cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kent Sjöman
Kent Sjöman (s. 25. kesäkuuta 1948) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Kotikatu-televisiosarjassa.
Spermarket
Liimanarinan kotisivuilla Olli Pauke selitti levyn nimen syntyhistoriaa seuraavalla tavalla: "Nimen koko ideana oli paikantaa olematon rajapinta mainonnan ja prostituution välillä. Poistetaan yksi kirjain paikasta, jossa kaikki tekevät jokapäiväiset ostoksena ja se muuttuu joksikin, mikä muistuttaa ilotaloa. Joten, se on kuin "kaikki on kaupan" toisin sanottuna." Paukkeen mukaan "Jotta asiat vaikuttaisivat merkityksellisemmiltä ja monimutkaisemmilta, joku kuvitteli jopa, että CD:n bonus track oli "protesti modernia teknologiaa vastaan tai jotain." Itse asiassa, se lyhennettiin seitsemään minuuttiin, koska oli kuulemma mahdotonta löytää paikkaa, jossa CD olisi voitu painaa alkuperäisessä pituudessaan. Myös Olli Paukkeen pitkäaikainen haave piereskellä levyllä toteutui Spermarket-levyllä.
Kappaleet
Kaikki levyn kappaleet on tehnyt Olli Pauke. Tunnuslauseekseen hän on valinnut Janne "huu-haa" Liimataisen lauseen "Mikään idea ei oo liian naurettava piisiin laitettavaks".
Eddie Hart
Edward James ”Eddie” Hart (s. 24. huhtikuuta 1949 Martinez, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Eddie Hart sivusi 100 metrin juoksun maailmanennätystä 9,9 s Eugenessa 1. heinäkuuta 1972. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti 100 metrillä ensimmäisen alkueränsä ajalla 10,47 s, mutta myöhästyi seuraavalla kierroksella omasta erästään ja putosi näin jatkosta. Olympiakultaa hän voitti Larry Blackin, Robert Taylorin ja Gerald Tinkerin kanssa 4 × 100 metrin viestijuoksussa maailmanennätysajalla 38,19 s. Hart juoksi viestissä viimeisen osuuden.
Höylätavara
thumb|250px|Höylättyjä lautoja pontteineen Höylätavara eli höylätty puutavara on sahatavaran jatkojaloste, joka on höylätty ainakin kolmelta sivulta. Höylätavara on joko suorakaiteen muotoista tai johonkin muotoon työstettyä. Yleisimmät paksuudet ovat 8–70 mm ja leveydet 15–220 mm.
thumb|170px|Tyypillisimpiä profiileja rakennusten ulkoverhoiluun käytettyistä paneeleista.
Höyläys
Höyläys tehdään pyörivällä terällä eli kutterilla, joka leikkaa sahatun puutavaran pinnasta muutaman millimetrin puuta pois. Käytännössä höyläys tehdään höyläkoneella, jossa on useita (4–8) kuttereita, jolloin puu saadaan yhdellä työstökerralla höylättyä kaikilta sivuiltaan. Leikkaava terä voi olla suora tai muotoiltu työstämään puun pintaan muotoaan vastaavan profiilin.
Soittola
thumb|300px|right|Vuotjärven nuorisoseurantalo Soittolassa. Soittola oli kylä Muolaan kunnan eteläosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Soittola sijaitsi Vuotjärven pohjoisrannalla Kivennavan vastaisella rajalla. Soittolan naapurikyliä Muolaan alueella olivat Hanttula idässä, Vesikkala pohjoisessa, Ilola ja Harvola lännessä sekä Kivennavan puolella Rantakylä ja Pamppala etelässä. Nykyisin kyläkeskus on asumaton, eikä sillä ole asutusnimeä, mutta entisen kantatie 63 varrella sijainnut Väärämäen kulmakaunta on nykyisin.
Kyläkuva
Kylän länsipuolelta kulki Kantatie 63 Viipurista Kivennavalle, josta Väärämäen kohdalla erkani Soittolan halki kulkeva maantie Muolaan kirkonkylään Kirkkorantaan. Kirkonkylään johtavasta maantiestä erkani Soittolan itäpuolella kylätie Hanttulan ja Karhulan kyliin. Soittolan länsipuolella kantatie 63 varrella sijaitsi Väärämäen kulmakunta.
Höylätavara
Höyläys
Sileähöylätty (hienohyölätty) pinta on kauttaaltaan sileää ja tasaista eikä siinä saa näkyä aaltoilua. Vielä sileämpää pintaa haluttaessa pinta voidaan hioa hiomanauhalla. Karkeahöylätty pinta on tasainen, mutta pinta ei välttämättä ole sileä. Karkeahöyläystä käytetään kuivatun sahatavaran työstämisessä mittatarkaksi. Sitä kutsutaan myös kalibroinniksi, dimensiohöyläykseksi tai raakahöyläykseksi. Karkeahöylätyllä pinnalla ei ole sileysvaatimuksia. Myös sellaista höylätavaraa valmistetaan, jonka näkyviin jäävät pinnat sileähöylätään ja piiloon jäävät pinnat karkeahöylätään. Tällaisia ovat esimerkiksi sisäverhouslaudat.
Soittola
Kyläkuva
Soittolassa oli noin 20 taloa. Kylässä sijaitsi Vuotjärven nuorisoseuran talo, Vuotjärven kansakoulu ja Kanteen kauppa. Vuonna 1936 Soittolan pinta-ala oli 8,85 neliökilometriä, josta oli peltoa 258,02 hehtaaria, niittyä 13,01 hehtaaria ja metsää 612,69 hehtaaria. Soittolan asukkaat olivat pienviljelijöitä, joiden aikaisemmin varsin pieniä peltoaloja oli saatu kasvatettua Vuotjärven laskun avulla. Vuotjärven koulu sijaitsi Soittolan ja Karhulan kylien välisen kylätien varrella. Koulu oli aloittanut toimintansa vuonna 1908 ja sen koulupiiriin kuuluivat Soittolan, Karhulan ja Hanttulan kylät. Näistä Vuotjärven koulupiiriin kuuluneita Vuotjärven rantakylistä käytettiin toisinaan yhteisnimitystä Vuotjärven kylä.
Höylätavara
Höyläys
Sileä- tai karkeahöylätylle puutavaralle sallitaan ±1 mm mittapoikkeama nimellismitasta, jos nimellismitta on 100 mm tai pienempi. Jos nimellismitta on yli 100 mm, sallitaan ±1,5 mm mittapoikkeama. Määrämittaan katkaistun höylätavaran pituus saa poiketa ±2 mm ilmoitetusta mitasta.
Soittola
Historia
Soittolan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Höylätavara
Höyläys
thumb|500px|UTV-paneelin poikkileikkaus
Soittola
Historia
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Soittolan kylän asukkaat asutettiin Ypäjälle.
Suomen uistinvalmistajat
Aave-Uistin
Aave-Uistin on lusikkauistinten valmistaja. Heittokalastusta varten on olemassa kolme kokoa: Joki, jonka massa on 18 grammaa ja pituus 7 cm, Järvi, jonka massa on 24 grammaa ja pituus 8,3 cm sekä Meri, jonka pituus on 9,3 cm ja massat 25 grammaa tai jopa 30 grammaa. Lusikkauistimilla voidaan heittokalastaa meritaimenia.
