cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rutto
Ehkäisy ja hoito
Ruttobakteerista voi kehittyä lääkeresistentti kanta. Madagaskarilta löydettiin yksi tapaus multiresistentistä ruttobakteerimuodosta vuonna 1995.
Nykyisten ruttokantojen synty
Koska rutto on jyrsijöiden tauti, se on luultavasti ollut olemassa jo kauan ennen kuin se levisi ihmiseen. Nykyisten ruttokantojen esi-isäksi on molekyylikellon avulla määritelty bakteeri, joka eli 5 000–7 000 vuotta sitten. Ruttobakteerin DNA:ta on löydetty 4 800 vuotta sitten Euraasiassa kuolleiden ihmisten luista. Tuolloin sillä ei vielä ollut geeniä, jonka ansiosta se olisi voinut selviytyä kirpun sisällä ja levitä sen avulla. Pronssikautinen ruttobakteeri ei myöskään ollut yhtä tappava kuin myöhemmät kannat, eikä se aiheuttanut paiseita sairastuneessa. Nykyinen erittäin tappava ruttobakteeri on kehittynyt ilmeisesti noin 3 000 vuotta sitten.
Varhaisia epidemioita
Hellenistisestä maailmasta tunnetaan viimeistään 400-luvulta eaa. mainintoja rutosta ja epidemioista Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Ateenan rutto 2 500 vuotta sitten ja Antoninuksen rutto vuosina 165–180 olivat mahdollisesti ruttobakteerin aiheuttamia. Kiinasta ensimmäinen maininta rutosta löytyy vasta 600-luvulta jaa. ja Intiasta 1000-luvulta.
Kolme pandemiaa
Ensimmäinen ruttopandemia oli Justinianuksen rutto, joka alkoi tuhoisana epidemiana Konstantinopolissa vuonna 542. Tauti oli tullut egyptiläiseen Pelusiumin satamakaupunkiin idästä Punaisenmeren yli, ja sieltä se aloitti leviämisensä Välimeren alueelle. Tauti aiheutti kolmen vuosisadan aikana useita epidemioita Bysantin valtakunnan alueella, ja se saattoi surmata jopa puolet valtakunnan väestöstä. Pandemia jatkui Euroopassa vuoteen 767 asti.
Toisen ruttopandemian ensimmäinen ja tuhoisin epidemia oli musta surma 1346–1353. Myös Kiinan Hebein provinssissa oli 1330-luvulla tuhoisa kulkutauti, mutta ei ole varmaa, oliko se ruttoa. Toinen ruttopandemia syntyi mahdollisesti kahdesta syystä. Suuria osia Euraasiasta valloittaneet mongolit olivat hevosilla liikkuvia sotureita, jotka muodostivat sotilaallisen ja hallinnollisen verkoston koko Keski-Aasian välille. He saattoivat tuoda tautia kantavat jyrsijät Kiinasta aroja pitkin lännemmäs 1300-luvun alkuun mennessä. Toinen syy pandemian alulle saattoi olla 1200-luvun puolivälissä alkanut ilmastonmuutos, joka aiheutti Saharasta puhaltamaan kääntyneiden tuulien myötä Keski-Aasian lämpenemisen ja kuivumisen ja pakotti jyrsijät liikkeelle. Mustan surman jälkeen tuli uusia epidemioita, ja koko pandemia kesti vuosiin 1650–1722 asti. Esimerkiksi laajalti Itä- ja Pohjois-Euroopassa viimeinen suuri ruttoepidemia koettiin suuren Pohjan sodan aikana vuosina 1708–1712.
Kolmas ruttopandemia riehui lähinnä Kiinassa ja Intiassa 1800-luvulla, mutta se saatiin pysäytettyä. Vuonna 2010 julkaistun geenitutkimuksen mukaan kaikki kolme tunnettua ruttopandemiaa, mukaan lukien musta surma, olisivat syntyneet Kiinassa. Länteen musta surma olisi kulkeutunut silkkitietä pitkin.
Nykytilanne
thumb|300px|Ruton esiintyminen nykyisin. Kartassa punaisella alueet, joilla ruttoa esiintyy villieläimissä (1998), ja keltaisella maat, joissa ruttoa on raportoitu ihmisissä 1970–1998. Kolmannen ja toistaiseksi viimeisen ruttopandemian jälkeen rutto on ollut kotoperäisenä ja aina läsnä olevana uhkana suuressa osassa maailmaa. Aasiassa ruttoa tavattiin eniten vuosina 1954–1980. Intiassa ruttoa tavattiin joka vuosi välillä 1954–1967, ja epidemia koettiin vielä vuonna 1994. Vietnamissa sota lisäsi ruton esiintymistä 1960- ja 1970-luvuilla, mutta maassa ei enää nykyisin tavata ruttoa. Nepalin ja Kiinan rajalla koettiin pieni epidemia vuonna 2004. Perussa ja Yhdysvalloissa ruttoa on esiintynyt melkein vuosittain 1954–2015, mutta muualla Amerikoissa tautia ei enää juurikaan tavata. Afrikassa ruttotapausten ja ruton saastuttamien maiden määrä on viime vuosikymmeninä kuitenkin ollut kasvussa. Madagaskar on nykyisin eniten rutosta kärsivä maa maailmassa. Saarella on vuosittain toistuvia ruttoepidemioita, kuten talven 2014–2015 epidemia, jossa kuoli useita kymmeniä ihmisiä.
Ruttotapausten vähäisyyttä nykyisin selittää terveydenhuollon kehittyminen, jyrsijöiden seuranta, ihmisten koulutus sekä vähäiset kontaktit ihmisten ja sairaiden jyrsijöiden välillä. Koska ruttobakteeri kiertää jatkuvasti luonnonvaraisissa jyrsijöissä ja kykenee säilymään maaperässä kymmeniä vuosia, ruttoa ei voida koskaan tuhota kokonaan.
Nykyisen ilmastonmuutoksen vaikutus ruttoepidemioiden esiintymiseen riippuu siitä, aiheuttaako lämpeneminen aavikoitumista vai vihertymistä. Metsäkato ja arojen laajeneminen laajentaisi jyrsijöiden elinaluetta ja levittäisi ruttoa, mutta toisaalta ilman hiilidioksidipitoisuuden nousu ja sademäärien kasvu ovat saaneet esimerkiksi Sahelin vihertämään viime vuosikymmeninä, ja myös lämpötilan nousu on haitaksi ruttokirpuille.
Hubert Fournier
Hubert Fournier (s. 3. syyskuuta 1967) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesäkuusta 2017 lähtien hän on toiminut Ranskan jalkapalloliiton teknisenä johtajana.
Ura pelaajana
Fournier aloitti pelaajauransa Ranskan Division 3:ssa pelanneessa US Maubeugessa kaudella 1988–1989. Yhden Maubeuge-kauden jälkeen hän siirtyi pääsarjaan nousseen SM Caenin puolustuskalustoon ja debytoi pääsarjatasolla elokuussa 1989 AS Monacoa vastaan. Fournier teki debyyttikaudellaan vahvan läpimurron Caenin puolustukseen ja urakoi 32 ottelua. Kaudella 1991–1992 Fournier putosi Caenin avauskokoonpanosta ja pelasi kauden aikana vain 19 ottelua. Caenille kausi oli menestyksekäs, ja seura pääsi viidennen sijan myötä mukaan UEFA Cupiin. Myös Fournier pääsi mukaan europeleihin kaudella 1992–93, joka jäi lopulta hänen viimeisekseen Caenissa.
Caenista lähtönsä jälkeen Fournier jatkoi uraansa En Avant de Guingampissa, jota edusti kolmen kauden ajan. Hän oli avainasemassa seuran puolustuksessa, kun Guingamp nousi keväällä 1994 Division 2:een ja seuraavana keväänä liigaan. Hän pelasi seurassa liigakauden 1995–1996, jonka jälkeen siirtyi Saksaan Borussia Mönchengladbachiin. Peliaika Saksassa jäi vähiin, ja hän palasi kahden kauden jälkeen takaisin kotimaahansa. Fournier edusti vielä Olympique Lyonnais’ta, Guingampia ja FC Rouenia, kunnes lopetti uransa kauden 2003–2004 jälkeen.
Ura valmentajana
Kesäkuussa 2009 Fournier jatkoi valmennusuraansa Marc Collat’n apuvalmentajana Stade de Reimsissä. Hän suoritti kauden aikana vaadittavat valmentajatutkinnot. Kauden jälkeen Fournier’sta tuli Ligue 2:een nousseen Reimsin päävalmentaja. Ensimmäinen kausi päävalmentajana päättyi kymmenenteen sijaan, eli seuran tavoitteen mukaisesti sarjapaikka säilyi. Kaudella 2011–2012 Fournier’n suojatit pelasivat loistavan kauden, sijoittuivat lopulta Ligue 2:ssa toiseksi ja nousivat 33 vuoden tauon jälkeen pääsarjatasolle.
Liigassa Reims menestyi Fournier’n alaisuudessa paremmin kuin odotettiin. Kaudella 2012–2013 sarjanousija taisteli hienosti sarjapaikkansa puolesta ja sijoittui lopulta turvallisesti sijalle 14. Kaudella 2013–2014 joukkueen menestys oli entistä parempaa ja erityisesti loistavien kotiotteluiden myötä Reims oli lopulta 11:s. Kauden jälkeen Fournier siirtyi Olympique Lyonnais’n päävalmentajaksi. Fournier’n debyyttikausi Lyonin valmentajana oli menestyksekäs. Joukkue taisteli liigamestaruudesta tasapäin Paris Saint-Germainin kanssa, mutta kolmanneksi viimeisellä kierroksella SM Caen yllätti Lyonin 3–0. Kakkossijakin oli kuitenkin joukkueen paras sijoitus liigassa sitten kauden 2009–2010.
Kausi 2015–2016 sujui edelliskautta heikommin, eikä Lyonin peli kulkenut sen paremmin Mestarien liigassa kuin kotimaan sarjoissakaan. Syyskauden suurin pettymys oli putoaminen Mestarien liigasta jo lohkovaiheessa, kun joukkue hävisi viimeisen ja ratkaisevan ottelun KAA Gentille 1–2. Liigassa joukkue oli syyskauden jälkeen vasta yhdeksäntenä ja heikot tulokset johtivat Fournierin potkuihin joulun alla 2015.
Kaniegué
Kaniegué (myös Kagnigué) on maalaiskunta Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dioundiou Konkankan sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 70 kilometriä Sanista lounaaseen. Kunnassa on 7 100 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Kanieguén kunta rajoittuu koillisessa Sanin piirin Kavan, kaakossa Kassorolan, lounaassa Tourakolomban ja luoteessa Diakourounan kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin.
Kunnassa toimii viisi julkista alkoulua, kolme kyläkoulua ja seitsemän lukutaitokeskusta. Uusi terveyskeskus ei ole vielä toimintakuntoinen. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja, joista suurin osa on rikki.
Erzjan pravda
Erzjan pravda (Эрзянь правда, ”Ersän totuus”) on Saranskissa Mordvan tasavallassa ilmestyvä ersänkielinen sanomalehti.
Lehti on perustettu Moskovassa vuonna 1921 nimellä Jakstere tešte (”Punainen tähti”). Mordvan autonomisen alueen muodostamisen yhteydessä vuonna 1930 toimitus muutti Saranskiin. Vuodesta 1931 lähtien lehti ilmestyi nimellä Erzjan kommuna (”Ersän kommuuni”). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1957.
Lehdellä on ollut huomattava merkitys ersän kirjakielen ja mordvalaisen kirjallisuuden kehitykselle. Vuonna 1978 se ilmestyi kolmesti viikossa 7 000 kappaleen painoksena.
Sing When You’re Winning
Sing When You're Winning on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Robbie Williamsin kolmas studioalbumi.
Taustaa
Kun Williams oli julkaissut hänen aiemman albuminsa, I’ve Been Expecting Youn vuonna 1998 ja aloittanut kiertueen vuonna 1999, hän löysi jonkin verran aikaa miettiä että mikä voisi olla hänen kolmas studioalbuminsa. Albumin nimi viittaa samannimiseen jalkapalloilukappaleeseen, koska Williams halusi ilmaista olevansa Port Vale F.C.:n fani. Albumin kansikuva sisältää muutamia kuvia Williamsistä juhlimassa pokaalin saamista Chelsean stadionilla, Stamford Bridgessä. Levylle julkaistuista kappaleista mikään ei ole kuitenkaan samanniminen levyn kanssa tai levyn nimeen liittyviä, sillä Williams vaihtoi niiden nimet ja sanoitukset. Albumin kuvat Williamsistä otti valokuvaaja Paul M. Smith. Loka- ja marraskuussa 2000 Williams teki kiertueen Kylie Minoguen kanssa ympäri Britanniaa edistääkseen albumin myyntiä myymällä sitä joka esiintymispaikassa.
Kaupallinen vastaanotto
Kun albumi julkaistiin elokuussa 2000, siitä tuli heti menestys Isossa-Britanniassa, saavuttaen ensimmäisellä viikollaan listan ensimmäisen sijan ja samalla viikolla se myi jo tuplaplatinaa. Albumi saavutti listan kärjen myös Uudessa-Seelannissa, Irlannissa, Saksassa sekä pääsi kymmenen parhaan joukkoon Argentiinassa, Itävallassa, Australiassa, Suomessa, Meksikossa, Ruotsissa sekä Sveitsissä. Albumi pysyi 91 viikon ajan Britannian singlelistalla, myyden jo pelkästään Britanniassa 2.4 miljoonaa kappaletta sekä saavuttaen kahdeksankertaista platinaa. Albumista tuli myös valtion parhaiten myynyt albumi vuonna 2000 sekä 51 parhaiten myynyt albumi Britannian historiassa. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin yli 6 miljoonaa kopiota. Albumi saavutti myös pieneksi koituneen menestyksen Yhdysvalloissa, saavuttaen 110. sijan Billboard 200-listalla.
Kriittinen vastaanotto
Kokonaisuudessaan kriittinen vastaanotto "Sing When You're Winning"-albumilla oli positiivista. Metacriticin keskiarvoksi muodostui 11 arvostelun pohjalta 69/100.
Makrochóri
Makrochóri (myös transl. Makrohóri) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Véroian kuntaan, Imathían alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Μακροχωρίου, Dimotikí Koinótita Makrochoríou). Kaupungin väkiluku on 5 189 (vuonna 2011).
Makrochórin pieni kaupunki, suomeksi ”Pitkä kylä”, sijaitsee noin viisi kilometriä koilliseen Véroian kaupungista. Aiemmin kaupunki kuului Apóstolos Pávloksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Véroian kunnan Apóstolos Pávloksen kunnallisyksikköön. Se oli lakkautetun Apóstolos Pávloksen kunnan kuntakeskus.
Orrengrund
pienoiskuva|Orrengrund [[tunnusmajakka]] pienoiskuva|Orrengrund saari
Orrengrund on Pernajan saaristossa Loviisasta noin 24 kilometriä eteläkaakkoon sijaitseva noin kilometrin pituinen kapea kalliosaari jolla kasvaa havumetsää. Saarella sijaitsee tunnusmajakka, luotsiasema ja loisto. Saarella toimi vuodesta 1996 alkaen myös merivartioasema avoveden aikana. Saarella on aiemmin ollut puolustusvoimien varuskunta ja siellä on edelleen rannikkotykistön 100 TK -tykkejä. Orrengrundin merivalvonta-asema muutettiin kaukokäyttöiseksi vuonna 2003, ja linnake muutettiin miehittämättömäksi vartiolinnakkeeksi.
Tunnusmajakka
Orrengrundin vuonna 1858 rakennettu tunnusmajakka, jonka on suunnitellut arkkitehti Jean Wiik, on 22,6 metriä korkea. Tornin 15 metriä korkea alaosa on nelikulmainen ja muurattu luonnonkivistä. Noin 6 metriä korkea yläosa oli alun perin puinen, mutta se korvattiin 1920-luvulla valetulla betonitornilla. Yläosa on nykyisin maalattu vaaleanpunaiseksi, ja siinä on peltikatto. Tornia käytetään puolustusvoimien tilapäisenä tulenjohto- ja tähystystornina. Aiemmin tornissa oli luotsien tähystämö ja vahtihuone, tornissa oli myös armeijan meri- ja ilmavalvonta-asema.
Ensimmäinen tunnusmajakka rakennettiin Orrengrundiin jo vuonna 1760, ja se korvattiin uudella pookilla vuonna 1838. Tämä pooki sortui kuitenkin jo parinkymmenen vuoden kuluttua, ja se korvattiin sitten nykyisellä tunnusmajakalla.
Aiheesta muualla
60.27444°N, 26.43944°W
Kadotuksen kuilu
Kadotuksen kuilu on suomenkielinen kokoelma amerikkalaisen kioskikirjailija Robert E. Howardin fantasia- ja kauhunovelleja. Markku Sadelehdon toimittama kokoelma ilmestyi vuonna 1993 WSOY:n Fan-sarjassa.
Teos sisältää kymmenen novellia sekä Sadelehdon esipuheen. Mukana on Kullista, Conanista ja Solomon Kanesta kertovia, miekka ja magia -henkisiä tarinoita. ”Pimeyden kansa” ja ”Kadotettujen laakso” ovat itsenäisiä, todelliseen maailmaan sijoittuvia kauhutarinoita. Clontarfin taistelusta kertova ”Harmaan jumalan tuho” sekä Wienin piiritystä kuvaava ”Korppikotkan varjo” ovat tyyliltään realistisempia historiallisia seikkailukertomuksia.
Vastaanotto
Ulkomaisia fantasiakirjailijoita -hakuteoksessa (2003) Jukka Halme kirjoittaa Kadotuksen kuilun olevan ”melko epätasainen, mutta silti hyvin kiinnostava leikkaus Howardin eri henkilöhahmoista.”
Aurec-sur-Loire
Aurec-sur-Loire on kunta Ranskassa Haute-Loiren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Saint-Étiennestä lounaaseen Loirejoen varrella.
Aurec-sur-Loiressa on useita keskiaikaisia rakennuksia, kuten munkkien linna Château du moine sacristain, joka toimii nykyään matkailutoimistona ja siellä on myös viinimuseo. Toinen keskiaikainen linna on Château seigneurial d'Aurec.
Supplicatio
Supplicatio oli Rooman valtakunnassa senaatin määräämä juhlallinen kiitostoimitus joka osoitettiin jumalille. Kaikkien temppelien ovet avattiin ja jumalten patsaat tuotiin ulos, jotta kansa pystyi niitä rukoilemaan ja kiittämään.
Supplicatio voitiin julistaa kahdesta eri syystä: kiitoksena suuresta voitosta tai suuren vaaran hetkinä. Supplication pituus päivinä riippui saavutetun voiton suuruudesta, joskus supplicatio kesti vain päivän, mutta yleensä kolme tai viisi päivää. Kymmenen päivän supplicatio julistettiin sen jälkeen kun Pompeius oli kukistanut Mithridates VI:n. Senaatti määräsi 15 päivän supplication sen jälkeen kun Caesar kukisti belgit ja ennen näkemättömät 20 päivää sen jälkeen kun Caesar kukisti Vercingetorixin.
Enmebaragesi
Enmebaragesi, myös Enmebaragisi tai Me-baragesi, (noin 2700 eaa.), oli Kišin kuningas ja ensimmäinen historiallinen henkilö Mesopotamiassa. Hänet tunnetaan omalta aikakaudeltaan säilyneiden ruukunsirpaleiden piirtokirjoituksista ja myös myöhempien aikojen perimätiedosta. Enmebaragesi oli Kišin ensimmäisen dynastian toiseksi viimeisin hallitsija. Erään kirjoituksen mukaan hän "ryösti Elamin maan aseet". Enmebaragesin poika Agga oli dynastian viimeinen kuningas, jonka Gilgameš kukisti Gilgameš ja Kišin Agga -eepoksen mukaan.
Platinaryhmä
200px|thumb|Platinaa Platinaryhmä (tunnetaan myös nimellä platinoidit tai platinametallit) on jaksollisen järjestelmän joukko, joka käsittää kuusi alkuainetta, ruteniumin, rodiumin, palladiumin, osmiumin, iridiumin ja platinan. Alkuaineet ovat ryhmissä 8, 9 ja 10 sekä jaksoissa 5 ja 6. Niillä on samoja fysikaalisia ja kemiallisia ominaisuuksia. Ne ovat kaikki metalleja, niiden kaikkien sulamispisteet ovat korkeita ja ne ovat huomattavan tiheitä. Osmium ja iridium ovat kaikista alkuaineista tiheimpiä. Platinametallien yhtäläisyydet samoihin ryhmiin 8, 9 ja 10 kuuluvien 4. jakson alkuaineiden raudan, koboltin ja nikkelin kanssa ovat vähäisiä.
Platinaryhmän metallit esiintyvät luonnossa vapaina metalleina, lejeerinkeinä sekä sulfidimalmien yhteydessä. Ne ovat harvinaisia alkuaineita ja esiintyvät lähes aina yhdessä. Ne voivat esiintyä myös yhdisteinä rikin, antimonin, arseenin, vismutin ja telluurin kanssa. Ne kuuluvat jalometalleihin ja ovat hyvin kestäviä korroosiota vastaan. Kuuma kuningasvesi ei pysty liuottamaan rutetiumia, rodiumia eikä iridiumia. Platinaryhmän metalleja käytetään usein katalyytteinä kemiallisissa prosesseissa esimerkiksi katalysaattoreissa.
Platinametalleista ensimmäisenä löydettiin platina, jonka Antonio de Ulloa kuvasi vuonna 1748. Tosin Etelä-Amerikan intiaanit tunsivat metallin jo sitä ennen. William Hyde Wollaston löysi palladiumin ja rodiumin 1800-vuosikymmenen alkuvuosina ja samoihin aikoihin Smithson Tennant eristi osmiumin ja iridiumin. Viimeisen platinaryhmän alkuaineen ruteniumin eristi Kazanin ja Tarton yliopistojen professori Karl Klaus 1844.
