannessa osassa ”Don't Mind the Men Behind the Curtain” (suom. Älä välitä verhon takana olevista miehistä) väitetään, että Yhdysvaltojen osallistumisen syynä kolmeen sotaan 1900-luvulla ovat olleet puhtaasti taloudelliset intressit, niin sanotut ”kansainväliset pankkiirit”. Elokuvan mukaan useita historiallisia tapahtumia, kuten RMS Lusitanian uppoaminen, hyökkäys Pearl Harboriin ja Tonkininlahden välikohtaus, järjestettiin tarkoituksellisesti, jotta sotaan osallistumiselle saatiin tekosyy.
Elokuva väittää, että Yhdysvaltain keskuspankki Federal Reserve System (Fed) pakotti Yhdysvallat osallistumaan sotiin, mutta ei voittaakseen sodat, vaan ylläpitääkseen niitä, koska sodankäynti pakottaa Yhdysvaltain hallituksen lainaamaan rahaa pankilta ja sota näin ollen tuottaa voittoa ”kansainvälisille pankkiireille”. Elokuva päätyy väitteeseen, että tuloverotus Yhdysvalloissa on laitonta.
Elokuvan kolmannen osan aiheena on myös ”North American Union (NAU)” (suom. Pohjois-Amerikan Unioni), joka on teoreettinen taloudellinen (joskus myös poliittinen) Yhdysvaltojen, Kanadan ja Meksikon muodostama liitto. Tähän löyhästi EU:hun perustuvaan unioniin kuuluu myös euron tapainen yhteinen valuutta nimeltä amero, joka syrjäyttäisi sekä Yhdysvaltain ja Kanadan dollarin että Meksikon peson. Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa muodostuneiden unioneiden jälkeen muut maanosat seuraisivat perässä, kunnes lopulta kaikkien maanosien unionit yhdistyvät ja päädytään maailmanhallitukseen (vrt. Uusi maailmanjärjestys (salaliittoteoria)).
Jatko-osat
Elokuvan jatko-osa Zeitgeist: Addendum julkaistiin lokakuussa 2008. Elokuvan kolmas osa, Zeitgeist: Moving Forward julkaistiin tammikuussa 2011.
Kidō senshi Gundam – gyakushū no Char
Kidō senshi Gundam – gyakushū no Char on vuoden 1988 maaliskuussa Shōchikun teattereissa ensi-iltansa saanut Gundam-sarjaan kuuluva animaatioelokuva. Filmi kuvaa avaruusvuosisadan kahden päähenkilön, Amuro Rayn ja Char Aznablen viimeistä taistelua. Fanit käyttävät elokuvasta usein lyhennettä Gyaku Char tai elokuvan englanninkielisestä nimestä Char’s Counter Attack johdettua kirjainyhdistelmää CCA.
Zeitgeist (elokuva)
Vastaanotto
Zeitgeistin väitteiden totuudenperäisyys on kyseenalaistettu laajasti. Elokuvan esittämä sanallinen yhteneväisyys Kristuksen ja auringon välillä on olemassa ainoastaan englannin kielessä - ei arameassa, hepreassa, kreikassa tai latinassa, jotka olivat Välimeren alueen valtakielet ajanlaskun alussa. Kokonaisvaltaisuudessaan suhtautuminen Zeitgeistiin oli kriittinen. Toisaalta elokuva on myös herättänyt ajatuksia valtavirtaa vastaan.
Kidō senshi Gundam – gyakushū no Char
Elokuva oli Gundam-sarjan ensimmäinen, joka ei ollut televisiosarjan jaksoista tehty kokoelmaelokuva, ja rockyhtye TM Networkin käyttö tunnuslaulun esittäjänä nousi aikanaan puheenaiheeksi. Lisäksi Sunrisen animaatio-osaston normaalisti hyödyntämää nimimerkkiä Hajime Yatate ei elokuvassa käytetä. Ohjaajana toimi Yoshiyuki Tomino. Elokuva tuotti 620 milj. jeniä ja keräsi 1,03 miljoonaa katsojaa. Elokuvan DVD-versiota julkaistiin 300 000 kappaleen painos.
Tarina
On avaruusvuosisadan vuosi 0093. Entinen Zeonin ruhtinaskunnan ässäpilotti, Zeonin perustaja Zeon Zum Deikunin poika Char Aznable (Casval Rem Deikun) on lukuisten taisteluiden tuloksena menettänyt uskonsa ihmiskuntaan ja ryhtyy Neo Zeonin johtajana kapinaan Maan liittovaltion hallitusta vastaan, jota hän pitää mädännäisyyden alkulähteenä. Puhdistaakseen Maan saastuttamista jatkavan ihmiskunnan hän aikoo syöstä Maan jääkauteen pudottamalla asteroidi 5th Lunan Maahan.
Entisen yhden vuoden sodan sankarin ja White Basen kapteeni Bright Noan ympärille koottu liittovaltion erikoisyksikkö Londo Bell tajuaa nopeimmin Neo Zeonin suunnitelmat ja ryhtyy taisteluun Maan pelastamiseksi. Huolimatta liittovaltion sankari Amuro Rayn ja tämän liittolaisten ankarasta taistelusta, syöksyy 5th Luna Lhasassa sijaitsevaan liittovaltion armeijan päämajaan.
Neo Zeon ryhtyy Adenauer Parayasta lähtien salaisiin neuvotteluihin liittovaltion korkeiden virkamiesten kanssa ja aloittaa tulitaukoneuvottelut avaruussiirtokunta Londeniumissa. Vastoin tulitauosta rauhoittuneen Maan liittovaltion odotuksia Char kuitenkin käynnistää operaation, jonka tarkoituksena on saattaa hänen neuvotteluissa itselleen saamansa asteroidi Axis törmäyskurssille Maan kanssa. Silloin jo useaan kertaan toisensa kohdanneiden Amuron ja Charin välille aukeaa umpeutumaton juopa.
Londo Bell, joka tajuaa tulitauon olevan vain Neo Zeonin juoni, valjastaa käyttöönsä ydinohjukset ja hyökkää kapinallisten kimppuun. Amuro nousee itse kehittämäänsä mobile suit ν Gundamiin ja syöksyy kohti Axista taistellen Neo Zeonin ässiä vastaan. Londo Bellin suunnitelma räjäyttää Axis sisältä käsin ja siten muuttaa sen kurssia näyttää ensin onnistuvan, mutta yksi Axiksen osista on jo jäänyt Maan painovoimakuoppaan.
Hurjan kaksintaistelun jälkeen Charin päihittänyt Amuro päättää pysäyttää Axiksen putoamisen, vaikka se tarkoittaisi hänen oman henkensä uhraamista...
Tuotanto
Gyakushū no Char sijoittuu samaan avaruusvuosisadaksi kutsuttuun aikajatkumoon kuin Kidō senshi Gundam. Tarinan tapahtumat on asetettu vuonna 0079 tapahtunutta yhden vuoden sotaa 14 vuotta myöhäisempään aikaan, vuoteen 0093. Elokuva kuvaa toisen Neo Zeonin konfliktin tapahtumia. Elokuva päättää Gundam-sarjan päähenkilöiden Amuron ja Charin välisen kilpailun ja on myös Kidō senshi Gundam -elokuvasarjan tarinan päättävä teos.
Elokuvan hahmosuunnittelijaksi ja animaatio-ohjaajaksi pyydettiin Yoshikazu Yasuhikoa, mutta tämän kieltäydyttyä vastuu annettiin Kidō senshi Gundam ZZ:n parissa työskennelleelle Hiroyuki Kitazumelle.
Kidō senshi Z Gundam esitteli muuntautumiskykyiset mobile suitit, ja Gundam ZZ:ssa robottien koko ja voima kasvoivat entisestään, mutta Gyakushū no Char keskittyy ihmismuotoisiin mobile suiteihin. Psycoframe, joka on valmistettu sinetöimällä Psycommu-piiri metallihiukkasilla robotin runkoon, esitellään elokuvassa, ja ν Gundam on ensimmäinen pääosarobotti Gundam-sarjassa, joka käyttää funneleita.
Z Gundamin ja Gundam ZZ:n tavoin pääosarobotin suunnittelusta järjestettiin kilpailu, joiden pohjalta Masahisa Suzukin luotsaama suunnittelutiimi valmisteli useita luonnoksia, jotka lopulta Yutaka Izubuchi piirsi puhtaiksi. Izubuchi suunnitteli myös Neo Zeonin sotarobotit. Gainax vastasi taistelulaivojen suunnittelusta (Neo Zeonin aluksista Hideaki Anno, Londo Bellin Shōichi Masuo. Side 1:n Londenionin ja Sweet Waterin avaruussiirtokuntien piirtämiseen käytettiin elokuvan tekoaikaan aikaan harvinaista tietokonegrafiikkaa. Londenion-kuvaa käytettiin myös myöhemmin Kidō senshi Gundam 0080 – poketto no naka no sensōn loppukohtauksessa esiintyvän Side 6:n Libot-siirtokunnan kuvaamiseen.
Itsekin elokuvan tekoon osallistunut Anno julkaisi myös ”Gyakushū no Char tomo no kai” -nimisen fanikirjan. Masami Yūki, Yutaka Izubuchi, Haruhiko Mikimoto, Hiroyuki Kitazume, Kunihiko Ikuhara, Toshio Suzuki, Tsukasa Kotobuki, Yukihisa Fujita, Yoshitō Asari ja Hiroyuki Yamaga osallistuivat kirjan tekoon, ja sen sisältö koostui muun muassa Annon, Tominon ja Mamoru Oshiin välisistä keskusteluista. Monet kirjassa olleet Annon ja Tominon kommentit nousivat puheenaiheiksi kirjan ilmestyttyä.
Elokuva julkistettiin televisio-ohjelmassa, jossa esiintyivät Tominon lisäksi Amuron äänestä vastaava Tōru Furuya, Charin ääni Shūichi Ikeda, Maria Kawamura (Quess) ja Charin ihailijaksi tunnustautunut Yasuko Tomita. Ohjelmassa Tomino lahjoitti Tomitalle Neo Zeonin univormun ja välitti katsojille toiveensa, että erityisesti yli 35-vuotiaat miehet tulisivat katsomaan elokuvan.
Romaanit
Ohjaaja Tomino kirjoitti elokuvan pohjalta kaksi romaania.
High Streamer
High Streamer oli alun perin animaatiolehti Animagessa jatkokertomuksena julkaistu kertomus. Jatkokertomus käsittelee ennen elokuvaa tapahtuneita tapahtumia (Amuro soluttautuu Sweet Wateriin, ν Gundamin suunnittelukokous, Amuron ja Charin jälleennäkeminen, Quessin opiskelu Maassa), mutta kirjana julkaistun romaanin tapahtumat alkavat 5th Lunan taistelusta ja seuraavat elokuvan tapahtumia lähes täysin. Tominon myöhemmistä kommenteista on päätelty, että hänen alkuperäinen tarkoituksensa oli sijoittaa tarinaan myös uusia hahmoja elokuvan tarinan käsittelyn ohella. Animagen julkaistessa romaanin pokkarimuodossa nimeksi vaihdettiin elokuvan mukaisesti Kidō senshi Gundam – gyakushū no Char.
Romaanin kansikuvat piirsi scifi-piirtäjä Tadanobu Hoshino. Hoshinon näkemykset poikkesivat varsin rajusti elokuvasta ja sitä seuranneista teoksista.
Lokakuussa 2002 romaani julkaistiin Tokuma Duel bunko -sarjassa jälleen High Streamer -nimellä. Tämän version kuvitti Chimaki Kuori, mutta Hoshinon piirrokset oli myös liitetty kirjojen loppuun.
Beltorchika Children
Gyakushū no Char -elokuvan ensimmäisen luonnoksen sisäisessä tarkastuksessa esitettiin ehdotus, että animaatioelokuvan päähenkilöllä olisi vaimo ja lapsia. Varsinaista luonnosta ei julkistettu, mutta sen hengessä Kadokawa Sneaker bunko -sarjassa julkaistiin romaani nimellä Kidō senshi Gundam – gyakushū no Char: Beltorchika Children. Kirjan loppusanoissa todetaan, miten sponsorit vaativat tarinan loppuun robotteja, minkä vuoksi elokuvan loppukohtauksen yksityiskohtia muutettiin. Pääpiirteissään romaani seuraa elokuvan tapahtumia, mutta joitakin yksityiskohtia ja hahmoja on muutettu, ja kokonaisuutena tarina on lyhyempi kuin alkuluonnoksessa. Erityisesti tarina on selkeämmin jatkoa Kidō senshi Z Gundam -televisiosarjalle. Tarinassa Quess Paraya myös kuolee Hathawayn harhalaukauksesta, mikä muuttaa tarinan loppua oleellisesti. Romaani Kidō senshi Gundam – senkō no Hathaway on jatkua tälle juonipolulle.
Yutaka Izubuchi piirsi romaanin kansikuvan, mutta muokkasi ν Gundamin ulkonäköä. Tämä robotti esiintyi myöhemmin peleissä ja pienoismalleina nimellä Hi- ν Gundam ja keräsi kohtuullista suosiota. Tarinassa esiintyy myös Sasabin tilalla Charin mobile suit Nightingale, joka myös nousi suosituksi.
Romaani julkaistiin myös Kadokawan lanseeraamassa Kadokawa kasetto bunko -sarjassa kuunnelmana. Ääninäyttelijöiden roolitusta muutettiin osittain elokuvasta (koska Beltorchika esiintyy romaanissa, Quessin ääninäyttelijä vaihdettiin Beltorchikan roolista Z Gundamissa vastanneesta Maria Kawamurasta Mayumi Shōhon), ja Toshio Masuda sävelsi kuunnelmaan musiikin.
Johdannaiset
Gundam Evolven viidennessä osassa kuvataan tietokonegrafiikalla ja animaatiokalvoilla toteutettu ν Gundamin ja α Azierun taistelu, joka etenee eri tavalla kuin elokuvassa ja romaaneissa. Kyseinen animaatio on julkaistu DVD:llä yhdessä Gundam Evolven osien 1−4 kanssa nimellä Gundam Evolve +. Gundam Evolven osista tämä on ainoa, jonka tarinan Tomino itse kirjoitti. Elokuvasta ja Senkō no Hathaway -romaanista poiketen Quessin ja Hathawayn tarina saa onnellisen lopun.
Pelit
Bandai julkaisi elokuvaan perustuvan, samannimisen kolmannen persoonan 3D-toimintapelin PlayStationille. Pelin tapahtumat alkavat Amuron ja Charin ensitapaamisesta yhden vuoden sodassa ja jatkuvat Gyakushū no Char -elokuvan loppukohtauksiin. Myös moninpeli on mahdollinen.
Super robot taisen -sarjassa Gyakushū no Char -elokuvan tapahtumat ja hahmot esiintyvät jopa alkuperäistä Gundam-televisiosarjaa useammin. Charin esiintyessä pelaajan puolella hänestä käytetään Grypsin konfliktin aikaista salanimeä Quattro Bajeena, ja elokuvan Charina hänen esiintymisensä ovat Amuroon verrattuna vähäisiä (vain Super robot taisen D:ssä pelaaja saa puolelleen ”Neo Zeonin armeijan ylikomentaja Char Aznablen”). Elokuvan tapahtumat ja hahmot esiintyvät myös Another Century’s Episode -sarjan peleissä.
ARO
ARO (Auto România) oli romanialainen autojen valmistaja, joka oli erikoistunut nelivetoisiin henkilö- ja hyötyajoneuvoihin. Tehdas aloitti 1957, toiminta lopetettiin 2003. AROa valmistettiin lisenssillä myös muualla Euroopassa. Daihatsu-moottorilla varustettua AROa Espanjassa ja Portugalissa nimillä Hisparo ja Portaro. Italiassa ARO-Ciemme valmisti Volkswagen-moottorilla AROja ACM-tuotemerkillä.
AROjen valmistuksen on Tšekin tasavallassa aloittanut uudelleen Auto Max Czech (AMC) -niminen yhtiö. Myös Brasiliassa on valmistettu lisenssillä Aroja.
Moottoreina on käytetty sekä tehtaan omia että lisensillä valmistettuja moottoreita, muu voimalinja oli omaa tuotantoa.
Historia
Câmpulungin teollisuuden historia juontaa vuoteen 1885, kun Letea S.A. rakensi sinne sellu- ja paperitehtaan. Paperitehtaan entisissä rakennuksissa oli toisen maailmansodan Romanian armeijan varastotiloja. Vuonna 1944 siellä aloitti toimintansa yhtiö, joka valmisti muun muassa potkurinlapoja lentokonevalmistaja IAR Brasoville. Vuosina 1945–1950 yhtiö huolsi Romanian ja Neuvostoliiton sotavoimien kalustoa. Vuoden 1950 jälkeen aloitettiin erilaisten maatalouden hyötykalujen valmistus. Vuonna 1953 tehtaan henkilöstö suunnitteli ja rakensi ensimmäisen romanialaisen moottoripyörän IMS-53:n, sitä valmistettiin kaikkiaan 12 kappaletta. Nimi IMS on lyhenne tehtaan nimestä Intereprinderea Metalurgică de Stat. Autotehdas aloitti vuonna 1957 mallilla IMS-57, se oli ensimmäinen IMS-sarjan ajoneuvo ja valmistettiin GAZ-69-lisenssillä. Vuonna 1959 IMS-57-mallin korvasi M59, sitä seurasi 1964 täysin uusi malli M461. Vaikka se perustuikin edeltäjiinsä, M461 oli tekniikaltaan kehittyneempi ja viimeistelyltään tasokkaampi.
1972 ARO esitteli täysin uuden malliston, 24-sarjan, joka sisälsi monia eri moottori- ja koriversioita. ARO 24-sarja sai ”pikkuveljen” 1980, kun 10-sarja esiteltiin. Myös siitä löytyi lukuisia versioitaa, eri moottoreilla ja 4x2 sekä 4x4 vetotavoilla.
Mallit
pienoiskuva|ARO 320
35x 330-pohjainen malli, matala maavara ja akseliväli 3 500 mm. Saatavana useita malleja:
4xx-sarja
Aro 12 / Dacia Break - TT
Vuonna 1987 14 autoa tuotettiin yhteistyössä Dacian kanssa. Alusta ja kori oli Dacialta, tekniikka AROlta.
Aro 304 ja 306
Aro mallia 304 valmistettiin vain neljä kappaletta ja ne tehtiin erityisesti Nicolae Ceaușesculle. Erikoispiirteitä oli nahkaverhoilu, sähköinen kattoikkuna, sekä ilmastointi. Virallisesti autot kuuluivat Romanian Kommunistiselle puolueelle (Partidul Comunist Român, PCR)
Yksityistäminen ja vararikko
Vuonna 1998 yhdysvaltalainen liikemies John Perez tarjosi franchise-sopimuksia yhdysvaltalaisille autojen jälleenmyyjille. Noin 200 kauppiasta maksoi myyntioikeuksista 75 000 dollaria, kaikkiaan noin 15 miljoonaa dollaria. Näitä jälleenmyyntioikeuksia kauppasi yhtiö nimeltä East European Imports. ARO esiteltiin myyntiin Varsovan liiton ylijäämävaraston sotilasajoneuvoina. Kun jälleenmyyntisopimukset oli saatu kaupaksi kauppiaita painostettiin autojen ennakkomaksuun, ennen niiden toimittamista Floridassa väitetyksi olleesta terminaalista. Kauppiaat kieltäytyivät tästä ja edellyttivät ehdoksi maksua kun autot on toimitettu. Tämä johti siihen että East European Imports lopetti toimintansa.
Syyskuussa 2003 Romanian valtio teki kaupat ja myi 68,7 % AROsta John Perezin omistamalle Cross Lander-yhtiölle hintaan 180 000 dollaria. Sopimus edellytti, että yhtiö investoisi AROon kaksi miljoonaa dollaria. Niin ei kuitenkaan tapahtunut. Sen sijaan Perezin yhtiö myi kaikki AROn työkalut ja tuotantolaitteet pois. Se oli vastoin yksityistämislakia, ja Romanian valtio haastoi 2006 John Perezin oikeuteen sopimusrikkomuksesta ja asiakirjaväärennöksestä.
John Perezin omistama Cross Lander USA Inc. suunnitteli ARO 244-mallin vientiä Yhdysvaltain markkinoille mallinimellä Cross Lander 244X. Yhtiön rahoitus kuitenkin loppui, joten Cross Lander USA Inc. irtisanoi henkilöstönsä, myi pääkonttorinsa ja lopetti toiminnan helmikuussa 2006.
ARO haettiin konkurssiin kesäkuussa 2006.
Amrom
Vuonna 2006 Amrom Automotive aloitti neuvottelut AROn velkojien kanssa, jotta yhtiö välttyisi konkurssilta. Tarkoitus oli, että Câmpulungin tehtailla tuotettaisiin jatkossakin ajoneuvoja ARO-nimen alla.
Toukokuussa 2007 poliitikko Ion Ratiun pojan, liikemies Nicolae Ratiun omistama yhtiö Landmark Management osti AROn omaisuuden ja tehdasrakennukset hintaan 16,5 miljoonaa RON. Tarkoituksena on teollisuuslaitosten ja infrastruktuurin kunnostaminen ja autojen valmistuksen aloittaminen ARO-nimellä.
XIII (elokuva)
XIII on samannimiseen sarjakuvaan pohjautuva yhdysvaltalainen minisarja vuodelta 2008. Elokuvan ohjaaja on Duane Clark, ja pääosissa esiintyvät Stephen Dorff sekä Val Kilmer. Elokuvan kuvauspaikka on Hamilton Ontariossa Kanadassa.
Meri-Maari Mäkinen
Meri-Maari Mäkinen (s. 26. helmikuuta 1992, Vantaa ) on suomalainen uimari ja vammaisurheilija. Turkulaistunut Mäkinen edustaa Raision Urheilijoita. Mäkisen valmentajana toimii Raision Urheilijoiden päävalmentaja Hanna Paatos. Mäkinen valittiin vuoden vammaisuimariksi vuonna 2010. Mäkisen päälaji on 200 metrin sekauinti ja sivulajeja ovat 100 m rintauinti, 100 m vapaauinti, 50 m vapaauinti, 50 m perhosuinti ja 100 m selkäuinti. Vammaluokitukseltaan Mäkinen on S7 (vapaa- ja selkäuinti), SM7 (sekauinti) ja SB7 (rintauinti). Mäkinen opiskeli Mäkelänrinteen lukiossa ja valmistui ylioppilaaksi syksyllä 2011.
Saavutukset
Arvokisat:
Muut saavutukset:
TAT
Tat voi tarkoittaa seuraavia:
John Garfield
John Garfield oik. Jacob Julius Garfinkle (4. maaliskuuta 1913 New York – 21. toukokuuta 1952 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
thumb|John Garfield elokuvassa Kohtalon tuomio
Garfield syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. Hän tuli tunnetuksi metodinäyttelijänä Marlon Brandon, James Deanin ja Montgomery Cliftin tavoin. Garfield aloitti elokuvauransa 1930-luvun loppupuolella. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa Kohtalon tuomio (The Postman Always Rings Twice, 1946) ja Hiljainen sopimus (Gentleman’s Agreement, 1947). 1950-luvun vaihteessa John Garfield joutui Hollywoodin mustalle listalle kommunistiksi epäiltynä. Tämä johtui siitä, että Garfieldin Roberta-vaimo oli kommunistisen puolueen jäsen. Ei ole kuitenkaan todisteita siitä, että Garfield itse olisi ollut kommunisti. Garfield on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä
John ja Roberta menivät naimisiin vuonna 1935 ja avioliitto kesti Johnin kuolemaan asti. Pariskunnalla oli kolme lasta, joista esikoinen kuoli jo lapsena allergiaan. John kuoli pitkäaikaisiin sydänongelmiin vain 39-vuotiaana. Stressi Hollywoodin mustalle listalle joutumisesta huononsi luultavasti Johnin tilaa.
Filmografia
thumb|John Garfield elokuvassa Neljän tytön sankari
Tom Rob Smith
Tom Rob Smith (s. 1979 Lontoo, Britannia) on brittiläinen kirjailija.
Nuoruus
Smithin äiti on ruotsalainen, isä britti. Smith syntyi ja vietti lapsuutensa Lontoossa. Hän on opiskellut St John's Collegessa Cambridgessa. Hän valmistui 2001, jolloin hän sai stipendin jatko-opintoihin ja opiskeli vuoden Italiassa Parvinin yliopistossa.
Ura
Smithin ensimmäinen romaani, Lapsi 44 (Child 44), ilmestyi 2008, ja aiheen hän oli saanut lapsenmurhia Neuvostoliitossa tehneen Andrei Tšikatilon tositapauksesta. Kirja sai vuonna 2008 Crime Writers' Associationin Ian Fleming Steel Dagger -palkinnon vuoden parhaana jännityskirjana, oli ehdokkaana vuonna 2008 Man Booker Prizen saajaksi ja vuoden 2008 Costan First Novel Award (ent. Whitbread) esikoisteospalkinnon saajaksi. Vuonna 2009 hän sai teoksellaan Child 44 Waverton Good Read Award -esikoisteospalkinnon ja Galaxy Book Awardin parhaasta esikoisteoksesta. Teos on käännetty lähes 40 kielelle. Kirjan elokuvaoikeudet osti Ridley Scott, ja elokuva Lapsi 44 tuli ensi-iltaan huhtikuussa 2015.
Smith on käsikirjoittanut televisiosarjan London Spy, jonka BBC Two esitti vuonna 2015.
Yksityiselämä
Smith asuu Lontoossa BBC:llä työskentelevän kumppaninsa Ben Stephensonin kanssa.
Mauro Lustrinelli
Mauro Lustrinelli (s. 26. helmikuuta 1976 Bellinzona) on sveitsiläinen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Lustrinelli pelasi Sveitsin Superliigassa yhteensä 266 ottelua ja teki niissä 110 maalia. Hänen seuransa Superliigassa olivat Wil, Thun, Luzern, Bellinzona ja Young Boys. Lisäksi Lustrinelli pelasi 25 ottelua ja teki kuusi maalia Tšekin pääsarjassa Gambrinus ligassa edustaen Sparta Prahaa.
Sveitsin maajoukkueessa Lustrinelli pelasi 12 maaottelua vuosina 2005–2008. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2006.
Greasemonkey
Greasemonkey on lisäosa Mozilla Firefox-selaimelle, joka mahdollistaa skriptien ajamisen verkkosivuilla.
Historia
Marraskuussa 2004 Aaron Boodman julkaisi ensimmäisen version Greasemonkeystä. Alussa ohjelma sai negatiivista palautetta sivustojen kehittäjiltä koska ohjelma pystyi estämään sivustoilla näkyvät mainokset. Myöhemmin muut mainoksienestolisäosat, kuten Adblock Plus ovat saaneet kehittäjiltä enemmän huomiota.
Userscripts.org
Greasemonkey scriptien kasvavan määrän myötä Britt Selvitelle perusti Userscripts.org sivuston vuoden 2005 loppupuolella. Vuonna 2010 sivuston ylläpitäjä Jesse Andrews ajoi sivuston alas ja julkaisi tiedotteen, jossa hän etsii vapaaehtoisia sivustonpäivittäjiä. Userscripts.org -sivusto jäi pikkuhiljaa unholaan ja huhtikuussa 2013 sinne johtava linkki poistettiin Greasespot.net -sivuston etusivulta. Tämän jälkeen yhteisön jäsenet rupesivat työstämään Openuserjs.org- ja Greasyfork.org-sivustoja. Vuonna 2014 userscripts.org suljettiin kokonaan. Vanhat scriptit ovat vielä saatavissa Userscripts-mirror.org-sivustolla.
Yhteensopivuus
Greasemonkey toimii Firefox-, Flock- ja Web-selaimilla. Ohjelmasta on myös hieman muokatut versiot SeaMonkey- ja Songbird-alustoille.
Vuonna 2010 Google Chrome lisäsi natiivituen Greasemonkey scripteille. . Myöhemmin vuonna 2014 Google tiputti selaimensa Windows-versiosta kyseisen tuen.
Muut selaimet
Googlen Chromelle on kehitetty Greasemonkeyn kaltainen Tampermonkey-lisäosa. Opera-selaimen versiosta 8 ylöspäin tukevat Greasemonkeyn scriptejä. Opera kuitenkin tarvitsee Violentmonkey- tai Tampermonkey-lisäosan jos tarvitsee täyden GM_ API tuen. . Internet Explorerille on vastaavia ohjelmia, kuten IE7Pro, Sleipnir ja iMacros. Macin Safarille on SIMBL:n hallinnoima GreaseKit-lisäosa.
Menestyminen
NotebookReview antoi erityismaininnan Greasemonkeylle vuonna 2010 heidän 10 parhaan Firefox lisäosan listallaan. Vuonna 2012 CollegeFashon valitsi Greasemonkeyn parhaaksi selainlisäosaksi opiskelijoille suunnatulla listalla. PCmag valitsi Greasemonkeyn vuoden 2012 parhaiden Firefox lisäosien joukkoon. Vuonna 2014 LifeHacker listasi Greasemonkeyn Firefoxin parhaiden lisäosien joukkoon.
Antropometria
thumb|Antropometrinen kaavio naisesta. Antropometria on ihmisruumiin rakenteen, mittasuhteiden ja koostumuksen analysoimista erilaisin mittauksin. Antropometria kuuluu usein esimerkiksi urheilijoiden testausohjelmiin. Toinen esimerkki antropometriasta on niin sanotun painoindeksin määrittäminen. Ihmisruumiin mittaamiseen on kehitetty lukuisia menetelmiä ja järjestelmiä. Niiden luotettavuus (mittaustarkkuus ja toistettavuus) vaihtelee paljon. Syynä on lähinnä se, että suurin osa antropometriasta edustaa ns. epäsuoraa menetelmää, jossa kohteena oleva ihmisruumiin määre johdetaan ns. sovitetusta ennusteyhtälöstä. Näin menetelmän tarkkuuteen ja haettuun arvoon vaikuttavat ratkaisevasti ennusteyhtälön parametrit.
Historia
thumb|Bertillonin mittausmenetelmä thumb|Bertillonin kortti Francis Galtonista.
thumb|Kallonmittausta eli kraniometriaa Menneisyydessä antropometriaa on käytetty useissa eri yhteyksissä, ja sekä menetelmälle itselleen että eri antropometristen menetelmien antamille tuloksille on annettu erilaisia merkityksiä. Ihmisruumiin mittaamisen isänä on pidetty ranskalaista Alphonse Bertillonia. Hän kehitti 1880-luvulla järjestelmän, jossa tiettyjä kehon synnynnäisiä (pään ja kehon mittasuhteet) ja hankittuja (arvet, tatuoinnit) ominaisuuksia käytettiin rikoksenuusijoiden tunnistamisessa.
1900-luvulla antropometrisiä metodeja käyttivät laajasti eurooppalaiset ja yhdysvaltalaiset antropologit. Yksi päätavoitteista oli oletettujen rotupiirteiden kaavoittaminen antropometrisillä mitoilla. 1920- ja 1930-luvuilla kulttuuriantropologi Franz Boas puolestaan perusteli teoriaa biologisten ihmisrotujen olemattomuudesta antropometrisin tuloksin. 1900-luvun alun länsimaissa ja varsinkin Euroopan fasistisissa piireissä 1930–1940-luvuilla antropometrialla pyrittiin perustelemaan ihmisyksilöiden ja -populaatioiden paremmuusjärjestystä. Jyrkästi jaottelevat rotu- ja populaatioteoriat hylättiin laajasti kansallissosialistien järjestämän holokaustin jälkeen, koska eräs sen motiiveista olivat olleet rotuopit, joita pyrittiin tukemaan antropometrialla. Esimerkiksi ihmisen biologista evoluutiota ja adaptaatiota selvittelevä fyysisen antropologian koulukunta menettikin suuren osan merkityksestään omana tieteenalanaan toisen maailmansodan jälkeisenä aikana, mutta uudempien menetelmien (esimerkiksi DNA-tutkimukset) myötä se on saamassa lisäarvoa. Nykymuodossaan sitä pidetään kuitenkin tiukasti myös yhteiskuntatieteellisenä alana.
Nykyajan antropometria
Akateemisessa mielessä antropometriaa käytetään nykyään esimerkiksi ihmispopulaatioiden fenotyypin ja genotyypin välisten erojen vertaavassa tutkimuksessa muun muassa ympäristötekijöiden merkitystä selvitettäessä. On esimerkiksi arvioitu, että suurikehoisten nisäkkäiden fenotyyppivariaatiota kuvaavat Bergmannin sääntö ja Allenin sääntö koskevat myös ihmistä. Edellisen mukaan kylmemmissä ympäristöissä elävät yksilöt ovat keskimäärin suurempia ja jälkimmäisen mukaan lyhytraajaisempia kuin lämpimämmissä ympäristöissä elävät lajitoverinsa. Ihmisiin keskittyvät paleontologit käyttävät antropometriaa ihmisen biologisen evoluutioketjun selvittelyssä. Akateemisen maailman ulkopuolella antropometriaa käytetään ihmispopulaatioille valmistettavien käyttötavaroiden, esimerkiksi vaatteiden mittasuhteiden suunnittelemiseen ja merkitsemiseen. Lääketieteessä antropometriaa käytetään esimerkiksi lasten kasvun ja ravitsemustieteessä painon seurantaan. Oikeuslääketieteessä antropometriaa saatetaan käyttää rikosten selvittelyssä tai uhrien tunnistamisessa. Antropometria kuuluu ottaa huomioon myös työvälineitä, koneita ja työpisteitä kehitettäessä ja suunniteltaessa.
Historiallinen antropometria kehittyi, kun historiantutkijat alkoivat käyttää biologista aineistoa tutkimuksissaan. Ranskalainen annalistinen koulukunta oli edelläkävijä, ja Emmanuel Le Roy Ladurie kirjoitti ensimmäisiä nykymuotoisia tutkimuksia 1960–1970-lukujen taitteessa. Ladurie tutki ranskalaisten sotilaiden pituuksia ja vertasi niitä sotilaiden sosiaaliseen ja taloudelliseen asemaan.
1980-luvulla historiallinen antropometria kehittyi ja laajeni. Tutkimuksia muun muassa amerikkalaisten orjien ja sotilaiden pituuksista on käytetty mitä moninaisimpiin historiantutkimuksiin. Tärkein näistä alueista on ollut biologisen elintason mittaaminen. Näissä tutkimuksissa saatiin tietää, että teollistumisen alkuvaiheessa teollistuminen laskee elintasoa, ja että ihmisten keskipituudet ovat kehittyneet syklisesti, eivät lineaarisesti. Myös lukutaidon ja pituuskasvun selkeä yhteys saatiin selville. Myös naisten ja miesten välistä tasa-arvoa on päästy tutkimaan joillain pienemmillä aineistoilla. Tällä hetkellä antropometriaa historiantutkimuksessa käyttää John Komlos, Ilkka Nummela ja Staney Engerman.
Sunset Beach
Sunset Beach oli yhdysvaltalainen saippuaooppera, joka aloitti NBC:llä 6. tammikuuta 1997 ja viimeinen jakso näytettiin 31. joulukuuta 1999. Sarjasta tehtiin 751 jaksoa. Sen tuotti Aaron Spelling Productions. Sarjaa näytettiin 70 maassa ympäri maailman ja se oli erityisen suosittu Isossa-Britanniassa, Norjassa, Suomessa, Australiassa, Ruotsissa, Uudessa-Seelannissa, Israelissa, Saksassa, Puolassa, Kroatiassa, Venäjällä, Romaniassa, Sloveniassa, Venezuelassa ja Bulgariassa. Suomessa sarjaa näytti Nelonen. Sarjassa näytteli mm. Lesley-Anne Down, Eddie Cibrian ja Sarah Buxton.
Ken Wilber
Kenneth Earl ”Ken” Wilber Jr. (s. 31. tammikuuta 1949) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän opiskeli ensin biokemiaa mutta alkoi myöhemmin tutustua omin päin myös muihin tieteenaloihin ja kirjoittaa muun muassa psykologiasta, filosofiasta, mystiikasta, ekologiasta ja henkisestä kehityksestä.
Wilberin mielestä todellisuus on jäsennettävissä holonien avulla; holoni on todellisuuden osa, joka itsessään muodostaa kokonaisuuden, mutta on myös osa suurempaa, eli korkeamman tason holonia. Näin holonit ovat järjestäytyneet holarkioiksi; jokainen korkeamman tason holoni sisältää kaikki alemman tason osaholoninsa, mutta myös "ylittää" ne, eli on enemmän kuin osiensa summa. Esimerkiksi atomit ovat holoneita, ja molekyylit ovat holarkiassa atomeista seuraavan korkeamman tason holoneita. Molekyylit koostuvat atomeista, mutta molekyyleillä on omat, itselleen tyypilliset ominaisuudet, jotka ovat jotain muuta kuin niiden sisältämien atomien ominaisuudet. Atomit voivat olla olemassa myös ilman molekyylejä, mutta molekyylit eivät voi olla olemassa ilman atomeita.
Samaa katsantokantaa voidaan soveltaa myös ihmisen henkiseen kehitykseen, yhteiskuntaan jne. Wilber katsookin ihmisen olevan kehityksensä puolimatkassa: edettyään tähän mennessä ns. esipersoonallisista vaiheista persoonallisiin, ihmisen kehityksen on seuraavaksi siirryttävä ylipersoonallisille tasoille, joista viitteitä antavat mm. uskonnolliset ja mystiset kokemukset ja paranormaalit ilmiöt. Uuteen vaiheeseen siirtymistä jarruttavana tekijänä Wilber näkee sen, että samaistuessaan suurempaan kokonaisuuteen ihminen joutuu samalla luopumaan nykyisestä, persoonallisesta olemisen muodostaan eli tavallaan "kuolemaan".
Wilberiä on pidetty New Age -liikkeen keskeisenä filosofina, vaikka hän on arvostellut liikettä ankarastikin. Wilber itse katsoo jatkavansa samaa "perennaalisen filosofian" perinnettä, jota ovat edustaneet Platon, Plotinos, Spinoza ja monet itämaiset ajattelijat.
Lähteet
(Huom. Alkuperäinen linkki ei toimi, kts. http://yle.fi/vintti/yle.fi/vielayksiasia/vastaajat/ken_wilber.html 7. joulukuuta 2015.)
Permeabiliteetti
Permeabiliteetti (tunnus μ) on aineen magneettista käyttäytymistä kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä henry per metri (1 H/m = 1 V·s/(A·m) = 1 T·m/A = kg·m·s-2·A-2 = N/A²).
Magneettivuon tiheyttä B ja magneettikentän voimakkuutta H yhdistää seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti \mu:
.
Suhteellinen permeabiliteetti μr on yksikötön suhdeluku, joka kertoo aineen permeabiliteetin suhteessa tyhjiön permeabiliteettiin μ0. Väliaineen permeabiliteetti voidaan lausua suhteellisen ja tyhjiön permeabiliteetin avulla yhtälöllä
,
missä μ0 on tyhjiön permeabiliteetti, josta käytetään myös nimitystä magneettivakio, ja sen arvo on
Aikaisemmin, kun ampeeri määriteltiin sähkövirtojen välisen magneettisen vuorovaikutuksen avulla, määritelmistä seurasi, että magneettivakio oli tarkalleen
Shauna Grant
Colleen Marie Applegate, taiteilijanimeltään Shauna Grant (30. toukokuuta 1963 – 21. maaliskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän toimi myös Penthousen mallina. Hän syntyi Kaliforniassa, mutta muutti perheineen Minnesotaan vuonna 1973.