cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hishi (1921)
Palvelus
Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1940 partioveneeksi No.37. Se vaurioitui korjauskelvottomaksi Borneon edustalla käydyssä taistelussa 24. tammikuuta 1942 ja poistettiin alusluettelosta 10. huhtikuuta.
Irlanninsetteri
Irlanninsetteri on eloisa irlantilainen koirarotu, joka jalostettiin aikoinaan metsästykseen. Irlanninsetteristä on kaksi muunnosta, jotka FCI luokittelee virallisesti kahdeksi erilliseksi roduksi: punainen irlanninsetteri, jonka turkki on kastanjanruskea, sekä punavalkoinen irlanninsetteri. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis index.
Ulkonäkö
Irlanninsetteri on keskikokoinen koira. Karvapeite on sileää ja keskipitkää (etenkin mahan alla, jaloissa ja hännässä). Hännässä hapsutus on melko pitkää ja kärkeä kohden vähitellen lyhenevää. Hapsutus on kaikkialla melko suoraa ja sileää, lisäksi korvissa ja raajoissa on hapsut. Jalostajat toivovat mahdollisimman vähäkiharaisia koiria. Punaisen irlanninsetterin väri on syvän kastanjanruskea ilman vivahdusta mustaan. Valkoinen väri rinnassa, kurkussa ja varpaissa, pieni tähti otsassa tai kapea viiru tai pilkku kuonossa tai otsassa eivät ole hylkääviä virheitä. Joillain punaisilla irlanninsettereillä on rinnassa valkoinen laikku, joka useimmiten häipyy koiran kasvaessa aikuiseksi. Korvat ovat ohuet, riippuvat ja keskikokoiset, häntä melko pitkä. Punavalkoinen irlanninsetteri poikkeaa punaisesta ainoastaan väritykseltään. Lisäksi se on hieman kevytrakenteisempi eikä yhtä tuuheaturkkinen.
Luonne ja käyttäytyminen
Irlanninsetterit ovat hyvin lempeitä ja aktiivisia koiria, jotka tarvitsevat paljon liikuntaa. Rotu aikuistuu henkisesti hyvin myöhään n. 3–4 vuoden ikäisenä. Huolellinen peruskoulutus on hyvin tärkeään rodun toimeliaisuuden vuoksi.
Alkuperä
Punavalkoinen setteri ei ole uusi eikä uudelleen herätetty rotu. Sen historia ulottuu 1750-luvulle, jolloin se oli suosittu ja yleinen koira ja yleisempi kuin punainen. Alkuperäinen punavalkea väritys vaihteli tuohon aikaan, joidenkin koirien ollessa punaisempia ja joidenkin ollessa valkeampia, mutta värit olivat puhtaita. Historiallisesti punavalkeita ei ole jalostettu punavalkeina tai punaisia punaisina, vaan jalostustyön tavoitteet olivat käyttöominaisuuksissa, eivät puhtaissa väreissä. Noihin aikoihin liikkuminen oli huomattavasti vaivalloisempaa ja kasvattajat käyttivät parasta saatavilla olevaa koiraa väristä välittämättä. Koirien jalostus tapahtui yleensä kartanoiden suurissa kenneleissä eristyneesti, ja linjan ulkopuolista verta oli harvoin saatavilla.
Vuonna 1978 Irlannin Kennelklubi hyväksyi punavalkoisen omana rotunaan. IKC antoi rotuyhdistyksille Iris Red&WHITE Setter Field&Show society ja The Red Setter Club tehtäväksi laatia rotumääritelmä punavalkoiselle irlanninsetterille. Lopullinen rotumääritelmä sinetöitiin vuonna 1984. Siinä ei ollut merkittäviä eroja verrattuna Mrs Cuddyn versioon vuodelta 1944, mutta rotumääritelmässä painotetaan punavalkoisen irlanninsetterin käyttöominaisuuksia. FCI hyväksyi punavalkoisen irlanninsetterin rotumääritelmän vuonna 1989.
Käyttötarkoitus
Ennen koirat olivat lähes kaikki metsästyskoiria. Nykyään on käyttö- ja näyttölinjan koiria, ja Suomessakin ero on selkeä. Suurin osa punavalkoisista irlanninsettereistä on näyttelykoirina ja vain harvat käytännön metsästyksessä. Suomen tunnetuin irlanninsetteri lienee Peggy Brown, Lentolaivue 24:n maskotti koko Jatkosodan ajan.
Kanta Suomessa
Nykyinen kanta on 5 430 yksilöä. Rekisteröintimäärät ovat olleet lisääntymässä, samoin tuontikoirien määrä. Tuonnit ovat olleet pääasiassa Pohjoismaista. Rekisteröintimäärä on vuosittain vaihdellut kahden puolen 300 yksilön, josta tuontien osuus on noin viisi prosenttia. Vuosittain on astutettu noin 25 narttua, ja tähän on käytetty hieman toistakymmentä urosta. Nartuilla tehdään 2–3 pentuetta ja uroksilla 3–5. Viimeisen 10 vuoden aikana yhdellä uroksella on ollut yli 100 jälkeläistä ja viidellä yli 50 jälkeläistä.
Punainen irlanninsetteri on muunnoksista suositumpi. Suomeen tuotiin ensimmäiset punavalkoiset setterit vuonna 1992 Englannista ja Ruotsista. Saman vuoden lopulla syntyi ensimmäinen pentue. Nykyään kanta on 62 yksilöä.
Kanta muualla
Pohjoismaissa rotu on hyvin samanlinjainen kaikkialla, mutta osittain yhtymäkohdat ovat hyvin kaukana. Määrällisesti ja laadullisesti kanta on suurempi kuin Suomessa, joten se on käyttökelpoista. Osassa Euroopan maita on myös linjoiltaan poikkeavaa ja käyttökelpoista kantaa. Muualla rotu on suhteellisen pitkälle eriytynyt käyttö- ja näyttelylinjoihin, jotka molemmat poikkeavat ulkomuodoltaan selvästi suomalaisista irlanninsetteristä. Punavalkoisten irlanninsettereiden kanta on muissa Pohjoismaissa melko samanlainen kuin Suomessakin, eikä se ole maailmanlaajuisesti kovin suosittu rotu.
Terveys
1930-luvulla ilmeni irlanninsettereillä yleisenä vakava PRA-silmäsairaus (Progressive Retinal Atrophy eli etenevä verkkokalvon rappeuma). Tilanne oli niin hälyttävä, että 1946 asetettiin Englannissa pentujen rekisteröinnin ehdoksi, ettei kummallakaan vanhemmalla ollut PRA:ta. Toimenpiteellä onkin ollut merkitystä ja sairaus on harvinaistunut. Punaisella irlanninsetterillä on myös tavattu lonkkaniveldysplasiaa eli lonkkamaljan ja reisiluunpään yhteensopimattomuutta. Punavalkoinen irlanninsetteri on suhteellisen terve rotu eikä sillä ole lonkkavikaa siinä määrin kuin punaisella irlanninsetterillä.
