cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mary Jane Watson
Historia
Hänen poissa ollessaan Peterillä oli muita ihmissuhteita, joihin kuului hänen seurustelunsa naispuolisen seikkailijan Mustan Kissan kanssa. Mary Jane palasi myöhemmin New Yorkiin ja aloitti työn mallina. Lukuisat ystävät yrittivät elvyttää Peterin ja Mary Janen romanssin, mutta kummatkin vastustivat ajatusta. Mary Jane tapaili joitain näyttelijöitä ja erästä miestä muotibisneksestä, joka käytti häntä vain julkisuuteen pääsemisen keinona.
Eräänä päivänä yksi Hämähäkkimiehen vihollisista, Puuma, käytti jäljityskykyjään ja yli-inhimillisiä aistejaan jäljittämään Hämähäkkimiehen Peter Parkerin asuntoon, jossa Mary Jane oli juuri vierailulla. Peter tönäisi hänet pois asunnosta juuri ennen kuin Puuma murtautui sisään. Mary Jane saattoi kuulla Hämähäkkimiehen ja Puuman taistelun asunnon lukitun oven läpi. Kun kamppailu päättyi, Mary Jane meni Peterin luokse ja kertoi, ettei voisi enää huolehtia vaaroista, joihin Peter itsensä laittaa ja että hän tiesi Peterin salaisen henkilöllisyyden. Kuitenkaan Mary Janella ei ollut varmaa todistetta ennen kuin Musta Kissa, jonka tiedettiin taistelleen Hämähäkkimiehen vierellä, saapui asuntoon. Mary Jane ryntäsi kyynelehtien ulos asunnosta.
Mary Jane oli jo lähdössä kaupungista, kun hän päätti ettei pakenisi Peterin luota. Palaten hänen luokseen Mary Jane kertoi elämäntarinansa Peterille, ja Peter päätti uskoa oman salaisuutensa Mary Janelle. He päättivät pysyä läheisinä ja luotettavina ystävinä, jättäen mahdollisuuden romanttiseen suhteeseen ulos laskuista.
Ensi kertaa Peterillä oli ystävä jolta hänen ei tarvinnut salata elämäänsä Hämähäkkimiehenä. Mary Jane huolehti Peterin hengen puolesta, mutta pysyi järkähtämättä hänen ystävänään jopa katsoen alkuperäisen Mörkön ja Hämähäkintappajan uuden version luomia vaaroja silmiin. Ajan kuluessa Peter ja Mary Jane tajusivat pettävänsä itseään tunteidensa vahvuuden suhteen ja he tajusivat rakastavansa toisiaan. Peter kosi Mary Janea uudemman kerran. Hän ei vastannut heti, vaan lähti Pittsburghiin tapaamaan siskoaan, joka oli joutunut vankilaan. Mary Jane auttoi poliisia pidättämään oikean roiston, heidän isänsä Philipin, joka oli varastanut erään vanhan kartan. Mary Jane sopi välinsä sisarensa kanssa. Heti sen jälkeen Mary Jane vastasi myöntävästi Peterin kosintaan.
Peter ja Mary Jane vihittiin New Yorkin kaupungintalon portailla ja heidät vihki Mary Janen setä tuomari Spencer Watson. He menivät kuherruskuukaudelle Ranskaan ja alkoivat asustamaan asunnossa johon Mary Janella oli varaa mallintöittensä ansiosta.
Myöhemmin eräs multimiljonääri nimeltä Jonathon Caesar sai pakkomielteen Mary Janesta ja jopa piti häntä vankina jonkin aikaa. Mary Jane pääsi vapaaksi ja Caesar joutui vankilaan. Hän kuitenkin kosti hylkäämisen järjestämällä Peterille ja Mary Janelle häädön heidän asunnostaan. Hän myös esti Mary Janea saamasta mallintöitä ja mitään yhtiötä palkkaamasta häntä. Jäädytettyjen varojensa vuoksi Mary Jane ja Peter joutuivat muuttamaan May Parkerin luokse joksikin aikaa.
Peter ja Mary Jane olivat noin vuoden asumuserossa, koska Mary Jane tarvitsi aikaa miettiä heidän suhteensa tulevaisuutta. Kohdattuaan Peterin kuvatessaan elokuvaa Mary Janen mieli alkoi vetää häntä takaisin Peterin luo. Viimein Mary Jane näki lentokentällä, kun Peter Hämähäkkimiehenä ja Kapteeni Amerikka taistelivat Latverian kansalaisia vastaan, jotka yrittivät murhata Tohtori Doomin. Taistelun jälkeen Peter ja Mary Jane keskustelivat ja tulivat siihen tulokseen, että he voisivat palata yhteen.
Animaatiosarja
thumb|right|Mary Jane Watson Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa Mary Jane esiintyi useasti Hämähäkkimies-animaatiosarjassa äänenään Sara Ballantine.
The B. Coming
The B. Coming on Beanie Sigelin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2005. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kolmannella sijalla.
Samplet
Feel It In The Air
I Can’t Go On This Way
Gotta Have It
Purple Rain
Oh Daddy
Bread & Butter
Flatline
Look At Me Now
It’s On
Wanted (On The Run)
Don't Stop
Smart Crossblade
Smart Crossblade on smart-automerkin erikoismalli, jota valmistettiin vain 2000 kappaletta vuonna 2002. Auto on tehty W450-korimallin Fortwon alustalle ja vastaakin täysin Fortwota muuten paitsi ulkoiselta olemukseltaan. Vanteet ovat aina mustat kolmipuolaiset alumiinivanteet. Autoa sai vain mustana punaisella keinonahkasisustalla. Vakiovarusteena on auton yli vedettävä suojapeite.
Liberia kesäolympialaisissa 2000
Liberia osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin vuonna 2000 kahdeksan urheilijan joukkueella. Maan kaikki urheilijat osallistuivat yleisurheiluun. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Kouty Mawenh.
Smart Crossblade
Autossa tuulilasin virkaa ajaa noin 20 cm korkea muovilippa, joka ohjaa ilmavirran pääsääntöisesti auton yli. Kattoa ei ole, ja auto onkin täysin vesisateen kestävä. Kaikissa säilytyslokeroissa ja penkkien verhoiluissa on poistumisaukot vedelle. Autot on numeroitu yksilöllisesti, ja numerointi kaiverrettu teräslaattaan, joka on sijoitettu kojelauden etuosaan.
Veho on maahantuonut Suomeen vain yhden Crossbladen, joka oli myöhemmin esillä useissa tapahtumissa.
Aiheesta muualla
Smart City coupé
Club Social y Deportivo Colo-Colo
Club Social y Deportivo Colo-Colo on chileläinen vuonna 1925 perustettu jalkapalloseura Santiagon kaupungista. Colo-Colo on Chilen menestynein jalkapalloseura, se on voittanut maan Primera Divisiónin mestaruuden 31 kertaa. Cup-mestaruuden se on voittanut 11 kertaa. Vuonna 1991 se voitti ensimmäisenä chileläisenä seurana Copa Libertadoresin. Colo-Colo pelaa kotiottelunsa 47 347 katsojaa vetävällä Estadio Monumental David Arellanolla. Joukkueen lempinimiä ovat: Albos (lumivalkoiset), Cacique ja Eterno Campeón (ikuinen mestari).
