cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Newport (Oregon)
thumb|300px|Newportin rantaviivaa Newport on kaupunki Lincolnin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1882. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 9 532. Sen pinta-ala on 27 neliökilometriä, josta 23 neliökilometriä on maata ja 4 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 415,5 as./km².
Newport on Lincolnin piirikunnan keskuskaupunki. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Oregon Coast Aquarium, Nye Beach ja Yaquina Head Lighthouse.
Neoptolemos (diadokki)
Neoptolemos oli makedonialainen sotilas ja yksi diadokeista, Aleksanteri Suuren seuraajista.
Arrianoksen mukaan Neoptolemos kuului aiakideihin eli molossien kuningassukuun. Hän osallistui luultavasti Aleksanterin Aasian sotaretkeen alusta alkaen, mutta hänet mainitaan lähteissä vasta Gazan piirityksen yhteydessä, jossa hän kunnostautui olemalla ensimmäinen, joka kiipesi kaupungin muureille piirityksen aikana. Neoptolemos mainitaan seuraavan kerran hypaspistien komentajana vuonna 330 eaa. Aleksanterin kuoleman jälkeen Neoptolemos sai hallittavakseen Armenian. Ensimmäisen diadokkisodan aikana Neoptolemos sai käskyn hallitsija Perdikkaalta toimia Eumenes Kardialaisen alisuudessa. Neoptolemos juonitteli kuitenkin Eumeneen vihollisen Antigonoksen kanssa. Eumenes sai kuitenkin tietää tästä ja kukisti Neoptolemoksen taistelussa. Neoptolemos pääsi pakenemaan vain 300 sotilaan kanssa Krateroksen luokse ja sai tämän hyökkäämään Eumeneen kimppuun. Seuranneessa taistelussa Krateros kärsi kuitenkin tappion. Neoptolemos ja Eumenes kävivät tämän jälkeen kaksintaistelun, jonka Eumenes voitti. Neoptolemoksen ja Krateroksen kaaduttua heidän armeijansa lähti pakoon.
Akupunktio
thumb|200px|Henkilö saamassa akupunktiohoitoa. Akupunktio (myös akupunktuuri, neulahoito, pistelyhoito; 'neula' +  pistää; ) on eräs uskomuslääkinnän muoto ja osa perinteistä kiinalaista lääkintää, jossa hoito tapahtuu pistämällä neuloja potilaan kehoon. Akupunktio on näennäistiedettä, koska sen teoriat ja käytännöt eivät perustu tieteeseen ja sitä on luonnehdittu puoskaroinniksi. Siitä on olemassa monia muunnoksia jotka ovat lähtöisin erilaisista filosofioista ja käytettävät tekniikat vaihtelevat eri maittain. Akupunktiota käytetään yleensä lievittämään kipua, toisaalta akupunktion harjoittajat väittävät sen tehoavan myös moneen muuhunkin oireeseen. Sitä käytetään pääsääntöisesti vain yhdessä muiden hoitomuotojen kanssa.
Lukuisten akupunktioon liittyvien kokeiden ja systemaattisten tutkimuskatsausten päätelmät ovat epäjohdonmukaisia, mikä viittaa siihen, että se ei ole tehokasta. Vuonna 2009 julkaistu yleiskatsaus Cochrane-katsauksiin havaitsi, että moniin oireisiin akupunktio ei ole tehokasta. Exeterin ja Plymouthin yliopistojen lääketieteellisten tutkijoiden vuonna 2011 suorittamasta systemaattisesta katsauksesta löytyi vain vähän todisteita akupunktion tehokkuudesta kivun hoidossa. Yleisesti ottaen todisteet viittaavat siihen, että lyhytaikainen akupunktiohoito ei tuota pitkäaikaista hyötyä. Jotkut tutkimustulokset esittävät, että akupunktio voi lievittää tietyn tyyppisiä kipuja, kuitenkin suurin osa tutkimuksista toteaa, että akupunktion havaittava vaikutus ei johdu itse hoidosta. Systemaattisessa tutkimuskatsauksessa todettiin, että akupunktion kipua lievittävä vaikutus ei ollut kliinisesti merkittävä, eikä sitä voitu selvästi erottaa lumevaikutuksesta. Yhdessä meta-analyysissä havaittiin, että akupunktio yhdessä tavanomaisen hoidon kanssa kroonisen alaselkäkivun hoitoon on kustannustehokasta, kun taas erillisessä systemaattisessa katsauksessa ei löydetty riittäviä todisteita siitä, että akupunktio yhdessä tavanomaisen hoidon kanssa olisi kustannustehokasta kroonisen alaselkäkivun hoitoon.
Akupunktio on yleisesti ottaen turvallista, kun sitä tekevät asianmukaisesti koulutetut harjoittajat, jotka käyttävät puhtaan neulan tekniikkaa (CNT) sekä kertakäyttöisiä neuloja. Oikein tehtynä, mahdollisuus siihen, että tulee vähäisimpiä haittavaikutuksia on pieni. Tapaturmia ja infektioita kuitenkin tapahtuu ja ne liittyvät harjoittajan laiminlyönteihin etenkin aseptiikan soveltamisessa. Vuonna 2013 tehdyssä katsauksessa todettiin, että infektioihin liittyvät ilmoitukset lisääntyivät merkittävästi edellisen vuosikymmenen aikana. Yleisimmin ilmoitetut haittavaikutukset olivat ilmarinta sekä infektiot. Koska vakavista haittavaikutuksista ilmoitetaan edelleen, on suositeltavaa, että akupunktion harjoittajia koulutetaan riittävästi riskien vähentämiseksi.
Tieteellisissä tutkimuksissa ei ole löydetty histologista tai fysiologista näyttöä perinteisistä kiinalaisista käsitteistä, kuten qi, meridiaanit ja akupunktiopisteet eivätkä monet nykyajan harjoittajat enää tunnusta elämänenergian (qi) tai meridiaanien olemassaoloa, mitkä olivat tärkeässä osassa varhaisissa menetelmissä. Akupunktion uskotaan saaneen alkunsa noin 100 eaa. Kiinassa, Keltaisen keisarin lääketieteen oppikirjan (Huangdi Neijing) julkaisun aikoihin, tosin jotkut asiantuntijat esittävät, että sitä olisi voitu harjoittaa aiemminkin. Ajan myötä syntyi ristiriitaisia väitteitä ja käsityksiä, jotka koskivat kuun-, taivaan- ja maallisten syklien, jin- ja jang-energioiden sekä kehon "rytmin" vaikutusta hoidon tehokkuuteen. Akupunktion suosio vaihteli Kiinassa joka johtui muutoksista maan poliittisessa järjestelmässä ja rationalismin tai länsimaisen lääketieteen suosimisesta. Akupunktio levisi ensin Koreaan 500-luvulla, sen jälkeen lähetyssaarnaajien mukana Japaniin ja sitten Eurooppaan jossa aluksi Ranskaan. Kun se levisi Yhdysvaltoihin ja länsimaihin 1900-luvulla, länsimaisiin käsityksiin ristiriidassa olevat akupunktion hengelliset elementit toisinaan hylättiin ja neuloja vain yksinkertaisesti laitettiin akupunktiopisteisiin.
Hoito
thumb|150px|Akupunktioneula
Perinteinen diagnoosi
Akupunktion suorittaja päättää mitä kohtia hoitaa havainnoimalla potilasta ja keskustelemalla tämän kanssa, jotta voi tehdä diagnoosin käyttämänsä perinteen mukaan. Perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä on neljä diagnostiikkamenetelmää: havainnointi, auskultaatio ja olfaktointi, kyseleminen, sekä palpaatio.
Tehokkuus
Yhdysvaltain terveysvirasto julkaisi vuonna 1997 konsensusjulkilausuman, jossa päädyttiin siihen, että akupunktio saattaa olla tehokasta neurologisten oireiden ja kivun hoidossa. Maailman terveysjärjestö WHO:n vuonna 2008 julkaisemassa tutkimuskatsauksessa päädyttiin samaan. WHO:n vuonna 2003 julkaisemassa raportissa todettiin lisäksi, että akupunktio oli osoittautunut tehokkaaksi kontrolloiduissa kliinisissä tutkimuksissa yli kahdenkymmenen sairauden hoidossa mukaan lukien punatauti ja valkosolujen vähäinen määrä veressä. Akupunktion perusteista ja tehosta kiisteltiin tästä huolimatta vielä vuonna 2007 eli samaan aikaan, kun akupunktio oli aktiivisen tutkimuksen kohteena.
Taejo
Sekä kronikat Samguk Sagi että Samguk Yusa ilmoittavat Taejon iäksi tämän kuollessa 119 vuotta.
Akupunktio
Tehokkuus
Monet akupunktion tehoa käsittelevät katsaukset olivat esimerkiksi todenneet, että akupunktion vaikutukset olisi mahdollista selittää lumevaikutuksella Esitettiin jopa väitteitä, joiden mukaan yksikään akupunktiota koskeva tutkimus ei olisi ollut luotettava tai ettei akupunktio olisi osoittautunut hyödylliseksi minkään sairauden hoidossa yhdenkään luotettavasti tehdyn tutkimuksen mukaan. Tutkija Edzard Ernst kollegoineen kävi kyseisten väitteiden vuoksi läpi siihen mennessä julkaistut akupunktiota koskevat tutkimukset päätyen vuonna 2007 siihen johtopäätökseen, että akupunktiosta saatu tieteellinen tutkimusnäyttö oli vahvistunut 2000-luvun aikana ja että näyttöä oli ehtinyt kertyä siitä, että akupunktio tehoaa 31 eri sairauteen tai oireeseen. Akupunktio oli osoittautunut siten tehoavaksi 74 prosentissa niistä sairauksista, joiden hoitoa oli tutkittu. Vahvinta tutkimusnäyttöä oli kertynyt aivoinfarktin, astman, kokaiini- ja opiaattiriippuvuuden, niskasäryn, nivelrikon, pahoinvoinnin, selkäsäryn, tupakoinnin vieroitusoireiden, unettomuuden ja ylipainon hoidossa.
Port Orford
thumb|300px|Port Orfordin rantaviivaa Port Orford on kaupunki Curryn piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 1 153. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä, josta 4,1 neliökilometriä on maata ja 0,1 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 278,2 as./km². Kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1935.
Akupunktio
Tehokkuus
Akupunktion tehoa niskakivun hoidossa tarkastelevan vuonna 2007 julkaistun koontitutkimuksen mukaan oltiin saatu kohtuullista tutkimusnäyttöä sen puolesta, että akupunktio tehoaa lumehoitoa todennäköisemmin niskakipuun ja tuottaa lyhytaikaista helpotusta verrattuna odotuslistalla olijoihin. , ja vuoteen 2011 mennessä saatiin lisää tätä näkemystä tukevaa tutkimusnäyttöä.
Tietyt olotilat
Päänsärky ja migreeni Kaksi erillistä vuoden 2016 Cochrane-katsausta havaitsi, että akupunktio voi olla hyödyllistä jännityspäänsäryn ja kohtauksellisen migreenin ehkäisyssä. Vuoden 2016 Cochrane-katsauksessa, jossa arvioitiin akupunktiota kohtauksellisen migreenin ehkäisyyn todettiin, että todellisella akupunktiolla oli vain vähän enemmän vaikutusta verrattuna lumeakupunktioon ja löydettiin kohtalaisen laadukasta näyttöä siitä, että akupunktio on vähintään yhtä tehokasta kuin ennalta ehkäisevä lääkitys kohtauksellisen migreenin ehkäisyssä. Vuoden 2012 katsauksessa havaittiin, että akupunktio on osoittautunut hyödylliseksi päänsärkyjen hoidossa, mutta sen turvallisuus on dokumentoitava tarkemmin, jotta voidaan antaa vahvoja suosituksia akupunktion käytöstä päänsärkyjen hoidossa.
Niveltulehduskipu Vuoden 2014 katsauksessa todettiin, että "tämänhetkiset todisteet tukevat akupunktion käyttöä vaihtoehtona perinteisille kipulääkkeille nivelrikkopotilailla." Vuoden 2014 meta-analyysi osoitti, että akupunktio voi auttaa nivelrikosta aiheutuvaan kipuun, mutta siinä huomioitiin myös, että lumeneuloihin verrattuna vaikutukset olivat merkityksettömiä. Vuoden 2012 katsauksessa todettiin, että "akupunktion mahdollinen hyödyllinen vaikutus nivelrikosta aiheutuvaan kipuun ei näytä olevan kliinisesti merkittävä." Vuoden 2010 Cochrane-katsauksessa havaittiin, että akupunktiolla on tilastollisesti merkittävää hyötyä lumeakupunktioon verrattuna kädessä tai jalassa olevan nivelrikon hoidossa. Nämä hyödyt todettiin kuitenkin niin pieniksi, että niiden kliininen merkittävyys oli kyseenalainen ja "luultavasti johtui ainakin osittain lumevaikutuksesta, epätäydellisen sokkouttamisen ansiosta."
Vuoden 2013 Cochrane-katsauksessa löydettiin matalan ja kohtalaisen tason näyttöä siitä, että akupunktio vähentää kipua ja lihasjäykkyyttä fibromyalgiaa sairastavilla henkilöillä verrattuna hoidon puuttumiseen tai tavanomaiseen hoitoon. Vuoden 2012 katsauksessa todettiin, että "ei ole riittävästi näyttöä, jotta akupunktiota voitaisiin suositella fibromyalgian hoitoon." Vuoden 2010 systemaattisessa tutkimuskatsauksessa havaittiin pieni kipua lievittävä vaikutus, joka ei kuitenkaan ole selvästi eroteltavissa tutkimusharhan takia. Katsauksen perusteella akupunktio ei ole suositeltava hoitomuoto fibromyalgian hoitoon.
Vuoden 2012 katsauksessa havaittiin, että akupunktion tehokkuus nivelreuman hoidossa on vähäistä ja epäselvää. Vuoden 2005 Cochrane-katsauksessa todettiin, että akupunktion käytöllä nivelreuman hoidossa ei ole vaikutusta kokoveren laskoon, CRP:hen, kipuun, potilaan kokonaisarvioon, turvonneiden nivelten lukumäärään, arkojen nivelten lukumäärään, yleiseen terveyteen, sairauden aktiivisuuteen eikä kipulääkkeiden vähentämiseen. Vuoden 2010 yleiskatsaus systemaattisiin tutkimuskatsauksiin havaitsi liian vähän todisteita, jotta akupunktiota voitaisiin suositella useimpien reumaattisten sairauksien hoidossa, lukuun ottamatta nivelrikkoa, alaselkäkipua sekä tenniskyynärpäätä. Vuoden 2018 systemaattisessa tutkimuskatsauksessa havaittiin joitakin todisteita siitä, että akupunktio voi olla tehokasta nivelreuman hoidossa, mutta todisteet olivat rajalliset mukana olevien tutkimusten epäyhtenäisyyden ja metodologisten puutteiden takia.
Muu nivelkipu Vuoden 2014 systemaattisessa tutkimuskatsauksessa havaittiin, että vaikka manuaalinen akupunktio lievitti tehokkaasti lyhytaikaista kipua tenniskyynärpään hoidossa, sen pitkäaikaisvaikutus oli merkityksetön. Vuoden 2007 katsauksessa havaittiin, että akupunktio oli merkittävästi parempi verrattuna lumeakupunktioon kroonisen polvikivun hoidossa. Näyttö ei kuitenkaan ollut vakuuttava suurien ja korkealaatuisten kokeiden puuttumisen vuoksi.
Leikkauksenjälkeinen kipu ja pahoinvointi Vuoden 2014 yleiskatsaus systemaattisiin tutkimuskatsauksiin ei löytänyt riittäviä todisteita siitä, että akupunktio olisi tehokas hoito leikkauksenjälkeiseen pahoinvointiin ja oksenteluun (PONV) kliinisessä ympäristössä. Vuoden 2013 systemaattisessa tutkimuskatsauksessa pääteltiin, että akupunktiosta voi olla hyötyä leikkauksenjälkeisen pahoinvoinnin ja oksentelun ehkäisyssä ja hoidossa. Vuoden 2015 Cochrane-katsauksessa havaittiin kohtalaisen laadukasta näyttöä siitä, ettei ranteen P6-akupunktiopisteen stimuloinnin ja antiemeettisten lääkkeiden välillä ole eroa leikkauksenjälkeisen pahoinvoinnin ja oksentelun ehkäisyssä. Katsauksen uusi havainto oli, että muut vertailevat kokeet ovat hyödyttömiä perustuen sekvenssianalyysikokeen johtopäätöksiin.
Vuoden 2014 yleiskatsaus systemaattisiin tutkimuskatsauksiin ei löytänyt riittäviä todisteita siitä, että akupunktio olisi tehokasta leikkauskivun tai leikkauksenjälkeisen kivun hoidossa. Todisteet akupunktion tehosta käytettäessä leikkauksenjälkeiseen kipuun olivat ristiriitaisia. Vuoden 2014 systemaattinen tutkimuskatsaus löysi akuuttiin selkäleikkauksen jälkeiseen kipuun akupunktion käyttöä tukevaa, mutta rajallista näyttöä. Vuoden 2014 systemaattisessa tutkimuskatsauksessa todettiin, että akupunktio voi olla tehokas hoito leikkauksenjälkeiseen gastropareesiin, mutta varmaa johtopäätöstä ei voitu tehdä, koska tutkitut tutkimukset olivat heikkolaatuisia.
Uni Useat meta-analyysit ja systemaattiset tutkimuskatsaukset osoittavat, että akupunktio vähentää unihäiriöitä, eritoten unettomuutta. Tutkijat kuitenkin huomauttavat, että tätä näyttöä tulisi pitää alustavana, koska niissä oli pienet otoskoot, ongelmia tutkimusmenetelmien kanssa sekä tutkimusten epäyhtenäisyyden ja julkaisuharhan takia.
Akupunktion vaikutusmekanismit
Endorfiinien vapautuminen, ääreishermoston stimulointi sekä kivun välitys muiden neuropeptidien vaikutusten kautta on katsottu todennäköisimmiksi akupunktion vaikutusmekanismeiksi. Akupunktion teho selittyy kipututkija Helena Mirandan mukaan osaksi niin sanotulla porttikontrolliteorialla eli sillä, että kipukohdassa kulkeven hermojen ärsyttäminen katkaisee kipuviestin matkan kohti aivoja. Hermojen ärsytyshoito lisää myös endorfiinien eritystä sekä virkistää verenkiertoa, jolloin kipeä lihas saa lisää happea.
Kiinassa perinteisesti harjoitetun lääkintäopin mukaisia selityksiä akupunktion taustalla vaikuttavista mekanismeista on kritisoitu länsimaissa. Esimerkiksi Yhdysvaltain terveysviraston vuoden 1997 konsensus-julkilausumassa huomautettiin, ettei lääketiede ollut kyennyt ymmärtämään lukuisista yrityksistään huolimatta "akupunktiopisteiden" anatomiaa ja fysiologiaa, ja että niiden määritelmä ja luonnehdinta olivat kiistanalaisia. Vielä vaikeammin tavoitettavia olivat eräät muut keskeiset itämaisen lääkinnän käsitteet kuten qin virtaus, meridiaanijärjestelmä ja viiden elementin teoria, joilla oli edelleen tärkeä rooli akupunktiossa potilaiden arvioinnin ja hoidon muotoilun yhteydessä, vaikka niitä oli vaikea yhdistää silloiseen biolääketieteellisen tietoon. Myös vuonna 2008 julkaistu tutkimuskatsaus totesi, ettei Akupunktiopisteiden ja meridiaanien tutkimus ollut kyennyt osoittamaan niiden olemassaoloa tai ominaisuuksia.
Akupunktion toimintamekanismia ei tunneta, minkä vuoksi sen tehoa epäiltiin länsimaissa pitkään. Perinteinen kiinalainen teoria akupunktion toimintamekanismista on teilattu muun muassa sen vuoksi, ettei ole olemassa anatomisia tai tieteellisiä todisteita teorian keskeisten käsitteiden qin ja meridiaanien olemassaolosta
Arvostelu
Yhdysvaltalainen yhdistys The National Council Against Health Fraud antoi vuonna 1990 julkilausuman, jonka mukaan akupunktion "teoria ja käytäntö perustuvat primitiivisiin ja kuvitteellisiin käsitteisiin terveydestä ja sairaudesta, jotka ovat irrallaan nykyisestä tieteellisestä tiedosta". Neurologi Arthur Taub kutsui akupunktiota "hölynpölyksi neuloilla" vuonna 1993. Fyysikko John P. Jackson, Center for Bioinformatics and Computational Biologyn johtaja ja Yhdysvaltain Marylandin yliopiston professori Steven Salzberg, Yalen yliopiston yleisneurologian johtaja ja Science-Based Medicine -sivuston perustaja ja päätoimittaja Steven Novella sekä kliinisen lääketieteen emeritusprofessori Stanfordin yliopistossa ja lehden Scientific Review of Alternative Medicine and Aberrant Medical Practices päätoimittaja Wallace I. Sampson luonnehtivat akupunktiota näennäistieteeksi tai näennäislääketieteeksi vuonna 2005.
Edzard Ernst and Simon Singh esittivät vuonna 2008 julkaistussa vaihtoehtohoitoja käsitelleessä kirjassaan, että kun kokeellisten tutkimusten laatu on parantunut vuosikymmenien kuluessa (paremman sokkoutuksen, neulojen lumekäytön yms. johdosta), tulokset ovat sisältäneet vähemmän ja vähemmän todisteita akupunktion lumevaikutusta paremmasta tehosta useimpien vaivojen hoidossa. Ernst oli tullut kuitenkin samana vuonna julkaistussa akupunktioon keskittyvässä tutkimuskatsauksessaan siihen tulokseen, että akupunktion asema tieteellisessä tarkastelussa oli parantunut edeltävän kahdeksan vuoden aikana siten, että akupunktion tehosta oli saatu näyttöä yhä useamman sairauden hoidossa.
On esitetty myös väite, jonka mukaan akupunktion vaikuttavuuden tutkimuksessa on vaikea käyttää asiaankuuluvia lumekontrolleja, koska akupunktio on luonteeltaan invasiivista ja helposti havaittavaa Tästä huolimatta vuonna 2011 julkaistussa ruotsalaistutkimuksessa saatiin tulos, jonka mukaan plasebo-neulat ja aidot akupunktioneulat vähensivät syöpäpotilaiden kipuja yhtä tehokkaasti. Vuonna 2013 aloitetun ruotsalaistutkimuksen mukaan plasebo-neulat ja aidot neulat vaikuttavat yhtä tehokkaasti myös stressiin.
Vuonna 2009 julkaistiin kivun hoitoa akupunktiolla käsittelevä koontitutkimus, jonka mukaan akupunktion vaikutukset kipuun olisivat hyvin pieniä ja lyhytaikaisia, ja että useiden tieteellisten artikkeleiden johtopäätös on, että kivun lievittyminen voidaan selittää lumevaikutuksella Vuonna 2011 julkaistiin toinen tutkimuskatsaus samasta aiheesta, jossa päädyttiin siihen, että niskakipua lukuun ottamatta akupunktion teho oli kyseenalainen, ja että hoitoon sisältyi vakavia terveysriskejä kuten potilaan mahdollinen kuolema. Katsauksen julkaissut tiedelehti julkaisi sivuillaan kuitenkin useita vastineita, joiden mukaan katsauksessa oli metodologisia virheitä. Yleisesti ollaan yhtä mieltä, että akupunktio on turvallista, kun sitä harjoittaa hyvin koulutettu henkilö steriileillä neuloilla.
Akupunktiota on arvosteltu senkin perusteella, että pistemäinen ihon läpäisemätön stimulaatio on osoittautunut yhtä tehokkaaksi tietyntyyppisten pahoinvointien vähentämisessä.
Suomalaisen Lääkäriliitto ry:n vuonna 2016 laatiman kyselyn mukaan ainoastaan viisi prosenttia suomalaisista lääkäreistä vastusti akupunktiohoitoja. Lähes neljännes oli valmis jopa harkitsemaan niiden laajempaa lääketieteellistä käyttöä ja 12 prosenttia ei osannut ilmaista kantaansa.
Qi, akupunktiopisteet ja meridiaanit
thumb|200px|Nykyaikainen akupunktiomalli. Akupunktiopisteiden sijainti perustui alun perin kiinalaiseen astrologiaan. Mikään tutkimus ei ole osoittanut mitään konsistenttia anatomista rakennetta tai toimintoa akupunktiopisteille tai meridiaaneille, eikä niillä ole vastinetta nykyisessä kemiassa, biologiassa tai fysiikassa.
Perinteinen kiinalainen lääkintä kielsi ruumiinavauksen, minkä seurauksena ymmärrys kehon toiminnasta perustui järjestelmään, joka pohjautui kehon ulkopuoliseen maailmaan eikä sen sisäisiin rakenteisiin. Kehon 365 osaa perustuivat päivien määrään vuodessa, ja 12 meridiaania vastaavat Kiinan kahtatoista suurta jokea.
Turvallisuus
Koska akupunktioneulat läpäisevät ihon, monet akupunktiomuodot sisältävät riskin. Koulutetun akupunktion suorittajan aiheuttamat vammat ovat harvinaisia. Joissain tapauksissa laki vaatii, että neulat ovat kertakäyttöisiä. Joissain paikoissa neuloja saa käyttää useamman kerran, jos ne sterilisoidaan käyttökertojen välissä esimerkiksi autoklaavissa. Kun neulat ovat saastuneita, bakteeri-infektion tai muun veren kautta välittyvän infektion riski kasvaa, kuten missä tahansa neulojen uudelleenkäytössä.
Arviot akupunktiosta johtuvista haitallisista tapahtumista vaihtelevat välillä 671 ja 1137 per 10 000 hoitokertaa. Katsaus vuonna 2010 havaitsi että akupunktio on liittynyt enimmillään 86 kuolemantapaukseen tutkitun kahden vuoden aikana, useimmiten ilmarinnan takia. Raportoidut haittavaikutukset sisältävät 50 bakteeri-infektiota ja yli 80 hepatiitti B -tapausta vuoden 1970 jälkeen. Katsaus vuonna 2011 raportoi että "95 vakavaa haitallista vaikutusta mukaan lukien 5 kuolemaa" olivat ilmeisiä katsauksen kohteena olleessa kirjallisuudessa. "Ilmarinta ja infektiot olivat useiten raportoidut haittavaikutukset – –. vakavia haitallisia vaikutuksia raportoidaan edelleen."
Muihin vammautumisriskeihin lukeutuu: hermon puhkaisusta johtuva hermovaurio, aivovaurio tai aivohalvaus, joka voi seurata hyvin syvistä pistoista kallon tyvessä, munuaisvaurio syvistä pistoista alaselässä ja sydäntä ympäröivän suojakalvon puhkaisu.
John Backus
John Warner Backus (3. joulukuuta 1924 Philadelphia – 17. maaliskuuta 2007 Ashland) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänet tunnetaan ensimmäisen korkean tason ohjelmointikielen FORTRANin kehittäjänä. Fortranin kehitys alkoi työryhmän kanssa vuonna 1954 ja sen ennakoitiin valmistuvan vuodessa, mutta ilmenevät uudet ongelmat venyttivät valmistumista vuoteen 1957. Myöhemmin Backus osallistui ALGOL-kielen kehitykseen.
Backus kehitti Peter Naurin kanssa BNF-esitysmuodon, joka on nykyään vakiintunut tapa ohjelmointikielien kielioppisääntöjen esittämiseen.
Backus työskenteli IBM:llä useita vuosikymmeniä ja sai ”IBM Fellow’n” arvonimen vuonna 1963. W. Wallace McDowell -palkinto myönnettiin vuonna 1967 Fortranin kehittämisestä. Turing-palkinto hänelle myönnettiin vuonna 1977. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1991.
Johtamissodankäynti
Johtamissodankäynti on osa informaatiosodankäyntiä ja se tarjoaa erilaisia tapoja suojata omia ja tuhota vastustajan johtamis- ja viestijärjestelmiä. Johtamissodankäynnin termistä on oltu viime aikoina luopumassa, ja sitä ehdotetaan korvattavaksi muun muassa informaatiosodankäynnin sotilaallisilla toiminnolla.
Johtamissodankäynnin idea on siinä, että johtaminen on kaikkien yhteistoimintaan perustuvien organisaatioiden keskeinen synergian ja tehokkuuden lähde. Vaikuttamalla johtamiseen vaikutetaan organisaation tehokkuuteen. Vertaa esimerkiksi ohjelmistosodankäynti.
Johtamissodankäynnissä on suhteellisen edun mukaan omalla ja vihollisen puolella kolme keskeistä aluetta:
Johtamissodankäynnin syntyminen
Naton ongelma oli 1970-luvulla tavanomaisessa sodankäynnissä Varsovan liiton porrastettujen yhtymien lyöminen tavanomaisessa sodankäynnissä. Aluksi ongelmaa pyrittiin ratkaisemaan hyökkäämällä toisen ja kolmannen portaan panssarivaunuja ja muita asejärjestelmiä vastaan. Tämä ei antanut kuitenkaan ratkaisua, koska kyseessä olevia aseita oli edelleen liikaa tuhottavaksi. Tässä vaiheessa syntyi kuitenkin idea kyvystä iskeä syvälle ja tarkasti.
Ongelmaa ratkaiseminen ei siis ollut mahdollista keskittymällä kaikkien syvyydessä esiintyvien maalien tuhoamiseen. Oli löydettävä maaliryhmä, joka mahdollistaisi pienen maalimäärän kautta vaikuttamisen suureen kokonaisuuteen. Tällaiseksi potentiaaliseksi maaliryhmäksi löydettiin analyysien jälkeen johtaminen.
Konkreettisesti johtamissodankäynnin syntyminen ja tiedon korostuminen näkyi siinä, että 1980-luvun amerikkalainen sotilaallinen tukitoimi (Command, Control and Communication Countermeasuress, C3CM) muuttui 1990-luvun doktriiniksi, johtamissodankäynniksi, sodankäynnin ytimeksi. Tieto siirtyi tukitoiminnasta toiminnan ytimeen. Samantyyppinen prosessi on tapahtunut yrityselämässä.
Johtamissodankäynnin ideasta
Johtamissodankäynnin idea on estää joukkojen keskitetty johtaminen ja siten vähentää joukkojen yhteisvaikutusta ja toiminnan yhtenäisyyttä, tai estää naapurijoukkojen tarjoama suoja.
Vastustaja voidaan lyödä erillisinä, pieninä paloina, joita jokaista vastaan voidaan vuorollaan keskittää ylivoima; miehiä, tulta, elektronista sodankäyntiä, tietoa ym. Kohteina voivat olla viestisolmut, sähkövoima ja johtamiseen liittyvät välineet. Näitä kansallinen johto ja sotilaat pitävät arvokkaina.
Psykologisen sodankäynnin ja liikkeen, elektronisen sodankäynnin, harhautuksen ja tulenkäytön avulla pyritään jopa siihen, että sota voidaan voittaa pääosin ilman taistelua.
Vastustajan joukoista voi hyökkääjän kannalta parhaimmillaan olla sodan päättyessä suuri osa lähes koskemattomia, mutta kokonaisuutena se on silti antautunut, sen tahto ja puolustuksen rakenne on murrettu.
Tavoite on kiinalaisen sodan mestarin, Sun Tzun osoittama jo 2 500 vuotta sitten: "Sotataidon huippu ei ole sadan voiton saavuttaminen sadassa taistelussa. Sotataidon huippu on vihollisen kukistaminen ilman taistelua"
Johtamissodankäynnin määrittelystä 1990-luvulla
Yhdysvaltain valtakunnallinen uusi strateginen toimintalinja on nimeltään Information Based Warfare (IBW), informaatiosodankäynti. Sen sotilaallinen toteutus tapahtuu operatiivisesti johtamissodankäynnin (Command and Control Warfare (C2W)) ja taktinen toteutus elektronisen sodankäynnin avulla. Elektroninen sodankäynti ja johtamissodankäynti määritettiin uudelleen vuoden 1991 Persianlahden sodan kokemusten, sodanjohdon elektronisen sodankäynnin tietoisuuden lisäämiseksi ja hyökkäyksellisen elektronisen sodankäynnin yhdistämiseksi kiinteämmin muuhun sodankäyntiin.
Johtamissodankäynti on salaamisen, sotilaallisen harhauttamisen, psykologisten operaatioiden, elektronisen sodankäynnin ja fyysisen tuhoamisen integroitu käyttö. Sitä tukee kaikilla osa-alueilla tiedustelu. Johtamissodankäyntiä käytetään vastustajan johtamismahdollisuuksien heikentämiseen, niihin vaikuttamiseen ja tuhoamiseen sekä informaation kieltämiseen. Samalla suojellaan omia johtamismahdollisuuksia vastaavalta toiminnalta.
Jokaisella johtamissodankäynnin osa-alueella on erillinen suorituskykyä parantava vaikutus. Oleellista on kuitenkin niiden yhdistetty käyttö ja niiden sisäisten riippuvuussuhteiden mukana tuleva synergia, yhteisvaikutus.
Johtamissodankäynnin osa-alueet 1990-luvulla
Perinteisen johtamissodankäynnin osa-alueet ovat olleet: Niitä kaikkia yhdistää ja niiden välistä synergiaa luo tieto, erityisesti kun fyysisen tuhon keskeiseksi välineeksi ymmärretään täsmäaseet.
Salaaminen (OPSEC) on prosessi, jota käytetään kieltämään vastustajalta tieto omista aikomuksista, kapasiteeteista tai rajoituksista. Se tekee tämän määrittämällä mitkä toimet vastustaja voi havaita tiedonkeruujärjestelmällään, määrittämällä mitä indikaattoreita voidaan tulkita tai yhdistää omien tarkoitusten paljastamiseksi ja sitten kehittämällä ja ottamalla käyttöön menetelmät jotka eliminoivat tai vähentävät omien toimien haavoittuvuutta ko toimille. Oikein käytettynä OPSEC on erinomainen menetelmä saavuttaa operatiivinen tai strateginen yllätys. Yhdistettynä harhauttamisen, joidenkin elektronisen sodankäynnin elementtien ja/tai psykologisen sodankäynnin kanssa, OPSEC voidaan käyttää peittämään omia kriisin tai sodan valmisteluja. Se käsittää "keltaisen" osan ottamisen mukaan oman C2W-strategian kehittämiseen.
Harhauttaminen käsittää toimenpiteet joilla johdetaan vastustajan päättäjiä harhaan tai suojataan omaa kapasiteettia. Sen asetettu tavoite on saattaa vastustajan päättäjät tekemään päätöksiä, jotka auttavat omien tavoitteiden saavuttamista. Ideaalisesti harhauttaminen aiheuttaa epävarmuutta vastustajan päätöksentekoon. Harhauttamisen keinoja ovat omien harhauttavien aikomusten, kapasiteettien ja asetelmien tekeminen. Avainasioita harhauttamisessa ovat:
Psykologiset operaatiot siirtävät vastustajan yhteisöön erityistä informaatiota tai indikaattoreita, joilla vaikutetaan sen tunteisiin, motiiveihin, objektiivisen päättelyyn ja käyttäytymiseen. Niiden tavoitteena on luoda tai vahvistaa asenteita ja käyttäytymistä, jotka auttavat omien tavoitteiden saavuttamisessa. Oikein käytettynä psykologiset operaatiot voivat alentaa moraalia, vähentää vastustajan joukkojen tehoa ja aiheuttaa joukkopakoa vastustaajan yksiköissä.
Psykologiset sotatoimet tarvitsevat, samoin kuin harhauttaminen, suurten määrän tiedustelutietoa maalin olemassaolosta ja identiteetistä, niiden haavoittuvuudesta ja olevista poliittisista, taloudellisista, sosiaalisista, kulttuurisista ja historiallisista seikosta maaleihin liittyen.
Psykologiset sotatoimet käsittävät poliittisia kommunikeoita, lentolehtisten pudotuksia, kovaäänislähetyksiä ja "muita menetelmiä lähettää tietoa" ja sitä voidaan käyttää strategisen edun saamiseen tai houkuttelemaan vastustajan joukkoja antautumaan. Psykologinen sodankäynti on tehokasta yksinään. Yhdessä fyysisen tuhon ja harhauttamisen kanssa siitä tulee erittäin tehokasta.
Elektroninen sodankäynti käsittää ne sotilaalliset toimet, joilla sähkömagneettisella tai suunnatulla energialla hyökätään vastustajaa vastaan tai kontrolloidaan sähkömagneettista spektriä. Sen kolme pääaluetta ovat elektroninen hyökkäys, elektroninen puolustus ja elektroninen tuki.
Elson taisteluympäristö on sähkömagneettinen spektri, nollasta hertzistä äärettömään. Se käsittää siis esimerkiksi radio-, tutka-, millimetri-, infrapuna-, valo-, ultravioletti-, röntgen- ja gammasäteilyn alueet.
Fyysinen tuhoaminen edellyttää kykyä tunnistaa, paikantaa ja priorisoida vastustajan maalit tarkasti ja sitten tuhota ne valikoidusti. Vaikka fyysinen tuhoaminen on eittämättä paras tapa viivästää vastustajan päätöksentekoa, se voi olla myös kriittisten resurssein suurta haaskausta. Johtamissodankäynnin maalit voidaan jakaa niihin, joista ei tarvitse välittää, niihin jotka voidaan lamauttaa muilla kuin fyysistä tuhoa aiheuttavilla menetelmillä, ja niihin joita vastaan on hyökättävä (fyysisen tuhon välineillä). Fyysisen tuhon keskeiset välineet ovat täsmäaseet.
Mentuhotep I
Mentuhotep I oli paikallinen egyptiläinen prinssi Thebassa ensimmäisen välikauden aikana. Hänestä tuli ensimmäinen laajalti tunnustettu 11. dynastian hallitsija omaksuttuaan "Ylä-Egyptin ylimmäisen hallitsijan" arvonimen. Myöhemmin hän julisti itsensä koko Egyptin kuninkaaksi. Hänet nimetään Thutmosis III:n kuninkaiden luettelossa Karnakin Esivanhempien salissa. Hän oli myös seuraajansa Intef I:n isä.
Mustalampi (Keuruu, Tiusala)
Mustalampi on Keski-Suomessa Keuruulla Tiusalan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä. .
Helsingin Lähetysseurakunta
Helsingin Lähetysseurakunta on Helsingin Punavuoressa sijaitseva helluntaiseurakunta. Helsingin Lähetysseurakunta on perustettu vuonna 1960. Lähetysseurakunnan tilat ovat sijainneet vuodesta 1961 alkaen Iso Roobertinkadulla. Vuonna 2017 Lähetysseurakuntaan kuului noin 800 jäsentä. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Jukka Kakriainen.
Seurakunnan toimintaan ovat kuuluneet mm. jumalanpalvelukset, vankilatyö, radiotyö, sielunhoito, koulutustyö, lapsi- ja nuorisotyö, musiikki sekä draama. Lähetystyötä seurakunta on tehnyt muun muassa Etiopiassa ja Bangladeshissa.
Historia
Lähetysseurakunta kokoontui ensimmäisen toimintavuotensa aikana vuokratiloissa. Lähetysseurakunnan kokoontumispaikkoja olivat Suomalaisen Yhteiskoulun juhlasali Nervanderinkadulla, Kirjatyöntekijäinliiton juhlasali sekä Balderin sali Aleksanterikadulla. Nykyiset Iso Roobertinkadun tilat toimivat aikaisemmin elokuvateatterina, jotka remontoitiin seurakuntakäyttöön vuonna 1961. Vuonna 1990 tiloihin tehtiin remontti.
Power Macintosh 6200
Power Macintosh 6200 on Apple Computerin 28. toukokuuta 1995 julkaisema tietokone. Laitetta ja sen päivitettyjä versioita myytiin myös nimillä Performa 6200, Power Macintosh 6300 ja Performa 6300. PowerPC 603 -suorittimella varustettu Power Macintosh 6200 korvasi Quadra 630-tietokoneen ja käytti samaa koteloa. Myöhemmin suoritin päivitettiin PowerPC 603e -malliin. 1. heinäkuuta 1997 6200-mallisto lakkautettiin Power Macintosh G3:n tullessa markkinoille.
6200:lla oli edullisemmasta LC-sarjasta löytyvä rinnakkaismalli Power Macintosh 5200 LC. Laitteet sisälsivät saman arkkitehtuurin ja huonon suorituskykynsä ja epävakautensa takia ne kuuluvat Applen parjatuimpiin tietokoneisiin. Koneet käyttivät vanhemman Quadra-sarjan 32-bittistä emolevyä, joka hidasti 64-bittisellä siirtotiellä varustetun suorittimen toimintaa. Ongelmia aiheuttivat myös huonolaatuinen IDE-liitäntä ja SCSI-porttien ongelmat.
Oktoberfest
Oktoberfest on suuri ja perinteinen kaksiviikkoinen saksalainen festivaali. Se järjestetään Münchenissä Baijerissa syyskuun toiseksi viimeisen lauantain ja lokakuun (saks. Oktober) ensimmäisen sunnuntain välisenä aikana. Oktoberfestillä nautitaan olutta särpimineen oluthalleissa ja olutteltoissa musiikin säestyksellä, järjestetään paraateja ja pukeudutaan perinteisiin saksalaisiin asuihin. Myös lapsille on omaa ohjelmaa.
Oluthallit ja oluet
Kaikki olut on paikallisten panimoiden tuottamaa. Festivaalia varten ne tuottavat wiesenbier-tyyppistä erikoisolutta. Myös Marzen bier -olut on suosittua festivaaliviikkoina.
Avauspäivät
thumb|Oktoberfestin paraateissa pukeudutaan saksalaisiin kansanpukuihin. Münchenin Oktoberfest alkaa pormestarin johtamalla suurella sisääntuloparaatilla. Siinä jokaista Münchenin panimoa edustaa koristeltu hevosvaunu, jonka kyydissä istuvat panimoiden ja oluthallien omistajat. Vaunujen takana kävelevät perinteisiin saksalaisiin asuihin pukeutuneet tarjoilijattaret sekä torvisoittokunnat. Heidän jälkeensä tulee perinteisiin saksalaisiin asuihin pukeutuneita ihmisiä. Kuuden kilometrin mittainen ja noin 7 000 ihmisen paraati kiertää kaupungin katuja ja suuntaa lopuksi Theresienwieselle, missä pormestari julistaa festivaalin avatuksi.
Festivaali avataan seremoniallisella ensimmäisen oluttynnyrin hanan kiinnittämisellä. Pormestari suorittaa tämän Schottenhamelin oluthallissa lauantaina tarkkaan keskipäivällä. Sen jälkeen kanuunalla ammutaan 12 kunnialaukausta, ja juominen voi alkaa.
Festivaalin toisena päivänä järjestetään perinteistä pukeutumista juhlistava paraati, Trachenfest. Siinä esitellään Saksan eri alueiden ja muun Euroopan kansanpukuja. Baijerilaismiehet ovat pukeutuneet valkoisiin paitoihin, polvisukkiin ja lyhyisiin nahkahousuihin henkseleineen. Naiset pukeutuvat kukkamekkoihin. Paraatia säestävät kansanmusiikki ja tanssi.
Historia
Ensimmäinen Oktoberfest järjestettiin hevosajojen muodossa 17. lokakuuta 1810 kruununprinssi Ludvig Baijerilaisen ja Therese von Sachsen-Hildburghausenin häiden kunniaksi. Aiemmin hevosajoja oli järjestetty Marienplatzilla, mutta tällä kertaa Münchenin kaupunki järjesti tapahtuman kaupungin muurien ulkopuolella lähellä Sendlinger Bergiä. Kuningas Maksimilian I määräsi alueen nimeksi Theresienwiese miniänsä mukaan. Vuonna 1850 Ludvig I Baijerilainen, nyt kuningas, pystytti alueelle suuren pronssivalupatsaan, jota suurempi oli viimeksi valettu antiikin Roomassa.
thumb|Oktoberfest noin vuonna 1900. Alkuvuosina juhla-alueella ei saanut nauttia alkoholia, mutta melko pian oluen tarjoilu sallittiin. Niitylle rakennettiin karuselli ja keinuja vuonna 1818, mutta hevosajot jäivät pois vuonna 1819. Huvipuistotoiminta laajeni huomattavasti 1870-luvulla. Suurikokoiset oluthallit otettiin käyttöön vuonna 1896.
Oktoberfest sai nykyisen muotonsa 1900-luvulla, eikä alkuperäisestä Oktoberfestistä ole enää paljoa jäljellä. Festivaali aloitetaan nykyisin syyssateiden vuoksi jo syyskuun puolella, mutta se järjestetään kuitenkin edelleen alkuperäisen Theresienwiesen niityn paikalla olevalla aukiolla. Maatalousnäyttely on jätetty ohjelmistoon joka kolmanneksi vuodeksi. Oluttelttoja ja -halleja on perustettu vuosien varrella lisää, ja niitä on suurennettu.
Vuoden 2019 Oktoberfest oli järjestyksessään 186:s. Olutjuhlat on vuosien varrella peruttu muun muassa koleraepidemian, molempien maailmansotien sekä koronapandemian takia.
Saksalaissiirtolaisten mukana festivaali levisi aikoinaan myös Yhdysvaltoihin ja muualle maailmaan, missä sitä juhlitaan yli 3 000 kaupungissa. Esimerkiksi Cincinnatissa Yhdysvalloissa festivaalilla käy vuosittain noin puoli miljoonaa ihmistä ja Kitchener-Waterloossa Kanadassa 750 000 ihmistä.
Jalkaväkirykmentti 39 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 39 (JR 39) perustettiin Kuopiossa. Rykmentin perusti Kuopion sotilaspiiri ja se kuului eversti Hannu Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan. Rykmentin komentajaksi tuli Pohjois-Savon suojeluskuntapiirissä lähes koko 30-luvun piiripäällikkönä toiminut eversti Pietari Autti.
Eshetu Tura
Eshetu Tura (s. 19. tammikuuta 1950) on etiopialainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän saavutti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa Moskovan olympialaisissa 1980.
Jalkaväkirykmentti 39 (talvisota)
Rykmentin rungon muodosti kolme 845 miehen vahvuista jalkaväkipataljoonaa:
Pataljoonien komppanianpäälliköt olivat pääasiassa armeijan ja suojeluskuntien palveluksessa olevia upseereita, joukossa muutama evp. upseeri. Talvisodan joukot koottiin pitäjittäin. Rykmentin I pataljoonan miehet olivat Lapinlahdelta ja Sonkajärveltä, II pataljoonan Kiuruvedeltä, Vieremältä ja Varpaisjärveltä ja III pataljoonan Pielavedeltä ja Keiteleeltä. Reservinupseereita oli maaseudulla vähän ja sen vuoksi rykmentiin tuli joukkueenjohtajia pääasiassa Kuopiosta, Iisalmesta sekä isommilta paikkakunnilta aina Etelä-Suomea ja Helsinkiä myöten. Täydennysmiehiä, joiden tappiot olivat suhteellisesti hyvin suuret, tuli rykmenttiin pääasiassa Varsinais-Suomesta.
Eversti Hannes Olkkosen komentama JR 38 oli toinen Pohjois-Savosta koottu ja Kuopiossa perustettu rykmentti. Sen I pataljoonan miehet olivat Suonenjoelta, Maaningalta ja Siilinjärveltä, II pataljoonan Karttulasta, Rautalammilta ja Vesannolta ja III pataljoonan Nilsiältä ja Muuruvedeltä.
Varustaminen
Rykmentti pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen ne eivät toteutuneet etenkään kaluston osalta.
Yksiköt
Jalkaväkirykmentti koostui seuraavista yksiköistä (suluissa määrävahvuus):
Komentaja(t)
thumb|150px|Rykmentin komentaja eversti Pietari Autti.
Keskittäminen
Rykmentti keskitettiin 18.-20. lokakuuta 1939 välisenä aikana tulevalle toiminta-alueelleen Laatokan Karjalaan Leppäsyrjän alueelle.
Talvisodan taisteluista
IV armeijakunnan taistelualueelle tyypilliseen tapaan myös Jalkaväkirykmentti 39 ei esiintynyt varsinaisessa kokoonpanossaan viivytysvaiheen päättymisen jälkeen, vaan sen yksiköitä toimi useiden eri tilapäisorganisaatioiden osina.
Rykmentin suorina "perillisinä" voinee pitää muun muassa Taisteluosasto Neitoa (Tst.Os. Neito) ja Taisteluosasto Lohikäärmettä (Tst.Os. Lohikäärme), joka esiintyi myös Ryhmä Lohikäärmeen nimellä. Komentaja esikuntineen muodostui mainituissa taisteluosastoissa rykmentin komentajasta ja hänen esikunnastaan.
Rauha 13. maaliskuuta 1940
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi puhuttiin kotiuttamisen sijasta lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Kaakkonen (Keuruu)
Kaakkonen on Keski-Suomessa Keuruulla Tiusalan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) se kuuluu.
Sormihanhikit
Sormihanhikit eli hanhikit (Potentilla) on kasvisuku ruusukasvien heimossa. Siihen kuuluu yli viisisataa lajia. Siinä on sekä yksi- että monivuotisia kasveja, joita tavataan ympäri pohjoista pallonpuoliskoa.
Geenitutkimusten jälkeen hanhikkien taksonomia on muuttunut 2000-luvulla; muun muassa keltapensashanhikki, entinen Potentilla fruticosa, kuuluu nyt pensashanhikkien (Dasiphora) sukuun. Vastaavasti aiemmin erilliset suvut Duchesnea, Horkelia ja Ivesia on liitetty sormihanhikkien sukuun. Toisaalta osa tutkijoista on ehdottanut monien sormihanhikeille läheisten sukujen, muun muassa mansikoiden (Fragaria) ja poimulehtien (Alchemilla), yhdistämistä yhdeksi isoksi Potentilla-suvuksi, joka molekyylibiologisten tutkimusten perusteella olisi monofyleettinen taksoni.
Sormihanhikit ovat varsin läheistä sukua mansikoille (Fragaria), minkä huomaa lehtien ja kukkien samankaltaisuudesta, niinpä joitakin koristekasveina kasvatettuja hanhikkilajeja kutsutaan valemansikoiksi. Sormihanhikkien kukkapohjus ei turpoa samanlaiseksi epähedelmäksi kuin mansikat.
Monia lajeja kasvatetaan koristekasveina. Ne sopivat aurinkoiseen paikkaan, eivätkä tarvitse paljoa ravinteita.
Lajeja Suomessa
Suomessa luonnonvaraisena kasvavat tai havaitut sormihanhikkilajit:
Muualla kasvavia lajeja
Muita sormihanhikkilajeja:
Lähisukuisia lajeja
Sormihanhikkien kanssa lähisukuisia kasveja, jotka uusimmissa suomalaisissa kasvitieteen lähteissä (Suomen putkilokasvien luettelo, Suomen puu- ja pensaskasvio) on viety sormihanhikeista muihin sukuihin:
Argostóli
Argostóli on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Αργοστολίου, Dímos Argostolíou), joka sijaitsee Kefalonián saarella, Kefalonián alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Koko kunnan väkiluku on 23 499 ja varsinaisen Argostólin kaupungin väkiluku 9 748 (vuonna 2011). Argostóli on Kefalonián saaren keskuskaupunki.
Maantiede
Argostóli sijaitsee Kefalonián saaren lounaisosassa Argostólinlahden osana olevan pienemmän luonnonsatamalahden rannalla. Se on saaren suurin asutus ja tärkeimpiä satamia. Argostólin kunta käsittää saaren eteläosan.
pienoiskuva|vasen|Argostólin rantaa.
Historia
Argostólin rakennuskanta oli aiemmin suurelta osin peräisin venetsialaisvallan ajalta. Kaupunki kärsi kuitenkin suuria tuhoja vuoden 1953 maanjäristyksessä ja se on rakennettu uudelleen. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Argostólin arkeologinen museo. Kefalonián kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin kahdeksan kilometriä kaupungista etelään.
Argostóli oli jo aiemmin itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kefalonián kunnaksi yhdessä Eleiós-Prónnoin, Érisoksen, Leivathón, Omalán, Palikín, Pýlaroksen ja Sámin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Argostóli toimi kunnan kuntakeskuksena. Argostólista tuli itsenäinen kunta jälleen 1. syyskuuta 2019, kun Kefalonián kunta jaettiin Kleisthenes I -suunnitelman mukaisesti kolmeksi kunnaksi, joista muut ovat Lixoúrin kunta ja Sámin kunta. Uusi Argostólin kunta käsittää suuremman alueen kuin vanha.
Kunnan osat
Argostólin kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka olivat vuosina 2011–2019 osa Kefalonián kuntaa ja jotka vastaavat vuoden 2011 Kallikrates-suunnitelmaa edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat (vuoden 2011 väestönlaskennan perusteella):
Seaside
Seaside voi tarkoittaa ainakin seuraavia paikkakuntia:
Aloitustapaaminen
Aloitustapaaminen on projektin käynnistämisen yhteydessä järjestettävä projektin asiakkaan ja projektiryhmän tapaaminen. Tavoitteena on projektin käynnistämisen lisäksi luoda yhtenäinen käsitys projektiin osallistuville sen sisällöstä ja tavoitteista. Erityisen tärkeää näiden läpikäyminen on, jos paikalla on henkilöitä, jotka eivät ole olleet millään tavalla valmistelemassa projektia tai aloitustapaamista. Projektiin osallistuvat myös tutustuvat toisiinsa, mikäli he eivät entuudestaan tunne toisiansa.
Aloitustapaamisessa asioista keskustellaan alustavasti, joten on hyväksyttävää että asioita jää avoimeksi. Tapaamisen onnistumisen varmistamiseksi, on siihen syytä varautua huolellisesti, jotta tapaamisesta saadaan mahdollisimman paljon hyötyä. Erityisesti tämä korostuu jos kyse on erityisen laajasta projektista, jolloin tapaaminen saattaisi valmistelemattomuuden vuoksi venyä tarpeettomasti.
Tapaamisen aiheita
Tapaamisessa voidaan sopia mm. seuraavista aiheista.
Aloitustapaamista voidaan käyttää myös motivoimaan niin projektia toteuttavia sen tarpeellisuudesta, mutta myös asiakkaalle voidaan näyttää projektiryhmän sitoutuminen projektiin osoittamalla paneutumista aiheeseen jo projektin varhaisessa vaiheessa.
Tapaamisesta saatujen tietojen perusteella voidaan toteuttaa projektin ensimmäiset dokumentit, jonka jälkeen voidaan alkaa keräämään tarkempia vaatimuksia projektin toteutukseen.