cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moran kunta
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Hiihto
Mora on vuodesta 1922 alkaen vuosittain järjestetyn Vaasahiihdon (Vasaloppet) päätepiste. Hiihtoseura IFK Mora on yksi Ruotsin suurimmista urheiluseuroista ja sillä on paljon mitaleja. Seuran tunnetuin hiihtäjä on olympiavoittaja Nils "Mora-Nisse" Karlsson. Myös olympiavoittaja Stina Nilsson on seuran tunnettu edustaja.
Jääkiekko
Mora IK on yksi Taalainmaan vanhimmista jääkiekkoseuroista.
Rannalla (Alvar Cawén)
Rannalla on suomalaisen taiteilijan Alvar Cawénin öljyvärimaalaus paperille vuodelta 1912. Kooltaan maalaus on 49×31 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1970.
Rannalla mielletään arkaidiseksi teokseksi johtuen Cawénin muistinvaraisesta maalaamisesta sekä subjektiivisten elämysten esille tuonnista siinä. Cawén maalasi vuonna 1912 useampiakin arkadia-aiheita. Hän oli tehnyt vuosina 1911–1912 matkan Bretagneen, minkä johdosta häneltä syntyi myös tämä utopinen maalaus. Siinä kaksi naista on kelteisillään hiekkarannalla auringon valaistessa näkymää keltaiseksi.
Virtasalmen vaakuna
thumb|150px|Virtasalmen vaakuna (1955–2003) Virtasalmen vaakuna oli Virtasalmen kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa vanhaan virran ylittävään tieyhteyteen kunnan keskustassa.
Vaakunan selitys on ”kultakentässä musta, reunoihin ulottuva, yläpuolelta sakarakoron rajoittama, kaksikaarinen silta.” Vaakunan on suunnitellut Tapio Tikkanen, ja Virtasalmen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 20. joulukuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 15. huhtikuuta 1955.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2004, kun Virtasalmi, Pieksämäen maalaiskunta ja Jäppilä muodostivat Pieksänmaan kunnan.
In the Shadows
In the Shadows on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen single, joka julkaistiin Suomessa tammikuussa 2003. Se myi Suomessa kultaa. Se oli myös viidennen studioalbumin, Dead Lettersin, esittelykappale ja täten ensimmäinen single. Suomessa se nousi heti virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle. ”In the Shadows”, kuten muutkin Dead Lettersin kappaleet, nauhoitettiin Nord Studiosilla Tukholmassa. Kappale on myös elokuvan Pahat pojat soundtrackilla. Kappale kirjoitettiin soundcheckissä Vaasassa.
Kappale on The Rasmuksen toistaiseksi suurin hitti kansainvälisesti. Se on yltänyt muun muassa Ison-Britannian, jossa se myi 180 000 kappaletta, singlelistan kolmanneksi ja useiden maiden, kuten Saksan ja Uuden-Seelannin, singlelistan ensimmäiseksi. Kappaleen menestyksen ja levinneisyyden siivittämänä myös itse albumi Dead Letters löysi tiensä useiden maiden listojen kärkisijoille. Lisäksi ”In the Shadowsin” video oli MTV Europen soitetuin video.
Ranskassa ”In the Shadowsin” melodia on vuodesta 2006 lähtien ollut maan suosituimman talk show’n On n'est pas couché’n tunnusmusiikkina. Kappale on useana vuonna ollut eniten Teosto-korvauksia ulkomailta saanut suomalainen sävellys Sibeliuksen teoksia lukuun ottamatta.
Kappale on saavuttanut 100 miljoonan toiston rajan Spotifyssa.
Vuonna 2022 kappaleesta julkaistiin The Rasmuksen sekä Kalush Orchestran yhteinen versio nimeltä ”In The Shadows Of Ukraine”.
Musiikkivideot
Kappaleelle tehtiin neljä eri musiikkivideota.
Englannin/Yhdysvaltain versiossa yhtye esiintyy yleisön edessä sisätiloissa ja juonena näytetään nuorta naista, joka toimii korkea-arvoisempien ihmisten palvelijana. Häntä rangaistaan ankarasti hänelle sattuneesta vahingosta. Nainen näkee peilin läpi tulevaisuuteensa ja laulavan Lauri Ylösen, joka ojentaa tälle kätensä ja vetää hänet peilin läpi. Hän pääsee yleisön joukkoon yhtyeen eteen. Videon lopussa ihmiset tulevat naisen huoneelle, mutta näkevät vain tyhjän sängyn. Videon ohjasi Philipp Stölzt ja se kuvattiin Romaniassa.
Yleiskieli (täsmennyssivu)
Yleiskieli tarkoittaa seuraavia asioita:
In the Shadows
Musiikkivideot
CROW-versiossa The Rasmus soittaa lavalla valkoisessa huoneessa ilman yleisöä. Yhtyeen jäsenet saavat käsivarsiinsa mustat sulat, jotka lähtevät irti kertosäkeen tullessa. Myöhemmin ulkopuolella lentävät korpit rikkovat huoneessa olevat kapeat ikkunat ja lentävät yhtyeen ympärillä ja pian yksi korpeista rikkoo kattolampun, jolloin huoneeseen suihkuaa sähkökipinöitä. Lopussa yhtyeen jäsenet muuttuvat leijaleviksi suliksi. Video on ”In the Shadowsin” videoista tunnetuin ja se kuvattiin Tukholmassa. Sen ohjasivat Niclas Fronda ja Frederik Löfberg.
Uudessa versiossa yhtye esiintyy lähes kokonaan valkoisessa huoneessa ilman yleisöä. Huoneessa on kuitenkin jonkin verran eriväristä valoistusta koristeena. Tässä videossa käytetään runsaasti ”peili”- eli ”mirror”-efektejä.
Beringia
pienoiskuva|Viime jääkauden kylmimpänä jaksona noin 20 000 vuotta sitten suuri osa [[Beringinmeri|Beringinmerta oli alankoa. Nykyinen salmi oli silloin kuivaa maata, kun valtamerien vettä sitoutui jäätiköihin ja vesi laski.]]
Beringia oli muinainen Pohjois-Amerikan ja Aasian yhdistänyt kannas. Se kattoi Tšuktšien niemimaan ja Alaskan sekä läheisen Tšuktšien- ja Beringinmeressä sijaitsevan mannerjalustan. Kannas syntyi ja hävisi monta kertaa Maan historian kuluessa. Merenpinnan lasku tai maankuoren nousu synnyttivät aika-ajoin Beringian, päinvastaiset muutokset hävittivät.
Kun kannas oli kuivaa maata, sitä pitkin vaelsi eläimiä, muun muassa mammutteja, yleensä Itä-Aasiasta luoteiseen Pohjois-Amerikkaan, mutta noin kaksi miljoonaa vuotta sitten hevonen vaelsi toiseen suuntaan.
Alfred Beamish
Alfred Ernest Beamish (s. 6. elokuuta 1879 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 28. helmikuuta 1944 Ylämaa, Yhdistynyt kuningaskunta) oli skotlantilainen tennispelaaja.
Beringia
Venäjän Luoteis-Siperian puolella olevaa Beringiaa sanotaan yleensä Länsi-Beringiaksi ja Alaskan puolista Itä-Beringiaksi.
Alfred Beamish
Beamish saavutti Tukholman olympialaisissa 1912 pronssia sisänelinpelissä. Hän pelasi kaksinpelin loppuottelussa vuoden 1912 Australian mestaruusturnauksessa.
Proteaasi
Proteaasi (myös proteinaasi tai peptidaasi) on yhteinen nimi niille entsyymeille, jotka aiheuttavat proteolyysin eli pilkkovat proteiineja hydrolysoimalla aminohapoista koostuvan proteiinin aminohappojen välisiä peptidisidoksia.
Beringia
Viime jääkaudella Beringia oli kauden kylmimpinä aikoina laajalti kuivaa maata vedenpinnan laskun takia. Beringia ei jäätynyt kokonaan, vaan sinne jäi laajoja jäättömiä alueita. Beringia oli jäätiköiden ja kylmyysaavikoiden saartama. Beringian manneralue oli tuolloin nykyistä kuivempi ja tuulisempi. Lössi, ikirouta ja jäätiköiden sulamisvedet vaikuttivat kuivuuden lisäksi kasvillisuuteen. Beringian väitetään paikoin jopa lämmeneen nykyisestä viilentävän meren etäännyttyä. Kuivuus rajoitti puu- ja suokasvillisuutta. Beringiassa kasvoi jääkauden kylmimpänä aikana lähinnä ruohoja, kukkasveja, saroja, heiniä, sammalia ja vastaavia matalia kasveja, sekä jonkin verran pensaita tai matalia puita. Varvut ja suokasvillisuus olivat nykyistä harvinaisempia. Muun muassa mammutteja ja hevosia eli alueella jääkauden kylmimpänä aikanakin.
Proteaasi
Proteaaseja pidettiin pitkään löytymisensä jälkeen vain proteiineja yksinkertaisesti hajottavina entsyymeinä, kuten esim. pepsiini. Sittemmin on ymmärretty proteaasien toiminnan voivan olla myös hyvin tarkkaan kohdeproteiininsa valikoivaa ja saksimaista, kuten esimerkiksi verenpaineen säätelyssä toimivan angiotensiinikonvertaasin toiminta.
Beringia
Jääkauden lämpenemisen alettua biisoni yleistyi ja vapitihirvi saapui. Kun jääkausi päättyi, ilmasto lämpeni ja Beringiaan ilmestyi noin 14 000 vuotta sitten laajalti pensastundraa. Beringia saattoi olla asuttu jo ennen sitä, mutta varmasti viimeistään noihin aikoihin intiaanien esivanhemmat vaelsivat kannaksen yli Alaskaan. Kannas pysyi pitkään kulkukelpoisena, vaikka merenpinta nousi jäätiköiden sulaessa. Noin 13 000–11 000 vuotta sitten vaelsi Alaskaan luultavasti toinen muuttajien aalto, joka valmisti mikroterätyökaluja. Ihmisen tulon ja lämpenemisen aikoihin monet jääkauden suureläimet, muun muassa hevoset ja mammutit, hävisivät Beringiasta. Samaan aikaan Beringia soistui.
Proteaasi
Muut luokittelutavat
Proteaaseja voidaan luokitella myös mm. niiden evolutiivisen sukulaisuuden perusteella heimoihin ja perheisiin sekä niiden toiminnan kannalta ihanteellisen pH:n mukaan happamassa, neutraalissa tai emäksisessä liuoksessa aktiivisiin proteaaseihin.
Beringia
Varhaisin Beringia
Beringia on ollut olemassa dino­saurusten aikoina mesotsooisella maailmankaudella ja myöhemminkin erinäisiä kertoja, 55 ja 20 miljoonaa vuotta sitten. Paleoseenin Beringiassa oli lämpimänlauhkeaa. Beringiassa kasvoi yläeoseenilla lämpimänkostean subtrooppisen ilmanalan "paratrooppista" kasvillisuutta muun muassa Rhamnus, Ziziphus, Cissus ja Palmae jopa 71 leveysasteella.
Proteaasi
Toimintamekanismi
Esim. ruoansulatukseen osallistuvat proteaasit pilkkovat pitkät proteiinimolekyylit pienemmiksi palasiksi leikkaamalla proteiiniketjun aminohappojen välisen peptidisidoksen. Eksopeptidaaseiksi kutsutaan vain aminohappoketjun päistä peptidisidoksia hydrolysoivia proteaaseja. Endopeptidaasit puolestaan pilkkovat aminohappoketjun sisällä olevia peptidisidoksia.
Beringia
Varhaisin Beringia
Beringia oli maakannas esimerkiksi varhais-keskimioseenilla, jolloin sitä ympäröi melko lämmin Jäämeri ja pohjoinen Tyynimeri. Beringiassa kasvoi silloin muun muassa havumetsää ja lehtimetsää ja Koillis-Siperian rannikon ja napapiirin pohjoispuolisella merenalaisella laakiolla ohut- ja leveälehtisten puiden seassa myös Taxodiumia. Alaskan korkeilla vuorilla kasvoi vuoristojen havumetsiä, ja napapiirin eteläisellä, nyt merenalaisella Beringian tasangolla leveälehtisiä metsiä, joiden seassa ainavihantia lajeja. Myöhäismioseenilla Beringin salmi avautui. Vuoristossa kasvoi silloin havumetsää ja tundraa. Alaskan ja Luoteis-Siperian pohjoisosissa kasvoi pienilehtisiä puita ja havupuita ja Lounais-Alaskan nyt merenpinnan alla olevalla laakiolla sekametsää.
Nykyistä lämpimämmällä varhais- ja keskiplioseenilla Beringiaa ympäröi kylmä napameri ja melko kylmä Tyynenmeren pohjoisosa. Beringian kasvillisuus oli havumetsää, lehtimetsää ja tundraa. Ilmasto jäähtyi myöhäisplioseenilla, jolloin Beringiaan lienee levittäytynyt tundra ja metsätundra ja Beringia joutui "hypoarktisen" kasvillisuuden piiriin. Myöhäisplioseenin lopussa Beringin salmi oli auki, ja napameri jäässä.
Beringia viime jääkaudella
pienoiskuva|Alaskan Brooksin vuorten pohjoispuolista tundraa. pienoiskuva|Beringin maasillan kehitys jääkauden päättyessä – NASA:n animaatio. pienoiskuva|Heinäkuun keskilämpö Beringiassa CCSM4-simulaation mukaan. pienoiskuva|Vuoden sademäärä Beringiassa CCSM4-simulaation mukaan.
Pleistoseenin jääkausien aikana meri on laskenut ajoittain ja yhdistänyt mantereet Beringinsalmen kohdalla. Beringia oli kuivaa maata viime jääkauden kylminä kausina 10 000–20 000 vuotta kerrallaan kylmyyshuippujen molemmin puolin. Viime jääkaudella Beringiassa eli muun muassa biisoneja, hevosia mammutteja ja peuroja. Nämä eläimet söivät melko paljon ruohomaisia kasveja, toisin kuin alueen nykyiset suureläimet. Petoeläimistä jääkauden kylmimpänäkin kautena Beringiassa eli kylmään sopeutunut leijonan muoto, karhuja ja susia. Suuret ruohonsyöjät katosivat jääkauden lopussa tai sen jälkeisellä holoseenilla. Jääkauden huippukautena laaja Beringinmeren alue oli kuivaa, alavaa maata. Ilmasto oli laajalti hieman nykyistä kylmempi ja kuivempi. Heinäkuun keskilämpö lienee ollut sisämaassa LGM:n aikaan suunnilleen 9-12 °C. Sisämaan sademäärä oli alle 200 mm, mutta rannikko oli sateinen. Oli laajoja dyynikenttiä, joista on jäljellä enää Kobuk-joen dyynit. Beringia ei liene ollut tällöin asuttu. Beringian kasvillisuus oli luultavasti laajalti tundraa, ei aroa. Metsää saattoi kasvaa paikoin. Kylmimpänä kautena Beringiassa oli laajalti kuivaa tundraniittyä/ruohotundraa, suikerotundraa ja pysyvarputundraa, joista yrttitundra oli kylmimpänä aikana noin 27000-16000 vuotta sitten yleisin. Alaskan jokilaaksoissa kasvoi kylmimpänä aikana enimmäkseen sara - ja yrttikasvivaltaista tundraniittyä, hieman vähemmän heinää ja marunaa lienee ollut vähemmän. Pajua kasvoi jonkin verran tulvatasangoilla. Tällaista kasvaa nykyään Banksin saaren jokien tulvatasangoilla. Muun muassa lehtikuusta, valkokuusta ja koivua saattoi kasvaa paikoin puuna. Alangon kosteissa painumissa kasvoi soista sarakasvillisuutta, ja ylempänä laajoilla alueilla sara- ja ruohoniittyjä tai aroja, jossa hevoset laidunsivat. Ylämaalla kasvoi lapinvuokon, rikkokasvien, kynsimöiden ja muiden tundrakasvien luonnehtimaa harvaa, kitukasvuista kylmyyspuoliaavikon kasvillisuutta.
