cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sphinx (lautapeli)
Erikoisruudut
Tietyissä kohdissa pyramidia muumiot näyttävät tietä. Jos pelinappula menee muumioruutuun tai sen läpi, saa kyseinen pelaaja arvokkaan vihjeen: hän saa katsoa yhden sfinksin alle. Sen jälkeen hän asettaa sfinksin takaisin paikalleen näyttämättä sitä toisille pelaajille. Kukin pelaaja saa katsoa vain yhden sfinksin kierrosta kohden, vaikka hän kulkisi useampien muumioruutujen kautta.
Pelin voittaminen
Jos pelissä on mukana nuorempia lapsia ja peliä pelataan yksinkertaisemmilla säännöillä, ei värien järjestyksellä ole väliä sfinksejä voittaessa.
Day of Reckoning
Day of Reckoning on Destructionin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 18. helmikuuta. Albumi on ensimmäinen heidän uuden rumpalinsa Vaaverin kanssa.
Ruisunikko
Ruisunikko (Papaver dubium) on unikoiden sukuun kuuluva kukkakasvilaji. Suomesta ruisunikko on vakiintuneena kadonnut ja sitä tavataan vain satunnaisena tulokkaana.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Ruisunikon siemenkota. Ruisunikko kasvaa 30–60 cm korkeaksi. Varren alaosa on sirottavakarvainen, yläosa myötäkarvainen. Lehdet ovat parijakoisia ja ainakin alimpien lehtien liuskat ovat leveitä ja tylppiä. Punainen, yleensä vailla mustaa pistettä oleva kukka on yksittäin varren kärjessä. Verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet putoavat varhain. Teriö on nelilehtinen ja noin 5 cm leveä. Emiö on monilehtinen ja yhdislehtinen, heteitä on runsaasti. Ruisunikko kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät pitkänomaisessa, nuijamaisessa kodassa, joka on uurteeton ja kalju. Kotaa peittää tähtimäinen ja monisäteinen luottilevy, jonka alapuolelle avautuvista rei'istä kypsät siemenet varisevat.
Pohjoismaissa ruisunikosta tavataan kahta alalajia, musteruisunikko (P. dubium subsp. dubium) ja hurmeunikko eli hurmeruisunikko (P. dubium subsp. lecoqii). Alalajit erottaa toisistaan erityisesti siitä, että edellisellä valkoinen maitiaisneste mustuu kuivuessaan, kun taas jälkimmäisen maitiaisneste muuttuu tummanpunaiseksi kuivuessaan. Muista unikkolajeista ruisunikko muistuttaa lähinnä silkkiunikkoa (Papaver rhoeas). Sen voi sekoittaa myös hietaunikkoon (Papaver argemone).
Levinneisyys
Ruisunikon levinneisyysalue kattaa koko Euroopan lukuun ottamatta Venäjää, Itä-Ukrainaa, Fennoskandian pohjoisosia ja Islantia. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan sekä Egyptissä. Aasian puolella sitä kasvaa Turkissa, Kaukasuksen alueella sekä paikoitellen Irakissa, Iranissa ja Keski-Aasiassa. Ihmisen mukana laji on levinnyt Australiaan ja Uuteen-Seelantiin sekä Yhdysvaltoihin. Suomessa ruisunikko on kasvanut alkuperäislajina ainoastaan Ahvenanmaalla. Nämä esiintymät on luokiteltu hävinneiksi. Tulokaslajina ruisunikkoa on tavattu useissa Suomenlahden ja Pohjanlahden satamakaupungeissa sekä paikoitellen Etelä-Suomen sisämaassa. Uusia havaintoja lajista on esimerkiksi Oulusta. Suomessa on tavatut ruisunikot kuuluvat lähinnä alalajiin subsp. dubium.
Elinympäristö
Ruisunikko on vanha viljapeltojen rikkakasvi. Suomessa sitä tavataan nykyään satunnaistulokkaana satamissa etenkin painolastikarkulaisena, joskus myös kaatopaikoilla ja tienvarsilla. Laji on toisinaan myös viljelykarkulainen.
Anna Kreetta Gribajcevic
Anna Kreetta Gribajcevic on alttoviulisti. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Matti Hirvikankaan johdolla ja sai myös Saksassa opetusta Diemut Poppenilta ja Kim Kashkashianilta. Hän on ollut sooloalttoviulistina Sinfonia Lahdessa (2000–2007) ja sitten Turun filharmonisessa orkesterissa.
Ruisunikko
Käyttö
Ruisunikkoa viljellään toisinaan myös puutarhakasvina ja se saattaa levitä luontoon niittykasvien siemensekoituksissa.
Anna Kreetta Gribajcevic
Gribajcevic on toiminut solistina myös muiden muassa Radion sinfoniaorkesterin, Tapiola Sinfoniettan ja Philharmonia-orkesterin kanssa. Hän on myös aktiivinen kamarimuusikko ja Omenapuun varjossa -tapahtuman taiteellinen suunnittelija.
Gribajcevic esiintyi solistina Kalevi Ahon alttoviulukonserton kantaesityksessä Rovaniemellä 27. marraskuuta 2007.
Murhatut veljet
Murhatut veljet – Walter, William ja Ivar Thomén elämä ja kuolema on historiantutkija Marko Paavilaisen kirjoittama kirja vuodelta 2016, jonka on kustantanut Siltala. Teos käsittelee sisällissodan aikaisia tapahtumia Vihdin Nummelassa. Aivan sodan ensi päivinä, 1. helmikuuta 1918, surmattiin kahdessa eri tilanteessa yhteensä 17 läpikulkumatkalla ollutta valkoista. Heidän joukossaan oli kolme Thomén veljestä, arkkitehti Valter, Thomesto-yhtiön perustaja William ja arkkitehti Ivar Thomé.
Paavilainen lähti tutkimustyöhön aluksi harrastuspohjalta. Mielenkiinto syttyi hänen lapsuutensa kesäpaikan Medvastön kautta. Hän teki elämäkertaa Mylle Jouhkista, ja siinä yhteydessä selvisi, että Jouhki oli omistanut William Thomén aikanaan rakennuttaman Medvastön kartanon. Kartano liittyy Thomén veljesten elämän viimeisiin vaiheisiin. Paavilaisen harrastuksesta lähtenyt kotiseutututkimus laajeni lopulta täysipäiväiseksi tutkimukseksi ja kirjaksi, joka kertoo "Thomén veljesten tapauksen valossa vallankumouksen nostattamasta punaisesta terrorista ja sitä seuranneesta valkoisesta kostosta Uudellamaalla", kuten Paavilainen saatesanoissa kirjoittaa.
Murhat pani toimeen hyvinkääläisen Lauri Karan johtama punakaartilaisten lentävä osasto. Nummelan työväenyhdistys Elo oli jo edellisenä syksynä paheksunut lentävien toimintaa, ja kun sellainen ryhmä saapui Nummelaan, paikalliset eivät kyenneet estämään sen aikeita. Thomén veljesten kohtalo sai runsaasti huomiota aikalaislehdistössä, ja siihen reagoitiin Ruotsistakin ja sieltä suunniteltiin jopa apujoukkojen lähettämistä valkoisille, mikä kuitenkaan ei toteutunut.
