cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nürnberg (1934)
Toinen maailmansota
Nürnberg, Leipzig ja Köln lähtivät 12. joulukuuta kello 17:30 Schilligin rediltä miinasulun luoteiskulmaan. Vara-amiraali Lütjens oli saanut määräyksen läntisen laivaston esikunnasta kohdata viisi miinoitusmatkalta palaavaa hävittäjää kello 11.30 seuraavana päivänä. Alukset lähettivät tiedustelukoneet ilmaan 13. joulukuuta kello 08.37 etsimään mahdollisia sukellusveneitä. Suurin piirtein kohtaamisaikaan lentokoneet lähtivät Syltin saarelle ja kahden Heinkel He 115 -kellukekoneen piti korvata ne sukellusvenepartiossa. Lentokoneet saapuivat alueelle kuitenkin vasta kello 11.25. Kello 10.40 risteilijöiden tähystäjät havaitsivat horisontissa epäilyttävän höyrylaivan, joka määrättiin pysähtymään. Leipzig laski veneen valtausmiehistön lähettämiseksi. Alus osoittautui tanskalaiseksi Charkoviksi, joka sisältyi Saksan laivaston luvallisten alusten listaan. Kello 11.10 risteilijät jatkoivat matkaa.
Kölnin tähystäjä havaitsi kello 11.15 pilvien seassa tunnistamattoman lentokoneen. Toisella havaintokerralla lentokone lähetti vilkulla viestin "MAX". Samalla kone tunnistettiin Lockheediksi, mutta se pysyi ilmatorjunnan ulottumattomissa. Hieman myöhemmin saapuivat kellukekoneet Syltiltä ampuen kaksi punaista valorakettia. Kellukekoneet ilmoittivat kello 11.20 viiden hävittäjän lähestyvän 40 merimailia länsilounaaseen risteilijöistä. Lütjens määräsi risteilijät lähtemään kohti hävittäjiä. Hieman myöhemmin Leipzigiin osui torpedo.
Saksalaiset uskoivat torpedon olleen lentokoneen pudottama, joten muut alukset kääntyivät pois päin. Nürnbergiltä havaittiin kaksi torpedoa, joista toinen osui alukseen osastojen XIV ja XV väliin. Viisi minuuttia myöhemmin havaittiin vielä kolme torpedoa, jotka räjähtivät osuessaan matalikkoon. Hieman myöhemmin alukselta havaittiin sukellusveneen nousseen pintaan viiden kilometrin päässä suoraan aluksen takana. C-tornin avattua tulen sukellusvene pakeni. Nürnbergin nopeus putosi 12 solmuun, mikä myöhemmin saatiin palautettua 18 solmuun. Lisäksi aluksen ilmatorjunnan tulenjohtojärjestelmä ei toiminut. Aluksen merikelpoisuuteen osumalla ei ollut suurta merkitystä.
Alus pääsi satamaan hävittäjien ja lopulta ainoastaan Hermann Künnen saattamana satamaan. Aluksella loukkaantui torpedohyökkäyksessä 15 miehistönjäsentä. Aluksen telakalla olo piti sen poissa Norjassa käydyistä taisteluista huhtikuussa. Alukselta poistettiin perän kaksi torpedosarjaa ja sille asennettiin degaussing-järjestelmä. Kontra-amiraali Schmundt nimettiin 18. huhtikuuta tiedustelujoukkojen komentajaksi ja hän nosti lippunsa aluksella. Aluksen palattua telakalta ja oltuaan koeajoissa se lähti torpedoveneiden Jaguarin ja Falken suojaamana Trondheimiin, missä Schmundt poistui alukselta 3. kesäkuuta.
Operaatio Norassa 14.–19. kesäkuuta alus saattoi Saksan 3. vuoristodivisioonan joukkoja kuljettaneen Levanten Trondheimista Elvegardsmoeniin, mistä se palasi saattueen kuljettaessa maahanlaskudivisioonan joukkoja. Alus lähti 25. heinäkuuta Trondheimistä suojattaessa vaurioituneen Gneisenau Kieliin. Seuraavana päivänä suojuetta täydennettiin ja joutui sukellusvenehyökkäykseen, jolloin torpedovene Luchs upposi vieden mukanaan 89 merisotilasta.
Vuoden 1942 alussa alukselta poistettiin lentokoneet ja niiden vaatimat laitteet. Samalla aluksen FuMO 21 korvattiin FuMO 25 -järjestelmällä. Alus oli koululaivana marraskuuhun, jolloin se määrättiin korvaamaan Norjasta korjauksiin palaava Admiral Scheer. Alus saapui 2. joulukuuta Narvikiin, mutta ainoat tapahtumat olivat toistuvat ankkuripaikkojen vaihdokset. Alus palasi toukokuussa 1943 Saksaan, missä se palautettiin koululaivaksi Itämerelle.
Vuoden 1944 aikana alukselle asennettiin FuMO 63 -järjestelmä taaempaan mastoon. Koululaivana alus jatkoi syksyyn, jolloin kaikki pinnalla pysyvät alukset tarvittiin palvelukseen. Aluksi alus suojasi saattueita, kunnes joitakin viikkoja myöhemmin tilanne muuttui. Nürnberg ja miinalaivat Linz ja Elsass lähtivät 3. tammikuuta 1945 laskemaan miinoja Norjan eteläkärjen edustalle. Elsass tuhoutui 5. tammikuuta osuttuaan laskemaansa miinaan. Titus-miinakenttä laskettiin 13.–14. tammikuuta Skagerrakiin, minkä jälkeen alus suojasi pakolaissaattueita miinoitusten läpi. Alus oli 24. tammikuuta Oslovuonossa miinalaivojen Linzin ja Lothringenin kanssa ja se saapui 27. tammikuuta Kööpenhaminaan, missä se oli antautumiseen asti polttoaineen loputtua.
Pohjois-Saksan joukkojen antauduttua brittijoukoille 5. toukokuuta yrittivät Tanskan vastarintajoukot vallata risteilijän, jolloin molemmat osapuolet kärsivät laiturilla käydyssä tulitaistelussa tappioita. Seuraavana päivänä ensimmäiset Britannian laivaston alukset saapuivat satamaan, mutta niiden miehistöt eivät ottaneet yhteyttä Nürnbergiin ennen kuin 22. toukokuuta. Alus sai käskyn siirtyä Wilhelmshaveniin. Saattue, johon kuuluivat HMS Devonshire, Prinz Eugen, Nürnberg, HMS Dido, HMAS Quiberon ja HMS Savage, lähti 24. toukokuuta satamasta. Seuraavana päivänä raskaat brittilaivaston alukset vaihdettiin miinanraivaajiin. Alukset saapuivat 26. toukokuuta Wilhelmshaveniin ja Nürnberg kiinnittyi Seydlitz-laituriin kiinnittyi majoituslaiva Monte Pascoalin viereen.
Liittoutuneiden tekemän Potsdamin sopimuksen mukaan vallatut alukset jaettaisiin voittajien kesken. Alus lähti 2. tammikuuta 1946 mastossaan Neuvostoliiton vara-amiraali Rallin lippu Wilhelmshavenista Kielin kautta Libauhun. Alusta saattoi HMS Hambledon Brunsbütteliin ja siitä HMS Holderness Neuvostoliiton aluevesirajalle, missä aluksen saattajiksi saapuivat Neuvostoliiton laivaston alukset. Libaussa Saksan laivaston miehistö poistui alukselta palaten Wilhelmshaveniin varastolaiva Otto Wünschellä.
