cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viherlaakson koulu ja lukio
Nykyisen oppilaitoksen edeltäjä Kauniaisten Yhteiskoulu aloitti toimintansa vuonna 1939 ja oli Espoon vanhin suomenkielinen oppikoulu. Viherlaakson ja Hakalehdon yhteiskouluissa alkoi 6. syyskuuta 1976 lähes 80 opettajan lakko.
Koulun ja lukion yhteisestä oppilaitosrakennuksesta havaittiin vuonna 2012 vakava homeongelma, ja oppilaitostoiminta siirtyi erillisiin väistötiloihin vuonna 2013. Peruskoulu siirrettiin peruskorjauksen ajaksi koulun kentälle rakennettuun siirtokouluun, ja lukio erillisiin tiloihin Nihtisillan Kutojantielle. Samassa kiinteistössä on myös Espoon Yhteislyseon lukio. Viherlaakson koulun rehtori oli marraskuussa 2015 Kirsti Kupiainen ja lukion Jussi Rekilä. Koulurakennusta on tarkoitus laajentaa peruskorjauksen yhteydessä siten, että lukiossa opiskelisi kaikkiaan 600 opiskelijaa vuonna 2021.
Monivaiheinen unirytmi
Monivaiheinen unirytmi tai Ubermanin unirytmi on vaihtoehtoinen nukkumistahti, jossa keskimääräisten 8 tunnin yöunien sijaan tiivistetään nukkumisen tarve kahdesta viiteen tuntiin päivässä. Tähän päästään levittämällä yöunet lyhyisiin 20–45 minuutin nokosiin pitkin vuorokautta. Seurauksena on luonnollisesti valveillaoloajan lisääntyminen.
Tämä unirytmi toimii siten, että REM-vaiheen suhteellinen osuus maksimoidaan. Tähän vaiheeseen vajoamiseen kuluu tavallisesti pitkä aika. Kun aivot kokevat unitilan tarpeeksi usein ehtimättä kuitenkaan syvimpään vaiheeseen, alkaa REM-tila tulla paljon nopeammin nukahtamisen jälkeen. Pikkuhiljaa lyhyistäkin nokosista alkaa suurempi ja suurempi osa olla REM-vaihetta. Ubermanilaisten itsensä mukaan sopeutuminen unirytmiin tapahtuu aivojen puolesta keskimäärin 10 päivän kuluttua, mutta unirytmiä kokeilevan kannattaa kuitenkin varata vähintään kuukausi rytmiin pääsemiseen.
Tanninen
Tanninen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Monivaiheinen unirytmi
REM-univaiheen estämisen tunnetaan aiheuttavan vakavia oireita niin eläimillä kuin ihmisilläkin. Kun eläimiltä on estetty REM-vaihe, ne ovat tutkimusten mukaan kuolleet 3–8 viikon aikana. Monivaiheisen unirytmin harrastajien pitäisi kuitenkin saada saman verran REM-unta kuin pitkien yöunienkin nukkujat, jolloin heillä kuuluisi olla myös samanlaiset energiatasot.
Pelkkä REM-uni ei kuitenkaan riitä. Syvät unen vaiheet (unitasot 3–4) ovat tärkeitä palautumisen ja hormonaalisen tasapainon kannalta ja kasvuhormonin erittymisen takia. Pidempään Ubermanin unirytmiä harjoittaneiden unijärjestys muotoutuu siten, että he ehtivät myös syvän unen vaiheeseen 20 minuutin torkun aikana. Ennen kuin tähän tottuu, saattaa Uberman-harjoittelija (erityisesti aamuyöstä ) olla heräämättä herätyskelloihin tai kokea muistinmenetyksiä tai kognitiivisen toiminnallisuuden merkittävää heikentymistä. Uberman ei ole kuitenkaan ainoa monivaiheisen unirytmin muoto. Esimerkiksi Everyman unirytmi sallii henkilön nukkua yöllä pidemmän jakson, tyypillisesti 1,5–3,5 tuntia, jonka aikana syvä unen tila on helpommin saavutettavissa, syvästä unesta ei tule niin puutetta, ja kognitiivisia häiriötiloja tai muistinmenetyksiä ei välttämättä ilmene lainkaan. Tästä johtuen Everyman on huomattavasti helpommin opittavissa kuin Uberman.
Aihetta ei kuitenkaan ole tutkittu tarpeeksi, jotta aiheesta olisi muuta kuin anekdotaalista kokemusta. Monet lääketieteelliset asiantuntijat pelkäävät, että muiden univaiheiden vähemmälle jääminen saattaisi aiheuttaa neurologisia tai henkisiä ongelmia, mutta tästä ei ole empiiristä tutkimusta suuntaan eikä toiseen. Yleisesti ottaen unenpuute aiheuttaa alentunutta kykyä hoitaa arjen askareita, immuunijärjestelmän heikkenemistä sekä heikentää kasvuhormonien eritystä ja kehon kykyä polttaa sokeria.
Monivaiheisessa unirytmissä tunnetaan myös esiintyvän enemmän unen kontrollointia.
Kuuluisuuksien, kuten Leonardo da Vincin ja Thomas Alva Edisonin väitetään käyttäneen monivaiheista unirytmiä. Maailman vahvin Nalle -sarjakuvan Kilpisellä on monivaiheinen unirytmi. Seinfeld-televisiosarjan Kramer-hahmo yrittää eräässä jaksossa sopeutua tällaiseen rytmiin.
Viherlaakson koulu ja lukio
Rakennusten historiaa
Viherlaakson koulun vanhin osa on valmistunut vuonna 1947 Aarne Ervin suunnittelemana. Sen muodostavat kolme samansuuntaista osaa: asuntosiipi, juhlasali ja luokkahuonesiipi. Espoon koulurakennusten inventointiraportin 2017 mukaan Viherlaakson koulu ja lukio edustaa sodanjälkeisen pula-ajan modernismin parhaimmistoa, joka on säilynyt monista laajennuksistaan huolimatta lähes alkuperäisen henkisenä.
Buddha Tooth Relic Temple and Museum
thumb|Temppeli pimeän aikaan. Buddha Tooth Relic Temple and Museum on buddhalainen temppeli ja museo Singaporen Chinatownissa. Temppelissä säilytetään Buddhan hammasta, ja se on yksi Singaporen kymmenestä tärkeimmästä matkailukohteesta.
Temppelin rakennustyöt aloitettiin 2002 ja se avattiin yleisölle vuonna 2007. Se on nelikerroksinen rakennus, jonka kolmannessa kerroksessa on buddhalaisutta esittelevä museo ja kakkoskerroksessa teehuone. Itse hammasta säilytetään neljänteen kerrokseen rakennetussa kaksimetrisessä stupassa joka on täyttä kultaa.
Eija Jurvanen
Eija Jurvanen (s. 12. lokakuuta 1958) on suomalainen rallikuljettaja. Hän voitti urallaan naisten SM-sarjan vuonna 1991, sekä naisten epävirallisen maailmanmestaruuden (FIA Ladies Cup) Marjo Berglundin kanssa vuonna 1992, osallistumatta kaikkiin osakilpailuihin. Kauden aikana pari voitti Ruotsin, Suomen sekä Katalonian rallin. Autona oli mestaruuksissa Ford Sierra RS Cosworth. Jurvanen on ajanut myös muun muassa Audi Coupé Quatrolla, Mitsubishi Galant VR-4:llä sekä Ford Escort RS Cosworthilla. Hänen kartanlukijoinaan ovat toimineet myös muiden muassa Hillevi Luostarinen, Maarit Laine, Merja Andersson, Tomi Tuominen, Timo Pulkkinen, sekä Kari Jokinen.
Trondhjem
Trondhjem tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Bill Laswell
thumb|200px|Bill Laswell (2006) Bill Laswell (s. 12. helmikuuta 1955 Salemissa, Illinoisissa) on yhdysvaltalainen muusikko ja tuottaja. Hänen pääasiallinen instrumenttinsa on sähköbasso. Hän tuli tunnetuksi New Yorkissa vuonna 1979 perustamansa Material-yhtyeen basistina. 1980-luvulta alkaen hän on toiminut sessiomuusikkona ja tuottajana sadoilla levytyksillä. Hän on tuottanut mm. Herbie Hancockin, Sonny Sharrockin, Pharoah Sandersin, Mick Jaggerin, Yoko Onon, The Ramonesin, Motörheadin, Ryuichi Sakamoton, Iggy Popin ja Laurie Andersonin musiikkia, sekä soittanut mm. Peter Gabrielin, Brian Enon, Fred Frithin ja John Zornin levyillä. Hänen omia yhtyeitään ovat Materialin ohella olleet Last Exit, Praxis, Painkiller ja Massacre.
Kanninen
Kanninen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Sergei Vinogradski
thumb|Sergei Vinogradski 1890-luvulla Sergei Nikolajevitš Vinogradski (,, 1. syyskuuta 1856 Kiova, Venäjän keisarikunta – 25. syyskuuta 1953 Brie-Comte-Robert, Ranska) oli ukrainalais-venäläinen mikrobiologi.
Vinogradski opiskeli aluksi kaksi vuotta lakia Kiovan yliopistossa. Tämän jälkeen hän siirtyi opiskelemaan pianonsoittoa Pietarissa, mutta vaihtoi kahden vuoden jälkeen alaa lähtien opiskelemaan kemiaa Pietarin yliopistoon 1877. Hän valmistui botaniikan maisteriksi 1884. Vinogradski siirtyi Strasbourgin yliopistoon vuonna 1885, missä hän työskenteli botanisti Anton de Baryn alaisena ja tuli tunnetuksi työstään rikkibakteerien parissa. Hän muutti Zürichiin 1988 ja alkoi tutkia nitrifikaatioprosessia. Myöhemmin hän työskenteli Pietarissa 1891-1905 johtaen yleisen mikrobiologian osastoa. Vinogradski vetäytyi syrjään aktiivisesta tieteellisestä työstä 1905, palaten takaisin vasta 1922 johtamaan kutsuttuna Pariisin Pasteur-instituutin maatalousbakterologian osastoa. Kyseisen osaston kokeellinen tutkimusasema sijaitsi Brie-Comte-Robertissa, noin 30 kilometrin päässä Pariisista. Hän jäi eläkkeelle lopullisesti aktiivisesta toiminnasta vuonna 1940 ja kuoli Brie-Comte-Robertissa vuonna 1953. Vinogradski tunnetaan eräänä maaperäbiologian tutkimusalan perustajista, joka osoitti mikro-organismien kyvyn sitoa typpeä ilmasta.
Kuivajärven Pyhän Nikolaoksen tsasouna
Kuivajärven Pyhän Nikolaoksen tsasouna on Suomussalmella Kuivajärven kylässä sijaitseva ortodoksinen rukoushuone eli tsasouna. se valmistui 1957 ja sen vihki Pyhän Nikolaoksen muistolle 29. kesäkuuta 1958 silloinen apulaispiispa Paavali. Ikonostaasin, kirkkosalin seinäikonit sekä alttari-ikonin on maalannut taidemaalari Martha Neiglick-Platonoff. 1980-luvulla tsasounan sisäänkäynnin yläpuolelle sijoitettiin mosaiikki-ikoni, jonka teki läheisestä Hietajärven kylästä syntyisin ollut taiteilija Liisa Salo (ent. Huovinen). Rukoushuone kuuluu Kajaanin ortodoksiselle seurakunnalle.
John Coleman
John Coleman (s. 9. elokuuta 1934) on brittiläinen kapellimestari ja sovittaja. Hän aloitti työnsä kapellimestarina vuonna 1968 Val Guestin elokuvassa Assignment K. Myöhemmin hän vastasi musiikista elokuvissa The Strange Affair (1968) Negatives (1968). Coleman toimi Ison-Britannian kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa vuosina 1980, 1981 ja 1983–1985. Näistä vuonna 1981 Iso-Britannia voitti kilpailun.
Viininviljely
thumb|250px|Viinirypäleiden sadonkorjuuta käsin [[Sisiliassa.]] Viininviljely tarkoittaa viiniköynnösten kasvattamista viinirypäleiden tuotantoa varten. Rypäleiden pääasiallinen käyttökohde on viinien tuotanto. Osa viineistä jalostetaan viinoiksi, väkeviksi viineiksi ja viinietikaksi. Merkittävä osa viinirypäleistä käytetään tuoreina, ja osa kuivataan rusinoiksi. Rypälelajikkeet jakautuvat tummiin ja vaaleisiin lajikkeisiin. Rypälelajike määrää paljolti viinin aromin ja maun.
Viinirypäleiden kasvatus ja korjuu
thumb|300px|Viinirypäleiden nykyaikaista korjuuta. Viiniköynnös viihtyy köyhässä maaperässä; liian rikkaassa maaperässä se tuottaa liian suuren sadon, minkä seurauksena maku kärsii. Paras maaperä viininviljelyyn on mineraalipitoinen ja hyvin vettä läpäisevä. Köynnös vaatii kasvukautena paljon aurinkoa, minkä takia sään vaihtelu vaikuttaa viinisadon epätasaisuuteen. Ilmasto-olosuhteiden optimoimiseksi Saksassa köynnökset sijoitetaan mahdollisimman aurinkoisille rinteille, mutta Espanjassa joitain lajikkeita viljellään viileillä vuoristoseuduilla. Liian kylmässä ilmastossa talvipakkaset vahingoittavat köynnöksiä ja lyhyt kasvukausi estää viinien kypsymisen, ja liian kuumassa ilmastossa rypälemehun happopitoisuus jää pieneksi, mikä huonontaa makua.
Viiniköynnös lähtee kasvamaan keväällä. Se kukkii Euroopassa yleensä toukokuun lopulla ja kasvattaa sitten rypäleitä. Kasvukauden aikana köynnösten oksia karsitaan ja usein myös rypäleterttuja harvennetaan. Torjunta-aineita käytetään yleisesti, sillä köynnökset ovat herkkiä taudeille ja tuhohyönteisille. Sadonkorjuu on alueesta ja lajikkeesta riippuen elo–lokakuussa, ja kukinnan ja sadonkorjuun välillä on noin sata päivää. Makeisiin viineihin tarkoitetut rypäleet kerätään myöhään, jotta niiden sokeripitoisuus olisi mahdollisimman suuri. Rypälesadon onnistumiseen vaikuttavat sadonkorjuun aikainen ja sitä ennen oleva sää. Korjuu tehdään tasaisilla mailla usein koneellisesti, mutta vaikeammassa maastossa käsin. Käsinkorjuu mahdollistaa myös rypäleiden valikoimisen korjattaessa.
Korjuun jälkeen viiniköynnökset valmistellaan seuraavaa kasvukautta varten leikkaamalla ne sopivaan muotoon. Niihin jätetään yleensä 6–10 silmua, jotka on leikattu sopivaan kasvusuuntaan. Köynnökset sidotaan usein pitkiin vaijereihin.
Viljelyn historiaa
Vanhimmat todisteet viininviljelystä ovat löytyneet Zagrosvuorten pohjoisrinteiltä nykyisen Iranin alueelta yli 7000 vuoden takaa. Sitä vanhemmissa viinilöydöissä on voinut olla kyse luonnonvaraisesta eikä viljellystä viinirypäleestä. Vuoden 1000 eaa. paikkeilla viiniä viljeltiin ainakin Kaksoisvirtainmaassa, muinaisessa Egyptissä ja Anatoliassa, nykyisen Turkin alueella. Viininviljely levisi myös itään ja saavutti Kiinan viimeistään 100-luvulla eaa.
Kreikassa viiniviljelmät olivat yleisiä jo viimeistään 700-luvulla eaa. Vanhimmat säilyneet viininviljelyä Italiassa kuvaavat oppaat ovat 100-luvun alusta eaa. Tonavan alajuoksulle roomalaiset toivat viiniköynnöksen viimeistään 200-luvulla, ja Reinin ja Moselin seudulle ilmeisesti vähän myöhemmin.
1200-luvulta alkaen vahvistuneet Italian kaupunkivaltiot olivat tärkeitä viinin viljelijöitä ja myyjiä. Uusia rypälelaatuja jalostettiin ja viljelysmaan käyttö tehostui vastaamaan kasvavan kaupunkiväestön kysyntään. Pohjoisimmillaan viiniä viljeltiin toisen vuosituhannen alussa Pohjois-Ranskassa ja Englannissa. Itäisellä Välimerellä islamin nousu tyrehdytti viinintuotannon lähes kokonaan joissain maissa, mutta muun muassa Kreikassa, Turkissa ja islamilaisessa Espanjassa viljely jatkui.
Viininviljely levisi 1500-luvulla Amerikkaan, ja jo vuosisadan puolivälissä viiniä viljeltiin Meksikossa, Perussa ja Chilessä. Amerikassa kasvoi omiakin viinirypäleitä, mutta intiaanit eivät tehneet niistä viiniä. Espanjalaiset toivat mantereelle omat lajikkeensa. Argentiinan Mendozan alueesta tuli merkittävä viinintuottaja 1800-luvun loppupuolella. Pohjois-Amerikassa viinintuotanto alkoi varsinaisesti 1800-luvulla Kaliforniassa.
Espanjalaiset ja portugalilaiset aloittivat viininviljelyn Atlantin saarilla 1600-luvulla ja Etelä-Afrikassa alettiin viljellä viiniä 1600-luvun puolessa välissä. Viininviljely levisi Australiaan ja Uuteen-Seelantiin 1700-luvun lopussa englantilaisten rangaistussiirtokuntien kautta.
1800-luvulla maailman viinitarhat kärsivät useista epidemioista. 1840-luvulla ilmestynyt tuholaissieni Oidium tuckerii tuhosi Ranskan ja Välimeren viiniviljelmiä, ja 1860-luvulla Amerikasta Ranskaan tullut viinikirva (Phylloxera vastatrix) tuhosi vuosisadan loppuun mennessä suurimman osan eurooppalaisista viiniviljelmistä. Viinikirva voitettiin varttamalla eurooppalaiset viiniköynnökset amerikkalaisiin juuriin.
Viininviljelymenetelmät ovat kehittyneet 1900-luvulla muun muassa koneellistumisen myötä. Toisen maailmansodan jälkeen viinistä on ollut ylituotantoa, joka johtuu viininviljelyn tehostumisesta ja viininkulutuksen vähentymisestä. Ylituotannon vuoksi viininviljelmien määrää vähennettiin Euroopassa ja Australiassa 1980-luvun alussa 10 prosentilla.
Viinirypäleiden tuotantoalueet
thumb|400px|Maailman tärkeimmät viininviljelyalueet. Viininviljelyyn soveltuva alue on sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla pääosin 30. ja 50. leveysasteen välille. Toisaalta rypälelajikkeista ja ilmasto-olosuhteista riippuen viinirypäleitä voidaan kasvattaa lähellä päiväntasaajaa Etiopiassa tai lähestulkoon napapiirillä, Pohjois-Pohjanmaalla.
Viinirypäleiden suurimmat tuottajamaat olivat vuonna 2018 Kiina, Italia, Yhdysvallat, Espanja, Ranska ja Turkki. Vuonna 2018 viininviljelyä harjoitettiin yhteensä noin 74 000 neliökilometrin alueella, sato oli noin 78 miljoonaa tonnia, ja hehtaarisato näin ollen runsaat 10 tonnia hehtaarilta. Rypäleistä runsas kolmannes (27 milj. tn vuonna 2018) käytetään tuoreena ja vajaa 10 prosenttia (5 milj. tn vuonna 2018) kuivataan rusinoiksi (1,3 milj. tn vuonna 2018). Yli puolet viinirypäleistä jalostetaan viiniksi, jonka vuotuinen tuotantomäärä on 2000-luvulla ollut 26–30 miljoonaa kuutiometriä (292 milj. hl vuonna 2018).
Euroopassa viininviljelyalue ulottuu Välimereltä Etelä-Saksaan. Viiniä viljellään Ruotsissa asti, missä viinitarhoja on pohjoisimmillaan Tukholman korkeudella. Suomessa viiniä viljellään virallisesti vain parin hehtaarin alueella: virallisten tilastojen mukaan kasvatusala oli vuonna 2013 1,35 ha.
Ilmaston lämpeneminen 1900-luvulla on pääsääntöisesti hyödyttänyt viininviljelyä, etenkin Saksassa ja Bordeaux'ssa. Rypäleet ovat kypsyneet entistä varmemmin, ja samalla niiden makuun on tullut täyteläisyyttä. Viininviljelyalueiden arvellaan lämpenemisen myötä leviävän pohjoisella pallonpuoliskolla nykyistä pohjoisemmaksi ja eteläisellä etelämmäksi. Samalla Välimeren maissa ja etenkin Portugalissa pahenevat helteet vaikeuttavat viljelyä. Eteläisellä pallonpuoliskolla ilmastonmuutoksen vaikutukset viljelyyn ovat pienemmät kuin pohjoisessa. Viininviljelijät voivat sopeutua ilmaston lämpenemiseen vaihtamalla rypälelajikkeita tai siirtämällä viljelyksiään korkeammille rinteille.
Rusinoiden tuotanto
thumb|200px|Eri rypälelajikkeista kuivattuja rusinoita. Rusinat tehdään viinirypäleistä kuivaamalla. Suurin rusinantuottajamaa on Turkki, joka tuottaa neljänneksen maailman rusinoista (0,4 milj. tn eli 28 % vuonna 2018). Muita merkittäviä rusinantuottajamaita ovat Yhdysvallat, Kiina ja Iran.
Viinin tuotanto
Viini valmistetaan rypäleiden tuotantoalueilla. Suurimpia viinien tuottajamaita ovat näin ollen suurimmat rypäleiden tuottajat, merkittävimpinä poikkeuksina Turkki, jossa lähes kaikki rypäleet kuivataan rusinoiksi tai syödään tuoreena, sekä Kiina, Intia ja Egypti, joissa yli 90 prosenttia rypäleistä syödään tuoreena.
EU-maat tuottavat noin 60 prosenttia maailman viineistä. Merkittävimmät viinintuotantomaat ovat 2000-luvulla olleet Italia ja Ranska, seuraavina (vuonna 2017) Espanja, Yhdysvallat, Australia ja Etelä-Afrikka. Viinin tuotanto maittain, miljoonaa hehtolitraa vuodessa:
Vanhan maailman viinintuotantoa
thumb|Italialaisia [[Chianti-viinitarhoja Galluzzon lähellä.]] Vanhan maailman eli Euroopan viinintuotantoa leimaavat perinteisyys ja tiukat säädökset. Eurooppalaiset viinintuottajat ja osuuskunnat ovat usein pieniä, ja viininviljely on Euroopassa enemmän elämäntapa kuin elinkeino. Viljelytapa, käytettävät lajikkeet, maksimisato, alkoholipitoisuus, tammen käyttö ja viinin makeusaste määritellään Euroopassa tarkoilla säännöillä, ja esimerkiksi viljelmien keinokastelu on Euroopassa kiellettyä. Eurooppalaiset viinit ovat maultaan melko tanniinisia, ja paikalliset olosuhteet vaikuttavat makuun huomattavan paljon.
Ranskan viisi tärkeintä viinialuetta ovat Bordeaux’n seutu, Burgundi, Rhônen laakso, Loiren laakso ja Alsace. Pohjoisen Champagnessa tuotetaan samppanjaa.
Italian parhaimmat viinit tulevat pohjoisesta Piemonten, Toscanan ja Veneton alueelta.
Pohjois-Espanjan Rioja on Espanjan tärkein viinialue, jossa tehdään lähinnä punaviinejä. Espanjan merkittävin rypälelajike on Tempranillo.
Saksan tunnetuimmat viinialueet ovat Mosel-Saar-Ruwer ja Rheingau. Saksassa tuotetaan pääasiallisesti puolikuivia tai makeita valkoviinejä. Rypälelajikkeista tunnetuin on Riesling, mutta käytetyin on Müller-Thurgau.
Uuden maailman viinintuotantoa
thumb|Australialaisia [[Syrah|Shiraz-viiniköynnöksiä Etelä-Australian Barossa Valleyssa.]] Uuden maailman tärkeimmät viinintuotantoalueet ovat Yhdysvaltojen länsirannikko, Australia, Uusi-Seelanti, Chile, Argentiina ja Etelä-Afrikka. Uuden maailman viinintuotanto on modernimpaa kuin Euroopassa. Viiniviljelykset ovat suuria, keinokastelu on sallittua, uutta tekniikkaa käytetään paljon, ja jalostettuja hiivoja lisätään viiniin vapaammin kuin Euroopassa. Markkinat ohjaavat viinien laatua ja hintatasoa herkästi, minkä seurauksena laatu on tasaisempaa. Uuden maailman viinit ovat eurooppalaisia viinejä hedelmäisempiä, täyteläisempiä ja nopeammin juotaviksi kypsyviä.
Kaliforniassa tuotetaan suurin osa Yhdysvaltain viineistä. Tärkeimmät rypälelajikkeet ovat Zinfandel, Merlot, Cabernet Sauvignon ja Chardonnay. Australiassa viinejä tuotetaan lähinnä etelässä. Tärkein lajike on Shiraz eli Syrah.
Etelä-Afrikan viinialueet sijaitsevat Kapkaupungin läheisyydessä. Maan yleisin vaalea rypäle on Chenin Blanc eli Steen. Punaisista rypäleistä tärkeitä ovat Cabernet Sauvignon, Shiraz ja Pinotage.
Rypälelajikkeet
thumb|left|150px|Vaaleita ja tummia [[Muscat (rypälelajike)|Muscat-rypäleitä: Muscat Blanc ja Muscat Noir.]] Rypälelajike, josta viini tehdään, määrää aromin ja maun peruslaadun. Merkittävimmät tummat rypälelajikkeet ovat Cabernet Sauvignon, Merlot, Syrah (Euroopan ulkopuolella nimellä Shiraz) ja Pinot Noir ja merkittävimmät vaaleat rypälelajikkeet Chardonnay, Sauvignon Blanc ja Riesling. Euroopassa on käytössä yli tuhat erilaista rypälelajiketta, joista useimmat ovat paikallisia. Euroopan viineissä suositaan rypälesekoituksia, joissa saatetaan käyttää kymmeniäkin eri lajikkeita. Euroopan ulkopuolella lajikkeita on korkeintaan muutama kymmenen, ja ne ovat harvoin paikallisia. Viini tehdään siellä yleensä yhdestä tai kahdesta lajikkeesta, ja käytetty rypälelajike merkitään usein etikettiin suurilla kirjaimilla.
Maailman kymmenen viljellyintä rypälelajiketta vuonna 2010 olivat järjestyksessä: Cabernet Sauvignon, Merlot, Airen, Tempranillo, Chardonnay, Syrah, Garnacha Tinta, Sauvignon Blanc, Trebbiano ja Pinot Noir.
Ranskan Bordeaux’n alueelta peräisin olevaa Cabernet Sauvignonia pidetään tasapainoisen makuisena lajikkeena, ja se on maailman suosituin ja viljellyin punaisten laatuviinien rypälelajike. Merlot-viinit tunnetaan pehmeästä mausta, mikä tekee niistä helposti lähestyttäviä. Syrah-viinit ovat täyteläisiä, tanniinisia ja voimakkaan värisiä, ja niitä tuotetaan erityisesti lämpimillä seuduilla. Hankalasti viljeltävänä tunnettu Pinot Noir viihtyy parhaiten viileillä seuduilla, ja sitä käytetään erityisesti samppanjaan. Pinot Noir tuottaa hedelmäisiä ja hapokkaita viinejä.
Helposti viljeltävä Chardonnay on laatuviineissä eniten viljelty vaalea lajike. Chardonnay-viinit ovat täyteläisiä ja hedelmäisiä. Sauvignon Blanc -viinit ovat kepeitä, aromaattisia ja hapokkaita, ja niitä tuotetaan melko viileillä alueilla, etenkin Loiren seudulla. Saksassa ja muissa viileissä maissa suositusta Rieslingistä saadaan hapokkaita ja mineraalisia viinejä.
Caroline Veyre
Caroline Veyre (s. 4. lokakuuta 1988 Pariisi) on ranskalaissyntyinen kanadalainen nyrkkeilijä. Hän ottelee kevytsarjassa eli alle 60-kiloisissa.
Ura
Veyre kävi Kanadan Montrealissa ensimmäisen kerran vuonna 2000 ja muutti sinne vuonna 2003. Hän aloitti nyrkkeilyn harrastamisen 18-vuotiaana ja osallistui ensimmäisiin Kanadan-mestaruuskilpailuihinsa 20-vuotiaana. Hän voitti tuolloin, vuonna 2009, pronssia, vuonna 2012 hopeaa ja vuonna 2013 ensimmäisen kerran kultaa. Hän uusi mestaruutensa vuonna 2014 ja on voittanut myöhemmin kultaa myös vuonna 2017.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailuihin Veyre osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2014, jolloin ne järjestettiin Jejussa. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella walesilaiselle Charlene Jonesille. Vuoden 2016 maailmanmestaruuskilpailuissa, jotka järjestettiin Astanassa, Veyre voitti kaksi ottelua, mutta hävisi neljännesvälierissä ranskalaiselle Estelle Mosselylle. Samalla hän menetti mahdollisuuden päästä mukaan Rio de Janeiron olympialaisiin.
Kansainyhteisön kisoihin Veyre osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2018, jolloin ne järjestettiin Gold Coastissa. Hän otteli turnauksessa yhden ottelun, puolivälieräottelun nigerialaista Yetunde Odunugaa vastaan, jonka hän hävisi.
Yksityiselämä
Veyrella on kaksi sisarusta, kaksoissisar Isabelle ja nuorempi veli François. Hänen äitinsä on kotoisin Brasiliasta.
Veyre on suorittanut käännöstieteen tutkinnon Université de Montréalissa.
Lentorata
Lentorata on suunnitteilla oleva kaksiraiteinen sähköistetty kaukoliikennerata, joka yhdistäisi Helsinki-Vantaan lentoaseman valtakunnalliseen kaukojunaverkostoon. Rata kulkisi Pasilasta lentoaseman kautta pohjoiseen Keravan Kytömaalle, suurelta osin tunnelissa. Rataosan pituus olisi 30 kilometriä. Keravalla rata liittyisi päärataan ja Lahden oikorataan sekä myöhemmin mahdollisesti myös itärataan.
Radalle on suunniteltu siirrettävän kaukojunaliikenne Tampereen ja Lahden suuntiin sekä muutama taajamajuna. Lentorata olisi ratkaisu pääradan välityskyvyn lisäämiseen; toisena vaihtoehtona pidetään kahta lisäraidetta Pasilan ja Keravan välille.
Radan on arvioitu lyhentävän matka-aikoja Helsingistä ja Keravan pohjoispuolisilta alueilta lentoasemalle noin 15–20 minuutilla. Matka-aika pohjoisen suunnasta Helsinkiin säilyisi kuitenkin samana. Lentorata poistaisi matkasta junavaihdon, sillä nykyisin pohjoisen suunnasta lentokentälle saapuvien matkustajien täytyy vaihtaa Kehäradan lähijunaan Tikkurilassa. Lentoradalle rakennettaisiin uusi asema Kehärataan kuuluvan Lentoaseman rautatieaseman yhteyteen.
Kustannukset ja toteutus
Liikennevirasto arvioi hankkeen kustannustasoksi miljardi euroa vuonna 2010, mikä tekisi hankkeesta yhteiskuntataloudellisesti kannattavan. Päivitetty kustannusarvio on kuitenkin 2,7 miljardia euroa.
Lokakuussa 2018 lentoradan vaikutuksia lähdettiin tarkastelemaan uudestaan, mutta radasta ei kuitenkaan ole tehty jatkosuunnittelu- tai rakentamissuunnitelmia. Liikennettä radalla olisi aikaisintaan 2030-luvun alussa.
Valtiovarainministeriön ja Liikenne- ja viestintäministeriön raportin (2023) mukaan hankkeen hyöty-kustannussuhdetta kuvaava h/k-luku on 0,30, eli hankkeen suorat taloudelliset hyödyt eivät riitä kattamaan kustannuksia, joten se on yhteiskuntataloudellisesti kannattamaton. Radan rakentamisesta aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen laskennallinen takaisinmaksuaika on 290 vuotta, joten hankkeen ilmastovaikutus on negatiivinen.
Rosie O’Donnell
thumb|220px|Rosie O'Donnell (2008) Roseann ”Rosie” O’Donnell (s. 21. maaliskuuta 1962 Commack, New York ) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä ja kirjailija. Hänen vanhempansa ovat irlantilaisia siirtolaisia. Hän on juontanut omaa nimeään kantavaa keskusteluohjelmaa sekä julkaissut Rosie-nimistä aikakauslehteä. Lisäksi hän ajaa homoseksuaalien oikeuksia ja työskentelee hyväntekeväisyyden parissa. Vuonna 2004 O’Donnell avioitui Kelli Carpenterin kanssa. Heillä on kaksi adoptoitua ja kaksi spermanluovuttajan avulla saatua biologista lasta.
Kehä (kappale)
Kehä on suomalaisartisti Jesse Kaikurannan kappale hänen järjestyksessään toiselta, vuonna 2013 ilmestyneeltä Vaikka minä muutuin -nimiseltä studioalbumilta. Universal Music julkaisi kappaleen albumin toisena singlenä tammikuussa 2014. Kappaleen on säveltänyt Eppu Kosonen, Matti Mikkola sekä Aku Rannila ja sanoittanut Saara Törmä ja Heidi Maria Paalanen. Kappaleen sanoitus kertoo parisuhteen rankasta riitatilanteesta.
Kappaleen toistaiseksi ainoa listamerkintä on radiolistan 87. sija.
HMS Tumlaren (Tu)
Valmistus
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin 1940. Se laskettiin vesille 7. syyskuuta 1940 ja liitettiin laivastoon 14. toukokuuta 1941.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. tammikuuta 1964 ja myytiin 1967 Ystadiin romutettavaksi.
Nate Parker
Nate Parker (18. marraskuuta, 1979 Norfolk, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa The Great Debaters (2007), Pride (2007), Felon (2008), Mehiläisten salaisuudet (2008), Keinottelua (2012), Red Tails (2012), Non-Stop (2014) ja Beyond the Lights (2014).
Kaikki mitä luulit tietäväsi onkin väärin!
Kaikki mitä luulit tietäväsi onkin väärin! on ruotsalaisen Ulf Ivar Nilssonin kirjoittama tietokirja. Kirjan idea on kertoa asioista, joiden oletetaan olevan totta, mutta se ei ole sitä. Suomenkielisen painoksen on kustantanut Helmi Kustannus.
Šuryškaryn piiri
Šuryškaryn piiri on paikallinen kuntatason itsehallintoalue Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan lounaisosassa Pohjois-Venäjällä. Kunnallispiirin pinta-ala 53 970 km2. Piirin keskuksena toimii Mužiin kylä Obin rinnakkaisen haaran Malaja Obin varrella. Kunnallispiiri on kuitenkin nimetty alueen alkuperäiskansa hantien tärkeän asuinpaikan, Šuryškaryn kylän mukaan.
thumb|right|100px|Šuryškaryn piirin vaakuna thumb|left|300px|Näkymä Šuryškaryn piirin [[Ovgortin kylään]] thumb|right|160px|Šuryškaryn piirin lippu
Piiri rajoittuu koillisessa ja idässä Priuralskin piiriin, etelässä Hanti-Mansiaan, luoteessa Ural-vuoriston huippujen takana olevaan Komin tasavaltaan. Piirin läpi virtaa suuri Ob kohti pohjoista ja Obinlahtea.
Väestö
Piirin asukasluku oli 2010 väestönlaskennan mukaan 9 814 henkeä. Piiri on liikenteellisesti syrjäinen ja sen väestö asuu maaseutukylissä erityisesti Ob-joen ja sen sivu-uomien varrella. Moni pienistä maalaiskylistä sijaitsee Obin pääuoman kanssa rinnakkaisen, siitä alkunsa saavan ja siihen välillä yhtyvän sivu-uoma Malaja Obin varrella. Kunnallispiiri jakautuu paikallishallinnossa kahdeksaan maalaiskuntaan (kyläkuntaan):
Alkuperäisvärstöön kuuluvien hantien asuinpaikkoja kunnallispiirin alueella ovat olleet muun muassa Šuryškaryn (Шурышкары) ja Kazymin (Казым-Мыс, Kazym-Mys, Obin pääuoman itärannalla) kylien seudut.
Liikenneyhteyksiä
Piiri on liikenneyhteyksien kannalta syrjässä ja tieverkosto on vaatimaton; suurin osa alueesta on taigaa tai subarktista tundraa ilman valmiita tieyhteyksiä. Jokien sulan kesäkauden 2-4 kuukauden vesikuljetuksilla on suurin merkitys alueen kylien taloudelle ja toiminnalle; useimmissa kylissä on jonkinlainen satama. Talvikaudella vaatimaton piirikunnallinen Labytnangiin ja sieltä pääkaupunkiin Salehardiin johtava talvitie kulkee - ainakin Jamalin Nenetsian liikennekartoissa - Malaja Obin (Obin länsirannan) taajamien kautta. Moneen kylään on tarvittaessa helikopteriyhteys Salehardista.
Vispin alue
400px| thumb| Vispin alue 400px|thumb| [[Vispajoki ja Vispertal-laakso Staldenissa pohjoiseen päin nähtynä.]]
Vispin alue on yksi Sveitsin 148:sta ja  Wallisin kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Maantieteellisesti Vispin alue koostuu Vispajoen ja sen haarajokien laaksoista. Matkailu on alueella tärkeä elinkeino.
Kunnat
Vispin alueella on 19 kuntaa, joista suurimmat ovat Visp ja Zermatt. Alueen keskuspaikka on Visp. Vispin alueen asukasluku oli vuoden 2015 lopussa 28 412. Asukasmäärä on lievässä kasvussa, sillä 31.12.2015 asukkaita oli 28 227. Hallintoalueen pinta-ala on 864 km².
Asukkaat ja kieli
Vispin alue on selkeästi saksankielinen, vaikkakin Zermattin voimakas matkailuelinkeino ja Vispin suurteollisuus ovat tuoneet alueelle runsaasti ulkomaalaisia. Vuonna 2000 Vispin alueen vakituista asukkaista 87 % oli saksankielisiä. Italiankielisiä oli 2,5 %, ranskankielisiä 1,5 % ja muun kielisiä noin 9 %.
Sokeritoukat
Sokeritoukat (Lepismatidae) on toukkasukahäntäisten lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Suomessa heimon edustajia ovat sokeritoukka ja uunitoukka.
Heimoon kuuluvat suvut ovat:
Risto Meronen
Risto Veikko Tapio Meronen (s. 17. elokuuta 1945 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen nyrkkeilijä ja nyrkkeilyvalmentaja.
”Ripa” Meronen edusti Suomea Méxicon 1968 olympialaisten höyhensarjassa (alle 57 kg). Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella neuvostoliittolaiselle Valeri Plotnikoville tuomariäänin 0–5. Bukarestin EM-kilpailuissa 1969 Meronen voitti kevyessä sarjassa (alle 60 kg) espanjalaisen Jose Setieun pistein 5–0 mutta hävisi seuraavassa ottelussaan puolalaiselle Ryszard Petekille pistein 0–5. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Meronen saavutti pronssia vuonna 1965.
Seuratasolla Meronen edusti Viipurin Nyrkkeilijöitä ja Tapanilan Erää. Hän voitti Suomen mestaruuden 57 kilogramman sarjassa vuonna 1965 sekä saavutti 60-kiloisissa SM-pronssia vuonna 1966 ja SM-hopeaa vuonna 1967. Hän otteli ammattilaisena kolme ottelua vuosina 1969–1972 ja voitti niistä jokaisen. Myöhemmin hän on toiminut valmentajana muun muassa Barcelonan 1992 olympialaisissa sekä nyrkkeilykilpailujen tv-kommentaattorina.
Risto Merosen veljet Kari ja Erkki Meronen olivat myös arvokisa- ja ammattilaisnyrkkeilijöitä.
Onnen laulut
Onnen laulut on albumi, jolla suomalaiset artistit esittävät uusina versioina koko kansan tuntemia onnellisia kappaleita. Se pohjautuu Helsingin Sanomien vuonna 2009 järjestämään äänestykseen.
Martin Guerren paluu
Martin Guerren paluulla voidaan tarkoittaa seuraavia asioita:
Stojan Jankulov
Stojan Jankulov (s. 10. syyskuuta 1966) on bulgarialainen lyömäsoittaja ja rumpali. Hän valmistui Bulgarian kansallisesta musiikkiakatemiasta pääaineena lyömäsoittimet. Hän soitti Bulgarian kansallisen radion big bändissä seitsemän vuotta. Nuo ajat saivat hänet kiinnostumaan jazzista ja hänestä tuli yleinen esiintyjä jazzfestivaaleilla.
Pisimmän uransa Jankulov teki yhtyeessä Zone-C, jossa aloitti vuonna 1994. Hän on duetoinut myös Theodosii Spassovin kanssa ja myöhemmin Anatoly Vapirovin liityttyä he muodostivat trion Fairy Tale Trio.
Hän perusti vuonna 2003 Elitsa Todorovan kanssa dueton Elitsa & Stoyan, joka edusti Bulgariaa Eurovision laulukilpailussa vuosina 2007 ja 2013. Vuonna 2007 he sijoittuivat viidenneksi, mikä oli Bulgarian paras saavutus kilpailussa vuoteen 2017 saakka. Vuoden 2013 sijoitus oli semifinaalin 12. eivätkä he päässeet finaaliin. Vuonna 2022 hän osallistui Eurovision laulukilpailuun osana Intelligent Music Project -bändiä.
Volkswagen T-Roc
Volkswagen T-Roc on Volkswagenin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2017. Se sijoittuu mallistossa pienemmän T-Crossin ja suuremman Tiguanin väliin.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä T-Roc sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva
T-Rocin bensiinimoottorit ovat 1,0 TSI (115 hv), 1,5 TSI (150 hv) ja 2,0 TSI (190 hv). Dieselvaihtoehdot ovat 1,6 TDI (115 hv) ja 2,0 TDI (150/190 hv). Molempien 190-hevosvoimaisten moottorien yhteydessä on aina neliveto ja seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. vasen|pienoiskuva|Volkswagen T-Roc R
Neljännen asteen polynomifunktio
thumb|300px|Tyypillinen neljännen asteen polynomifunktion kuvaaja Neljän asteen polynomi on matematiikassa polynomifunktio, jonka asteluku on 4. Se on yleinen muuttujan funktio, joka voidaan esittää muodossa.
Volkswagen T-Roc
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2019 esiteltiin T-Roc R, jossa on sama 300-hevosvoimainen 2,0 TSI -moottori kuin Golf R -mallissa. Voimansiirtona on seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto ja vetotapana neliveto.
Neljännen asteen polynomifunktio
Neljännen asteen yhtälö on yhtälö, jonka toisella puolella on neljännen asteen ja toisella neljännen tai sitä alemman asteen polynomi. Neljännen asteen yhtälöille on olemassa yleinen juurilausekkeisiin perustuva ratkaisukaava. On todistettu, että tätä korkeampien asteiden yhtälöille tällaista kaavaa ei voi olla löydettävissä.
Volkswagen T-Roc
vasen|pienoiskuva|Volkswagen T-Roc Cabriolet Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019 esiteltiin kaksiovinen kangaskattoinen T-Roc Cabriolet. Se täyttää mallistoon jäänyttä aukkoa, joka syntyi kun Beetlen valmistus lopetettiin saman vuoden heinäkuussa. Moottoriksi on valittavissa 1,0- tai 1,5-litrainen TSI-bensiinimoottori.
Neljännen asteen polynomifunktio
Yleinen ratkaisukaava
thumb|600px|center|Neljän asteen yhtälön ratkaisukaava kokonaan kirjoitettuna. Kaava on liian kankea yleiseen käyttöön, joten yksinkertaisempia kaavoja erikoistapauksiin käytetään.
Aleksanteri Torikka
Aleksander (Aleksanteri) Torikka (ent. Krasheinin, 18. marraskuuta 1886 Viipuri – 21. helmikuuta 1941 Moskova) oli venäläissyntyinen Suomen armeijan kapteeni jonka venäläiset ottivat vangiksi ja teloittivat välirauhan aikana.
Viipurin venäläisiin kuulunut Torikka/Krasheinin palveli ensimmäisen maailmansodan aikana keisarillisen Venäjän armeijan ilmavoimissa tähystäjänä. Suomen sisällissodan aikana hänet värvättiin hankkimaan lentokoneita bolševikkien hallitsemasta Pietarista sisällissodan Karjalan rintaman valkoisille jotka olivat perustaneet Antreaan Lento-Osasto II:n nimellä tunnetun lähinnä harrastajalentäjistä koostuneen joukko-osaston. Torikka/Krasheinin onnistui Pietarissa värväämään viisi lentäjää jotka 10. – 11. huhtikuuta 1918 sieppasivat Pietarin Kolomjagin lentokentältä ja Oranienbaumin lentotukikohdasta viisi lentokonetta (kaksi Nieuport 10-tiedustelukonetta, kaksi Nieuport 17-hävittäjää ja Stetinin M-9 lentovene) ja lensivät niillä Antreaan. Koneet ja lentäjät liitettiin Aarne Sihvon komentaman valkoisten Karjalan armeijakunnan ilmailuosastoksi joka oli ainoa lajissaan sisällissodan Karjalan rintamalla. Osasto joka sai koneita myös Ruotsista ja Saksasta toimi tiedustelu- ja pommituslentoja tehden Antrean lentoasemalta käsin jossa oli huhti-toukokuussa 1918 Suomen ensimmäinen tilapäinen maalentokenttä. Lentotoiminta siirtyi 10. toukokuuta Lappeenrantaan jonne perustettiin Suomen ensimmäinen pysyvä, nykyisinkin käytössä oleva maalentokenttä.
Sisällissodan jälkeen Torikka asui Suomessa Kivennavalla ja toimi muun muassa työnjohtajana.
Päämajan valvontaosastolla (toisen lähteen mukaan rajavartiostossa) kapteenina palvellut Torikka kaapattiin välirauhan aikana 28. toukokuuta 1940 Uukuniemellä hänen ollessaan avaamassa uutta Moskovan rauhan rajalinjaa. Hän joutui venäläisten vangiksi ja hänet teloitettiin Moskovassa helmikuussa 1941.
Torikan kaappausta Neuvostoliittoon käsitellään Mikko Porvalin dekkarissa Kadonnen kaupungin varjo (2018).
Tiiu
Tiiu on virolainen naisen etunimi, jota voidaan pitää Tiia-nimen rinnakkaismuotona. Toisaalta on esitetty myös tulkinta, että Tiiu olisi muodostettu tiaista merkitsevästä vironkielisestä sanasta tihane.
Tiiu on yksi Viron yleisimmistä naisennimistä. Tiiun nimipäivää vietetään Virossa 1. marraskuuta.
Tiiu-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut virallisena etunimenä 493 naisella. Tiiulla ei ole suomalaista nimipäivää.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1972
Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1972 pelattiin yhdentoista joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Puna-Mustat ja sarjasta putosi Keravan Pallokerho. Pallo-Toverit säilyttivät sarjapaikkansa karsinnan jälkeen.
Karsintasarja
Vetelin Urheilijat nousi Mestaruussarjaan ja Pallo-Toverit säilyi siinä.
Betar Illit
Betar Illit on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla lähellä Israelin vastaista rajaa. Siirtokunta on perustettu vuonna 1985 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 56 746. Siirtokunnan asukkaat ovat pääasiassa ortodoksijuutalaisia.
Maantiede
Betar Illit sijaitsee Juudean ja Samarian hallintoalueella eli Israelin miehittämällä Palestiinan Länsirannalla eli Palestiinan Betlehemin kuvernoraatissa. Betlehemin kaupunki sijaitsee siirtokunnasta itään. Hallinnollisesti Betar Illit on yksi harvoista kaupungeiksi määritellyistä siirtokunnista. Siirtokunta on osa suurempaa Gush Etzionin siirtokuntien ryhmää. Israelin ja Länsirannan varsinainen raja kulkee alle kilometrin päässä Betar Illitistä.
Atria Suomi
pienoiskuva|Atria Suomen logo Atria Suomi Oy on Atria Oyj:n tytäryhtiö, joka vastaa konsernin kotimaan toiminnoista. Yritys kehittää, valmistaa ja markkinoi suomalaiseen lihantuotantoon pohjautuen lähinnä lihaa, liha-pohjaisia valmisteita ja ruokia sekä niihin liittyviä palveluita.
Hubert Minnis
Hubert Minnis (s. 16. huhtikuuta 1954) on bahamalainen poliitikko, joka on toiminut toukokuusta 2017 Bahaman pääministerinä.
Betar Illit
Historia
Nimensä Betar Illit sai Vanhan testamentin Beterin mukaan, jonka nimi säilyi sittemmin vanhan Beterin raunioiden viereisessä palestiinalaisessa Battirin kylän nimessä. Betar Illit on perustettu vuonna 1985. Kansainvälisen lain mukaan miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia. Ennen 1990-lukua siirtokunta koostui vain muutamista väliaikaisista asumuksista. Sittemmin siirtokunta on ollut kuitenkin yksi nopeimmin kasvavista Länsirannan siirtokunnista.
Janne Pesonen (poliitikko)
Janne Pesonen (s. 1978 Liperi) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 2016–2019.
Betar Illit
Väestö
Betar Illit in asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 56 746. Siirtokunnan asukkaat ovat pääasiassa ortodoksijuutalaisia.
Kampong Glam
thumb|Kauppoja Kampong Glamissa. Kampong Glam on asuinalue Singaporessa, Singaporejoen pohjoispuolella. Se oli alkujaan kalastajakylä. 1800-luvulla Sir Rafflesin asemakaavassa se varattiin malajien, bugien ja arabien asuinalueeksi. Alueella on säilynyt paljon vanhaa rakennuskantaa. Sen nähtävyyksiä ovat Sulttaanin moskeija ja Malajien perinnekeskus.
Janne Pesonen (poliitikko)
Koulutukseltaan Pesonen on tradenomi Satakunnan ammattikorkeakoulusta ja hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Ennen puoluesihteerin tehtäväänsä Pesonen on toiminut muun muassa Kokoomuksen Nuorten Liiton pääsihteerinä, Satakunnan Kokoomuksen toiminnanjohtajana sekä Suomen Yrittäjien elinkeinoasioiden päällikkönä.
Atria Suomi
Atria Suomen toimitusjohtaja on Mika Ala-Fossi.
Anders Christensen Arrebo
Anders Christensen Arrebo, myös Arröbo, Ærøbo, (1587–1637) oli tanskalainen runoilija. Hänestä tuli 31-vuotiaana piispa Trondhjemiin, jossa hän varomattomalla esiintymisellään joutui syytteeseen pahennusta tuottavasta elämästä, ja hänet erotettiin virasta. Vuodesta 1626 alkaen hän toimi pappina Vordingborgissa. Hänen pääteoksensa on Hexaëmeron, joka on vapaa mukaelma ranskalaisen Du Bartas’n runoelmasta La première semaine ('Luomisviikko').
Arrebon rukouskirjasta on peräisin vuoden 1986 virsikirjan virren n:o 54 "Käykäämme nyt Jerusalemiin" sävel, jonka sanotaan olevan kansansävel. Sanat ovat Anna-Maija Raittilan.
Kolmannen asteen polynomifunktio
thumb|300px|Tyypillinen kolmannen asteen polynomifunktion kuvaaja Kolmannen asteen polynomi eli kuutiollinen funktio on matematiikassa polynomifunktio, jonka asteluku on 3. Se voidaan esittää muodossa.
Kolmannen asteen yhtälö eli kuutiollinen yhtälö on algebrallinen yhtälö, jonka toisella puolella on kolmannen, toisella puolella kolmannen tai sitä alemman asteen yhtälö.
Thiel
Thiel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
FS Chacal (1868)
Chacal oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Valmistus
Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin 10. syyskuuta 1867. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen 28. heinäkuuta 1870.
Palvelus
Chacal poistettiin alusluettelosta 30. heinäkuuta 1888.
Heinäveden Hyrske
Hyrskettä edustanut Jukka Leino kuului alppihiihdossa Suomen A-maajoukkueen laskijoihin.
Saint-Marcel (Saône-et-Loire)
pienoiskuva|vasen|Saint-Marcelin luostari Saint-Marcelin luostari on tullut tunnetuksi filosofi Abélardin kuolinpaikkana 21. huhtikuuta vuonna 1142. Hänen rakkaustarinansa nunna Héloïsen kanssa on kiinnostanut ihmisiä vuosisatojen ajan.
Tarhaviuhkanen
Tarhaviuhkanen (Alucita hexadactyla) on Suomessa harvinainen ja lounainen viuhkaperhosiin kuuluva perhoslaji. Suomen uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö
Siivet muodostuvat kapeista sulkamaisista liuskoista. Etusiipien pohjaväri on vaalean harmaanruskea ja niiden poikki kulkee kaksi leveää, harmaata poikkivyötä, jotka ovat kahdessa etummaisessa liuskassa kapeammat kuin taaemmissa liuskoissa. Silti ulompi poikkivyö tuskin erottuu enää neljännen liuskan jälkeen. Etummaisessa liuskassa vöiden välissä on laaja, kaarevareunainen laikku. Takasiivet ovat jokseenkin yksiväriset, eivätkä etusiipien poikkivyöt erotu niissä. Huulirihmojen uloin jaoke on muuta huulirihmaa ohuempi. Siipiväli 13–16 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Eurooppalainen laji, jota tavataan lisäksi Pohjois-Afrikassa. Suomessa tarhaviuhkanen on harvinaisuus, jota tavataan Varsinais-Suomen rannikkoseuduilla, Turun saaristossa sekä Ahvenanmaalla. Perhosia tavataan elokuun alkupuolelta syyskuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat
Lämpimien tammimetsien laji. Aikuiset perhoset lentävät hämärässä ja tulevat valolle. Aikuinen perhonen talvehtii, usein ulkorakennusten suojissa Toukka elää ravintokasvin kukintovarren sisään kovertamassaan käytävässä, jonka ympärille kehittyy äkämä. Koteloituminen tapahtuu kasvin ulkopuolelle.
Henri Winkelman
thumb|185px Henri Gerard Winkelman (17. elokuuta 1876 Maastricht – 27. joulukuuta 1952 Soesterberg) oli hollantilainen kenraali, joka toimi Alankomaiden asevoimien ylipäällikkönä toisen maailmansodan aikana, kun Saksa hyökkäsi maahan toukokuussa 1940.
Kun hollantilaiset juhlivat saksalaismiehityksen alettua Winkelmania sankarina, saksalaiset vangitsivat hänet 2. heinäkuuta 1940. Hän vapautui vasta sodan päätyttyä 12. toukokuuta 1945.
Mighty Morphin Power Rangers (3. tuotantokausi)
Mighty Morphin Power Rangersin 3. tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 2. syyskuuta 1995 Fox Kids -kanavalla. Sarjassa seurattiin kuutta teiniä, joille viisas ja hyväntahtoinen tietäjä Zordon oli aiemmin antanut kyvyn muuttua Power Rangereiksi. Näiden teinien tehtävänä oli estää Lord Zeddiä ja Rita Repulsaa valloittamasta maailmaa. Sarjan loivat Haim Saban ja Shuki Levy. Kolmannella tuotantokaudella käytettiin kuvamateriaalia japanilaisesta Super Sentai -sarjasta Ninja Sentai Kakuranger. Viiden päärangerin käyttämät asut olivat kuitenkin yhä otettu Super Sentai -sarjasta Kyōryū Sentai Zyuranger ja valkoisen rangerin käyttämä Kiba Rangerin asu oli otettu sarjasta Gosei Sentai Dairanger. Päärooleissa jatkoivat Amy Jo Johnson, David Yost, Johnny Yong Bosch, Karan Ashley, Jason David Frank, Steve Cardenas, Jason Narvy ja Paul Schrier. Myöhemmin Amy Jo Johnsonin korvasi Catherine Sutherland, jonka näyttelemä hahmo Katherine korvasi vaaleanpunaisena rangerina Kimberlyn. Kausi sisältää yhteensä 33 jaksoa, joista viimeinen esitettiin yhdysvalloissa 27. marraskuuta 1995.
Kolmas tuotantokausi jatkui suoraan siitä, mihin toisen tuotantokauden lopussa jäätiin. Rangerit taistelivat pahaa Rita Repulsaa ja Lord Zeddiä vastaan. Kolmannen tuotantokauden ensimmäiset kolme jaksoa olivat Power Rangersin ja Sabanin toisen sarjan Masked Riderin yhteisjaksoja. Kolmannella tuotantokaudella esiteltiin myös Ritan veli Rito Revolto, joka onnistui tuhoamaan Power Rangereiden toisella tuotantokaudella käyttämät Thunderzordit. Sen jälkeen rangereiden oli etsittävä Ninjor, joka oli alun perin luonut rangereiden käyttämät voimakolikot. Ninjor antoi rangereille ninjavoimat ja uudet Ninjazordit. Katherine Hillard (Sutherland), joka oli aluksi Ritan loitsun alaisena, ystävystyi rangereiden kanssa ja hänestä tuli myöhemmin uusi vaaleanpunainen ranger, kun Kimberly (Johnson) lähti Floridaan harjoittelemaan telinevoimistelua ammattilaisvalmentajan kanssa kansainvälisiä kilpailuja varten. Bulk ja Skull (Schrier ja Narvy) lopettivat Power Rangereiden salaisten henkilöllisyyksien selvittämisen ja liittyivät nuorten poliisivoimiin. Vaikka kolmas tuotantokausi jäi Mighty Morphin Power Rangersin viimeiseksi niin tarina jatkui sen jälkeen suoraan minisarjassa Mighty Morphin Alien Rangers.
Kausi on julkaistu Saksassa DVD:llä 28. tammikuuta 2008. Saksalaisilta levyiltä kaikki 33 jaksoa löytyvät yhdessä kymmenen Mighty Morphin Alien Rangersin jakson kanssa kuudelta DVD-levyltä.
Jaksot
Luettelo Mighty Morphin Power Rangersin kolmannen tuotantokauden jaksoista.
Fort Mandan
thumb|Näkymä Pohjois-Dakotaan lähelle [[Washburn (Pohjois-Dakota)|Washburnia rakennetun Fort Mandanin rekonstruktion sisäpihalta.]] thumb|Nykyinen Fort Mandan ulkopuolelta nähtynä. thumb|Lewisin ja Clarkin huoneen rekonstruktio sisällä nykyisessä Fort Mandanissa. Fort Mandan oli Lewisin ja Clarkin retkikunnan rakentama väliaikainen tukikohta Pohjois-Dakotassa Yhdysvalloissa. Rakennus pystytettiin lokakuussa 1804 Missourijoen rannalle lähelle nykyistä Bismarckin kaupunkia. Se nimettiin aluetta asuttaneiden mandan-intiaanien mukaan.