cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
München
Baijerin kuningaskunnan pääkaupunki
thumb|[[Justizpalast vuoden 1900 tienoilla.]] Vuonna 1806 Münchenistä tuli uuden Baijerin kuningaskunnan pääkaupunki, mikä käynnisti kaupungissa rakentamisen aallon. Sinne sijoitettiin niin kuningaskunnan parlamentti kuin Münchenin ja Freisingin arkkihiippakunnan hallinto. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin myös Landshutin yliopisto siirrettiin Müncheniin.
Monet Münchenin huomattavimmista uusklassisista rakennuksista ovat peräisin kuningaskunta-ajalta ja rakennettiin kuningas Ludvig I:n hallintokaudella. Rakennusten arkkitehtuurilla pyrittiin jäljittelemään Antiikin Kreikkaa, ja Ludvig I pyrki tekemään Münchenistä "Ateenan Isarin rannalla". Ensimmäinen rautatieyhteys rakennettiin vuonna 1837 Augsburgiin ja Münchenin teknillinen yliopisto perustettiin vuonna 1868. Joulukuussa 1893 kaupungin katuvaloja alettiin sähköistää.
1860-luvulta lähtien suuria olutpanimoita rakennettiin aivan kaupungin muurien ulkopuolelle, ja oluenvalmistus siirtyi pienpanimotoiminnasta teollistuneeseen liiketoimintaan. Tuolloin kaupungin oluenkulutus asukasta kohden oli 535 litraa vuodessa; nykyään se on puolet vähemmän.
1800-luvun loppupuolella kaupungissa työskenteli huomattava joukko tiedemiehiä ja taiteilijoita, kuten Rudolf Diesel, Wilhelm Conrad Röntgen, Alois Alzheimer, Richard Wagner ja Richard Strauss, joista kuitenkin moni oli osa hovia eikä kaupungin asukkaita. München tuli tunnetuksi erityisesti taiteen keskuksena, ja 1900-luvun vaihteessa siellä asui yli 3000 taiteilijaa. Baijerin käyttötaiteen yhdistys järjesti Münchenissä vuosina 1876 ja 1888 kansallisen tason taidemessut, joissa esiteltiin kertaustyylien inspiroimaa "saksalaista renessanssia", ja 1800-luvun lopussa müncheniläinen Jugend-aikakauslehti antoi nimen jugendtyylille. Taiteilijaryhmä Der Blaue Reiter perustettiin Münchenissä vuonna 1911.
Autiomaa (yhtye)
Autiomaa on Rovaniemellä vuonna 2014 perustettu folk-yhtye. Vuonna 2016 yhtye solmi levytyssopimuksen Stupido Recordsin kanssa, ja esikoisalbumi Hautaa surusi maahan julkaistiin vuonna 2017.
München
Baijerin kuningaskunnan pääkaupunki
Vuonna 1846 Münchenissä asui noin 100 000 ihmistä. Vuoteen 1901 mennessä asukasluku oli kasvanut noin 500 000:een.
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914 elämä Münchenissä vaikeutui huomattavasti. Elintarvikkeista ja polttoaineista oli pulaa. Vuonna 1916 ranskalaiset pudottivat kaupunkiin kolme pommia. Maailmansodan jälkeen kaupunki oli sodanjälkeisen poliittisen levottomuuden keskuksia Saksassa. Vuoden 1918 marraskuussa vallankumousaattona Ludvig III pakeni perheineen kaupungista.
Weimarin tasavalta, natsihallinto ja toinen maailmansota
left|thumb|Sodassa tuhottu Siegestor vuonna 1945.
Münchenissä asunut Adolf Hitler tukijoineen yritti niin kutsuttua oluttupavallankaappausta kaupungissa vuonna 1923 aikeenaan kaataa Weimarin tasavalta. Vallankaappaus epäonnistui ja johti Hitlerin pidätykseen. Hitler myös tilapäisesti suljettiin pois kansallissosialistisesta puolueesta, joka tuohon aikaan oli suurimmaksi osaksi tuntematon Münchenin ulkopuolella.
Kansallissosialistien noustua valtaan Saksassa vuonna 1933 Münchenistä muodostui vahva natsikeskus. Natsit loivat ensimmäisen keskitysleirinsä Dachauhun, noin 16 kilometriä länteen kaupungista ja antoivat kaupungille lempinimen Hauptstadt der Bewegung. Kaupungissa myös sijaitsi puolueen päämaja. Pitkien puukkojen yönä vuonna 1934 Hitler murhautti poliittisia kilpailijoitaan. Ernst Röhm surmattiin Münchenin Stadelheim-vankilassa.
Vuonna 1938 kaupungissa kirjoitettiin Münchenin sopimus, jossa luovutettiin Tšekkoslovakian saksankieliset sudeettialueet Saksalle. Vuotta myöhemmin Georg Elser epäonnistui yrityksessään salamurhata Hitler tämän oluttupavallankaappausta muistelevan puheen aikana Münchenin Bürgerbräukellerissä. Vuodesta 1942 vuoden 1943 helmikuuhun München oli opiskelijoiden perustaman vastarintaliikkeen Valkoisen Ruusun tukikohta. Münchenin lähikunnassa Dachaussa oli keskitysleiri vuosina 1933–1945.
München tuhoutui pahoin liittoutuneiden ilmapommituksissa toisessa maailmansodassa. Kaupunkia runteli 71 ilmapommitusta kuuden vuoden aikana.
Sodanjälkeinen München
Münchenin asukasluku ohitti miljoonan rajapyykin vuonna 1957. Kaupunki isännöi shakin olympialaisia vuotta myöhemmin. Vuonna 1972 München keräsi laajalti kansainvälistä huomiota kesäolympialaisillaan, jotka jäivät historiankirjoihin niin kutsutun Münchenin verilöylyn vuoksi. Kesäolympialaisissa palestiinalaiset Musta syyskuu -järjestön terroristit ottivat panttivangeikseen israelilaisia urheilijoita. Saksan liittotasavallan hallituksen pelastusyritys epäonnistui ja panttivangit, viisi terroristia sekä yksi saksalainen poliisi kuolivat.
Kaupunki palasi urheilun valokeilaan vuonna 1974, kun siellä pelattiin useita jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen otteluita, mukaan lukien finaali. Niin ikään vuoden jalkapallon vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa München oli yksi otteluisännistä.
Väestö
Münchenissä oli Baijerin tilastokeskuksen mukaan vuoden 2021 lopussa 1 487 708 asukasta. Se tekee Münchenin kolmanneksi suurimmaksi kaupungiksi. Münchenin asukkaista 28,5 prosenttia on ulkomaalaisia, osuus on Saksan suurimpia.
1852 Münchenin väkiluku ylitti 100 000 asukkaan rajan, mikä teki siitä saksalaisittain suurkaupungin. Sen jälkeen väkiluku jatkoi kasvuaan nopeasti, ja vuonna 1883 kaupungissa asui jo yli 250 000 ihmistä. Vuoteen 1901 mennessä luku kaksinkertaistui noin 500 000:een. Siten Münchenistä tuli Berliinin ja Hampurin jälkeen Saksan kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 1933 väkiluku oli noin 840 000 ja vuonna 1957 ylitettiin miljoonan asukkaan raja.
Uskonto
Ylä-Baijerin alue on läpi historian ollut vahvaa katolista aluetta. Michaelskirchen ja sen yhteydessä toimivan yliopiston rakentamisen myötä Münchenistä tuli jesuiittojen vahvin toimipaikka Alppien pohjoispuolella ja arkkienkeli Mikaelista tuli vanhan uskon säilyttämisen symboli. München tuli tunnetuksi Saksan Roomana ja "365 kirkon kaupunkina", jonka myötä paavi Pius VI vieraili kaupungissa vuonna 1782.
Nykypäivänäkin katolinen kirkko on Münchenin kirkoista suurin. Kaupungissa sijaitsee Münchenin ja Freisingin arkkihiippakunta. Vuoden 2016 lopussa kaupungin asukkaista enemmistö, 54,9 prosenttia, oli uskontokuntiin kuulumattomia. Katolisia asukkaista oli 32,4 prosenttia, evankelisia 11,6 prosenttia, juutalaisia 0,3 prosenttia ja muita uskontoja edusti 0,9 prosenttia väestöstä. Münchenin juutalaiseen yhteisöön kuuluu noin 9 700 jäsentä, joista suurin osa on nykyisin itäeurooppalaista alkuperää.
Talous ja infrastruktuuri
München on maailmankaupunki sekä Saksan merkittävin finanssikeskus heti Frankfurt am Mainin jälkeen. Sen talous on Saksan kaupungeista suurin. Työttömyysprosentti oli vuonna 2014 vain 3%. Münchenin pörssi on perustettu vuonna 1830, ja sinne on listautunut yli 6 300 yritystä. Kaupunki onkin Etelä-Saksan talouskeskus, ja siellä on lukuisien yritysten, kuten Siemensin, BMW:n, MANin, Linden ja Allianzin pääkonttorit. Myös McDonald’sin ja Microsoftin Euroopan pääkonttorit sijaitsevat siellä.
München on merkittävä liikenneen solmukohta, ja sieltä on rautatieyhteydet Saksan muihin suuriin kaupunkeihin ja Itävaltaan. Autobahnit Stuttgartista, Nürnbergistä ja Salzburgista risteävät kaupungissa. Franz Josef Straußin mukaan nimetty Münchenin lentoasema sijaitsee 27 kilometriä kaupungista koilliseen. Paikallisliikenne koostuu sekä raide- että bussiliikenteestä. Metrossa on noin sata asemaa, ja sen lisäksi kaupungissa kulkee 8-linjainen S-Bahn ja 13-linjainen raitiovaunuverkko.
Arkkitehtuuri
thumb|150px|left|St. Michaelin kirkon alttari Münchenissä. Münchenin keskeisimpiin aukioihin lukeutuu vanhankaupungin sydämessä sijaitseva Marienplatz, jota reunustavat Münchenin uusi ja vanha raatihuone. Aukiolla on historiaa 1100-luvulle saakka, mutta se tunnettiin pitkään vain "aukiona" tai "markkinapaikkana". Koska se sijaitsee kahden pääkadun risteyksessä, se oli kaupungin keskusta ja kaupankäyntipaikka, jossa myytiin viljaa, munia, kalaa ja viiniä. Vuonna 1315 herttua julisti alueen kaupungin omistamaksi, jonka myötä Münchenin kaupunki sai yksityisoikeuden rakentaa aukion ympärille.
Vuonna 1638 vaaliruhtinas Maksimilian I pystytti aukiolle Mariensäule-muistomerkin votiivilahjaksi sen jälkeen kun Ruotsin armeijan joukot lopettivat kaupungin piirityksen kolmekymmenvuotisen sodan aikana. Aukion nimi muutettiin silloisesta Schrannenplatzista Marienplatziksi vuonna 1854. Aukion alapuolella sijaitsevat Münchenin U-Bahnin ja S-Bahnin asemat.
Münchenin keskiaikaisesta linnoituksesta on nykyisin jäljellä kolme porttia: Isartor idässä, Sendlinger Tor etelässä ja Karlstor lännessä. Karlstor, joka jälleenrakennettiin tuhoisan toisen maailmansodan jälkeen, johtaa Karlsplatzin suurelle aukiolle jota hallitsee Justizpalast eli Oikeuspalatsi. Karlsplatzista käytetään arkisemmin nimeä Stachus.
Vanhankaupungin vanhin kirkko on Peterskirche eli St. Peter. Kirkko edusti alkujaan romaanista arkkitehtuuria, mutta sen nykyulkoasu edustaa enimmäkseen gotiikkaa. Kirkon interiööri puolestaan on saanut nykyisen asunsa barokin aikakaudella. Münchenin huomattavin kirkko ja vanhan keskustan korkein rakennus Frauenkirche toimii Münchenin ja Freisingin arkkihiippakunnan tuomiokirkkona. Odeonsplatzin laidalla sijaitsee italialaisbarokkinen Theatinerkirche. Jesuiittakirkko St. Michael on puolestaan yksi Saksan suurimmista renessanssiarkkitehtuuria edustavista kirkoista.
Münchenin kaupunginmuseo sijaitsee myöhäisgoottilaisessa asevarastossa.
Puistot
thumb|Münchenin olympiapuisto. Münchenissä sijaitsee lukuisia puistoja. Niistä kenties huomattavin on Englischer Garten. Puisto sijaitsee lähellä kaupunkikeskustaa. Se on 3,7 neliökilometrin pinta-alallaan yksi Euroopan suurimmista kaupunkipuistoista. Englischer Gartenin suunnittelusta on vastannut yhdysvaltalainen Benjamin Thompson.
Muihin müncheniläisiin puistoihin lukeutuu muun muassa Olympiapark ja Westpark sekä Nymphenburgin linnan puutarhat. Kaupungin vanhin puisto on Hofgarten jolla on historiaa 1500-luvulle saakka. Eläintarha Tierpark Hellabrunn avattiin yleisölle ensimmäisen kerran vuonna 1911. Sen on suunnitellut arkkitehti Emanuel von Seidl.
Ruoka
Münchenin tyypillinen makkaralaatu on Weisswurst, joka valmistetaan vasikanlihasta ja pekonista. Ruokalaji juontaa juurensa Ranskaan, josta maahanmuuttajat toivat sen mukanaan ennen 1800-lukua.
Paikallisessa ruoanlaitossa käytetään paljon retiisejä, ja eräs palkoretiisilajike on nimetty kaupungin mukaan Münchenin olueksi.
Tapahtumia
thumb|left|220px|Marienplatzin kellotornin nuket tanssivat Schäfflertanzin joka päivä kello 11.
Schäfflertanz
Seitsemän vuoden välein Münchenissä järjestetään käsityöläisperinteiden mukaisesti Schäfflertanz-tapahtuma, jolloin münchenilaiset tanssivat muodostelmissa Marienplatz-aukiolla. Legendan mukaan tanssi sai alkunsa fiktiivisestä vuoden 1517 rutosta, jolloin tynnyrintekijät tanssivat läpi Münchenin elottomien katujen tuodakseen kaupunkiin "tuoretta elinvoimaa". Tanssia kuvattiin jo 1700-luvulla vanhaksi perinteeksi, mutta nykyaikaisen tanssin koreografiat, puvut ja melodiat perustuvat Tynnyrintekijöiden kisälliyhdistyksen säädöksiin, ja yhdistys perustettiin vasta vuonna 1871.
Metzgersprung
Münchenin Metzgersprung oli 1800-luvulla hyvin tunnettu laskiaisaaton ajanviete. Tuolloin teurastajakisällit kerääntyivät Marienplatzille ja hyppäsivät Fischbrunnenin suihkulähteeseen kastellen sekä itsensä että mahdolliset katsojat. Tämän tavan lisäksi käsityöläiskilloilla oli muitakin "valmistujaisseremonioita", joilla killat hakivat huomiota ammatilleen.
Kuten Schäfflertanzin, myös Metzgersprungin kerrotaan virheellisesti alkaneen vuoden 1517 rutosta, vaikka tuona vuonna kaupungissa ei ollut ruttoa. Ensimmäinen kirjallinen lähde tavasta on vuodelta 1793, jolloin vaaliruhtinas Karl Theodor kielsi sen lyhyeksi aikaa. Tapa jatkui uudistetun Fischbrunnen-lähteen vihkimisen myötä vuonna 1954 ja jatkuu yhä tähän päivään asti.
Urheilu
Münchenin merkittävin jalkapalloseura on Bundesliigassa pelaava FC Bayern München, jolla on toimintaa myös muun muassa käsipallossa ja koripallossa. Seuran jalkapallojoukkueen kotikenttänä toimii Allianz Arena. FC Bayern Münchenillä on Saksan urheiluseuroista eniten rekisteröityneitä kannattajia, noin 130 000. Jalkapalloseura TSV 1860 München pelaa Bundesliigan 2. sarjassa. Münchenin jääkiekkoseuroista merkittävin on vuonna 1998 muodostettu EHC München.
Keskiajalla Münchenin keskustorilla järjestettiin vuosittain turnajaiset, jotka olivat harvoja tapahtumia, joissa kaupungin hallinto näyttäytyi julkisesti. Kaupunki maksoi turnajaisten kustannukset, ja niitä katettiin järjestämällä Glückshafen-vedonlyöntejä. Suurimmat turnajaiset järjestettiin vuonna 1568 herttua Vilhelm V Baijerilaisen ja Renata Lothringeniläisen häiden kunniaksi, ja esimerkiksi Itävallan arkkiherttuat saapuivat paikalle 1500 hevosen voimin. Turnajaisten päätapahtuman Kröndlstechen-peitsiottelun voittajaksi selviytyi Caspar Nothafft von Wernberg zu Alhaming, ja tapahtuma on ikuistettu Marienplatzin kellotornin nukke-esitykseen yhdessä Schäfflertanzin kanssa.
Caddolaiset kielet
pienoiskuva|Caddolaisten kielten levinneisyys ennen eurooppalaisten saapumista. Caddolaiset kielet on kielikunta, johon kuuluu viisi Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen puhumaa kieltä. Caddolaisista kielistä yksi on kuollut ja neljä muuta ovat erittäin uhanalaisia. Caddoa puhuu äidinkielenään alle 25 ihmistä ja arikaraa, pawneeta ja wichitaa alle kymmenen. Kitsain kielen viimeinen äidinkielinen puhuja kuoli vuonna 1940.
Varastettua ilmaa
Varastettua ilmaa – vapaita esseitä Venäjästä  on Jukka Mallisen esseekokoelma vuodelta 2008. Teoksessa Mallinen käsittelee Venäjää eri näkökulmista.
Kääntäjä Mallinen käsittelee teoksessa kulttuuriin liittyvien kysymysten lisäksi myös politiikkaa, taloutta ja kansan psykologiaa. Esseissään Mallinen paneutuu aiheisiinsa sisältä käsin, toisin kuin tutkijat ovat perinteisesti tehneet. , ja kokoelma on ajatusten, tosiasioiden ja näkemysten assosiaatiovirtaa. .
Vuosikymmenien ajan Venäjään perehtynyt Mallinen tuntee kohteensa. Yhtenä teemanaan hän varoittaa Venäjällä tapahtuvasta kehityksestä ja kaivaa historiasta vertauskohtia maan nykytilanteelle. Hän on huolestunut myös ortodoksisen kirkon yhteyksistä militarismiin ja Venäjän valtionjohtoon.
Eldoret
Eldoret on kaupunki Uasin Gishun piirikunnassa Keniassa. Se on Uasin Gishun piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin sijainti yli kaksi kilometriä merenpinnan tason yläpuolella tuottaa viileän ilmaston, joka houkutteli eurooppalaisia asukkaita siirtomaa-aikana. Vuonna 2009 kaupungissa asui 252 000 ihmistä. Se on asukasluvultaan maan nopeimmin kasvava kaupunki.
Tynkäeduskunta
thumb|375px|Tynkäeduskunta, ainoa sosiaalidemokraatti [[Matti Paasivuori yksinään oikealla (puhemiehestä vasemmalla). Aitiossa etummaisimpana saksalainen kenraali Rüdiger von der Goltz.]] Tynkäeduskunta oli Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 kokoontunut vajaalukuinen eduskunta, josta puuttuivat lähes kaikki sosialidemokraattisen puolueen (SDP) kansanedustajat. Syksyn 1917 vaaleissa eduskuntaan oli valittu 92 sosialidemokraattia ja 108 porvarillisten puolueiden edustajaa, joten lähes puolet eduskunnasta oli poissa. Tynkäeduskunta toimi maaliskuussa 1919 pidettyihin seuraaviin eduskuntavaaleihin saakka. Suurimmillaan tynkäeduskunnan koko oli 111 kansanedustajaa.
Eduskunnan kokoontuminen sisällissodan jälkeen
Välittömästi sisällissodan jälkeen aloitettiin oikeustoimet kaikkia kapinaan osallistuneita sosialidemokraattien kansanedustajia vastaan. Prokuraattori Immanuel Savonius antoi pidätysmääräyksen 56:sta kansanedustajasta, joista 43 tavoitettiin ja saatiin oikeuden eteen. Noin 40 SDP:n kansanedustajaa oli sodan lopussa paennut Suomesta ulkomaille, lähinnä Neuvosto-Venäjälle, ainakin viisi oli joutunut jo sodan aikana valkoisten teloittamaksi ja yksi oli tehnyt itsemurhan. Valtiopetoksesta tuomitut edustajat saattoi lain mukaan erottaa eduskunnasta vasta tuomion julistamisen jälkeen, joten sitä odotellessa heidän tilalleen ei tarvinnut kutsua varaedustajia. Lisäksi varaedustajatkin olivat useimmissa tapauksissa vangittuina ja syytteessä. Suomesta poistuneita edustajia ei julistettu erotetuiksi eduskunnasta, jolloin heidän paikkojaan ei tarvinnut myöskään täyttää.
P. E. Svinhufvud sähkötti huhtikuun puolivälissä Vaasasta Helsingissä olleille senaatin jäsenille, että eduskunta oli kiireellisesti kutsuttava koolle valitsemaan tasavallalle presidenttiä ja muita toimenpiteitä varten. Sosiaalidemokraatit ehdottivat eduskunnan hajottamista ja uusien vaalien järjestämistä, mitä myös osa Vaasan senaatista aluksi kannatti. Lopulta päätettiin kuitenkin, että entinen eduskunta jatkaa riippumatta siitä, kuinka monta sosiaalidemokraattia pääsisi paikalle.
Eldoret
Kaupunki on perustettu vuonna 1910, jolloin eurooppalaislähtöiset uudisasukkaat perustivat paikalle postitoimiston Willy van Aardtin omistamalle maatilalle. Nykyisen nimensä kaupunki sai vuonna 1912.
Tynkäeduskunta
Valtionhoitajan asettaminen
Toukokuun lopulla 1918 eduskunta luovutti marraskuussa ottamansa korkeimman vallan haltijuuden valtionhoitajalle, joksi valittiin P. E. Svinhufvud. Samalla nousi esille Suomen poliittisen kentän jakautuminen monarkian ja tasavallan kannattajiin, joista edeltävät olivat tynkäeduskunnassa enemmistönä. Toukokuun lopulla säädettiin myös laki väliaikaisten säännöksien antamisesta yleisen järjestyksen ja turvallisuuden voimassa pitämiseksi, joka rajoitti paino-, yhdistymis- ja kokoontumisvapautta ollen voimassa kesäkuuhun 1919. Laki kohdistui erityisesti sosialidemokraattien toimintaan.
Valtiorikosoikeudet
Valtiorikosoikeuksia ja valtiorikosylioikeutta käsittelevä laki hyväksyttiin eduskunnassa 29.5.1918. Lakiesitystä käsiteltäessä ensimmäisen kerran toukokuun 24. päivänä käytti Suomalaisen puolueen edustaja Arthur Lagerlöf puheenvuoron, jossa hän nosti esiin punavankien huonon kohtelun. Matti Paasivuori teki laittomista teloituksista ja punavankien epäinhimillisestä kohtelusta välikysymyksen 4. kesäkuuta, mutta se ei saanut tukea porvarillisten puolueiden edustajilta. Valtiorikosoikeuksien tuomioiden täytäntöönpanosta säädettiin myös laki.
Kuninkaanvaali
Paasikiven senaatti antoi kesäkuun alussa 1918 esityksen kuningaskuntaisesta hallitusmuodosta eduskunnalle, joka hyväksyikin sen tasavaltalaisten kuitenkin onnistuessa 1/3 määrävähemmistön nojalla lykkäämään yli vaalien. Elokuussa eduskunta antoi senaatille sen pyytämät oikeudet etsiä maalle uusi kuningas, kuten voimassa edelleen ollut Ruotsin vallan ajalta periytynyt vuoden 1772 hallitusmuoto edellytti hallitsijasuvun sammumistapauksessa. Kuninkaaksi päädyttiin valitsemaan Saksan keisari Vilhem II:n lanko, Hessenin prinssi Friedrich Karl. Tasavaltalaiset onnistuivat vielä lykkäämään kuninkaanvaalia kuukaudella, mutta lokakuussa eduskunta hyväksyi äänin 64–41 Friedrich Karlin tulemaan Suomen kuninkaaksi.
Torpparilaki
Yksi merkittävimmistä tynkäeduskunnan säätämistä sisäpoliittisista laeista oli lokakuussa 1918 hyväksytty torpparien vapautuslaki, joka oli jäänyt vahvistamatta sisällissodan sytyttyä. Sen mukaan torppari sai lunastaa vuokramaansa vuoden 1914 hintatason mukaan, joka oli kymmenesosa käyvän rahan arvosta. Kuitenkaan yli kymmenen vuoden valtiopetostuomion saanut torppari ei saanut lunastaa vuokramaataan, mutta tämä ns. punakaartilaispykälä oli määräaikainen päättyen kesäkuussa 1919.
Armahduslait
Poliittisen tilanteen vakiinnuttua eduskunta alkoi toteuttaa armahduslakeja. Lokakuussa annettiin armahdus enintään neljän vuoden tuomion saaneille ja näin 35 000 punavankia pääsi ehdonalaiseen vankeuteen. Joulukuussa säädettiin toinen armahduslaki, jolla siirrettiin ehdonalaiseen enintään kuuden vuoden tuomion saaneet. Lisäksi senaatti rahoitti puolella miljoonalla markalla sotaorpoja varten perustettavia lastenkoteja varten.
Tynkäeduskunnan loppuvaiheet
Marraskuun alussa 1918 Saksan keisarikunnan hävittyä ensimmäisen maailmansodan Suomen ulkopoliittinen saksalaissuuntaus koki haaksirikon ja marraskuun lopulla Paasikiven senaatti pyysi eroa. Tilalle nimitettiin Ingmanin hallitus, jonka ministereistä puolet oli tasavaltalaisia. Saksalaissuuntausta ja monarkiaa kannattaneen valtionhoitaja Svinhufvudin seuraajaksi tuli kenraali Gustaf Mannerheim, joka otti tavoitteekseen suhteiden normalisoinnin varsinkin maailmansodan suurvaltavoittajiin Britanniaan ja Ranskaan.
SDP:n kansanedustajien oikeusjuttu sai lopullisen tuomionsa valtiorikosylioikeudessa vasta joulukuussa 1918. Kaikki 43 syyttettyä todettiin syyllisiksi valtiopetokseen ja kapinaan tai niiden avunantoon tai valmisteluun tai niihin kehottamiseen, minkä jälkeen tynkäeduskunta julisti heidät kaikki edustajanpaikkansa menettäneiksi. Kuolleiden ja tuomittujen tilalle kutsuttiin joulukuussa yksitoista varaedustajaa, joista tosin vain viisi oli sosialidemokraatteja, sillä useissa vaalipiireissä kaikki SDP:n edellissyksyiset ehdokkaat olivat valtiopetostuomioiden vuoksi edustajantoimeen kelpaamattomia tai muuten tavoittamattomissa. Kuusi muuta varaedustajaa edustivat näiden vaalipiirien muita, porvarillisia puolueita. Uudenmaan vaalipiirissä SDP:n ensimmäinen varaedustaja Axel Åhlström karkasi vankileiriltä, eikä edustajaoikeutta suostuttu siirtämään eteenpäin seuraaville varamiehille ennen kuin hänet saataisiin kiinni. Lisäksi Venäjältä palannut Evert Huttunen sai liittyä suoraan SDP:n eduskuntaryhmään, joka tämän jälkeen käsitti siis seitsemän edustajaa. Tammikuun lopussa 1919 SDP:n puoluejohto kutsui kaikki edustajansa pois eduskunnasta protestina heidän kohtelulleen.
Tynkäeduskunnan kausi päättyi valtionhoitaja Mannerheimin määräämien uusien eduskuntavaalien jälkeen maaliskuun 1919 lopussa.
Paleoeskimot
Paleoeskimot (paleo-eskimot) olivat nykyisten neo-eskimoiden edeltäjiä. Paleoeskimot hankkivat elatuksensa yleensä sekä maa- että meripyynnillä. He elivät melko pieninä kivikautisina metsästäjä-kalastajaryhminä eri puolilla Arktista. Paleoeskimot olivat niitä, jotka ensimmäisinä käyttivät jousta ja nuolta Amerikassa. Paleoeskimoiden perinne syntyi Beringian tienoilla Itä-Siperian ja Alaskan seuduilla noin 2500–2000 eaa. Pian sen jälkeen paleoeskimot levittäytyivät Pohjois-Kanadaan, Arktisille saarille ja Grönlantiin. Näille alueille syntyi monia paleoeskimoiden kulttuureja, jotka poikkesivat jonkin verran toisistaan. Yhteistä niille oli melko pienet kiviset työkalut, joiden joukossa oli muun muassa luisiin keihään kärkiin kiinnitettäviä mikroteriä.
Paleoeskimot eivät olleet sopeutuneet niin hyvin arktisiin oloihin kuin "nykyiset" neoeskimot. Vielä noin 800 eaa. alkanut Dorsetin kulttuuri oli paleoeskimoiden luoma.
Thulen kulttuurin neoeskimot valtasivat paleoeskimoiden alueen noin 1000–1500 jaa.
Paleoeskimot
pienoiskuva|Paleoeskimoiden luomat varhaiset [[Independence I ja II-kulttuurit. Samoihin aikoihin Grönlannissa oli Saqqaqin kulttuuri.]] Paleoeskimot olivat tutkijoiden mukaan nykyisten syntyneiden eskimoiden edeltäjiä. Paleoeskimoiden alkukoti on Aasiassa. Pohjois-Siperiassa, Alaskassa ja Kanadassa oli liikkunut jo pitkään metsästäjiä, mutta nämä olivat lähinnä paleosiperialaisia, intiaaneja ja na-dene-kansoja. Ehkä paleoeskimoiden edeltäjiä asui noin 3000 eaa. Amurjoenkin varrella, ja myöhäisin paleoeskimoiden edeltäjäkulttuuri oli luultavasti Itä-Siperiassa.
Noin 2500 eaa. syntyi Alaskan-Beringian seuduille paleoeskimoiden luoma arktinen pientyökaluperinne, johon liittyi mikroteriä eli mikroliitteja. Tämä varhaiseskimoiden perinne saattoi tuoda jousen ja nuolen Arktikseen. Sen ihmiset hankkivat elatuksensa lähinnä pienriistan kuten karibun metsästyksellä, kalastaen ja linnustaen. Kulttuuriin liittyivät harppuunat, veitset, kalakeihäät ja nuolenkärjet. Meripyynti ei ollut tärkeä ravinnon hankinnan kannalta.
Paleoeskimoiden tekniikka oli myöhempiin kulttuureihin nähden alkeellista. Paleoeskimot levittäytyivät Beringista eli läntisimmillään Siperian koilliskärjestä ja Wrangelinsaareista Pohjois-Grönlannin Pearynmaalle asti.
Alaskan varhaista paleoeskimoiden kulttuuria sanotaan Denbighin kulttuuriksi, ja siihen liittyi muun muassa kaksipuolisesti iskettyjä, pitkiä. Taitavasti tehtyjä kiviteriä. Paleoeskimoiden kulttuuri levittäytyi Alaskasta itään Arktisille saarille, Kanadan pohjoisrannikolle Nunavukiin, Nunavikiin ja Labradoriin sekä lopulta Grönlantiin asti. Tämä saattoi liittyä ilmaston lämpiämiseen. Maantieteellisesti paleoeskimoiden kulttuuri oli lähinnä rannikoilla metsänrajan pohjoispuolisella tundralla. Paleoeskimoiden arktista kulttuuripiiriä luonnehti kaksi eritystä hyljelajia ja belugavalas sekä jääkarhu maalla. Toisaalta kulttuuri ei pärjännyt niillä alueilla, jossa meri oli jäässä vuoden ympäri. Paleoeskimoiden kulttuuri jakautui levittäytyessään useaan osaan. Näitä olivat Pohjois-Kanadan Esi-Dorsetin kulttuuri, Pohjois-Grönlannin Independence I ja Etelä-Grönlannin Sarqaqin kulttuuri.
Koillis-Kanadan ja Pohjois-Grönlannin ensiksi asuttanut paleoeskimoiden joukko kuului Independence I-kulttuuriin 2400 eaa. – noin 1000 eaa. pohjautui pääosin sisämaametsästykseen, ei meripyyntiin. Independence I:tä seurasi myös paleoeskimoiden Independence II noin Independence II noin 1000 -1 eaa. Kulttuuri muuttui ehkä ilmaston muutoksen aiheuttamien riistamuutosten tai vieraiden vaikutteiden takia.
Myös Etelä-Grönlantiin nousi paleoeskimoiden perinteeseen pohjautuva Saqqaqin tai Sarqaqin kulttuuri 2500–800 eaa. Se erosi pohjoisesta kulttuurista huomattavasti käyttäen muun muassa liuskekivilamppuja.
Kanadan pohjoisosien Esi-Dorset-perinne 2500–500 eaa. kehittyi noin 800 eaa. tienoilla Dorsetin kulttuuriksi, "dorsetilaisiksi". Dorsetin kulttuuri sopeutui paremmin arktikseen, muun muassa meripyynnin merkitys kasvoi ajan mukana, mutta kulttuuri "unohti" jousen, nuolen ja poran. Ennen Dorsetia oli myös Newfoundlandin ja Labradorin Groswater, joka lienee levittäytyneen alueella aiemmin vallinneen intiaanien luoman Maritime Archaic kulttuurin alueelle. Pohjois-Alaskan rannikolle nousi Denbighin kulttuurin jälkeen monenlaisia kulttuureja, muun muassa ennen ajanlaskun alkua Nortonin ja Ipiutakin kulttuurit. Vaikutteita näihin tuli Aasiasta ja muualta Amerikasta.
Pohjois-Alaskan rannikon Birnirkiä pidetään varhaisena esieskimoiden Thulen kulttuurin löytöpaikkana. Tällöin Thulen kulttuuri kehittyi luultavasti Pohjois-Alaskan rannikolla, kun saariston valaanpyyntikulttuuri ja Pohjois-Alaskan rannikon kulttuuri sulautuivat toisiinsa. "Thulelaisiin" liittyivät muun muassa kapearakoiset aurinkolasit ja he olivat monin tavoin "dorsetilaisia" teknisesti etevämpiä. Niinpä Thulen kulttuuri levisi 1000 jaa. alkaen nopeasti itään Kanadan pohjoisosiin ja Grönlantiin asti syrjäyttäen Dorsetin kulttuurin. Thulen kulttuuri toi mukanaan omat geenistönsä Grönlantiin.
DNA-löytöjä
Beringia-alkuperään viittaa geenistön jakautuminen, Itä-Siperian D2b-geeniä ei esiinny paleoeskimoilla.
Grönlannista tehdyn 3 400–5 400 vuotta vanhan DNA-löydön mukaan paleoeskimoilla oli geeneissään yhteisiä piirteitä Siperian rannikon ja Aleuttien alkuperäisheimojen kanssa. Kyse on äitilinjan mitokondrion DNA:n markkerista D2a1, joka puuttuu intiaaneilta, mutta jota muistuttavaa D2a1a esiintyy Tsuktsien niemimaan kärjessä muun muassa Sireniki Yuitissa ja Chaplin Yuitissa ja Aleuteilla.
Lämmin ilmasto saattoi luoda edellytykset eskimoja huonommin arktisiin oloihin sopeutuneiden paleoeskimoiden levittäytymiseen. Maapallolla oli lämpökausi noin 4 500–3 600 vuotta sitten, ja esim Hudsoninsalmi jäätön . Myös noin 3 000–1 500 vuotta sitten oli nykyistä lämpimämpää.
Lumilintu
Alun perin hän oli - ja on siviilissä edelleen - armeijan sihteeri, korpraali Anne Sloan. Hänessä on Kanadan intiaanien verta äidin puolelta ja hän on perinyt osuutensa intiaanitaikuudesta. Ulkoisesti hän on vaalea, keskikokoinen ja hyvin kaunis nainen.
Teini-ikäisenä hän huomasi pystyvänsä hyödyntämään perimäänsä taikakykyä; eräs vanha shamaani opetti hänelle tärkeän hallinnan, jossa hän sitoutui Kanadan maaperään eli hän ei sen koommin voisi poistua maan rajojen ulkopuolelle. Vastapainoksi hän sai yliluonnollisia kykyjä: muuttuessaan tahdonvoimallaan Lumilinnuksi hän pystyy lentämään käsiinsä liittyneiden siipien avulla, joskin tärkein kyky on muodonmuuttaja: hän pystyy muuttumaan arktiseksi eläimeksi - jääkarhuksi, hylkeeksi, ahmaksi, tunturipöllöksi, mieluiten näiden albiinoversioksi.
Kyky tekee hänestä joustavan ja voimakkaan, joskin vaarana on oman tahdon menettäminen; näin kävikin kerran, kun hän taisteli albiinoahmana Wendigoa vastaan; voiton jälkeen hän ei pystynytkään irtautumaan ahman villistä luonnosta, mutta Wolverine auttoi: hän puhui muuttuneelle Lumilinnulle koko villin ja vapaan sielunsa voimalla - ja lopulta lumous murtui. Ihmishahmoon palannut Lumilintu itki Wolverinen olkaa vasten ja tämä lohdutti häntä suoraviivaiseen tapaansa.
Kohtaus päättyi siihen, kun ihmismuotoon palautettua Wendigoa vietiin lentokoneeseen pidätettynä; tätä tehtäessä Lumilintu mietti itsekseen: rakastaako hän Wolverinea? Varmaa vastausta hän ei pystynyt itselleen antamaan - ja tässä pisteessä näiden kahden suhde on edelleen. Ainoa varma on molemmin puoleinen syvä kunnioitus.
Lumilintu menetti muodonmuutos- ja lentokykynsä joutuen kuoleman kieliin, kun Loki avasi maagisen lähteen antaakseen uudet mahtivoimat Alfa-lentueen ja Ryhmä-X:n jäsenille. Nämä innostuivat aluksi, mutta pian huomattiin mikä oli haaveiden täyttymisen hinta: luovuus kuoli ja toteuttamaan pystyi vain sellaista mitä oli jo keksinyt. Samoin maagiset olennot - Lumilintu, tohtori Outo, Shamaani - alkoivat hitaasti menehtyä. Wolverine huomasi tämän ensimmäisenä ja lopulta muutkin; Kolossi olisi ehdottomasti halunnut jatkaa, koska hänet oli kasvatettu uskomaan että monen etu ylittää muutaman; hän sanoi että mitä siitä vaikka jotain menetettäisiin kun tilalle tulisi esimerkiksi nälänhädän ja sairauksien pysyvä häviäminen! Hänetkin lopulta saatiin uskomaan, että hinta siitä olisi liian kova. Poika vakuuttui kun hänelle muistutettiin, että tuskin umpikiero pahuuden jumala Loki hyväntekeväisyyttään lähteen oli avannut - kuten ei ollutkaan; hänen tarkoituksensa oli raivata taikuus maan päältä jotta pystyisi estämään supersankarien puuttumisen hänen juonitteluihinsa Asgardissa.
Loki raivostui huomatessaan juonensa luhistuvan ja yritti pakottaa sankarit pysymään mukana, mutta lähteen avanneet Universumin vanhimmat pakottivat hänet takaisin riviin: jos muut eivät halunneet käyttää maagista lähdettä - se olisi heidän oma valintansa.
Lähde hylättiin ja vaikutukset katosivat; kiitollinen Lumilintu muuttui takaisin tunturipöllöksi ja jatkoi keskeytynyttä matkaansa.
Sichuanin-yi
Sichuanin-yi eli pohjois-yi on tiibetiläis-burmalainen kieli, jota puhutaan Kiinassa Sichuanin provinssissa ja Yunnanin provinssin pohjoisosassa. Sitä puhui vuonna 2000 äidinkielenään kaksi miljoonaa ihmistä. Se on puhutuin Kiinan yi-kansan puhumista niin sanotuista yi-kielistä.
Mysticum
Mysticum on norjalainen black metal -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1992 nimellä Sabazios, mutta se vaihtoi nimensä vuonna 1993. Mysticum edustaa industrial black metal -alagenreä.
Hallan satama
UPM on suunnitellut tekevänsä satamasta yksityisen yleisen sataman, jolloin se voisi välittää kaikkea sataman olosuhteisiin soveltuvaa liikennettä. Satamaan on johtanut myös rautatie, joka on purettu. Sen uudelleenrakentamisesta on keskusteltu.
Touch the Sky
Touch the Sky voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Honda CB 125
Honda CB 125  on japanilaisen Hondan valmistama, katu- ja maantiekäyttöön tarkoitettu kevytmoottoripyörä. Se oli nelitahtinen ja kaksisylinterinen. CB 92:n seuraajia valmistettiin vuosina 1964-1988.
Kaksisylinterisen, 1980-luvulla kilpailun puristuksissa syrjäytyneen sarjan rinnalla Honda valmistaa yksisylinterisiä 125-kuutioisia malleja, esimerkiksi CB125 S:tä (s = single). Custom-tyyliä edustava A1-luokan Honda Rebel CA125 (1995-1999) käytti CB 125 -sarjan osia kuten sylinteriryhmää (männät samat kuin CB125TD:ssä), joskin sen sylinterikansi oli korkeatehoisia edeltäjiään matalampi ja tarkoitettu kahden sijaan vain yhdelle kaasuttimelle.
Historia Suomessa
pienoiskuva|1961 Honda CB92 pienoiskuva|oikea|CB 200 (pitkälti saman näköinen kuin CB 125 K6/B6) 295px|thumb|Honda CB125T 1. sarja pinnavanteilla 295px|thumb|Vuosien 1983-1986 välillä valmistettu CB125TD.
125-kuutioisen CB:n juuret ulottuvat 1950- ja 1960-luvuille. Suomeen mallia alettiin tuoda suuremmissa määrin vasta 1970-luvun alussa kesäkuussa 1972 päätetyn ajokorttiuudistuksen myötä, minkä vuoksi vanhemmat CB-sarjan 125-kuutioiset kevyet moottoripyörät ovat Suomessa harvinaisia: TraFi-Ajoneuvotilastossa niitä on ollut rekisteröityinä vain yksittäisiä kappaleita. CB-kevytmoottoripyörät saavuttivat suuren suosion nuorison keskuudessa, johtuen niiden aikakaudelleen tyypillisestä urheilullisesta ulkonäöstä ja nelitahti-twin-moottorista. Ensimmäiset CB:t olivat malliltaan joko K3 tai K5, myöhemmin tulivat CB125 B6, CB125T ja viimeisenä CB125T Deluxe eli TD(C) ja TDE.
Yleistä
CB-malli on perinteisesti ollut herrasmiespyörä. Nelitahtimoottori on rakenteellisesti alakynnessä kaksitahtimoottoriin verrattuna, koska se pitää työtahtien välillä lepotahdin: samankaltaisen suorituskyvyn saavuttaakseen nelitahtimoottori tarvitsee siksi kaksitahtista korkeampaa kierroslukua. Nimellistehon kierrosluku oli 125-kuutioisissa Honda-twineissä alkaen Benly CB92:stä jo 1950- ja 1960-luvun vaihteessa aluksi epäluuloja kestävyydestä herättävät, yli 10 000 k/min, ja myöhemmissä versioissa vieläkin korkeampi.
Tekniikka
Moottorina CB:ssä on ilmajäähdytteinen, 124-kuutioinen kaksisylinterinen rivimoottori, joka kehittää tehoja jopa 17,5 DIN hv / 11500 rpm.
Rengastaja
Rengastaja on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka loivat David Kraft ja Keith Giffen. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen Defenders-lehden numerossa 51 vuonna 1977. Rengastaja on pääasiallisesti Hämähäkkimiehen vastustaja.
Historia
Rengastajan rikollisen uran alkuajoista ei tiedetä käytännöllisesti katsoen mitään. Ensimmäisen kerran hän nousi julkisuuteen ryöstäessään Kyle Richmondille kuuluvan kassakaapin. Rengastajan epäonneksi Richmond on todellisuudessa Yöhaukka-niminen supersankari, joka kukisti Rengastajan. Taistelun kuluessa Yöhaukka iski niin rajusti Rengastajaa vastaan, että tämän hampaat vaurioituivat pahasti. Myöhemmin vankilassa vankilan hammaslääkäriltä kului kuukausia purukaluston paikkaamiseen.
Katastrofimainen kohtaaminen Yöhaukan kanssa sai Rengastajan vakuuttumaan siitä, ettei hän ollut sovelias normaaliin rikolliselämään eikä hän todellakaan halunnut enää taistella naamiokostajien kanssa. Niinpä päästyään pois vankilasta Rengastaja tapasi alamaailman asesepän, Tinurin ja pyysi tätä luomaan itselleen uuden taisteluasun parannelluilla ominaisuuksilla. Huolimatta siitä, että Rengastaja tunsi kiusausta kokeilla uutta asuaan rikollisissa toimissa, hän päätti kuitenkin myydä asun eteenpäin liikekumppaneilleen.
Ennen kuin Tinuri ehti saada asun Rengastajalle, poliisi ratsasi asesepän pajan ja löysi asusteen. Samalla kuitenkin Kuoriainen hyökkäsi paikalle ja nappasi itselleen sekä tajuttoman Rengastajan että tämän uuden asun.
Rengastajan herättyä tämä tajusi olevansa Kuoriaisen vanki. Kuoriainen oli sijoittanut Rengastajan kehoon suuren räjähtävästä materiaalista tehdyn renkaan, jonka Kuoriainen uhkasi laukaista, ellei Rengastaja hyökkäisi Hämähäkkimiestä vastaan. Hyvin vastahakoisesti Rengastaja suostui.
Myöhemmin Rengastaja ei pärjännyt Hämähäkkimiestä vastaan ja hävisi karkeasti. Julmana pilana Kuoriainen kuitenkin laukaisi Rengastajaan asentamaansa räjähteen, joka ei kuitenkaan vähäisimmässäkään määrin vahingoittanut tätä. Kuoriainen oli käyttänyt asentamaansa laitetta vain Hämähäkkimiehen taistelutyylin tutkimiseen ja nöyryytetty Rengastaja passitettiin uudelleen vankilaan.
Arat
Arat (Ara) on suku Etelä-Amerikassa ja Keski-Amerikassa eläviä papukaijoja.
Rengastaja
Historia
Päästyään myöhemmin pois vankilasta Rengastaja vältteli New Yorkia siellä asuvien supersankareiden takia. Hän joutui matkoillaan Ohioon, jossa nimeämättömäksi jääneessä baarissa Alamaailman Vitsaus surmasi tämän yhdessä monien muiden superroistojen kanssa.
Arat
Arojen tunnusomaisena piirteenä on värikkyys ja pitkä pyrstö, sekä suuri "pähkinänsärkijä"-tyyppinen nokka. Niillä on yleensä jonkin kokoisia höyhenettömiä alueita naamassaan. Aitoaroja yhdistää myös niille tyypillinen ääntely. Arojen koko vaihtelee aina pienenpuoleisista pikkuaroista (Diopsittaca nobilis) (pituus pyrstön kanssa noin 30 senttimetriä) suurikokoisiin hyasinttiaroihin (Anodorhynchus hyacinthinus) joka on maailman papukaijalajeista kaikkein pisin: kokonaispituus on metrin paikkeilla.
Rengastaja
Historia
Rengastajan kuoleman jälkeen paljastui, että hänellä oli ollut Leila-niminen vaimo, joka käytti Rengastajan aseistusta Abner Jenkinsiä eli alkuperäistä Kuoriaista vastaan. Leila otti itselleen myöhemmin joksikin aikaa Kuoriaisen identiteetin.
Arat
Väritykseltään arat ovat vaihtelevia, mutta aina kirkasvärisiä: pikkuarat ovat yksi "värittömimmistä" omaten suurimmaksi osaksi tasaisen vihreän höyhenpuvun pienillä punaisilla laikuilla siivissä, sekä aroille tyypillisen paljaan, vaalean ihoalueen silmien ympärillä. Yksi värikkäimmistä on puna-ara (Ara macao), joka loistaa suurimmaksi osaksi kirkkaan punaisena ja omaa hämmästyttävän väriset siivet, joissa on keltaista, sinistä ja hieman vihreääkin.
Saint-Martin-du-Puy
Saint-Martin-du-Puy voi tarkoittaa seuraavia:
Rengastaja
Voimat ja varusteet
Rengastaja ei omaa supervoimia. Hän omaa ikäisensä, aktiivisesti harjoittelevan miehen fyysiset voimat.
Arat
Suurten arojen ääni voi olla korviavihlovan voimakas, ja olla vahvuudeltaan jopa 100 desibeliä. Kuten kaikki papukaijat, arat kykenevät tuottamaan myös hyvin hiljaisiakin ääniä. Arat eivät ole lintumaailman lahjakkaimpia puhujia, mutta saattavat nekin oppia puhumaan (tosin tämä on kaikilla papukaijoilla yksilöllistä).
Arojen sukuun kuuluu 8 elossa olevaa lajia. Pääasiassa saarissa eläneitä, sukupuuttoon kuolleita lajeja on suvussa useita.
Rengastaja
Voimat ja varusteet
Rengastajan voima lepää hänen taisteluasussaan, jonka Tinuri suunnitteli. Rengastajan kaikki aseistus on teemoitettu renkaiden ympärille. Yleensä Rengastaja ampuu ranteistaan erilaisia renkaita, kuten räjähtäviä renkaita ja kuristusrenkaita, jotka puristavat urhiaan. Kuristusrenkaat on tehty teräksen vahvuisesta substanssista ja oikein käytettynä Rengastaja voi surmata uhrinsa niiden avulla. Rengastajan tiedetään myös lukinneen renkaitaan yhteen ja käyttäneen niitä lassona, tikkaina tai ruoskana.
Rengastajan ei tarvitse käytännössä koskaan tehdä itselleen lisää renkaita. Tinurin nerokkaan keksinnön ansiosta hän voi muodostaa renkaita suurkaupunkien saastuneesta ilmasta.
Arat
Arat ovat Suomessakin kohtalaisen yleisiä lemmikkejä, ja yleisin ara lemmikkinä on sinikelta-ara (Ara ararauna), joka on noin 86 cm pitkä. Muut arat ovat lemmikkeinä huomattavasti harvinaisempia, eikä kasvattajiakaan ole Suomessa kovin monta.
Rengastaja
Ultimate Rengastaja
Rengastaja on esiintynyt kerran Ultimate Marvel -jatkumossa, mutta tarinassa Hämähäkkimies ja Varjokissa kukistavat hänet.
Aiheesta muualla
Marvunapp-sivuston profiili Rengastajasta
Arat
Lajit (Ara)
Sukupuuttoon kuolleita lajeja (Ara):
Saint-Martin-du-Puy (Nièvre)
Saint-Martin-du-Puy on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 41 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista pohjoiseen.
pienoiskuva|vasen|Château de Vésigneux Kunnan alueella oleva linna Château de Vésigneux on alkujaan 1300-luvun feodaalilinna. Linna tuli 1500-luvulla Bourbonin suvun omistukseen, ja sitä uusittiin 1500- ja 1600-luvuilla. Linnan omistaja Grand Condé esiteltiin täällä Vaubanille.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Heard ’Em Say
Heard ’Em Say on yhdysvaltalaisen rap-artisti Kanye Westin kappale, jossa vierailee Maroon 5 -laulaja Adam Levine. Se julkaistiin kolmantena singlenä hänen toiselta studioalbumiltaan Late Registration marraskuussa 2005.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Kanye West, Adam Levine, Michael Masser ja Gerry Goffin.
”Heard ’Em Say” ylsi Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 26. Korkeimman listasijoituksen se sai Suomessa, kun se yli Suomen virallisella listalla sijalle 10.
Buckland
Buckland on kaupunki Länsi-Alaskassa. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 406. Näistä 95,81% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Riilahden meritaistelu
Riilahden meritaistelu ( (suom. Hankoniemen meritaistelu) tai Slaget vid Rilax (suom. Riilahden taistelu)) oli suureen Pohjan sotaan sisältynyt meritaistelu, joka käytiin Ruotsin ja Venäjän laivastojen välillä Hankoniemen (, josta johd. aik. ) pohjoispuolella sijaitsevassa Riilahdessa vuonna 1714. Taistelu oli Venäjän Itämeren laivaston ensimmäinen merkittävä voitto.
Ruotsin avomerilaivastolla oli vaikeuksia liikkua tyvenen vuoksi, ja tämän vuoksi venäläiset kaleerit saivat etulyöntiaseman. Venäläisillä oli myös huomattava ylivoima. Ainoat alukset, jotka saatiin estämään venäläisten rynnäkköä, olivat 18 tykillä varustettu tykkiproomu HMS Elefanten (kontra-amiraali Nils Ehrenskjöldin lippulaiva), kaleerit Örnen, Tranan, Gripen, Laxen, Geddan ja Valfisken sekä saaristolaisveneet Flundran, Mörten ja Simpan.
Kaleereissa oli vain kaksi isompaa keulatykkiä ja runsaasti pienempiä niin sanottuja nikhakoja. Örnenin keulatykit olivat 36-naulaiset eli osaston suurimmat, muissa kaleereissa oli 18-naulaiset tykit. Lippulaiva hinattiin kaleerien voimin ahtaan salmen suulle, kaleerit ryhmittyivät sen ympärille ja salmi tukittiin upottamalla sen ahtaimpaan kohtaan suurin saaristolaisveneistä. Taistelu kesti koko päivän, mutta auringon laskiessa ruotsalaiset kaleerit oli upotettu tai vallattu ja Elefantenkin joutunut venäläisten haltuun. Venäläiset kunnostivat aluksen ja takiloivat sen uudelleen kolmimastokuunariksi. Venäläisten omatkin tappiot olivat raskaat.
Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II pystytti graniittiristin Riilahden taistelun kunniaksi vuonna 1870. Muistomerkki sijaitsee Riilahden kartanon alueella.
Vuosipäivät
200. vuosipäivänä Venäjällä julkaistiin hopeinen juhlaraha, jota painettiin 30 300 kappaletta.
300. vuosipäivän kunniaksi Turussa järjestettiin The Gangut Regatta tapahtuma jossa näyteltiin Riilahden meritaistelu Suomen Purjelaivasäätiön vetämänä.
Matkalla (täsmennyssivu)
Matkalla voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Wilson Boit Kipketer
Wilson Boit Kipketer (s. 6. lokakuuta 1973 Kenia) on kenialainen kalenjin-heimoon kuuluva juoksija. Aikaisemmin hän kilpaili estejuoksussa, mutta loukkaantumisten vuoksi hän on vaihtanut maratonjuoksuun. Estejuoksussa Kipketer on olympiamitalisti ja entinen maailmanennätyksen haltija.
Vuonna 1997 Kipketer voitti Ateenan MM-kisoissa kultamitalin 3 000 metrin esteissä. Viikkoa myöhemmin hän juoksi Zürichissä matkan silloiseen maailmanennätysaikaan 7.59,08.
Vuonna 1999 Kipketer saavutti estejuoksussa Sevillan MM-kisoista hopeaa samoin kuin All Africa Games -kilpailusta Johannesburgissa. Hopeaa hän saavutti myös 2000 Sydneyn olympialaisissa. 2002 hän voitti estejuoksun maailmancupissa ja saavutti Afrikan mestaruuskisoista hopeaa.
Maratonia varten Kipketer on harjoitellut vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäisen maratoninsa hän juoksi toukokuussa 2007 Düsseldorfissa aikaan 2.15.23. Lokakuussa 2007 hän juoksi Frankfurtin maratonin aikaan 2.13.08.
Australianpaimenkoira
Australianpaimenkoira on Kaliforniassa 1800-luvulla työkoiraksi kehitetty koirarotu. Se syntyi Yhdysvaltain länsiosien paimenten tarpeesta saada seudun olosuhteisiin sopiva lammaskoira, ja jalostuksessa käytettiin useita eri puolilta maailmaa tulleita paimenkoiria.
Ulkonäkö
Australianpaimenkoiran häntä typistetään usein maissa, joissa typistäminen on sallittu. Joskus pentu syntyy luonnostaan töpöhäntäisenä. Suomessa hännän typistäminen on kiellettyä. Korvat ovat keskikokoiset ja kolmionmuotoiset, päästään hiukan pyöristyneet ja sivulle tai eteenpäin taittuneet.
Värityksistä hyväksytään samanarvoisina musta ja maksanruskea (punainen) punaruskein merkein tai ilman sekä näiden merlemuunnokset (sini- ja punamarmoroitu). Kaikissa värityksissä voi olla valkoisia merkkejä osittaisena tai täytenä kauluksena, rinnassa, raajoissa, kuonon alaosassa, läsimerkkinä päässä ja vatsassa. Valkoinen ei saa nousta kyljillä kyynärpäiden tasosta kymmentä senttimetriä ylemmäs eikä olla pään alueella vallitseva. Silmänympärysten tulee olla täysin pigmentoituneet. Kirsun, huulten ja silmänympärysten värin tulee olla mustapohjaisilla värityksillä mustat ja punapohjaisilla värityksillä maksanruskeat. Marmoroiduilla koirilla sallitaan alle 25 prosenttia kirsun alasta kattavat vaaleanpunaiset pilkut. Silmien värin tulee olla ruskea, sininen, meripihka tai jokin näiden yhdistelmä.
Värityksen osalta hylkääviksi virheiksi katsotaan valkoinen väri sään ja hännän välisellä tai kyynärpäiden ja reisien takaosan välisellä alueella. Yli yksivuotiailla koirilla 25 prosentin osuuden ylittävä vaaleanpunaisuus kirsussa on vakava virhe.
pienoiskuva|Australianpaimenkoiran väriyhdistelmiä on paljon. Kuvassa vasemmalta alkaen musta, punamarmori, sinimarmori ja punainen koira. Kaikilla on lisäksi punaiset ja valkoiset merkit.
Luonne ja käyttäytyminen
Työkoiraksi kehitetyn australianpaimenkoiran oppimiskyky on hyvä, joten sen voi kouluttaa hyvin erilaisiin tehtäviin. Siksi se sopiikin hyvin erilaisiin koiraurheilulajeihin, kuten agilityn ja tokon harrastamiseen, sekä palveluskoiratehtäviin. Koira on tarmokas ja nauttii työskentelystä sekä uusien asioiden oppimisesta. Toisaalta rotu vaatii omistajaltaan paljon liikuntaa ja muita aktiviteetteja, muussa tapauksessa ylimääräinen energia voi kanavoitua tuhoisasti esimerkiksi esineiden pureskeluna tai kaivamisena.
Australianpaimenkoira kiintyy omistajaansa ja tulee useimmiten hyvin toimeen myös lasten kanssa. Rodun paimennusvietti on voimakas, samoin vartioimisvietti, mikä saattaa aiheuttaa ongelmia. Vieraisiin australianpaimenkoira saattaa suhtautua pidättyväisesti, mutta ei koskaan arasti eikä aggressiivisesti.
Alkuperä
pienoiskuva|Nykyään australianpaimenkoira on suosittu rotu erilaisten koiraurheilulajien, kuten agilityn harrastajien keskuudessa.
Australianpaimenkoiran alkuperä on epäselvä, samoin sen harhaanjohtavan nimen syntytapa. Suurin osa rodun esi-isistä lienee kotoisin Baskimaalta Pyreneiden vuoristosta, ja niihin saattoivat kuulua esimerkiksi baskienpaimenkoira ja pyreneittenpaimenkoira. Baskimaalaiset maanviljelijät veivät niitä mukanaan Australiaan, missä niitä risteytettiin erilaisten collieiden (bordercollie, pitkäkarvainen skotlanninpaimenkoira, smithfieldincollie) kanssa. Näiden risteytysten jälkeläisiä vietiin 1800-luvun puolivälissä ja lopulla australialaisten lampaiden mukana Kaliforniaan.