cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Louis Leakey
Leakeyn isä toimi lähetyssaarnaajana Keniassa. Leakey kävi koulun Britanniassa Weymouthissa ja jatkoi opintoja Cambridgen yliopiston St John’s Collegessa. Loukkaannuttuaan rugbyssa hän lähti toipilaana ollessaan British Museumin järjestämälle tutkimusretkelle etsimään dinosaurusten luurankoja. Retken seurauksena hän päätti ryhtyä fossiilien etsijäksi ja valmistui sittemmin antropologiksi.
Vuonna 1926 Leakey ryhtyi valmistelemaan tutkimusretkeä Afrikkaan tarkoituksena etsiä ihmisen kantamuotoa. Tutkijapiireissä ajatusta pidettiin hulluna, sillä ihmisen alkukoti oli tuolloisen käsityksen mukaan Eurooppa. Hän työskenteli Nairobin kansallismuseon hyväksi 30 vuotta, ja sen työn ohella keskeinen tutkimuspaikka oli Olduvain rotko, jossa hän vaimonsa Mary Leakeyn ja myöhemmin poikiensa kanssa teki hidasta tutkimustyötä. Hän nimesi yhden löydön nimelle Homo habilis.
Hänen työtään on jatkanut hänen pojistaan Richard Leakey.
Leakey tuki Birutė Galdikasin työtä orankien, Jane Goodallin työtä simpanssien ja Dian Fosseyn työtä gorilloiden parissa.
Didier Couécou
Didier Couécou (s. 25. heinäkuuta 1944) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura pelaajana
Couécou aloitti peliuransa FC Girondins de Bordeaux'ssa 1963. Hän edusti seuraa kaikkiaan viisi kautta. Tuona aikana Bordeaux oli parhaimmillaan Ranskan liigassa hopealla kaudella 1965/66. Lisäksi Couécou oli häviämässä Coupe de Francen finaalia AS Saint-Étiennelle 1968.
1969 hän siirtyi OGC Niceen, jossa pelasi vain yhden kauden siirtyen 1970 Olympique de Marseilleen. Etelän suurseurassa hyökkääjä pelasi kaksi kautta ja voitti molemmilla kausillaan Ranskan mestaruuden. 1972 hän oli myös kaatamassa SC Bastiaa cupin loppuottelussa tekemällä joukkueensa avausmaalin.
1972 Couécou vaihtoi Marseillen sinivalkoisen FC Nantes Atlantiquen kanariankeltaiseen pelipaitaan. Hän pelasi seurassa vain yhden kauden ja voitti Ranskan mestaruuden. Hän oli myös kolmannen kerran urallaan Ranskan cupin loppuottelussa, mutta tällä kertaa maalikaan ei auttanut Olympique Lyonnais'n voittaessa.
Hän palasi takaisin Marseilleen 1973 ja edusti seuraa yhden kauden palaten 1974 Girondins de Bordeaux'hon. Hän lopetti uransa seurassa 32-vuotiaana kauden 1975/76 jälkeen.
Ranskan maajoukkueessa Couécou ei koskaan onnistunut murtautumaan pelaavaan kokoonpanoon. Vaikka hän olikin mukanana Henri Guérinin MM-ryhmässä 1966, ei peliaikaa tullut. Uransa ainoan maaottelun hän pelasi vuonna 1967 Luxemburgia vastaan.
Ura valmentajana
Couécou ei ole peliuransa jälkeen loistanut kentänlaidalla. Helmikuussa 1989 hän otti Aimé Jacquet'n lähdön jälkeen vastaan Girondins de Bordeaux'n päävalmentajantehtävät, mutta pesti jäi lyhyeksi ja toukokuussa hänet korvasi Raymond Goethals.
Bojnurd
Bojnurd (myös muita muotoja kuten Bojnord, Bujnūrd, Bojnourd) on provinssin hallintokaupunki ja 17 245 neliökilometrin laajuinen aliprovinssitason kunta (šahrestān) Iranin Pohjois-Khorasanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 568 kilometriä pääkaupunki Teheranista itäkoilliseen.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 19 253 (1956), 31 248 (1966), 47 719 (1976), 93 392 (1986), 112 426 (1991), 134 835 (1996), 176 726 (2006) ja 199 791 (2011). Suuri osa väestöstä on turkmeeneja ja kurdeja. Enemmistö väestöstä on perinteisesti elänyt maaseudulla; suuri osa väestöstä saa toimeentulonsa maataloudesta. Ravinteikkaassa maaperässä kasvatetaan viljoja, sokerijuurikasta, puuvillaa, meloneja, granaattiomenaa, ja muita hedelmiä.
Kaupunki sijaitsee Ālādāḡin juurella. Suuri osa kaupunkia tuhoutui vuosien 1896 ja 1929 maanjäristyksissä.
The Shallows
The Shallows on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Jaume Collet-Serra. Elokuvan pääosassa näyttelee Blake Lively.
Elokuvassa nuori nainen on surffaamassa yksin syrjäisellä rannalla, kun hänen kimppuunsa hyökkää valkohai ja hän jää saarroksiin rannan lähistöllä olevalle pikkuruiselle luodolle. Turvaan on matkaa vain parisataa metriä, mutta sinne pääsemisestä muodostuu äärimmäinen tahtojen taistelu. Naisen on käytettävä älyään ja päättäväisyyttään selvitäkseen hain hyökkäykseltä.
Elokuva kuvattiin Australian New South Walesissa sekä Lord Howe-saarella.
Vastaanotto
The Shallows on saanut lähinnä kehuja elokuvakriitikoilta. Arvosteluja keräävä sivusto Rotten Tomatoes on laskenut elokuvalle pistemäärän 76% perustuen 123 arvosteluun, joiden keskimääräinen arvosana on 6,5/10. Metacriticissä elokuvalla on 58 pistettä 100:sta.
Love Me Harder
”Love Me Harder” on yhdysvaltalaisen laulajan Ariana Granden 30. syyskuuta 2014 julkaistu single, jolla on mukana myös kanadalainen The Weeknd. ”Love Me Harder” julkaistiin Granden My Everything -albumin neljäntenä singlenä.
”Love Me Harder” nousi parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listalla seitsemänneksi. Vuoden 2016 maaliskuuhun mennessä sitä oli myyty Yhdysvalloissa 1,2 miljoonaa kappaletta. Single on myynyt platinaa myös muun muassa Australiassa, Kanadassa , Italiassa , Tanskassa , Ruotsissa ja Norjassa. Suomessa single sijoittui parhaimmillaan Latauslistan 14:nneksi (1/2015) ja singlelistan 13:nneksi (3/2015). Kriitikot pitivät keskitempoista kappaletta yllättävän tummasävyisenä Granden aikaisempaan tuotantoon nähden; sen sanoituksessa viitataan rajuun seksiin.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Hannah Lux Davis. Videolla esiintyvät sekä The Weeknd että Grande, joka liikkuu viettelevästi mustassa pitsimäisessä asussa kartanomaisessa rakennuksessa. Myös maan, ilman ja veden teemat ovat videolla läsnä. Virallista videota oli katsottu YouTubessa 16. joulukuuta 2015 mennessä yli 350 miljoonaa kertaa.
Kamenka (Penzan alue)
Kamenka on kaupunki Penzan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan vesistöön kuuluvan Atmis-joen varrella 75 kilometriä Penzasta länteen. Kaupunki on Kamenkan piirin keskus. Sen kautta kulkee Penzan ja Rjažskin välinen rautatie (Belinskajan asema). Asukkaita on 39 000 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1700-luvulla. Toisen maailmansodan aikana sinne rakennettiin maatalouskoneita valmistava tehdas. Vuonna 1951 Kamenkasta tuli kaupunki. Nykyään siellä on konepaja sekä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Kultela
thumb|[[Hämeen Härkätietä Kultelassa.]] thumb|Savenvalajamuseo Hämeen Härkätien varrella. thumb|Näkymä [[Ylenjoki (Somero)|Ylenjoen sillalta Kultelan suuntaan. Etualalla Virkaanjoki.]] Kultela on kylä Somerolla. Kylän keskusalue on aiemmin muodostanut oman taajamansa, joka sittemmin on kasvanut yhteen Someron keskustaajaman kanssa.
Kylä ja taajama
Kylä sijaitsee Hämeen Härkätien (yhdystie 2802) varressa Someron keskustaajaman itäpuolella ja muodostaa siihen liittyvän pientalotaajaman. Vielä vuosien 1960 ja 1970 väestönlaskennoissa Kultela määriteltiin erilliseksi taajamaksi, joka yhdessä Someron keskustaajaman kanssa oli toinen Someron kahdesta tilastollisesta taajamasta. Vuonna 1990 taajamat olivat jo kasvaneet yhteen ja Kultelan taajama-asutus luettiin osaksi Someron keskustaajamaa. Kultelan naapurikyliä ovat Somerolla Joensuu lännessä, Ihamäki etelässä, Ylenjoki ja Pajula Idässä sekä Laitiainen ja Tammelan Torro pohjoisessa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 239, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron kahdeksanneksi suurimman kylän.
Kylätoiminta, nähtävyydet ja tapahtumat
Kultelassa toimii Kultelan kyläyhdistys ry, jonka toimintaan kuuluu muun muassa vuodesta 2002 vuosittain järjestetty, kylän saviperinteestä ammentava Savi palaa -tapahtuma. Saviperinteeseen liittyy myös Somero-seuran ylläpitämä Kultelan savenvalajamuseo Hämeen härkätien varressa. Kylätoiminta Kultelassa on vireää ja sen tuloksena on syntynyt muun muassa vuonna 2009 ilmestynyt kyläkirja Kultela - Punasaven kylä. Vuonna 2006 Kultela valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Tunnettuja kultelalaisia
Tunnettuihin kultelasta kotoisin olleisiin kuuluu Toivakassa kirkkoherrana toiminut rovasti Kalle Lukumies, jonka poika oli kuvataiteilija Pellervo Lukumies. Kylän viimeinen savenvalaja oli Kalle Männistö, jonka verstaasta tehtiin Kultelan savenvalajamuseo. Kultelan seudulla vaikutti myös kuvataiteilija Juhani Harri asuessaan ja työskennellessään Somerolla.
Tekijänoikeusmerkki
thumb|150px|Tekijänoikeusmerkki Tekijänoikeusmerkki on monissa tekijänoikeuslain alaisissa teoksissa tekijänoikeuden haltijan nimen edessä käytetty merkki. Merkin käytöstä ja kansainvälisoikeudellisesta merkityksestä säädetään Yleismaailmallisessa tekijänoikeussopimuksessa , jonka myös Suomi on hyväksynyt. Kopioston mukaan sillä ei kuitenkaan Suomessa ole minkäänlaista juridista merkitystä, koska tekijänoikeus on olemassa ilman eri ilmoitusta. Tekijänoikeusmerkki on ©; äänitteissä käytetään merkkiä.
Kirjoittaminen tietokoneella
Unicode-merkistössä ©-merkki esiintyy koodiarvolla U+00A9. Unixissa ja Linuxissa merkki voidaan kirjoittaa pitämällä pohjassa Ctrl+Shift ja syöttämällä koodi UA9. Windowsissa merkki saadaan aikaan painamalla Alt-näppäintä ja samaan aikaan numeronäppäimistöllä numeroita 0169. Macintoshissa se kirjoitetaan näppäimistöstä riippuen joko Option-1-näppäimillä tai Option-g-näppäimillä. HTML-kielessä sitä vastaa merkintä.
Sophie Taxell
Sophie Taxell (20. kesäkuuta 1911 Leppävirta – 14. syyskuuta 1996) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän asui myös Port Charlottessa, Floridassa.
Sophie Taxell opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1948 ja debytoi Helsingissä vuonna 1950. Uransa aikana hän piti lukuisia näyttelyjä Suomessa. Yhdysvalloissa hän osallistui näyttelyihin Washington D.C.ssä, Annapoliksessa Virginiassa, Marylandin Bethesdassa ja Floridan Punta Gordassa. Italiassa hän osallistui taidenäyttelyyn Venetsiassa. Töistään hän sai kunniaa sekä Yhdysvalloissa että Italiassa. Taxell oli sekä Suomen Kuvataiteilijasenioreiden että Charlotte County Art Guildin (USA) jäsen. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Pekka Mykrä ja Lyydia Mykrä, o.s. Kauhanen. Sophie Taxell oli naimisissa typografi Christian Taxellin kanssa.
Sophie Taxellin töitä on muun muassa Ateneumissa ja Washington D.C.n yleisessä kirjastossa. Hän oli Ryhmä X/10:n perustajajäseniä.
Arvid Kokko
Arvid Kokko eli Kokkonen oli suomalainen jääkäriluutnantti ja kuului urheiluseura Jyryyn sekä oli aikanaan Suomen parhaita pitkän matkan juoksijoita.
Perhetausta
Hänen äitinsä oli Eeva Stiina Kokko (eli Kokkonen).
Opinnot ja urheilu
Kokko kävi kansakoulun. Nuoruudessaan Arvid Kokko eli urheilu-uralla jo Arvi Kokkonen oli 1910-luvulla Suomen parhaita pitkän matkan juoksijoita. Hän vei maastojuoksun ensimmäiset Suomen mestaruudet vuosina 1913 ja 1914. Molemmilla kerroilla hän oli myös voittamassa joukkuekilpailun Kuopion Riennolle. Kesällä 1913 Kokkonen juoksi Suomen kärkiajat 5 000 metrillä 15.32,6 ja 10 000 metrillä 32.24,0, mutta ei osallistunut SM-kisoihin. Vuotta myöhemmin hän sijoittui SM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi ja 10 000 metrillä neljänneksi edustaen aikansa vahvaa suomalaista kestävyysjuoksuseuraa Helsingin Jyryä. Kauden parhaiksi ajoiksi tulivat 15.33,1 ja 32.24,6. Syyskuussa 1914 Kokkonen saavutti tunninjuoksussa SM-kullan ja sai seuraavan syksynä hopeaa Albin Stenroosin jäljessä.
Jääkärikausi
Kokko työskenteli leipurina Helsingissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 21. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Libaussa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota
Saksasta Kokko komennettiin Suomeen 26. lokakuuta 1917 ja hän saapui perille 31. lokakuuta 1917 aselaiva S/S Equityn ensimmäisellä retkellä Vesterölle Vaasan saaristoon. Vaasasta hänet komennettiin Isoonkyröön, missä hänen tehtävänä oli kouluttaa Isonkyrön ja lähiympäristön suojeluskuntajoukkoja. Vihollisuuksien alettua Kokko johti Isonkyrön suojeluskuntaosastoa sen riisuttua venäläiset aseista Vähässäkyrössä. Vähästäkyröstä hän jatkoi joukkoineen Kuopioon, missä hän osallistui Kuopion valloitukseen. Kuopiossa hänen osakseen tuli miehittää Kuopion kasarmin pohjoispuoli (uuden hautausmaan alue) ja ottaa haltuun kasarmin ja hautausmaan välissä kulkeva rataosuus.
Kuopiosta hän suuntasi Isonkyrön suojeluskuntaosaston päällikkönä 17. helmikuuta 1918 Vilppulan rintamalle, missä hänen johtamasta joukosta muodostettiin Hämeen ryhmän 11. komppania. Hänen komppaniansa liitettiin 22. maaliskuuta 1918 alkaen II Mannisen pataljoonan 3. komppaniaksi, jonka päällikkönä hän edelleen jatkoi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin komppanianpäällikkönä Korkeakoskella, Mannisessa, Hyyrylässä, Suinulassa, Messukylässä ja Kalevankankaalla, missä hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918. Hänet haudattiin Kuopion sankarihautaan.
Kamenka
Kamenka voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Hilda Doolittle
pienoiskuva|Hilda Doolittle suunnilleen vuonna 1921. Hilda Doolittle (10. syyskuuta 1886 – 1961) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka käytti salanimeä H. D. Hän julkaisi ainakin teokset Collected poems (1946), runokokoelmat Walls Do Not Fall, Tribute to the Angels ja The Flowering on the Rod (1944–1946). Hänen runoutensa on yleensä puhdastyylistä, imagistista, tiivistä, kuviltaan tuoretta ja sanonnaltaan täsmällistä. Doolittle oli yksi imagistisen runoilijakoulun keskeisistä jäsenistä. Hänen modernismissaan on nähtävissä mm. ranskalaisten symbolistien, japanilaisen haiku- ja tankarunouden ja John Donnen lyriikan vaikutteita Vuodesta 1911 lähtien Doolittle asui Englannissa. Doolittle oli naimisissa Richard Aldingtonin kanssa. He yhdessä käänsivät antiikin kreikkalaista runoutta.
John Rosas
John Anders Rosas (30. marraskuuta 1908 Lapinjärvi – 2. maaliskuuta 1984 Turku) oli suomalainen musiikkitieteilijä, kuoronjohtaja, säveltäjä ja sellisti. Hän teki tieteellisen uransa Åbo Akademissa.
John Rosas opiskeli musiikkia Helsingin konservatoriossa ja Åbo Akademissa. Hän johti useita kuoroja, muun muassa Brahe Djäknaria sen perustamisesta (1937) lähtien vuoteen 1955. Hän toimi Åbo Akademin musiikinopettajana vuodesta 1937 ja soitti kontrabassoa Turun kaupunginorkesterissa 1938–1940.
Rosas väitteli filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa aiheenaan Fredrik Paciuksen musiikki vuonna 1950. Vuosina 1953–1962 hän hoiti musiikkitieteen dosentuuria ja vuosina 1954–1962 väliaikaista professuuria sekä musiikkitieteen ja kansanrunoudentutkimuksen professuuria vuosina 1962–1973. Hän johti useita kuoroja ja orkestereita ja hoiti luottamustehtäviä (mm. Turun Soitannollisen Seuran puheenjohtaja 1961–1974).
Jan-Bas Bollen
Jan-Bas Bollen (s. 1961 Amsterdam) on alankomaalainen säveltäjä ja viulisti.
Bollen opiskeli viulunsoittoa Jan Borin johdolla Amsterdamissa vuosina 1967–72 ja sitten Herman Krebbersin johdolla Amsterdamin konservatoriossa 1972–79. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä Joep Straesserin johdolla Utrechtin konservatoriossa (1987) sekä Gilius van Bergeijkin, Theo Loevendien ja Klaas de Vriesin johdolla Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa (1989–93). Vuonna 1991 Bollen perusti vaimonsa, säveltäjä Alison Isadoran kanssa HEX Ensemblen. Bollenin teoksia on esitetty Alankomaiden lisäksi myös Australiassa, Brasiliassa, Ranskassa, Saksassa, Indonesiassa, Italiassa, Japanissa, Uudessa-Seelannissa, Puolassa, Venäjällä, Ukrainassa ja Yhdysvalloissa.
Bollen on opettanut musiikin teoriaa ja viulunsoittoa yksityisesti Amsterdamissa vuodesta 1985. Hän on opettanut ja luennoinnut myös muualla Alankomaissa ja ulkomailla.
NHL 2004
NHL 2004 on EA Black Boxin kehittämä ja EA Sportsin julkaisema urheilupeli, joka on julkaistu vuonna 2003. Peli on NHL-aiheinen ja kuuluu NHL-pelisarjaan.
Marshall Wayne
Marshall Wayne (25. toukokuuta 1912 – 16. kesäkuuta 1999) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
NHL 2004
Kansikuvan pelaajina ovat Dany Heatley ja Joe Sakic. Alun perin Heatleyn piti olla ainoa kansikuvapelaaja, mutta koska hän ajoi vuonna 2003 kolarin, joka tappoi joukkuekaveri Dan Snyderin, EA Sports päätti imagosyistä vaihtaa Sakicin kanteen tulevia painoksia varten.
Uudistuksia
Uutena ominaisuutena pelissä esiteltiin kolme eurooppalaista liigaa: Suomen SM-liigan, Ruotsin Elitserienin ja Saksan DEL:n. Urapelitila uudistettiin Dynasty Modeksi.
Marshall Wayne
Wayne voitti olympiakultaa Berliinin olympialaisissa 1936 10 metrin kerroshypyissä pistein 113,58 Yhdysvaltain ottaessa lajin kaksoisvoiton. Wayne voitti Berliinissä myös 3 metrin ponnahduslaudalta hopeaa pistein 159,56. Tässä lajissa yhdysvaltalaiset ottivat kolmoisvoiton.
NHL 2004
Uudistuksia
Animaatioita parannettiin huomattavasti. Kun joukkue voittaa Stanley Cupin, näytetään joukkueen animoitua juhlintaa, jossa pelaajat juhlivat ja kantavat Stanley Cup -pokaalia ympäri kenttää ja lopulta asettuvat joukkuekuvaan. Turnauksessa kuulee myös voittajamaan kansallislaulun ennen joukkuekuvaa.
NHL 2004:ssä oli myös mahdollista valita, tappeleeko vai ei riidan puhjetessa. Lisäksi myös maalivahdit saattoivat hermostua tappelemaan. Myös grafiikkaa oli parannettu.
Peli sisältää kaikkien muiden NHL-joukkueiden kotiareenat paitsi Boston Bruinsin ja Buffalo Sabresin.
Modit
NHL 2004 (Windows-versio) on EA:n 2000-luvun vanhoista vuosikerroista ainoa, joka elää edelleen ja voi hyvin, ainakin mitä tulee käyttäjien edelleen tekemiin grafiikka-, AI- ja käyttöliittymäpäivityksiin. FHR:llä (Finnish Hockey Revolution) ja NHL04 Rebuiltilla on erittäin aktiivinen käyttäjäkunta. Erikoinen piirre 2004:n käyttöliittymässä (interface) on se, että käyttäjät itse ovat kirjoittaneet sen käytännössä uudestaan. Tämä on mahdollista siksi, että käyttöliittymän koodi rakentuu Internet Explorerin ympärille ja on helposti muokattavassa JavaScript/HTML-muodossa. Käyttöliittymä ja statistiikkapuoli on nykyisin laaja ja visuaalisesti vaikuttava, toisin kuin sarjan myöhemmissä versioissa. PC-version AI (tekoäly) on aina saanut paljon kehuja pelisarjan veteraanipelaajilta, mikä myös selittää pelin huomattavan pitkään jatkuneen kulttisuosion. NHL 2004:n tuotantotiimi koostui osin samoista henkilöistä, jotka myöhemmin kehittivät NHL 2K-sarjaa.
Myagdin piirikunta
Myagdin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Läntisen kehitysalueen Dhawalagirin vyöhykkeellä.
Piirikunta rajoittuu etelässä Parbatin ja Baglungin, lännessä Rukumin, pohjoisessa Dolpan ja Mustangin sekä idässä Manangin ja Kaskin piirikuntaan.
Myagdin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 113 641 henkeä (114 447 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 297 neliökilometriä ja väestötiheys 49 as./km2. Hallinnollinen keskus on Arthungen kyläkehityskomitean (11 738 as., 2011) keskuskylä Beni. Vuonna 2014 Benistä tehtiin piirikunnan ensimmäinen kaupunki.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta luetaan Nepalin Läntiseen kumpuvyöhykkeeseen kuuluvaksi. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 0,1 % voidaan luokitella ylempään trooppiseen, 17,5 % subtrooppiseen, 28,0 % lauhkeaan, 21,1 % subalpiiniseen, 17,8 % alpiiniseen, 1,6 % Trans-Himalajan ja 13,9 % ylempään vuoristovyöhykkeeseen (nival zone) kuuluvaksi.
Amerikanpaimenkoira
Amerikanpaimenkoira (Pastor americano) on pohjois- ja eteläamerikkalainen koirarotu. Se on erittäin harvinainen, koska kanta on nykyisin hyvin pienikokoinen ja vain murto-osa nykyisistä yksilöistä on puhdasrotuisia.
Ulkomuoto
Amerikanpaimenkoira muistuttaa rakenteeltaan ja ulkomuodoltaan valkoistapaimenkoiraa, joskin eroaa tästä väritykseltään: se on tumman kahvinruskea ja sillä on päässä, selässä ja hännän päälimmäisellä puolella mustat merkit. Raajat ovat väriltään vaaleammat eli hiekanruskeat. Sillä on samanlaiset beiget merkit silmien ympärillä kuin Ecuadorin silmälasikarhulla.
Luonne ja käyttäytyminen
Amerikanpaimenkoira on erittäin älykäs, reviiritietoinen ja puolustusviettinen. Se on erinomainen, uskollinen vahtikoira, joka on erittäin kiintynyt perheeseensä ja erityisesti lapsiin. Se ei koskaan unohda perhettään ja suojelee sitä kodin sisä- ja ulkopuolella: sen suojeluvietti on niin voimakas, ettei sitä suositella ulkoilutettavaksi ostoskeskusten tai vilkkaiden asuinkortteleiden lähellä. Tarkan hajuaistinsa vuoksi sitä on käytetty lisäksi armeijan tehtäviin ja metsästykseen. Erittäin energisenä koirana se tarvitsee paljon liikuntaa, ja sen tulee päästä juoksemaan vapaana aidatulla alueella kuten puistossa vähintään kerran viikossa. Se on kotioloissa yleensä hyvin siisti ja rauhallinen, eikä se juurikaan sotke tai tuhoa paikkoja.
Araneoidea
Araneoidea on Araneomorphae-hämähäkkeihin kuuluva yläheimo, joka koostuu kahdeksansilmäisiä lajeja sisältävistä 15 heimosta. Muun muassa ristihämähäkit (Araneidae) kuuluvat Araneoidea-yläheimoon, ja kaiken kaikkiaan tämän alle lukeutuu 11 155 lajia.
Guitar Slingers
Guitar Slingers on 1990-luvun alussa perustettu suomalainen aikuisrock-yhtye. Yhtye oli aktiivisimmillaan vuosina 1994–1999, jolloin se julkaisi viisi albumia. Guitar Slingersin menestyneimpiä single-julkaisuja ovat "Baby It's Alright" ja "This Is Forever". Guitar Slingers aktivoitui uudelleen kokoelmalevyn myötä ja keikkaili ympäri Suomea esiintyen muun muassa Meat Loafin lämmittelijänä Helsingissä elokuussa 2008.
Primark
thumb|right|220 px|Primarkin myymälä Leedsin keskustassa.Primark on irlantilainen vaatekauppaketju, jolla on myymälöitä Irlannin lisäksi myös Britanniassa, Saksassa, Espanjassa, Alankomaissa, Ranskassa, Portugalissa ja Belgiassa. Ketjuun kuuluu yhteensä 196 myymälää. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Dublinissa. Primark on brittiläisen Associated British Foodsin tytäryhtiö. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2008 1,9 miljardia puntaa, ja sillä oli työntekijöitä noin 27 500.
Hannes Vornanen
Hannes (Ivan) Vornanen (10. elokuuta 1891 Tolvajärvi, Korpiselkä – 5. tammikuuta 1968 Karstula) oli suomalainen runonlaulaja ja kanteleensoittaja.
Vornasen vanhemmat olivat Filip (Hilippa) Vornanen (1849–1920) ja Tatjana Ignatintytär, o.s. Vornanen (1857–1928), Vornanen toimi kotikylässään kauppiaana ja hän keräsi myös paikallista kansanperinnettä. Vornanen sepitti itse muun muassa runon Laulu Tolvajärvelle. Kesällä 1936 Yrjö von Grönhagen ja saksalainen Fritz Bose kävivät Tolvajärvellä kuvaamassa ja äänittämässä Vornasen esityksiä.
Viirumesikot
Viirumesikot (Ptiloprora) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Viirumesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kuusi lajia.
Sergei Voinov
Sergei Voinov (s. 26. helmikuuta 1977) on uzbekistanilainen keihäänheittäjä. Voinovin henkilökohtainen ennätys on 84,80 metriä, jonka hän heitti Villeneuve-d'Ascqissa 17. kesäkuuta 2000.
Hervé Boussard
Hervé Boussard (8. maaliskuuta 1966 Pithiviers – 26. kesäkuuta 2013 Lésigny) oli ranskalainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Boussard kuului Ranskan nelihenkiseen, joukkuetakaa-ajon olympiapronssia Barcelonassa 1992 voittaneeseen joukkueeseen.
Boussard kuoli Lésignyssa 26. kesäkuuta 2013, 47-vuotiaana epilepsiakohtaukseen.
Ranskan avoin tennisturnaus 2020 – naisten kaksinpeli
Ashleigh Barty oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän ei pelannut tänä vuonna.
Turnauksen voitti 19-vuotias Iga Świątek, joka voitti loppuottelussa Sofia Keninin. Świątek on ensimmäinen puolalainen Grand Slam -voittaja. Hän ei hävinnyt turnauksessa erääkään.
Raimo Brax
Raimo Brax (s. 20. lokakuuta 1949 Vaasa) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän edusti koko uransa ajan Vaasan Sportia eri sarjatasoilla. Kun Sport pelasi juuri perustetussa SM-liigassa kaudella 1975–1976 teki Brax Vaasan jäähallissa HIFK:ta vastaan SM-liigahistorian ensimmäisen maalin.
Lena Eliasson
Lena Eliasson (s. 22. heinäkuuta 1981) on ruotsalainen suunnistaja ja hiihtosuunnistaja. Seuratasolla hän edustaa ruotsalaista Domnarvets GoIF:ta.
Hiihtosuunnistuksen nuorten MM-kilpailuissa Trentinossa 2001 Eliasson voitti hopeaa pitkältä matkalta ja pronssia viestistä. Myöhemmin samana vuonna suunnistuksen nuorten MM-kilpailuissa Miskolcissa hän sijoittui keskimatkalla neljänneksi.
Suunnistuksen MM-kilpailuissa Århusissa 2006 Eliasson sijoittui neljänneksi sprintissä. Kiovan MM-kilpailuissa 2007 hän saavutti pronssia sprintissä ja sijoittui pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa vuonna 2007 hän sijoittui kuudenneksi. Primorskon EM-kilpailuissa 2010 Eliasson voitti kultaa viestissä ja sai pronssia keskimatkalla. Trondheimin MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui keskimatkalla 19:nneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli tuolla kaudella viides. Savoien MM-kilpailuissa 2011 Eliasson saavutti pronssia sprintissä ja jäi 44:nneksi keskimatkalla. Kauden 2011 maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi. Falunin EM-kilpailuissa 2012 hän saavutti hopeaa sprintissä. Saman vuoden MM-kilpailuissa Lausannessa hän sijoittui sprintissä kahdeksanneksi mutta pitkällä matkalla hänet hylättiin. Sotkamon MM-kilpailuissa Eliasson saavutti pitkällä matkalla pronssia.
Vuonna 2011 Eliasson oli seuransa Domnarvets GoIF:n ankkurina voittamassa Venlojen viestiä.
Eliasson on kilpaillut myös kestävyysjuoksussa. Maastojuoksun EM-kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 2008, 2009, 2011 ja 2013 sijoittuen parhaimmillaan 25:nneksi vuonna 2013. Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän sijoittui 51:nneksi vuonna 2014 ja samana vuonna Zürichin EM-kilpailuissa maratonjuoksussa 38:nneksi.
A Marcha
A Marcha on brasilialainen, vuonna 1972 valmistunut elokuva. Elokuvassa näyttelee jalkapalloilija Pelé.
Os Trombadinhas
Os Trombadinhas on vuonna 1979 valmistunut brasilialainen elokuva. Elokuva kertoo hylätyistä lapsista. Elokuvan on käsikirjoittanut jalkapalloilija Pelé, ja hän esiintyy elokuvassa itsekin.
Tony MacAlpine
Tony MacAlpine (s. 29. elokuuta 1960 Springfield, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan erityisesti instrumentaalimuusikkona, jonka tyylilajit vaihtelevat heavy metalista fuusiojazziin.
MacAlpine aloitti pianonsoiton jo viisivuotiaana. Kitaraa hän alkoi soittaa 12-vuotiaana. MacAlpine opiskeli klassista musiikkia konservatoriossa kotikaupungissaan Springfieldissä ja jatkoi myöhemmin musiikkiopintojaan Hartfordin yliopistossa.
Soolotuotantonsa lisäksi MacAlpine on soittanut useissa eri yhtyeissä ja projekteissa. Tunnetuimpia niistä ovat heavy rockin superyhtye M.A.R.S., progressiivista metallia esittänyt Planet X sekä fuusiojazz-yhtye CAB.
Sekunda
Sekunda on suomalainen noise punk -yhtye. Se levytti 1980-luvun alussa muutamille kokoelmalevyille, mutta julkaisi ensimmäisen oman levynsä vasta vuonna 2007. Silloin ilmestyi albumi Piikkilankamalli Bad Vugumin BV² Produktions -merkille. Sekundassa ovat soittaneet muun muassa sarjakuvataiteilija ja muusikko Kivi Larmola ja Kingston Wallin keulahahmo Petri Walli. Alkuperäisen (1981–1982) Sekunda-yhtyeen kokoonpano oli Kivi Larmola (kitara), Janne (basso) ja Haba (rummut).
Hänen olivat linnut
Hänen olivat linnut on Marja-Liisa Vartion romaani, joka julkaistiin postuumisti vuonna 1967. Romaania pidetään Vartion pääteoksena ja sitä on luonnehdittu erääksi suomalaisen modernismin perusteoksista. Sen pohjalta tehtiin saman niminen televisioelokuva vuonna 1976. Hänen olivat linnut kertoo leskiruustinna Adele Bromsista, joka muistelee elettyä elämää kotiapulaisensa Alman kanssa. Tarina sijoittuu runsaan kolmen vuosikymmenen ajalle.
Juoni
Hieman hupsu ja omalaatuinen Adele Broms elää talossaan miesvainajaltaan rovasti Birger Bromsilta perimiensä täytettyjen lintujen ympäröimänä. Toinen keskeinen henkilö on pappilan palvelijatar Alma. Teos rakentuu pitkälti Adelen ja Alman välisen dialogin varaan, kuvailevaa kerrontaa on niukalti. Adele palaa muisteluissaan menneisiin: valotetaan Birgerin varhaiseen kuolemaan päättynyttä, lyhyeksi jäänyttä avioliittoa ja Adelen huonoja välejä kälyihinsä Elsaan ja Teodolindaan. Teodolindan aviomiehen, apteekkari Holgerin, kanssa Adele tulee hyvin toimeen. Holger kirjoittaa Adelelle tekaistuja reseptejä, joilla Adele saa rauhoittavat lääkkeensä. Mies vierailee usein Adelen ja Alman luona ja toisinaan lähentelee Almaa.
Adelen ja Birgerin asuttama pappila on tuhoutunut tulipalossa vuosikymmeniä sitten ja lintujen pelastaminen oli Birgerille ensiarvoisen tärkeää. Birger kuolee joitakin vuosia tulipalon jälkeen ja Adele muuttaa Antti-poikansa kanssa Birgerin entiseen kotitaloon. Adelen sisäköt kaikkoavat yksi toisensa jälkeen, sillä he eivät siedä leskiruustinnan oikkuja. Pitkäpinnaisimmaksi osoittautuu Alma, mutta hänenkin mittansa täyttyy Adelen hulluuskohtauksista. Hän ei kuitenkaan jätä Adelea lopullisesti.
Muuta
Teoksessa Sininen laulu Vartion romaania luonnehditaan "kerronnaltaan mestarilliseksi, paikoin unenomaiseksi". Vartion kuoleman jälkeen julkaistun romaanin viimeistelivät Paavo Haavikko ja Tuomas Anhava. Hänen olivat linnut on julkaistu ruotsiksi nimellä Fåglarna var hans.
Element
Element on avoimen lähdekoodin pikaviestinasiakasohjelma, joka noudattaa Matrix-protokollaa.
Element tukee muun muassa päästä päähän -salausta, ryhmiä, kanavia ja tiedostojen jakamista käyttäjien kesken. Siitä on saatavana Web-, tietokone- sekä mobiilisovellukset.
Historia
Vector julkaistiin beetaversiona vuonna 2016. Sovellus nimettiin uudelleen Riotiksi saman vuoden syyskuussa.
Araninpaimenkoira
Araninpaimenkoira (katalaaniksi gos d'atura aranès, oksitaaniksi can aranés tath bestiar, espanjaksi pastor aranés) on hyvin harvinainen espanjalainen koirarotu.
Ulkomuoto
Araninpaimenkoira muistuttaa kooltaan ja rakenteeltaan melko paljon katalonianpaimenkoiraa, mutta on kuitenkin tyypiltään epäyhtenäinen sillä paikalliset paimenet välittävät enemmän työskentelyominaisuuksista kuin ulkonäöstä. Tunnusomaisimmat piirteet ovat kirkkaat silmät ja luonnontöpö häntä. Liikkuvaiset korvat ovat useimmiten riippuvat, mutta voivat toisinaan olla myös luonnostaan pystyt. Kirsu on riippukorvaisilla yksilöillä musta ja pystykorvaisilla ruskea. Karvapeite on hieman lyhyempi kuin katalonianpaimenkoiralla ja laadultaan joko laineikas tai kihara. Väritys vaihtelee, mutta on useimmiten vaalea (fawn), tummasävyinen kanelinpunainen tai harmaa. Raajoissa voi esiintyä pääväristä poikkeavat merkit, jotka eivät kuitenkaan saa olla valkoiset. Urokset ovat vähintään 53 cm (ihanne 58 cm) ja nartut vähintään 50 cm (ihanne 55 cm) korkeita.
Luonne ja käyttäytyminen
Araninpaimenkoira on älykäs ja eloisa. Sillä on erinomainen kyky ohjata ja vartioida lampaita. Se sopeutuu kaikenlaisiin ankariin ilmastoihin ja olosuhteisiin, ja sillä on erittäin hyvä kylmänsietokyky.
Alkuperä
Rotu on kotoisin Val d’Aran-laaksosta Kataloniasta, jossa se on elänyt jo vuosisatojen ajan täysin eristyksissä muiden rotujen vaikutteilta. Se polveutuu todennäköisesti pitkäkarvaisesta pyreneittenpaimenkoirasta. Aranilaisten maanviljelijöiden mukaan aiemmin oli olemassa myös lyhytkarvainen, pienikokoisempi muunnos, joka oli nykyistä rotua helpommin koulutettava.
Baltian puolustuskorkeakoulu
Baltic Defence College, epävir. Baltian puolustuskorkeakoulu, (BALTDEFCOL tai BDCOL) on Baltian maiden sotilas- ja siviilijohtajien koulutusta antava englanninkielinen sotakorkeakoulu Viron Tartossa. Se kouluttaa upseereja lähinnä Baltian maista Virosta, Latviasta ja Liettuasta, mutta opiskelijoita on myös muista Euroopan maista kuten Ukrainasta ja Romaniasta. Korkeakoulu perustettiin jo ennen Baltian maiden Nato-jäsenyyttä.
Perustamissopimuksen allekirjoittivat 1998 Baltian maat Viro, Latvia ja Liettua yhteisiin tarpeisiinsa, ja se aloitti toimintansa vuonna 1999. Puolustuskorkeakoulun yhtenä tavoitteena on myös jakaa sotilastietoa ja -taitoa osallistuvien maiden kesken.
Koulu sijaitsee Riia tänav 12:ssa rakennuksen oikeanpuoleisessa siivessä. Keskeiset opetustilat ovat Björn von Sydow Hall, joka on nimetty Ruotsin puolustusministerin Björn von Sydow mukaan, ja Admiral Cowan Hall, nimetty brittiläisen R. Adm. Sir Walter Cowanin mukaan, joka oli Viron ja Latvian apuna niiden itsenäisyyssodissa 1919—1920. Kolmas opetussali on Baltic Way Room, joka on saanut nimensä Baltian maita yhdistävän Baltian tien mukaan.
Opetushenkilöstö ja tuki
Opetushenkilöstöä korkeakoulussa on Saksasta, Ranskasta, Skandinavian maista, Sveitsistä ja Yhdysvalloista. Projektia tukevat useat länsimaat ja Baltic Sea Security Assitance Group (BALTSEA). Ruotsilla on johtava asema projektin tukemisessa.
Retkikunta 46
Retkikunta 46 on  Kansainvälisen avaruusaseman 46. miehistö.
Lennolla Sojuz TMA-19M, jolla Juri Malentšenko, Timothy Kopra ja Timothy Peake, saapuivat ISS:lle tapahtui pieni ongelmatilanne. ISS:n telakoiduttaessa Sojuzin automaattinen Kurs-telakointijärjestelmä ei toiminut, minkä vuoksi lennon komentaja Malentšenko suoritti telakoitumisen käsin. Ongelma viivytti telakoitumista 10 minuuttia.
Scott Kelly ja Mihail Kornijenko viettivät asemalla kaikkiaan 340 päivää erityisessä pidemmän keston tehtävässä.
Miehistö
Lähde: Spacefacts
Pubivisa
Pubivisa on pubissa tai baarissa pidettävä tietokilpailu. Kysymykset vaihtelevat aina yleistiedosta kulttuuriin. Pubivisoissa kilpaillaan yleisesti joukkueittain mutta myös henkilökohtaiset kilpailut ovat mahdollisia. Pubivisat ovat lähtöisin Englannista. Suomessa pubivisat yleistyivät ensimmäisenä Tampereella, jossa edelleenkin järjestetään lähes päivittäin useita visailuja.
Baltian puolustuskorkeakoulu
Komentajat
Baltian puolustuskorkeakoulun ensimmäinen komentaja oli tanskalainen prikaatikenraali Michael Hesselholt Clemmesen, joka jäi eläkkeelle vuonna 2004. Siitä lähtien komentaja on vuorotellen kustakin Baltian maasta.
Pubivisa
Pubivisat Suomessa
Pubivisoja järjestetään useissa Suomen kaupungeissa. Määrällisesti pubivisoja löytynee eniten Helsingistä, Tampereelta ja Oulusta. Järjestävänä tahona on useimmiten yksittäinen pubi, mutta myös kaupungissa toimiva tietokilpailuyhdistys voi toimia joitakin visoja koordinoivana organisaationa, kuten esimerkiksi Turussa Turun Tietokilpailuyhdistys pubien välisen Faktasiks-sarjan merkeissä. Useimmat pubivisat kilpaillaan yleistietovisoina mutta jotkut pubit järjestävät myös yksittäisten erikoisalojen kuten kulttuurin, musiikin, elokuvan, urheilun tai yksittäisen urheilulajin visoja. Suomen suurin pubivisajärjestäjä on Baaripähkinä, joka järjestää visoja lähes 100 ravintolassa ympäri Suomea.
Pubivisan kulku
Jokaiselle osallistuvalle joukkueelle jaetaan kirjoituspaperia ja tarvittaessa ainakin yksi kynä. Visailun vetäjä kertoo aluksi visan säännöt ja aihealueet.
Kysymykset
Visailun vetäjä esittää kysymykset useimmiten suullisesti yksi kerrallaan. Kysymykset jaetaan yleensä esimerkiksi viiden tai kymmenen kysymyksen sarjoihin, joiden välillä pidettävällä tauolla vetäjä tarkistaa vastaukset ja laskee pistetilanteen. Koko visailun kysymysmäärä on yleensä 15:n ja 30:n välillä. Kysymyksen esittämisessä voidaan käyttää apuna musiikkinäytteitä tai kuvia tai vaikkapa videonäytteitä, joita on käytetty muun muassa Turussa käydyissä elokuva-alan erikoisvisoissa.
Monissa visailupaikoissa visan vetäjällä on käytössään mikrofoni kuuluvuuden parantamiseksi ja oman äänensä säästämiseksi. Kysymykset toistetaan pyydettäessä. Silloin tällöin yleisö pyytää kysymyksiin tarkennuksia ja vetäjä harkintansa mukaan kertoo tällaiset lisävinkit kaikille joukkueille.
Pistelasku
Tavallisin tapa laskea pisteitä on antaa yksi piste yhden kysymyksen oikeasta vastauksesta. Monissa visoissa jaetaan osittain oikeaan osuneesta vastauksesta osapisteitä. Joissakin pubeissa käytäntönä on järjestää visan loppupuolella niin sanottu kirikierros tai bonuskierros, jolla oikeasta vastauksesta saa tavanomaisen yhden sijasta kaksi pistettä mutta väärästä vastauksesta menettää pisteen tai kaksi, kun tavallisesti väärästä vastauksesta ei rangaista.
Joukkueet
Kilpailun vetäjä voi rajoittaa visaan osallistuvien joukkueiden maksimikokoa mutta on myös visoja, joissa joukkueen kokoa ei ole rajoitettu. Joukkueiden kokoonpanoa ja nimeä voi vaihdella samankin pubin eri visojen välillä. Joissain pubeissa järjestetään pidempikestoisia (yksi kuukausi, puoli vuotta, jne.) sarjoja, joissa menestyminen vaatii saman joukkuenimen käyttämistä koko sarjan ajan.
Palkinnot
Tavallisesti visan palkintona on juomaa, yleensä olutta, joka useimmiten on nautittava saman illan aikana. Joissain paikoissa jaetaan vielä lohdutuspalkinto arvonnalla. Palkinnot voivat olla myös konserttilippuja, majoituspalkintoja tai erikoisempia juomia.
Gymnasion (Olympia)
Gymnasion oli antiikin aikainen gymnasion eli urheilupaikka Olympiassa Kreikassa. Se oli yksi Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikoista. Gymnasionin rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisen alueen sisäänkäynnin lähellä Archaía Olympían kunnassa.
Historia
Gymnasion rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella noin vuonna 250 eaa. Rakennuskokonaisuuden säilyneet jäänteet ovat pääosin peräisin 100-luvulta ja ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. Gymnasion oli Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikka ennen kisoja. Se oli tarkoitettu enemmän tilaa vieville urheilulajeille, kuten keihään- ja kiekonheitto sekä juoksulajit, siinä missä viereinen Palaistra oli tarkoitettu esimerkiksi painille, nyrkkeilylle, pankrationille ja pituushypylle.
Rakennus
Gymnasion sijaitsi Olympian pyhäkköalueen luoteisosassa temenos-alueen ulkopuolella lähellä Kladeosjokea. Gymnasionin koko oli noin 120 × 220 metriä. Se koostui suuresta pihasta, jonka jokaisella sivulla oli stoat eli pylväshallit. Pidemmillä itä- ja länsisivulla stoat edustivat doorilaista tyyliä ja lyhyemmillä pohjois- ja eteläsivuilla joonialaista tyyliä.
thumb|left|320px|Gymnasionin itäisen stoan rauniot. Itäpuolisen stoan pituus oli noin 212 metriä ja leveys noin 11,5 metriä. Siinä oli sisäpihan puolella 60 pylvästä, ja keskellä pituussuunnassa toinen rivi pylväitä, jotka jakoivat sen kahteen laivaan. Stoan pituus vastasi Olympian stadionin pituutta, ja sen lattiassa oli lähtö- ja maaliviivat, joiden välinen etäisyys oli sama kuin stadionilla. Näin se mahdollisti hyvin stadionjuoksun harjoittelemisen sisällä stoassa. Stoan kaksi laivaa muodostivat kaksi juoksurataa, ksystos (sisäpuolella) ja paradromis (pihan puolella). Stoa rakennettiin 100-luvulla eaa.
Gymnasionin sisäpihalla, jonka koko oli noin 100 × 200 metriä, harjoiteltiin heittolajeja sekä mahdollisesti pidempiä juoksumatkoja. Pihan etelälaidalla olleen stoan pituus oli alun perin noin 51 metriä ja myöhemmin noin 72 metriä, ja leveys noin 5,2 metriä. Se rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Länsisivun stoassa oli todennäköisesti urheilijoille tarkoitettuja huoneita. Sitä ei ole juurikaan säilynyt jälkiä, koska joen virtaus on vuosisatojen aikana huuhtonut rakennelmat pois. Pohjoissivun stoaa ei ole juurikaan tutkittu ja myös se on saattanut tuhoutua samalla tavalla.
Palaistra sijaitsi heti Gymnasionin eteläpuolella. Sinne oli pääsy etelälaidan stoasta. 100-luvulla eaa. rakennusten väliin Gymnasionin kaakkoiskulmaan rakennettiin monumentaalisisäänkäynti, jossa oli korinttilaista tyyliä edustaneet pylväät. Sen pituus oli noin 15,5 metriä ja leveys noin 9,8 metriä.
Konstantinos IX
thumb|right|300px|Keisari Konstantinos IX, [[Kristus ja keisarinna Zoe]] Konstantinos IX Monomakhos (n. 1000 – 11. tammikuuta 1055) oli Bysantin keisari 11. kesäkuuta 1042 – 11. tammikuuta 1055. Keisarinna Zoe valitsi hänet miehekseen ja kanssahallitsijakseen vuonna 1042.
Inès de La Fressange
Inès Marie Lætitia Églantine Isabelle de Seignard de La Fressange (s. 11. elokuuta 1957 Gassin, Ranska) on malli, aristokraatti sekä muoti- ja hajuvesisuunnittelija. Hänet on nimetty myös yhdeksi maailman parhaiten pukeutuvista naisista vuonna 1998.
Elämä
De La Fressange syntyi ranskalaisen pörssivälittäjän André de Seignard, Marquis de La Fressange (s. 1932) ja argentiinalaisen mallin Cecilia Sánchez Cirezin perheeseen. Hänen isoäitinsä Suzanne Lazard (Marquise de La Fressange, Madame Louis Jacquinot, Madame Maurice Petsche) oli Lazardin investointipankkisuvun perijätär.
1980-luvulla, 180 cm pitkä ja 50 kiloa painanut, de La Fressange oli ensimmäinen malli, joka solmi yksinomaisen mallisopimuksen Chanel-muotitalon kanssa. Hänestä tuli myös merkin suunnittelijan Karl Lagerfeldin muusa. Vuosikymmenen lopulla Lagerfeld ja de La Fressange kuitenkin riitaantuivat, minkä seurauksena de La Fressange jätti Chanelin. Todennäköisesti riita johtui de La Fressangen annettua kasvonsa Ranskan tasavallan symbolin, Mariannen, patsaalle. Tähän Lagerfeld totesi, että Marianne edustaa "kaikkea mikä on tylsää, keskiluokkaista ja maalaista" ja ettei hän aio vaatettaa historiallisia monumentteja.
Kesäkuussa 1990 de La Fressange meni naimisiin italialaisen rautatieyhtiöpomon Luigi d'Urson kanssa, joka kuoli vuonna 2006. He saivat kaksi tytärtä (s. 1994 ja 1999).
Vuoden 2009 jälkeen de La Fressange on nähty mallina yhä harvemmin. Sen sijaan hän on omistautunut vaatekauppaketjulleen, sekä työskennellyt niin suunnittelijana kuin myös konsulttina Jean-Paul Gaultierille. Hän käveli myös 51-vuotiaana Gaultierin kevät/kesä 2009 haute couture -malliston näytöksessä Pariisin muotiviikoilla. De La Fressange palasi myös jälleen kerran Chanelin catwalkille vuoden 2011 kevät/kesä -muotinäytöksessä.
Apilat
thumb|oikea|220px|Nelisorminen apilanlehti. Apilat eli tähkäapilat (Trifolium) on noin 300 lajia kattava hernekasveihin (Fabaceae) kuuluva kasvisuku. Lajit esiintyvät lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla.
Apilat ovat yksi-, kaksi- tai monivuotisia ja niiden lehdet yleensä kolmisormisia. Lehdykät ovat usein nirha­laitaiset. Kukinto on kasvin latvassa sijaitseva lähes yksivärinen mykerömäinen tai pitkulainen tähkä tai terttu, jonka väri vaihtelee valkoisesta keltaiseen ja punaiseen. Palot ovat avautumattomia ja verhiön kätkemiä.
Maailmalla ja Suomessakin yleisimmät lajit ovat valkoapila (Trifolium repens) ja puna-apila (Trifolium pratense).
Nelisormista apilanlehteä on ennen pidetty eräänlaisena taikakaluna ja onnea tuottavana asiana.
Viljelykäyttö
Luomuviljelyn yleistyessä apilan käyttö puhtaassa viherlannoituksessa on myös yleistynyt. Tällöin kasvista ei välttämättä korjata lainkaan satoa, vaan kasvi niitetään ja muokataan maahan, jossa se hajotessaan luovuttaa ravinteita seuraavana viljelykierrossa olevan kasvin käyttöön. Viherlannoitus on lisännyt etenkin Suomen oloissa yksivuotisten apilalajien käyttöä.
Kolmas käyttötapa viljelykasvina apilalle on aluskasvi. Tällöin apila kylvetään esimerkiksi aikaisin korjattavan viljan kanssa yhtä aikaa. Hitaammin kasvava apila ei haittaa puintia ja etenkin eteläisen Suomen pidemmässä kasvukaudessa voi aluskasvisto kasvaa vielä kaksi kuukautta varsinaisen viljasadon korjuun jälkeen. Tällöin apilakasvusto ehtii kerätä itseensä ravinteita, jotka viherlannoituksen tavoin ovat hyödynnettävissä seuraavalle kasvustolle.
Typen sidonta
Apilan viljelyn aloittaminen pitkän tauon jälkeen vaatii usein erityistoimia, jotta sadon suhteen päästään toivottuun tulokseen. Maaperässä ei luontaisesti ole riittävää määrää symbionttibakteereja apilan tehokkaaseen typensidontaan. Bakteereja voidaan lisätä ymppäyksen avulla. Ymppäyksessä apilan siemenen pinta käsitellään typensitojabakteerilla. Näin kasvin oma typensidonta saadaan käynnistymään jo ensimmäisenä viljelyvuonna. Viljelytauon lisäksi muita tilanteita, joissa kannattaa harkita ymppäystä ovat uudismaiden viljely ja happamat maat. Hapan ympäristö hävittää apilan symbionttibakteereja.
Viljelyalue
Apilaa pystytään viljelemään koko Suomessa oikeilla lajivalinnoilla. Käytännössä Suomessa yleisesti viljeltäviä apiloita on neljä: puna-apila (Trifolium pratense), valkoapila (Trifolium repens), alsikeapila (Trifolium hybridum) ja persianapila (Trifolium resupinatum). Näistä puna-apilasta ja alsikeapilasta löytyy lajikkeita, jotka menestyvät aivan pohjoisinta Suomea (viljelyvyöhyke 5) myöten. Persianapilaan viljely rajoittuu vyöhykkeeseen 4 ja valkoapilan vyöhykkeeseen 3. Persianapilaa käytetään usein viherlannoitukseen ja kesannointiin, koska sillä on hyvä typensidontakyky ja juuristovaikutus.
Lannoitus
Typensidontakyky vähentää apilanurmien typpilannoitustarvetta. Kasvuston lahoavat osat luovuttavat typpeä myös muille seoksen kasveille. Verrattuna normaaleihin nurmiin typen määrä lannoituksessa voidaan noin puolittaa verrattuna heinänurmikasvustoon. Mikäli apilanurmia lannoitetaan liian voimakkaasti kasvuston oma typensidonta vähenee.
Voimakkaan juuristonsa vuoksi on palkokasveille, kuten apiloille, turvattava riittävä fosforin ja kaliumin saanti. Etenkin fosforin puute alentaa apilasadon laatua ja määrää. Nurmiheinät kilpailevat apilaa voimakkaammin fosforista, joten seoskasvustoissa viljeltäessä kannattaa myös kemiallisten lannoitteiden osalta suosia moniravinnelannoksia.
Lannoitus luomutuotannossa
Apilapitoista nurmea lannoitetaan pääasiallisesti peruslannoituksena. Perustamisvuonna suojakasville annettava typpilannoitus pitää olla alhainen, sillä liian voimakas typpilannoitus heikentää apilakasvustoa. Kompostoitu karjanlanta sopii suojakasvin lannoitukseen parhaiten (15–30 t/ha). Lantaa täydentävää kaliumlannoitusta käytetään pääasiassa karkeilla kivennäismailla, kun puolestaan eloperäisillä mailla käytetään tarvittaessa biotiittia 0–10 t/ha. Biotiitin kaliuminluovutuskyky on noin 33 kg/t.
Fosforilannoitukseen käytetään esimerkiksi apatiittikivijauhetta kompostin kautta suoraan maahan levitettynä 0–1 000 kg/ha. Hivenlannoitteena voi käyttää puutuhkaa, mutta jos sitä ei ole mahdollista käyttää, voidaan tarvita boorilannoitusta.
Mustangin piirikunta
Mustangin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Läntisen kehitysalueen Dhawalagirin vyöhykkeellä. Pohjoisessa piirikunnan naapurina on Kiinan Tiibetin autonominen alue, idässä Manangin, etelässä Myagdin ja lännessä Dolpan piirikunta.
Apilat
Lannoitus luomutuotannossa
Biotiitti ja apatiitti tulee saada sekoittumaan koko ruokamultakerrokseen. Lannoitusta suositellaan tehtäväksi vähintään vuotta ennen apilanurmen perustamista. Vuotuista lannoitusta apilanurmet eivät tarvitse, mikäli apilan kasvu ja biologinen typensidonta ovat kunnossa. Vanhoille apilanurmille voidaan levittää pieniä määriä virtsaa tai ilmastettua lietelantaa. Apilan menestyminen paranee, jos vuotuista starttilannoitusta siirretään myöhemmäksi. Lannoitus tehdään nurmen ollessa 15–20 cm korkeudeltaan.
Mustangin piirikunta
Mustangin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 13 452 henkeä (14 981 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 3 573 neliökilometriä ja väestötiheys 3,8 as./km2. Hallinnollinen keskus on Jomsomin kyläkehityskomitean alue (1 370 as., 2011).
Apilat
Kasvinsuojelu
Seoskasvustossa viljeltäessä apilan kasvinsuojeluun on kiinnitettävä erityistä huomiota. Seoskasvustoissa apilan kumppanina viljellään yleensä heinämäisiä kasveja kuten viljoja tai nurmiheiniä. Heinämäiset kasvit kuuluvat yksisirkkaisiin, kun taas apilat kaksisirkkaisiin. Kaksisirkkaisia ovat myös useimmat nurmista torjuttavat rikkakasvit. Tästä syystä monet nurmiheinille ja viljoille suunnitellut rikkakasviaineet hävittävät myös apilan kasvustoista.
Mustangin piirikunta
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta luetaan osaksi Nepalin Läntistä vuoristovyöhykettä. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 0,0 % voidaan luokitella subtrooppiseen, 4,0 % lauhkeaan, 4,7 % subalpiniseen, 2,7 % alpiniseen, 79,8 % Trans-Himalajan ja ylempään vuoristovyöhykkeeseen (nival zone) kuuluvaksi.
Apilat
Kasvinsuojelu
Apilapitoisten kasvustojen kasvinsuojeluun on aiemmin ollut käytössä käytännössä vain yksi aine, MCPA. Aine on käyttökustannuksiltaan edullinen, mutta sen käyttöön sisältyy sadon käyttörajoituksia ja pitkä varoaika. Viime vuosina markkinoille on tullut myös nurmen satovuosille paremmin soveltuva bentatsonipohjainen valmiste. Uusien kopiosuojattujen kasvinsuojeluaineiden käyttökustannukset ovat kuitenkin kohtalaisen korkeita.