cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eumenes Kardialainen
Persian ja Intian sotaretket
Eumenes riiteli usein Hefaistionin kanssa ja oli vähällä joutua Aleksanterin epäsuosioon. Eräässä tapauksessa Hefaistion antoi huilunsoittaja Euiukselle asuinsijaksi huoneen, jonka Eumeneen palvelijat jo olivat valinneet Eumeneelle. Kun Eumenes sai kuulla tästä, hän meni raivoissaan valittamaan Aleksanterille. Aluksi Aleksanteri torui Hefaistionia, mutta suuttui pian Eumeneelle, koska tämä oli toiminut näin hävyttömästi Aleksanteria itseään kohtaan.
Hefaistionin kuoltua vuonna 324 eaa. Eumenes sai Aleksanterin leppymään imartelemalla kuollutta vihamiestään ja juhlimalla tämän muistoa. Hefaistionin kuoltua Eumenes nimitettiin Perdikkaan tilalle komentamaan ratsuväen osastoa. Perdikkas puolestaan nousi Hefaistionin tilalle.
Andrea Motis
Lapsuus musiikkikoulussa ja Sant Andreu Jazz Band
7-vuotiaana Motis alkoi opiskella Barcelonan Sant Andreun kunnallisessa musiikkikoulussa. Lahjakkuuden ja harjoittelun ansiosta hänestä tuli koulun johtava trumpetisti. Myöhemmin hän alkoi soittaa myös saksofonia.
Eumenes Kardialainen
Persian ja Intian sotaretket
Vaikka Eumenes ei ollut makedonialainen, nautti hän kuitenkin arvostusta Aleksanterin ja tämän sotilaiden keskuudessa. Osoituksena tästä arvostuksesta Aleksanteri esimerkiksi antoi Eumeneelle vaimoksi Artabazoksen tyttären Artoniksen. Aleksanteri arvosti Artabazosta suuresti ja oli tehnyt tästä Baktrian satraapin. Aleksanterilla oli myös suhde Artabazoksen tyttären Barsinen kanssa, ja pari sai yhden lapsen, Herakleen. Artabazoksen kolmannen tyttären Artakama Aleksanteri antoi vaimoksi Ptolemaiokselle, josta myöhemmin tuli Egyptin kuningas.
Andrea Motis
Lapsuus musiikkikoulussa ja Sant Andreu Jazz Band
Vuonna 2007 eli 12-vuotiaana Andrea Motis liittyi Sant Andreu Jazz Bandiin, jota johti musiikkikoulun opettaja, jazzmuusikko Joan Chamorro. Motis pääsi soittamaan soolo-osuuksia ja toimimaan laulusolistina. Bändin mukana hän pääsi esiintymään ja levyttämään yhdessä useiden jazzmaailman huippumuusikoiden kanssa (muun muassa trumpetisti Terell Stafford, saksofonistit Jesse Davis, Scott Hamilton ja Dick Oatts, moni-instrumentalisti Scott Robinson ja pasunisti Wycliffe Gordon). Andrea Motis jäi pois Sant Andreu Jazz Bandista vuonna 2016 täytettyään 21 vuotta.
Eumenes Kardialainen
Kuninkaallinen päiväkirja
Eumenes toimi Aleksanteri Suuren kirjurina (grammateus), ja hänen oletetaan olleen kuninkaallisen päiväkirjan (efemerides) kirjoittaja. Plutarkhos, Arrianos ja Aelianus viittaavat päiväkirjaan teoksissaan. Päiväkirjassa selostettiin kuninkaan päivittäisistä toimista. Plutarkhos ja Arrianos siteeraavat päiväkirjaa käsitellessään Aleksanteri Suuren sairautta juuri ennen tämän kuolemaa. Aelianus siteeraa myös päiväkirjaa Varia Historiassaan. Aelianuksen siteeraamat tapahtumat sijoittuivat luultavasti vuoden 324 eaa. syksylle. Vuonna 1955 Lionel Pearson ehdotti, että päiväkirja oli hellenistisellä ajalla tehty väärennös. Muun muassa Peter Brunt kannatti tätä näkemystä. A.B. Bosworth on väittänyt, että päiväkirja olisi ollut Eumeneen sepittämää propagandaa. Vanhaa käsitystä, että päiväkirja oli aito, edustavat muun muassa William Tarn ja N.G.L. Hammond.
Andrea Motis
Solistin ura
14-vuotiaana Andrea Motis alkoi esiintyä säännöllisesti mentorinsa Joan Chamorron yhtyeen (Joan Chamorro Trio/Quartet) solistina.
Eumenes Kardialainen
Aleksanteri Suuren kuolema
left|thumb|Aleksanteri Suuren kuolema. Piirros Karl von Pilotyn maalauksen mukaan vuodelta 1886. Aleksanteri Suuren kuoltua vuonna 323 eaa. alkoi valtataistelu hänen upseeriensa, niin sanottujen diadokkien, välillä. Aleksanterin kilvenkantaja Neoptolemos rehvasteli sillä, että oli seurannut Aleksanteria kantaen hänen kilpeään Eumeneen kantaessa vain hänen kirjoitusvälineitään. Muut paikalla olleet naureskelivat, koska tiesivät Aleksanterin suuresti arvostaneen Eumenesta.
Andrea Motis
Solistin ura
Vuonna 2011 16-vuotias Motis esiintyi Miles Davisin muistokonserttia varten kootun Miles Tribut Bandin laulusolistina. Konsertissa nauhoitettiin Sketches of Catalonia -niminen levy. Levyn nimi viittaa Davisin ja Gil Evansin vuonna 1960 julkaisemaan Sketches of Spain -levyyn.
Ammattimuusikon opinnot
17-vuotiaana Motis pääsi opiskelemaan musiikkia Oriol Martorell -taidekouluun, joka sijaitsee Barcelonan Nou Barrisissa. Siellä hän kehittyi edelleen ja hioi omaa tyyliään jazzmuusikkona ja laulajana.
Eumenes Kardialainen
Satraappina
Kun diadokit jakoivat Aleksanterin valtakunnan keskenään, tuli Eumeneesta Kappadokian ja Paflagonian satraappi. Kumpikin näistä maakunnista oli kuitenkin vielä valloittamatta ja kuningas Ariaratheen hallinnassa. Perdikkas, joka oli valittu valtakunnan hallitsijaksi, määräsi Fryygian satraapin Antigonoksen ja Hellespontoksen Fryygian satraapin Leonnatoksen auttamaan Eumenesta valtaamaan nämä alueet. Nämä eivät kuitenkaan eri syistä olleet halukkaita auttamaan Eumenesta. Antigonos ei välittänyt käskystä, ja Leonnatos puolestaan auttoi aluksi Eumenesta. Kardian tyranni Hekataeus suostutteli kuitenkin Leonnatoksen lähtemään Kreikkaan avustamaan Antipatrosta, joka oli joutunut vaikeuksiin kreikkalaisia vastaan niin sanotussa Lamian sodassa. Leonnatos yritti suostutella Eumenesta lähtemään hänen mukanaan Kreikkaan. Eumenes ja Hekataeus olivat kuitenkin vanhoja vihamiehiä. Eumenes oli usein yrittänyt saada Aleksanterin syrjäyttämään kotikaupunkinsa tyrannin, mutta ilman tulosta. Yrittäessään saada Eumeneen lähtemään kanssaan Leonnatos kertoi tälle todellisista aikeistaan. Antipatroksen auttaminen oli nimittäin vain tekosyy, jolla hän voisi saada Makedonian omaan valtaansa. Leonnatoksella oli myös kirjeitä Aleksanterin siskolta Kleopatralta, joka oli kutsunut Leonnatoksen Pellaan ja luvannut mennä naimisiin hänen kanssaan. Eumenes pelkäsi kuitenkin Antipatrosta ja Hekataeusta, joita hän piti vihamiehinään. Cornelius Nepoksen mukaan Leonnatos yritti murhata Eumeneen, kun tämä ei suostunut lähtemään hänen mukaansa. Eumenes pakeni keskellä yötä Leonnatoksen leiristä Perdikkaan luokse. Mukaansa Eumenes sai 300 ratsuväen sotilasta ja 5000 talentin verran kultaa.
