cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Miksch Sutton
Suttonin kirjassa Oklahoma Birds (1967) koottiin yhteen Oklahoman ornitologinen tieto. Hän jäi eläkkeelle 1968 mutta jatkoi silti Stovall Museumin lintuosaston kuraattorina ja emeritusprofessorina. Hän myös jatkoi kirjoittamista, maalaamista ja gradua tekevien opiskelijoiden ohjaamista. Sutton oli arvostettu taiteilija ja maalasi monien julkaisujen kansikuvia. Hän ei yleensä myynyt taulujaan, mutta jos myi, niiden tuotto käytettiin yleishyödyllisiin tarkoituksiin, kuten eläintarhojen ja luonnonhistoriallisten museoiden kohentamiseen.
George Sutton kuoli eturauhassyöpään ja hänen tuhkansa siroteltiin tuuleen Oklahoman Black Mesan alueelle. Vuonna 1983 perustettiin hänen nimeään kantava yksityinen tutkimusasema George M. Sutton Avian Center Bartlesvilleen Oklahomaan.
Sutton kirjoitti kaikkiaan 13 kirjaa, 18 lajikuvausta ja museojulkaisua, 201 lehtiartikkelia, 12 kirja-arvostelua, neljä muistokirjoitusta, 18 kansantajuista juttua ja kahdeksan esseetä. Lisäksi hän kuvitti ainakin 18 kirjaa.
Linnuista Sutton nimesi kääpiökiitäjän (Tachornis furcata) vuonna 1928.
Hans Berggren
Carl Hans Berggren (5. huhtikuuta 1895 Gävle – 19. lokakuuta 1981 Gävle) oli ruotsalainen eversti. Hän oli mukana jatkosodan alun Hangon rintamalla syksyllä 1941 vapaaehtoisyksikön Svenska Frivilligbataljonen (SFB) komentajana. Uransa lopuksi hän toimi Hälsingen rykmentinkomentajana.
Hans Berggrenin vanhemmat olivat Gävlen pormestari Carl Berggren ja Anna Björkman. Hänestä tuli upseerikoulutuksen jälkeen vänrikki Helsingen rykmenttiin vuonna 1915, jossa hänet ylennettiin vuonna 1917 luutnantiksi, 1930 kapteeniksi. Vuosina 1933–1936 hän toimi Bodenissa esikuntapäällikkönä ja vuosina 1937–1938 majuriksi ylennettynä Smålannin rykmentissä ja 1939–1941 everstiluutnantiksi ylennettynä Henkikaartin rykmentissä.
Everstiksi ylennetty Hans Berggren toimi Suomesta paluun jälkeen vuodesta 1942–1946 aliupseerikoulun johtajana. Vuosina 1946–1955 hän toimi Gävlessä Hälsingen rykmentin komentajana. Berggren itse sotilasuransa alussa oli ollut kyseisessä yksikössä 1910- ja 1920-luvuilla.
Aleppon taistelu 2012–2016
thumb|right|300px|[[Vapaan Syyrian armeija taisteli Aleppossa sodan alkuvuosina.]] Aleppon taistelut olivat sarja aseellisia yhteenottoja Syyrian suurimmassa kaupungissa Aleppossa vuosien 2012 ja 2016 välisenä aikana. Taistelut olivat osa Syyrian sisällissotaa. Hallitusta vastaan taistelleet kapinalliset hyökkäsivät Aleppoon kesällä 2012, mutta Syyrian asevoimat pysäyttivät kapinallisten etenemisen. Taistelut Aleppossa ja kaupungin ympärillä juuttuivat ratkaisemattomaksi kamppailuksi, jossa kummallakaan osapuolella ei ollut selkeää yliotetta.
Vuonna 2016 hallituksen armeija saartoi islamistikapinalliset, kehotti siviilejä jättämään kaupungin ja aloitti pommitukset ja hyökkäyksen, jolla se pyrki valtaamaan saartamansa Aleppon osan. Vuoden loppupuolella Venäjän ilmavoimat ryhtyi pommittamaan kapinallisaluetta hallituksen armeijan tukena. Lukuisat sairaaloiden kaltaiset siviilikohteet saivat osumia kranaattikeskitysten ja ilmapommitusten aikana. Marraskuun lopussa vuonna 2016 hallituksen joukot alkoivat kutistaa Aleppon mottia. Joulukuun 15. päivänä hallitus oli voittanut taistelun. Kapinallisia evakuoitiin pois kaupungista ja 22. joulukuuta hallituksen joukot ilmoittivat saaneensa kaupungin kokonaan haltuunsa.
Taistelujen ja ilmapommitusten aikana kaupunki raunioitui pahoin. Kaupungissa ja sen lähialueilla aaltoilleissa taisteluissa kuoli runsaasti siviilejä, joita kapinallisjoukot käyttivät myös asemiaan suojanneina ihmiskilpinä. Suuri osa asukkaista pakeni sotaa ja sen seurauksena syntynyttä tarvikepulaa.
Huhtikuu–kesäkuu 2012: mielenosoitukset
Syyrian sisällissota puhkesi maaliskuussa 2011 kansannousuna Bašar al-Assadin hallitusta vastaan. Maan suurimmassa kaupungissa Aleppossa syttyi huhtikuussa 2012 mielenosoituksia, joissa opiskelijat osoittivat myötätuntoaan Daraan ja Banijasin kansannousuissa kuolleiden puolesta. Loppuvuonna 2011 ja vuoden 2012 alussa mielenosoitukset olivat jokapäiväisiä, ja pampuin tai veitsin aseistautuneet hallituksen joukot pyrkivät hajottamaan kokoontumisia.
Aleppo pysyi noin 16 kuukautta suhteellisen rauhallisena, vaikka kaupungista tulikin myöhemmin yksi sodan tärkeimmistä taistelukentistä. Kapinalliset käynnistivät hyökkäyksen Aleppon maakunnassa helmikuussa 2012 pääsemättä kuitenkaan itse kaupunkiin, jossa tehtiin joitakin pommi-iskuja. Toukokuussa 2012 hallituksen joukot ampuivat ensi kertaa kovilla Aleppon protestoivia opiskelijoita.
Heinäkuu–joulukuu 2012: kapinallisten hyökkäys
Hallituksen aloittama suurhyökkäys ajoi kapinalliset Salaheddinesta 9. elokuuta. Elokuun alussa kapinalliset saivat haltuunsa kaupungin itäosan. Kurdit valtasivat pienen osan kaupunkia. Hallitus vastasi käyttämällä raskasta aseistusta kapinallisia vastaan. Kaupungin historiallinen basaari tuhoutui tulipalossa syyskuussa 2012. Joulukuussa kapinalliset ryöstelivät laajalti kaupungissa ja aiemmin yhtenäisten kapinallisten välille syttyi keskinäisiä kiistoja.
Kaikki kaupungin asukkaat eivät tukeneet kapinallisia varauksetta, sillä osa katsoi kapinallisten tuoneen sodan kaupunkiin ja syytti kapinallisia siviiliasuntojen käyttämisestä suojanaan. Siviilejä pakeni kaupungista. Länsimaissa monet uskoivat Aleppon taistelujen merkitsevän Bašar al-Assadin hallinnon pikaista kaatumista.
Joulukuu 2012–syyskuu 2015: hallituksen vastahyökkäys
Isisin asejoukot toimivat Aleppossa viimeistään vuodesta 2013 lähtien. Toiminta oli kuitenkin hajanaista ja muut kapinallisjoukot ajoivat Isisin ulos itse kaupungista vuonna 2014. Syksyllä 2014 hallitus oli lähellä Aleppon saartamista, ja kapinallisten huolto toimi vain kuusi kilometriä leveän käytävän kautta. Samana vuonna Syyrian armeija vapautti lähes vuoden saarroksissa olleen Aleppon keskusvankilan joukot. Hallituksen joukot pyrkivät saartamaan kapinallisia kaupungin alueella, vaikka suuremmassa mittakaavassa Isis ja muut kapinalliset uhkasivat samaan aikaan saartaa koko Aleppon alueen.
Marraskuuhun 2014 mennessä Vapaan Syyrian armeija oli vetänyt 14 000 miehen joukkonsa kaupungista ja ryhmän johtaja Jamal Marouf oli paennut Turkkiin. Turkin vastainen raja oli jäänyt huomattavasti pienemmän Ahrar al-Sham-ryhmän haltuun. Vapaan Syyrian armeijan länsimaista saama aseistus oli jäänyt Ahrar al-Shamille ja al-Qaidaan kuuluvalle al-Nusralle. Hallituksen joukot etenivät huomattavasti vuonna 2015.
Lokakuu 2015–lokakuu 2016: Aleppon saarto
Lokakuun 2015 ja helmikuun 2016 välisenä aikana hallituksen armeija eteni Alepposta etelään olevalla alueella. Vuoden 2016 alussa kapinallisalueella asui enää 300 000 ihmistä, kun hallituksen valvomilla Aleppon alueilla asui 1,5 miljoonaa ihmistä. Aleppon puolustajat kuuluivat jihadistisiin Jabhat Fatah al-Sham-taistelujärjestöön ja Ahrar al-Shamiin. Helmikuussa hallitus valtasi alueita myös Alepposta pohjoiseen purkaen Nubin ja Zafran saarron. Hallituksen joukot aloittivat suurhyökkäyksen Aleppon valtaamiseksi 25. kesäkuuta 2016 ja valtasivat heinäkuun lopussa 2016 Castellon tieksi kutsutun kapinallisten huoltoreitin. Kapinalliset kuitenkin valtasivat Castellon tien pian takaisin hyökkäämällä sekä saartorenkaasta että sen ulkopuolelta ja saartoivat 6. elokuuta hallituksen valvoman Aleppon osan.
Huoltotie jäi kuitenkin yhä hallituksen tykkien kantaman päähän ja Aleppon taistelujen molemmat osapuolet saartoivat toisiaan. Hallitus valtasi elo-syyskuussa Castellon tien uudestaan ja kapinalliset jäivät uudestaan saarroksiin. Kuun puoliväliin mennessä hallitus oli onnistunut valtaamaan takaisin kapinallisten heinä-elokuun etenemisen aikana saavuttamat alueet. Hallitus aloitti 22. syyskuuta uuden suurhyökkäyksen ja rajut pommitukset koko Aleppon valtaamiseksi. Kiihtynyt taistelu lisäsi siviilien kärsimyksiä. Armeija vaati 2. lokakuuta saarrettuja kapinallisia jättämään kaupungin ja lupasi vähentää ilmaiskuja ja tykistötulta, jotta siviilit voisivat paeta kaupungista. Kapinalliset yrittivät murtaa saarron lokakuun 2016 lopussa hyökkäyksellä Aleppon ulkopuolelta ja onnistuivat etenemään lähimmillään kilometrin päähän saarretuista kortteleista.
Marraskuu 2016–joulukuu 2016: hallituksen joukot saavat Aleppon haltuunsa
12. marraskuuta hallituksen joukot hyökkäsivät taas ja 15. marraskuuta Syyrian hallitus lähetti Aleppon asukkaille tekstiviestillä varoituksen tulevista pommituksista. Syyrian armeija valtasi 26. marraskuuta suuren Massaken Hananon kaupunginosan ja kaksi muuta kaupunginosaa lähes kokonaan. 28. marraskuuta hallituksen joukot onnistuivat jakamaan kapinallisten motin kahteen osaan. Pohjoinen osa vallattiin jo samana päivänä. Kapinalliset olivat menettäneet yli 40% valvomistaan alueista muutamassa päivässä. Tappio oli suurin sitten vuoden 2012 ja kapinallisten puolustus oli luhistumassa.
Itä-Alepposta lähti taisteluja pakoon marraskuun viimeisenä viikonloppuna jopa 10.000 ihmistä, suurin ihmisvirta neljään vuoteen. 1. joulukuuta Venäjä ehdotti neljän humanitaarisen käytävän avaamista Itä-Aleppoon. 3. joulukuuta hallituksen joukot olivat vallanneet 60% aiemmasta kapinallisalueesta. 7. joulukuuta hallitus valtasi Aleppon vanhankaupungin ja valvoi nyt 75% aiemmasta kapinallisalueesta. Kapinallismotissa oli kuitenkin edelleen 100.000 siviiliä ja kapinalliset pyysivät neuvotteluja haavoittuneiden evakuoimisesta. Venäjän julkaisi tiedotteen, jossa kapinallisia kutsuttiin terroristeiksi, eikä halunnut neuvotella vetäytymisestä.
Syyrian presidentti Bašar al-Assad mukaan hallituksen voitto Aleppossa olisi askel kohti sodan päättymistä. Hän ei kuitenkaan pitänyt Aleppon taistelua sodan loppuna. 13. joulukuuta kapinallisilla oli hallussaan enää 5% aiemmasta alueestaan ja solmittiin tulitauko, joka kuitenkin pian rikkoutui. 15. joulukuuta 2016 kapinalliset ja hallituksen joukot sopivat uudesta tulitauosta ja kapinallisten evakuoinnista. Kapinallisia ryhdyttiin evakuoimaan jo samana päivänä linja-autoilla, joihin pääsivät ensin haavoittuneet, sairaat ja lapset. Al-Assadin mukaan vapautettu Aleppo eli historiallista hetkeä. 22. joulukuuta hallituksen joukot ilmoittivat saaneensa kaupungin kokonaan haltuunsa.
Siviilien kärsimykset
Aleppon taistelujen aikana tarkka-ampujat ja pommit tappoivat ja vammauttivat siviilejä. Kaupungissa oli ruokaa vain niukasti ja pula polttoaineesta. Suurin osa siviiliuhreista on hallituksen ja sen liittolaisten aiheuttamia, mutta myös kapinalliset käyttävät raskaita aseita, joiden ammukset osuivat siviilikohteisiin.
Sairaaloiden pommitukset
Monia sairaaloita oli tuhoutunut pommituksissa ja kaupungin jäljelle jääneet klinikat olivat ylikuormitettuja. Terveydenhuolto oli heikkoa ja kaupungissa levisivät taudit. Syyskuussa 2016 pommitettiin kahta jäljelle jääneistä kuudesta sairaalasta. Ilmaiskut ja tykkituli osuivat niihin muutaman minuutin välein. Kun Syyrian hallituksen YK-edustajalta Bashar Jaafarilta kysyttiin sairaaloihin kohdistuneista pommituksista hän vaikeni, käveli pois ja nauroi. Sairaalat joutuivat lopettamaan toimintansa ja saarretun Aleppon elintarvikkeet ja lääkkeet olivat lopussa. Myös vedenjakelu oli katkennut. Sekä Syyrian hallitus että Venäjä kiistivät pommittaneensa sairaaloita. 19. marraskuuta 2016 mennessä kaikki saarretun alueen sairaalat olivat tuhoutuneet.
Tulitauko ja pommitusten jatkuminen
Venäjän ja Syyrian ilmavoimat keskeyttivät kaupungin pommitukset torstaina 20. lokakuuta 2016. Siviileille ja kapinallistaistelijoille avattiin kahdeksan väylää, joita pitkin he voisivat poistua kaupungista. Asukkaat eivät kuitenkaan uskaltaneet poistua Alepposta, sillä he pelkäsivät joutuvansa ammutuiksi. YK suunnitteli kaupungissa olevien haavoittuneiden evakuoimista ja avustuskuljetusten toimittamista kaupunkiin, mutta kuljetusten turvallisuutta ei pystytty takaamaan.
Tulitauko päättyi 22. lokakuuta ja sekä Venäjän että Syyrian ilmavoimat jatkoivat kapinallisalueiden pommituksia. Tarkkailijat uskoivat pommitusten tuhoavan kapinallisalueen käytännössä täysin vuoden loppuun mennessä. Länsimaat syyttivät Venäjän ja Syyrian ilmavoimia palopommien ja bunkkerinmurtajapommien käytöstä tiheästi asutulla alueella ja Ranska vaati YK:n turvallisuusneuvoston kokouksessa sotilaslentojen lopettamista.
Sotarikokset ja siviilien kärsimykset
YK:n ja muiden ihmisoikeusjärjestöjen mukaan hallituksen valtaamilla alueilla Itä-Aleppossa tehtiin joukkomurhia, joissa surmattiin satoja nuoria ja miehiä. Kokonaisia perheitä tapettiin. Taloja sytytettiin tuleen, vaikka niissä oli siviilejä. Sairaaloihin ja niiden hoitohenkilöstön kimppuun hyökättiin. Myös kapinallisten sotatoimet tappoivat siviilejä. Kapinallisten läsnäolo kaupungissa veti puoleensa pommituksia. Kapinalliset estivät siviilejä poistumasta valvomistaan kaupunginosista ja käyttivät alueen asukkaita ihmiskilpinä pommituksia vastaan.
Karttoja
Aleppon taistelun kulku karttoina.
Anett Schutting
Anett Schutting (s. 24. elokuuta 1991) on virolainen tennispelaaja. Schutting edusti Viroa Fed Cupissa vuosina 2007–2010 voittaen kolme ottelua pelaamastaan kymmenestä ottelusta.
Hietajärvi (Jyväskylä, Korospohja)
Hietajärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korospohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Anett Schutting
Schutting muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan vuonna 2010 ja on pelannut siellä kansallisissa sarjoissa.
Hietajärvi (Jyväskylä, Korospohja)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,8 metriä mpy.
Khalji-dynastia
Khalji-dynastia oli Delhin sulttaanikuntaa vuosina 1290–1320 hallinnut dynastia. Khalji-dynastian perusti Jalal ud din Firuz Khilji syrjäytettyään vuonna 1290 orjadynastian viimeisen hallitsijan Muiz ud din Qaiqabadin. Khalji-dynastian aikana Delhin vaikutusalue laajeni etelään hinduvaltakuntien kustannuksella. Viimeinen Khalji-dynastian hallitsija murhattiin vuonna 1320, ja sen jälkeen Delhissä alkoi Tughluq-dynastian aikakausi.
Øvre Eiker
Øvre Eiker on kunta Vikenin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 457 neliökilometriä ja tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 17 752 asukasta. Kunnan keskustaajama on Hokksund.
Øvre Eikerin kunta syntyi, kun Eikerin kunta jaettiin Øvre Eikeriin ja Nedre Eikeriin 1. heinäkuuta 1885.
Media
Paikallislehti Eikerbladet ilmestyy torstaisin.
Esmorga
Esmorga on galicialaisen kirjailija Eduardo Blanco Amorin romaani vuodelta 1959. Se kertoo Cibrán-nimisen henkilön ryyppäysreissusta Aurian kaupungissa, joka muistuttaa tosielämän Ourensea. Cibrán kertoo tarinaansa poliisille ja pitkittää kertomustaan koettaen esittää yksityiskohdat itselleen mahdollisimman myönteisessä valossa. Romaanin tapahtumat sijoittuvat 24 tunnin jaksolle, joiden aikana juhlitaan, tapellaan, sytytetään tulipalo ja käydään ilotalossa. Päivä päättyy ennennäkemättömään väkivaltaan.
Blanco Amor kirjoitti teoksen asuessaan Argentiinassa. Hän lähetti sen julkaistavaksi kotiseudullaan Galiciassa, mutta Francon aikakauden sensuuri esti sen ilmestymisen. Niinpä kirja julkaistiin Buenos Airesissa.
Kirjan pohjalta on tehty kaksi elokuvaa: vuonna 1977 Gonzalo Suárezin ohjauksen nimi on "Parranda" kun taas Ignacio Vilarin ohjaus vuodelta 2014 on saman niminen kuin kirjakin.
Majajärvi (Parkano)
Maantietoa
Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 1,0 kilometriä ja sen pinta-ala on 46 hehtaaria. Se sijaitsee 8,5 kilometriä Parkanon kirkolta luoteeseen. Siihen laskee pohjoisesta Ritajoki, joka on Iso Ristiharjunlammen, Liejulammen, Vähä Ristiharjunlammen ja Valkeisen yhteinen laskujoki. Myös Korianiemenkankaan suot laskevat järveen idästä ja Saukonsuon ojat luoteesta. Järven oma laskujoki lähtee Jaskarinniemen länsipuolelta ja se laskee 1,1 kilometrin pituisena lasketun Keskisenjärven läpi Vuorijärveen. Järvi on järvenlaskun seurauksena hyvin matala ja sen länsipuolisko on ruohottumassa umpeen. Rantaviivan pituus on 4,2 kilometriä. Se on pääasiassa kangasmaastoa, mutta länsi-, etelä- ja kaakkoiskulmassa on peltomaata. Pohjoisrannalla on kaksi kosteikkoa. Pohjoisrannassa on saarimainen niemi, jossa sijaitsee vapaa-ajan asunto. Se oli vielä vuoden 1959 peruskartassa Heinäkari-niminen saari. Rannoilla on kaksi muuta vapaa-ajan asuntoa ja viisi maatilaa. Seututie 274 ohittaa järven eteläpuolelta ja yhdystie 13325 ohittaa sen itäpuolelta.
Historiaa
Jo vuonna 1869 haettiin lupaa suorittaa Vuorijärven kylällä Majajärven, Hanhijärven ja Vuorijärven välisten kanavien perkaus ja kunnostus. Hanke näiden järvien vedenpinnan laskemiseksi on siten täytynyt alkaa aiemmin. Samaa tehtiin vielä 1926, jolloin kanavia anottiin kunnostettavaksi. Vuonna 1929 suoritettiin Majajärven ja Vuorjärven kylien vesijättömaiden jako.
Järvenlaskun vaikutuksia voi seurata vertailemalla nykykarttaa 1850-luvun jälkeen tehtyä pitäjänkarttaan. Siinä vedenpinnan korkeuden sääntelyllä oli vain vähän vaikutusta rantaviivan muotoon ja se seuraa melko hyvin nykykarttojen 145 metrin korkeuskäyrää. Joissakin kohdissa huomaa, että aivan niin korkealla järven vedenpinta ei ole ollut, joten vedenpintaa on laskettu vain hieman yli metrin. Keskellä järveä sijaitsi tuolloin pieni saari, joka on nykyään suurentunut ja kantaa nimeä Heinäkari. Pitäjänkartassa oli luoteisosaan ja itärantaan merkitty tulvarantoja. Lounaisrantaan, pohjoisrantaan ja eteläiseen niemeen oli raivattu rantaniittyjä. Ainoat maatilat olivat silloin Majamaa pohjoisrannalla ja Poikeuksen torppa itärannan tuntumassa. Majajärven laskuoja oli hyvin lyhyt ja se laski Keskisenveteen ("Keskinenvesi"), joka oli Vuorijärven suuri lahti.
Time (yhtye)
Time on suomalainen yhtye, joka teki yhden Kaj Westerlundin tuottaman albumin PSO:n levymerkille Tilt. Yhtyeen jäsenistä rumpali Hannu Mäkelä soittaa nykyisin Fröbelin Palikoissa.
Louis Agassiz Fuertes
thumb|200px|Fuertesin maalaus [[kobolttihaikarasta vuodelta 1927.]] Louis Agassiz Fuertes (7. helmikuuta 1874 Ithaca, New York – 22. elokuuta 1927 Unadilla, New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja taidemaalari.
Fuertesin isä oli Estevan Antonio Fuertes, joka oli Cornellin yliopiston tie- ja vesirakennuksen professori vuodesta 1873. Kesäkuussa 1904 Fuertes avioitui kouluaikaisen tyttöystävänsä Margaret (Madge) F. Sumnerin kanssa, ja heille syntyi tyttäret Mary ja Sumner.
Fuertes päätti lintumaalarin urastaan tavattuaan Elliott Couesin vuonna 1894. Fuertes opiskeli Cornellin yliopistossa ja häneltä tilattiin maalauksia jo opiskeluaikoina. Vuonna 1899 hän osallistui Edward Henry Harrimanin johtamalle Alaskan rannikoiden tutkimusretkelle. Myöhemmin Fuertes matkusteli hyvin laajalti Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Etiopiassa.
Fuertes työskenteli yhdessä American Museum of Natural Historyn Frank Chapmanin kanssa sekä kentällä, museon dioraamojen taustojen maalaajana että kirjojen kuvittajana. Retkeillessään Meksikossa yhdessä Chapmanin kanssa Fuertes löysi uuden papukaijalajin, jonka Capman vuonna 1912 nimesi hänen kunniakseen Hapalopsittaca fuertesi (risaldanaratti).
Fuertes toimi ornitologian lehtorina Cornellissa vuodesta 1923 alkaen. 1926–1927 hän osallistui Wilfred Hudson Osgoodin johtamalle Etiopian retkelle, jonka aikana hän loi eräät kuuluisimmista maalauksistaan.
Fuertes kuoli törmättyään autollaan junaan muutamia kuukausia Etiopiasta paluunsa jälkeen. Fuertes toimi monien luontomaalarien esikuvana, kuten George Miksch Sutton, jonka ohjaajana hän toimi, sekä Roger Tory Petersonin ja Jorg Khunin. Elinaikanaan Fuertes kuvitti yli 60 kirjaa, ja satoja hänen töitään julkaistiin lehtiartikkeleissa.
Boy Scouts of America -niminen partiojärjestö nimitti Fuertesin kunniapartiolaiseksi vuonna 1927.
Sakari Olkkonen
Olkkonen sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisissa joukkuekilpailussa kuudenneksi, 12-ottelussa 45:nneksi, renkailla 34:nneksi ja hevosella 36:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1954 ja 1958 parhaana saavutuksenaan vuoden 1954 joukkuekilpailun neljäs sija. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa vuosina 1957, 1959 ja 1961 sekä henkilökohtaisessa moniottelussa hopeaa vuonna 1959 ja pronssia vuonna 1961.
"Saku" Olkkonen edusti kotimaassa Lappeenrannan Voimistelijoita, Viipurin Reipasta, Elannon Iskua, Kymin Veikkoja sekä Helsingin Voimistelijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden moniottelussa, nojapuilla ja permannolla vuonna 1954 sekä renkailla vuonna 1965. Vuonna 1958 hän voitti Yhdysvaltain avoimen mestaruuden nojapuilla ja renkailla.
Kamppijärvi
Kamppijärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Putkilahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Nokkoslampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Kamppijärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,3 metriä mpy.
Nokkoslampi
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,9 metriä mpy.
Atalanta-operaatio
Atalanta-operaatio eli EUNAVFOR Somalia (engl. European Union Naval Force Somalia – Operation ATALANTA) on Euroopan unionin jäsenvaltioiden merivoimien aluksista koottu laivasto-osasto, jonka tehtävänä on suojata maailman ruokajärjestön avustuskuljetuksia Somaliaan sekä estää ja ehkäistä Afrikan sarven merirosvousta. Se toimii osana suurehkoa pääasiassa länsimaiden ylläpitämää sotilasoperaatiota Maritime Security Centre – Horn of Africa (MSCHOA).
Euroopan unionin jäsenvaltioilla on Somalian rannikolla vaihtelevasti 4:stä 8:een sota-alusta ja kolme lentokonetta. Operaation merivoimat tukeutuvat Djiboutiin ja sen komentokeskus on Northwoodissa Britanniassa. Atalanta -operaation nykyinen mandaatti on voimassa vuoden 2019 toukokuuhun.
Markus Lindahl
Markus Lindahl (s. 23. tammikuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen pikajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan HIFK-Friidrottia ja hänen valmentajanaan toimi vuodesta 1992 lähtien Petteri Jouste. Kalevan kisoista Lindahl saavutti pronssia 100 metrin juoksussa vuonna 1996 sekä pronssia 200 metrin juoksussa vuonna 1994. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1997 jälkeen.
Nauhahait
Nauhahait (Proscylliidae) on lämpimissä vesissä elävä luomihaikaloihin kuuluva heimo.
Lajit
Nykyisin eläviin nauhahaihin kuuluu kuusi lajia neljässä suvussa. Hoikkanauhahai (Gollum attenuatus) luetaan toisinaan kuuluvaksi okahammashaiden heimoon. Lajit ja suvut ovat:
Hampaiden perusteella nauhahaihin kuuluvien lajien fossiileja on löydetty muun muassa Britanniasta. Tällaisia jurakaudelle ajoitettuja sukuja ovat esimerkiksi Praeoproscyllium ja Eypea. Mioseeni- ja plioseenikaudelle ajoitettuja Proscyllium-suvun fossiileja on löydetty Yhdysvaltain itäosista.
Levinneisyys
Nauhahait elävät läntisellä Pohjois-Atlantilla Floridan ja Kuuban välisellä alueella. Lisäksi lajeja elää myös Afrikassa ja indoläntisellä Tyynellämerellä. Kalat elävät lämpimissä ja trooppisissa merissä usein lähellä pohjaa. Nauhahait elävät yleensä 50–700 metrin syvyydellä merenpinnasta.
Anatomia
Nauhahailajeja voidaan pitää kissahaiden ja koirahaiden välimuotona. Ne ovat pieniä haita ja suurin laji hoikkanauhahai saavuttaa noin metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan kalat ovat hoikkia ja silmät ovat soikeat. Lajeilla on kaksi selkäevää, jotka ovat suhteellisen matalat. Eräillä suvuilla pyrstöevä on nauhamainen ja kaikilla lajeilla pyrstöevässä on lovi. Nauhahaiden hampaat ovat pienet ja niiden ravinto koostuu pienistä kaloista ja selkärangattomista eläimistä.
Mandoliinimies
Mandoliinimies on Hectorin eli Heikki Harman levyllä Nostalgia levyttämä kappale vuodelta 1972. Hän on itse säveltänyt ja sanoittanut kappaleen, sovitus on Pirjo Bergströmin ja Matti Bergströmin. Kappale on Hectorin tunnetuimpia ja se löytyy esimerkiksi hänen kokoelmaltaan Parhaat (1999).
Ian Allison
Ian Alistair ”Al” Allison (26. heinäkuuta 1909 Greenock, Skotlanti, Brittiläinen imperiumi – 4. elokuuta 1990 London) oli kanadalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Allison voitti Kanadan maajoukkueessa olympiahopeaa Berliinissä 1936.
Koripallon Slovenian cup
Slovenian cup on vuosittainen koripalloturnaus, johon osallistuvat Slovenian liigan joukkueet. Cupin menestynein seura on KK Union Olimpija, jolla mestaruuksia on 19. Ainoastaan kolme kertaa mestaruus on mennyt jollekin muulle joukkueelle.
Branislav Konrád
Branislav Konrád (s. 10. lokakuuta 1987 Nitra, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Olomoucissa.
Pirttijärvi (Jyväskylä, Reinanpohja)
Pirttijärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella Reinanpohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85 metriä mpy.
Elisabeth Mohn
Elisabeth Mohn - usein muodossa Liz Mohn - (o.s. Beckmann, s., Wiedenbrück, Nordrhein-Westfalen, Saksa) on saksalainen yritysjohtaja, miljardööri ja hyväntekijä.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 372 rikkaimmaksi ihmiseksi tai 49.-50. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen ja hänen kolmen lapsensa varallisuus oli noin 5,2 miljardia dollaria. Tämä oli peräisin hänen vuonna 2009 edesmenneen miehensä Reinhard Mohnin omistamasta osuudesta Bertelsmann-kustannusyhtiötä, jonka osakekannasta Liz Mohn perheineen omisti 19 prosenttia alkuvuonna 2018. Liz Mohn käyttää yhä valtaa yrityskonsernissa toimimalla muun muassa kustannusyhtiön enemmistöosakkuuden (81%) omistavan Bertelsmann-säätiön hallituksen puheenjohtajana.
An Education
An Education on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Lone Scherfigin ohjaama ja Nick Hornbyn käsikirjoittama draamaelokuva, joka kertoo nuoren tytön kasvutarinan 1960-luvun Lontoossa.
Kara (Hausjärvi)
Kara on kylä Hausjärvellä.
Historia
Karassa sijaitsevan Karan kartanon alueella on saattanut olla asutusta jo 1300-luvulta lähtien. Kartano oli alkujaan kylän ainoa kantatila, josta sittemmin on isojaon jälkeen lohkottu muut kylän tilat. Kartano oli aikoinaan myös kylän keskus ja se hallitsee edelleenkin kylän maisemaa. Kartanon pihapiirissä sijiatsevassa Penttilän päärakennuksessa aloitti vuonna 1932 Karan Kutomo. Kutomo lopetti toimintansa 1980-luvun alussa tapahtuneen tulipalon jälkeen.
Karaan tuli sotavuosina myös evakkoja Karjalasta ja heidän ansiosta syntyi yli kaksikymmentä uutta tilaa. Karaan rakennettiin 1900-luvun alussa myös koulu, joka sijaitsee Vanhan Hämeentien (nyk. seututie 290) ja Karantien (yhdystie 2891) risteyksessä. Koulu lakkautettiin Hausjärven kunnan päätöksellä vuonna 2015.
Karaan perustettiin 1917 lasitehdas, joka sai yhtiökumppanikseen hämeenlinnalaisia, riihimäkeläisiä ja helsinkiläisiä liikemiehiä. Suomen sisällissota keskeytti tehtaan toiminnan 1918, mutta tuotanto jatkui seuraavana vuonna sodan loputtua. Lasitehdas lopetti toimintansa 1921 ja yhtiö konkurssihakemuksensa. Purettavaksi joutuvan tehdasrakennuksen irtaimistoineen osti Riihimäen Lasi.
Liikenneyhteydet ja etäisyydet
Karan kylää sivuuttaa seututie 290 ja sinne päättyy Riihimäen Haapahuhdasta alkava yhdystie 2891. Hausjärven kuntakeskukseen Oittiin on Karasta matkaa kolmisentoista kilometriä. Ryttylän taajamaan on matkaa vajaa seitsemän kilometriä ja siellä sijaitsee myös lähin rautatieasema. Lähin kaupunki on Riihimäki.
Kenneth Munday
Kenneth Munday on yhdysvaltalainen fagotisti. Hänestä tuli Los Angelesin kamariorkesterin jäsen vuonna 1976. Hän on muun muassa osallistunut Gernot Wolfgangin teoksen Sinfonia Concertante for Four Winds "The D.A.R.K. Knights" kantaesitykseen. Munday on myös esiintynyt kamarimusiikkifestivaaleilla ja toiminut barokkikokoonpanossa Musical Offering, joka levytti kolme albumia Nonesuch Recordsille. Naxokselle Munday levytti Luciano Berion teoksen Sequenza XII soolofagotille. Hän on lisäksi soittanut televisio-ohjelmissa ja elokuvissa.
Munday on naimisissa viulisti Jennifer Mundayn kanssa. Pariskunnalla on tytär Marika. Munday on valmistunut yksityisestä California Institute of the Arts -yliopistosta.
Liikuntatapaturma
thumb|[[Pyöräilykypärän tarkoitus on estää päävammoja pyöräillessä.]] Liikuntatapaturma on ohjattua tai vapaamuotoista liikuntaa harrastettaessa sattunut tapaturma. Liikuntatapaturmien seuraukset ovat tuoreeltaan harvoin vakavia, mutta saattavat altistaa myöhemmin erityisesti alaraajojen nivelrikkomuutoksille. Myös vanhojen vammojen uusiutumiset ovat yleisiä, ja neljännes kaikista vammoista onkin uusiutuneita.
Suomalaisille aiheutuu vuosittain lähes 350 000 fyysistä vammaa liikuntatapaturmissa. Liikuntatapaturmat ovat yleisin tapaturmatyyppi länsimaisissa yhteiskunnissa: Suomessa noin kolmannes lievistä tapaturmista sattuu nimenomaan liikunnan parissa. Joka vuosi keskimäärin 6,9 % 15 vuotta täyttäneistä suomalaisista joutuu liikuntatapaturmaan.
Eri liikuntamuotojen välillä on selviä eroja tapaturmariskissä. Yleisimmin liikuntavammat syntyvät voimistelu- tai palloiluhalleissa, ja tapaturmariski kasvaa, kun kontaktit toisiin liikkujoihin lisääntyvät. Hyöty- ja harrasteliikunta on yleensä melko turvallista: asiointi- ja työmatkaliikunnassa riski on 0,3 ja harrasteliikunnassa 0,7 vammaa tuhatta harrastetuntia kohden. Tapaturmariski on huomattavan paljon suurempi kunto- ja kilpaurheilussa, noin 3,1 vammaa tuhatta harrastetuntia kohden.
Lajeista erityisen riskialttiita ovat esimerkiksi squash, suunnistus, salibandy sekä tietyt kamppailulajit. Määrällisesti eniten urheiluvammoja aiheuttavat jalkapallo, lenkkeily, kuntokävely ja salibandy, joita harrastetaan laajalti Suomessa.
Uudet-Alankomaat
Uudet-Alankomaat oli Alankomaiden siirtokunta ja myöhemmin siirtomaa Pohjois-Amerikan itärannikolla. Se perustettiin virallisesti vuonna 1621. Siirtomaan pääpaikka oli Hudsonjoen suulla sijainnut Uusi Amsterdam, jonka englantilaiset myöhemmin nimesivät New Yorkiksi.
Englanti liitti Uudet-Alankomaat osaksi omia siirtokuntiaan vuonna 1664, mikä johti toiseen Englannin–Hollannin sotaan. Alankomaat hyväksyi Uusien-Alankomaiden liittämisen osaksi Englantia virallisesti vasta vuonna 1667, jolloin Alankomaat ja Englanti sopivat, että Englanti saisi Uudet-Alankomaat itselleen ja Alankomaat saisivat Surinamen siirtokunnan.
EWE Baskets Oldenburg
Historia
Oldenburger Turnerbundin nimi vaihdettiin EWE Baskets Oldenburgiin vuonna 2001, jolloin alkoi nykyisen seuran historia. Siitä vuodesta lähtien joukkue pääsi vuosittain pudotuspeleihin asti vuoteen 2007 saakka, jolloin se sijoittui yhdeksänneksi ja joutui pudotuspelien ulkopuolelle. Ensimmäinen kansainvälinen kausi oli kausi 2008–2009, jolloin seura pääsi EuroChallengeen. Samana kautena joukkue voitti ensimmäisen Saksan mestaruutensa.
Kapatuosia
Kapatuosian linnavuori eli Kapatuosian linnamäki on Päijät-Hämeessä Hollolan kirkonkylässä sijaitseva keskiaikaisen suojalinnan paikka. Aikaisemmin Kapatuosian linnavuoresta on käytetty myös nimeä Kappadosian kukkula.
Linnavuori
Linnamäki sijaitsee noin 200 metriä Hollolan keskiaikaisen kivikirkon pohjoispuolella ja sen huippu kohoaa 56 metriä Vesijärveä korkeammalla. Mäki on selväpiirteinen pohjois-etelä-suuntainen moreeniharju, jonka huipulla on luontainen tasanne (60×30 metriä). Harju on Ensimmäisen Salpausselän aikainen. Mäen ympäristössä ja mäen huipun kautta kulkee kävelypolkuja. Polku johtaa huipulla sijaitsevalle näkötornille, joka rakennettiin 1900-luvun alkupuolella puinen näkötorni, jota käytettiin ilmavartioasemana jatkosodan aikana. Tornista avautuu näkymä Vesijärvelle. Kapatuosianmäen arkeologisissa kaivauksissa on löydetty jäännöksiä puisista varustuksista ja rakennuksen perustus, joiden ikää ei ole pystytty määrittämään. Kaivauksien löytömateriaali tukee hyvin väitettä, jonka mukaan mäki olisi ollut ainakin keskiaikainen pakolinna.
Tutkimuksia
Linnavuorella on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuosina 1962–1963 ja 1965 (Jouko Voionmaa) sekä vuosina 1998 (Hannu Takala) ja 1999 (Hannu Poutiainen). Kohde on tarkastettu vuosina 1962 (Pirkko-Liisa Lehtosalo), 1963 (Helmer Salmo), 1997 (Hannu Takala) ja 2004 (Antti Bilund).
Historiaa
Mäen huippu on luontainen ja se lienee syntynyt samalle korkeudelle kuin Baltian jääjärven vedenpinta oli jääkauden jälkeen, kun mäki oli jääjärven saarena. Yoldiameren ranta on puolestaan sillä tasolla, missä serpentiinipolku alkaa ja missä sijaitsee ”Muinaislinna Lain suojaama” -kyltti. Ihmisen toiminta kivikaudella on ajoitettu karkeasti 6 000 eaa. ja jäännösten perusteella he metsästivät ainakin hirveä ja majavaa. Nimi ”Kapatuosia” viitannee Kappadokiaan, jolla on oleellinen rooli etenkin ortodoksisessa kristinuskossa. Tämä kuvastanee 1000-luvun alun tilannetta, jolloin idän kirkon vaikutus ulottui itäiseen Hämeeseen asti. Ortodoksit ovat saattaneet käyttää linnavuorta puolustusasemana länttä vastaan.
Hoitaminen, virkistys ja opastus
Hoitoalueen käsittää Kapatuosian linnamäki ja tavoitteena on saattaa alue opetus- ja nähtävyyskohteeksi sekä samalla tukea alueen suojelua. Mäen laella sijaitseva 1900-luvun alussa rakennettu näkötorni on peruskunnostettu 1998–1999. Torni on auki kesäisin matkailijoille, mutta sitä käyttävät myös lintuharrastajat havaintotornina. Tornin vierellä on opastetaulu. Mäen ympäri kiertää kyltein merkitty luontopolku. Näkötornia kunnostettiin myös 2016.
Maakuntakaava
Päijät-Hämeen liiton lakisääteisessä maakuntakaavassa on tunnuksella SM1 osoitettu Kapatuosianmäen muinaismuistoalue kuvauksella Hollolan kirkonkylässä sijaitseva muinaislinna, joka sijaitsee laajalla Kastari-Hatsina-Kutajoen kulttuuriympäristön tai maiseman vaalimisen kannalta tärkeällä alueella. Maakuntakaavamerkinnän SM1 pinta-alaksi on määritelty 6,6 hehtaaria.
Järvikylä (Espoo)
Järvikylä on Espoon ja Kirkkonummen rajalla sijaitseva kylä.
Järvikylä on Espoonkartanon osa-alue ja kylä kuuluu Suur-Kauklahteen.
Järvikylän alueella on kuvattu useita suomalaisia elokuvia sekä sarjoja.
Dionýsios Kásdaglis
Dionýsios tai Dimítrios Kásdaglis (, 10. lokakuuta 1872 Salford, Yhdistynyt kuningaskunta – 1931) oli egyptinkreikkalainen tennispelaaja ja olympiamitalisti, joka oli kotoisin Aleksandriasta ja edusti siellä toimivaa urheiluseuraa. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän oli mukana kummassakin tennisturnauksessa. Kásdaglis selvisi finaaliin niissä mutta hävisi kummatkin. Kaksinpelissä hänet kukisti Yhdistyneen kuningaskunnan John Pius Boland. Kásdaglis pelasi nelinpelissä Dimítrios Petrokókkinoksen kanssa. Kansainvälinen olympiakomitea laskee hänet kreikkalaiseksi kaksinpelin tilastoissa mutta egyptiläiseksi nelinpelissä, joten pari oli sekapari. He selvittivät tiensä finaaliin, jossa tie nousi pystyyn Kásdagliksen kaksinpelissä voittanutta Bolandia sekä saksalaista Friedrich Traunia vastaan. Kásdaglis osallistui myös Ateenan välikisoihin 1906, joissa hän voitti hopeaa nelinpelissä yhdessä Ioánnis Bálliksen kanssa. Samoissa kisoissa hän osallistui myös kaksin- ja sekanelinpeleihin, joissa hän ei kuitenkaan voittanut mitaleita.
Rory Calhoun
thumb|Rory Calhoun televisiosarjassa The Texan. Rory Calhoun (oikealta nimeltään Francis Timothy McCown, 8. elokuuta 1922 Los Angeles – 28. elokuuta 1999 Burbank) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Dionýsios Kásdaglis
Myös Dionisioksen veli Xenofón oli tennispelaaja. Dionýsioksella oli myös Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus.
Rory Calhoun
Ennen näyttelijänuraansa Calhoun toimi nyrkkeilijänä, metsurina, rekkakuskina ja karjapaimenena. Hänen esikoiselokuvansa oli Something for the Boys vuonna 1944. Pitkä ja komea mies esitti pääosia westerneissä kuten Joki, jolta ei ole paluuta (River of No Return, 1954) ja näytteli televisiosarjassa The Texan (1958–1960). Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Laulu sydämessäni (With a Song in My Heart, 1952) ja Kuinka miljonääri naidaan (1953).
Axel Rappe
Axel Oscar Rappe (22. kesäkuuta 1884 Tukholma – 31. lokakuuta 1945 Karlstad) oli ruotsalainen kenraalimajuri ja vapaaherra. Hän osallistui vuonna 1918 vapaaehtoisena Suomen sisällissotaan, jossa hän toimi valkoisen armeijan Savon ryhmän ja sittemmin Itäarmeijan esikuntapäällikkönä. Hän oli Ruotsin pääesikunnan virkaatekevä päällikkö vuosina 1939–1941 ja kannatti voimakkaasti Ruotsin sotilaallista tukea Suomelle talvisodan aikana.
Ura
Axel Rappe kuului Rappen vanhaan sotilassukuun ja hänen isänsä oli kenraali Axel Rappe. Rappe aloitti sotilasuransa vapaaehtoisena Svean tykistörykmentissä vuonna 1902 ja kävi tykistö- ja insinöörikorkeakoulun vuosina 1906–1907 sekä Ruotsin sotakorkeakoulun 1908–1910. Vuosina 1914–1918 hän oli sotataidon opettajana tykistö- ja insinöörikorkeakoulussa. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1904, luutnantiksi 1907 ja kapteeniksi 1917. Rappe tutustui sotakorkeakoulussa ikätoveriinsa Carl Bennedichiin, ja he molemmat auttoivat vuonna 1917 suomalaista everstiä Nikolaj Mexmontania toteutumatta jääneen kansannousun suunnittelussa Suomeen. Suomen sisällissodan puhjettua Rappe pyysi eron Ruotsin armeijasta liittyäkseen Suomen valkoisiin.
Rappesta tuli helmikuun 1918 lopulla Suomen valkoisen armeijan kapteeni ja hänet nimitettiin kenraalimajuri Ernst Löfströmin komentaman Savon rintaman ylimajoitusmestariksi. Savon rintaman esikuntapäällikkönä Rappe laati suunnitelman 20.–21. helmikuuta suoritettuun Varkauden valtaukseen. Hän sai taistelun jälkeen majurin arvon. Kun huhtikuun alussa muodostettiin uusi Löfströmin komentama valkoisten Itäarmeija, Rappe nimitettiin aluksi sen operatiivisen osaston päälliköksi. Jo 12. huhtikuuta hänet siirrettiin Itäarmeijan esikuntapäälliköksi ja ylennettiin samalla everstiluutnantiksi. Hän laati suunnitelman Viipurin valtaamiseksi, joskin se toteutettiin vasta päämajan vaatimien korjausten jälkeen. Rappe oli tiettävästi Viipurin piityksen ja valtauksen aikana joka päivä humalassa, mutta yritti silti ottaa itselleen kunnian operaation menestyksestä. Rappe päätti palveluksensa Suomen armeijassa heinäkuun 1918 lopussa ja palasi kapteenina Ruotsin armeijaan. Hän sai Suomen 2. luokan vapaudenristin miekkojen kera.
Rappe oli sotataidon opettajana tykistö- ja insinöörikorkeakoulussa vuosina 1922–1929 ja vuodesta 1924 alkaen samanaikaisesti myös Ruotsin pääesikunnan palveluksessa. Hän julkaisi vuonna 1923 Bennedichin kanssa pamfletin Sveriges läge: en krigspolitisk studie, jossa ehdotettiin Ruotsin ja Suomen sotavoimien yhdistämistä mahdollisen Neuvostoliiton hyökkäyksen aikana. Hän kuului myös upseeriryhmään, joka julkaisi vuonna 1930 Antingen eller -nimisen samansisältöisen ehdotuksen Ruotsin puolustusohjelmaksi. Saatuaan ylennyksen majuriksi Rappe toimi Ylä-Norlannin sotilasläänin esikuntapäällikkönä vuosina 1928–1930 ja divisioonaa vastanneen Östra arméfördelningenin esikuntapäällikkönä 1930–1931. Hän oli sotilasasiantuntijana vuoden 1930 maanpuolustuskomissiossa. Sen jälkeen hän oli everstiluutnantiksi ylennettynä pääesikunnan keskusosaston päällikkönä vuosina 1931–1935 ja everstiksi ylennettynä Götan tykistörykmentin komentajana 1936–1938. Vuonna 1938 Rappe siirrettiin Svean tykistörykmentin komentajaksi ja samana vuonna hänet ylennettiin kenraalimajuriksi.
thumb|Rappe vanhempana. Rappe oli Ruotsin pääesikunnan virkaatekevä päällikkö joulukuusta 1939 maaliskuuhun 1941. Talvisodan aikana hän kannatti Ruotsin voimakkaampaa sotilaallista tukea ja asetoimituksia Suomelle. Hän pyrki vaikuttamaan Suomen johtoon Moskovan rauhanehtojen torjumiseksi ja avunpyynnön esittämiseksi länsivalloille maaliskuussa 1940, jotta Ruotsi liittyisi sotaan Suomen puolelle. Hän kuului myös ”decemviri”-ryhmään, joka ehdotti syksyllä 1940 Ruotsin ja Suomen valtioliittoa turvallisuuspoliittisista syistä. Rappe siirrettiin lopulta pois esikuntapäällikön paikalta, kun hän oli toistuvasti arvostellut Ruotsin hallitusta haluttomuudesta auttaa Suomea sotilaallisesti. Myöhemmin hän oli vielä tykistön tarkastajana keväällä 1941, viidennen sotilasalueen komentajana vuonna 1942 ja neljännen sotilasalueen komentajana vuosina 1942–1944. Tukholman ylikomendanttina hän toimi vuodesta 1944 kuolemaansa asti. Häntä harkittiin joulukuussa 1943 Ruotsin uudeksi ylipäälliköksi Olof Thörnellin jälkeen, mutta ei nimitetty. Rappe kuoli äkillisesti 61 vuoden iässä vuonna 1945.
Ål
Ål on kunta Vikenin läänissä Norjassa. Ålin kunta (silloinen kirjoitusasu Aal) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Holin kunta erotettiin Ålista vuonna 1877. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Ålin kunnassa oli 4 761 asukasta.
Jukka Vähä-Vahe
pienoiskuva|Miesten 1500 metrin juoksun C-erä Paavo Nurmen kisoissa 1987. Jukka Vähä-Vahe juoksussa yhdeksäntenä radan sisäreunassa. Yrjö Jukka Vähä-Vahe (s. 12. helmikuuta 1965 Turku) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti koko kilpailu-uransa ajan Maarian Mahtia. Aikuisten SM-kisoista Vähä-Vahe saavutti kaikkiaan seitsemän mitalia. Maratonilla hän saavutti kaksi hopeaa vuosina 1996 ja 1998, puolimaratonilla hopeaa vuonna 1997 sekä 20 kilometrin tiejuoksussa kolme hopeaa vuosina 1990, 1993 ja 1995 sekä pronssia vuonna 1992.
Kansainvälisissä kilpailuissa Vähä-Vahe on edustanut Suomea kahteen otteeseen. Vuonna 1994 Helsingissä järjestetyissä EM-kisoissa hän oli maratonilla sijalla 47. ja vuonna 1993 puolimaratonin MM-kisoissa sijalla 79.
Virallisissa kilpailuissa Vähä-Vahe ei ole esiintynyt vuoden 2001 jälkeen.
Khow-Ping-Kan
Khow-Ping-Kan on saari Thaimaassa. Saari sijaitsee Phang Ngan lahdella Phuketissa. Se on osa Ao Phang-ngan kansallispuistoa. Khow-Ping-Kanin nimi tarkoittaa toisiinsa nojaavia kukkuloita. Saari koostuu kahdesta kukkulasta, jotka pieni ranta yhdistää.
Elokuvaa 007 ja kultainen ase kuvattiin Khow-Ping-Kanilla. Saari oli kuvausten aikaan asumaton, mutta nykyään se on matkailukohde, jossa on useita kauppoja. Se tunnetaan nimellä ”James Bond Island”. Myös viereistä Ko Tapun saarta kutsutaan James Bond Islandiksi.
Äiti ja lapsi
Äiti ja lapsi on taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan maalaama, realistinen öljyvärimaalaus vuodelta 1887. Teos esittää naista ja lasta Keuruun ryijyllä, jonka Gallen-Kallela otti mukaansa Pariisin. . Gallen-Kallela asui elokuusta 1887 toukokuuhun 1889 Pariisin Montmartella asunnossa, jonka ikkunasta oli näkymä Pariisin ylle.
Maalausta varten Gallen-Kallela palkkasi ateljeeseensa mallin kahdeksi viikoksi.
Creekin kieli
Creekin kieli (tunnetaan myös nimellä muskogee) on muskogee-kieliin kuuluva intiaanikieli. Kieltä puhuvat creekit ja seminolit Oklahomassa ja Floridassa. Kielellä on noin 4000-6000 puhujaa, ja kieltä käytetään erityisesti yli 60-vuotiaiden keskuudessa ja jonkin verran mm. kirkollisissa toimituksissa. Kieli on erittäin läheistä sukua creekille.
Creekin kieltä alettiin kirjoittaa ensimmäisen kerran 1736. Latinalaiset aakkoset otettiin käyttöön 1853 ja 1870-luvulle tultaessa julkaistiin jo creekinkielisiä sanomalehtiä.
Steven Dann
Dann on opettanut muun muassa McGillin yliopistossa. Hänen instrumenttinsa on Joseph Gaglianon alttoviulu noin vuodelta 1780.
Richard Ayoade
Richard Ellef Ayoade [ajou'a:di:] (s. 23. toukokuuta 1977 Lontoo) on brittiläinen käsikirjoittaja, näyttelijä ja ohjaaja, joka on näytellyt muun muassa roolissa televisiosarjassa IT-porukka ja ohjannut kehutun elokuvan The Double.
Henkilöhistoria
Richard Ayoade syntyi Lontoossa Whipps Crossissa. Hänen sukujuurensa ovat kansainväliset: isä Layide Ade Laditi Ayoade on nigerialainen ja äiti Dagny Amalie o.s. Baassuik on norjalainen. Perhe muutti Ipswichiin, kun Richard oli nuori.
Ayoade kävi koulunsa Ipswichissä ja opiskeli sen jälkeen Cambridgen yliopiston St Catharine’s Collegessa oikeustiedettä vuosina 1995–1998. Hän aloitti näyttelemisen jo opiskeluaikanaan Footlights-harrastelijateatterissa ja kirjoitti teatterille näytelmiä.
Richard Ayoaden puoliso on ollut Lydia Fox vuodesta 2007, ja heillä on yksi tytär.
Näyttelijänä
Televisiouransa Ayoade aloitti vuonna 2004, kun hänen ja Matthew Holnessin kauhukomediasarja Garth Marenghi’s Darkplace pääsi Channel 4:n ohjelmistoon. Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa Peter Sellersin elämä. Vuonna 2006 alkanut tilannekomedia IT-porukka teki hänestä kuuluisan. Hänen roolinsa Maurice Mossina palkittiin Monte Carlossa vuonna 2008, ja vuonna 2013 roolityö palkittiin Baftalla. Vuonna 2012 Ayoade näytteli toimintakomediassa Korttelivahdit. Syksyllä 2013 hän ryhtyi toiseksi kapteeniksi komedialliseen paneelikeskusteluohjelmaan Was It Something I Said?
Lysmata wurdemanni
Lysmata wurdemanni on trooppisten vesien katkarapulaji. Se kasvaa noin seitsemän senttiä pitkäksi, ja siinä on kapeita punaisia raitoja vaalealla, lähes läpikuultavalla pohjalla. Makeista muistuttavan värityksen takia lajia kutsutaan englanniksi joskus ”piparminttukatkaravuksi”.
Lysmata wurdemanni elää luonnossa lämpimällä Atlantin länsirannikolla ja Karibianmerellä.
Lysmata wurdemanni -katkarapuja pidetään joskus meriakvaarioissa. Niitä kutsutaan puhdistajaravuiksi sukulaisensa Lysmata amboinensis -lajin tapaan, sillä ne syövät loisia kalojen pinnalta. Lysmata wurdemanni on akvaarioharrastajien suosiossa ennen kaikkea siksi, että se syö pieniä lasiruusuja, eli haitallisia merivuokkoja. Riutta-akvaarioissa siihen suhtaudutaan varauksella, sillä se voi syödä koralleja ja jättiläissimpukoita.
Lajilla on vihreät munat, ja poikasten kasvattaminen on joskus onnistunut vankeudessa. Se vaatii kuitenkin huomattavia ponnisteluja oikeanlaisen eläinplanktonin tuottamiseksi poikasten ravinnoksi. Useimmiten poikaset menehtyvät muutaman ensimmäisen elinkuukautensa aikana.
Varsajärvi (Jyväskylä)
Varsajärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Reinanpohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,5 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 86,9 metriä mpy.
Reima Venhe
Reima Venhe (s. 5. marraskuuta 1972) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti vuodesta 2005 lähtien Joensuun Katajaa ja tuota ennen hänen seuraan oli Ikaalisten Urheilijat. Kalevan kisoista Venhe saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1996. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2007 jälkeen.
Rajajärvi (Jyväskylä)
Rajajärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella Reinanpohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.