cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petteri Laurila
Ura
Sveitsin jälkeen kutsuivat Italian kentät. Laurila pelasi kolme onnistunutta kautta Cosmogas Forlissa. Laurilan omien sanojen mukaan hän pelasi uransa parhaimmat kuukaudet Forlissa. Onnistumiset siivittivät hänet sopimukseen kaudeksi 2001-2002 maan menestyneimmän pääsarjajoukkue, Cimone Modenan kanssa. Modenassa Laurila juhli ensimmäisenä suomalaislentopalloilijana kautta aikain Italian lentopalloliigan mestaruutta. Hän on edelleen ainoa mieslentopalloilija, joka on yltänyt mestaruuteen Italiassa. ”Modenan vuosi oli järkyttävän upea. Itse en sitä kuitenkaan pidä urani kohokohtana, koska peliaikaa tuli silloin hyvin niukasti. Kokonaisia otteluita taisi kertyä kolme tai neljä", Laurila kertasi muistojaan Hesarille tammikuussa 2017.
Italiasta Laurila siirtyi Ranskaan. Maineikkaassa AS Cannesin riveissä hän pelasi kauden verran, minkä jälkeen hän palasi yllättäen kotimaan lentopallokentille. Laurila vei passeillaan vantaalaisen Korson Vedon runkosarjan ykköspaikalle kaudella 2003-2004. Pudotuspeleissä KoVe ylsi kolmanneksi. . Laurila valittiin lentopalloliigan tähdistökenttään kauden päätteeksi.
Suomalaispassari palasi takaisin Euroopan lentopallokentille vuonna 2004. Ensiksi hän pelasi kauden Italiassa, minkä jälkeen hän teki ensimmäisenä suomalaislentopalloilija sopimuksen Puolan lentopalloliigaan. Laurila voitti hopeaa Puolassa. Puolan jälkeen Laurila pelasi vuoden Turkin lentopalloliigassa ja vuoden Viron pääsarjassa. Virossa hän voitti joukkueensa kanssa hopeaa sekä Viron lentopalloliigassa että Baltian maiden liigassa.
Laurila teki lopullisesti paluun kotimaisille lentopallokentille kaudella 2008-09. Hän pelasi Hurrikaani Loimaan riveissä kauden verran lentopalloliigassa, minkä jälkeen hän pelasi uransa viimeiset vuodet Korson Vedon passarina, ensiksi lentopallon 1-sarjassa ja sittemmin lentopalloliigassa. Uransa viimeisen ottelun Laurila passasi maaliskuussa 2014 lentopalloliigan runkosarjan viimeisen kierroksen ottelussa. Ottelu oli hänelle 357. pääsarjassa. Korson Vedossa uransa päättäneen legendan paita numero kolmen jäädytettiin tammikuun 7. päivä juhlavin menoin.
A-maajoukkue
Suomen lentopallomaajoukkueessa Laurila pelasi kaikkiaan 192 A-maaottelua, mikä on yhdeksänneksi eniten maan lentopallohistoriassa.
Muuta
Petteri Laurila on toiminut lentopallokommentaattorina useissa tv-lähetyksissä, mm. A-maaotteluissa ja lentopalloliigan otteluissa.
Joukkueet
1991-1993 Vammalan Lentopallo
1994-1997 PPS Helsinki
1997-1998 Näfels
1998-1999 Forli Italy
1999-2001 Forli
2001-2002 Cimone Modena
2002-2003 AS Cannes
2003-2004 Korson Veto
2004-2005 Goia Delle Colle
San Antonion roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
thumb|Hiippakunnan vaakuna San Antonion roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on vuonna 1874 perustettu katolisen kirkon arkkihiippakunta Texasissa. Vuonna 2014 siihen kuului 728 001 jäsentä ja 139 seurakuntaa, joissa työskenteli 309 pappia.
Petteri Laurila
Joukkueet
2005-2006 KS Jastrzebski Wegiel
2006-2007 Galatasaray
2007-2008 Tarto
2008-2009 Hurrikaani Loimaa
2009-2014 Korson Veto
Pisama
thumb|Pisamia lapsen kasvoilla. Pisamat ovat vaaleanruskeita 2–3 millimetrin kokoisia läikkiä ihmisen ihossa. Pisamat ovat pigmenttihäiriö, jonka saattavat aiheuttaa muun muassa auringosta tuleva säteily. Siksi pisamia saattaa syntyä iholle erityisesti keväällä ja kesällä. Pisamat ovat myös perinnöllisiä. Niitä esiintyy usein kasvoissa, mutta myös muilla alueilla kehossa. Punahiuksisilla ihmisillä pisamia esiintyy useammin kuin muilla. Pisamille ominaista on se, että ne tummuvat auringossa ja taas talven tullessa alkavat haalentua ihossa. Pisamia ei lasketa luomiksi, sillä solujen määrä ihossa on normaali. Lapsuusiässä tulleet pisamat häipyvät lähes aina aikuisikään mennessä.
Kesakot ovat pieniä tummia, usein mustia, pigmenttiläiskiä, joiden väri säilyy ympäri vuoden. Tavallisten kesakoiden lisäksi tunnetaan myös auringonvalon aiheuttamat eli aktiiviset kesakot, joita sanotaan myös vanhuusiän pisamiksi.
Ostrovski
Ostrovski tai Ostrovsky voi tarkoittaa:
Kovan kohtalon pommikone JK-254
Kovan kohtalon pommikone JK-254 on Rauno Suhosen kirjoittama tietokirja Suomen ilmavoimien Junkers Ju 88 A-4 -pommikoneesta JK-254, joka putosi Liperin Rauvanlahteen heinäkuussa 1944 ja nostettiin ylös syksyllä 2008. Teoksen on julkaissut vuonna 2014 Docendo.
Joensuulainen kirjoittaja Rauno Suhonen on ollut mukana, kun konetta on nostettu ja museoitu, ja hän on tutustunut koneen historiaan. Hän on Joensuun Ilmasillan puheenjohtaja ja on perehtynyt alaan monipuolisesti. Kirjan tekoon meni Suhoselta kaikkine aineiston keruineen viitisen vuotta.
Koneen romun materiaaleista on valmistettu Junkers-merkkejä, joiden myynnillä on kerätty noin 650 000 euroa sotaveteraanien avustustyöhön.
Kirjassa on runsas mustavalkokuvitus.
Matāʻutu
Mata-Utu (tai Matāʻutu) on Ranskan merentakaisen alueen Wallis ja Futunan pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Wallisin saaren itäosassa Hahaken alueella, jonka pääkaupunki se myös on. Vuoden 2013 väestönlaskennassa kaupungissa oli 1 075 asukasta.
Bray Wanderers AFC
Bray Wanderers Association Football Club on jalkapalloseura Brayn kylästä. Seura pelaa vuonna 2018 League of Ireland Premier Divisionissa, joka on Irlannin pääsarja.
Seuran historia alkaa vuonna 1922, jolloin perustettiin Bray Wanderers, jonka toiminta keskittyi gaelilaiseen jalkapalloon. Itse seura on perustettu vuonna 1942. Bray Wanderers saavutti ensimmäisen suuremman voittonsa vuonna 1990, kun se voitti FAI Cupin. Seura uusi voittonsa vuonna 1999.
My Own Prison
My Own Prison on Creed-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1997. Kappaleista "Torn", "One", "My Own Prison" ja "What's This Life For" julkaistiin singleinä 1997-1998, jotka nousivat kaikki kyseisenä ajanjaksolla yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa hiteiksi. Albumi nauhoitettiin vuoden 1995 aikana Tallahasseen ja Miamin kaupungeissa Floridan osavaltiossa.
Albumi on myynyt Yhdysvalloissa kuusinkertaista platinaa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Scott Stapp ja Mark Tremonti.
Jeremy Scahill
pienoiskuva|Jeremy Scahill Jeremy Scahill (s. 8. lokakuuta 1974) on päätoimittajana perustamassaan verkkouutisia julkaisevassa The Interceptissä. Scahill on kirjoittanut kirjan Blackwater: The Rise of the World’s Most Powerful Mercenary Army, joka voitti George Polk Book Award -palkinnon. Hän on myös kirjoittanut kirjan Dirty Wars: The World Is a Battlefield, jonka Nation Book julkaisi vuonna 2013. Myöhemmin samana vuonna Dirty Wars -kirjasta tehtiin saman niminen dokumenttielokuva, jossa Scahill toimi tuottajana, kertojana ja kirjoittajana. Dokumenttielokuva sai ensi-iltansa vuonna 2013 Sundancen elokuvajuhlissa.
Scahill on stipendiaatti The Nation -instituutissa. Scahill aloitti uransa itsenäisesti toimivassa Democracy Now! -uutisorganisaatiossa. Hän asuu Brooklynissä, New Yorkissa.
Cernay-la-Ville
Cernay-la-Ville on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 48 km Pariisista lounaaseen.
Puolimaraton
thumb|Puolimaratonkilpailun osanottajia New Yorkissa vuonna 2008. Puolimaraton on nimensä mukaisesti puolen maratonin eli 21,0975 kilometrin mittainen kestävyysjuoksumatka. Matka ei ole mukana kesäolympialaisten tai yleisurheilun MM-kisojen ohjelmassa, vaan sille järjestetään omat MM-kisat. Kuten maraton, puolimaraton on katu- tai maantiejuoksu. Suomessa maantiejuoksun SM-kilpailut juostaan aikuisten sarjoissa puolimaratonina.
Ennätykset
Koska puolimaratonkilpailuja juostaan ympäri maailmaa erilaisilla reiteillä, eri puolimaratoneilla juostuja aikoja ei voi suoraan verrata keskenään. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF kuitenkin kirjaa virallisen maailmanennätyksen myös puolimaratonilta. Maailmanennätyskelpoinen reitti on tarkasti määritelty IAAF:n kilpailusäännöissä.
Miehet
Lähteet:
Romaaniset kielet
Romaaniset kielet ovat latinasta kehittyneitä indoeurooppalaisia kieliä ja muodostavat itaalisten kielten alaluokan. Latinalla tässä tarkoitetaan nimenomaan jokapäiväistä arkikieltä, vulgaarilatinaa, ei kirjallisuuden klassista latinaa.
Puolimaraton
Miehet
Kymmenen parasta maailmanennätyskelpoisella reitillä juostua tulosta (tilanne 4.4.2021):
Romaaniset kielet
Nykyään puhutuimmat romaaniset kielet ovat espanja, portugali, ranska, italia, romania, katalaani ja oksitaani.
Puolimaraton
Naiset
Kymmenen parasta maailmanennätyskelpoisella reitillä juostua tulosta (tilanne 4.4.2021):
Romaaniset kielet
Syntyperä ja historia
thumb|278px|Ote [[Strasbourgin valasta.]] Länsi-Rooman valtakunnan hajottua vuonna 476 eri puolilla imperiumia puhutut latinan kielen murteet alkoivat kehittyä yhä enemmän omiin suuntiinsa, kehittyen vähitellen romaanisiksi kieliksi. Maantieteellisen jakautumisen lisäksi kielten nykyisiin eroihin ovat vaikuttaneet alueilla aiemmin puhutut kielet (niin sanotut substraattikielet), eri valloitukset sekä rauhanomaiset yhteydet muiden kansojen kanssa.
Romaaniset kielet ovat kielitieteen kannalta erityisen tärkeä kieliryhmä, sillä niiden muotoutuminen tunnetaan melko tarkasti. Romaanisten kielten kantakieli latina on hyvin dokumentoitu hallinnon ja sivistyksen kirjakieli, joka käyttää äännekirjoitusta ja jonka eri vaiheista – kuten sen tytärkielistäkin – on säilynyt runsaasti kirjallista aineistoa kautta historian. Siksi romaanisten kielten syntyhistoria on hyvin ennallistettavissa, ja samalla se auttaa ymmärtämään yleisemminkin kielen syntymekanismeja ja prosesseja, joiden seurauksena kieli eriytyy kantakielestä ja muokkautuu murteesta omaksi kielimuodokseen.
Romaanisten kielten nimi, kuten myös Romanian valtion ja romanian kielen nimi tulee latinan roomalaista tarkoittavan adjektiivin maskuliinimuodosta romanus. Ensimmäinen todistus termin romaaninen olemassaolosta on peräisin Toursin kirkolliskokouksesta vuodelta 813. Kieltä kutsuttiin tuolloin nimellä romana lingua. Ranska on siis se romaanisista kielistä, jonka olemassaolosta on varhaisin kirjallinen todiste, mikä ei kuitenkaan tarkoita että se olisi ensimmäinen latinasta selvästi omaksi kielekseen jakautunut.
Ensimmäinen teoreettinen teos romaanisista kielistä on, latinaksi kirjoitettuna, Danten De Vulgari Eloquentia ('kansankielen kaunopuheisuudesta') 1300-luvun alusta. Siinä ensi kertaa eroteltiin romaanisia kieliä niiden 'kyllä'-sanan mukaan oïl-, oc- ja si-kieliin.
Vulgaarilatinan kehittyminen romaanisiin kieliin voidaan ajoittaa karkeasti seuraavasti:
Klassisesta latinasta vulgaarilatinaan
Vulgaarilatinan kohdalla on mahdollista ajatella roomalaisten eläneen diglossiassa: Jokapäiväinen kieli ei ollut klassista latinaa, eli kirjallisuuden kieltä tai hienostunutta yläluokan puheenpartta (sermo litterarius, eruditus, urbanus). Tämän variantin kehitys oli pysähdyksissä, mutta läheinen, joskin selvästi erilainen muoto latinasta jatkoi kehitystään vapaasti. Tälle olivat niminä sermo vulgaris, rusticus tai plebeius.
Vulgaarilatinaa puhuttiin selvästi enemmän ja sitä käyttivät lukutaidottomat ihmiset kaikkialla Rooman valtakunnassa: sotilaat, käsityöläiset, merimiehet, maanviljelijät, parturit, orjat ym. Se oli kansankieltä, elävää ja altis muutoksille. Klassinen latina taas oli jäykkä, keinotekoisenkin puhdas, kirjoitettu, mutta siis myös puhuttu muoto, jota käyttivät runoilijat, kirjailijat, filosofit, puhetaidon opettajat ym.
Näistä kahdesta latinan muoto, jonka roomalaiset toivat voitetuille kansoille, oli nimenomaan sermo vulgaris. Nämä kansat luonnollisesti puhuivat eri kieliä, ja kussakin provinssissa latinan kieli muuttui toisistaan poikkeavilla tavoilla. Tällä tavoin alkoi nykyisten romaanisten kielten kehitys.
Tietoteoria (kirja)
Tietoteoria on Markus Lammenrannan vuonna 1993 ilmestynyt tieto-opin oppikirja. Teoksen on kustantanut Gaudeamus.
Romaaniset kielet
Asema
Puhutuimmat romaaniset kielet ovat suuruusjärjestyksessä espanja, portugali, ranska, italia, romania (moldova), katalaani, ja galego.
Kuten monissa muissakin kielihaaroissa, romaaniset kielet muodostavat murrejatkumon, ja käytännöllisesti katsoen kaikki romaaniset kielet ovat jossain määrin keskenään ymmärrettäviä. Mikäli kielen määrittelyperusteena pidettäisiin samaa kuin esimerkiksi kiinan eri murteilla, tällöin kaikki romaaniset kielet pitäisi laskea rahvaanlatinan eri murteiksi, ja latina ohittaisi tällöin kiinan maailman puhutuimpana kielenä. Sardi on muihin verrattuna kaikkein eristäytynein ja vanhakantaisin. Ajallisesti tarkasteltuna sardin kieli oli myös ensimmäinen muista selvästi omaksi kielekseen jakautunut. Tämän jälkeen romania erosi läntisistä sukulaisistaan. Kolmas jakautuminen tapahtui italian ja galloibeerisen ryhmän välillä. Tämä puolestaan jakautui vielä galloromaanisiin ja iberoromaanisiin kieliin. Katalaanin täsmällinen luokittelu on vaikeaa, koska siinä on piirteitä molemmista edellä mainituista ryhmistä.
Murteita on paljon ja ne eroavat toisistaan joskus kovastikin, eikä täten ole aina selvää, mitä pitäisi kutsua kieleksi, mitä murteeksi. Esimerkiksi sisilia lasketaan omaksi kielekseen, vaikka se eroaa vain vähän kirjoitetusta italiasta. Murrejatkumon takia sisilian murteet muistuttavat enemmän eteläitalialaisia murteita kuin eteläitalialaiset muistuttavat pohjoisitalialaisia, mutta Sisiliassa puhutut murteet luokitellaan silti sisilian kieleen kuuluviksi ja manner-Italiassa puhutut murteet italian kieleen kuuluviksi. Romaanisista kielistä juuri italiassa on suurimmat murre-erot, minkä vuoksi eri puolilta Italiaa kotoisin olevat ihmiset käyttävät keskinäisessä kommunikoinnissaan vanhaan toscanalaismurteeseen perustuvaa standardi-italiaa, kun taas esimerkiksi eri espanjan murretta puhuva espanjalainen ja meksikolainen ymmärtävät vaivattomasti toisiaan.
Ranskalla, italialla, espanjalla, portugalilla, ja romanialla on etuoikeutettu asema itsenäisten valtioiden virallisina kielinä. Katalaani ja galego ovat myös virallisia kieliä, vaikkakaan eivät omissa kansallisvaltioissaan (galego Galician itsehallintoalueella ja katalaani Katalonian, Valencian ja Baleaarien itsehallintoalueilla Espanjan valtiossa sekä lisäksi Andorrassa). Kielillä kuten sardi ja retoromaani on myös jonkinlainen virallinen asema ja niitä käytetään jossain määrin opetuskielinä kouluissa. Monien varianttien asemaa on kuitenkin keinotekoisestikin heikennetty, esimerkiksi oksitaanin eri muotoja, venetsian kieltä sekä Oïl-kieliä (paitsi tietenkin ranskaa). Kielet kuten mirandeesi ja asturia ovat käytössä pienillä alueilla ja rajoitetusti. Nykyisin eri tahoilla on kuitenkin monenlaisia hankkeita kielten käytön elvyttämiseksi. Lähes kaikilla romaanisilla kielillä on oma Wikipediansa.
Ainoa kuolleeksi luokiteltava romaaninen kieli on dalmaatin kieli, jota puhuttiin nykyisen Kroatian alueella. Sen viimeinen puhuja, parturi Antonio (Tuone) Udaina, kuoli 1874.
Monikon muodostus
Jotkut romaaniset kielet muodostavat monikon lisäämällä (latinan monikkoakkusatiivisijasta periytyneen) s:n, toiset taas viimeistä vokaalia vaihtamalla latinan ensimmäisen ja toisen deklension mukaisesti.
Latinan viimeisen vokaalin menetys
Latinan sanavartaloiden viimeinen painoton vokaali on osaksi hävinnyt romaanisista kielistä. Esimerkiksi latinan lupus > italian lupo, mutta ranskassa loup. Samoin latinan luna > italian luna, mutta ranskassa lune (e ei äänny). Se on alun perin merkinnyt švaa-vokaalia [ə].
Viimeisen vokaalin pudotessa tavuja jää yksi vähemmän ja paino siirtyy viimeiselle tavulle.
Sana enemmän
Latinan sanat plus ja magis ovat molemmat edustettuina:
Lukusana 16
Joissain romaanisissa kielissä tämä lukusana on lukujen 11–15 tavoin "epäsäännöllinen". Toisissa taas 16 on kirjaimellisesti ”kymmenen ja kuusi”, kuten lukusanat 17–19 kaikissa romaanisissa kielissä.
Omistaa vai pitää kiinni?
Latinan verbeistä habere ja tenere on muodostunut erilaisia kombinaatioita romaanisiin kieliin koskien käsitteitä 'omistaa' ja 'pitää (kiinni)', käyttöä apuverbinä menneissä aikamuodoissa sekä olemassaoloa ilmaisevaa rakennetta (esimerkiksi italian c'è). Esimerkkinä, ranskassa je tiens, j'ai, j'ai fait, il y a : Oikealta vasemmalle katsottuna näissä ovat perustana tenere, habere, habere ja habere. Seuraavassa muidenkin romaanisten kielien vastaavia yhdistelmiä, T:n merkitessä verbiä tenere ja H:n verbiä habere:
Olemassa olemista ilmaiseva rakenne käyttää italiassa verbiä essere, romaniassa vastaavaa verbiä a fi. Täten:
Omistaa vai olla?
Osa romaanisista kielistä käyttää verbiä omistaa apuverbinä kaikkien verbien perfektimuotojen muodostuksessa (eli ranskan passé composé), osa taas käyttää myös verbiä olla.
Jälkimmäisen ryhmän kielissä kaikki verbit joilla on apuverbinä olla, ovat liikettä tai tilan muutosta kuvaavia intransitiivisiä verbejä, kuten pudota, tulla tai kaatua. Myös refleksiiviverbit käyttävät useimmiten olla-verbiä apuverbinä. Kaikilla muilla apuverbinä on omistaa.
Romaanisten kielten leviäminen maailmalle
thumb|400px|Romaanisten kielten levinneisyys. Tummempi väri symboloi asemaa virallisena kielenä. Kolonisaation johdosta romaanisten kielet ovat levittäytyneet ympäri maailmaa. Laajimmalle ovat levinneet espanja (Meksiko, Keski- ja Etelä-Amerikka, Filippiinit ym.), portugali (Brasilia, Angola, Mosambik) ja ranska (Kanada, Afrikka ym.).
Espanja ja ranska ovat YK:n virallisia kieliä.
Pidginit, kreolit ja keinotekoiset kielet
Romaanisten kielten maailmanlaajuinen leviäminen on synnyttänyt useita kreoleja ja pidgineitä. Seuraavassa kreolit ja pidginit jaoteltuina lähdekielen mukaan:
Chase Tower (Indianapolis)
Chase Tower tai Bank One Tower on pilvenpiirtäjä Indianapolisin kaupungissa Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennus tunnettiin aikaisemmin nimellä American Fletcher Tower. Sitä alettiin rakentaa vuonna 1988, ja se valmistui vuonna 1990. Rakennus on 250 metriä korkea, ja siinä on 48 kerrosta ja 27 hissiä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti yhtiö KlingStubbins. Chase Tower on Indianapolisin kaupungin korkein rakennus.
Aiheesta muualla
39.76972°N, -86.15722°W
Lapinlemmikki
Lapinlemmikki (Myosotis decumbens) on monivuotinen ruohokasvi lemmikkien suvussa.
Lapinlemmikki kasvaa 15–40 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa suuresti puistolemmikkiä (Myosotis sylvatica), mutta kukan verhiö ei yllä teriön torveen nähden vaakatasossa olevien teriön liuskojen tasalle.
Lapinlemmikki on pohjoinen tunturialueiden kasvilaji. Suomessa se on harvinainen ja kasvaa vain aivan Pohjois-Lapissa, yleisimpänä Enontekiöllä.
National League (jääkiekko) -kausi 2022–2023
National League -kausi 2022–2023 oli Sveitsin jääkiekkoliiga National Leaguen 85. kausi.
Donkey Kong Land III
Donkey Kong Land III on kolmas ja viimeinen peli Donkey Kong Land -pelitrilogiassa Game Boylle. Sen kehitti Rareware ja julkaisi Nintendo. Peli ilmestyi Euroopassa ja Pohjois-Amerikassassa vuonna 1997. Myöhemmin vuonna 2000 se ilmestyi Japanissa väriversiona Game Boy Colorille nimellä Donkey Kong GB: Dinky Kong & Dixie Kong. Se on osittain jatko-osa ja osittain uudelleensovitus Super Nintendo Entertainment System -konsolipelille Donkey Kong Country 3: Dixie Kong's Double Trouble!.
Juoni
Pelissä etsitään kadonnutta maailmaa suuren löytöpalkkion toivossa. Donkey Kong ja Diddy Kong ovat jo aloittaneet etsinnät, Dixie Kong ja hänen pieni serkkunsa Kiddy Kong lahtevät heidän peräänsä.
Hyper Police
Hyper Police (はいぱーぽりす) on manga- ja animesarja. Sen luoja on Minoru Tachikawa, joka piirtää sarjaa salanimellä MEE. Sarja on suunnattu shounen-kohdeyleisölle ja se sisältää toimintaa, huumoria ja fanipalvelua. Manga koostuu kahdeksasta tankoubonista.
Hyper Policen on englanniksi julkaissut Tokyopop kymmenosaisena mangapokkarisarjana. Animen on julkaissut Image Entertainment.
Juoni
Tarina sijoittuu vuoteen 22 HC (Holy Century). Ihmiset ovat kuolleet melkein kokonaan sukupuuttoon, ja maailmaa hallitsevat ihmisten ja eläinten välimuodot. Natsuki Sasahara, 17-vuotias puolinekomimi, liittyy erään yksityispoliisiaseman palkkionmetsästäjiin. Hänen ryhmäänsä kuuluvat 30-vuotias ihmissusi Batanen Fujioka ja hänen sukulaisensa, 17-vuotias Tomy Fujioka. Ryhmään liittyy myös 191-vuotias (kettujen iässä 19-vuotias) kitsunemimi Sakura Bokuseiinmonzeninari, jolla on melkein 9 häntää. Sakura uskoo, että lyhyeksi jäänyt yhdeksäs häntä kasvaa täyteen mittaansa, jos hän syö Natsukin ja saa hänen voimansa. Yhdessä tämä joukko taistelee erilaisia rikollisjoukkoja vastaan.
Kamala (nimi)
Kamala on intialainen naisen etunimi. Se on Kamal-miehennimen sisarnimi. Kummankin nimen pohjana on sanskritin sana kamala, jonka merkitys on ’kalpean punainen’. Intiassa kasvavasta Mallotus philippinensis -pensaasta saadaan kamala-nimistä rohdosta, jota on käytetty muun muassa silkin värjäämiseen.
Nimi Suomessa
Suomessa Kamala on erittäin harvinainen nimi. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2021 mennessä kirjattu noin 10–20 tämännimistä naista. Vuoteen 2018 asti voimassa ollut nimilaki ei hyväksynyt ilman erityistä syytä sellaista nimeä ”joka on sopimaton tai jonka käyttö muutoin voi aiheuttaa ilmeistä haittaa” (vrt. suomen sana kamala ’hirveä, hirvittävä, hirmuinen, kauhea, kammottava, kaamea, karmea’ ).
Galway United FC
Galway United Football Club on jalkapalloseura Galwayn kaupungista. Seura pelaa vuonna 2018 Irlannin 1. divisioonassa, joka on Irlannin jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Seura on voittanut FAI Cupin vuonna 1991.
Seura on perustettu vuonna 1937 nimellä Galway Rovers. 2010–luvulla seura kärsi taloudellisista ongelmista.
Sergio Bernardo Almirón
pienoiskuva|Sergio Bernardo Almirón Sergio Bernardo Almirón (s. 7. marraskuuta 1980 Santa Fe, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian pääsarjassa pelaavaa Calcio Cataniaa.
180 senttimetriä pitkän Almirónin pelipaikka on keskikentän keskellä hyökkäävässä roolissa, niin sanottuna piilokärkenä.
Almiron aloitti uransa kotimaassaan Newell's Old Boysissa 1998. Hän siirtyi Eurooppaan ja Udinese Calcion joukkueeseen vuonna 2001. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut ja kaudella 2003–2004 hän pelasi lainalla Hellas Veronassa. Kausilla 2004–2007 hän edusti Empolia vakiinnuttaen paikkansa joukkueessa. Vuonna 2007 hän siirtyi Serie A:han palanneeseen Juventukseen 9 miljoonalla punnalla. Paikkaa avauksessa ei hellinnyt ja tammikuussa 2008 hän siirtyi lainalle Ranskan pääsarjassa pelanneeseen AS Monacoon.
Kauden 2008–2009 Almiron pelasi lainalla Fiorentinassa ja seuraavan kauden niin ikään lainalla Barissa, jonne siirtyi pysyvästi kaudeksi 2010–2011. Elokuussa 2011 hän vaihtoi kuitenkin taas seuraa, tällä kertaa Calcio Cataniaan.
Taivalkosken vesivoimalaitos
Voimalaitos on toistaiseksi viimeinen Kemijoen pääuomaan rakennettu voimala. Se rakennettiin vuosina 1972–1976. Voimalaitostyömaalla oli töissä enimmillään noin 830 henkeä. Laitoksen suunnittelusta vastasi Imatran Voima Oy, arkkitehtina toimi Kai Blomstedt ja rakennustyömaan päällikköinä diplomi-insinööri Reijo Hanhinen ja insinööri Erkki Laakso.
Voimalaitoksen alueella on maapatoa 591 metriä, suurin korkeus 29 metriä, ja betonipatoa 148 metriä. Voimalaitoksessa on viisi tulva-aukkoa ja sen putouskorkeus on 14,5 metriä. Kolmessa pystyakselisessa koneessa on Kaplan-turbiinit, jotka tuottavat tehoa yhteensä 133 MW eli jokainen 44,3 MW. Turbiinien juoksupyörän halkaisija on 6,756 metriä ja pyörimisnopeus 88,2 kierrosta minuutissa. Koneistot kunnostettiin vuosina 1998–1999, jolloin niiden teho nousi yhteensä 18 MW. Keskivesiolosuhteissa Taivalkosken vuotuinen energiantuotto on 529 GWh, kun rakennusvirtaama on 1110 kuutiometriä vettä sekunnissa.
Voimalaitoksen alakanava on kilometrin pituinen, ja sen pohjan leveys on 50 metriä.
Kanadan provinssit ja territoriot
thumb|300px|Kanadan provinssit ja territoriot, sekä niiden pääkaupungit Kanadan kartalla. Kanada on kymmenen provinssin ja kolmen territorion liittovaltio. Maan vuonna 1867 säädetty hallitusmuoto antaa provinsseille laajemman toimivallan ja oikeudet kuin territorioille, joita liittovaltion hallitus ohjaa.
Ontario, Quebec, New Brunswick ja Nova Scotia olivat Kanadan ensimmäiset provinssit, kun brittien pohjoisamerikkalaiset siirtokunnat yhdistyivät liittovaltioksi 1. heinäkuuta 1867, ja alkoivat vähitellen tulla riippumattomammaksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Seuraavina kuutena vuotena Manitoba, Brittiläinen Kolumbia ja Prinssi Edwardin saari liittyivät maan provinsseiksi.
Hudson's Bay Company piti hallinnassaan suurta osaa läntisestä Kanadasta vuoteen 1870 saakka, jolloin alue siirtyi Kanadan hallitukselle muodostaen osan Luoteisterritorioista. 1. syyskuuta 1905 60° leveyspiirin etelänpuoleinen osa Luoteisterritorioista jakautui Albertaksi ja Saskatchewaniksi.
Vuonna 1869 Newfoundland päätti äänestyksessä pysyä brittiläisenä territoriona, koska alueella epäiltiin keskisen Kanadan olevan hallitsevassa asemassa verotukseen ja talouteen liittyvissä asioissa. Vuonna 1907 Newfoundland ja Labradorista tuli dominio, mutta vuonna 1933 alueen hallitus kaatui, ja toisen maailmansodan aikana Kanada huolehti sen puolustuksesta. Sodan aikana Newfoundlandin asema oli keskustelun kohteena, ja pienellä äänten enemmistöllä Newfoundland ja Labradorin asukkaat äänestivät kansanäänestyksessä liittovaltioon liittymisen puolesta vuonna 1948. 13. maaliskuuta 1949 siitä tuli Kanadan kymmenes provinssi.
Hallinto
Provinsseilla on paljon itsenäistä valtaa liittovaltion hallituksesta. Ne voivat muun muassa päättää moniin julkisiin toimintoihin, kuten terveydenhuoltoon, opetukseen, hyvinvointiin ja provinssin sisäiseen liikenteeseen kuuluvista asioista. Provinssit kustantavat nämä toiminnot liittovaltion hallitukselta saatavilla tulonsiirroilla ja omalla verotuksellaan. Liittovaltion hallitus voi suuremmalla verotus- ja rahankäyttövallallaan käyttää tulonsiirtoja vaikuttaakseen provinsseihin. Esimerkiksi saadakseen terveydenhuollolle tukea täytyy provinssien täyttää tietyt liittovaltion asettamat ehdot.
Provinssien ja territorioiden lakia säätävät elimet ovat yksikamarisia, toisin kuin kaksikamarinen Kanadan parlamentti. Alun perin muutamilla provinsseilla oli toinen kamari, lakia säätävä valtuusto, mutta viimeinenkin niistä lakkautettiin vuonna 1968.
Provinssin hallituksen johtaja, pääministeri (premier), on yleensä sen puolueen puheenjohtaja, jolla on eniten paikkoja hallituksessa. Provinssien lisäksi samanlainen järjestelmä on Yukonissa, mutta Luoteisterritorioissa ja Nunavutissa ei ole poliittisia puolueita territorioiden tasolla. Kuningattaren edustaja provinssissa on varakuvernööri, ja jokaisella territoriolla on puolestaan vastaavanlainen edustaja komissaari.
Jokainen territorio valitsee vain yhden jäsenen parlamenttiin, sekä yhden senaattorin. Parlamentin jäsenellä on täysi äänestysvalta. Territorioiden asukkailla on samat oikeudet kuin kaikilla muillakin kanadalaisilla.
Minna Ikonen
Minna Ikonen (nyk. Bernitz, s. 1965) on suomalainen iskelmälaulaja. Joutsenosta kotoisin oleva tummaääninen laulaja tuli tunnetuksi vuonna 1983 Matti Siitosen säveltämällä ja Vexi Salmen sanoittamalla rempseällä iskelmällä Elkeet kuin pedolla. Ikonen nähtiin myös Syksyn Sävel 1984 -kilpailussa kappaleella Panin tiikerin tankkiin. Kohtalaista radiosoittoa saivat näiden laulujen lisäksi kappaleet Haudujuduu ja Annan kunnolla palaa. Ikonen julkaisi kaksi iskelmäalbumia vuosina 1983–1984 kunnes katosi julkisuudesta yhtä nopeasti kuin oli sinne ilmestynytkin. Minna lopetti laulajanuransa synnytettyään ensimmäisen lapsensa. Ikonen keikkaili myöhemmin Väliaikainen-orkesterin solistina ja levytti vuonna 1992 vielä singlen Kesä Saimaalla.
Kalotti (geometria)
Kalotti on geometriassa pallon pinnan osa, joka syntyy, kun pallo leikataan tasolla. Vastaava pallon osa on pallosegmentti. Kalotti on siis pallosegmentin ulkopinta.
Joissain lähteissä kalotti kuitenkin tarkoittaa pallosegmenttiä.
Kaksiulotteisessa geometriassa pallon kalottia vastaa ympyrän segmentti. Kalotti onkin pallosegmentti.
Pallosegmentin muodostuminen: Sijoitetaan pallon halkaisijalle, jonka pituus on a, piste b. Pisteen b kohdalle ajatellaan taso, joka on kohtisuorassa halkaisijaan. Pallosegmentti on tason rajaama pallon osa. Pallosegmentin korkeus h on etäisyys pisteestä b pallon ulkopinnalle halkaisijaa pitkin.
Pallosegmentin voidaan myös ajatella olevan pienempi osa niistä kahdesta osasta, jotka syntyvät, kun pallo "leikataan veitsellä" kahteen osaan.
Kalotin pinta-ala saadaan kaavasta
Vastaavan pallosegmentin tilavuus saadaan kaavasta
Iota Aurigae
Iota Aurigae tai Hassaleh on tähti Ajomiehen tähdistössä. Sen magnitudi on 2,7, joten sen voi nähdä paljaalla silmällä. Se on Ajomiehen tähdistön neljänneksi kirkkain tähti. Se on noin 490 valovuotta Auringosta.
Franco Armani
pienoiskuva|314x314px|Franco Armani vuonna 2019. Franco Armani (s. 16. lokakuuta 1986 Casilda, Santa Fe) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Argentiinan pääsarjassa pelaavaa River Platea. Armani on pelannut aiemmin Ferro Carril Oesten, Deportivo Merlon ja Atlético Nacionalin riveissä. Hän käyttää pelinumeroa 1.
Armani voitti Atlético Nacionalissa Kolumbian-mestaruuden 2011, 2013, 2014, 2015 ja 2017, Copa Libertadoresin 2016 sekä Recopa Sudamericanan 2017. River Platessa hän on voittanut Argentiinan-mestaruuden 2021, Argentiinan cupin 2019, Copa Libertadoresin 2018 ja Recopa Sudamericanan 2019.
Armani pelasi ensimmäiset maaottelunsa Argentiinan maajoukkueessa vuoden 2018 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi ottelut Nigeriaa ja Ranskaa vastaan. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Argentiinan pronssijoukkueessa Copa Américassa 2019. Hän pelasi yhden alkulohko-ottelun Argentiinan voittaessa Copa Américan 2021. Hän kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Argentiinan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022, muttei saanut turnauksessa peliaikaa.
Chet Walker
Chester ”Chet” Walker (s. 22. helmikuuta 1940 Bethlehem, Mississippi) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Tarkkana vapaaheittäjänä tunnettu Walker edusti NBA:ssa Syracuse Nationalsia / Philadelphia 76ersia ja Chicago Bullsia ollen 1960- ja 1970-luvuilla sarjan parhaimmistoa. Hän voitti NBA:n mestaruuden vuonna 1967 ja pelasi seitsemästi NBA:n tähdistöottelussa. Tulokaskaudellaan Walker valittiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen. Hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen.
Elämä ja ura
Walker pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1959–1962 Bradleyn yliopiston joukkueessa. Syracuse Nationals varasi Walkerin NBA:han 12. varausvuorolla vuoden 1962 varaustilaisuudessa. Hän edusti NBA-urallaan, vuosina 1962–1975, Nationalsia, myöhemmin Philadelphia 76ersia, ja Chicago Bullsia. Walker on NBA:n historian tarkimpia vapaaheittäjiä ja oli vapaaheitoissa sarjan tarkin kaudella 1970–1971. Hän voitti 76ersissä NBA:n mestaruuden vuonna 1967, ja hänet valittiin NBA:n tähdistöotteluun seitsemän kertaa. Tulokaskaudellaan Walker valittiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 2012 Walker nimettiin Basketball Hall of Fameen.
Altin Lala
thumb|Altin Lala Altin Lala (s. 18. marraskuuta 1975 Tirana, Albania) on albanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hannoveria. Lalan pelipaikka on puolustava keskikenttäpelaaja.
Lala aloitti uransa KS Dinamo Tiranassa, josta hän siirtyi Saksaan, Borussia Fuldan riveihin vuonna 1997. Seuraavana vuonna hän siirtyi nykyiseen seuraansa. Hän oli nostamassa Hannoveria Bundesliigaan kaudella 2001/2002. Lala on ollut seuran kapteeni vuodesta 2004 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 76 Bundesliigaottelua.
Albanian maajoukkueessa Lala on pelannut 56 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Nikolai Ostrovski
thumb|upright|Nikolai Ostrovski Nikolai Aleksejevitš Ostrovski (, ; 29. syyskuuta (J: 16. syyskuuta) 1904 Vilija, Ukraina – 22. joulukuuta 1936 Moskova) oli neuvostoliittolainen realistinen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Venäjän sisällissotaa ja Neuvostoliiton syntyaikoja kuvaava Kuinka teräs karaistui (ven. Как закалялась сталь, 1934). Teos perustui kirjailijan omiin kokemuksiin.
Mongolian presidentti
Mongolian presidentti on Mongolian valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla ehdokkaista, joita voivat asettaa parlamentissa olevat puolueet. Vuonna 2020 voimaan tulleen perustuslain muutoksen nojalla presidentin tulee olla vähintään 50-vuotias syntyperäinen Mongolian kansalainen, joka on asunut maassa yhtäjaksoisesti vähintään 5 vuotta ennen vaaleja. Presidentin virkakausi on kuusi vuotta eikä sitä voi uusia. .
Presidentin tehtävä on melko seremoniallinen, suurin osa todellisesta vallasta on pääministerillä ja parlamentilla.
Vuonna 2018 presidentin kuukausittainen palkkio oli 2 319 247 tugrikia.
Waterford FC
Waterford Football Club on jalkapalloseura Waterfordin kaupungista. Seura pelaa vuonna 2018 League of Ireland Premier Divisionissa, joka on Irlannin pääsarja. Seura on voittanut kuudesti Irlannin mestaruuden. Mestaruudet ovat kausilta 1965–66, 1967–68, 1968–69, 1969–70, 1971–72 ja 1972–73. FAI Cupin se on voittanut 1937 ja 1980.
Cornelia Cinnilla
Cornelia Cinnilla (94 eaa. – 69 eaa. tai 68 eaa.) oli Mariusta kannattavan Lucius Cornelius Cinnan tytär ja Julius Caesarin ensimmäinen vaimo. 17-vuotias Caesar nai Cornelian vuonna 83 tai 84 eaa. Kun Sulla kaappasi vallan vuonna 86 eaa., hän vaati Caesaria eroamaan vaimostaan, mutta tämä kieltäytyi ja joutui perheineen pakenemaan Roomasta. Cornelia synnytti Caesarille tyttären (n. 83 eaa. tai 82 eaa.), joka sai nimen Julia. Cornelia kuoli lapsivuoteelle vuonna 69 tai 68 eaa.
HMS Ambush (S120)
HMS Ambush (viirinumero S120) on Britannian kuninkaallisen laivaston Astute-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 17. maaliskuuta 1997 Barrow-in-Furnessista GEC Marconi Marinelta (nykyinen BAE Systems Submarine Solutions), missä köli laskettiin 22. lokakuuta 2003. Se kastettiin 16. joulukuuta 2010 ja laskettiin vesille 6. tammikuuta 2011. Alus läpäisi sukellustestit 30. syyskuuta 2011 ja aloitti merikokeet 15. syyskuuta 2012. Se otettiin palvelukseen 1. maaliskuuta 2013 Clyden laivastotukikohdassa järjestetyssä seremoniassa.
Anneli Pasanen
Anneli Pasanen (s. 6. kesäkuuta 1949 Helsinki) on suomalainen iskelmälaulaja, jonka aktiiviura sijoittui 1970-luvun puolivälistä 1980-luvun puoleenväliin. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat ”Rakkaus jää” (teema elokuvasta Emmanuelle), ”Rakastan jokaista päivää” sekä Kevään sävel -kilpailussa 1984 mukana ollut ”Missä olit kaikki nämä vuodet”.
Helsinkiläinen Pasanen vietti kesiään sukulaisten luona Kuopiossa, jossa hän sai tilaisuuden laulaa tanssiyhtyeen solistina. Ylioppilaaksi päästyään hän lähti Ranskaan, jossa opiskeli laulua ja myös esiintyi. Suomeen palattuaan hän pääsi esiintymään Spede Pasasen show’ssa ja muissa televisio-ohjelmissa.
Pasanen jätti iskelmämaailman 1980-luvun puolivälin jälkeen ja työskenteli opetusalalla Kuopiossa. Hän on ollut mukana Pyhän Nikolaoksen katedraalin kuorossa ja teki vuonna 2013 yhdessä Mari Sihvon ja pianisti Bartek Rogowskin kanssa ravintolashown nimeltä Kymmenen miestä.
Tiivis liitos
thumb|Tiivis liitos Tiivis liitos on yksi solujen välisistä liitoksista. Muut liitokset ovat desmosomi, vyöliitos ja aukkoliitos. Tiivis liitos muodostuu kahden solun välille tiivisliitosproteiinin avulla. Tiiviit liitokset esiintyvät usein vyöhykkeinä ja ne muodostavat muun muassa epiteelisolujen välille junktionaalisen kompleksin desmosomin ja vyöliitoksen kanssa. Tiivis liitos on tämän lisäksi mukana muodostamassa veri-aivoestettä aivoihin, koska tiivis liitos sulkee soluvälitilan siten, että yksikään aine ei pääse liitoksen ohi vaan niiden on kuljettava valvotusti solujen läpi.
Rakenne
Tiiviin liitoksen (Zonula Occludens) solut ovat yhteydessä toisiinsa juostemaisilla rakenteilla, joita muodostavat transmembraaniproteiinit klaudiini ja okludiini sekä niihin tarttuvat valkuaisaineet ZO-1, ZO-2, ZO-3, 7H6 ja symplekiini. Okludiini oli ensimmäinen tiiviistä liitoksesta löydetty valkuaisaine, joka sisältää neljä solukalvon läpäisevää aluetta muodostaen kaksi silmukkaa soluvälitilaan. Okludiinin tuotannon lisääminen soluissa lisää tiiviiden liitosten määrää, jolloin solut ovat tiukemmin kiinni toisissaan. Samaan aikaan soluepiteelin sähköneristyskyky lisääntyy. Okludiini ei ole ainoa valkuaisaine, joka vastaa tiiviin liitoksen toiminnasta. Klaudiinilla on myös merkittävä osa tiiviin liitoksen muodostumisessa. Klaudiini muodostuu vähintään 20 geenistä. Sen rakenne poikkeaa okludiinin rakenteesta, vaikka kummassakin esiintyy neljä kalvon läpäisevää aluetta. Solukalvon ulkopuolelle jäävät klaudiinin osat sitoutuvat keskenään sitoen vierekkäiset solut toisiinsa.
Esiintyminen
Eniten tiiviitä liitoksia esiintyy korkeita ionigradientteja ylläpitävissä epiteeleissä, kuten munuaisten putkirakenteissa, joissa tapahtuu virtsan väkevöityminen. Tiiviitä liitoksia löytyy myös verisuonista, vaikka niiden ionigradientit ovat huomattavasti pienempiä.
Tehtävät
Tiiviit liitokset muodostavat vierekkäisten solujen välille läpäisyesteen, joka estää ionien, veden ja suurikokoisten molekyylien kulkua solujen välistä. Tiiviiden liitosten alueella vierekkäisten solujen solukalvot ovat tiiviisti yhdessä, jolloin niiden välistä ei pääse hallitsemattomasti ravintoaineita.
Toiminnan häiriöt
Tiiviiden liitosten puutteellinen toiminta saattaa aiheuttaa läpäisyesteen toiminnan heikkenemistä, jolloin virukset, bakteerit ja allergeenit pääsevät helpommin elimistöön. Tiiviiden liitosten häiriintynyttä toimintaa on havaittu geenivirheistä aiheutuvissa sairauksissa, kuten perinnöllisessä kuuroudessa.
Merja Rantamäki
Merja Rantamäki (nyk. Vallivaara) (s. 14. helmikuuta 1957 Alajärvi) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän oli uransa huipulla 1970-luvun jälkipuoliskolla. Rantamäki tunnetaan parhaiten lauluäänestään sekä kappaleistaan ”Mä mistä löytäisin sen laulun”, ”Jossain” ja ”Sinne”.
Ura
Alajärveltä kotoisin oleva Rantamäki sai kiinnostuksen musiikkiin vanhemmiltaan, jotka molemmat soittivat harmonikkaa, ja äiti Martta teki myös omia sävellyksiä. 1970-luvun alusta lähtien Rantamäki osallistui lukuisiin iskelmälaulukilpailuin. Hän oli mukana esimerkiksi vuoden 1975 iskelmälaulun SM-kilpailussa, jonka voitti Vicky Rosti. Lisäksi Rantamäki oli laulanut julkisesti jo 12-vuotiaasta alkaen vakituisesti tanssiorkesterissa.
Iskelmätähtenä jo paikkansa vakiinnuttanut Markku Aro järjesti Rantamäelle tilaisuuden koelauluun Toivo Kärjen luokse kuultuaan Rantamäen laulua tämän kotiseudulla Hoiskon lavalla. Toisen tarinan mukaan Kärki sai vihjeen Rantamäestä veljentyttärensä Pirkko-Liisa Kärjen kautta.
Rantamäki saavutti menestystä vuonna 1976 heti ensilevyllään ”Mä mistä löytäisin sen laulun”. Se oli suosittu venäläinen kuorolaulu, jonka Toivo Kärki sovitti suomalaisen iskelmän tyyliseksi. Menestyksen myötä Rantamäki muutti parempien keikkayhteyksien takia Helsinkiin. Helsingissä Rantamäki työskenteli aluksi päivisin kassatyöntekijänä, minkä vuoksi esiintymiset rajoittuivat iltoihin ja viikonloppuihin. Myöhemmin uusien menestyslevyjen myötä keikkailu kuitenkin lisääntyi ja siitä tuli hänen pääasiallinen työnsä.
Rantamäen uran kultakautta oli 1970-luvun loppu, jolloin hän oli Pasi Kauniston ohella tärkein Toivo Kärjen sävellysten tulkitsija. Tuolloin hän oli myös suosionsa huipulla, ja Kärki tuotti hänelle musiikkia lähes albumin verran vuodessa. Erityisen suuri hitti oli Juha Vainion sanoittama ”Jossain”, joka oli alun perin ruotsalainen iskelmä. Vuonna 1977 ilmestyi samanvuotisesta Monacon euroviisusta käännetty ”Oon tyttö maalta”, jonka sanoitus kertoi Rantamäestä itsestään. Menestystä saavutti myös Juha Vainion tekstittämä ”Veit sydämen”, joka oli peräisin espanjalaisesta elokuvasta Cria cuervos – korppi sylissä. Myös valssista ”Koivun alla kello kahdeksan” tuli suosittu, ja listojen kärkisijoille ylsi ”Kaiken A ja O”. Toivo Kärjen säveltämällä ja Juha Vainion sanoittamalla laululla ”Sinne” Rantamäki osallistui vuoden 1978 Syksyn säveleen. Singlejen lisäksi myös hänen albuminsa myivät hyvin, lähes kultalevyn verran.
Suosion myötä manageri järjesti Rantamäelle esiintymisiä ympäri Suomea lähes kymmenen keikan viikkotahtia. Näiden kiireellisten vuosien aikana Rantamäki poltti itsensä henkisesti lähes loppuun. Vuonna 1981 hän lopetti esiintymiset kokonaan ja palasi kotiseudulleen Alajärvelle, jossa hän meni naimisiin pitkäaikaisen kumppaninsa kanssa ja sai kolme lasta.
Rantamäki ei laulanut lainkaan viiteen vuoteen, mutta hänen ihailijansa pyysivät häntä takaisin esiintymään. Lopulta keväällä 1986 Rantamäki otti yhteyttä ohjelmatoimistoon ja tiedusteli mahdollisia keikkoja. Esiintymiset jatkuivat jo samana syksynä. Lisäksi hän solmi levytyssopimuksen Bluebird-yhtiön kanssa, ja uusi albumi Uudelleen jos sinut kohtaisin ilmestyi vuonna 1988. Rantamäki keikkaili myös White Angels -triossa, jossa lauloivat hänen lisäkseen Merjan isosiskot Liisa ja Margit.
Vielä 2000-luvun alussa Rantamäki teki esiintymisiä tanssilavoilla ja ravintoloissa. Kevättalvella 2002 hän ryhtyi kahvilayrittäjäksi perustamalla Alajärvelle oman Kraateri-kahvilan.
Mont Peléen tulivuorenpurkaus 1902
Mont Peléen tulivuorenpurkaus tapahtui 8. toukokuuta 1902 Ranskaan kuuluvalla Martiniquella. Purkaus tuhosi alueen pääkaupunkina toimineen Saint-Pierren kaupungin, ja siinä sai surmansa noin 30 000 henkeä, eli suurin osa kaupungin asukkaista. Purkaus oli pahimpia Karibialla koettuja luonnonkatastrofeja.
Tausta
Tuhkasateiden jälkeen monet Martiniquen pohjoisosien asukkaat hylkäsivät kotinsa ja tulivat Saint-Pierreen. 6. toukokuuta tulivuoresta noussut tuhkapilvi laajeni ja asukkaat huolestuivat entisestään. 7. toukokuuta St. Pierren pormestari pyysi sotilasapua järjestyksen ylläpitoon, mutta ehdotukseen ei suostuttu ennen purkausta. Samana päivänä julkaistiin asiantuntijoiden laatima asukkaita rauhoitteleva tiedotus.
Purkaus
Kaupungissa pystyssä säilyivät vain kivitalot, ja nekin kärsivät vahinkoja. Saint-Pierressä ennen purkausta asuneista noin 28 000 henkilöstä vain kahden tiedetään pelastuneen purkaukselta. Louis-Auguste Cyparis -niminen vanki selvisi hengissä sellissään, ja hänet löydettiin elossa neljä päivää purkauksen jälkeen. Hän selvisi hengissä, koska hän oli ikkunattomassa sellissä, jonka ovi oli poispäin purkauksesta ja ilmanvaihto oli pienestä luukusta, jonka hän ehti jotenkuten tukkia. Hänet armahdettiin jälkeenpäin. Toinen selviytyneistä oli suutari Léon Compere-Léandre, jonka talo sijaitsi kaasupilven purkausreitin rajalla. Molemmat selviytyneistä saivat vammoja. Myös Fort-de-France kärsi vahinkoja kaupunkiin purkauksen johdosta lentäneistä pienistä kivistä, ja koko saari peittyi tuhkakerroksen alle.
Purkauksen jälkeen
240px|thumb|oikea|Peléen torni. Purkauksen jälkeen ongelmaksi muodostuivat ryöstelijät, jotka etsivät raunioista arvoesineitä. Heitä kurissa pitämään tuotiin sotilaita, jotka ampuivat ryöstelijöitä heitä tavatessaan. Surmansa saaneiden ruumiista ei jäänyt paljoa jäljelle. Ruumiita ei pystytty useimmissa tapauksissa tunnistamaan, ja hautaamista varten perustettiin miesjoukkoja, jotka siirsivät kuolleet joukkohautoihin. Purkauksen jälkeen kaupungissa oli myös monia haavoittuneita, mutta suuri osa heistä oli saanut niin pahoja vammoja, että he kuolivat vain vähän myöhemmin. Purkauksen jälkeen alueella kävi monia tutkijoita, jotka olivat kiinnostuneita epätavallisen suuresta uhrien määrästä. Heihin lukeutui muun muassa tunnetuksi tullut amerikkalainen tulivuortentutkija Thomas Jaggar. Purkauksessa syntynyttä pyroklastista tuhkapilveä ei tunnettu ennen Mont Peléen purkausta. Ranskalainen geologi Alfred Lacroix liitti nimityksen nuée ardente pyroklastiseen purkaukseen tapauksen jälkeen. Saint-Pierre tuhouduttua Martiniquen pääkaupunki siirrettiin Fort-de-Franceen, ja nykyisin se on vain pieni kylä.
Vuoden 1902 lokakuussa tulivuoresta purkautuneesta laavasta muodostui laavan jäähtyessä torni. Läpimittaa tornilla oli 100-150 metriä ja sen korkeus oli suurimmillaan noin 300 metriä. Tornin kasvaessa se kasvoi jopa 15 metrin päivävauhtia. Torni tuli myöhemmin tunnetuksi Peléen tornina. Torni kuitenkin romahti maaliskuussa 1903. Kyseessä oli ensimmäinen kerta kun geologit havaitsivat vastaavan muodostelman synnyn.
Aiheesta muualla
Monte_Pelée Monte_Pelée Mont_Pelée Mont_Pelée Montagne_Pelée Όρος_Πελέ La_Pelée פלה_(הר) Montagne_Pelée Pelė_ugnikalnis Gunung_Pelée プレー山 Montagne_Pelée Muntele_Pelée Монтань-Пеле Pelée_(stratovulkán) ภูเขาไฟเปอเล 培雷火山
Rok Petrovič
Rok Petrovič (5. helmikuuta 1966 Ljubljana, Slovenian ST – 16. syyskuuta 1993 Vela Luka, Kroatia) oli Jugoslaviaa urallaan edustanut slovenialainen alppihiihtäjä. Hän voitti pujottelun maailmancupin kaudella 1985–1986.
Petrovič voitti nuorten MM-kilpailuissa Sestrieressä 1983 kultaa pujottelussa ja pronssia suurpujottelussa. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli Bormiossa 1985 suurpujottelussa seitsemäs sekä Crans Montanassa 1987 suurpujottelussa kahdestoista ja pujottelussa viidestoista. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs ja pujottelussa yhdestoista.
Petrovič sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon maaliskuussa 1985 oltuaan Park Cityn pujottelukilpailussa toinen. Kaudella 1985–1986 hän voitti pujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun voitettuaan Sestrieren, Kranjska Goran, Wengenin, Lillehammerin sekä Heavenly Valleyn osakilpailut. Lisäksi hän oli toinen St. Antonissa ja kolmas Geilossa. Viimeisen kerran hän sijoittui maailmancupissa kolmen parhaan joukkoon oltuaan pujottelussa toinen Kranjska Gorassa joulukuussa 1986.
Petrovič lopetti uransa keväällä 1989. Hän hukkui sukellusonnettomuudessa Korčulassa, Kroatiassa syyskuussa 1993, vain 27-vuotiaana.
Isojen tyttöjen leikit
Isojen tyttöjen leikit on yhdysvaltalainen Disney Channelin tuottama nuorten komediasarja, jossa seurataan 12-vuotiaan Rileyn sekä hänen perheensä ja ystäviensä elämää. Sarja perustuu vuosina 1993–2000 esitettyyn Isojen poikien leikit -televisiosarjaan, jossa seurattiin Coryn (Rileyn isän) elämää.
Sarjan tekijät ovat Michael Jacobs ja April Kelly. Amerikassa sarjan esittäminen alkoi 27. kesäkuuta 2014 Disney Channel -kanavalla. Suomessa sarja alkoi 12. syyskuuta 2014.
Disney Channel ilmoitti elokuussa 2014, että sarjasta tehdään toinen tuotantokausi.
Vuoden 2017 tammikuussa ilmoitettiin, ettei Disney Channel tilaa sarjalle neljättä kautta. Fanien suosion avustuksella sarjalle etsittiin jatkomahdollisuuksia, kunnes toukokuussa Jacobs, yksi sarjan perustajista kertoi ettei Isojen tyttöjen leikit tule saamaan jatkoa.