Vetouistelukalastusta ja lähinnä taimenia ja järvilohia varten on taittoperäuistimia. Ne ovat kapeita ja pitkänomaisia lusikkauistimia, joiden peräosa on taitettu viistoon. Hyvä nopeus on 2,5–3 solmua. Taittoperien pituudet ovat 8,3 cm, 9,3 cm ja 12 cm, joista viimeksi mainittua käytetään lohen kalastuksessa. Varsinainen lohen kalastuksen lusikkauistin on lohipelti, jonka pituuksia ovat 11 cm ja 12,5 cm. Lohen lisäksi lohipellillä vetouistellaan myös haukia. Lohipelti on tyypillisemmän lusikkauistimen näköinen kuin valmistajan pitkät heittolusikkauistimet.
Varsinainen hauki-lusikkauistin on 12 cm:n pituinen, ja sen massa on 38 grammaa.
Pienissä järvissä ja koskissa Järvitaimenien ja kirjolohien kalastamiseen on erittäin kevyitä 5 cm pitkiä uistimia, jotka painavat vain 5–8 g.
Iitin Uistin
Iitin Uistin on Iitissä toimiva 1997 perustettu uistinvalmistaja, joka valmistaa lusikkauistimia ja vaappu-uistimia.
Korkiakosken Uistin
Korkiakosken Uistin on Riihimäellä toimiva uistinvalmistaja, joka on toiminut vuodesta 1993 alkaen. Jesse vaappu-uistimet painavat 3 g ja 5 cm, 10 g ja 8 cm, 13 g ja 11 cm, 28 g ja 14 cm. Vaappu-uistimen etulevyjä on kolmea mallia: tavallinen L-muotoinen etulevy, jolla 3 g:n painoinen Jesse ui metrin syvyydessä, satulan muotoisella etulevyllä, satulalevyllä, joka vaikuttaa myös uintiin. 11 g:n painoisia Jessejä on varustettuina sekä satulalevyllä, joka mahdollistaa kelluvalle uistimelle 2,5 metrin uintisyvyyden ja syvänne-etulevyllä, joka vie kelluvan uistimen 5 metrin syvyyteen. Satulalevy aikaansaa vaappu-uistimen pyrähtelevän uinnin.
Tavanomaisten vaappu-uistinten lisäksi on jerk-uistin, joista 60-grammainen 12 cm pitkä malli on hitaasti uppoava ja samanpituinen 80-grammainen on nopeasti uppoava. Jerk-vaappu-uistimissa on erityistä sisällä olevat kuulat, jotka saavat vedessä aikaan rämisevän äänen.
Korkiakosken Uistin valmistaa lisäksi smoltteja ja Osku-painouistimia.
Kosto-Uistin
Kosto-Uistin on Kari Raatesalmen perustama uistintehdas, joka valmistaa vaappu-uistimia.
Kuusamon Uistin
Kuusamon Uistin on 1967 perustettu kuusamolainen uistinvalmistaja. Yhtiön perustivat 1960-luvulla Paavo Korpua ja Paavo Putila. Kuusamon Uistimen valmistettavaksi ovat tulleet myös 1890 syntyneen kultaseppä Pekka Räsäsen uistintyypit, joita olivat malli 1, 3, 7, 12, 14, 16, 40, 77, 91, 99. Erityisesti Räsänen 7, jota valmistettiin 6,5 cm:n, 7,5 cm:n ja 9,0 cm:n mittaisena tuli suosituksi Tenolla lusikkauistimena. Edelleen tuotettavi Räsänen-uistimia ovat mallit 70/10, 70/20, joista ovat helmelliset mallit ja ruohikkosuojamallit.
Motti-Uistin
Motti-Uistin on siilinjärveläinen uistintenvalmistaja, joka tuottaa 7 cm pitkiä ja 9 g painavia sekä 11 cm pitkiä ja 22 g painavia paksuja lusikkauistimia. Lisäksi Motti-Uistin tekee SK-Pilkki-nimisiä riimupilkkejä.
Rapala VMC
Rapala VMC on perustettu 1930-luvulla Lauri Rapalan ajatusten pohjalta. Sen pääpaikka on ollut Asikkala, mistä valmistus on lakkautettu. Yhtymälle kuuluvat viehemerkit Rapala, Blue Fox, Storm ja Luhr Jensen. Kalastukseen suoranaisesti liittymättömiä yhtiöitä ovat rovaniemeläinen puukkotehdas Marttiini ja hartolalainen suksitehdas Peltonen.
Tintti-Uistin
Tintti-Uistin on mikkeliläinen lusikkauistinten valmistaja, jonka mallistossa on viisi Pikku-Järväri 11 -nimistä 73 mm pitkää taittoperäistä, seitsemän Järväri 22 -nimistä 89 mm pitkää voimakkaasti taittoperäistä, seitsemän Tane 44 -nimistä 92 mm pitkää keskiraskasta taimenille tarkoitettua, seitsemän Meri 66 -nimistä 105 mm pitkää, neljä Mag 99 -nimistä 116 mm pitkää uistinta.
Tiura-Uistin
Tiura-Uistin perustuu torniolais-kemiläisen kultaseppä Peter Kääntösen 1881 aloittamaan lusikkauistinvalmistukseen. Lusikkauistin perustuu siihen, että niitä valmistettiin hopealusikkamuoteilla sekä siihen, että ne, joilla ei ollut jakokunnan kautta kalastuskuntaan oikeutta eikä mahdollisuutta tämän vuoksi pitää verkkoja Kemijoessa, joutuivat kalastamaan ilman verkkoja muilla tavoin. Peter Kääntösen kisälli Frans Wilhelm Tiura opiskeli Pietarissa kultasepäksi ja aloitti 1896 Kemiin palattuaan valmistaa aikaisemmin nimettöminä valmistettuja uistimia F. W. Tiuran nimellä stanssattuina. Vuosien 1881–1950 vanhoja uistinmalleja olivat 23: 00, 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 61, 71, 81 ja 81.
Tiuran jälkeen työtä jatkoi Väinö Viktor Varonen, ja lusikkauistimien nimi oli V. V. V. F. W. Tiura. Varosen jälkeen työtä jatkoi Teemu Ypyä vuoteen 1989, jolloin hän myi oikeudet Ari Yliollitervolle. 1994 kehitettiin uusi uistinmalli, Vetotiura, 1995 Neiden.
Lähteet
Suuri Uistinkirja, Timo Hyytinen, 2008, Arma Fennica, ISBN 9789525687064
Khaironeian taistelu
Khaironeian taistelussa Makedonian kuningas Filippos II kukisti Kreikan kaupunkivaltiot joita johtivat Ateena ja Theba. Taistelu käytiin elokuussa 338 eaa. Boiotiassa lähellä Khaironeiaa. Taistelun jälkeen Filippos kokosi kreikan kaupungit Korintin liittoon jonka johtajaksi hänet myös valittiin.
pienoiskuva|vasen|260px|Kartta Khaironeian taistelusta. Taistelukenttä oli Khaironeian kaupungin ja Kefissos-joen välissä. Filippoksen poika Aleksanteri johti makedonialaista raskasta ratsuväkeä joka oli makedonialaisten vasemmalla siivellä. Filippos asetti jalkaväkensä keskelle, ja johti itse oikeaa siipeä. Ateenalaiset olivat Filipposta vastapäätä ja thebalaiset oikealla siivellä. Heti Aleksanteria vastapäätä oli Theban pelätty pyhä joukko.
Historioitsija Polyainos mainitsee kirjassaan Strategemata että makedonialaiset käyttivät taistelussa hyväkseen sotajuonta. Filippoksen johtama oikea siipi perääntyi ateenalaisten edeltä. Ateenalaiset luulivat olevansa voitolla ja ryntäsivät makedonialaisten perässä. Sekasorrossa ateenalaisten falangi hajosi ja makedonialainen ratsuväki hyökkäsi syntyneitä aukkoja kohtaan. Kun makedonialaisten oikea siipi teki vielä vastahyökkäyksen lähtivät ateenalaiset pakoon. Thebalaiset jäivät nyt makedonialaisen jalkaväen ja ratsuväen väliin ja heidät lyötiin perusteellisesti. Theban 300-henkinen pyhä joukko tapettiin viimeiseen mieheen.
Anže Kopitar
pienoiskuva|Kopitar Slovenian peliasussa. Anže Kopitar (s. 24. elokuuta 1987 Jesenice, Slovenia, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on slovenialainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsiä ja on seuran kapteeni.
Ennen NHL-uraa
Kopitar pelasi ensimmäiset ottelunsa aikuisten tasolla kaudella 2002–2003 HK HIT Casino Kranjska Goran riveissä Slovenian jääkiekkoliigassa. Vuonna 2004 hän siirtyi Södertälje SK:hon Ruotsiin ja hän pelasi pääosan kaudesta 2004–2005 J20 SuperElit -junioriliigassa. Hän oli J20-liigan paras pistemies tehtyään 30:ssä runkosarjaottelussa 28 maalia ja annettuaan 21 maalisyöttöä. Kopitar pelasi 2004–2005 myös viisi runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliottelua Södertäljen edustusjoukkueessa Elitserienissä, mutta jäi tehopisteittä. Kauden 2005–2006 Kopitar pelasi kokonaan Södertäljen Elitserien-miehistössä, joka putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin.
NHL-ura
Los Angeles Kings varasi Kopitarin vuorolla 11 NHL:n varaustilaisuuden 2005 ensimmäisellä kierroksella. Kopitar oli ensimmäinen tuona vuonna varattu eurooppalaispelaaja. Hän siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan syksyllä 2006 ja pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 6. lokakuuta, jolloin Kings kohtasi vierasottelussa Anaheim Ducksin. Kopitarista tuli ensimmäinen NHL:ssä pelannut slovenialainen. Hän keräsi Kingsin 3–4-tappioon päättyneessä ottelussa eniten jääaikaa joukkueensa hyökkääjistä, runsaat 22 minuuttia, ja teki kaksi joukkueensa kolmesta maalista. Hän pelasi NHL-tulokaskaudellaan 2006–2007 72 runkosarjaottelua ja teki 61 tehopistettä, 20 maalia ja 41 syöttöpistettä. Hän oli Kingsin kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä Michael Cammallerin ja Aleksandr Frolovin jälkeen. NHL:n tulokkaiden pistepörssissä hän sijoittui niin ikään kolmanneksi, Jevgeni Malkinin ja Paul Stastnyn jälkeen.
Kaudella 2007–2008 Kopitar oli joukkueensa paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä Dustin Brownin jälkeen. Hän teki 77 tehopistettä, 32 maalia ja 45 syöttöpistettä, 82:ssa runkosarjaottelussa. Tammikuussa 2008 hän pelasi ensimmäistä kertaa NHL:n tähdistöottelussa. Kopitar oli Kingsin paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä, tällä kertaa Aleksandr Frolovin jälkeen, myös runkosarjakaudella 2008–2009, jolla hän teki 66 tehopistettä, 27 maalia ja 39 syöttöpistettä, 82:ssa ottelussa. Kaudella 2009–2010 hän oli ensimmäisen kerran sekä Kingsin sisäisen pistepörssin että maalipörssin voittaja. Hän teki 81 tehopistettä, 34 maalia ja 47 syöttöpistettä, 82:ssa runkosarjaottelussa. NHL:n pistepörssissä hän oli sijalla 17 ja maalipörssissä sijalla 12.
Kaudella 2011–2012 Kopitar oli voittamassa Los Angeles Kingsin seurahistorian ensimmäistä Stanley Cup -mestaruutta, kun New Jersey Devilsiä vastaan pelattu loppuottelusarja päättyi Kingsin 4–2-voittoon. Kopitar jakoi pudotuspelien pistepörssivoiton seuratoverinsa Dustin Brownin kanssa molempien tehtyä 20 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 12 syöttöpistettä, 20:ssä pudotuspeliottelussa.
NHL:n työsulun aikana 2012–2013 Kopitar pelasi Mora IK:n joukkueessa Ruotsin Allsvenskanissa. Kopitar valittiin vuonna 2012 Slovenian Vuoden urheilijaksi, jonka hän jakoi judoka Urška Žolnirin kanssa.
Kesällä 2016 Kopitar valittiin Kingsien kapteeniksi.
Maajoukkue
Kopitar on edustanut Sloveniaa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjassa kolmena vuonna, 2005, 2006 ja 2008. Vuonna 2007 hän edusti maataan 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa ja oli nostamassa Sloveniaa takaisin maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjaan. Kopitar oli turnauksen paras pistemies ja hänet palkittiin turnauksen parhaana hyökkääjänä ja arvokkaimpana pelaajana. Los Angeles Kings -sentteri teki olympiadebyytin muiden slovenialaisten tavoin Venäjää vastaan Talviolympialaisissa 2014 hänen saalistaessa syöttöpisteen 2–5-numeroihin päättyneessä pelissä. Maalinteossa hän onnistui ensimmäistä kertaa Slovenian voitto-ottelussa Slovakiaa vastaan. Uransa toisen olympiamaalin Kopitar iski Itävallan reppuun puolivälierien karsintapelissä piskuisen kiekkomaan edettyä sensaatiomaisesti puolivälieriin 4–0 -voitolla. Kopitar ei ollut kertaakaan jäällä vastustajan iskiessä maalin tasakentällisin.
Perhe
Kopitarin isä Matjaž Kopitar on entinen jääkiekkoilija, joka on toiminut myöhemmin jääkiekkovalmentajana. Anzen pikkuveli Gašper Kopitar pelaa hyökkääjänä ECHL-joukkue Manchester Monarchsissa.
Jaktens tid
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 20.
Moumi Sébergué
Moumi Sébergué (s. 7. joulukuuta 1977) on tšadilainen pikajuoksija. Hän kilpaili miesten 100 metrin juoksussa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä ja vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä, mutta putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään kummallakin kerralla eränsä seitsemänneksi. Sydneyssä Séberguén aika oli 11,00 ja Pekingissä 11,14.
Tanguutin kieli
Tanguutin kieli tunnetaan n. 900–1200-luvulta peräisin olevista kirjallisista lähteistä, ja sillä oli oma kirjoitusjärjestelmä, jonka merkit muistuttavat kiinan merkkejä. Tanguuteilla oli mainittuna aikana valtakunta nykyisessä Luoteis-Kiinassa, ja sen kukistivat mongolit verisesti 1227. Tähän loppui kielen kirjallinen käyttö; vaikka mongolit tuskin sentään, kuten on väitetty, saivat koko kansaa hävitetyksi, kieli sammui vähitellen puhuttunakin. Kieltä on yleensä oletettu tiibetin sukukieleksi, mutta jotkut arvelevat sitä turkinsukuiseksi. Kirjoitusta ei ole onnistuttu kiistattomasti selvittämään.
Tajik Air
Tajik Air  (ent. Tajikistan Airlines) on Tadžikistanin kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1924. Yhtiön solmukohtana toimii Dušanben kansainvälinen lentoasema, josta yhtiö operoi 18 kohteeseen 15 koneen laivastollaan. Tajik Airin pääkonttori sijaitsi pääkaupunki Dušanbessa. 1
thumb|278px|Tajikistan Airlinesin Tupolev Tu-154 -kone
Alkuvaiheet (1924-1951)
Tajik Air aloitti toimintansa 3. syyskuuta 1924 Aeroflotin jaostona. Yhtiön ensimmäinen reitti operoitiin Buharasta Dušanbeen Junkers F 13 -koneella. Yhtiö on maailman seitsemänneksi vanhin edelleen toimintaa harjoittava lentoyhtiö. Vuonna 1937 yhtiö organisoitiin uudeksi yhtiöksi, joka nimetiin Tajik Territorial Department of Civil Air Fleetiksi. Uusi yhtiö hankki Junkers Ju-52 -koneen ja uuden Lisunov Li-2 -koneen, jolla Tajik Territorial Department of Civil Air Fleet operoi ensimmäisen lennon Stalinabadin ja Moskovan välillä.
(1951-1988)
Vuonna 1951 Antonov An-2 ja vuonna 1952 Iljušinin valmistama Iljušin Il-12 liittyivät Tajik Territorial Department of Civil Air Fleetin laivastoon. Iljušin Il-12 -koneella lanseerattiin uusi reitti Stalinabadista Sotšiin. Vuosien 1956 ja 1964 aikana yhtiön laivastoon hankittiin lisäksi Mil Mi-4 -helikopteri, Iljušin Il-14 -tyyppinen matkustajakone, Iljušin Il-18 -matkustajakone ja Antonov An-6 -tyyppinen kone, jolla voitiin lentää korkeammalla kuin Antonov An-2 -koneella.
Tajik Territorial Department of Civil Air Fleetin ensimmäinen suihkumoottorikone liittyi laivastoon 1970-luvulla. Uusi kone oli Tupolev Tu-154 -tyyppinen matkustajakone, jolla voitiin kuljettaa jopa 170 matkustajaa. Tupolevin ohella laivastoon liittyi myös Jakovlevin valmistama Jakovlev Jak-40 ja Antonov An-26 sekä Antonov An-28 -koneet. 1988 yhtiön nimi muutettiin Tajik Civil Aviation Admistrationiksi.
Steve Locher
Steve Locher (s. 19. syyskuuta 1967 Salins, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Locher saavutti pronssia alppiyhdistetyssä Albertvillen olympialaisissa 1992 sekä suurpujottelussa Vailin MM-kisoissa 1999.
Maailmancupissa Locher voitti kolme osakilpailua.
Gerald Tinker
Gerald A. Tinker (s. 19. tammikuuta 1951 Miami, Florida, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Tinker voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa maailmanennätysajalla 38,19 s. Hän juoksi kolmannen osuuden. Muut kultamitalijuoksijat olivat Larry Black, Robert Taylor ja Eddie Hart. Henkilökohtaisille matkoille Tinker ei Münchenissä osallistunut.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1924
Vuoden 1924 talviolympialaisten ohjelmassa oli yhteensä neljä maastohiihdon, mäkihypyn ja yhdistetyn kilpailua. Kilpailut toimivat samalla myös ensimmäisinä pohjoismaisten hiihtolajien maailmanmestaruuskilpailuina.
18 km
Päivämäärä: 2. helmikuuta <br style="clear:both" />
50 km
Päivämäärä: 30. tammikuuta
<br style="clear:both" />
Yhdistetty
Päivämäärä: 30. tammikuuta
Mäkihyppy
Pronssimitalisti Haugen sai mitalinsa vasta vuonna 1974, kun kilpailun järjestäjien tekemä laskuvirhe oli paljastunut. Alun perin pronssimitali annettiin norjalaiselle Thorleif Haugille, kun hänen pisteikseen oli laskettu virheellisesti 18,000.
<br style="clear:both" />
Curling talviolympialaisissa 1924
Curling oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmistossa vuoden 1924 Chamonix’n talviolympialaisissa. Tuolloin järjestettiin curling-kilpailu vain miehille.
Koska curling oli Chamonix’n jälkeen näytöslajina Lake Placidissa 1932 ja myöhemmin myös Calgaryssa 1988 ja Albertvillessa 1992, tilastoijat pitivät pitkään myös Chamonix’n kilpailutapahtumaa epävirallisena näytöslajina, mutta vuonna 2006 Kansainvälinen olympiakomitea vahvisti lajin olleen virallisena kisalajina 1924.
Mitalistit
<br style="clear:both" />
Harjunjoki (Kouvola)
Harjunjoki on Kymenlaaksossa Kouvolan Kuusankoskella sijaitseva kolme kilometriä pitkä joki, joka saa alkunsa Lappalanjärvestä ja yhtyy Kymijokeen. Se on samalla Valkealan reitin laskujoki.
Maantietoa
Joki alkaa Lappalanjärven Pessanlahdelta, joka sijaitsee järven luoteispäässä. Joen itäranta kuuluu Niemenmaalle. Joen alkuosuus, joka sijaitsee uuden- ja vanhan sillan välissä, on jyrkkäpiirteisempää. Täällä Paavolanniemeksi kutsutulla alueella sijaitsee pienialainen luonnonsuojelualue. Joessa on yksi mutka, mutta muuten se virtaa suoraan Harjun ja Harjunrannan suuntaan. Joen alkupäässä sijaitsee Savon rataan kuuluva silta ja joen loppuosuudella ylittävät kantatie 46 ja yhdystie 14590 joen omia siltoja myöten. Jokirannat ovat metsämaata lukuun ottamatta alajuoksun muutamaa peltopalstaa. Voikkaan Pessa ja sen läheinen Harjunranta ovat länsirannan asuinalueita. Itärannassa on yksittäisiä asuntoja joen rantaan rakennettuina. Ylempänä on joitakin vapaa-ajan asuntoja. Joki yhtyy Kymijokeen noin kilometrin Lappakosken yläpuolelle.
Säännöstely ja virtaamat
Hieman ylemänä pääuomassa on Jyräänkosken mittauspisteessä mitattu vuosien 1990–2014 aikana Jyräänjoen virtaamaksi 10,8 kuutiometriä sekunnissa. Jyräänkosken yläjuoksulla on valuma-alueen pinta-ala 1 250 neliökilometriä ja Harjunjoen suistossa se on 1 282 neliökilometriä. Virtaamaluku ei merkittävästi kasva enää Harjunjokeen mennessä, joten siellä mitattu virtaama vastaa hyvin myös Harjunjoen virtaamaa.
Historiaa
pienoiskuva|Harjunjoen tuhottu rautatiesilta vuonna 1918.Joen yli rakennettiin vuonna 1883 Savon radan silta Horpunvuoren kohdalle. Silta tuhottiin Oravalan taistelun jälkitapahtumissa. Savon radan uusi linjaus valmistui vuonna 1970 ja se vaati sillalle uuden paikan, joka on edellistä pohjoisempana. Vanhasta sillasta on muistona ratapohja ja sillan jäännökset.
Valkealan reitin valuma-alue
Joki kuuluu Kymijoen vesistöössä (14) Kymijoen alueella (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueeseen (14.18), joka muodostaa vanhastaan tunnetun Valkealan reitin alaosan. Reitin valuma-alueen pinta-ala on 1 281,61 neliökilometriä ja sen järvisyys on 15,07 %. Harjunjoki ja sen vesistöreitti laskee eli yhtyy Kymijokeen, joka kuuluu täällä Kymijoen alaosan alueeseen (14.11).
