cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Intialainen keittiö
Juomat
Pohjois-Intiassa suositaan teetä, ja Etelä-Intiassa kahvia. Myös kookosmaitoa ja jogurttijuoma lassia nautitaan yleisesti.
Alueelliset keittiöt
thumb|Pohjoisintialainen kasvis[[thali]]
Pohjois-Intia
Pohjois-Intiassa syödään tukevasti, ja ruoanlaitossa käytetään paljon kermaa ja lämmittäviä mausteita. Pohjoisintialaisia curryruokia maustetaan garam masala -mausteseoksella, jossa on muun muassa jauhettua jeeraa, mustapippuria, kardemummaa ja kanelia. Suosittuja tapoja valmistaa ruokaa Pohjois-Intiassa ovat muhentaminen ja uunissa hauduttaminen. Tandooriuunissa valmistettua ruokaa kutsutaan tandooriksi; uunin kuumuus paistaa tandooriruoan pinnalta rapeaksi ja sisältä meheväksi ja mureaksi. Tunnettuja tandooriruokia ovat tandoori naan -leivät ja tikka-ruoat. Kylän yhteinen tandooriuuni on myös merkittävä sosiaalisen elämän keskus Punjabin maaseudulla. Yleinen aamiaisruokalaji Pohjois-Intiassa on perunatäytteinen leipä aloo paratha. Toinen suosittu leipä on kuohkea leipänen phulka. Jogurtti on perusruoka-aine kaikkialla Pohjois-Intiassa. Chutney on suosittu hedelmistä tehty makea lisäke.
Pohjoisintialainen keittiö on saanut vaikutteita erityisesti 1200-luvun mogulivalloittajilta, jotka toivat maahan muun muassa uusia mausteita ja ruoanvalmistusmenetelmiä; osa näistä menetelmistä on alun perin persialaisia. Moguliruokia ovat muun muassa maustetut pilahvit (pulao), sekä jogurtilla ja paistetulla sipulilla höystetyt liharuoat. Mogulivaikutteita on myös muslimien tuhdeissa curreissa sekä kababeissa, joita tehdään lihasta, kalasta tai kanasta.
Pohjoisemman Kashmirin ruoka on melko miedosti maustettua, ja kastikkeet ovat kermaisia. Ruoanlaiton perustana on vuohen- ja kananliha, joka värjätään chilillä punaiseksi. Myös pohjoiseen ilmastoon sopivat hedelmät ja marjat ovat suosittuja etenkin jälkiruokana. Rajasthanin kastikkeet ovat melko makeita ja kermaisia, ja höyryttäminen sekä uunissa hauduttaminen ovat suosittuja valmistustapoja. Tunnettu ruoka on haudutettu liharuoka dumpukht.
Etelä-Intia
Eteläintialainen keittiö tunnetaan tulisista ruoistaan, sillä maustettu ruoka auttaa pitämään kehon viileänä kuumassa ilmastossa. Suuri osa väestöstä on hinduja ja siksi usein kasvissyöjiä. Suosittuja välipaloja ovat muun muassa linssistä ja riisistä tehdyt ruoat, jotka tarjoillaan usein banaaninlehdellä. Tunnettuja eteläintialaisia riisi-linssiruokia ovat dosa-krepit, höyrytetyt riisikakut (idli) ja suolaiset donitsit (vada). Niiden lisukkeena käytetään usein tulista chutneya. Yleinen linssi-mausteseosruoka on sambar, jolla höystetään monia ruokia. Ravintorasvana Etelä-Intiassa käytetään yleensä öljyä, eikä ruoka ole yhtä rasvaista kuin pohjoisessa, sillä se valmistetaan usein keittämällä tai höyrystämällä. Kookos on suosittua monissa muodoissa, kuten kookosrasvana. Happamuutta ruokaan lisätään useimmin tamarindilla. Rannikon läheisyyden vuoksi kalaa ja äyriäisiä syödään paljon. Linssi- ja curryruoat ovat pohjoiseen verrattuna keittomaisempia.
Hyderabadin ruokakulttuuri on omaperäinen: kaupungissa käytetään melko paljon ghitä ja pähkinöitä, ja jogurtissa marinoidut liharuoat (biryani) kypsennetään riisin kanssa. Tunnettu hyderabadilaislähtöinen ruokalaji on makea jälkiruoka malai khumani. Kerala tunnetaan kalaruoistaan ja mausteistaan, ja alueen ruoka on melko miedon makuista. Suosittu aamiaisruoka on riisijauhotaikinasta ja kookosraasteesta tehty puttu. Sadya on 11-osainen keralalainen kasvisjuhla-ateria, joka syödään sormin banaaninlehdeltä. Chennain ruoassa on usein vahva currylehden aromi, ja alueella suositaan viljatuotteita, palkokasvia ja vihanneksia. Tunnettu chennailainen riisi-linssiruoka on pongal. Karnatakan osavaltio tunnetaan kardemummastaan ja mustapippuristaan. Aterioilla nautitaan aina kirkasta pippurilientä, saarua.
Itä-Intia
thumb|Bengalilaista ruokaa Itäisen Intian ruokakulttuuriin vaikuttaa ennen kaikkea Länsi-Bengalin osavaltio ja sen pääkaupunki Kalkutta. Itäintialaiseen keittiöön kuuluu etenkin kalan ja riisin runsas käyttö, sillä varsinkin Bengalissa on runsaasti jokia ja järviä, ja monsuunit tuovat sateita. Sinappiöljy kuuluu erottamattomasti bengalilaiseen keittiöön, ja se on osa paikallista panch phoran -mausteseosta. Aamiaiseksi syödään paistettua leipää (luchi), sekä tarkari-vihannesruokaa. Suosittuja ruokia ovat myös munacurry dimer jhol ja lihacurry mangsher, sekä linssi-vihannesruoka khichdi ja erilaiset paistetut kasvis- ja munaruoat. Bengalilaiseen ruokakulttuuriin kuuluu monia rituaaleja. Juhla-aterioihin kuuluu olennaisena osana kala- tai äyriäisruokia, kuten maustetussa kookosmaidossa keitetyt katkaravut tai uppopaistetut kalafileet. Höysteenä käytetään chutneya.
Sikkimin keittiö on saanut vaikutteita Intian pohjoisista naapurimaista. Tunnettu sikkimiläinen ruoka on höyryssä kypsennetty liha- tai kalatäytteinen piiras momo. Orissan osavaltio tunnetaan vehreänä kasvisten ja hedelmien tuottajana sekä kasvisruuistaan.
Länsi-Intia
thumb|Ragda curry, länsi-intialaista pikaruokaa Läntisen Intian keittiö on erityisen monimuotoinen alueen historian seurauksena. Pikaruoka on koko Länsi-Intiassa perinteisesti suosittua. Koko Intiassa yleinen, gujaratilaislähtöinen pikaruoka on farsan, rapea ja mausteinen rasvassa paistettu ruokalaji, jota nautitaan yleensä teen kanssa.
Goan keittiössä näkyvät Portugalin keittiön perinteet, mikä näkyy etenkin joulun ajan ruokatarjonnassa makeine kakkuineen ja pikkuleipineen. Goalaisista ruoista tunnetaan etenkin vindaloo-curryruoka, sian sisälmyksistä tehty sorpotel sekä paistettu tai paahdettu kana galinha cafreal. Goalla syödään myös paljon kalaa, etenkin kookosmaidon kera, ja ruoat ovat tulisia, makeita ja kirpeitä.
Gujarat tunnetaan kevyistä ja miedoista kasvisruoistaan. Ruoka tarjoillaan usein thali-lautaselta; thali-ateriaan kuuluu muun muassa maitotuotteita, leipää, linssejä, vihanneksia, jogurttia ja riisiä. Talvella Gujaratissa nautitaan vihannesruokaa nimeltä undhyoo.
Enkelit islaminuskossa
pienoiskuva|Kuolemanenkeli Israfil puhaltaa pasuunaan Viimeisen tuomion merkiksi pienoiskuva|Muhammed käännyttää enkeleitä islamiin Balamin teoksessa Tarikhnama 1300-luvulta, Enkelit (arab. ملاك malāk) ovat islaminuskossa Jumalan sanansaattajia. Arabiankielinen sana enkelille tarkoittaa "sanansaattajaa" kuten myös hepreassa (malakh, ) ja kreikassa (angelos, ).
Enkeleitten merkitystä islamissa korostaa se, että Jumala on transsendenttinen eikä häntä voi nähdä tai kuulla kuten kristinuskossa. Pyhyyden tuominen läsnäolevaksi jää sen takia enkelien harteille. Vaikka islam kieltää kristinuskon kolminaisuusopin, Jumalan kolme ulottuvuutta ilmenevät myös islamissa, mutta vain eri tavalla: Jumalan sanan tai Jeesuksen tilalla on Koraani, ja Pyhän Hengen korvaajia ovat enkelit.
Enkelit ovat tuoneet väljyyttä tiukan yksijumalaiseen islamiin siten, että muun muassa Afrikassa pakanalliset jumaluudet ovat voineet saada uuden roolin joko islamilaisina enkeleinä tai jinneinä. Tämä on helpottanut islamin leviämistä.
Islamin tärkein enkeli on Gabriel, sillä katsotaan, että Muhammed sai Koraanin juuri hänen välityksellään. Se, joka kieltää uskon enkeleihin, on luopunut islamista ja ansaitsee kuolemantuomion.
Tehtävät
Koraanin mukaan enkeleillä ei ole vapaata tahtoa ja ne palvovat Jumalaa totellen Häntä kaikessa. Enkelien tehtäviin kuuluu ylistää Jumalaa ja kertoa Jumalan ilmestyksistä. Heillä on tärkeitä tehtäviä myös lopun aikoina. Enkelit pitävät kirjaa ihmisten teoista Viimeistä tuomiota varten, ja kuoleman enkeli ottaa Jumalan luvalla ihmiseltä hengen. Gabriel ja Mikael valvovat Viimeisen tuomion toteutumista. Viestien kuljettaminen on etenkin Gabrielin tehtävä. Siunaavat enkelit vierailevat ihmisten luona, mutta eivät astu taloon, jossa on esittäviä kuvia, koira tai sukupuoliyhteyden jälkeen rituaalisesti epäpuhdas ihminen.
Ominaisuudet
Koraani kuvaa enkeleitä sanansaattajiksi, "joita kahdet, kolmet ja neljät siipiparit liidättävät." Enkeleillä on siten siivet, joillakin useita pareja. Enkelit voivat esiintyä ihmisen hahmossa. Enkeleiden ruumis on valoa ja voi saada myös monia muita muotoja. Arkkienkelit ovat pääenkeleitä tai ylienkeleitä.
Enkelien lukumäärän tietää vain Jumala. Seitsemännessä taivaassa ei kuitenkaan ole yhtään jalansijaa, missä ei olisi enkeliä rukoilemassa joko seisaallaan, polvistuneena tai heittäytyneenä maahan. Kaikki enkelit ovat miespuolisia.
Muslimien on tunnettava kymmenen enkeliä, jotka luetellaan alla. Listan neljä ensimmäistä ovat arkkienkeleitä eli ylienkeleitä.
Gabriel
Islamin tärkein enkeli Gabriel, jonka nimi Islamilaisissa teksteissä esiintyy usein muodossa Jibril. Varhaiset kristityt katsoivat, että enkelit olivat toimineet välittäjinä, kun Raamattu annettiin ihmiskunnalle. Sama ajatus esiintyy islamissa, missä Ibn Ishaq kertoo enkeli Gabrielin välittäneen Muhammedille 22 vuoden aikana Koraanin ilmoituksina tämän unessa. Gabriel välitti viestejä myös Neitsyt Marialle (suura 19). Gabriel mainitaan viestintuojan myös Koraanissa Lehmän suurassa.
Koraanin ohella Gabrielin kerrotaan välittäneen sharian tärkeimmät velvoitteet sekä islaminuskon tärkeimmät teologiset periaatteet Muhammedille niin sanotussa "Gabrielin hadithissa", joka löytyy 800-luvulla kootuista Bukharin ja Muslimin kokoelmista. Esimerkiksi islamilaista uskontunnustusta eli Šahadaa ei löydy vielä Koraanista. Se esiintyy ensimmäisen kerran Ibn Hishamin (k. 834) tekemässä Muhammedin elämäkerrassa, mutta saa selityksensä vasta Gabrielin hadithissa, Siinä uskovien velvollisuudet Jumalaa kohtaan esitetään "viitenä peruspilarina".
Gabriel myös toimi profeetta Muhammedin oppaana hänen mystisellä taivasmatkallaan. Siinä hän ensin matkasi Mekasta Jerusalemiin ja nousi siellä taivaaseen.
Azrael
Koraanissa esiintyy "kuolemanenkeli" (Malak al-mawt), joka myöhemmin on saanut nimekseen Azrael. Jumala hakee ihmisen sielun hänen kuollessaan, mutta teon toteuttaa kuolemanenkeli ajan koittaessa. Azraelia auttavat joko armonenkelit tai kiduttajaenkelit, jotka kiskovat ihmisen sielun hänen kurkkuunsa, mistä Azrael sen ottaa haltuunsa.
Munkar ja Nakir
Munkar ja Nakir hoitavat synkkää tehtävää. Kuoltuaan ihminen saa heidät haudassa vieraakseen. Munkar ja Nakir kuulustelevat vainajaa hänen uskostaan Muhammediin (ei siis Jumalaan). Enkelit alkavat kiduttaa kuollutta, jos tämän vastaukset eivät kelpaa. Uskottomien kidutus alkaa näin ollen heti kuoleman jälkeen.
Malik
Malik on Helvetin ylivartija. Hänen alaisuudessaan on 19 (tai 70) enkeliä, sillä Helvetissä järjestystä pitävät enkelit eivätkä demonit. Israfil on enkeli, joka Viimeisellä tuomiolla puhaltaa pasuunaan, "jolloin kaikki, jotka ovat taivaassa tai maassa, vaipuvat tiedottomina maahan paitsi ne, jotka Jumala säästää" (Koraani 39:68).
Jinnit
Islamissa Saatana (Iblis) ei yleisimmän käsityksen mukaan ole langennut enkeli vaan kuuluu toiseen luokkaan mytologisia hahmoja; hän on jinni eli demoni. Jumala teki jinnit savuttomasta tulesta, kun ihmiset luotiin maasta ja enkelit valosta. Kaikki jinnit eivät ole pahoja, vaan saattavat ihmisten tapaan olla myös hyviä ja kääntyä islamiin. Muhammad lähetettiin profeetaksi paitsi ihmisille myös jinneille.
Yars’ Revenge
Yars’ Revenge on Atari 2600 -pelikonsolille vuonna 1982 julkaistu toimintapeli. Pelin ohjelmoi Howard Scott Warshaw, joka vastasi myös peleistä Raiders of the Lost Ark ja E.T. the Extra-Terrestrial. Yars’ Revenge oli myydyin alun perin juuri Atari 2600:lle suunniteltu peli. Sen mukana tuli The Qotile Ultimatum! -niminen sarjakuva, jossa kerrottiin Yar-hahmojen historia, kuvattiin Razak-aurinkokunta ja annettiin pelaajille ohjeita peliin.
ULEB Eurocup 2013–2014
thumb|right|150px|UNIKS Kazanin [[Andrew Goudelock valittiin Eurocup-kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi.]] Eurocupin kausi 2013–2014 oli sarjan 12:s kausi. Sarja laajeni 48 joukkueen laajuiseksi, ja joukkueet jaettiin kahdeksaan kuuden joukkueen alkulohkoon. Neljän joukkueen jatkolohkoja oli kahdeksan kappaletta, ja niiden jälkeen pelattiin kaksiosaiset pudotuspelit.
Tel Be’er Sheva
thumb|250px|Tel Be'er Sheva. Tel Be'er Sheva on paikka eteläisessä Israelissa, jossa sijaitsee Raamatun mainitseman muinaisen Be'er Shevan eli Beersheban (Beer Sheban) jäänteet. Paikalla on tell-rauniokumpu ja siellä asuttiin jo kivi-kuparikaudella 4000 eaa.
ULEB Eurocup 2013–2014
Eurocupin voitti espanjalainen Valencia BC, joka kukisti loppuotteluissa venäläisen UNIKS Kazanin. Sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi nimettiin Kazanin yhdysvaltalainen Andrew Goudelock.
Suomalainen Sasu Salin valittiin alkulohkovaiheen seitsemännen viikon arvokkaimmaksi pelaajaksi. Sarjaan osallistui ensimmäistä kertaa 2000-luvulla myös suomalaisjoukkue, Nilan Bisons.
Jokioisten pesäpallokenttä
Jokioisten pesäpallokenttä sijaitsee Jokioisisten urheilualueella. Jokioisten pesäpallokentän kenttäpinnoite muutettiin 2009 hiekkotekonurmeksi. Jokioisten kunta osallistui kentän kustannuksiin 130 000 euron panostuksella. Uusitun kentän avausotteluna pelattiin miesten Superpesis-ottelu Hyvinkään Tahkon ja Kouvolan Pallonlyöjien välillä. Avausottelua oli seuraamassa 1022 katsojaa.
Horacio Gutiérrez
Horacio Tomás Gutiérrez (s. 28. elokuuta 1948 Havanna) on kuubalaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut pianisti.
Jokioisten pesäpallokenttä
Jokioisten Koetuksen pesäpallojoukkueet ovat kentän pääasiallisia käyttäjiä. Miesten Ykköspesis-joukkue pelaa pesäpallokentällä kotiottelunsa.
Horacio Gutiérrez
Gutiérrez sai varhaisimman pianonsoiton opetuksensa äidiltään, joka itse oli pianisti. Gutiérrezin ensimmäinen muodollinen opettaja oli César Pérez Sentenat. Gutiérrez aloitti esiintymisen yleisön edessä 4-vuotiaana, ja 11-vuotiaana hän esiintyi Havannan sinfoniaorkesterin solistina Joseph Haydnin D-duuripianokonserton esityksessä. Hän muutti perheineen vuonna 1961 Yhdysvaltoihin ja opiskeli Los Angelesissa Sergei Tarnowskyn johdolla. Myöhemmin hän suoritti opinnot Juilliard Schoolissa Adele Marcusin johdolla ja täydensi opintojaan William Masselosin opastuksella.
Vuonna 1966 Gutiérrez nähtiin ensimmäisen kerran Yhdysvaltain televisiossa, kun hän esiintyi Young People's Concerts -konserttisarjassa Leonard Bernsteinin kanssa. 23. elokuuta 1970 hän teki ammattimaisen debyyttinsä Los Angelesin filharmonikkojen solistina Sergei Rahmaninovin 3. pianokonserton esityksessä Zubin Mehtan johtaessa orkesteria. Samana vuonna hän sai hopeaa kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa. Sittemmin Gutiérrez on esiintynyt säännöllisesti maailman johtaviin kuuluvien orkesterien kanssa; näihin ovat kuuluneet keskeiset Lontoon sekä Yhdysvaltain orkesterit, Berliinin filharmonikot ja Concertgebouw-orkesteri. Hän on tehnyt yhteistyötä eri jousikvartettien kanssa ja esiintynyt säännöllisesti solistina Mostly Mozart -festivaalilla.
Gutiérrez on tehnyt levytyksiä EMI:lle, Telarcille ja Chandos Recordsille. Hän toimi vuosina 1996–2003 professorina Houstonin yliopistossa ja aloitti sittemmin opettamisen Manhattan School of Musicissa. Hänelle myönnettiin Emmy-palkinto neljännestä esiintymisestään Chamber Music Society of Lincoln Centerin kanssa. Hän sai myös Avery Fisher -palkinnon vuonna 1982. Gutiérrez on levyttänyt sellaisten säveltäjien kuin Rahmaninovin, Johannes Brahmsin, Pjotr Tšaikovskin, Sergei Prokofjevin ja George Perlen teoksia. Hän on edistänyt aikansa yhdysvaltalaisten säveltäjien teosten näkyvyyttä. Hän esimerkiksi esitti William Schumanin pianokonserton säveltäjän 75-vuotispäivän kunniaksi 92nd Street Y -keskuksessa ja tulkitsi André Previnin pianokonserton säveltäjän itsensä johdolla New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Gutiérrez on usein sisällyttänyt resitaaliohjelmiinsa George Perlen sävellyksen Phantasyplay ja Perlen hänelle omistaman yhdeksän bagatellin sarjan.
Historia 1980–82
Historia 1980–82 on Hassisen koneen vuonna 1988 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se julkaistiin vinyylilevyjen valtakaudesta huolimatta ainoastaan CD-muodossa.
RISC-V
RISC-V (RISC-Five) on avoin ja vapaa RISC-suoritinarkkitehtuuri, joka on kehitetty Berkeleyn yliopistossa. Arkkitehtuuri on julkaistu vuonna 2010. Suoritinta voi valmistaa ja käyttää vapaasti.
Kai-Fu Lee
200px|pienoiskuva Kai Fu-Lee (s. 3. joulukuuta 1961) on taiwanilainen teknologia-alalla toimiva yritysjohtaja. Lee on ollut Microsoft Research Asian johtaja sen perustamisen aikaan ja Googlen Kiinan-maajohtaja sen perustamisen aikaan. Lee on huipputeknologiaan sijoittavan Sinoventuresin puheenjohtaja ja toimitusjohtaja.
RISC-V
RISC-V:n etu kilpailevaan ARM-suorittimeen on sen avoimuus: OEM-valmistajat voivat käyttää määrittelyä suunnitteluun ja valmistukseen joko kokonaan ilman tai pienillä rojaltimaksuilla, joka on suuri osa kustannuksesta ARM-suorittimessa. Muilla suorittimilla on patentteja käskykannan erikoisuuksiin, joka estää muita käyttämästä niitä ilman lisenssiä. Neuvottelut lisensseille voivat viedä useita kuukausia ja maksaa miljoonia dollareita, jotka tekevät niistä epäsopivia muun muassa akateemisille tahoille. Muiden suorittimien valmistamiseen tarvitaan ytimen tai käskykannan lisensoinnin lisäksi muuta immateriaalista kuten muistiohjaimia, IO-liityntöjä ja niin edelleen. Muiden suorittimien lisensointiin liittyy normaalisti etukäteismaksu sekä rojaltimaksu jokaista myytyä piiriä kohden.
RISC-V tukee 32- ja 64-bittisiä osoiteavaruuksia ja lisäksi on hahmotelma 128-bittiselle tulevalle osoiteavaruudelle.
Käyttökohteet
Western Digital on ilmoittanut siirtyvänsä käyttämään suoritinta. Western Digital valmistaa vuosittain noin miljardi ydintä ja odottaa sen kasvavan kahteen miljardiin: yhtiö siirtää koko tuotantolinjansa RISC-V:lle. Nvidia käyttää suoritinta grafiikkaprosessorien ohjaamiseen samalla piirilevyllä. Qualcomm käyttää RISC-V:tä mikrokontrollereissa.
Linux-ytimeen tuki on lisätty ytimen versiossa 4.15. Wind River Systems on ilmoittanut VxWorks-tuesta joulukuussa 2019. OpenBSD lisäsi tuen versiossa 7.0. Myös Xv6 on siirretty RISC-V:lle. Google ilmoitti Android-tuesta tammikuussa 2023.
Valmistajat
Elokuussa 2023 kerrottiin, että viisi suurta yritystä perustaa yhteisyrityksen, jonka tehtävä on kehittää referenssisuunnitelmia RISC-V -arkkitehtuurilla. Perustaminen riippuu alan sääntelystä eikä investoinnin suuruus ole vielä tiedossa. Yrityksessä ovat mukana Infineon Technologies, Qualcomm, NXP Semiconductors, Bosch ja Nordic Semiconductor. Kesäkuussa 2023 kerrottiin RISE-projektista (RISC-V Software Ecosystem), jossa mukana olevat tahot pyrkivät tuomaan lisää ohjelmistoa RISC-V -laitteistolle. RISE-projektissa ovat alusta lähtien mukana Google, Intel, Imagination Technologies, MediaTek, Nvidia, Qualcomm, Red Hat, Samsung, SiFive ja Ventana Micro Systems.
Allwinner D1
Ensimmäiset RISC-V-pohjaiset yleiskäyttöiset tietokoneet harrastajille julkaistiin vuosien 2021–2022 aikana. Nämä ovat yhden piirilevyn tietokoneita, joissa massamuistina on muistikortti (ARM-prossoriin perustuvan Raspberry Pi:n tapaan). Kaikki nämä perustuvat 64-bittiseen RV64GC-käskykantaan.
Allwinner D1 -piiri eli sun20iw1p1 eli D1-H (mallina jossa HDMI) perustuu Alibaba Groupin T-Head Semiconductor -yhtiön suunnittelemaan XuanTie C906 -suoritinytimeen. Allwinner D1 -järjestelmäpiiri sisältää 1 GHz 64-bittisen yksiytimisen RISC-V-suorittimen ja tukee 512 MB/1 GB/2 GB muistia.
D1-H Nezha oli ensimmäinen sarjavalmisteinen 64-bittistä RISC-V -käskykantaa ja Linuxia tukeva kehitysalusta. Ensimmäinen saatavissa oleva käyttöjärjestelmä oli Tina Linux, joka perustui OpenWrt-jakeluun. Lokakuussa 2021 julkaistiin Fedora Linuxiin perustuva (epävirallinen) käyttöjärjestelmä Allwinner D1 Nezha -koneelle. Canonical julkaisi Ubuntu Linuxin Allwinner D1 -koneille elokuussa 2022.
MangoPi-projekti julkaisi Allwinner D1 -piiriin perustuvan MangoPi MQ Pro -koneen tammikuussa 2022.
Yksi Allwinner D1 -piiriin perustuvia koneita rakentava valmistaja on Sipeed Lichee -sarjan koneilla. Lichee RV -koneessa on 1 gigatavu RAM-muistia, HDMI ja SPI -näyttöliitännät, USB ja wifi.
Iso-Hykkönen
Iso-Hykkönen on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Hallaperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
RISC-V
SiFive/StarFive
SiFive ja StarFive ovat varhaisimpia RISC-V-koneiden kehittäjiä. SiFive on Santa Clarassa Kaliforniassa toimiva suoritinytimiä ja suorittimia suunnitteleva yhtiö, StarFive taas Kiinassa toimiva niiden jakelija, joka kehittää järjestelmäpiirejä Jinghong-nimellä.
Iso-Hykkönen
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Korpisenpuron valuma-alueeseen (35.438) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 180,6 metriä mpy.
RISC-V
SiFive/StarFive
SiFive julkaisi 2018 joukkorahoitettuna HiFive Unleashed -kehitysalustan, joka oli ensimmäinen Linuxia tukeva RISC-V-kehitysalusta. Tämä käytti SiFive Freedom U540 -suoritinta neljällä U54-ytimellä ja sisälsi 8 GB DDR4-muistia. Laite esiteltiin FOSDEM 2018 -tapahtumassa. Se maksoi 999 dollaria.
Loppuvuodesta 2021 SiFive julkaisi HiFive Unmatched -Mini-ITX-kokoisen emolevyn, joka sisältää neliytimisen SiFive Freedom FU740 -suorittimen (neljä U74 -ydintä), 8/16 GB muistia ja PCIe-korttipaikan. Laite esiteltiin Linley Fall Processor Conference 2020 -konferenssissa ja sitä nimitettiin "ensimmäiseksi RISC-V-PC:ksi". Debian käyttää 9 konetta käännösfarmissaan Debian 13 "Trixie" -julkaisun kehittämiseen.
StarFive Tech julkaisi marraskuussa 2021 VisionFive-koneen, joka perustuu kaksiytimiseen JH7100 -järjestelmäpiiriin (kaksiytiminen SiFive U74 -suoritin ) ja sisältää 8 GB RAM -muistia, näyttö-, USB 3.0, gigabit ethernet -liitännät. Canonical julkaisi Ubuntu Linuxin koneelle elokuussa 2022.
StarFive VisionFive2 on valmistajan mukaan ensimmäinen RISC-V-kone, joka sisältää 3D-grafiikkaa tukevan näytönohjaimen, joka tukee myös H.264/H.265 -videon purkua ja Vulkan ja OpenCL-rajapintoja 3D-grafiikkaan ja GPGPU-rinnakkaislaskentaan esim. tekoälysovelluksiin. Koneessa on neliytiminen StarFive JH7110 -piiri 1,5 GHz kellotaajuudella ja siihen saa 2/4/8 GB muistia. Lisäksi siinä on kaksi Ethernet-porttia ja M.2-liitin.
Canonical julkaisi Ubuntu Linuxin koneelle toukokuussa 2023.
Myös Pine64 on julkaisi StarFive JH7110 -järjestelmäpiiriin perustuvan Star64-koneen.
Milk-V
Toukokuussa 2023 kiinalainen startup Milk-V julkaisi RISC-V-tuotesarjan. Sarja alkaa 9 $ hintaisesta Milk-V Duo:sta ja käsittää Raspberry Pi -kokoisen koneen neliytimisellä suorittimella. Huippumallina on Micro-ATX-kokoinen ja PC:n ATX-virtalähdettä käyttävä Milk-V Pioneer, joka voi korvata suoraan PC-emolevyn. Emolevyllä on kiinteästi asennettu 64-ytiminen T-Head XuanTie C920 -suoritin ja korkeintaan 128 GB DDR-4-muistia. Emolevyllä on myös PC-koneille tyypilliset liittimet, kuten 16xPCIe-korttipaikka, M.2 ja SATA-portit kiintolevyille.
Sixgun Renegades
Sixgun Renegades on espoolainen Hard Rock- yhtye, joka on perustettu vuonna 2008. Yhtyeen musiikissa voi kuulla vaikutteita 70 - 80- luvun raskaan musiikin kivijaloilta; Thin Lizzy, Van Halen, Judas Priest, Whitesnake sekä Peer Günt etunenässä.
Historia
Sixgun Renegades on perustettu vuonna 2008 espoossa laulaja-kitarasti Niko Rädyn, rumpali Teemu Rädyn, kitaristi Samu Tuomen ja basisti Otto Ahon toimesta. Vuonna 2013 basisti Miko Mattila liittyi yhtyeeseen Otto Ahon jäädessä pois yhtyeen toiminnasta.
Sixgun Renegades on nähty esiintymässä uransa aikana festivaali- lavoilla mm. Kivenlahti Rockissa (2013), Karjurockissa (2018) ja Metallivuori- festivaalila (2021).
Sixgun Renegades on julkaissut yhden EP:n (Big Trouble, 2015) ja kaksi täyspitkää albumia; debyyttialbumi (Sixgun Renegades, 2018) ja Push (2020). Yhtyeen kolmas albumi (Fuel for Life) julkaistiin 11. elokuuta 2023.
Wulfeniitti
thumb|Wulfeniittia, jossa punaisia kiteitä Wulfeniitti on mineraali, joka on saanut nimensä itävaltalaisen mineralogin Franz Wülfenin mukaan. Se on lyijymalmi, joka on yleensä väriltään keltaista, mutta jossa voi olla myös punaisia kiteitä. Kiteiden taitekerroin on korkea. Kemiallinen kaava on PbMoO4.
Esiintyminen
Wulfeniittia esiintyy lyijypitoisissa malmikivissä. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Romaniasta, Itävallasta ja Namibiasta.
EuroChallenge 2013–2014
EuroChallengen voitti italialainen Pallacanestro Reggiana, joka kukisti loppuottelussa venäläisen Triumf Ljubertsyn. Final Fourin arvokkaimmaksi pelaajaksi nimettiin italialainen Andrea Cinciarini.
Suomalaisjoukkueita osallistui EuroChallengeen tällä kaudella kaksi kappaletta, Joensuun Kataja ja KTP-Basket, joka pelasi sarjassa sponsorinimellä Team TEHO Sport Kotka. Kotkan Sharaud Curry oli sarjan korikuningas ja sijoittui syöttötilastossa toiseksi. Lisäksi Curry valittiin kerran viikon pelaajaksi.
Sokos Hotels
Sokos Hotels on suomalainen hotelliketju. Suomen lisäksi ketjulla on yksi hotelli Virossa. Ketjuun kuuluu yhteensä 45 hotellia.
Sokos-hotellit ovat osa S-ryhmää, jonka S-Etukortilla saa hotelleista asiakasomistajaetuja. Ketjun hotelleista 14:ää hallinnoiva Sokotel Oy oli vuonna 2019 Suomen toiseksi suurin majoitusalan yritys 231 miljoonan euron liikevaihdollaan, edellään vain Suomen Scandic-hotelleja hallinnoiva Scandic Hotels Oy 422 miljoonalla eurolla.
Ukrainaan kohdistuneen hyökkäyksen takia S-ryhmä ilmoitti maaliskuussa 2022 lopettavansa Venäjän liiketoimintansa kokonaan, ja kaikki Pietarin Sokos-hotellit suunniteltiin suljettaviksi. S-ryhmä sai kuitenkin myytyä hotellit kahdelle venäläiselle yrittäjälle. thumb|[[Helsingin keskustan Sokos|Original Sokos Hotel Vaakuna Helsingin keskustassa.]] thumb|upright|[[Sokos Hotel Ilves|Original Sokos Hotel Ilves Tampereella.]] thumb|upright|[[Sokos Hotel Torni|Solo Sokos Hotel Torni Helsingissä.]] thumb|Solo Sokos Hotel Paviljonki [[Jyväskylässä.]] pienoiskuva|Original Sokos Hotel Kimmel [[Joensuu|Joensuussa]]
Hotellit
Sokos Hotels -ketju koostuu neljästä hotellityypistä. Suurin osa hotelleista kuuluu Original-hotellityyppiin, jotka sijaitsevat useimmiten kaupunkien keskustoissa ja sisältävät perinteisiä hotellipalveluja. Solo-hotellit ovat ketjun mukaan yksilöllisempiä ja palveluiltaan korkeatasoisempia. Break-hotellityyppiin kuuluu puolestaan kylpylä-, laskettelukeskus- ja luontokohteiden yhteydessä toimivia hotelleja. Neljäs hotellityyppi on uudenlainen flexible service -hotellikategoriaan kuuluva Heymo. Se pyrkii mukautumaan kunkin matkaajan mieltymyksiin, ja hotellivieras maksaa vain siitä, mitä kulloinkin tarvitsee. Ensimmäinen Heymo-hotelli, Heymo 1, avattiin Espoon Keilaniemeen huhtikuussa 2022. Sokos Hotels -ketjuun kuuluu lisäksi kesäaikaan toimiva Kesähotelli Tott Savonlinnassa, joka toimii edellä mainittujen hotellityyppien ulkopuolella.
Historiaa
Sokos-hotelliketju perustettiin vuonna 1974. Suurimmillaan hotellien määrä oli 1980-luvun taitteessa, jolloin ketjun 62 hotellia tarjosivat yhteensä 7 000 vuodepaikkaa, Muita tuon ajan suomalaisia hotelliketjuja olivat Alkon omistamat Polar- ja Kantakievari-ketjut (myöh. Arctia), Scanhotels (25 lähinnä kesäisin toimivaa hotellia 1979) ja Rantasipi (13 hotellia). .
Ketjuun aiemmin kuuluneita hotelleja
Aiemmin Sokos Hotels -ketjuun ovat kuuluneet myös
Hotelliravintolat
Sokos Hotellien yhteydessä on yleisesti useita ruoka- ja seurusteluravintoloita. Yleisimpiä S-ryhmän ketjuravintoloita ovat Amarillo, Frans et les Femmes, Rosso, Bistro, Grill it!, Trattoria, Pizza & Buffa ja Coffee House. Useissa hotelleissa on kuitenkin myös omia ravintoloita, jotka eivät kuulu mihinkään valmiiseen ravintolaketjuun, mutta jotka kuuluvat silti kanta-asiakasetuja antavien ravintoloiden piiriin. Fransmannit ovat poistumassa käytöstä ja ne muutetaan Frans & les femmes bistroiksi.
Alfredo Kraus
thumb|Alfredo Krausin patsas Las Palmasissa. Alfredo Kraus Trujillo (24. syyskuuta 1927 – 10. syyskuuta 1999) oli espanjalainen tenori. Hän syntyi Las Palmasissa ja aloitti lapsena musiikkiharrastuksensa ottamalla pianotunteja ja laulamalla kuorossa.
Kraus debytoi vuonna 1956, jolloin hänellä oli rooli Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto. Hänet nähtiin ensimmäistä kertaa Covent Gardenissa 1959, La Scalassa 1960 ja Metropolitan-oopperassa 1966.
João Gaspar Simões
João Gaspar Simões (1903 Figueira da Foz, Portugali – 1987 Lissabon, Portugali ) oli portugalilainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hän kirjoitti kritiikkiä muun muassa lehtiin Diário de Lisboa ja Diário de Notícias. Hänen pääteoksensa on 1932 ilmestynyt Elói ou Romance numa Cabeça. Hänen nimeään kantaa kirjallisuuspalkinto Prémio Literário João Gaspar Simões.
Alfredo Kraus
Kraus kuoli haimasyöpään Madridissa 71-vuotiaana.
Pohjois-Hämeen rykmentin 2. pataljoona
'''Pohjois-Hämeen rykmentin 2. pataljoona''' oli valkoisten Itäarmeijan Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli ratsumestari Oskar Wilkman ja myöhemmin kapteeni K. Mikkola. Pataljoona kokoonpantiin Eväjärvellä jääkäri Vilho Kortteen johtamasta jyväskyläläisestä vartiokomppaniasta ja Matti Laurilan komennossa olleista kahdesta lapualaiskomppaniasta. Alkuvaiheessa pataljoona oli ilman konekiväärikomppaniaa. Pataljoonan komentaja Oskar Wilkman saapui pataljoonaan Seinäjoen värvätyn pataljoonan komppanianpäällikön tehtävistä.
Joukko-osastot
Päällikkö: ylioppilas J. Laurila myöhemmin V. Lybeck. Päällikkö: jääkärivänriki Matti Laurila (toimi myös pataljoonan varakomentajana, haavoittui 3. huhtikuuta 1918 ja siirrettiin Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoonan komentajaksi 5. toukokuuta alkaen) myöhemmin J. Malkamäki. Päällikkö: jääkärivänrikki Vilho Korte. Päällikkö: E. Viitala.
Omaehtoinen liikunta
Omaehtoinen liikunta tarkoittaa liikuntaa, joka tapahtuu henkilön omasta halusta ja mielenkiinnosta joko yksin tai yhdessä muiden kanssa. Omaehtoista liikuntaa ei organisoi mikään seura tai yhdistys, vaan se on lähtöisin yksilön omista motiiveista. Omaehtoinen liikkuminen on usein spontaanisti keksittyä ajanvietettä, jonka tulee sopia yhdessäolon muodoksi tietyssä seurassa.
Oscar Garré
Oscar Garré pelasi lähes koko uransa Ferro Carril Oestessa. Hän aloitti seurassa vuonna 1974, kävi pelaamassa kauden 1988–1989 Club Atlético Huracánissa ja palasi sitten takaisin Ferroon. Garré voitti Ferro Carril Oestessa pelatessaan kaksi Argentiinan-mestaruutta (1982 ja 1984). Vuonna 1994 Garré siirtyi Israeliin, jossa pelasi vielä kaksi kautta.
Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Oscar Garré pelasi 41 ottelua vuosina 1983–1988. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1986.
Pelaajauran jälkeen Garré on valmentanut Argentiinassa ja Chilessä. Hän on luotsannut muun muassa yhtä Chilen suurseuroista Universidad Católicaa ja entistä seuraansa Ferro Carril Oestea, josta sai lähteä toukokuussa 2007.
Sarvikolibri
Sarvikolibri (Heliactin bilophus) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
Sarvikolibri voi kasvaa 10–11 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Sarvikolibrin nokka on lyhyehkö, noin 2 cm, ja pyrstö on pitkä. Koiraan päälaki on kiiltävän sininen. Silmäkulmasta lähtee sinisen, punaisen ja kullan sävyissä kimaltava tupsu. Niska, selkä ja siivet ovat metallinkiiltoisen vihreät. Rinta on musta ja vatsa valkoinen. Sarvikolibrinaaraan päälaki on vihreä ja tupsuja ei ole. Sarvikolibri räpyttää siipiään hyvin nopeasti, jopa 90 kertaa sekunnissa. Tämä on lintujen siiveniskujen nopeusennätys.
Levinneisyys ja elintavat
Sarvikolibria tavataan Brasilian itäosista Boliviaan ja paikallisesti Surinamesta. Lajin elinympäristöä ovat pensaikkoiset savannit, avoimet metsät sekä puistot ja puutarhat. Laji liikkuu yksin ja sen ravintoa ovat muun muassa sitruspuiden, tulikruunujen ja tulimalvojen mesi.
Gerd Müller
Gerhard "Gerd" Müller (3. marraskuuta 1945 Nördlingen – 15. elokuuta 2021 ) oli saksalainen jalkapalloilija.
Maajoukkueurallaan 68 maalia 62 ottelussa ja Bundesliigassa 365 maalia 427 ottelussa tehneen Müllerin voidaan sanoa olevan yksi kaikkien aikojen parhaista jalkapallohyökkääjistä. Vuoden 1972 aikana hän teki 85 maalia, mikä pysyi yhden kalenterivuoden aikana tehtyjen maalien ennätyksenä vuoteen 2012 saakka, kunnes Lionel Messi ylitti sen. Müllerin lempinimi oli der Bomber (Pommittaja).
Seuraura
1960-luvun lopussa ja 1970-luvulla Müller oli voittamassa Bayernissa monta mestaruutta. Joukkuetovereina hänellä oli muun muassa Franz Beckenbauer, Sepp Maier ja Hans-Georg Schwarzenbeck jo 1960-luvun puolivälistä alkaen ja Paul Breitner ja Uli Hoeneß 1970-luvun alusta. Müller oli voittamassa Bundesliigan mestaruutta neljä kertaa, kuten myös Saksan cupia, kolme kertaa Euroopan cupia ja kerran sekä Cup-voittajien cupia että Intercontinental Cupia. Müller oli seitsemällä kaudella Bundesliigan paras maalintekijä ja kahdella kaikkien Euroopan pääsarjojen paras maalintekijä. Hän piti kaudella 1971–1972 tekemillään 40 maalilla Bundesliigan yhden kauden maaliennätystä hallussaan vuoteen 2021 saakka. Hän piti pitkään hallussaan euro-otteluissa tehtyjen maalien ennätystä, 66 maalia, jotka hän teki 74 ottelussa, ja Bundesliigassa hän on yhä tehtyjen maalien ennätysmies.
Bayernista Müller siirtyi viidentoista vuoden jälkeen vuonna 1979 Yhdysvaltoihin silloiseen North American Soccer Leagueen (NASL). Hän pelasi Fort Lauderdale Strikersissa kolme kautta ja teki 40 maalia 80 ottelussa.
Maajoukkue
Müller teki 68 maalia pelaamissaan 62 maaottelussa. Hänen uransa Saksan jalkapallomaajoukkueessa alkoi vuonna 1966 ja päättyi 7. heinäkuuta 1974 maailmanmestaruuteen kotistadionilla Münchenissä. Hän teki tässä Alankomaita vastaan pelatussa, 2–1 päättyneessä loppuottelussa ratkaisevan maalin. Hänen neljä maaliaan maailmanmestaruuskilpailuissa 1974 ja kymmenen maaliaan maailmanmestaruuskilpailuissa 1970 tekivät hänestä 32 vuodeksi kautta aikain eniten maaleja jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa tehneen pelaajan. Meksikon kisoissa 1970 Müller voitti maalikuninkuudenkin. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Saksassa hänen ohitseen nousi Brasilian Ronaldo 15 osumallaan.
Müller pelasi myös vuoden 1972 Euroopan-mestaruuskilpailuissa, jotka Saksan liittotasavalta voitti. Müller oli neljällä osumallaan turnauksen paras maalintekijä. Kaiken kaikkiaan hän pelasi kolmessa arvoturnauksessa (MM 1970 ja 1974, EM 1972) 15 peliä ja teki niissä 18 maalia.
Jalkapallouran jälkeen
Jalkapallouransa jälkeen Müller ajautui alkoholismiin, josta hän kuitenkin toipui käytyään läpi alkoholivieroituksen. 1990-luvun alkupuolella hänet palkattiin töihin Bayern Münchenin organisaatioon. Hän toimi pitkään Bayernin kakkosjoukkueen apulaisvalmentajana. Müller oli naimisissa Uschi Müllerin kanssa, sairasti dementiaa ja asui hoivakodissa Baijerissa. Müller kuoli 75-vuotiaana 15. elokuuta 2021.
Lievestuoreen pesäpallokenttä
Lievestuoreen pesäpallokenttä sijaitsee Laukaan Lievestuoreen liikuntapuistossa. Kentän pinnoite on hiekkatekonurmi. Lievestuoreen Kisan pesäpallojoukkueet ovat kentän pääasiallisia käyttäjiä. Miesten Ykköspesis-joukkue pelaa pesäpallokentällä kotiottelunsa.
Simojärvi
thumb|250px|Rajaselkä, Simojärvi. Simojärvi on Lapin maakunnan eteläosassa Ranualla sijaitseva järvi. Se on pinta-alaltaan Suomen 50. suurin järvi.
Maantietoa
Simojärvenä tunnettu vesistö muodostuu kahdesta laajasta järvialtaasta, joita yhdistää kapea Kultisalmi. Simojärven kokonaispinta-ala on 8 990 hehtaaria eli noin 90 neliökilometriä, ja sen kokonaispituus on noin 33 kilometriä. Jos mukaan luetaan myös samalla vedenpinnan korkeudella oleva Välttämönselkä, tulee järven pinta-alaksi noin 100 neliökilometriä.
Koska järvi on muodoltaan pitkä ja kapea, käsitellään sen järvenosia tässä artikkelissa etelä- ja pohjoisosana. Eteläosan pinta-ala on 5 460 hehtaaria eli noin 55 neliökilometriä. Se on 13 kilometriä pitkä ja 7 kilometriä leveä. Eteläisen järvialtaan pohjoispäässä sijaitsee laaja Porosaari, jonka koillispuolella sijaitsee Vohonselkä; itäpuolella Soppananselkä. Eteläisen järvenosan muodostaa suureksi osaksi Isoselkä, jonka eteläpäässä avautuu Aittoniemen eteläpuolella Lehtoperän lahti.
Pohjoisosan pinta-ala on 3 530 hehtaaria eli noin 35 neliökilometriä. Se on 18 kilometriä pitkä ja 6 kilometriä leveä. Pohjoisosan muodostavat kaksi järvenselkää, pohjoisempi Näskänselkä ja eteläisempi Pajuselkä, joita yhdistävät toisiinsa Kenttäsaaren ja Karhusaaren väliset Nuuskansalmet sekä Takasalmi. Pajuselän eteläpäässä sijaitsee Koppelosaaren takana kapeneva Koppeloselkä, josta haarautuu luoteeseen Kaarisalmi. Kaarisalmen länsipuolella avautuu Halkoselkä.
Simojärvessä on kartan mukaan noin 180 saarta, joista 91 sijaitsee järven pohjoisosassa ja 87 sen eteläosassa. Järven pohjoisosan suurimmat saaret sijaitsevat Näskänselän ja Pajuselän välisessä kapeikossa. Niitä ovat Kenttäsaari – jonka keskellä sijaitsee Kenttälampi –, Karhusaari, Reetansaari, Karisaari, Mäntysaari, Peltosaari, Niittysaari, Pitkäsaari, Ahosaari, Kotasaaret ja Vitikkosaaret. Näitä etelämpänä sijaitsee luonnonsuojelualueeksi osoitettu Koppelosaari.
Järven eteläosaa dominoi suuri Porosaari (pinta-ala 4,5 km² ), joka on 4,6 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Porosaaren ympärillä sijaitsevia saaria ovat lisäksi Kellarinniemi, Venäläissaari, Rajasaaret, Hiukanniemi, Paasonsaari ja Kivisalmensaari. Porosaaresta itään Soppananselällä sijaitsevat Selkäsaaret ja Soppanansaari.
Järven eteläosan eteläisemmässä päässä sijaitsee Lamanginsaari, joka on 900 metriä pitkä, ja Lamanginsaaresta hieman etelään sijaitsevat Hautasaari, Hoikkasaari ja Lehtosaari.
Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen pohjoisosan tilavuus on 176 miljoonaa kuutiometriä eli 0,176 kuutiokilometriä ja eteläosan on 273 miljoonaa kuutiometriä eli 0,273 kuutiokilometriä. Vaikka järvi on viiden metrin keskisyvyyden mukaisesti varsin matala järvi, on sillä joitakin mainittavia syvänteitä. Eräs kapea-alainen syvänne alkaa järven eteläosassa Rajaniemen edustalta ja päättyy Korvaniemen edustalle. Kyseisen syvänteen syvin kohta yltää 27 metrin syvyyteen, ja tämä on Simojärven syvin kohta. Pohjoisosan eteläpäässä, Kultivaaran edustalla on syvänne, jossa sijaitsee kaksi lähes 20 metrin syvyistä kohtaa.
Järven pohjoisosan rantaviivan pituus on 117 kilometriä ja eteläosan 122 kilometriä. Eteläisen järvialtaan rantaviivasta lankeaa Porosaarelle suuri osa. Suuria järven rantaviivaa mutkistavia niemiä ovat Nurminiemi ja Paloniemi Näskänselällä; Vitikkoniemi, Kotaniemi ja Kaariniemi Pajuselällä; Olangonniemi Halkoselällä; Jyriniemi, Mustaniemi, Aittoniemi, Västinniemi, Simoniemi ja Isonkivenniemi Isoselällä; Soppananniemi, Ammo-ojanniemi, Iivannanniemi ja Rajaniemi Soppananselällä ja Vohonselällä; sekä Korteniemi, Hautaniemi, Kelloniemi, Koivuniemi ja Luhtaniemi Välttämönselällä.
Järven rannat ovat pääosin alavaa maata, mutta rannoilla kohoavat paikoin myös korkeat mäet. Korkeampia maastonmuotoja ovat esimerkiksi pohjoisessa Näskänselän rannalla Louhelanoaho, Nurminiemi ja Putkivaara; viimeksi mainittu nousee yli 45 metriä järven vedenpinnasta (keskivedenkorkeus 176,3 metriä meren pinnan yläpuolella).
Rannoilla on pääasiassa väljää ja löyhärakenteista haja-asutusta, jonka väliin on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asutusta. Järven pohjoispäässä sijaitsevat Pohjaslahden ja Putkivaaran kylät, ja järven keskivaiheilla Halkoselältä etelään työntyvän Olangonjärven perukassa sijaitsee Olangon kulmakunta.
Järven eteläosan pohjoispäässä sijaitsee Porosaaren suojassa Sääskenperän kulmakunta, itärannalla Soppanan kulmakunta ja Isoselän itärannalla Penämön kulmakunta. Impiön kylä ei sijaitse järven vaikutuspiirissä, vaikka se on seudulle muutoin merkittävä kylä. Järven länsirantoja seuraa pohjoisesta seututie 942 eli Pekkalantie välillä Ranua–Rovaniemen Juotasniemi. Tieltä haarautuu kahdessa kohtaa yhdystiet (Koivuperäntie ja Simojärventie) Olankoon ja Simojärven kylään. Etelässä Simojärventie eli tie 19599 jatkaa järven länsirantaa myötäillen Lehtoperälle saakka. Etelässä Simojärventie liittyy lopulta seututiehen 941.
Vedenlaatu ja kalakanta
Simojärven vedenlaatu on Kultisalmen eteläpuolella (Isoselkä, Soppananselkä ja Vohonselkä) sekä läntisellä Välttämönselällä erinomainen. Kultisalmen pohjoispuolen (mm. Näskänselän, Pajuselän, Koppeloselän ja Halkoselän) osalta vedenlaatu on hyvä. Simojärven vedessä on lievä humusleima. Rehevyystasoltaan järvi on karu eli oligotrofinen.
Muikku, siika, made, hauki, ahven, särki ja järvitaimen kuuluvat järven luontaiseen kalakantaan, kuha taas on istutettu järveen.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Simojoen vesistössä (vesistöaluetunnus 64) Simojärven valuma-alueella (64.05). Järvi jakautuu sekä pohjoiseen Pajuselän–Näskänselän alueeseen (64.051) että eteläiseen Isoselän–Soppananselän alueeseen (64.052). Järven vedenpinnan korkeus on keskimäärin 176,3 metriä mpy molemmissa järvenosissa. Järven vedenkorkeuksia on mitattu vuodesta 1962 asti. Niiden mukaan järven keskivedenkorkeus on ollut 176,19 metriä (N60) mpy, ja keskimääräinen vedenkorkeuden vaihtelu on ollut 62 senttimetriä. Ylimmillään vedenkorkeus on ollut 175,65 metriä (kesäkuu 1973), ja alimmillaan 175,65 metriä (syyskuu 1962) mpy. Äärivaihtelu on näin ollen 151 senttimetriä.
Simojärveen laskevista joista suurimmat ovat Paasonjoki ja Vohonjoki, jotka tuovat vesiä idästä Posion puolelta saakka. Järven uomaverkosto muodostuu seuraavasti:
Papuan malaiji
Papuan malaiji (omakielinen nimi Melayu Papua) on malaijiin perustuva kreolikieli, jota puhutaan Indonesialle kuuluvalla Uuden-Guinean saaren puoliskolla. Kielellä on arviolta 1,5 miljoonaa puhujaa. Papuan malaijin katsotaan olevan elinvoimainen.
Malaijin kieli saapui Uuden-Guinean saarelle oletetusti 1700-luvulla. Tämän jälkeen alkoi pidginisaatio, jossa yksinkertaistettua malaijia puhuttiin mm. toreilla. Malaijeilla oli tiiviit kauppasuhteet myös kiinalaisten kanssa, ja kiinan kielen vaikutukset näkyvät tätä kautta myös papuan malaijissa. .
Simojärvi
Vesistösuhteet
1) Etelässä Isoselkään laskevat Impiönjoki ja Penämönjoki, jotka tuovat vesiä itäisen Ranuan pienistä järvistä. Isoselältä vedet virtaavat pohjoiseen Soppananselälle, johon laskevat Korvajoki ja Paasonjoki. Soppananselältä vesimassat jatkavat matkaa edelleen pohjoiseen Rajaselälle, johon yhdistyvät myös Vohonselän ja siihen laskevan Vohonjoen vedet. Rajaselältä vedet virtaavat Kultisalmen lävitse Koppeloselälle.
Papuan malaiji
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Simojärvi
Vesistösuhteet
2) Pohjoisessa Näskänselkään laskee Näskänjoki. Vedet jatkavat täältä matkaansa etelämmäs Pajuselälle Takasalmen ja Nuuskansalmien kautta. Pajuselkään laskevat Kiviojan ja Ruonaojan vedet. Pajuselältä vedet etenevät etelään Koppeloselälle, jossa ne kohtaavat järven eteläosista tulevat vedet.
Papuan malaiji
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Simojärvi
Vesistösuhteet
3) Koppeloselältä vesien virtaus jatkuu Kaarisalmen, Halkoselän ja Välttämönsalmen lävitse Välttämönselälle, johon laskee järvenselän länsiosassa Juurenjoki. Selän itäpuolella Koivusaaren takana sijaitsee Koivusaaren erottamana Lautaselkä, johon laskee Hiisiojaa pitkin pienen Hiisijärven vedet. Lautaselältä ja Välttämönselältä vedet jatkavat matkaa lounaaseen Kortesalmen kautta Kortejärvelle, ja edelleen Ristisalmen kautta Kaitajärvelle, josta saa alkunsa Simojärven laskujoki, Simojoki.
Simojärven pohjoisosan alueella on 10 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Kivilampi (10 ha), Isolampi (5 ha) ja Pajulampi (4 ha). Näskänselällä järveen laskee Ruonalampi (65 ha) omaa laskuojaa (Ruonaoja) myöten, ja järven pohjoispäähän laskee Näskänjokea myöten Siikalampi (37 ha).
Simojärven varsinainen lasku-uoma on Välttämönsalmi, joka laskee samalla pinnankorkeudella sijaitsevaan Välttämönselkään. Välttämönselkä laskee vetensä Kortejärven, Kaitajärven ja Kaitavirran kautta Simojokeen. Simojoen yläjuoksun pohjoisin osa Kaitavirran ja Auralammen välillä on nimeltään Välijoki, ja varsinainen Simojoki saa alkunsa Auralammen eteläosasta.
Työmatkaliikunta
Työmatkaliikunta tarkoittaa työpaikan ja kodin välillä suoritettua liikuntaa esimerkiksi kävellen, pyöräillen tai muulla fyysistä aktiivisuutta vaativalla välineellä. UKK-instituutin mukaan työmatkaliikunta voi edistää hyvinvointia, vähentää liikenteen melua ja saasteita sekä säästää työnantajan kustannuksissa. Instituutin mukaan työmatkaliikunnalla on terveyshyötyjä.
Kodin henki
Kodin henki (Household Saints) on Nancy Savocan ohjaama draamaelokuva vuodelta 1992. Elokuva perustuu Francine Prosen romaaniin vuodelta 1981, jonka pohjalta ohjaaja laati elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Richard Guayn kanssa. Elokuvan päätuottajana oli ohjaaja Jonathan Demme, jonka ansiosta Savocan ohjaajaura oli päässyt alkuun.
Juoni
Elokuva seuraa italialaisperheiden naisten eri sukupolvia New Yorkissa. Alussa nuori tyttö (Tracey Ullman) varttuu kaupungissa toisen maailmansodan aikana, kasvaa äidiksi ja lopulta tarina seuraa hänen tyttärensä vaiheita. Valtaosin 1960-luvulle sijoittuvan elokuvan teemoja ovat katolilaisuus ja sen rituaalit, naisen asema, amerikanitalialainen ruokakulttuuri ja elokuvat. Savoca käsittelee teemoja pikkutarkoin ajankuvin.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus
Savoca ja Guay olivat käsikirjoituksestaan Independent Spirit -ehdokkaina. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kodin hengen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoona
thumb|right|150px|Allan Winge '''Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoona''' oli valkoisten Itäarmeijan Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli kapteeni Allan Winge. Hänen siirryttyään Ruotsalaisen prikaatin varakomentajaksi hänen tilalleen tuli jääkärivänrikki Matti Laurila. Pataljoona koottiin Jämsässä maaliskuun 1918 alussa. Alkuun pataljoonassa oli vain kaksi komppaniaa ja konekiväärijoukkue Seinäjoen pataljoonasta, konekiväärikomppanian pataljoona sai koottua Kuhmoisten taistelun jälkeen sotasaaliskonekivääreistä ja 3. komppaniansa vasta Länkipohjan taistelun jälkeen. Kuhmoisissa 10. maaliskuuta.
Joukko-osastot
Päällikkö: ylioppilas M. Wichmann myöhemmin B. Svedlin. Päällikkö: jääkärivänrikki Einar Alexander Laurentius Grönberg (haavoittui 3. huhtikuuta Tampereella), myöhemmin M. Wichmann. Päällikkö: luutnantti Hellgren myöhemmin B. Frank. Komppaniassa oli Etelä-Pohjanmaan ruotsinkielisiä luutnantti Bromanin komennuskunnasta, tämä joukko liittyi komppaniaan Tampereen edustalla. Päällikkö: Tammelin myöhemmin E. Åkerlund.
Kantolampi (Soini)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Korpisenpuron valuma-alueeseen (35.438) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 188,1 metriä mpy.