Alus otettiin palvelukseen Neuvostoliiton laivastossa nimellä Admiral Makarov. Se palveli lähinnä koululaivana ja alukselta poistettiin torpedoputket, kevyt ilmatorjunta-aseistus ja valonheitin alustoineen, joiden tilalle asennettiin neuvostoliittolaiset järjestelmät. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1960 ja romutettiin.
Olszanka (Opolen voivodikunta)
Olszanka on maalaiskunta Brzegin piirikunnassa Puolassa. Kunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 4 867.
Kunnan kylät ovat Olszanka, Pogorzela, Janów, Krzyżowice, Gierszowice, Obórki, Przylesie, Jankowice Wielkie, Czeska Wieś sekä Michałów. Sen pinta-ala on 92,6 neliökilometriä. Olszanka rajautuu Grodkówin, Lewin Brzeskin, Niemodlinin, Skarbimierzin ja Wiązówin kuntiin. Kunnan pinta-alasta noin 86 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin viisi prosenttia metsää.
Vuoden 2019 lopussa 49,5 prosenttia Olszankan asukkaista oli naispuolisia ja 50,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 17,6 prosenttia, työikäiset 62 prosenttia ja eläkeikäiset 20,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,7 vuotta.
Kansalliskirkko
Kansalliskirkko voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Vartija (täsmennyssivu)
Vartija tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Johan Mynttinen
Johan Mynttinen (1823 – 16. marraskuuta 1898 Mäntyharju) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen Johan Mynttinen Mäntyharjulta oli talonpoikaissäädyssä Mikkelin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli yleisen valitusvaliokunnan jäsen ja säädyn yksityisen valitusvaliokunnan varajäsen.
Helsinki Pride
Helsinki Pride on Helsinki Pride -yhteisön vuosittain järjestämä pride-ihmisoikeustapahtuma Helsingissä juhannuksen jälkeisellä viikolla. Helsinki Priden tarkoitus on muistuttaa yhtäläisten oikeuksien kuuluvan kaikille seksuaalisesta suuntautumisesta tai sukupuolesta riippumatta. Englannin kielen sana ”pride” tarkoittaa ylpeyttä ja tapahtuman tarkoituksena onkin olla ylpeästi oma itsensä.
Helsinki Pride on Suomen suurin seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tapahtuma. Vuosina 2018, 2019 ja 2023 Pride-kulkueeseen osallistui poliisin arvion mukaan 100 000 ihmistä, ja yleisötapahtumina kulkueet kuuluvat Suomen kautta aikojen suurimpiin.
Historia
Vuonna 2010 kulkuetta vastaan tehtiin Aleksanterinkadun ja Kluuvikadun kulmassa kaasuisku, jossa useita henkilöitä altistui sekä kyynelkaasulle että paprikasumutteelle, jotka aiheuttivat uhreille muun muassa hengenahdistusta, yskää ja iho-oireita. Viharikoksen johdosta poliisi otti tekijöinä kiinni kolme miestä. Heidät tuomittiin neljän kuukauden ehdollisiin vankeusrangaistuksiin ja vahingonkorvauksiin. Miehet kiistivät vaikuttimen olleen osallistuneiden seksuaalinen suuntautuminen. Osa uhreista on kärsinyt henkisistä ongelmista pitkään iskun jälkeen.
Pieni joukko sateenkaari-ihmisten oikeuksia sekä prideä vastustavia ihmisiä järjestivät vuonna 2013 Hetero Priden. Paikalla oli kuitenkin enemmän vastamielenosoittajia kuin itse Hetero Prideen osallistuneita.
Vuonna 2014 kulkueen osallistujamäärä kaksinkertaistui 20 000 marssijaan. Vuoden 2016 ja 2017 kulkueissa oli 35 000 marssijaa.
Vuoden 2016 kulkueessa Merivoimain rannikkolaivastossa Turussa työskentelevä ylikersantti Juho Pylvänäinen esiintyi Pride-kulkueessa virka-asussa. Puolustusvoimain tiedottaja Henrik Gahmberg kommentoi Pylvänäisen esiintymistä Pridessä: ”Emme näe tarkoituksenmukaisena ja suotavana, että yksittäinen sotilas esiintyisi sotilaspuvussa vapaa-ajalla vastaavanlaisissa tilaisuuksissa, koska silloin sen perusteella sotilaan käyttäytymisellä ja esiintymisellä luodaan vastaavalla tavalla kuvaa puolustusvoimista”. Puolustusvoimain viestintäjohtaja Jan Engström kuitenkin totesi Gahmbergin lausunnon olleen tarpeettoman tiukka ja lähteneen lähtökohdasta, että Pride olisi mielenosoitus, vaikka poliisi on kirjannut sen yleisötapahtumaksi. Palveluohjesääntöjen mukaan sotilaan virkapukua ei saa käyttää poliittisissa tapahtumissa tai mielenosoituksissa. Vuoden 2017 vaihteessa voimaan astuneessa puolustusvoimain uudessa yleisessä palvelusohjesäännössä todetaan ettei sotilaspuvun käyttöä vapaa-ajalla pidetä suotavana julkisissa mielipiteenilmaisun kaltaisissa tilaisuuksissa.
Vuoden 2018 Pride-kulkue lähes kolminkertaisti osallistujamääränsä. Poliisin arvion mukaan kulkueeseen osallistui 100 000 ihmistä, enemmän kuin muun muassa Lordin Eurovision laulukilpailun voitonjuhliin Helsingin Kauppatorilla vuonna 2006. Vuoden 2018 Helsinki Pride on yksi Suomen suurimmista yleisötapahtumista koskaan ja Suomen kaikkien aikojen suurin yksittäinen mielenosoitus.
pienois|vasen|Suomen Pankki liputti vuonna 2022 Pride-viikolla. pienois|[[Helsingin kaupungintalo sateenkaariliputuksessaan kesäkuussa 2018.]] pienois|Vuoden 2019 kulkueen ensimmäisinä kävelivät [[Suomen pääministeri Antti Rinne, Helsingin hiippakunnan entinen piispa Irja Askola ja Helsinki Pride tapahtuman suojelija ja ministeri Aino-Kaisa Pekonen.]] Vuonna 2019 kulkueeseen osallistui edellisvuoden tapaan jälleen 100 000 ihmistä. Kulkueeseen osallistui ensimmäistä kertaa Suomen pääministeri Antti Rinne.
Vuonna 2020 kulkue järjestettiin poikkeuksellisesti vasta syyskuussa, ja suuri Pride-kulkue jätettiin koronaepidemian vuoksi pois ohjelmasta. Tapahtuman suojelijana oli ensimmäistä kertaa Suomen pääministeri. Myös sateenkaarilippu nostettiin ensimmäistä kertaa Priden kunniaksi salkoon koko valtioneuvostossa. Pääministeri Sanna Marin lupautui toimimaan tapahtuman suojelijana myös vuonna 2021. Vuonna 2021 kulkue oli peruttu, ja vuoden 2022 kulkue oli täten ensimmäinen kolmeen vuoteen.
Ohjelma
pienois|Helsinki Priden kulkueen jälkeen järjestetään puistojuhla. Tässä kuvassa on vuoden 2007 puistojuhla, joka pidettiin [[Kaivopuistossa.]] Tapahtuma kestää koko viikon ja se järjestetään tavallisesti juhannuksen jälkeisellä viikolla. Maanantaina ohjelmassa on avajaiset ja viikon aikana on yleensä muun muassa näyttelyitä, urheilu ja keskustelutilaisuuksia, vertaisryhmätapaamisia, nuorten iltoja ja sateenkaarimessut. Pride-viikon aikana järjestetään useita erilaisia juhlia punk-klubista naistenjuhliin.