Kultasieni
Kultasieni, aiemmin myös kultakehnäsieni ; (Phaeolepiota aurea) on itiöemältään kookas kellertävä helttasieni, jonka jalka voi olla jopa 30 cm korkea ja lakkikin lähes saman levyinen. Lakin pinnalla on helmimäistä kehnää, mutta seitikkien sukuun luettavalle kehnäsienelle (Cortinarius caperatus) laji ei ole läheistä sukua. Kultasienen jalka on täyteinen, lakin värinen, ja siinä on suuri ja näkyvä rengas sekä tyvipaksunnos. Heltat ovat aluksi valkoiset, mutta muuttuvat itiöpölystä ruskeiksi. Malto on vaaleaa. Haju on mieto, samoin maku. Lajia on joskus pidetty syömäkelposena, mutta se tuottaa vanhemmiten sinihappoa, eikä sitä nykyään suositella ruokasieneksi.
Lammikki
Lammikki eli keltalammikki (Nymphoides peltata) on vedessä kasvava monivuotinen keltakukkainen raatekasvilaji, joka on Suomessa vieraslaji
Ulkonäkö
Lammikki on kelluvavartinen ja kasvaa 80–150 senttimetriä pitkäksi. Sen lehdet ovat herttamaiset, pitkäruotiset, 3–10 cm leveät ja alta punapilkkuiset. Lammikin kukan teriö on 3–4 cm leveä ja väriltään keltainen. Teriön sisäpinta on karvainen ja reuna ripsinen. Hedelmänä on suippo, munamainen kahden senttimetrin mittainen kota. Ulkonäöltään lammikki muistuttaa vähän kilpukkaa tai ulpukkaa.
Levinneisyys
Lammikki kasvaa alkuperäisenä Keski-Euroopassa ja Aasiassa. Se on Euroopassa levinnyt tulokaslajina pohjoisemmaksi, muun muassa Tanskaan ja Etelä-Ruotsiin, missä se kasvaa runsasravinteisissa järvissä ja lammissa.
Havainnot Suomessa
Suomessa lammikki on vieraslaji, joka tavattiin ensimmäisen kerran luonnonvaraisena Kaarinan Littoistenjärvessä vuonna 2012. Esiintymä pyrittiin poistamaan välittömästi, koska laji on muualla luontaisen esiintymisalueensa ulkopuolella osoittautunut haitalliseksi vieraslajiksi. Hyvin menestyessään se voi muodostaa veden pinnalle tiheää kasvustoa, mikä aiheuttaa happikatoa ja veden laadun huononemista. Se voi myös syrjäyttää luontaisia kasvilajeja. Myöhemmin samana vuonna lammikkia löydettiin myös Aurajoesta Vanhalinnan yläpuolelta, Naantalin Luolalanjärvestä ja Maskusta. Vuonna 2013 lammikki levisi myös Haunisten altaan matalikoille Raisiossa.
Kiss of the Dragon
Kiss of the Dragon (tv-esityksessä Kiss of the Dragon – Lohikäärmeen suudelma) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Bridget Fonda, Tchéky Karyo, Max Ryan, Ric Young, Burt Kwouk, Kentaro, Laurence Ashley ja Cyril Raffaelli. Elokuvan on ohjannut Chris Nahon. Elokuva oli taloudellisesti menestynyt ja aikoinaan kielletty Kiinassa.
Säkä
__EISISLUETT__
Säkä oli pieksämäkeläinen uuden aallon rockyhtye, joka toimi 1980-luvun alussa. Yhtye levytti Parlophone/EMI:lle vuonna 1980 yhden singlen ja yhden albumin. Säkän jäsenistä Jouko Heiskanen ja Jouni Sistonen soittivat myös Klunssi-yhtyeessä, jolta CBS julkaisi vuonna 1984 singlen "Suomen rytmikkäinen mies / Onnellinen tyttö".
Heli Vaaranen
Heli Vaaranen (o.s. Kokkala, s. 1961 Lammi) on suomalainen valtiotieteen tohtori, tietokirjailija, erityistason ratkaisukeskeinen psykoterapeutti ja Väestöliiton johtava asiantuntija. Hän on aikaisemmin toiminut myös mallina Pariisissa, New Yorkissa ja Tokiossa. Hän kirjoitti muistelmat Sunnuntaina Manhattanilla (Teos 2014).
Heli Vaaranen toimi YLE-kolumnistina 2016 - 2018. Hän luennoi ja ottaa osaa yhteiskunnallisiin keskusteluihin. Hänellä on yksilö– ja pariterapeuttinen, etäpalveluna toimiva yksityisvastaanotto Väestöliiton Terapiapalveluissa Helsingissä.
Vaaranen kävi Teknillisen Korkeakoulun kaupunkitutkimuksen tutkijakoulun 1999–2002 ja toimi tutkijana Helsingin yliopiston sosiologian laitoksella vuoteen 2008. Hänen väitöskirjansa Kaaharipoikia ja rappioromantiikkaa hyväksyttiin Helsingin yliopistossa vuonna 2004, ja hän luennoi aiheesta laajalti kotimaassa sekä ulkomailla mm. Yalen ja Pennsylvanian yliopistoissa Yhdysvalloissa. Vaarasen post-doc-tutkimus käsitteli nuorten aikuisten parisuhteita, jolloin hän muun muassa kehitti käsitteen "kevytsuhde". Ihmissuhdetutkimus antoi innoituksen opiskella psykoterapiaa.
Vaaranen valmistui Valviran hyväksymäksi psykoterapeutiksi vuonna 2008. Vuodesta 2008 vuoteen 2015 hän toimi Väestöliiton Parisuhdekeskuksen johtajana ja on sittemmin toiminut johtavana asiantuntijana. Vaaranen on A-klinikkasäätiön hallituksen jäsen 2022 - 2024.
Artemi Troitski
Vuonna 2014 Troitski muutti perheineen Tallinnaan. Päätös muutosta syntyi, kun vanhemmat huomasivat, miten lapsiin yritettiin vaikuttaa koulussa ja jopa päiväkodissa antamalla heille isänmaallista ja sotilaallista kasvatusta.
Troitski on kirjoitustensa vuoksi saanut lukuisia kunnianloukkaussyytteitä.
Gamal Abdel Nasser
Gamal Abdel Nasser (, 15. tammikuuta 1918 Aleksandria – 28. syyskuuta 1970) oli Egyptin presidentti 1956–1970. Häntä pidetään yhtenä historian merkittävimmistä arabijohtajista ja hän oli arabinationalismin ja arabisosialismin keulakuva 1950- ja 1960-luvuilla. Nasser toteutti Egyptissä huomattavia uudistuksia omaksuen sosialistisen linjan 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Ulkopolitiikassa hän nojautui itäblokkiin pysytellen kuitenkin aluksi riittävän kaukana Neuvostoliitosta. Nasser oli yksi sitoutumattomien maiden johtohahmoista. Nasser johti yksinvaltiaan tavoin, mutta hänellä oli takanaan etenkin vuoden 1956 Suezin kriisi n jälkeen huomattava kansansuosio.
Nasserin uudistukset olivat aluksi johtaneet taloudelliseen kasvuun, mutta lopulta kasvu alkoi tyrehtyä. Hän ajautui myös ulkopoliittisesti epäviisaisiin ratkaisuihin, kuten sekaantumiseen Pohjois-Jemenin sisällissodassa. Egyptin uhittelu johti Israelin hyökkäykseen kuuden päivän sodassa ja Egyptin asevoimien nopeaan luhistumiseen. Neuvostoliitto sai huomattavan aseman aikaisemmin sitoutumattomassa maassa murskaavan tappion jälkeen. Nasser johti kuitenkin maatansa aina kunnes hän kuoli saatuaan sydänkohtauksen vuonna 1970.
Elämäkerta
thumb|vasen|Nuori Nasser vuonna 1931.
