cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venäjän historia
Gorbatšovin aikakausi 1983-1989
Glasnost ja perestroika eivät saaneet vanhoillisemman puoluejohdon hyväksyntää. Vastaavasti taas uudistusmielinen Moskovan puoluejohtaja Boris Jeltsin arvosteli uudistusten hitautta. Joistakin takaiskuista huolimatta uudistustyöt hallinnon uudelleenjärjestämiseksi jatkuivat. Kesäkuussa 1988 pidetyssä puoluekonferenssissa Gorbatšov ajoi läpi radikaaleja uudistuksia, joilla vähennettiin kommunistisen puolueen valtaa. Käytännössä kyse maan demokratisoinnista, jolla oli kansalaisten laaja tuki.
Perestroikan ulkopoliittisena tavoitteena oli parantaa suhteita Yhdysvaltoihin. Lisäksi Gorbatšov pyrki parantamaan suhteita Länsi-Euroopan maihin. Gorbatšovin uusi ajattelu -politiikka toi myös tulosta. Suhteet Yhdysvaltoihin ja Länsi-Eurooppaan paranivat ja Gorbatšov nautti lännessä suurta arvostusta. Maiden välejä hiertänyt Afganistanin sota saatiin myös päätökseen, kun Neuvostoliitto veti joukkonsa Afganistanista.
Kremlissä tapahtuneet muutokset käynnistivät uudistusvaatimuksia myös itäblokin maiden keskuudessa. Neuvostoliiton suhtautuminen Itä-Euroopan maihin muuttui ratkaisevasti vuonna 1987, jolloin Gorbatšov irtisanoutui Brežnevin opista ja ilmoitti, että Neuvostoliitto ei aio puuttua Itä-Euroopan maiden sisäisiin asioihin. Neuvostoliiton linjanmuutoksen vuoksi Itä-Euroopassa tapahtui vuonna 1989 useita vallankumouksia. Seuraavana vuonna Gorbatšov suostui vielä Saksan jälleenyhdistymiseen ja Itä-Saksan olemassaolon päättymiseen itsenäisenä valtiona. Gorbatšov palkittiin Nobelin rauhanpalkinnolla Itä-Euroopan rauhanomaisten vallanvaihdosten ansiosta.
Neuvostovalta murenee
Mihail Gorbatšovin saavutukset 1980-luvun loppupuoliskolla olivat huomattavat, mutta toimet kansantalouden parantamiseksi eivät olleet edenneet tavoitteiden mukaisesti. Kasvavan sisäpoliittisen ongelman Gorbatšoville ja Neuvostoliiton kommunistiselle puolueelle toi uudistusmielistä linjaa ajaneen Boris Jeltsinin kasvava suosio. Gorbatšov jakoi monet Jeltsinin näkemykset, mutta ei hyväksynyt tämän toimintatapoja. Uudistusmielisille Jeltsinistä tuli johtohahmo, jonka maan johto joutui ottamaan vakavasti.
Johtava rooli neuvostotasavaltojen kapinassa keskusvaltaa vastaan oli Baltian mailla. Näissä oli järjestäytynyt suurempaa itsemääräämisoikeutta ajavia poliittisia puolueita. Baltian maat olivat jo antaneet suvereniteettijulistuksen vuosina 1988 ja 1989, jonka mukaan niiden omat lait syrjäyttävät Neuvostoliiton lait. Liettua, Latvia ja Viro ilmoittivat kansallisen itsenäisyytensä palauttamisesta vuonna 1990.
Baltian tapahtumat herättivät huolta Neuvostoliiton johdossa ja Gorbatšov halusi katkaista maiden itsenäistymiskehityksen. Kun itsenäistymisneuvotteluissa ei tapahtunut edistystä, ryhtyivät Liettuassa ja Latviassa jo olleet Neuvostoliiton erikoisjoukot palauttamaan järjestystä sotilaallisin toimin tammikuussa 1991. Syntyneissä levottomuuksissa kuoli useita siviilejä. Gorbatšov sanoutui irti väkivaltaisuuksista ja vakuutti, että toimiin oli ryhdytty hänen tietämättään, mikä ennestään heikensi hänen asemaansa. Tapahtumien jälkeen Liettua, Latvia ja Viro tulivat entistä vakuuttuneimmiksi itsenäistymispäätöksensä oikeutuksesta.
Tukea Baltian maat saivat Jeltsiniltä, joka tuomitsi Baltiassa käytetyt sotilaalliset toimet ja antoi tukensa näiden itsenäistymiselle. Väkirikkaimman ja suurimman liittotasavallan johtajana Jeltsinistä tuli kaikkien tasavaltojen oikeuksien puolustaja neuvostohallintoa vastaan. Jeltsin ei kuitenkaan kannattanut Neuvostoliiton hajoamista. Hän toivoi alun perin uuden liittovaltion luomista, jossa liittotasavallat muodostaisivat valtioliiton kahden- ja monenvälisillä sopimuksilla, ja jossa Venäjä olisi merkittävin jäsen. Baltian maiden irtaantumista kohtalokkaammaksi Gorbatšoville muodostui syntynyt kaksoisvalta. Huhtikuussa 1991 myös Venäjälle hyväksyttiin Neuvostoliitosta riippumaton perustuslaki, jonka myötä maassa järjestettiin presidentinvaali. Kesäkuussa 1991 järjestetyissä vaaleissa Jeltsinistä tuli ensimmäinen vapailla vaaleilla valittu Venäjän valtionpäämies. Tämä korosti Jeltsinin ja Gorbatšovin eroa; Jeltsin oli vaaleilla valittu johtaja, kun Gorbatšov edusti hajoamassa olevaa kommunistista puoluetta ja vanhoillista neuvostokoneistoa.
Vallankaappausyritys ja maan hajoaminen 1991
Nähdessään vallan olevan lipeämässä, Gorbatšov lähestyi Jeltsinin linjaa ja ehdotti uutta, entistä pitemmälle menevää liittosopimusta. Tämä oli liikaa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen vanhoilliselle siivelle, joka ryhtyi elokuussa 1991 vallankaappausyritykseen. Vallankaappausyrityksen tavoitteena oli lakkauttaa glasnost- ja perestroika-politiikka ja estää kansallisia vähemmistöjä irtautumasta Neuvostoliitosta. Tapahtuma-aikana 19. elokuuta 1991 Gorbatšov oli loma-asunnollaan Krimillä. Varapresidentti Gennadi Janajevin ja eräiden muiden vanhoillisten kommunistien toimesta perustettu poikkeustilakomitea julisti, että Gorbatšov on sairas ja hänet on vapautettu presidentin virastaan.
Venäjän presidentti Boris Jeltsin ryhtyi johtamaan toimia poikkeustilakomiteaa vastaan. Merkittävää oli, että heillä ei ollut takanaan armeijan tukea. Jeltsin julisti lehdistölle tuekseen saapuneen panssarivaunun katolla päätöstään olla tottelematta vallankumousjohtajia. Jeltsin toimi nopeasti ja vallankaappaushankkeessa mukana olleet vangittiin. Niin Venäjän kuin Neuvostoliiton kommunistiset puolueet kiellettiin määräajaksi, minkä johdosta myös Gorbatšov joutui eroamaan puoluetehtävistään. Gorbatšov palasi Moskovaan tapahtumien jälkeen valtansa menettäneenä. Hän oli kuitenkin edelleen Neuvostoliiton presidentti, mutta kaikki päätösvalta oli siirtynyt Jeltsinille. Jeltsin tunnusti Baltian maiden itsenäisyyden ja antoi neuvostojoukoille määräyksen poistua Baltian maiden alueelta. Elokuun 1991 tapahtumat kiihdyttivät muidenkin osatasavaltojen irtaantumishalukkuutta. Jeltsin yritti neuvotella muiden neuvostotasavaltojen kanssa löyhästä liittovaltiofederaatiosta, mutta yritys kariutui kun Ukraina julistautui itsenäiseksi kansanäänestyksen jälkeen joulukuussa 1991. Vain muutamaa päivää myöhemmin Venäjä, Ukraina ja Valko-Venäjä julkistivat keskinäisen sopimuksen Itsenäisten valtioiden yhteisön (IVY) perustamisesta ja vuoden 1922 valtioliittosopimuksen hylkäämisestä. Liiton tarkoitus oli helpottaa maiden välistä taloudellista yhteistyötä ja alueellisen turvallisuuden takaamista kahdentoista IVY:öön liittyneen entisen neuvostotasavallan välillä. Baltian maat kieltäytyivät lähtemästä mukaan IVY-yhteistyöhön.
Muodollisesti Neuvostoliitto oli edelleen olemassa elokuun vallankaappausyrityksen jälkeen. Joulupäivänä 1991 Mihail Gorbatšov piti viimeisen puheensa Neuvostoliiton presidenttinä, ja ilmoitti Neuvostoliiton olemassaolon päättymisestä vuoden vaihtuessa.
Siirtymä jälkikommunistiseen aikaan
Venäjä julistautui Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen sen seuraajavaltioksi, perien muun muassa Neuvostoliiton paikan YK:n turvallisuusneuvostossa. Venäjä ilmoitti myös pitävänsä kiinni Neuvostoliiton solmimista kansainvälisistä sopimuksista, kuten aseidenriisuntasopimuksista.
Venäjälle oli tärkeänä tavoitteena kehittää Itsenäisten valtioiden yhteisöstä merkittävä yhteenliittymä, jossa sillä itsellään olisi keskeisin asema. Venäjä omaksui myös keskeisen roolin IVY-alueen sotilaallisen turvallisuuden ylläpitämisessä. Talousliittona IVY ei kuitenkaan kehittynyt yhtä nopeasti, sillä monissa maissa vaikutti edelleen neuvostoaikainen komentotalous, joka oli jäykkä reagoimaan markkinatalouden vaatimuksiin.
Talouspolitiikassaan Jeltsin pyrki kehittämään Venäjälle markkinatalouteen pohjautuvan demokraattisen yhteiskunnan. Tähän tavoitteeseen pääsemiseksi Venäjä sai apua länsimailta, mikä teki Jeltsinin linjaa vastustaneiden mielestä Venäjästä riippuvaisen Yhdysvalloista.
Kritiikin vaimentamiseksi Jeltsin pyrki tekemään selkeämmin eroa länsimaihin. Esiin alkoi nousta yhä enemmän poliittisia erimielisyyksiä. Venäjä ei ollut länsimaiden kanssa yksimielinen siitä, miten tuli ratkaista Jugoslavian konflikti.
Jeltsin teki vuonna 1992 radikaalin päätöksen kansantalouden uudistamisesta. Hinnat vapautettiin ja valtion omaisuuden yksityistäminen käynnistettiin. Tämä ei kuitenkaan tuottanut toivotunlaista tulosta, vaan inflaatio ryöstäytyi käsistä, hinnat nousivat, ulkomaankauppa lamaantui ja palkkojen ja eläkkeiden maksu keskeytyi ja monista tuotteista tuli pulaa. Tuotantolaitosten yksityistäminen johti vain uuden finanssi oligarkian syntymiseen, kun suurten yritysten johtajat saivat keskeisen aseman taloudellisessa ja poliittisessa päätöksenteossa.
thumb|[[Moskovan valkoinen talo kärsi tykinlaukausten aiheuttamista tulipaloista vuoden 1993 kriisin aikana.]] Jeltsin nautti Venäjällä suurta kansansuosiota Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen kukistamisen ansiosta, mutta tämä ei taannut hänelle parlamentin suosiota. Koko Jeltsinin hallintokautta leimasi presidentin ja parlamentin välinen valtataistelu. Parlamentti suhtautui erityisen kriittisesti epäonniseen talousuudistukseen. Tilanne kärjistyi perustuslailliseksi kriisiksi, kun parlamentti yritti asettaa Jeltsinin syytteeseen, mutta Jeltsin vastasi järjestämällä kansanäänestyksen, jonka mukaan 59 % äänestäjistä ilmoitti luottavansa Jeltsinin politiikkaan. Jeltsin tuli siihen tulokseen, että parlamentin hajottaminen ja uudet vaalit olivat ainoa vaihtoehto. Hän katsoi ettei neuvostoaikana valitulla parlamentilla ollut enää mandaattia toimia tehtävässään. Kansanedustajien enemmistö ei kuitenkaan suostunut poistumaan Valkoisesta talosta, vaan he ryhtyivät vastarintaan, kieltäytyen noudattamasta poistumiskäskyä. Jeltsin joutui turvautumaan asevoimien apuun tyhjentääkseen parlamenttirakennuksen.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen monet Venäjän sisäiset vähemmistökansallisuuksien asuttamat alueet halusivat itselleen suuremman päätösvallan. Venäjästä muodostettiin federaatio, jossa valtaa siirrettiin keskushallinnolta alueellisille hallinnoille. Pohjois-Kaukasuksella sijainnut Tšetšenia kuitenkin katsoi, että tämä ei riitä, vaan ainoa ratkaisu oli täydellinen valtiollinen itsenäisyys. Tšetšeenit olivat jo pitkään kärsineet sorrosta omassa maassaan taistelleet ja Venäjää ja neuvostovaltaa vastaan jo sata vuotta. Neuvostoliiton hajoaminen antoi tšetseeneille toivoa itsenäistymisestä. Tšetsenia julistautui itsenäiseksi marraskuussa 1991. Jeltsin ei tätä voinut hyväksyä, sillä hän pelkäsi sen aiheuttavan vaarallisen ketjureaktion. Kiista ei johtanut välittömästi sotatoimiin, vaan Jeltsin seurasi tilanteen kehittymistä kolmen vuoden ajan. Vasta joulukuussa 1994 Jeltsin määräsi armeijan palauttamaan järjestyksen ja venäläiset aloittivat panssarihyökkäyksen alueelle tavoitteenaan vallata pääkaupunki Groznyi. Tilanne johti ensimmäiseen Tšetšenian sotaan. Vasta kuukausien massiivisten ilma- ja rakettihyökkäysten jälkeen venäläisjoukkojen onnistui saada pääkaupunki haltuunsa. Sodan hinta oli suuri, noin 25 000 ihmistä sai surmansa ja Groznyi oli raunioina. Groznyin valloitus ei myöskään ratkaissut tilannetta, vaan vastarinta jatkui muualla.
Jälkikommunistiseen aikaan siirtyminen ei ollut sujunut Venäjällä ongelmitta, kansa oli tyytymätön elintason laskuun, rikollisuuden kasvuun ja yleiseen epävarmuuteen. Markkinatalouteen siirtyminen ei ollut vastannut kansan odotuksia. Tämä näkyi Jeltsinin laskeneessa kansansuosiossa. Tästä huolimatta Jeltsin valittiin vuoden 1996 presidentinvaaleissa jatkokaudelle. Ulkopoliittisesti suhteet Yhdysvaltoihin ja muihin länsimaihin heikkenivät Jeltsinin toisella kaudella. Venäjä vastusti Naton laajentumista, jonka taustalla oli Itä-Euroopan entisten sosialististen maiden pelko Venäjän epävakaasta tilanteesta. Venäjä tulkitsi, että Yhdysvallat oli Saksan yhdistymisestä sovittaessa sitoutunut siihen, että läntinen sotilasliitto ei laajene lähemmäs Venäjän rajoja. Muutaman vuoden sisällä kävi kuitenkin selväksi, että Itä-Euroopan maat kokivat turvallisuutensa niin epävarmaksi, että ne halusivat päästä Naton jäseniksi.
Sisäpoliittisia ongelmia Venäjällä lisäsi Tšetšenian sodan puhkeaminen uudelleen. Eri osissa Venäjää, muun muassa Moskovassa, tehtiin pommi-iskuja, joihin tšetšeenien katsottiin syyllistyneen. Uuden sodan aloitus katsottiin perustelluksi oikeutetulla taistelulla terrorismia vastaan. Sodan johtamiseen henkilökohtaisesti osallistunut pääministeri Vladimir Putin kasvatti suosiotaan väestön keskuudessa.
Presidentti Jeltsinin terveys alkoi heiketä ennen hänen virkakautensa loppua. Hän ilmoitti eroavansa presidentin virasta vuoden 1999 viimeisenä päivänä. Pääministeri Vladimir Putinin asema oli kehittynyt niin vahvaksi, että hän tuntui kelpaavan duumalle Jeltsinin seuraajaksi. Putinista tehtiin vt. presidentti vuoden 2000 alusta.
Putinin valtaannousu
Boris Jeltsinin presidenttikauden lopulla Vladimir Putin oli noussut yhä merkittävämpään rooliin. Hänet oli toiminut Venäjän turvallisuuspalvelun (FSB) johdossa ennen kuin hänet nimettiin pääministeriksi. Pääministerinä Putin syytti tšetšeenien separatisteja kerrostalopommituksista, joissa useita siviilejä sai surmansa. Tämä sai Venäjän hallituksen lähettämään joukkoja uudelleen Tšetšeniaan. Putinin suosio Venäjällä nousi näiden toimien takia ja hänestä tuli myös Jeltsinin suosikki seuraajakseen. Jeltsinin eron johdosta järjestettiin aikaistetut presidentinvaalit maaliskuussa 2000. Putin sai jo ensimmäisellä äänestyskierroksella 52,9 prosentin äänienemmistön tuli näin valituksi presidentiksi.
Tšetšenian toisessa sodassa Venäjän armeija sai alueen hallintaansa, mutta sota muuttui sissisodaksi, kun vuorille paenneet tšetšeenisissit jatkoivat iskuja venäläisjoukkoja vastaan. Taistelut jatkuivat vuoteen 2002 asti, jolloin Putin aloitti rauhantunnustelut jäljellä olevan Tšetšenian johdon kanssa. Rauhoittuneesta tilanteesta huolimatta tšetšeeniterroristit valtasivat Moskovan teatterin, uhaten surmata sisällä olijat. Putin vastasi käskemällä erikoisjoukkojen hyökätä teatteriin. Operaation aikana noin 130 panttivankia sai surmansa, pääosin turvallisuusjoukkojen terroristien tainnuttamiseksi käyttämän kaasun hengittämisen seurauksena.
Huolimatta Putinin tiedustelupalvelutaustasta, Venäjällä uskottiin yleisesti, että Putin kykenee luomaan maahan taloudellisen ja poliittisen järjestyksen. Putin ryhtyi pian vahvistamaan maan hallintoa jakamalla maan hallintopiireihin. Näiden tehtäviin kuului korruption kitkentä ja aluehallinnon ohjaus ja varmistus siitä, että keskushallinnon lait pannaan täytäntöön. Jeltsinin aikakaudella Venäjän federaation ja alueelliset ristiriidat olivat luoneet suuren kaaoksen koko oikeusjärjestelmään, ja Putin pyrki näin saamaan Venäjän federaation lain alueellisten lakien yläpuolelle.
Poliittiset ja taloudelliset uudistukset
Putin ryhtyi toimiin rajoittaakseen oligarkkien poliittista ja taloudellista valtaa. Monet venäläiset pitivät oligarkkeja yhtenä pääasiallisista syistä Venäjän ongelmiin. Putinin intresseissä ei ollut tuhota liike-elämän eliittiä, mutta hän halusi asettaa rajat oligarkkien sananvallalle. Ne oligarkit, jotka olivat avoimesti Putinia vastaan, joutuivat vainotuiksi. Politiikkaa arvostelleet tiedotusvälineet vaiennettiin, yleensä syytettynä veronkierrosta. Politiikkaa arvostelleita ihmisiä, kuten korruptiota ja ihmisoikeusloukkauksia tutkinut Novaja Gazetan toimittaja Anna Politkovskaja murhattiin vuonna 2006. Pian tämän jälkeen muun muassa Politkovskajan kuolemaa tutkinut entinen FSB:n agentti Alexander Litvinenko murhattiin, tämän ollessa maanpaossa Britanniassa.
Kaukasian levottomuudet
Medvedevin presidenttikauden alussa yltyi Georgiassa eteläossetialaisten ja abhasialaisten separatistien, sekä Georgian armeijan väliset yhteenotot. Näiden taustalla oli Etelä-Ossetian ja Abhasian halu irtaantua Georgiasta. Taistelujen kiihtyessä Venäjä lähetti tuhansia sotilaita rajan yli kapinallisten tueksi. Venäjän sekaantuminen Georgian sotaan lisäsi Venäjän ja länsimaiden välisiä jännitteitä. Nato, jonka jäsenyyttä Georgia tavoitteli, tuomitsi Venäjän sekaantumisen Georgian sotaan. Venäjä suostui vetämään joukkonsa Georgiasta, mutta se säilytti Etelä-Ossetiassa ja Abhasiassa sotilaallisen läsnäolon, joiden itsenäisyyden se oli tunnustanut.
Samaan aikaan Georgian sodan kanssa venäläisjoukot kävivät satunnaisia taisteluja paikallisia militantteja vastaan muualla Kaukasuksen alueella, erityisesti Tšetšeniassa Ingušiassa. Konfliktit näyttivät laantuneen vuoteen 2009 tultaessa ja Medvedev ilmoitti sotilasoperaatioiden lopettamisesta, mutta Pohjois-Kaukasian levottomuudet jatkuivat silti. Paikallisia poliitikkoja murhattiin, ja vuonna 2010 kapinalliset tekivät pommi-iskun Moskovan metroon.
Putinin paluu presidentiksi 2012
Medvedevin presidenttikauden loppupuolella hän ilmoitti, että hän tulisi vaihtamaan asemaansa Putinin kanssa. Putin asettuu ehdolle vuoden 2012 presidentinvaalissa, ja mikäli tämä tulisi valituksi, hän todennäköisesti nimittäisi Medvedevin pääministeriksi. Tämän suunnitelman toteutuminen sai säröjä, kun Yhtenäinen Venäjä -puolue kärsi yllättäviä vaalitappiota duuman vaaleissa 2011. Se sai äänienemmistön, mutta menetti kahden kolmasosan enemmistön duumassa, mikä oli antanut sille mahdollisuuden tehdä muutoksia perustuslakiin. Kansainväliset tarkkailijat luonnehtivat vaaleja epäoikeudenmukaisiksi. Vaaleja seurasi suurmielenosoitus, kun 50 000 ihmistä kokoontui Kremlin lähelle protestoimaan vaalitulosta.
Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Putin valittiin kolmannelle kaudelle 64 prosentin äänienemmistöllä. Kansainväliset vaalitarkkailijat raportoivat räikeistä vaalirikkomuksista. Putin nimettiin virkaansa toukokuussa 2012 ja Medvedev puolestaan nimettiin pääministeriksi. Putinin presidentiksi paluun ensimmäisiä kuukausia leimasivat yritykset tukahduttaa protestiliikkeet.
Ukrainan sota 2014
Ukrainan kriisi sai jatkoa huhtikuussa 2014, kun raskaasti aseistetut venäläismyönteiset asemiehet valtasivat hallituksen rakennuksia Kaakkois-Ukrainassa ja julistivat Donetskin ja Luhanskin alueiden itsenäisyyden. Julkisissa lausunnoissa Putin kiisti Venäjän tukeneen separatistiliikettä. Ukrainan armeija ryhtyi valtaamaan takaisin kapinallisten hallitsemia alueita, mutta separatistiryhmillä oli asettaa vastaan yhä kehittyneempiä raskaita aseita, mukaan lukien panssarivaunut ja ilmapuolustusjärjestelmät. Heinäkuussa kapinalliset ampuivat alas Malaysia Airlinesin reittilentokoneen ja 298 ihmistä sai surmansa. Yhdysvallat ja EU laajensivat välittömästi Venäjän vastaisia talouspakotteita. Venäjä kiisti yhteyden kapinallisiin, ja vastasi laaja-alaisella länsimaisen ruoan tuontikiellolla.
Vallan lujittaminen ja kampanja länttä vastaan 2015-2020
Sisäpolitiikassa Putin yritti laajentaa jo ennestään laajaa tiedotusvälineiden hallintaansa. Kreml vastasi Ukrainan tapahtumiin propagandakampanjalla, jossa käytettiin länsivastaista retoriikkaa herättämään venäläiskansallisuutta. Helmikuussa 2015 Venäjän sotatoimia Ukrainassa vastustanut oppositiojohtaja Boris Nemtsov murhattiin Moskovassa. Hän oli vain yksi Putin-kriitikko, joka tuli vaiennetuksi. Monet Putinia arvostelleet vaiennettiin joko tekaistuin syyttein tai heidät vangittiin.
Länsimaiden pakotteet ajoivat Venäjän talouden taantumaan vuoden 2015 alkupuolella, mutta Putinin asemaa se ei heikentänyt. Putinin Yhtenäinen Venäjä -puolue säilytti paikkansa suurimpana puolueena duuman vaaleissa 2016. Muut edustajan paikat saivat Putinille myötämieliset puolueet. Tärkeimpien oppositiojohtajien, kuten Aleksei Navalnyin, osallistuminen vaaleihin estettiin. Seuraavana vuonna Putin ilmoitti hakevansa neljännelle presidenttikaudelle vuoden 2018 presidentinvaaleissa. Varteenotettavia vastaehdokkaita vaaleissa ei juuri ollut. Vuonna 2020 maassa toteutettiin perustuslakimuutos, joka antaa Putinille mahdollisuuden jatkaa presidenttinä vuoteen 2036 asti.
Venäjä aloitti 24. helmikuuta 2022 suuren sotilasoperaation Ukrainassa. Länsi asetti tämän takia mittavat pakotteet Venäjälle, joka asetti vastapakotteita.
Tervarit
Tervarit on vuonna 1994 perustettu oululainen jalkapallo- ja futsalseura, jonka edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal Ykkösessä kaudella 2022-2023. Tervareiden kotikenttänä toimii Ouluhalli.
Tervareilla on ollut merkittävä rooli suomalaisessa futsalissa ja Futsal-liigassa. Seura on ollut mukana futsal-liigassa yhteensä 18 kautta liigan 20-vuotisessa historiasta (poikkeuksena Ykkösessä vietetyt kaudet 2017-2018 ja 2019-2020). Tervarit on yhä futsal-liigan maratontaulukossa viidentenä 451 pisteellään ja yli tuhannella tehdyllä maalillaan. Tervarit ovat voittaneet yhden hopeamitalin (kaudella 2013-2014) sekä kolme pronssimitalia.
Seuralla on ollut merkittävä rooli myös oululaisessa jalkapallossa. Vuonna 2002 talousvaikeuksiin ajautunut Tervarit olivat mukana perustamassa AC Oulua, joka myös peri Tervareiden paikan Ykkösessä. Tällä hetkellä Tervareiden jalkapallo-toiminta keskittyy vain junioreihin.
Joukkue kaudella 2019-2020
Pääsarjasta karsiutumiseen päättyneen kauden 2018-2019 jälkeen Tervarit ovat uudistuneet huomattavasti. Merkittävimmät lähtijät olivat päävalmentaja Jani Paananen (Örebro FC, Ruotsi), Juho Väinälä (Kampuksen Dynamo), Taneli Kohonen (Örebro FC, Ruotsi) ja uransa lopettanut seuraikoni, 17 kauden veteraani Heikki Halmet.
Päävalmentajana toimii Ville Hirvelä, apunaan Riku Haataja ja Pauli Leviäkangas. Huoltaja Ari Lämsä. Joukkueenjohtaja Marko Halmekangas ja manageri Jussi Törmä.
Aiemmat kaudet Futsalissa
Kaudella 2016-2017 Tervarit putosi ensimmäistä kertaa seurahistoriassaan pääsarjatasolta. Yhden Futsal Ykkösessä vietetyn vuoden jälkeen tehtiin paluu liigaparketeille kaudeksi 2018-2019 mutta palasi myös yhtä nopeasti takaisin divariin kauden päätteeksi. * = Kausi keskeytettiin 16.3.2020 koronapandemian johdosta, kun runkosarjasta oli pelaamatta viimeinen kierros.
Seuran historiaa
Tervarit perustettiin marraskuussa 1994, kun oululainen jalkapallo oli alennustilassa. Seuran perustajajäseniä olivat Jussi Törmä, joka toimii seurassa aktiivisesti edelleen muun muassa futsaljoukkueen managerina ja toisena valmentajana, Tarmo Kouva sekä nykyisin AC Oulussa kakkosvalmentajana toimiva Tapio Haapaniemi. Seura aloitti pelinsä 5. divisioonasta, joka oli tuolloin alin mahdollinen sarjataso Oulun piirissä. Tervarit pelasi historiansa ensimmäisen harjoitusottelunsa 4.2.1995 Kemin Junkohallissa. Ottelun vastustaja oli Ruotsin neljännen divisioonan Gammelstad, joka kaatui 3-1 Ouluhallilta mukaan kerätyillä pelaajilla. Ottelussa Tervareita edustivat Mikko Väänänen, Marko Mäenpää, Pasi Partanen, Tarmo Kouva, Jarmo Kälkäjä, Mikko Pietilä, Juha Bergström, Vesa Kiljunen, Sami Kolamo, vaihdossa Kimmo Hurtig. Kuitenkin sarjatason varmistuttua viidenneksi divisioonaksi joukkueesta kaikkosivat lähes kaikki edellä mainitut pelaajat. Tervarit onnistuivat kuitenkin keräämään 22 ottelustaan 66 pistettä voittaen kaikki ottelunsa maalierolla 186-18 kasattuaan sarjatasoon nähden suhteellisen vakuuttavan joukkueen. Nousua pystyttiin juhlimaan jo hyvissä ajoin ennen sarjakauden loppua. Joukkueen ja sarjan maalikuninkaana juhli Sami Kolamo 36 osumallaan, häntä säestivät hienosti Jyri Erkkilä (21 maalia) ja Jukka Huttula (17 maalia).
Neloseen noustuaan Tervarit jatkoi siitä, mihin oli Vitosessa. Se pelasi 18 ottelua voittaen niistä kaikki ja keräten 54 pistettä. Uusina hahmoina seurassa näkyivät pelaajavalmentajat Ari Härkönen sekä Ilkka Matila. Näkyvät ja tunnetut valmentajat toivat seuraan myös kovia pelimiehiä. Muun muassa Kai Savolainen, Pasi Moilanen ja Pekka Männistö osallistuivat seuran nousuhuumaan.
Kolmosdivisioonassa Tervarit koki ensimmäisen sarjapelitappionsa historiansa aikana, kun Tervarit kävi Raahessa häviämässä toisen sarjakierroksen ottelun FC Raahelle numeroin 1-0. Myös toinen tappio tuli saman kauden aikana, kun nousun jo varmistuttua ryhmä kävi häviämässä Pudasjärvellä Kurenpoikien joukkueelle 5-3. Joukkue pelasi kauden aikana myös viisi tasapeliä, mutta voittojakin kertyi muhkeat 14 kappaletta. Joukkue voitti myös Suomen Cupin "pikkufinaalin", jossa Kakkosen ja Kolmosen parhaiten Cupissa menestyneet joukkueet kohtaavat. Joukkue koki myös suuria muutoksia. Joukkueessa nähtiin kauden aikana useita uusia pelaajia, kun Jarmo Köykkä, Tuomo Pasanen, Mika Sulkala, Raimo Autti, Juha Bergström, Jukka Kuusisto, Mika Myllylä, Juha Mensonen, Tapio Kesälahti sekä paluumuuttaja Marko Määttä liittyivät kaikki vahvistamaan Tervarien nousujohteista joukkuetta.
Vuosituhannen vaihteessa Tervarit pelasi joka kesä Britteinsaarten huippujoukkueita vastaan. Oulussa kävivät muun muassa Leeds United, Tottenham Hotspur ja Charlton Athletic. Tervarit nousi lopulta Ykköseen ja pelasi siellä muutaman kauden. Menestys oli kohtalaista sarjan keskivaiheilla. Joukkueen tähtipelaajat olivat Juho Mäkelä ja Otto Fredrikson. Talousvaikeudet katkaisivat kuitenkin Oulun jalkapalloilun uuden nousun, ja seura päätyi konkurssiin. AC Oulu, joka nykyään pelaa Veikkausliigaa, sai Ykkösen sarjapaikan Tervareilta vuonna 2002. Tervarit pystyi kuitenkin jatkamaan Kakkosessa, sillä kakkosjoukkue oli nousut juuri kyseiselle sarjaportaalle. Kauden 2005 päätteeksi Tervarit hävisi kaksiosaisen putoamiskarsinnan Lapuan Virkiälle.
Tervarit voitti Kolmosen pohjoisimman lohkon pelaajavalmentajansa Tuomo Haaralan johdolla kaudella 2012 ja palasi takaisin Vakiokupongeille Kakkosen pohjoislohkossa. Joukkueen riveissä nousuun johtaneelle kaudella pelasi useita ylemmillä sarjatasoilla meritoituneita pelaajia, joista mainittakoon muun muassa Jukka Puurunen, Adrian Rizvani, Teemu Pähtilä, Eetu Uusitalo, Toni Koskinen ja Petteri Palosaari.
Miniclip
Miniclip on brittiläinen Internet-sivusto, jolla on erilaisia pelejä. Sinne lisätään nykyään pelejä lähes joka toinen päivä. Suurin osa niistä on Flash- ja Shockwave-pelejä, mutta mukana on myös joitakin Java-pelejä (esim. RuneScape). Useimmat pelit ovat ilmaisia, mutta jotkut täytyy ladata. Yhteensä pelejä on yli kaksisataa. Alexa Internet -palvelun mukaan Miniclip on kuulunut viidensadan eniten vieraillun Internet-sivuston joukkoon jo runsaan kahden vuoden ajan. Miniclipissä pelit ovat jaoteltu niiden tyylin mukaan. Peleistä osa on pelattavissa myös muualla. Pelien lisäksi sivustolla on keskustelualue, joka on tarkoitettu lähinnä keskusteluun Miniclipin peleistä.
Venymä
Venymä on tekninen termi lujuusopissa tai laveammin kontinuumimekaniikassa. Se on mittavälin pituuden muutoksen \Delta L suhde alkuperäiseen pituuteen L_0 siten, että
ja todellinen venymä saadaan integraalista pieninä summina
jossa.
Aiheesta muualla
fa:کرنش
Linja 12 (Madridin metro)
thumb|250px|Alcorconin metroasema Linja 12 eli MetroSur on yksi Madridin metron linjoista. Se on ympyränmuotoinen ja kulkee Madridin eteläpuolisella metropolialueella yhdistäen pääkaupungin sekä Alcorcónin, Fuenlabradan, Getafen, Leganésin ja Móstolesin kunnat toisiinsa. Näiden viiden esikaupungin yhteenlaskettu väkiluku vuonna 2005 oli yli 900 000 asukasta. MetroSur yhtyy muuhun metroverkkoon linjaan 10 kuuluvan Puerta del Surin metroaseman kautta. Linjan asemat risteävät monin paikoin myös Cercanías Madrid-lähiliikennejunaverkon asemien kanssa.
Linja on 40,6 kilometriä pitkä ja sen varrella on yhteensä 28 asemaa. Asemalaiturit ovat 90 metriä pitkiä, ja mahdollistavat täten kuusi vaunua pitkien metrojunien vastaanottamisen. Kiivaimpaan ruuhka-aikaan junia kulkee 3–4 minuutin välein. Koko linjan läpi ajaminen kestää yhteensä 58 minuuttia, ja huippunopeudet kohoavat 110 kilometriin tunnissa. MetroSurin reitti kulkee muun muassa Kaarle III:n ja Kuningas Juan Carlosin yliopistojen ohi.
MetroSurin rakennustyöt alkoivat huhtikuussa 2000. Projektin kokonaiskustannukset olivat 1,01 miljardia euroa, ja sen sanotaan olleen Euroopan suurin maa- ja vesirakennusprojekti koskaan. Linja avattiin kokonaisuudessaan kolme vuotta myöhemmin 11. huhtikuuta 2003. Samana päivänä avattiin linjan 10 laajennus Colonia Jardínista Puerta del Suriin. Linjan valmistumisen myötä Madridin metro on Länsi-Euroopan toiseksi suurin, edellään vain Lontoo.
Suunnitelmissa on Moncloasta Villaverde Altoon kulkevan linjan 3 jatkaminen ulottumaan MetroSuriin kuuluvalle El Casarin asemalle, joka mahdollistaisi Fuenlabradan, Getafen ja Leganesin asukkaille entistä suoremman yhteyden pääkaupunkiin.
Menen Hotel
Menen Hotel on toinen Naurun hotelleista. Se sijaitsee Menengissä Naurun kaakkoisosassa.
Palvelut
Hotellissa on 101 yöpymiseen tarkoitettua huonetta. Rakennuksessa on myös baari ja kaksi ravintolaa. Hotellin asiakkaille on käytössä myös nettikahvila.
Gravis Ultrasound
thumb|Gravis GF1-piiri (kortin [[äänipiiri).]] thumb|Gravis Ultrasound (Classic)
Gravis Ultrasound (GUS) on IBM PC -yhteensopivalle laitteistolle suunnattu äänikortti, joka julkaistiin vuonna 1992. Kortti oli ilmestymishetkellään aikaansa edellä ja se pohjautui wavetable-synteesiin. GUS latasi musiikki-instrumentit omaan muistiinsa tietokoneen keskusmuistin sijasta ja kykeni 32 laitteistopohjaisen äänikanavan miksaamiseen, eikä siten tuhlannut kallista prosessoriaikaa.
Gravis Ultrasound muodostui eräänlaiseksi demoskenen standardiksi 1990-luvun alun PC-tuotoksissa, johtuen kortin ominaisuuksista ja sen ohjelmoimisen helppoudesta. Gravis lahjoittikin useita kortteja eri tapahtumissa ja menestyneille demoryhmille, joka vahvisti entisestään GUS:n asemaa. Kortin suosio demoskenen parissa liittyy sen ahkerasti käyttämään tracker-musiikkiin, joka hyödynsi kortin ominaisuuksia suurelti. Kappaleiden sävellys- ja soittorutiinit latasivat kappaleiden instrumentit suoraan kortin muistiin vapauttaen keskusmuistia muuhun käyttöön ja laitteistopohjainen miksaaminen säästi vaivan vastaavalta ohjelmalliselta toteutukselta.
Gravis lopetti korttien valmistamisen vuonna 1997.
Teknisiä ominaisuuksia
Alkuperäisen Ultrasoundin mukana tuli 256 kilotavua muistia, joka kuitenkin oli laajennettavissa 1 megatavuun asti. Kortin mainostettiin tukevan CD-tasoista ääntä (44,1 kHz) ja se kykenikin siihen, mutta vain jos 14 yhtäaikaista kanavaa oli käytössä, tätä useamman äänikanavan käyttäminen laski näytteenottotaajuutta 19,2 kilohertsiin asti (32 äänikanavaa).
Mallit
thumb|Gravis Ultrasound Plug & Play Pro
Wimbledonin tennisturnaus 2019 – sekanelinpeli
Alexander Peya ja Nicole Melichar olivat puolustava mestaripari, mutta Peya ei pelannut tänä vuonna. Melichar pelasi Bruno Soaresin kanssa.
Ivan Dodig ja Latisha Chan voittivat mestaruuden.
Itä-Virumaa
Itä-Virumaa eli Itä-Virun maakunta on maakunta Koillis-Virossa, Venäjän vastaisella rajalla, Suomenlahden ja Peipsijärven välillä.
Maakuntahallinnon keskus oli Jõhvi vuoden 2017 loppuun, jolloin lääninhallintoon rinnastettava, Viron hallituksen nimittäminen maaherrojen johtama valtiollinen aluehallinto lakkautettiin. Asukasluvultaan suurin kaupunki on Venäjän rajalla sijaitseva historiallinen Narva.
Vedensidontakyky
Vedensidontakyky on lihan kykyä pidättää sen omaa tai siihen lisättyä vettä jotain voimaa tai vaikutusta vastaan. Vedensidontakyky on yksi lihan tärkeimmistä laatutekijöistä. Se vaikuttaa lihan makuun: jos lihan vedensidontakyky on huono, siitä irtoaa kypsennettäessä runsaasti vettä ja seurauksena on kuiva ja mauton tuote. Huono vedensidontakyky aiheuttaa tuotteille tai raaka-aineille painotappioita ja vaikuttaa merkittävästi lihaa käyttävän yrityksen talouteen.
Itä-Virumaa
Maantiede
Maakunnan alue koostuu Pohjois-Viron ranta-alangosta, joka pohjoisessa päättyy jyrkkään törmärannikkoon. Sisämaassa on Koillis-Viron ylänköalue ja Alutagusen metsäalue. Pisimmät joet ovat Narvajoki, Purtse ja Pyhäjoki. Maakunnassa on noin 40 järveä sekä suoalueita. Maa- ja kallioperä koostuu runsaista luonnonvaraesiintymistä. Näitä ovat palavakivi, fosforiitti, rakennushiekka, kalkkikivi ja sinisavi. Näiden ansiosta Itä-Virumaa onkin Viron merkittävin teollisuusalue. Palavaakiveä louhitaan erityisesti Kohtla-Järven ja Kiviõlin seudulla.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1947
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1947 oli 7. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Mestaruudesta ottelivat Koripalloliiton ja Työväen Urheiluliiton mestarit ja se ratkaistiin yhdessä ottelussa.
Itä-Virumaa
Kaupungit ja kunnat
thumb| Itä-Virumaan kunnat (8 kpl) vuodesta 2017. thumb| Itä-Virumaan kunnat (22 kpl) vuoteen 2013, jolloin Maidla, [[Püssi ja Lüganuse yhdistyivät.]] Vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen Itä-Virumaa koostuu kahdeksasta kunnasta, joista neljä on kaupunkeja. Ennen kuntauudistusta kaupunkeja oli viisi ja kuntia oli 15. Muutoksessa Aserin kunta siirrettiin osaksi Länsi-Virumaata sekä Avinurme ja Lohesuu Jõgevamaalle.
Maakunnan kunnat ovat:
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1947
Koripalloliiton mestaruussarjassa pelasi seitsemän joukkuetta ja liiton mestariksi selviytyi Helsingin NMKY puhtaalla pelillä. TUL:n mestaruus ratkaistiin cup-kilpailulla ja loppuottelussa Työväen Maila-Pojat voitti Kotkan Reippaan 29-12.
Mestaruusottelu
HNMKY:n joukkue: Olli Arppe, Eero Castren, Martti Löf, Kalevi Mauno, Erik Nick, Reino Nick, Kauko Pälvi, Toivo Roinainen, Arvo Saari, Lars Spaak, Valmentaja Hemming Lehtinen.
Itä-Virumaa
Talouselämä
Maakunnan teollisuudenaloja ovat kemian-, metalli-, konepaja-, elektroniikka- ja puuteollisuus. Lisäksi maakunnassa työllistää energian tuotanto ja kuljetus.
Hallinto ja politiikka
Valtiollisissa vaaleissa Itä-Virumaa muodostaa vaalipiirin numero 7 (valimisringkond nr 7), josta valitaan 7 kansanedustajaa 101-jäseniseen riigikoguun.
Nähtävyyksiä
Nähtävyyksistä tärkeimpiä ovat Ontikan rantatörmä (56 metriä merenpinnasta), Viron korkein putous Valastessa (n. 30 m, syntynyt kuivatusojan suuhun ), luonnonsuojelualueet (Kurtna, Saka-Ontika-Toila), Kuremäen nunnaluostari, Kohtla-Järven palavankiven museo, Jõhvin kirkko 1300-luvulta, Purtsen linna 1500-luvulta, Narvan linna (Hermannin linna) ja 12 kilometriä pitkä Narva-Joensuun hiekkaranta. Alueella on myös entistettyjä kartanoita puistoineen, kuten Ontikan, Illukan, Maidlan, Kukrusen ja Mäetagusen kartanot.
Jominykoe
Jominykoe on koe, jolla mitataan teräksen karkenevuutta. Karkenevuus tarkoittaa teräksen taipumusta muuttua martensiitiksi sammutuksessa. Tutkittavasta aineesta valmistettu 10 cm pitkä koesauva kuumennetaan austeniittialueelle ja kiinnitetään toisesta päästään pitimeen. Sitten sen päätyyn suunnataan vesisuihku. Tällöin kyseinen pää jäähtyy nopeasti ja karkenee, kun taas toinen pää jäähtyy hitaasti. Välillä on aukoton sarja eri jäähtymisnopeuksia. Koetta käytetään paljon, ja sen tuloksena saatava jominykäyrä eli jominypiirros liitetään usein esimerkiksi valmistajan tuotteesta tekemään esitteeseen.
Stump Evans
Stump Evans (18. lokakuuta 1904 Lawrence, Kansas - 29. elokuuta 1928 Douglas, Kansas) oli amerikkalainen saksofonisti.
Nuoruus
Paul A. Evans syntyi Lawrencessa, Kansasin osavaltiossa. Hän sai jo pienestä pitäen kipinän musiikkiin. Hänen isänsä Clarence Evans oli muusikko, joka soitti alttotorvea. Myös nuori Paul aloitti soittouransa alttotorvella, mutta vaihtoi lukioaikanaan instrumentikseen pasuunan. Hän soitti kotikaupunkinsa Lawrencen lukion orkesterissa.
Silmälasikaimaani
Silmälasikaimaani (Caiman crocodilus) on alligaattorien heimoon kuuluva kaimaanilaji.
Stump Evans
Nuoruus
Lukion jälkeen oli selvää, että nuoresta Paulista tulisi ammattimuusikko. Hän alkoi vähitellen soittaa ammattimaisesti. Pian hän vaihtoi jälleen kerran instrumenttia. Hän aloitti soittamaan alttosaksofonia. Ammattiuransa aikana hän soitti useita eri kokoisia saksofoneja. Hän oli taitava soittamaan sopraano-, baritoni- ja bassosaksofoneja. Pääasiassa hänet muistetaan C-melodiasaksofonin soittajana.
Silmälasikaimaani
Koko ja ulkonäkö
Silmälasikaimaanikoiras kasvaa kaksi- tai jopa kolmimetriseksi, naaras on pituudeltaan korkeintaan kaksimetrinen. Painoa voi olla jopa 300 kiloa. Nuoret kaimaanit ovat keltaisia, mutta vanhetessaan kuviot tummenevat. Aikuisen väritys, koko ja kallon muoto vaihtelevat asuinseudun mukaan, mutta silmälasikaimaanit ovat yleisväriltään selästä oliivinvihreitä. Selässä on tummia, epäselviä poikkijuovia, sen kyljet ovat harmaankirjavat ja vatsapuoli kellanvihreä. Silmälasikaimaanilla kulkee kuonon tyvestä luinen harjanne, joka reunustaa myös silmiä. Harjanne muistuttaa silmälasinsankoja, josta laji on saanut nimensä.
Stump Evans
Ammattiura
Ammattilaisena Evans vaihtoi nimensä Paul Evansista muotoon Stump Evans, jotta häntä ei sotkettaisi kornetisti Paul Wesley Evansiin (paremmin tunnettu nimellä Doc Evans). Lempinimi Stump viittasi Evansin pieneen kokoon. Nimi annetaan toisinaan virheellisesti muodossa Stomp Evans.
Silmälasikaimaani
Levinneisyys
Silmälasikaimaaneja elää Keski-Amerikan ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa. Sen luontainen levinneisyys kulkee Meksikosta Peruun ja Brasiliaan. Silmälasikaimaaneja elää nykyisin myös siirrettynä vieraslajina Kuubassa, Puerto Ricossa ja Yhdysvaltojen Floridassa.
Stump Evans
Ammattiura
Evans muutti Chicagoon. Siellä hän soitti 1923 King Oliverin Creole Jazz Bandissa. Hän soitti sittemmin 1926 Oliverin Dixie Syncopators-nimiessä orkesterissa. Myöhemmin hän soitti Jelly Roll Mortonin yhtyeessä. Mortonin Red Hot Peppers-orkesterin levyillä hänen soittonsa pystyy erityisesti tunnistamaan kappaleista "Wild Man Blues", "The Pearls" ja "Beale Street Blues", jotka yhtye levytti 1927.
Evansin viimeinen kiinnitys muusikkona oli Erskine Taten (1901-75) orkesterissa. Hän soitti Taten yhtyeessä (Vendome Orchestra) altto- ja baritonisaksofonia. Hän joutui kuitenkin eroamaan orkesterista, kun hänellä diagnosoitiin tuberkuloosi. Evans kuoli elokuussa 1928 vain 24-vuotiaana tuberkuloosiin Douglasissa, Kansasissa.
Silmälasikaimaani
Elintavat
Silmälasikaimaani asustaa järvissä ja kosteilla soilla. Se viihtyy parhaiten hitaasti virtaavissa avoimissa vesistöissä, mutta saattaa löytyä myös lähes umpeen kasvaneista vesistöistä, kunhan vain ruokaa riittää. Silmälasikaimaani on aktiivisimmillaan öisin ja viettää suuren osan ajastaan vedessä hiljaa lojuen. Se siirtyy vuoroin varjoon ja vuoroin aurinkoon sekä vedessä, että maalla. Kaimaani liikkuu yleensä laiskasti, mutta ui nopeasti ja voi tehdä nopeita yllätyshyökkäyksiä voimakkaalla hännällään. Kuivana kautena se voi kaivautua mutaan odottamaan sateita, vaikka toisaalta se hyötyy veden ollessa matalalla, kun se voi napata loukkuun jääneitä kaloja.
Kaimaaninpoikaset syövät lähinnä hyönteisiä, äyriäisiä ja nilviäisiä. Kasvettuaan ne syövät kaloja, sammakoita, kilpikonnia, ja muita matelijoita, vesilintuja ja haaskoja. Toisinaan kaimaanit voivat syödä lajitoveriensa poikasia. Täysikasvuisena silmälasikaimaani voi saalistaa jo pienehköjä nisäkkäitä. Kaimaanit jahtaavat kaloja joskus ryhmänä. Tällöin ne ahdistavat kalaparven yhdessä matalikolle, josta ne on helpompi pyydystää. Tyypillisempi tapa on kuitenkin yllätyshyökkäys hivuttautumalla lähelle saalista ja saaliin nappaaminen nopealla pyrähdyksellä. Silmälasikaimaanin elinikä on yli 25 vuotta.
Lisääntyminen
Silmälasikaimaaneilla on kiima yleensä sadekautena, eli tavallisesti huhti-toukokuussa. Ne kokoontuvat yhteen lisääntymistä varten. Koiraat taistelevat naaraista ja voivat loukkaantua pahastikin. Yleensä isoimmat koiraat pääsevät parittelemaan usean naaraan kanssa. Naaras rakentaa kolmen kuukauden päästä suuren pesäkummun risuista, vesikasveista ja muusta kasviaineksesta. Naaras munii 14–40 munaa. Joskus samassa pesässä on useamman naaraan munat, jotka ne peittävät huolellisesti. Emo vartioi pesää kolme kuukautta ja puolustaa sitä pesärosvoilta. Vähän ennen munien kuoriutumista se kaivaa munat esiin. Poikaset menevät heti kuoriuduttuaan veteen ja ovat heti valmiita saalistamaan emon vartioidessa niitä. Tarpeen tullen emo voi kuivana kautena siirtää poikasia lammikosta toiseen yön aikana, jolloin se pitää yhteyttä poikasiin äänellä ja hajulla.
Uhat ja suojelu
Silmälasikaimaaneja on runsaasti ja laji on sopeutuvainen. Kokonaiskanta on ainakin miljoona yksilöä. Sitä ei pienen kokonsa vuoksi vainota samalla tavalla kuin isompia krokotiililajeja ja laji on jopa hyötynyt, kun vesistöt on joskus tyhjennetty kilpailijoista. Kuitenkin silmälasikaimaaneja pyydetään paljon alligaattorin nahan korvikkeeksi ja lemmikeiksi, joista Floridan populaatio onkin saanut alkunsa. Monet Etelä-Amerikan valtiot säätelevät lajin metsästystä. Salametsästystä esiintyy kuitenkin yhä.
Tomoaki Makino
Tomoaki Makino (s. 11. toukokuuta 1987 Hiroshima, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2010-2013.
Safe Trip Home
Safe Trip Home on Didon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2008. Albumilla kuullaan Didon yhteistyötä veljensä Rollo Armstrongin, Jon Brionin, Brian Enon, Mick Fleetwoodin, Citizen Copen sekä Questloven kanssa. Albumi oli IFPI:n mukaan maailman 44:nneksi myydyin vuonna 2008.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Kategoria
Kategoria liittyy asioiden luokitteluun:
Captain Beyond
Captain Beyond oli amerikkalainen vuonna 1971 perustettu progressiivinen hard rock -yhtye. Yhtyeen alkuperäiset jäsenet tulivat varsin maineikkaista yhtyeistä kuten Iron Butterfly ja Deep Purple. Vaikka yhtye ei saanut juurikaan kaupallista menestystä aktiivivuosinaan, on se nauttinut kasvavaa kulttisuosiota vielä nykyäänkin.
