cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Copa del Rey 2010–2011
Neljäs kierros
Neljännen kierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 26., 27. ja 28. lokakuuta ja toiset osaottelut 9., 10. ja 11. marraskuuta 2010.
Loppuvaihekaavio
Loppuvaiheessa pelattiin kolme pudotuskierrosta, joissa ottelut olivat kaksiosaisia. Loppuottelu oli yksiosainen ja se pelattiin 20. huhtikuuta 2011.
Neljännesvälierät
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 21. ja 22. joulukuuta 2010 ja toiset osaottelut 5. ja 6. tammikuuta 2011.
Puolivälierät
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 12. ja 13. tammikuuta 2011 ja toiset osaottelut 18., 19., 20. tammikuuta 2011.
Ensimmäiset osaottelut
-
Toiset osaottelut
-
Välierät
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 26. tammikuuta 2011 ja toiset osaottelut 2. helmikuuta 2011.
Eksokuu
thumb|300px|Taiteilijan näkemys MOA-2011-BLG-262 – järjestelmästä. Mahdollinen ehdokas eksoplaneetasta, jolla olisi kuu. Eksokuu on aurinkokunnan ulkopuolella sijaitseva eli ekstrasolaarinen luonnollinen satelliitti, joka kiertää jotain muuta ekstrasolaarista taivaankappaletta. Yhtään varmistettua tapausta eksokuusta ei ole toistaiseksi löydetty.
Kuiden tutkimuksista aurinkokunnassa on päätelty eksokuidenkin olevan yleisiä muissa planeettakunnissa. Valtaosa havaituista eksoplaneetoista on jättiläisplaneettoja ja Aurinkokunnassa olevilla jättiläisplaneetoilla on runsaasti kuita (Katso Jupiterin kuut, Saturnuksen kuut, Uranuksen kuut ja Saturnuksen kuut). Tämän perusteella vaikuttaa järkeenkäyvältä otaksua, että eksokuut ovat yhtä yleisiä.
Perinteisesti kuiden ymmärretään kiertävän planeettaa, mutta IAU:n 2022 eksoplaneetta suosituksen mukaan ruskea kääpiö ja ruskea alikääpiö eivät ole planeettoja. Kuitenkin näillä taivaankappaleilla on kuita, joten eksokuun ei tarvitse kiertää planeettaa.
Thomas Crisp
Thomas Crisp (28. huhtikuuta 1876 – 15. elokuuta 1917) oli englantilainen merikapteeni. Hän työskenteli ensin kalastuksen ja troolauksen parissa sekä Atlantin höyrylaivoissa, mutta liittyi laivaston reserviin ensimmäisen maailmansodan aikana Saksan laivaston sukellusveneen upotettua hänen kalastusaluksensa. Ensimmäisestä meritaistelustaan kahta saksalaista sukellusvenettä vastaan Crisp ansaitsi Distinguished Service Cross -ansiomitalin. Hän kaatui myöhemmin toisen sukellusveneen upottaessa hänen aluksensa ja haavoittaen häntä vakavasti. Hänelle myönnettiin postuumi Viktorian risti, jonka hänen aluksellaan palvellut poikansa otti vastaan.
Elämäkerta
Thomas Crisp syntyi 28. huhtikuuta 1876 Alma Streetin varrella Lowestoftissa Suffolkissa. Hänen vanhempansa olivat William ja Mary Ann Crisp (o.s. Patterson). Perheessä oli viisi poikaa ja kaksi tytärtä, ja lopulta yhteensä kymmenen lasta.
Crisp liittyi kahdeksi vuodeksi kauppalaivastoon ja työskenteli höyrylaivoilla Lontoon ja New Yorkin välillä, mutta etenemismahdollisuuksien puutteen vuoksi hän palasi troolauksen pariin. Hän sai pian merikapteenin luvan. Vuonna 1902 hän siirtyi Lowestoftissa vaikuttavan Chambersin suvun omistaman kalastusyrityksen palvelukseen ja sai George Borrow -troolarin kapteenin viran. Myös hänen poikansa Tom palveli 14-vuotiaasta alkaen samalla aluksella vuodesta 1913 eteenpäin.
Ensimmäisen maailmansodan alettua Crisp jatkoi troolaamista elokuuhun 1915 asti, jolloin Saksan laivaston sukellusveneen aikapommi upotti George Borrow’n lähellä Cromeria. Crisp liittyi tämän jälkeen laivaston reserviin.
Alkuvuonna 1917 Crispistä tuli I’ll Try -nimisen aseistetun smakin kapteeni. Yksi miehistön jäsenistä oli hänen poikansa Tom. Helmikuun 1. päivänä 1917 Crisp oli aluksineen kalastamassa Pohjanmerellä, kun sitä ja sen mukana ollutta Boy Alfred -kalastusalusta lähestyi kaksi saksalaista sukellusvenettä. Crisp ampui lopulta kyllin lähelle tullutta toista sukellusvenettä, joka katosi, ja toinen vetäytyi pinnan alle. Crisp seurasi pinnan alla pysyvää sukellusvenettä, kunnes teeskenteli kyllästynyttä ja näytti lähtevän satamaan. Tällöin sukellusvene nousi pintaan ja Crisp avasi tulen. Tulituksen uskottiin suurella todennäköisyydellä osuneen sukellusveneeseen.
Crisp sai ensimmäisestä taistelustaan Distinguished Service Cross -ansiomitalin ja tarjouksen päästä suuremman Q-aluksen kapteeniksi. Crisp ei kuitenkaan halunnut jättää alustaan, jonka nimi pian vaihdettiin muotoon Nelson.
Perhe
Crisp avioitui vuonna 1895 Harriet Elizabeth Alpin (k. 12. kesäkuuta 1917) kanssa. Pariskunnalle syntyi kaksi poikaa, joista Tom Crisp oli toinen, ja yksi tytär.
Sänkikirvinen
Sänkikirvinen (Anthus leucophrys) on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan ruoho- ja viljelysmaat, ja siitä tunnetaan seitsemän alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Hyväntoivonniemeltä 1818.
Sotíra
Sotíra (, ”Pelastaja”, ”Vapahtaja”) voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Terttu Aarnivala
Terttu Tellervo Aarnivala (2. huhtikuuta 1931 Lappee – 18. syyskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Aarnivala pelasi Suomen maajoukkueessa vuoden 1956 EM-kilpailuissa ja yhteensä 22 maaottelussa. Tampereen Pyrinnössä hän voitti 1950-luvulla pelaajana neljä Suomen mestaruutta ja kaksi muuta SM-mitalia sekä valmentajana yhden Suomen mestaruuden.
Tampereen Pyrintö
Aarnivala pelasi kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä naisten SM-sarjassa kausilla 1950 ja 1953–1957. Pyrintö saavutti Aarnivalan pelatessa neljä Suomen mestaruutta, yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Kaudella 1958 Aarnivala valmensi Pyrinnön naisten edustusjoukkuetta, joka voitti kauden päätteeksi Suomen mestaruuden.
Maajoukkue
Aarnivala pelasi Suomen maajoukkueessa 22 ottelua 2,7 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 10 pistettä, hän teki vuonna 1955 valmistavassa maaottelussa Sveitsiä vastaan.Vuoden 1956 EM-kilpailuissa Aarnivala pelasi kahdeksan ottelua 1,9 pisteen keskiarvolla. Hän edusti maajoukkuetta myös Varsovan vuoden 1955 ja Moskovan vuoden 1957 festivaaleilla.
