cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venom (yhtye)
Ensimmäiset albumit ja suosion huippu (1981–1986)
Yhtyeelle alkoi syntyä ihailijakuntaa hevarien parissa. Dunnin mukaan Welcome to Hell jakoi kuulijat: useimmat pitivät sitä ”sietämättömänä melusaasteena”, mutta ne jotka pitivät, ”ne sitten todellakin diggasivat”. Vastaanoton rohkaisemana Venom palasi studioon ja julkaisi toisen albuminsa Black Metalin 1982. Se sai myönteistä palautetta, ja äänimaailmaa kehuttiin edeltäjäänsä paremmaksi. Siinä missä Welcome to Hell oli kokoelma hajanaisia demoja, Black Metal suunniteltiin täyspitkäksi albumiksi. Yhtyeellä oli myös enemmän aikaa kirjoittaa kappaleita, ja jotkut niistä sisälsivät yhtyeen luomia äänitehosteita. Albumilla oli niin merkittävä vaikutus black metalin kehitykseen, että koko genre nimettiin albumin mukaan.
Alkuvuosina Venom konsertoi vain vähän ja suosio rakentui albumien ympärille. Kun yhtye ryhtyi konsertoimaan aktiivisesti, se pystyi alusta lähtien sijoittamaan suuria summia näyttävään pyrotekniikkaan. Ensimmäisen ulkomaan konserttinsa Venom teki alkukesästä 1982. Jäsenten yllätykseksi Belgian Poperingessa järjestetty tapahtuma oli menestys ja sitä katsomaan saapui tuhansia ihmisiä.
Pian Black Metalin julkaisun jälkeen yhtyeen jäsenten välit alkoivat tulehtua. Dunnin ja Brayn mukaan Lant alkoi uskoa omiin puheisiinsa ja käyttäytyi jatkuvasti kuin olisi ollut lavahahmonsa Cronos.
Kolmas studioalbumi At War with Satan julkaistiin 1984. Venom siirtyi kokeellisempaan suuntaan, ja albumin nimikkokappale oli koko A-puolen mittainen. Rushin innoittama tyyli oli pitkälti Lantin luomus, kun taas Dunnin panos oli aiempaa pienempi. Dunn oli harkinnut jättävänsä yhtyeen jo Black Metalin julkaisun jälkeen. Vuonna 2019 hän muisteli: ”Meistä tuli liian isoja liian nopeasti, eikä mikään ollut enää entisellään. – – Henkilökemiat muuttuivat ja egot kasvoivat turhan suuriksi… Vuonna 1984 Venom ei enää ollut se sama räävitön, mitään suunnittelematon räyhäkolmikko Newcastlesta, vaan halusimme tietoisesti olla jotakin hienompaa ja parempaa. No, sellainen ei sopinut Venomille.” Lant sen sijaan on hyvin ylpeä At War With Satanista. Aikalaisvastaanotto oli myönteinen, ja yhtyeen suosio nousi entisestään. Valtavirran arvostusta Venom ei kuitenkaan saavuttanut.
At War with Satanin jälkeen Venom lähti ensimmäiselle konserttikiertueelleen. The Seven Dates of Hell -nimisellä kiertueella yhtyettä lämmitteli losangelesilainen Metallica. Lantin mukaan aiemmin tiivis kolmikko alkoi etääntyä kiertueen aikana. Syynä oli juopotteluun ja seksiin painottunut elämäntapa. Lant ja Bray nauttivat siitä, mutta Dunn oli kiinnostuneempi liikunnasta ja kamppailulajeista. Hän oli lisäksi turhautunut Venomin epämelodiseen ja ilmaisultaan rajoittuneeseen musiikkiin.
Venom markkinoi Possessedia isolla Yhdysvaltain-kiertueella, jolla yhtyettä lämmittelivät Slayer ja Exodus. Hieman ennen kiertueen alkua Dunn sairastui vesirokkoon, joten alkupään konserteissa hänen tilallaan esiintyivät Fistin Dave Irwin ja Avengerin Les Cheetham. Dunn lensi toivuttuaan Yhdysvaltoihin ja soitti viimeiset konsertit itse. Kristittyjen parissa kiertue herätti pahennusta, ja Yhdysvaltojen suurkaupungeissa sitä vastaan järjestettiin mielenosoituksia. Possessedin kiertue toi Venomin ensimmäistä kertaa myös Suomeen, kun yhtye toimi eräänä Rantarock-festivaalin pääesiintyjistä. Joulukuussa 1985 ilmestyi Hell at Hammersmith -videokasetti suuresta Hammersmith Odeonin konsertista.
Klassisen kokoonpanon viimeiseksi studiojulkaisuksi jäi vuonna 1985 ilmestynyt Nightmare-EP. Yhtye aloitti Deadline-nimisen studioalbumin äänitykset, mutta Dunn jätti yhtyeen ennen kuin se valmistui. Joulukuussa 1986 ilmestyi vielä vanhalla kokoonpanolla äänitetty livealbumi Eine Kleine Nacthmusik.
Vaihtuvat kokoonpanot (1986–1992)
Ilmapiiri oli edelleen huono, ja Bray erosi yhtyeestä. Lant perusti Yhdysvalloissa Claren, Hickeyn ja uuden rumpalin kanssa uuden yhtyeen ja nimesi sen itsensä mukaan Cronokseksi. Tämän jälkeen Bray ilmoitti jatkavansa musiikin tekemistä Venom-nimellä. Alkuperäisjäsen Jeffrey Dunn palasi kitaristiksi, ja yhtye sai Music for Nationsilta levytyssopimuksen. Uudeksi basisti-laulajaksi pestattiin Atomkraft-yhtyeessä vaikuttanut Tony ”Demolition Man” Dolan, joka liittyi Venomiin 1988. Rytmikitaristiksi liittyi Al Barnes. Uudistuneen Venomin ensimmäinen albumi oli vuoden 1989 Prime Evil, jota Bray pitää koko Venomin uran parhaana. Hänen mukaansa yhtye uudestisyntyi Dolanin liittymisen myötä, mutta fanit eivät pitäneet muutoksesta. Yhtyeen suosio laski.
Vuonna 1991 ilmestyneen Temples of Ice -albumin jälkeen Barnes jätti yhtyeen ja tilalle tuli Steve ”War Maniac” White, joka Dolanin tavoin oli aiemmin soittanut Atomkraftissa. Uusi kokoonpano julkaisi 1992 albumin The Waste Lands. Dolan jätti yhtyeen pian tämän jälkeen.
Prime Evilin jälkimaine on ollut myönteinen, ja myös Dolan on muistellut albumia hyvillä mielin. 1990-luvun alun Venom-albumeja hän sen sijaan piti epäonnistuneina kokonaisuuksina. Temples of Icen ja The Waste Landsin arvostelut olivat innottomia, ja ne myivät huonosti, sillä metallimusiikki oli menettänyt suosiotaan. Harvojen studioalbumien lisäksi Venom julkaisi 90-luvulla useita kokoelmalevyjä ja arkistomateriaalista koostettuja livealbumeja. Lant yritti 1994 käynnistellä Venomia yhtyeessä aiemminkin soittaneen kitaristi Mike ”Mykus” Hickeyn ja Cathedralin rumpalin Mark Whartonin kanssa. Projekti jäi kuitenkin lyhytikäiseksi.
Klassinen kokoonpano palaa yhteen ja hajoaa (1995–2002)
Venomin suosituin kokoonpano (Cronos, Mantas ja Abaddon) palasi yhteen vuonna 1995, alun perin kiertuetta varten. Vuonna 1996 ilmestyi EP Venom ’96, joka sisälsi neljä 1980-luvun kappaletta uusina versioina sekä demoversion kokonaan uudesta kappaleesta ”The Evil One”.
