cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turun isku 2017
Tutkijat
Ruotsin Maanpuolustuskorkeakoulun tutkijan Magnus Ranstorpin mukaan Turun puukotuksella on selkeä yhteys edellisenä päivänä tapahtuneeseen Barcelonan terrori-iskuun. Ranstorpin mukaan ''Marokkolainen terrorismiverkosto ulottuu Barcelonasta Turkuun. Se alkaa Ceutan ja Melillan kaupungeista (Marokon rannikolta) ja jatkuu Espanjan, Ranskan ja Brysselin kautta edelleen Pohjoismaihin. Eräillä merkittävimmillä terroristitoimijoilla Ruotsissa on marokkolainen tausta''.
Ensimmäisen pääkäsittelyviikon tapahtumat
Iskun oikeudenkäynnin pääkäsittely alkoi 9. huhtikuuta 2018. Istunto pidettiin poikkeuksellisesti Turun Saramäen vankilassa. Bouanane yritti oikeudenkäynnissä pyytää puheenvuoroa viittaamalla. Hän ei saanut aluksi puheenvuoroa, koska häntä oli tarkoitus kuulla vasta seuraavalla viikolla. Kun lupa puheenvuoroon myönnettiin, hän kertoi, että hänen ensimmäinen ajatuksensa oli tappaa kaksi ihmistä ja katkaista heidän päänsä. Bouanane jatkoi, että ensimmäisen murhan jälkeen hän halusi piiloutua ja jatkaa iskua myöhemmin. Hänen tavoitteenaan oli katkaista kahden tai sitä useamman ihmisen päät. Samassa oikeudenkäynnissä tekijän avustaja totesi, että Bouanane kokee itsensä terroristiksi. Eräs uhrien avustajista kertoi oikeudessa, että Bouanane on myös kirjoittanut sellissään, että hän halusi tehdä Suomesta islamilaisen valtion.
Kolmantena käsittelypäivänä kuultiin iskussa vakavasti loukkaantunutta uhria. Hänen kertoessaan puukotuksista Bouanane nauroi avoimesti. Jo käsittelypäivän alussa Bouanane oli virnuillut oikeudelle. Bouanane myös poistettiin istuntosalista, kun hän oli hermostunut asianomistajalle tämän kuulemisen aikana eikä suostunut hiljentymään.
Toisen pääkäsittelyviikon tapahtumat
Seuraavina käsittelypäivinä Bouanane jatkoi edelleen naureskelua ja virnistelyä. Edellisenä yönä hän oli riehunut vankilassa, jossa hän hajotti muun muassa television ja muuta sellikalustoa. Itse iskusta hän totesi oikeudessa, että ei olisi lopettanut sitä, jollei häntä olisi ammuttu. Bouanane kertoi, että ensimmäinen uhri ärsytti häntä hymyllään ja valikoitui hänen kohteekseen tämän takia. Myös Jehovan todistajien esitteitä jakanut nainen ärsytti häntä seksuaalisesti. Nainen ystävineen herätti Bouananessa "tietynlaisia tunteita, mitkä olivat niin sanotusti kiusallisia". Bouanane tiesi, että nainen oli jakamassa uskonnollista materiaalia. Bouananen kertoman mukaan hän satutti toista ja kolmatta uhria välittääkseen viestin, että näiden pitää poistua alueelta. Hän aikoi iskeä veitsellä niin montaa ihmistä kuin suinkin. Neljännen uhrinsa kohdalla hän sanoi ymmärtäneensä, että tehtävä oli epäonnistunut, koska hän ei ollut saanut leikattua ensimmäisen uhrin päätä irti. Hän totesi epäonnistumisesta: "Aikomus oli, että jään samaan paikkaan torin keskelle. Suunnitelmissani oli, että leikkaan uhrin pään ja nostan sen valvontakameraan."
Bouanane totesi, että alun perin hänen kohteenaan olivat naiset, eivät miehet. Aiemmin hän on kiistänyt valikoineensa uhreiksi ainoastaan naisia. Hän kertoo huutaneensa tekohetkellä "Allahu akbar" siitä syystä, että oli sodassa naisia vastaan. Hän jatkoi, että hän tahtoi muuttaa elämänsä teollaan. Hänen toiveenaan oli, että hän olisi kaukana naisista. Ei pelkästään suomalaisista naisista, vaan myös marokkolaisista, saksalaisista ja italialaisista naisista, sillä he ärsyttivät häntä jo kotimaassaan sekä Saksassa ja Italiassa. Kihlakunnansyyttäjä Hannu Koistinen piti näitä lausuntoja vihapuheena naisia kohtaan.
Bouananelta kysyttiin myös puukotusiskun nuorimmasta uhrista, tapahtumahetkellä 15-vuotiaasta tytöstä. Bouanane ja tyttö tunsivat toisensa kesäkurssilta. Bouanane ei kuitenkaan tunnistanut tyttöä hyökkäyshetkellä. ”Tunsin kyllä sen jälkeen kun näin kuvat hänestä. Hyökkäyksen aikaan en katsonut tarkkaan kasvoihin", Bouanane kertoi oikeudessa. Kiinniottotilanteesta hän kertoi, että hän otti 73-vuotiaan naisen ihmiskilvekseen: ”Semmoinen suunnitelma oli mielessä, että otan vanhemman rouvan samaan tilanteeseen kun poliisit tulevat.” Eläkeläisnainen loukkaantui tilanteessa.
Aineistossa oli myös sellaisia asioita, jotka eivät olleet tulleet aikaisemmin julkisuudessa esille: Bouanane kertoi esitutkinnan aikana poliisille, että hän oli tutustunut moskeijassa Turussa mieheen, joka suhtautui terroristijärjestö Isisiin myönteisesti. Bouanane oli keskustellut Isisistä miehen kanssa, ja mies oli auttanut häntä liittymään Telegramissa Isis-myönteisiin ryhmiin. Bouanane on ollut jäsenenä useissa viestipalvelu Telegramin Isis-myönteisissä ryhmissä. Hän oli lähettänyt ryhmiin useita viestejä ja vieraillut viestipalvelussa päivittäin.
Sama neuvoja antanut mies oli kertonut Bouananelle, että hänellä olisi mahdollisuus päästä Turkin kautta Syyrian Raqqaan taistelemaan terroristijärjestö Isisin joukoissa. Bouanane kertoikin poliisikuulusteluissa, että hän jossain vaiheessa pohti lähtemistä taistelemaan Irakiin tai Syyriaan, mutta tuli myöhemmin toisiin aatoksiin. Hänen mukaansa sillä ei ollut merkitystä, että suomalaiset eivät olleet suoraan mukana Syyrian iskuissa, jotka Bouanane koki osin Turun iskun laukaisseena tekijänä. Bouanane kertoi, että hän halusi vain vahvistaa islamilaista valtakuntaa, ja idea tai ajatus teon toteuttamiseen tuli määräyksenä Taivaasta. ”Taivaasta tuli se määräys, ja sitten ajattelin vain toteuttaa sen”, hän totesi poliisikuulusteluissa. Hän piti tekoaan jihadina. Myös esitutkinnan kuulusteluissa hän vastaili kysymyksiin aika ajoin naureskellen ja virnistellen.
Bouanane oli myös kertonut kuulustelujen aikana, että hän oli keskustellut ennakkoon mahdollisesta iskusta neuvoja antaneen miehen kanssa. Bouanane oli kertonut miehelle, että hänen mielestään isku olisi parempi tehdä esimerkiksi Ranskaan, sillä Ranska liittyy enemmän Syyrian tapahtumiin kuin Suomi. Mies oli kuitenkin sanonut, että myös Suomi on vastuussa teoista. Bouanane katsoi, että hänellä on oikeus tappaa suomalaisia. Hänen alkuperäisenä suunnitelmanaan oli alun perin hyökätä suomalaisia sotilaita kohtaan Pansiossa, mutta suunnitelma muuttui.
Esitutkinnan aikana selvisi myös, että Bouanane oli etsinyt puhelimellaan Internetistä tietoa pommin tekemisestä. Lisäksi neuvoja antanut tuttava oli puhunut hänelle pommiliivin tekemisestä. Mies oli kertonut Bouananelle, että poliisi ampuisi kuolettavasti suuremmalla todennäköisyydellä, mikäli tekijällä olisi ollut pommiliivi tai käsiaseen jäljitelmä. Bouanane kertoi poliisille, että hän piti keskustelua aivan tavanomaisena. Hän kuitenkin luopui pommin rakentamisesta, sillä se olisi ollut vaikeaa.
Loppujen lopuksi Bouanane suostui vastaamaan oikeudessa kysymyksiin vain vajaan parin tunnin ajan. Yleisradio uutisoi, että itse asiassa syytetty ei aina edes vastannut hänelle esitettyihin kysymyksiin, vaan kertoili mitä mieleen juolahti, kuten ettei osaa kuukausia ja vuosia.
Tuomio
Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi 15. kesäkuuta 2018 Abderrahman Bouananen kahdesta terroristisessa tarkoituksessa tehdystä murhasta ja kahdeksasta terroristisessa tarkoituksessa tehdystä murhan yrityksestä elinkautiseen vankeuteen. Hän joutuu korvaamaan uhreille kipu- ja kärsimyskorvauksia yli puoli miljoonaa euroa ja lisäksi oikeudenkäyntikulut.
Puukotukset oli tehty vakaasti harkiten sekä erityisen raa’alla ja julmalla tavalla. Oikeuden mielestä teko oli myös kokonaisuutena arvostellen törkeä. Hänet siirrettiin Turun vankilaan kärsimään tuomiotaan.
Bouanane valitti tuomiosta hovioikeuteen elokuussa 2018. Hän kiisti, että teko olisi tehty lain tarkoittamalla tavalla terroristisessa tarkoituksessa. Lisäksi Bouanane valitti yhden uhrin, Hassan Zubierin, ansionmenetyskorvauksista. Käräjäoikeus oli määrännyt Bouananen maksamaan Zubierille ansionmenetyksistä 948 euroa kuukaudessa siihen saakka, kunnes tämä täyttää 65 vuotta. Myöhemmin kuitenkin selvisi, että Zubier oli antanut ansioistaan vääriä tietoja.
Valmisteleva istunto hovioikeudessa pidettiin 11. tammikuuta 2019, ja varsinaisen käsittelyn piti alkaa helmikuussa 2019. 28. tammikuuta 2019 Bouanane kuitenkin perui valituksensa, joten käräjäoikeuden tuomio sai lainvoiman. Bouananea oikeuskäsittelyssä avustanut asianajaja Kaarle Gummerus tiedotti valituksen peruuttamisen syyksi sen, että ”hänen päämiehensä ei halua olla asian kanssa enää missään tekemisissä”.
Vuonna 2022 Bouananea vastaan nostettiin syytteet vanginvartijoiden väkivaltaisesta vastustamisesta vankilassa.
Simone Griffeth
Simone Griffeth McDonald (s. 14. huhtikuuta 1950 Savannah, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Liivi
Liivi tarkoittaa seuraavia:
Simone Griffeth
Ura
Pitkä, vaalea Griffeth tähditti monia elokuvia 70-luvulla, ja jatkoi sitten lukuisissa pysyvissä rooleissa läpi 90-luvun alun, mukaan luettuna hänen roolinsa vakavamielisenä toimittaja Gretcheninä Ladies Man -sarjassa. Hän jatkaa valmentamalla näyttelijöitä Hilton Headissa.
Tällä hetkellä hän toimii kiinteistönvälittäjänä miehensä Wayne McDonaldin kanssa.
Vaara-Karjalan seurakunta
Vaara-Karjalan seurakunta on evankelis-luterilainen seurakunta Joensuussa. Seurakunta syntyi vuoden 2005 alussa entisistä Kiihtelysvaaran ja Tuupovaaran seurakunnista, mutta sen juuret ulottuvat aina 1600-luvulle saakka. Jäseniä on 3 354. Joensuun seurakuntayhtymään kuuluvat myös Joensuun seurakunta, Pielisensuun seurakunta ja Rantakylän seurakunta.
Kirkkoherrat
Seurakunnan ensimmäisenä kirkkoherrana toimi alusta saakka, vuodesta 2005, Jari Uimonen, joka oli aikaisemmin Kiihtelysvaaran seurakunnan kirkkoherra. Hänen tultuaan valituksi Liperin kirkkoherraksi on Vaara-Karjalan kirkkoherrana toiminut vuodesta 2016 lähtien seurakunnan entinen kappalainen Anne Angervo.
Velvollisuusetiikka
Velvollisuusetiikka eli deontologinen etiikka (<, deon, ”velvollisuus”) on etiikan suuntaus, joka keskittyy toiminnan vaikuttimien tai syiden oikeuteen tai vääryyteen oikeuksien, velvollisuuksien tai muiden periaatteiden kunnioittamisen näkökulmasta – erotuksena tekojen seurausten oikeudesta tai vääryydestä. Velvollisuusetiikassa ajatellaan, että toimittaessa oikean velvollisuuden, oikeuden tai muun periaatteen vaikuttamina, toimitaan oikein. Toivotut seuraukset eivät tee hyväksi tekoa tai käytäntöä, jota ei ole tehty velvollisuudesta. Velvollisuusetiikan alalajeja ovat kantilainen velvollisuusetiikka, intuitionistiset etiikat, oikeusetiikat ja libertaristinen etiikka.
Velvollisuuseettisiä teorioita
thumb|180px|Immanuel Kant.
Tunnetuin deontologinen teoria on saksalaisen filosofin Immanuel Kantin moraaliteoria. Sen ydin on kategorinen imperatiivi eli ehdoton ja poikkeukseton käsky. Kategorisen imperatiivin mukaan teko on moraalisesti hyvä, jos sen voitaisiin tahtoa olevan yleispätevä laki. Tästä seuraa Kantin mukaan, että ketään ihmistä ei saa käyttää välineenä, ellei hän ole samalla päämäärä, esimerkiksi orjuus on väärin, koska se kohtelee toista ihmistä välineenä. Sama moraalinen laki koskee kaikkia, eikä kukaan saa erioikeuksia. Kantin ajattelussa kategorinen imperatiivi on sääntö, joka pätee olosuhteista riippumatta.
Kantin moraalin luonteesta saadaan johdettua positiivinen sekä negatiivinen velvollisuus. Positiivinen velvollisuus on velvollisuus toimia normien edellyttämällä tavalla auttaakseen muita. Negatiivinen velvollisuus taas tarkoittaa velvollisuutta noudattaa kieltoa olla loukkaamatta muiden oikeuksia. Kant kirjoitti velvollisuusetiikasta muun muassa teoksissaan Moraalin metafysiikan perustus (1785) ja Moraalin metafysiikka (Metaphysik der Sitten, 1797, suom. Tapojen metafysiikka).
Yhdysvaltalaisen filosofin John Rawlsin kaksi oikeudenmukaisuuden periaatetta, oikeus vapauteen ja eroperiaate, ovat velvollisuuseettisiä. Rawlsin eroperiaatteen mukaan taloudellinen eriarvoisuus on oikeutettua silloin jos sitä seuraava tilanne on vähäosaisimmille parempi kuin muutoin.
Velvollisuusetiikan arvostelua
Velvollisuusetiikan yhtenä rajoituksena pidetään yleisesti, että ei voi olla velvollisuutta tehdä mahdotonta. Velvollisuusetiikka yleensä poikkeaa seurausetiikasta, jonka mukaan pitää päästä mahdollisimman hyvään lopputulokseen. Velvollisuusetiikan mukaan pitää tehdä oikein, vaikka tulos ei olisikaan hyvä.
Velvollisuusetiikka on saanut arvostelua myös siitä, että se tarkastelee moraalisia ongelmia liian yksioikoisesti eikä ota huomioon erilaisia tilanteita. Jos velvollisuutta puhua totta noudatettaisiin ehdottomasti ja siitä koskaan poiketen, seuraukset voisivat olla kohtuuttomat. Pitäisikö uhkaavalle ja väkivaltaiseksi tunnetulle henkilölle kertoa totuudenmukaisesti, mihin hänen ystävänsä on hetki sitten piiloutunut? Monien mielestä tällaisissa tilanteissa kerrotut valheet ovat moraalisesti luvallisia hätävalheita. Moraalisen velvollisuuden mukaisuus ei siis voi olla ainoa tekojen luvallisuuden arviointiperuste, vaan harkinnassa on otettava huomioon myös tekojen seuraukset.
Polykratia
Polykratia on päätöksentekojärjestelmänä autokratian vastakohta, jossa valta on yhden sijasta usealla. Nimitys tulee kreikan kielen sanoista poly, ’monta’, ja kratos, ’hallita’.
Termiä polykratia käytetään kuvaamaan nykyisiä edustuksellisia demokratioita, joissa valtaa käyttää epäsuorasti myös media, yritykset sekä yhdistykset vaikuttamalla äänestäjiin taikka kansanedustajiin.
Spittelmarkt
thumb|300px|Spittelmarkt 1800-luvun lopulla Spittelmarkt on historiallinen aukio Mitten kaupunginosassa Berliinissä. Se sijaitsee Leipziger Straßen itäisellä laidalla ja Spreejoen läntisellä rannalla. Aukiota palvelee metrolinja U2 ja Spittelmarktin metroasema.
Leipziger Straßen ohella kadut Gertraudenstraße, Wallstraße, Seydelstraße, Beuthstraße, Axel-Springer-Straße ja Niederwallstraße saavat alkunsa tähtimäisessä muodossa Spittelmarktilta.
Historia
Spittelmarkt on saanut nimensä Gertrauden-Hospital-sairaalasta (Hospital = Spital = Spittel). Sairaala sijaitsi aikoinaan nykyisen Spittelmarktin alueella ja sillä oli historiaa 1400-luvulle saakka. Sairaalan yhteydessä sijaitsi myös Spittelkirche-kirkko. Sairaala joutui muuttamaan Berliinin keskustakehityksen tieltä vuonna 1872 Kreuzbergiin. Kirkko purettiin vuonna 1881.
Toisessa maailmansodassa Spittelmarkt tuhoutui muun Berliinin tavoin. Sodanjälkeisinä vuosina aukio sai tyystin entisestä poikkeavan ilmeen.
52.51194°N, 13.40139°W
Teija Auvinen
Teija Anita Auvinen (o.s. Lappalainen, s. 28. helmikuuta 1959 Oulu) on suomalainen näyttelijä.
Ura
Auvinen on yksi Tampereen Työväen Teatterin pitkäaikaisista näyttelijöistä. Hän on opiskellut näyttelijäksi Tampereen Yliopiston näyttelijäkurssilla (1977-1981). Auvinen on lisäksi opiskellut tanssia Suomessa ja Englannissa. Hänet kiinnitettiin Tampereen Teatteriin 1981, josta siirtyi TTT:hen 1985 ja palasi sittemmin Tampereen Työväen Teatteriin.
Hän on näytellyt mm. näytelmissä Hiljaiset sillat 2013, Vånkikuljetus nro 86 (2013), Fanny ja Alexander (2011), Valokuvavarkaat (2015), Sara ja Erik (2016), Luulosairas (2017), Avustettu itserakkaus (2019) sekä Koiran morsiamet (2019). Auvinen vieraili Tampereen Teatterin näytelmässä Grace ja Glorie (2009).
Auvinen on näyttelijäntyönsä lisäksi tehnyt useita koreografioita ja käsikirjoituksia, joista mainittakoon TTT:ssä nähdyt Korsetti (1998) ja Martta eli Perhonen piilossa (yhteistyössä Tapio Parkkisen kanssa 2004) sekä musikaalikoreografioita, mm. Cabaret (TT 2006), Oliver! (TTT 2001), Pitkäjärveläiset (TTT 1999) ja Veriveljet (1993).
Teatterin lisäksi Auvinen on näytellyt myös jonkin verran televisiossa. Hän on esiintynyt muun muassa Tommi Auvisen ohjaamissa TV-sarjoissa Kaupungin kaunein lyyli (1990), Meidän isä (1990) ja Oppisopimuspelle Niko (1992).
Yksityiselämä
Auvisen puoliso on ohjaaja Tommi Auvinen, näyttelijöiden Eila Roine ja Vili Auvinen poika.
Parhaan maskeeraussuunnittelun Jussi
Parhaan maskeeraussuunnittelun Jussi (aiemmin parhaan maskeerauksen Jussi) on yksi Jussi-palkinnon palkintosarjoista. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992, minkä jälkeen se oli useita vuosia tauolla ja palautettiin palkintosarjaksi jälleen vuonna 2013.
Hevoskimalainen
Hevoskimalainen (Bombus veteranus) on pienehkö, pääväritykseltään harmaa kimalaislaji. Sen keskiruumiin keskiosa ja selkäkilpien tyviosat ovat mustat, ja takaruumis näytätä poikkiraitaiselta. Kuningatar on pituudeltaan 15–20 millimetriä, työläinen 6–14 millimetriä ja koiras 13–17 millimetriä.
Hevoskimalainen viihtyy hiekkaisilla mailla, tienpientareilla, niityillä ja pihanlaiteilla. Kukista se suosii valkoapilaa ja rantatädykettä. Pesänsä hevoskimalainen rakentaa tavallisesti ruohotuppaisiin, jonka eristystä työläiset parantavat vuoraamalla seinämät heinillä ja sammaleilla. Joskus laji pesii vanhoissa hiirenpesissäkin. Hevoskimalaisia lentelee vielä syyskuussakin.
Laji on melko yleinen Etelä-Suomessa, ja sitä on tavattu Rovaniemen korkeudella saakka. Keski-Euroopassa ja Ruotsissa laji on harvinaistunut suuresti.
Sega Model 3
Se oli Segan ja Lockheed Martinin pitkään jatkuneen yhteistyön kulminaatiopiste, jossa käytettiin Lockheedin Real3D-osaston suunnittelemia näyttöpiirejä.
Davis Love III
pienoiskuva|Davis Love III Davis Love III (s. 13. huhtikuuta 1964 Charlotte, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen golfammattilainen.
Love voitti PGA:n mestaruusturnauksen vuonna 1997. Hän sijoittui toiseksi Masters-turnauksessa vuosina 1995 ja 1999 sekä Yhdysvaltain avoimissa vuonna 1996. Kaikkiaan hän voitti PGA-kiertueella 21 kertaa. Hän kilpaili Ryder Cupissa vuosina 1993, 1995, 1997, 1999, 2002 ja 2004 sekä toimi Yhdysvaltain Ryder Cup -joukkueen kapteenina vuosina 2012 ja 2016.
Sega Model 3
Julkaisuhetkellään Model 3 oli ylivoimaisesti markkinoiden tehokkain kolikkopelialusta, jonka polygonien piirtokyky ylti jopa yli miljoonaan polygoniin per sekunti. Laitteistosta julkaistiin useita eri versioita, jotka lisäsivät kukin suorittimen kellotaajuutta ja muuttivat hienokseltaan alustan arkkitehtuuria.
Model 3 on seuraaja Sega Model 2 alustalle. Model 3:a seurasivat Sega NAOMI ja Sega NAOMI 2.
Tekniset tiedot
Alustasta oli useita kehitysversioita: Step 1.0, Step 1.5, Step 2.0, Step 2.1.
Aiheesta muualla
List of Sega arcade system boards
Tony Pond
pienoiskuva|Tony Pond ja kartanlukija David Richards vuonna 1976 Belgiassa. Tony Pond (23. marraskuuta 1945 - 7. helmikuuta 2002) oli brittiläinen ralliautoilija.
Ura
Pond aloitti öisissä ralleissa Englannissa vuonna 1967. Hän hankki tukea Meksikon rallisarjaan osallistumiseen ja päätyi toiseksi vuonna 1972, jonka myötä hän sai mahdollisuuden tehdaskuljettajaksi ja osallistui muihin kilpailuihin. Hän voitti vuonna 1974 ensimmäistä kertaa järjestetyn Burman rallin. Pond ajoi useilla British Leylandin autoilla, kuten Triumph TR7:llä, Roverin autoilla sekä B-ryhmän MG Metro 6R4 -autolla. Pond voitti muun muassa Mansaaren rallin kahdesti ja Ypresin rallin samoin kahdesti.
Pond kuoli 56-vuotiaana syöpään.
Quinn Hancock
Quinn Hancock (s. 8. toukokuuta 1977 Rock Creek, Kanada) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä. Hancock pelasi pääosan urastaan Euroopassa.
Pelaajaura
Kanadalaiseen tapaan hän aloitti kiekkoilun nuorena ja nousi kaudeksi 1994–1995 yhteen pääjunioriliigoista Western Hockey Leagueen. Hancock pelasi neljä kautta junioreissa. Hänen paras juniorikautensa oli hänen viimeinen kausi, kun hän pelasi Prince George Cougarsissa kaudella 1997–1998. Hancock rikkoi kauden aikana joukkueensa yhden kauden maali-, syöttö- ja piste-ennätyksen, kun hän teki tehot 54+58.
Hancock siirtyi ammattilaiseksi kaudeksi 1998–1999, jolloin hän pelasi Worcesterin AHL-joukkueen ja Peorian ECHL-seuran välillä. Samoin kaksi seuraavaa kautta kuluivat osin pääfarmisarjatasolla ja osin alemmalla farmitasolla. Hancock siirtyi Eurooppaan kaudeksi 2001–2002. Hän pelasi kauden Saksan liigan Augsburgissa. Syksyllä 2002 Hancock siirtyi SM-liiga-seura Rauman Lukkoon.
Lukossa Hancock pelasi kaksi kautta. Jälkimmäisellä kaudellaan Hancock teki 44 tehopistettä ja oli Lukon paras pistemies. Kaudeksi 2004–2005 Hancock siirtyi Lukosta Jokereihin. Jokereissa hän pelasi vain yhden kauden, mutta Hancock jatkoi myös seuraavalla kaudella Suomessa ja siirtyi Tapparaan kaudeksi 2005–2006. Hancock kuului Tapparan runkopelaajiin heti ensimmäisellä kaduellaan ja keräsi 42 pistettä. Kahden Tappara-kauden jälkeen Hancock siirtyi kuitenkin lokakuussa 2007 Ruotsiin Södertäljeen kesken sopimuskautensa.
Södertäljessä Hancock pelasi kauden 2007–2008 loppuun. Hän palasi Suomeen kesken kauden 2008–2009, kun hän teki loppukauden mittaisen sopimuksen Jokereiden kanssa. Kesällä 2009 Hancock vaihtoi jälleen joukkuetta, kun hän teki sopimuksen DEL-liigan Iserlohn Roostersin kanssa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Itävallan pääsarjan EC Graz 99ersiin ja kaudeksi 2011–2012 Tanskan pääsarjan SønderjyskE Ishockey -seuraan. Tanskassa Hancock voitti sarjan pronssimitalin.
Uransa viimeisen kauden 2012–2013 Hancock pelasi Saksan toisella sarjatasolla Hannover Indiansissa.
Martin Lings
Martin Lings (24. tammikuuta 1909 – 12. toukokuuta 2005), myös nimellä Abū Bakr Sirāj al-Dīn, oli englantilainen kirjailija, opettaja, tutkija ja filosofi. Hänet tunnetaan parhaiten kirjoittamastaan profeetta Muhammedin elämäkerrasta. Lings oli myös kiinnostunut hengellisyydestä William Shakespearen näytelmien takana, ja kirjoitti aiheesta kirjan. Lings edusti suufilaisuutta ja oli yksi traditionalistisen koulukunnan tekijöitä. Frithjof Schuon vaikutti häneen merkittävästi.
Elämä ja ura
Martin Lings syntyi 24. tammikuuta 1909 Manchesterin kaupungissa, protestanttiseen perheeseen. Hän vietti nuoruusvuosiansa paljolti isänsä työn vuoksi Yhdysvalloissa.
Lings valmistui Oxfordin yliopiston Magdalen collegesta kielen ja kirjallisuuden kurssilta. Tämän jälkeen, vuonna 1935 hän toimi opettajana Liettuassa. Yksi merkittävä elämän käännekohta Lingsin opiskellessa Oxfordissa oli se kun hän löysi traditionalistisen koulukunnan metafyysikoiden René Guénonin ja Frithjof Schuonin kirjoituksia. Hän oli opiskellessaan myös henkilökohtaisesti tutustunut C. S. Lewisiin. Lings matkusti lopulta Baseliin tapaamaan Schuonia. Hänen mielenkiinto islamia kohtaan alkoi silloin, ja hänestä tuli Schuonin omanlainen opetuslapsi.
Vuonna 1940, Lings matkusti Egyptiin. Ystävänsä, jota hän oli mennyt tapaamaan kuitenkin kuoli äkillisesti, ja Lings päätyi Kairon yliopistolle hänen paikkaajaksi. Näihin aikoihin Lings kääntyi muslimiksi ja kiinnostui suufilaisuudesta.
Lings meni naimisiin Lesley Smalleyn kanssa vuonna 1944. He asuivat yhdessä pyramidien läheisyydessä. Noina aikoina, Lings oli mukana tuottamassa joka vuotisia Shakespeare näytelmiä.
Lings joutui lopulta lähtemään Egyptistä brittiläisvastaisten protestien vuoksi. Kolme Lingsin kollegaa tapettiin ja kaikki brittiläiset erotettiin paikalliselta yliopistolta.
Työttömänä kotimaassaan vuonna 1952, Lings jatkoi opiskeluja. Hänen fysioterapeutti-vaimonsa puolestaan sai alansa töitä. Lings suoritti tohtorin tutkinnon 1950-luvun lopulla. Hänen teesinsä keskittyi algeerialaiseen suufiin nimeltään Ahmad al-Alawi. Tämän jälkeen Lings työskenteli British Museumissa ja British Liraryssä, jossa hän valvoi itäisiä kirjoituksia ja muita töitä, ja lopulta, hänen tittelinsä vuosien 1970-1973 aikana oli Keeper of Oriental Printed Books and Manuscripts. Hän myös otti useasti osaa lehteen nimeltään Studies in Comparative Religion.
Lingsin kirjoittama teesi, joka toimi pohjana kirjalle A Sufi Saint Of The Twentieth Century, oli suosittu, mutta hänen parhaiten tunnettu teoksensa on vuoden 1983 elämäkerta profeetta Muhammedista (Muhammad: His Life Based on the Earliest Sources). Se huomioitiin ympäri islamilaista maailmaa ja palkittiin Pakistanin ja Egyptin hallintojen toimesta.
Lings ja salafisti tutkija nimeltään Abu Bilal Mustafa al-Kanadi pitivät julkiset väittelyn hänen profeetasta kertovasta kirjastaan. Se julkaistiin lehdessä Saudi Gazette.
Lings oli lisäksi kiinnostunut Shakespearen hengellisyydestä, etenkin hänen näytelmiensä takana. Aiheesta kertova kirja on The Secret Of Shakespeare: His Greatest Plays Seen In The Light Of Sacred Art. Teoksen uudemmissa versioissa on mukana prinssi Charlesin esipuhe.
Martin Lings, joka tunnettiin myös nimellä Abū Bakr Sirāj al-Dīn, kuoli 12. toukokuuta 2005.
Pehr-Olof Sirén
Pehr-Olof Alfred Sirén (10. tammikuuta 1923 Porvoo – 24. marraskuuta 1986 Helsinki), joka tunnettiin myös nimillä Per Siren ja Per-Olof Siren sekä lempinimellään Pärre, oli suomalainen näyttelijä.
Ura
Sirén syntyi Porvoossa leipurimestari Johan Sirénin ja Anna Dahlströmin perheeseen tammikuussa 1923. Sirén oli mukana perustamassa Aunuksen Teatteria vuonna 1941, ja Sirén opiskeli hetken aikaa Helsingin yliopistossa ja hän toimi myös toimittajana Uusimaassa ja kirjeenvaihtajana Hufvudstadsbladetissa.
Annie-gaala 1993
Annie-gaala 1993 oli 21. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1993 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 5. marraskuuta 1993 ATAS Plaza-teatterissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Pehr-Olof Sirén
Ura
Sirén sai kiinnityksen Lilla Teaterniin 1945, jossa hän näytteli vuoteen 1947 asti. Tämän jälkeen Sirén toimi Porvoon Näyttämön johtajana 1947–1949 ja 1951–1954, Mikkelin Teatterin johtajana 1949–1951 sekä Teatteri Jurkan näyttelijänä 1954–1960. Intimiteatterissa Sirén näytteli 1960–1962, minkä jälkeen siirtyi Televisioteatteriin, jossa hän työskenteli vuoteen 1981 asti.
Elokuvanäyttelijä
Sirénillä oli myös kolmisenkymmentä elokuvaroolia vuosina 1954–1986, useimmiten sivurooleja.
Annie-gaala 1993
Ehdokkaat ja voittajat
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Pehr-Olof Sirén
Elokuvanäyttelijä
Elokuvauransa alkuaikoina Sirén nähtiin sivurooleissa muun muassa muutamassa Aarne Tarkaksen elokuvassa sekä myöhemmin muun muassa Komisario Palmu -elokuvissa Kaasua, komisario Palmu! sekä Vodkaa, komisario Palmu. Sirén tunnettiin teräväpiirteisen älyllisenä näyttelijänä, ja hänet nähtiin sekä hyvässä yhteiskunnallisessa asemassa olevien hahmojen kuin myös kansanomaisten henkilöiden rooleissa.
Sirén tunnetaan kuitenkin parhaiten Maunu Kurkvaaran elokuvien yhtenä vakionäyttelijänä ja hänen ensimmäinen merkittävä elokuvatyönsä olikin tuomari Kaius Kanniston pääosa Kurkvaara-elokuvassa Patarouva , ja samassa roolissa hänet nähtiin yhdeksän vuotta myöhemmin Kurkvaara-elokuvassa Rottasota. Sirénin roolityötä Patarouvassa pidettiin onnistuneena tulkintana. Suomen Sosialidemokraatin kriitikon Inkeri Liuksen mukaan ”Sirén kesti armottoman pitkät lähikuvat ihailtavalla tavalla”. Sirénin muita merkittäviä roolitöitä Kurkvaara-filmeissä olivat näyttelijä Pärren osa elokuvassa Rakas..., Yksityisalueen Mäkelä, Kielletyn kirjan inkvisitiotuomari ja oikeuden puheenjohtaja, Miljoonaliigan Kalle sekä Kujanjuoksun puolustusasianajaja. Myös Sirénin uran viimeiseksi jäänyt elokuva Perhosen uni oli Kurkvaaran ohjaama.
Sirén teki myös merkittävän pääosatehtävän televisioelokuvassa Martinin rikos sekä pienen vastaanottovirkailijan roolin John Hustonin elokuvassa Kremlin kirje, jota kuvattiin Suomessa. Sirén nähtiin myös Mika Kaurismäen ohjaamassa elokuvassa Arvottomat, sekä Spede Pasasen elokuvissa Kahdeksas veljes, Professori Uuno D.G. Turhapuro, Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit ja Lentävät luupäät. Sirén teki useita rooleja myös äidinkielellään ruotsiksi, esimerkkinä miespääosa Jörn Donnerin tuottamassa ja 1950-luvun Suomeen sijoittuvassa ruotsalaiselokuvassa Lakeuden laulu (1978).
Yksityiselämä
Sirén oli naimisissa farmaseutti Kaisa Anttilan kanssa vuosina 1944–1962, ja jäätyään leskeksi Sirén avioitui näyttelijä Anja Pohjolan kanssa vuonna 1963. Yhdessä aviopari esitti Uuno Turhapuron appivanhempia elokuvassa Professori Uuno D. G. Turhapuro.
Sirénin tyttären Isan (s. 1945) lapsia ovat näyttelijä Janus Hanski sekä laulajat Anna Hanski ja Pinja Hanski. Sirén kuoli marraskuussa 1986 Helsingissä 63 vuoden ikäisenä.
Gene Wolfe
Gene Rodman Wolfe (7. toukokuuta 1931 – 14. huhtikuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hän voitti muun muassa kaksi World Fantasy Awardia sekä kaksi Nebula-palkintoa ja oli moninkertainen Hugo-ehdokas. Hänet nimettiin yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista vuonna 2013.
Wolfen tunnetuimpiin teoksiin kuuluu romaanisarja Uuden auringon kirja, jonka neljä osaa ilmestyivät peräkkäisinä vuosina 1980–83. Ensimmäinen osa, Kiduttajan varjo, ilmestyi suomeksi Gummeruksen julkaisemana vuonna 2012 ja toinen osa, Sovinnontekijän kynsi vuonna 2013. Kolmas osa, Liktorin miekka, ilmestyi suomeksi vuonna 2015, ja viimeinen osa Autarkin linnoitus vuonna 2016.
Aikakirjat (DVD)
Aikakirjat DVD on suomalaisen Aknestik -yhtyeen DVD, joka sisältää kaikki Aknestikin 19 musiikkivideota, extroja ja muita harvinaisuuksia, mm. Jukka Takalon "Humppa-kostaja" -elokuvan. DVD:n kesto on yli 4 tuntia.
Fushimi-ku
Fushimi-ku on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton eteläosassa. Lännessä siihen kuuluu alueita Uji-, Katsura- ja Kamojokien varren tulvatasangolta, idässä se ulottuu Momoyaman kukkuloille ja niiden takana sijaitsevalle Daigon alueelle. Fushimin suuralueella on 275 639 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 61,66 neliökilometriä.
Fushimin suuralue perustettiin vuonna 1931, kun Kioton kaupunkiin liitettiin Fushimin kaupunki ja kahdeksan muuta kuntaa. Myöhemmin suuralue on laajentunut muiden kuntaliitosten kautta: vuonna 1950, kun siihen yhdistettiin kaksi kyläkuntaa, ja vuonna 1957, kun siihen yhdistettiin Yodon maaseutukaupunki. Entinen Fushimin kaupunki kehittyi historiallisesti jokisatamana Kioton ja Osakan välisellä vesireitillä. 1500-luvun lopulla siitä tuli linnanaluskaupunki, kun Toyotomi Hideyoshi perusti sinne Fushimin linnan. Tärkeä perinteinen elinkeino on saken valmistus. Siihen hyödynnetään alueen runsaita pohjavesivaroja; paikkakunnan nimi kirjoitettiinkin alun perin Fushimizu (伏水), mikä viittaa maanalaiseen veteen. Meiji-kaudella rautateiden rakentamisen myötä Fushimi alkoi kehittyä Kioton esikaupunkina.
Uudelleenrakennetun Fushimin linnan lisäksi suuralueen nähtävyyksiä ovat lukuisista kirkkaanpunaisista torii-porteistaan kuulu Fushimi Inari-taishan šintolainen pyhäkkö ja useat buddhalaiset temppelit, kuten Hōkai-ji, Sekihō-ji ja Daigo-ji. Daigo-jin rakennukset ovat erityisen arvokkaita, ja ne onkin valittu Japanin kansallisaarteiksi ja Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Kioton historialliset monumentit”. Suuralueen historialliseen rakennusperintöön kuuluvat myös lähteestään tunnettu Gokōnomiya-jinjan pyhäkkö, jalohortensioistaan tunnettu Fujinomori-jinjan pyhäkkö ja vanhat sakepanimot varastorakennuksineen.
Myllylahti
Myllylahti Oy on keskisuuri suomalainen kustannusyhtiö. Yritys on perustettu vuonna 1989 ja yhtiön kustannustoiminta on alkanut vuonna 1996.
Myllylahti on yleiskustantamo ja julkaisee vuosittain noin 40 uutuusteosta. Julkaisuohjelma käsittää pääasiassa kotimaista kaunokirjallisuutta. Yritys on Suomen Kustannusyhdistys ry:n jäsen.
Yhtiö tuottaa MurhaMylly -sarjaa, jossa julkaistaan uusia jännitys- ja rikosromaaneja. Tuula Sariolan nimellä kirjoittanut Ritva Sarkola siirtyi Gummerukselta Myllylahdelle.
Shelley Moore Capito
Shelley Moore Capito (s. 26. marraskuuta 1953 Glen Dale, Marshallin piirikunta, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka on toiminut vuodesta 2015 lähtien Länsi-Virginian senaattorina Yhdysvaltain senaatissa. Ennen senaattia Capito toimi vuosina 1997–2001 Länsi-Virginian lainsäädäntöelimessä ja 2001–2015 Länsi-Virginian kongressiedustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa.
Capiton isä oli Länsi-Virginian kuvernöörinä ja kongressiedustajana toiminut Arch A. Moore Jr..
Stardoll
Stardoll on selaimella Internetissä pelattava peli, joka simuloi paperinukeilla leikkimistä. Nuket muistuttavat usein julkisuuden hahmoja, joita tulee lisää miltei päivittäin. Stardolliin rekisteröitynyt käyttäjä saa tehtyä oman MeDoll-nukkensa, jolle voi ostaa erilaisia vaatteita peliyhteisön omalla rahalla. Rekisteröityneet pelaajat voivat myös esimerkiksi kerätä Starpoint-pisteitä, joita kerääntyy mm. leikkimällä paperinukeilla ja tekemällä niistä lavasteita. Pisteiden myötä pelaaja saa aktivoitua erikoistavaroita sviittinsä kaupassa.
Pelissä voi myös hankkia Superstar-jäsenyyden, jonka myötä pelaaja saa Stardollareita sekä hiustyylejä,huulia ja silmiä, jotka kuuluvat vain Superstaroille. Vuoden Superstarudesta pääsee Royaltyksi, jonka myötä pääset Royalty-klubiin. Royalteille on myös oma kauppa, josta saavat vaatteita vain Royaltyt. Superstar-jäsenyyden hankkiminen on kuitenkin maksullinen etu. Muutamia vuosia sitten Stardollarin rinnalle tuli uusi "raha", Starkolikko, joita voi ansaita tekemällä erilaisia tehtäviä. Tätä nykyä myös Stardoll Academyn kautta voi ansaita meikkejä, Starpointseja sekä Stardollareita ja -kolikoita, joten meikit tai korut eivät ole enää vain Superstarojen juttu. Stardollissa toimii myös Limited Edition -niminen kauppa. Täältä kaupasta pelaaja pystyy ostamaan erilaisia vaatteita ,jotka ovat aina kalliita ja haluttuja. Myös erilaisia hiustyylejä tulee sen myötä, kun teemat vaihtuvat.
Stardollin alkuperäinen nimi oli Paperdoll Heaven. Sitä tuottava yritys perustettiin vuonna 2004, mutta nimi muuttui Stardolliksi uuden omistajan myötä vuonna 2006. Nykyisin verkkoyhteisö toimii kahdellakymmenelläyhdellä eri kielellä.
Useimmat Stardollin asiakkaat ovat 9–17-vuotiaita tyttöjä.
Ape
Ape on kaupunki Pohjois-Latviassa Viron rajalla. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1928. Vuonna 2020 siellä oli 881 asukasta, joten se on yksi Latvian pienimmistä kaupungeista.
Apollinarismi
Apollinarismi oli idän piispa Apollinaris Laodikealaisesta (n. 310-390) nimensä saanut 350-luvulla kehitetty kristologia, jonka mukaan ihmiseksi tullessaan jumalallinen Logos ei ottanut koko ihmisluontoa itselleen (jossa tapauksessa Hän olisi ollut yhtä syntinen kuin ihmiset), vaan oli yhdistänyt jumalallisen ja inhimillisen yhdeksi. Ellei näin olisi ollut, jumalallinen ei saattaisi läpäistä inhimillistä (kts. perikoreesi), so. ihminen ei voisi muuttua Jumalan kaltaiseksi eikä pelastua.
Liittyen uusplatonistiseen antropologiaan, joka käsitti ihmisen sieluksi, joka oli ruumiissa sen elämää antavana prinsiippinä, Apollinaris esitti (mm. Athanasiukseen liittyen ja areiolaisuutta kiivaasti vastustaen), miten Logos oli ottanut sielun ja järjen paikan lihaksi tulleessa Kristuksessa ja liittynyt niin täydellisesti ruumiiseen, että syntyi fyysis-biologinen kokonaisuus; inkarnaatiota tuli niin ollen kuvata 'jumalallisen Logoksen yhdeksi lihaksi tulleeksi luonnoksi' (Joh. 1:14). Siksi koko lihaksi tullutta Kristusta voitiin lähestyä rukoillen samoin kuin voitiin pitää kiinni siitä, että eukaristiassa nautittiin Kristuksen jumalalliseksi muuttunut liha. Kristus oli omaksunut ainoastaan ihmisen ruumiin mutta ei sielua eikä järkeä.
Monet pitivät apollinarismia itsestäänselvästi oikeana, mutta se herätti myös ankaraa arvostelua ja sitä pidettiin dokeettisena, koska se ei opettanut Kristuksen olevan täydellisesti ihminen; lisäksi mm. Gregorius Nazianzolainen esitti, että inhimillinen sielu ja järki saattoivat pelastua vain, jos Kristus oli omaksunut ne tullessaan ihmiseksi.
Adventures in the Magic Kingdom
Adventures in the Magic Kingdom on Capcomin kehittämä ja julkaisema toimintapeli, joka julkaistiin Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1990. Peli kuuluu moniin Capcomin luomiin Disney-aiheisiin peleihin, joihin Nintendo Entertainment Systemillä lukeutuivat muun muassa Chip ’n Dale: Rescue Rangers (Tikun ja Takun pelastuspartio) ja DuckTales (Ankronikka). Pelissä ohjataan poikaa, jonka tehtävänä on löytää huvipuiston lumotun linnan kuusi avainta, jotta puisto voidaan avata. Apureina pelissä toimivat muun muassa Aku Ankka, Hessu Hopo ja Mikki Hiiri.
thumb|left|256px|Kuvakaappaus pelistä.
Gustaf Adolf Reuterholm
Vapaaherra Gustaf Adolf Reuterholm (7. heinäkuuta 1756 Siuntio – 27. joulukuuta 1813 Slesvig) oli suomalainen valtiomies, joka johti Ruotsin politiikkaa Kustaa IV:n Aadolfin holhoojahallituksen aikana 1792–1796.
Ura
Reuterholm oli innokas okkultismin ja mystiikan harrastaja. Tämä harrastus johti läheiseen ystävyyteen kuningas Kustaa III:n veljen Kaarle-herttuan kanssa, joka oli Reuterholmin tavoin kiinnostunut henkimaailman asioista. Reuterholmia ja Kaarle-herttuaa yhdisti myös vapaamuurariveljeys. Kun Kustaa III murhattiin maaliskuussa 1792, valta siirtyi hänen poikansa Kustaa IV Aadolfin alaikäisyyden vuoksi Kaarle-herttualle, joka puolestaan delegoi vallan ystävälleen Reuterholmille.
Reuterholm noudatti aluksi hyvin vapaamielistä politiikkaa. Hän muun muassa poisti kokonaan lehdistösensuurin. Hyvin pian hän alkoi kuitenkin vallankumouksen pelossa tiukentaa otettaan vallasta: sensuuri palautettiin ja opposition toimintaa alettiin valvoa hyvin tehokkaasti. Erityisen epäluuloisesti Reuterholm suhtautui entisiin Kustaa III:n suosikkeihin Gustaf Mauritz Armfeltiin ja Johan Christopher Tolliin. Ulkomailla oleskelevaa Armfeltia vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, ja hänet tuomittiin kuolemaan. Armfelt ei kuitenkaan noudattanut käskyä palata Ruotsiin tuomion täytäntöön panemiseksi.
Reuterholmin ulkopolitiikka suuntautui aluksi Venäjää vastaan. Vuonna 1794 Ruotsi kuitenkin päätti solmia puolueettomuusliiton Venäjän ja Tanskan kanssa. Suunnitteilla oli myös Kustaa IV Aadolfin naittaminen jollekin venäläiselle prinsessalle, mutta tämä hanke kaatui nuoren kuninkaan tuntemaan vastenmielisyyteen venäläisten ortodoksista uskoa kohtaan.
Kun Kustaa IV Aadolf tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1796, hän nuhteli Reuterholmia huonosta viran hoitamisesta. Reuterholm katsoi menettäneensä kuninkaan luottamuksen ja erosi virastaan. Hänestä oli tullut hyvin epäsuosittu kansan keskuudessa, ja niinpä hän päätti viettää loppuikänsä vapaaehtoisessa maanpaossa Saksassa, Hollannissa ja Italiassa.
Suku
Reuterholmin isä oli valtaneuvos Esbjörn Christian Reuterholm (k. 1773). Hänen veljensä Axel Christian Reuterholm (1753–1811) oli Vaasan hovioikeuden presidentti ja Charlotta Malm-Reuterholmin puoliso.
Reuterholm kuoli lapsettomana Kielissä vuonna 1813. Hän omisti Siuntiossa Pikkalan (Pickala) ja Suitian kartanot. Testamentissaan hän määräsi omaisuutensa veljenpojalleen Axel Reuterholmille, ehdolla, että tämä myy kaiken omaisuuden Suomessa, muuttaa Ruotsiin ja ostaa rahoilla sieltä maata, sekä rakennutta uuden kotikuntansa kirkkoon sukuhaudan, johon siirtää kaikkien Siuntioon haudattujen Reuterholmien arkut. Vuonna 1815 arkut päätyivät Strängnäsin tuomiokirkkoon Olivecrantz-suvun hautaholviin, joka nyttemmin tunnetaan Reuterholmin hautaholvina. Myös Gustaf Adolf Reuterholm on haudattu tänne.
Adventures in the Magic Kingdom
Pelissä on tuttuja tasohyppelyelementtejä (Kummitustalo ja Merirosvokentät), mutta myös ajopelin aineksia, kevyttä reaktiotestiä (Space Mountain ja Suuri Ukkosvuori) sekä Disney Trivia -tietokilpailu, jossa pelaajan on vastattava puistossa piilevien lasten kysymyksiin.
Telvis
Telvis on Katso-lehden vuodesta 1962 lähtien jakama palkinto parhaille television esiintyjille ja ohjelmille. Palkinnon voittaneet saavat merkiksi voitostaan Telvis-patsaan, jonka on suunnitellut taiteilija Olavi Hurmerinta. Patsas esittää television päällä istuvaa poikaa. Aiheen patsaaseen Hurmerinta sai aikanaan Katsoon piirtämästään sarjakuvasta, jonka hahmoista poika oli yksi.
Telvis-palkinnot jaetaan joka vuosi tammi-helmikuussa samannimisessä gaalassa. Nimen perässä on edellisvuoden vuosiluku, siis esimerkiksi Telvis 2005 -gaala järjestettiin vuonna 2006. Telviksiä on jaettu vuoteen 2006 menneessä 44 kertaa, ja se on siten Suomen vanhin tv-alan palkinto. Nykyään palkintojen saajat ratkaistaan yleisöäänestyksellä.
Palkintosarjat
Aluksi Telvis-kategorioita oli viisi: paras miespuolinen tv-esiintyjä, paras naispuolinen tv-esiintyjä, paras radioääni, erikoistelvis ja paras TV-ohjelma. Nykyisiin ohjelmatyypin mukaisiin palkintosarjoihin siirryttiin Venla 2004 -gaalassa. Seuraavana vuonna saatiin vielä yksi kategoria lisää: paras reality-ohjelma.
Vuonna 2007 kategorioita tiivistettiin nykyiseen muotoonsa ja samalla gaalan televisioesitykset lopetettiin.
Vuonna 2006 Telvistä juonsivat Ruben Stiller ja Ellen Jokikunnas, joka oli myös itse ehdolla parhaan naisesiintyjän Telviksen saajaksi. Parhaan naisesiintyjän Telviksen sai kuitenkin stand up -koomikko Krisse Salminen. Vuoden väriläiskä -palkinto myönnettiin Conan O'Brienille, joka oli vieraillut tuolloin Suomessa. Parhaan kotimaisen miesesiintyjän Telviksen sai Risto Kaskilahti. Paras radioääni -palkinto myönnettiin Mikko "Peltsi" Peltolalle.
Leo Pentti
Leo Pentti (7. toukokuuta 1930 Lohtaja – 21. joulukuuta 1991 Kuopio) oli suomalainen näyttelijä.
Pentti näytteli niin televisiossa, teatterissa kuin elokuvissakin. Pentin ehkä tunnetuin rooli on puliukko Arska Lappalaisen rooli Neil Hardwickin ohjaamassa televisiosarjassa Reinikainen (1982). Tämän lisäksi hän näytteli muun muassa Jussi Niilekselän televisiosarjassa Kotirappu (1987) sekä Reima Kekäläisen agenttisarjassa Barr-niminen mies (1984).
Televisioroolien lisäksi Pentti näytteli lukuisia pieniä sivurooleja Suomen Filmiteollisuuden elokuvissa. Näitä olivat muun muassa Kovaa peliä Pohjolassa (1959), Skandaali tyttökoulussa (1960) ja Komisario Palmun erehdys (1960).
Tampereen kauppakamari
Tampereen kauppakamari on Pirkanmaalla toimiva elinkeinoelämän edunvalvonta- ja palvelujärjestö, joka edistää Pirkanmaalla elinkeinoelämän toimintaedellytyksiä, yrittäjyyttä, tervettä kilpailua ja kansainvälistymistä sekä valvoo elinkeinoelämän etuja edistäen sen ja viranomaisten välistä yhteistoimintaa.
Toiminta
Tampereen kauppakamarin jäseninä on noin 2100 erikokoista ja eri toimialoja edustavaa yritys tä ja yhteisö ä. Jäsenyys kauppakamarissa on vapaaehtoista. Toiminta rahoitetaan jäsenmaksuilla ja maksullisilla palveluilla. Vaikuttamiskohteet määritellään vuosittain yhteistyössä luottamushenkilöiden kanssa laadittavassa vaikuttamissuunnitelmassa. Kamari on jäsenmäärältään toiseksi suurin Suomen 19 kauppakamarista, joiden yhteiselimenä toimii Keskuskauppakamari. Tampereen kauppakamarin puheenjohtaja on Juhani Lehti. Toimitusjohtaja on Antti Eskelinen ja hänen edeltäjiään Tommi Rasila (2004–2012), Harri Jaskari (2001–2004) ja Matti Hokkanen (1968–2000).
Kauppakamareiden toiminta perustuu Suomessa kauppakamarilakiin (878/2002). Sen mukaan kauppakamari on Keskuskauppakamarin jäsenyhteisö, jonka toiminta-alueena on Keskuskauppakamarin sille vahvistama alue. Kauppakamarin tehtävänä on kehittää elinkeinoelämän toimintaedellytyksiä toiminta-alueellaan sekä hoitaa sille säädettyjä ja määrättyjä julkisia tehtäviä.
Historia
Venäjän väliaikainen hallitus vahvisti 10. elokuuta 1917 asetuksen kauppakamareista, joita tuli perustaa Helsinkiin, Tampereelle, Turkuun, Vaasaan ja Viipuriin. Tampereen kauppakamarin perustamista yritettiin useammassa kokouksessa marraskuusta 1917 alkaen, mutta lopullinen perustamispäätös siirtyi muun muassa sisällissodan takia vuoden 1918 toukokuuhun. Aluksi Tampereen kauppakamarin toiminta-alue oli nykyistä huomattavasti laajempi ja ulottui Porin ja Rauman alueilta Keski-Suomeen asti. Nykyisin Tampereen kauppakamarin toiminta-alue kattaa Pirkanmaan maakunnan sekä Kiikoisten kunnan Satakunnasta.
Yleissivistys
Yleissivistyksellä on tarkoitettu sitä tieto- ja taitomäärää, joka kansalaisten olisi hallittava voidakseen toimia ja vaikuttaa yhteiskunnassa. Käytännössä tällä ei tarkoiteta mitään tiettyä oppimäärää vaan ideaalia, jota kohti olisi pyrittävä. Yleensä sanaa yleissivistys käytetään adjektiivin yleissivistävä yhteydessä vastakohtana ammattiin valmistavalle. Lakitekstissä yleissivistävällä viitataan peruskoulun ja lukion kasvatustehtäviin. Tällöin halutaan tuoda esille, että koulutus ei valmista mihinkään tiettyyn ammattiin vaan yleisesti jatko-opintoihin.
Elektroninen harhautus
Elektroninen harhautus on elektronisen sodankäynnin osa-alueen, elektronisen suojautumisen osa-alue.
Yleissivistys
Käsitteen historia
Käsitys yleissivistyksestä syntyi länsimaissa humanistisen liikkeen yhteydessä 1500- ja 1600-luvuilla. Erityisesti tšekkiläinen Johan Amos Comenius kehitti käsitettä ja esitti, että kaikkien yksilöiden olisi omaksuttava tietty perussivistys.
Elektroninen harhautus
Elektronisella harhauttamisella pyritään antamaan väärä kuva omasta toiminnasta. Keinoja ovat harhauttava viestintä, muu harhauttava elektroninen toiminta, harhauttava valelaite tai harhauttava signaali. Esimerkki elektronisesta harhautuksesta on oman viestinnän kätkeminen voimakkaiden yleisradioasemien taajuuksiin, jotka toimivat harhauttavana signaalina.
Yleissivistys
Käsitteen historia
Suomeen yleissivistyksen ideaali tuli Saksasta, jossa sitä kehitti 1700-luvun lopulla yliopistomies Wilhelm von Humboldt. Tuolloin yleissivistyksen ideaaliin kuului antiikin ajan taruston auttava tunteminen sekä kyky puhua joitain tärkeimpiä kieliä, joiksi Suomessa muodostuivat ruotsi, latina ja saksa. Manner-Euroopassa valistusaikana 1700-luvulla yleissivistykseen vaadittavaksi kieleksi muodostui kuitenkin ranska, joka säilytti tämän aseman 1900-luvun alkupuolelle. Valistuksen aikana perustettiin myös ensimmäiset oppivelvollisuuskoulut Preussiin ja Itävaltaan. Nämä voidaan nähdä pyrkimyksenä levittää sivistystä kaiken kansan keskuuteen. Tämä kuului olennaisena valistuksen ihmiskuvaan, joka ei periaatteessa tehnyt eroa eri ihmisryhmien välillä.
Elektroninen harhautus
Tutkia voidaan harhauttaa esimerkiksi havaitsemaan enemmän maaleja kuin niitä todellisuudessa on. Alukset ja lentokoneet voivat harhauttaa tutkaohjattua ohjusta perässä vedettävällä aktiivisella valelaitteella, johon ohjuksen on tarkoitus hakeutua. Myös tutka voi harhauttaa vastatoimia siihen suunnitelluilla elektronisen sodankäynnin ominaisuuksilla. Tutkaan hakeutuva ohjus voidaan pyrkiä harhauttamaan tutkan läheisyyteen sijoitetulla laitteella, joka toistaa tutkan lähettämää signaalia. Tällöin tutkan todellinen sijainti muuttuu moniselitteiseksi ja ohjuksen osumatodennäköisyys pienenee.
Yleissivistys
Käsitteen historia
Humboldtilainen yleissivistyksen ihanne oli sikäli yläluokkainen, että se korosti aineittensa yleispätevyyttä ja suoraa soveltumattomuutta käytäntöön. Tämän seurauksena kielet, historia ja humanistiset aineet saivat korostetun osan koulujen opetussuunnitelmissa matematiikan ja luonnontieteiden kustannuksella. Reaalilyseot pyrkivät muuttamaan sivistysihannetta tuomalla paremmin esille nykykielet ja luonnontieteet, mutta vielä peruskoulujärjestelmänkin yleissivistysideaalilla on humanististen taitojen korostukseen liittyviä piirteitä. Yleissivistykseen kuuluu kuitenkin varsinaisten tietojen hallinnan lisäksi myös kriittisyys. Humboldtilaisen ihanteen mukaan sivistyneen ihmisen tulisi kyetä tarkastelemaan tietojaan ja yhteiskuntaa kriittisesti ja tietoisesti. Tämä avaa samalla ovet kansalaisvaikuttamiseen.