cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Poliittinen talous
Poliittisen talouden tutkimus 1900-luvulla
1900-luvun ensimmäisen puoliskon aikana myös yhteiskuntatieteiden eriytyminen ja erikoistuminen uusin yliopistollisiin tieteenaloihin – politiikan tutkimukseen, moderniin sosiologiaan ja taloustieteeseen – myötävaikuttivat taloudellisten kysymysten kapeampaan käsittelyyn erillään poliittisista ja sosiaalisista näkökulmista. 1960-luvulta alkaen muun muassa talouden kasvava kansainvälistyminen ja ylikansallistuminen, Bretton Woods rahajärjestelmän rapautuminen sekä globaali inflaatio kuitenkin alleviivasivat tarvetta ymmärtää paremmin talouden sekä kansallisen että kansainvälisen politiikan yhteyksiä. Vuosisadan lopulla sellaisten yhteiskuntatieteilijöiden, erityisesti politiikan tutkijoiden ja sosiologien, kuten Susan Strangen, Robert Gilpinin, Albert O. Hirschmanin, Peter Hallin, Peter J. Katzensteinin, Wolfgang Streeckin ja Robert W. Coxin tutkimusagendojen myötävaikutuksesta kehittyivät kansainvälisen poliittisen talouden ja vertailevan poliittisen talouden tieteenalat. Huolimatta näiden kahden tieteenalan tutkimusongelmien osittaisesta päällekkäisyydestä, keskittyi ensiksi mainittu esimerkiksi sellaisiin kysymyksiin, kuten miten kansainväliset ja ylikansalliset taloussuhteet vaikuttavat valtioiden taloudelliseen kehitykseen ja (talous)politiikkaan tai millaisia seuraamuksia näillä suhteilla on maailmanpolitiikkaan. Vertailevan poliittisen talouden keskeiset kysymykset kytkeytyivät muun muassa tavoitteeseen ymmärtää missä määrin keskinäisriippuvaisessa globaalissa taloudessa oli tilaa erilaisille kansallisille talousinstituutioille, toimintatavoille ja kehitysurille sekä mistä havaittavat eroavaisuudet tai yhtenäisyydet johtuivat.
Poliittinen talous 2000-luvulla
Uudella vuosituhannella kansainvälinen ja vertaileva poliittinen talous jatkoivat kehitystään osana kansainvälisen ja vertailevan politiikan tutkimuksen tieteenaloja. Kuitenkin erityisesti vuosien 2007–2008 finanssikriisin jälkeen poliittisen talouden teemat ovat enenevissä nousseet myös muiden yhteiskuntatieteiden agendalle. Tätä nykyä ”yleinen” poliittinen talous onkin sekä lähestymistavoiltaan ja tutkimuskohteiltaan että analyysin tasoiltaan hyvin monimuotoinen kenttä.
Poliittinen talous Suomessa
Toisin kuin monissa muissa Euroopan tai Pohjois-Amerikan maissa, Suomessa poliittisen talouden tutkimuksella ei ole ollut institutionalisoitua asemaa oppiaineen, oppituolin tai koulutusohjelman muodossa. Laajempia kansainvälisiä tendenssejä mukaillen, 1970-luvulla myös Suomessa poliittisen talouden kysymykset herättivät kiinnostusta yhteiskuntatieteilijöiden piirissä. Eräistä tutkimushankkeista huolimatta pysyvän oppituolin sekä oppiaineen ja näin ollen opettajien uupuminen kuitenkin vaikeuttivat tutkimuksen harjoittamista. . Myös Suomessa on 2010- ja 2020-luvuilla todistettu poliittisen talouden tutkimuksen uutta nousua. Vuonna 2013 perustettiin Poliittisen talouden tutkimuksen seura (PTTS) edistämään suomalaista poliittisen talouden tutkimusta ja opetusta sekä tuomaan poliittisen talouden teemojen parissa työskenteleviä tutkijoita yhteen. Perustamisestaan alkaen seura on julkaissut tieteellistä Poliittinen talous -lehteä ja lehden julkaisumäärät ovat nousseet viime vuosina. Poliittisen talouden noususta huolimatta tieteenalan opetus ei ole vielä institutionalisoitunut koulutusohjelman tai oppiaineen muodossa. Toistaiseksi (kansainvälistä/globaalia) poliittista taloutta voi Suomessa järjestelmällisesti opiskella vain Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan englanninkielisen ”Global Politics and Communications” -koulutusohjelman ”Global Political Economy” -erikoistumislinjalla.
John Kendrew
thumb|John Kendrew myoglobiinimallin vieressä John Cowdery Kendrew ( 24. maaliskuuta 1917 Oxford – 23. elokuuta 1997 Cambridge) oli brittiläinen biokemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1962 myoglobiinin ja muiden proteiinien rakenteiden selvittämisestä. Hän jakoi palkinnon Max Perutzin kanssa.
Kendrew valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1939. Toisen maailmansodan ensimmäisten kuukausien aikana hän tutki kemiallisten reaktioiden kinetiikkaa ja myöhemmin hän työskenteli tutkien parissa. Sotavuosien aikana Kendrew kiinnostui biokemiallisista ongelmista ja päätti ryhtyä tutkimaan proteiinien rakenteita.
Kendrew tapasi vuonna 1945 Max Perutzin Cambridgessä. Fysiologi Joseph Barcroft oletti, että Kendrew pystyisi tekemään kristallografisia tutkimuksia proteiineille kuten hemoglobiinille ja Kendrew aloitti tutkimukset. Vuonna 1947 Kendrew selvitti myoglobiinin rakenteen.
Myöhemmin Kendrew oli muun muassa perustamassa Euroopan molekyylibiologian järjestöä EMBOa ja toiminut British Museumin johtokunnan jäsenenä.
Luettelo pikkuplaneetoista: 22001–23000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 22001:stä ja päättyen 23000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Tänään Fredi
Tänään Fredi on Matti Siitosen eli Fredin kymmenes albumi, joka julkaistiin vuonna 1978.
Auguste Deter
thumb|right|Auguste Deter
Auguste Deter (1850 – 8. huhtikuuta 1906) oli saksalainen nainen, josta tuli ensimmäinen virallisen Alzheimerin taudin diagnoosin saanut henkilö.
Deterin tila näytti heikkenevän iltaisin entisestään. Hänen puheensa muuttui sekavaksi, ja hän saattoi herätä keskellä yötä huutaen. Deter jäi instituutioon, jossa hänen sairautensa eteni pisteeseen, jossa lähes kaikki kognitiiviset kyvyt olivat kadonneet. Hän kuoli 55-vuotiaana. Alois Alzheimer oli siirtynyt muihin tehtäviin Müncheniin, mutta kuuli Deterin kuolemasta ja pyysi tämän aivoja sekä terveystietoja lähetettäväksi hänelle tarkempia tutkimuksia varten. Edesmenneen perhe myönsi luvan aivojen postuumia tutkimusta varten. Alois Alzheimer havainnoi kahden tyyppisiä epänormaaleja kertymiä hermosolujen sisällä ja välissä. Tällaisia muutoksia oli jo aiemmin havaittu muiden tieteilijöiden toimesta, mutta ei aiemmin näin nuorella potilaalla. Todettujen poikkeavuuksien joukossa oli laaja aivokuoren atrofia.
4. marraskuuta 1906 Alzheimer kuvasi Deteriltä tekemiään löydöksiä saksalaisten psykiatrien 37. vuosittaisessa konferenssissa Tübingenissä. Seuraavana vuonna hän julkaisi aihetta koskeneen artikkelin, mutta vasta vuonna 1911 häneltä ilmestyi yksityiskohtaisempi artikkeli, jossa hän tulkitsi Deteristä ja muista potilaistaan tekemiään havaintoja. Esitys Alzheimerin taudin nimeämisestä Alois Alzheimerin mukaan tuli Alzheimerin Müncheniin palkanneelta Emil Kraepelinilta, joka sisällytti kuvauksen Deterin tapauksesta kahdeksanteen laitokseen kirjastaan Psychiatrie vuonna 1910.
Nykyaikana Deterillä todettaisiin varhaisen alkamisajankohdan Alzheimerin tauti.
Sarezzo
Sarezzo on kunta Italiassa Brescian maakunnassa, 13 kilometriä Brescian kaupungista. Kunnan asukasluku on 13 553 (31.12.2015) ja pinta-ala on noin 18 km².
Paavi Paavali VI syntyi Sarezzossa.
Viveka Anderberg
pienoiskuva|Viveka Anderberg Viveka Kristina Elisabet Anderberg (s. 11. lokakuuta 1950 Västerhaninge) on ruotsalainen laulaja ja näyttelijä. Hän opiskeli Statens musikdramatiska skolassa Tukholmassa. Hän esiintyi vuonna 1984 elokuvassa Ronja ryövärintytär. Laulajana Anderberg on äänialaltaan sopraano. Hän laulaa Karl-Birger Blomdahlin avaruusoopperan Aniara levytyksellä Caprice-levymerkillä (CAP 22016: 1-2).
Naruhito
Naruhito (, s. 23. helmikuuta 1960 Tokio) on Japanin 126. keisari. Hän on edellisen keisarin Akihiton ja keisarinna Michikon vanhin poika. Hänestä tuli Japanin kruununperillinen virallisesti 23. helmikuuta 1991, jonkin aikaa keisari Hirohiton kuoleman jälkeen. Lapsena hänen nimensä oli prinssi Hiro.
Tausta ja yksityiselämä
Naruhito opiskeli historiaa Gakushūin-yliopistossa, valmistui vuonna 1982 ja opiskeli sen jälkeen ulkomailla Oxfordin yliopistossa Britanniassa vuosina 1983–1985. Hänestä tuli Gakushūin-yliopiston tohtori vuonna 1988.
Naruhito on ollut vuodesta 1993 naimisissa prinsessa Masakon kanssa. Parilla on yksi lapsi, tytär Aiko, joka syntyi vuonna 2001.
Nauruhito on innokas urheilija ja harrastaa mm. hiihtoa, vaellusta, tennistä ja hölkkäämistä. Lisäksi hän soittaa viulua.
Japanin keisarina
Naruhitosta tuli keisari 1. toukokuuta 2019 kun hänen isänsä keisari Akihito luopui kruunusta. Kyseessä on ensimmäinen kerta 200 vuoteen, kun Japanin keisari luopuu vallasta.
Naruhito kruunattiin virallisesti 22. lokakuuta 2019. Kruunajaisiin kutsuttiin 2 000 vierasta, joukossa valtionpäämiehiä ja muita arvovieraita 170 maasta. Suomen presidentti Sauli Niinistö ja Jenni Haukio osallistuivat myös kruunajaisiin.
Japanilaiset
Lähde:
Muita kunnianosoituksia
Naruhito on Tokion olympialaisten ja paralympialaisten suojelija. Hän on lisäksi Oxfordin yliopiston oikeustieteiden kunniatohtori.
Under the Ground
Under the Ground on Tapani Rinteen ja Teho Majamäen ambient musiikkialbumi jolla olevan musiikkin on tarkoitus luoda Kehäradan juna-asemille tunnelmaa ja rauhoittaa, samaan tapaan kuten esimerkiksi Brian Enon Music for Airports.
Nauhoittaminen
Musiikki on äänitetty Kehäradan tunnelistossa rakennustöiden aikana joulukuussa 2014. Äänityspaikkoina ovat olleet muun muassa maan alla sijainneet huoltotunnelit, pumppaamot ja voimansiirtohallit jotka ovat noin 35 metrin syvyydessä. Ne ovat paikkoja joihin ei yleisöä yleensä lasketa. Levyllä Rinne soittaa bassoklarinettia ja altto saksofonia ja Majamäki soittaa muun muassa marimbaa, muoviputkea, udua, kosketinsoitinta, loopperia ja vibrafonia. Levy on jatkoa heidän aiemmin intialaisessa luolassa äänittämälleen levylle Inside the Temple.
Äänimaisema
Under the Ground levyn musiikin on tarkoitettu soimaan Kehäradan kolmella juna-asemalla: Aviapoliksen-, Lentoaseman- ja Kivistön rautatieasemalla. Asemille on haluttu ambientmusiikilla saada äänimaisema joka luo niille tunnelmaa ja rauhoittaa. Vantaan kaupunki halusi kokeilla asemilla uudenlaista tapaa parantaa ihmisten elämisen laatua musiikilla. Tutkimusten mukaan taide ja musiikki tuovat ihmisille turvallisuuden tunnetta julkisissa tiloissa.
Kappalelista
Lähde:
MM-rallikausi 2015
MM-rallikausi 2015 on rallin maailmanmestaruussarjan 43. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla 25. tammikuuta, ja päättyi Walesin ralliin 15. marraskuuta 2015. Kauden aikana ajettiin yhteensä 13 rallia neljässä eri maanosassa.
Maailmanmestariksi ajoi kolmatta kertaa peräkkäin Sébastien Ogier.
Kulttuurikeskus Isa
Kulttuurikeskus Isa on Bahrainin kuningaskunnan pääkaupungissa Manamassa sijaitseva, maan edesmenneen valtionpäämiehen, Bahrainin emiiri Isa ibn Salman Al Khalifan mukaan nimetty kulttuurikeskus. Kulttuurikeskus vihittiin käyttöön joulukuussa 2008. Rakennuksessa toimii esimerkiksi Bahrainin kansalliskirjasto ja lastenkirjasto.
Lukutaito Bahrainissa
Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma UNEPin mukaan Bahrainin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli lukutaitoisia 94,6 prosenttia vuonna 2010.
ISO 3166-2:LU
thumb|300px|[[Luxemburgin kantonit. 1 – Capellen 2 – Clervaux 3 – Diekirch 4 – Echternach 5 – Esch-sur-Alzette 6 – Grevenmacher 7 – Luxemburg 8 – Mersch 9 – Redange 10 – Remich 11 – Vianden 12 – Wiltz]] ISO 3166-2:LU on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Luxemburgille. ISO 3166-2:LU on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 12 kantonin koodit.
Koodit
Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Luxemburgin maakoodi ”LU” ja toinen osa on aluekohtainen kaksikirjaiminen tunnus.
Idmanin kavallusjuttu
thumb|Suomen Yhdyspankin kavalluksen aikainen Tampereen-konttori Kauppakatu 10:ssä tunnetaan nykyään [[Tampereen ylioppilastalona.]] Idmanin kavallusjuttu oli vuonna 1912 paljastunut Pohjoismaiden suurin kavallus, jossa Suomen Yhdyspankin Tampereen-konttorin johtaja Nils Idman kavalsi kymmenen vuoden aikana 9–10 miljoonaa markkaa – summa vastasi yhdeksää prosenttia silloisen Suomen suuriruhtinaskunnan budjetista. Idmanin johtaman konttorin kassassa oli miljoonien vaje ja useita velkakirjoja oli väärennetty ja lainoja oli myönnetty olemattomin vakuuksin. Kavaltamansa rahat Idman käytti nähtävästi keinotteluun, mutta hän käytti paljon rahaa myös taidehankintoihin.
Taustaa
Nils Idman toimi Suomen Yhdyspankin Tampereen konttorin apulaisjohtajana vuodesta 1885 ja johtajana vuodesta 1890 vuoteen 1912. Idmanin johtajakaudella pankille valmistui vuonna 1901 Kauppakatu 10:een arkkitehti Gustaf Nyströmin suunnittelema kaksikerroksinen wieniläisjugendia edustava toimitalo (myöhemmin Tampereen ylioppilastalo).
Kymmenen vuotta jatkuneet kavallukset
Idmanin kavallukset alkoivat vuonna 1902. Hän väärensi Suomen Yhdyspankin talletustodistuksia ja käytti niitä sitten vakuutena ottaessaan lainoja omasta ja muista pankeista. Hän hankki rahaa myös väärennetyillä vekseleillä sekä antamalla rahaa pankin konttorista olemattomia vekseleitä vastaan. Idman otti myös oman pankkinsa kassaholvista lainojen vakuuksiksi jätettyjä arvopapereita ja käytti niitä vakuuksina hankkiessaan luottoja muista pankeista. Idmanin toiminnasta valitettiin Suomen Yhdyspankin pääjohtajalle Alfred Norrménille jo ennen tämän kiinnijäämistä, mutta Norrmén vastasi luottavansa täysin Idmaniin. Idman nautti 1900-luvun alussa suurta luottamusta Tampereen liike-elämässä, vaikka jotkut pitivätkin häntä keinottelijana. Pankin konttorin muu henkilökunta ei osallistunut kavalluksiin ja vaikka he havaitsivat konttorin toiminnassa epäselvyyksiä, niiden syynä pidettiin vain Idmanin huolimattomuutta ja piittaamattomuutta muotoseikoista. Idmanilla uskottiin myös olevan pankin ylimmän johdon antamat erityisvaltuudet toimiinsa.
Idmanin pidätys
Idmanin kavallus paljastui lopulta, kun Suomen Yhdyspankin johtokunnan jäsen J. O. Wasastjerna saapui 1. joulukuuta 1912 Tampereelle tekemään yllätystarkastuksen pankin konttorissa erään epäselvän vekselin takia. Tarkastuksesta vihiä saanut Idman oli edeltävänä päivänä yrittänyt siivota jälkiään ja hankkinut postilähetysvekselillä Suomen Pankista 800 000 markkaa kassavajauksen peittämiseen. Toimet eivät kuitenkaan auttaneet, vaan Idman pidätettiin 4. joulukuuta pankin ilmoitettua asiasta poliisille. Idman oli vielä ennen pidätystä yrittänyt tuloksetta hankkia tilapäistä lainaa Tampereen Verkatehtaan isännöitsijältä August Lundelinilta.
Oikeuskäsittely ja tuomio
Tampereen raastuvanoikeus tuomitsi Idmanin kesäkuussa 1913 kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen ja tämä piteni vielä senaatin käsittelyssä 15 vuoteen. Oikeudessa Idman selitti toimineensa vain hyväntekijänä, joka oli halunnut auttaa vaikeuksiin joutuneita lainanottajia ja lahjoittaa rahaa hyväntekeväisyyteen. Hän selitti myös toimineensa yksin ja kiisti ehdottomasti kätkeneensä rahoja tai siirtäneensä niitä ulkomaille. Idmanin tuomion kovenemiseen senaatissa saattoi vaikuttaa se, että venäläissyntyinen prokuraattori Aleksei Hosianov epäili Idmanin tukeneen rahallisesti aktivistien toimintaa. Tästä ei kuitenkaan saatu oikeudessa näyttöä.
Ellen Namhila
Ellen Ndeshi Namhila (s. 1964) on Namibian yliopiston vararehtori ja viiden vuoden virkavapaalla yliopiston kirjaston johtajan tehtävästä.
Idmanin kavallusjuttu
Idmanin kavallusjutun jälkiseuraamuksia
Nils Idman kärsi tuomionsa Helsingin kuritushuoneessa. Hän pääsi vankilasta vuonna 1920 ja palasi sitten Tampereelle, jossa hän työskenteli tehtailija Heikki Liljeroosin palveluksessa kirjanpitäjänä ja Rafael Haarlan yhtiössä numerotarkastajana.
Suomen Yhdyspankin pääjohtaja Alfred Norrmen joutui eroamaan. Pankki selvisi kuitenkin Idmanin aiheuttamista tappioista.
Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen konttorin johtaja ja G. A. Serlachius Ab:n johtokunnan puheenjohtaja Albert Snellman teki itsemurhan pari päivää Idmanin pidätyksen jälkeen. Idmanin juttu vaikutti myös siihen, että G. A. Serlachius Ab:n toimitusjohtaja Gösta Serlachius joutui eroamaan Kymin Oy:n toimitusjohtajan tehtävästä 1913.
Ellen Namhila
Yliopiston vararehtorin työssä hän vastaa mm. henkilöstö- ja talousasioista sekä ATK:sta ja kiinteistöistä.
Idmanin kavallusjuttu
Idmanin kavallusjutun jälkiseuraamuksia
Nils Idmanin veli Fredrik Idman joutui takaussitoumustensa vuoksi taloudellisiin vaikeuksiin ja oli pakotettu myymään vuonna 1913 Hatanpään kartanon Tampereen kaupungille. 1 459 hehtaarin laajuisen kartanon myyntihinta oli 2,5 miljoonaa markkaa. Kartanon alueella sijaitsi myös Nils Idmanin vuonna 1898 itselleen rakennuttama englantilaistyylinen huvila, joka oli aikanaan tullut maksamaan 400 000 markkaa – puolet Tampereen tuomiokirkon hinnasta.
Useat tamperelaiset liike-elämän vaikuttajat kärsivät kavallusjutun vuoksi taloudellisia menetyksiä. Tehtailija Heikki Liljeroos ja kauppaneuvos Fredrik Björkqvist pelastuivat konkurssilta velkojien suostuttua akordiin.
Harijärvi
Harijärvi on järvi Liperin koillisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 90 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 15 kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Harijärven luoteisrannalta lähtee laskuoja Viinijärveen, joka sijaitsee noin 350 metriä länteen.
Viveca Lindfors
Viveca Lindfors (29. joulukuuta 1920 Uppsala, Ruotsi – 25. lokakuuta 1995 Uppsala, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä.
Harijärvi
Maantiede
Harijärven vesitilavuus on 6 985 000 kuutiometriä.
Viveca Lindfors
Lindfors opiskeli 1938–1941 näyttelijäntyötä Tukholman Dramatenin oppilaskoulussa. Hänen ensiesiintymisensä näyttämöllä oli jo vuonna 1939, ja koulusta valmistuttuaan hänestä tuli nopeasti yksi Ruotsin tähtinäyttelijöistä. Lindfors päätti kuitenkin luoda kansainvälistä uraa ja muutti vuonna 1946 Yhdysvaltoihin solmittuaan sopimuksen Warner Bros. -yhtiön kanssa. Hän työskenteli sen jälkeen enimmäkseen Hollywood-tuotannoissa. Lindfors esiintyi uransa aikana yhteensä yli 70 valkokangaselokuvassa ja lisäksi televisioelokuvissa ja -sarjoissa. Yhdysvalloissa hän jatkoi kuitenkin myös teatterityötä muun muassa Broadwaylla, jossa hän oli tunnettu nimi 1950-luvulla.
Harijärvi
Maantiede
Harijärvi (04.352.1.024) kuuluu Viinijärven alueeseen (04.352), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Viinijärven valuma-alue (04.35) ja ensimmäinen jakovaihe on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Harijärvi on Viinijärven alueen toiseksi laajin vakavesi. Yli 130-neliökilometrinen Viinijärvi on selkeästi suurin alueen 46:sta järvestä.
Positiivinen syrjintä
pienoiskuva|Mielenosoitus positiivisen syrjinnän puolesta Washingtonissa 2013 Positiivinen syrjintä, positiivinen diskriminaatio tai positiivinen erityiskohtelu tarkoittaa jonkin ryhmän asemaa ja olosuhteita parantavia toimia, jotka ovat tarpeellisia ryhmän tosiasiallisen tasa-arvon turvaamiseksi, vaikka ryhmä tällöin asetetaan etuoikeutettuun asemaan muihin nähden. Resurssien jako ei tapahdu vain yksilöllisen arvioinnin vaan myös ryhmävertailun pohjalta. Periaatetta alettiin soveltaa Neuvostoliitossa 1929 ja Yhdysvalloissa 1970-luvulla. Positiivisen erityiskohtelun käsite tuli Suomen lainsäädäntöön perustuslakiuudistuksen yhteydessä vuonna 1999. Periaatetta sovelletaan joissakin maissa, kun taas toisissa sitä pidetään syrjintänä.
Harijärvi
Maantiede
Noin kuusi kilometriä Harijärveltä etelään sijaitsee Harinjärvi (04.359.1.006).
Positiivinen syrjintä
Positiivisen erityiskohtelun toteuttaminen
Perustuslain perustelumuistion mukaan tarkoituksena oli pyrkiä turvaamaan paitsi perinteistä oikeudellista yhdenvertaisuutta myös tosiasiallisen tasa-arvon toteutuminen yhteiskunnassa. Yhdenvertaisuuslaki toteaa luvussa ”positiivinen erityiskohtelu”, että ”Sellainen oikeasuhtainen erilainen kohtelu, jonka tarkoituksena on tosiasiallisen yhdenvertaisuuden edistäminen taikka syrjinnästä johtuvien haittojen ehkäiseminen tai poistaminen, ei ole syrjintää.”
Yhdenvertaisuusvaltuutetun toimisto on antanut positiivisesta erityiskohtelusta esimerkkejä. Niitä ovat muun muassa:
Yhdenvertaisuusvaltuutetun mukaan työhönotossa on huomioitava seuraavat seikat: 1) tietyn ryhmän suosinta ei saa olla automaattista, vaan tapauskohtaista; 2) hakijoiden pitää olla ansiokkuudeltaan joko yhtä päteviä tai lähes yhtä päteviä, ja 3) positiivista erityiskohtelua ei saa käyttää, jos tosiasiallisessa yhdenvertaisuudessa on vain vähäisiä eroja ryhmien välillä.
Käsitteen historiaa
Josif Stalinin johdolla Neuvostoliitossa alkoi vuonna 1929 kulttuurivallankumous. Sen yhtenä osana oli antaa työläisperheiden lapsille etusija opiskelijapaikkoja jaettaessa. Harvalukuisen toimihenkilökerroksen lapset olivat aikaisemmin vieneet valtaosan kaikista nuorten opiskelupaikoista. Politiikan tarkoituksena oli tasoittaa näitä rakenteellisen syrjinnän vaikutuksia.
Yhdysvalloissa alettiin 1970-luvulla puhua käsitteestä affirmative action. Sillä tarkoitettiin rakenteellisia muutoksia, joiden avulla kyetään lisäämään historiallisesti sorrettujen ryhmien edustusta. Historiallinen taakka liittyi etenkin orjuuteen, rotusyrjintää, rasismiin ja köyhyyteen. Erityisesti tavoiteltiin naisten ja vähemmistöryhmien asemien parantamista työelämässä, koulutuksessa ja kulttuurissa, mistä heidät oli aikaisemmin suljettu pois.
Yhdysvalloissa
Periaate sai Yhdysvalloissa osakseen arvostelua, kun sen nojalla alettiin harjoittaa rotuun ja sukupuoleen perustuvaa suosintaa valintatilanteissa. Keskustelu on koskenut etenkin sitä, pitääkö afro-amerikkalaisia ja latinoja suosia yliopistojen pääsykokeissa, koska heidän suhteellinen osuutensa yliopisto-opiskelijoista on pienempi kuin koko väestössä.
Erityiskohtelun kannattajien mukaan nämä ryhmät olivat kärsineet tai kärsivät yhä syrjinnästä ja ovat sen takia muita huonommassa asemassa. Vastustajien mielestä rotu oli liian karkea mittari erottelemaan ihmisiä aseman huonouden suhteen. Ryhmään kohdistuva suosinta muuttuu sen takia yksilöiden syrjinnäksi. Vastustajat ovat väittäneet, että positiivinen syrjintä on epäreilua ja loukkaa perustuslain tasa-arvoperiaatetta, aiheuttaa sosiaalisia ja poliittisia erimielisyyksiä, ei ole parantanut asioita, leimaa hyödynsaajat ja heikentää heidän itsekunnioitustaan.
Oppilaitosvalinnoissa positiivinen syrjintä on johtanut siihen, että valkoiset hakijat kertovat olevansa ei-valkoisia. Yhdysvalloissa 34 % collegeen pyrkineistä valkoisista hakijoista ilmoitti olevansa ei-valkoinen. Tavallisinta (48 %) oli ilmoittautua Amerikan alkuperäisasukkaaksi. Tiedot väärentäneistä 77 % pääsi haluamansa oppilaitokseen.
Monet organisaatiot, kuten yliopistot ovat halunneet valita virkoihin alkuperäiskansaan kuuluvia henkilöitä oikaistakseen menneisyyden vääryyksiä. Erityisesti akateemisessa maailmassa niin sanotuista rodun vaihtajista (raceshifters) on tullut suuri ongelma.
Tasa-arvo koskee yksilöitä, ei ryhmiä
Positiivisen syrjinnän arvostelu on kaikkialla ollut hyvin samankaltaista. Suomessa Jari Ehrnrooth on tiivistänyt sen niin, että tasa-arvo voi koskea vain yksilöitä. Ryhmät eivät ole subjekteja, joten niiden tasa-arvosta puhuminen on harhaanjohtavaa. Samuel P. Huntington kirjoittaa, että länsimaisen sivilisaation arvoja ovat individualismi ja oikeusperiaate, jotka edellyttävät, että yksilöitä tulee kohdellaan samanarvoisina. Positiivinen syrjintä korvaa ne ryhmien tasa-arvoisuudella, mihin pyritään suosimalla heikommaksi jäävää ryhmää. Antropologi Philip Carl Salzman katsoo, että positiivinen syrjintä liittyy monikulttuurisuuden ihanteeseen, jossa tavoitellaan sopusointuista, mutta ryhmäidentiteetteihin jakautunutta yhteiskuntaa. Hän näkee yksilöiden korvaamisen ryhmällä eräänlaiseen klaaniyhteiskuntaan siirtymisenä, missä universalismin ja individualismin tilalle tulee oman ryhmään kuuluminen. Ryhmien suosinnan kääntöpuoleksi on siten nähty yksilöön kohdistuva syrjintä.
Arvosteluun on vastannut muun muassa käräjätuomari Riikka Rask. Hän torjuu ajatuksen, että positiivinen syrjintä voisi tarkoittaa yksilöön kohdistuvaa syrjintää. Rask kirjoittaa: ”Erityistoimille on tyypillistä, että ne asettavat eri asemaan tietyn ryhmän – eivät ketään nimenomaista yksilöä” Dosentti Liisa Nieminen on kuitenkin todennut, että ”Ensi näkemältä positiivinen erityiskohtelu voi johtaa syrjintään yksilötasolla samalla, kun se edistää tosiasiallista yhdenvertaisuutta ryhmän tasolla.”
Periaatteen käyttöönotto eri maissa
Positiivinen erityiskohtelu on otettu käyttöön joissakin maissa, toisissa ei. Monissa maissa se on arvioitu syrjinnäksi ja siksi lainvastaiseksi. pienoiskuva|Mielenosoitus Yhdysvalloissa 2003 positiivisen syrjinnän puolesta
Positiivinen erityiskohtelu Suomessa
Positiivisen erityiskohtelun käsite tuli lainsäädäntöön perustuslakiuudistuksen yhteydessä vuonna 1999. Suomalainen käsite positiivisesta erityiskohtelusta ei kuitenkaan ole sama kuin amerikkalainen affirmative action, vaan määrittyy suomalaisen lainsäädännön kautta. Perustuslain (731/1999) kuudes pykälä yhdenvertaisuudesta toteaa:
Lain perustelumuistio (HE 309/1993) antaa tietyin ehdoin oikeuden poiketa tästä muodollisesta tasa-arvosta ”tosiasiallisen tasa-arvon” eli lopputuloksen tasa-arvon hyväksi. Muistio käyttää siitä nimitystä ”positiivinen erityiskohtelu”.
Positiivinen erityiskohtelu tarkoittaa siten paitsi syrjinnän vaikutusten poistamista myös tietyn ryhmän asemaa ja olosuhteita parantavia toimia yleensä. Käsite on siirtynyt muuhunkin lainsäädäntöön. Se esiintyy perustuslain lisäksi tasa-arvolaissa (609/ 1986), työsopimuslaissa (55/2001) ja yhdenvertaisuuslaissa (1325/2014). Positiivinen erityiskohtelu määritellään eri laeissa eri tavoin. Yhdenvertaisuuslain esittelymuistio toteaa, että ''”syrjintää ei ole sellainen oikeasuhtainen erilainen kohtelu, jonka tarkoituksena on tosiasiallisen yhdenvertaisuuden edistäminen taikka syrjinnästä johtuvien haittojen ehkäiseminen tai poistaminen... Yhteiskunnallisesti heikommassa asemassa olevien ihmisten, esimerkiksi vammaisten, tukeminen voi olla perusteltua silloinkin, kun heikomman aseman ei voida osoittaa johtuvan syrjinnästä.''”
Yhdenvertaisuusvaltuutettu on julkaissut periaatteen soveltamisesta oppaan, joka tarjoaa esimerkkejä periaatteen soveltamisesta. Yhdenvertaisvaltuutetun antamia esimerkkejä ovat muun muassa seuraavat:
YLE:n tekemän selvityksen mukaan lähes kaikki Suomen yliopistot ottavat työhönotossa huomioon vähemmistöasemaan kuulumisen. Suurimmalla osalla yliopistoista on maininta positiivisesta erityiskohtelusta yhdenvertaisuus- ja tasa-arvosuunnitelmassaan. Käytäntöä voidaan noudattaa, vaikka mainintaa ei olisi. Yliopistojen rekrytoinneissa tämä tarkoittaa, että kun tarjolla on kaksi tasavahvaa tai hieman eri tasoista hakijaa, voidaan suosia sitä, joka on ryhmänä aliedustettu. Turun yliopiston vararehtorin mukaan ”käytäntöä ei oikeastaan tarvita”, sillä tilanteita, joissa vastakkain olisi kaksi täysin tasavahvaa hakijaa, ei oikeastaan ole olemassa.
Sukupuoli
Tasa-arvolain (9 § 4) mukaan työhönotossa voidaan tietyin edellytyksin suosia aliedustettua sukupuolta. Tämä on myös EU:n oikeuskäytännön mukaan sallittua silloin, kun mies ja nainen ovat hakijoina yhtä päteviä tai lähes yhtä päteviä. Opiskelijavalinnassa tasa-arvolaki (8 b §) kieltää sukupuoleen perustuvan syrjinnän ja siten sukupuolikiintiöt. Tasa-arvovaltuutettu on tehnyt tästä asiasta kiintiöt kieltäviä ratkaisuja jo 1980-luvulta lähtien. Tasa-arvolain 4 a §:n 1 momentin nojalla kunnallishallinnon luottamushenkilöitä valittaessa toimielimiin on kumpaakin sukupuolta oltava edustettuna vähintään 40 % riippumatta ehdokkaiden vaaleissa saamasta äänimäärästä.
Etninen alkuperä
Yhdenvertaisuusvaltuutetun mukaan erilainen kohtelu ei ole mahdollista etnisen alkuperän perusteella. Oppilaitos voi asettaa kiintiön jollekin syrjinnälle alttiille tai yhteiskunnallisesti heikommassa asemassa olevalle ryhmälle, mutta ryhmää ei saa identifioida sen etnisen alkuperän perusteella (esim. romanit). Ryhmä voidaan kuitenkin identifioida esimerkiksi kielen tai maahanmuuttaja-aseman perusteella.
Kieli
Lääketieteellisessä ja oikeustieteellisessä koulutuksessa ruotsin kieltä osaaville on omat kiintiönsä, sillä kielilain nojalla tulee kouluttaa tietty määrä ruotsinkielentaitoisia lääkäreitä ja juristeja. Kyse ei tässä ole positiivisesta erityiskohtelusta vaan koulutustarpeesta. Yhdenvertaisuusvaltuutettu antaa esimerkin kieleen kohdistuvasta positiivisesta erityiskohtelusta: terveyskeskus voi tuottaa materiaalia myös muilla kielillä kuin suomeksi tai ruotsiksi edistääkseen vähemmistöryhmään kuuluvan asiakkaan tosiasiallista pääsyä palveluihin.
Yle:n uutisen mukaan Lapin yliopistossa on kiintiö saamenkielisille opiskelijoille. Sen nojalla saamenkielinen hakija voi päästä positiivisen syrjinnän mukaisesti opiskelemaan muita pienemmällä pistemäärällä. Saamen on ilmoittanut äidinkielekseen 1 734 henkilöä, eli 0,03 prosenttia väestöstä.
Helsingin kaupunki
Helsingin kaupunki hyväksyi vuonna 2004 asiakirjan ”Rasismin ja etnisen syrjinnän ehkäiseminen”. Sen mukaan työhönotossa voidaan ottaa huomioon hakijan etninen tausta palkkaamalla tehtävään työmarkkinoilla aliedustettuun ryhmään kuuluva henkilö, vaikka tämä ei olisi aivan yhtä pätevä kuin paremmin edustettuun ryhmään kuuluva. Yhdenvertaisvaltuutettu kuitenkin kielsi tämän syrjintänä, jolloin linjaus muutettiin niin, että voidaan suosia ”maahanmuuttajaa”, jos hakijana on kaksi ansiokkuudeltaan tasaveroista hakijaa. Asiaa perusteltiin sillä, että positiivinen erityiskohtelu on mahdollista, jos sillä pyritään edistämään tosiasiallista yhdenvertaisuutta.
Perussuomalaisten julkilausuman herättämä keskustelu
Vuonna 2011 perussuomalaisten eduskuntaryhmä antoi syrjintää ja suosintaa vastustavan julkilausuman. Siinä ei suoraan esiintynyt positiivisen erityiskohtelun käsitettä vaan todettiin: "”Tuomitsemme kaiken etniseen taustaan, kieleen, kulttuuriin, uskontoon tai vastaavaan seikkaan perustuvan syrjinnän tai suosimisen työmarkkinoilla, koulutuksessa ja muissa yhteyksissä... julkisen vallan on kohdeltava jokaista ihmistä yksilönä, ei etnisen, kulttuurisen tai muun vastaavan ryhmän edustajana”."Myös Kokoomuksen Nuorten Liitto ja Perussuomalaiset Nuoret ottivat pian tämän jälkeen kantaa suosimista ja syrjintää vastaan. Kokoomuksen Nuorten liiton mukaan ”Tiettyjen ryhmien suosimisella ja kiintiöillä Suomeen on luotu rakenteellista eriarvoisuutta, joka lisää jännitteitä eri ryhmien välille - - Kokoomusnuoret vaatii, että yksilöitä kohdellaan Suomessa yksilöinä eikä erilaisten vähemmistö- tai enemmistöryhmien jäseninä.”
Perussuomalaisten vaatimus kohdella ”jokaista ihmistä yksilönä” herätti keskustelua ja laajaa paheksuntaa tiedotusvälineissä.
Kannanoton arvostelijat katsoivat siten, että perussuomalaisten julkilausuma hylkäsi sosiaalipolitiikan yleensä sekä muun muassa maanviljelijöiden saamat tuet. Perussuomalaisten kannanoton kirjoittanut Jussi Halla-aho vastasi väitteisiin kahdessa blogikirjoituksessa.
Yhdenvertaisuusvaltuutetun kanta
Yhdenvertaisuusvaltuutettu on antanut oikeusoppineiden ja poliitikkojen lausuntoja rajoitetumpia esimerkkejä positiivisesta erityiskohtelusta. Sotaveteraanietuuksien tai vammaispalveluiden asemesta yhdenvertaisvaltuutettu esittää seuraavat viisi tapausesimerkkiä:
Yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan ratkaisuja
Yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan päätöksen mukaan vuonna 2022 sukupuoli ei saa vaikuttaa koulutukseen valitsemiseen. Valinnan tulee perustua yksilöllisiin seikkoihin, ei ryhmän jäsenyyteen. Tällä perusteella Jyväskylän yliopiston liikuntapedagogiikan opiskelijavalinnassa käytettyjen sukupuolikiintiöiden on todettu olevan tasa-arvolain vastaisia. Valintakokeen toiseen vaiheeseen oli valittu yhtä paljon mies- ja naishakijoita juridisen sukupuolen mukaan, joten korkeammat pisteet saanut hakija voitiin sivuuttaa sukupuolikiintiön perusteella. Kiintiötä oli käytetty vuodesta 1963, ja sitä sovellettiin keinona saada liikunnanopettajiksi yhtä paljon miehiä ja naisia.
Hallo aus Berlin
Hallo aus Berlin (suom. Hei Berliinistä) on brittiläinen saksan kielen opetussarja. Sarjaa alettiin esittää BBC Schools TV -kanavalla 19. syyskuuta 1996. Viimeinen jakso esitettiin 27. maaliskuuta 1997.
Jokaisessa jaksossa on oma teemansa. Lisäksi tietokoneanimoidut hahmot Rolli ja Rita (saks. Rolli und Rita) esittävät musiikkikappaleen saksan kielellä.
Art Garfunkel
Arthur Ira ”Art” Garfunkel (s. 5. marraskuuta 1941 Queens, New York) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, runoilija ja näyttelijä. Kuulasääninen Garfunkel tunnetaan Paul Simonin kanssa perustamastaan duosta Simon & Garfunkel, joka teki menestyneitä folkrock-levytyksiä 1960-luvulla. Duon hajoamisen jälkeen Garfunkel aloitti soolouran. Hän on voittanut viisi Grammy-palkintoa mukaan lukien palkinnon elämäntyöstään sekä ansainnut Golden Globe -ehdokkuuden. Hänet on myös nimetty Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1994.
Varhainen elämä
Arthur Ira Garfunkel syntyi 5. marraskuuta 1941 New Yorkin Queensin kaupunginosassa romanianjuutalaiseen perheeseen. Hän tapasi Paul Simonin koulussa kuudennen luokan näytelmässä. He perustivat lukiossa lauluduon nimeltä Tom and Jerry ja julkaisivat singlen ”Hey Schoolgirl”. He lähtivät kuitenkin omille tahoilleen collegeen, Garfunkel Columbian yliopistoon opiskelemaan arkkitehtuuria. Garfunkel esiintyi opiskeluaikoinaan toisinaan taiteilijanimellä Artie Garr.
Laulajanura
Vuonna 1962 Simon ja Garfunkel palasivat yhteen ja alkoivat esiintyä New Yorkin Greenwich Villagen folk-klubeilla. Vuosien 1964–1970 välillä he julkaisivat viisi albumia Simon & Garfunkel -nimisenä duona, kunnes lähtivät soolourilleen vuoden 1970 menestyslevyn Bridge over Troubled Water jälkeen. Duon hajoamiseen vaikutti paljon se, että Garfunkel käytti tuolloin paljon aikaa omaan elokuvanäyttelijän uraansa. He ovat kuitenkin senkin jälkeen esiintyneet usein yhdessä.
Garfunkelin ensimmäinen sooloalbumi Angel Clare (1973) nousi Yhdysvaltain albumilistan sijalle viisi. Vuonna 1979 julkaistu single "Bright Eyes" oli suurmenestys ja nousi listaykköseksi useassa maassa vaikkakaan ei Yhdysvalloissa. Koko soolourallaan Garfunkel on julkaissut yhteensä 11 albumia sekä kokoelmalevyjä.
Garfunkel kirjoitti ensimmäiset omat laulunsa vuoden 2002 levylleen Everything Waits To Be Noticed.
Simon & Garfunkelin kiertue keskeytyi vuonna 2010 kun Garfunkel sai äänihuulihalvauksen. Hänen äänensä palautui ennalleen vasta neljän vuoden kuluttua. Sinä aikana Garfunkelin ja Paul Simonin välit viilenivät, kun Garfunkel valitti julkisuudessa, ettei koskaan ollut saanut riittävää tunnustusta duon toisena puolikkaana. Garfunkel jatkoi esiintymiskiertueita äänensä palattua kuntoon.
Kirjailijanura
Garfunkel on kirjoittanut runoja vuodesta 1981 lähtien, ja vuonna 1989 hän julkaisi proosarunokokoelmansa Still Water.
Garfunkel julkaisi kävelyretkillään kirjaamiaan mietelmiä ja muita lyhyitä tekstejä vuonna 2017 kirjana What Is It All But Luminous – Notes from an Underground Man.
Yksityiselämä
Garfunkelin ensimmäinen vaimo oli Linda Grossman, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1972. He erosivat vuonna 1975. Garfunkelin seuraavien vuosien kumppani Laurie Bird teki itsemurhan vuonna 1979. Garfunkel meni naimisiin Kim Cermakin kanssa vuonna 1988. He saivat pojan vuonna 1990 ja toisen vuonna 2005 sijaissynnyttäjän avulla.
Garfunkel aloitti vuonna 1984 idästä länteen suuntautuvan kävelymatkan Yhdysvaltojen halki. Hän käveli 12 vuoden ajan pieniä teitä pitkin osuuksia aikataulunsa salliessa ja palasi lentämällä ja autolla takaisin aina sille paikalle, mihin oli edellisellä etapillaan jäänyt. Hän saavutti Tyynenmeren rannan Oregonissa syyskuussa 1996. Vuonna 1998 Garfunkel aloitti kävelyn Euroopan halki Irlannin länsirannikolta Istanbuliin, jonne hän saapui vuonna 2014.
Prima Linea
Prima Linea oli Italiassa 1977–1983 toiminut marxilais-leniniläinen aseellinen järjestö. Sen perustivat vuoden 1976 lopussa Sergio Segio, Roberto Rosso, Enrico Baglioni ja Enrico Galmozzi. Järjestön jäsenet tulivat pääasiassa aikaisemmin toimintansa lopettaneista maltillisemmista äärivasemmistolaisista järjestöistä, kuten Lotta Continua. Prima Linean päämäränä oli luoda Italiaan proletariaatin diktatuuri, ja se tehtäisiin "tuhoamalla vihollinen" aseilla. Järjestön päämäärä oli siis periaatteessa suunnilleen sama kuin Punaisten prikaatien. Suurin näiden kahden järjestön välinen ero oli aluksi se, että Prima Linean jäsenet eivät piileskelleet salaisissa osoitteissa, eivätkä käyttäneet väärennettyjä henkillöllisyystodistuksia. Heidän taktiikkansa oli jäsenyyden salassa pitäminen. Prima Linean jäsenet kävivät päiväaikaan töissä tai opiskelivat ja yrittivät kaikin tavoin vaikuttaa tavallisilta kansalaisilta, vaikka heillä oli kotona aseita vaatekomeroon tai kylpyammeen taakse kätkettynä. Prima Linea oli uhrien lukumäärässä laskien Punaisten prikaatien jälkeen toiseksi menestyksekkäin lyijyvuosien äärivasemmistolaisista terroristijärjestöistä. Prima Linea teki kaikkiaan 101 aseellista hyökkäystä joiden tuloksena 18 ihmistä kuoli ja 23 joutui sairaalahoitoon. Ehkä tunnetuin järjestön murhaama henkilö oli niin sanottua Piazza Fontanan pommi-iskua tutkinut tuomari Emilio Alessandrini, joka ammuttiin autoonsa 29. tammikuuta 1979 kello 08.30 aamulla, hänen juuri kyyditettyään poikansa kouluun. Tätä hyökkäystä johti Marco Donat Cattin, jonka isä, kristillisdemokraattinen poliitikko Carlo Donat Cattin, oli ministerinä useassa Italian hallituksessa.
Vuoden 1980 alussa viranomaisten tutkimukset alkoivat tuottaa tuloksia ja Prima Linea seurasi Punaisten prikaatien esimerkkiä, siirtyen maanalaiseen toimintaan. Jäsenyyden salaaminen vaihdettiin toiseen taktiikkaan, henkillöllisyyden ja olinpaikan salaamiseen. Edellytykset tällaiseen toimintamuodon vaihtoon olivat kuitenkin huonontuneet merkittävästi vuodesta 1972, jolloin Punaiset prikaatit menivät maan alle. Prima Linealla ei ollut yhtä valmiiksi ajateltua strategiaa kuin prikaateilla, ja järjestön nujertaminen kävi siksi viranomaisilta huomattavasti nopeammin. Vuonna 1983 Prima Linea oli käytännössä riisuttu aseista, ja sen johtajat vangittu. Kahdestatoista murhasta syytetty järjestön maineikkain jäsen Sergio Segio sai 1983 kolme elinkautistuomiota. Suurta huomiota sai oikeudenkäyntien aikana osakseen eräs Prima Linean ainoastaan naisista koostuva iskuryhmä, jota johti Silveria Russo. Tämä neljän naisen ryhmä murhasi "terveyden puolesta" 5. helmikuuta 1980 Paolo Paolettin, joka oli yksi Seveson onnettomuudesta vastanneen Icmesa-yhtiön johtajista.
Mujinga Kambundji
Mujinga Kambundji (s. 17. kesäkuuta 1992 Bern, Sveitsi) on kongolaisia sukujuuria omaava sveitsiläinen pikajuoksija ja MM- sekä EM-mitalisti. Hän kilpailee 100 ja 200 metrillä.
Zürichin EM-kisoissa 2014 Kambundji oli 100 metrin finaalissa neljäs ja 200 metrin finaalissa viides. Pekingin MM-kisoissa 2015 hän selviytyi 100 ja 200 metrillä välieriin. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 11,25. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä. Sisäratojen EM-kilpailuissa Belgradissa 2017 hän sijoittui 60 metrin juoksussa alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssisijalle kun edelle sijoittunut Olesja Povh’ hylättiin dopingin takia Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Kambundji karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä sekä sijoittui 4 × 100 metrin viestissä viidenneksi. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti 60 metrillä pronssia ajalla 7,05.
Kambundji sijoittui Berliinin EM-kilpailuissa 2018 neljänneksi sekä 100 että 200 metrillä. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän oli 60 metrillä viides. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 22,51. 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Hän juoksi lisäksi kolmannen osuuden Sveitsin pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi maan ennätysajalla 42,18. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sivusi 100 metrin alkuerissä maansa tuolloista ennätystä 10,95 ja sijoittui loppukilpailussa kuudenneksi ajalla 10.99. 200 metrillä hän sivusi sekä alku- että välierissä omissa nimissään ollutta Sveitsin ennätystä 22,26. Loppukilpailussa hän oli seitsemäs ajalla 22,30. Hän juoksi myös pikaviestissä, jonka alkuerissä Sveitsi juoksi maansa ennätyksen 42,05 ja oli loppukilpailussa neljäs ajalla 42,08. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 60 metrillä Belgradissa 2022 Sveitsin ennätysajalla 6,96. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ja 200 metrillä kahdeksanneksi. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti kultaa 200 metrillä ajalla 22,32 ja hopeaa 100 metrillä häviten sadasosien tarkkudella samalla (10,99) Saksan Gina Lückenkemperille. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 60 metrillä Istanbulissa 2023 ajalla 7,00.
100 metrillä Kambundjin ennätys on Zürichissä kesäkuussa 2022 juostu 10,89 ja 200 metrillä Eugenen MM-kilpailuissa heinäkuussa 2022 juostu 22,05. 60 metriä hän on juossut hallissa aikaan 6,96 (2022). Nämä ajat ovat myös Sveitsin ennätyksiä. Kambundji edustaa ST Bern Leichtathletikia.
Continental Candy Industries
pienoiskuva|CCI:n valmistamia makeita marmeladipapuja. Continental Candy Industries tai CCI on alankomaalainen makeisyritys. Yritys perustettiin vuonna 1985. "CCI" on Bencis Partnersin omistaman The European Candy Groupin tytäryhtiö ja sen pääkonttori sijaitsee Drachtenissa. Yrityksen manageri on Ger Wojtasiak. Yhtiöllä on tehtaat Drachtenissa, Hoornissa ja Oosterwoldessa, joista esimerkiksi Drachtenissa työskentelee tietojen mukaan noin 100 työntekijää. Yhtiö on keskittynyt markkinoimaan tuotteitaan pääosin lukuisissa Länsi- sekä Pohjois-Euroopan maissa ja se valmistaa yli 245 erilaista tuotetta.
Susa
Susa (, lausutaan [ʃuʃ], [ˈsuːsa]) oli muinainen Elamin, Persian ja Parthian kaupunki, joka sijaitsi noin 60 km (40 mailia) Tigris-joelta itään.
Susa liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2015.
Historiaa
Muinaisen Susan rauniot ovat Iranin lounaisosassa Kharkajoen itäpuolella. Se oli aikanaan erittäin merkittävä kaupunkivaltioiden kauppareittien solmukohta. Sieltä käsin valvottiin Zagrosvuorten ja läntisten Mesopotamian kaupunkien kauppayhteyksiä. Kaivaukset ovat paljastaneet, että paikalla on vuosituhansien aikana ollut 13 kaupunkia toinen toisensa päälle rakennettuna ja siellä on puhuttu 15 kieltä. Noin 2500 eaa. Susasta oli tullut Elamin kuningaskunnan pääkaupunki ja myöhemmin siitä muodostettiin yksi Persian neljästä pääkaupungista. Ja vielä myöhemmin siitä tuli yksi Parthian pääkaupungeista. Rooman keisari Trajanus valtasi kaupungin vuonna 116, mutta joutui pian jättämään sen.
Tuhat vuotta Susa kävi sotia Mesopotamian kaupunkivaltioiden kanssa. Akkadin kuningas Sargon valloitti sen noin vuonna 2350 eaa. Kun Sargonin valta kukistui, elamilaiset vaurastuivat jälleen ja rakensivat noin vuonna 2100 eaa. temppelin ja zikkuratin Susan herralle, myrskyn jumalalle ja kaupungin suojelusjumalalle kyttyräselkäiselle seebulle. Babylonialaiset valtasivat Susan noin 1000 eaa. ja elämä siellä laantui. Assurbanipal, assyrialainen valloittajakuningas poltti kaupungin maan tasalle noin vuonna 645 eaa.
Elamilaiset olivat voimakas kansa, jonka kulttuuri on saanut vaikutteita Mesopotamian sumerilaisilta.
Susan rauniokummut löydettiin vuonna 1850 ja brittiläinen arkeologi William Loftus tunnisti ne klassisen ajan Susaksi. Säilyneitä raunioalueita oli neljä, Akropolis, Apadana, Kuninkaan kaupunki ja Käsityöläisten kaupunki. Kolmestatoista eri asutuksesta varhaisin oli Akropoliilla, mistä löytyivät muun muassa 4. vuosituhannelta peräisin olevan temppelin rauniot sekä Elamin tärkeimpien rakennusten jäännökset kuten Insusinakin temppeli ja zikkurat, jonka huipulla olleet pronssiset sarvet Assurbanipal oli ryöstänyt.
Elamin aikainen Susa on lähes kokonaan hävinnyt. Jotain tuonaikaisesta loistosta voi kuvitella tutustumalla 32 kilometrin päässä kaakossa sijaitsevaan Dur Untasiin (nykyinen Tchoga Zanbilista), jonka kuningas Untas-Gal rakensi noin 1250 eaa., ja joka oli muinaisen maailmanajan kunnianhimoisimpia rakennushankkeita. Valtavien vallien ja muurien sisäpuolella on elamilaisten jumalien temppeleitä ja valtava zikkurat, joka on pyhitetty Insusinakille.
Kyyros Suuren (k. 530 eaa.) aikana Susa jälleen kukoisti. Persian valtakunta ulottui Aigeianmereltä Oksusjoelle (Amu-Darja) ja Kyyros Suuri teki Susasta sen pääkaupungin luultavasti siksi, että se sijaitsi puhdasvetisen Kharkajoen varrella. Herodotos, kreikkalainen historioitsija mainitsee Kyyroksesta, että tämä otti aina jonnekin lähtiessään mukaansa Choaspesin (Kharkan) vettä, jota ja vain jota Kyyros joi. Vesi keitettiin ja monet muulien vetämät nelipyöräiset vaunut kuljettivat sitä hopeisissa astioissa seuraten kuningasta kaikkialle minne hyvänsä tämä meni. "Minne hyvänsä" saattoi olla vaikka kuinka pitkä matka, sillä Kyyros ja hänen perustamansa akhaimenidien dynastia vietti talven Susassa, kevään Persepoliissa 800 kilometrin päässä ja kesällä mentiin Ekbatanan viileään vuoristoon, joka sijaitsi 1 280 kilometrin päässä Persepoliista. Myös teiden rakentajina akhaimenidit hämmästyttävät. Heidän kuninkaantiensä Susasta Vähän-Aasian Sardisiin oli 2 563 kilometrin mittainen ja sen varrella oli 111 vartioasemaa hevosten vaihtamista varten. Sotilasosastot partioivat tiellä, ja etapilta toiselle vaihtuvat kuriirit pystyivät kuljettamaan käskykirjeen jopa viikossa kuninkaantien päästä toiseen.
Dareios I rakensi 517 eaa. palatsin, josta hän kertoo savitauluissa: "Rakensin tämän palatsin ... Ja maa, joka kaivettiin pois ... ja tiilet, jotka valettiin – sen työn tekivät Babylonian miehet. Setriksi kutsutut puut tuotiin vuorelta, jonka nimi on Libanon. Assyrialaiset toivat ne Babyloniin, ja Karkhan (Anatoliassa) ja Joonian (Kreikka) miehet toivat ne Babylonista susalaisten maahan." Rakennustöissä oli mukana meedialaisia ja egyptiläisiä kultaseppiä ja karavaaneilla tuotiin kultaa, norsunluuta, hopeaa, eebenpuuta, lasuurikiveä ja turkoosia. Raamatussa mainitaan tämä "Suusanin linna" Esterin kirjassa ja kuvataan sen loistoa.
Aleksanteri Suuri voitti Dareios III:n 331 eaa. ja taisteltuaan seitsemän vuotta aina Intiaan ulottuneilla retkillään Aleksanteri Suuri palasi Susaan ja otti vaimokseen Dareioksen tyttären. Hän piti joukkohäät 10 000 kreikkalaismiehelle ja näiden persialaisille vaimoille ja ilmoitti yhdistävänsä Kreikan ja Persian yhdeksi suurvallaksi. Kun Aleksanteri Suuri kuoli 323 eaa., Susa jäi maakunnalliseksi kaupungiksi. Siellä oli myöhemmässä vaiheessa piispanistuin ja sassanidien kuningas Sapor II, joka oli kiihkeä zarathustralainen, laittoi satoja norsuja tallomaan Susaa maantasalle. Lopullinen tuho muinaiselle Susalle tuli 1200-luvulla, kun mongolit tuhosivat sen.
Joulukuun 1901 ja tammikuun 1902 kaivauksien aikana J. de Morganin johtama ranskalainen retkikunta löysi Hammurabin lakipatsaan Susan raunioista. Löydettäessä patsas särkyi kolmeen osaan ja se kuljetettiin Pariisiin, missä se on nykyisin Louvressa.
Kolmiulotteinen tulostus
pienoiskuva pienoiskuva|RepRap 2 Mendel -mallinen avoimen lähdekoodin kotitulostin. Kolmiulotteinen tulostus tai 3D-tulostus on esineiden valmistamista 3D-tulostimen avulla. 3D-tulostimen käyttäjä rakentaa tietokoneella esinettä kuvaavan kolmiulotteisen mallin, jonka perusteella 3D-tulostin tuottaa konkreettisen esineen.