cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Opel
1970–2000
pienoiskuva|vasen|200px|1975 Opel Rekord D pienoiskuva|oikea|200px|Opel Kadett C, GT/E Vuonna 1972 lanseeratun Rekord D-sukupolven suosio nosti menekin ennen näkemättömiin lukemiin, sillä se yhdisti perinteiset Opel-hyveet: luotettavuus, hyvät tilat, muodikas muotoilu ja hyvä vastine rahoille. Myös Rekord D:n kaunis coupé-versio sekä 4d-perhefarmari myivät hyvin. Rekord D ja Commodore B olivat ensimmäisiä Opelin tietokoneavusteisesti suunnittelemia malleja: Commodore B korjasi myös monia A-mallin puutteita: tehokkaimmassa GS/E:ssä ohjaustehostin oli vakiovaruste, ja etuhelma oli muotoiltu keulan nostetta vähentäväksi spoileriksi. Vuonna 1973 kolmivuotisen kehittelyn tuloksena julkistetun Kadett C:n mallisto sisälsi jo perinteeksi muuttuneen sedanin, coupén sekä ammattikäytössäkin suositun 2d-farmarin. Näihin liittyivät vuonna 1975 ajan muotivirtausten mukainen luiskaperäinen Kadett City, sekä urheilullinen Kadett GT/E aluksi Opelille ominaisella, jo 1910-luvun polkupyöräkilpailuissa tiimivärinä käytetyllä kelta-mustalla "sotamaalauksella" - vuodesta 1977 kelta-valkoisena. Myös Kadettin ja Rekordin väliin asemoitu Ascona B (1975-1981) myi 1,5 miljoonaa kappaletta, eli oli silloin kaikkien aikojen myydyin Opel-malli.
pienoiskuva|vasen|200px|Opel Kadett D pienoiskuva|oikea|200px|Opel Manta B, Irmscher i200 Vuoden 1975 satoa oli lisäksi Asconan 16 cm pidennettyä pohjalevyä käyttävä Manta B: se pysyisi mallistossa peräti 13 vuoden ajan ja saavuttaisi 534 634 kappaleen myynnin, joskin se sai nuorison käsissä viritellyn ja spoilereilla ynnä korisarjoilla varustettuna myös pilkallisen maineen "amis"-autona - maineen, mitä kaksi miljoonayleisön tavoittanutta vuoden 1991 komedia-elokuvaa (Manta, Manta sekä Manta - Der Film) vain vahvistivat. Ainoa tuunauksilta laajalti välttynyt Manta B-versio oli luiskaperäinen CC l. Combi-Coupé. Vuonna 1977 tuli saataville siloitettu Rekord E (sittemmin: E1), minkä ilmanvastuskerroin oli enää 0,42. Rekord E:n farmariauton sai perheiden tarpeisiin 4-ovisena, mutta perinteinen 2-ovinen versiokin jatkui yrittäjä-asiakkaiden tarpeisiin. 1970-luvun jymymenestyksiin kuuluu myös vuonna 1979 esitelty, Bochumin tehtaalla valmistettu etuvetoinen Kadett D, ensimmäinen etuvetoinen Opel, joka sai vuodesta 1982 alkaen ensimmäisenä compact-luokan mallina myös dieselmoottorin eräänä vaihtoehtona: valmistuksen päättyessä kesällä 1984 se oli ylittänyt 2 miljoonan kappaleen valmistusmäärän. Iso Senator A oli Opelin vuoden 1978 yritys vallata menetettyä markkinaosuutta takaisin edustusautoluokassa: kori oli muunnos Rekord-korista, moottorit kuusisylinterisiä, ja takana pyöränripustus oli tukivarsilla. Asiakkaat eivät ikävä kyllä palanneet. Senatorin coupé-versio 1978 oli luiskaperäinen Monza, joka löysi vuoteen 1986 mennessä kohtuulliset 43 812 asiakasta. Sen sijaan vuoden 1982 päivitys LCD-mittaristolla Senator CD- ja Monza GSE-versioissa jakoi mielipiteitä. Elektroniikka teki tuloaan muihinkin Opel-malleihin: muutamia versioita lukuun ottamatta lukkiutumattomat ABS-jarrut olivat mallista riippuen vakio- tai valinnaisvaruste, ja kolmitiekatalysaattori teki tuloaan.
pienoiskuva|vasen|200px|Lotus Carlton/Omega pienoiskuva|oikea|200px|Opel Senator B Vuoden 1986 Opel Omega oli saanut liukkaan korin ilmanvastuskertoimella 0,26 sekä erinomaiset ajo-ominaisuudet tarjoavan alustan: oli myös farmariversio, ja se muodostikin noin kolmanneksen Omegan valmistusmäärästä (97). Omega sai Vuoden auto 1987 -tittelin. Ikävä kyllä auton viimeistelyssä oli aluksi puutteita. Omegasta oli myös kaksi tehoversiota: Omega 3000-24V:n silkinpehmeästi käyvä moottori tuotti 204 hevosvoimaa hyvää suorituskykyä etsiville, mutta tarjolla oli piirimyyjien kautta myös Lotus-Omega 382 hevosvoimalla ja 282 km/t huippunopeudella - tunnettu englantilaisittain Lotus-Carlton -nimisenä Vauxhall-mallina. Opelin 3-litrainen moottori oli GM-konserniin tuolloin kuuluneen Lotus-yhtiön muutoksilla kasvatettu 3,6-litraiseksi, varustettu kahdella turboahtimella sekä konsernin Chevrolet Corvette C4:n 6-vaihteisella ZF-vaihteistolla, ja lisäksi niin koria kuin alustaakin oli vahvistettu. Kyseessä oli tuolloin maailman toiseksi nopein neliovinen auto, sillä BMW-pohjainen Alpina B10 Biturbo meni 291 km/t-suorituksellaan niukasti ohi, joskin Lotus-Omega kiihtyi kiivaammin. On esitetty, että Lotus-Opel oli valmistajalle imagoa kohentava malli sen yrittäessä tavoittaa BMW:n M-osaston ja Mercedes-Benz-AMG:n mallien kaltaista arvostusta nopeiden ja kalliden autojen luokassa, eli että myyntihinta olisi ollut todellisia valmistuskustannuksia pienempi. Valitettavasti luomuksen luotettavuus oli epätyydyttävä: viritetyn moottorin jakoketju ei ollut riittävän vahva, ja sen rikko tiesi mittavia moottorivaurioita. Myös erinäisiä muita, erikoisautossa yleensä kalliita murheita esiintyi, eli Lotus-Omega oli kaikkea muuta kuin Opel-iskulauseen mukainen der Zuverlässige l. "se luotettava". Tämä kokemus, joskin myös osallistuminen itse moottoriurheiluun (mm. DTM ja ralli) lie ollut syy sittemmin perustetulle Rüsselsheimissa OPC:lle (Opel Performance Center) vuonna 1997. Tähtäimessä olleen 1 100 kappaleen sijaan erikoismallia valmistui vain 907 kappaletta. Vuonna 1987 Opel yritti paluuta edustusautojen luokkaan Senator B -mallilla: sekään ei kyennyt murtamaan BMW:n ja Mercedes-Benzin ylivaltaa, ja Senator B:n valmistus päättyisi vuonna 1993 ilman vertaistaan seuraajaa. 1989 Opel-autojen valmistusmäärä saavutti uuden rajapyykin 25 miljoonaa kappaletta. Lokakuussa 1995 esiteltiin Vectra B, mikä ei ollut yhtä suosittu kuin edeltäjänsä vaikka myös farmariversio oli tullut tarjolle.
pienoiskuva|vasen|200px|Opel Zafira A (1999–2005) pienoiskuva|oikea|200px|Opel Monterey 5d (facelift) Pienempien autojen luokkaan Opel esitteli vuonna 1982 Corsa-mallinsa. Aikakautta varjosti Irakin–Iranin_sota, mikä laukaisi öljykriisin ja se vuorostaan Opelin myynnin laskun peräti 20%, mikä oli merkittävä takaisku. Ascona korvautui mallistossa vuonna 1988 Vectralla, jonka tekniikkaan pohjautui myös vuotta myöhemmin esitelty urheiluautomalli Calibra. Kadettin korvaajaksi puolestaan tuli vuonna 1991 Opel Astra. 1990-luvulla Opel myi maasturimalleja Fronteraa ja vain vähän kiinnostusta herättänyttä Montereyta (119), jotka pohjautuivat japanilaisen Isuzun malleihin Wizard ja Wizard II/MU (Frontera A ja B, kumpikin 3d- tai 5d-korilla) sekä Trooper II. Frontera ja Monterey olivat A- ja B-malleina tarjolla vuosina 1982-1988 sekä 1992-1999, joko 3-ovisena lyhyenä tai 5-ovisena pitkänä mallina. Monterey-malli jäi asiakkaiden kiinnostuksen katvealueelle (118), mutta Frontera löysi suosiota. Lisäksi oli vuosina 1991-2001 tarjolla Isuzu Faster TF -klooni, pickup Opel Campo 2h-ohjaamolla, 2h + tilapäisiin tarpeisiin esiin käännettävällä tilapäisistuimella (sportscab), tai 4d/4h pitkällä ohjaamolla (crewcab). Avolavan saattoi varustaa tarvikekauppiaiden pressu- tai lasikuitukatteen (hardtop). Campon läksiäismalli 4d/4h-ohjaamolla sai nelivedon ja kaksivärimaalauksen: tarjolla aluksi ollut bensiinimoottori poistui vuonna 1995, eli moottoripaletti koostui kolmen teholuokan turbodiesel-moottoreista. Pickup jäi vaihtoehtona pois Opelin malli valikoimasta, ja SUV-malleista vain Frontera pääsi B-kierrokselle.
Neuvostoliiton kommunistinen yhteiskuntakokeilu kariutui 1990-luvun alussa, ja DDR yhdistyi prosessin tuloksena Länsi-Saksaan. Wende:ksi nimitetyn mullistuksen myötä aluksi BMW:n ja sitten DDR-kaudella Wartburgin tehdas Eisenachissa tuli modernisoituna uudeksi Opel-tuotantolaitokseksi, ja se toimii vuonna 2022 edelleen eräänä Opel-ajoneuvojen tehtaista. Siellä valmistettiin Corsan 3-ovista versiota (5-ovinen Espanjassa ) sekä Astraa. Peräti 6 miljoonan kappaleen myynnin saavuttaneen Corsa B:n pohjalta (60% yhteisiä osia (111) syntyi pieni urheilucoupé Tigra A 1994-2001, sekä Corsa B:n pohjalta avattavalla Twin Top-teräskatolla Tigra B. 1990-luvulla Euroopassa alkoi tila-autobuumi, ja vuosituhannen vaihteessa Opel toi markkinoille kolme tila-automallia. Ensimmäisenä esiteltiin vuonna 1996 Opel Sintra, joka oli uudelleennimetty Pohjois-Amerikassa myyty Chevrolet/Pontiac Trans Sport. Se korvattiin kuitenkin jo vuonna 1999 edellisvuonna uudistuneeseen Astra G -sukupolveen perustuvalla Zafiralla, minkä tekniseen laatuun oli Astra G:n tavoin kiinnitetty huomiota: Zafira A oli menestys. Vuonna 2003 tila-autojen sarjan täydentäisi vielä Corsaan pohjautuva pieni Opel Meriva.
2000–2022
pienoiskuva|vasen|200px|Opel Speedster Turbo pienoiskuva|oikea|2003 Opel Signum Vuonna 2000 Opel tarjosi jälleen 2-paikkaisen urheiluauton, Lotus Elisen pohjalta syntyneen Opel Speedsterin: hilpeän ajettavuuden tarjonnut Speedster myi kuitenkin vaatimattomat 7 996 kappaletta (116), ja poistuisi jo vuonna 2005. Vuoden 2000 satoon kuului uudistettu Opel Corsa C, minkä ilmanvastuskerroin oli vain 0,32 eli luokassaan erinomainen (117). Mikroluokan tila-autoa Opel Agila valmistettiin Suzuki Wagon R+ rinnalla Puolassa vuodesta 2000 lähtien. Rüsselsheimin päätehdasta uudistettiin alkuvuonna 2002 käyttöön vihityllä laajennusosalla: investointi huippumoderniin tuotantotilaan maksoi 750 miljoonaa Euroa (124). Lippulaivamalli Omegan tuotanto päättyi vuonna 2003, jolloin mallistoon jäänyttä aukkoa täydensivät aiempaa suuremmaksi kasvanut Vectra ja siihen perustuva, markkinoilla ristiriitaisen vastaanoton saanut ja vain viisi vuotta tarjolla ollut ylellinen hatchback-malli Signum. Lisäksi Vectra kasvoi pituutta 14 cm, joskin sen menekki hiipui: vuonna 2007 kaupaksi menisi Saksassa enää 18 000 kappaletta (125). Vuonna 2004 esiteltiin 16cm lisää pituutta saanut Astra H: kolmiovinen versio kulki GTC-tunnuksella, ja sen äkäisin OPC-versio saavutti peräti 244 km/t huippunopeuden (121). OPC on vuonna 1997 perustettu, alun perin kilpailutoimintaa varten tarkoitettu Opel Performance Center Rüsselsheimissa, minkä GM lakkauttaisi ja sulattaisi osaksi Adam Opel -konsernia vuonna 2014.
pienoiskuva|vasen|200px|Opel Zafira B OPC pienoiskuva|oikea|200px|Opel Antara Vuonna 2005 tila-auto Zafirasta esiteltiin uudistettu B-versio, mikä oli muiden mallien tavoin kasvanut mitoissaan huomattavasti, mutta säilytti sisätilojen suositun Flexspace-muunteluratkaisun (133). Vuoden 2006 lopulla Opel toi markkinoille suosittuun kompaktiluokan SUV-segmenttiin mallin Opel Antara (129), sekä Kadett-mittaluokkaan kasvaneen Corsa D:n, mikä nousi Saksan myydyimmäksi kompaktiluokan malliksi (130). Saman vuoden 2006 satoa oli nelipaikkainen avoauto Opel Astra Twin Top, mikä jäi toistaiseksi viimeiseksi Opel-avoautomalliksi. Vuosina 2007-2009 tarjolla oli Yhdysvalloissa valmistettu Opel GT (2007), mikä 264 hevosvoimalla ja takavetoisena korvasi hilpeän Speedster-mallin, ja tarjosi hyvän hinta/laatu-suhteen. Kaksikymmentä vuotta kestänyt Vectran aikakausi päättyi vuonna 2008: tällöin esiteltiin sen korvaava Insignia A, jonka varusteluun ja laatuvaikutelmaan pyrittiin panostamaan aiempaa enemmän. Insignia A oli vain 1,5 senttimetriä lyhyempi kuin vuoden 1990 huippumalli Senator B (136). Sen farmariversio Caravan oli muuttunut työvälineestä lifestyle-suunnan autoksi (137). Myös saman vuoden 2008 uusi Agila B kasvoi mittaa peräti 20 senttimetriä: sitä valmistettiin Suzuki Splash-mallin rinnalla Unkarin tehtaalla. Lokakuussa 2004 Opelin työntekijät menivät lakkoon kuudeksi päiväksi, koska yhtiö ilmoitti karsivansa 12 000 työpaikkaa. Yhtiön päätös juontui matalasta ajoneuvojen kysynnästä Euroopassa, jossa Opelin toiminta oli tappiollista. Lakko vaikutti suuresti yhtiön tuotantokapasiteettiin. Neuvottelut ovat vieläkin työn alla, kun sopimusta molempien osapuolien tyydyttämiseksi ei ole saatu aikaan.
pienoiskuva|vasen|200px|Opel Insignia Country Tourer pienoiskuva|oikea|200px|2021 Opel Mokka-e (B) 2010-luvun täysin uusia Opel-malleja ovat muun muassa 2011 esitelty hybridiauto Opel Ampera, crossover-malli Mokka (2012) sekä pieni kolmiovinen Adam, mikä kilpaili lifestyle-mallien Mini ja Fiat 500 -segmentissä (141), ja jonka tavaramerkkinä on räätälöitävyys. Vuonna 2013 Opelin ensimmäinen täyssähköauto on Pariisin autonäyttelyssä 2016 esitelty Ampera-e. Myös Opel-yrityskauppa oli edelleen GM-yhtymän tahtotila. Vuonna 2014 Volkswagen oli halukas ostamaan Opelin General Motorsilta, mutta kauppa jäi toteutumatta hinta-erimielisyyksien vuoksi. Joulukuussa 2014 Opel sulki Bochumin tehtaansa: teko tyrmistytti monia, mutta merkitsi toisille uuden aikakauden alkua (143). Vuoden 2015 alussa tuli saataille pieni kaupunkiauto Opel Karl, mikä jatkoi Opel-perheen nimikkomallien sarjaa (142). Viimein helmikuussa 2017 General Motors käynnisti neuvottelut Groupe PSA:n kanssa Opel- ja Vauxhall-merkkien myymisestä ranskalaiskonsernille. Kauppa varmistui maaliskuussa, ja sen hinnaksi tuli 2,2 miljardia euroa.
2020-luku
Päivämäärällä 16.1.2021 Fiat Chrysler Automobiles NV ja Groupe PSA yhdistyivät kunkin osakkeenomistajien hyväksynnällä uudeksi Stellantis NV-ryhmäksi. Stellantiksen on arvioitu nousevan maailman neljänneksi suurimmaksi autonvalmistaja-konserniksi.
Talousvaikeudet ja myyntiaikeet
Opel ajautui keväällä 2009 vakaviin taloudellisiin vaikeuksiin sen yhdysvaltalaisen emoyhtiön GM:n käytyä vuosien 2008–2009 vaihteessa konkurssin partaalla. Jo 1990-luvulla konserniemo oli vienyt omia tappioitaan paikatessaan 4,5 miljardia D-markkaa Opel-tyttärensä kassasta, mikä kostautui tuotekehittelyssä. Opel oli jäänyt jälkeen kilpailijoistaan esimerkiksi Euroopassa tärkeillä diesel-markkinoilla, sillä se käytti yhä konserniin kuuluvan Isuzun vanhahtavia dieseleitä kilpailevien suoraruiskutteisten turbodiesel-moottoreiden kuten Volkswagenin TDI-moottoreiden sijaan. Opelin ensimmäinen oma moderni neliventtiili-diesel oli tullut markkinoille vasta vuonna 1996. Myös GM:n nimittämä Opel-ostopäällikkö José Ignacio López de Arriortua oli ajanut tiukkaa säästölinjaa, minkä vuoksi Opel-autojen perinteinen luotettavuus kärsi, eivätkä konserniemon Opel-hallintoon lähettämät yhdysvaltalaiset toimihenkilöt ymmärtäneet Euroopan automarkkinoiden tarpeita. López siirtyi vuonna 1993 Volkswagenin palvelukseen, ja hänen väitettiin vieneen Opelin yrityssalaisuuksia uuden työnantajansa tutkittaviksi (nk. López-skandaali). Monet myyntitilastojen menestysmallit kuten 2000-vuosikymmenen tila-autot Zafira (1999) ja Meriva olivat pihtailun vuoksi myös vikatilastojen kärjessä. Suositun Corsan vastapainona oli Saksan markkinoita vähemmän kiinnostaneita malleja kuten suosittuun Vectraan pohjautunut, jo viiden vuoden jälkeen 2008 lopetettu Signum. Vuoden 1987 yhtiön suurellisten 125-vuotisjuhlien aikainen markkinaosuus olisi virheellisten ratkaisujen ja julki tulleen epävarmuuden tilanteen vuoksi vuoteen 2012 mennessä enemmän kuin puolittunut. Markkinaosuuden sulaminen purkautui rajuina henkilöstön vähennyksinä: Bochumin henkilöluku putosi 23 000:sta enää 6 000:een vuonna 2004, mikä johti tuon vuoden lokakuussa henkilökunnan usean päivän lakkoon. Säästötoimena Opelin yhtiömuoto muutettiin osakeyhtiöstä (AG) edullisemmaksi GmbH:ksi. Vuoden 2006 henkilöstöluku oli enää 27 661, kun se kymmenen vuotta aiemmin oli ollut 46 000 henkilöä, ja markkinaosuus jäi enää 9,1%:iin vuonna 2007. Opelin pelastussuunnitelman yhtenä vaihtoehtona esitettiin sen irrottamista GM:stä ja liittämistä johonkin sopivaan eurooppalaiseen kumppaniin. Myös Saksan liittovaltion väliintuloa ehdotettiin. Eräässä vaiheessa päätettiin säilyttää Opel osana GM:ää mutta aiempaa itsenäisempänä. GM, joka itse päätyi kesällä 2009 velkasaneeraukseen, päätti kuitenkin lopulta hankkiutua eroon Opelista.
Toukokuun 2009 lopulla Saksan valtion johtamissa neuvotteluissa suunniteltiin Opelin myymistä kanadalaisen autonosavalmistaja Magna Internationalin ja Sberbankin muodostamalle konsortiolle, jolloin GM pitäisi 35 prosenttia yhtiöstä ja Opelin työntekijät 10 prosenttia. Opelia on oltu myymässä myös belgialaiselle RHJ-sijoitusrahastolle, koska GM ei halua venäläisen GAZin saavansa haltuunsa sen tekniikkaa ja olisi valmis ostamaan yhtiön takaisin taloustilanteensa parantuessa. Saksan hallitus on puolestaan huolestunut työpaikoista pääomasijoittajien käsissä, ja valmiina rahoittamaan Opelia, kun Magna-kauppa toteutui. 10. syyskuuta 2009 GM teki päätöksen Opelin 55 prosentin enemmistön myynnistä Magna-Sberbank-konsortiolle, mutta perui sen marraskuussa, huolimatta siitä että yhtiö oli jo saanut 1,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin lainan Saksan valtiolta osana kaupan toteutumista.
Euroopan ulkopuoliset markkina-alueet
Monet GM:n 2000-luvulle saakka maailmanlaajuisesti myymät autot ovat Opelin suunnittelemia, esimerkiksi Corsa, Astra, Vectra ja Omega. Opel-malleja myydään myös muiden GM-brändien alla, kuten Vauxhall Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Holden Australaasiassa ja Chevrolet Latinalaisessa Amerikassa.
Opel Yhdysvalloissa (1958–2017)
Pienten eurooppalaisten autojen tultua suosituiksi Yhdysvalloissa Toisen maailmansodan jälkeen, ja koska GM:n omat pienemmät compact-luokan autot olivat tuolloin vuosina 1955-1956 vasta suunnitteluasteella, se päätti tuoda väliaikaisena ratkaisuna sekä Opel-että Vauxhall-malleja maahan : hyvin amerikkalaiseksi muotoiltu Rekord (aina panoraama-laseja ja Buick-tyylistä Sweepspear-kylkilistaa myöten) ilmestyi Buick-myymälöihin vuonna 1958, ja Vauxhall-malleja myytäisiin Pontiac-verkoston kautta. Ajoitus osui epäonnisesti keskelle lyhyttä mutta terävää "Eisenhower-lamaa", mikä romahdutti autojen myynnin ja tiesi erinäisten merkkien (esimerkiksi kriisiytynyt Packard) loppua. Buickin oma pieni malli Special korvasi Opelin vuonna 1961, mutta Opel teki paluun vuonna 1964 vieläkin pienemmällä Kadett-mallilla. Vuoden 1967 uutta Kadett B:tä markkinoitiin Yhdysvalloissa "GM:n halvimpana autona": neljällä eri korimallilla ja 1,1- tai 1,9-litraisella moottorilla tarjottu Kadett sai pian maineen kestävänä joskin karuna mallina. GM-johtaja Robert "Bob" Lutzin aloitteesta GM-designer Clare McKichan hahmotteli uuden Opel-urheilumallin GT jo vuoden 1965 Frankfurtin autonäyttelyyn, joskin Chuck Jordan muotoili lopullisen GT-tuotantoversion vuodelle 1968: malli menestyi myös Yhdysvalloissa yli 70 000 kappaleen myynnillä. Seuraava Opel-tuontimalli oli Opel Manta, mikä taisteli Ford USA:n maahan tuomaa kilpailevaa Ford Capria vastaan. Manta myi hyvin kunnes sen hinta nousi valuuttakurssien epäedullisten muutosten vuoksi 450 dollarilla vuonna 1975: Buick korvasi siksi Opel-mallit GM-konserniin myös kuuluvilla Isuzun malleilla (Kadett C:n eli GM:m "T-car":in klooni Isuzu Gemini, myöhemmin myös Giorgetto Guigiaron "T-car":in alustalle luoma kaunis coupé Impulse/Piazza), joskin merkkinä säilyi Buick-Opel aina vuoteen 1980 asti, jolloin GM lanseerasi uudet kotimaiset, pienet X-Body ja J-Body -mallinsa. Opel-merkki poistui tuolloin Yhdysvaltain markkinoilta, joskin Opel Kadett E-mallia myytiin Pontiac Le Mans-nimellä 1980-luvun lopulla, Daewoon toimiessa yksityiskohdiltaan (mm. peräpeili) muunnellun mallin valmistajana. Omega-mallia myytiin vuosina 1997-2001 myös Yhdysvalloissa nimellä Cadillac Catera. Catera poikkesi perinteisistä Cadillac-malleista, eikä merkkejä vaihtamalla (badge engineering) luotu urheilullinen sedan menestynyt. . Lähimenneisyyden yhteisiä malleja ovat olleet Buick Regal (5./6. sukupolvi, Opel Insignia), Buick Cascada (Puolassa valmistettu Opel Cascada), sekä Buick LaCrosse (Insignia-muunnos). Saturn-merkin alla myytiin muotoilultaan päivitettyä Opel Vectra B-versiota vuosina 2000-2005 Saturn L-Series:inä, 2008-2009 Opel Astraa Saturn Astra XE:nä, 2008-2010 Meksikossa valmistettua Opel Antara-paria malleina Saturn VUE sekä Chevrolet Captiva Sport.
Opel/Vauxhall
Opel on GM:n päämerkki Euroopassa lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jossa GM:n toinen eurooppalainen tytäryhtiö Vauxhall Motors käyttää yhä omaa brändiään. Vauxhall-vienti menee pääasiassa Kansainyhteisön maihin, joissa on vasemmanpuoleinen liikenne. Vauxhallin mallit olivat ennen 1970-lukua täysin eri suunnittelua kuin Opelit. Opel-merkki katosi suurimmaksi osaksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta vuonna 1981, kun Vauxhallin ja Opelin myyntisopimukset yhdistettiin. Tällöin vain Mantaa myytiin Opelina, kunnes sen valmistus lopetettiin 1988.
Vauxhall alkoi käyttää Opelin nimiä malleissaan, poikkeuksena Kadett, jonka korvasi Astra vuonna 1991. Tätä nimeä Vauxhall käytti jo aikaisemmin. Kuitenkin jopa muissa vasemmanpuoleisen liikenteen maissa Euroopassa, kuten Irlannissa, johtava GM:n merkki on nykyisin Opel, vaikkakin monia maahantuotuja Vauxhalleja näkee silti irlantilaisilla teillä. Irlannin Opel sponsoroi monia vuosia maan jalkapallomaajoukkuetta käyttäen mainoslausetta ”Irlannin ykköstukija”.
Jotkut ovat ehdottaneet, että Vauxhall-merkki pitäisi lakkauttaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja korvata Opelilla. Tämä harmonisoisi GM:n markkinastrategian Euroopassa. Vauxhall on kuitenkin vastustanut tätä, koska sen brändi on tunnettu ja autojen tukkuostajat, jotka ovat sen pääasiakkaita, eivät kannata Opeleiksi nimeämistä.
Bangor City FC
Bangor City Footbal Club on vuonna 1876 perustettu jalkapalloseura Walesin Bangorista. Sen joukkue pelaa Walesin valioliigassa.
Bangor City on voittanut Walesin liigamestaruuden kolmesti ja Walesin cupin kahdeksasti. Se on pelannut myös useita euro-otteluita Eurooppa-liigassa, Cup-voittajien cupissa, UEFA-cupissa ja Intertoto-cupissa.
Kipinä (albumi)
Kipinä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1989.
Abdelfettah Boukhriss
Abdelfettah Boukhriss (s. 22. lokakuuta 1986) on marokkolainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Boukhriss edustaa Marokon pääsarjassa pelaavaa FUS de Rabatia.
Seurajoukkueura
Boukhriss aloittu uransa FUS de Rabatin riveissä kaudella 2004–2005. Hän oli nostamassa joukkuettaan Marokon pääsarjaan vuosina 2007 ja 2009. Sittemmin Boukhriss oli voittamassa Marokon cupia ja Afrikan Confederation Cupia vuonna 2010. Tammikuussa 2011 Boukhriss siirtyi Belgiaan Standard Liègen joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa vain yhden ottelun kaudella 2011–2012 RAEC Monsia vastaan. Lopulta elokuussa 2011 Boukhriss lainattiin takaisin FUS de Rabatiin.
Maajoukkueura
Boukhriss on edustanut Marokkoa vuodesta 2011 lähtien. Hän oli mukana pelaamassa LG cupia vuonna 2011, jossa Marokko sijoittui kolmanneksi. Boukhriss valittiin myös vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin. Marokon osalta kisat päättyivät alkulohkoon. Boukhriss pelasi turnauksessa yhden ottelun Nigeriä vastaan.
Socket 939
Socket 939 on pääasiassa AMD:n käyttämä suoritinkanta. Se kehiteltiin heinäkuussa 2004 Socket 754:n korvaajaksi AMD:n Athlon64-suorittimille. 939:n on syrjäyttänyt Socket AM2.
Socket 939 tukee kaksikanavaista DDR SDRAM:ia 2*200 MHz nopeudella, mikä mahdollistaa teoriassa 6.4Gt/s kaistanleveyden. Socket 939 -kanta sisältää myös yhden HyperTransport-väylän, joka voi olla 2Gt/s nopea.
Carolin tauti
Carolin tauti on äärimmäisen harvinainen sairaus, jossa maksan sisäiset sappitiet ovat laajentuneet ilman, että sapen kulku olisi estynyt. Harvoissa tapauksissa laajeneminen koskee myös maksan ulkopuolisia sappitiehyitä. Jacques Caroli kuvasi vuonna 1958 mukaansa nimetyn sairauden, joka on kuvattu kirjallisuudessa vasta noin sata kertaa.
Frans Edvard Conradi
Frans Edvard Conradi (21. helmikuuta 1812 Jokioinen – 29. helmikuuta 1888 Vaasa) oli suomalainen opettaja.
Carolin tauti
Carolin tauti on synnynnäinen ja perinnöllinen mutta usein pitkään oireeton. Sairaus voi myöhemmin aiheuttaa kolangiitteja eli sappitietulehduksia, joihin saattaa liittyä esimerkiksi kipua vatsassa, korkeaa kuumetta, hepatomegaliaa ja ikterusta. Carolin tauti voidaan havaita ultraäänitutkimuksen avulla.
Frans Edvard Conradi
Conradin vanhemmat olivat värjäri Frans Wilhelm Conradi ja Maria Kristina Ståhlberg. Hän tuli ylioppilaaksi 1832, mutta ei suorittanut koskaan yliopistollista loppututkintoa. Conradi valittiin opettajaksi Helsingin yksityislyseoon 1838 ja Mustialan opistoon 1847. Vaasan teknillisen reaalikoulun johtaja ja samalla Uudenkaarlepyyn ruotsalaisen seminaarin ensimmäinen johtaja hänestä tuli 1873, missä toimessa hän työskenteli vuoteen 1880 asti. Conradia pidettiin taitavana opettajana, jolla oli monipuoliset tiedot ja oppilaita ymmärtävä järjestyksenpitotapa.
Karl Dönitz
Karl Dönitz (16. syyskuuta 1891 Grünau, nyk. osa Berliiniä – 24. joulukuuta 1980 Aumühle, Länsi-Saksa) oli saksalainen suuramiraali, joka toimi toisen maailmansodan aikana Saksan sukellusvenelaivaston komentajana vuosina 1936–1943 ja Kriegsmarinen ylipäällikkönä vuosina 1943–1945 sekä Saksan valtakunnanpresidenttinä lyhyen aikaa vuonna 1945.
Frans Edvard Conradi
Conradin puoliso vuodesta 1849 oli Agnes Emma Gustafva Renvall (k. 1876).
Carolin tauti
Carolin taudin komplikaatiot voivat olla vakaviakin. Keskeisiä riskejä ovat kolangiittien taipumus uusiutua, kasvanut kolangiokarsinooman eli sappitiesyövän vaara ja maksan sisäisten paiseiden kehittymisen vaara. Arviolta 7 % potilaista saa sappitiesyövän.
Karl Dönitz
Toiminta toisessa maailmansodassa
Dönitz liittyi sodan aikana kansallissosialistiseen puolueeseen ja palkittiin puolueen kultaisella ansiomerkillä. Hän sai suuramiraalin (Großadmiral; vastaa laivastoamiraalin sotilasarvoa) arvon ja toimi sukellusvenelaivaston ylimpänä päällikkönä (Befehlshaber der Unterseeboote) ja myöhemmin Kriegsmarinen ylipäällikkönä (Oberbefehlshaber der Kriegsmarine).
Dönitzin komennossa U-venelaivasto kamppaili Atlantin hallinnasta vuonna 1940 yrittäessään aiheuttaa ruokapulan Britanniassa tuhoamalla elintärkeitä kauppalaivoja. Sukellusveneet tuhosivat laivoja Dönitzin jo ensimmäisen maailmansodan aikana kehittämän ”susilaumataktiikan” mukaisesti.
Dönitz toimi vajaan kuukauden verran Saksan valtakunnanpresidenttinä Adolf Hitlerin kuoleman jälkeen. Hänen johtamansa niin sanottu Flensburgin hallitus hyväksyi lopulta Saksan ehdottoman antautumisen liittoutuneille 7. ja 8. toukokuuta 1945.
Ouro Guiré
Ouro Guiré on maalaiskunta Moptin alueen Ténenkoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Koubi sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Diakan varrella kymmenen kilometriä Ténenkousta kaakkoon. Kunnassa on 9 300 asukasta (vuonna 2009).
Karl Dönitz
Dönitz Nürnbergin oikeudenkäynnissä
Nürnbergin oikeudenkäynnissä Dönitz asetettiin syytteeseen sotarikoksista. Toisin kuin monia syytetyistä, häntä ei syytetty rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Häntä kuitenkin syytettiin osallistumisesta 1: ”salaliittoon rauhaa vastaan”, 2: ”sodan suunnitteluun ja sytyttämiseen” ja 3: ”sotarikoksiin”. Syytteeseen hänet lähinnä asetettiin rajoittamattoman sukellusvenesodan aloittamisesta ja Laconian tapausta seuranneesta käskystä olla pelastamatta sukellusvenehyökkäysten uhreja.
Oikeudenkäynnissä Dönitz sai apua yllättävältä taholta. Yhdysvaltain laivaston amiraali Chester Nimitz – itsekin sukellusvenemies – todisti Dönitzin puolesta, että Yhdysvallat oli myös harjoittanut rajoittamatonta sukellusvenesotaa Tyynellämerellä eivätkä heidänkään sukellusveneensä yrittäneet pelastaa henkiin jääneitä, jos sellainen toiminta uhkasi sukellusveneiden omaa turvallisuutta.
Ouro Guiré
Ouro Guirén kunta rajoittuu etelässä Ténenkoun piirin Diakan, lännessä Ténenkoun ja Sougoulbén sekä pohjoisessa Ouro Ardon, koillisessa Moptin piirin Salsalbén ja idässä Djennén piirin Togué Morarin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Socket 940
Socket 940 on pääasiassa AMD:n käyttämä palvelintietokoneisiin tarkoitettu suoritinkanta, jota käytetään Opteron-prosessorien kanssa. Koska palvelimien täytyy olla vakaita, hyväksyy Socket 940 vain virheenkorjauskoodia (ECC) tukevat DDR-muistit (Socket AM2 käyttää DDR2:ta). Socket 940 -kantaa käyttäen on valmistettu kahdeksaa prosessoria tukevia emolevyjä.
Ouro Guiré
Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat fulbeja, heidän entisiä orjiaan rimaibeja sekä bozoja.
Karl Dönitz
Dönitz Nürnbergin oikeudenkäynnissä
Tuomioistuin totesi Dönitzin syylliseksi syytekohtiin kaksi ja kolme, ja hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen, jonka hän suoritti Spandaun vankilassa.
Socket 940
Socket 940 -kantaa käyttävät myös tietyt AMD Athlon FX -prosessorit (FX-51, FX-53), jolloin kokoonpano tarvitse ECC-tuellisia DDR-muisteja.
Ouro Guiré
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkein viljelykasvi on riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.
Karl Dönitz
Loppuelämä ja kuolema
250px|thumb|right|Dönitz [[Saint-Nazairessa kesäkuussa 1941. Lähellä laiturissa Saksan sukellusvenelaivaston U-94.]] Vapauduttuaan Dönitz pyrki puhdistamaan mainettaan propagoimalla julkaisemissaan teoksissa kuvaa sankarillisesti taistelleesta Wehrmachtista ja itsestään sen vääryydellä tuomittuna marttyyrinä. Hän yritti mahdollisuuksiensa mukaan vastata myös hänelle osoitettuihin kirjeisiin ja nimikirjoituspyyntöihin. Dönitz kuoli jouluaattona 1980 Aumühlessä. Puolustusministeriön erityisestä määräyksestä ilman sotilaallisia kunnianosoituksia suoritettuihin hautajaisiin osallistuivat muun muassa entinen SS-kenraalimajuri Wilhelm Mohnke sekä eversti Hans-Ulrich Rudel.
Socket 940
Socket AM2:ssa on myös 940 pinniä, mutta Socket 940 ja AM2 eivät ole yhteensopivia sillä Socket AM2 käyttää DDR2- ja Socket 940 DDR(1)-muisteja.
Ouro Guiré
Kunnan liikenneyhteydet ovat huonot. Tulva-aikaan liikenne tapahtuu vesiteitse. Palveluihin kuuluu kaksi alakoulua ja terveysasema.
Pallotuhatjalkaiset
Pallotuhatjalkaiset (Glomeridae) on kaksoisjalkaisten luokkaan kuuluva heimo.
Levinneisyys ja elinympäristö
Afrikassa ja Australiassa tavataan Sphaerotherium-suvun lajeja, jotka ovat kookkaimpia pallotuhatjalkaisia. Euroopassa tavataan Glomeris-suvun lajeja.
Lisääntyminen
Koirailla on raajoja jaokkeissa, joissa niitä ei naarailla ole. Nämä raajat ovat tarttumaelimiä, joilla koiras tarttuu kiinni naaraaseen parittelun aikana.
Gospel Helsinki
Gospel Helsinki on nuorten ja aikuisten (n. 20–50-vuotiaiden) kuoro, joka esittää ilosanomaa pursuavaa perinteistä afroamerikkalaista gospelia, mutta myös genrerajat ylittävää suomalaista gospelmusiikkia. Kuorossa on tällä hetkellä noin 60 laulajaa, jotka on jaettu äänialoittain bassoihin, tenoreihin, alttoihin tai sopraanoihin. Kuoro esiintyy pääsääntöisesti Meilahden kirkossa Helsingissä, mutta tekee myös aktiivisesti esiintymismatkoja eri puolille Suomea ja jopa ulkomaille.
Lokakuussa 2014 Gospel Helsinki julkaisi ensimmäisen levynsä Unspeakable Joy. Gospel Helsinki järjestää kaksi kertaa vuodessa Gospelworkshopeja, joiden yhteydessä on yleensä myös koelaulu, jota kautta kuoroon on mahdollista pyrkiä. Kuoron suojelija on Helsingin piispa Irja Askola.
Historia
Kuoron perusti musiikin maisteri Nina Pakkanen vuonna 2000. Palattuaan Saksasta hän halusi perustaa gospelkuoron, jossa resonoi keskieurooppalainen laulun ilo ja genrerajoja rikkova kokeilevuus. Syntyi MeiJoy, jonka nimi yhdisti kuoron kotipaikan Meilahden ja musiikin riemun (Joy = Ilo). Kuorossa lauloi aluksi kymmenkunta nuorta, joista osa on yhä tänäkin päivänä mukana toiminnassa. Vuonna 2012 kuoro vaihtoi nimensä Gospel Helsingiksi, joka oli helpommin kuulijakunnan löydettävissä ja vastasi paremmin kuoron olemusta.
Levy
Gospel Helsinki julkaisi ensilevynsä Unspeakable Joy lokakuussa 2014. Nykygospelia sisältävä levy on täynnä ilon sanomaa, mukaansa tempaavaa rytmiä ja koskettavia hetkiä. Kuoron lisäksi levyllä esiintyy jazzlegenda Joonatan Rautio ja lyömäsoittaja Sami Koskela. Solistina esiintyvät Päivi Kantola, Johanna Andelin ja Ilkka Koski. Levy tarjoaa 11 kappaletta musiikkia, jota Suomessa ei juuri ole aiemmin levytetty, esimerkiksi Kirk Franklinin, Clarence Eggletonin ja Cynthia Nunnin musiikkia. Levy sai nimensä Daniel ’Bishop’ Thomasin Let Me Say So -kappaleesta, jossa kiteytyvät levyn sanoma ja gospelmusiikin ydin: Tahdon kertoa kaikille, että Herra on pelastanut minut!
Mikko Mäkelä (jääkiekkoilija)
Pelaajaura
Mäkelä voitti hopeaa nuorten EM-kilpailuissa 1983 (U-18) ja MM-kilpailuissa 1984 (U-20). Suomen mestaruuden Mäkelä voitti 1985 ja 1993, Ruotsin mestaruuden 1994, ja Saksan mestaruuden vuonna 1996. Hän pelasi kaikkiaan 81 A-maaottelua, osallistui olympialaisiin 1992 ja 1994, MM-kilpailuihin 1985, 1992 ja 1994 sekä Kanada-cupiin 1987.
NHL:ään Mäkelän varasi New York Islanders vuonna 1983 neljännellä kierroksella numerolla 65. Mäkelä pelasi New York Islandersissa, Los Angeles Kingsissä, Buffalo Sabresissa ja Boston Bruinsissa yhteensä 423 ottelua tehoin 118 + 147 = 265.
Valmennusura
Vuosina 2002–2003 Mäkelä toimi WHL-seura Lethbridge Hurricanesin päävalmentajana. Samalla Mäkelästä tuli ensimmäinen eurooppalaisvalmentaja WHL-sarjassa.
Eetu Karvinen
Eetu Karvinen (s. 27. tammikuuta 1993 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Karvinen on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Karvinen on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Etelä-Vantaan Urheilijoissa, joista Karvinen palasi Kiekko-Vantaaseen C-juniori-ikäisenä kaudeksi 2008–2009. Hän voitti kaudella 2009–2010 seuran B-nuorten sisäisen pistepörssin ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Jussi Pelto-Arvon kanssa B-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 12+16=28. Kaudeksi 2010–2011 Karvinen siirtyi Helsingin IFK:n B-nuoriin. Kauden 2011–2012 päätteeksi hän voitti HIFK:ssa A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2012–2013 Karvinen siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja USHL-junioriliigan Cedar Rapids RoughRidersiin. Hän vaihtoi kauden aikana sittemmin Sioux City Musketeersiin, josta Karvinen jatkoi tammikuussa 2013 edelleen toisen junioriliigan, NAHL:n Brookings Blizzardiin. Hänellä oli kevään 2013 pudotuspeleissä Cody Marooneyn ja Derek Sandin kanssa joukkueen paras teholukema (+1). Kauden 2013–2014 Karvinen pelasi NAHL:ää Minnesota Magiciansin riveissä. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi Suomeen ja siirtyi try-outille Mestis-joukkue TuToon. Karvinen sai elokuussa 2014 vuoden mittaisen jatkosopimuksen, mutta hän jätti joukkueen kuitenkin marraskuussa pelattuaan alkukaudella vain kaksi runkosarjaottelua. Karvinen pelasi loppukauden Venäjän nuorten sarjaa, MHL:ää itävaltalaisessa EC Salzburgissa.
Kaudeksi 2015–2016 Karvinen siirtyi Mestis-joukkue KeuPa HT:hen SM-liigajoukkue Rauman Lukon 1+2-vuotisella sopimuksella kiinnittämänä sopimuspelaajana. Hän teki pääsarjadebyyttinsä Lukossa Mestarien liigassa 27. elokuuta 2015 sveitsiläistä Fribourg-Gottéronia vastaan. SM-liigadebyyttinsä Karvinen teki runkosarjan avauskierroksella 11. syyskuuta 2015 paikallisvastustaja Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin Lukon kolmosketjun oikeaan laitaan Turo Asplundin ja Riku Pitkäsen viereen. Karvinen sai ottelussa jääaikaa 5.55 minuuttia. Hän pelasi suurimmaksi osaksi kuitenkin KeuPassa. Karvinen pelasi kauden aikana Lukossa kaikkiaan kolme ottelua sekä SM-liigassa että CHL:ssä. Tammikuussa 2016 hän jätti seuran ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen. Elokuussa 2016 Karvinen ja Hermes kuitenkin purkivat sopimuksensa yhteisymmärryksessä.
Lokakuussa Karvinen siirtyi kauden 2016–2017 kattavalla sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin HC Chamonix-Morzineen. Hänen ensimmäinen kokonainen miesten pääsarjakautensa toi 34 runkosarjaottelussa tehot 2+9=11 ja viidessä karsintasarjan ottelussa tehot 3+2=5. Karvinen oli karsintasarjassa kolmella osumallaan Morzine-Chamonixin paras maalintekijä Peter Hrehorčákin kanssa. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin karsiutumiseen ja toiminnan lopettamiseen. Syksyllä 2017 Karvinen antoi näyttöjä Mestis-joukkue Espoo Unitedille ja pelasi myös yhden Suomen Cupin ottelun. Hän ei kuitenkaan saanut jatkosopimusta. Karvinen oli ilman sopimusta aina tammikuuhun 2018 asti, jolloin hän siirtyi loppukauden sopimuksella Rovaniemen Kiekon Mestis-joukkueeseen.
Niska (Utajärvi)
Niska on kylä Utajärvellä valtatien 22 ja Oulujoen varrella, noin kymmenen kilometriä etelään Utajärven kuntakeskuksesta. Kylä sijaitsee paikassa, jossa Lähtevänoja laskee Oulujokeen.
Eetu Karvinen
Maajoukkeura
Karvinen on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.
Niska (Utajärvi)
Kylällä on aiemmin sijainnut postipysäkki sekä Oulun–Kontiomäen rautatien varrella sijainnut Niskan seisake. Postipysäkki lakkautettiin lokakuussa 1929, kun Ahmaksen rautatieasemalla sijainnut Ahmaksen postiasema II avattiin.
Kuuluisiin Niskan kylästä lähtöisin oleviin henkilöihin kuuluu historiantutkija ja Helsingin yliopiston professori Arvi Korhonen.
Niskan kylää on kuulunut aiemmin myös Vaalan kuntaan. Suomen Sukuhistoriallisen Yhdistyksen sivuilla on väestöluettelot Niskan kylästä vuosilta 1775-1860 (Vaala) ja 1776-1875 (Utajärvi) Matti Enbuskan toimittamana.
Eetu Karvinen
Muuta
Karvisen isoveli Otto pelaa hyökkääjänä SM-liigaa Oulun Kärpissä.
Wuthering Heights (kappale)
Wuthering Heights on Kate Bushin kappale vuodelta 1978 ja hänen ensimmäinen singlensä. Se oli valtava menestys ja pysyi Britannian singlelistan kärkipaikalla kuukauden ajan. Samalla Kate Bushista tuli ensimmäinen nainen, joka on ollut itse kirjoittamallaan kappaleella Britannian listaykkösenä. Hän oli tuolloin 19-vuotias.
”Wuthering Heights” on mukana Kate Bushin ensimmäisellä levyllä The Kick Inside. Innoituksen kappaleeseen antoi Emily Brontën romaanin Humisevan harjun televisiosovitus. Muusikon levy-yhtiö EMI olisi halunnut, että häneltä olisi julkaistu ensimmäisenä singlenä kappale ”James and the Cold Gun”, mutta Bush itse oli ehdottomasti ”Wuthering Heightsin” valitsemisen kannalla. Lopulta yhtiön johtohenkilöt taipuivat artistin vaatimukseen ja ”Wuthering Heightsista” tuli Bushin uran menestynein yksittäinen kappale.
Kappaleen alkuperäinen sävellaji on A-duuri ja sen refreeni C♯-duurissa (D♭-duuri), eikä kappaleen toonikaa vahvisteta kappaleen aikana.
Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Wuthering Heights” ylsi sijalle 18.
Socket 754
Socket 754 on pääasiassa AMD:n käyttämä suoritinkanta. Se suunniteltiin korvaamaan vanhempi Socket A eli Socket 462. Suoritinkanta oli ensimmäinen joka tuki AMDn uusia AMD64-nimellä tunnettuja 64-bittisiä suorittimia. 754-kantaiset emolevyt tukivat DDR1-keskusmuistia.
Vertailu toisiin suoritinkantoihin
Socket 754 on halvempi versio Socket 939:stä.
Saatavuus
Ensimmäiset Socket 754 -suorittimet tulivat markkinoille syksyllä 2003. 754:n syrjäytti Socket AM2, joka tuli markkinoille 23. toukokuuta 2006.
Usopp
Usopp on kuvitteellinen hahmo One Piece manga- ja animesarjassa. Hän on Olkihattupiraattien neljäs jäsen ja tarkka-ampuja.
Merirosvo Usopp
Usoppin nimi perustuu luultavasti sanaan "Isoppu", joka tulee antiikin kreikkalaisen tarinankertojan Aisopoksen nimestä. Uso puolestaan tarkoittaa japaniksi valetta.
Hänen nenänsä on pitkä kuin Pinokkiolla, tosin Usoppin nenä ei pitene valehdellessa. Mr. 2 Bon Clayn montaasi paljasti, että One Piece -maailmassa Usoppilla on maailman hassuin/oudoin nenä. Eiichiro Odan mukaan Usoppin eläinhahmo on vyötiäinen. Lisäksi hän kertoi Usoppin värin olevan keltainen ja hänen haisevan ruudille.
Toinen Usoppin näkyvä piirre on pelkuruus ja hän kärsiikin usein "ei-voi-mennä-maihin" taudista. Erittäin vaarallisissa tilanteissa Usopp on todistanut olevansa rohkeampi mitä hän itsestään uskoo. Hän näyttää suurta päättäväisyyttä, kun hänen ystävänsä ovat vaarassa, tai kun hänen ystäviään pilkataan. Vaikka Usopp onkin pelkuri taisteluissa (paitsi ollessaan Sogeking), hän on korvaamaton apu Olkihatuille. Hän osaa korjata lähes mitä vain, mutta ei niin hyvin kuin viimeksi Olkihattuihin liittynyt Franky. Lisäksi hän on tarkka ampumaan ja omaa taiteellista silmää harjoiteltuaan lapsuusvuodet maalaamalla naapureiden seiniä.
Vaikka Usoppilla ei ole yli-inhimillisiä voimia toisin kuin lähes kaikilla muilla Olkihattupiraateilla, hänellä on aivan järjettömän tarkka sihti ja uskomaton kivunsietokyky. Lähes jokaisessa taistelussa hän kärsii vakavia vaurioita, mutta siitä huolimatta pysyy pystyssä. Esimerkiksi Mr. 4 löi Alabastassa Usoppia neljän tonnin mailalla päähän. Hänen selvitessä hyökkäyksestä pahoista vammoista huolimatta, Miss Merry Christmas sanoi hyökkäyksestä selviämisen olleen mahdotonta. Usopp on Olkihattujen laivalääkärin, Tony Tony Chopperin eniten hoitama potilas.
Hänen määränpäänsä on tulla urheaksi ja voimakkaaksi merten soturiksi, kuten hänen isänsä Yasopp on. Iältään Usopp on 17-vuotias (19-vuotias aikahypyn jälkeen) ja hän syntyi aprillipäivänä. Usopp on 174 cm pitkä (176cm aikahypyn jälkeen).
Japanilaisen faniäänestyksen mukaan Usopp on kuudenneksi suosituin One Piece -hahmo.
Persoona ja suhteet
Usopp on kovan luokan valehtelija ja pitää kepposien tekemisestä joiden kohteena ovat lähes aina muut Olkihattupiraatit. Hän pitää myös Luffyn ja Chopperin seurasta, hullutellen heidän kanssaan. Usein Usopp kertoo Chopperille valheellisia tarinoita urotöistään, ja Chopper uskoo sinisilmäisesti kaiken. Ennen Chopperia hänen uskollinen kuuntelijansa oli Kaya. Nami on käyttänyt Usoppia hyväksi muun muassa aseen teossa ja parantelussa. Usoppin ehkä tähän mennessä parhain luomus onkin Clima Tact, jonka hän teki Namille ennen Alabastaa ja paranteli ennen Enies Lobbyä.
Usopp säikkyy helposti ja usein yrittää käännyttää muut Olkihatut ajatuksesta rantautua saarelle, mutta häntä ei noteerata. Arasta luonteestaan huolimatta hän tekee mitä tahansa suojellakseen ystäviään, jopa vaarantaen oman henkensä. Lisäksi hänen ajatusmaailmansa kohota urheaksi merten soturiksi estää häntä pakenemasta taisteluista. Yleensä taisteluissa Usopp käyttää aseiden lisäksi valheitaan hyväksi, toivoen vihollisten tulevan huijatuiksi. Yksi hänen parhaimmista ominaisuuksistaan taisteluissa on kestävyys, joka on joskus pelastanut Olkihattujen hengen. Lisäksi hän todisti olevansa rohkea Enies Lobbyssä. Hänen ensimmäinen vihollisensa oli kolmanneksi vahvin CP9n jäsen, Jyabura (jonka taistelun hän hävisi) ja toisena hän uskalsi uhmata jopa CP9:n vahvinta agenttia, Rob Luccia (hän houkutteli Luccin kimppuunsa, jotta Luffy ponnistelisi vielä taistelemaan Luccin kanssa). Tämä todisti myös Usoppin uhraavan mieluummin itsensä kun toverinsa. Enies Lobbyssä Usopp oli myös puolustamassa Nico Robinia tarkka-ampumalla Oikeuden tornin huipulta.
Enies Lobbyn jälkeisten tapahtumien jälkeen Usopp oppi myöntämään virheensä, Olkihattujen haluttua Usoppilta anteeksipyynnön eroamisestaan Olkihatuista. Thriller Bark osan aikana selvisi, kuinka negatiivinen ihminen Usopp on. Toisin kuin muihin Olkihattupiraatteihin, häneen ei tehonnut Peronan negatiiviseksi muuttavat kummitukset.
Valehtelija Usopp
Usopp asui ennen Syrup-nimisessä kylässä itäisellä merellä. Nuoressa iässä hänen isänsä Yasopp jätti Usoppin ja hänen äitinsä lähtien itse merille Shanks Punatukan miehistön kanssa. Tämä herätti Usoppin kiinnostuksen merirosvoihin.
Myöhemmin Merry paljasti huhun, miksi Usopp huuteli aina aamuisin merirosvojen tulevan. Pari vuotta myöhemmin Yasoppin lähdettyä, Usoppin äiti sairastui ja teki kuolemaa. Usopp aloitti valehtelemisen pitääkseen äitinsä hengen yllä, sanoen äidilleen Shanksin merirosvojen tulevan takaisin ja ottavansa heidät mukaan. Jopa äitinsä kuoltua Usopp jatkoi huutaen kylän poikki merirosvojen tulevan. Eräänä päivänä kolme lasta (Pippuri, Porkkana ja Sipuli) tulivat puhumaan Usoppille, ja yhdessä he perustivat Usopp-merirosvot.
Ajan mittaan kyläläiset ärsyyntyivät Usoppin aikaisin aamuna huutelemiin valheisiin ja alkoivat heitellä Usoppia tavaroilla. Siitä huolimatta Usopp jatkoi huutelemista, sillä se hänen mielestään toi jotain sisältöä tylsään pikkukylän arkeen. Todellisuudessa monet kyläläiset käyttivät Usoppin huutelemista hyväkseen, ja jotkut pitivät Usoppin huutelemista esim. herätyskellona tai merkkinä töihin lähtöön. Myöhemmin Usopp alkoi kertoa hänen valheellisista uroteoistaan vanhempansa menettäneelle rikkaalle, mutta sairastuneelle Kaya-neidille piristääkseen häntä.
Ironisesti osa Kayalle kertomistaan valheistaan on käynyt todeksi Olkihattujen kanssa matkatessa. Valetapaamisesta jättiläiskultakalan kanssa toteutui Little Garden -nimisellä saarella, kun Olkihatut olivat lähdössä sieltä. Toinen vale oli suurikokoinen myyrä, jonka Usopp tapasi Alabastassa taistellessaan Miss Merry Christmasin kanssa. Ehkä jonakin päivänä Usoppista tulee kapteeni ja hän saa 8000 jäsentä joukkoihinsa.
Kun Mustan kissan merirosvot tulivat saarelle, Usopp, Luffy, Zoro ja Nami yhdessä taistelivat piraatteja ja heidän entistä johtajaansa, Kapteeni Kuroa vastaan. Kuro oli viettänyt kolme vuotta Kayan hovimestarina Kharadoor-nimellä.
Seuraukset ja elämä merillä
Kun Luffy ja muut voittivat Kuron ja Mustan kissan merirosvot, Usopp hajotti Usopp-merirosvot ryhtyessään oikeaksi merirosvoksi, ja kunnioittaakseen Usoppin muistoa entiset Usopp-merirosvot huutelivat merirosvojen tulevan aina aamuisin. Alun perin Usoppin oli tarkoitus lähteä yksin merille, mutta Luffy halusi Usoppin miehistöönsä Going Merry -laivaan, jonka Kaya lahjoitti heille. Myöhemmin Luffy antoi Usoppille tarkka-ampujan tittelin. Usopp ensitöikseen laivalla myös maalasi lippuun ja purjeeseen Olkihattujen Jolly Rogerin, nähtyään ensin Luffyn toivottoman maalauksen. Joskus Usopp leikillään pitää itseään Olkihattujen kapteenina.
Little Garden
Saavuttuaan toiselle saarelle Grand Linella, Usopp koki hieman muutoksia. Saarella hän ja muut Olkihattupiraatit tapasivat jättiläiset Dorryn ja Brogyn. Jättiläiset olivat siihen päivään asti taistelleet sata vuotta keskenään ja unohtaneet miksi he taistelivat, kunnes Olkihatut saivat heidät muistamaan sen. Syy ei koskaan ollut tarpeellinen, sillä he taistelevat kunniastaan pitäen sitä omaa henkeäkin arvokkaampana. Olkihattujen lähdettyäkin jättiläiset jatkoivat taisteluaan. Tosimiesten taistelua, kuten Usopp sen nimesi. Heidän taistelunsa kosketti Usoppia, ja hän halusi samanlaiseksi mieheksi kuin he, urheaksi merten soturiksi. Muutos näkyi jo kun Olkihattujen laivalta tuoma olut räjähti Dorryn vatsassa Mr. 5:n toimesta tarkoituksena pilata Dorryn ja Brogyn taistelu. Tästä syystä Usopp taisteli Mr. 5:sta vastaan riskeistä huolimatta. Usopp yhä toivoo päästä käymään jättiläisten kotisaarella Elbafissa.
Sogeking
Taistelussa Aokijiä vastaan Usopp pelkäsi kovasti huomatessaan ystäviensä häviävän niin helposti, joka sai hänet ajattelemaan hyötyään Olkihatuille. Hän alkoi pelätä, että Olkihattujen värvätessä yhä vain voimakkaampia jäseniä, joukon heikoimpana Usoppin taidot saattaisivat jäädä tarpeettomiksi. Lopulta Usopp teki päätöksensä erota Olkihatuista Water 7:ssä, kun Luffy päätti hankkia uuden laivan Going Merryn tilalle. Saadakseen laivan itselleen Usopp taisteli Luffyä vastaan. Taistelun aikana Usopp näytti piilevät kykynsä käyttämällä Skypieasta tuomiaan diaaleja. Hävittyään Luffylle hän siitä huolimatta sai pitää laivan, ja niin Usopp aloitti yrityksensä korjata korjautumattoman laivan. Myöhemmin hänet nappasi CP9 tavattuaan Frankyn ja Usopp menetti laivansa CP9:n julmuuden takia.
Päästyään vapaaksi Sanjin avustuksella junamatkan aikana Enies Lobbyyn, Usopp sanoi ettei hänellä olisi enää mitään tekemistä Olkihattujen kanssa ja lähti. Minuutin päästä Usopp kuitenkin palasi takaisin. Hän oli pukenut naamion ja viitan ylleen, käyttäen uutta nimeä: Sogeking, joka tarkoittaa tarkka-ampujaa ilman g-kirjainta, mutta g-kirjaimen kanssa Sniper Kingiä eli tarkka-ampujakuningasta. Tarinansa mukaan Sogeking on tarkka-ampujien saarelta, jonka voi löytää omasta sydämestään. Lisäksi Sogeking oli tehnyt itselleen tunnuskappaleen.
Kaikki Olkihattupiraatit (ja Galley-La, Frankyn perhe ja CP9) tunnistivat hänet Usoppiksi, paitsi Luffy ja Chopper. Pitkään ei ollut tiedossa aikoisiko Usopp liittyä takaisin Olkihattuihin. Ainoa syy naamion käyttämiseen oli identiteettinsä salaaminen, vaikka se tehosikin vain Luffyyn ja Chopperiin.