cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Margariini
Koostumus
Emulgointiaineen tehtävä on sitoa margariinin rasva ja vesi toisiinsa emulsioksi. Proteiinit antavat tuotteelle makua. Sokerin tarkoitus on antaa margariinille pannulla paistettaessa kaunis ruskehtava väri sekä parantaa rasvataikinoiden pakastuksen kestoa. Happamuudensäätöaineet parantavat margariinin säilyvyyttä kontrolloimalla mikrobien lisääntymistä. Suola tuo margariiniin makua ja parantaa sen säilyvyyttä. Sakeuttamisaineet sitovat veden tuotteeseen. Keinotekoisilla aromeilla margariiniin tuodaan yleensä voin makua.
Rasvakoostumus
Perinteisessä margariinissa on 80 prosenttia rasvaa, mutta monissa uudemmissa margariineissa rasvaa on vähemmän. .
Rypsiöljystä tehtävissä margariineissa on runsaasti alfalinoleenihappoa ja omega-6-rasvoja sekä E-vitamiinia. Euroopan elintarvikesäädösten mukaisesti margariinin saa väittää olevan omega-3-rasvojen lähde, koska alfalinoleenihappo kuuluu omega-3-rasvahappojen ryhmään. Tyypillisessä pehmeässä margariinissa tyydyttyneen rasvan osuus kaikesta rasvasta on 25–40 prosenttia. Sydänliitto suosittelee, että koko ruokavalion rasvoista enintään kolmannes on tyydyttyneitä.
Transrasvat
Margariini kovetettiin aikaisemmin vain osittain, minkä vuoksi se sisälsi vuosina 1960–1985 noin 25 prosenttia sydänsairausriskiä nostavaa suoraketjuista transrasvaa. Osa margariineista sisältää niitä edelleen. Tämänhetkisen EU-lainsäädännön mukaan transrasvojen määrää ei saa ilmoittaa erikseen ravintoarvoilmoituksessa tai muualla pakkausmerkinnöissä.
Huhtikuussa 2019 EU:n komissio antoi asetuksen, joka rajoittaa teollisten elintarvikkeiden transrasvapitoisuutta. Kaupoissa myytävässä elintarvikkeessa muun transrasvan kuin eläinperäisessä rasvassa luontaisesti esiintyvän transrasvan pitoisuus saa olla enintään 2 grammaa transrasvaa 100 grammaa rasvaa kohden. 2.4.2021 lähtien markkinoille ei saa enää toimittaa elintarvikkeita, jotka eivät täytä asetuksen vaatimuksia.
Finelin mukaan suomalainen margariini sisältää nykyisin transrasvaa vain 0–0,5 prosenttia painosta, kun taas voissa on luontaisesti transrasvaa 2,0 prosenttia painosta. Molemmat transrasvalähteet (teollinen ja luontainen) huonontavat veren rasva-arvoja.
Historia
Margariini keksittiin Ranskassa vuonna 1869, jolloin voita oli niukasti ja sen hinta oli korkea. Keisari Napoleon III oli julistanut vuonna 1866 kilpailun, jonka tarkoituksena oli tuottaa halvempi voin korvike. Kilpailun voitti Mège Mouriès, jonka teorian mukaan rasva liukenee lehmän utareesta maitoon. Niinpä hän sekoitti naudan rasvaa, kuorittua maitoa ja palan utaretta. Hän keksi, että mikäli nämä ainesosat prosessoidaan kylmässä ja kuumassa, tuloksena on hyvin voimainen aine, joka oli helmen vaalea. Kreikan sanan helmi margarites mukaan hän antoi tuotteelleen nimen margarine. Margariini valmistettiin aluksi luontaisesti hyvin säilyvistä naudan- ja sianrasvasta sekä palmuöljystä. Kemianteollisuus kehitti 1900-luvulla hydrogenoinnin, jolloin margariinia kyettiin valmistamaan myös muista kasviöljyistä. Hydrogenoitu margariini sisälsi paljon sydäntautiriskiä lisääviä keinotekoisia transrasvoja. Transrasvojen osuus saattoi olla 1950-luvulla jopa 40 prosenttia margariinin sisältämästä rasvasta, ja 1960-70-luvuillakin vielä 20-30 prosenttia. Keinotekoisia transrasvoja alettiin karsia margariineista vasta 1980-luvulla.
Maatalousmaissa margariini koettiin uhaksi voille. Suomessa margariinin valmistus oli kiellettyä vuoteen 1909. Kasvisvoin valmistaminen oli sen sijaan tulkinnanvarainen kysymys, ja niinpä Suomen ensimmäinen margariinitehdas aloittikin tuotantonsa vuonna 1908 Turussa valmistamalla nimenomaan kasvisvoita. Varsinaisesti Suomen margariiniteollisuus käynnistyi vasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen, jolloin ankaran rasvapulan takia ja voimakkaan markkinoinnin johdosta margariinin käyttö yleistyi. Valtio käynnisti oman margariinitehtaansa Helsingin Sörnäisissä vuonna 1924. Tehdas suljettiin vuonna 1992.
Suomalaisen margariinin sisältämistä rasvoista keskimäärin 70 % oli 1960-luvulla kasviperäisiä ja 30 % eläinperäisiä. Vuosikymmenen alussa koettiin margariiniskandaali, kun paljastui, että margariinin valmistuksessa oli käytetty ihmisravinnoksi kelpaamattomasta teurasjätteestä ja lemmikkien ruhoista tiristettyä rasvaa.
Terveysvaikutukset
Runsasrasvaiset margariinit saattavat olla terveellisempiä kuin vähärasvaiset margariinit, sillä kevytmargariinien rasvaa on jouduttu kovettamaan enemmän. Margariinin valmistuksessa käytetään usein korkeita lämpötiloja, jolloin saattaa muodostua haitallisia aineita kuten glysidyyliestereitä, 3-monokloropopaanidiolia (3-MCPD) ja 2-monokloropropaanidiolia (2-MCPD) sekä niiden rasvahappoestereitä.
Joihinkin margariineihin lisätty kasvistanoli ja kasvisteroli estävät ravinnosta saatavan kolesterolin imeytymistä elimistöön vähentäen veren kokonaiskolesterolia. Kasvisterolien kokonaisvaikutuksesta kolesteroliin on ristiriitaista tutkimusaineistoa. Noin 20 prosenttia kasvisteroleilla tai -stanoleilla täydennettyjä elintarvikkeita käyttävistä saa yli kolme grammaa kasvisterolia tai-stanolia päivässä, mikä on Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) asettaman suositellun päivittäissaannin yläraja. Liian suurella kasvisterolien ja -stanolien saannilla on todettu olevan yhteys paksusuolen syöpään hiirillä.
Samuel Crompton
Samuel Crompton (3. joulukuuta 1753 – 26. kesäkuuta 1827) oli englantilainen keksijä ja kehräämökoneiden uranuurtaja. Hän jatkoi James Hargreavesin ja Richard Arkwrightin aloittamaa kutomakoneiden kehitystä ja rakensi vuonna 1779 nimellä ”spinning mule” (suomeksi ”kehruu-muuli”) tunnetun koneen, jolla saatiin aikaan jopa lujempaa lankaa kuin käsin kehräämällä. Tätä konetta pidetään yhtenä tärkeimmistä teollisen vallankumouksen aikana kehitetyistä tekstiiliteollisuuden koneista. thumb|Ainut jäljellä oleva Cromptonin itse tekemä kehruukone.
