cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aaro Tolsa
Henkilöhistoria
Aaro Tolsan vanhemmat olivat muurari Topias Tolsa ja Maria Helenius ja puoliso vuodesta 1919 Hanna Kuokkanen. Tolsa pääsi ylioppilaaksi 1916 ja hänet vihittiin papiksi 1919. Hän toimi setlementtityötä varten perustetun Teollisuusseutujen evankelioimisseuran pappina Rovaniemellä 1923–1932 ja oli sen jälkeen Rovaniemen vapaa-opiston johtaja 1932–1942. Viimeksi Tolsa oli Kristillis-yhteiskunnallisen työkeskusliiton matkasihteeri 1942–1949 ja liiton pääsihteeri 1949–1951. Uransa alussa Suomenniemen ja Joensuun seurakunnissa ja sitten Suursaaressa pappina työskennellyt Tolsa teki elämäntyönsä pääosin Peräpohjolassa ja Lapissa ja julkaisi myös aihetta käsitteleviä kirjoja muutamien uskonnollisten teosten ohella.
Evankelista (markkinointi)
Markkinoinnissa termillä evankelista tarkoitetaan henkilöä, jonka tehtävänä on herättää kiinnostusta tiettyä tuotetta tai tekniikkaa kohtaan.
Sanan evankelista ensimmäinen merkitys on evankeliumin julistaja. Aikaisemmin suomen kielessä henkilöitynyttä tuote-esittelijää tai markkinoijaa on kutsuttu puhekielessä mannekiiniksi jo 1950-luvulla ja maininta on mm. Väinö Linnan kirjassa Tuntematon sotilas, Tikkakosken mannekiini. Sanan markkinointimerkitys ei ole laajalle levinnyt.
Lisa Jewell
pienoiskuva|Lisa Jewell Lisa Jewell (s. 19. heinäkuuta 1968, Lontoo) on brittiläinen kirjailija.
Evankelista (markkinointi)
Tavanomaisten mainospuheiden lisäksi evankelista yrittää saada yleisönsä innostumaan tuotteesta siten, että he alkavat itsekin levittää tuotteen imagolle positiivista informaatiota ympäristöönsä. Verkossa tapahtuvan markkinoinnin tavoitteena saattaa olla saada kuluttajat kirjoittamaan tuotteesta blogeihinsa ja keskustelualueille, jolloin tuotteen tai brändin näkyvyys Internetissä kasvaa. Evankelioinnin perusta on merkittävä ja toimiva tuote.
Lisa Jewell
Jewell asuu Swiss Cottagessa, Lontoossa aviomiehensä Jaschan ja tyttäriensa Amelie Maen (s. 2003) ja Evie Scarlettin (s. 2007) kanssa.
Evankelista (markkinointi)
Guy Kawasakin mukaan termin evankeloiminen keksi Mike Murray, Macintosh 128K -tietokoneen markkinointiryhmän päällikkö. Murray käytti sanaa toiminnastaan, jossa hän yritti innostaa Macintoshin ohjelmistosuunnittelijoita tekemään töitä intohimoisesti teknisesti keskinkertaisen laitteen ohjelmistoja kehittäessään.
Aiheesta muualla
エバンゲリスト
Kaalin kraatteri
Kaalin kraatteri tai Kaalinjärvi  on tunnettu matkailukohde Saarenmaalla Virossa. Se sijaitsee Kaalin kylässä 20 kilometrin päässä Saarenmaan pääkaupungista Kuressaaresta. Kraatteri on syntynyt meteoriitin törmättyä maahan esihistoriallisella ajalla ja sen valleja on muinaisina aikoina vahvistettu kivimuurein.
Kraatterin luo on aivan koulun pihapiiriin rakennettu opastuskeskus, jossa Kaalin kraatteria ja muinaista asuinpaikkaa esitellään.
Meteoriitti
On hyvin mahdollista, että ilmakehään saapui yksinäinen meteoroidi, joka hajosi vasta ilmakehässä useaan osaan. Näistä osista on jäänyt näkyviin 9 erikokoista kraatteria, joista suurin on Kaalin kraatteri.
Saapuminen ilmakehään
Yleisesti on hyväksytty, että meteoriitti putosi maahan noin 35 asteen kulmassa. Tulosuunnasta on kuitenkin oltu useaa eri mieltä. Reinwald arveli vuonna 1937, että meteoriitti saapui Saarenmaalle kaakosta. Tutkija Kinov ehdotti vuonna 1961 etelää ja Bronshten (1962) ja Aaloe (1968) koillista. Nykyään koillinen tai itäinen tulosuunta on hyväksytyin.
Saapumis- ja osumisnopeus ovat kuitenkin vaikeammin arvioitavissa. Ne päätellään yleensä syntyneen kraatterin koosta, kallion muutoksista ja tulokulmasta. Tutkijat Bronshten ja Stanykovich arvioivat 1963, että meteoriitin vauhti oli sen saapuessa ilmakehään 15–45 km/s ja osuessa maahan 10–20 km/s. G. Pokrovski esitti vuonna 1963, että sen paino oli alussa 450 tonnia ja siten sen halkaisija oli 4,8 metriä. Saapumisnopeus olisi tällöin ollut 21 km/s. V. I. Koval arvioi vuonna 1974, että osumisnopeus olisi ollut 13 km/s. Kappaleiden painot olisivat tällöin olleet 40-50 tonnia ja pienemmillä kappaleilla 1-6 tonnia.
Osuessaan maahan meteoriitit vapauttivat suuren määrän liike-energiaa, joka kaasuunnutti metallin räjähdysmäisesti ja poltti ympäristöään kuumuudellaan. Kokonaisenergian suuruus on arvioitu olevan 4 x 1019 ergiä tai 4,7 x 1012 J. Tämä on vastannut 5-20 tuhatta tonnia TNT:tä, mikä on pienen ydinräjähteen voima. Raukas on päätynyt pienempään arvioon 1-2 tuhatta tonnia TNT:tä.
Ominaisuudet
Osuessaan maahan meteoriitti hävisi räjähtäen. Kraattereita tutkittaessa on kuitenkin löydetty pieniä metallinpaloja, joiden massa on korkeintaan muutaman gramman. Suurimman palasen paino noin 30 grammaa. Nykyään tunnetaan jo 3,5 kg Kaalin meteoriitin jäännöksiä.
Kraatterit
Meteoriitti kuumeni lentäessään ilmakehän läpi ja hajosi useaan osaan. Yksi kappaleista oli muita suurempi ja aiheutti Kaalin kraatterin. Muut osat levisivät isomman kappaleen ympärille ja aiheuttivat muut löydetyt kahdeksan kraatteria. Kappaleiden lentoradat muodostivat viuhkan, jotka maahan osuessaan muodostivat 1 km² laajuisen laskeutumisalueen 19 km Kuresaaresta koilliseen.
Kairausnäytteistä on voitu päätellä kraatterin rakenne. Isku on osunut maastoon, jossa kalliona on kovaa Siluurikauden kalkkikiveä (dolomiitti) ja sen päällä on jääkauden kasaamaa tilliittiä. Iskun voimasta pintakerros hajosi ja kalkkikivikalliota lensi 16 metrin syvyydeltä ympäristöön. Kuopan alla oleva kallio kärsi iskun paineesta ja se mureni täyteen halkeamia. Kokonaisia kallion kappaleita lensi ympäristöön tai jäi törröttämään kraatterin reunoilta ylöspäin.
