cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Säde Tahvanainen
Politiikka
Säde Tahvanainen on julkaissut vuoden 2019 alussa yhdessä tietokirjailija Jussi Särkelän kanssa toimittamansa teoksen Mahdollisuus kaikille. Kirja käsittelee hyvivointivaltion luomista ja kehittämistarpeita. Artikkeleita kirjaan ovat kirjoittaneet muun muassa Erkki Tuomioja, Pirjo Ala-Kapee, Kari Välimäki ja Miapetra Kumpula-Natri.
Charles K. Kao
Elämä
Kao opetti Hongkongin kiinalaisessa yliopistossa kaksi jaksoa, 1970–1974 ja 1987–1996. Jälkimmäisellä jaksolla hän oli yliopiston varakansleri. Siinä välissä hän työskenteli jälleen ITT:n palveluksessa, tällä kertaa sen eri toimipisteissä Yhdysvalloissa. Kao ei enää 1996 palannut ITT:lle, jonka Yhdysvaltojen toiminnot oli myyty ranskalaiselle Alcatelille, vaan jatkoi sen sijaan hongkongilaisen yrityselämän palveluksessa.
Kao tapasi tulevan vaimonsa STC:llä. Heillä on kaksi lasta. Kaolla havaittiin Alzheimerin tauti vuonna 2004.
Vaikutus
thumb|left|Valokuitua. Ensimmäiset käytännön sovellukset Kaon keksinnöstä toteutettiin 1970, ja 1900-luvun loppuun mennessä huomattava osa maailman tietoliikenteestä oli siirtynyt kulkemaan valokuituja pitkin. Kun Kao sai Nobelinsa, laskettiin, että maailmassa oli yli miljardi kilometriä valokuitua.
Palkinnot ja tunnustukset
Kao on saanut lukuisia palkintoja ja arvonimiä. Hänelle on myönnetty IEEE:n Alexander Graham Bell -mitali sekä Marconin ja Kolumbuksen mitalit. Nobelin hän sai 2009. Hän on Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja (Commander of the Order of the British Empire, CBE) vuodesta 1993 ja Brittiläisen imperiumin ritarikomentaja (KBE) vuodesta 2010. Hongkongin kiinalaisen yliopiston tiloissa paljastettiin Kaon patsas vuonna 2010.
Ruuvikierre
Ruuvikierre on Jorma Napolan ensimmäisenä julkaistu salapoliisiromaani. Se ilmestyi vuonna 1962 sen voitettua samana vuonna WSOY:n järjestämän suuren salapoliisiromaanikilpailun. Teosta on myyty yli 20000 kappaletta.
Ruuvikierre sukeltaa päähenkilön, yksityisetsivä Jaakko Piiran mukana Helsingin alamaailmaan, tämän selvittäessa kadonneen merimiehen kohtaloa.
Säynätsalon paloasema
pienoiskuva|Säynätsalon paloasema Keski-Suomen pelastuslaitoksen Säynätsalon paloasema sijaitsee Jyväskylässä Säynätsalossa osoitteessa Saunatie 13. Paloasema on otettu käyttöön vuonna 1992 ja sen on suunnitellut Arkkitehtisuunnittelu MV-konsultit.
Säynätsalossa toimii osa-aikaispalokunta Säynätsalon PVPK.
Paloaseman tiloissa toimii myös Kespe Oy, joka on Keski-Suomen Pelastusliitto ry:n omistama yhtiö. Se järjestää mm. turvallisuus- ja pelastuskoulutusta sekä tekee pelastussuunnittelua.
Eveliina Rouvali
pienoiskuva|Eveliina Rouvali Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.Anna Eveliina Rouvali (s. 16. huhtikuuta 1997 Kuopio) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Kuopion Reipasta ja häntä valmentaa Teemu Leppämäki.
Irtokelluja
Irtokelluja eli lemnidi on vedenpinnassa irrallaan kelluva vesikasvi, jolla ei ole pohjaan asti ulottuvia juuria. Irtokellujia ovat esimerkiksi limaskat (Lemna) ja kilpukka (Hydrocharis morsus-ranae).
Alexander von Nordmann
thumb|upright|Alexander von Nordmann Alexander von Nordmann oli suomalainen eläintieteilijä ja paleontologi. Hän oli Helsingin yliopiston eläintieteen ja kasvitieteen professori vuosina 1849–1852 ja eläintieteen professori vuosina 1853–1866.
Yamataikoku
Yamataikoku oli kiinalaisten historiankirjojen mukaan Japanissa Yayoi-kaudella ajanlaskun alun vuosisatoina sijainnut muinainen valtio. Japani oli tähän aikaan jakautunut lukuisiin pieniin valtiomuodostelmiin, joista joillakin oli yhteyksiä Kiinaan. Yamatai on näistä valtioista tunnetuin.
Haastaja (vuoden 1986 elokuva)
Juoni
Elokuva kertoo Jasonista joka harrastaa karatea. Jason on pienestä pitäen ihaillut Bruce Leetä ja elätteleekin toiveita siitä että hänestä tulisi joskus yhtä kova kamppailulajien mestari ja että hän voisi kostaa neuvostoliittolaiselle rikollisliigalle, joka rampautti Jasonin isän. Jason muuttaa uudelle paikkakunnalle, eikä hänellä ole kuin yksi kaveri, R. J. Kaikki muut kiusaavat Jasonia.
Alexander von Nordmann
Nordmann syntyi Ruotsinsalmen linnoituskaupungissa nykyisen Kotkan alueella, jossa hänen isänsä everstiluutnantti David Anton Nordmann (kuoli 1827) toimi tykistöupseerina. Hänen äitinsä oli Maria Katarina Giössling, kauppiaan tytär Haminasta. Perhe asui myös Haminassa, jossa hän kävi saksankielistä koulua. Nordmann suoritti lukion oppimäärän Porvoon lukiossa ja tuli ylioppilaaksi Turussa 17. maaliskuuta 1821. Nordmann valmistui maisteriksi Turun akatemiasta 10. heinäkuuta 1827 ja jatkoi sen jälkeen opintojaan ja tutkimusta kansainvälisessä tiedeympäristössä Berliinissä vuosina 1828–1831. Nordmann julkaisi etupäässä selkärangattomia eläimiä sekä Etelä-Venäjän paleontologiaa koskevia tutkimuksia. Hän tutki muun muassa loisäyriäisiä ja suolistoloisia. Erityisen merkittäviä olivat ihmisen ja muiden nisäkkäiden silmissä eläviä loismatoja koskevat työt.
Yamataikoku
Yamataikokun sijaintia ei tiedetä, ja siitä onkin kiistelty. Kolmen kuningaskunnan kronikassa kuvaillaan valtion sijaintia suhteessa muihin kuni-valtioihin, joita tekstissä mainitaan seitsemän, mutta näiden pikkuvaltioiden sijainnista on erilaisia tulkintoja. Suosituimpien teorioiden mukaan Yamataikoku sijaitsi joko Kyūshūn saarella tai Kinain alueella Honshūn keskiosassa.
Haastaja (vuoden 1986 elokuva)
Kuvaukset
Elokuva kuvattiin Seattlessa.
Tulot
Elokuva tuotti Yhdysvalloissa yhteensä yli 4,6 miljoonaa dollaria. Se oli Yhdysvalloissa parhaimmillaan toukokuussa 16-18. päivinä viikonlopun kahdeksanneksi tuottoisin elokuva.
Kartiskajärvi (Orivesi, Kutema)
Kartiskajärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Kuteman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee valtatien 9 lähella alavalla suolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat suomaata. Pohjoisrannalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet valtatieltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Kutemajärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,2 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi metsäojaa, josta pohjoisrantaan tuleva oja on Valkjärven ja Kailajärven yhteinen laskuoja. Laskuoja lähtee sen kaakkoisrannasta ja se laskee 550 metrin päässä suurempaan Kortejärveen. Laskuojalla tulee pudotusta tällä välillä 0,5 metriä.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa ei Kartiskajärven ole huomattu nimetä eikä värittää siniseksi. Laskuoja on kuitenkin merkitty oikein. Vuoden 1956 peruskartassa järvi oli autio, mutta valtatien ilmaannuttua viereen, rakennettiin myös mökit sen pohjoisrantaan.
Friulin kieli
Friulin kieli on Friuli-Venezia Giuliassa, Koillis-Italiassa puhuttava kieli, jota puhuvat friulit. Se muistuttaa paljon ladinin kieltä, mutta on saanut myös vaikutteita saksan, italian ja slovenian kielistä. Friulin kielestä on tekstejä 1000-luvulta, ja runoutta ja kirjallisuutta löytyy 1300-luvulta. Kielellä oli 300 000 puhujaa vuonna 2002.
Kailajärvi (Orivesi, Kutema)
Kailajärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Kuteman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Kutemajärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 145,2 metriä mpy.
Esteban Cambiasso
thumb|Esteban Cambiasso vuonna 2006.
Esteban Matías Cambiasso (s. 18. elokuuta 1980 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän oli keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kymmenen vuotta Inter Milanissa. Hän edusti myös muun muassa espanjalaista Real Madridia ja englantilaista Leicester Cityä.
Cambiasso aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995 Argentinos Juniorsissa, siirtyen Real Madridin B-joukkueeseen vuonna 1996. Vuonna 1998 hän palasi takaisin Argentiinaan, jossa hän pelasi kolme kautta Independientessä ja yhden River Platessa. Tänä aikana hänelle annettiin lempinimi El Cuchu. Vuonna 2001 hän siirtyi Real Madridiin, jossa voitti UEFA Super Cupin ja Intercontinental Cupin vuonna 2002, Espanjan-mestaruuden vuonna 2003 ja Espanjan supercupin vuonna 2004.
Vuonna 2005 Cambiasso solmi sopimuksen Milanon Interin kanssa. Hän oli mukana voittamassa Coppa Italian (Italian cup-mestaruus) vuosina 2005 ja 2006 pelaten puolustavana keskikenttämiehenä.
Argentiinan maajoukkueessa Cambiasso pelasi ensimmäisen ottelunsa Meksikoa vastaan 20. joulukuuta 2000. Hän pelasi 52 maaottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 2003–2011. Cambiasso oli voittamassa nuorten maailmanmestaruutta vuonna 1997. Cambiasso epäonnistui Saksan MM-kisoissa rangaistuspotkukisassa välierissä Saksaa vastaan.
Uskonnonfilosofia
Uskonnonfilosofian kysymyksiä pohdittiin antiikin ja keskiajan filosofiassa ja teologiassa. Yliopistoissa termi ”uskonnonfilosofia” otettiin käyttöön valistuksen aikana. Ontologisten eli olemassaoloon liittyvien kysymysten lisäksi uskonnonfilosofiassa käsitellään tietoteorian, kielifilosofian ja moraalifilosofian kysymyksiä. Nykyään tutkimuksen kohteena ovat olleet muun muassa uskon ja järjen suhde sekä uskonnollinen kieli ja kokemus. Yhteiskunnallisista ulottuvuuksista huomiota on kiinnitetty esimerkiksi tieteen ja uskonnon väliseen suhteeseen, naiskysymykseen sekä uskonnon ja väkivallan suhteeseen.
Historia
Länsimaisessa filosofiassa uskonnonfilosofia on perinteisesti luettu osaksi niin sanottua metafysiikkaa. Aristoteles määritteli Metafysiikassaan ”ensimmäiset syyt” yhdeksi tutkimuksensa kohteista. Aristoteleelle jumala oli ensimmäinen syy: liikkumaton liikuttaja. 1600- ja 1700-luvun rationalistifilosofit alkoivat myöhemmin kutsua tätä ”luonnolliseksi teologiaksi”. Nykyään luonnollinen teologia luetaan yleensä erilliseksi alueeksi, vaikka jotkut, erityisesti katoliset filosofit (uustomismi), lukevat sen edelleen osaksi metafysiikkaa. Jumaluutta koskevat kysymykset on luettu aikaisemmin ”metafyysisiin”, koska jumalan on katsottu kuuluvan toisenlaiseen todellisuuden luokkaan kuin koko muu kaikkeus. Useissa jumalakäsityksissä jumalaa pidetään ruumiittomana ja aineettomana oliona. Filosofiassa metafysiikka tai erityisesti ontologia käsittelee perustavia olevaisen luokitteluja.
Uuden ajan filosofinen teismi on muovautunut suhteessa kristinuskoon kohdistuneeseen arvosteluun. Valistusajattelun myötä 1700-luvulta alkanut uskontokritiikki kohdistui jumalatodistuksiin, ihmeisiin ja muihin kirkollisiin oppeihin. 1800-luvulla ateistiset ajattelijat Ludwig Feuerbach ja Karl Marx sekä myöhemmin Sigmund Freud olivat kiinnostuneita ihmiskunnan uskonnollisten harhaluulojen syntymekanismien selittämisestä. Toisaalta esimerkiksi Martti Luther, Blaise Pascal ja Søren Kierkegaard ovat edustaneet kristillistä ajatteluperinnettä, jossa jumalatodistusten edustamaa järkeilyä ei pidetä uskonnon kannalta olennaisena asiana.
1900-luvulla looginen empirismi ja analyyttinen filosofia kohdistivat huomion kieleen. Katsottiin, että mielekkäät todellisuutta koskevat väitteet tulisi voida osoittaa kokemusperäisen näytön avulla tosiksi. Ludwig Wittgensteinin myöhäisfilosofiasta innoitusta saaneet filosofit vastasivat analyyttisen kielifilosofian haasteeseen korostamalla uskonnollisten väitteiden ei-tiedollista, esimerkiksi rituaalista merkitystä. Alvin Plantingan kaltaiset filosofit taas puolustivat uskonnollisten ilmausten tosiasialuonnetta. Analyyttisen filosofian piirissä on 1960-luvulta alkaen tutkittu paljon teismiin liittyvien ontologisten väitteiden perusteita ja totuutta.
Uskonnonfilosofia erotetaan yleensä teologiasta toteamalla sen olevan uskontojen sisäisiin käsityksiin ja perinteisiin sitoutumatonta. Oppialan julkaisuissa on kuitenkin edelleen filosofiaa, jota voidaan kutsua filosofiseksi teologiaksi tai uskonnolliseksi filosofiaksi. Anglosaksisissa maissa uskonnonfilosofiaa tutkitaan ennen muuta filosofian laitoksilla. Katolisissa yliopistoissa uskonnonfilosofian sijaan puhutaan usein fundamentaaliteologiasta. Pohjoismaissa uskonnonfilosofia on liittynyt teologisten tiedekuntien yhteyteen. Monet kristilliset uskonnonfilosofit ovat pyrkineet puolustamaan teismiä, esimerkiksi Richard Swinburne, William Alston, Robert Merrihew Adams, Nicholas Wolterstorff, Linda Zagzebski ja Peter van Inwagen.
Eräitä keskeisiä kysymyksiä
Uskonnonfilosofia voi ottaa käsittelyn kohteeksi minkä tahansa uskonnon käsitykset, mutta länsimaissa kysymykset nousevat yleensä teistisistä uskonnoista, enimmäkseen kristinuskon perinteestä.
Jumalan olemassaolo
Eräs perinteisistä uskonnonfilosofian keskeisistä kysymyksistä on jumalan olemassaolon järkiperäinen osoittaminen. Teistiset uskonnonfilosofit ovat pyrkineet jumalan olemassaolon todistamiseen järkeen nojautuen olettamatta niin sanottua uskonnollista ilmoitusta. Todistelut jumalan olemassaolon puolesta juontavat juurensa jo Aristoteleeseen, mutta kuuluisimmassa muodossaan kristillisen perinteen jumalatodistuksia esitti Tuomas Akvinolainen.
Katolisessa perinteessä tätä Jumalan olemassaoloa todistamaan pyrkivää filosofian osaa kutsutaan luonnolliseksi teologiaksi. Luonnollisen jumaluusopin vastakohtana on ”ilmoitettu teologia”, joka edellyttää yliluonnollista ilmoitusta.
Jumalan ominaisuudet
Toinen keskeinen uskonnonfilosofian tutkimuskohde on uskontojen esittämien jumalien ominaisuudet. Esimerkiksi kristinuskon Jumalaa pidetään kaikkitietävänä, kaikkivoipana, kaikkihyvänä ja kaiken luojana. Perinteinen uskonnonfilosofinen kysymys Jumalan ominaisuuksista on kaikkivoipaisuuden paradoksi.
Toinen keskeinen Jumalan ominaisuuksiin liittyvä kysymys on pahan ongelma. Jos Jumala on määritelmällisesti hyvä ja samanaikaisesti kaikkivoipa, miksi Jumala ei tee mitään kaikelle maailmassa ilmenevälle pahalle?
Kolmas keskeinen kysymys on ristiriita Jumalan kaikkitietävyyden ja ihmisen väitetyn vapaan tahdon välillä. Jos Jumalan ajatellaan olevan kaikkitietävä, ja tietävän siten myös tulevaisuuden tapahtumat, voiko ihmisen tahto olla todella vapaa? Jos ihmisen tahto on vapaa eikä kaikki ole ennalta määrättyä, miten Jumala voi tietää nyt mitä ihminen tulee tekemään tulevaisuudessa?
Nykyajan uskonnonfilosofiassa todetaan usein, että kristinuskon perinteisesti esittämät Jumalan ominaisuudet ovat keskenään ristiriitaisia, ja etteivät esimerkiksi ihmisen vapaa tahto ja Jumalan kaikkitietävyys ole ongelmitta keskenään yhteensovitettavissa.
Uskonnollisten väitteiden totuus
Uskonnonfilosofia pohtii myös uskonnollisten tosiasiaväitteiden totuutta.
Fideisti on henkilö, joka on sitä mieltä, että tiettyjä väitteitä ei voi osoittaa todeksi, mutta ne tulee siitä huolimatta uskoa. Fideistin mukaan uskonnolliset väitteet eivät kuulu järkiperäisen todistuksen piiriin, vaan ne ovat jumalallisen ilmoituksen tulosta, ja ne voidaan vain hyväksyä tai olla hyväksymättä. Tunnetuimpia fideistisiä ajattelutapoja on Søren Kierkegaardin ajatteluun pohjautuva fideismin suunta, jonka mukaan uskonnollisten väitteiden todistusvaatimukset ovat ristiriitaisia. Tämän käsityksen mukaan ei useinkaan ole mahdollista löytää perusteita, jotka voisivat vakuuttaa kaikki ihmiset, koska ihmisillä on hyvin erilaisia lähtökohtia ja taustoja käsitysten arviointiin. Toiseksi uskonnolliset väittämät koskevat ihmisen oman elämän perusteita, joihin kukaan ei voi väitetysti suhtautua täysin puolueettomasti – on eri asia tietää joku asia todeksi kuin hyväksyä se oman elämän perustaksi. Kierkegaard sanoi, että jos kysymys on ihmisen iankaikkisesta kohtalosta, hän ei voi myöskään jatkaa ajattelua ja lykätä ratkaisua loputtomiin, vaan hänen on tehtävä henkilökohtainen ratkaisu. Tällaisessa ajattelussa puhutaan ”uskon hypystä”, joka viittaa uskonnollisen ratkaisun tekemiseen ilman todisteita.
Evidentialistit taas katsovat, että uskonnollisilla väittämillä tulee olla järkiperäiset perustelut. Evidentialismin esittämä keskeinen kysymys on, miksi uskonnollisia väittämiä pitäisi arvioida eri arviointiperustein kuin muita väittämiä. Evidentialismi on jaettu vahvaan ja heikkoon evidentialismiin. Vahvan evidentialismin kannattajat pitävät uskonnollisten väittämien todistustarvetta samanarvoisena muiden väitteiden kanssa. Uskonnollisten oppien on evidentialistin mielestä perustuttava sellaisille väittämille, jotka kuka tahansa voi hyväksyä. Vahvan evidentialismin kannattajiksi on luettu esimerkiksi W. K. Clifford ja John Locke. Heikon evidentialismin kannattajat väittävät, että uskonnollisia uskomuksia ei voi lopullisesti todistaa oikeiksi, mutta katsovat, että niitä voi kuitenkin arvioida ja arvostella järkiperustein.
Fideismin ja evidentialismin välillä on eriasteisia näkemyksiä uskonnollisista väittämistä. Eräs viime vuosikymmeninä etenkin anglosaksisessa uskonnonfilosofiassa paljon huomiota herättänyt suuntaus on niin sanottu reformoitu epistemologia jonka edustajat eivät pyri suoranaisesti osoittamaan uskonnollisten väitteiden todistettavuutta, vaan pyrkivät osoittamaan ihmisten kaikkien arkistenkin käsitysten perustuvan tietyille perusoletuksille, ja uskonnollisten käsitysten olevan samalla tavalla järkiperäisiä, jos oletetaan samalla niihin liittyvät peruskäsitykset.
Uskonnollinen kieli
Uskonnollista kieltä arvioivan realismin mukaan uskonnolliset väitteet pyrkivät kuvaamaan todellisuutta, kun taas ei-realismin mukaan uskonnolliset väitteet ilmaisevat vain kokemuksia, tunteita ja elämänasenteita.
1900-luvun alussa Ludwig Wittgensteinin varhaisfilosofiasta vaikutteita saaneessa loogisessa empirismissä uskonnollisilla ilmaisuilla ei katsottu olevan kielellistä merkitystä. Loogisten empiristien kehittämän merkityksen todennettavuusperiaatteen mukaan mielekkäiden väitelauseiden tulee olla todennettavissa suoralla kokemuksella tai johdettu sellaisista. Tämä arviointiperuste nähtiin lopulta liian ahtaana.
