cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
JAKK
Seinäjoen koulutuskuntayhtymä (Sedu) ja Jalasjärven kunta allekirjoittivat 16. kesäkuuta 2014 aiesopimuksen, jonka perusteella JAKK:n toiminnat yhdistettiin Seinäjoen koulutuskuntayhtymään (Sedu) 1. tammikuuta 2016. JAKKin hallinnoima koulutustoiminta päättyi siten 31. joulukuuta 2015. JAKKin takaisin perittävien valtionosuuksien vuoksi vuonna 2013 kriisikunnaksi muuttunut Jalasjärven kunta liitettiin Kurikan kaupunkiin 1. tammikuuta 2016.
2017 Etelä-Pohjanmaan käräjäoikeus tuomitsi Jalasjärven ammatillisen aikuiskoulutuskeskuksen entisen rehtorin yhden vuoden ja kuuden kuukauden, kuljetus-logistiika-alan johtajan yhden vuoden ja kolmen kuukauden sekä Edian koulutusjohtajan yhden vuoden ja kolmen kuukauden pituiseen ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeistä avustuspetoksista. Jalasjärven kunnan koulutuksiin liittyen Jalasjärven entinen kunnanjohtaja tuomittiin yhden vuoden ja neljän kuukauden pituiseen ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä avustuspetoksesta ja törkeästä virka-aseman väärinkäytöstä.
2019 Vaasan hovioikeus korotti Jalasjärven entisen kunnanjohtajan ja Edian koulutusjohtaja rangaistuksia niin, että vankeus muuttuu ehdollisesta ehdottomaksi.
Filosofian maailmankongressi
20. maailmankongressi
Filosofian 20. maailmankongressi järjestettiin vuonna 1998 Bostonissa, Massachusettsissa.
Kongressin artikkeleista 260 julkaistiin nimellä The Proceedings of the Twentieth World Congress of Philosophy kahdessatoista aiheittain järjestetyssä niteessä. Niteiden aihealueet olivat: etiikka; metafysiikka; kasvatusfilosofia; uskonnonfilosofia, taidefilosofia ja luovuuden filosofia; tietoteoria; analyyttinen filosofia ja logiikka; uuden ajan filosofia; nykyajan filosofia; mielenfilosofia; tieteenfilosofia; yhteiskuntafilosofia ja poliittinen filosofia; ja kulttuurienvälinen filosofia.
Julkaisut toimittivat Jaakko Hintikka, Robert Neville, Ernest Sosa ja Alan Olson, ja niihin kuuluu artikkeleita muun muassa seuraavilta filosofeilta: Pierre Aubenque, Evandro Agazzi, Karl-Otto Apel, Natalia Avtonomova, Arindam Chakrabarti, Chung-ying Cheng, Daniel Dennett, Fred Dretske, Jorge J. E. Gracia, Marjorie Grene, Adolf Grünbaum, Jaakko Hintikka, Ted Honderich, Ionna Kuçuradi, Hans Lenk, Alasdair MacIntyre, C. Ulises Moulines, W. V. O. Quine, Gunnar Skirbekk, Vyachevslav Stepin, P. F. Strawson, Olúfémi Táíwò, Georg Henrik von Wright ja Linda Zagzebski.
21. maailmankongressi
Filosofian 21. maailmankongressi järjestettiin 10.-17. elokuuta 2003 Istanbulissa, Turkissa. Sen teemana oli ”Filosofia kohtaa maailman ongelmat” (”Philosophy Facing World Problems”). Kongressissa järjestettiin seuraavat symposiumit:
Kokouksen julkaisut tullaan julkaisemaan nimellä The Proceedings of the Twenty-First World Congress of Philosophy kolmessatoista aiheittain järjestetyssä niteessä. Niteiden aihealueet ovat: etiikka; yhteiskuntafilosofia ja poliittinen filosofia; ihmisoikeudet; kasvatusfilosofia; logiikka ja tieteenfilosofia; tietoteoria; filosofia ja kulttuuri(t); uskonnonfilosofia; filosofinen antropologia; antiikin ja uuden ajan filosofia; nykyajan filosofia; filosofiset suuntaukset 20. vuosisadalla; ja filosofia kohtaa maailman ongelmat.
22. maailmankongressi
Filosofian 22. maailmankongressi järjestettiin 30. heinäkuuta - 5. elokuuta 2008 Soulin kansallisessa yliopistossa Soulissa Etelä-Koreassa. Kongressissa oli neljä kaikille osallistujille tarkoitettua tilaisuutta:
Kongressin kansainvälistä ohjelmakomiteaa johti Gilbert Hottois.
Willandran järvialue
thumb|320px|Willandran järvialue: 1) Mulurulujärvi, 2) Willandrapuro, 3) Garnpungjärvi, 4) Leaghurjärvi, 5) Mungojärvi, 6) Arumpojärvi ja 7) Chibnalwoodin järvet Willandran järvialue on Unescon maailmanperintökohde, joka kattaa 2 400 km²:n alueen Australiassa Uuden Etelä-Walesin lounaisosassa. Se valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.
Alueella on merkittävä sekä luonnoltaan että kulttuuriselta arvoltaan. Siellä on merkittäviä jäänteitä varhaisista sivilisaatioista muun muassa maailman vanhin polttohautauspaikka. Osa alueesta kuuluu Mungon kansallispuistoon.
Anthemios Tralleislainen
Anthemios Tralleislainen (noin 474 – ennen vuotta 558) oli bysanttilainen matemaatikko, fyysikko ja arkkitehti. Hänet muistetaan kaikista parhaiten Isidoros Miletoslaisen kanssa suunnittelemastaan Hagia Sofia -kirkosta. Kirkossa käytettiin aivan uudenlaista arkkitehtuuria, joka osaltaan on tehnyt kirkosta tavattoman epävakaan, minkä vuoksi kirkkoa on jouduttu muutamaan otteeseen korjailemaan. Matematiikassa hän esitteli keinon, jolla voidaan ellipsi voidaan konstruktoida: asettamalla neulat ellipsin polttopisteisiin ja sitomalla nauha (pituus isoakselin verran) näihin kiinni. Pitämällä nauhaa koko ajan kireällä kynän avulla ja siirtämällä kynää eteenpäin saadaan ellipsi. Fysiikassa hän tutki valon heijastumista peileistä.
Elämä
Anthemios syntyi mahdollisesti Tralleiksessa lounaisessa Vähässä-Aasiassa. Hänen isänsä Stefanos oli ammatiltaan lääkäri ja Anthemioksen lisäksi hänellä oli neljä oppinutta poikaa: Dioskoros seurasi isänsä jalanjälkiä kotiseudullaan, Aleksandroksesta tuli yksi aikansa suurimmista lääketieteen ammattilaisista, Olympioksesta tuli roomalainen juristi ja Metrodoros siirtyi Konstantinopoliin kieliopintutkijaksi.
Anthemios muutti asumaan Konstantinopoliin, jolta ajalta hänen elämästäänsä on kirjattu muutamia anekdootteja. Erään mukaan Anthemios joutui riitaan kaunopuheisen naapurinsa Zenonin kanssa. Tästä kimpaantuneena Anthemios meni Zenonin kellariin ja rakensi sinne höyrykoneen, jolla hän ravisutti talon rakenteita niin että Zenon luuli sitä maanjäristykseksi. Härnäämistä hän jatkoi vielä peileillä ja sai naapurinsa uskomaan ukonilman iskeneen hänen taloonsa.