Djane Lavoie-Herz
Djane Lavoie-Herz (s. Lavoie; 1889 Ottawa, Kanada – ? New York, Yhdysvallat) oli kanadalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli Montrealissa Alfred La Libertén johdolla ja vuoden 1905 jälkeen Lontoossa, Pariisissa, Berliinissä ja Brysselissä. Viimeksi mainitussa hän sai opetusta sekä La Libertéltä että tämän opettajalta Aleksandr Skrjabinilta. Berliinissä Lavoie-Herzin opettajana toimi Artur Schnabel.
Lavoie-Herzin resitaalit vuosina 1908–1914 Ottawassa, Montrealissa ja muualla saivat paljon myönteistä julkisuutta osakseen. Hän omisti resitaalit erityisesti Franz Lisztin, Skrjabinin ja Johannes Brahmsin töille. Lavoie-Herz ja kirjailija Siegfried Herz olivat 1910-luvun alusta asti aviopari. Pariskunta asettui Torontoon vuonna 1914. Lavoie-Herzin oppilaiden joukossa olivat Margaret McCallum, Edwin Gray ja Estelle Beder.
Lavoie-Herz oletettavasti muutti vuonna 1918 Yhdysvaltoihin, todennäköisimmin New Yorkiin, sillä hän toimi vuosina 1918–1921 Ruth Crawford Seegerin pianonsoiton opettajana. Hänen tiedetään opettaneen yksityisesti vielä 1940–1950-luvuilla, mutta hänen kuolinvuotensa ei ole tiedossa.
Lantalaiset
Lantalaiset on vanha nimitys lähinnä pohjoissuomalaisille talonpojille, vastakohtana pyyntikulttuurin (ja myöhemmin poronhoidon) harjoittajille eli lappalaisille. Lantalaisten asuinalue on Lanta, vastakohtana lappalaisten alue Lappi.
Sanat ”Lanta” ja ”lantalainen” perustuvat lappalaisten antamaan nimitykseen, joka taas perustuu skandinaavisten kielten sanaan ”land”, maa. Sanan on kuitenkin suomen kielessä ymmärretty usein liittyvän lantaan, jota karjankasvattajat tuottivat ja maanviljelijät tarvitsivat.
Lantalaisen ja lappalaisen asutusvyöhykkeen erotti toisistaan lapinraja.
Antslan kunta
Antslan kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa.
Sijainti
Kunta rajoittuu etelässä Rõugeen, lännessä Valgaan, pohjoisessa Otepäähän ja Kanepiin sekä idässä Võruun.
Hallinto
Antslan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Urvasten kunta ja vanha Antslan kunta. Kunnassa on 4 606 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Antslan epäitsenäisestä kaupungista, Kobelan ja Vana-Antslan pienkauppaloista (alevik) sekä 38 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Antslan kaupunki.
Liikenne
Rautatie Valgasta Võruun kulkee Antslan kautta.
Tade (1921)
Tade oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä, joka oli toisessa maailmansodassa partioveneenä No. 39.
Palvelus
Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1940 partioveneeksi No.39. Se upposi 23. huhtikuuta 1943 Yonagunin eteläpuolella ja poistettiin alusluettelosta 1. heinäkuuta.
Kivikylä
Kivikylä on Raumalla sijaitseva kylä. Se sijaitsee pari kilometriä Lapin kirkonkylän luoteispuolella Eurajoelle johtavan yhdystien 2070 varrella.
Inglewood (Kalifornia)
Inglewood on kaupunki lounaisessa Los Angelesin piirikunnassa Los Angelesin keskustan lounaispuolella. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 107 762. Kaupunki sijaitsee Los Angelesin suuralueen South Bayn alueella.
Inglewood koostuu yhdeksästä naapurustosta, jotka ovat Morningside Park, Downtown Inglewood, Fairview Heights, Arbor Village, Centinela Heights, Sports Village, Century Heights, Inglewood Knolls ja Lockhaven.
Inglewoodin väestön suurimmat etniset ryhmät ovat latinot ja afroamerikkalaiset.
Tom Milne
Tom Milne (1926–2005) oli brittiläinen kriitikko. 1950- ja 1960-luvuilla hän kirjoitti teatterikritiikkiä muun muassa Encorelle. 1960-luvulta 1980-luvulle Milne kirjoitti elokuvakritiikkiä Monthly Film Bulletin ja Sight & Sound -lehtiin. Hän tulkitsi ja ylisti etenkin ranskalaista uutta aaltoa. Milne käänsi Jean-Luc Godardin ja Jacques Rivetten elokuvakritiikkiä, Bernard Eisenschitzin elämäkerran Nicholas Raystä, tekstitti 391 ranskalaista elokuvaa ja toimitti sekä The Encyclopedia of Horror Moviesia ja Time Out Movie Guiden kolmea ensimmäistä laitosta. Hän kirjoitti myös kirjat Carl Th. Dreyeristä, Joseph Loseysta ja Rouben Mamoulianista.
Reichenbach
Reichenbach voi tarkoittaa seuraavia:
Nadežda Alehina
Nadežda Vladimirovna Alehina (, o.s. Baženova, s. 22. syyskuuta 1978) on venäläinen kolmiloikkaaja.
Hän hyppäsi 26. heinäkuuta 2009 Tšeboksaryssa ennätyksensä 15,14 m. Pituushypyssä hänen ennätyksensä on 8. kesäkuuta 2003 Tulassa hypätty 656 cm.
Derek Malcolm
Derek Malcolm (1932 – 15. heinäkuuta 2023 ) oli brittiläinen elokuvakriitikko. Hän teki pitkän toimittajan uran The Guardianissa ja oli myös muun muassa British Film Instituten johtokunnassa sekä lukuisilla elokuvajuhlilla juryssa.
Malcolm syntyi vuonna 1932, kävi Eton Collegen ja opiskeli historiaa Oxfordin yliopistossa. Opiskelujensa jälkeen hän toimi estelaukkaratsastajana ja näytteli teatterissa. Myöhemmin hänestä tuli toimittaja. 1950-luvun lopulla Malcolm meni töihin The Guardianille, jossa hän toimi taidetoimittajana, teatterikriitikkona, elokuvakriitikkona ja lehden ensimmäisenä hevosurheilutoimittajana. Malcolm oli 25 vuoden ajan The Guardianin elokuvakriitikko, kunnes hänen oli eläköidyttävä 65-vuotiaana. Muutamaa vuotta myöhemmin Malcolmista tuli Evening Standardin elokuvakriitikko.
Malcolm toimi Lontoon elokuvajuhlien ohjaajana, British Film Instituten johtokunnan jäsenenä ja International Association of Film Criticsin sekä British Federation of Film Societiesin puheenjohtajina. Hän oli Berliinin, Cannesin, Chicagon, Dinardin, Goan, Istanbulin, Moskovan, Rion, Singaporen ja Venetsian elokuvajuhlien juryn jäsenenä.
Malcolm kuoli vuonna 2023.
Rebecca Romero
Rebecca Romero (s. 24. tammikuuta 1980 Carshalton, Greater London) on englantilainen ratapyöräilijä ja entinen soutaja. Hän on voittanut maailmanmestaruuden ja olympiamitalin molemmissa lajeissa ja on kultamitalisti Pekingin olympiakisojen ratapyöräilyn 3 km henkilökohtaisesta takaa-ajosta.
Romero on ainoa brittinainen, joka on voittanut olympiamitalin kahdessa eri urheilumuodossa (ja toinen britti Paulo Radmilovicin ohella).
