cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hurriganes
Yhteiskunnallinen merkitys
Hurriganes oli 1970-luvulla poikkeava ilmiö YYA-ajan Suomessa. Yhtye oli amerikkalaistyylinen ilmentymä Yhdysvaltain lippuineen, jenkkiautoineen ja mainossopimuksineen. Hurriganesilla ei kuitenkaan ollut poliittista agendaa, eivätkä sanoitukset aina edes tarkoittaneet mitään. Hurriganesin tarkoitus oli viihdyttää yleisöä ja tienata rockin soittamisella rahaa, kuten millä tahansa työllä. Yhtye oli avoimen kapitalistinen ja kaupallinen. Esimerkiksi samanaikaisesti vaikuttaneet progressiivisen rockin yhtyeet eivät ensisijaisesti arvostaneet kaupallista menestystä, vaan halusivat keskittyä itse musiikin luomiseen. Hurriganes osasi myös käyttää mediaa ja markkinointia hyväkseen poikkeuksellisen voimakkaasti.
Hurriganes-museo
Remu Aaltosen entiseen kotitaloon Porvooseen suunnitellaan Hurriganes-museota. Aaltonen myi kotinsa heinäkuussa 2016.
Pyyhe
Pyyhe on kankaasta, pehmopaperista tai muusta imevästä materiaalista valmistettu kappale, jota käytetään pyyhkimällä tapahtuvaan puhdistamiseen ja pesun jälkeiseen kuivaamiseen. Yleisimmin pyyhkeellä tarkoitetaan peseytymisessä ja astioiden pesussa tarvittavia kuivausliinoja. Myös siivouksessa käytettäviä pesu- ja kuivausliinoja (arkikielellä ”rättejä” tai ”riepuja”) kutsutaan pyyhkeiksi (esim. pölypyyhe, lattiapyyhe, ikkunapyyhe).
Jatkuvakäyttöiset kestopyyhkeet valmistetaan perinteisesti imukykyisestä ja pesua kestävästä puuvilla- tai pellavakankaasta. Kertakäyttöpyyhkeet ovat tavallisesti paperia tai kuitukangasta, mutta ne voivat olla myös kutomatonta puuvillakuitua, kuten trasselia. Likaa hyvin poistavat mikrokuitukankaat ovat yleistyneet pyyhkeiden materiaaleina etenkin muun kuin ihon puhdistuskäytössä. Myös nahkaista säämiskää käytetään kuivaus-, puhdistus- ja kiillotuspyyhkeenä.
Pyyhkeet kotitaloudessa
Kotitalouskäytössä kestopyyhkeet eli pyyheliinat jakautuvat kylpemisessä ja peseytymisessä käytettäviin pyyhkeisiin (kasvo-, käsi- ja kylpypyyhkeet) ja keittiöpyyhkeisiin.
Petaluma
Petaluma on kaupunki Sonoman piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 57 941 ihmistä.
Pyyhe
Pyyhkeet kotitaloudessa
thumb|[[Froteepyyhe lähikuvassa.]]
Kylpyhuoneen pyyheliinat
Peseytymisessä käytettäviä pyyhkeitä kutsutaan usein yhteisnimityksellä kylpyhuonetekstiilit, joihin tosin voidaan lukea myös kylpytakit, kylpyhuonematot, saunatekstiilit, kuten pefletit, ja jopa suihkuverhot.
Käsi- ja kasvopyyhkeet ovat kooltaan yleensä noin 0,4 m × 0,8 m. Niiden pitkän tai lyhyen sivun keskelle on yleensä ommeltu ripustinlenkki, josta pyyhkeen voi ripustaa pesualtaan lähellä olevaan seinäkoukkuun. Aiemmin lenkki suositeltiin ompelemaan molempiin päihin, jotta pyyhe kuluisi tasaisemmin ollessaan käytössä milloin mitenkin päin. Ilman lenkkiä olevat käsipyyhkeet voidaan ripustaa pyyhetangolle tai käyttää irrotettavia, metallisella ”klipsillä” eli puristimella varustettuja pyyhelenkkejä. Yleisin kylpyhuoneiden käsipyyhkeiden materiaali on nykyisin frotee, mutta myös muita puuvillakudoksia, kuten vohvelikangasta, käytetään. Perinteinen materiaali on pellava tai puolipellava eli puuvillaloimen ja pellavakuteen yhdistelmä. Perinteinen karjalainen pyyhe on käspaikka.
Kylpypyyhkeet eli kylpylakanat ovat kooltaan noin 1,5 m × 0,8 m ja valmistettu yleisimmin puuvilla- tai pellavafroteesta. Uimarannalle mukaan otettavat rantapyyhkeet ovat vielä suurempia, esimerkiksi 1,8 m × 1 m, jotta niitä voidaan käyttää myös maahan levitettävinä makuualustoina tai näkösuojana vaatteita vaihdettaessa.
Kietaisupyyhe on suomalaisen saunakulttuurin muunnelma kylpypyyhkeestä. Helposti vartalon ympäri vaatteeksi kiinnitettävä kietaisupyyhe, eräänlainen kylpypyyhkeen ja kylpytakin välimuoto, on varustettu tarranauha-, nappi- tai nepparikiinnityksellä ja joustavalla kuminauhalla, joskus myös päällipuolelle ommellulla taskulla. Naisten kietaisupyyhe on pidempi ja kiinnitetään kainaloiden korkeudelle peittämään rinnat, miesten kietaisupyyhe kiinnitetään vyötärön korkeudelle.
Jalkapyyhe on kylpyhuoneen lattialle suihkun tai kylvyn jälkeen levitettävä käsipyyheen kokoinen pyyhe, jota käytetään silloin, kun käytössä ole kylpyhuonemattoa. Pyyhkeeksi voidaan kutsua myös kankaasta ommeltuja pesulappuja tai -kintaita.
Märkää pyyhettä voi pesutilojen puutteessa käyttää myös kevyeen peseytymiseen. Oshibori on virkistävä märkä pyyhe, joka tarjotaan vieraille japanilaisissa baareissa ja ravintoloissa. Kesällä oshibori on kylmä ja talvella höyryävän kuuma. Tavan ovat omaksuneet myös monet kansainväliset lentoyhtiöt pitkillä mannertenvälisillä lennoilla.
Kertapyyhkeet
Kotitaloudessa yleisiä kertakäyttöisiä pyyhkeitä ovat erilaiset talouspaperit ja vessapaperit sekä paperinenäliinat, kosteuspyyhkeet ja meikkauksessa ym. ihonhoidossa käytettävät kasvopyyhkeet ja muut pehmopaperit.
Pyyhkeet julkisissa tiloissa
Julkisten tilojen WC- ja pesutiloissa suositaan käsipyyhkeinä erilaisia kertakäyttöisiä tai jatkuvakäyttöisiä pyyhkeitä ja niiden annostelijoita, jotka aiheuttavat mahdollisimman vähän ylläpitotyötä henkilökunnalle. Telan ympärille ommellusta pyyheliinalenkistä, niin sanotusta pyörivästä pyyheliinasta, on kehittynyt vetopyyhe ja siitä nykyajan pyyheautomaatti, kotelon sisällä pyörivä pyyhekangasrulla. Laitteen jousi- tai sähköinen koneisto syöttää kullekin käyttäjälle esiin noin puolen metrin pätkän puhdasta ja kuivaa pyyhettä, jonka se muutaman sekunnin kuluttua kelaa pois näkyvistä. Muita vaihtoehtoja julkisiin peseytymistiloihin ovat paperipyyhkeiden suurisäiliöiset annostelijat, joiden sisällä pyyhkeet voivat olla valmiiden arkkien pinoina tai katkottavana paperirullana. Pyyhkeiden vaihtoehtoina ovat yleistyneet lämmintä ilmaa puhaltavat käsienkuivaimet.
Pyyhkeet siivouksessa
Siivouspyyhkeen tehtäviä ovat kuivaamisen ohella puhdistusaineen ja veden levitys erilaisille pinnoille, lian kerääminen ja sitominen sekä suoja- ja hoitoaineiden levittäminen. Siivouspyyhkeitä voidaan käyttää kohteesta ja likaisuudesta riippuen kuivana, nihkeinä, kosteina ja täysin märkinä. Puhdistuskohteiden mukaan siivouspyyhkeet jaotellaan lattia-, kaluste- ja ikkunapyyhkeisiin.
Puuvillaiset siivouspyyhkeet kestävät hyvin emäksiä, valkaisuaineita, liuottimia ja heikkoja happoja. Ne soveltuvat hyvin kostea- ja märkäpyyhintään, sillä puuvilla on märkänä lujempaa kuin kuivana. Märkänä puuvillapyyhettä on tosin raskas käyttää. Puuvillapyyhettä on vaikea puhdistaa täysin, ja se kuivuu hitaasti, homehtuu helposti ja toimii kasvualustana mikrobeille.
Pyyhe kielikuvana ja populaarikulttuurissa
Nyrkkeilyssä annetaan luovutusvoitto vastustajalle heittämällä pyyhe huoltonurkkauksesta keskelle nyrkkeilykehää. Tästä on tullut muunkinlaisesta luovuttamisesta ja periksi antamisesta kertova sanonta ”heittää pyyhe kehään”. Sanonnalla ”saada pyyhkeitä” taas tarkoitetaan moitteiden tai nuhteiden saamista.
Pyyhe on merkittävässä osassa humoristisessa kuunnelma- ja romaanisarjassa Linnunradan käsikirja liftareille, jossa sitä väitetään yhdeksi tärkeimmistä planeettojen välisen matkailun varusteista. Teosten ihailijat viettävät 25. toukokuuta vuosittaista pyyhepäivää kirjailija Douglas Adamsin kunniaksi.
South Park -televisiosarjan yhtenä hahmona esiintyy elävä pyyhe nimeltä Towelie.
Pyyhe-käsite eri kielissä
Tämän artikkelin muunkielisiin Wikipedioihin johtavista linkeistä voi todeta, että suomen kielen pyyhe-sanan vastineet muissa kielissä voivat tarkoittaa osin eri asioita. Esimerkiksi ruotsin handduk tai englannin towel eivät tarkoita siivouspyyhettä eivätkä vessapaperia. Englannin towel voi tarkoittaa myös muun muassa terveyssidettä. Ranskan serviette taas tarkoittaa paitsi peseytymiseen käytettävää pyyheliinaa, myös lautasliinaa, kun taas astiapyyhkeelle on oma sana torchon, ja niin edelleen.
Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset
Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset on vuonna 2006 valmistunut brittiläinen komedia, jonka on ohjannut Michael Winterbottom. Kyse on elokuvasta elokuvassa: Steve Coogan ja Rob Brydon esittävät itseään itsekeskeisinä päänäyttelijöinä elokuvassa, joka on tehty Laurence Sternen teoksen Tristram Shandy – elämä ja mielipiteet pohjalta.
Sekä elokuva että sen pohjana oleva teos ovat esimerkkejä metafiktiosta.
Limerickin kreivikunta
Limerickin kreivikunta on Irlannin kreivikunta Munsterin historiallisessa provinssissa maan lounaisosassa. Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Limerick. Kreivikunnassa on arviolta 195 175 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 2 683,04 neliökilometriä.
William Shakespearen Romeo ja Julia
William Shakespearen Romeo ja Julia (William Shakespeare’s Romeo + Juliet) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut elokuvasovitus William Shakespearen näytelmästä Romeo ja Julia. Sen on ohjannut Baz Luhrmann, ja pääosissa Romeota ja Juliaa näyttelevät Leonardo DiCaprio ja Claire Danes.
Limerickin kreivikunta
Limerickin kreivikunta rajoittuu pohjoisessa Claren kreivikuntaan, etelässä Corkin kreivikuntaan, lännessä Kerryn kreivikuntaan ja idässä Tipperaryn kreivikuntaan. Shannonjoki virtaa Limerickin kaupungin läpi Atlantin valtamereen.
William Shakespearen Romeo ja Julia
Elokuvan vuoropuhelu on täysin Shakespearen mukaista. Kuvat ovat sen sijaan hyvin nykyaikaisia. Samoin näytelmän kuoron ovat korvanneet televisio ja uutislähetykset.
Kolme väriä: Punainen
Kolme väriä: Punainen (1994) on ranskalais-puolalais-sveitsiläinen yhteistuotantoelokuva, jonka käsikirjoitti, tuotti ja ohjasi puolalainen elokuvaohjaaja Krzysztof Kieślowski. Teos jäi vuonna 1996 kuolleen Kieślowskin viimeiseksi elokuvaksi. Elokuvan pääosia näyttelivät Irène Jacob ja Jean-Louis Trintignant.
Tarina
Nuori mallityttö Valentine (Jacob) tapaa sattumalta onnettoman, voyeurismiin taipuvaisen eläköityneen juristin (Trintignant).
Vastaanotto
Elokuva oli ehdokkaana Kultaisen palmun ja kolmen Oscarin saajaksi. Lisäksi se palkittiin useilla palkinnoilla ja oli ehdokkaana vielä useampien saajaksi.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Punaisen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Abraham Jokinen
Abraham Jokinen (26. joulukuuta 1851 Pihlajavesi – 22. heinäkuuta 1904 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias, puutavara-alan liikemies ja lahjoittaja.
Jokinen oli mukana muun muassa J. W. Enqvistin sahausliikkeessä ja hän omisti höyrysahat Orivedellä ja Tyrväällä. Vuonna 1899 Jokinen oli mukana perustamassa Puutavaraosakeyhtiö Piikkiötä. Yhtiöllä oli Piikkiössä Harvaluodon saha ja höyläämö ja se omisti myös Piikkiö-nimisen hinaajan. Vuodesta 1902 alkaen Jokinen omisti myös Päijänteellä Lahden ja Jyväskylän välillä liikennöineen S/S Lahtis-siipirataslaivan. Jokinen kuoli 52-vuotiaana heinäkuussa 1904 sydänkohtaukseen pitkällisen sairauden jälkeen.
Abraham Jokinen testamenttasi omaisuudestaan 200 000 markkaa yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Testamenttivaroista muodostettiin kaksi hätäapurahastoa joista toinen oli tarkoitettu hädän lieventämiseen Tampereen kaupungissa ja toinen taas hädän lieventämiseen maalaiskunnissa erityisesti Pohjois-Suomen alueella. Edellisen Abraham Jokisen hätäapurahaston pääoma oli 30 000 markkaa, jälkimmäisen Abraham Jokisen hätäapurahaston maalaiskuntia varten pääoma oli taas 150 000 markkaa. Rahastot olivat Tampereen kaupungin hoidossa ja niiden suuruus oli vuonna 1933 edellisen osalta noin 200 000 markkaa ja ja jälkimmäisen osalta miljoona markkaa. 1930-luvulla Tampereen kaupunginvaltuusto myönsi jälkimmäisestä rahastosta yhteensä noin 240 000 markkaa avustustoimintaan Pohjois-Suomessa.
Abraham Jokinen on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Heinrich Bär
Sodan loppuaikana Bär lensi Messerschmitt Me 262 -suihkuhävittäjäkonetta sekä toimi Adolf Gallandin varamiehenä JV (Jagdverband) 44:ssä. Hän saavutti Me 262:lla 16 ilmavoittoa. Yhteensä Heinrich Bärin saavuttama ilmavoittomäärä oli 220 tuhottua liittoutuneiden lentokonetta. Sotilasansiomerkkinä Bär sai rautaristin ritariristin miekoilla ja tammenlehvillä.