Deathmatch
Deathmatch (DM; player versus all, PvA; free-for-all, FFA, suom. joskus tappomatsi) on pelimuoto, joka on yleinen eritoten ensimmäisen persoonan ammuntapelien moninpeleissä. Pelimuodossa kaikki toiset pelaajat ovat vihollisia ja tavoite on tappaa mahdollisimman monta muuta pelaajaa ennen tietyn rajan täyttymistä.
Jossain muodoissa pelaajilla on useampi elämä ja hän kuoltuaan ilmestyy jonnekin uudelleen. Erän loppumisen rajana on voi olla yhden pelaajan saavuttama tietty ennalta määrätty määrä tappoja (frag limit), tai ajan loppuminen. Erän loputtua voittaja on pelaaja, joka on saavuttanut eniten tappoja. Kartalta voi tyypillisesti löytää parannuksia, panssaria, uusia aseita tai ammuksia (yleisnimityksenä power-ups). Tärkeä mitta pelaajan suoriutumiselle on tappojen ja kuolemien suhde (kill-ratio, K/D).
Variantteja ovat team deathmatch, jossa pelaajat on jaettu tyypillisesti kahteen joukkueeseen, jotka pelaavat toisiaan vastaan.
Toinen yleinen variantti on last man standing (LMS). Pelaajilla on tarjoitettu määrä elämiä ja tavoitteena on selvitä hengissä viimeiseksi ja tappaa muut pelaajat.
Ana Bucik
Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Bucik sijoittui pujottelussa 31:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli alppiyhdistetyssä yhdestoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi ja joukkuekilpailussa yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli alppiyhdistetyssä yhdestoista, suurpujottelussa 21:s, pujottelussa 24:s ja joukkuekilpailussa yhdeksäs. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa 31:nneksi ja joukkuekilpailussa yhdeksänneksi. Cortina d'Ampezzossa 2021 hän oli pujottelussa yhdeksäs ja joukkuekilpailussa yhdestoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui niin pujottelussa kuin suurpujottelussakin 11:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli pujottelussa yhdeksäs.
Alppihiihdon maailmancupissa Bucik kilpaili ensimmäisen kerran Mariborin suurpujottelussa tammikuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2014 oltuaan 26:s Åren pujottelussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Mariborin pujottelussa tammikuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Lenzerheiden alppiyhdistetyssä tammikuussa 2018. Alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui samalla kaudella viidenneksi.
Maansa mestaruuskisoissa Bucik on saavuttanut kaksi kultaa superalppiyhdistetyssä ja yhden pujottelussa.
Karima Meskin Saad
Karima Meskin Saad (s. 1969) on egyptiläinen entinen pikajuoksija, joka pitää hallussaan Egyptin ennätystä 400 metrillä. Saad oli myös mukana Egyptin ennätykset tehneissä 4x100 m ja 4x400 m viestikvarteteissa.
Michelle Bachelet
Verónica Michelle Bachelet Jeria /βeˈɾonika miˈʃɛl baʃˈle ˈçeɾja/ (s. 29. syyskuuta 1951 Santiago de Chile) on chileläinen keskusta-vasemmistolainen poliitikko ja ensimmäinen Chilessä valittu naispresidentti. Hän toimi presidenttinä vuosina 2006–2010 ja uudelleen vuosina 2014–2018.
Bachelet on myös maan entinen terveysministeri ja ensimmäinen naispuolinen puolustusministeri.
Koulutukseltaan Bachelet on kirurgi ja sotatieteiden maisteri. Hän on eronnut kolmen lapsen äiti, joka puhuu espanjan lisäksi sujuvasti englantia, saksaa, portugalia ja ranskaa.
Elämäkerta
Bachelet syntyi Chilen pääkaupungissa Santiagossa. Hänen äitinsä oli antropologi Ángela Jeria ja isänsä ilmavoimien kenraali Alberto Bachelet. Hän aloitti lääketieteen opinnot Chilen yliopistossa (Universidad de Chile) vuonna 1970.
Vanessa Hinz
Vanessa Hinz (s. 24. maaliskuuta 1992) on saksalainen ampumahiihtäjä. Hän hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Saksan viestijoukkueessa Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015. Hän hiihti avausosuuden MM-kultaa voittaneissa Saksan sekaviestijoukkueessa ja naisten viestijoukkueessa Hochfilzenissä 2017. Hän oli samoissa kisoissa lisäksi kuudes pikakilpailussa ja kahdeksas normaalimatkalla. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi ja takaa-ajossa 13:nneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa sekaviestissä. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sai normaalimatkalla ja viestissä hopeaa. Lisäksi hän oli takaa-ajossa viides ja pikakilpailussa 14:s. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti viestissä hopeaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui takaa-ajossa kuudenneksi, yhteislähdössä kymmenenneksi ja pikakilpailussa 12:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sai viestissä pronssia sekä oli normaalimatkalla neljästoista ja yhteislähdössä viidestoista.
Hinz saavutti ensimmäisen voittonsa ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa Kontiolahden yhteislähdössä maaliskuussa 2018. Tätä ennen hän oli parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi Nové Měston takaa-ajokilpailussa kaudella 2014-2015 ja yhteislähdössä kaudella 2016–2017. Toisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti oltuaan kolmas Anterselvan yhteislähdössä tammikuussa 2019. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi 2017–2018, normaalimatkan cupissa toiseksi kaudella 2016–2017 ja yhteislähtöcupissa kolmanneksi 2017–2018.
Michelle Bachelet
Elämäkerta
Alberto Bachelet johti Salvador Allenden hallituskaudella elintarvikehuollosta vastaavaa valtion laitosta, ja 11. syyskuuta 1973 tapahtuneen Pinochetin Chilen 1973 vallankaappauksen jälkeen hänet vangittiin syytettynä maanpetoksesta, ja hän joutui kidutetuksi. 1974 maaliskuussa Alberto Bachelet kuoli jatkuvista pahoinpitelyistä aiheutuneeseen sydänpysähdykseen. Myös Michelle Bacheletia ja hänen äitiään pidettiin vangittuina ja kidutettiin pahamaineisessa Villa Grimaldissa Santiagossa. 1975 he pakenivat Australiaan, ja myöhemmin Michelle Bachelet jatkoi lääketieteen opintojaan Itä-Saksassa. Hän palasi Chileen 1979 ja valmistui kirurgiksi 1982 Chilen yliopistosta.
Vanessa Hinz
Hinz oli 2013 Obertillachissa juniorien MM-kilpailussa voittamassa maailmanmestaruutta Saksan viestijoukkueessa. Ampumahiihdon EM-kilpailuissa Hinz on ollut voittamassa Saksan viestijoukkueessa kultaa ja hopeaa.
Michelle Bachelet
Elämäkerta
Vuosina 1983–1986 hän työskenteli lastenlääkärinä ja palasi samalla yhteiskunnalliseen toimintaan kansalaisjärjestöissä, jotka auttoivat kidutettujen ja "kadonneiden" lapsia.