Viikko huipentuu lauantain Pride-kulkueeseen, joka kulkee läpi Helsingin keskustan. Kulkue päättyy puistoon, jossa vietetään puistojuhlaa. Puistojuhlan ohjelmassa on yleensä musiikkiesityksiä ja puheita sekä Seta ry:n Asiallisen tiedon omenan ja Kunniarotan jako. Lauantai-ilta on pride-viikon pääjuhla päivä.
Kritiikki yhteistyökumppanien pinkkipesusta
Useita Helsinki Priden yhteistyökumppaneita on syytetty pinkkipesusta. Pride sai alkunsa Yhdysvalloissa 1960-luvulla Stonewallin mellakoista, jotka syntyivät poliisin ja viranomaisten järjestelmällisestä sorrosta seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjä kohtaan. Priden historian sekä instituutioiden nykyisenkin asenteen vähemmistöjä kohtaan huomioon ottaen, on joidenkin tahojen osallistuminen herättänyt monissa kokemusta pinkkipesusta. Maahanmuuttovirasto veti pois osallistumisensa vuonna 2017 kovan kritiikin vuoksi.
Vuoden 2019 Helsinki Priden yksi pääyhteistyökumppaneista oli ensimmäistä kertaa Suomen evankelis-luterilainen kirkko, mikä jakoi sekä kirkon että homoyhteisön sisällä mielipiteitä. Kirkosta eroaminen Eroakirkosta.fi-sivuston kautta kasvoi hetkellisesti yhteistyökumppanuuden seurauksena. Seuraavana vuonna luterilainen kirkko ei enää ollut Priden virallinen tukija.
Vuonna 2023 Helsinki Pride vetäytyi yhteistyöstä kokoomuksen ja keskustan kanssa. Syynä oli se, että osa kokoomuksen ja keskustan edustajista äänesti eduskunnassa translain uudistusta vastaan.
Archimede-luokka (sukellusvene)
Archimede-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän vuosina 1930-1934 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu
Cavallinin osittain kaksoisrunkoisten alusten rakennustyöt aloitettiin vuonna 1931 ja ne valmistuivat 1934-1935. Alukset olivat suurennettuja versioita avomerikelpoisista Settembrini-luokan aluksista, millä pyrittiin saavuttamaan suurempi toimintamatka ja suurempi torpedomäärä. Alusten suunniteltu toimintamatka pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella oli 10 500 merimailia ja sukelluksissa kolmen solmun nopeudella 105 merimailia. Torpedoita oli tarkoitus olla aluksella kuusitoista aiemman kahdentoista sijaan.
Alukset
Aluksista Archimede ja  Torricelli luovutettiin salaa Espanjan tasavaltalaisille, jotka liittivät ne laivastoonsa nimillä General Sanjurjo ja General Mola.
Jevgeni Jevtušenko
thumb|[[Richard Nixon ja Jevgeni Jevtušenko.]] Jevgeni Aleksandrovitš Jevtušenko (18. heinäkuuta 1932 Irkutsk, Neuvostoliitto – 1. huhtikuuta 2017 Tulsa, Yhdysvallat ) oli venäläinen runoilija, joka arvosteli teoksissaan Venäjän Stalinin ajoilta periytyvää virkavaltaisuutta.
Runoissaan Jevtušenko tunnustaa perintövelkansa sellaisille Venäjän runouden merkkihenkilöille kuin Vladimir Majakovski, Sergei Jesenin ja Anna Ahmatova. Heidän muistokseen Jevtušenko omisti muutamia runojaan, samoin kuin Espanjan sisällissodan aikana murhatulle Federico García Lorcalle. Hänellä oli tuotannossaan oma jäljittelemätön ja suorasukainen runouden tyyli. Jevtušenkoa voidaan runotekstiensä kirjoituspaikkojen perusteella pitää kosmopoliittina.
Jevtušenkon tunnetuin runoelma on Babi Jar. Dmitri Šostakovitš sävelsi 13. sinfoniansa Babi Jarin ja joidenkin muiden Jevtušenkon runojen säkeisiin. Neuvostoliitto oli suhtautunut välinpitämättömästi juutalaisten joukkomurhaan, jonka natsi-Saksan armeijan Einsatzgruppen pani toimeen Babyn Jarissa Kiovassa vuonna 1941. Jevtušenkon runoelma julkaistiin Venäjällä virallisesti vasta vuonna 1984.
Odil Ahmedov
Odil Alimzhanovitš Ahmedov (s. 25. marraskuuta 1987 Namangan, Uzbekistanin SNT) on uzbekistanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa FK Krasnodaria.
Maajoukkuetasolla Ahmedov edustaa kotimaansa Uzbekistanin maajoukkuetta, jonka paidassa hän debytoi lokakuussa 2007 harjoitusottelussa Taiwania vastaan. Ahmedov on valitti kahdesti Uzbekistanin vuoden jalkapalloilijaksi, vuosina 2009 ja 2011.
Primäärilähde
Primäärilähde tarkoittaa historiantutkimuksessa ja arkeologiassa sellaista evidentiaalista todistetta, joka on kiistatta yhdistettävissä jonkun historiallisen henkilön, paikkakunnan, hallitsijan tai muuhun sellaiseen aikakauteen ja henkilöhistoriaan. Tyypillisiä primäärilähteitä ovat muun muassa:
Aihetodisteita (indiisejä) ei lasketa primäärilähteiksi. Lähteitä, jotka käyttävät pääasiallisena aineistonaan primäärilähteitä, kutsutaan sekundäärilähteiksi. Tutkimuskirjallisuus nähdään sekundäärilähteenä tutkittavaan teokseen eli primäärilähteeseen nähden. Tutkimuksen aiheesta ja tutkimusotteesta riippuen sama aineisto voi kuitenkin olla joko primääri- tai sekundäärilähde.
Informaatiotutkimuksessa primäärilähde tarkoittaa eri asiaa. Primäärilähteet niitä lähteitä joista saadaan tietoa. Formaaleja primaarilähteitä ovat esimerkiksi tutkimukset, julkaisut, lait, patentit, standardit, aikakauslehdissä ja päivälehdissä julkaistut artikkelit. Historiantutkimuksen primäärilähteen käsitettä vastaavat paremmin informaalit primäärilähteet, kuten henkilökohtaiset keskustelut ja konsultointi alan asiantuntijan kanssa.
Louis Moreau Gottschalk
thumb| Louis Moreau Gottschalk
Louis Moreau Gottschalk (8. toukokuuta 1829 – 18. joulukuuta 1869) oli yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä. Hän syntyi New Orleansissa, Louisianassa, mutta vietti suuren osan ammattiurastaan kotimaansa ulkopuolella.
Gottschalk syntyi lontoolaissyntyiselle isälle ja haitilaisperäiselle äidille vuonna 1829 New Orleansissa. Hän aloitti pianonsoiton lapsena ja esiintyi vuonna 1840 julkisesti St. Charles Hotelissa. Pian hän matkusti Eurooppaan ja opiskeli Pariisissa Fromental Halévyn ja Hector Berliozin johdolla. Hän ei kuitenkaan päässyt Pariisin konservatorioon.