Kaalin kraatteri on kairausten ja mittausten mukaan halkaisijaltaan noin 105-110 metriä ja 16 metriä syvä. Jos kraatterin syvyyteen lasketaan mukaan myös reunavallit nykyisessä muodossaan, saadaan sen syvyydeksi 22 metriä. Vallin korkeus kuitenkin vaihtelee 4-7 metriä. Arkeologit ovat löytäneet vallien luota merkkejä asumisesta, jolloin alkuperäinen korkeus ei vastaa nykyistä kaikilta kohdin. Mikäli kraatterin säteeksi valitaan 55 metriä ja syvyydeksi 18 metriä, saadaan sen tilavuudeksi 81 300 m³. Kraatterin pohjalla on aina vettä riippuen vuodenajoista 1 - 6 metriä. Joskus harvoin se kuivuu kokonaan.
thumb|center|800px|Kaalin kraatterin veden määrä vaihtelee suuresti ja rantakivet jäävät silloin näkyviin.
Pienemmät kraatterit ovat matalia ja niissä on vain harvoin vettä pohjalla. Niiden halkaisija vaihtelee 12 m - 40 m ja syvyys 1 – 4 m. (Lähde )
Kraatteri 1 on halkaisijaltaan 39 metriä ja 4 metriä syvä ja sijaitsee yli 200 metriä pääkraatterista länteen. Se kasvaa tiheänä pensaita ja puita. Törmäys irrotti kalkkikivipaasia, joita on tuotu pelloilta takaisin kraatteriin.
Kraatteri 2 ja kraatteri 8 ovat osuneet lähes samaan paikkaan. Niiden halkaisijat ovat vastaavasti 27 ja 36 metriä sekä syvyydet 2 ja 3,5 metriä. Yhteinen suurin halkaisija kraatteriaukolla on 53 metriä. I. Reinvald löysi tästä kraatterista 102,8 grammaa meteoriitin murusia. Kaivaukset ovat lähes tuhonneet kraatterin, kun vallit ovat madaltuneet merkittävästi. Kraatterikaksikko sijaitsee Kaalista noin 500 metriä etelään.
Kraatteri 3 on säilynyt parhaiten ja sijaitsee parisataa metriä 2-kraatterista kaakkoon. Se sijaitsee kauimpana Kaalista katsoen ja on parhaiten säilyttänyt alkuperäisen muotonsa. Sen halkaisija on 33 metriä ja syvyys 3,5 metriä. Sen pohjalla on usein pohjavettä ja sitä ympäröi pähkinäpensaat.
Kraatteri 4 on ovaalin muotoinen ja sijaitsee 250 metriä Kaalista itään. Sen halkaisijat ovat 14-20 metriä riippuen mittaussuunnasta. Se on pahoin kaivausten turmelema. Pohjalla paljastuu kallio, josta Reinvald aikoinaan havaitsi pitkittäisen iskeymän. Kraatterista on löytynyt eniten meteoriitin frakmentteja.
Kraatterin 6 halkaisija on 26 metriä, mutta on syvyys vain 0,6 metriä. Se sijaitsee 1-kraatterista 100 metriä länteen. Meteoriitin palasia esiintyi tässä kraatterissa paljon.
Kraatteri 7 sijaitsee 250 metriä etelään ja sen halkaisija on 15 metriä ja syvyys 2 metriä. Kraatterin pohjalla on runsaasti ihmisten sinne heittämää ainesta.
Kraatteri 9 on joskus piirretty joihinkin karttoihin, joskin sen numero on merkitty sulkuihin.
Räjähdyksen simulointi
Vaikka meteoriittien tutkimuksen tieteenala on varsin nuori, on siinä kehitytty avaruustutkimuksen ja ballististen kokeiden ansiosta varsin pitkälle. Kaalin tapauksessa ongelmana ovat meteoriitin massan, tulokulman ja saapumisnopeuden epävarmuudet, jotka tekevät räjähdyksen voiman määrittämisen epätarkaksi.
Atomipommien aikakaudella on huomattu suurten kraatterien vaativan syntyäkseen paljon energiaa. Siksi Kaalin kraatterin synnyttämää räjähdystä on verrattu pienen atomipommin tai Hiroshimaa tuhonneeseen atomipommin räjähdykseen. Raukas ja Laiguna laskivat vuonna 2005, että jos 60 % meteoriitin liike-energiasta kului kraatterin muodostamiseen, kallion muutosten aiheuttamiseen ja maa-aineksen lennättämiseen lähiympäristöön, jäisi loput energiasta materian kaasuuntumiseen ja lämmittämiseen 2500 - 3000 kelviniä. Tämä kaasuvirta nostaisi pölyä ylös taivaalle 6,8 - 7,9 km:n korkeuteen.
Kyseiset lämpötilat aiheuttaisivat lämpösäteilyä osumiskohdan lähiympäristöön ja sulattaisivat hiekkaa ja pölyä pieniksi lasihelmiksi samalla kun sytyttäisivät luonnon tuleen. Näitä helmiä esiintyy vain meteoriittien ja tulivuorten läheisyydessä ja ne voidaan liittää niihin niiden koostumuksen perusteella. Lasihelmien etsintä onkin tarkentanut räjähdyksen voiman arviointia ja auttanut kraatterin ajoittamisessa.
Tutkimushistoria
Kaali muistuttaa huomattavasti Baltiassa olevia rautakauden turvalinnoja, joten ihmiset ovat voineet kytkeä Kaalin kraatterin tähän yhteyteen. Ensimmäiset epäilykset kraatterin muusta syntytavasta on puettu kirjalliseen muotoon 1800-luvulla. J. W. L. von Luce ”havaitsi” Kaalin vuonna 1780, mutta siitä on säilynyt hänen kirjoittamansa teksti vuodelta 1823. Myös E. R. Hofman kuvailu kohdetta kraatteriksi jo vuonna 1841 ja kuvaili sitä geologiseksi purkauskanavaksi. Aukosta olisi purkautunut kuumaa vetta ja höyryä yhdessä kaasujen ja mudan kanssa. Irronneet dolomiitin lohkareet selitettiin hyvin tämän avulla. Teoria hyväksyttiin 1930-luvulle asti, kun Ivan Renvald alkoi tutkia sitä vuodesta 1927 alkaen.
Kun Reinvald vuonna 1933 porasi kraatteria, syntyi kuva symmetrisen pyöreästä ja tasapohjaisesta kraatterista. Myöhemmin se sai asymmetrisia muotoja ja muuttui keskeltä syväksi. Vuonna 1937 Kaali todettiin ensimmäisen kerran meteoriitin kraatteriksi. Kaali oli ensimmäinen Euroopasta löydetty kraatteri ja maailmassa neljäs löydetty kraatteri kolmen yhdysvaltalaisen löydön jälkeen. Seuraavana vuonna Reinvald sai talteen ensimmäiset meteoriitin kappaleet.
Koska ala oli vielä nuori, ei tieteellä ollut antaa mitään varmaa tietoa asian tiimoilta. Asiaan perehdyttiin aluksi geologisesti ja spekulaatiot kraatterin iästä vaihtelivat suuresti esittäjän mukaan (3000-5000 vuotta sitten). Vasta radiohiilimenetelmä antoi ensimmäisen tieteellisen menetelmän ratkaista asia. Ajoitusongelma on säilynyt ongelmana, sillä ajoituksesta ei ole vielä päästy yhteisymmärrykseen.
Aaloe määritti ensimmäiset radiohiiliajoitukset vuonna 1963. Näytteet otettiin kraattereista 2, 8 ja 4, joiden ajoitukset olivat 2530 ± 130 BP, 2660 ± 250 BP ja 2920 ± 240 BP. Näistä hän muodosti ajoituksen 2800 ± 100 vuotta sitten. Myöhemmin hän muutti kantaansa painottaen kraatterien 2 ja 8 tuloksia: kraatteri olisi 2600 vuotta vanha. Vuonna 1981 Kessel tutki näytteitä palynologisesti ja ajoitti ne sub-boreaaliseksi. Tällä tarkoitettiin, että näytteet olivat yli 3000 vuotta vanhoja. Asia ei jäänyt sikseen, sillä esimerkiksi vuonna 1992 Saarse tutki Kaalijärven pohjan sedimenttejä ja teetti niistä ajoituksen. Se oli 3390 ± 35 BP, mikä korotti kraatterin ikää. Kun ei varmuudella tutkittu pohjan vanhimpia sedimenttejä, pääteltiin kraatterin iäksi 4000 vuotta.
Uusi ja vertaileva tapa entisiin menetelmä saatiin vuonna 1994, kun läheiseltä Piilasoolla (Kaalista 10 km pohjoiseen) olevasta turpeesta tavattiin suuri pitoisuus mikroskooppisia lasihelmiä. Kerros oli 3,00-3,10 metriä syvällä ja vastasi radiohiiliajoitusta 3586 ± 67 BP. Vuonna 1995 määritettiin 18 km luoteeseen olevalta Pelisoolta ja Hiiumaan Koivasoolta otetut näytteet ja lasihelmien kerros ajoitettiin samanaikaisiksi. Vuoden 1996 Pitkasoon lasihelminäytteet ajoitettiin varhaiselle atlanttiselle kaudelle eli 7500 BP.
Muita tutkijoita osallistui ajoittamiseen käyttämällä optisesti stimuloitua- (OSL) tai termoluminenssitekniikkaa (TL) projektissa Extraterrestrial material and impact structures in Poland and Estonia. Menetelmä perustuu siihen ajatukseen, että kosmisen säteilyn ja maan radioaktiivisuuden lataama kide-energia tyhjenee kuumuudessa, jota meteoriitin isku aiheuttaa, ja alkaa lataantua uudelleen iskun jälkeen. Uuden energialatauksen määrästä voidaan päätellä näytteen ikä tyhjennykseen nähden. Raukas esittelee vuoden 2007 projektin tuloksia, jossa eri kraattereiden pohjista ja rinteiltä otettiin näytteitä ja ajoitettiin OSL-tekniikalla. Kraatterit syntyivät näiden tulosten perusteella noin 7000 BP.
Moora kairasi vuonna 2008 Kaalijärven sedimenttejä 98 kohtaa ja teki kahdesta kairausnäytteestä tarkemman analyysin. Sedimenteistä havaittiin järvellä olleen erilaisia vaiheita, joita on enää vaikeaa analysoida pohjan sekoittumisen takia.
Ajoitus
Kaalin kraatterin törmäyksen ajoitus näyttää tuottavan suuria vaikeuksia. Vaikka käytössä on modernit ajoitusmenetelmät, antavat ne varsin erilaisia tuloksia.
A. Aaloen radiohiiliajoitukset vuodelta 1963 viittasivat 2600 vuoden ikään. Räjähdyksessä kauaksi sinkoutuneiden lasihelmien löytyminen suoturpeesta mahdollisti löytökerrosten ajoittaminen radiohiilimenetelmällä. Raukas ajoitti kraatterin syntymisen tällä tavalla 7500 BP. Kun samalla iridiumia levisi ympäristöön, voitiin tälle suorittaa ajoituksen samalla periaatteella. Näiden ajoituksien tulokset poikkesivat edellisistä suuresti. Rasmussen sai ajoitukseksi 2307 ± 22 BP eli 420 – 350 eaa. ja Veski 2560 ± 85 BP eli 820 - 570 eaa. . Veskin myöhempi kairaus suoraan Kaalijärven sedimenteistä ajoitti sen 1690 - 1510 eaa. Raukas ja Stankowski suorittivat vuonna 2007 luminenssitutkimukset useasta kraatterista ja saivat ajoitukseksi 7000 BP.
Arkeologiaa
Kaalin kraatterin ympäristön arkeologinen merkitys on usein jäänyt geologisen keskustelun varjoon. Jo varhain on huomattu, että kraatterin lähellä on ollut ihmistoimintaa ja itse kraatterin valleja on vahvistettu kivimuurein. Eräs asuinpaikka oli kraatterin vallilla, mutta sen laajuus on vain joitakin satoja neliömetrejä. Kaivauksissa on löydetty talojen pohjia ja nuotioiden kivetyksiä, joiden ajoitukset viittaavat pronssikauteen. Löydetty pronssinen härnevityypin rintaneula todistanee saman. Vallien vahvistaminen kivillä liittyy muinaislinnan olemassaoloon, joita siis Saaremaalla oli kolme.
Kaalijärvestä otetut sedimenttikairaukset kertovat hieman myös lähiympäristön kasvillisuudesta. Siellä mainitaan muun muassa rukiin-, vehnän- ja ohran viljelyn sekä avoimen maaston takia karjanhoidon olleen seudun asukkaiden elinkeinoja pronssikaudella.
Viimeaikaiset kaivaukset ovat paljastaneet myös hautaamiseen ja siihen liittyvän kulttitoiminnan piirteitä.
Myyttispekulaatioita Kaalin meteoriitista
Vienankarjalaisessa Kalevalaisessa runoudessa saattaa olla muistumia tuon meteoriitin putoamisesta. Vallitsee pimeys, tulikipuna putoaa ilman immen käsistä ”läpi kuuden kirjokannen, halki taivahan yheksän”. Maahan osuttuaan tulikeränen polttaa taloja ja ihmisiä, ja joutuu lopulta järven aaltoihin, ja saa sen veden kuohumaan yli äyräidensä. Tämä tapahtuu ”Nevan joen takana”. Myös virolaisesta mytologiasta arvellaan löytyvän mahdollisia muistumia tapahtumasta. Uskottiin, että Taarapita-sodanjumala syntyi Virumaalla, ja lensi sitten Saarenmaalle. Kraatteria on käytetty jumalten palvontapaikkana.
Asiasta on kirjoittanut laajasti Lennart Meri kiistellyssä teoksessaan Hopeanvalkea (1983, 3.p. 2005). Hän todistelee, että meteoriitti on antanut aiheen myös Ultima Thule -nimitykselle ja heijastuu kreikkalaisessa ja roomalaisessa kirjallisuudessa. Hänen mukaansa Pytheaan tunnetuksi tekemä paikannimi Thule johtuisi itämerensuomalaisten kielten sanasta tuli, joka alun perin on ilmeisesti kuulunut tule, mihin sanan taivutusmuodot suomen kielessä (tulen, tulessa jne.) yhä viittaavat.
Aiheesta muualla
Saaremaa
Staryja Darohi
Staryja Darohi eli Staryje Dorogi ) on pieni kaupunki ja hallinnollinen piiri Valko-Venäjän Minskin alueen kaakkoisosissa. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Staryja Darohin kaupungissa asui 11 036 ja koko piirissä  yhteensä 21 937 ihmistä.
left|thumb|170px| Staryja Darohin vaakuna maantien varrella.
Lähimmät suuremmat kaupungit ovat Slutsk (49 km kantatietä P43 länteen) ja Babruisk (67 km kantatietä P43 itään). Lyhin tieyhteys pääkaupunki Minskiin (125 km) kulkee Marina Horkan kautta ensin kantatietä P92 ja sitten valtatietä M5 pitkin. Kaupunkiin pääsee myös junalla; rautatieasema Staryje Dorogi on yksi Valko-Venäjän rautateiden poikittaisen Baranavitšy-Kletsk-Slutsk-Asipovitšy-radan asemista.
Kosken kirkko (Perniö)
Kosken ruukinkirkko on kirkkorakennus entisen Perniön kunnan alueella nykyisessä Salossa Kosken rautaruukin alueella. Tasavartinen ristikirkko on alkuperältään Antskogin ruukin kirkko ja valmistunut sinne 1766. Kirkko on siirretty Koskelle 1780-luvulla ja vihitty käyttöön 1786.
Alkuperäispaikalla Antskogissa
Pohjan pitäjän Antskogin ruukin ensimmäinen kirkko valmistui 1655. Se korvattiin uudella kirkolla, joka valmistui vuonna 1766. Antskogin ruukinseurakunta lakkautettiin 1770-luvulla ja kirkko siirrettiin Perniöön Kosken ruukin kirkoksi. Antskogissa entisellä kirkonpaikalla on siirretyn kirkon perustukset ja kiviaita.
Kosken ruukinkirkoksi
Kosken ruukin ensimmäinen kirkko oli rakennettu 1680-luvulla. Se korvattiin Antskogista siirretyllä kirkolla, joka vihittiin käyttöön 1786. Kirkko on säilynyt kutakuinkin alkuperäisessä asussa. Kirkon barokkityylinen alttarilaite on kuitenkin muualta. Se on hankittu Koskelle vuonna 1800 ja tehty alun perin ilmeisesti Tukholmassa vuonna 1694 nykyisen Östhammarin kunnan alueella toimineelle Forsmarkin tehtaan seurakunnalle. Sivusakaran päässä on toinen alttarilaite, jonka uskotaan olevan turkulaista puusepäntyötä 1670- tai 1680-luvulta ja peräisin joko Kosken tai Antskogin ruukin ensimmäisestä kirkosta. Hirsirakenteisen ristikirkon tynnyriholvit kohoavat korkealle. Kirkossa on alkuperäiset penkit.
Ristikirkon vesikatto on matala ja aumattu sakaroiden päästä. Katolla on pieni kattoratsastaja. Ristisakarat ovat leveät, joten kirkko vaikuttaa tukevanoloiselta.
900-luku eaa.
900-luku eaa. oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 999–900 eaa.
UFO: Afterlight
UFO: Afterlight on vuonna julkaistu strategiapeli ja kolmas ALTAR interactiven UFO-peleistä. Kuten edeltäjänsä UFO: Aftermath ja UFO: Aftershock, se yhdistää joukkotason taktisen kamppailun ja strategiset alkeet.
Asetelma
Marsin melko alkeellisessa hi-tech siirtokunnassa ollaan valmistautumassa yli 10 000 syväjäädytetyn ihmisen herättämiseen kunhan ensin saadaan Mars heille elinkelpoiseksi. Marsin hereillä olevien alle 30 ihmisen ryhmä on saavuttanut kolmannen sukupolven ja vain vanhimmat enää muistavat Maan. Yhteydet autoritääriseen Maan neuvostoon ovat pikkuhiljaa katkenneet. Marsin maankaltaistamisen aloittaminen on jo varsin lähellä edistyneen automaation ja teknisen kehityksen johdosta, kunnes eräällä arkeologisella kaivauksella häiritään jotain, mitä ei olisi pitänyt häiritä.
Siilinjärven Palloseura
Siilinjärven Palloseura (SiPS) on siilinjärveläinen, vuonna 1974 perustettu jalkapalloseura.
Historia
Seura on perustettu vuonna 1974 jatkamaan Harjamäen Kerhon Palloilijoiden (HKP) toimintaa. Koripallo oli seuran toiminnassa mukana vuoteen 1975, kunnes perustettiin koripallon erikoisseura EsaB.
1990-luku
Seura nousi kauden 1997 päätteeksi Nelosesta Kolmoseen.
2000-luku
Seuran edustusjoukkue pelasi kausina 1999–2007 Kolmosta.
Vuonna 2004 seuran oma kasvatti Jonni Heikkinen siirtyi SiPS:sta suoraan silloiseen liigajoukkue KuPS:aan. Heikkinen on sittemmin pelannut useita liigaotteluita kuopiolaisseuran riveissä ja keväällä 2006 voitti KuPSin paidassa myös Liigacupin.
Vuonna 2005 joukkue kävi Kakkosen karsinnoissa, mutta SiPS hävisi molemmat karsintaottelunsa JJK:n kakkosjoukkueelle sekä KTP:lle.
Kaudella 2006 joukkue ei lähtenyt mukaan Kakkosen karsintoihin. Lohkossaan toiseksi sijoittuneelle SiPSille tarjottiin karsintapaikkaa, koska lohkon voittanut Zulimanit kieltäytyi ottamasta paikkaa vastaan.
Transamerica Pyramid
Transamerica Pyramid on 48-kerroksinen pilvenpiirtäjä San Franciscon kaupungissa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Se on 260 metrin korkeudellaan San Franciscon toiseksi korkein rakennus Salesforce Towerin jälkeen ja siten huomattava maamerkki. Pilvenpiirtäjän rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1969 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1972. Sen suunnittelusta on vastannut yhdysvaltalainen arkkitehti William Pereira. Rakennus on nimetty Transamerica Corporationin mukaan, jonka pääkonttoriksi se alun perin rakennettiin.
Siilinjärven Palloseura
2000-luku
Kauden 2007 aluksi joukkue solmi kuopiolaisen KuPS:n ja Kingsin kanssa yhteistyösopimuksen, joka mahdollisti vapaat pelaajasiirrot joukkueiden välillä. Yhteistyösopimus KuPS:n kanssa mahdollisti KuPS:n Joonas Iskaniuksen ja Henri Lehijoen siirtymisen siilinjärveläismiehistöön kaudeksi 2007. Iskanius ja Lehijoki pelasivat myös pikkujunnuina Siilinjärvellä. Kaudella 2007 seuralla oli kaksi miesjoukkuetta sekä myös ikämiesjoukkue sarjassa JKKI-40. Miesten ykkösjoukkue pelasi Kolmosta ja seuran kakkosjoukkue Nelosta yhdistelmäjoukkueena NP-H:n kanssa.
Siilinjärven Palloseuran katsojaennätys on tiettävästi kaudelta 2007, kun edustusjoukkue pelasi Suomen Cupin 4. kierroksen ottelun kotkalaista FC KooTeePeetä vastaan. Katsojamäärää ei ole tarkkaan tiedossa, mutta arvioiden mukaan paikalla oli katsojia noin 500. KooTeePeen riveissä pelasi tuolloin mm.Teemu Pukki, viimeistellen kaksi maalia. Myös 2014 pelattu Suomen Cupin ottelu FC Hakaa vastaan houkutteli paikalle viitisensataa katsojaa
Seuran edustusjoukkue vetäytyi johtokunnan päätöksellä Kolmosesta kaudeksi 2008 taloudellisista syistä. Edustusjoukkue kasattiin uudelleen kaudeksi 2009.
Joukkue pelasi kaudella 2009 Nelosta ja nousi kauden päätteeksi takaisin Kolmoseen. Joukkueessa pelasi muun muassa lähes 300 Veikkausliiga-ottelua pelannut ja kaksi Suomen mestaruutta Valkeakosken Hakassa voittanut Janne Savolainen, sekä myös Veikkausliigassa pelanneet Kai Rönkkö, Juha Ovaskainen ja Marko Siltanen.
2010-luku
Kaudella 2010 seuran edustusjoukkue jatkoi Kolmosessa Keski- ja Itä-Suomen lohkossa. Kaudeksi 2012 SiPS siirtyi puhtaasti Kuopion Palloseuran reservijoukkueeksi, pelaten kuitenkin SiPS:n nimellä Keski- ja Itä-Suomen Kolmosessa. Miesten kakkosjoukkue jatkaa Itä-Suomen piirin Nelosessa.
Kauden 2012 päätteeksi KuPS ja SiPS purkivat farmisopimuksensa, ja SiPS:n edustusjoukkueen organisaatio ja pelaajisto menivät kokonaan uusiksi. Valmennusvastuun kaudesta 2013 otti Pertti Nissinen, joka toimi edustusjoukkueen valmentajana vuoteen 2015. Kaudeksi 2016 edustusjoukkueen toiminta jälleen lopetettiin taloudellisiin syihin vedoten.
Olosuhteet
Junioritoiminnan suurin ongelma on tähän asti ollut harjoitusolosuhteiden puute. Tilanteeseen saatiinkiin kaivattua muutosta, kun maaliskuussa 2008 seura teki hyväksytyn tarjouksen Lohjan Kisakalliosäätiön vuonna 1998 valmistuneesta kuplahallista. Kentän mitat ovat 70 m × 55 m, joten hallia ei kokonsa puolesta voida käyttää kuin harjoittelukäyttöön. Halli saatiin pystyyn marraskuussa 2008. Yara lähti tukemaan siilinjärveläistä jalkapalloa sponsoroimalla hallia, joka nimettiin Yara Areenaksi. Kesällä 2009 seura sai myös tekonurmikentän, joka sijoitettiin lähelle kuplahallia. Näin ollen Ahmolta löytyy loisteliaat olosuhteet, kun alueella sijaitsee teko- ja luonnonnurmi sekä harjoitteluhalli.
Junioritoiminta
Seuralla on tyttö- ja poikajoukkueet kaikissa ikäluokissa. Seurassa on noin 300 SPL:n lisenssipelaajaa, joista noin 70 tyttöjä. SiPS:n juniorityö onkin laadukasta, josta kertoo kauden 2006 päätteeksi Suomen Palloliitolta saatu. B-tytöt nousivat kaudeksi 2007 SM-karsintasarjaan ja B-pojat pelasivat syyskaudella 2006 sekä B-poikien I-divisioonaa. B-juniorit nousivat Ykköseen myös kevätkaudelle 2008, kuten myös B-tytöt SM sarjaan.
Kaudella 2008 seuraan perustettiin myös historian ensimmäinen A-junioreiden joukkue. Päätös asiasta tehtiin B-junioreiden voitettua Kokkola Cupin vuonna 2007.
Tällä hetkellä FC Lahden edustusjoukkueessa pelaava Aleksi Paananen on ensimmäinen SiPS-kasvatti, joka on pelannut maajoukkueessa. Paananen on pelannut neljä U16-, 15 U17- ja neljä U18-maaottelua. Paananen on käynyt keväällä 2008 hollantilaisen FC Twenten testissä ja marraskuussa 2009 saman maan SC Heerenveenin testissä.
Naisista maajoukkueessa on esiintynyt SiPS-kasvateista Noora Nissinen. 2007 Noora sai tililleen yhden ottelun U-19 (1988) tyttöjen EM-karsinnoissa ottelussa Walesia vastaan.
Samuel Olivas
Samuel Olivas (s. 24. joulukuuta 1974) on nicaragualainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän edusti koko uransa Nicaraguan pääsarjassa pelannutta Real Estelía. Olivas pelasi maajoukkueessa kolme ottelua, vuonna 2000 karsinnoissa MM-kisoihin 2002.
Kongsbakktinden
Kongsbakktinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin kunnassa Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 558 metriä. Sen pohjoispuolella sijaitseva Skjomtinden (1 575 m) kuuluu samaan vuorimassiiviin.
Le Roy
Le Roy, Le-Roy, LeRoy tai Leroy on ranskalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut ovat ratamelonnan tärkeimmät arvokilpailut yhdessä olympialaisten ratamelonnan kanssa. Kilpailujen organisoinnista vastaa Kansainvälinen Kanoottiliitto. Ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin Vaxholmissa 1938, ja vuodesta 1970 kilpailut on järjestetty vuosittain olympiavuosia lukuun ottamatta.
Ratamelonnan MM-kilpailuissa on kilpailu alusta saakka kajakilla ja kanadalaiskanootilla yhden, kahden ja neljän henkilön luokissa. Kilpailumatkoina ovat nykyisin 200, 500, 1 000 ja 5 000 metriä sekä 4 × 200 metrin viesti. Aiemmin on kilpailtu myös 10 000 metrillä sekä 4 × 500 metrin viestissä.
Mitalitaulukko 1938–2009
Lähde: Sports123.com
Aon Center (Los Angeles)
thumb|300px|Aon Center. Aon Center on 62-kerroksinen pilvenpiirtäjä Los Angelesin kaupungissa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Pilvenpiirtäjä valmistui vuonna 1973 ja sen suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti Charles Luckman. Se yltää 262 metrin korkeuteen. Se oli Los Angelesin korkein rakennus valmistumisestaan vuoteen 1989 saakka, jolloin U.S. Bank Tower sysäsi sen toiseksi. Sen aikaisempia nimiä ovat olleet United California Bank Building ja First Interstate Building.
Vuoden 1988 toukokuun 4. päivänä pilvenpiirtäjän 12. kerroksessa riehui tulipalo, joka tuhosi rakennuksen viisi kerrosta. 40 ihmistä loukkaantui ja yksi kuoli.
Mittatekniikan keskus
Mittatekniikan keskus MIKES oli vuoden 2014 loppuun itsenäinen tutkimuslaitos, johon kuului kaksi toimialaa: MIKES-metrologia ja FINAS-akkreditointi. Vuoden 2015 alussa MIKESin metrologiatoiminnot yhdistyivat VTT:n kanssa muodostaen Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy:n. Nykyään MIKES on VTT:n yksi tutkimusalue (VTT MIKES), joka toimii myös Suomen kansallisena metrologialaitoksena. MIKES vastaa kansainvälisen yksikköjärjestelmän (SI-järjestelmä) toteutuksesta Suomessa sekä kansallisen mittanormaalijärjestelmän kehityksestä, ylläpidosta ja valvonnasta. Tutkimusalueena MIKESissä on metrologia eli mittaustiede. Asiakkaisiin kuuluvat kotimaiset ja kansainväliset yritykset ja julkinen sektori. MIKES osana VTT:tä kuuluu Työ- ja elinkeinoministeriön hallinnonalaan. thumb|Toimitalo Otaniemessä 60.18028°N, 24.82583°W thumb|Laboratorion tärinävaimennus. Sinisen betonilaatan massa on 140 000 kg.
Nykyinen toiminta
MIKES perustetettiin vuonna 1991 ja siihen kuului kaksi toimialaa: MIKES-metrologia ja FINAS-akkreditointi. Vuoden 2015 alusta MIKES ja VTT yhdistyivät muodostaen Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy:n. MIKES on yksi VTT:n tutkimusalueista ja toimii samalla Suomen kansallisena metrologialaitoksena. MIKESin neljä perustehtävää metrologialaitoksena ovat SI-mittayksikköjärjestelmän toteutus, korkeatasoisen tutkimuksen teko metrologian alueella, mittausmenetelmien kehittäminen teollisuuden ja yhteiskunnan tarpeisiin ja kalibrointi-, asiantuntija- ja koulutuspalvelujen tuottaminen. MIKES toimii kansallisena mittanormaalilaboratoriona pituudessa, massassa, paineessa, lämpötilassa, kosteudessa, kaasuvirtauksessa, sähkösuureissa, aika- ja taajuussuureissa, akustisissa suureissa, voimassa ja vääntömomentissa. Lakisääteisen metrologian osalta MIKES tekee yhteistyötä Turvallisuus- ja kemikaaliviraston Tukesin kanssa. Tukes huolehtii siitä, että kaupankäynnissä käytetään lain vaatimukset täyttävää mittauslaitetta, kun määritetään tuotteen hintaa. Tällaisia mittalaitteita ovat esim. kaupan vaa’at ja polttoainemittarit. MIKES muutti vuonna 2005 toimitaloon, jossa mittaustieteen asettamat vaatimukset lämpötilan, tärinän ja sähköisten häiriöiden suhteen on otettu suunnittelussa huomioon. Talo sijaitsee Otaniemessä. MIKESin toinen toimipiste on Kajaanissa, UPM:n lakkautetun paperitehtaan remontoiduissa tiloissa. MIKES on lisäksi tehnyt sopimuksen Suomen ympäristökeskuksen, Ilmatieteen laitoksen, Säteilyturvakeskuksen, Aalto-yliopiston ja Geodeettisen laitoksen kanssa mittanormaalitoiminnan hoitamisesta erikoisaloilla.
Tutkimus
MIKESin strategisia tutkimusalueita ovat kvanttimetrologia, spektroskopia, nano- ja mikrometrologia, ympäristö ja energia. MIKES toimii aktiivisesti EU:n eurooppalaisessa metrologiaohjelmassa EMRP (European Metrology Research Programme) ja metrologian innovaatio- ja tutkimusohjelmassa EMPIR (European Metrology Programme for Innovation and Research) ja kotimaisissa tutkimushankkeissa. Yhteistyökumppaneita ovat muun muassa eurooppalaiset metrologialaitokset, Otaniemen tiedeyhteisö ja Kajaanin alueen organisaatiot CEMIS-yhteenliittymässä.
Ylijohtajat
MIKESiä ovat johtaneet:
Perkolaattori
upright|pienoiskuva|Perkolaattorin toimintaperiaate. Ylhäällä on rei'itetty levy joka levittää veden valumaan tasaisemmin suuremmalle alalle, tummanruskea on jauhettua kahvia joka on metallisessa suodattimessa, alimpana on vaaleanruskea valmista kahvia/vettä ja alimpana punainen on lämmönlähde.
Toiminta
Perkolaattorissa vesisäiliö on alimmaisena ja pannukarkea kahvijauhe annostellaan säiliön päällä olevaan siivilään. Kuumentunut vesi virtaa suodatinputkea ylös pannun yläosaan ja valuu sieltä kahvijauheen päälle. Suodatuttuaan neste valuu siivilän läpi takaisin alasäiliöön.
Sykli jatkuu kunnes koko nesteen lämpötila on lähellä kiehumispistettä, ja pannun pulputus lakkaa. Koska kahvi ei saa kiehua, pienentävät termostaatilla varustetut perkolaattorit pulputuksen päätyttyä lämmitystehoaan. Manuaaliohjasteisesta laitteesta on siinä vaiheessa kytkettävä sähkö pois tai säädettävä tehoa pienemmäksi.
Eskelisen Lapin Linjat
thumb|250px|Eskelisen bussi kuvattuna [[Oulun matkahuollon tavaraterminaalin alueella.]]
J.M. Eskelisen Lapin Linjat Oy on vuonna 1928 perustettu suomalainen linja-autoliikenneyritys, joka toimii pääasiassa entisen Lapin läänin alueella. Se on suurin Lapin linja- ja tilausliikennettä hoitavista yrityksistä noin 40 linja-auton kalustollaan (2020). Yhtiön liikennöintialue ulottuu Rovaniemeltä ja Oulusta Helsinkiin, Jäämeren rannalle Nordkappiin, Tromssaan ja Kirkkoniemeen. Yrityksen kotipaikka on Rovaniemi.
Historiaa
Yhtiön perustaja Juho Mikael Eskelinen (s. 1902) aloitti linjaliikenteen Rovaniemen ja Kittilän välillä Chevrolet-autolla helmikuussa 1928. Linjan pituus yhteen suuntaan oli 160 kilometriä ja sen ajaminen kesti edestakaisin kaksi päivää. Linjasto kehittyi sitä mukaa kuin uusia tieyhteyksiä saatiin rakennetuksi. Vuonna 1935 Eskelinen pidensi linjan Kittilästä Muonioon. Yrityksen lupaavasti alkanut toiminta keskeytyi talvisotaan, jolloin myös useimmat Eskelisen autot otettiin puolustusvoimien käyttöön. Välirauhan aikana Juho Mikael Eskelinen osallistui Suomen siihen saakka suurimpaan kuljetusurakkaan Liinahamarin reitillä. Jatkosodan puhjettua yhtiön autot joutuivat jälleen puolustuslaitoksen käyttöön yhtä lukuun ottamatta. Lapin sodan vuoksi yhtiö evakuoitiin Ruotsiin, josta päästiin palaamaan Suomeen seuraavana vuonna.
Sotien jälkeen Eskelisen ensimmäistä linjaa jatkettiin Enontekiölle ja Kilpisjärvelle. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö vuonna 1949, jolloin Eskelinen osti Hannukselan Liikenteen linjat ja kaluston. Kaupan myötä Eskelinen sai linjat Sodankylään ja Inarin Virtaniemeen. Vuonna 1950 Eskelinen osti Ranuan Linjavaunu Oy:n, mutta myi sen jo seuraavana vuonna yhtiön kuljettajille Mikko Kutilalle ja Martti Koivuharjulle, jotka perustivat myöhemmin Kutilan Liikenne Oy:n. Samana vuonna myytiin neljä Kittilästä sivukylille lähtenyttä linjaa niin ikään yhtiön kuljettajille Arvo Pekkalalle ja Tauno Paavolalle. Vuonna 1952 Eskelinen alkoi hoitaa silloisen Rovaniemen kauppalan paikallisliikennettä neljällä linjalla, mutta nämä myytiin pian muille yrittäjille. Eskelinen myi linjaliikenteen ohella pitkään harjoittamansa kuorma-autoliikenteen yhtiön kuljettajalle Ilmari Lehtoselle vuonna 1955. Yrityksen perustaja Juho Mikael Eskelinen kuoli vuonna 1958 ja yritystä johti tämän jälkeen hänen puolisonsa Katri Elina Eskelinen omaan kuolemaansa saakka vuoteen 1985.
Ryan Murray
Ryan Murray (s. 27. syyskuuta 1993 White City, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa NHL-seura Edmonton Oilersissa. Columbus Blue Jackets varasi hänet varaustilaisuuden toisena pelaajana vuonna 2012. Columbus nosti Murrayn pelaajakokoonpanoonsa kaudella 2013–2014. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen maalin Toronto Maple Leafsia vastaan 25. lokakuuta 2013. Murray pelasi juniorivuosinaan WHL-joukkue Everett Silvertipsissa.
Aavasaksan rautatieasema
Aavasaksan rautatieasema (, ratakm 953+410) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla. Liikennepaikka luokitellaan nykyisin linjavaihteeksi, jollaisena se toimii Kolarin radan perusparannustöiden aikana.
Ryan Murray
Murray sai alavartalovamman (polvi) 3. maaliskuuta 2014 ottelussa Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän joutui jättämään ensimmäisen erän kesken, eikä palannut otteluun. Tulokaskaudellaan Murray teki 66:ssa ottelussa 4 maalia ja syötti 17, yhteensä 21 pistettä.
Eskelisen Lapin Linjat
Historiaa
Kesäkuussa 1958 Eskelinen avasi ensimmäisen ulkomaille ulottuneen säännöllisen linjansa ulottamalla Karigasniemelle päättyneen vuoronsa Norjan Karasjoelle. Myöhemmin linjoja jatkettiin Utsjoen kautta Norjan Skipagurraan, Kautokeinoon ja Skibotniin. Vuonna 1988 Eskelinen ajoi pika- ja vakiovuoroja Rovaniemeltä Norjan Skipagurraan, Kautokeinoon, Karasjoelle ja Skibotniin. Lyhimmän linjan pituus yhteen suuntaan oli 160 kilometriä ja pisimmän 526 kilometriä. Yhtiössä työskenteli 25 henkilöä ja sillä oli 21 linja-autoa. Yhtiön toimitusjohtajana toimi J. M. Eskelisen tytär Vuokko Gröhn.
Ryan Murray
Lokakuussa 2020 Blue Jackets kauppasi Murrayn New Jersey Devilsiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa.
Aavasaksan rautatieasema
Liikennepaikka sijaitsee Tornionjokilaaksossa Aavasaksan kylässä Ylitornion kunnassa. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti ja ratapihan pääraiteen vaihteet purettiin rataosan turvalaitetöiden yhteydessä, kun liikenteenohjaus siirtyi hoidettavaksi kaukokäytöllä Oulusta käsin.
Ryan Murray
Heinäkuussa 2021 Murray teki vapaana agenttina yksivuotisen sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa.
Eskelisen Lapin Linjat
Historiaa
Vuonna 2008, jolloin Eskelisen Lapin Linjat Oy täytti 80 vuotta, yhtiössä työskenteli 45 henkilöä ja sillä oli 30 linja-autoa. Yhtiön johdossa ovat vuodesta 2001 lähtien toimineet Vuokko Gröhnin pojat Tomi ja Hannu Gröhn, joista edellinen työskentelee toimitusjohtajana ja jälkimmäinen liikennepäällikkönä.
Aavasaksan rautatieasema
Liikennepaikka otettiin uudelleen käyttöön 11. toukokuuta 2009 linjavaihteena. Aiemmin purkamatta jätetty sivuraide yhdistettiin pääraiteeseen vaihtein, jotka asennettiin toukokuun alussa.
Ryan Murray
Syyskuussa 2022 Murray teki vapaana agenttina Edmonton Oilersin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Aavasaksan rautatieasema
Rautatieasema on rakennettu 1927, jolloin rautatie Aavasaksaan valmistui. Liikennepaikalla on edelleen käytöstä poistettu kaksipilttuinen veturitalli vesitorneineen.
Ryan Murray
Murray oli voittamassa maailmanmestaruutta Kanadan maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2016.
thumb|Murray jääkiekon nuorten MM-kisoissa.|250px|right
Salonius
Salonius on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
The Black Album
The Black Album on Jay Z:n vuonna 2003 julkaisema albumi. Levyä markkinoitiin Jay Z:n viimeisenä sooloalbumina. Albumi sai kuitenkin seuraajan vuonna 2006, kun Kingdom Come ilmestyi.
Albumi sai hyvän vastaanoton medialta ja myi Yhdysvalloissa kolminkertaista platinaa. Levyllä on mukana myös Jay Z:n äiti, Gloria Carter. Albumista julkaistu a cappella -versio poiki monia uusia versioita levystä, kuuluisimpana DJ Danger Mousen The Gray Album, jossa Jay Z:n sanoitukset yhdistettiin The Beatlesin The White Albumin kappaleista tehtyihin taustoihin.
The Black Albumilta julkaistiin singleinä "Change Clothes", "Dirt Off Your Shoulder" ja "99 Problems".
Alessandro Leopardi
pienoiskuva|Bartolommeo Colleonin ratsastajapatsas Alessandro Leopardi (k. noin 1522) oli italialainen Venetsiassa vaikuttanut kuvanveistäjä, pronssivalaja ja arkkitehti. Hän valoi ja siselöi pronssisen Colleonin ratsastajapatsaan sekä teki sille marmorijalustan 1495. Patsaan savimallin muovasi Andrea del Verrocchio 1478. Toinen hyvin tunnettu Leopardin veistämä työ on antiikista vaikutteita saaneet kolme pronssista lipunkannatinta Venetsian San Marcon aukiolla vuodelta 1505.
Jyrki Melartin
Jyrki Kaarlo Melartin (s. 2. huhtikuuta 1954) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Popedan pitkäaikaisimpana basistina. Melartin soitti Popedassa vuosina 1981–1990 ja vuodesta 1996 vuoteen 2021. Hän on kokenut muusikko ja ollut aktiivisena 1970-luvulta vuoteen 2021 saakka. Melartin käyttää Fenderin Jazz Bass -bassoja sekä Ampegin vahvistimia ja kaappeja. Melartinin suosikkialbumi Popedalta on vuoden 1987 Ei oo valoo. Syyksi hän on kertonut, että sessio oli mukavin Popedan levyjen nauhoituksista.
Ennen Popedaan liittymistään Melartin soitti Kontra-yhtyeessä. Melartin erosi Popedasta vuonna 1990, kun hän alkoi kaivata yhtyeen lisäksi muutakin elämää. Tuolloin hän myös myi suuren osan soitintarvikkeistaan. Melartin kuitenkin palasi Popedaan vuonna 1996 ja korvasi silloisen basistin Markku Petanderin. Melartin erosi Popedasta toisen kerran perhesyiden takia 22. marraskuuta 2021.
Melartin on harrastanut perhokalastusta ja kerännyt suomalaista kalastusperinnettä.
Hennariikka Järvinen
pienoiskuva|Hennariikka Järvinen Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018. Hennariikka Marie Järvinen (s. 2. heinäkuuta 1984 Turku) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä 15,19 metriä on vuodelta 2006. Seuratasolla Järvinen edustaa Turun Urheiluliittoa. Häntä valmentavat Hannu Järvinen ja Hannu Rautala.
Järvinen on voittanut kuulantyönnön SM-hopeaa kolmesti ja SM-pronssia neljästi. Sisäratojen SM-kilpailuissa Järvinen voitti kultaa vuonna 2007, ja lisäksi hän on voittanut hallista kaksi hopea- ja kymmenen pronssimitalia. Kuulakarnevaaleilla Järvinen on voittanut naisten sarjan neljästi vuosina 2003–2006.
Brendan Gallagher
Brendan Gallagher (s. 6. toukokuuta 1992 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa NHL-joukkue Montreal Canadiensissa.
Ura
Gallagher pelasi kaudet 2008–2012 WHL-joukkue Vancouver Giantsissa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi NHL-joukkue Montreal Canadiensiin, mutta aloitti kauden AHL-joukkue Hamilton Bulldogsissa. Gallagher voitti MM-kultaa Kanadan maajoukkueessa 2016.
Lokakuussa 2020 Gallagher teki Canadiensin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 39 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Sopimus astuu voimaan kun Gallagherin edellinen sopimus päättyy kauden 2020-2021 jälkeen.
Motörhead (albumi)
Motörhead on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin esikoisalbumi. Tosin ennen tätä levyä oli jo edellisellä Motörhead-kokoonpanolla levytetty albumi On Parole, mutta se julkaistiin vasta vuonna 1979. Tältä levyltä huomaa vielä parhaiten Motörheadin bluesjuuret, ja yhtyeen tyyli mukaantui raskaammaksi vasta seuraavilla levyillä. Levyn nimikappale on Lemmyn Hawkwind-ajoilta. Suuri osa levyn kappaleista on On Parolelta, ja uudelleenjulkaistussa versiossa on myös kappaleita vuoden 1980 EPltä Beer Drinkers and Hellraisers.
Laura Iacovache-Pana
Laura Vänttinen, omaa sukua Iacovache-pana (s. 23. tammikuuta 1990 Pori, Suomi) on suomalainen pianisti. Hänen perheensä on romanialais-unkarilainen muusikkoperhe. Vänttinen on opiskellut pianonsoittoa Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa vuodesta 2005 lähtien.
Vänttinen sijoittui toiseksi ja voitti yleisöäänestyksen Damaskoksen kansainvälisillä nuorten pianistien kilpailussa vuonna 2008. Hän sijoittui toiseksi myös kansainvälisen Viardo-pianokilpailun 12–17-vuotiaiden sarjassa Tarrytownissa, New Yorkissa vuonna 2006.
Transsendenttiluku
pienoiskuva|Luku pii on eräs transsendenttiluku. Transsendenttiluku (myös transkendenttiluku) on kompleksiluku, joka ei ole algebrallinen luku. Transsendenttisia ovat siis kaikki ne luvut, jotka eivät toteuta mitään kokonaiskertoimista polynomiyhtälöä (jossa vähintään yksi polynomin kertoimista eroaa nollasta). Transendenttiluku voi kuulua myös reaalilukuihin, jotka sisältyvät kompleksilukuihin.
Tunnettuja transsendenttilukuja ovat ympyrän kehän ja halkaisijan pituuksien suhde π eli pii, Neperin luku e sekä Liouvillen luku L. Luvun transsendenttisuuden testaamiseen ei tunneta mitään yleistä menetelmää. Kuitenkin joidenkin lukujen transsendenttisuus voidaan todistaa mm. Liouvillen lauseen avulla.
Suurin osa reaaliluvuista on transsendenttilukuja, sillä transsendenttilukujen joukko on ylinumeroituvasti ääretön kun taas algebrallisten lukujen joukko on numeroituvasti ääretön. Mikäli kompleksitasosta tai reaalilukusuoralta valitaan satunnainen luku, sen teoreettinen todennäköisyys olla algebrallinen luku on nolla.
Kalávryta
Kalávryta on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Καλαβρύτων, Dímos Kalavrýton), joka sijaitsee Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 1 065,5 neliökilometriä ja väkiluku 11 045. Varsinaisen Kalávrytan kylän väkiluku on 1 674 (vuonna 2011).
Pimeänpirtin hävitys
Pimeänpirtin hävitys on Ilmari Unhon ohjaama elokuva vuodelta 1947. Se perustuu Maila Talvion romaaniin Pimeän pirtin hävitys (1901).
Storfjellet
Storfjellet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin, Gratangenin ja Skånlandin kuntien rajalla Pohjois-Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 037 metriä.
Pimeänpirtin hävitys
Juoni
Elokuvan tapahtumien ajankohta on 1800-luvun loppu ja tapahtumat lähtevät liikkeelle köyhän perheen torpasta, jonka torpparisopimus on katkolla. Pahin tapahtuu, kun nuori patruuna Otto repii sopimuksen. Torpan tyttö Hanni joutuu patruunan viettelyn kohteeksi, ja hänet syyllistetään. Ajan kuluessa Hanni päätyy kaupunkiin kurtisaaniksi. Otto tulee häntä kosimaan, mutta vanha vaari paljastaa epätoivoiselle hylätylle kosijalle, että Hanni on tämän tytär, jolloin Otto alkaa hautoa itsemurhaa mutta päätyy lopulta kuolemaan pudottuaan vahingossa sillalta. Vaari surmaa Hannin, sillä hänen mielestään vain kuolema voi sovittaa menneet tapahtumat.
Kalávryta
Kalávrytan kylä sijaitsee linnuntietä noin 42 kilometriä kaakkoon Patraksesta. Kunnan nähtävyyksiin kuuluu muun muassa historiallinen Agía Lávran luostari, jota pidetään yhtenä Kreikan kansannousun synnyinpaikoista vuonna 1821. Vuonna 1943 saksalaiset suorittivat kylässä Kalávrytan verilöylyksi kutsutun joukkosurman tappamalla kaikki yli 14-vuotiaat miehet.
Pimeänpirtin hävitys
Arviot
Aikalaisarvioissa Maila Talvion romaani muistettiin sen kauden teokseksi, jolloin Talvio vielä oli yhteiskunnallinen julistaja. Toini Aaltosen käsikirjoitusta kiitettiin siitä, että hän on keskittynyt tiivistämisessä tarinan kannalta olennaisiin aineksiin. Aiheen käsittelyä pidettiin kuitenkin liian voimakkaana, ja se olisi vaatinut miedontamista välttääkseen kaavamaisen asetelmallisuuden. Irma Seikkulan niukkoja keinoja hyödyntävä tehokas roolityö Lenin ja Hannin kaksoisroolissa sai erityistä kiitosta.
Kalávryta
Nykyinen Kalávrytan kunta muodostui, kun Kalávryta, Aroánia, Kleitoría (aiempi Lefkási) ja Paḯon yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kalávrytan kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Missionuoret
Youth With A Mission (, YWAM) on kansainvälinen yhteiskristillinen lähetys- ja koulutusjärjestö. YWAM on perustettu vuonna 1960. Järjestö toimii yli 1100 kohteessa 180 maassa ja sillä on noin 20 000 työntekijää. Se on voittoa tavoittelematon järjestö, joka ei kuulu mihinkään yksittäiseen kristilliseen uskontokuntaan, ja kaikki työskentelevät siellä palkatta (myös ylin johto). Järjestön toiminta jakautuu kolmeen pääkategoriaan: evankeliointiin, koulutukseen ja avustustyöhön.
Järjestön perustajia ovat Loren ja Darlene Cunningham. Järjestön tavoite oli alun perin haastaa nuoria mukaan lyhytaikaisille lähetysmatkoille. Nykyään YWAM keskittyy yhä nuoriin, mutta toiminnassa on mukana ihmisiä kaikista ikäryhmistä aina eläkeläisiin asti. Järjestö lähettää lyhytaikaiseen lähetystyöhön vuosittain noin 25 000 ihmistä.
Lähetysjärjestö toimii täysin voittoa tavoittelematta auttaakseen nuoria oppimaan kristillisestä uskosta, osoittaakseen Jeesusta henkilökohtaisena Vapahtajana ja mobilisoidakseen, kouluttaakseen ja varustellakseen nuoria uskovia auttamaan Jumalan lähetyskäskyn täyttämisessä. Järjestön mukaan Jumala on kutsunut meidät kaikki rakastamaan, tottelemaan ja palvomaan Herraa, rakastamaan ja palvelemaan kristillistä yhteisöä ja jakamaan evankeliumia koko maailmalle.
Järjestöllä on oma, vuonna 1978 perustettu, yliopisto University of the Nations. Yliopiston koulutustarjonta käsittää yli 125 erilaista kurssia ja seminaaria median, teknologian, kielitieteiden, lääketieteen ja kristillisen palvelutyön alalta. Järjestön King's Kids lapsi- ja varhaisnuorten työhön osallistuu kymmeniätuhansia nuoria maailmanlaajuisesti.