cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Corendon Airlines
Historia
Lentoyhtiö perustettiin vuonna 2004 ja lennot alkoivat huhtikuussa 2005.
Määränpäät
Yhtiö lentää pääasiassa Alankomaihin, Belgiaan, Israeliin, Italiaan, Ranskaan, Puolaan, Romaniaan, Kosovoon, Albaniaan, Unkariin, Espanjaan, Iraniin ja Saksaan.
Aino-taru
Taustaa
Gallen-Kallela itse ei ollut tuolloin syntyneeseen lopputulokseen tyytyväinen, vaikka Suomessa maalaus saikin kehuja. Esimerkiksi suomalaiselta näyttävän mallin löytäminen oli ollut vaikeaa. Kun senaatti tilasi maalauksesta toisinnon valtion kokoelmiin, hänelle tarjoutui mahdollisuus parantaa edellisestä.
Innoitusta maalaukseensa Gallen-Kallela sai ollessaan tuoreen Mary-vaimonsa kanssa häämatkalla Kainuussa. Suurin osa luonnoksista syntyi matkalla, mutta lopullinen teos valmistui Helsingissä, taiteilijan ateljeessa Malmilla. Luonnosten ohella on säilynyt pino valokuvia, joissa Ainon mallina toiminut Gallen-Kallelan vaimo Mary juoksentelee rantavedessä ja pärskyttää vettä. Keskimmäisen kuvan taustanäkymän mallina toimi maisema Lentuan järvellä Kuhmossa.
Väinämöisen alkuperäinen malli oli Kuhmon Lentiirassa asunut Elias Ahtonen eli ”Rimmin Uljaska”. Keskimmäisen taulun Ainon alkuperäisenä mallina taas toimi Gallen-Kallelan oppaana kulkeneen Renne Haverisen tytär. Kun Gallen-Kallela palasi Helsinkiin, Mary sai esittää myös Väinämöistä: hän pukeutui partaan, puki ylleen Väinämöisen vaatteet ja seisoskeli kärsivällisesti pusikoissa, kun taiteilija teki työtään. Maryn ompelemia ovat lisäksi kaikkien maalauksessa nähtävien vaatteiden mallit. Teoksen laitimmaisissa kuvissa Ainon ranteessa näkyy rannerengas, jonka Gallen-Kallela oli antanut vaimolleen huomenlahjaksi.
Valmis teos
Aino-taru koostuu kolmesta osasta. Vasemmalla puolella on Väinämöisen ja Ainon kohtaaminen metsässä. Tällöin Väinämöinen ihastuu nuoreen neitoon ja päättää saada tämän omakseen. Toisessa eli oikeanpuoleisessa osassa Aino on tehnyt ratkaisunsa ja valinnut ennemmin kuoleman kuin epämiellyttävälle kosijalle menemisen. Kuvassa Vellamon, veden jumalattaren, neidot kutsuvat nuorta Ainoa luoksensa. Kolmannessa osassa keskellä kalaksi muuttunut Aino on joutunut Väinämöisen onkeen ja pakenee pilkaten. Kohtaus tulkitaan usein Väinämöisen kosinnaksi ja tarinan toiseksi osaksi.
Akseli Gallen-Kallela loi teoksestaan kokonaisvaltaisen taideteoksen. Hän valmisti itse koristeveistokselliset taulun kehykset, jotka hän maalasi kultamaalilla. Kehyksiin on kopioitu taiteilijan Karjalassa näkemien vanhojen hirsitalojen koristeaiheita. Kehyksiin Gallen-Kallela kirjoitti myös Ainon tarun kaikille niille katselijoille, jotka eivät tarua ennestään tunne.
Dokumenttiromaani
Dokumenttiromaani, ei-fiktiivinen romaani, ( tai nonfiction novel, on kirjallinen tyylilaji, jossa todellisia tapahtumia kerrotaan tarinallisella eli kaunokirjallisella kirjoitustyylillä. Se on lähellä käsitettä narratiivinen journalismi, jossa myös kerrotaan faktoja tarinallisen kerronnan keinoin.
Dokumenttiromaani on dokumentteihin perustuva romaani. Termin ottivat käyttöön alun perin ranskalaiset Edmond ja Jules de Goncourt 1860-luvulla. Goncourt-veljekset asettivat romaanin tehtäväksi yhteiskunnallisen ja psykologisen tutkimuksen. Naturalistisissa ja äärimmäisen yksityiskohtaisissa teoksissaan he paneutuivat mm. mielisairaiden ja köyhälistön elämään. Nykyisin dokumenttiromaanilla tarkoitetaan romaania, joka kokonaan tai huomattavassa määrin perustuu asiakirjoihin kuten lehtiartikkeleihin, julkisiin raportteihin ja arkistoaineistoon.
Faktaan pohjautuva dokumenttiromaani
Dokumenttiromaani eli ei-fiktiivinen romaani voi olla täysin faktapohjainen. Tällöin teos ei sekoita faktaa ja fiktiota vaan jokaiselle tarinallisen kerronnan kuvailullekin on lähde. Tyylilaji on yleisempää journalismissa. Kirjallisuudessa se on tässä muodossaan ollut hyvin harvinainen Suomessa. Sitä on käyttänyt esimerkiksi sotakirjailija Ville Kaarnakari "Operaatio"-romaaneissaan.
Yhdysvalloissa Rimpiläisen teoksen genre on melko yleinen. Suomessa se on harvinainen, ja sitä on Rimpiläisen lisäksi käyttänyt vain harva. Yksi 2000-luvulla tyylilajia harjoittanut on rikostoimittaja ja tietokirjailija Mika Mölsä, joka käyttää sitä teoksessaan Operaatio ullakko. Varhainen esimerkki genrestä on Mauri Sainion teos Rikos ei kannata (1966). Sainion teoksen kerronta viittaa kuitenkin siihen, että kirjailija on soveltanut dokumenttiromaanin väljempää määritelmää ja sekoittanut faktaa fiktioon.
Faktaa ja fiktiota sekoittava dokumenttiromaani
Dokumenttiromaani voi olla myös sellainen, jossa käytetään lähteinä esimerkiksi asiakirjoja, lausuntoja ja muita tarkistettavia dokumentteja, mutta jossa mukaan sekoitetaan kaunokirjallisia osioita tai kerrontaa fiktion keinoin dramatisoivia osuuksia. Eräs varhaisimmista ja kiistellyimmistä dokumenttiromaaneista oli Truman Capoten Kylmäverisesti, joka kertoi todellisesta nelinkertaisesta murhasta ja sen tekijöistä. Teoksen lähdemateriaalista on esitetty kritiikkiä, ja on väitetty, että Capote valikoi lähteitä tarkoitushakuisesti ja väritti kerrontaa fiktiolla. Lajityyppiä teki tunnetuksi myös Norman Mailer esimerkiksi teoksellaan Pyövelin laulu. Nykyään dokumenttiromaani on tyypillinen kirjallinen muoto venäläisessä nykykirjallisuudessa. Suomessa faktaa ja fiktiota sekoittavan dokumenttiromaanin tunnetuin edustaja oli Paavo Rintala.
22 Bullets
22 Bullets  on Richard Berryn ohjaama ja Luc Bessonin tuottama tositapahtumiin perustuva ranskalainen jännityselokuva vuodelta 2010. Elokuvan keskiössä on Marseillen mafian johdossa toiminut Charly Matteï (Jean Reno), joka haluaisi jättää rikollisen uran taakseen ja elää tavallista arkea perheensä kanssa. Charlyyn kuitenkin ammutaan parkkihallissa 22 luotia mutta hän jää ihmeen kaupalla eloon ja sotkeentuu jälleen mafian välienselvittelyihin.
