cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dogmaattinen koulukunta
Koulukunnan nimi on johdettu sanasta dogmi, joka tarkoittaa filosofista opinkappaletta tai mielipidettä. Dogmaattisen koulukunnan ajattelua terveyden ja sairauden suhteen kuvaa se, että koulukunta esitti niiden syistä sellaisia teorioita, jotka eivät olleet ilmeisiä, ilmenevään perustuvia; toisin sanoen näkemykset olivat dogmaattisia.
HMS Albion (1898)
Ensimmäisessä maailmansodassa alus oli valvonta- ja suojaustehtävissä, kunnes se siirrettiin tammikuussa 1915 Välimerelle Dardanellien osastoon. Taisteluissa alukseen osui useita kertoja ottomaanien rannikkopattereiden tuli.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 1896. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1898 kumminaan Yorkin herttuatar. Aluksen aiheuttama aalto rikkoi joentöyräällä olleen terassin, jolloin noin 200 ihmistä joutui veden varaan. Onnettomuudessa hukkui 34 henkeä, joista pääosa oli naisia ja lapsia. Alus valmistui kesäkuussa 1901. Aluksen valmistuskustannukset olivat 858 745 puntaa, minkä lisäksi tykit maksoivat 54 800 puntaa.
Kiinan laivastoasemalla
Alus saapui Hong Kongiin 11. syyskuuta 1901 ja se otti vastaan laivastoaseman toisen lippulaivan tehtävät. Maaliskuussa 1902 aluksen päälliköksi tuli Martyn Jerram. Alus huollettiin Hong Kongissa 1902 ja 1905.
Vuonna 1905 Yhdistynyt kuningaskunta ja Japani ratifioivat liittosopimuksen, joka mahdollisti Kiinan aseman supistamisen. Albion kutsuttiin kotiin ja se kohtasi Singaporessa sisaraluksensa HMS Oceanin ja HMS Vengeancen sekä taistelulaiva HMS Centurionin. Taistelulaivat lähtivät 20. kesäkuuta Singaporesta Plymouthiin, jonne ne saapuivat 2. elokuuta.
Kanaalin laivastossa
Albion sijoitettiin Kanaalin laivastoon. Alus kolaroi 26. syyskuuta taistelulaiva HMS Duncanin kanssa Lerwickissä kärsimättä vaurioita. Se siirrettiin 3. huhtikuuta 1906 miehitettyyn reserviin. Alukselle tehtiin Chathamin telakalla kattila- ja konehuoneremontti, joka valmistui joulukuussa. Alus poistettiin palveluksesta 25. helmikuuta 1907 Portsmouthissa.
Atlantin laivastossa
Alus palautettiin Portsmouthissa palvelukseen seuraavana päivänä sijoitettuna tilapäisesti Kotilaivaston Portsmouthin osastoon. Se palautettiin täysin miehitetynä palvelukseen 26. maaliskuuta Atlantin laivastossa. Alus oli huollettavana Gibraltarilla 1908 ja Maltalla 1909. Alus teki laivaston mukana vierailun Lontooseen 17. - 24. heinäkuuta 1909 ollen kaupunkilaisten nähtävänä. Se osallistui 31. heinäkuuta Cowesissa kuningas Edward VII ja kuningatar Alexandran pitämään Koti- ja Atlantinlaivaston alusten katselmukseen.
Alus poistettiin palveluksesta 25. elokuuta. Se sijoitettiin Kotilaivaston Noreen sijoitetun 4. divisioonan emäalukseksi ja alus siirrettiin edelleen toukokuussa 1912 Noreen sijoitettuun 3. laivastoon. Alus huollettiin Chathamissa vielä samana vuonna. Alus oli sijoitettuna vuonna 1913 Pembroken telakalle.
Ensimmäinen maailmansota
Elokuussa 1914 ensimmäisen maailmansodan alkaessa Albion liitettiin Kanaalin laivaston 8. taistelulaivueeseen. Alus sijoitettiin vasta perustetun 7. taistelulaivueen apulaiskomentajan alukseksi. Alus siirrettiin 21. elokuuta Saint Vincent - Finisterren laivastoasemalle tukemaan Atlantilla partioivia risteilijälaivueita mikäli Saksan keisarikunnan laivaston raskaita yksiköitä pääsisi murtautumaan Atlantille. Alus määrättiin erillistehtävään 3. syyskuuta ja se siirtyi Cape Verde - Kanariansaarten laivastoasemalle, missä alus vapautti sisaraluksensa HMS Canopuksen.
Albion siirrettiin lokakuussa edelleen Hyväntoivonniemen laivastoasemalle Etelä-Afrikkaan, missä se oli marraskuun Walfiach Bayssä vartiolaivana. Joulukuussa ja tammikuussa 1915 alus osallistui Saksan Länsi-Afrikkaa vastaan suunnattuihin operaatioihin.
Dardanellit
Tammikuussa 1915 alus siirrettiin Välimerelle, missä se osallistui Dardanellien operaatioihin. Alus tulitti 18. ja 19. helmikuuta ottomaanien Dardanellien salmen suuta suojaavia rannikkolinnakkeita. Albion, HMS Majestic ja HMS Triumph olivat ensimmäiset alukset, jotka työntyivät 26. helmikuuta salmeen hyökätessään sisempiä linnakkeita vastaan. Alus suojasi ensimmäisiä maihinnousuja helmikuussa ja maaliskuun alussa.
pienoiskuva|Albion Dardanellien edustalla tulitaistelussa osmanien rannikkopatterien kanssa. Taisteluissa rannikkolinnakkeita vastaan 1. maaliskuuta alukseen osui useita kertoja ilman merkittäviä vaurioita. Alus osallistui 18. maaliskuuta päähyökkäykseen linnakkeita vastaan sekä tuki maihinnousua Cape Hellesin alueelle 25. huhtikuuta. Alus kärsi pahoja vaurioita rannikkolinnakkeiden tulessa 28. huhtikuuta hyökättäessä Krithiaan, mikä pakotti sen vetäytymään taistelualueelta Mudrosiin korjattavaksi. Alus palasi rintamalle 2. toukokuuta, jolloin siihen osui jälleen pakottaen sen palaamaan Mudrosiin.
Albion ajoi 22.-23. toukokuuta välisenä yönä matalikolle Gaba Tepen edustalla, jossa se joutui rannikkotykistön maaliksi. Alukseen osui noin 200 sirpalekranaattia, mutta ne eivät läpäisseet panssarointia eivätkä siten aiheuttaneet merkittäviä vaurioita. Aluksella sai surmansa ainoastaan alle tusina miestä. Aluksen keventämisen jälkeen ja käyttäen hyväksi pääaseiden rekyyliä Canopus hinasi aluksen turvaan 24. toukokuuta. Albion lähti 26. toukokuuta korjattavaksi ja se oli Maltalla telakalla toukokuun lopun kesäkuun.
Myöhemmät tapahtumat
Alus saapui 4. lokakuuta Salonikaan liittyen 3. erilliseen laivueeseen, jonka tehtävänä oli yhdessä Ranskan laivaston kanssa valvoa Kreikan ja Bulgarian rannikkoa. Lisäksi alus osallistui Suezin kanavan valvontaan. Alukselle nousi Salonikaan kuljetettavaksi 1 500 miestä brittiläisestä 1. armeijasta ja matkalla se suojasi Ranskan laivaston kuljetusalusta, joka kuljetti vastaavaa ranskalaisosastoa.