Kansainväliset saavutukset
Copa Libertadores de América Intercontinental Cup Recopa Sudamericana Copa Interamericana Copa Sudamericana
Favela
thumb|[[Rocinha Rio de Janeirossa.]] thumb|Cantagolon favelan taloja Rio de Janeirossa. Favela on Brasiliassa elintasoltaan alhainen kaupunkimainen asuinalue, joka ei täytä rakentamisen turvallisuusvaatimuksia. Virallisesti favelalla tarkoitetaan mitä tahansa laittomasti rakennettua asuinaluetta, mutta puhekielessä se on usein slummin synonyymi.
Nimityksen alkuperä juontaa juurensa Brasilian Bahiassa käydystä poliittis-uskonnollisesta Canudosin sodasta. Canudosin linnoitus rakennettiin sodan aikana turvapaikaksi vuorille, joista yksi oli koko vuoren peittävän tyräkkikasveihin kuuluvan favela-kasvin (Cnidoscolus quercifolius ) mukaan nimensä saanut "Morro de Favela". Sodan jälkeen Rio de Janeiroon palanneilla 20 000 veteraanilla ei ollut rahaa eikä asuinpaikkaa, joten he ja muut Rion kodittomat rakensivat vuonna 1897 uudet asumuksensa rakennuskieltoon asetetuille kaupungin kukkuloille. Siitä lähtien etenkin vuorille ja kukkuloille muodostuneita laittomia asumuksia on kutsuttu faveloiksi.
Rio de Janeiron Rocinhan favela on Etelä-Amerikan suurimpia slummeja. Myös São Paulossa ja muissa Brasilian suurkaupungeissa on useita faveloita.
Onnettomuudet, etenkin maanvyörymät ovat yleisiä rakennuskieltoon asetetuilla vuorilla. Faveloissa on myös rikollisuutta, huumeongelmia ja jengisotia.
Faveloilla sanotaan olevan omia sosiaalisia säännöstöjä, jotka kieltävät rikosten tekemisen alueillaan. Paikalliset katujengit toimivat alueen omana poliisijoukkona, sillä usein kaupungin poliisit eivät uskalla mennä faveloihin. Väitteistä huolimatta väkivaltaisuudet ja etenkin murhat ovat yleisiä suurimmassa osassa faveloita.
Elokuva Jumalan kaupunki vuodelta 2002 kertoo Rio de Janeiron favelan köyhyyden, epätoivon ja väkivallan täyttämästä elämästä, joskaan Cidade de Deus ei sanan varsinaisessa merkityksessä ole favela. Elokuva Favela Rising kuvaa elämää Rion Vigário Geralissa.
PokéPark Wii: Pikachu's Adventure
PokéPark Wii: Pikachu's Adventure (jap. ポケパークWii ～ピカチュウの大冒険～, PokePāku Wii Pikachū no Daibōken) on Creaturesin kehittämä ja Nintendon sekä The Pokémon Companyn vuonna 2009 julkaisema videopeli, joka kuuluu Pokémon-pelisarjaan. Peli julkaistiin 5. joulukuuta 2009 Japanissa, 9. heinäkuuta 2010 Euroopassa, 23. syyskuuta 2010 Australiassa ja 1. marraskuuta 2010 Pohjois-Amerikassa sekä myöhemmin Nintendo eShop -latauspalvelussa Wii U -konsolille.
Solingen
Solingen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 155 265 asukasta, ja pinta-ala 89,45 km². Asukastiheys on 1 832 asukasta/km². Kaupunki tunnetaan veitsistä, saksista, miekoista ja muista teräesineistä, sillä niiden valmistamisessa on kaupungissa pitkät perinteet.
Solingen mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 965. Kaupunginoikeudet kaupunki sai 1374. Vuonna 1929 kaupunkiin liitettiin Ohligsin, Waldin, Gräfrathin ja Höhscheidin kunnat. Monien muiden saksalaisten kaupunkien tavoin Solingen kärsi merkittäviä vaurioita toisen maailmansodan ilmapommituksissa, jolloin muun muassa historiallinen keskusta tuhoutui täysin.
Aiheesta muualla
thumb|left|Clemenskirrko ja Clemens-galerie Solingenin keskustassa.
Narve Bonna
Narve Bonna (16. tammikuuta 1901 – 2. maaliskuuta 1976) oli norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili talviolympialaisissa 1924. Hän saavutti ensimmäisen olympiamäkihypyn hopeaa.
Pontivy
Pontivy on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Blavetjoen varrella, kohdassa josta siitä erkanee Nantes-Brestin kanava. Pontivyssä on departementin aliprefektuuri.
Legendan mukaan kaupunki on saanut nimensä 500-luvulla eläneen walesilaisen pyhimyksen Davidin mukaan, joka tunnetaan Bretagnessa myös nimellä Ivy. Kaupungin nimi tulee sanasta Pont d'Ivy eli Ivyn silta.
Kaupunki alkoi todella kehittyä keskiajalla 1100-luvulla, jolloin Rohanin varakreivi asettui sinne. 1400-luvulla Pontivystä tuli varakreivikunnan poliittinen ja hallinnollinen pääkaupunki. Vuonna 1485 Rohanin varakreivi rakennutti nykyisen linnan suojaamaan kaupunkia. Château de Pontivy (tunnetaan myös nimellä Château de Rohan) on avoinna yleisölle, ja siellä järjestään kesäisin taidenäyttelyitä.
Pontivy tunnettiin nimellä Napoléonville vuosina 1804-1814, vuonna 1815 maaliskuusta kesäkuuhun sekä vuosina 1852-1870. Pontivyn strategisen sijainnin vuoksi Napoléon Bonaparte päätti tehdä kaupungista "kaupallisen keskuksen rauhan aikana ja tärkeä sotilaallinen keskuksen sodan aikana". Hänen tarkoituksensa oli tehdä kaupungistaan Rooman valtakunnan kaupunkien tyylisen, jossa olisi oikeuslaitos, kaupungintalo ja koulu. Nämä rakennukset ovat yhä nähtävissä Napoleonin kaupunginosassa.
Kaupungin vanhankaupungin keskuksena on aukio Place du Martray. Aukiota ympäröivät vanhat puuristikkotalot sekä kolmen pilarit talo, Maison des Trois-Piliers, joka kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon.
Liikereseptori
Liikereseptorit kuuluvat yhdessä asentoreseptorien kanssa sisäkorvan tasapainoreseptoreihin. Liikereseptorit ovat karvasoluja, jotka sijaitsevat sisäkorvan kalvosokkelon kaarikäytävien avartumissa. Kummassakin korvassa on kolme kaarikäytävää ja kussakin kaarikäytävässä on yksi avartuma, jossa liikereseptorit sijaitsevat pienen kummun päällä. Liikereseptorien karvoja yhdistää toisiinsa hyytelö, joka taipuu kaarikäytävien liikkeen mukaan. Pään joutuessa kiihtyvään tai hidastuvaan kiertoliikkeeseen kaarikäytävien neste liikuttaa hyytelöä ja sen sisällä olevia karvasolujen karvoja. Karvasoluista lähtee tieto kiihtyvästä tai hidastuvasta kiertoliikkeestä keskushermostoon kuulo-tasapainohermoa pitkin.
Mallioikeus
Mallioikeudella suojataan tuotteen uutta muotoilua muun muassa jäljittelyä vastaan. Mallioikeudessa suojan kohteena on tuotteen tai sen osan ulkomuoto. Suojan kohteen tulee aina olla konkreettinen tavara. Suomessa mallioikeuden rekisteröi Patentti- ja rekisterihallitus (PRH). Ulkomailla mallisuojaa hakevilla on käytettävissään kolme eri vaihtoehtoa: kansalliset rekisteröintijärjestelmät,  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) hallinnoima yhteisömallijärjestelmä tai Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) hallinnoima Haagin sopimuksen Geneven asiakirjan mukainen mallien kansainvälinen rekisteröintijärjestelmä.
Yleistä
Mallioikeus suojaa tuotteen tai sen osan ulkomuodon. Mallioikeuden saanti edellyttää, että malli on uusi ja yksilöllinen. Mallioikeuslaki tuli voimaan 1.4.1971 ja sitä koskevat merkittävimmät muutokset (Muutettu kansallinen mallilaki) ovat tulleet voimaan elokuussa 2002,  jolloin  kansallinen mallioikeuslainsäädäntö yhdenmukaistettiin  mallioikeusdirektiivin  edellyttämällä tavalla ja  toukokuussa  2011  Suomen liityttyä  kansainvälistä rekisteröintiä tarkoittavaan Haagin sopimuksen Geneven asiakirjaan. Yhteisömalli eli EU:n alueen kattava mallioikeusjärjestelmä tuli voimaan 1.4.2003. Mallin määritelmä, rekisteröintiedellytykset, suojan sisältö ja laajuus sekä voimassaoloaika ovat samat kansallisessa järjestelmässä ja yhteisömallissa.
”Mallilla” tarkoitetaan tuotteen tai sen osan ulkomuotoa, joka johtuu tuotteen ja/tai sen koristelun piirteistä, erityisesti linjoista, ääriviivoista, väreistä, muodosta, pintarakenteesta ja/tai materiaalista.
”Tuotteella” tarkoitetaan kaikkia teollisesti tai käsityönä valmistettuja tavaroita mukaan luettuina muun muassa osat, jotka on tarkoitettu koottavaksi moniosaiseksi tuotteeksi, pakkauksia, pakkauksen ulkoasua, graafisia symboleita ja typografisia kirjasinlajeja, ei kuitenkaan tietokoneohjelmia.
Mallioikeuden kohteena voi olla perinteisesti tavara- ja koristemallit, mutta myös tuotteen irrottamattomat yksityiskohdat esimerkiksi pullon kaula. Myös muun muassa logot, käyttöliittymät, pakkausten ulkoasut sekä kirjasinmallit voivat olla mallioikeuden kohteina.
Mallioikeus tarkoittaa sitä, ettei kukaan saa ilman mallioikeuden haltijan lupaa käyttää hyväksi mallia. Mallin hyväksikäyttämistä on muun muassa mallin mukaisen tai sen sisältävän tuotteen valmistaminen, tarjoaminen, markkinoille saattaminen, käyttäminen, maahantuonti, maastavienti taikka varastoiminen näihin tarkoituksiin.
Mallioikeus on hakemuksesta voimassa 5 vuotta ja se voidaan uudistaa neljästi aina viideksi vuodeksi kerrallaan. Enimmäissuoja-aika voi siis olla 25 vuotta.
Auton osat
Mallisuoja ei Yhdysvalloissa ole koskenut auton varaosia. Euroopan komissio on esittänyt, että mallisuoja ei Euroopassa koskisi moniosaisen tuotteen osaa, jota käytetään tuotteen korjaamiseen sen alkuperäisen ulkoasun palauttamiseksi.
John Russell (täsmennyssivu)
John Russell -nimisiä henkilöitä ovat:
Guardians
Guardians on August Burns Red -yhtyeen yhdeksäs albumi, joka julkaistiin 3. huhtikuuta 2020.
Isidoros
Isidoros tai Isidorus on kreikkalaisperäinen miehen nimi, joka viittaa seuraaviin henkilöihin:
Jesús Agustín López de Lama
Jesús Agustín López de Lama (s. 25. joulukuuta 1929) on espanjalaissyntyinen, Boliviassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin passionistien papiksi 14. maaliskuuta 1954 ja nimitettiin Corocoron prelaatiksi sekä Casae Calanaen titulaaripiispaksi 10. kesäkuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Jorge Manrique Hurtado ja Gennaro Maria Prata Vuolo.
Rauta(II)kloridi
Rauta(II)kloridi eli ferrokloridi (FeCl2) on Fe2+- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa pelkistimenä, muiden rautayhdisteiden valmistukseen, vedenpuhdistuskemikaalina ja orgaanisen kemian synteeseissä. Luonnossa yhdistettä esiintyy lawrensiittimineraalina.
Ignacy Tokarczuk
thumb|right|Ignacy Tokarczuk Ignacy Tokarczuk (1. helmikuuta 1918 – 29. joulukuuta 2012 ) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Eugeniusz Baziak 21. kesäkuuta 1942, ja hänet nimitettiin Przemyślin hiippakunnan piispaksi 3. joulukuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. helmikuuta 1966. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Wojciech Tomaka ja Stanislaw Jakiel.
Rauta(II)kloridi
Ominaisuudet
thumb|left|250px|Rauta(II)kloridin tetrahydraattia Kidevedetön rauta(II)kloridi on huoneenlämpötilassa kellertävää kiteistä ainetta. Yhdisteen kiderakenne muistuttaa kadmiumkloridin rakennetta. Lisäksi tunnetaan kidevedelliset mono-, di-, tetra- ja heksahydraatit (FeCl2·H2O, FeCl2·2H2O, FeCl2·4H2O ja FeCl2·6H2O). Nämä ovat väriltään vihreitä tai sinivihreitä. Kidevesi poistuu yhdisteestä vaiheittain kuumennettaessa. Rauta(II)kloridi liukenee erittäin hyvin veteen muodostaen vihertävän liuoksen, joka on heikosti hapan. Yhdiste liukenee myös etanoliin, asetoniin ja hyvin vähäisessä määrin dietyylieetteriin. Rauta(II)kloridi on vahva pelkistin ja hapettuu helposti rauta(III)kloridiksi. Kloridi-ionien kanssa rauta(II)kloridi reagoi muodostaen kompleksisen tetrakloroferraatti(II)ionin ([FeCl4]2-).
Ignacy Tokarczuk
Przemyśl korotettiin arkkihiippakunnaksi 25. maaliskuuta 1992, mutta Tokarczuk oli jo aiemmin, 2. kesäkuuta 1991, saanut arkkipiispan henkilökohtaisen tittelin. Hän jäi eläkkeelle 17. huhtikuuta 1993.
Rauta(II)kloridi
Valmistus ja käyttö
Kidevedetöntä rauta(II)kloridia voidaan valmistaa pelkistämällä rauta(III)kloridia vedyn avulla. Toinen tapa on kuumentaa metallista rautaa 700 °C:n lämpötilaan vetykloridivirrassa. Tetrahydraattia voidaan valmistaa liuottamalla rautaa laimeaan vetykloridiliuokseen.
Ignacy Tokarczuk
Piispana toimiessaan Tokarczuk rakennutti hiippakuntansa alueelle lukuisia kirkkoja ilman lupaa kommunistiviranomaisilta. Hän tuki Solidaarisuus-liikettä. Hänet otettiin Valkoisen Kotkan ritarikuntaan.
Rauta(II)kloridi
Valmistus ja käyttö
Rauta(II)kloridia käytetään muiden rautayhdisteiden, erityisesti magneettisina pigmentteinä käytettävien rautaoksidien ja -oksidihydroksidien valmistukseen. Se voidaan myös pelkistää erittäin puhtaaksi raudaksi. Muita käyttökohteita ovat muun muassa käyttö pelkistimenä ja vedenpuhdistuskemikaalina erityisesti kromaattien saostamiseen. Orgaanisen kemian synteeseissä ainetta voidaan käyttää pelkistimenä, katalyyttinä sekä ferroseenin ja muiden orgaanisten rautayhdisteiden valmistukseen.
Viljami (vuoden 2014 sarja)
Viljami (engl. Dimitri) on vuoden 2014 lastenohjelma-animaatio.
1. tuotantokausi
1. Värikäs kohtaaminen 2. Balafoni 3. Kimbun salaisuus 4. Maailman nopein Habibi 5. Kaunein tähti 6. Viljami pelkää vettä 7. Laulava puu 8. Laulutunti 9. Ubuyun hirviö 10. Hellimiskilpailu 11. Tuulen matkassa 12. Perhosvaikutus 13. Kuin kala vedessä 14. Maapähkinäkokoelma 15. Loistava baobab 16. Kärpänen 17. Leijona laatikossa 18. Makeban kärsä 19. Timi vartioi 20. Loisnokkeli Kuoku 21. Krokotiilin kyyneleitä 22. Latyrin aarre 23. Afrikkalainen sananlasku 24. Veden vartija 25. Murkinakilpa 26. Viljami ei pelkää pimeää
Suomenkieliset äänet
Tuotanto: Dubberman
Susanna Tervaniemi
Susanna Tervaniemi on vuoden 2001 Miss Suomen ensimmäinen perintöprinsessa. Hänet valittiin vuoden 2002 Miss Skandinavia -kilpailun ensimmäiseksi perintöprinsessaksi. Hän on ollut julkisuudessa huumeisiin liittyneiden sotkujen takia. Hänet on tuomittu sakkoihin huumausaineen käyttörikoksista vuosina 2003 ja 2008. Ensin hän jäi kiinni hasiksesta ja ekstaasista, jälkimmäisellä kerralla kokaiinista.
Jussi Ahde on Tervaniemen entinen miesystävä.
Jan Bagiński
Bagiński jäi eläkkeelle 14. elokuuta 2009.
Pentti Savolainen
Savolainen teki elämäntyönsä Savonlinnassa, aluksi tuomiokirkon urkurina ja Savonlinnan Musiikkipäivien toiminnanjohtajana sekä Savonlinnan lyseon musiikinopettajana. 1970-luvun alusta lähtien hän toimi perustamansa Savonlinnan musiikkiopiston rehtorina, vuodesta 1967 Savonlinnan oopperajuhlien hallituksen varapuheenjohtajana ja vuodesta 1982 puheenjohtajana sekä juhlien johtajana eläkkeelle siirtymiseensä (1991) saakka. Savonlinnan oopperajuhlien lisäksi Savolainen on perustanut myös Savonlinnan musiikkiopiston (1957) ja Savonlinnan balettijuhlat (2002), viimeksi mainitun yhdessä kaupunginjohtaja Jorma Auvisen ja kouluneuvos Maunu Paajasen kanssa.
Savolainen opiskeli Sibelius-Akatemiassa kanttoriurkuriksi (1952),  musiikinopettajaksi (1953) ja diplomiurkuriksi (1957). Myöhemmin hän jatkoi musiikinopintojaan Münchenissä, Wienissä ja Haarlemissa. Sittemmin hän opiskeli musiikkitiedettä ja kulttuurifilosofiaa Jyväskylän yliopistossa, jossa väitteli filosofian tohtoriksi (1999) aiheenaan oopperan merkitys kansallisen kulttuuri-identiteetin rakentajana.
Pentti Savolainen tunnetaan Suomen merkittävimpien laulajien säestäjänä. Hän on tehnyt lukuisan määrän radio- ja tv-ohjelmia ja levyttänyt muun muassa Martti Talvelan, Matti Salmisen, Matti Lehtisen, Tom Krausen, Matti Tuloiselan, Tommi Hakalan sekä Heimo Haiton kanssa. Viimeinen levytys Matti Salmisen kanssa äänitettiin Savonlinnan Oopperajuhlien 100-vuotisjuhlakonsertista kesällä 2012 Savonlinnan tuomiokirkossa.
Savolaisen kirjallinen tuotanto käsittää lähes parikymmentä teosta; joukossa musiikin historiaa, Suomalaisen kulttuurin kehitystä, musiikkitiedettä ja muun muassa Aino Acktén, Martti Talvelan,Tom Krausen ja vuonna 2017 Timo Mustakallion elämäkerta. Osa julkaisuista on käännetty saksan, englannin ja unkarin kielelle. Hän on kirjoittanut myös neljä kuunnelmaa Aino Acktésta Yleisradiolle sekä oopperalibretot Aino Ackté ja Der Wegweiser, joka käsittelee Martti Talvelan elämää. Kesällä 2012 hänellä oli Radio Classicissa kuusi osaa käsittävä esitelmäsarja aiheesta "Suomalaisen oopperan tarina". Eläkevuosinaan Espanjassa hän on pitänyt jatkuvaa pakinasarjaa myös Radio Finlandiassa.
San Antonio
San Antonio on usean paikan nimi. Niistä moni on saanut nimensä portugalilaisen pyhimyksen Antonius Padovalaisen mukaan.
Nina Autio
Nina Autio on suomalainen missi. Hän oli vuonna 1991 Miss Suomen ensimmäinen perintöprinsessa. Hän oli myös vuoden 1991 Suomen Neito ja vuoden 1992 Miss Skandinavia. Hän on kotoisin Tampereelta. Klamydia-yhtye julkaisi hänestä laulun "Nina Autio" albumillaan Masturbaatio ilman käsiä (1993).
Papoose
pienoiskuva|Papoose Shamele Mackie (s. 31. joulukuuta 1978), taiteilijanimeltään Papoose, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on syntynyt Brooklynissä, New Yorkissa.
Yellow Submarine (albumi)
Albumi sisältää vain neljä uutta Beatles-kappaletta, joista tuoreimmatkin olivat todellisuudessa äänitetty kauan ennen "Valkoista tuplaa". Varhaisin, George Harrisonin kirjoittama "Only a Northern Song", oli peräisin helmikuun 1967 Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Bandin sessioista. Lisäksi kappaleet "Yellow Submarine" ja "All You Need Is Love" oli myös julkaistu aiemmin. Albumin b-puolen täyttävät tuottaja George Martinin 41-henkisen orkesterin esitykset. Yellow Submarinen Yhdysvaltain-painos erosi Britannian-painoksesta vain kannen esittelytekstin osalta. Se myös julkaistiin neljä päivää aikaisemmin kuin Britannian-painos.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan elokuvasta oli tarkoitus julkaista EP-levy, jolle olisi sisältynyt muun muassa kappale "Across the Universe", joka julkaistiin lopulta postuumisti vuoden 1970 Let It Be -albumilla.
Liminka
Limingan asukasluku on kasvanut erittäin voimakkaasti viime aikoina. Liminka on tilastoitu myös Euroopan väestöltään nuorimmaksi kunnaksi. Asukkaista 40 prosenttia on alle 18-vuotiaita, ja asukkaiden keskimääräinen ikä on 31,1 vuotta.
Yellow Submarine (albumi)
Vuonna 1999 julkaistiin albumi Yellow Submarine Songtrack, jolle sisältyivät kaikki elokuvassa soineet Beatles-kappaleet. George Martinin orkesterin esitykset oli puolestaan jätetty pois.
Liminka
Limingan naapurikunnat ovat Kempele, Lumijoki, Muhos, Oulu, Siikajoki, Siikalatva, Tyrnävä ja Vaala.
Historia
Kansanperinne kertoo Limingan saaneen nimensä Limmi-jättiläisestä, joka vaikutti seudulla muinoin.
Yellow Submarine (albumi)
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Liminka
Historia
Liminka on Pohjois-Pohjanmaan vanhimpia seurakuntia, sillä se itsenäistyi jo 1400-luvun lopulla. Limingan hallinnollinen alue ulottui 1500-luvulla idässä Kainuuseen saakka. Limingan kirkkopitäjästä eronneita pitäjiä ovat Kainuun alueen kattanut Oulujärven pitäjä (1559, uudelleen 1598) sekä Oulujokilaakson ja Oulunsalon kattanut Oulun pitäjä (1606), jonka perustaminen tuli otolliseksi Oulun kaupungin perustamisen myötä. Lisäksi 1600- ja 1700-luvuilla Limingan alaisiksi kappeliseurakunniksi perustetut Kempele, Lumijoki, Temmes ja Tyrnävä erotettiin omiksi kunnikseen ja seurakunnikseen 1800-luvun lopulla.
Sisällissodan alkuvaiheessa vuonna 1918 Limingassa sijainnut venäläisten 50 miehen vahvuinen varuskunta luovutti aseensa ilman vastarintaa Limingan suojeluskunnalle. Liminka oli Suomen ainoa paikkakunta, jossa tiedetään solmitun paikallinen hyökkäämättömyyssopimus punakaartin ja suojeluskunnan välillä.
CVC Capital Partners
CVC Capital Partners on luxemburgilainen pääomasijoitusyhtiö. Se sai alkunsa vuonna 1981 yhdysvaltalaisesta Citigroup-pankkiryhmän tytäryhtiöstä.
Liminka
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
CVC Capital Partners
Se on yksi maailman suurimmista sijoitusyhtiöistä,ja sillä on 24 toimistoa ja yli 500 työntekijää.
Liminka
Luonto
pienoiskuva|250px|Muhoksen Kylmälänkylän ja Tyrnävän kirkonkylän välisellä tieosuudella yhdystiellä 8240 tulee vastaan noin viiden kilometrin osuus Limingan kuntaan kuuluvaa aluetta. Kuva Muhoksen suunnalta katsottuna. Limingan alue on luode–kaakko-suunnassa pitkä ja kapea maakaistale, joka ulottuu Perämeren Lumijoenselkään liittyvän Liminganlahden pohjukasta noin 60 kilometriä sisämaahan. Temmeksen kohdalla kunta katkeaa lähes kahtia. Maasto on etenkin länsiosassa tasaista lakeutta. Kunnan kaakkoisosat ovat vaihtelevaa, soistunutta kangasmaata. Limingan lakeus on valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta. Liminganlahden rantavyöhykkeen jälkeen alkaa peltoalue, joka myöhemmin vaihtuu metsä- ja suoalueiksi. Limingan seudulla maa kohoaa noin 83 senttimetriä sadassa vuodessa. Rannikon mataluudesta ja jokien tuomasta aineksesta johtuen rannan siirtymä on noin 10–18 metriä vuodessa.
Peruskallio on Limingan tasangolla hyvin syvällä ja sen päällä on kunnan pohjoisosassa paksu savikerrostuma. Tämä Muhoksen muodostuma on Tupoksen kohdalla 900 metriä paksu. Etelässä kallioperä koostuu graniitista. Yleisin maalaji on savi, jota on ennen kaikkea rannikon läheisyydessä. Kunnan itäosassa vallitsevia ovat moreenimaat. Paikoin on myös harjumuodostumia ja turvetta.
Tärkeimmät vesistöt ovat tasangolla luikertelevat vähävetiset Liminganjoki, Temmesjoki, Tyrnävänjoki ja Ängeslevänjoki. Ne yhtyvät ennen Liminganlahtea, jossa ne muodostavat sokkeloisen suiston. Liminganlahti on kansainväliset vaatimukset täyttävä kosteikkoalue. Se tunnetaan linnuistaan, niityistään ja kasveistaan. Maan kohoamisen johdosta kasvillisuus on jatkuvassa kehitystilassa. Liminganlahden kasvilajisto on erikoinen. Alueella tavataan lukuisia eteläisiä, pohjoisia ja myös kotoperäisiä lajeja. Monia Pohjoisen jäämeren rannikon tai siihen laskevien jokien kasvilajeja kasvaa Suomessa vain Liminganlahdella. Maailman luonnonsäätiön mukaan Liminganlahti on Euroopan arvokkain lintualue.
Manner- ja Meri-Suomen puoliväli
Kun puolitetaan Nuorgamin (70°05’30’’) ja Bogskärin (59°30’10’’) leveysasteet ja Märketin (19°07’53’’) ja Ilomantsin Virmajärven (31°35’11’’) pituuspiirit, saadaan koordinaateiksi 64.79444°N, 25.35944°W, joka sijoittuu Limingan Värminkoskentien ja rautatien risteykseen, parin kilometrin päähän Limingan kirkonkylästä.
Liikenne
Limingan kirkonkylä sekä Hirvinevan, Ketunmaan, Tikkaperän ja Tupoksen kylät sijaitsevat Pohjanmaan radan varressa. Aiemmin rautatieliikenne on ollut osa liminkalaisten arkea, mutta nykyisin Limingan rautatieasemalla ei ole lipunmyyntiä eikä henkilö- tai tavaraliikennettä. Aiemmin Liminkaan liikennöi Koskilinjat Oy, nykyään Limingassa liikennöi OTP Travel
Liminka sijaitsee valtaväylien risteyskohdassa: Haaransillalla risteävät valtatiet 4 ja 8. Limingan ja Oulun välisellä osuudella moottoritieksi rakennettu Nelostie kiertää nykyisin Limingan kirkonkylän kauempaa, ja liikenne vanhana nelostienä tunnetulla seututiellä 847 on rauhoittunut merkittävästi. Tiehallinnon kelikamera on sijoitettu Haaransillan risteykseen.
Koulutus
Limingassa on kaksi yhtenäisen perusopetuksen koulua. Liminganlahden yhtenäiskoulu toimii kirkonkylässä, ja Ojanperän koulu johon oppilaan tulevat Ala-Temmeksen, Ketunmaan, Hirvinevan ja Selkäsenkylän alueilta. Tupoksen koulu toimii Tupoksen taajamassa. Lisäksi kirkonkylässä toimii Limingan lukio. Limingan Seudun Musiikkiopisto toimii Limingan lisäksi Lumijoen, Rantsilan ja Tyrnävän alueella. Limingan koulutuskeskus toimii lastensuojelun laitoshuollon yksikkönä järjestäen nuorille perus- ja ammatillista opetusta ja perhekotitoimintaa. Koulutuskeskuksen yhteydessä toimii Kylliälän koulu.
