cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yhdistyneen kuningaskunnan jalkapallomaajoukkue
Aiheesta muualla
Équipe du Royaume-Uni olympique de football Сборная Великобритании по футболу
Elokuvataiteen valtionpalkinto
Elokuvataiteen valtionpalkinto on Suomen valtion Taiteen edistämiskeskuksen elokuvataidetoimikunnan vuosittain myöntämä taidepalkinto. Vuodesta 2015 sen suuruus on ollut 13 500 euroa, vuosina 2005–2014 suuruus oli 15 000 euroa, aiemmin 13 000 euroa sekä vuoteen 2001 saakka 75 000 markkaa.
Nemo (yhtye)
Nemo on vuonna 1998 perustettu suomalainen yhtye, jonka laulukieli on suomi.
Fred Zinnemann
Fred Zinnemann (29. huhtikuuta 1907 Wien, Itävalta-Unkari – 14. maaliskuuta 1997 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli itävaltalaissyntyinen elokuvaohjaaja, joka aloitti uransa 1930-luvulla lyhytelokuvien ohjaajana. Hän siirtyi Hollywoodiin 1940-luvulla ja ohjasi alussa pitkään vähäiselle huomiolle jääneitä elokuvia. Zinnemannin suurimpia menestyksiä olivat vuoden 1952 western Sheriffi ja sotadraama Täältä ikuisuuteen (1953).
Fred Zinnemann ei keskittynyt mihinkään tiettyyn lajityyppiin vaan ohjasi monelta alueelta. Tunnetuimpia myöhäiskauden elokuvia ovat Emeric Pressburgerin romaaniin perustuva Ja koston hetki koitti (1964), Frederick Forsythen romaaniin perustuva palkkamurhaajakuvaus Shakaali (1973) sekä draamaelokuva Muistojeni Julia (1977). Zinnemannin viimeinen elokuva Viisi päivää vuorilla sai ensi-iltansa 1982.
The World (saaristo)
thumb|Satelliittikuva The Worldista. The World on keinotekoinen saaristo noin neljän kilometrin päässä Arabiemiirikuntien Dubain emiraatin (tarkemmin Jumeirahin kaupunginosan) rannikosta lähellä Jumeirahin palmusaarta, Burj Al Arabin ja Port Rashid of Dubain välissä. Saaret rakentaa Nakheel-konserniin kuuluva Nakheel Properties, joka rakentaa myös Palmusaaria. Joskus The Worldia kutsutaan myös nimellä Globe Islands.
Saaristo koostuu noin kolmestasadasta keinotekoisesta saaresta, jotka on rakennettu Maan mantereita muistuttavaan muodostelmaan. Saarten koko vaihtelee noin 14 000 ja 42 000 neliömetrin välillä ja saarten välimatka toisiinsa on 50–100 metriä. Saariston pituus on noin yhdeksän kilometriä ja leveys kuusi kilometriä. The Worldiä suojaa pituussuunnassa avomerta vasten rakennettu aallonmurtaja.
Suurin osa vielä keskeneräisen The Worldin saarista on tarkoitettu yksityiskäyttöön. Saarille rakennetaan pääasiassa yksityisasuntoja ja lomakeskuksia. Kulku saarille tapahtuu ainoastaan vesiteitse tai helikopterilla. Yksittäisen saaren halvin hinta on 6,85 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja keskihinta noin 25 miljoonaa dollaria. Koko projektin kustannusarvio on noin 1,9 miljardia dollaria.
The World -projekti alkoi 2003, ja sen oli määrä valmistua vuonna 2008, jolloin rakentaminen kuitenkin pysähtyi. Rakentaminen alkoi uudelleen 2015.
Pasi Tiermas
Pasi Tiermas (s. 13. lokakuuta 1978) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi Lentopallon SM-liigassa kaudella 2007–2008 Vaasan Kiistossa. Hän purki sopimuksensa palkka- ja sopimuserimielisyyksien vuoksi tammikuussa 2008. Tiermas pelaa tällä hetkellä Nikosiassa, Kyproksella.
Lentopalloilijaksi Tiermas on lyhyt, vain 169 cm ja hän pelaa liberona.
Tiermas on edustanut Kiiston lisäksi SM-liigassa Vammalan Lentopalloa ja Perungan Poikia.
Hedelmätiede
pienoiskuva|Adrian Diel loi hedelmätieteen perustan. Hedelmätiede eli hedelmäoppi eli pomologia (, hedelmä ja, tieto) on hedelmiä ja marjoja tuottavia kasvilajeja, niiden lajikkeita, ominaisuuksia ja viljelyä tutkiva ja kuvaileva tiede.
Keski-Euroopassa keskityttiin 1800-luvulla eri lajikkeiden yksityiskohtaiseen muoto-opilliseen kuvailuun. Tunnettuja tutkijoita olivat esimerkiksi saksalaiset Adrian Diel (1756–1839) ja Eduard Lucas (1816–1882). Diel loi hedelmätieteen perustan ja Lucas kehitti uusia jalostustapoja 1860 perustamassaan opistossa. Sittemmin hedelmätieteen tutkimus keskittyi hedelmäkasvien ja hedelmien kasvuun ja laatuun vaikuttavien tekijöiden sekä tarvittavien viljelytapojen selvittelyyn.
Pomologi on hedelmien ja niiden viljelyn tutkija tai asiantuntija. Suomen ensimmäinen pomologi oli Alexandra Smirnoff. Hän tutki Suomen oloissa kasvatettavaksi soveltuvia hedelmälajikkeita ja kirjoitti muun muassa teoksen Suomen pomologiian käsikirjan, joka julkaistiin 1894. Valtion pomologin virka perustettiin 1896 ja tämän työnä oli hedelmänviljelyn ohjaaminen ja tutkiminen Suomessa. Virkaa hoitivat Ben Walter Heikel, Björn Lindberg ja viimeisenä Olavi Collan. Valtion pomologin virka yhdistettiin Lepaan puutarhaopiston hedelmänviljelyn lehtorin virkaan ja lakkautettiin 1932.
Kauttuan paperitehdas
Kauttuan paperitehdas on Eurassa sijaitseva paperitehdas. Sen omistaa japanilaiseen Nippon Paper Industriesiin kuuluva Jujo Thermal. Aiemmin koko tehdas oli Ahlströmin omistuksessa ja vuoteen 2015 saakka Ahlstrom Tampere Oy:llä oli Kauttuan paperitehtaalla yksi paperikone ja Jujo Thermal Oy:llä kaksi paperikonetta. Ahlstromin paperikone suljettiin juhannusviikolla 2015. Kauttuan paperitehtaan tuotantokapasiteetti on yhteensä noin 82 000 tonnia erikoispapereita. Tehtaalla työskentelee yhteensä noin 309 henkilöä. Työntekijöitä edustaa Paperiliiton Kauttuan osasto n:o 7 r.y.
Tehtaan paperikoneet
Pääraaka-aineena valmistettavissa papereissa on koivu- ja mäntysellu. Vuosina 1951–1953 tehtaassa valmistettiin myös wc-paperia.
Hedelmätiede
Merkittäviä suomalaisia pomologeja ovat olleet 1920-luvulta 1950-luvulle vaikuttanut Olavi Meurman ja 1950-luvulta 2000-luvulle alalla toimineet Aapo Leskinen, Jaakko Säkö ja Anssi Krannila. Suomalaisia hedelmätieteellisiä koetarhoja ovat olleet professori Carl Reinhold Sahlbergin 1849 Yläneelle Pöytyälle perustama Huvitus-niminen hedelmätarha, vuoteen 1935 Lepaan puutarhaopiston yhteydessä toiminut Hinnonmäen koeasema ja vuonna 1935 Piikkiön Yltöisiin perustettu Maatalouskoelaitoksen puutarhaosasto, josta myöhemmin tuli Puutarhantutkimuslaitos.
Kauttuan paperitehdas
Historia
Paperinvalmistus Kauttualla alkoi vuonna 1907. Tiilisen tehdasrakennuksen suunnitteli porilainen arkkitehtitoimisto Fagerholm & Nordman.
Paperitehdas teki laajaa yhteistyötä Ahlströmin omistaman Euran Paperi -nimisen jalostustehtaan kanssa. Eräs jalostustehtaan tärkeimmistä tuotteista oli Neuvostoliittoon toimitettu vahattu karamellipaperi, jonka raakapaperi tehtiin Kauttuan paperitehtaalla. Karamellipaperin valmistus paperitehtaalla aloitettiin vuonna 1944 ja loppui, kun PK3 tuhoutui vuonna 1995. Taidepainopaperi Kaubelart oli Suomen ensimmäinen päällystetty kiiltävä paperi, josta tuli myöhemmin hyvän laadun standardi päällystetyille papereille. Lämpöherkän paperin tuottajana Kauttuan paperitehdas on ainoa tuotantolaitos Pohjoismaissa. Tehtaille on myös rautatieyhteys, mutta viennin päätyttyä Neuvostoliittoon rautatiekuljetukset on lopetettu ja osa rataa purettu.
Viitteet
61.11056°N, 22.15861°W
Kirill Borichev
Kiril Borichev (s. 1989 Petroskoi) on suomalainen lentopalloilija, joka on edustanut lentopallon Mestaruusliiga ssa Raision Loimu a kaudesta 2013-2014 alkaen. Borichev on yleispelaaja ja mittaa hänellä on 193 cm.
Borichev on Vaasan Kiiston kasvatteja. Kaudella 2006–2007 hän pelasi uransa ensimmäisen kauden SM-liigassa. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut kovin paljoa vasta 17-vuotiaalle nuorukaiselle. SM-liigan lisäksi Borichev pelasi Vaasan Kiiston 2-sarjajoukkueessa hyvällä menestyksellä. Hän oli joukkueensa kapteeni sekä tärkeä lenkki koko kauden ajan. Kausi päättyi lopulta 2-sarjan mestaruuteen ja nousuun 1-sarjaan.
Vuonna 2008 Borichev siirtyi veljensä Dmitrin tavoin Keski-Savon Paterin joukkueeseen. Tämän kauden jälkeen Paterin liigapaikka siirtyi Savonlinnaan Saimaa Volleylle, jonne myös Borichev siirtyi pelaamaan. Kauden aikana hän pelasi myös Enonkosken Pyrinnön joukkueessa 1-sarjaa. Kaudet 2010-2013 Borichev pelasi I-sarjassa Vaasan Kiiston riveissä.
Kaudeksi 2013-2014 Borichev teki paluun Mestaruusliigaan Raision Loimun riveissä, jossa hän on pelannut siitä lähtien. Uusin sopimus kattaa ainakin vielä kauden 2015-2016.
Düllükü
Düllükü eli Djulljukju  on nasleg eli maalaiskunta  ja tämän maalaiskunnan keskuskylä Viljui-joen pohjoispuolella Verhneviljuiskin ulusin keskiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Kylä sijaitsee 40 kilometriä iirikeskuksesta Verhneviljuiskista pohjoiseen.
Kehrääjämittari
Kehrääjämittari (Colotois pennaria) on syksyllä lentävä, suhteellisen kookas yöperhonen.
Düllükü
Düllükün alueella harjoitetaan nautakarjan ja hevosten hoitoa, jotka tuottavat maitotaloustuotteita ja lihaa. Düllükün kylässä on kulttuuritalo, yhtenäiskoulu, terveyskeskus ja kauppa. Düllükün kylässä oli 1364 asukasta vuonna 2001.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Bjutejdjahin kylä, joka sijaitsee 15 kilometriä keskuskylästä pohjoiseen. Siellä oli yhdeksän asukasta vuonna 2001.
Kehrääjämittari
Koko ja ulkonäkö
Lajilta tunnetaan tumma värimuoto f. obscura.
Levinneisyys ja lentoaika
Kehrääjämittaria tavataan läntisimmästä Euroopasta Aasian poikki Japaniin saakka. Se on myös levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan. Suomessa mittaria tavataan Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella. Perhonen lentää syyskuun alusta lokakuun alkupuolelle lennon huipun sijoittuessa syyskuun keskivaiheille, etelämpänä Euroopassa jopa marraskuulle saakka.
Elinympäristö ja elintavat
Kehrääjämittari on melko yleinen, joskin Suomessa eteläpainotteinen laji, joka elää lehtimetsissä, pensaikkoisilla niityillä, puistoissa ja puutarhoissa. Perhonen on aktiivinen öisin ja lepää päivisin seinillä tai puunrungoilla. Koiraita lentää kirkkaiden valojen luokse, mutta naaras ei ilmeisesti liiku mainittavissa määrin. Toukka koteloituu maahan. Muna talvehtii.
Ravintokasvi
Toukka syö monien eri lehtipuiden lehtiä.
Tikkurilankoski
Historia
pienoiskuva|Vernissatehtaan polttouunin piippu vuodelta 1955 on suojeltu. Tikkurilankoski oli alun perin kalliopohjainen luonnonkoski. Paikalle rakennettiin myllytoimintaan ja myöhemmin öljytehtaan toimintaan liittyviä patorakenteita 1600-luvulta lähtien. Seutu on vanhaa tehdasmiljöötä, jossa sijaitsee Tikkurilan Silkin ja Tikkurila Oy:n iäkkäitä tehdasrakennuksia. Sittemmin Tikkurilan väritehtaat siirtyivät joen eteläpuolelle.
Kosken viimeisin pato rakennettiin vuosina 1912–1913. Se kuitenkin menetti toiminnallisen tarkoituksensa, ja kesäkuussa 2019 pato purettiin keskeltä koskea 20 metrin matkalta. Koski haluttiin ennallistaa luonnonmukaisen kaltaiseksi sekä helpottaa uhanalaisen meritaimenen nousua ja myös lisätä alueen virkistyskäyttöä. Kummallekin puolelle koskea jätettiin padosta jäljelle pienet osat, sillä vuonna 1913 valmistunutta patoa pidetään merkittävänä maamerkkinä Tikkurilan teollisuushistorialle. Padon purku ja kosken kunnostus valittiin vuoden 2019 projektiteoksi.
Padon purkamisesta keskusteltiin jo 1990-luvulla, mutta lopulta koskeen päätettiin rakentaa betoninen kalaporras vuonna 1994. Kosken kalateiden suunnittelua varten tehtiin 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa mallikokeita muun muassa Teknillisen korkeakoulun Vesitalouden ja vesirakennuksen laboratoriossa. Padon purku vuonna 2019 lisäsi alueella liikkuvien kalojen määrää.
Virkistyskäyttö
pienoiskuva|Kosken ranta-alue on kunnostettu rantareitiksi. pienoiskuva|Kosken ylittävä Vernissansilta valmistui alkuvuodesta 2021. Padon purkamisen jälkeen kosken vedenpinta laski ja ranta-aluetta vapautui virkistyskäyttöön. Vuonna 2016 koskiympäristön kunnostamista varten järjestettiin maisema-arkkitehtuurikilpailu, jonka voittajaksi valittiin Keidas-niminen ehdotus. Ruohottunut maisema valaistiin ja laatoitettiin rantareitiksi, jonka rakentamisessa uusiokäytettiin puretun padon graniittikiveä. Rantaan tuotiin myös piknik-pöytiä ja tuoleja. Kosken yli rakennettiin uusi Vernissasilta-niminen pyöräilyn ja jalankulun silta.
Kunnostettua ranta-aluetta kutsutaan Vernissanrannaksi. Puistokokonaisuus, johon luetaan myös Väritehtaanranta ja Vernissasilta, voitti vuoden 2022 ympäristörakenne -palkinnon. Rannan todettiin muuttuneen ”pimeästä ja vaikeakulkuisesta” alueesta vetovoimatekijäksi, joka ”yhdistää teollisen historian ja monimuotoisen luonnon”.
Melonta
Melottaessa kosken pääsee ohittamaan. Rantautumisen ja vesillelaskun yhteydessä melojien on syytä varoa virtauksia. Retki- tai kuntomelontaan sopivia joenosuuksia ovat kosken yläjuoksulla esimerkiksi Keravan kartanon ja Tikkurilankosken väli (17 km) tai alajuoksulla molempiin suuntiin melottava osuus (13 km) Vanhankaupunginkosken ja Tikkurilankosken välillä.
Kalastus
Tikkurilankoskessa kalastaminen on sallittua kalastusluvilla. Koskelle tehdään kirjolohi-istutuksia, mutta lohikaloja saa pyydystää korkeintaan kaksi vuorokaudessa. Koska Vantaanjoen vesistö on määritelty vaelluskalavesistöksi, koski- ja virtapaikoilla ei kuitenkaan saa onkia eikä pilkkiä.
Palvelut
Kosken pohjoispuolella oleva Vernissatehdas toimii nykyään Vantaan lasten- ja nuortenkulttuurin monitoimitalona ja ravintolana. Kesällä joen pohjoisrannalla toimii myös kahvila. Joen etelärannalla pääradan itäpuolella sijaitsee puistoalue Väritehtaanranta ja länsipuolella Tiedekeskus Heureka. Joen voi ylittää kevyen liikenteen siltoja pitkin.
Viiruhemppo
Viiruhemppo (Crithagra striolata) on Afrikassa elävä varpuslintu.
Viiruhemppoa tavataan Itä-Afrikassa Eritreasta Sambiaan ulottuvalla alueella. Se on yleinen ylänköalueilla 1300 metrin yläpuolella. Se viihtyy puutarhoissa, metsänreunoissa, niityillä ja nummilla sekä pensaikoissa.
Agdistis
pienoiskuva|upright|Fryygialainen patsas, joka esittää Kybeleä tai Agdistista. Agdistis tai Agditis  on kreikkalaisessa ja fryygialaisessa mytologiassa kaksineuvoinen jumala tai hirviö, joka oli syntynyt maahan pudonneesta taivaallisesta siemenestä. Agdistis esiintyy itsensä kastroineen jumala Attiksen myytissä. Agdistis rakastui Attikseen ja rikkoi Attikseen ja Kybelen avioliiton. Sen seurauksena Attis kastroi epätoivoissaan itsensä männyn juurella. Toisen version mukaan Kybele oli Agdistiksen feminiininen ilmentymä, joka rakastui Attikseen. Attis oli kuitenkin uskoton Agdistikselle, ja kostoksi Agdistis noitui Attiksen menettämään järkensä.
Allu
Allu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Animatrix
Animatrix (The Animatrix) on vuonna 2003 julkaistu yhdysvaltalainen animoitu episodielokuva, joka koostuu yhdeksästä Matrix-elokuviin perustuvasta lyhytelokuvasta. Animatrixin on käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut laaja joukko ihmisiä, joista suuri osa on ollut arvostettuja japanilaisia anime-ohjaajia. Wachowskin sisarukset ovat toimineet elokuvan päätuottajina sekä neljän ensimmäisen jakson käsikirjoittajina.
Animatrix kertoo ja paljastaa Matrix-elokuvissa selittämättömiksi jääneitä tapahtumia. Esimerkiksi Toinen renessanssi kertoo tapahtumista ennen Matrixia ja Osiriksen viimeinen lento siitä, kuinka ihmiset saivat tietää koneiden aikeista kaivautua ihmiskunnan viimeiseen kaupunkiin, Siioniin.
Katajanokan terminaali
pienoiskuva|Sisätiloja. Katajanokan terminaali on yksi Helsingin Sataman matkustajaterminaaleista, ja se sijaitsee Eteläsatamassa Helsingin Katajanokalla. Viking Line liikennöi terminaalista säännöllisesti Tukholmaan ja Tallinnaan.
Rakennus on suojeltu. Vastapäätä terminaalin sisäänkäyntiä on vuonna 1855 Helsingin edustalla uponneen venäläisen linjalaiva Hesekielin (Iezekiil) ankkuri, jonka sukeltajat löysivät Suomenlinnan luota vuonna 1977.
Raitiovaunulinjan 5 päätepysäkki on terminaalin luona.
Historia
Terminaalirakennus oli alun perin tullimakasiini, satamarakennus K8. Se valmistui vuonna 1937 Helsingin kaupunginarkkitehdin Gunnar Taucherin suunnittelemana. Rakennus muutettiin sataman matkustajaterminaaliksi vuonna 1977, kun autolautta Finnjet aloitti liikennöinnin Helsingin ja Travemünden välillä. Muutostyöt suunnitteli satamalaitoksen arkkitehti Kari Unelius. Terminaalia on sittemmin laajennettu useasti, viimeksi vuonna 2008 rannan puolelle valmistuneella lasiseinäisellä laajennusosalla, jonka suunnitteli arkkitehti Ari Bungers.
Purkusuunnitelmat
Vuosina 2024–2026 Katajanokan terminaali puretaan ja korvataan uudella. Kun vastarannalla sijaitseva Olympiaterminaali lakkautetaan, Katajanokalla tulee olla tilaa Viking Linen lisäksi myös Silja Linelle. Myös aluspaikkoja järjestellään uudelleen. Autoliikenne Katajanokalla kuitenkin vähenee, sillä Tukholman-laivat kulkevat vain kerran vuorokaudessa ja tavaraliikenne Helsingin ja Tukholman välillä on vähäisempää kuin Tallinnan-laivoilla.
P. V. Lehtinen
Pekka Ville Lehtinen (s. 1969 Helsinki) on palkittu suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on valmistunut 2005 ohjaajaksi Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta. Lehtinen on tehnyt visuaalisia elokuvia, joissa vedellä on monesti tärkeä rooli. Hänet tunnetaan erityisesti lyhytelokuvistaan.
Hän on ohjannut Airo -musiikkivideon RinneRadio -yhtyeelle. Video voitti Levyraati -musiikkiohjelman. Lehtinen on ohjannut myös mainoksia. Hän sanoo uskovansa ohjaustöissään tietynlaiseen minimalismiin, "Karsittu kuva kohottaa. Kaikella kuvassa näkyvällä on oltava merkityksensä". Lapsuuden vedellisistä elokuvakokemuksistaan hän on maininnut Apollo 8:n astronauttien kuvaaman filmin, jonka näki televisiosta pienenä poikana. Avaruudesta katsottuna maa näytti suurelta siniseltä pallolta, joka oli melkein kokonaan veden peittämä. "Kuin sininen safiiri mustalla sametilla", astronautit kuvailivat näkemänsä kauneuden Lehtisen muistikuvan mukaan. Lehtinen on toiminut aiemmin myös elokuvaleikkaajana. Hän on leikannut useita tv-draamasarjoja, lyhytelokuvia ja muun muassa Aku Louhimiehen ohjaaman Riisuttu mies -elokuvan.