Nuoruus
Gamal Abdel Nasser eli arabiaksi Džamal Abd al-Nasir Husain syntyi Egyptin Aleksandriassa 15. tammikuuta 1918. Hänen isänsä Abd al-Nasir Husain oli lähtöisin Bani Murrin kylästä läheltä Asyutia ja hänen äitinsä oli erään hiilikauppiaan tytär. Perhe oli osa Urabi-kapina n jälkeen syntynyttä arabiankielistä koulutettua väestönosaa, joka kuitenkin joutui edelleen kamppailemaan oikeuksistaan Egyptiä tuolloin hallinneiden brittien ja maan turkinkielisen yläluokan kanssa. Tulotasoltaan perhe oli alempaa keskiluokkaa. Perheen isä työskenteli poikansa syntyessä postitoimistolla Aleksandriassa, mutta muutti Gamalin ollessa vielä lapsi useampaan otteeseen. Gamal aloittikin koulunsa Asyutissa. Seitsemänvuotiaana hän muutti koulunkäyntiä varten Kairoon, jossa hän asui setänsä luona ja opiskeli koululla Khan el-Khalililla. Kairossa Nasser näki tiheään asutun kaupungin elämää ja sen asukkaiden köyhyyttä. Ajoittain hän vietti aikaa myös isänsä kotikylällä Bani Murrissa, jossa hän tutustui köyhien egyptiläisten maaviljelijöiden elämään.
Nasserin äiti kuoli hänen ollessaan vielä nuori. Äidin kuolemalla oli huomattava vaikutus Nasseriin ja rikkoi hänen välinsä nopeasti uusiin naimisiin menneen isän kanssa. Nasser asui jonkin aikaa Aleksandriassa ja vuodet 1933–38 hän vietti Kairossa opiskellen al-Nahdan koululla. Nasser oli hankala oppilas, joka oli jatkuvasti vaikeuksissa opettajiensa kanssa. Hän alkoi kiinnostua egyptiläisestä ja arabialaisesta nationalismista. Tuon ajan nationalistisia liikkeitä Egyptissä olviat etenkin Wafd ja fasismista vaikutteita saanut Nuoregyptiläinen puolue. Nasser ihaili etenkin Wafdin johtaja Mustafa al-Nahhasia, mutta osallistui myös nuoregyptiläisten marsseille. Marraskuussa 1935 Nasser oli mukana brittien vastaisessa opiskelijamielenosoituksessa. Hän haavoittui brittien mielenosoitusta hajotettaessa ammutusta luodista ja joutui pidätetyksi. Vuonna 1936 Nasser alkoi opiskella lakia Kairon yliopistossa, mutta jättäytyi pois vain parin kuukauden jälkeen. Lakiopintojen sijaan hän halusi luoda uran Egyptin armeijassa. Hallituksenvastainen toiminta oli estää armeijauran, mutta Nasser hyväksyttiin lopulta Kuninkaalliseen sotilasakatemiaan toisella yrittämällä.
thumb|Nasser (ensimmäinen vasemmalta) [[Israelin itsenäisyyssota|Israelin itsenäisyyssodan al-Faludžan taistelujen aikana.]] Nasser piti sotilaskoulutuksen kurista ja opiskelusta edeten nopeasti opinnoissaan. Kadettina hän tutustui myös moniin muihin samanhenkisiin egyptiläisiin samankaltaisista taustoista. Heidän joukossaan olivat esimerkiksi Anwar Sadat ja Muhammad Abd al-Hakim Amir, joiden kanssa Nasser toimi myöhemmällä urallaan. Nuorista kadeteista tuli niin sanotun vapaiden upseerien salaseuran jäseniä, joskin täysin varmaa ei ole, milloin "seura" aloitti toimintansa. Britit kärsivät huomattavia tappioita saksalaisille Pohjois-Afrikassa toisen maailmansodanvuosina 1940 ja 1941. Saksalaisten voitot herättivät joissakin upseereissa aikeita tehdä yhteistyötä akselivaltojen kanssa. Nasser itse pysytteli ilmeisesti kuitenkin heistä loitolla. Vuonna 1942 britit toteuttivat Abadainin palatsin piirityksen. Brittiarmeija pakotti kuningas Faruqin nimittämään brittien saneleman hallituksen. Nasser vastusti kuningaskuntaa, mutta koki silti palatsin piirityksen syvänä kansallisena nöyryytyksenä. Nasser sai vuonna 1943 paikan sotilasakatemialta kouluttajana ja tutustui edelleen uusiin Egyptin brittihallintoa vastustaneisiin henkilöihin.
Vallankumous 1952
thumb|[[Vapaat upseerit vuonna 1953.]] Maailmansodan jälkeiset vuodet olivat syvän poliittisen kaaoksen aikaa. Työväestö liikehti kaupungeissa ja talonpojat maaseudulla sotateollisuuden lakatessa ja elinkustannusten noustessa. Nopeasti kaatuvilla hallituksilla ei ollut kansan luottamusta. Kuningasta ei pidetty henkilökohtaisine skandaaleineen vakavasti otettavana poliittisena tahona. Maa koki myös ulkopoliittisen iskun. Yhdistyneet kansakunnat antoi päätöksen Palestiinan jaosta syksyllä 1947. Tilanne johti Israelin itsenäisyyssotaan arabimaiden iskiessä itsenäiseksi julistautunutta Israelia vastaan keväällä 1948. Nasser osallistui sotaan erään yksikön komentajana. Hän oli välittömästi pettynyt asevoimien toimintakykyyn ja hän haavoittui rintaansa. Lokakuussa 1948 taisteluja käytiin Negevin autiomaassa. Nasser kunnostautui etenkin tällä suunnalla käytyjen al-Faludžan taistelujen aikana egyptiläisten jouduttua israelilaisten saartamaksi. Israel voitti sodan ja egyptiläiset palasivat kotimaahansa. Faludžan puolustajat saivat sankarin vastaanoton, mutta Nasser ja muut vapaat upseerit olivat katkeroitunneet. Tappiosta syytettiin korruptoitunutta monarkiaa ja brittien sekaantumista maan asioihin.
Egyptin johdossa
Egypti alkoi Nasserin johdolla irtautua brittivalvonnasta myös konkreettisin teoin. Nasser oli hyvin näkyvästi mukana vuoden 1955 Bandungin konferenssissa Indonesiassa, joka antoi alkusysäyksen sitoutumattomien maiden liikkeen muodostumiselle kylmän sodan ajan Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton väliin jääneiden maiden parissa. Monet maista, kuten Intia, Indonesia ja Ghana, olivat Egyptin tapaan vastikään itsenäistyneitä köyhiä siirtomaita. Nasserista tuli tämän ryhmittymän yksi näkyvimpiä hahmoja Jugoslavian Josip Broz Titon ja Intian Jawaharlal Nehrun ohella.
Vapailla upseereilla ei alkujaan ollut varsinaista vasemmistolaista aatetta. Nasserin johdolla Egypti oli kuitenkin alkanut selvästi erkaantua länsimaista, mitä pidettiin merkkinä sen luisumisesta kohti itäblokkia. Tämä huolestutti etenkin maan entrisiä siirtomaaisäntiä eli brittejä. Neuvostoliiton pelättiin korvaavan britit Suezin kanavan hallitsijoina. Toinen huolestunut taho oli Ranska, joka kävi parhaillaan Algerian sotaa. Nasser oli tukenut Algerian itsenäisyyttä äänekkäästi. Kolmas Egyptin tilanteesta huolestunut osapuoli oli itsenäistynyt Israel. Nasser ei tunnustanut Israelin valtiota, vaan piti sitä "sionistisena entiteettinä", joka oli tuhottava Lähi-idän vapauttamiseksi kolonialismin perinnöstä. Jälkimmäinen oli yksi tärkeimmistä Nasserin ulkopoliittisista tavoitteista. Kaikki tämä teki kolmen osapuolen silmissä Egyptin presidentin syrjäyttämisestä sotilaallisesti houkuttelevan vaihtoehdon.
Tilanne kehittyi Nasserin ostaessa suuren määrän sotilaskalustoa Tšekkoslovakian kautta syksyllä 1955. Nykyaikaisten aseiden saapuminen maahan olsii merkinnyt selvää etulyöntiasemaa Israeliin nähden. Heinäkuussa 1956 tehtiin puolestaan päätös Suezin kanavayhtiön kansallistamisesta. Nasser halusi paitsi kansallistaa kanavan, mutta myös rahoittaa kanavayhtiön osakkeilla Assuanin padon rakennuttamisen. Viimeinen niitti oli Tiraninsalmen sulkeminen israelilaiselta laivaliikenteeltä. 29. lokakuuta alkoi niin sanottu Suezin kriisi, kun Britannia, Ranska ja Israel iskivät Egyptiin. Siinain niemimaa menetettiin israelilaisille brittien ja ranskalaisten miehittäessä Suezin kanavavyöhykkeen. Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton väliintulo teki kuitenkin sodasta lyhyen. Suurvallat eivät halunneet Lähi-itään arvaamatonta konfliktia. Hyökkääjät joutuivat ankaran diplomaattisen painostuksen jälkeen vetämään joukkonsa alueelta. Yritys kukistaa Nasserin hallinto oli fiasko, joka johti sen sinetöimiseen. Nasserista tuli juhlittu kansallissankari.
Nasserismi
Valtioliiton romahdus ei ollut lopulta suurempi takaisku Nasserin suosiolle Egyptissä. Hän ryhtyi muihin ulkopoliittisiin seikkailuihin. Pohjois-Jemenissä syrjäytettiin maan kuningas syyskuussa 1962. Vallankaappaajat olivat nasseristeja. Vallasta syrjäytetty kuningas aloitti kuitenkin kannattajineen Pohjois-Jemenin sisällissodan tukijoinaan Nasseria vastustaneet kuningashuoneet Jordaniasta ja Saudi-Arabiasta. Nasser päätti sekaantua asioihin tasavaltalaisten puolella. Huipussaan Jemenissä oli 70 000 sotilasta, mutta sota osoittautui hyvin hankalaksi ja valtavaksi rasitukseksi valtion kassalle. Muuten ulkopolitiikassa Nasserin asehankinnat kasvattivat Neuvostoliiton vaikutusvaltaa Egyptissä. Toisaalta Nasser piti myös selvää etäisyyttä itäblokkiin. Vaikka julkisuudessa hehkutettiin hyviä suhteita Neuvostoliittoon, samalla maan omia kommunisteja vainottiin mahdollisena uhkana Nasserin hallinnolle.
Nasserin tavoitteet maan sisäpolitiikassa toteutuivat paremmin. Hänen ajamansa politiikka oli 1960-luvun vaihteessa saanut selvän sosialistisen ilmeen. Tähän lukeutui valtiokeskeisyys, sekularismi ja suunnitelmatalous. Egyptissä siirryttiin myös Arabisosialistisen liiton johtamaan yksipuoluejärjestelmään. Puolue oli ennen kaikkea Nasserin työkalu oman valtansa lujittamiseksi. Parlamentti toimi vain kumileimasimena presidentille. Taloudellinen kansallistaminen jatkui ja se ei koskenut enää vain ulkomaalaisia omistuksia. Kansallistaminen ei herättänyt itsessään suurempaa vastustusta, koska se kohdistui etenkin harvalukuiseen eliittiin ja heistä etenkin suurmaanomistajiin. Suurin osa egyptiläisistä ei omistanut entuudestaan maata, saatikka sitten osakkeita suurissa yrityksissä. Kansallistamisen lisäksi Nasserin keskeinen tavoite oli Egyptin teollistaminen. Hän käynnisti useita eri kunnianhimoisia projekteja. Esimerkiksi Hilwanista tuli teollisuuskeskus, jonka tuotteisiin lukeutuivat esimerkiksi Fiat-autojen Nasr-nimellä kulkeneet kopiot. Usein hankkeisiin syötetyt rahat katosivat tehottomuuden ja korruption takia, mutta silti lopputuloksena oli kansan kipeästi kaipaamia työpaikkoja.
Islamistinen Muslimiveljeskunta oli ollut Egyptin vallankumouksen aikana Nasserin ja vapaiden upseerien liittolainen. Välit olivat kuitenkin myöhemmin rikkoutuneet vuonna 1954 kun eräs sen jäsenistä oli yrittänyt murhata Nasserin. Nasser ryhtyi murskaamaan veljeskuntaa ja esimerkiksi sen johtohahmo ja ideologi Sajjid Qutb hirtettiin vuonna 1966.
Kuuden päivän sota
thumb|Nasser ilmoittaa erostaan kuuden päivän sodan tappion johdosta. Nasserin aikaisempien vuosien uudistusten tuottama taloudellinen kasvu oli alkanut hiipua 1960-luvun puolivälillä. Teollisuus ei pystynyt tuottamaan kansainvälisillä markkinoilla kilpailukykyisiä tuotteita ja kauppatase jäi pahasti alijäämäiseksi. Itäblokin maista jouduttiin ottamaan suuria lainoja, joista suuri osa meni edelleen tuloksettoman Pohjois-Jemenin sisällissodan rahoittamiseen. Ankara takaisku oli Yhdysvaltain kehitysavun päättäminen Jemenin sisällissodan takia vuonna 1965. Erityisen tärkeää oli ollut viljalähetykset, joita Egypti oli saanut selvästi ali markkinahintojen. Samalla sodan uhka kasvoi Lähi-idässä. Israel kävi yhteenottoja muiden arabimaiden kanssa rajoillaan ja Nasserin kielenkäyttö maata vastaan koveni vuosia jatkuneesta suojasäästä huolimatta.
Nasser alkoi keskittää egyptiläisiä joukkoja Suezin niemimaalle Israelin vastaiselle rajalle. Toukokuussa 1967 tuohon asti alueella olleiden Yhdistyneiden kansakuntien sotilaiden käskettiin poistua. Samalla suljettiin jälleen Tiraninsalmi, kuten oli tehty Suezin kriisin aikana vuonna 1956. Täysin selvää ei ole, kaavailiko Nasser teoillaan sotaa vai myönnytyksiä. Asevoimat olivat joka tapauksessa täysin valmistautumattomia laajamittaiseen sotaan. 5. kesäkuuta 1967 Israel aloitti kuuden päivän sodan ennakoiden sotaa Egyptin kanssa. Israelin ilmavoimat tuhosivat Egyptin ilmavoimat kentilleen ja ilmaiskuja seurasi Israelin armeijan eteneminen syvälle egyptiläisten selustaan. Egyptin asevoimien johto menetti nopeasti tilannekuvan ja lopulta armeijan komentaja Abd al-Hakim Amir määräsi kaoottiseksi osoittautuneen vetäytymisen Siinain niemimaalta. Tuloksena oli täydellinen tappio ja Egyptin nujertaminen vain muutaman päivän kestäneessä sodassa. Israel voitti myös Egyptin liittolaiset Jordanian ja Syyrian.
Nasser tiedotti tappiosta tyrmistyneelle kansalle Egyptin radiossa. Samalla hän ilmoitti eroavansa. Eroilmoitus johti Nasserin tukijoiden suurmielenosoituksiin. Laaja kansan tuki sai Nasserin perumaan päätöksensä erosta. Hänen imagonsa oli tappion myötä kuitenkin saanut peruuttamattoman kolauksen. Valtio oli rahaton ja Nasser oli menettänyt asemansa arabimaailmassa. Egyptin asevoimat olivat luhistuneet ja vaivalla hankitut uudet aseet oli suurelta osin menetetty. Israel hallitsi Siinain niemimaata. Nasser kävi vielä niin sanottua kulutussotaa Israelia vastaan Suezin kanavalla. Egyptiläiset iskivät tykistöllä ja kommandojoukoilla Israelin vastatessa vielä tuhoisammin iskuin Egyptiin. Kulutussota päättyi aselepoon suurvaltojen väliintulon kautta.
Kulutussota oli johtanut Egyptin sitoutumattomuuden lopulliseen päättymiseen. Sodan aikana esimerkiksi koko ilmapuolustus oli jätetty Neuvostoliiton johdettavaksi. Neuvostoliittolaiset neuvonantajat johtivat nyt monia asevoimien avaintoimintoja ja maasta oli hyvää vauhtia tulossa Neuvostoliiton satelliittivaltio. Syyskuussa 1970 puhkesi jälleen uusi ulkopoliittinen kriisi. Palestiinan vapautusjärjestö ryhtyi Mustana syyskuuna tunettuun sisällissotaan Jordaniassa. Nasser yritti toimia rahanvälittäjänä Arabiliiton kokoon kutsutussa hätäkokouksessa. Nasser oli sairastanut tällöin jo vuosien ajan diabetesta ja arterioskleroosia. Syyskuussa 1969 hän oli saanut sydänkohtauksen, josta hän oli kuitenkin toipunut. 28. syyskuuta 1970 Nasser oli juuri saattanut delegaatteja kokouksessa, kun hän sai uuden sydänkohtauksen. Hän kuoli muutamaa tuntia myöhemmin Kairossa samana päivänä.
Kuoleman jälkeen
thumb|Nasserin hautajaisten väkijoukko Kairossa. Nasserin hautajaisista tuli valtava tapahtuma Egyptissä. Kairon kaduille kerääntyi noin viisi miljoonaa surijaa. Hautajaisiin osallistui myös monien arabimaiden johto. Nasserin seuraajaksi nousi hänen vapaiden upseerien ajan tuttavansa Anwar Sadat.
Suomen salibandymaajoukkue
Suomen miesten salibandymaajoukkue on Suomen Salibandyliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Suomea kansainvälisissä otteluissa. Suomi on voittanut lajissa miesten maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2010, 2016 ja 2018.
Kokoonpano
Suomen miesten maajoukkue Sveitsin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2022:
Menestys kilpailuittain
=== Ottelut vastustajittain (päivitetty 17.12.2021) ===
Pyhän Sofian katedraali (Novgorod)
Historia
Pyhän Sofian katedraali on 38 metriä korkea, viisikupolinen kivikirkko. Se sijaitsee Olhavanjoen länsirannalla vanhan kaupunkilinnoituksen (detinets) alueella. Sen rakennuttivat vuosina 1045–1050 Novgorodin ruhtinas Vladimir Jaroslavitš, tämän isä Jaroslav Viisas ja arkkipiispa Luka Židjata. Se korvasi palaneen tammisen 13-kupolisen kirkon katedraalin, jonka oli rakennuttanut piispa Joakim Korsunilainen vuonna 989. Pyhän Sofian katedraali on Venäjän vanhimpia kirkkorakennuksia yhdessä Zelentšukin kirkon ja Šoanan kirkon kanssa. Arkkipiispa Luka vihki sen käyttöön 14. syyskuuta 1050 (tai 1052). Jaroslav Viisaan rakennuttama Pyhän Sofian katedraali Kiovassa on rakennettu samoihin aikoihin.
Yleisesti katedraali tunnetaan nimellä Pyhä Sofia. Se ei ole nimetty pyhimyksen mukaan, vaan nimi tulee kreikan kielen viisautta tarkoittavasta sanasta Σoφíα. Novgorodin Pyhän Sofian katedraali on pyhitetty Jumalan Pyhälle Viisaudelle ja matkii Hagia Sofian katedraalia Konstantinopolissa.
Arkkipiispa Joanni kultautti vuonna 1408 Pyhän Sofian katedraalin kultaisen pääkupolin. Suurin ja laajin kupoli kruunaa tornin, joka johtaa ylempiin gallerioihin. Keskiajalla siellä sanottiin olleen Novgorodin aarrekammio sekä kirjasto, jonka olisi perustanut Jaroslav Viisas. Kun kirjasto siirrettiin Pietarin hengelliseen akatemiaan vuonna 1859, siellä laskettiin olleen yli 1 500 eri kirjaa. Vanhimmat kirjat olivat 1200-luvulla. Arkkipiispa Leo perusti kirjaston uudelleen. Vuonna 2004 kirjastossa oli noin 5 000 kirjaa. thumb|Katedraalin sisällä Jumalanäidin ikoni, joka on pyhitetty Novgorodin voitolle Andrei Bogolyubskyn joukoista vuonna 1170.
Kirkossa on vuosina 1152–1154 Magdeburgissa tehdyt ovet. Ovet suunniteltiin alun perin Polotskin Marian ylösnousemuksen katedraaliin. Novgorodiin ne päätyivät ilmeisesti 1450-luvulla. Ovia kutsuttiin Sigtunan oviksi, koska tarinan mukaan ovet tuotiin saaliina Ruotsista Sigtunan tuhon (1187) yhteydessä. Tarinan toisen version mukaan ovet ovat Bysantista, josta ne tulivat Khersonin eli Korsunin kautta. Alun perin niitä kutsuttiin Korsunin oviksi. Puiset ovet on päällystetty pronssilevyillä, joissa on kuvattuna tapahtumia vanhasta ja uudesta testamentista, Magdeburgin piispa Vihman ja Polotskin piispa Aleksanteri, käsityöläiset Riquin ja Wissmut ja venäläinen Avraam. Avraamin on mahdollisesti pitänyt koota ovet niiden kuljetuksen jälkeen, tai hän eli satoja vuosia myöhemmin ja lisäsi oman kuvansa joukkoon.
Addison Montgomery
'''Tri. Addison Adrianne Forbes Montgomery''' (ent. Montgomery-Shepherd) on fiktiivinen henkilö amerikkalaisissa televisiosarjoissa Greyn anatomia ja Rakkauden anatomia. Häntä esittää näyttelijä Kate Walsh.
Hahmon luonti
Addison esiintyi Greyn anatomiassa ensimmäisen kerran sarjan ensimmäisen tuotantokauden päätösjaksossa vuonna 2005. Addisonin suunniteltiin vierailevan sarjassa vain muutaman jakson verran, mutta hahmon saaman suosion takia Addisonista tehtiin yksi sarjan vakituisista henkilöistä. Vuonna 2007 Addisonille luotiin oma sarja Private Practice (Rakkauden anatomia). Addison siirtyi Greyn anatomiasta vakituisesti tähän sarjaan ja on sittemmin vieraillut Greyn anatomiassa muutaman kerran.
Taustaa
Addison on ammatiltaan kirurgi ja gynekologi. Hän on erikoistunut raskaana olevien naisten ja vastasyntyneiden lasten kirurgiaan sekä genetiikkaan. Hän on menestynyt urallaan ja saanut osakseen paljon arvostusta kirurgina.