Historia
Iron Butterflyn hajottua vuonna 1971 kitaristi Larry "Rhino" Reinhardt ja basisti Lee Dorman mukanaan Johnny Winterin yhtyeen rumpali Bobby Caldwell perustivat Captain Beyondin. Laulajaksi he ottivat alkuperäisessä Deep Purplessa laulaneen Rod Evansin. Levytyssopimuksen yhtye sai Capricorn Recordsilta, ja ensimmäinen albumi Captain Beyond julkaistiin vuonna 1972. Capricorn Records oli keskittynyt southern rock -artisteihin ja yhtyeisiin, ja tästä syystä Captain Beyondin proge- ja hard rock -vaikutteinen albumi jäi yhtiössä vähälle huomiolle. Vuoden 1972 lopulla Bobby Caldwell erosi yhtyeestä.
Vuosien 1972 ja 1973 aikana yhtye kärsi monista miehistönvaihdoksista, ja lisäksi Rod Evans erosi toisen albumin levyttämisen aikana, mutta palasi kuitenkin vielä ennen albumin julkaisua. Toisella albumilla Sufficiently Breathless yhtyettä oli laajennettu kosketinsoittajalla sekä perkussionistilla. Musiikillisesti albumi oli esikoislevyä kevyempi. Albumin julkaisun jälkeen yhtyeen alkuperäinen kokoonpano palasi yhteen ja teki kiertueen loppuvuonna 1973, kunnes hajosi laulaja Rod Evansin lähdettyä lopullisesti yhtyeestä.
Salpausselän seurakunta
Salpausselän seurakunta on 1961 perustettu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Mikkelin hiippakunnan Lahden seurakuntayhtymään kuuluva seurakunta, joka on jäsenmäärältään neljänneksi suurin Lahdessa. Kirkkoherrana Sari Kuirinlahti on toiminut 2017 alkaen. Sen päätoimipaikka on Salpausselän kirkko Metsäkankaalla. Seurakunnan toimialue käsittää Lahden kaupungin läntisimmät Hollolan kuntaan rajoittuvat tai niiden läheisyydessä olevat kaupunginosat, kuten Jalkarannan, Rautakankareen, Tapanilan, Metsäkankaan, Petsamon.
Vähemmistö
Vähemmistö on ryhmä, jonka edustajia on tietyn otoksen, näkökulman tai alueen sisällä vähemmän kuin muiden ryhmien edustajia.
Otsikkotiedosto
Otsikkotiedosto on ohjelmointikielissä tiedosto, johon sijoitetaan jaettua tietoa: otsikkotiedosto on menetelmä yhtenevän tiedon määrittelyyn käännösyksiköiden välillä. Esikääntäjän -mekanismi liittää lähdekoodin osat yhteen käännöstä varten.
Otsikkotiedostoon sijoitettavia tietoja ovat esimerkiksi:
C- ja C++-ohjelmointikielissä otsikkotiedostolla on tyypillisesti tiedostopääte .h, .hh tai .hpp.
Leppälahti (Reisjärvi)
Leppälahti on Reisjärven kylä, joka sijaitsee noin kolme kilometriä kunnan keskustasta Sieviin päin, Kiljanjärven ja Vuohtojärven rantamaisemissa. Leppälahden kylässä ja siihen osittain kuuluvan Kiljanrannan alueella oli 125 kotitaloutta, joista noin 15 % oli toimivia maatiloja vuonna 2003. Kylässä sijaitsevat Leppälahden ala-aste, kunnan jalkapallokenttä, sekä Reisjärven seurakunnan uusi Tolpankankaan hautausmaa.
Historia
Savolaisten uudisasukkaiden asuttaessa Reisjärveä 1550-luvun alkupuolella, ensimmäisten joukossa alueelle saapunut Heikki Parkkinen rakensi talonsa Kiljanjärven rannalle. 1550-luvun loppua kohden Lauri ja Heikki Leppäinen rakensivat kumpikin oman talonsa, Leppälän talot, Vuohtojärven luoteispuolelle.
Banská Bystrica
Banská Bystrica on Slovakian kuudenneksi suurin kaupunki (79 197 asukasta vuoden 2009 alussa). Se sijaitsee maan keskiosassa Hron-joen laaksossa, Banská Bystrican alueella ja on sen pääkaupunki ollen samalla suurin alueen suurin kaupunki.
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan asukkaista 83,82 % oli slovakkeja ja tšekkejä 0,84 %, unkarilaisten osuus oli 0,37 %. Uskonnoltaan 38,36 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 10,89 % luterilaisia. 29,30 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
pienoiskuva|vasen|200px|Näkymä vanhaan kaupunkiin Urpinin mäeltä. pienoiskuva|vasen|200px|[[Slovakian kansannousu 1944|Slovakian kansannousun muistomerkki.]]Tätä entistä keskiaikaista kaivoskaupunkia ympäröivät vuoret (Tatra-vuoriston jatke) joten se on suosittu talviurheilukohde, joka kutsuu turisteja maan pääkaupungista Bratislavasta myös kesäisin.
Kaupunki on perustettu runsaiden kuparivarojen takia. Esihistoriallisia kaivostyökaluja on löydetty ajalta jopa 2000 vuotta eaa. Kaupungissa on yliopisto (Univerzita Mateja Bela, 15 000 opiskelijaa) ja sotahistoriallinen museo.
Mathilda Wrede
Mathilda Augusta Wrede (8. maaliskuuta 1864 Vaasa – 25. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomenruotsalainen aatelinen, joka omisti elämänsä vankien ja vähäosaisten auttamiseen. Yleisradion järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä hän sijoittui sijalle 87.
Lapsuus ja nuoruus
Mathilda syntyi isänsä Carl Gustaf Fabian Wreden ja äitinsä Eleonora Wreden (o.s. Glansenstjerna) nuorimpana lapsena. Isä oli vapaaherralliseen Wrede af Elimä -aatelissukuun kuulunut Vaasan läänin kuvernööri. Mathilda Wreden veljiä olivat muun muassa senaattori Otto Wrede, ”Parkanon paronina” tunnettu originelli metsänhoitaja Gustaf Wrede ja metsähallituksen ylijohtaja Carl Ernst Wrede.
Lapsia oli perheeseen syntynyt kaikkiaan yksitoista, mutta näistä kaksi poikaa oli kuollut pienenä. Äiti kuoli joulupäivänä 1864 Mathildan ollessa vasta yhdeksän kuukauden ikäinen. Mathildan vanhimmat sisarukset olivat jo muuttaneet pois, ja Vaasan kodissa asuivat vakituisesti enää 16-vuotias Helena ja 6-vuotias Johanna. Ernst, Kasper ja Otto opiskelivat eri puolilla Suomea, Rabbe Pietarin paašiopistossa ja nuorimmat pojat Gustaf ja Henrik kävivät koulua Helsingissä. Virkansa vuoksi isä joutui olemaan paljon poissa kotoa, eikä hän tuon ajan tapojen mukaisesti viettänyt paljon aikaa lastensa kanssa vaan lasten kasvatus jäi perheen äidin vastuulle. Eleonoran kuoleman jälkeen Mathildasta huolehti lastenhoitaja Anna, joka oli hoitanut muitakin kuvernöörin perheen lapsia. Vanhin sisar Helena vastasi Mathildan kasvatuksesta.