cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kenttärata
Rautateitä on käytetty sodassa jo esimerkiksi vuosina 1861-1865 käydyssä Yhdysvaltojen sisällissodassa, mutta koska varsinaisten rautateiden rakentaminen oli hidasta ja niihin liittyvät suuret rakennukset houkuttelivat vihollista, ne yleensä päätyivät tykinkantaman ulottumattomiin. Ensimmäisessä maailmansodassa 1910-luvulla sodan molemmat pääosapuolet olivat ottaneet käyttöönsä kapearaiteisia kenttäratoja helpottaakseen ja nopeuttaakseen esimerkiksi ammuksien, sekä haavoittuneiden kuljetuksia. Kapearaiteiset kenttäradat olivat nopeasti rakennettavissa ja muuteltavissa, joka mahdollisti niiden käytön myös juoksuhaudoissa.
Suomessa käytössä olleita kenttäratoja
thumb|300px|[[Natsi-Saksan armeijan tavarajuna Hyrynsalmen-Kuusamon kenttäradalla joulukuussa 1943.]] Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata oli Natsi-Saksan vuosina 1942-1944 rakennuttama 178 km:n mittainen kenttärata. Rata alkoi keskeneräisen Taivalkosken-Ämmänsaaren radan päätteenä sillä hetkellä olleelta Hyrynsalmen rautatieasemalta ja jatkui lähelle Kuusamon nykyistä keskustaa. Vuonna 1944 avatun radan rakensivat saksalaiset kuritusvangit ja venäläiset sotavangit. Saksalaiset räjäyttivät sen vielä samana vuonna.
Ylä-Syvärin kenttärata oli suomalaisten vuosina 1942-1944 rakennuttama 71,6 km:n mittainen kenttärata. Rata alkoi Muurmannin radan varrella olleelta Pajusuon liikennepaikalta ja kulki Jyvenjoen kautta lähelle Äänisen rantaa. Jyvenjoelta oli myös erillinen sivuraide Syvärin rantaan. Radan rakentaminen olikin luultua hitaampaa ja helmikuun 11. 1944 avattu rata jouduttiin hylkäämään jo kesäkuussa 1944.
Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata, sekä Ylä-Syvärin kenttärata olivat molemmat kapearaiteisia 750:mm:n raideleveydelle rakennettuja ratoja. Hyrynsalmen-Kuusamon kenttärata oli Suomen pisin kenttärata, sekä Suomen pisin koskaan rakennettu kapearaiteinen rata. Molemmat radat ovat suurimmalta osalta tuhoutuneet ja kalustot hävinneet.
Mijeegombyn Enhbold
Mijeegombyn Enhbold (s. 1964) on mongolialainen poliitikko, joko toimi pääministerinä 2006–2007. Hän astui virkaan 25. tammikuuta 2006 Tsahiagiin Elbegdorjin kiistellyn hallituksen hajottua. Hän oli 2005–2007 Mongolian vallankumouksellisen kansanpuolueen puheenjohtaja. Tätä ennen hän oli Ulaanbaatarin pormestari.
William Proxmire
thumb|William Proxmire Edward William Proxmire (11. marraskuuta 1915 – 15. joulukuuta 2005) oli Yhdysvaltain demokraattisen puolueen jäsen, joka istui Yhdysvaltain senaattorina Wisconsinista vuosina 1957–1989.
Proxmire syntyi Illinois’n Lake Forestissa. Hän oli vuosina 1946–1955 naimisissa Elsie Rockefellerin ja vuodesta 1956 Ellen Hodges Sawallin kanssa. Hän oli epäonnistuneesti ehdolla Wisconsinin kuvernööriksi vuosina 1952, 1954 ja 1956.
Boris Diaw
Boris Babacar Diaw-Riffiod (s. 16. huhtikuuta 1982 Cormeilles-en-Parisis) on ranskalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Taidoiltaan poikkeuksellisen monipuolinen Diaw pelasi NBA:ssa 14 kautta ja voitti sarjan mestaruuden San Antonio Spursissa vuonna 2014. Ranskan maajoukkueessa Diaw voitti MM-pronssia Espanjassa 2014 ja neljä EM-mitalia joiden joukossa mestaruus Sloveniassa 2013.
Ranska
Diaw pelasi kolme vuotta Pau-Orthezissa, Ranskan pääsarjan joukkueessa keskiarvoilla 6,3 pistettä, 4,2 levypalloa ja 2,3 syöttöä per peli. Viimeisellä kaudella hän sai lisää peliaikaa ja teki keskiarvot 7,3 pistettä, 5,3 levypalloa ja 3,8 syöttöä 23 ottelussa. Heitot onnistuivat 59,6 prosentin tarkkuudella. Kaksi päivää sen jälkeen, kun Atlanta Hawks oli varannut hänet NBA:han, hän auttoi joukkuettaan voittamaan toisen liigamestaruutensa. Joukkuetoverinaan hänellä oli ensimmäisen kierroksen (11. vuoro) varaus Mickael Pietrus. Hänet valittiin toisella kaudellaan Ranskassa liigan tähdistöotteluun. Samana vuonna hän voitti myös sarjan donkkikisan.
Atlanta Hawks
Kesäkuussa 2003 Diaw varattiin 21. vuorolla NBA:han, Atlanta Hawksiin. Tulokaskaudellaan Atlantassa Diaw teki 4,5 pistettä, otti 4,5 levypalloa, antoi 2,4 syöttöä, riisti pallon 0,8 kertaa ja torjui heiton 0,5 kertaa per peli. Hän pelasi 76 ottelua aloittaen niistä 37. Tulokkaista hän oli seitsemäs levypalloissa, kahdeksas syötöissä, yhdeksäs torjuinnoissa ja kahdeksas pelatuissa minuuteissa. Hän menetti kaudesta kuusi peliä nilkkavaivan takia.
Toisella kaudellaan Diaw viimeisteli 4,8 pistettä, 2,6 levypalloa ja 2,3 syöttöä keskimäärin yhdessä ottelussa. Kauden aikana hän pelasi yhteensä 66 ottelua. Hän ei ollut kertaakaan loukkaantuneena, mutta valmentaja halusi pitää hänet penkillä koko ottelun 16 kertaa. Diaw pelasi siihenastisen uransa parhaan ottelun New York Knicksiä vastaan tehden 20 pistettä ja 9 syöttöä 40 peliminuutissa. Hän pelasi vahvan helmikuun tehden 7,4 pistettä, napaten 3,7 levypalloa ja antaen 3,1 syöttöä per ottelu. Levypalloennätyksensä (9) Diaw teki Washington Wizardsia vastaan.
Phoenix Suns
19. elokuuta 2005 Atlanta ja Phoenix Suns tekivät vaihtokaupat: Phoenix sai Diaw’n ja kaksi ensimmäisen kierroksen varausvuoroa tulevaisuudesta, ja Atlanta sai Joe Johnsonin. Diaw teki 13,3 pistettä, otti 6,9 levypalloa ja antoi 6,3 syöttöä per peli pelaten 81 ottelua (kaikki uran ennätyksiä). Lisäksi hän voitti kehittyneimmän pelaajan palkinnon. Aikaisempia voittajia olivat muun muassa Tracy McGrady, Gilbert Arenas ja Jermaine O’Neal. Diaw oli yksi kolmesta pelaajasta, joiden keskiarvoissa oli ainakin 6 levypalloa ja 6 syöttöä. Hän pelasi 20 pudotuspeliottelua kaudella 2005–2006 keskiarvoilla 18,7 pistettä, 6,7 levypalloa ja 5,2 syöttöä heittäen pelitilanneheitot 52,6 %:n tarkkuudella ja vapaaheitot 76 %:n tarkkuudella.
Kauden 2007–2008 pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Diawin Phoenix pelasi San Antonio Spursia vastaan. Neljännessä ottelussa Diaw sai kuusi virhettä ja lensi suihkuun mutta teki silti 20 pistettä, otti 10 levypalloa ja syötti 8 koria.
Charlotte Bobcats ja piipahdus Ranskassa
10. joulukuuta 2008 Diaw vaihdettiin yhdessä Raja Bellin ja Sean Singletaryn kanssa Charlotte Bobcatsiin. Vaihdossa Phoenix sai Jason Richardsonin ja Jared Dudleyn.
Syksyllä 2011, kun NBA:ssa oli työsulku, Diaw pelasi JSA Bordeaux Basketissa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Pro B:ssä. Hän on myös kyseisen seuran osaomistaja ja toiminut sen puheenjohtajana. Hän palasi NBA:han ja Bobcatsiin työsulun päätyttyä.
Utah Jazz ja uran päätöskausi Ranskassa
Viimeiseksi jääneen NBA-kautensa 2016–2017 Diaw pelasi Utah Jazzissa. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi kotimaahansa, Levallois Metropolitansiin.
Syyskuussa 2018 Diaw ilmoitti Twitter-tilillään lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkue
Diaw edusti Ranskan miesten maajoukkuetta vuosien 2012 ja 2016 kesäolympialaisissa, vuosien 2006, 2010 ja 2014 MM-kilpailuissa ja vuosien 2003, 2005, 2007, 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa. Ranskan mitalisaldo näistä kisoista oli MM-pronssi ja neljä EM-mitalia.
Pelaajaprofiili
Diaw oli kokonsa puolesta hyvä pieni laitahyökkääjä. Koska Diaw oli hyvä syöttämään ja tekemään pisteitä korin läheisyydestä, pystyi hän pelaamaan melkein mitä paikkaa tahansa. Paras esimerkki tästä oli, kun kaudella 2005–2006 Diaw joutui sijaistamaan Sunsin parasta pelintekijää Steve Nashia tämän loukkaannuttua. Kun Nash palasi, Phoenixilta loukkaantui kolme sentteriä ja Diaw joutui pelaamaan paljon sentterinä. Hän teki sentterinä hyvät tilastolukemat: 18,7 pistettä, 6,7 levypalloa ja 5,2 syöttöä ottelua kohden. Hänen kauden lopulliset tilastonsa olivat 13,3 pistettä, 6,9 levypalloa ja 6,2 syöttöä ottelua kohden. Kauden lopussa Diaw palkittiin parhaiten edelliskaudesta kehittyneenä pelaajana.
Perhe ja yksityiselämä
Diaw ja toinen ranskalainen tunnettu koripalloilija Tony Parker ovat pitkäaikaisia ystäviä. Diaw oli bestman Parkerin ja Eva Longorian häissä.
Loïc Nottet
Loïc Edward Nottet (s. 10. huhtikuuta 1996 Courcelles) on belgialainen laulaja. Hän sijoittui toiseksi The Voice Belgiquen kolmannella tuotantokaudella vuonna 2014. Hän on toiminut aktiivisena laulajana vuodesta 2014 alkaen.
Vuoden 2014 marraskuussa Nottet valittiin Belgian edustajaksi vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun Itävallan Wieniin. Nottet esitti Euroviisuissa kappaleen Rhythm Inside. Hän pääsi jatkoon finaaliin, joka pidettiin Wienissä 23. toukokuuta 2015. Hän sijoittui finaalissa neljänneksi Italian ja Australian väliin. Myös kaksi vuotta aiemmin, vuonna 2013, Belgian edustaja Roberto Bellarosa oli kilpaillut The Voice Belgiquen edellisellä kaudella.
Joulukuussa 2015 Nottet voitti ranskalaisen Danse avec les stars (Tanssii tähtien kanssa) -ohjelman kuudennen kauden.
Huhtikuussa 2017 Nottet julkaisi esikoisalbuminsa nimeltään Selfocracy.
Cretinetti ja ahneuden palkka
Cretinetti ja ahneuden palkka (, ”Miten ahneus pilasi Cretinettin joulun”) on vuonna 1910 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Lyhyen komedian päähenkilöä Cretinettiä esittää André Deed.
Tuotanto
Cretinetti ja ahneuden palkka on poikkeuksellisen pitkä ja komeasti toteutettu Cretinetti-farssi. Sen sivuosissa nähdään varsin nykyaikainen Joulupukki sekä perinteistä kuvastoa edustavat Pyhä Pietari, Jumala ja Mefistofeles. Jälkimmäistä esittää näyttelijänuraansa aloitellut Emilio Ghione. Trikkikuvat tuovat mieleen Georges Mélièsin elokuvat. Myös rohkeasti käsitelty uskontoteema paljastaa André Deedin ranskalaisen alkuperän.
Elokuvaa lienee esitetty aikanaan Suomessa nimellä Lehman(n)in joulu-uni. Se on nähtävissä Belgian elokuva-arkiston YouTube-kanavalla.
.jp
.jp on Japanin Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Sitä hallinnoi Japan Registry Services. Tunnus otettiin käyttöön elokuussa 1986.
.jp-tunnuksen luonnin yhteydessä verkko-osoitetta hallinnoi JPNIC sen roolin Japanin Internet-yhteyksien kehityksen yhteydessä. Kuitenkin, kasvavan tärkeyden sekä rekisteröintimäärän kasvun myötä päätettiin, että JPNIC perustaa kokonaan oman yhtiön hoitamaan .jp-tunnuksen rekisteröintiä. 30. kesäkuuta 2003 lähtien Japan Registry Services on virallisesti jakanut .jp-osoitteita. Osoitteen saadakseen hakijalla täytyy olla fyysinen osoite Japanissa. Toiselle tai kolmannelle asteelle voidaan rekisteröidä myös osoitteita, joissa on japanilaisia merkkejä (kanji, hiragana tai katakana) ASCII-merkkien lisäksi.
Lähteet
Toppdomän
Mario Zanetta
Mario Zanetta (29. tammikuuta 1938 – 13. marraskuuta 1998) oli italialaissyntyinen, Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin Paulo Afonson hiippakunnan piispaksi 15. kesäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aloysio José Leal Penna, jota avustivat Jackson Berenguer Prado ja Aldo Del Monte.
Zanetta johti hiippakuntaansa, kunnes kuoli 60-vuotiaana.
Jonas Albert Sandman
Jonas Albert Sandman (25. maaliskuuta 1866 Haapavesi – 10. huhtikuuta 1947 Oulunkylä) oli suomalainen kollegineuvos, kalastuksentarkastaja ja valokuvaaja.
Sandmanin vanhemmat olivat kruununvouti, kihlakunnantuomari Nils Edvard Sandman (1829–1890) ja Laura Cecilia Nygrén. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1885 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1891.
Sandman oli Suomen Kalastusyhdistyksen ensimmäinen sihteeri ja hän toimi vuodesta 1892 alkaen kalastustarkastajan apulaisena. Kalastustarkastajana Sandman oli 1904–1918. Hän edusti Suomea kansainvälisessä merentutkimusneuvostossa vuosina 1904–1918 ja oli Suomen Kalastusyhdistyksen puheenjohtajana 1906–1911. Sandman harrasti valokuvausta ja tallensi valokuviinsa kalastusta ja ravustusta. Sandman kuoltua perustettiin 1947 hänen testamenttisäätiönsä Fiskeri-inspektot J.Alb.Sandmans stiftelse för understödjande av Finlands havsfiskare.
Sápmi Pride
pienoiskuva|250px|Maxida Märak esiintymässä vuoden 2015 Sápmi Pridessa. pienoiskuva|[[Saamelaiskäräjät (Norja)|Norjan saamelaiskäräjien jäsen Henrik Olsen ja muita priden osallistujia vuoden 2015 pridekulkueessa]] Sápmi Pride on Saamenmaalla järjestettävä saamelaisten pride-tapahtuma, joka on järjetetty vuosittain vuodesta 2014. Pridefestivaalin aikana järjestetään mm. konsertteja, luentoja, pridekulkuetta ja työpajoja Sápmi Priden tarkoituksena on nostaa esille seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia, yhdenvertaisuutta ja kulttuuria. Sen lisäksi se luo fyysisen paikan, jossa sateenkaarisaamelaiset voivat tutustua toisiinsa ja samalla sekä olla saamelaisia että kuulua seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kokematta vähemmistöstressiä kummastakaan.
Historia
Ensimmäinen Sápmi Pride järjestettiin 16.–19. lokakuuta 2014 Kiirunassa. Sen järjesti ruotsinsaamelainen nuortenjärjestö Sáminuorra. Festivaalin toisena päivänä perustettiin Queer Sámit -yhdistys ja Jenni Laiti kertoi Gállokin protestitaiteesta. Lauantaina oli festivaalin pridekulkue, Sofia Jannokin konsertti ja yökerho. Pridekulkueeseen osallistui suunnilleen 300 ihmistä. Sunnuntaina pidettiin mm. sateenkaarimessu.
Seuraavana vuonna Sápmi Pride oli 29.–31. toukokuuta Kaarasjoella. Festivaalin järjesti edellisen Sápmi Priden aikana perustettu Queer Sámit -yhdistys. Tämä pridefestivaali oli ensimmäinen paikka, johon Heidi Lunabban ja Ilar Gunilla Perssenin luoma Tvättlina – Pyykkinaru -yhteisötaideprojekti siirtyi vuoden 2014 Jeppis Priden jälkeen. Kaarasjoella pyykkinaruja oli sekä Pridetalon että Pridelaavun ulkopuolella ja sisällä sekä runsaasti ympäri kylää. Sen lisäksi pridekulkueen osallistujat kantoivat mukanaan yhtä pyykkinarua läpi kylän.
Suomen puolella Sápmi Pride järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2017, jolloin se järjestettiin Inarissa. Se piti alun perin järjestää jo vuonna 2016 Inarissa, mutta se siirrettiin Koutokeinoon protestina Kautokeinon seurakuntaneuvoston päätökselle kieltää seksuaalivähemmistöjen vihkiminen seurakunnan kirkoissa.
Oli tarkoitus järjestää vuoden 2020 Sápmi Pride taas Suomen puolella Saamenmaata, tällä kertaa Utsjoella, mutta koronaviruspandemian vuoksi pridefestivaali siirrettiin järjestettäviksi vuoteen 2021.
Ilkka Rautio
thumb|right|Ilkka Rautio. Ilkka Jussi Rautio (s. 24. kesäkuuta 1950 Rovaniemi) on suomalainen juristi ja entinen korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1974 ja sai varatuomarin arvon 1977. Hän on työskennellyt pitkään oikeusministeriössä mm. lainsäädäntöneuvoksena osallistuen rikoslain kokonaisuudistukseen. Oikeusministeriöstä hän siirtyi eduskunnan oikeusasiamiehen kansliaan esittelijäneuvokseksi ja kansliapäälliköksi. Eduskunnan apulaisoikeusasiamieheksi hänet valittiin vuosiksi 2001–2005. Korkeimman oikeuden jäseneksi hänet nimitettiin 1. lokakuuta 2005.
Rautio toimi toukokuussa 2009 mietintönsä jättäneen oikeus- ja sisäasiainministeriöiden asettaman esitutkinta- ja pakkokeinolainsäädännön kokonaisuudistusta valmistelleen toimikunnan puheenjohtajana.
Nordin
Nordin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Francesco Cetti
pienoiskuva|Francesco Cetti Francesco Cetti (9. elokuuta 1726 Mannheim – 20. marraskuuta 1778 Sassari) oli italialainen eläintieteilijä, matemaatikko ja jesuiittapappi.
Cetti teki pitkiä tutkimusretkiä Sassarin ympäristössä ja julkaisi tutkimustuloksiaan 4-osaisessa teoksessa Storia Naturale di Sardegna (1774–1777).
Cettin kunniaksi on nimetty silkkikerttusten suku (Cettia), ja silkkikerttunen (Cettia cetti, Temminck, 1820), jonka keräsi Sardiniasta Alberto della Marmora.
Renat Mamašev
Renat Abdulrašitovitš Mamašev (, s. 31. maaliskuuta 1983 Moskova) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2015–2016 KHL-seura HK Sotšissa.
Mamašev on pelannut koko uransa Venäjällä. New Jersey Devils kutsui hänet harjoitusleirilleen syksyllä 2014, muttei tehnyt hänen kanssaan sopimusta.
Michael N. Castle
Castle toimi vuosina 1981–1985 Delawaren varakuvernöörinä ja vuosina 1985–1992 kuvernöörinä. Häntä edelsi jälkimmäisessä virassa Pierre S. du Pont IV.
Tonight (Fabricsin albumi)
Tonight on suomalaisen popyhtye Fabricsin toinen ja viimeiseksi jäänyt albumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Se äänitettiin Studio 55:ssä, ja miksattiin Takomossa.
Michael N. Castle
Castle toimi vuosina 1993–2011 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Vuonna 2010 hän pyrki puolueensa senaattoriehdokkaaksi Delawaresta, mutta hävisi teekutsuliikkeen tukemalle Christine O'Donnellille.
Tonight (Fabricsin albumi)
Albumin tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu ”Summer Is Fading”. Yhtyeen laulaja Tommi Läntinen levytti kappaleen suomenkielisillä sanoilla vuoden 2004 soololevylleen Popniitti. Sen käänsi suomeksi nimellä ”Kesä häipyy” kappaletta aikanaan suuresti arvostanut Hector.
Michael N. Castle
Castle on naimisissa Jane DiSabatinon kanssa ja lapseton.
Tonight (Fabricsin albumi)
A-puoli
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tommi Läntinen, ellei toisin mainittu.
Herrainpäivät
Herrainpäivät eli herrainkokous (ruots. herredag) oli Ruotsissa myöhäiskeskiajalta 1600-luvulle asti käytetty nimitys maallisen ja hengellisen ylimystön kokouksesta. Herrainpäivät kehittyivät valtaneuvoston kokouksista, joihin kutsuttiin neuvoston ulkopuolisia ylimyksiä. Päiville alettiin 1400-luvulla kutsua myös porvariston ja talonpoikien edustajia. Näin herrainpäivistä kehittyi nelisäätyiset valtiopäivät. Herrainpäivät nimitys väistyi valtiopäivät nimityksen sijalta 1600-luvun aikana.
Alfonso II
Liste der Herrscher namens Alfons
Herrainpäivät
Yleensä herrainpäivät kutsuttiin koolle vain erityisen tärkeiden asioiden vuoksi. Tällaisia asioita olivat esimerkiksi kuninkaan tai valtionhoitajan vaali. Vallassa ollut hallitsija ei juurikaan kutsunut herrainpäiviä koolle.
Tanskassa kutsuttiin herrainpäiviksi (tansk. herredag) 1500- ja 1600-luvulla vuosittaista valtaneuvoston kokousta. Kokouksessa hallitsija ja neuvosto muodostivat maan korkeimman oikeusasteen.
Ensimmäinen (Antti Tuiskun albumi)
Ensimmäinen on Idols-ohjelmasta poptähdeksi nousseen suomalaisen laulajan Antti Tuiskun debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2004 BMG Finland -levy-yhtiön kautta. Albumista julkaistiin myös Deluxe-erikoispainos, joka sisälsi yhden uuden kappaleen ja lisäksi kahden tunnin mittaisen, muun muassa Tuiskun konserttitaltionnin sisältävän DVD-levyn.
Ensimmäinen oli Suomen albumilistalla 19 viikkoa, joista ykkösenä ensimmäiset kolme. Lisäksi Deluxe-painos nousi listalle heti alkuperäisen version pudottua sieltä. Deluxe oli listalla kahdeksan viikkoa, paras sijoitus oli kolmas. Yhteensä listaviikkoja kertyi siis 27. Albumia on myyty yli 70 000 kappaletta eli tuplaplatinalevyn verran.
Albumilta julkaistiin kaksi singleä. "En halua tietää" oli Suomen singlelistalla yhdeksän viikkoa, joista kaksi kärjessä, ja "Yritä ymmärtää" kahdeksan viikkoa, paras sijoitus oli kolmas. "En halua tietää" -kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Kappaleet
Deluxe-erikoispainoksessa kappalelista oli samanlainen lukuun ottamatta Jenni Vartiaisen kanssa laulettua ”Kahdestaan”-duettoa, joka oli sijoitettu erikoispainoksessa ensimmäiseksi kappaleeksi.
Kefaloniá (kunta)
Kefaloniá ( eli Δήμος Κεφαλονιάς, Dímos Kefaloniás) oli Kreikan kunta, joka sijaitsi Kefalonián alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnan pinta-ala oli 781 neliökilometriä ja väkiluku 35 801 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus oli Argostóli.
Kefalonián kunta käsitti koko Kefalonián saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluivat seuraavat pienemmät saaret: Ápasa, Asterís, Fílippos, Giróvaris, Kalógiros, Lamprinós, Módi, Petalás, Pístros, Práso, Sofía, Sorós, Tsakalonísi ja Vardiánoi. Näistä suuri osa kuuluu Ekhinadien saariryhmään.
Kefalonián kunta syntyi, kun Argostóli, Eleiós-Prónnoi, Érisos, Leivathó, Omalá, Palikí, Pýlaros ja Sámi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta lakkautettiin ja jaettiin vuonna 2019 Kleisthenes I -suunnitelman mukaisesti kolmeksi kunnaksi, jotka ovat Argostóli, Lixoúri ja Sámi.
Kunnan osat
Kefalonián kunta muodostui kahdeksasta kunnallisyksiköstä, jotka vastasivat Kallikrates-uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset olivat:
Romanian kieli
Romanian kieli (romaniaksi română, Moldovassa myös limba moldovenească) on romaanisten kielten ryhmään kuuluva indoeurooppalainen kieli, jota puhuu noin 24,3 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä maailman 58. puhutuimman kielen.
Romanian kielellä tarkoitetaan yleensä romanian suurinta päämurretta, dakoromaniaa. Muut romanian murteet ovat puhujamääriltään hyvin pieniä: aromania (eli makedoromania, noin 200 000 puhujaa Albaniassa, Bulgariassa, Kreikassa ja Pohjois-Makedoniassa), meglenoromania (5 000 Kreikan Moglenassa sekä Pohjois-Makedoniassa) ja istroromania (noin 500–1 500 Kroatian Istriassa). Dakoromaniakin jakautuu murteisiin, mutta murre-erot ovat melko pieniä.
Romania on romaaninen kieli, joka on kehittynyt latinasta. Arviolta yli 70 prosenttia sanastosta on yhteistä italian, ranskan, portugalin ja espanjan kanssa. Romanian kieli on saanut paljon vaikutteita etenkin slaavilaisista kielistä. Arviolta 10–20 prosenttia nykyromanian sanoista on slaavilaista alkuperää. Neuvostoliiton aikana Moldovassa puhuttuun romaniaan tuli enemmän uudissanoja venäjästä kuin Romaniassa puhuttuun romaniaan.
Sten Sture vanhempi
Sten Sture vanhempi (1440–1503) toimi Ruotsin valtionhoitajana vuosina 1470–1497 ja 1501–1503. Sten Sture oli kuningas Kaarle Knuutinpoika Bonden sisarenpoika. Kuningas oli ennen vuonna 1470 tapahtunutta kuolemaansa nimittänyt Sturen valtakunnan tulevaksi päämieheksi ja poikansa holhoajaksi. Valtaneuvosto nimitti Sturen valtionhoitajaksi samana vuonna. Sture voitti Tanskan Kristianin vuonna 1471 Tukholman edustajalla, mistä syystä häntä on jälkikäteen pidetty Ruotsin vapaustaistelijana ja hankki itselleen voimakkaan, keskitetyn vallan Ruotsissa.
Romanian kieli
Enemmistö puhujista asuu Romaniassa. Lisäksi romaniaa puhutaan muun muassa Moldovassa, Serbiassa, Ukrainassa, Unkarissa ja Saksassa. Serbiassa, Ukrainassa ja Israelissa arvioidaan olevan 250 000 puhujaa, kun taas Kreikassa 55 000 sekä Albaniassa ja Bulgariassa 10 000. Ukrainassa puhujat ovat keskittyneet Tšernivtsin alueelle. pienoiskuva|Puhuttua romaniaa pienoiskuva|[[Isä meidän|Isä meidän -rukous romaniaksi.]] Romanian katsotaan olevan elinvoimainen kieli, ja se jaetaan yhdeksään päämurteeseen.
Sten Sture vanhempi
Tanskan kanssa Kalmarin unionin jatkosta ei saatu sovittua, kun Tanskan kuningas Hannu I ei saapunutkaan allekirjoittamaan jo neuvoteltua Kalmarin resessiä. Vuonna 1493 Tanska solmi yllättävän liittosopimuksen pitkään Ruotsin kanssa vihollisuuksissa olleen Venäjän kanssa. Vuonna 1495 alkoi niin sanottu vanha viha eli sota Ruotsin ja Venäjän välillä. Siihen liittyi Viipurin piiritys ja merkillinen Viipurin pamaus. Rauha solmittiin 1497, mutta se oli hatara.
Romanian kieli
Moldovan romania
Moldovassa puhutusta romanian kielestä käytetään joskus nimitystä moldavia (mold. limba moldovenească). Kysymys moldavian kielen asemasta on poliittinen, sillä moldavian kirjakieli on identtinen romanian kirjakielen kanssa. Virallisissa yhteyksissä on käytetty usein nimitystä limba de stat eli ”valtion kieli”, jolloin ei tarvitse ottaa kantaa kielen nimeen. Moldovan kielellä oli omat ISO-koodinsa marraskuuhun 2008 asti, jolloin ne korvattiin romanian kielen koodeilla. Joulukuussa 2013 Moldovan perustuslakituomioistuin päätti, että maan virallinen kieli on romania.
Historia
Romanian kieli on syntynyt muinaisen Daakian alueella puhutusta latinan kielestä. Rooman valta nykyisellä romaniankielisellä alueella alkoi vuonna 106, kun keisari Trajanus joukkoineen valloitti alueen. Rooman valta päättyi vuonna 275 roomalaisten joukkojen vetäytymiseen alueelta, ja valta siirtyi germaanisten heimojen käsiin aina siihen asti, kun vuonna 375 hunnit valtasivat alueen.
Sten Sture vanhempi
Tanskan kuningas Hannu julisti Ruotsille sodan lähes heti Venäjän kanssa solmitun rauhanteon jälkeen. Hannu pääsi sodassa niskanpäälle ja Sture tunnusti hänen asemansa Ruotsin hallitsijana, ja sai puolestaan itse kuninkaan hovimestarin aseman ja Suomen läänityksekseen. Hannun suosio Ruotsissa laski, kun tiedot tämän tekemistä sopimuksista Venäjän kanssa tulivat ilmi, ja loppuvuodesta 1501 Hannu syrjäytettiin ja Sture palasi valtionhoitajaksi elämänsä jäljellä oleviksi vuosiksi.
Romanian kieli
Historia
Hunnien vallasta huolimatta latinan kieli kuitenkin jatkoi leviämistään alueella, myös 400- ja 600-luvuilla slaavilaisten valloitusten aikoihin. Slaavilaiset kielet tosin jättivät jälkiä erityisesti alueen nimistöön. Turkkilaisia vaikutteita alueelle tuli ottomaanien eli osmanilaisten valloittajien mukana vuodesta 1453 alkaen, mutta vaikutteet olivat enemmän kulttuurillisia kuin kielellisiä.
1800-luvulta lähtien ranskan kieli ja ranskalainen kulttuuri ovat vaikuttaneet romanian kieleen ja romanialaiseen kulttuuriin, erityisesti kirjallisuuteen. Ensimmäinen tunnettu romaniankielinen teksti on kuitenkin jo vuodelta 1521.
Kielioppi
Romanian kielioppi eroaa huomattavasti muista romaanisista kielistä.
Romanian substantiivit jakautuvat kolmeen sukuun: maskuliini, feminiini ja neutri. Muissa nykyisissä romaanisissa kielissä on pääsääntöisesti vain kaksi sukua.
Yleisimmät monikon päätteet ovat maskuliineilla -i, feminiineillä -e tai -i, neutreilla -e tai -uri. Epämääräinen artikkeli on maskuliineilla ja neutreilla un, feminiineillä o. Määräinen artikkeli liitetään suffiksina substantiivin perään toisin kuin muissa romaanisissa kielissä (nominatiivin ja akkusatiivin päätteet: yks. m. ja n. -ul (-e:n jälkeen -le), yks. f. -a (painollisen vokaalin jälkeen -ua), mon. m. -i, mon. f. ja n. -le. Maskuliinin ja neutrin määräävä artikkeli on yksikön genetiivissä ja datiivissa -lui, feminiinin vastaava muoto on -ei. Monikon genetiivin ja datiivin määräinen artikkeli on -lor.
romania: un student, studentul 'opiskelija' (vrt. esimerkiksi espanja: un estudiante, el estudiante)
Romanian substantiivit taipuvat myös sijoissa:
Nom.-Akk. un student, studentul Gen.-Dat. unui student, studentului Vok. studentule
Adjektiivit taipuvat sekä suvussa että luvussa. Esim. negru (m. & n. yks.), neagră (f. yks.), negri (m. mon.), negre (f. mon.). Komparaatio muodostetaan sanalla mai.
Romanian verbit jaetaan neljään taivutusluokkaan infinitiivin päätteen mukaan: -a, -ea, -e, -i. Infinitiivien käyttö on romaniassa melko harvinaista, kuten muissakin balkanilaisissa kielissä. Romanian verbien indikatiivin aikamuodot ovat preesens, imperfekti, perfekti, yksinkertainen perfekti, pluskvamperfekti, futuuri ja futuurin perfekti. Näistä futuuri ja perfekti ovat liittomuotoja, mutta esimerkiksi pluskvamperfekti ei ole romaniassa liittomuoto, toisin kuin muissa romaanisissa kielissä.
Taivutusesimerkki: cânta 'laulaa'
Moduksia romaniassa on viisi: indikatiivi, konjunktiivi, konditionaali, presumptiivi ja imperatiivi.
Romanian sanajärjestys on perusmuodossaan subjekti-verbi-objekti.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Kirjoitusjärjestelmä
pienoiskuva|Romaniaa kirjoitettuna kyrillisin kirjaimin. Uusi Testamentti vuodelta 1648. Romanian kieltä kirjoitettiin 1400-luvulta kyrillisin kirjaimin. Vuodesta 1860 kirjaimisto on ollut latinalainen. Käytössä on muutama erikoismerkki: kirjain Țț ääntyy [ts], Șș [ʃ], ă [ə] ja sekä î että â ääntyvät [ɨ]. Oikeaoppisessa romanian kielen Țț- ja Șș-kirjaimessa on alapuolella pilkku, ei sediljiä kuten kirjaimissa Ţţ ja Şş, mutta merkit sekoitetaan usein, ja Țț sekä Șș ovat tavallisesti vaikeampia tuottaa ja näyttää oikein merkkivalikoimien vuoksi. Unicode erottelee kirjaimet: Șș (U+0218, U+0219), Țț (U+021A, U+021B) Şş (U+015E, U+015F) Ţţ (U+0162, U+0163).
Kirjaimet î ja â lausutaan täysin samoin. Erona on se, että kirjainta î käytetään sanan alussa ja lopussa, ja kirjainta â sanan sisällä, paitsi vakiintuneissa erisnimissä ja yhdyssanoissa (ne + îndemânatic → neîndemânatic). Romanian tiedeakatemia teki 1953 oikeinkirjoitusuudistuksen, jossa kirjain â poistettiin käytöstä. Tuolloin myös maan nimeksi tuli Republica Populară Romînă. Nicolae Ceaușescun noustua valtaan 1965 hän nimesi maan uudelleen Romanian sosialistiseksi tasavallaksi, Republica Socialistă România, jolloin nimen perinteinen kirjoitusasu palautettiin. Vuonna 1993 tiedeakatemia luopui kokonaan uudistuksesta ja palasi tältä osalta vuoden 1904 oikeinkirjoitusuudistuksen mukaisiin käytäntöihin, jolloin â otettiin uudelleen käyttöön.
Nykyisessä Moldovan tasavallassa oli neuvostovallan aikana 1940–1941 ja 1944–1989 käytettävä kyrillisiä kirjaimia. Vuonna 1989 siirryttiin käyttämään latinalaisia aakkosia, poikkeuksena Transnistrian erillisalue, jossa käytetään yhä kyrillisiä kirjaimia.
Jyrki Sukula
Jyrki Mikko Tapani Sukula (s. 1965) on suomalainen kokki, joka on tullut tunnetuksi television ruoka-aiheisista ohjelmista, kuten Kaikilla mausteilla (1996–1999), Kokkisota (1999–2004), Ruokala (2002–2003), Liemessä (2004–2005), Hullu kokki Piemontessa (2008–2009), Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! (2012–2018), Hotellit kuntoon, Jyrki Sukula! (2014), Sukulan suojatit (2016) sekä Suomalainen menestysresepti (2019-). Televisio-ohjelmien resepteistä on myös koottu lukuisia kirjoja.
Sukulalla on vuonna 2000 perustettu Kaikilla mausteilla -niminen catering-palvelu ja viinitila Italian Piemontessa. Vuosina 2006–2011 Sukula toimi HK Ruokatalon luovana johtajana.
Vuonna 2007 Sukula esiintyi äänellään Pixarin Rottatouille-elokuvassa ja vuonna 2011 Smurffit-elokuvassa.
Sukula toimii luovana johtajana Savonia-ammattikorkeakoulun vuonna 2014 käynnistetyssä hankkeessa, jonka tavoitteena on kouluruokailun kehittäminen. Hankkeessa kiinnitetään huomiota tarjottavan ruuan laatuun, imagoon sekä ruokailutilojen viihtyisyyteen. Hankkeen pilottikouluna toimii kuopiolainen Pyörön koulu.
Jyrki Sukula on viihdetaiteilija Marja-Leena Sukulan poika. Sukula on sotilasarvoltaan kersantti.
Lapinjärvi (Jämsä)
Lapinjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä  sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Valkeajärven länsipuolella olevalla Lapinsuolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat suota. Järvelle ei tule tietä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,6 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä metsäojaa, joista kolme tuovat suolta kuivatusvesiä. Etelärantaan laskee Ruutanan lammen laskuoja. Järvi laskee itärannasta lähtevällä laskuojalla Valkeajärveen. Valkeajärvi kuuluu vesireitille, jonka muodostuu peräkkäisten järvien ketjusta: Valkeajärvi, Vähä Valkeajärvi, Karttianjärvi, Liivesjärvi, Sulunjärvi, mikä laskee lopuksi Koljonselän Säkin Oinaspohjan lahteen.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa järvelle oli jo kaivettu pohjoinen suo-oja. Ruutanan nimi oli tuolloin ”Rutajärvi”, mutta seuraavassa kartassa se kirjoitettiin ”Ruutana”.
Kultaranta VII
Kultaranta VII on Suomen tasavallan presidentin entinen virkavene, joka valmistui vuonna 1983. Se korvasi vuonna 1974 käyttöön otetun Kultaranta VI:n, ja sen korvasi vuonna 2008 Kultaranta VIII.
Kultaranta VII on 12,5 metriä pitkä ja 4,5 metriä leveä. Siinä on 2 kpl 375-hevosvoimaista dieselmoottoria ja sen huippunopeus on 20 solmua. Veneeseen mahtuu kaksihenkisen miehistön lisäksi 12 matkustajaa.
Federico Chueca
thumb|Federico Chueca. Federico Chueca (5. toukokuuta 1846 – 20. heinäkuuta 1908) oli espanjalainen säveltäjä.
Chueca syntyi Madridissa ja pääsi konservatorioon 8-vuotiaana. Osin perheensä painostuksesta hän jätti musiikin ja keskittyi lääketieteen opiskeluun. Hänet pidätettiin vuonna 1866 opiskelijamielenosoituksessa, ja kolmen vankeuspäivänsä aikana hän sävelsi Lamentos de un preso -sarjan, joka nousi Francisco Asenjo Barbierin tuella huomattavaan suosioon.
Chueca saattoi omistautua musiikille. Hän työskenteli pianistina ja sävelsi mm. lukuisia zarzueloja, joista tunnetuimpia ovat La gran vía (1886), Cádiz (1886), El chaleco blanco (1890), La alegría de la huerta (1900) ja El bateo (1901). Hän kuoli 62-vuotiaana.
Riikka Pelo
Riikka Pelo (s. 1972 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän toimii vierailevana professorina kirjoittamisen maisteriohjelmassa Teatterikorkeakoulussa.
Pelon esikoisromaani Taivaankantaja ilmestyi vuonna 2006. Se sai Tiiliskivi-palkinnon ja oli Runeberg-palkintoehdokas. Pelon toinen romaani Jokapäiväinen elämämme palkittiin vuoden 2013 Finlandia-palkinnolla. Teos oli ehdolla myös Runeberg-palkinnon saajaksi.
Ura ja elämä
Pelo sai vuonna 1998 kunniamaininnan J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Vuonna 2002 hän sijoittui kilpailussa toiseksi.
Vuonna 2006 ilmestyi Pelon esikoisromaani Taivaankantaja, joka kertoo lestadiolaisuudesta pienen tytön näkökulmasta. Se sai Tiiliskivi-palkinnon ja oli ehdolla Runeberg-kirjallisuuspalkinnon sekä Vuoden kristillinen kirja -palkinnon saajaksi.
Pelon Finlandia-palkittu toinen romaani Jokapäiväinen elämämme kertoo venäläisestä runoilija Marina Tsvetajevasta ja tämän tyttärestä Ariadna Efronista Stalinin ajan Neuvostoliitossa. Joulukuussa 2013 teos valittiin myös Runeberg-palkintoehdokkaaksi.
Pelo on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui taiteen maisteriksi uusien medioiden koulutusohjelmasta Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2004. Pelo viimeistelee väitöskirjaansa Aalto-yliopistossa elokuva- ja lavastustaiteen laitokselle. Pelo on opettanut kirjoittamista Aalto-yliopistossa, Työväen Akatemiassa ja Kriittisessä korkeakoulussa sekä työskennellyt kustannustoimittajana. Hän on entinen Nuoren Voiman Liiton hallituksen puheenjohtaja.
Pelo asuu Helsingin Roihuvuoressa. Hänen perheeseensä kuuluu mies ja kaksi aikuista poikaa.
Ediili
Ediili oli virkamies Rooman valtakunnassa. Ediilien tehtävänä oli huolehtia julkisista rakennuksista, järjestää yleisiä uskonnollisia juhlia ja huolehtia vedenjakelusta.
Vuodesta 493 eaa. alkaen plebeijit valitsivat plebeijien kokouksessa keskuudestaan kansanediilejä. Vuodesta 367 eaa. alkoivat patriisit valita kuruulisia ediilejä. Ediilien valta heikkeni keisariajalla, kun keisari Augustus perusti uuden viran nimeltä curatores aedium sacrarum et operum locorumque publicorum (pyhien rakennusten, julkisten töiden ja julkisten tilojen hoitaja), jonka työtehtävät menivät päällekkäin ediilien kanssa.
Ediilien tehtäviin kuului myös laajan roomalaisen torikaupan valvominen. Ediilien työnkuvaan kuului muun muassa torikauppiaiden sekä ostajien kansalaisuuden tai liittolaisuuden (ius commercii) tarkastaminen. Ediilit sekä heidän alaisensa tarkastivat myös myytävien tuotteiden sallittavia ominaisuuksia kuten painoja ja mittoja.
Sojuz TM-16
Alus käytti APAS-89-telakointijärjestelmää ja telakointi tapahtui Kristalli-moduuliin eikä Kvantti-moduuliin. Telakointijärjestelmä oli kehitelmä Neuvostoliiton telakointijärjestelmästä Apollo-Sojuz-lennolla; lento valmisteli tässä mielessä yhteistoimintaa NASAn kanssa – Sukkula-Mir- ja Sojuz-ISS-telakointeja.
Miehistöt
Avaruuteen laukaistut
Maahan palanneet
Jean Rochefort
thumb|Jean Rochefort Jean Raoul Robert Rochefort (29. huhtikuuta 1930 Pariisi – 9. lokakuuta 2017 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin kaksi César-palkintoa vuosina 1976 ja 1978 sekä kunnia-César vuonna 1999.
Rochefort oli tuomariston jäsenenä Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2003. Hän kuoli Pariisissa 87-vuotiaana 9. lokakuuta 2017.
Vainoaminen
Vainoaminen on rikos, johon syyllistyy henkilö, joka toistuvasti uhkaa, seuraa, tarkkailee, ottaa yhteyttä tai muulla näihin rinnastettavalla tavalla vainoaa toista. Vainoamisen on oltava sellaista, että se aiheuttaa vainotussa pelkoa tai ahdistusta. Vainoamisesta voidaan tuomita sakko- tai vankeusrangaistukseen enintään kahdeksi vuodeksi.
Vainoaminen on melko yleinen ilmiö, joka on viime vuosikymmeninä tullut keskeiseksi aiheeksi oikeuspsykologisessa tutkimuksessa. Se voi olla vaanimista, eli slangissa stalkkaamista (englannin sanasta stalk), joka tarkoittaa jonkun ihmisen ja tämän toiminnan luvatonta seuraamista hyväksikäyttämällä erilaisia teknisiä (tietokone, puhelin, posti, rekisterit, tiedotusvälineet) ja muita keinoja (sosiaaliset verkostot, fyysinen seuranta).
Yhdeksässä muussa EU-maassa on voimassa niin sanottu anti-stalking-laki.
Suomessa vuonna 2010 tehdyn väitöstutkimuksen mukaan vaanija ja uhri tuntevat usein toisensa entuudestaan. Saman tutkimuksen mukaan erityisen alttiita vaanimiselle olivat naisopiskelijat, joiden häiritsijät olivat usein tuttuja miehiä. Vainoaminen voi saada myös digitaalisen väkivallan muotoja, eli siinä hyödynnetään digitaalisia laitteita tai internetyhteyksiä.
Pahimmillaan stalkkerointi johtaa kohteelle tehtäviin uhkauksiin ja väkivallantekoihin. Lievimmillään se voi olla suosikkilaulajan internet-nimimerkin selvittämistä.
Stalkkeri tarkoittaa henkilöä, joka seuraa kohdetta.
Joe Bidenin hallitus
Yhdysvaltain presidenttinä 20. tammikuuta 2021 aloittaneen Joe Bidenin hallituksen nimitykset.
Kouvolan pienoisrautatiemuseo
Kouvolan pienoisrautatiemuseo esittelee pienoismalleja junista ja junaradoista. Museo sijaitsi ennen Mielakan vapaa-ajankeskuksessa, mutta se muutti syyskuussa 2007 Kouvolan keskustaan Asemakatu 2:een, Kouvolan matkakeskusta vastapäätä. Museo sijaitsee vanhassa rautatieläisten koulurakennuksessa, 100 metrin päässä Kouvolan rautatieasemasta.
Museon kokoelmat pyrkivät kattamaan pienoisrautatiemaailman historian eilisestä nykypäivään aina vieterivoimasta digitaalisesti ohjattaviin juniin asti.
Museon tiedotteen mukaan museossa on mahdollisuus toimia itse veturinkuljettajana toisessa pienoismallissa, mikä on Suomessa ainutlaatuista.
Ensimmäinen
Ensimmäinen tarkoittaa seuraavia asioita:
Sancho II (Portugali)
thumb|1600-luvulla tehty muotokuva Sancho II (1209–1248) oli Portugalin kuningas vuosina 1223–1245. Hän keskittyi valtakaudellaan reconquistaan eli ajamaan muslimeita pois Iberian niemimaalta.
Sancho oli isänsä Alfonso II:n kuollessa alaikäinen, ja sijaishallitsijoiden kausi synnytti Portugalissa sisäisiä ristiriitoja. Valtakautensa loppuajan hän yritti turhaan saavuttaa valtakunnassa poliittista vakautta. Vuodesta 1240 sisäiset kiistat yltyivät niin ankariksi, että paavi Innocentius IV:n kehotuksesta Sancho luopui vuonna 1245 vallasta veljensä Alfonson hyväksi.
Rima (urheiluväline)
thumb|[[Stefan Holm ylittämässä rimaa korkeushypyssä Osakan MM-kilpailuissa 2007.]] Rima on korkeus- ja seiväshypyssä käytettävä yleisurheilun kilpailusääntöjen mukainen merkkikeppi, jolla mitataan sitä kuinka korkealle kilpailijat pystyvät hyppäämään. Kilpailijoiden on tarkoitus hypätä vaakasuoraan asetetun riman yli pudottamatta sitä. Rimaa nostetaan korkeammalle jokaisella kierroksella niin kauan kuin joku pääsee sen yli. Rima valmistetaan lujitemuovista tai muusta sopivasta aineesta, ei kuitenkaan metallista.
Päitään lukuun ottamatta pyöreän riman pituus on korkeushypyssä 4 metriä (±2 cm) ja seiväshypyssä 4,5 metriä (±2 cm). Riman halkaisija on 30 millimetriä (±1 mm) ja suurin sallittu paino korkeushypyssä 2 kiloa ja seiväshypyssä 2,25 kiloa. Riman päissä on 15–20 cm pitkä 30–35 mm leveä pohjaltaan suora osa, jonka varaan rima asetetaan kannatintelineille. Telineillä olevan riman suurin sallittu painuma on 2 cm korkeushypyssä ja 3 cm seiväshypyssä. Korkeushyppyriman joustavuuden pitää olla sellainen, että ripustettaessa sen keskelle kolmen kilon paino, se taipuu korkeintaan 7 senttiä; seiväshyppyriman vastaava taipuma saa olla korkeintaan 11 senttiä.
Päinvastaisella tavalla rimaa käytetään limbo-tanssissa, jossa kilpailijat pyrkivät alittamaan mahdollisimman matalalle asetetun riman.
Ella ja lopettaja
Ella ja lopettaja on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjaan kuuluva lastenkirja. Kirja ilmestyi Kirjava kukko -sarjassa vuonna 1998.
Juoni
Ellan vanhemmat kyllästyvät lapsensa kesälomajankutukseen ja kiikuttavat tämän kesäleirille. Samalla leirillä ovat myös koko muu luokka ja opettaja. Pate tosin luulee, että hän on Jari Kurrin jääkiekkokoulussa. Huhun seurauksena oppilaat alkavat yksi kerrallaan luulla, että leirin keittäjätäti on vaarallinen lopettaja. He tekevät lopettajalle kaksi ansaa. ja toisella ansalla he saavat monta järkevää asiaa selville.
Arabeskimusiikki
Arabeski on turkkilaisen musiikinlajin nimitys, jota käyttävät turkkilaiset musiikkitieteilijät 1950- ja 1960-luvuilla Turkissa syntyneestä tyylistä. Se vastaa kreikkalaista popmusiikin lajia, josta käytetään nimitystä Laïkó, ja arabialaista popmusiikkia.
Arabeskiin kuuluu monenlaista musiikkia, joka on saanut alkunsa turkkilaisesta kansanmusiikista ja Lähi-idän musiikista. Sen voittopuolisesti arabivaikutteisista sävelmistä johtuen sitä pidetään työväenluokan musiikkina. Koska sen suosio on Turkissa vähentynyt, se on viime aikoina sulautunut muihin musiikinlajeihin, kuten rockiin ja tanssimusiikkiin ja saanut sitä kautta nykyaikaisempaa sävyä.
Lajin perustajana pidetään Orhan Gencebayta. Muita tunnettuja esittäjiä ovat Müslüm Gürses ja Ferdi Tayfur ja myös Ibrahim Tatlıses, Azer Bülbül. Perinteisesti esittäjät ovat olleet miehiä, mutta viime aikoina on noussut myös naislaulajia, mikä on muokannut musiikin kuvaa.
Algerian jääkiekkomaajoukkue
Algerian jääkiekkomaajoukkue on Algerian kansallinen miesten jääkiekkojoukkue. Joukkue on perustettu vuonna 2006. Algeria on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen, ja maassa on yksi jäähalli. Maassa oli vuonna 2022 vain 80 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa. Algeriaa ei toistaiseksi ole sijoitettu jääkiekon maailmanrankingissa.
Tunnetuin algerialaistaustainen pelaaja on Josef Boumedienne, jonka isä on kotoisin Algeriasta ja äiti Suomesta. Ruotsia edustava Boumedienne pitää Ruotsin lisäksi kotimaanaan Suomea ja hänellä onkin molempien maiden kansalaisuus. Hän on pelannut 47 NHL-ottelua.
Haaksirikkoiset
Haaksirikkoiset on pronssiveistos Helsingin Tähtitorninmäellä, Ullanlinnan kaupunginosassa. Vuonna 1898 paljastetun teoksen suunnitteli kuvanveistäjä Robert Stigell. Työ valettiin Pariisissa, jossa Stigell myös viimeisteli veistoksensa. Teos on korkeudeltaan 4,5 metriä, mutta graniittijalustan kanssa korkeus kohoaa kuuteen metriin. Jalusta valmistettiin Hangossa.
Teoksen aihe on haaksirikkoon joutunut perhe. Ylimmäisenä isä huutaa apua pieni lapsi sylissään. Hänen katseensa on suunnattu lähestyviin pelastajiin. Pojan hahmo tarrautuu laivan jäännöksiin. Äiti on vaipunut lautalle.
Vaikutteita ja vaiheita
Haaksirikkoisissa voi nähdä vaikutteita Théodore Géricault'n maalauksesta Medusan lautta (1818–1819). Samankaltaisuutta on myös nimissä, olihan Géricault nimennyt maalauksensa epämääräisesti Haaksirikoksi, (Scène de Naufrage) tarjotessaan maalaustaan Pariisin salonkiin, koska Médusen tapaus oli silloin yhä poliittisesti arkaluontoinen asia. Kummankin teoksen kuvaama ylin henkilöhahmo viittilöi repaleisella kankaalla. Stigellin veistos ei kuitenkaan viittaa tiettyyn tapahtumaan tai haaksirikkoon.
thumb|250px|Jean-Baptiste Carpeaux, Ugolino ja hänen poikansa, 1857–60. Tämä veistoksen versio on [[Metropolitan Museum of Art|Metropolitan museossa.]]
Haaksirikkoisissa on nähty yhteyksiä myös hellenistiseen Laokoon -veistokseen. Ihmishahmojen voimakkaissa muodoissa ja veistoksen linjojen kierteisyydessä on Stigellille tyypillistä dynaamisuutta. Ranskalaisen kuvanveistäjän Jean-Baptiste Carpeaux'n "moderniksi laokooniksi" kutsuttu veistos Ugolino ja hänen poikansa (1857–60), joka palkittiin Pariisin salongissa 1863 vetosi Stigelliin, joka aikalaisveistäjien tapaan haki herooisten ja dynaamisten kompositioiden lähtökohtia hellenistisestä kuvanveistosta.
Stigell kehitti jo 1870-luvulla Roomassa ideoita monihenkisen ryhmän veistoksesta hellenistisen taiteen, barokin ja uusklassismin innostamana. Sommitelma toteutui 1880-luvulla Pariisissa. Vuonna 1891 valmistunut kolme metriä korkea kipsiversio sai kunniamaininnan Pariisin salongissa, sekä huomiota kansainvälisessä lehdistössä. Ranskan valtio ei kuitenkaan ostanut teosta ja se oli esillä Stigellin yksityisnäyttelyssä Helsingin Säätytalossa syksyllä 1891 ja samana vuonna Suomen taiteilijain näyttelyssä. Tämä teoksen versio Haaksirikkoiset I on Kansallisgallerian kokoelmassa.
Suomen Taideyhdistys myönsi Stigellille matka-apurahan Pariisiin teoksen viimeistelyyn. Seuraavana keväänä Stigell sai luonnoksestaan valtionpalkinnon ja keväällä 1895 Helsingin kaupunginvaltuusto päätti hankkia teoksen. Stigell suurensi luonnoksen Pariisissa ja se lähetettiin Tukholmaan vuoden 1897 Taide- ja teollisuusnäyttelyyn. Teos oli ennen pronssiin valamista esillä vielä Pariisin salongissa keväällä 1898. Stigell palkittiin kolmannen luokan kultamitalilla, joka oli korkein ulkomaalaiselle taiteilijalle myönnettävä huomionosoitus. Tällöin teoksesta valmistettiin myös pienoisvaloksia kipsiin.
Maaliskuussa 1898 Stigell kutsui ystäviään ja suosijoitaan katsomaan valettua teosta Pariisin Gruet´n valimolle. Myöhemmin Haaksirikkoiset palkittiin Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyssä kultamitalilla. thumb|250px|John Cassidy, Adrift, 1907. Teos oli esillä Lontoon New Galleryssä, jonka jälkeen se oli eri paikoissa Manchesterin keskustassa. Nykyisin (2015) se on Manchesterin St Peters Squarella.
Haaksirikkoiset jätti jälkensä myös eurooppalaiseen kuvanveistoon. Irlantilaissyntyinen kuvanveistäjä John Cassidy (1860–1939) teki teoksesta muunnelman nimellä Adrift, joka on sijoitettu Manchesterin keskustaan.
Tulkintoja ja merkityksiä
Haaksirikkoiset herätti varhaisina vuosinaan paljon isänmaallisia tulkintoja. Veistos kurkottelee kohti länttä, mikä oli omiaan nostattamaan isänmaallisia ajatuksia sen pystytysajankohdan Suomessa, joka oli idässä sijaitsevan Venäjän keisarikunnan hallinnassa.
Veistos fokusoi käsityksiä suomalaisesta kansakunnasta vahvistamalla käsitystä yhteisestä ulkoisesta uhkasta. Teos, joka paljastettiin 18. marraskuuta 1898 sinetöi muutamaa kuukautta myöhemmin patrioottiset merkitykset helmikuun manifestin yhteydessä. Merkkejä Suomen venäläistämiseksi oli annettu jo pitkään, mutta kevään 1899 tapahtumat on nähty sortovuodet aloittaneina Suomen kohtalonhetkinä.
Haaksirikkoiset oli osa kaupunginhallituksen puheenjohtajana toimineen Leo Mechelinin näyttävää pääkaupunkia koskevaa kuvataideohjelmaa. Senaattorina ja Suomen Taideyhdistyksen puheenjohtajana Mechelin ymmärsi kuvataiteen arvon autonomiseen elämään oikeutetun, kulttuurisesti kypsän kansakunnan kuvaa luotaessa. Taidepolitiikalla pyrittiin vaikuttamaan varsinkin Ranskaan silloisen taidemaailman maailmanvaltana, joka oli myös Venäjän liittolainen.
Veistoksen on myös painotettu olevan ensi sijassa Helsingin ensimmäinen moderni, ”vapaa” julkinen taideteos. Suomeen alettiin suunnitella 1800-luvun jälkipuolella kaupunkipuistoja ja koristelemaan niitä suihkulähtein tai taideteoksin. Haaksirikkoiset on kooltaan kunnianhimoinen veistos, jossa kansallinen merkittävyys ilmaistaan koon kautta.