cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seppälä (yritys)
Historiaa
Seppälän historia juontaa vuoteen 1930, jolloin Edvard Seppälä veljineen avasi herrain vaatetukseen erikoistuneen Vaatetus- ja Lyhyttavaraliike Velj. Seppälän Kuusankosken Kymintehtaalle. Vuonna 1957 avattiin aikuisten naisten vaatteisiin erikoistunut sisarliike Kymetär Kouvolaan. 1960-luvulla yrityksen johto siirtyi Hannu ja Liisa Seppälälle. Vuonna 1969 Seppälän laajentuminen muotiketjuksi alkoi, kun myymälä avattiin Lappeenrantaan. Ketjun valmisvaatteiden suunnittelu ja myynti keskitettiin 1972 S-style-nimiseen yritykseen, joka aloitti Seppälän omien mallistojen suunnittelun. Vuonna 1974 yritys aloitti joidenkin tuotteiden ostamisen Aasiasta. Vuonna 1975 yritys siirsi pääkonttorinsa Kouvolasta Helsinkiin ja aloitti ketjun kasvattamisen franchising-pohjalta toimivien liikkeiden avulla. Vuonna 1980 alettiin vaatteita myydä myös postimyyntinä.
Vuodesta 1984 aloitti kansainvälistymisensä avaamalla ensimmäisen myymälän Suomen ulkopuolella Länsi-Saksan Hannoveriin ja Länsi-Berliiniin. Vuonna 1987 yritys teki lyhyeksi jääneen kokeilun New Yorkin myymälän avaamisella. Vuonna 1988 Seppälä myytiin Stockmannille; yrityksellä oli tuolloin 54 myymälää ja 1 200 työntekijää. Itäblokin maiden vapauduttua Seppälä vetäytyi Saksasta mutta suuntasi Viroon 1996 ja vuonna 2003 Latvian Riikaan. Vuonna 2004 olivat vuorossa Pietari ja Moskova, seuraavana vuonna Liettuan Vilna, Kaunas ja Klaipėda ja pian myös Ukraina. Lokakuussa 2014 Stockmann ilmoitti sulkevansa jäljellä olevat 16 Seppälän myymälää Venäjällä.
Talousvaikeudet 2015–2017
Vuosina 1988–2015 Seppälän omisti Stockmann. Sen omistuksessa yhtiö ajautui konkurssikypsäksi. Stockmann myi pahasti tappiollisen Seppälän toimitusjohtaja Eveliina Melentjeffille ja hänen miehelleen Timo Melentjeffille 31.3.2015. Ostaja oli Melentjeffien Meleti Oy. Kauppahinta oli nimellinen.
Melentjeffit yrittivät pelastaa yrityksen. Vaatemallistoa muokattiin ”suomalaiselle vartalolle sopivaksi”. Seppälä oli kuitenkin suurissa taloudellisissa vaikeuksissa ja tappiokierteessä. Keväällä 2017 Seppälä Oy asetettiin yrityssaneeraukseen. Seppälä pyrki korjaamaan tilannetta sulkemalla myymälöitä ja karsimalla kustannuksia. Myymälöitä suljettiin tammi–elokuun aikana 36. Jäljellä oli elokuussa 2017 vielä 56 myymälää Suomessa ja 14 Virossa. Kulut karsittiin puoleen.
Seppälän myynti jäi ennustettua pienemmäksi, mikä haittasi saneerausta. Saneerausta selvittänyt asianajaja Lassi Nyyssönen jätti yrityssaneerauksen keskeyttämispyynnön elokuun lopulla 2017. Yhtiön liiketoiminta ei Nyyssösen mukaan ollut sellaista, jonka varaan saneerausohjelma voitaisiin laatia. Samaan aikaan verohallinto haki Seppälä Oy:tä konkurssiin puolen miljoonan euron veroveloista. Toimitusjohtaja Eveliina Melentjeff uskoi vielä tuolloin, että yhtiö oli mahdollista pelastaa. Melentjeffin mukaan verovelka pystyttäisiin maksamaan. Seppälä Oy ja Seppälä Finland Oy kuitenkin asetettiin konkurssiin 15. syyskuuta 2017.
Vaatteiden alkuperä
Vuonna 2010 Seppälän myymistä vaatteista noin 60 prosenttia tuli Kiinasta, Intian osuus oli 16, EU-maiden 8, Turkin 5 ja muiden maiden noin 10 prosenttia sisäänostovolyymin mukaan laskettuna.
Myymälät Suomessa
Lähde:
Myymälät Virossa
Seppälällä oli Virossa 13 myymälää lokakuussa 2017: Haapsalu, Jõhvi, Narva, Näpi, Pärnu, Kuressaare, Viljandi, Võru ja Tallinna (5 myymälää).
Lähde:
Lopetetut myymälät ulkomailla
Seppälä toimi aiemmin Latviassa, Liettuassa ja Venäjällä. Latviassa Seppälällä oli myymälöitä Riiassa (7 myymälää), Daugavpilsissa ja Liepājassa. Liettuassa Seppälän myymälät sijaitsivat Vilnassa, Kaunasissa ja Klaipėdassa. Venäjällä Seppälällä oli vuoden 2014 lokakuussa 16 myymälää, jotka Stockmann ilmoitti sulkevansa vuosien 2014–2015 aikana.
Via
Via tai VIA voi tarkoittaa:
Suomalainen Markku-liitto
Suomalainen Markku-liitto on Markku-nimisten ihmisten etunimiyhdistys. Se aloitti toimintansa vuonna 1996 ja on nykyisin Suomen suurin etunimiyhdistys. Markku-liitto on perustettu Noormarkussa, joka myös oli yhdistyksen kotipaikka, kunnes Noormarkku vuonna 2010 liitettiin Poriin. Yhdistys juhlii vuosittain Markun päivää (25. huhtikuuta) Noormarkun Söörmarkussa, missä julkistetaan Vuoden Markku -tittelin saaja.
30. elokuuta 2008, Markku-liiton järjestämässä kokoontumisessa Helsingin Senaatintorilla, saavutettiin uusi maailmanennätys samannimisten henkilöiden kokoamisessa yhteen paikkaan. Senaatintorille kokoontui 1 281 henkilöpaperien avulla nimensä todistanutta Markkua.
I kveld med YLVIS
pienoiskuva|Vegard (vasemmalla) ja Bård (oikealla) sarjan kuvauksissa. 'I kveld med YLVIS (Ylvis show) on norjalainen talk show, jota juontavat veljekset Bård ja Vegard Ylvisåker, tunnetummin duona Ylvis. Ohjelmassa on mukana myös sidekick Calle Hellevang-Larsen, joka kuitenkin piti toisella tuotantokaudella taukoa Ylviksen ohjelmasta työstääkseen omaa ohjelmaansa TV2-kanavalla Raske Menn -komediaryhmän kanssa. Tuotantokaudella häntä sijaisti David Batra Ruotsista. Magnus Devold on myös vakituinen osa talk show’ta ja osallistuu ohjelman useimpiin osiin.
Vuoden 2013 syksyllä Ylviksen The Fox (What Does the Fox Say?) -kappaleen ja musiikkivideon noustessa suureen kansainväliseen huomioon alkoi Kutonen esittämään talk show’ta ensimmäisestä tuotantokaudesta alkaen. Norjassa ohjelma esitetään TVNorgella.
Malanjen maakunta
Malanje on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 86 500 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan noin 1 141 000 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on Malanje.
I kveld med YLVIS
Tuotanto
Ohjelman ensimmäisen tuotantokauden tuotti Funkerhauser Productions -tuotantoyhtiö, jonka omistavat samalla kanvalla pyörivät tunnetut norjalaiset koomikot Harald Eia ja Bård Tufte Johansen. Keväällä 2012 Ylvis-veljekset perustivat yhdessä managerinsa Jørgen Thuen kanssa tuotantoyhtiö Concorde TV:n, joka tuotti ohjelman toisen, kolmannen ja neljännen kauden. I kveld med YLVISin kolme ensimmäistä kautta kuvattiin Riksscenenillä Oslossa noin 200-henkisen yleisön edessä. Neljännellä kaudella ohjelmaa alettiin kuvaamaan suorina lähetyksinä 1400-henkisen yleisön kanssa Folketeatretilla Oslossa.
Malanjen maakunta
Naapurimaakuntia ovat Lunda Norte ja Lunda Sul idässä, Bié etelässä, Cuanza Sul ja Cuanza Norte lännessä sekä Uíge pohjoisessa. Koillisessa Malanjella on rajaa Kongon demokraattisen tasavallan kanssa. Maaston korkeus vaihtelee 500 ja 1 500 metrin välillä. Ilmasto on pääosin kostea. Sadekausi on elokuusta toukokuuhun. Keskimääräinen lämpötila vaihtelee 20 °C ja 25 °C välillä.
I kveld med YLVIS
Vastaanotto
Talk show’n ensimmäinen tuotantokausi sai lukuisia hyviä arvosteluita ja ensi-iltaa seurasi 458 000 katsojaa, kun taas toisen kauden alkua katsoi vain 341 000 katsojaa. The Fox -viraalihitin tuomalla laajalla julkisuudella kolmannen kauden alkua seurasi 534 000 katsojaa.
Malanjen maakunta
Maakunta on jaettu 14 kuntaan.
I kveld med YLVIS
Vastaanotto
I kveld med Ylvis palkittiin vuoden 2012 parhaana norjalaisena ohjelmana Komiprisenissä.
Kausi 1
Keskimääräinen katsojamäärä: 334 000
Kausi 2
Keskimääräinen katsojamäärä: 247 000
Kausi 3
Keskimääräinen katsojamäärä: 324 000
Kausi 4
Average viewership: 442,000 (viewership record)[4]
Kausi 5
4. kesäkuuta 2015 Ylvis ilmoitti virallisella Facebook-sivullaan viidennen kauden alkavan "myöhään syksyllä". Heinäkuisessa haastattelussa Bård sanoi uuden ensi-illan ajoittuvan joulu-tammikuun tienoille.
Pitkäjalkahaukka
Pitkäjalkahaukka (Geranospiza caerulescens) on haukkojen heimon suvun Geranospiza ainoa lintu. Sitä tavataan Etelä- ja Keski-Amerikassa seuraavissa maissa: Argentiinassa, Belizessa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Ranskan Guianassa, Guatemalassa, Guyanassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Uruguayssa ja Venezuelassa. Lisäksi sitä tavataan vaelluslintuna Yhdysvalloissa ja alkuperältään tuntemattomana Trinidad ja Tobagossa.
Sen elinpiiriä ovat viljelmät, subtrooppiset ja trooppiset metsät, erityyppiset suot ja kuivat savannit. Sen populaation arvioidaan olevan vähenemässä elinalueiden tuhoutumisen vuoksi.
Manassen rukous
Manassen rukous on deuterokanonisiin kirjoihin eli Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluva lyhyt, vain 15 jaetta käsittävä kirjoitus, joka esittää olevansa Juudan kuninkaan Manassen rukous. Se on mukana Septuagintassa sekä katolisessa ja ortodoksisessa Raamatussa. Kirja ei kuulu juutalaiseen Raamattuun Tanakiin eikä varsinaiseen protestanttisten Raamattujen kaanoniin.
Alkuperä
Raamatussa sekä Toinen kuninkaiden kirja että Toinen aikakirja esittävät Manassen epäjumalien palvojana. Kun hän on joutunut assyrialaisten vangiksi, hän kuitenkin rukoilee armoa ja luopuu epäjumalien palvonnasta.
Toisessa Aikakirjassa ei siteerata Manassen lausumaa rukousta, mutta siinä mainitaan, että hänen lausumansa rukoukset kirjoitettiin Israelin kuninkaiden ja Hoosain aikakirjoihin. Nämä eivät kuitenkaan ole säilyneet. Nykyisin tunnettu Manassen rukous onkin ilmeisesti jonkun myöhemmän kirjoittajan kuvitelma siitä, miten Manasse olisi voinut rukoilla, mutta rukous on samalla niin yleisluontoinen, että on sanottu, että sen voisi kokea omakseen kuka tahansa syntejään katuva.
Manassen rukouksen asema Raamatussa
Manassen rukous ei alkujaan ole itsenäinen kirja, vaan se kuuluu kreikankielisen Septuagintan joihinkin versioihin osana Oodien kirjaa. Kristillisellä kirkolla ei alkujaan ollut selvää käsitystä siitä, oliko se luettava kuuluvaksi Raamatun kaanoniin. Raamatun latinalaisen käännöksen, Vulgatan laatija Hieronymus, ei ilmeisesti tuntenut sitä, mutta keskiaikaisissa Vulgatan käsikirjoituksissa ja varhaisissa painetuissa Raamatuissa se on lisätty Toisen aikakirjan loppuun. Nykyäänkin se on Etiopian kirkon Raamatussa osana Toista aikakirjaa. Koska se ei ollut erillinen kirja, sitä ei erikseen mainittu missään keskiaikaisessa kanonisten tai apokryfisten kirjojen luettelossa.
Nykyään eri kirkkokunnilla on Manassen rukouksen kanonisesta asemasta erilaisia käsityksiä, ja sen mukaisesti sen on Raamatun eri laitoksissa sijoitettu eri kohtiin tai jätetty kokonaan pois. Trenton kirkolliskokouksessa 1500-luvulla Katolinen kirkko päätti, että Manassen rukous ei kuulu kaanoniin, mutta kun sen ei myöskään haluttu joutuvan unohduksiin, paavi Klemens VIII). päätti vuonna 1592, että se oli painettava Kolmannen ja Neljännen Esran kirjan tavoin Raamatun loppuun erilliseksi liitteeksi.
Martti Lutherin mielestä rukous oli mitä kaunein ja sopivin kaikille rippiin valmistautuville. Sen vuoksi hän päätti ottaa sen mukaan laatimaansa saksankieliseen raamatunkäännökseensä, jossa se kuitenkin sijoitettiin muiden apokryfi­kirjojen tavoin Vanhan ja Uuden testamentin väliin erilliseen osastoon. Samoin on menetelty myöhemmin muun muassa englanninkielisessä Kuningas Jaakon käännöksessä sekä nykyisinkin niissä protestanttisten kirkkokuntien laatimissa käännöksissä, myös suomenkielisissä Raamatuissa, joissa apokryfikirjat ovat mukana. Apokryfikirjoista on ilmestynyt uusi, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen hyväksymä käännös vuonna 2006, ja Manassen rukous on siinä mukana. Monista painoksista ne on kuitenkin jätetty pois.
Ortodoksisen kirkon virallisen käsityksen mukaan Manassen rukous ei kuulu deutero­kanonisiin kirjoihin, mutta on silti yleisesti tunnettu ja rakastettu. Se luetaan suuren paaston aikana Suuressa ehtoon­jälkeisessä palveluksessa joka maanantai, tiistai, keskiviikko ja torstai.
Myöskään juutalaiset eivät pidä Manassen rukousta Raamatun kaanoniin eli Tanakhiin kuuluvana.
Sääminginsalo
Sääminginsalon pinta-ala on 1 069 km², ja sitä ympäröivät joka puolella noin 76 metrin korkeudella merenpinnasta olevat järvet Haukivesi, Pihlajavesi, Puruvesi, Paasivesi ja Enonvesi. Sen alueella ovat Savonlinnan keskustaajaman itäosat sekä Enonkosken ja Kerimäen kirkonkylät.
Järvien lisäksi Sääminginsaloa erottaa mantereesta kaivettu kolmiosainen Raikuun kanava. Luoteessa Sääminginsaloa rajaa Haponlahden kanava. Ennen sen ja Oravin kanavan rakentamista Sääminginsaloon kuului myös laaja niemimaa, jolla sijaitsee Ahvensalmen kylä.
Toisaalta myös Sääminginsalon asema saarena voidaan asettaa kyseenalaiseksi, koska se on saari vain Raikuun kanavan ansiosta, jonka paikalla mahdollisesti aiemmin olleesta luonnonkanavasta on erilaisia tietoja. Maanmittari Lars Röösin Raikuun kylän kartassa vuodelta 1644 ei näy kanavaa vaan kannas. Geologi Aimo Kejosen (2010) mukaan paikalla taas on tiettävästi ollut veneellä kuljettava vesitie. Asiasta on käyty keskustelua Tilastokeskuksen ja Suomen ympäristökeskuksen välillä, ja sen lopputuloksena vuonna 2001 Sääminginsalo tunnustettiin saareksi.
Sääminginsalo lisättiin Suomen suurimpien saarten listalle vuonna 2001.
thumb|upright|left|Saimaan järvialue
Heikki Niini
Heikki Ilmari Niini (4. helmikuuta 1937 Helsinki – 31. toukokuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen geologi ja Teknillisen korkeakoulun taloudellisen geologian professori vuodesta 1982 vuoteen 2000. Hän tutki muun muassa ydinjätteiden geologista loppusijoitusta ja tunnelinrakennusgeologiaa.
Frank Gehry
Frank Owen Gehry (alk. Ephram Owen Goldberg; s. 28. helmikuuta 1929 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän on Yhdysvaltojen kansalainen vuodesta 1950 lähtien. Gehrylle myönnettiin vuonna 1989 yksi maailman arvostetuimmista arkkitehtuuripalkinnoista, Pritzker-palkinto. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Companion of the Order of Canada -kunniamerkki.
Heikki Niini
Niinen isä oli professori Eino Niini.
Frank Gehry
Elämäkerta
Gehry syntyi puolanjuutalaiseen siirtolaisperheeseen Kanadan Torontossa. Perheen sukunimi oli alun perin Goldberg, mutta he muutattivat sen vuonna 1947, jolloin he muuttivat Kanadasta Yhdysvaltain Kaliforniaan. Siellä Frank Gehry opiskeli aluksi Los Angeles City Collegen (LACC) iltalinjalla ja rahoitti opintonsa jakeluauton kuljettajana. Sen jälkeen hän opiskeli aluksi taidehistoriaa ja suuntasi sitten Etelä-Kalifornian yliopistoon arkkitehtuurin oppilaitokseen, josta hän valmistui arkkitehdiksi 1954. Valmistuttuaan Gehry vietti aikaansa työskentelemällä lukuisissa eri työpaikoissa. Hän aloitti myös kaupunkisuunnittelun opinnot Harvardin yliopiston muotoilun laitoksessa 1956–1957, mutta keskeytti opintonsa.
Gehry ehti työskennellä perinteisen arkkitehtuurin parissa arkkitehtitoimistoissa Pereira and Luckman, Victor Gruen Associates ja Andre Remondet ennen kuin hän vuonna 1967 perusti ensimmäisen oman toimistonsa, Frank O. Gehry and Associates. Hänen myöhempi toimistonsa, Gehry Partners, LLP muodostettiin vuonna 2002. Läpimurtonsa hän teki vuonna 1978 Santa Monicaan valmistuneella omalla talollaan.
Gehry vaalii yksityisyyttään eikä anna lehdistölle tarkkoja tietoja elämästään. Hän asuu edelleen Kalifornian Los Angelesissa.
Gehryn arkkitehtuuri
Gehry tunnetaan veistoksellisista rakennuksistaan. Massoittelu on vapaata ja monimuotoista. Julkisivupinnat ovat usein kaarevia kahteen suuntaan, ja niiden materiaalina on heijastava metallipinta. Gehryn tyyli polveutuu myöhäisestä modernismista, hänen teostensa katsotaan edustavan modernin arkkitehtuurin dekonstruktivismin suuntaa. Gehryn luomuksista on tullut suosittuja nähtävyyksiä, ja tunnetuimpiin kuuluvat Bilbaon Guggenheim-museo ja Los Angelesin Walt Disney Concert Hall.
Sydney Pollackin ohjaamassa Gehryn elämäkertadokumentissa Sketches of Frank Gehry (2005) Gehry mainitsee Alvar Aallon olleen hänen suurin inspiraation lähteensä.
Ratkaistakseen monimuotoisten rakennustensa suunnitteluongelmat Gehry on toimistossaan kehittänyt oman suunnittelusovelluksen. Järjestelmän pohjana toimii Catia, jonka päälle ohjelmistoyhtiö Gehry Technologies on kehittänyt rakennusmallinnusohjelmiston Digital Project. Aikaisemmin ainoastaan Gehryn toimistojen omassa käytössä ollut ohjelmisto julkaistiin vuonna 2005.
Bopa
Bopa on kylä Beninin lounaisosassa, Monon departementin ja piirikunnan samanniminen prefektuuri.
Maantiede
Piirikunta rajautuu pohjoisessa Dogbon ja Lalon piirikuntiin, etelässä Comèen ja Houéyogbéen, idässä Couffo-jokeen ja Ahémé-järveen sekäAlladan ja Kpomassèn piirikuntiin, ja lännessäLokossan ja Houéyogbén piirikuntiin.
Bopan piirikunnan pinta-ala on 365 km2, joka on 22,74 prosenttia Monon departementin alueesta. Siinä on seitsemän (7) arrondissementtia, joissa on 60 paikkakuntaa: Agbodji (7 kylää) - Badazouin (9 kylää) - Bopa (13 kaupunkialuetta) - Gbakpodji (6 kylää) - Lobogo (11 kylää) - Possotomè (7 kylää) ja Yègodoé (7 kylää). Piirikunnan pääkaupunki on Bopa.
Väestö
Vuoden 2013 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 96 281 asukasta.
Historia
Bopan nimi juontuu vanhasta naisesta, joka oli muinoin seudun ainoa myyjä "Agbo" (Bouc).
Talous
Bopan piirikunnan talous on jakautunut viralliseen ja epäviralliseen. Virallinen talous koostuu SONACOP-tuotteiden varastoista, sementtivarastoista, kivennäisveden pullotusyksiköstä, sahasta, leipomosta, kylmähuoneesta, lääkevarastoista, Ahémén kylähotellista ja hostelleista. Epävirallinen talous vaikuttaa suurimmassa osassa väestöä, se kattaa valmistettujen tuotteiden, kuten bensiinin, moottorien varaosien, ateriapalveluiden ja virvokkeiden, käsityön, moottoripyörätaksen ja autojen kuljetukset, myllyt ja pienet kaupat. Epävirallisella sektorilla on enemmän toimijoita kuin virallisella, mikä vaikuttaa kunnan talousarvioon, koska epävirallisen talouden toimijat eivät maksa veroja ja niitä on vaikea valvoa. Virallisella taloussktorilla vallitsee epäreilu kilpailu, joka ei edistä kannattavuutta. Maaseutuväestön tuotanto on tavallisesti taloudellisti vähäistä. Maatalousvälineet ovat alkeellisia tai vanhentuneita. Niiden tehottomuutta lisäävät vanhentuneet maataloustuotannon menetelmät. Maatalouden, karjan, kalastuksen, polttopuun ja hiilen tuotanto kaipaa jalostamista.
Lahnuksen yhteiskoulu
Lahnuksen yhteiskoulu oli Espoon Lahnuksessa vuosina 1966–1977 toiminut yksityinen oppikoulu. Sen ylläpitäjänä oli ensin Espoon kauppala ja vuodesta 1972 Espoon kaupunki.
Koulu toimi ensimmäisen lukuvuoden kesäsiirtolana käytetyllä Luukin alueella sijainneessa vanhassa kansakoulurakennuksessa, kunnes se sai 1967 oman koulutalon Lahnukseen Vihdintien ja Vanha(n)kyläntien risteykseen. Ensimmäisenä lukuvuonna oppilaita oli 57 ja opettajia yhdeksän, kun neljä vuotta myöhemmin oppilaita oli jo 304 ja opettajia 19. Koulua laajennettiin 1968 ja 1972. Espoon siirtyessä peruskoulujärjestelmään 1977 koulu lakkautettiin, ja sen toimintaa jatkoi keskikoulun osalta Pohjois-Espoon koulu ja lukion osalta Pohjois-Espoon lukio.
Lyhytikäisestä koulusta ehti valmistua ylioppilaita vain muutamana vuonna 1970-luvun keskivaiheilla, muiden muassa tuleva pääministeri Matti Vanhanen vuonna 1975.
Lahnuksen yhteiskoulun rehtorina toimi 1966–1970 Mauri Alasaari ja 1970–1977 Juhani Turjanmaa.
Huhtikuussa 1974 Lahnuksen yhteiskoulu onnistui saamaan esiintyjäksi Chilen sotilasvallankaappauksen myötä Eurooppaan asettuneen Inti-Illimani-yhtyeen, joka esiintyi Suomessa myös Vanhalla ylioppilastalolla. Keväällä 1975 kouluun perustettiin Suomen Etyk-isännyyden kunniaksi maan koulujen ensimmäinen rauhankomitea, jonka tehtävänä oli levittää tietämystä Etyk-prosessin päätöksistä ja vaikutuksista. Toimikuntaan kuului oppilaita, opettajia, vanhempia ja koulun hallintohenkilökuntaa.
Metsäenergia
Metsäenergialla tarkoitetaan kaikkea puuperäistä metsästä saatavaa energiaa. Lämpö- ja voimalaitokset käyttivät energiantuotantoon kiinteitä puupolttoaineita vuonna 2008 kaikkiaan 14,3 miljoonaa kuutiometriä. Puupolttoaineiden energiansisältö oli 27 TWh. Metsähakkeen osuus määrästä oli kaikkiaan 4,0 milj. m³ Loput puupolttoaineista poltettiin metsäteollisuuden yhteydessä syntyneistä kiinteistä ja nestemäisistä puupohjaisista jätejakeista.
Rustoruohot
Rustoruohot (Polycnemum) on kasvisuku, joka kuuluu revonhäntäkasvien heimoon ja luokiteltiin aiemmin savikkakasveihin. Sukuun kuuluu kuusi lajia. Niistä kaikki esiintyvät Euroopassa tai maanosan lähialueilla Välimeren ympäristössä. Suomessa on yksittäinen havainto luonnonvaraisena kasvaneesta otarustoruohosta (Polycnemum arvense).
Jääpallon SM-sarja 1957
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1956-1957 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Lappeenrannan Veiterä voitti mestaruuden, pisteen erolla ennen Oulun Palloseuraa.
Suomen-mestarit
Veiterä: Antti Paloheimo, Jonni Pajukari, Erkki Partanen, Jouko Taskinen, Veikko Partanen, Risto Ovaska, Aarne Airaksinen, Arvo Raitavuo, Pentti Immonen, Matti Serenius,Hannu Airaksinen ja Pentti Sipponen.
Full Members Cup
Full Members Cup oli englantilaisen jalkapallon cup-kilpailu, jota järjestettiin vuodesta 1985 vuoteen 1992. Full Members Cup tunnettiin myös cupia sponsoroivien yritysten nimien mukaisesti Simod Cupina (1987–1989) sekä Zenith Data Systems Cupina (1989–1992). Full Members Cupin perustamisen syynä oli Heysel-stadionin onnettomuus, jonka seurauksena englantilaisilta jalkapalloseuroilta kiellettiin osallistuminen Euroopan cup-kilpailuihin. Full Members Cup ei kuitenkaan saavuttanut arvostusta, ja se lakkautettiin seitsemän kauden jälkeen.
Maanantaimielenosoitukset
Mielenosoitukset alkoivat Leipzigin Nikolainkirkossa pidetyn rukoushetken jälkeen ihmisten keräännyttyä Karl Marx Platzille. Mielenosoituksissa vaadittiin muun muassa vapaata liikkumisoikeutta ja vapaita vaaleja. Mielenosoitukset levisivät muihin Saksan kaupunkeihin.
Käänteentekevä oli 9. lokakuuta 1989 järjestetty rauhankokous ja mielenosoitusmarssi, johon osallistui yli 250 000 ihmistä. Ennalta pelättiin tilaisuuden laajenevan väkivaltaiseksi, ja lähistölle oli koottu turvallisuusjoukkoja ja ruumissäkkejä. Herkässä tilanteessa leipzigilainen kapellimestari Kurt Masur toimi ratkaisevalla tavalla. Hän kutsui asuntoonsa hallitsevan Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) kolme pääsihteeriä ja sopi heidän kanssaan, että ennen tilaisuutta radiossa korostetaan mielenosoituksen rauhanomaista luonnetta. Mielenosoituksesta ei tullut väkivaltaista. Leipzigin tapahtumasta tuli esikuva DDR:n rauhanomaiselle kumoukselle.
Mielenosoituksien kuuluisin iskulause oli ”Wir sind das Volk!” (suom. ”Me olemme kansa”.) Mielenosoituksien yläpuolella leijui sotilaallisen väliintulon uhka, mutta hallitus ei ryhtynyt siihen. Mielenosoitukset päättyivät maaliskuussa 1990 vaaleihin, jotka olivat ensimmäiset vapaat vaalit Saksan demokraattisessa tasavallassa.
Myöhemmin samaa nimeä käytettiin elokuussa 2004 alkaneista mielenosoituksista sosiaaliturvan Hartz IV -uudistuksia vastaan.
Hannes Heikura
thumb|Hannes Heikura vuonna 2010. Hannes Olavi Heikura (7. huhtikuuta 1958 Karvia – 4. maaliskuuta 2015 Helsinki)   oli suomalainen lehtikuvaaja. Hänet valittiin kolmesti Vuoden lehtikuvaajaksi sekä palkittiin kahdesti Vuoden uutiskuvasta ja viidesti Vuoden lehtikuvasta. Lisäksi hän sai Fotofinlandian vuonna 2008 ja Suomen Kuvalehden Journalistipalkinnon vuonna 2006. Hän työskenteli Helsingin Sanomissa kaksikymmentä vuotta, mutta ilmoitti lopettavansa kesällä 2010. Tämän jälkeen hän toimi valokuvataiteilijana ja vapaana valokuvaajana.
Toimittaja, tietokirjailija ja humoristi Pasi Heikura on Hannes Heikuran veli.
Tyyli
Heikura pyrki siihen, että hänen uutiskuvansa ovat visuaalisesti kiinnostavia ja toimivat ilman selittävää tekstiä. Heikuran kuvat ovat helposti tunnistettavissa. Selvin tuntomerkki on reunoja kohti tasaisesti tummeneva kehys, jonka Heikura lisäsi jälkikäteen kuvankäsittelyohjelmalla. Vastavalosta pitäneen Heikuran kuvissa silhuetit ovat tavallisia.
Heikura otti kuvansa yleensä teleobjektiivilla suhteellisen kaukaa, jolloin syvyysepäterävyys korostuu ja kohde erottuu taustastaan selvästi. Muutoin hän ei käyttänyt tekniikkaa kuten jalustaa, salamaa tai itselaukaisijaa. Etäisyyden ansiosta kuvan ottaminen ei häirinnyt kohdetta. Haastattelujen mukaan Heikuralle oli tärkeää, että kuva on ”aito” eikä sitä ole suunniteltu ennakkoon. Hän on kertonut jopa pyrkivänsä karistamaan toimittajankin kannoiltaan.
Maineikkaita valokuvia
Heikuran vuonna 1997 ottama kuva hiihtäjä Mika Myllylästä harjoittelemassa suolla lukeutuu kuvaajan maineikkaimpiin otoksiin. Vuoden lehtikuvaksi valitussa kuvassa Myllylä on vajonnut osittain suohon, nojaa sauvoihinsa ja hänen päänsä on painunut alas. Lehtikuvakilpailun juryn mukaan ”Kuva nousee symbolisiin mittoihin urheilijan taistelusta, jota hän käy tullakseen vahvemmaksi. Kuva kertoo voitontahdosta ja huippusuorituksen takana olevasta pitkästä, yksinäisestä työstä.”
Heikura kuvasi digitaalikameroilla vuodesta 2001 lähtien. Hänen mukaansa on turha haikailla filmin perään, jos digitaalikuva on laadullisesti yhtä hyvä tai parempi. Alun perin digikuva näytti hänestä omituiselta, koska siinä ei ollut rakeisuutta ja hän yritti jopa kehitellä rakeisuutta jälkikäteen tuovan filtterin, mutta hän luopui pyrkimyksestä eikä sittemmin kaivannut tätä piirrettä takaisin. Hänen sanojensa mukaan digikameran kasvanut tallennuskapasiteetti antoi varmuutta esimerkiksi henkilökuvauksessa. Samalla Heikura sanoi pelkäävänsä digitaalisten kuvien katoavaisuutta. Paperisten kuvien selailtavuus on parempi ja saa aikaan sen, että kuvia katsellaan useammin.
Koulutus
Heikura opiskeli 1970-luvun lopussa lääketieteellistä tekniikkaa Tampereen teknillisessä korkeakoulussa mutta luopui alasta. Hän opiskeli ensin Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksessa valokuvausta, ja myöhemmin hän opiskeli myös elokuvataiteen laitoksella. Lopulta hän päätyi valokuvaukseen, joka sopi ”lyhytjännitteiselle erakolle” paremmin kuin elokuva.
Varmentamaton lähde
Varmentamaton lähde on argumentaatiovirhe, jossa väite perustuu lähteeseen jonka olemassaoloa tai luotettavuutta ei voi varmistaa. Tyypillisesti lähde on jollakin tapaa logiikkaa ja tunnettua tietoa parempi.
Varmentamattoman lähteen yleiskaava:
Esimerkkejä:
Pekka sanoo tulkitsevansa Raamattua oikein, sillä Jumala itse kertoo hänelle oikean tulkinnan.
Niinikoski (täsmennyssivu)
Niinikoski tarkoittaa seuraavia:
Le Pin-au-Haras
Le Pin-au-Haras on kunta Pohjois-Ranskassa Ornen departementissa Ala-Normandian alueella. Le Pin-au-Haras on ollut arvostettu hevosenjalostuskeskus 1700-luvun alkupuolelta saakka.
Warhead
Warhead voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Weberin luku
Weberin luku on dimensioton suure virtausmekaniikassa. Sitä käytetään usein tilanteissa, joissa on kahden fluidin välinen rajapinta. Se kuvaa pintajännityksen merkitystä ja on siten hyödyllinen myös pisaroiden ja kuplien muodostusta sekä ohuita vesikalvoja tarkasteltaessa. Luku on nimetty Moritz Weberin (1871–1951) mukaan.
Weberin luku määritellään
, usein myös edellisen neliönä eli
missä \rho on fluidin tiheys, v sen nopeus, l virtausta luonnehtiva pituus ja \sigma pintajännitys.
Edellinen muoto on havainnollisempi, koska siinä nimittäjä on kapillaariaallon nopeus. Näin Weberin luku on analoginen Frouden luvun kanssa, jonka nimittäjässä on matalan veden aaltojen nopeus \sqrt{gL}. Jälkimmäinen muoto puolestaan kuvaa nestepartikkeliin vaikuttavan inertiavoiman suhdetta pintajännityksen aiheuttamaan voimaan.
Ilmari Järvinen
Eino Ilmari Järvinen (21. heinäkuuta 1897 Hartola – 12. lokakuuta 1953) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Herman Järvinen ja Hilma Fredrika Likander. Järvisen veli oli eversti Yrjö Järvinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1930 Anna Helena Margarete (Gretel) Schwarserin kanssa.
Suomen sisällissota
Järvinen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin lähettiupseeriksi 2. Jääkäriprikaatiin, josta hänet 14. huhtikuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaassa sekä Galitsinan valtaukseen.
Sisällissodan jälkeinen aika
Järvinen palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jonka nimi ensin muuttui Jääkäripataljoona n:o 3:ksi ja sitten Kajaanin sissipataljoonaksi. Hänet komennettiin 20. lokakuuta 1918 Lapin 1. rajavartiopataljoonan Kuhmoniemen komppanian päälliköksi, josta hänet siirrettiin marraskuussa 1918 5. komppanian päälliköksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5:een (myöh. Pohjois-Savon rykmentti) ja 18. helmikuuta 1920 alkaen Pohjanmaan jääkäripataljoonan 1. komppanian päälliköksi. Hän osallistui vuonna 1920 Petsamon retkikuntaan ja toimi päällikkönä 3. komennuskunnan 1. komppaniassa. Hänet siirrettiin 6.joulukuuta 1920 Uudenmaan rykmenttiin, missä toimi ensin 4. komppanian päällikkönä ja 1. tammikuuta 1921 alkaen majoitusmestarina, josta hänet komennettiin edelleen 1. huhtikuuta 1921 komppanianpäälliköksi Kainuun rajavartiostoon. Hän sai siirron 28. marraskuuta 1923 Pohjanmaan jääkäripataljoonaan 1. komppanian päälliköksi ja 16. toukokuuta 1928 Tampereen rykmentin 2. pataljoonan komentajaksi, josta hänet komennettiin 1. maaliskuuta 1932 Kymenlaakson sotilasläänin esikuntaan esikuntapäälliköksi, johon toimeen hänet määrättiin vakinaiseksi 1. heinäkuuta 1933 ja siirrettiin 29. maaliskuuta 1938 Pohjan rykmentin 2. pataljoonan komentajaksi.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan hän osallistui Jalkaväkirykmentti 37:n komentajana ja osallistui taisteluihin Laatokan koillispuolen motituksiin. Välirauhan aikana hän toimi Saimaan suojeluskuntapiirin päällikkönä. Jatkosotaan hänet siirrettiin Jalkaväkirykmentti 49:n komentajaksi ja hän johdatti rykmenttinsä Itä-Karjalan läpimurtotaisteluihin Hiitola – Laatokka, Ilves – Hotakka akseleilla ja Kivennavalla sekä Valkeasaaressa. Hyökkäysvaiheen taistelujen jälkeen hänet siirrettiin vuonna 1943 Saimaan suojeluskuntapiirin ja Itä-Savon sotilasläänin komentajaksi. Mutta kun vuonna 1944 suurhyökkäys alkoi tarvittiin häntä jälleen rintamalla ja hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 50:n komentajaksi ja johdatti rykmenttinsä torjuntataisteluihin Lavola – Ventelä akselilla. Sodan loputtua hänet siirrettiin Saimaan suojeluskuntapiirin ja Itä-Savon sotilasläänin komentajaksi, mutta erosi vakinaisesta palveluksesta vielä vuonna 1944.
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen hän siirtyi vakuutustarkastajaksi vakuutusyhtiö Salamaan, josta hän siirtyi edelleen Haukivuoren Puutavara Oy:n palvelukseen ja toimi yrityksessä vuoteen 1952 saakka.
Luottamustoimet
Järvinen toimi Suomalais-venäläisen rajantarkastuskomission jäsenenä vuosina 1922–1923 ja Pohjanmaan jääkäripataljoonan historiatoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1925–1927 sekä Pohjanmaan jääkäripataljoonan kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1925. Kunnianeuvoston jäsen Jääkäriprikaatissa hän oli vuosina 1926–1928 ja 3. Divisioonassa vuosina 1930–1932. Puheenjohtajana Tampereen rykmentin kunnianeuvostossa hän toimi vuonna 1933 ja Kymenlaakson sotilasläänin kunnianeuvostossa vuosina 1934–1937. Lahden kaupunginvaltuuston jäsenenä hän toimi vuosina 1933–1936 ja Jääkäriliiton Lahden alaosaston puheenjohtajana vuosina 1930–1937. Jääkäriliiton Kuopion alaosaston puheenjohtajana hän toimi vuosina 1939–1940 ja Suomalais-Saksalaisen seuran Pieksämäen paikallisosaston puheenjohtajana vuosina 1940–1941. Sotainvalidien Veljesliiton Suur-Savon piirin puheenjohtajana hän toimi vuosina 1944–1948 ja Pieksämäen reserviupseerikerhon 1. kunniajäsenenä vuodesta 1945 alkaen.
Armand de Bourbon-Conti
thumb|right|300px|Armand de Bourbon, Contin ruhtinas. Miniatyyrimaalaus noin vuodelta 1659.
Armand de Bourbon, Contin ruhtinas (11. lokakuuta 1629, Pariisi – 21. helmikuuta 1666, Pézenas) oli Ranskan ylhäisaateliin kuulunut ruhtinas. Hän oli nuorin ja toinen poika ruhtinas Henri II Condén lapsista, sekä Louis II Condén ja Anne Geneviève de Bourbon-Condén, Longuevillen herttuattaren veli.
Conti kastettiin 23. joulukuuta 1630 Saint-Sulpicen kirkossa. Hänen kummeinaan olivat kardinaali Richelieu sekä Montmorencyn herttuatar. Contin ruhtinaan titteli luotiin juuri häntä varten vuonna 1629.
Hän oli terveydeltään heikko ja lievästi kyttyräselkäinen. Hänen vanhempansa suunnittelivatkin pojalleen kirkollista uraa ja laittoivat hänen Clermontin jesuiittojen kouluun, jossa hän oli samaan aikaan Molièren kanssa. Hänet nimitettiin jo 12. joulukuuta 1641 Saint-Denisin apottiluostarin ”komentaja-apotiksi”. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Clunyn apotiksi, ja sen jälkeen hän sai hoitaakseen seitsemän muuta apottiluostaria ja viisi tavallista luostaria.
Conti suoritti 6. elokuuta 1643 opinnoissaan ensimmäisen maisterintutkintonsa, ja vuonna 1646 hän sai teologian oppiarvon Bourgesin yliopistosta. Samana vuonna isänsä kuoleman jälkeen hän alistui perheneuvoston päätökseen, että hän jatkaisi vielä vuoden jesuiittojen koulussa. Päätös ei todellakaan miellyttänyt nuorta ruhtinasta.
Tammikuussa 1649 Conti osallistui yhdessä lankonsa Longuevillen herttuan kanssa Fronde-kapinaan, jonka loppuvaiheessa hänet nostettiin. Charenten taistelussa vihollista johti hänen veljensä Louis II Condé, joka oli vielä uskollinen kuninkaalle. Condé kuitenkin liittyi kapinoitsijoihin Rueilin rauhan solmimisen jälkeen maaliskuussa 1649. Siitä lähtien trio Conti, Condé ja Longueville johti kapinaa yhdessä. Kolmikko pidätettiin Palais-Royalessa 16. tammikuuta 1650, ja heidät vietiin vangittuina Vincennesin linnaan, ja myöhemmin Marcoussisin linnaan ja lopulta Le Havren linnoitukseen.
Kesäkuussa 1654 Contin piti jättää vaimonsa ja ottaa tehtäväkseen Kataloniaa valloittaneen armeijan johtaminen. Hän joutui lähtemään uudelleen sotaretkelle Espanjaan keväällä 1657. Hänen kuninkaallinen suosionsa oli korkeimmillaan, kun hänet nimitettiin hovin talouden ylimmäksi virkamieheksi (Grand maître de France), kun hän oli hylännyt vapaamielisen elämänmuotonsa. Samana vuonna hän johti myös Italian alueelle kohdistunutta sotaretkeä.
Vuosina 1653–1656 Conti oli Molièren teatteriseurueen suojelija. Tämä seikka ei suinkaan estänyt häntä kirjoittamasta vuonna 1666 ilmestynyttä teosta Traité de la comédie et des spectacles, jossa hän tuomitsee sekä Pierre Corneillen tragediat että Molièren komediat. Hän myös julkaisi vuonna 1666 teoksen Les Devoirs des Grand ('Suurmiesten velvollisuudet').
Ludvig XIV soi hänelle vuotuisen 60 000 livren suuruisen eläkkeen 16. tammikuuta 1660. Samana vuonna 26. helmikuuta hänen nimitettiin Languedocin komentajaksi. Tällöin hän asettui asumaan Grange-des-Présin linnaan ja omistautui mystiikan harrastamiselle aina kuolemaansa 1666 saakka.
Contin hauta turmeltiin Ranskan vallankumouksessa ja luut siirrettiin Port-Royale-des-Champsin luostarin kryptaan Pariisiin.
Härmän Siskot
Härmän Siskot on vuonna 1914 perustettu alahärmäläinen voimistelun erikosseura.
Sukkajärvi
thumb|250px |Sukkajärven kunta [[Mujejärven piirin kartalla.]] Sukkajärvi on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Mujejärven piirissä Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven itäpuolella 104 kilometriä maanteitse ja 81 kilometriä rautateitse Mujejärvestä etelään. Taajamassa on 1 400 ja kunnassa 2 000 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Kunnan pinta-ala on 213,2 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Mujejärven piirin Lentieran, pohjoisessa Pieningän, idässä Karhumäen piirin Paateneen ja etelässä Suojärven piirin Porajärven kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seudun joista huomattavin on Suunujoki. Järvistä suurimmat ovat Himolanjärvi, Sukkajärvi ja Roikonjärvi. Kaksikymmentä kilometriä Sukkajärvestä kaakkoon sijaitsee Maanselkään kuuluvan Länsi-Karjalan ylängön korkein kohta Vuottovaara (Vottovaara). Hyötykaivannaisiin kuuluvat rautamalmi, graniitti, kvartsiitti, gneissigraniitti, diabaasi, hiekka, sora ja turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Himolan ja Tumpajoen taajamat sekä Suunin asema, jolla ei ole vakinaista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaista 66 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 16 % valkovenäläisiä, 5 % karjalaisia, 4 % ukrainalaisia ja 1 % suomalaisia.
Leppälä (Kuortane)
Leppälänkylä sijaitsee Kuortaneella. Leppälänkylän keskustasta on noin 5 kilometrin matka Kuortaneen keskustaan. Leppälänkylän kautta kulkee Lehtimäelle menevä tie. Leppälänkylä rajoittuu pohjoisessa Kirkonkylään, lännessä Mäyryyn, etelässä Löyään ja idässä Alajärven (Lehtimäen) Länsikylään.
Sukkajärvi
Liikenne, talous ja palvelut
Sukkajärven kautta kulkee Mujejärven, Voloman, Pieningän, Himolan ja Porajärven välinen soratie, josta haarautuu tie Lentieraan. Sukkajärven etelälaidalla on huoltoasema.
Kunnassa toimii puunjalostus- ja rakennustarviketeollisuutta, veturivarikko ja metsänhoitoalueen konttori. Kaivannaisista hyödynnetään graniittia, kvartsiittia, gneissigraniittia sekä hiekkaa ja soraa.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, paikallissairaala, posti, pankki ja joukko kauppoja.
Nähtävyydet ja matkailu
Kunnan alueella sijaitsevia kulttuuriperintökohteita ovat Himolan ja Sukkajärven kivikautiset asuinpaikat, Vuottovaaraan ja Pizanets-järven muinaiset palvontapaikat, autioksi jääneen Himolan kylän asuintalot ja talousrakennukset sekä toisen maailmansodan sotilashaudat. Sukkajärven asemalla on hotelli ja Himolanjärven rannalla lomakylä.
Empusa
Empusa on kreikkalaisessa mytologiassa hirviömäinen naispuolinen henkiolento, jonka jaloista toinen oli pronssinen ja toinen aasin jalka. Tosin Aristofanes kertoo toisen jalan olevan kuparia ja toisen lehmän lantaa, kun Dionysos ja Ksanthias kohtasivat empusan matkalla Haadeeseen.
Empusat olivat Hekaten seuralaisia, ja hän lähettikin niitä pelottelemaan matkalaisia. Nämä muodonmuuttajat ilmestyivät tällöin muuttaen jatkuvasti hahmoaan, mutta niiden vaarallisuus oli hyvinkin kyseenalaista, koska jatkuvasti solvaamalla ne sai helposti pakenemaan kirkuen pois.
Myös lamiat lasketaan kuuluviksi empusoihin.
Kreivikunta
Kreivikunta (, iiriksi contae) on paikallishallinnon yksikkö Englannissa, Walesissa, Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Useimmat näistä kreivikunnista vastaavat suurin piirtein entisiä Suomen läänejä.
Suomeen 1500-1600-luvuilla perustettuja feodaalisia kreivikuntia käsitellään artikkelissa Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat.
Englanti
thumb|Englannin kreivikunnat. Englanti on jaettu 81 kreivikuntaan, joista kuusi on metropolikreivikuntia (metropolitan counties) ja loput 75 muita kreivikuntia (non-metropolitan counties). Jälkimmäiset jaetaan usein shire-kreivikuntiin (shire counties) sekä yhtenäishallintopiireihin (unitary authorities). Lisäksi Suur-Lontoon alue (Greater London) muodostaa oman, muihin luokkiin kuulumattoman hallintoyksikkönsä.
Wales
Wales on jaettu 22 paikallishallintoalueeseen, joista yhdeksän on nimeltään kreivikuntia. Walesissa kreivikunnat ovat paikallishallinnon perusyksikköjä ja vastaavat lähinnä Suomen kuntia.
Irlanti ja Pohjois-Irlanti
Irlannin saari on jaettu yhteensä 32 kreivikuntaan, joista 26 on Irlannin tasavallassa ja kuusi Yhdistyneen kuningaskunnan hallinnoimassa Pohjois-Irlannissa.
Katso myös
Окръг Comté Contea 県 (曖昧さ回避) 县
Laitila (kylä)
Laitilan kylä eli Laitilan keskusta on kaupunginosa Laitilassa. Se on kaupungin selvästi väkirikkain alue, ja on osa suurempaa Laitilan keskustaajamaa, jossa on 5 245 asukasta. Laitilan keskustan naapurikyliä ovat Kaukola pohjoisessa, Niemi koillisessa, Tuuna idässä, Hartikkala etelässä ja Pappila lännessä.
Suuri osa kaupungin palveluista on keskittynyt keskustan alueelle, ja asutus on hyvin kerrostalopainotteista. Keskustaan on hyvät liikenneyhteydet, sillä valtatie 8 ja kantatie 43 risteävät keskustan alueella. Tämän risteyksen lähellä valtatiestä 8 erkanee yhdystie 2051.
Fischerin projektio
thumb|right|Fischerin projektion visualisointi. Fischerin projektiossa kiraalisen yhdisteen rakenne piirretään niin, että hiilivetyketju kulkee pystysuorassa ja useimmiten 1-hiili (yleensä karbonyylihiili) on ylhäällä. Vaakasuorat sidokset ajatellaan tulevaksi tasosta ulospäin, katsojaa kohti ja pystysuorat sidokset menevät tason taaksepäin. Tätä esitystapaa käytetään erityisesti biomolekyyleistä, kuten monosakkarideista ja aminohapoista ja se sopii erityisesti useita kiraliakeskuksia sisältävien yhdisteiden esittämiseen.
Fischerin projektiossa rakenteita verrataan glyseraldehydiin, jolla on olemassa D- ja L-enantiomeerit. Monosakkaridien D- ja L-muodot määräytyvät karbonyyliryhmästä kauimmaisena sijaitsevan asymmetrisen hiilen OH-ryhmän orientaation mukaan. Kun tässä hiiliatomissa oleva OH-ryhmä on oikealla puolella, on kysymyksessä D-konfiguraatio (kuten D-(R)-(+)-glyseraldehydillä) ja vastaavasti L-konfiguraatiossa OH-ryhmä on vasemmalla puolella (kuten L-(S)-(-)-glyseraldehydillä).
thumb|250px|right|Alaniini-aminohapon L-(S)- ja D-(R)-enantiomeerien rakenteet esitettynä Fischerin projektiolla. Myös aminohappojen stereokemia voidaan esittää Fischerin projektiokaaviolla, jossa karboksyyliryhmä on ylhäällä ja aminoryhmä on vasemmalla, kun kysymyksessä on luonnon L-aminohappo. D-aminohapoilla aminoryhmä on oikealla.
Projektio on saanut nimensä nobelisti Hermann Emil Fischerin mukaan.
Sunshine
Sunshine on Danny Boylen ohjaama brittiläinen sci-fi-elokuva, joka sai ensi-iltansa 6. huhtikuuta 2007.
Tarina
Vuonna 2057 Aurinko on sammumassa ja uhkaa tuhota elämän Maapallolla. Icarus II -avaruusalus on lähetetty uudelleensytyttämään Aurinko, kun ensimmäinen yritys Icarus I epäonnistui tuntemattomasta syystä seitsemän vuotta aiemmin.
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1980
pienoiskuva|Ratapiirros Long Beachin radasta. Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. maaliskuuta 1980 Long Beachin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli hänen uransa ensimmäinen.
Clay Regazzoniin Ensign-autosta hajosi jarrupoljin suoran lopussa, jolloin hän törmäsi pysäköityyn autoon. Regazzoni kimposi törmäyssuojiin ja hän halvaantui vyötäröstä alaspäin onnettomuudessa. Hänen F1-uransa päättyi onnettomuuden johdosta.
Murhia ja kantrimusiikkia
Murhia ja kantrimusiikkia (The Brokenwood Mysteries) on uusiseelantilainen televisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin vuonna 2014. Rikossarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Brokenwoodin pikkukaupunkiin, jota vaivaavat toistuvat henkirikokset. Rikoksia saapuu tutkimaan komisario Mike Shepherd (es. Neill Rea), jota vetää kaupunkiin myös oma menneisyys.
Sympatia
Sympatia (kreikan sanasta sympátheia, myötätunteminen) tai myötätunto tarkoittaa toisen henkilön mielihyvän kokemista omana mielihyvänä (myötäilo) tai tuskan ja mielipahan tuntemista mielipahana.
Murhia ja kantrimusiikkia
Sarjaa on tehty kuusi tuotantokautta, jotka on esitetty myös Suomessa. Suomessa sarjaa alettiin esittää Yle TV1:llä 23. tammikuuta 2018, ja kukin jakso esitettiin kahdessa osassa.
Sympatia
"Sympatia on toisen henkilön emootioiden ja tuntemusten passiivista noudattamista, josta olisi eroteltava empatia, joka olisi aktiivisempaa ja neutraalimpaa eläytymistä toisen tilanteeseen tai mielentilaan."
Karun
Karun (, aiemmin myös Ulai, tai Eulaeuson) on 829 kilometriä (toisen lähteen mukaan 860–890 km ) pitkä joki Iranin lounaisosassa, Tšahar Mahaal ja Bakhtiarin sekä Khūzestānin provinseissa. Joki saa alkunsa Zagrosvuorten Zard Kuh-e Baḵtiārista Esfahanin länsipuolelta. Se on Iranin ainoa alajuoksultaan navigoitavissa oleva joki. Se virtaa muun muassa Ahvāzin kaupungin halki ja laskee Šatt al-Arabin suistoon.
Sympatia
Sympatian vastakohta on antipatia.
Murhia ja kantrimusiikkia
Juoni
Sarja käynnistyy, kun rikoskomisario Mike Shepherd saapuu Aucklandista tutkimaan kuvitteellisessa Brokenwoodissa tapahtunutta kuolemantapausta. Hän on kokenut poliisi, joka ajaa vanhalla autolla ja kuuntelee c-kasetilta kantria. Avukseen Shepherd saa paikallisen nuoren rikosetsivän Kristin Simsin, jolla on aluksi vaikeuksia suhtautua omaperäisesti rikoksia ratkovaan Shepherdiin.
Karun
Joen valuma-alue on 57 059 neliökilometriä. Valuma-alueesta suurin osa on vuoristoista. Joen uoma voidaan jakaa kolmeen erityyppiseen osaan. Ensimmäisen osan muodostaa uoma alkulähteeltä Gatvandiin, jossa vuoristo-osuus päättyy. Joen yläjuoksulla joki kasvaa voimakkaammaksi virraksi sivujokien liittyessä siihen. Virtausnopeus on suuri. Toinen osuu kulkee Šuštarin kautta Band Qīriin, jossa tärkein sivuhaara Dez yhtyy pääuomaan. Kolmas osuus on Band Qīristä Ahvāzin kautta lounaaseen Šatt al-Arabiin. Band Qīrin jälkeen joki on navigoitavissa joensuulle saakka muutoin paitsi Ahvāzin luona kolmen kilometrin virtaosuudella. Erityisesti kuivaan vuodenaikaan joessa voi olla näillä paikoin liian vähän vettä vesiliikenteeseen. Matalin vedenkorkeus on tyypillisesti lokakuussa ja korkeimmilleen vesi kohoaa huhtikuussa sateiden ja sulamisvesien yhteisvaikutuksesta.
Murhia ja kantrimusiikkia
Vierailevat tähdet
Useita tunnettuja uusiseelantilaisia ​​näyttelijöitä on esiintynyt Murhia ja kantrimusiikkia -sarjan jaksoissa, muun muassa:
Karun
Alajuoksulla joki on historian aikana vaihtanut uomaa ainakin kolmesti. Nykyään alajuoksulla on keinotekoinen kanava (Haffārin kanava), joka kaivettiin ilmeisesti vuonna 986 jaa. mahdollistamaan vesiliikennettä Basran ja Ahvāzin välillä. Sittemmin vuonna 1847 Erzhumin sopimuksessa Iran sai oikeuden käyttää Šatt al-Arabin itälaitaa vesitienään. Karun avattiin kansainväliselle liikenteelle Ahvāziin saakka vuonna 1888, myöhemmin Band Qīriin saakka. Etenkin Karunin alajuoksusta on tullut tärkeä kulkuväylä öljynporaus- ja jalostamotoiminnan läheisyyden vuoksi. Jokeen on rakennettu pato ja tunneli vuonna 1971 Esfahanin vedentarpeen turvaamiseksi.
Muuta
Karunia on arveltu Eedenin puutarhan pohjoispuolella sijainneeksi Gihon-joeksi.
Sympatia
Tutkija Riikka Korkiamäen mukaan myötätunto saa suosimaan niitä, joista välittää eniten, esimerkiksi päiväkotiryhmässä tai politiikassa. Siksi moni tutkija korostaa, että myötätunnolle ei saisi antaa minkäänlaista painoa päätöksenteossa.
Taipaleenkylä
Taipaleenkylä voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Starflight
Starflight on Binary Systemsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema avaruussimulaatio- ja roolipeli. Peli on julkaistu vuonna DOS:lle ja myöhemmin Amigalle, Atari ST:lle, Commodore 64:lle, Macintoshille ja Sega Mega Drivelle. Pelille on julkaistu seuraaja Starflight 2: Trade Routes of the Cloud Nebula.
Pelaaminen
Peliä on kuvattu avaruusalukselle sijoitetuksi roolipeliksi. Pelaaja aloittaa valitsemalla miehistön aluksen varustuksen. Tutkimusmatkalla pelaajan on suoritettava kaivostoimintaa ja myytävä voitolla löydetyt esineet. Alusta voi kehittää ja miehistöä kouluttaa.
Vastaanotto
CU Amiga -lehden arvostelussa pelin Amiga-versio on saanut arvosanaksi 75/100.
Computer + Video Games -lehden arvostelussa pelin Commodore 64 -versio on saanut arvosanaksi 84/100.
Taipaleenkylä (Haukipudas)
Taipaleenkylä on kylä Oulun Haukiputaalla, Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee entisen Kiimingin ja Haukiputaan kunnanrajan tuntumassa, ja matkaa Haukiputaan keskustaan kertyy 12,2 kilometriä.
Tamás Gönyüi
Tamás Gönyüi oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1350–1351 Unkarin kuninkaan Ludvig I Suuren nimittämänä.
Kalmarin lääni
thumb|right|400px|Kalmarin läänin kunnat. Keskustaajamien sijainnit on merkitty punaisella.