cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mesagrós
Mesagrós on Kreikan kylä, joka sijaitsee Aíginan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Aíginan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 575 (vuonna 2011).
Mesagróksen kylä sijaitsee Aíginan itäisissä sisäosissa noin yhdeksän kilometriä itään saaren keskuksesta Aíginan kaupungista. Kylä on saaren vanhimpia. Sen perinteiset pääelinkeinot ovat maanviljely ja keramiikan valmistus. Kylän nähtävyyksiin kuuluu bysanttilaisaikainen Neitsyt Maria (Panagía) Polítissan kirkko, joka on rakennettu vuonna 1457. Kylässä sijaitsee Pyhän Annan luostari (Moni Agías Ánnis). Noin 1,5 kilometriä kylästä itään sijaitsevat antiikin aikaisen Afaian temppelin rauniot.
Talma (täsmennyssivu)
Talma tarkoittaa seuraavia:
Mesagrós
Mesagrós muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Μεσαγρού, Dimotikí Koinótita Mesagroú), johon kuuluvat varsinaisen Mesagróksen kylän lisäksi kylät Agía Marína, Álones, Kávos ja Vaḯa. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 361.
LaVerne Jones-Ferrette
6. helmikuuta 2010 Stuttgartissa Jones-Ferrette juoksi sisäradalla 60 metrillä ajan 6,97, joka oli 11 vuoteen ensimmäinen 7 sekunnin alitus. Edellinen häntä nopeammin matkan juossut oli Ekaterini Thanu ajallaan 6,96 vuonna 1999. Maailman kaikkien aikojen tilastossa Jones-Ferrette on kuudentena.
Maaliskuussa 2010 Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa Jones-Ferrette juoksi 60 metrillä toiseksi ajalla 7,03 s. Hän oli kuitenkin antanut 16. helmikuuta klomifeeniä sisältäneen dopingnäytteen ja sai myöhemmin kuuden kuukauden kilpailukiellon ja menetti saavuttamansa hopeamitalin.
Jussi Kylätasku
Juhani Ilmari (Jussi) Kylätasku (19. kesäkuuta 1943 Tampere – 7. tammikuuta 2005 Porvoo ) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti useita näytelmiä, kuunnelmia ja elokuvakäsikirjoituksia.
Elämä ja ura
Kylätasku syntyi työläisperheeseen; hänen isänsä oli portinvartija ja äiti mielisairaanhoitaja. Omien sanojensa mukaan hän oli ”puer proletarii”, työläispoika. Kylätasku valmistui ylioppilaaksi vuonna 1963 ja ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1967.
Kylätaskun kuunnelmat ja näytelmät saivat aiheensa usein tosielämästä. Näytelmän Runar ja Kyllikki pohjana olivat Kyllikki Saaren murha (1953) ja Tulilahden kaksoismurha (1959). TV-näytelmä ja kuunnelma Uuni perustui Kokemäellä 1970-luvulla paljastuneeseen niin sanottuun Uunisurmaan, jossa mies oli surmannut vaimonsa ja muurannut tämän ruumiin uunin sisään. Hentomielinen Hilarius otti aiheensa kassakaappiryöstäjä Hilarius Sorjosen elämänvaiheista ja näytelmässä Maaria Blomma päähenkilönä oli saarnaaja Maria Åkerblom. Suomen sodan (1808–1809) tapahtumiin liittynyt Rothin ja Spoofin sissiretki Tampereella antoi aiheen tv-näytelmälle Kenraali Spoof.
Kylätaskusta tuli ohjaaja Risto Jarvan luottokäsikirjoittaja. Elokuvan Kun taivas putoaa... työryhmästä alkanut yhteistyö jatkui ohjaajan kuolemaan asti. Tuon elokuvan ja toisen realistisen ja vahvasti yhteiskunnallisen elokuvan Yhden miehen sota menestyttyä lippuluukuilla heikosti Kylätasku kirjoitti inhimillisen komedian Mies, joka ei osannut sanoa ei. Se ja sitä seurannut Loma pelastivat tuolloin Jarvan elokuvayhtiön Filminorin konkurssilta.
Kylätasku luonnehti itseään seuraavasti: "Halusi kirjailijaksi oppiakseen oman käden kautta, mitä elämä on. Ammattikirjailija vuodesta 1974 (Runar ja Kyllikki) vuoteen 2000 (Jalmarin toinen tuleminen). Väliin mahtuu päätoimisesti dramatiikkaa kaikissa muodoissaan, kaikille mahdollisille forumeille, muutama kirja, pakinatkin hän tahtoo mainita. Mitä hän ei tahdo, on erotella ja poimia esille sydämensä lapsia sen mukaan, kuinka kulloinkin ovat maailmalla menestyneet. Henkilökohtainen elämä on mennyt, menetellyt huolineen ja murheineen samassa sekasorrossa kuin työtkin tulleet tehdyiksi. Vaimo ja lapset, velat ja velvoitteet ovat jotensakin kunnialla hoidetut, toistaiseksi. Ystäviä vähän ja hyviä, menestystä ja vaikutusvaltaa ei ensinkään; onnellinen mies. Sallii teatterin ja audiovisuaalisten välineiden esittää tehtyjä töitään. Kaikki hänen kirjoittamansa on saatavilla ja käytettävissä. Hän on myös aina valmis neuvottelemaan tilaustöistä. Mutta rehellistä sen olla pitää. Kirjoittaa edelleen, kuvatakseen, mitä elämä on, kun sen tietää. Toistaiseksi."
Jussi Kylätasku -palkinto
Jussi Kylätasku -seura myöntää vuosittain Jussi Kylätasku -palkinnon, joka on joka toinen vuosi myönnettävä dramaturgipalkinto. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran 2007, ja sen sai kirjailija, dramaturgi Outi Nyytäjä. Palkinnon suuruus on 3 000 euroa.
Poljudje
thumb|400px|Ruhtinas keräämässä veroja alaisiltaan. N. K. Rerih, 1908.
Poljudje oli tapa kerätä veroja itäslaavilaisilta heimoilta. Se oli käytössä 800–1100-luvuilla ruseilla. Ruhtinas käytti tätä veronkeruuta alistamiinsa heimoihin.
Historia
Poljudjeen osallistui ruhtinas sotajoukkonsa kanssa. Sen avulla saatiin rahaa ja ruokatarvikkeita. Keruuaika oli talvella marraskuusta huhtikuuhun asti.
Ensimmäinen maininta poljudjesta on Nestorin kronikassa. Siitä on kerrottu myös Bysantin keisari Konstantinos VII:n teoksessa De Administrando Imperio, joka on kirjoitettu 950-luvulla. Talvi on ruseilla ankara. Marraskuun koittaessa ruhtinas lähtee kaikkien rusien kanssa poljudjen keruuseen ympäröiville alueille ja nimenomaan verot kerätään slaavilaisilta alueilta drevljaaneilta, dregovitšeiltä, krivitšeiltä, severjaaneilta sekä muilta slaaveilta, jotka maksavat veroja ruseille. He asuvat ja syövät heidän luonaan koko talven huhtikuuhun asti, jolloin Dneprin jäät alkavat sulamaan ja palaavat takaisin Kiovaan. Siellä he varustavat laivansa ja lähtevät Bysanttiin. Tiedossa on myös soturijoukon määrä, joka osallistui veronkeruuseen: Heitä lähtee aina 100–200 rusia slaavien luokse, missä he pakolla ottavat heiltä kaiken tarvitsemansa siksi ajaksi, kun viipyvät heidän luonaan. Poljudjen kaltainen ilmiö liittyi rusien vallan laajenemiseen itäslaavilaisten heimojen alueille. Tässä käytettiin myös vieraanvaraisuussääntöä, jonka mukaan isännän pitää ruokkia vieraita niin kauan kuin he viipyvät hänen luonaan. Poljudjea vastaava tapa oli muinaisnorjalainen (veizla) eli "juhla" tai "tarjoilu", joka myöhemmin muuttui feodaaliseksi velvollisuudeksi. On mahdollista, että tämä tapa on nimenomaan varjagien mukanaan tuoma tapa Skandinaviasta.
thumb|Ruhtinas Igor kerää veroja drevlaaneilta vuonna 945 Vuonna 945 Kiovan suuriruhtinas Igorin kuoleman syynä oli veronkeräysmatka drevlaanien maille, jossa hän yritti periä heiltä vielä toisen kerran veroja samalla matkalla, jolloin he nousivat kapinaan ja surmasivat Igorin ja hänen soturinsa. Drevljaanien kapinan jälkeen Kiovan suuriruhtinatar Olga teki verouudistuksen, jonka tärkeimpänä osana oli veron suuruuden määrittely. Sitä ei enää peritty heimojen kylissä, vaan erityisissä keräyspisteissä (pogosteissa). Tämän seurauksena verot keskittyivät ruhtinaan uskotuille miehille isompiin kaupunkeihin, joista ne lähetettiin Kiovaan. Näin 2/3 Novgorodissa kerätyistä veroista toimitettiin Kiovaan vuonna 1014 Vladimir Suuren aikana sekä hänen poikansa ja Novgorodin ruhtinaan Jaroslavin aikana.
Poljudjesta kertovat myös itäiset tietolähteet: Keisari kiertää heidän luonaan vuosittain. Ja jos jollain on tytär, niin keisari ottaa häneltä yhden puvun vuodessa. Jos on poika, niin myös häneltä otetaan yksi puku vuodessa. Jos ei ole poikaa eikä tytärtä, niin sitten annetaan yksi vaimon tai orjattaren puku vuosittain. Veronkeruu tavaroina alistuneilta heimoilta väheni ruhtinas Svjatoslav I:n kukistettua vuonna 966 vjatitsit ja lopulta Vladimir Suuren aikana vuonna 982, jota välillisesti on tukemassa itämaisten kolikkorahakätköjen löytyminen Oka-joen vesistön varrelta.
Eräs viimeisiä mainintoja poljudjesta on vuodelta 1190 Vladimir–Suzdalin ruhtinaskunnasta Vsevolod III ajalta. Tämän esimerkin perusteella on laskettu, että poljudjen keskimääräinen keruunopeus oli 7–8 km vuorokaudessa.
Venäjän kaukaisilla seuduilla poljudje oli käytössä hyvin pitkään (Tšuktšien niemimaalla ja Alaskassa jopa 1800-luvulla).
Myös skandinaaviset lähteet (Haraldin saaga) käyttävät slaavilaisperäistä sanaa (poluta, polutaswarf).
Poljudje oli laajasti käytössä myös esihistoriallisissa järjestelmissä eri puolilla Euraasiaa ja Afrikkaa (heimoyhteisöt).
Kévin Hecquefeuille
Kévin Hecquefeuille (s. 20. marraskuuta 1984 Amiens, Ranska) on ranskalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin Allsvenskan-joukkue IK Panternin joukkueessa. Hän pelasi keskushyökkääjänä ennen kautta 2009–2010. Hecquefeuille on erinomainen luistelija, mutta hänen laukauksensa ei ole erityisen hyvä eikä hän myöskään viihdy fyysisissä otteluissa.
Hecquefeuille on edustanut Ranskaa kaksissa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, samoin kaksissa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa ja pelannut vakiokasvona miesten maajoukkueessa kaudesta 2004–2005 lähtien. 2014 ja 2016 hän ei mahtunut Ranskan lopulliseen MM-kisajoukkueeseen.
House of Harlot
House of Harlot on suomalaisen metalliyhtyeen Antipopen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Violent Journey Records.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Mikko Myllykangas.
Tabarie Henry
Taberie Joil Henry (s. 1. joulukuuta 1987) on Yhdysvaltain Neitsytsaarilta kotoisin oleva pikajuoksija.
Pekingin olympialaisissa 2008 hän selviytyi 400 metrin juoksussa välieriin. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 400 metrin kilpailussa neljänneksi ajalla 45,42 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 seitsemänneksi ajalla 45,55. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli neljäs ajalla 45,96.
Henryllä on hallussaan Yhdysvaltain Neitsytsaarten ulkoratojen ennätykset 200 ja 400 metrin juoksussa.
Jean Coulon de Thévenot
Jean Félicité Coulon de Thévenot (1754–1813) oli ranskalainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Jean Félicité Coulon syntyi Pariisissa 1754. Isänsä sukunimen lisäksi hän otti käyttöön äidiltään nimen Thévenot, ja nimeksi tuli Coulon de Thévenot. Coulon kiinnostui jo nuorena pikakirjoituksesta, ja tutkittuaan Tiron merkeistä kirjoitettuja ranskalaisia teoksia hän laati vuoden 1774 paikkeilla 5000 sanalyhennettä sisältäneen sanaston. Pari vuotta myöhemmin hän laati tavukirjoitusjärjestelmän, ja alkoi järjestää pikakirjoituskursseja ja myydä opetusvihkosia.
Vuonna 1782 Coulon muutti järjestelmänsä pohjaksi yksittäisten äänteiden merkit. Vuonna 1786 järjestelmä sai lopullisen muotonsa, ja vuonna 1789 Coulon julkaisi siitä oppikirjan. Coulonin järjestelmässä kunkin tavun sisältämien äänteiden merkit yhdistyvät toisiinsa hyvin, mutta peräkkäiset tavut kirjoitetaan kukin toisistaan erilleen, mikä oli järjestelmän suurin heikkous. Kynän nostaminen kunkin tavun välillä hidastaa kirjoittamista, eikä järjestelmä pystynyt kilpailemaan muiden järjestelmien kanssa kirjoitusnopeudella.
Lontoo–Brighton-retkeilyajo
right|thumb|1904 Mercedes-Simplex 28/32 PS (1902–1905) Lontoo–Brighton-retkeilyajo on pitkäikäisin tämäntyyppinen moottoritapahtuma maailmassa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 1896, ja vuonna 1927 tapahtuneen elvytyksensä jälkeen se on järjestetty pääsääntöisesti joka vuosi. Retkeilyajoon osallistuvien ajoneuvojen on oltava valmistettu ennen vuotta 1905, mutta nykyisin järjestetään vastaavanlaisia ajotapahtumia myös uudemmille historiallisille ajoneuvoille sekä replikoille. Kyseessä on myös maailman suurin tämän ikäisten ajoneuvojen tapahtuma. Vuonna 1927 matkaan lähti 37 autokuntaa, vuonna 2012 449 autokuntaa, joista 372 pääsi perille ja 77 keskeytti.
Ajotapahtuman ajankohta on lokakuun ensimmäinen sunnuntai. Lähtö tapahtuu Lontoon Hyde Parkista auringon noustessa ja 54 mailin (87 km) mittainen reitti Brightoniin kulkee enimmäkseen pitkin vanhaa A23-valtatietä. Matkan puolivälissä, Crawleyssa, on tauko. Sieltä matka jatkuu Brightonin Preston Parkiin, jossa on matkan päätepiste. Sieltä ajoneuvot siirtyvät meren rannalla kulkevalle Madeira Drivelle, joka on toisen suuren moottoritapahtuman, Brightonin nopeuskilpailujen (Brighton Speed Trials), pitopaikka.
Järjestäjät korostavat, että kyseessä ei ole kilpailu. Tämän vuoksi perille päässeiden autokuntien saapumisjärjestystä tai matkaan käytettyä aikaa ei ilmoiteta. Osallistujat eivät myöskään saa ylittää 20 mailin (32 km/h) keskituntinopeutta. Kaikki autokunnat, jotka ovat saapuneet perille ennen klo 16.30, palkitaan mitalilla.
Historia
thumb|Eväshetki Brightonin Madeira Drivella. Pystyäkseen paremmin vaikuttamaan parlamentin lakeja säätäviin elimiin ja täten edustaakseen yhtiöidensä etuja liikemies Harry Lawson ja insinööri-keksijä-liikemies Frederick Simms perustivat Automobile Club of Great Britain -järjestön, josta myöhemmin muodostettiin Englannin Kuninkaallinen Automobiiliklubi (Royal Automobile Club of Britain, RAC).
Lawson ja RAC organisoivat ensimmäisen Lontoo–Brighton-retkeilyajon, nimeltään "Emancipation Run" eli Vapautuksen muistopäivän ajo. Tällä 14. lokakuuta 1896 järjestetyllä tapahtumalla haluttiin juhlistaa höyrykäyttöisten lokomotiivien aikakaudella säädetyn "Red Flag Actin" kumoamista. Lain kumoaminen helpotti autojen käyttöä yleisessä liikenteessä ja siten lisäsi niiden myyntiä ja valmistusta. Vuonna 1902 järjestö sai vaikutettua lainsäätäjiin siten, että vuoden 1896 lakimuutoksessa asetettu 14 mailin kattotuntinopeus saatiin nostettua korkeammaksi.
Ajotapahtuma järjestettiin seuraavan kerran vuonna 1927, jota lähtien se on pidetty vuosittain, lukuun ottamatta toisen maailmansodan aiheuttamaa keskeytystä. Polttoainesäännöstelyn vuoksi tapahtuma oli peruutettu vuoteen 1947 asti. Näiden seikkojen perusteella voidaan väittää, että kyseessä on maailman pitkäikäisin retkeilytyyppinen moottoritapahtuma. Vuodesta 1930 tapahtuman järjestelyvastuu on ollut Kuninkaallisella Automobiiliklubilla.
Vuoden 1896 tulosluettelo
Vaikka kyseessä ei ollut mikään virallinen kilpailu ja osanottajatiedot ovat puutteelliset, ajotapahtuman kuuden kärki loppuaikoineen kirjattiin ylös.
RAC Brighton to London Future Car Challenge
Vuonna 2010 RAC käynnisti ensimmäisen Brighton to London Future Car Challenge -ajotapahtuman, joka noudattaa historiallisilla ajoneuvoilla ajettavan tapahtuman ajoreittiä, mutta lähtö tapahtuu Brightonin Madeira Drivelta ja päätepiste on Lontoon Regent Streetillä. Tapahtuman tarkoitus on esitellä vähän energiaa kuluttavia ajoneuvoja, kuten sähköautoja, hybridejä sekä vähäpäästöistä polttomoottoritekniikkaa käyttäviä kulkuneuvoja. Ajotapahtuman kilpailullinen luonne syntyy osanottajien pyrkimyksestä suorittaa matka, tieliikennelakien mukaisilla ajoneuvoilla ja "oikeassa maailmassa", mahdollisimman energiatehokkaasti.
Urokanaasi
thumb|250px|Malli Bacillus subtilis-bakteerin urokanaasientsyymin rakenteesta Urokanaasi eli urokanaattihydrataasi on entsyymi, joka osallistuu histidiiniaminohapon aineenvaihduntaan. Se katalysoi imidatsolonipropionihapon muodostumista urokaanihaposta. Urokanaasia esiintyy useilla bakteereilla, nisäkkäiden maksassa sekä valkoapilassa. Urokanaasin entsyyminumero on EC 4.2.1.49 ja CAS-numero 9014-58-8.
Mekanismi
Urokanaasin toiminnassa NAD+-molekyylillä on tavallisuudesta poikkeava rooli, sillä se toimii prosteettisenä ryhmänä ja elektrofiilinä, eikä pelkisty. Elektrofiilina toimii NAD+:n nikotiiniamidiryhmä. Reaktiossa urokaanihappoon liittyy vesimolekyyli, jonka jälkeen tapahtuu toisiintuminen ja muodostuu hydroksi-imidatsolyylipropionaatti, joka muuntuu tautomeerikseen imidatsolonipropionihapoksi.
Urokanaasin puute on hyvin harvinainen autosomien välityksellä periytyvä resessiivinen sairaus. Sairaudessa urikaanihapon eritys virtsaan on voimistunutta. Urokanaasin puute aiheuttaa henkistä kehittymättömyyttä.
RTL Television
RTL Television (entinen RTL plus) on Saksan suurin yksityinen kaupallinen televisiokanava. Se on osa RTL Groupia.
Nykyään RTL Television on RTL Groupin suurin kanava. Muita saman yrityksen omistamia televisiokanavia ovat RTL 2, Super RTL, VOX ja n-tv.
thumb|Osaa Kölnin laajasta messualueesta muutetaan RTL:n uusiksi toimitiloiksi
Cleveland Monsters
Cleveland Monsters (vuoteen 2016 Lake Erie Monsters) on AHL:n Läntisen konferenssin Keskistä divisioonaa Ohion Clevelandissa pelaava jääkiekkojoukkue. Joukkue toimii farmijoukkueena NHL:ssä pelaavalle Columbus Blue Jacketsille. Monsters pelaa kotiottelunsa Clevelandin Quicken Loans Arenalla.
Historia
25. tammikuuta 2007 Dan Gilbert julkisti joukkueen uudeksi nimeksi Lake Erie Monsters (”Eriejärven hirviöt”), joka on viittaus paikallisen kansanperinteen Bessie-järvihirviöön. Nimi valittiin korostamaan joukkueen kytköstä Clevelandin alueeseen ja logo kuvaanaam Eriejärven läheisyyttä. Pelipaitojen väreiksi valittiin viininpunainen, musta, valkoinen, keltainen ja sininen ja paitalogoksi joukkueen toissijainen logo.
Entinen NHL-pelaaja ja Avalanchen yhteistyöjoukkueissa valmentanut Joe Sacco valittiin Lake Erie Monstersin ensimmäiseksi päävalmentajaksi ja myöhemmin hänen avustajakseen valittiin entinen Avalanchen pelaaja ja NHL-puolustaja Sylvain Lefebvre. Lake Erie Monsters osoitettiin American Hockey Leaguen pohjoisdivisioonaan. Joukkue pelasi ensiottelunsa kaudella 2007–2008 kotikentällään Grand Rapids Griffinsiä vastaan 6. lokakuuta 2007.
Lake Erie Monstersin ja Colorado Avalanchen välinen yhteistyö päättyi kauteen 2014–2015, kun seura ilmoitti aloittavansa yhteistyön samasta osavaltiosta kotoisin olevan NHL-seura Columbus Blue Jacketsin kanssa. Kaudelle 2015–2016 seura siirtyy myös Läntisen konferenssin sisällä Keskiseen divisioonaan.
Alueen aikaisemmat joukkueet:
Joukkue
(Tilanne 14. elokuuta 2023)
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Jäädytetyt numerot
Seura ei ole jäädyttänyt yhdenkään Monstersissa pelanneen pelaajan numeroa. Sen sijaan kunnioittaakseen Clevelandin jääkiekkohistoriaa Monsters on jäädyttänyt kaupungin aiempien joukkueiden pelaajien numeroita.
Desert
Desert voi tarkoittaa:
Kolme sitruunaa
Kolme sitruunaa on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin lyijykynätyö (24,5 × 31,5 cm) vuodelta 1957. Piirros kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Findus
Findus on monikansallinen elintarvikeyhtiö, joka on perustettu vuonna 1945 Ruotsissa. Finduksella on Suomessa tytäryhtiö Findus Finland Oy (entinen Sudnif Finland Oy ).
Heino Heinaste
Heino Heinaste (vuoteen 1936 Hermann) (3. maaliskuuta 1928 Kuigatsi, Viro – 25. kesäkuuta 2006 Tallinna, Viro) oli Neuvostoliittoa edustanut virolainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Hän saavutti pronssia vuoden 1954 EM-kisojen kuulantyönnössä. Urheilu-ura kesti 1950-luvun alusta aina 1960-luvun alkuvuosiin.
Heinaste opiskeli sotien jälkeen Neuvosto-Viron Väimelan maatalousteknisessä oppilaitoksessa valmistuen agronomiksi vuonna 1946. Urheilussa hänen lajinsa oli tällöin lentopallo, mutta aloittaessaan asepalveluksen Leningradissa vuonna 1949 yleisurheilusta tuli hänen päälajinsa ja yleisurheilussa erityisesti kuulantyöntö ja kiekonheitto.
Heinaste osallistui kansainvälisiin kisoihin ensimmäisen kerran vuoden 1953 nuorisofestivaalikisoihin Bukarestissa ja kahta vuotta myöhemmin Varsovassa. Molemmilla kerroilla hän sijoittui kuulassa viidenneksi. Vastaavasti kiekonheitossa hän oli 1953 kahdeksas ja 1955 seitsemäs. Vuonna 1954 kesäkuussa Heinaste oli mukana Suomessa TUL Liittojuhlien yleisurheilukilpailuissa sijoittuen toiseksi Otto Grigalkan voittaessa ja tehdessä uuden Neuvostoliiton kuulaennätyksen. Vuoden 1954 Bernin EM-kisoissa Heinaste edusti Neuvostoliittoa ja otti EM-pronssin Tšekkoslovakian Jiří Skoblan ja Neuvostoliiton latvialaisen Grigalkan jäljessä. Kaikkinensa Heinaste oli Track & Field Newsin vuosiarvioinnissa maailman 10. paras kuulantyöntäjä.
Heino Heinaste jatkoi uraansa aina vuoteen 1963. Hän voitti urallaan Viron mestaruuskisoissa vuosina 1956-1963 kuulantyönnössä yhden kullan, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia sekä kiekonheitossa yhden kullan, yhden hopean ja neljä pronssia. Vuonna 1955 Heinaste paransi Heino Lippin nimissä ollutta lähes seitsemän vuotta vanhaa kiekkoennätystä lukemiin 52,98.
Toukokuussa 1960 Heino Heinaste ja nuori Rein Sprenk paransivat toden teolla kuulaennätyksiään, sillä Sprenk aloitti uudenlla Viron ennätyksellä tuloksella 17,25 ja sitten Heinaste teki uuden oman ennätyksensä parantaen Sprenkin tekemää ennätystä tulokseen 17,27. Lopuksi Sprenk teki vielä tuloksen 17,90. Tulos olikin ainoa Heinasten kuulantyönnön Viron ennätyksen parannus hänen urheilu-urallaan. Uransa aikana Heinaste edusti Neuvostoliittoa viisi kertaa ja Neuvosto-Viroa 31 kertaa. Suomi ja Viro aloittivat yleisurheilussa maaottelukosketuksen uudelleen sotien jälkeen kesällä 1957. Heinaste edusti tällöin Neuvosto-Viroa Tallinnassa käydyssä maaottelussa sijoittuen kuulassa toiseksi maanmiehensä Feliks Pirtsin jäljessä ja voittaen kiekonheiton ennen Suomen Pentti Repoa.
Farrow
Farrow on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Néa Palátia
Néa Palátia on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Oropóksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2 723 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Néa Palátian Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Koímisi tis Theotókou) kirkko. Néa Palátian pieni kaupunki sijaitsee Eteläisen Euboianlahden rannalla. Alkuperäinen kylä syntyi vuonna 1923 alueelle Vähästä-Aasiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena muuttaneiden evakkojen asutuksena. Sen nimi, suomeksi ”Uusi Palátia”, viittaa alkuperäiseen Palátiaan Marmaran (Marmará) eli Prokonnesoksen (Prokónnisos) saarella Marmaranmeressä.
Néa Palátia muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέων Παλατίων, Dimotikí Koinótita Néon Palatíon), johon kuuluvat varsinaisen Néa Palátian kaupungin lisäksi kylät Agía Aikateríni, Ágios Athanásios, Ágios Konstantínos ja Póntioi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 573.
Aiemmin kaupunki kuului Oropíoin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Oropóksen kunnan Oropíoin kunnallisyksikköön.
Aragonian kieli
Aragonian kieli (aragonés) on romaaninen kieli, jolla on eri arvioiden mukaan noin 10 000–54 500 puhujaa Koillis-Espanjassa Aragonian itsehallintoalueella. Kieltä puhutaan pääasiassa Uescan maakunnan alueella sijaitsevissa Pyreneitten laaksoissa (Aragón-joen laakso, Sobrarbe ja läntinen Ribagorza). Sillä ei aiemmin ollut Aragoniassa tai Uescassa virallisen kielen asemaa, mutta 2000-luvulla kielen asemaan on alettu kiinnittää huomiota. Vuonna 2006 perustettiin Aragonian kielen akatemia (aragoniaksi Academia d'a Luenga Aragonesa, ) kehittämään ja edistämään kielen käyttöä. Vuonna 2009 säädettiin Aragonian kielilaki, jossa aragonian kieli tunnustetaan alueen alkuperäiskieleksi. Laissa muun muassa turvataan oikeus käyttää aragonian kieltä suullisesti ja kirjallisesti asioitaessa Aragonian julkisen hallinnon kanssa.
Aragonian lähimmät sukulaiskielet ovat espanja ja katalaani. Puhuma-alueensa itäosissa aragonian kieli muuttuu asteittain lähemmäksi katalaania, ja joissakin kylissä puhuttavista kielimuodoista kielitieteilijöittenkin on vaikea yksiselitteisesti sanoa, onko kielimuoto lähempänä aragoniaa vai katalaania. Tällainen kielimuoto on esimerkiksi Benásissa puhuttu benaskeesi. Aragonian kieli on vaikuttanut myös Aragoniassa puhuttavan espanjan kielen murteen eli aragonianespanjan kehittymiseen, kun espanjan kieli on levittäytynyt alueille, joilla aiemmin on puhuttu aragoniaa.
Suhteutettuna puhujamäärään aragoniankielinen Wikipedia on suurin luonnollisella kielellä ylläpidettävä Wikipedia.
Kirjakieli
Yhtenäisen aragonian kirjakielen kehittäminen sai alkunsa vuonna 1987 sovitusta ortografiasta (Grafía de Uesca de 1987), jonka mukaan esimerkiksi jokaista foneemia merkitään säännöllisesti samalla kirjaimella toisin kuin espanjan kielessä, jossa samaa foneemia voidaan merkitä eri sanoissa eri kirjaimella sanan etymologiasta riippuen. Esimerkiksi kirjaimia b ja v käytetään espanjassa saman foneemin kirjoittamiseen, mutta vuoden 1987 normin mukaan aragonian kielessä tätä foneemia merkittäisiin aina kirjaimella b. Aragonian kielen lautakunta (Consello d'a Fabla Aragonesa) on pyrkinyt vakiinnuttamaan vuoden 1987 ortografiaan pohjautuvaa kirjakieltä, mutta vuonna 2004 perustettu Aragonialaisen kielitieteen seura (Sociedat de Lingüistica Aragonesa) on esittänyt kritiikkiä sitä kohtaan ja luonut kilpailevan ortografian, joka esimerkiksi sisältää b:n lisäksi v-kirjaimen. Vuonna 2010 Aragonian kielen akatemia julkaisi kolmannen ehdotuksen oikeinkirjoituksen pohjaksi.
Crazy Frog
thumb|Crazy Frog -hahmo [[Sydneyssä]] Crazy Frog on markkinointinimi saksalaisen mobiiliviihdeyhtiö Jamba!:n soittoäänelle ja sammakkoanimaatiohahmolle, joka perustuu ruotsalaisen Erik Wernquistin tekemään The Annoying Thing -tietokoneanimaatioon.
Hahmon ääni on peräisin vuodelta 1997, kun ruotsalainen, silloin 17-vuotias, Daniel Malmedahl yritti matkia kaksitahtimoottorin ääntä. Ääni levisi Internetissä formula 1 -autoa esittävän valokuvan yhteydessä jo kauan ennen kuin Crazy Frog luotiin.
23. toukokuuta 2005 julkaistiin ensimmäinen Crazy Frog -single, jolla saksalainen tanssiduo Bass Bumpers oli miksannut Harold Faltermeyerin ”Axel F” -kappaletta hahmon äänen kanssa. Single nousi Ison-Britannian singlelistan ykköseksi Coldplayn ohi.
2006 Crazy Frog julkaisi toisen albuminsa More Crazy Hits, joka ei kuitenkaan ole menestynyt läheskään ensimmäisen albumin tavoin.
Tachibana Ginchiyo
Tachibana Ginchiyo (, 23. syyskuuta 1569 – 30. marraskuuta 1602) oli japanilaisen Tachibana-klaanin johtaja. Hän oli Ōtomo-klaania palvelleen Tachibana Dōsetsun tytär, ja seurasi tätä klaanin johtoon, koska Dōsetsulla ei ollut yhtään poikia. Ginchiyo avioitui myöhemmin Tachibana Muneshigen kanssa, ja siirsi miehelleen klaanin johtajuuden. Hän itse alkoi nunnaksi.
Vuonna 1600 edesmenneen Toyotomi Hideyoshin nimittämässä sijaishallitsijoiden neuvostossa syntyi erimielisyyksiä, ja Japanin daimiot jakaantuivat kahteen leiriin Ishida Mitsunarin ja Tokugawa Ieyasun ympärille. Muneshige siirtyi Mitsunarin palvelukseen. Osapuolet kohtasivat Sekigaharan taistelussa, joka päättyi Ieyasun voittoon ja Mitsunarin teloitukseen. Muneshige ei itse ollut osallistunut taisteluun, koska oli samana päivänä valtaamassa Otsun linnaa Kyōgoku Takatsugulta.
Taistelun päätyttyä daimiot Kuroda Yoshitaka, Nabeshima Katsushige ja Katō Kiyomasa lähetettiin valtaamaan Kyūshū Ieyasulle. Myös Tachibana-klaanin hallitsema Yanagawan linna joutui hyökkäysten kohteeksi, mutta sen puolustukset kestivät. Linnan puolustamiseen osallistuivat sotilaiden lisäksi Ginchiyon, aseistamat nunnat.
HK Rostov
HK Rostov on venäläinen jääkiekkojoukkue Rostov-na-Donun kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2013 ja se pelasi Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatalossa VHL-B:ssä vuodet 2013-2019. Kaudeksi 2019–2020 joukkue siirtyi pelaamaan Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle VHL-liigaan.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Psychrolutes marcidus
Psychrolutes marcidus on pallosimppuihin kuuluva syvänmeren kala, jota tavataan lounaisella Tyynellämerellä Australian, Tasmanian ja Uuden-Seelannin rannikoiden tuntumassa. Sillä ei ole virallista suomenkielistä nimeä, mutta kalasta on käytetty muun muassa nimityksiä "möykkykala" ja "läskikala". Lasten animaatiosarjassa Oktonautit, lajin edustaja esitteli itsensä Pasi Pohjakalana.
Alhaisen tiheytensä vuoksi Psychrolutes marciduksen muoto muuttuu huomattavasti merenpinnan tasolla pienemmästä paineesta johtuen. Merestä nostettuna epämääräistä "möykkyä" muistuttava kala on tullut tunnetuksi internetissä kiertävinä meemeinä ja syyskuussa 2013 se äänestettiin jopa maailman rumimmaksi eläimeksi.
Ntráfi
Ntráfi (transl. myös Dráfi) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Rafína-Pikérmin kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3 055 (vuonna 2011).
Ntráfi pieni kaupunki sijaitsee Pentéli-vuoren etelärinteessä Ateenan metropolialueen itälaidalla, linnuntietä noin neljä kilometriä luoteeseen Pikérmin keskustasta ja noin 17 kilometriä itään Ateenan keskustasta. Kaupungista itään sijaitsee pieni Diónin kaupunki.
Aiemmin kaupunki kuului Pikérmin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Rafína-Pikérmin kunnan Pikérmin kunnallisyksikköön.
Bryan Allen
Bryan Allen (s. 21. elokuuta 1980 Kingston, Ontario) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Vancouver Canucks varasi Allenin ensimmäisen kierroksen neljäntenä pelaajana vuoden 1998 draftissa. Allenin joukkue oli silloin Ontario Hockey Leaguessa pelaava Oshawa Generals. Kausilla 2006–2011 hän pelasi Florida Panthersissa, 2011–2012 Carolina Hurricanesissa ja 2012–2014 Anaheim Ducksissa.
Pelaajaura
Vancouver Canucks varasi Allenin neljäntenä pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1998.
Allen kävi ensimmäisen kerran 18-vuotiaana pelaamassa Canucksin leirillä, muttei päässyt pelaamaan joukkueessa ja joutui palaamaan juniorijoukkue Oshawa Generalsiin. Hän pelasi joukkueen 66 ottelusta vain 37. Hänen vahva johtajuutensa toi hänelle paikan OHL:n ensimmäisessä tähdistökentällisessä. Hänet valittiin myös edustamaan Kanadaa vuoden 1999 nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Loukkaantumisen takia Allenilta jäi kaudella 1999–2000 suurin osa otteluista pelaamatta. Hän pelasi vain 12 ottelua, joista 3 OHL:ssä ja 9 AHL:ssä.
Vuoden 2004 työsulun aikana Allen pelasi RSL:ssä Khimik Voskrevenskissä pysyäkseen pelikunnossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi jälleen Vancouverissa, jossa korvasi lähteneet Marek Malikin ja Brent Sopelin sekä muita loukkaantuneita puolustajia. Hänen peliaikansa kasvoi kauden aikana ja hänestä tuli yksi joukkueen tärkeimpiä puolustajia. Hän teki seitsemän maalia ja yhteensä 17 pistettä.
23. kesäkuuta 2006 Allen oli mukana kaupassa monen muun pelaajan kanssa. Hänet lähetettiin Todd Bertuzzin ja Alex Auldin kanssa Florida Panthersiin, joka antoi Canucksille vastineeksi maalivahti Roberto Luongon, Lukas Krajicek sekä kuudennen kierroksen varausvuoron. Floridassa hän teki heti ensimmäisellä kaudellaan uuden henkilökohtaisen piste-ennätyksensä, kun viimeisteli neljä maalia ja syötti 21 eli teki yhteensä 25 pistettä. Hän myös vakiinnutti paikkansa Panthersin puolustuksessa.
Polvivamman vuoksi Allen ei pelannut kaudella 2008–2009, kuin vain kaksi ottelua.
28. helmikuuta 2011 Allen kaupattiin Panthersista Carolina Hurricanesiin, joka antoi tilalle hyökkääjä Sergei Samsonovin.
Heinäkuun ensimmäisen päivänä 2012 Allen allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa.
Maajoukkue
Allen edusti Kanadan maajoukkuetta vuoden 1999 nuorten maailmanmestaruuskisoissa. Hän teki niissä yhden maalin ja kolme pistettä seitsemässä pelissä. Kanada voitti turnauksessa hopeaa. Hän teki tasoittavan maalin Venäjää vastaan, joka kuitenkin voitti ottelun jatkoajalla.
Allenin odotettiin olevan johtava pelaaja myös vuoden 2000 nuorten MM-kisoissa, mutta hän ei pystynyt pelaamaan loukkaantumisen vuoksi.
Ludvig (Ranskan kruununprinssi, 1661–1711)
thumb|Ranskan kruununprinssi Ludvig, [[Hyacinthe Rigaudin maalaama muotokuva.]]
Ludvig (1. marraskuuta 1661, Fontainebleau – 14. huhtikuuta 1711, Meudon) oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n ja Espanjan Maria Teresian vanhin poika ja Ranskan kruununperillinen eli dauphin. Hänet tunnetaan usein nimellä ”Grand Dauphin”, ja puhuteltaessa hän oli Monseigneur. Tässä tapauksessa ”grand” merkitsi kookasta, ei henkisesti suurta kuten nimitys Grand Condé.
Isä alkoi perehdyttää Ludvigia valtion asioihin 1680-luvulta alkaen. Hän sai osallistua talous- ja hallintoneuvostojen kokoouksiin, tehdä rajattuja päätöksiä itsenäisesti ja johtaa omia joukkojaan sotatoimissa.
Ludvig meni naimisiin vuonna 1680 Baijerin prinsessa Marie-Annen kanssa, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Vaimonsa kuoltua vuonna 1690 hän meni salaa naimisiin Marie Emilie Thérèse de Joly de Choinin kanssa. Hänen uutta vaimoansa ei kuitenkaan ikinä kutsuttu dauphineksi ja he eivät saaneet lapsia. Ludvig kuoli isorokkoon vuonna 1711.
Raamatunkäännöskomitea
Raamatunkäännöskomitea on kirkolliskokouksen tai muun tahon asettama komitea Raamatun kääntämiseksi.
Käännöskomitea vuosina 1973–1991
Kirkolliskokouksen asettaman komitean ensimmäinen kokoonpano käsitti Vanhan testamentin ja seemiläisen filologian edustajina professorit Jussi Aron ja Ilmari Soisalon-Soinisen sekä piispa Aarre Lauhan, Uuden testamentin ja kreikkalaisen filologian edustajina professori Aimo T. Nikolaisen, apul.prof. Esko Haavan, professori Heikki Koskenniemen sekä vt. prof. Jukka Thurénin, kirkon opin edustajana apul.prof. Kalevi Toiviaisen sekä suomen kielen ja tyylin edustajina professori Osmo Ikolan ja kirjailija Lassi Nummen. Koko käännöstyön ajan puheenjohtajana työskenteli piispa Nikolainen. Vuodesta 1974 komitean sihteerinä työskenteli teologian tohtori Aarne Toivanen.
Aloittaessaan vuoden 1974 alussa työskentelynsä komitea päätti – kirkolliskokouksen siviilivaliokunnan mietinnön mukaisesti – pyytää Suomen ortodoksista kirkkoa ja Suomen Vapaitten Kristittyjen Neuvostoa (SVKN) nimeämään komiteaan edustajansa. Ortodoksikirkon kirkon nimeäminä ovat komitean työskentelyyn osallistuneet teol. lis. Johannes Seppälä, sittemmin arkkipiispa Johannes, sekä vuodesta 1984 lähtien fil. maist. Merja Merras. SVKN:a on komiteassa koko ajan edustanut päätoimittaja, toimitusjohtaja Valtter Luoto varamiehenään Suomen Vapaakirkon pastori, rehtori Väinö A. Hyvönen. Roomalaiskatolinen kirkko on koko työn ajan lähettänyt komitealle palautetta.
Kotimaa.fi
Kotimaa24.fi on suomalainen uutis- ja blogisivusto. Jouluukuusta 2020 lähtien sivuston nimi on ollut Kotimaa.fi.
Sivuston uutistoiminnan taustalla olivat alun perin Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa, suuret luterilaiset seurakunnat ja seurakuntayhtymät sekä Kirkon tiedotuskeskus. Uutistoimitus oli itsenäinen ja journalistisin periaattein toimiva yksikkö. Uutiset käsittelevät luterilaista kirkkoa ja seurakuntia, kristillisiä kirkkoja sekä muita uskontoja Suomessa ja maailmalla.
Palvelu aloitti 19. elokuuta 2009 sosiaalisen median ominaisuuksia hyödyntävänä blogisivustona. Kustannus-Oy Kotimaan ylläpitämä sivusto sai nopeasti merkittävän aseman kirkollisissa verkkokeskusteluissa. Blogeista ja kommenteista syntyi kirkollinen verkkoyhteisö.
Kotimaa24.fi:n uutistuotantoa edelsi kolmen vuoden ajan Kotimaan verkkolehti, jonka toiminta lopetettiin taloudellista syistä kesäkuun alussa 2009. Sen ”raunioille” syntyi Kotimaa24-blogisivusto, ”blogimetsäksi” kutsuttu ”sähköinen kirkonmäki” ja keskustelufoorumi. Kirkkoa koskevien journalistisesti tehtyjen verkkouutisten tarve kuitenkin johti uutistuotannon aloittamiseen uudelleen 1. syyskuuta 2010. Uutiset liitettiin osaksi jo toimivaa ja kirkon piirissä tunnettua www-osoitetta.
Kotimaa.fi on Kotimaa-lehden verkkojulkaisu, jossa on vapaasti luettavissa uutisia ja lukijablogeja sekä jonkin verran maksullista siältöä. Kotimaa.fi:n päätoimittaja on Mari Teinilä.
Syötävä Puisto
Syötävä Puisto on kaikille avoin, talkoovoimin ylläpidetty hyötykasvipuutarha Mustikkamaalla Helsingissä. Syötävä Puisto perustettiin vuonna 2014 osana Maaseudun Sivistysliiton kolmivuotista teemaa Paikan tuntu käyttämällä paikan adoptio -toimintamallia. Paikan tuntu -hanke päättyy virallisesti vuoden 2016 lopussa, Syötävä Puisto -hankkeen päättymisestä ilmoitettiin lokakuussa 2016.
Syötävä Puisto on yhteisöllinen ja ympäristösivistyksellinen kokeilu, jossa kaupunkilaisille tarjotaan tilaisuus viljellä hyötykasveja avomaalla, tutustua ruokasienten viljelykokeiluun ja hoitaa puiston marjapensaita sekä hedelmäpuita ohjatusti sekä omatoimisesti. Syötävän puiston tarkoituksena on tarjota vaihtoehtoja kaupunkilaisten ympäristösuhteen ylläpitoon, kokeilla paikan adoptointia yhteisöllisessä toiminnassa ja kehittää uudenlaista sisältöä tyhjilleen jääneisiin tiloihin. Syötävä Puisto ottaa toiminnallaan osaa kaupunkilaisten ympäristösuhteeseen, kaupunkiviljelyyn, kaupunkisuunnitteluun ja urbaaneihin jokamiehen ja -naisen oikeuksiin liittyviin keskusteluihin.
Kesällä 2018 vetovastuu Syötävästä Puistosta siirtyi Helsingin kaupungin nuorisopalveluille ja Maaseudun Sivistysliitto on toiminnassa kumppanina.
Puiston kasvillisuus ja toiminta
Syötävään Puistoon on istutettu omenapuita, luumupuita, tyrnipensaita, mustia ja punaisia viinimarjapensaita, karviaispensaita ja marja-aronioita. Avomaaviljelyksillä kasvatetaan mm. salaattia, yrttejä, hernettä, kurpitsaa ja lehtikaalia. Puistossa kasvaa lisäksi raparperia. Ruokasienten viljelykokeilussa kasvatetaan koivunkantosientä ja kuusilahokkaa. Puiston satoa saa maistella ja poimia pienimuotoisesti omiin tarpeisiin. Vastavuoroisesti kävijöitä pyydetään kitkemään muutama rikkaruoho tai kastelemaan muutama janoinen kasvi, jotta satoa kasvaa seuraavillekin kävijöille. Syksyisin järjestetään kaikille avoimet sadonkorjuutalkoot ja sadonkorjuujuhlat.
Puisto perustettiin keväällä 2014, jolloin alueelle istutettiin monivuotisten hedelmäpuiden ja marjapensaiden taimet talkoovoimin. Avomaaviljelmät ja ruokasieniviljelmät perustettiin koululaisten, kaupunkiviljelijöiden ja eri yhdistysten viljelytyöpajoissa. Peltoalan kääntämisessä avusti Uuras-työhevonen. Eri yhdistykset järjestävät puistossa monenlaisia kaupunkiviljelyyn, permakulttuuriin, villiyrtteihin, hortoiluun ja luontoon liittyviä työpajoja ja kursseja.
Paikan historia
Syötävä Puisto on perustettu paikkaan, jossa on viljelty hyötykasveja jo 1860-luvusta lähtien. Kauppiailla Wasili Winogradoff ja Ivan Scharin oli alueella kasvihuoneita ja laajoja kasvimaita 1800–1900-lukujen taitteeseen asti. 1940- ja 1950-luvuilla pihapiiriä asutti Wickmanien telakkasukuun kuuluva perhe. 2000-luvulle tultaessa pihapiiri siirtyi Helsingin kaupungin liikuntavirastolta Korkeasaaren hallintaan ja taloon on majoitettu satunnaisia eläintarhan työntekijävieraita. Pihapiiri jäi vähäiselle käytölle.
Anna Tatangelo
frame|Anna Tatangelo vuonna 2005
Anna Tatangelo [tat'andʒɛlɔ] (s. 9. tammikuuta 1987 Sora, Frosinonen maakunta, Italia) on italialainen pop-laulaja. Vuonna 2002, Tatangelon ollessa 15-vuotias, hänestä tuli nuorin San Remon musiikkifestivaalit voittanut henkilö (festivaalien nuorten kategoria). Tatangelon ensimmäinen albumi "Attimo x attimo" julkaistiin syyskuussa 2003. Varsinainen menestys alkoi vuonna 2005, kun toinen albumi "Ragazza di periferia" julkaistiin. Anna Tatangelo asuu laulaja Gigi D'Alession kanssa Roomassa.
Libra (kryptovaluutta)
Libra on Facebookin suunnittelema kryptovaluutta, joka tulisi käyttöön vuoden 2020 alkupuoliskolla. Suunnitelma on saanut runsaasti arvostelua eri maiden päättäjiltä. Suunniteltuun libraan on esitetty liittyvän rahanpesun riskiä sekä yksityisyyden suojan, talouden vakauden ja kuluttajansuojan uhkia.
Ranskan valtiovarainministeri Bruno LeMaire on sanonut, että Ranska estää sen tulon Eurooppaan.
Libran perustana on lohkoketjuteknologia. Mukana on kaksikymmentä yritystä, muun muassa Mastercard, Visa, Paypal, Uber, Spotify ja Ebay.
Qigang Chen
Qigang Chen (, Chén Qígāng; s. 28. elokuuta 1951 Shanghai) on kiinalaissyntyinen, Ranskan kansalaisuuden vuonna 1992 saanut säveltäjä.
Chen opiskeli Keskusmusiikkikonservatoriossa kulttuurivallankumouksen alkaessa vuonna 1966. Hän joutui kolmeksi vuodeksi "ideologiseen uudelleenkoulutukseen", mutta vuonna 1977 pääsy konservatorioon sallittiin taas ja Chen opiskeli siellä viiden vuoden ajan Luo Zhongrongin johdolla. Vuonna 1983 hän pääsi kilpailuvoiton ansiosta ulkomaille ja jatkoi opintojaan Olivier Messiaenin johdolla. Hän oli Messiaenin viimeinen ja aikanaan ainoa oppilas vuosina 1984–1988 Messiaenin jo vetäydyttyä tehtävistään Pariisin konservatoriossa.
Cheniltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Radio France, Deutsche Kammerphilharmonie Bremen, Stuttgartin radion sinfoniaorkesteri, Montrealin sinfoniaorkesteri ja Koussevitzky Foundation. Hän oli vuosina 2004–2006 Strasbourgin filharmonisen orkesterin nimikkosäveltäjä ja toimi vuonna 2008 musiikkijohtajana Pekingin olympialaisten avajaisseremoniassa. Chenin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Lang Lang, Herbie Hancock, Alison Balsom, Maksim Vengerov, Yo-Yo Ma, Edo de Waart, Roger Norrington ja Yu Long. Teosten joukossa ovat Er Huang pianolle ja orkesterille, Luan Tan (muunnelmia orkesterille), viulukonsertto La joie de la souffrance ja trumpettikonsertto Joie eternelle. Tuotantoon kuuluu myös esimerkiksi sinfonioita, kamarimusiikkia, elokuvamusiikkia ja lauluja.
Chen jakaa työelämänsä Pekingin ja Pariisin välillä. Kiinalaisen kansanmusiikin vaikutus hänen tuotantoonsa on ollut huomattava. Naxos ja Deutsche Grammophon ovat julkaisseet hänen teostensa levytyksiä.
Yksityiselämä
Chen menetti tilapäisesti kiinnostuksensa musiikkiin syksyllä 2012 ainoan lapsensa, 29-vuotiaan poikansa Yulin kuoltua liikenneonnettomuudessa Zürichissä.
Goliath e la schiava ribelle
Goliath e la schiava ribelle (”Goljat ja kapinallinen orja”) on vuonna 1963 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Mario Caiano. Sen sankaria esittää yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Juoni
Lyydian satraappi Marcius tukee Makedonian Aleksanteria taistelussa Dareioksen johtamia persialaisia vastaan. Hänen neuvonantajansa Artafernes kannattaa liittoa Dariuksen kanssa. Goljatiksi kutsuttu Eumenes pelastaa Aleksanterin liittolaisen tyttären Corin rosvoilta ja pari rakastuu toisiinsa. Artafernes myrkyttää Marciuksen ja ryhtyy vainoamaan Coria ja Goljatia. Goljat pakenee vankilasta, järjestää kapinan ja pelastaa Corin. Artafernes saa surmansa ja Goljat ja Cori nousevat valtaistuimelle.
Tuotanto
Goliath e la schiava ribelle on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran luonnonsuojelualueen maisemissa. Taistelukohtaukset on lainattu muista elokuvista.
Elokuva on vaatimattomasti toteutettu peplum-seikkailu, jota kannattaa lähinnä Gordon Scottin energinen näyttelijäsuoritus. Scott teki samaan aikaan kahta samanalaista elokuvaa, toista aamulla ja toista iltapäivällä. Kehonrakentaja Serge Nubret esiintyy sivuosassa toisessa ja viimeisessä peplum-elokuvassaan.
Suomen Pipliaseura
Suomen Pipliaseura tekee raamatunkäännöstyötä, lukutaitotyötä, vaikuttaa syrjiviin asenteisiin ja herättää mielenkiintoa Raamattua kohtaan. Pipliaseura on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virallinen lähetysjärjestö ja samalla ekumeeninen järjestö, jonka jäseniä ovat suurin osa ev.lut. seurakunnista, Ortodoksinen kirkko, Katolinen kirkko Suomessa sekä Suomen vapaakristillinen neuvosto.
Kansainvälisesti Pipliaseura on osa Yhtyneiden Raamattuseurojen (United Bible Societies, UBS) maailmanlaajuista verkostoa, joka toimii yli 200 maassa ja alueella. Verkosto on maailman laajin raamatunkäännös- ja julkaisutyön toimija.
Maailmalla työtä tekevät aina paikalliset pipliaseurat, joiden työntekijät tuntevat paikalliset olosuhteet ja yhteistyökumppanit sekä puhuvat paikallista kieltä äidinkielenään. Kansainvälinen verkosto – ja Suomi sen osana – konsultoi, hoitaa koulutusta ja laadunarviointia sekä tukee hankkeita taloudellisesti.
Työn tavoitteet
Pipliaseura tuo toivoa tähän päivään ja luo uskoa tulevaisuuteen – myös niille, jotka ovat kaikkein heikoimmassa asemassa.
Pipliaseuran työn kautta:
Pipliaseura kääntää Raamattua eri kielille osana kirkkojen lähetystehtävää. Ihminen tavoitetaan parhaiten hänen omalla kielellään. Ensimmäisen käännöksen yhteydessä luodaan usein myös kirjakieli. Kirjakieli tuo yksittäisille ihmisille välitöntä toivoa – mahdollisuuden oppia lukemaan. Lukeminen omalla kielellä on perustava ihmisoikeus ja avain moneen: koulutustason nousu vaikuttaa asenteisiin, edistää demokratiaa, lisää tasa-arvoa ja vähentää köyhyyttä. Pipliaseuran työn kautta myös syrjäytetyt saavat ihmisarvon. Lähimmäisenrakkaus voimistaa ihmistä.
Suomessa Pipliaseura on johtava raamatunkustantaja. Työhön kuuluu myös Raamatun sisältöjen avaaminen kampanjoiden, materiaalien tai erilaisten tuotteiden avulla.
Historia
Suomen Pipliaseura on maan vanhin kristillinen yhdistys sekä yhä toimiva kirjankustantaja, se on perustettu vuonna 1812.
Skotlantilainen John Paterson oli saapunut Turkuun matkallaan Pietariin ja sai luterilaisen kirkon silloisen arkkipiispan Jacob Tengströmin innostumaan ajatuksesta kustantaa ja levittää Raamattua mahdollisimman edullisesti. Paterson toi mukanaan 500 puntaa seuran perustamista varten. Myös Venäjän keisari Aleksanteri I lahjoitti varoja seuran alkuvaiheissa. Yhdistys perustettiin Turussa vuonna 1812. Vuoden 1548 ensimmäisestä suomenkielisestä Uudesta testamentista lähtien oli 1800-luvun alkuun tultaessa Suomessa levitetty alle 30 000 Raamattua tai Uutta testamenttia. Raamatuista oli kova pula, koska edellinen painos oli ollut jo pitkään loppuunmyyty. Noin kymmenessä vuodessa Raamattujen määrä Suomessa kaksinkertaistui. Raamattujen leviäminen vaikutti osaltaan kansallisuusaatteen syntymiseen ja herätysliikkeiden laajenemiseen.
Yhteistyötahot ja -hankkeet
Suomen Pipliaseura kuuluu nykyään 142-jäseniseen Yhtyneet Raamattuseurat -järjestöön, joka koordinoi maailmanlaajuisesti varainkäyttöä sekä pitää yllä kattavaa ja tehokasta levitysjärjestöä. Yhtyneet Raamattuseurat on mukana 450 raamatunkäännöshankkeessa eri puolilla maailmaa. Tavoitteena on käännös, joka on uskollinen alkukieliselle tekstille ja välittää Raamatun sanoman.
Suomen Pipliaseuran tukema suurin yksittäinen hanke on Raamatunkäännösinstituutin käännöstyö 12:lle Venäjän alueella puhuttavalle suomensukuiselle kielelle. Työ on tuottanut tulosta, sillä sen seurauksena on valmistunut kokonainen Raamattu udmurtiksi ja Uusi testamentti seitsemällä muulla kielellä, esimerkiksi vienan- ja aunuksenkarjalaksi sekä vepsäksi. Pipliaseura on lisäksi kääntänyt useita evankeliumeita ja muita tekstejä Suomessa puhuttaville pienimmille saamelaiskielille: inarin- ja koltansaameksi. Vuonna 2019 on tarkoitus julkaista pohjoismaisena yhteistyönä käännettävä nykykielinen koko Raamattu pohjoissaamen kielellä.
Khmer Issarak
thumb|280px|Khmer Issarakin lipussa on punaisella pohjalla viisitorninen Angkor Watin siluetti. Khmer Issarak (, suomeksi ”itsenäiset khmerit” tai ”vapaat khmerit”) oli kambodžalainen kansallismielinen liike, joka taisteli Ranskan siirtomaavaltaa vastaan. Se perustettiin Bangkokissa 1945.
Khmer Issarak oli aatteellisesti hyvin hajanainen ja 1940-luvun loppuun mennessä se oli hajonnut kommunistiseen ja antikommunistiseen siipeen. Thaimaalle myönteinen antikommunistinen siipi menetti nopeasti merkityksensä, kun yksi sen johtajista, Dap Chhuon, loikkasi Kambodžan hallituksen riveihin 1949. Son Ngoc Thanh muodosti sen rippeistä oikeistolaisen Khmer Serein 1950-luvulla.