Nykykäsityksen mukaan kukkakasvit olisivat olleet melko yleisiä, mutta toki myös heinät kylmimmällä kaudella olivat olleet yleisiä. Maa oli yleensä neutraali tai emäksinen luultavasti lössin ja kuivuuden takia. Alaskan ja Yukonin jäättömillä alueilla oli kuivempaa kuin lännempänä.
Maasillalla Beringinsalmen kohdalla kasvoi jääkauden lämpimissä vaiheissa koivu-heinä-kannaskasvillisuutta, mutta kylmempinä vaiheina pelkkää koivu-heinäkasvillisuutta. Kaikkina jääkauden aikoina koivu, heinä, sara ja suosammal olivat siellä yleisiä. Puita ja marunaa ei käytännössä esiintynyt. Koillistuuli oli jääkauden huippukohdassa nykyistä voimakkaampi.
Viime jääkauden lopussa 15 000–11 500 kalenterivuotta sitten Beringiankin ilmasto lämpeni ja kostui nopeasti, jolloin ensin pensaat, sitten puut levisivät aiempien tundrien ja mahdollisten arojen paikalle. Lössidyynit vakautuivat, ikirouta alkoi sulaa ja maa soistua. Koivu yleistyi pensaana noin 16 000–15 000 vuotta sitten. Samoihin aikoihin kivikauden metsästäjäihmiset saapuivat ja jääkautinen suureläimistö katosi. Mammutin elinalue supistui huomattavasti koivupensaiden levittäytyessä. Vapiti yleistyi samoihin aikoihin. Mammutti hävisi kokonaan haapa metsien saapuessa noin 10 000 radiohiilivuotta sitten. Puut vaelsivat nykyistä pohjoisemmaksi ja vuoristossa korkeammalle, koska ilmasto oli holoseenin keksivaiheilla nykyistä lämpimämpi.
Jääkaudenaikainen asutus
Monien tutkimusten ja tietokonemallienkin mukaan Beringian nykyään veden alla olevalla alueella, varsinkin sen eteläosissa, kasvoi alavilla mailla pensastundraa, jopa puita. Jotkut arkeologit esittävät, että intiaanien esivanhemmat olisivat asuneet jääkauden kylmimmän vaiheen yli tällä melko lämpimällä alueella. Pensastundraa kasvava Keski-Beringia olisi erottanut arotundraeläimet itäiseen ja läntiseen ryhmään. Läntisessn ryhmään kuulunut villasarvikuono ei elänyt Beringiassa. Jääkauden kylmimpänäkin kautena oli yllättävän lämmintä. Lämpötilat olivat lähellä nykyisiä kesällä, mutta talvella oli kylmempää. Alaskan sisämaa olisi ollut jääkauden kylmimpänä kautena ihmiselle asuinkelvoton kylmyyden ja/tai kuivuuden takia. Asutus ei olisi ulottunut sisämaahan kuin vasta noin 13 500 kalenterivuotta sitten.
Ilmaston ja kasvillisuuden muutos jääkauden lopussa
pienoiskuva|350px|Länsi-Alaskan rannikolla olevan Zagoskin Laken siitepölykaavio. Musta käyrä TJuly toukista päätelty heinäkuun keskilämpötila.
Jääkauden lopussa kasvillisuus vaihtui laajoilla alueilla heinä-yrttitundrasta koivupitoiseen pensastundraan. Nortonin salmeen ilmestyi pensastundra ja alkoi noistuminen noin 13 400 kalenterivuotta sitten. Ehkä ikirouta suli, lämpötila nousi, ilmasto kostui. Tuolloin marunan määrä romahti. Heinien määrä siitepölyissä laski jopa kolmasosaan entisestä. Leinikit katosivat, kun taas koivu, varvut ja sarat yleistyivät. Suosammal ilmestyi.
Alaskan sisämaasta Lost Lakesta kaivettujen siitepölyjen tutkimuksen mukaan aivan alussa, noin 14 700 vuotta sitten alueella olisi ollut runsaasti koivupensaita.
Paju yleistyi jonkin verran noin 13 700 kalenterivuotta sitten. Koivu, mahdollisesti vaivaiskoivu, lisääntyi räjähdysmäisesti 13 500–13 000 kalenterivuotta sitten. Koivun osuus kasvoi siitepölyissä 80 prosenttiin. Samaan aikaan heinät miltei hävisivät ja saratkin harvinaistuivat. Hieman ennen pajua yleistynyt maruna harvinaistui.
Haapa ilmaantui noin 11 000 vuotta sitten. Valkokuusi ja tavallisempi kuusi ilmestyväti noin 10 000 vuotta sitten. Haapa harvinaistui. Tällöin suosammal yleistyi. Noin 8 500 kalenterivuotta sitten maruna, heinät ja sarat hävisvät Lost Lakesta miltei kokonaan. Järvikaisla Isoetes yleistyi.
Suureläinten sukupuutto
Beringian suureläinten sukupuutto lienee johtunut ainakin osin ilmastonmuutoksesta, kun lämmin ja kostea ilmanala korvasi kylmän ja kuivan. Beringian jääkautinen suureläimistö alkoi hävitä noin 14 600 kalenterivuotta sitten, lämpimän Bölling-kauden alussa. Saiga hävisi Itä-Beringiasta (Alaskasta) ehkä noin 15 000–14 000 kalenterivuotta sitten. Vapitihirvi yleistyi äkkiä Pohjois-Siperiassa ja Alaskassa noin 15 000–14 500 kalenterivuotta sitten. Joidenkin tutkijoiden mielestä vapitihirven perässä liikkuvat intiaanien esivanhemmat olisivat olleet Amerikan ensiasuttajia. Hirvi ilmaantui eteläisille Arktislle vuorenjuurilla Pohjois-Alaskan sisämaahan Bölling-kaudella, jolloin koivu ja haapa yleistyivät siitepölyissä.
Mammutti katosi noin 14 100–13 300 kalenterivuotta sitten. ennen nuoremman dryaskauden alkua Hirvi Alces Alces saapui Brooksin vuorille noin 14 000 vuotta sitten. Ihmiset saapuivat ehkä hirven ja/tai vapitin perässä viimeistään 13500 vuotta sitten. Luolaleijona hävisi Alaskasta viimeistään 13 300–13 000 kalenterivuotta sitten. Hevonen hävisi joidenkin mukaan jo noin 14 200 kalenterivuotta sitten, eli noin 12 500 radiohiilivuotta sitten, ehkä ihmisen saapumisen aikoihin. Mutta toisten mukaan hevonen ja biisoni hävisivät vasta nuoremmalla Dryaskaudella noin 12 500 kalenterivuotta sitten. Eräät tutkijat väittävät kuitenkin mammutin ja hevosen eläneen Alaskassa vielä 7 500 kalenterivuotta sitten.
Suur-Beringia
Megaberingiaksi, Suur-Beringiaksi tai Beringidaksi kutsutaan Itä-Siperian jääkautista aluetta, joka ulottui Taimyrin niemimaan itäosaan asti. Itä-Siperian mannerjalusta-alueen Itä-Siperian meri ja Laptevinmeri olivat silloin kuivaa maata ja osa "Arctidaa", joka liittyi itäosaltaan Beringiaan Amguememajoen kohdalla. Tällöin oli yhtenäinen kasvi-eläimistöalue Megaberingia tai Angarida. Jo 50 metrin merenpinnan lasku kuivattaisi suuren osan Itä-Siperian edessä olevasta arktisesta mannerjalustasta. Wrangelinsaaren ja Uuden Siperian saarten välinen Arctida oli jääkaudella hyvin kylmä, talvella siellä oli tammikuussa keskimäärin 60 astetta pakkasta. Kylmyys synnytti sinne jedomaksi kutsuttua lössi-ikiroutakerrostumaa. Sielläkin lienee kasvanut ruohoa ja heinää kesällä ikiroudan päällä.
Kannas jääkauden keskivaiheilla
Ei tiedetä täsmällisesti milloin Beringia oli kuivaa maata, sillä tiedot viime jääkauden aikaisista meren pinnan vaihteluista ovat liian hatarat. Veiksel-jääkauden jäätikkö oli laajimmillaan muun muassa 55 000, 42 000, 30 000 ja 14 000 vuotta sitten, jolloin kannas oli auki 5 000–10 000 vuotta leveimpien kausien molemmin puolin. Beringia oli maata 115 000–108 000, 95 000–92 000, 78 000–65 000, 52 000–44 000, 35 000/32 000–12 000 vuotta sitten. .
Kannaksen katoaminen
Beringian kannas supistui hyvin hitaasti 20 000–15 000 vuotta sitten, jolloin jäätiköt vetäytyivät melko hidasta vauhtia. 15 000 vuotta sitten leveän Beringian maa-ala oli 2 000 000 neliökilometriä, kun merenpinta oli 90 metriä nykyisen alapuolella. Noin 14 000 vuotta eli 12 000 radiohiilivuotta sitten Beringia oli hyvin leveä, ja se alkoi kaveta vauhdilla noin 13 500 vuotta sitten. Beringia supistui nopeimmin veden kohotessa 70–50 metriä nykyisen tason alle.
Noin 13 000 vuotta sitten (11 000 radiohiilivuotta sitten) Beringian kannas kapeni nopeasti, merenpinta oli 60 metriä nykyisen alapuolella ja maa-ala 1,7 miljoonaa neliökilometriä. Lopullisesti Beringia saattoi hävitä jo noin 12 900 –12 400 vuotta sitten. Varmasti viimeistään noin 11 000 vuotta sitten maayhteys meni täysin poikki, kun merenpinta oli 48 metriä nykyisen tason alapuolella ja nykyään veden peitossa olevaa alaa oli kuivana noin 130 000 neliökilometriä.
Noin 7 000 vuotta sitten Beringin alueen rantaviivat olivat hyvin lähellä nykyistä. Noin 6 000 vuotta sitten rannikkoviivat asettuivat nykyiselle paikalleen.
Beringia nykyään
Osa Beringinsalmen läheisyydessä olevista alueista on nykyisin metsän peitossa. Niissä kasvaa pohjoisboreaalista havumetsää, mikä vastaa lähinnä Pohjois-Lappia ja itäistä Keski-Lappia. Alueen pohjoisosissa on tundraa ja muun muassa Wrangelinsaarella kylmyysaavikkoa. Beringian alueella on eräänlainen kylmä monsuuni-ilmasto ainakin Luoteis-Siperiassa.
Harvey Elliott
pienoiskuva|Harvey Elliott elokuussa 2019. Harvey Elliott (s. 4. huhtikuuta 2003 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia.
Elliott pääsi Fulhamin edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kentälle syyskuussa 2018 liigacupin ottelussa Millwallia vastaan ja pelasi ensimmäiset minuuttinsa Valioliigassa toukokuussa 2019 Wolverhamptonia ja Newcastlea vastaan. Hänestä tuli 16 vuoden ja 30 päivän ikäisenä Valioliigan kaikkien aikojen nuorin pelaaja, ja tämä ennätys säilyi hänellä syyskuuhun 2022 saakka. Heinäkuussa 2019 Elliott siirtyi Liverpooliin. Syyskaudella 2019 hän pelasi liigacupissa täyden ajan otteluissa Milton Keynes Donsia, Arsenalia ja Aston Villaa vastaan. Valioliigassa hän pääsi ensimmäisen kerran kentälle tammikuussa 2020 aivan Sheffield Unitedia vastaan pelatun ottelun lopussa.
Elliot pelasi kaudella 2020–2021 lainalla Englannin Mestaruussarjan Blackburnissa, jossa teki 41 ottelussa seitsemän maalia ja antoi 11 maalisyöttöä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Liverpoolissa kuudessa valioliigaottelussa, joista neljä avauskokoonpanossa. Mestarien liigassa hän pelasi yhden ottelun. Liverpoolin voittamissa cupkilpailuissa hän tuli liigacupin finaalissa vaihdosta kentälle, FA Cupissa hän pelasi kolme ottelua, ei kuitenkaan loppuottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Valioliigassa 32 ottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigan kahdeksassa ottelussa hän teki kaksi maalia. Hän oli voittamassa FA Community Shieldiä.
Elliott pelasi Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 Yhdysvaltoja vastaan. Kaikkiaan hän pelasi tässä ikäluokassa kahdeksan ottelua ja teki kolme maalia. Ensimmäisen ottelunsa Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi maaliskuussa 2022.
Major League Baseball -kausi 1994
Major League Baseball -kausi 1994 päättyi pelaajien lakkoon elokuussa. Kauden All-Star -ottelu pelattiin 12. heinäkuuta Three Rivers Stadiumilla, Pittsburghissa ja siinä National League voitti niukasti 8–7. Ottelun MVP oli Fred McGriff.
Luettelo Pasilan peruspiirin suojelluista rakennuksista
Tämä on luettelo Helsingin Pasilan peruspiirin suojelluista rakennuksista. Pasila jaetaan neljään osa-alueeseen, jotka ovat Keski-Pasila, Itä-Pasila, Länsi-Pasila ja Pohjois-Pasila.
Tawleed
Tawleed on hevosrotu, joka kehitettiin Sudanissa Khartumin alueella. Tämä rotu luotiin risteyttämällä kotimaisia ja eksoottisia hevosia. Tawleedeja käytetään ratsastuksessa. Rodusta tiedetään hyvin vähän.
Paavo Westerberg
Paavo Johannes Westerberg (s. 23. heinäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, näytelmäkirjailija ja ohjaaja.
Westerberg valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2000, vaikka onkin työskennellyt näyttelijänä jo vuodesta 1981. Näyttelijänä hänet muistetaan televisiosarjoista Susikoira Roi (1987), Susikoira Roi – seikkailu saaristossa (1988) ja Ruusun aika (1990–1991).
Westerberg on kirjoittanut näytelmät Matkalla olevaa valoa vuonna 2001 ja Ranta vuonna 2006 sekä ohjannut ja kirjoittanut Suomen Kansallisteatteriin näytelmät Kotiin ennen pimeää vuonna 2006, Valhe vuonna 2010, He eivät asu enää täällä vuonna 2012, Mahdolliset Maailmat vuonna 2016, ja Espoon kaupunginteatteriin näytelmän Seuraavat viisisataa vuotta vuonna 2017.
Westerbergin viimeisin näytelmä Sinivalas, oli ensi-illassa kirjailijan omana ohjauksena Suomen Kansallisteatterin Suurella näyttämöllä vuonna 2020. Westerberg on yksi Suomen Kansallisteatterin kotikirjailijoista.
Westerberg on ohjannut teatteriin useita klassikkoteoksia, kuten Arthur Millerin näytelmän Kauppamatkustajan Kuolema Oulun Kaupunginteatteriin vuonna 2013, Anton Tšehovin näytelmät Vanja-eno vuonna 2014 ja Kolme Sisarta vuonna 2018 Suomen Kansallisteatterin Suurelle näyttämölle, Arthur Millerin näytelmän Hinta vuonna 2018 Helsingin Kaupunginteatteriin, sekä William Shakespearen näytelmän Hamlet vuonna 2019 Turun Kaupunginteatteri in.
Yksityiselämä
Westerberg on runoilija Caj Westerbergin poika. Hänen äitinsä on perhehistorioitsija Elina Waris. Hänen isoveljensä Julius on muusikko sekä kitaransoiton opettaja ja pikkusiskonsa Hanna kuvataiteilija.
Antti Pennanen (valmentaja)
Antti Johan Ensio Pennanen (s. 5. helmikuuta 1979 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Pennanen valmentaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä vuoden 2025 kevääseen ulottuvalla sopimuksella.
Paavo Westerberg
Yksityiselämä
Westerbergillä on lapsia yhteensä viisi, joista kaksi on tyttöjä ja kolme poikia. Hän tuli ensimmäisen kerran isäksi 17-vuotiaana, jolloin hän näytteli Ruusun aika -televisiosarjassa. Nuorimman lapsen hän on saanut yhdessä näyttelijä Emmi Pesosen kanssa. Myös Westerbergin poika Elias näyttelee ja pyrkii opiskelemaan näyttelemistä. Toinen poika Joel Härkönen aloitti ohjaajaksi opiskelun Teatterikorkeakoulussa vuonna 2015.
Antti Pennanen (valmentaja)
Pelaajaura
Pennanen aloitti jääkiekon Hyvinkään Ahmoissa, mutta siirtyi jo juniori-iässä Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän pelasi siellä viimeisellä A-juniorikaudellaan 1999–2000 myös viisi SM-liigaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2000–2001 Pennanen palasi kasvattajaseuraansa Ahmoihin pelaamaan Mestistä. Kausi jäi hänen ainoaksi kokonaiseksi miesten sarjoissa ja hän lopetti uransa kevääseen 2001.
Valmentajaura
Pennanen toimi vuodet 2007–2009 HPK:n B-nuorten päävalmentajana. Hän valmensi joukkueen SM-hopeaan sekä keväällä 2008 että 2009. Vuodet 2009–2011 Pennanen toimi HPK:n A-nuorten päävalmentajana. Hänet palkittiin kauden 2010–2011 A-nuorten SM-liigan vuoden valmentajana Hannu Aravirta -palkinnolla.
Toukokuussa 2011 Pennanen liittyi Helsingin IFK:n SM-liigajoukkueen Petri Matikaisen johtamaan valmennustiimiin. Kaudella 2012–2013 hän jatkoi apuvalmentajan roolissa Pasi Sormuselle. Pennasen SM-liigakausi alkoi HIFK:n päävalmentajana, sillä Sormunen joutui kahdeksan ensimmäisen ottelun ajaksi toimitsijakieltoon 1. syyskuuta 2012 Jokereita vastaan pelatun European Trophy -ottelun selkkauksien vuoksi. Tammikuussa 2013 lopulta sekä Sormunen että Pennanen erotettiin HIFK:n valmennuksesta, jossa heidät korvasi Raimo Summanen ja Joonas Tanska.
Kaudeksi 2013–2014 Pennanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Kalevan Pallon apuvalmentajaksi Jari Laukkasen johtamaan valmennustiimiin. Joulukuussa 2013 hän kuitenkin siirtyi kevääseen 2016 asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureiden päävalmentajaksi. Pennanen johdatti joukkueen Mestis-hopeaan keväällä 2014. Kaudella 2014–2015 hän johdatti Jukurit sekä Mestiksen runkosarjan voittoon että Mestiksen-mestaruuteen.
Kaudella 2015–2016 Pennanen toimi Jukureiden päävalmentajan tehtävien ohella myös Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana Jukka Jalosen johtamassa valmennustiimissä. Hän voitti vuoden 2016 MM-kilpailuista maailmanmestaruuden. Marraskuussa 2015 Pennanen nimettiin HPK:n päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella kaudelle 2016–2017.
Antti Pennanen aloitti Suomen nuorten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana toukokuussa 2020 huhtikuulle 2022 kestävällä sopimuksella.
Talvella 2022 Pennanen teki valmentajasopimuksen Jokerit Hockey Club Oy:n kanssa. Se ei kuitenkaan osallistu KHL:ään kaudella 2022–2023.
Pennanen siirtyi Jouko Myrrän tilalle Ilveksen päävalmentajaksi lokakuussa 2022 kevääseen 2025 ulottuvalla sopimuksella.
Häkämyrkytys
thumb|Häkävaroitin
Häkämyrkytys on myrkytystila, joka aiheutuu altistumisesta hiilimonoksidille eli häkäkaasulle. Hiilimonoksidi sitoutuu hemoglobiinin hemiin herkemmin kuin happi. Sitoutunut hiilimonoksidi estää hapen sitoutumisen ja häiritsee näin hapen kuljetusta elimistön soluille.
Häkämyrkytystä väheksytään monissa maissa, vaikka se aiheuttaa alkoholin ja lääkkeiden jälkeen eniten kuolemantapauksia. Syynä on mm. nykyihmisen tottumattomuus tulen käytössä, jolloin esim. tulisijan pellit suljetaan liian aikaisin, tai käytetään esim. asuntovaunussa lämmittimiä tai keittimiä, joissa ei ole hormia ulkoilmaan. Myös polttomoottorilla varustetut jäänhoitokoneet ovat aiheuttaneet myrkytyksiä jäähalleissa. Kova tupakointi ja runsaat liikenteen päästöt voivat johtaa lieviin häkämyrkytyksen oireisiin.
Vaikutusmekanismi
Veressä häkä sitoutuu 240 kertaa happea hanakammin punasolujen hemoglobiiniin, jolloin syntyy karboksihemoglobiinia. Koska häkä syrjäyttää tehokkaasti hapen, vähenee elimistön hapensaanti verraten pienilläkin häkäpitoisuuksilla. Kun karboksihemoglobiinin osuus on 15-20 prosenttia veren hemoglobiinista, alkaa esiintyä oireita.
Häkää on palokaasuissa noin prosentti, tupakansavussa jopa kaksi prosenttia. Käsittelemättömissä pakokaasuissa häkää on 4–7 prosenttia. Jos hengitysilman häkäpitoisuus on 0,01 prosenttia tai pienempi, myrkytysoireita ei esiinny. Tunnin altistus häkäpitoisuudelle 0,1 prosenttia kasvattaa karboksihemoglobiinin pitoisuuden 50–80 prosenttiin, mikä on hengenvaarallista.
Oireet ja hoito
Tyypillisiä häkämyrkytysoireita ovat: Häkämyrkytyksen oireita ovat aluksi ja lievissä tapauksissa pahoinvointi, päänsärky ja limakalvojen punoitus hapenpuutteesta huolimatta. Vakavammassa myrkytyksessä seuraa tajunnantason lasku (humalaisen kaltainen käytös) sekä tajuttomuus, jota varoittavat oireet eivät aina edellä häkäpitoisuuden ollessa suuri. Häkämyrkytys voidaan osoittaa karboksihemoglobiinianalyysilla, ja yli 15 % pitoisuus on osoitus myrkytyksestä.
Karboksihemoglobiinin puoliintumisaika on noin 4 tuntia, kun hengitetään huoneilmaa ja noin 40–80 minuuttia, kun hengitetään 100 prosenttista happea normaalissa ilmanpaineessa. Ylipainehappihoidossa puoliintumisaika on 15–30 minuuttia.
Vaikea myrkytys vaatii lääkkeellisen hapen antoa, muuten seurauksena on useimmiten kuolema. Häkämyrkytyspotilas tulee siirtää mahdollisimman nopeasti raittiiseen ilmaan, ja heti kun mahdollista, annetaan hengityskaasuna sataprosenttista happea. Häkämyrkytykseen kuolee Suomessa lähes sata ihmistä vuosittain, näistä osa on itsemurhia. Häkämyrkytyksistä toipuneista 10–30 prosentille ilmaantuu päivien tai viikkojen kuluessa persoonallisuuden muutoksia, dementiaa tai Parkinsonin taudin oireita. Suurimmalla osalla nämä oireet häviävät itsekseen.
Krooninen häkämyrkytys voi vaikuttaa sydänsairauksien pahenemiseen, ja 3-5 % karboksihemoglobiinin pitoisuus vaikuttaa sepelvaltimopotilaiden oireiluun. Nämä voivat olla mahdollisia jo ulkoilmassa.
Lassad Nouioui
Lassad Hassen Nouioui (, s. 8. maaliskuuta 1986 Marseille) on tunisialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Lassad edustaa Primeira Ligassa pelaavaa Aroucaa.
Seurajoukkueura
Lassad aloitteli uraansa St. Gabrielin junioreissa, josta hän siirtyi Ajaccion alle 19-vuotiaisiin junioreihin ja sieltä heinäkuussa 2005 Ajaccion B-joukkueeseen, joka pelasi Ranskan toiseksi korkeimmassa amatöörisarjassa. Lassad onnistui kahden kauden aikana tekemään 42 maalia ja siirtyi Châteauroux'n B-miehistöön, joka pelasi samassa amatöörisarjassa.
Deportivo La Coruña
28. tammikuuta 2008 hän siirtyi Espanjaan Deportivo La Coruñan B-joukkueeseen, jossa hän onnistui tekemään 7 maalia 20 ottelun aikana. Tämä sai edustusjoukkueen valmentajan Miguel Ángel Lotinan kiinnostumaan hyökkääjästä ja hän nosti Lassadin edustusjoukkueen pelaavaan kokoonpanoon Villarrealia vastaan 1. helmikuuta 2009. Lassad tuli vaihdosta kentälle 83 minuutin kohdalla Rikin tilalle. Kauden aikana hän onnistui tekemään 3 maalia 14 ottelussa, joista ensimmäinen maali Primera Divisiónissa syntyi 5. huhtikuuta 2009 RCD Espanyolia vastaan.
Kausi 2009–2010 alkoi kuitenkin loukkaantumisten merkeissä ja hän joutui olemaan poissa pelikentiltä neljä kuukautta, kunnes palasi takaisin kentälle 6. maaliskuuta 2010 CD Tenerifea vastaan pelatussa sarjaottelussa. Lassad pelasi kauden aikana yhteensä 19 ottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti Espanyolia ja Gijónia vastaan pelatuissa otteluissa.
Kaudella 2010–2011 Lassad tuli mukaan pääsarjakauden toisessa ottelussa Sevillaa vastaan vaihdosta kentälle 57 minuutin kohdalla 12. syyskuuta 2010. Kauden avausmaalinsa hän teki Espanjan cupin ottelussa Osasunaa vastaan 10. marraskuuta 2010. Espanjan pääsarjassa Lassad onnistui ensimmäisen kerran maalinteossa 6. joulukuuta 2010 kotiottelussa Hérculesia vastaan. 29. tammikuuta 2011 hän puolestaan onnistui tekemään kaksi maalia kotiotelussa Sevillaa vastaan. Ottelu päättyi lopulta tasan 3–3. Kauden päätteeksi Lassad pelasi yhteensä 33 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Deportivo kuitenkin putosi kauden päätteeksi sarjatasoa alemmaksi jäätyään Espanjan pääsarjassa kolmanneksi viimeiseksi.
Celtic
2. syyskuuta 2012 Lassad allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen skotlantilaisen Celticin kanssa.
Maajoukkueura
Ranskassa syntynyt Lassad sai tilaisuuden edustaa äitinsä kotimaata, Tunisiaa, kun valmentaja Humberto Coelho nimesi hänet 28. maaliskuuta 2009 pelattavaan MM-karsintaotteluun Keniaa vastaan. Hän kuitenkin loukkasi nilkkansa päivää ennen ottelua eikä voinut osallistua karsintaotteluun.
Toisen kerran Lassad nimitettiin MM-karsintaotteluihin Mosambikia ja Nigeria vastaan. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Tunisian maajoukkueessa Mosambikia vastaan 6. kesäkuuta 2009 tullessaan vaihdosta kentälle 56 minuutin kohdalla. Lassad joutui myöhemmin tulemaan takaisin vaihtoon nilkkavamman uusiutuessa. Palattuaan takaisin loukkaantumisestaan hänet nimettiin maajoukkueen vahvuuteen 1. lokakuuta 2009 MM-karsintaotteluun Keniaa vastaan, sekä harjoitusotteluun Saudi-Arabiaa vastaan. Lassad lopulta pelasi maajoukkueuransa toisen ottelun Saudi-Arabiaa vastaan, jossa hän oli mukana ensimmäisen puoliajan.
Lassad palasi takaisin maajoukkueeseen 29. helmikuuta 2012 pelattuaan harjoitusottelussa Perua vastaan.
Jari-Matti Latvala
Jari-Matti Latvala (s. 3. huhtikuuta 1985 Töysä) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen ralliautoilija ja nykyinen Toyotan tallipäällikkö. Hän saavutti urallaan 18 MM-rallivoittoa ja sijoittui ralliautoilun MM-sarjassa kolmesti hopealle ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Latvalan kartanlukija oli Miikka Anttila. Latvala tunnettiin myös aggressiivisesta ajotyylistään, ja häntä onkin verrattu edesmenneeseen ralliautoilijaan Colin McRaehen.
Latvalan isä Jari Latvala on entinen ralliautoilija, joka voitti urallaan muun muassa rallin Suomen mestaruuden.
Uran alku
Latvala aloitti ralliharjoittelun isänsä hankkimalla lokariautolla nelivuotiaana kotipihallaan. Ensimmäisen kilpailunsa hän ajoi karting-autolla seitsemänvuotiaana 20. syyskuuta 1992 Vaasassa.
Koska hänen isänsä ajoi rallia, Latvalalla oli oikeastaan aina käytettävissään oikea ralliauto. Latvalan harjoitusautot paranivat sitä mukaa, kun kokemusta ja ikää tuli. 16-vuotiaana 5. toukokuuta 2001 hän pääsi ensi kertaa osallistumaan rallisprintin nuorten sarjassa. Seuraavana vuonna Latvala suoritti Englannissa kansallisen lisenssin ja pääsi osallistumaan maan kansalliseen rallisarjaan.
Nousu rallin MM-sarjaan
Jari-Matti Latvalasta tuli 14. marraskuuta 2002 nuorin suomalainen MM-ralliin osallistunut kuljettaja hänen osallistuttuaan Walesin ralliin. Hän ajoi kilpailun yleisen luokan 17. tilalle Mitsubishi Lancerin ratissa, kartturinaan Carl Williamson.
Kausi 2007
Vuodeksi 2007 Latvala sai käyttöönsä Fordin kakkostiimin Stobartin Ford Focus WRC -auton. Japanin MM-ralli oli Latvalan uran 50. kilpailu. Hän ajoi kärkiaikoja ja oli jopa kilpailun johdossa, mutta tekniset ongelmat ja ajovirhe pudottivat hänet pisteiltä.
Walesin rallissa Latvala taisteli jälleen kärkisijoista, kunnes ongelmien myötä putosi kauas kärjestä. Tuossa kilpailussa hän kuitenkin saavutti 10 pohja-aikaa ja nousi kokonaiskilpailussa sijalle 10. Kauden aikana MM-pisteitä mies keräsi 30 ja sijoittui näin MM-sarjassa 8:nneksi.
Kausi 2007 huipentui MM-sarjan ulkopuolella Latvalan voitettua Toyota Corolla WRC -autolla PreAlpi Master Show -rallin 26 sekunnin erolla toiseksi ajaneeseen Peugeot-kuljettaja Luca Rosettiin.
Kausi 2008
Fordin ykköstallin Marcus Grönholm lopetti uransa kauden 2007 loputtua. Pitkään spekuloitiin Latvalan nousevan Grönholmin tilalle ja näin lopulta kävikin: 16. joulukuuta Ford uutisoi tehneensä sopimuksen Latvalan kanssa. Hänet nostettiin näin Fordin ykköstiimiin Mikko Hirvosen tallikaveriksi kaudelle 2008.
Latvala otti ensimmäisen voittonsa heti toisessa kisassaan tehdastallin Fordilla Ruotsin rallissa 10. helmikuuta 2008 ja tuli kaikkien aikojen nuorimmaksi rallin MM-sarjan osakilpailun voittajaksi ohi edesmenneen Henri Toivosen. Latvala oli voittaessaan vain 22 vuoden ja 313 päivän ikäinen. Latvala sai pitää nuorimman voittajan titteliä hallussaan aina vuoden 2021 Viron MM-ralliin asti. Tuolloin 20-vuotiaasta Kalle Rovanperästä tuli nuorin MM-osakilpailuvoittaja.
Loppukauden tulokset olivat ristiriitaisia. Latvala kykeni usein taistelemaan palkintopallisijoituksista, mutta virheet ja tekniset ongelmat pudottivat hänet usein kärkitaistelusta. Heikon asfalttimenestyksen johdosta talli päätti siirtää Latvalan Stobart-talliin Korsikan ja Katalonian ralleihin, ja hänen paikallaan tehdastallissa nuo rallit ajoi belgialainen François Duval.
Kausi 2009
Kauden 2009 alussa Latvala teki muutaman virheen ja kaudesta näytti tulevan vaikea. Latvala nappasi kuitenkin uransa toisen voiton Sardinian MM-rallissa. Kesäkuun lopulla käydyssä Puolan MM-rallissa Latvala kuitenkin kolaroi toiselta sijalta viimeisellä reilun kahden kilometrin mittaisella yleisöerikoiskokeella seinään, kun talli odotti jo kaksoisvoittoa. Eroa takana tulleeseen Daniel Sordoon oli ennen virhettä vajaa minuutti. Pettynyt Latvala totesikin tämän olleen tallin historian suurin pettymys.
Keväällä Portugalin rallissa Latvala ajoi rajusti ulos, ja auto putosi kaiteen yli rotkoon. Noin 150 metriä pyörittyään auto pysähtyi laakson pohjalle. Latvala ja kartanlukija Miikka Anttila eivät loukkaantuneet, vaikka osa turvakaarista pettikin rajuissa iskuissa. Kauden useat virheet saivat Latvalan ja Anttilan kehittämään nuottijärjestelmäänsä paremmaksi. Rakenne pysyi samana, mutta Anttila korosti vaikeita osuuksia äänenpainoaan ja äänen käskevyyttä muuttamalla.
Kausi 2010
thumb|Jari-Matti Latvala Suomen rallin shakedownissa 2010. Vuonna 2010 Ford pudotti Latvalan kakkoskuskiksi. Kauden avausrallissa Ruotsissa Latvala ajoi kolmanneksi, ja Jordanian rallissa toiseksi. Uudessa-Seelannissa ja Suomessa hän voitti. Latvala löysi vihdoin tasaisuuden, joka häneltä oli ennen MM-sarjassa puuttunut. Molemmat voitot tulivat tiukan taistelun jälkeen, mikä entisestään korosti parantuneen tasaisuuden roolia. Kauden päätteeksi Latvala tuli MM-pisteissä toiseksi Sébastien Loebin jälkeen ajettuaan kaikissa paitsi Portugalin rallissa pistesijoille.
Latvala osallistui myös Nürburgringin 24 tunnin ajoon Köln Motorsportin Ford Focus RS:llä. Auton muut kuljettajat olivat Anja Wassertheurer, Daniela Schmid ja Stefan Schlesack.
Kaudet 2011 ja 2012
Latvala lähti kauteen 2011 samalta viivalta Mikko Hirvosen kanssa, ja monet uskoivat hänen pystyvän Sébastien Loebin valtakauden lopettajaksi. Hän kuitenkin putosi MM-taistelusta jo ennen kauden puoliväliä. Latvala voitti kauden päätöskilpailun Walesissa. Kaudeksi 2012 hänen tallikaverikseen siirtyi norjalainen Petter Solberg.
Volkswagen 2013–2016
Latvala siirtyi kauden 2012 jälkeen ajamaan rallin MM-sarjaan liittyneeseen Volkswageniin. Hän voitti Ranskan MM-rallin vuonna 2014 ja katkaisi pitkän suomalaisten voitottoman putken asfalttiralleissa.
Latvala voitti kauden 2016 Meksikon rallin 6. maaliskuuta ja oli näin kautta aikain ensimmäinen suomalainen, joka on voittanut Meksikon rallin.
Toyota 2017–2019
Tommi Mäkisen johtama Toyota Gazoo Racing -talli teki joulukuussa 2016 sopimuksen kaudesta 2017 Latvalan kanssa. Hänen autonsa on Toyota Yaris WRC.
Latvala sijoittui kauden ensimmäisessä rallissa Monte Carlossa toiseksi Sébastien Ogierin jälkeen. Latvala voitti Ruotsin MM-rallin, jonka myötä hän johti rallin MM-sarjaa kahden kilpailun jälkeen. Suomen MM-rallissa Latvala joutui keskeyttämään auton moottorinohjausyksikön ECU:n rikkouduttua. Kauden viimeisessä rallissa Australiassa Latvala ajoi ulos viimeisellä erikoiskokeella ollessaan kisassa toisena. Hän oli kokonaispisteissä kauden 4. paras.
