cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karmeliitat
Spiritualiteetti
Karmeliittasääntökunnat ovat luonteeltaan kontemplatiivisia ja apostolisia. Karmeliittojen esikuva on profeetta Elia, joka oli rukouksen ja toiminnan mies. Toinen tärkeä esikuva on Neitsyt Maria, joka on kontemplatiivisen elämän täydellinen esikuva. Karmeliitat seuraavat erityisesti pyhän Jeesuksen Teresan ja pyhän Ristin Johanneksen opetusta ja esimerkkiä. Teresan tie kristittynä oli rukouksen tie, missä rukous koetaan ystävyytenä Jeesuksen Kristuksen kanssa (Elämäni, 8).
Toiminta Suomessa
Suomessa oli karmeliittasisarten luostari (OCD) Espoossa vuodesta 1988 vuoteen 2021 sekä karmeliittamaallikkoryhmä (OCDS) Helsingissä.
Pönttökamera
Pönttökamera on kamera, jolla voi tarkkailla linnunpöntössä pesiviä lintuja. Useiden pönttökameroiden kuvia on mahdollista katsella internetissä. Pönttökameran kuva on joko reaaliaikaista videokuvaa tai ajoittain päivittyviä pysäytyskuvia. Myös erilaisia kuvagallerioita on olemassa.
Pönttökameratekniikka
Monessa pönttökamerassa on infrapunakamera, joka käyttää ihmissilmälle näkymätöntä valoa. Se ei sivustojen mukaan ole haitallista pesiville linnuille. Linnunpönttöihin on asennettu kamera (yleensä web-kamera) ja mahdollisesti mikrofoni. Pönttökamera on helppoa rakentaa itse asentamalla ulkokäyttöön sopiva valvontakamera riittävän suureen linnunpönttöön. Pönttökameraa rakennettaessa on syytä ottaa huomioon laitteiden kestävyys ulko-oloissa.
Syndaktylia
thumb|250px|Yhteenkasvaneet varpaat Syndaktylia ("yhdyssormisuus" tai "yhdysvarpaisuus") tarkoittaa anatomista poikkeavuutta, jossa sormien tai varpaiden väliin on jäänyt kudosta, minkä vuoksi ne ovat kasvaneet yhteen. Sikiön normaalissa kehityksessä sormien ja varpaiden välien rusto surkastuu pois. Syndaktyliassa sen surkastuminen on jäänyt syystä tai toisesta vajaaksi. Yleensä kudos muodostuu kolmen keskimmäisen varpaan tai sormen väliin. Monilla eläinlajeilla varpaiden/sormien yhteenkasvu on normaalia, mutta ihmisillä se on harvinaista ja kudos voidaan poistaa kirurgisesti. Syndaktyliaa esiintyy noin 1:ssä tapauksessa 2 000:sta.
Aittaluoto
Aittaluoto (ruots. Bodskär) on Porin kaupunginosa, joka sijaitsee Kokemäenjoen etelärannalla ydinkeskustan itälaidalla. Se käsittää vanhan teollisuusalueen, sekä siihen liittyviä kerrostaloja, jotka alun perin ovat olleet Rosenlew-yhtiöiden omistuksessa.
Aittaluodossa toimivat muun muassa Corenson omistama Porin kartonkitehdas, Seikun saha sekä Pori Energian lämpövoimala, jotka kaikki kuuluivat alun perin Rosenlew-konsernille. Tehdasalueen pääportin vieressä on yhtiön toiminnasta kertova Rosenlew-museo.
Aittaluodon alue muodostui vielä 1900-luvun alussa useista Kokemäenjoen saarista ja pienistä luodoista. Sitä erottivat mantereesta muun muassa nykyään osittain täytetty Varvourinjuopa sekä Aittaluodon ja keskustan välissä ollut Herralahden lahti. Vuonna 1781 rakennettiin Aittaluotoon silta Herralahden ja Kokemäenjoen välisen kapean uoman ylitse.
Marcel Jenni
Marcel Jenni (s. 2. maaliskuuta 1974 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan National League A -joukkue Kloten Flyersissa. Hänen vahvuudet ovat kahden suunnan pelaamisessa, laukauksessa ja johtamistaidoissa. Jenni ei ole kuitenkaan kovin fyysinen pelaaja, vaikkakin hän menettää ajoittain hermokontrollinsa ja ottaa jäähyjä. 41-vuotias Jenni oli kaudella 2014–2015 NLA:n vanhin pelaaja.
Seuraura
Jennin kasvattajaseura on EHC Illnau-Effretikon. Hän aloitti kuitenkin ammattilaisuransa HC Luganossa kaudella 1993–1994, jolloin tulokaskausi toi 34 runkosarja- ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 6+7=13. Seuraavalla kaudella 1994–1995 Jenni teki läpimurtonsa Nationalliga A:ssa tehden 36 runkosarjaottelussa tehot 14+24=38. Hän teki Luganossa parhaillaan 46 tehopistettä kausina 1996–1997 ja 1997–1998. Kauden 1998–1999 päätteeksi Jenni voitti siellä Sveitsin-mestaruuden.
Kesken kauden 1999–2000 Jenni siirtyi Ruotsiin ja Elitserien-joukkue Färjestads BK:hon. Hän viihtyi joukkueessa myös seuraavat kuusi kautta ja voitti Ruotsin-mestaruuden vuonna 2002, Elitserien-hopeaa vuosina 2001, 2003, 2004 ja 2005. Jenni voitti kevään 2001 pudotuspelien pistepörssin tehoilla 7+11=18 ja oli Färjestadin paras pistemies myös kevään 2005 pudotuspeleissä Jonas Höglundin kanssa tehoilla 5+6=11. Kaudella 2002–2003 Jenni jakoi koko Elitserienin tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Per Hållbergin kanssa lukemalla +29.
Kaudeksi 2005–2006 Jenni palasi kotimaahansa ja on edustanut tuosta lähtien nykyistä seuraansa Kloten Flyersia. Hän teki kaudella 2008–2009 NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+30=47, joilla Jenni oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä. Hän voitti kevään 2009 pudotuspelien syöttöpörssin yhdeksällä syötöllään. Joulukuussa 2010 Jenni teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Klotenin kanssa. Kaudella 2011–2012 hän edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa. Kaudella 2013–2014 Jenni nousi Klotenin varakapteeniksi.
Maajoukkueura
Jenni edusti Sveitsiä Salt Lake Cityn olympiakisoissa 2002 ja Torinon olympiakisoissa 2006. Hän pelasi myös Naganon olympiakisojen 1998 ja Torinon olympialaisten karsinnoissa. Jenni pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 1995, 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2004 ja 2010. Vuoden 1996 ja 1997 turnaukset Jenni pelasi B-sarjassa.
Maija-Liisa Peuhu
Maija-Liisa Peuhu (Peuhu-Kulha; s. 20. tammikuuta 1942 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Ulla Taalasmaan roolista MTV3:n Salatut elämät -saippuasarjassa.
Ura
Maija-Liisa Peuhu pääsi 18-vuotiaana Suomen Teatterikouluun, josta hän valmistui vuonna 1963. Peuhu työskenteli vakituisena näyttelijänä kahdenkymmenen vuoden ajan eri teattereissa: vuosina 1963–1968 Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, 1968–1970 Kemin kaupunginteatterissa ja vuosina 1970–1983 Turun kaupunginteatterissa. Vuodesta 1983 hän on näytellyt useissa teattereissa freelancerina.
Peuhu on näytellyt myös elokuvissa ja animaatiosarjoissa, joihin hän on antanut äänensä, muun muassa Richard Scarryn touhukas maailma ja Fievel.
Vuosina 1998–2006 Peuhu näytteli Ulla Taalasmaata Salatut elämät -televisiosarjassa. Roolihahmo nähtiin viimeisen kerran 23. toukokuuta 2007 esitetyssä jaksossa. Syksyllä 2009 Peuhu palasi sarjan kuvauksiin. Maaliskuussa 2010 Peuhu kertoi jättäneensä sarjan kuvaukset. Peuhu palasi sarjaan syksyllä 2013 ja on esiintynyt siitä eteenpäin aktiivisesti. Peuhu sai aivoinfarktin vuoden 2015 lokakuussa, ja hänen jalkansa vammautuivat pysyvästi. Hän oli sairaalassa seitsemän viikkoa.
Salatuista elämistä pitämänsä tauon aikana Peuhu näytteli viidessä eri teatterissa viidessä eri roolissa, muun muassa Mustion Linnan kesäteatterissa 2008.
Perhe
Maija-Liisa Peuhu on naimisissa Keijo K. Kulhan kanssa. Heillä on kaksi lasta, tytär ja poika.
Anousheh Ansari
Anousheh Ansari (persiaksi انوشه انصاری, s. 12. syyskuuta 1966 Mašhad, Iran) on amerikaniranilainen avaruusturisti. 18. syyskuuta 2006 hänestä tuli ensimmäinen islamilainen nainen avaruudessa, ensimmäinen naispuolinen avaruusturisti sekä ensimmäinen iranilainen avaruuslentäjä. Hänen virallinen tehtävänimikkeensä lennolla oli avaruuslennolle osallistuja. Ansari laukaistiin Kansainväliselle avaruusasemalle Sojuz TMA-9 -lennolla 18. syyskuuta 2006. Hän laskeutui Maahan Sojuz TMA-8 -lennolla 29. syyskuuta 2006.
Ansari muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1984. Hän opiskeli sähköinsinööriksi George Washingtonin yliopistossa. Hän perusti sisarensa miehen kanssa Prodea Systems -yhtiön. He ovat rahoittaneet Ansari X-Prize -säätiön kautta avaruustekniikan kehittämistä edistävän kilpailun. Avaruusturistina Anousheh Ansari maksoi lennostaan yli 20 miljoonaa dollaria.
thumb|250px|left|Ansari [[Kansainvälinen avaruusasema|Kansainvälisellä avaruusasemalla. Ansari pitelee Zvezda-moduulissa kasvatettua ruohokasvia.]]
Kaarna
thumb|[[Puun rakenne: 1. sydänpuu, 2. vuosirengas, 3. puuaines, 4. jälsi, 5. nila, ja 6. kaarna.]] thumb|[[Montereynmänty|Montereynmännyn (Pinus radiata) kaarnaa]] Kaarna eli parkki on puuvartisten kasvien varsia ympäröivä ja juurien sisäpuolella kasvava kerros, joka suojaa kasvin sisempiä osia vahingoittumiselta ja sairauksilta. Kaarna koostuu kahdesta kerroksesta: ilman täyttämästä korkkisolukosta ja korkkijällestä. Kaarna on välttämätöntä puun nestetasapainolle.
Peter Tallberg
Peter Julius Tallberg (15. heinäkuuta 1937 Helsinki – 16. toukokuuta 2015 Helsinki ) oli suomalainen liikkeenjohtaja ja kauppatieteiden maisteri sekä kilpapurjehtija.
Kaarna
Kaarna imee itseensä huonosti vettä ja on vettä kevyempää eli kelluu hyvin. Metsäpalon sattuessa kaarna voi suojata puuta palamiselta, mikäli kaarna on riittävän paksu. Useille kovakuoriaisille ja muille hyönteisille kaarna tarjoaa elinympäristön.
Käyttö
Kaarnaa on käytetty nuotan kannattimiin, ongenkohoihin ja kaarnaveneisiin. Nykyään kaarnaa käytetään esimerkiksi polttoaineena puunjalostusteollisuudessa, kasvualustana ja maanparannusaineena. Korkkisolujen vuoksi kaarna on hyvä äänen- ja lämmöneristäjä. Monien puiden kaarnasta saadaan parkkiaineita, joita käytetään nahan parkitsemiseen.
Peter Tallberg
Tallberg toimi Oy Julius Tallberg Ab:n toimitusjohtajana 1976–1985 ja Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden Yhdistyksen toimitusjohtajana 1986–1988. Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäsen vuodesta 1976 kuolemaansa asti, Kansainvälisen Purjehtijaliiton puheenjohtaja 1986–1994 ja Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n toiminnanjohtaja 1994–1999. Vuonna 1992 pidetyssä Sevillan maailmannäyttelyssä Tallberg toimi Suomen osaston komissaarina. Vuonna 1988 Tallberg valittiin Espoon valtuustoon Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) edustajana yhdeksi kaudeksi.
Tallberg osallistui olympiakisojen purjehdukseen viidesti 1960–1980. Hän purjehti veljensä Henrik Tallbergin kanssa Star-veneillä Squid III ja Squid IV. Tokion olympialaisissa vuonna 1964 he olivat lähellä voittoa, ja sijoittuivat lopulta neljänsiksi. Moskovan kisoissa 1980 hän oli lipunkantajana kisojen avajaisissa. KOK:ssa merkittävimmäksi tehtäväksi muodostui urheilijakomission puheenjohtajuus, jota hän hoiti vuosina 1981–2002.
Tallberg ehdotti 24. huhtikuuta 1980, että Helsinki hakisi kesäolympialaisten järjestämistä vuonna 1988 tai 1992. Helsingin kaupungin, Suomen olympiakomitean ja opetusministeriön neuvottelujen jälkeen 3. heinäkuuta 1980 tiedotettiin, että Helsingillä ei ole resursseja järjestää nykymuotoisia laajoja kesäolympialaisia.
Tallberg palkittiin elämänurapalkinnolla tammikuussa 2015 järjestetyssä Suomen urheilugaalassa. Hän kuoli syöpään saman vuoden toukokuussa 77-vuotiaana.
Julius Tallberg
Mathias Julius Hjalmar Tallberg (26. toukokuuta 1857 Turku – 13. toukokuuta 1921 Bad Nauheim, Saksa ) oli suomalainen liikemies ja kauppaneuvos (1918). Tallberg perusti 1880 Helsinkiin rakennusainekaupan (nyk. Oy Julius Tallberg Ab) ja myöhemmin muun muassa sementtivalimon, muurilaastitehtaan sekä rakennuslevy- ja sementtitehtaan. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1888–1912.
Varhaiset vuodet
Tallberg perusti oman yrityksen saatuaan nuorena miehenä potkut Stockmannilta. Potkujen syy oli Kaivopuiston rannan uintiretkestä johtunut myöhästyminen. Tallberg tunsi kaupungin tuolloin ehkä tunnetuimman arkkitehtitoimiston osakkaat Constantin Kiseleffin ja Elia Heikelin. Kiseleff ja Heikel suostuivat Tallbergin pyynnöstä osakkaiksi rakennustarvikeliikkeeseen, jonka Tallberg päätti perustaa irtisanomisensa jälkeen.
Oy Julius Tallberg Ab aloitti toimintansa 13. maaliskuuta 1880. Yrityksen ensimmäinen toimipaikka sijaitsi Kiseleffin ja Heikelin rakennusliikkeen yhteydessä Kruununhaassa, osoitteessa Konstantininkatu 14. Osakeyhtiömuodon rakennustarvikeliike sai vuosina 1923–25 toteutetuissa järjestelyissä.
Vuonna 1887 kolmekymmentä vuotta täyttävä Tallberg lunasti Kiseleffin ja Heikelin osakkaiden osuudet. Vaurastuttuaan Tallbergista tuli Kiseleff & Heikelin merkittävin toimeksiantaja moneksi vuodeksi. Toimisto suunnitteli muun muassa Tallbergin liiketalon Aleksanterinkatu 21:een vuonna 1899.
Lauttasaaren omistaja
Vuonna 1911 Tallberg osti Lauttasaaren kartanon saaden haltuunsa yli puolet Lauttasaaren maista. Näihin aikoihin Lauttasaaressa oli lähinnä vain kesähuviloita eikä Helsingin kaupunki ollut kiinnostunut alueesta. Tallberg teetti arkkitehti Birger Brunilalla alueen rakennussuunnitelman ja perusti saareen kahvilan ja merikylpylän. Hän rakennutti Lauttasaareen myös hevosraitiotien ja hankki Drumsö-nimisen höyrylautan joka alkoi liikennöidä Ruoholahden ja Lauttasaaren väliä. Raitiotie oli toiminnassa vain vuosina 1913-1917, mutta höyrylautta jatkoi liikennöintiä vuoteen 1935 saakka, jolloin Lauttasaaren silta valmistui.
Muuta
thumb|Aleksanterinkatu 21 Helsingissä. Kauppaneuvos Gunnar Tallberg oli Julius Tallbergin poika.
Victoria Justice
Victoria Dawn Justice (s. 19. helmikuuta 1993 Hollywood, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan Nickelodeonin komediasarjoissa Zoey 101 ja Victorious.
Luigi Villoresi
Luigi 'Gigi' Villoresi (16. toukokuuta 1909 Milano, Italia – 24. elokuuta 1997 Modena, Italia) oli italialainen kilpa-autoilija ja F1-kuljettaja.
Victoria Justice
Tausta
Justice syntyi Floridan Hollywoodissa Serene Reedille ja Zack Justicelle. Hän on äitinsä puolelta taustaltaan puertoricolainen, ja hänen isänsä on irlantilaista ja saksalaista syntyperää. Justicella on pikkusisarpuoli Madison Grace Reed. Hänen perheensä muutti Floridasta Los Angelesiin vuonna 2003.
Justice kävi Cleveland High Schoolia kuvatessaan Victoriousia ja suoritti lukion päättötodistuksen kotikoulussa.
Luigi Villoresi
Villoresi osallistui Formula 1:n MM-sarjaan sen ensimmäisestä vuodesta 1950 lähtien. Villoresi oli tuolloin jo veteraani, 41-vuotias, joka oli ajanut ennen toista maailmansotaa Grand Prix -kisoissa. Hän kilpaili 47-vuotiaaksi asti, starttasi 31:een F1-osakilpailuun ja saavutti niissä yhteensä 49 pistettä. Hän ei yltänyt osakilpailuvoittoihin, mutta oli kaksi kertaa toinen ja kuusi kertaa kolmas. MM-sarjassa hän sijoittui Ferrarillaan viidenneksi sekä vuonna 1951 että 1953. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
Dijon-Prenois
47.3625°N, 4.89917°W
thumb|275px|right|European Honda Trophy -autoja lämmittelykierroksella Gauche de la Bretelle -mutkassa
Dijon-Prenois on moottorirata, joka sijaitsee lähellä Dijonia, Ranskassa. Siellä pidettiin Formula ykkösten Ranskan Grand Prix viisi kertaa ja Sveitsin Grand Prix kerran.
Victoria Justice
Ura
Justice teki televisiodebyyttinsä kymmenvuotiaana sarjassa Gilmoren tytöt. Seuraavana vuonna hän esiintyi Disney Channelin sarjassa Zackin ja Codyn viiden tähden elämää. Vuonna 2005 Justicella oli rooli lyhytelokuvassa Mary. Hän teki myös mainoksia yhtiöille kuten Ralph Lauren, Gap, Guess, Mervyn's, Peanut Butter Toast Crunch ja Ovaltine.
Luigi Villoresi
Villoresi aloitti kilpa-autoilijan uransa jo varhain 1930-luvulla, mutta alkoi saavuttaa menestystä vasta kun hänet palkattiin Maseratille 1938. Toisen maailmansodan jälkeen, vuosina 1946 ja 1947, hän voitti Italian mestaruuden Maseratillaan. Vuonna 1949 hän liittyi Ferrarin talliin Alberto Ascarin kumppaniksi ja voitti samana vuonna Hollannin GP:n. Hän seurasi Ascaria Lancialle 1954. Villoresi järkyttyi syvästi, kun Ascari kuoli testionnettomuudessa Monzassa 1955, ja lopetti uransa seuraavana vuonna ajettuaan pahan kolarin sarjan ulkopuolisessa Rooman GP:ssä.
Dijon-Prenois
Radalla on kaksi variaatiota, joista lyhyempi on 3,2 kilometrin mittainen. Tällä ajettiin ensimmäinen Formula 1 -kilpailu, mutta se osoittautui liian lyhyeksi ja rakennettiin uusi Parabolique -osuus. Lyhyemmän variaation rataennätys oli Jody Scheckterin Tyrrellillä ajama 1.00,000.
Victoria Justice
Ura
Ensimmäisen merkittävän roolinsa Justice sai Nickelodeonin tilannekomediasta Zoey 101 vuonna 2005. Hän näytteli sarjassa Lola Martinezia vuoteen 2008 asti. Sen jälkeen Justice näytteli pääroolia yksinomaan hänelle tehdyssä Nickelodeonin nuortensarjassa Victorious (2010–2013).
Luigi Villoresi
Myös Villoresi koki vakavan loukkaantumisen auto-onnettomuudessa, joka tosin ei sattunut radalla vaan maantiellä Pariisin lähellä 1952. Hän toipui ja jatkoi uraansa.
Kaudet, tallit. pisteet, sijoitukset
* Jaettu auto.
Victoria Justice
Ura
Justicella oli pääroolit Nickelodeonin elokuvissa Spectacular! (2009) ja The Boy Who Cried Werewolf (2010), jotka olivat arvostelu- ja katsojamenestyksiä.
Urpo Kangas
Urpo Pekka Antero Kangas (31. elokuuta 1951 Sammatti ) on Helsingin yliopiston siviilioikeuden emeritusprofessori.
Kankaan vanhemmat ovat rovasti Rainer Kangas ja terveydenhoitaja Eini Pohjolainen. Hän tuli ylioppilaaksi Orimattilan lukiosta 1971 ja valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1975, lisensiaatiksi 1978 ja tohtoriksi 1985, jolloin hän sai myös varatuomarin arvon. Kangas toimi Suomen Akatemian tutkimusapulaisena 1974–1975 ja vanhempana tutkijana 1989–1990. Helsingin yliopiston siviilioikeuden vt. assistenttina hän työskenteli 1976 ja 1977, yksityisoikeuden vt. amanuenssina 1976, yleisen oikeustieteen vt.assistenttina 1977–1978 ja Turun yliopiston yksityisoikeuden apulaisprofessorina 1983–1987. Helsingin yliopiston perhe- ja perintöoikeuden dosentti hän oli 1984–1987, siviilioikeuden apulaisprofessori 1987–1999 ja vt. professori 1988–1989 sekä vuodesta 1999 siviilioikeuden, erityisesti perhe- ja perintöoikeuden professori. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Kangas on ollut vuodesta 1994. Hänen erikoisalojaan ovat perintöoikeus, testamenttioikeus, avioliitto-oikeus, henkivakuutus, nimioikeus, lapsioikeus ja holhousoikeus.
Cristiano Lucarelli
Lucarelli on Livornon kaupungin omia poikia ja on kannattanut AS Livorno Calciota lapsesta asti. Tämän takia hän oli Livornon kannattajien suuri suosikki. Livornon noustessa Serie B:stä Serie A:han Lucarelli teki 29 maalia 38 ottelussa, mikä oli merkittävä tekijä joukkueen sarjanousussa. Livornon ensimmäisellä kaudella Serie A:ssa 55 vuoteen (vuonna 2004) Lucarelli voitti maalikuninkuuden 24 maalillaan.
Lucarelli hylkäsi pitkään Euroopan suurseurojen suuret tarjoukset mutta siirtyi kesällä 2007 Šah’tar Donetskiin. Ukrainassa Lucarelli ei ollut kuin puolisen vuotta. Tammikuussa 2008 Parma osti hänet Donetskista kuudella miljoonalla ja teki tämän kanssa kolmen ja puolen vuoden pituisen sopimuksen.
Urpo Kangas
Sotilasarvoltaan Kangas on reservin vänrikki (1979). Hänen puolisonsa vuodesta 1971 on Helena Pikkarainen.
Cristiano Lucarelli
Lucarelli on suuri Che Guevaran ihailija sekä kommunisti. Hän piti pelaamisesta oikeistolaista Laziota vastaan.
Tiilimäki
Tiilimäki on Porin kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustan eteläpuolella. Tiilimäen länsipuolella on Porin urheilukeskus Isomäen kaupunginosassa ja koillispuolella Valtatie 2 erottaa Tiilimäen alueen Riihikedon kaupunginosasta. Alueen pohjoispuolella on Tiilinummen kaupunginosa ja eteläpuolella Porin lentoasema.
Cristiano Lucarelli
Lucarelli lopetti pelaajauransa vuoteen 2012 ja on sen jälkeen toiminut valmentajana Italiassa.
Tiilimäki
Tiilimäen kaupunginosa on nimetty Porin tiilitehtaan mukaan. Tehdas sijaitsi alueen lähistöllä 1800-luvulla. Asuinrakennusten lisäksi kaupunginosassa sijaitsee Satakunnan keskussairaala ja Länsi-Suomen diakonialaitos.
Alueella toimii Diakonia-ammattikorkeakoulu (aik. Porin diakoniaopisto). Vuoteen 2017 saakka Tiilimäellä toimi myös Satakunnan ammattikorkeakoulu (aik. Porin sairaanhoito-oppilaitos, Porin terveydenhuolto-oppilaitos).
Vapaavaltio (Etelä-Afrikka)
Vapaavaltio on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Sen pääkaupunki on Bloemfontein. Provinssin nykyiset rajat ovat vuodelta 1994, jolloin bantustanit lakkautettiin ja liitettiin entiseen Oranjen vapaavaltion provinssiin. Samalla vanhan provinssin nimi muutettiin. Provinssissa on arviolta 2 834 714 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 129 825 neliökilometriä.
Maantiede
Vapaavaltio sijaitsee Etelä-Afrikan sydämessä. Sitä rajaavat KwaZulu-Natalin, Itä-Kapin, Pohjois-Kapin, Luoteismaakunnan, Gautengin ja Mpumalangan provinssit. Lisäksi sillä on rajaa Lesothon valtion kanssa. Provinssi on pääosin ylänköä, joka nousee länsiosien 1 220 metristä itäosien 1 830 metriin. Provinssin kaakkoisosassa on Lohikäärmevuoret.
Lincoln Chafee
Lincoln Chafee (s. 26. maaliskuuta 1953) on yhdysvaltalainen poliitikko ja entinen republikaaninen senaattori Rhode Islandin osavaltiosta vuosilta 1999–2007. Hänet nimitettiin isänsä John Chafeen kuoltua osavaltionsa edustajaksi Yhdysvaltain senaattiin. Vuonna 2000 hän voitti vaaleissa vastustajansa, mutta vuonna 2006 hän hävisi paikkansa demokraattien Sheldon Whitehouselle. Tammikuusta 2011 Chafee toimi Rhode Islandin kuvernöörinä, johon tehtävään hänet valittiin puolueista riippumattomana ehdokkaana. Hän jätti republikaanisen puolueen vuonna 2007.
Chafee pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi 2016 ja oli libertaarien ehdokkaana vuonna 2020.
Lincoln Chafee oli hyvin oman tiensä kulkija Yhdysvaltain senaatissa. Hän oli ainoa republikaanisenaatori, joka vastusti Irakin sotaa. Hän vastusti useampaan otteeseen myös George W. Bushin veroleikkauksia ja vastusti niin ikään John Boltonin valintaa YK:n edustajaksi. Hän vastustaa myös kuolemantuomiota. Hän kannattaa vapaata aborttia sekä puolustaa homoseksuaalien oikeuksia.
Vapaavaltio (Etelä-Afrikka)
Talous
Alueen talous perustuu erityisesti maissin, durran ja perunoiden viljelyyn sekä karjankasvatukseen. Alueella on myös kulta-, uraani-, timantti- ja hiilikaivoksia. Provinssin liikenteen solmukohta on Bloemfontein, jossa sijaitsee myös alueen tärkein yliopisto The University of the Orange Free State.
Väestö
Provinssin asukkaista enemmistö, noin 62 prosenttia, puhuu äidinkielenään sothoa. Seuraavaksi yleisimmät äidinkielet ovat afrikaans (14 %) ja xhosa (9,5 %). Noin 88 prosenttia provinssin asukkaista on mustaihoisia, 9 prosenttia valkoihoisia ja 3,1 prosenttia värillisiä.
Jarmo Alatensiö
Jarmo ”Tenu” Alatensiö (9. marraskuuta 1963 Pomarkku – 23. huhtikuuta 2003 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija ja kaksinkertainen Suomen mestari. Hänen pelipaikkansa oli keskikentällä. Alatensiötä pidetään yhtenä lahjakkaimmista porilaispelaajista.
Pelaajana
Suomen-mestaruuden hän voitti vuosina 1993 ja 1996 FC Jazzin paidassa. Hänet tunnettiin peliälystään, syöttötaidostaan ja erikoistilannemaaleistaan. Suomen A-maajoukkueessa Alatensiö esiintyi yhteensä 14 kertaa ja olympiajoukkueessa viisi kertaa.
Peliuran jälkeen
Alatensiö kuoli 39-vuotiaana vuonna 2003. Sitä ennen hän oli ehtinyt toimia PoPan valmentajana Kolmosessa ja MuSan valmentajana Ykkösessä. Tämän lisäksi Alatensiö oli toiminut liigaseura Jazzin apuvalmentajana 1998.
Fabio Onidi
pienoiskuva|Fabio Onidi Fabio Onidi (s. 9. maaliskuuta 1988 Milano) on italialainen moottoriurheilija. Ennen kuin Onidi aloitti kilpauransa hän ajoi kartingia useita vuosia sijoittuen kuudenneksi EM ICA Junior luokassa ja voittaen Italian ICA Junior sarjan mestaruuden vuonna 2003.
Jarmo Alatensiö
Peliuran jälkeen
Alatensiöstä julkaistiin syksyllä 2014 kirja Tenu – Jarmo Alatensiön elämäkerta, jonka kirjoitti Tapio Neva ja kustansi Satakunnan Kansa.
Fabio Onidi
Uran alkuvaiheet
Onidi aloitti uransa vuonna 2004 Formula BMW ADAC-sarjassa ollen samana vuonna nykyisen F1-kuljettajan Sebastian Vettelin tallikaveri. Hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjan kahdeksanneksi saavuttaen yhden paalupaikan ja keräten 54 pistettä. Hän jatkoi sarjassa myös kaudella 2005 sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2006 Onidi ajoi Englannin Formula Renault 2.0-sarjassa sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2007 Onidi siirtyi kilpailemaan Eurocup Formula Renault-sarjassa keräten 6 pistettä ja sijoittuen 20:ksi. Hän ajoi samana vuonna Formula Renault 2.0 NEC-sarjassa ja Italian Formula Renault 2.0-talvisarjassa, joissa sijoittui yhdeksänneksi (NEC-sarja) ja kolmanneksi (Italian Renault-sarja).
Siirtyminen Euroseries-sarjaan
Vuonna 2008 Onidi siirtyi ajamaan Euroseries 3000-sarjassa Coloni-tallissa. Hän saavutti kaksi voittoa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi. Hän ajoi samana vuonna Italian Formula 3000-sarjassa, jossa hän saavutti yhden voiton sijoittuen sarjan toiseksi. Hän ajoi A1 Grand Prix-sarjassa samana vuonna sijoittuen 16:ksi.
Onidi jatkoi Euroseries 3000-sarjassa vuonna 2009 ja voitti jälleen kaksi kilpailua, mutta sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Hän ajoi Italian Formula 3000-sarjassa niin ikään kolmanneksi. Vuonna 2010 Euroseries 3000-sarjan tilalle rakennetussa Auto GP-sarjassa Onidi sijoittui kahdeksanneksi ja hän jatkoi sarjassa seuraavana vuonna voittaen yhden kilpailun sijoittuen kolmanneksi.
GP2
Vuonna 2008 Onidi pääsi testaamaan GP2-sarjan tallien BCN Competicionin ja Piquet Sportsin autoilla. Vuonna 2012 Onidi ajoi kokonaisen kauden Scuderia Coloni-tallin kuljettajana ja saavutti kauden aikana 13 pistettä sijoittuen sijalle 20.
Pertti Purhonen
thumb|right|[[Teija Sopanen ja Pertti Purhonen elokuussa 1966.]] Pertti Ilmari ”Purtsi” Purhonen (14. kesäkuuta 1942 Helsinki – 5. helmikuuta 2011 Porvoo ) oli suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Urheilu-uransa jälkeen hän toimi muun muassa vuonna 1978 perustetun Kriisipalveluyhdistys ry:n toiminnanjohtajana.
Pertti Purhosen puoliso vuosina 1970–1974 oli häntä yhdeksän vuotta vanhempi TV-juontaja Teija Sopanen.
Urheilu-ura
Purhosen nyrkkeilyuran paras saavutus on olympiapronssi Tokiosta 1964. Hän otteli välisarjassa (alle 67 kg) ja voitti australialaisen Francis Robertsin tuomariäänin 5–0, tšekkoslovakialaisen Bohumil Němečekin kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä sekä nigeriläisen Issaka Daborén pistein 3–2. Välierässään hän hävisi Neuvostoliiton Ričardas Tamulisille pistein 0–5.
Purhonen otteli kolmissa EM-kilpailuissa. Belgradissa 1961 hän hävisi 60 kilogramman sarjan avausottelussaan tuomariäänin 0–5 skotlantilaiselle Richard McTaggartille, joka sittemmin voitti kultaa. Moskovassa 1963 Purhonen hävisi 67-kiloisissa Ričardas Tamulisille pistein 0–5, ja Tamulis kukisti seuraavatkin vastustajansa ja voitti kultaa. Rooman EM-kilpailuissa 1967 Purhonen hävisi 67 kilogramman sarjassa tanskalaiselle Jörgen Hansenille kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä.
Purhonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden 60 kilogramman sarjassa vuonna 1961 sekä 67-kiloisissa vuosina 1963 ja 1967. Hän voitti Suomen mestaruuden 60-kiloisissa vuosina 1960 ja 1961, 63,5-kiloisissa vuonna 1962 sekä 67-kiloisissa vuosina 1963–1968. Hän edusti tuolloin Viipurin Nyrkkeilijöitä.
Viimeiset vaiheet
Purhonen kuoli helmikuussa 2011 pitkällisen sairauden jälkeen. Hän vietti viimeiset elinvuotensa Porvoossa, Näsin sairaalan dementiayksikössä. Hän sairasti Alzheimerin tautia.
Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle (40-6-132).
Valtatie 2 (Viro)
thumb|Valtatien kulku Viron kartalla. thumb|Tartu maantee Tallinnan [[Mõigussa.]] thumb|Tartu maantee Paiden Mäossa. thumb|[[Pedja jõgi|Pedjan joen silta rakenteilla Puurmanin lähellä.]]
Valtakunnallisessa yleissuunnitelmassa "Eesti 2010" tie tunnetaan nimellä Via Estica.
Tien kulku
Tie kulkee kuuden maakunnan ja seuraavien kuntien halki:
Kóstas Manolás
Konstantínos ”Kóstas” Manolás (, s. 14. kesäkuuta 1991 Náxos, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija. Hän edustaa UAE Pro Leaguessa pelaavaa Sharjah FC:ta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Alkuvaiheet
Náxoksella kasvanut Manolás aloitti uransa kotikaupunkinsa seuran Pannaxiakosin junioreissa. Hän siirtyi elokuussa 2007 Thrasivoulosiin, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi 28. helmikuuta 2009 Kreikan Superliigan ottelussa Aris Thessalonikia vastaan.
AEK Ateena
Manolás siirtyi 16. kesäkuuta 2009 AEK Ateenaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa seurassa 19. toukokuuta 2010 Olympiakosta vastaan. Keväällä 2011 hän voitti AEK:n riveissä Kreikan cupin. Hänet valittiin turnauksen loppuottelun parhaaksi pelaajaksi.
Olympiakos
Manolás siirtyi 1. heinäkuuta 2012 ilmaisella siirrolla Olympiakosiin. Hän solmi seuran kanssa kesään 2016 asti ulottuvan sopimuksen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 15.9.2012 PAS Gianninaa vastaan.
Manolás voitti kaudella 2012–2013 Olympiakosissa Kreikan mestaruuden ja Kreikan cupin ja kaudella 2013–2014 toisen Kreikan mestaruuden. Mestarien liigan kaudella 2013–2014 hän teki kaksi maalia Olympiakosin edetessä turnauksen neljännesvälieriin ensimmäistä kertaa kauden 2009–2010 jälkeen.
Roma
Manolás siirtyi 26. elokuuta 2014 Italian Serie A:ssa pelaavaan AS Romaan 13 miljoonan euron siirtosummalla. Hänen sopimuksensa oli vuoteen 2019 asti ulottuva. Sopimusta pidennettiin joulukuussa 2017 vuoteen 2022 ulottuvaksi.
Manolás teki ratkaisevan kolmannen maalin Mestarien liigan kauden 2017–2018 puolivälierien toisessa osaottelussa FC Barcelonaa vastaan ottelun 82. minuutilla. Roma voitti ottelun 3–0 ja eteni vierasmaalisäännön turvin Mestarien liigan välieriin ensimmäistä kertaa kauden 1983–1984 jälkeen.
Napoli
Romasta Manolás siirtyi heinäkuussa 2019 Napoliin viisivuotisella sopimuksella. Napoli maksoi hänestä 36 miljoonan euron siirtokorvauksen, mikä on kaikkien aikojen suurin kreikkalaisesta pelaajasta maksettu summa.
Paluu Olympiakosiin
Manolás siirtyi tammikuussa 2022 takaisin Olympiakosiin 2,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän voitti keväällä 2022 Olympiakosin riveissä Kreikan mestaruuden.
Maajoukkueura
Manolás debytoi Kreikan A-maajoukkueessa 6. helmikuuta 2013 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan.
MM-kilpailuissa 2014 Manolás pelasi kaikki neljä ottelua Kreikan pudotessa turnauksen neljännesvälierissä Costa Ricalle rangaistuspotkukilpailussa.
Ensimmäisen maalinsa Kreikan maajoukkueessa Manolás teki 11. syyskuuta 2018 Kansojen liigan ottelussa Unkaria vastaan.
Muuta
Manolásin setä Stélios Manolás on entinen ammattijalkapalloilija, joka pelasi AEK Ateenassa ja Kreikan maajoukkueessa. Hän on toiminut uransa jälkeen AEK Ateenan urheilujohtajana ja päävalmentajana.
Ryömä
Ryömä on suomalainen suku, jonka jäsenet ovat vaikuttaneet mm. työväenliikkeessä. Suvun kantaisä, pääjohtaja Hannes Ryömän isä Sakari Ryömä (ent. Ollila, 1834–1915) oli kotoisin Tyrväältä, josta hän vuonna 1877 muutti maanviljelijäksi Ryömän tilalle Karkkuun.
Luoto (Helsinki)
Luoto on saari Helsingin edustalla, Eteläsataman suulla. Saaren halkaisija on noin 150 metriä, ja sen erottaa mantereesta sata metriä leveä Kaivopuiston väylä. Luodolle vuonna 1898 valmistuneessa puisessa huvilassa toimii kesäisin Ravintola Saaristo, jota pidetään eräänä Helsingin perinteikkäimmistä ravintoloista. Ravintolarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Selim A. Lindqvist.
R. Alex Anderson
R. Alex Anderson (1894 Honolulu – 1995) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänen sävellystuotantonsa kattaa lähes 200 laulua. Hän oli liikemies ja ensimmäisen maailmansodan veteraani. Hänellä ei ollut muodollista musiikkikoulutusta, eikä hän puhunut havaijin kieltä. Hänen ensimmäinen sävellyksensä oli "Haole Hula" (1927), josta tuli hitti ja joka myös oli hänen henkilökohtainen suosikkinsa. Hänen tunnetuin laulunsa on joululaulu "Mele Kalikimaka", jonka lisäksi muita tunnettuja sävelmiä ovat "Lovely Hula Hands", "Lei of Stars" ja "Coconut Island".
Asutuskeskustaistelu
thumb|250px|[[Yhdysvallat|Yhdysvaltalaisia sotilaita Irakin sodassa.]] Asutuskeskustaistelulla (armeijaslangissa Aketus) tarkoitetaan urbaanissa ympäristössä tapahtuvaa sotilasoperaatiota. Asutuskeskustaistelu eroaa maastossa tapahtuvasta taistelussa erityisesti siinä suhteessa, että se on kolmiulotteista: joukkoja voi olla katutason lisäksi katoilla ja rakennuksien yläkerroksissa, mutta myös maanalaisissa huolto-, metro- ja muissa tunneleissa.
Asutuskeskustaistelu koetaan usein hyökkääjälle kaikkein haastavimmaksi ja kuluttavimmaksi taistelumuodoksi. Tämän vuoksi taistelua asutuskeskuksissa pyritään yleensä välttämään, joko kiertämällä ne tai saartamalla ne.
Taistelun haastavuuteen vaikuttaa esimerkiksi puolustavan osapuolen yleensä hyvä paikallistuntemus ja se, että puolustavalla osapuolella on usein ollut hyvää aikaa linnoittaa tuliasemiaan. Pelkkä uusien talojen ja alueiden valtaaminen ei myöskään riitä, vaan vallatut alueet olisi myös pystyttävä pitämään puhtaana vihollisesta. Ääritapauksissa jopa kaksi kolmasosaa hyökkäävästä osastosta voi joutua puolustamaan jo vallattuja alueita ja huoltoreittejä.
Hyökkääjän etenemistä vaikeuttaa, että kaupunki voidaan joutua valtaamaan talo talolta. Epäsuoraa tulta, kuten tykistöä, käytetään asutuskeskustaistelussa vain vähän, sillä ensinnäkin siviiliuhreja pyritään välttämään ja toiseksi infrastruktuurin liika tuhoaminen hidastaa myös hyökkääjän itsensä etenemistä. Puolustaja on usein myös suojautunut epäsuoraa tulta vastaan niin hyvin, ettei sen käyttö kannata.
Suomen puolustusvoimissa asutuskeskustaistelukoulutusta antavat Santahaminaan sijoitettu Kaartin Jääkärirykmentti ja Utin Jääkärirykmentti. Uudenmaan prikaati ja Porin prikaati antavat myös jossakin määrin asutuskeskustaistelukoulutusta, minkä lisäksi ainakin sotilaspoliiseille sekä esikuntatehtäviin koulutetuille koulutetaan asutuskeskustaistelun perusteet kuten kohteen haltuunotto ja tarkastaminen sekä liikkuminen rakennetulla alueella.
Tropico 2: Pirate Cove
Tropico 2: Pirate Cove on Frog City Softwaren kehittämä ja Gathering of Developersin julkaisema kaupunginrakennuspeli. Peli on julkaistu vuonna Mac OS X:lle ja Windowsille.
Peli kuuluu Tropico-sarjaan ja on seuraaja Tropicolle.
Pelaaminen
Peli sijoittuu merirosvosaarelle Karibialla 1700-luvulle. Pelaaja asetetaan merirosvokuninkaaksi ja hän vastaa merirosvojen hyvinvoinnista. Saarella on alussa pieni niukasti asutettu kylä, jossa on pelaajan kartano ja rakentajien asuinrakennus. Pelin idea on, että laivaston pitää kaapata laivoja ja tuoda siten kotiin orjia ja kalleuksia. Saarella voidaan rakentaa laivojen rakentamiseksi satamia, pubeja, joissa orjanaiset ja olut tekevät rosvoista iloisia. Vaatimattomia taloja ja luksusasuntoja, linnoituksia, maatiloja ja puunhakkaajille majoja. Pelaaja voi valita 16 merirosvoa aloittaessaan kuninkaan uran. Peli (yksinpeli) sisältää kuusikymmentä vuotta merirosvoilua ja 16 episodia.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.4/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.4/10.
Puu katsoo kauas yli metsän
Puu katsoo kauas yli metsän on Hannu Salakan toinen runokokoelma. Se ilmestyi vuonna 1976. Kokoelma on tunnelmaltaan synkkä: runot käsittelevät ennen kaikkea pimeää syksyä. Niissä on kaipuuta menneeseen ja nykyaikaistumisen ja kaupungistumisen aikaansaamaa haikeutta. Runot ovat suhteellisen pitkiä, ja ne on otsikoitu.
Kolonoskopia
Kolonoskopia on paksusuolen tähystys. Toimenpiteen perusteena voivat olla esimerkiksi pitkäaikaiset vatsakivut, muutokset suolen toiminnassa ja veri ulosteessa. Kolonoskopialla voidaan havaita esimerkiksi kasvain tai tulehdus. Toimenpidettä käytetään myös syöpien, hyvänlaatuisten kasvainten ja kroonisten tulehduksellisten suolistosairauksien (Crohnin taudin ja haavaisen koliitin) seurannassa.
Suoli on tyhjennettävä hyvin ennen kolonoskopiaa. Tämä tapahtuu juomalla jo edellispäivänä ulostussainetta veden seassa noin 3-4 litraa. Näin suolen limakalvon tarkastelu helpottuu. Itse toimenpide kestää kahdestakymmenestä minuutista tuntiin.
Yleisesti ottaen kolonoskopia on erittäin turvallinen. Komplikaatioiden riski on arviolta 0,35 prosenttia. Jos kolonoskopiassa poistetaan polyyppi, on komplikaatioiden riski korkeampi, noin 2,3 prosenttia.
Suomessa näitä toimenpiteitä tehdään noin 25 000 vuodessa. Potilaat voivat kokea tutkimuksen epämiellyttävänä tai jopa kivuliaana.
Agatha Christie
Agatha Mary Clarissa Christie (o.s. Miller; Lady Mallowan, DBE ) oli englantilainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten Agatha Christien nimellä kirjoitetuista dekkareistaan. Hänen tuotantoonsa kuuluvat sellaiset sala­poliisi­kirjallisuuden klassikot kuin Eikä yksikään pelastunut, Idän pikajunan arvoitus ja Kuolema Niilillä. Christien luomista etsivä­hahmoista tunnetuimmat ovat Hercule Poirot ja Neiti Marple.
”Rikosten kuningattareksi” kutsuttu Christie on William Shakespearen jälkeen kaikkien aikojen myydyin kirjailija. Hänen kirjojaan on myyty noin kaksi miljardia kappaletta ja niitä on käännetty 44 kielelle. Vain Raamattua, Jules Vernen tuotantoa sekä Harry Potter -kirjoja on käännetty useammalle kielelle kuin hänen kirjojaan. Christien näytelmää Hiiren­loukku on esitetty Lontoon West Endissä vuodesta 1952 asti; se on maailman pisimpään yhtä­jaksoisesti esitetty näytelmä ja sillä on ollut miljoonia katsojia.
Lapsuus ja nuoruus
Köyhtyneet Millerit jäivät asumaan Ash­fieldiin, joskin suuren palvelus­kunnan ja illallis­kutsujen aika oli ohitse. Agathan sisaren Madgen avioiduttua 1902 äiti ja tytär asuivat kahdestaan Ash­fieldissä. Lapsuudessaan Agatha harrasti innokkaasti kirjallisuutta ja luki niin satu­kirjoja kuin jännitys­romaanejakin. Hänen laajaan kirjastoonsa kuului muun muassa Jane Austenin, Lewis Carrollin ja Arthur Conan Doylen tuotantoa. Vuodelta 1901 ovat myös peräisin Christien varhaisimmat kirjalliset tuotokset: muisti­vihkoon kirjoitettu runo ja ealingiläisessä sanoma­lehdessä julkaistu raitio­tie­vaunu­aiheinen runo.
Isän kuoleman myötä Agathan eristäytynyt lapsuus loppui ja hänen sosiaaliset kontaktinsa lisääntyivät. Hän kävi kodin ulko­puolella tanssi­tunneilla ja kahtena päivänä viikossa koulussa. Vuodet 1905–1907 Agatha vietti Pariisissa, jossa hän opiskeli pianon­soittoa ja laulua. Christie tavoitteli tuolloin ooppera­laulajan uraa, mutta hänen äänensä ei soveltunut oopperaan ja hän joutui luopumaan siitä. Laulaja­uran hautaamisen jälkeen Christie keskittyi yhä enemmän kirjoittamiseen.
Ensimmäinen avioliitto
Christien astuminen seura­piireihin tapahtui 1908 Kairossa, jossa äiti ja tytär viettivät talven raha­vaikeuksien ja äidin huonon terveyden takia. Kairon oleskelu antoi myös aiheen ensimmäiselle Christien kirjoittamalle, vielä julkaisemattomalle romaanille Snow Upon the Desert. Seura­piirien myötä Christie alkoi myös saada avio­liitto­tarjouksia. Christie ehti itse asiassa hyväksyä jo yhden kosinnan ennen kuin tapasi Archibald Christien vuonna 1912. Koska Archibald Christiellä ei kuitenkaan ollut juurikaan varallisuutta ja Christien äiti vastusti avio­liittoa, kestikin kaksi vuotta ennen kuin 24-vuotias Agatha Miller meni naimisiin joulu­aattona 1914 kuninkaallisten ilma­voimien upseerin Archibald ”Archie” Christien kanssa.
Ensimmäisen maailman­sodan sytyttyä 1914 Agatha Christie ryhtyi työskentelemään sairaan­hoitajana. Suojattua elämää eläneelle Christielle alkuajat sairaalassa olivat järkyttävä kokemus – niin leikkaus­salissa kuin myös mies­puolisten vuode­potilaiden pesussa. Christie siirtyi työskentelemään sairaalaan apteekkiin 1916, sillä siellä työ­aika oli lyhyempi ja palkka parempi. Apteekista Christie oppi myös paljon myrkyistä, joilla tulisi olemaan merkittävä osa monissa hänen romaaneissaan. Ammatillisesti tietämyksensä oli kuitenkin vain keskitasoa: vuonna 1917 suoritetussa kokeessa hän sai vain 50 pistettä sadasta.
Christien normaali avio­elämä alkoi vasta syksyllä 1918, kun Archie Christie sai siirron Lontooseen. Heidän tyttärensä ja Christien ainoa lapsi Rosalind syntyi 1919. Christie keskittyi vaimona ja äitinä olemiseen eikä ajatellut vakavasti kirjailijan­uraa sillä jo kuusi hänen kirjallisista tuotoksistaan oli hylätty eri kustantamoissa, kaikki muuttui kun Stylesin tapaukselle löytyi kustantaja. Vuoden 1922 Christiet viettivät kiertämällä Britannian siirtomaita, sillä Archie Christie oli saanut työpaikan vuoden 1924 British Empire Exhibitionin mainoskiertueella. Matka vei Christiet maailman ympäri: ensin Afrikkaan ja sitten Aasiaan, Australiaan ja lopuksi Pohjois-Amerikkaan. Myöhemmällä iällä Christie kertoi usein olevansa piinallisen ujo. Tällä kierto­matkalla siitä ei ollut havaittavissa mitään: hän oli täydellinen edustus­rouva, joka piti jopa puheita.
Paluu arkeen maailman­matkan jälkeen oli ankea: Archie Christie oli menettänyt Lontoon työ­paikkansa ja hänen terveytensä oli kärsinyt matkan aikana. Matkan ajaksi kotiin jätetty Rosalind-tytär ei tunnistanut vanhempiaan ja perheellä oli rahavaikeuksia. Tilanne parani kuitenkin vähitellen, kun Christien kirjoittaminen alkoi tuottaa ja Archie Christie löysi työtä. Vuoteen 1926 mennessä kumpikin Christie ansaitsi niin hyvin, että he pystyivät ostamaan kiinne­lainan avulla ensimmäisen oman talonsa, jonka nimeksi tuli Styles Christien ensimmäisen romaanin mukaan.
Katoaminen
Archie Christien ja Nancy Neelen suhteesta ennen elokuuta 1926 ei ole olemassa luotettavia tietoja. Christien elämä­kerran kirjoittanut Laura Thompson arvelee avio­liiton ulko­puolisen suhteen alkaneen joskus 1925, mutta että se oli kehittynyt vakavaksi vasta joskus vuonna 1926 – mahdollisesti Christien äidin kuoleman jälkeen. Perusteluna Thompson käyttää Christien talon ostoa: Christiet olivat etsineet taloa yli vuoden ja jos Archie Christie olisi suunnitellut avio­eroa jo tässä vaiheessa, hän olisi helposti pystynyt siirtämään talon ostamista. Thompsonin lähteiden mukaan kyseessä ei ollut suku­puoli­suhde, koska ”sellaista ei ollut tuolloin tapana tehdä”.
Agatha Christie katosi kotoaan 3. joulu­kuuta 1926 ja hänet löydettiin 14. joulu­kuuta harrogatelaisesta hotellissa, jossa hän oli asunut koko ajan nimellä Teresa Neele. Thompsonin mukaan kyseessä oli ollut epä­toivoisen naisen viimeinen yritys voittaa avio­miehensä takaisin. Christie oli jättänyt kolme kirjettä (miehelleen, langolleen ja palvelijattarelleen), joissa hän oli kertonut olevansa hotellissa Yorkshiressa. Tutkimuksia johtanut poliisi ei kuitenkaan uskonut kirjeisiin, sillä hän oli vakuuttunut siitä, että Christie oli kuollut – ja mahdollisesti jopa avio­miehensä murhaamana. Sanoma­lehdet – ja varsinkin keltainen lehdistö – tarttuivat hanakasti tähän tulkintaan ja tapauksen myllytys lehdissä alkoi. Yksityinen avio-ongelma muodostui valtakunnan ykkös­uutiseksi. Etsintä huipentui 12. joulu­kuuta järjestettyyn Christien ruumiin etsintään, johon osallistui eri sanoma­lehtien arvioiden mukaan – ihmistä.
Christie löydettiin vihjeen perusteella 14. joulu­kuuta Harro­gatesta. Hotellin henkilö­kunta ja vieraat sekä paikalliset asukkaat olivat tunnistaneet Christien jo useita päiviä aikaisemmin, mutta kukaan ei ilmoittanut siitä poliisille. Perheen antaman selityksen mukaan Christie oli kärsinyt muistin­menetyksestä eikä muistanut tapahtumista mitään. Lehdistö nieli tämän aluksi, mutta hyvin pian yleinen mieli­pide alkoi kääntyä Christietä vastaan, sillä virallinen selitys oli täynnä aukkoja ja risti­riitaisuuksia, ja Christietä syytettiin mainos­tempusta.
Vuosi 1926 jätti Christieen syvät jäljet. Sen jälkeen hän suojeli yksityis­elämäänsä lähes maanisella vimmalla. Julkisuuteen pääsivät vain kirjailija­minät: taidokkaita sala­poliisi­romaaneja sommitteleva Agatha Christie ja rakkauden mysteerejä tutkiskeleva Mary West­macott.
Christiet saivat avio­eron 1928, jonka jälkeen Archie Christie avioitui Nancy Neelen kanssa. Agatha ja Archie Christien väli­rikko oli täydellinen: vuoden 1927 jälkeen he eivät enää koskaan tavanneet, tytär Rosalind ei tavannut koskaan uutta äiti­puoltaan ja veli­puolensa hän tapasi vasta isänsä hautajaisissa 1962 eikä Rosa­lindin poika ehtinyt koskaan tapaamaan iso­isäänsä.
Toinen avioliitto
Agatha Christie matkusti Lähi-itään ensimmäisen kerran 1928. Siellä hän osallistui Leonard Woolleyn kaivauksiin Urissa. Christie palasi Urin kaivauksille helmi­kuussa 1930, jolloin hän tapasi ensimmäisen kerran tulevan avio­miehensä Max Mallowanin (1904–1978). Mallowan oli 14 vuotta Christietä nuorempi, joskin vihki­todistuksessa ikäero oli kutistunut kuuteen vuoteen. Christie ja Mallowan vihittiin syys­kuussa 1930. Avio­liitto kesti Christien kuolemaan asti.
Christie vieraili ennen toista maailman­sotaa säännöllisesti talvisin avio­miehensä kaivauksilla Irakissa ja Syyriassa. Christielle nämä vierailut lienevät myös olleen keino paeta kotimaan julkisuuden paineita – arkeo­logisilla kaivauksilla hän ei ollut Agatha Christie vaan pelkkä rouva Mallowan. 1930-luvulla Christie osti kaksi uutta taloa: Winterbrook Housen Walling­fordissa ja Green­way Housen Devonissa, joka säilyi Christien perheen kotina vuoteen 2000 asti.
Toisen maailman­sodan aikana Christie asui Lontoossa, sillä Green­way oli otettu laivaston käyttöön. Mallowanin kaivaukset Lähi-idässä olivat luonnollisesti keskeytyneet ja 1943 hän lähti armeijan palvelukseen Pohjois-Afrikkaan. Christie ja Mallowan tapasivat seuraavan kerran vasta 1945. Maailman­sodan jälkeen Mallowan aloitti kaivaukset Irakin Nimrudissa 1949 ja ne jatkuivat vuoden 1958 vallan­kumoukseen asti. Christie seurasi miestään joka vuoden alussa kaivauksille. Suurimman osa 1950-luvun tuotannosta Christie kirjoittikin Nimrudin kaivauksilla ja Bagdadissa. Christie osallistui myös itse kaivaus­töihin. Hän valokuvasi esineitä ja luetteloi niitä ja lisäksi ennallisti norsun­luu- ja puu­esineitä. Kuten jo ennen sotaa Lähi-idän matkat olivat Christien keino päästä irti kotimaan paineista. 1950-luvulta alkaen Christien kuuluisuus oli alkanut kasvaa ennen­näkemättömiin mitta­suhteisiin. Saman­aikaisesti Christie kuitenkin suojeli yhä enemmän ja enemmän yksityis­elämäänsä. Hän esiintyi harvoin julkisuudessa ja antoi vielä harvemmin haastatteluja.
Viimeiset vuodet
pienois|pysty|Agatha Christien muisto­laatta Torre Abbeyssa. 1960-luvun alussa Agatha Christien terveys alkoi heiketä. Vuoteen 1967 mennessä 77-vuotiaan Christien matkat ympäri maailmaa olivat lopuillaan. Toisen maailman­sodan jälkeen hän oli Lähi-idän lisäksi matkustellut ahkerasti, muun muassa Yhdysvaltoihin, josta hänen isänsä oli kotoisin. Viimeinen matka Lähi-itään oli vierailu Iranissa 1967.
Laura Thompsonin sanoin Agatha Christiestä tuli ”vanhus” 1971, jolloin hän oli 81-vuotias. Samana vuonna kuningatar Elisabeth II aateloi Christien Dameksi Buckinghamin palatsissa.
Christie kirjoitti vielä yhden näytelmän (Fiddler’s Five) ja kaksi romaania. Vuonna 1972 hän joutui sairaalaan murtuneen lonkan takia ja hänen terveytensä oli muutenkin huono. Vuonna 1974 Christie oli läsnä Idän pika­junan arvoituksen ensi-illassa, jonne hän saapui pyörä­tuolissa mutta tervehti kuningatarta seisoen. Saman vuoden loppu­puolella Christie esiintyi viimeisen kerran julkisuudessa Hiiren­loukun joka­vuotisessa juhlassa. Christie oli jo hyvin sairas, hän oli saanut sydän­kohtauksen loka­kuussa ja loukannut kaatuessaan päänsä vakavasti marras­kuussa 1974. Agatha Christie kuoli kotonaan 12. tammi­kuuta 1976.
Pöytälaatikkokirjailija
Christien varhaisimmat tunnetut kirjalliset tuotokset ovat vuodelta 1901: huhti­kuulle päivätty, muisti­vihkoon kirjoitettu runo ja ealingiläisessä sanoma­lehdessä myöhemmin samana vuonna julkaistu raitio­tie­vaunu­aiheinen runo. Vaikka Christie saikin julkaistua muita runoja, hänen sisarellaan oli tässä vaiheessa vielä suurempi menestys, sillä hänen novellejaan julkaistiin Vanity Fairissä. Agatha ja Madge Christie eivät olleet perheen ainoita kirjoittajia: Clara-äiti ja Monty-veli kirjoittivat pöytä­laatikkoon ja muutamia Frederick-isän tarinoita julkaistiin. Madgen suurimmaksi kirjalliseksi saavutukseksi jäi Lontoossa vuonna 1924 esitetty The Claimant.