Oxalidales
Oxalidales aitokaksisirkkaisten rosidien ryhmään kuuluva kasvilahko. Se käsittää seitsemän heimoa, joihin kuuluu pensaita, liaaneja, puita ja ruohoja, joista yksi laji (Cephalotus follicularis omassa heimossaan) on hyönteissyöjäkasvi. Lahkon 1815 lajia jaetaan 60 sukuun ja seitsemään heimoon.
Lahkon yhteisiä kehittyneitä ominaisuuksia ovat korkkijällen sijainti päällysketossa eli epidermissä tai sen alla, limasolujen esiintyminen, terävastaiset emilehdet, siemenaiheen siitereiän eli mikropylen muodostuminen kummastakin siemenaiheen kalvosta eli integumentista, emin luotin eritystoiminta ja paksu siemenkuori, jonka pylväsmäisistä soluista rakentuvassa endotesta-kerroksessa on kiteitä.
Heimot
Seitsemästä heimosta vain yhdellä, nimittäin käenkaalikasveilla, on edustajia Suomessa, ja niistä vain käenkaali eli ketunleipä (Oxalis acetosella) on alkuperäinen ja yleinen.
Michelle Bachelet
Poliittinen ura
Michelle Bachelet liittyi jo 1970-luvulla Chilen sosialistiseen puolueeseen (Partido Socialista de Chile, PSC), joka tosin oli Pinochetin kaudella kielletty ja hajaantunut useisiin ryhmiin. Puolue yhdistyi jälleen vuonna 1990, ja vuosina 1995–2000 Bachelet toimi aktiivisesti sen johdossa.
Vuonna 2000 presidentti Ricardo Lagos nimitti Bacheletin maan terveysministeriksi, ja tammikuussa 2002 hänestä tuli ensimmäinen naispuolinen puolustusministeri maan ja koko Latinalaisen Amerikan historiassa.
Bachelet suostui 2004 syksyllä sosialistien presidenttiehdokkaaksi vuoden 2005 vaaleihin ja jätti puolustusministerin tehtävän aloittaakseen vaalikampanjan. Bacheletin tärkeimmät vastaehdokkaat ensimmäisellä kierroksella olivat oikeistolainen Joaquín Lavín (Unión Demócrata Independiente, UDI) ja keskustaoikeiston Sebastián Piñera (Renovación Nacional, RN). Ensimmäisellä kierroksella 11. joulukuuta 2005 ennakkosuosikki Bachelet sai 45,95 prosenttia äänistä, Piñera 25,41 prosenttia, Lavín 23,22 prosenttia ja neljäs ehdokas Tomás Hirsch 5,40 prosenttia. Voitto suoraan ensimmäisellä kierroksella olisi edellyttänyt 50 prosenttia äänistä.
Bachelet ja Piñera kohtasivat vaalin toisella kierroksella 15. tammikuuta 2006. Bachelet sai odotetusti selvän enemmistön äänistä, yli 53 prosenttia. Illansuussa Piñera tunnusti tappionsa, ja Bachelet saattoi julistautua voittajaksi, kun lähes kaikki äänet oli laskettu. Astuessaan virkaan ja vannoessaan virkavalan 11. maaliskuuta 2006 hänestä tuli Chilen ensimmäinen naispresidentti ja samalla ensimmäisiä naispuolisia valtionpäämiehiä Latinalaisessa Amerikassa.
Chilen perustuslaki estää saman henkilön valinnan presidentiksi toiselle peräkkäiselle kaudelle, joten Bachelet ei voinut olla ehdolla vuonna 2009. Hän toimi entisen vastaehdokkaansa Sebastián Piñeran presidenttikauden aikana YK:n tasa-arvojärjestön UN Womenin historian ensimmäisenä pääjohtajana. Bachelet pyrki uudelleen presidentiksi vuonna 2013 ja tuli valituksi. Hän sai vaalin toisella kierroksella noin 62 prosenttia äänistä ja vastaehdokas Evelyn Matthei 38 prosenttia. Bachelet astui virkaan maaliskuussa 2014.
Bacheletia seurasi presidenttinä taas hänen edeltäjänsä Sebastian Piñera, joka voitettuaan joulukuun 2017 presidentinvaalit on ollut Chilen presidentti jälleen maaliskuusta 2018 lähtien.
Michelle Bachelet on toiminut 1. syyskuuta 2018 lähtien YK:n ihmisoikeuskomissaarina.
Call of the Mastodon
Call of the Mastodon on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2006. Albumi on yhtyeen viimeinen Relapse Recordsin julkaisema albumi ennen yhtyeen kiinnittämistä Warner Musicille.
Albumin vinyylipainos julkaistiin vuonna 2014.
Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Pitchfork Median Brandon Stosuy piti albumia verrattain vahvana esityksenä onnistuneesta ja toimivasta varhaisesta tuotannosta. Niin ikään Imperiumin Niko Kaartinen piti albumia hyvin kasattuna kokonaisuutena sekä läpileikkauksena yhtyeen kehityksestä varhaisen tuotannon raakuudesta progressiivisempaan ilmaisuun.
Glenwood Springs
thumb|230px|Glenwood Springs, Grand Avenue Glenwood Springs on kaupunki Coloradossa, Yhdysvalloissa. Se on Garfieldin piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin väkiluku on 7 736.
United States Census Bureaun mukaan Glenwood Springsin pinta-ala on 12,5 km², josta 0,21 % on vettä. Colorado Mountain College sijaitsee osin Glenwood Springsissä.
Glenwood Springsissä oli vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan 7 736 asukasta, 3 216 taloutta ja 1 926 perhettä. Väentiheys on 622,3 ihmistä neliökilometriä kohden.
Draamaelokuva
Draamaelokuva on eräs elokuvan lajityyppi. Se on käsitteenä laajin elokuvagenreistä, sillä se on monen alalajin kattotermi. Alalajeja ovat romanttinen, oikeussali-, historiallinen ja seikkailuelokuva.
Näytelmäelokuvat keskittyvät usein henkilöön tai henkilöihin, jotka joutuvat konfliktitilanteeseen elämän merkittävällä hetkellä. Elokuvien aiheena on usein ajankohtaiset asiat, ongelmat tai epäoikeudenmukaisuudet, kuten rasismi, uskonnollinen syrjintä, päihderiippuvuus, köyhyys, korruptio, luokkajako, seksuaalinen kyvyttömyys, mielisairaus tai väkivalta naisia kohtaan. Näytelmäelokuva oli varsinkin elokuvahistorian alkuaikoina melodraamaa mutta on sittemmin kehittynyt realistisempaan suuntaan. Elokuvaa Viettelyksen vaunu pidetään yhdysvaltalaisessa lähteessä kehityksen keskeisenä tekijänä.
Näytelmäelokuva jaetaan edelleen usean alalajityyppiin. Lisäksi se voi sekoittua muiden lajityyppien kanssa. Näytelmäelokuvalajityyppejä ovat :
Kalliolampi (Alavus, Kattelus)
Kalliolampi on Etelä-Pohjanmaalla Alavudella Katteluksen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 154 metriä mpy.
Housulampi (Alavus)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,5 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 151,3 metriä mpy.
Englanninhirvikoira
Englanninhirvikoira (English Staghound) on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö
thumb|left|Hirvikoiria Englannista [[North Devonista vuodelta 1826.]] Englanninhirvikoira oli kookas ja raskasrakenteinen. Keskimääräinen säkäkorkeus oli 69 cm.
Alkuperä
Englanninhirvikoira polveutui mitä todennäköisimmin talbot houndista ja vihikoirasta, jotka saapuivat Britanniaan 1000-luvulla normannien mukana. Se oli englanninkettukoiran edeltäjä, jota käytettiin hirven metsästykseen. Kun hirvimetsät hupenivat ja metsästäjät siirtyivät ketunajoon, kettukoirat lisääntyivät ja hitaat, kookkaat vanhanajan hirvikoirat ajautuivat sukupuuton partaalle. Essexissä tiedetään metsästetyn hirvikoirien avulla vuoteen 1805 asti ja kuninkaallisen ajueen vuoteen 1814 asti. Näiden päivämäärien jälkeen tiedetään vain yhden hirvikoira-ajueen selviytyneen: Devonin ja Somersetin, joka muodostui jo Elizabeth I:n aikoina. Lopulta tämä viimeinenkin ajue laitettiin myyntiin vuonna 1825. Suurin osa kyseisistä koirista päätyi kanaalin yli Ranskaan, missä ne hävitettiin rabies-uhan takia.
Ennen tätä rodun "joukkotuhoa" kuuluisa metsästävä pastori Jack Russell hankki itselleen kolme hirvikoira-narttua, toivoen voivansa pelastaa rodun. Epäonnistuneena tehtävässään hän antoi ne ystävälleen, joka vei ne Swansean lähellä sijainneeseen kenneliin. Siellä niitä käytettiin paikallisen walesilaisen ajokoirarodun walesinkettukoiran jalostamiseen.
Etymologia
Englanninhirvikoiraa kutsuttiin myös nimellä Devonshire Staghound ("devonshirenhirvikoira").
Leningrad Cowboys
Leningrad Cowboys on vuonna 1987 perustettu rockyhtye. Jäsenille tunnusomaista ovat pitkät ”hiussarvet” sekä yhtä pitkät kengät. Oman tuotannon lisäksi yhtyeelle on tunnusomaista soittaa tunnettuja länsimaisia rock-kappaleita ja niiden ohella venäläisiä kansanlauluja uudelleensovitettuina. Leningrad Cowboys on esiintynyt yli kuudessakymmenessä maassa ja tehnyt yli tuhat konserttia.
Yhtyeen jäsenet olivat aluksi suurilta osin Sleepy Sleepersistä tuttuja. Vuosien varrella kokoonpano on muuttunut lähes täysin.
Aki Kaurismäki on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvat Leningrad Cowboys Go America (1989) ja Leningrad Cowboys Meet Moses (1994). Elokuvat eivät herättäneet Suomessa mainittavaa huomiota, mutta ulkomailla, etenkin Saksassa, yhtye ja Leningrad Cowboys Go America -elokuva nousivat suoranaiseen kulttimaineeseen.
Ura
Leningrad Cowboys -yhtye syntyi vuonna 1987, jolloin lahtelaisen Sleepy Sleepers -huumoriyhtyeen toiminta oli hiipunut. Yhtyeen ulkomuodolle ominaiset hiustötteröt kehitti kampaaja Teuvo Loman. Pitkät, spittarityyppiset kengät keksi ohjaaja Aki Kaurismäki.
Suuren yleisön tietoisuuteen yhtye nousi 12. kesäkuuta 1993 järjestetyn Total Balalaika Show'n myötä. Konsertissa Leningrad Cowboys soitti yhdessä Aleksandrovin kuoron eli Puna-armeijan kuoron kanssa Helsingin Senaatintorilla. Paikalla oli yleisöä eri arvioiden mukaan 50 000–70 000 henkeä. Tapahtuman olivat ideoineet Leningrad Cowboysin nokkamiehet Mato Valtonen ja Sakke Järvenpää, jotka tekivät samaan aikaan Pullakuskit-ohjelmaa Radio Cityyn. Ilmaiskonsertista tehtiin tupla-cd sekä dokumenttielokuva Total Balalaika Show. 18. kesäkuuta 1994 järjestettiin Berliinissä Lustgarten-aukiolla Nokia Balalaika Show, missä yli 60 000 ihmistä oli katsomassa Leningrad Cowboysien ja Aleksandrovin kuoron esiintymistä.
Vuonna 1994 Leningrad Cowboys esiintyi New Yorkissa MTV Video Music Awards -gaalassa Radio City Music Hallissa. Samana iltana lavalla olivat muiden muassa Rolling Stones ja Bruce Springsteen.
Vuoden 1996 Go Space -levyn myötä yhtye on levyttänyt pääosin omia kappaleitaan, mutta vanhat rock-klassikot säilyvät kuitenkin liveohjelmassa.
23. elokuuta 2003 järjestettiin Helsingissä Senaatintorilla toinen konsertti, Global Balalaika Show, jossa yhtyeellä oli vierailijoina Aleksandrovin yhtyeen lisäksi UMO Jazz Orchestra, oopperalaulaja Johanna Rusanen sekä Angélique Kidjo ja muita maailmanmusiikin tähtiä.
Marras- ja joulukuussa 2013 Leningrad Cowboys ja Puna-armeijan kuoro tekivät kiertueen ensimmäisen yhteisesiintymisensä 20-vuotisjuhlan merkeissä. Kiertueeseen kuului kuusi esiintymistä Kuopiossa, Hämeenlinnassa, Jyväskylässä ja Turussa sekä kahdesti Helsingin Kaapelitehtaalla. Kiertueella oli mukana myös kasakkatanssijoita ja sirkustaiteilijoita.
Viime vuosina yhtye on keikkaillut harvakseltaan.
Yhtyeen vaikeudet
Yhtye joutui kasvaviin vaikeuksiin, jotka alkoivat, kun suuri osa Puna-armeijan kuoron jäsenistä kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 2016. Sen jälkeen koronaviruspandemia ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan vuodesta 2022 pysäyttivät yhtyeen keikkailun, elokuvahankkeet ja levyn julkaisun. Dokumentin Leningrad Cowboysin ja Puna-armeijan kuoron yhteistyöstä oli tarkoitus ilmestyä vuonna 2023, jolloin tulee kuluneeksi 30 vuotta yhtyeen ja kuoron yhteiskonsertista Senaatintorilla.
Valtiokonttori lähetti syksyllä 2022 yhtyeen taustayhtiölle Leningrad Cowboys Ltd Oy:lle konkurssiuhkaisen maksukehotuksen, jossa se vaati yhtiöltä noin miljoonan euron saatavia. Velkojen taustalla on silloisen Tekesin (nykyisin Business Finland) yhtiölle vuonna 2012 myöntämä 1,6 miljoonan euron tuotekehityslaina, josta oli maksettu noin miljoona euroa. Lainalla oli tarkoitus kehittää mobiilipeliä, joka osoittautui pelimarkkinoiden muututtua vanhentuneeksi jo valmistuessaan. Marraskuussa 2022 Valtiokonttori haki Leningrad Cowboys Ltd Oy:tä konkurssiin. Asiakastiedon mukaan Leningrad Cowboys Ltd Oy:n liikevaihto vuonna 2017 oli runsaat miljoona euroa, mutta kyseisen vuoden jälkeen yhtiöllä ei ole ollut juuri mitään toimintaa.
Leningrad Cowboys Ltd Oy hakeutui yrityssaneeraukseen vuoden 2023 alussa. Yhtye aikoo kuitenkin jatkaa toimintaansa, mahdollisesti nimellä Cowboys ja aikaisintaan vuonna 2024.
Nelli Cooman
Cornelli Antoinette Hariëtte ”Nelli” Fiere-Cooman (o.s. Cooman, s. 6. kesäkuuta 1964 Paramaribo, Suriname) on alankomaalainen pikajuoksija. Hän muutti kahdeksanvuotiaana Surinamesta Alankomaihin, ja harrasti jalkapalloa, kunnes hänen pikajuoksulahjansa yläluokilla huomattiin.
Cooman menestyi etenkin hallikilpailuissa. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 60 metrin juoksussa Indianapolisissa 1987 ajalla 7,08 ja Budapestissa 1989 ajalla 7,05. Hän karsiutui saman matkan välierissä Sevillassa 1991 sekä sijoittui seitsemänneksi Torontossa 1993 ja kuudenneksi Barcelonassa 1995.
Cooman voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 60 metrin juoksussa Pireuksessa 1985 ajalla 7,10, Madridissa 1986 maailmanennätysajalla 7,00 , Lievinissä 1987 (aika 7,08), Budapestissa 1988 (7,04), Haagissa 1989 (7,15) ja Pariisissa 1994 (7,17). Lisäksi hän sai sisäratojen EM-pronssia 60 metrillä Göteborgissa 1984 ja Glasgow'ssa 1990.
Ulkoradoilla Cooman karsiutui 100 metrin välierissä Rooman MM-kilpailuissa 1987 ja Soulin olympialaisissa 1988 sekä toisissa alkuerissä Barcelonan olympialaisissa 1992.
Cooman valittiin Alankomaiden vuoden naisurheilijaksi 1986. Nelli Cooman Games -nimiset kilpailut on järjestetty Stadskanaalissa vuodesta 1997 alkaen.
Tutkimusmatkailija
thumb|Stereotyyppinen kuva tutkimusmatkailijasta. Puolalainen tutkimusmatkailija, kirjeenvaihtaja ja valokuvaaja [[Kazimierz Nowak Afrikan viidakossa. Nowak matkasi ehkä ensimmäisenä ihmisenä yksin Afrikan halki pohjoisesta etelään ja takaisin jalkaisin, polkupyörällä ja kanootilla vuosina 1931–1936.]] Tutkimusmatkailija on henkilö, joka tekee tutkimusmatkoja eli matkustaa tutkimaan uusia alueita. Tutkimusmatkailijan tarkoituksena on aikomuksellisesti tutkia ja selvittää asioita ja esittää tutkimuksensa tuloksia matkalta palattuaan.
Loulou – rakastettuni
Loulou – rakastettuni (televisioesityksessä käytetty nimeä Lulu; ) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Maurice Pialatin ohjaama ranskalainen eroottisesti latautunut romanttinen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert ja Gérard Depardieu. Elokuva kertoo sosiaalipummin ja pikkuporvarillisen naisen tuhoisasta suhteesta. Elokuvan käsikirjoittivat Maurice Pialat ja Arlette Langmann sekä tuottivat Yves Gasser ja Klaus Hellwig.
Tutkimusmatkailija
Historiallisesti tutkimusmatkailijalla tarkoitetaan lähinnä eurooppalaisia matkaajia, jotka matkustivat silloisen eurooppalaisen maantieteellisen tietämyksen ulkopuolelle. Näillä saattoi olla muitakin motiiveja kuin tieteellinen intohimo. Aikaa 1400-luvun alusta 1600-luvun alkuun kutsutaan suurten löytöretkien ajaksi.
Loulou – rakastettuni
Loulou – rakastettuni sai ensi-iltansa vuoden 1980 Cannesin elokuvajuhlilla, missä Maurice Pialat oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Elokuva oli ehdolla myös muun muassa kolmen Césarin saajaksi.
Tutkimusmatkailija
Huomattavia tutkimusmatkailijoita
Ergerzhadeg Opdagelsesrejse Exploration Popis istraživača Esploratori מגלה ארצות Eksplorimi עקספלאוראציע
Loulou – rakastettuni
Juoni
Miehensä väkivaltaisesti ulos heittämä Nelly tapaa eräänä iltana Louloun, nuoren ajelehtijan ja taparikollisen, ja päättää muuttaa yhteen hänen kanssaan. Pian Nelly odottaa jo lasta, mutta Loulou kieltäytyy muuttamasta tapojaan ja viettää edelleen aikansa kavereidensa seurassa pikkurikoksia puuhaillen. Nelly ei kestä tilannetta eikä halua siihen enää lasta.
Hilkka Kotamäki
Kotamäki on kotoisin kauppiasperheestä Humppilasta. Hän on esiintynyt myös mainoksissa ja ollut Sanelma Vuorteen mannekiinikoulussa opettajana, ennen kuin perusti oman koulun Tukholmaan. Vuonna 2011 hän myy yrittäjänä kullan ja kuparin kiillotusaineita.
Hän on esiintynyt Jörn Donnerin ohjaamassa elokuvassa Sixtynine 69 (1969), jossa hän näytteli pesijää, ja Maunu Kurkvaaran elokuvassa Lauantaileikit, jossa hän oli tyttö baarissa.
Loulou – rakastettuni
Tuotanto
Loulou – rakastettuni kuvattiin Pariisissa ja La Queue-en-Brien kunnassa Seine-et-Marnessa Ranskassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Gaumont ja Action Films.
Julkaisu ja vastaanotto
Loulou – rakastettuni sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa toukokuussa 1980. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 3. syyskuuta 1980 ja Suomessa 27. maaliskuuta 1981. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Ranskassa Gaumont ja Suomessa Cine-Studio Oy. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 943 547 katsojaa ja oli Suomessa 116. katsotuin elokuva 11 514 hengen katsojamäärällään vuonna 1981. Elokuva esitettiin myös muun muassa vuoden 1980 Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 100% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu viiteen arviointiin. 773 käyttäjästä 72% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,6/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 2 035 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,8/10.
Loulou – rakastettuni julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 24. huhtikuuta 2001. Ranskassa elokuva julkaistiin DVD:lle 9. joulukuuta 2010 ja blu-raylle 9. tammikuuta 2013, jolloin ilmestyi myös uusi DVD-julkaisu.
Japanin viralliset suurkaupungit
Japanin viralliset suurkaupungit (, ”valtion [asetuksella] nimittämät kaupungit”) ovat Japanin paikallishallintolaissa (, luvun 252 pykälä 19) määritelty suurkaupunkien luokka. Virallisia suurkaupunkeja on yhteensä 20: niissä täytyy lain mukaan olla vähintään 500 000 asukasta, mutta valtaosassa asukkaita on yli miljoona. Virallisille suurkaupungeille annetaan useita valtaoikeuksia, jotka kuuluvat tavallisesti prefektuureille. Nämä oikeudet koskevat 18:aa eri aluetta, kuten kaupunki- ja liikennesuunnittelua sekä sosiaali- ja terveyspalveluita. Käytännössä viralliset suurkaupungit toimivat prefektuurien kanssa samalla tasolla.
Historia
1920- ja 1930-luvuilla kaupungeille annettiin Japanissa vähitellen laajempi itsehallinto. Tähän liittyen Tokion kaupunki liitti itseensä vuonna 1932 suuria alueita, niin että sen pinta-ala laajeni viisinkertaiseksi. Toisen maailmansodan aikana paikallishallinto kuitenkin lakkautettiin, ja Tokion kaupunki asetettiin suoraan keskushallinnon alaisuuteen prefektuurina. Sodan jälkeen voimaan astui uusi laki Tokion erityisasemasta maan pääkaupunkina. Sen myötä Tokio jaettiin erillisalueisiin, joista kukin sai samantyyppiset oikeudet kuin muilla kaupungeilla. Uusi paikallishallintolaki vuonna 1947 palautti itsehallinnon kaikille kunnille. 1950-luvun kuluessa sitä muutettiin antamaan lisää valtaa maan suurimmille kaupungille. Vuonna 1956 laissa määriteltiin Tokion jälkeen tärkeimmät viisi kaupunkia, joissa oli yli miljoona asukasta – Kioto, Osaka, Jokohama, Nagoya ja Kōbe – virallisiksi suurkaupungeiksi.
Virallisille suurkaupungeille annettiin monia valtaoikeuksia, jota yleensä kuuluvat prefektuureille. Lisäksi ne jaettiin suuralueisiin (区, ku), joilla on kaikilla oma hallintonsa. Tokion erillisalueista poiketen suuralueiden valtuutetut nimittää kuitenkin kaupungin pormestari, eikä heitä valita vaaleilla. Alun perin virallisilta suurkaupungeilta vaadittiin useita ominaisuuksia: kaupungissa tuli olla vähintään 500 000 asukasta, sen väestötiheyden tuli olla yli 2 000 asukasta neliökilometrillä ja asukkaista alle kymmenesosa sai olla töissä alkutuotannon parissa. Seuraavien vuosikymmenten aikana useat kaupungit saavuttivat tarvittavat vaatimukset joko luonnollisen kasvun (kuten Suur-Tokioon kuuluva Kawasaki) tai kuntaliitosten kautta (kuten usean kaupungin yhteenliittymänä syntynyt Kitakyūshū). Myöhemmin asukastiheyteen ja talousrakenteeseen liittyvät kriteerit poistettiin, mutta käytännössä virallisen suurkaupungin asema annettiin vain kaupungeille, joissa oli tai joissa ennustettiin pian olevan yli miljoona asukasta. Chiba oli ensimmäinen virallinen suurkaupunki, joka ei koskaan saavuttanut miljoonan asukkaan rajaa.
Mondo (yritys)
Mondo on italialainen monialayritys, jonka tuotteita ovat lattia- ja urheilukenttäpinnoitteet, pallot ja lelut. Yrityksellä on yhdeksän tuotantotehdasta neljässä maassa, jotka sijaitsevat Italiassa, Espanjassa, Luxemburgissa ja Kiinassa.
Historia
Edmondo Giovanni Stroppiana perusti yrityksen vuonna 1948. Nimen yritykselleen hän otti etunimensä lyhenteestä. Mondon ensimmäinen tuote oli pallot nyrkkipallon pelaamiseen. Mondon tuotteista tunnetuimpia ovat sen valmistamat pallot Super Santos ja Super Tele, sekä yleisurheilukentän juoksuradalla käytettävä mondo-juoksualusta.
Move66 ja Move67
Move66 ja sen sisarmalli Move67 ovat Valmetin rakentamia teollisuusvetureita. Niitä valmistettiin vuosina 1967–1982. Move66-vetureita on valmistettu 23 kpl ja Move67-veturia 1 kpl. Vetureita on runsaasti eri teollisuuslaitosten käytössä. Osa vetureista toimitettiin Ruotsiin.
Mondo (yritys)
Mondo Suomessa
Suomessa mondo-pinnoite on usealla juoksuradalla, kuten Helsingin olympiastadionilla ja Kimpisen urheilukeskuksessa Lappeenrannassa. Suomen ensimmäinen ulkoratojen mondo-pinnoite valmistui Lapinlahdelle vuonna 2000. Helsingissä Töölön jalkapallostadionilla on käytössä yrityksen valmistama Mondoturf-tekonurmi.
Move66 ja Move67
Ominaisuudet
Ulkomuodoltaan veturi muistuttaa typistettyä Dv12-dieselveturia. Veturi on myös hyvin samankaltainen kuin Lokomon C600, itse asiassa sitä voidaan sanoa rinnakkaismalliksi. Ulkonäkökin on hyvin samankaltainen, Move66/67 on koriltaan vain hiukan pyöreämpimuotoinen. Move67 poikkeaa Move66:sta lähinnä suuremman moottorin, massan ja vetovoiman osalta.
Veturin akselijärjestys on C, eli veturissa on kolme akselia joista kaikki ovat vetäviä. Veturissa ei ole telejä, vaan jokainen pyöräkerta on suoraan kiinni alustassa. Move66- ja 67-veturit on varustettu hydraulisella voimansiirrolla. Veturi on tarkoitettu vaihtotyöhön, joten sen ominaisuudet keskittyvät enemmän voimaan kuin nopeuteen. Move66:ssa on moottorina 545 hevosvoiman GM 16V-71N -dieselmoottori ja vaihteistona hydraulinen TwinDisc CF 13800. Veturin suurin nopeus on 25-65 km/h.
Move66- ja 67-vetureiden alustaan on lisätty painolevyjä paremman irtiottokyvyn saavuttamiseksi. Move66-veturin paino työkunnossa on 45 tonnia ja Move67:n 60 tonnia.
Tulevaisuus
Molempien veturien olemassaolo on malliesimerkki onnistuneesta suunnittelusta; vasta vuosituhanteen vaihteen jälkeen veturien käyttö on vähentynyt jonkin verran, kun junapainot ovat alkaneet vaatia järeämpiä vetureita. Muun muassa UPM-Kymmene Oyj Kuusankoskella on myynyt Move66-veturinsa, koska 1990-luvun lopussa ostettu Dv15-veturi (nro 2000) on teholtaan riittävä järjestelemään aina vain kasvavia junarunkoja. Sittemmin UPM Kymi on luopunut omien vetureiden käytössä kokonaan.
Romutuskausikin on lähtenyt hiljalleen käyntiin; pari vanhinta Move66-yksilöä on jo romutettu, mutta veturien palvelu jatkuu näin näkymin vielä kauan varakalustona, ratatyökoneina ja peruskorjattuna teollisuuskäytössä. Muun muassa Maansiirto Veli Hyyryläinen on hankkinut ratatyökoneeksi kaksi Move66-veturia.
Wihuri Oy Witraktor suunnittelee Move66-vetureille modernisointiohjelmaa. Alustavan suunnitelman mukaan veturista jää käyttöön runko, akselistot sekä ohjaamon ja konepeittojen runkorakenteet. Voimansiirto uusitaan kokonaan. Ohjaamoon toteutetaan ääni-, lämpö-, ja tärinäeristys. Myös veturin instrumentointi ja hallintalaitteet uusitaan, akselistot kunnostetaan ja kaikki osat pintakäsitellään uudelleen. Korjausten toteutuspaikka on pääosin Ruukin ajoneuvokorjaamo Raahessa.
Yksi vetureista, 7/1971, on luovutettu Haapamäelle museokäyttöön.
Vakka-Suomen Sanomat
Lehti on Euroopan ainoa kuntien omistama lehti, mutta se pyrkii olemaan kunnista riippumaton. Vuoden 2015 alusta omistuspohjaksi tuli osuuskunta.
Lehdellä on päätoimittaja Vesa Penttilän ja julkaisuyhtiön toimitusjohtajan Janne Vuorelan lisäksi 11 työntekijää. Lehden toimitus sijaitsee Uudenkaupungin Rauhankadulla. Toimittajia on kolme vakituista ja kaksi aluetoimittajaa. Aluetoimittajien sijoituspaikat ovat Mynämäki ja Masku. Lehdellä on myös palvelupiste Mynämäen keskustassa. Lehti tekee yhteistyötä alueen muiden paikallislehtien kanssa: lehden osto- ja myyntipalsta Vakka-Makasiini on yhteinen Uudenkaupungin Sanomien ja Laitilan Sanomien kanssa. Lehti painetaan Kirjapaino Alma ManussaTampereella.
Historia
Vakka-Suomen Sanomien ulkoasua uudistettiin lokakuussa 2007, jolloin vuosikymmeniä muuttumattomana ollut kirjaintyyppi vaihdettiin kevyempään ja lehden eri osastojen ulkoasua yhtenäistettiin. Muutoksen tarkoituksena oli keventää lehden vanhahtavaksi ja raskaaksi moitittua yleisilmettä. Muutoksen yhteydessä myös lehden toimitus- ja taittojärjestelmät uusittiin.
Arakidonihappo
Arakidonihappo on eläinperäinen pitkäketjuinen monityydyttymätön omega-6-rasvahappo. Kemiallisesti arakidonihappo on karboksyylihappo, jossa on 20 hiiliatomia ja neljä cis-kaksoissidosta; ensimmäinen kaksoissidos on kuudennessa hiilessä hiiliketjun omega-päästä laskettuna ja siitä voidaan käyttää myös lyhennettä 20:4(n-6).
420px|2D-rakenne
Saanti
Arakidonihapon arvioitu keskimääräinen päiväsaanti vaihtelee kehitysmaiden 44–331 milligrammasta teollisuusmaiden 101-351 milligrammaan. Yksilötasolla saanti vaihtelee välillä 9-290 mg/vrk.
Doomsday (elokuva)
Doomsday on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut brittiläinen toimintaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Neil Marshall.
Arakidonihappo
Saanti
Arakidonihappoa esiintyy pieninä pitoisuuksina lähes kaikissa eläinperäisissä elintarvikkeissa. Sardiinit, kananmunat, luonnonlohi sekä broilerin- ja sianliha ovat parhaita arakidonihapon lähteitä. Liha muodostaa niin suuren osan länsimaisesta ruokavaliosta, että se on suurin yksittäinen arakidonihapon lähde. Lihan osuus arakidonihapon kokonaissaannista on Euroopassa ja Yhdysvalloissa 43–62 prosenttia. Japanissa kananmunat ovat tärkein arakidonihapon lähde. Myös kala ja maito ovat tärkeitä arakidonihapon lähteitä.
Doomsday (elokuva)
Juoni
Elokuva alkaa vuodesta 2008, jolloin Reaper-virus ilmestyy Glasgow’hun. Virukselle ei löydy hoitokeinoa eikä rokotetta. Lentokentät, satamat ja rautatiet suljetaan, ihmisiä kehotetaan jäämään koteihinsa, välttämään kontaktia muihin ja odottamaan apua.
Arakidonihappo
Saanti
Arakidonihappoa esiintyy runsaasti äidinmaidossa, ja tutkijat ovat esittäneet, että sitä pitäisi lisätä pakollisena äidinmaidonkorvikkeisiin , koska imeväisten kyky muuntaa ravinnon linoli- ja alfalinoleenihappoa arakidonihapoksi on heikko. Äidinmaidonkorvikkeisiin on lisätty tämän vuoksi kalaöljyä ja myöhemmin vuonna 1987 kehitettyä teollisesti fermentoitua kasviöljyä, joka sisältää bakteerien tuottamaa arakidonihappoa.
Doomsday (elokuva)
Juoni
Poikkeuslaki astuu voimaan, ja Britannian hallitus päättää asettaa koko Skotlannin karanteeniin. Rannikkovesistöt miinoitetaan, ilmatila asetetaan lentokieltoon alasampumisen uhalla, ja itse mannerta halkoo yhdeksänmetrinen 130 kilometriä pitkä teräsmuuri noudattaen samaa linjaa muinaisen Rooman rajan kanssa. Muurin toiselle puolelle jääneet jätetään kuolemaan, sosiaalinen järjestys mätänee ruumiiden mukana ja lopulta koko Skotlanti unohdetaan.
Arakidonihappo
Saanti
Aikuisen ihmisen elimistö kykenee tuottamaan arakidonihappoa ravinnon mukana saadusta linolihaposta, mutta muunnoksen hyötysuhde on vain 0,3–0,6 prosenttia. Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin kuitenkin, että kyseinen hyötysuhde vaihtelee Suomessa suuresti geneettisten tekijöiden mukaan.
Doomsday (elokuva)
Juoni
28 vuotta myöhemmin eli vuonna 2035 Reaper-virus ilmaantuu Lontoon slummeissa, mihin kodittomiksi jääneet skotlantilaiset on sullottu. Satelliitin ottamista valokuvista näkyy merkkejä elämästä muurin tuolla puolen, jolloin retkikunta lähetetään Skotlantiin etsimään parannuskeinoa siellä olevien selviytyjien luota. Selviytyneet ovat kahdenlaisia: ihmissyöjäpunkkareita ja uutta keskiaikaa eläviä haaveilijoita, jotka sotivat keskenään. Selviää, että selviytyneillä on luonnollinen vastustuskyky virusta vastaan ja heidän verestään voidaan tehdä rokote virusta vastaan. Mutta vallan kaapannut pääministerin neuvonantaja kuitenkin pidättäytyy rokotteen käytöstä politiikan takia.
Arakidonihappo
Saanti
Lisäravinteena annetun arakidonihapon nauttimisen on havaittu laskevan veren linolihappopitoisuutta.
Arakidonihappoa esiintyy kasveissa semiokemikaalina, pääasiassa feromonina.
Fysiologiset vaikutukset
Arakidonihappo on tärkeä solukalvojen rakenneaine ja toimii myös eikosanoidien lähtöaineena. Eikosanoidit ovat hormonien kaltaisia yhdisteitä, joilla on tärkeitä fysiologisia tehtäviä mm. verenkiertoelimistössä ja ruoansulatuskanavassa.
Arakidonihappoa esiintyy paljon harmaassa aivoaineessa ja hermosoluja suojaavassa myeliinissä. Arakidonihappo on välttämätöntä sekä aivojen että lähes jokaisen muun elimen toiminnan kannalta.
Jotkut eläimet, kuten kissat, eivät voi muodostaa arakidonihappoa linolihaposta, vaan niiden on saatava sitä eläinperäisestä ravinnosta.
Terveysvaikutukset
On olemassa vahvaa näyttöä siitä, että arakidonihappo on välttämätöntä lapsen kasvulle, terveydelle ja aivojen kehitykselle. Esimerkiksi arakidonipitoinen äidinmaidonkorvike tukee hermoston ja immuunipuolustuksen normaalia kehitystä paremmin kuin korvike, josta se puuttuu.
Arakidonihappoa tarvitaan myös elimistön tulehdusreaktioiden säätelyyn. Niillä, joiden elimistö kykenee tuottamaan linolihaposta eniten arakidonihappoa, on havaittu esiintyvän vähiten matala-asteista tulehdusta. Vuonna 2020 julkaistussa iranilaistutkimuksessa havaittiin kuitenkin haimasyövän esiintyvyyden olevan kymmenkertaista niillä, joiden veressä on kohonneita arakidonihappopitoisuuksia. Koe-eläintutkimuksessa on lisäksi havaittu, että masentuneilta vaikuttavien rottien aivoissa esiintyy tavallista enemmän arakidonihappoa.
Vuonna 2019 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa havaittiin, että sillä viidenneksellä, jonka elimistön arakidonihappopitoisuus oli suurinta, esiintyi keskimäärin 8 prosenttia vähemmän sydän- ja verisuoniperäisiä kuolemia kuin sillä viidenneksellä, jolla oli pienin pitoisuus. Tutkimusten kokonaisosanottajamäärä oli lähes 69 000.
Paksusuolen syöpäsolujen sisältämä arakidonihappo näyttäisi säätelevän paksusuolen syövän solujen lisääntymistä.
Spinosaurus
Spinosaurus (nimen merkitys: ”okalisko”) on sukupuuttoon kuollut spinosaurien heimoon kuuluva teropodidinosaurusten suku, joka eli nykyisen Pohjois-Afrikan alueella noin 112–93 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. Spinosaurus-sukuun kuuluu kaksi lajia: S. aegyptiacus (tyyppilaji) ja Marokossa elänyt S. maroccanus.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|257x257px|Spinosauruksen purjeesta jääneet nikamat pienoiskuva|260x260px|Spinosauruksen kallo Spinosaurus oli suurin teropodi ja samalla mahdollisesti suurin koskaan maalla elänyt lihansyöjä; suurempi kuin Giganotosaurus, Carcharodontosaurus ja Tyrannosaurus rex. Vuosien 2005 ja 2007 arvioiden mukaan Spinosaurus oli noin 12,6–18 metriä pitkä ja 7–20,9 tonnin painoinen. Vuonna 2018 sen pituudeksi arvioitiin noin 16 metriä ja painoksi 6,5 tonnia. Spinosauruksella oli jäykkä häntä, joka oli irti maasta, mikä toimi tasapainovälineenä. thumb|vasen|Spinosauruksen rekonstruktio.|273x273px
Spinosauruksen erikoisominaisuuksiin kuului sen selkäpurje, joka koostui noin 1,65 metriä pitkistä selkänikamista. Nykyään sen oletetaan käyttäneen purjettaan haihduttaakseen lämpöä tai kerätäkseen lämpöä. Se saattoi käyttää purjetta myös parittelussa.
Löytöhistoria
pienoiskuva|266x266px|Spinosauruksen luuranko Saksalainen paleontologi Ernst Strömer alkoi tehdä tutkimusmatkoja Saharan aavikolle vuonna 1910. Hän haki luvan, jotta pystyisi kaivamaan aluetta noin 200 kilometrin päästä Kairosta. Seuraavina kuukausien aikana hän ja itävaltalainen paleontologi Richard Markgraf löysivät kymmeniä kilpikonnien ja krokotiilien jäännöksiä. 1912 Strömer löysi osittaisia Spinosauruksen jäännöksiä. 1915 hän kuvasi sen tieteelle Münchenissä nimellä Spinosaurus aegyptiacus.
Von Reichenbach rakensi Spinosauruksen luurangon heti ensimmäisen maailmansodan jälkeen Baijerin valtionkokoelmaan Müncheniin.
Jäännökset kuitenkin tuhoutuivat museossa (sak. Munich’s Paläontologisches Museum) liittoutuneiden pommituksissa 2. huhtikuuta 1944 toisessa maailmansodassa.
Vaikka pommitukset tuhosivat suuren osan Spinosauruksen luista ja tietoa löytöpaikoista, Strömer sai tehtyä hyviä merkintöjä. Myöhemmin hän julkaisi nämä merkinnät yksityiskohtaisesti.
Elintavat
Aikaisemmin Spinosauruksen uskottiin kävelleen kahdella takaraajalla, mutta vuonna 2014 julkaistut löydöt ovat osoittaneet Spinosauruksen eläneen suuren osan ajastaan vedessä, ja se oli ensimmäinen tunnettu uiva dinosaurus. Sillä oli lyhyet ja heikot takaraajat, joten se liikkui maalla kaikilla neljällä raajalla. Spinosauruksen ravintoon uskotaan kuuluneen kaloja, mukaan lukien jättimäiset varsieväkalat, saharauskukalat ja hait.
Spinosaurus populaarikulttuurissa
thumb|Spinosauruksen vuoden 2014 rekonstruktioon perustuva veistos [[Museu Blaussa, Barcelonassa.|alt=]] Spinosaurus tuli tunnetuksi Jurassic Park 3 -elokuvassa, jossa se on pääantagonisti. Elokuvan näkemys Spinosauruksesta on kuitenkin virheellinen, koska elokuvassa sillä on pitkät ja vahvat takaraajat, ja sen nähdään kävelevän kahdella takaraajalla. Tätä virhettä ei ole korjattu myöhemmin julkaistuissa Jurassic Park -videopeleissä. Jurassic Park 3 -elokuvassa Spinosaurus esitetään lisäksi Tyrannosaurus rexiä voimakkaampana petona: yhdessä kohtauksessa Spinosaurus ja Tyrannosaurus rex taistelevat, kunnes Spinosaurus puree Tyrannosaurus rexiä kaulaan, johon tämä menehtyy. Jurassic World -elokuvassa Spinosauruksen luurangolla on ainoastaan cameorooli. Se esiintyy myös esimerkiksi videopeleissä Jurassic World: Evolution ja ARK:Survival Evolved.
Elokuvien, videopelien ja kirjojen lisäksi Spinosaurus on esiintynyt jopa postimerkeissä joissain valtioissa, kuten Gambiassa, Tansaniassa ja Angolassa.
Ius soli
Ius soli (myös jus soli, lat. ’maaperän oikeus’) on oikeus maan kansalaisuuteen niille, jotka syntyvät maassa. Sen vastakohtana usein pidetään ius sanguinisia (latinaa "veren oikeus"). Ius solissa kansalaisuuden saavat automaattisesti kaikki maassa syntyneet ihmiset vanhempien kansalaisuudesta riippumatta, kun taas ius sanguinisissa kansalaisuuden saa automaattisesti vain, jos jompikumpi vanhemmista on maan kansalainen.