Gilbert Manier Muvunyi
Gilbert Manier Muvunyi (s. 3. maaliskuuta 1990 Kigali) on ruandalais-ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa seuratasolla Dinan-Léhon FC:tä. Muvunyi pelasi vuosina 2007–2010 Stade Rennais FC:ssä.
22 Bullets
Elokuva pohjautuu löyhästi Jacky Imbertin elämään ja Franz-Olivier Giesbertin kirjaan L'immortel.
Marcel Lüske
Lüske oppi pokerin torikahviloissa. Hän lopetti virallisesti työnsä myyntiedustajana vuoden 2003 alussa keskittyäkseen pokeriin. Lüske oli mukana Late Night Pokerin kahdella tuotantokaudella (jaksot 4.6 ja 6.2), mutta ei menestynyt erityisen hyvin.
22 Bullets
Arvioita
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle tähtikeskiarvon 1,8.
Marcel Lüske
Syyskuussa 2007 Lüsken pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria.
22 Bullets
Arvioita
Episodi-lehdessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 2,00.
Marcel Lüske
Yhdysvalloissa
Lüske sijoittui vuoden 2003 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa neljänneksitoista ja kymmenenneksi vuonna 2004. Jälkimmäisessä turnauksessa Lüske voitti 373 000 dollaria ja jäi yhden sijan päähän finaalipöydästä. Näiden lisäksi hänellä on lukuisia muita rahasijoja WSOP-turnauksista, hän oli muun muassa toinen vuonna 2004 $5,000 Seven-card stud -turnauksessa ja ansaitsi 120 800 dollaria.
Huhtikuussa 2005 Lüske oli ykkönen Third Annual Five-Star World Poker Classic -turnauksessa ja voitti 212 700 dollaria. Hän voitti saman turnauksen myös seuraavana vuonna (ykköspalkinto 315 630 dollaria).
Euroopassa
Euroopan vuoden pelaajaksi (European Poker Awards Player of the Year) Lüske on valittu kahdesti: 2001 ja 2004. Vuonna 2003 hän voitti European Poker Classics 2003 -turnauksen Lontoossa. Kisan ykköspalkinto oli 70 000 puntaa. Heinäkuussa 2005 Lüske oli ykkönen Hall Of Fame Poker Classic -turnauksessa Pariisissa voittaen 119 000 euroa.
Skellefteån rata
Skellefteån rata on Ruotsin rataverkkoon kuuluva rataosa Bastuträskistä -radalta Skellefteån kautta Skelleftehamniin. Rataosan pituus on 66 kilometriä, se on sähköistetty ja yksiraiteinen, mutta sitä ei ole varustettu kulunvalvontalaittein eikä rataa ole kauko-ohjattu Bastuträskiä ja Skelleftehamns övren liikennepaikkoja lukuun ottamatta. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä.
Heikki Karjalainen
Heikki Karjalainen (20. toukokuuta 1883 Kempele – 27. huhtikuuta 1938 Oulu) oli suomalainen poliitikko ja opettaja.
Skellefteån rata
Historia
Rautatie Bastuträskistä Skellefteån kautta Kallholmenin uuteen satamaan vihittiin käyttöön kolme vuotta kestäneiden rakennustöiden jälkeen syyskuussa 1912, ja seuraavana vuonna rataa jatkettiin kilometrillä nykyiselle Skelleftehamns Nedren liikennepaikalle.
Alkuvuosina radan liikenne oli vähäistä, eivätkä sen tulevaisuudennäkymät olleet hyviä. Vuonna 1924 kaivosyhtiö Boliden käynnisti kaivaukset noin 30 kilometrin päässä Skellefteån luoteispuolella, ja perusti rikastamon Skelleftehamnin Rönnskäriin. Ensimmäisinä vuosina kaivoksesta louhittu raakamalmi kuljetettiin kuorma-autoilla Skellefteån radan varteen, jossa se siirtokuormattiin junaan vietäväksi Ronnskäriin.
Statens Järnvägar ja kaivosyhtiö kuitenkin päättivät pian, että kaivostoiminnan laajuus vaati 24 kilometrin mittaisen sivuradan rakentamista Skellefteån radalla sijaitsevasta Slindistä Bolidenin kaivokselle. Sivuradan rahoitti suurelta osin SJ joka myös hoiti liikennöinnin, mutta sivuradan omisti kaivosyhtiö. Rata valmistui vuonna 1929 yhtä aikaa Skelleftehamnista Rönnskäriin johtavan uuden kahden kilometrin pituisen radan kanssa.
Heikki Karjalainen
Karjalainen osallistui sekä valtakunnan politiikkaan että kunnallispolitiikkaan. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 1927 Kansallisen Edistyspuolueen ehdokkaana Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja hän oli eduskunnassa vuoteen 1929. Eduskunnassa hän toimi muun muassa sivistysvaliokunnassa.
Skellefteån rata
Historia
Kaivoksen avaaminen kasvatti koko radan liikennemääriä sekä henkilö- että tavaraliikenteessä, ja vuonna 1943 aloitettiin henkilöliikenne Bolidenin sivuradalla.
Heikki Karjalainen
Kaupunkien kunnallislakiin säädettiin vuonna 1927 muutos, joka käytännössä loi Suomen kaupunkeihin kaupunginhallitukset, joiden johtoon valittiin kaupunginjohtaja. Karjalainen valittiin Oulun kaupunginjohtajaksi kaupunginvaltuuston kokouksessa 24. helmikuuta 1931. Hän ei ollut varsinaisesti hakenut virkaa, mutta oli ilmoittanut olevansa käytettävissä. Karjalainen sai 19 ääntä 35:stä. Kaupunginjohtajan valinnasta valitettiin ja Karjalainen pääsi virkaan vasta 27. heinäkuuta 1931. Kaupunginjohtajan virkaa hoiti virkaa tekevänä Kaarlo I. Junnelius, joka oli ollut kaupunginhallitusta edeltäneen rahatoimikamarin puheenjohtaja ja oli hoitanut kaupunginjohtajan virkaa 16. joulukuuta 1930 lähtien. Karjalainen oli siis kuitenkin ensimmäinen virkaan valittu kaupunginjohtaja.
Skellefteån rata
Historia
Radalla liikennöitiin vilkkaimpina aikoina paikallisjunilla sekä Bastuträskin ja Skellefteån keskustan, että Skellefteån ja Rönnskärsverketin välillä. Parhaimmillaan Skellefteån ja Rönnskärin välisellä 19 kilometrin pituisella rataosuudella oli henkilöliikenteen käytössä kolme väliasemaa sekä 18 seisaketta. Kiskobussit tulivat liikenteeseen 1930- ja 1940-luvuilla. Vuonna 1945 otettiin myös käyttöön suora makuuvaunuyhteys Tukholmasta Skelleftehamns Övreen. Paikallisliikenne alkoi kuitenkin vähetä 1950-luvulla. Lopullisesti rataosan henkilöliikenne lakkautettiin kokonaan vuonna 1990.
Ruokoruusupeippo
Ruokoruusupeippo (Lagonosticta nitidula) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Ruokoruusupeippoa tavataan Angolassa, Botswanassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Namibiassa, Tansaniassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ihminen ja tiede
Ihminen ja tiede: Tieteellisen toiminnan perusteita on suomalaisen filosofin Kari E. Turusen lyhyt, yleistajuinen kirja, jossa hän kirjoittaa tieteellisen toiminnan luonteesta. Ensimmäinen painos ilmestyi 1978 Gummeruksen Filosofisia yleisopintoja -sarjassa ja toinen 1987 Atenan muuttamattomana painoksena. Kirjanen perustuu Jyväskylän yliopiston filosofian laitoksen julkaisuun 2/1974 Filosofian metodisesta merkityksestä.