Gottschalk palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1853 ja aloitti muun muassa Kuubaan ja muuhun Latinalaiseen Amerikkaan suuntautuneet konserttikiertueensa. Hän tuli etnisvaikutteisilla teoksillaan tunnetuksi Eurooppaa myöten. Hän kaatui yhdessä konserteistaan Rio de Janeirossa 24. marraskuuta 1869. Kohtauksen oli ilmeisesti aiheuttanut malaria, josta hän ei koskaan toipunut; muusikko kuoli Brasiliassa vain 40-vuotiaana.
Kapselikeitin
250px|pienoiskuva|Käytettyjä kapseleita Kapselikeitin on kodinkone, jolla valmistetaan erilaisia juomia kuten suodatinkahvia, erikoiskahveja, teetä ja kaakaota. Laitteella valmistetaan yksi juoma-annos kerrallaan. Laitevalmistajasta riippuen laitteesta on useita eri malleja. Juomavalikoima kostuu valmistajien, kuten Pauligin, Nestlén ja Kraft Foodsin, omista kahvimerkeistä. Juomakapseleita myyvät useat päivittäistavarakaupat.
Laitteen toimintaperiaate on yksinkertainen. Juoma valmistetaan täyttämällä laitteen vesisäiliö vedellä ja laittamalla ilmatiiviisti pakattu, juomajauhetta sisältävä muovinen kapseli laitteen sisään. Laite kuumentaa veden ja valmistaa juoman kapselin juomajauheesta. Laitteesta riippuen veden määrää voidaan säätää, jolloin saadaan haluttu määrä juomaa.
Kapseleiden ekologisuus on kyseenalaistettu maailmalla kertakäyttöisyyden ja niistä syntyvän muovijätteen takia. Kierrättäminen on vaikeaa, koska kapselit on valmistettu yleensä muovin ja alumiinin sekoituksesta. Myös kapseleiden (K-Cup) keksijä, John Sylvan on pahoitellut kapseleiden epäekologisuutta. Tammikuussa 2016 Hampuri kielsi kapseleiden käytön valtion virastoissa ja muissa rakennuksissa.
My Head & My Heart
My Head & My Heart on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin musiikkikappale. Sen julkaisi Atlantic Records singlenä hänen Heaven & Hell-studioalbumin digitaaliselta uusintapainokselta 19. marraskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Max, Madison Love, Aleksey Potekhin, Sergey Zhukov, Tia Scola, Earwulf ja Cirkut, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen Jonas Bluen kanssa. Kappale interpoloi ATC:n vuonna 2000 julkaistua kappaletta "Around the World (La La La La La)" joka puolestaan on cover Ruki vverh!:n vuonna 1998 julkaisemasta kappaleesta "Pesenka". Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Charm La'Donna sekä Emil Nava ja siinä nähdään Max sekä joukko tanssijoita esittämässä koreografiaa yöklubilla.
A36
A36 on Ruotsissa käytössä oleva raitiovaunumalli. CAF Urbos-vaunutyyppiin perustuvaa A36-raitiovaunua valmisti Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (CAF) vuonna 2014 yhteensä seitsemän vaunua. Yhdessä raitiovaunussa on 100 istumapaikkaa ja 143 seisomapaikkaa. Vaunu on käytössä Tukholmassa ja Lidingössä Lidingöbananilla.
Anton Mäkelä (valtiopäivämies)
Anton Mäkelä (24. marraskuuta 1827 Virolahti – 23. lokakuuta 1908 Virolahti) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Kauppias, maanviljelijä Anton Mäkelä oli talonpoikaissäädyssä Kymin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878. Hän oli valtiovarainvaliokunnan ja säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen.
Olympiodoros vanhempi
Olympiodoros vanhempi (400-luku) oli peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, joka opetti Aleksandriassa Rooman valtakunnan viimeisinä vuosina. Hänet tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän toimi merkittävän uusplatonilaisen filosofin, Prokloksen (410–485), opettajana. Olympiodoros halusi tämän menevän naimisiin tyttärensä kanssa.
Kalma
Kalma voi tarkoittaa:
Chris Mason
Christopher "Chris" Mason (s. 20. huhtikuuta 1976 Red Deer, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Mason on voittanut urallaan maailmanmestaruuden.
Ura
Mason pelasi juniorivuotensa WHL-seura Prince George Cougarsissa. Kohtalaisen menestyksen ansiosta New Jersey Devils varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa sijalla 122 vuonna 1995. Devils myi oikeutensa Masonista Mighty Ducks of Anaheimille, jonka farmijoukkueessa Mason pelasi. Anaheimista Mason kaupattiin Nashvilleen, jossa sai tyytyä kolmosmaalivahdin rooliin Mike Dunhamin ja Tomáš Vokounin jälkeen. Kaudella Mason pelasi NHL-debyyttinsä, muttei pelannut yhtäkään kokonaista ottelua. Suurimman osan ajasta hän vietti AHL-seura Milwaukee Admiralsissa, ja vasta kaudella hän pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-ottelun.
Sopimuksen päätyttyä Mason siirtyi Florida Panthersin lyhyellä sopimuksella, muttei saanut yhtään peliaikaa. Vapaana agenttina hän siirtyi takaisin Nashvilleen, jossa hänestä tuli kakkosmaalivahti Dunhamin lähdettyä joukkueesta. Työsulkukauden aikana Mason pelasi Vålerenga Ishockeyissa GET-liigassa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. NHL jatkui jälleen ja Masonille alkoi tulla vähän enemmän peliaikaa. Vokounin sairastuttua lantion laskimontukkotulehdukseen, tuli Masonista ykkösmaalivahti. Masonin suoritusten ansiosta toipunut Vokoun myytiin pois, ja Mason jäi joukkueen ykkösmaalivahdiksi.
Kauden Mason aloitti vielä Nashvillen ykkösmaalivahtina, mutta tulokas Dan Ellis pelasi loistavasti kakkosvahtina ja lopulta syrjäytti Masonin. Kauden päätteeksi Nashville myi tarpeettomaksi jääneen Masonin St. Louis Bluesiin vaihdossa NHL:n varaustilaisuuden neljännen kierroksen vuoroon.
St. Louisissa Mason ja Manny Legacé jakoivat alkuun kaudella torjuntavastuun. Legacén torjuminen kuitenkin ontui, ja Masonista tuli joukkueen selvä ykkösmaalivahti. St. Louisissa Mason pelasi kaksi kautta. Kesällä 2010 hän teki kahden vuoden sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Mason pelasi Thrashersissa ja joukkueen korvanneessa Winnipeg Jetsissä kaksi kautta, minkä jälkeen hän pelasi kauden 2012–2013 Nashville Predatorsissa.
Joutseno (sanomalehti)
Historia
Ensimmäinen Joutseno-lehti ilmestyi vuonna 1966 Etelä-Saimaan kustantamana. Paikallinen Lions Club oli kuitenkin virinnyt jo pari vuotta aikaisemmin ajatellut paikallislehden perustamisesta. Lehden levikki alkoi kasvaa voimakkaasti, ja jo ensimmäisen julkaisuvuotensa aikana lehden tilauskanta oli 3 000 kappaletta. Parhaimmillaan lehden levikki oli 1990-luvun lopussa, jolloin lehteä tilasi noin 4 000 ihmistä. Vuoteen 2000 asti Joutseno-lehteä kustansi Etelä-Saimaan kustannus, kunnes lehti myytiin Kymen Lehtimedialle, joka myöhemmin muutti nimensä Sanoma Lehtimediaksi. Vuonna 2010 Sanoma myi paikallislehtensä Länsi-Savo-konsernille.