Yksityiselämä
Aarnivala työskenteli ainakin teollisuusvirkailijana. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat muun muassa käsityöt, tennis, pujottelu, pesäpallo ja golf, joista viimeisimmässä hän voitti Tampereen mestaruuden vuosina 1971 ja 1972.
Aarnivalan isä Otto Aarnivala (16.11.1900–1952) kilpaili ammunnan MM-kisoissa 1937 pienoiskiväärillä. Terttu Aarnivalan veli Seppo Aarnivala (1929–2003) oli monipuolinen palloilija, joka saavutti koripallossa SM-hopeaa ja pelasi yhden maaottelun.
Aarnivala kuoli Tampereella 89-vuotiaana 18. syyskuuta 2020.
Pétra tou Romioú
pienoiskuva|280px|Pétra tou Romioún ranta kalliomuodostelmineen. Pétra tou Romioú (, ”Kreikkalaisen kivi”) on ranta ja joukko kalliomuodostelmia Kyproksen saarella. Ranta esiintyy tarinoissa jumalatar Afroditen synnyinpaikkana tai oikeammin paikkana, jossa tämä rantautui Kyprokselle synnyttyään meren vaahdosta.
O-Klooritolueeni
o-Klooritolueeni eli 2-klooritolueeni (C7H7Cl) on orgaaninen yhdiste ja tolueenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään teollisuudessa liuottimena ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa. o-Klooritolueenin isomeereja ovat m- ja p-klooritolueenit.
Pétra tou Romioú
Pétra tou Romioún ranta sijaitsee Kyproksen lounaisrannikolla noin 22 kilometriä kaakkoon Páfoksesta. Se on lähellä Koúklian kylää, jonka paikalla antiikin aikana sijaitsi Afroditeen yhdistetty ja Afroditen pyhäköstä tunnettu Palaipafoksen kaupunki.
O-Klooritolueeni
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa o-klooritolueeni on kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee vain pienissä määrin veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten hiilivetyihin, alkoholeihin, eettereihin ja ketoneihin. Aine myös muodostaa useiden orgaanisten yhdisteiden kanssa atseotrooppisia seoksia.
o-Klooritolueeni reagoi monella sekä aromaattisille klooriyhdisteille, että tolueeneille tyypillisillä tavoilla. Kloorattaessa yhdistettä pimeässä muodostuu neljän diklooritolueenin seos, jossa on pääasiassa 2,5-diklooritolueenia. Valon läsnä ollessa kloorautuu yhdisteen metyyliryhmä, jolloin muodostuu o-klooribentsyylikloridia, o-klooribentsaalikloridia tai o-klooribentsotrikloridia. Liittyvien klooriatomien määrää voidaan säädellä lisäämällä reaktioseokseen vetyperoksidia, joka pysäyttää reaktion. Metyyliryhmä voidaan myös hapettaa, jolloin tuotteena muodostuu o-klooribentsaldehydiä tai o-klooribentsoehappoa. o-Klooritolueenin aromaattiseen renkaaseen kiinnittynyt klooriatomi voidaan korvata muilla nukleofiileillä. Esimerkiksi reaktiossa natriumhydroksidin kanssa muodostuu o-kresolia ja reaktiolla ammoniakin kanssa syntyy o- ja m-toluidiinien seos. Yhdiste muodostaa useiden siirtymämetallien kuten raudan, koboltin ja kromin kanssa kompleksiyhdisteitä.
Pétra tou Romioú
Aiheesta muualla
34.66417°N, 32.62694°W
O-Klooritolueeni
Valmistus ja käyttö
o-Klooritolueenia valmistetaan tyypillisesti nestefaasissa tapahtuvassa tolueenin ja kloorin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään Lewis-happoa, kuten alumiinikloridia, rauta(III)kloridia, tina(IV)kloridia tai titaanitetrakloridia. Reaktiossa muodostuu isomeerien seos, jossa on katalyytistä riippuen 50–70 % o-klooritolueenia. Tuote puhdistetaan isomeereistaan tislaamalla alennetussa paineessa.
HMS Thanet
HMS Thanet (viirinumerot D29 ja H29) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
O-Klooritolueeni
Valmistus ja käyttö
o-Klooritolueenia voidaan käyttää liuottimena valmistettaessa hydroksinaftolihappoarylidivärien valmistuksessa ja yhdessä muiden isomeerien kanssa metallipintojen pyhdistamisessa ja maalinohentimissa. Yhdisteestä syntetisoidaan useita kemikaaleja, joita käytetään muun muassa väriaineiden, lääkkeiden, maatalouskemikaalien kuten hyönteis- ja rikkaruohomyrkkyjen ja optisten kirkasteiden valmistuksessa.
HMS Thanet
Valmistus
Alus tilattiin heinäkuussa 1917 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmien 12. tilauksessa Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 13. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1918 ja valmistui 3. elokuuta 1919.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin lentokoneiden nousualustojen koealukseksi. Toisen maailmansodan alkaessa alus oli Hongkongissa Kiinan aseman paikallislaivueessa.
Alus määrättiin lokakuussa muutettavaksi nopeaksi miinalaivaksi ja se siirrettiin 18. lokakuuta muutostöitä varten Hongkongissa telakalle. Alus laski 21.-27. lokakuuta miinakentän Lantaun kanavaan apumiinalaiva HMS Man Yeungin kanssa. Miinoitusten päätyttyä alus palasi sukellusveneentorjuntaan. Kiinan asemalle sijoitettuna alus suojasi alueen meriliikennettä, kunnes Japani julisti sodan liittoutuneille. Alus siirrettiin 8. joulukuuta 1941 HMS Scoutin kanssa Singaporeen, jonne ne saapuivat 13. joulukuuta.
Alus lähti 26. tammikuuta 1942 Australian laivaston hävittäjän HMAS Vampiren kanssa torjumaan Keisarillisen Japanin laivaston osastoa, joka oli matkalla Endauhun Malesian itärannikolla. Seuraavana päivänä Thanetin konehuoneeseen osui kranaatti taistelussa kevyt risteilijä Sendain ja hävittäjien Yūgirin, Fubukin ja Asagirin kanssa, jolloin alus menetti liikuntakykynsä ja lopulta upposi.
Sotíra (Limassol)
Sotíra on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|170px|Kylän tervetulokyltti. Sotíran kylä sijaitsee linnuntietä noin 18 kilometriä länteen Limassolin kaupungista. Kylä on osaksi Limassolin alueella ja osaksi Isolle-Britannialle kuuluvalla Akrotírin tukikohta-alueella.
Sattumuksia Brooklynissa
Sattumuksia Brooklynissa on vuonna 2005 ilmestynyt Paul Austerin kirjoittama romaani. Romaania on luonnehdittu Austerin uudeksi aluevaltaukseksi, koska se ei kepeänä komediana ihmisyydestä rakennu New York -trilogian tai edellisen Oraakkeliyön tapaan sisäkkäisten juonirakenteiden monimutkaisille suhteille.
Teoksen on suomentanut Erkki Jukarainen, ja suomennoksen on kustantanut Tammi vuonna 2008.
Jussi Rautaniemi
Jussi Rautaniemi (s. 1984) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän saanut Jussi-palkinnon parhaasta leikkauksesta elokuvista Hymyilevä mies (2016), Aalto (2020) ja Hytti nro 6 (2021). Lisäksi hän on ollut ehdokkaana kahdesti, elokuvilla Korso (2014) ja Juice (2018). Uransa alussa hän leikkasi Jani Volasen kulttisarjan Ihmebantun, ja yhteistyö jatkui sarjoissa M/S Romantic ja Munkkivuori.