Lakeuden kansalaisopisto toimii pääosin koulujen tiloissa järjestäen kursseja pääosin talvikaudella. Vuonna 1892 perustetun Limingan Kansanopiston ylläpitämä Limingan taidekoulu järjestää koulutusta muun muassa kuvataiteilijoille, sarjakuvittajille ja kirjoittajille. Oulun seudun ammattiopiston Limingan yksikkö järjestää turvallisuusalan opetusta. Ammattiopisto Luovin Limingan toimipaikka järjestää koulutusta Limingan Kramsunkujan ja Lännentien toimipaikoissa puutarha- ja matkailualoilla sekä auto-, kone-, puu- ja verhoilutekniikan koulutusaloilla.
Kylät ja kulmakunnat
Limingassa on neljä henkikirjakylää (tieto vuodelta 1973):
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Limingassa oli 10 133 asukasta, joista 8 062 asui taajamissa, 2 032 haja-asutusalueilla ja 39:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Limingan taajama-aste on 79,9 %. Limingan taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Limingassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Limingan alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Kulttuuri
210px|oikea|pienoiskuva|Alakestilän arboretum
Limingan nähtävyydet
pienoiskuva|oikea|210px|[[Limingan kirkko]]
Suomen Muusikkojen Liitto
Suomen Muusikkojen Liitto ry (SML, ) on vuonna 1917 perustettu ammattimuusikkojen SAK:lainen ammattiliitto. Se edustaa muusikkoja kaikilta musiikin aloilta. Liittoon kuuluu noin 3 900 jäsentä; noin kolmasosa Suomen kaikista ammattimuusikoista. Jäsenistä 1/3 on sinfoniaorkesterien muusikoita, loput freelancereita; suurin osa jäsenistä on miehiä.
Liiton palveluita ovat oikeus- ja sopimusneuvonta, työttömyyskassa, työehtosopimukset ja muu yleinen edunvalvonta. Lisäksi liitto valvoo tiettyjä muita Gramexin valvonnan ulkopuolisia oikeuksia jäsenten niin halutessa, kuten studiomuusikkojen oikeuksia tai elokuva- ja mainosmusiikin käyttöä. Liiton jäsenlehti on Muusikko.
Muusikkojen liitto on Kopioston ja Gramexin jäsenjärjestö ja oli aikoinaan aktiivisesti perustamassa Gramexia. SML on International Federation of Musicians (FIM), Association of European Performers' Organisations (AEPO) ja Nordisk Musiker Union (NMU) järjestöjen jäsen. Ennen toista maailmansotaa SML teki yhteistyötä Henkisen Työn Yhtymän (HTY) kanssa. SML oli Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton jäsen vuosina 1945–1957. Vuonna 1974 SML liittyi Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestöön.
Muusikkojen liiton puheenjohtaja on näkyvästi tekijänoikeusasioista julkisuudessa esiintynyt Ahti Vänttinen. Ennen puheenjohtajaksi tuloaan Ahti Vänttinen toimi liiton lakimiehenä.
Liitto omistaa Livelaboratorio Oy:n joka hallinnoi G Livelab-musiikkiklubeja ja Radio Helsinkiä.
Taiteilijaresidenssit
Suomen muusikkojen liitolla on kolme taiteilijaresidenssiä. Jäsenet voivat käyttää residenssejä esimerkiksi harjoitteluun tai muuhun työskentelyyn. Ulkomaiden residenssit sijaitsevat Berliinin Kreuzbergissa ja Lontoon Fulhamissa. Suomen residenssi, Villa Vikan, sijaitsee Pohjassa Raaseporissa Persbölen kylässä.
Viipurin maakunta-arkisto
Viipurin maakunta-arkiston rakennus sijaitsee Viipurin Tervaniemessä. Se valmistui vuonna 1933, ja nykyään rakennuksen tiloissa toimii Venäjän valtionarkiston Leningradin alueen Viipurin arkisto (LOGAV). Alun perin Viipurin maakunta-arkisto oli yksi viidestä Suomeen 1920- ja 1930-luvuilla perustetusta maakunta-arkistosta. Sen toimintaa on vuodesta 1953 lähtien jatkanut Mikkelin maakunta-arkisto.
Rakennuksen historia
Viipurin maakunta-arkiston rakentaminen aloitettiin keväällä 1932. Venäläiset olivat jo 1910-luvun alussa rakentaneet paikalle kreikkalaiskatolista varuskuntakirkkoa, joka kuitenkin jäi keskeneräiseksi ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914. Suomen itsenäistymisen jälkeen 1920-luvulla Viipurin kaupunki mietti puolivalmiille kirkolle uutta käyttötarkoitusta, ja suunnitelmissa oli muun muassa konserttitalo, mutta lopulta 1930-luvun alussa paikalle päätettiin rakentaa tilat Viipurin maakunta-arkistolle. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehti Uno Ullberg. Alkuperäisen kirkkorakennuksen oli piirtänyt tunnettu venäläinen arkkitehti Vasili Kosjakov. Ullberg käytti suunnittelussa hyväksi kirkon rakenteita, niin että graniittiset perustukset ja kulmaosien seinämassat säilytettiin, mutta muut seinät ja pilarit purettiin. Alkuperäiset tiilet riittivät kuitenkin lähes koko arkistorakennukseen. Rakentaminen suoritettiin kokonaan valtion omana työnä ilman ulkopuolista urakoitsijaa, minkä vuoksi kustannusarvio alitettiin 0,8 miljoonalla markalla. Työmaan valvonnasta huolehti arkkitehti Heikki Lankinen. Viisi arkistokerrosta käsittävät rakennuksen eteläpäädyn ja keskiosan. Niiden huonekorkeus on vain 2,3 metriä ja hyllytilaa on yhteensä 11,5 kilometriä. Rakennuksen pohjoispäädyssä on kolme kerrosta, joista ensimmäisessä sijaitsevat eteisaula, toimistot ja kirjansitomo, toisessa arkistonhoitajan huone, tutkijansalit ja käsikirjasto sekä ylimmässä arkistonhoitajan asunto. Lisäksi pohjakerroksessa on kaksi asuntoa vahtimestaria ja muuta henkilökuntaa varten. Maakunta-arkisto otettiin käyttöön tammikuussa 1934. Se toimi Viipurissa jatkosodan loppuun saakka, minkä jälkeen arkistomateriaalista noin puolet saatiin evakuoitua Kuopioon ja Äänekoskelle, joista ne vuonna 1953 sijoitettiin Mikkeliin. Yli 100 000 dokumenttia jäi kuitenkin Viipuriin, missä ne edelleen ovat arkistoituna.
Alfons Nossol
pienoiskuva|Alfons Nossol Alfons Nossol (s. 8. elokuuta 1932) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Franciszek Jop 23. kesäkuuta 1957, ja hänet nimitettiin Opolen hiippakunnan piispaksi 25. kesäkuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszynski, jota avustivat Henryk Roman Gulbinowicz ja Antoni Adamiuk.
Nossol sai arkkipiispan henkilökohtaisen arvonimen 12. marraskuuta 1999. Hän johti hiippakuntaansa, kunnes jäi eläkkeelle 14. elokuuta 2009.
Margareta Steinby
Eva Margareta Steinby (vuoteen 1961 Wilén; s. 21. marraskuuta 1938 Viipuri) on suomalainen historioitsija ja arkeologi, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hänen erityisalaansa on antiikintutkimus.
Steinby väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1976 ja toimi Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina 1977–2003, Suomen Rooman-instituutin johtajana 1979–1982 ja 1992–1994 sekä Rooman valtakunnan arkeologian professorina 1994–2004 Oxfordin yliopistossa (Archaeology of the Roman Empire, All Souls College). Steinby on maailman johtavia roomalaisten tiilileimojen tutkijoita, mutta parhaiten hänet tunnetaan työstään Rooman topografian saralla, etenkin hänen toimittamastaan kuusiosaisesta teoksesta Lexicon Topographicum Urbis Romae (1993–2000).
Steinby on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1983, ja vuonna 2020 hänet valittiin seuran kunniajäseneksi.
Helix (yhtye)
Helix on kanadalainen hard rock -yhtye, joka perustettiin Kitchenerissä, Kanadan Ontarion osavaltiossa vuonna 1974.
Vuonna 1992 kitaristi Paul Hackman kuoli auto-onnettomuudessa yhtyeen pakettiauton kuljettajan nukahdettua rattiin. Yhtye julkaisi hänen muistolleen singlen "That Day Is Gonna Come", jonka videolla on käytetty kiertueilla kuvattua videomateriaalia. Yhdeksänkymmentäluvulla yhtyeessä oli lukuisia miehistönvaihdoksia.
Vuosituhannen alussa yhtye toimi osa-aikaisesti, Vollemrin toimiessa laulunopettajana ja Brian Doernerin liityttyä Sagaan vuonna 2005. Rumpali Hinz sai vakavan kallovamman pudottuaan katolta vuonna 2018, ja hänet korvasi kiertueella Syre-yhtyeen rumpali Jamie Constance . Vuonna 2019 yhtye julkaisi levyn Old School, jolla on 80-luvulla sävellettyjä kappaleita. Levy on omistettu yhtyeen edesmenneelle kitaristille Hackmanille, ja hänen soittoaan kuullaan kolmella kappaleella.
Michael Crawford
thumb|Michael Crawford Michael Crawford (syntyjään Michael Patrick Dumbell-Smith; s. 19. tammikuuta 1942 Salisbury, Wiltshire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä ja laulaja. Useita palkintoja urallaan saanut Crawford on esiintynyt radiossa, televisiossa ja lavalla Broadwaylla sekä West Endilla.
Vaikka hän esiintyi usein lavalla musikaaleissa kuten Oopperan kummitus, Crawford nousi suuren yleisön tietoisuuteen alun perin roolistaan Frank Spencerina brittiläisessä tilannekomediassa Some Mothers Do 'Ave 'Em, jota näytettiin Britannian televisiossa vuosina 1973–1978. Ohjelmasta tuli yksi BBC:n suosituimmista sarjoista.
Palkinnot
Palkinnot, jotka Michael Crawford voitti vuonna 1988 esiintymisestään pääroolissa musikaalissa Oopperan kummitus Broadwaylla:
Pallíni
Pallíni on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Παλλήνης, Dímos Pallínis), joka sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Koko kunnan pinta-ala on 30,72 neliökilometriä ja väkiluku 54 415. Varsinaisen Pallínin kaupungin väkiluku on 16 415 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Gérakas.
Pallíni sijaitsee noin 14 kilometriä Ateenan keskustasta itäkoilliseen. Se on Itä-Attikan alueyksikön hallinnollinen keskus. Pallíni on ottanut nimensä samalla seudulla sijainneesta antiikin aikaisesta Pallenen demoksesta. Kaupungissa sijaitsee Ateenan metron ja proastiakós-paikallisjunien asema Pallíni.
Nykyinen Pallínin kunta muodostui, kun Pallíni, Anthoúsa ja Gérakas yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Pallínin kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kaupungit ovat:
Finnrose 45
Finnrose 45 on Oy Fiskars Ab Turun veneveistämön valmistama ja Angus Primrosen suunnittelema ketsitakiloitu moottoripurjehtija. Veneitä valmistettiin 1970-luvulla kahdeksan kappaletta, joista suurin osa myytiin vientiin. Viimeinen runko jäi puolivalmiina Fiskarsille, ja siitä rakennettiin vuosina 1980-81 meripartiolaisten koulutusalus Rhea Turun Sinikotkille. Myöhemmin Finnrose 45:n muoteilla on valmistettu vielä yhdeksäs runko. Muotit päätyivät sittemmin Nauticat Yachtsille, jossa ne tiettävästi edelleen sijaitsevat.
Finnrose 45:n ohella valmistettiin myös pienempää mallia Finnrose 37.
Finnrose 45 tunnetaan merikelpoisena ja vankkarakenteisena veneenä, jonka tilavassa rungossa on hyvät asumistilat.
Christer Bruun
Christer Fredrik Magnus Bruun (s. 4. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen historioitsija ja antiikin tutkija. Hän on Toronton yliopiston Rooman historian professori vuodesta 1994 lähtien. Bruun toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana 1997–2000.
Elämä ja ura
Bruun valmistui ylioppilaaksi vuonna 1974 ja filosofian kandidaatiksi 1983 Turun yliopistosta. Lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1987, opiskeli Oxfordin yliopistossa 1988–1989 ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1991. Hän on tehnyt tutkimusta Roomassa vuodesta 1982 alkaen, Oxfordissa 1992, Kölnissä Humboldt-stipendiaattina 1993–1994, Durhamin yliopistossa 2009, Münchenissä 2010 ja Princetonissa 2012.
Vuosina 1980–1985 Bruun työskenteli Yleisradion ruotsinkielisenä toimittajana. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1985–1991 ja nuorempi tutkija 1993. Vuonna 1994 Bruun aloitti professorina Toronton yliopistossa ja vuonna 2013 hänestä tuli Classics-laitoksen esimies. Vuodesta 1985 Bruun on ollut Åbo Akademin Rooman historian dosentti ja vuodesta 1998 Turun yliopiston antiikin historian dosentti. Bruun oli Hufvudstadsbladetin kolumnisti vuosina 1998–2011.
Bruunin tutkimusaiheita ovat muun muassa Rooman historia, epigrafiikka, Rooman, keskiajan ja renessanssin vesihuolto, preettori Frontinus, Rooman topografia ja latinankieliset historioitsijat. Hän on julkaissut noin 95 tieteellistä artikkelia.
Luottamustehtävät ja jäsenyydet
Bruun on Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen vuodesta 1995 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2010.
Ruohometsän kansa (elokuva)
Ruohometsän kansa on Martin Rosenin ohjaama fantasia- ja animaatioelokuva vuodelta 1978. Elokuva perustuu Richard Adamsin samannimiseen romaaniin vuodelta 1972. Elokuvan piti alun perin ohjata John Hubley, mutta hän kuoli 1977. Hänet on kuitenkin huomioitu elokuvan kohtauksissa.
Christer Bruun
Yksityiselämä
Bruunin isä oli Patrick Bruun. Christer Bruun on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Ruohometsän kansa (elokuva)
Elokuvaa on kritisoitu sen väkivaltaisista kohtauksista, jotka eivät välttämättä sovi kaikille lapsille.
Juoni
Adamsin luoman kanikielen, kulttuurin ja mytologian mukaan maailman loi Frith-niminen jumala, joka edustaa aurinkoa. Kaikki eläimet elivät harmoniassa, mutta kaniinit erkanivat ja heidän ruokahalunsa johti ruokapulaan. Epätoivoisten eläinten rukousten perusteella Frith varoitti kaniprinssiä El-ahrairahia hallitsemaan kansaansa, mutta prinssi pilkkasi häntä, minkä seurauksena Frith antoi erikoiskyvyn jokaiselle eläimelle ja loi myös petoeläimiä saalistamaan kaneja. Tyytyväisenä siitä, että El-ahrairah oppi läksynsä, Frith antoi kaneille nopeutta ja oveluutta, joiden avulla kanit selviäisivät saalistajiltaan.
Nykyajassa englantilaisella maaseudulla Sandlefordissa Viikka, kanien näkijä, saa näyn tulevasta tuhosta ja menee veljensä Pähkinän kanssa varoittamaan ylikaniini Threarahia niityn evakuoimisesta. Heitä ei kuunnella ja he yrittävät muuttaa itse ryhmän kanssa. Ryhmä kohtaa vastarintaa niityllä olevista Owslan poliisijoukoista, mutta kahdeksan heistä, Viikka, Pähkinä, Isopää, Vatukka, Voikukka, Hopea, Maitiainen ja Orvokki selviävät taistelusta ja pakenevat. He matkaavat vaarallisen metsän läpi ja lepäävät papupellolla. Aamulla Orvokki kuolee haukan napattua hänet, jättäen ryhmän ilman naaraskania.
Useiden vaarallisten tilanteiden jälkeen he kohtaavat arvoituksellisen kaniinin Esikon, joka kutsuu heidät yhteiskuntaansa. Kiitollisuudesta huolimatta Viikka aistii järkyttävää ilmapiiriä ja asukaskanien alistunutta asennetta ja lähtee. Kiusaantunut Isopää seuraa häntä ja kurittaa Pähkinää tämän tarpeettomista jännitteistä vaistoihinsa. Hetkeä myöhemmin hän jää kiinni eläinansaan. Pähkinä yrittää saada apua isänniltään, mutta häntä ei huomioida. Isopää vapautuu ja lähes kuolee. Pähkinä paljastaa saaneensa tietää, että yhteiskuntaa ylläpitää maanviljelijä, joka pyydystää kaneja vastineena ruoastaan ja suojeluksestaan saalistajilta. Isopään täpärän paon jälkeen muut kaniinit Mansikka mukaan lukien vapaaehtoisesti seuraavat Viikan ja Pähkinän neuvoja ja esittäytyvät vielä kerran ja lähtevät heidän mukaansa.
Kaniinit löytävät Nuthangerin maatilan, joka sisältää häkkejä täynnä naaraskaneja uutta yhdyskuntaa varten. He eivät kuitenkaan pysty vapauttamaan heitä alueella olevan kissan ja koiran takia. Myöhemmin he kohtaavat Sinikellon ja Kapteeni Rautatammen, joka kertoo heille Sandlefordin tuhoutuneen ihmisten ja Efrafaisten kanien toimesta, ennen kuin pyörtyy. Rautatammen havahduttua Viikka johdattaa ryhmän Ruohometsän kukkuloille, jonne he asettuivat asumaan. Pähkinästä tehdään yhteiskunnan ylikaniini.
Kaniinit ystävystyvät Kehaar-nimisen loukkaantuneen lokin kanssa, joka tarjoutuu tarkkailemaan aluetta. Kaniinit palaavat maatilalle vapauttamaan vangitut kanit, mutta Pähkinä joutuu ammutuksi ja hänen oletetaan kuolleen. Viikka saa näyn ja seuraa Mustaa Kania (Kanien versiota Viikatemiehestä) loukkaantuneen veljensä luo. Kehaar palaa ja auttaa poistamaan luodit Pähkinän jalasta ja ilmoittaa heille Efrafan kaniyhteiskunnasta. Rautatammi pyytää olematta menemättä heidän luokseen kertoen yhteiskunnan olevan totalitaarinen, jota johtaa ilkeät kaniinit. Pähkinän mielestä heillä ei ole muuta vaihtoehtoa. Isopää kohtaa yhdyskunnan ja ylikaniini Kenraali Ratamo tekee hänestä Owslan kapteenin. Isopää värvää useita pakolaisia joukkoihinsa mukaan lukien Hyzenthlay nimisen naaraskaniinin ja Mustikin, pakoa yrittäneen koiraskaniinin. He pakenevat veneen avulla joen yli ja Kehaarin avulla välttävät kiinnijäämisen. Samana yönä Kehaar palaa kotiinsa "Suurelle Vedelle", eli merelle muiden kanien kiittäessä häntä tämän avustaan.
Useita päiviä myöhemmin Efrafanin jäljittäjät löytävät heidän jälkensä ja seuraavat heitä Ruohometsään. Pähkinä yrittää tarjoata rauhaa Ratamolle, joka ei hyväksy tarjousta ja käskee luovuttamaan Isopään ja muut paenneet kaniinit tai hän tappaa koko yhteiskunnan. Ruohometsän kaniinit sulkevat yhteiskunnan ja joutuvat Efrafanin piirittämiksi. Viikka joutuu transsiin ja näkee koiran vapaana metsässä. Hänen huutonsa inspiroi Pähkinää vapauttamaan koiran maatilalta Efrafan kimppuun. Pähkinä onnistuu pakenemaan Vatukan, Voikukan ja Hyzenthlayn kanssa.
Pähkinä rukoilee Frithiä tarjoten henkeään yhteiskunnan asukkaiden puolesta, mutta Frith ei hyväksy tarjousta. Pähkinä vapauttaa koiran ja muut houkuttelevat sen Ruohometsään. Kissa hyökkää Pähkinän kimppuun, mutta Lucy, häkkikanien omistaja, pelastaa hänet. Efrafanin kanit murtautuvat yhteiskunnan puolustuksen läpi ja Ratamo surmaa taistelussa Mustikin. Isopää väijyttää Ratamon ja he taistelevat keskenään. Koira saapuu paikalle ja hyökkää Efrafanin kanien kimppuun. Hälinän johdosta Ratamo kohtaa koiran pelottomasti. Taistelu päättyy Ruohometsän kaniinien voittoon. Ratamon ruumista ei löydetä paikalta, mikä jättää hänen kohtalonsa avoimeksi. Kapteeni Kohokista tulee uusi Efrafanin ylikaniini ja hän tekee rauhan Ruohometsän kaniinien kanssa.
Useita vuosia myöhemmin kaniyhdyskunta kukoistaa ja Musta Kani vierailee iäkkään Pähkinän luona ja kutsuu hänet liittymään taivaalliseen Owslaan vakuuttaen, että Ruohometsä on turvassa. Helpottuneena Pähkinä hyväksyy tarjouksen ja kuolee rauhallisesti. Pähkinän henki seuraa Mustaa Kania metsänmaan ja puiden kautta aurinkoa kohti, joka muuttuu Frithiksi ja tuonpuoleiseksi.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti elokuvan vain paikoin tavoittavan sen pohjalla olevan kirjan pehmeän viehätyksen. Kerronta on hänestä töksähtelevää sekä lapsikatsojalle kirjaa väkivaltaisempaa ja tylympää. Kehuja saavat häneltä alkuperäiset englanninkieliset ääninäyttelijät, jotka tuovat kulmikkaasti piirrettyihin hahmoihin sävyjä.
Olli Simula
Olli Simula (s. 1948), professori emeritus (Aalto-yliopisto), oli Teknillisen korkeakoulun (TKK) informaatio- ja luonnontieteiden tiedekunnan dekaani vuosina 2008 –2010. Teknillisen korkeakoulun tietotekniikan professorina hän työskenteli vuodesta 1997 lähtien. Vuosina 1989–1996 Simula oli TKK:ssa teknillisen fysiikan apulaisprofessorin virassa.