Lehden päätoimittajina ovat toimineet Heimo Hänninen (1966), Jorma Räsänen (1966–1974), Anja Okkonen (1974–1985), Heikki Räty (1985–2004) ja Mirja Pekkanen (2004–2016). Vuoden 2016 lokakuusta lehden päätoimittaja on ollut Liisa Hupli-Oinonen.
Kirsu
thumb|Koiran kirsu Kirsu on joidenkin nisäkkäiden, muun muassa kissa- ja koiraeläinten kuonon pää. Kirsussa sijaitsevat eläimen sieraimet. Koiran tai kissan kirsu on yleensä musta, ruskea tai vaaleanpunainen. Koira nuolee kirsuaan usein. Yleinen mutta virheellinen uskomus on, että lemmikki on terve, kun sen kirsu pysyy kosteana eikä tunnu normaalia lämpöisemmältä.
Timo P. Nieminen
thumb|Timo P. Nieminen Tampereella vuonna 2006. Timo Paavo Tapani Nieminen (s. 20. tammikuuta 1944 Turku) on suomalainen kunnallispoliitikko ja hallintomies. Nieminen on ollut Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1973, porvarillisen valtuustoryhmän puheenjohtaja 1985−1993 ja kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuodesta 1995. Nieminen valittiin Tampereen pormestariksi kaupunginjohtaja Jarmo Rantasen jäätyä eläkkeelle vuonna 2007. Ensimmäinen pormestarikausi kesti vaalikauden, eli vuoden 2008 loppuun. Alkuvuodesta 2009 uusi kaupunginvaltuusto valitsi Niemisen uudestaan nelivuotiskaudeksi. Vuonna 2003 Nieminen sai kaupunkineuvoksen arvonimen.
Ennen pormestarin tointa Nieminen työskenteli Tampereen vuokratalosäätiön talousjohtajana 1976−2007. Nieminen on koulutukseltaan merkonomi ja puoluekannaltaan kokoomuslainen.
Tampereen kaupunginvaltuuston suorittamassa pormestarinvaalissa 6. syyskuuta 2006 Timo P. Nieminen sai 39 ääntä ja Hanna Tainio 28 ääntä. Ensimmäisessä äänestyksessä Timo P. Nieminen sai 29 ääntä, Hanna Tainio 23 ja Oras Tynkkynen 15 ääntä.
Timo P. Nieminen on ollut Henkivakuutusyhtiö Suomen hallituksen jäsenenä vuodesta 2007 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2013.
Sormus
thumb|Sulhanen pujottamassa [[vihkisormusta morsiamen nimettömään avioliiton merkiksi]] Sormus on sormessa koruna tai jonkin symbolina pidettävä rengas. Sormuksen rengasosa on usein tehty arvokkaasta metallista kuten kullasta tai hopeasta. Sen yläosaan voi olla kiinnitetty jalokivi tai jokin muu koriste.
Sormusta käytetään usein pelkkänä koristeena. Sormusta käytetään myös avioliiton ja kihlautumisen merkkinä, ja länsimaisissa häissä sulhanen ja morsian usein vaihtavat sormuksia. Entisaikoina sinettisormuksen litteällä yläosalla painettiin sinettejä. Kallisarvoinen sormus on usein ollut arvovallan merkki. Sormus on myös loppumattomuuden ja ikuisuuden vertauskuva.
Sinettisormus
Sinettisormus on sormus, jolla käyttäjä saattoi painaa yksilöllisen sinettinsä vahaan tai saveen. Sinettejä käytettiin paljon entisaikoina, jolloin vain harvat osasivat kirjoittaa. Sormukseen kaiverrettuna sinetti kulki kätevästi mukana.
thumb|upright|left|Varhaisia egyptiläisiä sinettisormuksia Joitain harvoja sinettisormuksia on säilynyt Mesopotamian varhaisista korkeakulttuureista. Egyptiläisiä sinettisormuksia on säilynyt runsaasti haudoissa. Egyptiläisten sinettisormusten yleisin aihe oli skarabee: näistä varhaisimmat tunnetaan 1800-luvulta eaa. Silloin sormuksen sinettiosa kaiverrettiin vielä kivestä, jonka läpi meni kultalangoista tehty rengas. Uuden valtakunnan ajan alussa 1500-luvulla eaa. otettiin käyttöön täysmetalliset, jalustimen muotoiset sinettisormukset. Kultainen sinettisormus toimi käytännöllisen tehtävänsä ohella myös vallanmerkkinä.
Antiikin Kreikan sinettisormukset saavuttivat taiteellisen huippunsa 400-luvulla eaa. Kreikkalaisissa sormuksissa oli usein eläinaiheita ja muita luontoaiheita. Antiikin Roomassa sinettisormukset olivat tärkeitä. Tasavallan ajan karujen rautasormusten tilalle tuli valtakunnan vaurastuessa kultaisia ja hopeisia, joihin oli upotettu monenlaisia jalokiviä. Ajan myötä roomalaisesta sinettisormuksesta tuli yhä suurikokoisempi ja koristeellisempi. Aiheina oli usein merkittäviä roomalaisia, jumalia tai eläinaiheita. Klassisen kauden jälkeen sinettisormuksille oli Roomassa entistäkin suurempi tarve, sillä kansan kirjoitustaito oli heikentynyt.
thumb|upright|Bysanttilainen sinettisormus Bysantin valtakunnan sinettisormuksissa oli usein kristillisiä aiheita. Kaiverrustaidon taannuttua sinettisormuksissa alettiin käyttää kuvien sijasta kirjaimia ja sanoja, kuten ristinmuotoisia monogrammeja.
Keskiajalla sinettisormuksia käytettiin muun muassa kirjeiden aitouden todistamiseksi, kauppiaiden tuotteiden merkitsemiseksi ja kantajansa ammatin tai harrastuksen merkiksi. Kaiverrustaito elpyi 1200-luvulta alkaen ja saavutti huippunsa Italian renessanssissa. Sormuksista tuli jälleen koristeellisia, ja kuva-aiheena alettiin käyttää kirjainten ohella myös heraldiikkaa. Maalatun kuvion värit saatiin suojattua kuumalta vahalta 1400-luvulla kehitetyn kristallipinnoituksen avulla.
Sinettisormusten käyttö väheni 1600-luvulla, kun niiden sijaan alettiin käyttää vyöltä roikkuvia kahvallisia sinettejä. Sitä seuranneina vuosisatoina sineteistä tuli tarpeettomia, kun liimalliset kirjekuoret otettiin käyttöön ja kirjeet alettiin tunnistaa allekirjoituksella. Sinettisormuksia on kuitenkin pidetty koristeina senkin jälkeen nostalgisesta kiinnostuksesta antiikkiin ja keskiaikaan.
Rakkauden, avioliiton ja ystävyyden sormus
Antiikin Kreikassa annettiin lemmensormuksia, joskaan ei tiettävästi vihkisormuksia. Kuva-aiheena oli usein merimiessolmu, Eros, Afrodite tai Penelope. Lemmensormuksia käytettiin myös Roomassa. Kihlasormus otettiin käyttöön liike-elämässä käytössä olleen tavan pohjalta, jossa sopimukset vahvistettiin vaihtamalla sormuksia. Myös varhaiskristillinen kirkko hyväksyi sormuksen avioliittoon sitoutumisen merkiksi.
thumb|upright|left|Sormus, jossa kuva-aiheena kaksi toisiaan puristavaa kättä, suosittu kuva-aihe keskiajan vihkisormuksissa Keskiajalla vihkisormusten suosikkiaiheeksi palasi jo Roomassa suosittu kaksi toisiaan puristavaa kättä. Sormuksiin kaiverrettiin usein jokin motto, kuten ”Sydämeni kuuluu sinulle”. Motto oli yleensä ranskaksi, joka oli rakkauden kieli. Renessanssin aikana suosioon nousi kahdesta erillisestä, toisiinsa kietoutuneesta renkaasta koostuva sormus. Sydän ja kädet olivat suosittuja kuva-aiheita keskiajalta eteenpäin. Rikkaiden vihkisormuksissa oli kallisarvoinen kivi, ja tavallisellekin naiselle vihkisormus saattoi olla hänen arvokkain esineensä.
1800-luvun alussa alettiin käyttää vihkisormuksia, jonka kivien nimien alkukirjaimista muodostui nimi tai jokin lemmensana. Tyylistä riippumatta vihkisormukseen kaiverrettiin aina vihkipäivämäärä ja vihkiparin nimikirjaimet, ja vaimon lisäksi myös aviomies piti sitä aina sormessaan.
thumb|upright|Nykyaikaisia [[Vihkisormus|vihkisormuksia]] 1900-luvulla pelkistetyt ja kapeat platinaiset vihkisormukset yleistyivät. Kihlasormukset säilyivät kuitenkin arvokkaina ja koristeellisina.
Uskonnolliset ja taikauskon sormukset
Sormuksia on käytetty hurskauden merkkinä, pahan karkottajana ja kirkollisissa yhteyksissä. Muinaisessa Egyptissä sormuksissa kuvattiin usein jumalia tai niiden edustajia kuten pillerinpyörittäjää. Roomalaisissa sormuksissa oli usein jumalankuva onnea tuomassa. Pahaa karkotettiin esimerkiksi falloksen, sammakon tai merimiessolmun kuvilla.
Mike (kukko)
Mike (1945–1947) oli kukko, joka eli 18 kuukauden ajan ilman päätä.
Sormus
Uskonnolliset ja taikauskon sormukset
Kristityt ottivat kristillisin symbolein koristellut sormukset uskonnolliseen käyttöön jo varhain. Sormukseen kaiverrettujen Kristuksen nimen tai nimikirjainten uskottiin keskiajalla suojaavaan kantajaansa. Sormuksia käytettiin myös esimerkiksi hurskauden osoituksena, memento morina ja muistona pyhiinvaellusmatkalta.
Mike (kukko)
Maanantaina 10. syyskuuta vuonna 1945 maanviljelijä Lloyd Olson Fruitassa, Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa oli kutsunut anoppinsa päivälliselle. Olson meni vaimonsa kehotuksesta tappamaan kanaa ruuaksi, mutta yrittäessään katkaista 5 ja puolen kuukauden ikäisen Mike-kukon kaulaa hän epäonnistui, ja jäljelle jäi toinen korva sekä osia aivoista. Se jäi henkiin, ja Olsonit söivät päivälliseksi jotain muuta.
Sormus
Uskonnolliset ja taikauskon sormukset
thumb|upright|left|Piispojen ja arkkipiispojen sormuksia Roomalaiskatolisen kirkon paavi ja piispat käyttävät monenlaisia kallisarvoisia virallisia sormuksia. Episkopaalisten sormusten käyttö on vähentynyt 1960-luvulta alkaen, mutta maallikoilla on yhä tapana suudella kirkollisten arvohenkilöiden sormuksia samalla polvistuen heidän eteensä.
Mike (kukko)
Päätön Mike kykeni suoriutumaan normaaleista kanalle kuuluvista toiminnoista ilman päätä. Koska Lloyd Olson ei ollut saanut kanaa tapetuksi, hän päätti pitää sen hengissä. Mike jopa kasvoi kokoa, kun sille syötettiin maidon ja veden sekoitusta pipetillä suoraan kaula-aukkoon. Kerrotaan, että Mike olisi syönyt jopa maissin jyviä. Syödessään se oli kuitenkin tukehtua omaan limaansa, ja Olsonit päättivät jatkaa ruokintaa käyttäen apunaan ruiskua.
Sormus
Uskonnolliset ja taikauskon sormukset
Sormuksissa käytettiin entisaikoina tiettyjä kiviä amuletteina, joiden odotettiin tuovan onnea ja terveyttä. Nykyaikaan tästä tavasta on polveutunut käsitys kivien yhteydestä omaan syntymäaikaan.
Mike (kukko)
Mike ei kuitenkaan pystynyt kiekumaan normaalin kukon lailla, vaan tuottamaan ainoastaan korisevaa ääntä. Päättömyydestään huolimatta se kasvoi 1,1 kilogrammasta lähemmäs 3,6 kilogramman painoiseksi.
Sormus
Muistosormukset
thumb|upright|[[Amerikkalainen jalkapallo|Amerikkalaisen jalkapallon pelaajan Joe Theismannin mestaruussormuksia]] Tärkeiden henkilöiden ja merkittävien tapahtumien muistoksi saatetaan käyttää sormuksia. Luokkasormus hankitaan usein Suomessa yhdessä muistoksi kouluajoista. Pohjois-Amerikassa joidenkin urheilusarjojen mestaruudesta annetaan muistoksi mestaruussormus.
Mike (kukko)
Päätön kukko saavutti kuuluisuutta, ja Mikeä alettiin kierrättää ympäri maata erilaisissa näytöksissä muiden eläinkummajaisten kuten kaksipäisen vasikan kanssa. Mike pääsi myös joidenkin sanomalehtien etusivulle. Monet eläinaktivistit esittivät Olsonia kohtaan kritiikkiä.
Sormus
Koristesormukset
thumb|left|150px|Käärmeaiheinen roomalainen sormus Muinaiset egyptiläiset eivät käyttäneet sormuksia nykyajan tapaan koristeina. Kreikassakin sormuksen puhdas koristekäyttö oli harvinaista. Hellenistisenä aikana keksittiin läpinäkyvä lasipinnoite kultakalvosta tehdyn kuvamotiivin ylle, sekä alettiin kiinnittää kauniita tai harvinaisia jalokiviä tai puolijalokiviä sormuksen yläosaan. Toisiinsa kietoutuvia käärmeitä alettiin käyttää koristeaiheena. Roomassa suosittiin raskaita kultasormuksia, joissa oli kalliita smaragdeja, ametisteja, helmiä ja granaatteja; joskus yksinään, joskus rykelminä ja joskus renkaan ympärillä.
Mike (kukko)
Miken näkeminen maksoi 25 senttiä, ja kuukaudessa esiintymistulot kohosivat peräti 4 500 dollariin. Miken rinnalla esitettiin myös irrallista kukon päätä, joka ei kuitenkaan ollut Miken oma pää, jonka oli kissa syönyt. Myöhemmin viranomaiset tutkivat Mikeä ja totesivat, ettei se tuntenut kärsimystä.
Sormus
Koristesormukset
Bysantin ajalta ja pimeältä keskiajalta koristesormuksia on tunnetaan vain vähän. Myöhemmällä keskiajalla 1100-luvulta alkaen jalokivellä koristeltujen koristesormusten käyttö yleistyi Euroopassa. Kiviä käytettiin usein leikkaamattomina luonnollisessa kupumaisessa muodossaan. Helmet olivat erityisen suosittuja. Rengas muotoiltiin yleensä yksinkertaisesti, ja kivi oli kiinnitetty ulkonevaan jalustaan.
Mike (kukko)
Maaliskuussa 1947 eräässä motellissa Phoenixissa paluumatkalla esitysmatkalta, Mike tukehtui keskellä yötä. Olsoneilla ei ollut käytössään ruiskua, jolla Miken kurkku oli tavallisesti puhdistettu, eikä mitään ollut tehtävissä. Jostakin syystä herra Olson väitti pitkän aikaa myyneensä Miken ja kertoi tarinoita, että se olisi jatkanut kiertue-elämää vielä vuonna 1949.
Myöhemmin asiaa on tutkittu, ja todettu, että yrittäessän teurastaa Mikeä, terä ei ollut leikannut kaulalaskimoa, ja verisuonen tukoksen seurauksena verenvuoto oli estynyt, eikä Mike ollut vuotanut kuiviin. Vaikka Miken pää oli lähes kokonaan irti, sen toinen korva ja osia aivorungosta oli kiinni vartalossa. Kanalinnun refleksejä ohjailee suurimmilta osin aivorunko, ja tämän johdosta Mike kykeni jatkamaan suhteellisen normaalia kukon elämää.
Benjamin Becker
Benjamin Becker (s. 16. kesäkuuta 1981 Merzig) on saksalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut maailmanlistalla sijalla 38.
Grand Slam -turnauksissa Becker on kerran yltänyt neljännelle kierrokselle. Tämä tapahtui Yhdysvaltain avoimissa 2006, jolloin hän voitti ensin Filippo Volandrin, sitten Sébastien Grosjeanin ja kolmannella kierroksella Andre Agassin eräluvuin 7–5, 6–7(4), 6–4, 7–5. Tuo ottelu jäi Agassin ammattilaisuran viimeiseksi. Neljännellä kierroksella Becker hävisi Andy Roddickille luvuin 3–6, 4–6, 3–6. Toiselle kierrokselle hän on yltänyt Wimbledonissa 2006 voitettuaan Juan Ignacio Chelan ja samassa paikassa vuonna 2008 voitettuaan neljänneksi sijoitetun Nikolai Davydenkon. Wimbledonissa 2009 hän eteni toiselle kierrokselle voitettuaan Roko Karanušićin. Toisella kierroksella hän hävisi Jürgen Melzerille.
Sormus
Koristesormukset
Renessanssin aikana kultaseppien taidot nousivat huippuunsa, ja käsityöläiset käyttivät hienosti suunniteltuja sormuksia usein työnäytteinään kultaseppien kiltaan hakiessaan. Renessanssin sormukset olivat keskiajan pelkistettyihin sormuksiin verrattuna prameita, ja niissä yhdistyivät kuvanveistäjän tarkkuus ja taidemaalarin maku.
thumb|upright|Saksalainen timanttisormus 1700-luvulta Koska timantti on kivistä kovin, timanttisormuksesta tuli avioliittovalassa luvatun uskollisuuden symboli.
Koristesormusten renkaat saivat 1600-luvulla jälleen pelkistetymmän asun. Emalia käytettiin enää sormuksen reunoilla ja takaosassa, ja sormuksen veistokselliset piirteet katosivat. Pääosaan nousivat kivet, joita yhdistettiin kultaan, paitsi timantit, jotka alettiin yhdistää hopeaan. Pariisista tuli korusuunnittelun pääkaupunki. Sormuksia koristeltiin usein kameella. Hiontatekniikoiden kehittyessä timantista tuli arvostetuin korukivi.
Sormuksista alettiin 1700-luvun puolivälissä tehdä aiempaa sirompia ja elegantimpia rokokootyylin mukaisesti. Aiheina käytettiin usein kukkia, perhosia ja muita hyönteisiä sekä lehtiä, joihin kivet oli upotettu.
thumb|150px|left|Kameesormus 1700-luvun lopulta Uusklassisen tyylin aikana 1770-luvun jälkeen sormuksista tuli symmetrisiä ja pelkistettyjä. Jalokiven ympärille upotettiin usein ruusu- tai briljanttihiottuja timantteja. Sormukset suurenivat ja niihin mahtui maalattuja tai kaiverrettuja kuvia maisemista tai jokapäiväisestä elämästä.
1800-luvulla sormuksen ensisijaiseksi käyttömuodoksi oli tullut koristekäyttö, ja valikoima oli hyvin monipuolinen. Vuosisadan puoliväliin mennessä miehet olivat paljolti luopuneet sormusten koristekäytöstä, ja niitä näki enää naisten sormissa. 1860-luvulta alkaen sormusten mallit alkoivat vakiintua, ja asiakkaat kiinnittivät huomiota pääasiassa koristekivien arvoon. Vuosisadan lopussa art nouveau -tyyli toi sormuksiin vähäksi aikaa ihannoitua luonnonkuvausta. Art deco -tyylin mukaiset sormukset 1920-luvulla ja 1930-luvulla olivat suurikokoisia ja väreiltään rohkean kontrastisia. Platina oli renkaan materiaalina muodissa vuosien 1900 ja 1935 välillä, kunnes kulta palasi takaisin muotiin erivärisinä lejeerinkeinä.
Toisen maailmansodan jälkeinen vaurastuminen on tuonnut laatusormukset entistä useampien naisten ulottuville. Merkittävimpiä sormusten valmistajia ovat esimerkiksi ranskalaiset Cartier, Boucheron, Chaumet, Mellerio, Van Cleef & Arpels ja Mauboussin, italialaiset Bulgari ja Buccellati, yhdysvaltalaiset Winston ja Tiffany sekä englantilainen Garrard. Modernit sormusvalmistajat käyttävät perinteisten materiaalien ohella myös titaania ja muoveja.
Sormus aktiivisuusmittarina
Aktiivisuusrannekkeiden rinnalle on kehitetty aktiivisuussormuksia. Suomalainen Oura Health valmistaa Ōura-sormuksia hyvinvoinnin mittaamiseen.
Kultasormusten ympäristövaikutukset
Kultasormuksen valmistus uudesta raaka-aineesta on satoja kertoja kuluttavampaa kuin kierrätetystä kullasta valmistetun sormuksen tekeminen. Uuden kullan tuotanto kuluttaa paljon luonnonvaroja. Sormusta varten saatetaan louhia kolme-neljä tonnia malmia, ja se käsitellään sähköllä ja puhtaalla vedellä. Kulta on periaatteessa ikuista, eikä romukullan työstämisessä synny hävikkiä.
Armoton (sarjakuvahahmo)
Armoton on fiktiivinen henkilö ja superrikollinen Marvel Comicsin sarjakuvissa. Ainutlaatuisen luonteensa ja tappavien ansojensa ansiosta hänestä tuli yksi suosituimmista rikollisista Marvelin sarjakuvissa ja hän on esiintynyt useissa eri lehdissä. Vaikka Armoton esiintyy ainoastaan hetken tarinoissa, ollen yleensä ainoastaan vieraileva vihollinen, hän on taistellut useapia sankareita vastaan, kuin useat muut superroistot. Hän ei ole kuitenkaan kertaakaan onnistunut voittamaan yhtäkään heistä. Armottoman ensiesiintyminen tapahtui Marvel Team-Up -lehden numerossa 65 (1978). Hahmon loivat Chris Claremont ja John Byrne.
Suomessa Armoton esiintyi ensimmäisen kerran Hämähäkkimies Special II -julkaisun toisessa numerossa (1989).
Hannu Mannerkoski
Hannu Mannerkoski (9. heinäkuuta 1944 Nummi – 9. marraskuuta 2018 Joensuu) oli suomalainen metsätieteilijä, joka oli Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopisto) metsätieteellisen tiedekunnan metsämaatieteen professori. Hän hoiti usean vuoden ajan myös tiedekuntansa dekaanin tai varadekaanin tehtävää.
Mannerkoski kirjoitti ylioppilaaksi Lohjan yhteislyseosta 1963. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui ensin metsänhoitajaksi (1968), sitten maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi (1970), lisensiaatiksi (MML 1977) ja tohtoriksi (MMT 1985). Hänen englanninkielisen väitöskirjansa (1985) käsitteli vedenpinnan vaihtelun vaikutusta turvesuon ekologiaan ja oli otsikoitu Effect of water table fluctuations on the ecology of peat soil.
Mannerkosken 60-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin syksyllä 2004 juhlakirja ''Puuta, maata ja vettä – tutkien ja opettaen. Professori Hannu Mannerkoski 60 vuotta''.
Helen Brockman
thumb|Helen Brockman Helen Lewis Brockman (24. syyskuuta 1902 – 22. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija.
Brockman syntyi Iowassa ja tuli parhaiten tunnetuksi teoksellaan The Theory of Fashion Design (1965). Hän vietti 100-vuotispäiväänsä syksyllä 2002.
Brockman alkoi menestyä verrattain myöhään, ja hän otti 65-vuotiaana vastaan paikan opettajana Kansas State Universityn College of Human Ecologyssa. Hän kuoli 105-vuotiaana Manhattanissa, Kansasissa.
EveryTime I Cry
EveryTime I Cry on yhdysvaltalaislaulaja Ava Maxin musiikkikappale. Sen julkaisi Atlantic Records digitaalisesti ladattavana singlenä 8. kesäkuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Max, Caroline Pennell, Lauren Aquilina, Cirkut ja Sean Myer, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. Sanoiltaan kappale kuvastaa naisten voimaannuttamisen vaikutuksista vaikeissa tilanteissa. Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Max sekä Charlotte Rutherford ja se julkaistiin 23. heinäkuuta 2021. Videolla nähdään Max keskellä autiomaata joka muuttuu hänen kyynelillään reheväksi maisemaksi.
"Everytime I Cry" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat kappaleen tuotantoa. Arvostelumenestyksestä huolimatta kappaleen kaupallinen menestys oli heikkoa sen päästyä singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Belgian Valloniassa ja Uudessa-Seelannissa.
Siisak
Siisak on Nekon ohella ainoa Raamatussa nimeltä mainittu faarao. Hänen mainitaan 1. Kuningasten kirjan mukaan olleen Israelin liittolainen, tehneen Rehabeamin hallintokaudella hävitysretken Juudaan ja vieneen sotasaaliina Jerusalemin temppelin kulta-aarteen.
Nimi Siisak on perinteisesti yhdistetty faarao Shosenq I:een. Ensimmäisenä tämän assosiaation teki egyptologian perustaja Jean-François Champollion. Karnakista löytyneen reliefin mukaan Shosenq teki sotaretken Palestiinaan, mutta Jerusalem ei ole valloitettujen kaupunkien joukossa, ja valloitetut kaupungit kuuluvat alueelle, joka Raamatun mukaan kuului pohjoisvaltakuntaan (Israelin kuningaskuntaan). David Rohlin revisioidun kronologian mukaan Siisak olisi ollut sama kuin Ramses II; hänen puolestaan tiedetään valloittaneen Jerusalemin, ja eräässä reliefissä, joka on ajoitettu hänen kaudelleen, näkyy sotasaaliin joukossa juuri sellaisia kilpiä, joita Salomo asetti temppeliin.
Dublin Core
Dublin Core (DC) on metatietosanastostandardi informaatioresurssien kuvaamiseen. Dublin Coren avulla mihin hyvänsä tietoon voidaan liittää tiettyjä lisätietoja, niin että nämä lisätiedot ovat helposti koneellisesti luettavissa, käsiteltävissä, haettavissa, ja vertailtavissa. Standardi määrittelee esimerkiksi, miten teoksen otsikko kuvataan, jolloin voidaan helposti luoda hakemisto tiedostojen otsikoista. Eri tiedostoille ei tarvitse luoda omia metatietorakenteita, mikä vaikeuttaisi hakemiston toteuttamista.
Dublin Core-määrityksiä voidaan käyttää esimerkiksi tekstidokumenteissa, kuvissa, videotiedostoissa, ja niiden yhdistelmissä (esimerkiksi WWW-sivuissa). Useimmiten Dublin Core-tiedot tallennetaan RDF (Resource Description Framework) -muodossa. Dublin Core-standardeja ylläpitää Dublin Core Metadata Initiative (DCMI).
Dublin Corella on kaksi tasoa, Dublin Core Metadata Element Set (DCMES) ja Qualified Dublin Core. DCMES määrittelee viisitoista peruselementtiä, ja Qualified Dublin Core määrittelee siihen lisää spesifisiä lisämääreitä, joiden tunnistaminen ohjelmissa ei ole täysin välttämätöntä mutta suositeltavaa.
Elementit
DCMES määrittelee seuraavat elementit:
Qualified Dublin Core määrittelee lisäksi seuraavat elementit:
Jokainen Dublin Core elementti on vapaaehtoinen ja kaikki elementit ovat toistettavia.
Gökdeniz Karadeniz
Gökdeniz Karadeniz (s. 11. tammikuuta 1980 Karadeniz Ereğli, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija, joka edusti yli kymmenen vuotta kasvattajaseuraansa Trabzonsporia ja kymmenen vuotta Venäjän pääsarjajoukkue FK Rubin Kazania. Pelipaikaltaan 166-senttimetriä pitkä Karadeniz oli keskikenttäpelaaja.
Ura
Trabzonsporin kasvatti Karadeniz teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa kaudella 1999/00. Trabzonspor-uransa alussa turkkilainen pelasi puolustavammassa roolissa, mutta sai tasaisesti koko ajan hyökkäävämpää roolia. Karadeniz pelasi Trabzonsporissa vuosien 1999 ja 2008 välillä yhteensä 246 liigaottelua ja teki 63 maalia.
13. maaliskuuta 2008 Karadeniz siirtyi 8,7 miljoonalla eurolla Rubin Kazaniin. Sopimus on viisivuotinen.
Turkin maajoukkueessa Karadeniz debytoi 30. huhtikuuta 2003 ottelussa Tšekkiä vastaan. Karadeniz valittiin Turkin joukkueeseen vuoden 2008 EM-kisoihin, jossa hän pelasi ensimmäisen jakson yhdessä alkulohko-ottelussa ja tuli puolivälierässä vaihdosta kentälle jatkoajan viime minuuteilla. Hän pelasi kaikkiaan 50 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Pašša
Pašša oli korkea asemaa osoittava arvonimi osmanien valtakunnan poliittisessa järjestelmässä. Arvonimi myönnettiin yleensä suurvisiireille, ministereille, kenraaleille tai kuvernööreille (esimerkiksi Ali pašša). Pašša jäi kiinteäksi osaksi kantajansa nimeä kuten monet muutkin osmanien myöntämät arvo- tai lisänimet.