cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2-aminoetanoli
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikaisessakin altistumisessa aine syövyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä sekä myös ärsyttää niitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa sekä tajunnan tason laskua.
Sanaluokka
Interjektiot
Interjektioita käytetään usein esimerkiksi tunnetilan ilmaisimessa ja tervehtimisessä. Interjektioita ovat esimerkiksi huh, kääk, moi, seis, ai, oho, hups, pam, pläts, iik, hui, röyh, nam, maiskis, klup, uits, auts, hei, aargh.
Kuopion Isänmaallinen Seura
Kuopion Isänmaallinen Seura ry on Kuopiossa toimiva historiallinen seura, joka aloitti toimintansa vuonna 1883.
Seuran tarkoituksena on edistää ja tehdä tunnetuksi Savon maakuntaan kuuluvien paikkakuntien historian ja kansanperinteen tutkimusta sekä muistitiedon tallentamista. Seuran perustaminen sai alkunsa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran 50-vuotisjuhlien alla vuonna 1881, kun kuopiolaiset kulttuurivaikuttajat halusivat tuoda kansallisen identiteetin syntyyn liittyviä teemoja myös savolaisen kansan tietoisuuteen.
Kuopion isänmaallinen seura perustettiin 1883 Suomalaisen kirjallisuuden seuran 50-vuotisen juhlan johdosta. Se on sääntöjensä mukaan "Kuopion kaupungissa ja Kuopion läänissä kaikenlaisten isänmaallisten harrastusten yhdistäjänä, välittäjänä ja kannattajana". Seuran työohjelmaan, joka alkuaan oli suunniteltu sangen monipuoliseksi, kuului muun muassa "historiallis- ja muinaismuistojen ja -kalujen ynnä yleensä kaikkien kansanelämää kuvaavien esineitten keräileminen ja säilyttäminen". Keräystyön tuloksena avattiin 1884 Isänmaallisen seuran historiallis-kansatieteellinen museo, ja ajan oloon seuran toiminta kohdistuikin miltei yksinomaan museon kokoelmien hoitamiseen. Kokoelmat, joiden lukumäärä vuonna 1912 nousi 2 500:een, hankittiin osaksi ostamalla, mutta suurimmaksi osaksi ne lisääntyivät lahjoitusten kautta. Yhdessä Luonnon ystäväin -yhdistyksen ylläpitämän luonnontieteellisen museon kanssa kansatieteellinen museo muodosti Kuopion museon. joka 1908 alkaen sijaitsi Kuopion kaupungin omistamassa, edellisenä vuonna valmistuneessa kirjasto- ja museorakennuksessa. Seurassa oli vuonna 1912 jäseniä 123.
Seuran säännöt hyväksyi vuonna 1883 Suomen suuriruhtinaskunnan senaatti. Seuran ensimmäisenä esimiehenä toimi tuomiorovasti J. W. Calamnius ja seuran sihteerinä kuurojen koulun johtajaksi vasta äskettäin Kuopioon muuttanut Kustaa Killinen.
Seura saattoi alkuun paikallishistorian tutkimuksen Kuopiossa, ja seuran työn ansiosta Kuopion museon syntyyn johtaneen kokoelman kerääminen aloitettiin jo 1880-luvulla. Yhtenä Kuopion maamerkkinä tunnettu museorakennus valmistui vuonna 1907. Vuonna 1911 seura aiemman sihteerinsä Kustaa Killisen esityksestä laati ensimmäisen aloitteen yliopiston perustamiseksi Kuopioon. Kuopion kaupunki asetti hankkeen edistämiseksi valiokunnan, mutta vasta vuonna 1966 eduskunta sääti lain Kuopion korkeakoulusta.
Muita seuran merkittäviä aloitteita ovat muun muassa Suomen sodan muistomerkin pystyttäminen Toivalaan 1933 ja Kuopion korttelimuseon perustaminen (ajatus syntyi jo 1960-luvulla, mutta museo avattiin lopulta vasta pitkällisten vaiheiden jälkeen toukokuussa 1982 ).
Paavi Johanna
Johanna Anglicus eli Johannes Anglicus (814–855) oli legendan mukaan naispuolinen paavi, joka hallitsi vuosina 853–855. Useimmat tutkijat pitävät naispaavia kuvitteellisena, mahdollisesti paaviuden vastustajien kehittämänä satiirina.
Legenda
Tarinan mukaan Johannes Anglicus oli luonnontieteitä tutkiva munkki, joka saapui Roomaan pyhiinvaellukselle ja opiskelemaan. Tunnettu luonnontieteilijä pääsi pian Vatikaanin sisäpiiriin ja hänet nimitettiin kardinaaliksi. Paavi Leo IV:n kuoltua hänet valittiin yksimielisesti paaviksi. Paavi Johannes VIII:n sukupuoli paljastui hänen synnyttäessä lapsen. Eri versioiden mukaan hän joko kuoli synnytykseen, tai kansa kivitti Johannan kuoliaaksi, tai hänet erotettiin ja lähetettiin luostariin katumaan ja hänen poikansa olisi edennyt kardinaalipiispaksi.
Puolesta ja vastaan
Johannan paaviuden tarina oli keskiajalta 1600-luvulle asti tunnettu eurooppalaisen kansan keskuudessa, ja sitä pidettiin yleisesti ottaen totuutena. Protestanttisuuden nostaessaan päätään katolinen kirkko kielsi paavi Johannan protestanttisena propagandana.
Legendaa vahvisti myöhäiskeskiajalla laajalle levinnyt uskomus, että paavin sukupuoli tarkistettiin valinnan yhteydessä istuttamalla paaviehdokas Lateraanikirkossa tuolille, jossa oli reikä keskellä. Tuoli oli kyllä olemassa, se on peräisin antiikin roomalaisesta kylpylästä, mutta käyttötarkoitus on kansanetymologia.
Nykyään katolinen kirkko kieltää Johannan kahdella argumentilla. Ensimmäisen mukaan Johannasta ei ole aikalaisten tietoja, ensimmäiset maininnat ovat 1200-luvulta. Jos naispuolinen paavi olisi ollut olemassa, hän olisi varmasti ylittänyt aikalaisten uutiskynnyksen. Toisen mukaan paavi Leo IV kuoli 855 ja Benedictus III nousi valtaan samana vuonna, eikä tähän väliin mahtuisi Johannan lähes kahden vuoden mittaista kautta.
Hh
Hh tarkoittaa seuraavia:
Scuderia Ambrosiana
Scuderia Ambrosiana oli Formula 1 -sarjassa toiminut talli, joka osallistui kuuteen kisaan vuosina 1950-51 ja 1954 sekä kilpaili myös sarjan ulkopuolisissa kisoissa. Scuderia Ambrosiana toimi myös aikaisemmissa Grand Prix -kilpailuissa, joista se saavutti Targa Florio -kisoissa voiton vuonna 1951, kakkossijat vuosina 1937 ja 1939 sekä kolmossijan vuonna 1938.
Steven Adler
Steven Adler (oik. Michael Colletti, s. 22. tammikuuta 1965 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka muistetaan parhaiten hard rock -yhtye Guns N’ Rosesin legendaarisimmassa kokoonpanossa vaikuttaneena rumpalina.
Adler aloitti rumpujensoiton 17-vuotiaana harjoiteltuaan alun perin kitaransoittoa yhdessä Saul Hudsonin eli Slashin kanssa, mutta Slashin kehittyessä entistä paremmaksi soittajaksi Steven kiinnostui enemmän rumpujensoitosta. He perustivat yhdessä myös ensimmäisen yhtyeensä Road Crew’n, johon myös Guns N’ Rosesin tuleva bassokitaristi Duff McKagan liittyi hetkellisesti ennen lähtöään Guns N’ Rosesiin Adlerin ja Slashin seuratessa pian perässä. Guns N’ Rosesissa Adler nousi maailmanmaineeseen vuonna 1987 yhtyeen debyyttialbumi Appetite for Destructionin myötä, mutta hän kärsi yhtyeessä soittaessaan vakavista päihdeongelmista minkä vuoksi hänet erotettiin yhtyeestä vuonna 1990. Guns N’ Rosesissa hänen korvaajakseen hankittiin Matt Sorum. Adler itse paini kovien päihdeongelmiensa kanssa vielä vuosia yhtyeestä poistumisensa jälkeenkin, ja hänen kasvonsa ovat osittain halvaantuneet heroiinin runsaasta käytöstä johtuen, mutta on myöhemmin muuttanut elämäntapojaan ja raitistunut alkoholin ja huumeidenkäytön suhteen. 1990-luvun lopulla hän vaikutti muun muassa Bulletboysissa, ja 2000-luvulla hän on luonut omaa soolouraansa.
Adler soitti Guns N’ Roses -aikoinaan pääasiassa Pearl- ja Tama-rummuilla sekä Zildjian Avedis-symbaaleilla. Nykypäivänä hän on esiintynyt Peace-rumpuvalmistajan mainoksissa.
Guns N' Roses (1985–1990)
Adler liittyi Guns N’ Rosesin rumpaliksi vuonna 1985 korvaten Rob Gardnerin, joka oli jättänyt yhtyeen yhdessä kitaristi Tracii Gunsin kanssa juuri ennen yhtyeen lähtöä kiertueelle Yhdysvaltain länsirannikolle. Yhtyeen bassokitaristina toiminut Duff McKagan oli vaikuttanut Adlerin kanssa jo aiemmin Road Crew’ssä, kuten myös Tracii Gunsin korvannut Slash. Adlerin, McKaganin, Slashin sekä laulaja Axl Rosen ja kitaristi Izzy Stradlinin muodostama uusi kokoonpano harjoitteli yhdessä puolentoista vuorokauden ajan, kunnes se viimein lähti kiertämään länsirannikkoa "Hell Tour" -nimen saaneella kiertueellaan.
Energisellä esiintymisellään yhtye herätti myös levy-yhtiöiden huomion, ja se solmi levytyssopimuksen Geffen Recordsin kanssa maaliskuussa 1986. Saman vuoden joulukuussa yhtye julkaisi ensimmäisen EP-levynsä Live ?!*@ Like a Suiciden, sillä Geffen ei halunnut menettää yhtyeen ympärille kehittynyttä kiinnostusta ja päätti julkaista EP-levyn ennen täysimittaista studioalbumia. EP:n 10 000 kappaleen painos myytiin nopeasti loppuun, ja vain muutama kappale kulkeutui Englantiin ja Eurooppaan. Yhtye aloitti debyyttialbuminsa Appetite for Destructionin nauhoitukset yhdessä tuottaja Mike Clinkin kanssa Los Angelesin esikaupungissa Canoga Parkissa sijaitsevalla Rumbo-studiolla. Albumin nauhoitukset päätettiin vuoden 1986 joulukuussa, ja albumi tarvitsisi enää nimen. Axl ehdotti, että nimi otettaisiin losangelesilaisen taiteilijan Robert Williamsin maalauksesta ”Appetite for Destruction” (”Tuhon nälkä”), josta hän omisti postikorttikuvan. Lopulta itse albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 31. heinäkuuta 1987. Albumin kyseenalainen kansikuva aiheutti kuitenkin närää, ja useat Yhdysvaltain suurimmat vähittäiskauppaketjut kieltäytyivät ottamasta albumia myyntiin, vaikka sitä oli jo painettu ja lähetetty liikkeisiin yli 30 000 kappaleen edestä. Geffen vaihtoikin albumin kansikuvan siirtämällä alkuperäisen kansikuvan CD-levyn vihkon ja vinyylilevyn sisäkannen kuvitukseen, ja alkuperäiskansi korvattiin mustalla pohjalla olevalla ristillä, jonka päällä olevat pääkallot edustavat yhtyeen jäseniä. Appetite for Destructionista muodostui menestys yhtyeelle, ja se on nykypäivänä maailman 28. eniten myyty albumi.
30. marraskuuta 1988 Yhdysvalloissa julkaistiin jo yhtyeen seuraava GN’R Lies -studioalbumi, joka sisälsi neljä raitaa Live ?!*@ Like a Suicide -EP:ltä kahden vuoden takaa sekä neljä akustista kitarointia esitellyttä kappaletta, jotka yhtye oli nauhoittanut alkuvuodesta Mike Clinkin kanssa. Helmikuussa 1990 kosketinsoittaja Darren “Dizzy” Reed liittyi yhtyeeseen, ja yhtyeen ensimmäinen esiintyminen uuden kosketinsoittajansa kanssa tapahtui 7. huhtikuuta 1990. Kyseinen konsertti osoittautui samalla Adlerin viimeiseksi Guns N’ Rosesissa. Adlerin erottamiseen vaikuttivat huumeongelmat, mutta todellinen räjähdyspiste oli, kun Axl uskoi Stevenin kaupanneen heroiinia hänen silloiselle naisystävälleen Erin Everlynille. Adler on tosin myöhemmin kiistänyt väitteet. Hän ei huumeongelmiensa vaikutuksen vuoksi kyennyt nauhoittamaan rumpuosuuksiaan "Civil War" -kappaleeseen, mikä oli lopullinen isku varoituksia potkuista saaneelle Adlerille joka erotettiinkin yhtyeestä alkukesällä, ja hänen korvaajakseen hankittiin Matt Sorum, joka soitti yhtyeen tulevan Use Your Illusion I ja Use Your Illusion II -studioalbumien rumpuosuudet lukuun ottamatta "Civil Waria".
Kesällä 1991 Adler haastoi Guns N’ Rosesin oikeuteen. 23. elokuuta Axl todisti Los Angelesin ylioikeudessa Adleria vastaan toistaen väitteensä, jonka mukaan yhtyeelle ei ollut jäänyt muita mahdollisuuksia kuin erottaa Adler "Civil War" -kappaleen nauhoitusten jälkeen tämän heroiiniriippuvuudesta johtuen. Axl väitti, että Stevenin osuuksien kuntoon saamiseksi oli tarvittu yli kuusikymmentä ottoa. Toinen oikeudenkäynnissä esiin tullut kuvaava seikka oli tapa, jolla alkuperäinen Guns N’ Roses oli sopinut jakavansa tulot ennen häkellyttävää menestystään. Axl kertoi Slashin kehittäneen kaavan, jolla rahat jaettiin sen jälkeen, kun niistä oli vähennetty managerin sopimuksen mukainen 17,5 prosentin osuus. Hän kertoi, että ”Appetite for Destructionin esituotantovaiheessa Slash oli suunnitellut järjestelmän, jolla selvitettiin, kuka oli tehnyt kunkin kappaleen osan tai osia, joita olivat sanoitus, melodia, musiikki, säestys ja sovittaminen. Kaikki ne jaettiin 25 prosenttiin, ja kun albumi oli valmistunut, minulla oli kokonaistuotosta 41 prosenttia ja muilla erilaisia määriä.” Oikeustaisto päättyi kuuden viikon käsittelyn jälkeen, kun asia sovittiin tuomioistuimen ulkopuolella 24. syyskuuta. Tuolloin uutisoitiin, että yhtye oli lupautunut maksamaan Stevenille 2,3 miljoonaa dollaria ja että hän saisi myös 200 000 dollaria yhtyeen aiemmalta manageritoimistolta. Axl on myöhemmin kertonut, että hän on edelleenkin ärsyyntynyt rojalteista, joita Adler saa, sanoen myös että Stevenin kanssa tehty sopimus oli hänen "elämänsä suurin virhe, sillä maksoin erittäin suuren hinnan siitä, että Steven Adler oli Guns N’ Rosesin jäsen."
Ura Guns N’ Rosesin jälkeen (1992–)
Tultuaan erotetuksi Guns N’ Rosesista Adler ei ole esiintynyt musiikkialalla kovinkaan aktiivisesti, mutta työskentelee tällä hetkellä Adler’s Appetite- ja Adler-kokoonpanojensa parissa. Guns N’ Rosesin jälkeen hän kokosi varhaisen yhtyeensä Road Crew’n uudelleen yhdessä laulaja Davy Vainin, basisti Ashley Mitchellin sekä kahden kitaristin, Shawn Rorien ja Jaime Scottin kanssa. Yhtye nauhoitti myös studioalbumin, mutta Adlerin kamppaillessa edelleen päihteiden kanssa albumia ei julkaistu ja yhtye hajosikin pian uudelleen.
Vuonna 1996 Adler koki aivoverenvuodon heroiinin yliannostuksesta johtuen, ja tämän vuoksi vasen puoli hänen kasvoistaan halvaantui. 1990-luvulla Adler vaikutti Bulletboys-kokoonpanossa hetkellisesti, mutta hän sai vuoden 1998 syksyllä 150 päivän vankilatuomion pahoinpitelystä, ja hänen paluunsa musiikkialalle jäi lyhyeksi. 2000-luvulla Adler perusti oman yhtyeensä Adler’s Appetiten, jonka kanssa hän julkaisi vuonna 2005 samannimisen EP-levyn ja myöhemmin vuonna 2010 Alive-nimisen EP:n. Adler’s Appetite lopetti toimintansa vuonna 2011. Tämän jälkeen Steven Adler perusti uuden yhtyeen, joka kantaa nimeä Adler.
Steven Adler esiintyi Guns N' Rosesin konsertissa Cincinnatissa, Ohiossa 6. heinäkuuta 2016 soittaen rumpuja kahdessa kappaleessa.
Adler puukotti 27. kesäkuuta 2019 itseään vatsaan kotonaan. Hänet vietiin sairaalahoitoon, mutta vammat eivät olleet hengenvaarallisia.
Linnea Skog
Linnea Skog (s. 30. heinäkuuta 2003 Porvoo ) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti pääosaa elokuvassa Tyttö nimeltä Varpu (2016) ja voitti siitä parhaan naispääosan Jussi-palkinnon vuonna 2017. Hän on kaikkien aikojen nuorin Jussi-palkinnon voittaja. Skog esitti yhden päärooleista Eden-elokuvassa (2020). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Roba ja Ratamo.
Skogin isä on näyttelijä Frank Skog ja isoisä näyttelijä Aarre Karén (1932–2021).
Arkangeli
thumb|270px|Arkangelin puuarkkitehtuuria (Prospekt Sovetskih Kosmonavtov 64). thumb|270px|500 ruplan setelin aihe on [[Arkangelin satamasta.]]
Arkangeli (, aikaisemmin myös suom. Vienankaupunki ) on Pohjois-Venäjällä Vienanmeren kaakkoisnurkassa Vienanjoen suistossa sijaitseva kaupunki, jossa asuu noin 350 000 henkilöä.
Arkangeli on samannimisen Arkangelin alueen eli oblastin pääkaupunki ja teollinen keskus ja myös kulttuurihistoriallinen Pomorjen alueen keskus.
Historia
Tsaari Iivana IV Julma antoi englantilaisille vuonna 1555 oikeuden harjoittaa alueella kauppaa. Hän perusti 1584 jokisuistoon kaupungin nimeltä Novaja Holmogory, Uusi Holmgård, joka sittemmin nimettiin läheisen luostarin mukaan Arkangeliksi, arkkienkeli Mikaelin kaupungiksi. Ennen Pietarin perustamista pääkaupungiksi ja Venäjän läntiseksi kauppasatamaksi 1703 tuli Arkangeliin jopa 126 laivaa vuodessa, mikä oli tuohon aikaan suuri määrä. Arkangeli oli tuolloin Venäjän ainoa satamakaupunki, ja sielläkin satama oli vuosittain jäässä noin puoli vuotta. Tsaari Pietari Suuri perusti alueelle telakan.
Venäjän sisällissodan aikana brittiläiset ja ranskalaiset joukot järjestivät Arkangelin alueella niin sanotun Pohjois-Venäjän intervention.
Vienanjoen suussa sijainnut Arkangeli eli Vienankaupunki oli 1800-luvulla Arkangelin kuvernementin eli Vienan läänin pääkaupunki. Lääni kattoi Venäjän pohjoisimmat osat Suomen rajalta Vienan Karjalasta Uralille asti.
Asukasluvun kehitys
Oheinen taulukko kuvaa Arkangelin kaupungin väkiluvun kehitystä. Vuoden 1840 luku on Venäjän imperiumin kaupunkitilastosta, eikä ole varsinaisen väestönlaskennan luku. Ensimmäinen koko Venäjän kattanut väestönlaskenta tehtiin vuonna 1897, jolloin Arkangeli oli Arkangelin kuvernementin hallintokeskus.
Elinkeinoelämä
Arkangelista on rautatieyhteys etelään Vologdan kautta, ympärivuotisesti auki pidettävä Arkangelin satama, lentokenttä, puunjalostusteollisuutta ja kalastusta. Seudun maaperässä on timantteja, öljyä ja bauksiittia.
Koulutus ja kulttuuri
Tiedemies Mihail Lomonosov ja kirjailija Fjodor Abramov ovat syntyisin Arkangelin seudulta.
London City Airport
thumb|300px|[[London City Airportin asema Docklands Light Railwaylla.]] London City Airport on Lontoon itäpuolella Newhamin Borough'ssa sijaitseva yksikiitoteinen lentokenttä. Kenttä sijaitsee noin 12 kilometriä Lontoon keskustasta. London City Airportilta lennetään niin Ison-Britannian sisäisiä, kuin ulkomaan lentojakin.
Arkangeli
Urheilu
Venäjän kansallispeli jääpallo on Arkangelissa hyvin suosittua, ja kaupunki on isännöinyt kaksi kertaa jääpallon mm-kilpailuja. Kaupungin jääpalloseura Vodnik on voittanut Venäjän mestaruuden yhdeksän kertaa vuosien 1996 ja 2005 välillä.
Ystävyyskaupungit
Arkangelin ystävyyskaupunkeja ovat Emden, Słupsk, Vuoreija (Vardö), Kiiruna, Oulu, Pireus, Mulhouse ja Oregonin Portland.
Ihmeidentekijä
Ihmeidentekijä (The Miracle Worker) on Arthur Pennin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1962. Kuurosokeasta Helen Kelleristä ja hänen opettajastaan Anne Sullivanista kertova elokuva perustuu William Gibsonin samannimiseen näytelmään, josta kirjailija itse laati elokuvasovituksen. Päärooleja näyttelevät Anne Bancroft ja Patty Duke.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Ihmeidentekijän vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Jukka Rintala
Jukka Antero Rintala (s. 9. huhtikuuta 1952 Pori) on suomalainen muotisuunnittelija.
Suomen tunnetuimpiin muotisuunnittelijoihin kuuluva Rintala on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1976. Hänet tunnetaan erityisesti tasavallan presidentin Itsenäisyyspäivän juhlavastaanoton kutsuvieraille suunnittelemistaan iltapuvuista. Rintalan mukaan suurin osa hänen suunnittelemistaan Linnan juhlien puvuista nähdään kuitenkin muiden kun julkisuudesta tunnettujen naisten yllä. Hän on suunnitellut paljon myös vaatetusteollisuudelle.
Rintalan ensimmäinen työpaikka oli Friitala, jonka jälkeen hän suunnitellut tuotteita muun muassa Marimekolle, Nansolle, Suomen Höyhenelle, Matexille, Karhu-Titanille, Furrytale Oy:lle, Carlinalle, Lipsanen Oy:lle ja Aarikalle. Rintala on suunnitellut myös sisustustekstiilejä, mattoja ja tapetteja, koruja ja lasiesineitä.
Marraskuussa 2006 tasavallan presidentti myönsi Rintalalle Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin. Jukka Rintalan pitkäaikainen työpari ja puoliso on visualisti Matti Vaskelainen.
Köysi
thumb|250px|Köyttä Köysi on useista kuiduista tai säikeistä palmikoitu tai punottu paksu naru, jolla voidaan vetää esineitä tai kiinnittää niitä toisiinsa. Köydellä on hyvä vetolujuus, mutta sen joustavuus ja pehmeys estävät sen käytön työntämiseen.
Yleisimpiä köysimateriaaleja ovat luonnonkuidut kuten manilla, sisal ja hamppu, keinokuidut kuten nailon, polypropyleeni ja polyesteri sekä eläinperäiset materiaalit kuten karva ja hius. Metallista, kuten teräksestä, valmistettavaa köyttä kutsutaan vaijeriksi. Tällä hetkellä maailman kestävin köysi on polyeteeniä.
Köysien kiinnittämiseksi, sitomiseksi ja päättelyksi käytetään solmuja. Saman asian saa tehtyä myös siistimmin ja kestävämmin pleissauksella. Köyden päähän langalla tehtävää päättelyä sanotaan rihmaukseksi.
Erityisesti merimiehet ovat olleet taitavia käsittelemään erilaisia köysiä, koska laivojen sitominen touveihin ja raskaiden mastojen ohjaus vaatii paljon sekä köysiltä että niiden käsittelijöiltä.
Köysillä ja solmuilla on ollut ratkaiseva merkitys ihmiskunnan historiassa.
Massiivipuu
Massiivipuu on täyttä puuta oleva rakennusosa, yleensä tukeista määrämittaiseksi sahattua sahatavaraa. Suomessa pääasiallinen raaka-aine on havupuu eli mänty ja kuusi.
Liaquat Ali Khan
Nawabzada Liaquat Ali Khan (1. lokakuuta 1895 – 16. lokakuuta 1951) oli Pakistanin ensimmäinen pääministeri.
Ali Khan syntyi Punjabissa ja opiskeli lakia Oxfordin yliopistossa. Palattuaan Intiaan hän liittyi Yleisintialainen Muslimiliitto -puolueeseen, jonka pääsihteeriksi hän nousi 1936.
Kun Brittiläinen Intia jaettiin hinduenemmistöiseen Intiaan ja muslimienemmistöiseen Pakistaniin vuonna 1947, Khan nousi muodostuneen muslimivaltion pääministeriksi. Hän sai surmansa salamurhaajan luodeista Rawalpindissä lokakuussa 1951. Surmaaja on fanaattinen muslimi, joka ei voinut hyväksyä sitä ettei Ali Khan halunnut sotaa Intian kanssa. Poliisi ampui salamurhaaja Saad Akbarin välittömästi.
Ali Khanin seuraaja Pakistanin pääministerinä oli Khawaja Nazimuddin.
Iq
Iq tarkoittaa seuraavia:
Zion Williamson
Pelaajaura
Williamson pelasi yliopistokoripalloa Duke Universityssä kauden 2018–2019. Williamsonin odotettiin yleisesti olevan NBA:n kesän 2019 varaustilaisuuden ensimmäinen varaus, ja New Orleans Pelicans varasi hänet ensimmäisellä vuorollaan.
Taitojensa lisäksi Williamsonia pidetään fyysisenä poikkeusyksilönä: vaikka hän painaa samanpituisiin verrokkeihinsa nähden poikkeuksellisen paljon, hänellä on erinomainen ponnistusvoima. Kokoluokaltaan ja fyysisiltä ominaisuuksiltaan Williamsonia on verrattu muun muassa LeBron Jamesiin ja Charles Barkleyhin.
Nakazawa
Nakazawa on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hannes Markkula
Hannes Jaakko Armas Markkula (s. 20. toukokuuta 1944 Helsinki) on suomalainen rikostoimittaja ja -kirjailija.
Markkula tunnettiin erityisesti Ilta-Sanomien rikostoimittajana ja hän toimi myös lehden rikos- ja oikeustoimituksen uutispäällikkönä. Hän meni lehteen töihin alkuun kesätoimittajaksi 1965 ja jäi eläkkeelle 47 vuotta myöhemmin. Hän on tämän jälkeen jatkanut kirjoitteluaan muun muassa rikoksista ja yhteiskunnallisista aiheista eri julkaisuissa.
Hänet tunnetaan lempinimellä Murha-Markkula, jonka hän kertoo saaneensa vuoden 1971 niin sanottujen liftarimurhien yhteydessä. Sienestäjät olivat löytäneet Inkoon Degerbyn metsästä ruumiin. Löytäjät olivat soittaneet kaksi puhelua: poliisille ja Markkulalle. Markkula nappasi valokuvaajan mukaansa eräältä hääpaikalta ja kiirehti hänen kanssaan murhapaikalle ennen poliiseja.
Markkulan mukaan rikostoimittajan työ oli 1960-luvulla ja kauan sen jälkeen selvää ja yksinkertaista: surmatapauksissa normaalikaava oli se, että humalainen mies tappoi toisen. Henkirikoksen motiivi oli se, että juopoteltiin porukalla, joku tarvitsi rahaa ja tappoi. Poliisi selvitti tapauksen parissa päivässä.
Toimittajantyönsä ohella Markkula on kirjoittanut rikollisuutta, erityisesti suomalaista henkirikollisuutta, käsitteleviä teoksia. Lisäksi Markkula on aktiivinen järjestöihminen, muun muassa Arto Paasilinnan seurassa, Mauri Sariola -seurassa, Kivi-talo-säätiön ja Helsingin kirjailijoiden entinen puheenjohtaja. Hän on Helsingin Lehdistö-Poliisikerhon kunniapuheenjohtaja.
Tiimiprojektit
Markkula on toiminut sanomalehtimiehenä Sanoma Oy:ssä ja monien järjestölehtien toimittajana sekä televisio-ohjelmien avustajana. Hän on osallistunut muun muassa seuraaviin kirjaprojekteihin:
Tuima-luokan ohjusvene
Tuima-luokka oli Suomen merivoimien neljän Neuvostoliitossa vuosina 1974–1975 valmistetun ohjusveneen muodostama alusluokka. Maailmalla alustyyppi tunnetaan OSA-II -luokkana. Ne korvattiin R-luokan vartioveneiden tavoin Rauma-luokan ohjusveneillä.
Alukset
Luokan aluksissa oli voimanlähteenä kolme 56-sylinteristä 3 500 kilowatin tähtimoottoria. Niiden ääni oli niin voimakas, että ajon aikana sisätiloissa joutui käyttämään kuulosuojaimia. Koneiden säästämiseksi aluksilla ajettiin omin konein vain operaatioajossa, siirtokuljetukset tehtiin pitkään siten, että emälaiva Louhi hinasi niitä.
MTO-66 meritorjuntaohjusjärjestelmän vanhentuessa ohjusveneet modifioitiin miinaveneiksi. Muutostyössä Tuimasta ja Tuulesta poistettiin keskimmäinen moottori ja potkuri miinanlaskukaluston tieltä. Muutostyöt tehtiin 1993–1994 Uudenkaupungin telakalla. Samalla veneiden nopeus laski noin 8 solmua. Tuiskulle ja Tyrskylle tehtiin pienempi muutostyö, jossa ohjusaseistus vaihdettiin miinoiksi.
Tuima-luokan ohjusveneitten kylkinumerot:
Alukset poistettiin vahvuudesta 2002–2003. Alukset myytiin huutokaupalla GN113 Warbird Consulting Oy, joka omisti ne 2003–2006. Yhdestä oli tarkoitus tulla ravintolalaiva ja toisesta vesibussi Helsingin edustalle. Kaksi muuta oli tarkoitus jättää telakalle varaosiksi.
24. lokakuuta 2006 ilmestynyt Loviisan Sanomat kertoi, että kaikki neljä Tuima-luokan ohjusvenettä on myyty Egyptin asevoimille. Kaupassa välittäjänä toimi Patria Oyj. Suomen puolustusministeriö myönsi 6. heinäkuuta 2006 maastavientiluvat.
Paul Stoddart
thumb|250px|Paul Stoddart Paul Stoddart (s. 26. toukokuuta 1955 Melbourne) on australialainen miljonääri.
Jo nuorena hän oli kiinnostunut kilpa-autoilusta. Sittemmin hän toimi charterlentäjänä vieden uhkapelureita Australian mantereelta Tasmaniaan, joka oli ainoa uhkapelin salliva osavaltio.
Stoddart siirtyi Eurooppaan, jossa hankki vuonna 1996 kolmetoista vanhaa kilpa-autoa, joista kymmenen Tyrrelliä, yksi Minardi, yksi Benetton ja yksi Brabham. Hän sai sponsorikseen European Aviation -yhtiön, ja seuraavana vuonna hän alkoi pyörittää omia formulakisojaan nimeltään European Formula Racing. Ajaja Nigel Greensall voitti kisat kahtena vuonna.
Varsinaisten Formula 1 -tallien omistajaksi hän tuli vuonna 2001 ostettuaan Minardin. Stoddartin ura tallipäällikkönä päättyi kauteen 2005, kun hän myi Minardin Red Bullille. Näin Minardista tuli Toro Rosso ja Stoddart vetäytyi F1 varikoilta toistaiseksi.
Vuonna 2007 Paul Stoddart toimi Pohjois-Amerikan Champ Car –sarjassa tallipäällikkönä ostettuaan CTE-HVM tallin, jonka nimesi Minardi Team USA:ksi ja jonka kuljettaja Robert Doornbos voitti kauden aikana kaksi kilpailua.
Pico de Almanzor
Pico de Almanzor on Kastilian rajavuorten korkein huippu, yltäen 2 592 metrin korkeuteen. Se sijaitsee Ávilan maakunnassa, Kastilia ja Leónin alueella, Espanjan keskiosassa. Vuoren huipulle kiivettiin ensimmäisen kerran vuoden 1899 syyskuussa, jolloin sinne nousivat M. González de Amezúa ja José Ibrián.
An Jung-geun
thumb|An Jung-geun An Jung-geun (kastenimi ”Tuomas”, ; 2. syyskuuta 1879 – 26. maaliskuuta 1910) oli korealainen aktivisti, joka murhasi Korean sotilaskuvernöörin Itō Hirobumin 26. lokakuuta 1909.
An ampui Koreassa asuneen japanilaisen valtiomies Itō Hirobumin kuoliaaksi poliittisista syistä Harbinissa, Mantšuriassa FN Browning M1900-pistoolilla.
Japanilainen oikeusistuin tuomitsi Anin kuolemaan, ja hänet teloitettiin Kiinan koillisosassa sijaitsevan Dalianin satamakaupungin Lushun-vankilassa maaliskuussa 1910, alle puoli vuotta Hirobumin murhan jälkeen.
Igor Kurtšatov
Igor Vasiljevitš Kurtšatov (12. tammikuuta 1903 – 7. helmikuuta 1960) oli neuvostoliittolainen fyysikko, joka oli yksi Neuvostoliiton ydinaseohjelman keskeisimmistä tieteilijöistä.
Hän opiskeli fysiikkaa Krimin valtionyliopistossa ja laivanrakennusta Petrogradin polyteknisessä instituutissa ennen kuin 1925 syventyi tutkimaan radioaktiivisuutta aluksi Abram Ioffen ohjauksessa Leningradin Fysikaalis-teknillisessä instituutissa. Vuonna 1932 hän perusti oman atomitutkimusryhmänsä, joka rakensi Neuvostoliiton ensimmäisen syklotronin.
Toisen maailmansodan aikana Kurtšatov nimitettiin 1943 Neuvostoliiton ydinaseohjelman johtoon. Sittemmin projekti asetettiin Lavrenti Berijan alaisuuteen ja se laukaisi maan ensimmäisen atomipommin Semipalatinskin ydinkoealueella 1949 ja vetypommin 1953.
Myöhemmin Kurtšatov työskenteli etupäässä ydinenergian rauhanomaisten sovellusten parissa.
Kaupunki Kurskin alueella sekä kaupunki Itä-Kazakstanissa Semipalatinskin ydinkoealueella on nimetty Kurtšatoviksi. Kurtšatovin nimi on myös yhdellä Kuun kraattereista sekä asteroidi 2352:lla. Neuvostoliitossa ja itäblokissa Dubnassa löydetty alkuaine 104 nimettiin Kurtšatovin mukaan (Курчатовий), mutta amerikkalaisten vastustuksen vuoksi se sai 1997 viimein virallisesti nimen rutherfordium.
Venäjän johtava ydinenergian tutkimuslaitos Moskovassa on nimeltään Kurtšatov-instituutti.
Neuvostoliittolaisetkin saivat kiistatoman nimensä alkuaineeseen jalokaasu Oganessoniin Juri Oganesjanin mukaan, joka tosin oli armenialaista sukujuurta. Venäläisillähän oli jo mendelevium tsaarinaikaisen Dmitri Mendelejevin mukaan.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1979
Miesten henkilökohtainen kilpailu
Matkan pituus 15,1 km.
Naisten henkilökohtainen kilpailu
Matkan pituus 8,3 km.
Northamptonshire
Northamptonshire on muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Midlandsin alueella Keski-Englannissa. Kreivikunta muodostuu kahdesta itsenäisestä yhtenäishallintopiiristä, West Northamptonshirestä ja North Northamptonshirestä. Vuonna 2020 sen alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Northamptonshire sijaitsee vedenjakajalla Severnin ja Washjoen välillä, ja on ympäristöönsä nähden ylävää aluetta.
Northamptonshiren kukoistuskautta olivat 1100- ja 1200-luvut, jolloin se oli Englannin rikkaimpia alueita. Tältä ajalta on hienoja kirkkoja ja kartanoita.
Teollinen vallankumous toi alueelle kenkä- ja nahkateollisuutta, rautakaivoksia ja teräksen tuotantoa. Silti kreivikunnan yleiskuva on hyvin maatalousvaltainen. Siellä on paljon kartanoita ja suuria maatiloja.
Osa-alueet
Northamptonshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsee kaksi itsenäistä yhtenäishallintopiiriä.
Väestö
Vuonna 2020 Northamptonshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Sara Renner
Sara Renner (s. 10. huhtikuuta 1976 Golden, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka kilpaili pääasiassa sprinttimatkoilla.
Renner voitti olympiahopeaa sprinttiviestissä Beckie Scottin kanssa Torinon 2006 olympialaisissa, ja samoissa kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi 10 kilometrin kilpailussa. Lisäksi hän voitti pronssia henkilökohtaisessa sprintissä Oberstdorfin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Salt Lake Cityn 2002 olympialaisissa hän oli sprintissä B-finaalin kolmonen eli sijoittui lajin lopputuloksissa yhdeksänneksi.
Renner seurustelee italialais-kanadalaisen alppihiihtäjän Thomas Grandin kanssa. Hän sai lapsen vuonna 2007.
HMS Grenade (H86)
HMS Grenade (viirinumero H86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin maaliskuussa 1934 vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa Alexander Stephen and Sonsilta Govanista, missä köli laskettiin 3. lokakuuta 1934. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 28. maaliskuuta 1936. Valmistuskustannukset olivat 252 560 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Ennen toisen maailmansodan alkamista alus oli Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueessa, kunnes se lähti 25. lokakuuta 1939 laivueen mukana Englantiin. Alus määrättiin 2. marraskuuta Plymouthiin saattuepalvelukseen sekä sukellusveneidentorjuntaan. Se kolaroi 7. marraskuuta Plymouthissa sisaraluksensa HMS Grenvillen kanssa, jolloin aluksen perä taipui ja keulapakka täyttyi vedellä. Seuraavana päivänä vaurioitunut alus siirrettiin Falmouthin telakalle, mistä se palasi 9. joulukuuta laivueeseen Harwichiin.
Taistelu Norjasta
Palvelukseen palattuaan alus siirrettiin Scapa Flowhun. Alus suojasi 10. huhtikuuta HMS Encounterin kanssa tankkeri British Ladyn Skelfjordiin Norjaan. Alus määrättiin 14. huhtikuuta suojaamaan taistelulaiva HMS Warspiteä.
Alus oli 19. huhtikuuta Lofooteilla sukellusveneentorjuntapartiossa. Alus suojasi 26. huhtikuuta lentotukialuksia HMS Ark Royal ja HMS Glorious, joiden lentokoneet suojasivat maissa olevia joukkoja. Seuraavana päivänä alus suojasi Gloriousin Scapa Flowhun, mistä se palasi 29. huhtikuuta Norjan rannikolle. Alus määrättiin 30. huhtikuuta Namsokseen suojaamaan joukkojen evakuointia. Grenade ja HMS Imperial pelastivat 3. toukokuuta ilmahyökkäyksessä vaurioituneen Ranskan laivaston hävittäjän Bisonin miehistön. Alus palasi 5. toukokuuta laivaston mukana Scapa Flowhun.
Dunkerquen evakuointi
51.40778°N, 2.81944°W
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Giovanna d'Arco
Giovanna d'Arco (Jeanne d'Arc) on dramma lirico -tyylisuuntaa edustava prologin ja kolme näytöstä sisältävä ooppera, jonka sävelsi italialainen Giuseppe Verdi. Libreton oopperaan kirjoitti Temistocle Solera, ja se pohjautui Friedrich von Schillerin teokseen Die Jungfau von Orleans. Oopperan ensi-ilta oli Milanon Teatro alla Scalassa 15. helmikuuta 1845.
Votkinsk
Votkinsk on merkittävä teollisuuskaupunki. Kaupungin suurimpiin teollisuusyrityksiin kuuluu monialainen Votkinski Zavod -tehdas (ФГУП «Воткинский завод»), joka perustettiin jo 1759. Sen tuotantoon kuuluvat niin mannertenväliset ohjukset (Topol-M), työstökoneet kuin kodinkoneetkin. Noin 30 kilometriä Votkinskista Kamajoella sijaitsee tuhannen megawatin tehoinen Votkinskin vesivoimalaitos.
Giovanna d'Arco
Tausta
Ooppera on tapahtumiltaan mielenkiintoinen yhdistelmä keskiajalla käytyä satavuotista sotaa, Verdin poliittista näkemystä Italian yhdistymisestä ja vieraiden vallanpitäjien karkottamista omasta maasta. Juuri tästä sankarittaresta on tullut vieraiden joukkojen voittaja ja karkottaja. Ranskan ja Englannin kiistan ja Italian ja Itävallan kiistan välille voidaan hyvin laittaa yhtäläisyysmerkki.
Votkinsk
Historia
Votkinsk perustettiin vuonna 1759 rautatehtaan työntekijöiden asuinpaikaksi. Kaupunkioikeudet se sai 1935.
Giovanna d'Arco
Tausta
Oopperaan kuuluu jo luonnostaan rakkautta, kieroiluja, yliluonnollisia kykyjä. Kuninkaan ja Jeannen välillä on oopperassa tietty eroottinen jännite. Jeannen isä Giacomo on puolestaan oudon skitsofreeninen henkilö. Hän on toisinaan suuresti tytärtään rakastava isä, joka puolustaa kaikin keinoin joidenkin väheksymää tytärtään. Toisinaan hän on tätä noituudesta syyttävä juonittelija. Tavallaan isä edustaa burgundilaisia vallanpitäjiä, jotka istuivat aina kahdella tuolilla samaan aikaan.
Votkinsk
Historia
Säveltäjä Pjotr Tšaikovski syntyi Votkinskissa vuonna 1840 ja vietti siellä elämänsä ensimmäiset kahdeksan vuotta. Kaupungissa on Tšaikovski-museo, ja lähelle Votkinskin vesivoimalaitoksen yhteyteen syntynyt uusi kaupunki on nimetty hänen mukaansa Tšaikovskiksi.
Kolari (sukunimi)
Kolari on suomalainen sukunimi. Se on ilmeisesti kehittynyt ruotsin sanasta kolare, joka tarkoittaa miilunpolttajaa. Nimeä on esiintynyt Kolarin pitäjässä. Tunnetaan tapaus, jossa Kolari-niminen autoilija on muuttanut sukunimensä.
Marita Viitasalo-Pohjola
thumb|Marita Viitasalo Kuusankoskella maaliskuussa 1987. Varpu Marita Hannele Viitasalo-Pohjola (s. 13. joulukuuta 1948 Mäntyharju) on suomalainen pianisti ja lehtori. Tasavallan presidentti myönsi hänelle marraskuussa 2006 Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin.
Viitasalon isä oli kuoronjohtaja ja Ullavan kuvataiteen ja musiikin viikon taiteellinen johtaja Väinö Viitasalo. Marita Viitasalo-Pohjolan sisar on huilutaiteilija Eeva Viitasalo-Korolainen, ja suuri osa muustakin perheestä on musiikkialalla tai harrastaa musiikkia.
Viitasalo-Pohjola suoritti diplomin Sibelius-Akatemiasta 1972. Hän suoritti loppututkinnon Accademia di Santa Ceciliassa Roomassa ja opiskeli Dieter Weberin johdolla Wienissä Hochschule für Musik und Darstellende Kunstissa, jossa hän suoritti diplomin 1976. Hän on saavuttanut kolmannen sijan Maj Lind -pianokilpailussa 1968. Viitasalo-Pohjola opettaa pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja on vuodesta 1989 Espoon pianoviikon taiteellinen johtaja.
Nicola Wheeler
Nicola Wheeler (s. 4. huhtikuuta 1974 Burnley) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan Nicola Kingin roolista saippuasarjasta Emmerdale.
Marita Viitasalo-Pohjola
Viitasalo-Pohjola on pitänyt eri puolilla maailmaa omia konsertteja ja tehnyt paljon yhteistyötä oopperalaulaja Soile Isokosken kanssa. Vuonna 1986 hän perusti Trio Finlandian, jonka kanssa hän on kiertänyt Euroopassa, Amerikassa ja Aasiassa. Klassisen ohjelmiston lisäksi trio on esittänyt suomalaista nykymusiikkia. Viitasalo-Pohjola on tehnyt soololevyjä, muun muassa Sibeliusta, ja levytyksiä myös esimerkiksi Soile Isokosken kanssa.
Ammunta kesäolympialaisissa 1992
Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ammunnassa kilpailtiin seitsemässä miesten lajissa, neljässä naisten lajissa ja kahdessa yhteisessä lajissa.
Nicola Wheeler
Wheeler aloitti näyttelemisen Emmerdalessa alun perin vuonna 2001, kun hänen hahmonsa liittyi sarjaan. Hän on ollut sarjassa mukana siitä lähtien, poistuen välillä hetkellisesti.
Marita Viitasalo-Pohjola
Marita Viitasalo-Pohjolan puoliso on laulaja (baritoni) ja konserttitoimiston johtaja, merkonomi Pekka Kalervo Pohjola (s. 14. elokuuta 1944 Pori).
Nicola Wheeler
Vuonna 2006 hän voitti brittiläisen saippuaoopperan palkinnon.
Wheelerillä on vuonna 2015 syntynyt poika.
Sankarteos
Sankarteos (myös Sankarintyö) on Aleksis Kiven näytelmä. Sen käsikirjoitus on kadonnut. Kiven kirjeenvaihdosta ilmenee, että Sankarteos valmistui samoihin aikoihin kuin Lea ja Leo ja Liina, eli 1860-luvun lopulla. Kivi oli kirjoittanut syyskuussa 1867 Kaarlo Bergbomille kolmesta pienestä teoksesta, jotka hänellä on valmiina. Lea julkaistiin 1869, Leo ja Liina julkaistiin Kiven kuoleman jälkeen 1878.
Killer List of Videogames
Killer List of Videogames on verkkosivu, joka luetteloi vanhat kolikkopelit.
Sankarteos
Sankarteoksesta on säilynyt arvio, joka on päivätty 6. lokakuuta 1868. Arvion mukaan teos kuvaa kiitettävästi Suomen kansaa, mutta taiteellisesti se jää puolitiehen. Arvostelusta on päätelty Sankarteoksen olleen rakkausnäytelmä, jossa isän ja tyttären sukset menevät ristiin. Se muistuttaa siis Karkureita, Leaa ja Selman juonia. Näytelmässä on Heribert-niminen paroni, arvatenkin kilpakosijana, kuten Karkurien katala Niilo, joka häviää kaksinkamppailun ja ampuu voittajansa. Sankarteos lienee suunniteltu esitettäväksi helposti omaksuttavana seuranäytelmänä.
Killer List of Videogames
Palvelua on kuvattu IMDb:ksi videopeleille.
Sankarteos
Sankarteos vastasi 1860-luvulla lisääntyneeseen suomenkielisten näytelmien kysyntään. Kivi itse arveli Sankarteoksen sopivan myös maaseudulla näyteltäväksi, sillä sen kaikki roolit ovat kevyitä.
Kiven näytelmiä muokannut Bergbom korjaili myös Sankarteosta, ja Kivi hyväksyi Bergbomin tekemät muutokset.
Sankarteoksen ohella Kiven näytelmistä ovat kadonneet Maisteri Virokannus ja Aino. Ainosta on säilynyt ainoastaan tieto, että se voitti 25 ruplan palkinnon ylioppilaiden näytelmäkilpailussa 1860-luvun alussa. Maisteri Virokannus puolestaan oli runoelma, jota Kivi työsti vuonna 1857.
Per Glimstedt
Peter ”Per” Gustaf Glimstedt (13. huhtikuuta 1871 Tukholma – 28. helmikuuta 1918 Heinola ) oli ruotsalainen upseeri, joka osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa ja kaatui Heinolan taistelussa. Hän oli ensimmäinen sisällissodassa kaatunut ruotsalainen vapaaehtoinen.
Sotilasura
Lakimiesperheeseen syntynyt Glimstedt palveli Götan henkivartiokaartissa vuoteen 1893 saakka, jonka jälkeen hän oli 1894–1898 Kongon vapaavaltion armeijassa. Afrikasta palattuaan Glimstedt palveli jälleen Götan henkivartiokaartissa, kunnes vuonna 1911 lähti Ruotsin armeijan lähettämän upseeriryhmän mukana santarmilaitoksen kouluttajaksi Persiaan. Sen päällikkönä oli niin ikään Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistunut everstiluutnantti Harald Hjalmarson. Palattuaan Ruotsiin 1914 Glimstedt palveli majurina Ruotsin henkivartiokaartin krenatööreissä.
Helmikuussa 1918 hän lähti vapaaehtoisena Suomen sisällissotaan, jossa Glimstedt toimi Hjalmarsonin ryhmän komppanianpäällikkönä. Hän kaatui Heinolan ensimmäisessä taistelussa 28. helmikuuta johtaessaan punaisten selustaan kiertänyttä osastoa. Glimstedtin kerrotaan pudonneen jäihin matalassa rantavedessä ja nousseen kuivattelemaan varusteitaan Jyrängönvirran sillalle, jolloin punaiset ampuivat hänet.
Sanomalehtitietojen mukaan Glmistedtin ruumis jäi aluksi punaisten haltuun, mutta sodan päätyttyä se toimitettiin toukokuun lopussa juhlallisessa saattueessa Ahvenanmaan kautta Ruotsiin ja haudattiin sotilaallisin menoin Tukholmaan.
20 suosikkia – Tsingis Khan
20 suosikkia – Tsingis Khan on Frederikin kokoelmalevy vuodelta 1996. Levy on Frederikiltä ensimmäinen osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjassa.
Katso myös
20 suosikkia -sarjan muut levyt.
Roberto Bolaño
pienoiskuva|200px|Roberto Bolaño. Roberto Bolaño (28. huhtikuuta 1953 Santiago, Chile – 15. heinäkuuta 2003 Barcelona, Espanja) oli chileläinen kirjailija ja runoilija. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 Rómulo Gallegosin kirjallisuuspalkinto romaanista Kesyttömät etsivät (1998) ja postuumisti National Book Critics Circle Award romaanista 2666 (2004).
Elämä
Bolaño syntyi vuonna 1953 Santiagossa Chilessä ja muutti perheensä mukana Meksikoon vuonna 1968. Viisi vuotta myöhemmin hän palasi synnyinmaahansa tukemaan presidentti Salvador Allenden vasemmistohallintoa. Augusto Pinochetin sotilasvallankaappauksen jälkeen Bolaño pakeni ensin Meksikon ja 1973 Pariisiin ja sieltä Espanjaan, jossa hän asettui ensin Barcelonaan ja 1980-luvun alussa Gironan lähellä sijaitsevaan Blanesin kaupunkiin. Bolaño kuoli vuonna 2003 maksavaurioon.
Tuotanto
Bolañon tuotanto sisältää niin proosaa, runoja, novelleja kuin asiatekstiäkin. Hänen pääteoksinaan pidetään romaaneja Kesyttömät etsivät ja 2666, joista jälkimmäinen julkaistiin vuosi hänen kuolemansa jälkeen. Bolañon omaperäistä kirjoitustyyliä on vaikea lokeroida, mutta häntä on usein verrattu Jorge Luis Borgesiin. Hänen tuotannossaan on joitakin surrealismiin ja maagiseen realismiin viittaavia piirteitä, vaikka hän sanoutuikin jyrkästi eroon jälkimmäisestä tyylisuunnasta.
Postuumi teos El tercer Reich (2010) kertoo saksalaisesta Udo Bergeristä, joka harrastaa ”Rise and Decline of the Third Reich” -lautapeliä ja uppoutuu siihen niin, ettei hänen elämäänsä mahdu muuta.
Suomennetut teokset
Puhelinkeskusteluja (Llamadas telefónicas, 1997) Suomentanut Einari Aaltonen, Turku. Sammakko. 2017. ISBN 978-952-483-332-5
Lincolnshire
Lincolnshire on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Englannissa Pohjanmeren rannalla, Washin ja Humberin välillä. Itä-Midlandsin alueella sijaitsevaan hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu seitsemän hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Lincolnin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan lisäksi Yorkshire ja Humberin hallinnolliseen alueeseen kuuluvat North East Lincolnshiren ja North Lincolnshiren yhtenäishallintopiirit. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Lincolnshire on merkittävää maatalousaluetta, joka tuottaa viidenneksen Britannian elintarvikkeista. Lincolnshiressä tuotetaan vehnää, ohraa, sokerijuurikasta ja rapsia. Kreivikunnan eteläosissa viljellään myös kaalia, kukkakaalia ja sipulia. Kausityöläiset Portugalista ja Itä-Euroopasta käyvät vuosittain osallistumassa näiden käsityövaltaiseen sadonkorjuuseen.
Hallinto
pienoiskuva|vasen|Lincolnshiren kreivikunnantalo Lincolnissa. Lincolnshiren hallinnollisen kreivikunnan valtuusto kokoontuu Lincolnin keskustassa sijaitsevassa kreivikunnantalossa. Vuonna 2017 valitussa kreivikunnanvaltuustossa on 70 valtuutettua, joista 55 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 5 työväenpuolueeseen, 1 liberaalidemokraatteihin ja 5 on sitoutumatonta. Kreivikunnan vastuulla ovat muun muassa sosiaali- ja terveyspalvelut, peruskoulutus, tiehuolto ja pelastustoimi, kun taas yksittäiset hallintopiirit vastaavat jätehuollosta, pysäköinnistä, hautauspalveluista ja rakennusluvista alueellaan.
North Lincolnshiren yhtenäishallintopiirin valtuusto kokoontuu Scunthorpen kaupungissa. Vuonna 2017 valitussa piirivaltuustossa on 43 valtuutettua, joista 24 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 14 työväenpuolueeseen ja 1 on sitoutumaton. North East Lincolnshiren yhtenäishallintopiirin valtuusto kokoontuu Grimsbyn kaupungissa. Vuonna 2017 valitussa piirivaltuustossa on 42 valtuutettua, joista 23 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 14 työväenpuolueeseen ja 4 liberaalidemokraatteihin. Yhtenäishallintopiirit vastaavat alueellaan samoista palveluista kuin Lincolnshiren hallinnollinen kreivikunta ja hallintopiirit muualla kreivikunnassa.
Osa-alueet
Lincolnshiren muodollinen kreivikunta muodostuu seuraavista yhdeksästä osa-alueesta, joista North East Lincolnshire ja North Lincolnshire toimivat itsenäisesti ja seitsemän muuta hallintopiiriä yhteistyössä kreivikunnan hallinnon kanssa:
Hallintopiirit jakaantuvat edelleen 408 kuntaan (civil parish), joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kunnat edustavat asukkaitaan paikallishallinnon ylempiin tasoihin nähden, tuottavat paikallisia palveluja ja pyrkivät parantamaan kunnan elintasoa. Ne voivat järjestää asukkailleen esimerkiksi vapaa-ajankeskuksia, puistoja, viljelypalstoja, bussikatoksia, julkisia jäteastioita ja parkkialueita.
Väestö
Vuonna 2020 Kentin muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli  asukkaan asutuskeskukset:
Lippu
Lincolnshiren lipussa on kultareunainen punainen risti, jonka keskellä on kultainen lilja. Risti jakaa lipun neljään kenttään, jotka ovat ylävasemmalla ja alaoikealla vihreät sekä yläoikealla ja alavasemmalla siniset. Lilja symboloi Neitsyt Mariaa, joka on Lincolnin kaupungin ja katedraalin suojeluspyhimys. Lilja ja punainen risti on otettu lippuun Lincolnin kaupungin vaakunasta. Vihreä väri symboloi kreivikunnan maaseutuperintöä ja sininen väri sen pitkää rantaviivaa meren kanssa ja yllä kaareutuvaa taivasta. Kultainen väri viittaa sekä kreivikunnan viljapeltoihin että sen asukkaisiin, joista käytetään joskus nimitystä Yellerbellies (’keltavatsat’). Lippu valittiin BBC Radio Lincolnshiren järjestämässä suunnittelukilpailussa, jonka voitti lincolnshireläinen Michelle Andrews. Se otettiin virallisesti käyttöön 24. lokakuuta 2005.
Nimikkokukka
Vuonna 2004 Lincolnshiren nimikkokukaksi valittiin metsäorvokki Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Genetiivi
Genetiivi eli omanto on sijamuoto, joka ilmaisee omistajaa. Esimerkkejä genetiivimuotoon taivutetuista sanoista ovat mopon, kukan ja sohvan.
Genetiivi eri kielissä
Genetiivi on hyvin yleinen sijamuoto eri kielissä. Perusmerkityksen ohella sillä on yleensä useita eri käyttötarkoituksia.
Suomi
Suomessa genetiivin pääte on yksikössä -n ja monikossa -in, -en, -den, -ten tai -tten. Monikossa erotetaan ns. 1. ja 2. genetiivi:
Monikon 1. genetiivi:
Monikon 2. genetiivi:
Monikon 1. genetiivin päätteet liittyvät monikon vartaloon (pieni-en, kaloj-en, koiri-en) ja monikon 2. genetiivin päätteet yksikön vartaloon (pata-in, hammas-ten). Muutamat monikon päätteet ovat usein vapaassa vaihtelussa, ja eri murrealueilla suositaan eri päätteitä.
Esimerkkejä:
Itämerensuomalaisten kielten alkuperäinen akkusatiivi on yksikössä äännehistoriallisista syistä muuttunut täysin genetiivin kaltaiseksi (esimerkiksi ostan auton). Tällainen toiminnan kohdetta ilmaiseva genetiivin näköinen muoto voidaan nykykielen kannalta kuvata genetiiviksi, tai sitten voidaan, kuten suomalaisessa kielioppitraditiossa pitkään, puhua erillisestä genetiiviakkusatiivista.
Suomenkielisiä sanoja, joiden genetiivimuoto on sama kuin sanan nominatiivi: seitsemän, kahdeksan, yhdeksän ja kymmenen.
Viro
Esimerkkejä:
Englanti
Englannissa ei katsota olevan enää genetiiviä lainkaan, mutta genetiiviä vastaava sijamuodon kaltainen ilmiö on sanan loppuun lisättävä heittomerkki (’) ja pääte -s. Myös prepositiolla of saadaan aikaan genetiiviä vastaava rakenne.
Esimerkkejä: