cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomalais-ugrilaiset kielet
Tutkimuksen historiaa
Nykyisessä tutkimuksessa edellä kuvatulla tavalla jo kyseenalaistetun suomalais-ugrilaisen kantakielen tarkemmasta ajoituksesta ja esiintymisalueesta on ollut erilaisia teorioita. Ensimmäisenä siitä olisi perinteisen, nykyisin jo monilta osin kyseenalaistetun uralilaisten kielten monipolvisen sukupuumallin mukaan eronnut ugrilaisten kielten ryhmä, josta myöhemmin olisivat erkaantuneet muun muassa unkari ja muut obinugrilaiset kielet. Tämän kantakielen läntinen haara olisi edelleen jakautunut kantapermiksi, joka suhteellisen myöhään jakautui komin ja udmurtin kieliksi sekä suomalais-volgalaiseksi kantakieleksi. Tästä olisivat erottautuneet marin kieli, mordvan kieli ja varhaiskantasuomi eli suomalais-lappalainen kantakieli. Tämä olisi jakautunut kantalapiksi ja kantasuomeksi, joka hajaantui viimeisellä vuosituhannella eaa. itämerensuomalaisiksi kieliksi.
Nyttemmin useat tähän binääriseen sukupuumalliin sisältyvistä välikantakielistä, kuten volgalainen välikantakieli (joka olisi mordvan ja marin yhteinen kantakieli) ja suomalais-volgalainen välikantakieli (joka olisi saamen, itämerensuomen, mordvan ja marin yhteinen kantakieli), ovat yleisesti hylättyjä ainakin suomalaisten tutkijoiden keskuudessa, kun taas eräitä muita välikantakielitasoja on hiljattain myös puolustettu. Näistä kiistanalaisia ovat suomalais-saamelainen kantakieli ( vs. ) sekä kantaugri ja kantaobinugri ( vs. ). Ehkä parhaiten perusteltu välikantakielitaso on suomalais-permiläinen kantakieli (joka olisi saamen, itämerensuomen, mordvan, marin ja permin yhteinen kantakieli), koska sille on esitetty sekä sanastollista että äännetason tukea.
Suomalais-ugrilaisten kielten tutkimus on ollut pitkään sukulaiskielien osoittamista ja todistelua. Ensimmäiset luettelot suomalais-ugrilaisista kielistä laati ruotsalainen Philipp Johann von Strahlenberg vuonna 1730 ja perusteli kielien sukulaisuutta sanaston vertailulla. Myöhemmin unkarilaiset János Sajnovics (1770) ja Sámuel Gyarmathi (1799) ulottivat vertailun käsittämään myös kielien muotoaineksia. 1800-luvulla omia teorioita ovat esittäneet kielten sukulaisuussuhteista Rasmus Rask, Matthias Alexander Castrén, József Budenz ja Otto Donner. Nykyisin kielitutkimuksissa pääpaino on ollut suomalais-ugrilaisten kielten äänteistön, sanaston ja muoto-opin tutkimisella.
Aiemmin suomalais-ugrilaisten kielten sukupuussa nähtiin samalla kartta kansojen vaelluksista nykyisille asuinpaikoilleen, mutta tätä teoriaa ei nykyään pidetä enää oikeana. Nykyisen käsityksen mukaan on ollut alun perin suppeahkolla alueella puhuttu kantakieli, joka on levinnyt laajemmalle alueelle ehkä pikemminkin kielenvaihtojen kuin vaellusten kautta.
Rakenne
Suomalais-ugrilaiset kielet ovat luonteeltaan synteettisiä kieliä, niissä on paljon sijamuotoja ja suhteellisen vähän adpositioita.
Nykyisen käsityksen mukaan yhteiselle kantakielelle oli tunnusomaisia seuraavat äänteelliset piirteet:
Kantakielen muotopiirteitä olivat muun muassa seuraavat: deklinaatiossa oli kuusi sijaa (nominatiivi, genetiivi, akkusatiivi, lokatiivi, ablatiivi ja latiivi), nominien ja verbien taivutuksessa tunnettiin yksikön lisäksi monikko ja kaksikko, verbien taivutukseen kuului eri aikaluokkia (preesens, mennyttä aikaa ilmoittava preteriti) ja tapaluokkia (indikatiivi, imperatiivi, konjunktiivi). Lauserakenteelle oli ominaista muun muassa nominin esiintyminen predikaattina (ns. nominaalilauseissa) ja määritteen asema pääsanan edellä. Paikallissijoista lienee tulo- ja erosijojen käyttö ollut indoeurooppalaisiin kieliin verrattuna yleisempää.
Tara Strongin filmografia ja videopelit
Tämä on Tara Strongin filmografia ja videopelit.
Vuosaari
Vuosaari on meren rannalla sijaitseva Helsingin 54. kaupunginosa ja peruspiiri Itä-Helsingissä. Se on pinta-alaltaan (17,07 km²) Helsingin suurin kaupunginosa. Vuosaaressa sijaitsevat laajat Uutelan, Meri-Rastilan, Kallahdenniemen ja Mustavuoren ulkoilualueet. Se liitettiin Helsinkiin 1966 Helsingin maalaiskunnasta (nykyisestä Vantaasta), jolloin Vantaa menetti lähes koko rannikkonsa.
Vuosaaressa oli vuoden 2020 lopussa 38 961 asukasta, joista suomen- tai saamenkielisiä on 68,7 prosenttia, ruotsinkielisiä 4,5 prosenttia ja muunkielisiä 26,8 prosenttia.
Vuosaaren kaupunginosa ja peruspiiri jakaantuu seuraaviin osa-alueisiin, joista viidellä ensiksi mainitulla on merkittävästi asutusta: Keski-Vuosaari, Kallahti, Meri-Rastila, Rastila, Aurinkolahti, Uutela, Niinisaari, Nordsjön kartano ja Mustavuori.
Nimen alkuperä
Alueen alkuperäinen ruotsinkielinen nimi oli Norsö, mikä voidaan kääntää nuoransaareksi – tai Vuosaareksi. Nimessä esiintyvä sana nor (genetiivissä nors) tarkoittaa varsinaisesti nuoraa, mutta tässä yhteydessä se on maastotermi, joka tarkoittaa pitkää ja kapeaa, virtaavaa salmea. Vielä 1500-luvulla Vuosaari olikin suuri saari, jonka tällainen salmi erotti mantereesta. Salmen keskiosa oli kuitenkin niin matala, että se on myöhemmin maankohoamisen vuoksi muuttunut kuivaksi maaksi ja Vuosaari samalla niemimaaksi. Nykyiset Vartiokylänlahti ja Porvarinlahti ovat jäännöksiä entisestä salmesta. Aikojen kuluessa myös paikannimi vääntyi nykyiseen muotoonsa Nordsjö, ikään kuin se tarkoittaisi pohjoista merta. 1900-luvun alkupuolella alueesta käytettiinkin kartoissa joskus myös suomennettua nimeä Pohjoismerenmaa. Vuonna 1957 vahvistettu suomenkielinen nimi Vuosaari perustuu kuitenkin nimen alkuperäiseen merkitykseen.
Historia
Vuosaari oli hämäläisten vanhaa kalastusaluetta esihistoriallisella ajalla, mutta se oli ollut ilmeisesti ilman vakinaista asutusta. Ruotsalaisten keskiajalla tekemän Uudenmaan kolonisaation myötä se sai ruotsalaisia asukkaita joko suoraan Ruotsista tai Länsisalmen kautta. Helsingin maalaiskuntaan myöhemmin kuulunut Vuosaaren kylä oli keskiajalta lähtien Helsingin pitäjän vanhoja rannikkokyliä. Alueen lukuisista maatiloista muodostuivat Vuosaaren ja Rastilan kartanot.
Ryōsuke Yamada
pienoiskuva|Ryōsuke Yamada vuonna 2017
Vuosaari
Historia
Huvila-asutus Vuosaaressa lisääntyi kunnolla 1880-luvulla, kun höyrylaivaliikenne alueelle käynnistyi. Kallahdenniemi ja Ramsinniemi saivat huvila-asutuksensa 1900-luvun alussa. Vuosaari oli kuitenkin maatalousvaltaista ruotsinkielistä aluetta aina 1930-luvulle asti, jolloin Saseka Oy aloitti tehdastuotantonsa nykyisen Kallahden asuinalueen tienoilla. Saseka valmisti Kahi-kalkkihiekkatiiliä ja Siporex-kevytbetonia. Niiden valmistus Vuosaaressa lopetettiin vuonna 1978 tuotannon siirryttyä Ikaalisiin.
Ryōsuke Yamada
Ryōsuke Yamada (, s. 9. toukokuuta 1993, Tokio) on japanilainen näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän on yksi Hey! Say! Jumpin jäsenistä.
Vuosaari
Historia
Ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän armeija rakensi myös Vuosaareen maalinnoitteiden ketjun, josta on nähtävänä edelleen tykkiteitä nykyisen sataman tienoilla ja vahva betoninen rannikkotykkipatteri Skatanniemellä Uutelassa.
Jatkosodassa kevään 1944 Helsingin suurpommitusten aikana Vuosaarella oli tärkeä rooli Helsingin ilmapuolustuksessa. Neuvostoliiton ilmavoimien tarkoitus oli pommittaa Helsingin keskusta-alueita, jotka olivat kuitenkin täysin pimennettyjä, ja vahvalla ilmatorjuntatykistöllä suojattuja. Sitä vastoin Vuosaaressa sytytettiin kokkoja lavastamaan palavaa kaupunkia, millä saatiin suurin osa lentäjistä pudottamaan pomminsa väärään kohteeseen. Pommituksia suoritettiin kolmena yönä, ja lopputuloksena vain neljä prosenttia pommeista tiputettiin tarkoitetulle alueelle.
Vuosaari siirtyi Helsingin maalaiskunnasta eli nykyisestä Vantaasta Helsingin kaupunkiin 1. tammikuuta 1966. Tuolloin suuri osa Keski-Vuosaaren kerrostaloalueesta oli jo rakennettu. Maalaiskunta taipui luovutukseen, koska kaupungin ja maalaiskunnan yhteinen toimikunta arveli, etteivät maalaiskunnan varat riittäisi nopeasti kasvavan asukasmäärän tarvitseman infrastruktuurin rakentamiseen. Vuosaaren silta valmistui saman vuoden heinäkuussa, mikä nopeutti matka-aikaa Helsingin keskustaan. Vuosaaren pohjoisosassa, nykyisen Vuosaarenhuipun kohdalla toimi kaatopaikka 1960-luvun keskivaiheilta 1980-luvun lopulle asti. Nykyisen Vuosaaren sataman kohdalle rakennettiin 1970-luvulla Valmetin telakka, joka toimi Vuosaaressa vuoteen 1987 asti. Rastilan leirintäalue avattiin vuonna 1971.
1970-luvun alkuvuosina Vuosaaren väkiluku saavutti 15 000 asukkaan rajan. Sen jälkeen alueen väestönkasvu pysähtyi lähes 20 vuodeksi. Vuosaaren väkiluku on jälleen kasvanut nopeasti 1990-luvun alusta lähtien uuden rakennusvaiheen tuloksena. Etelä-Vuosaareen ovat syntyneet Kallahden, Meri-Rastilan ja Aurinkolahden alueet. 1990-luvun puolivälissä Vuosaaren kaupallinen keskittymä siirtyi uuden kauppakeskus Columbuksen myötä Keski-Vuosaaren kerrostaloalueen ja Kallahden väliin. Helsingin metron laajennus Vuosaareen avattiin matkustajakäyttöön 31. elokuuta 1998. Avajaisjuhlallisuuksiin osallistui muun muassa presidentti Martti Ahtisaari puolisoineen. Vuoden 2006 alussa Vuosaaressa oli asukkaita 34 000, ja on arvioitu että 2020-luvun puolivälissä asukasluku tulee olemaan noin 40 000. Kauppakeskuksen eteläpuolelle rakennettu Cirrus-tornitalo oli valmistuessaan Suomen korkein asuintalo. Helsingin tavarasatamatoiminnot siirtyivät kantakaupungista Vuosaareen, kun Vuosaaren satama otettiin käyttöön vuonna 2008.
Maantiede ja luonto
thumb|upright|left|Kallahdenniemelle johtava tie ja mäntymetsää Kallahdenharjulla. thumb|Uutelan rantakallioita kesäkuussa 2004.
Vuosaari on Suomenlahden rannalla sijaitseva niemimaa, jonka pinta-ala on noin 17 neliökilometriä. Alueen etelä- ja pohjoisosassa sijaitsee useita laajoja viheralueita. Kaupunginosaan kuuluu myös useita niemimaan edustalla olevia pieniä saaria, kuten Pikku Niinisaari, Iso Villasaari ja Kalliosaari. . Vuosaaren länsipuolella sijaitseva Vartiokylänlahti ja pohjoispuolella sijaitseva Porvarinlahti ovat jäännöksiä entisestä salmesta, joka on maankohoamisen seurauksena muuttunut kuivaksi maaksi. Keski-Vuosaaren pohjoisosassa sijaitsee reilun hehtaarin kokoinen Kangaslampi, joka on harvoja Helsingin alueella sijaitsevia järviä. Vuosaaren maaperä koostuu alueen keskikohdalla pääosin hiekasta, kun taas alueen länsi- ja itäosissa on moreeni- ja kalliomaita sekä paikoin savikoita. Alueen kallioperän pääasiallisin kivilaji on kvartsi-maasälpägneissi, mutta alueella esiintyy monin paikoin myös harvinaisempia kivilajeja, kuten gabroa ja muinaisen merenalaisen tulivuoritoiminnan seurauksena syntynyttä tyynylaavaa.
Vuosaaren eteläosassa on kolme Suomenlahteen kuroutuvaa niemeä: muodoltaan pitkänomaiset Ramsinniemi ja Kallahdenniemi sekä leveämpi ja pyöreämpi Uutela. Näistä Kallahdenniemi on mäntymetsää kasvava harju, joka syntyi noin 12 000 vuotta sitten virtaavien mannerjäätikön sulamisvesien kasaamana. Se jatkuu mereen vedenalaisina hiekkasärkkinä ja hiekkapohjana, ja korkeimmat vedenalaiset kohdat muodostavat saaria, kuten Santinen ja Iso Leikosaari. Kallahdenharju on luonnonsuojelualuetta, samoin Ramsinniemessä sijaitseva runsaslajinen lehtometsä. Meri-Rastilan länsiosassa sijaitsee vanhemmista kangas- ja kalliometsistä koostuva metsäalue sekä muinaisrantakivikko eli pirunpelto. Uutelassa on erilaisten metsätyyppien ohella muun muassa rantakallioita, perinnebiotooppeja ja Särkkäniemen luonnonsuojelualue. Kallahdenniemen ohella hiekkarantaa on ainakin Rastilassa ja Aurinkolahdessa.
Vuosaaren pohjoisosassa aivan Vantaan rajalla sijaitsee Mustavuori. Myös iso osa Mustavuoresta on luonnonsuojelualuetta (Mustavuoren suojelualue), johon sisältyy pääkaupunkiseudun arvokkain lehtoalue harvinaisine kasvilajeineen sekä lintualueena merkittävä Porvarinlahti. Entisen kaatopaikan paikalla Niinisaaren osa-alueella sijaitsee 65 metriä korkea täyttömäki Vuosaarenhuippu, josta on myös löydetty monia harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja. Mustavuoren ja Niinisaaren välissä on yksi laakea hiidenkirnu, ja Vuosaarenhuippu on osittain syntynyt kiinni drumliiniin.
Alueet
Vuosaaren kaupunginosa muodostaa yhden peruspiirin, joka jakautuu yhdeksään osa-alueeseen seuraavan taulukon mukaisesti. Asukasluvut ovat 31.12.2011 ja 31.12.2019 mukaiset.
Väestö
thumb|Yleisnäkymä Meri-Rastilan osa-alueelta.
Vuosaaressa oli vuoden 2020 lopussa 38 961 asukasta. Väestö on pääosin keskittynyt alueen etelä-, keski- ja länsiosiin. Vuoden 2020 lopussa Vuosaaren asukkaista suomen- ja saamenkielisiä oli 68,7 prosenttia ja ruotsinkielisiä 4,5 prosenttia. Vieraskielisten osuus alueen väestöstä oli tällöin 26,8 prosenttia, mikä on selvästi suurempi kuin Helsingissä keskimäärin (15,7 %, 31.12.2018). Noin neljännes Vuosaaren asukkaista on ulkomaalaistaustaisia (Kallahden ja Meri-Rastilan osa-alueilla lähes 40 %), mikä on niin ikään selvästi enemmän kuin Helsingissä keskimäärin. Alle 16-vuotiaiden osuus Vuosaaren asukkaista oli 17,9 prosenttia ja yli 65-vuotiaiden osuus 18,5 prosenttia (31.12.2018). Vuokra-asuntojen osuus Vuosaaressa on 45,9 prosenttia, eli hieman pienempi kuin koko kaupungissa (47,1 %, 31.12.2018).
Työpaikkoja Vuosaaressa on asukaslukuun nähden vähän, vain hieman yli 6 500 (31.12.2017), minkä takia päivittäiset työmatkaliikennemäärät alueelta ovat suuria. Työttömyysaste oli vuonna 2018 13,1 %, mikä on korkeampi kuin Helsingissä keskimäärin (9,2 %), samoin toimeentulotukea saavien asukkaiden osuus oli samana vuonna korkea 17,5 % (koko kaupungissa 10,4 %). Kallahden ja Meri-Rastilan asukkaiden tulotaso kuului vuonna 2014 Helsingin matalimpiin, kun taas Aurinkolahden osa-alueella asukkaiden keskitulo on muuta Vuosaarta korkeampi, samaa luokkaa kuin Töölössä ja Lauttasaaressa.
Rakennuskanta
thumb|upright|left|[[Vuosaaren kirkko.]] thumb|[[Aurinkolahti|Aurinkolahden uimaranta.]]
Keski-Vuosaari on pääosin 1960-luvulla rakennettua kerrostaloaluetta. Sen eteläosissa on useita noin kahdeksankerroksisia kerrostaloja, mutta muutoin talot ovat pääosin korkeintaan viisikerroksisia. Keski-Vuosaaressa sijaitsee Pirkko ja Arvi Ilosen suunnittelema, vuonna 1980 käyttöön vihitty Vuosaaren kirkko. Keski-Vuosaaren etelälaidassa sijaitsee nykyinen Vuosaaren keskusta, joka rakennettiin kuitenkin vasta 1990- ja 2000-luvulla. Se on nykyisin Vuosaaren tärkein palvelukeskittymä, jossa sijaitsevat muun muassa Mosaiikkitori, kauppakeskus Columbus, kulttuurikeskus Vuotalo ja Vuosaaren metroasema. Kauppakeskuksen vieressä on vuonna 2006 valmistunut 26-kerroksinen asuinkerrostalo Cirrus, jonka korkeus on 92 metriä.
Vuosaaren sillan kupeessa sijaitseva Rastila on pääasiassa pientaloaluetta, ja siellä sijaitsee Rastilan kartanon päärakennuksen ympärillä myös Rastilan leirintäalue. Rastilan metroaseman kupeessa on tosin useita uusia kerrostaloja, joista muutamat ovat korkeahkoja. Vuotien eteläpuolella sijaitsevat Meri-Rastila ja Kallahti ovat tiiviitä 1990-luvulla rakennettuja kerrostalolähiöitä. Talot ovat näillä alueilla hillityn värisiä ja suhteellisen matalia, mikä tuo väljyyttä. Meri-Rastilan eteläosassa on myös huippumoderni, tiiviisti rakennettu mutta luonnonläheinen Ramsinrannan pientaloalue. Mustankivenpuisto on Kallahden keskipiste, jonka pohjoispäässä rakennusten julkisivut ovat kaarevia.
Kallahden ja Aurinkolahden kerrostaloalueet ulottuvat lähes merenrantaan asti. Alueiden edustalla on rantaa myötäilevä kävelykatu ja venesatamia. Aurinkolahti on uudempi alue, jonka asuintalot on rakennettu 2000-luvun ensikymmenellä ja jonka asemakaava on selkeä. Alueen keskellä on kolme pientä puistoa ja pientaloja kerrostalokortteleiden sisällä. Alueella sijaitsi aiemmin myös Pauligin tehdas, joka muutti Vuosaaren satamaan vuonna 2009. Tehdas purettiin vuonna 2012, ja sen paikalle rakennetaan kerrostalokortteleita. Aurinkolahden edustalla on pitkä hiekkaranta. Alue päättyy venesatamaan, jonka päästä työntyy sisämaahan kahdella putouksella varustettu kanava. Kanavan pohjoispäässä on puoliympyränmuotoinen amfiteatterimainen talo.
Eri puolilla Vuosaarta on myös vanhoja huviloita, joista monet on suojeltuja. Huviloita on erityisesti merenrannan läheisyydessä sekä luonnontilaisilla Uutelan, Kallahdenniemen ja Ramsinniemen alueilla.
Palvelut
thumb|Vuosaaren keskustaa. Kuvassa Vuosaaren metroasema, kauppakeskus Columbus ja Suomen korkeimpiin kuuluva asuinrakennus Cirrus. Vuosaaren metroaseman ja Mosaiikkitorin ympärillä sijaitseva Vuosaaren kaupallinen keskus muodostuu suurelta osin vuonna 1996 valmistuneesta kauppakeskus Columbuksesta. Vuosaaren keskustassa metroaseman pohjoispuolella sijaitsee myös kulttuurikeskus Vuotalo kirjastoineen ja konserttisaleineen sekä urheilutalo uimahalleineen. Vuosaaren terveys- ja hyvinvointikeskus sijaitsee metroaseman eteläpuolella. Lisäksi Meri-Rastilassa ja Keski-Vuosaaren pohjoisosassa sijaitsee pieniä ostoskeskuksia.
Ryōsuke Yamada
Yamada liittyi idoleita kasvattavan Johnny & Associates -toimiston jäseneksi vuonna 2004 ja teki debyyttinsä Hey! Say! Jumpin jäsenenä vuonna 2007. Myöhemmin hän osallistui myös rajoitetuksi ajaksi muodostettuun NYC-yhtyeeseen. Musiikkiuransa lisäksi Yamada on toiminut ääni- ja televisionäyttelijänä.
M8 (Valko-Venäjä)
Valtatie M8 on pohjois-etelä-suuntainen, Valko-Venäjän itäosissa kulkeva valtatie.
thumb|270px|Valtatie M8 Škloussa Mahiljoun alueella. thumb|270px|Kesäinen näkymä M8 valtatieltä Homelin alueella, runsas kilometri R43 kantatieltä etelään, lähellä Jamnojen kylää. M8 alkaa Venäjän Pihkovan alueelta Nevelin kautta saapuvan M20-valtatien jatkona Valko-Venäjän Jezerištše -raja-asemalla. Sieltä 2-kaistaisena alkava valtatie M8 jatkaa etelään. Enimmän osan matkaa valtatie on 4-kaistainen. Suurimmat reitin varrelle osuvat kaupungit (Vitsebsk, Orša, Mahiljou ja Homel) sivuutetaan kehätiemäisesti. Valtatie päättyy raja-asema Novaja Gutaan Ukrainan Tšernihivin alueen rajalla.
Valtatie M8 muodostaa osan runsaat 2 500 kilometriä pitkää eurooppatie E95:tä, joka alkaa Pietarista ja johtaa etelään Valko-Venäjän ja Ukrainan läpi, Mustanmeren yli ja päättyy Turkin keskiosiin.
Tärkeimmät risteykset (välimatkoissa 0-3 km eroja lähteiden välillä) :
Sami Joukainen
Sami Joukainen (s. 23. toukokuuta 1973 Eskilstuna, Ruotsi ) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Joukainen edusti viimeksi kaudella 2017 Superpesiksessä pelannutta Kankaanpään Mailaa. Hänen roolinsa oli lyöjäjokeri.
Joukainen on Superpesiksen kaikkien aikojen eniten juoksuja lyönyt pelaaja ja johtaa myös kaikkien aikojen tehotilastoa. Itä-Länsi-ottelussa hän on pelannut 11 kertaa ja on voittanut kolme SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Pääsarjaura
Joukainen aloitti pääsarjauransa Riihimäen Pallonlyöjissä 1993–1994, ja on sen jälkeen edustanut Superpesiksessä Hyvinkään Tahkoa (1996–1997), Juvan Palloa (1998), Imatran Pallo-Veikkoja (2000), Puijon Pesistä (2002–2005), Kiteen Palloa (2006, 2016), Kouvolan Pallonlyöjiä (2007–2013) ja Joensuun Mailaa (2014–2015). Ykköspesiksessä hän on pelannut Haminan Palloilijoissa 1995, kuopiolaisseura Kelta-Mustissa 1999 sekä Puijon Pesiksessä 2001.
Sami Joukainen oli jo kaudella 2009 Superpesiksen neljänneksi vanhin pelaaja. Hän on voittanut Superpesiksen lyöjäkuninkuuden neljästi kausilla 2003–2005 ja 2010. Hänen hallussaan oli kaudelta 2004 yhden kauden aikana lyötyjen juoksujen ennätys 6+97 juoksua. Ennätyksen rikkoi Jukka-Pekka Vainionpää kaudella 2014. Heinäkuussa 2013 Joukainen nousi Superpesiksen kaikkien aikojen lyöjäkuninkaaksi ohi Simo Eerikäisen ja kesäkuussa 2016 myös kaikkien aikojen tehotilaston kärkeen ohi Simo Eerikäisen.
Joukainen sai kesäkuun alussa 2015 niskanikaman valtimotukoksen ja aivoinfarktin, joista kuitenkin toipui ja palasi pelaamaan kaudella 2016.
Joukaisen kasvattajaseura on Hämeenlinnan Paukku.
Vuosaari
Liikenne
thumb|Moottoritiemäiseksi rakennettu Vuotie kulkee aivan metroradan vieressä.
Suurelta osin melko moottoritiemäiseksi rakennettu Vuotie on Vuosaaren tärkein autoliikennettä välittävä pääväylä, joka muodostaa yhteyden Vuosaaren sillan kautta Kehä I:lle ja Itäväylälle. Tärkeitä pääväyliä ovat myös Itäväylälle johtava Kallahdentie ja Kehä III:lle johtava Vuosaaren satamatie.
Helsingin metro laajeni Vuosaareen vuonna 1998. Vuosaaressa toimii kaksi metroasemaa. Vuosaaren metroasema sijaitsee aivan Vuosaaren ydinkeskustassa kauppakeskus Columbuksen vieressä, ja se palvelee Keski-Vuosaaren, Kallahden ja Aurinkolahden osa-alueita. Rastilan metroasema palvelee Rastilan ja Meri-Rastilan osa-alueita. Myös runkolinja 560 kulkee suurelta osin Vuosaaren alueella ja jatkaa matkaansa Kontulan, Malmin ja Paloheinän kautta Vantaan Myyrmäkeen.
Vesiliikennekaudella 2012 Vuosaaresta on aloitettu risteilyliikenne keskustan suuntaan. Kesäsesonkina Hiekkalaiturintien päässä olevalta laiturilta risteillään Hakaniemeen kaksi kertaa päivässä puisella risteilijällä, M/S Okeanoksella. Reitti kulkee Satamasaaren, Iiluodon, Vartiosaaren, Laajasalon ja Herttoniemen kautta Hakaniemenrantaan. Risteilyliikennettä hoitaa Suomen Saaristokuljetus.
Vuosaaren satama
Vuosaaren satama on Vuosaaren koillisosassa, Niinisaaren osa-alueella sijaitseva Helsingin rahtilaivasatama. Se valmistui marraskuun lopulla 2008. Kokonaan rahdinkuljetukseen keskittyvien laivojen ohella satamaa käyttävät Saksan Travemündeen ja Rostockiin liikennöivät Finnlinesin matkustajarahtilaivat, samoin Tallinnaan liikennöivät Tallinkin M/S Sea Wind ja Eckerö Linen M/S Finbo Cargo, jotka niin ikään kuljettavat matkustajia rahdin ohella. 240 hehtaarin laajuisena satama käsittää lähes 15 prosenttia Vuosaaren pinta-alasta.
Vuosaaren satamasta on yhteys Kehä III:lle ja pois pääkaupunkiseudulta johtaville moottoriteille pääosin tunnelissa kulkevan moottoritietasoisen Vuosaaren satamatien kautta. Tavarajunat pääsevät pääradalta satamaan 19 kilometrin pituista Vuosaaren satamarataa pitkin, josta yli 13 kilometriä kulkee tunnelissa.
Urheilu
thumb|300px|Vuosaaren liikuntapuisto.
Liikuntapalvelut
Vuosaaren keskustassa sijaitseva Vuosaaren urheilutalo uimahalleineen ja kuntosaleineen on suosittu liikuntapaikka. Valmistuneen uudistuksen myötä kävijämäärän lasketaan nousevan yli 750 000 vuodessa. Keskustan länsipuolella Nordsjön kartanon vieressä sijaitsee Vuosaaren liikuntapuisto, joka sisältää skeittipuiston, kolme jalkapallokenttää ja kuntoilupisteen. Kenttäalueen vieressä toimii jäähalli Aimo Mäkinen Areena. Vuosaaren satamassa sijaitsee myös Helsingin ainoa paintball-metsäkenttä Arena Harbour. Vuosaaressa sijaitsee myös toinen Helsingin täysimittaisista 18-reikäisistä golfkentistä.
Urheiluseurat
Vuosaaren urheiluelämä keskittyy varsin pitkälle Vuosaaren Viikingit -urheiluseuran ympärille. Emäseurasta irtaantunut jalkapallo-osasto, FC Viikingit, nousi Veikkausliigaan kaudeksi 2007. Se kuitenkin putosi Ykköseen kaudeksi 2008. FC Viikingit pelaa kotiottelunsa Vuosaaren urheilukentällä, joka tunnettaan kansan suussa yleensä joko "Hettarina" tai "Monttuna" sijaintinsa (Heteniityntien päässä) ja muotonsa vuoksi. FC Viikingit on lisäksi vireä junioriseura ja sen riveissä kirmaa n. 750 pelaajaa 40 eri joukkueen riveissä. Vuosaaren toinen suosittu urheilulaji on salibandy kaupunginosan ykkösjoukkueen ollessa SSV (vaikka se pelaakin kotiottelunsa Pasilassa).
Shō Sakurai
pienoiskuva|Shō Sakurai vuonna 2019. Shō Sakurai (s. 25. tammikuuta 1982 Minato, Tokio) on japanilainen laulaja ja näyttelijä. Sakurai kuuluu Arashi-yhtyeeseen. Sakurai liittyi Johnny & Associates -idolitehtaan jäseneksi vuonna 1995 ja Arashiin hänet valittiin vuonna 1999. Musiikkiuransa lisäksi hän on näytellyt elokuvissa, muun muassa päähenkilönä Hachimitsu to Clover -elokuvassa, draamasarjoissa ja mainoksissa. Hän on toiminut myös radiojuontajana. Arashin esittämiin kappaleisiin Sakurai on kirjoittanut rap-osioita.
Helium
Helium on alkuaine, joka on väritön ja hajuton jalokaasu. Se on tunnetun maailmankaikkeuden toiseksi yleisin alkuaine vedyn jälkeen, ja sitä on maailman­kaikkeuden tunnetusta massasta noin neljäs­osa. Sen kemiallinen merkki on He ja järjestysluku 2.
Heliumilla ei ole tunnettuja stabiileja yhdisteitä ja se esiintyy luonnossa aina yksiatomisena. Heliumilla on kaikista alkuaineista alhaisin kiehumispiste (−268,9 °C), joten se on normaaleissa olosuhteissa kaasu. Helium esiintyy kiinteässä olomuodossa vain erittäin korkeassa paineessa ja matalassa lämpötilassa. Heliumkaasua käytetään esimerkiksi hitsauksessa, jäähdytyksessä ja rakettitekniikassa. Heliumia käytetään myös nostekaasuna esimerkiksi säähavaintopalloissa, ilmalaivoissa ja ilmapalloissa, koska se on kevyempää kuin ilma. Nestemäistä heliumia käytetään erityisesti suprajohteiden jäähdyttämiseen.
Heliumin löysivät 1868 tähtitieteilijät Pierre Janssen ja Joseph Lockyer sekä kemisti Edward Frankland tutkiessaan Auringon spektriä.
Fysikaaliset ominaisuudet
Heliumin kiehumispiste on alhaisin kaikista alkuaineista (−268,9 °C). Helium on myös ainoa alkuaine, joka ei kiinteydy absoluuttisen nollapisteen lähellä normaalissa paineessa. Riittävän suuren paineen alaisena sen jähmettymispiste on −272,2 °C. Kiinteä helium on yksi pehmeimmistä ja kokoonpuristuvimmista kiinteistä aineista.
Isotoopit
thumb|Heliumin hehkuminen Heliumilla on tunnettuja isotooppeja helium-3:sta helium-10:een. Näistä vain isotoopit 3He ja 4He ovat stabiileja. Ylivoimaisesti yleisin on isotooppi 4He, jonka ytimessä on kaksi protonia ja kaksi neutronia. Helium-4-ytimiä syntyy myös raskaiden ydinten alfa­hajoamisessa.
Kemialliset ominaisuudet
Helium kuuluu jalokaasuihin. Helium on kaikista alkuaineista kemiallisesti passiivisin, ja se on lähes kaikissa olosuhteissa atomaarinen ja reagoimaton. Molekulaarista heliumia esiintyy vain heikkona yhdisteenä ja lähellä absoluuttista nollapistettä. Heliumin liukoisuus veteen on pienin kaikista tunnetuista kaasuista. Heliumin Joulen ja Thomsonin ilmiön arvo on negatiivinen, eli helium lämpenee, kun se laajenee.
Helium voi muodostaa epästabiileja yhdisteitä volframin, jodin, fluorin, rikin ja fosforin kanssa, jos helium ensin ionisoidaan, jolloin sitä pommitetaan elektronien avulla, tai se on plasman muodossa. Näin on muodostettu muun muassa HeNe-, HgHe10- ja WHe2-molekyylit sekä He+-, He22+-, HeH+- ja HeD+-ionit sekä myös neutraali He2-molekyyli. Ainoa aikaansaatu stabiili heliumyhdiste on molekyyli, jossa heliumatomi on sitoutunut fullereenipallon sisälle. Lisäksi eräiden yhdisteiden arvellaan olevan laskennallisesti mahdollisia, mutta niitä ei ole vielä pystytty valmistamaan. Tällaisia ovat muun muassa HHeF ja HeBeO.
Myrkyllisyys ja vaikutus ihmiseen
Äänen nopeus heliumissa on kolme kertaa niin suuri kuin ilmassa. Helium ei nosta äänen korkeutta, vaan äänihuulten resonanssitaajuutta, jolloin tuotetun puheen spektri nousee. Helium on myrkytöntä, mutta suurina määrinä syrjäyttää hapen verestä. Helium voi aiheuttaa ilmarinnan. Keuhkoihin imetty helium ei myöskään toimi hengitysrefleksin aiheuttajana siten kuin esimerkiksi hiilidioksidi.
Tutkimuksen historia
Ensimmäisen kerran heliumia löydettiin maasta 1895, kun William Ramsay käsitteli kleveiittiä typpihapolla ja erotti syntyvästä kaasusta typen ja hapen. Hän oletti löytävänsä argonia, mutta analysoituaan kaasun spektrin, hän huomasi siinä spektriviivan, joka täsmälleen vastasi auringosta otetun spektrin D3 viivaa. Samana vuonna Per Teodor Cleve ja Abraham Langlet eristivät heliumia niin paljon, että saivat määritettyä sen atomipainon.
Vuonna 1907 Ernest Rutherford ja Thomas Royds osoittivat, että alfahiukkaset ovat heliumytimiä. Vuonna 1908 hollantilainen kemisti Heike Kamerlingh Onnes jäähdytti heliumia alle 1 kelvinin lämpö­tilaan, jolloin se muuttui nestemäiseksi. Hän yritti myös saada heliumin jähmettymään laskemalla lämpötilaa edelleen, mutta yritys epäonnistui. Ensimmäisen kerran kiinteää heliumia muodosti Willem Hendrik Keesom, joka nosti heliumkaasun paineen noin 25 ilmakehän paineeseen. Vuonna 1938 venäläinen Pjotr Kapitsa huomasi, että helium-4 muuttui supranesteeksi lähellä absoluuttista nollapistettä. Yhdysvaltalaiset fyysikot Douglas Dean Osheroff, David Morris Lee ja Robert Coleman Richardson huomasivat saman ilmiön helium-3:lla vuonna 1972. Yhdysvaltalaiset saivat tutkimuksestaan Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1996.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Yhdysvallat tuotti noin 5 700 m3 heliumia, josta osa käytettiin maailman ensimmäiseen heliumkäyttöiseen ilmalaivaan US Navy's C-7:hen. Vuonna 1925 Yhdysvallat perusti Texasiin heliumvaraston sekä aseellista että siviilikäyttöä varten.
Esiintyminen
Helium on tunnetun maailmankaikkeuden toiseksi yleisin alkuaine vedyn jälkeen, ja sitä on maailman­kaikkeuden tunnetusta massasta noin neljäs­osa (23 %). Heliumia syntyy tähdissä vetyatomien fuusioituessa. Nykyisen alkuräjähdysteorian mukaan suurin osa heliumista on kuitenkin syntynyt jo 1–3 minuutin kuluessa alkuräjähdyksestä.
Maan ilmakehässä heliumia on 5 ppm, joka vastaa noin 0,0005 tilavuusprosenttia. Pieni määrä selittyy sillä, että helium karkaa avaruuteen keveytensä takia. Lähes kaikki Maassa esiintyvä helium on syntynyt raskaiden alkuaineiden kuten uraanin ja toriumin radio­aktiivisessa hajoamisessa. Alfahajoamisessa syntyy helium-4-ydin, joka saatuaan ympärilleen kaksi elektronia muuttuu neutraaliksi heliumatomiksi.
Tuottaminen
Suurin osa ihmisen käyttöön tuotetusta heliumista on peräisin maakaasusta, josta sitä erotetaan teollisesti. Eniten sitä tuotetaan Yhdys­valloissa (84 %) ja Algeriassa (10 %). Muita tuottajia ovat Kanada, Kiina, Puola, Qatar ja Venäjä. Kaikkiaan heliumia tuotettiin vuonna 1984 noin 150 miljoonaa kuutiometriä. Koska heliumilla on erittäin matala kiehumispiste, maakaasun (metaani ja typpi) muut kaasut voidaan nesteyttää. Saadusta kaasuseoksesta helium voidaan erottaa aktiivihiilellä, joka sitoo muut kaasut itseensä. Tuotteena syntyy 99,995 % heliumia. Heliumia voidaan myös puhdistaa puoliläpäisevien kalvojen avulla, sillä helium ei reagoi muiden aineiden kanssa. Helium voi tällöin diffuusion avulla mennä erittäin pienenkin aukon läpi toisin kuin muut kaasut.
Heliumia voidaan tuottaa myös pommittamalla litium- ja booriatomeja erittäin nopeilla protoneilla, mutta tämä tuotantotapa ei ole taloudellisesti kannattava.
Vuonna 2015 arvioituna Maassa käytettävissä olevien heliumvarojen saatavuuskriisi tulee 2040-luvulla. Heliumia on varastoitu Texasin Amarillossa olevaan entiseen kaivokseen noin miljardi kuutiometriä.
Käyttö
thumb|Heliumin ja neonin seoksesta tehty laser thumb|Heliumia käytetään muun muassa ilmapalloissa, sillä se on kevyempää kuin ilma, jolloin ilmapallo leijuu ilmassa Helium, joka on ilmaa kevyempi, soveltuu käytettäväksi ilmalaivoissa, sääpalloissa ja ilmapalloissa. Se ei ole lainkaan räjähdysherkkää, toisin kuin vety, ja siitä syystä se on turvallisempi. Heliumin aiheuttama noste on noin 93 % vedyn aiheuttamasta nosteesta.
Alhaisen kiehumislämpötilansa vuoksi nestehelium on erittäin hyödyllinen aine alhaisten lämpö­tilojen tutkimuksessa, koska tutkittava näyte saadaan riittävän kylmäksi yksinkertaisesti saattamalla se kosketuksiin nesteheliumin kanssa. Nesteheliumin tärkeä käyttöalue on myös suprajohtavien magneettien jäähdytys −269 celsius­asteeseen magneettikuvauslaitteissa ja hiukkaskiihdyttimissä. Korkean lämmönjohtavuutensa ja keveytensä ansiosta heliumia voidaan käyttää ydinvoimaloiden jäähdytyksessä. Kryogeniikka on tärkein yksittäinen heliumin käyttökohde ja vuonna 2003 28 % tuotetusta heliumista käytettiin tähän tarkoitukseen.
Heliumia voidaan käyttää metallien suojakaasuna esimerkiksi TIG-hitsauksessa, jos metallit reagoivat herkästi ilman hapen kanssa. Heliumia saa käyttää myös elintarvikkeiden pakkauskaasuna (E-koodi 939).
Helium on tyypillisin kantokaasu kaasu-, kaasu-neste- ja kaasu-kiinteäkromatografiamenetelmissä. Heliumin etuna on, että sen alhaisen atomimassan vuoksi sen ominaisuudet poikkeavat huomattavasti analyyttien ominaisuuksista, lisäksi se on reagoimatonta, eikä absorboidu kolonnien täytemateriaaleihin. Heliumin matalan tiheyden vuoksi myös painehäviö on pieni.
Heliumia voidaan käyttää myös lasereissa neonin kanssa seoksena. Heliumia on käytetty myös raketeissa viilentämään polttoainevetyä, paineistamaan polttoainetta sekä laukaisuissa. Heliumia tarvitaan myös ydinvoimaloissa merkittäviä määriä käytetyn uraanipolttoaineen säilytykseen, näin estetään säiliön korroosio.
Heliumin ja hapen tai tavallisen ilman seosta käytetään hengityslaitteissa hyvin syvälle sukellettaessa. Heliumin ja hapen seokseen voidaan lisätä myös typpeä (Trimix) tai vetyä (Hydreliox). Helium on myrkytöntä eikä liukene vereen, mutta voisi silti teoriassa aiheuttaa tukehtumisen, jos se syrjäyttää hapen keuhkoista. Heliumin käyttö ehkäisee typpinarkoosia sekä happimyrkytystä.
Robert Smirke
Robert Smirke (1780–1867) oli brittiläinen uusklassinen arkkitehti. Hänen päätyönsä on hänen vuosina 1823–1845 piirtämänsä Lontoon British Museum, jota hänen veljensä Sydney Smirke vuonna 1855 täydensi. Siinä ilmenee Robert Smirkelle tyypillinen monumentaalinen klassismi. Sen lisäksi Robert Smirken töihin kuuluu klubitaloja, kirkkoja ja julkisia rakennuksia, muiden muassa New Post Office Lontoossa (1824–1829).
Lauri Keränen
Lauri Aatto Keränen (5. elokuuta 1906 Tervola – 19. kesäkuuta 1977 Kemi) oli suomalainen runoilija ja toimittaja.
Keränen toimitti Kemin kotiseutu- ja museoyhdistyksen julkaisemaa Jatuli-nimistä julkaisua 1950- ja 1960-luvulla.
Smash-Tennis
Smashin toiminta alkoi vuonna 1978, kun silloisessa Myllypuron Tenniskeskuksessa perustettiin Smash-Tennis ry. Vuoden 2017 alkupuolella Smash-Tennis ry muutti nimensä Smash ry:ksi tavoitteenaan palvella paremmin myös muiden mailapelien kuin tenniksen harrastajia ja valmennettavia. Nykyinen Smash Center Helsingin Myllypurossa (ent. Finland Tennis Club) toimii edelleen seuran pääasiallisena toimintakeskuksena. Smash Centerissä voi pelata ja osallistua valmennukseen tenniksessä, sulkapallossa, padelissa, squashissa, pickleballissa ja pöytätenniksessä. Smash järjestää myös Espoossa Olarin Tennishallissa sekä Kotkan Tennishallissa sekä Kaisaniemen tenniskentillä tennisvalmennusta, -kilpailuja ja -tapahtumia.
Parhaiten menestyneitä smashiläisiä vuosien varrella ovat muun muassa tennispelaajat Nanne Dahlman, Kim Tiilikainen, Piia Suomalainen, Katariina Tuohimaa ja Timo sekä Maarit Nieminen.
Smashissa oli 6. marraskuuta 2017 jäseniä 2 042, joista aikuisia miehiä oli 703, naisia 537, poikia 463 ja tyttöjä 339. Smash on Suomen suurin mailapeliseura.
Seuran puheenjohtajana toimii Sam Nieminen ja toiminnanjohtajana Tapio Totro.
Smashin tennisvalmennuksessa ainakin kerran viikossa käy noin 900 pelaajaa. Sulkapallossa on noin 105, padelissa ja pöytätenniksessa muutamia kymmeniä viikoittain harjoittelevaa pelaajaa. Smash järjestää vuosittain yli 30 kilpailua ja tapahtumaa jäsenilleen.
Nuori Suomi on myöntänyt Smashille laadukkaasta juniorityöstä Nuori Suomi -sinetin vuonna 1995.
Simeonin kiitosvirsi
Simeonin kiitosvirsi (nyk. Simeonin kiitoslaulu) on Luukkaan evankeliumissa oleva Pyhän Simeonin lausuma rukous. Evankeliumi kertoo, kuinka Simeon näkee Jeesus-lapsen temppelissä ja tunnistaa tämän Messiaaksi. Simeonin kiitoslaulu esiintyy myös Pseudo-Matteuksen evankeliumissa, jonka mukaan Simeon on tapahtuman aikaan 112-vuotias.
Rukous luetaan tai lauletaan ortodoksisessa jumalanpalvelusperinteessä ehtoopalveluksessa sekä katolisessa ja luterilaisessa jumalanpalvelusperinteessä kompletoriossa, rukoushetkessä päivän päättyessä. Sen ovat säveltäneet useat kuuluisat säveltäjät.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kynttilänpäivän virsi 49, "Nyt Herra, rauhaan mennä saan", joka on Hemminki Maskulaisen kirjoittama ja Armas Maasalon säveltämä mukaelma Simeonin kiitoslaulusta. Virsikirjan Jumalanpalveluslaulujen osastossa on Sakariaan kiitosvirsi perinteisellä psalmisävelmällä, virsi 804. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 677, a- sävelmämä III psalmisävelmä ja b-sävelmämä Trond Kvernon 1979 säveltämä melodia.
Seppä (kauppakeskus)
Seppä on kauppakeskus Seppälän alueella Jyväskylässä. Kauppakeskus avattiin syksyllä 2017 ja sen kerrospinta-ala on noin 24 000 m².
Kojetaulu
thumb|right|[[Bentley Continental GT|Bentley Continental GTC:n kojetaulu.]] Kojetaulu eli kojelauta on moottoriajoneuvon ohjaamon osa, johon on sijoitettu mittareita ja hallintalaitteita.
Tony Laine
Tony Laine (s. 1971 Turku) on valkeakoskelainen kirjailija ja runoilija. Häneltä on julkaistu kaksi novellikokoelmaa ja kolme runokokoelmaa.
Laine voitti valtakunnallisen Runo-Kaarina –kilpailun vuonna 2009 flarf-henkisellä runokokoelmallaan. Voittajakokoelma Mäyräkoirakulkuetta odotellessa julkaistiin Kaarinan kaupungin kustantamana. Vulgaari parveketervehdys, avantgardistinen toinen runokokoelma, ilmestyi ntamolta vuonna 2013. Ensimmäinen proosateos, novellikokoelma Mustaa metallia ja muuta sirkutusta, ilmestyi Kirjokansi kustantamon kautta vuonna 2015. Tarinoiden musta huumori, tragikomiikka ja absurdit kohtaamiset ovat säilyneet tunnusomaisina asioina hänen myöhemmissä novelleissaankin. Sitä seurasi proosarunokokoelma Samuuksiin samuuksiin, joka samaten tuli ulos Kirjokansi kustantamon julkaisemana pari vuotta myöhemmin, vuonna 2017. Viimeisin teos, novellikokoelma Vainottujen arki on yhtä anarkiaa, ilmestyi ntamon kautta vuonna 2021. Kustantaja luonnehtii sen kertomuksia itseriittoisiksi moraliteeteiksi ja parodioiksi, jotka eivät kaihda yhteiskuntakriittisen satiirin ulottuvuuksiakaan.
Laine hyväksyttiin Suomen Kirjailijaliiton jäseneksi vuoden 2016 alussa. Pirkkalaiskirjailijoiden jäsen hän on ollut vuodesta 2013 lähtien.
Eurooppatie E28
E28 eli Eurooppatie 28 on 1 230 kilometriä pitkä eurooppatie, joka johtaa Saksasta Berliinin kehätieltä Puolan, Venäjän Kaliningradin alueen ja Liettuan kautta Valko-Venäjän Minskiin.
Reitti
thumb|left|170px| Eurooppatie 28:n (eli saksalaisittain Autobahn A11:n) Finowfurtin liittymää [[Brandenburgissa Berliinin ja Puolan Szczecin välillä.]] thumb|left|170px| E28:n kyltti lähellä Saksan ja Puolan rajaa thumb|left|170px| Eurooppatie 28 ja 77 (eli paikallisesti A229) [[Kaliningradin itäpuolella Venäjällä.]] thumb|left|170px| E28:n Valko-Venäjän osuuden alkupää on kaksikaistaista valtatietä (M7)
Eurooppatien reitti kulkee seuraavien valtioiden ja kaupunkien kautta (suunta Berliinistä Minskiin):
Puola
Eurooppatien 28 osuus Gdańskista Kaliningradiin voi joidenkin lähteiden mukaan kulkea myös meritietä pitkin.
Venäjä
Kaliningradin alueella eurooppatiet  ja  seuraavat ensin valtatietä A194 seuraavien kaupunkien kautta:
Kaliningradin itäpuolella väylä jatkuu noin 50 km moottoritienä eli valtatienä A229. Moottoritien lopussa valtatie A229 ja eurooppatie E28 jatkaa itään, mutta E77 risteää koilliseen.
Liettua
Liettuassa koostuu valtatiestä A7 (Venäjän rajalta Marijampoleen), A16 (Marijampolesta Vilnaan) ja A3 (Vilnasta Valko-Venäjän rajjalle). Reitin varralle osuvat:
Liettuan puoleinen EU:n rajanylityspaikka Valko-Venäjälle on nimeltään Medininkai.
Valko-Venäjä
35px Rajan jälkeen eurooppatie jatkuu valkovenäläisenä valtatienä M7. Aluksi tieyhteys on kaksikaistainen. Valtatien M7 liittyessä Hrodnasta saapuvaan valtatie M6:een (Valožynin itäpuolella), valtatie M6/M7 jatkuu nelikaistaisena Minskin kehätielle 35px saakka. Valtatien varrelle osuvat:
Vihdin Teatteri
Vihdin Teatteri on vuonna 1971 perustettu teatteri, joka sisältää sekä ammattiteatterin että nuorisoteatteri TenTeenin. Teatteri sijaitsee Vihdissä, Nummelan taajamassa. Teatterilla on kolme näyttämöä:
Historia
Kesäteatteri sai alkunsa vuonna 1971. Sitä ennen Vihdin kansalaisopiston näytelmäpiiri esitti lukuisia näytelmiä 1960-luvulla. Käytännön syistä näytelmäpiiri irtautui kansalaisopistosta vuonna 1983 itsenäiseksi yhdistykseksi ja teatteritoimintaa jatkettiin Vihdin teatteriyhdistys –nimen alla. Myöhemmin yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon Vihdin Teatteri ry.
Kesäteatterin A-katsomo tuhoutui vuonna 2004 tulipalossa. Palanut osa uusittiin kokonaan. Vuonna 2007 katsomoon lisättiin liikuteltava sadekatos, ja penkit uusittiin 2010.
Muuta
Vihdin kunta on tukenut teatteria aktiivisesti, muun muassa järjestämällä tälle harjoitustiloja. Vuosina 1989–2010 harjoitustilat sijaitsivat Keinälä-nimisessä omakotitalossa. Nykyään harjoitustilat sijaitsevat Lankilan entisen päiväkodin tiloissa, jossa on myös mahdollisuudet pienimuotoisiin esitelmiin.
Teatterin perustajajäseniin kuuluvat muun muassa näyttelijä ja ohjaaja Ilkka Moisio, joka työskentelee teatterissa yhä.
Palkinnot ja tunnustukset
Wichtis-yhdistys palkitsi vuonna 2010 Vihdin Teatterin henkilökunnan merkittävästä työstä kulttuurin saralla.
Organisaatio
Vihdin Teatterin hallitukseen kuuluvat: Puheenjohtaja on Marit Peura ja varapuheenjohtaja Anna-Leena Brännare.
Muut hallituksen jäsenet ovat Sakari Kovasiipi, Tarja Kairikko, Jukka Ahonen (rahastonhoitaja), Heikki Mielonen, Kristiina Kemppainen (hallituksen sihteeri), Jenni Kanta-Oksa ja Tuija Karjalainen.
Hallituksen varajäsenet ovat Taru Väätäinen ja Heikki Hyytiäinen.
Lähteet
Vihdin Teatterin kotisivut
Tropiikkivarpuspöllö
Tropiikkivarpuspöllö (Glaucidium tephronotum) on pöllöihin kuuluva lintu, jonka esiintymisaluetta Afrikassa ovat Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Kongon tasavalta, Kongon demokraattinen tasavalta, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Gabon, Ghana, Kenia, Liberia, Ruanda, Sierra Leone ja Uganda.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät, kosteat pensastoalueet ja hyvin ylävät pensastoalueet. Se painaa keskimäärin 87,4 grammaa.
Alalajit
Sillä on neljä alalajia:
Fagerström
Fagerström on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jesuiittojen guaranilähetysasemat
pienoiskuva|San Ingnacion raunioita Argentiinassa. Jesuiittojen guaranilähetysasemat olivat lähetysasemia, joita jesuiitat perustivat  Argentiinaan ja Brasiliaan 1600-luvulla katekisoidakseen guarani-intiaaneja ja suojellakseen heitä espanjalaisilta ja portugalilaisilta orjakauppiailta.
Palermon asteikko
Palermon asteikko mittaa asteroiditörmäyksen aiheuttaman tuhon riskiä tai uhkaa. Törmääjä voi olla myös komeetta. Riski lasketaan törmäyksen arvioidusta todennäköisyydestä ja asteroidin liike-energiasta. Jos törmäys sattuu lyhyen ajan päästä tai törmäyksiä sattuu usein, todennäköisyys on suuri. Jos asteroidin liike-energia on suuri, se on tuhoisa. Liike-energia lasketaan asteroidin törmäysnopeudesta ja massasta. Asteroiditörmäyksen uhka on tietenkin suuri, jos asteroidin rata leikkaa läheltä Maan rataa.
Jesuiittojen guaranilähetysasemat
Viiden aseman rauntiot ovat nykyisin Unescon maailmanperintöluettelossa: São Miguel das Missões Brasiliassa ja San Ignacio Mini, Santa Ana, Nuestra Señora de Loreto ja Santa Maria Mayor Argentiinassa.
Palermon asteikko
Palermon asteikon nollakohta on niin sanottu taustauhka eli keskimääräinen tapaus. Tämäkin on käytännössä nollaa suurempi. Palermon asteikko on logaritminen eli riskin kymmenkertaistuminen kasvattaa lukua vain yhdellä. Palermon asteikon luvulla 0 merkitään keskimääräistä asteroidia samassa tai suuremmassa kokoluokassa. Jos Palermon asteikon luku on alle −2, asteroidi ei ole todennäköisesti vaarallinen. Jos Palermon luku on +2, se merkitsee 100 kertaa suurempaa riskiä. Palermon asteikon lukua −0,25 suurempaa arvoa pidetään normaalia suurempana uhkana.
Palermon luku P lasketaan kaavasta
Rivka Golani
Rivka Golani (aiemmin Erdesz; s. 22. maaliskuuta 1946 Tel Aviv, Israel) on kanadalainen alttoviulisti ja kuvataiteilija. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa seitsemänvuotiaana ja tuli Alexander Moskowskyn oppilaaksi 18-vuotiaana. Hän siirtyi 21-vuotiaana alttoviuluun, jota hänelle opetti Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa Ödön Pártos vuosina 1965–1971.
Palermon asteikko
jossa fb on törmäyksen todennäköisyys ja T aika, joka kuluu asteroidin lähiohitukseen.
Elsa Heiskanen
Elsa Johanna Heiskanen (9. maaliskuuta 1906 Leppävirta – 12. marraskuuta 1993 Lahti) oli suomalainen seurakuntasisar ja kirjailija.
Palermon asteikko
Jos asteroiditörmäyksen aiheuttaman räjähdyksen voima E tunnetaan, voidaan törmäyksen todennäköisyys laskea kaavalla:
Elsa Heiskanen
Elsa Heiskasen vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Herman Heiskanen ja Eeva-Liisa Hyvärinen. Hän valmistui sairaanhoitajaksi 1932 Helsingin diakonissaopistosta ja diakonissaksi vuonna 1937. Heiskanen toimi seurakuntasisarena Kouvolassa 1932–1934, Helsingin Kaupunkilähetyksessä 1934–1939, Puolustusvoimissa 1939–1942 sekä Hausjärvellä, Lahdessa, Tampereella ja Varkaudessa vuosina 1942–1967. Heiskanen oli Luontolan parantolan ylihoitaja 1967–1973.
Rivka Golani
Musiikillisten opintojensa ollessa vielä kesken Golani aloitti toimintansa myös ammattimaisena kuvataiteilijana. Hänen piirrostensa näyttelyitä järjestettiin Kanadassa, Israelissa ja Euroopassa. Hän oli Israelin filharmonikkojen jäsenenä ja esiintyi solistina muidenkin israelilaisorkesterien kanssa ennen muuttamistaan Kanadaan vuonna 1974. Kanadan kansalaisuuden hän sai vuonna 1983. Hän opetti maassa 1970–1980-luvuilla muiden muassa Mary Carol Nugentia, Beverley Spottonia ja Kent Teepleä. Vuonna 1987 hän asettui Lontooseen silloisen aviomiehensä, kapellimestari Thomas Sanderlingin kanssa. Hän palasi kuitenkin usein Kanadaan pitämään konsertteja.
Elsa Heiskanen
Eläkkeelle päästyään Heiskanen muutti Lahteen ja toimi siellä Kristillisessä taideseurassa lausujana ja sen johtokunnassa. Lukijana ja lausujana Heiskanen esiintyi myös Päijät-Hämeen teattereissa ja kirkoissa Lahden ev.lut. seurakunnissa.
Rivka Golani
Golani on esiintynyt laajalti resitalistina sekä eri orkesterien solistina ja välillä kamarimusiikkiesityksissä. Hän on tulkinnut muiden muassa William Waltonin, Robin Hollowayn (kantaesitys, 1985) ja Edward Elgarin konsertot. Erityisesti häntä varten oli vuoteen 2003 mennessä myös sävelletty kolmattasataa teosta, joihin kuului vähintään 39 konserttoa. Vuonna 2009 Golani nimitettiin Canadian Music Centren lähettilääksi musiikillisten ansioidensa johdosta.
Palermon asteikko
Asteroiditörmäyksen riskiä mitataan myös selkeämmällä Torinon asteikolla.
Sarah Attar
pienoiskuva|Sarah Attar Sarah Amer Attar (s. 27. elokuuta 1992 Escondido, Kalifornia) on saudiarabialainen yleisurheilija. Hän asuu Yhdysvalloissa ja opiskelee Pepperdinen yliopistossa humanistisia aineita. Hänellä on Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus.
Attar kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa 800 metrin juoksussa. Hänestä ja Wojdan Shaherkanista tuli Lontoon kisoissa ensimmäiset olympialaisissa edustaneet naiset. Virallisesti naisten osallistumista urheiluun ei sallita Saudi-Arabiassa, joten Kansainvälisen olympiakomitean ilmoitus kahden saudinaisen osallistumisesta sai maassa huonon vastaanoton. Naiset olivat valmistautuneet kisoihin Yhdysvalloissa. Attar sijoittui Lontoossa 800 metrin juoksussa alkuerissä viimeiseksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Attar osallistui maratonjuoksuun, jossa sijoittui sijalle 132 ajalla 3.16.11.
Pyöräliitto
Pyöräliitto ry on suomalainen pyöräliikenteen edunvalvontajärjestö ja paikallisten arkipyöräilyseurojen kattojärjestö. Järjestö on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton.
Pyöräliitto perustettiin Tampereella vuonna 2014. Liiton toimisto sijaitsee Helsingissä, ja vuonna 2021 liiton palveluksessa työskenteli kuusi työntekijää.
Tavoitteet
Pyöräliitto on strategiassaan asettanut tavoitteekseen, että 2025 pyöräliikenne on arvostettu liikennemuoto ja sen kulkutapaosuus on kasvanut valtakunnallisesti 30 % vuoden 2018 tilanteesta. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että ns. arkimatkoja kuljettaisiin nykyistä enemmän auton sijasta polkupyörällä.
Strategian yksityiskohtaisemmat tavoitteet: