cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amara (kaupunki)
Amaran piirikunnan väkiluvuksi arvioitiin vuonna 2013 noin 490 000 (53 % koko maakunnan 922 072 asukkaasta). Vuoden 2003 väestöarvio oli 325 000 henkeä.
Osmaanit perustivat kaupungin vuonna 1860 sotilastukikohdaksi. Vuonna 1915 brittijoukot valtasivat sen osana Mesopotamian operaatiotaan. Ennen vuotta 1958 Amara oli autokraattisten, suuria maatiloja hallinneiden sheikkien hallitsemaa seutua. Sheikit ylläpitivät omia suuria yksityisarmeijoitaan. Monarkian luhistumisen jälkeen maan hallinta demokratisoitui.
Kaupunki tunnetaan maataloustuotteiden, karjan, villan ja vuotien kauppapaikkana. Seudun kutomotuotteet ja hopeatavara on kuuluisaa.
Monokulttuuri
Sadon määrä alkaa pienentyä jo kolmannen viljelyvuoden jälkeen muutaman prosenttiyksikön vuodessa. Pitkäaikaisessa yksipuolisessa viljelyssä se on noin 15–30 % vuoroviljelyn keskisatoa pienempi.
Larissa Loyva
Larissa Loyva on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on julkaissut kaksi sooloalbumia taiteilijanimellään Kellarissa. Loyva soittaa myös useita albumeja julkaisseissa yhtyeissä P:ano ja The Choir Practice.
Vraux
Vraux on kunta Pohjois-Ranskassa Marnen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Reimsin kaupungista kaakkoon.
Larissa Loyva
Suomalaiset sukujuuret omaava Loyva on levyttänyt kappaleita myös suomeksi. Hänen ensimmäiseltä sooloalbumiltaan löytyy muun muassa versio vanhasta kansansävelmästä Taivas on sininen ja valkoinen.
Vraux
pienoiskuva|vasen|Museon sisäänkäynnillä oleva [[Broussard]] Vraux’ssa oli toisen maailmansodan aikana RAF:n lentotukikohta. Tämän ajanjakson muistoksi on perustettu museo Musée du terrain d'aviation militaire de Condé-Vraux.
Meksikon vaakuna
thumb|250px|Meksikon vaakuna Meksikon vaakuna on Meksikon tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Vaakuna vakiintui nykyiseen muotoonsa vuonna 1968, kun maassa järjestettiin olympialaiset. Vaakuna on myös Meksikon lipun keskellä.
Vaakunassa on nokassaan ja oikeassa jalassaan käärmettä pitävä maakotka, joka seisoo opuntiakaktuksella. Kaktuksen alla on saarta ja vettä esittävät kuviot. Kuva viittaa tarinaan Tenochtitlánin eli nykyisen Méxicon kaupungin perustamisesta. Asteekkien piti löytää järvi, jossa on saari, jossa kasvaa kaktus, jolle suussaan käärmettä pitävä kotka laskeutuisi oikean kaupungin paikan merkiksi. Vaakunassa on lisäksi tammen ja laakeripuun lehviä sidottuina yhteen nauhalla, jossa on Meksikon lipun värit.
Hämähäkit
Hämähäkit (Araneae) ovat niveljalkaisiin kuuluvien hämähäkkieläinten lahko. Hämähäkillä on kaksiosainen ruumis, kahdeksan jalkaa ja yleensä kahdeksan yksilinssistä silmää. Moni laji saalistaa kutomalla verkkoja.
John Cavell (piispa)
John Kingsmill Cavell (4. marraskuuta 1916 – 19. toukokuuta 2017 ) oli Englannin kirkon pappi, joka toimi 9. Southamptonin piispana vuosina 1972–1984. Hän opiskeli Sir Roger Manwood’s Schoolissa ja Queens’ Collegessa, Cambridgessa. Hän sai pappisvihkimyksensä vuonna 1940 ja toimi aluksi kuraattina Folkestonessa ja Croydonissa. Sitten hän pääsi Church Mission Societyn sihteeriksi, Cheltenhamin Kristuksen kirkon vikaariksi ja Plymouthin lääninrovastiksi ennen piispaksi valitsemistaan.
Hämähäkit
Hämähäkkien lahkoon kuuluu kolme osalahkoa, 112 heimoa, lähes 4 000 sukua ja lähes 45 000 lajia. Lajeja saattaa kuitenkin olla jopa kaksinkertainen määrä. Euroopasta on tavattu noin 4 500 ja Suomesta lähes 650 hämähäkkilajia.
Useimmat hämähäkit ovat ihmiselle haitattomia hyönteisten saalistajia ja haittaeliöiden biologisia torjujia. Vain hyvin harvojen hämähäkkien myrkky on vaarallista ihmiselle.
John Cavell (piispa)
Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Cavell jatkoi kirkon palvelemista avustavana piispana Salisburyn hiippakunnassa.
Hämähäkit
Koko
Pienimmät hämähäkit ovat ruumiinkooltaan alle yhden millimetrin pituisia. Suurimpia ovat eteläamerikkalaiset lintuhämähäkit, jotka kasvavat kymmenen senttimetrin pituisiksi. Keski-Euroopan suurimmat hämähäkkilajit ovat 2,5 senttimetrin pituisia, mutta keskimäärin ne ovat vain puolen senttimetrin pituisia.
Jalat
thumb|Hämähäkin jalassa on seitsemän niveltä ja karvapeite. Kaikilla hämähäkeillä on kahdeksan jalkaa. Niiden jalkoja peittää hieno karva, joissa on hermoja ja jotka toimivat aistineliminä. Jaloillaan hämähäkki pystyy paitsi kävelemään, myös haistamaan, maistamaan ja tuntemaan. Se aistii jaloillaan myös ilman liikkeitä, värähtelyjä, sähkövarauksen eroja, lämpötilaa ja kosteutta.
Pedipalpit
Jalkojen etupuolella on pari pedipalpeiksi kutsuttuja ulokkeita, joilla hämähäkki koskettaa maata tai saalistaan sekä aistii ympäristöään. Aikuisen uroksen pedipalpit ovat muuntuneet paritteluelimiksi, jolla se siirtää siemennesteensä naaraaseen parittelun aikana. Näiden nyrkkeilyhanskoja muistuttavien ulokkeiden avulla uros ja naaras on helppo erottaa toisistaan paljaalla silmälläkin.
Pää
thumb|Hämähäkillä on useimmiten neljä silmäparia. Hämähäkin pään etuosassa on yleensä kahdeksan silmää eli neljä paria. Silmien ryhmittely vaihtelee lajeittain, ja joillain lajeilla silmiä on vain kuusi. Silmiensä sijoittelun ansiosta hämähäkki näkee joka suuntaan, vaikka se ei kykene kääntelemään päätään. Jokaisessa silmässä on vain yksi linssi, eli ne ovat pistesilmiä. Simäpareilla on erilaisia tehtäviä näkemisessä; jotkin silmäparit aistivat valoa, toiset liikettä. Hämähäkki näkee hämärässäkin hyvin. Jotkin lajit ilmeisesti näkevät värejä, mutta yöaktiiviset lajit eivät. Hämähäkit aistivat myös polarisoitunutta valoa.
Eturuumiin päässä hämähäkillä on leuat, joissa on liikkuva myrkkyhammas ja kehonsisäinen myrkkyrauhanen. Myrkyllään hämähäkki lamauttaa saaliinsa ja puolustautuu.
Suuaukkoaan hämähäkki käyttää ruoan sulattamiseen ja tuottamisensa säikeiden katkaisemiseen.
Hämähäkki käyttää eturuumiinsa lihaksia jalkojensa liikutteluun ja ruoansulatusentsyymien pumppaamiseen saaliiseensa. Nesteen avulla se sulattaa saaliinsa ja imee sen nestemäisessä muodossa imumahaansa. Hämähäkki juo vain alle millimetrin tuhannesosan kokoisiksi sulaneita ruokapartikkeleita. Ruokatorvi kulkee suoraan aivojen läpi.
Takaruumis
Takaruumis on pehmeämpikuorinen kuin eturuumis, minkä ansiosta se joustaa hämähäkin syödessä ja kasvattaessa munia sisällään. Kapean vyötärön ansiosta takaruumis on myös hyvin liikkuva, mikä auttaa verkkojen kutomisessa, saalistamisessa ja parittelussa.
Seitti
pienoiskuva|350px|Ristihämähäkin verkko. Hämähäkit tuottavat ohutta ja kestävää seittiä takaruumiinsa kehruurauhasilla, jotka voivat tuottaa erityyppisiä rihmoja eri tarkoituksiin. Rihman halkaisija on vain millimetrin tuhannesosa, eli se on silkkiperhosen toukan kehräämää silkkiä ohuempaa. Hämähäkki käyttää seittiään moneen tarkoitukseen. Se rakentaa siitä koteloita munilleen, se kutoo verkkoja ansoiksi ja putkia asumiseen, se käyttää rihmoja turvaköytenä ja varoitusköytenä, se kietoo siihen saaliinsa ja parittelukumppaninsa, se lentää sen avulla tuulen mukana, ja se kiinnittyy sen avulla pintoihin.
Ihmisen on vaikea hyödyntää hämähäkin seittiä, sillä hämähäkkien kasvatus on vaikeaa, niitä tarvitaan paljon, seitti on vaikea purkaa kotelosta, eikä hämähäkkejä saa tuottamaan seittiään käskystä.
Elinympäristö
Hämähäkkejä tavataan lähes kaikkialla maapallolla. Ne elävät lämpimillä ja kylmillä alueilla, samoin myös korkealla vuoristossa. Suurin osa hämähäkeistä on kuitenkin maaeläimiä. Ainoastaan vesihämähäkki on sopeutunut elämään suurimman osan ajastaan vedessä. Koska hämähäkit ovat petoeläimiä, ne kokevat toiset lajikumppaninsa kilpailijoina ja suhtautuvat näihin paritteluaikoja lukuun ottamatta varsin penseästi. Eräillä trooppisilla alueilla hämähäkit kuitenkin saattavat pitää yhteisiä pyyntiverkkoja ja niillä on alkeellista työnjakoakin.
Hämähäkit ovat hyvin yleisiä. Keski-Euroopassa yhdeltä neliömetriltä voidaan löytää keskimäärin noin 100 hämähäkkiyksilöä 30 eri lajista.
Liikkuminen
Hämähäkit liikuttelevat jalkojaan osittain jalkalihaksillaan, osittain ruumiinsisäisen hydrostaattisen paineensa avulla. Hitaasti kävelevä hämähäkki pystyy liikuttelemaan kahdeksaa jalkaansa eri tahtiin, ja se liikkuu hyvin ketterästi. Nopeammassa kävelyssä se liikuttaa samanaikaisesti jokaisen jalkaparinsa toista jalkaa, kun toisen puolen vastaava jalka lepää. Juostessaan hämähäkki laukkaa niin, että se liikuttaa saman puolen jalkojaan tahdistetusti. Hämähäkit ovat nopeita juoksijoita, mutta ne väsyvät melko nopeasti.
Jotkin lajit pystyvät kävelemään veden pinnalla, ja vesihämähäkki pystyy juoksemaan veden alla. Monet hämähäkit ovat erinomaisia hyppääjiä. Eräs namibialainen hämähäkki osaa pyöriä hiekkadyyniä alas kovaa vauhtia kietoutumalla kiekoksi.
Saalistaminen
pienoiskuva|180px|[[Juoksuhämähäkit|Juoksuhämähäkkien heimoon kuuluva hämähäkki vaanimassa ohikulkevaa saalista pesässään.]]
Hämähäkit saalistavat pääasiassa niveljalkaisia, enimmäkseen hyönteisiä. Hämähäkit voivat syödä myös muita hämähäkkejä, matoja, etanoita, pieniä selkärankaisia ja siitepölyä.
Hämähäkkilajit eroavat toisistaan huomattavasti saalistutapojensa suhteen. Jotkin hämähäkit metsästävät kiertelemällä ympäristöään, toiset väijyvät saalista liikkumattomina, ja jotkin pyydystävät saaliin verkkoonsa.
Useimmat hämähäkkilajit ovat yöaktiivisia ja metsästävät pimeässä. Näin ne ovat samalla itse paremmin turvassa pedoilta. Yöllä saalistava hämähäkki havaitsee saaliinsa usein hajun, maun tai värähtelyjen perusteella. Kuusisilmäiset Dysderidae-hämähäkit iskevät saaliin kimppuun ja lävistävät sen kuoren myrkkyhampaillaan. Gnaphosidae-hämähäkit nappaavat saaliin kiinni etujaloillaan ja ruiskuttavat siihen myrkkyä. Itsensä kokoisen saaliin ne pyydystävät sitomalla sen jalat maahan ensin. Scytodes thoracica -laji hiipii ympäriinsä ja kohdatessaan hyönteisen sylkee sen päälle liiman ja myrkyn sekoitusta.
Päiväaktiiviset hämähäkit löytävät saaliinsa näköaistinsa avulla. Hyppyhämähäkit hyppäävät saaliinsa päälle jopa 25 kertaa oman ruumiinpituutensa etäisyydeltä. Juoksuhämähäkit ottavat saaliinsa kiinni pyrähtämällä jopa 50 senttimetrin sekuntivauhdilla. Jotkin lajit nappaavat saaliin kiinni vedenpinnan päällä.
Vaanivat hämähäkit, kuten rapuhämähäkit, piiloutuvat näkymättömiksi ja liikkumattomiksi odottamaan ohikulkevaa saalista. Jotkin vaanivat lajit muistuttavat alustaansa väritykseltään. Ne nappaavat saaliin salamannopeasti ja ketterästi etujaloillaan ja purevat siihen myrkkyä.
Verkkoja kutovat hämähäkit vaanivat saalista erittämästään seitistä kutomansa verkon kulmalla mahapuoli ylöspäin. Ne havaitsevat verkkoon tarttuneen saaliin värähtelyistä ja ryntäävät sen kimppuun.
Myrkky
Liphistidae-heimoa lukuun ottamatta kaikilla hämähäkeillä on myrkkyrauhaset. Ne lamauttavat saaliinsa pistämällä näitä leukaraajoissa olevilla piikeillä. Myrkyn koostumus vaihtelee eri lajien välillä suuresti. Hämähäkkien myrkky on vaarallista muille niveljalkaisille, mutta esimerkiksi selkärankaisten kuten ihmisten aineenvaihdunta on niin erilaista, että vain harvojen hämähäkkien myrkky on vaarallista niille.
Parittelu
Hämähäkkien soidinviestintään kuuluu tanssia, hyrinää, rummutusta tai naaraan verkon juuri tietynlaista nykimistä. Parittelun jälkeen naaras saattaa syödä koiraan saadakseen lisäenergiaa.
Muninta
Nephila edulis -hämähäkki kutoo munia varten munakotelon erikoisvahvasta seitistä. Seitti on silmukallista ja siihen sitoutuu paljon ilmaa, mikä estää munia kuivumasta. Päällimmäinen seitti muuttuu vihreäksi ja naamioi munakotelon. Seitin tekeminen kuluttaa naaraan voimia, ja siksi jotkin lajit tyytyvät paljon vaatimattomampaan munakoteloon. Vaaksiaishämähäkki käyttää munakoteloonsa tuskin lainkaan seittiä. Munia pitää löyhästi yhdessä vain muutama pieni rihma. Vaaksiaishämähäkki kantaa munia leuoissaan, joten se pystyy syömään vasta poikasten kuoriuduttua.
Kuoriutuminen
Hämähäkinpoikaset kuoriutuvat muutaman päivän tai viikon kuluttua muninnasta. Poikaset joutuvat heti saalistamaan itse, ellei emo ole jättänyt niille jotain syötävää (kuten kuollutta tai halvaannutettua hyönteistä). Koiras ei koskaan huolehdi jälkeläisistään, mutta emo saattaa kantaa niitä mukanaan tai vartioida.
Talvehtiminen
Hämähäkit talvehtivat yleensä nuorina aikuisina ja suorittavat kypsymisensä loppuun vasta seuraavana keväänä. Hämähäkit viettävät talven horroksessa kotelossaan tai seitistä rakentamassaan suojassa jossain suojaisessa paikassa, kuten kallionkolossa, kaarnan alla tai aluskasvillisuuden suojissa, joskus eristävän lumipeitteen alla. Monet lajit erittävät pakkasnestettä, joka suojaa niitä kovallakin pakkasella.
Useimmat hämähäkkilajit ovat sopeutuneet kesän lämpöön. Euroopan hämähäkeistä noin kymmenen prosenttia on kuitenkin sopeutunut talveen. Ne viettävät aikuisikänsä talvikuukausina ja saalistavat pakkasellakin. Myös Afrikan vuorenhuipuilla ja Etelämantereen rannikon saarilla elää kylmään sopeutuneita hämähäkkilajeja, joita ei esiinny lämpimämmissä elinympäristöissä.
Kuoren luonti
Pienet hämähäkkilajit luovat kuorensa viisi kertaa elämänsä aikana, suuret kymmenisen kertaa. Hämähäkki vetäytyy syrjään ja lopettaa syömisen siksi ajaksi, kun pieneksi jäänyt kuori alkaa vaihtua uuteen. Valmistautuminen kuorenluontiin kestää eläimen koosta riippuen muutamasta päivästä neljään viikkoon. Aluksi vanhan kuoren alle syntyy uutta poimuttunutta kuorta. Sen jälkeen entsyymit sulattavat vanhan kuoren ohueksi. Seuraavaksi hämähäkki pumppaa kuoren alle nestettä, joka saa kuoren halkeilemaan. Lopuksi yöllä vajaan tunnin tai parin tunnin aikana vanha kuori halkeaa, ja hämähäkki hivuttautuu siitä ulos ja pumppaa jalkansa täysimittaisiksi. Tunnin sisällä sen väri muuttuu valkoisesta takaisin normaaliksi. Uusi kuori paksuuntuu entisen kaltaiseksi muutamassa päivässä. Kuorenluonti on vaarallinen tapahtuma, ja vaikka se onnistuukin lähes aina, joskus hämähäkki saattaa menettää jalkansa tai jopa kuolla.
Hämähäkkien vihollisia
Eräitä hämähäkkien vihollisia ovat tiepistiäiset, jotka käyvät mielellään taisteluun itseään isompienkin hämähäkkien kanssa. Pistiäinen pistää hämähäkkiä halvaannuttavasti, vie sen sitten koloonsa ja munii sen päälle. Kuoriutuvat toukat käyttävät sitten halvaantunutta hämähäkkiä elävänä ruokakomeronaan.
Myös liskot, sammakot, hiiret, apinat, päästäiset, opossumit ja pussimäyrät ovat hämähäkkien vihollisia. Linnut taas eivät uhkaa suurinta osaa hämähäkeistä, sillä nämä liikkuvat öisin lintujen levätessä.
Tunnetuista hämähäkeistä (n. 45 000) n. 20 lajia on määritelty uhanalaisiksi.
pienoiskuva|175px|Viherravukilla ([[Viherrapuhämähäkki|viherrapuhämähäkillä) on hyvä suojaväri; sen etuosa on lehden värinen ja takaosa muistuttaa kukkaa.]]
Suojautumiskeinoja
Yksi hämähäkkien suojakeino on myrkyllisyys. Hämähäkit ovat kehittäneet myös muunlaisia selviytymistapoja, joita ovat esimerkiksi suojaväritys ja nopea pakeneminen. Eräs jahtihämähäkki (Carparachne aureoflava), joka elää Namibian aavikoilla, kohottautuu "uhkausasentoon" vihollista vastaan näyttääkseen isolta ja vaaralliselta. Jos uhkaus ei toimi, hämähäkki käpertyy palloksi ja pyörii nopeasti karkuun.
Lintuhämähäkit
pienoiskuva|[[Meksikonpunapolvitarantula (Brachypelma smithi).]] Lintuhämähäkit ovat suurimpia hämähäkkejä. Suurimmat niistä, kuten eteläamerikkalainen goljattarantula, voivat olla jalkojen kärkiväliltään jopa n. 30 cm pitkiä. Lintuhämähäkkejä esiintyy niin sademetsissä kuin aavikoillakin; osa lajeista kaivaa maahan pysyvän pesän, toiset käyttävät tilapäisiä, luonnon tarjoamia suojia, ja osa elää puissa. Lintuhämähäkkien ravinto koostuu enimmäkseen hyönteisistä, mutta suurimmat lajit saattavat silloin tällöin napata jonkin pikkunisäkkään.
Vesihämähäkit
Vesihämähäkkeihin kuuluu vain yksi laji, vesihämähäkki. Vesihämähäkki syö, munii ja parittelee veden alla. Se rakentaa pesänsä veden alle, minne se kuljettaa happea. Suurimmat yksilöt saattavat saalistaa jopa sammakoita. Vesihämähäkki on Suomen myrkyllisin hämähäkki.
Putkihämähäkit
Putkihämähäkeillä on vaakasuorat leuat ja neljä lehtikeuhkoa. Nimensä ne ovat saaneet rakentamastaan asuinputkesta. Putkihämähäkkejä ei esiinny Suomessa.
Hämähäkit mytologiassa
pienoiskuva|Hämähäkin patsas [[Notre-Damen katedraali (Ottawa)|Notre Damella, Ottawassa.]]
Kreikkalainen taru selittää hämähäkin synnyn tarinalla Arakhnesta. Tämä oli loistava kutoja ja tuli siitä hyvin itsekkääksi. Hän uskalsi väittää että edes Pallas Athene ei pystyisi luomaan yhtä hienoja luomuksia. Tämän kuultuaan Athene tuli oitis katsomaan Arakhnen hienoa seinävaatetta ja kateellinen Athene repi sen palasiksi. Arakhne järkyttyi suuresti ja juoksi metsään minne hän hirtti itsensä. Athenen kävi kovin tyttöä sääliksi jolloin hän meni Arakhnen ruumiin luokse. Athenen koskettua tytön ruumista se putosi maahan ja jäljelle jääneestä vaatekasasta kipitti esiin hämähäkki. Siitä lähtien Arakhne sai kutoa maailman hienointa lankaa, mitä yksikään ihminen ei pystyisi ikinä ylittämään.
Monet kansat ovat pitäneet hämähäkkiä kielteisenä symbolieläimenä. Hämähäkki on mielletty myös sieluneläimeksi: sielu voi sen hahmossa lähteä nukkuvan ihmisen suusta ja palata takaisin (samaa on ajateltu sisiliskosta). Ristihämähäkkiä on selkäkuvionsa vuoksi pidetty siunattuna ja onnen enteenä. Kiinassa lankaa pitkin laskeutuvan hämähäkin kerrotaan kuvaavan taivaasta tulevaa iloa.
Vaara ihmiselle
Hämähäkit purevat ihmisiä hyvin harvoin. Hämähäkki puree ihmistä vain tuntiessaan itsensä uhatuksi. Tyypillisesti näin käy, kun ihminen koskettaa epähuomiossa piilossa olevaa hämähäkkiä. Useimmat hämähäkkilajit eivät kuitenkaan pysty puremaan ihmisen ihon läpi. Vain kahdeksan millimetrin pituiset hämähäkit pystyvät siihen kasvavalla todennäköisyydellä.
Sinilobelia
Sinilobelia (Lobelia erinus) on yksivuotinen lobelialaji, jota esiintyy Etelä-Afrikassa. Sitä käytetään koristekasvina.
Sinilobelia kasvaa pystysti tai kohenevasti viidestä 20:een senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vastapuikeita tai suikeita, lyhytruotisia, hammaslaitaisia. Kukintona on harvakukkainen terttu. Kukat ovat yhdestä kahteen senttimetriä, tavallisesti sinivioletteja, mutta joskus valkoisia tai vaaleanpunertavia.
Hämähäkit
Vaara ihmiselle
Hämähäkki ruiskuttaa ihmistä purressaan ihon sisään noin 100 nanolitraa myrkkyä. Se aiheuttaa ampiaisen tai mehiläisen pistoa vastaavan kivun puremakohdassa, joka saattaa turvota ja muuttua punaiseksi. Kipu kestää yleensä muutaman minuutin, harvoin useita tunteja. Joskus harvoin purema aiheuttaa yleisempiä oireita, kuten pahoinvointia, hikoilua tai kuumetta.
Euroopan ulkopuolella elää sellaisiakin hämähäkkejä, joiden purema voi olla ihmiselle hyvin vaarallinen. Kuolemantapaukset ovat kuitenkin nykyisin harvinaisia vastamyrkkyjen ansiosta: esimerkiksi mustalesken pureman aiheuttamia kuolemia ei ole rekisteröity Euroopassa, Australiassa tai Yhdysvalloissa yhtään vuosien 2000–2020 aikana. Kaikkiaan hämähäkinpuremien aiheuttamia kuolemia on arvioitu tapahtuvan koko maailmassa vuosittain alle kymmenen, mikä on vähemmän kuin esimerkiksi mehiläisten ja ampiaisten pistosten aiheuttamia kuolemia.
Myrkyllisin Suomessa luonnonvaraisena tavattava laji on vesihämähäkki, jonka purema vastaa ampiaisen pistoa. Suomessa vain Helsingin Luonnontieteellisen museon rakennuksessa tavattavan ruskohämähäkin purema voi aiheuttaa ihmiselle paikallisen kuolion.
Hyötyeläimenä
Hämähäkit syövät aina niitä eläimiä, jotka ovat kaikkein runsaslukuisimpia, joten ne kontrolloivat hyönteisten määrää tehokkaasti. Maanviljelyn kannalta hämähäkki onkin hyötyeläin pitäessään tuholaisten kannat kurissa. Toisaalta hämähäkit syövät myös kukkakärpästen toukkia, jotka torjuvat kirvoja.
Hämähäkkejä ei kuitenkaan voi hyödyntää levittämällä niitä puutarhaan ja pellolle massoittain, sillä ne pakenevat heti eri suuntiin elleivät ehdi syödä toisiaan. Hämähäkkejä esiintyy runsaimmin paikoissa, joissa niille on riittävästi suojaa ja talvehtimiskoloja. Pelloille hämähäkit tulevat hävittämään tuhohyönteisiä jos niille tehdään kukkakaistaleita ja muita ekologisia kompensaatioalueita.
Pelko hämähäkkejä kohtaan
Jotkut ihmiset pelkäävät ja inhoavat hämähäkkejä, vaikka ne ovat pääasiassa harmittomia ihmiselle ja purevat hyvin harvoin. Ahdistusoireita aiheuttavaa hämähäkkikammoa kutsutaan araknofobiaksi, ja se on yksi yleisimmistä fobioista. Siitä kärsii noin viisi prosenttia ihmisistä, ja lisäksi yksi neljäsosa tai puolet ihmisistä inhoaa hämähäkkejä. Naisten joukossa hämähäkkikammoisia on viitisen kertaa niin paljon kuin miesten joukossa. Nuoret pelkäävät hämähäkkejä enemmän kuin keski-ikäiset.
Hämähäkkikammon yleisyyden taustaa ei tiedetä. Hämähäkit eivät ole koskaan olleet ihmiselle niin vaarallisia, että niitä olisi luonnollista kammota, toisin kuin monia pistäviä hyönteisiä. Monet luonnonkansat eivät pelkääkään hämähäkkejä lainkaan. Paviaanit ja simpanssit tosin pelkäävät hämähäkkejä myös. Nykyisin ajatellaan, että hämähäkkikammo on opittua, ja sen alkuperä on ehkä keskiajalla, jollon hämähäkkejä syytettiin taudeista ja ruokamyrkytyksistä. Nykyisin hämähäkkikammoa siirtävät sukupolvelta toiselle lasten vanhemmat ja isovanhemmat sekä media.
Lääkinnällinen käyttö
Euroopan ja Amerikan kansanlääkinnässä hämähäkkiä on käytetty lääkkeenä mm. malariaan, ruttoon, hammassärkyyn ja päänsärkyyn.
Hmelnytskyin ydinvoimalaitos
Hmelnytskyin ydinvoimalaitos on Ukrainan Hmelnytskyin alueella, noin kolme kilometriä Netišynin kaupungin eteläpuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos on nimetty aluekeskuksen mukaan; Hmelnytskyin kaupunki sijaitsee kuitenkin noin 100 kilometriä voimalasta etelään. Voimalaitosta operoi Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö.
Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa kaksi venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ne ovat VVER-1000-tyyppisiä, nettosähköteholtaan 1000 megawatin voimalayksikköjä. Yksiköt kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1987 ja 2004.
Voimalayksikköjen 3 ja 4 rakentaminen aloitettiin 1986 ja 1987, mutta keskeytettiin vuonna 1990. Yksikköjen on sittemmin arvioitu olleen 75- ja 28-prosenttisesti valmiita. Rakentaminen uudelleenkäynnistettiin vuonna 2011 solmitun jatkosopimuksen jälkeen. Näiden yksikköjen on valmistumisaikataulusta on esitetty monia erilaisia näkemyksiä. VVER-tyypiset 1000 MW:n voimalayksiköt olivat IAEA:n seurannan mukaan rakenteilla heinäkuussa 2022.
Heinäkuussa 2022 Ukrainan ydinvoimaloista vastaava valtiollinen Energoatom viesti sopineensa kahden uuden ydinvoimalayksikön, Hmelnytskyin 5. ja 6. yksiön rakentamiseen liittyvän teknisen tietotaidon ostamisesta rakentaakseen uudet 1000 MW:n AP1000-tyypin reaktoriyksiköt yhdessä yhdysvaltalaisen ydinvoimalayhtiö Westinghousen kanssa.
Hmelnytskyin ydinvoimalaitoksen länsipuolella on lauhdutusvettä varastoiva tekojärvi.
Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.
Greg Adams (jääkiekkoilija s. 1960)
Gregory Charles Adams (s. 31. toukokuuta 1960 Duncan, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä vuodesta 1980 vuoteen 1990. Hänen NHL-seurojaan olivat Philadelphia Flyers, Washington Capitals, Edmonton Oilers, Vancouver Canucks ja Detroit Red Wings. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitahyökkääjä. Lopetettuaan peliuransa hän muutti takaisin Duncanin kaupunkiin, jonka lähellä hän oli kasvanut. Hän avasi kolme erillistä Tim Hortons -ravintolaa.
Wan Zack Haikal
Wan Zack Haikal (s. 28. tammikuuta 1991 Pahang) on malesialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Wan Zack Haikal debytoi Malesian maajoukkueessa 2012. Hän on pelannut 29 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Pillimehu
Suomessa myytävistä pillimehuista tunnetuimpia ovat Trip ja Grandi. Marlin Trip oli Suomen ensimmäinen laminaattipakkaukseen pakattu juoma tullessaan markkinoille vuonna 1962. Sitä valmistaa Eckes-Grandi.
Pillimehuja on useita makuja, kuten mansikka, päärynä ja omena. Pillimehuja on myös sokerittomia.
Huliganismi
Huliganismi on julkisilla paikoilla usein ryhmässä tapahtuvan häiriköinnin, väkivallan ja muun uhkaavan käytöksen nimitys. Huliganismi on usein tavoitteetonta väkivaltaa väkivallan vuoksi. Toisin kuin terrorismilla, huliganismilla ei välttämättä pyritä poliittisiin tai taloudellisiin päämääriin.
Huliganismi on yleensä mielletty epämääräiseksi käsitteeksi, ja sitä on harvoin laissa määritelty erikseen rangaistavaksi.
Väkivaltarikollisuuden ohella huliganismiin kuuluu usein omaisuusrikoksia. Omaisuuteen kohdistuvaa huliganismia, jonka tarkoituksena on vahingonteko, kutsutaan vandalismiksi. Usein huligaanit ovat nuoria, syrjäytymisvaarassa olevia tai syrjäytyneitä miehiä: "Meillä ei mene hyvin, meidän mielestämme yhteiskunta ei toimi, siksi heimoudumme."
Etymologia
Sana huligaani tulee englannin kielen sanasta hooligan, joka tuli käyttöön Lontoossa 1890-luvulla. Sana on johdettu irlantilaisesta sukunimestä Houlihan. Sen nimiseen perheeseen kuuluneita henkilöitä tiettävästi sanottiin olleen paljon kadulla mellastaneiden nuorten keskuudessa. Toisen selityksen mukaan kyseessä olisi ollut vain yleisesti tuohon aikaan viihteessä käytetty stereotyyppinen irlantilainen nimi. Sanan hooligan varhaisin tunnettu kirjallinen esiintymä on eräs vuodelta 1898 oleva lehtiartikkeli. Suomen kieleen sana tuli jo 1900-luvun alussa.
Urheilussa
Jalkapallohuliganismi on näkyvä urheiluhuliganismin muoto. Huliganismia esiintyy myös esimerkiksi rugby- ja krikettiotteluissa kannattajien keskuudessa. Huliganismin estämiseen käytetään runsaasti voimavaroja varsinkin kansainvälisten arvoturnauksien ja -ottelujen yhteydessä.
Venäjällä
Venäjällä huliganismi on määritelty rikoslaissa, ja taustalla on vuosien 1905 ja 1906 poliittiset levottomuudet. Siksi huliganismi ymmärrettiin neuvostovallan aikana nimenomaan poliittiseksi rikokseksi. Ensi kerran se kirjattiin rikoslakiin vuonna 1922, ja sen määritelmä oli niin laaja, että juovuksissa tehdyistä pikkurikkeistä voitiin tuomita jopa vuodeksi vankeuteen. Neuvostoliiton aikaiset kaksi suurta huliganismiaaltoa vaikuttivat lain sisältöön. Ensimmäinen niistä sattui 1920-luvun puolivälissä, jolloin taustalla oli talous- ja sosiaalipoliittisia virheitä ja valtaeliitin sisäinen kamppailu. Huliganismia koskeva lakipykälä jaettiin kahtia, ja tavalliset kansalaiset saivat lievemmän rangaistuksen kuin rikoksenuusijat ja neuvostovallan vastustajat. Toinen vaihe oli Stalinin kauden päätyttyä Nikita Hruštševin kaudella, jolloin pyrittiin turvaamaan yhteiskuntarauha, kun vankiloista ja työleireiltä oli vapautettu runsaat miljoona ihmistä. .
Kaksi Kauniaisten lukion abiturienttia tuomittiin vuonna 1984 törkeästä huliganismista vuoden työleirirangaistukseen heidän uituaan alasti hotelli Pribaltiskajan suihkulähteessä Leningradissa. Lukiolaiset armahdettiin huhtikuussa 1984, muutamaa päivää ennen presidentti Koiviston valtiovierailua Neuvostoliittoon.
Ympäristöjärjestö Greenpeacen 18. syyskuuta 2013 Petšoranmerellä suorittama mielenosoituksellinen kiipeäminen venäläisen Gazpromin öljynporauslautta Prirazlomnajan ulkolaidalle johti syytteeseen murmanskilaisessa oikeusistuimessa. Aktivistien epäiltiin syyllistyneen huliganismiin.
Isokrates
pienoiskuva|upright|Isokrateen koottujen teosten laitos Isokratous Apanta, 1570. Isokrates (, ; 436–338 eaa.) oli antiikin kreikkalainen puhetaidon opettaja, yksi kymmenestä attikalaisesta puhujasta. Isokrates ei itse esiintynyt julkisesti, vaan tyytyi opettamaan ja kirjoittamaan puheita toisille. Kerrotaan, että Isokrateella olisi ollut sata oppilasta, joista kukin olisi maksanut opetuksesta tuhat drakhmaa. Isokrates sai huomattavia tuloja myös kirjoittamistaan puheista.
Isokrates syntyi, eli ja kuoli Ateenassa. Hän oli voimakkaan isänmaallinen. Kun Makedonian Filippos II voitti Ateenan ja Theban yhdistetyt joukot Khaironeian taistelussa ja toivo itsenäisyyden säilyttämisestä oli menetetty, 98-vuotias Isokrates riisti itseltään hengen.
Isokrateen puheista on säilynyt 21.
Nguyễn Tuấn Anh
Nguyễn Tuấn Anh (s. 16. toukokuuta 1995 Thái Bình Province) on vietnamilainen jalkapalloilija.
Philipp Moog
thumb|Philipp Moog Philipp Moog (s. 29. elokuuta 1961 München, Baijeri) on saksalainen näyttelijä, joka on näytellyt tv-sarjoissa Kettu, Siska, Kahden keikka ja Derrick. Hän on näytellyt myös elokuvissa.
Greatest Hits (Aikakone)
Greatest Hits on Aikakoneen 27. helmikuuta 2008 julkaistu kokoelma-albumi. Yhtye äänitti kokoelmalle kolme uutta kappaletta, joihin sisältyy myös 18. helmikuuta 2008 digitaalisesti julkaistu single Vuoristorata.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 23.
Washington (osavaltio)
Washington on Yhdysvaltain osavaltio länsirannikolla, maan luoteisnurkassa Kanadan rajalla. Sitä ei tule sekoittaa itärannikolla sijaitsevaan maan pääkaupunkiin, Washingtoniin, joka ei siis sijaitse Washingtonin osavaltiossa. Washingtonin osavaltion suurimmat kaupungit ovat Seattle, Spokane ja Tacoma; pääkaupunki on Olympia.
Washington tunnetaan suurista Kaskadivuoristaan, jylhistä havumetsistään ja punaisista omenoistaan. Washington on nimetty Yhdysvaltojen ensimmäisen presidentin George Washingtonin mukaan, mutta nimi on vain kunnianosoitus, sillä hän oli ollut pitkään kuolleena ennen osavaltion perustamista, eikä hän ikinä käynyt lähelläkään sen aluetta. Itse asiassa alue oli Washingtonin aikaan täysin tuntematonta muille paitsi intiaaneille. Washingtonin osavaltion suurin kaupunki Seattle on puolestaan nimetty tunnetun intiaanipäällikön Seattlen mukaan.
Maantiede
left|thumb|[[Mount Rainier, etualalla Tacoman kaupunki.]] Washington rajautuu lännessä Tyyneen valtamereen, etelässä Oregoniin (rajana toimii suurimmaksi osaksi Columbiajoki), idässä Idahoon ja pohjoisessa Kanadan puolella Brittiläiseen Kolumbiaan. Point Roberts on Washingtoniin kuuluva eksklaavi, jonne pääsee maitse ainoastaan Kanadan puolelta.
Washingtonin pinta-ala on 184 824 km², josta 172 348 km² on maata ja 12 317 km² vettä. Veden osuus on 6,67 %.
Kaskadien korkea vuorijono kulkee osavaltion läpi pohjois-eteläsuunnassa. Vuorijonon länsipuolelle jäävässä läntisessä Washingtonissa on enimmäkseen lämpötilaltaan leuto merellinen ilmasto, jota leimaavat märät talvet ja kuivat kesät. Osavaltion länsiosassa esiintyy runsaasti tiheitä havumetsiä ja lauhkean vyöhykkeen sademetsiä. Vuorijonon itäpuolelle jäävä itäinen Washington on ilmastoltaan kuivahko. Osavaltion itäosassa esiintyy laajoja puolikuivia aroja ja joitakin kuivia aavikoita. Aivan itäisimmissä osissa ilmasto muuttuu vähemmän kuivaksi. Palousen alueella osavaltion rajalla on huomattavaa maataloutta, mutta myös metsäisiä ja vuoristoisia alueita esiintyy.
Kaskadien vuorijonossa on useita tulivuoria, jotka ovat huomattavasti korkeampia kuin muut vuoret. Pohjoisesta etelään tulivuoret ovat Mount Baker, Glacier Peak, Mount Rainier, Mount St. Helens ja Mount Adams. Vaikka ne kaikki luokitellaan aktiivisiksi, St. Helens on ainoa, joka purkautuu aktiivisesti – viimeksi vuonna 1980 johtaen 57 ihmisen menehtymiseen.
Ilmasto
Koska Washington sijaitsee mantereen tuulenpuoleisella rannikolla, sen ilmasto on merellinen rannalta aina Kaskadivuoristoon asti. Vuorten itäpuolella ilmasto on sekoitus meri- ja mannerilmastosta.
Historia
Nykyinen osavaltion alue on ollut asuttuna tuhansien vuosien ajan. Marmesin luolasta on löytynyt metsästäjä-keräilijöiden työkaluja kymmenentuhannen vuoden ajalta ja läntisen pallonpuoliskon vanhimpiin kuuluvia luurankoja. Washingtonin alueella on elänyt sekä luoteisrannikon intiaaneja että ylätasangon intiaaneja.
Eurooppalaisten ensimmäinen kiinnostus alueeseen liittyi Koillisväylän etsimiseen, turkiskauppaan ja lähetystyöhön. Turkiskauppa oli pääosin Yhdysvaltojen käsissä vuodesta 1812 alkaen, mutta Britannian Hudson’s Bay Company hallitsi tiettyjä alueita 1840-luvulle asti.
Washington on erotettu Oregonista vuonna 1853.
1850-luvulla kultaa etsittiin Washingtonin alueelta, mutta merkittävämpää oli alueen toimiminen tukikohtana Alaskan ja Yukonin kultaryntäyksissä 1890-luvulla.
1800-luvun loppuun mennessä pääosa intiaaneista oli siirretty reservaatteihin.
Toisen maailmansodan aikana monet Yhdysvaltojen raskaista pommikoneista rakennettiin Boeingin tehtailla Washingtonissa, ja telakoilla tehtiin sota-aluksia. Hanford Worksin ydinvoimala valmistui vuonna 1943, ja sillä oli tärkeä osa ydinaseen kehittelyssä.
Vuonna 1980 St. Helensin tulivuori purkautui.
Vuonna 1999 Maailman kauppajärjestö WTO kävi Seattlessa pitkään neuvotteluja vapaakauppasopimuksista. Neuvottelut tulivat kuuluisiksi laajoista mielenosoituksista globalisaatiota vastaan.
Washingtonilaiset yritykset menestyivät maailmanmarkkinoilla, etunenässä Microsoft, Boeing ja Starbucks.
Hallinto
Washingtonin lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 49 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 98 jäsentä. Parlamentti aloittaa istuntokautensa tammikuun toisena maanantaina. Parittomina vuosina se kestää 105 päivää, parillisina vuosina 60 päivää. Kuvernööri saa kutsua parlamentin ylimääräiseen istuntoon, ja parlamentti saa myös itse päättää ylimääräisestä istunnosta kahden kolmasosan enemmistöllä.
Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.
Osavaltio on jaettu 39 piirikuntaan.
Talous
Washingtonin bruttokansantuote vuonna 2010 oli 341 miljardia Yhdysvaltain dollaria, jolla se sijoittui 14. sijalle liittovaltiossa. Henkeä kohti tulot olivat 45 599 dollaria.
Merkittävät toiminnat osavaltiossa ovat lentokoneiden suunnittelu ja valmistus (Boeing), tietotekniikka, elektroniikka, bioteknologia, alumiinituotanto, puutuotteet, kaivostoiminta ja turismi.
Kaivostoiminta tuottaa kivihiiltä, mursketta, sementtiä, kultaa, hiekkaa ja soraa. Maatalouden tuottavimmat haarat ovat omenat, maitotuotteet, nautakarja, vehnä ja perunat. Kalastus on merkittävä elinkeino, saaliina saadaan erilaisia lohikaloja, turskaa, kampelaa, silliä, tonnikalaa, kampasimpukoita ja taskurapuja.
Osavaltiossa on merkittävä määrä vesivoiman tuotantoa. Merkittäviä määriä kaupasta Aasian kanssa tapahtuu Washingtonin satamien kautta.
Osavaltion suurimmat työllistäjät ovat Microsoft Redmondissa, lentokenttäyhtiö Sea-Tac Intl Airport-Sea ja terveydenhoitoalalla toimiva Providence Health & Svc.
Liikenne
Washingtonissa on kaikkiaan 52 lentoasemaa. Suurin niistä ovat Seattle-Tacoman kansainvälinen lentoasema.
Washingtonissa on 42 satamaa. Suosituimmat niistä ovat Olympia, Seattle ja Tacoma.
Väestö
right|thumb|180px|Washingtonin väestöpyramidi Washingtonin 6,7 miljoonasta asukkaasta 81,6 % on valkoisia. Osuus on hiukan suurempi kuin Yhdysvalloissa keskimäärin.
Suurimmat kaupungit
Washingtonissa on useita yliopistoja. Vuoden 2014 4icu-vertailun mukaan niistä parhaita olivat Washingtonin yliopisto Seattlessa, Washingtonin osavaltionyliopisto Pullmanissa ja Länsi-Washingtonin yliopisto Bellinghamissa.
Osavaltion alueella toimii 29 liittovaltion tunnustamaa alkuperäiskansojen heimoa, joiden reservaatit sijaitsevat ympäri osavaltion aluetta.
Kulttuuri
Washingtonissa on tarjolla kansallisesti tunnettua korkeakulttuuria: Seattlen sinfoniaorkesteri, Ooppera ja teatteri tunnetaan koko Yhdysvalloissa. Seattlen taidemuseossa on laajat itämaisen taiteen kokoelmat.
Osavaltion kansallislintu on amerikantikli ja nimikkokukka Rhododendron macrophyllum.
Urheilu
thumb|right|180px|Osavaltiossa on useita laskettelukeskuksia. Kuvassa [[Crystal Mountain.]] thumb|right|170px|Vuosittainen 12 km Bloomsdayn juoksu on yksi maailman suurimmista. Suurkaupunki Seattle on vetänyt puoleensa ammattilaisurheilua. Osavaltiossa on muutenkin paljon junioriurheilua, joka ei ole rajoittunut vain Seattlen seuduille. Kentissä sijaitsee moottorirata Pacific Raceways, jossa järjestetään vuosittain muutamia tapahtumia.
Alfred Bryan
pienoiskuva|Alfred Bryan vuonna 1915. Alfred Bryan (15. syyskuuta 1871 Brantford – 1. huhtikuuta 1958 Gladstone) oli kanadalainen populaarimusiikin sanoittaja.
Bryan työskenteli New Yorkissa musiikin sovittajana ja teki 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa musiikkia useisiin Broadway-näytelmiin. 1920-luvulla hän muutti Hollywoodiin tekemään elokuvamusiikkia.
Bryan työskenteli uransa aikana useiden säveltäjien kanssa – hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat muun muassa Fred Fisher, Larry Stock ja Joe McCarthy. Hänen suosituimmaksi sanoituksekseen tuli Al Piantadosin säveltämä pasifistinen laulu ”I Didn’t Raise My Boy to Be a Soldier” vuodelta 1915. Kappaletta myytiin 650 000 kappaletta ensimmäisen kolmen kuukauden aikana ja siitä tuli yksi vuoden myydyimmistä kappaleista Yhdysvalloissa. Vaikka Bryan ei itse ollut pasifisti, hän onnistui kuvaamaan Yhdysvalloissa vallalla ollutta sodanvastaisuutta osuvasti. Yleisön mielialojen muuttuessa Bryan julkaisi myös sotaan myönteisemmin suhtautuvia kappaleita.
Bergtatt – Et eeventyr i 5 capitler
Bergtatt – Et eeventyr i 5 capitler on norjalaisen Ulver-yhtyeen debyyttialbumi.
Raa’an black metalin lisäksi levyllä kuullaan myös elementtejä norjalaisesta folkmusiikista, akustista kitaraa ja puhdasta laulua.
Nolan Karras
Nolan E. Karras (s. 30. joulukuuta 1944) on utahilainen Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko. Hän opiskeli Weber State Collegessa ja Utahin yliopistossa. Uskonnolliselta vakaumukseltaan hän on mormoni.
Karras istui Utahin edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1981–1990 toimien sen puheenjohtajana vuodesta 1989. Hän pyrki vuonna 2004 osavaltionsa kuvernööriksi.
Pertti Virtanen (jääpalloilija)
Pertti Virtanen (s. 17. heinäkuuta 1986 Oulu) on suomalainen jääpallomaalivahti. Hän edustaa Suomen Bandyliigassa pelaavaa Oulun Luistinseuraa.
Virtanen on Oulun Palloseuran kasvatti, joka on edustanut myös ruotsalaista IFK Kungälvia. IFK Vänersborgiin hän siirtyi marraskuussa 2013 aloitettuaan kauden Bandyliigassa OLS:n joukkueessa . Maaliskuussa 2014 Virtanen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Ruotsalaisen SvenskaFans -sivusto valitsi hänet kauden 2013–2014 parhaaksi maalivahdiksi.
Syksyllä 2019 Virtanen siirtyi Elitserienin Bollnäsiin. Yhden Ruotsissa vietetyn kauden jälkeen Virtanen palasi kolmannen kerran Suomen Bandyliigan ja Oulun Luistinseuran riveihin.
Suomen jääpallomaajoukkueessa Virtanen on pelannut 11 ottelua. Hän oli mukana vuosien 2009 ja 2011 MM-kilpailuissa.
Pienemmän riesan tie
Pienemmän riesan tie on Seppo Alvarin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2009. Levyn kappaleista yksitoista on Marko Haaviston käsialaa ja kaksi Pekka Myllykosken sekä Markus Raivion yhteistyönä syntynyttä.
Derrick Atkins
Derrick Atkins (s. 5. tammikuuta 1984 Kingston, Jamaika ) on bahamalainen pikajuoksija.
Atkins kilpaili Helsingin MM-kisoissa 2005, mutta karsiutui 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 11,57. Saman vuoden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa Nassaussa hän oli viides 100 metrillä ja pronssilla 4 × 100 metrin viestissä. Seuraavana vuonna hän juoksi toiseksi Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa Cartagenassa 100 metrillä ajalla 10,13 ja pikaviestissä. Atkins paransi 28. huhtikuuta 2007 Bahaman 100 metrin ennätystä lukemiin 9,98 alittaessaan ensimmäisenä bahamalaisena 10 sekunnin rajan. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-hopeaa ajalla 9,91.
Atkins karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 100 metrin välierissä ja Berliinin MM-kisoissa 2009 alkuerissä. Hän sai Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa pikaviestissä hopeaa Calissa 2008 ja pronssia Havannassa 2009. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 100 metrin välierissä.
MacArthur Fellowship
MacArthur Fellowship on vuosittain tyypillisesti 20–30 yhdysvaltalaiselle jaettava palkinto poikkeuksellista lahjakkuudesta henkilön omalla alalla. Vuodesta 1981 alkaen palkinnon on saanut yli tuhat henkilöä.
Palkintoon kuuluu viiden vuoden aikana neljännesvuosittain maksettava rahapalkinto, jonka arvo on yhteensä 800 000 dollaria. Palkinto tunnetaan myös nimellä "genius award" (sanatarkasti suomennettuna "nerouspalkinto").
Elysium Planitia
pienoiskuva|Topografinen kuva alueesta. thumb|Elysium Planitian tulivuoria. Ylhäältä lukien Hecates Tholus, Elysium Mons ja Albor Tholus. Elysium Planitia on toiseksi suurin tuliperäinen alue Marsissa. Alueella sijaitsevat tulivuoret Hecates Tholus, Elysium Mons ja Albor Tholus. Alue on saanut nimensä antiikin mytologian Elysionin kentistä.
Mars Express -satelliitti otti vuonna 2005 Elysium Planitiasta valokuvan, jossa näkyvän muodostelman uskotaan olevan tuhkan peittämää jäätä. Jäätikön kooksi on arveltu 800 x 900 kilometriä ja paksuudeksi 45 metriä. pienoiskuva|[[InSight|InSight-luotaimen pian laskeutumisen jälkeen ottama kuva Elysium Planitialta. ]] NASAn InSight-luotain laskeutui Elysium Planitialle 26. marraskuuta 2018.
Stade Charles de Gaulle
Stade Charles de Gaulle on monikäyttöinen stadion Porto-Novossa Beninissä. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa AS Dragons FC de l'Ouémén kotikenttänä. Stadionille mahtuu 15 000 ihmistä.
Stadion on nimetty Charles de Gaullen, ranskalaisen kenraalin ja poliitikon mukaan.
Chan Vathanaka
Chan Vathanaka (s. 23. tammikuuta 1994 Kampot) on kambodžalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Vathanaka debytoi Kambodžan maajoukkueessa 2013. Hän on pelannut 43 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia.
Tykkivene Karjala
Tykkivene Karjala (kylkinumero 04) oli Suomen merivoimien vuonna 1968 valmistunut Turunmaa-luokan tykkivene (kansainväliseltä luokitukseltaan korvetti). Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2001 ja on nykyisin museoituna Forum Marinumissa Turussa.
Suunnittelu ja valmistus
thumb|left|Tykkivene Karjalan päätykki. Turunmaa-luokan alusten suunnittelu alkoi vuonna 1963, jolloin suunnittelijat loivat viisi eri runkotyyppiä ja 35 konevaihtoehtoa. Karjala tilattiin 18. helmikuuta 1965 Wärtsilän telakalta Helsingistä, missä köli laskettiin maaliskuussa 1967. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1967. Alus valmistui 21. lokakuuta 1968 ja luovutettiin vielä samana vuonna merivoimille, joka otti sen palvelukseensa vuonna 1969.
Teräsrunkoinen alus painoi luovutushetkellä 700 tonnia, mutta painoa kertyi erilaisten päivitysten yhteydessä 100 tonnia lisää. Sen kansirakenteet ovat alumiinia ja tärkeimmät osat on suojattu panssarilevyin. Koneratkaisuna on yhdistelty turbiini- ja dieseljärjestelmä. Dieselmoottorilla voitiin ajaa 5 000 meripeninkulmaa ilman polttoainetäydennystä. Nopeus oli yli 35 solmua ja huippunopeus 37,3 solmua. Tähän vauhtiin tarvittiin kaikki moottorien tehot eli 24 000 hevosvoimaa.
Palvelus
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Upinniemeen sijoitettuun Saaristomeren meripuolustusalueen vartiolaivueeseen. Aluksen keulakannen 120 millimetrin tykin putki räjähti vastaanottoammunnoissa kesällä 1970, jolloin tykillä olleet loukkaantuivat lievästi. Alus siirrettiin vuonna 1979 Pansioon tykkilaivueeseen, josta se siirrettiin edelleen vuonna 1987 ohjuslaivueen nykyiseen 6. ohjuslaivueeseen johtoalukseksi. Karjala kävi monilla laivastovierailuilla Itämeren ja Pohjanmeren satamissa, kaukaisimmalla purjehduksellaan Norjassa, missä se vuonna 1982 osallistui Norjan kuninkaan Olavi V:n kuninkuuden 25-vuotisjuhlallisuuksiin.
Alus peruskorjattiin vuosina 1985–1986. Se poistettiin käytöstä 2001 aseistukseltaan vanhentuneena sekä liian suuren miehistön vaativana, ja alus hinattiin 2002 Pansiosta Forum Marinumiin museolaivaksi Aurajoen varrelle.
Alus matkasi Merivoimissa yhteensä 257 306 meripeninkulmaa, sen koneita käytettiin 22 051 tuntia, ja polttoainetta kului noin 24 miljoonaa litraa. Sillä koulutettiin yli 2 000 varusmiestä, minä aikana aluksella palveli seitsemän konepäällikköä ja 31 päällikköä, joista pisimpään komentajakapteeni Dan Wilen ja viimeisinä komentajakapteeni Raimo Pyysalo ja kapteeniluutnantti Keijo Karila.
Photo Booth
Photo Booth on macOS:lle ja iPad 2:lle tehty pieni ohjelma, jolla voi ottaa kuvia ja videota Applen iSight-kameran kautta.
Octavian Goga
Octavian Goga (1. huhtikuuta 1881, Rășinari – 7. toukokuuta 1938 Ciucea) oli romanialainen runoilija, näytelmäkirjailija ja lehtimies, joka toimi vajaan kahden kuukauden ajan joulukuusta 1937 helmikuuhun 1938 kuningas Kaarle II:n hallitsijakauden pääministerinä.
Transsilvanian kansallismielinen romanialainen
Goga toimi jo Itävalta-Unkarin vallan aikaan kotiseudullaan Transsilvaniassa aktiivina kansallisen romanialaisen liikkeen, Romanian kansallinen puolue, aktiivina. Tällöin Unkarin viranomaiset vangitsivat hänet. Hän joutui ennen Transsilvanian siirtymistä osaksi Romaniaa olemaan pakolaisuudessa silloisen Romanian puolella. Ammatillisesti Goga oli aktiivi runoilija, näytelmäkirjailija ja lehtimies. Silloinen Unkarin kuningaskunta tuomitsi hänet poissaolevana kuolemaan.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Octavian Goga liittyi Romanian armeijaan. Hän taisteli Bulgarian vastaisella Dobrudzhan rintamalla. Romania oli maailmansodan päättyessä voittajien puolella eli Romanian kuningaskunnan alue laajeni Gogan kotiseudun Transsilvanian siirtyessä osaksi Romaniaa. Octavian Goga osallistui itse Romanian kansallisen neuvoston jäsenenä Pariisissa käytyihin rauhanneuvotteluihin, jossa Trianonin rauhassa sovittiin Unkarin ja Romanian välinen raja. Goga siirtyi sodan jälkeen kenraali Alexandru Averescu johtaman Romanian kansanpuolueeseen. 1920-luvulla Goga oli ministerinä useissa hallituksissa, kulttuuriministerinä 1919, valtiosihteerinä 1920 ja sisäministerinä 1926. Tällöin kenraali Averescu toimi hallitusten pääministerinä.
Kohti Romanian poliittista kärkeä
Välirikko marsalkka Averescun kanssa 1930-luvun alussa sai hänet liittoutumaan äärioikeistolaisen A. C. Cuzan kanssa ja perustamaan äärioikeistolaisen Romanian kansallis-kristillisen puolueen. Octavian Goga joutui joulukuussa 1937 osaksi kuningas Kaarle II:n poliittista peliä, jolla hän yritti lisätä omaa valtaansa. Joulukuun 1937 parlamenttivaaleissa Dinu Brătianun johtamat liberaalit olivat suurin puolue, mutta menettivät pääministeripuolueena merkittävästi parlamenttipaikkoja. Toiseksi tuli Iuliu Maniun johtama talonpoikaispuolue ja kolmanneksi Corneliu Zelea Codreanun fascistinen Rautakaarti. Tässä tilanteessa kuningas nimitti pääministeriksi neljänneksi tulleen vajaan 10% kannatuksen saaneen kansallis-kristillisen puolueen johtajan Octavian Gogan 28. joulukuuta 1937 Romanian pääministeriksi.