Cannesin elokuvajuhlilla Rautaniemen leikkaamista töistä on palkittu Taulukauppiaat Cinefondation-sarjassa vuonna 2010 (pääpalkinto), Hymyilevä mies Un Certain Regard -sarjassa vuonna 2016 (pääpalkinto), pääkilpasarjassa Teppo Airaksisen lyhytelokuva Katto vuonna 2017 ja Juho Kuosmasen ohjaama Hytti nro 6 pääkilpasarjassa Gran Prix-palkinnolla vuonna  2021. La Semaine de la Critique -sarjassa on lisäksi esitetty Mikko Myllylahden lyhytelokuva Tiikeri vuonna 2018 ja Metsurin tarina sai siellä ensi-iltansa vuonna 2022.
Rautaniemi on työskennellyt muun muassa Juho Kuosmasen, Teppo Airaksisen, Pekka Lehdon ja Virpi Suutarin elokuvissa. Lisäksi hän on leikannut vuosina 2011–2019 yli sadan elokuvan ja televisiosarjan trailerit ja ohjannut lyhytelokuvia sekä indiedokumenttielokuvan Kotkalaisesta bändistä Goon vuonna 2011 ja uuden version siitä vuonna 2021.
Jim Hurtubise
James "Jim" Hurtubise (5. joulukuuta 1932 North Tonawanda, New York, Yhdysvallat – 6. tammikuuta 1989 Port Arthur, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui peräti 22 Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1960–1981. Hurtubise karsiutui 12 kertaa ja oli parhaimmillaan 13. vuoden 1962 kilpailussa, jossa hän ajoi Watson-autolla. Hän kilpaili myös pääosin Kurtis Kraftilla ja Mallardilla. Vuoden 1960 osakilpailu kuului Formula 1 -sarjaan, mistä tuloksena oli Christensenin autolla keskeytys.
Hurtubise kilpaili myös NASCAR-sarjassa vuosina 1957–1977 voittaen kerran Atlantassa vuonna 1966. Hän oli kymmenen parhaan joukossa 11 kertaa.
Hurtubise kärsi useasti epäonnesta kilpauransa aikana. Vuonna 1959 hänen kätensä saivat vakavia palovammoja, mutta hän pystyi jatkamaan kilpa-ajamista. Vuoden 1972 Indianapolis 500 -kilpailussa hänen autonsa moottorin tilalla oli sponsorin olutkanistereita ja vuoden 1978 kilpailussa hänet jouduttiin pidättämään aiheutettuaan sekaannusta radalla.
Hurtubise valittiin National Sprint Car Hall of Fameen vuonna 1993.
Kilpauransa jälkeen Hurtubise ryhtyi metsästäjäksi, kunnes hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1989. Hän oli 56-vuotias.
Barsø-luokka
Barsø-luokka oli Tanskan laivaston yhdeksän aluksen muodostama kutteriluokka, jonka alukset otettiin palvelukseen 1969 ja 1973. Alukset poistettiin palveluksesta 2000-luvun alussa.
Alukset
Aluksissa oli teräsrunko ja alumiiniset kansirakenteet. Ne oli valmistettu Tanskan aluevesien rannikkoalueen valvontaan. Kolme viimeistä alusta poikkesivat muista laajennetun komentosillan osalta.
Vuoden 2004 jälkeen alusten 20 millimetrin tykit vaihdettiin kahteen 12,7 millimetrin raskaisiin konekivääreihin M/01 LvSa.
Jonathan Bennett
Jonathan Bennett voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Heidi Aaltonen
Heidi Aaltonen (es. Venla Savikuja) on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hän esiintyi vuosina 2009–2015. Heidi esiintyy myös Salattujen elämien spin-off-sarjassa Tuuliranta ja elokuvassa Nightmare – painajainen merellä.
thumb|235px|Peppi Puolakka ja Heidi Aaltonen.
Luonne
Heidillä on temperamenttinen luonne, mikä on johtanut esimerkiksi väkivaltaisuuteen. Pohjimmiltaan hän on kuitenkin hellä, hyväsydäminen ja sosiaalinen ihminen. Heidin toisinaan huono tai ilkeä käytös juontaa juurensa Heidin lapsuudessa tapahtuneeseen välikohtaukseen, jonka seurauksen Heidin ja hänen veljensä vanhemmat menehtyivät.
Perhe
Heidin perheeseen kuuluvat veli Tuukka ja isoäiti sekä edesmenneet vanhemmat. Heidi kertoi ystävillensä, että hänen vanhempansa kuolivat auto-onnettomuudessa, minkä jälkeen hän jäi isoäitinsä huostaan. Myöhemmin paljastui, että todellisuudessa Heidin ja hänen veljensä Tuukan vanhemmat eivät kuolleet onnettomuudessa, vaan heidän isänsä Pertti Aaltonen oli tappanut jouluaattona aseella heidän äitinsä ja lopulta itsensä. Hän yritti tappaa myös Tuukan ja Heidin, mutta nämä pääsivät karkuun.
Marianna yrittää viedä Heidin identiteetin
Heidi ja Marianna Kurki olivat samassa koulussa. Heidi juoksi luennolle, joka oli kuitenkin peruttu. Suutuspäissään Heidi heitti kansionsa kädestään, joka taas osui Mariannaan. Marianna meni tästä paniikkiin, jolloin Heidi tarjoutui viemään hänet sairaalaan. Sairaalassa heistä tuli hyvät ystävät. Marianna väitti asuntonsa tuhoutuneen tulipalossa, ja kun hän onnistui hankkiutumaan eroon Heidin vuokralaisesta Roni Jalavasta ja lavasti asuntoon murron, sai hän Heidin pelkäämään yksin asumista ja pyytämään Mariannaa vuokralaisekseen.
Marianna halusi paeta elämäänsä ja alkoi esittää Heidiä, mikä lopulta sai naisen menettämään järkensä. Marianna hankkiutui eroon Heidin parhaasta ystävästä Pepistä ja Mariannan jäljille päässeestä Sergei Kuulasta. Lopulta hän vangitsi huoneeseensa serkkunsa Lari Väänäsen ja tämän ystävän Elias Vikstedtin, koska pojat pääsivät liian lähelle totuutta Mariannan menneisyydestä. Pojat olivat nimittäin saaneet selville, että Marianna oli myös yrittänyt esittää entistä ystäväänsä Selinaa, joka oli vaipunut psykoosiin melkein heti heidän muutettuaan samaan asuntoon. Mariannaa tietenkin epäiltiin, että hän oli lavastanut Selinan psykoosin, jolloin myös Marianna otettiin hoitoon. Myöhemmin hän sieppasi myös Heidin ja Janne Haukkalan. Kalle Laitela ja Miska Koistinen kuitenkin pelastivat vangit. Marianna pidätettiin, mutta todettiin olevan henkisesti sairas eikä näin ollen saanut vankeustuomiota. Myöskin mielisairaalassa hän yritti väittää olevansa Heidi. Kun Marianna raivostui psykiatrille, hänet laitettiin lepositeisiin. Yöllä Sergei tuli puhumaan Mariannalle siitä, että kaikki olisivat tyytyväisiä, jos vain kuolisi pois. Tämän jälkeen hän viimein tajusi olevansa Marianna Kurki. Marianna yritti vielä pyytää anteeksi Heidiltä ja mietti, miten hän oli ikinä pystynyt satuttamaan parasta ystäväänsä. Heidi ei halunnut enää antaa anteeksi, joten ystävyys katkesi. Marianna yritti myös itsemurhaa, mutta selvisi hengissä.
Konsta Nurmi
Heidi seurusteli Konsta Nurmen kanssa, mutta pari erosi Konstan ihastuttua Peppi Puolakkaan. Heidi yritti saada Konstaa takaisin itselleen ja sai Peppiin ihastuneen Sampo Kaukovaaran mukaan juoneen. Yhdessä he onnistuivatkin rikkomaan Pepin ja Konstan suhteen, mutta Konsta ei halunnut palata yhteen Heidin kanssa.
Joonatan Sievinen
Heidi ja Joonatan Sievinen ystävystyivät tavatessaan toisensa hautausmaalla. Heidi ja Joonatan tunsivat toisensa jo koulusta, mutta tuolloin nuoret eivät tehneet lähempää tuttavuutta, sillä Joonatan seurusteli Juulia Aution kanssa ja lopetti koulunsa kesken. Heidi löysi Joonatanista kuuntelevan ystävän ja myöhemmin he alkoivat seurustella. Seurustelu keskeytyi Joonatanin lähdettyä Norjaan.
Kun Joonatan oli palannut takaisin Suomeen, päätyi hän eräänä iltana harrastamaan Heidin kanssa seksiä humalassa. Heidin ja Pepin raskaustestit menivät sekaisin, jolloin Heidi luuli olevansa raskaana. Todellisuudessa Peppi oli raskaana Sergei Kuulalle. Heidi ja Joonatan suunnittelivat tulevaisuutta lapsen ympärille, kunnes totuus paljastui.
Jiri Viitamäki
Heidi tapasi Paula Sievisen sisarenpojan Jiri Viitamäen Vilnassa, missä Pihlajakadun koripallojoukkue osallistui paikalliseen kilpailuun. Jiri teki vaikutuksen Heidiin ja myöhemmin tämä odotti tapaavansa Jirin uudestaan. Heidin oltua Pepin ja Niko Vainion kanssa syömässä, Jiri ilmestyi samaan ravintolaan. Nikon ja Pepin poistuttua Jiri suuteli Heidiä. Paula oli antanut Jirille osoitteensa ja pian Jiri saapui Pihlajakadulle.
Jiri oli aikaisemmin kirjoittanut puhelinnumeronsa Heidin käsivarteen tussilla. Numero ei kuitenkaan irronnut käsivarresta useista yrityksistä huolimatta ja Heidi joutui piilottelemaan sitä poikaystävältään Joonatanilta. Joonatanin huomattua numeron Heidi valehteli sen kuuluvan eräälle luokkatoverille. Salaisuus paljastui Joonatanin ja Jirin vaihdettua keskenään puhelinnumeroita. Joonatanin lähdettyä Norjaan Heidi ja Jiri tapailivat julkisemmin ja päätyivät harrastamaan seksiä. Alkava suhde päättyi, kun Heidi yllätti Jirin ja Anna Abreun roudarin saman peiton alta. Myöhemmin Heidi ja Jiri aloittivat seksisuhteen, vaikka Heidi seurusteli Topin kanssa. Topin kuoltua parisuhde Heidin ja Jirin välillä jatkui. Lopulta suhde päättyi Heidin raivokkuuden ja väkivaltaisuuden takia.
Tobias "Topi" Nylund
Heidi tapasi Tobias ”Topi” Nylundin hevostalleilla. Kaksikon tavattua uudelleen Eetu-hevosen pelastamiseksi pidetyissä ”länkkärijuhlissa” kaksikon välit lämpenivät, ja he aloittivat parisuhteen. Topi jätti Heidin saatuaan tietää tämän ja Jirin välisestä seksisuhteesta ja ajautui käyttämään huumausaineita, jotka lopulta johtivat Topin kuolemaan. Heidi kärsi omantunnontuskia asiasta, mutta ymmärsi sitten, ettei voi syyttää itseään ikuisesti.
Janne Haukkala
Heidillä oli yhden yön juttu Janne Haukkalan kanssa, eikä hän tiennyt tämän olleen alle 16-vuotias. Heidi joutui oikeuteen asiasta, mutta selvisi säikähdyksellä. Myöhemmin Heidin ja Jannen välillä kipinöi Jannen ollessa töissä Moosessa. Janne paljasti myöhemmin rakastavansa häntä.
Ossi Puolakka
Kun Ossi Junior Puolakan todellisiksi vanhemmiksi paljastuivat Sebastian Vuorela ja Isabella Holm, menettivät Ossi Puolakka ja Cindy Rintala lapsen huoltajuuden. Isabella palkkasi lapsen hoitajaksi Heidin, joka Isabellan tietämättä antoi Ossin tavata lasta. Tapaamisissa Heidille ja Ossille alkoi kehittyä romanttinen suhde. Pari kuitenkin erosi Heidin mustasukkaisuuden takia.
Jonathan F. Bennett
Jonathan F. Bennett (s. 1930 Uusi-Seelanti) on brittiläinen filosofi, joka on keskittynyt kielenfilosofiaan ja metafysiikkaan. Hän on muun muassa herättänyt uutta kiinnostusta Immanuel Kantiin teoksellaan Kant’s Analytic (1966).
Brett Bellemore
Brett Bellemore (s. 25. kesäkuuta 1988 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue Red Star Kunlunia.
Ura
Bellemore teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa 15. toukokuuta 2008.
8. heinäkuuta 2011, Bellemore ja Hurricanes tekivät kaksivuotisen jatkosopimuksen. Sopimuksen arvoksi muodostui Bellemoren pelatessa NHL:ssä 525 tuhatta dollaria ja AHL:ssä 70 tuhatta dollaria.
28. heinäkuuta 2013, Bellemore allekirjoitti Hurricanesin kanssa kaksivuotisen yhden vuoden mittaisen sopimuksen.
Jenny Rautionaho
Jenny Rautionaho (s. 26. heinäkuuta 1996 Rovaniemi) on suomalainen mäkihyppääjä, joka edustaa Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Rautionaho sijoittui Innsbruckin nuorten olympialaisissa 2012 henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi ja sekajoukkuemäessä neljänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä 31:s, suurmäessä 32:s sekä joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä yhdeksäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 32:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli suurmäessä kolmastoista, normaalimäessä kuudestoista ja sekajoukkuemäessä kuudes.
Rautionaho debytoi Continental Cupissa joulukuussa 2009 ja maailmancupissa helmikuussa 2016. Continental Cupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan kahdesti neljänneksi Oslossa syyskuussa 2021. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Rautionaho saavutti Ljubnossa tammikuussa 2021 oltuaan 27:s. Ensimmäisen kerran hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon Wisłassa marraskuussa 2022 oltuaan yhdeksäs.
Jenny Rautionahon isä on entinen mäkihyppääjä Esko Rautionaho.
Kultainen vasikka (näytelmä)
Kultainen vasikka on Maria Jotunin komedia vuodelta 1918.
Näytelmä kuuluu niihin Jotunin näytelmiin, joista vasta myöhemmin on tullut teatterien klassikkonäytelmiä. Sitä esitettiin vain lyhyen aikaa sen ilmestyttyä, ja sen varsinaiset esitykset alkoivat vasta pitkän tauon jälkeen toisen maailmansodan aikaan. Sen jälkeen se on ollut suosittu aiheensa pysyvän ajankohtaisuuden vuoksi. Muun muassa Tukholmassa sitä esitettiin 1990-luvulla nimellä Pengar, pengar, ja Suomen Kansallisteatterissa vuonna 2000.
Tarina
Näytelmän tapahtuma-ajankohta on ensimmäinen maailmansota, jolloin pulaa on ruoasta ja tavaroista. Monet etsivät ylellistä elämää keinottelulla, ja juuri rahasta tulee näytelmän epäjumala, Raamatun kultainen vasikka. Näytelmän näkyvän puolen taustalla on kyseessä ihmiskäsityksen ja elämäntavan murros: vapaus toteuttaa itseään, ja erityisesti Jotunia kiinnostaa naisen asema, naisen mahdollisuudet. Keskeinen ongelma on naisen ja miehen suhde, ja onko raha vai rakkaus lopultakin se olennainen päähenkilön elämässä.
Eedith hylkää miehensä Jaakon rahan takia, mutta palaa kotiin kun mies on onnistunut rikastumaan. Jaakko on kuitenkin aikeissa antaa vaimolleen opetuksen tuhoamalla omaisuutensa.
Kultainen vasikka (elokuva)
Kultainen vasikka on Ritva Arvelon ohjaama elokuva vuodelta 1961 ja hänen ainoa elokuvaohjauksensa. Hän oli ohjannut näytelmän aiemmin teatterissa. Elokuva perustuu Maria Jotunin näytelmään Kultainen vasikka.
Juoni
Tarinan tapahtuma-ajankohta on ensimmäisen maailmansodan aika, ympäristönä Porvoo. Tarina kertoo keinottelemaan ryhtyvistä ihmisistä, jotka unelma nopeasta rikastumisesta sokaisee.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvaa pidetään yleisesti ansiokkaana. Erkka Lehtola (Aamulehti) kirjoittaa: "Arvelon ensimmäinen filmityö Kultainen vasikka yllättää katsojan erittäin myönteisesti". Tosin teatterimaisuudesta sille annetaan moitteita useassakin arviossa. Matti Savo (Modest Savtschenko, Kansan Uutiset) moittii teatterimaisuuden peittämiseen käytettyjä keinoja vanhanaikaisiksi.
Eräässä myöhemmässä kritiikissä elokuva todetaan sisällökkääksi ja hyvin näytellyksi. Vakavista aiheista huolimatta perusnäkemys elokuvassa on komediallinen. Sen todetaan myös kuuluvan suomalaisen elokuvan parhaimmistoon.
Tv-maailman arvostelija kirjoittaa, että hänen Suomen omaperäisimpänä elokuvasäveltäjänä pitämänsä Osmo Lindemanin musiikki tulkitsee elokuvan tapahtumia hienosti.
The Guess Who
The Guess Who on kanadalainen rockyhtye Winnipegistä. Se nautti kotimaassaan suurta suosiota 1960- ja 1970-luvuilla, ja myös Yhdysvalloissa yhtye saavutti muutamia hittejä. The Guess Whon tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuvat ”American Woman”, ”No Time” ja ”Dancin’ Fool”.
Historia
The Expressions -niminen yhtye, johon kuuluivat Chad Allan, Randy Bachman, Jim Kale, Bob Ashley ja Garry Peterson, äänitti vuonna 1965 cover-version Johnny Kidd & the Piratesin kappaleesta ”Shakin’ All Over”. Levy-yhtiö Quality Records ilmoitti levyn etiketissä kappaleen esittäjäksi ”Guess Whon” toivoen, että asiakkaat luulisivat kyseessä olevan jonkin kuuluisan yhtyeen. ”Shakin’ All Overista” tuli yllätyshitti Kanadassa, ja myös Yhdysvalloissa se ylsi top 40:een. Kosketinsoittaja Bob Ashleyn korvasi pian Burton Cummings, josta tuli myös laulaja, kun Chad Allan erosi yhtyeestä vuonna 1966. The Guess Who lähti heikosti menestyneelle Englannin-kiertueelle ja palasi kotimaahansa esiintymään omaan Let’s Go -televisio-ohjelmaansa.
Suuri menestys Yhdysvalloissa vältteli yhtyettä aina vuoteen 1969 asti, jolloin ”These Eyes” nousi Billboard Hot 100 -listalla kymmenen myydyimmän singlen joukkoon. Myöhemmin samana vuonna ilmestynyt albumi Canned Wheat Packed by the Guess Who sisälsi kolme top 40 -hittiä. Vuonna 1970 ilmestyi hittisingle ”American Woman”. Vaikka kappale oli sävyltään amerikkalaisvastainen, siitä tuli ironisesti yhtyeen ainoa Yhdysvaltain listaykköseksi noussut single. Myös samanniminen albumi nousi top 10:een ja myi kultalevyyn oikeuttavan määrän. Yhtye myös esiintyi Valkoisessa talossa Richard ja Pat Nixonille sekä prinssi Charlesille. Pat Nixonin vaatimuksesta ”American Womania” ei esitetty.
Mormoniksi kääntynyt kitaristi Randy Bachman alkoi vieraantua yhtyeen rock and roll -elämäntyylistä, mikä johti yhteentörmäyksiin Burton Cummingsin kanssa. Bachman erosi yhtyeestä heinäkuussa 1970 ja perusti yhdessä Chad Allanin kanssa Brave Belt -yhtyeen, josta muodostui pian menestyksekäs Bachman-Turner Overdrive. Bachmanin tilalle yhtyeeseen tuli kaksi kitaristia: Kurt Winter ja Greg Leskiw. Vielä vuonna 1970 ilmestyneen seuraavan albumin, Share the Landin, nimikkokappale nousi jälleen top 10:een Yhdysvalloissa.
Viimeisen kerran yhtye nähtiin Yhdysvaltain top 10:ssä vuonna 1974, kun ”Clap for the Wolfman” nousi sijalle 6. Seuraavana vuonna Burton Cummings hajotti yhtyeen ja yritti soolouraa. The Guess Who kuitenkin koottiin uudelleen kasaan vuonna 1977, ja vuonna 1983 yhtyeen suuruuden päivien kokoonpano palasi hetkeksi. The Guess Who keikkailee edelleen – tosin sen kokoonpano on muuttunut tiheään tahtiin.
Vuorikirvinen
Vuorikirvinen (Anthus spinoletta) on euraasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää vuoristoseutuja Keski- ja Etelä-Euroopassa ja sieltä itään Keski-Aasiaan ja Kiinaan. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Italiasta 1758.
Kaaos / Cadgers split
Kaaos/Cadgers split on Kaaoksen ja Cadgersin (myöhemmin Riistetyt) split ep vuodelta 1981. Kaaoksen puoli on nimeltään Kytät on natsisikoja ja Cadgersin puoli Kaaosta tää maa kaipaa. Splitin julkaisi alun perin jyväskyläläinen P.Tuotanto, splitistä on otettu kuusi painosta, joista viimeisimmän otti saksalainen Assel Records vuonna 2006.
Díkaios (vuori)
Díkaios (myös Díkeos) on vuori Kosin saarella Dodekanesiassa Kreikassa. Se on saaren korkein vuori ja sen korkeus on 846 metriä.
thumb|left|200px|Díkaioksen huippuja auringonlaskussa. thumb|left|200px|Kristuksen kirkastumisen kappeli vuoren huipulla. Díkaios sijaitsee Kosin kaakkoisrannikolla ja muodostaa pitkän itä-länsisuuntaisen vuorijonon, joka laskeutuu eteläosassaan jyrkästi mereen. Vuori on Kosin saaren tavoin alkuperältään tuliperäinen. Kiviaines on vulkaanista kiveä, marmoria sekä kalkkikiveä. Antiikin aikana vuori tunnettiin nimillä Oromedōn, Oriōn ja Dikaion. Vuorella on merkkejä asutuksesta keskiajalla. Kosin kunnan osa Díkaioksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.
Beverly Cleary
Beverly Atlee Cleary (o.s. Bunn; 12. huhtikuuta 1916 – 25. maaliskuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tuotantoonsa kuuluu tunnettu Puutarhakadun lapset -lastenkirjasarja.
Cleary syntyi McMinnvillessä Oregonissa ja kasvoi Portlandissa sekä Yamhillissä. Hänen äitinsä painosti menemään naimisiin high schoolin jälkeen, mutta Cleary päättikin mennä Chaffey Collegeen haaveenaan lastenkirjastonhoitaja. Cleary vaihtoi Berkeleyn yliopistoon, missä hän tapasi tulevan miehensä Clarence Clancyn. Berkeleystä Cleary muutti Seattleen, missä hän valmistui Washingtonin yliopistosta kirjastotieteestä. Hän sai sen jälkeen ensimmäisen työpaikkansa kirjastonhoitajana Yakimassa.
Beverly ja Clarence Cleary asettuivat vuonna 1949 takaisiin Berkeleyyn, missä Clearyn kirjallinen ura alkoi. Henri ja Rippe ilmestyi vuonna 1950, ja sen jälkeen Cleary kirjoitti yli 40 kirjaa. Niistä monet sijoittuivat fiktiiviselle Puutarhakadulle, jonka lapsia hän tarkkaili kirjoissansa. Lukijat ovat ihastuneet hänen hahmoistansa erityisesti Ramona Quimby -nimiseen ärhäkkääseen ja itsepäiseen tyttöön. Cleary kirjoitti kahdeksan Ramonaan keskittynyttä kirjaa.
Tuhkakirvinen
Tuhkakirvinen (Anthus rubescens) on palearktisella alueella elävä varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Siperian ja Kaukoidän, myös Sahalinin ja Kuriilit, sekä Alaskan, Kanadan, Kalliovuorten alueen, Yhdysvaltojen koillisnurkan, sekä Grönlannin länsiosan. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Marmaduke Tunstall kuvaili lajin holotyypin Pennsylvaniasta 1771.
Tuhkakirvisestä tunnetaan neljä alalajia. Suomessa laji havaittiin ensimmäisen kerran 20. lokakuuta 2017 Mustasaaressa. Havainto on vielä vahvistamaton.
Beverly Cleary
Cleary muuttivat Berkeleystä Oaklandiin ja sai kaksoset vuonna 1955. Clarence kuoli yli 60 avioliittovuoden jälkeen vuonna 2004. Beverly Cleary asui viimeiset vuosikymmenensä Carmel-by-the-Seassa, ja hän kuoli 104-vuotiaana vuonna 2021.
Päivi Tapola
Päivi Tuulikki Tapola (s. 8. lokakuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hän asuu Helsingin Oulunkylässä. Hänen vanhempansa ovat rehtori Tuomas Tapola ja opettaja Tuulikki Schreck. Myös sisar Katri Tapola on kirjailija. Tapolan aviopuoliso on Ylen uutis- ja ajankohtaistuotannon päällikkö Mika Lavonen.
Tapola on toiminut myös lehtikirjoittajana ja kirjoittanut yli 200 esseetä, novellia, kolumnia, lehtiartikkelia ja haastattelua eri julkaisuihin. Tapola on toiminut Uusi Nainen -lehden vakituisena avustajana vuosina 1985–2000.
Yhteistyössä filosofi Sara Heinämaan kanssa syntyneissä teoksissa sekä omissa esseekokoelmissaan Tapola on keskittynyt naiskirjallisuuden perinteen esiintuomiseen. Naiskirjallisuuden lisäksi Tapola on käsitellyt henkilöhistorian ohella Suomen poliittista ja valtiollista historiaa sekä sotahistoriaa kirjoittamassaan isoisänsä Kustaa Tapolan elämäkerrassa Ajan paino – Jalkaväenkenraali K. A. Tapolan elämä sekä teoksissaan Kenraalien kirjeet, Marsalkan kotiinpaluu, ''Mannerheimin haastaja. Kenraali Harald Öhquist ja Sodista, suvusta, sotilaista''.
Bibliografia
Päivi Tapolan teoksia on saatavissa myös äänikirjoina.
Dírfi
Dírfi eli Dírfys  on vuori ja vuorijono Euboian saarella Kreikassa. Se on saaren korkein vuori ja sen korkeus ja prominenssi ovat 1 743 metriä.
pienoiskuva|vasen|Dírfi-vuori mereltä nähtynä. Dírfi sijaitsee Euboian keskiosissa linnuntietä noin 28 kilometriä koilliseen Chalkídan kaupungista. Sen korkeimman huipun nimi on Délfi (Δέλφι). Se muistuttaa ulkoasultaan tulivuorta, ja sitä kutsutaan usein ”Kreikan Fujivuoreksi”. Koko vuorijonon toiseksi korkein huippu on Pyxariás (Πυξαριάς, 1 351 m).
Dírfi-vuori on suosittu vaelluskohde varsinkin, koska se sijaitsee suhteellisen lähellä Ateenaa. Vuorelta on hyvä näköala sekä Egeanmerelle että Euboianlahdelle. Dírfi ja sen ympäristö on Natura 2000 -aluetta.
Dírfys-Messapían kunnan osa Dírfyksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.
Saksan kulttuuri
Saksan kulttuuri ja kulttuuripolitiikka on vahvasti alueellista, osavaltiohallitusten johtamaa ja paikallisia ominaispiirteitä korostavaa. Liittovaltion hallituksessa on ollut kulttuuri- ja mediaministeri vasta vuodesta 1998 alkaen.
Kirjallisuus
Saksalaiset kutsuvat itseään kirjojen kansakunnaksi tai ”runoilijoiden ja ajattelijoiden maaksi” (”Das Land der Dichter und Denker”). Maailman suurin vuosittainen kirja-alan tapahtuma, Frankfurtin kirjamessut, järjestetään Saksassa. Saksassa ilmestyy vuosittain noin 95 000 kirjaa. Kymmenen saksalaista kirjailijaa on palkittu Nobelin kirjallisuuspalkinnolla: Theodor Mommsen (1902), Rudolf Eucken (1908), Paul Heyse (1910), Gerhart Hauptmann (1912), Thomas Mann (1929), Hermann Hesse (1946), Nelly Sachs (1966), Heinrich Böll (1972), Günter Grass (1999) ja Herta Müller (2009).
Teatteri
Saksassa pienissäkin kaupungeissa on oma teatteri; kaiken kaikkiaan maassa lasketaan olevan 300 teatteria. Tunnetuimpia niistä ovat Deutsches Theater Berliinissä, Münchner Kammerspiele Münchenissä ja maan vanhin paikallisteatteri Nationaltheater Mannheim Mannheimissa. Monien teatterien yhteydessä toimii ooppera, joskus myös baletti. Berliinissä sijaitseva Volksbühne on puolestaan profiloitunut yhtenä nykyteatterin ja kokeilevan draaman keskuksista Euroopassa.
Saksan teatterihistorian suurimpiin hahmoihin kuuluu Bertolt Brecht, yksi 1900-luvun merkittävimpiä teatteriteoreetikoista, näytelmäkirjailijoista ja ohjaajista. Hänen teoreettinen pääteoksensa on Aikamme teatterista: epäaristotelisestä dramatiikasta, jossa hän esittelee oma teatterikäsityksensä, eeppisen teatterin peruspilarit. Toinen merkittävä teatterin ja näytelmäkirjallisuuden uudistaja oli Heiner Müller (1929–1995), jonka pääteos Germania – Kuolema Berliinissä purkaa jakautuneen Saksan aikaa 1900-luvulla yhdistäen sitä maan varhaishistoriaan.
Nykyisistä teatterintekijöistä nimekkäimpiä on Volksbühnen johtaja ja pääohjaaja Frank Castorf. Saksassa vaikuttaa myös useita nykyhetken kansainvälisesti tunnetuimmista nykydramaatikoista, heistä ehkä tunnetuimpana René Pollesch, jonka näytelmiä on esitetty Suomessakin.
Musiikki
thumb|[[Ludwig van Beethoven]] Saksan maine musiikkimaana perustuu ennen kaikkea taidemusiikin säveltäjiin. Maassa toimii 130 sinfoniaorkesteria; niistä kuuluisin on Berliinin filharmonikot, jota johtaa tällä hetkellä brittiläinen Sir Simon Rattle.
Barokin jättiläinen oli saksalainen Bach. Omana aikanaan Bachia suositumpia olivat kuitenkin maanmiehet Händel ja Telemann. Klassismin ja romantiikan vaihteen nero oli Beethoven, joka luetaan Bachin ja itävaltalaisen Mozartin ohella usein kolmen suurimman säveltäjän joukkoon. Ystävykset Schumann ja Mendelssohn olivat täysromantiikan suurimpia nimiä. Myöhemmän romantiikan konservatiivisempaa siipeä edusti Brahms, josta Schumann oli povannut uutta Beethovenia. Romantiikan suurin saksalainen oopperasäveltäjä oli uudistushenkinen Wagner, jonka jalanjäljissä kulki myöhäisromantiikan suurmies, oopperoistaan ja sävelrunoistaan tunnettu Richard Strauss. Nykymusiikin vahvoista saksalaisnimistä suurimpana on pidetty Karlheinz Stockhausenia.
Suosittua maassa on myös saksankielinen schlager-musiikki, joka vastaa Suomen iskelmämusiikkia.
Elokuva
Saksalainen elokuva sai kansainvälistä suosiota jo mykkäelokuvan aikana: muun muassa Fritz Lang sekä itävaltalaissyntyinen, mutta Saksassa useita uransa merkittävimmistä teoksista ohjannut F. W. Murnau kuuluvat lajin suurten mestareiden joukkoon. Langin merkittävimpiin Saksassa tekemiin elokuviin kuuluvat innovatiivinen, taloudellisesti flopannut mutta sittemmin klassikon asemaan noussut tieteiseepos Metropolis sekä lastenmurhaajasta kertova jännityselokuva M – kaupunki etsii murhaajaa. Murnaun elokuvista kenties parhaiten muistetaan vampyyrielokuva Nosferatu. Sekä Lang että Murnau siirtyivät sittemmin ohjaamaan Yhdysvaltoihin.
1920–1930-luvulla saksalaisessa elokuvassa vaikutti vahvasti ekspressionistinen suuntaus. Lajin elokuvista kenties suurimmaksi klassikoksi Murnaun Nosferatun lisäksi on noussut Robert Wienen Tri Caligarin kabinetti. 1920-luvulla myös realistisesti yhteiskunnallisia teemoja käsittelemään pyrkinyt Neue Sachlichkeit -suuntaus nousi merkittäväksi erityisesti Georg Wilhelm Pabstin myötä. Ensimmäinen saksalainen äänielokuva, itävaltalaisen Josef von Sternbergin ohjaama Sininen enkeli (1930), puolestaan esitteli tulevina vuosikymmeninä legendaksi nousseen saksalaisen elokuvatähden, Marlene Dietrichin.
Kansallissosialismin aikana useat saksalaiset elokuvantekijät lähtivät maanpakoon. Aikakauden propagandan sävyttämistä elokuvista Leni Riefenstahlin teokset, kuten Tahdon riemuvoitto ja Olympia, ovat jääneet ennen kaikkea visuaalisten ansioidensa vuoksi elokuvahistoriaan. 1950-luvulla saksalaisen elokuvan kansainvälinen suosio hiipui. Aikakaudella tuotettiin erityisesti melodraamoja, komedioita ja musikaaleja. Ajan merkittävimpiin saksalaisiin elokuviin kuuluu Oscar-ehdokkaana ollut Bernhard Wickin Silta (1959).
thumb|Berlinale Palast [[Berliinin elokuvajuhlat|Berliinin elokuvajuhlien aikaan helmikuussa 2007.]] Rainer Werner Fassbinderin sukupolvea (1960-luvulta 1970-luvulle) kutsutaan nimellä Uusi saksalainen elokuva. Fassbinderiä pidetään yhtenä elokuvahistorian merkittävimmistä ohjaajista. Hänen laajan tuotantonsa tunnetuimpiin töihin kuuluvat muun muassa Alfred Döblinin romaaniin perustuva televisiosarja Berlin Alexanderplatz sekä elokuvat Veronika Vossin kaipuu, Maria Braunin avioliitto, Pelko jäytää sielua ja Kauppias kaiken aikaa.
Sekä dokumentteja että fiktiota ohjannut Werner Herzog on elävistä saksalaisista ohjaajista merkittävimpiä. Kenties tunnetuimpia hänen töistään ovat näyttelijä Klaus Kinskin kanssa tehdyt elokuvat sekä palkittu dokumentti Grizzly Man. Saksalainen elokuva on ollut uudessa nousussa 2000-luvulla: Caroline Link sai vuonna 2002 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin elokuvallaan Jossain Afrikassa ja vuonna 2006 Florian Henckel von Donnersmarck elokuvalla Muiden elämä.
Kuvataiteet
Saksalainen kuvataide on jäänyt maailmalla kirjallisuuden ja musiikin varjoon. Maassa on kuitenkin 500 taidemuseota, ja tunnettuja taiteilijoita sekä hyvin varhaiselta ajalta (Albrecht Dürer, Hans Holbein nuorempi) että modernimmilta aikakausilta (Paul Klee, Max Liebermann, Caspar David Friedrich, Max Ernst, Joseph Beuys). Kasselissa on järjestetty vuodesta 1955 lähtien viiden vuoden välein laaja nykytaiteen näyttely documenta. Arkkitehdit Walter Gropius, joka perusti Bauhaus -liikkeen ja Ludwig Mies van der Rohe, jonka tunnetuimmat työt on toteutettu Yhdysvalloissa, ovat olleet 20. vuosisadan merkittävimpiä saksalaisen arkkitehtuurin tekijöitä.
Media
Saksassa ilmestyy päivittäin 350 sanomalehteä, joista kymmenen leviää koko maahan. Niistä ehdottomasti suurin on Bild, jonka levikki on 3,6 miljoonaa maan kaikkien lehtien yhteenlasketusta 24 miljoonasta. Suurimpia aikakaus- ja sanomalehtiä ovat Bild, Focus, Frankfurter Allgemeine Zeitung, Frankfurter Rundschau, Handelsblatt, Der Spiegel, Stern, Süddeutsche Zeitung, Der Tagesspiegel, Die Welt ja Die Zeit.
Suurimpia julkisia televisioyhtiöitä ovat ARD ja ZDF, yksityisiä RTL, Sat1 ja ProSieben.
Tiede
thumb|right|250px|[[Gottlieb Daimler]]
Heidelbergin yliopisto on perustettu 1386. Se on siten Saksan vanhin yliopisto ja yksi Euroopan vanhimmista. Maan opiskelijamäärältään suurin yliopisto on Hagenin etäyliopisto. Saksassa toimii yhteensä 376 korkeakoulua.
Tunnettuja teknillisiä yliopistoja ovat muun muassa:
Lukuisat saksalaiset tutkijat ovat saaneet Nobel-palkinnon. Tunnetuimpia heistä olivat Max Planck (fysiikka, 1918), Albert Einstein (fysiikka, 1921), Werner Heisenberg (fysiikka, 1932) ja Otto Hahn (kemia, 1944).
Muu kulttuuri
Saksalainen keittiö kattaa joukon paikallisia ja alueellisia erikoisuuksia, mutta myös koko saksankieliselle alueelle tyypillisiä yhteisiä piirteitä on. Monet historialliset henkilöt, jotka eivät varsinaisesti olleet saksalaisia, elivät saksalaisen kulttuurin vaikutuspiirissä ja jättivät siihen jälkensä.
Saksan kieli on noin sadalla miljoonalla puhujallaan Euroopan unionin yleisin äidinkieli vastaten noin 18 prosenttia väestöstä. Saksa on myös englannin jälkeen toiseksi yleisin vieras kieli, noin 14% EU:n väestöstä osatessa sitä. Saksa oli ennen lingua franca Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa sekä pitkään tärkeä kieli myös tiedemaailmassa. Saksa on virallinen pääkieli Saksassa, Itävallassa ja Liechtensteinissa sekä virastokieli Belgiassa, Luxemburgissa, Sveitsissä ja Italian Etelä-Tirolissa.
Unescon Maailmanperintöluettelossa on Saksasta yli kolmekymmentä kohdetta. thumb|upright|[[Kölnin tuomiokirkko vuonna 2007.]]
Luettelo Suomen taajamista 2011
Tämä artikkeli on luettelo Suomen taajamista vuonna 2011 tehdyn taajamarajauksen mukaan. Tilastolliset taajamat määrittelee Suomessa Tilastokeskus. Taajamia on määritelty vuodesta 1960 ja vuodesta 2000 taajamien määrittely on tehty kokonaan koneellisesti rakennusten koordinaattitietoihin perustuen. Taajamien nimet Suomessa eivät ole virallisia. Taajamien nimeämisessä Tilastokeskus on pyrkinyt huomioimaan paikallisesti tunnetut nimitykset. Yleensä nimet pohjautuvat peruskarttaan ja joskus Tilastokeskus on ollut yhteydessä myös kuntiin tai kylätoimikuntiin. Pääperiaatteena tilastollisten taajamien nimenannossa on ollut, että hallinnollisten kaupunkien suurimpien taajamien nimissä käytetään nimen jälkiosaa "keskustaajama" ja hallinnollisten kuntien suurimpien taajamien nimissä nimen jälkiosaa "kirkonkylä". Kun 2000-luvulla on tehty runsaasti kuntaliitoksia, voi nimi kirkonkylä tämän lisäksi nyttemmin esiintyä myös entisten kuntien keskustaajamien nimissä.
Yli 15 000 asukkaan keskustaajamia kutsutaan Ympäristöministeriön aluetypologiassa myös kaupunkialueiksi.
Vuoden 2011 taajamarajauksen mukaan 11 kunnassa ei ollut lainkaan taajamaväestöä. Manner-Suomessa näistä kunnista sijaitsi kaksi (Luhanka ja Suomenniemi) ja loput yhdeksän kuntaa (Brändö, Föglö, Geta, Kumlinge, Kökar, Lumparland, Sottunga, Sund ja Vårdö) sijaitsivat Ahvenanmaalla.
Seuraavassa taulukossa on ensimmäisessä sarakkeessa taajaman nimi, seuraavassa sarakkeessa kunta tai kunnat, joihin taajama kuuluu ja kolmannessa sarakkeessa maakunta tai maakunnat, joissa taajama sijaitsee. Seuraavissa sarakkeissa on lueteltu taajamien väkiluvut, pinta-alat ja väestötiheydet. Jos taajama kuuluu useampaan kuin yhteen kuntaan, niin kussakin kunnassa sijaitsevan osan väkiluku on ilmoitettu vastaavan kunnan nimen perässä suluissa. Luettelon väestö- ja pinta-alatiedot ovat ajankohdan 31.12.2011 mukaiset. Kunta- ja maakuntajako on ajankohdan 1.1.2012 mukainen. Osa luettelossa esiintyvistä kunnista on lakkautettu vuoden 2013 alussa kuntaliitosten myötä.
Aiemmat taajamamäärittelyt
Tilastollisia taajamia on määritelty Suomessa vuodesta 1960 lähtien. Vuosina 1960–1985 rajaukset tehtiin manuaalisesti kartalla. Vuodesta 1990 rajaukset on tehty koneellisesti rakennusten koordinaattitietojen perusteella. Vuosina 1990–1995 rajauksia tarkistettiin manuaalisesti, mutta vuodesta 2000 rajaus on ollut kokonaan koneellinen, ja kokonaan koneellista menetelmää sovellettiin takautuvasti myös vuosien 1990–1995 tietoihin. Vuoteen 2000 tiedot tilastollisista taajamista julkaistiin painettuna julkaisuna. Vuoden 2005 aineisto on saatavissa Tilastokeskukselta tiedostomuodossa. Muutoksia taajamiin aiheuttaa toisaalta taajamien yhteenkasvu etenkin suurimpien taajamien liepeillä, toisaalta joidenkin pienempien taajamien väkiluvun aleneminen alle taajaman määritelmää vastaavan alarajan.
Treis Eliés
Treis Eliés on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 25 (2011).
Américo
pienoiskuva Américo, koko nimeltään Domingo Johnny Vega Urzúa (s. 24. joulukuuta 1977 Arica, Chile), on chileläinen laulaja.
Calais’n viidakko
thumb|Telttoja Calais’n viidakossa. Kuva vuodelta 2015.
Suurin osa Calais’n viidakon asukkaista oli Afrikasta ja Lähi-idästä tulleita nuoria miehiä. Leirissä asui noin 4 000 asukasta, pääosin lauta- ja pressuhökkeleissä. Leirin asukkaat tulivat toimeen lähinnä lahjoitusten avulla. Lapsiperheille lahjoitettiin asuntovaunuja. Brittiläinen hyväntekeväisyysjärjestö Human Relief Foundation tuki leiriä, mutta loppuvuodesta 2015 se totesi, että suurin osa leirin asukkaista oli elintasopakolaisia, minkä vuoksi järjestö harkitsi lahjoitusten lopettamista.
Musta kivi (kirja)
Musta kivi on vuonna 1995 ilmestynyt Markku Sadelehdon toimittama kauhunovellien antologia, joka sisältää kaksitoista H. P. Lovecraftin Cthulhu-tarustoon perustuvaa tarinaa.
Vastaanotto
Portti-lehden arvostelijan Juho-Antti Tuhkasen mukaan Musta kivi on onnistunut kokoelma. Tarinoiden asteikko ulottuu hillityistä pastisseista omaperäisiin tulkintoihin.