cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helvetinjärven kansallispuisto
Luonnon monimuotoisuus
thumb|left|upright|Helvetinjärven kansallispuiston tunnetuin nähtävyys, [[Helvetinkolu.]] Kansallispuisto on pääosin entistä talousmetsää. Vuonna 2010 raivonneet myrskyt kaatoivat paljon metsää Helvetinjärven kansallispuistossa. Myrskyn jäljet monipuolistavat kansallispuiston luontoa, koska kaatuneet puut jätetään kansallispuistossa lahoamaan. Tämä auttaa monia hyönteisiä, kuten kovakuoriaisia ja kaksisiipisiä, jotka ovat riippuvaisia lahopuusta.
Helvetinkolu
Alueen useista rotkoista tunnetuin on varsinaisen Helvetinjärven kaakkoiskulmassa sijaitseva Helvetinkolu, joka on ollut tunnettu matkailunähtävyys jo 1800-luvulla. Sen vieressä on päivätupa nuotiopaikoilla varustettuna. Helvetinjärven rannalle rakennettiin maja 1920-luvulla Visuveden nuorisoseuran toimesta. Maja lahjoitettiin kunnalle, joka edelleen lahjoitti sen valtiolle kansallispuistoa varten.
Helvetin portti
Helvetin portilla on ravintola, WC, suihku, vesipiste, asuntoautoalue, mökkivuokrausta ja parkkipaikka. Ravintolassa on infopiste, matkamuistomyyntiä sekä lähiruokaa kuten mm. villisikaa ja strutsia alueella olevalta tilalta, jonne on ilmainen pääsy. Portti on kahdesta juuret taivasta kohden seisovasta puusta tehty tervattu sisäänkäynti kansallispuistoon Kankimäen alueella. Helvetinkoluntie jatkuu Visuvedentieltä Helvetin portin ohi Laakanperään. Opasteet kantatie 66:lta.
Liikenneyhteydet
Matkahuolto liikennöi Tampereelta ja Helsingistä Ruovedelle kansallispuiston itäpuolelle. Tampereen seudun joukkoliikenteen linja 85V Tampereelta Virroille kulkee kansallispuiston länsipuolelle.
Luetelmamerkki
thumb|100px|Luetelmamerkki, DejaVu Serif. Luetelmamerkki (bullet-merkki) on merkki, jota käytetään lyhyissä luetteloissa merkitsemässä luettelon jäseniä.
– Perinteisesti luettelomerkkinä on käytetty ranskalaista viivaa, kuten tämän virkkeen alussa. • Tietokoneohjelmat käyttävät luetelmamerkkinä usein luetelmapalloa tai jotain muuta erikoissymbolia. Tämän kappaleen alussa on kaksinkertaiseksi suurennettu luetelmapallo.
Sulkaitulehti
Sulkaitulehti (Kalanchoë pinnata) on maksaruohokasveihin kuuluva mehikasvi.
Sulkaitulehti voi kasvaa 1,2 metriä korkeaksi. Varret ovat ontot ja tummanvihreät. Kukat ovat punertavia kelloja. Lehdet ovat aaltolaitaiset, ja vaaleanvihreässä lehdessä on tummanpunainen reuna. Kasvi lisääntyy suvuttomasti lehden reunan aaltoihin kasvavien pikkukasvien avulla.
Sulkaitulehti on Australiassa luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi.
Pietro Bembo
pienoiskuva|Pietro Bembo Pietro Bembo (20. toukokuuta 1470 Venetsia –  18. tammikuuta 1547 Rooma) oli italialainen kardinaali ja oppinut. Bembo vaikutti Toscanan murteen kehittymiseen kirjakieleksi, johon nykyinen italian kirjakieli pohjautuu.
Elämä
Lapsena Bembo lähti isänsä mukana Firenzeen ja oppi siellä rakastamaan toscanalaista murretta, jota hän sittemmin suosi kotikaupunkinsa murteen sijasta. Saatuaan opintonsa päätökseen, joihin kuului kahden vuoden paneutuminen kreikan kieleen Konstantinos Laskariksen johdolla Messinassa, hän valitsi kirkollisen uran. Vietettyään aikaa Italian eri kaupungeissa ja hoveissa, joissa hän oli jo oppineisuutensa ansiosta tervetullut, hän seurasi Giulio de' Medicia Roomaan, jossa hänet pian sen jälkeen nimitettiin paavi Leo X:n sihteeriksi. Paavin kuoltua terveydeltään heikentynyt Bembo vetäytyi Padovaan, jossa hän asui useiden vuosien ajan keskittyen kirjallisiin töihin ja huvituksiin. Vuonna 1529 hän otti vastaan kotikaupunkinsa Venetsian historiankirjoittajan viran, ja pian sen jälkeen hänet nimitettiin Pyhän Markuksen tuomiokirkon kirjastonhoitajaksi. Paavi Paavali III:n tarjoama kardinaalin virka vei hänet vuonna 1539 jälleen Roomaan, jossa hän luopui klassisen kirjallisuuden opiskelusta ja omistautui teologialle ja klassiselle historialle, ja hän sai ennen pitkää Gubbion ja Bergamon piispuudet.
Bembo teki suuren palveluksen italian kielen maineelle ja oikeellisuudelle, ja hänen sanotaan olleen niin tarkka tyylin puhtaudesta, että hän oikoluki neljäkymmentä teostaan. Klassikoiden tyylin tarkka jäljittely oli hänen ihanteensa. Hänen teoksistaan voidaan mainita Gli Asolani (1505, dialogit rakkauden luonteesta, omistettu Lucrezia Borgialle), Prose nelle quale si ragiona della volgar lingua (1525, ansiokas kieliopillinen teos), Rime (1530), Carmina (1533) ja Rerum veneticarum libri XII (1487-1513). Jälkimmäinen teos julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen nimellä Istoria veneziana (12 osaa, 1552). Bembo kootut teokset, Tutte opere, ilmestyivät vuonna 1729 neljänä niteenä.
Johann Benedict Listing
Johann Benedict Listing (25. heinäkuuta 1808 – 24. joulukuuta 1882) oli saksalainen matemaatikko.
Listing opiskeli Göttingenin yliopistossa vuodet 1830–1834, jolloin hän tutustui Gaussiin. Hänet nimitettiin sinne fysiikan professoriksi vuonna 1839, vaikka hän ei ollut vielä silloin julkaissut ainuttakaan tutkimusartikkelia fysiikasta. Hänet valittiin Royal Society of Edinburgh tiedeakatemiaan vuonna 1879.
Listing lisäsi matematiikan termistöön sanan topologia ja keksi Möbiuksen nauhan itsenäisesti August Möbiuksesta riippumatta. Hän tutki myös ihmisen silmän optiikkaa.
Paul Anderson (jalkapalloilija)
Paul Anderson (s. 23. heinäkuuta 1988 Leicester) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Nottingham Forestia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Anderson pelasi junioriaikanaan Hull Cityssä ja kävi King Edwardin koulua Melton Mowbrayssa. Vuonna 2006 Liverpool hankki keskikenttäpelaajan ja hän pääsi pelaamaan Liverpoolin alle 18-vuotiaiden joukkueeseen. Joukkueessa hän voitti nuorten FA Cupin. 15. heinäkuuta 2006 Anderson debytoi Liverpoolissa pelaamalla ystävyysottelussa Wrexham AFC:tä vastaan. Anderson teki joukkueen ensimmäisen maalin 2–0 voittoon päättyneessä ottelussa. Anderson edusti Liverpoolia vuoteen 2009 asti. Vuosina 2007–2008 hän oli lainalla Swansea Cityssä ja vuosina 2008–2009 Nottingham Forestissa. Vuonna 2009 hän siirtyi pysyvällä sopimuksella Nottinghamiin.
Hakaneula
pienoiskuva|Avoin hakaneula
Hakaneula on neula, joka sisältää jousen ja hakasen avulla kiinni pysyvän lukitusmekanismin. Lukittu hakaneula muodostaa silmukan, joka estää neulaa luistamasta pois paikaltaan. Hakaneulan avulla voidaan kiinnittää kankaita toisiinsa tai esimerkiksi heijastimen naru kiinni kankaaseen.
Hakaneuloja käytetään sellaisenaan korvakoruina ja vaatteiden koristeina esimerkiksi punk-tyylissä.
Koneenosien lukitsemiseen käytetään usein sokkaa, joka muistuttaa toiminnaltaan hieman hakaneulaa. Myös rintaneuloissa käytetään hakaneulan kaltaista kiinnitysmekanismia.
Historia
Muinaiset kreikkalaiset, italialaiset ja sisilialaiset olivat jo käyttäneet yksinkertaista hakaneulaa. Niissä ei ollut säppeä tai jousia, jotka auttavat lukitsemaan neulan paikoilleen.
Nykyaikaisen hakaneulan keksi yhdysvaltalainen Walter Hunt vuonna 1846. Hunt oli velkaa 15 dollaria ja mietti kuinka maksaisi velkansa takaisin. Hän mietti työpöytänsä ääressä ja väänteli käsissänsä metallilangan palaa. Kolmen tunnin jälkeen hän oli taivutellut huomaamattaan hakaneulan muodon. Hunt myi keksintönsä oikeudet velkojalleen 400 dollarilla. Keksintö patentoitiin heinäkuussa 1849.
Nimityksiä
Hakaneulasta käytetään eri murrealueilla (pääosin Pohjanmaalla) myös nimityksiä pinnaneula (lienee ruotsinkielestä) ja taipperineula, joka tulee englannin kielen vaippaneulaa tarkoittavasta sanasta (diaper pin). Hieman pohjoisempana käytetään nimitystä poikaneula.
Lähteet
Nadel
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1981
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1981 järjestettiin 10.–15. helmikuuta Lahdessa, Suomessa.
Kisaisännyys myönnettiin Lahdelle Ruhpoldingissa tammikuussa 1979. Lahden tarjoama uutuus oli, että kaikki ammunnat suoritettiin pääkatsomon edessä.
Kilpailujärjestelyjä testattiin MM-esikisoissa 14.–16. maaliskuuta 1980, joissa sekä 10:n että 20 kilometrin kilpailut voitti Neuvostoliiton Vladimir Gavrikov.
Magas (kaupunki)
Magas (ing. ja ) on Venäjän federaatioon kuuluvan Ingušian pääkaupunki. Kaupunki perustettiin vuonna 1995 ja pääkaupunki siitä tuli vuonna 2002, jolloin se korvasi aiemmin pääkaupunkina olleen Nazranin. Magas sijaitsee maanteitse 9 kilometriä Nazranin eteläpuolella.
Asukasluvun kehitys
Hallintokaupunki Magas on asukasluvultaan hyvin pieni.
Tiponen
Tiponen on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,9 metriä mpy.
Luettelo Espanjan diplomaattisista edustustoista
thumb|right|450px|Kartta Espanjan diplomaattisten edustustojen sijaintimaista
Eurooppa
thumb|right|Espanjan suurlähetystö Ateenassa thumb|right|Espanjan suurlähetystö Berliinissä right|thumb|Espanjan suurlähetystö Bratislavassa thumb|right|Espanjan pääkonsulaatti Hamburissa thumb|right|Espanjan Vatikaanin suurlähetystö right|thumb|Espanjan suurlähetystö Moskovassa thumb|right|Espanjan suurlähetystö Oslossa thumb|Espanjan suurlähetystö Pariisissa right|thumb|Espanjan suurlähetystö Prahassa thumb|right|Espanjan suurlähetystö Sofiassa thumb|right|Espanjan suurlähetystö Wienissä
Pohjois-Amerikka ja Karibia
thumb|right|Espanjan suurlähetystö Havannassa thumb|right|Espanjan suurlähetystö Méxicossa thumb|right|Espanjan suurlähetystö San Salvadorissa right|thumb|Espanjan suurlähetystö Washington D.C.:ssä
Oseania
right|thumb|Espanjan suurlähetystö Canberrassa
Sébastien Japrisot
Sébastien Japrisot (4. heinäkuuta 1931 Marseille – 4. maaliskuuta 2003) oli ranskalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen taiteilijanimensä Sébastien Japrisot oli anagrammi hänen ristimänimestään Jean-Baptiste Rossista.
Japrisotia on kutsuttu "Ranskan Graham Greeneksi". Hänen tunnetuin teoksensa lienee romaani Pitkät kihjalaiset, josta on myöhemmin tehty samanniminen elokuva.
Stella Business Park
Stella Business Park on vuonna 2001 valmistunut yrityspuisto Espoon Leppävaarassa. Yrityspuistossa on neljä toimitilarakennusta, jotka on nimetty tähtien mukaan. Rakennukset on suunnitellut suunnittelutoimisto Optiplan.
Rakennuksissa on työpisteitä noin 1300 hengelle. Pinta-alaa rakennuksissa on yhteensä 30 000 m2, josta vuokrattavaa alaa on 25 000 m2. Yrityspuisto sijaitsee osoitteessa Lars Sonckin kaari 10–16.
Stephen Poliakoff
thumb|Stephen Poliakoff jakamassa nimikirjoituksia vuonna 2008. Stephen Poliakoff (s. 1. joulukuuta 1952) on englantilainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja sekä elokuva- ja televisio-ohjaaja. Suurin osa Poliakoffin ohjauksista perustuu hänen omiin käsikirjoituksiinsa, joiden tarinat sijoittuvat useimmiten brittiläisen yläluokan pariin.
Poliakoffin varhaisista elokuvaohjauksista kohua herätti Close My Eyes – rakasta minua (1991), kolmiodraamaa ja insestiä käsittelevä tutkielma, jossa kolmion osapuolia näyttelevät Saskia Reeves sekä Clive Owen hänen veljenään ja Alan Rickman aviomiehenään. Vuosituhannen vaihteesta lähtien Poliakoff on ohjannut lähinnä televisiolle. Esimerkiksi minisarja Sukupuu (2001) pohtii tekijälleen ominaisesti muistamisen ja sukusiteiden merkitystä. Siinä Matthew Macfadyenin tulkitsema nuorukainen osallistuu mittavaan sukukokoukseen. Kadonnut prinssi (2003) puolestaan on kuvaus Britannian kuninkaan Yrjö V:n kuopuksen prinssi Johnin (1905–1919) lyhyestä elämästä.
Poliakoffin noin 25 teatterinäytelmästä Breaking the Silence on esitetty suomeksi nimellä Rikottu hiljaisuus. Se sai kantaesityksensä Suomen Kansallisteatterissa 1986. Teoksen suomensi Eeva-Liisa Manner ja ohjasi Terttu Savola.
Granola
oikea|pienoiskuva|Kulhollinen granolaa.oikea|pienoiskuva|200px|John Harvey Kelloggin johtama Sanitarium Food Company mainosti vuonna 1893 vehnä-kaura-granolaansa syöntivalmiiksi terveysruoaksi, joka vastasi ravintoarvoltaan yli kolminkertaista määrää parasta pihvilihaa. Granola on paahdetuista viljahiutaleista koostuva makeutettu ja rapea aamiais- tai välipala ruoka. Sitä ei pidä sekoittaa granulaan, joka on James Caleb Jacksonin New Yorkin Dansvillessä vuonna 1863 kehittämä paahdetusta grahamjauhosta valmistettu aamiaismuro.
Sekä granula että granola olivat 1800-luvun lopulla Yhdysvalloissa rekisteröityjä tavaramerkkejä.
Granola saavutti uutta suosiota 1960-luvulta alkaen, kun siihen alettiin lisätä kuivattuja hedelmiä ja pähkinöitä.
Granolaan lisätään joskus myös kullanruskeaksi paahdettua riisiä tai makeisia, kuten suklaata. Etenkin pellavansiemeniä sisältävää granolaa käytetään usein ruoansulatuksen parantamiseen.
Granolaa nautitaan usein jogurtin, maidon, hunajan tai tuoreiden hedelmien kanssa. Se sopii myös leivonnaisten ja muiden jälkiruokien kuten jäätelön lisukkeeksi sekä retkievääksi, koska se on kevyttä ja siinä on paljon energiaa.
Verkkopreussinahven
Verkkopreussinahven (Dascyllus reticulatus) on koralliahveniin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Verkkopreussinahven kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Sen vartalo on vaalea, evät tummat ja vatsaevästä selkään nousee yksi musta juova. Lähellä pyrstöä on toinen, huonommin erottuva juova. Verkko-nimen kala on saanut suomujensa tummempien reunojen muodostaman verkkokuvion takia.
Alkuperä
Verkkopreussinahven elää luonnossa Indopasifisella merialueella ja Tyynenmeren länsiosassa.
Käyttäytyminen
Nuoret verkkopreussinahvenet piileksivät korallien suojissa ja viihtyvät ryhmässä, mutta aikuiset yksilöt ovat aggressiivisia etenkin lajitovereita kohtaan.
Mongolyn ündesnii olon niitiin televiz
thumb|TV- ja radio-ohjelma vuodelta 1990. Mongolyn ündesnii olon niitiin televiz on Mongolian kansallinen yleisradioyhtiö.
Verkkopreussinahven
Ravinto
Verkkopreussinahvenet syövät luonnossa pieniä katkarapuja, mutta oppivat syömään liha- ja leväpitoista akvaariokalanruokaa.
Mongolyn ündesnii olon niitiin televiz
Neuvostoliitto aloitti Mongoliaan suunnatut venäjänkieliset radiolähetykset 1920-luvulla. Vuodesta 1931 lähtien voitiin toisinaan kuulla myös mongolinkielisiä uutislähetyksiä. Mongolian yleisradio perustettiin Neuvostoliiton tuella vuonna 1934. Sen toiminta laajeni varsinkin 1960-luvulla. 1970-luvun puolivälissä maassa oli keski- ja lyhytaaltoasemien verkko, joka lähetti yhtä kansallista ohjelmaa ja 20 alueradion ohjelmia. Ulkomaanpalvelu Voice of Mongolia perustettiin vuonna 1964. Ulaanbaataria ja maan keskiosaa palvellut toinen radiokanava aloitti toimintansa vuonna 1994. Ensimmäiset yksityiset radioasemat perustettiin Mongoliaan vuonna 1993.
Valtiollinen yleisradio muuttui julkisen palvelun yhtiöksi vuonna 2005. Se saa rahoituksensa mainonnasta, valtiolta sekä kotitalouksilta perittävistä maksuista. Laki takaa yhtiölle toimituksellisen vapauden, mutta käytännössä poliitikot vaikuttavat paljon sen toimintaan. Julkisen palvelun yleisradiotoimintaa valvoo kansallinen neuvosto, joka on kulloinkin hallitsevan puolueen määräysvallassa.
Mongolian yleisradiolla oli vuonna 2016 kaksi kansallista radiokanavaa, ULA-kanava, radion ulkomaanpalvelu, kansallinen televisiokanava, kaksi kaapelitelevisiokanavaa ja uutistoimisto. Ohjelmia välitetään mongolin lisäksi myös kazakiksi. Radiolähetykset tapahtuvat vielä suurelta osin keski- ja lyhytaalloilla. Analogisten televisiolähetysten oli määrä loppua vuonna 2015.
Marita Yli-Ilkka
Marita Yli-Ilkka (o.s. Panttila, s. 20. huhtikuuta 1953 Kauhajoki) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti vuodesta 1983 lähtien Ilmajoen Kisailijoita ja vastasi itse omasta valmennuksestaan. Ulkoratojen SM-kisoista Yli-Ilkka saavutti maratonilta kultaa vuonna 1989 sekä hopeaa vuonna 1990. Lisäksi hän saavutti tiejuoksussa kaksi pronssia 15 kilometrin matkalta vuosina 1987 ja 1990. Yli-Ilkka ei ole esiintynyt virallisissa kilpailuissa vuoden 2005 jälkeen.
Iso Ruuhijärvi (Hämeenlinna)
Iso Ruuhijärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 13,3 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149 metriä mpy.
Brickell Key
Brickell Key on keinotekoinen saari Miamin rannikolla, Floridassa, Yhdysvalloissa. Saarta kutsutaan myös Claughton Islandiksi. Brickell Key sijaitsee Miamin keskustan ja Miamijoen itäpuolella.
Historia
Henry Flagler johti 2,7 metrin syvyisen, Miamijoen suusta johtavan kanavan kaivamista vuonna 1897. Projekti johti kahden pienen saaren muodostumiseen. Edward N. Claughton, Sr. osti saaret 1943 ja yhdisti ne yhdeksi, 180 000 neliömetrin kokoiseksi kolmionmuotoiseksi kokonaisuudeksi. 1970-luvun lopulla Swire Properties osti suurimman osan saaresta Claughtonilta
Aiheesta muualla
25.82439°N, -80.19071°W
Vilmundr Poissaolevan saaga
Vilmundr Poissaolevan saaga (isl. Vilmundar saga viðutan) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se kertoo nuoresta talonpojan jälkikasvusta Vilmundrista, joka päätyy Garðarikin kuninkaan luokse. Siellä hänestä tulee kuninkaanpoika Hjarandin veriveli. Vilmundr on aiemmin löytänyt metsästä kultaisen kengän, joka osoittautuu kuninkaantytär Sóleyn kengäksi. Tämä on luvannut ottaa puolisokseen sen, joka toisi kengän takaisin. Tyttärelle on myös syntymän yhteydessä ennustettu, että tämä tulisi naimaan talonpojan, ja saagan lopussa Sóley ja Vilmundr saavat toisensa. Saaga on kirjoitettu 1300-luvulla. Vilmundr Poissaolevan saagaa ei ole suomennettu.
Saagan erityispiirteitä
Vilmundr Poissaolevan saaga luetaan yleensä niin kutsuttuihin kotoperäisiin ritarisaagoihin. Niille tyypilliseen tapaan se päättyy onnellisesti, ja nuoripari saa toisensa. Saagalla on kuitenkin paljon yhtäläisyyksiä nuorempien, kansansatumaisia piirteitä sisältävien ja viikinkiseikkailuja kuvaavien muinaissaagojen kanssa (saks. Abenteuersagas, Märchensagas). Vaikka Vilmundrin saagan tapahtumat eivät keskity pohjolaan, sijoittuvat ne silti pikemminkin viikinki- kuin ritarimiljööhön. Saagan päähahmo ei kuulu aatelistoon, eikä esimerkiksi ole kuninkaanpoika, mikä olisi ritarisaagoille tyypillistä. Sen sijaan Vilmundr on köyhän talonpojan jälkeläinen. Kenkä-motiivin osalta Vilmundr Poissaolevan saagaa on pidetty yhtenä varhaisimmista Tuhkimo-tarinan ilmentymistä.
Käsikirjoitukset
Vilmundr Poissaolevan saagasta on säilynyt lähes viisikymmentä käsikirjoitusta. Yleensä kotoperäisillä ritarisaagoilla ei ole sisällöllisesti yhteyttä toisiinsa, mutta Vilmundr Poissaolevan saaga esiintyy kolmessa vanhimmassa käsikirjoituksessaan, 1400-luvulta peräisin olevissa kokoelmakäsikirjoituksissa yhdessä muinaissaagoihin luetun Bósin saagan kanssa (AM 577 4to, AM 343a 4to, AM 586 4to). Vilmundrin kerrotaan kummassakin saagassa olevan Bósin saagassa kuvattujen Bósin eroottisten seikkailujen seurauksena syntyneen jälkikasvun, Svaðin, poika. Vilmundrin saagan ironisissa loppusanoissa on nähty yhtäläisyyksiä Bósin saagan ajoittain rietastelevaan kerrontaan.
Vilmundar rímur viðutan
Vilmundrin tarinan pohjalta on myöhemmin laadittu myös rímur-runoutta. Nykypäivänä tunnetaan useampia rímur-sarjoja. Niistä vanhin (Vilmundar rímur viðutan hinar fornu) on 1400-luvun jälkipuoliskolta, ja sen laatijana pidetään islantilaista Ormur Loptssonia (k. 1463 jälkeen). Lisäksi tunnetaan mm. Hallur Magnússonin (k. 1601) laatimaksi katsottu nuorempi versio (Vilmundar rímur viðutan hinar yngri). Yhteensä Vilmundriin liittyviä rímur-sarjoja tunnetaan viisi.
Vilmundr Poissaolevan saaga suurvalta-ajan Ruotsissa
Uppsalassa vuonna 1694 painetussa Sturlaugr Ahkeran saagan ruotsinkielisessä käännöksessä Sagann af Sturlauge hinum Starf-sama teoksen kääntänyt Guðmundur Ólafsson mainitsee esipuheessaan Vilmundrin saagan. Samassa yhteydessä Guðmundur Ólafsson luettelee muita, nykytutkimuksessa muinaissaagoina pidettyjä keskiaikaisia saagoja, kuten Hervörin saagan, Kävelijä-Hrólfrin saagan, Hrómundr Griprinpojan saagan ja Hálfdan Eysteinninpojan saagan, joita hän omien sanojensa mukaan pitää ”totuudenmukaisina historioina” (sanfärdige Historier). Muun muassa edellä mainitut kaukaisesta menneisyydestä kertovat islantilaiset muinaissaagat alkoivat 1600–1700-luvulla herättää kiinnostusta erityisesti suurvalta-ajan Ruotsissa. Niiden katsottiin olevan lähteitä, jotka voisivat kertoa jotain Ruotsin muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä, josta muuten oli saatavilla hyvin vähän lähteitä. Tämän seurauksena muinaissaagoja käytettiin ilman asianmukaista lähdekritiikkiä myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propagandatarkoituksessa, huolimatta siitä, että osa aikalaistutkijoista suhtautui muinaissaagojen lähdearvoon epäillen jo tuolloin. Erityisen kiinnostaviksi nähtiin ne saagat, joiden tapahtumat sijoittuvat, Vilmundr Poissaolevan saagan tavoin, Ruotsin alueelle tai valtakunnan kannalta tärkeille lähialueille kuten Skandinavian pohjois- ja itäosiin sekä Venäjälle. Monet näistä muinaissaagoista myös käännettiin 1600–1700-lukujen aikana ruotsiksi, sillä ruotsalaiset eivät tuolloin enää osanneet lukea muinaissaagojen kieltä, muinaisislantia. Huolimatta edellä mainitusta Guðmundur Ólafssonin esittämästä arviosta Vilmundr poissaolevan saagasta ”totuudenmukaisena historiana”, ei tällaista suurvalta-aikakaudella tehtyä käännöstä kuitenkaan ole Vilmundrin saagasta tiedossa.
Matemaattinen induktio
Matemaattinen induktio on matemaattinen todistusmenetelmä, joka kuuluu matemaattisen algebran päähaaraan.
Toisin kuin induktiivisessa päättelyssä, matemaattiseen induktioon ei sisälly Humen ongelmaa, sillä matemaattinen induktio on rekursioon perustuvaa todistamista eli pätevää deduktiivista päättelyä. Todistus perustuu rekursiorelaation avulla määriteltyyn äärettömän joukon säännönmukaisuuteen, joka todistuksessa yleistetään koko joukkoon, esimerkiksi luonnollisten lukujen joukkoon. Matemaattinen induktio voidaan myös samaistaa täydellisen induktion kanssa, sillä siinä käydään rekursiivisesti kaikki mahdolliset yksittäistapaukset läpi.
Esimerkki
Todistetaan oikeaksi kaava
Laitila
pienoiskuva|oikea|250px|Keskuskatua Laitilan keskustassa. Laitila on Suomen kaupunki, joka kuuluu Vakka-Suomen seutukuntaan ja Varsinais-Suomen maakuntaan. Kaupunki Laitilasta tuli 1986. Kaupungissa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Laitilan naapurikunnat ovat Eura, Mynämäki, Pyhäranta, Rauma, Uusikaupunki ja Vehmaa.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Kylät, kaupunginosat ja taajamat
pienoiskuva|Laitilan Keskuskatu, taustalla Laitilan kirkko Laitilassa on seuraavat 46 maarekisterikylää :
Kaksi Laitilan kylistä on valittu Suomen vuoden kyliksi, Kaivola vuonna 1988 ja Untamala vuonna 2006.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Laitilassa oli 8 610 asukasta, joista 5 918 asui taajamissa, 2 606 haja-asutusalueilla ja 86:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Laitilan taajama-aste on 69,4 %. Laitilan taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken :
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Ihoden taajama ulottuu pääosin Pyhärannan kunnan alueelle.
Kulttuuria
Laitilassa on erittäin suuri määrä rautakautisia muinaisjäännöksiä, joista tunnetuimpia on ns. Kodjalan soturihauta. Laitilan Soukaisista on löydetty Suomen vanhin lasiesine, roomalaisaikainen juomasarvi. Untamalan kylässä toimi aikaisemmin Museoviraston ylläpitämä Untamalan arkeologinen opastuskeskus.
Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Laitilassa kuuluvat Untamalan raittikylä, Suontaan ryhmäkylä ja Koukkelan Kauppilan umpipihainen talonpoikaistalo.
Laitilan nähtävyyksiä ovat myös Kattesen kivi, joka kesä vietettävät munamarkkinat, Kustaa Hiekan rintakuva Kustaa Hiekan lukutuvan edustalla ja Pahojärven piilokirkko.
Elokuvat Härmä ja Kaksipäisen kotkan varjossa on kuvattu osittain Laitilassa.
Laitilan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kalilämmitys eli kaljavelli sekä Laitilan kukkopiparit.
Elinkeinoelämä
pienoiskuva|250px|Laitilan Wirvoitusjuomatehdas Laitilan työpaikkaomavaraisuus oli Varsinais-Suomen toiseksi korkein, 104,6 prosenttia. Työttömyysaste oli 7,7 prosenttia. Yhdessä Rauman ja Uudenkaupungin kanssa Laitila muodostaa melko tiiviin työssäkäyntialueen. Laitilan elinkeinojaukauma on 50 % palvelut, 40 % teollisuus ja 10 % maatalous. Laitilassa toimii noin 600 yritystä, maatiloja alle 400. Perinteisesti Laitila tunnetaan munantuotanto- ja varhaisvihanneskeskuksena, noin 12 % Suomen kananmunatuotannosta ja 75 % varhaisporkkanasta tulevat Laitilasta. Suurimpien yritysten tuotteita ovat muun muassa tuulilasit, panimotuotteet, palloventtiilit, muoviteollisuuden tuotteet, maa- ja metsätalouden koneet, sahatavarat sekä puunjalostusteollisuus. Myös palvelusektori on kasvanut, kun Kauppakadun varrelle on rakennettu noin 10 000 neliömetriä liiketilaa.
Laitilan viisi suurinta yritystä vuonna 2008 olivat: Pilkington Automotive Oy 270 työntekijää (laminoidut tuulilasit); Naval Oy 170 työntekijää (palloventtiilit); Amitec Oy 120 työntekijää (prosessi- ja putkiasennus); Coreplast Laitila Oy 80 työntekijää (ruiskupuristusmuovituote ja heijastimet) ja Finnlamex Oy 75 työntekijää (laminoidut tuulilasit). Merkittäväksi työllistäjäksi on noussut myös Laitilan Wirvoitusjuomatehdas Oy, jolla oli vuonna 2011 42 työntekijää. Sisäovivalmistaja Mattiovi Oy on saanut alkunsa Laitilan Leinmäen kylässä vuonna 1911, ja sen Laitilan tehdas sijaitsee Valtatie 8:n varrella.
Laitilan kaupunki kehittää Kasitien yrityskeskusta, jossa viimeksi vuonna 2011 aluetta laajennettiin 2 700 neliömetrillä 4 500 neliömetriin. Tilojen suurin vuokraaja on Laserkeskus Oy. Laitilan kaupunki aikoo kahdeksan hehtaarin lisäalueella muodostaa yrityskeskuksesta laajemman Kasitien yrityspuiston, jonka tavoitteena on voimistaa alueen vahvaa metalliteollisuutta.
Seurakunnat
Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä vaikuttavat paikkakunnalla ainakin rukoilevaisuus, evankelisuus sekä herännäisyys. Lisäksi paikkakunnalla järjestää jumalanpalveluksia Luther-kappelissa Lähetyshiippakuntaan kuuluva Aamoksen seurakunta.
Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Laitilan helluntaiseurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Laitilan alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Tunnettuja laitilalaisia
Laitilassa toimineita:
Liikenne
Laitilassa on kuusi numeroitua tietä: valtatie 8, kantatie 43, seututie 196, sekä yhdystiet 2051, 2052 ja 2021.
Kauluskukat
Kauluskukat (Eupomatia) on kauluskukkakasvien (Eupomatiaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku ja samalla myös heimon ainoa suku. Sukuun kuuluu kolme lajia, jotka kasvavat luonnossa Australian itäosissa sekä Uudessa-Guineassa. Joskus kauluskukkien suku on sijoitettu annoonakasvien (Annonaceae) heimoon.
Ruby Pawankar
Pawankarin perhe on syyrialaiskristittyjä. Hän aloitti lääketieteelliset opintonsa Punessa sijaitsevasta asevoimien lääketieteellisestä akatemiasta, josta hän valmistui vuonna 1982. Hänen kiinnostuksensa suuntautui allergioihin, koska hän oli lapsena astmaatikko ja hän allergisoitui myöhemmin äyriäisille. Häneen vaikutti myös tietoisuus kotimaansa allergiatietämyksen ja hyvien testien puutteesta, mikä houkutteli hänet Japaniin. Hän on Nippon Medical Schoolin professori.
Convair Metropolitan
pienoiskuva
pienoiskuva|Matkustajia jonottamassa OH-LRB:hen vuonna 1957 pienoiskuva|Finnairin Convair Metropolitanin ohjaamo lennolla vuonna 1967
pienoiskuva|Radiomagneettikompassi eli RMI, jollainen saatiin Finnairin laivastossa ensimmäisenä Convair-koneisiin. Laitteen erikoisuus on, että siitä näkee yhtäaikaisesti suuntiman useammalle radiomajakalle, minkä lisäksi siinä on kompassikehä, mistä laitteen nimi. Laitteita on yhä käytössä 2020-luvulla, tosin usein digitaalinäytöillä varustettuna. Laitteesta kehitettiin edelleen vielä enemmän tietoa näyttävä HSI-laite (Horizontal Situation Indicator), josta puolestaan kehittyivät nykyisten [[Lasiohjaamo|lasiohjaamojen karttanäytöt (EHSI/ND -- Electronic Horizontal Situation Indicator/Navigation Display).]] Convair CV 440 Metropolitan on yhdysvaltalaisen Convairin CV 340-koneestaan kehittämä viimeinen laajassa käytössä ollut mäntämoottorinen matkustajalentokone. Koneen ensilento tapahtui 6. lokakuuta 1955. 440 oli edeltäjäänsä nopeampi, kookkaampi sekä hiljaisempi. Myös moottoriteho oli kasvanut.
Koneita valmistettiin 178 kappaletta, joista 153 lentoyhtiöille. Esimerkiksi Lufthansa käytti konetta vuosina 1957–1968.
Yhdysvaltain ilmavoimien käyttämän version tyyppi oli Convair C-131B/C/D Samaritan.
Kaikkiaan 50 konetta menetettiin lento-onnettomuuksissa vuosien varrella.
Toukokuussa 2004 oli maailmalla 31 lentokelpoista Metropolitania.
Käyttö Suomessa
Finnair, silloinen Aero O/Y, alkoi etsiä seuraajaa vanhenevalle DC-3-laivastolleen jo vuonna 1948, jolloin vaihtoehtoina olivat Convair CV-240, Douglas DC-9 (mallinimi oli tuolloin käytössä eri koneelle kuin nykyään), ja Martin 2-0-2. Yhtiö ei kuitenkaan tuolloin saanut hankinnalle rahoitusta, joten toimitus viivästyi helmikuuhun 1953 hankintaprojektin käynnistyttyä virallisesti vuonna 1950, ja konemalli vaihtui CV-340:ksi. Jo tuolloin oli tiedossa, että kyseessä olisi ylimenokauden konetyyppi, sillä oli hyvin varmaa, että seuraavan sukupolven liikennekoneet olisivat suihkumoottorisia, mutta niiden saatavuus olisi vielä jonkin aikaa huono. Kapteenit Olli Puhakka ja Olavi Siirilä lensivät ensimmäisen yksilön, OH-LRA:n, San Diegosta Kansas Cityn, Detroitin, Ganderin ja Keflavikin kautta Helsinkiin, mikä oli ensimmäinen suomalaisrekisteröidyn liikennekoneen suorittama Atlantin ylitys. Reittiliikenne alkoi 19. huhtikuuta 1953 kolmioreitillä Helsinki–Kööpenhamina–Düsseldorf–Helsinki. Samalla Aerosta tuli koneen ensimmäinen eurooppalainen asiakas. Vielä saman vuoden aikana toimitettiin myös kaksi muuta yksilöä, OH-LRB ja -LRC. Koneet alkoivat operoida tuolloin upouudelta Helsingin lentoasemalta. Vuonna 1956 koko tuolloinen laivasto muutettiin CV-440-tyyppiseksi (Metropolitan), jollaisia olivat myös yhtiön myöhemmät Convair-koneet huhtikuussa 1956 rekisteröidystä OH-LRD:stä alkaen. Teknisesti kone oli DC-3:een nähden erittäin kehittynyt radiomagneettikompasseineen, moottorireversseineen ja sähköhydraulisine jäänpoistojärjestelmineen. Autopilottia koneessa ei Finnairin eikä Kar-Airin varustelussa ollut, joten koneen ohjaaminen oli täyttä käsityötä. Kyseessä oli vuosina 1980-1988 tilapäisesti käytettyä Fokker 27:ää lukuun ottamatta yhtiön viimeinen autopilotiton konetyyppi.
SAS:n luovuttua Metropolitan-koneistaan vuosien 1975–1976 vaihteessa Finnairin koneiden varaosien saanti vaikeutui entisestään. Varaosia ei saanut enää lainaksi Ruotsista ja Finnairilla oli edelleen käytössään viisi konetta.
Suomalaiskoneiden punaviolettien istuinten, vaaleiden seinien ja vaaleiden verhojen sopusuhtaisuutta häiritsi vain melu. Ennen äänenvaimentimien asennusta sisällä olo muistutti sepelimyllyssä istumista. Uusiin suihkukoneisiin verrattuna koneella lentämisessä oli käsityön tuntua. Koneen matkustamon paineensäätökin tapahtui hyvin yksinkertaisesti: perämies piti nousussa ja laskussa ohjaamon sivuikkunaa auki säätäen sitä rukkaskädellään ikkunan alla olevan mittarin näytön mukaan. Pakkasella paineensäätö kyllä viilensi melkoisesti ohjaamoa ja sateella perämies sai sylinsä täyteen lunta tai vettä vuodenajasta riippuen. Finnairilla Convaireille ei sattunut yhtään onnettomuutta niiden 27 vuoden palvelusjakson aikana. Finnairilla oli käytössään kaikkiaan kahdeksan Convairia, myös CV 340 -tyyppiä (OH-LRA-LRH), joiden käyttöönottovuodet ajoittuivat välille 1953–1967. Viimeinen, OH-LRH, oli entinen Kar-Airin OH-VKN, jonka Finnair osti koneen vaurioiduttua laskussa 21. elokuuta 1963, ja joka saatiin liikenteeseen peruskorjauksen jälkeen 1967. Finnairilla oli vuokralla myös toinen, niin ikään laskuonnettomuudessa vaurioitunut Kar-Airin OH-VKM vuodesta 1964. Se kuitenkin vaurioitui toistamiseen 8. tammikuuta 1969 laskussa Rovaniemen lentoasemalle ajauduttuaan ulos kiitotieltä yrittäessään tarkkuustutkalähestymistä (PAR) kiitotielle 03 huonossa säässä ja myytiin usean muun Finnairin Convairin tavoin sittemmin Kanadaan. Alkuperäisen Convair-laivueen ensimmäinen kone, OH-LRA, puolestaan tuhoutui rakettitulessa Phnom Penhissä, Kambodžassa 11. kesäkuuta 1973 jouduttuaan keskelle Kambodžan sisällissodan taisteluita. Kone oli myyty Air Cambodge-yhtiölle helmikuussa 1972.
Convairit korvautuivat Caravelle- ja Super Caravelle -koneilla helmikuusta 1960 alkaen ja osin DC-9-kalustolla vuodesta 1971 alkaen. Finnairin johtokunta oli tehnyt jo 1956 periaatepäätöksen nopeamman konetyypin hankinnasta Euroopan runkoreiteille. Näiden ohella yhtiöllä oli vuosina 1980-1988 tilapäiskäytössä Fokker F.27 Friendship-koneita, jotka hankittiin täydentämään laivastoa Convairien poistumisen myötä. Ne olivat varustelultaan hyvin riisuttuja: mm. autopilotti puuttui, mikä paikoin hankaloitti lentotoimintaa. Yhtiön viimeisen Convair-lennon AY571 lensi OH-LRB Kuopiosta Mikkelin kautta Helsinkiin keskiviikkona 30. huhtikuuta 1980, jonka jälkeen kone lahjoitettiin pääjohtaja Gunnar Korhosen toivomuksesta Suomen Ilmailumuseolle, jossa se on edelleen. Viimeisen lennon kapteeni oli Antti Finnilä, ja perämies myöhempi Trafin ilmailujohtaja Pekka Henttu. Viimeisellä Mikkeli-Helsinki-välillä koneelle sattui moottoririkko 1.5 km:n matkalentokorkeudessa (lentopinta 50). Viimeisen lennon kunniaksi oli lennonjohdolta pyydetty tavallista matalampaa lentokorkeutta. Moottorissa oli ollut ongelmia jo Kuopiosta lähdettäessä, jolloin siinä todettiin öljyvuoto, mutta matkaa päätettiin jatkaa. Yhtiön toimintakäsikirjan mukaisesti ohjat otti kapteeni Finnilä (tuonaikaiset vakuutusmääräykset eivät sallineet perämiehen ohjaavan konetta poikkeustilanteessa), joka toi koneen laskuun yhdellä moottorilla Helsinkiin lennolla mukana olleiden sanomalehti Kalevan toimittajien seuratessa. Convairin tyypillinen matkalentonopeus oli DC-3:een nähden lähes kaksinkertainen 450 km/h, mikä mahdollisti erityisesti Keski-Euroopan reittiliikenteen laajennuksen 1950-luvun aikana. Convairit jäivät historiaan viimeisenä mäntämoottoriteknologiaan pohjaavana suomalaiskäyttöisenä liikennelentokoneena.
Museokoneita Suomessa
Suomen ilmailumuseossa on Finnairin käyttämä Metropolitan (OH-LRB).
Tekniset tiedot
pienoiskuva|Convair 440 Portugalissa
Already Platinum
Already Platinum on rap-artisti Slim Thugin neljäs albumi. Hänen kanssaan albumia on tehnyt Pharrell ja Jay-Z. Albumi tuli myyntiin vuonna 2005.
Heikki S. Eskelinen
Heikki Samuli Eskelinen (1. joulukuuta 1927 Jyväskylä – 27. joulukuuta 2012) oli filosofian lisensiaatti ja kirjastonhoitaja. Eskelinen toimi Turun yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitajana 1974–1991. Ennen ylikirjastonhoitajan tehtävään siirtymistään hän toimi yliopiston kirjaston kirjastonhoitajana 1968–1974.
Eskelinen oli Porthan-Seuran sihteeri 1979–2005.
Scott Carson
thumb|Scott Carson Scott Paul Carson (s. 3. syyskuuta 1985 Whitehaven, Cumbria, Englanti) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Englannin Valioliigan Manchester Cityä.
190-senttinen Carson aloitti ammattilaisuransa Leeds Unitedissa vuonna 2002. Kolmen Leeds-kauden aikana Carson pääsi kentälle vain kolme kertaa. Vuonna 2005 Liverpool valmentaja Rafael Benítezin johdolla osti Carsonin miljoonalla punnalla. Liverpoolissakaan Carson ei päässyt kovin usein torjuntatöihin, joten maaliskuussa 2006 Carson lainattiin Sheffield Wednesdayhyn. Kauden 2006–2007 Carson pelasi Charltonissa ja kaudeksi 2007–2008 hänet lainattiin Aston Villaan.
Vuosina 2008–2011 hän edusti Englannin Valioliigassa ja Mestaruussarjassa West Bromwich Albionia. Kesällä 2011 hän siirtyi Turkin Superliigaan Bursasporiin, jossa pelasi kaksi kautta. Kesällä 2013 hän palasi Englannin sarjoihin tehtyään kolmevuotisen sopimuksen Englannin mestaruussarjaseura Wigan Athleticin kanssa. Kesällä 2015 hän siirtyi saman sarjan Derbyyn. Hän oli kaudet 2019–2021 lainalla Manchester Cityssä ja pelasi toukokuussa 2021 kymmenen vuoden tauon jälkeen valioliigaottelun Newcastlea vastaan. Hän siirtyi pysyvällä sopimuksella Manchester Cityyn kesällä 2021, ja pelasi maaliskuussa 2022 Mestarien liigan ottelussa ennätyksellisen lähes 17 vuoden tauon jälkeen.
Carson valittiin Englannin maajoukkueeseen Saksan vuoden 2006 MM-kisoihin mutta ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vasta 16. marraskuuta 2007 Itävaltaa vastaan. Carsonin toinen maaottelu oli EM-karsintojen ratkaisuottelu Kroatiaa vastaan, ja kun hän päästi taakseen kolme maalia – ensimmäisen niistä helposti – ja Kroatia voitti maalein 2–3, jäi Englanti EM-kisojen ulkopuolelle. Kaikkiaan hän on pelannut neljä maaottelua.
Gary Speed
Gary Speed (8. syyskuuta 1969 – 27. marraskuuta 2011 ) oli walesilainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja.
Ura seurajoukkueissa
Speed aloitti ammattilaisuransa Leeds Unitedissa 1988. Tuolloin Leeds pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonassa. Hän teki heti vaikutuksen seuran manageriin, Billy Bremneriin. Ensimmäisellä kaudellaan hän sai peliaikaa vaihtopelaajana ja Leedsin nousuun päättyneellä kaudella 1989–1990 hän oli jo merkittävässä roolissa. Pääsarjatasolla seura jatkoi menestyksekkäästi, mikä huipentui mestaruuteen kaudella 1991–1992. Kahdeksan Leedsissä vietetyn vuoden jälkeen Speed siirtyi kesällä 1996 pikkupoikana kannattamansa Evertonin riveihin 3,5 miljoonan punnan siirtosummalla.
Ensimmäisellä kaudella Everton säilyi sarjassa vain niukasti, mutta Speed oli yksi sen parhaimmista pelaajista. Hän oli seuran paras maalintekijä yhdessä Duncan Fergusonin kanssa ja kannattajat valitsivat hänet kauden parhaaksi pelaajaksi. Seuraavaksi kaudeksi Evertonin päävalmentajaksi valittiin Howard Kendall, joka teki Speedista kapteenin. Tälläkin kaudella Everton joutui kamppailemaan putoamista vastaan. Seura säilyi sarjassa, mutta Speed päätti lähteä Newcastle Unitediin, joka maksoi hänestä 5,5 miljoonaa puntaa. Speedin lähdön tarkat syyt ovat edelleen epäselvät, sillä hänen ja Evertonin välille solmittiin salassapitosopimus.
Newcastlessa Speed pelasi kuusi kautta vuosina 1998–2004. Hänen parhaimmat saavutuksensa olivat kaksi FA Cup -finaalia 1998 ja 1999. Newcastle hävisi ne molemmat. Kesällä 2004 Speed vaihtoi Newcastlen Bolton Wanderersiin. Boltonissa Speed pelasi Valioliigaa vielä lähes neljä kautta. Joulukuussa 2006 hän saavutti 500 Valioliigaottelun rajapyykin ja tehtyään maalin elokuussa 2007 hänestä tuli ensimmäinen pelaaja, joka oli tehnyt maalin 16 eri Valioliigakaudella. Myöhemmin Ryan Giggs rikkoi ennätyksen.
Boltonista Speed siirtyi sarjaporrasta alemmaksi Sheffield Unitediin 1. tammikuuta 2008 pelattuaan 18 vuotta pääsarjatasolla. Speed oli jo Boltonin vuosinaan toiminut lyhyen ajan pelaajavalmentajana ja Sheffieldissä hänestä tuli niin ikään pelaajavalmentaja. Loukkaantumisten vuoksi Speed keskittyi valmennukseen ja lopullisesti hän ilmoitti pelaajauransa lopettamisesta toukokuussa 2010.
Ura maajoukkueessa
Walesin maajoukkuetta Speed edusti 85 kertaa ja teki maaotteluissa seitsemän maalia. Maajoukkueen kapteenina toiminut Speed lopetti maajoukkueuransa vuonna 2004, minkä jälkeen häntä ehdotettiin jopa maajoukkueen valmentajaksi. Speed on kolmanneksi eniten maaotteluita pelannut walesilainen Neville Southallin ja Chris Gunterin jälkeen.
Valmentajaura
Joulukuun puolivälissä 2010 Speed jätti Sheffieldin ja siirtyi Walesin maajoukkueen päävalmentajaksi. Speedin alaisuudessa Wales pelasi kohtuullisen hyvin ja voitti muun muassa Norjan 4–1 sekä EM-karsinnoissa Sveitsin ja Bulgarian.
Kuolema
Speed löydettiin kotoaan kuolleena 27. marraskuuta 2011. Poliisin mukaan Speed oli tehnyt itsemurhan hirttäytymällä.
Saarijärvi (Hämeenlinna)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 160,3 metriä mpy.
Del Shannon
Del Shannon (oikealta nimeltään Charles Weedon Westover, 30. joulukuuta 1934 Grand Rapids, Michigan, Yhdysvallat – 8. helmikuuta 1990 Santa Clarita, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen rock and roll -muusikko, joka nousi maineeseen singlellään ”Runaway”. Se pääsi vuonna 1961 sekä Yhdysvaltain että Britannian kappalelistojen kärkeen. Kappaleen erikoisuuksia ovat sekä Shannonin falsettilaulu että claviolinen (eräänlaisen syntetisaattorin esi-isän) käyttö välisoitoissa.
Shannon esitti vuonna 1963 coverversion The Beatlesin laulusta ”From Me to You”. Hän julkaisi vuonna 1964 singlen ”Keep Searchin’”.
Shannon levytti uudelleen osan laulusta ”Runaway” (uusilla sanoituksilla) televisiosarja Crime Storya varten. Samaa laulua on käytetty myös monissa elokuvissa. Shannon levytti vuonna 1990 comebackalbumin Jeff Lynnen kanssa, ja häntä harkittiin jopa Roy Orbisonin seuraajaksi The Traveling Wilburys -yhtyeeseen.
Shannon ampui itsensä Santa Claritassa, Kaliforniassa .22-kaliiperin kiväärillä vuonna 1990. Hänen vaimonsa arveli, että tällä saattaisi olla tekemistä äskettäin aloitetun fluoksetiinin käytön kanssa. Viimeinen albumi Rock On! julkaistiin postuumisti. Shannon pääsi Rock and Roll Hall of Fameen 1999. Hän on myös vuonna 1997 perustetussa Rockabilly Hall of Famessa.
Nils Collett Vogt
Nils Collett Vogt (24. syyskuuta 1864 Kristiania, Norja – 23. joulukuuta 1937 Oslo, Norja) oli norjalainen runoilija ja prosaisti.
Vogtia luonnehditaan ideologisesti 1880-luvun porvarilliseksi radikaaliksi. Hänen runouttaan innoittaa luonnontunne ja myönteinen humanismi. Hän sai huomiota 1894 ilmestyneellä runokokoelmalla Fra Vaar til Høst. Proosatuotantoa on osin omaelämäkerrallinen romaani Familiens sorg (1889). Hän kirjoitti myös muita romaaneja sekä novelleja, näytelmiä ja esseitä.
Singaporen Grand Prix 2019
Singaporen Grand Prix 2019 (virallisesti Formula 1 Singapore Airlines Singapore Grand Prix 2019) oli Formula 1 -kauden 15. osakilpailu, joka ajettiin 22. syyskuuta Marina Bayn katuradalla Singaporessa.
Vapaat harjoitukset
Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa kärkitallien kuljettajista Ferrarin Charles Leclercillä ja Mercedeksen Valtteri Bottaksella esiintyi ongelmia, kun Leclercin vaihdelaatikko hajosi radan viimeisellä sektorilla ja aiheutti paljon korjaustöitä, ja Bottas puolestaan aiheutti radalle punaiset liput ajauduttuaan seinään. Bottaksen tallikaveri Lewis Hamilton puolestaan melkein kolaroi McLarenin Carlos Sainzin kanssa, sekä esteli Sainzia ajamasta nopeinta aikakierrostaan. Alfa Romeo Racingin varikkopilttuussa esiintyi teho- ja sähköongelmia, jotka muuttivat tallin testisuunnitelmia harjoituksissa. Harjoitusten nopein oli Red Bullin Max Verstappen.
Toisissa vapaissa harjoituksissa Red Bullin Alexander Albon menetti etusiipensä osuttuaan kymmenennen mutkan korokkeisiin. Ferrarin nopeimpien aikakierrosten ajamista hankaloittivat radalla esiintynyt ruuhka. Racing Pointin Sergio Pérez kutsuttiin tuomariston puheille harjoitusten jälkeen, koska hän ei ollut jättänyt radalla riittävästi tilaa Haasin Kevin Magnussenille ja aiheuttanut tämän ajautumisen lähelle ratavallia, mutta Pérez sai tilanteesta vain varoituksen. Hamilton oli harjoitusten nopein.
Kolmansissa vapaissa harjoituksissa Toro Rosson Daniil Kvjatin moottori hajosi öljyvuodon seurauksena, mutta hän ei saanut lähtöruuturangaistusta. Pérez sen sijaan aiheutti punaiset liput radalle, kun hän osui seinään ja rikkoi samalla takarenkaan sekä vaihdelaatikon, jonka vaihtamisesta hän sai lähtöruuturangaistuksen kilpailuun. Leclerc oli harjoitusten nopein.
Aika-ajot
Aika-ajojen ensimmäisessä osiossa Kvjat, Lance Stroll ja Romain Grosjean eivät pystyneet parantamaan riittävästi aikojaan, minkä seurauksena he putosivat heti jatkosta yhdessä Williamsin kuljettajien Robert Kubican ja George Russellin kanssa. Toisessa osiossa Kimi Räikkönen teki ajovirheen ensimmäisen aikakierroksensa aikana eikä päässyt jatkoon häviten samalla tallikaverilleen Antonio Giovinazzille. Kolmannessa osiossa Red Bullin vauhti ei riittänyt haastamaan Ferraria ja Mercedestä, jolloin Verstappen oli neljäs ja Albon kuudes. Ferrarin pohja- ja etusiipipäivitykset toimivat aika-ajoissa, jolloin Leclerc pystyi ajamaan paalupaikalle.
Aika-ajojen jälkeen osalla kuljettajista esiintyi kaksijakoisia tuntemuksia suorituksistaan. McLarenin Lando Norris kuvaili kolmannen osion suorituskykynsä puutteen johtuneen kokemattomuutta enemmän väärien vaihteiden käytöstä sekä renkaiden lämpötiloista. Renault’n Nico Hülkenberg olisi halunnut lähteä kilpailuun paremmalla rengastaktiikalla jäämällä toiseen osioon. Tallikaveri Daniel Ricciardon aika-ajosuoritus hylättiin tuomariston toimesta, koska auton energiaa kierrättävän MGU-K -yksikön tehorajoitin oli sääntöjenvastainen.
Kilpailu
Kilpailun lähdössä Hülkenberg ja Sainz osuivat toisiinsa aiheuttaen rengasrikot toisilleen, minkä seurauksena molemmat tulivat varikolle vaihdattamaan renkaansa. Myös Russell osui lähdössä Ricciardon autoon ja rikkoi etusiipensä. Myöhemmin Ricciardon kilpailu meni pieleen, kun hän taisteli Giovinazzin kanssa pistesijoista, mutta osui tämän autoon ja kärsi rengasrikosta pudoten lopulta neljänneksitoista.
Leclerc säilytti lähdössä kärkisijansa, mutta Ferrari otti tallikaveri Sebastian Vettelin aikaisemmin sisään renkaiden vaihtoon, myös Verstappen tuli samalla kierroksella varikolle. Vettel onnistui ajamaan renkaidenvaihdon jälkeen nopean kierroksen, jolla ohitti Leclercin. Mercedeksellä odotettiin turva-autoa radalle, minkä seurauksena Hamilton ja Bottas otettiin myöhemmin varikolle ja talli antoi kuljettajilleen käskyn olla ohittamatta toisiaan, jotta Hamilton säilyttäisi kolmannen sijansa. Verstappen onnistui kuitenkin nousemaan aikaisemman pysähdyksen ansiosta lopulta Hamiltonin ohitse kolmanneksi.
Kilpailun ensimmäinen turva-auto tuli radalle, kun Russell ja Grosjean kolaroivat kahdeksannessa mutkassa ja Russell joutui keskeyttämään osuttuaan seinään. Racing Pointin molemmat kuljettajat ajoivat pistesijoilla, kunnes Stroll kärsi rengasrikosta ja Pérez joutui keskeyttämään aiheuttaen samalla toisen turva-auton radalle. Magnussenin mahdollisuudet ajaa pisteille menivät, kun hänen renkaansa kuluivat loppuun.