cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petri Munck
Sooloartistina
Petri Munck julkaisi omaa nimeään kantavan esikoisalbuminsa 19. syyskuuta 2003. Albumi myi vuonna 2004 kultaa. Albumin ensimmäinen single, ”Levoton prinssi” nousi suureen suosioon nousten singlelistan kolmanneksi sekä toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Kappale soi vuoden 2003 aikana radioissa yli 7000 kertaa. Toinen single ”Pystytkö lupaamaan” oli Yleisradion Ylen hyvä-kampanjan tunnusmusiikki vuonna 2003. Albumin myötä Munck oli ehdolla vuoden Pop/Rock tulokkaaksi Emma-gaalassa alkuvuodesta 2004, mutta palkinnon vei PMMP.
Vuonna 2005 Petri Munck otti osaa Suomen Euroviisukarsintoihin kappaleellaan ”Melody”.
Sanoittaja, säveltäjä, tuottaja
Munck on tehnyt kappaleita myös useille muille artisteille. Munckin kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Hurma, Kirka, Anne Mattila, Neljänsuora, Marita Taavitsainen, Tiktak, Antti Tuisku ja Janne Tulkki.
Munck on tuottanut myös useita albumeita muun muassa Anne ja Anneli Mattilalle ja Neljänsuora-yhtyeelle. Munck omistaa oman tuotantoyhtiön jonka kautta saa myös levynkannen ja musiikkivideon.
Yksityiselämä
Hänellä on vuonna 2006 syntynyt tytär entisen avopuolisonsa kanssa. Vuonna 2013 Munck avioitui uuden puolisonsa kanssa. Musiikkiuran ohella hän työskentelee tapahtumavastaavana ja yritysmyyjänä Vihdin PuuhaParkissa.
Hillel Tokazier
thumb|Hillel Tokazier esiintyi Suomalaisen kirja­kaupan näyte­ikkunassa Helsingin [[taiteiden yössä 2008.]] Hillel Tokazier (s. 3. joulukuuta 1946 Helsinki) on suomalainen pianisti, laulaja ja säveltäjä.
Ura
Tokazier on soittanut muun muassa Eero, Jussi & The Boysissa, Boxcarissa ja Tapani Kansan yhtyeessä sekä säveltänyt iskelmä- ja pop-musiikkia esimerkiksi Einille, Marionille,Taiskalle, Tarja Lunnaalle, Heidi Kyrölle, Tapani Kansalle ja Paula Koivuniemelle. Tunnetuimpia Tokazierin sävellyksiä ovat iskelmät ”Teryleeniä” (Upi Sorvali), ”Veikko Nieminen” (Tapani Kansa) ja ”Jos se voisi olla totta” (Satu Pentikäinen).
Vuonna 1983 Tokazier sijoittui neljänneksi Syksyn Sävelessä instrumentaalikappaleellaan ”Iloinen velikulta”. Vuodesta 2001 hänellä oli Jump’n Jive -yhtye yhdessä Jussi Raittisen ja Matti Oilingin kanssa.
Kuopion kaupungintalo
Kuopion kaupungintalo sijaitsee Kuopion keskustassa torin laidalla Multimäen kaupunginosassa. Kaupungintalon rakentaminen alkoi vuonna 1882 ja talo valmistui 1886. Talon ovat suunnitelleet F. A. Sjöström ja J. Stenbäck.
Valmistuttuaan se hallitsi suvereenisti kauppatorin pohjoisreunaa, torin ympäristö oli vielä tuolloin muuten täysin puutalovoittoista. Tilamuutokset olivat yleisiä talon ensimmäisinä vuosikymmeninä. Talon ensimmäisessä kerroksessa ehti toimia muun muassa ravintola, lukusali ja kansankirjasto.
Talon suunnittelu käynnistyi jo vuonna 1875, suunnittelusta järjestettiin tuolloin myös kilpailu, mutta kaikki kilpailutyöt päätettiin hylätä. Myöhemminkin tontti on ollut useiden toteutumattomien suunnitelmien kohteina. Vuonna 1917 ja 1921 laadittiin piirustukset kaupungintalon laajentamiseksi, ja vuonna 1951 Alvar Aalto suunnitteli kaupungintalon taakse konsertti- ja teatteritalon. Mitkään näistä suunnitelmista eivät toteutuneet.
Aiheesta muualla
62.89361°N, 27.67806°W
Hoffmann
Hoffmann voi tarkoittaa seuraavia:
Jaana Laitinen-Pesola
Jaana Kristiina Laitinen-Pesola (o.s. Laitinen, s. 6. syyskuuta 1958 Pori) on suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistystoimija. Hän oli kokoomuksen kansanedustaja vuosina 2015–2019 ja Porin kaupunginvaltuutettu vuodesta 2013. Hän toimi kaupunginhallituksen puheenjohtajana 2013–2015.
Vuosina 1997–2013 Laitinen-Pesola oli sosiaali- ja terveysalan ammattijärjestö Tehyn puheenjohtaja. Koulutukseltaan hän on sairaanhoitaja ja terveydenhuollon maisteri.
Koulutus ja työura
Laitinen-Pesola valmistui ylioppilaaksi porilaisesta Riihikedon lukiosta vuonna 1977, sairaanhoitajaksi vuonna 1979 ja kirurgian erikoissairaanhoitajaksi vuonna 1981 Porin sairaanhoito-oppilaitoksesta. Vuonna 1996 hän valmistui terveydenhuollon maisteriksi Tampereen yliopistosta. Laitinen-Pesola työskenteli sairaanhoitajana Satakunnan keskussairaalassa 1981–1984 ja osastonhoitajana 1986–2001.
Vuosina 1989–1993 Laitinen-Pesola oli Tehyn liittovaltuuston jäsen ja vuosina 1993–1997 varapuheenjohtaja. Vuonna 1997 hänet valittiin Tehyn puheenjohtajaksi. Vuonna 2007 käytiin Tehyn työtaistelu, jossa Tehy uhkasi joukkoirtisanoutumisilla. Hänet valittiin vuoden 2007 Eevaksi, sillä lehden mukaan Laitinen-Pesola selvisi voittajana sairaanhoitajien palkkakiistassa, mitä lehti nimitti ”vuosisadan teoksi naisvaltaisten alojen hyväksi”.
Joulukuussa 2011 Laitinen-Pesola ilmoitti jättävänsä Tehyn puheenjohtajuuden kesällä 2013. Vuosina 1997–2013 hän oli myös STTK:n varapuheenjohtaja. Marraskuussa 2013 Laitinen-Pesola siirtyi Hoiva-alan Palveluntuottajat ry:n toiminnanjohtajaksi. Hän erosi tehtävästä toukokuussa 2015 tultuaan valituksi eduskuntaan.
Politiikka
Laitinen-Pesola toimi Porin kaupunginvaltuutettuna 1993–1997 ja kaupunginhallituksessa vuonna 1997. Vuosina 1997–2001 hän oli Satakunnan maakuntavaltuuston jäsen. Laitinen-Pesola valittiin uudelleen Porin valtuutetuksi vuoden 2012 kunnallisvaaleissa ja jatkokaudelle vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Tammikuussa 2008 Ilta-Sanomien teettämässä lukijakyselyssä Laitinen-Pesola oli Vuoden poliitikko 2007.
Warren Womble
Womble toimi Yhdysvaltain maajoukkueen päävalmentajana sen voittaessa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja maailmanmestaruuden Brasiliassa 1954. Rooman kesäolympialaisten 1960 kultajoukkueessa Womble toimi apuvalmentajana.
Womble kuoli 21. maaliskuuta 2015 95-vuotiaana.
Kaarle-herttuan runo
Kaarle-herttuan runo on kahtena 1700-luvulta peräisin olevana käsikirjoituksena ja muutamina katkelmina säilynyt kalevalanmittainen runo. Se kertoo Kaarle-herttuan (kuninkaana Kaarle IX 1604–1611) Suomeen 1597 ja 1599 tekemistä sotaretkistä. Oletettavasti se on sepitetty vasta Kaarlen kuninkaaksitulon jälkeen.
600-luku eaa.
600-luku eaa. oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 699–600 eaa.
Alfred Norrmén
Johan Alfred Norrmén (22. huhtikuuta 1858 Ylöjärvi – 6. heinäkuuta 1942 Helsinki) oli helsinkiläinen pankinjohtaja, valtiopäivämies ja pitkäaikainen kunnallispoliitikko.
Alfred Norrmén kuului Norrménin aatelissukuun. Hänen isänsä oli senaattori ja salaneuvos Oscar Norrmén ja äiti Selma Emelie Stjernvall. Norrménin puoliso vuodesta 1884 oli Eliza Ida Eva Pauliina Björkstén (k. 1928). Norrmén valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1880 ja toimi sitten asianajajana Helsingissä vuodesta 1882 vuoteen 1890, jolloin hänet kutsuttiin Suomen Yhdyspankin johtokunnan jäseneksi. Hän toimi pankin pääjohtajana 1907–1913 ja vaikutti merkittävästi tuolloin maan suurimman talletuspankin kehittymiseen.
Yhdyspankin pääjohtajana Alfred Norrmén vastaanotti viestejä ja varoituksia Tampereen konttorin pankinjohtaja Nils Idmanista. Norrmén oli todennut: "Kehenkä minä voin luottaa, jollen Idmaniin?" Suomen suurin pankkipetos paljastui Tampereen konttoriin tehdyssä yllätystarkastuksessa. Pankin sisäinen valvonta oli pettänyt täysin. Pääjohtaja Norrmén joutui eroamaan.
Norrmén osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Helsingin kaupungin rahatoimikamarin puheenjohtaja hän oli 1888-1889, kaupunginvaltuuston jäsen 1890-1918 ja puheenjohtaja 1904–1918. Hän oli myös vuonna 1910 perustetun Pörssiklubin ensimmäinen hallituksen puheenjohtaja. Vuosina 1919-1932 hän toimi kauppasopimuskomitean puheenjohtajana, 1912-1932 Suomen Teollisuudenharjoittajain paloapuyhdistyksen hallintoneuvoston puheenjohtajana sekä vuodesta 1928 alkaen kuolemaansa asti Finlayson & Co:n johtokunnan puheenjohtajana. Norrmén muistetaan myös Katajanokalla sijainneesta Norrménin talosta, jossa hän asui kuolemaansa saakka.
Kuten muistakin entisistä valtuuston puheenjohtajista, Helsingin kaupunki on maalauttanut Norrménista muotokuvan, joka on esillä Helsingin kaupungintalossa. Sen on maalannut vuonna 1919 Eero Järnefelt.
Hofman
Hofman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Guy Lapébie
pienoiskuva|Robert Charpentier, Lapébie (toinen vasemmalta), Jean Goujon ja Roger-Jean Le Nizerhy vuoden 1936 olympialaisissa.
Martial Guy Lapébie (28. marraskuuta 1916 Saint-Geours-de-Maremne – 8. maaliskuuta 2010 Bagnères-de-Luchon) oli ranskalainen pyöräilijä. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja oli siellä mukana voittamassa kultaa joukkuemaantieajossa ja joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sai hopeamitalin maantieajon yksilökilpailussa.
Lapébie myös muun muassa sijoittui kolmanneksi Ranskan ympäriajossa 1936. Hänen veljensä oli pyöräilijä Roger Lapébie.
Mattias Falck
Mattias Falck (o.s. Karlsson, s. 7. syyskuuta 1991) on ruotsalainen pöytätennispelaaja, jolla on kaksi MM- ja viisi EM-mitalia.
Falck nousi arvokisamitaleille Herningin EM-kilpailuissa 2012 saavuttamalla miesten nelinpelissä Kristian Karlssonin kanssa hopeaa. Jekaterinburgin EM-kilpailuissa 2015 ja Budapestin EM-kilpailuissa 2016 sama pari saavutti pronssia. Budapestissa Falck saavutti Matilda Ekholmin parina sekanelinpelissä hopeaa. Vuonna 2018 Falck kuului kotikentällä Halmstadin MM-kilpailuissa Ruotsin joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti Alicanten EM-kilpailuissa Karlssonin kanssa miesten nelinpelissä hopeaa.
Falck nousi maailmanrankingissa ensi kertaa kymmenen parhaan joukkoon kesäkuussa 2019.
Mattias Falck avioitui vuonna 2018 ja otti nykyisen sukunimensä alkuperäisen nimensä Karlsson tilalle.
Kämmekkäkasvien pölytys
thumb|Coryanthes leucocorys-lajin pitkälle erikoistunut kukka
Kämmekkäkasvien pölytystä (katso kämmekkäkasvit) pidetään usein kaikkein monimuotoisimpana esimerkkinä kukkakasvien pölytyksestä.
Monimuotoisuuden syyt
Kämmekkäkasvit ovat pitkälle erikoistuneita kasveja. Lajien läheinen suhde sienijuuren kanssa on mahdollistanut siementen kehittymisen hyvin pieniksi, lähes täysin vararavinnottomiksi. Siemenet tarvitsevatkin juurisieniä saadakseen itämiseen tarvittavan energian ennen kuin ne pystyvät yhteyttämään itse. Tämä on toisaalta mahdollistanut (ja osiltaan pakottaakin) suuren siemenmäärän tuottamisen, jopa neljä miljoonaa siementä on laskettu kotaa kohden trooppisilla lajeilla.
Kvanttigravitaatio
Kvanttigravitaatio eli kvanttipainovoima on teoria, jossa painovoima ja kvanttimekaniikka yhdistetään. Esimerkiksi nämä yhdistävä, ajan pois jättävä Wheeler–DeWitt-yhtälö, joka on funktionaalinen differentiaaliyhtälö, on kovin kiistelty. Siksi sanotaan, että toistaiseksi kukaan ei ole pystynyt tällaista teoriaa kehittämään. Monet uskovat sellaisen teorian selittävän kaikki luonnon ilmiöt. Albert Einstein yritti pitkään yhdistää kvanttiteoriaa ja suhteellisuusteoriaa, joka kuvaa painovoimankin. Monet muut luonnon voimat on onnistuttu yhdistämään erilaisilla teorioilla.
Kämmekkäkasvien pölytys
Monimuotoisuuden syyt
Suuren siemenmäärän tuottamiseen tarvitaan kuitenkin paljon siitepölyä. Siitepölyn hukkaamisen välttämiseksi on kämmekkäkasveille kehittynyt erityiset siitepölymyhkyt, joiden ansiosta kaikki yhden kukan muodostama siitepöly voi kokonaisuudessaan siirtyä toisen kukan käyttöön.
Tämä taas aiheuttaa sen, että moni laji on erikoistunut vain pienen pölyttäjäkunnan käyttöön pölytyksessä: näin voidaan välttää arvokkaiden myhkyjen joutuminen jonkin toisen kasvilajin kukkaan, olettaen että kämmekkä pystyy houkuttelemaan valtaosan ko. pölyttäjän yksilöistä oman lajinsa kukkiin. Suuremman pölyttäjäkunnan käyttö tekisi tämän vaikeaksi, erityisesti kun kämmekkäkasvein yksilömäärät ovat yleensä melko vähäisiä (johtuen esimerkiksi sienijuuresta riippuvuudesta).
Kvanttigravitaatio
Jos kvanttigravitaatio muistuttaa tavallista kvanttikenttäteoriaa, gravitaation välittäjähiukkasena toimii gravitoni-niminen hiukkanen, jonka lepomassa on 0 ja spin 2. Myöskään gravitonin olemassaoloa ei ole voitu todistaa kokeellisesti.
Tunnetuimpia yritelmiä gravitaation kvanttiteorian luomiseksi lienevät erilaiset säieteoriat. Nämä teoriat ovat yhä varmentamatta eivätkä ole läheskään täydellisiä. Suuri määrä fyysikoita tutkii painovoimaa. Fyysikko Lee Smolin on luonut näiden kanssa kilpailevan silmukkakvanttipainovoimateorian, josta myös kiistellään.
Kämmekkäkasvien pölytys
Monimuotoisuuden syyt
Joissakin suvuissa uuden pölyttäjän löytyminen on toiminut tehokkaana välineenä lajiutumisessa.
Hyönteispölytys
Hyönteiset ovat kämmekkäkasvien pääasiallisia pölyttäjiä. Pölyttävinä hyönteisinä voivat toimia mm. perhoset, pistiäiset, kovakuoriaiset ja jopa termiitit. Koska kämmeköiden pölytystä on tutkittu kauan, tunnetaan lukuisia hyvinkin erikoisia pölyttäjän ja kämmekän suhteita:
Edellä mainittujen esimerkkien lisäksi lukuisia muitakin tapoja houkutella tai huijata hyönteispölyttäjiä kukkiin tunnetaan, ja uusia erikoistumia tulee jatkuvasti ilmi kun heimoa tutkitaan lisää. Esimerkiksi hämähäkkiorkidean kukka matkii oksalla paikallaan istuvaa hämähäkkiä, jolloin hämähäkkiä pyydystävä ampiainen ei voi vastustaa sitä ja pistää myrkkypistimellä kukan huulta, jonka jälkeen pois lentävä ampiainen kantaa mukanaan orkidean siitepölymyhkyjä ja sitten iskiessään seuraavaan hämähäkkiorkideaan kimppuun se pölyttää tämän.
Lintupölytys
Lintujen avulla tapahtuva pölytys on kämmeköillä melko harvinaista, mutta mm. trooppisessa Amerikassa kasvavat Hexisea-lajit sekä jotkin Masdevalliat houkuttelevat punakukkaisina lintuja.
Lepakkopölytys
Vaikka lepakot ovat hyvin harvinaisia orkideoiden pölyttäjinä, tiedetään niiden ainakin aiheuttavan erään Vanilla-lajin pölytyksen.
Pietarsaaren suomalainen seurakunta
Pietarsaaren suomalainen seurakunta on seurakunta Pohjanmaalla, Pietarsaaren kaupungissa. Seurakunta kuuluu Lapuan hiippakunnassa Pohjanmaan rovastikuntaan ja on osa Pietarsaarenseudun seurakuntayhtymää. Seurakunta on perustettu vuonna 1963. Kirkkoherrana toimii Lotta Endtbacka. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 4 989 jäsentä.
Trioosifosfaatti-isomeraasi
thumb|250px|Malli trioosifosfaatti-isomeraasidimeeristä Trioosifosfaatti-isomeraasi on entsyymi, joka katalysoi glykolyysissä ja glukoneogeneesissä dihydroksiasetonifosfaatin reversiibeliä isomeroitumista glyseraldehydi-3-fosfaatiksi. Trioosifosfaatti-isomeraasin entsyyminumero on EC 5.3.1.1 ja CAS-numero 9023-78-3.
Rakenne ja mekanismi
thumb|250px|left|Malli trioosifosfaatti-isomeraasin monomeerista. Kuvassa näkyy hyvin αβ-tynnyrirakenne Trioosifosfaatti-isomeraasi on dimeeri ja koostuu kahdesta samanlaisesta alayksiköstä. Entsyymin ytimen muodostavat kahdeksan samansuuntaista β-laskosta, joita ympäröi kahdeksan α-kierrettä. Tätä rakennetta kutsutaan αβ-tynnyriksi. Tynnyrirakenteen lisäksi entsyymissä on sen toiminnalle tärkeä 11 aminohaposta muodostunut silmukka. Ihmisellä entsyymin tuotantoa ohjaa yksi geeni kromosomissa 12p13.
Tärkeitä aminohappoja trioosifosfaatti-isomeraasin aktiivisessa kohdassa ovat glutamiinihappo ja histidiini. Dihydroksiasetonifosfaatti sitoutuu aktiiviseen kohtaan ja anionimuodossa oleva glutamiinihappo nappaa siltä happaman protonin C1-hiilestä. Histidiini stabiloi tilannetta muodostamalla vetysidoksen, ja sen sivuketjun imidatsolirengas luovuttaa protonin C2-hiileen liittyneelle karbonyylihapelle. Näin muodostuu välituotteena cis-geometrian omaava enedioli. Seuraavassa vaiheessa histidiinin sivuketju ottaa vastaan protonin C1-hiileen kiinnittyneeltä hydroksyyliryhmältä ja glutamiinihappo luovuttaa protonin C2-hiilelle. Näin muodostuva glyseraldehydi-3-fosfaatti vapautuu entsyymistä. Isomerisoituminen on luonteeltaan molekyylinsisäinen hapetus-pelkistysreaktio.
Kun dihydroksiasetonifosfaatti sitoutuu trioosifosfaatti-isomeraasin aktiiviseen kohtaa sulkee silmukka entsyymin. Tämän tarkoituksena on estää cis-enediolivälituotteen hajoaminen fosfaatti-ioniksi ja metyyliglyoksaaliksi. Tämä sivureaktio tapahtuisi ilman entsyymin aktiivisen kohdan sulkeutumista 100 kertaa nopeammin kuin isomeroituminen.
Isomeroitumisreaktion tasapaino on dihydroksidasetonifosfaatin puolella ja tasapainotilassa sitä on 22 kertaa enemmän verrattuna glyseraldehydi-3-fosfaattiin. Glyseraldehydi-3-fosfaattia kuluu kuitenkin nopeasti glykolyysin jatkoreaktioissa, joten tasapaino siirtyy Le Châtelier’n periaatteen mukaisesti glyseraldehydi-3-fosfaatin puolelle. Entsyymin KM-arvo on lähellä dihydroksiasetonifosfaatin diffuusiokerrointa vedessä. Tämä tarkoittaa sitä, että entsyymin nopeuden rajoittava tekijä on substraatin diffundoituminen riittävän lähelle. Trioosifosfaatti-isomeraasi onkin yksi kineettisesti täydellisistä entsyymeistä ja reaktio tapahtuu aina, kun dihydroksiasetonifosfaatti sitoutuu siihen.
thumb|center|650px|Trioosifosfaatti-isomeraasin katalysoiman reaktion [[reaktiokoordinaatti. Kuvaajan pystyakseli kuvaa reaktion välivaiheissa tapahtuvaa Gibbsin energian muutosta]]
Aktivaattorit, inhibiittorit ja olosuhteet
Sinkki-, rauta-, koboltti- ja kaliumioneiden on todettu aktivoivan hiivan trioosifosfaatti-isomeraasin toimintaa. Kaliumionien läsnä ollessa aktiivisuus on jopa 35 kertaa suurempi kuin ilman niitä. Entsyymiä inhibitoivat muun muassa ATP, fosfoglykolihappo sekä arsenaatti- ja arseniitti-ionit.
Entsyymin toiminnalle suotuisimmat olosuhteet vaihtelevat eliöittäin. Se toimii tehokkaimmin 25–50 °C:n lämpötilassa ja pH-alueella 6–8,4. Ihmisellä suotuisin pH trioosifosfaatti-isomeraasin toiminnalle on 7,4.
Trioosifosfaatti-isomeraasin puutos
Trioosifosfaatti-isomeraasin tuotantoa ohjaavassa geenissä tunnetaan 14 mutaatiota. Yleisimmän mutaation seurauksena glutamiinihappo vaihtuu asparagiinihapoksi. Tämä johtaa epästabiiliin entsyymiin. Vähäinen trioosifosfaatti-isomeraasin määrä nostaa elimistön metyyliglyoksaalipitoisuutta, mikä aiheuttaa ylimääräistä proteiinien glykaatiota ja nitrosaatiota. Puutostilan oireita ovat hemolyyttinen anemia ja siitä aiheutuva keltatauti, lihasten heikkous ja motoristen kykyjen kehittymättömyys.
Graafinen ilme
Graafinen ilme eli talotyyli on yritykselle tai yhteisölle luotu visuaalinen ilme. Graafisen ilmeen tarkoituksena on korostaa yrityksen ja sen toiminnan persoonallisuutta ja symbolisoida yrityksen tärkeinä pitämiä arvoja, toimintaperiaatteita ja tavoitteita. Graafista ilmettä käytetään niin yrityksen ulkoisessa kuin sisäisessäkin viestinnässä.
Elementit
Graafisen ilmeen tärkeimmät osat ovat logo, liikemerkki, värit, typografia ja kuvat. Yritys käyttää näitä graafisen ilmeensä mukaisia elementtejä kaikenlaisissa painotuotteissaan, ilmoituksissaan, www-sivuillaan, tuotekuvastoissaan ja esitteissään.
Logo ja liikemerkki
Logon fontti valitaan osin visuaalisin perustein, osin yrityksen toimialaan ja arvoihin sopivuuden mukaan. Hyvän logon ominaisuuksiin voidaan lukea omaleimaisuus, pelkistys ja helppolukuisuus. Liikemerkeissä voidaan käyttää symboliikkaa, mutta selkeys on yksi hyvän liikemerkin kriteeri. Liikemerkit ovat usein pitkäikäisiä tunnistettavuuden saavuttamiseksi, mutta joskus vanhentunut liikemerkki uusitaan, jotta se viestisi paremmin yrityksen nykytilasta.
Väri
Yrityksen päävärinä toimii liikemerkin väri. Yrityksen tunnusväri voi muodostua sen tärkeäksi tunnisteeksi, kuten Coca-Colan punainen ja Fazerin sininen. Värin valinnassa otetaan usein huomioon värien symboliikka ja kulttuurinen merkitys.
Typografia
Yrityksen typografiaan kuuluu etenkin kirjaintyyppi eli talofontti, jota yrityksen asiateksteissä käytetään. Kirjaintyyppi noudattaa usein logossa käytetyn fontin tyyliä, ja sen tulee olla selkeälukuinen.
Hyvä graafinen ilme
Hyvän graafisen ilmeen kriteerejä ovat tunnistettavuus, yrityskuvan vahvistaminen, muista erottuminen, selkeys, yhdenmukaisuus, liikeidean tukeminen, kohderyhmien huomioiminen ja persoonallisuus.
Graafinen ohjeistus
Yrityksen graafinen ilme kootaan graafiseen ohjeistukseen, joka määrittelee yksityiskohtaisesti kaikkien graafisten elementtien käytön. Ohjeistuksessa annetaan usein myös perustelut yrityksen graafisen ilmeen käytölle. Graafista ohjeistoa jaetaan paitsi yrityksen omalle henkilöstölle, joskus myös ulkoisille sidosryhmille ja yhteistyökumppaneille.
Viktorija Dimitrova
Viktorija Dimitrova (11. kesäkuuta 1976 – 8. marraskuuta 1994) oli bulgarialainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä ja jäi naisten yksinluistelussa 17. sijalle. Lisäksi hän osallistui muun muassa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1992–1994.
Bulgarian luisteluliitto vietti 50-vuotisjuhlaansa vuonna 1999, jolloin se nimesi edesmenneen Dimitrovan 1990-luvun parhaaksi taitoluistelijaksi yhdessä Ivan Dinevin, Albena Denkovan ja Maksim Staviskin kanssa.
Circus Maximus (teatteri)
Circus Maximus on vuonna 1997 perustettu suomalainen ammattiteatteriryhmä. Ryhmä on vapaamuotoinen, eikä sillä ole varsinaista taiteellista johtajaa. Myöskään vakinaista tilaa ei ole, vaan ryhmä esiintyy vaihtelevissa, produktion mukaan vaihtuvissa tiloissa.
Historia
Circus Maximus sai virallisesti alkunsa keväällä 1997 Tampereella. Perustajanelikko Mikko Kanninen, Elisa Piispanen, Pinja Flinck ja Lorenz Backman olivat silloisia Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksen opiskelijoita. Alusta asti mukana olivat myös lavastaja Jyrki Pylväs, äänisuunnittelija Jussi Saivo sekä valosuunnittelija Samuli Hytönen. Ryhmä oli jo aiemmin puuhaillut yhdessä pienimuotoisia juttuja, mutta oman teatterin perustaminen antoi mahdollisuuden manifestoitumiseen aivan uudella tasolla. Yhdistysmuoto puolestaan helpotti ennen kaikkea apurahaprosesseissa.
Maximuksen perustajajäsen näyttelijä-ohjaaja-tutkija Mikko Kanninen kuvailee, kuinka ryhmän tarkoitus oli edustaa ammattimaista taiteellista teatteria, jossa juttuja ajateltaisin länsimaisessa, vähintäänkin Euroopan kokoisessa kulttuurikontekstissa. “Emme olleet niinkään kiinnostuneita suomalaisen teatterin skenestä vaan seurasimme tuolloin enemmänkin mitä tapahtui esim. Espanjassa, Prahassa ja Saksassa”, Kanninen toteaa. Suuntautuminen suomalaisista tarinoista ja ihmiskohtaloista kohti laajempaa maantieteellistä ja kulttuurista elinalaa erotti Circus Maximuksen monista muista sen aikaisista suomalaisista teatteriryhmistä.
Ryhmä on esiintynyt esimerkiksi Teatteri Jurkassa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Q-teatterissa ja Vaihtolavalla. Ryhmään kuuluvat muun muassa näyttelijät Lorenz Backman, Henry Hanikka ja Piitu Uski sekä ohjaajat Minna Harjuniemi, Mikko Kanninen, Tuomas Timonen ja Miko Jaakkola.
Clemenzin avaus
Siirto 1.h3 on hyvin passiivinen, mikä on yksi syy sen harvinaisuuteen. Siirron ainoa apu on yleensä se, että se estää mustaa pelaamasta lähettiään g4:ään kiinnittämään valkean f3-ratsua. Mustalle sopivia vastauksia ovat kaikki normaalit aloitussiirrot, kuten c5, d5, e5, Rc6 ja Rf6.
Clemenzin avaus muuntuu Grobin hyökkäykseksi, jos valkea pelaa siirron g4. Siirron tarkoitus on sivustoida kuningaslähetti. Siirrot h3 ja g4 kuitenkin heikentävät valkean kuningasasemaa niin paljon, että kuningatarsivustalle linnoittaminen on kuningassivustaa kannattavampaa. Avaus voi muuntua myös hollantilaisen puolustuksen teräviin linjoihin jatkossa 1...f5 2.d4. Nyt valkea jatkaa usein siirrolla g4.
Joann Fletcher
Joann Fletcher (s. 30. elokuuta 1966) on egyptologi ja Yorkin yliopiston vieraileva kunniaprofessori. Fletcher on julkaissut useita egyptologiaa käsitteleviä kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita. Fletcher on myös esiintynyt runsaasti televisiossa ja radiossa. Vuonna 2003 hänen johtamansa tutkimusryhmä esitti tunnistaneensa Nefertitin muumion, mikä ei ole saanut täyttä egyptologikunnan hyväksyntää.
Mahinda Rajapaksa
Percy Mahendra ”Mahinda” Rajapaksa (, ; s. 18. marraskuuta 1945 Hambantota) on srilankalainen poliitikko. Hän oli Sri Lankan presidentti 2005-2015 ja sitä ennen pääministeri. Hänet valittiin presidentiksi ensimmäiselle kaudelleen marraskuussa 2005. Tätä ennen hän toimi maansa pääministerinä huhtikuusta 2004 alkaen. Tammikuussa 2010 hänet valittiin toiselle presidenttikaudelleen vaalissa, jonka lopputulosta opposition edustaja, kenraali Sarath Fonseka ei hyväksynyt. . Rajapaksa edustaa Sri Lankan vapauspuoluetta.
Rajapaksa on kansallisuudeltaan singaleesi ja uskonnoltaan buddhalainen. Ennen parlamenttiuraansa hän toimi lakimiehenä.
Rajapaksa voitti entisen pääministerin Ranil Wickremesinghen presidentinvaalissa niukasti saatuaan äänistä 50,3 prosenttia. Hänen uskotaan tulleen valituksi, koska tamilit boikotoivat vaalia. Rajapaksa lupasi ottaa kovan linjan tamilikapinallisia vastaan. Hän lupasi myös lain palauttamista koko maahan ja ”kunniakasta rauhaa, joka ottaa huomioon kaikki kansanosat.”
Hänen kaudellaan LTTE:n ja armeijan joukkojen väliset taistelut kiihtyivät. Vuonna 2006 järjestöllä oli hallinnassaan saaresta 65 000 km². Lopulta armeija ajoi tamilitiikerit loukkuun maan pohjoisosaan, puolustusministerin mukaan 400×600 metrin kokoiselle alueelle, jossa sen taistelijat antautuivat 17. toukokuuta 2009.
Lokakuussa 2009 ilmoitettiin ennenaikaisista presidentin- ja parlamenttivaaleista, jotka Rajapaksa voitti suurella marginaalilla. Hänen merkittävimpänä kilpailijanaan oli armeijaa komentanut neljän tähden kenraali Sarath Fonseka, joka ei hyväksynyt vaalien tulosta. Fonseka pidätettiin jälkeenpäin ja tuomittiin sotaoikeudessa erotettavaksi.
Rajapaksa on luonut ympärilleen henkilökulttia, johon sodan voitto antoi merkittävän panoksen. Hän on saanut eri temppeleistä mm. Lankan herooinen sotalordi ja buddhalaisuuden loisteliaiden maiden keisari -arvonimet. Julisteissa häntä ylistetään vapahtajaksi.
Rajapaksan kaksi veljeä on ministereinä. Lisäksi tusinoittain sukulaisia on muissa korkeissa asemissa, niin että suku hallitsee suoraan noin 70 % maan budjetista. Myös hänen pojalleen Namal Rajapaksalle on pedattu merkittävää asemaa. Syyskuussa 2010 parlamentti hyväksyi perustuslainmuutoksen, jonka mukaan Rajapaksa voidaan valita uudelleen presidentiksi määräämättömän monta kertaa.
Vuoden 2015 presidentinvaaleissa Rajapaksa hävisi entiselle puoluetoverilleen, terveysministeri Maithripala Sirisenalle niukasti. Sirisena erosi hallitsevasta puolueesta ja lähti vaaleihin opposition ehdokkana.
Marraskuussa 2019 presidentiksi valittiin Mahindan veli Gotabhaya Rajapaksa, joka nimitti veljensä pääministeriksi. Rajapaksan veljesten valta Sri Lankassa voimistui entisestään, kun pääministeri Mahinda Rajapaksan puolue Sri Lanka Podujana Peramuna (SLPP) sai elokuussa 2020 suuren vaalivoiton maan parlamenttivaaleissa. Mahinda Rajapaksa oli pääministerinä toukokuulle 2022, jolloin hän erosi laajalle levinneiden protestien seurauksena.
Janne Hauska
Janne Hauska (s. 3. tammikuuta 1983) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa Lappeenrannan Veiterää.
Valdai-jääkausi
Valdain ilmasto, kasvillisuus ja eläimistö Itä-Euroopan aroilla
Kalkkipitoisesta lössistä syntyneelle arolle olivat ominaisia ruohovartiset kasvit – heinät, sarat, marunat ja savikat. Arolajien lisäksi kasvoi arktisia kasveja, mm. Lycopodium-liekoa. Eläimistössä oli jopa yläarktisen ja muun tundran lajeja, mm. myskihärkä, naali, peura ja kaulussopuli (Dicrostonyx torquatus) sekä arolajeista runsaasti visenttiä, myös hevosia, mammutteja jne. Itä-Euroopan tasangon keskisosissa lämpötila oli talvella −40…−30 °C, ja kesällä +14 °C ja vuoden sademäärä luultavasti alle 200 mm. Ukrainan lounaisalangolla puolestaan oli tammikuussa −21 °C ja heinäkuussa +14 °C, ja sademäärä 350 mm. Periglasiaalinen lössiaro oli täällä kuiva, suolainen, tuulinen ja kesällä aurinko paistoi kuumasti, jolloin syntyi lämmin maaperä. Tämä maa oli tuottavampaa kuin tundra, lähempänä nykyisen aron kasvituottavuutta 5 000 kg/ha/v. Uskotaan, että lössiarojen runsas eläimistö tarvitsi melko suuren biomassan tuottavuuden. Kuivan ja viileän tai kylmän subarktisen tai arktisen arotundran tarkkaa syytä ei tiedetä, mutta sen uskotaan liittyvän maaperän kuivuuteen, auringon säteilyyn kesällä ja lössiin. Tuuli kuljetti lössiä kaikkialle kasvien ravinnoksi. Kuivuus piti maan lämpimänä mikä oli kasveille eduksi.
