cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uskonto Taiwanissa
Buddhalaisuus
Buddhalaisuus alkoi saada jalansijaa Taiwanin saarella 300 vuotta sitten, kun han-kiinalaiset alkoivat saapua isommissa määrin Taiwaniin ming- ja qing-dynastioiden taitteessa. Japanin hallitessa Taiwania japanilaiset pyrkivät tuomaan oman versionsa buddhalaisuudesta saarelle ja yhtenäistämään erilaisia paikallisia suuntauksia yhdeksi helposti hallittavaksi uskontokunnaksi. Taiwaniin perustettiin buddhalaisia oppilaitoksia, joissa opetettiin vain perusasioita, minkä jälkeen opintoja oli tarkoitus jatkaa Japanissa.
Nykyisin tunnettuja taiwanilaisia buddhalaisia järjestöjä ovat Fo Guang Shan, Fagu Shan, Tzu Chi ja Chung Tai Shan. Näistä neljästä käytetään yhteisnimitystä "neljä suurta vuorta".
Kungfutselaisuus ja taolaisuus
Kungfutselaisia temppeleitä löytyy lähes jokaisesta taiwanilaisesta kaupungista. Ennen korkeakoulujärjestelmän tuloa kungfutselaiset temppelit olivat tärkeitä akateemisen koulutuksen keskuksia.
Monet taiwanilaiset polttavat ns. uhrirahoja, joilla toivotaan hyvää onnea ja rikkautta. Perinne on lähtöisin taolaisuudesta. Taiwanin taolaiset ovat melko yhtenäinen ryhmä, joka tekee yhteistyötä eri suuntauksien välillä. Taolaisten uskonnollisten johtajien koulutus on myös muuttunut melko ammattimaiseksi ja koulunomaiseksi 2000-luvulla. Taolaisia temppeleitä on arviolta 800.
Kristinusko
Ensimmäiset kristityt lähetyssaarnaajat Taiwanissa tulivat hollantilaisten mukana 1600-luvulla ja alkoivat levittää reformoitua uskoa Tainanin alueella. Toisen maailmansodan jälkeen etenkin Taiwanin aboriginaalit alkoivat kääntyä kristinuskoon, koska lähetyssaarnaajat toivat mukanaan lääkkeitä, ruokaa ja rakennustarvikkeita.
Yksi suurimmista haasteista kristinuskon kasvulle Taiwanissa on ollut paikallisten harjoittama esi-isien palvonta, joka ei sovi yhteen kristinuskon kanssa.
Vuodesta 1993 lähtien Suomen Lähetysseura on toiminut pyrkinyt tekemään kuntoutustyötä huumeidenkäyttäjien keskuudessa Taiwanissa. Paikallinen evankelis-luterilainen kirkko aloitti toimintansa vuonna 1977 ja siihen kuuluu pääsääntöisesti ihmisiä, jotka ovat muuttaneet maalta taajamiin ja kaupunkeihin.
Vaikka katolilaisuus ei ole merkittävä uskonto Taiwanissa, Pyhällä istuimella on siitä huolimatta diplomaattiset suhteet Taiwanin kanssa.
Islam
Islam on pieni uskontokunta Taiwanissa: maassa arvioidaan olevan 280 000 muslimia, joista suurin osa on tullut maahan vierastyöläisinä Kaakkois-Aasiasta. Huolimatta muslimien pienestä määrästä enemmistö taiwanilaisista suhtautuu heihin suopeasti, ja maa on muslimituristien suosiossa.
Taipein suurmoskeijaan kokoontuu arviolta tuhat henkilöä perjantairukoukseen. Moskeija rakennettiin paikallisten lahjoituksilla sekä Jordanian kuninkaan ja Iranin šaahin tuella 1960-luvulla. Islamin leviämistä on hidastanut myös taiwanilaisten harjoittama esi-isien palvonta. Vuonna 2016 Taiwanissa oli seitsemän virallista moskeijaa, mutta rukoushuoneita on useampia.
Ned Rorem
Ned Rorem (23. lokakuuta 1923 Richmond, Indiana – 18. marraskuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Arvostettujen laulujensa lisäksi hän sävelsi kolme sinfoniaa, täysmittaiset oopperat Miss Julie ja Our Town, konserttoja, jousikvartettoja sekä muita teoksia.
Rorem opiskeli Chicagossa, American Conservatoryssä ja Northwestern-yliopistossa. Hän pääsi myöhemmin Philadelphian Curtis-instituuttiin ja New Yorkin Juilliard Schooliin. Hän asui vuodet 1949–1957 Marokossa ja Pariisissa.
Rorem julkaisi useita kirjoja, kuten päiväkirjansa, jossa hän avoimesti kertoi homoseksuaalisista rakkaussuhteistaan. Hän oli vuodesta 1979 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen.
Oskar Öflund
Oskar Alexander Öflund (12. toukokuuta 1876 Helsinki – 28. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen talousneuvos ja kirjapainoalan yritys Tilgmannin omistaja ja toimitusjohtaja.
Öflundin vanhemmat olivat ratsutilallinen Gustaf Henrik Öflund ja tämän ensimmäinen puoliso Elsa Sofia Schogster. Hän oli perustamassa Öflund & Petterssonin kirja- ja kivipainoa vuonna 1902 ja oli sitten painon osakkaana. Tämä yritys yhdistyi vuonna 1918 Tilgmannin kirjapainoon ja Öfflund oli F. Tilgmann Oy:n toimitusjohtajana 1918–1935, Turun kivipainon toimitusjohtajana 1918–1922 ja Wilh. Salin Oy:n johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1916.
Öflund omisti Gillobackan talon Kirkkonummella. Hän sai talousneuvoksen arvon 1935. Öflund oli Kirjateollisuuden asioimisto Oy:n johtokunnan varapuheenjohtaja, Nordiska boktryckarrådetin jäsen ja Suomen graafillisen teollisuuden työnantajaliiton varapuheenjohtaja. Öflund perusti vuonna 1944 Oskar Öflundin säätiön (Oskar Öflunds stiftelse), joka on jakanut vuodesta 1946 lähtien apurahoja ja tukenut tiedettä ja kulttuuria.
Oskar Öflund oli naimisissa vuodesta 1916 Olga Sophie Frédérique Emilie (Bia) Aminoffin kanssa.
Simo Rundgren
Simo Arttur Rundgren (s. 28. kesäkuuta 1953 Kolari) on suomalainen keskustalainen poliitikko. Hän oli kausilla 2003–2007 ja 2011–2015 kansanedustaja Lapin vaalipiiristä.
Ura
Rundgren on koulutukseltaan teologian maisteri Helsingin yliopistosta (1982). Vuosina 1985–1994 Rundgren työskenteli Kolarin kirkkoherrana ja vuosina 1993–1996 Ylitornion kristillisen kansanopiston rehtorina. Vuosina 2001–2003 ja 2007–2008 hän toimi Tarvasjoen kirkkoherrana.
Politiikka
Vuosina 1997–2000 ja uudelleen vuoden 2012 vaalien jälkeen Rundgren on ollut Kolarin kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Hän on Lapin liiton valtuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja vuodesta 2013.
Rundgren valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2003 vaaleissa. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa hän jäi varasijalle. Rundgren nousi uudestaan eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän sai 3 825 ääntä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, muttei tullut valituksi.
Eduskunnassa Rundgren oli sivistysvaliokunnan jäsen sekä Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja. Hän on ollut hallintoneuvoston jäsen Alkossa vuodesta 2012 ja vuosina 2007–2011 Kemijoki Oy:ssä.
Yksityiselämä
Rundgren avioitui vuonna 1975 kielten lehtori Marja Elisabet Rundgrenin kanssa. Heillä on kuusi lasta, joista Paulus Rundgren on jääkiekkoilija.
Jon Andoni Goikoetxea
Jon Andoni Goikoetxea Lasa (s. 21. lokakuuta 1965 Pamplona, Navarran maakunta, Espanja) on espanjalainen baskisukuinen entinen jalkapalloilija. Hän kuului Barcelonan 1990-luvun alun niin sanottuun Dream Teamiin ja pelasi myös Espanjan maajoukkueessa.
Ura
Goikoetxean pelipaikka oli oikea laitalinkki, mutta hän pelasi urallaan ajoittain myös laitapuolustajana. Hän oli synnyinkuntansa Pamplonan seuran Osasunan kasvatti ja teki ensiesiintymisessä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa seuran edustusjoukkueen riveissä kaudella 1985–1986 kaksi päivää ennen 20-vuotissyntymäpäiväänsä. Kesällä 1988 katalonialaisseura Barcelona hankki Goikoetxean riveihinsä, mutta hänet lainattiin välittömästi Real Sociedadiin osana suurempaa pelaajakauppaa. Sekä Osasunan että Real Sociedadin kanssa hän otti osaa kotimaisten kilpailuiden lisäksi myös Uefa-cupiin.
Goikoetxean paluu Johan Cruijffin valmentamaan Barcelonaan tapahtui lopulta kaudella 1990–1991. Seuraavina vuosina hän muodosti usean muun baskipelaajan ohella osan kuuluisasta Dream Teamista, joka voitti 1990-luvun alussa neljä peräkkäistä Espanjan pääsarjan mestaruutta sekä Euroopan cupin. Don Balón- ja El País -lehdet valitsivat hänet Espanjan pääsarjan parhaaksi espanjalaispelaajaksi vuonna 1991.
Neljän menestyksekkään Barcelonan-vuoden jälkeen Goikoetxea pelasi kolme kautta Athletic Bilbaossa ja vuonna 1997, uran kääntyessä jo ehtoopuolelleen, hän siirtyi Japanin J-liigan Yokohama Marinosiin, jonne myös Barcelonasta tuttu Julio Salinas siirtyi samoihin aikoihin. Japanin-vierailun jälkeen hän palasi uransa viimeiseksi kaudeksi 1998–1999 Osasunaan, joka pelasi tuolloin Segunda Divisiónissa.
Espanjan maajoukkueessa Goikoetxea pelasi 36 ottelua vuosina 1990–1996. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1994 MM-kilpailuissa, ja oli kentällä kaikissa Espanjan viidessä ottelussa joukkueen karsiutuessa lopulta puolivälerissä Italiaa vastaan. Kaksi maajoukkueuran neljästä maalista syntyi näissä kilpailuissa.
Pelaajauransa jälkeen Goikoetxea on siirtynyt valmennustehtäviin. Hän toimi José Ángel Zigandan apulaisvalmentajana Osasunassa vuosina 2006–2008. Kaksikko luotsasi joukkueen Uefa-cupin välieriin kaudella 2006–2007.
Cruise for a Corpse
Cruise for a Corpse on Delphine Softwaren kehittämä ja U.S. Goldin julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Atari ST:lle ja DOSille.
Pelaaminen
Peli on murhamysteeri, jota on inspiroinut Agatha Christien romaanit. Pelissä Niklos Karaboudjan pitää juhlat risteilyaluksella ja joutuu murhatuksi. Risteilyllä on mukana etsivä Raoul Dusentier, joka ottaa tehtäväkseen tutkia murhaa.
Pelissä on vastaavia elementtejä kuin Sierran pelissä The Colonel’s Bequest. Pelissä voi liikkua vapaasti laivalla, mutta peli jakaantuu "aikalohkoihin" jolloin aikaa kuluu tiettyjä asioita tekemällä. Jokaisessa lohkossa hahmot vaihtavat paikkaansa ja ovat mahdollisesti halukkaita puhumaan uusista aiheista.
The Colonel’s Bequest oli suunniteltu helpoksi pelattavaksi seikkailupeleihin tottumattomille, mutta Cruise for a Corpse on suunnattu vastakkaisesti pelaajille, jotka haluavat tutkia asioita.
Peli käyttää rotoskooppausta hahmojen grafiikkaan.
Vastaanotto
Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%. Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.
Jack Levine
Jack Levine (3. tammikuuta 1915 Boston – 8. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen ekspressionistinen taidemaalari, joka tunnettiin parhaiten Yhdysvaltain nykyelämää satirisoivista töistään. Levinen työt edustavat yhteiskunnallista realismia. Levine opiskeli Harvardin yliopistossa. Hän sai vaikutteita Hyman Bloomilta, Chaim Soutinelta, Georges Rouaultilta, Oskar Kokoschkalta ja El Grecolta.
Levine oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1956.
Levine kuoli marraskuussa 2010 95-vuotiaana.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2006
'''Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2006''' pelattiin Reykjavíkissa, Islannissa, 24.–29. huhtikuuta 2006. Turnauksen kaksi parasta nousivat 2. divisioonan MM-kisoihin vuonna 2007.
Armenia teki kisoissa jääkiekkohistoriaa voittamalla historiansa ensimmäisen A-maaottelun 6–0-tuloksella Irlannista.
Trinità d'Agultu e Vignola
Trinità d'Agultu e Vignola on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 245 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 134 neliökilometriä. Se sijaitsee 365 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Latojärvi (Orivesi)
Latojärvi on Pirkanmaalla Oriveden Ottelessa ja Kuhmoisten Päijälässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Rotkolanmäen ja Latovuoren välisessä tavallista syvemmässä laaksossa. Järvellä ei ole saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on laakson pohjalla soistunutta. Järveen viettävässä rinteessä on pienet peltopalstat, joiden maatila sijaitsee ylärinteillä. Rantaan on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa. Mäen päällä järven ohittaa yhdystie 3282. Oriveden ja Kuhmoisten välinen kuntaraja ylittää järven jakaen sen kahteen yhtäsuureen osaan.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,9 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja ylärinteiltä. Järven laskuoja lähtee sen lounaispäästä ja se laskee suoraksi kaivettuna ojana Taivaljärveen lähes 600 metrin päässä. Ojan pudotus tällä matkalla on 3,6 metriä.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa järven pohjoisrannalla oli peltoja, jotka jatkuivat järven rantaan. Vuoteen 1986 mennessä järven rannalle oli rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa ja pellot olivat osin metsittyneet.
Carlos Tévez
Ura
Tévez aloitti ammattilaisuransa Argentiinan Primera Divisiónin Boca Juniorsissa. Hän pelasi edustusjoukkueessa vuodet 2001–2004, jona aikana se voitti neljä mestaruutta. Vuodet 2005–2006 hän edusti Brasilian Série A:n Corinthiansia. Suurempien seurojen kiinnostuksesta huolimatta Tévez siirtyi syksyllä 2006 yllättäen West Hamiin yhdessä Javier Mascheranon kanssa. Tévezin ja Mascheranon siirtoihin liittyneiden epäselvyyksien vuoksi West Hamille annettiin ennätyssuuret sakot.
Pitkien sopimusneuvotteluiden ja West Hamin estelyistäkin huolimatta Tévez siirtyi lainasopimuksella Manchester Unitediin kesällä 2007. Tévez voitti Manchester Unitedissa Valioliigan kahdesti ja Mestarien liigan kerran. Sopimuksen loputtua hän siirtyi Unitedin paikalliskilpailija Manchester Cityyn, jonka hyökkäys oli jo ennestään vahva, sillä seuran kirjoilla oli muun muassa Robinho, Roque Santa Cruz, Craig Bellamy, Valeri Božinov, Benjani ja Felipe Caicedo. Tévez teki Cityn kanssa viisivuotisen sopimuksen. Tévez sai Manchester Cityssä numeron 32.
Tévez voitti Englannin valioliigan maalikuninkuuden kaudella 2010-2011 yhdessä Manchester Unitedin Dimitar Berbatovin kanssa, 20 maalilla. Seuraavalla kaudella hän voitti Valioliigan mestaruuden. Tevez siirtyi kesällä 2013 Juventukseen. Juventuksessa hän sai numeron 10. Siirtosummaksi on arvioitu n.11,8 miljoonaa euroa. Hän voitti Juventuksessa kaksi Italian mestaruutta ja teki kahden kauden aikana yhteensä 39 Serie A -maalia. Kesällä 2015 hän siirtyi takaisin Boca Juniorsiin.
Maajoukkue
Tévez pelasi Argentiinan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa nuorten MM-kilpailuissa Trinidad ja Tobagossa 2001. Debyyttinsä miesten maajoukkueessa Tévez teki toukokuussa 2004 ottelussa Paraguayta vastaan. Myöhemmin samana vuonna hän loisti Ateenan olympiakisoissa, jossa teki kahdeksan maalia ja voitti kultamitalin. Tévez kuului maajoukkueen kokoonpanoon Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 ja 2010 sekä Copa Americassa 2007, 2011 ja 2015.
Tévez on pelannut kaikkiaan 76 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia.
Saavutukset.
Boca Juniors
Manchester United
Manchester City
Juventus
Maajoukkue
Joël Retornaz
Joël Retornaz (s. 30. syyskuuta 1983 Chêne-Bougeries, Geneven kantoni, Sveitsi) on italialainen curling-pelaaja ja Italian maajoukkueen kapteeni.
Curling on Italiassakin harvojen harrastama marginaalilaji. Retornaz valittiin Italian puoliammattilaisjoukkueen kapteeniksi 2006 Torinon olympialaisissa, missä se pystyi panemaan kampoihin ennalta huomattavasti kovempia vastustajiaan vastaan. Retornazin joukkue saavutti voitot sellaisista lajin huippumaista kuin Saksa, Yhdysvallat ja Kanada. Hyvien esitystensä myötä hän on samalla lisännyt curlingin tunnettavuutta Italiassa ja villinnyt Pinerolon kisahallin yleisöä.
Rough Trade Records
Rough Trade Records on brittiläinen itsenäinen levy-yhtiö. Sen perusti Geoff Travis vuonna 1978.
Tunnetuimpia Rough Tradelle levyttäneitä artisteja ovat muun muassa The Smiths, Robert Wyatt, The Libertines, Scritti Politti ja The Strokes.
De La Soul
De La Soul on yhdysvaltalainen, New Yorkin Long Islandilla perustettu, Grammy-palkittu hip hop -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987.
Yhtyeen jäseniin kuuluvat Kelvin Mercer (Posdnuos, Mercenary, Plug Wonder Why, Plug One), David Jude Jolicoeur (Trugoy the Dove, Dave, Plug Two) sekä Vincent Mason (P.A. Pasemaster Mase, Maseo, Plug Three).
Konginkankaan kirjasto
Konginkankaan kirjasto on Äänekosken Konginkankaalla toimiva yleinen kirjasto. Se on osa Äänekosken kaupunginkirjastoa ja on vuodesta 2013 lähtien kuulunut Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin.
De La Soul
Yhtye on innoittanut monia nykypäivän hip hop -yhtyeitä, esimerkiksi The Black Eyed Peasia ja se edelleen toimii aktiivisesti.
Konginkankaan kirjasto
Konginkankaan kirjaston tilat sijaitsevat osana liikekiinteistöä Konginkankaan taajaman keskustassa. Äänekosken kaupunginkirjaston muita toimipisteitä ovat Äänekosken pääkirjasto, Sumiaisten kirjasto ja Suolahden kirjasto.
De La Soul
Erityisesti yhtyeen debyyttialbumia 3 Feet High and Rising arvostetaan korkealle hip hop-albumeiden joukossa ja eräs sen singleistä, Me Myself & I oli erittäin suosittu. Vuonna 2010 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
3 Feet High and Rising, De La Soul Is Dead, Buhloone Mindstate, Stakes Is High, Art Official Intelligence: Mosaic Thump sekä AOI: Bionix ilmestyivät suoratoistopalveluihin 3. maaliskuuta 2023.
Tuili
Tuili on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 023 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 24,59 neliökilometriä. Se sijaitsee 208 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Vail (Colorado)
Vail on kunta Eaglen piirikunnassa, Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 5 305. Vail perustettiin vuonna 1966. Kunnassa sijaitsee Vail Ski Resort -laskettelukeskus.
Vailin pormestarina toimii Dave Chapin.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2003
'''Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut''' pelattiin Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa, 3.–6. huhtikuuta 2003. Turnauksen voittajat, Uusi-Seelanti ja Luxemburg, nousivat 2. divisioonaan vuodeksi 2004.
Epiktetos
Epiktetos (, ; 55 – n. 135) oli antiikin kreikkalainen stoalainen filosofi. Hän oli todennäköisesti syntynyt Hierapoliksessa Fryygiassa, ja asui suurimman osan elämästään Roomassa.
Elämä
Nuorena Epiktetos oli orjana Roomassa Neron vapauttamalle varakkaalle miehelle nimeltä Epafroditos. Hänen alkuperäistä nimeään ei tunneta — kreikan sana epiktetos merkitsee yksinkertaisesti ”hankittua”. Lopulta hänet vapautettiin, ja hän perusti oman filosofikoulun. Orjanakin hän opiskeli stoalaista filosofiaa Musonius Rufuksen oppilaana. Vapautumisensa jälkeen hän eli melko kovaa elämää sairaalloisena Roomassa. Lopulta hänestä tuli rampa pahan reumatismin vuoksi.
Epiktetos eli elämänsä yksinkertaisesti noudattaen stoalaista ajattelua. Hänen elämänsä oli opetuksen ja ajattelun täyttämää. Hänen tiedetään menneen naimisiin kerran vanhemmalla iällä, auttaakseen kasvattamaan lasta, joka olisi muuten jätetty kuolemaan.
Epiktetos eli Nikopoliissa kuolemaansa asti.
Filosofia
Stoalaisten tapaan Epiktetos keskittyi filosofiassaan etiikkaan ja opetti oman elämänsä herrana olemista. Hänen mielestään stoalaisen opettajan tuli rohkaista oppilaitaan elämään filosofista elämää, joka johtaa lopulta eudaimoniaan (onnellisuuteen). Tarkoituksena oli turvata oma elämä elämällä järkevästi, eli hyveellisesti ja luonnon tahdon mukaan.
Epiktetoksen pääteos on Enkheiridion (Käsikirja, suomennettu myös nimellä Ojennusnuora). Sen lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu kokoelma keskusteluja, Diatribai (Keskusteluja). Todennäköisesti hän ei ole kirjoittanut niitä itse, vaan ne on ylöskirjannut hänen opetuksistaan hänen oppilaansa Arrianos.
Wounded Knee
Wounded Knee (lakotaksi Čaŋkpé Opí) on kylä Pine Ridgen intiaanireservaatissa Etelä-Dakotassa. Kylän väkiluku on 382 (2010). Vuonna 1890 siellä tapahtui Wounded Kneen verilöyly.
Turkvision laulukilpailu 2015
Turkvision laulukilpailu 2015 oli järjestyksessään kolmas Turkvision laulukilpailu. Se järjestettiin Istanbulissa, Turkissa 19. joulukuuta 2015. Siihen osallistui 21 maata tai aluetta, joissa asuu paljon turkkilaisia tai puhutaan turkkilaista kieltä. Sandžak ja Syyria osallistuivat kilpailuun ensi kertaa. Kosovo, Pohjois-Kypros sekä Valko-Venäjä palasivat kilpailuun vuoden tauon jälkeen. Sen sijaan Baškortostan, Hakassia, Kabardi-Balkaria ja Karatšai-Tšerkessia, Krim, Moskovan alue, Sahan tasavalta, Tatarstan, Turkmenistan sekä Tuva vetäytyivät kilpailusta.
Tapahtumapaikka
thumb|left|225px|Kilpailun pitopaikka Yahya Kemal Beyatli Cultural Centre. 22. marraskuuta 2014 ilmoitettiin, että vuoden 2015 Turkvision laulukilpailu tultaisiin järjestämään Maryssa, Turkmenistanissa. Kuitenkin 21. helmikuuta 2015 ilmoitettiin että isäntäkaupunki vaihtuisi Marysta pääkaupunki Ašgabatiin. Vuoden 2015 elokuun lopussa ilmoitettiin kuitenkin, että kilpailu siirrettäisiin Turkin Istanbuliin.
Yahya Kemal Beyatli Cultural Centre valittiin vuoden 2015 kilpailun tapahtumapaikaksi. Tapahtumapaikan kapasiteetti on 10 000 ihmistä.
Formaatti
Tosin kuin kaksi edellistä vuotta vuoden 2015 kilpailu koostui pelkästä 19. joulukuuta järjestetystä finaalista. Kaikki 21 osallistujaa kilpailivat finaalissa, josta yksi julistettiin voittajaksi.
Maiden raatilaiset
Jokaista maata edusti yksi raatilainen:
Osallistujat
Kilpailuun osallistui 21 valtiota ja aluetta.
Ala-Tarhu
Ala-Tarhu on Pirkanmaalla Oriveden Ottelessa sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ottelen kylän peltojen itäpuolella ja siellä sijaitsevan harjujakson länsipuolella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat metsämaata tai peltoja reunustamia soita. Järven ympäristön asutus on haja-asutusta. Sekä peltojen keskellä että harjun länsirinteillä on kiinteää asutusta. Rantaan on rakennettu muutama vapaa-ajan asunto. Niille tulee tiet yhdystieltä 16975 ja Otteleelta Liehunkulmalle menevältä kylätieltä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,4 metriä mpy. Lampi on yhdessä Ylä-Tarhun kanssa Passunojan läpivirtausjärvi, jonka laskuoja laskee Pitkäveteen.
Sonia O’Sullivan
Sonia O’Sullivan (s. 28. marraskuuta 1969 Cork, Irlanti) on irlantilainen juoksija, joka on keskittynyt kestävyysmatkoille.
O’Sullivanin vahvin matka on 5 000 metriä. Vuoden 1995 MM-kisoissa Göteborgissa hän voitti matkan maailmanmestaruuden. 1998 maastojuoksun MM-kisoissa Marrakechissa hän voitti sekä pitkän että lyhyen matkan maailmanmestaruudet. Euroopan-mestaruuden hän voitti 3 000 metrillä vuonna 1994 sekä 5 000:lla ja 10 000 metrillä vuonna 1998.
Vuodesta 2006 lähtien O’Sullivanilla on ollut Irlannin ja Australian kaksoiskansalaisuus. Hänellä on mahdollisuus edustaa Australiaa Kansainyhteisön kisoissa, mutta muuten hän edustaa Irlantia. O’Sullivan valittiin Australian joukkueeseen Kansainyhteisön kisoihin 2006.
Tapio Kolunsarka
Tapio Kolunsarka (s. 1975) on Ramirentin entinen toimitusjohtaja, joka oli toimessa elokuusta 2016 vuoden 2019 loppuun.
Ura
Kolunsarka on valmistunut diplomi-insinööriksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta ja kauppatieteiden maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta. Hän on toiminut urallaan McKinsey & Companyssa konsulttina (2000-2002) ja vuosina 2002-2008 useissa johtavissa tehtävissä metsäyhtiö UPM:n tarralaminaattiyksikössä Raflatacissa Suomessa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2008, jolloin UPM Raflatacin palveluksessa oli 2600 työntekijää, ja sen liikevaihto oli noin miljardi euroa, hän alkoi johtaa yksikön Euroopan liiketoimintoja, vuonna 2011 hänen vastuulleen tuli koko UPM Raflatac EMEA -liiketoiminta-alue. Vuosina 2013-2016 hän toimi UPM Raflatacin varatoimitusjohtajana ja johtoryhmän jäsenenä.
Ramirentillä hänen työsuhteensa alkoi toukokuussa 2016, jolloin hän alkoi työskennellä yhdessä Magnus Rosénin kanssa, jonka paikan Ramirentin toimitusjohtajana hän peri elokuussa 2016.
Cervon
Kunnan keskustassa oleva Saint-Barthélemyn kirkko on rakennettu kunnostettu nykyiseen asuunsa 1800-luvulla. Samalla paikalla on ollut kirkko jo 600-luvulta lähtien, ja kirkossa on paljon rakenteita 1100-luvulta. Kunnan alueella on useita linnoja. Keskustan itäpuolella oleva Château de Cuzy on rakennettu 1600-luvulla, ja se on ulkoasultaan yhä alkuperäinen. Château de Lantilly on rakennettu roomalaisen huvilan Villa Lentullin paikalle. Linnoitusta reunusti aikoinaan kuusi tornia ja kaksinkertainen vallihauta. satavuotisessa sodassa Nivernaisiin hyökänneiden englantilaiset- ja navarralaiset sotajoukot valloittivat linnan vuosina 1358 ja 1359. Myöhemmin vuonna 1810 linna koki suurta tuhoa, kun neljä tornia tuhoutui taisteluissa. Château de Marcilly rakennettiin Yonnejoen varrelle noin vuonna 1455. Vuonna 1638 linnan ikkunoita suurennettiin ja Grand Dauphin luovutti linnan tykit Vaubanille. Château du Pontot on myös peräisin 1400-luvulta. Se tuhottiin satavuotisessa sodassa ja jälleenrakennettiin 1400-luvun lopulla. Nykyisessä linnassa tästä on jäljellä kaksi tornia.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Future Present Past
Future Present Past on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Strokesin toinen EP-levy, joka julkaistiin kesäkuussa 2016. EP sisältää kolme uutta kappaletta, ”Drag Queen”, ”OBLIVIUS” ja ”Threat of Joy”, ja rumpali Fabrizio Morettin remixin kappaleesta ”OBLIVIUS”.
Suomen NUTS-aluejako
Suomen NUTS 2012-jako
thumb|Suomen NUTS-alueet 2012.
Suomen NUTS 2012-aluejako muodostuu seuraavasti:
Muutokset aikaisempaan aluejakoon
NUTS 2012-jako on otettu käyttöön marraskuussa 2011.
Suomessa suurin muutos tapahtui NUTS 2 -aluejaossa. Entinen Etelä-Suomi jakaantui kahteen osaan siten, että muodostuu uusi metropolialue Helsinki-Uusimaa (FI1B), ja muu Etelä-Suomi muodosti oman alueensa (FI1C). Lisäksi entiset Pohjois-Suomi ja Itä-Suomi yhdistyivät yhdeksi alueeksi, jonka nimeksi tuli Pohjois- ja Itä-Suomi (FI1D). Muutosten jälkeen Manner-Suomessa (FI1) on edelleen neljä NUTS 2-aluetta. NUTS 3 -tasolla Suomesta väheni yksi alue, kun Uusimaa ja Itä-Uusimaa maakuntina yhdistyivät 2011 ja muodostivat NUTS 3 -alueen Helsinki-Uusimaa (FI1B1).
Suomen NUTS 2005-jako
thumb|Suomen NUTS-alueet 2005.
Suomen NUTS 2005-aluejako muodostui seuraavasti:
NUTS 2 -taso: Vaikka Manner-Suomen neljästä suuralueesta kolmella (Etelä-Suomi, Länsi-Suomi ja Itä-Suomi) oli sama nimi kuin Suomen entisillä lääneillä, eivät nämä suuralueet vastanneet kyseisiä läänejä, vaan ne jaettiin eri tavalla. Myöskään neljäs Manner-Suomen suuralue, Pohjois-Suomi, ei perustunut läänijakoon eikä siis vastannut entisten Oulun ja Lapin läänien muodostamaa Pohjois-Suomea.
Suomessa NUTS-tasojen jälkeen seurasi 2 LAU-tasoa, jotka muodostuvat seutukunnista (LAU 1) ja kunnista (LAU 2).
Jonathan de Guzmán
Jonathan de Guzmán (s. 12. syyskuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalaissyntyinen alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia. Hän on Alankomaiden ja Saksan lisäksi pelannut Espanjan, Englannin ja Italian sarjoissa. Jamaikalais-filippiiniläiset juuret omaava, 175 senttimetriä pitkä de Guzmán on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Sopimuksen päätyttyä Feyenoordissa de Guzmán siirtyi Mallorcaan. Pelattuaan Mallorcassa kauden 2010–2011 hän siirtyi Villarrealiin.
Maajoukkueura
De Guzmán on pelannut Alankomaiden A-maajoukkueessa 14 ottelua vuosina 2013–2015. Maaleja hän ei ole näissä otteluissa tehnyt. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua ja Alankomaiden voittoon päättyneen pronssiottelun. Pekingin olympialaisissa 2008 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua.
Muuta
Myös de Guzmánin isoveli Julián on tullut tunnetuksi ammattilaisjalkapalloilijana.
Peja Lindholm
Peter "Peja" Lindholm (s. 2. kesäkuuta 1970 Östersund, Ruotsi) on ruotsalainen curling-pelaaja.
Lindholm on toiminut pitkän aikaa Ruotsin maajoukkueen kapteenina. Hän on voittanut kolmesti maailmanmestaruuden (1997, 2001 ja 2004) ja kahdesti Euroopan mestaruuden (1998 ja 2001) sekä juniorien maailmanmestaruuden vuonna 1989. Seuratasolla hän edustaa Östersunds CK:ta. Hänen joukkuetoverinsa ovat Tomas Nordin, Magnus Swartling, Peter Narup ja Anders Kraupp.
El Salvadorin historia
thumb|Tazumalin raunioita. El Salvadorin historia alkaa noin kolmetuhatta vuotta eaa., jolloin Keski-Amerikkaan vaelsi nahua-intiaaneja. Nahuoiden alaryhmä pipil-intiaanit asuttivat nykyistä El Salvadoria. Pipilit olivat pääosin maanviljelijöitä, mutta perustivat joitakin kaupunkeja, joista jotkut ovat kehittyneet nykyisiksi kaupungeiksi.
Siirtomaa-aika
Konkistadori Pedro de Alvarado valloitti El Salvadorin pipil-intiaaneilta vuoden 1524 aikana. Viimeinen alkuperäisväestön vastarinta päättyi 1540-luvun alkuun mennessä.
Itsenäisyys
El Salvador itsenäistyi naapureidensa (muun muassa Guatemala ja Honduras) kanssa Espanjasta vuonna 1821, ja ne liitettiin Meksikoon 1822. Elsalvadorilaiset vastustivat tätä ja vaativat Keski-Amerikalle itsenäisyyttä. Kenraali Manuel José Arcen alaisuuteen perustettiin Keski-Amerikan liittovaltio 1823. Se hajosi lopullisesti 1838 ja El Salvadorista tuli itsenäinen tasavalta. Valtion alkuvaihetta leimasivat toistuvat vallankumoukset.
Presidentti Gerardo Barriosin aikana 1859–1863 maassa alettiin viljellä kahvia. Valta alkoi vaihtua normaalimmalla tavalla vasta vuoden 1871 jälkeen, mutta maata hallitsivat silti edelleen samat perheet, klaanit ja taloudelliset edut.
Wall Streetin pörssiromahdus 1929 ajoi San Salvadorinkin lamaan, mikä ajoi kahvinviennin ja kahvityöläisten palkat alas. Siviilivalta maassa oli vielä 1931, mutta se loppui kun kenraali Maximiliano Hernández Martínez kaappasi vallan. Maan alkuperäisväestö tuhottiin lähes kokonaan vuonna 1932, kun noin 30 000 tapettiin työväenpuolueen johtaja Agustín Farabundo Martín johtaman talonpoikien kansannousun kukistamisessa. Tapausta kutsuttiin jälkikäteen nimellä La Matanza, kansanmurha.
Sotilasvaltaa
Sotilashallinnon vuosikymmenten aikana taloudellista poliittista valtaa piti catorce eli alkujaan 14 liikemiehen perhe. Niinpä El Salvador säilyi pitkään liikemiesoligarkian johtamana feodaalisena yhteiskuntana ja mantereen köyhimpänä. Paha aliravitsemus ja lääkärinhoidon puute olivat tavallisia. Maanomistus oli yhtä epätasainen kuin monissa muissakin Latinalaisen Amerikan maissa. Kuudella perheellä oli maata saman verran kuin 270 000 perheellä. Vielä vuonna 1979 1,9 % omisti 57,5 % maasta, ja vastaavasti 91,4 % omisti vain 21,9 % maasta. Suhdanneherkkä vientikasvien kahvin, puuvillan ja sokeriruo'on viljely yleistyi ajan mukana. Väki pakeni maaseudun köyhyyttä kaupungin slummeihin, ja myös maasta pois.
Sota kiihtyi 1970-luvun lopulta lähtien. Heinäkuussa 1975 ja helmikuussa 1977 armeija tulitti mielenosoittajia pääkaupungissa. Vuonna 1977 presidentiksi valittiin kenraali Carlos Humberto Romero, jonka siviilien ja Nuorten sotilaiden uudistusmielinen juntta (Junta de Gobierno Revolucionario) syrjäytti 1979 pelätessään maassa marxilaisten pääsevän valtaan kuten Nicaraguassa Somozan jälkeen ja huolestuessaan talouden syöksykierteestä. Juntta hajotti Ordenin ja kansallisti kahvikaupan. Junttaan asetetut toiveet olojen paranemisesta olivat turhia, juntta kidutti ja tapatti tuhansia pidätettyjä. Armeijan, kansalliskaartin, poliisin, falangin ja puolisotilaallisten Ordenin ja Valkoisten soturien harjoittama terrori ei pystynyt kukistamaan sissejä. Poliittisen toiminnan voimakas polarisoituminen näkyi siinä, että junttaa vastusti aktiivisesti arkkipiispa don Romero, opiskelijoiden vallankumouseliitti ja sissijärjestöjä.
Romeron jälkeen tuli seuraava juntta, mikä vain kiihdytti sotaa. 22. tammikuuta 1980 mielenosoituksessa ammuttiin 24. Vuosina 1979–1981 hallituksen tukemat oikeistolaiset kuolemanpartiot tappoivat noin 30 000. Kuolemanpartioista ensimmäinen oli eliminointisota – antikommunistinen vapautusarmeija (Fuerzas Armadas de Liberación Anticomunista – Guerra de Eliminación; FALANGE) ja myöhempiä valkoisten sotureiden liitto (Unión Guerrera Blanca; UGB).
Sisällissota
Neljä vasemmistolaista liikettä perustivat tammikuussa 1980 Méxicossa Frente Farabundo Martí para la Liberación Nacionalin (FMLN), joka teki ensimmäisen suuremman hyökkäyksensä hallitusta vastaan 10. tammikuuta 1981. Yksi merkittävimpiä sisällissodan tapahtumia oli arkkipiispa Óscar Romeron murha kirkossaan 1980. Romeron hautajaisista tuli mielenosoittajien ja turvallisuusjoukkojen yhteenotto. Kun neljä yhdysvaltalaista nunnaa ja kaksi AIFLD:n avustustyöntekijä ammuttiin 1980, presidentti Jimmy Carter lopetti Yhdysvaltain sotilas- ja talousavun maan hallitukselle, mutta myönsi 10 miljoonaa dollaria lisää apua FMLN:n hyökkäyksen jälkeen.
Vuonna 1980 juntta valitsi presidentiksi maanpaosta palanneen vasemmistolaisen José Napoleón Duarten. Yhdysvalloissa presidentin vaihduttua Ronald Reaganiksi 1981, kierrätettiin hallinnossa dokumenttia "Communist Interference in El Salvador", jossa korostettiin Nicaraguan, Kuuban ja Neuvostoliiton tukea FMLN:lle, ja Yhdysvallat lisäsikin runsaasti tukeaan juntalle. Kongressi määräsi kuitenkin toimittamaan puolivuosittaisen raportin maan ihmisoikeustilanteesta.
Vuonna 1982 sisällissodassa kuoli 60 ihmistä päivässä, sotilaat käyttivät siviilejä vastaan napalmia ja kemiallisia aseita.
Vuonna 1984 sissit kaappasivat presidentin tyttären ja pakottivat presidentin neuvotteluihin vastoin opposition ja armeijan halua. Kristillisdemokraatit saivat 33 paikkaa ja oikeistopuolueet ARENA 13 ja PCN 12 vuoden 1985 vaaleissa. Sissisota jatkui. Elokuussa 1987 Duarte neuvotteli rauhansopimuksesta, johon ei päästy.
Vuonna 1989 FMLN:n hyökkäykset kiihtyivät ja kohdistuivat muun muassa San Salvadorin rikkaampia asuinalueita vastaan. Presidentiksi valittiin ARENAn Alfredo Cristiani kyseenalaisella tavalla järjestetyissä vaaleissa. Sissit kuitenkin suostuivat rauhanneuvotteluihin. Hallitus tunnusti 1991 FMLN:n poliittiseksi puolueeksi ja se ja hallitus solmivat rauhansopimuksen samana vuonna. Hallitus myönsi 1993 armahduksen niille, joita YK:n tutkimuskomission tekemä selvitys syytti ihmisoikeusrikkomuksista. Sisällissodassa arvioidaan kuolleen 70 000 henkeä.
Rauhanaika
ARENAn ehdokas Armando Calderon Sol valittiin presidentiksi 1994. FMLN paransi asemiaan 1997 parlamenttivaaleissa. ARENAn ehdokas Francisco Flores Pérez valittiin 1999 presidentiksi. Maaliskuun 2000 vaaleissa FMLN:sta tuli suurin puolue, mutta se ei saanut määräenemmistöä. Tammikuussa 2001 maa otti valuutakseen Yhdysvaltain dollarin, joka korvasi colónin.
Maaliskuun 2003 vaaleissa FMLN voitti jälleen ja sai 31 paikkaa 84-paikkaisesta parlamentista. ARENA sai 29 ja liittoutui 14 paikkaa saaneen PCN:n kanssa.
Elokuussa 2003 Floresin hallinto lähetti 360 sotilasta Yhdysvaltain johtamaan koalitioon Irakin sotaan.
Maaliskuussa 2004 ARENAn ehdokas Tony Saca valittiin presidentiksi 57,71 %:lla äänistä.
Lokakuussa 2005 Ilamatepecin tulivuori (myös Santa Ana) purkautui ja muutamia päiviä myöhemmin maahan iski hurrikaani Stan.
Maaliskuussa 2006 El Salvador ratifioi ensimmäisen Väli-Amerikan maana CAFTA-vapaakauppasopimuksen Yhdysvaltojen kanssa. 12. maaliskuuta 2006 vaaleissa ARENA kesäsi 34 edustajaa ja FMLN 32.
Vuonna 2009 FMLN nousi tammikuun parlamenttivaaleissa maan suurimmaksi puolueeksi. Maaliskuun presidentinvaaleissa FMLN:n ehdokas Mauricio Funes valittiin maan presidentiksi Myös FMLN-puoluetta edustanut Salvador Sánchez Cerén toimi Funesin jälkeen maansa presidenttinä kesäkuusta 2014 viisi vuotta kesäkuuhun 2019.
Vuoden 2019 vaaleissa valittiin El Salvadorin presidentiksi Nayib Bukele, joka edustaa konservatiivista GANA -puoluetta. Bukele oli aloittanut poliittisen uransa vasemmistolaisena edustaen FMLN-puoluetta, mutta siirtynyt myöhemmin edustamaan keskusta-oikeistolaista GANA-puoluetta. Hän oli sisällissodan jälkeen ensimmäinen valittu presidentti, joka ei edustanut kumpaakaan pääpuolueista (ARENA ja FMLN). Bukele astui virkaansa 1.6.2019.
Vuonna 2020 Freedom house pudotti El Salvadorin statuksen vapaan maan statukselta osittain vapaan maan statukselle, koska rikolliset ryhmät ovat jatkuvasti syyllistyneet poliitikoihin, tavallisiin asukkaisiin ja uskonnollisiin seurakuntalaisiin kohdistettuihin väkivaltaisiin tekoihin ja pelotteluun ja lisäksi, koska esteet ja politisointi ovat vahingoittaneet oikeussysteemiä.
Laitakari
Laitakari voi tarkoittaa:
Tanskan Intian rupia
Tanskan Intian rupia oli Tanskan Intian valuutta. Kun Tanskan Intia tuli osaksi Brittiläistä Intiaa vuonna 1845, muuttui maan valuutta Tanskan Intian rupiasta Intian rupiaksi.
Jukurit kaudella 2007–2008
Tämä artikkeli käsittelee mikkeliläisen jääkiekkojoukkueen Jukurien kautta 2007–2008 Mestis-sarjassa.
Ennen kauden alkua
Jukureiden valmentajana aloitti 26.3.2007 Kari Makkonen. Avukseen hän sai Jukurien pitkäaikaisen kakkosvalmentajan ja viime kauden loppupuolella päävalmentajana toimineen Pekka Lipiäisen. Kaudella 2006–2007 Jukureiden kakkosvalmentajana toiminut Pasi Parviainen siirtyi valmentamaan Jukureiden A-nuoria.
Jukurit kokivat pahoja menetyksiä kesän aikana, kun hyökkääjät Andreas Sundin, Ossi Pellinen, Ari Kovanen ja Tuomas Tikkanen matkasivat muualle ja Lasse Kanerva lopetti uransa. Lisäksi puolustajat Tuomas Immonen, Simo Mälkiä ja Kaj Öhberg sekä maalivahdit Ari Reunanen ja Kai Tillanen vaihtoivat seuraa. Näin maalivahtiosasto meni uusiksi, ja seura hankki itselleen edellisellä kaudella Hokin mestariksi torjuneen Joni Myllykosken. Kakkoskassarin paikasta käytiin kova taistelu Jukka Kuusivuoren ja Pekka Lahikaisen välillä. Kummatkin olivat Jukureissa try-outilla 30.8. asti, mutta Jukuri-kasvatti Pekka Lahikainen teki kahden vuoden sopimuksen. Kenttäpelaajista tärkeimmät jatkosopimukset tehtiin Petri Lehtosen, Antti Laakson, Tomi Lindforsin, Lauri Kinoksen, Turo Asplundin ja Timo Kuuluvaisen kanssa. Lisäksi joukkue hankki itselleen edellisellä kaudella Kiekko-Vantaan paidassa Mestiksen maalipörssin voittaneen Jussi-Mikko Makkosen, Jesse Urosen Jokereista, Kalle Mäkisen Jypin A-junioreista ja Jani Tossavaisen HeKistä. Puolustus vahvistui Olli-Pekka Komulaisella SaPkosta ja Teemu Metsolla Kärpistä.
Harjoitusottelut
Jukurit aloitti jääharjoitukset 23. heinäkuuta 2007. Ennen runkosarjan alkua Jukurit pelasi seitsemän harjoitusottelua, joista se voitti viisi ja hävisi kaksi. Ensimmäinen harjoituspeli pelattiin jo 3. elokuuta, kun Jukurit voitti KalPan 4–1. Marski Cupissa Jukurit hävisi Pelicansille vasta rangaistuslaukauskilpailussa 3–4: rangaistuslaukaukset menivät Pelicansille 0–2. Jukurit kohtasi Marski Cupin pronssiottelussa Bluesin, jolle se hävisi 1–2. Jukurit osallistui ennen kauden alkua vielä yhteen turnaukseen, Vantaalla pelattuun Valtti Cupiin, jonka joukkue voitti kaatamalla KooKoon ja finaalissa Titaanit. Tämän jälkeen Jukurit pelasi vielä kaksi harjoitusottelua ennen sarjan alkua, kun se voitti HeKin Heinolassa sekä KooKoon Kouvolassa 3–4. Jukurit vahvisti vielä takalinjojaan ennen kauden alkua lainaamalla Tapparasta Matti Koistisen kahden kuukauden ajaksi.
Pelitapa
Kaudella 2007–2008 ei pelattu tasonmittauksia tai liigakarsintoja, mutta liigakarsinnat palasivat keväällä 2009. Karsintojen voittaja sai paikan SM-liigasta, mutta häviäjä ei. Karsintoja ei pelata, jos nousukandidaatti ei täytä määriteltyjä ehtoja. Nämä ehdot määritellään myöhemmin Suomen jääkiekkoliitto ry:n liittohallituksen ja Jääkiekon SM-liiga Oy:n kesken.
45 ottelun runkosarja koostuu aiempien vuosien tapaan 12 joukkueen nelinkertaisesta sarjasta sekä otteluista Suomen U20-maajoukkuetta vastaan. Mestis-joukkueet pelaavat kukin yhden kotipelin U20-joukkuetta vastaan. Runkosarjan kahdeksan parasta jatkavat pudotuspeleihin, jotka pelataan paras viidestä -menetelmällä. Viime kaudesta poiketen Mestiksen pudotuspeleistä pudonneet joukkueet eivät enää joudu play out -otteluihin. Mestiksen pudotuspelien ulkopuolelle jääneet neljä seuraa pelaavat viime kauden tapaan play outit, ja ottelusarjojen häviäjät joutuvat Mestis-karsintaan. Mestiksen pistejärjestelmään tehtiin muutoksia, ja se yhdenmukaistettiin Jääkiekon SM-liigan kanssa. Jatkossa suorasta voitosta saa kolme pistettä, jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa saavutetusta voitosta kaksi pistettä sekä jatkoaika/rangaistuslaukauskilpailun häviöstä saa yhden pisteen.
Syyskausi (syys–joulukuu 2007)
Mestiskausi alkoi Jukureiden osalta 12. syyskuuta 2007, kun se kohtasi kotonaan KooKoon ja voitti ottelun lopulta 3–1 lukemin. Jukurit voittivat vielä Jokipojat ja HeKin ennen kuin joukkue kohtasi parempansa Vaasassa ja hävisi Sportille rangaistuslaukaisukilpailuun venyneessä ottelussa 3–2. Ottelun jälkeen Jukurit koki pahan menetyksen, kun joukkue sai tietää, että Matti Koistinen oli saanut edellisen kauden viimeisessä ottelussaan Tapparan A-junioreissa kolmen ottelun pelikiellon ja että Koistisen olisi pitänyt kärsiä rangaistuksensa Jukureissa heti kauden alettua. Koska Koistinen pelasi kuitenkin Jukuri-paidassa kauden ensimmäisessä ottelussa KooKoota vastaan, hänen pelikieltoonsa lisättiin vielä yksi peli, eli hän kärsi rangaistuksensa seuraavissa neljässä ottelussa. Hävityn Sport-pelin jälkeen Jukurit voitti Hokin, SaPkon ja TuTon. TuTo-ottelussa kävivät tunteetkin kuumina, sillä TuTon Iiro Junnila haastoi Jukureiden Timo Kuuluvaisen tappeluun. Kuuluvainen ei kuitenkaan lähtenyt leikkiin mukaan, ja Junnila hankki itselleen kolmen ottelun pelikiellon melko yksipuolisesta tappelusta. Jukurit voittivat lopulta TuTon rangaistuslaukaisukilpailun jälkeen 3–2.
Takki auki seuraavaan otteluun lähtenyt vierasjoukkue Jukurit sai Lempäälän Kisalta kylmää kyytiä, kun se hävisi ottelun 4–2. Jukurit ja JYP vaihtoivat pelaajiaan 10.10.2007, kun Jukureiden Ilkka Vaarasuo matkasi Jyväskylään ja JYPin Erkka Leppänen ja Samuli Piiroinen matkasivat puolestaan Mikkeliin. Jukureita oli vaivannut koko alkukauden tehottomuus: joukkue ei ollut saanut yhdessäkään pelissä aikaiseksi yli kolmea maalia. Lempäälässä hävityn ottelun jälkeen Jukurit-luotsi Kari Makkonen oli pitänyt joukkueelle puhuttelun, ja Kotkassa Titaaneita vastaan käydyssä kamppailussa oli asenne kohdallaan: Jukurit voittivat 0–5. Tämän jälkeen Jukurit kaatoi K-Vantaa ja Salamat vasta rankkareilla 4–3 ja 4–5, mutta Kookoo kuitenkin voitti Jukurit Kouvolassa 4–2. Ottelun jälkeen (20.10.) JYP kutsui Jukureissa lainassa olleen hyökkääjänsä Samuli Piiroisen vahvuuteensa kaavailtua nopeammin sekä Tommi Hannuksen loukkaantumisen myötä. Kouvolan tappion jälkeen Jukureilla alkoi neljän ottelun voittoputki, kun Jukurit voitti HeKin (4–2), Jokipojat (3–2), Sportin (3–2ja.) ja SaPKon (2–5). Jukurit menetti ennen SaPko-peliä (2.11.) Tapparasta lainassa olleen puolustaja Matti Koistisen, joka matkasi takaisin Tampereelle, ja SaPko -pelin jälkeen JYPistä lainassa olleen puolustaja Erkka Leppäsen. Jukureilla on tässä vaiheessa kautta puolentoista viikon kestoinen pelitauko samoin kuin SM-liiganjoukkueilla, joilla on maajoukkuetauko Karjala-turnauksen vuoksi.
Jukureiden pelit jatkuivat 14.11., kun se kohtasi Kajaanin Hokin Kalevankankaalla. Jukurit sai ennen peliä Ässistä Joonas Kemppaisen ja Sakari Salmisen lainaksi kuukaudeksi (13.12 asti), sillä Antti Laakso (jalkavaiva), Tero Kettunen (luistimen viilto kaulassa), Taneli Hiltunen ja Anssi Laitinen eivät olleet pelikunnossa. Tehoton Jukurit hävisi pelin Hokille 1–3 ja koki vasta tässä vaiheessa kauden ensimmäisen kotitappion. Pelin jälkeisenä päivänä julkaistiin jälleen uusi lainasopimus, kun Lukon Nico Aaltonen liittyi joukkueeseen. Näin Jukureissa oli kolme uutta 19-vuotiasta hyökkääjää, jotka muodostavat hyökkäyskolmikon Salminen-Kemppainen-Aaltonen. Aaltosen sopimus päättyi 9.12. Kolmikko pelaa Jukureiden ohella myös Suomen U20 maajoukkueessa, joka valmistautuu MM-kisoihin pelamalla kertaalleen jokaista Mestis-joukkuetta vastaan. Tämän jälkeen Jukurit palasi voittokantaan voittamalla Titaanit 5–1, kun Antti Laakso palasi joukkueen kokoonpanoon.
Neljän päivän päästä Jukurit koki niukan tappion Turussa, kun se hävisi TuTolle 3–2. Tappiosta sisuuntunut Jukuri-lauma voitti samaisen viikon lauantaina LeKin Mikkelissä maalein 6–3. Jukurit lainasi päivää ennen K-Vantaa-peliä vähänlaisesti peliaikaa saaneen hyökkääjän Jani Tossavaisen Titaaneihin 14.12. asti kestävällä lainasopimuksella. Jukurit hävisi Vantaalla 3–4 Max Wärnin viime hetken alivoimamaalilla. Seuraava ottelu pelattiin Mikkelissä 1.12, kun vastaan asettui Salamat. Ennen ottelua Markku Erholtz liittyi Jukuri-joukkueeseen HPK:sta 15.12. asti kestävällä lainasopimuksella. "Mielelläni näkisin miehen riveissämme myös kevätkaudellakin" totesi Jukurien toimitusjohtaja Mikko Romo. Jukurit voitti ottelun 5–1, ja Erekin sai yhden tehopisteen. Jukurit hävisi toistamiseen tällä kaudella KooKoolle tiukassa kärkiottelussa Mikkelissä 4–6, minkä jälkeen oli aika kohdata Jokipojat. Joensuun ottelu oli viimeinen Jukureiden nuorisoketjulle Salminen-Kemppainen-Aaltonen. Jukurit lähti otteluun ilman sairaana olevia Aaltosta ja Erholtzia sekä pitkäaikaistoipilasta Tuomo Jormakkaa ja Titaaneilla lainassa olevaa Jani Tossavaista. Jukurit voitti Joensuussa hienosti 1–2.
Jukurit voitti seuraavaksi Suomen U20 maajoukkueen 1–0, minkä jälkeen Erholtz palasi joukkueen kokoonpanoon ja Jukurit korvasi lainassa olleen nuorisoketjun omallaan: Hiltunen-Mäkinen-Kiukas. Illan ainoasta maalista vastasi Tomi Lindfors. Jukurit onnistui myös katkaisemaan yhdeksän ottelun voitto-tappio-voitto -putkensa voittamalla kaksi peliä peräkkäin. Jukurit kohtasi vielä Sportin ja HeKin vieraissa ennen joulutaukoa. Juuri Juhani Tammisen päävalmentajakseen saanut Sport kaatui 2–4 ja HeKi 4–7. HeKi-ottelussa oli mukana Titaaneista takaisin tullut Jani Tossavainen. Jukurit olivat ennen joulutaukoa sarjassa kolmantana 56 pisteellään: KooKoolla oli piste enemmän ja TuTolla 3 pistettä. TuTo oli pelannut yhden pelin enemmän kuin KooKoo ja Jukurit.
Kahden viikon joulutauon jälkeen vuoden 2007 puolelle mahtui vielä yksi peli Kajaanissa, kun Jukurit kaatoi Hokin maalein 2–4. Tuomo Jormakka palasi pelaavaan kokoonpanoon ja tekaisi maalinkin. Erholtz palasi HPK:hon. Tässä ottelussa tehtiin myös Jukurien I Divisioona/Mestis-historian 2000. maali, jonka teki Tero Kettunen tyhjiin.