Wittgensteinin myöhäisfilosofiasta vaikutteita saaneen arkikielen filosofian mukaan ilmaisun merkitys perustuu sen käyttötapaan. Tässä uskonnollisten väitteiden katsotaan olevan, wittgensteinilaisilla käsitteillä ilmaistuna, osa uskonnollista ”kielipeliä”, joka toimii uskonnollisen ”elämänmuodon” alueella. Tällaisia väitteitä ei voida ymmärtää muista kielipeleistä käsin, koska niiden käyttötavat poikkeavat toisistaan. Uskontojen alueella tämän on väitetty tulevan esiin esimerkiksi uskonnollisessa symboliikassa ja erityiskäsitteistössä.
Muun muassa uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäinen on pitänyt fideististä ja wittgensteiniläistä käsitystä uskonnollisesta kielestä harhaanjohtavina. Uskovaisten enemmistö on aina ajatellut, että heidän uskonnolliset käsitteensä ja käsityksensä viittaavat todellisuuteen, vastaavat todellisuutta ja ovat tosia. Teologien väitteet uskonnollisten oppien vertauskuvallisuudesta ovat seurausta tieteen edistymisestä, yritys pelastaa uskonto tieteen edessä.
Uskonnonfilosofia Suomessa
Suomessa uskonnonfilosofista tutkimusta tehdään erityisesti Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan systemaattisen teologian laitoksella, mutta myös muiden yliopistojen teologisissa tiedekunnissa ja yliopistojen filosofian laitoksilla on mahdollista suorittaa kursseja uskonnonfilosofiasta ja tehdä uskonnonfilosofista tutkimusta. Myös uskontotieteen oppiaineessa voidaan käsitellä uskonnonfilosofisia kysymyksiä.
Gerontologia
Gerontologia on ikääntymisen ja vanhenemisprosessin tutkimusta. Se poikkeaa geriatriasta, joka on vanhuuden sairauksien ja niiden hoitomuotojen tutkimukseen keskittynyt lääketieteen osa-alue.
Gerontologia on monitieteistä ja siinä on yhtymäkohtia biologiaan, psykologiaan, sosiologiaan ja terveystieteisiin. Gerontologian tutkimuksen kohteena voi olla muun muassa:
Gerontologiaa voi opiskella Suomessa pääaineena Jyväskylän yliopistossa, jossa gerontologian opetusta ja tutkimusta tarjotaan eri tiedekunnissa. Monissa muissa yliopistoissa gerontologiaa tarjotaan sivuaineena. Myös Suomen gerontologian tutkimuskeskus on sijoittunut Jyväskylään. Gerontologiaa ja kansanterveystiedettä opiskelleet voivat työskennellä muun muassa tutkijana, osastonhoitajana, projektipäällikkönä ja lehtorina.
Gerontologian osa-alueita
Terveysgerontologia käsittelee biologisten vanhenemismuutosten lisäksi ikääntyvien ihmisten terveyttä ja toimintakykyä. Tarkastelun kohteena ovat myös terveyden, toimintakyvyn, liikunnan ja vanhenemisen väliset yhteydet. Muita teemoja ovat väestön ikääntyminen ja gerontologia tieteenalana.
Psykogerontologia tarkastelee psyykkisiä vanhenemismuutoksia ja toimintakykyisyyttä, sekä ikääntymisen ja mielenterveyden välisiä yhteyksiä.
Kasvatusgerontologia perehtyy elinikäisen oppimisen mahdollisuuksiin, aikuisten ja ikääntyneiden ihmisten oppimisen ohjaamiseen, sekä ikääntyneille ihmisille suunnattuun aikuiskasvatukseen.
Sosiologia ja sosiaaligerontologia käsittelee vanhenemista yksilöllisenä, kulttuurillisena ja yhteiskunnallisena ilmiönä, sekä ikä- ja elämänvaihetutkimuksena. Lisäksi tarkastellaan iäkkäiden ihmisten asemaan ja elinoloihin liittyviä asioita, sekä vanhuspolitiikan ja -työn nykytilaa ja tulevaisuutta. Kulttuurillinen perspektiivi painottaa iän ja ikääntymisen merkityksiä, mielikuvia ja itsemäärityksiä sekä näiden historiallista muuttumista.
Fauvismi
pienoiskuva|[[Robert Antoine Pinchonin vuonna 1904 maalaama teos Seinen yli kulkevasta sillasta (Triel sur Seine, le pont du chemin de fer) edustaa fauvismia.]] Fauvismi on ranskalainen ekspressionistinen maalaustaiteen tyylisuunta, jota on nimitetty myös dekoratiiviseksi ekspressionismiksi. Sille ovat ominaisia voimakkaat ja epärealistiset värit, dynaamisen voimakkaat siveltimenvedot, koristeellisuus ja elämänmyönteisyys. Sen merkittävimpiä edustajia olivat ranskalaiset Henri Matisse, André Derain, Georges Rouault ja Maurice de Vlaminck sekä hollantilainen Kees van Dongen.
Fauvismi muotoutui 1900-luvun alussa, saaden vaikutteita muun muassa Paul Gauguinin rohkeasta värienkäytöstä ja Vincent van Goghin vahvan subjektiivisesta maalaustavasta. Fauvistit olivat myös ensimmäisiä eurooppalaisia taiteilijoita, jotka käyttivät afrikkalaista kansantaidetta inspiraation lähteenä. Julkisuuteen fauvismi nousi vuoden 1905 Pariisin Syyssalongissa, jonka näytteilleasettajista taidekriitikko Louis Vauxcelles käytti nimitystä ”les fauves” (villieläimet). Fauvistien teokset herättivät yleisön ja kriitikoiden keskuudessa paheksuntaa, mutta monet keräilijät kiinnostuivat uudesta tyylisuunnasta.
Fauvistit eivät koskaan järjestäytyneet kiinteäksi taiteilijaryhmäksi, eikä heillä ollut mitään erityistä toimintaohjelmaa. Henri Matissea pidettiin kuitenkin eräänlaisena tyylisuunnan johtajana. Fauvismi jäi hyvin lyhytikäiseksi taidesuuntaukseksi, sillä jo vuoden 1908 paikkeilla taiteilijoiden kiinnostus alkoi suuntautua kubismiin. Fauvismi oli kuitenkin ehtinyt lyhyessäkin ajassa vaikuttaa huomattavasti taidehistoriaan. Sen ansiosta taideteosten värit vapautuivat lopullisesti perinteisestä todellisuussidonnaisuudestaan.
Crust (EP)
Crust on brasilialaisen metalliyhtye Sarcófagon toinen EP. Albumi julkaistiin vuonna 2000 ja jäi Sarcófagon viimeiseksi studiojulkaisuksi, sillä yhtye hajosi käytännössä heti albumin äänitettyään.
Albumin tunnetuin kappale of "F.O.M.B.M. (Fuck Off Melodic Black Metal)" jonka julistama viesti ('Melodinen black metal, painu vittuun') on joissain underground-piireissä kohonnut iskulauseeksi asti.
Nils-Anders Granvik
Nils-Anders Ingemar Granvik (2. toukokuuta 1944 Teerijärvi – 29. marraskuuta 2021 ) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana vuosina 1999–2007.
Granvik oli toisen sukupolven kansanedustaja, isä Ragnar Granvik toimi kansanedustajana vuosina 1966–1978. Granvik oli myös Kruunupyyn kunnanvaltuutettu vuosina 1969–1992. Ammatiltaan Granvik oli maanviljelijä. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 2006.
Granvik avioitui Gerd Ulla-Maj Holmbäckin kanssa vuonna 1969. Heille syntyi kaksi lasta, Jonny (s. 1980) ja Frida (s. 1984).
Vrilíssia
Vrilíssia on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Βριλησσίων, Dímos Vrilissíon), joka sijaitsee Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 3,856 neliökilometriä ja väkiluku 30 741 (vuonna 2011).
Luis Rubiños
Rubiños edusti Perun jalkapallomaajoukkuetta vuosina 1963-1972 pelaten 38 ottelua. Hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahtina vuoden 1970 MM-kilpailuissa Meksikossa, jossa Peru selviytyi puolivälieriin. Puolivälierissä tuleva maailmanmestari Brasilia oli kuitenkin parempi 2-4 -lukemin. Rubiños sai ottaa osan tappiosta omaan piikkiin, sillä kolme Brasilian maalia meni melko helposti hänen selkänsä taakse ja Peru hallitsi peliä suurimman osan ajasta. Tuota peliä lukuun ottamatta Rubiños esiintyi turnauksessa varsin hyvin.
Seuratasolla Rubiños pelasi koko uransa, joka kesti vuodesta 1961 vuoteen 1977, kotimaassaan Perussa pääsarjatasolla. Hän edusti Perussa suurimman osan ajastaan Sporting Cristalia. Rubiños pelasi myös Defensor Limassa, Universitario de Deportes Limassa ja Carlos Mannucci Trujillossa.
M/S Mistral
M/S Mistral on ahvenanmaalaisen Godby Shipping Ab:n omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1998 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Mistral on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Brändö. Nykyisin Mistral on rahdattu Färsaarelaiselle Smyril Line konsernille ja ajaa väliä Hirtshals-Torshavn-Thorlakshoven väliä.
Mistralin sisaraluksia ovat M/S Caroline Russ, M/S Elisabeth Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Pauline Russ, M/S Miranda ja M/S Seagard.
Käyttöhistoria
Godby Shipping tilasi aluksen telakalta marraskuussa 1997 ja 29. joulukuuta 1998 se siirtyi nykyisen omistajan omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Samalla laiva vuokrattiin viideksi vuodeksi Transfennicalle. 2. tammikuuta 1999, Lyypekissä tapahtui sen luovutus ja kastaminen Mistraliksi. Aluksen kummina toimi Anna-Kaisa Kälviänen. Kastamista seuraavana päivänä Mistral aloitti liikennöinnin reitillä Hanko–Lyypekki. Vuonna 2003 laiva siirtyi uudelle reitille: Hamina–Antwerpen.
20. joulukuuta 2003 UPM-Kymmene vuokrasi aluksen. Tammikuussa 2004 Mistral aloitti liikennöinnin linjalla Rauma–Santander / El Ferrol.
17. syyskuuta 2013, Tallink Silja aikarahtasi aluksen liikennöimään M/S Seawindin pariksi Turku-Tukholma väliä.
Loppuvuodesta 2014 vuoden 2019 loppuun Mistral oli aikarahdattuna P&O Ferries -laivayhtiölle. Alusta käytettiin pääasiallisesti Zeebrugge–Teesport-reitillä. Alus kulki myös satunnaisesti Zeebruggesta Tilburyn satamaan ja Rotterdamista Teesportin satamaan. Lyhyt poikkeus P&O:n rahtaukseen tapahtui kesällä 2018, jolloin Mistral oli aikarahdattu Stena Linen liikenteeseen Europoort–Harwich-reitille. Vuoden 2019 alusta loppuun P&O Ferries käytti Mistralia Irlannin merellä Dublinin ja Liverpoolin satamien välisessä liikenteessä.
AVE
right|250px thumb|AVE-junia thumb|Espanjan käytössä olevat AVE-radat thumb|Suunnitteilla (punaisella) ja rakenteilla (keltaisella) olevat AVE-radat
AVE eli Alta Velocidad Española (”espanjalainen suurnopeus”; ave tarkoittaa espanjaksi myös ”lintua”) on espanjalainen yli 300 tuntikilometrin nopeuksiin pystyvä suurnopeusjuna ja -rataverkko. AVE-radat on rakennettu maassa aiemmin käytetystä raideleveydestä (1 674 mm) poiketen normaaliraideleveydellä (1 435 mm). Tämä on tehnyt mahdolliseksi AVE-verkon liittämisen Ranskan ja edelleen muun Keski-Euroopan rataverkkoon. AVE-junia liikennöi Espanjan valtiollinen rautatieliikenneyhtiö Renfe Operadora.
AVE-rataverkko
AVE-rataverkon pituus on yli 3 000 kilometriä, ja se on pituudeltaan Euroopan maiden pisin suurnopeusrataverkko.
Seuraavina vuosina uusia rataosuuksia avattiin seuraavasti:
AVE-junat
Renfen käytössä on kolmentyyppisiä AVE-junia. Ensimmäiset, ranskalaisen Alstomin TGV Atlantique -junaan perustuvat AVE S-100 -junat otettiin käyttöön vuonna 1992. S-100 ovat edelleen käytössä alkuperäisellä Sevillan-reitillä. Junien huippunopeus on 300 km/h. Lisäksi Renfellä on käytössään AVE S-102- ja S-112-junia yhteensä 46 kappaletta. Nämä junat toimitti Bombardierin ja Talgon yhteenliittymä vuosina 2005–2010. Junia käytetään useimmilla AVE-reiteillä. S-102/112-junien huippunopeus 330 km/h. Uusimmat AVE-junat ovat tyyppiä S-103, joka perustuu saksalaisen Siemensin Velaro-tuoteperheeseen, ja joiden huippunopeus on 350 km/h. AVE S-103 -junia käytetään reiteillä Madridista Barcelonaan, Malagaan ja Sevillaan.
Vulkaniitti
Pintakivien kemiallinen koostumus on sama kuin syväkivilläkin, mutta fyysinen rakenne on varsin erilainen erilaisista jähmettymisolosuhteista johtuen. Pintakivien perusrakenne on varsin pienirakeista, mutta seassa on myös suurempia hajarakeita. Kiveen on saattanut jäädä myös onteloita.
Vulkaniitteja ovat esimerkiksi diabaasi, basaltti, kvartsiporfyyri ja hohkakivi.
Markkuun ryhmäpuutarha
thumb|250px|Markkuun ryhmäpuutarha-aluetta. Markkuun ryhmäpuutarha sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla Saarelan kaupunginosassa, noin yhdeksän kilometriä Oulun kaupungin keskustasta kaakkoon, Oulujoen ja Vaalantien välisellä alueella. Vuonna 1975 perustettu ryhmäpuutarha-alue käsittää nykyisellään 165 puutarhapalstaa.
Alueella on ryhmäpuutarhan yhteinen kerhotalo, "Marketa", jossa voidaan viettää niin perhejuhlia kuin yhdistyksen järjestämiä juhannus- ja elojuhliakin. Saunatilat sekä uimaranta ovat palstalaisten käytössä. Veneilyä ja kalastusta harrastaville on alueella laituripaikkoja.
Markkuun Ryhmäpuutarhayhdistys ry, MRPY, on vuokralaisena Oulun kaupungin omistamalla maalla. Vuokralaisena MRPY on velvollinen noudattamaan vuokranantajan ohjeita palstoille rakennettavien kevyiden rakenteiden osalta ja vuokra-alueen hoidosta.
Vuonna 2014 Markkuun alue liitettiin osaksi Oulun kaupungin arvokkaita alueita.
Laukaan paloasema
pienoiskuva|Laukaan paloasema sijaitsee osoitteessa Jyväskyläntie 141 Keski-Suomen pelastuslaitoksen Laukaan paloasema sijaitsee Laukaassa osoitteessa Jyväskyläntie 141. Se on otettu käyttöön elokuussa 2015. Rakennuksen on suunnitellut Arkkitehti toimisto Pekka Lukkaroinen Oy. Rakennuksen pinta-ala on 1789,0 brm2 (sis. piharakennus). Rakennuksen omistaaa Laukaan kunta ja pelastuslaitos on siinä vuokralla.
Noukanniemi
pienoiskuva|Noukanniemi 2015. Noukanniemi on veneilykeskus Vaajakoskella Jyväskylän Haapaniemessä.. Noukanniemessä sijaitsee suosittu juhlapaikka ja tilausravintola Vehryt Nouka, joka on auki tilauksesta. Vehryt Nouka tarjoaa tilaus- ja juhlapalveluita ympäri vuoden. Noukanniemessä sijaitsee myös venesatama, josta saa vuokrattua kausipaikkoja, talvisäilytystä, sekä bensa-asema tankkausta varten.
Laukaan paloasema
Päivällä paloasemalla on virka-aikana välitön lähtövalmius ja virka-ajan ulkopuolella 5 minuutin lähtövalmius henkilöstön saapuessa muualta tehtävälle. Laukaan paloasemalle on sijoitettuna yksi Keski-Suomen pelastuslaitoksen monitoimiyksiköistä, joka kykenee sekä pelastustoimen että ensihoidon hälytystehtäviin. Yksikön henkilöstöön kuuluu sekä pelastaja että ensihoitaja. Keski-Suomen pelastuslaitoksella on suunnitelma, jossa Laukaan paloasema on nimetty yhdeksi painopistepaloasemaksi. Siellä on tarkoitus lisätä vakituista henkilökuntaa ympärivuorokautisesti, jotta hälytyksiin pystytään vastaamaan entistä nopeammin.
Laukaassa toimii osa-aikaispalokunta Laukaan PVPK.
Superhulttio
Superhulttio (The Jerk) on Carl Reinerin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1979. Sen ovat käsikirjoittaneet Steve Martin, Carl Gottlieb ja Michael Elias, ja Steve Martin näyttelee myös nimiroolin tässä hänen uransa ensimmäisessä elokuvapääosassa.
Elokuvassa Steve Martin esittää mustassa perheessä adoptiolapsena varttunutta valkoista nuorukaista, joka lähtee tutustumaan suureen maailmaan.
Vuonna 2000 American Film Institute kokosi listan sadasta hauskimmasta komediaelokuvasta, ja Superhulttio ylsi sijalle 89. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Superhulttion kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 99.
Suomessa ensi-iltakritiikki oli nihkeää. Kymmenestä suomalaisesta aikalaiskriitikosta kaksi antoi Superhulttiolle kaksi tähteä, viisi yhden tähden ja loput eivät mitään, keskiarvona 1,25 tähteä neljästä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen näki elokuvassa ”sinnikästä persoonallisuutta ja hupityöstöä, joka käy helposti hermoille jauhaessaan paikoillaan”. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Madekoski
thumb|212px|[[Madekosken seisake|Madekosken asemarakennus.]] Madekoski on Oulun 32. kaupunginosa Maikkulan suuralueella noin 12 kilometriä keskustasta kaakkoon, Oulujoen, valtatie 22:n ja Oulu–Kontiomäki-rautatien varressa. Nimensä kaupunginosa on saanut samannimisestä koskipaikasta Oulujoessa.
Alue on omakotitalovaltainen ja toistaiseksi väljästi rakennettu kylämäinen kaupunginosa, jonka maisemaa hallitsevat niitty- ja peltoaukeat sekä sekametsät. Suurin osa omakotitaloista sijaitsee muutaman tärkeimmän tien varrella. Kaupunginosassa on oma kauppa. Turkansaaren ulkomuseo sijaitsee Madekosken kaupunginosassa.
Liikenne
Oulun ja Kontiomäen välinen rautatie kulkee kaupunginosan etelärajalla. Sen rinnalla kulkee valtatie 22, joka on alueen pääväylä.
Linja-autoliikenne Madekoskella on riittävä asukastiheyteen nähden.
Sähkösuodatin
Sähkösuodatin on mekaanisen erotusprosessin väline, jolla erotetaan hiukkasia kaasuvirrasta. Teollisuudessa käytetään sähkösuodattimia hyvin yleisesti savukaasujen puhdistamiseksi pienhiukkasista.
Yhdysvalloissa tohtori Frederick Gardner Cottrell kehitti ja patentoi ensimmäiset sähkösuodattimet vuonna 1907.
Sähkösuodattimen toimintaperiaate
Sähkösuodattimeen tuleva kaasu ionisoidaan, jolloin hiukkaset saavat sähkövarauksen. Varautuneet hiukkaset johdetaan kahden seinämän väliin, joilla on vastakkainen varaus kuin hiukkasilla. Koska erimerkkiset varaukset vetävät toisiaan puoleensa, hiukkaset muuttavat kulkusuuntaansa kohti seinämiä. Seinämille kertyvä kerros hienojakoista pölyä voidaan helposti puhdistaa kytkemällä pois sähkövaraus ja ravistamalla suodatinta. On myös laitteita jossa keräyspinta pestään automaattisesti keräimenpinnalta, ja ne ovat pääosin käytössä sisäilmassa olevien mikrobipitoisen ilman puhdistamisessa; niiden avulla voidaan suodattaa homeitiöt, bakteerit, nanokokoiset toksiinit ja mineraalivillakuidut. Sähkösuodattimen etu on että se poistaa koosta riippumatta tehokkaasti hiukkaset kokoluokassa 10-0.003 mikrometriä. Lisäksi se poistaa pieneliöt.
Suodattimen erottelukyky \eta ilmaistaan seuraavasti:
, jossa c(0) on hiukkaspitoisuus kaasun saapuessa suodattimeen ja c(L) on hiukkaspitoisuus kaasun poistuessa suodattimesta.
Kaasun hiukkaspitoisuus sen poistuessa suodattimesta saadaan yhtälöstä
, jossa w_c on hiukkasen kulkunopeus kohti suodattimen seinämiä, \dot{V} on suodattimeen johdettavan kaasuvirran suuruus ja A_c on suodattimen seinämän pinta-ala.
Hiukkasen kulkunopeus kohti suodattimen seinämää saadaan johtamalla se Stokesin yhtälöstä.
Haminan rata
Haminan rata on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus. Alun perin yksityinen rata, jonka rakentamisesta vastasi Järnvägsaktiebolaget Fredrikshamn -niminen rautatieyhtiö, avattiin liikenteelle 1899, jolloin rataosuus erkani Kouvolan–Kotkan radalta Inkeroisten rautatieasemalla. Rata siirtyi valtion omistukseen vuonna 1916. Rataan tehtiin tuntuvia oikaisuja 1900-luvun alkupuolella Liikkalan ja Metsäkylän kohdalle. Vanhan Haminan radan kaikki liikennepaikat olivat Hykkyrä, Sippu, Toukosuo, Liikkala, Metsäkylä, Klemola, Reitkalli, Tikkamäki, Kivelä, Hamina ja Summa. Tämä osuus oli käytössä aina vuoteen 1984 saakka, jolloin Juurikorven ja Haminan välinen nk. JuHa-rata otettiin käyttöön. Inkeroisten ja Haminan välisellä osuudella oli henkilöliikennettä aina vuoteen 1968 saakka. Radan suurin nopeus on 100 km/h.
JuHa-rata
Juurikorpi–Hamina-rata eli JuHa-rata on 18,7 kilometriä pitkä sähköistetty yksiraiteinen rataosa, joka on valmistunut vuonna 1984. Rata linjattiin siten, että se voisi palvella myöhemmin osana Helsingistä itään suunniteltua HELI-rataa. Radalla on ainoastaan tavaraliikennettä, eikä nykyään yhtään tasoristeystä. Rataosuudella on Suurvuoren tunneli, jolla on pituutta 765 metriä. Tunnelia rakennettiin vuosina 1979-1983.
Vulkanointi
thumb|Vulkanointi (n = 0, 1, ...)
Vulkanointi on kumin valmistusprosessin osa, jossa raakakumin eli kautsun molekyylit silloitetaan rikin ja lämmön avulla toisiinsa kemiallisin sidoksin. Raakakumi muuttuu vulkanoinnin seurauksena kovemmaksi, kestävämmäksi ja paremmin kemikaaleja sietäväksi. Samalla kumin pinta tulee sileämmäksi ja sen tahmeus vähenee.
Voimakkaasti silloitetussa polymeerissä on vahvat kovalenttiset sidokset molekyyliketjujen välillä, ja siksi materiaali on ominaisuuksiltaan liukenematonta ja sulamatonta kuten kertamuovit.
Vulkanoinnin nimitys tulee roomalaisesta tulen jumalasta Vulkanuksesta.
Historia
Vulkanoidun kumin historia ulottuu esihistoriallisin aikoihin. Olmeekkien nimi tarkoittaa ”kumikansaa” asteekkien kielessä. Muinaisessa mesoamerikkalaiset olmeekeista asteekkeihin laskivat maitiaisnestettä Castilla elastica -puusta. Paikallisen köynnöksen Ipomoea alba (päivänsinen ja bataatin sukulainen) mehua sekoitettiin sitten raakakumiin, joka saatiin sillä vulkanoitumaan. Tämä tapahtui jo niinkin aikaisin kuin 1600 vuotta ennen ajanlaskun alkua.
1800-luvun puolivälissä raakakumi oli uusi materiaali, jolla ei ollut paljoa teollista käyttöä. Sitä käytettiin ensin pyyhekumeissa ja sitten lääketieteellisten hengityskaasujen letkujen liitoksiin. Kun keksittiin, että raakakumi liukenee dietyylieetteriin, huomattiin käyttää raakakumia vedenkestäviin pinnoitteisiin ensin kengissä ja sitten takeissa. Tämä oli kuitenkin pienimuotoista ja vulkanoimaton materiaali ei kestänyt pitkään.
Goodyearin vaikutus
Useimmat kirjat nimeävät Charles Goodyearin (1800–1860) rikillä tehtävän kumin vulkanoinnin keksijäksi. Goodyear väitti keksineensä vulkanoinnin 1839, mutta hän ei patentoinut keksintöään ennen kuin 15. kesäkuuta 1844, ja hän kirjoitti tarinan keksinnöstään elämäkerrassaan Gum-Elastica vasta 1853. Samanaikaisesti Thomas Hancock (1786–1865), tiedemies ja insinööri, patentoi vulkanointiprosessin Englannissa 21. marraskuuta 1843, kahdeksan viikkoa ennen kuin Goodyear haki patenttia Englannissa.
Myöhempi kehitys
Vulkanisoimisen keksiminen aiheutti vallankumouksen kumin käytön lisääntymisessä ja muutti teollistuneen maailman kasvot.
Laajempaa kokeellista tutkimusta kumin vulkanoimisesta ja seostamisesta jatkoivat Thomas Hancock ja hänen työtoverinsa Englannissa. Nämä johtivat paremmin toistettavaan ja hallittavampaan vulkanointiprosessiin.
Vuonna 1905 George Oenslager keksi, että aniliinin johdannainen difenyyliurea kiihdytti vulkanointiprosessia ja vähensi energian kulutusta. Tämä vähemmän tunnettu keksintö oli kumiteollisuudelle lähes yhtä tärkeä kuin vulkanoinnin keksiminen. Tästä alkoi myös kokonainen kemianala, joka erikoistui kemiallisia prosesseja kiihdyttäviin ja hidastaviin aineisiin.
Vulkanoinnin tarkoitus
Huonosti vulkanoitu kumikin tuhoutuu, mutta hitaammin. Tuhoutumista edistää pitkäaikainen altistuminen auringon ultraviolettisäteilylle.
Vulkanointiprosessi
Yleensä kumien vulkanointi tehdään rikin avulla, mutta käytössä on muitakin vulkanointitekniikoita, esimerkiksi orgaanisiin peroksideihin perustuvia. Vulkanointiprosessissa kumiin sekoitetaan vulkanointikemikaalin lisäksi muitakin aineita, kuten prosessinopeuttamiseen ja jarruttamiseen vaikuttavia aineita.
Kumimolekyylissä on useita paikkoja, joihin rikkiatomit voivat kiinnittyä. Vulkanoinnin aikana kahdeksanosainen rikkirengas katkeaa pienemmiksi palasiksi, jotka ovat varsin reaktiivisia. Silloituspisteisiin tarttuu yksi tai useampi rikkiatomi, josta rikkiketju alkaa kasvaa kunnes se saavuttaa toisen silloituspisteen kumimolekyylistä. Nämä rikkisillat ovat tyypillisesti 2–10 atomia pitkiä eli suhteellisen lyhyitä verrattuna hiilipolymeeriketjujen tuhansiin atomeihin. Rikkisidosten pituudella on suuri merkitys kumin ominaisuuksiin. Lyhyet rikkisillat, 1–2 atomia, antavat kumille hyvän lämmönkeston. Pidemmät rikkisillat, 6–7 atomia, parantavat kumin dynaamisia jousto-ominaisuuksia, mutta huonontavat lämmönkestoa.
Devulkanointi
Kumin kierrättämiseksi on vuosia kehitetty prosessia, jolla kumi saataisiin palautettua muokattavaan muotoon. Kaupallista läpimurtoa ei ole tullut ja toistaiseksi käytetyt auton renkaat joko kerääntyvät kaatopaikoille, poltetaan tai käytetään maanrakennukseen kokonaisina tai eri kokoisina murskeina.
1990-luvun puolivälissä kiinalaisen tutkimuslaitoksen Guangzhou Research Institute for the Utilization of Reusable Resources tutkijat patentoivat menetelmän kumin hajottamiselle ja devulkanoinnille. Heidän AMR-prosessi nimellä tunnettu tekniikkansa väitetään tuottavan polymeeriä, jonka ominaisuudet ovat lähellä luonnonkumia ja prosessin kustannukset olisivat kohtuulliset. Yhdysvalloissa Ohiossa on rakennettu ensimmäinen AMR-koelaitos. Parhaillaan selvitetään näin saadun kierrätyskumin ominaisuuksia.
Eric Lindros
Juniorivuodet
Ennen ammattilaisuraansa Lindros pelasi kolme kautta, vuodesta 1990 vuoteen 1992, Oshawa Generalsissa OHL-junioriliigassa. Hän viimeisteli 97 maalia ja antoi 119 maaliin johtanutta syöttöä 95 runkosarjaottelussa. Hänet oli varannut OHL:ään alun perin Sault Ste. Marie Greyhounds, mutta koska Lindros kieltäytyi pelaamasta seurassa, seura kauppasi hänet Oshawaan.
NHL-ura
Quebec Nordiques varasi Lindrosin ykkösvarauksena NHL:n vuoden 1991 varaustilaisuudessa. Lindros kieltäytyi kuitenkin jälleen pelaamasta hänet varanneessa seurassa. Nordiques kauppasi lopulta Lindrosin pelaajaoikeudet Philadelphia Flyersille, joka antoi vaihdossa Peter Forsbergin, Mike Riccin, Kerry Huffmanin, Steve Duchesnen, Ron Hextallin, Chris Simonin, kaksi varausoikeutta ja 15 miljoonaa dollaria.
Lindrosia kutsuttiin hänen ammattilaisuransa alkupuolella lempinimellä The Next One viitaten Wayne Gretzkyyn (The Great One). Lindros ei lopulta pystynyt vastaamaan koviin odotuksiin, vaikka pelasikin pisterikkaan uran ja oli 1990-luvun johtavia jääkiekkoilijoita. Muun muassa Stanley Cup jäi Lindrosilta haaveeksi, vaikka johdattikin Flyersin finaaleihin kaudella 1996–1997. Hän pelasi Flyersissa vuodesta 1992 vuoteen 2001 ja toimi monta vuotta myös seuran kapteenina.
Lindros oli uransa huipulla 1990-luvun puolessa välissä. Hänet palkittiin kaudella 1994–1995 Hart Memorial Trophyllä NHL:n arvokkaimpana pelaajana ja Lester B. Pearson Awardilla pelaajien valitsemana parhaana pelaajana. Tunnetuin ketju, jossa Lindros urallaan pelasi, on Flyers-aikojen Legion of Doom, jonka laitahyökkääjinä pelasivat John LeClair ja Mikael Renberg. Ketjun ollessa kasassa seura eteni kaudella 1996–1997 Stanley Cupin loppuotteluihin Detroit Red Wingsiä vastaan. Lindros ei ollut loppuottelusarjassa kuitenkaan parhaimmillaan ja teki ensimmäisen maalinsa vasta neljännessä ja ratkaisevassa ottelussa. Red Wings vei mestaruuden suoraan voitoin 4–0. Lindros teki pisteiden valossa parhaalla Flyers-kaudellaan, 1995–1996, 115 tehopistettä, 47 maalia ja 68 syöttöpistettä, 73 runkosarjaottelussa. Kausi jäi myös hänen uransa tehokkaimmaksi.
Lindros ajautui 1990-luvun lopulla huonoihin väleihin Flyersin seurajohdon kanssa. Kaudella 1999–2000 Lindros kritisoi voimakkaasti Flyersin lääkärihenkilökuntaa, joka ei diagnosoinut hänen toista aivotärähdystään, minkä seurauksena Bobby Clarke riisti Lindrosilta kapteeninarvon. Lindros palasi kahdentoista viikon poissaolon jälkeen Philadelphian kokoonpanoon Itäisen konferenssin finaalien kuudenteen peliin. Seitsemännessä pelissä New Jersey Devilsin puolustaja Scott Stevens aiheutti Lindrosille jo kauden neljännen aivotärähdyksen.
Lindros pelasi kuitenkin vielä kaksi kautta. Hän teki elokuussa 2005 vuoden mittaisen sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa. Hänen kautensa Maple Leafsissä katkesi loukkaantumiseen, tällä kertaa rannevammaan. Hän pystyi pelaamaan kauden aikana vain 32 runkosarjaottelussa, joissa hän teki yhteensä 22 tehopistettä, 11 maalia ja yhtä monta syöttöpistettä. Toronto-sopimuksensa päättymisen jälkeen Lindros siirtyi heinäkuussa 2006 Dallas Starsiin niin ikään yksivuotisella sopimuksella. Hän pelasi Starsissa 49 runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliottelua.
Lindros ilmoitti uransa päättymisestä marraskuussa 2007. Hän pelasi NHL-urallaan 760 runkosarjottelua, joissa hän keräsi yhteensä 865 tehopistettä, 372 maalia ja 493 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluja hän pelasi 53 ja teki niissä 57 tehopistettä, 24 maalia ja 33 syöttöpistettä. Lindros valittiin urallaan kerran NHL:n ensimmäiseen tähdistökenttään, vuonna 1995, jolloin hän voitti NHL:n arvokkaimman pelaajan palkinnot Hart Memorial Trophyn ja Lester B. Pearson Awardin. Vuonna 1996 hänet valittiin liigan toiseen tähdistökenttään. Hän pelasi myös kuutena vuotena NHL:n tähdistöottelussa.
Lindrosin pelinumero 88 jäädytettiin ja hänen pelipaitansa nostettiin Wells Fargo Centerin kattoon tammikuussa 2018.
Hyväntekeväisyys
Lindros lahjoitti vuonna 2008 viisi miljoonaa dollaria hyväntekeväisyyteen ontariolaiselle London Health Sciences Centre-sairaalalle. Häntä oli hoidettu aikaisemmin urheilu-urallaan kyseisessä sairaalassa.
Pyhän Georgioksen kirkko (Korfu)
Pyhän Georgioksen kirkko on ortodoksinen kirkko Korfun kaupungin Vanhassa linnoituksessa Korfun saarella Kreikassa.
pienoiskuva|vasen|Pyhän Georgioksen kirkko sisältä. Kirkko on rakennettu vuonna 1840. Se oli alun perin anglikaaninen kirkko ja tarkoitettu linnoituksessa palvelleille brittisotilaille saaren brittivallan (1814–1864) aikana. Kun Korfu liitettiin Kreikkaan vuonna 1865, kirkko muutettiin ortodoksiseksi kirkoksi.
Kirkko edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja jäljittelee monin tavoin kreikkalaista temppeliä. Sen julkisivussa on kuusi doorilaista pylvästä, jotka tukevat arkkitraavia ja päätykolmiota. Malliltaan kirkko on basilika ja se on alun perin ollut jaettu sisältä pylväillä kolmeen laivaan. Kummallakin pitkällä seinällä on kaksi riviä ikkunoita. Kirkkoon mahtuu noin henkeä.
Porin lääni
Porin lääni oli olemassa vuodet 1641–1646 (1647) ja esiintyy tiettyä aluetta tarkoittavana käsitteenä myöhemminkin 1600- ja 1700-luvuilla.