cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ninja Storm Power Rangerit
Tori Hanson
Tori ilmestyi myöhemmin yhdessä Kira Fordin, Bridge Carsonin, Xander Blyn ja Adam Parkin kanssa Power Rangers -sarjan viisitoistavuotista taivalta juhlineissa Power Rangers Operation Overdriven jaksoissa "Once A Ranger". Kun uusi vihollinen Thrax onnistui katkaisemaan Operation Overdrive Power Rangereiden linkin morphiointihilaan oli Tori yksi viidestä rangerista, jotka Sentinel Knight kutsui heidän tilalleen puolustamaan maailmaa. Tori ilmestyi veteraaneista neljäntenä. Lopputaistelussa Thraxia ja hänen liittoumaansa vastaan Tori taisteli Rosen kanssa Moltoria ja hänen Lava Lizardejaan vastaan. Rangereiden voiton jälkeen selvisi, että Tori omisti nykyään oman lainelautailuteemaisen liikkeen. Hänen voimansa jäivät yhä toimiviksi.
Ust-Volma
Vinyn kunta liitettiin Ust-Volmaan vuonna 2010. Nykyään kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 30 kylää: Amosovo, Borok, Dalevo, Gorbunova, Hmeljovka, Holova, Jeresino, Knjaženitsy, Kurino, Kurovo, Nevskaja, Novoje Rydino, Novoje Zaberenje, Olešnja, Olhovka, Povodjo, Šerebut, Sivera, Snettsy, Staroje Zaberenje, Terebušovo, Velikaja Niva, Vetrenka, Volna, Voronovo, Vyny, Zaretšnoje Rydino, Zavolonje, Žernovka ja Žiharevo. Ust-Volman jälkeen suurin kylä on reilun sadan asukkaan Viny. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Ninja Storm Power Rangerit
Tori Hanson
Häntä näytteli Sally Martin.
Ust-Volma
Ust-Volman lähellä on 700–800-luvuille ajoitettuja kurgaani- ja kumpuhautoja. Tarinan mukaan ruhtinatar Olga perusti sinne pogostan verojen keräämistä varten vuonna 947. Ensimmäisen kerran Volma mainitaan vuonna 1299 laaditussa tuohikirjoituksessa. 1400-luvun lopulla Ust-Volman pogosta kuului Novgorodin Derevan viidennekseen. Perinteinen elinkeino oli maanviljely. 1800-luvulla syntyi sahoja, ja asukkaat alkoivat tehdä metsätöitä ja uittaa puuta. Lähistöllä oli myös lasi- ja nahkatehtaat. Pogostalla oli vuonna 1744 rakennettu puinen ja vuonna 1797 pystytetty kivikirkko. Vuonna 1908 perustettiin Ust-Volman volosti, jonka hallinto oli Mstan toisella rannalla Ljubtsyn kylässä. Vuonna 1926 Ust-Volmasta tuli kyläneuvostoalueen keskus.
Ninja Storm Power Rangerit
Dustin Brooks
Waldo 'Dustin' Brooks oli Keltainen Wind Ranger. Hän oli Power Rangersin historian toinen miespuolinen keltainen ranger (ensimmäinen oli Tideus minisarjassa Mighty Morphin Alien Rangers). Dustin osasi liikkua myös maan alla. Dustinilla oli henkilökohtaisena aseenaan Lion Hammer, joka maahan lyötynä aiheutti pieniä maanjäristyksiä. Hän pystyi myös jakautumaan kahdeksi erilliseksi taistelijaksi. Shane oli ollut lapsuudesta asti Dustinin paras ystävä. Lothorin häviön jälkeen Dustinista tuli kouluttaja Wind Ninja Academyssä.
Ust-Volma
Kylistä on linja-autoyhteydet Kresttsyyn. Vinyn kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie. Tärkeimmät elinkeinot ovat kauppa (22,4 %), maa- ja metsätalous (20,0 %) sekä kunnallis- (17,6 %) ja muut julkiset palvelut. Vinyssa toimii sikala, Žernovkassa karjatila ja sahalaitos. Ust-Volman maatalousyritys on käytännössä lopettanut toimintansa. Palveluihin kuuluvat Ust-Volman ja Vinyn kulttuuritalot, postit ja ensiapuasemat.
Seudun nähtävyyksiä ovat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Ust-Volmaan 1700-luvun lopulla rakennettu Tatištševin kartano puistoineen ja piharakennuksineen sekä toisen maailmansodan muistomerkit. Nevskajan ja Zavolonjen kylissä on lomakylät.
Ninja Storm Power Rangerit
Dustin Brooks
Dustin oli Wind Rangereiden sarjakuvatietäjä. Hän oli aiempien Power Rangereiden ihailija, vaikka oli ennen rangeriksi tulemistaan pitänyt heitä vain urbaanilegendana. Dustin morphioitui Wind Ninja Rangereista ensimmäisenä ja opetti sen jälkeen Shanelle ja Torille miten se tehtiin. Hän oli hieman naiivi ja herkkäuskoinen. Se tuli selvästi ilmi, kun hän tapasi ensimmäisen kerran Hunterin ja Blaken. Hän ystävystyi nopeasti heidän kanssaan, koska kaikkia kolmea yhdisti kiinnostus motocrossia kohtaan. Ystävällisenä ihmisenä hän esitteli Blaken ja Hunterin melkein heti myös Torille ja Shanelle, mutta ei tiennyt Bradleyn veljesten olleen heitä vastaan taistelleita Thunder Rangereita.
Kauden lopussa Dustin oli kasvanut paljon ihmisenä ja aikuistunutkin, mutta hänen persoonallisuutensa pysyi kuitenkin pohjimmiltaan samana.
Häntä näytteli Glenn McMillan.
Thunder Rangerit
Thunder Rangerit olivat kaksi Thunder Ninja Academystä lähtöisin ollutta Power Rangeria. He olivat oikeasti adoptioveljekset, Blake ja Hunter, joille akatemian sensei Omino oli antanut morpherit, kun paha Lothor kohdisti hyökkäyksensä heidän akatemiaa vastaan. Thunder Rangerit hallitsivat ukkosen voimat. He olivat aluksi Wind Rangereiden vihollisia, koska Lothor oli uskotellut heille, että Wind Rangereiden sensei oli tappanut heidän vanhempansa. He vaihtoivat oikealle puolelle, kun heidän kuolleet vanhempansa ilmestyivät henkimuodossa kertomaan Lothorin oikeasti tappaneen heidät.
Molemmat Thunder Rangerit käyttivät aseinaan Thunder Staffeja, jotka oli mahdollista muuttaa hyökkäystä varten bumerangia muistuttaneiksi Tornado Stareiksi ja puolustusta varten Thunder Shieldeiksi. Henkilökohtaisina aseinaan heillä oli Crimson Blaster ja Navy Antler. Lisäksi heidän zordinsa oli mallinnettu kovakuoriaisten mukaan (katso Power Rangers Ninja Stormin zordit).
Hunter Bradley
Hunter Bradley oli Crimson Thunder Ranger. Hän oli Navy Thunder Rangerina toimineen Blake Bradleyn isoveli. Thunder Ninja Academyn sensei Omino oli kasvattanut heidät sen jälkeen, kun heidän adoptiovanhempansa olivat kuolleet. Hunter oli aluksi alakuloinen ja pidättyväinen, mutta oppi ymmärtämään ystävyyden ja ryhmätyöskentelyn arvon. Hän pääsi Dustinin avulla myös töihin Storm Chargers -urheiluliikkeeseen.
Hunterin ja Blaken näyttäytyessä ensimmäistä kertaa he olivat jo valmiiksi Thunder Rangereita. Lothor oli onnistunut uskottelemaan heille, että Wind Rangereiden sensei Kanoi Watanabe oli vuosia aiemmin tappanut heidän adoptiovanhempansa. Veljekset halusivat siksi kostaa Wind Rangereiden senseille, vaikka oikeasti Lothor oli heidän vanhempien kuoleman takana. Thunder Rangereista tuli siten heidän virheellisten uskomustensa takia Wind Rangereiden vihollisia. Asia kuitenkin korjaantui myöhemmin, kun Blaken ja Hunterin kuolleet vanhemmat ilmestyivät henkimuodossa kertomaan heille totuuden.
José C. Sorra
José C. Sorra (9. maaliskuuta 1929 – 21. tammikuuta 2021) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Legazpin hiippakuntaan 17. maaliskuuta 1956 ja nimitettiin Viracin hiippakunnan johtoon 27. toukokuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Julio Rosales y Ras, jota avustivat Teopisto Valderrama Alberto ja Jaime Sin.
Ninja Storm Power Rangerit
Hunter Bradley
Totuuden selvittyä Hunter ja Blake lähtivät hetkeksi pois Blue Bay Harborista miettimään tulevaisuuttaan. Myöhemmin he palasivat takaisin, mutta joutuivat Lothorin aluksella ansaan. Choobo onnistui vangitsemaan heidät ja heidät aivopestiin uudestaan pahoiksi. Heistä tuli siten jälleen Wind Rangereiden vihollisia. Choobo siirsi Wind ja Thunder Rangerit autiolle saarelle, jossa heidän oli tarkoitus tuhota toisensa. Suunnitelma meni kuitenkin pieleen, kun Thunder Rangereiden muistit alkoivat palata. Sen jälkeen Lothor ampui avaruusalukseltaan säteen, joka laittoi Hunterin raivon valtaan ja hän hyökkäsi yksin kaikkia vastaan. Hunter hengitti saarella kaiken lisäksi höyryjä, jotka laittoivat hänet vielä enemmän sekaisin. Wind Rangerit ja Blake saivat hänet myöhemmin palaamaan järkiinsä. Saaren tapahtumien jälkeen Bradleyn veljekset liittyivät pysyvästi Wind Rangereiden rinnalle. Hunterista tuli myös ryhmän epävirallinen varajohtaja.
José C. Sorra
Sorra sai 1. maaliskuuta 1993 nimityksen Legazpin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 1. huhtikuuta 2005.
Ninja Storm Power Rangerit
Hunter Bradley
Lothorin häviön jälkeen Hunterista tuli pääkouluttaja Thunder Ninja Academyssä. Hänen rangervoimansa olivat joutuneet Lothorin mukana Pahuuden syvänteeseen.
Crimson Rangerina Hunterilla oli aseinaan Thunder Staff, Crimson Blaster ja Crimson Tsunami Cycle. Hänellä oli myös Ninja Glider Cycle, joka oli erityinen moottoripyörä ja pystyi myös muuttumaan moottorikäyttöiseksi liitokoneeksi. Hänellä oli henkilökohtaisena zordinaan Crimson Insectizord. Power Sphereistä hän hallitsi Spin Bladea, toista puolta Minizordista, kolmannesta Ninja Firebirdistä ja Sting Blasteria.
Häntä näytteli Adam Tuominen.
Blake Bradley
Blake Bradley oli Navy Thunder Ranger. Hän oli Crimson Thunder Rangerina toimineen Hunter Bradleyn veli. Kun Blaken ja Hunterin vanhemmat olivat kuolleet, heidän senseinsä oli ottanut veljekset oppilaikseen Thunder Ninja Academyyn. Blake oli veljeksistä sosiaalisempi ja charmikkaampi. Hän oli taitava motocross-ajaja ja rangereista paras keppitaistelussa. Hän pystyi helposti voittamaan samanaikaisesti Torin ja Dustinin. Blake tunsi Toria kohtaan myös paljon enemmän, kun vain pientä ihastusta. Hän paljastikin tunteensa Torille kerran, kun Tori opetti hänelle yksityisesti lainelautailua.
Alkujaan Blake, kuten hänen veljensä Hunterkin, taistelivat Wind Rangereita vastaan, sillä Lothor oli saanut heidät uskomaan, että Wind Rangereiden sensei oli vuosia aiemmin tappanut heidän adoptiovanhempansa. Todellisuudessa Lothor oli itse syyllinen. Blake meni jopa niin pitkälle, että käytti Torin huolehtimista hänestä hyväkseen ja sai selville Wind Rangereiden tukikohdan sijainnin. Thunder Rangerit pääsivät siten heidän senseihinsä käsiksi. Kun Blakelle ja Hunterille selvisi, että Lothor oli todellisuudessa vastuussa he päättivät lähteä pois Blue Bay Harborista mitään sanomatta.
He kuitenkin palasivat takaisin vähän myöhemmin ja halusivat laittaa Lothorin vastuuseen teoistaan. Blake kertoi Torille heidän suunnitelmasta vakoilla Lothoria hänen avaruusaluksellaan ja vannoi pyytävänsä Wind Rangerit tarvittaessa apuun. Blake ja Hunter tekivät kuitenkin virheen luottaessaan Chooboon, sillä aluksella heidät aivopestiin taas Wind Rangereiden vihollisiksi. Kaikki viisi rangeria siirrettiin myöhemmin saarelle, jossa he taistelivat toisiaan vastaan useaan otteeseen. Blaken muisti palasi Thunder Rangereista ensimmäisenä ja hän liittyi Wind Rangereiden rinnalle. He yrittivät saada myös Hunterin muistin palaamaan. Hunter oli menettänyt järkensä Lothorin alukselta ammutun säteen ja saarella olleiden myrkyllisten höyryjen takia.
Näiden tapahtumien jälkeen Bradleyn veljekset päättivät taistella Wind Rangereiden rinnalla, koska ryhmätyöskentely oli paras tapa tuhota molempien ryhmien yhteinen vihollinen: Lothor.
Lothor onnistui viemään Blaken rangervoimat Camin samurai-amuletilla ennen kuin hän putosi Pahuuden syvänteeseen.
Navy Rangerina Blakella oli aseinaan Navy Antler, Thunder Staff ja Thunder Blade. Hänen varustukseensa kuului myös Thunder Morpher ja Tsunami Cycle. Hänellä oli henkilökohtaisena zordinaan Navy Beetlezord. Hän jakoi Serpent Sword Power Spheren Hunterin kanssa heidän ohjaamassa Thunder Megazordissa. Hän oli ihastunut myös Toriin, Blue Wind Rangeriin. Tori tunsi selvästi samoin, mutta heidän suhteensa ei koskaan nähty etenevän sen pidemmälle.
Häntä näytteli Jorgito Vargas Jr.
Hronsek
Hronsek on kylä ja kunta Slovakiassa, Banská Bystrican alueella ja Banská Bystrican piirissä. Se on pinta-alaltaan 7,3 neliökilometriä ja siellä on 645 asukasta.
Hronsek sijaitsee suurin piirtein Banská Bystrican ja Zvolenin kaupunkien puolimatkassa Hron-joen vasemmalla rannalla. Kunnassa on kaksi vanhaa linnaa. Vanhempi linnoista on rakennettu vuonna 1576. Se on suuri ja hyvin suojattu, sillä se rakennettiin turkkilaisia vastaan. Barokkityylillä rakennettu Soos-Géczyn linna on vuodelta 1775. Kunnan merkittävin nähtävyys on kuitenkin puukirkko vuodelta 1726. thumb|left|250px|Toinen Hronsekin linnoista250px|thumb|Hronsekin puukirkko on vuodelta 1726
Ninja Storm Power Rangerit
Cameron Watanabe
Cameron Watanabe oli Vihreä Samurai Ranger. Hän oli sensei Kanoi Watanaben ja Mikon poika, Lothorin veljenpoika ja Marahin ja Kaprin serkku. Hänen isänsä Kanoi oli luvannut kauan sitten Mikolle, että Camista ei koskaan tulisi ninjaa. Siitä syystä Cam ei ollut itse oppilaana Wind Ninja Academyssä, vaikka olikin viettänyt siellä isänsä rinnalla suurimman osan ajastaan. Hän ei harjoitellut ninjaksi, joten hän opiskeli tekniikkaa.
Kun Lothor ja hänen kätyrinsä olivat tuhonneet akatemian hyökkäyksessä Cam vei kolme jäljelle jäänyttä oppilasta (Shanen, Torin ja Dustinin) turvaan maan alla sijainneeseen dojoon. Hän sai käskyn marsuksi muuttuneelta isältään esitellä kolmikolle Wind Morpherit, joiden avulla he pystyivät muuttumaan Wind Rangereiksi. Cam luovutti ne heille vastentahtoisesti.
Koko sarjan ajan Cam käytti hyödykseen hänen suunnatonta älykkyyttään. Hän valmisti ja ylläpiti rangereiden käyttämiä Power Spherejä, zordeja ja aseita. Cam loi kerran myös voimakkaan suojakentän isänsä suojaksi, kun Thunder Rangerit onnistuivat kaappaamaan sensein. Kun Hunter ja Blake liittyivät ryhmään havaitsi Cam salaperäisen osan Thunder Megazordista. Hän keksi myöhemmin, että sen avulla oli mahdollista yhdistää Wind Rangereiden käyttämä Storm Megazord ja Thunder Rangereiden käyttämä Thunder Megazord.
Sarjan alkupuolella Cam oli yleensä sarkastinen ja suhtautui epäkunnioittavasti Shanea, Toria ja Dustinia kohtaan. Kolmikko ei aina läpäissyt harjoituksiaan, mutta se ei ollut suurin syy hänen käytökseensä. Cam oli heille kateellinen, sillä hän olisi itse halunnut ryhtyä rangeriksi. Tori ehdotti hänelle myöhemmin, että hänen kannattaisi puhua asiasta isänsä kanssa. Samalla Shane, Dustin, Hunter ja Blake kertoivat sensei Watanabelle, että heidän mielestä Camista tulisi täydellinen ranger. Sarjan kuluessa Camin asenne Shanea, Toria ja Dustinia kohtaan muuttui, kun he todistivat kerta toisensa jälkeen Camin olleen väärässä heidän suhteensa. Lopulta heistä tuli hyviä ystäviä ja Cam näki heidät mahtavina rangereina ja ninjoina. Pian rangereilta vietiin kuitenkin heidän voimansa, joten Lothor oli matkalla kohti lopullista voittoa. Pelastaakseen maailman Camin täytyi matkustaa ajassa taaksepäin etsimään kauan sitten kadonnutta suuren voiman lähdettä. Cam päätyi aikaan, jolloin hänen isänsä Kanoi oli vasta oppilas Wind Ninja Academyssä. Hämmästyksekseen hän kohtasi siellä myös isänsä kaksoisveljen Kiyan, josta hän ei ollut aikaisemmin kuullutkaan. Hän tapasi myös nuoren äitinsä Mikon, joka oli mystinen samurai.
Hänen äidillään oli kaulassa samurai-amuletti, jonka Cam ymmärsi olleen hänen etsimänsä suuren voiman lähde. Kiya halusi amuletin myös itselleen, joten hän lavasti Camin syylliseksi sen katoamiseen. Kanoi paljasti Kiyan katalan suunnitelman, josta seurasi taistelu Camin ja Kiyan välillä. Cam voitti taistelun ja sai amuletin häneltä takaisin. Akatemian sensei karkotti sen jälkeen Kiyan Maapallolta. Camille paljastui kauhea totuus sedästään, kun hän ymmärsi sen olevan Lothor. Cam ei pystynyt kuitenkaan muuttamaan historiaa ja hänen täytyi palata kotiin. Miko antoi hänen pitää amulettinsa, jonka avulla Cam pystyi muuttumaan Vihreäksi Samurai Rangeriksi. Hän saapui takaisin nykyhetkeen pelastamaan ystävänsä omalla Samurai Star Megazordillaan.
Samurai Rangeriksi tulonsa jälkeen Cam liittyi muiden rangereiden rinnalle taisteluun Lothoria ja hänen pahoja joukkoja vastaan. Hän oli kuitenkin yhä järkyttynyt siitä, että paha ninjamestari olikin hänen setänsä. Koska Camilla ei ollut enää aikaa huolehtia rangereiden varusteista ja zordeista loi hän itsestään virtuaalisen version, jota kutsuttiin nimellä "Cyber Cam". Cyber Cam pyrki olemaan rento, mutta samalla hieman vallaton. Se käytti slangisanoja ja oli kiinnostunut rangereiden harrastuksista eli rullalautailusta, lainelautailusta ja motocrossista. Cyber Cam pyrki olemaan tavallaan oikean Camin vastakohta. Cam ohjelmoi sen aluksi väärin ja muut turhautuivat siihen, kun luulivat sitä oikeaksi Camiksi.
Lothor alkoi myös keskittyä Camiin hänen rangeriksi tulon jälkeen muita rangereita enemmän, koska Cam oli hänen veljenpoikansa ja hän oli myös osittain vastuussa Lothorin karkotuksesta. Lothor oli osannut yhdistää, että Cam oli hänen karkotuksensa takana. Hän myöhemmin kutsuikin tapahtumaa heidän "kohtaamisekseen menneisyydessä".
Cam oli myös Ninja Stormin Power Rangereista ainoa, joka ei missään vaiheessa ollut paha.
Lothorin häviön jälkeen Camista tuli jälleen neuvonantaja Wind Ninja Academyssä. Hän auttoi muita rangereita heidän toimiessa kouluttajina ja piti erityisesti silmällä hänen serkkujaan Marahia ja Kapria, jotka olivat muuttuneet hyviksi ja ilmoittautuneet akatemian uusiksi oppilaiksi.
Häntä näytteli Jason Chan.
Aiheesta muualla
Power Rangers Ninja Storm RangerCentralissa
Bieruńin-Lędzinyn piirikunta
Bieruńin-Lędzinyn piirikunta on yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 59 776. Piirikuntaan kuuluvat kolme kaupunkikuntaa ovat Bieruń, Imielin ja Lędziny ja kaksi muuta kuntaa Bojszowy ja Chełm Śląski. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Bieruńin-Lędzinyn piirikunnassa arvioitiin olevan 59 776 asukasta, joista 50,8 prosenttia naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 57 695 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 59 137 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 62,1 prosenttia ja eläkeikäisten 18,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,4 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 589 lasta.
Lucile Hadžihalilović
Lucile Hadžihalilović (s. 7. toukokuuta 1961 Lyon) on ranskalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä.
Hadžihalilovićin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Innocence – viattomuus, joka perustuu Frank Wedekindin kertomukseen Mine-Haha oder Über die körperliche Erziehung der jungen Mädchen (1903). Innocence on palkittu mm. Tukholman ja San Sebastiánin elokuvajuhlilla.
Nobuhiro Takeda
(s. 10. toukokuuta 1967 Hamamatsu, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1987-1994. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1992.
Laksvatn
255px|thumb|right|Laksvatnin kylä [[E8-tien varrella helmikuun iltana.]] 255px|thumb|right|Laksvatnin kylää nähtynä lounaan suunnasta, [[E8-tieltä toukokuussa 2009.]]
Laksvatn on kylä Paatsivuonon kunnassa, Pohjois-Norjan Tromssan läänissä. Kylältä lounaaseen sijaitsee Laksvatnbuktan lahti, joka on osa Paatsivuonon vuonoa. Kylältä koilliseen sijaitsee Laksvatnet-järvi. Laksvatn on aivan Tromssaan johtavan E8-tien varrella.
Nimi ”Laksvatn” tarkoittaa suomeksi ”lohijärveä”.
Live at Weeley 1971
Live at Weeley 1971 on Pink Fairiesin arkistolivejulkaisu. Albumin äänenlaatua on kritisoitu heikoksi.
Galiasgar Kamal
Galiasgar Galiakbarovitš Kamaletdinov (, ; 6. tammikuuta 1879 Kazan, Venäjän keisarikunta – 8. kesäkuuta 1933) oli tataarilainen kirjailija, toimittaja ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Häntä pidetään yhtenä tataarinkielisen lehdistön ja teatterin perustanlaskijoista. Kamalin mukaan on nimetty teatteri Kazanissa. Myös suomentataarit ovat esittäneet Galiaskar Kamalin näytelmiä. (Aliäsgar Kamal).
Biografia
Kamal syntyi käsityöläisperheeseen. Hän opiskeli Kazanin madrasoissa ja kävi kolmiluokkaisen venäläisen koulun. Mullahin uran asemasta hän päätti omistautua kansanvalistuksen asialle.
Vuonna 1901 Kamal perusti Mäğarif qotebxanäse (”Valistuskirjasto”) -nimisen kirjakustantamon. Vuonna 1905 hän työskenteli Qazan möxbire -sanomalehdessä. Vuonna 1906 hän toimi vallankumouksellisten Azat (”Vapaus”) ja Azat xalıq (”Vapaa kansa”) -lehtien toimittajana. Vuosina 1908–1909 Qamal julkaisi pilalehteä Jäşen (”Salama”) ja vuoteen 1917 saakka hän työskenteli sanomalehti Joldızin (”Tähti”) toimittajana. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Kamal työskenteli Eş (”Työ”), Eşçe (”Työläinen”) ja Qızıl Armija (”Puna-armeija”) -lehdissä.
Kirjailija laati ensimmäiset näytelmänsä vuonna 1900. Hänen varhaisteoksensa edustavat patriarkaalisia perhesuhteita arvostelevaa valistushenkistä realismia. Myöhemmin Kamal alkoi kirjoittaa komedioita. Niistä tunnetuimpia ovat Berençe teatr (”Ensiesitys”, 1908), Buläk öçen (”Lahjan vuoksi”, 1909), Bankrot (”Vararikontekijä”, 1911) ja Bezneŋ şähärneŋ serläre (”Meidän kaupunkimme salaisuuksia”, 1911). Teoksissaan hän kuvaa 1900-luvun alun tataariyhteiskuntaa, sukupolvien välistä kuilua, perhe- ja aviosuhteita sekä vanhakantaisen kauppiaskunnan tapoja. Niiden pääajatuksena on vanhojen ja uusien aatteiden välinen kamppailu. Kamal komedioille on ominaista toiminnallisuus, voimakkaat ristiriidat sekä päähenkilöiden sisäisen maailman ja kansantapojen tarkka kuvaus. Niiden kieli on täynnä kansanomaista huumoria.
Vuonna 1924 Kamalille myönnettiin työn sankarin ja vuonna 1926 Tatarstanin ASNT:n kansandramaturgin arvonimet. Kazanin Akateeminen tataariteatteri nimettiin kirjailijan mukaan vuonna 1939.
Suomen tataarit ovat esittäneet Kamalin näytelmistä ainakin Bäxetsez Yeget ("Onneton nuorukainen").
Nimi
Suomessa misäärimurteella Aliäsgar Kamal.
Tataarin kirjakielellä Галиәсгар Камал; Ğaliäsğar Kamal / Ğaliəsğar Kamal. (myös Ğaliäsgar Qamal ).
Sukunimi oik. Kamaletdinov (Камалетдинов). Patronymi Галиакба́рович / Галиәкбәр улы; ''Galiakbarovitš / Ğaliäqbär ulı. ''
Hambletonian 10
Hambletonian 10 (myös Rysdyk's Hambletonian, 5. toukokuuta 1849 Sugar Loaf, New York – 27. maaliskuuta 1876 Chester, New York) oli yhdysvaltalainen lämminverinen siitosori, josta käytännössä kaikki nykypäivän amerikanravurit polveutuvat. Sen mukaan on nimetty yksi maailman suurimmista ravikilpailuista, vuodesta 1926 lähtien järjestetty Hambletonian Stakes.
Siitosura
Hambletonian 10 syntyi vuonna 1849 New Yorkin osavaltion Orange Countyn piirikunnassa sijainneella maatilalla. Se oli 1780-luvulla Yhdysvaltoihin tuodun kuuluisan englannintäysverisen laukkahevosen Messengerin pojanpojanpoika. Hambletonian 10:n kasvattaja oli Jonas Seeley, joka kuitenkin myi sen jo varsana hoitajalleen William Rysdykille 125 dollarin hinnasta. Hänen mukaansa hevonen tunnetaan myös nimellä Rysdyk's Hambletonian. Ori osallistui ensimmäiseen näyttelyynsä kuuden kuukauden ikäisenä aiheuttaen olemuksellaan ihastusta paikallisissa hevosmiehissä. Siitosuransa Hambletonian 10 aloitti kaksivuotiaana, jolloin Rysdyk astutti sillä neljä tammaa. Yhteensä ori astui vuosien 1851 ja 1875 välillä 1335 tammaa.
Hambletonian 10 ja sen jälkeläiset osoittautuivat siitoksessa niin suosituiksi, että vuosikymmenten kuluessa muut sukulinjat hävisivät. Kaikkien nykyisten amerikkalaisten ravihevosten ja peitsareiden suku johtaa lopulta Hambletonianiin. Sen neljä merkittävintä jälkeläistä ovat oriit George Wilkes, Dictator, Happy Medium ja Electioneer, jotka ovat periyttäneet valtaosan nykypäivän amerikanravureista. Hevosen kuoleman jälkeen New Yorkin Chesteriin pystytettiin yhteinen muistomerkki Hambletonianille ja sen omistajalle William Rysdykille, joka oli kuollut kuusi vuotta aiemmin.
Kilpailut
Kilparadalla Hambletonian 10 esiintyi ainoastaan kerran, kun se juoksi toista Abdallahin jälkeläistä, Abdallah Chiefiä vastaan vuonna 1852 Long Islandin radalla New Yorkissa. Abdallah Chiefin omistaja piti omaa hevostaan Hambletoniania parempana, mutta se hävisi kuitenkin kaksi samana päivänä ajettua mailin mittaista kilpailua. Hevoset juoksivat ensin toisiaan vastaan ja Hambletonianin voitettua, vaati Abdallah Chiefin omistaja revanssia. Toisella kerralla hevoset kiersivät radan yksinään ja jälleen Hambletonian oli parempi, saaden seitsemän sekuntia nopeamman ajan. Hambletonianin voittoaika oli 2.48,5.
Kalottigibboni
Kalottigibboni (Hylobates pileatus) on gibboneihin kuuluva ihmisapina, jota esiintyy Thaimaan itäosissa, Kambodžan länsiosissa ja Laosin eteläkärjessä.
Kalottigibboniurokset ja -naaraat erottaa helposti turkin värityksestä. Naaraiden turkki on vatsan ja pään alueilla musta, mutta muualla valkoharmaa. Uroksien turkki on puolestaan täysin musta, lukuun ottamatta pään ympärillä olevaa vaalean ja pörröisen karvoituksen muodostamaa rengasta, joka on yleinen molemmilla sukupuolilla.
Elintavat
Kalottigibboni elää kosteissa ainavihannissa metsissä sekä kesä- ja ainavihantien puiden muodostamissa sekametsissä. Kambodžassa kalottigibboneita on tavattu aina 1 500 metrin korkeudessa saakka ja Thaimaassakin 1 200 metrin korkeudessa. Kalottigibbonien ruokavalio koostuu pääasiassa hedelmistä, versoista, lehdistä ja hyönteisistä. Elintavoiltaan kalottigibbonit muistuttavat lareja eli valkokäsigibboneita, mutta ovat niitä ujompia.
Przemysław Czerwiński
Vuonna 2006 hän karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa, mutta oli viides Göteborgin EM-kilpailuissa. Hän karsiutui Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 2007. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 11:nneksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 575 cm.
Hänen ulkorataennätyksensä on 580 cm, jonka hän hyppäsi Žukovskissa 24. kesäkuuta 2006. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Donetskissa 6. maaliskuuta 2010 hypätty 582 cm.
Ernie Kovacs
Ernie Kovacs (23. tammikuuta 1919 Trenton, New Jersey – 13. tammikuuta 1962 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja televisiokomedian uranuurtaja.
Ura
Näyttelemistä New Yorkissa opiskellut Kovacs toimi vuosina 1941–1943 kotikaupunkinsa sanomalehden The Trentonianin kolumnistina, jonka jälkeen Kovacks siirtyi WTTM-radioasemalle, jolla hän toimi muun muassa kuuluttajana ja apulaisohjelmajohtajana. Vuonna 1950 Kovacs siirtyi televisioon NBC:n verkkoon kuuluvalle philadelphialaiselle WPTZ-TV -asemalle. Aluksi hän toimi juontaja Deadline for Dinner -ruoanlaitto-ohjelmassa ja myöhemmin samana vuonna hänestä tuli aseman aamuohjelman 3 To Get Ready isäntä. Kovacs teki vaikutuksen NBC:n johtoon, ja toukokuussa 1951 hän sai oman päivittäisen 15-minuuttisen ohjelmansa, It's Time for Ernie, NBC:n verkossa valtakunnallisesti esitettäväksi. Saman vuoden heinäkuussa hän aloitti parhaaseen katseluaikaan lähetetyn Ernie in Kovacsland -ohjelman. Kovacs teki Philadelphiassa vielä Kovacs on the Corner -sarjan alkuvuodesta 1952, kunnes hän huhtikuussa siirtyi New Yorkiin CBS-televisioyhtiölle kuuluvalle WCBS-asemalle.
New Yorkissa Kovacs isännöi Kovacs Unlimited -viihdesarjaa. Sarjaa tehtiin 21 kuukautta, ja se oli Kovacsin pitkäikäisin televisiosarja. Tämän jälkeen hän teki ohjelmia useille eri televisioverkoille. Huhtikuussa 1954 Kovacs siirtyi DuMont Networkin WABD-asemalle, jolta hän seuraavana vuonna palasi takaisin NBC:lle. Viimeisellä kaudellaan 1961–1962 hän teki esiintyi ABC:lla.
Ernie Kovacs on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Palmukyyhky
pienoiskuva|Palmukyyhkyn muna. Palmukyyhky (Streptopelia senegalensis), myös Stigmatopelia senegalensis, on laajalle alueelle Afrikassa ja Aasiassa levinnyt kyyhkylintu. Sen elinympäristö ulottuu Afrikan pohjois- ja länsiosista mantereen itäreunaan, Arabian niemimaalle ja idässä aina Intiaan ja Bangladeshiin saakka. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Senegalista 1766.
Nokka-ankeriaat
Nokka-ankeriaat (Nemichthyidae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Lajit ja anatomia
Nokka-ankeriaiden heimoon kuuluu 3 sukua ja noin 9 lajia. Lajeja ovat muun muassa avosettiankerias (Avocettina infans) ja nokka-ankerias (Nemichthys scolopaceus). Suurimmillaan nokka-ankeriaslajit kasvavat noin 100–120 cm pitkiksi. Niiden ruumis on hyvin pitkulainen ja ohut. Selkä- ja peräevät ovat hyvin pitkät ja yhtyneet pyrstöevän kanssa. Peräaukko sijaitsee lähellä päätä rintaevien kohdalla. Nokka-ankeriaiden tunnusomainen piirre on nuorten koiraiden ja naaraiden pitkät leuat, joista yläleuka kaartuu ylöspäin. Pitkissä leuoissa on pieniä hampaita. Sukukypsiltä koirailta nokka ja hampaat surkastuvat, mikä viittaa siihen, että ne kuolevat pian kutemisen jälkeen. Leukojen surkastumisen vuoksi aikuisten koiraiden on aikaisemmin luultu olevan jopa eri heimoon kuuluvia kuin naaraiden ja nuorten koiraiden. Heimon kalojen silmät ovat kookkaat ja hyvin kehittyneet. Nokka-ankeriaat ovat suomuttomia ja väriltään tummia ja eräät lajit ovat vatsastaan vaaleampia.
Levinneisyys ja elintavat
Nokka-ankeriaslajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta pääasiassa trooppisilta ja subtrooppisilta vesiltä. Ne elävät tyypillisesti muutaman sadan metrin syvyydestä aina yli kahdentuhannen metrin syvyyteen. Nokka-ankeriaiden ravintoa ovat katkaravut.
Silkkijumaltenpuu
Silkkijumaltenpuu eli nukkajumaltenpuu (Ailanthus vilmoriniana) on kvassiakasvien heimoon ja jumaltenpuiden sukuun kuuluva kasvilaji. Laji on kotoisin Kiinan länsiosista, mutta sitä viljellään toisinaan Euroopassa koristekasvina.
World Flora Onlinen mukaan silkkijumaltenpuu on haisujumaltenpuun (Ailanthus altissima) synonyymi.
Taimon koulu
Taimon koulu on Naantalissa, Luikkion kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1982 valmistunut alakoulu. Koulun rehtori on Sami Kolehmainen. Vararehtorina toimii Tiina Koppanen. Koulussa on 316 oppilasta, neljässätoista perusopetusryhmässä. Näin ollen yhdellä luokalla on keskimäärin 22 oppilasta.
Silkkijumaltenpuu
Ulkonäkö ja koko
Silkkijumaltenpuu on tyypillisesti yli kymmenen metrin korkuiseksi kasvava kesävihanta puu, jonka nuorissa versoissa on pehmeitä piikkejä. 50–90 senttimetrin mittaiset lehdet ovat päätölehdykkäisiä; piikikäs lehtiruoti on väriltään violetinpunainen. Vastakkaisia tai lähes vastakkaisia lehdyköitä on 8–17 paria. Lehtilavat ovat suikeita-pitkänpyöreitä, 9–15 senttimetriä pitkiä ja 3–5 senttimetriä leveitä, yläpinnaltaan harmaanvihreitä ja alapinnaltaan kaljuja tai hienokarvaisia karvaisia lehtisuonia lukuun ottamatta. Kukinto on 30 senttimetrin mittainen huiskilo.
Taimon koulu
Vuonna 2008 valmistui 1,5 miljoonaa euroa maksanut peruskorjaus ja koulun laajennus, kun koulussa ilmeni sisäilmaongelmia.
Taimon koulun keittiö valmistaa oman koulun lisäksi Taimon päiväkodin, Soinisten päiväkodin, Suovuoren päiväkodin sekä Ruonan päiväkodin ateriat.
60.48406°N, 22.03797°W
Takahiro Yamada (jalkapalloilija)
Takahiro Yamada (s. 29. huhtikuuta 1972 Osaka) on japanilainen kilpauransa päättänyt jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Yamada edusti Japanin maajoukkuetta yhdessä ottelussa vuonna 1994. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 1992 Aasian-mestaruuskilpailuissa.
Otsonolyysi
thumb|250px|Otsonolyysireaktio Otsonolyysi on kemiallinen reaktio, jossa otsoni hajottaa alkeenin tai alkyynin hiili-hiilisidoksen ja muodostuu karbonyyliyhdiste. Reaktion tuote riippuu lähtöaineesta ja tuotteiden käsittelyolosuhteista.
Alkeenien otsonolyysi
center|750px
Syklisten alkeenien otsonolyysi johtaa tuotteisiin, joissa on kaksi karbonyyliryhmää. Erityisen käyttökelpoinen reaktio on syklohekseenijohdannaisille, jolloin muodostuu 1,6-dikarbonyyliyhdistetä, joiden synteesi muuten on hankalaa.
Alkyynien otsonolyysi
Alkyynien otsonolyysissä tuotteena muodostuu joko diketoni tai karboksyylihappo. Karboksyylihappo muodostuu veden läsnä ollessa. Alkyynien otsonolyysin mekanismi ei ole täysin selvillä johtuen sen monimutkaisuudesta ja mahdollisesti räjähtävistä välituotteista. center|500px
Betje Wolff
Elisabeth Betje Wolff, o.s. Bekker (1738 Vlissingen − 1804 Haag ) oli hollantilainen kirjailija, joka yhdessä ystävänsä Agatha Dekenin (1741−1804) kanssa kirjoitti sarjan Samuel Richardsonista herätteen saaneita, johdonmukaisen toimintansa ja tyydyttävän luonteenkuvauksensa sekä luonnollisen dialoginsa vuoksi huomattavia romaaneja, kuten Abraham Blankaart ja Historie van Sara Burgerhart.
thumb|left|upright|Elisabeth Wolff ja Agatha Deken Bekker oli naimisissa pappi Adrian Wolffin (1707−1777) kanssa. Puolisonsa kuoleman jälkeen hänellä oli läheinen ystävyyssuhde Agatha Dekenin kanssa, ja he kirjoittivat yhdessä. Teosten sisältö on perusteltua, henkilöhahmot ovat uskottavia ja dialogi luontevaa.
45 (luku)
45 (neljäkymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 44 ja seuraa luku 46.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1980
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1980 Sindelfingenissä, Länsi-Saksassa. Kisojen ajankohta oli 1.–2. maaliskuuta. Kisahallina oli Glaspalast, jonka juoksurata oli 200 metrin mittainen.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1949
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1949 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 18. kausi. Kaudella 1949 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Joukkuemäärää vähennettiin kaudelle 1949 neljällä, kun Palloliitto oli päättänyt 1948 aloittaa siirtymisen vaiheittain 16 joukkueen sarjasta (1948) kymmenen joukkueen sarjaan (1950).
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti TPS, joka varmisti neljännen mestaruutensa viimeisessä ottelussa 23. lokakuuta, kun se voitti HPS:n Erkki Norelman ja Mauno Lehtisen maaleilla 2–0. Viimeiseksi sijoittuneet HIFK, HJK, HPS ja TuTo putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1949 jakoivat I-Kissojen Yrjö Asikainen ja VPS:n Kaimo Lintamo 20 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1949 oli yhteensä 225 387 henkeä eli keskimäärin 1 707 katsojaa ottelua kohti. Kokonaisyleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 21. kesäkuuta Vaasassa Hietalahden urheilukentällä pelatussa paikallisottelussa VIFK−VPS, kun ottelua saapui seuraamaan 3 754 katsojaa.
Joukkueet
Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista kymmenen kaudelta 1948 ja kaksi nousijaa kauden 1948 Suomensarjasta. Suomensarjan Etelälohkon voittaja I-Kissat ja Pohjoislohkon voittaja KuPS nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet RTU:n, Sudet, Kullervon, TuKV:n, Kirin ja Ponnistuksen.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1950
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Maalintekijät
Lähde: Jalkapallokirja 1950
Yleisömäärät
Lähde: Helsingin Sanomat
Suomen mestarit
Lähteet: Jalkapallokirja 1981 ; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös Aulis Vahtonen (11/2) ja Helge Johansson (5/2).
Darwin Rudy Andino Ramírez
Darwin Rudy Andino Ramírez (s. 6. elokuuta 1959 Tegucigalpa) on hondurasilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli Orden de los Padres Somascosin jäsen 29. huhtikuuta 1988, ja hänet vihki papiksi Héctor Enrique Santos Hernández 8. joulukuuta 1990. Hänet nimitettiin Tegucigalpan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Hortan titulaaripiispaksi 1. huhtikuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Oscar Andrés Rodríguez Maradiaga, jota avustivat Juan José Pineda Fasquelle ja Elías Samuel Bolaños Avelar.
Andino Ramírez sai 7. marraskuuta 2011 nimityksen Santa Rosa de Copánin piispaksi.
Aulis Järvinen
Aulis Järvinen (s. 28. tammikuuta 1935) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Järvinen edusti urallaan 1954–1966 Rosenlewin Urheilijoita. Kaikkiaan Järvinen pelasi seuran kahden mestaruussarjankauden aikana 40 tason ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Loput kaudet RU-38 vietti 1. divisioonassa ja 2. divisioonassa.
Michael Jude Byrnes
pienoiskuva Michael Jude Byrnes (s. 23. elokuuta 1958 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Detroitin arkkihiippakuntaan Adam Joseph Maida 25. toukokuuta 1996. Hänet nimitettiin Detroitin vihkipiispaksi sekä Egugan titulaaripiispaksi 22. maaliskuuta 2011, ja piispaksi vihkiminen seurasi 5. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Allen Henry Vigneron, jota avustivat John Clayton Nienstedt ja John Michael Quinn.
Sergei Kaledin
Sergei Jevgenjevitš Kaledin (s. 28. elokuuta 1949 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija. Hänen kirjallinen läpimurtonsa tapahtui vasta Neuvostoliiton viimeisinä vuosina, Mihail Gorbatšovin valtakaudella.
Suomeksi on julkaistu vuonna 1991 ilmestynyt romaani Käytävä, (ven. Koridor, engl. Corridor). Virossa teos julkaistiin aikaisemmin vironkielisenä. Alkuteos ilmestyi vuonna 1987, lähdeviitteen mukaan mukana osana uutta tuolloin vallinnutta Perestroika-politiikkaa. Muita ilmestyneitä teoksia, ainakin englanninkielisinä: ovat sekä Humble Cemetery (suom. Hiljainen hautausmaa, ven. Smirennoje kladbištše) että Construction Battalion (Rakennuspataljoona, ven. Stroibat).
Romaani Stroibat joutui Neuvostoliiton sensuurin hampaisiin, ja julkaistiin vuonna 1989: sille tuli suuria julkaisuvaikeuksia. Se kuvasi kriittiseen tapaan Neuvostoarmeijan hegemoniaa, ja nousikin nopeaan tahtiin suureksi puheenaiheeksi. Teoksesta laadittiin jopa oma erillinen teatteriesitys, joka sittemmin kiellettiin vielä joulukuussa 1990 - vain noin vuotta ennen Neuvostoliiton hajoamista.
Penrussia.org -sivuston mukaan Kaledinin kirjailijanura olisi alkanut vuonna 1976, mutta vähemmän julkisesti. Kaledin osallistui en-wikin mukaan, kirjailijoitten laatimaan yhteiseen pamflettiin, eli Venäjän hallitukselle laadittuun vetoomukseen vuonna 1993.
Kirjallinen tyyli on tyypillistä slaavilaisen omaista humoreskia elämänmenon kuvausta, mutta ns. "ei niin sankarillinen, vaan pienen yksittäisen ihmisen" asemaa ja merkitystä korostava. Romaanissa Käytävä käsitellään moskovalaisen kerrostalon yhden portaikon asukkaiden, pääasiassa kolmen perheen elämänmenoa peräti viiden vuosikymmenen ajalta (noin vuosilta 1920-70).
Suomen ja viron kielen ohella, Kaledinin tuotoksia on käännetty mm. englanniksi, ranskaksi, ruotsiksi, italiaksi sekä puolaksi.
Mitsunori Yoshida
(s. 8. maaliskuuta 1962 Shizuoka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1988-1993. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1992.
Mirosław Chmara
Mirosław Marian Chmara (s. 9. toukokuuta 1964) on entinen puolalainen seiväshyppääjä.
Hän karsiutui sekä Rooman 1987 että Tokion 1991 MM-kilpailuissa. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli sen sijaan neljäs Budapestissa 1989 ja kymmenes Sevillassa 1991.
Patrick Galbraith
Patrick Galbraith (s. 11. maaliskuuta 1986 Haderslev, Tanska) on tanskalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Elitserienin Frölundaan.
Mirosław Chmara
Hänen ennätyksensä on Villeneuve-d'Ascqissa 27. kesäkuuta 1988 hypätty 590 cm, joka säilyi Puolan ennätyksenä yli 23 vuotta. 15. elokuuta 2011 Paweł Wojciechowski hyppäsi 591 cm. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Berliinissä 24. helmikuuta 1989 hypätty 585 cm, joka oli Puolan ennätys helmikuuhun 2011 asti, jolloin Paweł Wojciechowski hyppäsi 586 cm.
Patrick Galbraith
Ura
Galbraithin kasvattajaseura on Vojens IK. Hän siirtyi jo juniorina pelaamaan Pohjois-Amerikkaan, jossa Galbraith edusti mm. Port Carling Thunderia kaudella 2002–2003. Seuraavaksi kaudeksi 2003–2004 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi IK Sønderjyllandin joukkueeseen. Galbraith pelasi kauden aikana yhden AL-Bank Ligaenin ottelun. Vuodet 2004–2006 hän edusti SønderjyskE Ishockeyta. Galbraith valittiin kauden 2005–2006 päätteeksi AL-Bank Ligaenin vuoden tulokkaaksi.
Kauden 2006–2007 Galbraith pelasi EJHL-liigaa New Hampshire Junior Monarchsissa, jonka jälkeen hän palasi kaudeksi 2007–2008 SønderjyskEn riveihin. Galbraith voitti keväällä 2008 AL-Bank Ligaenin pronssia. Keväällä 2009 hän torjui joukkueelle Tanskanmestaruuden.
Toukokuussa 2009 Galbraith teki sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneen IF Björklövenin kanssa. Joukkue kuitenkin putosi keväällä 2010 I-divisioonaan, mutta Galbraith jatkoi HockeyAllsvenskan-pelejään kaudella 2010–2011 Leksands IF:ssä, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen kesäkuussa 2010. Hän siirtyi kuitenkin elokuussa 2011 Adler Mannheimiin, jossa pelasi kaksi European Trophy -ottelua, kunnes siirtyi syyskuussa 2011 HC Slovan Bratislavaan. Bratislavasta Galbraith jatkoi jo joulukuussa SM-liigan Bluesiin, jossa pelasi 20 runkosarja- ja 7 pudotuspeliottelua. Hän siirtyi kauden jälkeen Elitserienin Frölundaan.
Maajoukkue
Galbraith toimi Tanskan ykkösmaalivahtina MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2010. Vuoden 2010 turnaus oli Tanskan maajoukkueen historian paras joukkueen sijoittuessa kahdeksanneksi. Tanska selvisi puolivälieriin asti, joissa Ruotsi kuitenkin pudotti joukkueen 4–2-voitolla. Galbraith kuului Tanskan maalivahtiosastoon myös vuonna 2006, jolloin hän jäi kuitenkin ilman torjuntavastuuta.
Galbraith pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006.
Muuta
Galbraith on toisen polven maajoukkuemaalivahti, sillä hänen kanadalaissyntyinen isänsä George Galbraith edusti Tanskaa II-divisioonan MM-kilpailuissa 1986 ja I-divisioonan MM-kilpailuissa 1994. Pelaajauransa jälkeen George on toiminut Vojens IK:n päävalmentajana sekä Tanskan alle 18-vuotiaiden maajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Patrick Galbraithilla on myös pikkuveli Daniel (s. 1991), joka pelaa puolustajana Ruotsissa Tingsryds AIF:n J20-joukkueessa.
Martti Järvinen (jalkapalloilija)
Martti Järvinen (s. 21. syyskuuta 1933) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Järvinen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1952–1965, Helsingin Palloseuraa 1956–1958 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1959–1962. Hän voitti HPS:ssa Suomen mestaruuden 1957. Kaikkiaan Järvinen pelasi yhdeksän kauden aikana 81 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 32 maalia.
Maajoukkueessa Järvinen pelasi vuosina 1955–1957 kaksi maaottelua.
Vilhjalmur Stefansson
Vilhjalmur Stefansson (3. marraskuuta 1879 Ames, Manitoba, Kanada – 26. elokuuta 1962 Hanover, New Hampshire, Yhdysvallat) oli kanadalainen arktisen alueen tutkimusmatkailija ja kansatieteilijä. Stefansson löysi viimeisenä tutkimusmatkailijana pohjoisesta uusia maita 1900- ja 1910-luvuilla ja teki pohjoisten kansojen kulttuuria tunnetuksi. Hän oli Manitobaan muuttaneiden islantilaisten siirtolaisten poika, joka muutti aikuisiällään nimensä Williamista sen islantilaiseen muotoon Vilhjalmuriksi.
1900-luvun alussa Stefansson liittyi pohjoiseen tutkimusretkikuntaan ja eli tuktoyyaktut-inuitien parissa vuoden 1906–1907 talven yli. Vuonna 1908 Stefansson lähti toiselle tutkimusretkelleen Pohjois-Alaskaan kahdeksi vuodeksi tutkimaan sikäläistä eristäytynyttä inuittiryhmää. Hän kirjoitti näistä kokemuksistaan kirjan My Life With the Eskimo. Stefansson jatkoi Pohjoisen jäämeren alueiden tutkimista 1910-luvun lopulle asti, minkä jälkeen rahoituksen ehtyessä hän siirtyi kokonaan luennoijaksi ja kirjailijaksi. Stefansson myös avusti 1930-luvulla erilaisissa pohjoisissa kehityshankkeissa.
Stefansson tunnetaan myös inuiteilta oppimansa hiilihydraatittoman ruokavalion kokeilijana, ja hän kirjoitti aiheesta kirjan Not by Bread Alone (1946). Hänen mukaansa on nimettiin Stefanssoninsaari vuonna 1952.
Minahassantornipöllö
Minahassantornipöllö (Tyto inexspectata) on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintulaji. Se on kotoperäinen Sulawesin saarella Indonesiassa. Nimi viittaa Minahassan niemimaahan, jolta se on ensimmäiseksi kuvattu pesivänä lintuna. Sitä tavataan kuitenkin myös Sulawesin keskiosan pohjoisosassa.
Lajin elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät. Koska se on hyvin arka, sen lukumäärä on todennäköisesti suurempi kuin kirjatut tiedot ilmoittavat, mutta sen määrä on kuitenkin vähenemässä.
Se on noin 30 senttimetrin kokoinen lintu. Sen naamakiehkura on vaalean punaruskea. Punaruskeassa yläpuolessa on mustia pilkkuja, vaaleassa alapuolessa on mustia täpliä, siivet ovat musta-punaruskearaidalliset. Pyrstössä on ohuita raitaoja. Niska ja siiven kääntymiskohta on muuta höyhenystä tummempaa. Silmät ovat mustat. Celebesintornipöllö on sitä paljon suurempi. Sen naamakiehkura on tumma ja alapuolessa on pieniä valkoisia pilkkuja. Tästä lajista on kaksi muotoa, joista vaaleampaa on vaikea erottaa celebesintornipöllöstä. Ääni on yksi nasaali, käheä kirkuna, joka kestää noin 1,8 sekuntia, ja se päästää sen harvakseltaan 5–7 minuutin välein.
Jorma Hynnisen oopperaroolit
Baritoni Jorma Hynninen on tehnyt yli 70 oopperaroolia.
Minahassantornipöllö
Minahassantornipöllön lyhyiden siipien siipiväli on 24–25 cm, ja ne sopivat hyvin tiheissä metsissä elämiseen. Se näyttäisi suosiva rauhallisia sademetsiä 100–1 600 metrin korkeudessa. Koska niemimaan alavat aarniometsät on tuhottu, lajin säilyminen riippuu helppopääsyisemmistä vuoristometsistä. Lajin tiedetään elävän kahdella suurella suojelualueella (Bogani Nani Wartabone ja Lore Lindu kansallispuistot), jotka on perustettu keskiseen Sulawesiin Minahassan niemimaalle. Jäljellä olevan populaation suuruudeksi on arvioitu 2 500–10 000.
Riihimäen lukio
Hausjärven kunta päätti joulukuussa 1904 käyttää viinaverovarat yhteiskoulun perustamiseksi Riihimäelle, joka tuolloin oli vielä osa Hausjärveä. Opetus alkoi 1905 palokunnantalolla, mutta vuonna 1908 koulu muutti Karan kartanon lahjoittamalle tontille valmistuneeseen rakennukseen. Riihimäen yhteiskoulu sai vuonna 1911 lukio-oikeudet ja siitä tuli valtion omistama Riihimäen yhteislyseo vuonna 1931. Lyseosta tuli 1944 poikalyseo, mutta muuttui jälleen yhteislyseoksi 1971. Vuonna 1976 lyseo muuttui Riihimäen kaupungin omistamaksi lukioksi.
Lukion nykyisten rakennusten vanhimman osan on suunnittelut rakennusmestari J. Emil Valorinta. Vuonna 1927 valmistui voimistelusali, joka on sittemmin muutettu auditorioksi. Vain tämä sali selvisi talvisodan pommituksista siinä missä muu koulu tuhoutui tulipalossa, joka aiheutui ilmeisesti jäätyneiden vesiputkien sulattamisesta, vaikka desanttejakin epäiltiin. Lukion uuden osan on suunnittelut arkkitehti Veikko Rauhala ja se valmistui 1963. Lukiota perusparannettiin ja laajennettiin vuonna 2007 arkkitehtien Anneli Hellstenin ja Seppo Markun suunnitelmin.
Riihimäen lukio tarjoaa kursseja laajin valikoimin ja siellä voi perehtyä tähtitieteeseen tai ryhtyä yrittäjäksi. Lukio tarjoaa myös taito- ja taideaineta, kielten opetusta ja osallistuu kansainvälisiin projekteihin. Lukiossa on myös mahdollisuus opiskella robotiikkaa ja teatteri-ilmaisua. Lukiossa järjestetään myös osa Riihimäen kansalaisopiston tunneista.
Minahassan niemimaa
right|thumb|250px|Minahassan niemimaa on pitkä niemimaa Sulawesin pohjoisosassa. right|thumb|250px|Minahassan niemimaa ja Tomininlahti Sulawesin pohjoisosassa right|thumb|250px|Minahassan niemimaan ja Tomininlahden sijainti. Minahassan niemimaa on yksi Sulawesin saaren pääniemimaita. Siihen kuuluu Pohjois-Sulawesin maakunta, Gorontalon maakunta ja Keski-Sulawesin maakunnan pohjois-osa, josta niemimaa suuntautuu pohjoiseen ja kääntyy itään niin, että se rajaa Tomininlahtea sen länsi- ja pohjoispuolelta.
Pihlaja
Pihlaja voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi
Suomalainen sukunimi: