cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tom Saintfiet
Valmentajana
Saintfiet on valmentanut Suomen ja Hollannin lisäksi kotimaassaan Belgiassa, Norsunluurannikolla, Färsaarilla, Saksassa ja Qatarissa. Hän luotsasi Qatarin 17-vuotiaiden maajoukkueen MM-kisoihin vuonna 2004. Saintfietin pelaajaura ei ollut menestyksekäs ja se päättyi jo vuonna 1997 polvivaivoihin. Saintfiet oli aikanaan 24-vuotiaana Belgian pääsarjan nuorin päävalmentaja.
Saintfiet oli ehdolla RoPS:n päävalmentajaksi jo kaudella 2005 Mika Lumijärven saatua potkut valmentajan paikalta. Tuolloin valmennusvastuun otti kuitenkin kolmikko Jouko Kiistala, Olavi Tammimies ja Matti Vikman. Lopulta Sainfietistä tuli RoPS-valmentaja kaudeksi 2008. Hänen pestinsä RoPSissa jäi lyhyeksi, kun hän joutui jättämään tehtävän pelaajien vaatimuksesta jo 21. maaliskuuta 2008.
Heinäkuussa 2008 Saintfiet nimitettiin Namibian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän ehti valmentaa Namibiaa kahden vuoden ajan. Saintfiet sai potkut kesken Afrikan-mestaruuskisojen 2012 karsintoja. Saintfiet erotettiin syyskuussa, kun Namibia kärsi 3–1-tappion Gambiaa vastaan. Saintfietin mukaan eivät tulleet tappion takia, vaan siksi, että hänet liitetty huhuissa Zimbabwen maajoukkueeseen. Pian Namibia-potkujen jälkeen Sainfiet siirtyikin Zimbabwen maajoukkuevalmentajaksi. Hän joutui kuitenkin jättämään tehtävänsä jo lokakuussa, koska hänelle ei myönnetty työlupaa.
Tammikuussa 2011 Sainfietista tuli jordanialaisen Nabi Shabab Al-Ordonin päävalmentaja. Sainfiet teki seurassa hyvää työtä, mutta ei jatkanut neljän kuukauden sopimustaan pidempään. Toukokuussa 2011 hänestä tuli Etiopian maajoukkueen päävalmentaja. Hyvistä tuloksista huolimatta hän erosi tehtävästään lokakuun lopussa 2011.
Toukokuussa 2015 Saintfietin ura jatkui Togon jalkapallomaajoukkueen peräsimessä. Hänen johdollaan Togo kärsi yllättäen tappion Ugandalle MM2018-karsintojen toisella kierroksella ja menetti mahdollisuutensa kisapaikkaan. Saintfiet sai potkut huhtikuussa 2016.
Kesällä 2016 Sainftietista tuli Bangladeshin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Belgialainen siirtyi kuitenkin jo joulukuussa 2016 Trinidad ja Tobagon jalkapallomaajoukkueen peräsimeen. Hän erosi tehtävästään jo tammikuun puolivälissä 2017 riitauduttuaan maan jalkapalloliiton johdon kanssa.
Lokakuussa 2017 Saintfietista tuli Maltan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Saintfiet valmensi Maltaa vain kolmessa ottelussa, kunnes maan jalkapalloliitto vapautti hänet tehtävästään huhtikuussa 2018. Syynä oli julkisuuteen tullut tieto, että Saintfiet oli hakenut Kamerunin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajan tehtävää.
Heinäkuussa 2018 Saintfietistä tuli Gambian maajoukkueen päävalmentaja.
Irinej
pienoiskuva|Irinej vuonna 2019. Irinej (28. elokuuta 1930 Vidova, Jugoslavian kuningaskunta – 20. marraskuuta 2020 ) oli 45. Serbian ortodoksisen kirkon patriarkka, ortodoksisten serbien hengellinen johtaja. Hän aloitti patriarkkana 22. tammikuuta 2010. Hänen koko arvonimensä on Hänen Pyhyytensä Pećin arkkipiispa, Belgradin ja Karlovciin metropoliitta, serbialaisten patriarkka Irinej. Vuosina 1975–2010 hän toimi Nišin piispana.
Ryan Roxie
thumb|Ryan Roxie Ryan Roxie on yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Nykyisin Tukholmassa asuva kitaristi lienee tunnetuin työstään Alice Cooperin ja Slashin kanssa. Roxie työskentelee Gibsonin kitarayhtiölle ja on kiertänyt esittelemässä yhtiön historiaa lukuisilla pitämillään kitaraklinikoilla.
Nuoruus
Ryan Rosowicz syntyi vuonna 1965 Kalifornian Sacramentossa ja varttui itärannikolla pienessä Pleasantonin kylässä. Ryanin isä soitti trumpettia ja hänen äitinsä oli rumpali lukion marssiorkesterissa. Alun perin Roxie oli kiinnostunut rumpujen soitosta, ja rummut olivatkin pitkään hänen ensisijainen instrumenttinsa, kunnes hän alkoi ottaa kitaransoitoin tosissaan noin kahdentoista vuoden iässä. Roxie mainitsee usein Keith Partridgen alkuaikojen innoittajakseen.
Ensimmäisen oman sähkökitaransa Roxie sai joululahjaksi eräänä vuonna. Kitara oli kermanvärinen Stratocaster, kuten Jimi Hendrixillä. Hänen ensimmäinen oma yhtyeensä oli nimeltään ”The Stratocasters”, johon kuului ainoastaan kolme kitaristia. Stratocasterin jälkeen Roxie hankki ensimmäisen Gibson Les Paulinsa, ja pitää sitä edelleen yhtenä parhaimmista kitaroista.
Ura muusikkona
Ryan Roxie on tunnettu parhaiteen kitaristiurastaan Alice Cooperin ja Slash’s Snakepitin riveistä. Roxie on ollut mukana tekemässä muutamia Alice Cooperin levyjä vuodesta 2000 lähtien. Hänen oma yhtyeensä, Roxie77 perustettiin vuonna 2002. Los Angelesin klubeilla soittaminen ei kantanut hedelmää, mutta keräsi faneja debyyttialbuminsa Peace, Love & Armageddon julkaisun jälkeen.
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2010
right|thumb|300px|Magical Games -logo Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2010 ovat järjestyksessään 15. maailmanmestaruuskilpailut ja kahdeksannet miesten MM-kisat. Ne järjestettiin Suomessa 4.–11. joulukuuta 2010. Kisoihin osallistuu 16 maata neljästä maanosasta, joiden on ensimmäistä kertaa tarkoitus pelata yhdessä sarjassa, neljässä neljän joukkueen lohkossa. Kisoihin selviytyi vuoden 2008 maailmanmestaruuskilpailuiden A-sarjan seitsemän parasta ja B-sarjan voittaja. Muut kahdeksan osallistujamaata valittiin helmikuussa 2010 pelattavan MM-karsintaturnauksen perusteella.
Turnauksen voitti toista kertaa historiassaan, ja samalla toista kertaa peräkkäin isäntämaa Suomi, kun se kaatoi finaalissa Ruotsin numeroin 6–2. Tšekki kaatoi Sveitsin pronssiottelussa numeroin 9–3.
Ottelupaikat
Ottelupaikkoina toimivat Helsingissä sijaitseva reilun 13 000 katsojan Hartwall Areena ja Vantaalla sijaitseva noin 3 400 katsojan Energia-areena.
Turnausjärjestelmä
Alkulohkojen pelit pelataan neljässä neljän maan lohkossa. Lohkoissa pelataan yksinkertainen sarja, jonka kaksi parasta pääsevät puolivälieriin, joiden voittajat etenevät välieriin. Välierien voittajat pääsevät loppuotteluun ja häviäjät pronssiotteluun. Lisäksi alkulohkojen 3. ja 4. sijoittuneet pelaavat sijoista 9.-16. Neljä alkulohkoa ja puolivälierät ovat ensimmäistä kertaa käytössä salibandyn maailmanmestaruuskilpailuissa.
Logo ja tunnuslause
Kisojen logona on salibandypallo, jonka reikäkuviot muodostavat ihmishahmon. Sen tarkoituksena on kuvata lajin yhteisöllisyyttä ja kertoa lajin vetovoimasta. Tunnus on Magic Ball, josta tulee myös kisojen tunnuslause Magical Games. Logon on suunnitellut markkinointitoimisto Porkka & Kuutsa.
Luettelo Suomen nimismiespiireistä
Tämä artikkeli on luettelo Suomen nimismiespiireistä ja kaupungeissa toimineista poliisilaitoksista (polisinrättning). Kummassakin luettelossa ovat ensimmäisenä Ahvenanmaan, toisena Manner-Suomen ja kolmantena luovutettujen alueiden nimismiespiirit ja poliisilaitokset.
Kihlakuntauudistuksessa 1.12.1996 nimismiespiirit ja poliisilaitokset korvattiin kihlakunnilla.
Ahvenanmaa
Nykyisin maakunnassa on Ahvenanmaan maakunnan poliisipiiri, joka toimii Ahvenanmaan maakuntahallinnon eikä sisäministeriön alaisuudessa.
Manner-Suomi
Ennen 30.11.1996 lakanneet nimismiespiirit ovat omana ryhmänään ja niiden jäljessä on mainittu, mihin nimismiespiiriin ne on liitetty. Järjestelmän loppuvaiheessa jäljellä olleiden piirien kohdalla on mainittu, mihin kihlakuntaan piiri liitettiin 1.12.1996.
Luovutetut alueet
Nämä piirit lakkautettiin vuonna 1940 (paitsi Petsamo vuonna 1944).
Katori-luokka (risteilijä)
Katori-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston neljän kevyen risteilijän muodostama alusluokka, jonka aluksista ainoastaan kolme valmistui. Alukset valmisti Mitsubishin Jokohaman telakka hieman ennen Japanin liittymistä toiseen maailmansotaan.
Alukset
Alukset tilattiin alun perin koululaivoiksi osana vuosien 1937 ja 1939 täydennysohjelmia. Tyynenmeren sodassa aluksia kuitenkin käytettiin esimerkiksi sukellusvenelaivueiden ja saattajaosastojen lippulaivoina. Sodan aikana alusten ilmatorjunta-aseistusta vahvennettiin ja niille asennettiin sukellusveneidentorjuntaan syvyyspommit.
Nordre Land
Nordre Land on Norjan kunta Opplandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Nord-Aurdal ja Gausdal, koillisessa Lillehammer, idässä Gjøvik, etelässä Søndre Land, lounaassa Sør-Aurdal ja lännessä Etnedal. Kunnan hallinnollinen keskus on Dokkan taajama (2 796 as., 2005). Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Nordre Landin kunnassa oli 6 758 asukasta.
Alphavillen diskografia
Alphaville on saksalainen yhtye, joka oli uransa huipulla ja suosiossa 1980-luvun puolivälissä.
Akhaian liitto
Akhaian liitto oli kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden liitto (koinon), johon kuului alun perin kaupunkeja Akhaiasta Peloponnesoksen pohjoisosista. Liiton historiassa on kaksi vaihetta, vanhan Akhaian liiton aika noin 400–300-luvuilla eaa. sekä uuden Akhaian liiton aika vuosina 280–146 eaa.
Historia
Akhaian liitto oli olemassa viimeistään 400-luvulla eaa. Vanha liitto oli hyvin löyhä ja luonteeltaan lähinnä uskonnollinen. Kukin kaupunki oli itsenäinen, mutta niillä oli yhteiset kulttitoimitukset ja juhlat, joissa sovittiin yhteisistä asioista sekä soviteltiin kiistat. Liitto oli dodekapolis eli kahdentoista kaupungin liitto, ja Herodotoksen mukaan sen kaksitoista kaupunkia olivat Pellene, Aigeira, Aigai, Bura, Helike, Aigion, Rhypai eli Rhypes, Patrai, Farai eli Fareis, Olenos, Dyme ja Tritaia eli Tritaieis. Liitto hajaantui Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen.
pienoiskuva|vasen|Konsuli [[Titus Quinctius Flamininus|Flaminius puhuu Akhaian liiton neuvostolle. Alessandro Allorin maalaus, 1578–1582.]] Vanhaan liittoon kuuluneet Patrai, Dyme, Tritaia ja Farai perustivat liiton uudelleen vuonna 280 eaa. Pian siihen kuuluivat kaikki kymmenen kaupunkia, jotka vanhasta liitosta olivat vielä olemassa. Myöhemmin liittoon alettiin ottaa Akhaian ulkopuolisia kaupunkeja. Henkiin herätetystä Akhaian liitosta tuli olemassaolonsa ajaksi Kreikan voimakkain poliittinen toimija, ja lopulta se kasvoi kattamaan joksikin aikaa koko Peloponnesoksen. Liiton historian tärkeimmät johtajat olivat Aratos ja Filopoimen, ja sen tärkein kilpailija oli Aitolian liitto. Akhaian liitto näytteli tärkeää osaa kamppailussa Makedoniaa ja Spartaa vastaan. Lopulta Rooman valtakunta hajotti liiton sen jälkeen kun Mummius löi liiton joukot 146 eaa. ja tuhosi Korintin kaupungin. Mummius sai lisänimen Achaicus voittonsa johdosta.
Toiminta ja hallinto
Seuraavassa kuvataan uuden Akhaian liiton toiminta- ja hallintomalli. Liiton päämääränä oli läheisempi poliittinen liitto kuin vanhassa Akhaian liittossa. Mikään jäsenkaupunki ei saanut yksinään sopia sodasta tai rauhasta tai tehdä muita sopimuksia ulkovaltojen kanssa, vaan nämä asiat piti sopia liiton tasolla. Jokaisella jäsenkaupungilla oli kuitenkin yksinoikeus omiin sisäisiin asioihinsa. Liiton tasolla päätäntävalta oli liittokokouksella, joka kokoontui kahdesti vuodessa, alun perin Aigionissa ja myöhemmin Korintissa. Poikkeustapauksissa liiton johtohenkilöt saattoivat kutsua kokouksen koolle Aigioniin tai muualle. Kokouksissa sai puhua kuka tahansa akhaialainen mies, joka oli vähintään 30-vuotias. Asioista ei päätetty kokouksen osanottajien äänten enemmistöllä vaan jäsenkaupunkien määräenemmistöllä.
Liittokokouksen lisäksi liitolla oli neuvosto, joka teki ennakkopäätökset niistä asioista, jotka oli tarkoitus laittaa liittokokouksen käsiteltäviksi. Liitolla oli useita virkamiehiä. Tärkein oli strategos eli kenraali, jonka velvollisuudet olivat osaksi sotilaallisia ja osaksi siviiliasioita, ja joka oli liiton päämies. Liiton alkuaikoina strategoksia oli kaksi, mutta loppuajalla vuodesta 255 eaa. nimitettiin vain yksi strategos. Ensimmäisenä tehtävässä toimi yksin Markos Keryneialainen kyseisestä vuodesta lähtien. Todennäköisesti samasta ajankohdasta lähtien alettiin nimittää hipparkki eli ratsuväenkomentaja, jonka virka korvasi lakkautetun toisen strategoksen viran. Antiikin lähteissä mainitaan myös alistrategos, mutta hänen tehtävistään tai suhteestaan päästrategokseen ei ole tietoa.
Liitolla oli myös sihteeri sekä kymmenen demiurgia, jotka muodostivat eräänlaiset pysyvän komitean, ja joiden lukumäärä oli todennäköisesti alun perin tarkoitettu vastaamaan liiton jäsenkaupunkien määrää. Demiurgien lukumäärää ei kuitenkaan kasvatettu, kun liittoon otettiin uusia jäseniä. Kaikki mainitut virkamiehet valittiin yhden vuoden kaudeksi liiton kevätkokouksessa. Strategos voitiin valita tehtäväänsä uudelleen vasta, kun edellisen kauden päättymisestä oli kulunut vähintään vuosi. Jos strategos kuoli tehtävänsä aikana, hänen tilalleen astui hänen edeltäjänsä siihen asti kunnes voitiin valita uusi strategos.
Pjotr Bolotnikov
Pjotr Grigorjevitš Bolotnikov (, 8. maaliskuuta 1930 Zinovkino, Mordvien autonominen alue, Venäjän SFNT – 20. joulukuuta 2013) oli neuvostoliittolainen kestävyysjuoksija, olympiavoittaja ja Euroopan-mestari. Bolotnikov oli etniseltä taustaltaan suomensukuinen, ersäläinen.
Bolotnikov aloitti urheilun 20-vuotiaana puna-armeijassa. Hän voitti ensimmäisen Neuvostoliiton mestaruutensa 10 000 metrillä vuonna 1957, ja hänestä tuli Neuvostoliiton kaksoismestari 5 000 metrillä ja 10 000 metrillä vuosina 1958–1962. Hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden 10 000 metrillä vuonna 1964 ja maastojuoksumestaruuden vuonna 1958. Bolotnikov osallistui Melbournen kesäolympialaisiin 1956 ollen 5 000 metrillä yhdeksäs ja 10 000 metrillä 16:s. Rooman kesäolympialaisissa 1960 Bolotnikov karkasi muilta 10 000 metrin loppukilpailussa 700 metriä ennen maalia ja voitti olympiakultaa ajalla 28.32,2. Hän voitti ennakkosuosikit Hans Grodotzkin Itä-Saksasta ja Murray Halbergin Uudesta-Seelannista.
Bolotnikov juoksi 10 000 metrin maailmanennätyksen 28.18,8 lokakuussa 1960 Kiovassa ja paransi sitä aikaan 28.18,2 elokuussa 1962 Moskovassa. Hän voitti Euroopan mestaruuden 10 000 metrillä ajalla 28.54,0 (eroa hopeamitalistiin 7,6 sekuntia) ja sai pronssimitalin 5 000 metrillä ajalla 14.02,6 Belgradissa 1962. Hän osallistui kolmansiin kesäolympialaisiinsa Tokiossa 1964 ollen 10 000 metrillä 25:s. Bolotnikov lopetti urheilu-uransa vuonna 1965.
SRAM (yritys)
thumb|SRAM Force 1 osasarja.SRAM on yhdysvaltalainen vuonna 1987 perustettu polkupyörien osasarjojen valmistaja. SRAM valmistaa osia maastopyöriin ja maantiepyöriin. SRAMin osia ovat käyttäneet jotkut maantiepyöräilyn World Tour -tason tallit, kuten Trek-Segafredo ja Movistar.
Richard Lintner
Richard Lintner (s. 15. marraskuuta 1977 Trenčín, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Puolustajana pelaava Lintner siirtyi tammikuussa 2013 Eltiserien-seura Rögleen. Hän on pelannut myös 112 NHL-ottelua runkosarjassa tehden niissä tehot 8+12=20. Hyökkäävän puolustajan vahvuudet ovat liikkeessä, mailatekniikassa ja laukauksessa.
Seuraura
Lintner on HK Dukla Trenčínin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset pääsarjaottelunsa kaudella 1995–1996 pelaamalla kaksi runkosarjaottelua. Phoenix Coyotes varasi Procházkan 119. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1996. Kaudeksi 1996–1997 Lintner vaihtoi saman liigan Spišská Nová Vesiin.
Kaudeksi 1997–1998 Lintner siirtyi hänet varanneen Phoenix Coyotesin riveihin. Hän pelasi koko kauden AHL:ssä Springfield Falconsissa tehden tehot 6+9=15. Kauden 1998–1999 Phoenix Coyotes kauppasi Lintnerin Nashville Predatorsiin vaihdossa Cliff Ronningiin tulevaisuudensuunnitelmia varten. Lintner pelasi loppukauden IHL Milwaukee Admiralsissa ja teki tehot 9+16=25, joilla oli joukkueen puolustajien toiseksi paras pistemies Kārlis Skrastiņšin jälkeen. Kaudella 1999–2000 Lintner vakuutti Nashville Predatorsin valmennusjohdon harjoitusleirillä. Hän teki NHL-debyyttinsä 2. lokakuuta 1999 Los Angeles Kingsiä. Hän pelasi NHL:ssä 33 runkosarjaottelua tehoilla 1+5=6. Farmissa hän väläytteli hyökkäystaitojaan tekemällä 31 runkosarjaottelussa tehot 13+8=21. Kauden 2000–2001 Lintner pelasi kokonaan NHL:n puolella. Hän teki 50 runkosarjaottelussa tehot 3+5=8 ja pelasi myös hyökkääjänä ensimmäistä kertaa urallaan.
Kaudeksi 2001–2002 Lintner palasi Eurooppaan ja teki sopimuksen ruotsalaisen Elitserien-joukkue Modon kanssa. Hän kärsi kaudella loukkaantumisista, joiden takia hän pelasi vain 28 runkosarjaottelua. Lintner oli silti joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Lars Janssonin jälkeen. Hän voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa.
Kaudeksi 2002–2003 Lintner palasi NHL:ään. Maaliskuussa 2002 Lintnerin pelatessa Modossa New York Rangers osti Lintnerin pelaajaoikeudet Nashvilleltä vaihdossa Peter Smrekiin. Helmikuussa 2003 hänet myytiin Pittsburgh Penguinsiin Joel Bouchardin, Rico Fatan ja Mikael Samuelsson kanssa suurkaupassa, jossa toiseen suuntaan siirtyivät Aleksei Kovaljov, Janne Laukkanen ja Dan LaCouture. Hän pelasi kaudella 29 NHL-ottelua tehoilla 4+2=6.
Kaudeksi 2003–2004 Lintner palasi Ruotsiin ja Djurgårdens IF:ään. Hän teki tehot 18+13=31 ja oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies.
Kaudeksi 2004–2005 Lintner siirtyi sveitsiläiseen Fribourg-Gottéroniin ja pelasi vain 23 ottelua. Hän jatkoi seurassa kauden 2005–2006 ja teki 44 ottelussa tehot 14+9=23. Kauden 2006–2007 hän pelasi Skellefteåssa tehoin 9+20=29. Kauden 2007–2008 Lintner aloitti kasvattajaseurassaan HK Dukla Trenčínissä, josta hän siirtyi Färjestads BK:hon. Kauden 2008–2009 hän pelasi KHL-liigassa Dinamo Minskissa ja teki 33 ottelussa tehot	7+10=17. Hän pelasi seurassa vielä kauden 2009–2010, jolloin hän kärsi loukkaantumisista pelaten vain 33 ottelua. Kauden 2010–2011 Lintner aloitti jälleen Dukla Trenčínissä ja teki seitsemässä ottelussa tehot 1+4=5. Marraskuussa 2010 Lintner siirtyi tammikuun 2010 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella SM-liigassa pelaavaan SaiPaan. Lintner sai SaiPassa hurjasti vastuuta ja pelasi ottelussa keskimäärin yli puoli tuntia. Tammikuussa 2011 hän päätti jatkaa SaiPassa kauden loppuun, vaikka useat muut liigaseurat olivat kiinnostuneita hänestä. Lintner aloitti myös kauden 2011−2012 SaiPassa, mutta siirtyi kesken kauden Rauman Lukkoon.
Lintner aloitti kauden 2012–2013 Slovakian pääsarjan ŠHK 37 Piešťanyssä ja Dukla Trenčínissä yhteensä seitsemän ottelua. Tammikuun alussa hän teki loppukuun kattavan sopimuksen Eliterien-seura Röglen kanssa.
Muuta
Lintnerin vahvuus on hyökkäyspeli kokonaisuudessaan. Hän pystyy loistavan liikkeen ansiosta operoimaan koko hyökkäysalueella. Lintnerin heikkoudet ovat joskus tapahtuvat pienet nukahdukset ja turhat jäähyt.
Vuoden jalkapalloilija
Vuoden jalkapalloilija on ansioituneimmalle suomalaiselle jalkapalloilijalle jaettava tunnustus.
Eniten tunnustuksia ovat saaneet Sami Hyypiä ja Jari Litmanen. Hyypiä valittiin vuoden jalkapalloilijaksi toimittajien ja Palloliiton kesken yhteensä 18 ja Litmanen 17 kertaa. Vuoden urheilijaksi on valittu neljä jalkapalloilijaa, Litmanen vuonna 1995, Hyypiä vuonna 2001, Teemu Pukki vuonna 2019 ja Lukas Hradecký vuonna 2020.
Voittajat
thumb|Sami Hyypiä thumb|Petri Pasanen thumb|Jussi Jääskeläinen thumb|Antti Niemi thumb|Jari Litmanen
Elokuva Luotola
Elokuva Luotola Oy oli lappeenrantalainen elokuva-alan perheyritys, joka esitti elokuvia Lappeenrannassa vuodesta 1929 vuoteen 2017. Sillä oli kaksi elokuvateatteria, Kino-Aula ja Nuijamies, jotka sijaitsivat vierekkäisissä rakennuksissa Valtakadulla Kylpylän kaupunginosassa.
Elokuva Luotolan teatterit esittivät 120–140 elokuvaa vuodessa, ja vuosittaisia kävijöitä oli 70 000 – 98 000. Yrityksen liikevaihto vuonna 2014 oli 933 000 euroa ja tulos −20 000 euroa.
Elokuva Luotola valittiin Lappeenrannan vuoden yrittäjäksi vuonna 2014.
Vuonna 2017 Elokuva Luotola myi Nuijamiehen ja Kino-aulan teatterit Finnkinolle, joka lakkautti elokuvateatterit saman vuoden kesäkuussa.
Historiaa
1920-luvun alun Lappeenrannassa elokuvia esittivät työväenyhdistys, vapaapalokunta ja yksityinen elokuvateatteri Star. Luotolat aloittivat toimintansa Jussi Luotolan johdolla vuonna 1929 ostamalla Starin. Teatterin nimeksi vaihdettiin Kino-Pirtti, ja se toimi Kino-Aulan valmistumiseen eli vuoteen 1938 asti. Kino-Pirtti sijaitsi Valtakadulla nykyisen kävelykatu Oleksin kulmalla.
Jussi Luotolan kuoltua vuonna 1947 teatterin johtamista jatkoi hänen vaimonsa Linda Luotola, jonka alaisuudessa avattiin toinen teatteri Nuijamies vuonna 1954. Vuodesta 1967 alkaen yritystä johti Jussi ja Linda Luotolan poika Matti Luotola vaimonsa Raijan kanssa. Tällöin yritys toimi nimellä Ky Matti Luotola.
Vuonna 1988 Luotolat ostivat Finnkinolta Kauppakadulla Lappeenrannan VPK:n talon yläkerrassa toimineet Adams-teatterit. Ne lopetettiin vuonna 2001. Vuonna 2003 yrityksen johtoon siirtyi Matti ja Raija Luotolan tytär Merja Luotola-Maarnela. Nykyinen yhtiö Elokuva Luotola Oy perustettiin vuonna 2004.
2010-luvulle tultaessa Elokuva Luotolan toiminta joutui vaakalaudalle. Kylpylän kaupunginosan yhdeksännessä korttelissa toimivien teatterien vuokrasopimus Etelä-Karjalan Osuuspankin kanssa päättyi vuoden 2016 lopussa. Vuonna 2007 vireillä olleessa asemakaavan muutosluonnoksessa Nuijamiehen rakennusta suunniteltiin suojeltavaksi ja Kino-Aulan rakennusta purettavaksi, mutta vuoden 2014 tiedon mukaan suojelu- tai purkupäätöstä ei ole tehty. Syksyllä 2015 yhtiö sai Lappeenrantaan jälleen kilpailijakseen Finnkinon, joka avasi neljäsalisen Strand-teatterin laajennetussa kauppakeskus IsoKristiinassa, mikä söi sen kannattavuutta.
Kino-Aula
pienoiskuva|Kino-Aula
Kino-Aula avattiin Lappenrannan Valtakadulla vuonna 1938. Rakennus ja teatteri ovat tyyliltään funktionalismia. Rakennusta korotettiin etuosastaan vuonna 1962. Teatterissa oli alkuperäistä muun muassa valaisimet ja aulan lattia koristekuvioineen.
Elokuvissa käymisen suosio romahti 1960-luvulla television saavuttua suomalaiskoteihin, minkä myötä Kino-Aula muutettiin rullaluisteluradaksi. 1970-luvun alussa paikka toimi diskona, kunnes se remontoitiin jälleen elokuvateatteriksi vuonna 1975. Pave Maijasen ensimmäinen soolokeikka oli Kino-Aulan diskossa.
Suurimmillaan Kino-Aulan kapasiteetti on ollut 420 paikkaa. Ennen 1970-lukua käytössä oli myös 96-paikkainen parvi, joka on sittemmin toiminut konehuoneena. Teatterin äänijärjestelmä digitalisoitiin vuonna 2002. Videojärjestelmä digitalisoitiin ja 3D-laitteet asennettiin vuodenvaihteessa 2010–2011.
Nuijamies
pienoiskuva|Nuijamies
Nuijamies avattiin Kino-Aulan vieressä vuonna 1954. Rakennuksen ja teatterin suunnitteli arkkitehti Per Björkvall. Nuijamiehen julkisivu, aulan peilikatto, salin seinämateriaali ja valaisimet olivat alkuperäisessä asussaan. Etelä-Karjalan museon edustajan mukaan teatteri oli säilyttänyt hyvin 1950-luvun tunnelman.
Nuijamies koki yleisöryntäyksen pian avaamisensa jälkeen, kun joulukuussa 1955 ensi-iltansa saanut Tuntematon sotilas toi Lappeenrantaan saavuttuaan teatteriin enemmän katsojia kuin kaupungissa oli asukkaita. Toisin kuin Kino-Aula, Nuijamies toimi elokuvateatterina koko historiansa ajan.
Ennen teattereiden lopettamista viimeinen esitetty elokuva oli Cinema Paradiso.
Vuoden 2017 lopulla tyhjilleen jääneestä tilasta alettiin havitella purkamisen sijaan kulttuuritilaa, ja sen ympärille rakentui kansanliike sekä Kulttuuritila Nuijamies ry.
1470
Kuolleita
300px|right|Eurooppa 1470-luvulla
Madame Curie
Madame Curie on Mervyn LeRoyn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1943. Elokuva pohjautuu Ève Curien kirjaan äidistään Marie Curiesta. Marie Curieta elokuvassa näyttelee Greer Garson ja hänen aviomiestään Pierreä Walter Pidgeon. Madame Curie oli Oscar-ehdokkaana seitsemässä eri kategoriassa, mutta jäi ilman palkintoa.
Elokuva Luotola
Viimeiset vaiheet
Finnkinon ostettua teatterit se lupauksistaan huolimatta lopetti molempien toiminnan ja repi penkit irti ja poisti kaiken irtaimiston teattereista, vaikka hankkeilla oli suojelupäätös.
Madame Curie
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Elokuva Luotola
Viimeiset vaiheet
Syyskuussa 2018 tilaan avattiin kulttuuritila Nuijamies, jota ylläpitää Kulttuuritila Nuijamies ry.
Forsvarets Efterretningstjeneste
Forsvarets Efterretningstjeneste (FE) on Tanskan puolustusvoimiin kuuluva signaalitiedusteluorganisaatio. Laitos on perustettu vuonna 1943. Sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa Kastelletin linnoitusalueella. Sitä vastaavat mm. Ruotsissa Försvarets radioanstalt ja Suomessa Puolustusvoimien tiedustelulaitos.
FE:n englanninkielinen nimi on Danish Defence Intelligence Service.
Manuel Passos
Manuel Passos Fernandes (26. maaliskuuta 1922 Machico – 10. tammikuuta 1980 ) oli portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä tasapeliin 1–1 päättyneessä ottelussa Itävaltaa vastaan 23. marraskuuta 1952; kaikkiaan hän pelasi Portugalille vuoteen 1957 mennessä seitsemäntoista ottelua. Hänen seuransa oli lissabonilainen Sporting CP.
Norman Thomas
thumb|180px|Norman Thomas vuonna 1937. Norman Thomas (20. marraskuuta 1884 Marion, Ohio – 19. joulukuuta 1968 Huntington, New York) oli yhdysvaltalainen presbyteeripappi ja sosialistinen poliitikko, joka oli kuusi kertaa Socialist Party of American ehdokkaana presidentinvaaleissa.
Thomas valmistui papiksi New Yorkin Union Theological Seminarysta vuonna 1911. Hän toimi sen jälkeen seurakuntapappina ja setlementtitalon johtajana Manhattanin East Harlemissa, eräässä New Yorkin köyhimmistä kaupunginosista. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän ryhtyi pasifistiksi ja liittyi 1918 sosialistipuolueeseen. Samana vuonna hän jätti seurakuntansa ja siirtyi Fellowship of Reconciliation -nimisen rauhanjärjestön sihteeriksi. Vuodesta 1921 Thomas oli vasemmistolaisen The Nation -lehden apulaispäätoimittaja. Hän oli myös yksi League for Industrial Democracy -järjestön johtajista 1920-luvulla sekä eräs American Civil Liberties Unionin perustajista.
Thomas oli Socialist Party of American ehdokkaana New Yorkin osavaltion kuvernööriksi 1924, New Yorkin kaupungin pormestariksi 1925 ja 1929 sekä Yhdysvaltain presidentiksi 1928, 1932, 1936, 1940, 1944 ja 1948. Hän arvosteli presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal -politiikkaa, joka hänen mielestään korjasi vain akuutteja taloudellisia ongelmia, mutta laiminlöi moraaliset kysymykset. Vuonna 1935 Thomas irtisanoutui marxilaisten sosialistien hallitsemasta New Leader -lehdestä ja tuki uuden Socialist Call -lehden perustamista, mikä hajotti sosialistipuolueen rivejä. Hän kuitenkin säilytti asemansa puolueen keulahahmona vielä toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan saakka. Thomas vastusti Yhdysvaltain osallistumista myös toiseen maailmansotaan pasifistisen katsomuksensa vuoksi, mikä heikensi hänen suosiotaan. Sodan jälkeen hän toimi kansainvälisissä järjestötehtävissä maailmanrauhan hyväksi.
Ringebu
Ringebu on Norjan kunta Opplandin läänissä, Gudbrandsdalenissa. Sen rajanaapureita ovat idässä ja pohjoisessa Stor-Elvdal, etelässä Øyer ja Gausdal sekä lännessä Sør-Fron. Kunnan samannimisen hallintokeskuksen lisäksi siellä sijaitsee Fåvangin taajama. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Ringebun kunnassa oli 4 496 asukasta.
Nabhaan Rizwan
Nabhaan Rizwan (s. 30. marraskuuta 1996) on brittiläinen näyttelijä.
Nabhaan on kotoisin Ilfordista, itä-Lontoosta. Hänen isänsä on entinen näytelmäkirjailija ja äitinsä (Shahnaz Rizwan) esiintyi Bollywood-saippuasarjassa ”Yeh Hai Mohabbatein” (This Is Love). Hänellä on kaksi sisarusta, veli (Mawaan Rizwan) ja sisko. Nabhaan on sisaruksista nuorimmainen.
Malin vallankumouksen puolustuskomitea
Malin vallankumouksen puolustuskomitea ( eli CNDR) oli Malin korkein poliittinen hallintoelin vuosina 1966–1968.
Presidentti Modibo Keïtan ja hänen Sudanin liitto -puolueensa johtama Mali ajautui 1960-luvun kuluessa yhä syvempään taloudelliseen ja poliittiseen kriisiin. Ghanan presidentin Kwame Nkrumahin syrjäyttäneen vallankaappauksen jälkeen järjestelmää suojaamaan perustettiin 1. maaliskuuta 1966 vallankumouksen puolustuskomitea CNDR. Sen puheenjohtajana toimi presidentti Keïta. Komiteaan kuuluivat kansalliskokouksen puheenjohtaja Mahamane Alassane Haïdara, oikeusministeri Mamadou Madeïra Keïta, armeijan esikuntapäällikkö Sékou Traoré, ammattiliitto UNTM:n pääsihteeri Mamadou Famady Sissoko, nuorisokomissaari Gabou Diawara sekä puolustus- ja turvallisuusasian valtiosihteeri Mamadou Diakité.
CNDR toimi aluksi Sudanin liiton politbyroon rinnalla. Heinäkuussa 1967 julistetun ”aktiivisen vallankumouksen” aikana politbyroo lakkautettiin ja sen tehtävät siirrettiin CNDR:lle 22. elokuuta 1967. Samalla komiteaan otettiin viisi uutta jäsentä: kansalliskokouksen varapuheenjohtaja Yacouba Maïga, talous- ja valtionvarainkomissaari Seydou Badian Kouyaté, ulkoministeri Ousmane Ba, UNTM:n hallintosihteeri Nama Keïta ja nuorisoasioista vastannut kulttuuripäällikkö David Coulibaly. CNDR:n jäsenistä monet kuuluivat Sudanin liiton radikaaliin vasemmistoon. Liberaalia oikeistoa edusti lähinnä Mahamane Alassane Haïdara, mutta monet näkyvät hahmot kuten suunnitteluministeri Jean-Marie Koné tai naisten edustaja Aoua Kéita jäivät komitean ulkopuolelle. Kansalliskokous hajotettiin tammikuussa 1968, ja myös paikalliset politbyroot korvattiin paikallisilla vallankumouksen puolustuskomiteoilla.
CNDR ja sen johtama ”aktiivinen vallankumous” on nähty Sudanin liiton radikaalin vasemmiston yrityksenä pysyä vallassa taloudellisista ja poliittisista tosiasioista piittaamatta. Komitean toiminta päättyi Modibo Keïtan hallinnon kaataneeseen marraskuun 1968 vallankaappaukseen.
Jogi-karhu seikkailee
Elokuva oli samalla Hanna-Barbera yhtiön ensimmäinen elokuvateatterissa esitetty kokopitkä elokuva ja ensimmäinen animaatioelokuva, joka perustui animaatiosarjaan. Elokuvan levityksestä vastasi Columbia Pictures.
Juoni
Jellystonen kansallispuiston vartija Smith on kyllästynyt Jogi-karhun tapaan varastella turisteilta heidän eväskoreja ja lähettää karhun San Diegon eläintarhaan. Jogi onnistuu kuitenkin pakenemaan ja palaamaan takaisin Jellystoneen suostuteltuaan Cornpone karhua menemään hänen tilalleen aurinkoiseen Kaliforniaan. Jogin tyttöystävä Cindy ei huomaa Jogin pakenemista ja lähtee etsimään poikaystäväänsä, mutta joutuu sirkusomistajan sieppaamaksi. Jogi ja ystävänsä Boo Boo päättävät pelastaa Cindyn ja pakenevat salaa kansallispuistosta pois matkustaakseen halki Yhdysvaltojen Cindyn perässä, tuodakseen hänet takaisin.
DVD-julkaisut
Warner Home Video julkaisi elokuvan DVD:lle 2. joulukuuta 2008 vain Yhdysvaltain ja Kanadan alueille.
HMS Comus (1914)
HMS Comus oli Britannian kuninkaallisen laivaston Caroline-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Wallsendistä Swan Hunterin telakalta, missä köli laskettiin 13. marraskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1914 ja otettiin palvelukseen 15. toukokuuta 1915.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 4. kevyt risteilijäviirikköön. Alus otti osaa 29. helmikuuta 1916 saksalaisen saarronmurtajan Greifin upotukseen. Skagerrakin taistelussa alus kuului 4. kevyt risteilijäviirikköön yhdessä sisaralustensa HMS Carolinen ja HMS Cordelian kanssa.
Maaliskuusta huhtikuuhun 1919 alus oli 1. kevyt risteilijäviirikössä ennen siirtoa telakalle Rosythissä. Alus palasi palvelukseen lokakuussa ja liitettiin 4. kevyt risteilijäviirikköön Itä-Intian asemalle. Alus oli viirikön tilapäisenä lippulaivana 1921.
Alus oli telakalla Portsmouthissa marraskuusta 1922 heinäkuuhun 1923 ja sen jälkeen tilapäisesti sijoitettiin 3. kevyt risteilijäviirikköön Välimerelle, missä se oli joulukuuhun 1924, jolloin se siirrettiin Noren reserviin.
Alus siirrettiin reserviin Devonportiin ollen vanhemman lippu-upseerin sijoituspaikkana huhtikuusta 1931, kunnes alus joulukuussa 1933 sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin romutettavaksi heinäkuussa 1934.
Kalifornianaurinkoahven
Kalifornianaurinkoahven (Archoplites interruptus) on aurinkoahventen (Centrarchidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa Archoplites ainoa laji.
Kalifornianaurinkoahvenen pituus on tavallisesti 30 senttimetrin luokkaa. Lajin maksimipituus on 73 senttimetriä. Suurin havaittu paino on 1,4 kilogrammaa. Aikuisena naaraat ovat tavallisesti uroksia suurikokoisempia.
Kalifornianaurinkoahventa tavataan vain Yhdysvalloissa, missä se elää kotoperäisenä Kalifornian osavaltiossa, mutta on levinnyt useisiin muihin osavaltioihin vieraslajina. Se on heimonsa ainoa Yhdysvalloissa Kalliovuorten länsipuolisella alueella tavattava kotoperäinen laji.
Historiallisesti kalifornianaurinkoahven on ollut runsaslukuinen, mutta pitkällä aikavälillä sen kotoperäisistä populaatioista 90 prosenttia on kadonnut. Nykyisin on jäljellä enää pari kotoperäistä populaatioita, joiden ei uskota pitkässä mittakaavassa kestävän muuttuvien olosuhteiden vuoksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi, koska sen kotoperäisten populaatioiden esiintymisalue on pienempi kuin 500 neliökilometriä, niiden levinneisyys on hajanainen ja lajin elinympäristöjen voidaan odottaa huonontuvan.
Zimbabwe yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Zimbabwe on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäisistä kisoista eli vuodesta 1983 lähtien. Maan urheilijat ovat saavuttaneet yhden mitalin ja kaksi pistesijaa. Ngonidzashe Makusha sijoittui pituushypyssä kolmanneksi Daegussa 2011. Ken Harnden sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi Göteborgissa 1995. Ateenassa 1997 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkue, johon kuuluivat Harndenin lisäksi Tawanda Chiwira, Phillip Mukomana ja Savieri Ngidhi, sijoittui kuudenneksi.
Liahona
pienoiskuva|oikea|Taiteilijan näkemys Liahonasta.
Liahona on Mormonin kirjassa mainittu laite, jonka Jumala valmisti ja lahjoitti profeetta Lehille. Se opasti ja neuvoi Lehiä ja hänen perhettään, kun nämä vaelsivat erämaassa. Joseph Smithin ja kolmen todistajan kerrotaan nähneen Liahonan vuonna 1829, kun heille näytettiin kultalevyt. Myöhempien aikojen pyhien kulttuurissa Liahonalla on myös symbolinen merkitys, jossa sen opastus vertautuu Jeesuksen sanoihin. MAP-kirkon virallinen lehti on nimetty Liahonan mukaan.
Liahona pyhissä kirjoituksissa
Liahona mainitaan sekä Mormonin kirjassa että Opin ja liittojen kirjassa. Molemmat ovat Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kanonisia tekstejä.
Mormonin kirja
Mormonin kirja kertoo, kuinka profeetta Lehi perheineen ja ystävineen pakenee Jerusalemista vainoa ja Babylonin pakkosiirtolaisuutta erämaahan. Kun kaikki tarpeelliset valmistelut on tehty, Herra käskee Lehin lähteä vaeltamaan. Seuraavana aamuna Lehi löytää telltansa ovelta ”taidokasta tekoa olevan pyöreän pallon”, joka on ”hienoa pronssia”. Pallon sisällä on kaksi osoitinta, joista toinen osoittaa suuntaa, johon Lehin on kuljettava. Pallo ohjaa seurueen erämaan hedelmällisimpiin osiin. Palloon ilmestyy myös vaihtuvaa kirjoitusta, jonka kautta Herra antaa Lehille ohjeita. Liahona toimii, kun Lehin perhe uskoo Herraan ja tottelee tämän ohjeita. Kun heidän uskonsa horjuu tai he ovat tottelemattomia, se lakkaa toimimasta. Liahona ohjaa matkalaiset lopulta Arabian niemimaan etelärannalle. Lehin hurskas poika Nefi valmistaa Herran ohjeiden avulla laivan, ja matkalaiset suuntaavat Liahonan opastamana kohti ”lupauksen maata” eli Amerikkaa. Kun Nefin jumalattomat veljet Laman ja Lemuel pahoinpitelevät ja sitovat veljensä, laite lakkaa toimimasta ja laiva joutuu tuuliajolle. Vasta Nefin vapauduttua myrsky asettuu ja suunnannäyttäjä toimii taas. Niin perhe viimein saapuu luvattuun maahan. Liahonaa säilytetään sen jälkeen yhdessä kultaisten aikakirjojen kanssa ja se siirtyy sukupolvelta sukupolvelle.
Laitteeseen viitataan Mormonin kirjassa enimmäkseen ”pallona” (alkukielessä the ball), ”suunnannäyttäjänä” (compass) tai ”suunnanosoittajana” (director). Nimi Liahona esiintyy vain kerran Alman kirjan kohdassa, jossa Liahonan opastusta verrataan Kristuksen sanaan:
Oppi ja liitot
Opin ja liittojen 17. luvussa Jumala puhuttelee Joseph Smithin kautta Oliver Cowderyä, David Whitmeriä ja Martin Harrisia ja lupaa, että nämä saavat nähdä kultalevyt, rintakilven, Labanin miekan, urimin ja tummimin ja ”ihmeelliset suunnanosoittajat”, mikäli he turvaavat Herran sanaan ja tekevät sen ”täysin vilpittömin sydämin”. Ilmoitus saneltiin kesäkuussa 1829. Kolmen silminnäkijän todistus on liitetty kaikkiin Mormonin kirjan laitoksiin.
Kadonneet 116 sivua
Ennen nykyisen Mormonin kirjan tekstin sanelua Smith saneli 116-sivuisen käsikirjoituksen. Sivujen kadottua Smith ei sanellut samaa tekstiä uudelleen. Korvaava teksti keskittyi pyhiin asioihin, kun taas kadonneet sivut sisälsivät nefiläisten maallisen historian.
Palmyralainen liikemies Fayette (Lafayette) Lapham vieraili Joseph Smithin isän luona alkuvuodesta 1830, hieman ennen Mormonin kirjan julkaisua. Vuonna 1870 Lapham julkaisi muistelman siitä, mitä Smith vanhempi oli hänelle kertonut. Kertomus noudattaa pääpiirteissään Mormonin kirjan säilyneiden osien kertomusta, mutta siinä on myös pieniä eroavaisuuksia ja ylimääräisiä yksityiskohtia, jotka mahdollisesti heijastavat kadonneiden sivujen sisältöä. Lapham ei mainitse Liahonaa nimeltä mutta kertoo ”kultapallosta”, jossa on kaksi viisaria: toinen osoittaa suunnan johon Lehin seurueen on kuljettava, toinen kertoo mistä löytyisi ruokaa ja muita matkalla tarvittavia asioita. Liahonan opastamana juutalaiset saapuvat vuorelle, josta he löytävät kultalevyt. Sen jälkeen he jatkavat matkaa meren rannalle ja lopulta meren yli metsien peittämään maahan. Viimein he saapuvat maahan, jossa on paljon järviä ja jota muinoin asutti jättiläisten rotu. He löytävät maasta oudon kapineen ja vievät sen tabernaakkeliin, jolloin ääni kysyy: ”Mikä sinulla on kädessäsi?” Herran ohjeiden avulla juutalaiset oppivat käyttämään urimia ja tummimia. Kultapallo lakkaa sen jälkeen toimimasta ja juutalaiset asettuvat aloilleen.
Merkitys
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon virallinen julkaisu Liahona on nimetty Mormonin kirjan Liahonan mukaan.
Viitatut Mormonin kirjan kohdat
<references group="MK"/>
Sahrajärvi (järvi)
Sahrajärvi on Keski-Suomessa Multialla ja Uuraisissa Sahrajärven lähellä sijaitseva järvi. Sen eteläistä osaa kutsutaan Pienivedeksi, joten järvestä voidaan käyttää kaksiosaista nimeä Sahrajärvi–Pienivesi.
Maantietoa
Sahrajärvi on 2,9 kilometriä pitkä, 1,7 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 191 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Järvi muodostuu kahdesta järvialtaasta, joiden vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Eteläpuolisen Pieniveden erottaa pohjoisosasta kaksi vastakkain ulottuvaa niemeä, joiden väliin jää kapeimmillaan 10-metrinen salmi. Salmen yli on rakennettu yksityinen silta, joka johtaa länsipuolelle peltopalstalle. Järven pohjoisosa on rantaviivaltaan melko selkeäpiirteinen. Luoteisrannikolla ovat pienet Pitkälahti ja Nevalahti. Pohjoisessa sijaitsee laajasuinen Nikaranlahti. Järvellä on kartan mukaan 5 saarta. Suurin saari on Kuoliosaari, jonka pinta-ala on noin kolme hehtaaria. Muita saaria ovat Rantosaari, Haukkasaari ja Lamponsaari. Järven tilavuudeksi on määritetty 6,56 miljoonaa kuutiometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 3,4 metriä. Sen syvänteessä on 8,8 metriä syvää. Järven rantaviivan pituus on 14,0 kilometriä. Suuri osa rantaviivasta on metsämaata ja vain paikoitellen esiintyy neljälle maatilalle kuuluvia peltopalstoja. Maatalojen kautta kulkee kylätie Kyynämöiseen. Uuraisten ja Multian välinen kuntaraja ylittää järven niin, että itärannat Kotajoelta Roninpurolle kuuluvat Uuraisille.
Luontoarvoja
Sahrajärveen on istutettu kuhaa, taimenta ja rapua. Suovesien takia Pieniveden ja Sahrajärven vesi on humuspitoista ja hapanta.
Historiaa
Järvi sijaitsee vedenjakajaseudulla, jossa läntisemmät järvet kuuluvat Keuruun reittiin ja laskevat Kokemäenjokeen. Sahrajärvi taas laskee lähes pohjoiseen, Saarijärven reittiin kuuluvaan Mahlunjärveen. Tämä jokireitti oli 1800-luvun lopulta alkaen tärkeä uittoväylä. Järvessä oleva Kuoliosaari kertoo, että alueella on ollut asutusta jo nelisensataa vuotta sitten, jolloin tällaisia hautasaaria käytettiin. Sahrajärven nimi on perimätiedon mukaan tullut vesistön järvimalmiesiintymästä. Nostetusta malmista on valmistettu maataloustyökoneita, kuten sahroja.
Vesistösuhteet
Sahrajärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Kotajoen alueeseen (14.624) latva-alueeseen järvi kuuluu. Järven valuma-alueen pinta-ala on noin 25 neliökilometriä. Nikaranlahteen laskee Sarvilampi (3 ha), jonka valuma-alueella ovat myös Syvälampi (3 ha), Särkilampi (10 ha) ja Talaslampi (4 ha). Pitkälahteen tulee Poikelmuksen (52 ha) laskuoja. Roninpuro laskee etelästä päin Pieniveteen. Sen valuma-alue on tiheästi ojitettua metsä- ja suomaata. Pienveden länsipäähän laskee Rynkälammen, Pihkasen (2 ha), Lamminmäenlammen (5 ha) yhteinen laskuoja. Sahrajärven vedenpinnan korkeus on 185,9 metriä mpy.
Ebbe Parsner
Ebbe Vestermann Parsner (6. kesäkuuta 1922 Kööpenhamina – 24. lokakuuta 2013 ) oli tanskalainen soutaja. Hän sai vuoden 1948 kesäolympialaisissa kaksikossa hopeaa Aage Larsenin kanssa ajalla 6.55,3. Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Parsner oli jälleen Larsenin parina pariairokaksikossa, mutta pari putosi ensimmäisessä keräilyerässä.
Hershey Bears
Hershey Bears on AHL:ssä pelaava jääkiekkoseura. Bears toimii sarjassa Washington Capitalsin farmijoukkueena. Hershey Bears pelaa kotiottelunsa Hersheyn GIANT Centerissä. Joukkue voitti Calder Cupin AHL:n mestarina kahdennentoista kerran kesällä 2023.
Joukkue kaudella 2023–2024
(Tilanne 2. elokuuta 2023)
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Me ei kuolla koskaan
Me ei kuolla koskaan on suomalaisen laulaja Olavi Uusivirran toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2005. Albumin julkaisi Universal Music Group. Albumi on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän, yli 15 000 kappaletta.
Taustaa ja julkaisu
Albumin kappaleet ovat Uusivirran sanoittamia ja säveltämiä. Albumin viimeiseen kappaleeseen ”Hautalaulu” on lainattu säkeitä Eino Leinon samannimisestä runosta. Levyn kappaleet ovat brittiläisvaikutteista pop-rockia.
Albumin julkaisua edelsi single ”Irrallaan”, joka julkaistiin heinäkuussa 2005. ”Irrallaan” sijoittui parhaimmillaan singlelistan sijalle 14. Albumilta julkaistiin myöhemmin vielä promosingleinä kappaleet ”On niin helppoo olla onnellinen”, ”Hautalaulu”, ”Me ei kuolla koskaan” ja ”Rakkausrunoja”.
Vastaanotto
Me ei kuolla koskaan nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan sijalle 18 ja pysyi listalla yhteensä seitsemän viikkoa. Albumia on myyty yhteensä yli 15 000 kappaletta, ja sille myönnettiin kultalevy vuonna 2006.
Soundin kriitikko antoi levylle neljä tähteä viidestä sanoen sen olevan ”ilahduttavan naseva ja puhutteleva”. Mesta.net-sivuston kriitikko sanoi Uusivirran kehittyneensä selvästi debyyttilevynsä Nuoruustangoon verrattuna, vaikkei täysin levystä vakuuttunutkaan. Vuoden 2006 Emma-gaalassa Uusivirta oli ehdolla vuoden miessolistiksi, mutta hävisi Kari Tapiolle.
Katori (1905)
Katori oli keisarillisen Japanin laivaston Katori-luokan taistelulaiva. Alus valmistettiin Vickersin telakalla Britanniassa vuosina 1904–1906 ja se romutettiin Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti vuonna 1924.
Valmistus
Alus tilattiin Vickersiltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 27. huhtikuuta 1904. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 4. heinäkuuta ja valmistui 20. toukokuuta 1906.
Palvelus
Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti alus poistettiin palveluksesta 20. syyskuuta 1923. Se romutettiin seuraavana vuonna Maizurun laivastontelakalla. Osa aluksen tykeistä siirrettiin rannikkotykistön linnakkeisiin Tokionlahdelle.
Solveigin laulu (televisioelokuva)
Solveigin laulu on vuonna 1974 valmistunut kolmiosainen television minisarja, jonka on ohjannut Reima Kekäläinen. Lassi Sinkkosen samannimiseen romaaniin perustuva sarja sijoittuu tapahtumiltaan sota-ajan Helsinkiin. Kertojana on Solveig, nuori tyttö, jonka tarinan kautta rakennetaan kuvaa kolmen työläissukupolven elämästä. Saara on Solveigin äiti, joka on katkeroitunut kovan elämän takia. Famu on Solveigin isänäiti (fammu), joka rakastaa, kun Saara ei osaa.
Solveigin laulu on esitetty televisiossa valmistumisvuotensa jälkeen myös maaliskuussa 1975, helmikuussa 1982, toukokuussa 2005 ja huhtikuussa 2012.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien tv-kriitikko Jukka Kajava kehui sarjaa vuolaasti jo avausjakson jälkeen: ”Solveigin laulussa on lukematon määrä harvinaisen osattuja asioita. Ainoa detalji, joka ei täysin selity, on muisteleva kiharoitettu nyky-Solveig.” Näyttelijöiden ja ohjaajan hän sanoi ylittävän itsensä. Viimeisen jakson nähtyään Kajava oli hieman pettynyt tarinan latteahkoon lopetukseen, mutta antoi kokonaisuudelle muuten erinomaisen arvion.
Famua esittänyt Aino Lehtimäki sai roolisuorituksestaan Jussi-patsaan vuoden 1974 parhaana naisnäyttelijänä. Lehtimäki ja ohjaaja Kekäläinen saivat sarjasta samana vuonna myös valtionpalkinnot.
Savonlinnan rautatieasema
Savonlinnan rautatieasema (, ruots. Nyslott järnvägsstation, ratakm 482+797) on Savonlinnan keskustassa Koululahden rannalla -radalla sijaitseva Suomen rataverkon rautatieliikennepaikka, jonka paikalla sijaitsi aiemmin Savonlinna-Kauppatori-niminen liikennepaikka.
Kun Savonlinnan läpi kulkeva rautatie rakennettiin 1900-luvun alussa, ei rautatieasemaa ja siihen liittyvää ratapihaa voitu sijoittaa ahtaalla saarella olevaan kaupungin keskustaan. Aseman syrjäinen sijainti aiheutti vaivaa matkustajille, joten lähemmäs keskustaa avattiin Kauppatorin seisake vuonna 1932 (tuolloin nimellä Koululahti). Se kehittyi henkilöliikenteen kannalta rautatieasemaa tärkeämmäksi. Liikennepaikkarakennus seisakkeelle rakennettiin vuonna 1943 ja vuonna 1965 sen paikalle valmistui liikerakennus, johon tuli lipunmyyntipiste.
Kauppatorin liikennepaikka suljettiin samaan aikaan Savonlinnan rautatieaseman kanssa 11. joulukuuta 2011 Savonlinnan rinnakkaisväylän rakennustöiden vuoksi. Samassa yhteydessä myös radan linjausta muutettiin, ja vanha asema jäi siitä sivuun. Kauppatorin vanhan liikennepaikan viereen uudelle linjaukselle rakennettiin uusi seisake, joka nimettiin Savonlinnaksi. Seisake avattiin liikenteelle 16. kesäkuuta 2012, ja se toimii Parikkalasta tulevien taajamajunien pääteasemana.
Savonlinnasta tuli syksyllä 2015 radan pääteasema, kun ratayhteys Huutokoskelle suljettiin Laitaatsalmen rautatiesillan poiston myötä.
Kashima (1905)
Kashima oli keisarillisen Japanin laivaston Katori-luokan taistelulaiva. Alus valmistettiin Armstrong Whitworthin telakalla Britanniassa vuosina 1904–1906 ja se romutettiin Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti vuonna 1924.
Valmistus
Alus tilattiin vuonna 1904 Armstrong Whitworthilta Elswickistä, missä köli laskettiin 29. helmikuuta 1904 telakkanumerolla 755. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1905 ja valmistui 23. toukokuuta 1906.