cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ryan Evans
Ryan Evans on kuvitteellinen henkilö High School Musical -elokuvista. Hän on Sharpay Evansin kaksoisveli. Ryan on Teatterikerhon varapuheenjohtaja siskonsa Sharpayn kanssa. Aiemmin Ryan tuki kaksoissisartaan kaikissa tämän juonissa, mutta abivuotenaan hän on itsenäistynyt kovasti ja kehittynyt lahjakkaasta tanssijasta ja laulajasta superlahjakkaaksi koreografiksi. Ensimmäiset askeleet tähän suuntaan Ryan otti jo Lava Springsin Country Clubilla, kun hän auttoi Wildcats-jengiä kehittelemään upean tanssinumeron kykykilpailua varten. Nyt Ryan on lähdössä opiskelemaan Juilliardiin.
Sillen
Sillen on järvi noin 10 kilometrin päästä Trosasta Södermanlandissa, Tukholman ja Södermanlandin läänien rajalla.
Sillenin vesi laskee Trosaånia pitkin Itämereen. Sillen ulottuu pohjoisessa Gnestan tienoille. Järven pinta on 10 metrin korkeudella merenpinnasta, sen pinta-ala on 11 km² ja se on 20 metriä syvä. thumb|left|200px|Sillen.
Essex (valaanpyyntialus)
Essex oli yhdysvaltalainen valaanpyyntialus, jonka kotisatama oli Nantucketissa nykyisen Massachusettsin osavaltion alueella. Alus oli 27 metriä (87 jalkaa) pitkä ja painoi 230 tonnia. Laivan kapteenina toimi vain 28-vuotias George Pollard Jr. Tunnetuksi aluksen tekee sen uppoaminen. Vuonna 1820 se joutui kaskelotin hyökkäyksen kohteeksi ja upposi Tyynellämerellä. Herman Melville sai onnettomuudesta aiheen romaaninsa Moby Dick.
Filotas (satraappi)
Filotas (, 300-luku eaa.) oli makedonialainen sotilas joka eli Aleksanteri Suuren aikaan. Hän johti jalkaväenosastoa Aleksanterin armeijassa Sogdianan ja Intian sotaretken aikana. Luultavasti kyseessä on sama Filotas jonka Quintus Curtius Rufus mainitsee Aleksanterin palkinneen Babylonissa vuonna 323 eaa. Aleksanterin kuoltua Filotas nimitettiin Kilikian satraapiksi. Mutta vuonna 321 eaa. Perdikkas nimitti Filoksenos Kilikian satraapiksi Filotaan sijalle. Ilmeisesti Perdikkas halusi Filotaan muihin tehtäviin koska hänet mainitaan myöhemmin Perdikkaan lähipiirin jäsenenä. Perdikkaan kuoleman jälkeen Filotas liittyi Alketaan ja Attaloksen kanssa Antigonosta vastaan. Filotas joutui kuitenkin Antigonoksen vangiksi Attaloksen, Dokimoksen ja Polemonin kanssa vuonna 320 eaa. Vangit pääsivät kuitenkin pakenemaan, mutta Filotas joutui jälleen Antigonoksen vangiksi vuonna 316 eaa.
Finnish American Reporter
The Finnish American Reporter on kerran kuukaudessa ilmestyvä amerikansuomalainen sanomalehti.
The Finnish American Reporter perustettiin vuonna 1986 Wisconsinin Superiorissa ilmestyneen Työmies–Eteenpäin -lehden liitteeksi. Vuonna 2000 sen julkaiseminen siirtyi Työmies Societyltä Michiganin Hancockissa toimivalle Finlandia Universitylle. Lehden päätoimittajana työskentelee James Kurtti.
Poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton lehti julkaisee englanninkielisiä uutisia ja artikkeleita amerikansuomalaisia kiinnostavista aiheista. Sen tehtävänä on myös toimia Yhdysvaltojen ja Kanadan suomalaisten yhdyssiteenä. The Finnish American Reporter on oman ilmoituksensa mukaan Pohjois-Amerikan suurin ja laajalevikkisin suomalainen sanomalehti.
Filoksenos
Filoksenos (300-luku eaa., ) oli makedonialainen sotilas Aleksanteri Suuren aikaan. Aleksanterin kuoleman jälkeen hänestä tuli Kilikian satraappi.
Aleksanteri lähetti Filoksenoksen keräämään veroja vuonna 331 eaa. Taurus-vuorten pohjoispuolella sijainneilta alueilta. Gaugamelan taistelun jälkeen Filoksenos lähetettiin valtaamaan Susa ja ottamaan haltuun siellä ollut rahasäilö. Vuonna 323 eaa. Filoksenos sai käskyn tuoda lisäjoukkoja Kariasta Babyloniin. Hän pääsi perille juuri ennen kuin Aleksanteri Suuri kuoli. Vuonna 321 hallitsijaksi valittu Perdikkas nimitti Filoksenoksen Kilikian satraapiksi Filotaan sijalle. Filoksenos sai pitää Kilikian Triparadisoksen kokouksen jälkeen vuonna 321 eaa., mutta tämän jälkeen hänestä ole mitään tietoja.
Fulvio Fantoni
Vuonna 2004 Fantoni voitti World Team Olympiad -turnauksen joukkuetovereinaan Norberto Bocchi, Giorgio Duboin, Lorenzo Lauria, Claudio Nunes ja Alfredo Versace. Hän voitti Bermuda Bowlin vuonna 2005 samalla joukkueella kuin vuotta aikaisemmin. Hän voitti myös World Mind Sports Games -turnauksen vuonna 2008. Joukkueessa pelasi Norberto Bocchin tilalla Antonio Sementa.
Pentti Seppälä
Pentti Sakari Seppälä (s. 14. marraskuuta 1934 Lappeenranta) on suomalainen yritysjohtaja ja jalkapallovaikuttaja.
Seppälä toimi vakuutusyhtiö Pohjolan toimitusjohtajana vuosina 1986–1989, Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1987–1997 ja Eerikkilän urheiluopiston omistavan Palloilu Säätiön puheenjohtajana vuosina 2000–2015.
Seppälä valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2015. Hänet on myös nimitetty Palloliiton kunniapuheenjohtajaksi.
Laureion
Maantiede
Laureion oli nimitys kukkulaiselle seudulle Attikan niemimaan eteläosassa. Seudun nimi on oletettavasti johdettu sanasta laura, joka tarkoittaa kulkuväylää tai kujaa, ja näin laureion viitannee tässä tapauksessa paikkaan, jossa on paljon katuverkkomaisesti tai katakombimaisesti kaivettuja kaivoskuiluja.
Laureionista kaivettiin lyijymalmia, joka oli erittäin hopeapitoista. Yhdet Laureionin tärkeimmistä kaivoksista sijaitsivat Maroneiassa nykyisen Ágios Konstantínoksen tienoilla.
Historia
Laureionissa harjoitettiin kaivostoimintaa jo esihistoriallisella kaudella, viimeistään 2000-luvulla eaa. Tehokkaammin kaivoksia hyödynnettiin arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien, minkä jälkeen siitä tuli yksi varhaisen Ateenan vaurauden lähteistä. Aiskhylos viittaa kaivoksiin Persialaisissa:
Laureionin kaivokset olivat noin vuodesta 500 eaa. lähtien Ateenan kaupunkivaltion omistuksessa. Se myi tai vuokrasi kaivosoikeuksia yksilöille ja yrityksille tietyille alueille määräajoiksi. Näiden oikeuksien myynnin lisäksi valtio sai osansa kaivosten tuotosta. Osuuden mainitaan olleen 1/12 (tai 1/24).
Maroneian suuri hopeasuoni löydettiin vuonna 483/482 eaa. Tämän ansiosta Ateenan kassassa oli suuri summa kaivoksista peräisin ollutta rahaa juuri ennen persialaisten toista, vuoden 480 eaa. hyökkäystä persialaissodissa. Kassasta oli tarkoitus jakaa kymmenen drakhmaa jokaiselle kansalaiselle, mutta Themistokles sai taivutettua kansankokouksen käyttämään rahat Ateenan laivaston parantamiseen. Laivasto varustettiin, ja Ateena kukisti sillä persialaiset Salamiin taistelussa syksyllä 480 eaa. Laivastolla ja näin Laureionin kaivoksilla oli merkittävä rooli myös myöhemmän Ateenan imperiumin synnyttämisessä.
pienoiskuva|Laureionin kaivoskuiluja. pienoiskuva|Romahtanut kaivanto, joka tunnetaan nykyisin nimellä Cháos. Joskus on ajateltu, että tuottojen jako kansalaisille olisi voinut ollut vuosittaista, mutta antiikin lähteet eivät vahvista tätä. Summasta on myös yritetty päätellä kaivosten vuosituottoja kertomalla drakhmat kansalaisten arvioidulla lukumäärällä, mutta on mahdollista, että kassassa olleet rahat olivat ennemmin peräisin oikeuksien myynnistä kuin vuosituotosta.
Kerrotaan, että eräs Kallias ansaitsi kaivoksilla drakhmaa eli noin 5,5 tonnia hopeaa vuodessa. Toisaalta kaivoksia myös säädeltiin laeilla, jotka muun muassa rankaisivat myönnetyn alueen ulkopuolelta kaivamisesta tai huonosta toteutuksesta sekä rajoittivat kaivosten hyödyntämistä tavalla, joka vähensi niiden käyttömahdollisuuksia myöhemmin. Vuonna 330 eaa. tuomittiin kuolemaan eräs Difilos, joka oli ahneuksissaan kaivauttanut auki kaivoskäytävien väliseinätkin, jotka tukivat koko kaivosrakennelmaa.
Varsinaisen kaivostyön suorittivat orjat, joihin kuului myös lapsia. 400-luvulla eaa. näitä arvellaan olleen Laureionissa noin. Työ tehtiin käsityönä hakuilla, ja lisäksi käytettiin tulta ja vettä siinä missä nykyisin käytettäisiin räjähteitä. Kaivostyö oli erittäin raskasta, ja monet menettivät siinä henkensä. Louhitusta hopeasta tehtiin ateenalaisia tetradrakhmoja eli neljän drakhman rahoja, joista tuli klassisen kauden ajaksi itäisen Välimeren alueen merkittävin valuutta. Laivaston varustamisen lisäksi Ateena käytti kaivoksista sekä Deloksen meriliiton verotuotoista saatuja rahoja Perikleen ajan suuriin rakennusprojekteihin.
Kaivokset olivat käytössä koko klassisen kauden. Ne alkoivat taantua kuitenkin jo 400-luvun eaa. lopun peloponnesolaissodan aikaan. Sodan alussa Parthenonin aarrekammiossa oli arviolta 270 tonnia kaivoksista saatua hopeaa. Vuonna 413 eaa. ateenalaiset menettivät kaivosten hallinnan joksikin aikaa spartalaisten vallattua Dekeleian. Samaan aikaan kaivoksilla oli orjakapina. Ksenofonin aikaan 300-luvulla eaa. kaivokset tuottivat jo paljon vähemmän kuin varhaisina aikoina. Filippos II:n aikana valitettiin paljon siitä, että kaivoksiin tehdyt sijoitukset olivat epäonnistuneet. Ensimmäiselle vuosisadalle jaa. tultaessa kaivokset olivat käytännössä ehtyneet, ja hopeaa yritettiin saada sulatettua vanhoista kuonakasoista. Pausanias mainitsee 100-luvulla jaa., että Laureion oli kerran ollut Ateenan hopeakaivosten paikka. Kaivokset hylättiin kokonaan 500-luvulla jaa.
Rakennelmat ja löydökset
pienoiskuva|Laureionin kaivosrakennelmien jäänteitä.
Laureionin alueella nykyisen Lávrion länsipuolella on lukuisia hylättyjä kaivospaikkoja, joista osa on antiikin aikaisia ja osa myöhempiä. Alueelta on löydetty muun muassa antiikin aikaisia kallioon kaivettuja kaivoskäytäviä ja -kuiluja sekä erilaisten metallityöpajojen jäänteitä. Maanalaisia kaivoskäytäviä on yhteensä satoja kilometrejä, ja niitä on löydetty kuudesta eri kerroksesta. Lisäksi on löydetty yli tuhat avokuilua, joista suurimman syvyys on 119 metriä. On arvioitu, että käytävää kaivettiin keskimäärin noin 12 metriä kuukaudessa, siinä missä avokuilua syvennettiin noin 5 metriä kuukaudessa.
Alueelta on löydetty myös suuria vesisäiliöitä, joihin on kerätty juomavettä. Löydöksiin lukeutuu myös tornin sekä muurien jäänteitä. Niiden perusteella paikalla olisi voinut olla kaupunki. Tärkein arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Ágios Konstantínoksessa eli antiikin Maroneian alueella. Kaivostoimintaan liittyviä löytöjä on tehty myös Thorikoksesta.
Alueelta tehtyjä esinelöytöjä on erityisesti Lávrion arkeologisessa museossa.
Li Jae-Sik
Li Jae-Sik (s. 30. kesäkuuta 1962) on pohjoiskorealainen vapaapainija.
Li voitti lajissa 48 kilogramman painoluokan maailmanmestaruuden 1986 Budapestissa kukistettuaan loppuottelussa unkarilaisen Laszlo Biron, ja vuotta myöhemmin uusi mestaruutensa 1987 Clermont-Ferrandissa, missä hän voitti loppuottelussa eteläkorealaisen Sang-Ho Leen.
Il Giustino
Il Giustino (RV 717) on Antonio Vivaldin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Se esitettiin ensi kertaa vuonna 1724 Roomassa. Georg Friedrich Händel sävelsi libreton pohjalta oman versionsa myöhemmin.
Jamie McLennan
James Joseph "Jamie" McLennan (s. 30. kesäkuuta 1971 Edmonton, Alberta) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Taustaltaan hän kuuluu Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoihin.
Junioriura ja varaus
McLennan aloitti jääkiekon pelaamisen St. Albert Royalsin juniorijoukkueessa. Hän siirtyi vuonna 1988 WHL-juniorisarjan Spokane Chiefsiin, mutta siirtyi jo kesken kauden Lethbridge Hurricanesiin. Kauden 1990–1991 päätteeksi McLennan valittiin WHL:n tähdistökentälliseen ja hänet palkittiin sarjan parhaana maalivahtina. Kesällä New York Islanders varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 48.
Ammattilaisura
McLennan teki sopimuksen Islandersin kanssa ja siirtyi kaudeksi 1991–1992 seuran organisaatioon. Ensimmäisen ammattilaiskauden hän vietti Islandersin farmijoukkueissa AHL-liigan Capital District Islandersissa ja ECHL-liigan Richmond Renegadesissa. Seuraavat kolme kautta McLennan toimi Islandersin kolmosmaalivahtina pelaten välillä Islandersissa NHL:ssä ja välillä farmissa.
Heinäkuussa 2006 McLennan solmi sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Kauden 1996–1997 hän vietti farmissa Worchester Ice Catsissa, mutta seuraavat kolme kautta hän pelasi ensin Grant Fuhrin ja sitten Roman Turekin vakituisena kakkosmaalivahtina. Tuona aikana hänelle kertyi yhteensä 62 ottelua NHL:ssä. Vuonna 1998 McLennan palkittiin Bill Masterton Trophylla.
Kesällä 2000 Minnesota Wild valitsi McLennanin joukkueeseensa laajennusvarauksena. Kaudella McLennan pelasi 38 ottelua Wildissa, mutta seuraavan kauden hän vietti kokonaan farmissa Houston Aerosissa. Wild myi McLennanin vuoden 2002 varaustilaisuuden aikana McLennanin Calgary Flamesiin vaihdossa varaustilaisuuden viimeisen kierroksen vuoroon.
Joni Pakola
Joni Pakola (s. 19. kesäkuuta 1985) on suomalainen futsalpelaaja ja jalkapalloilija. Futsal-liigassa hän edustaa Vieska Futsalia. Aiemmin Pakola on pelannut muun muassa Ilves FS:n riveissä ja saavuttanut joukkueessa kaksi Suomen mestaruutta. Suomen futsalmaajoukkueessa hän on pelannut 38 maaottelua ja tehnyt kolme maalia. Vieska Futsalissa ja sen edeltäjässä Pakola on pelannut vuodesta 2012 lähtien. Kaudella 2015-2016 Pakola valittiin kauden parhaaksi futsalpelaajaksi.
Pentti Kivistö
Pentti Eino Johannes Kivistö (11. elokuuta 1922 Lappee – 2016) oli suomalainen kirjailija. Kivistö toimi Kirjoittajayhdistys Paltta ry:n johtokunnassa 1963−1965, 1969−1971, ja puheenjohtajana 1968. Kivistö on antanut kirjallisuusarvosteluja Kansan Työlle 1953−1957, Suomalaiselle Suomelle 1958−1961, ja TV-arvosteluja Etelä-Saimaalle 1970−1974.
Jamie McLennan
Ammattilaisura
McLennan pelasi Calgaryssa vajaa kaksi kautta jälleen Roman Turekin kakkosmaalivahtina. Kaudella McLennan myytiin tarpeettomana New York Rangersiin, kun Miikka Kiprusoff tuli Calgaryyn. McLennanin kanssa Rangersiin matkasivat Blair Betts sekä Greg Moore, ja Calgary sai kaupassa Chris Simonin. Rangersissa McLennan pelasi vain neljä ottelua. Kauden jälkeen hänen sopimuksensa loppui, eikä Rangers uusinut sitä.
Joni Pakola
Jalkapallossa Pakolan on edustanut koko uransa vuodesta 2003 lähtien ylivieskalaista Kakkosessa pelannutta FC YPA:a. Kakkosen kausia syksyllä 2015 on takana kaikkiaan 13 ja niissä pelannut 285 ottelua ja tehnyt 78 maalia. Parhaalla kaudellaan 2009 hän teki 14 maalia. .
Jamie McLennan
Ammattilaisura
Florida Panthers teki sopimuksen McLennanin kanssa, mutta kausi 2004–2005 peruuntui työsulun takia, ja McLennan vietti osan vuodesta Iso-Britannian toisella sarjatasolla pelanneessa Guildford Flamesissa. Kaudella McLennan sai peliaikaa Floridassa Roberto Luongon varalla vain 17 ottelun verran. Hän palasi seuraavaksi kaudeksi Calgaryyn, jossa pelasi Miika Kiprusoffin varamaalivahtina yhdeksän ottelua runkosarjassa. Pudotuspeleissä Detroit Red Wingsiä vastaan pelatun ottelun lopussa jäälle päässyt McLennan huitoi mailalla Johan Franzénia oltuaan vain 18 sekuntia kentällä. McLennan sai viiden ottelun pelikiellon, seuraa sakotettiin 100 000 dollarilla ja päävalmentajaa Jim Playfairia 25 000 dollarilla.
Baylis–Hillman-reaktio
thumb|250px|Yleinen esimerkki Baylis–Hillman-reaktiosta Baylis–Hillman-reaktio tai Morita–Baylis–Hillman-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa elektronivajaa konjugoitunut alkeeni reagoi elektrofiilin kuten karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen α-hydroksialkyloidun tai -aryloidun tyydyttymättömän yhdisteen. Reaktio vaatii katalyytikseen emäksisen nukleofiilisen katalyytin kuten amiinin tai fosfiinin ja on nimetty A. B. Baylisin, M.E.D. Hillmanin ja Ken-ichi Moritan mukaan.
Jamie McLennan
Ammattilaisura
McLennan päätti NHL-uransa ja lähti Venäjälle Metallurg Magnitogorskiin. Hänet kuitenkin syrjäytti Travis Scott ennen kuin kausi oli ehtinyt edes alkaa. McLennan ja hänen ystävänsä Tyson Nash saivat kutsun pelaamaan Japaniin Asia League Ice Hockeyssa pelaavaan Nippon Paper Cranesiin ja he suostuivat. McLennan sijoittui liigan maalivahtitilastoissa toiseksi, ja Nippon eteni aina loppuotteluihin asti, joissa se hävisi Oji Eaglesille. Kauden jälkeen McLennan lopetti pelaajauransa.
Pelaajauransa jälkeen McLennan on toiminut muun muassa Calgary Flamesin apulaisvalmentajana vuosina 2009–2011 ja NHL Networkin asiantuntijana.
Baylis–Hillman-reaktio
Reagenssit ja mekanismi
Baylis–Hillman-reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa emäksinen ja nukleofiilinen katalyytti esimerkiksi DABCO reagoi alkeenijohdannaisen kanssa Michael-additiolla muodostaen enolaatin tai enolaatinkaltaisen yhdisteen. Tämä muodostuva nukleofiilinen enolaatti reagoi elektrofiilin kanssa aldoliadditiolla ja aldoliadditiota seuraa E1cB-eliminaatio, jossa paras lähtevä ryhmä on tertiäärinen amiini tai fosfiini, jolloin muodostuu tuote ja katalyytti vapautuu.
Tulirintalepinkäinen
Tulirintalepinkäinen (Malaconotus cruentus) on länsi- ja keskiafrikkalainen, Sierra Leonesta Nigerian, Kamerunin ja Kongon kautta Länsi-Ugandaan ulottuvalla alueella elävä varpuslintu, jonka holotyypin René-Primevère Lesson kuvaili Ghanasta 1830.
Ørestadin asema
Ørestad on rautatie- ja metroasema Ørestadin alueella Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema on Kööpenhaminan metron linjan M1 käytössä ja sijaitsee joukkoliikenteen maksualueella 3. Kauko- ja lähijunia liikennöi Kööpenhaminan päärautatieaseman suuntaan ja Kööpenhaminan lentoaseman kautta Ruotsin puolelle Malmöhön.
Ørestadin rautatieasema on avattu vuonna 2000. Metroasema otettiin käyttöön vuonna 2002. Aseman lähellä sijaitsee Tanskan suurin kauppakeskus Field’s.
JR (rautatiekonserni)
250px|thumb|JR:n yleisesti käyttämä logo thumb|250px|JR-ryhmän eri yhtiöiden suurpiirteiset toiminta-alueet. JR kamotsu toimii maanlaajuisesti.
JR (Japan Railways) on seitsemän japanilaisen rautatieyhtiön vuonna 1987 muodostama konserni sen jälkeen kun Japanin valtionrautatiet yksityistettiin ja pilkottiin. Niihin viitataan yhteisnimityksellä ”JR Group”, mutta eri yhtiöillä on itsenäinen hallinto eikä niillä ole esimerkiksi osakkeiden ristiinomistusta eikä yhtä holdingyhtiötä.
Peippolan kartano
thumb|Peippolan kartano vuonna 1910 Peippolan kartano on kartano Elimäellä Kouvolassa. Kartano on syntynyt Wreden suvulle 1608 myönnetystä Elimäen läänityksestä. Se toimi läänityksen läntisen kolmanneksen pääkartanona.
JR (rautatiekonserni)
JR-yhtymän yritykset hoitavat tavanomaista matkustajajunaliikennettä, Shinkansen-suurnopeusjunaliikennettä, tavaraliikennettä ja linja-autoliikennettä. Osa ryhmän yhtiöistä on täysin yksityisessä omistuksessa, mutta niiden linjat erotetaan tavallisesti mielikuvatasolla ja esimerkiksi kartoissa muista ”yksityisistä” rautatielinjoista, sillä JR jatkaa valtionrautateiden toimintaa.
Peippolan kartano
Ruotsin kuningas Kaarle IX antoi vuonna 1608 hänen henkensä Kirkholman taistelussa pelastaneen ratsumestari Henrik Wreden jälkeläisille ikuisena rälssinä läänitykseksi 131 taloa, jotka käsittivät pääosan Elimäen neljänneskunnasta. Lahjoitukseen sisältyi oikeus perustaa säteri minne tahansa läänityksen alueelle. Läänitystä poikiensa puolesta hoitanut Henrik Wreden leski Gertrud von Ungern päätti perustaa asuinkartanonsa Peippolan kylään, joka oli silloin Elimäen kirkonkylä. Elimäen nimismies Niilo Matinpoika Peipponen määrättiin luovuttamaan tilansa, johon yhdistettiin viisi samassa kylässä sijainnutta autiotilaa. Myöhemmin 1680-luvulle tultaessa kaikki Peippolan kylän tilat yhdistettiin kartanoon. Wreden ja von Ungernin vanhempi poika Casper Wrede sai jo äitinsä eläessä Elimäen neljänneskunnan länsiosan (noin kolmanneksen läänityksen maista), jolloin muun muassa Peippola, Moisio ja Mustila tulivat hänelle. Viimeistään äitinsä kuoltua hän peri myös Baltiassa sijainneet maatilat, mutta ei enempää elimäkeläisiä maita. Vuonna 1652 kuningatar Kristiina korotti Casper Wreden ja hänen veljensä vapaaherroiksi.
Casper Wreden vanhin poika kreivi Fabian Wrede peri isänsä elimäkeläiset omistukset. Hän halusi itselleen kuitenkin Tukholman maakunnassa sijaitsevan Östanån, jonka hänen nuori serkkunsa oli perinyt äitinsä suvulta. Niinpä Fabian Kasperinpoika Wreden sedän ainut poika Fabian Kaarlenpoika Wrede sai serkultaan Östanåsta vastikkeeksi Peippolan ja Moision, mutta ei kuitenkaan Mustilaa, joka jäi Fabian Kasperinpojan tyttärelle kreivitär Agnetalle.
Fabian Kaarlenpojan lasten välisissä perinnönjaoissa 1700-luvun alkupuolella Peippolan, Moision ja Mustilan kartanot kuuluivat valtaneuvos Fabian Fabianinpoika Wreden osuuteen suvun Elimäen maista. Tämän ainut poika ja perillinen, kenraali Fabian Casimir Wrede myi kaikki kyseiset kartanot vuonna 1767 Loviisan pormestarille, kauppaneuvos Jacob af Forsellesille pystyäkseen itse keskittymään Ruotsissa omistetuille alueille. Tämän pojanpoika Peter af Forselles sai Peippolan, kun nuoremmille veljille annettiin Moisio ja Mustila. Peter af Forsellesin poika, aktiivinen kunnallispoliitikko Emil af Forselles joutui laman kourissa velkoihin annettuaan takauksia epäonniselle sahayrittäjyydelle ja myi vuonna 1883 Peippolan vaimonsa veljelle, Elimäen Hämeenkylän kartanon omistajalle Alexander Etholénille.
JR (rautatiekonserni)
JR-ryhmän yhtiöt kuljettivat vuonna 2012 lähes yhdeksän miljardia matkustajaa, ja niiden linjoilla suoritettiin noin 250 miljardia matkustajakilometriä. Yhtiöt omistavat noin 70 prosenttia Japanin rautatieverkosta.
Historia
Toisen maailmansodan jälkeen rautateiden osuus Japanin matkustajaliikenteestä alkoi autoistumisen ja lentoliikenteen kasvun myötä laskea. Vuonna 1950 rautateiden osuus matkustajaliikenteestä oli 90 prosenttia, vuonna 1980 enää 40 prosenttia. Japanin valtionrautatiet ei kyennyt vastaamaan kehitykseen tarpeeksi tehokkaasti ja alkoi tehdä tappiota vuonna 1964. Yritykset lisätä tuloja korottamalla lippujen hintoja laskivat matkustajamääriä entisestään. Ammattiyhdistysliike vastusti irtisanomisia, ja työkiistat johtivat pitkiin lakkoihin 1960–1980-luvuilla. Öljykriisin myötä valtion rahoitus väheni. Valtionrautateille kertyi valtava määrä velkaa, samalla kun yhtiön oli tehtävä suuria investointeja muun muassa Shinkansen-suurnopeusjunaratoihin. Vuonna 1987 velkaa oli jo 25 biljoonaa jeniä.
Peippolan kartano
Omistajaluettelo (mahdollisesti epätäydellinen):
JR (rautatiekonserni)
Historia
Vuonna 1983 muodostettu valtionrautateiden uudelleenjärjestelykomitea totesi vuoden 1985 raportissaan, että valtionrautateiden pelastaminen silloisessa muodossaan ei ollut enää mahdollista, ja suositti yhtiön yksityistämistä ja pilkkomista kuuteen alueelliseen rautatieyhtiöön, maanlaajuiseen tavaraliikenneyhtiöön ja muutamiin muihin pienempiin yrityksiin. Uusista yhtiöistä JR Higashi-Nihon, JR Nishi-Nihon ja JR Tōkai olisivat Shinkansen-linjojen ansiosta voitollisia, mutta JR Hokkaidō, JR Kyūshū ja JR Shikoku sekä tavaraliikenneyhtiö (JR kamotsu) tuottaisivat tappiota. Tämän vuoksi tappiota tuottavia yrityksiä varten muodostettiin 1,3 biljoonan jenin vakausrahasto. Valtionrautateiden vanhojen velkojen hoitoa varten perustettiin erillinen holdingyhtiö.
Uudet JR-yhtiöt aloittivat toimintansa 1. huhtikuuta 1987. Yhtiöiden tase parani tämän jälkeen huomattavasti: vuonna 1992 ne tuottivat yhteensä 900 miljardia jeniä voittoa. Syynä oli neljä tekijää: talouden yleinen nousu, yhtiöiden omat ponnistelut, pienentyneet työvoimakustannukset ja se, ettei yhtiöillä ollut enää taakkanaan vanhaa velkaa.
Kajaanin meijeri
Kajaanin meijeri oli Kainuun Osuusmeijeriin (KOM) kuulunut meijeri Kajaanissa. Meijeri oli osuusmeijerin päämeijeri 60-luvulle saakka.
Kajaanin meijeri toimi vuosina 1908-1981 Kauppakadun, Asemakadun ja Niskantien rajaamalla tontilla. Tontilla sijaitsi vuonna 1940 valmistunut suuri valkoinen meijerirakennus, 1953 valmistunut toimistorakennus joka on edelleen pystyssä Asemakadun varressa, sekä vanhat vuosisadan alussa valmistuneet meijerirakennukset Kauppakadun varressa. Kauppakadun ja asemakadun risteyksessä sijaitsi jäätelöbaari Meijerin Baari, joka oli valmistunut vuonna 1950. Uudempi meijeri ja Meijerin baari purettiin nykyisten kerrostalojen tieltä 1980-1990-lukujen vaihteessa. Vanhemmat meijerirakennukset oli purettu jo aiemmin 1970-luvulla, kun meijeriä uusittiin. Meijerin tiloissa toimi viimeisinä vuosina Osto-ja myyntiliike R. Pekkarinen.
Ralph Barton Perry
Ralph Barton Perry (3. heinäkuuta 1876 Poultney, Vermont – 22. tammikuuta 1957 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen filosofi. Hän opiskeli Princetonin yliopistossa (Barchelor of Arts 1896) ja Harvardin yliopistossa (Master of Arts 1897, filosofian tohtori 1899), missä opetettuaan filosofiaa kolme vuotta Williams Collegessa ja Smith Collegessa hän oli opettaja vuosina 1902–1905, assistant professor vuosina 1905–1913, professori vuosina 1913–1930 ja Edgard Pierce filosofian professori vuosina 1930–1946. Hän oli American Philosophical Associationin itäisen divisioonan presidentti vuosina 1920–1921.
Kolupuu
Kolupuu on Suomessa kehitetty puumateriaali lentokoneiden potkureita varten.
Kolupuu, eli koivuvaneriviilupuu oli Valtion lentokonetehtaan 1930-luvulla kehittämä materiaali, jonka sopivuus oli erinomainen suurta kestävyyttä vaativiin lentokoneiden potkureihin. Kolupuu valmistettiin kuumalaminoimis-menetelmällä, jossa materiaalina on koivu 70 % ja loput 30 % bakeliitin sukuista ainetta. Potkurien materiaali valmistettiin koivuviilusta, jonka paksuus oli 0,3 mm. Joka kymmenes viilu oli poikittaissuuntainen. Viilujen välissä oli kaksinkertainen Tego-filmiliima, joka puristettiin 115 asteen lämpötilassa paineella 25 kp/cm2. Kolupuuta käytettiin toisen maailmansodan aikana korvaamaan vaikeasti hankittavia metallipotkureita. Sodan jälkeen varastoissa olevista kolupuista tehtiin laskutikkuja, kun potkurien tarve sodan päättymisen takia väheni ja korvaavaa tuotetta etsittiin puuvarastoille. Myös eräs lentokonetehtaan puuseppä valmisti materiaalista Kolu-nimisiä jääkiekkomailoja.
Edward Wegelius toimi Valtion Lentokonetehtaan materiaalikoelaitoksen johtajana 1929–1939. Hän osallistui merkittävällä panoksella kolupuun kehittämiseen.
Viherrintalepinkäinen
Viherrintalepinkäinen (Malaconotus gladiator) on afrikkalainen, paikoin Nigeriassa ja Kamerunissa elävä uhanalainen varpuslintu, jonka holotyypin Anton Reichenow kuvaili Bueasta Kameruninvuorilta 1892.
HMS Orion (1879)
HMS Orion oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu Belleisle-luokan ironclad taistelulaiva.
Valmistus
Osmanien valtakunta tilasi vuonna 1874 Samuda Brothersilta Ahmed Pashan suunnitteleman aluksen ja sen köli laskettiin vuonna 1875 nimellä Büruc-i-Zaffer. Britannian kuninkaallinen laivasto pakkolunasti aluksen 13. helmikuuta 1878 Venäjän kanssa syttyvän sodanuhan vuoksi. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1879 nimettynä HMS Orioniksi luokiteltuna panssarikorvetiksi. Alus luokiteltiin myöhemmin 2. luokan taistelulaivaksi ja edelleen rannikkopanssarilaivaksi.
Palvelus
Alus siirrettiin vuonna 1902 torpedoveneiden emälaivaksi Maltalle. Alus muutettiin vuonna 1909 Devonportissa varastolaivaksi, jolloin se samalla nimettiin HMS Orontesiksi. Alus myytiin romutettavaksi 19. kesäkuuta 1913 Maltalla.
Sergio Lozano
Sergio Lozano Martínez (s. 9. marraskuuta 1988 Madrid) on espanjalainen futsalpelaaja, joka edustaa Espanjan liigassa pelaavaa FC Barcelona Futsalia. Lozanon pelipaikka on laitapelaaja eli ala ja hän kuuluu myös Espanjan futsalmaajoukkueeseen.
Planckin varaus
Planckin varaus on sähkövarauksen yksikkö, jota merkitään q_\mathrm P. Planckin varaus on
Sen arvo SI-yksiköissä on:
Planckin varaus on noin 11,706 kertainen elektronin varaukseen nähden.
Fredrik II (keisari)
thumb|Fredrik II Fredrik II (26. joulukuuta 1194 – 13. joulukuuta 1250) oli Sisilian kuningas (1198–), Saksan kuningas (1212/1215–), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 1220 ja Jerusalemin kuningas 1225–1228. Hän kuului Hohenstaufen-sukuun. Fredrik II:n nuoruusvuosia leimasivat kiistat Saksan kuninkuudesta, myöhempiä vaiheita kiistat paavi Gregorius IX:n kanssa. Fredrik II kuului kuudennen ristiretken johtajiin. Hänet tunnetaan myös oppineisuudestaan ja laajasta kielitaidostaan.
Fredrik valittiin ensi kerran vuonna 1196 isänsä Henrik VI:n toiveesta Rooman kuninkaaksi. Saksalaisruhtinaat valitsivat hänet Nürnbergissä 1211 uudestaan kuninkaaksi. Hänet kruunattiin 1212 ja toistamiseen 1215 vastakuninkaana Saksan kuninkaaksi. Keisari Otto IV:n kuoltua 1218 Fredrikillä ei enää ollut haastajia ja myös Welfien suku tunnusti hänet kuninkaaksi.
Nuoruus
Fredrik II syntyi vuonna 1194 isänsä Sisilian kuninkaaksi kruunausta seuranneena päivänä. Joulukuussa 1195 Wormsin valtakunnanpäivillä Henrik VI nimesi poikansa seuraajakseen Saksan kuningaskunnan valtaistuimella. Seuraavan vuoden tammikuussa kuningas esitti Mainzin hovipäivillä ruhtinaille perintövaltakuntasuunnitelmansa. Suunnitelman mukaan ruhtinaat olisivat menettäneet oikeutensa kuninkaanvaaliin ja kuninkuudesta olisi tehty perinnöllinen. Vastineeksi ruhtinaiden suosiosta heidän suoraan valtakunnan alaisista läänityksistään olisi tehty niin ikään perinnöllisiä. Aluksi ruhtinaat vastustivat suunnitelmaa, mutta hyväksyivät sen huhtikuussa Würzburgin valtakunnanpäivillä. Samanaikaisesti Henrik neuvotteli paavi Celestinus III:n kanssa saadakseen tämän luopumaan perinteisestä oikeudestaan kruunata keisari. Paavi ei kuitenkaan suostunut tähän. Joulupäivänä 1196, kaksivuotispäivänsä aattona, Fredrik valittiin Frankfurtissa roomalais-saksalaisen kuningaskunnan kuninkaaksi.
thumb|left|200px|Fredrik II:n syntymä. Henrik VI kuoli vuonna 1197 kesken ristiretkisuunnitelmien valmistelua. Tuolloin nuorta Fredrikiä ei ikänsä perusteella tunnustettu valtakunnan hallitsijaksi. Ainoastaan eräät Pyhällä maalla oleskelevat ruhtinaat uudistivat uskollisuudenvalansa Fredrikille. Henrik VI:n veli, Filip Schwabenilainen, ei aluksi osallistunut kamppailuun kuninkuudesta, vaan halusi pitää kuninkuutta veljenpojalleen varattuna. Hän oli yrittänyt noutaa Fredrikin Italiasta Saksaan, mikä ei kuitenkaan onnistunut. Welf-sukuinen Otto IV onnistui saamaan samoihin aikoihin kannatusta kuninkaaksi. Tällöin myös Filip antoi maaliskuussa 1198 valita itsensä kuninkaaksi. Pian tämän jälkeen myös Otto valittiin kuninkaaksi: näin Saksan kuningaskunnassa oli kaksi kilpailevaa kuningasta, joista kumpikaan ei aluksi pystynyt vakiinnuttamaan asemaansa.