Andrea Motis
Ammattimuusikon opinnot
Vuonna 2015 hän aloitti opinnot Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC) -musiikkiyliopistossa Barcelonassa, pääaineenaan Jazz-trumpetti.
Eumenes Kardialainen
Satraappina
Eumenes kertoi Perdikkaalle Leonnatoksen suunnitelmista ja pääsi näin tämän suosioon. Eumenes pääsi Perdikkaan lähipiirin jäseneksi. Perdikkas auttoi henkilökohtaisesti Eumenesta valtaamaan Kappadokian. Perdikkas sai näin myös kunniaa laajentamalla valtakuntaa yli Aleksanterin saavuttamien rajojen. Kun Ariarathes oli saatu vangittua, Eumenes julistettiin Kappadokian satraapiksi. Eumenes nimitti omia ystäviään varuskuntien ja Kappadokian kaupunkien hallitsijoiksi. Tämän jälkeen hän matkusti Perdikkaan luokse. Mutta Perdikkas lähetti Eumeneen takaisin, koska uskoi, ettei tarvinnut tämän apua ja että Kappadokia tarvitsi luotettavan satraapin. Eumeneen tehtäväksi tulikin nyt auttaa Neoptolemosta Armenian valtauksessa. Babylonin jaossa Neoptolemoksesta oli tehty Armenian satraappi, mutta hän ei ollut saanut maakuntaa taltutettua. Neoptolemos oli aikaisemmin haukkunut Eumenesta.
Andrea Motis
Ammattimuusikon opinnot
Motis soittaa trumpetin lisäksi sopraano- altto- ja tenorisaksofonia sekä flyygelitorvea
Yhtyeet
Motis esiintyy pääosin Andrea Motis & Joan Chamorro Group -yhtyeen kanssa. Motisin ja Joan Chamorron lisäksi yhtyeeseen kuuluvat Ignasi Terraza (piano, Hammond-urut), Josep Traver (kitara) sekä Esteve Pi (rummut).
Eumenes Kardialainen
Satraappina
Eumenes huomasi, että Neoptolemoksen joukot olivat turhamaisia ja röyhkeitä. Hän päättikin perustaa oman ratsuväkiyksikön alueen asukkaista. Joukoilleen hän lupasi vapautuksen verotuksesta. Eumenes lahjoitti myös tarvitseville hevosia, joita hän osti ystäviltään. Hän nosti joukkojensa mielialoja lahjoilla ja kunnianosoituksilla. Eumenes panosti myös paljon joukkojensa harjoitteluun ja kuriin. Nähdessään nämä uudet joukot makedonialaiset olivat hämmästyneitä. Lyhyessä ajassa Eumenes oli värvännyt ja kouluttanut 6300 ratsuväen sotilasta.
Ensimmäinen diadokkisota
Vuonna 321 eaa. Antipatros ja Krateros, jotka olivat kukistaneet kapinoivat kreikkalaiset Lamian sodassa, päättivät yhdessä syrjäyttää Perdikkaan, jolle oli heidän mielestään kertynyt liian paljon valtaa. Perdikkasta vastaan hyökkäsi samaan aikaan myös Egyptin satraappi Ptolemaios, ja Perdikkas jätti Eumeneen puolustamaan Vähää-Aasiaa. Perdikkas nimitti Eumeneen Kappadokian ja Armenian joukkojen komentajaksi. Perdikkas lähetti myös kirjeet Alketaalle ja Neoptolemokselle, joissa hän määräsi heitä tottelemaan Eumeneen käskyjä. Alketas kieltäytyi heti taistelemasta, koska hänen mukaansa joukot häpesivät taistella Antipatrosta vastaan ja olivat valmiita antautumaan Kraterokselle, jota he ihailivat. Neoptolemos puolestaan ei vastannut Eumeneen käskyihin vaan hyökkäsi tätä vastaan. Aluksi vaikuttikin siltä, että Neoptolemos veisi voiton Eumeneesta. Neoptolemoksen joukot kukistivat Eumeneen jalkaväen, mutta tämä teki ratsuväkensä kanssa rynnäkön, joka ajoi vihollisen pakosalle. Eumenes valtasi myös Neoptolemoksen kuormaston, ja tämän joukot antautuivat Eumeneelle, joka sai heidät liittymään omiin joukkoihinsa.
Andrea Motis
Yhtyeet
Alkuvuodesta 2017 lähtien Motis on toiminut chileläisen Escuela de Música Papagenon Jazz-työpajojen vierailevana opettajana. Tuolloin yhtä esiintymistä varten opettajista koottu yhtye on edelleen olemassa ja esiintyy sekä Latinalaisessa Amerikassa että Euroopassa. Yhtyeen toisena taiteellisena johtajana toimii itävaltalainen jazz-viulisti Christoph Mallinger. Motis & Mallinger Quintet -yhtyeen muut jäsenet ovat itävaltalainen kontrabasisti Martin Heinzle ja argentiinalaissyntyinen kitaristi Federico Dannemann. Yhtyeen rumpalina Etelä-Amerikassa on toiminut chileläinen Carlos Cortes ja Euroopassa espanjalainen Esteve Pi.
Eumenes Kardialainen
Ensimmäinen diadokkisota
Neoptolemos pakeni taistelun jälkeen Antipatroksen ja Krateroksen luokse. Krateros ja Antipatros olivat jo lähettäneet Eumeneelle kirjeen, jossa he pyysivät tätä liittymään heihin. Eumeneelle tarjottiin enemmän joukkoja ja suurempaa aluetta, jota hän saisi hallita satraappina. Eumenes vastasi, että ei voinut liittoutua Antipatroksen kanssa, joka oli ollut hänen vihamiehensä pidemmän aikaa. Krateroksen, jota hän piti ystävänään, hän halusi sopivan riitansa Perdikkaan kanssa.
Andrea Motis
Yhtyeet
Motis esiintyy satunnaisesti myös muissa kokoonpanoissa.
Eumenes Kardialainen
Taistelu Kraterosta vastaan
Neoptolemos kertoi Kraterokselle, että makedonialaiset jättäisivät Eumeneen heti, kun he näkisivät tämän. Krateros päätti lähteä Eumenesta vastaan seuraansa liittyneen Neoptolemoksen kanssa. Samalla Antipatros lähti auttamaan Ptolemaiosta, jota vastaan Perdikkas oli hyökännyt. Eumenes kertoi joukoilleen, että vihollisia johti Neoptolemos, koska pelkäsi joukkojensa muuten jättävän hänet. Ennen taistelua Eumenes näki unen, jota hän piti enteenä. Unessaan hän näki kaksi Aleksanteria taistelussa - toista avusti Demeter ja toista Athene. Demeterin avustama Aleksanteri voitti. Eumenes piti tätä hyvänä enteenä, sillä Eumeneen hallitsema alue oli viljava. Eumeneen usko ennustukseen kasvoi hänen kuullessaan, että vihollisen tunnussana oli "Athene ja Aleksanteri". Hän määräsi oman armeijansa tunnussanaksi "Demeter ja Aleksanteri".
Andrea Motis
Levytykset
Ensimmäinen soololevy ilmestyi vuonna 2010 Motisin ollessa 15-vuotias. Hän levytti sen yhdessä musiikinopettaja Chamorron ja tämän yhtyeen kanssa ja levyn nimi on Joan Chamorro presenta Andrea Motis. Levyllä Motis laulaa tunnettuja jazz-standardeja.
Levytys Live at Jamboree nauhoitettiin huntikuussa 2013 kolmessa erillisessä klubikonsertissa yhdessä saksofonisti Scott Hamiltonin kanssa.
Vuonna 2014 ilmestyivät live-levyt Motis & Chamorro Big Band sekä Live at Casa Fuster. Vuonna 2015 ilmestyi levy Live at Palau de la Musica. Se tallennettiin 1. kesäkuuta 2013 Barcelonassa, Katalonian musiikkipalatsissa pidetyssä konsertissa jossa Andrea Motis & Joan Chamorro group esiintyi yhdessä Vallesin sinfoniaorkesterin kanssa.
Helmikuussa 2017 ilmestyi sooloalbumi Emotional Dance. Levy on ensimmäinen joka on julkaistu yksin Motisin nimellä ja jolla kuullaan myös hänen omia sävellyksiään. Motis & Chamorro Quintetin lisäksi Levyllä esiintyvät muun muassa yhdysvaltalaiset saksofonistit Scott Robinson ja Joel Frahm, vibrafonisti Warren Wolf sekä espanjalainen saksofonisti Perico Sambeat.
Maaliskuussa 2019 ilmestynyt Lo Outro Lado do Azul -levy koostuu lähes yksinomaan brasilialaisesta musiikista. Levytyksessä oli mukana myös brasilialaisessa musiikissa tyypillisesti käytettäviä perinteisiä kielisoittimia kuten brasilialainen 7-kielinen kitara ja cava quinho.
Aiheesta muualla
Bandcamp:
Youtube:
Eumenes Kardialainen
Taistelu Kraterosta vastaan
Krateros luuli yllättäneensä Eumeneen, mutta Eumenes pääsikin yllättämään hänet. Eumenes ei kuitenkaan uskaltanut laittaa makedonialaisia joukkoja Kraterosta vastaan, vaan antoi kappadokialaisen ratsuväkensä kantaa raskaimman vastuun taistelussa. Taistelussa mukana Eumeneen puolella olivat Artabazoksen poika ja Eumeneen vaimon veli Farnabazos. Upseereilla oli tiukat ohjeet hyökätä heti, vaikkeivat joukot näkisikään, keitä heidän vastassaan oli. Eumenes kukisti Krateroksen ja Neoptolemoksen Hellespontin lähellä käydyssä taistelussa vuonna 320 eaa. Krateros haavoittui pahasti taistelussa. Eräs Eumeneen upseereista Gorgias näki Krateroksen makaavan maassa ja jäi vartioimaan häntä. Plutarkhos kertoo, kuinka Eumenes ja hänen vanha vihamiehensä Neoptolemos taistelivat mies miestä vastaan taistelun tiimellyksessä. Eumenes voitti tämän kaksintaistelun, mutta haavoittui myös itse. Tämän jälkeen hän ratsasti katsomaan Kraterosta, joka pian kuoli saamiinsa haavoihin.
Taistelu Antigonosta vastaan
right|thumb|Antigonos Monofthalmos eli yksisilmäinen oli [[Antigonidien hallitsijasuku|Antigonidien hallitsijasuvun kantaisä. Rahassa on teksti "ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΑΝΤΙΓΟΝΟΥ" eli "kuningas Antigonoksen [raha]".]] Samoihin aikoihin Eumeneen kukistaessa Kraterosta murhattiin Perdikkas Egyptissä. Hän oli yrittänyt hyökätä Ptolemaiosta vastaan. Tieto Eumeneen suuresta voitosta saapui perille vain kaksi päivää Perdikkaan murhan jälkeen. Perdikkaan viholliset päättivät, että Eumenes oli myös tapettava. Antigonos ja Antipatros määrättiin kukistamaan Eumenesta. Aluksi Eumenes aikoi taistella Antipatrosta vastaan Lyydiassa, jonka tasainen maasto sopi hänen ratsuväelleen. Aleksanterin siskon Kleopatran pyynnöstä Eumenes ei kuitenkaan alkanut taisteluun vaan perääntyi Fryygiaan, jossa hän vietti seuraavan talven. Talven aikana Eumeneen armeijan leirissä kiersi kirjeitä, joissa Eumeneen murhaajalle luvattiin 100 talenttia kultaa. Eumeneen makedonialaiset joukot raivostuivat tästä niin, että perustivat Eumeneelle tuhatpäisen henkivartioston. Näitä sotilaita Eumenes kunnioitti erilaisilla lahjoilla, joita yleensä vain Makedonian kuninkaat jakoivat ystävilleen.
Antigonoksen ja Eumeneen joukot kohtasivat Orkyniksessä Kappadokiassa. Antigonos oli lahjonut Eumeneen ratsuväkikomentajan Apollonideksen, joka loikkasi joukkoineen vihollisen puolelle taistelun aikana. Kuitenkin Eumenes ehti taistelun tiimellyksessä vangita Apollonideksen ja antoi hirttää hänet. Paetessaan vihollisiaan Eumenes hämäsi heitä kiertämällä heidän taakseen ja palaamalla taistelukentälle, jossa hän antoi polttaa taistelussa kaatuneiden ruumiit. Antigonos ihaili jälkikäteen Eumeneen rohkeutta. Eumeneella olisi myös ollut mahdollisuus ryöstää Angigonoksen kuormasto, jonka mukana matkusti myös sotilaiden perheet. Eumenes halusi kuitenkin jättää kuormaston rauhaan, koska ei halunnut sotilaidensa kantavan mukanaan ryöstösaalista joka hidastaisi heitä. Eumeneen joukot halusivat kuitenkin hyökätä kuormaston kimppuun. Eumenes lähetti kuormastoa johtaneelle Menandrokselle, joka oli hänen vanha ystävänsä viestin, että tämän pitäisi pikaisesti paeta vaunujensa kanssa. Pian Eumenes sai kuulla tiedustelijoiltaan, että kuormasto oli päässyt pakoon. Menandros kertoi tapahtuneesta Antigonokselle, ja makedonialaiset alkoivat suuresti ihailla Eumenesta.
Tämän jälkeen Eumenes yritti paeta vihollisiaan. Plutakhoksen mukaan hän vapautti suurimman osan sotilaistaan palveluksestaan, koska joukkoja oli liian vähän taisteluun ja liian paljon piileskelyyn. Diodoros Sisilialaisen mukaan suuri osa Eumeneen joukoista loikkasi kuitenkin Antigonoksen puolelle.
Noran piiritys
Eumenes pääsi pakoon Noran linnoitukseen Kappadokian ja Lykaonian rajalla, jossa hän piileskeli 500 ratsumiehen ja 200 jalkaväkisotilaan kanssa. Antigonos saapui pian piirittämään linnoitusta ja lähetti Eumeneelle neuvottelupyynnön. Eumenes suostui neuvottelemaan, jos Antigonos lähettäisi linnoitukseen panttivankeja. Jos Eumenes tapettaisiin, ei hänen joukoillaan olisi johtajaa, kun taas Antigonoksella oli montakin ystävää, jotka voisivat tämän kuoltua johtaa joukkoja. Lopulta Antigonos lähetti veljenpoikansa Ptolemaiosken panttivangiksi. Tavatessaan Eumenes ja Antigonos syleilivät, koska olivat aikaisemmin olleet ystäviä. Antigonoksen sotilaat tungeksivat saadakseen nähdä vilauksen Eumeneesta. Antigonoksen oli vietävä hänet turvaan henkivartiostonsa saattamana, koska pelkäsi jonkun saattavan hyökätä hänen kimppuunsa. Neuvotteluissa Eumenes vaati, että saisi pitää hänelle luovutetut maakunnat. Neuvottelut loppuivat kuitenkin tuloksetta, ja Antigonos alkoi rakentaa muuria linnoituksen ympärille. Miehitettyään muurin hän lähti muualle. Eumeneen linnoituksessa oli varastossa paljon viljaa ja vedestäkään ei ollut pulaa. Eumenes yritti piti sotilaiden ja hevosten kuntoa yllä, vaikka se olikin vaikeaa pienessä linnoituksessa. Eumeneen sanotaan nostaneen hevoset ylös köysillä niin, että niiden jalat juuri ja juuri yltivät maahan. Näin hevoset saivat juosta paikoillaan väsymykseen asti.
Antigonos piiritti linnoitusta yli vuoden ajan, mutta luopui aikeistaan vuonna 319 eaa. Syynä oli uudeksi hallitsijaksi valitun Antipatroksen kuolema. Antipatros jätti seuraajakseen Polyperkhonin. Antipatroksen poika Kassandros, joka oli luullut pääsevänsä isänsä seuraajaksi, liittoutui Antigonoksen ja Ptolemaioksen kanssa Polyperkhonia vastaan.
Antigonos lähetti Eumeneen vanhan ystävän Hieronymos Kardialaisen tämän luokse sopimaan rauhanehdoista. Antigonos ehdotti Eumeneelle valaa, jossa tämä vannoisi kuninkaiden nimeen palvelevansa Antigonosta. Eumenes kirjoitti valasta oman versionsa, jossa viitattiin Olympiaan ja kuninkaisiin, mutta ei Antigonokseen. Hän lähetti valan kummatkin versiot häntä piirittäneille joukoille ja kysyi, että kumpi niistä oli kohtuullisempi. Sotilaiden mielestä Eumeneen vala oli parempi. Eumenes vannoi tämän valan ja hänet päästettiin vapaaksi. Eumenes keräsi pian kokoon armeijansa rippeet, ja pian hänellä oli tuhat ratsumiestä palveluksessaan. Antigonos kuuli Eumeneen vannoneen väärän valan ja määräsi hänet jälleen vangittavaksi. Eumenes lähti joukkoineen pakoon.
Aasian ylipäällikkö
right|thumb|Hypaspistit saivat Intian sotaretken aikana uudet hopealla koristellut varusteet, minkä takia heitä alettiin kutsua hopeakilviksi. Pian tämän jälkeen Eumenes sai kirjeen Olympiaalta, jossa tämä pyysi häntä liittoutumaan hänen ja Polyperkhonin kanssa. Kirjeessä määrättiin Eumenesta myös hyökkäämään Antigonosta vastaan ja ottamaan 500 talenttia Kyindan kuninkaallisesta aarrekammiosta. Polyperkhon lähetti maineikkaiden hopeakilpien eli argyraspidien komentajille Antigeneelle ja Teutamokselle käskyn liittyä Eumeneen joukkoihin. Polyperkhon nimitti myös Eumeneen Aasian joukkojen ylipäälliköksi. Antigenes ja Teutamos eivät aluksi halunneet ottaa vastaan käskyjä Eumeneelta. Päästäkseen pulmasta Eumenes kertoi heille unesta, jossa Aleksanteri oli ilmestynyt hänelle ja neuvonut häntä pystyttämään teltan, johon oli asetettu valtaistuin. Jos neuvottelut ja päätökset tehtäisiin tässä teltassa, niin Aleksanteri valvoisi ja auttaisi heitä. Jatkossa kaikki päätökset tehtiin tyhjän valtaistuimen edessä.
Hopeakilvet olivat Aleksanteri Suuren entinen valiojoukko, jonka jäsenet eivät enää olleet mitään nuorukaisia; jotkut heistä olivat palvelleet jo Filippos II:n aikana. Plutarkhos väittää heidän kaikkien olleen yli 60-vuotiaita.
Toinen diadokkisota
Eumenes kokosi hopeakilpien ympärille Kappadokiassa taas uuden armeijan. Samalla Antigonos valtasi Lyydian ja kukisti Polyperkhonin laivaston merellä vuoden 318 eaa. syksyllä. Antigonos alkoi nyt katua, että oli päästänyt Eumeneen pakoon ja lähti kukistamaan tätä. Eumenes oli tuolloin siirtynyt Kappadokiasta Välimeren rannalle Foinikiaan. Eumenes perääntyi aluksi Babyloniin, mutta Seleukos ei suostunut yhteistyöhön vaan ajoi Eumeneen pois. Eumenes pakeni Susaan, jossa hän tapasi vanhan ystävänsä Peukestaan ja muita itäisten maakuntien satraappeja. Peukestas oli jo Aleksanterin aikana nimitetty Persian satraapiksi. Itäiset maakunnat eivät vielä olleet sekaantuneet muiden diadokkien sotaan ja olivat vielä periaatteessa Filippos III Arridaioksen ja Aleksanteri IV:n alamaisia. Peukestas ja muut satraapit olivat koonneet armeijan kukistaakseen Meedian satraapin Peithonin, joka oli hyökännyt Parthian satraappia Filipposta vastaan. Eumenes sai satraapit omalle puolelleen painottamalla, että hän taisteli laillisen hallitsijasuvun nimissä Antigonosta vastaan. Antigonos saapui pian paikalle. Hän yritti ylittää Tigriksen, mutta Eumenes löi hänen joukkonsa takaisin ja otti vangiksi 4000 miestä.
Paraitakenen taistelu
Eumeneen ja Antigonoksen armeijat kohtasivat lopulta Paraitakenen taistelussa vuoden 316 eaa. kesäkuussa. Eumeneen puolella taistelivat aikaisemmin mainittu Peukestas, argyraspidien komentajat Antigenes ja Teutamos, Karmanian satraappi Tlepolemos, Baktrian satraappi Stasandros, Intian satraappi Eudamos ja Mesopotamian satraappi Amfimakhos. Eudamoksella oli mukanaan noin 125 intialaista sotanorsua. Antigonoksella oli myös norsuja, ehkä noin 65 kappaletta. Antigonoksen puolella taisteli muun muassa hänen poikansa Demetrios. Taistelu loppui ilman selvää voittajaa, ja molemmat osapuolet perääntyivät leireihinsä. Antigonos julisti kuitenkin itsensä taistelun voittajaksi.
Gabienen taistelu
Armeijat kohtasivat toisen kerran Gabienen taistelussa vuonna 316 eaa. Tämäkin taistelu loppui ilman selvää voittajaa. Antigonoksen joukot onnistuivat kuitenkin valtaamaan Eumeneen kuormaston, jonka mukana matkustivat muun muassa hopeakilpien vaimot, lapset ja monien vuosien sotasaalis. Kun hopeakilvet saivat kuulla perheidensä kohtalosta, heidän komentajansa Teutamos otti yhteyden Antigonokseen. Antigonos lupasi palauttaa hopeakilpien perheet sitä vastaan, että Eumenes luovutettaisiin hänelle. Hopeakilvet sitoivat Eumeneen ja luovuttivat hänet Antigonokselle. Antigonos ei halunnut tavata Eumenesta, koska miehet olivat aikaisemmin olleet ystäviä. Kun Antigonokselta kysyttiin, että miten Eumenesta pitäisi kohdella, hän vastasi, että Eumenesta piti vartioida "kuten elefanttia tai leijonaa". Pian Antigonos kuitenkin leppyi. Eumenes päästettiin kahleista ja hänelle sallittiin yksi palvelija. Eumeneen ystävät saivat myös halutessaan käydä tapaamassa häntä. Antigonoksen poika Demetrios ja Nearkhos halusivat, että Antigonos armahtaisi Eumeneen, mutta muut Antigonoksen ystävät neuvoivat häntä tappamaan Eumeneen. Lopulta Antigonos päätti antaa teloittaa Eumeneen. Cornelius Nepoksen mukaan Eumeneen vartijat murhasivat hänet Antigonoksen tietämättä. Eumeneen ruumiin Antigonos luovutti hänen ystävilleen, jotka polttivat hänen ruumiinsa ja laittoivat tuhkat hopeiseen uurnaan, jonka he antoivat Eumeneen vaimolle ja lapsille.
Antiikin lähteet
Eumeneen ystävä Hieronymos Kardialainen kirjoitti diadokkien aikaa käsittelevän teoksen. Tämä teos ei ole säilynyt nykypäivään, mutta se oli Diodoros Sisilialaisen päälähde tämän historianteoksen kirjoille 18–20. Eumenes esiintyy Diodoroksen kirjoissa 18–19. Hieronymos oli myös tärkein lähde Plutarkhoksen ja Cornelius Nepoksen Eumeneen elämäkerroissa. Diodoros ja Plutarkhos käyttivät lähteenään myös Duris Samoslaista, jonka kadonnut Macedonica käsitti vuodet 370–280 eaa.
Nimeä mut uudestaan
Nimeä mut uudestaan on suomalaislaulaja Sini Yaseminin 8. helmikuuta 2019 julkaistu esikoisalbumi.
Albumin kappaleista viisi julkaistiin singleinä ennen albumin julkaisua vuosien 2017–2019 välillä. Albumin kappale ”Kavereita” on julkaistu singlenä huhtikuussa 2016, mutta albumia varten kappaleesta tehtiin uusi versio.
Kéméné Tambo
Kéméné Tambo on maalaiskunta Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ambidédi poste sijaitsee Senegaljoen rannalla noin 40 kilometriä Kayesista luoteeseen. Kunnassa on 17 000 ja keskuskylässä 1 500 asukasta (vuonna 2009).
Kéméné Tambon kunta rajoittuu pohjoisessa Kayesin piirin Guidimakan Keri-Kaffon, Bangassin ja Somankidyn, idässä ja etelässä Samé Diomgoman ja lännessä Falémén ja Sonyn kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Niistä suurin on 4 300 asukkaan Dramané. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Lisäksi on bambaroita. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.
Ambidédin kautta kulkee Dakarin–Nigerin rautatie sekä Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN1. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä.
Oksathres
Oksathres (Oksathres, Oksyatres, Eksathres, ) oli Persian kuninkaan Dareios III:n veli. Issoksen taistelussa hän puolusti veljeään hyökkääviä makedonialaisia ratsumiehiä vastaan. Oksathres liittyi Aleksanteri Suuren kannattajiin vuonna 330 eaa. sen jälkeen, kun Bessos murhasi Dareioksen. Aleksanteri luovutti Bessoksen Oksathreelle sen jälkeen, kun tämä saatiin kiinni. Oksathres antoi ristiinnaulita Bessoksen samalla paikalla, jolla hänen veljensäkin oli surmattu.
Oksathreella oli yksi tytär, Amastris, joka meni naimisiin Aleksanteri Suuren sotapäällikön Krateroksen kanssa Susassa pidetyissä häissä vuonna 324 eaa.
Malesian Grand Prix 2002
Malesian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden toinen osakilpailu, joka järjestettiin Malesian Sepang International Circuitilla 17. maaliskuuta 2002. Kilpailun voitti Williamsin Ralf Schumacher ja hänen tallikaverinsa Juan Pablo Montoya oli toinen.
Black Point
right|thumb|250px|Black Pointin sijainti Black Point on yksi Bahaman hallintoalueista. Se kattaa useita pikkusaaria Exuman saaristossa. Black Point on saanut nimensä pienestä Black Pointin kylästä, jossa sijaitsee alueen hallinnollinen keskus. Kylä sijaitsee Great Guana Cayn saarella. Muut hallintoalueen asutut saaret ovat Staniel Cay ja Little Farmers Cay. Yhteensä Black Pointin alueella on 414 asukasta.
Matthew Pinsent
thumb|right|Matthew Pinsent Matthew Pinsent (s. 10. lokakuuta 1970 Holt, Norfolk) on englantilainen kilpasoutaja ja moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Matthew Pinsent voitti neljä olympiakultaa vuosina 1992–2004: Barcelonassa ja Atlantassa perämiehettömällä kaksikolla legendaarisen brittisoutaja Steve Redgraven kanssa, Sydneyssä ja Ateenassa voitto tuli perämiehettömällä nelosella.
MM-tasolla Pinsent voitti vuosina 1989–2003 10 kultaa ja kaksi pronssia.
Pinsent oli KOK:n urheilijajäsenenä vuosina 2001–2004. 30. marraskuuta 2004 hän ilmoitti lopettavansa uransa. Pinsent on julkaissut elämäkertansa nimellä A Lifetime in a Race (2004, ISBN 0-09-190149-9)
Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö
pienoiskuva|oikea|ICAO:n pääkonttori sijaitsee Kanadan [[Montrealissa.]] Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö on Yhdistyneiden kansakuntien alainen erityisjärjestö.
Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön tehtävät on määritelty kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksessa, niin sanotussa Chicagon sopimuksessa, jonka 52 valtiota allekirjoitti 7. joulukuuta 1944. Yleissopimuksen mukaan Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön päämääränä ja tarkoituksena on kehittää kansainvälisen ilmailun periaatteita ja tekniikkaa sekä edistää kansainvälisen ilmaliikenteen suunnittelua ja kehittämistä. Järjestön tehtävänä on muun muassa edistää lentoturvallisuutta kansainvälisessä ilmailussa.
Jäsenet
Järjestön jäseniä ovat 193 valtiota.
Päätoimipiste ja maanosakohtaiset toimistot
Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön maailmanlaajuinen pääkonttori toimii Kanadan Montrealissa. Maanosakohtaiset toimistot sijaitsevat seuraavilla paikkakunnilla:
Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön lentokenttätunnukset
Järjestön nelikirjaimisissa lentokenttätunnuksissa ensimmäinen kirjain kertoo maantieteellisen alueen ja toinen kirjain maan. Esimerkkejä:
Päijänne
pienoiskuva|Päijänne ja lähijärvet: eteläpuolinen Vesijärvi, kaakkoispuolella sijaitsevat Ruotsalainen ja Konnivesi sekä pohjoispuoliset Leppävesi, Saraavesi, Vatianjärvi, Kuusvesi ja Lievestuoreenjärvi. pienoiskuva|Päijänne-purjehduksen osallistujat alittavat Kärkistensillan. pienoiskuva|Monet Päijänteen rannoista ovat kivikkoisia. Kuvassa [[Päijänteen kansallispuistoon kuuluvan Haapasaaren lounaisrantaa.]] pienoiskuva|Varsinkin Päijänteen eteläosissa monet saarista ovat hiekkarantaisia. pienoiskuva|Veneillä pääsee Vesijärveen ja sieltä Lahteen nousemalla ensin Vääksyn kanavaan. Päijänne (ruotsiksi Päijänne, aikaisemmin Päjäne) on Kymijoen vesistön pääjärvi, joka sijaitsee Päijät-Hämeen, Pirkanmaan ja Keski-Suomen maakuntien alueilla. Päijänteen vesipinta-ala on noin 1 100 neliökilometriä, minkä lisäksi on saaria noin 330 neliökilometriä. Se on Suomen toiseksi suurin järvi ja laskee Kymijokea myöten Suomenlahteen. Päijänteessä sijaitsee Suomen sisävesien syvin kohta, jossa on 95,3 metriä syvää.
Nimi
Päijänteen nimi on Suomen vanhimpia paikannimiä. Ensimmäinen kirjallinen merkintä siitä on vuodelta 1472 kirjoitusasulla Peijnde. Nimeä on käytetty jo kauan ennen kuin se on merkitty asiakirjoihin. Sen alkuperä ja kieli on kuitenkin tuntematon. Päijänne-nimisiä järviä tunnetaan Suomesta useita. Muut Päijänteet ovat pääasiassa pieniä suolampia.
Yleistä
Järvi on Vaajakosken Naissaaresta Asikkalan Kopsuonlahdelle mitattuna 121 kilometriä pitkä ja sen suurin leveys on yli 28 kilometriä. Tämän leveyden se saavuttaa sekä Jämsän keskustaajaman että Kuhmoisten kirkonkylän kohdilla. Päijänne ulottuu Keski-Suomen, Pirkanmaan ja Päijät-Hämeen alueille, ja sen vesialue on jakautunut Jyväskylän, Toivakan, Muuramen, Jämsän, Luhangan, Kuhmoisten, Sysmän, Padasjoen ja Asikkalan kuntien alueille. Järven leveydestä johtuu, että eri puolilla järveä on omat kunnat ja niiden kuntarajat kohtaavat toisensa järven keskellä. Järven pohjoispäässä Jyväskylä ja Toivakka kohtaavat näin Muuramen kuntarajan, Jämsä kohtaa Luhangan, Kuhmoinen kohtaa sekä Luhangan että Sysmän, ja etelässä Padasjoki kohtaa siellä Sysmän ja Asikkalan kuntarajan. Asikkala sijaitsee järven eteläpäässä ja siihen kuuluu siellä järven länsi- ja itärantoja. Näin käy myös pohjoispäässä, kun Jyväskylään on liitetty kuntaliitoksella Korpilahti, jolla oli alueita myös itärannalla. Maakuntien välinen raja seuraa ensin Kuhmoisten ja Padasjoen välistä rajaa järvenselälle, seuraa järvenselkää Sysmän ja Kuhmoisten välisenä rajana, ja siirtyy itään rannalle Luhangan ja Sysmän väliseksi rajaksi.
Päijänteen pinta-ala on 1 083 neliökilometriä (km²) ja sen tilavuus on 15,4 kuutiokilometriä (km³). Vertailun vuoksi kerrottakoon, että Suomen suurimman järven Saimaan tilavuus on noin 36 km³ ja Inarijärven tilavuus on 15,5 km³. Järven keskisyvyys on näin laskettuna 16,2 metriä, mutta järven pohja on hyvin epätasainen. Järvessä on useita yli 70 metrin syvyyteen ulottuvia syvänteitä. Järven pohjoisosassa sijaitsee yli 90 metrin syvyyteen ulottuva syvänne. Sen syvin virallisesti mitattu kohta, 95,3 metriä, sijaitsee Ristinselällä Toivakan Rappukallion edustalla. Useissa tietosanakirjoissa esiintyy tieto, jonka mukaan syvin kohta olisi peräti 104 metriä syvä. Tieto perustuu venäläisten mittaustulosten mahdollisesti virheelliseen tulkintaan. Kuitenkin tuoreemmissa tekniikkasukeltaja Matti Kannelan sukeltamalla tehdyissä mittauksissa syvänteen syvyydeksi on jälleen saatu 104 metriä, pienestä noin 20 neliömetrin kokoisesta painaumasta, mutta ympäristökeskuksen kaikuluotaamalla tehdyt mittaukset eivät onnistuneet vahvistamaan havaintoa.
Päijänteen saaret
Järven vesialaan voidaan lisätä 2 690 saarten yhteispinta-ala, joka on noin 232 neliökilometriä, jolloin saadaan järven rantaviivan sisään jäävä pinta-ala. Saaret muodostavat näin ajateltuna 18 % järven pinta-alasta. Suurimpia saaria ovat muun muassa Virmailansaari, Salonsaari, Judinsalo, Onkisalo, Paatsalo, Muuratsalo, Haukkasalo ja Vuoritsalo. Saarten suuren määrän ja lukuisten lahtien sekä niemien vuoksi järven vaihteleva rantaviiva on 2 789 kilometriä pitkä. Saaret vievät tästä pituudesta 1 449 kilometriä ja mantereen rantaviiva 1 340 kilometriä. Järven mantereen rantaviiva on 11 kertaa pitempi kuin järven suurin pituus.
Järvenosat
Päijänne ja sen lähialueet muodostavat viranomaistiedoissa varsin suuren kokonaisuuden, joten se on pilkottu kolmeen osaan: Asikkalanselän alue (vesistöaluetunnus 14.21), Päijänteen alue (14.22) ja Ristiselän alue (14.23). Nämä kolmannen jakovaiheen osat sisältyvät laajempaan toisen jakovaiheen Suur-Päijänteen alueeseen (14.2). Tässä toimitaan myös Päijänteen osalta samoin, jotta järven tietoja ei tarvitsisi yhdistellä ja jotta artikkelin tekstimäärä pysyisi kohtuullisena.
Päijänteen pohjoisosa
Päijänteen pohjoisosaan kuuluu se osa järveä, joka jää Korpilahden kirkonkylän länsipuolella Kärkistensalmen sillan itä- ja pohjoispuolelle. Järvenosa on noin 30 kilometriä pitkä, mikä on neljäsosa koko järven pituudesta, ja sen pinta-ala on 141,1 neliökilometriä, joka on 13 % koko järven pinta-alasta. Järvenosan merkittävin piirre on ollut Jyväskylän kaupungin, Vaajakosken taajaman, Muuramen keskustaajaman ja Säynätsalon kirkonkylän yhteisvaikutus rantarakentamiseen, järven käyttöön ja sen ympäristövaikutuksiin.
Päijänteen keskiosa
Päijänteen keskiosa käsittää Päijänteestä sen osan, joka jää Kärkistensalmen eteläpuolelle ja Pulkkilanharjun pohjoispuolelle. Se on 86 kilometriä pitkä, joka on noin kaksi kolmasosa järven pituudesta, ja sen pinta-ala on 864,9 neliökilometriä, joka on 80 % sen pinta-alasta. Järvenosa kuuluu kuudelle kunnalle tai kaupungille, joista Jämsä on teollisesti merkittävin. Sen merkitys vesiliikenteelle on ollut suurin, mutta nykyään se ei enää ole merkittävä nyky-yhteiskunnan toiminta-alueena. Vesialueen eteläosassa sijaitsee laaja Päijänteen kansallispuisto.
Muinais-Päijänne
Järviallas, johon Päijänne on muodostunut, on syntynyt, kun mannerjäätikkö on kuluttanut kalliomurroksia viime jääkauden aikana. Kun mannerjää jääkauden jälkeen poistui Suomesta, jäi järviallas ensin Itämeren Yoldia- ja Ancylusvaiheiden ajaksi vedenpinnan alle. Maankohoaminen nosti kallioperää vedestä ja Päijänteestä muotoutui Itämeren Ancylusvaiheen ajaksi varsin pitkäksi lahdeksi. Vasta noin 10 000 vuotta sitten Kärnänkosken kynnys kohosi hiljalleen Itämeren vedenpinnan yläpuolelle. Silloin Päijänne kuroutui omaksi järvekseen, joka laski aluksi nykyisen Viitasaaren seuduilla suoraan Itämereen. Maankohoamisen seurauksena Kärnänkoskelta alkava lasku-uoma ensin piteni, mutta myöhemmin se laski pääuoman eteen syntyneiden järvien läpi. Näitä olivat Muinais-Kolima ja Muurasjärven Kotajärvi. Myöhemmin laskureitin viimeinen osuus kulki Pihtiputaalta Kotajokea myöten Kalajokeen ja siitä Pohjanlahden Perämereen.
Muinais-Päijänteenä tunnettu järvivaihe syntyi noin 8 500 vuotta sitten (noin 6500 eaa.), kun Muinais-Koliman vedenpinta kohosi Kärnänkosken korkeudelle ja Kolima yhtyi Päijänteeseen. Koliman nopeampi vedenpinnan nousu Päijänteeseen verrattuna johtui seudun epätasaisesta maankohoamisesta. Järvialtaiden luoteispäät kohosivat hieman nopeammin kuin niiden kaakkoispäät. Silloin järvien vesialtaiden vesi siirtyi kohti kaakkoisia rantoja kun samalla laskukynnyksen vedenkorkeus säilyi entisellään. Koliman kaakkoispäässä sijaitsi Kärnänkoski, jossa vedenpinta kohosi juuri näin. Järvialtaan kallistuminen jatkui tämänkin jälkeen, kun sen pohjoispäässä siihen kuului lopulta nykyiset Päijänne, Kolima, Keitele, Lievestuoreenjärvi ja Kuuhankavesi. Keskiosassa ja eteläpäässä siihen kuuluivat Muurasjärvi, Vesijärvi ja Ruotsalainen. Tämä Muinais-Päijänteen laajimman vaiheen korkein rantataso, jota kutsutaan Muinais-Päijänne-rantatasoksi, syntyi noin 6100 eaa. Päijänteen vedenpinta sijaitsi esimerkiksi Kuhmoisissa noin 95 metriä mpy. eli 17 metriä nykyistä korkeammalla. Siihen laski aluksi myös Saimaa, mutta sen lasku-uoma kääntyi epätasaisen maankohoamisen aiheuttamasta järvialtaiden kallistumisesta etelään päin, sekä Puula, kunnes sen lasku-uoma siirrettiin etelään keinotekoisesti 1800-luvulla. Samoin kävi Päijänteelle, kun Heinolassa sijaitseva Heinolanharju (Jyrängönharju) murtui ja Kymijoki syntyi noin 6100–6000 eaa. Muinais-Päijänteen vedenpinta laski tapahtuman vuoksi useita metrejä lyhyessä aikaa.
Historiallinen aika
Suomessa on aikoinaan perustettu 1 500 järvenlaskuyhtiötä ja järviä on laskettu yli 2 000. Järvet ovat olleet yleensä pieniä, mutta laskettu on myös muutama suurikin järvi, kuten tämä Päijännekin. Päijänteen pintaa laskettiin noin 120 senttimetriä perkaamalla vuosien 1820–1832 aikana Kalkkisten koskea ja muita Kymijoen yläosien matalia kohtia. Vuonna 1899 esiintyneen poikkeuksellisen tulvan jälkeen esitettiin tehtäväksi uutta järvenlaskua, mutta sen sijaan suunniteltiinkin Päijänteen vedenpinnan säännöstelyä, joka toteutui vuonna 1964.
Veden laatu
Päijänteen vedenlaatu on hyvä ja Jämsän eteläpuolella vieläpä erinomainen. Teollisuuden jätevesikuormitus oli suurimmillaan vuosina 1960–1985, minkä jälkeen veden laatu on parantunut. Pohjoisella Päijänteellä veden laatuun ovat vaikuttaneet Äänekosken teollisuus, Lievestuoreen sulfiittiselluloosatehdas sekä Kankaan paperitehdas Jyväskylässä, keskisellä Päijänteellä Jämsän teollisuus. Erityisen paljon Päijänteen veden laatu kohentui 1980-luvun puolivälin jälkeen Metsä-Botnian silloisille sellutehtaille asetettujen tiukkojen päästörajoitusten astuttua voimaan Äänekoskella.
Lupakäytännön tiukkenemisessa oli merkittävä osuus Päijänne puhtaaksi -kansalaisliikkeellä, joka keräsi 140 000 nimen adressin teollisuuden jätevesien tehokkaamman käsittelyn puolesta. Nimilistat luovutettiin sisäministeri Matti Ahteelle vuonna 1983. Korkein hallinto-oikeus vahvisti siihen saakka ennätysmäisen ankarat päästörajoitukset vuonna 1985. Pääkaupunkiseudun juomavesi johdetaan Päijänteen eteläpäässä sijaitsevan Asikkalan edustalta Päijännetunnelia pitkin Vantaalle Silvolan tekojärveen.
Kansallispuisto
Päijänteen eteläosassa sijaitsee Padasjoen, Asikkalan ja Sysmän kuntien alueelle jakaantuva Päijänteen kansallispuisto. Kansallispuiston ydinalue on Kelventeen etelä-pohjoissuuntainen, kahdeksan kilometriä pitkä ja 50–800 metriä leveä harjusaari. Kelventeen suojaisat laguunilahdet ovat suosittuja veneilykohteita.
Matkustajaliikenne
Laivaliikenne oli Keski-Suomessa tärkeä liikennemuoto vielä 1920-luvulla mutta 1930-luvulla liikenne taantui. Laivayritysten kilpailu johti keskittymiseen. Laivayhtiöiden lopettaessa toimintaansa Päijänteen koko liikenne keskittyi Jyväskylä–Päijänteen Laiva Oy:n käsiin. Säännöllinen liikenne väheni, mutta turistiliikenne piti laivaliikenteen jotenkuten pinnalla. Laivaliikenne sai jatkoajan sodan ja auto- ja polttoainepulan takia. Vuosina 1944–1945 kaikki halukkaat eivät edes mahtuneet laivoihin. Laivat Suomi ja Jyväskylä hoitivat vuoroliikennettä Jyväskylän ja Lahden välillä ja Kaima Rutalahden, Korpilahden Oittilan ja Jyväskylän välillä. Laivaliikenne loppui vuonna 1951 ja Jyväskylä–Päijänteen Laiva Oy lopetti toimintansa. Turistimatkailua on kuitenkin jatkettu joka kesä.
Kanavat
Päijänteestä on kanavayhteyksiä vuonna 1993 valmistunutta Keiteleen kanavaa pitkin pohjoiseen Keiteleelle, vuonna 1871 käyttöön otettua Vääksyn kanavaa pitkin etelään Lahden Vesijärvelle sekä vuonna 1878 valmistunutta Kalkkisten kanavaa pitkin Asikkalanselältä Ruotsalainen-järven Hopeaselälle. Kalkkisiin rakennettiin täysin uusi kanava vuonna 1964. Konnivedeltä Kouvolan Pyhäjärvelle johtavaa, vuonna 1966 valmistunutta uittoon käytettyä Kimolan kanavaa alettiin perusparantamaan veneilykelpoiseksi vuonna 2018 ja se aukesi kesällä 2020. Nyt Päijänteeltä pääsee veneillen Pyhäjärven ja Kymijoen vesistöön, aina Kouvolaan Voikkaalle asti.
Kymijoen vesistön yhdistämistä uudella kanavalla mereen on suunniteltu pitkään, mutta toistaiseksi hankkeet eivät ole edenneet. Vaihtoehtoina on yhdistäminen Keiteleen kautta niin sanottua Savon kanavaa tai Päijänteen eteläpäästä niin sanottua Mäntyharjun kanavaa Saimaaseen, josta yhteys merelle jatkuisi Saimaan kanavan kautta. Kolmas vaihtoehto olisi Päijänteen yhdistäminen suoraan Suomenlahteen kanavoimalla Kymijoki.
Vesistösuhteita
Päijänne sijaitsee Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) alajuoksulla Suur-Päijänteen alueessa (14.2). Se sisältää paitsi Päijänteen niin myös Päijänteen lähialueen ja kahdeksan pientä valuma-aluetta. Päijänteeseen laskee kuitenkin kolmelta suunnalta suuremmat valuma-alueet. Leppäveden–Kynsiveden alueelta (14.3) laskee Vaajakoski, jossa virtaa 17 683 neliökilometriä suuren valuma-alueen vedet. Siihen sisältyvät Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4), Saarijärven reitin valuma-alue (14.6) ja Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Päijänteen itä- ja länsirantaan tulee lisäksi kaksi valuma-aluetta. Jämsän reitin valuma-alueelta (14.5) laskee Jämsänjoki Päijänteen länsirantaan Jämsässä. Tämän valuma-alueen pinta-ala on 1 471 neliökilometriä. Sysmän reitin valuma-alueelta (14.8) laskee Tainionvirta Päijänteen itärantaan Sysmässä. Tämän valuma-alueen pinta-ala on 1 831 neliökilometriä. Itse Suur-Päijänteen alue (14.2) on pinta-alaltaan 5 474 neliökilometriä, josta Päijänteen vesialaa on siitä 1 083 neliökilometriä. Päijännettä ympäröivien pienempien valuma-alueiden osuudeksi jää silloin 4 391 neliökilometriä. Kerrotuista pinta-aloista voi päätellä, kuinka suuri osa Päijänteeseen tulevasta vedestä on peräisin mistäkin lähteestä, sillä niiden vesimäärät ovat lähes verrannolliset valuma-alueidensa pinta-aloihin. Kun edellä kuvattu valuma-alue laskee kokonaisuudessaan Kalkkisten koskesta Asikkalassa Kymijokeen, syntyy yksi Suomen suurimmista joista. Se virtaa Kymijoen alueella (14.1) ja laskee lopuksi Suomenlahteen Kotkassa.
Päijänteen vesi vaihtuu virtauksen ansiosta kerran 2,5 vuodessa (viipymä). Päijänteen vedenpinnan korkeus vaihtelee vuoden mittaan keskimäärin 60 senttiä ja sen keskimääräinen vedenkorkeus on 78,3 metriä mpy. Alimmillaan se on niin sanotun kevätkuopan aikaan huhtikuussa ja korkeimmillaan juhannuksen tienoilla.
Carrie (vuoden 1976 elokuva)
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1991, vasta 15 vuotta valmistumisensa jälkeen. Siihen asti elokuvasensuuri kielsi sen ”raaistavana”.
Hypergolinen polttoaine
Hypergolinen polttoaine syttyy itsestään, kun se joutuu kosketuksiin sopivan hapettimen kanssa. Hypergoliset polttoaineet säilyvät pitkään normaaleissa lämpötiloissa, mutta ovat yleisesti äärimmäisen myrkyllisiä. Niitä käytetään kuitenkin, sillä rakettimoottorista saadaan yksinkertaisempi ja luotettavampi.
Carrie (vuoden 1976 elokuva)
Lokakuussa 2013 tuli ensi-iltaan elokuvasta tehty uusintafilmatisointi.
Hypergolinen polttoaine
Yleisimpiä hypergolisia polttoaine-hapetin pareja:
Carrie (vuoden 1976 elokuva)
Juoni
Elokuva kertoo nuoresta Carriesta. Hänen äitinsä on ankara uskovainen, ja hän itse on kiusattu hylkiö koulussaan. Tilanne alkaa riistäytyä käsistä, kun hänellä alkavat kuukautiset; muut tytöt pilkkaavat häntä, koska heille ne ovat maailman luonnollisin asia. Carrie joutuu kotonaankin vainon kohteeksi, hänen äitinsä kun on sitä mieltä, että jos tytär olisi pysynyt viattomana, eivät kuukautiset eli naisen syntisyyden merkki olisi koskaan alkaneet. Tytön elämä muuttuu silkaksi helvetiksi.
Pian Carrie huomaa omaavansa psykokineettisiä kykyjä, jotka aktivoituvat hänen suuttuessaan. Koulutoverit päättävät järjestää hänelle raakamaisen ”opetuksen” eli Carrie valitaan juhlien kuningattareksi – joka saa juuri huippuhetkellä astiallisen sianverta päälleen. Muiden tyttöjen aloittaessa inhottavan pilkkanaurun Carrien yliluonnolliset voimat muuttavat juhlapaikan ja sen ympäristön liekehtiväksi hornaksi.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti Carrien uusintakierroksen yhteydessä 2005, ettei se ehkä ole Brian De Palman hienostunein elokuva, mutta sivaltaa tehokkaasti ankaria kasvatusmenetelmiä: ”Varmalla psykologisella vaistolla se osoittaa, miten syyllistävään seksuaalisuuteen liittyvät salailut ja syntisiksi leimaavat ennakkoluulot estävät ihmisen henkisen kypsymisen sekä hyväksymisen kehossa tapahtuviin luonnollisiin fyysisiin muutoksiin.” Helsingin Sanomissa 1993 Mikael Fränti kirjoitti Hitchcockin keinoihin ihastuneen De Palman yltävän Carriessa esikuvansa tasolle paremmin kuin missään muussa siihenastisessa elokuvassaan. Hän näki vaikutteita etenkin elokuvista Mies joka tiesi liikaa, Marnie ja Psyko. Fränti kehui myös Sissy Spacekia, joka hänestä tekee Carrien hahmosta paljon sympaattisemman kuin King romaanissaan. ”Elokuva on kutkuttava kokonaisesitys amerikkalaisesta koulusta, sen sisäisestä hierarkiasta ja henkisestä kasvualustasta.”
Usa
Usa voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pedagogiikka
thumb|[[Lukio|Lukio-opetusta Länsi-Saksassa 1980-luvulla.]] Pedagogiikka tarkoittaa tapaa, jolla opetus järjestetään, sekä sen näkemyksellisiä kasvatuksellisia periaatteita. Pedagogiikka-sanalla on historiallisesti ollut useita merkityksiä. Se on tarkoittanut 1) koko kasvatustieteen tieteenalaa, 2) kasvatus- ja opetusoppia, 3) kasvatus- tai opetusoppia, 4) opetus- tai kasvatustaitoa, 5) kasvatuksellisia suuntauksia (kuten Steiner-pedagogiikka) sekä 6) tietyn kohdealueen kasvatustieteellistä opetusta ja tutkimusta (kuten erityispedagogiikka, korkeakoulupedagogiikka tai yliopistopedagogiikka).
Kuvaus
Suomessa pedagogiikkaa opiskellaan yliopistojen kasvatustieteen laitoksilla sekä ammattikorkeakoulujen ammatillisessa opettajankoulutuksessa.
Teoksessa Hermeneuttisen pedagogiikan pääsuuntaukset Pauli Siljander luonnehtii käsitteiden pedagogiikka ja kasvatustiede eroa siten, että pedagogiikkaa käytetään yleensä laajempana käsitteenä sisältäen sekä kasvatuksen teoreettisen puolen että kasvatuskäytännön.
Makrotasolla pedagogiikka tarkoittaa valtion ja kuntien tasolla koulutusjärjestelmäratkaisuja ja niiden koulutuspoliittisia ratkaisuja. Mesotasolla sana tarkoittaa koulun tapaa järjestää opetus ja sen perustelut opetussuunnitelmassa. Mikrotasolla pedagogiikka tarkoittaa opettajan tapaa järjestää opetuksena sekä ratkaisujen takana olevaa opetusnäkemystä.
Pajapedagogiikka on oppilaitoksen ja työpajan välistä jaettua pedagogista vastuuta, jossa opetus ja sen tahti rakennetaan yksilön ominaisuuksien, erityispiirteiden ja toimintakyvyn ympärille vaihtoehtoisessa oppimisympäristössä.
Kritiikki
Pedagogiikka-sana on viime aikoina alkanut korvata didaktiikka-termin käyttöä, koska didaktiikalla on muualla maailmassa rajoittunut ja kielteinen arvolataus. On kuitenkin huomattava, että pedagogiikka ja didaktiikka tarkoittavat Suomessa varsin eri asioita kuin anglosaksisissa maissa.
Tasoryhmät
Kouluopetuksen eriyttäminen tason mukaan auttaa lahjakkaita oppilaita hyötymään koulusta. Aiemmat tutkimukset yhdistänyt tutkimuskatsaus havaitsi, että lahjakkaiden erityisohjelmat olivat ensisijaisia, mutta luokan tai luokkien opettaminen tasoryhmittäin ja oppilaan siirtäminen etuajassa ylemmälle vuosiluokalle auttoivat. Sen sijaan luokkien muodostaminen tason mukaan ei auttanut paljonkaan.