Titanic II (alus)
Titanic II on suunniteltu RMS Titaniciin perustuva valtamerialus. Ulkoa, vesirajan yläpuolelta tarkasteltuna laivan on tarkoitus näyttää mahdollisimman identtiseltä esikuvansa kanssa. Hitsatun rungon lisäksi suurimmat erot löytyvät vesirajan ja kannen alta: Neljä metriä leveämpi ja uudelleen muotoiltu runko tarjoavat paremman energiatehokkuuden lisäksi ylimääräistä vakautta – keulapotkurit parempaa ohjattavuutta. Voimanlähteeksi on suunniteltu neljää Wärtsilän dieselmoottoria, joista kaksi 12-sylinteristä 12V46F-moottoria tuottaisi kumpikin 14 400 kW:n (19 300 hevosvoiman) ja kaksi 8-sylinteristä 8L46F-moottoria kumpikin 9 600 KW:n (12 900 hevosvoiman) tehot. Uuden aluksen bruttovetoisuudeksi on suunniteltu 56 000 bruttorekisteritonnia, kun se alkuperäisessä oli 46 000 brt.
Alus tullaan myös varustamaan uusimmilla navigointi- ja turvallisuusjärjestelmillä. Alukseen rakennettaisiin alkuperäisestä poiketen C- ja D-kansien väliin ylimääräinen "turvallisuuskansi", johon sijoitettaisiin 18 pelastusvenettä. Alkuperäisen Titanicin mukaan alukseen tulisi kolme matkustajaluokkaa.
Alus on tarkoitus rakentaa CSC Jinlingin telakalla Kiinassa. Neitsytmatkan oli alun perin määrä tapahtua vuonna 2018 Kiinan Jiangsusta Arabiemiraattien Dubaihin. Hankkeen puuhamiehenä toimii australialainen miljonääri Clive Palmer omistamansa Blue Star Line -varustamon kautta. Titanic II:n oli määrä valmistua vuoteen 2018 mennessä, mutta rakennustyöt keskeytettiin vuonna 2015. Viimeisimpien tietojen mukaan Titanicin on määrä valmistua vuonna 2022 ja neitsytmatkan on tarkoitus olla sama Southampton–New York kuin esikuvallaan.
Titanic II:n suunnittelusta vastaa suomalainen Deltamarin.
Tammikuussa 2021 ei projektin statuksesta ole tarkempia tietoja julkisuuteen kerrottu.
Nevill Francis Mott
Nevill Francis Mott (30. syyskuuta 1905 – 8. elokuuta 1996) oli brittiläinen teoreettinen fyysikko. Hän on selittänyt teoreettisesti, miten valo saa aikaan piilevän kuvan valokuvausemulsioon, ja tutkinut aineiden muuttumista metallisista epämetalleiksi (Mottin muunnos). Nämä tutkimukset johtivat halvempien elektroniikan komponenttien kehittämiseen. Mottin eriste on myös nimetty hänen mukaansa. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon 1977 magneettisten ja epäjärjestäytyneiden aineiden elektronirakenteen teoreettisesta tutkimuksesta yhdessä Philip Andersonin ja John Hasbrouck van Vleckin kanssa. Mott jatkoi työskentelyään 90-vuotiaaksi asti.
KSF Media
KSF Media on Konstsamfundet-säätiön omistuksessa oleva lehtitalo, johon kuuluu viisi Suomessa ilmestyvää ruotsinkielistä lehteä. Se aloitti varsinaisen toimintansa vuoden 2008 alussa.
KSF Median toimitusjohtaja on toukokuun 2018 alusta alkaen ruotsalainen Anna Hellerstedt. Vastaavana kustantajana toimii Susanna Landor.
Petrus Bjugg
thumb|Viipurin tuomiokirkko 1642 Petrus Bjugg (1587–1656) oli Viipurin piispa. Hän oli kotoisin Söderköpingistä, opiskeli Uppsalassa ja Wittenbergissä. Petrus Bjugg oli rovasti ja Söderköpingin kirkkoherra vuodesta 1639. Hänet nimitettiin Viipurin piispaksi vuonna 1642, josta virasta hän ensin kieltäytyi, mutta jonka kuitenkin sittemmin vastaanotti. Piispa Bjugg painatti ortodoksien opetusta varten katekismuksen kyrillisin kirjaimin vuonna 1644. Viipurin piispana Petrus Bjugg jatkoi piispa Olavi Elimaeuksen aloittamaa Käkisalmen ortodoksien luterilaisuuteen käännyttämistä. Hän yritti saada Käkisalmen ortodoksipappeja saarnaamaan suomeksi. Niissä Käkisalmen läänin pitäjissä, joissa molemmat kirkot olivat edustettuna, piti Bjuggen aikana muodostaa yhteinen kirkkoneuvosto. Käännyttämistyön ja ruptuurisodan seurauksena Käkisalmen läänissä syntyi joukkopako kun ortodoksit pakenivat Venäjälle syksyllä 1656.
Palopuro
Palopuro on kylä Hyvinkäällä Hyvinkään keskustan ja Jokelan välissä. Etäisyyttä kumpaankin on noin viisi kilometriä. Palopuron kylässä asuu noin 400 ihmistä ja alueella noin 600.
Palopurossa on ollut kauppa, kirjasto, koulu, neuvola, posti ja postipankki sekä rautatieseisake. Koulu lakkautettiin vuonna 2011. Kylän nimi oli aiemmin Palojoki, mutta se muutettiin vuonna 1951, jotta vältyttäisiin sekaannuksilta Nurmijärven Palojoen kylän kanssa. Nimi tulee lähellä virtaavasta Vantaanjoen sivujoesta Palojoesta.
Tullisaari
thumb|[[Aino Acktén huvila]]
Tullisaari on viheraluevaltainen Helsingin Laajasalon kaupunginosan osa-alue. Tullisaaren alue muodostuu Aino Acktén huvilan ympäristöstä puistoineen. Alue sijaitsee Laajasalon saaren luoteisosassa Tullisaarenselän eteläpuolella. Tullisaaren alueella asuu 633 henkilöä (1.1.2017 ) ja työpaikkoja siellä on kaksi (31.12.2003).
Aino Acktén aikoinaan asuttaman, vuonna 1877 valmistuneen huvilan omistaa nykyään Helsingin kaupunki. Viereinen Deckerin huvila on yksityiskäytössä. Tullisaari koostuu pääosin puisto- ja viheralueista (Tullisaarenpuisto). Alueeseen kuuluvat myös Killingholma ja Pyysaari venesatamineen ja kesäravintoloineen sekä osa metsää Kaitalahden ja Koirasaarentien välissä.
Alueen tunnettu historia ulottuu 1500-luvulle. Kartanon ovat omistaneet muun muassa kauppaneuvos Henrik Borgström 1800-luvulla ja Helsingin pormestari Lars Mickelsson (aateloituna Svanström) 1600-luvulla. Tullisaaren kartanon päärakennus tuhoutui tulipalossa 1958. Alue kuuluu nykyään Helsingin kaupungille. Tuurholman eli nykyisin Tullisaaren nimi ei liity tullilaitokseen vaan todennäköisimmin vanhaan ruotsalaiseen miehennimeen ”Tulo”; 1500-luvun lähteissä alueen nimi on ”Tulo holm”. Silloin nimi tarkoitti alueen pohjoisrannalla ollutta pientä erillistä saarta, joka myöhemmin on maankohoamisen vuoksi kasvanut kiinni Laajasaloon. Silloinen salmi kulki nykyisen Tullisaarenpuiston poikki, missä sen paikalla on nykyisinkin selvästi havaittava laakso. Maisemista on louhittu muun muassa kalkkia.
Naapuristossa Tullivuorenselän vastarannalla sijaitsevat Kulosaari ja Herttoniemenranta. Naapurialueita Laajasalossa ovat Yliskylä ja Kruunuvuorenranta.
Uzbekistanin naisten jalkapallomaajoukkue
Uzbekistanin naisten jalkapallomaajoukkue on Uzbekistania naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Uzbekistanin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailmanmestaruuskilpailuihin. Aasian-mestaruuskilpailuissa se on pelannut viidesti, mutta ei ole koskaan edennyt lohkovaiheesta eteenpäin. Maaliskuussa 2019 Mongolian sijoitus maailmanrankingissa oli 42. Sen historian paras rankingsijoitus on 38. Ensimmäisen maaottelun Uzbekistan pelasi syyskuussa 1995 Intiaa vastaan.
673 Edda
673 Edda on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. H. Metcalf vuonna 1908. Nimensä pikkuplaneetta sai muinaisnorjalaisen mytologisia runoja sisältävän kokoelman mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1908 EA.
Kotkon ulkomuseoalue
Kotkon ulkomuseoalue sijaitsee 300 metrin päässä Hauhon kirkosta Kotkon luonnonsuojelualueen laidalla. Alueelle on 1960-luvun aikana siirretty 1700-luvulla rakennettu Halpparin talo Kaukkalan kylästä, 1800-luvulla rakennettu mäkitupalaisen aitta Tuittulasta, savusauna Torvoilan kylästä ja Pappilan hirsihyyskä. Alueella on myös omilla paikoillaan sijaitsevat, vuoden 1760 tienoilla rakennettu paririihi, Pappilan viljamakasiini ja riihilato. Riihessä on mm. viljan käsittelyyn liittyviä esineitä ja ladossa on vanhoja ajoneuvoja ja hevostyökaluja.
Greg Kriesel
Gregory David Kriesel (paremmin tunnettu nimellä Greg K., s. 20. tammikuuta 1965 Glendale, Kalifornia) tunnetaan parhaiten The Offspring -yhtyeen hiljaisena, julkisuutta vieroksuvana entisenä basistina. Kriesel oli toinen yhtyeen perustajista Dexter Hollandin kanssa. Kriesel käyttää Ibanezin bassoja.
Vincent Lübeck
thumb|Öljymaalaus Lübeckista Vincent Lübeck nuorempi (syyskuu? 1654, Paddingbüttel, Dorum, Land Wursten – 9. helmikuuta 1740, Hampuri) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja musiikinopettaja.
Vuonna 1675 Vincent Lübeck nuorempi sai paikan urkurina Stadesta, jossa toimi vuoteen 1702 asti; hänen työvälineenään oli Arp Schnitgerin vuonna 1679 rakentamat urut. Lübeckin seuraavana työpaikkana oli kuolemaan asti Hampurin Nikolauksenkirkko, jossa hänellä oli sielläkin käytössään Schnitgerin rakentama soitin. Suureen maineeseensa nähden Lübeckiltä on tallella vain vähän sävellyksiä, ja niistäkin osaa pidetään hänen samannimisen poikansa tekeminä.
Olt (joki)
Olt on Tonavan sivujoki Romaniassa. Se saa alkunsa Karpaateilta 1 440 metrin korkeudesta ja yhtyy Tonavan päävirtaan lähellä Turnu Măgurelen kaupunkia Teleormanin piirikunnassa. Joen pituus on 615 kilometriä, mikä tekee siitä pisimmän maan sisällä virtaavan joen. Sen valuma-alueen pinta-ala on 24 050 neliökilometriä. Oltin piirikunta on saanut nimensä joen mukaan. Oltissa on lähes 30 patoa ja vesivoimalaitosta.
Antiikin roomalaiset kutsuivat jokea nimellä Alutus tai Aluta.
Nigerianruusupeippo
Nigerianruusupeippo (Lagonosticta sanguinodorsalis) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Nigerianruusupeippoa tavataan Nigerian pohjoisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Stade Maurice Dufrasne
thumb|Stade Maurice Dufrasne [[Standard Liègen ottelun aikana]] Stade Maurice Dufrasne (tunnetaan myös nimellä Stade de Sclessin) on jalkapallostadion Belgian Liègessä. Stadionille mahtuu noin 30 000 ihmistä, ja se toimii Standard Liègen kotikenttänä. Stadionilla on pelattu vuosien 1972 ja 2000 Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
50.60991°N, 5.54334°W
Gruppenführer
pienoiskuva|200px|Gruppenführerin kauluslaatat. upright|pienoiskuva|SS-Gruppenführer Felix Steiner, 5. SS-Panssarikrenatööridivisioona Wikingin komentaja Gruppenführer oli SS:n ja SA:n käyttämä sotilasarvo. Se on myös yleisnimitys ryhmänjohtajalle.
Efren Saldivar
Efren Saldivar (s. 30. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka murhasi potilaitaan toimiessaan hengitysterapeuttina.
Gruppenführer
Suomalaisten Saksan puolella ensimmäisessä maailmansodassa palvelleiden jääkärien sotilasarvojärjestelmässä arvo Gruppenführer tarkoitti ryhmänjohtajaa.
Efren Saldivar
Saldivar syntyi Brownsvillessä Texasissa. Hän valmistui hengitysterapeutiksi vuonna 1988 ja pääsi sairaalaan töihin yövuoroon.
Gruppenführer
SA käytti arvoa vuodesta 1925. SA-Gruppenführer komensi useita suuria SA-Standarte-osastoja ja arvo vastasi sen käytössä kenraalia.
Efren Saldivar
Saldivar murhasi potilaita injisoimalla potilaisiin halvaannuttavaa lääkettä, joka johti hengityslamaan, sydänpysähdykseen tai molempiin. Nämä lääkkeet ovat voineet olla morfiinia ja suksametoniumkloridia, koska niitä löytyi hänen vaatekaapistaan käytettyjen ja käyttämättömien injektioruiskujen kanssa. Kuudessa murhassa oli todistetusti käytetty pankuronia (Pavulon), joka pysäyttää potilaan hengityksen kytkettäessä heidät hengityskoneeseen. Saldivar valitsi uhrinsa huolellisesti ja murhasi yleensä potilaita, jotka olivat muutenkin kuolemassa. Tämän vuoksi hänen työvuorollaan ei huomattu poikkeavuuksia potilaiden kuolleisuudessa.
Gruppenführer
SS puolestaan käytti arvoa vuodesta 1930 alkaen. Aluksi arvo vastasi kenraalia, mutta vuonna 1934 arvo Obergruppenführer asetettiin tarkoittamaan kenraalia, ja Gruppenführer puolestaan kenraaliluutnanttia.
Efren Saldivar
Saldivar erotettiin virastaan 13. maaliskuuta 1998 pian sen jälkeen, kun hän oli tunnustanut 50 murhaa. Hän perui tunnustuksensa myöhemmin. Jotta olisi saatu varmuus Saldivarin syyllisyydestä 20 ruumista, joita ei ollut krematoitu, kaivettiin haudasta ja niille suoritettiin ruumiinavaus. Kuudesta ruumiista löytyi kuolettava määrä pankuronia, joka säilyy muuttumattomana kuukausia hautaamisen jälkeenkin.
Gruppenführer
Nykyinen käyttö
pienoiskuva|Saksan liittotasavallan teknisen avustusorganisaation (Bundesanstalt Technisches Hilfswerk, THW) Gruppenführerin hihamerkki. Saksan armeija Bundeswehr, palokunta ja poliisi käyttävät arvoa Gruppenführer. Näiden laitosten arvona tai tehtävänkuvauksena Gruppenführer tarkoittaa yleensä alempaa esimiestä tai ryhmänjohtajaa.
Efren Saldivar
12. maaliskuuta 2002 Saldivar myönsi syyllisyytensä kuuteen murhaan, ja hänet tuomittiin kuuteen peräkkäiseen elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen. Hän kärsii tuomiotaan Salinas Valleyn osavaltion vankilassa.
Todellisen uhrien määrän tietää vain Saldivar itse, mutta on arvioitu, että uhreja voisi olla yhteensä jopa 120.
The Evil That Men Do
The Evil That Men Do on Iron Maidenin kappale albumilta Seventh Son of a Seventh Son. Singlenä kappale julkaistiin 1. elokuuta 1988. Sen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 6. Singlen b-puolena on uudelleen nauhoitetut versiot kappaleista "Prowler" ja "Charlotte the Harlot", jotka ovat yhtyeen ensimmäisen albumin, Iron Maidenin kappaleita.
Nimi "The Evil That Men Do" on otettu Willian Shakespearen näytelmästä Julius Caesar:'' "The evil that men do lives after them; The good is oft interred with their bones". ''Katkelman sanomana on, että ihmisten pahat teot muistetaan ja jäävät elämään heidän kuolemankin jälkeen, kun taasen hyvät teot unohdetaan kuoleman myötä. Itse kappaleen sanoituksilla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä näytelmän kanssa.
Kitarasoolon kappaleeseen "The Evil That Men Do" soittaa Adrian Smith, joskin vuodesta 1999 lähtien, jolloin Iron Maidenin kitaristien määrä nousi kahdesta kolmeen, on keikoilla myös Janick Gers "tuplannut" soolon soittamalla sen samanaikaisesti Smithin kanssa. Myös toisen Iron Maidenin klassikkokappaleen, The Trooperin, toinen kitarasoolo on soitettu yhdessä Smithin ja Gersin kanssa.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Sofia Hjulgrén
Edla Sofia Hjulgrén (o.s. Lundström, 28. kesäkuuta 1875 Kullaa – 22. toukokuuta 1918 Viipuri ) oli suomalainen kutoja ja työväenliikkeen vaikuttaja, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1914–1917. Suomen sisällissodan aikana hän kuului Lappeenrannan punakaartin esikuntaan, vaikka olikin vastustanut aseelliseen kapinaan ryhtymistä. Hjulgrén vangittiin Viipurin taistelun jälkeen sodan viimeisinä päivinä ja teloitettiin myöhemmin toukokuussa valtiopetoksesta syytettynä.
Sisällissodan yhteydessä vangittiin 14 sosialidemokraattien naiskansanedustajaa, joista Hjulgrén ainoana teloitettiin. Hänestä tuli ulkomaisten esikuvien mukainen työväenliikkeen marttyyri, jonka tarinaa kerrottiin vuosikymmenten ajan. Toisen maailmansodan jälkeen erityisesti kommunistit liittivät Hjulgrénin kohtalon osaksi perinnettään yhdessä jatkosodan aikana teloitetun Martta Koskisen kanssa. Tapaus synnytti lukuisia tarinoita myös Hjulgrénin kotiseudulla Joutsenossa, jossa hän oli tunnettu ja arvostettu henkilö.
Nuoruus
Sofia Hjulgrén syntyi Honkajoelta kotoisin olleen torpparin Filip Lundströmin (myöh. Lehtovirta, s. 1843) ja Leineperin ruukissa syntyneen Edla Fredrika Nystedtiin (1847–1899) perheeseen Kullaan Levanpellossa vuonna 1875. Lundströmin torppa sijaitsi Ahlströmin suvun omistaman Leineperin kartanon mailla noin kolmen kilometrin päässä Kullaan kirkolta. Sofia oli kymmenlapsisen perheen kolmanneksi vanhin. Hän kävi ainoastaan kiertokoulua ja työskenteli jo lapsesta lähtien muun muassa palvelijattarena Leineperin kartanossa.
Vuonna 1897 Sofia avioitui Porin maalaiskunnan Hyvelässä syntyneen sahatyömies Anton Hjulgrénin (s. 1872) kanssa. He asuivat Kiukaisissa, Porissa ja Ulvilassa ennen palaamistaan Kullaalle Lundströmin torppaan vuonna 1900. Perheeseen ei syntynyt lapsia, mutta pariskunnalla oli kasvattitytär Naima Maria eli ”Maiju” (s. 1903).
Poliittinen toiminta
Anton Hjulgrén työskenteli Leineperin ruukin sahalla, kunnes sai työpaikan Kaukaan sahalta, ja perhe muutti toiselle puolelle Suomea Lappeen pitäjään vuoden 1904 lopussa. Seudulle oli jo muutamaa vuotta aikaisemmin muuttanut neljä Sofian sisarusta. Pariskunta oli liittynyt Suomen Työväenpuolueeseen jo 1903, ja Lappeessa Sofia liittyi Kaukaan tehtaan ammattiosastoon. Vuonna 1906 Hjulgrénit muuttivat Kotkaan, jossa Anton työskenteli paikallisella sahalla. Hjulgrén oli perustamassa Karhulan työväenyhdistyksen naisosastoa, jonka puheenjohtajana ja sihteerinä hän toimi, ja kuului lisäksi Kymin Kaarniemessä toimineen Syväsalmen sahan työväenyhdistykseen sekä Kotkan työväenyhdistykseen. Hän vieraili säännöllisesti puhumassa myös synnyinseudullaan, ja oli edelleen Kullaan työväenyhdistyksen naisosaston puheenjohtaja sekä kunniajäsen.
Vuoden 1906 lopussa Hjulgrén osallistui Lahdessa pidetylle sosialidemokraattisen puolueen agitaatiokurssille ja vuoden 1907 alussa hänet valittiin puolueen Lappeenrannan piirin agitaattoriksi. Kun Anton Hjulgrén erotettiin Karhulan tehtailta Sofian ammattiyhdistystoiminnan vuoksi, pariskunta muutti vuonna 1908 Joutsenoon. Hjulgrénit liittyivät Honkalahden sahan työväenyhdistykseen, jonka puheenjohtajaksi Anton pian valittiin. Sofia puolestaan perusti vuotta myöhemmin ammattiosaston naisjaoston. Hänet valittiin myös useisiin kunnallisiin luottamustehtäviin. Hjulgrén kuului muun muassa vaalilautakuntaan, paikallisen kansakoulun johtokuntaan sekä Saimaanrannan Osuuskassan johtokuntaan työväestön edustajana.
Kadeshin taistelu
Kadeshin taistelu (joskus myös Qadesh) oli Egyptin valtakunnan Ramses II:n johdolla käymä taistelu Muwatalli II:n johtamien heettiläisten kanssa Kadeshin kaupungin lähellä Orontes-joella nykyisessä Homsin maakunnassa Syyriassa. Mahdollisesti se oli muinaisen ajan suurin sotavaunutaistelu. Siihen osallistui yli 5 000 sotavaunua. Taistelun lopputulos ei ole selvä. Ramses II sai voiton Muwatalli II:n sotavaunuista, mutta toisaalta hän ei vallannut tavoitteena ollutta Kadeshin kaupunkia.
Sofia Hjulgrén
Poliittinen toiminta
Hjulgrén tunnettiin Joutsenossa lempinimellä ”Sosso”. Ainoastaan kiertokoulua käyneenä hän oli suurimmaksi osaksi itseoppinut. Hän oli hyvä ja vaikuttava puhuja, jota pidettiin myös taitavana väittelijänä. Lähipitäjien suojeluskuntalaiset kutsuivat häntä ”kiihkeäksi punikkiämmäksi”, mutta joutsenolaiset muistelevat Hjulgrénin olleen rauhaa rakastava ja sovitteleva nainen. Hän oli ehdokkaana Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä jo vuosien 1908 ja 1910 eduskuntavaaleissa. Kansanedustajaksi Hjulgrén valittiin vuoden 1913 eduskuntavaaleissa, jolloin hän sai yhteensä 1 061 ääntä. Tuolloin valittu eduskunta pääsi kokoontumaan ensimmäistä kertaa vasta helmikuussa 1914, joka jäi myös ainoaksi istuntokaudeksi, sillä ensimmäisen maailmansodan johdosta julistetun sotatilan takia vuosien 1915–1916 valtiopäiviä ei kutsuttu koolle. Vuosien 1916 ja 1917 vaaleissa Hjulgrénin äänet eivät enää riittäneet kansanedustajan paikkaan. Vuonna 1917 hän jäi varasijalle.
Kadeshin taistelu
Kadeshin taistelu on yksi harvoista muinaisen Egyptin kauden taisteluista, josta tunnetaan historiallisista lähteistä yksityiskohtia.
Sofia Hjulgrén
Sisällissota
Sisällissodan lähestyessä Hjulgrén vastusti punakaartin perustamista eikä kannattanut aseelliseen kapinaan ryhtymistä. Hjulgrénin mukaan se ei olisi kunniaksi työväenliikkeelle, joten hän vetosi viimeiseen asti rauhanomaisen ratkaisun puolesta. Sodan käynnistyttyä hän kuitenkin liittyi Lappeenrannan punakaartiin solidaarisuudesta muita työläisiä kohtaan. Hjulgrén kuului punakaartin esikuntaan, mutta ei kantanut asetta. Lappeenrannassa hän vapautti punaisten vangitsemia joutsenolaisia. Heidän joukossaan oli muun muassa äitinsä kanssa vangittu Eino Penttilä sekä paikallinen kunnallismies Oskari Lakka, joka näin säästyi punakaartilaisten 25. huhtikuuta tekemiltä teloituksilta.
Kadeshin taistelu
Lähteet
Koko taistelun kulusta tiedettiin pitkään pelkästään egyptiläisistä kaiverruksista, jotka esittävät taistelun Ramses II:n loistavana voittona heettiläisistä. Ramses II teetti kaiverrukset palattuaan myöhemmin takaisin Egyptiin. Ramses II:n sotareken virallinen kuvaus kuvineen kaiverrettiin useiden eri temppelien seiniin Egyptissä ja Nubiassa. Tarina tunnetaan myös runomuotoisena papyrukselta. Sittemmin Turkin Boghazköyssä tehdyissä kaivauksissa on löydetty viitteitä myös hieman toisenlaisesta lopputuloksesta. Boghazköystä löytyneiden heettiläisten kaiverrusten on mahdollista, että taistelulla ei todellisuudessa ollutkaan selvää voittajaa. Egyptiläiset lähteet koskien taistelun yksityiskohtia, kuten taistelukentän topografiaa tai taistelun kronologiaa, ovat melko epäselviä. Taistelun ajankohta on egyptiläisten lähteiden mukaan Ramses II:n viidennen hallintovuoden toukokuu.
Sofia Hjulgrén
Sisällissota
Hjulgrén pakeni 25. huhtikuuta junalla Lappeenrannasta Viipuriin viimeisten punaisten kanssa. Saarretusta kaupungista ei kuitenkaan enää ollut ulospääsyä, ja näin hän joutui valkoisten vangiksi Viipurin vankileirille. Samassa yhteydessä vangittiin myös Antton Hjulgrén sekä pariskunnan kasvattitytär Maiju, joka vanhempiensa tavoin kuului punakaartiin. Toukokuussa suoritetun kuulustelun jälkeen laiton kenttäoikeus tuomitsi Hjulgrénin kuolemaan valtiopetoksesta.
Kadeshin taistelu
Tausta
thumb|vasen|[[Ramses II sotavaunuissa kaiverroksessa Abu Simbelin temppeliltä.]] Kadesh eli egyptiksi Kdš(w) on johdettu seemiläisten kielten pyhättöä tarkoittavasta sanasta. Kadesh-nimisiä paikkoja tunnettiin aikanaan useampia eri puolilla Syyro-Palestiinaa. Kadeshin taistelun yhteydessä viitataan erityisesti Amarna-kirjeissä mainittuun Kadeshiin, joka suurella todennäköisyydellä on Tell Nebi Mend nykyisessä Syyriassa. Kadeshilla oli strateginen merkitys reitillä Egyptistä pohjoiseen ja kohti Syyrian sisämaata. Kadesh oli kaupunkivaltio, jonka hallitsijat olivat ajoittain niin Egyptin, kuin heettiläistenkin alaisuudessa. Ramses II:n valtakaudella Kadesh oli jälleen heettiläisten vaikutusvallan alaisuudessa.
Sofia Hjulgrén
Kuolema
thumb|Viipurin joukkohaudalle vuonna 1961 pystytetty muistomerkki. Hjulgrén teloitettiin 22. toukokuuta 1918 yhdessä 130 muun kuolemaantuomitun kanssa Ristimäen hautausmaan tuntumassa sijainneella eläinten hautausmaalla eli ”koirahaudalla”. Joissakin lähteissä päivämääräksi on virheellisesti mainittu jo 5. toukokuuta. Hjulgrénin kuolemasta on useita kertomuksia, joiden todenperäisyyttä on mahdoton varmistaa. Tiedetään kuitenkin, että hän sai ennen teloitusta pitää parinkymmenen minuutin pituisen puheen, jolla hän rohkaisi muita teloitettavia ja valoi uskoa työväenluokan parempaan tulevaisuuteen.
Kadeshin taistelu
Tausta
Itse Kadeshin taistelu käytiin osana Ramses II:n sotaretkeä Syyriassa, jonka tavoitteena oli jälleenvallata heettiläisten puolelle siirtyneet Kadesh ja Amurru. Ramses II oli jakanut joukkonsa neljään divisioonaan, jotka olivat saaneet egyptiläisten jumalien mukaan nimet Amun, Re, Set ja Ptah. Sotilaita oli yhteensä ehkä 20 000 ja sotavaunuja ehkä noin 2 000. Sotavaunuissa oli kuljettaja, sekä jousella ja keihäällä varustautunut soturi. Egyptiläisten mukana oli myös palkkasotilaita, joista tärkeimmät taistelun kannalta olivat luultavasti kanaanilaiset nrrn tai ne'arin-nimiset soturit. Heettiläisten armeijaan kuului ehkä noin 20 000 sotilasta ja 3 000 sotavaunua. Toisin kuin egyptiläisissä vaunuissa, heettiläisten sotavaunuissa oli kolme soturia. Ne olivat egyptiläisiä vaunuja hitaampia ja kömpelömpiä.
Ramses eteni läpi nykyisen Israelin ja hänen ensimmäinen divisioonansa Amun saavutti Shabtuna-nimisen kaupungin lähellä Kadeshia. Egyptiläiset ottivat Shabtunassa vangiksi kaksi heettiläistä vakojaa, jotka kertoivat egyptiläisille heettiläisten armeijan olevan vielä 200 kilometrin päässä Aleppon tuntumassa. Ramses päätti leiriytyä. Kaksi muuta divisioonaa olivat vielä pahasti ensimmäistä jäljessä. Ramseksen tietämättä heettiläisten kuningas Muwatalli II oli lähettänyt vangit tarkoituksella vangittavaksi. Kun vakoojia kidutettiin vielä myöhemmin tiedon vahvistamiseksi, he yllättäen kertoivatkin heettiläisten olevan todellisuudessa vain muutaman kilometrin päässä.
Taistelu
thumb|Egyptiläis-heettiläinen rauhansopimus museossa Istanbulissa. Heettiläiset käyttivät hyväkseen saavuttamaansa yllätysetua. Heettiläiset hyökkäsivät egyptiläisten leiriä kohti saapuvan Re-divisioonan selustaan lyöden sen hajalle. Selviytyneet pakenivat kohti Amunin leiriä heettiläisten sotavaunut perässään. Ramses II kokosi kaaoksen vallitessa yhteen oman henkivartiostonsa ja joukon muita sotilaita johtaen hyökkäystä heettiläisten sotavaunuja vastaan. Heettiläiset lyötiin takaisin ja he vetäytyivät mahdollisesti Kadeshin muurien suojaan. Heettiläiset hyökkäsivät vielä 1 000 sotavaunun voimin, mutta juuri paikalle marssilta saapuneet Ramses II:n ne'arin-palkkasoturit hyökkäsivät heettiläisten selustaan.
Tarinan egyptiläisen version mukaan heettiläiset joutuivat pakokauhun valtaan. Monet heistä hylkäsivät sotavaununsa ja yrittivät paeta Orontesjoen yli. Egyptiläiset mainitsevat heettiläisten "uineen yhtä nopeasti kuin krokotiilit". Taistelun seuraavista tapahtumista ei ole varmuutta niin egyptiläisten kuin heettiläistenkään lähteiden perusteella. Ramses II:n ei joka tapauksessa vallannut Kadeshin kaupunkia, vaan palasi joukkoineen Egyptiin. Heettiläiset olivat menettäneet sotavaununsa, mutta heillä oli edelleen koko muu armeija ilmeisesti koskemattomina.
Seuraukset
Nykykäsityksen mukaan Kadeshin taistelulla ei ollut selvää voittajaa. Ramses II oli aiheuttanut Muwatalli II:lle tappion, mutta toisaalta hänen ei onnistunut vallata tavoitteena ollutta Kadeshin kaupunkia. Voitto ei myöskään lopettanut heettiläisten levittäytymistä. Heettiläisten lähteiden mukaan he valtasivat heti taistelun jälkeen aiemmin egyptiläisten hallitseman Upin lähellä Damaskosta. Vuodelta 1258 ennen ajanlaskun alkua on säilynyt heettiläisten ja egyptiläisten välinen rauhansopimus, jossa molemmat osapuolet sopivat valtakuntiensa rajojen kulusta. Alkuperäinen laatoille kaiverrettu sopimus on museossa Istanbulissa. Yhdistyneiden kansakuntien päämajalla on kopio laatoista ensimmäisenä tunnettuna rauhansopimuksena. Epäselvyyksistä huolimatta Kadeshin taistelu on yksi harvoja muinaisen Egyptin ajan taisteluita, jotka tunnetaan historiallisten lähteiden perusteella yksityiskohtaisesti.
Sofia Hjulgrén
Kuolema
Takaisin riviin astuessaan Hjulgrénin kerrotaan repäisseen paitansa rintamuksen auki ja sanoneen viimeisinä sanoinaan ”olemme valmiit kohtaamaan kuoleman”. Erään teloituskomppaniaan kuuluneen sotilaan mukaan puhe teki myös heihin niin suuren vaikutuksen, että osa ampui tahallaan ohi teloitettavista. Vuonna 1922 ilmestyneessä muistelmateoksessa Vankina valkoisen vallan on nimimerkki ”Jeremiaan” kirjoitus, jossa kuvataan teloitusta ja Hjulgrénin pitämää puhetta. Lisäksi häntä muisteltiin useissa eri lehdissä sekä kirjoissa aina 1960-luvulle saakka. Teloituspaikalla olevalla joukkohaudalla on Neuvostoliiton aikana vuonna 1961 pystytetty Suomalaisten punakaartilaisten muistomerkki.
Tang Haochen
Tang selvitti tiensä vuoden 2014 Australian avointen pääsarjaan voitettuaan karsinnat. Se on ensimmäinen WTA-tason turnaus, jossa hän pelasi. Hän hävisi avauskierroksen ottelunsa.
Sofia Hjulgrén
Kuolema
Myös hänen aviomiehestään liikkui erilaisia tarinoita. Anton Hjulgrén kertoi itse karanneensa teloitusryhmältä Viipurissa ja onnistuneensa pakenemaan aina Pohjanmaalle saakka, jossa piileskeltyään hän olisi myöhemmin palannut Joutsenoon. Todellisuudessa Antton kuitenkin siirrettiin jo toukokuun alussa Tammisaaren vankileirille, josta hän vapautui syksyllä 1918 ehdonalaiseen. Maiju Hjulgrén armahdettiin heti kasvattiäidilleen langetetun kuolemantuomion jälkeen.
Argun
Argun voi tarkoittaa:
Tulva (lehti)
Tulva on Suomen ainoa suomenkielinen feministinen aikakauslehti, joka käsittelee ajankohtaisia ilmiöitä, politiikkaa, kulttuuria ja viihdettä. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Tulvaa kustantaa Naisasialiitto Unioni ry. Lehti on perustettu keväällä 2002 ja sillä on nykyisin osa-aikainen päätoimittaja, AD sekä laaja freelancer-avustajajoukko. Tulvan painos on noin 3 000 kappaletta. Suurin osa lehdistä menee Naisasialiitto Unionin jäsenille jäsenetuna, minkä lisäksi Tulvalla on kasvava joukko omia, itsenäisiä tilaajia. Tulvan irtonumeroita voi ostaa muun muassa Helsingin Akateemisesta Kirjakaupasta ja Rosebud Booksista.
Budapest Stars
Budapest Stars on unkarilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Unkarin ja Romanian yhteisessä pääsarjassa MOL ligassa. Joukkue pelaa kotipelinsä tummansinisissä peliasuissa.
Tulva (lehti)
Tulva on palkittu useita kertoja journalistisesta laadustaan. Lokakuussa 2006 Tulva voitti Kultti ry:n Vuoden laatulehti -palkinnon. Vuonna 2007 Helsingin yliopiston Kristiina-instituutti valitsi Tulvan Vuoden Kristiinaksi. Lokakuussa 2010 kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallin myönsi Tulvalle Kulttuurilehtien laatupalkinnon, joka oli suuruudeltaan 10 000 euroa.
Budapest Stars
Historia
Budapest Stars perustettiin vuonna 2001. Kaudella 2009–2010 Stars voitti MOL ligan mestaruuden.
Tulva (lehti)
Tulvaa toimitettiin ensimmäiset neljä vuotta kollektiivina, jolloin lehdellä oli kiertävä päätoimittajuus. Tulvan alkuvuosina päätoimittajina toimivat muun muassa Anna Mäkelä, Niina Mäkeläinen, Anu Silfverberg ja Heli Suominen. Ensimmäiseksi pysyväksi päätoimittajaksi valittiin Riikka Kaihovaara vuonna 2006. Tämän jälkeen vt. päätoimittajana toimi Elina Venesmäki. Vuonna 2008 vakituiseksi päätoimittajaksi valittiin Anne Moilanen. Hänen perhevapaansa sijaisenaan toimi 2009–2010 vuoden ajan Elsi Hyttinen. Vuoden 2012 alusta vt. päätoimittajaksi valittiin Atlas Saarikoski, josta tuli myöhemmin lehden vakituinen päätoimittaja Moilasen siirryttyä kulttuuri- ja urheiluministeri Paavo Arhinmäen (vas.) erityisavustajaksi. Helmikuussa 2014 Terhi Toppala aloitti vt. päätoimittajana Atlas Saarikosken jäätyä vanhempain- ja hoitovapaalle. Häntä seurasi tehtävässä Tero Kartastenpää. Vuonna 2020 Tulvan vakituiseksi päätoimittajaksi valittiin Riikka Pennanen. Pennanen siirtyi päätoimittajan tehtävistä työvapaalle huhtikuussa 2022. Työvapaan ajan Riikka Pennasen sijaisena toimii Hanna Hantula.
HIFK:n jääkiekkojoukkue 2007–2008
HIFK:ssa pelanneet SM-liigakaudella 2007–2008:
Sportpark Berg & Bos
Sportpark Berg & Bos on monikäyttöinen stadion Apeldoornissa, Alankomaissa. Se avattiin vuonna 2002. Nykyään stadionia käytetään enimmäkseen jalkapallossa AGOVV Apeldoornin kotikenttänä. Stadionille mahtuu 2 500 ihmistä.
Pang
Pang on noin 36,6 kilometriä pitkä Thamesin sivujoki Berkshiren kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se saa alkunsa Comptonin kylän lähistöltä ja laskee Thamesiin Pangbournen kylän jälkeen. Hieman Bradfieldistä itään siihen yhtyy pieni Bournejoki.
Jokivarren eläimistön on arvioitu vaikuttaneen Kenneth Grahamen lastenkirjoihin kuten Kaislikossa suhisee.
thumb|left|Pang virtaa Bradfieldin halki.
Tiofosforyylikloridi
Tiofosforyylikloridi (PSCl3) on epäorgaaninen yhdiste ja fosforyylikloridin rikkianalogi. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä muun muassa valmistettaessa hyönteismyrkkyjä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa tiofosforyylikloridi on väritöntä nestettä, jolla on voimakas ja pistävä haju. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin ja tetrakloorimetaanin ja niiden lisäksi myös rikkihiileen. Veden kanssa se reagoi hajoten fosforihapoksi, suolahapoksi ja rikkivedyksi.
Valmistus ja käyttö
Yhdistettä voidaan tuottaa myös difosforipentasulfidin ja fosforitrikloridin välisellä reaktiolla tai fosforipentakloridista ja rikkivedystä tai fosforipentakloridista ja antimonitrisulfidista.
Laura (nimi)
Laura on monissa maissa yleinen naisen etunimi. Nimipäivä suomalaisessa ja Suomen ruotsinkielisessä kalenterissa on 18. tammikuuta. Suomalaiseen almanakkaan se on otettu vuonna 1908. Ruotsissa Laura pääsi almanakkaan 1901. Suomessa Laura on Laurin sisarnimi.
Tiofosforyylikloridi
Valmistus ja käyttö
Tiofosforyylikloridi reagoi alkoholien, alkoksidien, fenolien ja trialkyylifosfiittien kanssa muodostaen tiofosfaattiestereitä. Näitä tiofosfaattiestereitä, kuten parationia, käytetään yleisesti hyönteismyrkkyinä ja öljyn lisäaineina. Emästen vaikutuksesta muodostuu epäorgaanisia tiofosfaattisuoloja.
Laura (nimi)
Laura on suosittu nimi monissa maissa, mm. Suomessa. Suomessa Laura on ollut monesti vuoden suosituimpia nimiä. Vuosina 1997, 1998 ja 2001 Laura oli suosituin tyttölapsille ensimmäiseksi nimeksi annettu nimi. 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on Suomessa ollut 33 215 naisella.
Korentijärvi
Korentijärvi on Pirkanmaalla Valkeakosken Pyörömaalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Korentijärvi on osa Korentiojan valuma-aluetta.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu loppukesällä vuonna 1995 sekä talvella vuosina 1978, 1986 ja 2007. Vedenväri on ruskeaa johtuen siihen liuenneen humuksen runsaasta määrästä. Veden happamuustaso on lievästi hapan, mutta puskurikyky happamoitumista vastaan on välttävä tai hyvä. Vaaraa järven happamoitumisesta ei vielä ole. Talvella on vesi jääkannen alla on vähähappista tai joskus täysin hapetonta. Veteen liuennut humus kuluttaa happea hajotessaan eikä sitä tule uutta tilalle valuma-alueen ojista. Vuonna 1986 happi oli kulunut vähiin jo helmikuussa, koska veden hapen kylläisyysaste oli enää 29 %. Talvella 2007 happitilanne oli vieläkin huonompi, sillä koko vesimassa oli hapetonta. Kesäisin tilanne on kuitenkin hyvä, sillä matala vesi hapettuu tehokkaasti ja vielä vaihtuukin nopeasti. Talvella hapen vähyys käynnistää sisäisen kuormituksen. Kesällä vesi on kuitenkin ravinteikasta muutenkin. Veden fosforipitoisuus oli 1970-luvulla lievästi rehevän järven tasolla, mutta se on kohonnut ja on nykyään rehevän järven tasolla. Järven vedenlaatu on välttävä.
Historiaa
Vuoden 1959 peruskartassa järven länsirannan ja Vähä Korentijärven välissä oli laaja peltoaukea. Pellot ulottuivat aivan rannoille asti. Viljeltävän pellon määrää vähennettiin asteittain vuosien 1960-luvulta lähtien. Sääksmäen ja Valkeakosken välinen raja ylitti järven Saarikkoluodon kodalla.
Tšadinruusupeippo
Tšadinruusupeippo (Lagonosticta umbrinodorsalis) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan Pohjois-Kamerunissa ja Lounais-Tšadissa. Tšadinruusupeippoa, malinruusupeippoa ja punaruusupeippoa on joskus pidetty samaan lajiin kuuluvina.
Kazakstanin naisten jalkapallomaajoukkue
Kazakstanin naisten jalkapallomaajoukkue on Kazakstanin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Kazakstanin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 Kazakstanin sijoitus maailmanrankingissa oli 72. Sen historian paras rankingsijoitus on 58. Ensimmäisen maaottelun Kazakstan pelasi syyskuussa 1995 Hongkongia vastaan.
Bureau Veritas
Bureau Veritas on maailmanlaajuisesti toimiva testaus-, tarkastus- ja sertifiointipalveluja tarjoava yritys. Merenkulun alalla se tunnetaan luokituslaitoksena. Bureau Veritaksella on kahdeksan eri liiketoiminta-aluetta. Sen kaikkea toimintaa yhdistää vaatimuksenmukaisuuden arviointi laadun, ympäristön, työturvallisuuden ja terveyden sekä yhteiskuntavastuun alueilla.
Bureau Veritas perustettiin Antwerpenissä vuonna 1828. Aluksi yritys toimi nimellä Bureau de Renseignements pour les Assurances Maritimes mutta Bureau Veritas nimi otettiin käyttöön jo 1829. Vuonna 1833 pääkonttori siirrettiin Pariisiin, Ranskaan. Nykyään konsernin pääkonttori sijaitsee Neuilly-sur-Seinessä, lähellä Pariisin La Défence-aluetta. Suomessa Bureau Veritaksen ensimmäinen laivatarkastusten toimipaikka avattiin Turkuun vuonna 1858.
Bureau Veritas listautui Pariisin Euronext-pörssiin lokakuussa 2007 (pörssitunnus BVI). Bureau Veritaksen suurin osakkeenomistaja on Wendel Group (40,5%).