Dogonin kieli
thumb|Dogonikielten puhuma-alue. Dogon on dogonien puhumien murteiden tai erillisten kielten ryhmä Malin kaakkoisosassa ja rajaseudulla Burkina Fasossa. Niiden puhujia on noin 500 000 henkeä. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan dogonia puhuu äidinkielenään 7,2 % Malin väestöstä.
Dogonin puhujat asuvat etupäässä Malin Moptin alueen Bandiagaran, Koron, Bankassin, Douentzan ja Djennén sekä Ségoun alueen Tominianin piireissä. Se jakautuu lukuisiin kielimuotoihin, jotka eivät aina ole keskenään ymmärrettäviä. Dogonia on pidetty gurilaisena kielenä, mutta nykyään sen katsotaan kuuluvan nigeriläis-kongolaisten kielten voltalais-kongolaiseen ryhmään.
Dogonissa on seitsemän vokaalia ja osittainen vokaaliharmonia. Tooneja on kaksi, mutta niiden merkitys ei ole kovin suuri. Nominiluokkia esiintyy vain sukulaisten nimityksissä. Verbillä on perfekti- ja imperfektimuodot sekä apusanoilla muodostettavia aika- ja tapaluokkia. Perussanajärjestys on SVO.
Dogon sai Malin kansallisen kielen statuksen vuonna 1979. Kirjoitettua kieltä on kehitetty varsinkin Sanghanin seudulla puhuttua toro-soon varianttia varten. Muina kielinään osa puhujista käyttää fulania, bambaraa ja ranskaa.
Lou Donaldson
Thumb|200px|right Lou Donaldson (s. 1. marraskuuta,1926, Pohjois-Carolinan Badin) on yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, joka tunnetaan soul jazzin edustajana. Hänen monet kappaleensa noudattavat soinnuiltaan blueskaavaa. Alkuaikoinaan hän soitti bebopia ja oli tyyliltään monien aikalaistensa tavoin hyvin Charlie Parker -vaikutteinen.
Vuonna 1952 hän pääsi levyttämään bebop-suuruuksien, kuten vibrafonisti Milt Jacksonin ja pianisti Thelonious Monkin, kanssa. Seuraavana vuonna Donaldson levytti trumpetisti Clifford Brownin ja rumpali Philly Joe Jonesin kanssa. Muita yhteistyökumppaneita olivat trumpetisti Blue Mitchell, pianisti Horace Silver sekä rumpali Art Blakey, jonka kvintettiin Donaldson kuului.
1960-luvulla Donaldson oli soul jazzin tunnetuimpia nimiä ja levytti suosittuja levyjä omissa nimissään, kuten vuoden 1967 Alligator Boogaloo.
Nnamdi Asomugha
Nnamdi Asomugha (s. 6. heinäkuuta 1981 Lafayette, Louisiana) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. Hän pelasi NFL-liigassa vuosina 2003–2013, joukkueinaan Oakland Raiders, Philadelphia Eagles ja San Francisco 49ers. Asomugha oli NFL:n varaustilaisuuden 31. varaus vuonna 2003.
NFL-ura
Oakland Raiders varasi Kalifornian yliopistossa pelanneen Asomughan vuoden 2003 NFL:n varaustilaisuudessa, ensimmäisellä kierroksella. Hänestä tuli yksi parhaista oman pelipaikkansa pelaajista, ja tuli valituksi tähdistöotteluun Pro Bowliin kolme kertaa.
Asomugha teki Philadelphia Eaglesin kanssa vapaana pelaajana viiden vuoden, 60 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen kesällä 2011. Jo kahden kauden jälkeen Eagles kuitenkin purki hänen sopimuksensa. Tämän jälkeen hän siirtyi San Francisco 49ersiin, jossa pelasi vain kolme ottelua kaudella 2013. Hän ilmoitti pelaajauransa päättymisestä joulukuussa 2013, yhdentoista NFL:ssä pelatun kauden jälkeen.
Yksityiselämä
Asomugha avioitui kesäkuussa 2013 näyttelijä Kerry Washingtonin kanssa. Parilla on yksi lapsi, huhtikuussa 2014 syntynyt tytär.
Menahem Golan
Menahem Golan (31. toukokuuta 1929 Tiberias, Israel (silloinen Palestiina) – 8. elokuuta 2014 Israel ) oli israelilainen elokuvatuottaja. Hänen alkuperäinen sukunimensä oli Globus, jonka hän vaihtoi Israelin vallattua Golanin kukkulat.
Vuonna 1979 Golan hankki yhdessä serkkunsa Yoram Globusin kanssa omistukseensa talousvaikeuksissa olleen Cannon Groupin, josta tuli Hollywoodin merkittävimpiä itsenäisiä elokuvatuotantoyhtiöitä. Golan myös ohjasi joitain Cannonin tuottamia elokuvia. Golanin ja Globusin yhteistyö päättyi 1989 ja Golan perusti 21st Century -tuotantoyhtiön, joka erikoistui myöhemmin tuottamaan elokuvia suoraan videolevitykseen.
Ljantor
Ljantor (, vuosina 1978-92 Ljantorsk) on kerrostalovaltainen öljyteollisuuskaupunki Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnassa, Obin Pim-sivuhaaran varrella. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 78 kilometriä öljykeskus Surgutin luoteispuolella.
Paikkakunnalla oli jo vuonna 1932 Pim-niminen kalastajakylä. 1967 sinne perustettiin geologiaan ja öljynporaukseen keskittyvä asuinalue, joka nimettiin vuonna 1978 Ljantorskiksi. Se sai 1980 kaupunkityyppisen taajaman statuksen. Ljantorin kaupunki siitä muodostettiin 1992. Nykyisessä Hanti-Mansian aluehallinnossa se on laajan, Surgutin piirin (113 515 as.) alaisuudessa toimiva kaupunki, jossa vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asui 38 992 henkeä.
Kaupunkiin johtaa maantieyhteys Surgutista.
Meigsin piirikunta (Ohio)
Meigsin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Ohion neljännen kuvernöörin Return Meigsin mukaan. Sen hallinnollinen keskus on Pomeroy ja suurin kylä Middleport.
Maantiede
Meigsin naapuripiirikuntia ovat Gallia lounaassa, Vinton lännessä, Athens pohjoisessa ja Länsi-Virginian puolella Woodin, Jacksonin sekä Masonin piirikunnat.
thumb|left|Meigs County Courthouse, Meigsin piirikunta
Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 23 770 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,5 %, mustiin (1,0 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2 %) ja aasialaisiin (0,2 %).
Kotitalouden mediaanitulo on 33 708 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 21,3 % väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Taal
Taal on 311 metriä korkea tulivuori Luzonin saarella, Filippiineillä, noin 70 kilometriä Manilasta etelään. Se on yksi Filippiinien aktiivisimmista tulivuorista. Taal alkoi jälleen purkautua 12. tammikuuta 2020 ja noin 8 000 ihmistä evakuoitiin.
Taal on kaldera, jonka osittain täyttää Taal-järvi. Ennen tammikuun 13. päivää 2020 järven laajuus oli noin 267 km². Järvi sijaitsi 3 metriä merenpinnan yläpuolella ja sen suurin syvyys oli 160 metriä. Järven keskellä oli toinen kaldera, jonka osittaisen romahtamisen seurauksena oli syntynyt 5 kilometriä leveä Volcano Island -saari.
Taal-tulivuorella on ollut historiansa aikana ainakin kuusi vaarallista pyroklastista purkausta. Vuoden 1911 purkauksen seurauksena kuoli 1334 ihmistä ja tuhkaa satoi Manilassa asti. Myös vuosina 1965-1977 tulivuori on purkautunut kuolettavasti surmaten noin 200 ihmistä. Tuolloin ihmisiä ei varoitettu tulevista purkauksista. 1900-luvun viimeisin purkaus tapahtui 1977.
Taal valittiin 1990-luvulla yhdeksi kuudestatoista tarkempaan tieteelliseen seurantaan otetuista, myöhempien luonnonkatastrofien vähentämiseksi valituista dekaditulivuorista. Nimitys dekaditulivuori saatiin YK:n yleiskokouksen vuonna 1989 nimeämästä luonnonkatastrofien vähentämisen vuosikymmenestä (1990-luku). Filippiinien vulkanologian ja seismologian laitos (PHIVOLCS) on todennut jo vuonna 2009 Taal-tulivuoren saaren suuren riskin alueeksi ja pysyväksi vaaravyöhykkeeksi, jossa ei saa asua.
Rõugen kunta
Rõugen kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa.
Sijainti
Kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Valgaan, pohjoisessa Antslaan ja Võruun, idässä Setomaahan ja Venäjään.
Hallinto
Rõugen kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Rõugen kunta, Haanjan, Mõnisten ja Varstun kunnat sekä osa Misson kunnasta. Rõugessa on 5 551 asukasta (1.1.2018).
Liikenne
Valtatie 7 (E77) Latvian rajalta Venäjän rajalle kulkee Rõugen kautta.
C. H. Greenblatt
Ura
Greenblatt syntyi Texasissa, jossa hän opiskeli animaattoriksi Austinissa Texasin yliopistossa vuosina 2000–2004. Greenblattin kiinnostus piirrettyjä kohtaan alkoi lapsena, ja hän muun muassa loi kuudennella luokalla lyhytsarjakuvan Zibber. Myöhemmin collegessa Greenblatt loi hieman pidemmän sarjakuvan Durbingle the Goat Boy. Animaatioiden pariin hän päätyi työskentelemään toimittuaan sitä ennen opiskeluaikana televisiomainosten taiteellisena ohjaajana. Ensimmäisen animaatiosarjan pariin Greenblatt pääsi vuonna 2001 toimiessaan storyboardien tekijänä Paavo Pesusienessä. Myöhemmin hän pääsi työskentelemään myös sarjan käsikirjoituksien parissa. Valmistuttuaan animaattoriksi Greenblatt päätyi työskentelemään Cartoon Network Studiosin tuottamiin animaatiosarjoihin The Grim Adventures of Billy & Mandy ja Evil Con Carne, jossa hän työskenteli animoinnin lisäksi käsikirjoittajana ja Fred Fredburgerin äänenä. Samoihin aikoihin Greenblatt suunnitteli omaa animaatiosarjaa Chowder, jota hän alkoi toteuttaa vuonna 2007.
Winnebago Man
Winnebago Man on vuonna 2009 valmistunut yhdysvaltalainen Ben Steinbauerin ohjaama dokumentti, joka jäljittää internet-ilmiötä, joka perustuu 20 vuoden takaisiin ottoihin Winnebago-matkailuauton myyntivideosta. Niiden maine perustuu olennaisilta osiltaan Jack Rebney -nimisen myyntimiehen vihanpurkauksiin.
Dokumenttifilmin ensi-ilta oli The South by Southwest Film Festival -festivaaleilla Texasin Austinissa 14. maaliskuuta 2009. Winnebago Man on voittanut raati- ja yleisöpalkintoja esimerkiksi Sarasota Film Festival -tapahtumassa huhtikuussa 2009, Hot Docs Film Festivalissa toukokuussa 2009, CineVegas Film Festival -juhlilla kesäkuussa 2009, Traverse City Film Festival -festivaaleilla elokuussa 2009 ja Edmonton International Film Festivalissa syyskuussa 2009.
Darrelle Revis
Darrelle Shavar Revis (s. 14. heinäkuuta 1985 Aliquippa, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettenut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. Hän oli NFL:n varaustilaisuuden 14. varaus vuonna 2007. Revis muistetaan etenkin urastaan NFL-joukkue New York Jetsissä, jossa hän pelasi valtaosan 11 vuotta kestäneellä peliurallaan. Hänet valittiin urallaan seitsemän kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
NFL-ura
New York Jets varasi Pittsburghin yliopistossa pelanneen Revisin vuoden 2007 NFL:n varaustilaisuudessa, ensimmäisellä kierroksella.
Huhtikuussa 2013 Revis siirtyi Tampa Bay Buccaneersiin, joka antoi Jetsille vaihdossa varausvuoron ensimmäiseltä ja neljänneltä kierrokselta. Revis teki Buccaneersin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, mutta pelasi joukkueessa lopulta vain yhden kauden. Buccaneers purki hänen sopimuksensa maaliskuussa 2014 ja hän siirtyi vapaana pelaajana New England Patriotsiin. Patriotsissa Revis oli voittamassa helmikuussa 2015 Seattle Seahawksia vastaan pelattua Super Bowlia (Super Bowl XLIX).
Maaliskuussa 2015 Revis palasi viisivuotisella sopimuksella New York Jetsiin. Hän ilmoitti lopettavansa uransa heinäkuussa 2018.
Revisistä oli yksi parhaista oman pelipaikkansa pelaajista ja tuli valituksi tähdistöotteluun Pro Bowliin seitsemällä kaudella. Tulokaskautensa jälkeen hänet valittiin Pro Bowliin neljällä kaudella peräkkäin. Putki katkesi kaudella 2012, jolloin syyskuussa tullut polvivamma päätti hänen kautensa vain kahden ottelun jälkeen. Revisin vartioima alue kentällä tunnettiin lempinimellä Revis Island. Monet pelinrakentajat yrittivät välttää heittämistä tuolle alueelle, mikä osaltaan heikensi Revisin tilastoja, erityisesti katkaistujen heittojen osalta.
Psychodomorpha
Psychodomorpha on sääskiin kuuluva kaksisiipisten osalahko. Ryhmä saattaa olla parafyleettinen. Monet lajit ovat pieniä, karvaisia sääskiä, joiden naaraat imevät verta. Toukat elävät viemäreissä ja likavesissä.
Phlebotomus- ja Lutzomyia-sukujen perhossääsket levittävät useita trooppisia sairauksia, erityisesti leishmaniaasia.
40 tuttua ja toivotuinta
40 tuttua ja toivotuinta on suomalaisen Esko Rahkosen kokoelma-albumi vuodelta 2007.
Kultainen liiga 2006
Vuoden 2006 Kultainen liiga oli IAAF:n järjestämä yleisurheilukilpailujen sarja, jossa yleisurheilijoilla oli mahdollisuus päästä osalliseksi kahteen 500 000 dollarin palkintopottiin. Toinen potti jaettiin niiden kesken, jotka voittivat kaikki kuusi kilpailua ja toinen niiden kesken, jotka voittivat viisi tai kuusi kilpailua kuudesta mahdollisesta.
Kaudella 2006 Kultaisen liigan lajit olivat miehillä 100 metrin juoksu, 400 metrin juoksu, 1 500 metrin juoksu, 3 000 metrin juoksu tai 5 000 metrin juoksu, pituushyppy sekä keihäänheitto. Naisilla lajit olivat 100 metrin juoksu, 400 metrin juoksu, 3 000 metrin juoksu tai 5 000 metrin juoksu, 100 metrin aitajuoksu ja korkeushyppy.
Kolme urheilijaa voitti kaikki kuusi kilpailua ja ansaitsi 249 999 dollaria palkintorahaa: Asafa Powell, Jeremy Wariner sekä Sanya Richards. Lisäksi kolme kilpailijaa voitti viisi kilpailua ja sai 83 333 dollaria: Kenenisa Bekele, Irving Saladino ja Tirunesh Dibaba.
Osakilpailut
Kauden 2006 Kultaisen liigan kilpailut:
Bislett Games
Bislett Games järjestettiin Oslossa 2. kesäkuuta.
Naiset
Meeting Gaz de France
Meeting Gaz de France järjestettiin Pariisissa 8. heinäkuuta.
Miehet
Naiset
Olavi Linnamies
pienoiskuva|Olavi Linnamies (kesäkuu 1954) Olavi Linnamies (vuoteen 1935 Burgman, 23. toukokuuta 1912 Valkeala – 27. helmikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti ja metsänhoitaja.
Kultainen liiga 2006
Golden Gala
Golden Gala järjestettiin Roomassa 14. heinäkuuta.
Olavi Linnamies
Burgman-suku oli lähtöisin Saksasta, mutta Suomeen se oli tullut Ruotsista 1600-luvulla. Olavi Linnamiehen isä Arthur Burgman oli suvun ensimmäinen korkeakoulussa opiskellut jäsen. Muuten suvun jäsenet toimivat pääasiassa kauppiaina, käsityöläisinä ja virkamiehinä.
Kultainen liiga 2006
Golden Gala
Miehet
Olavi Linnamies
Olavin syntymäpaikaksi on virallisiin asiakirjoihin merkitty Valkeala, mutta todellisuudessa perhe asui hänen syntyessään Puolassa Wloclawekissä. Perhe muutti Suomeen, kun Ensimmäisen maailmansodan taistelut ulottuivat Puolaan. He päätyivät monien vaiheiden jälkeen asumaan Jyväskylään. Olavi Burgman kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1931 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1935. Samana vuonna hän suomensi sukunimensä Linnamieheksi.
Kultainen liiga 2006
Golden Gala
Naiset
Olavi Linnamies
Valmistuttuaan hän aloitti Metsäntutkimuslaitoksen assistenttina metsänarvioimisosastossa. Työtehtäviin kuului toiminta Suomen metsien inventoinnin arviointiryhmässä. Arviointi tehtiin kenttätyönä arvioimalla otannalla valittujen metsäpalstojen metsälajien määrät. Työn ohella hän suoritti maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon 1939.
Kultainen liiga 2006
Weltklasse Zürich
Weltklasse Zürich järjestettiin Zürichissa 18. elokuuta.
Olavi Linnamies
Välirauhan aikana hän osallistui Enso-Gutzeit Oy:n metsävarojen arviointiin. Sotavuodet kuluivat pääasiassa kenttätykistössä komentajien adjutanttina Karjalankannaksella.
Kultainen liiga 2006
Weltklasse Zürich
Miehet
Naiset
Memorial van Damme
Memorial van Damme järjestettiin Brysselissä 25. elokuuta.
Miehet
ISTAF
Miehet
Olavi Linnamies
Sotien jälkeen hän toimi maatalousministeriössä asutusasioiden esittelijänä ja maanhankintalain toimeenpanon tarkastajana. Vuonna 1946 hän siirtyi Kymin Oy:n metsäkoulun johtajaksi Sippolaan. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1953, jolloin hänet nimitettiin Metsähallituksen arvioimisosaston päälliköksi. Osaston tehtävänä oli määritellä, missä määrin valtion omistamissa metsissä voitiin toteuttaa metsänhakkuita ja muita metsänhoidollisia toimenpiteitä. Linnamiehen kaudella Suomessa ryhdyttiin valmistelemaan voimaperäisiä metsänhoitotoimia, joihin kuuluivat muun muassa soiden ojitus, metsien lannoitus ja torjunta-aineiden käyttö. Suomen metsävarojen kehitys, joka oli 1930- ja 1950-lukujen arvioinneissa antanut huolestuttavia tuloksia, saatiin käännettyä nousuun.
Vuonna 1961 Linnamies nimitettiin metsävara-asiantuntijaksi Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliittoon. Hänet nimitettiin liiton metsäosaston päälliköksi 1964, ja tätä tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka.
Linnamies toimi 1950-luvulla Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen professorina ja 1960-luvun alussa Teknillisen korkeakoulun metsätalouden erikoisopettajana. Molempia tehtäviä hän hoiti oman toimensa ohella. Hän oli lisäksi useiden valtionkomiteoiden puheenjohtaja tai jäsen, muun muassa luonnonsuojelulakia valmistelleen komitean puheenjohtajana 1960–1966. Luonnonsuojelulakia ei komiteamietinnön pohjalta saatu uudistettua, mutta mietintö herätti yleisen luonnonsuojelukeskustelun.
Linnamies oli Puolustustaloudellisen suunnittelukunnan polttoainejaoston jäsen sekä puu- ja polttoainetoimikunnan puheenjohtaja. Aktiivisena järjestömiehenä hän oli mukana myös Suomen riistanhoitosäätiön toiminnassa, muun muassa puheenjohtajana vuodesta 1962 kuolemaansa saakka. Säätiö harjoitti riistantutkimusta, mutta tämä tehtävä siirtyi valtiolle 1964, kun Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos aloitti toimintansa.
Linnamiehellä on myös useista kymmenistä teoksista koostuva oman alansa kirjallinen tuotanto. Joukossa on myös sukututkimukseen kuuluvia artikkeleita hänen esi-isiensä vaiheista.
Hänen harrastuksensa liittyivät läheisesti hänen työtehtäviinsä, luonnossa liikkumiseen, riistanhoitoon ja metsästykseen.
Linnamiehelle myönnettiin metsäneuvoksen arvonimi 1964. Se myönnettiin hänelle paitsi ansioista päätoimensa hoitamisesta myös lukuisista muista oman alansa edellä mainituista merkittävistä yhteiskunnallisista tehtävistä.
Olavi Linnamies kuoli 60-vuotiaana vuonna 1973. Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Sumire (1921)
Sumire oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä maailmansotien välillä.
Gallona
Gallona (lyhennettynä gal ) on brittiläisen järjestelmän tilavuusmitta, jota nykyisinkin käytetään yleisesti muun muassa öljyn ja polttoaineen mittayksikkönä Yhdysvalloissa. Eri maissa gallonan tilavuus on aikojen kuluessa vaihdellut. thumb|Yhdysvaltalainen bensagallona jossa merkinnät "U.S. Gallon", brittiläinen gallona, ja litroina
Kuiva gallona tarkoitti alun perin lieriötä, jonka korkeus oli 6 ja halkaisija 7 tuumaa, mutta kuningatar Annan valtakaudella, vuodesta 1206 laskentatavaksi otettiin 11 × 7 × 3 tuumaa. Tämä vastaa Yhdysvalloissa nykyisin käytössä olevaa nestegallonaa, jonka mukaan gallona on 231 kuutiotuumaa. Kuivien aineiden gallona taas on bushelia, ja 1 bushel on määritelmän mukaan 2 150,42 kuutiotuumaa.
Sumire (1921)
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 1. helmikuuta 1940.
Gallona
Brittiläinen gallona sen sijaan vastaa nykyisin 10 vesipaunan tilavuutta.
Koska nykyisin on määritelty, että yksi jaardi on tarkalleen 0,9144 metriä ja yksi tuuma jaardia, ovat myös yllä ilmoitetut yhdysvaltalaisen gallonan (sekä kuivien aineiden että nesteiden) suuruudet litroina tarkkoja.
Sana gallona tarkoittaa arkikielessä myös noin neljän litran nestesäiliötä.
Pankko
Pankko voi viitata johonkin seuraavista:
Fjodor Sologub
Fjodor Sologub oik. Fjodor Kuzmitš Teternikov, vuodesta 1893 kirjailijanimi Sologub (ven. Фёдор Кузьми́ч Тете́рников); (17. helmikuuta [ J: 1. maaliskuuta]  1863 Pietari, Venäjän keisarikunta – 5. joulukuuta 1927 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija.
Suku ja koulutus
Fjodor Sologubin isä Kuzma Afanasjevitš Teternikov oli tilanomistajan avioton poika, joka oli ollut maaorjana Pultavan kuvernementissä, työskenteli vapauduttuaan maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen Pietarissa räätälinä. Isän kuoltua tuberkuloosiin vuonna 1867, lukutaidoton talonpoikaistaustainen äiti Tatjana Semjonovna (k. 1894) joutui ottamaan paikan Agapovin aatelisperheestä palvelijana, jossa hän oli palvellut ennen naimisiinmenoaan. Fjodorin lapsuus ja murrosikä kuluivat nuoremman sisaren Olgan kanssa Agapovien talossa. Fjodorin äiti piti piiskaamista tärkeimpänä koulutuskeinona ja rankaisi poikaansa ankarasti pienimmästäkin laiminlyönnistä. Tästä hänelle muodostui sadomasokistinen kompleksi, jolla oli merkittävä vaikutus kirjailijan työhön.
Lapsena Fjodor luki paljon. Vuonna 1876 hän meni Agapovien tuen avulla kouluun Vladimirissa, vuotta myöhemmin hän siirtyi dekabristikouluun ja vuonna 1879 Pietarin opettaja instituuttiin, jossa hän opiskeli ja asui täysihoidossa neljä vuotta. Valmistuttuaan 19-vuotiaana vuonna 1882 hän pelasti äitinsä palvelijan ankarasta elämästä ja otti tämän ja sisarensa Olgan mukaansa ja lähti kymmeneksi vuodeksi opettamaan matematiikkaa pohjoisten maakuntien kouluihin Kresttsyyn, jona aikana hänen äitinsä kuoli, Velikije Lukiin vuonna 1885 ja Vytegraan vuonna 1889.
Vuosina 1892–1907 Sologub toimi opettajana, rehtorina ja koulutarkastajana Pietarissa ja asui sisarensa Olgan kanssa hänelle myönnetyssä pienessä työsuhdeasunnossa Vasilinsaarella, jossa kokoontui sunnuntaisin kirjallinen piiri sekä taiteilijoita että kirjailijoita kuten Aleksandr Blok, Mihail Kuzmin, Aleksei Remizov, Sergei Gorodetski, Vjatšeslav Ivanov, Andrei Belyi, Valeri Brjusov, Nadežda Teffi, Léon Bakst, Mir iskusstva-ryhmään kuulunut kaupunkimaisema maalauksistaan tunnettu taidemaalari Mstislav Dobujinsky (1875-1957) ja Sergei Auslender. Olga kuoli tuberkuloosiin vuonna 1907.
Kirjallinen ura
Sologub julkaisi ensimmäiset runonsa vuonna 1884, mutta hänen kirjailijanuransa alkoi varsinaisesti 1890-luvulla. Hän julkaisi runoja, kirjallisuuskritiikkiä ja artikkeleita Severnyi vestnikissä ja muissa pietarilaisissa lehdissä. Vuonna 1896 ilmestyivät maaseudun opettajaelämästä kertova romaani Tjažolyje sny (ven. Тяжёлые сны, ”Raskaita unia”), jota on pidetty yhtenä ensimmäisistä dekadenssia edustavista venäläisistä romaaneista, runokokoelma Stihi (ven. Стихи, ”Runoja”) sekä kertomus- ja runokokoelma Teni (ven. Тени, ”Varjoja”).
Sologubin merkittävin teos on vuonna 1905 ilmestynyt romaani Riivattu (ven. Мелкий бес, Melki bes), joka kuvaa groteskisti maaseutukaupungin pikkuporvarillista elämää. Samaa teemaa jatkoi trilogia Tvorimaja legenda (ven. Творимая легенда, ”Luotu legenda”, 1914). Sen skandaalimainen menestys perustui eroottisiin kuvauksiin, jotka kritiikki yksimielisesti tuomitsi. Sologub kirjoitti myös suosittuja näytelmiä vuosina 1907-1917, kuten Riivatun näyttämösovitus vuonna 1909 ja 'Kuoleman voitto' (ven. Победа Смерти, 1907). Hänen ja Aleksandr Blokin symbolismin hengessä tehdyt näytelmätekstit toimivat näyttämöllä parhaiten.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Sologub sepitti yltiöisänmaallisia runoja, jotka vähensivät hänen suosiotaan. Hän suhtautui innostuneesti helmikuun 1905 vallankumouksen mutta tuomitsi jyrkästi bolševikkien 1917 vallankaappauksen. 1920-luvun alussa hän julkaisi useita runokokoelmia, jotka jäivät täysin vaille huomiota. Vuonna 1908 hän meni naimisiin kirjailija Anastasia Tšebotarevskajan (1876-1921) kanssa, jonka parina Sologub toimi myös kääntäjänä.
Sologub kuului symbolistien vanhempaan sukupolveen, mutta hänen tuotannossaan on myös eurooppalaisen dekadenssin vaikutusta. Sen ominaispiirteitä ovat omaelämäkerrallisuus, psykologismi ja filosofisten ongelmien käsittely. pienoiskuva|Fjodor Sologub ja hänen vaimonsa kirjailija Anastasia Tšebotarevskaja n. 1910 Fjodor Sologubin kaunokirjallisuudessa ja lehtiartikkeleissa toistuva teema on lasten epäoikeudenmukainen ja välinpitämätön kohtelu. Runoudessa puolestaan toistuvat dekadentit teemat. Vaikka Sologub piti itseään ennen muuta runoilijana, hänen proosansa on kestänyt aikaa paremmin. Huomattavin ja jo omana aikanaan suosittu teos on romaani Riivattu (ven. Мелкий бес, Melki bes, 1907, suom. 1918), joka kertoo vainoharhaisuuteen vaipuvan kansakoulunopettajan aiheuttamista onnettomuuksista. Riivattu on yksi venäläisen modernismin ilmaisuvoimaisimpia ja omintakeisimpia romaaneja. Trilogia Tvorinaja legenda (ven. Творимая легенда, Luomislegenda, 1907-1913) pyrkii symbolististen ihanteiden toteuttamiseen. Siinä ajankohtaiset aiheet limittyvät mielikuvituksellisten maailmojen, linnojen kuninkaiden ja subtrooppisten puutarhojen kanssa. Pyrkimyksestä huolimatta romaani ei saanut ymmärrystä omana aikanaan, mutta siitä otettiin kuitenkin 10 painosta kirjailijan elinaikana.
Võrun kunta
Võrun kunta sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa.
Sijainti
Kunta rajoittuu etelässä Rõugeen, lännessä Antslaan, pohjoisessa Kanepiin, Põlvaan ja Räpinaan, idässä Setomaahan ja Venäjään. Võrun kaupunki sijaitsee Võrun kunnan keskellä.
Hallinto
Võrun kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Võrun kunta, võrumaalaiset Lasvan, Sõmerpalun ja Vastseliinan kunnat sekä Oravan kunta Põlvamaalta. Võrussa on 10 695 asukasta (2023).
Liikenne
Valtatie 2 Tallinnasta Riian–Pihkovan valtatielle kulkee Võrun kautta. Rautatiet Valgan raja-asemalta Koidulan raja-asemalle ja Tartosta Koidulaan kulkevat Võrun kautta.
Konstantínos Mítroglou
Konstantínos ”Kóstas” Mítroglou (, s. 12. maaliskuuta 1988 Kavála) on kreikkalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa, Englannissa, Portugalissa, Ranskassa, Turkissa ja Alankomaissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura
Mítroglou syntyi Kaválassa, mutta pian syntymänsä jälkeen hänen perheensä muutti Saksaan. Siellä hän siirtyi Borussia Mönchengladbachin junioriakatemiaan. Pelattuaan vuodet 2005–2007 Mönchengladbachin reservijoukkueessa hän siirtyi kotimaansa Olympiakosiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 11 ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Wolfgang Stark
Wolfgang Stark (s. 20. marraskuuta 1969 Landshut, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloerotuomari. Kotimaassaan hän tuomitsi ensimmäiset ottelut pääsarjassa vuonna 1997. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli kansainvälinen erotuomari.
Kansainvälisellä urallaan Stark on tuominnut useita Mestarien liigan otteluita, EM- ja MM-karsintoja, vuoden 2010 MM-kilpailuja ja vuoden 2012 EM-kilpailuja.
Luettelo AMD:n grafiikkapiireistä
Tämä sivu sisältää keskeistä tietoa AMD:n ATI- ja AMD-grafiikkapiireistä ja -näytönohjaimista.
DirectX -versiot
Näytönohjaimen tukemat DirectX -versiot:
OpenGL -versiot
Näytönohjaimen tukemat OpenGL -versiot:
Kenttien selitykset
Alta löytyvien taulukoiden kenttien tiedot selvennettyinä:
Gnomon (kuvioluvut)
Gnomon on kahden samaan kuviolukujen sarjaan kuuluvan luvun numeerinen erotus ja samalla niitä vastaavien kuvioiden eroavaisuus eli lisäys.
Esimerkkejä
pienoiskuva|Gnomon vinoista suunnikkaista, jotka ovat yhdenmuotoiset. Monikulmiolukuihin kuuluva viisikulmioluvut muodostetaan geometrisesti asettamalla pisteitä viisikulmioksi seuraavalla tavalla:
600px
Luvun 5 gnomon ovat ne neljä pistettä, jotka ovat punaiset ja toisaalta gnomon on silloin 4. Luvun 12 gnomon on luku 7 ja lukujen 22 ja 35 gnomonit vastaavasti 10 ja 13.
Yhdistetyn maailmancup 2020–2021
Yhdistetyn maailmancup 2020–2021 alkoi 27. marraskuuta 2020 Kuusamon Rukalla ja päättyi 21. maaliskuuta 2021 Saksan Schonachissa. Se on historian ensimmäinen naisten yhdistetyn maailmancup-kausi. Kauden aikana järjestetään miehille 22 henkilökohtaista kilpailua sekä kolme joukkuekilpailua, joista kaksi on parikilpailuja. Naisille oli tarkoitus järjestää neljä osakilpailua Lillehammerissa ja Otepäässä, mutta kummankin kisaviikonlopun peruuntuessa koronaviruspandemian vuoksi, siirrettiin ensimmäinen osakilpailu Ramsauhun.
Carlos Rogers
Carlos Cornelius Rogers (s. 2. heinäkuuta 1985 Augusta, Georgia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. Rogers pelasi kymmenen kautta NFL-liigassa edustaen Washington Redskinsia, San Francisco 49ersia ja Oakland Raidersia.
Rogers valittiin urallaan kerran NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
NFL-ura
Washington Redskins varasi Auburnin yliopistossa pelanneen Rogersin vuoden 2005 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi Redskinsissä kuuden kauden ajan ilman mainittavaa menestystä, kunnes teki kesällä 2011 vapaana pelaajana sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa.
Ossi Repo
Ossi Repo on Kemin entinen kaupunginjohtaja. Kemin kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan kuuden vuoden määräajaksi vuonna 2005 hän voitti Martti Ruotsalaisen äänin 23–20. Ennen valintaansa kaupunginjohtajaksi Repo oli Lapin liiton kehittämisjohtaja. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2012. Sittemmin hän on toiminut ainakin kuntajakoselvittäjänä Pohjois-Karjalassa ja Vaasan seudulla ja kannustanut Meri-Lapin kuntia yhdistymään.
Carlos Rogers
NFL-ura
Ensimmäisellä kaudellaan 49ersissa Rogers nousi uudelle tasolle ja oli yksi yllättäjäjoukkueen parhaista pelaajista sekä oleellinen osa yhdessä sarjan parhaista puolustuksista. Hänet valittiin kauden jälkeen ensimmäistä kertaa urallaan NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. 49ers teki neljän vuoden jatkosopimuksen Rogersin kanssa keväällä 2012. Kaudella 2012 lehdistö valitsi Rogersin NFL:n sadan parhaan pelaajan joukkoon. Siitä huolimatta 49ers osti hänen sopimuksensa ulos kauden 2013 jälkeen.
Kaudeksi 2014 Rogers siirtyi yksivuotisella sopimuksella Oakland Raidersiin. Kauden 2014 jälkeen Rogers ei ole pelannut missään, muttei ole ilmoittanut lopettavansa uraansa.
Alfred La Liberté
Elämä
Vuonna 1902 La Liberté lähti Berliiniin jatkamaan opiskelua Paul Lutzenkon, Ernst Baekerin ja Wilhelm Klatten johdolla. Hän pääsi hoveihin esiintymään, mutta palasi Kanadaan, piti 22. marraskuuta 1906 hyvin menestyksekkään resitaalin ja ryhtyi opettamaan sekä Montrealissa että Ottawassa. Kuultuaan Aleksandr Skrjabinin saapumisesta New Yorkiin La Liberté kirjoitti tälle helmikuussa 1907 ja lähti ihailemansa säveltäjän kutsumana New Yorkiin. Skrjabinin kehotuksesta hän lähti takaisin Eurooppaan, jossa hän vietti lisää aikaa Berliinissä ja työskenteli Teresa Carreñon kanssa. Brysselissä hän kohtasi jälleen Skrjabinin ja ryhtyi opiskelemaan tämän johdolla. La Liberté piti resitaaleja Lontoossa.