Etsiessään lähteitä Paavilainen sai huomata, että veljesten henkilöhistorian tutkiminen oli poikkeuksellisen hankalaa, sillä heiltä ei jäänyt arkistoa. Hän kokosi kuvauksen heistä monista lähteistä, ystävien arkistoista, viranomaisarkistoista, lehtikirjoituksista, muistelmista, muistokirjoituksista ja niin edelleen. Veljesten suvun keskuudessa heidän muistoaan ei vaalittu, ja lesket avioituivat nopeasti uudelleen. Kaiken kaikkiaan heidän kohtalostaan ei juuri puhuttu myöhemmin, ja heidän muistonsa painui unohduksiin.
Pohtiessaan tapahtumien syitä ja taustoja Paavilainen kirjoittaa: ”Tämä on myös varoittava esimerkki siitä, mitä voi tapahtua, kun nuoret miehet lähtevät tunnusten kanssa ylläpitämään yleistä järjestystä.”
Arviot
Tuomo Lappalaisen (Suomen Kuvalehti) mukaan Paavilainen on parhaimmillaan kuvatessaan punaisten jännitteitä: maltillinen Edvard Helle yritti turhaan estää pidätettyjä joutumasta Lauri Karan lentävän joukon käsiin. Lappalainen toteaa myös, että vuoden 1918 tapahtumista on vielä ollut kertomatta kiinnostavia yksityiskohtia, ja Paavilaisen kirja täydentää uudemman tutkimuksen vuoden 1918 tapahtumista antamaa kuvaa.
Kyyrölän kirkko
thumb|300px|Kyyrölän kirkon ikonostaasi ja kirkkosalia. Kyyrölän Kristuksen temppeliintuomisen kirkko oli Kyyrölän ortodoksisen seurakunnan pääkirkko Kyyrölän kirkonkylässä, Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Se sijaitsi Kyyrölän kunnan alueella vuoteen 1934 asti, jolloin kunta liitettiin Muolaan kuntaan. Arkkitehti N. J. Baranjevin suunnittelema tiilestä rakennettu päätytornillinen keskeiskirkko valmistui vuonna 1898 ja se oli yksi Suomen suurimmista ortodoksikirkoista. Kristuksen temppeliintuomisen muistolle pyhitetty kirkko oli järjestyksessä seurakunnan kolmas kirkko. Kyyrölän ensimmäinen vuonna 1725 rakennettu puukirkko paloi 1788 ja toinen vuonna 1803 valmistunut puurkirkko paloi vuonna 1894. Kyyrölän kirkko tuhoutui talvisodassa.
Ulkoasu
thumb|left|250px|Sodan raunioittama Kyyrölän kirkko. Kyyrölän kirkko oli malliltaan päätytornillinen keskeiskirkko. Se oli 35 metriä pitkä, 21 metriä leveä ja korkeutta kellotornin ristin huippuun oli 34 metriä. Kirkkosalin kattoi yksi suuri kupoli, jonka alaosan muodosti kahdeksankulmainen rautakatto. Rautakaton jokaisella sivulla oli pieni suippokaaripäätteinen ikkuna. Rautakaton yläpuolella oli sipulipäätteiseen lanterniiniin päättyvä keskuskupoli. Keskuskupolin räystäässä ja lanterniinin juuressa oli käytetty koristeena kokošnik-aihetta. Pääsisäänkäynti oli kellotornin alaosassa, jonka lisäksi kirkon kolmella muulla sivulla oli sivuovet. Kellotornin pohjakerros oli muodoltaan poikittainen suorakaide, jonka keskellä oli nelikulmainen keskikerros. Keskikerroksen yläpuolella ollut kellotasanne oli muodoltaan kahdeksankulmainen. Tornin kahdeksankulmainen telttakatto oli katettu nelikulmaisilla metallilevyillä pärekaton tavoin. Tornin huipulla oli sipulikupoli ja sen päällä risti. Kirkon tiiliseinät oli rapattu vaaleaksi, kupolit oli maalattu vihreiksi ja ristit oli kullattu.
Sisätilat
Kyyrölän kirkkosali oli suunniteltu 1 200 hengelle. Kirkon lattia oli sementtimosaiikkia ja seinät oli rapattu sisältä vaaleiksi ja ne oli koristeltu muun muassa evankelistoja ja kerubeja kuvaavilla öljyvärimaalauksilla ja ornamentiikalla. Kirkon ikonostaasi oli kaksikerroksinen Sen alempaa kerrosta oli jäsennelty kierteisillä ¾ pylväillä ja listoilla. Kirkon tornissa oli yhdeksän kelloa, joista suurin painoi 2 850 kg.
Kirkon tuho ja irtaimiston kohtalo
Kyyrölän kirkko vaurioitui pahoin talvisodassa. Keskuskupoli sortui, etelänpuoleinen seinä ammuttiin puoliksi rikki, sisustus tuhoutui kokonaan ja kellotorni romahti. Nykyisin kirkosta ovat jäljellä vain nurmikosta esiin pistävät peruskivet. Talvisodan sytyttyä joutui Kyyrölä joulukuun ensimmäisenä päivänä 1939 pikaisen evakuoinnin kohteeksi, jossa ensisijalla oli väestön ja välttämättömien perustarvikkeiden evakuointi. Kirkollinen omaisuus oli tässä tilanteessa toissijaista. Joulukuun puolivälissä 1939 ja tammikuussa 1940 seurakunnan rintamalla ollut lukkari yhdessä eräiden muiden kyyröläläisten sotilaiden kanssa onnistui pelastamaan jo osittain romahtaneesta kirkosta ehtoolliskalustot, joitain ikoneja sekä osittain myös seurakunnan kirkonkirjat, jotka rovasti oli joulukuun alun evakuoinnin yhteydessä piilottanut kirkkoon.
Kyyrölän kirkosta saatiin pelastettua vain 22 pääasiassa pientä ikonia, mutta kaksikerroksinen ikonostaasi, alttaritaulu ja 73 erikokoista ikonia sen sijaan jäivät paikoilleen. Pelastetuista ikoneista on sijoitettuna Oulun ja Pielaveden seurakuntiin sekä Iisalmen evakkokeskukseen. Lisäksi historiallisesti arvokas pyhittäjä Antonia esittävä ikoni on sijoitettu Kirkkomuseoon.
Jatkosodan aikana kun menetetyt alueet vallattiin takaisin, pääsivät kyyröläläiset palaamaan kotiseudulleen. Ensitöikseen he raivasivat kirkon raunioiden keskelle väliaikaisen alttarin. Sittemmin väliaikaisena kirkkona käytettiin säilyneen pappilan salia. Kirkon jälleenrakentamista alettiin suunnitella, mutta uusi evakuointi vuonna 1944 teki tyhjiksi nämä suunnitelmat.
Hautausmaa oli vielä vuosina 1976–1977 jäljellä, tosin pahasti metsittyneenä. Kirkon paikalla oli kivetty tasanne ja venäjänkielinen muistokivi.
Niels Lodberg
Niels Lodberg (s. 14. lokakuuta 1980) on tanskalainen jalkapalloilija, joka pelaa seurassa AC Horsens.
Space Hulk
Space Hulk on Games Workshopin tekemä Warhammer 40,000 -maailmaan sijoittuva miniatyyrilautapeli. Alkuperäinen peli julkaistiin vuonna 1989 ja uudelleenjulkaisu vuonna 2009.
Pelissä Space Marinet taistelevat jättimäisten avaruusalusten hylyissä Genestealereita vastaan. Näistä hylyistä käytetään nimitystä ”space hulk”, mistä pelin nimi on peräisin. Kun ihmisten asuttamaa avaruutta kohti havaitaan ajelehtivan Genestealereita täynnä oleva hylky, Space Marinet lähettävät Terminaattoriryhmänsä puhdistamaan tai tuhoamaan sen.
Space Hulk voitti Origins Awardin parhaan fantasia- tai science fiction -lautapelin kategoriassa ja vuotta myöhemmin ilmestynyt Deathwing-lisäosa voitti saman palkinnon. Lautapelin pohjalta on julkaistu myös kolme tietokonepeliä, Space Hulk (1993), Space Hulk: Vengeance of the Blood Angels (1995) ja Space Hulk (2013).
Helsinki Poetry Connection
Lavarunoakatemia ja työpajat
"Lavarunoakatemia on Helsinki Poetry Connectionin unelmakoulu – leikki, joka yhdistelee työpajatoimintaa, yhteisöllistä oppimista ja kulttuurihäirintää. Akatemiassa syksyllä 2019 käynnistyvä lavarunouden maisteriohjelma on paitsi performanssi myös oikea koulutusohjelma." Lavarunoakatemian lisäksi HPC järjestää monipuolista työpajatoimintaa.
Tuotanto- ja julkaisutoiminta
Helsinki Poetry Connection tuottaa ja julkaisee lavarunoutta, ja sitä käsittelevää materiaalia mediassa. Vuonna 2019 yhdistys julkaisi Lavarunous – Vallankumous! -antologian, johon kerättiin rakastetuimpia lavarunoja.
Historiaa
Helsinki Poetry Connection perustettiin runoilija Harri Hertellin toimesta vuonna 2008 lavarunoustapahtumia järjestävä kollektiivi, joka edistää kotimaisen sanataiteen asemaa sekä Suomessa että kansainvälisesti. Helsinki Poetry Connection pyrkii nostamaan esille uusia lahjakkaita tekstintekijöitä runouden, spoken wordin ja rap-lyriikan parista. Kollektiivin pohjalta rekisteröitiin samanniminen yhdistys vuonna 2012.
Helsinki Poetry Connection julkaisi vuonna 2013 lavarunoutta esittelevän antologian, Lava-antologian, jonka julkaisijana toimi Poesia-kustantamo ja jonka toimittivat Helsinki Poetry Connectionin aktiivit Aura Nurmi, Juho Nieminen ja Kasper Salonen. Samana vuonna Nihil Interit palkitsi yhteisön työstä lavarunouden ja runoklubitoiminnan edistäjänä Vuoden runousteko -palkinnolla.
Vuonna 2016 kollektiivi alkoi julkaista lavarunousvideoita Poetry Cam -projektissa, jota suunnitteli ja johti Lasse Hauerwaas. Projekti sai kahtena peräkkäisenä vuonna tukea Koneen Säätiöltä. Yhdistys on blogissaan toteuttanut kahdesti myös Runojoulukalenterin, jonka 24 luukussa julkaistiin päivittäin uusi runo. Kalenterin runot on kerätty leikkimielisessä kilpailussa. Keväällä 2017 Savukeidas Kustannus julkaisi Harri Hertellin toimittaman teoksen Lavaruno-opas, jossa on mukana useita kollektiivin kirjoittajia.
Strangeways, Here We Come
Strangeways, Here We Come on englantilaisen rockyhtye The Smithsin neljäs ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987.
Albumin kansikuvassa on näyttelijä Richard Davalos.
Mario Party 2
Mario Party 2 on Hudson Softin kehittämä ja Nintendon joulukuussa 1999 Nintendo 64:lle julkaisema Mario Party -pelisarjan toinen peli. Peli julkaistiin myös Wiin Virtual Console -ohjelman lataamoon vuonna 2010.
Pelattavat hahmot
Mario Party 2 sisältää samat pelattavat hahmot kuin ensimmäisessä Mario Partyssa: Mario, Luigi, Peach, Yoshi, Wario ja Donkey Kong. Hahmot pukeutuvat jokaisella pelilaudalla pelilaudan teeman mukaan.
Minipelit
Mario Party 2 sisältää yhteensä 65 minipeliä. Ne ovat luokiteltu neljään eri luokkaan: nelinpeli, 1 vs. 3, 2 vs. 2 ja Battle. Minipelin tyyppi valitaan sen mukaan minkälaisiin ruutuihin hahmot päätyvät: Jos kaikki neljä hahmoa seisovat samanlaisissa ruuduissa, (joko sininen tai punainen), alkaa nelinpeli. Jos kaksi hahmoa seisovat sinisessä ruudussa ja toiset kaksi hahmoa punaisessa ruudussa, alkaa 2 vs. 2 -peli. Jos yksi pelaaja seisoo sinisessä ruudussa ja loput punaisissa ruuduissa tai toisinpäin, alkaa 1 vs. 3 -peli. Jos hahmo päätyy Battle-ruutuun, alkaa kaksintaistelu. Jokaisella minipelillä on omat tavoitteensa. Esimerkiksi ”Mecha Marathon” -pelin tavoitteena on saada lelu lentämään mahdollisimman pitkälle.
Avuste-esineet
Pelaaja voi saada tässä pelissä avusteita kolmella eri tavalla: ostamalla, voittamalla tai varastamalla. Avuste-esineisiin kuuluvat muun muassa sienet, luurankoavaimet ja aarrearkut. Punainen sieni antaa pelaajan heittää noppaa kahdesti peräkkäin ja liikkua noppien summan verran. Jos hahmo saa molemmilla heitoilla saman numeron, hän saa palkkioksi kymmenen kolikkoa. Pelaajan käyttäessään kultaista sientä pelaaja saa palkinnoksi 20 kolikkoa, jos pelaaja heittää kolmella heitolla samat numerot.
Pelilaudoille on tullut uudenlaisia rakennuksia: avustekauppa ja Koopa-pankki, Avustekaupan myötä peliin tuli lukuisia avusteita, joita ovat muun muassa punainen ja kultainen sieni. Kaikkien lautojen nimet päättyvät land-nimellä kuten Western Land ja Mystery Land. Toisin kuin edeltäjässä, voittaja julistetaan kohtauksen aikana jossa voittaja päihittää Bowserin. Baby Bowser näyttäytyy pelissä ja tekee jekkuja: ryöstää jokaiselta tähdelliseen ruutuun joutuvalta pelaajalta viisi kolikkoa. Joillakin kerroilla hän antaa palkkioksi viisi kolikkoa. Boo ottaa pelissä, edeltäjän tapaan, pelaajilta kolikoita tai tähtiä. Tällä kertaa hän voi ryöstää kaksi kertaa enemmän kolikoita. Ensimmäisessä pelissä kaikki kahdeksan pelilautaa sisälsivät Koopan antamat kymmenen kolikkoa kaikille pelaajille (viidennen erän jälkeen pelaajille annettaan 20 kolikkoa), mutta Mario Party 2:ssa kyseinen ominaisuus on poistettu.
Mario Party 2 sisältää myös uusia ruutuja: edeltäjästä tutut yhden pelaajan minipeli -ruutujen ja sieniruutujen tilalla on battle-, avuste- ja pankkiruudut. Avusteruudut aktivoivat minipelin erikoisuuden laudalle, joka antaa tilaisuuden saada avuste. Battle-ruutuun joutuessa pääsee pelaamaan Battle-minipelejä, joissa hahmoilta arvotaan tietty määrä kolikoita (yleensä 40). Voittaja saa suuren osan kolikoista. Pankkiruutu antaa siihen joutuvalle pelaajalle muiden pelaajien kolikot, sillä yksi pelaaja joutuu aina antamaan viisi kolikkoa, (1–4 kolikkoa jos heillä on vähemmän kuin viisi kolikkoa), ohittaessaan ruudun.
Mario Party 2:ssa on 43 uutta minipeliä ja loput minipelit on otettu edeltäjästä. Tässä pelissä on myös kolme uutta minipelityyppiä: battle-, avuste- ja kaksintaisteluminipelit. Toisin kuin edeltäjässä, pelaajat eivät menetä kolikoita hävitessään minipelin. Peli sisältää samat valittavat erämäärät kuin Mario Party (20, 25 ja 50 erää).
Vastaanotto
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7.8/10. GameSpotin mielestä peli muistuttaa liikaa edeltäjää ja minipelit ovat tässä pelissä ärsyttävämpiä kuin edeltäjässä. IGN antoi arvosanaksi 7.9/10, koska pelissä ei ollut tarpeeksi uusia ominaisuuksia edeltäjäänsä verrattuna.
Lesław Ćmikiewicz
Lesław Ćmikiewicz (s. 25. elokuuta 1948) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän kuului urallaan Puolan maajoukkueen vakiomiehistöön ja oli voittamassa olympiakultaa 1972.
Ura pelaajana
Ćmikiewicz aloitti pelaajauransa Śląsk Wrocławissa 1965. Hän edusti seuraa uransa alkuvuodet, kunnes siirtyi 1970 Legia Varsovaan. Ćmikiewicz vakiinnutti paikkansa keskikentällä ja oli debyyttikaudellaan mukana johdattamassa Legiaa Euroopan Cupissa puolivälieriin. Hän edusti seuraa koko vuosikymmenen ja voitti kaudella 1972/73 cupin mestaruuden. Vuonna 1979 hän siirtyi Legiasta Yhdysvaltoihin, jossa pelasi Indoor Socceer Leaguessa New York Arrowsissa ja Chicago Horizonissa.
Puolan maajoukkueessa Ćmikiewicz esiintyi vuosina 1970–79 kaikkiaan 57 kertaa. Hän oli mukana voittamassa olympiakultaa 1972 Münchenissä ja hopeaa neljä vuotta myöhemmin Montrealissa. Lisäksi hän kuului MM-pronssia 1974 voittaneeseen joukkueeseen.
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Ćmikiewicz on toiminut valmentajana KS Górnik Zabrzessa, Puolan maajoukkueessa ja Tur Turekissa. Hän on toiminut myös Cracovia Krakovan apulaisvalmentajana.
Unisonic (albumi)
Unisonic on saksalaisen hard rock/heavy metal -yhtye Unisonicin debyyttialbumi. Se on ensimmäinen pitkäsoitto studioalbumi sitten Helloweenin     Keeper of the Seven Keys, Pt. 2 (1988), jossa on molemmat Kai Hansen ja Michael Kiske esiintymässä kaikissa kappaleissa.
Suurimman osan kappaleista on kirjoittanut Dennis Ward ja Kai Hansen Mandy Meyerin ja Michael Kisken tuomalla lisä sisällöllä. YouTubeen kuvattiin musiikkivideo Unisonic-kappaleesta.
Albumi julkaistiin 21. maaliskuuta 2012 Japanissa, 30. maaliskuuta 2012 Euroopassa ja 22. toukokuuta 2012 Yhdysvalloissa, levyn kansikuvan ollessa Martin Haeuslerin tekemä. Albumi julkaistiin useina erikoisversiona, kuten Euroopan (Mediabook), Japanin ja Pohjois-Amerikan, jokainen sisältäen eri bonuskappaleen.
Unisonicin debyyttialbumi liittyi usealle kansainväliselle soittolistalle nousten korkeimmalle Suomen virallisella listalla, Japanin albumilistalla, Saksan albumilistalla ja Ruotsin albumilistalla.
Kokoonpano
+
Johansson
Johansson tai Johanson, Johnsson on Ruotsissa hyvin yleinen, myös Suomessa käytössä oleva sukunimi. Kuten monet muutkin yleiset ruotsinkieliset sukunimet, se on syntynyt patronyymista: se merkitsee Johan-nimisen henkilön poikaa. Erään suomalaisen Johansson-nimisen suvun useat jäsenet ottivat 1900-luvun alussa sukunimen Kaila.
Kanadan kilven arkaainen perinne
Kanadan kilven arkaainen perinne (engl. Shield Archaic Tradition/Culture) oli metsästykseen, kalastukseen ja keräilyyn pohjautunut kivikautinen intiaaniperinne Kanadassa Yläjärven ja Hudsoninlahden välisillä alueilla noin 6500 – 0 eaa. Tämän perinteen on arveltu tulleen eteläisemmiltä metsäalueilta ja olleen myöhempien algonkin-kielisten kulttuurien edeltäjä. Perinteen jäljiltä on kaivausten yhteydessä löydetty erilaisia kiviesineitä kuten kirveitä ja lovettuja keihäänkärkiä.
Varhainen Kanadan kilven arkaainen perinne
Varhaisen aikakauden Kanadan kilven perinne on huonosti tunnettu, ja enemmänkin olettamus kuin selkeästi todistettavissa oleva asia Se saattoi perustua teknologisilta piirteiltään ja kehityssuunnaltaan 8000–4500 eaa. vaikuttaneeseen myöhäisemmän aikakauden Plano-kulttuuriin. Nämä muinaisten paleointiaanien preeriakulttuurista lähtöisin olleet metsästäjät levittäytyivät Mackenzie-joen ympäristöön ja Keewatinin alueelle Kanadan luoteisterritoriossa. Heidän ryhmänsä kansoittivat vähitellen yhä suurempia alueita, joihin kuuluivat itäinen Manitoba, Suurten järvien pohjoisenpuoleiset havumetsät ja osia Quebecista Perinne tunkeutui viimeistään 2000 eaa. myös St. Lawrencejoen pohjoisrannoille ja Labradorin niemimaalle.
Asuminen ja elinkeinot
thumb|[[Karibu oli tärkein Kanadan kilven metsästäjien saaliseläimistä.]] Arvioiden mukaan Kanadan kilven arkaainen kulttuuriperinne kehittyi noin 6000 eaa. Radiohiiliajoituksen (C-14) perusteella tämä perinne vaikutti noin 6500–2000 eaa. pohjoisilla havumetsävyöhykkeillä, ja pohjautui metsätykseen, kalastukseen ja kasvien keräilyyn. Ravintoa hankittiin monista eri lähteistä riistaeläinkantojen suurten vaihtelujen takia.
Varsinkin pohjoisimmilla alueilla tehdyt löydöt viittaavat mahdolliseen kesäiseen karibunmetsätykseen ja talvikalastukseen, vaikka suoria todisteita jälkimmäisestä ei olekaan koska merkkejä talvileireistä ei ole löytynyt. Tämän arvellaan johtuneen mahdollisesti siitä, että ihmiset asuivat talvisin järvien jäille tekemissään asumuksissa tai syrjäisissä laaksoissa ja syvennyksissä. Ilmaston muuttuessa lämpimämmäksi ja kosteammaksi siirtyi puuston raja yhä pohjoisemmaksi. Tämä sai karuihin maa-alueisiin tottuneet karibulaumat kulkeutumaan yhä ylemmäs maastoon, joka paremmin vastasi niiden varhaista ympäristöä.
Etelämmillä seuduilla Kanadan kilven arkaaiset ryhmät liikkuivat maa-aluiden ja vesistöjen rajamailla. Heidän populaationsa hajaantuminen oli suorassa yhteydessä ruokalähteiden saatavuuteen. . Liikkuminen tapahtui usein vesireittejä pitkin, sillä suoalueet vaikeuttivat jalkaisin etenemistä. Osan metsästäjistä seuratessa karibuja osa lujitti suhteitaan pohjoisten tasankojen asukkaisiin.
Työkalut
Kanadan kilven tuon aikakauden ihmisten jäljiltä on löytynyt esimerkiksi kirveitä, veitsiä, kaapimia ja pieniä sivulta lovettuja keihäänkärkiä. Kulttuurin varhaiskaudelta on löydetty vain Warden's Groven lovettu pieni keihäänkärki, enemmän löytöjä on vasta keskikaudelta 3500–2500 eaa. . Pohjoisessa Manitobassa sijaitsevasta Victoria Dayn löytöpaikalta Three Point Lakella on kaivettu esiin ajalta 2300 eaa. oleva hauta, jossa oli runsaas määrät luisia väkäsharppuunoita, pyöreä kivinen "lääkepallo" ja Brewerton-tyylisiä nurkasta lovettuja keihäänkärkiä.
Myöhäinen kilven arkaainen kulttuuri
Arktisten ja subarktisten olosuhteiden ankaruus työnsi karibulaumat uudelleen etelämmäksi noin 3500 eaa. Samoihin aikoihin kulkeutui ilmastonmuutosten ajamia eskimoita Kanadan kilven metsästäjien karibualueiden rajoille. Kanadan kilven perinne hävisi asteittain pohjoisimmilla alueilla ilmaston kylmentymisen ja metsän tundraksi muuttumisen myötä. Noin 1500 eaa. tilalle tullut paleoeskimoiden luoma Esi-Dorsetin arktinen pientyökaluperinne valtasi alaa. Keskimmäisen Kanadan kilven arkaaisen perinteen alue pieneni varsinkin lännessä Orjajärven tienoilta alkaen paleoeskimojen edetessä etelään. Myöhäiskaudella n. 1000 eaa. – 500 jaa. Kanadan kilven arkaainen perinne jakautui itäiseen ja läntiseen. Sen piirteitä oli löydettävissä edelleen havumetsissä ja jäkälää kasvavilla alueilla. Itäinen perinne ulottui Labradorin niemimaalta läntiseen Ontarioon, jossa se muuttui läntisen perinteen alueeksi. Läntinen kulttuuri eli Laurel ulottui Quebecista ja Ontariosta lännessä Manitobaan ja Saskatchewaniin asti. Lännessä oli havumetsäalueen lisäksi puistomaata jossa saattoi metsästää biisoneita ja kerätä villiriisiä.
Itäisellä alueella tämän kulttuuriperinteen löytöpaikkojen ohuet kerrostumat ovat sekoittuneet aiempien ja myöhempien kerrostumien kanssa. Myös kulttuurin luulöydöt ovat harvinaisia, happaman ja luita syövyttävän maaperän takia. Tämän kulttuurin uskotaan vuorovaikuttaneen eteläisemmän Saint Lawrencen-Suurten järvien kulttuurin kanssa. Jotkut myöhäisen Kanadan kilven perinteeseen lasketut hautalöydöt viittaavat Adena-kulttuurin vaikutukseen.
Läntisessä perinteessä jatkettiin vuodenaikojen mukaan liikkumista ja vesistöihin tukeutuvaa elämää. Näiden ihmisten jäljiltä on löydetty monia useassa vaiheessa rakennettuja hautakumpuja muun muassa Long Saultista. Rainy Riverin hautakumpupitoisella alueella näkyi eteläisemmän Hopewellin vaikutus ja siellä oli suuren väentiheyden mahdollistavaa villiriisiä. Tällä alueella oli nähtävissä shamaanien suuri vaikutusvalta ja selvä jakaantuminen rikkaisiin ja köyhiin. Vesireitit olivat läntiselle perinteelle tärkeitä niin kuin sen edeltäjällekin. Noin 1500–500 eaa. ilmaston lisääntynyt viileys ja kosteus ajoi suurten tasankojen asukkaita ja eläimiä pois perinteisiltä alueiltaan Saskatchewanissa. Läntiset Kanadan kilpeä edustaneet metsästäjien ja kalastajien ryhmät valtasivat tasankointiaanien jäljiltä tyhjiksi jääneet alueet. Jotkut tutkijat uskovat Läntisen kilven perinteen ihmisten olleen ojibwojen ja läntisten cree-intiaanien esi-isiä.
Tiina Hakanen
Tiina Marjaana Hakanen (s. 1. huhtikuuta 1985 Tampere) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Aikaisemmin hänen päälajinsa oli korkeushyppy. Hakanen edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä ovat valmentaneet Leena Aura ja vuodesta 2008 Tiia Hautala sekä vuosina 2012–2013 Matti Mettala.
Hakanen kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran 2004. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maaottelun korkeuskilpailussa neljänneksi Göteborgissa 2005 ja Helsingissä 2008. Kalevan kisoissa hän on saanut korkeushypyssä hopeaa 2009 ja pronssia 2008 sekä 2005. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 4 × 100 metrin viestissä 2009. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2010 hän oli korkeushypyssä kolmas.
Korkeushypyssä Hakasen ennätys ulkoradoilla on Porissa 15. heinäkuuta 2005 hypätty 181 cm ja hallissa Tampereella 12. helmikuuta 2005 hypätty 178 cm. Pituutta hän on hypännyt ulkoradoilla 589 cm Jämsässä 28. kesäkuuta 2014 ja hallissa 590 cm Tampereella 9. helmikuuta 2014.
Hakasen isä on urheilujohtajana ansioitunut Pyrinnön pitkäaikainen toiminnanjohtaja Jarmo Hakanen ja isosisko myös urheilujohtotehtävissä toiminut Elisa Hakanen.
Brian Baker
Brian Baker -nimisiä henkilöitä:
Puolustusvoimien logistiikkalaitos
Puolustusvoimien logistiikkalaitos (PVLOGL) on vuonna 2012 alkaneen puolustusvoimauudistuksen seurauksena vuoden 2015 alussa perustettu pääesikunnan alainen tulosyksikkö, jonka toimintaa ohjaa puolustusvoimien sotatalouspäällikkö Pääesikunnan logistiikkaosaston avustamana. Logistiikkalaitoksen esikunta on Tampereella. Kesäkuusta 2022 lähtien laitoksen johtajana on toiminut kenraalimajuri Jari Mikkonen ja apulaisjohtajana insinööriprikaatikenraali Juha-Matti Ylitalo. Logistiikkalaitos tuottaa puolustusvoimien yhteiset logistiikan palvelut sekä mahdollistaa osaltaan puolustusvoimien suorituskyvyn rakentamisen, ylläpidon ja käytön.
Logistiikkalaitokseen kuuluu seitsemän hallintoyksikköä, ja sillä on toimintaa 40 paikkakunnalla. Työntekijöitä on yli 2 200.
Esikunta
Logistiikkalaitoksen esikunta toimii laitoksen johtajan johtoesikuntana. Sen tehtäviin kuuluu laitoksen toiminnan koordinointi ja kokonaissuunnittelu, laitoksen hallintayksiköiden ohjaaminen ja puolustusvoimien logistiikkajärjestelmään liittyvien kumppanuuksien hallinta. Esikunta ja järjestelmäkeskus suunnittelevat ja toteuttavat puolustusmateriaalihankinnat. Esikunnan tärkeitä kumppaneita ovat muun muassa Leijona Catering Oy, Sotilaskotiliitto ry, Millog Oy, Patria Oy, Senaatti-kiinteistöt Oy ja Puolustuskiinteistöt. Esikunta sijaitsee Tampereella.
Logistiikkakoulu
Logistiikkakoulu (LOGK) on Logistiikkalaitoksen esikunnan alainen joukkoyksikkö. Se antaa upseerikoulutuksen tutkintoihin sisältyvää ja puolustushaarojen tarpeisiin perustuvaa logistiikan opetusta sekä tuottaa logistiikan ohjesääntöjä ja oppaita. Logistiikkakoulu tekee myös tutkimustyötä puolustusvoimien logistiikkajärjestelmän kehittämiseksi.
Logistiikkakoulu sijaitsee Riihimäellä, jonne se siirtyi vuonna 2015 Lahdesta Hämeen Rykmentin lakkauttamisen yhteydessä. Aikaisemmin koulu tunnettiin nimellä Huoltokoulu.
Järjestelmäkeskus
Järjestelmäkeskus on Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen johtajan alainen hallintoyksikkö. Järjestelmäkeskuksen vastuulla on teknisten järjestelmien ja materiaalin teknisen elinjakson hallinta, ylläpito ja kunnossapito. Se vastaa hankintatoiminnan teknisestä valmistelusta. Järjestelmäkeskus ylläpitää järjestelmävastuullisena myös järjestelmien tilannekuvaa ja vastaa poikkeusolojen toimintavalmiudesta. Järjestelmäkeskus toimii Tampereella, Jyväskylässä, Riihimäellä ja Turussa. Tampereen Sarvijaakonkadun toimipisteessä toimivat Järjestelmäkeskuksen johto, hallinto- ja suunnittelusektori, projektiosasto, maajärjestelmäosasto sekä tiedustelu-, valvonta- ja johtamisjärjestelmäosasto. Ilmajärjestelmäosasto toimii Vuoreksessa ja Tikkakoskella. Merijärjestelmäosaston toimipiste on Turussa.
Räjähdekeskus
Räjähdekeskus on tuotantolaitos, joka vastaa puolustusvoimien räjähdemateriaalista. Se tuottaa räjähteitä, kunnossapitää niitä, poistaa räjähteitä käytöstä sekä järjestää räjähteiden koetoimintaa. Räjähdekeskuksella on toimintaa Ähtärissä, Haapajärvellä, Keuruulla ja Kankaanpäässä.
Puolustusvoimauudistuksessa haluttiin säilyttää poikkeusolojen vaatimuksien mukaisesti kriittinen osaaminen puolustusvoimilla. Aiemmin Maavoimien materiaalilaitoksen alaisena toiminut Räjähdekeskus liitettiin sellaisenaan Logistiikkalaitokseen.
Sotilaslääketieteen keskus
Sotilaslääketieteen keskus (SOTLK) vastaa varusmiesten ja puolustusvoimien henkilökunnan terveydestä. Sotilaslääketieteen keskuksen terveysasemia sijaitsee kaikissa varuskunnissa. SOTLK järjestää lääkintähuollon, ympäristöterveydenhuollon ja erityisterveydenhuollon palvelut puolustusvoimissa. Sotilaslääketieteen keskus toimii lisäksi sotilaslääketieteen, ilmailulääketieteen (keskus Helsingissä ), sukelluslääketieteen (keskus Kirkkonummen Upinniemessä ), kenttälääkinnän sekä suojelulääketieteen (CBRN) tutkimus- ja asiantuntijayksikkönä.
Perustaminen
Logistiikkalaitoksen perustaminen oli osa vuosina 2012–2015 toteutettua puolustusvoimauudistusta. Laitoksen perustamisen myötä lakkautettiin Maavoimien materiaalilaitos, Ilmavoimien materiaalilaitos ja Merivoimien materiaalilaitos. Räjähdekeskus ja Sotilaslääketieteen keskus liitettiin logistiikkalaitokseen lähes sellaisenaan. Lahdessa sijaitsevan Huoltokoulun ja Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen hankeyksikön toiminnot liitettiin laitokseen.
Maailma kylässä
thumb|250px|right|[[Kimmo Pohjonen -kluster Maailma kylässä -festivaalilla.]] thumb|250px|right|Festivaalitunnelmaa Helsingin [[Kaisaniemen puisto|Kaisaniemessä toukokuussa 2008.]]
Maailma kylässä (World Village Festival) on toukokuun lopussa järjestettävä kestävän kehityksen festivaali, poikkitaiteellinen kulttuurifestivaali, järjestöjen messutapahtuma, ruokakarnevaali ja ajankohtaisten aiheiden keskusteluareena. Seuraavan kerran festivaali järjestetään Helsingin Suvilahdessa 27.–28.5.2023. Aiempina vuosina tapahtumapaikkana on ollut Kaisaniemen puisto ja Rautatientori ja sitä ennen VR:n makasiinit. Tapahtuman pääjärjestäjä on Fingo, joka on noin 300 suomalaisen kansalaisjärjestön kattojärjestö.
Maailma kylässä järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1995. Aluksi tapahtuma järjestettiin joka toinen vuosi, mutta vuodesta 2005 lähtien se on järjestetty vuosittain, paitsi vuonna 2020. Festivaalin ohjelmaan kuuluu musiikkia, tanssia, teatteria, kirjallisuutta, puheohjelmaa, näyttelyitä ja ruokaa eri puolilta maailmaan. Festivaali on kävijöille ilmainen.
Festivaali kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin. Lokakuussa 2013 Finland Festivals valitsi Maailma kylässä -tapahtuman Vuoden festivaaliksi 2014.
Vuoden 2023 Maailma kylässä
Vuonna 2023 Maailma kylässä -festivaali järjestetään Helsingin Suvilahdessa 27.–28.5. Festivaalin teemana on Muutosvoima! Festivaalilla esiintyvät muun muassa nigerialainen Seun Kuti & Egypt 80 sekä eteläafrikkalainrn Toya Delazy. Lisäksi tarjolla keskusteluja ajankohtaisista aiheista, näytteilleasettajia, työpajoja ja lastenohjelmaa. Festivaali julkaisee lisää ohjelmaa maalis-huhtikuussa.
Vuoden 2022 Maailma kylässä
Maailma kylässä järjestettiin 23.–29.5.2022 poikkeuksellisesti useassa eri paikassa Helsingissä ja osittain virtuaalisesti verkossa. Tapahtumapaikat olivat Allas Sea Pool, Kauppatori, Tiivistämö, Temppeliaukion kirkko sekä Kino Regina. Ilmaisfestivaalilla järjestettiin yli 40 ohjelmanumeroa konserteista puheohjelmaan, taiteeseen, lastenohjelmaan, dokumenttielokuviin sekä järjestöjen Mahdollisuuksien toriin. Festivaali keräsi noin 21 500 kävijää. Festivaalin teemana oli Planeettamme rajat.
Tiivistämössä lauantaina ja sunnuntaina järjestetyn puheohjelman tunnelma oli vastaanottava ja keskittynyt. Kiinnostusta herättivät erityisesti Liselott Lindströmin, Ujuni Ahmedin, Kumi Naidoon ja Jason Hickelin keynote-puheet sekä ministereiden, Emma Karin (vihr.) ja Pekka Haaviston (vihr.), esiintymiset. Laura Eklund Nhagan, Palefacen ja Hassan Maikalin spoken word -esitys keräsi lähes täyden salin yleisöä.
Tiivistämössä oli myös musiikkia. Lauantai-illan päättänyt Orkesta Mendoza esiintyi täpötäydelle salille ja alkuillasta rap-artisti NaharY nosti juhlat pystyyn terassilla. Funky Amigosin dj:t huolehtivat festivaalikävijöiden viihtyvyydestä Elephant Lounge -terassikahvilassa koko viikonlopun. Tiivistämö keräsi viikonlopun aikana noin 1 800 kävijää. Puheohjelmaa katsoi livestriimin kautta noin 1 200 katsojaa.
Sunnuntaina järjestettiin festivaalin pääkonserttitapahtuma Allas Sea Poolin ulkoilmalavalla keskustassa. Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani, Santrofi sekä Les Amazones d’Afrique vetivät alueen täyteen. Myös Pikku Papun Orkesteri ja SUAD kiinnostivat yleisöä. Altaalla vieraili noin 10 000 kävijää. Sunnuntaina järjestetty Nicole Willisin ja Gospel Helsingin konsertti Temppeliaukion kirkossa oli myös täynnä lähes 700 katsojalla.
Ohjelmaan kuului myös taidenäyttely Tiivistämössä, yhteisöllinen taidepaja Allas Sea Poolilla sekä taideperformanssi Kauppatorilla. Festivaalin podcast-sarja sai jatkoa neljällä jaksolla kevään aikana.
Vuoden 2022 festivaalia tuotettiin suurtapahtumana Suvilahden tapahtuma-alueelle aina tammikuun loppuun asti. Koska koronapandemiatilanne näytti yhä epävarmalta ja suurtapahtuman järjestämisen taloudelliset riskit olivat suuret, tapahtuma päädyttiin järjestämään pienimuotoisemmin.
Vuoden 2021 Maailma kylässä
Vuonna 2021 festivaali järjesttiin Covid-19 pandemian aiheuttamien rajoitusten vuoksi verkossa 29.–30. toukokuuta. Festivaalin pääteemana oli tulevaisuus, jonka piti olla edellisen vuoden peruuntuneen festivaalin teema. Virtuaalifestivaali sujui ongelmitta ja sille osallistui noin 10 000 ihmistä.
Festivaalin vetonaula oli suomalaisen pop-musiikin tähti, SANNI, jonka keikka veti festivaalialustalle satoja ihmisiä. Intian valtameren ja Tyynenmeren saarivaltioiden alkuperäiskansoja edustava Small Island Big Song puolestaan toi festivaalille katsojia Taiwanista saakka. Yhteensä tapahtumaan osallistuttiinkin 54 eri maasta käsin.
Kansainvälisiä keikkoja kuultiin ympäri maailman. Small Island Big Songin lisäksi mukana olivat Algerialais-equadorilainen Sarazino, saksalais-syyrialainen Shkoon, venezuelalainen Betsayda Machado & Parranda El Clavo, persialaista musiikkia soittava kurditaustainen Kayhan Kalhor, malawilainen Madalitso Band, intilainen Grammy-voittaja Ricky Kej ja haitilainen Lakou Mizik.
Festivaalilla kuultiin myös kiinnostavia puheenvuoroja, joissa pohdittiin erityisesti kestävää tulevaisuutta. Puhujina olivat muun muassa Tarja Halonen, Maina Kiai, Pirkka-Pekka Petelius ja Andri Snær Magnason. Lisäksi festivaalilla nähtiin ensimmäistä kertaa suosittu japanilainen Powered by PechaKucha puheformaatti.
Vuoden 2020 Maailma kylässä
Vuonna 2020 Maailma kylässä piti järjestää 23.–24. toukokuuta. Pääteemana oli tulevaisuus. Festivaalin järjestäminen kuitenkin kiellettiin koronaviruspandemian vuoksi.
Vuoden 2019 Maailma kylässä
Vuoden 2019 Maailma kylässä järjestettiin 25.–26. toukokuuta. Pääteemana oli ilmastonmuutos. Festivaalilla esiintyivät muun muassa brasilialainen Liniker e os Caramelows, espanjalainen Amparanoia ja suomalainen jazz-bändi Timo Lassy & Ricky-Tick Big Band Brass.
Vuoden 2018 Maailma kylässä
Vuoden 2018 Maailma kylässä järjestettiin 26.–27. toukokuuta. Pääteemana oli Agenda 2030 – Kestävä kehitys ja alueellisena painopisteenä Afrikka. Festivaalilla esiintyivät muun muassa eteafrikkalainen Freshlyground, Grammy-palkittu laulaja Dobet Gnahoré, kongolaiskokoonpano Jupiter & Okwess, suomalainen reggaeartisti Raappana sekä palestiinalaisyhtye 47SOUL.
Vuoden 2017 Maailma kylässä
Vuoden 2017 Maailma kylässä järjestettiin 27.–28. toukokuuta. Tapahtumassa esiintyvät muun muassa laittomien siirtolaisten kasaama Che Sudaka -yhtye, Dalindéoa, Viitasen Piia, Anna Puu, Irina sekä lastenyhtye Mutaveijarit.
Vuoden 2016 Maailma kylässä
Festivaali järjestettiin 28.–29. toukokuuta. Festivaalilla kävi viikonlopun aikana noin 79 000 ihmistä. Tapahtumassa esiintyivät muun muassa Sandhja, Idiotape, Mira Luoti, Asian Dub Foundation, Looptroop Rockers, Alo Wala, Bombino, Kanta dAb dAb, Signmark ja Teho Majamäki.
Vuoden 2015 Maailma kylässä
Festivaali järjestettiin 23.–24. toukokuuta. 20-vuotisjuhliaan viettävässä tapahtumassa esiintyvät muun muassa Orlando Julius & The Heliocentrics, Aziza Brahim, Sierra Leone's Refugee All Stars, Ba Cissoko, Ramy Essam, UMO – Helsinki – Cotonou, Janna, Aurora, Pietarin Spektaakkeli, Tsuumi Sound System sekä Satu Sopanen ja Tuttiorkesteri.
Festivaaleille suunniteltu Sananvapauskylä jäi toteutumatta turvallisuussyistä, joihin vaikutti Suojelupoliisin uhka-arvio asiasta. Alun perin Sananvapauskylässä oli tarkoitus pitää esillä muun muassa osia Minä olen Charlie -näyttelystä. Kuvien joukossa oli piirroksia profeetta Muhammedista.
Juutalainen Keren Kajemet -yhdistys (KKF) ei saanut osallistua festivaaleille, koska Kepan saamien tietojen mukaan järjestö on muun muassa ollut osallisena toimenpiteissä, joissa ihmisiä häädetään, kyliä tuhotaan ja päälle istutetaan metsää. KKF kiisti rikkomukset.
Vuoden 2014 Maailma kylässä
Festivaali järjestettiin 24.–25. toukokuuta. Festivaalilla kävi viikonlopun aikana noin 80 000 ihmistä. Tapahtumassa esiintyivät muun muassa Los de Abajo, Amparo Sánchez, Capitan Tifus, Lauri Tähkä, Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani, Minä ja Ville Ahonen sekä Wimme Saari ja Tapani Rinne.
Vuoden 2013 Maailma kylässä
Festivaali järjestettiin 25.–26. toukokuuta 2013. Kävijöitä oli arviolta 85 000. Festivaalin pääteemana oli ihmisoikeudet ja maantieteellisenä painopisteenä Kaakkois- ja Itä-Aasia. Esiintymässä oli runsaasti aasialaisia yhtyeitä (esimerkiksi kiinalainen Hanggai) ja paljon suomalaisia esiintyjiä kuten Kuukumina, Ismo Alanko, PMMP, Don Johnson Big Band, Diandra, Kuningasidea, Johanna Juhola & Reaktori, Aino Venna ja Fröbelin palikat.
Paul Ch'eng Shih-kuang
Paul Ch'eng Shih-kuang (15. syyskuuta 1915 – 23. elokuuta 2012 ) oli taiwanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1943 ja nimitettiin Taipein arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ucculan titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thomas Tien Ken-hsin, jota avustivat Joseph Kuo Joshih ja Thomas Niu Hui-ching.
Moses
Moses tai Mooses voi tarkoittaa seuraavia:
Paul Ch'eng Shih-kuang
Ch'eng Shih-kuang osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Maailma kylässä
Vuoden 2010 Maailma kylässä
Vuonna 2010 11. kerran järjestetty festivaali pidettiin 29.–30. toukokuuta. Esiintyjinä olivat mm. ChocQuibTown, Mad Juana, Quique Neira, A Moving Sound, UrJazz feat. Kalevi Louhivuori, Anna Puu, Anneli Saaristo, Manna ja Aiyekooto and his Afrobeat International ja Lyra All Stars.
Vuoden 2009 Maailma kylässä
Vuoden 2009 Maailma kylässä järjestettiin 23.–24.5. Paikalla oli noin 400 näytteilleasettajaa ja myyjää sekä yli 40 etnistä keittiötä. Festivaali oli järjestyksessään kymmenes ja esityksiä oli noin sata. Festivaali teki yhteistyötä klubien järjestelyssä Clube Brasilin ja Funky Elephant -festivaalin kanssa. Koko festivaaliohjelmisto Musiikkiesiintyjiä:
Vuoden 2008 Maailma kylässä
Vuoden 2008 Maailma kylässä järjestettiin 24.–25. toukokuuta Paikalla oli noin 400 näytteilleasettajaa ja myyjää sekä noin 40 etnistä keittiötä. Festivaali oli järjestyksessään yhdeksäs.
Musiikkiesiintyjiä olivat mm.
Vuoden 2007 Maailma kylässä
Vuoden 2007 Maailma kylässä järjestettiin 26.–27. toukokuuta. Paikalla oli 400 näytteilleasettajaa ja myyjää sekä yli 40 etnistä keittiötä. Rauhanjärjestöt esittäytyivät yhdessä Rauhankylä-alueella sen merkeissä, että ensimmäinen suomalainen rauhanjärjestö oli perustettu sata vuotta aiemmin, vuonna 1907.
Musiikkiesiintyjiä olivat mm.
Vuoden 2006 Maailma kylässä
Vuoden 2006 Maailma kylässä järjestettiin 27.–28. toukokuuta. Paikalla oli 400 näytteilleasettajaa ja myyjää sekä yli 40 etnistä keittiötä. Festivaali on järjestyksessään seitsemäs ja siellä vieraili mm. tasavallan presidentti Tarja Halonen.
Musiikkiesiintyjiä olivat mm.
Vuoden 2005 Maailma kylässä
Maailma kylässä -festivaalin järjestämisestä tuli 28.–29.5. kuluneeksi 10 vuotta, ja juhlan kunniaksi festivaali muutettiin jokavuotiseksi tapahtumaksi. Lisäksi festivaalin asiaohjelmatarjontaa kasvatettiin huomattavasti.
Tapahtuman teemana oli ympäristö, mikä näkyi erityisesti Rautatientorille kootun jättiteltan Amazonas-näyttelyssä sekä sen ympärillä esittäytyneiden ympäristöjärjestöjen tarjonnassa.
Viikonlopun aikana nähtiin yli sata esitystä. Suurta suosiota ulkomaalaisista artisteista saivat muun muassa espanjalainen Cheb Balowski, chileläinen reggaebändi Gondwana, somalilais-englantilainen Maryam Mursal ja senegalilainen hip hop -ryhmä Bogostyle.
Suomalaisista tähdistä lavalle nousivat Värttinä, Kimmo Pohjonen Kluster, Jonna Tervomaa ja juhlafestivaalia varten kasattu erikoisyhtye Kymppiorkka. Sen riveissä cover-klassikoita esittivät muun muassa Paula Vesala, Mariko, Emma Salokosk i, Tidjan ja Olavi Uusivirta.
Vuoden 2003 Maailma kylässä
Festivaalilla esiintyivät kuubalainen Los Cumbancheros, eteläafrikkalainen hip hop -ryhmä Black Noise sekä guinealainen Sembe. Loistavaa tanssia esitti tšetšenialainen tanssiryhmä Daimohkin lapset, joka maan kurjasta ja vaarallisesta tilanteesta huolimatta pääsi festivaalille. Festivaali järjestettiin Kaisaniemessä 17.–18.5.
Suomalaisista esiintyjistä mukana olivat muun muassa Katri Helena, Mariska, Bomfunk MC’s ja Maija Vilkkumaa.
999 Zachia
999 Zachia on päävyöhykkeen asteroidi eli Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta. Sen löysi Karl Wilhelm Reinmuth vuonna 1923. Pikkuplaneetta sai nimensä tähtitieteilijä ja matemaatikko Franz Xaver von Zachin mukaan, joka löysi kääpiöplaneetta Cereksen uudestaan Giuseppe Piazzin hukattua sen. Ennen nimeämistään asteroidi Zachia tunnettiin tunnuksella 1923 NW. Zachian läpimitta on vain noin 18 kilometriä.
Maailma kylässä
Vuoden 2003 Maailma kylässä
Tapahtuman aikana käynnistettiin myös valtakunnallinen pyöräilyviikko.
Vuoden 2001 Maailma kylässä
Neljäs Maailma kylässä -festivaali järjestettiin 26.–27.5. Kaisaniemessä. Ulkomaisia artisteja olivat siperialainen kurkkulaulun komeetta Yat-Kha, senegalilainen Galaxy, Orquestra Caribe Kuubasta ja skamusiikin edelläkävijä Skatalites Jamaikalta. Cliché, Tasavallan Presidentti, Mari Rantasila, Piirpauke, Ultra Bra, Kwan ja Apulanta vastasivat viikonlopun kotimaisesta musiikista.
Kylässä oli ulkomaisia taiteilijoita niin kuva-, performanssi- kuin teatteritaiteen alalta. Festivaalilla keskityttiin erityisesti ruokaan ja kehitysyhteistyöhön. Tapahtumassa kerättiin nimiä vetoomukseen kehitysyhteistyömäärärahojen korottamiseksi. Festivaalin esiintyjistä vetoomuksen allekirjoittivat mm. Galaxyn, Skatalitesin, Apulannan ja Ultra Bran edustajat.
Vuoden 2001 festivaali keräsi tähän mennessä suurimman yleisönsä, viikonlopun aikana festivaalilla kävi noin 80 000 ihmistä.
Vuoden 1999 Maailma kylässä
Maailma kylässä -festivaali palasi 29.–30.5.1999 Kaisaniemeen, jonne kerääntyi osanottajia vielä edellisiä vuosia enemmän. Festivaalin pääteema oli Jubilee 2000 -kampanja, jonka tavoitteena oli saada köyhien maiden velat peruutettua. Festivaalilla vietettiin myös Suomen Lähetysseuran ensimmäistä Jubilee-messua.
Festivaalilla nähtiin useita kansainvälisiä esiintyjiä Afrikasta. Mukana olivat muun muassa eteläafrikkalainen Busi Mhlongo, kamerunilainen Sally Nyolo, kymmenhenkinen nuorten tanssiteatteriryhmä Casa de Cultura Mosambikista sekä kuubalainen Klimax-ryhmä.
Suomalaista musiikkitarjontaa edustivat Ultra Bra, Eino Grön, Eläkeläiset, Pauli Hanhiniemi ja Perunateatteri sekä Pohjannaula.