Albion palveli Salonikan laivastoasemalla huhtikuuhun 1916, jolloin se siirrettiin vartiolaivaksi Irlantiin Queenstowniin. Toukokuussa alus siirrettiin Devonportiin huollettavaksi, minkä päätyttyä elokuussa se siirrettiin Humberiin vartiolaivaksi. Lokakuussa 1918 aluksen tehtävät vartiolaivana päättyivät ja se siirrettiin reserviin majoitusalukseksi.
Poisto
Elokuussa 1919 alus sijoitettiin poistolistalle Devonportissa ja se myytiin 11. joulukuuta. Alus lähti 3. tammikuuta 1920 Devonportista ja se saapui Morecambeen romutettavaksi 6. tammikuuta T. W. Wardille.
Pääkkönen
Pääkkönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Klaus Richtzenhain
Klaus W. Richtzenhain (s. 1. marraskuuta 1934 Berliini, Saksa) on entinen saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 1 500 metrin juoksussa.
Richtzenhain osallistui Melbournen kesäolympialaisiin 1956 kilpaillen sekä 800 metrin että 1 500 metrin juoksuissa. Hän juoksi 800 metrin juoksun alkuerissä ajan 1.53,47; jolla hän jäi eränsä viidenneksi eikä näin päässyt välieriin. 1 500 metrin juoksussa Richtzenhain sen sijaan voitti oman alkueränsä ja pääsi finaaliin, jossa hän sijoittui toiseksi.
Sjanno
Sjanno tai Senna eli Senno  on pieni Oršan kaupungin luoteispuolella sijaitseva kaupunki ja hallintoalue Vitsebskin maakunnassa Valko-Venäjällä.
Attersee (järvi)
Attersee (tunnetaan myös nimellä Kammersee) on Salzkammergutin alueen suurin järvi Itävallassa. Se ulottuu noin 20 kilometriä pohjoisesta etelään ja neljä kilometriä idästä länteen. Sen vesi tulee Seeache-joesta.
Vakaista tuulistaan ja puhtaasta vedestään johtuen Attersee vetää purjehtijoita ja uimareita puoleensa. Kilpakauden aikana siellä pidetään myös lukuisia purjehduskilpailuita.
Yksi Atterseen leppeimmistä tuulista on niin kutsuttu ”ruusuinen tuuli”, eli ”ruusuinen henkäys”. Kyseinen tuuli tuulee idästä päin, kulkien linnan ruusupuutarhan läpi ja täyttäen ilman ruusujen tuoksulla.
Paras aika käydä Atterseella on kevään, kesän ja syksyn aikana. Kokonsa takia ja kylmästä lämpötilasta huolimatta järvi jäätyy talvisin harvoin. Viimeksi se jäätyi kokonaan 1940-luvun loppupuolella.
Kalalajit
Seuraavat kalalajit viihtyvät Attersee-järvessä:
Guadeloupen jalkapallomaajoukkue
Guadeloupen jalkapallomaajoukkue on jalkapallomaajoukkue, joka edustaa Ranskalle kuuluvaa Karibialla sijaitsevaa Guadeloupen merentakaista departementtia kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa.
Guaudeloupe ei ole kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn jäsen eikä se saa osallistua esimerkiksi MM-kisojen karsintoihin. Guaudeloupe kuuluu kuitenkin Pohjois- ja Väli-Amerikan sekä Karibian maanosaliittoon CONCACAFiin sekä Karibian jalkapalloliittoon CFU:hun ja sillä on oikeus osallistua näiden alaisiin kilpailuihin. Guaudeloupen asukkaat ovat Ranskan kansalaisia ja saavat edustaa maajoukkuejalkapallossa Ranskan maajoukkuetta. CONCACAFin mestaruusturnauksessa Gold Cupissa on kuitenkin sääntö, jonka mukaan Guaudeloupen paidassa pelaavat pelaajat eivät ole saaneet edustaa Ranskan maajoukkuetta viimeisen viiden vuoden aikana.
KTM RC8
thumb|250px| KTM RC8 on KTM:n valmistama urheilullinen moottoripyörämalli, joka tuli markkinoille vuonna 2008. Mallissa on kaksisylinterinen V-moottori. 155 hv tehoisena se oli KTM:n tehokkain moottoripyörä malli ilmestyessään. Polttoaineen syöttönä pyörässä on Keihinin ruiskurungot 52 mm läpimitoilla, joihin virtaa ilmaa kahdesta ilmanottoaukosta. Vuonna 2009 malli sai parannellun sisarmallin RC8R, jossa on 163 hv.
RC8 on rakennettu mahdollisimman kevyeksi ja ketteräksi ollakseen hyvä pyörä radalla. Sen runko painaa 7,5 kg ja moottori 64 kg. Koko pyörän kuivapaino (ilman polttoainetta) on 184 kg. RC8 on KTM:n ensimmäinen "Super Bike" -tyyppinen moottoripyörämalli.
HMS Goliath (1898)
HMS Goliath oli Britannian kuninkaallisen laivaston Canopus-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1896–1897 laivasto-ohjelmaa Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1897. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1898 ja valmistui maaliskuussa 1900.
Palvelus
Alus upposi 15. toukokuuta 1915 Osmanien laivaston torpedoveneen Meuvenetin torpedoimana itäisellä Välimerellä.
Rinta-Joupin Autoliike
Rinta-Joupin Autoliike Oy on suomalainen autokauppaketju, jonka valikoimasta löytyy vaihtoautoja, uusia autoja, kevyitä moottoriajoneuvoja ja matkailuajoneuvoja. Lisäksi Rinta-Joupin Autoliike huoltaa ajoneuvoja ja myy auton varaosia. Yritys on aloittanut autokaupan 1950-luvulla ja toimii nykyään maanlaajuisesti 23 paikkakunnalla.
Toimipisteet
Rinta-Joupin Autoliikkeellä on 24 toimipistettä 23 paikkakunnalla. Toimintaa yritys harjoittaa seuraavilla paikkakunnilla: Espoo, Helsinki, Hyvinkää, Joensuu, Jyväskylä, Järvenpää, Kempele, Keuruu, Kokkola, Kouvola, Lempäälä, Mikkeli, Oulu, Pori, Porvoo, Rauma, Rovaniemi, Salo, Tervajoki, Turku, Vaasa, Vantaa ja Ylivieska.
Autohuolto
Toinen toiminnan alue on autohuolto ja varaosat. Rinta-Joupin Autoliike huoltaa kaikkia automerkkejä, mutta tarjoaa myös erillisenä palveluna merkkihuoltoja 11 automerkille ja 6 matkailuajoneuvomerkille. Normaalin ja merkkihuollon ero on siinä, että merkkihuollossa auto huolletaan valmistajan ohjeiden mukaisesti. Autoliike edustaa huollossa seuraavia automerkkejä: BMW, Dacia, Honda, Kia, Lexus, Mitsubishi, Peugeot, Renault, Škoda, Subaru ja Toyota. Matkailuajoneuvojen edustetut merkit ovat Carado, Hobby, Hymer, LMC, Pössl ja Roadcar.
Taloustiedot
Rinta-Joupin Autoliikkeen liikevaihto ja henkilöstömäärä on kasvanut tasaisesti.
Edustetut automerkit
Rinta-Joupin Autoliikkeen edustamat automerkit ovat Alfa Romeo, BMW, Fiat, Honda, Kia, Lexus, Mitsubishi, Peugeot, Škoda, Subaru ja Toyota.
Edustetut matkailuajoneuvomerkit ovat Carado, Hobby, Hymer, LMC, Pössl ja RoadCar.
Historia
Rinta-Joupin Autoliike on ollut aina Rinta-Joupin suvun omistuksessa, aina 1950-luvulta lähtien, jolloin autokauppa on aloitettu. Autokaupan aloitti Toivo Rinta-Jouppi. Hänen jälkeensä toimintaa johtivat Toivon pojat Reijo ja Rauno, jotka perustivat isänsä toiminimen tilalle Rinta-Joupin Autoliikkeen. Nykyinen toimitusjohtaja on Raunon poika Ari Rinta-Jouppi.
Saumaharju
thumb|250px|[[Säkylänharju on synnyltään saumaharju.]] Saumaharju on korkea harju, joka on syntynyt mannerjäätikön reunan perääntyessä kahden eri tavalla virtaavan kielekevirtauksen väliin kerrostuneesta maa-aineksesta. Saumaharju sijaitsee yleensä saumamuodostumassa, jossa voi esiintyä harjumaisten muodostumien lisäksi muitakin muodostumia. Saumaharjuja ovat Suomessa Säkylänharju ja Virttaankangas sekä Pyynikinharju, Pohjankangas, Jaamankangas ja Rokuanvaara. Saumamuodostumia on Suomessa vain muutamia ja niissä ovat saumaharjut melko harvinaisia.
Greg Palast
thumb|Greg Palast Greg Palast (s. 26. kesäkuuta 1952) on yhdysvaltalainen toimittaja, kirjailija, dokumentaristi ja toimittaja.
Toimittajan ura
Hän opiskeli Chicagon yliopistossa taloustieteitä ja valmistui taloustieteiden maisteriksi. Hän työskentelee BBC:lle ja kirjoittaa brittilehtiin The Observer ja The Guardian. Tunnetuksi Palast tuli paljastaessaan Yhdysvaltojen vuoden 2000 presidentinvaalien äänestysepäselvyydet Floridassa. Vuonna 2004 Palast väitti epäselvyyksien toistuneen. Hänen mukaansa John Kerry olisi voittanut vaalit, jos kaikki hylätyt äänet olisi laskettu. Palast on kirjoittanut aiheesta kaksi kirjaa, The Best Democracy Money Can Buy (2002) ja Armed Madhouse (2006). Palastin mukaan vastaavaa vaalivilppiä käytettiin myös Meksikossa 2006, jossa vasemmiston ehdokkaan Andrés Manuel López Obradorin ääniä hylättiin ja oikeiston ja Yhdysvaltojen suosikki Felipe Calderón voitti vaalit. Palastin mukaan äänestäjien rekisteröinnistä vastasi sama yhdysvaltalainen yhtiö ChoicePoint kuin Floridan osavaltiossa vuonna 2000. Palast on myös urallaan paljastanut, kuinka arvopaperikeinottelijat käyvät kauppaa kehitysmaiden, muun muassa Liberian, velkakirjoilla ja perivät saataviaan suurien korkojen kera köyhiltä mailta. Lisäksi Palast on erikoistunut talousrikosten paljastamiseen.
Tom Burke
Thomas Edward Burke (15. tammikuuta 1875 – 14. helmikuuta 1929) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän oli ensimmäinen olympiavoittaja 100 ja 400 metrin juoksuissa.
Ura
Tom Burke, Bostonin yliopiston opiskelija, tiedettiin hyväksi 400 metrin ja 440 jaardin juoksijaksi, koska hän oli voittanut Yhdysvaltojen 440 jaardin mestaruuden (silloiset AAU:n kisat) vuonna 1895. Häntä ei kuitenkaan pidetty ennakkosuosikkina vuonna 1896 järjestettyjen ensimmäisten nykyaikaisten olympialaisten avausmatkallaan, joka oli 100 metrin juoksu. Monien huippujuoksijoiden ollessa pois kisasta Burke yllättäen voitti juoksun. Hän herätti huomiota myös ”kyyristyslähdöllään”, joka oli tuolloin epätavallinen toisin kuin nykyisin. Hänen aikansa oli 11,8 sekuntia alkuerissä ja 12,0 sekuntia finaalissa. Joidenkin lähteiden mukaan myös alkuerien aika olisi ollut 12,0. Hän voitti loppukilpailussa toiseksi juosseen Fritz Hofmannin kahdella metrillä. Burken kisoissa juoksema aika 11,8 oli uusi olympiaennätys.
Samoissa olympialaisissa Burke voitti myös päämatkansa, 400 metriä. Alkuerissä hänen aikansa oli 58,4 sekuntia ja finaalissa 54,2 sekuntia. Burke voitti molemmat lähtönsä. 400 metrin aika 54,2 oli matkan ensimmäinen olympiaennätys.
Myöhemmin urallaan Burke erikoistui pidemmille matkoille, voittaen Yhdysvaltojen IC4A-kisoissa 440 ja 880 jaardin juoksut. Vuonna 1897 hän oli yksi Bostonin maratonin alullepanijoista. Ajatus maratonista sai alkunsa vuoden 1896 olympialaisten maraton-tapahtuman hyvästä vastaanotosta.
Myöhemmin Burkesta tuli lakimies, mutta hän työskenteli lisäksi osa-aikaisena urheilutoimittajana ja yleisurheiluvalmentajana.
Siniliuske
oikea|pienoiskuva|Siniliuske, Ile de Groix, Ranska. oikea|pienoiskuva|Mikrovalokuva siniliuskefasieksessa metamorfoituneesta basaltista (Sivrihisar, Turkki). Siniliuske tai glaukofaaniliuske on metavulkaaninen kivi, jota syntyy basaltin ja vastaavien kivien metamorfoosin tuloksena korkeissa paineissa ja matalissa lämpötiloissa (200–500 °C), suunnilleen 15–30 kilometrin syvyydessä. Kiven sinertävä väri aiheutuu glaukofaani- (Na-amfiboli) ja lawsoniitti-mineraaleista.
Siniliuskeita löytyy tyypillisesti orogeenisilta vyöhykkeiltä siirros kontaktissa vihreäliuske- tai harvemmin eklogiittifasieksen kiviin.
Petrologia
Siniliuske määritellään basalttisen koostumuksen kiveksi, jossa esiintyy mineraaleina glaukofaania + (lawsoniittia tai epidoottia) ± jadeiittia ± albiittia tai kloriittia ± granaattia ± muskoviittia. Siniliuskeen mikrorakenteet ovat usein suomuisia, sälöisiä tai liuskeisia, ja niitä edustavat kloriitti, valkoinen kiille, glaukofaani ja muut pitkulaiset tai litteät mineraalit.
Siniliuskeet ovat usein hienorakeisia, sillä mineraalien kasvua hidastaa kiven nopea metamorfinen kehitys, alhaiset muuttumislämpötilat ja monissa tapauksessa veden puute. Porfyyrisiä muunnoksia on kuitenkin olemassa. Kalliopaljastumissa siniliuskeet voivat näyttää sinisiltä, mustilta, harmailta tai sinivihreiltä. oikea|pienoiskuva|Mikrovalokuva granaatti–lawsoniitti–glaukofaani-siniliuskeesta (Sivrihisar, Turkki). Kuvan leveys 3 mm. oikea|pienoiskuva|Mikrovalokuva siniliuskefasieksen kvartsisedimenteistä (Sivrihisar, Turkki).
Sachsenpokal
Sachsenpokal on Saksin alueen jalkapalloseuroille järjestettävä jalkapalloturnaus.
Turnaukseen osallistuvat 3. Ligan, Regionalliga Nordin, Oberliga Nordostin ja Landesliga Sachsenin seurat. Kilpailun voittajat pääsevät automaattisesti seuraavaan Saksan cupiin. Kaudesta 2009–2010 lähtien seurojen kakkosjoukkueet eivät ole enää saaneet osallistua turnaukseen.
François Joseph Talma
thumb|François Joseph Talma François Joseph Talma (1763–1826) oli ranskalainen näyttelijä. Talma esiintyi ensi kerran Théâtre Français’n näyttämöllä 21. marraskuuta 1787 ja saavutti pian näyttelijäntaidoillaan menestystä traagisten osien esittäjänä. Hänen ansiostaan näyttelijät alkoivat historiallisissa näytelmissä käyttää ajanmukaisia rooliasuja. Hän liittyi vallankumoukseen ja perusti uuden teatterin, jossa esitettiin vallankumouksellisia murhenäytelmiä, mutta palasi direktoriohallituksen aikana Théâtre français’hen. Napoleon piti häntä arvossa ja otti hänet mukaansa 1808 Erfurtiin ja 1813 Dresdeniin. Talma julkaisi 1825 teatteria käsittelevän kirjoituksen Réflexions de Talma sur Lekain et l'art théâtral. Hänen muistelmansa ilmestyivät hänen kuolemansa jälkeen 1826.
Legs
Legs on blues rock -yhtye ZZ Topin kappale vuodelta 1983. Se julkaistiin albumilla Eliminator sekä singlenä 1984. Kappale on rakenteeltaan hard rockia syntetisaattoreiden ja kitarasoolojen säestämänä.
Kappaleen synty
Laulaja-kitaristi Billy Gibbons on kertonut, että sai inspiraation kappaleeseen ollessaan ajelulla Los Angelesissa, jolloin hän näki kaatosateessa sievän tytön. Gibbons oli aikeissa antaa hänelle kyydin, mutta kun hän palasi myöhemmin paikalle, tyttö oli poissa. ”Hän ei aikoinut kastua. Hänellä oli sääret ja hän tiesi kuinka käyttää niitä”, Gibbons sanoi haastattelussaan vuonna 1985. Kappaleen nimi viittaakin siihen, että Gibbons kiinnitti tytössä huomion ensimmäisenä hänen sääriinsä.
Julkaisut
”Legs” on julkaistu yhtyeen kokoelma-albumeilla Greatest Hits, Chrome Smoke & BBQ ja Rancho Texicano ja myös Live from Texas -livealbumilla. Siitä julkaistiin myös Eliminatorin Collector's Editionissa albumin singleversio sekä Dance Mix. Kappaleen albumiversio kestää noin neljä ja puoli minuuttia, kun taas singleversio on lyhennetty noin kolmeen ja puoleen minuuttiin. Singlen b-puolena toimi mm. Eliminatorilla julkaistu ”Bad Girl”. Kappaleesta on julkaistu singlenä myös ”Legs Metal Mix”, jonka b-puolena toimii Degüello-albumille sisältyvä kappale ”A Fool for Your Stockings”. Dance Mix julkaistiin aikanaan singlenä, ja se kesti lähes kahdeksan minuuttia. B-puolena toimi ”La Grange”.
Musiikkivideo
thumb|250px|Kuvakaappaus musiikkivideon kohtauksesta, jossa yhtyeen jäsenet esiintyvät. ”Legs”- kappaleesta tehtiin musiikkivideo, jossa kolme kaunista naista auttaa videon henkilöitä. Yhtyeen ehkä tunnetuin ele, kädenheilautus, keksittiin nimenomaan ”Legsin” videon kuvauksissa, kun mm. Eliminator-levyn kannessa esiintyneen auton piti ajaa yhtyeen jäsenten ohi. Heistä kuitenkin oli tyhmää seisoa paikallaan mitään tekemättä, ja niinpä he heilauttivat kättään, mistä tuli yhtyeelle tavaramerkki.
Singlen sisältö
A-puoli B-puoli
Vastaanotto
Kun ”Legs” julkaistiin, siitä tuli menestys; se menestyi mm. Alankomaiden ja Uuden-Seelannin listoilla.
Kappaleesta on tullut radioklassikko ja se on päässyt mm. Rock and Roll Hall of Fame's 500 Songs that Shaped Rock and Roll -listalle. Se myös voitti vuonna 1984 MTV:n parhaan musiikkivideon palkinnon. , vaikka jotkin feministiliikkeet kritisoivat kappaletta, koska se heidän näkemyksensä mukaan esineellisti naisia.
Lothar Knörzer
Lothar Knörzer (s. 4. elokuuta 1933 Karlsruhe, Saksa) on entinen saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 100 metrin juoksussa.
Knörzer osallistui Melbournen kesäolympialaisiin 1956 kilpaillen 4 × 100 metrin viestijuoksussa voittaen pronssia ajalla 40,34 sekuntia. Itä- ja Länsi-Saksan yhdistyneeseen joukkueeseen kuului Knörzerin lisäksi Leonhard Pohl, Heinz Fütterer ja Manfred Germar.
Lady Margaret Beaufort
thumb|Lady Margaret Beaufort. Tuntemattoman taiteilijan maalaama muotokuva 1600-luvun lopulta. [[National Portrait Gallery, Lontoo. ]] Lady Margaret Beaufort (31. toukokuuta 1441/1443 – 29. kesäkuuta 1509) oli Englannin kuninkaan Henrik VII:n äiti sekä hyväntekijä.
Elämä
Margaret Beaufort oli Somersetin ensimmäisen herttuan John Beaufortin ja Margaret Beauchampin tytär. Hänet naitettiin 12-vuotiaana 1. marraskuuta 1455 Edmund Tudorille (1430–1456). Edmund kuoli 3. marraskuuta 1456, kun Margaret oli kolmetoista ja odotti kuudennella kuulla heidän poikaansa, josta tuli sittemmin kuningas Henrik VII.
Avioliitto Edmund Tudorin kanssa oli Margaretille jo toinen. Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli John de la Pole tammikuun lopusta helmikuun alkuun 1450. Tämä avioliitto mitätöitiin maaliskuussa 1453. Margaret avioitui vielä kaksi kertaa: noin 1462 Sir Henry Staffordin kanssa ja vuonna 1473 Thomas Stanleyn kanssa.
Margaret oli taitava peluri kruununperimiskysymyksissä, ja vuonna 1485 hänen ainoasta pojastaan tuli kuningas Henrik VII. Kuninkaan äitinä Margaret laajensi maaomaisuuttaan. Kirjallisuus, musiikki ja koulutus nauttivat hänen suojeluksestaan, ja hänestä tuli esimerkiksi Cambridgen yliopiston merkittävä hyväntekijä. Hän itse osoitti oppineisuuttaan muun muassa kääntämällä uskonnollisia tekstejä englanniksi. Hänen perustamiaan ovat sekä Christ's College että St. John’s College Cambridgessa.
Beaufort kuoli 66-vuotiaana Lontoon Westminsterissä 29. kesäkuuta 1509. Hänen viimeinen leposijansa on Westminster Abbey.
Pacific Ocean Blue
Pacific Ocean Blue on Dennis Wilsonin ainoa sooloalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1977. Se on päässyt useille merkittävimpien albumeiden luetteloille, kuten Robert Dimeryn 1001 Albums You Must Hear Before You Die. Dennis Wilson oli ensimmäinen The Beach Boys -yhtyeen jäsenistä, joka julkaisi sooloalbumin. Albumin kappaleista monet on tehty yhteistyössä tuottaja Gregg Jakobsonin kanssa. The Beach Boysin muista jäsenistä albumin kappaleiden tekoon osallistuivat Carl Wilson ("River Song") ja Mike Love ("Pacific Ocean Blues").
Legacy Recordings julkaisi kahden CD:n 30-vuotisjuhlapainoksen vuonna 2008, joka sisältää materiaalia myös Bambu-levytyssessiosta. Bambu oli Dennis Wilsonin suunniteltu, mutta julkaisematta jäänyt seuraava sooloalbumi.
Käyrä nousemaan
Käyrä nousemaan on suomalaisen iskelmälaulaja Kikan albumi vuodelta 1993. Albumi myi kultaa, ja siltä nousi pari hittiä, muun muassa ”Tartu tiukasti hanuriin”. Levyä on myyty suomessa 25 000 kappaletta. Kaikki albumin kappaleet on uudelleenjulkaistu Kikan kokoelma-albumilla Kaikkien aikojen parhaat.
Kappaleet
Kappale ”Näinkö aina meille käy” on käännösversio Barbi Bentonin vuonna 1978 julkaistusta kappaleesta ”Ain't That Just the Way That Life Goes Down”, kun taas ”Keskiyön aikaan” on käännösversio Smokien vuonna 1976 julkaistusta kappaleesta ”I’ll Meet You at Midnight”.
Iron Duke -luokka (taistelulaiva)
thumb|250px|Iron Duke-luokan taistelulaivojen pääaseiden ampumasektorit. Iron Duke -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului neljä niin sanottua superdreadnoughtia.
Aseistus
Iron Duke-luokan taistelulaivoissa oli pääaseistuksena 10 BL 13,5 tuuman Mk V -tykkiä kaksoistykkitorneissa, eli sama kuin edeltäneessä King George V -luokassa.
Iron Duke -luokan aluksiin oli asennettu neljä 21 tuuman torpedoputkea vedenpinnan alapuolelle.
Panssarointi
Vedenalaisten osien panssarointia oli lisätty. Rungon suojana oli 12 tuuman panssarivyö, muuten runko oli kahdeksan tuuman panssarilla varustettu. Apuaseiden taisteluasemat oli varustettu 10 tuuman suojilla ja kansi 2,5 tuuman teräsverhoilulla. Pääaseiden tykkitornit olivat 11 tuumaa paksut.
Koneet
Iron Duke -luokan alukset oli suunniteltu osaksi 21 solmun taistelulinjaa. Kussakin oli koneena nelivaiheinen Parsonin höyryturbiini, joka pyöritti neljää propellia. 18 Babcock & Wilcox- tai Yarrow-kattilaa antoivat 29 000 hevosvoimaa, jolla vaadittu nopeus saavutettiin. Aluksen toimintaetäisyys oli 14 000 merimailia 10 solmun risteilynopeudella.
Grace Jackson
Grace Jackson (s. 14. kesäkuuta 1961 Saint Ann) on entinen jamaikalainen pikajuoksija, joka kilpaili pääasiassa 100 ja 200 metrillä.
Sisäratojen MM-kilpailuissa 1987 hän voitti 200 metrillä pronssia. Seuraavana vuonna Soulin olympialaisissa hän voitti 200 metrillä hopeaa juostuaan oman ennätyksensä 21,72. Häntä nopeammin 200 metrillä on juossut vain viisi juoksijaa. Sisäratojen MM-kilpailuissa 1989 hän voitti hopeaa 200 metrillä.
HMS Ocean (1898)
HMS Ocean oli Britannian kuninkaallisen laivaston Canopus-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1896–1897 laivasto-ohjelmaa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1897. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1898 ja valmistui helmikuussa 1900.
Palvelus
Alus upposi 18. maaliskuuta 1915 osuttuaan miinaan Dardanelleilla.
Ann Ward
Ann Marie Ward (s. 20. huhtikuuta 1991 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen malli. Hän voitti Huippumalli haussa -televisiosarjan 15. tuotantokauden. Ohjelmassa 188-senttisen Wardin hyvin kapea vyötärö hämmensi tuomareita ja katsojia. Hän voitti 100 000 dollarin arvoisen sopimuksen CoverGirl-kosmetiikkayrityksen kanssa, sopimuksen IMG Models -mallitoimiston kanssa, kuvasarjan Italian Voguessa ja Beauty in Vogue -lehden kansikuvan.
Jälkianalyyttinen filosofia
Jälkianalyyttinen filosofia (postanalyyttinen filosofia) on analyyttisestä filosofiasta etäisyyttä ottanut filosofinen liike. Analyyttinen filosofia on ollut nykyfilosofian valtavirtaus muun muassa englanninkielisissä maissa ja pohjoismaissa. Jälkianalyyttinen filosofia ammentaa ennen kaikkea nykyaikaisesta pohjoisamerikkalaisesta filosofiasta, erityisesti Richard Rortyn, Donald Davidsonin, Hilary Putnamin ja W. V. O. Quinen töistä.
Jälkianalyyttinen filosofia liittyy läheisesti paljon laajempaan pohjoisamerikkalaiseen pragmatistiseen liikkeeseen. Se on yksinkertaistettuna kannattanut hyödyllisyyden ja edistyksen painottamista objektiivisen totuuden sijasta.
Termiä ”jälkianalyyttinen filosofia” itseään on käytetty lähinnä kuvailevassa mielessä, ei siinä mielessä, että kyseessä olisi konkreettinen filosofinen liike. Monet jälkianalyyttiset filosofit kirjoittavat analyyttiseen tyyliin ja perinteisesti analyyttisistä aiheista. Rortyn mukaan jälkianalyyttinen filosofia ei suuntaudu analyyttistä filosofiaa eikä sen menetelmiä vastaan, ainoastaan sen perimmäisiä pyrkimyksiä vastaan. Rorty toteaa eräässä haastattelussa:
Rorty on käyttänyt jälkianalyyttisestä filosofiasta myös nimitystä jälkifilosofia (postfilosofia). Sillä hän on korostanut sitä, ettei filosofia enää palvele yhteiskunnassa siinä tehtävässä missä aiemmin ja että muut mediat ovat ottaneet tämän tehtävän.
Pyruvaattikinaasi
thumb|250px|Pyruvaatikinaasin rakenne Pyruvaattikinaasi on entsyymi, joka katalysoi glykolyysin viimeistä vaihetta. Siinä fosfaattiryhmä siirretään fosfoenolipuryvaatilta ADP-molekyylille, jolloin syntyy pyruvaattia ja ATP-molekyyli.
Reaktio
thumb|250px|Yksinkertaistettu kuva reaktiosta Reaktio tapahtuu siirtämällä fosfaattiryhmä fosfoenolipuryvaatilta ADP:lle. Fosfaattiryhmän poistaminen johtaa kemiallisesti pysymättömään enoliin, joka muuntuu nopeasti pysyvämpää ketonimuotoon pyruvaatiksi.
Toimintaolosuhteet
Massaltaan pyruvaattikinaasi on eliöstä riippuen noin 54–2 000 kilodaltonia. Entsyymiin on kiinnittynyt magnesium- ja kalium-ioneja, jotka ovat tärkeitä entsyymin toiminnalle. Yhdisteitä, jotka aktivoivat entsyymiä ovat muun muassa glukoosi-6-fosfaatti ja fruktoosi-6-fosfaatti. Pyruvaatikinasin inhibiittoreita ovat ATP, sitraatit, alaniini sekä eräiden metallien kuten kuparin, nikkelin ja sinkin ionit. Parhaiten entsyymi toimii lämpötilan ollessa eliöstä riippuen 15–98 °C välillä ja pH 4,5–8.
Puryvaattikinaasiin ja sairaudet
Perinnällisessä hemolyyttisessä anemiassa pyruvaattikinaasin määrä on liian alhainen. Tässä sairaudessa glykolyysi on huomattavasti hitaampi ja näin ollen myös energian saanti heikompaa erityisesti punasoluissa, joissa ei tapahdu sitruunahappokiertoa.
JSS (yhtye)
__EISISLUETT__ JSS oli 1980-luvun alussa toiminut vantaalainen rock-yhtye, joka julkaisi tällä nimellä yhden albumin ja singlen Polarvox-levymerkille. Yhtye tuli toiseksi vuoden 1982 Rock SM -kilpailuissa.
Tahdon naimisiin
Tahdon naimisiin (engl. Muriel’s Wedding) on australialainen romanttinen komedia vuodelta 1994. Elokuvan ohjasi P. J. Hogan, ja sen pääosissa olivat Toni Collette ja Rachel Griffiths. Elokuvassa soitetaan runsaasti Abban musiikkia. Elokuva oli suuri menestys, ja se sai lukuisia palkintoja ja oli monien palkintojen ehdokkaana. Se olikin läpimurtoelokuva niin Toni Collettelle, Rachel Griffithsille kuin P. J. Hoganillekin. Vaikka se onkin romanttinen komedia, niin siinä käsitellään useita vakavia aiheita. Tahdon naimisiin ilmestyi DVD:nä Suomessa 22. tammikuuta 2009
Juoni lyhyesti
Muriel Heslop (Toni Collette) on pienessä australialaisessa Porpoise Spitin kaupungissa asuva ylipainoinen ja ”ruma” tyttö. Romanttinen Muriel kuuntelee Abban musiikkia ja haaveilee naimisiin pääsystä. Lopulta hän kyllästyy elämäänsä Purpoise Spitissä ja muuttaa Sydneyyn etsimään onneaan. Hän muuttaa nimensä Marieliksi. Hän menee asumaan vanhan ystävänsä Rhondan (Rachel Griffiths) kanssa. Rhonda sairastuu syöpään, jonka vuoksi hän joutuu loppuiäksi pyörätuoliin. Samaan aikaan "Mariel" menee naimisiin eteläafrikkalaisen uimarin kanssa, joka tarvitsee maahanmuuttoluvan Australiaan. Äitinsä tekemän itsemurhan jälkeen Muriel joutuu tutkiskelemaan itseään. Muriel päättää jättää miehensä, koska ei rakasta tätä. Elokuvan lopussa Muriel käy hakemassa äitinsä luona asuvan Rhondan takaisin luokseen Sydneyyn, ja Muriel on viimein oppinut hyväksymään itsensä.
Holly Madison
Holly Madison (s. 23. joulukuuta 1979, Astoria, Oregon) on yhdysvaltalainen malli ja televisiopersoona, joka tuli tunnetuksi realitysarjassa Playboy-talon tytöt (The Girls Next Door) Hugh Hefnerin tyttöystävänä. Hän on näytellyt myös satunnaisissa elokuvissa.
Varhainen elämä
Madison syntyi Astoriassa, Oregonissa, ja hänet kastettiin Hollin Sue Culleniksi. Hänellä on nuorempi sisar Stephanie ja nuorempi veli Joe. Madisonin isän työ puutavara-alalla ajoi perheen matkustelemaan, ja kahdesta kahdenteentoista ikävuoteen asti Madison eli Walesin prinssin saarella Kanadassa. Myöhemmin perhe muuttui takaisin Oregoniin, tällä kertaa St. Helensiin. Madison kävi kaksi vuotta Portlandin yliopistoa, pääaineinaan psykologia ja teatteri.
Vuonna 1999 Madison muutti Los Angelesiin käydäkseen Loyola Marymount yliopistoa. Rahoittaakseen lukukausimaksunsa hän taisteli päästäkseen Hawaiian Tropicin malliksi ja työskenteli lisäksi Hootersilla tarjoilijana. Madisonin saapuminen mallikuvioihin herätti huomiota, ja johti kutsuun Hugh Hefnerin Playboy-taloon. Madison vieraili talossa hieman yli vuoden ennen kuin hänet kutsuttiin muuttamaan sisään. Hänestä tuli yksi Hefnerin seitsemästä virallisesta tyttöystävästä elokuussa 2001. Helmikuussa 2002 tytöistä oli jäljellä enää kaksi, ja Madisonista tuli Hefnerin "ykköstyttöystävä".
Yksityiselämä
Myöhemmin Madison on todennut, että hän halusi mennä Hefnerin kanssa naimisiin ja saada tämän kanssa lapsia. Toukokuussa 2008 Hefner sanoi haastattelussaan: "Rakastan Hollya hyvin paljon ja uskon meidän olevan yhdessä lopunelämääni, mutta avioliitto ei ole osa palapeliäni. Se ei ole henkilökohtaista; minulla vain ei ole ollut liiemmin tuuria avioliitoissani."
7. lokakuuta 2008 Madison ilmoitti sivustolle TMZ.com lähettämässään videossa, että hänen ja Hefnerin suhde oli päättynyt. Hän vakuutti siitä huolimatta jatkavansa yhteistyötä Marquardtin ja Wilkinsonin kanssa. Myös Hefner vahvisti eron sanomalla: "Jos Holly sanoo sen olevan ohi, luulenpa sen olevan ohi." Hän myös totesi kaikkien kolmen tytön sitoutuneen Playboy-talon tyttöjen kuudennelle tuotantokaudelle, ja ilmoitti samalla etsivänsä taloon uusia asukkaita. Viimeisissä kauden jaksoissa Madison olikin useasti viitannut hänen ja Hefnerin vireillä olevaan eroon.
Marraskuussa 2008 Madison ryhtyi tapailemaan taikuri Criss Angelia, mutta suhde päättyi helmikuussa 2009. Aikakauslehti People haastatteli Madisonia 4. maaliskuuta 2009, ja tämä totesi: "En tapaile enää ikinä ketään. En tarvitse miestä. Olen hyvin onnellinen itsekseni ja ystävieni kanssa. Olen keskittynyt urani luomiseen. Tuotan tällä hetkellä omia ohjelmiani. Playboy-talon tytöt oli loistava show aloittaa, mutta se oli jonkun muun show. Olen yksinkertaisesti valmis siirtymään eteenpäin."
Joulukuussa 2009 Madison tapaili Good Charlotten kitaristia Benji Maddenia, mutta romanssi loppui tammikuussa 2010. Heinäkuussa 2010 hän ryhtyi seurustelemaan yhtyeen All Time Low kitaristin Jack Barakatin kanssa. 9. joulukuuta 2010 Madison kertoi, että suhteen tarkoitus on yhteinen hauskanpito eivätkä suuret tulevaisuuden suunnitelmat.
Madison on puhunut avoimesti plastiikkakirurgiastaan, ja on tehnyt sekä nenäleikkauksen että rintojensuurennuksen. Jälkimmäinen operaatio kasvatti hänen rintojaan kuppikoosta A kuppiin D. Hänellä on myös ollut punainen Playboy-pupu tatuointi alaselässään, mutta hän on sittemmin poistattanut sen.
Vuonna 2008 Hootersin 25-vuotisjuhlilla Madison nimettiin yhdeksi kaikkien aikojen Hooters-tytöistä.
Philip H. Abelson
Philip Hauge Abelson (27. huhtikuuta 1913 – 1. elokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko. Hänen läheinen työtoverinsa oli Luis W. Alvarez. Tunnetuimpia tohtori Abelsonin tutkimustuloksista oli neptuniumin löytäminen yhdessä Edwin McMillanin kanssa.
Tohtori Abelson oli myös ensimmäisenä inventoimassa ydinteknologiaa, kuten ydinreaktoreita sukellusveneiden voimanlähteeksi.
Atomitutkimustyössään Abelson työskenteli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, Ernest Lawrencen laboratoriossa. Hän kuului myös Manhattan-projektin henkilöstöön.
Vinkristiini
Vinkristiini on vinka-alkaloideihin kuuluva sytostaattisena syöpälääkkeenä käytettävä aine. Sitä saadaan eristetyksi kasveista: pikkutalviosta (Vinca minor) ja punakatarasta (Catharanthus roseus), joka tunnettiin aikaisemmin nimellä punatalvio (Vinca rosea). Vinkristiinin jälkeen on tullut muitakin vinka-alkaloideja lääkeainemarkkinoille antineoplastisiksi aineiksi eli syöpälääkkeiksi. Se annetaan parenteraalisesti, lähinnä iv. -muodossa.
Vinkristiinin käyttö on mullistanut erityisesti lasten leukemian hoidon. Aiemmin siihen kuolivat lähes kaikki, nykyisin ei juuri kukaan. Ainetta ei kuitenkaan voida syntetisoida, sillä sen rakenne on niin monimutkainen. Grammaan lääkettä menee 500 kiloa kasvinlehtiä, ja hinta on 13 000 euroa. Syntetisointia selvitetään EU:n rahoittamassa tutkimuksessa VTT:ssä.
Kerstin Duffy
Kerstin Lindeman-Peltonen (ent. Campoy, ent. Duffy; 9. maaliskuuta 1964 Tukholma, Ruotsi – 15. maaliskuuta 2023 Jämsä) oli suomalainen kokki, joka nousi 1990-luvulla julkisuuteen lapsiaan koskevan huoltajuuskiistan vuoksi. Lindeman-Peltonen syntyi Ruotsissa ja vietti lapsuutensa Jämsässä.
Vinkristiini
Sivuvaikutuksinaan vinkristiini saattaa aiheuttaa tuntoaistillisia häiriöitä (parestesiaa) sekä lihasheikkoutta. Verimuutokset ovat toinen mahdollinen haittavaikutus.
Kerstin Duffy
Lindeman-Peltonen avioitui vuonna 1990 yhdysvaltalaisen Miguel Campoyn kanssa, jonka hän oli tavannut työskennellessään Saksassa 1980-luvun puolivälissä. Naimisiin mentyään he asuivat aluksi Jämsässä, myöhemmin Kaliforniassa. Avioeron yhteydessä heidän kaksi lastaan määrättiin isälle.
Vinkristiini
Erityistä huomioitavaa
Lääkeainetta saa antaa ainoastaan suonensisäisesti (iv), sillä intratekaalinen antotapa (likvoriin, eli selkäydinnesteeseen tapahtuva injisointi) voi koitua jopa kuolettavaksi. Lääkeainepistoksen (iv) osuessa laskimon ulkopuolelle taikka lävistäessä heikosti suonen saattaa pistoskohta tulehtua ja turvota.
Kerstin Duffy
Lindeman-Peltonen kaappasi lapset Suomeen syksyllä 1996 ja piilotteli heitä eri puolilla maata parin vuoden ajan. Helsingin hovioikeus päätti keväällä 1997, ettei tuolloin 5- ja 6-vuotiaita poikia lapsia luovutettaisi takaisin isälle tämän väkivaltaisuuden vuoksi. Syyskuussa 1997 korkein oikeus kuitenkin katsoi hovioikeuden päätöksen vastaisesti ja Haagin lapsikaappaussopimukseen nojautuen, että lapset oli palautettava isälleen ja huoltajuuskiista oli käsiteltävä Yhdysvalloissa, ja määräsi Jämsän käräjäoikeuden panemaan päätöksen täytäntöön. Tämän jälkeen Lindeman-Peltonen piileskeli lapsineen eri puolilla Suomea vaihtaen olinpaikkaasa parikymmentä kertaa kolmen kuukauden aikana.
Helmikuussa 1998 Jämsän käräjäoikeus palautti lasten huoltajuuden äidille, ja toukokuussa 1998 Vaasan hovioikeus kumosi päätöksen lasten palauttamisesta isälleen. Hovioikeuden käyttämien asiantuntijoiden mukaan pojat olivat kypsiä ratkaisemaan asian itse, ja molemmat vastustivat palautusta Yhdysvaltoihin. Poikien isä Miguel Campoy haki valituslupaa korkeimmalta oikeudelta. Marraskuussa 1998 korkein oikeus uudisti aikaisemman päätöksensä lasten palauttamisesta isälleen, ja lopulta lapset päätyivät Yhdysvaltoihin isänsä luokse maaliskuussa 1999.
Vuonna 1999 Lindeman-Peltonen oli ehdolla eduskuntaan Remonttiryhmän ehdokkaana. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hän oli perussuomalaisten ehdokkaana Jämsän kaupunginvaltuustoon.
Lindeman-Peltonen kuoli vuonna 2023 haimasyöpään.
Kenth Eldebrink
Kenth Enar Eldebrink (s. 14. toukokuuta 1955 Morjärv, Ruotsi) on ruotsalainen keihäänheiton olympiapronssimitalisti Los Angelesin kisoista 1984. Hänen tuloksensa Suomen Arto Härkösen voittamassa kilpailussa oli 83,72 m.
Eldebrinkin ennätys on vuodelta 1983, eli ns. vanhalla keihäsmallilla heitetty 91,14 m
Hänen tyttärensä Frida ja Elin ovat koripalloilijoita ja hänen veljensä Anders Eldebrink entinen NHL-jääkiekkoilija.
Anne Frankin talo
Anne Frankin talo on Amsterdamissa, Alankomaissa sijaitseva talo, jossa Anne Frank piileskeli natseja toisen maailmansodan aikana. Se on nykyään museona. Talo valmistui vuonna 1635, ja museo avautui vuonna 1960.
Historia
Anne Frankin talona tunnettu rakennus rakennettiin vuonna 1635, ja sen rakennutti Dirk van Delft. Rakennusta muokattiin huomattavasti sata vuotta myöhemmin, vuonna 1739. Korjauksissa rakennuksen ulkosivua muutettiin merkittävästi, ja myöhemmin Frankin piilopaikkana tunnettua rakennuksen osaa kasvatettiin huomattavasti.
Rakennuksessa oli muutamia yrityksiä 1900-luvun alkupuolella. Anne Frankin isä Otto siirsi mausteyrityksensä toimistotilat rakennukseen joulukuussa 1940. Rakennuksen ensimmäinen kerros oli jaettu kolmeen osaan. Etuosassa oli tavaroiden vastaanotto- ja toimitustilat. Keskellä kerrosta oli maustemylly, ja takaosassa, joka oli myös lisäsiiven alin kerros, oli varastotila, jossa tavarat pakattiin kuljetettavaksi. Toisessa kerroksessa oli työntekijöiden toimistoja.
Vuonna 1942 rakennuksen lisäosaa aletaan valmistella piiloutumista varten. Lisäosan tilat tyhjennetään tavaroista, ja se muutetaan asuttavaksi. Anne Frank ja muut muuttavat piilopaikkaansa 6. heinäkuuta 1942. He asuivat piilopaikassa yli kaksi vuotta, kunnes heidät pidätettiin 4. elokuuta 1944. Kaikki omaisuus piilosta takavarikoitiin, mutta kaksi Otto Frankin työntekijää onnistuivat pelastamaan joitakin henkilökohtaisia tavaroita, kuten Anne Frankin päiväkirjan.
Otto Frank palaa kesäkuussa 1945 Amsterdamiin perheensä ainoana eloonjääneenä. Hänelle annetaan Annen päiväkirjat, ja ne julkaistaan kirjana 1947. Pian tämän jälkeen monet haluavat nähdä talon, jossa Anne Frank piilotteli. Yrityksen työntekijät esittelivät epävirallisesti paikkoja halukkaille. Vuonna 1955 yritys vaihtoi kuitenkin toimitiloja, ja koko kortteli, jossa talo sijaitsee myytiin. Suunnitelmissa oli rakennuttaa tehdas tälle paikalle. Protestoijat pystyivät kuitenkin estämään rakennuksen purkamisen, ja 3. toukokuuta 1957 Otto Frank ja Johannes Kleiman perustivat Anne Frankin säätiön, jonka tarkoituksena oli hankkia rakennus omistukseensa. Lokakuussa rakennuksen omistanut yritys lahjoitti talon säätiölle. Anne Frankin museo avattiin lopulta 3. toukokuuta 1960.
Ensimmäisenä vuonna museossa oli 9 000 kävijää, mutta vierailijoiden määrä kasvoi koko ajan. Kymmenen vuotta myöhemmin määrä oli jo tuplaantunut. Vierailijoiden lukumäärän takia museota jouduttiin korjaamaan ja parantamaan. Se olikin suljettuna vuoden 1970. Vuonna 1971 museo avattiin uudelleen, ja vierailijoilta alettiin pyytää myös sisäänpääsymaksuja. Tästäkin huolimatta vierailijoiden määrä kasvoi entisestään. Vuonna 1990 museossa kävi yli 600 000 ihmistä. Museon vierailutilat koettiin riittämättömiksi. Ajatuksia museon laajentamiseksi oltiin esitetty jo 1980-luvun alkupuolella. Alkuperäinen suunnitelma esitettiin huhtikuussa 1989, mutta naapurusto ei hyväksynyt tätä. Amsterdamin kaupunginvaltuusto hyväksyi lopulta marraskuussa 1993 museon uudistamissuunnitelmat. Työt alkoivat syyskuussa 1995. Projekti vietiin läpi vaiheittain, ja museo pystyi olemaan samanaikaisesti auki yleisölle. Kuningatar Beatrix avasi uudistetun museon 28. syyskuuta 1999.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1952 – kouluratsastuksen yksilökilpailu
Helsingin olympiakisojen kouluratsastukseen osallistui 27 kilpailijaa, joista neljä oli naisia. Kilpailu käytiin 28.-29. heinäkuuta. Samassa yhteydessä käytiin myös joukkuekilpailu.
Lopputulokset
13px = naisurheilija.
Ion Hobana
Ion Hobana (25. tammikuuta 1931 Sânnicolau Mare – 22. helmikuuta 2011 Bukarest) oli romanialainen kirjailija. Hän opiskeli Bukarestin yliopistossa ja julkaisi tieteiskirjallisuutta vuodesta 1955. Lisäksi Hobanan tuotantoon kuuluu tietokirjoja scifistä, Jules Vernestä ja H. G. Wellsistä sekä ufoja koskevia teoksia.
Hobana oli Puolan kulttuuri- ja taideministeriön palkitsema. Hänen tuotantoaan on saatavilla yli kahdellakymmenellä kielellä.
Lantaanikarbonaatti
Lantaanikarbonaatti (La2(CO3)3) on lantaani- ja karbonaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä poikkeuksellisen korkean veren fosfaatti-ionipitoisuuden laskemiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa lantaanikarbonaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee happoihin. Lantaanikarbonaatilla on useita kidevedellisiä muotoja esimerkiksi penta- ja oktahydraatit (La2(CO3)3·5H2O ja La2(CO3)3·8H2O). Lantaanikarbonaatin oktahydraatin rakenteessa lantaani- ja karbonaatti-ionit muodostavat kerrosrakenteen ja yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen.
Lantaanikarbonaattia valmistetaan saostamalla karbonaattien avulla lantaani-ioneja sisältävistä liuoksista. Yhdiste muodostaa komplekseja fosfaatti-ionien kanssa. Sitä käytetäänkin lääketieteessä hyperfosfatemian eli liian korkean fosfaatti-ionipitoisuuden hoitoon. Lantaanikarbonaatin haittavaikutuksina voi esiintyä ruuansulatuskanavan oireita kuten huonovointisuutta, ripulia ja oksentelua.
HMS Fame (H78)
HMS Fame (viirinumero H79) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus myytiin 1949 Dominikaaniselle tasavallalle.
Valmistus
Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers Armstrongilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 1934 ja otettiin palvelukseen 1935.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi. Alus oli Pohjanmerellä ja Norjan rannikolla.
Alus oli Grimsbyn telakalla palaten palvelukseen 10. huhtikuuta 1940. Alus suojasi 12.-13. toukokuuta Bjerkvikin maihinnousua, jonka aikana alus muun muassa kuljetti 100 ranskalaista alppijääkäriä Lillebergiin. . Alus osallistui Narvikin maihinnousun suojaamiseen. Sen kohteeksi määrättiin Rombakin vuono ja sen tuli tuhota rautatietunneleista tulevat joukot. Rannikkotykistö osui 23. toukokuuta 1940 Narvikissa alukseen.
Dynaaminen suoja
Dynaaminen suoja tarkoittaa esineoikeudessa oikeusperusteen sitovuutta oikeuksien kollisio- eli kiistatilanteessa. Se liittyy omistajan oikeudellisen määräämisvallan eli omistajan kompetenssin käyttöön. Kyse ei siis ole varsinaisesta oikeussuojasta, joka on viranomaisen antamaa staattista suojaa. Käytännössä dynaamiseen suojaan liittyviä kysymyksiä ratkotaan vaihdantatilanteissa, joissa esiintyy kaksi vastakkaista oikeutta. Tällöin vallitsee oikeuksien kollisio, jos oikeuksia ei voida samanaikaisesti toteuttaa. Silloin se oikeudenhaltija, jonka oikeus voittaa, saa dynaamista suojaa. Suoja on sitä vahvempi mitä useampaan henkilöön nähden oikeudenhaltija on suojattu.
Kollision ratkaisemisen perusteet on pyritty sisällyttämään lainsäädäntöön ja viime kädessä ne ovat oikeuspoliittisia tarkoituksenmukaisuuskysymyksiä. Kollision ratkaisunormeja on esimerkiksi kauppakaaren (3/1734) 1:5, 11:4 ja 12:4, velkakirjalain (622/1947) 14 ja 22 pykälässä ja osakeyhtiölain (624/2006) 3:13.
HMS Fame (H78)
Palvelus
Alkuvuodesta 1942 alus oli Keskisen Atlantin saattajaryhmän osasto B6:n lippulaivana. Osasto suojasi saattueita SC83, ON101, SC88, ON111, HX200, ON122, HX205, ON132 ja SC104. Alus upotti 16. lokakuuta 1942 Saksan laivaston sukellusveneen U-353 ollessaan suojaamassa saattuetta SC104.
Alus johti saattueita ON144, HX217, ON155 ja Sc116 suojausta ennen kuin upotti 17. helmikuuta 1943 sukellusvene U-69:n suojatessaan saattuetta ON165. Alus johti maaliskuun 1944 saattajaryhmä B6:ta suojaten saattueita HX227, ONS1, SC125, ONS6, SC131, HX257, ON206, SC145, ONS29 ja HX281, kunnes se siirrettiin 14. saattajaryhmään Normandian maihinnousun vuoksi. Alus osallistui 18. kesäkuuta 1944 14. saattajaryhmän mukana sukellusvene U-767 upottamiseen.
Dominikaanisen tasavallan laivastossa
Fame myytiin helmikuussa 1949 Dominikaaniselle tasavallalle, joka nimesi aluksen ensin Generalisimoksi (runkonumero D102) ja edelleen 1962 Sancheziksi. Alus poistettiin palveluksesta 1968 ja on romutettu.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat: