cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ian McDiarmid
Ian McDiarmid (s. 11. elokuuta 1944 Tayside, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hän on tehnyt useita roolisuorituksia englantilaisissa ja yhdysvaltalaisissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja näytelmissä, ja hänet tunnetaan kenties parhaiten keisari Palpatinen roolista Tähtien sota -elokuvissa. Hän on myös arvostettu teatterinäyttelijä ja on esiintynyt muun muassa Royal Shakespeare Companyssa.
Vehkalammi (Ruovesi)
Vehkalammi on Pirkanmaalla Ruovedellä Joensuun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,5 metriä mpy.
M/S Finnkraft
M/S Finnkraft on suomalaisen Finnlines-rahtivarustamon omistama ja operoima ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Jinlingin telakalla Nanjingissa, Kiinassa. Kuollutta painoa Finnkraftilla on 8 050 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki.
Käyttöhistoria
2. huhtikuuta 2000 alus laskettiin vesille. 30. marraskuuta 2000 alus luovutettiin Nordic Forest Terminals Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lontoo. Tämän jälkeen laiva aikatahdattiin Finnlines Cargon liikenteeseen.
Karille
thumb|left|230px|Finnkraft Suomen lipun alla Helsingissä kesäkuussa 2008.
27. toukokuuta 2005 alus ajoi karille Kopphällin lähellä, Korppoon ja Nauvon välisessä salmessa, ollessaan matkalla Turusta Saksaan. Karille ajon syynä oli tekninen vika. Onnettomuushetkellä aluksessa oli luotsin lisäksi viidentoista hengen miehistö. Miehistö ei ollut vaarassa. Lastina aluksessa oli muun muassa koneiden osia, keramiikkaa, lasia ja saha- ja puutavaraa sisältäviä perävaunuja.
28. toukokuuta 2005, noin kello 00.15 alus saatiin irti karilta oman koneiston voimin. Irrotuksen jälkeen Finnkraft ankkuroitiin lähelle onnettomuuspaikkaa. Sukeltajan tutkittua aluksen yön aikana, antoi merenkulkulaitoksen tarkastaja vaurioiden ollessa pieniä, jatkaa matkaa kohti Saksaa.
Appalakkien reitti
thumb|right|Appalakkien reitti Appalakkien reitti (Appalachian Trail, A.T.) on Yhdysvaltojen Appalakeilla kulkeva vaellusreitti. Reitin pituus on noin 2 200 mailia eli 3 500 kilometriä, ja se kulkee 14 osavaltion kautta. Sen pohjoinen päätepiste on Mainen osavaltiossa Mount Katahdin vuorella ja eteläinen Georgian osavaltiossa Springer Mountainin vuorella. Vuosittain vaellusreittiä käyttää noin 3 miljoonaa vaeltajaa. Reitin rakentaminen alkoi vuonna 1921 yksityishenkilöiden talkootyönä, ja se valmistui vuonna 1937.
M/S Finnkraft
Karille
9. tammikuuta 2006 norjalainen Parlines RoRo II KS osti Finnkraftin. Lippuvaltiona säilyi edelleen Yhdistynyt kuningaskunta. Vuoden 2008 alkupuolella alus siirtyi suomalaisen Finnlinesin omistukseen. 29. toukokuuta alus rekisteröitiin Suomen lipun alle ja kotisatamaksi tuli Helsinki.
Appalakkien reitti
Reitti
thumb|right|Franconia Ridge Reitti osavaltioittain pohjoisesta etelään.
Lisäksi reitti kulkee Tennesseen ja Pohjois-Carolinan välistä rajalinjaa pitkin.
Paavo Valve
Paavo Kauko Juhani Valve (25. huhtikuuta 1922 Helsinki – 30. syyskuuta 2007 Rovaniemi) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Valveen vanhemmat olivat pastori Juho Kauko Kalervo Valve ja Hilja Kosonen ja puoliso vuodesta 1947 Kerttu Kaarina Jutila. Valve tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1942 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1945. Hän suoritti lisäksi opintoja Teknillisen korkeakoulun maanmittauksen opinto-osastolla 1944–1946. Metsätaloudellisen virkatutkinnon Valve suoritti 1946. Hän oli kuljetuspäällikkö Helsingin yliopiston evakuoidun omaisuuden palauttamistoimistossa 1944–1945, maatalousministeriön asutusasiainosaston 74. maanlunastuslautakunnan teknillinen apulainen 1945, 73. maanlunastuslautakunnan metsänhoitaja 1946, Metsähallituksen Uudenmaan hoitoalueen harjoittelija 1946, Helsingin yliopiston maanmittauksen opetuksen avustaja 1946–1947, Metsähallituksen Pohjanmaan piirikunnan Pudasjärven ja Puhoksen hoitoalueiden avustava metsänhoitaja 1947–1949, Perä-Pohjolan piirikuntakonttorin hankintametsänhoitaja 1949–1956, vanhempi hankintametsänhoitaja 1956–1962, piiritarkastaja 1963–1967, ylimetsänhoitaja ja piirikuntapäällikön sijainen 1967–1975 sekä piirikuntapäällikkö 1975–1985. Valveella oli myös lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1976.
Tulku
Tulku on tietoisesti jälleensyntynyt buddhalainen opettaja. Tulku on valaistunut ja jälleensyntyy tähän maailmaan auttaakseen muita saavuttamaan valaistumisen. Tulkuja esiintyy tiibetinbuddhalaisissa perinteissä. .
Ensimmäinen tulku oli Karmapa, joka on tähän mennessä ehtinyt 17. jälleensyntymään. Tunnetuin tulku lienee 14. Dalai-lama. On arvioitu, että maailmassa olisi muutamia satoja tunnistettuja tulkuja.
Tulkujen tunnistamisessa käytetään erilaisia ennusmerkkejä. Usein edellinen (tai jokin varhaisempi) jälleensyntymä jättää jälkeensä kirjeen tai runon, jossa hän antaa ohjeet seuraajan etsimiseen. Näin toimi esimerkiksi ensimmäinen Karmapa, Düsum Khyenpa. Jotkut tulkut ilmoittavat henkilöllisyytensä hyvin nuorina tai tunnistavat edellisen jälleensyntymän oppilaita, opettajia, palvelijoita tai niille kuuluneita esineitä.
Titteleitä tulku ja lama käytetään joskus sekaisin. Ero on se, että lama on kuka tahansa tunnustettu opettaja, joka voi olla tulku tai sitten ei.
Pirttijärvi-Kaitainjärvi
Pirttijärvi-Kaitainjärvi on Kainuussa Sotkamossa sijaitseva järvi.
Emanuel Saloheimo
Emanuel Saloheimo, ent. Berner (28. elokuuta 1842 Viipuri – 10. helmikuuta 1909 Mikkeli) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja moninkertainen valtiopäivämies.
Pirttijärvi-Kaitainjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1 300 hehtaaria eli 13 km². Se on 6,6 kilometriä pitkä ja 5,1 kilometriä leveä. Järvi ulottuu pohjoisessa Kaitainsalmella seututien 888 sillalle, mihin Pieni-Kiimanen loppuu, ja loppuu Vuokatissa Tenettiin, jonka jälkeen alkaa Nuasjärvi. Järvellä voidaan katsoa olevan kolme järvialuetta. Pohjoisimpana on Ärväänlahti, joka on Kaitainsalmen laajentuma. Seuraavaksi aukeaa Kaitainjärvi, jota kutsutaan myös Haaposeläksi. Kiikarusniemen ja Jataniemen välistä aukeaa lopuksi Pirttijärvi.
Emanuel Saloheimo
Saloheimon vanhemmat olivat lääninrovasti Axel Emanuel Berner ja Katarina Olivia Pesonius. Sukunimensä hän suomensi 1906. Saloheimo valmistui filosofian kandidaatiksi 1865 ja hovioikeuden auskultantiksi 1868. Hän palveli Viipurin hovioikeudessa vuodesta 1872 alkaen ja erosi sieltä notaarina 1885. Käkisalmen tuomiokunnan tuomari hänestä tuli 1885 ja Rautalammin 1887. Tuomarin virastaan Saloheimo erosi 1891, koska sai sakkoja 1898 vahvistetun mutta 1890 peruutetun rikoslain käytöstä, katsottuaan peruutuksen laittomaksi. Maanviljelijänä toimittuaan Saloheimosta tuli Kansallispankin Mikkelin konttorin johtaja 1902. Hän oli usean eri valtionkomitean jäsen, toimi talonpoikaissäädyn notaarina valtiopäivillä 1867 ja porvarissäädyssä Mikkelin edustajana valtiopäivillä 1882, 1897, 1899 ja 1900, viimeksi mainittuna vuonna laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana.
Saloheimo, joka kuoli naimattomana, lahjoitti huomattavia summia mm. Otavan opistolle ja Suomalaiselle tiedeakatemialle.
Pirttijärvi-Kaitainjärvi
Maantietoa
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 50 miljoonaa m³ eli 0,050 km³. Järven keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys on 27 metriä. Ärväänlahti on hyvin matala, mutta siitä erottuu syvyyskartassa Kaitainsalmen veden alle jäänyt uoma, jossa on 6–9 metriä syvää. Kellolahden edustalla uoma mataloituu ja se häviää Kaitainjärvelle. Kaitainjärven pohjan syvyydet vaihtelevat voimakkaasti. Paikoin on vain toista metriä syvää, mutta pienillä alueilla saattaa olla yli 10 metriä syvää. Tällaisia syvänteitä esiintyy Kokkoniemen edustalla, Heposaaren itäpuolella, Kylmälahden suulla ja Honkisaaren länsipuolella. Pitkä syvänne alkaa Honkisaaren itäpuolelta ja se jatkuu etelään Kiikarusniemen editse Eskonsaaren eteen. Se on yleisesti yli 10 metriä syvä, mutta paikoin jopa yli 20 metriä syvä. Eskonsaaren kohdalla sijaitsee 27 metriä syvä eli järven syvin kohta. Pirttijärven Ammonsaaren eteläpuolella sijaitsee pitkä yli 10 metriä syvä syvänne. Syvänteestä löytyy pari 20 metriä syvää kohtaa. Sen länsipuolella sijaitsee muutama yli 10 metriä syvää kohta ja Tenetin luusuassa on vielä 19 metriä syvä kohta.
Säännöstely
Järven vedenpinnan korkeus on 137,9 metriä mpy. Järven vedenpinta on samalla korkeudella kaikilla Sotkamonjärvillä, joita ovat myös Nuasjärvi, Sapsojärvet, Kiantajärvi, Pirttijärvi-Kaitainjärvi sekä Pieni- ja Iso-Kiimanen. Niitä voi siten pitää Sotkamonjärvien eri järvialtaina. Tilanne johtuu kuitenkin Kajaaninjoessa olevasta Koivukosken voimalaitoksesta, jonka patoaltaaseen edellä luetellut järvet kuuluvat. Sotkamonjärviä on säännöstelty siten, että Pirttijärvi-Kaitainjärvi vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 136,15 metriä ja 138,65 metriä mpy.
Vesistösuhteet
Valuma-alue saa pääosan vedestänsä Pieni-Kiimasen kautta tulevasta Kiimasjärven alueen (59.82) virtaamasta, Kusianjoesta tulevasta Kusianjoen valuma-alueen (59.83) virtaamasta ja Sapsojärvien kautta tulevasta Sapsojärven alueen (59.86) virtaamasta. Reitin vedet jatkavat matkaansa Tenetin kautta Nuasjärveen, ja Kajaaninjoen kautta Oulujärveen.
Pirttijärvi-Kaitainjärven alueella on kahdeksan yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Sotkamojärvi (203 ha), joka sijaitsee keskustaajamassa, Vihtamonlampi (26 ha), joka laskee Tenetin luusuaan ja Pitkälampi (14 ha), joka on suppajärvi harjulla. Vihtamonlampeen laskee myös Vihtamonjoen valuma-alue (59.825).
Pompeion
Pompeion oli antiikin aikainen rakennus Kerameikoksessa Ateenassa Kreikassa. Sitä käytettiin erityisesti Panathenaia-juhlassa.
thumb|left|230px|Pompeionin raunioita. thumb|left|230px|Pompeionin raunioita. Pompeion rakennettiin klassisella kaudella 400-luvun ja 300-luvun eaa. taitteessa. Sen nimi tulee kreikan sanasta pompē (πομπή), ”kulkue”. Rakennusta käytettiin Panathenaia-juhlaan ja sen suureen juhlakulkueeseen valmistautumisessa ja siinä käytettyjen pyhien esineiden säilyttämisessä. Kulkue järjestettiin joka neljäs vuosi. Se alkoi Pompeionilta, jonne kulkueeseen osallistuneet kokoontuivat ennen sen alkua, ja jossa ainakin merkkihenkilöt saattoivat myös aterioida. Pompeionilta se eteni pitkin Panathenaia-juhlan tietä Agoran läpi, ja päättyi Akropolis-kukkulalle. Rakennuksessa tiedetään säilytetyn muun muassa kulkueessa kuljetettua pyörillä varustettua puista laivaa, jonka mastoon ripustettiin Athene Poliaan kulttikuvalle joka neljäs vuosi viety uusi peplos. Pompeionia käytettiin oletettavasti myös gymnasionina.
Pompeion sijaitsi Dipylon-portin ja Pyhän portin välissä juuri Ateenan kaupunginmuurien sisäpuolella. Nykyisin Pompeionin rauniot sijaitsevat Kerameikoksen arkeologisen alueen etelälaidalla. Rakennus oli suorakulmion muotoinen ja rakennettu suunnilleen luoteis-kaakkoissuuntaisesti. Sen sijoittelun määräsi tontin ahtaus porttien ja katujen välissä. Rakennuksen keskiössä oli suuri peristyylipiha, jonka ympärillä oli lukuisia huoneita, joita käytettiin säilytys- ja ruokailutiloina. Pompeionin kaakkoispäässä Panathenaia-juhlan tien puolella oli suuri marmorinen propylon-pylväikkö, joka toimi rakennuksen pääsisäänkäyntinä. Rakennuksen pylväät edustivat joonialaista tyyliä. Sisäseinät oli koristeltu maalauksin. Lattiat oli pääosin tehty pikkukivistä, mutta yhdessä huoneessa oli lattiamosaiikki, joka on nykyisin Kerameikóksen arkeologisessa museossa.
Pompeion tuhoutui roomalaisten vallatessa Ateenan vuonna 86 eaa. Noin 150 jaa. samalle paikalle rakennettiin suurempi, kolmilaivainen varastorakennus. Se tuhoutui puolestaan herulien hyökkäyksessä vuonna 267 jaa. 300-luvulla jaa. paikalle rakennettiin vielä jonkinlainen kaupallinen tila, joka koostui kahdesta stoasta eli pylväshallista.
Kagyu
Kagyu on yksi neljästä tiibetiläisen buddhalaisuuden (vajrayana) koulukunnasta. Se tunnetaan myös "suullisena välityslinjana" ja "tahrattoman harjoituksen linjana".
Alkuperä
Kagyu-koulukunnan alkulähteinä pidetään intialaisten mystikkojen Tilopan (988–1089) ja Naropan (1016–1100) opetuksia. Heidän linjansa välitti Tiibetiin suuri kääntäjä Marpa (1012–1097). Hän otti haltuunsa mahamudra ("suuren sinetin") välityslinjan Naropalta. Lisäksi hän opiskeli intialaisten mestarien Maitripan ja Kukuripan alaisena. Kolmantena matkanaan Intiaan hän tapasi Atiśan (982–1054) ja opiskeli Kadampa-mestarien opetuksia (sekä Kagyu- että Gelug-koulukuntien juuret löytyvät aikaisemmasta Kadampa-koulukunnasta). Marpa vietti 17 vuotta Intiassa ja hänet tunnetaan yhtenä suurista toisen käännöskauden kääntäjistä. Marpan ensisijainen oppilas oli Milarepa (1052–1135), eräs Tibetin suurista uskonnollisista runoilijoista ja meditoijista. Milarepan lukuisten oppilaiden joukossa oli Gampopa, suuri oppinut, joka voidaan tunnustaa Kagyu-koulukunnan todelliseksi perustajaksi erillisenä muista tiibetinbuddhalaisuuden koulukunnista. Milarepan oppilaana oli myös Rechung Dorje Drakpa, joka tunnetaan myös Rechungpana. Gampopan opetuksia seuraten kehittyivät niin sanotut "Neljä suurta" koulukuntaa ja Gampopan oppilaasta Phagmogrupasta "Kahdeksan pientä" Kagyu-linjaa.
Kahdeksan Pagdru Kagyun alikoulukuntaa
Koulukuntien järjestäminen neljään suureen ja kahdeksaan pieneen on perinteinen tapa, muttei aina käytännöllinen, kun yrittää ymmärtää niiden historiaa tai vaikutuksia. Esimerkiksi aivan ensimmäinen Kagyu koulukunta, Shangpa Kaguy, edeltää Gampopaa ja on siten tämän luokittelun ulkopuolella. Toinen koulukunta on Rechung Kagyu, jonka perusti Rechung Dorje Drakpa.
Ainoat koulukunnat, joilla on minkäänlaista merkitystä nykyään ovat: Karma Kagyu, Drukpa, Drigung ja Taklung -koulukunnat.
Opetuksia
Kagyun keskeinen opetus on Mahamudra, "Suuri sinetti", niin kuin Gampopa valaisi aihetta lukuisissa kirjoituksissaan. Opinkappale keskittyy neljään ensisijaiseen meditaatioharjoituksen tasoon(Mahamudran neljä joogaa):
Näiden neljän tason kehityksen avulla sanotaan harjoittajan saavuttavan Mahamudran täydellisen oivalluksen. Tärkeitä harjoituksia kaikissa kagyu koulukunnissa ovat tantriset chakrasamvaran ja vajravarahin harjoitukset.
Kopparmatte
pienoiskuva|200px|Kopparmatte [[Tukholman kaupunginmuseossa.]] Kopparmatte on alun perin vuonna 1603 kuparista valmistettu patsas, joka esittää risukimppua heiluttavaa miestä. Se seisoi häpeäpaalun päällä Tukholman Stortorgetilla. Vuonna 1648 patsas valettiin uudelleen pronssista. Se siirrettiin 1776 nykyiselle Norrmalmstorgille ja 1810 Roslagstorgille. Nykyisin se on esillä Tukholman kaupunginmuseossa.
Fenetyylialkoholi
Fenetyylialkoholi (C8H10O) on aromaattisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään runsain määrin hajusteena ja aromiaineena.
Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa
Fenetyylialkoholi on väritöntä nestettä. Sillä on hyvin miellyttävä ja makeahko ruusunkaltainen tuoksu. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja erittäin hyvin muun muassa etanoliin ja dietyylieetteriin. Fenetyylialkoholin reaktiot ovat tyypillisiä sekä alkoholeille että aromaattisille yhdisteille. Se muun muassa reagoi karboksyylihappojen kanssa, jolloin muodostuu estereitä. Se voidaan hapettaa fenyyliasetaldehydiksi ja fenyylietikkahapoksi, ja se reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla eli voidaan esimerkiksi nitrata. Se voidaan myös pelkistää vedyttämällä 2-sykloheksyylietanoliksi.
Fenetyylialkoholia esiintyy useissa eri kasvien eteerisissä öljyissä. Tällaisia ovat muun muassa ruusu, neilikka, hyasintti, kurjenpolvet, appelsiini ja tuoksuilangia.
Valmistus ja käyttö
Fenetyylialkoholia voidaan eristää luontaisista lähteistä uuttamalla tai tislaamalla, mutta suurin osa käytetystä fenetyylialkoholista tuotetaan synteettisesti. Aikaisemmin käytettiin fenetyyliasetaatin pelkistystä natriumamalgaamin avulla. Nykyään käytetyin menetelmä on kuitenkin bentseenin Friedel–Crafts-alkylointi etyleenioksidin avulla alumiinikloridin toimiessa katalyyttinä. Myös styreenioksidin vedytystä käytetään ja etyylibentseenin hapetusta ilman avulla tutkitaan käytettäväksi fenetyylialkoholin valmistukseen. Reaktiossa muodostuva tuote puhdistetaan tislaamalla.
Fenetyylialkoholia käytetään runsaasti hajusteissa tuomaan niihin ruusun tuoksua. Se on stabiili myös emäksisissä olosuhteissa, minkä vuoksi se soveltuu erityisen hyvin saippuoiden hajusteeksi. Yhdistettä käytetään myös valmistettaessa synteettistä ruusuvettä. Fenetyylialkoholista valmistettavat esterit ja eetterit ovat myös yleisiä hajusteiden ainesosia ja usein niitä käytetään yhdessä fenetyylialkoholin kanssa.
Tampereen Kisatoverit
Tampereen Kisatoverit on vuonna 1920 perustettu urheilun yleisseura.
TKT sai alkunsa perustavassa kokouksessa 21. maaliskuuta 1920 kun Tampereen Pellavatehtaan Konepajan Voimistelu- ja Urheiluseura Tempaus sekä Tampereen Pellavatehtaan Voimistelu- ja Urheiluseura Riento yhdistyivät ja nimeksi valittiin yksimielisesti Tampereen Kisatoverit ja kotipaikaksi Tampere.
Seuralla on perustamisestaan lähtien ollut vahva työläisleima. Se perustettiin Tampella-yhtymän työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä liikuntaharrastuksien järjestämiseen.
TKT on perustamisestaan lähtien kuulunyt Työväen Urheiluliittoon (TUL).
1920-luku
1920-luku oli Kisatovereissa kenttäurheilun (yleisurheilun) aikaa. Onni Heinänen voitti vuonna 1925 Frankfurtin työläisolympialaisissa pituushypyn kullan ja 4x100m joukkuekullan. Muita menestyneitä urheilijoita olivat Verner Hellen ja Hannes Ilmanen.
Jalkapallo sai seurassa alkunsa 9.8.1921. Vuoteen 1925 TKT oli piirinmestari joka vuosi ja vain muutamana vuonna TKT jäi ilman mestaruutta.