Latvalasta tuli Ruotsin rallissa 2019 kaikkien aikojen kokenein rallikuljettaja, kun hän ajoi 197. MM-osakilpailunsa.
Tallipäällikkönä Toyotalla 2021–
Latvala nimitettiin joulukuussa 2020 Tommi Mäkisen seuraajaksi Toyotan tallipäällikkönä kaudesta 2021 alkaen.
Toyotan Akio Toyodan kutsun myötä Latvala osallistui Fujin 24 tunnin ajoon kuuden kuljettajan ryhmässä vuonna 2022. Kilpailu oli osa Super Taikyu -sarjaa ja autona oli vetyä käyttävä GR Corolla H2 Concept. Toyodan itsensä ja Latvalan lisäksi autoa ajoivat Hiroaki Ishiura, Masahiro Sasaki, Yasuhiro Ogura ja Norihiko Katsuta. Hän osallistui Fujin 24 tunnin ajoon myös vuonna 2023.
Latvala palasi ralliauton kuljettajaksi Suomen rallissa vuonna 2023, jossa hän ajoi Toyota GR Yaris Rally1 -autolla, sijoittuen viidenneksi. Hän ajaa syyskuussa Hokkaidon rallissa Toyota GR Yaris Rally2 -autolla Juho Hännisen kanssa.
Rallin MM-sarjan tulokset
(Tulosselitteet)
Muuta
Latvala kirjoitti ylioppilaaksi 4. kesäkuuta 2005 Kuortaneen urheilulukiosta jääkiekkolinjalta. Hän pelasi nuoruudessaan jääkiekkoa Alavuden Peli-Veikkojen juniorijoukkueissa. Hän oli kihloissa ja asui avoliitossa Maisa Torpan kanssa ja heidän oli määrä avioitua vuoden 2019 lopussa, mutta lokakuussa 2019 Latvala ensin ilmoitti, että häät on peruttu, ja 14. lokakuuta 2019 kumpikin vahvisti heidän eronneen. Latvalalla on myös kotipaikallaan Alavuden Tuurissa nimeään kantava moottoriurheilumuseo JM-Rally Parc Fermé.
Latvalasta ilmestyi vuoden 2020 syksyllä Otavan kustantama, Riikka Smolander-Slotten kirjoittama elämäkertakirja Jari-Matti Latvala – Elämän erikoiskoe (ISBN: 9789511369004).
Meet the Press
Meet the Pressin juuret ovat Lawrence E. Spivakin vuonna 1945 aloittamassa samannimisessä radio-ohjelmassa, joka oli tarkoitettu edistämään Spivakin kustantaman American Mercury -aikakauslehden myyntiä. Spivak oli itse mukana ohjelman teossa marraskuuhun 1975 saakka. Alkuaan jaksot olivat puolituntisia, mutta myöhemmin kesto on noussut tuntiin.
Lähetykset tapahtuvat yleensä Washingtonista, mutta ohjelma on vieraillut merkittävissä tapahtumissa eri puolilla maailmaa, kuten George H. W. Bushin ja Mihail Gorbatšovin tapaamisessa Helsingissä vuonna 1990.
Sokeriaratti
Sokeriaratti (Brotogeris sanctithomae) on eteläamerikkalainen papukaija. Se elää lähinnä Amazonin rantametsissä Brasiliassa, itäisessä Perussa, Pohjois-Boliviassa ja Kaakkois-Kolumbiassa. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Brasilian Amazonilta 1776.
Salem
Salem tai Saalem on heprean kielen rauhaa tarkoittavan sanan Šalom (Shalom) variantti, jota Vanhassa testamentissa käytetään Jerusalemin runollisena nimenä. Nykykäytössä sana on useiden paikkakuntien, seurakuntien ja kirkkojen nimi tai niiden osa. Salem on myös sukunimi.
Lon L. Fuller
Lon Luvois Fuller (15. heinäkuuta 1902 Hereford, Texas – 8. huhtikuuta 1978) oli amerikkalainen oikeusteoreetikko, jota pidetään yhtenä modernin luonnonoikeusteorian tärkeimmistä edustajista.
Fuller toimi oikeustieteen professorina Harvardin yliopistossa, ja hänen pääteoksensa on vuonna 1964 julkaistu The Morality of Law. Fuller tunnetaan myös hänen ja englantilaisen oikeuspositivistin H. L. A. Hartin käymästä pitkästä ja monivaiheisesta väittelystä oikeuden ja moraalin välisestä suhteesta, joka alkoi vuonna 1958 Harvard Law Review'ssa julkaistuilla artikkeleilla ja jatkui kummankin pääteoksissa.
Bestial Black Metal Filth
Bestial Black Metal Filth on suomalaisen black metal -yhtyeen Anal Blasphemyn ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Hammer of Hate.
Lon L. Fuller
Oikeusteoria
Fuller piti oikeutta yhtenä inhimillisen käyttäytymisen ohjaamisen välineenä tai työkaluna muiden joukossa, jonka tehtävänä on inhimillisen yhteistoiminnan järjestäminen ja jonka tuli tällöin olla tietynlainen ollakseen mahdollisimman hyvä työkalu. Tämän perusteella Fuller esitti, että on olemassa tiettyjä vaatimuksia, jotka oikeuden tulee täyttää ollakseen oikeutta. Nämä vaatimukset muodostavat oikeuden sisäisen, menettelyllisen moraalin, ja niitä ovat seuraavat:
Fuller teki erottelun vähimmäis- eli velvollisuuslähtöisen moraalin (eng. morality of duty ) ja ideaalisen moraalin (eng. morality of aspiration ) välillä. Velvollisuusmoraalissa on kyse minimistandardista, joka täytyy täyttää, kun taas ideaalisessa moraalissa on kyse ideaalista, joka tulee pyrkiä täyttämään niin suuressa määrin kuin mahdollista. Oikeuden sisäisen moraalin vaatimuksista vain vaatimus lakien promulgoinnista toteuttaa velvollisuusmoraalia, kun taas muissa vaatimuksissa on kyse ideaalisesta moraalista.
Fullerin näkemystä on kritisoitu siitä, että hänen esittämänsä vaatimukset ovat pelkästään muodollisia ja menettelyllisiä eivätkä onnistu antamaan tarkkaa sisällöllistä mittatikkua oikeuden hyväksyttävyydelle. Hart kritisoi Fulleria lainsäädännön sisäisen moraalin ja ylipäätään tavoitteelliseen, tarkoitushakuiseen toimintaan liitettävien teknisten normien sekoittamisesta keskenään. Hartin mukaan on selkeämpää todeta esimerkiksi taannehtivasta laista, että sen kaltainen laki on kylläkin pätevällä tavalla voimassa olevaa oikeutta, jos se on säädetty valtiosäännön edellyttämällä tavalla, mutta että se on kelvotonta, huonoa ja moitittavaa lainsäädäntöä. Fullerin sisäisen moraalin ehdot eivät myöskään vaikuta sopivan kovin hyvin tuomioistuinten prejudikaatteihin perustuvaan oikeuteen.
Uukuniemen vaakuna
thumb|150px|Uukuniemen vaakuna (1969–2004) Uukuniemen vaakuna oli Uukuniemen kunnan tunnus. Vaakunan aihe kuvaa kunnan tilannetta vuoden 1947 Pariisin rauhan jälkeen, jossa uusi rajalinja jätti kunnasta Suomen puolelle ainoastaan kapean kolmiomaisen kaistaleen.