Vuonna 1997 kokoonpano julkaisi albumin Cast in Stone. Varhaisista Venom-albumeista poiketen sitä harjoiteltiin ja äänitettiin pitkään. Kehittyneen studioteknologian myötä Venomin äänimaailma modernisoitui, ja myös yhtyeen soittotaidot olivat parantuneet. Uutta tyyliä verrattiin tuolloin suosittuihin industrial-yhtyeisiin, kuten Nine Inch Nailsiin, Ministryyn, Marilyn Mansoniin tai White Zombieen. Brayn mukaan vaikutteet olivat tahattomia, mutta modernisoitumista hän piti hyvänä asiana, sillä se auttoi yhtyettä pysymään ajankohtaisena. Konserteissa Venom esitti enimmäkseen vanhoja kappaleita. Varsin pian yhtyeen vanhat riidat kuitenkin kärjistyivät. Bray yritti erottaa Lantin, mutta levy-yhtiö SPV ilmoitti, ettei se hyväksyisi sellaista Venomin kokoonpanoa, jossa Lant ei olisi mukana.
Lant ja Dunn alkoivat suunnitella vuonna 1998 uutta Venom-albumia. Harjoituksissa rumpuja soitti Lantin pikkuveli Antony ”Antton” Lant. Bray kuuli hankkeesta vasta, kun Lant ja Dunn olivat jo siirtyneet Saksaan äänittämään. He lähettivät Braylle valmista materiaalia, jotta tämä voisi soittaa uusiin kappaleisiin rumpuraidat, jolloin Bray ilmoitti eroavansa itse. Brayn lähdettyä Venomissa ei ollut enää ainuttakaan jäsentä, joka olisi soittanut kaikilla albumeilla. Antony Lantista tuli yhtyeen vakituinen jäsen, ja vuonna 2000 kokoonpano julkaisi Resurrectionin. Se sai pitkästä aikaa hyviä arvosteluja, ja myös albumin jälkimaine on ollut myönteinen.
Nehemia
Nehemia on merkittävä henkilö juutalaisten historiassa Babylonian pakkosiirtolaisuuden jälkeiseltä ajalta. Hänet on mainittu Raamatussa ja hänen uskotaan olevan Nehemian kirjan kirjoittaja. Hän oli Hakaljan poika (Neh. 1:1) ja kuului luultavasti Juudan heimoon. Hänen perheensä asui Jerusalemissa ennen pakkosiirtolaisuutta. (Neh. 2:3)
Nehemian historia
Nehemia eli Juudan kuningaskunnan ollessa osa Persian valtakuntaa. Hän oli kuninkaallinen juomankantaja Susassa, kuningas Artakserkses I:n hovissa. Nehemia ja kuningas olivat hyvissä väleissä ja kuningas salli Nehemian lähteä jälleenrakentamaan Jerusalemia.
Veljeltään Hananilta hän kuuli surullisia uutisia Jerusalemin kunnosta (Neh. 1:2), ja hän suri ja rukoili monta päivää. Pitkään kuningas seurasi hänen suruaan ja kysyi sen syytä. Nehemia kertoi kuninkaalle ja sai luvan lähteä Jerusalemiin Juudean käskynhaltijana.
Nehemia saapui Jerusalemiin Artakserkses I:n kahdentenakymmenentenä hallitusvuonna suuren saattueen kera.
Venom (yhtye)
Lantin johtama yhtye (2005–)
Hickey jätti Venomin 2007 henkilökohtaisten syiden vuoksi, ja uudeksi kitaristiksi värvättiin Stuart ”Rage” Dixon. Jäsenet halusivat äänityksen muistuttavan konserttitilannetta, ja yhtye vuokrasi Britanniasta pieniä esiintymispaikkoja äänittämistä varten. Hell ilmestyi 2008. Sen äänimaailma oli trigger-rumpuineen aiempaa modernimpi. Albumia pidetään usein yhtenä Venomin huonoimmista. Myös Lant alkoi pian katua Hellin hiottua äänimaailmaa ja päätti viedä Venomia vapaamuotoisempaan ja rosoisempaan suuntaan.
Nehemia
Jerusalemin uudelleenrakentaminen
Saavuttuaan Jerusalemiin Nehemia alkoi tutkia kaupungin kuntoa salaa iltaisin ja suunnitteli kunnostustöitä. Suunnitelma vaati paljon taitoja ja voimavaroja, jotta se valmistuisi kuudessa kuukaudessa.
Nehemia pysyi kolmetoista vuotta Juudean käskynhaltijana säätäen useita lakeja vastustuksesta huolimatta. (Neh 13:11) Hän pystytti hallinnon vanhoja perinteitä noudattaen, "täydentämään ja tukemaan Esran työtä", ja kaikki valmistelut olivat kaupungin parhaaksi. Pian tämän jälkeen hän palasi Persiaan palvelemaan kuningastaan, eikä kestänyt kauankaan, kun Jerusalem alkoi taas rappeutua.
Venom (yhtye)
Lantin johtama yhtye (2005–)
Kokoonpano vaihtui jälleen, kun Antony Lant jätti yhtyeen 2009. Hän oli kiinnostuneempi nu metalista ja halusi saada tunnustusta omalla musiikillaan veljensä yhtyeessä soittamisen sijaan. Uusi rumpali Danny ”Danté” Needham oli tyyliltään perinteisempi rock-rumpali. Fallen Angels -albumi ilmestyi loppuvuodesta 2011. Yhtyeen paluuta analogisempaan tyyliin kiitettiin,  mutta albumia arvosteltiin ylipituudesta ja intohimon puutteesta.
Nehemia
Jerusalemin uudelleenrakentaminen
Jotkut tutkijat uskovat, että Malakia ilmestyi nyt kansan keskuuteen kertoen varoituksia moraalisesta rappeutumisesta, ja Nehemia palasi Persiasta - oltuaan poissa kaksi vuotta. Hän suri nähdessään levinneet moraalittomuuden. Nehemia palautti vanhan Mooseksen lain kansan moraaliseksi opiksi.
Venom (yhtye)
Lantin johtama yhtye (2005–)
Alkuvuodesta 2015 ilmestyi albumi From the Very Depths. Tyylillisesti se muistutti muita 2000-luvun Venom-albumeja. Arvostelut olivat enimmäkseen myönteisiä, ja suomalaisen Inferno-lehden kriitikko kutsui levyä jopa Venomin parhaaksi.
Nehemia
Jerusalemin uudelleenrakentaminen
Tämän jälkeisestä historiasta ei ole tietoa. Todennäköisesti Nehemia jäi käskynhaltijaksi kuolemaansa saakka (n. 412 eaa.).
Venom (yhtye)
Lantin johtama yhtye (2005–)
Joulukuussa 2017 Venom julkaisi 100 Miles to Hell -EP:n ja vuotta myöhemmin albumin Storm the Gates. Vastaanotto oli ristiriitainen ja yhtyettä moitittiin itseään toistavasta kappalemateriaalista sekä kyvyttömyydestä uudistua. Vuonna 2019 Venom vietti perustamisensa 40-vuotisjuhlaa. Juhlavuoden kunniaksi julkaistiin kokoelma In Nomine Satanas – 40 Years in Sodom. Se sisälsi kaikki klassisen kokoonpanon albumit ja singlet sekä alkuperäiskokoonpanon demot, mukaan luettuna ennen julkaisematonta materiaalia. Aktiivinen konsertointi jatkui kevääseen 2020, jolloin koronaviruspandemia käytännössä lopetti yhtyeen toiminnan. Loppuvuodesta 2020 Super7-yhtiö julkaisi joukon toimintafiguureita, jotka esittävät Black Metalin kansikuvan hahmoa.
Nehemia
Jerusalemin uudelleenrakentaminen
Nehemia oli viimeinen käskynhaltija, joka lähetettiin Juudeaan Persiasta. Coele-Syyrian satraappi otti Juudean haltuunsa ja toimi sen käskynhaltijana.
Venom (yhtye)
Lantin johtama yhtye (2005–)
Vuonna 2022 Venom aloitti konsertoinnin uudelleen ja esiintyi muun muassa Wacken-festivaaleilla. Elokuussa 2022 Lant kertoi yhtyeen viimeistelevän uutta albumia.
Nehemia
Nehemian kirja
Nehemian kirja kertoo historiallista tietoa Nehemian tehtävästä uskonnollisen sisällön muassa. Poliittisesta näkökulmasta hänen työnsä oli Persialle tärkeää, joka halusi turvata Levantin alueen hallitsemisen.
Venom (yhtye)
Venom Inc. (2015–)
pienois|Venom Inc. vuonna 2019. Vasemmalla [[Tony Dolan|Tony ”Demolition Man” Dolan ja oikealla Jeffrey ”Mantas” Dunn.]] Prime Evil -albumin levyttänyt kolmikko Tony ”Demolition Man” Dolan, Jeffrey ”Mantas” Dunn ja Anthony ”Abaddon” Bray perustivat vuonna 2015 uuden Venom Inc. -nimisen kokoonpanon. Paluu oli aluksi tarkoitettu kertaluontoiseksi. Dolanin ja Dunnin yhtyeen M:pire of Evilin oli määrä esiintyä festivaaleilla, jolloin promoottori ehdotti Braylle, että hän soittaisi vanhojen yhtyetoveriensa kanssa muutaman Venomin kappaleen. Yleisö otti konsertin hyvin vastaan ja yhtyeelle tarjottiin kiertueen järjestämistä. Vuoden 2018 syksyyn mennessä Venom Inc. oli soittanut jo lähes 200 konserttia lähinnä Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ensimmäinen Venom Inc. -nimellä julkaistu albumi Avé ilmestyi 2017. Se sai varautuneen myönteisiä arvioita, ja moni kriitikko piti albumia selvästi parempana kuin Lantin johtaman Venomin tuotantoa. Dunnin mukaan Lantia ei innostanut ajatus klassisen kolmikon paluusta yhteen. Haastatteluissa Lant on haukkunut Venom Inc. -kokoonpanon halvaksi kopioksi, kun taas Venom Incin jäsenet ovat todenneet, että fanit saavat itse päättää, kumpaa kuuntelevat.
Vuonna 2018 Bray jätti Venom Incin riitaisissa merkeissä. Dunnin mukaan erottamiseen vaikutti Brayn kehno soittotaito. Dunnin mukaan Bray ei todellisuudessa soita Avélla, vaan rummut piti ohjelmoida, koska Brayn rumpuraidat olivat niin huonoja. Brayn lomittajasta Jeramie ”War Machine” Klingistä tuli Venom Inc. -kokoonpanon vakituinen jäsen. Uusi kokoonpano julkaisi vuonna 2022 studioalbumin There’s Only Black.
Esikuvat
Dunnin mukaan ”halusimme näyttää promokuvissa paremmilta kuin Kiss, käyttää enemmän nahkaa ja niittejä kuin Judas Priest ja olla pelottavampia kuin Black Sabbath. Mutta... Budjettimme oli luokkaa nolla, joten jouduimme hieman soveltamaan, ja lopputulos oli sitten mitä oli.” Neljäs keskeinen esikuva oli Motörhead. Dunnin mukaan Kissin lavashow ja julkisuuskuva olivat ”mahtavat”, mutta musiikki ei ollut riittävän raskasta. ”Motörhead taas esitti hyvin raskasta musiikkia, mutta imago ei ollut kohdallaan.” Niinpä Venom päätyi yhdistämään aiempien metalliyhtyeiden äärimmäisimmät piirteet. Myös nouseva hardcore ja crust punk -suuntaus vaikutti Venomiin, samoin hard rock -yhtye Deep Purple, jolla Lantin mukaan oli ”asenne ja olemus, jollaisen mekin halusimme”. Muita esikuvia olivat Sex Pistols, The Who, The Tubes, Van Halen, The Rolling Stones ja Elvis Presley.
Musiikkityyli
Dayal Pattersonin (2013) mukaan Venom oli ensimmäinen äärimetalliyhtye, siihen mennessä ”raskain, äänekkäin ja epämiellyttävin metallibändi planeetalla”. Se oli myös ensimmäinen merkittävää suosiota saavuttanut metalliyhtye, joka väitti palvovansa Saatanaa. Valtavirran metallimusiikista erottautuakseen Venomin jäsenet alkoivat kutsua musiikkiaan black metaliksi. He kuvailivat musiikkiaan myös myrkkymetalliksi (venom metal) ja voimametalliksi (power metal). Heavy metalin määritelmä oli 1980-luvun taitteessa edelleen epämääräinen, ja nimityksellä voitiin viitata lähes mihin tahansa kitarapainotteiseen rockiin. Dunnin mukaan ”emme todellakaan halunneet, että Venom yhdistetään kaiken maailman kevythevibändeihin, joten päätimme antaa Venomin musiikille oman kutsumanimen.” Aikalaishaastattelussa Lant perusteli sanaparin black metal käyttöä:
Vuoden 1986 Calm Before the Storm oli ensimmäinen Venom-albumi ilman Dunnia. Sanoitukset loittonivat saatanallisista aiheista ja siirtyivät perinteisen fantasia- ja rock-tematiikan suuntaan. Musiikillisesti albumi oli lähellä perinteistä hevimetallia, äänimaailma aiempaa kevyempi ja kitarasoolot selkeämpiä. Dunnin palattua ja Lantin lähdettyä laulaja-basistiksi tuli Tony Dolan. Tuotantoarvot olivat aiempaa korkeammat, mutta musiikki pysyi raskaana ja nopeatempoisena. Yhtye loittoni black metalista ja uuden aallon brittimetallista ja lähestyi amerikkalaistyylistä thrash metalia. Lantin örinään verrattuna Dolanin laulu oli hallitumpaa mutta silti säröistä.
Klassinen kokoonpano palasi yhteen 1990-luvun puolivälissä. Cast in Stonen äänimaailma oli aiempaa modernimpi ja raskaampi, ja mukana oli vaikutteita industrial metalista. Resurrectionilla Lant lauloi aiemmasta poiketen melodioita. Vuosien varrella myös soittotaidot olivat parantuneet. Vuosituhannen vaihteen jälkeen Lant jäi yhtyeen ainoaksi pitkäaikaiseksi jäseneksi. Hänen johdollaan Venom on palannut perinteiseen suurpiirteiseen tyyliinsä. Musiikissa on toisaalta ollut myös hienoisia vaikutteita nu ja groove metalista. Modernia black metalia Venomin nykyinen tyyli ei juurikaan muistuta, sillä sekä Venom että black metal ovat vuosien saatossa kehittyneet omiin suuntiinsa.
Sanoitukset
The Metal Archives -sivustolla Venomin sanoitusten yleisimpinä aiheina mainitaan Saatana, Helvetti, kuolema, naiset ja metallimusiikki. Yhtye tunnetaankin nimenomaan saatanallisista ja juutalais-kristillistä arvomaailmaa rienaavista kannanotoistaan. Vuonna 1982 Venom julisti Kerrang!-lehden haastattelussa: ”Saatana edustaa voimaa ja Venom edustaa voimaa, ja siksi me laulamme Saatanasta.” Yhtyeellä on kuitenkin myös perinteisempiä rock-sanoituksia, joissa käsitellään esimerkiksi koululaisen seksifantasioita (”Teacher’s Pet”), huumeita (”Angel Dust”) ja naisissa käymistä (”Red Light Fever”).
Michael Moynihanin ja Didrik Søderlindin (1998) mukaan Venomin tekstejä yhdistää lyhytnäköisen elämyshakuisuuden ”matalaotsainen” ylistys. Syvällistä satanistista filosofiaa niistä on heidän mukaansa turha etsiä, ellei sellaiseksi laske vapauden ja hedonismin ihailua. Myös Venomin jäsenet ovat haastatteluissa kertoneet, etteivät halua saarnata yleisölleen tai ”tunkea jotain sanomaa ihmisten kurkusta alas”.
Julkisuuskuva
Venomin julkisuuskuva oli varsinkin 1980-luvun alkupuoliskolla tahallisen liioiteltu ja mauton. Anthony Brayn mukaan imagoa ei varsinaisesti suunniteltu, vaan se syntyi spontaanisti jäsenten yhteisten kiinnostuksenkohteitten ja esteettisten mieltymysten vaikutuksesta. Nuorina he olivat kiinnostuneita kauhuelokuvista sekä Aleister Crowleyn ja Anton LaVeyn kaltaisista okkultistikirjailijoista. Lant oli ollut tekemisissä myös wiccan kanssa. Saatananpalvojaimago ei kuitenkaan ollut yritys käsitellä vakavasti hengellisiä teemoja, vaan kyse oli teatraalisesta kauhuviihteestä.
Venomin esiintymisessä oli mukana myös huumoria, ja rocktoimittaja David Konow on verrannut jäsenten rehvakasta esiintymistä showpainijoihin. He esimerkiksi uhosivat ”juovansa pappien oksennusta ja rakastelevansa kuolevan huoran kanssa”. Provokaatiot toivat yhtyeelle näkyvyyttä ja herättivät voimakasta paheksuntaa, mutta samalla ne innostivat teinejä ja nuoria aikuisia, jotka kapinoivat vanhempiensa kristillisiä arvoja vastaan. Lant perusteli Venomin imagoa huomauttamalla, että Ozzy Osbourne ”lauloi pahuudesta ja pimeyden voimista, ja pilasi sitten koko jutun huutamalla: ’Oi Jumala, auta minua!’” Yhtyettä motivoi myös halu ”näyttää keskisormea kirkolle”.
Lantin mukaan toimittajat eivät osanneet tehdä eroa Venomin julkisuuskuvan ja todellisuuden välillä. Jo 1980-luvun puolivälissä annetuissa haastatteluissa hän korosti olevansa ennen muuta viihdyttäjä. Dunn muistelee satanisti-imagon vetäneen puoleensa kummallista väkeä. Yhtyeelle lähetettiin esimerkiksi verellä kirjoitettuja kirjeitä sekä koiran pää. Myöhemmin Dunn on pitänyt sekä kristinuskoa että satanismia ”pelkkänä ajanhukkana”. Tony Brayn mukaan Venomin satanisti-imagossa oli kuitenkin myös vakavampi alavire:
Lavaesiintyminen
pienois|”[[Hail Satan esittää: Venom, lämmittelijänään Black Flag. Hinta 6,66 dollaria. – – Sallittu kaikenikäisille.” Venomin konsertin mainosjuliste vuodelta 1986. Kuvassa Conrad ”Cronos” Lant.]] Venomin lavashow’t ovat teatraalisia, ja tehosteisiin kuuluu muun muassa pyrotekniikkaa, sumukoneita ja savupommeja. Yhtyeen alkunauha julistaa: ”Hyvät naiset ja herrat, Helvetin syvimmästä syöveristä: Venom!”
1980-luvun kiertueillaan Venom joutui lavaesiintymisensä vuoksi vaikeuksiin viranomaisten kanssa. Philadelphiassa pyrotehosteet räjäyttivät esiintymislavaan reiän. Jäsenillä oli tapana pilkata ja vähätellä muita yhtyeitä. He myös ylpeilivät sillä, ettei Venom koskaan lämmitellyt muita yhtyeitä. Venomia 1986 lämmitelleen Black Flagin laulaja Henry Rollins muisteli yhtyeen teknistä osaamattomuutta ja tahatonta komiikkaa:
Rollins ja hänen roudarinsa Joe Cole äänittivät Trentonissa 2. huhtikuuta järjestetyn konsertin. Myöhemmin he leikkasivat musiikin pois ja jättivät jäljelle vain Lantin puheet kappaleiden välillä. Dangerous Minds -sivustolla lopputulosta kuvaillaan ”maaniseksi, saatanalliseksi stand upiksi”. Äänite julkaistiin 7-tuumaisena vinyylinä, jota Beastie Boys sittemmin samplasi Check Your Head -albumillaan.
Jälkimaine
Venomilla on ristiriitainen maine metallimusiikin harrastajien keskuudessa. Uransa alkuvuosina yhtye sai musiikkilehdistössä murskaavia arvioita ja jäsenet maineen lahjattomina möykkääjinä. Allmusicin Eduardo Rivadavian mukaan Venomin tekninen osaamattomuus oli toisaalta myös vahvuus, sillä yhtyettä oli mahdotonta arvioida perinteisen musiikin mittapuulla: ”Welcome to Hell, enemmän kuin yksikään toinen albumi, kiteytti thrash, death ja black metalin tärkeimmät ainekset”. Kömpelösti soitettu ja surkeasti tuotettu albumi oli Rivadavian mukaan ”alkukantainen isolla A:lla.” Soundin Marko Säynekoski arvioi vuonna 2000, että ”Black Metal on edelleen se suurin, kaunein, merkittävin ja käänteentekevin metallilevy”.
Venomin parhaina albumeina pidetään yleensä neljää ensimmäistä. Imperiumin Aleksi Peura kirjoittaa Venomin tehneen 1980-luvun alun jälkeen pari hyvää levyä ja ”hirmuisen läjän silkkaa sontaa”. Lantin johtaman Venomin musiikkia Peura kuvailee ala-arvoiseksi. Venom Inc. -kokoonpano on saanut selvästi 2000-luvun Venomia myönteisempiä arvosteluja. Marko Säynekosken mukaan ”se ihan alkuperäinen Venom on toki oma lukunsa, eikä näitä nykypäivän Venomeita oikeastaan kannata alkuperäiseen edes verrata.”
Kun MTV listasi 2000-luvun alussa kymmenen parasta metalliyhtyettä, Venom sai kunniamaininnan vaikkei päässytkään varsinaiselle listalle. Yhtyettä kuvailtiin pienen budjetin yhdistelmäksi ”Motörheadin nopeutta (joskaan ei taitoa), [Black] Sabbathin pahaenteisyyttä ja Kissin teatraalisuutta”. Venomin kappaleiden laadusta voi artikkelin mukaan ”olla montaa mieltä”, mutta yhtye sai tunnustusta black metal -termin keksimisestä ja myöhempien äärimetalliyhtyeiden innoittamisesta. Rock-kriitikko Bradley Torreanon mukaan Venom herätti sekä hevarien että punkkarien mielenkiinnon: ensin mainitut jäljittelivät yhtyettä, jälkimmäisenä mainituille siitä tuli camp-ikoni.
Merkitys äärimetallille
Venomia pidetään yhtenä black metalin pääkehittäjistä, ja yhtyettä seurasi moni eurooppalainen jäljittelijä, kuten Bathory, Hellhammer, Mercyful Fate ja Celtic Frost. Venom innoitti myös tulevia thrash ja death metal -yhtyeitä, kuten Slayeriä, Metallicaa, Megadethiä, Deathia ja Possessedia. Saksassa nousi esiin useita Venomin innoittamia black thrash -yhtyeitä, joista tunnetuimpia ovat Sodom, Kreator ja Destruction. Inferno-lehden Timo Isoahon mukaan Welcome to Hell ja Black Metal olivat thrash ja black metalin kulmakivet. Hellhammerin ja Celtic Frostin taiteellinen johtaja Thomas Gabriel Fischer on kuvaillut Venomia kaikkien aikojen tärkeimmäksi äärimetalliyhtyeeksi.
Ilkka Salmenpohjan mukaan ”Venomin äärimmilleen viety saatanallinen imago toimi yksinäänkin shokkiarvona, mutta siihen liittynyt musiikki teki yhdistelmästä pitkällä tähtäimellä merkittävän. Venom oli tietämättään yksi tienavaajista laajemmalle musiikilliselle fuusioliikkeelle, jossa hardcore-punkin musiikillinen aggressiivisuus, nihilistisyys ja nopeat tempot yhdistyivät heavy metallin perinteen tuplabassorumpupoljentoon, kitarariffeihin ja pääosin epäpoliittiseen fantasialyriikkaan.” Epäpätevien soittajien jäljitteleminen oli helppoa, mikä innoitti nuoria ihailijoita perustamaan samanhenkisiä yhtyeitä. Venomin jäsenet omaksuivat ensimmäisten joukossa okkultismista ammentavat taiteilijanimet. Tätä tapaa seurasivat muun muassa ruotsalaisen Bathoryn keulahahmo Thomas ”Quorthon” Forsberg sekä lukemattomat muut black metal -muusikot.
Norjalaisen Mayhemin kitaristi ja taiteellinen johtaja Øystein ”Euronymous” Aarseth oli suuri Venomin ihailija. Hänen vaikutuksestaan yhä useampi yhtye alkoi 1990-luvun alussa kutsua musiikkiaan black metaliksi. Sveitsiläisen Samaelin Michael ”Vorph” Locher katsoo Venomin olleen esikuvallinen konseptin tasolla, ei niinkään musiikillisesti. Locherin mukaan Venomin saatananpalvontaimago ”ei välttämättä ollut pelkkä julkisuustemppu, siinä oli jotain muutakin – – ei välttämättä heille itselleen, mutta kylläkin niille, jotka kuuntelivat heidän musiikkiaan.” Mayhemin basisti Jørn ”Necrobutcher” Stubberud oli samaa mieltä: ”Sisimmässämme tiesimme, että kyse oli imagosta. Me kuitenkin halusimme, että se olisi myös totta. Niinpä veimme homman askeleen pidemmälle.” Kun Kerrang!-lehden haastattelija huomautti Aarsethille ja Varg Vikernesille, ettei Venom todellisuudessa palvonut Saatanaa, nämä vastasivat: ”Olemme päättäneet uskoa toisin.”
Sekä Lant että Dunn ovat sanoutuneet toisen aallon black metal -muusikkojen tekemistä rikoksista. Dunn on myös pohdiskellut, miksi niin monet yhtyeet ylipäätään kutsuvat musiikkiaan black metaliksi, kun koko termin tarkoitus oli korostaa Venomin ainutlaatuisuutta. Bray puolestaan on maininnut, ettei varsinaisesti edes pidä Venomin musiikista: ”Sitä on kiva soittaa ja kiva säveltää ja kiva esittää keikoilla, mutta tuskinpa minä olisin Black Metalia ostanut.” Lantin suhtautuminen ilmiöön on ollut myönteisempi:
Jean-Alain Boumsong
thumb|Jean-Alain Boumsong Jean-Alain Boumsong (s. 14. joulukuuta 1979 Douala, Kamerun) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan liigassa pelaavaa Panathinaikosia.
Ura
Boumsong aloitti uransa Le Havressa, josta hän siirtyi Auxerreen 20-vuotiaana. Boumsong murtautui nopeasti Ranskan liigan valiopuolustajien joukkoon, ja lopulta kesällä 2004 hän siirtyi Skotlannin Valioliigaan Rangersiin. Boumsong ehti pelata Skotlannissa kuitenkin vain puoli vuotta, kun hänet jo kaupattiin 8 miljoonan punnan siirtosummalla Newcastleen.
Newcastlessa miehen otteet eivät vakuuttaneet, ja miestä pidettiin jopa yhtenä Valioliigan huonoimmista puolustajista. Boumsong on kuitenkin Ranskan maajoukkueen päävalmentajan Raymond Domenechin suosiossa, ja siten hän sai myös kutsun vuoden 2006 MM-kisoihin.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – suurmäki/10 km
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen 2021 miesten yhdistetyn suurmäki ja 10 kilometrin hiihto järjestettiin 4. maaliskuuta 2021.
Jean-Alain Boumsong
Ura
Syksyllä 2006 Boumsong siirtyi italialaiseen Juventukseen, joka aloitti historiansa ensimmäisen kauden Serie B:ssä. Serie B:n kaksi ensimmäistä ottelua menivät Boumsongilta penkin alle, mutta jo kolmannessa hän teki 3–0-voittomaalin Crotonea vastaan, ja puolustaja sai hyvin peliaikaa myös jatkossa.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – suurmäki/10 km
Mäkihyppy
Mäkihyppyosuus järjestettiin kello 11.00.
Hiihto
Hiihto-osuus järjestettiin kello 15.15.
William Swainson
thumb|220px|right|William Swainson William John Swainson (8. lokakuuta 1789 Lontoo – 6. joulukuuta 1855 Fren Grove, Hutt, Uusi-Seelanti) oli englantilainen lintutieteilijä, nilviäistutkija, entomologi ja taiteilija.
Jean-Alain Boumsong
Ura
28. tammikuuta 2008 Boumsong palasi Ranskaan kun Juventus oli hyväksynyt Olympique Lyonnaisin 3 miljoonan euron siirtokorvauksen Boumsongista. Boumsong teki Lyonin kanssa kolmen ja puolen vuoden mittaisen sopimuksen. Boumsong edusti Lyonia kahden ja puolen vuoden ajan pelaten seurassa 51 liigaottelua. Kesällä 2010 hän siirtyi Kreikkaan Panathinaikosin riveihin 750 000 euron siirtosummalla.
William Swainson
Swainsonin isä oli John Timothy Swainson, yksi Linnean Societyn alkuperäisistä jäsenistä. Hänen isänsä suku oli lähtöisin Lancashirestä. Williamin opinnot jäivät vähiin puhehäiriön takia. Hän liittyi armeijaan ja matkusti Maltalle ja Sisiliaan, missä hän opiskeli iktyologiaa. 1815 hän sairastui vakavasti ja joutui palaamaan Englantiin, missä hän teki sittemmin töitä puolella palkalla. Isänsä jalanjälkiä seuraten hänet valittiin Linnean Societyn jäseneksi vuonna 1815.
Seututie 309
Seututie 309 on lyhyt seututie Pirkanmaalla. Seututie alkaa Lempäälän Sääksjärveltä, kulkee Höytämön pohjoispuolelta, ohittaa Vuoreksen sekä Hervannan eteläpuolelta ja päättyy Ruskon teollisuusalueelle. Tien nimi on Lempäälän puolella Ruskontie ja Tampereen puolella Ruskonkehä. Seututie on mittakaavassaan varsin lyhyt, noin kahdeksan kilometrin pituinen. Täten seututien merkitys on vähäinen, tavallisen paikallistien luokkaa. Tie kulkee hivenen lounaskoillissuuntaisesti mäkisessä ja metsäisessä maastossa. Tie on valtateiden 3 ja 9 suora yhteys noin 10 000 asukkaan Vuoreksen sekä noin 25 000 asukkaan Hervannan kaupunginosiin.
William Swainson
1816 Swainson matkusti Henry Kosterin kanssa Brasiliaan. Täällä hän tapasi tohtori Grigori Ivanovitsh Langsdorffin, joka oli Venäjän pääkonsuli ja Brasilian tutkija. Vallankumouksen aiheuttaman sekasorron takia Swainson palasi Lontooseen jo 1818, mukanaan yli 20 000:n hyönteisen, 1 200 kasvin, 760 linnunnahan ja 120 kalapiirroksen kokoelma.
Seututie 309
Tulevaisuus ja asema Tampereen toisena kehätienä
Ensimmäisen kehätien ennakoitua suurempien liikennemäärien vuoksi ja lukuisten onnettomuuksien on alettu miettiä ratkaisuja ratkaisuja liikenteen rauhoittamiseksi. Kevyempinä ratkaisuina on ehdotettu muun muassa lisäkaistoja ruuhkaisimmalle ja onnettomuusherkimmälle Sarankulman kohdalle, jossa näkyvyys on heikko tien tekemän mutkan ja mäen vuoksi sekä muuttuvia nopeusrajoituksia. Lisäksi rakenteilla oleva Rantaväylän tunneli tulee todennäköisesti tasaamaan liikennemääriä.
William Swainson
Hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi 14. joulukuuta 1820. Hän avioitui ensimmäisen vaimonsa Mary Parkesin kanssa 1823. Heille syntyi 4 poikaa ja tytär. Mary kuoli 1835. Swainson oli toisinaan hyvin kriittinen toisten tekemisiä kohtaan, mutta myöhemmin muut taas suhtautuivat hänen töihinsä sangen kriittisesti.
Seututie 309
Tulevaisuus ja asema Tampereen toisena kehätienä
Pirkanmaan maakuntakaavaan on merkitty suunnitelma Tampereen toisesta kehätiestä eli nykyisen seututie 309:n jatkamisesta lännessä Sääksjärveltä Tampere-Pirkkalan lentoasemalle ja idässä Hervannasta Lentolaan. Lisäksi on maakuntakaavaan merkitty mahdollinen yhteystarve Vatialasta Tarasteelle.
William Swainson
Swainson oli ensimmäinen luonnontieteilijä, joka käytti litografiaa töidensä painamiseen. Siihen hänet opasti hänen ystävänsä William Elford Leach, joka oli British Museumin eläintieteellisen osaston johtaja. Hän julkaisi maalauksiaan useina sarjoina. Leach joutui eroamaan virastaan sairastuttuaan vakavasti ja Swainson pyrki hänen tilalleen, mutta viran sai John George Children. Swainson jatkoi kirjojen tekemistä, laatien yhdessä John Richardsonin kanssa Fauna Boreali-Americanan (1831) sekä lukuisia muita taideteoksia.
1839 Swainson sai viran Uuden-Seelannin komppaniasta ja hänestä tuli Englannin kirkon piispa Uuteen-Seelantiin. 1840 hän avioitui toisen vaimonsa Anne Grasbyn kanssa. Hän oli ensimmäinen Uuteen-Seelantiin muuttanut Royal Societyn jäsen. Myöhemmin hänet valittiin Royal Society of Tasmanian kunniajäseneksi. Yhdessä useimpien lastensa kanssa hän purjehti Wellingtoniin Janella kesällä 1841. Hän osti noin 500 hehtaarin tilan Uuden-Seelannin komppanialta Hutt Valleysta ja rakensi sinne kotinsa Hawksheadin. Hawkshead oli myös hänen sukunsa tilan nimi Lancashiressä. Muutamien kuukausien kuluttua maoripäällikkö Taringakuri alkoi vaatia tilaa itselleen, mikä johti vuosien epävarmuuteen ja väkivallan uhkaan. Swainson oli upseerina maorien vastaisessa sodassa 1846.
1851 Swainson purjehti Sydneyhin, missä hän tutki paikallisia puita. 1852 hän sai kasvitieteilijän viran Victorian hallitukselta. Työ valmistui 1853 ja siinä hän kuvaili kaikkiaan 1 500 eri eukalyptuslajia tai muotoa. Hän määritti myös suuren joukon Casuarina-suvun lehtipuita. Hän tutki myös New South Walesin, Victorian ja Tasmanian kasvillisuutta ennen paluutaan kotiinsa Uuteen-Seelantiin.
Swainson kuvaili ja nimesi myös lukuisia lintulajeja, muun muassa pittojen heimon.
Hänen kunniakseen on nimetty useita lintulajeja, kuten Limnothlypis swainsonii (John Gould), Buteo swainsoni (Charles Lucien Bonaparte), Francolinus swainsonii (Andrew Smith), Passer swainsonii (Eduard Rüppell), Myiarchus swainsoni (Jean Cabanis & Heine) sekä Ramphastos swainsonii (John Gould).
Swainsonin kirjallinen tuotanto oli erittäin laaja. Tässä muutamia tärkeimpiä teoksia.
Vesa Sytelä
Vesa Johannes Sytelä (s. 1963 Tampere ) on tamperelainen rumpali, jonka tunnetuin yhtye oli Juice Leskinen Grand Slam. Grand Slamin hajottua Sytelä soitti pitkään Clifters-orkesterissa. Myöhemmin hän on soittanut rumpuja projektiluontoisissa kokoonpanoissa yhdessä muun muassa Anssi Tikanmäen ja Dave Lindholmin kanssa. Vuonna 2007 hän oli mukana Juicen muistokonsertteja varten kasatussa Grand Slam 2007 -kokoonpanossa.
Sytelä on rumpujensoiton lisäksi toiminut äänittäjänä ja keikkamiksaajana. Hän pyöritti myös omaa soitin- ja laitevuokraukseen erikoistunutta yritystä. 1980-luvun puolivälissä hän tuotti jonkin aikaa myös radiomainoksia.
Sytelä toimi vuosina 2005–2009 Pori Jazzin tuotantopäällikkönä ja toimii edelleen kansainvälisten musiikkitapahtumien tuotantopäällikkönä.
Sytelä on tominut myös vuosia -2019 Yössä erilaisissa rooleissa mm. miksaajana.
Dark Medieval Times
Dark Medieval Times on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin ensimmäinen albumi. Albumin sanoituksia ei ole koskaan julkaistu yhtyeen virallisella internetsivulla eikä CD:n kansilehdessä.
Kokoonpano
+
Andreas II
Elämäkerta
thumb|vasen|Andreas II [[Képes krónika|kuvakronikassa.]] Andreas syntyi vuonna 1175, ja hänen isänsä oli Unkarin kuningas Béla III. Béla III:n kuollessa valtaistuimelle nousi ensin Andreaksen vanhempi veli László III, jonka kuoltua puolestaan vuonna 1205 Andreaksesta tuli maan kuningas.
Andreaksen asema Unkarin kuninkaana oli heikko. Unkarissa paljon valtaa oli paikallisilla mahtimiehillä, joiden yksityisarmeijat kävivät sotia keskenään, ja ajoittain he myös liittoutuivat Unkarin kuningasta vastaan etuoikeuksiensa puolesta. Andreas pyrki ostamaan heidät puolelleen avokätisillä maalahjoituksilla. Maalahjoitukset tekivät itsenäisistä maanomistajista magnaattien vasalleja, ja Unkarin vanha linnaläänijärjestelmä romuttui. Kuninkaaseen suhtauduttiin vihamielisesti. Erityistä paheksuntaa herätti kuninkaan saksalaissyntyinen vaimo Gertrud ja hänen Unkariin mukanaan tuomansa saksalaiset ritarit. Vuonna 1213 joukko salaliittolaisia murhasivat Gertrudin ja hänen seurueensa Pilisin metsässä kuninkaan ollessa sotaretkellä. Kuningas saattoi heikon asemansa takia rangaista vain salajuonen johtajaa.
Maalahjoitusten lisäksi tyytymättömyyttä herätti kruunun tuhlailu. Andreas oli mieltynyt Länsi-Euroopasta Unkariin saapuneeseen loisteliaaseen elämäntyyliin. Lisäksi vuonna 1217 Andreas lähti paavin innoittamana ristiretkelle Pyhään maahan. Mukanaan kuninkaalla oli 15 000:n miehen armeija. Ristiretkensä aikana Andreas sai Jerusalemin kuninkaan arvonimen, mutta ristiretki päättyi muuten pettymykseen. Unkari velkaantui pahasti ristiretken kustannuksien takia, ja hopearahan arvoa laskettiin. Lisää rahaa yritettiin saada vuokraamalla maan suolakauppa sekä tullien ja verojen kanto-oikeus juutalaisille ja muslimeille. thumb|Andreas II:n patsas [[Budapestin Sankarien aukiolla.]] Lopulta tilanne johti muutamien magnaattien johtamaan niin sanottuun kuninkaan palvelijoiden kapinaan. Kapinan johdosta Andreaksen oli vuonna 1222 pakko antaa niin sanottu kultainen bulla Székesfehérvárissa. Bulla määritteli kuninkaan palvelijoiden eli maan vasta muodostuvan alemman aatelin oikeudet. Kultainen bulla on Unkarin vanhin valtio-oikeudellinen asiakirja. Kultainen bulla lupasi aatelille esimerkiksi verovapauden, turvan oikeudettomilta vanitsimisilta ja erikoisaseman tuomioistuimen edessä. Vapaat miehet velvoitettiin maan puolustamiseen, mutta hyökkäyssotaa tämä ei koskenut. Kuningasta asiakirja kielsi tekemästä suuria maalahjoituksia tai asettamasta ulkomaalaisia virkoihin. Verojen ja tullien kanto-oikeus vietiin muslimeilta ja juutalaisilta. Kuninkaan oli myös vuosittain järjestettävä kuninkaan palvelijoiden kokous Székesfehérvárissa, jossa keskusteltaisiin maan asioista. Järjestelmän pohjalta kehittyi sittemmin maan valtiopäivälaitos, ja itse bulla toimi pitkään eräänlaisena perustuslakina. Bullan noudattamista valvomaan asetettiin palatiini eli nádor. Sopimuksen rikkominen oikeuttaisi aateliston nousemaan kapinaan. Saksalainen ritarikunta karkotettiin heidän hallitsemistaan osista Transsilvaniaa vuonna 1225.
Andreas kuoli 26. lokakuuta 1235. Hänen seuraajansa oli Andreaksen poika Béla IV, joka oli pitkään vastustanut kuninkaan vallan heikkenemistä ja maalahjoituksia. Yritykset parantaa kuninkaan asemaa vesittyivät kuitenkin mongolien hyökkäykseen vuonna 1241. Andreaksen tyttäriä olivat Elisabet Pyhä ja Violanta Unkarilainen.
Domine Non Es Dignus
Domine Non Es Dignus on Anaal Nathrakhin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2006. Sen nimi on latinaa ja tarkoittaa suomeksi: ”Herra, et ole kelpoinen”.
Musiikillisesti albumi on ottanut enemmän vaikutteita death metallin puolelta. Mukana on pelkän ärjymisen sijaan myös puhdasta laulua, jota ei ollut Anaal Nathrakhin historiassa aiemmin kuultu. Mukana on silti teemoja, jotka ovat tehneet yhtyeen tunnetuksi: rumpukone tuo musiikkiin industriaalisempaa otetta, eikä sampleja eri elokuvista (muun muassa Hellraiser ja 1984) ole unohdettu.
Päätöskappaleen ”Rage, Rage Against the Dying of the Light” sanoitus on peräisin Dylan Thomasin runosta ”Do not go gentle into that good night”. Se on täten ainoa Anaal Nathrakhin kappale, jonka sanoitus on tiedossa.
Nancy Lyons
Beatrice "Nancy" Lyons (s. 12. huhtikuuta 1930) on australialainen uimari. Hän sai vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa hopeaa 200 metrin rintauinnissa.
Lempäälän Kisa
Lempäälän Kisa (LeKi) on vuonna 1904 perustettu urheilun yleisseura. LeKissä toimii seitsemän eri lajijaosta: hiihto, judo, kuntoilu, lentopallo, painonnosto, salibandy ja ultimate&frisbeegolf. Viimeinen jaosto vastaa molemmista liitokiekkoilulajeista.
Nancy Lyons
Lyons kilpaili vielä vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä sijoittumatta mitaleille.
Lempäälän Kisa
Jääkiekko
LeKin jääkiekkotoiminta eriytyi oman yhdistyksensä Lempäälän Kisa 1955 jääkiekko ry:n alle vuonna 2017. LeKi on pelannut parhaimmillaan miesten Mestiksessä. Joukkue ei saanut enää uusittua lisenssiään, joten se putosi kohtuullisen hyvin pelatun kauden 2018–2019 jälkeen. Seuran kasvatteihin lukeutuu muun muassa maailmanmestari Marko Anttila.
Yleisurheilu
Yleisurheilussa LeKiä ovat edustaneet muun muassa Ari Pinomäki, Raimo Eskola, Santeri Kuusiniemi, Matias Mustonen ja Markus Kyrölä.
Vuonna 2014 seuran yleisurheilujaosto erikoistui omaksi seurakseen Lempäälän Kisa Yleisurheilu.
Sininenpicardienspanieli
Sininenpicardienspanieli (épagneul bleu de Picardie) on Ranskasta, Picardien alueelta kotoisin oleva seisova spanielityyppinen lintukoira. Nimestään huolimatta kyseessä ei ole spanieli, vaan FCI -luokituksessa rotu kuuluu mannermaisten seisovien lintukoirien alaryhmään.
Ulkonäkö
Rotumääritelmän mukaan siniselläpicardienspanielilla on "melko matala työskentelyasento, johon koiran rakenne hyvin soveltuu". Mustapilkkuinen väritys luo nimensä mukaisen sinertävän vaikutelman, mikä onkin suurin ero rodun ja sitä yleisvaikutelmaltaan suuresti muistuttavan, mutta ruskeavoittoisen picardienspanielin välillä. Silmien tulee olla suuret ja tummat ja katseen rauhallinen. Päätä "kehystävät", silkkiset ja laineikaskarvaiset korvat ovat riippuvat ja melko paksut. Raajat ja pyöreät käpälät ovat runsaskarvaiset. Runsashapsuinen häntä yltää juuri ja juuri kintereiden alapuolelle. Sileä tai hivenen laineikas karvapeite on väriltään harmaapäistärikkö, jossa on mustia laikkuja. Urosten säkäkorkeus on 57–60 cm. Nartut ovat hieman pienempiä.
Luonne ja käyttäytyminen
Tyypillinen rodun edustaja on pehmeäluonteinen, oppivainen ja rauhallinen, mutta maastossa intohimoinen ja kontaktihakuinen metsästyskoira. Kotimaansa rotuyhdistyksen mukaan sininenpicardienspanieli on monipuolinen metsästyskoira erityisesti pienriistan metsästykseen vaihtelevissa ja haastavissa maastoissa.
Alkuperä
Ranskalaisista spanielityyppisistä metsästyskoirista löytyy mainintoja jo satojen vuosien ajalta. Alueellisista eroista huolimatta tämäntyyppisiä koiria kutsuttiin vielä 1800-luvun lopulle saakka yksinkertaisesti ranskalaisiksi spanieleiksi. Ensimmäinen kuvaus selvästi sinistäpicardienspanielia muistuttavasta mustasta "pohjoisen spanielista" löytyy Henri de Bylandtin teoksesta vuodelta 1897. Pohjois-Ranskan spanieleiden lisäksi rodun taustalta löytyy myös englantilaisia settereitä: 1900-luvun alkuvuosikymmeninä Picardien alueen rikas linnusto houkutteli kanaalin yli vieraaksi runsaasti englantilaisia metsästäjiä koirineen. Alueen spanielikannan ja englantilaisten settereiden sekoittuminen muokkasi sinisenpicardienspanielin piirteitä siinä määrin muista ranskalaisista tämän tyypin koirista poikkeaviksi, että se määriteltiin itsenäiseksi roduksi Ranskassa vuonna 1938.
Sininenpicardienspanieli kirjattiin FCI:n rotumääritelmiin ensi kerran vuonna 1954 ja virallinen rotumääritelmä julkaistiin 1987. Suomen Kennelliitto hyväksyi sinisenpicardienspanielin rotumääritelmän 1998.
Rotu Suomessa
Suomessa näiden rotujen jalostustyö on järjestäytynyt mannermaisten kanakoirien rotujärjestön, Saksanseisojakerhon piiriin. Rotu on Suomessa erittäin harvalukuinen. Sinisenpicardienspanielin rekisteröintejä Suomen Kennelliittoon on 2000-luvulla tehty yhteensä 19.
Aleksandr Pavlov
Aleksandr Pavlov (s. 9. heinäkuuta 1973) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Pavlov on 154 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa Profsojuz Grodnoa. Hän on saavuttanut hopeaa olympia-, EM- ja MM-kisoista.
Karolina Skog
Karolina Maria Skog (o.s. Algotsson; s. 30. maaliskuuta 1976 Åhus) on ruotsalainen ympäristöpuolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 2016–2019 Ruotsin ympäristöministerinä. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2018. Koulutukseltaan hän on ympäristöekologian maisteri.
Bergens Tidende
Bergens Tidende on Norjan neljänneksi suurin sanomalehti ja suurin alueellinen sanomalehti. Vuonna 2006 sen levikki oli noin 87 000. Bergenissä päivittäin ilmestyvä norjankielinen lehti perustettiin 1868. Se saavuttaa joka päivä arviolta 260 000 lukijaa (2005) pääasiassa Hordalandin sekä Sognin ja Fjordanen lääneissä. Lisälehti BT-magasinet ilmestyy lauantaisin, ja sunnuntaisin sanomalehti sisältää tavallista enemmän erikoissisältöä.
BTV
Sanomalehden julkaisemisen lisäksi Bergens Tidende AS pyörittää tv-kanavaa BTV, joka toimii Hordalandissa sekä Sognissa ja Fjordanessa samalla taajuudella kuin TVNorge.
Akun tehdas (albumi)
Akun tehdas on suomalaisen rockyhtyeen Eppu Normaalin kolmas albumi vuodelta 1980. Levyn on tuottanut yhtyeen kitaristi/säveltäjä/sanoittaja Mikko Syrjä.
Albumi sisältää mm. kappaleet ”Suomi-ilmiö”, ”Akun tehdas” ja ”Puhtoinen lähiöni”. Albumi muutti yhtyeen suuntaa punkista uuden aallon musiikkiin. Levyn nimi juontuu Creedence Clearwater Revival -yhtyeen levystä Cosmo's Factory, joka oli myös nimetty yhtyeen rumpalin mukaan. Myös kansikuva on saanut kyseisestä levystä vaikutteita.
Single ”Puhtoinen lähiöni” löytyy myös himmeällä kannella. Kannen kuvauksissa testattiin uutta kuvaustekniikkaa, joka ei onnistunut, ja kuvan ääriviivat erottuivat vain himmeästi. Vuoden 2003 sinkkuboksissa on kyseinen single juuri tällä himmeällä kannella.
Lehtotakiainen
Lehtotakiainen (Arctium nemorosum, syn. A. vulgare) on Euroopassa tavattava suurikokoinen takiaislaji. Suomessa lehtotakiainen on harvinainen lehtojen kasvi. Laji on määritelty Suomessa uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko
Kaksivuotinen lehtotakiainen kasvaa 100–250 cm korkeaksi. Vankka varsi ja lehtiruodit ovat lyhytkarvaisia. Isokokoinen lehtilapa on ohut, leveänpuikea, herttatyvinen, usein isohampainen, päältä tummanvihreä, alta harmahtava. Kukinto on terttumainen, kaarevarankainen mykeröstö. Mykeröiden kehto on lopulta kooltaan 2–2,5 × 3–3,5 cm, kalju ja piikkinen. Pähkylä on vaaleanharmaanruskea, litteä ja selvästi käyrä. Kukat ovat väriltään purppuranpunaisia. Kukkien teriö on suurin piirtein kehdon pituinen. Lehtotakiainen kukkii Suomessa heinä-syyskuussa.
Lehtotakiainen muistuttaa erittäin paljon Suomessa yleisempää pikkutakiaista (A. minus) ja lajeja on toisinaan erittäin vaikea erottaa toisistaan. Lajit myös risteytyvät keskenään, ja niitä on välillä pidetty saman lajin alalajeina. Lehtotakiainen on pikkutakiaista yleensä suurempi, mykerön kehto on isompi ja mykerö on kaarevarankainen.
Levinneisyys
Lehtotakiainen on eurooppalainen laji, jota tavataan Britteinsaarilta ja Pyreneiltä itään läntiseen Siperiaan ja Lähi-itään. Esiintymisalue on kuitenkin hyvin laikuittainen ja painottuu vahvasti Keski-Eurooppaan. Skandinaviassa lajia tavataan Keski-Norjan ja -Ruotsin korkeudelle saakka. Suomessa lehtotakiainen on yleisin Ahvenanmaalla sekä lounaissaaristossa. Manner-Suomessa lajia on tavattu muutamalta paikkakunnalta Uudeltamaalta. Kaikissa Suomen esiintymispaikoissaan laji on kuitenkin harvalukuinen.
Elinympäristö
Lehtotakiainen on Suomen ainoa alkuperäinen takiaislaji. Sitä kasvaa laidunnetuissa lehdoissa, rantalepikoissa, lehtoniityillä, joskus myös kulttuuriympäristössä, kuten teiden varsilla. Lehtotakiainen on harvinaistunut metsälaidunnuksen loppumista seuranneen kasvupaikkojen umpeenkasvun takia.
Käyttö
Muiden takiaislajien tapaan myös lehtotakiaisen juurakko, lehdet ja nuoret versot ovat syötäviä. Takiaisia on käytetty perinteisesti myös erilaisten ihovaivojen hoitoon.
Charles Erwin Wilson
Charles Erwin Wilson (18. heinäkuuta 1890 – 26. syyskuuta 1961) oli Yhdysvaltain puolustusministeri presidentti Eisenhowerin hallituksessa 28. tammikuuta 1953 – 8. lokakuuta 1957. Hän oli General Motorsin pääjohtaja.
Wilson syntyi Minervassa Ohiossa. Hankittuaan peruskoulutuksen hän valmistui sähköinsinööriksi Carnegie Institute of Technology -yliopistosta vuonna 1909. Hän meni töihin Electric Company -yhtiöön Pittsburghissa, jossa suunnitteli autojen sähkölaitteita. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kehitti sähkömoottoreita ja radiogeneraattoreita Yhdysvaltain armeijalle ja laivastolle. Vuonna 1919 hän siirtyi General Motorsin edeltäjään Remy Electric -yhtiöön, jossa hän toimi koneinsinöörinä ja myyntipäällikkönä. Tammikuussa 1941 hänestä tuli General Motorsin pääjohtaja. Toisen maailmansodan aikana Wilson ohjasi yhtiön toimintaa asetuotantoon sopivaksi. Tämän toiminnan johdosta hänet palkittiin U.S. Merit -mitalilla vuonna 1946.