Janne Hauska
Saavutukset
Seurajoukkueissa Maajoukkueessa Henkilökohtaisesti
Valdai-jääkausi
Valdain ilmasto, kasvillisuus ja eläimistö Itä-Euroopan aroilla
Mammutin esiintymisen eteläraja oli suunnilleen 48–50 leveysasteella Mustanmeren pohjoispuolinen periglasiaalinen, subarktinen kylmänlauhkea lössiaro ulottui Kiovan seuduille noin 50,5 leveysasteelle, se kasvoi mm. savikkaa ja marunaa sekä suolakkokasvillisuutta Tästä pohjoiseen oli periglasiaalista metsäaroa noin 53 leveysasteelle Valko-Venäjän keskiosiin. Ukrainan–Valko-Venäjän–Länsi-Venäjän periglasiaalisella metsäarolla kasvoi lehtikuusta, mäntyä, koivua, tundraa. Metsäarovyöhykkeen etelärajalla oli tammikuun keskilämpötila noin −22…−30 °C ja heinäkuun 14–17 °C. Tällä vyöhykkeellä oli lössiä 500–600 m:n korkeuteen merenpinnasta. Aromaisilla alueilla lähinnä kasvoi marunaa, savikkaa, efedraa, ruohokasveja.
Metsäaroa oli Dneprin varrella Tšerkasystä etelään, ja etelämpänä Dnipropetrovskin seuduilla, Länsi-Ukrainan ylängön eteläosassa Bug-joen varrella. Sopulin eteläraja oli Kiovan seuduilla ja Volgalla Kazanin seuduilla
Jään reuna oli noin 55. leveyspiirillä ja aivan sen eteläpuolella oli 50–200 km leveä soinen ja järvinen tundra-alue. Tällä muuten yleensä kylmällä, kuivalla vyöhykkeellä kasvoi tundraa, aroa, metsää (lehtikuusi, koivu, mänty) ja paikoin suolakkokasveja. Alue ei ollut suotuisa ihmisille.
Ikirouta ulottui epäjatkuvana 400–600 km etelään jään rajasta suunnilleen Dnipropetrovskin seuduille ja idempänä hieman Volgogradin pohjoispuolelle. Jatkuvan ikiroudan raja kulki Kiovasta etelään Tšerkasyn seudulle, missä vuoden keskilämpötila oli noin −3 °C ja noin 48 leveysasteelle Dneprin kohdalla. Epäjatkuva ikirouta ulottui Etelä-Moldovaan, Dnipropetrovskin–Harkovan väliin ja Volgogradiin. Tämänkin eteläpuolella maa jäätyi syvälle joka vuosi aina Kaukasuksen etelärinteille asti.
Idempänä kylmyysvyöhykkeet nousivat pohjoisemmaksi, koska jäätikön reuna kaartui pohjoiseen päin. Lössiarovyöhykkeen pohjoisraja kulki suunnilleen linjalla Kiova–Kazanin seutu ja periglasiaalisen metsäaron pohjoisraja ulottui Valko-Venäjältä Nižni Novgorodin kautta Uralin länsipuolella Permin pohjoispuolelle noin 63 leveydelle. Lauhkean vyöhykkeen aroa oli 45 leveydelle asti mm Kaukasuksen pohjoispuolella pari astetta pohjoiseen itäisestä Mustasta merestä. Kaspianmeren-Uralin seuduilla aron pohjoisraja oli suunnilleen 50. leveydelle Krimin niemimaan eteläosassa, Moldovan Karpaateilla, Kaukasuksella ja Uralin eteläisimmässä osassa kasvoi metsiä. Mustanmeren pinta oli ainakin 90 m nykyistä alempana, mutta Kaspianmeren pinta korkealla ja pinta-ala nykyistä 1,5 kertaa laajempi.
Ilmaston vaihtelusta Valdain kuluessa
Jääkauden kuluessa ilmasto vaihteli paljon Länsi-Venäjän tasangolla. Shkurlatissa 51 pohjoista leveyttä oli interstadiaaliaikaan noin 85 000 vuotta sitten lämpötila tammikuussa keskimäärin −14 celsiusastetta eli 5 astetta vähemmän kuin nyt. Heinäkuun keskilämpötila oli 20 °C. Sademäärä oli puolet nykyisestä (230 mm vs 450 mm). Lämpimällä Brjansk-interstadiaali-kaudella noin 30 000–24 000 radiohiilivuotta sitten oli vastaavasti 8–10 °C kylmempää kuin nyt ja satoi 200–250 mm nykyistä vähemmän. Myöhäis-Valdain jääkauden ollessa kylmimmillään noin 18 000–16 000 radiohiilivuotta sitten oli Desnan altaassa hyvin kylmä mannerilmasto, sademäärä 200–400 mm alempi kuin nyt, ja luntakin tuli melkein puolet vähemmän kuin nyt. Tammikuussa oli −22 °C keskimäärin eli 10 astetta kylmempää kuin nyt, mutta kesälämpötilat lähellä nykyisiä. Itä-Euroopan sademäärä lienee kylmimpänä jaksona ollut laajoilla alueilla alle 200 mm, ilmasto mantereinen ja kuiva. Maasto saattoi muistuttaa nykyisen Keski-Jakutian Tšuraptšan aroa. Ukrainan lössi muistutti Jakutian lössiä ja aavikkomaannosta. Ilmaston vaihtelu näkyy mm. Volynia-Podoliassa, Oka-joen, Dneprin ja Donin latvoilla peuran yleistymisenä ja mammutin harvinaistumisena Myöhäis-Valdaikaudella.
Ihminen
Ihmisiä lienee asunut vain vähän 40. leveysasteen pohjoispuolella jääkauden kylmimpätä huippukautena n. 20 000–17 000 BP, jolloin keskinen Itä-Euroopan tasanko autioitui osin. Ennen tätä n. 24 000–22 000 vuotta sitten ihmisiä asui löytöjen mukana melko runsaasti Valko-Venäjällä mm. Berdyž 23 400–22 500 BP. Avdejevon ja Kostjonkin löydöt Keski-Venäjän ylängön eteläosista ajoittuvat samaan varhaisvaiheeseen 24 000–20 000 ennen nykyaikaa. Tämä alue oli periglasiaalista metsäaroa, ja ihmisiä saattoi asua pohjoisempana olevan tundra-aron eteläosissakin jopa jääkauden kylmimpänä aikana päätellen mm Zaraiskista, joka oli Oka-joen sivuhaaran varrella; täältä on 11 radiohiiliajoitusta ajalta 23 000–18 300 vuotta sitten.
Montessoripedagogiikka
thumb|Montessorikoulu Yhdysvalloissa thumb|Ensimmäinen Montessorikoulu Hollannissa, Haagissa 1915
Montessoripedagogiikka on lapsikeskeinen kasvatusmenetelmä, jonka perusti italialainen pedagogi Maria Montessori. Yksi sen keskeisimmistä kasvatustavoitteista on lapsen itsenäistymiskehityksen tukeminen, johon kuuluu lapsen omatoimisuuteen perustuva ohjaus ja aikuisen tasavertainen asenne lapseen. Lapsen kehitystä tuetaan hänen erityiset kehitys- ja herkkyyskautensa huomioiden. Kasvatus tapahtuu valmistellussa oppimisympäristössä, jossa lapsilla on omiin kiinnostuksen kohteisiinsa perustuva vapaus kokeilla itse.
Lähtökohdat
Montessoripedagogiikan pääperiaatteen voi kiteyttää: "Auta minua tekemään itse". Oppimistilanteessa montessoriohjaajan tehtävä ei ole johtaa toimintaa vaan tarjota apua kun lapsi itse sitä tarvitsee. Lapsella on vapaus valita työtehtävänsä itse, ja hänelle luodaan työrauha tehtävän loppuun viemiseksi.
Lähtökohtana on mahdollisuuksien luominen lapselle mahdollisimman vapaaseen ja luonnonmukaiseen kehitykseen sekä yksilöityyn opetukseen. Lasta kannustetaan juuri omien edellytystensä mukaisesti kunakin kehityskautena.
Lapsi on aktiivisuuden keskus. Montessoripedagogiikka perustuu ajatukseen, jossa lapsi etsii sisäistä itseään ja tulee tietoiseksi itsestään yksilönä omaehtoisesti motivoidun toiminnan kautta. Lapsi nähdään tiedonjanoisena oppijana, joka aktiivisesti tutkii ympäristöään ja ammentaa sieltä tietoa niin tietoisesti kuin tiedostamattakin. Tätä omatoimisuutta pyritään montessoripedagogiikassa kunnioittamaan ja pitämään yllä valmistellulla ympäristöllä ja välineistön esittelyllä.
Lapsen kehitys käy läpi tiettyjä jaksoja tai kehitysasteita. Lapsen kehitystä säätelevät kunkin tapa tai tarpeet. Yksilön kehitysrajassa tapahtuu "uudelleen syntyminen", metamorfoosi eli muodonmuutos. Yksilön kehitys vaihtelee. Lasta ohjattaessa ovat tärkeitä aistitoiminnot sekä käytännön toimet. Ihmistä tulee ohjata kärsivällisesti kaikkien kausien läpi, häntä tulee auttaa kehittymään sisäisesti, mikä auttaa häntä ymmärtämään elämää.
Kehityskaudet
Lapsen kehityksen intensiivisen havainnoinnin ja huomioidenteon viitekehyksiksi Montessori jakaa kehityksen neljään noin kuusi vuotta kestävään kehityskauteen: 0–6, 6–12, 12–18 ja 18–24-vuotiaat. Kullakin kehityskaudella on omat ominaispiirteensä lapsen kehityksessä ja niiden avulla voidaan yksilön kehitys asettaa jonkinlaisiin kehyksiin. Kaiken lähtökohtana on kuitenkin lapsen oma luontainen tiedonhalu ja aloitteellisuus, oikein oivallettuna. Lapset ovat vielä innostuneita oppimisesta kun saavat itse valita etenemisnopeutensa ja oppimisen tehtävät oman kiinnostuksensa mukaan.
Montessori havaitsi lapsen kehityksessä useita eri kehitysvaiheeseen liittyviä ns. herkkyyskausia, jolloin tietyn toiminnon oppiminen sujuu erityisen helposti, miltei leikiten. Tähän perustuen Montessoripedagogiikka korostaa lasten erilaisuutta ja yksilöllisyyttä. Jokaisen lapsen kehittyminen tapahtuu hänen omassa tahdissaan ja sen myötä hänen itseluottamuksensa ja itsenäisyytensä lisääntyvät.
Lapsen sosiaalinen kehitys eli se miten lapsi löytää ja omaksuu aktiivisen roolin suhteessa ympäristöönsä, oli Montessorille suuren kiinnostuksen kohde. Tämän päämäärän saavuttamiseksi lapsi käyttää oppimiaan tietoja ja taitoja vain välineinä, ne eivät enää ole itseisarvo.
Kehityskaudet, joihin kaikkiin sisältyy lukuisia herkkyyskausia, voidaan Montessorin omin perustein määritellä lyhyesti vaikkapa seuraavasti:
Ensimmäinen kehityskausi 0–6 v.
Tämän varhaisimman kehityskauden erityisiä herkkyyskausia ovat kielen omaksuminen, itsenäiset liikkeet ja liikkeiden koordinaatio, näkemys järjestyksestä, aistien hienosäätö ja hyvien tapojen oppiminen. Tällä kaudella luodaan lähes koko yksilön persoonallisuus.
Lapsen mieli on havainnoiva ja näin se imee jatkuvasti vaikutteita ympäristöstä. Varhaisimmalla kehityskaudellaan lapsi oppii aistiensa välityksellä ja näin hän saa välittömästi tietoja elämästään ja ympäröivästä maailmasta. Lapsi oppii myös erottamaan todellisen ja epätodellisen.
Toinen kehityskausi 6–12 v.
Toisella kaudella lapsi rakentaa omaa persoonallisuuttaan aloittaen käsin tekemällä ja vähitellen siirtyen abstraktiin ajatteluun konkreettisten välineiden kautta. Näin hän kehittää ensimmäisen kauden tuotoksia. Tällä kaudella lapsi on kiinnostunut yhä enemmän käsitteellisistä asioista ja hänen suhteensa omaan ympäristöönsä muuttuu järkiperäiseksi.
Toisella kaudella lapselle on ominaista ulospäin suuntautuminen, moraalisuus, kulttuurin perusteiden omaksuminen, mielikuvitus, erilaisten asioiden ja tapahtumien syiden etsintä, älylliset ponnistukset ja kehittynyt sosiaalisuus. Lapsi oppii älynsä ja mielikuvituksensa avulla ja tämä kausi on myös kasvavan voiman ja tyyneyden aikaa.
Kolmas kehityskausi 12–18 v.
Kaudelle on tyypillistä voimakas fyysinen kasvu, joka on osa murrosiän suurta prosessia. Tämän kauden aikana luodaan myös sosiaalinen persoonallisuus, ja tämä on tulevan aikuisen syntymän alkuvaihe.
Tämän kauden tärkeimmät kaksi psykologista tarvetta ovat identiteetin ja oman sosiaalisen aseman löytäminen. Oppimisprosesseja hallitsee luova kulttuurikäsitys sekä itsenäinen ja psyykkinen kehityksen kenttä ja/tai luova kulttuuri. Ulkopuolisen kasvatuksen tulisi olla valmistamista aikuiselämää varten ja siksi opetuksen tulisi tapahtua yleisellä tasolla.
Neljäs kehityskausi 18–24 v.
Tämä kehityskausi käsittelee jo aikuiseksi oletettua ja siten kypsäksi kehittynyttä yksilöä. Tämän vuoksi yhteiskunnallinen suhtautuminen tähän kehityskauteen on kokenut selvän muutoksen. Montessorin aikana kansalainen, lähinnä siis mies, saavutti yhteiskunnallisen täysi-ikäisyyden vasta 24 vuoden iässä; nykyisin tämä ikäraja on 18 vuotta ja sama molemmille sukupuolille. Montessorin näkemyksiä tästä kehitysvaiheesta onkin tarkasteltava tästä näkökulmasta ja aikakaudelle tyypilliset aatteet huomioon ottaen.
Tässä vaiheessa saavutetaan kypsyys ja kausi on vakaata ja rauhallista. Tänä aikana aikuisuuteen valmistautuminen kiteytetään ja saatetaan päätökseen. Nyt ihmisellä on kyky ymmärtää oma osansa maailmankaikkeudessa ja suhteuttaa toimintonsa näihin tietoihin.
Lasten talo
thumb|White Pine -montessorikoulu [[Idahossa, Yhdysvalloissa]] Montessorin ”lasten talo” on ensimmäisessä kehityskaudessaan olevia 3–6-vuotiaita lapsia varten suunniteltu paikka, oikea talo jossa on huoneryhmä ja puutarha. Lasten käytössä heidän älyllisiä toimintojaan varten on keskushuone eli valmisteltu ympäristö. Siihen voidaan liittää pienempiä huoneita kuten kylpyhuone, ruokasali, voimistelusali ja makuuhuone. Puutarhassa voi olla fyysisiä ponnisteluja vaativia leikkivälineitä kuten kiipeilyteline ja lasten hoitama puutarhapalsta.
Lasten talon tavoite on tehdä lapsi aktiiviseksi ja aikuinen passiiviseksi. Valmistellun ympäristön avulla lasta ohjataan itsenäiseksi, aikuisista riippumattomaksi, joten lapsen toimintaa helpotetaan tekemällä kaikki esineet lapsen kokoisiksi. Itsenäistyvä lapsi tulee näin tietoiseksi omista kyvyistään ja kasvaa samanaikaisesti psyykkisesti ja fyysisesti.
Valmisteltu ympäristö
Valmisteltu ympäristö on usein yksi suuri huone, johon kuuluu eteinen. Kaikki on suhteutettu lasten kokoon, jotta he voivat saavuttaa fyysisen itsenäisyyden. Peseytymis- ja siistiytymistilaa lapset saavat käyttää milloin haluavat. Ympäristöstä tehdään kaunis: värit ovat harmonisia, tekstiilit kauniita, opetusvälineet ehjiä ja kaikki puhdasta. Pöydät ovat eri muotoisia ja erivärisiä. Ikkunat ovat niin alhaalla, että lapset näkevät ulos työskennellessään. Seinillä on valokuvia ja tauluja lasten silmän korkeudella.
Huonekaluina ovat matalat pöydät ja tuolit. Kullakin lapsella on oma tuoli, ja pöydät ovat sopivan kokoisia kahdelle tai kolmelle lapselle. Lattialla on erikokoisia mattoja, joita lapsi aina käyttää tehdessään töitä lattialla.
Opetus
Huoneesta huolehtii yksi aikuinen, ja siihen voidaan sijoittaa 30–35 lasta. Oletuksen mukaan eri-ikäisten ryhmässä lapset oppivat toisiltaan, vanhemmat auttavat nuorempia, ja molemmat sosiaalistuvat luonnollista tietä ja oppivat kunnioittamaan ryhmän ja muiden tarpeita. Pienimmät lapset viettävät Montessori-päiväkodissa aamupäivän kello 9–12 välillä. Vanhemmat lapset jäävät myös iltapäiväksi, mutta asian ratkaisee lapsen oma valmius. Kokopäiväiseen ohjelmaan kuuluu lounas, jonka valmistukseen lapset yleensä osallistuvat.
Opetuksen käytännöt vaihtelevat paikallisten tapojen mukaan. Opetusta on kahdenlaista, yksityistä ja yhteistä. Koko luokka kokoontuu ryhmäopetukseen yleensä kerran päivässä, usein aamulla. Silloin opetetaan yksinkertaisia asioita, puhutaan ajankohtaisista paikallisista asioista, kerrotaan tarinoita, lauletaan lauluja tai lausutaan runoja.
Aikuinen eli ohjaaja
Valmistellussa ympäristössä on aikuinen, joka tekee työtä lapsen kanssa. Aikuista kutsutaan ohjaajaksi, ei opettajaksi. Ohjaaja toimii dynaamisena yhdyssiteenä valmistellun ympäristön ja lapsen välillä. Ohjaajilla on Montessori-ohjaajan koulutus, johon kuuluu kaksi pääaluetta: lasten tarkkailutekniikka sekä materiaalin välinekohtainen tieto ja käytön oppiminen.
Lasten tarkkailun perustana on lapsen tunteminen tämän eri kehityskausilla. Havaitessaan lapsessa tiettyjä ulkoisia merkkejä tai toimia koulutettu ohjaaja voi tunnistaa ne herkkyyskausien merkeiksi. Näin hän voi ohjata lapsen sellaiseen rakentavaan toimintaan, jota lapsi sillä hetkellä tarvitsee.
Välinekasvatus opitaan jatkuvan harjoittelun tuloksena. Siihen kuuluu tietää miten ja milloin materiaali esitellään lapselle, kuinka lapsen mielenkiinto siihen herätetään, ja kuinka lapsi jätetään yksin harjoituksineen.
Päätehtäviensä lisäksi aikuinen on lasten ympäristön suojelija, luokan valmistelija ja järjestyksen ylläpitäjä.
Suomessa
Suomen montessoritoiminnasta suurin osa painottuu 3–6-vuotiaiden varhaiskasvatukseen. Lisäksi Suomessa toimii muutama alle kolmivuotiaille suunnattu yhteisö sekä perusopetusta luokilla 1–6. Suomen ensimmäinen ja ainoa montessorikoulu, Helsingin Montessori-koulu, toimii Helsingissä Herttoniemessä.
Väinö Tojkander
Väinö Armas Tojkander oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla pioneerijoukoissa Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa joukkueenjohtajana jääkärijoukoissa.
Perhetausta ja koulutus
Tojkanderin vanhemmat olivat asemapäällikkö Edvard Tojkander ja Aina Sofia Englund. Tojkander kävi viisi luokkaa Viipurin suomalaista yhteiskoulua ja Saksalaisen sotakoulun B-kurssin.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania. Tojkander työskenteli harjoittelijana valtionrautateillä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän suoritti pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Suomen sisällissota
Tojkander saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi ensin 2. jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonaan, mutta 24. maaliskuuta 1918 niin ikään joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodassa taisteluihin Viipurissa.
Mambo (tanssi)
Mambo on Kuubassa 1930- ja 1940-luvulla kehittynyt tanssi ja musiikkilaji. Sen teki kansainvälisesti tunnetuksi Pérez Prado, joka levytti vuonna 1948 muun muassa kappaleet ”Mambo no. 5”, ”Mambo no. 8” ja ”Mambo Jambo”. Hänen orkesterisovituksensa perustuivat kirkuvien trumpettien ja pehmeämpien saksofonien väliseen kontrastiin, yllättäviin kenraalitaukoihin ja niissä kuultaviin Pradon huudahduksiin. Muita mamboa tunnetuksi tehneitä yhtyeenjohtajia olivat Tito Puente ja Tito Rodriguez. Mambon keskuspaikaksi nousi New Yorkin Palladium-tanssisali, josta se levisi 1950-luvun alkupuolella levytysten myötä monien maiden muotitanssiksi. Myöhempi tanssi salsa perustuu paljolti mamboon, mutta myös cha-chaan.
Suomalaisia mambolevytyksiä
Mambo nousi Suomessa suosioon 1950-luvun puolessavälissä, jolloin levytettiin monia iskelmiä sillä rytmillä ja nimellä. Näitä olivat Olavi Virran esittämä ”Mambo italiano” (Bob Merrill – Olavi Linnus), Reino Helismaan suomeksi sanoittamat ”Esimerkiksi mambo” ja ”Mambo mambo kuu on kirkas” sekä italialaisen näyttelijättären mukaan nimetty ”Silvana Mangano mambo”. Suosiota sai myös Taru Pyhälän esittämä parodinen ”Savonmuan mambo”, jonka sävelsi Harry Bergström ja sanoitti Jaakko Merenheimo.
Hämyhaikarat
Hämyhaikarat (Gorsachius) on haikaroiden heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Hämyhaikaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Saksan 2. vuoristodivisioona
'''Saksan 2. vuoristodivisioona''' oli Itävallan Innsbruckiin sijoitettu Saksan maavoimien yhtymä. Pääosan sodasta se toimi osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.
Perustaminen
Itävallan Saksaan liittämisen jälkeen Wehrkreis XVIII perusti 1. huhtikuuta 1938 Innsbrückissa aiemmasta Itävallan maavoimien 6. vuoristodivisioonasta Saksan maavoimien 2. vuoristodivisioonan.