Prokopioksen mukaan Anthemios oli kaikista siihenastisista arkkitehdeista kaikkein etevin. Hänen ja Isidoroksen suunnittelemaa Hagia Sofiaa on myös jälkeenpäin pidetty yhtenä kauneimmista rakennuksista bysanttilaisen arkkitehtuurin ajalta. Kirkossa käytetty arkkitehtuuri oli uudenlaista, mikä innoitti myöhempiä arkkitehteja vielä usean vuosisadan ajan. Edistyneestä arkkitehtuurista kertoo esimerkiksi siinä käytetty pendentiivi. Toisaalta jotkut nykyajan kirjoittajat ovat väittäneet, ettei Anthemios ollut todellisuudessa ammattiarkkitehti vaan jonkinlainen amatööri. On ehdotettu, että Anthemios suunnitteli myös joitakin muita Konstantinopolin rakennuksia.
Anthemios kuoli ennen vuotta 558. Kuolinpaikkaa ei tiedetä, mutta mahdollisesti se oli Konstantinopolissa.
PDP-10
Historiaa
DECsystem-10 esiteltiin vuonna 1971 ja uusi suoritin, KI10, seuraavana vuonna. KL10, PDP-10:n pääsuorittimista tehokkain (Digitalin mukaan neljä kertaa KA:ta nopeampi), esiteltiin puolestaan 1974. Aikaisemmista PDP-10-suorittimista poiketen sen käskykanta oli mikrokoodattu, ja se käytti PDP-11-minitietokonetta eräänlaisena esitietokoneena, muun muassa itsensä käynnistämiseen.
DECSYSTEM-20 esiteltiin vuonna 1976. Se perustui KL10-suorittimeen, ja käyttöjärjestelmänä pyöri TOPS-20. Kaksi vuotta myöhemmin Digital esitteli KS10-suorittimen ja siihen perustuvan huokean DECsystem-2020-tietokoneen. KS10 jäi PDP-10-perheen viimeiseksi varsinaiseksi pääprosessoriksi. Vuosikymmenen vaihteessa Digital käynnisti Jupiter-hankkeen, jonka tarkoituksena oli uuden PDP-10-järjestelmän kehittäminen, mutta se keskeytettiin. Vuonna 1983 yhtiö lakkautti virallisesti koko PDP-10-tuotelinjan, lähinnä kilpailevan 32-bittisen VAX-arkkitehtuurin hyväksi.
Chalkidikí
Chalkidikí eli Khalkidike (myös Halkidikí) on Keski-Makedoniassa Kreikassa sijaitseva niemimaa, joka työntyy pohjoiseen Egeanmereen. Niemimaa muistuttaa kättä, jossa on kolme ”sormea” eli niemeä, lännestä itään Kassándra, Sithonía ja Áthos.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Chalkidikín niemimaan kartta.
Chalkidikín ja Kassándran niemen länsipuolella sijaitsee Thermaïkóslahti, Kassándran ja Sithonían niemien välissä Kassándranlahti eli Toronaíoslahti, Sithonían ja Áthoksen välissä Singitikóslahti eli Pyhänvuorenlahti, ja niemimaan itäpuolella Traakianmeri, Strymonikóslahti ja Ierissóksenlahti.
Niemimaan korkein huippu on Áthos-vuori (2 033 m) Áthoksen niemen kärjessä. Myös niemimaan keskiosissa on korkeita vuoria, joista korkeimmat ovat Chortiátis (1 201 m) ja Cholomóntas eli Ypsízonos (1 165 m). Niemimaan pohjoisosassa sijaitsevat järvet Vólvi ja Koróneia.
Hallinto ja kaupungit
Varsinaisen niemimaan suurimmat kaupungit ovat Néa Moudaniá (9 342 asukasta vuonna 2011), Néa Kallikráteia (7 238) ja Polýgyros (6 121). Thessalonikin metropolialue sijaitsee aivan niemimaan luoteisosassa Thermaïkóslahden pohjukassa.
Esihistoria ja mytologia
Chalkidikín niemimaa on ollut asuttu viimeistään noin – vuotta sitten. Tämän osoittavat ennen kaikkea Petrálonan luolasta tehdyt löydöt. Myöhemmin alueen varhaisia asukkaita olivat perinteen mukaan traakialaiset ja pelasgit.
pienoiskuva|[[Cholomóntas-vuoren maisemia niemimaan keskiosissa.]] pienoiskuva|[[Polýgyros|Polýgyroksen kaupunki.]] Kreikkalaisessa mytologiassa niemimaa oli paikka, jonne sijoittui gigantomakhia eli olympolaisten jumalten taistelu gigantteja vastaan. Giganttien johtaja Enkelados haudattiin elävältä Kassandran niemelle. Hänen uskottiin aiheuttavan seudun maanjäristykset yrittäessään päästä ylös haudastaan. Niemi sai myöhemmin nimensä Makedonian kuninkaasta Kassandroksesta, joka perusti alueelle Kassandreian kaupungin. Sithonian niemi sai nimensä Poseidonin pojasta Sithonista, ja Athos puolestaan samannimisestä gigantista, joka heitti Zeusta suurella kivellä.
Antiikki
Antiikin aikana nimi ”Khalkidike” viittasi aina vain osaan Chalkidikína myöhemmin tunnetusta niemimaasta. Siihen kuului alun perin vain niemimaan keskiosa ja mahdollisesti osa Sithonian niemestä, mutta eivät muut alueet.
Kreikkalaiset perustivat niemimaalle siirtokuntia 700- ja 600-lukujen eaa. taitteesta lähtien. Antiikin aikana koko niemimaan merkittäviä kaupunkeja olivat muun muassa Olynthos, Akanthos, Mende, Poteidaia ja Stageira. Merkittäviin kulttipaikkoihin lukeutuivat Zeus Ammonin pyhäkkö ja Poseidonin pyhäkkö.
Persialaissotien aikaan niemimaa oli Persian miehittämä. Salamiin meritaistelun jälkeen Olynthos ja Poteidaia kapinoivat persialaisia vastaan ja liittyivät Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Alueen osallistuminen peloponnesolaissotaan Ateenan puolella johti Menden tuhoon. Vuonna 348 eaa. koko niemimaasta tuli osa Makedonian valtakuntaa. Alue kukoisti, ja sinne syntyi uusia kaupunkeja, kuten Kassandreia, Uranopolis ja Antigoneia. Thessaloniken kaupunki perustettiin aivan niemimaan juureen. Vuonna 168 eaa. alueesta tuli osa Rooman valtakuntaa.
Myöhempi historia
Ensimmäinen luostari rakennettiin Áthokselle Bysantin valtakunnan aikana 800-luvulla jaa. Niemeä alettiin kutsua ”Pyhäksi Vuoreksi” 1000-luvulla. Bysanttilaisella ajalla Chalkidikín aluetta myös linnoitettiin linnoilla ja torneilla. Bysantin menetettyä alueen niemimaa oli venetsialaisten vallassa. Osmanit valloittivat alueen vuonna 1430. Alue liittyi Kreikan vapaustaisteluun vuonna 1821, tuolloin vielä tuloksetta. Uusi vapaustaistelu alkoi 1900-luvun alussa. Niemimaa liitettiin Kreikkaan muun kreikkalaisen Makedonian ohella ensimmäisen ja toisen Balkanin sodan jälkeen vuonna 1912.
Nimen ”Khalkidike” käyttö koko niemimaasta esiintyy ensimmäisen kerran kartoissa vasta 1700-luvulla, ja se yleistyi 1800-luvulla. Lopullisesti nimi vakiintui tarkoittamaan koko niemimaata Chalkidikín prefektuurin perustamisen myötä sen jälkeen, kun Makedonia oli liitetty Kreikkaan.
Marko Myyry
Marko Olavi Myyry (15. marraskuuta 1967 Kerava) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Myyry muistetaan erityisesti pienestä koostaan, ollen vain 161 senttimetriä pitkä. Hän siirtyi vuonna 1986 yhdessä isoveljensä Mika Myyryn kanssa kasvattajaseurastaan Keravan Pallosta Valkeakosken Hakaan, jonka valmentajana toimi hänen junioriaikojensa valmentaja Jukka Vakkila. Myyry siirtyi ulkomaille jo alle 20-vuotiaana ja loi uransa Saksassa ja Belgiassa. Siirto Saksan kakkosliigan SV Meppeniin aukaisi hänelle portit myös maajoukkueeseen, jossa hän pelasi 60 ottelua. Meppenistä hän siirtyi kolmeksi kaudeksi belgialaiseen KSC Lokereniin. Sieltä palattuaan hän edusti SV Meppeniä vielä seitsemän kauden ajan seuran vajotessa sarjassa alaspäin amatöörisarjoihin asti.
Myyry päätti uransa Blau-Weiß Dörpenin pikkuseurassa, jonka pelaajavalmentajana hän toimi.
D-8
D-8 eli Developing-8 on kahdeksan maan kehitysyhteistyöjärjestö. Sen jäseniä ovat Bangladesh, Egypti, Indonesia, Iran, Malesia, Nigeria, Pakistan ja Turkki. Järjestö perustettiin vuonna 1997. Sen tavoitteena on parantaa jäsentensä asemaa maailmankaupassa, nostaa elintasoa, lisätä osallistumista ja luoda uusia taloudellisia mahdollisuuksia jäsenilleen.
Per Westerberg
Per Erik Gunnar Westerberg (s. 2. elokuuta 1951 Nyköping) on ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko, joka toimi Ruotsin valtiopäivien puhemiehenä vuosina 2006–2014. Westerberg syntyi Nyköpingissä ja valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta vuonna 1974.
Westerberg, joka tuli valituksi valtiopäiville ensimmäistä kertaa vuonna 1979, toimi Carl Bildtin hallituksen teollisuus- ja elinkeinoministerinä vuosina 1991–1994.
Lena Raine
Lena Raine (s. 29. helmikuuta 1984), joka tunnetaan myös nimellä Lena Chappelle, on yhdysvaltalainen säveltäjä ja tuottaja. Hän on säveltänyt musiikkia useisiin videopeleihin, kuten Celesteen, Minecraftiin, Deltaruneen ja Chicory: A Colorful Taleen. Raine on kertonut julkisesti olevansa transsukupuolinen.
Georg Engeström
Jurij Georg Engeström (taiteilijanimet Georg Engeström, GEM, Gee; s. 25. elokuuta 1921 Ruokolahti – 11. lokakuuta 2008 Espoo) oli suomalainen taidemaalari ja pilapiirtäjä. Hän aloitti piirtämisen 1960-luvun alussa Hufvudstadsbladetiin nimimerkillä Gem ja Maalaisliiton pää-äänenkannattajaan Maakansaan (myöhemmin Suomenmaa) nimimerkillä Gee. Engeström jatkoi piirtämistä kumpaankin lehteen aina 1990-luvun alkuun saakka. Piirtäjän työ oli sivutoimista, sillä varsinaiselta ammatiltaan ekonomin tutkinnon suorittanut Engeström oli verotarkastaja.
Engeström on saanut taiteilijakoulutuksen yksityisesti eri taiteilijoiden ohjauksessa. Engeström on tehnyt Åbo Akademin kanslerien muotokuvat.
Souvenir
Souvenir on yhdysvaltalaisen kitaristi Eric Johnsonin vuonna 2002 julkaistu studioalbumi. Se sisältää Johnsonin julkaisematonta materiaalia vuosiväliltä 1973–2002.
Väärätalo
thumb|Väärätalo Väärätalo on Imatran kävelykadulla Koskenpartaalla sijaitseva 1930-luvulla rakennettu rakennus. Talossa on yrityksiä muun muassa Center Hotel Imatra, suutari ja parturi, mutta K-kauppa lopetti keväällä 2022. . Rakennuksen nimi johtuu julkisivun kaarevasta muodosta. Väärässätalossa on alusta asti ollut hotelli, ja vuosien aikana se on kokenut monet muutokset ja laajennukset.
Rakennuksen omistaa ulkomainen sijoitusyhtiö, joka on laiminlyönyt rakennuksen huollon. Rakennus on pantu myyntiin.
Rakennus on jäämässä tyhjilleen. Jos se päätyy kaupungille, edessä voi olla purkaminen. Rakennus on osittain suojeltu. Yleiskaavassa suojeltuja kohtia ovat Matinkadun puolen jugend-julkisivu ja kävelykadun julkisivu.
Helmi Kellokumpu
Helmi Kellokumpu (s. 23. maaliskuuta 1925 Kallunki, Salla) on suomalainen kirjailija jonka tunnetuin teos on 1998 ilmestynyt novellikokoelma Lasteen alaisia. Kirjan novelleissa kuvattiin Lapin itäkairan asukkaita sodanjälkeisinä jälleenrakennusvuosina.
Helmi Kellokumpu meni 15-vuotiaana karjakkokouluun ja kävi myöhemmin kauppakoulua Pietarsaaressa ja Rovaniemellä. Kauppakouluvuosinaan kirjallisuuteen tutustunut Kellokumpu julkaisi esikoisteoksensa Rajakylän lapset jo 1961 mutta sen jälkeen hän joutui jättämään kirjoittamisen lähes neljäksikymmeneksi vuodeksi perheen ja työn takia. Helmi Kellokumpu toimi myymälänhoitajana ja sen jälkeen 6-lapsisen perheen kotiäitinä. Vasta eläkkeelle jäätyään hänellä oli taas aikaa kirjoittamiselle. Tällä hetkellä Helmi Kellokumpu asuu Kuivaniemellä.
Kaarlo Brusin
Brusinin vanhemmat olivat tehtaanhoitaja Julius Brusin ja Maria Matilda Holmberg. Hän kävi Suomen liikemiesten kauppaopiston 1915. Hän siirtyi Pariisiin vuonna 1919 toiminimi Mauno Nordbergin prokuristiksi ja tuli osakkaaksi pariisilaiseen puutavaran välitysliikkeeseen. Vuodesta 1933 hän johti Suomen metsäteollisuuden Pariisiin perustamaa välitysliikettä, joka vuodesta 1948 oli nimeltään Les Agences Finlandaises.
Brusin oli Suomen edustajana Kansainvälisessä kauppakamarissa, Suomen Urheiluliiton edustajana Pariisissa sekä Suomen olympiakomitean luottamusmiehenä ja valtuutettuna Pariisin olympiakisoissa 1924. Hänen aloitteestaan aloitettiin Suomen ja Ranskan väliset yleisurheilumaaottelut vuonna 1922.
Verkkomuuntaja
Verkkomuuntaja voi tarkoittaa:
Ekho
Ekho oli kreikkalaisessa mytologiassa nymfi, joka puhui aina, kun muut puhuivat, ja joka ei koskaan aloittanut keskustelua muiden vaietessa. Hänestä tuli kaikuna tunnetun akustisen ilmiön henkilöitymä.
Ovidiuksen versio
Ovidiuksen Muodonmuutoksissa Ekho kuvataan nymfiksi, joka pidätteli Heraa loputtomilla puheillaan auttaen siten muita nymfejä pakenemaan lemmenseikkailuistaan tämän puolison Zeuksen kanssa ennen kuin Hera ehti saada heidät kiinni itse teosta. Tästä rangaistuksena hän lausui Ekholle, että tämän petollinen kieli kelpaisi tästä eteenpäin ainoastaan vähäisimpään käyttöön. Siitä eteenpäin Ekho saattoi ainoastaan toistaa toisten sanoja.
Narkissos, jokijumala Kefissoksen ja nymfi Liriopen erityisen kaunis viisitoistavuotias poika, vaelsi metsässä, ja Ekho rakastui tähän ja alkoi seurata tätä. Mitä kauemmin hän seurasi Narkissosta, sitä enemmän hän tätä himoitsi, mutta hän ei voinut kuin odottaa, koska ei saanut ääntä suustaan ensimmäisenä. Narkissos kuitenkin pysähtyy huutaen tovereilleen: "Kuka on täällä?", johon Ekho vastaa: "Täällä!" Hämillään nuorukainen jatkaa: "Tule tänne!", ja Ekho vastaa samoin. Uudelleen ja uudelleen Narkissos huutaa, ja äänen pettämänä lopulta pyytää: "Yhtykäämme täällä!", johon Ekho huudahtaa onnellisena: "Yhtykäämme!" ja ryntää rakastettunsa kaulaan. Narkissos pakenee tältä huudahtaen: "Irroita kätesi! Mieluummin kuolo kuin että koskaan hyväilisit minua!" Ekho vastaa: "Hyväilisit minua", ja pakenee syvälle metsään torjumisen masentamana. Rakkauden polttamana hänen ruumiinsa riutuu niin, että lopulta hänestä on jäljellä enää kivettyneet luut ja hänen äänensä, joka edelleen vastaa kukkuloilta, vaikka häntä itseään ei enää näykään.
Ekho rukoilee jumalia, että myös Narkissokselta kiellettäisiin tämän rakkauden kohde. Jumalatar Nemesis kuuli pyynnön, ja sai Narkissoksen rakastumaan omaan kuvajaiseensa. Kun Narkissos riutuu lähteen äärellä tuijottaen vain omaa kuvaansa, Ekhon kerrotaan huokailleen edelleen tämän rinnalla ja lopulta Narkissoksen kuoltua toistaneen uudelleen ja uudelleen naiadien surua. thumb|left|160px|Ekho, [[Alexandre Cabanel, 1887.]]
Longoksen versio
Longos kertoo teoksessaan Dafnis ja Khloe Ekhon olleen erityisen kaunis kuolevaisen isän ja nymfin tytär, joka tanssi nymfien ja soitti muusien kanssa. Ekho kuitenkin torjui sekä miesten että jumalien lähentelyt pitäen neitsyyttään arvokkaampana. Pan, suuttuneena tämän torjunnasta ja kateellisena musiikillisesta lahjakkuudestaan, lähettää hulluuden paikallisten paimenten pariin, ja nämä raivoissaan repivät Ekhon kappaleiksi. Nymfien vuoksi maa kätkee palat sisäänsä, josta ne edelleen toistavat ääniä - mukaan lukien Panin soiton - kuten aiemminkin.
Mikko Järvinen (laulaja)
Mikko Järvinen (s. 4. joulukuuta 1943 Kymi) on suomalainen muusikko, 1960-luvulta lähtien eri tanssiorkestereiden solistina toiminut laulaja.
Lapsuus ja kouluaika
Mikko Järvinen varttui synnyinseudullaan, Popinniemessä itäisen Suomenlahden rannikolla vuoteen 1949 saakka, jonka jälkeen perhe muutti omakotitaloon Otsolaan.
Kansakoulun jälkeen Järvinen kävi ammattikoulu ja jatkoi opiskeluja konepajakoulussa. Kouluaikoinaan Järvinen harrasti aktiivisesti yleisurheilua, painonnostoa, koripalloa ja jääkiekkoa paikallisissa seuroissa, sekä konepajakoulussa ollessaan moottoripyöräilyä.
Alkuaikojen esiintymiset
Järvinen aloitti uransa paikallisten orkesterien solistina vuonna 1958 ollessaan vielä ammattikoulussa. Silloisista Kotkan alueella vaikuttavista orkestereista hän toimi solistina Kari Salon ja sen jälkeen Teemu Huusarin yhtyeissä. Paikallisesti kysyntää esiintymisille riitti Mikkeliä ja Kangasniemeä myöten.
Iskelmälaulukilpailujen voitto 1964
1960-luvulla iskelmälaulukilpailut olivat hyvä keino saada mahdollisuus levytysyhtiöiden koelaulutilaisuuksiin. Kilpailut olivat suosittuja niin kilpailijoiden kuin myös yleisön keskuudessa. Järvinen osallistui syksyllä 1964 Veikko Ahvenaisen järjestämään iskelmälaulukilpailuun legendaarisella tanssipaikalla Karhulan Sammolla ja voitti ensimmäisen palkinnon. Tämän jälkeen Ahvenainen vei Järvisen koelauluun PSO-levy-yhtiön silloisen sovittajan Jörgen Petersenin luokse.
Ensimmäiset levytykset
Ensimmäisen levytyksen yhteydessä vuonna 1964 Järvinen kiinnitettiin Dallapé-orkesteriin. Esiintymiset lisääntyivät tämän kiinnityksen myötä niin, että päivätyö konepajan sorvaajana saattoi jäädä. Järvinen siirtyi kokopäiväiseksi muusikoksi.
Laulajana Järvinen oli luonnonlahjakkuus. Laulamiseen häntä opasti Martti Jäppilän suosituksesta oopperalaulaja Pentti Tuominen. Tuominen opetti Järviselle oikeaa äänenmuodostusta soinnutuksen ja hengityksen kautta. 1960-luvun puolivälissä vallitsi "tangokuume" ja niinpä pääosa Järvisen ja Dallapén levytyksistä on tangoja, mutta joukkoon mahtuu myös muutama humppa. Järvisen ensimmäisen, marraskuussa 1964 äänitetyn singlelevyn kappaleet olivat Martti Jäppilän tango Iltapilviä ja Onni Laihasen tango Muuttolintujen lähtö. Järvisen ja Dallapén levytykset julkaisi PSO-yhtiö.
Yhteistyö Dallapé orkesterin kanssa päättyi vuonna 1967.
Oma yhtye
Samana vuonna Järvinen perusti oman yhtyeen Dallapé-orkesterin hanuristin Olavi Palosen ja kitaristi Toivo Nuoran kanssa. Ryhmä esiintyi tanssilavoilla eri puolella Suomea. Yhtyeen toiminta loppui 1970, kun Järvinen aloitti opiskelun Kotkan Teknillisessä oppilaitoksessa konemestariksi.
Esiintymismatkat jatkuivat edelleen eri orkesterien solistitehtävissä lukuun ottamatta Helsingin Kulttuuritalon esiintymisia, joihin Järvinen keräsi oman orkesterin. Tässä yhtyeessä toimi silloisia eturivin muusikoita kuten Raimo Hendriksson, Kalevi Nyqvist, Aaro Kurkela, Erkki Seppä, Gusse Rössi ja Hannu Saxelin.
Ensimmäiset pitkäsoittolevyt
1970-luvun alkuvuosina Järvinen "fikaeerasi" Henry Theeliä Jorma Juseliuksen yhtyeessä, koska Theelin oli terveyssyistä hiljennettävä esiintymistahtiaan. Yhteistyö lujittui tällöin myös Pauli Granfeltin kanssa. Alkoi LP-levyjen sarja PSO-yhtiölle jonka kustantamana myös aikaisemmin levytetyt singlet oli tehty. Järvisen ensimmäinen LP-levy oli vuonna 1975 ilmestynyt Konkaritanssit 6 -albumi, jota äänitettäessä oli kulunut miltei tasan kymmenen vuotta Järvisen ensimmäisen singlelevyn nauhoituksesta.
Perhosvaikutus (elokuva)
Perhosvaikutus (The Butterfly Effect) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen sci-fi-/draamaelokuva. Sen pääosissa näyttelevät Ashton Kutcher, Amy Smart ja Eric Stoltz. Elokuvan ovat ohjanneet ja käsikirjoittaneet Eric Bress ja J. Mackye Gruber. Sille ilmestyi vuonna 2006 jatko-osa Perhosvaikutus 2, ja siitä kolme vuotta eteenpäin (2009) ilmestyi vielä The Butterfly Effect 3: Revelations.
Mikko Järvinen (laulaja)
Päivätyö
Konemestariopinnot päättyivät valmistumiseen vuonna 1973. Tämän jälkeen Järvinen työskenteli Vaasan Höyrymyllyllä Kotkassa koeleipomon työnjohtajana vajaa puolitoista vuotta, josta sitten siirtyi Kotkan Höyryvoimalaitokselle valvomoesimieheksi, ajuriksi.
Perhosvaikutus (elokuva)
Juonen yhteenveto
Evan Treborn (Ashton Kutcher), joka kärsi useista traumoista lapsena (John Patrick Amedori) selviytyi kivusta muistinmenetysten ansiosta. Etsiessään vastausta henkisten haavojensa parantamiseen, hän keksii, että lukiessaan nuoruudessaan kirjoittamiaan tekstejä hän pystyy siirtymään ajassa taaksepäin ja muuttamaan menneisyyttään. Hänen valinnoillaan on seurauksensa, matkustaessaan menneisyyteensä hänen tulevaisuutensa muuttuu vangista amputointipotilaaksi. Hänen jatkaessaan tätä hän tajuaa, että vaikka hänen aikomuksensa ovat hyviä, ne johtavat aina ei-toivottuun lopputulokseen.
Seitsemän vuoden ikä
Lapsuudessaan Evan Treborn alkaa kärsiä yhtäkkisistä muistinmenetyksistä. Hänen äitinsä Andrea pelkää, että hän on saattanut periä isänsä mielisairauden. Hänen isänsä Jason Treborn on turvalaitoksessa. Evanin lääkäri neuvoo Evania pitämään päiväkirjaa harjoittaakseen muistiaan.
Ensimmäinen muistinmenetys tapahtuu vuonna 1989 koulussa Evanin piirtäessä kuvaa tulevaisuudestaan. Yksityiskohtaisessa kuvassa on mies puukon kanssa hänen seisoessaan useiden ruumiiden päällä yltä päältä veressä. Evanin opettaja on huolissaan tästä ja näyttää kuvan Andrealle. Evan ei muista piirtäneensä kuvaa.
Toisen muistinmenetyksen Evan kokee kotonaan, kun Andrea näkee hänet yhtäkkiä pitelemässä veistä. Evan ei muista myöhemmin tästä mitään.
Eräänä päivänä Evan on naapurinsa kotona leikkimässä parhaan kaverinsa ja ensirakkautensa Kayleigh Millerin kanssa. Kayleighin isä, George, pyytää häntä esiintymään elokuvassa Robin Hoodina. Tällöin tulee kolmas muistinmenetys. Evan löytää itsensä seisomasta alasti Millerien kellarissa. Hänen vierellään seisoo Kayleigh myös ilman vaatteita. Heidät on selvästi pakotettu osallistumaan lapsipornoelokuvaan.
Evanin äiti keskustelee Evanin oudosta käytöksestä lääkärin kanssa, joka vakuuttaa, että Evan voi teeskennellä koska hänellä ei ole isähahmoa elämässään. He järjestävät Evanille tapaamisen isänsä kanssa parannuskeinoksi.
Evan kokee neljännen muistinmenetyksen kun hänen näkee isänsä klinikalla. Tapaaminen alkaa kuten pitäisikin, mutta yhtäkkiä tulee välähdys ja Evan löytää itsensä lattialta kamppailemasta isänsä kanssa joka yrittää kuristaa hänet. Vartijat syöksyvät sisään ja hetkellisen väkivaltaisen kamppailun seurauksena Jason menehtyy.
Kolmentoista vuoden ikä
Kayleighin vanhemmat eroavat ja hänen äitinsä muuttaa uuteen perheeseen. Kayleigh ja hänen veljensä Tommy saavat valita kumman vanhemman luona haluavat asua. Kayleigh valitsee isänsä hyväksikäytöstä huolimatta koska hän ei halua jättää Evania. Tommy, psykopaatin alku, joka pitää Evanin kiusaamisesta, jää myös isänsä luo.
Viides muistinmenetys sattuu vuonna 1995, kun Evan viettää aikaa Millerien ja Lenny Kaganin, toisen lapsuudenystävän, kanssa. Eräänä päivänä he löytävät dynamiittia ja päättävät tehdä sillä pienen kepposen. He laittavat sen postilaatikkoon, laittavat sytytyslangan palamaan ja odottavat. Jälleen seuraa välähdys ennen muistinmenetystä. Evan ja toiset juoksevat kohti metsää. Selvästikin jotain kauheaa tapahtui, mutta Evan ei pysty muistamaan mitä ja kukaan muu ei suostu kertomaan hänelle. Lenny viedään sairaalaan pahan šokin vuoksi. Evan muuttaa äitinsä kanssa pois dynamiittivälikohtauksen vuoksi. Sitä ennen Tommy polttaa hänen koiransa elävältä ja hakkaa Evanin ja siskonsa, sillä hän on mustasukkainen Kayleigh'n ja Evanin ihastuksesta.
Kahdenkymmenen vuoden ikä
Evan on menestyvä opiskelija yliopistossa, ja hänen pakkomielteenään on selvittää miten ihmismuisti toimii. Evan ei ole saanut yhtäkään muistikatkosta seitsemään vuoteen. Yhtenä iltana hän lukee vanhaa päiväkirjaansa, ja paikka hänen ympäriltään katoaa ja hän elää uudestaan saman hetken, jonka luki päiväkirjasta. Hän huomaa pystyvänsä muuttamaan menneisyyttä, mikä johtaa siihen, että myös hänen tulevaisuutensa muuttuu.
Kuitenkin aina, kun Evan uskoo tekevänsä oikein, seurauksena myös jotakin ennalta aavistamatonta pahaa tapahtuu. Esimerkiksi Evan palaa tapahtumiin Millerien kellarissa ja saarnaa Kayleighin isälle, että lapsiporno johtaa Kayleighin itsemurhaan ja kieltää isää koskemasta tyttäreensä. Seurauksena Kayleighin itsemurhaa ei tapahdu, mutta isä kohtelee Kayleighn veljeä Tommyä sitäkin enemmän kaltoin, ja myöhemmin vankilasta päässyt Tommy hyökkää Evanin kimppuun. Evan puolustautuu ja lopulta tappaa Tommyn joutuen itse vankilaan. Yhdessä versiossa menneisyydestä Evan yrittää estää dynamiittia räjähtämästä ja menettää kätensä, Tommy sen sijaan pelastaa pommin alkuperäiset uhrit. Seurauksena uskoon tullut Tommy ei päädy raivohulluksi sekopääksi ja Lenny säilyttä mielenterveytensä – mutta Evanin sijasta Kayleighn kanssa seurusteleekin Lenny. Ystävillä menee hyvin, mutta Evan on masentunut ja hänen äitinsä on sairastunut keuhkosyöpään – äiti aloitti tupakoinnin, kun Evan menetti kätensä.
Eräässä toisessa vaihtoehtomenneisyydessä Evan estää Tommyä tappamasta Evanin koiran, mutta Lenny yllättäen tappaa Tommyn, mikä johtaa siihen, että Kayleigh'stä tulee prostituoitu ja narkomaani. Jälleen Evan yrittää muuttaa menneisyyttään, tuloksena Kayleigh kuolee ja Evan tulevaisuudessa joutuu mielisairaalaan. Hänen uskotaan perineen isänsä mielisairauden. Evan käsittää, ettei hänen isänsä ollut sairas, vaan pystyi myös muuttamaan menneisyyttään ja oli siksi joutunut mielisairaalaan. Evan ei pääse enää käsiksi päiväkirjoihin, joiden avulla hän voisi muuttaa tulevaisuuttaan. Lääkäri pitää päiväkirjoja pakkomielteenä, joka muistuttaa Evanin isästä: Jason vaati saada valokuva-albumeita nähdäkseen. Evan pyytää vierailun aikana äidiltään vanhoja kaitafilmielokuvia, joiden avulla hän voisi päästä kaiken alkuun. Evan katsoo filmiltä hänen ja Kayleigh'in ensitapaamisen ja toivoo, ettei olisi ikinä tavannutkaan tätä. Hän palaa yliopistoaikaan ja päättää polttaa kaikki päiväkirjat Lennyn kanssa. Ohjaajan loppuversiossa kaitafilmi näyttää Evanin äidin synnytyssairaalassa. Filmiä katsomalla Evan palaa menneeseen aikaan, äitinsä kohtuun. Hän estää napanuoraa kiertämällä itseltään hapensaannin ja riistää näin henkensä ennen syntymäänsä, jolloin koko tapahtumaketju estyy tapahtumasta.
Mikko Järvinen (laulaja)
Päivätyö
Esiintymiset Jorma Juseliuksen ja Pauli Granfeltin kanssa lisääntyivät olennaisesti, mutta kolmivuorotyön ja esiintymismatkojen yhteensovittaminen oli työlästä.
Vuonna 1979 Järvinen siirtyi opettajaksi Kotkan Merenkulkuoppilaitokseen, jossa työskenteli vuoteen 1997 saakka. Tänä aikana Järvinen suoritti Hämeenlinnassa opettajaopinnot, sekä Helsingin- ja Jyväskylän yliopistoissa Ammattikasvatushallituksen järjestämät tietotekniikkaopinnot.
Tunnustuksia
Vuoden 1964 iskelmälaulukilpailujen voiton lisäksi Järvinen on voittanut merimiessarjan Kotkan Merimieslaulukilpailuissa vuonna 1983 ja MTV:n Mestarisolisti-kilpailun vuonna 1992.
Kokoelmat
Mikko Järvisen levytyksiä − enimmäkseen hänen albumeihinsa kuulumattomia − on lisäksi julkaistu muutamilla PSO:n kokoomalevyillä. Lisäksi hän lauloi Pauli Granfeltin yhtyeen säestyksellä muutaman kappaleen Yleisradion kantanauhalle 1970-luvun alussa.
Tekhne
Tekhne on kreikankielinen sana, joka tarkoittaa taitoa tai sovellettua tiedettä. Filosofisena, tietoteoreettisena terminä sillä viitataan tiedon (erityisesti epistēmē) käytännölliseen sovellukseen. Tekhne on rationaalinen menetelmä, joka liittyy esineiden valmistamiseen tai jonkun päämäärän saavuttamiseen. Tekhne muistuttaa epistemeä siinä, että kumpaankin liittyy tietoa periaatteista, mutta ne eroavat toisistaan siinä, että tekhnessä aikomuksena on valmistaminen tai tekeminen, ei tasapuolinen ymmärtäminen.
Kreikkalaisille tekhne tarkoitti kaikkia käden taitoja, kuten lääketiede ja musiikki. Toisaalta sana kytkeytyi ajatukseen siitä, ettei herrasmies työskentele käsillään. Tämän vuoksi se sopi vain alemmille yhteiskuntaluokille, kun taas ylemmät yhteiskuntaluokat harjoittivat ”vapaiden miesten” vapaita taiteita.
Platon kirjoitti Valtiossa, että tekhne edusti (taiteen tai käsityön merkityksessä) uhkaa rauhalle, järjestykselle ja hyvälle hallinnolle, jonka perustana toimi sen sijaan filosofien taito, tieto ideoista. Aristoteles katsoi tekhnen edustavan ihmisen harjoittamaa luonnon epätäydellistä jäljittelyä.
Termiä tekhne on käytetty filosofisessa diskurssissa erotuksena taiteista (tai poiesiksestä). Joskus tekhnen on katsottu edustavan tiedon lineaarista, narratiivista esitystä ja poiesiksen tiedon dynaamista esitystä.
Japani talviolympialaisissa 2022
Japani osallistui Pekingin talviolympialaisiin 2022, muttei lähettänyt hallituksen virallista edustajaa. Japani sai olympialaisissa yhdeksän pronssia, kuusi hopeaa ja kolme kultaa eli yhteensä 18 mitalia, ja sijoittui mitaleissa 12. sijalle.
Hruštšovka
pienoiskuva|Hruštšovka [[Tomsk|Tomskissa]] Hruštšovka on Neuvostoliitossa nopeasti ja halvalla 1950–1960-luvulla tiilistä tai betonielementeistä rakennettu 3–5-kerroksinen hissitön kerrostalo, joka on saanut nimensä maan silloisen päämiehen Nikita Hruštšovin mukaan. Taloissa asumisväljyydeksi määriteltiin 10 neliötä henkeä kohden. Hruštšovkojen rakentamisprojektien tarkoituksena oli tarjota asuntoja aikakaudella maaseudulta kaupunkeihin muuttaneille ihmisille.
Hruštšovkojen rakentaminen yleistyi kaikissa Itä-Euroopan maissa.
Hruštšovkojen historia
Hruštšovka-rakentaminen perustui elementtitekniikkaan. Ensimmäiset elementtitalot rakennettiin jo Stalinin aikana 1948 Moskovaan nykyisen Sokolinin mäen piirin alueelle ja Horoševskoje šosselle yksittäisin projektein Neuvostoliiton arkkitehtiakatemian Gosstroiprojektin ja Mosgorprojektin suunnitelmien mukaisesti. Suunnitelmia laati Vitali P. Lagutenko (sarja-7).
Hruštšovkat edustivat rakennusteknisesti tehokasta uutta rakentamista, ja toimivat rakennusmateriaalia ja työtä enemmän vaatineiden, Stalinin aikaisten paksuseinäisten talojen korvaajina uusasuntotuotannossa. Niiden kestävyys kuitenkin oli edellisiä heikompi, mikä huomattiin mm. Armenian maanjäristyksessä joulukuussa 1988. Saumoistaan tiivistetty elementtitalo ei yleisesti ottaen ole yhtä vahva kuin perinteisemmät ja kalliimmat, paksuseinäiset ja paikoilleen rakennetut ratkaisut.
Hruštšovkojen eri tyyppejä
Hruštšovka on saman kaavan mukaan rakennettu kerrostalo, joka edustaa tyyliltään funktionalismia. Hruštšovkoja on erityyppisiä: useimmiten ne ovat elementti- tai tiili taloja, harvemmin isoista betonielementeistä rakennettuja. Tunnetuimpia ovat elementtihruštšovkat. Ne olivat hyvin yleisiä, koska rakentaminen esivalmistetuista teräsbetonielementeistä oli nopeaa. Yleensä tällaisissa taloissa sekä ulkoseinien lämpöeristys että talon sisäinen äänieristys ovat huonoja. Tiilihruštšovkoja taas rakennettiin useimmiten kaupunkeihin, joissa ei ollut omaa rakennusteollisuutta. Tiilitalojen rakentamiseen käytettiin usein silikaattitiiliä ja esivalmistettuja teräsbetonituotteita, kuten laipioita, kamanoita ja porrassyöksyjä. Tällaiset rakennukset nousivat pystyyn nopeasti, mistä johtuen rakennusten laatu usein kärsi.
Elementtihruštšovkat jaetaan purettaviin ja pysyviin. Purettavat hruštšovkat oli tarkoitettu väliaikaiseksi ratkaisuksi asuntopulaan, ja niiden arveltiin olevan käytössä 25 vuotta, mutta joitakin niistä ei ole vieläkään poistettu asuntokannasta. Pysyvien hruštšovkojen käyttöiäksi oli suunniteltu 50 vuotta. Myöhemmät tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että käyttöaikaa voidaan pidentää 150 vuoteen, mikäli rakennuksiin tehdään peruskorjaus. Tiilihruštšovkat kuuluvat pysyvien talojen sarjaan, joidenka käyttöikä on vähintään 100–150 vuotta. Yksittäiset talot saattavat kuitenkin tulla käyttökelvottomiksi aikaisemminkin, joko huonon kunnossapidon tai huonon rakennuslaadun vuoksi.
Varustetaso
Stalinin aikakauden alussa rakennetut talot olivat varustetasoltaan hyvin erilaisia. Eliitille tarkoitetuissa niin sanotuissa nomenklatuura-”stalinkoissa” oli keskuslämmitys, lämmin ja kylmä vesi, erillinen kylpyhuone ja WC sekä yli viisikerroksisissa taloissa hissi ja roskakuilu. Tavallisen työväestön taloissa ei useinkaan ollut kylpyhuonetta, vaan saniteettitilassa oli vain lavuaari ja vessanpönttö. Asukkaat kävivät pesulla yleisissä saunoissa. Ruoanlaittoa varten oli puuhella. Kylpyammeellisten asuntojen vesi kuumennettiin lämminvesivaraajalla, joka toimi puilla tai muulla kiinteällä polttoaineella.
Mataliin stalinkoihin oli suunniteltu uunilämmitys. Oli myös asuinrakennuksia ilman vesijohtoa tai viemäriä, joissakin taloissa vessat olivat kuivakäymälätyyppisiä. Välikatot olivat puuta niin sanotuissa työläisten stalinkoissa sekä joissakin eliittiä varten rakennetuissa stalinkoissa, paitsi vessoissa ja korkeiden talojen rappukäytävissä. Uunilämmityksen ja puuvälikattojen yhdistelmä saattoi aiheuttaa tulipalovaaran.
Hruštšovkojen tulo nosti asumismukavuuden uudelle tasolle. Hruštšovkojen perusvarustukseen kuului keskuslämmitys, kylmävesijohto ja viemäri. Saniteettitiloihin kuului amme, useimmiten istuma-amme. Suurimmassa osassa hruštšovkoja saniteettitila on yhdistetty kylpyhuoneeseen. Kaasujohdon yleistyminen kaupungeissa mahdollisti kaasulieden asentamisen hruštšovkoihin.
Jos hruštšovkoihin ei tullut kaasua, keittiöön asennettiin puuliesi. Jos taas talossa oli tehokas sähköverkko, keittiöön asennettiin sähköliesi. Kuuma vesi tuotiin hanoihin kaukolämpöjärjestelmän kautta, mutta useimmiten taloon ei tullut kuumaa vettä. Tässä tapauksessa asuntoihin asennettiin kaasulla toimivia vedenlämmittimiä. Jos talossa ei ollut kaasua, käyttövettä lämmitettiin polttopuilla toimivalla lämmittimellä.
Hruštšovkojen laipiot ovat palonkestäviä, koska ne tehtiin teollisesti valmistetuista teräsbetonielementeistä. Hruštšovkoissa ei ole hissejä, koska standardien mukaan hissit olivat pakollisia vain yli viisikerroksisissa taloissa. Joissakin talomalleissa on roskakuilut. Kunkin porraskäytävän jokaiselle kerrostasolle sijoitettiin kaksi tai neljä asuntoa.
Hruštšovkan ”jääkaappi”
Pienikokoisen tiilihruštšovkan keittiön ikkunan alla sijaitsee usein seinään rakennettu kaappi ruoan säilyttämistä varten. Kaapin ulkoseinä on yleensä vain puolikkaan tiilen paksuinen. Joissakin rakennustyypeissä seinässä on ilmanvaihtoaukko, jota tarvittiin muun muassa kaasulieden kunnollista toimimista varten. Kylminä vuodenaikoina tämä kaappi korvasi oikean jääkaapin. Samankaltaisia kaappeja löytyy myös Stalinin aikakauden rakennuksista.
Nimitystä ”Hruštšovin jääkaappi” käytetään hruštšovkoista yleisesti huumorimielessä. Syynä on näiden talojen huono lämpöeristys, jonka takia asunnoissa on talvella kylmä.
Ikkuna kylpyhuoneessa
Monissa hruštšovka–kerrostaloissa (esimerkiksi, 1-447 sarjassa) on ikkuna kylpyhuoneesta keittiöön. Ikkuna on 40 cm korkea ja se on sijoitettu katonrajaan. Keittiön puolella se sijaitsee tavallisen ikkunan vastakkaisella seinällä. Todennäköisin syy ikkunan lisäämiseen on ollut se, että hruštšovkien rakentamisen aikoina sähkökatkokset olivat hyvin yleisiä. Sähkökatkoksen aikana ikkunasta pääsi hieman valoa, mikä mahdollisti vessan ja lavuaarin käytön.
Säilytyskomero
Monissa hruštšovka-projekteissa, mukaan lukien 1–335, 1-447, 1-464-sarjoissa, asuntoihin oli sijoitettu melko suuria (2–3 m2), ikkunattomia ja valottomia säilytyskomeroita. Myöhemmissä projekteissa säilytyskomeroiden koko oli huomattavasti pienempi ja vielä myöhemmin ne muuttuivat sisäänrakennetuiksi kaapeiksi. Brežnevin aikakauden taloissa säilytyskomerot jäivät vähitellen kokonaan pois ja ne korvattiin kaapeilla ja muilla huonekaluilla.
Dagmar Lurz
Dagmar Lurz, nykyään Lurz-Prott (s. 18. tammikuuta 1959 Dortmund) on saksalainen taitoluistelija.
Urallaan Länsi-Saksaa edustanut Lurz kilpaili naisten yksinluistelussa kansainvälisellä tasolla teini-ikäisestä alkaen. Hän sijoittui talviolympialaisissa kymmenenneksi vuonna 1976 Innsbruckissa ja voitti pronssimitalin vuonna 1980 Lake Placidissa.
Maailmanmestaruusmitaleita Lurzilla on kaksi, pronssi vuodelta 1977 ja hopea vuodelta 1980. Euroopan-mestaruuskilpailuista hänellä on peräti neljä hopeaa, vuosilta 1977–1980. Hän voitti myös Saksan-mestaruuden neljä kertaa vuosina 1977-1980.
Jagjit Singh Aurora
Jagjit Singh Aurora (13. helmikuuta 1917 – 3. toukokuuta 2005) oli intialainen kenraali, joka johti ylipäällikkönä joukkonsa voittoon vuoden 1971 Kolmannessa Intian–Pakistanin sodassa, joka johti Bangladeshin itsenäistymiseen. Aurora oli osallistunut kahteen aikaisempaan sotaan Pakistania vastaan vuosina 1947−1949 ja 1965. Sotilasuransa päättymisen jälkeen Aurora keskittyi sikhien asian edistämiseen.
Helsinki-prosessi
Helsinki-prosessi (Helsinki Process on Globalisation and Democracy) on kansainvälinen prosessi, joka pyrkii edistämään globalisaation demokraattista hallintaa.
Helsinki-prosessin lähtökohdat
Helsinki-prosessi edistää eri toimijatahojen välistä vuoropuhelua ja konkreettista yhteistyötä tarjoamalla avoimen ja epävirallisen foorumin monitoimijadialogille. Prosessin yhteydessä toimivat:
Helsinki-prosessin ensimmäinen vaihe 2002-2005
Helsinki-prosessin ensimmäinen vaihe, joulukuusta 2002 lokakuuhun 2005, koostui korkean tason Helsinkiryhmästä, jonka puheenjohtajina Suomen ja Tansanian ulkoministerit toimivat, sekä kolmesta temaattisesta työryhmästä: Globaalin ongelmanratkaisun uudet lähestymistavat, Globaali talousagenda sekä Inhimillinen turvallisuus. Prosessin ensimmäinen vaihe huipentui 7.-9. syyskuuta järjestettyyn Helsinki-konferenssiin, johon osallistui yli 600 eri toimijatahojen edustajaa yli 70 maasta.
Helsinki-ryhmä ja temaattiset työryhmät tuottivat lukuisia ehdotuksia muun muassa globaalihallinnan demokratia-, koherenssi-, ja toimeenpanovajeiden korjaamiseksi, terveydenhuollon rahoittamiseksi, uusien kehitysrahoituslähteiden löytämiseksi, naisiin kohdistuvan väkivallan vähentämiseksi, laittoman pienasekaupan rajoittamiseksi, korruption kitkemiseksi sekä globaalihallinnan parlamentaarisen ulottuvuuden kehittämiseksi. Helsinki-ryhmä esitti prosessin jatkamista ehdotusten toimeenpanon edistämiseksi sekä monitoimijayhteistyömallin kehittämiseksi.
Helsinki-prosessin toinen vaihe 2006-2007
Helsinki-prosessin toinen vaihe huipentuu vuoden 2007 lopulla Tansaniassa järjestettävään konferenssiin, jossa arvioidaan tiekarttojen ja pyöreiden pöytien tuloksia.
Bamfordin rautatieasema
Bamfordin rautatieasema on rautatieasema Bamfordin kylässä Derbyshiressä. Se sijaitsee Hope Valley Linen varrella.
Asema avattiin 25. kesäkuuta 1894. Sitä käytti 31 654 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Sharon den Adel
Sharon Janny den Adel (s. 12. heinäkuuta 1974 Waddinxveen, Etelä-Hollanti) on alankomaalainen muusikko. Vuonna 1996 hänestä tuli hänen poikaystävänsä Robert Westerholtin perustaman sinfonista metallia soittavan Within Temptationin laulaja. Sharon ja Robert saivat esikoisensa, Eva Lunan, 7. joulukuuta 2005 ja toisen lapsensa Robin Aidenin 1. kesäkuuta 2009. Marraskuussa 2010 hän kertoi odottavansa kolmatta lastaan. Logan Arwin syntyi 30. maaliskuuta 2011.
Vierailut muiden levyillä
thumb|Sharon den Adel esiintymässä [[Within Temptationin konsertissa]]
Meze
Meze on Lähi-idän, itäisen Välimeren ja Balkanin alueilla suosittu alkuruokalajitelma. Sana meze tulee persian kielen sanasta مزیدن mazzidan, maistaa. Mezet ovat samankaltaisia kuin espanjalaiset tapakset.
Mezet ovat pieniä lautasella tarjottavia alkuruokia, jotka on suunniteltu nautittavaksi alkoholin kera tai muuten vain naposteltaviksi. Iranissa niitä tarjoillaan alkoholin ohella juhlissa tai vieraille. Kreikassa, Libanonissa, Syyriassa ja Turkissa mezejä tarjotaan nautittavaksi anisviinan kanssa kahviloissa ja baareissa. Niitä voidaan suurempina annoksina syödä myös pääruoaksi.
Suosittuja Mezejä Libanonissa ja Syyriassa
Listassa mainittuja ruokalajeja saatetaan tarjoilla muissa meze-maissa jollain toisella nimellä.
Mario J. Molina
Mario Jose Molina (19. maaliskuuta 1943 México – 7. lokakuuta 2020 ) oli fysikaalinen kemisti ja ensimmäinen meksikolainen, joka on saanut luonnontieteen Nobelin palkinnon. Molina palkittiin yhdessä Paul J. Crutzenin ja F. Sherwood Rowlandin kanssa 1995 Nobelin kemianpalkinnolla ilmakehän kemiallisista tutkimuksista, erityisesti otsonin muodostumisen ja hajoamisen tutkimuksesta.
Mario Molinan vanhemmat olivat Roberto Molina Pasquel ja Leonor Henriquez de Molina. Hän oli jo pienestä pitäen innostunut kemiasta ja kemistin koulutuksen saaneen tätinsä Esther Molinan avustuksella hän teki yliopistotason kemiallisia kokeita jo ollessaan peruskoulussa. Yksitoistavuotias Molina lähetettiin Sveitsiin sisäoppilaitokseen oppimaan saksaa, jota perheen käsityksen mukaan kemistin on hyvä osata. Hän suoritti korkeakoulututkinnon Meksikossa kemiantekniikasta. Matkusteltuaan euroopassa ja opiskeltuaan matematiikkaa ja polymeerikemiaa hän lähti Yhdysvaltoihin Kalifornian yliopistoon Berkeleyssä suorittamaan tohtorin tutkintoa fysikaalisesta kemiasta 1968.
Berkeleyssä opiskellessaan Molina pääsi George C. Pimentelin tutkimusryhmään, missä hän tapasi tulevan vaimonsa ja kollegansa Luisa Tanin. Molina sai tohtorintutkintonsa valmiiksi 1972. Vuotta myöhemmin hän siirtyi professori F. Sherwood Rowlandin tutkimusryhmään Irvinen kampukselle ja meni naimisiin Luisan kanssa.
Juho Meriläinen (toimittaja)
Juho Meriläisen vanhemmat olivat talollinen Iisak Meriläinen ja Riitta Vatanen. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1894.
Meriläinen oli vuoden verran vt. kansakoulunopettajana Ilomantsissa ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkintoa varten. Meriläinen tuli vuonna 1900 Päivälehden palvelukseen ja hän toimi tässä lehdessä ja sen seuraajassa Helsingin Sanomissa oikolukijana, valtiopäiväselostajana ja reportterina aina vuoteen 1906 saakka. Samaan aikaan Meriläinen toimitti myös Velikulta-pilalehteä yhdessä Emil Vainion kanssa.
Opiskeluvuosinaan Meriläinen toimi muun muassa Savo-Karjalaisen ja sittemmin Karjalaisen osakunnan historioitsijana. Hän oli Ylioppilaiden Keskusteluseuran jäsenenä ja kuului 1900-luvun alussa sortokauden aikana vastarintajärjestö Kagaaliin. Meriläisellä oli myös maatila syntymäpitäjässään Tuupovaaralla.
Meriläinen kuoli joulukuussa 1944 pitkällisen sairauden jälkeen kotonaan Tuupovaaran Herajärvellä. Hänet on haudattu Tuupovaaran hautausmaalle.
Juho Meriläinen oli naimisissa vuodesta 1912 Alma Johanna Ronkaisen (1890–1971) kanssa.
Julkaisu
Julkaisu on (useina kappaleina) julkaistu kirjallinen tuote, alkujaan joko lehden artikkelissa tai kirjan muodossa niin että artikkeli jää pysyvästi saataville. 1980-luvun lopulta alkaen julkaisuja on voinut tehdä myös Internetissä. Julkaisemisella voidaan tarkoittaa muunkinlaisen uuden asian, esineen, ohjelman, laitteen tai muun sellaisen julkistamista. Julkaisu (engl. release) voi olla myös tietokoneohjelman tai sen version (engl. version tai release) tuonti myyntiin. Jopa esimerkiksi autojen uusien vuosimallien lanseerausta voidaan kuvata sanalla julkaisu.
Dokumentin versionhallinta
Useamman ihmisen valmisteleman dokumentin (esimerkiksi rakennuspiirustus, tietokoneohjelma, raportti) eri versioiden muutosten hallinnassa käytetään myös termiä julkaisu (release) merkkinä dokumentin kypsyydestä. Kehittelyn yleensä tällöin alkanut luonnoksesta edeten luonnosversioina, joiden muutoksia seurataan, viralliseen dokumenttiin.