Sisilian kuningaskunnassa Fredrikin äiti Constanza otti vallan käsiinsä, vannoi läänitysvalan paaville ja luopui poikansa oikeudesta Saksan kuninkuuteen. Näin Sisilian ja Saksan kuningaskunnat erosivat jälleen toisistaan. Toukokuussa 1198 Fredrik kruunattiin Palermossa Sisilian kuninkaaksi. Saman vuoden marraskuussa kuningatar kuoli. Testamentin määräyksen mukaisesti paavi Innocentius III määrättiin Fredrikin holhoojaksi. Innocentius käytti 1208 säilynyttä asemaansa rajoittaakseen keisarin oikeuksia Italiassa ja vahvistaakseen paavin valta-asemaa.
Vuonna 1208 paavi toimi myös välittäjänä tuolloin 14-vuotiaan kuninkaan ja 25-vuotiaan Constanzan avioliiton solmimiseksi. Constanza oli Aragonian kuninkaan sisar ja Unkarin kuninkaan leski. Fredrikin tuli tässä yhteydessä vakuuttaa, että Sisilia liitettäisiin Aragoniaan, mikäli hän ei saisi miespuolista perillistä. Vuonna 1209 solmitusta avioliitosta syntyi jo 1211 Fredrikin ensimmäinen poika Henrik.
Mattia Stefanelli
Mattia Stefanelli (s. 12. maaliskuuta 1993 San Marino) on sanmarinolainen jalkapalloilija, joka edustaa San Marino Calciota ja San Marinon jalkapallomaajoukkuetta. Oikeajalkaisen Stefanellin pelipaikka on hyökkääjä.
Fredrik II (keisari)
Nuoruus
Saavutettuaan itsenäisyytensä Fredrik pyrki vuonna 1208 katalonialaisten ritareiden avulla saamaan jälleen haltuunsa kuninkaanmaat Sisiliassa. Holhoojakaudella paikalliset aateliset olivat ottaneet ne haltuunsa. Seurauksena oli sisilialaisaateliston kapina. Samanaikaisesti Saksassa Otto IV oli vakiinnuttanut asemansa kuninkaana Filipin kuoltua 1208. Paavin mielipide Saksan kuninkuuden suhteen vaihteli Oton ja Fredrikin välillä. Hänen tavoitteenaan oli kuitenkin erottaa Sisilia pysyvästi Saksan kuningaskunnasta. Hän kruunasikin Oton keisariksi vuonna 1209 tämän luvattua valtakuntien pysyvän erillisinä. Otto rikkoi kuitenkin lupauksensa ja alkoi valmistella maihinnousua Sisiliaan. Tällöin Innocentius III julisti keisarin kirkonkiroukseen ja siirtyi kannattamaan entistä holhokkiaan Fredrikiä.
Mattia Stefanelli
Vuodet 2010-2012 Stefanelli edusti italialaista AC Cesenaa pelaamatta edustusjoukkueessa yhtään peliä. Hän oli myös lainalla Verucchiossa. Vuodet 2012-2014 hän pelasi FC Crotonessa. Sielläkään hän ei saanut peliaikaa ja vietti pääosan ajastaan lainalla alasarjoissa, kunnes vuonna 2014 Stefanelli siirtyi San Marino Calcioon kotimaahansa.
Fredrik II (keisari)
Apulian pojasta keisariksi
thumb|250px|Fredrik II kuvattuna kolikkoon.
Mattia Stefanelli
San Marinon nuorten maajoukkueita edustanut Stefanelli debytoi San Marinon jalkapallomaajoukkueessa syyskuussa 2014 Liettuaa vastaan. San Marino hävisi tuon pelin 0-2.
Fredrik II (keisari)
Apulian pojasta keisariksi
Fredrik hyväksyi valintansa huolimatta monien liittolaistensa vastakkaisista suosituksista. Oletettavasti hän pyrki ensi sijassa estämään Oton suunnitteleman maihinnousun Sisiliaan. Näytti epätodennäköiseltä, että Fredrik kuitenkaan kykenisi saamaan tosiasiallisesti haltuunsa Oton hallitsemaa valtakuntaa. Myös paavi suhtautui Fredrikin mahdollisuuksiin epäillen. Tämän vuoksi paavi myös halusi, että Fredrikin poika Henrik kruunattiin helmikuussa 1212 Sisilian kuninkaaksi, ennen Fredrikin lähtöä Saksaan. Roomassa hänet otettiin juhlallisesti vastaan. Ranskalaisista lähteistä peräisin olevien rahojen avulla Fredrik jatkoi matkaansa kohti pohjoista ilman suuria joukkoja. Vasta Churista alkaen hänellä oli sotilasseurue mukanaan.
Petri Poikolainen
Petri Poikolainen (s. 1975 Pieksämäki) on suomalainen näyttelijä.
Fredrik II (keisari)
Apulian pojasta keisariksi
Ylitettyään Alpit hän vihdoin saapui Konstanziin Bodenseen rannalla. Kaupunki valmistautui tuolloin ottamaan Otto IV:n vastaan, eikä Fredrikiä haluttu päästää kaupunkiin. Vasta kun paavin legaatti, Barin arkkipiispa Berard luki paavin ekskommunikaatiobullan, avattiin Fredrikille kaupungin portit. Kolme tuntia myöhemmin Otto IV saapui läheisestä Überlingenistä Konstanziin, jonne häntä ei kuitenkaan päästetty. Konstanzista alkoi Fredrikin menestyksekäs eteneminen Reinin yläjuoksulla. Anteliain lupauksin ja lahjoituksin hän varmisti valtakunnan eteläosien ylimystön tuen. Loppukesästä 1212 Otto vetäytyi Kölniin keräämään lisävoimia.
Petri Poikolainen
Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2000 ja työskenteli näyttelijänä kahdeksan vuotta ennen sairastumistaan. Hän on näytellyt muun muassa Seinäjoen kaupunginteatterissa, Eurooppa Neljä -teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa.
Fredrik II (keisari)
Apulian pojasta keisariksi
5. joulukuuta 1212 suuri joukko ruhtinaita uudisti Frankfurtissa Fredrikin valinnan kuninkaaksi. Neljä päivää myöhemmin hänet kruunattiin Mainzin tuomiokirkossa – kuitenkin ilman aitoja kuninkaallisia insignioita. Jatkossa Fredrikiä pidettiin paavista riippuvaisena hallitsijana, olihan hän myös luvannut paaville palauttavansa ja säilyttävänsä kirkon oikeudet. Vastineeksi paavi lupasi tukea Fredrikin valtapyrkimyksiä alueilla, jotka olivat vielä Welfien kannalla.
Petri Poikolainen
Poikolainen sairastaa MS-tautia ja on sokeutunut. Hänen viimeiseksi teatterityökseen jäi Pirkan rooli Helsingin kaupunginteatterissa vuosina 2010–2011 esitetyssä näytelmässä Eila, Rampe ja palvattu onni.
Poikolainen näyttelee pääosaa Teemu Nikin elokuvassa Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia (2021), joka kertoo MS-tautia sairastavasta miehestä. Tarina ei kerro Poikolaisesta vaan on fiktiivinen. Elokuva palkittiin vuonna 2021 Venetsian elokuvajuhlien Orizzonti Extra -palkinnolla, jonka voittajan valitsi yleisö.
Poikolainen voitti elokuvasta parhaan miespääosan Jussi-palkinnon vuonna 2022.
Fredrik II (keisari)
Apulian pojasta keisariksi
Neljännen lateraanikonsiilin yhteydessä vuonna 1215 paavi vahvisti Fredrikin valinnan keisariksi. Fredrik haki vaimonsa ja poikansa Saksaan ja otti itselleen Sisilian kuninkaan arvon. Tuolloin viisivuotias Henrik (VII) sai Schwabenin herttuakunnakseen sekä Burgundin rektoraatin.
Amarelle
Ramiro Figueiras Amarelle (tunnetaan paremmin nimellä Amarelle; s. 17. joulukuuta 1977 Ponteceso, Galicia) on uransa jo päättänyt espanjalainen beachfutispelaaja. Hän pelasi Espanjan beachfutismaajoukkueessa, jossa hän voitti kaksi MM-hopeaa ja yhden pronssin. Lisäksi vuosien 2003 ja 2008 MM-kisoissa hänet valittiin kisojen parhaaksi pelaajaksi. Maajoukkueessa Amarelle voitti myös viidesti Euroliigan ja kahdesti Eurocupin. Seuratasolla Amarelle edusti muun muassa italialaista Milano Beach Socceria ja FC Barcelonaa. Milanossa hän voitti kahdesti scudetton eli Italian mestaruuden. 182 senttimetriä pitkä Amarelle pelasi hyökkääjän pelipaikalla. Nuorena hän pelasi myös jalkapalloa Deportivo La Coruñan nuorten joukkueessa. Amarelle lopetti uransa vuonna 2012 FC Barcelonassa.
Ei ole ketään kelle soittaa
Ei ole ketään kelle soittaa on Viikatteen ensimmäinen single albumilta Kaajärven rannat. Nimikkokappaleen lisäksi single sisältää kappaleet "Arvovaltaa" ja "Routaisten peltojen pehtoorit", jotka eivät esiinny albumilla. Single oli Suomen virallisella singlelistalla yhdeksän viikkoa ja parhaimmillaan se sijoittui kolmanneksi. Kappale "Ei ole ketään kelle soittaa" on Viikatteen ensimmäinen kappale joka nousi valtakunnallisten radioiden soittolistoille.
Fredrik II (keisari)
Apulian pojasta keisariksi
Vuonna 1219 paavi Honorius III aloitti neuvottelut Fredrikin kanssa tämän lykkäytyneestä ristiretkihankkeesta. Toimeen päätettiin ryhtyä 21. maaliskuuta 1220. Fredrik ei kuitenkaan pysynyt aikataulussa, mihin vaikuttivat pitkäksi venyneet neuvottelut Sisilian kuningaskunnan asemasta. Huhtikuussa 1220 Fredrik valitutti poikansa Henrikin Frankfurtissa ruhtinasopposition vastustuksesta huolimatta Rooman kuninkaaksi. Vastineeksi hänen täytyi myöntää Saksan piispoille joukko kuninkaalle kuuluvia etuoikeuksia (regalia). Honorius III ei kuitenkaan hyväksynyt vaalia ja kielsi Henrikiltä myös aseman Sisilian kuninkaana.
Saman vuoden elokuussa Fredrik lähti Italiaan. Keisariksi kruunauksen hän saavutti lupaamalla, että hallitsisi Sisiliaa ainoastaan perintöoikeutensa perusteella eikä osana keisarikuntaa. Kruunajaiset pidettiin 22. marraskuuta 1220 Roomassa. Fredrikin oleskellessa pitkään Italiassa valtakunnan hallinnosta huolehtivat Saksassa hänen poikansa, tämän holhoojat sekä keisarin epävapaat palvelusmiehet (ns. ministeriaalit).
Jo ensimmäisen Saksan-kautensa aikana Fredrik II pyrki palauttamaan valtakunnan maat kruunun haltuun. Ne olivat kutistuneet merkittävästi monivuotisten valtataisteluiden aikana. Tätä politiikkaa hän jatkoi myös myöhemmin. Hän saikin suuria alueita haltuunsa, erityisesti merkittävän eteläsaksalaisen Zähringer-aatelissuvun miesperillisten ketjun katkettua. Tällöin kuninkaan haltuun tulivat merkittävät Italian ja Saksan väliset alppisolat. Lisäksi Fredrik perusti 39 kaupunkia, erityisesti Lounais-Saksassa. Perustamalla kaupunkeja myös kirkon hallitsemille alueille hän pyrki samalla heikentämään hengelliseen säätyyn kuuluvien maanherrojen asemaa.
Sisilian kuningaskunnan uudelleenjärjestely
Fredrik II vietti suurimman osan elämästään valtakuntansa eteläosissa, Apuliassa ja Sisiliassa (1221–1235, 1237–1250). Tuolloin hänen poikansa edustivat keisaria Saksassa. Sisiliassa ja Apuliassa Fredrik organisoi Sisilian kuningaskunnasta ensimmäisen modernin virkamiehistön avulla hallitun valtion, jonka hallinto keskitettiin Bysantin esikuvan mukaisesti. thumb|Fredrik II, Capua Välittömästi keisariksi kruunauksen jälkeen Fredrik II siirtyi Sisiliaan mukanaan vain pieni seurue. Näin hän piti lupauksensa olla tuomatta vierasperäisiä ylimyksiä kuningaskunnan johtoasemiin. Capuassa hän antoi asetuksia, joiden tuli lopettaa aatelisten väliset vihanpidot (yksityissodat) ja palauttaa maanrauha. Lisäksi hän julisti kaikki 1189 jälkeen annetut lahjoitukset ja erioikeudet pätemättömiksi. Kaikki muut etuoikeudet tuli niin ikään vahvistuttaa uudelleen kuninkaan kansliassa. Kaikki kahden vuosikymmenen aikana rakennetut linnat siirrettiin kuninkaan haltuun. Näin Fredrik sai haltuunsa joukon linnoitettuja tukikohtia ympäri kuningaskuntaansa sekä hyvän käsityksen kruunun oikeuksista eri puolilla Sisiliaa. Aatelisten vastarinta kukistui seuraavien kahden vuoden aikana maalaisaateliston tuella. Seuraavassa vaiheessa keisari rajoitti myös tämän alemman aateliston oikeuksia. Paavi Honorius III protestoi Fredrikin toimia vastaan, mutta ei voinut tosiasiallisesti vaikuttaa tilanteeseen.
Toukokuussa 1221 Fredrik antoi lisää asetuksia, joissa kiellettiin ulkomaalaisten kauppiaiden suosiminen. Nämä määräykset kohdistuivat varsinkin Genovan ja Pisan merivaltoja kohtaan. Hän käynnisti laivastonrakennusohjelman ja laajensi kuninkaan kontrollia kaupankäyntiin nähden. Seuraavien vuosien aikana hän kukisti viimeiset saarella vielä oleskelevat saraseenit. Nämä siirrettiin Pohjois-Apuliaan, missä heitä käytettiin kruunun mailla työvoimana ja otettiin armeijan palvelukseen paavia vastaan käydyissä konflikteissa.
Pohjois-Apuliassa Fredrik rakennutti kuuluisan Castel del Monte -linnan ja perusti 1224 Napolin yliopiston (nykyinen Università Federico II), jonka tehtävä oli kouluttaa viranomaisia valtiokoneiston käyttöön. Kuningaskunnan asukkaat määrättiin opiskelemaan yksinomaan Napolin yliopistossa. 1226 perustettiin myös Salernon lääketieteellinen yliopisto. Fredrik osoitti myös omaa kiinnostusta luonnontieteisiin: hän laati teoksen haukkametsästyksestä.
Fredrik II teki myös taloudellisia uudistuksia. Hänen aikanaan laskettiin liikkeeseen augustaalit, jotka olivat Euroopan ensimmäiset kultarahat moneen sataan vuoteen.
Keisarin pyrkimykset saada myös kirkko valtansa alaisuuteen jäivät vaille suurempaa menestystä. Siten hän epäonnistui myös pyrkimyksessään saada oikeus nimetä Sisilian 150 hiippakunnan piispat. Seuranneet vastakkainasettelut kärjistyivät jatkuvasti. Samoihin aikoihin osui myös riita ristiretken järjestämisestä. Lopulta Fredrik II julistettiin kirkonkiroukseen.
Ristiretkeilijä kirkonkirouksessa
Saksassa yksi Fredrikin toiminnan painopisteistä oli pohjoisessa. Tanskan kuningas Knut oli onnistunut laajentamaan valtapiiriään Baltian suunnalla. 1223 Schwerinin Henrik vangitsi Tanskan kuningas Valdemar II:n. Tämän jälkeen Fredrik II liittoutui Bremenin ja alueen aatelisten kanssa Tanskaa vastaan. Lisäksi hän otti 1224 vasta kristinuskoon kääntyneet baltit suojelukseensa huolimatta siitä, että myös paavi Honorius III vaati itselleen Baltian suojaherruutta. 1226 Fredrik valtuutti Saksalaisen ritari­kunnan toimimaan Baltiassa ja taistelemaan preussilaisia vastaan. Näin Fredrikin ja paavin tarkoitusperät Itämeren alueella olivat vastakkaisia.
Fredrik oli myös lupautunut lähtemään ristiretkelle Pyhälle Maalle. Marraskuussa 1225 hän oli avioitunut Brindisissä Jerusalemin kuningatar Isabella (Jolanda) II:n kanssa. Samana päivänä hän julistautui myös Jerusalemin kuninkaaksi. Isabella kuoli jo 1228 tulevan Konrad IV:n syntymän yhteydessä. Avioliiton ansiosta Hohenstaufien suvulle siirtyi kuitenkin Jerusalemin kuningaskunnan valtaistuin.
Fredrik lykkäsi jälleen kerran lähtöään ristiretkelle vuonna 1227. Tuolloin paavi Gregorius IX julisti hänet kirkonkiroukseen. Kirkonkirouksen taustalla vaikutti paitsi ristiretken lykkäytyminen ja ristiriidat Itämeren alueella, myös keisarin pyrkimys hallita Sisilian kirkollisorganisaatiota. Lisäksi Fredrik pyrki ottamaan haltuunsa paavin hallitsemia alueita julistamalla ne valtakunnalta saaduiksi läänityksiksi. Myös hänen armeijansa toimivat Pohjois-Italiassa. thumb|Fredrik II (vasemmalla) tapaa al-Kamil Muhammad al-Malikin Kirkonkirouksesta huolimatta Fredrik käynnisti 1228 kuudennen risti­retken, mikä periaatteessa oli kirkonkiroukseen julistetulle kiellettyä. Paavi kiristi tällöin kirkonkirousta vapauttamalla Sisilian ja valtakunnan aateliston keisarille annetusta uskollisuudenvalasta. Kesällä 1228 Kyproksesta tuli jälleen valtakunnan läänitys. Pyhällä maalla Fredrik ei juurikaan saanut tukea. Samaan aikaan paavi valmistautui sotaretkeen Pohjois-Italiassa, mikä teki keisarille välttämättömäksi palata takaisin Italiaan. Fredrik ei näytä varsinaisesti pyrkineenkään sotilaalliseen yhteenottoon islaminuskoisten kanssa, vaan diplomaattisiin yhteyksiin sulttaani al-Kamilin kanssa. Viisi kuukautta kestäneiden neuvottelujen jälkeen Fredrik ja sulttaani solmivat Jaffan rauhansopimuksen, joka takasi kristittyjen vallan Jerusalemissa. Tähän Fredrik IV sai sulttaanin myöntymään selitettyään, että Jerusalem oli kristityille tärkeä, vaikkei sillä ollut suurta strategista merkitystä. Myös Nasaret ja Betlehem siirtyivät kristityille. Lisäksi sovittiin kymmenvuotisesta aselevosta. Rauhansopimuksen kummallakin puolella sopimusta vastustettiin laajasti. Paavi ei sitä hyväksynyt, koska hänen mukaansa vääräuskoisia vastaan oli taisteltava eikä tehtävä kauppoja heidän kanssaan.
Maaliskuussa 1229 Fredrik II kruunasi itsensä Jerusalemin kuninkaaksi patriarkka Geroldin kieltäydyttyä kruunaamasta häntä. Paikalliset paronitkaan eivät pitäneet kruunausta pätevänä; he pitivät Fredrikiä korkeintaan poikansa Konradin sijaishallitsijana. Keisari jätti kaupungin ja Pyhän Maan pian kruunajaisten jälkeen ja lähti Brindisiin.
Palattuaan Palestiinasta Fredrik kävi sotaa paavin sotajoukkoja vastaan. Nämä olivat tunkeutuneet Sisilian kuningaskuntaan. Suhteellisen pian keisari kykeni varmistamaan alueen hallinnan. Vielä taistelujen ollessa käynnissä alkoivat myös neuvottelut kirkonkirouksen kumoamiseksi. Kesällä 1230 Fredrik II tekikin paaville joukon myönnytyksiä, jotka koskivat kirkollisten vaalien vapautta, kirkollisten virkojenhaltijoiden palauttamista toimiinsa, hengellisen säädyn vapauttamista maallisten tuomioistuimien alaisuudesta, kirkon verovapautta ja Fredrikin luopumista vaatimuksistaan kirkkovaltion alueella. Vastineeksi Gregorius IX myöntyi kirkonkirouksen peruuttamiseen, mikä tapahtui vuonna 1231. Fredrik ei kuitenkaan noudattanut jatkossa lupauksiaan, mikä tuli johtamaan uuteen konfliktiin paavin kanssa.
Konfliktit Saksassa ja uudet kiistat paavin kanssa
1231 alkaen Fredrikin ja hänen poikansa Henrikin näkemyserot Saksassa noudatettavasta politiikasta voimistuivat. Henrik oli jatkanut isänsä jäljillä ruhtinaita vastaan. Nyt keisari tarvitsi kuitenkin liittolaisia paavia vastaan – siksi hän julisti usein poikansa antamia määräyksiä pätemättömiksi. Lopulta Henrik liittoutui Lombardian kaupunkien sekä useiden keisarinvastaisten saksalaisylimysten kanssa. Näiden joukossa merkittävimpiä olivat Augsburgin, Würzburgin, Wormsin, Speyerin ja Strassburgin piispat sekä Fuldan apotti.
Paavi Gregorius IX julisti keisarin pojan kirkonkiroukseen ja keisari lähti Saksaan. Heti hänen saavuttuaan maahan keisarinvastainen nousu talttui lähes taisteluitta. 1235 Wormsissa Henrik joutui tuomiolle. Hänen liittolaisensa armahdettiin, kuninkaan poika sen sijaan tuomittiin viralta ja vankeuteen Sisiliassa. Saman vuoden elokuussa Fredrik julisti Mainzin valtakunnanpäivillä yleisen maanrauhan. Valtakunnanpäivien päätöksissä korostettiin kuninkaan asemaa ns. regalioiden, kuninkaallisten etuoikeuksien, haltijana. Lisäksi painotettiin Fredrikin asemaa ylimpänä tuomioherrana ja perustettiin valtakunnan hovituomarin virka. Uudelleenjärjestelyjen esikuvana olivat Fredrikin uudistukset Sisiliassa. Kuitenkin Fredrikin tavoitteet olivat vain osin toteutettavissa asemastaan tietoisten ruhtinaiden vastustuksen vuoksi. Seuraavana vuonna suunniteltua keskitettyä taloushallintoa ei koskaan saatu toteutettua. 1237 Fredrik valitutti poikansa Konrad IV:n Wienissä uudeksi kuninkaaksi ja tulevaksi keisariksi epäonnistuttuaan Mainzin valtakunnanpäivillä tässä suhteessa.