Maailman suurimmat platinametallien mineraalivarat ovat Bushveldin esiintymässä Etelä-Afrikassa. Muita varantoja ovat Sudburyn esiintymä Ontariossa, Kanadassa ja Norilsk-Talnakh Siperiassa Venäjällä. Yhdysvaltojen laajimmat mineraalivarat ovat Stillwaterin esiintymässä Montanassa. Eniten tuotettu joukon metalleista on platina, jonka suurimmat tuottajat ovat Etelä-Afrikka, Venäjä, Zimbabwe ja Kanada. Suomessa Outokumpu on erottanut kupari- ja nikkelimalmeista platinaryhmän metalleja 10–20 kg vuodessa (ennen 1980-lukua), mikä on vähän suhteessa niiden esiintyvyyteen malmivaroissa.
Virvaliljat
Virvaliljat (Bulbocodium) on myrkkyliljakasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu virvalilja (Bulbocodium vernum, syn. Colchicum bulbocodium), joka on koristekasvina kasvatettava sipulikasvi.
Rifampisiini
Rifampisiini (C43H58N4O12) on puolisynteettinen antibiootti. Yhdiste on laajakirjoinen antibiootti, joka tehoaa moniin sekä grampositiivisiin että gramnegatiivisiin bakteereihin. Sitä käytetään erityisesti tuberkuloosin hoidossa.
Oksana Jablonskaja
Oksana Jablonskaja (s. 6. joulukuuta 1938 Moskova) on neuvostoliittolaissyntyinen pianisti. Hän asui 1970-luvun lopusta Yhdysvalloissa ja muutti vuonna 2014 Israeliin, jonka kansalaisuuden sai.
Rifampisiini
Rakenne ja käyttö
Rifampisiinin esiaste rifamysiini S eristettiin 1950-luvun lopulla maaperässä elävästä Streptomyces mediterranei -bakteerista. Rifamysiini kuuluu niin sanottuihin ansamakrolideihin, ja rifampisiini on sen N-amino-N'-metyylipiperatsiinihydratsonijohdannainen. Rifampisiini on huoneenlämpötilassa punertava kiteinen jauhe, joka liukenee veteen vain pienissä määrin, mutta on liukoinen orgaanisiin liuottimiin. Rifampisiinin antibioottinen vaikutus perustuu siihen, että yhdiste sitoutuu bakteerien RNA-polymeraasia. Tämä johtaa RNA:n synteesin estymiseen ja bakteerisolujen kuolemaan. Nisäkkäiden RNA-polymeraasit eivät sisällä samaa aminohapposekvenssiä, joten yhdiste ei vaikuta niiden RNA-synteesiin.
Oksana Jablonskaja
Jablonskaja opiskeli 16-vuotiaaksi Anaida Sumbatjanin johdolla. Myöhemmin hän oli Aleksandr Goldenveizerin opissa Moskovan konservatoriossa. 22-vuotiaana hän aloitti tohtorikoulutuksen Tatjana Nikolajevan ohjauksessa. Hän pääsi sittemmin tämän avustajaksi Moskovan konservatorioon. Jablonskaja palkittiin Jacques–Long–Thibaud-kilpailussa Pariisissa 1963, Rio de Janeiron kansainvälisessä pianokilpailussa 1965 ja Wienin Beethoven-kilpailussa 1969. Vaikka hän sai useita kutsuja esiintymään ulkomaille, hänelle ei sallittu poistumista itäblokin ulkopuolelle.
Ollessaan vielä Neuvostoliitossa Jablonskaja esitti muiden muassa Dmitri Šostakovitšin ensimmäisen pianokonserton Juri Simonovin johtamien Moskovan filharmonikkojen kanssa. Häntä kuultiin solistina myös Bolšoi-teatterin orkesterin kanssa ja Šostakovitšin 65-vuotispäivätilaisuudessa. Hän kantaesitti Rodion Štšedrinin Basso Ostinaton, josta tuli hänen urallaan keskeinen kappale. Monet neuvostoliittolais- ja ulkomaalaissäveltäjät omistivat Jablonskajalle teoksiaan. Hän levytti Melodija-yhtiölle.
Rifampisiini
Rakenne ja käyttö
Rifampisiini tehoaa useisiin bakteereihin. Näitä ovat grampositiivisista bakteereista stafylokokit, streptokokit ja pneumokokit ja gramnegatiivisista bakteereista mykobakteerit, Haemophilus influenzae ja Neisseria-suvun lajit. Rifampisiinia käytetään erityisesti tuberkuloosin hoidossa yhdessä isoniatsidin kanssa. Sitä voidaan käyttää myös lepran hoitoon ja aivokalvontulehduksen ehkäisyyn.
Oksana Jablonskaja
Vuonna 1975 Jablonskaja anoi Yhdysvaltain viisumia. Tämän seurauksena hän menetti työnsä professorina Moskovan konservatoriossa. Seuraavien kahden vuoden ajan häneltä estettiin konsertointi Neuvostoliitossa, mutta hän sai lopulta viisumin monen merkittävän yhdysvaltalaisen, kuten Leonard Bernsteinin, Stephen Sondheimin, Richard Rodgersin ja Katharine Hepburnin väliintulon myötä. Jablonskaja poistui kotimaastaan isänsä ja nuoren poikansa kanssa. Hän saapui New Yorkiin vuonna 1977 ja teki ensimmäisen esiintymisensä Lincoln Centerin Alice Tully Hallissa neljä kuukautta myöhemmin. Tästä esiintymisestä tuli arvostelumenestys. Tämän jälkeen Jablonskaja teki Carnegie Hall -debyyttinsä. Sittemmin hän on esiintynyt kymmenissä eri maissa. Vuonna 1982 hän piti resitaalin Lontoon Queen Elizabeth Hallissa, ja vuonna 1986 hän esiintyi KanadassaMstislav Rostropovitšin johdolla. Jablonskaja on toiminut pianonsoiton professorina Juilliard Schoolissa, pitänyt mestarikursseja eri maissa ja ollut vuonna 1998 mukana perustamassa kansainvälistä festivaalia Puigcerdàssa. Hän on toiminut tuomariston jäsenenä muiden muassa Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa, Liszt-kilpailussa (Alankomaat) ja Hamamatsun kansainvälisessä pianokilpailussa.
Rifampisiini
Haitta- ja yhteisvaikutukset
Rifampisiini on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat maksan toimintahäiriöt, mikä näkyy kasvaneena transaminaasiaktiivisuutena. Harvinaisempia sivuvaikutuksia ovat munuaistoksisuus ja kuumeilu. Yhdiste voi värjätä elimistön eritteet kuten virtsan ja syljen punertaviksi, mutta tämä on vaaratonta. Bakteerit saattavat kehittää resistenssin rifampisiinia vastaan. Resistenssi kehittyy melko hitaasti, mutta on yleinen. Tämän vuoksi rifampisiinia käytetään yleensä muiden antibioottien kanssa. Rifampisiini aktivoi voimakkaasti maksan CYP3A4-entsyymiä, mikä voi nopeuttaa muiden lääkeaineiden metaboliaa ja siten heikentää niiden tehoa.
Oksana Jablonskaja
Vuonna 1990 Jablonskaja palasi Venäjälle loppuunmyytyyn konserttiin. Hän piti maassa myös mestarikursseja ja resitaaleja. Sittemmin hän on palannut sinne säännöllisesti. Hän on tehnyt yhteistyötä poikansa, sellisti, kapellimestari Dmitri Jablonskin kanssa sekä duona että orkesterin kanssa. Kaksikon tekemien levytysten joukossa on tulkintoja Pjotr Tšaikovskin, Aleksandr Glazunovin, Sergei Rahmaninovin, Sergei Prokofjevin, Aram Hatšaturjanin , Johannes Brahmsin, Franz Lisztin ja Frédéric Chopinin teoksista.
Rifampisiini
Haitta- ja yhteisvaikutukset
Samanaikainen rifampisiinin käyttö voi pienentää mm. seuraavien lääkeaineiden pitoisuuksia: Amiodaroni, beetasalpaajat, digoksiini, digitoksiini, disopyramidi, enalapriili, kalsiumkanavan salpaajat, kinidiini, losartaani, meksiletiini, propafenoni, tokainidi, atovakoni, atsoli-sienilääkkeet, antiretroviraaliset HIV-lääkkeet, dapsoni, delavirdiini, doksisykliini, erytromysiini, klaritromysiini, kloramfenikoli, meflokiini, tsidovudiini, terbinafiini, atsatiopriini, glukokortikoidit, siklosporiini, sulfasalatsiini, takrolimuusi, barbituraatit, bentsodiatsepiinit, buspironi, fenytoiini, haloperidoli, klotsapiini, lamotrigiini, metadoni, nortriptyliini, opioidit, tsolpideemi, etinyyliestradioli, feksofenadiini, levotyroksiini, noretindroni, ondansetroni, repaglinidi, selekoksibi, statiinit (kuten simvastatiini ja fluvastatiini), sulfonyyliureat, tadalafiili, tamoksifeeni, teofylliini, tropisetroni ja varfariini.
Oksana Jablonskaja
Jablonskaja sai Israelin kansalaisuuden marraskuussa 2014. Hän muutti maahan poikansa ja miehensä, pianonrakentaja Aleksandr Voltšonokin kanssa. Poika on ensimmäisestä avioliitosta oboisti Albert Zaionzin kanssa. Jablonskaja oli käynyt Israelissa ensimmäisen kerran vuonna 1979. Jablonskaja kirjoitti omaelämäkerrallisen teoksen ''Small Hands. Theme and Variations''.
Ganslern
Ganslern, tai pidemmin Ganslernhang, on laskettelurinne Kitzbühelissä Itävallassa, jossa lasketaan Hahnenkammin alppihiihtokilpailujen pujottelu.
Ganslern-rinteessä on paljon jyrkkyysvaihteluita, kumpuja ja se on kalteva, minkä vuoksi se kuuluu maailmancupin haastavimpiin pujottelurinteisiin. Se sijaitsee syöksylaskurinne Streifin vieressä, mutta sillä on oma maalialue. Nimi Ganslern tulee vieressä virtaavasta Gänsbach-joesta. Kilpailujen ulkopuolella Ganslern on kaikkien laskettelijoiden vapaasti käytettävissä.
Historia
Hahnenkammin pujottelu laskettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937 Ganslern-rinteessä. Jo ennen maailmancupin perustamista vuonna 1967, se kuului kiinteästi FIS:n kilpailukalenteriin. Vuosina 1938, 1964, 1988, 1993 ja 2021 pujottelu on täytynyt perua.
Hahnenkammin pujottelu on laskettu vuosina 1954 ja 1998 lumenpuutteen takia ja vuosina 2007 ja 2008 suuremman yleisökapasiteetin vuoksi Vorderganslern-rinteellä: normaalin lähtöpaikan jälkeen rinne menee niinkutsutun Vorderganslernin (Ganslernin editse) kautta syöksylaskun maalisuoralle ja päättyy syöksylaskun maalialueelle.
Eniten voittoja Ganslern-rinteessä on ruotsalaisella Ingemar Stenmarkilla, viisi kappaletta.
Reitti
Gansler alkaa Goasweg / Hinterganslern -jyrkänteellä, jonka lopussa on haastava oikealle kääntyvä mutka. Sen jälkeen tulee rinteen jyrkin kohta Steilhang 70 % jyrkkyydellä. Steilhangin jälkeen tulee Höhenweg, joka on voimakkaasti kumpuileva osuus, suurimmasta kummusta laskija lentää jopa ilmaan. Sitten tulee Doppelwelle, jossa rinteen jyrkkyysvaihtelut ovat suuria.
Doppelwellen jälkeen tulee voimakkaasti vasemmlle kalteva Querfahrt Hohenegg -osuus. Sen jälkeen on vasemmalle kääntyvä Stadl‐Kurve, jossa laskijoiden täytyy säilyttää nopeutensa rinteen viimeisimmälle Talei-osuudelle, jonka alussa on pieni jyrkänne ja sen jälkeen rinne loivenee huomattavasti.
Hahnenkammin pujottelu päättyy 811 metriä merenpinnan yläpuolella Rasmusleiten-alueelle lähelle Kitzbühelin keskustaa.
The Impressions
The Impressions on chicagolainen yhtye, joka esittää soul-, rhythm and blues-, gospel- ja doo-wop-musiikkia. Yhtye perustettiin vuonna 1957 doo-wop-yhtyeenä nimeltä The Roosters. Impressions oli suosituimmillaan 1960-luvulla, jolloin sen laulusolistina ja lauluntekijänä toimi Curtis Mayfield, kunnes hän siirtyi soolouralle vuonna 1970. Yhtyeen tunnetuin kappale on "People Get Ready" (1965), josta on tullut soul-klassikko ja 1960-luvun kansalaisoikeusliikkeen tunnuslaulu.
Kulmakivi
Kulmakivi on Suomen teologisen instituutin (STI) tiedotuslehti. Lehti on alkanut ilmestyä vuonna 1988, jolloin STI aloitti toimintansa. Kulmakivi ilmestyy 6 kertaa vuodessa, ja sivumäärä on 16. Vuonna 2006 alkoi ilmestyä lehden 12-sivuinen ruotsinkielinen versio Hörnstenen. Lehti ilmestyy kokonaisuudessaan myös internetsivuilla.
Brooklyn 99
Brooklyn 99 (Brooklyn Nine-Nine) on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka ovat luoneet Dan Goor ja Michael Schur. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa Fox-kanavalla 17. syyskuuta 2013. Suomessa sitä on esitetty TV5-kanavalla 3. syyskuuta 2014 lähtien.
Vastaanotto
Sarjan vastaanotto on ollut pääosin positiivinen. Kriitikoiden arvosteluja keräävällä Metacritic-sivustolla sarjan kriitikoilta saama keskimääräinen arvosana on 70/100.
Sarja palkittiin parhaan musikaali- tai komediasarjan ja parhaan musikaali- tai komediasarjan miespääosan Golden Globe -palkinnoilla vuonna 2014.
Brisbanejoki
Brisbanejoki sijaitsee Australiassa Queenslandin osavaltiossa. Joki virtaa Brisbanen kaupungin läpi ennen kuin se laskee mereen.
Tulvat
Joki tulvii ajoittain paljon. Vuonna 1974 oli tuhoisa tulva, jolloin veden pinta nousi 5,5 metriä. Tämän jälkeen Brisbanen yläpuolelle rakennettiin iso pato suojelemaan kaupunkia tulvilta. Tästä huolimatta myös vuonna 2010 oli suuri tulva.
Kaarlo Koskimies
Kaarlo Koskimies voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Onni Vilkas
thumb|Onni Vilkas, Scania Kutter nr 51 RS-863, vuonna 1958 Onni Vilkas Oy oli Kotkassa vuonna 1940 perustettu linja-autoyhtiö, joka vuonna 1999 siirtyi Pohjolan Liikenteen omistukseen ja on nyt sen aputoiminimi.
Historiaa
Myös kuorma-autotoimintaa harjoittanut nuori Onni Vilkas (1910–1999) sai ensimmäisen linja-autolupansa vuonna 1934 linjalle Kotka–Hallansaari. Kahden vuoden kuluttua Vilkas perusti kolmen muun yrittäjän kanssa Kotkan Linja-auto Oy:n hoitaakseen Kotkan ja Karhulan lähiliikennettä. Vuonna 1939 aloitettiin pikavuoroliikenne linjalla Karhula–Kotka–Helsinki kahdella yhdeksän hengen henkilöautolla. Välirauhan aikana Vilkas perusti Onni Vilkas Oy:n, johon Kotkan Linja-auto Oy sulautettiin 1950-luvulla.
Linjaliikenteen ohella Onni Vilkas Oy panosti turistimatkoihin ja muuhun tilausliikenteeseen eri puolille Suomea ja Eurooppaa ja oli ensimmäisten joukossa järjestämässä bussimatkoja Neuvostoliittoon rajan avautuessa suomalaisille turistiryhmille 1958. Vuonna 1952 useita Vilkkaan linja-autoja oli mukana Helsingin olympialaisten henkilökuljetuksissa.
Vuonna 1959 Onni Vilkas Oy oli Linja-autoliiton jäsenyrityksistä yhdeksänneksi suurin 50 autollaan. Vuonna 1971 sijoitus oli kahdeksas ja autoja sata. Pohjolan Liikenteen ostaessa yhtiön 1999 Vilkkaalla oli kaikkiaan 70 autoa, 120 työntekijää ja liikevaihtoa noin 37 miljoonaa markkaa.
Yli puolen vuosisadan mittaan Onni Vilkkaan vinttikoiratunnuksella varustetut bussit tulivat tutuiksi Kymenlaakson tienkäyttäjille ja tilausajoasiakkaille. Vilkkaan bussit huolehtivat pitkään muun muassa Reserviupseerikoulun oppilaiden lomakuljetuksista. Toistakymmentä bussia käsittäneen jonon sotilaallisen täsmällinen lähtö RUK:n portilta Haminasta oli vaikuttava näky, jota Onni Vilkas saapui usein itse seuraamaan. RUK:n lomakuljetuksia alettiin kilpailuttaa 1990-luvulla, ja tällöin vuosikymmenien ajan jatkunut perinne Vilkkaan "vinttikoirilla" tehdyissä lomamatkoissa katkesi.
Onni Vilkas sai liikenneneuvoksen arvon 1964 ja valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 1993. Hän kuoli 1999.
Onni Vilkas tunnettiin myös autourheiluharrastuksestaan. Hän osallistui muun muassa Jyväskylän Suurajoihin niiden perustamisesta, vuodesta 1951 lähtien aina vuoteen 1982 sekä Monte Carlo -ralliin kaikkiaan 18 kertaa vuosina 1952–1976. Vilkkaan parhaat saavutukset Monte Carlossa olivat yleiskilpailun 12. sija vuonna 1963 ja luokkavoitto vuonna 1965. Rata-ajoihin hän osallistui muun muassa Keimolan moottoriradalla. Uransa aikana hän ajoi Allardilla, Mercedes-Benzillä, BMW:llä ja Porschella. Vilkas harrasti myös kuntoliikuntaa ja teroitti hyvän fyysisen kunnon merkitystä myös yrityksensä henkilökunnalle. Hiihtäjä Marjatta Kajosmaa työskenteli aikoinaan autoemäntänä Vilkkaan yhtiössä.
Best of Cream
Best of Cream on Cream-yhtyeen vuonna 1969 julkaistu ensimmäinen kokoelma-albumi. Sille sisältyvät yhtyeen tunnetuimmat kappaleet. Albumia ei ole julkaistu CD-formaatissa.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Pertti Lassila
Lassila on kirjoittanut useita kirjallisuushistoriallisia teoksia ja toimittanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 1999 julkaiseman Suomen kirjallisuudenhistorian kolmannen osan. Hän on kirjoittanut kirjallisuusarvosteluja Helsingin Sanomiin vuodesta 1972. Lisäksi Lassila on toiminut yliopistonopettajana, tutkijana ja kustannusjohtajana Suomessa ja vierailevana professorina Saksassa ja Itävallassa.
Lassilan ensimmäinen kaunokirjallinen teos Ihmisten asiat ilmestyi vuonna 2013. Hänen toinen romaaninsa Armain aika oli Finlandia-palkintoehdokkaana vuonna 2015. Lassilan kolmas romaani Kesän kerran mentyä julkaistiin vuonna 2017.
Ernst Rönnbäck
Oskar Ernst Viktor Fredrik Rönnbäck (8. helmikuuta 1838 Loimaa – 23. marraskuuta 1893 Turku) oli suomalainen toimittaja ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria
Rönnbäckin vanhemmat olivat kappalainen Pehr Rönnbäck ja Eva Sofia Idman. Hän tuli ylioppilaaksi 1857 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1867. Rönnbäck toimi Åbo Underrättelser -lehden päätoimittajana 1868–1875 sekä sen jälkeen Suomen Talousseuran sihteerinä ja samalla Åbo Tidningin päätoimittajana 1883–1885. Hän otti osaa Turun kunnalliselämään ja oli muun muassa 1890 kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Hän oli yksi liberaalisen puolueen ohjelman allekirjoittajista 1880 ja hänet valittiin porvarissäädyssä Turun edustajaksi valtiopäiville 1882, 1885, 1888 ja 1891. Kaikki puolueet äänestivät häntä myös valtiopäiville 1894, mutta hän ehti kuolla ennen niiden kokoontumista. Rönnbäck kuoli naimattomana. Hänen haudalleen pystytettiin muistomerkki, jota varten koottiin varat yleisellä keräyksellä.
Luettelo Elastisen tuottamista kappaleista
Tämä on luettelo Elastisen tuottamista kappaleista
Kjell Richard Nygård
Kjell Richard Nygård (s. 4. tammikuuta 1978 Oslo) on norjalainen entinen jääkiekkoilija.
Ammattilaisura
Nygård edusti koko uransa ajan vuosina 1996–2010 Norjan pääsarjassa GET-ligaenissa pelaavaa Vålerengaa.
Trouw
Trouw on alankomaalainen joka päivä ilmestyvä sanomalehti. Trouw'n päätoimittajana toimii Willem Schoonen, ja lehden levikki on arviolta 105 000 kappaletta. Vuonna 2004 lehti vaihtoi sivukokonsa broadsheetistä tabloidiksi.
Ainārs Šlesers
thumb|Ainārs Šlesers Ainārs Šlesers (s. 22. tammikuuta 1970, Riika) on latvialainen poliitikko. Hän on liberaalin LPP/LC-puolueen (Latvijas Pirmā Partija/Latvijas Ceļš) puheenjohtaja ja saeiman jäsen. Hän oli talousministeri 1998–1999, varapääministeri 2002–2004 ja liikenneministeri 2004–2009.
Šlesers valittiin ensimmäisen kerran 7. saeimaan vuonna 1998. Hän perusti vuonna 2002 Latvijas Pirmā Partijan ja oli sen johdossa, kunnes se yhdistyi 2007 Latvijas Ceļšin ja muiden puolueiden kanssa.
Šlesers on naimisissa Inese Šleseren kanssa, joka on vuoden 1991 Miss Latvia ja entinen Euroopan parlamentin ja saeiman jäsen
Melissochóri
Melissochóri on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Oraiókastron kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3 287 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.62|Báltzan eli Melissochórin kansallispuku, [[Benaki-museo.]] Melissochórin pieni kaupunki, suomeksi ”Mehiläiskylä”, sijaitsee linnuntietä noin 14 kilometriä pohjoiseen Thessalonikista. Asutuksen vanha nimi oli vuoteen 1926 saakka Báltza (Μπάλτζα).
Melissochóri muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μελισσοχωρίου, Topikí Koinótita Melissochoríou), johon kuuluu varsinaisen Melissochórin kaupungin lisäksi Ágios Dimítrioksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 309.
Aiemmin kaupunki kuului Mygdonían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Oraiókastron kunnan Mygdonían kunnallisyksikköön.
Daniel Nestor
Daniel Mark Nestor (oik. Danijel Nestorović, ser. Данијел Несторовић, s. 4. syyskuuta 1972 Belgrad, Jugoslavia) on serbiankanadalainen tennispelaaja ja olympiavoittaja. Hän on ollut myös ykkössijalla nelinpelin maailmanlistalla.
Urallaan hän on tähän mennessä voittanut 79 miesten nelinpelin turnausta, sisältäen kultamitalin 2000 kesäolympialaisissa sekä kahdeksan Grand Slamin miesten nelinpelin voittoa. Nestor voitti myös Australian avoimissa 2007 sekanelinpelin yhdessä venäläisen Jelena Lihovtsevan kanssa ja Australian avoimissa 2011 slovenialaisen Katarina Srebotnikin kanssa.
Ura
19. elokuuta 2002 Nestorista tuli maailmanlistan nelinpelin ykköspelaaja. Kaksinpelissä hänen korkein sijoituksensa on 58. Tämän hän saavutti 23. elokuuta 1999.
Nestor on ollut jäsen Kanadan Davis Cupissa vuodesta 1992 lähtien. Hänen ensimmäinen merkittävä saavutuksensa on voitto maailmanlistalla silloin ykkösenä olevasta Stefan Edbergistä.
Hän voitti ensimmäisen miesten nelinpelin turnauksen Bogotássa Mark Knowlesin parina. Tämän jälkeen Nestor on pelannut Knowlesin kanssa menestykkäästi voittamalla Australian avoimet 2002, Yhdysvaltain avoimet 2004 sekä Ranskan avoimet 2007. He selvisivät loppuotteluun myös Australian avoimissa 1995, Ranskan ja Yhdysvaltain avoimissa 1998, Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa 2002, Australian avoimissa 2003 sekä Wimbledonissa 2005.
Panevėžysin lääni
Panevėžysin lääni on yksi Liettuan kymmenestä läänistä. Lääni sijaitsee koillisessa Liettuassa ja sen keskus on Panevėžys. Siellä on arviolta 231 001 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 7 881 neliökilometriä.
Daniel Nestor
Ura
5. heinäkuuta 2006 Nestor osallistui Wimbledonin tähän mennessä pisimpään kestäneeseen otteluun, joka kesti kuusi tuntia ja yhdeksän minuuttia.
Wimbledonissa 2008 tapahtui Nestorin uransa merkittävin teko, sillä hän voitti yhdessä serbialaisen Nenad Zimonjićin kanssa nelinpelin mestaruuden. Tähän mennessä hän oli voittanut kaikki kolme muuta Grand Slam-turnausta sekä olympiakullan, joten voitto Wimbledonissa takasi hänelle arvostetun Kultaisen Grand Slam-tittelin. Hän ei kuitenkaan voittanut kaikkia turnauksia samana vuonna, joten hänen titteliään kutsutaan pitkän aikavälin kultaiseksi Grand Slamiksi.
Yksityiselämä
Pian syntymänsä jälkeen Danijel Nestorović ja hänen vanhempansa muuttivat Belgradista Torontoon. Hänen nimensä muutettiin enemmän kanadalaiseksi Daniel Mark Nestoriksi. Kanadassa hän kävi Earl Heigin lukiota urheilulinjan jäsenenä.
Heinäkuussa 2005 Nestor meni naimisiin Natasha Gavrilovicin kanssa. 15. joulukuuta 2008 heidän esikoisensa Tiana Alexis syntyi. Tällä hetkellä aviopari asuu Bahamalla.
Nelinpelit (79)
s = sisäkenttä
Mäntymäki (Helsinki)
thumb|250px|Mäntymäki ja näkymä sieltä itään. Taustalla Töölönlahti. thumb|250px|Näkymä Mäntymäeltä länteen. Mäntymäen kentän takana [[Töölön kisahalli.]] Mäntymäki on kallioinen ja metsäinen kukkula Helsingissä Eläin­tarhan alueen etelä­laidalla lähellä Töölön­lahtea. Sen ohi kulkee etelä- ja itä­puolitse Helsinginkatu, pohjoispuolitse Mäntymäentie. Länsi­puolella kukkulan edustalla on laaja aukio, Mänty­mäen kenttä.
Historia
Alueella sijaitsi 1800-luvulla kaupungilta vuokratulla tontilla Tallberg-niminen huvila. Nimi Tallbacka tuli käyttöön 1890-luvulla. Myös nykyinen suomenkielinen käännösnimi oli käytössä jo vuonna 1901 ja virallistettiin 1909. Mäntymäen pohjoisreunassa on vanha puutalo, niin sanottu Mäntymäen Mökki, joka alun perin oli Mäntymäen toisella puolella sijainneen pumppu­aseman vartio­tupa ja vartijan työ­suhde­asunto. Nykyisin siellä toimii työhuoneyhteisö, mökkiä myös vuokrataan muille. Vanhoissa valokuvissa erottuva Mäntymäen mäntysiluetti on ajan kuluessa lehtipuuvaltaistunut.
Mäntymäki on 1900-luvun alusta lähtien ollut työväenliikkeen ja sosiali­demokraattien kokoontumispaikka, jossa on pidetty muun muassa vappujuhlia. Vuoden 1918 sisällissodan aikana Mäntymäelle perustettiin hautausmaa, johon haudattiin rintamalla kaatuneita punakaartilaisia. Sodan päätyttyä vainajat siirrettiin Malmin hautausmaan joukkohautaan.
Mäntymäen kenttä
Mäntymäen kenttä (ent. Messukenttä) on laaja aukio Mänty­mäen länsi­puolella, kukkulan ja Töölön kisahallin välissä. Sen läntistä reunaa pitkin kulkee Olympiastadionille johtava Paavo Nurmen tie. Aukion pohjoispuolella, Stadionin edustalla on Paavo Nurmen patsas, länsilaidassa Lasse Virénin patsas.
Nimi Messu­kenttä vahvistettiin vuonna 1956. Tuohon aikaan nykyinen Töölön kisahalli oli Messu­halli, jossa järjestettiin messuja ja muita näyttelyjä, ja suurten messujen aikana viereinen Messukenttäkin oli osana näyttelyaluetta. Vuonna 1962 aukion itäreunaan, Mäntymäen eteen, rakennettiin väli­aikaiseksi tarkoitettu Messu­hallin lisärakennus, yleisesti Helsingin rumimpana rakennuksena pidetty C-messu­halli eli ns. Kansojen halli, joka purettiin 1975 Suomen Messujen muutettua uuteen Messukeskukseen Itä-Pasilaan. Samoihin aikoihin aukion nimi muutettiin Mäntymäen kentäksi.
Mäntymäen kenttä toimii läheisiin julkisiin rakennuksiin kuten Stadioniin, Töölön kisa­halliin ja Oopperaan liittyvänä pysäköinti­alueena. Suomen Messujen muutettuakin siellä on toisinaan järjestetty myös yleisö­tapahtumia, muun muassa tivoleita, ja myös Sirkus Finlandian teltta on aikoinaan ollut useita kertoja pystytettynä sinne. Aukion kohdalla olevalla osalla Mänty­mäen­tietä on vuosittain myös käytössä muun muassa Helsinki City Marathonin ja Naisten Kympin lähtöpaikka.
Suunnitellun Pisararadan Töölön asema rakennettaisiin lähelle Mäntymäkeä. On ehdotettu, että sen valmistuessa tai mahdollisesti jo aikaisemmin osa nykyisin Elielinaukiolla olevista, Mannerheimintietä pitkin kulkevien bussilinjojen päätepysäkeistä siirrettäsiin Mäntymäen kentälle.
Sievinen
Sievinen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
J. W. Ahlqvist
John Werner Ahlqvist (1881 Tornio – 1. kesäkuuta 1940 Whitefish, Trout Lake ) oli kanadansuomalainen työväenliikkeen aktivisti.
J. W. Ahlqvist syntyi Tornion raastuvanoikeuden talonmiehen ja kaupungin palvelijan perheeseen. Vanhempien kuoltua hänet myytiin kymmenvuotiaana huutolaispojaksi räätälille. Vuonna 1903 Ahlqvist muutti Kanadaan, jossa hän työskenteli räätälinä Torontossa. Hän oli perustamassa raittius- ja työväenyhdistystä ja liittyi Kanadan sosialistipuolueeseen. Ahlqvist työskenteli aktiivisesti Canadan Suomalaisen Järjestön perustamiseksi. Hän toimi järjestön toimeenpanevan komitean ensimmäisenä puheenjohtajana ja vuosina 1913–1920 järjestön sihteerinä. Hän oli perustamassa Canadan Suomalaisen Järjestön sanomalehteä Vapautta ja työskenteli myöhemmin lehden liikkeenhoitajana.
Himoistenjärvi (Ikaalinen)
Himoistenjärvi eli Himostenjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärven ja Ikaalisten rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Himoistenjärvi on Tavinojan lähdejärvi ja luuluu siten Tavinojan valuma-alueeseen.
Maantietoa
Himoistenjärvi sijaitsee Ylöjärven ja Ikaalisten kaupunkien välisellä rajalla niin, että suurin osa siitä sijaitsee Ylöjärven puolella. Se on 1,2 kilometriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,3 hehtaaria. Järvessä on kaksi erilasta osaa. Pohjoinen osa on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä avovesialue. Eteläinen osa on enää vain 20-40 metriä leveä lähes umpeen soistunut lahti. Muuten järven rannat ovat kovaa maata. Järveen laskee kaksi lyhyttä suo-ojaa. Järven laskuoja Tavinoja lähtee eteläisen lahden perukasta länteen ja laskee Kyrösjärveen Viljakkalanselällä. Koska järven valuma-alue on pieni, vaihtuu järven vesi hitaasti. Sen laskennallinen viipymä järvessä on 147 vuorokautta. Järven eteläosan ympäristössä sijaitsevat useimmat pellot. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Pohjoisosan rannoilla sijaitsee muutama vapaa-ajan asunto. Eteläosan eteläpuolella sijaitsee kaksi maatilaa. Näihin pääsee yhdystieltä 13285 haarautuvalta tieltä.
Luonto
Himoistenjärven eteläpäässä on pitkä lahti, joka on kasvamassa umpeen. Lahden pohjukassa sijaitsee myös laskuojan luusua. Rehvöitynyttä aluetta on yhteensä 5 hehtaaria ja siellä viihtyvät erityisesti vesilinnut. Lajistoa ja niiden pesintää ei ole selvitetty. Lahdessä viihtyvät sekä luhtien että nevojen kasvilajit.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu alkutalvella vuonna 1990. Sen vesi oli kirkasta, lievästi ruskean väristä ja sen humuspitoisuus oli alhainen. Järven valuma-alue on luonnontilainen, joten ravinnekuormitus on vähäistä. Veden happamuustaso oli normaali, mutta pohjan lähellä alhaisempi eli hapahko. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Järven veden fosforin ja typen ravinnepitoisuudet noudattivat normaaleja talvien arvoja. Happipitoisuus oli alkutalvella erinomainen, lopputalvella se laskee hieman mutta ei hälyttävästi. Himoistenjärvi soveltuu virkistyskäyttöön erinomaisesti. Vain eteläosan umpeen kasvaminen vähentää virkistysarvoa.
Yūgiri (1899)
Yūgiri oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 valmistunut Murakumo-luokan torpedovenehävittäjä, joka myytiin romutettavaksi 1. huhtikuuta 1922.
Valmistus
Alus tilattiin 15. tammikuuta 1897 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä Lontoosta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1897 telakkanumerolla 331. Alus laskettiin vesille 26. tammikuuta 1899 ja valmistui 10. maaliskuuta.
Palvelus
Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Keltaisenmeren ja Tsushiman meritaisteluihin.
Yūgiri luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon taisteluun sekä Saksan keisarikunnan eteläisen Tyynenmeren siirtokuntien miehitykseen. Sodan päätyttyä alus riisuttiin aseista, ja se siirrettiin emälaivaksi 1. huhtikuuta 1919. Se muutettiin 1. heinäkuuta 1920 apumiinalaivaksi, kunnes alus myytiin romutettavaksi 1. huhtikuuta 1922.
Perunansyöjät
Perunansyöjät on öljyvärimaalaus, jonka Vincent van Gogh maalasi Nuenenissa huhtikuussa 1885. Maalauksessa esiintyvät henkilöt ovat ulkonäöltään tarkoituksellisesti rumia. Teos on Amsterdamin van Gogh -museossa.
Jukagir
Jukagir eli Djükeegir  on kansallinen nasleg (maalaiskunta) ja sen keskuskylä Ust-Janskin ulusissa (piirissä) Sahan tasavallan pohjoisimmassa osassa. Jukagirin kunta sijaitsee piirin koillisosassa. Keskuskylä sijaitsee Laptevinmeren rannalla, 408 kilometriä piirikeskuksesta Deputatskista pohjoiseen.
Ruusiot
Ruusiot (Purshia) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu vajaat kymmenen lajia, joiden lisäksi muutamien muiden sukuun kuvattujen lajien taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Jukagir
Asukasluvun kehitys:
Häränkukat
Häränkukat (Buphthalmum) on asterikasveihin (Asteraceae) kuuluva kasvisuku, jossa on kolme lajia. Häränkukkia esiintyy Keski-Euroopassa. Siihen kuuluvaa sapelihäränkukkaa eli häränkukkaa (Buphthalmum salicifolium) kasvatetaan monivuotisena koristekasvina.
Tristan Jeskanen
Tristan Jeskanen (s. 5. helmikuuta 1996, New York) on yhdysvaltalais-suomalainen ohjaskelkkailija.
Jeskanen saavutti Yhdysvaltain väreissä nuorten MM-hopeaa vuodelta 2014 joukkuekilpailusta Itävallan Iglsistä. Miesten maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan sijalle 13 kaudella 2014–2015 parikilpailussa Justin Krewsonin kanssa. Vuonna 2015 Jeskanen sai Suomen edustusoikeuden maailmancupiin. Ensimmäisessä maailmancupin osakilpailussaan Suomen väreissä Lake Placidissa Jeskanen saavutti heti pisteitä sijoittuen sijalle 29. Hänestä tuli ensimmäinen suomalainen maailmancupiin osallistunut ohjaskelkkailija ja näin ollen myös ensimmäinen lajissa maailmancup-pisteitä saavuttanut suomalainen.
Jeskasen äiti on yhdysvaltalainen ja hänen isänsä Sami Jeskanen muutti aikanaan Suomesta Yhdysvaltoihin, jossa hän toimii nykyisin yliopistossa historian opettajana. Tristan Jeskanen itse asui nuorempana jonkin aikaa Suomessa ja on nyt myös muuttanut pysyvästi Suomeen. Hän asuu Lahdessa.