cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Green River (yhtye)
Historia
Green River (nimetty Green River Killeriksi kutsutun sarjamurhaajan mukaan) perustettiin alkuvuodesta 1984. Perustajajäsenet olivat laulaja-kitaristi Mark Arm, kitaristi Steve Turner, rumpali Alex Vincent sekä basisti Jeff Ament. Kitaristi Stone Gossard otettiin myöhemmin mukaan, kun Mark Arm halusi keskittyä laulamiseen. Arm ja Turner olivat aiemmin soittaneet sekä Mr. Epp & The Calculationissa että Limp Richerdsissä, ja Turner ja Vincent olivat soittaneet lyhytikäisessä Spluii Numassa. Ament tuli yhtyeeseen siirtymällä Deranged Dictionista, kun taas Gossard otettiin mukaan yhtyeeseen hänen soitettuaan vähän aikaa Turnerin kanssa tämän ensimmäisessä yhtyeessä The Ducky Boysissa.
Vuoden 1984 loppuun mennessä yhtye soitti keikoilla Seattlessa ja sen ulkopuolella. Joulukuussa 1984 yhtye aloitti äänittää ensimmäistä levyään Come On Down. Kun he olivat saaneet levyn valmiiksi, 1985 alussa, Turner jätti yhtyeen, koska ei pitänyt Amentin ja Gossardin "progressiivisista" vaikutteista. Deranged Dictionin kitaristi Bruce Fearweather otettiin Turnerin tilalle.
Savo
Savo on Suomen historiallinen maakunta Itä-Suomessa Karjalan ja Hämeen välissä. Savoa on kahden nykymaakunnan alueella eli Etelä-Savossa (lounaisin osa historiallista Hämettä ja Karjalaa) ja Pohjois-Savossa (läntisin osa Hämettä ja itäisin Karjalaa). Lisäksi aiemmin Etelä-Savoon kuulunut Heinävesi siirtyi osaksi Pohjois-Karjalan maakuntaa vuoden 2021 alussa.
Green River (yhtye)
Historia
1986 yhtye jatkoi soittamista Yhdysvaltain luoteisosassa tasaisesti kasvaville yleisömäärille (erityisesti kotikaupungissaan Seattlessa). Vuoden 1986 alussa paikallinen C/Z Records -yhtiö julkaisi Deep Six -kokoelman. Sillä on Green Riverin lisäksi kappaleita mm. bändeiltä Soundgarden, The Melvins, Malfunkshun, Skin Yard ja U-Men.
Kesäkuussa 1986 yhtye alkoi tuottaa seuraavaa EP:tään nimeltään Dry As a Bone paikallisen tuottajan, Jack Endinon kanssa. Levyn julkaisu kesti ja sillä aikaa yhtye julkaisi singlen "Together We'll Never"/"Ain't Nothing to Do" EP:n ulkopuolelta paikallisella Tasque Force Records -yhtiöllä. Dry As a Bonen julkaisi viimein heinäkuussa 1987, tasan vuosi levytyksen alkamisesta, Sub Pop Records yhtiön ensimmäisenä kunnon julkaisuna.
Savo
Savossa ovat hallitsevina savolaismurteet, joiden puhumisalue käsittää myös Pohjois-Karjalan, Kainuun, pääosan Keski-Suomesta, Koillismaan, Päijät-Hämeen koillisosan sekä Etelä-Pohjanmaan Järviseudun.
Green River (yhtye)
Historia
Dry As a Bonen julkaisemisen jälkeen ryhmä palasi studioon aloittaakseen ensimmäisen kokopitkän albuminsa Rehab Dollin äänitykset. Yhtyeen riidat alkoivat kuitenkin nousta pääosaan musiikin sijasta. Erityisesti Arm alkoi tuntea etääntyvänsä muusta yhtyeestä, jotka hänen mielestään alkoivat tulla pakkomielteisiksi levyttämisestä suurelle levy-yhtiölle. Armin mielestä etenkin Ament ja Gossard suhtautuivat yhtyeen tulevaisuuteen liian ammatillisesti. Amentilla ja Gossardilla oli kuitenkin omat työt, kun taas Armia elättivät hänen vanhempansa. Mark Arm allekirjoitti myöhemmin sopimuksen suuren levy-yhtiön kanssa, jättäen kaikki ihmettelemään syytä. Green River oli lokakuun 1987 loppuun mennessä yhtyeenä lopettanut.
Savo
Historia
pienoiskuva|Kartta [[Pohjois-Savon maakunta|Pohjois-Savon ja Etelä-Savon nykymaakunnista. Punaisella Savon historiallisen maakunnan raja, katkoviivalla sen jako Suur- ja Vähä-Savoon.]] Savossa oli kiinteää asutusta jo rautakauden lopulla. Suur-Savo alkoi muotoutua noin 1400-luvulla, jolloin ensimmäinen Savon ja Lappeen vastainen raja vahvistettiin maaoikeuden tuomiolla. Keskiajalla savolaiset joutuivat useaan otteeseen puolustamaan maitaan. Lännessä vastassa olivat hämäläiset, itäraja taas oli samalla valtakunnan raja vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan määrittelemän rajalinjan mukaisesti. 1500-luvulla rajat Hämettä ja Karjalaa vastaan kiinnitettiin niin, että kolmen maakunnan rajat kohtasivat Mäntyharjulla, Tarhaveden ja Juolasveden välisessä salmessa sijaitsevassa Naulasaaressa. Sinne hakattiin kallioon rajamerkiksi kolmikärki, josta Hämeen vastainen raja lähti pohjoiseen ja Karjalan vastainen itään (Karjalan toisen rajan lähtiessä etelään).
Green River (yhtye)
Hajoamisen jälkeen
Green Riverin hajoamisen jälkeen (1987) Gossard, Ament ja Fairweather perustivat Malfunkshunin keulakuvan Andrew Woodin kanssa lyhytikäisen cover-yhtyeen Lords Of The Wastelandin. Vuoden 1988 alussa yhtye oli saanut uuden nimen, Mother Love Bone. Mother Love Bone, mahdollisesti todistaen Mark Armin väitöksen ammatillisuudesta oikeaksi, nousi nopeasti Seattlen musiikkiskenen huipulle. He olivat lähellä lopullista läpimurtoaan kun keulakuva Wood otti ylinannostuksen heroiinia, vain päiviä ennen debyyttialbumin julkaisua. Amentin ja Gossard perustivat seuraavaksi Pearl Jamin ja tekivät lopullisen läpimurron.
Savo
Historia
Savon hallinnollinen keskus oli Olavinlinnassa. Linnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1475 turvaamaan itärajaa. Vuodesta 1548 Savonmaa oli jaettu kuuteen hallintopitäjään. Suur-Savoon kuuluivat Pellosniemen, Visulahden ja Juvan hallintopitäjät. Pohjoisempaan Pien-Savoon eli Vähä-Savoon kuuluivat Säämingin, Rantasalmen ja Tavinsalmen (myöhemmin Kuopion) hallintopitäjät. Pienempinä hallinnollisina yksikköinä toimivat neljänneskunnat. Kirkollisesti Savo jakautui tähän aikaan neljään kirkkopitäjään: Mikkeliin, Juvaan, Sääminkiin ja Tavinsalmeen.
Historiallisen Savon itärajaksi muotoutui Täyssinän rauhan raja maakunnan alueen yltäessä nykyisestä Kainuusta Etelä-Karjalaan.
Green River (yhtye)
Hajoamisen jälkeen
Ainutkertainen Green River -yhdistyminen tapahtui marraskuun 30, 1993 Pearl Jamin kiertueen aikana Aladdin Theatressa Las Vegasissa. Yhdistymiseen osallistuivat Mark Arm, Steve Turner, Stone Gossard, Jeff Ament ja Underdogin Chuck Treece, joka paikkasi Alex Vincentiä rummuissa. Vincent asui tuolloin Japanissa, eikä ollut paikalla. Yhtye soitti vain kaksi kappaletta, "Swallow My Pride" ja "Ain't Nothing to Do".
Sekä Pearl Jam että Mudhoney jatkavat kiertueita ja levyjen tekemistä nykyäänkin.
Labyrintti (vuoden 2014 elokuva)
Labyrintti on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Wes Ballin ohjaama yhdysvaltalainen toimintatrilleri. Elokuva perustuu James Dashnerin vuonna 2007 julkaistuun romaaniin Maze Runner – Labyrintti. Elokuvan pääosissa ovat Dylan O’Brien, Kaya Scodelario, Thomas Sangster, Ki Hong Lee ja Will Poulter.
Green River (yhtye)
Perintö
Green Riverillä oli pieni kaupallinen vaikutus Seattlen ulkopuolella. Yleisesti ottaen Green Riveriä pidetään yhtenä myöhemmin grungena tunnetun genren lähteenä. Heidän sekoituksensa hard rockia, punkia ja metalia, voimakkaita vaikutuksia Iggy Popin The Stoogesista, yhdistettynä Mark Armin lyriikoihin ja vokaaliseen ulosantiin, Green River vaikutti suuresti sekä sen aikaisiin että sitä seuranneisiin bändeihin.
Labyrintti (vuoden 2014 elokuva)
Labyrintti sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2014 ja Suomessa 24. lokakuuta 2014. Elokuvan jatko-osa Labyrintti – Aavikkokokeet sai ensi-iltansa syksyllä 2015. Elokuvasarjan kolmas osa, Labyrintti – Tappava lääke, sai ensi-iltansa alkuvuodesta 2018.
Green River (yhtye)
Diskografia
Kokoelmalevyjä, joissa Green Riverin kappaleita:
Jan Železný
Jan Železný (, s. 16. kesäkuuta 1966 Mladá Boleslav, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen keihäänheittäjä. Železný on menestynein urheilija lajissaan. Hän on lajin kolminkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari sekä hallitseva maailmanennätysmies. Železný lopetti uransa keihäänheittäjänä syyskuussa 2006 Mladá Boleslavin stadionilla, jossa hän myös aloitti. Železný on myös valmentanut useita huippuheittäjiä kuten Tero Pitkämäkeä ja Barbora Špotákováa.
Olympiakultaa Železný voitti vuosien 1992, 1996 sekä 2000 olympiakisoista. Vuonna 2000 Železný nimettiin IAAF:n vuoden yleisurheilijaksi. Lisäksi hänet valittiin vuosina 1996 ja 2000 vuoden eurooppalaiseksi miesyleisurheilijaksi. Maailmanmestaruudet Železný saavutti 1993, 1995 ja 2001. Lisäksi hänellä on olympiahopeaa Soulista 1988, MM-pronssia Roomasta 1987 ja Sevillasta 1999 sekä EM-pronssia Helsingistä 1994 ja vielä Göteborgista 2006.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2006 Železný teki yli 40-vuotiaiden maailmanennätyksen pronssituloksellaan 85,92 metriä. Huhtikuussa 2009 hän oli valmennettaviensa kanssa harjoitusleirillä Etelä-Afrikassa ja heitti harjoituksissa keihästä 84,78.
Uransa aikana Železný kävi kovia kamppailuita muun muassa Steve Backleyä, Seppo Rätyä, Aki Parviaista, Boris Henryä ja Sergei Makarovia vastaan.
Železný on keihäänheittäjäksi suhteellisen pienikokoinen, vain 186 senttimetrin mittainen. Hänen valttinsa ovatkin heittokäden suorastaan ruoskamainen sivallus sekä yläruumiin poikkeuksellisen tehokas kierto. Hänen vanhempansa olivat molemmat keihäänheittäjiä, äiti Tšekkoslovakian mestari.
Železný toimii tällä hetkellä kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäsenenä oltuaan sitä ennen KOK:n urheilijakomission jäsen.
Železný avioitui syyskuussa 2019 keihäänheittäjä Andrea Drapolovan (s. 1993) kanssa Nymburkin kaupungin yleisurheilukentällä Tšekissä. Avioliitto on Železnýn toinen.
André-Marie Ampère
André-Marie Ampère (22. tammikuuta 1775 Lyon – 10. kesäkuuta 1836 Marseille) oli ranskalainen fyysikko ja matemaatikko, jota pidetään yleisesti yhtenä klassisen sähkömagnetismin alan perustajista ja joka tunnetaan Ampèren lain löytäjänä. SI-järjestelmän mukainen sähkövirran yksikkö ampeeri on nimetty hänen mukaansa.
Nuoruus
André-Marie Ampère syntyi Lyonissa 22. tammikuuta 1775. Hänen isänsä Jean-Jacques Ampère oli menestynyt ja koulutettu kauppias. Hänen äitinsä oli Jeanne-Antoinette Desutieres-Sarcey. Lapsuutensa hän vietti Poleymieux-au-Mont-d’Orin kylässä lähellä Lyonia. Hän ei käynyt koulua, vaan hänen isänsä antoi hänen kehittyä oman tahtonsa mukaan. Isän mukaan hänellä ei ollut koskaan muita opettajia itsensä lisäksi. Ampère osoittautui varsin varhaiskypsäksi. Hänen isänsä alkoi opettaa hänelle latinaa, mutta huomattuaan pojan kiinnostuksen matematiikkaan, hankki hänelle alan kirjoja. Niiden tarjoaman tiedon opettelu ei vienyt kauan, joten isä vei hänet Lyonin kirjastoon etsimään Daniel Bernoullin ja Leonhard Eulerin kirjoja. Nämä olivat kuitenkin latinankielisiä, joten Ampèren oli palattava latinanopintoihin ja hankittava esitietoja differentiaali- ja integraalilaskennasta. Muutaman viikon kuluttua hän pystyi aloittamaan kirjojen tutkimisen. Hän opiskeli monipuolisesti mm. Comte de Buffonin luonnonhistoriaa, Racinea ja Voltairea, Clairaut’n algebraa, markiisi de l’Hospitalin oppikirjaa infinitesimaalikalkyylista. 13-vuotiaana hän kirjoitti Lyonin akatemialle julkaisematta jääneen tutkielman kartioleikkauksista ja vuotta myöhemmin opiskeli Jean le Rond d’Alembertin ja Denis Diderot’n Encyclopédien, 28-osaisen aikansa kattavimman tietosanakirjasarjan.
Vallankumouksen aikaan 1793 hänen isänsä muutti Lyoniin, koska arveli olevansa kaupungissa paremmassa turvassa. Valtion vastaisen Lyonin kapinan jälkeen hän kuitenkin päätyi epäsuosioon, ja hänet mestattiin. Herkälle 18-vuotiaalle Ampèrelle tämä oli järkytys, ja hän taantui ja hänen kiinnostuksensa tieteisiin laantui puoleksitoista vuodeksi. Rousseaun kasviopilliset kirjeet ja Horatiuksen runoteos herättivät hänet kuitenkin tutkimaan kasveja ja klassisia runoilijoita. Ampère meni 1799 naimisiin Julie Carronin kanssa. Liitosta syntyi poika, Jean-Jacques, josta kasvoi kuulu kielitieteilijä. Julie sairastui ja kuoli 1803 neljä vuotta häiden jälkeen. Ampèren toinen avioliitto vuonna 1806 osoittautui pettymykseksi ja päättyi jo seuraavana vuonna.
Opetusura
Elättääkseen perheensä Ampère aloitti opetustyön. Aluksi hän antoi yksityisopetusta Lyonissa. Hän jätti 1801 perheensä ottaakseen vastaan fysiikan ja kemian oppituolin École Centralessa Bourg-en-Pressessa. Siellä hän kirjoitti 1802 artikkelin "Considérations sur la théorie mathématique du jeu”, joka herätti Jérôme Lalanden ja Jean-Baptiste Delambren huomion. Artikkelissa hän ratkaisee ongelman uhkapelaajan voittotodennäköisyyksistä ja samalla oman uravalintansa päätyen matematiikan pariin. Delambren, Joseph Lagrangen ja muiden avustuksella hän sai töitä Lyonista ja myöhemmin 1805 École Polytechniquesta Pariisista, jossa hän sai paikan analyysin lehtorina. Hän tutki matematiikkaa, fysiikkaa ja metafysiikkaa. Hän julkaisi artikkeleja differentiaalilaskennasta, käyristä ja useista muista matematiikan aiheista, kemiasta, valosta ja eläintieteestä.
Vuonna 1808 Ampère valittiin ylitarkastajaksi Université de Franceen ja seuraavana vuonna matemaattisen analyysin ja mekaniikan professoriksi École Polytechniqueen. Vuonna 1814 hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian geometrian osastoon.
Työ sähkömagnetismin parissa
Mahdollisuus käyttää jatkuvaa sähkövirtaa Voltan patsaiden avulla oli antanut sähkön ja magnetismin tutkimukselle uutta vauhtia. Syyskuun 11. päivänä 1820 Ampère oli tiedeakatemiassa kuulemassa esitelmää, jossa Genevestä palannut akateemikko kertoi tanskalaisen Hans Christian Ørstedin tuloksista. Sähkövirtaa kuljettavan johtimen oli näytetty kääntävän magneettista neulaa niin, että se asettuu suoraan kulmaan virran suunnan suhteen. Ampère aloitti välittömästi lisätutkimukset ja vain viikkoa myöhemmin, 18. päivänä, hän esitteli akatemialle omia tuloksiaan.
Ampère ehdotti ensimmäisenä, että elektronien pyöriminen atomiydinten ympärillä vastaa sähköistä virtaa. Tämä on tärkeässä osassa Faradayn ilmiössä. Ampère rakensi ensimmäisen galvanometrin, joka mittaa sähkövirran suuruutta, perustuen sähkövirran aiheuttamaan magneettisen neulan poikkeumaan.
Ampère jatkoi kokeitaan ja julkaisi tuloksensa 1822. Vuonna 1830 hän muotoili ”matemaattisen teoriansa sähködynamiikan ilmiöistä”. Vuonna 1824 hänestä tuli fysiikan professori Collège de Franceen. Hänen työläs toimensa opettajana ja yliopiston ylitarkastajana veivät paljon aikaa, eikä hän kyennyt keskittymään haluamallaan tavalla tutkimustyöhön.
Muuta
Ampère oli klassinen esimerkki hajamielisestä professorista. Kerrotaan, että luentojensa aikana hän usein niisti nenänsä liitutaulun pyyhkimiseen käytettävään riepuun ja että kerran kävellessään Pariisin kaduilla hän alkoi kirjoittaa liidulla hevoskärryihin ja kun ajuri lähti kulkemaan, Ampère juoksi perässä saadakseen kaavajohdoksensa valmiiksi. Napoleonin vieraillessa Pariisin akatemiassa Ampère ei tunnistanut häntä, ja saatuaan kutsun päivällisille palatsiin Ampère unohti saapua paikalle.
Koko ikänsä hän oli kiinnostunut uusista ajatuksista ja puuhaili filosofian, kemian (Avogadro-Ampèren laki 1811), matematiikan, fysiikan ja kasvitieteen parissa. Ampère oli vaatimaton, melankolinen, arka, hajamielinen ja rehellinen eikä lainkaan mustasukkainen tai saita. Hän kuoli 61-vuotiaana Marseillessa 10. kesäkuuta 1836 työmatkalla.
Nainen ja kuningas
Nainen ja kuningas on Anni Nupposen alun perin omakustanteena julkaistu fantasiaromaani. Teos voitti vuonna 2009 Kuvastaja-palkinnon, jonka Suomen Tolkien-seura myöntää vuoden parhaalle fantasiakirjalle. Vaskikirjat julkaisi kirjasta uuden korjatun painoksen 2009.
Daniel Burbank
Daniel Christopher Burbank (s. 27. heinäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän on lentänyt avaruussukkulalennoilla STS-106 ja STS-115 tehtäväspesialistina. Hän osallistui Kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 29:n ja Retkikunta 30:n miehistöihin. Burbank on Yhdysvaltain rannikkovartioston kommodori (engl. captain). Hän on toinen rannikkovartioston astronautti Bruce Melnickin jälkeen.
Burbank syntyi Manchesterissa, Connecticutissa ja vietti kasvuvuotensa Tollandissa, Connecticutissa. Hän valmistui Tolland High Schoolista vuonna 1979. Hän kävi Fairfieldin yliopistoa, ennen kuin siirtyi opiskelemaan Yhdysvaltain rannikkovartioston sotilasakatemiaan (USCGA). Hän valmistui sähkötekniikan kandidaatintutkinnon (B. Sc.) suoritettuaan 1985 ja astui rannikkovartioston palvelukseen. Vuonna 1987 hän osallistui rannikkovartioston lennonopetukseen, valmistui lennonopettajaksi ja palveli useilla rannikkovartioston lentoasemilla. Burbank on lentänyt yli 4 000 tuntia, lähinnä rannikkovartioston helikoptereissa. Hän on osallistunut yli 1 800 lentotehtävään, joista yli 300 on ollut etsintä ja pelastuslentoja. Burbank on suorittanut maisterintutkinnon ilmailutieteestä (aeronautical science) Embry–Riddle Aeronautical Universityssä vuonna 1990.
Burbank on astronauteista koostuvan Max Q -yhtyeen jäsen. Hän lauloi aikaisemmin USCGA:n kuorossa. Burbank on radioamatööri (kutsu KC5ZSX). Burbank on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Ura NASAssa
Burbank valittiin NASAn astronauttikoulutukseen huhtikuussa 1996. Hän ilmoittautui Johnson Space Centeriin elokuussa 1996. Suoritettuaan kaksi vuotta kestävän koulutuksen ja arvioinnin hän työskenteli teknisissä tehtävissä astronauttitoimiston operaatiosuunnittelujaostossa ja avaruusasemajaostossa (ISS) ja työskenteli CAPCOMina (lennonvalvonnan ja astronauttien välisen viestinnän yhteyshenkilönä) lennonvalvonnassa avaruussukkuloiden ja ISS-miehistöjen lennoilla. Hän oli myös avaruussukkulan ohjaamon avioniikkapäivityksen suunnittelutiimin jäsen. Hän osallistui avaruussukkulalennoille STS-106 ja STS-115 tehtäväspesialistina ja vietti 23 vuorokautta avaruudessa; ajasta 7 tuntia 11 minuuttia kului avaruuskävelyillä.
Lennolla STS-106 Atlantis (8.–20. syyskuuta 2000) sukkulamiehistö valmisteli menestyksekkäästi Kansainvälisen avaruusaseman asuinkelpoiseksi ottamaan vastaan sen ensimmäisen pysyvän pitkäkestoisen miehistön Retkikunta 1:n. Viisi astronauttia ja kaksi kosmonauttia kuljetti ISS-avaruusasemalle yli 6 600 paunaa tarvikkeita ja asensi laitteita ja juoksumaton. Avaruuskävelyllä kytkettiin venäläisten Zarya- ja Zvezda-moduulien sähkö- ja datakaapelit toisiinsa.
Lennolla STS-115 Atlantis (9.–21. syyskuuta 2006) jatkettiin menestyksekkäästi ISS:n rakennustyötä. Miehistö kuljetti ja asensi avaruusasemalle sen massiivisen P3/P4 runkoelementin (truss) ja kaksi paria aurinkopaneeleita jotka tuottavat yhden neljäsosan aseman sähkövoimasta. Burbank suoritti lennolla seitsentuntisen avaruuskävelyn, jolla hän asensi loppuun P3/P4:n ja aktivoi aurinkopaneelien Aurinkoon päin suuntaavan kiertokoneiston ja mahdollisti aurinkopaneelien avautumisen.
Tammikuusta 2007 joulukuuhun 2009 Burbank työskenteli professorina USCGA:ssa ja opetti tähtitiedettä, aerodynamiikkaa, statiikkaa ja insinöörisuunnittelua.
Zembra
Zembra on kansallispuisto ja Zembretan saaren kanssa biosfäärialue. Saaressa asuu Välimeren suurin keltanokkaliitäjien yhdyskunta.
Franz Hartmann
upright|pienoiskuva|Franz Hartmann, ennen vuotta 1912. Franz Hartmann (22. marraskuuta 1838 – 7. elokuuta 1912) oli saksalainen okkultistinen kirjailija ja teosofi.
Primo Levi
Primo Levi (31. heinäkuuta 1919 Torino, Italia – 11. huhtikuuta 1987 Torino, Italia) oli italialainen juutalainen kemisti ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten juutalaisten vainoja kuvaavista muistelmista ja muista teoksista, jotka kuvaavat hänen vankeusaikaansa Auschwitzin keskitysleirissä. Joissakin teoksissaan hän käytti salanimeä Damiano Malabaila.
Primo Levi osallistui toisen maailmansodan aikana Italian vastarintaliikkeeseen vuodesta 1943 kunnes jäi kiinni 24 vuoden ikäisenä. Ensimmäisessä julkaistussa teoksessaan Tällainenko on ihminen hän kuvailee kiinni jäämistään vastarintaliikkeen taistelijana ja kuljetustaan Auschwitzin keskitysleirille, josta hän vapautui vasta vuosi ja 45 päivää myöhemmin Puna-Armeijan etenemisen seurauksena. Primo Levin tunnusnumero oli 17 4517, hän oli lopulta yksi kahdestakymmenestä italianjuutalaisesta, jotka ainoina olivat elossa alkuperäisestä 650 ihmisen kuljetuksesta. Teos kuvailee keskitysleirin jokapäiväistä raakuutta ja kuolemanpelkoa selkeällä toteavalla otteella.
Yksitoista vuotta Tällainenko on ihminen -teoksen julkaisun jälkeen Levi alkoi kirjoittaa jatko-osaa nimeltä Aselepo, joka kuvasi hänen matkaansa Auschwitzin vapautuksen jälkeen takaisin Italiaan. Vaikka toinen maailmansota oli ohi paluu kotiin ei ole yksiselitteinen, kuljetusyhteydet eivät toimineet ja Eurooppa oli täynnä pakolaisia. Levin muistelmateos kuvaa sodan jälkeistä kaaosta omakohtaisella kokemuksella. Levi kirjoitti myös omaelämänkerrallisen kokoelmateoksen Jaksollinen järjestelmä (Il sistema periodico, 1975) sekä sionistisen romaanin natseja vastaan taistelleista juutalaisista partisaaneista Jos ei nyt niin milloin? (Se non ora, quando?, 1982)
Primo Levi kuoli pudottuaan asuintalonsa rappukuiluun. Kuolema todettiin virallisesti itsemurhaksi, mutta tästä on esitetty myös vaihtoehtoisia teorioita. Ystävien ja ihailijoiden mielestä 'niin vimmaisen elämänhaluinen mies' ei tappaisi itseään. Levi ei jättänyt itsemurhaviestiä.
Taylor Hackford
pienoiskuva|Taylor Hackford Taylor Edwin Hackford (s. 31. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, jonka ohjaustöitä ovat muun muassa elokuvat Upseeri ja herrasmies (1982), Kaikki pelissä (1984), Paholaisen asianajaja (1997) Todistettavasti elossa (2000) ja Ray (2004) Parker 2013. Hänelle myönnettiin vuonna 1979 Oscar- ja vuonna 2006 Grammy-palkinto.
Hackford syntyi Kalifornian Santa Barbarassa ja oli 1960-luvulla Peace Corpsin vapaaehtoistyössä Boliviassa. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta.
Hackfordin nykyisenä puolisona on ollut vuodesta 1997 lähtien näyttelijä Helen Mirren.
Alternative
Alternative on Pet Shop Boysin vuonna 1995 julkaisema kokoelma-albumi, joka koostuu b-puolista. Kappaleet on järjestetty kahdelle eri levylle lähes aikajärjestyksessä. Kolmestakymmenestä kappaleesta vanhin, ”A Man Could Get Arrested”, ilmestyi yhtyeen ensimmäisen hitin, ”West End Girlsin” b-puolena. Albumin kansilehtisessä Neil Tennant ja Chris Lowe kommentoivat jokaista raitaa erikseen. Ilmi käy muun muassa se, että osa raidoista alennettiin b-puoliksi niiden henkilökohtaisempien sanoitusten vuoksi ja että b-puolet olivat eräs keino kokeilla puolisalaa erilaisia tuotantomenetelmiä.
Giardia lamblia
Giardia lamblia (syn. Giardia intestinalis, Giardia duodenalis) on yksisoluinen eukaryoottinen mikro-organismi. Se on yleisin ihmisen suolistossa elävä loiseläinlaji. Se aiheuttaa giardiaasia, jonka oireisiin kuuluu ripulia, vatsakramppeja ja painon laskua. Osa tartunnan saaneista voivat olla oireettomia kantajia, kun taas osalle ihmisistä tauti on hyvinkin vakava ja voi johtaa jopa kuolemaan. Oireellisia giardiaasitapauksia todetaan noin 280 miljoonaa vuosittain. Oireet kestävät yleensä 2-4 viikkoa ja päättyvät itsestään ilman hoitoa. Erityisen vaarallinen giardiaasi on lapsille, joilla oireet voivat johtaa aliravitsemukseen, kasvuhäiriöihin ja heikkoihin kognitiivisiin toimintoihin. Ensimmäisenä giardian havaitsi Antoni van Leeuwenhoek, joka löysi sen valmistamallaan mikroskoopilla. Tauti on nimetty ranskalaisen biologin Alfred Giardin (1846–1908) mukaan.
Juomavesi on yleisin giardiaasin leviämistapa. Nokian vesikriisissä 2007 vesijohtovedestä löydettiin giardiaa muiden patogeenisten mikrobien kanssa, ja sairastuneita oli noin 8 000. Tunnettua oli myös lajin runsas esiintyminen vesijohtovedessä Leningradissa, jossa suomalaisten matkailu oli yleistä 1900-luvun lopulla. Laji aiheutti myös vakavan juomaveden saastumistapauksen vuonna 1998 Sydneyssä, ja on yleisin syy vesijohenteisen ripulin puhkeamiseen Yhdysvalloissa. Trooppisissa maissa infektioiden esiintyvyys on erittäin suuri, ja suurin osa Suomenkin tartunnoista on matkailijoiden tuomia. Tartunnat voivat olla myös zoonoottisia tai harvoissa tapauksissa tartuntoja ihmisestä toiseen.
Antibioottihoito on suhteellisen tehokas, ja soveltuva lääke on metronidatsoli.
Isännät
Giardia lamblia voi tarttua ihmiseen ja muihin nisäkkäisiin. Märehtijöillä yleisempi muoto on Giardia bovis -laji.
Uncharted: Golden Abyss
Uncharted: Golden Abyss on SCE Bend Studion kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli PlayStation Vitalle. Peli julkaistiin Japanissa joulukuussa 2011 sekä Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa helmikuussa 2012.
Pelin tapahtumat sijoittuvat Uncharted: Drake’s Fortunea edeltävään aikaan. Päähenkilö Nathan Draken ääninäyttelijänä toimii edeltäjien tapaan Nolan North.
Giardia lamblia
Evoluutio
Giardian on ajateltu olevan niin sanottu elävä fossiili, joka on linkkinä eukaryoottien ja prokaryoottien välillä. Sitä on pidetty yhtenä varhaisimmista eukaryooteista, koska sillä on monia yksinkertaisia ominaisuuksia. Sillä on yksinkertaiset solurakenteet, kuten joidenkin soluorganellien puute ja huonosti kehittynyt endomembraanijärjestelmä ja sen aineenvaihduntareitit muistuttavat prokaryoottien aineenvaihduntaa. Mikä on aiheuttanut keskustelua siitä onko Giardia äärimmäisen primitiivinen eukaryootti vai vain pitkälle kehittynyt loinen. Tutkimukset viittaavat kuitenkin siihen, että Giardia omaa sekä eukaryoottien, että prokaryoottien kaltaista geneettistä materiaalia. Tämän katsotaan johtuvan lajin primitiivisyydestä sekä sekundaarisista parasiittisista sopeutumista, kuten horisontaalinen geeninsiirto, geenien menetys, nopea evoluutio.
Bender (täsmennyssivu)
Bender voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pekka Visuri
thumb|Pekka Visuri vuonna 2009 [[Suomen Rauhanpuolustajat|Suomen Rauhanpuolustajien 60 vuotta rauhan puolesta -juhlaseminaarissa.]] Pekka Juhani Visuri (s. 25. joulukuuta 1942 Hämeenlinna) on suomalainen upseeri, professori ja politiikan tutkija.
Koulutus ja ura
Pekka Visuri suoritti varusmiespalveluksen Erillisessä Kranaatinheitinkomppaniassa 1963 Hämeenlinnassa. Hän valmistui Kadettikoulusta 1966. Upseeriuransa aikana hän palveli muun muassa varusmieskouluttajana Panssarivaunupataljoonassa, Panssariprikaatissa ja myöhemmin esikuntatehtävissä Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta 1990.
Visuri toimii Maanpuolustuskorkeakoulun dosenttina. Hän on myös ollut Ulkopoliittisen instituutissa vierailevana tutkijana vuosina 1990–2003. Oppiarvoltaan Visuri on valtiotieteen tohtori ja sotilasarvoltaan eversti (ylennettiin vuonna 2001 reservistä). Hänen väitöskirjansa käsitteli Suomen sodanjälkeistä turvallisuuspolitiikkaa.
Vuonna 2000 Visuri kirjoitti Kosovon sodasta kirjan, jonka katsottiin kyseenalaistaneen monia yleisiä näkemyksiä sodasta. Helsingin Sanomat taas kritisoi Visurin kirjassaan esittämiä näkemyksiä puolueellisiksi. Vuonna 1997 ilmestynyt Turvallisuuspolitiikka ja strategia on Visurin laatima viisisataasivuinen yleistason perusteos aiheestaan. Visuri on myös suomentanut muutamia saksankielisiä kirjoja. Vuonna 2013 hänet palkittiin Tietokirjailijapalkinnolla.
Visuri on antanut julkisuudessa puheenvuoroja, joissa hän on suhtautunut kielteisesti Suomen Nato-jäsenyyteen. Visurin mukaan Naton jäsenyys voi lisätä Suomen vaaraa joutua suurvaltojen kiistojen piiriin. Hänen mukaansa liittoutumattomuus sekä aktiivinen toiminta kansainvälisissä järjestöissä on hyvin toimiva turvallisuuspoliittinen linja. Hän näkee Yhdysvaltain johtaman Naton järjestönä vastaavan huonosti suomalaisten tärkeinä pitämiä turvallisuuspoliittisia käsityksiä. Visuri näkee Naton toiminnan painopisteen siirtyvän entistä kauemmas Suomen alueelta ja sen uhkakuvat kuten muslimiterroristit ja Pohjois-Korean ydinaseet niin ikään etäisinä Suomen turvallisuuspolitiikalle. Visuri ei näe Naton tuovan Suomelle mitään etuja, jotka korvaisivat sen tuomat riskit. Visuri pitää tärkeänä, ettei Venäjälle muodostu kuvaa, että Suomi voisi antaa alueitaan kriisitilanteissa sitä vastaan käytettäväksi. Hän pitää Suomen nykyistä aluepuolustukseen pohjautuvaa puolustusratkaisua toimivana. Venäjän aloittama hyökkäyssota Ukrainaan käynnisti prosessin hakea Nato jäsenyyttä myös Suomessa. Visuri oli jättänyt aiheeseen liittyen lausunnon Eduskunnan puolustusvaliokunnalle, jossa hän Ukrainan tilanteesta huolimatta painotti entisten suhteiden ylläpitämistä ja kyseenalaisti Natoon liittymistä.
Angel Witch
Angel Witch on brittiläinen heavy metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1977. Yhtye edustaa NWOBHM-tyyliä. Angel Witchin debyyttialbumi Angel Witch julkaistiin vuonna 1980. Yhtye käytti perustamisvuotenaan nimeä Lucifer, mutta vaihtoi sen kitaristi Bob Downingin lähdettyä vuonna 1978. Angel Witch on hajonnut vuosien varrella useasti, ja ainoana alkuperäisenä jäsenenä on pysynyt laulaja-kitaristi Kevin Heybourne.
Yhtyeen julkaisut ovat olleet viime vuosina pääosin live-äänitteitä ja kokoelmia. Yhtye myös keikkailee ahkerasti.
Eino O. Ahonen
Eino Olli Ahonen (29. tammikuuta 1914 Nilsiä – 13. marraskuuta 1977 Kotka ) oli suomalainen helluntailainen saarnaaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria
Eino Ahonen syntyi Nilsiässä 29. tammikuuta 1914 Olli ja Hilda Ahoselle. Isä toivoi vanhimmasta pojastaan pappia ja antoi sen vuoksi Einolle hyvän mahdollisuuden koulunkäyntiin.
Eino Ahonen oppi lukemaan jo 5-vuotiaana. Silloin Ahonen luki ahkerasti Raamattua ja kävi myös ahkerasti pyhäkoulussa. Hänen äitinsä opetti hänelle hengellisiä lauluja ja virsiä. Oppikouluun päästyään Ahonen menetti kiinnostuksensa hengellisiä asioita kohtaan.
Useita Eino Ahosen omaisia oli kuollut, ja hänen äitinsä kuolema sai hänet miettimään iäisyysasioita ja omaa kohtaloaan. Vuonna 1928, Eino Ahosen ollessa 14-vuotias, hänen siskonsa pyysi häntä mukaansa Kuopion Elim-seurakunnan herätyskokoukseen VPK:n talolle. Siellä Eino Ahonen kuunteli hengellisiä lauluja ja voimakkaita todistuspuheita, jotka tekivät häneen voimakkaan vaikutuksen. Puhujana tuossa tilaisuudessa oli ollut 24-vuotias William Uotinen. Siellä Ahonen koki uskoontulemisen. Sen jälkeen Eino Ahonen teki parannuksen synneistään. Kahden kuukauden päästä Eino Ahonen täyttyi Pyhällä Hengellä. Kesäkuussa 1929 Eino Ahonen meni kasteelle helluntaiseurakunnassa, tehden sen vastoin isänsä tahtoa, minkä vuoksi hän joutui jättämään kotinsa.
Seurakunnan tehtävissä
Uskoontulonsa Eino Ahonen oli mukana pyhäkoulutyössä saarnaaja Vilho Soinisen kanssa, myöhemmin myös Lauri Heimosen kanssa. Eino Ahonen lauloi kuorossa, todisti kokouksissa uskostaan ja rukoili pelastusta etsivien puolesta. Työkseen Ahonen toimi myyjänä lihakaupassa. Maaliskuussa 1934 Eino Ahonen tahtoi mukaan evankeliumin julistustyöhön; Ahonen tapasi samana päivänä Vilho Soinisen ja Niilo Heimosen, jotka kannustivat  Ahosta lähtemään evankelistaksi.
Hänet vihittiin avioliittoon seurakunnan rukoushuoneessa 16. heinäkuuta 1938 Toini Aliisa Rissasen kanssa.
Toukokuussa 1939 Ahonen joutui keuhkosairauden vuoksi Tarinaharjun parantolaan puolen vuoden ajaksi. Hän ja kaikki muut potilaat evakuoitiin ja kotiutettiin talvisodan puhjettua, koska sairaala muutettiin sotilassairaalaksi. Ahonen toimi jatkosodan aikana ilmasuojelumiehenä.
Ahonen oli Kotkan Eelim-seurakunnan saarnaajana 28 vuotta vuosina 1935–1954 ja 1962–1971.
Ahonen osallistui 16.–18. kesäkuuta 1943 Jyväskylän Siion-temppelissä pidettyyn Helluntaiherätyksen veljeskokoukseen. Kokouksessa perustettiin evankelioimislähetyskassa, keskusteltiin kirjallisuuden ja lehtien kustannustoiminnasta, sekä ulkolähetystoiminnasta.
Ahonen toimi Paimion raamattuopiston johtokunnan puheenjohtajana 19.8.1952 pidetystä ensimmäisestä kokouksesta lähtien.
Ahonen oli Kouvolan Helluntaiseurakunnan saarnajana usean vuoden ajan 1955 tammikuun alusta alkaen. Ahonen matkusti useita kertoja viikossa junalla Kotkasta Kouvolaan kokouksia pitämään.
Lähetystyössä
Ahonen matkusti Amerikkaan v. 1956, ja piti aluksi kokouksia siirtolaisten "haaleissa" kirkoissa ja metsäkämpissä Kanadan suurten järvien suomalaisalueilla ja siirtyi sitten länsirannikolle.
Ahonen lähti 9.7.1960 pitkälle lähetysmatkalle, jonka ensimmäinen määränpää oli Amerikka. Siellä Ahonen piti useita kokouksia ja poikkesi myös Los Angelesiin, jossa kävi Azusa-kadulla. Sitten Ahonen matkusti Havaijille ja Fidži-saarten kautta Australiaan, sieltä edelleen Singaporeen ja Bangkokiin. Thaimaassa Ahonen tutustui Helluntaiherätyksen lähetystyöhön, ja opetti paikallisessa raamattukoulussa viiden viikon ajan.
Sitten Ahonen matkusti Hongkongin kautta Taiwanille. Albert Wirkkala ja Ahonen tutustuivat kaikkiin suomalaisten lähetysalueisiin. Sen jälkeen Eino Ahonen kävi Japanissa, Burmassa ja Intiassa. Intian-matkastaan Ahonen kertoo kirjoittamassaan kirjassa Ja Ganges soitteli univirttä. Intiasta he matkustivat Libanonin ja Israelin kautta takaisin Suomeen. Israeliin he tutustuivat Maire ja Kaarlo Syvännön seurassa.
Eleazar ben Simon
Eleazar ben Simon (n. ensimmäinen vuosisata - 70 jaa.) oli seloottien johtaja ensimmäisessä juutalaissodassa.
Vuonna 70 Rooman armeija Tituksen johdolla palasi Jerusalemiin ja piiritti sen. Eleazar oli silloin yksi Jerusalemin komentajista ja hän komensi selooteista koottua sotajoukkoa yhdessä Giskalan Johanneksen kanssa. Neljän kuukauden jälkeen Jerusalem antautui.
Eino O. Ahonen
Toimittajana
Eino Ahonen toimi Kultalyhde-nimisen joululehden päätoimittajana 1962-1977.
1970-luvulla Eino Ahonen kärsi sydänsairaudesta, minkä vuoksi hän luopui Kotkan helluntaiseurakunnan pastorin työstä. Vuosina 1971-1977 Eino Ahonen toimi helluntaiherätyksen Ristin Voitto -viikkolehden päätoimittajana.
Eino Ahonen menehtyi sydänkohtaukseen kotonaan Kotkassa 13.11.1977.
336 (albumi)
336 on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen AFIn yhdestoista EP, joka julkaistiin ainoastaan 10-tuumaisena kuvavinyylinä. Levyn tuottajana toimi Dremworks Records ja sitä myi yksinoikeudella Hot Topic. Levy sisälsi 2 uutta kappaletta, "Now The World" ja "Reivers Music". Levylla ei ole "virallista" nimeä, mutta fanit tuntevat sen nimellä "336". Levystä tehtiin ainoastaan 5 000 kopiota.
Etsaukset
Levyyn on kirjoitettu etsaamalla "NOTHING FROM NOWHERE" ja toiselle puolelle "I'M NO ONE AT ALL", kummatkin ovat lyriikoita Sing The Sorrowin "Miseria Cantaresta".
336
Hjalmari Tuominen
Sakarias Hjalmari Tuominen (24. lokakuuta 1892 Hollola – 15. maaliskuuta 1963 Lahti) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Tuomisen vanhemmat olivat maanviljelijä Sakarias Tuominen ja Henriikka Hölmä ja puoliso vuodesta 1920 Ingrid (Inkeri) Irene Jokela. Tuominen kävi kansakoulun ja Lahden maamieskoulun ja hoiti sitten kotitilaansa. Vuonna 1921 hän perusti Lahteen valmisvaate- ja lyhyttavaraliikkeen ja puolisonsa kanssa sen yhteyteen vuonna 1927 pukutehtaan. Vuonna 1940 liikkeistä muodostettiin kaksi osakeyhtiötä, Tuominen Oy vähittäiskaupaksi ja Tuomisen Pukutehdas Oy vaatteiden valmistajaksi. Tuominen oli itse kummankin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Sota-aikana pukutehtaassa valmistettiin asetakkeja ja housuja, sotien jälkeen varsinkin miesten pukuja ja päällystakkeja.
Vuonna 1951 Tuominen perusti vielä valmisvaateliike Muotisuunnan ja ryhtyi myös sen toimitusjohtajaksi. Hän omisti lisäksi Lahdessa useita asuin-, teollisuus- ja liikekiinteistöjä sekä tontteja. Tuominen osallistui aktiivisesti Lahden seudun ja vaatetusalan yhteistyöhön sekä yleishyödyllisiin järjestöihin. Hän teki huomattavia lahjoituksia koulutuksen, liikunnan, tutkimuksen ja sosiaalisen hyvinvoinnin edistämiseksi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Tuominen sai 1953. Hänen perustamansa ja harjoittamansa vaatetusalan liiketoiminta ajautui lopulta, kolmisenkymmentä vuotta hänen kuolemansa jälkeen, konkurssiin vuonna 1991.
Vesipähkinät
Vesipähkinät (Trapa) on rantakukkakasveihin kuuluva kasvisuku, aiemmin se on viety heimoon vesipähkinäkasvit. Suvussa on kahdeksan vanhan maailman lajia. Tunnetuin laji on tärkkelyspitoisten hedelmiensä vuoksi hyödynnetty ja viljelty vesikasvi vesipähkinä (Trapa natans).
Pauli Murto
Pauli Murto on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee taloustieteen professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa. Murto on aikaisemmin työskennellyt muun muassa akatemiatutkijana Helsingin kauppakorkeakoulussa sekä vierailevana tutkijana MIT:ssä ja opettanut mikrotaloustiedettä Yalen yliopistossa. Hän on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Murto on koulutukseltaan tekniikan tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2003 otsikolla "On investment uncertainty, and strategic interaction with applications in energy markets".
Miihkali (sarjakuva)
200 px|thumb|right|Miihkali Miihkali on Pahkasika-lehdessä julkaistu humoristinen sarjakuva, jota piirsi Heikki-Pekka Miettinen. Se kertoo seitsemänvuotiaasta Miihkalista ja hänen elämästään ala-asteen ensimmäisellä luokalla sekä hänen vanhemmistaan. Ainoana lapsena Miihkali on hyvin hemmoteltu. Miihkalin piirrostyyli on tarkoituksellisesti mahdollisimman yksinkertaistettu, ja sarjakuva jäljittelee lastensarjakuvia joskus jopa tekstin tavaamista myöten. Todellisuudessa Miihkali kuitenkin suunnattiin varttuneemmalle lukijakunnalle ja siinä kritisoidaan lapsen suulla kaikenlaisia aikuisten maailmassa vallitsevia ilmiöitä ja kummallisia sääntöjä.
Miihkalin äiti on ylihuolehtiva ja isä pikkutakkiin pukeutuva, kaikkitietävän oloinen ja tietojansa Miihkalille "jäljittelemättömään tyyliin" syöttävä mies. Miihkalin ystävät ovat Minnaryyni, Kenneth, Bosse ja kehitysvammainen Tarmo.
Miihkalissa ei käytetä puhekuplia, vaan kerronnallinen teksti on sommiteltu piirrosruutujen alle. Toisinaan Miihkalia julkaistiin nimellä Miihkali - sosiaalistava sarjakuva perheen pienimmille, ja sen kuvitteellinen kertoja oli Yrsa-Jutta Snygg-Helenius, yltiöoptimistinen steinerkoulun liikunnanopettaja.
Isak Wacklin
Isak Wacklin (myös Isaac Wacklin; 1720 Oulu – 9. syyskuuta 1758 Tukholma) oli suomalainen rokokootaidemaalari. Wacklin opiskeli muotokuvamaalausta Ruotsin taideakatemiassa Tukholmassa 1731–1734 ja tapettimaalausta Pietarissa, lisäksi hänen oletetaan opiskelleen Kööpenhaminassa.
Elämänvaiheet
Nuorena kuollut Wacklin on pitkään ollut arvoitus tutkijoille ja taidehistorioitsijoillekin. Ateneumin konservoinnin johdolla tutkijaryhmä on vuodesta 2005 selvittänyt taiteilijakohtaloa. Wacklinin vanhemmat olivat postimestari Mikael Wacklin ja Helena o.s. Paldani. Hänen puolisonsa oli Magdalena o.s. Losch. Wacklin pakeni pikkuvihan aikana Oulusta Tukholmaan, mutta haki 1743 passin matkustaakseen Pietariin. Hänen tiedetään kuuluneen myöhemmin Klaaran seurakuntaan Tukholmassa ja viettäneen siellä suurimman osan elämäänsä, sillä siellä hän pystyi taiteilijana elättämään perheensä, toisin kuin Suomessa.
Tunnettu tuotanto ja kokoelmat
Wacklinilta tiedetään säilyneen 36 maalausta, mutta tunnistamattomia teoksia arvellaan olevan Ruotsissa runsaasti. Tunnetuista teoksista 27 maalauksen nykyinen olinpaikka ja omistaja tunnetaan. Suomalaisissa museo- ja yksityiskokoelmissa Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa, kuten Ateneumin taidemuseo, Gyllenbergin säätiö, Kansallismuseo on 19 maalausta. Ulkomailla maalauksia on Tukholman Nationalmuseumissa ja Tanskassa Fredriksbergin linnassa.
Jakob Kuhn
thumb|Jakob Kuhn haastateltavana vuonna 2006. Jakob ”Köbi” Kuhn (12. lokakuuta 1943 Zürich, Sveitsi – 26. marraskuuta 2019 Zollikon ) oli sveitsiläinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ennen maajoukkueen päävalmentajuutta Kuhn työskenteli maan palloliiton palveluksessa juniorivalmentajana. Kuhnin juniorimetodien tuotteita ovat sveitsiläiset jalkapallotähdet kuten Ciriaco Sforza, Tranquillo Barnetta, Valon Behrami ja Philippe Senderos. Vuosina 1983–1984 Kuhn toimi myös FC Zürichin päävalmentajana.
Sveitsin maajoukkueen päävalmentajana Kuhn aloitti elokuussa 2001, kun argentiinalaisvalmentaja Enzo Trossero oli jättänyt tehtävänsä Sveitsin jäätyä ulos vuoden 2002 MM-kisoista.
Kuhnin johdolla Sveitsi selvisi Portugalin EM-kisoihin 2004. Saavutus oli merkittävä, sillä se oli vasta Sveitsin toinen esiintyminen EM-lopputurnauksessa. Edellisen kerran maa oli mukana vuoden 1996 EM-kisoissa, joihin se selvisi Roy Hodgsonin johdolla, mutta kisoissa maata luotsasi portugalilainen Artur Jorge. Sveitsi jäi alkulohkovaiheeseen, mutta jalkapallobuumi oli valmis.
Kuhn ilmoitti jättävänsä maajoukkueen Sveitsissä ja Itävallassa pelattavien EM-kisojen 2008 jälkeen. Kuhnia kritisoitiin maajoukkueen voitonmahdollisuuksien vähentämisestä, koska hän ilmoitti ennen kisoja lopettamisaikeistaan. Kuhn kertoi itse uskovansa Sveitsin menestysmahdollisuuksiin kotiareenoilla, mutta he jäivät alkulohkoon.
Helmikuussa 2008 Kuhnin seuraajaksi nimettiin saksalainen Ottmar Hitzfeld, jolla on valmennuskokemusta myös Sveitsin liigasta.
Belgian Grand Prix 1953
Belgian Grand Prix 1953 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. kesäkuuta 1953 Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Alberto Ascari, jolle voitto oli kauden kolmas.
Anton Lindfors
Anton Lindfors (s. 22. huhtikuuta 1991) on suomalainen lumilautailija, joka kilpailee lumilautakrossissa.
La Molinan MM-kilpailuissa 2011 Lindfors oli 21:s ja Stonehamin MM-kilpailuissa 2013 kymmenes. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 13:s ja Pyeongchnangissa 2018 9:s. Kreichsbergin MM-kisoissa 2015 hän oli 16:s. Aspenin X Gameseissa Lindfors oli 12:s vuonna 2014 ja kahdeksas vuonna 2015.
Lumilautailun maailmancupissa Lindfors kilpaili ensimmäisen kerran Chapelcossa syyskuussa 2009 ollen 44:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lech am Arlbergissa joulukuussa 2010 oltuaan 19:s. Kymmenen parhaan joukkoon Lindfors sijoittui ensimmäisen kerran Veysonnazissa tammikuussa 2012 oltuaan neljäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa toiseksi Veysonnazissa maaliskuussa 2014.
Myös Lindforsin sisar Emilia Lindfors on kilpaillut lumilautakrossissa kansainvälisellä tasolla.
John Elis Zidbäck
John Elis Zidbäck (2. toukokuuta 1875 Sääksmäki – 8. heinäkuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Zidbäckin vanhemmat olivat varatuomari Axel Gabriel Zidbäck (1845–1879) ja Hulda Maria Aina Grahn (1846–1884). Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1895, suoritti rautateiden virkatutkinnon ja oli sitten vuodesta 1899 valtion rautateiden palveluksessa Hämeenlinnan ja Tampereen asemilla. Aktivistien toiminnassa mukana ollut Zidbäck osallistui Voimaliiton aseiden salakuljetukseen ja joutui syytteeseen valtiopetoksen valmistelusta. Tämän vuoksi hän joutui eroamaan 1906 rautateiden palveluksesta.
Zidbäck oli sitten Tampereen Sanomain toimittajana ja toimitussihteerinä 1905–1913, Laatokka-lehden ja Sortavalan Sanomain päätoimittajana 1913–1915 sekä Tampereen Sanomain päätoimittajana 1915–1919. Hän osallistui Viron vapaussotaan 1919 sotakirjeenvaihtajana.
Zidbäck toimi Maaseudun Sanomain päätoimittajana 1921–1922, Kotimaisen Työn Liiton apulaisjohtajana 1922–1923, Kauppalehden toimitussihteerinä 1923–1924, Suomen Tietotoimiston toimitussihteerinä 1924–1927 sekä viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään Helsingin Sanomain toimituksessa 1927–1950. Zidbäck toimi 1920-luvulla myös Suomen Suojelusliiton keskustoimikunnan asiamiehenä.
Zidbäck oli naimisissa vuodesta 1899 kansakoulunopettaja Matilda Koljosen (1870–1961) kanssa.
Stig-Göran Myntti
Stig-Göran Myntti (6. elokuuta 1925 Maalahti – 28. helmikuuta 2020 ) oli suomalainen jalka- ja jääpalloilija.
Jalkapallo
Myntti edusti lähes koko uransa Vasa IFK:ta, lukuun ottamatta kautta 1957, jonka hän pelasi RU-38:n riveissä. Suomen mestaruuden Myntti voitti VIFK:ssa vuosina 1944, 1946 ja 1953. Suomen jalkapallomaajoukkueessä hän pelasi 61 A-maaottelua ja teki viisi maalia. Myntti oli mukana Suomen joukkueessa myös Helsingin 1952 olympialaisissa. Hänet valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993.
Jääpallo
Jääpalloilijana Myntti saavutti MM-kilpailuissa 1957 hopeaa. Hän pelasi 12 A-maaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Muuta
Myös Stig-Göran Myntin poika Kenth Myntti ja pojanpoika Henri Myntti ovat pelanneet jalkapalloa pääsarjatasolla.
Lou Ottens
thumb|250px|Lou Ottens vuonna 2007. Lou Ottens (21. kesäkuuta 1926 – 6. maaliskuuta 2021) oli alankomaalainen insinööri, joka työskenteli koko uransa Philipsillä. Hän oli C-kasetin keksijä.
Ottens kuoli Duizelissä 6. maaliskuuta 2021 94-vuotiaana.
Paektuvuori
Paektuvuori (, myös Paektusan, Changbaishan tai Baitoushan ) on kerrostulivuori Kiinan ja Pohjois-Korean rajalla. Kiinan puolella vuori on Jilinin maakunnan alueella. Baekdu on Mantšurian ja Korean niemimaan korkein vuori.
Vuoressa on 850 m syvä kaldera, jonka täyttää Tianchijärvi.
Paektu purkautui rajusti 900-luvulla, sen jälkeen ainakin neljä, ehkä jopa kuusi kertaa.
Aiheesta muualla
left|thumb|220px left|Baekdun sijainti|thumb|220px
Richard Roberts (insinööri)
thumb|Richard Roberts Richard Roberts (22. huhtikuuta 1789 – 11. maaliskuuta 1864) oli brittiläinen insinööri. Hänen kehittämiään hienomekaanisia työstökoneita pidetään valmistustekniikan ja massatuotannon alkuna.
Varhainen elämä
Roberts syntyi Llanymynechissä Englannin ja Walesin rajalla. Hänen isänsä William Roberts oli suutari, joka toimi myös siltamaksun kerääjänä. Paikallinen pappi antoi Richardille koulutusta. Richard aloitti varhain työnteon lautturina Ellesmeren kanavalla. Myöhemmin hän työskenteli myös kalkkikivilouhoksella. Hän sai opastusta piirtämiseen tietöitä tehneeltä maanmittaajalta.
Roberts sai työpaikan muotin tekijänä Bradleyn rautavalimosta Staffordshiressä ja luultavasti vuonna 1813 pääsi työnjohtoasemaan Horselyn muottipajassa Tiptonissa. Hän opetteli sorvausta, kärrynpyörän- ja myllyjenkorjausta. Välttääkseen armeijapalvelun hän lähti Liverpooliin. Roberts ei kuitenkaan löytänyt sieltä töitä, muutti Manchesteriin ja päätyi lopulta armeijaa paetessaan Lontooseen Henry Maudslayn työntekijäksi koneistajana ja sorvaajana. Maudslayn palveluksessa hän omaksui esimiehensä ajatuksen, jonka mukaan tarkkojen työstökoneiden tärkein merkitys oli korvata käsityö mekaanisilla ratkaisuilla.
Kun Napoleonin joukot oli voitettu 1816, armeijan uhka poistui ja Roberts palasi pohjoiseen ja asettui Manchesteriin, missä perusti sorvausta tarjoavan työpajan. Sorvi oli makuuhuoneessa, ja vaimo pyöritti alakerrassa isoa pyörää, josta sorvi sai voimansa. Hän siirtyi pian uuteen kauppataloon Pool Foldissa, missä häntä kuvattiin sorvin ja työkalujen tekijänä.
Robertsin työstökoneet
Roberts rakensi suuren valikoiman työstökoneita, joista osa oli hänen itse suunnittelemiaan. Ensimmäinen kone oli hammaspyörien jyrsin. Tarkistakseen hampaiden mitat hän alkoi käyttää kulma-asteikolla varustettua kulmamittainta, jota hän kehitti ja myi muille insinööreille. Jyrsimen periaatteen Roberts sai Maudsleyllä, jossa sellainen oli käytössä. Vuonna 1817 Roberts teki sorvin, jonka runko oli miltei kaksi metriä pitkä ja tehty valuraudasta. Koneessa oli vaihde pyörimisnopeuksien alueen kasvattamiseksi ja liukuva teräpakka, jota voitiin siirtää ajoruuvilla. Samana vuonna hän teki tasojyrsimen. Tasopintojen teko oli aikaisemmin ollut työlästä käsityötä. Kutomakoneensa menestyksen jälkeen vuonna 1825 hän teki kalvaimen kiilaurien työtämiseksi kiilaliitoksia varten, joiden avulla hammaspyörä kiinnitetään akseliin.