Ikaalisten Matkatoimisto
Ikaalisten Matkatoimisto Oy on suomalainen matkatoimisto. Ikaalisten Matkatoimisto tarjoaa lomamatkoja vapaa-ajan matkustamiseen. Yrityksen valikoimassa ovat kylpylälomat, risteilyt, hotellimatkat, kiertomatkat sekä erilaisia teemamatkoja, kuten golf-, hyvinvointi-, terveysmatkat, pikkujoulut konserttimatkat tai perhelomat. Ikaalisten Matkatoimisto järjestää valmismatkoja yli 20 Euroopan maahan. Yhtiön liikevaihto on 19 miljoonaa (2017). Ikaalisten Matkatoimistolla on toimistot Ikaalisissa ja Turussa.
Ikaalisten Matkatoimisto on perustettu vuonna 1991 Airi ja Jyrki Talosen toimesta Ikaalisiin. Yhtiö tekee matkoja koko Euroopan alueella, erityisenä osaamisena Baltian alue. Ikaalisten matkatoimisto alkoi järjestää matkoja Viroon heti, kun matkailu siellä vapautui.
Nykyään Ikaalisten Matkatoimiston omistavat Karoliina Selin, Pauliina Talonen-Selin sekä Esa Talonen. Yrityksen toimitusjohtaja on Esa Talonen sekä varatoimitusjohtaja Karoliina Selin.
Kyūshū Shinkansen
pienoiskuva|800-sarjan juna Tsubame pienoiskuva|Kyūshū Shinkansen Kagoshimassa
Kyūshū Shinkansen on Japanin Kyūshūn saarella kulkeva, Fukuokan ja Kagoshiman kaupungit toisiinsa yhdistävä Shinkansen-suurnopeusjunalinja. Sitä liikennöi JR Kyūshū ja se muodostaa jatkeen Osakan ja Fukuokan väliselle San’yō Shinkansenille. Linjan eteläinen osuus Shin-Yatsushirosta Kagoshimaan avattiin vuonna 2004, pohjoinen osuus Shin-Yatsushirosta Fukuokan Hakataan vuonna 2011. Se mahdollisti Shinkansen-vuorojen läpiajon Kagoshimasta aina Osakaan saakka. Rakenteilla on haaralinja Nagasakiin.
Kyūshū Shinkansen on 257 kilometriä pitkä ja linjalla on 12 asemaa (tariffikilometrejä on 288,9). Vuonna 2017 Hakatan ja Kumamoton välisellä osuudella matkusti keskimäärin 27 579 ihmistä päivässä, Kumamoton ja Kagoshiman välisellä osuudella 13 062. Junien huippunopeus on 260 kilometriä tunnissa.
Katupöly
Katupölyksi kutsutaan terveydelle haitallisia ilman pienhiukkasia, jotka syntyvät pääosin katujen hiekoituksen sekä asfalttipinnan kulumisen seurauksena. Katupöly on ongelma vilkkaasti liikennöidyissä kaupungeissa, joissa liikenne pitää katupölyn jatkuvasti ilmassa. Pienhiukkaset aiheuttavat terveyshaittoja kaiken ikäisille, ja ovat erityisen haitallisia hengityselinsairauksista kärsiville.
Luís Pereira
thumb|Luís Pereira (oikealla) Luís Edmundo Pereira (s. 21. kesäkuuta 1949 Juazeiro, Bahian osavaltio) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Kyūshū Shinkansen
Historia
Kokonaisuudessaan Kyūshū Shinkansen avattiin liikenteelle 12. maaliskuuta 2011. Toisen osuuden radasta 70 prosenttia kulkee sillalla ja 30 prosenttia tunnelissa. Osuuden rakentaminen maksoi noin 892 miljardia jeniä. Matka-aika Hakatasta Kagoshimaan lyheni edelleen 2 tunnista 12 minuutista tuntiin 20 minuuttiin.
Katupöly
Suomessa katupöly nousee ongelmaksi erityisesti keväisin, jolloin kadut paljastuvat ja niille talven aikana tuotu hiekka ja sora kuivuvat. Suomessa katupölyn pienhiukkasiin kuolee vuosittain 57 ihmistä.
Luís Pereira
Luís Pereira oli yksi 1970-luvun "Pelén-jälkeisen" Brasilian menestyneimpiä pelaajia luoden uraa kotimaansa lisäksi myös Espanjassa. Taitava puolustaja lukeutuu sekä Palmeirasin että Atlético Madridin seuralegendojen joukkoon. Hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa oli brasilialainen São Bento, josta hän siirtyi vuonna 1968 sãopaulolaisen suurseuran Palmeirasin riveihin. Täällä Pereira voitti kaksi São Paolon osavaltiomestaruutta (1972 ja 1974) ja kaksi Brasilian mestaruutta (1972 ja 1973). Vuonna 1975 tähtipelaajan statuksen kotimaassaan saavuttanut Pereira siirtyi Espanjan pääsarjan Atlético Madridiin, jossa hän pelasi kaikkiaan viisi kautta (143 ottelua, 14 maalia). Espanjan kausien huipentumia olivat Espanjan cupin voitto vuonna 1976 ja liigamestaruus vuonna 1977. Pereira palasi takaisin Brasiliaan vuonna 1980, jossa hän oli edelleen huippuseurojen tavoittelema. 1980-luvulla hän pelasi muun muassa Rio de Janeiron ylpeydessä Flamengossa, Corinthiansissa sekä vanhassa tutussa Palmeirasissa. Lopettamisensa jälkeen Pereira on toiminut useamman brasiliaisseuran valmentajana sekä Atléticon kykyjenetsijänä. Madridilaisseura on nimittänyt Pereiran myös B-joukkueensa kunniapresidentiksi.
Kyūshū Shinkansen
Historia
Suunnitteilla on 143 kilometrin pituinen haaralinja Hakatasta Nagasakiin. Sen ensimmäinen, 66 kilometrin pituinen osuus Nagasakista Takeo-onseniin on rakenteilla ja tarkoitus avata liikenteelle vuonna 2022. Hakatan ja Takeo-onsenin välillä aiotaan käyttää samantyyppistä relay-pikajunaa kuin aiemmin Hakatan ja Shin-Yatsushiron välillä. Selvityksessä on ollut myös raideleveyttä vaihtamaan kykenevän junakaluston (free gauge train) käyttö, sillä Shinkansen-linjan raideleveys on 1 435 mm, muun rataverkon 1 067 mm.
Junavuorot
Kyūshū Shinkansenilla liikennöidään päivässä 119 junavuoroa (maaliskuussa 2018), joista 46 jatkaa San’yō Shinkansenille. Matka Kagoshimasta Hakataan kestää nopeimmillaan 1 h 16 min, Kagoshimasta Shin-Ōsakaan 3 h 41 min. Linjalla ajetaan kolmenlaisia junavuoroja, joista nopein on Mizuho, toiseksi nopein Sakura ja hitain kaikilla asemilla pysähtyvä Tsubame. Mizuho-vuorot ja jotkin Sakura-vuorot jatkavat Osakaan saakka. Mizuho pysähtyy Kagoshiman ja Hakatan välillä ainoastaan Kumamotossa, Sakura myös joillakin väliasemilla. Japan Rail Pass -matkailijalippu ei kelpaa Mizuho-junissa.
Luís Pereira
Pereiran mieluisin pelipaikka oli liberon tontti. Hänet muistetaan taitavana kahdensuunnan pelaajana, joka käynnisti hyökkäyksiä tarkoilla syötöillään, mutta joka onnistui myös pitämään vastustajan kärkipelaajat tiukasti pihdeissään.
Viron vanhauskoiset
Viron vanhauskoiset ovat vanhauskoisia ortodokseja, jotka asuttavat Peipsijärven ranta-alueita.
Vanhauskoiset eivät hyväksyneet tsaari Aleksei Mihailovitšin vuonna 1656 aloittamia uudistuksia kirkon käytännöissä ja jumalanpalvelusteksteissä. Tärkein kiistakysymys koski ristinmerkin tekoa: aiemmin käytössä ollut kahdella sormella tehtävä ristinmerkki muutettiin kolmisormiseksi. Tästä syystä vanhoista tavoista kiinni pitäviä alettiin vainota. Vanhauskoiset saapuivat alueelle sen jälkeen kun lahkon johtaja Avvakum monine kannattajineen oli poltettu roviolla 1682. Kun nälänhätä 1695–1697 ja suuri Pohjan sota olivat autioittaneet laajoja alueita Virossa, saapui ensimmäinen suuri vanhauskoisten muuttoaalto erityisesti IIsakun ja Illukan seuduille (Kuremäen Pühtitsan nunnaluostari sijaitsee Illukan kunnassa). Toinen suuri muuttoaalto tuli 1710-luvulla Liettuan ja Puolan suunnasta Räpinan alueelle.
Vanhauskoiset asuttavat Peipsijärven rantamia pitkinä ja kapeina kylänauhoina. Nykyisin tärkeimmät asutuspaikat ovat Mustvee ja viereinen Rajan kylä, Kallasten kaupunki, Peipsiäären kylät Kolkja, Kasepää ja Varnja ja Piirissaaren kylät. Lisäksi on aiemmin mainittuja alueita, jotka eivät sijaitse aivan Peipsin rantamilla.
Vanhauskoisia on Virossa nykyään noin 15 000, ja rekisteröityjä vanhauskoisia seurakuntia on 11, joista yksi Tallinnassa, yksi Tartossa ja loput yhdeksän Peipsimaalla seuraavilla paikkakunnilla: Mustvee, Raja, Kallaste, Kükita, Piirissaar sekä Peipsiäären kylissä Kasepää, Kolkja ja Varnja.
Erityisesti Peipsiäären alue on tunnettu sipuleistaan. Kolkjassa sijaitsee suosittu kala- ja sipuliravintola.
Viron vanhauskoisten museo sijaitsee Kolkjassa. Se kertoo vanhauskoisten historiasta.
Keyritynjoki
Keyritynjoki on joki Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Joki alkaa Ylä-Keyrityn latvajärvestä Valtimon rajoilla. Sieltä joki virtaa Rautavaaran kirkonkylän editse 16 kilometriä pitkään Ala-Keyrittyyn ja jatkaa alkuun Keyritynjoki -nimisenä ja sitten Puntinjokena juoksuaan Nilsiän Ala-Siikajärveen.
Nummi (Hämeenlinna)
alt=Kuva Nummelta 2017.|pienoiskuva|314x314px|Nummea vuonna 2017. alt=Nummea ilmasta.|pienoiskuva|314x314px|Nummea ilmasta. Nummi on Hämeenlinnan Voutilan kaupunginosassa sijaitseva lähiöalue. Alueen rakennuskanta muodostuu suureksi osaksi asuinkerrostaloista, mutta sen laitamilla on myös pientaloja. Nummi rajoittuu idässä Aleksis Kiven katuun, etelässä Loimalahdentiehen ja pohjoisessa Sammontiehen. Nummen itäpuolella, samassa kaupunginosassa, sijaitsee Jukolan lähiö. Nummella sijaitsee vuonna 2018 valmistunut Nummikeskus, johon sisältyvät uusi yhtenäiskoulu, kirjasto ja neuvola. Nummikeskuksen tieltä purettiin paikalla aikaisemmin sijainnut Nummen koulu. Nummella on myös ostoskeskus, jossa sijaitsee muutamia lähipalveluita.
Keyritynjoki
Joen pituus on 85 kilometriä, eli se on 64. pisin Suomen joista. Pituudesta on Rautavaaran alueella 67 kilometriä. Joen korkeusero melontareitillä on 85 metriä. Keyritynjoen valuma-alue on 1 285 neliökilometriä ja järvisyysprosentti on 6,4 %. Keskivirtaama on 16 m³/s, keskim. minimivirtaama 3 m³/s ja huippuvirtaama 70 m³/s.
Joki on myös melontareittinä ja urheilukalastusalueena tunnettu. Keyritynjoki kuuluu Natura 2000-alueeseen. Sitä pidetään erityissuojelua vaativiin vesistöihin kuuluvana. Se on karu, osittain hiekkapohjainen joki. Veden laatu on hyvä, joskin se on humuspitoinen ja hapan.
Snapseed
Snapseed on mobiililaitteille kehitetty kuvankäsittelyohjelma. Sen kehitti aluksi iOS:lle Nik Software, jonka Google osti 2012. Googlen ostettua Nik Softwaren Snapseed muutettiin ilmaiseksi ja julkaistiin myös Androidille.
Käyttö
Snapseedilla voi rajata, kiertää ja suoristaa kuvaa. Kuvasta voi säätää muun muassa kontrastia ja valoisuutta. Kuvassa olevia pieniä virheitä voi hävittää piirtämällä sormella niiden yli. Sovelluksessa olevien suotimien avulla kuvan tyyliä voi muokata. Muokkaamista voi helpottaa tarkkailemalla histogrammia ja vertailemalla muokattua kuvaa yhdellä painalluksella alkuperäiseen kuvaan. Tehdyt muutokset tallennetaan tasoihin, joten niitä voi muokata jälkikäteen. Snapseedin Android-versio tukee myös Raw-kuvien muokkaamista.
Vastaanotto
PC Magazine valitsi Snapseedin vuonna 2017 sadan parhaan Android-sovelluksen joukkoon. Se kuvaili Snapseedia täysiverisen kuvankäsittelyohjelman ja suodattimia tarjoavan kuvankäsittelysovelluksen välimuodoksi, joka tarjoaa käyttäjälleen enemmän hallintaa valokuviin kuin Instagram. Snapseed voitti Mikrobitin vuonna 2016 tekemän Androidille ja iOS:lle saatavien kuvankäsittelyohjelmien vertailun. Mikrobitti kehui arviossaan Snapseedia suomenkielisestä ja helppokäyttöisestä käyttöliittymästä sekä helposta retusoinnista. Tivi kehui arviossaan Snapseedia monipuolisuudesta ja käytön sulavuudesta.
Kongon demokraattisen tasavallan miesten lentopallomaajoukkue
Kongon demokraattisen tasavallan miesten lentopallomaajoukkue on Kongon demokraattisen tasavallan lentopalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Kongon demokraattista tasavaltaa miesten kansainvälisissä lentopallo-otteluissa.
Kongon demokraattinen tasavalta on osallistunut Afrikan-mestaruuskilpailuihin neljästi ja Afrikan kisojen lentopalloturnaukseen kerran.
FIVB:n miesten maailmanrankingissa Kongon demokraattinen tasavalta oli lokakuussa 2018 sijalla 93.
Complete
Complete on Stonen boksijulkaisu, joka sisältää kaikki julkaistut albumit, singlet, "Get Stoned, Stay Stoned" DVD:n sekä CD-levyllisen demoja ja ennenjulkaisemattomia versioita. Lisäksi boxilla 2 ennenjulkaisematonta studiobiisiä sekä 36 sivuinen kirjanen. Boksin julkaisi Johanna Kustannus
Boksi nousi suomen virallisen listan sijalle 14.
Lästi
Lästi (ruots. läst) on vanha Keski- ja Pohjois-Euroopassa käytössä ollut tilavuus- ja painomitta. Sen suuruus on vaihdellut ajan, tavaralajin ja paikkakunnan mukaan.
Suomi ja Ruotsi
Ruotsissa ja Suomessa määrättiin vuonna 1726 laivan kantavuuden mittana käytetyn laivan lästin eli raskaan laivalästin (svår läst, skeppsläst tai tung läst) suuruudeksi 18 kippuntaa (skeppund) rautapainoa (jernvigt) eli tapulikaupunkipainoa (stapelstadsvigt), joka on yhtä kuin 2 448 kilogrammaa. Naulapainoa eli ruokatavarapainoa käytettäessä laivalästi oli 14 kippuntaa 8 leiviskää (lispund), 2 448 kg, joka tilavuusmittana vastaa 1 480 kannua eli 3 870 litraa. Ennen tätä määräystä lästi oli ollut 2 440 kilogrammaa.
Ruotsin 21. joulukuulta 1865 olevan laivanmittaussäännön mukaan otettiin käyttöön uusi lästi (nyläst), jonka suuruus oli 10 000 naulaa (skålpund), eli 4 250 kilogrammaa. Yksi uusi lästi vastaa 1,74 Suomen raskasta lästiä.
Suomessa alettiin vuoden 1867 alusta käyttää laivanmittauksessa uutta mittaustapaa. Laivan kantavuus lästeissä saatiin kertomalla ensin toistensa kanssa kolme lukua: laivan pituus lastilinjan kohdalta, uppoama ja keskileveys. Mittayksikkönä käytettiin Suomen jalkoja ja niiden kymmenesosia. Näiden kolmen luvun tulo jaettiin luvulla 93. Osamäärä ilmoitti laivan kantavuuden lästeissä, joiden suuruus oli 5 760 naulaa.
Laivan kantavuuden mittana lästi korvattiin rekisteritonnilla (registerton) Ruotsissa vuoden 1874 laivanmittaussäännössä, Suomessa sama tapahtui vuonna 1877 (asetus 22/1876). Rekisteritonni on 100 englantilaista kuutiojalkaa eli 2,8316 kuutiometriä. Rekisteritonni vastaa 0,54 Suomen raskasta lästiä eli on 1 322 kilogrammaa. Yksi lästi on 1,83 rekisteritonnia.
Vernissa
Vernissa (,  ’lakka’) on läpikuultava nestemäinen pintakäsittelyaine, joka kuivuttuaan muodostaa pinnalle kovan ja kirkkaan kalvon. Vernissaa voi käyttää puun käsittelyyn ja maalausten suojaamiseen. Perinteisesti vernissa valmistetaan keitetystä pellavaöljystä, hartsista ja liuotinaineesta, joka on usein tärpättiä. Vernissalla käsittely tuottaa yleensä kiiltävän pinnan, mutta eri aineyhdistelmillä on mahdollista saada satiinimainen tai puolimatta pinta. Vernissaksi on kutsuttu myös ainetta, jolla on käsitelty kangasta vettä pitävän vaatteen tekemiseksi. Jos vernissaa joutuu vahingossa suuhun, suu on huuhdeltava välittömästi.
Lästi
Suomi ja Ruotsi
Vanhana tilavuusmittana käytetyllä lästillä oli kolme kokoa: 12, 13 tai 24 tynnyriä (tunna). Yleensä lästi tarkoitti hiiliä, kalaa, tervaa, viljaa tai voita mitattaessa 12 tynnyriä eli 1 978 litraa. Lästi tervaa tarkoitti 1600-luvulla 12 tynnyriä eli 1 507 litraa. Vuodesta 1855 Ruotsissa tynnyri nestetavaran mittana oli 125,62 litraa ja kuivan tavaran mittana 146,35 litraa. Suomessa tynnyri kuivaa tavaraa oli 164,88 litraa.
Tilavuusmitta ulkomailla
Kuivaa tavaraa mitattaessa lästin suuruus vaihteli paikkakunnittain:
Painomitta ulkomailla
Kauppalästiä eli komersilästiä käytettiin määritettäessä laivan kantavuutta, satamamaksuja ja merirahteja. Kauppalästi (saksaksi Kommerzlast) oli Hampurissa, Bremenissä ja Lyypekissä 60 sentneriä, joka vastaa 1,22 Suomen raskasta lästiä, 3 000 kilogrammaa; Schleswigissä, Holsteinissa (52 sentneriä) ja Tanskassa 2 600 kg; Norjassa 2 590 kg. Norjan ja Tanskan kauppalästi vastasi 1,06 Suomen raskasta lästiä. Mecklenburgin kauppalästi oli 70 sentneriä, joka vastaa 1,43 Suomen raskasta lästiä, 3 500 kg. Alankomainen lästi vastasi 0,99 Suomen raskasta lästiä eli se oli 2 424 kg.
Venäläinen lästi oli 120 puutaa, joka vastasi 0,80 Suomen raskasta lästiä eli se oli 1 958 kg.
Saksassa lästiä käytettiin myös pellon pinta-alamittana. Lästi tarkoitti sitä alaa peltoa, jonka kylvämiseen riitti yksi lästi (tilavuusmitta) viljansiemeniä. Lästin suuruus oli 12,198–14,231 hehtaaria.
Pohjois-Saksassa lästiä käytettiin myös kappaletavaramittana kalakaupassa. Yksi lästi tarkoitti 800 silliä.
Erkki Kivimäki
Helsinkiläinen Erkki Kivimäki taisteli jatkosodassa rivimiehenä vuodesta 1942 alkaen. Sodan jälkeen hän kirjoitti ylioppilaaksi, ja liittyi SKP:hen vuonna 1945. Tuore ylioppilas palkattiin Valtiolliseen poliisiin, jossa hän yleni syksyllä 1946 kansliatoimiston päälliköksi. Punaisen Valpon lakkauttamisen jälkeen Kivimäki siirtyi kommunistijohtoisten kustannusyhtiöiden palvelukseen. Hän toimi Kustannusosakeyhtiö Yhteistyön talousjohtajana 1950–1952 ja kuului yhtiön hallitukseen 1953–1954 ja uudelleen vuodesta 1957 alkaen.
Vuonna 1953 Kivimäki palkattiin SKP:n talousosastolle, jossa hänen tärkein tehtävänsä ja vastuualueensa oli niin sanotun B-kassan hoitaminen. Tilikirjojen ulkopuolella pidetyn B-kassan kautta maksettiin muun muassa SKP:n piirijärjestöjen tappioita. Kassan varat tulivat pimeitä reittejä Neuvostoliitosta ja toisaalta muun muassa Konela-yhtiön voitoista.
Kivimäki valittiin SKP:n pääsihteeriksi 1977 ministeriksi siirtyneen Arvo Aallon paikalle. Vuonna 1983 Kivimäki valittiin SNS:n pääsihteeriksi neuvostoliittolaisten kieltäydyttyä tukemasta SKP:n ykkösehdokas Erkki Kauppilaa.
François-Xavier Ortoli
François-Xavier Ortoli (16. helmikuuta 1925 Ajaccio, Korsika – 30. marraskuuta 2007 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko ja liikemies. Hän toimi Euroopan komission puheenjohtajana vuosina 1973–1977 ja useita kertoja ministerinä Ranskassa.
Tausta
Ortoli syntyi Ajacciossa, Korsikalla, ja vietti nuoruutensa Ranskan Indokiinassa, jossa hänen isänsä toimi rekisteriviraston johtajana. Hän suoritti lukio-opintonsa Vietnamin Hanoissa Albert Sarraut -lyseossa.
Toisen maailmansodan aikaisista ansioistaan Japania vastaan Indokiinassa tehdystä työstä vastarintaliikkeessä hänet palkittiin Ranskan Sotaristillä (Croix de la guerre) sekä myös vastarintaliikkeen muistomitalilla.
Vuonna 1947 hänet hyväksyttiin pari vuotta aiemmin perustettuun Ranskan Kansalliseen hallintokouluun ja opintomenestyksensä myötä Valtiovarain tarkastustoimiston palvelukseen.
Poliittinen ura
Osallistuttuaan eri asteisena poliitikkona useiden eri Ranskan hallitusten toimintaan, Ortoli sai vuonna 1958 vastuulleen Euroopan komission sisämarkkinat. Vuonna 1961 hänestä tuli pääsihteeri Euroopan taloudellista yhdentymistä käsittelevään hallitusten väliseen neuvostoon.
Ortoli valittiin huhtikuussa 1967 asuntoministeriksi Georges Pompidoun hallitukseen. Seuraavana vuonna hän seurasi samassa hallituksessa Alain Peyrefitteä opetusministerinä.
Vuoden 1968 kansalliskokouksen vaaleissa hänen valittiin gaullistipuolueen edustajana Lillen vaalipiiristä. Hänen nimettiin myös valtiovarainministeriksi pääministeri Maurice Couve de Murvillen hallitukseen.
Vuonna 1969 hänet nimitettiin teollisen kehityksen ja tieteellisen tutkimuksen ministeriksi Jacques Chaban-Delmasin hallitukseen. Tässä hallituksessa hän toimi aina vuoteen 1972 saakka.
Euroopan unioni
Ortoli toimi Euroopan komission puheenjohtajana vuosina 1973–1977. Hänen puheenjohtajakauttaan värittivät öljykriisi ja öljyn räjähdysmäinen hinnannousu. Tämän jälkeen, aina vuoteen 1985 asti hän toimi Euroopan komission talous- ja finanssikomissaarina. Tässä komissaarin tehtävässä hän oli keskeisesti luomassa Euroopan rahajärjestelmää, joka varsinaisesti muodosti perustan yhteisvaluutalle.
Mitterrandin aika
Ranskan tasavallan presidentti François Mitterrand nimitti Ortolin kansallisen öljy-yhtiö Totalin pääjohtajaksi vuonna 1984. Tässä tehtävässä hän toimi aina vuoteen 1990 saakka. Tuona vuonna hänestä tuli Ranskan kansallisen työnantajaliiton puheenjohtaja.
Nokia E51
Nokia E51 on Nokian vuonna 2007 julkaisema matkapuhelin, jonka värivaihtoehdot olivat musta, hopea ja kuparinvärinen. Se kuuluu Eseries-yrityspuhelinsarjaan. Nokian lopetettua valmistuksen E51 katosi markkinoilta syyskuussa 2009 muutamassa päivässä. Nokia korvasi E51:n uusilla Nokia E52 ja Nokia E55 -malleilla, joiden suosio on ollut yhtä suurta Nokia E51:n kanssa.
Asiakirja- ja esitysgrafiikkatiedostot
Excelin tiedostot | PDF | Powerpointin tiedostot | Wordin tiedostot
Kuvatiedostot
BMP | Exif | GIF87a | GIF89a | JPEG | JPEG 2000 | PNG | WBMP | MBM
Pakkaustiedostot
Zip
Tiedostomuodot
AAC | AAC+ | eAAC+  | MP3  | MP4  |  M4A  |  AMR-NB  | AMR-NB  | Mobile XMF  | SP-MIDI  | MIDI Tones (poly 64)  | RealAudio 7  | RealAudio 8  | RealAudio 9 | Real Audio 10  | True Tones
Muuta
Puhelin voidaan määrittää päätelaitteen tietoliikenneyhteydeksi Bluetooth-, IrDA- tai USB-yhteyden kautta. JoikuSpot-nimisen ohjelman avulla puhelin toimii kuin tavallinen langaton WLAN-tukiasema, mutta tällöin puhelimen akunkesto on tavanomaista huonompi.
Aiheesta muualla
Nokia Eseries
Mercosur
Bolivialla, Chilellä, Kolumbialla, Ecuadorilla ja Perulla on Mercosurissa yhteistyökumppanuuden asema. 30. joulukuuta 2005 julistettiin, että Bolivia saa Mercosurin täysjäsenyyden.
Mercosurin alueella asuu yli 295 miljoonaa ihmistä ja yhteensä alueen valtioiden bruttokansantuote ylittää vuodessa biljoona Yhdysvaltain dollaria.
Dharma
Hindulaisuudessa dharmalla on monta merkitystä, muun muassa jumalallinen laki, olemassaolon laki, elämäntapa, oikeudenmukaisuus, uskonto, elämänohje, velvollisuus, hyve, oikeus, hyvyys ja totuus; ”se, joka ylläpitää kaikkeutta”. Dharmalla voidaan tarkoittaa hindulaisuuden opetusta ja siksi se toimii myös uskonto-sanan vastineena. Dharma merkitsee uskonnon sisäisiä periaatteita. Esimerkiksi ihmisen dharma on oivaltaa jumalallisuus itsessään.
Hindulaisuuden ohella dharma on keskeinen käsite myös buddhalaisuudessa, jainalaisuudessa sekä sikhiläisyydessä, jotka kaikki tulkitsevat sen omalla tavallaan.
Buddhalaisuudessa dharma merkitsee Buddhan ja muiden valaistuneiden opettamaa oppia eli kaikkia niitä opetuksia, jotka auttavat ihmistä kehittymään kohti valaistumista.
Alaskanmurmeli
Alaskanmurmeli (Marmota broweri) on Yhdysvaltojen Alaskassa tavattava murmeli. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia
thumb|vasen|Valokuvassa. Alaskanmurmelia Marmota broweri on pidetty aikaisemmin harmaamurmelin M. caligata alalajina tai synonyyminä. Nykyisin sitä pidetään omana lajinaan. Lajiluokittelu perustuu geenien molekyylianalyysiin ja sen kromosomien poikkeavaan määrään.
Koko ja ulkonäkö
Alaskanmurmelien urokset ovat naaraita kookkaampia. Niiden ruumiin pituus on 580–650 mm, hännän pituus 150–180 mm ja paino 3 000–4 000 g. Naaraiden vastaavat lukemat ovat 540–600 mm, 130–160 mm ja 2 500–3 500 g. Turkin väritys on pääosin tumma. Selkäpuoli on harmaa tai hiilenvärinen. Turkissa ja etenkin lonkkien seudulla on seassa myös kanelinruskeaa väritystä. Vatsapuoli on harmaa tai hiilenvärinen. Häntä on harmaa tai ruskea. Pää on tummanruskea tai hiilenvärinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Alaskanmurmelia tavataan Yhdysvaltojen Alaskassa Brooksin vuoriston alueella. Levinneisyysalue ulottuu Cape Lisburnesta lännessä ainakin Petersjärvelle idässä. Lajin levinneisyysalueen itärajaa ei tunneta täysin tarkasti. Sisämaahan päin se ulottuu Ray Mountain- ja Kokrines Hills-vuorille. Todennäköisesti lajia tavataan myös Kanadan puolella Yukonin territoriossa.
Elintavat
Alaskanmurmelin horrostavat talvella pesäkoloissaan 6–8 kuukautta. Naaraat synnyttvät myöhään keväällä tai alkukesästä. Tiineys kestää viidestä kuuteen viikkoa ja poikasia on kerrallaan 4–5. Naaraista tulee sukukypsiä kolmevuotiaina.
Alaskanmurmelit ovat kaikkiruokaisia, mutta tärkeimmät ravinnonlähteet ovat heinät ja sarakasvit. Alaskanmurmelin huomattavin petoeläin on harmaakarhu (Ursus arctos horribilis). Harmaakarhut voivat kaivaa murmeleja pesäkoloistaan. Karhujen takia se vaatiikin elinympäristöstään hyvin tukevia paikkoja koloilleen.
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt alaskanmurmelin elinvoimaseksi lajiksi. Sen levinneisyysalue on suhteellisen suuri ja kannan uskotaan olevan vakaa. Lajilla ei uskota olevan erityisiä yksittäisiä uhkia. Harvoin sitä saatetaan metsästää lihoiksi tai turkin takia.
John Wood (nuorempi)
John Wood nuorempi (25. helmikuuta 1728 Bath – 18. kesäkuuta 1782 Batheaston) oli brittiläinen arkkitehti, jonka Bathiin toteuttamat rakennukset kuuluvat palladiolaisen arkkitehtuurin parhaimmistoon. Useimmat rakennuksista perustuivat Woodin isän, John Wood vanhemman, suunnitelmille. Woodien suunnitelmat Bathiin ovat erinomainen esimerkki kokonaisvaltaisesta kaupunkisuunnittelusta.
John Wood nuorempi toimi isänsä assistenttina tämän vielä eläessä, ja John Wood nuorempi vastasi vuosina 1748–1755 rakennetun Liverpoolin pörssirakennuksen viimeistelystä. John Wood vanhemman kuoltua 1754 John Wood nuoremmasta tuli Bathin pääarkkitehti. Wood nuorempi viimeisteli Circus-korttelin isänsä suunnitelmien perusteella ja suunnitteli näyttävän, vuosina 1767–1775 toteutetun Royal Crescent -rakennuskompleksin. Royal Crescent koostuu 30 toisiinsa kytketystä townhousista, jotka on aseteltu valtavan ellipsin muotoon. Rakennusten edessä on laaja puistoaukea. Talojen muodostama yhtenäinen pääjulkisivu luo palatsimaisen vaikutelman, ja se on ensimmäinen laatuaan englantilaisessa kaupunkisuunnittelussa. Royal Crescentiä on jäljitelty useissa muissa kaupungeissa. Woodin yksittäisistä rakennuksista tunnetuimpia on Bathin Assembly Rooms (1769–1771).
Kastanjetit
thumb|150px|Kastanjetit thumb|150px|Orkesterikäytössä kastanjetit kiinnitetään usein jalustaan. Kastanjetit ovat idiofoneihin kuuluva lyömäsoitin, joka koostuu kahdesta kuperasta palasta puuta (tai muuta kovaa materiaalia), jotka on yhdistetty toisiinsa narulla. Soittajalla on yleensä käytössään kaksi kastanjettia.
Tyypillisesti klassisessa soittotavassa kastanjetteja pidetään soittajan kämmenissä peukaloon kiinnitettynä (yksi soitin kummassakin kädessä), ja sormilla soittimen vastakappaleet painetaan yhteen äänen synnyttämiseksi. Klassisessa soittotavassa vasemman käden soitinparilla luodaan taustarytmiä ja oikean käden korkeampiäänisellä kastanjetilla soitetaan monimutkaisempaa rytmiä.
Kastanjetteja käytetään paljon espanjalaisessa, latinalaisamerikkalaisessa ja romanien musiikissa. Esimerkiksi flamencoa tanssivat säestävät niillä tanssiaan erityisesti Espanjassa, Baleaareilla ja eteläisessä Italiassa.
Kastanjettien kaltaisia koverrettuja, yhdellä kädellä soitettavia "taputin"soittimia käytettiin jo muinaisessa Egyptissä 2000 eaa. Nykyisen kastanjetin esimuodot ilmestyivät populaarimusiikin käyttöön Egyptissä ja Kreikassa noin 500 eaa. Soitinten käyttö koptien uskonnollisessa musiikissa nykypäivänä on kehittynyt tästä. Myös antiikin Roomassa tunnettiin kastanjetit. Espanjasta on kirjallisia kuvauksia keskiajalta, jossa kerrotaan sarabandea tanssitun kanstanjettien rytmissä. Niitä käytettiin espanjalaisen laulun ja myös kirkkomusiikin säestyksessä 1200-luvun toisella puoliskolla.
Lars Emil von Haartman
Lars Emil von Haartman (19. heinäkuuta 1833 Piikkiö – 23. lokakuuta 1906) oli suomalainen eversti, tilanomistaja ja moninkertainen valtiopäivämies.
Von Haartmanin vanhemmat olivat lääketieteilijä, ylijohtaja Carl Daniel von Haartman ja Maria Helena Rosina Franzén ja puoliso Antoinette Hackman (k. 1898), kauppaneuvos Johan Fredrik Hackmanin tytär. Von Haartman kävi kaartinjunkkarikoulun Pietarissa ja tuli 1852 vänrikkinä henkikaartin Izmailovon rykmenttiin, jonka palveluksesta hän erosi everstinä 1868. Hän ryhtyi sitten maanviljelijäksi Lauritsalassa, mutta omisti myöhemmin myös Königstedtin kartanon Helsingin maalaiskunnassa ja tiloja myös Varsinais-Suomessa.
Von Haartman oli aatelissäädyssä edustaja kaikilla valtiopäivillä 1880-luvun alusta, eli 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Mahmoud Ahmed
thumb|200px|Mahmoud Ahmed vuonna 2009. Mahmoud Ahmed (s. 8. toukokuuta 1941 Addis Abeba) on etiopialainen laulaja.
Köyhään gurageperheeseen syntynyt Mahmoud pääsi esiintymään 1960-luvun alussa ja toimi sen jälkeen kymmenen vuotta keisarillisen henkivartiokaartin orkesterin solistina. Hän levytti ensimmäisen singlensä Amha-yhtiölle vuonna 1971. 1970-luvun alussa Mahmoudista tuli yksi etiopialaisen pop-musiikin ”kultakauden” suosituimmista laulajista. Hän onnistui jatkamaan uraansa myös vuoden 1974 sotilasvallankaappauksen jälkeen. Vuosina 1980–1981 Mahmoud konsertoi Wallias-yhtyeen kanssa Yhdysvalloissa ja saavutti suosiota paikallisen etiopialaisyhteisön keskuudessa.
Mahmoudin kansainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 1986, kun belgialainen Crammed Discs -yhtiö julkaisi valikoiman hänen vuosien 1975 ja 1978 äänityksiään nimellä Erè Mèla Mèla. Kyseessä oli ensimmäinen modernin etiopialaismusiikin julkaisu Euroopassa, ja se herätti paljon huomiota kriitikkojen keskuudessa.
Etiopian vallanvaihdon jälkeen vuonna 1991 Mahmoud on tehnyt yhä enemmän kansainvälisiä esiintymiskiertueita. Hänen neljä aikaisempaa levyään on julkaistu uudelleen Buda Musique -yhtiön Ethiopiques-sarjassa. Vuonna 2007 Mahmoud voitti BBC:n maailmanmusiikkipalkinnon.
Tokko
Tokko voi tarkoittaa:
Coco Chanel
Gabrielle Bonheur ”Coco” Chanel (19. elokuuta 1883 Saumur, Ranska – 10. tammikuuta 1971 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen muotialan uranuurtaja ja 1900-luvun vaikutusvaltaisimpia ihmisiä muotialalla. Hän perusti vuonna 1910 Chanelin muotitalon, joka on vielä nykyäänkin maailman johtavia yrityksiä alallaan.
Gabriellesta Cocoksi
Gabrielle Chanel syntyi köyhään pienyrittäjäsukuun vuonna 1883. Hänen isänsä Albert ja äitinsä Jeanne olivat suvun tapaan myös kierteleviä kauppiaita, ja niinpä Gabrielle vietti lapsuutensa kulkien markkinoilta markkinoille vanhempiensa mukana. Gabriellella oli kolme veljeä, Alphonse, Lucien ja Augustin, joka kuoli nuorena, sekä kaksi siskoa, Julie ja Antoinette.
Äiti Jeanne kärsi vakavista hengitystiesairauksista, mikä vaikeutti köyhän perheen elämää entisestään. Isä Albert oli puolestaan tunnettu lukuisista naisseikkailuistaan ja runsaista juomatottumuksistaan.
Kun Gabrielle oli 11-vuotias, hänen äitinsä menehtyi keuhkoputkentulehdukseen. Äidin kuoltua perheen isä pakkasi Gabriellen ja tämän siskot vaunuihin ja vei tytöt Aubazinen kaupunkiin. Kaupungissa toimi nunnien pitämä lastenkoti, jonne isä tyttönsä jätti. Gabrielle ei nähnyt isäänsä koskaan tämän jälkeen.
Lyhyt laulajanura
Ennen muotiuraansa Gabrielle Chanel kokeili kykyjään laulajattarena. Gabrielle esiintyi yhdessä hänen isoisänsä nuorimman lapsen Adriennen kanssa Ravintola La Rotondessa Moulinsissa. Gabrielle lopetti laulajanuransa tavattuaan Étienne Balsanin, ranskalaisen seurapiirihenkilön ja perijän. Lyhyeen lopahtaneesta kabareeurasta jäi kuitenkin lempinimi Coco. Chanelin repertuaariin kun kuuluivat laulut ”Ko Ko Ri Ko” ja ”Qui qu’a vu coco”. thumb|Coco Chanelin suunnittelema hattu.Aikuisiällä Coco-lempinimi oli kuitenkin varattu vain lähimmille ystäville, muille hän oli tyylikkäästi Mademoiselle Chanel.
Muotitalon synty ja kasvu
Coco Chanel aloitti varsinaisen muotiuransa suunnittelemalla hattuja. Ensimmäisen liikkeensä Mademoiselle Chanel avasi vuonna 1910. Cocon hatut nousivat nopeasti muodikkaiksi tunnettujen ranskalaisten näyttelijättärien keskuudessa, ja tämän suosion saattelemana Chanel lanseerasi vuonna 1913 naisten urheiluvaatemalliston uudessa liikkeessään Deauvillessä, Ranskassa. Mallisto sai loistavan vastaanoton, sillä Coco Chanel oli luonut jotain aivan uutta ja ennen näkemätöntä. Vaatemallistoon oli lainattu vaikutteita miesten vaatteista sekä miehisistä kuoseista ja materiaaleista.
Mallistollaan Chanel ei muuttanut ainoastaan muotia, vaan naisten tavan mieltää ulkonäkönsä ja itsensä. Hän loi pukeutumiskoodin, jossa ylellisyyden tuntu peittoaa päälle liimatun koreuden. Coco Chanel oli tyylinsä paras mannekiini. Hänen ankaran muotioppinsa lähtökohta oli arkinen. Kun rahat eivät riittäneet sen ajan muodin vaatimuksiin, hän pukeutui päättäväisesti omalla tavallaan. Chanel halveksui sen ajan krumeluurisia hattuja: ”Miten aivot voivat toimia tuollaisten tekeleiden alla?”
1920-luku
Vuonna 1921 julkistettiin Chanelin ensimmäinen parfyymi, Chanel No. 5. Parfyymi saavutti heti suuren suosion, ja se on vielä tänäkin päivänä maailman eniten myytyjä hajuvesiä. Chanel No. 5:n kerrotaan olleen viides tuoksuvaihtoehto, jonka parfyymisuunnittelija Ernest Beaux Cocolle esitteli, ja juuri sen hienostunut tuoksu miellytti Cocoa eniten. Se julkistettiin 5. toukokuuta 1921. Numero viisi oli myös Coco Chanelin onnennumero. pienoiskuva|Chanel pikku mustat  (Haagin museossa) Parfyymi Chanel No. 22 -kukkaistuoksu julkistettiin heti seuraavana vuonna 1922. Tuottelias 1920-luku toi myös ensimmäisen kosmetiikkasarjan vuonna 1924: siihen sisältyivät muun muassa huulipunat ja puuterit. Samana vuonna perustettiin Societe Des Parfums Chanel, joka erikoistui hajuvesiin ja kauneustuotteisiin. Matkalla Skotlantiin 1924 Gabriella Chanel löysi maskuliinisen tweedkankaan, josta inspiroituneena hän keksi ikoniset naisten jakkupuvut. Vuonna 1926 keksittiin myös pikkumusta. Yhdysvaltain Vogue nimesi asun "Chanel 'Ford' dress" klassikoksi, johon koko maailma voi pukeutua. Cocon tyylikäs pikkumusta, jonka Vogue nimesi ”modernin naisen univormuksi”, pikkumusta ja klassinen tweed-jakkupuku olivat tulleet jäädäkseen naisten pukeutumiseen.
Vielä 20-luvun lopussa Chanel julkaisi ensimmäiset ihonhoitotuotteet. Ajatus perustui siihen, että luksus alkaa hyvästä ihosta. Ensimmäinen 15-osainen ihonhoitosarja tuli markkinoille.
Vuodet 1935–1957
Sodan aikana vuonna 1939 Coco Chanel sulki suositun pääosin muotitalonsa, mutta yksi liike pidettiin auki. Siellä oli saatavilla hajuvesiä ja tarvikkeita kovaan kysyntään. Chanel palasi näytöslavoille kuitenkin vuonna 1945, ollessaan 62-vuotias. Vuonna 1955 yleisölle esiteltiin tunnettu tikattu nahkalaukku (2.55 laukku), jossa oli metalliketju kantohihnana. Laukku nousi niin suureen suosioon, ettei sitä ollut mahdollista valmistaa niin paljon kuin sen menekki olisi ollut.
Vuonna 1957 Chanel voitti Dallasin muotimessuilla muotimaailman Oscarin uudella kevätkokoelmallaan.
Chanelin rakastaja oli natsiupseeri, paroni Hans Günther von Dincklage, jota yhdysvaltalainen Hal Vaughan luonnehtii 2011 ilmestyneessä kirjassaan Sleeping with the Enemy: Coco Chanel’s Secret War ”natsien mestarivakoojaksi”. Samoin hän väittää Chanelin vakoilleen sota-aikana Saksan hyväksi. Chanel muutti Sveitsiin pakoon natsimainettaan mutta palasi myöhemmin Ranskaan.
Viimeiset vuodet
Elämänsä loppupuolella Coco asui Hotelli Ritzissä. Hän oli kuitenkin väsynyt työhönsä muotisuunnittelijana ja hyvin yksinäinen. Hän kärsi myös univaikeuksista ja käveli usein unissaan. Hän muutti Ranskan Rivieralle ja sieltä Lausanneen Sveitsiin. Coco Chanel kuoli omassa huoneistossaan Hotelli Ritzissä Pariisissa vuonna 1971. Hän oli tuolloin 87-vuotias.
Nebraska
Nebraska ([nebraska], amerikkalaisittain [nə'bræskə]) on Yhdysvaltojen osavaltio Keskilännessä. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 1 881 503. Nebraskan pääkaupunki on Lincoln ja suurin kaupunki Omaha, jossa asukkaita on 434 353 (2014).
Maantiede
Nebraska on saanut nimensä intiaanikielestä Platte River -joelta, joka virtaa osavaltion halki. Osavaltiota pidettiin ennen aavikkona, mutta nyt se on yksi johtavista maataloustuottajista. Preeria on muutettu pelloiksi ja osavaltio tunnetaankin maissista ja pihveistä.
Nebraskan naapurit ovat Etelä-Dakota pohjoisessa, Iowa ja Missouri idässä Missouri-joen takana, Kansas etelässä, Colorado lounaassa ja Wyoming lännessä. Osavaltiossa on 93 piirikuntaa.
Maantieteellisesti Nebraska sijaitsee suurilla tasangoilla viljavyöhykkeen (Grain Belt) länsiosissa. Osavaltion itäosaa voi pitää keskiläntenä, mutta länsi ja keskiosat ovat "Länttä". Nebraskan osavaltion mottona onkin "Where the West begins", "Missä länsi alkaa". Vanha legenda kertoo lännen alkavan Lincolnin kaupungissa tarkalleen 13. ja O'Street -katujen risteyksestä. Paikka on merkitty katuun tiilillä.
Nebraska on osa Tornado Alleyksi kutsuttua aluetta. Siellä havaitaan vuosittain keskimäärin 57 tornadoa.