cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Obninskin ydinvoimalaitos
Keväällä 2014 tuli kuluneeksi 60 vuotta siitä, kun tämä maailman ensimmäinen tuotannollinen ydinvoimala saavutti kriittisyyden. Obninskin voimalaitokselle suunniteltu reaktoriratkaisu toimi esikuvana useiden myöhempien ydinvoimaloiden suunnittelulle. Sen pohjalta rakennettiin Siperian ja Belojarskin ydinvoimalaitokset, ja kehitettiin suurempi, 1000 MW:n RBMK-reaktorimalli.
Rodolphe Kreutzer
Kreutzer sai musiikin opetusta isältään sekä Anton Stamitzilta. Kuultuaan Kreutzerin esiintymisen Wienissä Ludwig van Beethoven omisti yhdeksännen viulusonaattinsa hänelle. Kreutzer toimi myöhemmällä urallaan kapellimestarina oopperassa.
Ratamo (televisiosarja)
Ratamon tuotantobudjetti oli 3,4 miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 110 000 euroa.
Juoni
Sarja alkaa siitä, kun pääministerin (es. Martin Bahne) autonkuljettaja löytyy ammuttuna. Asiaa tutkii aluksi KRP, mutta kun selviää että samalla on kadonnut myös korkeimman turvaluokituksen asiakirjoja, mukaan tulee myös Supo. KRP:n puolella tutkintaa johtaa rikoskomisario Elina Linden (es. Saara Kotkaniemi) ja Supon puolella Arto Ratamo (es. Samuli Vauramo).
Jaksot
1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä televisiossa
Porin vanha rautatieasema
Porin vanha rautatieasema on Tampere–Pori-radan varrella toiminut entinen rautatieasema, joka sijaitsee Vapaudenkadulla Porin keskustan länsilaidalla. Vuonna 1919 valmistunut asemarakennus poistui käytöstä 1937 ja nykyään se on yksityisasuntoina.
Historia
Asemalla sijaitsevan veturitallin vanhin osa on kolmipaikkainen. Veturitallia laajennettiin vuosina 1901 ja 1904, molemmilla kerroilla kahdella paikalla. Vuonna 1932 valmistui edelleen kaksi lisäpaikkaa ja nelikulmainen vesitorni sekä vuonna 1945 vielä neljä lisäpaikkaa. Sisällissodan aikana huhtikuussa 1918 kaupungista vetäytyneet punaiset polttivat ensimmäisen asemarakennuksen. Paikalla nykyään sijaitseva asemarakennus valmistui seuraavana vuonna ja palveli kaupungin päärautatieasemana vuoteen 1937, jolloin uusi Porin rautatieasema valmistui. Henkilöjunaliikenne Mäntyluotoon lopetettiin 1953, mutta sitä kokeiltiin jälleen kiskobusseilla vuonna 1975, jolloin vanhan aseman tuntumassa sijaitsi Länsipuiston seisake. Parisataa metriä lännempänä avattiin 1980-luvulla niin sanottu Jazz-seisake Pori Jazz -festivaalin käyttämien tilausjunien käyttöön. Uusi ratayhteys Seikkuun valmistui Pori–Haapamäki-radalla sijainneelta Aittaluodon seisakkeelta vuonna 1929, mutta yhteys Seikusta Keski-Porin kirkon ohi vanhalle rautatieasemalle purettiin vasta 1960-luvun alussa. Mäntyluodon radan ja satamaradan yhtymäkohdassa sijainnut Karjarannan ratapiha purettiin 1980-luvun alussa.
Nykyinen käyttö
Porin vanha rautatieasema suojeltiin 1970-luvulla ja nykyään se on remontoitu asunnoiksi. Aseman lähistöllä sijaitsevat myös arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelemat veturitallit.
Shelley Calene-Black
Shelley Calene-Black (s. 30. huhtikuuta 1979 Fort Worth, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt myös muutamia rooleja elokuviin, kuten Forgiveness, Playing House ja Esther's Diary.
Ura
Calene-Black aloitti ääninäyttelemisen vuonna 2000 dubbaamalla animea. Hänen ensimmäinen äänirooli oli Generator Gawlissa. Samana vuonna Calene-Black teki ensimmäisen pääroolinsa elokuvaan Sin. Vuotta myöhemmin hän teki ensimmäisen pääroolinsa animesarjaan Orphen Sittemmin Calene-Black on tehnyt äänirooleja animeen, kuten Noir, Rune Soldier, Parasite Dolls, Azumanga Daioh ja Samurai Gun. Hänellä oli myös sivurooleja elokuvassa Halo Legends.
Marika Rökk
Marika Karoline Rökk (3. marraskuuta 1913 Kairo, Egypti, silloinen Osmanien valtakunta – 16. toukokuuta 2004 Baden bei Wien, Itävalta) oli unkarilainen tanssija, näyttelijä ja laulaja, joka sai paljon julkisuutta 1930- ja 1940-luvun Saksassa. Häntä pidettiin Saksan vastineena Ginger Rogersille.
Unkarin Budapestissa kasvanut Marika Rökk pääsi jo 15-vuotiaana ammattimaiseksi viihdetanssijaksi Hoffmann-Girls-ryhmään. Vuonna 1933 hän esiintyi Budapestissä päätähtenä revyyssä Stern in der Manage. Vuodesta 1934 hän kuului Saksassa UFA-elokuvayhtiön henkilöstöön. Hänen ensimmäinen UFA-elokuvaroolinsa oli filmissä Leichte Kavallerie (1935), joka teki hänestä elokuvatähden, joskin hän oli jo sitä ennen mukana muutamissa unkarilaisissa ja brittiläisissä komedioissa kuten Why Kiss Me Sergeant (1930) ja Why Sailors Leave Home (1930). Hänen tunnetetuimpia elokuvaroolejaan ovat filmit Hallo Janine! (1939), Unelmieni tyttö (Die Frau meiner Träume, 1944) ja Kind der Donau (1950). Vuonna 1940 Rökk avioitui elokuvaohjaaja Georg Jacobyn kanssa. Yhdessä he tekivät muun muassa elokuvat Frauen sind doch bessere Diplomaten (värifilmi, 1939-41) ja Kora Terry (1940). Hänen rooleihinsa sisältyi usein tanssi- ja laulunumeroita. Hänen tavallisena tanssiparinaan oli Johannes Heesters.
Hän sai Bambi-palkinnon vuosina 1948, 1968, 1987, 1990 ja 1998.
Tenho Salakka
Tenho Pietari Salakka (18. kesäkuuta 1934 Jääski – 11. helmikuuta 2012 Imatra) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen päämatkansa oli maraton.
Tenho Salakka edusti uransa alussa Jääsken Kirijöitä lajeinaan hiihto ja sitten kestävyysjuoksu. Valmennustietoja hän sai sen ajan huippukestävyysjuoksijalta Hannu Postilta.
Vuonna 1959 Tenho Salakka siirtyi Kaukopään tehtaiden palvelukseen Imatralle ja siirtyi edustamaan Vuoksenniskan Urheilijoita. Ensimmäisen maratoninsa hän juoksi kesällä 1960. Kaikkiaan hänen urallaan kertyi maratoneja lähes 40, joista lähes puolet ulkomailla juostuna.
Ensimmäinen maratonmenestys oli matkan Pohjoismaiden mestaruus kesällä 1961 Oslossa. Vastaavassa kisassa Tenho Salakka sai toisen mestaruutensa 1965 Helsingissä. Lisäksi hän oli vuonna 1967 kolmas Kööpenhaminassa juoksemassaan PM-maratonilla. Vuonna 1963 juostussa Göteborgin maratonin PM-kisassa hän oli neljäs suomalaisten saadessa kuusi ensimmäistä sijaa.
Maratonin Suomen mestaruuksia Tenho Salakka saavutti kaksi kertaa eli vuosina 1962 ja 1965. SM-hopeaa tuli vuonna 1967 ja pronssia 1961 ja 1964. Vuonna 1964 juoksemallaan SM-maratonilla Oulussa hän juoksi ennätyksensä 2.20.02.
Tenho Salakka edusti Suomea Belgradin Euroopan mestaruuskisoissa 1962 sijoittuen parhaana suomalaisena yhdenneksitoista. Uransa parhaina juoksuina Tenho Salakka piti kahta juoksuaan ulkomailla. Joulukuussa 1962 hän oli Japanissa Fukuokan maratonilla kahdeksas ajalla 2.20.16, joka oli sen vuoden maailmantilaston kahdestoista ja Euroopan tilaston kolmas. Keväällä 1964 hän Tenho Salakka oli Bostonin maratonilla toinen ajalla 2.20.48.
Ensio Kosta
Ensio Kosta (oik.  Sten Carl Ducander; 2. maaliskuuta 1923 Helsinki – 4. lokakuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja Sävelradion pitkäaikainen toimittaja. Radiotoimittajana hänet tunnettiin oikealla nimellään, säveltäjänä ja sovittajana taiteilijanimellä. Kostan suppean sävellystuotannon merkittävin osuus ovat hänen uusklassistiset orkesteriteoksensa.
Elämä
Ensio Kostan isoisä oli tallimestari ja ratsastuksenopettaja Carl Ducander, yksi suomalaisen sirkuksen uranuurtajista. Kosta opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1944–1945. 1950-luvulla hän työskenteli vuosia Westerlundin musiikkikaupassa muun muassa äänilevytoimittajana ja tuottajana, kunnes siirtyi vuonna 1957 vapaaksi säveltäjäksi. Seitsemän vuoden jälkeen hänet palkattiin vuonna 1963 Yleisradioon vastaperustetun Sävelradion toimittajaksi. Yleisradiossa Kosta työskenteli yli kaksikymmentä vuotta ja jäi eläkkeelle vuonna 1984. Radion viihdeorkesterin johtamisen lisäksi hänellä oli Sävelradiossa oma ohjelmansa, ”Musiikkia kaikkiruokaisille”.
Kostan ensimmäinen laajempi sävellysteos oli blueshenkinen Jazzonia-suite vuodelta 1947. Baritonille ja orkesterille sävelletyn neliosaisen laulusarjan teksteinä Kosta käytti afroamerikkalaisten tekijöiden runoja. Westerlundin musiikkikaupassa työskennellessään hän sävelsi ja sovitti muun muassa vastikään muotiin tulleita italialaisia mamboja ja venäläisiä romansseja. Tunnettuihin iskelmiin kuuluu ”Sadun sininen lintu”. Kosta sävelsi myös muun muassa kaksi sarjaa pianolle ja orkesterille, divertimenton orkesterille sekä Cappricio barbaron pianolle ja orkesterille.
Kostan viimeiseksi työksi jäi sopraanolle ja kamariorkesterille sävelletty sarja Musiikkia Keski-Maasta vuosilta 1980–1982. Sen innoittajana toimi J. R. R. Tolkienin fantasiaromaani Taru sormusten herrasta.
Kostan tuotanto edustaa uusklassisistista viihdemusiikkia. Hänen sävellyksensä ovat askeettisia ja epäsentimentaalisia mutta vivahteikkaita ja oivaltavasti soitinnettuja, ja hän suosi modaalisia muunnesointuja sekä bitonaalisuutta ja polytonaalisuutta.
Henri Verhavert
Henri William Joseph Verhavert (8. syyskuuta 1874 Schaerbeek – 9. elokuuta 1955 Woluwe-Saint-Lambert) oli belgialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä ruotsalaisessa systeemissä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Duke
Duke (engl. ”herttua”) tarkoittaa seuraavia asioita:
Jukka Arvassalo
Jukka Arvassalo on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, joka työskenteli Yleisradiossa vuodesta 1976 vuoteen 2015.
Arvassalo opiskeli journalistiikkaa Tampereen yliopiston radio- ja tv-linjalla ja aloitti Yle-uransa Lappeenrannan aluetoimituksesta 1970-luvun lopulla. Hän kuului tuolloin taistolaiseen Toimittajaliittoon. 1980-luvulla hän työskenteli Kouvolan-toimituksessa, kunnes siirtyi vuonna 1990 perustettuun Radiomafiaan. 1990-luvun lopulla Arvassalo oli toimittajana Yle TV1 -kanavan opetusohjelmissa, josta hän palasi radion asiaohjelmiin.
Hänen viimeisiä ohjelmiaan ennen eläkkeellä jääntiä olivat Arvolataamo, Syntymäpäiväsankareita ja ”maailmanparannusohjelma” Arvassalo ry.
Erkki Kangasniemi
Erkki Kangasniemi (s. 1. lokakuuta 1945 Asikkala) on Opetusalan Ammattijärjestön OAJ:n entinen puheenjohtaja. Hän toimi tehtävässä vuosina 1991–2010. Kangasniemi on koulutukseltaan voimistelunopettaja ja arvonimeltään kouluneuvos.
Michelle MacLaren
Michelle Maxwell MacLaren (s. 1965) on kanadalainen televisio-ohjaaja ja -tuottaja, joka on työskennellyt useissa televisiosarjoissa sekä Kanadassa että Yhdysvalloissa. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten työstään televisiosarjoissa Salaiset kansiot, Game of Thrones ja Breaking Bad, josta hän on voittanut kaksi Primetime Emmy -palkintoa. Hän toimii ohjaajana myös Breaking Badin spin-off-sarjassa Better Call Saul.
MacLaren on kotoisin Vancouverista. Hän opiskeli elokuva-alaa Queen's Universityssä Kingstonissa ja valmistui sieltä vuonna 1986.
Marraskuussa 2014 MacLaren teki Warner Brosin kanssa sopimuksen DC Comicsin sarjakuvien supersankarista Ihmenaisesta kertovan elokuvan kehittämisestä ja ohjaamisesta. Hän kuitenkin erosi tehtävästä huhtikuussa 2015. Syyksi kerrottiin taiteelliset erimielisyydet studion kanssa.
The Mad Moon Rising
The Mad Moon Rising on Manitoun esikoisalbumi, joka julkaistiin 21. kesäkuuta 2004.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Manitou.
Muumipeikko
Muumipeikko on Muumi-tarinoiden päähenkilö, ja ensimmäinen Tove Janssonin luoma Muumi-hahmo. Muumipeikko asuu Muumitalossa yhdessä vanhempiensa Muumipapan ja Muumimamman kanssa. Muumipeikosta käytetään toisinaan myös lyhyempää nimitystä Muumi, mikä tosin on hyvin harvinaista. Muumipeikko-nimitystä puolestaan käytetään toisinaan puhuttaessa muumeista yleensä.
Muumipeikon synty
Muumipeikon hahmo muotoutui vähitellen 1930-luvulla. Hahmon nimi oli aluksi snorken (sama nimi kuin myöhemmin Niiskulla). Ensimmäisen muumihahmon Tove Jansson piirsi ulkohuoneen seinään esittämään Immanuel Kantia. Aluksi muumipeikon hahmo oli laihempi, musta ja punasilmäinen ja sille piirrettiin usein suu, mitä myöhemmin ei enää tehdä. Tove Jansson käytti ennen muumikirjoja muumia tunnuksenaan kuvataiteellisissa töissään, muun muassa Garm-lehden pilapiirroksissa. Hahmo oli aluksi pelottava, mutta muumikirjojen myötä siitä tuli ystävällinen hahmo. Tove muotoili hahmosta "pehmeämmän" vasta kirjassa Muumipeikko ja pyrstötähti.
Ensimmäisen kerran Tove käytti Muumipeikkoa kirjan päähenkilönä kirjassa Muumit ja suuri tuhotulva vuonna 1945.
Muumipeikon ulkonäkö ja ystävät
Muumipeikko on valkoinen ja tukeva. Hänellä on virtahepoa muistuttava suuri pyöreä kuono ja tupsupäinen häntä ja suuret silmät. Muumipeikon syntymäpäivä on 7. elokuuta Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvassa. Hän pitää seikkailuista, mutta on kuitenkin hyvin mukavuudenhaluinen ja palaa aina kotiin. Hänellä on romanttisia tunteita Niiskuneitiin. Muumipeikon paras ystävä on Nuuskamuikkunen. Tämä asuu teltassa, jonka hän pystyttää joka kevät samalle paikalle sillan viereen. Muumipeikon muita ystäviä ovat Nipsu ja Pikku Myy. Muumipeikko ei käytä vaatteita, paitsi uidessa. Toisinaan sarjakuvissa hän on käyttänyt yöpaitaa, niin kuin vanhempansakin.
Muumipeikon ruotsinkieliset (ääni)näyttelijät
Luettelossa on vain osa.
Banaaniboa
Banaaniboa (Ungaliophis continentalis) on jättiläiskäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Se kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II. Banaaniboa on väriltään harmaanruskea, ja sillä on tummia, soikeita läkkiä selkärangan kohdalla ja sen vieressä. Se voi kasvaa metrin pituiseksi. Käärmettä tavataan Chiapasin osavaltiossa Meksikossa, Guatemalassa, Hondurasissa ja Nicaraguassa.
René Char
Charin teos Hypnoksen muistikirja (Feuillets d'Hypnos, 1946) on valittu vuoden aforismikirjaksi.
Elämäkerta
Char oli Emile Charin ja Marie-Therese Rouget'n neljästä lapsesta nuorin. Hänen isänsä oli L'Isle-sur-la-Sorguen pormestari ja Vauclusen kipsitehtaan johtaja. Char asui lapsuutensa Névonsissa, jonne perheen talo valmistui hänen syntyessään. Hän kävi sisäoppilaitosta koulussa Avignonissa ja sen jälkeen meni 1925 opiskelemaan Marseillen kauppakouluun, jossa hän luki Plutarkhosta, François Villonia, Racinea, saksalaisia romantikkoja, Alfred de Vignya, Gérard de Nervalia ja Charles Baudelaireia. Hän oli pitkä (192 cm) ja innokas rugbyn pelaaja. Työskenneltyään lyhyen aikaa Cavaillonissa hän suoritti 1927 asepalveluksen tykistössä Nîmes'ssä.
Char liittyi Ranskan vastarintaliikkeeseen 1940 ja käytti tehtävässään salanimeä kapteeni Alexandre toimiessaan komentajana Durancen laskuvarjohyppyvyöhykkeellä. Hän kirjoitti noista tapahtumista proosarunoissaan Hypnoksen muistikirja hyvin poikkeuksellisella tavalla. Hänellä oli lyhyittä ja onnettomia teatteri- ja elokuvakokemuksia 1950- ja 1960-luvulla, mutta parhaimmillaan hän oli tuolloin runoilijana kun hän kirjoitti filosofista ja aforistista runoutta. 1960-luvulla hän osallistui kamppailuun ydinaseiden vastaiseen toimintaan, joka vastusti suunnitelmaa, että Provenceen olisi tuotu ydinaseita{{Lähde}. Hän kuoli vuonna 1988 Pariisissa Val-de-Gracen sotilassairaalassa sydänkohtaukseen. L'Isle sur la Sorguessa sijaitsevassa Hotel Campredonissa eli Maison René Charissa on julkinen kokoelma hänen käsikirjoituksiaan, piirroksiaan, maalauksiaan ja taide-esineitään.
Charin Œuvres complètes (Kootut teokset) ilmestyivät vuonna 1983 Gallimardin arvostetussa Bibliothèque de la Pléiadessa, ja niihin on liitetty Jean Roudaut'n kirjoittama johdanto. Laajennettu postuumi laitos ilmestyi 1995.
Charin ystäviä ja läheisiä työtovereita olivat kirjailijoista Albert Camus, Georges Bataillen ja Maurice Blanchot, taidemaalareista Pablo Picasso, Joan Miró ja Victor Brauner.
Säveltäjä Pierre Boulez on säveltänyt kolme Charin runoa, Le Soleil des eaux, Le visage nuptial ja Le Marteau sans maître. Myöhemmin Char ystävystyi myös Martin Heideggerin kanssa, joka kuvaili Charin runoja "sanoinkuvaamattomaksi voimannäytteeksi" ja kävi usein hänen vieraanaan La Thorissa Vauclusessa.
Felipe Bacarreza Rodríguez
pienoiskuva|Felipe Bacarreza Rodríguez Pedro Felipe Bacarreza Rodríguez (s. 10. kesäkuuta 1948 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan Raúl Silva Henríquez 17. huhtikuuta 1977. Hänet nimitettiin 16. heinäkuuta 1991 Concepciónin (Santissima Concezione) arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Nepetan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Moreno Casamitjana, jota avustivat Carlos Oviedo Cavada ja Jorge Arturo Augustin Medina Estévez.
Radiologinen ase
Radiologisella aseella tarkoitetaan asetta jossa käytetään säteilevää materiaalia. Varsinaiset ydinaseet ovat radiologisia aseita, mutta yleisimmin termillä viitataan ns. likaisiin pommeihin. Likainen pommi on ase, jossa on jonkin verran säteilevää materiaalia, mutta ei kuitenkaan riittävästi kriittisen massan saavuttamiseen, ketjureaktioon ja ydinräjähdykseen. Tämän kaltaisessa aseessa tavanomainen räjähde levittää säteilevää materiaalia ympärilleen ja siten saastuttaa ympäristön. Ase ei ole kovin käyttökelpoinen normaalissa sodankäynnissä, mutta terroristien pelätään valmistavan ja käyttävän niitä.
Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska käyttävät köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia. Tällaisia ammuksia käytetään panssaritorjunnassa niiden tavanomaista aseistusta paremman läpäisykyvyn johdosta. Virallisen selvityksen mukaan köyhdytetty uraani ei aiheuta ympäristöriskiä, mutta epävirallisesti köyhdytettyä uraania on syytetty mm. Persianlahden syndrooman aiheuttajana. Asevoimissa köyhdytettyä uraania sisältäviä aseita ei lasketa radiologisiksi aseiksi.
N (albumi)
N on suomalaisen Norther -yhtyeen viides studioalbumi. Se jäi laulaja-kitaristi Petri Lindroosin viimeiseksi yhtyeen riveissä.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Coeur d’Alene (Idaho)
Coeur d'Alene on kaupunki Kootenain piirikunnassa, Idahon osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 44 137. Kaupungin pormestarina toimii nykyisin Steven Widmyer. Coeur d'Alene kuuluu Spokanen suurkaupunkialueeseen.
Kaupunki on saanut nimensä Coeur d'Alene -intiaaniheimolta.
Skyytian välikohtaus
Skyytian välikohtaus on Mainos-TV:n televisionäytelmä vuodelta 1968. Se on Kristiina Kivivuoren suomennos ja Kaarlo Hiltusen ohjaus Lawrence Durrellin näytelmästä Acte (1961).
Juoni
Keisari Neron Roomassa skyytialainen prinsessa Actis on joutunut roomalaisten vangiksi. Hän yrittää vankeudestaan käsin nostaa skyyttejä uuteen kapinaan roomalaisia vastaan, mutta samalla rakastuu roomalaiseen sotapäällikkö Fabiukseen. Romanssi tuo myös Fabiukselle hankaluuksia keisari Neron epäluulojen herätessä. Näytelmän kehyskertomuksessa roomalainen kirjailija Petronius kaavailee tarinan kirjoittamista aiheesta.
Poúnta (Lakonia)
Poúnta on Kreikan kylä, joka kuuluu Elafónisoksen kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 17 (vuonna 2011).
Pääosa Elafónisoksen kunnasta sijaitsee Poúntan edustalla sijaitsevalla Elafónisoksen saarella. Matkaa Poúntasta saarelle on noin 300 metriä. Kylästä kulkee lauttoja saarelle, ja matka-aika on noin kuusi minuuttia. Kylässä on uimaranta.
Laibach (albumi)
Laibach-yhtyeen ensimmäinen albumi, joka nykyään tunnetaan nimellä Laibach julkaistiin ensimmäisen kerran Jugoslaviassa vuonna 1985. Koska yhtyettä oli kielletty käyttämästä Ljubljanan saksankielistä nimeä "Laibach", sitä ei mainittu levyssä tai kansissa. Levyn tunnisti kuitenkin yhtyeelle tyypillisestä taiteesta kansissa.
Vuonna 1999 levystä ilmestyi uudelleen masteroitu ja muokattu versio, jolla on mukana myös aiemmin julkaisematonta materiaalia.
Kappaleet
CD-versioiden ylimääräiset kappaleet Laibachin 300 000 V.K. -sivuprojektilta:
Vuoden 1999 remasteriodun CD-version ylimääräiset kappaleet Laibachin Strom und Klang- sivuprojektilta:
300 000 V.K:n kappaleet tehnyt ja tuottanut 300 000 V.K. yhdessä Laibachin kanssa. Strom und Klangin kappaleet tehnyt ja tuottanut Strom und Klang ja Laibach. Muut kappaleet tehnyt ja tuottanut Laibach.
Levyn teko
Cari amici soldati on live-nauhoitus Novi Rock -festivaaleilta 10. syyskuuta 1982. Dekret sekä Panorama on nauhoitettu Oasis studiossa Lontoossa. Strom und Klang-yhtyeen kappaleet on nauhoitettu 1992-93 Laibach-studiossa. Muut levyn kappaleet on nauhoitettu syyskuussa 1983 Studio Metrossa Ljubljanassa. 300 000 V.K:n kappaleet on julkaistu alun perin vuonna 1984 48-84-nimisellä kokoelmalevyllä. Strom und Klang-yhtyeen kappaleet ovat NSK:n teatteriryhmä Noordungin näytelmästä The Prayer Machine Noordung (suom. Rukoilijakone Noordung).
Aiheesta muualla
Artikkeli vuoden 1999 painoksesta Laibachin kotisivulla
Tarja Keinänen
Tarja Keinänen (s. 29. kesäkuuta 1950 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa suomalaisissa elokuvissa ja näytelmissä. Hän on esiintynyt myös Kotikatu, Olipa kerran löytöretkeilijä ja Avaruusarkki -sarjoissa.
Direktorio
Direktorio oli Ranskassa toimeenpanovaltaa käyttänyt viisijäseninen neuvosto, joka toimi maan hallituksena 2. lokakuuta 1795 – 9. marraskuuta 1799.
Direktorion valta perustui vuoden III hallitusmuotoon, jota nimitetäänkin direktio-hallitusmuodoksi. Sen mukaan lainsäädäntövalta kuului viidensadan neuvostolle ja vanhojen neuvostolle. Toimeenpanovaltaa käytti viisi direktoria, jotka valitsi vanhojen neuvosto viidensadan neuvoston laatimasta ehdokaslistasta. Direktorien vaihtuvuus perustui siihen, että joka vuosi yksi heistä oli erovuorossa. Tunnetuimmat direktorit olivat Paul de Barras, Lazare Carnot ja Emmanuel Joseph Sieyès. Direktorio-hallitusmuoto ei täyttänyt siihen asetettuja toiveita ja sen kumosi Napoleonin tekemä brumairen vallankaappaus 9. marraskuuta 1799.
Yleisnimenä
Yleissanana direktorio (myöhäislatinan directorium < latinan dirigere, ohjata) tarkoittaa johtokuntaa, jonka muodostavat tehtäväänsä valitut henkilöt, direktorit. Muita direktorioiksi kutsuttuja hallituksia ovat olleet muun muassa vuonna 1918 toiminut Venäjän valkoisten väliaikainen hallitus eli ”Ufan direktorio” ja Ukrainan kansantasavaltaa vuosina 1918–1920 hallinnut Ukrainan direktorio.
Gilbert Bougnol
Gilbert tai Emile Bougnol (31. elokuuta 1866 Saint-Myon – 20. lokakuuta 1947 Rueil-Malmaison) oli ranskalainen miekkailija. Hän sai vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa hopeaa miekkailumestarien kalvassa.
Drusilla
Drusilla on roomalainen naisen nimi. Se voi viitata seuraaviin:
Akseli Halonen
Akseli Valfrid Halonen (19. marraskuuta 1890 Suonenjoki – 24. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen taiteilija, kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Hän sai piirustuksessa alkeisopetusta Elin Nordlundlta, mutta opiskeli myöhemmin itsenäisesti. Vuodesta 1912 lähtien Halonen työskenteli vapaana taiteilijana, kirjojenkuvittajana ja koristemaalarina.
Sisällissodan aikana Halonen suunnitteli kansanvaltuuskunnalle kolikkosarjan, josta tuotantoon ehti vain viisipenninen. Vuodesta 1920 hän työskenteli Helsingin Sanomien kuvittajana ja piirsi lehteen vuosina 1927–1933 Pulliainen-nimistä huumorisarjakuvaa, joka oli Helsingin Sanomien ensimmäinen kotimainen sarjakuva. Halosen pitkäikäisempi sarjakuva oli Yhteishyvässä vuosina 1927–1952 ilmestynyt Sattuman Ville, jota julkaistiin uusintoina vielä 1970-luvulla. Sen esikuvana oli ruotsalainen sarjakuva Adamson. Lisäksi Halonen piirsi Helsingin Sanomien sunnuntailiitteeseen Olli, Halli ja Kisimirri -nimistä lastensarjakuvaa, joka ilmestyi vuonna 1929 kuvakirjana. Halonen kuvitti myös Helsingin Sanomissa julkaistuja Tiituksen eli Ilmari Kivisen pakinoita Rafael Rindellin kuoltua. Lisäksi hän kuvitti eräitä lastenkirjoja, sisällissodan valkoisia sankarivainajia esitelleen kolmiosaisen teoksen Sankaripoikia (1919–1920) ja osia Tietosanakirjasta.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1926
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1926 oli seitsemännen kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Siihen ilmoittautui 15 joukkuetta, joista Töölön Vesa, Talikkalan Toverit sekä Turun Weikot selvisivät suoraan puolivälieriin. Lisäksi turnauksessa pelattiin karsintakierros, josta varsinaiseen kilpailuun pääsivät Helsingin Jyry sekä Ykspihlajan Reima.
Criollo (kaakao)
thumb|230px|Criollon hedelmä Criollo (esp. "kotimainen") on kaakaopuun (Theobroma cacao) lajike. Se on paljon harvinaisempi kuin toinen lajike, Forastero.
Echo (musiikkipalkinto)
Echo on saksalainen musiikkialan palkinto, jota myöntää Deutsche Phono-Akademie, joka on Bundesverband Musikindustrien (BVMI) kulttuuri-instituutti. Palkintoja on jaettu vuosittain vuodesta 1992 lähtien alan saksalaisille ja ulkomaisille edustajille. Palkintoa edelsi Deutscher Schallplattenpreis, jota oli jaettu vuodesta 1963. Yhtenä palkitsemisperusteena on edellisen vuoden myynti.
Criollo (kaakao)
Yleistä
Criolloa pidetään parhaana ja arvokkaimpana kaakaolajikkeena, koska sitä on niin hankalaa viljellä. Se myös maistuu paremmalta kuin Forastero, koska se sisältää vähemmän kitkerää polyfenolia. Tämän takia se saattaa maistua Forasteroa makeammalta ja elegantimmalta. Criollon palko on punainen, ja siten sen voi helposti erottaa keltaisesta Forasteron palosta. Criolloa on vaikeaa kasvattaa, koska se on altis tuhosienille ja -eläimille. Maailman kaakaotuotannosta vain noin 5 % on Criolloa.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1926
Lokakuussa Eläintarhan kentällä Helsingissä pelatussa loppuottelussa kohtasivat Töölön Vesa ja Turun Veikot. Sateisessa säässä käyty ottelu päättyi Vesan 1–0-voittoon. Suomen Sosialidemokraatti kuvasi ottelua erittäin kiivaaksi ja mainitsi, että myös katsomossa olivat joukkueiden kannattajat lähellä tappelua. Mestaruuden voittanut Töölön Vesan joukkue herätti pahennusta myös muutamaa viikkoa myöhemmin, kun sen pelaajat ja kannattajat olivat katsomossa pilkanneet TUL:n Helsingin piirin loppuottelussa pelannutta Kullervon joukkuetta. Varakkaana suurseurana pidetyn Kullervon ja pikkuseura Vesan välillä oli tuolloin tästä asetelmasta johtunutta vihanpitoa.
Echo (musiikkipalkinto)
Hiphop/Urban National -sarjassa palkinto myönnettiin vuonna 2018 levylle JBG3, jonka sanoituksissa on juutalaisvihamielisiä viittauksia. Palkitseminen on herättänyt Saksassa suurta julkista huomiota, ja jotkut palkitut ovat palauttaneet palkinnon.
Criollo (kaakao)
Historiaa
Criollo oli ensimmäinen kaakaolajike, ja jo mayat sekä asteekit viljelivät sitä Väli-Amerikassa. Criollo sai nimensä, kun lähes kaikki kaakaot tuotiin 1700- ja 1800 -luvuilla Eurooppaan Venezuelasta. Niinpä venezuelalaiset lajikkeet nimettiin "kotimaisiksi" eli espanjaksi Criolloksi ja muut lajikkeet Forasteroksi eli suomennettuna "ulkomaalaisiksi". Senaikaiset Criollo-lajikkeet ovat kuitenkin jo risteytyneet muiden lajikkeiden kanssa, ja vanhoja lajikkeita löytyy enää pieniltä alueilta.
Alkuperäiset kaakaolajikkeet
Vanhoja ja alkuperäisiä kaakaolajikkeita löytyy enää Andien alueelta ja Väli-Amerikasta. Niiden geneettinen perimä on niin pieni, että niiden avulla pystyy päättelemään nykyisten lajikkeiden kehittyneen kahdesta päätyypistä, Criollosta ja Forasterosta.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1926
Mestarijoukkueen pelaajat
Pasi Koski, Ernst Grönlund, Tauno Speeti, Arthur Nyström, Väinö Forsten, Urho Silander, Toivo Nyström, Reini Hurme, Ragnar Granath, Heikki Vilenius ja Einar Lindholm.
Pazuzu
Populaarikulttuurissa
Pazuzu esiintyy William Peter Blattyn kauhuromaanissa Manaaja ja sen elokuvasovituksessa. Tarinan alussa isä Merrin löytää Pazuzua kuvaavan esineen arkeologiselta kaivauspaikalta Pohjois-Irakista. Myöhemmin demoni riivaa pikkutytön Yhdysvalloissa. Pazuzu on suomalaisen Oranssi Pazuzu -yhtyeen nimessä.
Otto Talasmo
Otto Talasmo, sukunimi vuoteen 1935 Frilander (17. elokuuta 1896 Pieksämäki – 16. heinäkuuta 1967 Kyyjärvi) oli suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija.
Talasmo toimi opettajana Kyyjärvellä.
Teoksia
Nimellä O. Talasmo:
Liteinyi
thumb|200px|Liteinyin kunnallishallintoalue Pietarin kartalla. Liteinyi on Keskustan piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarin kaupungissa Venäjällä. Vuonna 1998 perustettu kunta rajoittuu Fontanka-jokeen, Nevan valtakatuun, Vosstanija-katuun, Tšernyševskin prospektiin ja Nevaan. Se käsittää historiallisen Liteinaja tšast -kaupunginosan. Alueen läpi kulkee Liteinyi-prospekti.
Julia Drusilla
upright|pienoiskuva|Drusillan veistoksen pää museossa [[Münchenissä.]]
Julia Drusilla (16. syyskuuta 16 – 10. kesäkuuta 38) oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan sisko. Hän oli Germanicuksen ja Vipsania Agrippinan tytär. Hänen siskojaan olivat Julia Livilla ja Agrippina nuorempi. Nero Julius Caesar ja Drusus Julius Caesar olivat hänen veljiään. Vuonna 33 Tiberius järjesti avioliiton Drusillan ja Lucius Cassius Longiniuksen välille. Caligulan noustessa valtaan hän purki avioliiton ja antoi Drusillan vaimoksi Marcus Aemilis Lepidukselle. Drusilla on Caligulan suosikkisisko ja heidän välillä juoruttiin olevan suhde. Caligulan vakavan sairauden aikana vuonna 37 Caligula nimitti Drusillan seuraajakseen. Drusilla kuoli vuonna 38. Caligula suri siskoaan suuresti ja julisti hänet jumalaksi.
No Signs of Wisdom
No Signs of Wisdom on Manitoun 20. heinäkuuta 2007 julkaistu kolmas ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi ennen yhtyeen hajoamista vuonna 2009. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Metal Heaven.
Jakovlev Jak-25
Jakovlev Jak-25 (, Nato-koodi Flashlight) on neuvostoliittolainen kaksipaikkainen ja kahdella suihkumoottorilla varustettu torjuntahävittäjä. Sillä on ollut jokasään toimintakyky, lisäksi se oli tutkalla varustettu konetyyppi.
Konetyypin ensilento tapahtui 19. heinäkuuta 1952. Koneen Tumanski RD-9-suihkuturbiinimoottorit on kiinnitetty koneen nuolisiipiin. Jak-25 varustettiin Sokol-tutkalaitteistolla, joka valmistui konetyypin tuotantoon pääsyä myöhemmin, vuonna 1955.
Koneen aseistuksena on kaksi 37 mm lentokonetykkiä nokan alaosassa. Tämän konetyypin ensisijainen käyttötarkoitus oli torjua pohjoisen suunnasta saapuvia Naton raskaita suihkupommittajia, kuten: B-36, B-47 ja B-52. Lockheed U-2:n torjuntaan ei koneen suorituskyky yltänyt.
Konetyypin sarjatuotanto alkoi vuonna 1953 ja loppui vuonna 1958. Jak-25 vedettiin pois asepalveluksesta 1960-luvun puolivälissä. Valmistusmäärä oli noin 480 konetta.
Anabaattinen tuuli
Anabaattinen rinnetuuli, (Kreikan sanasta 'anabatos' tarkoittaen 'liikkua ylöspäin'), on lämmin tuuli, joka puhaltaa jyrkkää mäkeä tai vuoren rinnettä ylös. Anabaattinen rinnetuuli syntyy rinteen lämmetessä insolaation seurauksena. Nämä tuulet esiintyvät tyypillisesti päiväsaikaan tyynellä aurinkoisella säällä. Aurinko lämmittää kukkulaa tai vuorta, joka taas lämmittää ilmaa yläpuolellaan. Samalla korkeudella laakson yläpuolella oleva ilma ei lämpeä yhtä paljon, koska maan pinta on kauempana. Vaikutus on isompi, jos laakso on varjossa.
Mäen yläpuolella oleva ilma on nyt lämpimämpi kuin ympärillä oleva ilma ja se nousee konvektion seurauksena. Tämä synnyttää paikallisen matalapaineen, johon rinteen juurella oleva ilma virtaa, synnyttäen heikohkon tuulen paksuhkoon rajakerrokseen.
Anabaattisen rinnetuulen vastakohta on katabaattinen tuuli, joka on rinnettä alas virtaava, yleensä yöllä syntyvä tuuli.
Konatun kellari
Konatun kellari on Punkalaitumella Sarkkilan ja Oriniemen kylien rajalla sijaitseva lohkareluola. Luolan suuaukko on suon laidassa sijaitseva noin 2 metriä syvä, 3 metriä pitkä ja 2 metriä leveä kivireunainen kuoppa. Kuopan pohjalta alkava luola on vain noin 2–3 metriä pitkä ja sen jälkeen kivenlohkareet tukkivat sen.
Kansanperinteen mukaan luola olisi hiisien rakentama ja luolasta olisi maanalainen yhteys Sastamalan Pirunvuoren luolaan ja sieltä edelleen Karkun vanhan kirkon alle. Toisten tietojen mukaan luolasta olisi yhteys Huittisiin tai jopa Hämeenlinnaan asti.
Lähteet
61.14083°N, 23.14528°W
USS Montgomery (C-9)
USS Montgomery (runkonumero C-9) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1891 vesille laskettu Montgomery-luokan panssarikansiristeilijä.
Yi-Fu Tuan
Yi-Fu Tuan (, 5. joulukuuta 1930, Tianjin, Kiina – 10. elokuuta 2022 ) oli kiinalais-yhdysvaltalainen maantieteilijä ja Wisconsinin yliopiston maantieteen emeritusprofessori. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti humanistisen maantieteen tutkijana ja yhtenä alan pioneereista.
USS Montgomery (C-9)
Valmistus
Alus tilattiin Columbia Iron Worksiltä Baltimoresta Marylandistä, missä köli laskettiin helmikuussa 1890. Alus laskettiin vesille 5. joulukuuta 1891 kumminaan neiti sophia Smith ja otettiin palvelukseen 21. kesäkuuta 1894 Norfolkin laivastontelakalla päällikkönään Charles W. Davis.
Yi-Fu Tuan
Tuan opiskeli maantiedettä ensin University College Londonissa ja suoritti alemman ja ylemmän korkeakoulututkinnon Oxfordin yliopistossa Englannissa vuosina 1951 ja 1955. Filosofian tohtoriksi Tuan valmistui vuonna 1957 Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä Kaliforniassa. Tämän jälkeen hän opetti mm. Toronton yliopistossa Kanadassa ja tuli professoriksi Minnesotan yliopistoon vuonna 1968. Vuosina 1982–1998 hän toimi professorina Wisconsinin yliopistossa Madisonissa. Eläkkeelle jäätyään Tuan on jatkanut kirjoittamista ja luennointia.
USS Montgomery (C-9)
Palvelus
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Pohjois-Atlantin laivueeseen ja palveli Yhdysvaltain itärannikolla ja Karibianmerellä. Espanjan–Yhdysvaltain sodassa alus risteili huhtikuussa 1898 lähellä Kuubaa ja Haitia ja toukokuussa se liittyi Havannaa piirittävään laivastoon. Alus valtasi 5. toukokuuta kaksi alusta, Lorenzon ja Frasquiton. Alus myös tulitti viikkoa myöhemmin espanjalaisten hallussa pitämiä linnakkeita.
Huhtikuussa 1899 alus siirrettiin Etelä-Atlantin laivueeseen, jolloin se operoi pitkin Etelä-Amerikan Atlantin puoleista rannikkoa ennen paluutaan Yhdysvaltoihin. Alus poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1900 New Yorkissa.
Alus palautettiin palvelukseen 15. toukokuuta 1902, jolloin se liitettiin Pohjois-Atlantin laivueen Karibian-divisioonaan. Alus oli Länsi-Intian saaristossa, kunnes se poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1904 Philadelphiassa.
Alus palautettiin palvelukseen 2. tammikuuta 1908, ja se operoi 5. laivastoalueella torpedoiden koealuksena. Vuosina 1914–1918 alus kuului Maryland Naval Militiaan. Alus nimettiin 14. maaliskuuta 1918 uudelleen USS Annistoniksi ja se liitettiin Yhdysvaltain laivaston partio-osaston 2. divisioonaan valvomaan merialuetta ja suojaamaan saattueita Atlantin rannikolla ja Karibianmerellä. Alus poistettiin palveluksesta 16. toukokuuta 1918 Charlestonissa Etelä-Carolinassa. Alus poistettiin 25. elokuuta 1919 alusluettelosta ja myytiin 14. marraskuuta.
Zara
Zara voi tarkoittaa seuraavia:
Muuta:
Carolus Enckell
Carolus Sebastian Enckell (24. toukokuuta 1945 Helsinki – 25. syyskuuta 2017 Helsinki ) oli suomalainen kuvataiteilija.
Enckellin isä oli taiteilija Torger Enckell. Carolus Enckellin kolmas puoliso oli taidemaalari Silja Rantanen vuodesta 1991. He muuttivat 1990-luvun lopulla Helsingistä Karjaalle taloon, jossa puolisoilla on ateljeet.
Enckell opiskeli Vapaassa Taidekoulussa Unto Pusan ja Tor Arnen johdolla vuosina 1966–1969. . Vuonna 1970 hän alkoi opettaa siellä itse ja päätyi myöhemmin myös koulun rehtoriksi. Hänet tunnettiin maalaustensa lisäksi esseistään. Enckellin tuotantoon sisältyy sekä abstrakteja maalauksia ja geometrisia sommitelmia että maisemamaalauksia, jotka on luotu Claude Monet’n hengessä. Hänen tuotannossaan on nähty myös Piet Mondrianin ja Mark Rothkon vaikutusta. Keskeisin osa hänen tuotannostaan perustuu värimaalauksen perinteelle, jossa tutkitaan valon aiheuttamaa muutosta värihavainnossa. Useat hänen teoksensa ovat suurikokoisia. Enckell on tehnyt myös käsitetaidetta (kuten Odysseus) ja myytti- ja rituaalitaidetta (näyttelyt New Yorkissa 1981 ja 1984).
Enckell toteutti useita julkisia teoksia muun muassa pääkaupunkiseudun kirkkoihin ja esimerkiksi Jyväskylän yliopiston kirjastoon.
Vuonna 1990 hän oli Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija. Vuonna 2001 Enckellille myönnettiin Carnegie Art Award, koska hän on vuosikymmenten kuluessa tuonut esseillään ja luennoillaan uutta amerikkalaista kuvataidetta tunnetuksi Suomessa. Enckellille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2009.
Emmanuel Agyemang-Badu
Emmanuel Agyemang-Badu (s. 2. joulukuuta 1990) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Udinese Calciota. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Agyemang-Badu on pelannut vuodesta 2008 Ghanan jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura
Berekum Arsenalissa ammattilaisuransa aloittanut Agyemang-Badu kävi vuonna 2008 englantilaisseuroissa testeissä ja hän siirtyikin seurastaan vuonna 2009 lainalle espanjalaiseen Recreativo de Huelvaan. Tammikuussa 2010 italialaisseura Udinese Calcio osti Agyemang-Badun riveihinsä. Hän pääsi joukkueen avaukseen kaudella 2011-12, SSC Napoliin siirtyneen Gökhan Inlerin paikalle. Nykyisin hän on yksi joukkueen vakiokasvoja.
Maajoukkueura
Agyemang-Badu kuului Ghanan joukkueeseen vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Ghana voitti ensimmäisenä afrikkalaismaana kyseisen turnauksen. Agyemang-Badu teki ratkaisevan maalin rangaistuspotkusta Brasiliaa vastaan. Tätä ennen hän oli jo ehtinyt, vuonna 2008, tekemään debyyttinsä Ghanan jalkapallomaajoukkueessa, jossa hän on pelannut kolmet Afrikan-mestaruuskilpailut. Vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän iski upean maalin Guineaa vastaan. Maali oli ehdolla jopa vuoden maaliksi. Agyemang-Badu kuului Ghanan joukkueeseen myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Brasiliassa. Hän pelasi turnauksessa kahdessa Ghanan kolmesta alkulohko-ottelusta.
Typen oksidit
Typen oksidit ovat typen ja hapen muodostamia yhdisteitä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa dityppi­pentoksidi on neste, muut kaasuja. Typpi­dioksidi on väriltään puna­ruskeaa, muut värittömiä.
Kemialliset reaktiot
Toisin kuin esimerkiksi hiilen palaminen, typen oksidien muodostuminen alku­aineistaan on endoterminen eli lämpöä sitova reaktio, ja se voi tapahtua vain korkeissa lämpö­tiloissa. Esimerkiksi typpi­monoksidin muodostumislämpö on +93 kilojoulea moolia kohti. .
Typen oksidit ovat melko epävakaita yhdisteitä, jotka voivat helposti hajota alku­aineikseen. Huoneen­lämpö­tilassa typpi­dioksidi ja sen dimeerinen muoto, dityppi­tetroksidi, muodostavat kaasuseoksen, jossa ne muuttuvat jatkuvasti toisikseen. Korkeammassa lämpötilassa dityppi­tetroksidin osuus pienenee, eikä sitä yli 100 °C:n lämpö­tilassa esiinny käytännössä lainkaan.
Reagoidessaan veden kanssa typen oksidit muodostavat helposti voimakkaita happoja. Esimerkiksi dityppi­pentoksidi reagoi veden kanssa muodostaen typpihappoa:
Myös typpidioksidi reagoi veden kanssa muodostaen sekä typpi­happoa että typpihapoketta:
Typen oksidit ilmassa
Kun puhutaan typen oksideista ilmassa, tarkoitetaan yleensä typpimonoksidia (NO) ja typpidioksidia (NO2). Ammattislangissa niistä käytetään yhteisnimitystä noxit, sillä niiden kemialliset kaavat voidaan esittää muodossa NOx. Nämä molemmat ovat kaasuja, joita esiintyy pieniä määriä ilmakehässä luonnostaankin, mutta pääasiassa ihmisen toiminnan aiheuttamina ilmansaasteina. Polttoprosesseissa syntyy pääasiassa typpimonoksidia, joka hapettuu ilmassa otsonin vaikutuksesta haitallisemmaksi typpidioksidiksi.
Typenoksidien päästöjä voidaan ehkäistä vaikuttamalla käytettyyn polttotekniikkaan, polttoaineen ominaisuuteen sekä suurissa voimaloissa (Low NOx -poltto) kattilan palamisolosuhteisiin kuten lämpötilaan, ilman määrään ja ilmansyöttöön kattilassa. Ongelmana on se, että lämpötilan ollessa matala syntyy häkää, nokea ja polyaromaattisia hiilivetyjä, ja lämpötilaa nostettaessa alkaa syntyä enemmän typen oksideja.
Sisätiloissa tärkein lähde on kaasuliesi. Myös tupakointi ja muu poltto tuottaa jonkin verran typen oksideja. Jäähalleissa polttomoottorilla varustetut jäänhoitokoneet ja kartinghalleissa autot saattavat aiheuttaa erittäin suuria ja terveydelle haitallisia pitoisuuksia. Työtoksikologiassa tunnetaan ns. siilontäyttäjän tauti, joka aiheutuu tuorerehun teossa tapahtuvan käymisen tuottamasta typpidioksidista. Se aiheuttaa akuutin ja vakavan keuhkoärsytyksen ja hengenahdistuksen.
Ympäristövaikutukset
Koska typen oksidit reagoivat veden kanssa happoja muodostaen, ne kuuluvat happosateiden aiheuttajiin. Näin ollen ne happamoittavat maaperää, vesistöjä ja vaurioittavat kasvien lehtiä ja neulasia. Ne myös syövyttävät monia materiaaleja.
Terveysvaikutukset
Typen eri oksidien vaikutukset elimistöön ovat hyvin erilaisia. Typpioksiduuli eli dityppioksidi on heikko anesteetti, jota voidaan antaa hengitysilmassa kymmenien prosenttien pitoisuuksina, kunhan huolehditaan riittävästä vähintään 21 % happipitoisuudesta. Typpimonoksidi on elimistön tärkeä ärsytyksenvälittäjäaine, joka mm. laajentaa verisuonia rentouttamalla niiden seinämän sileää lihasta. Typpidioksidi on voimakas hapetin, joka vaikuttaa hengitysteiden kudokseen haitaten luonnollisia puhdistus- ja puolustusmekanismeja. Siksi se on ihmisille haitallisin, ja huonosti vesiliukoisena se tunkeutuu syvälle hengityselimiin, supistaa keuhkoputkia ja lisää hengitysteiden herkkyyttä muille ärsykkeille, kuten siitepölylle tai kylmälle. Erityisen alttiita typpidioksidin terveyshaitoille ovat lapset ja hengityselinsairauksista kärsivät.
Katso myös
Typpidioksidi
Päivi Kautto-Niemi (albumi)
Päivi Kautto-Niemi on Päivi Kautto-Niemen albumi vuodelta 2005.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1925
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1925 oli kuudennen kerran järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Siihen ilmoittautui kuusi joukkuetta, joista mestariksi selvisi Helsingin Kullervo.
TUL:n Helsingin piirin mestaruuden oli aikaisemmin kesällä voittanut Töölön Vesa, mutta se ei päässyt mukaan TUL:n mestaruuskilpailuun, kun seuran johtokunta myöhästyi ilmoittautumisessa.
Mestarijoukkueen pelaajat
Valter Lundström, Kalle Björk, Eino Sandberg, Edvin Simula, Emil Nylund, Urho Silander, Toivo Nyström, Aarne Rantanen, Asser Dammert, Sulo Salin, Viljo Vuorinen, Kalle Holmen ja Niilo LIndberg.
Giorgio Santelli
Giorgio Leslie Santelli (24. marraskuuta 1897 Budapest – 8. lokakuuta 1985 New Yorkin osavaltio) oli italialainen miekkailija. Hän oli Italo Santellin poika.
Santelli voitti kultaa säilän joukkuekilpailussa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1924 ja valmensi Yhdysvaltoja olympialaisissa vuosina 1928–1952.
Idris ibn Abdullah
Idris ibn Abdullah (arabiaksi إدريس بن عبدالله‎) oli vuonna 785 Marokkoon paennut arabi, joka perusti sinne Idrisidien dynastian vuoteen 985 hallitseman itsenäisen valtakunnan. Hän hallitsi nimellä Idris I vuosina 788–791. Erityisesti Marokossa Idrisiä pidetään Marokon perustajana.
Elämä
Idris ibn Abdullah syntyi ja kävi koulunsa Arabian niemimaalla. Hän oli profeetta Muhammedin pojanpojan Hasanin suora jälkeläinen. Šarifina Idris uskoi, että hänellä oli sukulinjansa vuoksi erityisiä kykyjä uskonnolliseksi ja maalliseksi johtajaksi. Abbasidien hallitsijasuku oli surmannut Idrisin sukulaisia jo vuosina 762–63 epäonnistuneen kapinan jälkeen. Idris itse osallistui vuonna 786 epäonnistuneeseen kapinaan Mekassa ja joutui pakenemaan maasta hävityn Fakhkhin taistelun jälkeen. Idris matkusti naamioituneena ensin Egyptiin ja sitten Tangerin kaupunkiin. Hänellä oli mukanaan arvokkain omaisuutensa, orjansa ja neuvonantajansa Rashid.
Idris asettui lopulta Walilan eli Volubilisin alueelle vuonna 788, missä hänen koraanin tuntemuksensa herätti huomiota. Aluetta hallinneen awraba-berberiheimon johtaja näki aidon šarifin poliittisen arvon ja nimitti hänet vuonna 789 imaamiksi. Idris toimi heimojen välisten kiistojen välittäjänä ja keräsi kannattajiensa keskuudesta armeijan käännyttääkseen berberiheimoja, jotka eivät olleet vielä omaksuneet Islamia. Idris onnistui perustamaan yhtenäisen valtakunnan nykyisen Pohjoisen Marokon alueelle. Lyhyen hallintajaksonsa aikana hän perusti myös Fèsin kaupungin, joka oli tarkoitettu valtakunnan tulevaksi pääkaupungiksi. Idris otti jalkavaimokseen Kinda- tai Kanza-nimisen berberinaisen, josta tuli myöhemmin hänen seuraajansa Idris II:n isä. Ottamalla vaimon berberien keskuudesta Idris loi tavan, jolla arabiasta saapunut eliitti sai tuekseen paikalliset berberiheimot.
1500-luvun marokkolaisen historiankirjoittajan Ahmad Ibn al-Qadin mukaan Idris toi alueelle todelliset islamilaiset perinteet. Vaikka Ukba ibn Nafi oli vallannut alueen jo vuonna 682, alueen berberit harjoittivat edelleen omaa uskontoaan ja tapojaan. Idris kerrottiin olleen uupumaton islamin lähettiläs, joka käännytti uskontoon sekä paikallisia berbereitä että alueen kristittyjä ja juutalaisia.
Vuonna 791 Idrisin menestys ja nouseva valta alkoi huolestuttaa abbasidien kalifi Harun al-Rašidia, joka lähettämä salamurhaaja onnistui myrkyttämään Idrisin, ilmeisesti suorana kostona siitä, että tämä oli valloittanut Tlemcenin kaupungin nykyisen Algerian alueella. Idrisillä ei ollut kuollessaan lapsia, mutta hänen orjansa Rashid ryhtyi sijaishallitsijaksi samalla kun odotettiin Idrisin raskaana olleen rakastajattaren synnytystä. Syntynyt poika Idris II hallitsi valtakuntaa vuoteen 828 saakka.
Italo Santelli
Italo Santelli (15. elokuuta 1866 Carrodano – 8. helmikuuta 1945 Livorno) oli italialainen miekkailija. Häntä pidetään nykyaikaisen säilämiekkailun isänä. Hän sai vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa hopeaa miekkailumestarien säilässä ja sijoittui lisäksi seitsemänneksi miekkailumestarien floretissa.
Santelli opiskeli Scuola Magistralessa Carlo Pessinan ja Giuseppe Radaellin johdolla. Hän pääsi vuonna 1896 Unkariin opettamaan lajiaan, ja häntä on kiitetty Unkarin tekemisestä johtavaksi säilämiekkailun maaksi. Hän valmensi muiden muassa Aladár Gerevichiä ja omaa poikaansa Giorgio Santellia.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1924
Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailut 1924 olivat viidennet Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailut. Mukaan ilmoittautui 12 joukkuetta, joista mestaruuden voitti Helsingin Kullervo.
Karsintakierros
Töölön Vesa – Helsingin Ponnistus 6–0
RN Trento (1927)
RN Trento oli Italian kuninkaallisen laivaston Trento-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Umbra upotti torpedoimalla Trenton vuonna 1942.
Valmistus
Alus tilattiin 18. huhtikuuta 1924 vuosien 1923-1924 laivasto-ohjelmassa OTO:n Livornon telakalta, missä köli laskettiin 8. helmikuuta 1925. Alus laskettiin vesille 4. lokakuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 3. huhtikuuta 1929.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin risteilijälaivueen lippulaivaksi. Kesäkuussa 1929 alus lähti laivastovierailuille Etelä-Amerikkaan, mistä se palasi vasta 10. lokakuuta. Alus siirrettiin vuoden 1932 alussa Kauko-itään pienen osaston kanssa Kiinan levottomuuksien vuoksi valvomaan Italian etuja alueella. Osasto palasi Italiaan 30. kesäkuuta, jonka jälkeen alus palasi La Speziaan.
Kesäkuun puolivälissä 1942 alus lähti laivasto-osaston mukana torjumaan Aleksandriasta Maltalle pyrkivää saattuetta. Aamulla 15. kesäkuuta siihen osui Britannian kuninkaallisten ilmavoimien 217. laivueen Beaufortin laukaisema torpedo, joka osui kattilahuoneeseen pysäyttäen aluksen. Nelisen tuntia myöhemmin Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Umbra laukaisema torpedo räjäytti Trenton ammusvaraston ja alus upposi nopeasti.
Nikolai Zatejev
Nikolai Vladimirovitš Zatejev (ven. Николай Владимирович Затеев) (30. kesäkuuta, 1926— 28. elokuuta 1998) syntyi Nižni Novgorodissä vuonna 1926. Hän kuoli vuonna 1998 Moskovassa. Nikolai Zatejev oli venäläinen sukellusveneupseeri.