Lehtinen kirjoittaa pitkää draamaelokuvaa, jonka työnimenä on Casablancan valkonaama. Se on tarina miehestä, jolla on oikean käden sormia viiden sijaan neljä ja joka pystyy vangitsemaan kuun taivaalta pieneen rasiaan. Lisäksi hänellä on kehitteillä elokuva nimeltä Valaanlähde, joka kertoo pojan ja ikivalaan tarinan.
Lana (nimi)
Lana on naisen etunimi, jonka taustasta on esitetty useita tulkintoja. Kyseessä voi olla venäläinen lyhentymä Svetlanasta ja muista slaavilaisista -lana-loppuisista nimistä. Toisaalta sen lähtömuotona saattaa olla myös Helena. Englantilaisella kielialueella Lana on puolestaan yhdistetty miehennimeen Alan (josta se on anagrammi) sekä sen sisarnimeen Alana. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on lokakuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 170 Lana-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla.
Matti Nieminen
Matti Kai Kalevi Nieminen (s. 27. helmikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän ylitti ensimmäisenä suomalaisena ulkoradoilla 220 cm. Hän edusti huippuvuosinaan Vantaan Salamoita. Hänen pituutensa on 181 cm.
Nieminen voitti Kalevan kisoissa Suomen-mestaruuden vuonna 1979 ja saavutti SM-hopeaa vuonna 1977. Sisäradoilla hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1978 ja 1979 sekä SM-pronssia vuonna 1976. Hän edusti Suomea seitsemässä ulkoratojen ja yhdessä sisäratojen maaottelussa. Ennätyksensä ja silloisen Suomen-ennätyksen 220 cm hän teki Helsingissä 3. kesäkuuta 1979. Toistamiseen hän ylitti tuon korkeuden Helsingissä pidetyissä Kalevan kisoissa 12. elokuuta 1979.
Niemisen huippu-ura päättyi loukkaantumiseen. Hänen sääri- ja pohjeluunsa katkesivat harjoitusleirillä Espanjassa toukokuussa 1980. Myöhemmin hän on kilpaillut veteraanisarjoissa. Hän on myös valmentanut korkeushyppääjiä, muun muassa Toni Huikuria ja Samuli Erikssonia.
Radarsat
Satelliitit ovat Kanadan valtion omaisuutta, niiden kehityksen on rahoittanut Kanadan avaruusjärjestö (CSA).
Radarsat
Ensimmäisen Radarsat-satelliitin kanadalaiset toteuttivat Yhdysvaltain avaruusteollisuuden kanssa.
Radarsat 2
Toisen Radarsat-satelliitin pääurakoitsijaksi CSA valitsi Italian avaruusteollisuuden pyrkien kustannussäästöihin ja yhteistyöhön länsi-eurooppalaisen avaruusteollisuuden kanssa. Sen toteutus Euroopan avaruusjärjestön puitteissa ei kuitenkaan onnistunut.
Radarsat Constellation
Kanadan avaruusjärjestö on antanut Radarsat Constellation Mission (RCM) -ohjelman ensimmäisen kuuden miljoonan Kanadan dollarin arvoisen urakan Magellan Aerospacen Winnipegissä toimivalle divisioonalle, Bristol Aerospacelle, ja MacDonald, Dettwiler and Associates (MDA) yhtiölle, joka toimii Vancouverissa.
RCM tulee olemaan C-taajuuskaistan tutkasatelliittijärjestelmä. Se seuraa merialuetta (laivaliikenne, jää, öljyvuodot), sitä voi käyttää katastrofien tukena ja sillä voi seurata ekosysteemiä, esim. metsiä.
Satelliitit, kolme kappaletta kaikkiaan, laukaistaan vuosina 2014, 2015 ja 2016. Ne perustuvat aiemman CASSIOPE-ohjelman satelliitin runkorakenteeseen ja elektroniikkaan.
Kohteliaisuusnimi
Kohteliaisuusnimi on aikuisuuden saavuttaneelle henkilölle annettava lisänimi. Kiinassa miehet ovat perinteisesti saaneet kohteliaisuusnimen 20-vuotiaana ja naiset 15-vuotiaana. Nimi annettiin esi-isille pyhitetyssä temppelissä, jossa järjestetyssä rituaalissa isä tai muu vanhempi sukulainen antoi nuorukaiselle uuden nimen.
Nykyään etu- ja kohteliaisuusnimeä ei enää eroteta toisistaan. Tilalle on tullut niiden yhdistelmä ”etunimi-kohteliaisuusnimi”.
Dori (Burkina Faso)
Dori on kaupunkikunta sekä Sahelin alueen ja Sénon provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 265 kilometriä Ouagadougousta koilliseen. Kunnassa on 180 500 ja kaupunkialueella 46 600 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Maantiede ja väestö
Dorin kunnan pinta-ala on 2 532 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Gorom-Goromin ja Falangountoun, idässä Seytengan, kaakossa Sampelgan, etelässä Banin ja lännessä Gorgadjin kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä suurten hiekkadyynien leimaamaa tasankoa. Se kuuluu Nigerin sivujoen Gourouolin vesistöalueeseen.
Seutu kuuluu Sahelin ilmastovyhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Epäsäännöllinen sadekausi kestää kesäkuusta elokuuhun. Keskilämpötila vaihtelee joulu-tammikuun 25,5 ja maalis-huhtikuun 34,5 asteen välillä. Luonnonvarainen kasvillisuus on lähinnä metsä- ja pensasaroa.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kaupunginosaa ja 78 kylää. Asukkaista 70,1 % on fulbeja, 8 % moseja, 5,5 % songhaita, 3,6 % gurmia, 3 % djermoja ja 2,5 % belloja. Muslimeja on 91 %, katolisia 5,5 % ja protestantteja 3,8 %.
Historia
Dori on perinteisen Liptakon emiirin asuinpaikka. Se oli siirtomaa-aikana hallintopiirin ja vuodesta 1974 Sahelin departementin keskus. Dori sai kunnallishallinnon vuonna 1979.
Liikenne, talous ja palvelut
Dori on ympäröivän maatalousalueen taloudellinen ja liikennekeskus. Sen kautta kulkevat Ouagadougousta Malin rajalle johtava valtatie RN3 sekä Djibon ja Nigerin rajan välinen RN23.
Matkailu ja nähtävyydet
Alueen matkailupotentiaali perustuu Sahelin maisemiin ja luontoon ja sen asukkaiden kulttuuriperinteisiin. Paikallisena nähtävyytenä mainitaan Djongan hiekkadyynit. Kaupungin majoituspalvelut ovat vaatimattomia, ja matkailu on lakannut vuonna 2015 alkaneiden levottomuuksien seurauksena.
Elmer Lahti
Elmer Lahti (20. heinäkuuta 1913 Tampere – elokuu 1976) oli suomalainen elokuvaleikkaaja.
Lahti toimi Armas Vallasvuon ohella Suomen Filmiteollisuuden toisena vakioleikkaajana. Uransa aikana Lahti leikkasi viitisenkymmentä elokuvaa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat muun muassa useimmat Armand Lohikosken Pekka Puupää -elokuvista sekä Aarne Tarkaksen Villi Pohjola -elokuvasarja. Lahden ainoa Suomen Filmiteollisuuden ulkopuolella leikkaama elokuva oli Tommi Rinteen tuottama Villin Pohjolan salattu laakso (1963). Suomen Filmiteollisuuden lopetettua näytelmäelokuvien teon Lahti siirtyi leikkaajaksi television puolelle.
Samuelsson
Samuelsson tai Samuelson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Karl-Heinz Feldkamp
Karl-Heinz "Kalli" Feldkamp  (s. 2. kesäkuuta 1934 Essen, Nordrhein-Westfalen) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Feldkamp on yksi Saksan kokeneimmista valmentajista yli 400 bundesliigaottelun kokemuksella.
Ura
Feldkamp pelasi aktiivisesti Rot-Weiß Oberhausenissa alemmilla sarjatasoilla 1960-luvulla. Suurimmat kannuksensa Feldkamp on kuitenkin hankkinut 1972 alkaneella valmennusurallaan. Hän valmensi kaudella 1972–75 SG Wattenscheid 09, josta hän kuitenkin sai potkut. 1975–76 hän toimi DJK Güterslohin päävalmentajana ennen siirtymistään 2.Bundesliigassa pelanneen Arminia Bielefeldin päävalmentajaksi. Joukkue oli nousta pääsarjatasolle jo Feldkampin ensimmäisellä päävalmentajakaudella, muttei aivan onnistunut. Kaudella 1977–78 seura kuitenkin voitti 2.Bundesliigan ja nousi pääsarjatasolle.
Menestyksekkään kauden jälkeen Feldkamp siirtyi 1. FC Kaiserslauternin päävalmentajaksi. Feldkampin johdolla Kaiserslautern sijoittui kahdesti kolmanneksi 1. Bundesliigassa ja eteni Saksan Cupin finaaliin 1981, mutta hävisi siellä Eintracht Frankfurtille 3–1. UEFA Cupissa Feldkamp luotsasi Kaiserslauternin aina välieriin saakka 1981–82. Puolivälierissä se pudotti jatkosta Real Madridin ja välierissä hävisi tulevalle mestarille IFK Göteborgille.
1982–1984 Feldkamp valmensi Borussia Dortmundia ja Arminia Bielefeldiä ilman suurempaa menestystä. 1984 hän siirtyi Bayer Uerdingenin päävalmentajaksi. Feldkamp johdatti joukkueen yllättäen Saksan Cupin voittoon 1984–85. Finaalissa Bayer Uerdingen kaatoi itsensä FC Bayern Münchenin maalein 2–1. Seuraavana vuonna joukkue eteni aina välieriin saakka Cup-voittajien Cupssa pudottaen puolivälierissä DDR:n mahtiseura Dynamo Dresdenin. Välierissä Bayer Uerdingen koki tappion Club Atlético de Madridille.
Kaudella 1987–88 hän valmensi Eintracht Frankfurtia, seuraa jolle hänen luotsaamansa FC Kaiserslautern oli aikaisemmin hävinnyt Saksan Cupin loppuottelussa. Nyt Feldkamp korjasi virheet ja juhli kauden päätteeksi Cupin finaalissa 1–0 voittoa VfL Bochumista. 1988–89 Feldkamp valmensi egyptiläisseura El Ahlyn tuplamestaruuteen Egyptissä.
Alkuvuonna 1990 Feldkamp palasi Saksaan ja teki kaksivuotisen sopimuksen 1. FC Kaiserslauternin kanssa. Feldkampin johdolla seura välttyi putoamiselta ja eteni vielä Saksan Cupin loppuotteluun, jossa se voitti SV Werder Bremenin 3–2. Seuraavana kautena Feldkamp johdatti Kaiserslauternin sensaatiomaisesti Saksan mestaruuteen. Seuraavalla kaudella Kaiserslautern jäi liigassa viidenneksi. Mestarien liigassa Kaiserslautern putosi 2.kierroksella tulevan mestarin FC Barcelonan voittaessa vierasmaalisäännön perusteella.
1992 Feldkamp siirtyi valmentamaan Galatasaray SK:ta Turkkiin. Feldkampin johdolla seura otti tuplamestaruuden voittaen sekä liigan että Cupin. Edellisestä liigamestaruudesta oli kulunut jo neljä vuotta. Feldkamp ei valmentanut kuin yhden kauden jättäen tehtävänsä apulaisvalmentajalleen Reiner Hollmannille.
Palattuaan Turkista Feldkamp ei valmentanut vaan työskenteli ZDF-televisiokanavalle yhdessä entisen maajoukkuepelaaja Dieter Kürtenin kanssa kommentoiden jalkapallon arvokisoja.
1999 Feldkamp toimi väliaikaisesti turkkilaisjoukkue Beşiktaş JK:n päävalmentajana, mutta pesti jäi lyhytaikaiseksi. Feldkamp piti kahdeksan vuoden tauon valmentajamisesta kunnes palasi 2007 Galatasaray SK:n päävalmentajaksi. Eric Geretsin erottua 73-vuotias veteraanivalmentaja teki kaksivuotisen sopimuksen istanbulilaisjoukkueen kanssa.
Feldkampin pesti Galatasarayssa jäi kuitenkin lyhyeksi, kun hän jätti tehtävänsä huhtikuussa 2008. Seurajohdon kanssa riitoihin ajautuneella Feldkampilla oli sopimus seuran kanssa kauden 2008–09 loppuun saakka.
Marraskuussa 2008 uutisoitiin, että Feldkamp palaa takaisin Galatasarayhin tekniseksi johtajaksi kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella. Feldkampin on määrä valvoa myös potku-uhan alla olevan päävalmentaja Michael Skibben toimintaa.
Maantieviestin Suomen-mestaruuskilpailut
Maantieviestin Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuosina 1987–1991. Kilpailut järjesti Suomen Urheiluliitto.
Wabush
Wabush on noin 1 900 asukkaan kaupunki Labradorissa, Newfoundlandin ja Labradorin provinssin länsiosassa Kanadassa lähellä Québecin provinssin rajaa. Kaupunki sijaitsee noin 5 kilometriä Labrador Citystä etelään. Kaupunki on nimetty rautakaivoksen, Wabush Mines mukaan.
Seinäjoen katurata
Seinäjoen katurata on väliaikainen katurata Seinäjoella. Rata sijaitsee keskustan lähellä teollisuusalueella ja siellä järjestetään vuosittain Seinäjoen Vauhtiajot.
Historia
Ensimmäinen rata sijaitsi nykyisen kantatie 67:n tienoilla. Tällä radalla ajettiin vuosina 1973–1983. Kilpaileminen täytyi lopettaa teiden muutostöiden vuoksi. Kilpailut siirrettiin Kapernaumin teollisuusalueelle, jossa ajettiin 1980-luvun loppupuolella saakka neliönmuotoisella katuradalla. Kun Vauhtiajot aloitettiin uudelleen vuonna 2004, rata siirrettiin alueen pohjoispäähän ja kyseisenä vuonna ajettiin väliaikaisella radalla. Jo 1980-luvulla kaavoitettu ja suunniteltu aito katurata saatiin käyttöön pitkien neuvottelujen ja paikallisen yrittäjäjärjestön tuella vihdoin vuodesta 2005.
Wabush
Kaupungin tärkein elinkeino on yhä kaivostoiminta, ja tärkeimmät työnantajat ovat Wabush Iron Company Limited sekä Iron Ore Company of Canada. Kaupunki sijaitsee lähes eristyksissä muusta maailmasta. Lentoliikenne, maantie sekä Quebec North Shore and Labrador Railwayn henkilöjunat muodostavat tärkeimmät kulkuyhteydet. Lentoliikenne käyttää läheistä Wabushin lentoasemaa.
Kaupungissa on elintarvikekauppa, keilahalli, jäähalli sekä useita ravintoloita. Labrador Cityssä sijaitsee alueen suurin ostoskeskus.
Paikannimeä Wabush käytetään Québecissä usein kuvaamaan eristyksissä olevaa kylää tai kaupunkia.
Lennart Cajander
Lennart Edvard Cajander (22. kesäkuuta 1866 Sulkava – 23. syyskuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka työskenteli kustannusyhtiö Weilin+Göösin toimitusjohtajana 1898–1911. Lisäksi hän toimi Lappeenrannan pormestarina 1897–1898.
Cajanderin vanhemmat olivat Sulkavan kirkkoherra Gustaf Adolf Cajander ja Kunigunda Charlotta Ottelin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin lyseosta ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Vuonna 1897 Cajander valittiin Lappeenrannan pormestarin virkaan, josta hän siirtyi jo vuoden kuluttua Weilin+Göösin toimitusjohtajaksi Helsinkiin. Cajander kuului myös Helsingin kaupunginvaltuustoon ja toimi pitkään Graafisen Teollisuuden Työnantajaliiton puheenjohtajana sekä Suomen Yleisen Työnantajaliiton ensimmäisenä puheenjohtajana sen perustamisesta 1907 lähtien.
Cajander teki itsemurhan syyskuussa 1911 ampumalla itsensä Helsingissä Huopalahdentien varrella sijainneessa metsikössä niin sanotun Tilkan mäen kohdalla.
Järvisampi
Järvisampi (Acipenser fulvescens) on sampien heimoon kuuluva kala, jota pidetään joskus akvaariossa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajin elinaluetta ovat Pohjois-Amerikassa ovat Hudsoninlahti ja Mississippi-joki. Järvisampi elää murto- ja makeassavedessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan erittäin uhanalainen.
Ravinto
Järvisampi on lähes kaikkiruokainen.
Nikola Pašić
Pašić oli vuosikymmenten ajan Serbian politiikan johtava hahmo ja radikaalipuolueen johtaja. Hän kannatti Venäjään suuntautunutta ulkopolitiikkaa, Balkanin pienten valtioiden liittoutumista ja Suur-Serbian luomista, mutta halusi välttää sodan Itävalta-Unkarin kanssa. Hän johti Serbian hallitusta myös koko ensimmäisen maailmansodan ajan. Pašić ei kannattanut jugoslavismia, mutta joutui hyväksymään eteläisten slaavien yhteisen valtion perustamisen sodan jälkeen. Hän pyrki varmistamaan, että serbit pysyisivät uudessa valtiossa hallitsevassa asemassa.
Oppositiopoliitikkona
Pašić oli lähtöisin vaatimattomasta perheestä. Hän suoritti insinööriopintoja Belgradissa ja valmistui Zürichin teknisestä opistosta. Opiskeluaikanaan hän kiinnostui liberaaleista ja radikaaleista aatteista. Palattuaan vuonna 1873 Serbiaan Pašić liittyi Svetozar Markovićin johtamaan sosialistiseen ryhmään ja toimi Oslobjenje-nimisen (”vapautuminen”) lehden toimittajana. Hän osallistui vuosina 1876–1878 käytyyn sotaan Ottomaanien valtakuntaa vastaan. Pašić oli tyytymätön Serbian ruhtinas Milanin hallintoon ja siirtyi pian aktiivisesti politiikkaan. Hänet valittiin vuonna 1878 kansalliskokoukseen (skupština), jossa hänestä tuli autoritaarista monarkiaa vastustaneen opposition johtaja. Hän osallistui vuonna 1881 radikaalipuolueen perustamiseen. Vuonna 1883 Milanin hallinto kukisti radikaalipuolueen lietsoman kansannousun Timokin alueella ja langetti rangaistuksia monille puolueen johtajille. Kuolemantuomion saanut Pašić pakeni Bulgariaan ja asui siellä vuoteen 1889, jolloin Milan luopui kruunusta poikansa Aleksanterin hyväksi.
Palattuaan Serbiaan Pašić toimi muun muassa skupštinan puhemiehenä ja kahdesti Belgradin pormestarina. Serbian pääministerinä hän oli ensi kerran helmikuusta 1891 elokuuhun 1892. Hän toimi samalla myös ulkoministerinä ja osallistuessaan vuonna 1892 kuninkaan valtiovierailuun hän loi henkilösuhteet Venäjän johtoon. Pašić oli Serbian lähettiläänä Pietarissa vuosina 1893–1894. Kuningas Aleksanteri kutsui 1894 isänsä Milanin takaisin Serbiaan ja säädätti uuden perustuslain, minkä jälkeen Pašić joutui jättämään lähettilääntehtävät. Kuningasisä Milania vastaan vuonna 1899 tehdyn murhayrityksen jälkeen Radikaalipuolueen johtajia syytettiin hankkeeseen sekaantumisesta ja Pašićia uhkasi kuolemantuomio. Hänet tuomittiin lopulta viideksi vuodeksi vankeuteen, mutta armahdettiin kokonaan Venäjän puututtua asiaan. Hän poistui sen jälkeen vapaaehtoisesti maasta ja palasi Milanin lähdettyä lopullisesti Serbiasta.
Ensimmäinen maailmansota
thumb|Pašić vuonna 1915. On edelleen epäselvää, missä määrin Pašić tiesi etukäteen Musta käsi -salaseuran suunnitelmasta salamurhata Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinand. Ilmeisesti hän oli kuullut murhasuunnitelmasta ja teki ponnettomia yrityksiä sen toteutumisen ehkäisemiseksi. Saatuaan tiedon Pašić pyysi Serbian Wienin-lähettilästä varoittamaan Itävalta-Unkarin hallitusta, mutta varoitus oli muodoltaan niin kiertelevä, ettei todellista viestiä ymmärretty Wienissä. Hän määräsi myös salaliittolaiset pidätettäviksi heidän yrittäessään siirtyä Serbiasta Bosniaan, mutta määräystä ei noudatettu. Myöhemmin Pašić kiisti tienneensä hankkeesta etukäteen mitään. Kun Frans Ferdinand sitten ammuttiin Sarajevossa 28. kesäkuuta 1914, Itävalta-Unkari esitti Serbialle uhkavaatimuksen (ks. heinäkuun kriisi). Pašić oli aluksi valmis myöntymään siinä esitettyihin kohtuuttomiin vaatimuksiin, mutta hän tajusi sodan olevan väistämättä edessä ja varmisti Venäjän tuen Serbialle. Serbian vastaus Itävalta-Unkarille oli hyvin myöntyväinen, mutta siinä kuitenkin hylättiin eräät uhkavaatimuksen kohdista, mistä Itävalta-Unkari sai tekosyyn sodan julistamiselle.
Elokuussa 1914 puhjennut sota vaimensi serbialaisten keskinäiset kiistat, ja Pašić kokosi marraskuussa eri puolueiden yhteishallituksen. Serbian armeija onnistui torjumaan vuonna 1914 Itävalta-Unkarin ensimmäisen hyökkäyksen, mutta saksalaisen August von Mackensenin syksyllä 1915 johtama toinen hyökkäys mursi vastarinnan, jolloin Serbian armeija joutui perääntymään Albanian kautta Kreikkaan. Pašić johti koko sodan ajan pakolaishallitusta, joka asettui vuoden 1916 alussa Korfuun. Hallituskoalitio hajosi vuonna 1917, minkä jälkeen Pašić jatkoi radikaalipuolueen yksinään muodostaman hallituksen johdossa.
Pašić kannatti serbien asuttamien alueiden liittämistä Serbiaan, muttei Balkanin eteläslaavilaisten kansojen yhdistämistä laajemmaksi liittovaltioksi tasaveroisin oikeuksin. Tämä ajoi hänet vastakkain sijaishallitsija Aleksanterin kanssa, joka kannatti jälkimmäistä ajatusta ja vahvisti vähitellen otettaan pakolaishallituksesta. Pašićin asema heikkeni Venäjän tsaarinvallan kukistumisen jälkeen, mikä pakotti hänet neuvotteluihin ja kompromissiin Ante Trumbićin johtaman Jugoslavian komitean kanssa. Tuloksena oli 20. heinäkuuta 1917 annettu Korfun julistus, joka loi pohjan sodanjälkeiselle Jugoslavian valtion perustamiselle. Pašić pyrki kuitenkin varmistamaan, ettei Jugoslavian komitea pääsisi syrjäyttämään Serbian pakolaishallitusta ympärysvaltojen yhteistyökumppanina. Hänen mielestään Serbialla tulisi olla yksinoikeus esiintyä eteläslaavilaisten kansojen nimissä myös sodan päätyttyä.
Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta
Maailmansodan päätyttyä ja Itävalta-Unkarin valtakunnan romahdettua Pašić joutui hyväksymään 1. joulukuuta 1918 annetun julistuksen, jossa ilmoitettiin perustetuksi Serbien, kroaattien ja sloveenien yhteinen kuningaskunta. Hänet syrjäytettiin nopeasti uuden valtion hallituksen johdosta, mutta hän osallistui silti Trumbićin ja Milenko Vesnićin kanssa maansa edustajina Pariisin rauhankonferenssiin vuonna 1919. Hänen ansiostaan Neuillyn ja Saint-Germainin rauhansopimukset toivat Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnalle aluelaajennuksia.
Pašić kieltäytyi tunnustamasta uuden valtakunnan muodostuvan erillisistä kansallisuuksista, ja hän tulkitsi sen sijaan kroaatit, sloveenit, makedonialaiset sekä bosniakit pikemminkin eri uskontoja edustaviksi serbeiksi. Vuoden 1920 lopulla pidettyjen parlamenttivaalien jälkeen Pašić palasi tammikuun 1921 alussa koalitiohallituksen pääministeriksi ja ajoi ensitöikseen läpi yhtenäisvaltion luoneen perustuslain, joka hyväksyttiin parlamentissa kroaattien ja sloveenien vastustuksesta huolimatta kesäkuussa 1921. Perustuslaki tosiasiassa takasi serbien ylivallan ja loi vahvan keskitetyn hallinnon lakkauttamalla kaikki historialliset itsehallintoalueet. Vuoden 1921 lopulla Pašić syrjäytti jälleen muut puolueet ja kokosi hallituksen yksin radikaalipuolueen ministereistä.
thumb|1990-luvulla pystytetty Pašićin patsas hänen mukaansa nimetyllä aukiolla Belgradissa. Pašićin suhteet kuninkaaksi kohonneeseen Aleksanteriin sekä kroaattien ja sloveenien puolueisiin pysyivät jännittyneinä. Radikaalipuolue menetti parlamenttienemmistönsä toukokuun 1923 vaaleissa, mutta opposition virheiden ansiosta Pašić pystyi jatkamaan edelleen pääministerinä. Heinäkuussa 1924 pääministeriksi tuli välillä Ljubomir Davidović, mutta hankittuaan tukea muilta puolueilta Pašić onnistui palaamaan valtaan jo saman vuoden lokakuussa. Hän hajotti parlamentin helmikuussa 1925, mutta sai turvattua kapean enemmistön hallitukselleen vangituttamalla Kroatian talonpoikaispuolueen johtajia. Myöhemmin samana vuonna hän ryhtyi yhteistyöhön kyseisen puolueen ja sen johtajan Stjepan Radićin kanssa, mutta hallinnon keskittämistä vastustaneen Radićin vedettyä tukensa pois hallitukselta Pašić joutui eroamaan maaliskuussa 1926. Hieman myöhemmin hänen poikansa joutui epäilyksen alaiseksi paljastuneessa korruptioskandaalissa, mikä järkytti vanhaa miestä. Pašić kuoli joulukuussa 1926 vähän ennen 81-vuotispäiväänsä.
Ngiratkel Etpison
Ngiratkel Etpison (3. toukokuuta 1925 Koror, Palau – 1. elokuuta 1997 Riverside, Kalifornia) oli palaulainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosien 1989–1993 aikana. Etpison valittiin virkaan 26 prosentin tuloksella, vain 31 äänen erolla Roman Tmetuchliin.
Leif Wagerin filmografia
pienois|pysty|Leif Wager vuonna 1946 Tämä on Leif Wagerin filmografia.
David Storey
David Storey (13. heinäkuuta 1933 Wakefield, Yorkshire, Britannia – 26. maaliskuuta 2017 Lontoo, Britannia ) oli brittiläinen kirjailija. Hänen kirjansa noudattavat brittiläisen yhteiskunnallisen romaanin perinteitä.
Storey teki 17-vuotiaana 15 vuoden ammattilaissopimuksen rugby league -joukkue Leeds RLC:n kanssa. Hän aloitti samaan aikaan myös taideopinnot Slade School of Fine Artissa. Storey pelasi Leedsissä viisi vuotta ja oli säännöllisesti myös joukkueen kokoonpanossa. Hän osti kuitenkin itse sopimuksensa ulos, kun pelaaminen alkoi viedä liikaa tilaa maalaamiselta.
Storeyn esikoisromaani This Sporting Life ilmestyi 1960, jolloin hän oli jo kirjoittanut ja hylännyt useita romaanikäsikirjoituksia. This Sporting Life kertoo työläisestä rugbytähdeksi nousseen miehen suhdetta vuokraemäntään. Storey on käsikirjoittanut kirjaan pohjautuvan elokuvan Miehen hinta (1963), jonka on ohjannut Lindsay Anderson. Hän kirjoitti myös vähäeleisiä näytelmiä, joita on esitetty Suomessakin.
Tyhjä (ohjelmointi)
Ohjelmoinnissa tyhjä on osoittimen (tai muun viittauksen) arvo, joka kertoo, että viittausta ei ole mihinkään. Useasti, varsinkin C-sukuisissa ohjelmointikielissä, osoittimen arvona käytetään binäärinollaa, jonka suurin osa käyttöjärjestelmistä tulkitsee virheelliseksi viittaukseksi.
Joissakin ohjelmointikielissä kuten LISP, Pascal ja tämän sukulaiskielet käytetään tyhjää (null) muuttujatyyppinä.
ISO-646 (jota käytetään muun muassa ASCII- ja Unicode-merkistöissä) määrittelee koodin nolla (0) tyhjäksi merkiksi.
Gloire-luokka (ironclad)
Gloire-luokka oli Ranskan laivaston kolmen 1860-luvun alussa valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka. Luokan nimikkoalus Gloire oli ensimmäinen avomerikelpoinen ironclad maailmassa. Luokan alukset luokiteltiin aikanaan yhdellä koko aluksen pituuden kattavalla tykkikannella varustettuina aluksina panssarifregateiksi. Koska tykit oli asetettu aluksen kummallekin laidalle ne ovat brittiläisen luokituksen mukaan myös niin sanottuja broadside ironcladejä.
Suunnittelu
Linjataktiikkaan soveltuvat alukset suunnitteli ranskalainen laiva-arkkitehti Henri Dupuy de Lôme, mikä poikkesi brittiläisen Warrior-luokan suunnitellusta käytöstä. Alukset olivat 77,25-78,22 metriä pitkiä ja niiden leveys oli 17 metriä. Niiden syväys oli 8,48 metriä.
Voimanlähteenä oli yksi höyrykone, joka pyöritti kuusilapaista 5,8 metrin potkuria. Höyry tuotettiin kahdeksalla kattilalla. Koneisto oli suunniteltu tuottamaan 2 500 hevosvoimaa. Koeajoissa saavutettiin kolmentoista solmun nopeus. Alusten varastoissa oli 675 tonnia hiiltä, mikä mahdollisti kahdeksan solmun nopeudella 4 000 kilometrin toimintamatkan. Alukset oli lisäksi varustettu kolmimastoisella parkkimaisella takilalla, jonka purjepinta-ala oli 1 100 neliömetriä. Takila vaihdettiin myöhemmin 2 500 neliömetrin täystakilaan, josta kuitenkin jouduttiin luopumaan alusten heilumisen vuoksi.
Luokan alusten aseistuksena oli aluksi 36 kappaletta 164 millimetrin Modèle 1858 rihlattuja suustaladattavia tykkejä. Nämä oli kahta lukuun ottamatta asennettu laidoille. Kaksi tykkiä oli asenettu ylemmälle kannelle keulaan. Tykeillä ammuttiin 44,9 kilogramman ammuksia, joiden nopeus oli ainoastaan 322 metriä sekunnissa. Ammukset olivat lähes tehottomia panssaroitua alusta vastaan. Tykit vaihdettiin vuonna 1868 takaaladattaviksi Modèle 1868 -tykeiksi. Kuusi 240 millimetrin tykkiä asennettin keskelle tykkikantta ja kaksi 194 millimetrin tykkiä korvasivat alkuperäiset yläkannen tykit. Tulenjohtotorni oli avokattoinen ja sen suojana oli 100 millimetrin panssarointi.
760 millimetriä paksu puinen runko oli täysin verhottu 120 millimetrin valurautalevyin. Panssarointi kattoi 5,4 metriä vesirajasta ja kaksi metriä vesirajan alle.
Tartaros
Tartaros (myös Tartara) oli kreikkalaisessa mytologiassa manalan eli Haadeen alin taso. Alun perin Tartaros tarkoitti maailman syvintä kohtaa, jonne jumalat lukitsivat vihollisensa. Tartaros miellettiin myös jumaluudeksi, jolle hänen puolisonsa Gaia synnytti Tyfonin ja Apollodoroksen mukaan myös Ekhidnan.
Kun ylijumala Zeus oli voittanut titaanit, hän syöksi niistä suurimman osan Tartarokseen. Zeus laittoi isänsä Kronoksen vartijoiksi kolme jättiläiskokoista giganttia, hekatonkheires-veljestä, joilla oli viisikymmentä päätä ja sata kättä.
Titaanit eivät olleet Tartaroksen ainoita asukkaita. Kreikkalaiset uskoivat, että huonosti eläneitä ihmisiä piinattiin ja kidutettiin rikostensa vuoksi Tartaroksen uumenissa. Näihin kuuluivat esimerkiksi jumalia pilkannut Lyydian kuningas Tantalos ja murhaaja Sisyfos.
Joidenkin uskomusten mukaan Tartaroksesta pystyi pääsemään pois. Esimerkiksi Tartarokseen joutunut murhaaja pääsi aika ajoin ylemmälle tasolle pyytämään tappamaltaan henkilöltä armahdusta. Jos tapettu antoi luvan, murhaaja pääsi lopullisesti pois Tartaroksesta. Jos tapettu ei halunnut armahtaa murhaajaa, joutui hän uudestaan Tartarokseen kidutettavaksi.
Kampin autopommi
Kampin autopommi oli Pohjoisella Rautatie­kadulla, Helsingin Kampissa 16. heinäkuuta 2002 noin kello 6.50 aamulla räjäytetty autopommi. Kyseessä oli Suomen oloissa varsin harvinainen palkkamurha. Pommi räjähti liikennevaloissa lähellä Pohjoisen Rautatiekadun ja Runebergin­kadun risteystä.
Pommi-iskussa sai välittömästi surmansa 32-vuotias mies, jonka kuljettamaan Opel Kadettiin miltei neljä kiloa painanut dynamiittipommi oli asennettu. Teon toteutti 29-vuotias William Leonard Engström, jolle oli luvattu siitä 17 000 euron palkkio. Hän sai ennakkomaksuna noin 1 600 euroa. Palkkamurhan tilasi 32-vuotias Tommi Peter Sandroos, joka oli yrittänyt itse ampua uhrin pistoolilla kuoliaaksi Helsingin Ruskeasuolla 1. joulukuuta 2001. Uhriin osui tällöin neljä luotia, mutta hän selvisi. Engström ei ollut Sandroosille entuudestaan tuttu. Oikeus katsoi myöhemmin, että Sandroosin tuntema 28-vuotias Otto Tuomas Pankakoski oli taivuttanut Engströmin rikokseen. Engström ajoi uhrin takana ja laukaisi pommin leikkikalun kauko-ohjaimella. Hän ajoi hyvin lähellä uhriaan, törmäsi räjähdyksen sattuessa liikennemerkkiin ja loukkaantui lievästi itsekin. Murhattu oli Sandroosin naisystävän entinen avomies.
Murhan varsinainen toteuttaja William Engström tuomittiin vuonna 2004 elinkautiseen vankeusrangaistukseen murhasta ja törkeästä tuhotyöstä. Hän myönsi oikeudessa syyllisyytensä tappoon. Koska rikokseen yllyttämisestä tuomitaan samalla tavoin kuin itse rikoksesta, myös Tommi Sandroos ja Otto Pankakoski saivat elinkautisen. Sandroos todettiin lisäksi syylliseksi joulukuun 2001 ampumistapaukseen liittyneisiin murhan yritykseen ja ampuma-aserikokseen. Pankakoski tuomittiin murhaan yllyttämisen lisäksi ampuma-aserikoksesta. Kaikki tuomitut lähetettiin mielentilatutkimukseen, jossa heidän todettiin toimineen täydessä ymmärryksessä. Miehet saivat maksettavakseen myös erinäisiä korvauksia muiden muassa uhrin tyttärelle, veljelle ja vanhemmille. Uhrin nelivuotias tytär sai 14 000 euroa henkisestä kärsimyksestä ja noin 120 euroa kuukaudessa täysi-ikäisyyteen saakka.
Myös uhrin kolmekymppistä entistä avovaimoa epäiltiin Sandroosin kertoman perusteella murhaan yllyttämisestä, mutta hänet vapautettiin syytteistä oikeuden pidettyä Sandroosin kertomusta epäuskottavana.
Kampin autopommi vaaransi useiden ihmisten hengen ja terveyden, ja sen vaikutusalueella oli yli kuusikymmentä henkilöä. Pommi räjähti lähellä hotelli Helkaa, jonka ikkunoita rikkoutui aina kolmannessa kerroksessa asti. Valtionsyyttäjä Jukka Rappe piti tapausta ainoana laatuaan Suomen rikoshistoriassa. Presidentti Tarja Halonen luonnehti pommi-iskua "ikäväksi yksittäistapaukseksi" eikä uskonut sen antavan aihetta huolestumiseen yleisestä turvallisuudesta.
Kampin autopommitapaus sai huomiota myös ulkomaisissa medioissa. Vaikka poliisi kiisti kaikki epäilyt kansainvälisestä terrorismista alkuunsa, mm. Reuters uutisoi iskun sattuneen parinsadan metrin päässä Helsingin juutalaisesta synagogasta.
Myöhemmät vaiheet
Helsingin hovioikeus hyväksyi murhan tilanneen miehen ehdonalaisanomuksen kesäkuussa 2014. Vapautuspäiväksi määrättiin 15. lokakuuta 2015.
Joulukuussa 2014 Helsingin hovioikeus päätti vapauttaa ehdonalaiseen murhan välikätenä toimineen miehen. Hänen vapautensa alkoi kesäkuussa 2015.
Autopommin räjäyttäjän ehdonalaisanomus hyväksyttiin Helsingin hovioikeudessa helmikuussa 2015. Hänen vapautensa alkoi 1. maaliskuuta 2016.