cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pasi Kaukoranta
Ura
Kaukoranta siirtyi kaudeksi 2013–2014 Ässien A-nuorten päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi SM-pronssiin. Huhtikuussa 2014 Suomen jääkiekkovalmentajat ry palkitsi Kaukorannan hänen lajin eteen tekemästään työstä. Kaudeksi 2014–2015 Kaukoranta palasi vuoden mittaisella sopimuksella Ässien SM-liigajoukkueen valmennukseen Pekka Rautakallion apuvalmentajaksi.
Kaukoranta toimi kaudesta 2016 lähtien pesäpalloseura Kankaanpään Mailan superpesisjoukkueen henkisenä valmentajana ja aloitti seuran urheilujohtajana kauden 2017 päätteeksi.
Muuta
Kaukoranta on aiemmin toiminut myös opettajana Kaipolan, Vähärauman kouluissa, Harjavallan yläasteella liikunnanopettajana ja Ruskilan koululla opetti myös ennen. Nykyään Kaukoranta toimii Viikkalan koulun 3-4lk opettajana.
Lännenhelmilavastaja
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan lännenhelmilavastaja on noin 24–28 cm. Väritykseltään lintu on pääosin ruskean kirjava. Siivet ovat hieman muuta yläruumista vaaleammat. koiraalla on niskassaan violetti täplä, joka on naarailla pienempi. Rinta on tumma ja siinä on vaaleita suomumaisia kuvioita. Vatsa on vaalea ja kuviointi erottuu vain heikosti. Naaraan pyrstö on hieman koiraan pyrstöä pidempi ja naaraan rinnan kuvio ovat voimakkaampia. Nuoret linnut muistuttavat naarasta, mutta ovat vaaleampia ja harmaampia.
Elinympäristö
Lännenhelmilavastajaa tavataan Australiassa kahdella erillisellä alueella. Maan keskiosassa ja Pilbaran alueella Länsi-Australiassa. Lajin elinympäristöä ovat metsät ja pensaikot.
Knuckles’ Chaotix
Knuckles’ Chaotix on Segan julkaisema tasohyppely. Peli on julkaistu vuonna Sega 32X -oheislaitteelle ja peli on laitteen ainoa Soniciin liittyvä peli. Peli käyttää sprite-grafiikkaa ja hyödyntää kahden pelaajan yhteistyöpohjaista pelaamista.
Lännenhelmilavastaja
Lisääntyminen
Koiras voi pariutua monen naaraan kanssa pesimäaikana, joka kestää heinäkuusta joulukuulle. Pesän rakentaa naaras yksin risuista. Pesä on harvahko kuppimainen risupesä. Naaraslännenhelmilavastaja munii yhdestä kahteen harmahtavanvihreää ruskeapilkullista munaa. Naaras huolehtii yksin munien hautomisesta ja kuoriutuneiden poikasten hoitamisesta.
Knuckles’ Chaotix
Pelaaminen
Peli noudattaa perinteisten Sonic-pelien kaavaa. Tasot täytyy läpäistä alle 10 minuutissa ja tuhota tri. Robotnikin "peijakkaat" (robotit) matkalla. Sormukset kuvastavat pelaajan energiaa ja niitä keräämällä pelaaja pääsee erikoisalueille. Pelissä ei ole lisäelämiä; mikäli partnerihahmo menettää sormuksensa ja häneen osuu (kun hänellä ei ole sormuksia) hän katoaa. Partnerin saa takaisin tekemällä erikoisosumapisteen tai käyttämällä "recallia", "kutsumalla" partnerin takaisin (joka pudottaa sormuspisteet jopa -99 sormukseen asti tai enemmän . Tällöin peli saattaa palauttaa pelaajan takaisin "Maailmaeteiseen" tai alkuruutuun, mikäli pelaaja on Isolated Island-alueella käytettäessä recallia).
Lännenhelmilavastaja
Ravinto
Lännenhelmilavastajan ravinto koostuu pääosin hedelmistä. Laji syö erityisesti Ficus platypoda- ja Santalum spicatum-puulajien sekä käärmekurkun (Trichosanthes cucumerina) hedelmiä.
Knuckles’ Chaotix
Pelaaminen
Pelin tasot on jaettu viiteen maailmaan, joita kutsutaan "houkutuksiksi" (attractions), joista jokainen sisältää 5 eri tasoa joista 2 pitää läpäistä tiettyyn vuorokaudenaikaan (aamu, päivä, auringonlasku ja yö). Vuorokaudenaika vaikuttaa vihollisten sijanteihin ja tasopomom vaikeusasteeseen. Tason 5 lopussa pelaaja kohtaa tri. Robotnikin jonkun hänen laitteensa kera. Suurin muutos tässä pelissä on sormusten välinen sidosvoima hahmojen välillä. Aiemmissa Sonic-peleissä kaksinpeli tarkoitti joko jaetun ruudun kilpajuoksua tai yhden ruudun pelaamista Tailsin ollessa ohjattavissa 2-ohjaimella. Luonnollisesti yleensö 2-palaaja ajautuu ulos ruudusta Tailsin palatakseen takaisin Sonicin luo muutaman sekunnin päästä.
Chaotixissa molemmat pelaajat ovat sidotut toisiinsa yhdessä ruudussa kummankaan pelaajan ollessa päällepäsmäröimässä saadakseen pelin etenemään. Tämä elastinen sormussidos mahdollistaa perinteisten Sonicille tuttujen liikkeiden yhdistämisen erilaisiin temppuihin. Esimerkiksi jos pelaaja 1. pysyy paikoillaan ja 2. pelaaja juoksee eteenpäin venyttäen sidettä saavuttaakseen maksiminopeuden. Ilmassa ollessa pelaaja voi hyödyntää sidettä luodakseen liike-energiaa, joka suuntautuu ylöspäin. Tämän lisäksi pelaajat voivat heittää toisiaan eri alustoille ja kutsua kaverinsa takaisin (Call-toiminto, kuluttaa 10 sormusta, muista Sonic-peleistä poiketen sormusluku voi mennä negatiivisen puolelle). Tämän lisäksi mikäli kaksinpelimuodossa kumpikaan pelaajista osuu viholliseen ilman suojaa/haavoittumattomuutta/isoa sormusta (lisävoimia/esineitä saa pelaajan menettämään kaikki sormuksensa yhden normaalia suuremman sormuksen muodossa mikäli pelaaja saa osuman) menettää pelaaja kaikki sormuksensa (toisin kuin yksinpelimuodossa, jossa partneri menettää vain yhden sormuksen eikä kaikkia).
Bonus-alue
Bonus-alueelle pääsee keräämällä yli 20 sormusta ja hyppäämällä suuren sormuksen läpi, joita tasoille on piilotettu. Alueella pelaaja joutuu vapaapudotukseen pitkin piraalia, joka koostuu sormuksista, voimanlisäyksistä (Power-Ups), tasoista ja "Exiteistä". Bonus-alue päättyy joko sormuslaskurin mennessä 0 tai pelaajan osuessa uloskäyntiin (Exit). Mahdolliset voitetut bonukset voivat mm. hidastaa (kenttävalikko) houkutusrulettia tai oikeuttavat vapaaseen valintaan Combi Catcherista. Myös Sonic Advance -pelissä on vastaava bonus-alue, mutta ainoat objetit ovat sormukset ja pommit.
Erikoisalueet
Erikoisalueille pääsee vain maalialueen suurten sormusten kautta, mutta pelaajalla tulee olla vähintään 50 sormusta kerättynä päästäkseen erikoisalueelle. Kun pelaaja saa kaikki 6 Kaaossormusta, erikoisalueet alkavat alusta "wireframe"-tyylisinä. Erikoisalueella pelaaja kulkee kuusikulmion muotoisessa, täysin 3D maailmassa, keräten tietyn määrän sinisiä kehiä ("Blue Spheres"). Sormukset toimivat aikana laskien kerätystä määrästä kohti nollaa, tai kunnes pelaaja putoaa pois alueelta jolloin erikoisalue päättyy. Pelaajan läpäistessä erikoisalueen hän saa Kaaossormuksen (Chaos Ring) joita on kaikkiaan kuusi. Toisin kuin muissa Sonic-peleissä, näiden erikoisesineiden kerääminen ei avaa erikoisvoimia (kuten 7 kaaossmaradin kerääminen avaa Super-muodot), mutta pelaaja saa parhaan lopun pelilleen Sonicin ja Tailsin tehdessä cameorooli-esiintymisen.
Hahmot
Tämä on ensimmäinen peli, jossa Team Chaotix esiintyy. Ryhmässä on 5 jäsentä (toisin kuin Sonic Heroes-pelin Team Chaotixissa): Lisäksi pelattavina hahmoina on myös Heavy ja Bomb-nimiset robotit.
Vector ja Charmy olivat seuraavan kerran pelattavia hahmoja vasta 2004 Sonic Heroes-pelissä, Espio sen sijaan esiintyy Sonic The Fighters-pelissä pelattavana hahmona, hänkin on mukana Sonic Heroes-pelissä. Peli on Heavyn ja Bombin ainoa esiintyminen. Jokaisella hahmolla on omat erikoisominaisuutensa, Knuckles osaa edelleen liitää ja kavuta seiniä kuten Sonic & Knucklesissa. Espio kykenee kiipeämään seinien lisäksi myös katossa ja palloksi kääriytymisen sijaan Spin Dash-liikettä suoritettaessa hän vääntyy tornaadoksi ja voi tuhota suojautumattomia vihollisia juoksemalla päätä pahkaa niitä kohti täydessä vauhdissa. Mighty on pelin nopein juoksija ja hän kykenee kiipeämään seiniä jaloillaan ja puskemaan itseään ylemmäs. Vector taas on Chaotixin suurin hahmo. Hän kykenee syöksähtämään ilmassa ja kipuamaan seinien päälle. Charmy on pelin pienin hahmo, mutta hänen kykynsä lentää on hänen suurin etunsa muihin hahmoihin nähden.
Heavy ja Bomb väittävät olevansa tri. Robotnikilta karanneita robotteja, jotka haluavat auttaa Chaotixia. He eivät voi olla valitut hahmonvalintaruudusta, mutta sen sijaan heidät valitaan combi catcher-laitteen avulla. Kumpikaan roboteista ei kykene hyökkäämään ja heidän nimensä kuvastavat heidän ominaisuuksiaan; Heavy (suom. Painava) on painava ja hidas, mutta tuhoutumaton ja kykenee tuhoamaan vihollisia ja monitoreja kävelemällä niitä kohti. Bomb (suom. Pommi) taas on pieni ja nopea, mutta räjähtää mikäli häneen osuu vahingoittaen sekä vihollista, että pelaajaa. Kummallakin nöistä hahmoista voi pelata yhtä aikaa vain, mikäli tasovalikko on aktivoitu pelin väritestin kautta. Heillä voi pelata normaalisti myös erikoistasoilla (Special Stages), mikäli partneri heittää sen erikoisaluesormukseen.
Juoni
Pelin japanilaisen ohjekirjan mukaan tarina eroaa täysin "länsijulkaisusta". Japanilaisen ohjekirjan mukaan mystinen saari nousi merestä pian Sonic & Knuckles-pelin tapahtumien jälkeen. Tri. Robotnik löysi saaren ja löysi sieltä mystisen sormuksen ja kirjoituksia Kaaossormuksista, muinaiset sormukset joihin on valettu Kaaossmaragdien energiaa. Löytääkseen nämä erikoiset sormukset, hän rakensi saarelle tukikohtansa, Newtronic Highn. Myös Mighty, Espio, Vector ja Charmy Bee saapuvat saarelle ja tri Robotnik ja Metal Sonic vangitsevat heidät Robotnikin Combi Catcher-laitteeseen. Oudosta saaresta kiinnostunnut Knuckles saapuu myös saarelle ja onnistuu pelastamaan Espion. Yhdessä he lähtevät estämään Robotnikia saamasta haltuunsa Kaaossormuksia.
Vastaanotto
Julkaisun jälkeen peli sai sekavia arvosteluita pelaajilta sekä kriitikoilta. Osa ylisti pelin grafiikkaa ja musiikkia ollen 32Xn parhaita pelejä. Osa taas kritisoi peliä sen kuminauhatyylisistä fysiikoista ja partneri-systeemiä, sekä kritisoivat myös maailmojen välisten kenttien keskeistä vaihtelun puutetta.
Sonic Crackers
Knuckles’ Chaotix -pelin prototyyppiversio, joka tunnetaan nimellä Sonic Crackersin varhainen prototyyppi Sega Mega Drivelle.
Uudelleenjulkaisut
Peliä suunniteltiin otettavan mukaan Sonic Gems Collection -peliin, mutta lopulliseen peliin se ei tullut.
Onkamon seisake
Onkamon seisake on lakkautettu rautatieliikennepaikka Karjalan radalla Tohmajärven kunnan Onkamossa. Kun uusi ratalinja Parikkalasta Tohmajärven Onkamoon valmistui, jäi vanha Onkamon rautatieasema (nykyinen Valkeasuo) siltä sivuun. Valtatie 6:n ja Valtatie 9:n kupeeseen uudelle ratalinjalle avattiin 23. toukokuuta 1971 Säkäniemi-niminen seisake, jolla osa Helsinki–Joensuu-pikajunavuoroista alkoi pysähtyä. Säkäniemen seisakkeen nimi vaihdettiin Onkamoksi toukokuussa 1973, kun vanhan Onkamon aseman nimi puolestaan vaihdettiin Valkeasuoksi. Onkamon seisakkeelta oli jalankulkuyhteys viereiselle Lapinahon seisakkeelle, jossa oli vaihtoyhteys paikallisliikenteen Joensuu–Niirala-välin kiskobussiin. Onkamon seisakkeelta ei ollut paikallisliikennettä.
Onkamon seisakkeen laituri oli rakenteeltaan yksinkertainen ja lyhyt. Onkamon seisakkeella pois jääviä pikajunan matkustajia pyydettiin astumaan junasta tiettyjen vaunujen kohdalla, sillä laituri oli lyhyytensä lisäksi heikosti valaistu. Paikalla ei ollut henkilökuntaa eikä lipunmyyntiä. Rata Onkamon seisakkeen kohdalla on viivasuora ja yksiraiteinen. Lähimmät henkilöliikenteen pysähdyspaikat olivat etelän suuntaan Kitee ja pohjoisen suuntaan Hammaslahti. Henkilöliikenne lakkasi Onkamossa ja Hammaslahdessa 4. kesäkuuta 2005. Käyttö oli ollut viimeisen vuosikymmenen aikana hyvin vähäistä.
Lennart Berghäll
Lennart ”Lenni” Berghäll (25. heinäkuuta 1896 Pyhäjärvi Ul – 6. kesäkuuta 1929 Windsor, Ontario ) oli suomalainen työväenliikkeen vaikuttaja ja runoilija, jonka varsinainen ammatti oli sorvari. Hänet tunnetaan itseoppineena kansankirjoittajana, jonka tuotantoa ilmestyi sosialidemokraattisissa työväenlehdissä, mutta yhtään kirjaa Berghäll ei julkaissut. Vuonna 1914 Berghäll alkoi toimittamaan Högforsin sosialidemokraattisen nuoriso-osaston Valistaja-nimistä lehteä ja jatkoi kirjoittamista myöhemmin Helsingissä. Vuoden 1918 sisällissotaa edeltävinä vuosina hän kuului Helsingissä vaikuttaneisiin työläisintellektuelleihin ja myöhemmin 1920-luvun alussa Berghäll oli mukana kommunistien maanalaisessa toiminnassa. Vankeustuomion saatuaan hän pakeni Pohjois-Amerikkaan.
Elämä
Berghäll syntyi työmies Juho Aukusti (s. 1869) ja Elina Josefiina (s. 1874) Berghällin perheeseen nykyisessä Karkkilan kunnassa sijaitsevassa Högforsin ruukissa. Perheen 11 lapsesta Lennart oli vanhin, nuorimman syntyessä vasta vuonna 1916. Hän kävi kansakoulun ja meni sen jälkeen myös itse töihin Högforsin tehtaalle. Berghäll oli mukana perustamassa Sosialidemokraattisen nuorisoliiton paikallisosastoa ja alkoi vuonna 1914 toimittamaan sen julkaisemaa Valistaja-lehteä yhdessä Hjalmar Wuorion kanssa. Berghäll kuitenkin muutti Helsinkiin jo vuoden kuluttua, jonka jälkeen toimittajaksi tuli hänen veljensä Martti Berghäll (s. 1897). Helsingissä Lennart työskenteli sorvarina ja liittyi Helsingin Sosialidemokraattiseen Nuorisoseuraan. Hän kohosi nopeasti sen johtokuntaan ja 1917 Berghäll valittiin yhdistyksen puheenjohtajaksi. Hän kuului nuorisoseuran piirissä syntyneeseen Decamerone-kirjallisuusklubiin, joka kokootuntui yhdistyksen ylläpitämässä kahvilassa. Berghällin lisäksi teoreettis-filosofisena pidetyssä keskustelukerhossa vaikuttivat muun muassa runoilijat Kasper Tanttu ja Kössi Ahmala sekä kirjailija Emil Lindahl. Lisäksi hän oli Helsingissä mukana myös nuorsosialistien toiminnassa.
Vuoden 1918 sisällissodan aikana Helsingin Nuorisoseura oli aluksi jyrkän pasifistinen, mutta taipui lopulta lähettämään komppanian verran miehiä rintamalle. Terveysongelmista kärsinyt Berghäll vietti sodan alkuviikot Kivelän sairaalassa ja työskenteli myöhemmin yhdistyksen kahvilassa. Huhtikuun alussa Berghäll kuitenkin määrättiin värväämään lisää miehiä nuorisoseuran komppaniaan. Helsingin valtauksen jälkeen hänet pidätettiin 17. huhtikuuta, mutta vapautettiin pian, kun valkoisten luotettavina pitämät henkilöt todistivat Berghällin vastustaneen kapinaa ja pysytelleen itse sivussa aseellisesta toiminnasta.
Sisällissodan jälkeen Berghällin näkökannat kuitenkin jyrkentyivät. Vuonna 1921 hän oli perustamassa nuorisoseuran sisälle erityistä agitaatio-osastoa, johon liittyivät kommunismin kannattajiksi ryhtyneet jäsenet. Berghällin ja hänen tulevan puolisonsa Eva Halmeen lisäksi mukana oli muun muassa vuonna 1943 teloitettu ompelija Martta Koskinen. Huhtikuussa 1923 Berghäll sai toiminnastaan vankeustuomion, jonka painavimpana syynä oli syyskesällä 1922 levitetty Herää, käy taisteluun! -niminen lentolehtinen. Korkein oikeus vahvisti hänen valtiopetoksen suunnittelusta saamansa tuomion vuonna 1925, mutta Berghäll oli jo tuolloin paennut Pohjois-Amerikkaan väärää henkilöllisyyttä käyttäen. Hänen matkansa ajankohta ei ole selvillä, mutta Berghällin puolison Eva Halmeen tiedetään lähteneen Kanadaan marraskuussa 1923.
Kanadassa Berghäll asettui Yhdysvaltain rajan tuntumaan Ontarion Windsoriin, jossa hän työskenteli Fordin autotehtaassa. Berghällin vaiheista Kanadassa ei ole paljoakaan tietoa, mutta todennäköisesti hän oli mukana ainakin suomalaissiirtolaisten perustaman sosialistisen Canadan Suomalaisen Järjestön toiminnassa. Sen varhaisvuosien dokumentit ovat hävinneet, mutta mahdollisesti Berghäll toimitti järjestön Nyrkki-nimistä lehteä. Lennart Berghäll kuoli munuaissairauteen kesäkuussa 1929. Hän oli noussut tunnustettuun asemaan paikallisessa työväenliikkeessä, sillä Berghällin hautajaisiin osallistui 300 ihmistä ja puheita pidettiin suomen ja englannin lisäksi myös unkarin kielellä.
Daryl Homer
Daryl Homer (s. 16. heinäkuuta 1990 Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret) on yhdysvaltalainen miekkailija. Hän kilpaili Lontoon olympialaisissa 2012 säilän yksilökilpailussa, jossa hän sijoittui kuudenneksi. Hän oli myös mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka sijoittui säilän joukkuekilpailussa kahdeksanneksi. Vuoden 2015 miekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti hopeaa säilän yksilökilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Homer sai säilän yksilökilpailussa hopeaa, häviten loppuottelussa Unkarin Áron Szilágyille. thumb|left|Homer (oikealla) miekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa 2015.
Lennart Berghäll
Tuotanto
Berghällin kirjoittamia runoja julkaistiin aluksi Valistajassa ja myöhemmin Helsingissä ilmestyineissä sosialidemokraattisissa lehdissä. Runojen ohella Berghällin tuotanto käsittää lyhyitä kertomuksia, jotka sijoittuivat pääosin Högforsin tehdasympäristöön. Esimerkiksi joulukuussa 1914 ilmestyi fiktiivinen kertomus Se tavallinen tarina, joka aiheena oli raskaaksi tullut 16-vuotias työläisnainen Fanny ja hänen itsemurhansa. Berghäll julkaisi runojaan myös salanimillä, kuten ”Esa Aira”, jota hän käytti ainakin vuonna 1917 Helsingin Nuorisoseuran julkaisemassa Nuorukainen-lehdessä. Kanadaan muutettuaan Berghäll ei ilmeisesti enää jatkanut kaunokirjallista harrastustaan.
Vuonna 2004 karkkilalaiset kansanperinteen harrastajat julkaisivat CD-levyn Maailman meno – Kansanlauluja omalla nuotilla, jolla on mukana Berghällin samannimisiin runoihin sävelletyt kappaleet Herrojen Kustu ja Kurjalassa.
Smolensk
250px|thumb|[[Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski, Smolenskin kaupunki, värivalokuva n. 1912]] 250px|thumb|[[Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski, Smolenskin katedraali, värivalokuva n. 1912]] Smolensk on Smolenskin alueen pääkaupunki Länsi-Venäjällä lähellä Valko-Venäjän rajaa. Se sijaitsee Dneprin yläjuoksulla 419 kilometriä Moskovasta länteen. Asukkaita on 315 600 henkeä (vuonna 2009).
Historia
Smolensk on yksi Venäjän vanhimmista kaupungeista. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuosina 862–865. Viikinkien idäntien varrella sijainnut Smolensk oli slaavilaisten krivitšien tärkein linnoitus sekä huomattava kaupan ja käsityöammattien keskus. Vuonna 882 kaupunki liitettiin Kiovan Venäjään. 1100-luvulla siitä tuli Smolenskin ruhtinaskunnan keskus. Vuosina 1404–1514 se kuului Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuosina 1596–1602 kaupunki ympäröitiin kivisellä linnoitusmuurilla. Puolalaiset valloittivat Smolenskin vuonna 1611. Vuonna 1667 kaupunki liitettiin Venäjään.
Vuodesta 1708 lähtien kaupunki oli Smolenskin läänin, vuosina 1719–1726 Riian läänin Smolenskin maakunnan, vuodesta 1776 Smolenskin käskynhaltijakunnan ja vuodesta 1796 läänin keskus. Ranskalaiset valtasivat kaupungin Napoleonin Venäjän-retken aikana vuonna 1812. 1800-luvun loppupuolella Smolenskista tuli tärkeä rautatieliikenteen solmukohta, mutta sen teollinen kehitys oli vaatimatonta. Ympäröivän maaseudun asukkaat olivat etupäässä valkovenäläisiä. Kaupunkilaisista oli ortodoksien lisäksi 8,1 % juutalaisia, 5,7 % katolilaisia ja 1,5 % luterilaisia (vuonna 1897).
Vuonna 1929 Smolenskista tuli Läntisen alueen ja vuonna 1937 Smolenskin alueen keskus. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin. Sodan jälkeen se rakennettiin käytännössä kokonaan uudestaan. Neuvostoaikana tärkeimmiksi tuotannonaloiksi muodostuivat koneenrakennus, kevyt ja elintarviketeollisuus.
Vuodesta 1951 lähtien kaupungissa on suoritettu järjestelmällisiä arkeologisia kaivauksia. Kaupunginmuurin sisällä ja Dneprin rannalla on jopa kahdeksan metriä paksu 1000–1900-lukujen kulttuurikerros sekä merkkejä 900-luvun vaurioituneesta kerroksesta. Kaivauksissa on löydetty puulla katettuja katuja (21 päällekkäistä kerrosta), rakennusten jäännöksiä, käyttöesineitä, aseita ja tuohikirjeitä.
Talous
Smolenskissa on kone-, metalli-, puu-, tekstiili-, nahka- ja elintarviketeollisuutta sekä alkoholin tuotantoa.
Liikenne
Smolensk on tärkeä rautatieristeys, josta on yhteydet Moskovaan, Pietariin, Brjanskiin, Minskiin, Vitebskiin, Vilnaan, Kaliningradiin ja vaikkapa Varsovaan. Smolenskin rautatieaseman kautta kulkee kymmeniä kaukojunia päivittäin eri puolille Venäjää, Valko-Venäjää, Keski-Eurooppaa, Ukrainaa ja Kazakstania, lisäksi on lähijunia. Sen kautta kulkee eurooppatie 30 (valtatie M1). Kaupungissa on myös Dneprin jokisatama ja lentokenttä. Smolenskin eteläosissa sijaitsevan pienehkön siviililentokentän ohella kaupungin pohjoispuolella sijaitsee sotilaslentokenttä, jonka läheisyydessä tapahtui Puolan presidentin seurueineen surmannut lento-onnettomuus huhtikuun 10. päivänä 2010.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
Dnepr jakaa kaupungin kahtia pohjois- ja eteläosaan. Vanha kaupunki sijaitsee syvien rotkojen erottamilla kukkuloilla. Keskustan suorakulmainen ja osin säteittäinen asemakaava on vahvistettu vuonna 1818.
Kaupungin vanhimpia rakennuksia ovat 1100-luvulla rakennetut Pietarin ja Paavalin, evankelista Johanneksen sekä arkkienkeli Mikaelin kirkot. Kuusi ja puoli kilometriä pitkä, 38 tornia käsittänyt kaupunginmuuri on säilynyt osittain.
Sobornaja-mäellä kohoaa barokkityylinen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen katedraali (1677–1679, uudistettu 1732–1740) loisteliaine ikonostaaseineen ja kellotapuleineen. Sen lähellä sijaitsevat Kolminaisuuden luostarin katedraali (1738–1740), Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko (1694–1698) ja barokkityylinen Abrahamin luostarin Kristuksen kirkastumisen katedraali (1755). Klassismia edustavat kuvernöörin talo ja Georgioksen kirkko (molemmat 1781) sekä aateliskokouksen rakennus (arkkitehti Avraam Melnikov, 1825). Huomattavia muistomerkkejä ovat mm. vuoden 1812 isänmaallisen sodan monumentit.
Koulutus ja kulttuuri
Kaupungissa toimii yliopisto (entinen kasvatustieteellinen korkeakoulu), lääketieteellinen, maatalous- ja liikuntakorkeakoulu sekä useiden valtakunnallisten korkeakoulujen filiaaleja. Kulttuurilaitoksia ovat draama- ja nukketeatteri, filharmonia, historiallinen museo, taidemuseo, Sergei Konjonkovin veistosmuseo ym.
Kaj Wikström
Kaj Lennart Wikström (s. 24. helmikuuta 1939 Turku) on suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän on ollut Joensuun yliopiston ruotsin kielen professori 1980–2002 ja tutkinut nykyruotsin kieli- ja merkitysoppia ja kielipedagogiikkaa. Sitä ennen hän oli Tampereen yliopistossa apulaisprofessori 1978–1980.
Julius Polin
Polin syntyi Venäjän Gruzinossa, jossa hänen isänsä palveli upseerina. Polin kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta 1891. Hän työskenteli AB Tornatorilla Tainionkoskella, Kaukaan tehtaalla Lappeenrannassa sekä Finska Ångfartygs Aktiebolagin palveluksessa ennen siirtymistään Kymintehtaan konttoripäälliköksi 1908. Polin työskenteli yhtiössä yli 30 vuoden ajan, toimien myös sen johtokunnassa. Osake- ja kiinteistösijoituksilla omaisuutensa luonut Polin oli myös mukana lukuisten ruotsinkielisten yhteisöjen toiminnassa, hän kuului muun muassa Stiftelsen för Åbo Akademin hallitukseen ja oli Folkhälsanin kunniajäsen. Vuonna 1960 perustettiin Inez och Julius Polins donationsfond -säätiö, jonka tehtävänä on tukea suomenruotsalaista kulttuuria.
Mesenaattina tunnettu Polin oli myös suuri marsalkka C. G. E. Mannerheimin ihailija. 1920-luvulla Polin lahjoitti 100 000 markkaa Mannerheimin ratsastajapatsaan alkupääomaksi, mutta hanke toteutui vasta hänen viimeisinä elinvuosinaan ja veistos paljastettiin Polinin kuoleman jälkeen vuonna 1960.
Luettelo pikkuplaneetoista: 320001–321000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 320001:stä ja päättyen 321000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Salalammi
Salalammi on Päijät-Hämeessä Lahdessa ja Hollolassa Takkulan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Bosnia ja Hertsegovina kesäolympialaisissa 2016
Bosnia ja Hertsegovina osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti 11 urheilijaa viidessä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi juoksija Amel Tuka. Bosnia ja Hertsegovina ei saavuttanut yhtään mitalia.
Salalammi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 38 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan 4 saarta. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Seestanjoen valuma-alueeseen (14.165) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,6 metriä mpy.
Bosnia ja Hertsegovina kesäolympialaisissa 2016
Judo
Bosnia ja Hertsegovinasta osallistui yksi urheilija olympialaisiin. Larisa Cerić otteli naisten yli 78 kg sarjassa. Cerić ei otellut ensimmäisellä kierroksella. Toisella kierroksella hän hävisi tunisialaiselle Nihel Cheikh Rouhoulle.
Tennis
Tenniksessä Bosnia ja Hertsegovinalla oli kaksi pelaajaa miesten kaksinpelissä. Kumpikin heistä hävisi ensimmäisellä kierroksella sijoittuen sijalle 33. Mirza Bašić hävisi argentiinalaiselle Juan Mónacolle ja Damir Džumhur israelilaiselle Dudi Selalle.
Uinti
Uintiin osallistui kaksi bosniajahertsegovinalaista uimaria. Mihajlo Čeprkalo kilpaili miesten 1 500 metrin vapaauinnissa. Hän oli karsintojen 37. ajalla 15.31,62. Naisten 100 metrin perhosuinnissa Amina Kajtaz oli alkuerien 35. ajalla 1.01,67.
Yleisurheilu
Yleisurheilussa bosniajahertsegovinalaisia urheilijoita oli mukana viisi. Miesten kuulantyönnössä mukana oli kolme urheilijaa. Mesud Pezer oli karsintojen 24. tuloksella 19,55 metriä, Hamza Alić 26. tuloksella 19,48 metriä ja Kemal Mešić 30. tuloksella 18,84 metriä. Miesten 800 metrillä Amel Tuka oli alkuerässään toinen ajalla 1.45,72. Välierissä hän juoksi ajan 1.45,24, mikä ei riittänyt loppukilpailuun. Naisten maratonilla Lucija Kimani oli 116. ajalla 2.58.22.
Fed Cup 2011
Fed Cup 2011 oli 49. naisten maajoukkueiden välinen tennisturnaus. Fed Cupin maailmanlohkossa pelasi kahdeksan joukkuetta. Loppuottelu pelattiin 5.–6. marraskuuta, ja voiton vei ensimmäistä kertaa itsenäisenä valtiona Tšekki. Se voitti loppuottelussa Venäjän 3–2.
Kiritimatinsirri
Kiritimatinsirri (Prosobonia cancellata, myös Aechmorhynchus cancellatus) on sukupuuttoon kuollut kahlaaja. Sitä esiintyi Ranskan Polynesiassa Tuamotussa. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Kiritimatista 1789.
In Search of Truth
In Search of Truth on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2001 julkaistu kolmas studioalbumi.
HMS Cumberland (1695)
HMS Cumberland oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1695 vesillelaskettu 80-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Palvelus
Alus suojasi Lissaboniin matkannutta saattuetta Forninin ja Duguay Trouinin johtamaa Ranskan laivastoa vastaan, kun ranskalaiset valtasivat aluksen Lizardin taistelussa 9. lokakuuta 1707. Alus jatkoi palvelustaan Ranskan laivastossa nimellä Cumberland, kunnes se myytiin 1715 Genovalle. Genova myi 1717 aluksen edelleen Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Príncipe de Asturias.
Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi 1718 aluksen takaisin Cape Passaron taistelun jälkeen. Alusta ei otettu palvelukseen, vaan se myytiin 1720 Itävallalle. San Carlos'ksi nimetyn aluksen kotisatamana oli Napoli ja se palveli aina vuonna 1733 tapahtuneeseen romuttamiseensa saakka.
Ratkaisu (albumi)
Ratkaisu on ramopunk-yhtye Häiriköiden neljäs studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2006 levymerkillä Woimasointu.
Vastaanotto
Albumi sai positiivisen vastaanoton. Soundin Asko Alanen antoi albumille neljä tähteä viidestä kehuen laulaja-kitaristi Erkko Salosen määrätietoista lyriikkaa ja lauluääntä sekä yleistä musiikillisten palasten loksahtamista kohdalleen. Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi neljä tähteä viidestä mainiten albumin yhtyeen siihen astisista parhaaksi.
Kokoonpano
+
Brittien huippumalli haussa
Brittien huippumalli haussa on ohjelma, jossa malliksi haluavat tytöt kilpailevat sopimuksesta mallitoimiston kanssa sekä muista palkinnoista. Jokaisessa jaksossa on viikkotehtävä, joka voi olla catwalkilla kävelemistä tai jotain muuta. Jaksoihin kuuluvat myös kuvaukset ja tuomaristo, ja joka viikko yksi tyttö joutuu jättämään kisan sikseen ja palaamaan kotiin. Ohjelmaa juontavat Lisa Snowdown ja Elle Macpherson.
Ohjelmaa on esitetty yhdeksän tuotantokautta.
2. tuotantokausi
Brittien huippumalli haussa -ohjelman 2. tuotantokauden voittaja oli 18-vuotias Lianna Fowler. Sarjassa oli 13 tyttöä.
4. tuotantokausi
Sarjan 4. tuotantokausi näytettiin Living-kanavalla. Voittaja oli 18-vuotias Alex Evans.
Osanottajat
(Pudotusjärjestyssä)
6. tuotantokausi
Sarjan 6. kaudella voittaja oli 18-vuotias Tiffany Pisani.
7. tuotantokausi
Sarjan 7. kauden voitti 20-vuotias Jade Thompson.
1.-4. jakso
casting-jaksot
8. tuotantokausi
Sarjan 8. kaudella oli mukana 14 tyttöä. Voittaja oli 18-vuotias Letitia Herod. Kauden juontajaksi jäi Elle MacPherson, ja muut tuomarit olivat Julien MacDonald, Whitney Port ja Tyson Beckford.
1. & 2. jakso
casting-jaksot
9. tuotantokausi
Sarjan 9. tuotantokaudella oli mukana 14 tyttöä. Voittaja oli 23-vuotias Lauren Lambert. Kauden juontaja oli huippumalli Elle Macpherson, ja tuomareina Tyson Beckford ja Dannii Minogue.
1. jakso
casting-jakso
Ukonlammi
Ukonlammi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Metsäkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 8,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Halkokorvenjoen valuma-alueeseen (14.168) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,3 metriä mpy.
Dong Fang Hong 2
Dong Fang Hong 2 oli Kiinan kansantasavallan televisiolähetyksiä välittävä geosynkroonisen kiertoradan tietoliikennesatelliittien perhe, jonka toiminta alkoi 8. huhtikuuta 1984.
Satelliitit kehitti Chinese Academy of Space Technology. Satelliitit olivat sylinterimäisiä, korkeus 8,5 metriä ja halkaisija 2,1 metriä, samanlaisia kuin esimerkiksi Hughesin tietoliikennesatelliitit vastaavana aikana. Satelliitti painoi 440 kg. Satelliittien suunniteltu elinikä oli 4,5 vuotta, todellinen ilmeisesti paljon pitempi. Dong Fang Hong 2 A-satelliitin antenni oli paraboloidi, antenni oli suunnattava. Satelliitin sähkötehon tuotti 24 000 aurinkokennoa. Satelliittien asemat olivat 87.5, 110,5 ja 98 itäistä pituutta. Ne välittivät TV-ohjelmia kaikkialle Kiinaan ja sen naapurimaihin. Neljännen satelliitin laukaisu epäonnistui.
TAChart
TAChart on Pascal-kielinen Ohjelmistokomponentti Lazarus ohjelmankehitysympäristöön joka tarjoaa Diagrammi palvelut. Se on samanlainen kuin Tchart ja Teechart ovat Delphille.
Se tukee laajan kokoelman erilaisia ​​kaaviolajeja kuten mm
Se liitetty näytölle canvas:n avulla. Se tukee mm. SVG, OpenGL, WMF ja muita formaatteja.
TAChart kuuluu Lazarus Component Library:n.
Historia
Ensimmäinen version TAChart kehitti Philippe Martinole varten TeleAuto projektiin jossa ohjelman automatisoi tähtitieteellisiä havaintoja. Myöhemmin sitä teki Luis Rodrigues kun hän halusi siirtää Epanet sovelluksen Delphiltä Lazaruseen. Seuraavina vuosina koodi on laajalti kirjoitettu uudelleen, sitä laajennettiin ja sen teki Alexander Klenin.
Gustaf Manninen
Gustaf Manninen (6. syyskuuta 1866 Hauho – 26. tammikuuta 1947 Pori) oli suomalainen valtiopäivämies ja sortokausien aktivisti. Manninen oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1905–1911 ja 1918–1920.
Gigaton
Gigaton on Yhdysvaltain Seattlesta kotoisin olevan Pearl Jamin yhdestoista studioalbumi. Levyn on tuottanut Josh Evans ja levyn kannen kuvan on tehnyt valokuvaaja Paul Nicklen. Levy julkaistiin Monkeywrench recordsin kautta maaliskuussa 2020. Yhtyeen oli samalla tarkoitus lähteä ensin Pohjois-Amerikan ja sieltä Euroopan kiertueelle, mutta koronaviruspandemia siirsi kiertuetta vuoteen 2021.
Gustaf Manninen
Työura
Manninen syntyi Hauholla, josta hän 11-vuotiaana muutti perheensä mukana Poriin. Manninen työskenteli eri työläisammateissa ja myöhemmin varaston- ja myymälänhoitajana muun muassa Porin konepajalla, Pihlavan osuuskaupassa sekä Osuusliike Kansassa. 1910-luvun elintarvikesäännöstelyn aikana hän toimi Porin kaupungin lihakaupan johtajana, kunnes vuonna 1920 siirtyi Porin tiilitehtaan johtajaksi, josta tehtävästä jäi eläkkeelle 1940-luvulla.
Gigaton
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5, sekä fyysinen albumi sijalle 2.
Kappaleet
Kappaleet:
Gustaf Manninen
Politiikassa
Manninen valittiin porvarissäädyssä Porin valtiopäiväedustajaksi 1905–1906, yhdessä Mikko Latvan ja F. A. Juseliuksen kanssa. Ruotsalaismielisten ja nuorsuomalaisten yhteisenä ehdokkaana ollut Manninen sai vaalissa eniten ääniä. Hän oli tuolloin sosialidemokraattisen puolueen jäsen, ja lähti ehdolle ilman Porin työväenyhdistyksen lupaa. Tämän vuoksi johtokunta katsoi Mannisen eronneen yhdistyksen sekä samalla myös puolueen jäsenyydestä.
Manninen oli aktiivisesti mukana myös muussa yhdistystoiminnassa, kuten raittiusliike Alphassa sekä Porin VPK:ssa.
Somasso
Somasso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Blan piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 30 kilometriä Blasta kaakkoon. Kunnassa on 10 900 ja keskuskylässä 4 600 asukasta (vuonna 2009).
Somasson kunta rajoittuu lännessä Blan piirin Beguenén, pohjoisessa Blan ja Dougouolon ja idässä Samabogon kuntiin sekä etelässä Sikasson alueeseen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja. Vallitsevat uskonnot ovat kristinusko, islam ja animismi.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa ja maapähkinää. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua, yläkoulu, koraanikoulu, viisi lukutaitokeskusta ja protestanttisen lähetysaseman terveyskeskus.
Veikko Löyttyniemi
Veikko Löyttyniemi (s. 19. huhtikuuta 1938 Riihimäki) on suomalainen entinen järjestöjohtaja ja toimittaja.
Veikko Löyttyniemi syntyi kauppias Aarne Löyttynimen ja Aino Ester Seppälän perheeseen, hänen veljiään ovat kaupunkineuvos Heikki Löyttyniemi (1928–2014) ja kansanedustaja Pekka Löyttyniemi (s. 1932). Löyttyniemen aviopuoliso on Leena Löyttyniemi.
Lohtunaiset
pienoiskuva|Japanilaisten joukkojen lohtunaisiksi kaappaamia kiinalaisia ja malesialaisia tyttöjä [[Penangissa.]] pienoiskuva|Kartta Japanin miehitysalueista Lohtunaiset olivat naisia ja tyttöjä, jotka Japanin keisarillinen armeija pakotti seksiorjuuteen Japanin miehitysalueilla jo ennen toista maailmansotaa sekä sodan aikana. Termi on suora käännös japaninkielisestä sanasta ianfu, joka on kiertoilmaus prostituoidulle. Etelä-Koreassa on keskuskeltu korvaavasta termistä ”seksiorja”, vaikka lohtunainen-termiä ovat käyttäneet Korean valtionjohto sekä uhrit itse. Arviot naisten määrästä vaihtelevat muutamasta kymmenestä tuhannesta jopa kahteensataan tuhanteen.
Lohtunaisten kohtalo on vielä 2000-luvullakin haitannut Japanin ja sen naapurimaiden suhteita. Joulukuussa 2015 Etelä-Korea ja Japani pääsivät viimein sopimukseen lohtunaisista ja Japani muun muassa pyysi lohtunaisten kohtelua anteeksi ja sitoutui maksamaan elossa oleville lohtunaisille korvauksia. 8. tammikuuta 2021 Etelä-Korea määräsi Japanin maksamaan 100 miljoonaa Etelä-Korean wonia (91 800 Yhdysvaltain dollaria) jokaiselle kahdelletoista vielä elossa olevalle eteläkorealaiselle lohtunaiselle, joita Japanin armeija seksuaalisesti hyväksikäytti toisen maailmansodan aikana. Japani hylkäsi määräyksen 23. tammikuuta.
Petri Salminen
Petri Salminen (s. 4. elokuuta 1963 Lahti) on suomalainen iskelmälaulaja jonka ensimmäinen single oli Kun kerran vaan. Nykyään Salminen toimii veturinkuljettajana.
Tuamotunsirri
Tuamotunsirri (Prosobonia parvirostris), joka yleisesti luokitellaan kiritimatinsirrin alalajiksi, on Ranskan Polynesiassa, Tuamotussa elävä kahlaaja. Lajin holotyypin kuvaili Titian Ramsay Peale 1848.
Kuolema ei ole lasten leikkiä
Kuolema ei ole lasten leikkiä on Alan Bradleyn kirjoittama salapoliisiromaani. Se on Flavia de Luce -sarjan toinen osa. Englanninkielinen alkuteos The Weed That Strings the Hangman's Bag ilmestyi vuonna 2010 ja suomennos 2014.
Juoni
Kiertävän nukketeatterin auto hajoaa Bishop’s Laceyn hautausmaan kohdalla. Teatteriseurueen muodostavat televisiostakin tuttu marionettitaiteilija Rupert Porson ja hänen avustajansa Nialla. Saadakseen rahaa auton korjaamiseen Porson järjestää kaksi näytöstä seurakuntatalolla.
Flavia on osunut paikalle auton hajottua ja päätyy avustamaan esitysten valmistelussa. Toinen näytös päättyy kuitenkin dramaattisesti Porsonin kuolemaan, ja pian Flavia huomaa taas tutkivansa murhaa. Esiin alkaa nousta kyläläisten salaisuuksia vuosien takaa.
Kettumäen kotiseututalo
Kettumäen kotiseututalo on Kuusankoskella Kettumäen rinteessä sijaitseva Lars Sonckin suunnittelema hirsitalo. Se on alkujaan rakennettu Pienten lasten kouluksi 1897 Kymintehtaalle jyrkän kallion reunalle ja tunnettiin lempinimellä Norjalaiskoulu tai Mäkikoulu.
Kuusankosken kotiseutuyhdistys on ylläpitänyt rakennusta ja siinä toimivaa museota vuodesta 1995.
Lähistöllä on siirrettynä työläistaloja ja Kettumäen kansanpuisto.
Hirsikankaanlampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ala-Rievelin alueeseen (14.171) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,7 metriä mpy.
Pljos
thumb|250px|Kaupunki Pljos on kaupunki Ivanovon alueen Volgan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla paikassa, jossa joki puhkaisee ”portin” moreeniharjuun, 71 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Asukkaita on 2 438 henkeä (vuonna 2010).
1800-luvun lopulla Pljosin talous taantui rautateiden rakentamisen ja Volgan liikenteen vähenemisen takia. Luonnonkauniin ympäristönsä ansiosta siitä tuli sivistyneistön suosima huvilakaupunki, jossa mm. taidemaalari Isaak Levitan asui ja työskenteli vuosina 1888–1889. thumb|left|125px|Pljosin vaakuna vuodelta 1779. thumb|250px|Neitsyt Marian taivaaseen astumisen katedraali (1699) Volgan rannan kukkuloilla on useita vanhoja kirkkoja: 1600–1700-lukujen vaihteessa rakennettu Neitsyt Marian taivaaseen astumisen katedraali, Pietari-Paavalin kirkko (1841), klassistiset Kolminaisuuden kirkot (1808 ja 1828). Kaupungin pohjoislaidalla sijaitsevat myöhäisklassistinen Kristuksen kirkastumisen kirkko (1849) ja klassistinen Varvaran kirkko (1821). Rantakaupungin keskus on kauppatori, jolla sijaitsevat klassistinen Ylösnousemuksen kirkko (1817), 1800-luvun alun kauppahallit ja paloasema. Kaupungissa on säilynyt runsaasti 1700–1800-luvun vaihteen kaksikerroksisia kauppiastaloja. Arkkitehtuuriltaan erikoinen on 1900-luvun alussa rakennettu jugendtyylinen Pavlovin huvila. Kahden kilometrin päässä kaupungista Spas-Bereznikin eli Prudskojen kylässä on vuonna 1682 rakennettu Kristuksen kirkko.
Nykyään Pljos on suojeltu museoalue ja suosittu matkailukohde. Taidegalleriassa ja Isaak Levitanin kotimuseossa on seudulla työskennelleiden maisemamaalarien teoksia. Kaupungin lähellä sijaitsee Fjodor Šaljapinin entinen huvila.
Nauhavuokkokala
Nauhavuokkokala (Amphiprion sandaracinos) on koralliriuttojen pyöreämuotoinen kala, jota pidetään myös meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö
Nauhavuokkokalan värit ovat samat, mutta kuviointi erilainen kuin muilla vuokkokalalajeilla: oranssilla pohjalla oleva valkoinen raita kulkee pitkin kalan selkärankaa kuononkärjestä pyrstön tyveen. Se voi kasvaa 14 cm pitkäksi.
Alkuperä
Nauhavuokkokalat ovat kotoisin Tyyneltä valtameren länsiosista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Nauhavuokkokalanaaraat voivat olla aggressiivisia lajitovereitaan ja muita vuokkokaloja kohtaan.
Turkka Kuusisto
Turkka Tuomas Kuusisto (s. 1979) on Posti Group Oyj:n toimitusjohtaja 6.2.2020 lähtien. Kuusisto on koulutukseltaan diplomi-insinööri.
Kuusisto kilpaili juniorina karatessa. Hänellä on mustan vyön.
Kurt Weill
Kurt Julian Weill (2. maaliskuuta 1900 Dessau, Saksa – 3. huhtikuuta 1950 New York, Yhdysvallat) oli saksalainen säveltäjä.
Elämäkerta
Vuonna 1915 Weill alkoi opiskella Albert Bingin johdolla, joka opetti nuorukaiselle pianonsoittoa, sävellystä, musiikin teoriaa ja johtamista. Weill esiintyi pianistina ensimmäisen kerran vuonna 1915. Seuraavina vuosina hän sävelsi lauluja eri runoilijoiden, kuten Joseph von Eichendorffin, Arno Holzin ja Anna Ritterin, runoihin.
Weillin tunnetuin teos on Bertolt Brechtin kanssa tehty vuonna 1928 valmistunut Kolmen pennin ooppera (alkup. Die Dreigroschenoper, 1954) joka perustuu Kerjäläisoopperaan. Hitlerin noustua valtaan 1933 Weill lähti Saksasta Ranskaan, josta hän jatkoi 1935 Yhdysvaltoihin ja eli siellä lopun elämäänsä.
Weill voitti Broadwayn vuoden 1947 Tony Award -palkinnon parhaana säveltäjänä teoksesta "Street Scene." James A. Conlonin johtama, Kurt Weillin säveltämä Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho sai vuoden 2009 Grammy-palkinnon parhaana oopperataltiointina (Los Angelesin ooppera). Vuosittain Dessaussa järjestetään Kurt Weill Fest niminen musiikki-festivaali. Bob Dylan kertoi vaikuttuneensa Marc Blitzsteinin englanniksi kääntämästä ja uudelleen sovittamasta Merirosvo-Jenny laulusta jonka hän kuuli New Yorkissa legendaarisessa Three Penny Opera:ssa Lotte Lenyan esittämänä. Laulaja ja näyttelijä Lotte Lenya oli Kurt Weillin vaimo.
Weillin musiikki Suomessa
Lauri Maijala ohjasi teoksen Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho. Sen esittäjinä olivat UMO, Avanti! ja Musiikkiteatteri Kapsäkki (2011). Weillin harvoin esitetty Silbersee (Hopeameri) esitettiin Kokkolan Oopperakesässä 2014. Teoksen ohjaajan Anu Komsin mukaan Weillin musiikki on siinä lyyrisimmillään. Kuhmon Kamarimusiikki-festivaaleilla esitettiin Weillin ja Brechtin Seitsemän kuolemansyntiä vuonna 2015. Lappeenrannan kaupunginteatteri esitti 2016 uuden talon avajaisissa Weillin säveltämän ja Brechtin kirjoittaman Kolmen pennin oopperan.
Pentti Siimes näytteli Kansallisteatterissa (1975) nimiroolia Paul Greenin ja Kurt Weillin musiikkinäytelmässä Johnny Johnson (1936), jonka sodanvastainen sanoma puhutteli syvästi näyttelijää itseäänkin. Johnny Johnson oli Weillin ensimmäinen musikaali Amerikassa. Sen musiikissa on vaikutteita laajasta kirjosta säveltäjiä kuten Mahlerilta ja Stravinskylta (Sotilaan tarina) sekä säveltäjän omista teoksista. Tarinan alkuna oli Jaroslav Hašekin Kunnon Sotamies Svejk. Myöhemmin Brecht kirjoitti näytelmän samasta teemasta (Svejk toisessa maailmansodassa) ja keskusteli Weillin kanssa yhteistyön uudelleen käynnistämisestä, mutta ilman tulosta.
Tummameriliitäjä
Esiintyminen
Tummameriliitäjä elää laajalla alueella Tyynellämerellä Uudesta-Seelannista Kalifornian, Keski-Amerikan ja Etelä-Amerikan luoteisrannikoille. Se pesii ainoastaan Uuden-Seelannin kahdella saarella, Great ja Little Barrier Islandilla, joista Great Barrier Islandilla on noin 2 500 parin ja Little Barrier Islandilla, jossa laji oli erittäin runsas 1800-luvulla, enää noin 100 parin yhdyskunnat. Lajin kokonaiskanta on noin 10 000 yksilöä. Aikaisemmin se pesi myös Pohjoissaarella ja Eteläsaaren lounaisrannikolla, mutta hävisi näiltä paikoilta 1960-luvulla.
Laji muuttaa koilliseen Galápagossaarten kautta Amerikan länsirannikolle. Kanta on taantunut saarille tuotujen vieraiden petojen, erityisesti villiintyneiden kissojen, sekä kalastuksessa käytettävien pitkäsiimojen takia.
Little Barrier Islandilta poistettiin kissat 1970- ja 1980-luvulla, jonka jälkeen sinne 1986–1990 siirrettiin yhteensä 249 poikasta Great Barrier Islandilta. Seuranta on kuitenkin ollut puutteellista.
Elinympäristö
Laji pesii metsäisillä rinteillä yli 500 m:n korkeudella merenpinnasta. Pääsaarella pesimäpaikat sijaitsivat jopa 1,2 kilometrin korkeudella. Pesimäajan jälkeen se elää valtamerellä.
Lisääntyminen
Tummameriliitäjät elävät yhdyskunnissa. Ne kaivavat pitkän pesäonkalon, jonka perälle ne rakentavat pesän. Naaras munii sinne joulukuussa yhden munan. Poikanen kuoriutuu tavallisesti helmikuussa ja jättää pesän lentokykyisenä toukokuussa, joskus jo huhtikuussa. Nuoret linnut palaavat synnyinsaarelleen kolme- tai neljävuotiaina, ja ovat sukukypsiä viisi- tai kuusivuotiaina.
Ravinto
Tummameriliitäjät syövät mustekaloja, kaloja ja äyriäisiä. Ne saalistavat enimmäkseen meressä kelluen siepaten ruokansa veden pinnasta, usein myös sukeltamalla. Joskus ne seuraavat kalastusaluksia syöden jätteitä ja perkuutähteitä.
Alfred Jodl
Alfred Josef Ferdinand Jodl (10. toukokuuta 1890 Würzburg – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg) oli saksalainen kenraalieversti toisessa maailmansodassa. Jodl toimi Wehrmachtin pääesikunnan eli OKW:n operaatiopäällikkönä ja Wilhelm Keitelin sijaisena. Jodl tapasi Adolf Hitlerin jo vuonna 1923 ja kuului myöhemmin tämän tärkeimpiin sotilasneuvonantajiin.
Ensimmäinen maailmansota
Jodl opiskeli Münchenin kadettikoulussa, josta hän valmistui 1910, ja liittyi armeijaan tykistöupseerina. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi tykistöpatteriupseerina ja palveli länsirintamalla 1914–1916 haavoittuen kahdesti. Vuonna 1917 hän palveli lyhyen ajan itärintamalla kunnes palasi länteen esikuntaupseeriksi. Sodan jälkeen Jodl pysyi asevoimissa liittymällä Versailles’n rauhansopimuksella rajoitettuun Reichswehriin.
Hitlerin esikunnassa
Vuonna 1935 Jodl ylennettiin kenraalimajuriksi. Anschlussin jälkeen 1938 Jodl komennettiin Wieniin 44. tykistörykmentin komentajaksi. Samana vuonna Jodlista tuli pääesikunnan eli OKW:n operatiivisen osaston päällikkö ja sodan aikana johtoesikunnanpäällikkö. Jodlin tehtäviä oli pitää Hitler sotilaallisen tilanteen tasalla. Hän neuvotteli päivittäin Hitlerin kanssa ja muunsi tämän suunnitelman konkreettisiksi strategioiksi. Hänestä tuli kansallissosialistisen puolueen kannattaja. Hitler ylensi Alfred Jodlin kenraalieverstiksi vuonna 1944.
Oikeudenkäynti
Kenraalieversti Alfred Jodl allekirjoitti 7. toukokuuta 1945 Saksan ehdottoman antautumisen liittoutuneille. Jodl pidätettiin ja häntä syytettiin Nürnbergin oikeudenkäynnissä salaliitosta tarkoituksena tehdä rikoksia rauhaa vastaan, hyökkäyssodan suunnittelusta, käynnistämisestä ja käymisestä, sekä sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Hyvin merkityksellinen todiste häntä vastaan oli Hitlerin kansainvälisen oikeuden vastaisen Kommando-käskyn kumoamatta jättäminen. Käsky määräsi kaikki Saksan alueella tavatut kommandot – ilman sotilaspukua tavatut vihollissotilaat ja vakoojat – teloitettavaksi siinäkin tapauksessa että nämä antautuisivat.
Kuolema ja syyttömäksi julistaminen
Alfred Jodl todettiin syylliseksi kaikkiin neljään syytekohtaan ja tuomittiin kuolemaan. Hänen pyyntöään saada kuolla ampumalla ei otettu huomioon, vaan hänet hirtettiin 16. lokakuuta 1946. Jodl pyysi ja sai viimeiseksi asukseen saksalaisen jalkaväkisotilaan puvun ja saappaat. Viime töikseen hän itse äärimmäisen pikkutarkasti silitti pukunsa, kiillotti saappaansa ja siivosi vankisellinsä. Jodl käveli sotilaallisesti marssien viimeisen matkansa hirttolavalle. Ennen kuolemantuomion täytäntöönpanoa hän lausui viimeisiksi sanoikseen: ”Ich grüße Dich, mein ewiges Deutschland” (”Tervehdin sinua, ikuinen Saksani”).
28. helmikuuta 1953 müncheniläinen tuomioistuin kumosi Jodlin kuolemantuomion julistaen hänet syyttömäksi rikoksiin ihmiskuntaa vastaan. Hänen omaisuutensa, joka oli takavarikoitu vuonna 1945, palautettiin hänen leskelleen Luise Jodlille.
Juliana Hyrri
Juliana Hyrri (s. 1989 Kohtla-Järve, Viron SNT, Neuvostoliitto) on suomalainen kuva- ja sarjakuvataiteilija.