cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frédéric Chopin
Musiikki
Chopin oli hyvin tarkka teostensa esitystavasta, ja esimerkiksi tempon säilyttämisessä hän oli tinkimätön. Säveltäjän kuoleman jälkeen Schumann ja Liszt toivat hänen teoksiinsa niihin kuulumattoman ohjelmallisuuden, mikä leimasi niitä pitkälle 1900-luvulle. Vasta viime aikoina teosten korostetusta romantisoinnista on luovuttu – Chopin itse ei pitänyt itseään romantikkona, vaikka hänet nykyään yhdeksi tyylisuunnan keskeisistä säveltäjistä luetaankin. Hänen kappaleidensa esitystraditio on vaihdellut äärimmäisestä rubaton käytöstä klassisempiin näkemyksiin.
Tuotanto
Chopinin sävellykset ovat enimmäkseen pienimuotoisia, ja ne ovat poikkeuksetta tarkoitettu pelkälle pianolle tai pianon sisältäville kokoonpanoille. Tuotannon rungon muodostavat lukuisat soolopianoteokset, kuten 4 balladia, 4 rondoa, 27 etydiä, fantasia, berceuse, barcarolle, 4 impromptua, 58 masurkkaa, 21 nokturnoa, 16 poloneesia, 26 preludia, 4 scherzoa, 3 sonaattia ja 19 valssia sekä muutamat muun tyyppiset teokset. Lisäksi on kuusi pianolle ja orkesterille tarkoitettua teosta, kuten kaksi pianokonserttoa ja Grande Polonaise brillante, 20 puolankielistä laulua pianon säestyksellä sekä neljä kamarimusiikkiteosta, jotka kaikki sisältävät pianon yhtenä instrumenttina.
Ilman opuslukua
Kaikki pianoteoksia, ellei toisin mainita.
Muuta
Frédéric Chopinin oppilaisiin kuului muun muassa Karol Filtsch (1830–1845), joka ehti aloitella säveltäjänuraansa, ennen kuin kuoli peritoniittiin. Muun muassa Franz Liszt ihaili Filtschin pianistintaitoja.
Juan Manuel Lillo
Juan Manuel "Juanma" Lillo Díez (s. 2. marraskuuta 1965 Tolosa, Guipúzcoa, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimii Al-Saddin päävalmentajana.
Lillo on toiminut joukkueiden valmentajana jo ennen kuin hän oli ehtinyt täyttää edes 20 vuotta. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin päävalmentaja Espanjan pääsarjassa, kun hän oli Salamancan perämisessä kaudella 1995–1996.
Valmennusura
Lillo aloitti valmentamisen jo 16-vuotiaana paikallisjoukkue Amaroz KE:stä. Neljä vuotta myöhemmin hän siirtyi Tolosan peräsimeen, joka pelasi silloin maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Tolosasta hän siirtyi seuraavaksi Mirandésiin, joka pelasi samalla sarjatasolla. Joukkue nousi kauden 1988–1989 päätteeksi sarjaporrasta ylemmäs, voitettuaan oman lohkonsa.
Lillo siirtyi Salamancan päävalmentajaksi vuonna 1992, jossa hän keräsi lisää arvostusta. Ensimmäisellä kaudellaan joukkue sijoittui toiseksi kolmannella sarjatasolla. Joukkue jäi niukasti ulos karsintapeleistä, mutta hän sai kuitenkin pidettyä kokoonpanon lähes muuttumattomana eikä hänen täten tarvinnut tehdä suuria muutoksia pelaajistoon. Pääsarjaseura Real Valladolid oli myös kiinnostunut hankkimaan Lillon joukkueensa päävalmentajaksi, mutta hän pysyi kuitenkin Salamancassa kauteen 1995–1996 asti. Viimeisellä kaudellaan Salamancassa hänestä tuli nuorin päävalmentajana toiminut maan pääsarjassa, ollessaan 29-vuotias. Kausi pääsarjassa ei kuitenkaan sujunut kovin hyvin, Salamancan jäädessä viimeiseksi 11 pisteen erolla toiseksi viimeiseen tulleeseen Méridaan.
Lillo aloitti kauden 1996–1997 pääsarjajoukkue Real Oviedon päävalmentajana, mutta sai potkut tehtävästään ennen kauden loppua huonojen tulosten seurauksena. Helmikuussa 1998 hän palasi valmentamaan Tenerifeä, ja onnistui pelastamaan joukkueen tippumiselta. Seuraava kausi ei lähtenyt joukkueen osalta hyvin käyntiin ja Lillo erotettiin 15 ottelun jälkeen.
Vuonna 2005 Lillo siirtyi valmentamaan Meksikoon Dorados Sinaloata, jossa hän ei kuitenkaan viihtynyt kuin puoli kautta, jonka jälkeen hän irtisanoutui tehtävistään. Tämän jälkeen Lillo piti kahden vuoden tauon valmentamisesta, kunnes huhtikuussa 2008 hänestä tuli Real Sociedadin uusi päävalmentaja. Ensimmäisen kokonaisen kautensa jälkeen joukkue sijoittui toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kuudenneksi, mikä ei riittänyt seurajohdolle, vaan hänet erotettiin päävalmentajan tehtävistään.
Joulukuussa 2009 Lillo siirtyi erotetun Hugo Sánchezin tilalle Almerían peräsimeen, joka oli ajautunut putoamistaisteluun. Joukkue sijoittui kauden 2009–2010 päätteeksi 13:nneksi ja onnistui täten säilyttämään sarjapaikkansa.
Kausi 2010–2011 alkoi joukkueen osalta heikosti ja se ajautui jo alkuvaiheissa putoamistaisteluun. Lopulta 20. marraskuuta 2010 Barcelonalle kärsityn 0–8-kotitappion jälkeen Lillo sai väistyä päävalmentajan paikalta.
Lillo palasi valmennustehtäviin vuoden 2014 alussa, kun hän aloitti kolumbialaisen Millonariosin päävalmentajana. Neljän ottelun tappioputki ja putoaminen Copa Sudamericanasta johtivat Lillon potkuihin jo syyskuussa 2014. Lokakuussa 2015 Lillo liittyi Jorge Sampaolin valmennustiimiin Chilen jalkapallomaajoukkueeseen. Hän vastasi nuorten pelaajien valmistamisesta A-maajoukkueeseen. Sampaoli tiimeineen erosi liiton palveluksesta tammikuussa 2016.
Lillo työskenteli Sampaolin alaisuudessa Chile-pestin jälkeen Sevillassa, josta hän siirtyi kesällä 2017 Atlético Nacionalin päävalmentajaksi. Hän jätti seuran joulukuussa 2017.
Kesäkuussa 2020 Lillo liittyi Manchester Cityn valmennustiimiin Josep Guardiolan apuvalmentajaksi. Hän toimi apuvalmentajana kaksi kautta, kunnes siirtyi kesällä 2022 Qatarin pääsarjaan Al-Saddin päävalmentajaksi.
Diablo (videopeli)
Diablo on Blizzard Northin kehittämä ja Blizzard Entertainmentin julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu vuonna Windowsille. Peli on Diablo -pelisarjan ensimmäinen osa. Sierra On-Linen pelille kehittämä lisäosa Hellfire julkaistiin vuonna 1997.
Pelaaminen
Pelaajan tehtävänä on käydä läpi hylätyn katedraalin alaisia, hirviöiden riivaamia sokkelotasoja yhä syvemmälle tunkeutuen, kunnes vastassa on itse Diablo, yksi kolmesta suuresta pahuuden mahdista.
Valittavana on kolme erilaista hahmoa: soturi, rosvo ja velho. Taisteleminen tapahtuu (tietokoneversiossa) hiirellä vihollisia osoittamalla ja klikkaamalla.
Pelin alku
Pelin alkaessa pelaajahahmo saapuu pitkän poissaolon jälkeen entiseen kotikyläänsä Tristramiin, jonka laidalla seisovaa ikivanhaa katedraalia kansoittavat nyt demoniset hirviöt.
Pelin tausta
Vuosisatojen kuluessa sielukivien voima kuitenkin heikkeni, ja lopulta Diablon onnistui herätä vankeudessaan. Vaikkakin yhä sielukiven kahlitsemana, hänen onnistui käännyttää arkkipiispa Lazarus alamaisekseen. Vapautuakseen täysin sielukivestään, hän tarvitsisi kuitenkin kehon johon asettua. Yritys vallata katedraalia ympäröiviä maita hallitsevan kuningas Leoricin ruumis kuitenkin epäonnistui, mutta tämä kuitenkin ajoi kuninkaan hulluuteen. Sen jälkeen Lazarus päätti kaapata Leoricin pojan, prinssi Albrechtin. Mielipuolinen Leoric surmasi monia omia alamaisiaan epäillen heitä kaikkia poikansa kaappaamisesta. Tähän tuli lopulta kuitenkin päätös, kun kuninkaan oma ritari Sir Lachdanan surmasi hänet nähtyään, mitä kuningas oli saanut hänen poissaollessaan aikaan. Mutta Diablon onnistui kuin onnistuikin vallata Albrechtin ruumis ja hän alkoi kerätä voimiaan samalla kun monet Helvetin hirviöt valtasivat katedraalin ja ryhtyivät piinaamaan lähiseutuja. Useimmat Tristramin ja tämän lähiseutujen asukkaat joko pakenivat tai kuolivat.
Pelin päätös
Taisteltuaan läpi katedraalin alakerrosten, katakombien, luolastojen ja Helvetin tasojen, pelin sankari surmaa langenneen Lazaruksen ja käy itseään Diabloa vastaan. Taistelun päätyttyä sankarin voittoon hän kaivaa veitsellään sielukiven Diablon otsasta, jolloin tämän ruumis muuttuu takaisin prinssi Albrechtin ruumiiksi. Vailla muita vaihtoehtoja sankari iskee sielukiven omaan otsaansa toivoen (tai uskoen) olevansa kyllin vahva kammitsoimaan Diablon hengen sisäänsä.
Hän tuntee Diablon olevan nyt aisoissa, mutta ei ole varma kuinka pitkään. Pian hänen ajatuksensa siirtyvät kaukaisiin, itäisiin maihin. Hän päättää lähteä vaeltamaan kohti itää toiveenaan löytää vastauksia tai ehkäpä jopa pelastuksen...
Tristramin kylä
Taistelujen välillä pelaaja voi vierailla katedraalin ulkopuolella olevassa Tristramin kylässä. Kyläläisille voi muun muassa myydä löytämiään esineitä, ja heiltä voi ostaa tarvikkeita taisteluja varten. Kyläläisiltä voi myös saada tehtäviä, ja heidän kanssaan käytävät erilaiset keskustelut paljastavat pelin taustatarinaa sekä kyläläisten suhteita ja persoonallisuuksia.
Michael T. Ross
Vuonna 2002 hän liittyi rockyhtye Hardlineen ja he julkaisivat albumin II, sekä live-DVD ja -CD Live At The Gods Festival 2002. 2003 hän liittyi Angel-yhtyeeseen ja he esiintyivät ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja suurilla festivaaleilla kuten Bang Your Head Festival Saksassa ja Z7 Sveitsissä.
Ross on esiintynyt Accomplice-yhtyeen kanssa 2000-luvun alusta ja hän soitti vuonna 2006 julkaistun She's on Fire -albumilla yhdessä Hardlinen laulaja Johnny Gioelin kanssa.
Vuonna 2007 hän soitti koskettimia muun muassa, XYZ:n Here and Gone ja Lizzy Bordenin Appointment with Death albumeilla. 2008 Ross liittyi Lita Fordiin ja he tekivät kiertueen ja levyn.
Boss Blues Harmonica
Boss Blues Harmonica on kahden levyn kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen bluesmuusikko Little Walterin tuotannosta. Julkaisuvuosi on 1986 ja tupla-albumi on Chess Recordsin sarjan Chicago Golden Years ensimmäinen osa.
Suomessa kansion valmistuksesta ja jakelusta on huolehtinut Polarvox Oy, Arinatie 2, 00370 Helsinki 37, Finland. Kannen on valmistanut Kirjapaino E. Kuronen.
Kappaleet
Kappaleet ovat Walter Jacobsin eli Little Walterin tekemiä, ellei toisin ole mainittu. Musiikkikustantaja on Arc Music / BMI.
(Toisin kuin levyetiketissä, albumin takakannessa kappaleen "Last Night" paikalle on kirjoitettu toistamiseen "Sad Hours".)
Carolinen piirikunta (Maryland)
Carolinen piirikunta on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 33 406 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Dentonin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1774.
Fully Loaded: In Your House
Fully Loaded: In Your House oli showpaini pay-per-view, minkä järjesti World Wrestling Federation (WWF). Se pidettiin 26. heinäkuuta, 1998 Selland Arenalla Fresnossa, Kaliforniassa. Se oli 23. In Your House -tapahtuma. Päätapahtuma matsina nähtiin Kanen ja Mankindin vs. The Undertakerin ja Steve Austinin välinen tag teammatsi WWF Tag Team Mestaruudesta.
Selostamossa toimi Jim Ross ja Jerry "The King" Lawler.
Olutlasi
thumb|[[Vehnäolutta (hefeweizen) tyypillisessä vehnäolutlasissa.]] Olutlasi on yleisnimitys lasisille juoma-astioille, joista juodaan olutta. Eri oluttyylien juomiseen on erityyppisiä laseja, joita käyttämällä pyritään saamaan kunkin tyylin oluen aromit ja ulkonäkö parhaalla mahdollisella tavalla esille. Olutlasia käytetään myös olutmerkkien mainostamiseen, ja monille olutmerkeille onkin syntynyt omia klassisia olutlasejaan (kuten belgialaisen Pauwel Kwakin puisella jalustalla oleva lasi). Olutravintoloissa pyritään tarjoilemaan eri oluet näiden omista nimikkolaseista. Erilaisia nimikkolaseja on tuhansia.
Lasituoppien ja olutlasien rikkoutumis- ja siruvaaran vuoksi joissain ulkotarjoilupaikoissa lasiset juoma-astiat on korvattu muovisilla tai jopa kertakäyttöisillä muovisilla astioilla. Tällaisia paikkoja ovat esimerkiksi uimalat ja kylpylät, joissa lasia voi joutua vaikeasti puhdistettavaan uima-altaaseen, poreammeeseen tai muuhun vedestä tyhjennettävään tilaan.
Pint, tuoppi, lager-lasi
thumb|Vaaleaa [[lager-tyyppistä olutta sille tyypillisessä lasissa]] Tavallisin yleislasi kansainvälisten lager-tyyppisten ja muiden ”perusoluiden” juomiseen on vetoisuudeltaan 25, 33 tai 50 senttilitran, tavallisesti yläosastaan hieman pohjaa leveämpi lasi. Suomen puhekielessä sitä kutsutaan usein nimellä ”tuoppi”. Suomessa erityisesti aikaisemmin puolen litran vetoinen oluentarjoiluastia oli tuopin muotoinen lasiastia, mutta myöhemmin juomalasia muistuttavat, yläosastaan juomalasia leveämmät ja puolen litran vetoiset olutlasit yleistyivät. Näin ollen tuoppi ei tarkoita tuopillista olutta vaan puolta litraa olutta hanasta vaihtoehdon ollessa 1/3-litran pullollinen. Joissain ravintoloissa tuopillinen on alkanut tarkoittaa hanaolutta olutlasista tarjoiltuna, jonka vetoisuus on enää vain 0,4 litraa.
Brittiläinen, hieman ämpärin muotoinen versio on vetoisuudeltaan yhden pintin suuruinen eli 568 millilitraa. Pint-lasia käytetään myös brittiläisten ale-tyylin oluiden, kuten bittereiden, porttereiden ja stoutien, juomiseen. Amerikkalaistyylistä lasia, joka levenee tasaisesti kohti yläosaa, kutsutaan nimellä shaker. Pilsnerilasi voi joskus olla myös jalallinen.
Vehnäolutlasi
Vehnäolutlasia käytetään saksalaistyylisen vehnäoluen juomiseen. Se on pohjastaan kapeahko, keskiosaa kohden vielä hieman kapeneva ja sen jälkeen suuaukkoa kohden laajeneva 50 senttilitran vetoinen lasi. Muoto tuottaa vehnäoluelle tyypillisen suuren vaahtokukan. Belgialaista witbieriä juodaan useimmiten pienemmästä, tavallista juomalasia muistuttavasta lasista (tumbler, kooltaan yleensä 25 tai 33 senttilitraa).
Kolpakko
pienoiskuva|oikea|Kukko-lageria kolpakossa Kolpakko on perinteinen kahvalla ja usein kannella varustettu astia oluen juontiin. Näitä on valmistettu muun muassa savesta, hopeasta, posliinista, puusta ja tinasta. Nykypäivänä käytetään kahvallisia paksuja lasista tehtyjä kolpakoita. Kahvallinen on myös olutkannu, jota käytetään isomman olutmäärän tarjoilemiseen kerralla esimerkiksi koko pöytäseurueelle.
Konjakkilasi
Konjakille tarkoitettua aromilasia käytetään usein vahvojen ja aromikkaiden oluttyylien, kuten barley winen, eisbockin ja imperial stoutin, juomiseen. Lasi on jalallinen, pohjasta sipulinmuotoinen ja kaventuu suuaukkoa kohden.
Kuohuviinilasi
Kuohuviinille tarkoitettu lasi on tavallisesti jalallinen, kapea ja aavistuksen suuaukkoa kohden kaventuva pitkä lasi. Sitä käytetään lambicien ja hedelmäolueiden nauttimiseen, koska näiden oluiden hiilihappoisuus on usein samankaltainen kuin kuohuviinien.
Pikari
Pikari- tai maljatyyppisiä laseja käytetään erityisesti belgityyppisten luostarioluiden juomiseen. Siitä voidaan joskus käyttää nimitystä ”trappistilasi”. Lasi on suustaan laaja ja avoin, ja se on jalallinen. Laaja suuosa päästää oluen aromit kunnolla esiin.
Tulppaanilasi
thumb|Duvel-oluen nimikkolasi Eniten varioitu olutlasi on tulppaaninmuotoinen jalallinen, pohjasta leveämpi ja keskeltä hieman suuaukkoa kapeampi lasimalli. Lasia käytetään erityisesti blond- ja tripel-tyylin belgialaisoluiden mutta myös monien muunlaisten oluiden kanssa. Kuuluisin tulppaanilasi on Duvel-oluen nimikkolasi.
Muita lasityyppejä
thumb|[[Pauwel Kwak -pullo ja -lasi]]
Oluen kaataminen lasiin
Eri oluttyypit kaadetaan lasiin hieman eri tavalla. Kaatamistekniikka vaikuttaa muun muassa vaahdon muodostumiseen. Tavallisesti oluesta kaadetaan puolet tai kaksi kolmasosaa lasia kallistaen sen reunaa pitkin ja loput suoraan lasiin. Joissakin oluttyypeissä (kuten sahti) vaahtoamista ei juuri tapahdu. Lasin puhtaudella on merkitystä vaahdonmuodostuksessa, samaten lasin kasteleminen veteen juuri ennen kaatamista edesauttaa halutun vaahtokukan saamista. Vaahtokukka suojelee oluen aromeja ja koristaa juomaa.
Leppävirta-Liike
Leppävirta-Liike on Leppävirran kunnassa toimiva poliittisesti sitoutumaton ryhmittymä. Leppävirta-Liikkeen valtuustoryhmä perustettiin alkuvuonna 2004, jolloin Pekka Itkonen, Katrina Rajakannas ja Jorma Nyyssönen (nyk. Rajakannas) erosivat poliittisista ryhmistään.
Leppävirta-Liike merkittiin yhdistysrekisteriin joulukuussa 2005.
Valtuustokaudella 2005-2008 liikkeellä oli 4 valtuutettua. Vuoden 2008 kunnallisvaaleihin ryhmittymä asetti toiseksi eniten ehdokkaita (19), keskustan (34) jälkeen. Kaudella 2009–2012 Leppävirta-Liikkeellä on 3 valtuutettua. Katrina Rajakannas istuu Leppävirran kunnanhallituksessa ja varajäsenenä on Pekka Itkonen. Kunnanvaltuuston jäseniä ovat Katrina Rajakannas, Pekka Itkonen ja Jorma Rajakannas.
Kunnallisvaaleissa 2012 Katrina Rajakannas tuli valituksi Vihreiden listoilta. Vasemmiston listalta ehdolla ollut Jorma Rajakannas ja Perussuomalaisten listalta ehdolla ollut Pekka Itkonen eivät tulleet valituiksi valtuustoon.
Giuseppe Signori
Giuseppe "Beppe" Signori (s. 17. helmikuuta 1968 Alzano Lombardo, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti Serie A:n maalikuninkuuden kolme kertaa ja teki kaikkiaan 188 maalia Italian pääsarjassa.
Ura
Signori aloitti jalkapalloilun Interin juniorijoukkueessa 1980-luvulla, josta hän siirtyi myöhemmin pelaamaan alasarjoihin. Signori viettikin lähes koko 1980-luvun Serie C2:ssa ja Serie C1:ssä, pelaten muun muassa Leffessä, Piacenzassa ja Trentossa. Kausi 1989–1990 oli Signorille mainio kun hän onnistui Foggian paidassa tekemään 14 maalia Serie B:ssä. Hyvät otteet jatkuivat seuraavallakin kaudella, kun Signorin 11 maalia auttoivat seuran nousemaan kaudelle 1991–1992 Serie A:han.
Samalla kaudella hän pelasi ensi kerran Serie A:ssa ja teki 11 maalia 32 ottelussa. Tämän myötä SS Lazion kiinnostus heräsi tuolloin 24-vuotiaaseen hyökkääjään ja Signori allekirjoitti sopimuksen Lazion kanssa kaudelle 1992–1993. Ura Laziossa osoittautui menestyksekkääksi, kun hän voitti ensimmäisellä Lazio kaudellaan Seria A:n maalikuninkuuden 26 maalilla. Joukkue kuitenkin sijoittui viidenneksi Serie A:ssa. Seuraavalla kaudella Signori jatkoi vakuuttavia esityksiä ja teki 23 maalia voittaen toisen kerran peräkkäin Serie A:n maalikuninkuuden. Myös Lazion sijoitus parani yhdellä sijoituksella kotimaansa pääsarjassa. Kausi 1994–1995 oli Lazion kannalta hyvä, kun se sijoittui sarjataulukossa toiseksi Juventuksen voittaessa Scudetton. Signori teki 17 maalia jolla hän pääsi maalitilastossa viiden parhaan joukkoon Gabriel Batistutan voittaessa maalikuninkuuden 26 maalilla. Kaudella 1995–1996 Lazio jatkoi hyviä otteita sijoittuen Serie A:ssa kolmanneksi ja Signori voitti samalla kolmannen kerran maalikuninkuuden Serie A:ssa tehden 24 maalia. Hän jakoi maalikuninkuuden tuolloin AS Barissa pelanneen Igor Prottin kanssa. Myös seuraava kausi oli kohtuullinen Lazion ollessa jälleen neljän parhaan joukossa Serie A:ssa. Signori ehti vielä tehdä 15 maalia, kun kausi 1997–1998 meni heikoissa merkeissä kärsiessään loukkaantumista. Hän pelasi Laziossa 6 ottelua ja teki niissä 2 maalia ennen siirtymistään loppukaudeksi UC Sampdoriaan.
Kesällä 1998 Signori päätti siirtyä Bolognaan, jossa hän ehti pelata kaksi ensimmäistä kautta ilman suurempia loukkaantumisia tehden näissä kahdessa Serie A kaudessa yhteensä 30 maalia 59 ottelussa. Kausi 2001–2002 meni Signorilla loukkaantumisten parissa ja hän pelasi vain 14 ottelussa. Seuraavat kaksi viimeistä kautta Signori sai pelattua kohtuullisesti ja päätti uransa Serie A:ssa kauteen 2003–2004. Bolognassa vietetty aika oli kuitenkin joukkueelle varsin hyvä, kun se pääsi pelaamaan UEFA Cupissa ja Signori sijoittui parhaimmillaan maalitilastossa kuuden parhaan joukkoon. Seuraavat kaksi vuotta hän vietti ulkomailla pelaten Kreikassa Iraklissa ja Unkarissa FC Sopronissa ennen uransa päättämistä.
Maajoukkue
Signori pelasi myös Italian maajoukkueessa yhteensä 28 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Hän kuului Italian joukkueeseen vuoden 1994 MM-kisoissa. Huolimatta menestyksekkäistä seurajoukkueiden kausista Signori sai harvoin tilaisuuden pelata hyökkääjänä vaan muun muassa valmentaja Arrigo Sacchi peluutti häntä keskikentän laidalla.
Pedro’s Heavy Gentlemen
Tyyli
Suomen Kuvalehden Jorma Tuominen piti yhtyeen samannimistä esikoisalbumia (1980) liiankin leikkimielisenä, mutta kirjoitti otteen parantuneen toisella albumilla Doing (1981). Sillä julkaistiin yksi yhtyeen tunnetuimmista levytyksistä, ruotsalaisen Peps Perssonin suomeksi kieltä yhtään osaamatta laulama reggae-versio venäläisestä kansanlaulusta ”Huopikkaat”. Kolmatta albumia Tango Moderato (1982) Tuominen kuvasi joviaaliksi ja hyväntuuliseksi ”80-luvun tangolevyksi”, joka ylitti tasossa jopa kaksi ensimmäistä kehuttua albumia. Hän kehui myös albumilla esiteltyä uutta vokalistikykyä, Harri Marstiota.
Albumi Where’s Boris? (1983) oli Jorma Tuomisen mielestä kumma keitos, ”hajanainen kooste hersyvää huumoria, pieteetillä tavoiteltua slaavilaistunnelmaa ja ontuvaa parodiaa”. Siltä julkaistiin singlenä Jim Pembroken laulama ”Matuška-Mother”, kääntöpuolella ”Sputnick”. Yhtye julkaisi vuonna 1983 myös joululevyn, jota Jorma Tuominen luonnehti ”hillityn uudistusmieliseksi” päänavaukseksi modernin joulumusiikin suuntaan. Pedro Hietasen lisäksi levyllä laulavat Pepe Willberg, Virve Rosti, Harri Marstio, Jim Pembroke ja bluesveteraani Eddie Boyd. Vuoden 1984 albumia Naivismia kuvasi Helsingin Sanomien Markku Fagerlund paitsi entisiäkin erikoisemmaksi, mutta myös muutakin kuin hauskanpitoa tarjoavaksi: ”Sanoitukset ovat paikoin naivistisia, paikoin täyttä anarkiaa. Musiikki puolestaan vaihtelee kevyestä lattarirytmistä egyptiläisen reggaen kautta beduiinitunnelmiin.” Albumin myötä Pedro’s Heavy Gentlemen lähti myös kaikkien aikojen ensimmäiselle esiintymiskiertueelleen ympäri Suomen, esiinnyttyään siihen saakka vain televisiossa ja satunnaisesti Helsingissä.
1980-luvun loppupuoli oli Pedro’s Heavy Gentlemenille hiljaiseloa Hietasen toimiessa äänilevytuottajana, mutta yhtye palasi studioon 1991. Albumi Eucalypso tarjosi karibialaisen musiikin vuosikymmenten takaisia helmiä suomeksi tulkittuina. Enimmät suomennokset kirjoitti Jukka Itkonen, mutta mukana on myös yksi Juha Vainion teksti ja kaksi Jim Pembroken englanniksi laulamaa raitaa. Mukana on jälleen myös ruotsalainen Peps Persson laulamassa suomeksi raidan ”Vanha tulennielijä”. Albumin soitetuimmiksi kappaleiksi ovat nousseet Pedron laulama ”Tarzan Saimaalla” ja Marjo Leinosen tulkinta ”Miljoonan markan pakarat”, jotka julkaistiin myös singlenä.
Seuraavaa albumia Tango Pedro Hietanen luonnehti vaihteeksi täysin vakavissaan tehdyksi. Taitavat tangotulkinnat ja Jaakko Salon sovitukset nostivat levyn Helsingin Sanomien Vuoden levyjen finalistiksi ja kansainväliselle maailmanmusiikin listalle. Albumin Reggae (1997) jälkeen Pedro’s Heavy Gentlemen julkaisi kolmannen tangoalbumin Mi tango triste, jälleen Jaakko Salon sovituksin, joita Helsingin Sanomien Pirkko Kotirinta kutsui epäsovinnaisiksi ja ”asianmukaisen ryöpsähteleviksi”. Vuonna 2000 ilmestynyt Mi tango triste on jäänyt yhtyeen viimeiseksi levyksi.
Aeronomia
thumb|Ilmakehän rakenne Aeronomia on geofysiikan osa-alue, joka tutkii ilmakehän ylimpiä osia mesosfääristä lähtien, joidenkin lähteiden mukaan stratosfääristä alkaen. Alkuperäisen määritelmän mukaan aeronomia tutkii niitä osia ilmakehistä, joissa Auringon säteilyn aiheuttama dissosiaatio ja ionisaatio johtavat merkittäviin fysikaalisiin ja kemiallisiin prosesseihin. Tämä määritelmä sisältää myös muiden planeettojen kaasukehät soveltuvissa osin. Tämän määritelmän Sidney Chapman esitteli kansainvälisen Geodesian ja Geofysiikan liiton yleiskokoukselle vuonna 1954, pari vuotta ennen ensimmäisiä satelliittimittauksia.
Havaintojen saaminen noista ilmakehän osista on vaikeaa. Siihen käytetään tutkimusraketteja, erityisvahvoja luotaimia sekä nykyisin ennen kaikkea kaukokartoitusmenetelmiä. Näistä uusimpia on tähtiokkultaatio, jossa verrataan tähdestä ilmakehän läpi kulkeneen valon spektriä sellaiseen, jonka satelliitti on mitannut samasta tähdestä sellaisella hetkellä, ettei valo kulkenut ilmakehän läpi.
Esimerkkejä aeronomian tutkimuskohteista :
Die Bernauerin
Die Bernauerin on Carl Orffin säveltämä näyttämöteos, johon säveltäjä niin kuin moniin muihinkin näyttämöteoksiinsa kirjoitti libreton itse. Teos sai ensiesityksensä vuonna 1947.
Die Bernauerin on yksi Orffin "unohdetuista oopperoista". Tämä on kylläkin totta; Die Bernauerin on nykyään jäänyt Orffin muiden teosten varjoon.
Kevin Coyne
Kevin Coyne (1944–2004) oli brittiläinen laulaja-lauluntekijä­, joka tunnettiin monesta musiikkityylistä vaikutteita ottaneesta rock-musiikistaan, läpitunkevasta lauluäänestään ja kömpelöistä peukalo-otteista kitaransoitossaan. Hänen sanoituksiinsa toi syvyyttä työskentely sosiaalityöntekijänä psykiatristen potilaiden parissa. Coyne levytti nelisenkymmentä albumia, joilla hän yhdisti musiikissaan rockia, bluesia, folkia ja englantilaista music hall -perinnettä.
Coyne vieraili 1970-luvun loppupuoliskolla ja 1980-luvun alussa Suomessa suunnilleen vuosittain, esiintyen joskus yksin, joskus yhtyeen kera. Ensiesiintyminen tapahtui vuoden 1974 Helsingin juhlaviikoilla, ja vuoden 1976 alussa hän kiersi Suomea kaksi viikkoa yhtyeineen, jossa soitti sittemmin The Police-yhtyeestä tunnettu kitaristi Andy Summers.
Sound of Music (musikaali)
Sound of Music on Richard Rodgers ja Oscar Hammerstein II Broadway-musikaali vuodelta 1959. He toivat Maria Augusta Trappin muistelmiin Laulava Trappin perhe löyhästi pohjautuvan teoksen teatteriin. Musikaali sisältää muun muassa tunnetut laulut: ”Kun vuorelle käyn”, ”Mikä vois olla sen mukavampaa”, ”Do-Re-Mi” ja ”Edelweiss”. The Sound of Music oli viimeinen yhteistyö, jonka maineikas musikaalientekijäduo Richard Rodgers ja Oscar Hammerstein tekivät yhdessä, sillä Hammerstein kuoli pian musikaalin valmistumisen jälkeen. Hän ei ehtinyt nähdä elokuvaa.
Musikaali perustuu löyhästi Maria von Trappin ja hänen perheensä elämään. Monia yksityiskohtia ja pääjuoni on lainattu Maria von Trappin kirjasta, mutta useita oleellisia seikkoja von Trappin perheestä muunneltiin musikaaliin. Esimerkiksi ainoastaan kapteeni esiintyy musikaalissa oikealla nimellään. Marian oikea nimi oli todellisuudessa Maria Augusta Kutchera, ei Maria Rainer, kuten musikaalissa. Kapteeni oli leski, ja perheessä oli seitsemän lasta, mutta musikaaliin lasten nimet ja iät muutettiin. Todellisuudessa perheen vanhin lapsi ei edes ollut tyttö vaan poika Rupert. Rupertia (joka oli musikaalin Friedrichin esikuva) seurasivat sisarussarjassa Agathe (Liesl), Maria Franziska (Louisa), Werner (Kurt), Hedwig (Brigitta), Johanna (Marta) ja Martina (Gretl).
Oikea kapteeni von Trapp (Georg von Trapp), toisin kuin musikaalissa, oli hyvin lempeä ja rakastava isä, kun taas oikea Maria oli, toisin kuin musikaalissa, sangen temperamenttinen, äkkipikainen ja päättäväinen.
Suomessa Sound of Musicista on tehty 2010-luvun loppuun mennessä ainakin kolmisenkymmentä produktiota useissa ammatti- ja harrastajateattereissa sekä suomeksi että ruotsiksi.
Juoni
Tarinassa nunna Maria lähetetään itävaltalaisen leski-kapteeni von Trappin seitsemän lapsen kotiopettajaksi. Rakastettava Maria tuo musiikin iloa lapsilaumaan, mutta ankara kapteeni ei sitä voi ensin hyväksyä. Lopulta Maria ja kapteeni kuitenkin rakastuvat palavasti toisiinsa. Sitten he menevät naimisiin. Tarinan loppupuolella koko perhe pakenee natseja Alppien yli.
Peter Boyle
Peter Boyle (18. lokakuuta 1935 Norristown, Pennsylvania Yhdysvallat – 12. joulukuuta 2006 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia televisioroolejaan oli "Frank Barone" sarjassa Kaikki rakastavat Raymondia, josta hänet on useaan kertaan palkittu yhtenä työryhmän jäsenistä. Emmy-palkinnon hän sai vuonna 1993 vierailuroolistaan Salaisissa kansioissa. Cannesissa palkittu Martin Scorsesen Taksikuski on maineikkain elokuva, jossa hän on näytellyt.
Boyle sairasti luuydinsyöpää, jonka lisäksi hänellä oli sydänvika. Hän kuoli 71-vuotiaana.
Filmografia
Lähde:
Seija Kuha
Seija-Liisa Tellervo Kuha (myöh. Sippola, s. 27. toukokuuta 1944 Kuortane) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Kuortaneen Kuntoa.
Kuha voitti viisiottelun Suomen mestaruuden Valkeakoskella 1961 pistemäärällä 2805 ja sai samassa lajissa hopeaa Varkaudessa 1962 ennätyksellään 3016 pistettä. Pituushypyssä hän sai Kalevan kisoissa hopeaa Lappeenrannassa 1962 tuloksella 573 cm ja pronssia Turussa 1963 tuloksella 553. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa neljä kertaa sijoittuen 400 metrin juoksussa kolmanneksi Tampereella 1962 ja pituushypyssä parhaimmillaan niin ikään kolmanneksi Värnamossa 1962. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 58,6 s vuodelta 1962, korkeushypyssä 150 cm (1961) ja pituushypyssä 582 cm (1962).
5-HTTLPR
5-HTTLPR on serotoniinin aineenvaihduntaa koodaava geeni. Eräs geenin muutoksista vaikuttaa alkoholismiin. Serotoniini puolestaan vaikuttaa henkilön impulsiivisuuteen. Geenin eri muodot vaikuttavat myös masennustaipumukseen.
Clifford Gray
Clifford Barton "Cliff" Gray (29. tammikuuta 1892 Chicago, Illinois – 9. marraskuuta 1969 San Diegon piirikunta, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen rattikelkkailija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Juokse poika juokse
Kirjaa on Suomessa painettu 98 000 kappaletta (2007), ja maailmanlaajuisesti sitä on 40 kielellä myyty arviolta 12 miljoonaa kappaletta. Tarinasta on vuonna 1971 tehty 32-sivuinen sarjakuva sekä vuonna 1998 dokumenttielokuva Run Baby Run.
Evankelista Billy Grahamin mukaan kirja on ainutlaatuinen: siinä on murhenäytelmän, väkivallan ja seikkailun aineksia, minkä lisäksi kaikkein vaikuttavimpana osana Jeesuksen evankeliumin voima.
Juoni
Cruz syntyy Puerto Ricossa vuonna 1938, mutta kirjan tarina alkaa, kun Cruzin vanhemmat lähettävät 15-vuotiaan poikansa San Juanista New Yorkiin veljensä Frankin luokse. Sieltä Nicky Cruz karkaa kaksi kuukautta myöhemmin ja asettuu Brooklyniin.
Asuessaan veljensä luona Cruz opettelee englannin kielen. Veli varoittaa häntä jengeistä heti alusta asti. Koulussa opettajat kuluttavat enemmän aikaa kurinpitoon kuin opettamiseen, ja monissa alueen kouluista toimii kaksi tai kolme jengiä, joiden kesken ilmenee vihamielisyyksiä ja tappeluita. Näihin jengeihin kuuluu tyttöjä ja poikia. Cruz joutuu ensimmäiseen tappeluun "pikkuihmisten" kanssa, kun kymmenen noin 8−10-vuotiasta lasta hyökkää hänen kimppuunsa. Samaan aikaan kadulla on muutamia naisia, joista osa on näiden "pienten ihmisten" äitejä ja alkaa lyödä Cruzia puolustaakseen lapsiaan.
Koulussa muuan poika alkaa kiusata erästä tyttöä, joka on samasta maasta kotoisin kuin Cruz. Opettajaa ei kiinnosta tilanne pätkääkään, jolloin Cruz suuttuu ja huitaisee tuolilla kiusannutta poikaa. Tästä Cruz joutuu johtajaopettajan puhutteluun, joka uhkaa poliisilla. Cruz puolestaan uhkaa tapolla opettajaa, joka säikähtää ja peruu sanansa. Opetteja kuitenkin määrää Cruzin pois koulusta ja sanoo ettei tahdo nähdä tätä enää koskaan – "Juokse ja juokse nopeasti!".
Myöhemmin Nicky tapaa Mau Mau jengin jäseniä josta Israel niminen poika uhkaa Nickyä veitsellä. Nickystä ja Israelista tulee myöhemmin parhaat ystävät, Nickyn liittyessä Mau Mau jengiin. Cruz toimi Mau Mau jengin johtajana 2 vuotta, ja näinä vuosina hän ehti olla pidätettynä useita kertoja, mutta poliisilla ei koskaan ollut tarpeeksi todisteita häntä vastaan. Näihin kahteen vuoteen mahtui paljon tappeluita, puukotuksia ja kuolemantapauksia.
Vuonna 1958-1959 Cruz kääntyy uskoon erään saarnamiehen, David Wilkersonin ansiosta, joka tuli Brooklyniin saarnaamaan jengeille. Israelin ja Nickyn tiet eroavat kun heidän oli tarkoitus lähteä kaupungista saarnamiehen kanssa, mutta Israelia ei näkynyt kun he olivat lähdössä. Nicky lähti yksin. Kuusi vuotta myöhemmin Nicky toimi itse saarnaajana eri puolella maata, jolloin hän tapasi Israelin ensi kertaa kuuteen vuoteen. Israel oli viettänyt monia vuosia vankilassa liityttyään jengiin takaisin samana iltana kun Nicky lähti.
Karl Malmström
Karl Fritiof Malmström (27. joulukuuta 1875 Göteborg – 6. syyskuuta 1938 Göteborg) oli ruotsalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa sekä ponnahduslaudalla että kerroshypyissä. Viimeksi mainitussa hän sai hopeamitalin pisteillä 78,73.
Carl Allen
Carl Allen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Titaani (fantasia)
Titaani on fantasiassa jättiläisen sukuinen olento, joka on kuitenkin muita jättiläisiä isompi. Titaanien koko vaihtelee yleensä noin viidestä metristä taivaaseen asti ulottuvaksi. Titaanit ovat myös äärimmäisen voimakkaita olentoja.
Titaaneja löytyy muun muassa Titaanien sodasta, Forgotten Realmsista, Might and Magickejen -maailmasta ja Warcraft-maailmasta. Titaaneja esiintyy myös lukuisissa peleissä, kuten Age of Mythology: The Titans ja Heroes of Might and Magic III.
Sung-Hak Mun
Sung-Hak "Tom" Mun (s. 28. heinäkuuta 1990) on eteläkorealainen moottoriurheilija. Hän aloitti karting-uran jälkeen kilpa-uransa vuonna 2007, jolloin hän ajoi Formula Renault 2.0 UK BARC-sarjassa, jossa hän keräsi 34 pistettä ja sijoittui kerran palkintokorokkeelle. Loppupisteissä hän oli sarjan yhdeksäs. Vuonna 2008 Mun ajoi Britannian Formula Renault -sarjaa keräten 68 pistettä ja sijoittuen sarjan 21:ksi. Vuonna 2009 Mun ei ajanut missään sarjassa ja palasi vuonna 2010 Aasiaan kilpailemaan Formula BMW Pacific-sarjassa. Hän sijoittui loppupisteissä sarjan kymmenneksi keräten 49 pistettä ja sijoittuen kerran palkintokorokkeelle. Vuonna 2011 Mun ajoi FIA Formula 2-sarjassa saavuttamatta pisteitä.
Taikaluotiteoria
Taikaluotiteoria eli lääkeruiskuteoria esittää, että joukkotiedotusvälineillä on suora, välitön ja voimakas vaikutus seuraajiinsa. Teorian mukaan viestit osuvat kohteeseensa kuin luoti tai uppoavat ihmiseen kuin lääkeruiskulla annosteltuna, aiheuttaen passiivisissa vastaanottajissaan juuri halutun reaktion. Teoria oli joukkotiedotusvälineiden alkuvaiheita 1940- ja 1950-luvuilla hallinnut käsitys. Sen nousuun vaikuttivat etenkin radion ja television nopea nousu, mainonnan ja propagandan yleistyminen, tutkimukset elokuvien vaikutuksesta lapsiin, sekä Natsi-Saksan median monopolisointi kansan kääntämiseksi puolueen taakse.
Nykyisin uskotaan jonkinlaiseen medialukutaitoon. Myös alitajuisten viestien olemassaolo tai vähintään tehokkuus on tieteellisesti kyseenalaista.
Phongsali
thumb|180px|Phongsalin sijainti Laosissa Phongsali on Laosin pohjoisin provinssi. Pinta-ala 16 270 neliökilometriä. Vuoden 2015 väestönlaskennassa maakunnassa oli  178 000 asukasta. Asukkaita yhdellä neliökilometrillä on 12. Provinssin pääkaupunki on nimeltään Phôngsali. Phongsalissa toimii lukuisia kiinalaisia yrityksiä, sillä se sijaitsee aivan Kiinan rajalla.
Phongsali sijaitsee melko korkealla vuoristossa (400-1800 m merenpinnan yläpuolella).
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023 pelataan 25. elokuuta – 10. syyskuuta 2023 Filippiineillä, Japanissa ja Indonesiassa. Kyseessä on historian ensimmäinen kerta, kun MM-kilpailujen isännyys on jaettu useamman maan kesken ja ensimmäinen kerta, kun kisat pelataan toisen kerran peräkkäin muulla mantereella kuin Euroopassa tai Etelä-Amerikassa. Pelipaikkakuntia on viisi, ja mitaliottelut pelataan Filippiineillä Mall of Asia Arenalla. MM-lopputurnaukseen osallistuu edelliskisojen tapaan 32 maajoukkuetta.
Filippiinit ja Japani ovat isännöineet MM-kilpailuja kerran aikaisemmin, Japani vuonna 2006 ja Filippiinit vuonna 1978. Indonesialle kisaisännyys on historian ensimmäinen.
Pelipaikkakunnat
MM-lopputurnauksen stadioneista kolme on Filippiineillä, yksi Indonesiassa ja yksi Japanin pääsaarista etelään sijaitsevalla Okinawalla.
Viirukalapöllö
Viirukalapöllö (Scotopelia bouvieri) on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Sen lukumäärää alueella ei ole ilmoitettu, mutta arviona on esitetty noin miljoona yksilöä, ja Kongon altaan jokien lähistöllä se on suhteellisen yleinen. Kantaa pidetään vakaana, koska sillä ei ole erityisiä uhkia.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Osallistujat
Aasia ja Oseania
Walid Regragui
Hoalid Regragui myös Walid Regragui (s. 23. syyskuuta 1975 Corbeil-Essonnes, Ranska) on marokkolainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Regragui vietti pääosan urastaan Ranskassa, jossa hänen paras saavutuksensa oli Ligue 2 mestaruus Ajacciossa. Regragui pelasi myös Espanjassa Racing de Santanderissa ja Marokossa Moghreb de Tétouanissa.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Osallistujat
Afrikka
Viirukalapöllö
Viirukalapöllön elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät, suot ja jokivarret.
Walid Regragui
Regragui edusti maajoukkuetasolla Marokkoa, jonka paidassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Egyptiä vastaan 28. tammikuuta 2001. Regragui edusti Marokkoa vuosien 2004 ja 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Osallistujat
Amerikka
Walid Regragui
Valmennusuransa Regragui aloitti 26. syyskuuta 2012 Marokon maajoukkueen apuvalmentajana. Tämän jälkeen hän on toiminut valmentajana seurajoukkueissa. Elokuussa 2022 hänet nimitettiin Marokon maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen alaisuudessaan Marokko selviytyi MM-kilpailuissa 2022 alkulohkostaan jatkoon.
Viirukalapöllö
Sen paino on keskimäärin 637 grammaa.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Osallistujat
Eurooppa
Bilal Ould-Chikh
Bilal Ould-Chikh (s. 28. heinäkuuta 1997 Roosendaal) on marokkolaiset sukujuuret omaava alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa portugalilaista SL Benficaa. Pelipaikaltaan Ould-Chikh on oikea laitahyökkääjä.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Osallistujat
Isäntämaa
(^) = joukkueen kilpailulliseen tasoon sidottu ehdollinen osallistumisoikeus: Indonesian maajoukkue olisi saanut paikan kisoihin, mikäli se olisi selviytynyt vuoden 2021 Aasian-mestaruuskilpailuihin ja sijoittunut niissä kahdeksan parhaan joukkoon. Joukkue pääsi järjestäjämaan statuksella vuodelle 2022 siirrettyihin kisoihin, mutta jäi niissä kymmenenneksi, ja jäi näin ilman osallistumisoikeutta MM-kotikisoihinsa.
Bilal Ould-Chikh
Seurajoukkueura
Ould-Chikh on pelannut kasvattajaseuransa FC Twenten nuorten joukkueessa 18 ottelua viimeistellen kaksi maalia. Hän pelaa joukkueessa vielä nykyisinkin. Debyytti seuran ykkösjoukkueen paidassa Eredivisiessä tapahtui toukokuussa 2014 PEC Zwollea vastaan. Avausmaalinsa sarjassa Ould-Chikh iski tammikuussa 2015 Heracles Almelon verkkoon.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Alkulohkovaihe
Jokaisen lohkon kaksi parasta joukkuetta etenevät toiselle kierrokselle, jossa joukkueet jaetaan neljään neljän maan jatkolohkoon
Bilal Ould-Chikh
Seurajoukkueura
Heinäkuussa 2015 Ould-Chikh siirtyi portugalilaisen SL Benfican riveihin.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Lohko A
Areenat:
Lohko B
Areena:
Bilal Ould-Chikh
Maajoukkueura
Ould-Chikh pelasi Alankomaiden alle 17-vuotiaiden paidassa vuoden 2014 EM-kilpailuissa Maltalla, jossa Alankomaat saavutti hopeaa. Nykyisin hän kuuluu Alankomaiden alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa otteluita on kertynyt 15 ja maaleja yksi.
Muuta
Ould-Chikhia pidetään yhtenä Alankomaiden lupaavimmista pelaajista. Ainakin Manchester Unitedin, Internazionalen ja AC Milanin tiedetään olevan kiinnostuneita hänestä. Ould-Chikhistä käytetään lempinimeä Uusi Arjen Robben.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023
Lohko D
Areena:
Lohko E
Areena:
Lohko F
Areena:
Lohko G
Areena:
Lohko H
Areena:
Toinen kierros
Jokaisen lohkon kaksi parasta etenevät puolivälieriin.
Lohko I
Areena:
Lohko J
Areena:
Lohko K
Areena:
Lohko L
Areena:
Pudotuspelit
Areena:
World Series of Poker Europe
pienoiskuva World Series of Poker Europe (WSOPE) on syyskuussa 2007 ensimmäistä kertaa järjestetty World Series of Pokerin (WSOP) eurooppalainen pokeriturnaussarja.
Ensimmäisenä vuotena Englannissa pelattiin kaikkiaan kolme turnausta, joiden voittajat saivat rahapalkinnon lisäksi kultaisen WSOP-rannekkeen. Turnaukset olivat 2 500 punnan sisäänoston H.O.R.S.E., 5 000 punnan pot limit omaha ja 10 000 punnan no limit texas hold'em -pääturnaus.
Toisena vuonna turnauksia oli yksi enemmän eli neljä. Uutena turnauksena oli 1 500 punnan no limit hold'em -turnaus. Pääturnauksen voitti tunnettu yhdysvaltalainen pokeriammattilainen John Juanda. Turnauksen kolmanneksi sijoittunut venäläinen Ivan Demidov pelaa myös WSOP:n pääturnauksen finaalipöydässä marraskuussa 2008.
Svetlana Maraš
Svetlana Maraš (s. 1985) on serbialainen säveltäjä. Hän yhdistelee työssään kokeellista musiikkia, äänitaidetta ja uutta mediaa.
Maraš valmistui Aalto-yliopistosta, jossa työskenteli tutkimusassistenttina, ja sai koulutusta myös monissa muissa opinahjoissa eri maissa. Hän on saanut Belgradin radion Vitomir Bogić -palkinnon (2013), ja hänen teoksensa Dirty Thoughts sai Wrocławin Kansainvälisen säveltäjärostrumin suosituksen (2016). ORF:in Marašilta tilaama teos Jezik oli ehdolla Prix Italia -palkituksi teokseksi. Maraš on toiminut Belgradin radion elektronisen studion nimikkosäveltäjänä ja taiteellisena johtajana.
Suomen urheilun Hall of Fame
Suomen urheilun Hall of Fame on Suomen urheilun kunniagalleria. Sen jäsenet ovat ”henkilöitä, jotka ovat kuuluneet lajissaan maailman eliittiin tai heillä on ollut muuten poikkeuksellinen merkitys urheilun historiassa”.
Mauno Koski
Mauno Yrjö Aulis Koski (21. helmikuuta 1930 Raisio – 2. marraskuuta 2005 Turku) oli suomen kielen ja kirjallisuuden professori Åbo Akademissa.
Suomen urheilun Hall of Fame
Kunniagallerian jäsenet valitsee Suomen urheilumuseosäätiön raati, ja uudet jäsenet julkistetaan vuosittaisessa Suomen urheilugaalassa. Ensimmäiset 30 nimeä julkistettiin 11. tammikuuta 2010. Kaikki olivat jo edesmenneitä. Vuonna 2011 nimettiin ensimmäiset elävät henkilöt.
Mauno Koski
Ollessaan jatko-opiskelijana Koskella oli harvinainen mahdollisuus opiskella Tarton yliopistossa. Kosken tohtorinväitös oli vuonna 1967 Turun yliopistossa, ja hänen aiheenaan oli itämerensuomalaisten kielten hiisi-sanue. Sen jälkeen hän toimi jonkin aikaa suomen kielen vs. professorina sekä Turun että Tampereen yliopistossa. Vuonna 1971 hänet nimitettiin Åbo Akademin suomen kielen ja kirjallisuuden professoriksi.
Kosken tutkimuskohteisiin kuuluivat muun muassa murteet ja paikannimet. Myös semantiikasta hän julkaisi teoksia. Murteista Turun murre oli hänelle tärkeä. Koski oli Turkuseuran murrejaoston jäsen ja oli toimittamassa Turun murteen sanakirjaa Kummottos.
Mauno Koski oli nuoruudessaan myös huippu-urheilija. 19-vuotiaana Koski voitti Suomen mestaruuden 200 metrin juoksussa ja oli vuonna 1949 Suomen nopeimman miehen tittelin haltija. Koski pelasi myös jääkiekkoa SM-sarjassa kaudella 1952–1953 Turun Palloseurassa 7 ottelun verran ilman tehopisteitä. Kosken urheilijan ja kielitieteilijän ura yhdistyi, kun hän Paavo Karikon kanssa teki 1975 Paavo Nurmen elämäkerran Yksin aikaa vastaan.
Burundin lippu
thumb|250px|Burundin lippu Burundin lippu on Burundin kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 28. kesäkuuta 1967. Vihreä väri symboloi toivoa, valkoinen puhtautta ja punainen itsenäisyyskamppailua. Lipun valkoinen risti jakaa sen neljäksi alueeksi - kahdeksi vihreäksi ja kahdeksi punaiseksi. Keskellä olevan ympyrän sisällä on kolme tähteä, jotka edustavat Burundin kolmea suurinta etnistä ryhmää: hutuja, tutseja ja twa-kääpiökansaa. Tähdet merkitsevät myös valtion moton kolmea osaa: yhtenäisyyttä, työtä ja edistystä.
Lipun historia
Burundin lipun värit ja ulkoasu ovat pysyneet maan itsenäistymisestä asti samana, ainoastaan ympyrässä oleva tunnus on vaihtunut. Ensimmäisessä lipussa oli kuvattuna Burundin perinteinen tunnus, karyenda-rumpu, sekä maan pääasiallinen viljelykasvi durra. Lippu vahvistettiin 30. maaliskuuta 1962 ja nostettiin ensi kertaa salkoon Burundin itsenäistyttyä 1. heinäkuuta. Monarkian päätyttyä marraskuussa 1966 karyenda poistettiin lipusta. Nykyinen lippu otettiin virallisesti käyttöön 28. kesäkuuta 1967.
Phan Văn Santos
Phan Văn Santos (s. 30. syyskuuta 1977 Rio de Janeiro nimellä Fábio dos Santos ) on brasilialaissyntyinen vietnamilainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina. Hän edustaa seuratasolla Navibank Sai Gon FC:tä.
Dos Santos syntyi ja eli nuoruutensa Brasiliassa, jossa hän ehti pelata muun muassa Vasco da Gamassa. Hän lähti Vietnamiin vuonna 2001, jolloin hän siirtyi Đồng Tâm Long An FC:hen Dos Santos muutti nimensä nykyiseksi vuonna 2007 ja sai samalla Vietnamin kansalaisuuden ensimmäisenä ulkomaalaissyntyisenä urheilijana.
Phan pelasi ensimmäisen ottelunsa Vietnamin maajoukkueessa vuonna 2008, kun hän astui maalille vanhaa kotimaatansa Brasiliaa vastaan. Hän on pelannut maajoukkueesa myös yhden muun ottelun. Phan siirtyi vuonna 2010 nykyiseen seuraansa Navibank Sai Gon FC:hen.
AlgarveShopping
Kulkuyhteydet
Parhaiten kauppakeskukseen pääsee autolla.
Aiheesta muualla
37.1275°N, -8.28°W
Afrikan historia
thumb|350px|Afrikkalaisia valtakuntia 2000 vuoden aikana ennen eurooppalaisten tuloa 1500-luvulla. Afrikan historia on, esihistoria mukaan lukien, yhtä pitkä kuin ihmiskunnankin historia, sillä ihminen on lähtöisin Afrikasta. Saharan aavikon kuivuminen yli 4 000 vuotta sitten jakoi Afrikan pohjoiseen ja eteläiseen osaan, jotka kehittyvät sen jälkeen melko erillään toisistaan. Pohjois-Afrikan merkittävin valtakunta oli Niilin laaksoon syntynyt faaraoiden Egypti. Saharan eteläpuolella oli keskiajalla suuria valtakuntia, mutta eurooppalaisille Afrikan sisäosat pysyivät melko tuntemattomina aina 1800-luvulle asti. Afrikan historiaan vaikuttavia tapahtumia ovat olleet muun muassa arabivalloitukset pohjoisessa 600-luvulla ja siirtomaa-aika 1880-luvulta 1900-luvun puoliväliin.
Esihistoria
thumb|Nykyisin vain eteläisen Afrikan syrjäseutuja asuttavat [[sanit olivat vielä 2000 vuotta sitten Afrikan valtaväestöä Saharan eteläpuolella.]]
Väestöhistoria
Afrikan pitkässä väestöhistoriassa näkyy sekä muuttoliikeitä että kansojen välistä kanssakäymistä. Pohjois-Afrikan berberien esi-isät tulivat mesoliittisen kauden alkuun mennessä luultavasti Aasiasta Suezin kautta. Lisäksi heitä vaaleampia Cro-Magnonin ihmisiä saapui alueelle Pyreneiden niemimaan kautta. Karthagon, kreikkalaisten, Rooman ja Bysantin valta ei jättänyt Pohjois-Afrikkaan paljonkaan väestöbiologisia jälkiä kuten ei myöskään arabiekspansion ensimmäinen vaihe 600-luvulla. Pysyvä arabiasutus seudulle tuli vasta seuraavassa arabiaallossa, mikä myös johti berberien ja arabien risteytymiseen. Egyptissä Saharan kuivuminen vuodesta 5500 eaa. alkaen johti vaaleiden pohjoisafrikkalaisten ja eteläisempien negridikansojen biologisen vuorovaikutuksen vähenemiseen.
Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa on tapahtunut muuttoliikkeitä, joiden seurauksena väestö on sekoittunut ja monimuotoistunut fysiologisesti sopeutuessaan mantereen erilaisiin olosuhteisiin. Niin sanotut negridit, jotka ovat nykyinen Afrikan pääväestö, ovat mahdollisesti nuorin muunnos Saharan eteläpuolen kantaväestöstä. He levittäytyivät aikoinaan bantuekspansiossa Länsi-Afrikan eteläosista ja Länsi-Sudanista Afrikan pääväestöksi ja syrjäyttivät Afrikan eteläpuoliskon vanhemmat väestöt pygmit ja khoisanit.
Pohjois-Afrikka
Pohjois-Afrikan erottaa muusta Afrikasta Saharan autiomaa, joka kuivui vuoteen 2000 eaa. mennessä ja jätti Pohjois-Afrikan viljelykelpoisen alueen kapeaksi rannikkokaistaleeksi. Eristäytyminen aiheutti mantereen kahtiajakautumisen, vaikka joitain yhteyksiä aina säilyikin. Pohjois- ja Koillis-Afrikkaa vei erilleen etelästä myös sen yhteydet Välimeren ja Lähi-idän kulttuureihin.