Muita lajeja olivat hiihto, voimistelu, luistelu, jääpallo, nyrkkeily ja paini.
Myöhemmät vuosikymmenet
Yleisurheilussa TKT:n voima oli 1950-luvulla tuohon aikaan suoritetuissa katujuoksuissa ja miesten keihäänheitossa. Seuran heittäjät Olavi Kauhanen ja Jouko Rantanen olivat Suomen huippuheittäjiä.
Vuonna 1979 TKT:n B-pojat juoksivat 4 × 100 metrillä Suomen ennätyksen, jonka rikkomiseen meni toista vuosikymmentä. Juha Pyyn johdolla kisatoverilaiset saavuttivat 1980-luvulla useita Suomen mestaruuksia ja maajoukkue-edustuksia.
Seuran historian lajivalikoima
Nykyisin seuran lajivalikoimassa ovat jalkapallo, futsal, kädenvääntö, lentopallo, yleisurheilu ja joukkuevoimistelu. Jalkapallo on näistä lajeista suurin.
Jalkapallo
Jalkapallo tuli seuran ohjelmaan lähes perustamisesta lähtien. Seura esiintyi mestarussarjassa kaudella 1960 pudotakseen yhden kauden jälkeen. Parhaita saavutuksia ovat olleet A-juniorien mestaruus ja hopeatila. Suomen maajoukkueessa esiintyneitä kisatoverilaisia ovat olleet Olli Lilja, Kalevi Lilja, Erkki Lahtinen, Rauno Kestilä, Eino Helminen, Martti Halme ja Markku Wacklin.
2010
TKT jalkapallon edustusjoukkue pelasi kaudella 2010 Suomen Palloliiton Tampereen piirin 3. divisioonaa. Joukkueen päävalmentaja toimi Arto Huilla. Hänen kanssaan valmennusvastuun jakoivat Pasi Sinisalo ja Kari Kivipelto. Huoltajana toimi Sanna Kivinen. Joukkueenjohtaja oli Jarmo Wallenius. Joukkueen taustalla vaikuttaa myös seuran monitoimimies Petteri Tyni.
Tampereen 3. Divisioonassa pelasi vuonna 2010 14 joukkuetta. TKT sijoittui yhdeksänneksi ja joutui putoamiskarsintaan Nekalan Palloa vastaan. Kaksiosaisessa karsintasarjassa TKT oli parempi: voitto vieraissa 2-1 ja kotona 4-1, ja sarjapaikka säilyi.
2011
TKT pelasi kaudella 2011 Tampereen ja Satakunnan yhdistettyä 3. divisioonaa. Sarjassa oli 11 joukkuetta. TKT:ta valmentavat päävalmentaja Arto Huilla ja kakkosvalmentaja Pasi Sinisalo. Joukkueenjohtajana toimii Jarmo Wallenius ja huollosta vastaa Sanna Kivinen.
2019
Miesten edustusjoukkue (TKT) pelaa Suomen Palloliiton Tampereen piirin 3. divisioonassa. Joukkueen päävalmentajana toimii Jarmo Häkkinen. Valmentajana/maalivahtivalmentajana toimii Antti Salonen. Joukkueenjohtana on Joonas Mäenpää. Miesten kakkosjoukkue (TKT/2) pelaa Suomen Palloliiton Tampereen piirin 6. divisioonassa. Joukkuetta valmentaa Jari Saarinen. Naisten edustusjoukkue (TKT) pelaa Suomen Palloliiton Tampereen piirin 3. divisioonassa. Joukkueen päävalmentajana toimii Teemu Järvinen ja joukkueenjohtajana Jari Kosola. Naisten harrastejoukkue (TKT Kissat) pelaa Tampereen harrastesarjassa. Joukkueen toimihenkilöinä ovat Maarit Mikkola ja Satu Larsen. Jalkapallossa seuran valmennuspäällikkönä toimii Kari Kivipelto.
TKT:lla on myös junioritoimintaa eri ikäluokissa:
Ensilä
Tampereen Kisatoverit omistaa Aitoniemessä, n. 20 km automatkan päässä Tampereen keskustasta valmennuskeskus ja vapaa- ajanviettopaikan, Ensilän. Se sijaitsee Aitoniemessä, Näsijärven rannalla, osoitteessa Kiikkisensola 5. Pinta-ala on 4,7 hehtaaria, ranta-viivaa on noin 300 m. Ensilään voi myös tulla laivalla, kaikki Näsijärven laivat voivat ajaa laituriin.
Alueella on vuokrattavissa päärakennus, kaksi saunaa ja jalkapallo- ja beachvolleykenttä. Jalkapallokenttä on uusi tekonurmikenttä, jonka yhteydessä tilava pukukoppi- ja kioskirakennus.
Fazlullah
Fazlullah (1974 — 14. kesäkuuta 2018) oli Pakistanin Talibanin johtaja. Hänet valittiin liikkeen johtajaksi marraskuussa 2013 Yhdysvaltain lennokki-iskussa kuolleen Hakimullah Mehsudin tilalle.
Fazlullah toimi vuosina 2007–2009 Swatin laakson Taliban-johtajana ja määräsi alueelle tiukan tulkinnan šaria-laista. Armeijan vallattua alueen Fazlullah pakeni Afganistaniin.
Vuonna 2012 Fazlullah suunnitteli iskun tyttöjen koulunkäyntioikeutta puolustanutta Malala Yousafzaita vastaan.
Marraskuussa 2013 Fazlullah valittiin Pakistanin Talibanin johtoon ja hän palasi maanpaosta takaisin Pakistaniin.
Sören Nymalm
Sören Nymalm on suomalainen suunnistuksen nuorten maailmanmestari ja aikuisten Suomen-mestari 1990-luvulta. Seuratasolla hän on edustanut Pargas Idrottsföreningiä.
Nymalm voitti vuonna 1990 nuorten maailmanmestaruuden Mikael Boströmin ja Kimmo Liljeströmin kanssa viestissä sekä saavutti Boströmin voittamalla pitkällä matkalla pronssia. Aikuisten MM-kilpailuihin Nymalm osallistui kahdesti: vuonna 1995 Detmoldissa hän sijoittui keskimatkalla 38:nneksi ja vuonna 1997 Grimstadissa pitkällä matkalla 11:nneksi. Avoimissa PM-kilpailuissa hän sijoittui pitkällä matkalla neljänneksi vuosina 1993 ja 1995. Jukolan viestissä hän sijoittui toiseksi vuonna 1997 Pargas IF:n kuudennen osuuden suunnistajana.
Nymalm voitti Suomen-mestaruuden pikamatkalla vuosina 1991, 1994 ja 1996 sekä pitkällä matkalla vuonna 1997.
Sören Nymalmin puoliso Sanna Nymalm on suunnistuksen MM-mitalisti.
Sukkanauhakäärmeet
Sukkanauhakäärmeet (Thamnophis) on tarhakäärmeiden heimon suku, johon kuuluu tällä hetkellä 35 eri lajia.
Koko ja ulkonäkö
Nimensä sukkanauhakäärmeet ovat saaneet siitä, että useimmilla lajeilla on kolme juovaa, jotka ulottuvat takaraivosta häntään asti. On myös lajeja ja luonnossa esiintyviä värimuotoja, joilla on vain yksi tai kaksi juovaa, tai ei juovia lainkaan. Sukkanauhakäärme kasvaa lajista ja sukupuolesta riippuen 45–160 senttimetriä pitkäksi. Ne voivat elää 15–20-vuotiaaksi, mutta elinikä vaihtelee sukupuolen ja lajin mukaan. Koiraiden elinikä on usein huomattavasti lyhyempi kuin naaraiden. Se ei ole kuristajakäärme, eikä sillä ole varsinaisia myrkkyhampaita, mutta sillä on Duvernoy'n rauhanen, joka toimittaa samaa tehtävää tarhakäärmeissä, kuin myrkkyrauhaset esimerkiksi kyissä. Sukkanauhakäärmeillä on myös yläleuassa kaksi suurentunutta hammasta kummallakin puolella, jotka eivät kuitenkaan sovellu myrkyn ruiskuttamiseen, johtuen siitä, etteivät ne ole ontot eikä niissä ole uraa, jota pitkin myrkky pääsisi saaliiseen. Sukkanauhakäärmeet ovat siis hyvin lievästi myrkyllisiä, mutta myrkky vaikuttaa tehoavan lähinnä sammakkoeläimiin ja käärmettä pidetään täysin harmittomana ihmiselle.
Levinneisyys, elinympäristö ja ravinto
Sukkanauhakäärmeitä elää Pohjois- ja Keski-Amerikassa, Kanadasta Costa Ricaan. Niitä löytää usein pienten vesistöjen läheisyydestä, mutta useimmat lajit eivät ole akvaattisia. Ne syövät luonnossa sammakkoeläimiä ja niiden toukkia, kalaa, matoja ja etanoita sekä jotkin lajit myös jyrsijöitä. Sukkanauhakäärmeet eivät syö hyönteisiä. Erikoistumattomuus lienee syynä siihen, että sukkanauhakäärmeet menestyvät niin monenlaisessa ympäristössä. Sukkanauhakäärmeiden ekologinen lokero muistuttaa pitkälti eurooppalaisen rantakäärmeen lokeroa, mutta tietyissä osissa Pohjois- ja Keski-Amerikkaa, tietyt lajit ovat täyttäneet Nerodia-suvun vesikäärmeiden muualla täyttämät lokerot.
Tiettävästi suurin sukkanauhakäärmeiden keskittymä sijaitsee Kanadan Manitobassa, jossa Narcissen käärmepesissä talvehtii (Thamnophis sirtalis parietalis) vuosittain 50 000–75 000 yksilöä.
Terraariossa
Sukkanauhakäärme on suosittu lemmikkikäärme. Se on pienikokoinen, mutta hyvin aktiivinen päiväsaikaankin ja sietää jokseenkin hyvin käsittelyä.
Suomessa sammakkoeläimien pyydystäminen on kiellettyä, minkä johdosta sukkanauhakäärmeitä ruokitaan terraario-oloissa kalalla, madoilla ja hiirillä. Vääränlainen ruokavalio aiheuttaa hyvin helposti terveysongelmia, sillä monet kalalajit (esimerkiksi särkikalat, silakka ja kultakalat) sisältävät tiaminaasi-entsyymiä, joka hajottaa hermoston toiminnan ja luuston kannalta tärkeää tiamiinia.
Sukkanauhakäärmeestä on jalostettu useita värimuotoja: Luonnossa yleisesti esiintyvien lisäksi esimerkiksi amelanistinen, erytristinen, anerytistinen, hypoerytristinen, snow, leukistinen, hypomelanistinen, melanistinen, flame ja monia muita.
Lajit ja alalajit
Sukkanauhakäärmeisiin kuuluu 35 lajia:
Florence Nightingale
Florence Nightingale, OM (12. toukokuuta 1820 Firenze, Toscanan suurherttuakunta – 13. elokuuta 1910 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen sairaanhoitaja ja tilastotieteen pioneeri, joka tunnetaan modernin sairaanhoidon perustajana.
Nightingale ansioitui Krimin sodassa johtamalla Turkissa 38 sairaanhoitajasta koostunutta haavoittuneita sotilaita hoitaneiden vapaaehtoisten ryhmää. Myöhemmin hän osoitti laatimiensa tilastojen avulla, kuinka paljon ihmishenkiä ryhmä onnistui säästämään hoitamalla loukkaantuneita ammattitaitoisesti. Nightingale perusti vuonna 1860 Lontooseen sairaanhoitajia kouluttavan Nightingale Training School -oppilaitoksen (nykyisin Nightingale School of Nursing).
Nuoruus
thumb|left|215px|Nightingalen nuoruudenkoti [[Embley Park.]] Nightingale syntyi toukokuussa 1820 Firenzessä. Hän sai nimensä Florence synnyinkaupunkinsa mukaan; Firenze on englanniksi Florence. Hän oli varakkaaseen keskiluokkaan kuuluneen englantilaisen tilanomistajaperheen toinen tytär. Hänen isänsä William Edward Nightingale ja äitinsä Frances Smith kiertelivät kaksi ensimmäistä avioliittovuottaan Eurooppaa. Esikoistytär Parthenope oli syntynyt Napolissa vuotta aiemmin.
William Nightingale oli syntyjään Shore, mutta hän muutti sukunimensä, kun sai perinnön johon kuului tila Lea Hurst, varakkaalta sukulaiseltaan Peter Nightingalelta. Perhe asui tyttöjen nuoruudessa varsinkin kesäaikaan Derbyshiren Lea Hurstissa, mutta William Nightingale osti perheen kodiksi Embley Parkin läheltä Hampshiren Romseya. Florence ja Parthenope saivat alkuun opetusta kotiopettajattarilta, mutta heidän Cambridgessa opiskellut isänsä otti vastuun pian itselleen. Isänsä opetuksessa Florence tutustui Eukleidekseen, Aristotelekseen, Raamattuun ja yhteiskunnallisiin asioihin. Usko oli merkittävä asia Nightingalen elämässä. Hänen vanhempansa olivat unitaareja, mutta äiti halusi tyttärilleen tavallisemman taustan, joten heidät kasvatettiin anglikaanisen kirkon jäseniksi.
Nightingale halusi 20-vuotiaana opiskella matematiikkaa, mihin hänen äitinsä ei aluksi suostunut, sillä alaa ei pidetty naiselle sopivana. Lopulta hänen vanhempansa suostuivat ohjaukseen, ja hänen ohjaajiinsa kuului muun muassa James Joseph Sylvester. Nightingale oppi muun muassa aritmetiikkaa, geometriaa ja algebraa, ja ennen siirtymistä sairaanhoitoalalle hän opetti matematiikkaa lapsille. Nightingale kiinnostui pian hoitotyöstä, mutta vuonna 1845 hänen vanhempansa olivat sairaalaharjoittelua vastaan. Sairaanhoitajan ammattia ei pidetty 1800-luvun puolivälissä sopivana hyvin koulutetulle naiselle, sillä sairaanhoitajat olivat kouluttamattomia ja heitä pidettiin karkeina, tietämättöminä ja taipuvaisina vapaisiin sukupuolisuhteisiin ja juopotteluun.
Koulutus
Kun Nightingale oli perhetuttaviensa kanssa matkustelemassa Euroopassa ja Egyptissä, hän pääsi tutustumaan sairaaloihin. Hän aloitti vuoden 1850 alussa harjoittelun Aleksandrian Vincent de Paulin instituutissa, joka oli katolisten ylläpitämä sairaala. Samana vuonna Nightingale pääsi tutustumaan Theodor Fliednerin johtamaan Saksan Kaiserswerthissa sijaitsevaan diakonissalaitokseen. Hänen vanhempansakin lopulta taipuivat, ja seuraavana vuonna Nightingale suoritti laitoksessa kolme kuukautta kestäneen koulutusjakson.
Saksasta Nightingale muutti lähelle Pariisia Sisters of Mercyn ylläpitämään sairaalaan. Lontooseen hän palasi 1853 ja sai palkattoman työn Harley Streetillä olleen hienostonaisten sairaalan hoitajien esimiehenä.
Krimin sota
thumb|225px|[[Jerry Barrettin maalaus Nightingale ottaa Scutarissa vastaan haavoittuneita.]] Krimin sota puhkesi 1854, ja pian sanomalehdet alkoivat kirjoittaa haavoittuneiden brittisotilaiden huonosta hoidosta. Nightingalen tuntenut sotaministeri Sidney Herbert pyysi tätä Turkkiin johtamaan hoitajaryhmää. Nightingale saapui 38 hoitajan kanssa marraskuussa 1854 Konstantinopolin Aasian puoleiseen esikaupunkiin Scutariin.
Turkin tilapäisissä sotilassairaaloissa työskenteli hoitajiksi soveltumattomia poikia ja eläkkeellä olevia vanhuksia. Vaikka lääkärit suhtautuivat Nightingaleen aluksi vihamielisesti, häntä kuitenkin pyydettiin apuun paljon haavoittuneita aiheuttaneen taistelun jälkeen. Nightingale havaitsi, että sairaalat olivat huonosti organisoituja, ja järjesti hoitajia ja sotilaiden vaimoja puhdistamaan potilaiden vaatteita ja lakanoita sekä miehiä tyhjentämään ulostesäiliöitä. Lisäksi Nightingale pyysi jatkuvasti Herbertiltä uutta sairaalakalustoa, joita hankki myös omilla varoillaan. Organisoinnin lisäksi Nightingale pyrki hoitamaan potilaita ja osallistumaan öisin sairaalan valvontaan. Hän saikin lempinimekseen ”Lady with Lamp”, sillä hän kulki usein sairaalan käytävillä lamppu kädessä. thumb|left|215px|Nightingalen kaavio sotilaiden kuolleisuudesta [[Krimin sota|Krimin sodassa. Kiilojen pinta-ala keskipisteestä mitattuna vastaa kuolleiden määrää. Punainen osa edustaa haavoittuneina kuolleita, musta osa muihin syihin kuolleita sininen osa tauteihin kuolleita. Punainen kiila saattaa peittää mustan kiilan (esim. marraskuussa 1854). ]]
Kun Nightingale saapui Scutariin, sotasairaaloissa kuoli runsaasti potilaita sellaisiin sairauksiin kuin koleraan ja pilkkukuumeeseen. Sotilas kuolikin seitsemän kertaa todennäköisemmin sairaalassa kuin taistelussa. Nightingale kokosi Turkin sairaaloista ja niiden kuolleisuudesta merkittävää tilastotietoa. Hän havainnollisti tietojaan ympyrädiagrammilla, jota hän nimitti polaaridiagrammiksi. Hänen tilastojensa avulla pystyttiin osoittamaan, että sairaaloiden kuolleisuus oli suurimmillaan tammikuussa 1855, jolloin potilaista kuoli 60 prosenttia. Kuolleita oli yhteensä 3 168 eli yli kymmenesosa koko brittiarmeijan vahvuudesta. Kuolleisuus alkoi huippukuukaudesta vähetä, ja viemäröinnin asentamisen jälkeen se laski 2,2 prosenttiin.
Nightingale matkusti Krimille ensimmäisen kerran toukokuussa 1855, jossa sairastui "Krimin kuumeeksi" kutsuttuun tautiin. Kyseessä oli todennäköisesti muun muassa maidon välityksellä levinnyt bruselloosi elli Brucella-bakteerien aiheuttama infektiotauti, joka voi kroonistua hoitamattomana. Bruselloosiin ei ollut vielä kehitetty hoitoa, ja Nightingale joutui seuraavien 25 vuoden ajan usein vuoteenomaksi invalidisoivien kipujen takia.
Krimin sota loppuin maaliskuussa 1856, mutta Nightingale jäi Scutariin kunnes sairaalat voitiin sulkea. Hän palasi kotimaahansa juhlittuna sankarina elokuussa 1856.
Englannissa Nightingale ei pystynyt enää jatkamaan sairaanhoitajan uraansa terveysongelmien vuoksi.
Asiantuntija- ja vaikuttamistyö
thumb|225px|Nightingale vuonna 1887. Nightingale ehdotti armeijan terveydenhuoltoa tutkivan toimikunnan perustamista Intiassa 1857 puhjenneen sepoykapinan aikana ja keskusteli syyskuussa hankkeesta kuningatar Victorian ja prinssi Albertin kanssa. Nightingale nimettiin toimikunnan asiantuntijaksi, ja armeijan lääkintäkoulu perustettiin vielä samana vuonna. Nightingalen kirjoittama laaja raportti brittiarmeijan terveydestä, taistelukelpoisuudesta ja sairaalajärjestelyistä julkaistiin vuonna 1858. Samaan aikaan hän tutustui kyselykaavakkeiden avulla englantilaissairaaloihin, joiden tila todettiin kyselyn perusteella ala-arvoiseksi. Nightingale julkaisi vuoden 1859 alkupuolella kirjan Notes on Hospitals, josta otettiin nopeasti kolme painosta ja jonka pohjalta sairaaloihin tehtiin monia parannuksia. Myöhemmin samana vuonna ilmestyi vielä kirja Sairaanhoidosta (Notes on Nursing, suomeksi WSOY 1938), joka tuli yleisesti käyttöön sairaanhoidon käsikirjana ja terveydenhuollon oppikirjana.
Nightingale tunnettiin osaavana asiantuntijana, ja häneltä pyydettiin neuvoja monissa terveydenhoidollisissa asioissa. Hän oli sairaanhoidon virallinen asiantuntija muun muassa Yhdysvaltain sisällissodassa 1861–1865 ja Saksan–Ranskan sodassa 1870–1871. Vuonna 1892 Nightingale oli suunnittelemassa Buckinghamshiressa niin kutsuttua ”terveydenhoidollista ristiretkeä”. Sen yhteydessä lähetettiin köyhän väen avuksi asiantuntijoita, jotka opastivat puhtauteen, tuuletukseen, viemäröintiin ja desinfiointiin liittyvissä asioissa.
Nightingale kirjoitti myös naisten oikeuksista vaatien kirjassaan Suggestions for Thought to Searchers after Religious Truths (1860), että naisten työuran hankkimista haittaavat esteet pitää poistaa. Kirja vaikutti osaltaan filosofi John Stuart Milliin, joka kirjoitti aiheesta teoksessaan Naisen asema.
Nightingale valittiin 1874 American Statistical Associationin kunniajäseneksi, ja kuningatar Viktoria myönsi 1883 hänelle Royal Red Crossin. Edvard VII valitsi Nightingalen ensimmäisenä naisena ansioritarikunnan jäseneksi vuonna 1907.
Kuolema
Nightingale kuoli elokuussa 1910, ja hänet haudattiin lähelle Embley Parkia Pyhän Margaretin kirkkoon. Hän oli koko ikänsä naimaton, sillä hän uskoi, että Jumala oli tarkoittanut hänen pysyvän naimattomana. Nightingalella oli ollut kuitenkin kosijoita, muun muassa runoilija ja poliitikko Richard Monckton Milnes.
Merkitys
pienoiskuva|Arthur George Walker, Florence Nightingalen patsas, 1915. Waterloo Place, Lontoo. Nightingalen merkitys sairaanhoitajien koulutuksen uudistajana ja hoitajien ammatillisen aseman kohottajana on suuri. Ammatti oli vielä 1800-luvun puolivälissä useimmissa maissa aliarvostettu. Theodor Fliednerin, Valérie de Gasparinin, Nightingalen ja muiden uranuurtajien ansiosta sairaaloihin alettiin vuosisadan aikana saada osaavaa henkilökuntaa. Nightingalen asema sairaanhoitajien hoidon tason kohottajana ja ammatillisen aseman vakiinnuttajana on kaikista uranuurtajista merkittävin. Hänen ajatuksensa muuttivat yhteiskuntaa ja erityisesti hoitotyötä. Nightingalen kokonaisvaltainen näkemys ihmisen sekä fyysisestä että psyykkisestä terveydestä oli aikaansa edellä, ja monet innostuivat hoitotyöstä hänen esimerkkinsä ja maineensa innoittamana.
Nightingale on saanut urastaan monia kunnianosoituksia. Kansainvälinen sairaanhoitajaliitto viettää Nightingalen syntymäpäivänä Kansainvälistä sairaanhoitajapäivää. Punaisen Ristin kansainvälinen komitea perusti vuonna 1912 Florence Nightingale -mitalin, jota se myöntää joko rauhan tai sodan aikana sairaiden hoitamiseen omistautuneille sairaanhoitajille. Lontooseen perustettiin vuonna 1982 Florence Nightingale -museo. pienoiskuva|Kuningatar Elisabethin valtakauden 60-vuotisjuhliin vuonna 2014 valmistuneissa vaunuissa on kansainyhteisön ja Iso-Britannian historiaa. Vaunuista löytyy mm. palanen Florence Nightingalen yöpaidasta. Nightingalen merkitystä kuvaa se, että Kuningatar Elisabethin käyttöön vuonna 2014 luovutetuissa vaunuissa on palanen Florence Nightingalen yöpaitaa. Vaunuja käytettiin myös Kuningas Charlesin kruunajaisissa toukokuussa 2023.
Menneisyyden metsästäjät
Menneisyyden metsästäjät on suomalainen Yle TV1 -kanavalla esitetty realitysarja, jossa seurataan kuusihenkisen Kanta-Hämeen menneisyyden etsijät -metallinetsintäryhmän maanalaisten aarteiden etsintää. Sarjaa esitettiin alkuvuodesta 2017. Ryhmän esiintyjinä toimivat metallinetsintäharrastajat Reijo Hyvönen, Ossi Kupila, Pekka Kupila, Mikko Mäkelä, Jussi Nieminen sekä Tomi Virtanen. Sarjan kaikki jaksot ilmestyivät katsottaviksi Yle Areenaan 10. tammikuuta 2017, jolloin ensimmäinen jakso esitettiin myös televisiossa. Loput jaksot esitettiin viikoittain tiistaisin.
Kalalammi (Ruovesi)
Kalalammi on Pirkanmaalla Ruovedellä Joensuun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,6 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.
Kino no tabi
Kino no tabi: the Beautiful World on Keiichi Sigsawan luoma ja kirjoittama light novel -kirjasarja. Sigsawa oli finalisti Dengeki Novel Awards -palkinnolle kirjallaan Kino no Tabi vuonna 1999 ja sen sarjamuotoinen julkaisu alkoi vuonna 2000 Dengeki hp -lehdessä.
Vuonna 2003 siitä on julkaistu anime-sarja ja elokuvaversio vuonna 2005. Animea on esitetty myös Suomessa nimellä Kino's Journey.
Sarjasta on julkaistu myös taidekirjoja, draama-CD, manga-sovitus ja visual novel -peli.
Tarina
Kino no tabin päähenkilö Kino matkaa halki ihmeellisten maiden uskollisen ystävänsä puhuvan moottoripyörä Hermeksen kanssa. Kino viettää vierailemissaan maissa vain kolme päivää, koska niinkin lyhyessä ajassa ehtii saamaan vaikutelman kunkin maan tavoista ja ihmisistä.
Kirjoissa ja tv-sarjassa toistuu usein fraasi "Maailma ei ole kaunis. Siksi se on kaunis." Tv-sarjan ohjaaja Ryutaro Nakamura kuvaa Kinon maailmaa radikaalilla tavalla kauniiksi. Siellä kauneus ilmenee raakamaisuutena, yksinäisyytenä, turhuutena, ahdistuksena ja sortona, jotka usein rinnastetaan myötätuntoon ja sadunomaiseen ilmapiiriin.
Kirjat
Kino no Tabista on ilmestynyt yksi kirja vuodessa lähes kahden vuosikymmenen ajan vuoteen 2017 mennessä ja sarja jatkuu edelleen. Sitä julkaistaan ASCII Media Worksin Dengeki hp -lehdessä. Tokyopop on kääntänyt sarjaa englanniksi mutta se on keskeytetty.
Jarru
thumb|[[Levyjarru auton akselilla.]]
Kino no tabi
Kirjat
Luvut:
Jarru
Jarru on liikkeen hidastamiseen, hallitsemiseen ja pysäyttämiseen tarkoitettu laite. Jarrut voivat toimia mekaanisesti kitkaan, sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen tai nesteen tai ilman liikevastukseen perustuen. Yleensä jarrut muuttavat syömänsä liike-energian lämmöksi, mutta nykyisin kehitellään nk. regeneroivia jarruja, jotka palauttaisivat jarrutusenergian käyttökelpoisemmassa muodossa. Jarruja käytetään ajoneuvoissa ja koneissa.
Kino no tabi
Kirjat
'''キノの旅 -the Beautiful World- 2. kirja''' (ISBN 4-8402-1632-0)
'''キノの旅 -the Beautiful World- 4. kirja''' (ISBN 4-8402-1844-7)
Randy Rhoads
Randall William ”Randy” Rhoads (6. joulukuuta 1956 Santa Monica, Kalifornia – 19. maaliskuuta 1982 Leesburg, Florida) oli yhdysvaltalainen rock-kitaristi.
Rhoads ehti lyhyen elämänsä aikana vaikuttaa suuresti kitaransoittoon. Hän yhdisteli rock-kitarointia ja klassista kitaransoittoa, ja hänen kahta Ozzy Osbournen kanssa tekemäänsä albumia (Blizzard of Ozz ja Diary of a Madman) pidetään nykyaikaisen rock-kitaroinnin edelläkävijöinä.
Kino no tabi
Kirjat
'''キノの旅 -the Beautiful World- 5. kirja''' (ISBN 4-8402-2013-1)
Randy Rhoads
Lapsuus ja Quiet Riot (1956–1979)
Randy syntyi 6. joulukuuta 1956 St. Johnin sairaalassa, Santa Monicassa, kolmilapsiseen perheeseen. Hän aloitti kitaransoiton seitsemänvuotiaana. Teini-ikäisenä hän soitti eri yhtyeissä ja 1970-luvun puolivälissä hän perusti yhdessä ystävänsä Kelly Garnin ja Kevin DuBrowin kanssa Quiet Riot -yhtyeen. Rhoads työskenteli myös kitaransoiton opettajana äitinsä koulussa Hollywoodissa Quiet Riotissa soittamisen sivussa ja ennen liittymistä Ozzy Osbournen yhtyeeseen. Yhtye keikkaili ahkerasti Los Angelesin klubeissa ja sai levytyssopimuksen CBS-yhtiöltä. Yhtye teki kaksi albumia, jotka molemmat julkaistiin vain Japanissa. Levyt ovat nykyään keräilyharvinaisuuksia. Ahkerasta yrityksestä huolimatta yhtye ei tehnyt varsinaista läpimurtoa ja vuonna 1979 alkoivat erimielisyydet nousta pintaan.
Kino no tabi
Kirjat
'''キノの旅 -the Beautiful World- 6. kirja''' (ISBN 4-8402-2155-3)
Randy Rhoads
Lapsuus ja Quiet Riot (1956–1979)
Samana vuonna Ozzy Osbourne erotettiin Black Sabbathista ja hän alkoi managerinsa johdolla suunnitella soolouraa. Osbourne asui tuolloin Los Angelesissa ja ensimmäinen muusikko, jonka hän sai riveihinsä, oli nuori basisti nimeltä Dana Strum. Strum oli soitellut yhtyeensä kanssa samoilla klubeilla kuin Quiet Riot ja vakuutti Ozzylle, että Rhoads olisi juuri oikea mies Ozzyn yhtyeeseen. Rhoads ei aluksi ollut ollenkaan kiinnostunut asiasta, koska ei ollut koskaan pitänyt Black Sabbathin musiikista, mutta Strumin päättäväinen asenne ja Quiet Riotin huono tilanne saivat Randyn pään kääntymään. Koesoiton jälkeen Randy Rhoadsista tuli Ozzy Osbournen kitaristi.
Ozzy Osbournen yhtyeessä (1980–1982)
Ensimmäiseksi kokoonpanoksi vakiintui lopulta Ozzy Osbourne, Randy Rhoads, Bob Daisley (Rainbow) ja Lee Kerslake (Uriah Heep). Yhtye nauhoitti ensimmäisen albumin Blizzard of Ozz alkuvuodesta 1980 ja se julkaistiin saman vuoden syksyllä. Levy nousi Englannin listoilla sijalle 7. Rhoadsin klassisen musiikin vaikutteet tulevat esille muun muassa kappaleissa "Mr. Crowley", "Crazy Train" ja "Suicide Solution". Rhoadsin akustisen kitaran soittoa kuullaan kappaleissa "Revelation (Mother Earth)" ja "Dee".
Kino no tabi
Kirjat
'''キノの旅 -the Beautiful World- 7. kirja''' (ISBN 4-8402-2386-6)
Randy Rhoads
Ozzy Osbournen yhtyeessä (1980–1982)
Yhtye lähti keikkailemaan ja loppuvuodesta yhtye alkoi tehdä Diary of a Madman -albumia. Albumin valmistuttua vuoden 1981 alkupuoliskolla Daisley ja Kerslake erotettiin ja tilalle otettiin rumpali Tommy Aldridge sekä entinen Quiet Riot -basisti Rudy Sarzo. Tällä kokoonpanolla lähdettiin ensimmäiselle varsinaiselle Amerikan kiertueelle. Diary of a Madman julkaistiin loppuvuodesta 1981 hyvällä menestyksellä. Rhoadsin kitarointi sai jälleen kehuja ja erityisesti nimikappaleen slaavilaiset sävyt sekä muun muassa "Over The Mountain" osoittivat Rhoadsin taidot. Joulukuussa 1981 alkoi suuri Diary of a Madman -kiertue. Mukana oli suuri lavarakennelma, johon kuului linna sekä kääpiö, joka hirtettiin joka keikan aikana. Lisäksi lavakokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Don Airey. Kiertueen aikana Rhoads osallistui eri kaupungeissa pidettäville kitaratunneille kehittääkseen itseään soittajana. Hän ei pitänyt "rock'n'roll -elämäntyylistä", jota varsinkin Ozzy Osbourne eli kiertueiden aikana. Hänen tarkoituksenaan oli kiertueen päätyttyä jättää Osbournen yhtye ja lähteä opiskelemaan klassista kitaransoittoa yliopistoon. Tiettävästi Rhoads suunnitteli myös sooloalbumin tekemistä.
Rhoads esiintyi viimeisen kerran 18. maaliskuuta 1982 Civic Coliseumilla, Knoxvillessä. Kosketinsoittaja Don Airey on muistellut konsertin olleen soitannollisesti kiertueen parhaita.
Kino no tabi
Kirjat
'''キノの旅 -the Beautiful World- 8. kirja''' (ISBN 4-8402-2832-9)
Randy Rhoads
Kuolema
19. maaliskuuta 1982 kiertue saapui Leesburgin kaupunkiin Floridassa. Kiertuebussissa matkustanut yhtye pysähtyi Flying Baron Estates Airportin lentokenttäalueen reunalle pitämään taukoa. Bussinkuljettaja Andrew Aycock omisti lentolupakirjan ja päätti tehdä lentoja alueella olleella pienkoneella. Ensimmäisellä lennolla mukana olivat kiertuemanageri Jake Duncan ja kosketinsoittaja Don Airey. Toiselle lennolle lähtivät Randy Rhoads ja yhtyeen maskeeraaja Rachel Youngblood. Aycock päätti tehdä uhkarohkean tempun syöksymällä läheltä bussia ja onnistuikin kahdesti. Kolmannella kerralla koneen siipi osui bussiin ja kone lensi suoraan lähellä olevaan taloon ja räjähti välittömästi. Kaikki kolme koneessa ollutta saivat surmansa.
Rhoadsin kuoleman jälkeen
Rhoads haudattiin San Bernardinoon, Kaliforniaan. Hänen tilalleen Osbournen yhtyeen kitaristiksi valittiin Gillan-yhtyeessä soittanut Bernie Tormé. Vuonna 1987 Rhoadsin kunniaksi julkaistiin livealbumi Randy Rhoads Tribute, joka sisälsi Ozzyn esiintymisiä Rhoadsin kanssa vuosilta 1980–1981, sekä varhaisen studioversion debyyttialbumin instrumentaalikappaleesta "Dee".
Kino no tabi
Kirjat
'''キノの旅 -the Beautiful World- 9. kirja''' (ISBN 9784048672634)
'''キノの旅 -the Beautiful World- 10. kirja''' (ISBN 4-8402-3580-5)
Rivière-du-Loup 3L
Rivière-du-Loup 3L on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Rivière-du-Loupista Quebecista. Se pelaa LNAH-liigaa.
Rocky Mountain Institute
Rocky Mountain Institute (RMI) on voittoa tuottamaton yhdysvaltalainen tutkimus- ja konsulttiyritys, omien sanojensa mukaan puolueeton "think and do tank". Se perustettiin vuonna 1982 "vaalimaan voimavarojen tehokasta ja kestävää käyttöä". Sen perustajia on Amory Lovins.
Rakennus
RMI:n päämaja toimii Amory Lovinsin kotina. Se on 372 neliömetrin suuruinen hiekkakivipintainen rakennus, joka sijaitsee 2 164 metriä merenpinnan yläpuolella.
RMI:n rakennus pystytettiin läntiseen Coloradoon. Snowmass valittiin paikaksi, koska ympäristö oli kaunis ja puhdas mutta infrastruktuuri tehokas; koska kohdeyleisö asui siellä tai halusi tulla sinne, eikä heidän luokseen siis tarvinnut matkustaa; ja koska paikka houkutteli lahjakasta työväkeä.