cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander Rossi
Ura
thumb|right|250px|Alexander Rossi [[Nürburgringillä Formula Renault 3.5 -sarjassa kaudella 2011.]] Rossi aloitti uransa International Kart Federationin sarjassa vuonna 2005 voittaen Grand National -mestaruuden 100cc Yamaha -luokassa. Samana vuonna hän oli mukana Red Bullin Top 5 Amerikkalaiskuljettajien listalla 2000 hakijan joukossa. Vuonna 2006 Rossi kilpaili Skip Barber Racing -koulussa saaden Skip Barber National Scolarship -palkinnon sijoituttuaan kolmanneksi Skip Barber -mestaruussarjassa ollen 14-vuotiaana nuorin voittaja Skip Barber National -mestaruussarjassa.
Vuonna 2007 Rossi kilpaili Formula BMW USA -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi kolmella voitollaan. Hän voitti sarjan mestaruuden vuonna 2008 ollen ensimmäinen yhdysvaltalainen sarjan mestari. Hän voitti mestaruuskaudellaan 10 kilpailua viidestätoista. Samana vuonna Rossi voitti Formula BMW World Finalin päihittäen Michael Christensenin. Palkinnoksi Rossi sai testata BMW Sauberin autoa yhdessä Esteban Gutiérrezin kanssa.
Vuonna 2009 Rossi kilpaili International Formula Master -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi. Rossi kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2009-10 Ocean Racing Technology -tallissa. Hän yllätti ajamalla neljänneksi debyyttikilpailussaan startattuaan 13 ruudusta. Hän vaihtoi kahden kilpailun jälkeen Team Meritus -talliin. Hän saavutti yhteensä 12 pistettä. Rossi siirtyi GP3-sarjaan vuonna 2010 ART-talliin. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa sijoittuen sarjassa neljänneksi.
Vuonna 2011 Rossi siirtyi kilpailemaan World Series by Renault -sarjaan. Hän voitti heti kauden ensimmäisen startin. Sen jälkeen hän voitti vielä yhden kilpailun Ranskan Paul Ricardin radalla ja sijoittui sarjan kolmanneksi. Hän sai palkinnoksi testata Team Lotuksen F1-autoa Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä ja samalla hän pääsi ajamaan ulkopuolisen GP2-Finaalin. Vuonna 2012 Rossi jatkoi WSBR-sarjassa siirtyen Arden-talliin sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2013 Rossi siirtyi kesken kauden GP2-sarjaan Caterham Racing -tallissa ajaen heti ensimmäisessä kilpailussaan kolmanneksi. Uransa ensimmäisen GP2-voiton hän nappasi kauden päätösviikonlopun pitkässä kilpailussa lähdettyään paalupaikalta. Hän sijoittui lopulta sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2014 Rossi jatkoi GP2-sarjassa. Myöhemmin Rossi lähti kesken kauden Caterham Racing -tallista ja ajoi vielä kaksi kilpailua Campos Racing -tallissa. Hän saavutti kauden aikana 12 pistettä.
Vuonna 2015 Rossi jatkoi kilpailemista GP2-sarjassa ajaen Racing Engineering -tallissa. Rossi ajoi Belgian sprinttikilpailussa voittoon. Seuraavassa kilpailussa Italiassa Rossi otti toisen voittonsa ja ensimmäisen lauantaikilpailun voiton. Rossi ajoi vielä Venäjän pitkän kilpailun voittoon, mutta pisteet puolitettiin, koska kilpailu keskeytettiin auringonlaskun saavuttua kilpailun alussa tapahtuneen lähtökolarin aiheuttaman punaisen lipun vuoksi. Rossi saavutti 181,5 pistettä ja sijoittui sarjan toiseksi.
Formula 1 -ura
Vuonna 2010 Rossin oli tarkoitus toimia US F1 -tallin testi- ja varakuljettajana F1-kaudella 2010, mutta talli vetäytyi ennen kauden alkua. Vuonna 2011 Rossi testasi Team Lotuksen F1-autoa Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä.
Vuonna 2012 Rossi nimitettiin Caterhamin viralliseksi testi- ja varakuljettajaksi. Hän ajoi Espanjan GP:n vapaissa harjoituksissa toista Caterhamin autoa. Vuonna 2013 Rossi jatkoi tallin testikuljettajana. Hän pääsi ajamaan tallin toista autoa Kanadan GP:n ja Yhdysvaltain GP:n vapaissa harjoituksissa. Vuonna 2014 Rossi jatkoi kolmannen vuoden tallin testikuljettajana. Hän ajoi Kanadan GP:n vapaissa harjoituksissa toista tallin autoa. Heinäkuussa 2014 Rossi ilmoitti jättävänsä Caterhamin F1-tallin. Hän siirtyi myöhemmin samana vuonna Marussian F1-tallin testi- ja varakuljettajaksi.
21. elokuuta 2014 Rossin vahvistettiin ajavan Belgian GP:n Max Chiltonin tilalla. Marussia ilmoitti kuitenkin, että Rossi ajaa vain ensimmäisen vapaan harjoituksen. Lokakuussa 2014 Rossi oli ilmoitettu ulosajossa loukkaantuneen Jules Bianchin korvaajaksi Venäjän GP:ssä, mutta talli ilmoitti, ettei ajata Bianchin tilalla ketään kuljettajaa.
right|thumb|Rossi Yhdysvaltain GP:ssä kaudella 2015. Vuonna 2015 Rossi pääsi tekemään F1-debyyttinsä Manor-tallissa, jossa hän korvasi Roberto Merhin kesken kauden. Hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen F1-kuljettaja sitten Scott Speedin ja kauden 2007. Debyttikilpailussaan Rossi ajoi 14:nneksi päihittäen tallikaverinsa Will Stevensin. Kotikilpailussaan Yhdysvalloissa Rossi sijoittui 12:nneksi, mikä jäi Rossin kauden parhaaksi sijoitukseksi. Brasiliassa Rossi ajoi kauden viimeisen osakilpailunsa, sijoittuen 18:nneksi. Rossi päihitti tallikaverinsa Will Stevensin aika-ajoissa 3-2 ja kilpailuissa 4-1. Rossi ei saanut kaudelle 2016 jatkosopimusta.
Muuta
Rossi kilpaili Amazing Race -ohjelman 30. tuotantokaudella kilpa-autoilija Conor Dalyn parina.
Pitkälammi (Lopen Vojakkala)
Pitkälammi on Kanta-Hämeessä Lopella oleva järvi, joka kuuluu Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 0,98 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 70 metriä. Siihen laskee suo-oja, mutta pääasiallinen vedenlähde on harjujen pohjavesi. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja Pääjärveen.
Järven rantaviiva on 0,46 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin hiekka- ja sorapohjaista kangasmaastoa. Järven kumpikin reuna päättyy pitkittäisharjun rinteisiin. Järven rannat ovat soistuneita eikä niille ole rakennettu. Lähin metsäautotie kulkee harjun päällä matkallaan Kynnysniemelle.
Luonnonhistoria
Pitkälammin synty tapahtui samoissa olosuhteissa kuin Pikku-Poikamolla, jonka yhteydessä on selostettu sen syntytapa.
Jukka Kopra
Jukka Matti Kopra (s. 11. helmikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen poliitikko, kokoomuksen neljännen kauden kansanedustaja ja yrittäjä. Hän on ollut Lappeenrannan kaupunginvaltuutettu vuosina 1997–2004 ja uudelleen vuodesta 2008.
Eduskuntaan Kopra valittiin vuoden 2011 vaaleissa Kymen vaalipiiristä. Eduskunnassa hän on kaudella 2023-2027 puolustusvaliokunnan puheenjohtaja sekä valtionvarainvaliokunnan varajäsen. Lisäksi Kopra toimii Puhemiesneuvoston jäsenenä ja hallinto- ja turvallisuusjaoston jäsenenä. Kopra on ollut Kokoomuksen eduskuntaryhmän varapuheenjohtaja vuosina 2016-2023. Vuodesta 2013 Kopra on ollut Etelä-Karjalan liiton maakuntahallituksen puheenjohtaja.
Kopra on ollut vuonna 1996 perustamansa ohjelmistoyritys Enerity Solutions Oy:n pääomistaja ja hallituksen jäsen. Kopra myi yrityksensä keväällä 2022. Vuosina 1993–1996 Kopra työskenteli UPM-Kymmenellä suunnittelijana.
Poliittinen toiminta
Kopra kannattaa yrittäjyyttä. Hän on tehnyt yrittäjyyteen ja talouteen liittyviä avauksia sekä julkaissut muun muassa pamfletin ”7 keinoa yrittämisen edellytysten parantamiseksi”.
Kopra on ollut Kokoomuksen valiokuntavastaava liikenne- ja viestintävaliokunnassa. Hän on esittänyt kannanottoja liikenteen kehittämiseksi. Kopra on ehdottanut muun muassa autoveron poistamista. Hänen mukaansa autoverotuksen uudistus nopeuttaisi autokannan uudistumista ja johtaisi ympäristöystävällisempien autojen määrän merkittävään nousuun. Tämä olisi hänen mielestä järkevää sekä ilmaston että liikenneturvallisuuden kannalta.
Kopra kannattaa yleiseen asevelvollisuuteen perustuvaa vahvaa puolustusjärjestelmää. Kopra on palkittu Reserviläisliiton myöntämällä kultaisella ansiomitalilla. Vuonna 2011 Kopra ei äänestänyt jalkaväkimiinat kieltävän Ottawan sopimuksen puolesta. Kopra on ottanut kantaa kansalliset erityispiirteet huomioivan EU-asedirektiivin puolesta. Hän on kertonut kuitenkin olevansa tyytyväinen asiasta EU:ssa joulukuussa 2016 syntyneeseen neuvotteluratkaisuun, joka turvaa edelleen reserviläisten aseharjoittelun osana vapaaehtoista maanpuolustustyötä.
Vaalikone.fi -palvelussa Kopra oli jokseenkin eri mieltä siitä, että homo- ja lesbopareilla tulisi olla heteroparien kanssa yhtäläiset avioliitto- ja adoptio-oikeudet. Vuonna 2014 Kopra kannatti käsittelyssä olevan tasa-arvoisen avioliittolain kumoamista. Vuonna 2016 Kopra kuitenkin äänesti Aito avioliitto -aloitetta vastaan, jonka tavoite oli kumota homo- ja lesboparien yhtäläinen oikeus avioliittoon. Vuoden 2018 helmikuussa Kopra äänesti äitiyslakihanketta vastaan.
Helmikuussa 2016 Kopra kertoi hämmästelevänsä, että ”osa hänen puoluetovereistaan on hurahtanut monikulttuurisuuteen”. Kopran mukaan rikoksen tehneet turvapaikanhakijat tulee häätää heti käräjäoikeuden tuomion jälkeen Suomesta. Kysymykseen ”pitäisikö Suomen lähettää turvapaikanhakijoita teloitettaviksi”, Kopra totesi, että tilanne on kestämätön jos kotimaassaan murhan tehnyt turvapaikanhakija ei joudu Suomessa vastuuseen rikoksestaan.
Kopra on toiminut vuodesta 2016 Lappeenrannan Heikintalon kummina. Heikintalon toiminta perustuu kansainväliseen Fountain House -klubitalomalliin, jota toteutetaan suomalaiseen yhteiskuntaan soveltuvalla tavalla. Heikintalon toiminta edistää ja tukee arkielämän hallintaa, työllistymistä ja opiskelumahdollisuuksia sekä terveyttä että hyvinvointia. Toiminnan kohderyhmä on 18–62-vuotiaat työikäiset.
Raah raah blääh
Raah raah blääh on Moonsorrow- ja Rytmihäiriö-yhtyeiden jäsenten sivuprojektin Lakupaavin ensimmäinen täyspitkä albumi.
Moonsorrowin äänittäessä Verisäkeet-albumia yhtye antoi tekaistun lausunnon tyylilajin muutoksesta sekä tulevan albumin nimestä, josta muun muassa Blabbermouth uutisoi verkkosivustollaan.
Årstan sillat
thumb|Osa Årstan siltoja, edessä uusi ja takana vanha silta. Årstan sillat ovat kaksi vierekkäistä rautatiesiltaa, jotka kulkevat Tukholmassa Årstavikenin lahden yli Södermalmin ja Årstan välillä. Molemmat sillat ylittävät nimellä Årsta holmar tunnetun pienen saariryhmän.
Vanhempi, itäinen silta on rakennettu vuosina 1924–1929. Sen suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehti Cyrillus Johansson ja rakentamista johtivat insinöörit Ernst Nilsson ja Salomon Kasarnowsky. Silta on tehty muistuttamaan akveduktia. Läntinen, uudempi silta rakennettiin ensimmäisen rinnalle vuosina 2000–2005, jotta Tukholman keskustan kautta kulkevaa junaliikennettä voitaisiin lisätä. Sillan suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehtitoimisto Foster and Partners ja sen rakennutti Ove Arup A/S. Uusi silta on punaiseksi maalattua betonia ja seisoo kymmenen jykevän pilarin varassa. Sillalla kulkee ratakiskojen ohella myös kävely- ja pyörätie.
Aiheesta muualla
59.30917°N, 18.04389°W
Matti Helimo
Matti Antero Helimo (s. 28. tammikuuta 1977) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hype Records julkaisi hänen ensimmäisen soololevynsä Blogi 2009.
Helimon ensimmäinen "Janne Ojanen" -single rikkoi kultalevyn rajan ja hänen "Lukko voittoon" -singleään on myyty tuhat kappaletta, kuten myös Superpesiksen kaikkien aikojen lyöjätilaston ykkösen, Simo "Iso-Kello" Eerikäisen, tribuuttisingleä "Iso-Kello".
Aamulehden lukijat valitsivat heinäkuussa 2010 Matti Helimon "Kesä-Tampere" -kappaleen parhaaksi Tampere-aiheiseksi lauluksi.
Matti Helimon toinen albumi Näytelmä julkaistiin 30.11.2011 (Hype). Levyllä soittavat Suomen eturivin muusikoista mm. Marzi Nyman (kitara), Seppo Kantonen (koskettimet), Risto Niinikoski (rummut), Eva Alkula (sähkökantele) ja Jaan Wessman (basso).
Helimon kolmas albumi Hiljaista makuuhuoneessa julkaistaan 16.12.2016, levyn nimikkosingle julkaistiin digitaalisesti jo 5.12.2016.
Matti Helimo on ammatiltaan opettaja ja toimii Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n valtuuston 2. varapuheenjohtajana (2014−) sekä OAJ Pirkanmaan puheenjohtajana (2014−). Kuntavaaleissa 2017 hän sai ensikertalaisena 605 ääntä ja tuli valituksi sitoutumattomana ehdokkaana Vihreiden listalta Tampereen kaupunginvaltuustoon.
Kardemumma
Kardemumma (Elettaria cardamomum) on inkiväärikasveihin kuuluva ruohovartinen kasvi, jonka siemeniä käytetään mausteena. Samaa nimeä käytetään joskus myös muutamasta muusta saman heimon jäsenestä. Ne ovat kaikki monivuotisia, noin 2–4 metriä korkeita kasveja, jotka kasvavat luonnonvaraisena Intian sademetsissä.
Suurimpia kardemumman kuluttajia ovat arabimaat ja Intia. Guatemala ohitti Intian maailman suurimpana kardemumman tuottajana 2000-luvulla ja sen vuotuinen 23 000 tonnin tuotanto edustaa 66 % maailman tuotannosta (35 000 tonnia). Muita kardemumman tuottajia ovat nykyään muun muassa Tansania, Sri Lanka, El Salvador ja Vietnam.
Poiminta
Kardemummapensaan lehdet ovat soikeita ja noin 2,5 metriä pitkiä. Niiden tyvessä on kardemumman hedelmiä, joissa mausteena käytettävät siemenet ovat. Hedelmät ovat noin 1,5 senttimetriä pitkiä ja muodoltaan venemäisiä. Siemenet leikataan käsin irti pensaan juuresta juuri ennen kuin ne ovat ehtineet täysin kypsyä. Kypsä hedelmä halkeaa ja mausteen aromaattinen öljy alkaa haihtua ilmaan, jolloin maku väljähtyy nopeasti. Saman kasvin hedelmät kypsyvät eri aikaan, joten poiminta on suoritettava käsin, jotta hedelmät osattaisiin poimia juuri oikeaan aikaan. Käsin poiminta on työlästä ja siksi kardemumma onkin maailman kolmanneksi kallein mauste sahramin ja vaniljan jälkeen. Poiminta-ajankohtaa ja kuivatusmenetelmää muuntelemalla kasvista saadaan erilaisia myyntituotteita. Vihreä kardemumma poimitaan kaikkein raaimpina ja käsitellään värin säilymisen vuoksi. Valkoinen kardemumma poimitaan kypsempänä ja valkaistaan rikkidioksidilla. Myös kellertävä kardemumma poimitaan kypsempänä, mutta se kuivataan auringossa.
Käyttö
Kardemummaa käytetään erilaisten maustesekoitusten, kuten curryn ja garam masalan ainesosana. Useissa intialaisessa ruuissa, kuten pilahveissa ja curryssa (kastike), kardemumma on tärkeä mauste, joka tuo ruokaan sille ominaisen maun. Kardemumman siementen ripottelu kahviin tuo siihen itämaisen häivähdyksen. Murskattuja siemeniä käytetään pullassa ja muissa leivonnaisissa etenkin Pohjoismaissa, mutta myös aasialaisessa keittiössä erilaisissa jälkiruoissa ja makeisissa.
Huonekasvina
Kardemumma-kasvi istutetaan valoisaan paikkaan; se kasvaa ruukussa noin metrin pituiseksi. Kasvin lehdet tuoksuvat kardemummalle hierottaessa. Kardemumma kukkii vain kasvihuoneoloissa. Sitä kastellaan reilusti kerralla ja annetaan sen jälkeen kuivahtaa; talvella se pärjää hieman varovaisemmalla kastelulla. Kardemummaa voidaan kasvattaa huoneenlämmössä ympäri vuoden, ja sitä lisätään jakamalla.
pienoiskuva|Halkaistun hedelmän sisältä näkyvät mausteena käytettävät kardemumman siemenet, jotka ovat pieninä ”terttuina”
Jäljitelmät
Kardemumma on niin kallis mauste, että siitä on liikkeellä myös jäljitelmiä. Jäljitelmien maku poikkeaa kuitenkin huomattavasti kardemummasta, eikä niitä voi menestyksekkäästi käyttää korvaamaan aitoa kardemummaa. Tavallisimmat jäljitelmät ovat nepalinkardemumma Amomum subulatum, jaavankardemumma Amonum compactum ja etiopian- eli korarimakardemumma Aframomum corrorima.
Historia
Kun chiliä ei vielä tunnettu ja ruokaan haluttiin tulisuutta, käytettiin erilaisia hyvin voimakkaita mausteita varsin surutta. Kardemumma oli suosittu mauste muinaisista ajoista alkaen aina keskiajalle saakka, jonka jälkeen uuden maailman mausteet alkoivat syrjäyttää vanhoja voimakkaita mausteita. Sekä kreikkalaiset että roomalaiset toivat kardemummaa suuria määriä Intiasta. Mausteella ajateltiin olevan myös lääkinnällisiä vaikutuksia, ja erityisesti sitä suosittiin virtsavaivoihin. Jotain kardemumman suosiosta kertoo sekin, että Babylonian kuningas kasvatti maustetta omassa puutarhassaan vuonna 721 ennen ajanlaskun alkua. Kun sitten ”arabiviini” vihdoin tuli tutuksi arabeille, joilta alkoholin käyttö oli siihen maailmanaikaan päätetty kieltää, he alkoivat maustaa tätä gahwaksi kutsumaansa juomaa laittamalla kardemumman hedelmän kaatokannun nokkaan. Tämä tapahtui kuitenkin vasta 1400-luvun jälkeen.
Belfast Giants
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Puoliryhmä
Puoliryhmä on algebrallinen rakenne, joka koostuu liitännäisen operaation * suhteen suljetusta joukosta G. Toisin sanoen, puoliryhmä on assosiatiivinen magma. Puoliryhmä eroaa ryhmästä siinä, että puoliryhmässä ei tarvitse olla käänteisalkiota eikä neutraalialkiota. Jos neutraalialkio on, puoliryhmää kutsutaan monoidiksi.
Puoliryhmät toteuttavat seuraavat ehdot:
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1898
Vuoden 1898 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Torinossa. Kyseessä olivat kautta aikain toiset maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli ainoastaan kivääriammunta ja mitalit jaettiin kaikkiaan viidessä eri lajissa.
Moses Isegawa
Moses Isegawa (s. 10. elokuuta 1963 Kawempe, Uganda) on ugandalainen kirjailija. Hän kirjoittaa hollanniksi. Hän opiskeli nuorena katolisessa pappisseminaarissa ja aloitti uransa kotimaassaan historianopettajana. Hän muutti Alankomaihin vuonna 1990 ja asuu Amsterdamissa.
Isegawa on kirjoittanut muun muassa Abessinialaiset kronikat (suom. Kirsti Nikkanen WSOY 1998) ja Snakepitin (1999).
Željko Milinovič
Željko Milinovič (s. 12. lokakuuta 1969 Ljubljana) on slovenialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Milinovič debytoi Slovenian maajoukkueessa 1997. Hän kuului Slovenian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2002. Hän on pelannut 38 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Sergei Krivokrasov
thumb|Sergei Krivokrasov Sergei Krivokrasov (s. 15. huhtikuuta 1974) on venäläinen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän toimii Mikkelin Jukureiden apuvalmentajana. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1998.
Sleesian kansannousut
Sleesian kansannousuilla (saks. Aufstände in Oberschlesien, puol. Powstania śląskie) tarkoitetaan kolmea aseellista kansannousua, jotka puolalaiset suorittivat Ylä-Sleesiassa Saksaa vastaan vuosina 1919–21. Alueen vastarintaan nousseet asukkaat halusivat irrottautua Saksasta ja liittyä vastaperustettuun Puolan tasavaltaan. Reichswehr, ympärysvaltojen joukot ja Kansainliitto tukahduttivat lopulta kansannousut.
Craig Burley
Craig Burley (s. 24. syyskuuta 1971 Ayr, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloilija. Aktiiviurallaan hän pelasi pisimpään Chelsean, Celticin ja Derby Countyn joukkueissa. Burleyn pelipaikka on keskikentällä. Vuosina 1995–2003 hän pelasi Skotlannin maajoukkueessa 46 ottelua ja teki niissä yhteensä kolme maalia. Nykyisin hän työskentelee jalkapallo-ohjelmien selostajana.
Sarvijaakko
Sarvijaakon toukat kilpailevat elintilasta vahingollisen ja erittäin merkittävän männyn tuhohyönteisen pystynävertäjän (Tomicus piniperda) toukkien kanssa. Sarvijaakon luontainen saalistajana on ainakin isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius).
Ned’s Declassified
Ned’s Declassified (Ned’s Declassified School Survival Guide) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka loi Scott Fellows. Sarja keskittyy päähahmon Ned Bigbyyn, joka käy James K. Polkin yläastetta, jossa hän kertoo miten selviytyä erilaisista kiperistä ja noloista tilanteista. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ensi kerran 7. syyskuuta 2004, jonka jälkeen se päätyi kokonaiseksi sarjaksi. Siitä tuotettiin yhteensä 54 jaksoa, jotka esitettiin 12. syyskuuta 2004 aina 8. kesäkuuta 2007 asti.
Juoni
Sarjassa keskitytään Ned Bigbyyn (Devon Werkheiser) ja hänen parhaisiin kavereihinsa Jennyfer ”Moze” Mozelyyn (Lindsey Shaw) ja Simon ”Cookie” Nelson-Cookiin (Daniel Curtis Lee), jotka koulunkäyntinsä ohella kertovat ja toimivat selviytymisoppaan tavoin, miten selvitä yläasteen noloista ja tukalista tilanteista.
Mukana ovat myös talonmies Gordy (Daran Norris), joka tekee harvoin työnsä kunnolla ja suuren sotkun seurauksena hänellä on keksitty tekosyy välttää velvollisuuksiaan. Suzie Crabgrass (Christian Serratos) on Nedin ihastus jo ala-asteelta lähtien ja Mozen ”arkkivihollinen”, joka myöhemmin kuitenkin ystävystyy hänen kanssaan. Lisäksi sarjassa esiintyy koulukiusaaja Billy Loomer (Kyle Swann), joka ryhmänsä kanssa on usein Nedin kimpussa.
Aleksandr Koževnikov
Aleksandr Koževnikov (, s. 21. syyskuuta 1958 Penza) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hän voitti jääkiekon maailmanmestaruuden 1982 sekä olympiakultaa 1984 ja 1988. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1982.
Seti II
250px|left|thumb|Seti II: n patsas Torinon museossa
Seti II oli Egyptiä 19. dynastian aikaan vuosina 1200–1194 eaa. hallinnut faarao.
Alfred Kutševski
Alfred Iosifovitš Kutševski (17. toukokuuta 1931 – 15. toukokuuta 2000 ) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1954.
Seti II
Seti oli faarao Merenptahin ja kuningatar Takhatin poika. Vaikkakin hän oli Egyptin kruunun laillinen perijä, ehti Amenmesse nousta valtaistuimelle noin kolmeksi vuodeksi ennen häntä. Syytä tähän ei tiedetä, mutta todennäköisesti Seti oli poistunut pääkaupungista kun Amenmesse kaappasi vallan. Seti todennäköisesti yritti saada valtaistuinta itselleen palattuaan, mutta ei siinä heti onnistunut. Setillä oli lisäksi ainakin kolme päävaimoa, Takhat, Tiaa ja Tausret. Setillä ja Tausretilla oli ainakin yksi poika, myös nimeltään Seti-merenptah, joka kuitenkin kuoli jo nuorena. Setin seuraajaksi nousi hänen ja oletettavasti Tiaan poika Siptah. Kuningatar Tausretin oletetaan kuitenkin pitäneen todellista valtaa aina 19. dynastian loppuun saakka.
Bioreaktori
Bioreaktori on laite, joka ylläpitää biologisen prosessin toimintaolosuhteita jonkin tehtävän (esimerkiksi biologisen vedenpuhdistuksen) suorittamiseksi.
Seti II
Seti II:n hallitusaika oli ilmeisesti varsin rauhallinen, sillä Siinain kaivoksilla tapahtuneen pienen selkkauksen lisäksi ei muita merkintöjä sotilaallisesta toiminnasta löydy. Hänen tiedetään ottaneen Amenmessen aloittamia rakennuksia omin nimiinsä ja korvanneen Amenmessen nimen omallaan. Lisäksi hän viimeisteli muutamia Ramses II:n aikana keskeytyneitä rakennusprojekteja. Setin rakentamista temppeleistä ei voida olla täysin varmoja, sillä hän väittää rakentaneensa useita, joista ei ole löydetty mitään todisteita.
Alfred Kutševski
Saavutukset
Kutševski voitti Jääkiekon olympiakultaa vuonna 1956 ja olympiapronssia vuonna 1960. Lisäksi hän voitti kaksi jääkiekon maailmanmestaruutta.
Bioreaktori
Ympäristötekniikassa bioreaktorilla eli biosuotimella tarkoitetaan laitetta, johon johdetaan jätevettä puhdistettavaksi ja jonka puhdistusprosessissa hyödynnetään mikrobeja. Bioreaktori voi olla myös kuivaa ainetta biologisesti käsittelevä laite (esimerkiksi komposti).
Bioreaktorityypit
Vettä käsittelevät bioreaktorit voidaan jakaa karkeasti aktiivilieteprosesseihin ja kantoaineprosesseihin. Prosessi voi olla joko aerobinen (hapellinen) tai anaerobinen (hapeton). Useissa käytännön sovelluksissa (kuten jätevedenpuhdistamot) aerobisia ja anaerobisia tekniikoita on yhdistetty.
Kurjenkanerva
Kurjenkanerva eli tunturikurjenkanerva (Phyllodoce caerulea) on kanervakasveihin (Ericaceae) kuuluva boreaalis-arktinen puuvartinen, varpumainen kasvi. Suomessa se kasvaa Pallastunturilta ja Saariselältä pohjoiseen ja sen eteläisin kasvupaikka on Iivaaralla, Kuusamossa.
Seti II
Seti on haudattu muiden Uuden valtakunnan kuninkaiden tapaan Kuninkaiden laaksoon (hauta KV15). Haudan alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Oletettavasti Seti haudattiin vaimonsa Tausretin hautaan, josta hänet on myöhemmin siirretty tähän hautaan, jonka viimeistely on selvästi keskeneräinen. Haudan rakennuttajana oletetaan olleen Setnakht. Haudan rakennus on ilmeisesti keskeytetty jossain vaiheessa, mahdollisesti Amenmessen hallitusaikana, jolloin Setin nimi pyyhittiin seiniltä. Setin vaimo kuningatar Tausret palautti Setin nimen haudan seinille hallitusaikanaan.
Bioreaktori
Bioreaktorityypit
Aktiivilieteprosessissa, biologiset reaktiot perustuvat suureen määrään mikrobeja suspensiona vedessä.
Kurjenkanerva
Ulkonäkö
Kurjenkanerva on pystykasvuinen 10–15 senttimetriä korkea varpu. Lehdet ovat 6–12 millimetriä pitkiä ja neulasmaisia. Kukat kehittyvät pieniksi ryhmiksi varrenhaarojen kärkiin. Kukat ovat 7–12 mm pitkiä, väriltään sinipunaisia. Ne ovat pitkäperäisiä ja nuokkuvia. Teriö on ruukkumainen ja viidestä terälehdestä yhteenkasvanut. Hedelmä on pieni nystykarvainen pysty kota. Kurjenkanerva kukkii kesä-elokuussa.
Bioreaktori
Bioreaktorityypit
Kantoaineprosessin toiminta perustuu biofilmiin, eli mikrobikasvustoon kantoaineen pinnalla. Kantoaineprosessissa laitteen biologinen teho riippuu paljolti biofilmin peittämästä pinta-alasta.
Kurjenkanerva
Ulkonäkö
Kurjenkanerva kasvaa tuntureilla usein variksenmarjan seassa. Kukkimattomana lajit muistuttavat toisiaan, minkä takia kurjenkanerva voi olla vaikea erottaa variksenmarjasta.
Bioreaktori
Bioreaktorityypit
Kantoaineen käyttöön perustuvia bioreaktoreita on olemassa erityyppisiä:
Aiheesta muualla
Teknik bioproses Биохемијско инжењерство
Kurjenkanerva
Levinneisyys ja esiintyminen
Kurjenkanervaa tavataan pohjoisilla alueilla sekä Euroopassa, Aasiassa että Pohjois-Amerikassa, ja lisäksi Espanjassa Pyreneitten vuoristossa.
Kurjenkanerva on vaarantunut Koillismaalla. Suomen pohjoisimmilla alueilla Enontekiöllä ja Utsjoella se on sen sijaan hyvin yleinen.
thumb|vasen
Suurkaupungin yöt
Suurkaupungin yöt on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Irwin Winklerin ohjaama yhdysvaltalainen neo-noir-tyylinen rikosdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Robert De Niro ja Jessica Lange. De Niro ja Lange olivat viimeksi näytelleet yhdessä Martin Scorsesen ohjaamassa Cape Fear -elokuvassa (1991).
Suurkaupungin yöt on uudelleenfilmatisointi vuonna 1950 ilmestyneestä Jules Dassinin ohjaamasta film noir -elokuvasta Suurkaupungin laki, jonka pääosissa ovat Richard Widmark ja Gene Tierney. Molemmat elokuvat perustuvat Gerald Kershin samannimiseen romaaniin vuodelta 1938. Richard Price laati Suurkaupungin yöt -elokuvan käsikirjoituksen.
Tuotanto
Alun perin Martin Scorsesen oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta vetäytyi sittemmin projektista. Scorsese oli palkannut käsikirjoittaja Richard Pricen laatimaan käsikirjoitusluonnoksen.
Suurkaupungin yöt -elokuvan kuvaukset alkoivat 4. marraskuuta vuonna 1991 ja päättyivät seuraavan vuoden 29. tammikuuta. Suurkaupungin yöt kuvattiin kokonaisuudessaan New Yorkissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Penta Films ja Robert De Niron Tribeca Productions.
Julkaisu ja vastaanotto
Suurkaupungin yöt sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa New Yorkin elokuvajuhlilla 11. lokakuuta vuonna 1992, jonka jälkeen elokuva sai oman ensi-iltansa 16. lokakuuta 1992 New Yorkissa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 23. lokakuuta 1992. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 6. elokuuta vuonna 1993. 20th Century Fox toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa vuonna 1992. Suurkaupungin yöt tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 6 202 756 dollaria.
Ilmestyessään Suurkaupungin yöt sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton, ja he kehuivat näyttelijöiden roolisuorituksia. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on "tuore" 67:n prosentin arvosana, joka perustuu kahteentoista arvosteluun.
Suurkaupungin yöt julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 21. huhtikuuta vuonna 1993. DVD:nä elokuva julkaistiin muun muassa 7. kesäkuuta vuonna 2004. Suomessa elokuva julkaistiin DVD:lle 21. syyskuuta vuonna 2001.
Franky Vercauteren
Franky Vercauteren (s. 28. lokakuuta 1956) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen laitahyökkääjä.
Pelaajaura
Vercauteren aloitti peliuransa RSC Anderlechtissa debytoiden vuonna 1975 ottelussa KRC Mecheleniä vastaan. RSC Anderlechtissa Vercauteren voitti viisi arvostettua eurooppalaista jalkapallokilpailua ja sekä juhli Belgian kentillä niin maan mestaruuksia kuin cup-voittojakin. Vuonna 1987 Vercauteren jätti Anderlechtin ja siirtyi ranskalaisen Nantes'n riveihin. Ranskassa hän viihtyi kolmisen vuotta palaten 1990 takaisin Belgiaan ja RWD Molenbeekin riveihin. Veracauteren päätti peliuransa Molenbeekissa 1993.
Belgian jalkapallomaajoukkueessa Vercauteren pelasi 63 ottelua. Vercauteren oli mukana MM-kisoissa 1986, kun Belgia sijoittui neljänneksi. Hän pelasi myös 1982 MM-kisoissa ja EM-kisoissa 1984. Vuoden 1980 EM-kisoissa, joissa Belgia saavutti hopeaa, Vercauteren ei pelannut.
Valmentajaura
Vercauteren aloitti valmennusuransa 1993 pienessä vallonialaisseura CS Brainessa vastaten joukkueen juniorivalmennuksesta. 1994 KV Mechelen palkkasi Vercauterenin juniorivalmentajakseen ja 1997 ykkösjoukkueen päävalmentajaksi. Ensimmäisen päävalmentajakautensa 1997/98 jälkeen Vercauteren teki sopimuksen RSC Anderlechtin kanssa ja ryhtyi seuran apulaisvalmentajaksi. Vuonna 1998 Vercauteren toimi hetken aikaa Anderlechtin päävalmentajana, Arie Haanin potkujen myötä. Kun Anderlecht nimesi Aimé Anthuenisin päävalmentajaksi, Vercauteren palasi apulaisvalmentajan toimeensa.
Pitkä rupeama Anderlechtin organisaatiossa palkittiin helmikuussa 2005, kun Vercauteren nimettiin seuran päävalmentajaksi Hugo Broosin seuraajaksi. Vercautern valmensi Anderlechtin kahteen perättäiseen mestaruuteen. Kesken kauden 2007–2008 hän sai kuitenkin potkut. Hallitsevana mestarina kauteen lähtenyt Anderlecht on 13 kierroksen jälkeen neljäntenä seitsemän pistettä kärjestä. Tappio 11. marraskuuta 2007 Beerschotille johti lopulta Vercauterenin erottamiseen. Kakkosvalmentajana toiminut Ariël Jacobs korvaa Vercauterenin.
Maaliskuussa 2009 Vercauteren siirtyi Belgian jalkapallomaajoukkueen väliaikaiseksi päävalmentajaksi René Vandereyckenin potkujen jälkeen. Hän luotsaa Belgiaa vuodenvaihteeseen 2010 saakka, jolloin Dick Advocaat aloittaa uutena maajoukkuevalmentajana.
Belgian jalkapalloliiton kärsivällisyys ei kuitenkaan riittänyt vuodenvaihteeseen saakka, vaan Vercauteren sai potkut syyskuussa 2009. Potkuja edelsi nöyryyttävä 2–1 vierastappio Armenialle.
Joulukuussa 2009 Vercauteren siirtyi KRC Genkin päävalmentajaksi. Debyyttikausi oli vaikea, ja Genk oli liigassa vasta 11:s. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan Genkissä Vercauteren kuitenkin onnistui yli odotusten. Hän luotsasi seuran Belgian liigan runkosarjan ykköseksi ja lopulta mestaruuspudotuspelien jälkeen myös mestariksi. Mestaruus oli Genkin historian kolmas ja ensimmäinen yhdeksään vuoteen. Vercauterenille mestaruus oli valmennusuran kolmas.
Elokuussa 2011 Vercauteren ilmoitti siirtyvänsä Al Jazira Clubin päävalmentajaksi. Hän valmentaa Genkiä kuitenkin Mestarien liigan viimeisen karsintakierroksen otteluissa Maccabi Haifaa vastaan. Vercauteren luotsasi viimeiseksi työkseen Genkin Mestarien liigan lohkovaiheeseen, kun Maccabi Haifa FC kaatui lopulta toisen osaottelun rangaistuspotkukilpailussa.
Vercauterenin pesti Al-Jazirassa ei sujunut hyvin ja pelaajien kanssa erimielisyyksiin joutunut valmnentaja sai potkut maaliskuussa 2012. Lokakuun lopulla 2012 Vercauterenista tuli Portugalin liigan surkeasti aloittaneen Sporting Lissabonin päävalmentaja. Hän ei onnistunut nostamaan Sportingia vaikeasta kriisistä, vaan se putosi Eurooppa-liigasta jo lohkovaiheessa ja jumittui Portugalin liigassa putoamiskamppailuun. Lopulta Vercauteren sai potkut tammikuun alussa 2013 Sportingin ollessa vain pisteen putoamisviivan yläpuolella.
Tammikuun alussa 2014 Vercauteren palasi valmennustehtäviin Belgian liigassa sijalla 13 majailleen KV Mechelenin päävalmentajana. Vercauteren onnistui säilyttämään Mechelenin Belgian liigassa ja sijoitus oli lopulta kolmastoista. Kauden jälkeen hän jätti joukkueen ja siirtyi Venäjän 1. divisioonaan pudoneen PFK Krylja Sovetov Samaran päävalmentajaksi. Belgialaisen johdolla Krylja voitti 1. divisioonan mestaruuden ja nousi kauden 2014/15 päätteeksi pääsarjaan. Kaudella 2015/16 Vercauteren luotsasi seuransa Venäjän liigassa yhdeksänneksi. Toinen pääsarjakausi alkoi heikommin ja Vercauteren jätti sarjan häntäpäähän juuttuneen joukkueen marraskuun alussa 2016.
Lokakuussa 2017 Vercauterenista tuli Cercle Bruggen päävalmentaja. Vercauteren luotsasi Cerclen Belgian 1. divisioonan alkusarjassa toiseksi ja loppusarjassa ykköseksi. Nousukarsinnoissa joukkue voitti KFCO Beerschot Wilrijkin ja nousi pääsarjaan kolmen vuoden tauon jälkeen. Vercauteren jätti seuran kauden jälkeen.
Kesällä 2018 Vercauterenista tuli saudiarabialaisen Al-Batinin päävalmentaja. Hän sai potkut seurasta jo saman vuoden marraskuussa.
Helmikuussa 2019 Vercauteren siirtyi OH Leuvenin palvelukseen neuvonantajan rooliin. Lokakuun alussa 2019 Vercauteren palasi RSC Anderlechtiin seuran päävalmentajaksi tekemään yhteistyötä pelaajavalmentaja Vincent Kompanyn kanssa. Kaksikon johdolla Anderlecht sijoittui kahdeksanneksi koronaviruksen ennenaikaisesti päättämällä kaudella. Elokuussa 2020 Vercauteren jätti seuran ja Kompany otti päävalmentajavastuun kokonaan hoitaakseen.
Tammikuussa 2021 Vercauterenista tuli Royal Antwerpin päävalmentaja. Hän jätti tehtävänsä kauden 2020/21 päätteeksi.
Lentoratas
Lentoratas on Lentotekniikan killan jäsenlehti.
Lentoratas alkoi ilmestyä jäsentiedotteena killan perustamisen, joka tapahtui vuonna 1966, jälkeen. 2000-luvulla lehti on ilmestynyt neljä kertaa vuodessa. Tilaajia on alle tuhat.
Lehti sisältää lentotekniikan historia-artikkeleita, ilmailun uutisia, Ilmavoimien Teknillinen Koulun uutisia, tapahtumakuvauksia ja lentoteknisiä kuvauksia.
Élisabeth d’Ayen
Élisabeth Pauline Sabine Marie d'Ayen (27. lokakuuta 1898 Maintenon, Ranska – 7. joulukuuta 1969 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän voitti pronssia vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä nelinpelissä Suzanne Lenglenin kanssa. Hän osallistui samoissa olympialaisissa kaksinpeliin, jossa hän sijoittui viidenneksi ja sekanelinpeliin, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi.
Vaaleanpunainen pantteri (animaatio)
Vaaleanpunainen pantteri on elokuvateattereihin tehty lyhytanimaatiosarja, jota tehtiin 1964–1977. Suurin osa Vaaleanpunainen pantteri -animaatioista on mykkäelokuvia, joissakin hahmot kuitenkin puhuvat. Hahmo sai alkunsa vuonna 1963, kun Blake Edwards pyysi David H. DePatieta ja Friz Frelengiä suunnittelemaan hahmon hänen Vaaleanpunainen pantteri -elokuvansa alkutekstejä varten. DePatie, Freleng ja heidän firmansa työläiset suunnittelivat useita erilaisia panttereita, joista Edwards valitsi Hawley Prattin suunnitteleman version. Kun elokuva julkaistiin, hahmo oli menestys. Monet jopa sanoivat alkutekstejä itse elokuvaa paremmaksi. Alkuteksteistä muistetaan varsinkin Henry Mancinin säveltämä jazz-henkinen taustamusiikki eli ns. ”The Pink Panther Theme”, josta tuli Vaaleanpunaisen pantterin tavaramerkki.
Tämän vuoksi DePatie-Freleng Enterprises aloitti lyhytanimaatioiden sarjan tekemisen United Artistsille. Ensimmäinen osa, The Pink Phink voitti parhaan lyhytanimaation Oscar-palkinnon. DePatie ja Freleng tekivät yhteensä 91 lyhytanimaatiota, joista The Pink Blueprint sai myös Oscar-ehdokkuuden. Vaaleanpunaisen pantterin vastustajana esiintyi useimmissa tarinoissa pieni isonenäinen ja valkoinen mies. Mancinin säveltämää tunnusmusiikkia käytettiin järjestelmällisesti kaikissa animaatioissa.
Yleisesti Vaaleanpunaisella pantterilla ei ole dialogia. Poikkeuksena on kuitenkin kaksi lyhytanimaatiota vuodelta 1965: Sink Pink ja Pink Ice. Molemmissa animaatioissa pantterin äänenä toimi Rich Little.
Vaaleanpunainen pantteri televisiossa
Vuonna 1969 aikaisemmin julkaistut Vaaleanpunainen pantteri- ja The Inspector -animaatiot esitettiin osana The Pink Panther Show -sarjaa. Sarja lisäsi animaatioihin valmiiksi nauhoitetut naurut, kuten muissakin sen ajan televisiokomedioissa oli. Tämä valinta on harmittanut monia animaatioiden faneja. Vuonna 1971 sarja jatkui nimellä The Pink Panther Meets the Ant and the Aardvark. Tällä kertaa mukana oli Vaaleanpunainen pantteri ja The Ant and the Aardvark -animaatioita. Vuonna 1976 sarjan pituus kasvoi 30 minuutista 90 minuuttiin. Nimeksi vaihtui The Pink Panther Laugh and Half Hour and a Half. Vaaleanpunaisen pantterin lisäksi esitettiin The Inspector, The Ant and the Aardvark, Misterjaw ja Texas Toads -piirrettyjä (alun perin Tijuana Toads). 1977 sarja lyheni taas puoleen tuntiin ja nimeksi vaihtui Think Pink Panther. Mukana ei ollut enää kuin Vaaleanpunainen pantteri, The Ant and the Aardvark ja Misterjaw-piirrettyjä.
Vuoden 1978 The All-New Pink Panther Show -sarjan piirretyt olivat täysin uusia, eivät elokuvateattereissa aiemmin esitettyjä. Vaaleanpunaisen pantterin lisäksi mukana oli Crazylegs Crane. Nämäkin 32 animaatiota julkaistiin myöhemmin elokuvateattereissa.
Paluu
Vaaleanpunaisesta pantterista teki uuden televisiosarjan 1984 Hanna-Barbera Friz Frelengin valvomana. Sarjan nimi oli The Pink Panther and Sons. Siinä Vaaleanpunaisella pantterilla oli kaksi lasta nimeltä Pinky ja Panky, jotka puhuivat, toisin kuin isänsä.
Metro-Goldwyn-Mayer Animation, Claster Television ja Camelot Entertainment Sales tekivät vuonna 1993 yhdessä uuden sarjan, jonka nimi oli yksinkertaisesti The Pink Panther. Tässä sarjassa esiintyivät Vaaleanpunaisen pantterin lisäksi The Ant and the Aardvark, The Dogfather, Voodoo Man ja Manly Man. Sarjassa Vaaleanpunainen pantteri sai äänen, jonka teki Matt Frewer.
Vuonna 2004 MGM julkaisi Vaaleanpunaisen pantterin klassikkopiirretyt DVD:llä.
Maan historia
thumb|424px|Maan ajanjaksot. Maan historia alkoi 4,6 miljardia vuotta sitten maapallon syntyessä. Maan historian merkittävimpiä vaiheita ovat olleet suuren kappaleen törmäys 4,5 miljardia vuotta sitten, mikä synnytti maan kiertolaisen Kuun; mannerten, ilmakehän ja merten synty 3,5–4 miljardia vuotta sitten; sekä elämän synty 3,5–4,1 miljardia vuotta sitten.
Geologinen ajanlasku
Maapallon kehitysvaiheet jaetaan geologisiin kausiin ja jaksoihin. Jako perustuu eri kausilla muodostuneisiin kivilajeihin, katkoksiin kerrosten järjestyksessä sekä muutoksiin fossiileissa. Geologinen aika jaetaan kolmeen aioniin: arkeeinen, proterotsooinen ja fanerotsooinen. Arkeeista aionia edelsi noin 800 miljoonaa vuotta kestänyt hadeeinen aioni, jolloin maapallo muodostui ja sai kiinteän kuorensa. Arkeeinen aika alkoi lähteestä riippuen 3,8–4 miljardia vuotta sitten. Aionit jaetaan maailmankausiin, jotka jaetaan edelleen kausiin. Maapallon nykyinen kausi on 1,8 miljoonaa vuotta sitten alkanut kvartäärikausi.
Maan synty
Maa alkoi syntyä 4,7 miljardia vuotta sitten, kun Auringon syntyessä ylijääneestä materiaalista syntyneet planetesimaalit alkoivat vetää puoleensa hiukkasia ympäröivästä avaruudesta ja muodostaa planeettoja. Maapallo syntyi 4,6 miljardia vuotta sitten. Maasta tuli kiviplaneetta, koska se sijaitsi niin lähellä Aurinkoa; kauempana Auringosta syntyi kaasuplaneettoja.
Maan lämpeneminen
Maan massan kasvaessa planeetan vetovoimakin lisääntyi, minkä seurauksena se veti entistä enemmän hiukkasia itseensä. Suuri osa hiukkastörmäysten synnyttämästä lämmöstä karkasi ympäröivään avaruuteen, mutta osa lämmöstä hautautui uusien hiukkasten alle ja jäi Maahan. Kun planeetan sisemmät osat puristuivat kasaan, ne samalla lämpenivät, ja lämpö myös pysyi planeetan sisällä, koska kivi johtaa lämpöä huonosti. Myös radioaktiivisten aineiden hajoaminen tuotti lämpöä enemmän kuin sitä pääsi poistumaan.
Suuri törmäys ja Kuun synty
thumb|Mars-planeetan kokoinen kappale törmäsi Maahan 4,5 miljardia vuotta sitten ja aiheutti Kuun syntymisen sekä Maan kallistumisen.
Noin 4,5 miljardia vuotta sitten arvellaan Marsin kokoisen kappaleen, Theian, törmänneen Maahan. Tällöin Maa suli 30–65-prosenttisesti ja kiertoradalle irronneesta materiaalista syntyi Kuu. Samalla maapallon akseli kääntyi 23 asteen inklinaatiokulmaan. Törmäyksen seurauksena Maan pinnalle syntyi satojen kilometrien paksuinen kuuma magmameri. Lämpö kuitenkin säteili avaruuteen ja planeetan pinta jäähtyi ja kiteytyi ajan myötä.
Maankuoren synty
Sula kiviaines purkautui tulivuorista maanpinnalle ja jähmettyi kovaksi kivikuoreksi. Maan kuori oli aluksi epäyhtenäinen, ja se suli moneen otteeseen konvektiovirtausten vaikutuksesta. Vanhimmat todisteet alkeellisesta kuoresta on ajoitettu 4,374 miljardin vuoden ikäisiksi.
Merien synty
thumb|Lauraasian ja Gondwanan mantereet 200 miljoonaa vuotta sitten. Kun maapallo jäähtyi, vesihöyry tiivistyi vedeksi ja satoi Maahan. Vesi kerääntyi altaisiin, jolloin syntyivät ensimmäiset valtameret.
Mannerten historia
Maassa on ollut kolme niin sanottua supermannerta: Pangea (500 miljoonaa vuotta sitten), Rodinia (1000 miljoonaa vuotta sitten) ja Columbia (1,9 miljardia vuotta sitten). Vanhojen supermantereiden olemassaolosta, muodosta ja ajoituksesta on vain epätarkkoja ja epäsuoria todisteita. Columbia syntyi mahdollisesti Nenan, laajentuneen Urin ja Atlantican yhdistyessä. Se alkoi hajota 1,5 miljardia vuotta sitten. Rodinia muodostui 1000 miljoonaa vuotta sitten ja kesti muutaman sata miljoonaa vuotta. Sen osat ajautuivat uuteen järjestykseen, jolloin syntyivät Gondwanan mannermassa ja Lauraasia. Ne asettuivat supermanner Pangeaksi, joka saavutti suurimman kokonsa 300 miljoonaa vuotta sitten. Pangea alkoi hajota noin 200 miljoonaa vuotta sitten nykyisiksi mantereiksi. 250 miljoonan vuoden kuluttua arvellaan syntyvän uusi supermanner kun Amerikat törmäävät Aasiaan.
Ilmastohistoria
Maapallon ilmasto on vaihdellut koko maapallon olemassaolon ajan. Neljä miljardia vuotta sitten ilmakehän koostumus poikkesi huomattavasti nykyisestä, sillä hiilidioksidi oli toiseksi yleisin kaasu. Kasvihuoneilmiön ansiosta maapallon pintalämpötila olikin tuolloin korkea. Kun hiilidioksidin määrä väheni happea tuottavien eliöiden yleistymisen myötä, maapallon ilmasto kylmeni runsaat kaksi miljardia vuotta sitten jäätikkövaiheeseen.
Ensimmäisen jäätiköitymisen loputtua elämän kehitys jatkui jälleen lämpimissä oloissa. Jäätiköitymisvaiheita eli aikakausia, jolloin maapallolla esiintyy mannerjäätiköitä, on kuitenkin ollut senkin jälkeen. Viimeisten 50 miljoonan vuoden aikana maapallon ilmasto on kylmentynyt, etenkin eteläisillä napa-alueilla, joiden ympärille muodostui kylmä merivirta. Lähes koko Etelämanner jäi jään alle 10–20 miljoonaa vuotta sitten. Maapallolla esiintyy joidenkin kymmenien tuhansien vuosien välein jääkausia, jolloin mannerjäätiköt laajenevat maan kiertoradan ja pyörimisakselin kallistuskulman vaihtelun seurauksena. Nykyisin maapallolla eletään jääkausien välistä aikaa, ja seuraavan jääkauden huippu tullee muutaman kymmenen tuhannen vuoden kuluttua.
Lyhytkestoisia ilmastonmuutoksia maapallolla aiheuttavat esimerkiksi auringon säteilyn muutokset ja voimakkaat tulivuorenpurkaukset.
Elämän historia
Varhaisella maapallolla oli jo saatavilla runsaasti energiaa sekä niitä alkuaineita, joista valtaosa elävistä solukoista rakentuu: vetyä, hiiltä, happea ja typpeä. Hapen alhainen pitoisuus ilmakehässä luultavasti edisti kemiallista evoluutiota ennen elämän syntyä.
Elämä maapallolle syntyi 3,5–4,1 miljardia vuotta sitten. Australialaisen New South Walesin yliopiston tutkijat kertoivat vuonna 2019 osoittaneensa, että Australian Pilbaran alueen 3,48 miljardia vuotta vanhojen kivinäytteiden stromatoliitit ovat syntyneet bakteerien vaikutuksesta. Vanhempiakin fossiilien ehdokkaita on löydetty, mutta Pilbaran kivet ovat toistaiseksi vanhimmat, joiden on tutkijoiden mukaan todistettu sisältävän fossiilien jälkiä.
Elämän alkuperästä ja synnystä on esitetty useita teorioita. Kolme nykyään eniten kannatusta tiedeyhteisössä saavaa teoriaa ovat salamanisku, merenpohjan kuumat lähteet, ja komeetta. Viimeinen universaali esivanhempi, josta kaikki elämä maapallolla on polveutunut, eli arviolta noin 3,8 miljardia vuotta sitten. Sitä on kuvattu "puoliksi eläväksi", sillä se saattoi olla vielä riippuvainen merenpohjan purkausaukkojen elottomista reaktioista tuottaakseen tarvitsemiansa kemikaaleja. Aluksi elämää oli vain veden alla. Ensimmäiset eliöt olivat bakteereita, ja syanobakteerit olivat todennäköisesti Maan pääasiallisia elämänmuotoja ensimmäiset kaksi miljardia vuotta. Niiden tuottama happi edisti monimutkaisempien solujen kehitystä, ja 1,5 miljardia vuotta sitten tumallisten solujen kehittyminen mahdollisti suvullisen lisääntymisen ja siten myös uusien eliölajien kehittymisen. Näitä olivat akritarkit, kelluvat, yksisoluiset eliöt. Jotkut akritarkeista on liitetty viherleviin, mutta suurinta osaa ei ole kyetty ryhmittelemään.
1,3 miljardia vuotta sitten syntyi ilmakehän otsonikerros, jonka suojissa elämän kehitys jatkui. 800 miljoonaa vuotta sitten kehittyivät ensimmäiset alkueläimet, jotka käyttivät ravintonaan muita eliöitä. Ne kehittyivät 120 miljoonan vuoden kuluessa monimutkaisiksi ja monisoluisiksi eläimiksi, jotka muistuttivat koralleja tai matoja.
thumb|Kambrikautisia [[Elrathia kingii -trilobiittien fossiileja.]] Selkärangattomien eläinten perusryhmät ilmestyivät proterotsooisen kauden lopulla ja paleotsooisen kauden alussa noin 540 miljoonaa vuotta sitten. Merien valtamuotoja kambrikaudella 542–490 miljoonaa vuotta sitten olivat luultavasti trilobiitit. Merissä eli myös selkäjänteisiä, joista ihminen polveutuu. Kambrikauden lopulla suurin osa eliöistä tuhoutui, mutta 500–435 miljoonaa vuotta sitten ordovikikaudella elämän monimuotoisuus lisääntyi jälleen. Selkärangattomat olivat yhä vallitsevia, mutta myös selkärankaisia esiintyi. Alkeelliset leuattomat kalat kehittyivät 485 miljoonaa vuotta sitten; ne toimivat kantamuotoina myöhemmille kaloille, sammakkoeläimille, matelijoille, linnuille ja nisäkkäille.
Siluurikaudella 435–395 miljoonaa vuotta sitten levät erilaistuivat ja kalojen pääryhmät kehittyivät.
thumb|left|Taiteilijan näkemys [[Devonikausi|devonikautisesta metsästä.]] Kasvit alkoivat erilaistua devonikaudella 395–345 miljoonaa vuotta sitten. Syntyi metsiä, joissa oli jättiläisliekoja ja kortekasveja. Myös saniaisia ja paljassiemenisiä kasveja alkoi esiintyä. Sammakkoeläimiä alkoi nousta maalle.
Kivihiilikaudella 345–280 miljoonaa vuotta sitten liekometsissä oli hämähäkkejä, skorpioneja ja tuhatjalkaisia. Matelijat kehittyivät sammakkoeläimistä 300 miljoonaa vuotta sitten. Kauden lopun kylmä vaihe johti harventuneeseen kasvilajistoon, jonka valtalajeina olivat alkeelliset siemensaniaiset.
Permikaudella 280–245 miljoonaa vuotta sitten vallitsevia olivat havupuut. Matelijoiden luurangoissa oli jo samantapaisia piirteitä kuin nisäkkäillä. Permikauden päätti maailmanhistorian suurin joukkotuho.
thumb|Dinosaurukset hallitsivat Maata 210–65 miljoonaa vuotta sitten. Triaskaudella 245–200 miljoonaa vuotta sitten ilmestyivät nisäkkäät, sisiliskot, dinosaurukset, kilpikonnat ja krokotiilit. Dinosaurusten valtakausi kesti 160 miljoonaa vuotta. Nisäkkäät kehittyivät dinosauruksia muistuttaneista matelijoista, ja ne olivat aluksi pieniä yöeläimiä.
Jurakaudella 200–145 miljoonaa vuotta sitten syntyivät kärpäset, sääsket, ampiaiset, mehiläiset ja muurahaiset. Linnut kehittyivät dinosaurusten alalahkosta, kahdella jalalla kulkevista teropodeista.