Palattuaan Montrealiin vuonna 1911 La Liberté avasi studion ja ryhtyi edistämään Skrjabinin teosten tunnettavuutta. Kaksi vuotta myöhemmin hän perusti studion New Yorkiin, jossa hänen työskentelynsä lopetti ensimmäinen maailmansota. Montrealissa La Liberté opetti vuosina 1926–1935 Vincent d'Indy -koulussa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Hélène Baillargeon, Morris Davis, Gérald Desmarais, Hector Gratton, Djane Lavoie-Herz, Antonio Létourneau, Marie-Thérèse Paquin, Wilfrid Pelletier ja Bernard Pinsonneault.
Skrjabinin ja La Libertén ystävyys oli niin syvää, että Skrjabin uskoi jotkin käsikirjoituksensa ystävänsä haltuun. Ekstaasin runoelman ja viidennen pianosonaatin käsikirjoitukset pysyivät Montrealissa vuoteen 1972, jolloin La Libertén leski sijoitti ne Skrjabinille omistettuun museoon Moskovaan. La Liberté ihaili paitsi Skrjabinia, myös Nikolai Medtneriä ja Marcel Dupréa. Molemmat omistivat hänelle teoksiaan.
Tuotanto
Harvat La Libertén suurimuotoista töistä tulivat valmiiksi. Kunnianhimoisin teos Soeur Béatrice on kolminäytöksinen ooppera, josta kuitenkin on olemassa vain pianonuotinnos. Osia on esittänyt konsertissa Rodolphe Plamondon.
Dow Jones & Company
Dow Jones & Company on yhdysvaltalainen kustannusyhtiö ja taloustietoa julkaiseva yritys, jonka omistaa News Corp.
Yrityksen perusti 1882 kolme toimittajaa Charles Dow, Edward Jones ja Charles Bergstresser. Yhtiön johdossa oli 105 vuotta Bancroftin suku, jonka hallussa oli 64 prosenttia äänioikeutetuista osakkeista, kunnes omistus siirtyi vuonna 2007 News Corporationille. Yhtiö myi vuonna 2010 CME Groupille 90 prosenttia Dow Jones Indexes -yrityksestä, joka julkaisee muun muassa Dow Jones Industrial Average -indeksiä.
Dow Jonesin kestävän kehityksen (Dow Jones Sustainability Indexes, DJSI) indeksejä arvostetaan maailmalla. Yritykset valitaan niihin vastuullisuusarvioinnin perusteella, jonka tekee RobecoSAM. Arvioinnissa yritykset vastavat noin sataan kysymykseen, joissa käsitellään niiden toimintaa talous-, sosiaali- ja ympäristövastuun kautta. Indeksissä arvioidaan muun muassa ilmaston muutoksen hillitsemiseen liittyviä toimia ja yritysten käytäntöjä toimitusketjun, työvoiman, hallinnon ja riskienhallinnan parissa. Syyskuussa 2013 seitsemän suomalaista pörssiyritystä valittiin vuosiksi 2013–2014 Dow Jonesin kestävän kehityksen Euroopan indeksiin: Kesko, Metso Oyj, Neste Oil, Nokia Oyj, Outokumpu, Outotec ja UPM.
István Bartalis
István Bartalis (s. 7. syyskuuta 1990 Miercurea Ciuc, Romania) on unkarilais-ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kauden 2022–2023 monikansallisen ICEHL-liigan unkarilaisessa Fehérvár AV19:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Bartalis on pelannut urallaan kuusi kautta Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa ja kolme kautta Saksan DEL-liigassa. Bartalis on edustanut Unkaria muun muassa kahdessa pääsarjan MM-turnauksessa.
Seuraura
Bartalis syntyi Romaniassa, kasvoi kotimaassaan Unkarissa, mutta vietti myöhemmät juniorivuotensa Ruotsissa IF Troja-Ljungbyssä, jonne hän siirtyi 16-vuotiaana kaudeksi 2006–2007. Seuraavan kauden 2007–2008 päätteeksi Bartalis oli nostamassa seuran J20-junioreita J20 Elitistä SuperElitiin. Kaudella 2009–2010 hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Oscar Holtsin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Bartalis debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 2010–2011 hän teki siellä 51 runkosarjaottelussa tehot 10+11=21 sekä kymmenessä Kvalserien AS:n ottelussa kuusi syöttöpistettä.
Kaudella 2013–2014 Bartalis voitti Kvalserien AS:ssä Troja/Ljungbyn sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jacob Berglundin kanssa tehoilla 6+3=9. Joukkue putosi kuitenkin kauden päätteeksi Hockeyettaniin. Kaudeksi 2014–2015 Bartalis palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan unkarilaisjoukkue Alba Volán Székesfehérváriin. Hänet palkittiin Miklos Cupissa Unkarin teknisimpänä pelaajana. Heinäkuussa 2015 Bartalis teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Alba Volánin kanssa.
Bartalis pelasi uudesta sopimuksestaan vain ensimmäisen vuoden Székesfehérvárissa. Hän oli saanut sen verran paljon huomiota hyvistä otteistaan vuoden 2016 MM-kilpailuista, että hän sai sopimuksen Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsiltä, johon Székesfehérvár päästi sopimuspelaajansa. Bartalis edusti Wild Wingsia kolmen kauden ajan, pelasi Saksan pääsarjassa 123 runkosarjaottelua ja teki niissä 19 maalia.
Maajoukkueura
Bartalis pelasi alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti B-lohkon kultaa ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Bartalis pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon hopeaa. Bartalis valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja hän jakoi 12 syöttöpisteellään syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Peter Popovicsin kanssa.
Bartalis pelasi I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin Unkarit voitti A-lohkon hopeaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013 ja 2014, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyi pronssiin. Vuoden 2012 turnauksessa Bartalis jakoi viidellä syöttöpisteellään Unkarin sisäisen pistepörssin voiton Márton Vasin ja István Sofronin kanssa. Hän jakoi myös koko turnauksen syöttöpörssin voiton Ukrainan Oleksandr Materuhinin kanssa. Bartalis voitti myös turnauksen tehotilaston lukemalla +4.
Bartalis edusti Unkaria MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän toimi joukkueen varakapteenina. Bartalis voitti Unkarin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 1+4=5 ja hänet palkittiin joukkueen yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Hän pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.
Bartalis oli mukana jälleen jääkiekon 1. divisioonan MM-kilpailuissa 2017 ja 2019 sekä MM-kilpailuissa 2023.
Katja Ruotsalainen
Katja Ruotsalainen (o.s. Hiipakka, s. 17. syyskuuta 1977 Jurva) on suomalainen uransa päättänyt maastohiihtäjä. 174 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava Ruotsalainen edusti urallaan Seinäjoen Hiihtoseuraa ja Teuvan Rivakkaa.
Paaritsa
Paaritsa on entinen inkeriläis-inkeroinen kylä entisessä Kolppanan luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylä sijaitsee nykyään Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä.