cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tetrakaiini
Haittavaikutukset
Tetrakaiini laajentaa verisuonia, mikä voi aiheuttaa kutinaa käytettäessä ainetta topikaalisesti. Käytettäessä tetrakaiinia silmissä, aiheuttaa se melko voimakasta kirvelyä hetken ajan. Pitkäaikainen käyttö esimerkiksi glaukoomapotilailla altistaa yliherkistymisenä ja tetrakaiinille allergisten potilaiden oireita ovat useita päiviä kestävä silmäluomien turvotus, herkkyys ja kutina. Tetrakaiini voi spinaalipuudutteena aiheuttaa vakavan cauda equina-syndrooman, jonka oireina ovat alaraajojen tunnottomuus ja virtsaus - ja ulostusongelmat.
Amfipolis
Haudat ja hautamuistomerkit
pienoiskuva|260px|Näkymä Amfipoliin akropoliilta etelään. Etualalla gymnasionin rauniot, taustalla Strymon-joen suisto. pienoiskuva|260px|[[Kastán hautakumpu.]]
Tetrakaiini
Synteesi
Tetrakaiinia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä ovat p-aminobentsoehapon tai se etyyliesterin alkyloiminen 1-bromibutaanilla ja muodostuvan p-butyyliaminobentsoehapon hapon esteröinti dimetyylietanoliamiinin avulla tai p-butyyliaminobentsoehapon etyyliesterin vaihtoesteröinti dimetyylietanoliamiinilla natriumetoksidin toimiessa reaktiossa emäksisenä katalyyttinä.
Kolmas tapa on käsitellä prokaiinia butaldehydillä ja pelkistämällä muodostuva imiini vedyllä palladiumin toimiessa katalyyttinä. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi.
Amfipolis
Haudat ja hautamuistomerkit
Amfipoliin leijona
Amfipoliin tunnetuimpiin muinaisjäännöksiin kuuluu viisimetrinen Amfipoliin leijonapatsas, joka löydettiin Strymon-joen länsipenkalta Balkanin sotien aikaan vuonna 1912. Patsas oli osa suurta hautamuistomerkkiä, todennäköisesti Aleksanteri Suuren laivastonkomentaja Laomedonin hautaa, ja on ajoitettu 300-luvun eaa. lopulle. Patsas kunnostettiin ja pystytettiin uudelleen nykyisen Amfípolin kylän lähelle vuonna 1936.
Kastán hauta
Kastán haudaksi kutsuttu suurikokoinen tumulus-hauta löydettiin vuonna 2012 ja sen kaivaukset alkoivat laajemmin vuonna 2014. Se on ajoitettu noin vuosiin 325–300 eaa., ja sitä on arveltu Makedonian kuninkaallisen suvun tai jonkun merkittävän sotapäällikön haudaksi. Hautaan haudattujen henkilöys on kuitenkin ainakin toistaiseksi arvoitus. Hautakummun halkaisija on noin 160 metriä ja siinä on sisällä ainakin kolme kammiota, ja siihen on haudattu ainakin viisi eri henkilöä. Vuonna 2015 esitetyn teorian mukaan kyseessä olisi alun perin ollut Hefaistionin hauta.
Muut haudat
Kaupungin pohjoispuolelta on löydetty suuri hellenistisen kauden hautausmaa, josta on tunnistettu noin 440 erityyppistä hautaa. Haudoista on löydetty muun muassa terrakottafiguriineja, keramiikkaa ja kultakoruja. Niin sanotuissa makedonialaistyyppisissä haudoissa on yleensä useita kammioita, joista varsinaisessa hautakammiossa on hautavuoteet vainajille. Tällaiset haudat on usein koristeltu maalauksin.
Missä olit kun valot sammuivat?
Missä olit kun valot sammuivat? (engl. Where Were You When the Lights Went Out?) on Hy Averbackin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1968. Elokuvan pääosia esittävät Doris Day, Robert Morse, Terry-Thomas ja Patrick O'Neal.
Kehitys kulkee perse edellä
Kehitys kulkee perse edellä on Lyijykomppanian vuonna 2004 julkaistu mini-CD. Levy on yhtyeen ensimmäinen julkaisu ilman laulaja-kitaristi Timo Rautiaista. Levyn neljästä kappaleesta kaksi ensimmäistä on äänitetty vuonna 1996 ja kaksi viimeistä vuonna 2004.
Kappaleet
Sanoitukset Esa Moilanen, sovitukset Lyijykomppania.
Kokoonpano
+
Ben Crenshaw
Crenshaw on kaksinkertainen Masters-turnauksen voittaja.
Ammattilaisura
Crenshaw aloitti ammattilaisuransa vuonna 1973, ja voitti heti ensimmäisen ammattilaisturnauksensa.
Masters-turnauksen Crenshaw voitti vuosina 1984 ja 1995. Ryder Cupissa Crenshaw oli pelaajana mukana neljästi, ja viidennellä kerralla hän oli ei-pelaava kapteeni.
Crenshaw valittiin vuonna 2002 Golfin Hall of Fameen. Hän pelasi vuonna 2015 44:nnen ja viimeisen kerran Masters-turnauksessa.
Jere Hård
Jere Hård (s. 7. joulukuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen entinen kilpauimari. Hän on kotoisin Jyväskylästä ja edusti seuratasolla Swimming Jyväskylää. Hård lopetti uintiuransa vuonna 2008.
Hårdin parhaat lajit ovat 50 ja 100 metrin perhos- ja vapaauintimatkat. Hård on euroopanmestari pitkän altaan 50 m perhosuinnissa Helsingistä vuodelta 2000 ja Berliinistä vuodelta 2002. Lisäksi hän on tehnyt useita Suomen ennätyksiä ja Euroopan ennätyksen 50 metrin perhosuinnissa.
Jere Hårdin äiti Seija vei lapsensa viisivuotiaana ensimmäistä kertaa uimakouluun ja jo kuusivuotiaana hän alkoi uida kilpaa. Nykyisen valmentajansa Marko Malvelan kanssa yhteistyö alkoi vuonna 1991 Hårdin ollessa 13-vuotias.
Hård valmistui vuonna 2006 pelastajaksi – hänen isänsä on ylipalomies ja isän kaksi veljeä, kaksi serkkua ja heidän isänsä ovat Jyväskylässä palomiehinä. Joulukuussa 2016 Hård valmistui suoritettuaan alipäällystö-kurssin Pelastusopistossa. Hård ilmoitti lopettavansa uintiuransa kesällä 2008.
Jere Hårdin uintiurasta on kirjoitettu kirja "Erinomaista ainesta, 2007". Kirjan on kirjoittanut Hårdin henkilökohtainen valmentaja Marko Malvela. Kirja kertoo Hårdin uintiuran eri vaiheista valmentajan näkökulmasta.
Kristiina Huttunen
Kristiina Huttunen (s. 1971) on suomalainen taloustieteilijä ja työn taloustieteen tutkija. Hän toimii 1.10.2017 alkaen tutkimusprofessorina Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen julkisten palveluiden ja paikallisen julkistalouden tutkimusryhmässä. Aiemmin Huttunen on työskennellyt muun muassa postdoc-tutkijana Uppsalan yliopiston taloustieteen laitoksella, tutkijana Palkansaajien tutkimuslaitoksella, vierailevana tutkijana Massachusetts Institute of Technologyssa ja University College Londonissa sekä tutkijatohtorina ja akatemiatutkijana Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Huttunen on tutkinut muun muassa taloudellisten shokkien vaikutusta perheen päätöksiin hankkia lapsia tai muuttaa, kotihoidontuen vaikutuksia äitien työuriin ja lasten kehitykseen sekä toisen asteen koulutukseen pääsyn vaikutusta nuoren syrjäytymis- ja rikollisuusriskiin.
Huttunen on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2005 otsikolla "Empirical studies on Labour Demand, Wages and Job Displacements".
Viihdekuoro Cantarelli
Viihdekuoro Cantarelli on tamperelainen sekakuoro, jossa laulaa tällä hetkellä noin 40 laulajaa.
Historia
Viihdekuoro Cantarelli perustettiin vuonna 1996. Kuoron ensimmäiseksi johtajaksi saatiin Mika Siekkinen, ja jo helmikuussa 1997 Cantarelli voitti Viihdekuoroliiton järjestämän, Helismaan tuotantoon perustuvan valtakunnallisen viihdekuorokilpailun.
Sittemmin kuoronjohtajina ovat toiminet musiikin ammattilainen Masi Luoma ja Tuija "Gilda" Lehtonen.
Kuoron taiteellinen johtaja on tällä hetkellä Hanne-Leena Sepponen.
Ohjelmisto
Cantarellin ohjelmisto on viihteellistä, pianolla säestettyä tai ilman säestystä esitettävää musiikkia. Ohjelmistossa on iskelmiä, musikaalisävelmiä, pop-musiikkia ja swing-sävytteistä amerikkalaista tanssimusiikkia ikivihreistä nykypoppiin. Sovitukset ovat pääasiassa Mika Siekkisen ja Masi Luoman.
Sari Hynninen
Sari Hynninen (s. 30. syyskuuta 1967) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seitsenottelija. Seuratasolla hän edusti vuoteen 1990 saakka Kuhmoisten Kumua, kunnes siirtyi Helsingfors IFK:n riveihin. Hänen valmentajanaan toimi Juha Flinck. Kalevan kisoista Hynninen saavutti seitsenottelu pronssia vuonna 1989. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksusta vuonna 1990. Sisäratojen SM-kisoista Hynninen saavutti neljä mitalia viisiottelusta; kaksi hopeaa vuosina 1986 ja 1990 sekä kaksi pronssia vuosina 1987 ja 1989. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1990 jälkeen.
Ravistettava, omskakas
Ravistettava, omskakas – toisinajattelijan käsikirja on vuonna 2009 ilmestynyt tv-tuottaja Saku Tuomisen ja tutkija Katja Lindroosin kirjoittama kirja elämänhallinnasta ja luovuudesta.
Tekijät sanovat kirjoittaneen oppaan keinoista, joilla voi oppia ”ravistamaan” – päästämään irti vanhoista tavoista ja tottumuksista. Tavoitteena on kyky selviytyä haasteista ja kiireellisestä työelämästä. Kirjoittajien näkemyksen mukaan ravistaminen ei ole tekniikka vaan "tapa suhtautua elämään. Siihen tarvitaan paitsi uusia ideoita, myös uusia tapoja ideoida".
Ympäristöneuvos
Ympäristöneuvos on Suomessa sekä virkanimike valtionhallinnon virkamiehelle että valtiovallan myöntämä arvonimi.
Ympäristöneuvoksen arvonimi
Ympäristöneuvos on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 7. ryhmään.
Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko ja riippuu siitä, onko arvonimen saaja ollut virka- tai työsuhteessa valtioon tai kuntaan.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2006. Vuosien 1918–2013 aikana ympäristöneuvoksen arvonimi on myönnetty 11 henkilölle.
Pitäjänneuvos
Pitäjänneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1960. Vuosien 1918–2013 aikana pitäjänneuvoksen arvonimi on myönnetty 363 henkilölle.
Hobro
Nykyisen Hobron lähellä oli tuhat vuotta sitten viikinkien linnoitus Fyrkat. Kaupungissa on nyt viikinkimuseo, jossa esitellään Fyrkatin arkeologisia löytöjä.
Hobron jalkapallojoukkue Hobro IK nousi vuonna 2014 ensimmäistä kertaa historiassaan Superligaeniin. Yhdeksänkertainen Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja Tom Kristensen on kotoisin kaupungista.
Marko Arnautović
Seurajoukkueura
Arnautović siirtyi alankomaalaisen FC Twenten alle 19-vuotiaiden joukkueeseen 2006. Seuran edustusjoukkueessa hän debytoi Eredivisien ottelussa PSV Eindhovenia vastaan huhtikuussa 2007. Kaikkiaan hän pelasi Alankomaiden pääsarjassa 44 ottelua ja teki 12 maalia. UEFA Cupissa hän pelasi kahdeksan ottelua, joissa teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi yhden karsintakierroksen ottelun.
Arnautović pelasi kauden 2009–2010 lainalla Serie A:n Interissa, joka voitti kaudella triplamestaruuden. Arnautović pelasi kauden aikana ykkösjoukkueessa vain kolmessa ottelussa, kaikki Serie A:ssa. Kesällä 2010 hän siirtyi Bundesliigan Werder Bremeniin 6,2 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi Saksan pääsarjassa 72 ottelua, ja teki 14 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Bremenin paidassa viisi ottelua, joissa teki kaksi maalia, sekä kaksi karsintakierroksen ottelua.
Arnautović siirtyi Englannin Valioliigan Stoke Cityyn 2,8 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2013. Hän pelasi seurassa 125 Englannin pääsarjaottelua, joissa teki 22 ja syötti 27 maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi Valioliigan West Hamiin 22,3 miljoonalla eurolla. Hän teki kahden kauden 59 valioliigaottelussaan yhteensä 21 maalia ja syötti kymmenen maalia.
Arnautovic siirtyi Kiinan superliigassa pelaavaan Shanghai SIPG:hen 22 miljoonalla punnalla.
Maajoukkueura
Arnautović pelasi kaksi ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007. Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan lokakuussa 2008. Ensimmäiset maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan lokakuussa 2010.
Arnautović pelasi Itävallan kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2016. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan ja teki joukkueensa kolmannen maalin mutta huuteli maalinsa jälkeen solvaavasti vastustajajoukkueen Ezgjan Alioskille, mistä hän sai yhden ottelun pelikiellon. Itävallan kolmannessa alkulohko-ottelussa hän pelasi täydet minuutit.
Guelph
Guelph on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin sata kilometriä Torontosta etelään valtateiden 6 ja 7 risteyksessä. Kaupungissa on asukkaita noin 127 000 (2006). Guelph on Wellingtonin piirikunnan pääkaupunki, vaikka se on poliittisesti varsin itsenäinen suhteessa piirikuntaan.
Guelph perustettiin 23. huhtikuuta 1827 englantilaisen Canada Companyn keskuspaikaksi. Sille myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 1879.
Guelphin yliopisto on perustettu vuonna 1964. Yliopistossa on noin 20 000 opiskelijaa.
Menelik II
Menelik II eli Menilek II (17. elokuuta 1844–12. joulukuuta 1913, syntyjään Sahlé Mariam ) oli Etiopian keisari vuodesta 1889 kuolemaansa saakka. Noustuaan keisariksi Menelik II kukisti maan itsenäisyyttä uhanneen siirtomaavalta Italian joukot Adowan taistelussa turvaten maansa itsenäisyyden tuolloin Afrikan maille ennenkuulumattomalla tavalla. Menelik II myös nykyaikaisti maataan pyrkiessään takaamaan sen itsenäisyyden.
Italian–Etiopian sota
thumb|[[Adowan taistelu kuvattuna etiopialaisessa seinävaatteessa.]] Menelik II kokosi italialaisia vastaan 200 000:n miehen armeijan, joista monet oli aseistettu nykyaikaisilla kivääreillä. Baratieri saavutti aluksi joitakin voittoja etiopialaisia vastaan, mutta huomasi pian olevansa eristetty vastassaan huomattavasti suurempi etiopialaisarmeija. Molemmat osapuolet kaivautuivat asemiinsa, mutta Italia painosti Baratieria hyökkäämään ja tästä seurasi Adowan taistelu 1. maaliskuuta 1896. Italialaiset hävisivät ja menettivät lähes 10 000 miestä 20 000:n miehen vahvuisesta joukostaan. Sadat päätyivät sotavankeuteen. Vankeja pidettiin Menelikin uudessa pääkaupungissa Addis Abebassa, kunnes Italia suostui maksamaan heistä lunnaat. Näin suuri voitto afrikkalaiselle valtiolle oli ennenkuulumatonta ja suuri nöyryytys Italialle. Menelik II käytti voittoa hyväkseen solmimalla sopimuksen, joka takasi Etiopian itsenäisyyden. Monien etiopialaisten pettymykseksi hän ei kuitenkaan neuvotellut Italian vetäytymisestä kokonaan, vaan salli näiden pitää Eritrean.
Voittonsa jälkeen Menelik II:n luona kävi diplomaatteja lähes jokaisesta Euroopan valtiosta ja samalla hän jatkoi maansa nykyaikaistamista. Maahan rakennettiin teitä, siltoja, rautateitä, sairaaloita, kouluja ja jopa hotelleja. Menelik II edisti myös länsimaisen teknologian ja lääketieteen käyttöönottoa. Tämän lisäksi tärkeää oli vallan keskittäminen keisarille ja tämän valitsemille virkamiehille. Monet näistä uudistuksista jäivät kuitenkin lyhytikäiseksi. 1900-luvun alussa Menelik alkoi kärsiä halvauksista, joiden takia hänestä tuli yhä enenevissä määrin toimintakyvytön. Menelik nimitti seuraajakseen pojanpoikansa Lij Iyasun ja pysyi itse vallassa kuolemaansa saakka vuonna 1913 lähinnä keisarinna Taitun avustuksella. Menelikin kuoltua Addis Abebassa Iyasu hallitsi vain muutaman vuoden, kunnes hänet syöstiin vallasta vuonna 1916. Tätä seurasi Etiopiassa hajanaisuuden aika, joka päättyi vasta Haile Selassien valtaannousuun 1920-luvulla.
Artemis Fowl: Opalin kosto
Artemis Fowl: Opalin kosto on Eoin Colferin kirjoittaman Artemis Fowl -kirjasarjan neljäs teos, joka ilmestyi vuonna 2005. Suomennos julkaistiin samana vuonna, ja sen kustansi WSOY ja suomensi Jaakko Kankaanpää.
Juoni
Keijuyhteiskunnan vihollinen Opal Koboi näyttelee olevansa koomassa välttääkseen oikeudenkäynnin ja vankilan, johon Hautautuneiden Alueiden Lainvalvonta (HAL) hänet mieluusti laittaisi virumaan. Koboi on jatkuvassa valvonnassa Tohtori Argonin sairaalassa, ja hänen DNA:nsa testataan henkilöllisyyden varmistamiseksi joka neljäs tunti. Opal onnistuu pakenemaan hänen luotettavien alaistensa, Mervall ja Descant Brill, tuotua kloonin hänen tilalleen. Klooni on Koboin identtinen kaksoisolento, joskin aivokuollut.
Ensimmäisenä koston liikkeenä Opal juonii hiisikenraali Scalenen vapaaksi ja antaa HAL:in löytää hänet kuilusta E37. Komisario Holly Short ja komentaja Julius Root menevät kuiluun tapaamaan Scalenea, jonka löytävät mesmeroituina. Silloin Opal ottaa heihin yhteyttä ja paljastaa palanneensa. Opal tappaa HAL:in komentaja Julius Rootin ja kuilun kameroista saaduilla kuvilla Holly Short saa syyn niskoilleen. Ennen sitä hän kertoo seuraavan kohteensa olevan Artemis ja Holly lähtee Rootin käskystä pelastamaan tämän.
Holly Short ei ehdi ajoissa pelastamaan Artemista bio-pommilta, ja Opal yrittää murhata hänetkin. Hollyn onnistuu paeta räjähdystä ja hän näkee Artemiksen ja Butlerin makaavan matalamman rakennuksen katolla. Holly parantaa Artemiksen ja vie hänet pois Koboin ulottuvilta, mutta Opal jäljittää ja vangitsee heidät häivesukkulaansa.
Samaan aikaan Mulch Diggumsia ollaan viemässä sukellussukkulalla Turvaan, jossa hänen kotiinsa tehdyt laittomat kotietsinnät käsiteltäisiin ja hänestä tulisi vapaa. Kesken kaiken tulee sukkulaan ilmoitus, että Julius Root on murhattu luultavasti Hollyn toimesta ja asiaa täytyy siirtää. Mulch tajuaa omatoimisesti kaiken olevan Opalin juonia, tuhoaa sukellussukkulan ja lähtee Fowl Manoriin tapaamaan Artemista mukanaan tämän hänelle aikanaan luovuttama CD-levy, jolla Artemis ja Butler voisivat saada muistonsa takaisin. Butler saapuu Fowl Manoriin Mulchin jälkeen ja saa muistonsa takaisin Artemiksen jättämän viesti avulla. Mulch ja Butler pitävät lyhyen neuvottelun tilanteesta ja päättävät lähteä etsimään Artemista ja Hollya. Artemiksen lähettämän puhelinviestin perusteella he tietävät etsiä näitä Ihmisten Yksitoista Ihmettä-nimisestä puistosta, joka on Mulchin tietojen mukaan peikkojen vallassa.
Opal Koboi jättää sillä välin Artemiksen ja Hollyn peikkojen käsiin puistoon ja nämä ovat päästä hengestään, mutta pelastuvat Mulch Diggumsin ja Butlerin avulla. Seuraavaksi nelikko suunnittelee saavansa Opalin vastuuseen teoistaan, kun samaan aikaan Opalin mesmeroima Tunisiassa asuva italialainen ekomiljonääri Giovanni Zito lähettää luotaimen maan ydintä kohti. Täten keijut ovat vaarassa paljastua ihmiskunnalle.
Samaan aikaan Turvassa HALin sisäisten asioiden lautakunnan johtaja ja HALin uusi komentaja Ark Sool toteaa jyrkästi Hollyn surmanneen Julius Rootin, mutta samalle luulee tämän kuolleen. Samalla seurataan jännittyneesti Ziton luotainhanketta, kun Foaly tajuaa jotain olevan tekeillä ja tarkistaa sairaalassa viruvan Opal Koboin todeten tämän klooniksi. Foaly kertoo asiasta Soolille, joka ei kuitenkaan usko häntä, ja samalla tarkistaa Opalin tilan tämän puvun antureista havaiten tämän olevan elossa E7-kuilun yläpäässä. Sool suostuu lähettämään paikalle yliääninopeudella lentävän hyökkäyssukkulan.
Samaan aikaan Artemis huijaa Koboin räjäyttämään sukkulansa ja tämän koko suunnitelma tuhoutuu. Ennen pakoaan hän kuitenkin laukaisee kaksi ohjusta Artemiksen, Butlerin, Mulchin ja Hollyn sukkulan perään, joita nämä kuitenkin onnistuvat harhauttamaan. Ohjukset lukittautuvat paikalle saapuvaan HALin sukkulaan, joka tuhoaa nämä, mutta sieltä katsottuna saadaan kuva, että Holly on avannut tulen heitä kohti. Sukkulaa ajava tarkastaja Kelp kuitenkin huomaa, ettei Hollyn sukkula sisällä ohjuksia ja ottaa näihin yhteyttä. Holly kertoo tälle kaiken Opalin juonimisista ja seuraa Kelpiä tämän käskystä Turvaan.
HALin tutkittua kuilun havaitaan, että Opalin häivesukkula on todella ollut olemassa ja Hollyn asia otetaan tutkintaan keijujen tuomioistuimessa tämän palattua Turvaan. Häntä ei kuitenkaan päästetä Julius Rootin hautajaisiin Soolin käskystä, josta Holly katkeroituu tälle ja eroaa vapaasta tahdostaan myöhemmin vapauduttuaan syytteistä. Hautajaisten aikaan Holly ja Artemis puhuvat keskenään ja Artemis lupaa lopettaa rikolliset toimet.
Sool tainnuttaa Artemiksen ja Butlerin ja lähettää nämä takaisin maan pinnalle. Herättyään omassa kodissaan Artemis huomaa, ettei hänen muistiaan ole tyhjennetty. Holly ottaa häneen yhteyttä Artemikselle antamansa keijujen kommunikaattorin välityksellä ja he puhuvat hetken, kunnes Artemiksen vanhemmat palaavat kotiin. HAL saa samoihin aikoihin Opalin kiinni Italiassa lähellä E7:ää ja tämä toimitetaan vankilaan.
Väikjärv
pienoiskuva|Näkymä järven pohjoisrannasta etelään. Väikjärv, myös Väitjärv tai '''2. Kurgjärv''', on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Kurgjärven kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvi on 500 metriä pitkä, 320 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,4 hehtaaria. Se sijaitsee mäkisellä alueella Haanjan ylängöllä ja järven lähiympäristössä metsäiset mäet kohoavat 20–30 metrin korkeuteen. Sellaisia mäkiä ovat eteläpuolella kohoavat Rabadumägi, Sikamägi ja Suurrõmägi, sekä koillispuolella Lipumägi. Järvi on 15 metriä syvä, mutta sen keskisyvyys on 4,5 metriä ja sen syvänne sijaitsee keskikohdan koillispuolella. Järven luoteispuolella on 200 metrin levyisen kannaksen takana toinen järvi Kurgjärv. Väikjärven ympäristö on metsämaata ja alueen ainoa kylä on Kurgjärven rannalla sijaitseva Kurgjärve. Väikjärven pohjoisrannalla sijaitsee Kurgjärven urheilukeskus, jossa järjestetään monia vuotuisia leirejä ja tapaamisia. Urheilukeskuksen toiminta keskittyy Väikjärven ympärille. Keskuksen päärakennuksien ja majoitustilojen lisäksi järven rannassa on saunatilat ja kolme laituria. Urheilukeskukselta alkaa järven ympäri kiertävä polku, joka on osa järven lounaispuolella risteilevää polkuverkostoa. Järven itäpuolella on laaja latuverkosto, joka ulottuu Haanjaan asti. Haanjasta Rõugeen tuleva tie ohittaa järvet niiden pohjoispuolelta.
Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma. Järvi luokitellaan limnologisesti lievästi dystrofiseksi järveksi, jossa järven vedessä on pienet humuspitoisuudet (, SD).
Järvi sijaitsee Haanjan ylängön mäkialueella, jossa järven rannat ovat tyypillisesti hiekkaa ja soraa. Näin on nytkin järven pohjois- ja länsirannoilla, mutta itä- ja etelärannat ovat mutapohjaisia. Laitureiden luonna on hyvät uimarannat. Kesäisin ja talvisin on järvi voimakkaasti lämpötilakerrostunut. Kesällä voi alusveden ja päällysveden lämpötilaero olla 17 astetta. Vedenväri on ruskehtavan keltainen ja näkösyvyys on noin 2,1 metriä. Järven vesikasvillisuus on vähäistä ja vuonna 1977 siitä löydettiin 15 eri kasvilajia. Niiden joukossa oli harvinainen jokipalpakko. Järven kalalajisto on kohtalainen. Järvessä elää ainakin ahven, hauki, särki, sorva ja suutari.
Historiaa
Väikjärv ja viereinen Kurgjärv ovat olleet yhtä järveä ennen järvenlaskua, jolloin vedenpinnan alentaminen paljasti järvien välisen kannaksen.
Vesistösuhteita
Väikjärv kuuluu Ura ojan valuma-alueeseen, jossa Ura oja on Võhandu jõen sivu-uoma. Järveen ei tule merkittäviä laskuojia, mutta se saa vettä rantojen ja pohjan lähteistä. Sen laskuoja on kaivettu oja, joka laskee Kurgjärveen. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Gerard Vultee
Gerard Vultee (1900 – 29. tammikuuta 1938) oli yhdysvaltalainen lentokonesuunnittelija, joka perusti Vultee Aircraft -tehtaan.
Vuonna 1931 Lockheed meni suoritustilaan ja Vulteen toimen sai Richard Von Hake.
Vultee suunnitteli Vance Breesen kanssa Vultee V-1 -koneen. Errett Lobban Cord rahoitti koneen tuotannon aloittamisen ja Airplane Development Corporation (ADC) yhtiön perustamisen. Se myi lentokoneita American Airlines -lentoyhtiölle vuonna 1933. Tuotanto alkoi Burbankissä siirtyen Glendaleen. Federal Aviation Administration (FAA) päätti tässä vaiheessa, että matkustajakoneiden tulee olla monimoottorisia.
Vultee meni naimisiin Sylvia Parkerin kanssa 19. tammikuuta 1935.
Amorfinen aine
Samalla aineella voi olla olemassa sekä kiteinen että amorfinen kiinteä olomuoto. Saman aineen kiteisellä ja amorfisella olomuodolla on toisistaan poikkeavia fysikaalisia ominaisuuksia.
Gerard Vultee
1930-luvun puolivälissä Vultee V-1 saavutti kuuluisuutta, kun Jimmy Doolittle, Harry Richman ja Dick Merrill suorittivat sillä ennätyslentoja.
Sodan tullessa lähemmäksi, Vultee muunti koneen V-11-syöksypommittajaksi. Uusi valmistuspaikka etsittiin, edelleen Kaliforniasta.
Vuonna 1938 Gerald "Jerry" ja Sylvia Vultee kuolivat heitä kuljettaneen lentokoneen syöksyessä maahan Arizonassa.
Runoja kontrollihuoneesta
Runoja kontrollihuoneesta on suomalaisen rap-artisti Seppo Lampelan Steen1 -nimellä julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 25. maaliskuuta 2009 ja sen julkaisi Monsp Records.
Taustatietoa
Albumin kansi on samankaltainen, kuin DJPP:n Tuottajalevy -albumin, sillä senkin kannessa eiintyy DJPP:n lisäksi muitakin suomiräppäreitä. Tämän albumin kannessa artistit vasemmalta oikealle ovat: Pyhimys, Rohtori Laine, Notkea Rotta, Tande, Jontti, Steen1, Aztra, Laineen Kasperi ja Asa. Albumin kansi on kuvattu Tukholman Peppi Pitkätossu -maassa Junibackenissa.
Skit 3 on 18 sekunnin pätkä Laineen Kasperin "Pelkoa & inhoa" -kappaleesta, joka on Laineen vuonna 2010 julkaistulla Olet tässä / Du är här / You are here -albumilla. Kappale "Puuhamaa" on ilmaisladattavana Redrum-187 -sivustolla.
Kappaleet
Albumin kappaleista noin puolet ovat skittejä. Skiteillä kuullaan joitakin suomiräppäreiä. Muun muassa Notkea Rotta, Laineen Kasperi, Sauruksen Kesken ja Steen1:sen oma yhtye Spürma. Myös Kari Hietalahdella on oma skit. Albumin Introssa taas kuullaan Lorenz Backmania. Lisäksi kappaleen loputtua sen perässä saattaa olla jokin toinen lyhyempi kappale tai skit. Näin on esimerkiksi kappaleissa: "Kaapissa on natsi" ja "Kelaa". Kappaleesta "Puuhamaa" on julkaistu myös musiikkivideo. Myös kappaleesta "Sananvapauden väärinkäyttäjät" tullaan julkaisemaan musiikkivideo.
Mike Liambas
Michael Liambas (s. 16. helmikuuta 1989 Woodbridge, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Anaheim Ducksin organisaatiota. Häntä ei ole varattu NHL:ään.
Ura
Liambas pelasi vuosina 2006–2010 OHL-joukkue Erie Ottersissa. Kahdella ensimmäisellä kaudella hän pelasi yhteensä 115 ottelua ja otti molemmilla kausilla 169 rangaistusminuuttia. Kolmannella kaudellaan Liambas pelasi viisi ottelua ennen loukkaantumistaan, jonka seurauksena hän oli lopun runkosarjan sivussa. Myös hänen viimeinen juniorikautensa jäi vajaaksi, kun hän sai marraskuun alussa 2009 loppukauden mittaisen pelikiellon taklattuaan Ben Fanellia.
Kaudella 2010–2011 Liambas debytoi aikuisten tasolla ECHL-joukkue Cincinnati Cyclonesissa, johon siirtyi kesken kauden Brittiläisen Kolumbian yliopistosta. Ensimmäisellä kokonaisella ECHL-kaudellaan, 2011–2012 Liambas pelasi 39 ottelua saaden tilastoihinsa yhdeksän syöttöpistettä. Kaudella 2012–2013 Liambas pelasi Cyclonesissa vain yhden ottelun, jonka jälkeen hänet kaupattiin Orlando Solar Bearsiin. 32 ottelussa hän teki tehot 2+7=9 ja keräsi 151 rangaistusminuuttia. Helmikuussa Liambas siirtyi koeaikasopimuksella AHL:ssä pelaavaan Milwaukee Admiralsiin. 27 runkosarjaottelussa hän teki yhden maalin.
Liambas ja Admirals solmivat yksivuotisen, kauden 2013–2014 kattavan sopimuksen. Liambas pelasi 60 ottelua tehoilla 3+5=8. Hänelle kertyi 267 rangaistusminuuttia, mikä oli toiseksi eniten liigassa. Liambas jatkoi Milwaukeessa vielä kauden 2014–2015, jonka jälkeen teki vuoden mittaisen sopimuksen NHL-seura Chicago Blackhawksin kanssa. Hän edusti kauden Blackhawksin AHL-farmiseura Rockford IceHogsia, jossa pelasi 44 runkosarja- ja kolme pudotuspeliottelua.
Kaudeksi 2016–2017 Liambas palasi Milwaukeeseen tehtyään sopimuksen Admiralsin yhteistyöseura Nashville Predatorsin kanssa. Liambas toimi Admiralsin varakapteenina pelaten 72 ottelua tehoin 3+8=11. Hän oli 149 jäähyminuutilla AHL:n eniten rangaistu pelaaja. Kauden aikana hän pääsi myös tekemään NHL-debyyttinsä Predatorsin paidassa ottelussa New Jersey Devilsiä vastaan. Liambas sai peliaikaa 4.42 minuuttia.
2. heinäkuuta 2017 Liambas teki Anaheim Ducksin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Helsingin keskusta
Helsingin ydinkeskusta sijaitsee päärautatieaseman ympäristössä, johon suuri osa keskustan palveluista on keskittynyt. Tavallisimmin siihen luetaan kuuluvaksi Kluuvin kaupunginosa Kaisaniemen puistoa lukuun ottamatta sekä Kampin kaupunginosan itäisimmät ja pohjoisimmat korttelit. Täten sen rajoina voi suunnilleen pitää etelässä Bulevardia ja Esplanadin puistoa, idässä Unioninkatua, pohjoisessa Kaisaniemen puiston eteläreunaa, josta se jatkuu päärautatieaseman, Sanomatalon ja Kiasman pohjoispuolitse Rautatiekaduille, sekä lännessä ehkä Fredrikinkatua, jolloin Kampin keskus olisi osa ydinkeskustaa. Helsingin ydinkeskustan vain 2 km² laajuinen alue on yhä yritystoiminnan ja työpaikkojen ehdoton keskittymä. Sen itälaidalla sijaitsee myös Helsingin yliopiston keskustakampus.
Vuonna 2003 keskustassa sijaitsi koko Helsingin seudun työpaikoista kymmenen prosenttia ja toimistotyöpaikoista lähes puolet. Keskustan aukioilla, toreilla ja puistoissa järjestetään erilaisia tapahtumia ympäri vuoden.
Keskustatunneli ja kävelykeskusta
Helsingin keskustan tärkein kauppa-alue ulottuu Sokokselta ja Kampin keskuksesta Stockmannille ja Aleksanterinkadulle. Tällä vyöhykkeellä on suunniteltu keskustan muuttamista autottomaksi kävelykeskustaksi, jos Helsingin keskustatunneli toteutuu. Kävelykeskustan takana ovat vahvimmin Vasemmistoliiton ja vihreiden kannattajat, autoilukeskustaa taas kannattavat kokoomuksen ja RKP:n äänestäjät. Vuonna 2006 yli puolet pääkaupunkiseudun asukkaista kannatti ydinkeskustan rauhoittamista yksityisautoilta.
thumb|650px|center|Helsingin ydinkeskustaa. Kuvassa näkyy nykytaiteen museo [[Kiasma, Postitalo, keskustan Sokos, aivan oikealla näkyy Uusi Ylioppilastalo kupoleineen sekä Stockmann ja taustalla on Helsingin päärautatieasema.]]
Liikekeskusta ja asumiskeskusta
Perinteisesti Helsingin keskustassa on ollut sekä liiketoimintaa että asumista. 1960–1970-luvuilla keskustan vanhoja taloja purettiin isompien tieltä, asuntoja muutettiin yhä enemmän toimistoiksi ja keskustasta uhkasi tulla pelkkä liikekeskusta asumisen etääntyessä kauemmas lähiöihin. Lähiöissä oli enemmän luontoa ja asukkaat mieltyivät tilaviin asuntoihin ahtaiden keskusta-asuntojen jälkeen. 1980-luvulla kehitys kääntyi ja keskusta-asumisen arvostus alkoi kasvaa. 2000-luvulla kehitys on mennyt toiseen pisteeseen, eli että keskusta-asuminen ja keskustan viihdepalvelut ovat hyvin suosittuja, mutta työpaikat ovat alkaneet valua moottoriteiden varsille esikaupunkeihin. Helsingin keskustan rooli on siis historiansa aikana ja vielä nykyäänkin elänyt aikakautensa mukana toteuttaen kulloisiakin ihanteita.
Volkswagen Typ 4
Volkswagen Typ 4 oli Volkswagenin valmistama henkilöautomalli. Ne olivat joko kaksi- tai neliovisia sedaneja tai kaksiovisia farmareita. Niitä valmistettiin vuosina 1968–1974.
Malli oli suurempi kuin aiempi Typ 3 ja niissä oli tehokkaammat moottorit. Typ 4 oli ensimmäinen Volkswagenin neliovinen henkilöauto ja viimeinen uusi ilmajäähdytteisillä moottoreilla varustettu malli. Transporter-pakettiautoissa käytettiin tämän jälkeenkin ilmajäähdytteisiä moottoreita mutta malli oli esitelty aiemmin ja tunnettiin nimellä Typ 2.
Typ 4 käsitti mallit 411 ja 412.
Ominaisuuksia
Typ 4:ssä oli useita teknisiä ratkaisuja joita Volkswagen käytti ensimmäistä kertaa. Aiemmin mainittujen neljän oven lisäksi siinä oli itsekantava kori, MacPherson-pyöräntuenta, kierrejouset takana, hydraulisesti käytettävä kytkin sekä yksi ensimmäisistä täysautomaattisista vaihteistoista. Auton akku sijaitsi kuljettajan istuimen alla. Auton takaosassa sijaitsi polttoainekäyttöinen lämmitin (Eberspächer). Autossa käytetyt kangasvahvisteiset kumiset polttoaineletkut aiheuttivat taipumuksen pieniin tulipaloihin moottoritilassa.
Mallit
Mallia 411 valmistettiin vuosina 1968–1972 ja paranneltua 412:sta 1973–1974. Molempia sai sedanina ja farmarina. Farmarimallia sai vain 3-ovisena, mutta sedan-mallia oli saatavilla myös 4-ovisena. Moottorit oli varustettu kahdella kaasuttimella tai polttoaineen suihkutuksella, ollen yksi ensimmäisistä tätä tekniikkaa käyttävistä sarjatuotantoautoista. Malli oli esikuvana kun Volkswagen toi latinalaisen Amerikan markkinoille Volkswagen Brasilian. Viimeksi mainittua valmistettiin Brasiliassa vuosina 1973–1982, kunnes sen korvasi Volkswagen Gol.
Moottorit
Typ 4:n valmistuksen päättyessä myynnin supistuttua huomattavasti, sen moottori otettiin käyttöön Typ 2:ssa (Transporter) (1972–1979). Samaa moottoria käytettiin vielä Transporterin T3 sukupolvessakin ilmajäähdytteisenä vuosina 1980–1983. Moottori muutettiin vielä vesijäähdytteiseksi, vesibokseriksi (wasserboxer). Tämä vesibokseri ei nauttinut samanlaisesta maineesta kestävänä koneena kuin ilmajäähdytteinen edeltäjänsä. Alusta lähtien vesibokseri kärsi kannentiivisteen vuodoista. Vesibokserin valmistaminen lopetettiin vuonna 1992.
Myynti Suomessa
Volkswagenin suomalainen maahantuoja, Wihuri-yhtymän Volkswagen-osasto ehti mainostaa uutta mallia jo ennen kuin sen sarjavalmistuksen aloittamisesta oli tehty päätöstä. Mallin suosio jäi kuitenkin vaisuksi, esimerkiksi vuonna 1970 sitä rekisteröitiin vain 107 kappaletta, kun perinteistä Volkswagen Kuplaa rekisteröitiin samana vuonna eri versioina noin 6 500 autoa. Typ 4:n farmarimallia rekisteröitiin vuoteen 1971 saakka jonkin verran pakettiautoksi (ns. piilofarmari), mihin auton kokonaispaino (1700 kg) riitti juuri ja juuri. Tavaratilan muoto ei ollut takamoottorin vuoksi kuitenkaan kovin käytännöllinen. Suomessa Typ 4:n myynti päättyi vuonna 1974, jolloin sen seuraajaksi tuli edellisenä vuonna esitelty Volkswagen Passat. Suomen ajoneuvorekisterissä oli Volkswagen 411- ja 412-malleja vuoden 1999 lopussa ainoastaan 29 kappaletta.
Štšadritskoje
Maantietoa
Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 0,78 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 70 hehtaaria. Se muodostaa pienen järviryhmän sitä isomman Belaja Strugan ja muiden järvien kanssa. Järvi on saareton ja sen kaakkoiskulmassa sijaitsee Steržnin (Стержни) kylä, joka viljelee järven ympärillä olevia peltomaita. Järveen laskee kuivatusojia ympäröiviltä pelloilta.
Luontoarvoja
Järviryhmän järvet jakavat samanlaisen metsämaiden lähiympäristön, mutta tällä järvellä peltomaat ulottuvat kaikille rannoille asti. Ilmakuvissa näkyy rannoilla hyllyviä hetteikköjä.
Vesistösuhteita
Štšadritskoje sijaitsee Belaja Strugan laskuojan Struglitsan valuma-alueella. Struglitsa on Velikajan sivujoki ja kuuluu siten Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Štšadritskojeen laskuoja laskee suoraan Belaja Strugan eteläpään lahteen.
Yodogawa-ku
Yodogawan suuraluetta palvelevat Shinkansen-linjojen lisäksi Osakan metron Midōsuji-linja, JR Westin Tōkaidō-päälinja ja Tōzai-linja sekä Hankyū-rautateiden Kioto-linja, Takarazuka-linja ja Kōbe-linja.
Numa Numa
pienoiskuva|250px|Gary Brolsma vuonna 2006.
Numa Numa on internetilmiö, joka perustuu yhdysvaltalaisen videobloggaaja Gary Brolsman videoon. Video, jonka nimi on ”Numa Numa Dance”, julkaistiin 6. joulukuuta 2004 Newgrounds-sivustolla käyttäjätunnuksella ”GMan250”, ja siinä tuolloin 19-vuotias Brolsma esittää laulavansa moldovalaisen O-Zone-popyhtyeen kappaletta ”Dragostea din tei” vilkkaasti elehtien ja tanssien. Newgroundsin tiimi ajoi videon alas loppuvuodesta 2016, mutta sen kopioita voi edelleen löytää YouTubesta. Videon nimi on peräisin romaniankielisistä sanoista ”nu mă nu mă”, jotka esiintyvät kappaleen alkuperäisessä sanoituksessa.
1 eaa.
1 eaa. oli viimeinen vuosi ennen ajanlaskumme alkua. Roomalaisessa kalenterissa se oli vuosi 753 Rooman perustamisesta lukien (ab urbe condita), ja se oli tuolloin jo käytetyn juliaanisen kalenterin mukaan karkausvuosi.
Kõvvõrjärv (Tsiamäe)
Maantietoa
Järvi on 260 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Kõvõramäen jyrkän etelärinteen alla olevassa laaksossa. Laakso on soistunutta metsämaata eikä sen rannoilla ole asutusta tai rakennuksia. Järven itäpuolella sijaitsee Tsiamäen kylä, mutta sieltäkään ei tule järvelle tietä.
Vesistösuhteita
Kõvvõrjärv kuuluu Ura ojan valuma-alueeseen, koska se on Ura ojan lähdejärvi. Ura oja on Võhandu jõen Vagula järveen laskeva sivu-uoma. Ojan alkuosuus on suoraksi kaivettua suo-ojaa, johon yhtyy etelästä virtaava luontainen puro Kurgjärvestä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Tatra T111
Tatra T111 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1943–1962 valmistama raskas kolmiakselinen maastokuorma-auto, joka suunniteltiin toisen maailmansodan aikana Wehrmachtin käyttöön. Sen edeltäjämalli oli T81. Sodan päätyttyä auto modernisoitiin perinpohjaisesti ja siitä valmistettiin erilaisiin käyttötarkoituksiin soveltuvia muunnelmia.
Moottorin suunnittelu
Vuonna 1940 Tatralla aloitettiin suunnitteluhanke ilmajäähdytteisen moottorin sovittamiseksi kantavuudeltaan 6,5-tonniseen Tatra T81 -kuorma-autoon. Ensimmäinen versio uudesta V12-dieselistä, mallinimeltään V850, valmistui vuonna 1941.
pienoiskuva|vasen|[[SdKfz 234/1|SdKfz 234:ssä käytetty moottori T103.]] Saksan itärintamalla koettiin kylmä talvi 1942, jolloin kuorma-autojen ja panssarivaunujen moottorien jäähdytysnesteet jäätyivät. Kuumassa ilmastossa taas ylikuumenemisongelmat olivat yleinen vaiva nestejäähdytteisissä moottoreissa. Huomio kiinnittyi ilmajäähdytteisiin moottoreihin, sillä Wehrmachtilla oli hyviä kokemuksia Tatran T92- ja T93-malleista. Ilmajäähdytteisissä moottoreissa ei ollut jäätymisongelmia eivätkä ne vaatineet lämmityskäyttöä kylmäkäynnistyksen jälkeen, ja toisaalta toimivat luotettavasti hyvin kuumissakin olosuhteissa. Niinpä Saksan asevarustelusta vastaavan toimiston käskystä Tatran uudesta moottorista kehitettiin sopiva versio myös Büssingin valmistamaan 8-pyöräiseen panssaroituun ajoneuvoon mallinimeltään SdKfz 234. Tämän moottorin mallinimi oli T103. Ajoneuvo oli alun perin suunniteltu Afrikakorpsin käyttöön Pohjois-Afrikan olosuhteisiin, ja koska moottori sijaitsi suojassa panssaroinnin alla, siihen oli lisätty ylimääräisiä jäähdytyspuhaltimia. Ajoneuvon sarjatuotanto alkoi syyskuussa 1942.
T111: n tuotannon alku
Wehrmacht tilasi uudella moottorilla varustettuja T81-kuorma-autoja 60 kappaletta. Ensimmäinen yksilö valmistui huhtikuussa 1943 ja loput toimitettiin saman vuoden aikana. Auton mallinimeksi tuli kantavuuden mukaan T6500/111.
Teknisiä tietoja
Auton materiaaleissa oli säästetty, ja esimerkiksi pronssin, kuparin, kromin ja niklatun teräksen käyttö oli minimoitu. Rungossa oli käytetty halpaa rakennusterästä. Huonojen materiaalien lisäksi laatu oli huono myös siksi, että autoja koonneet tšekit eivät olleet motivoituneet työhönsä, sillä heillä ei ollut halua auttaa Saksaa sen sotaponnisteluissa.
Moottori
Auton voimanlähteenä ollut nelitahtinen, ilmajäähdytteinen V12-diesel oli varustettu kahdella ketjuvetoisella jäähdytyspuhaltimella. Polttoaineensyötöstä vastasi kaksi rivipumppua, joista kumpikin käytti kuutta sylinteriä. Ensimmäisessä yksilöissä käytetyn V910-mallisen moottorin teho oli 210 hv (158 kW) mutta uudemmassa T111-moottorimallissa se laskettiin pian tasolle 200 hv (147 kW) luotettavuuden parantamiseksi. Vaikka auton sähköjärjestelmä oli muuten 12-volttinen, käynnistysmoottorin jännite oli 24 volttia.
Voimansiirto
Moottorin jatkeena oli kuiva kaksilevyinen kytkin, nelivaihteinen vaihteisto ja kaksivaihteinen alennusvaihde. Auto oli varustettu vetävällä etuakselilla jonka sai kytkettyä pois päältä irrotuskytkimellä. Joka akselilla oli tasauspyörästöjen lukot.
Edessä oli heilurityyppinen erillisjousitus. Kumpikin pyörä oli jousitettu vinottain asennetuilla, runkoon kiinnitetyillä neljänneselliptisillä lehtijousilla. Takana olleella telillä oli niin ikään heiluriakselit ja niiden välillä kummallakin sivulla pitkittäiset, puolielliptiset lehtijouset, jotka toimivat samalla telin keinuvipuina.
Runkorakenne
Autossa oli runkorakenteena keskusputkirunko. Runkoputki oli kytketty etupäästään alennusvaihteeseen ja etuakselin vetopyörästöön, jotka olivat näin ollen osa kantavaa rakennetta. Taka-akselien vetopyörästöt oli integroitu runkorakenteeseen ja kardaaniakseli kulki rungon sisällä.
Ohjaamo ja varusteet
Alkuperäisessä ohjaamossa oli puurunko. Materiaalipulan pahetessa myös hytin teräslevyjä korvattiin kuitulevyllä, jolloin ohjaamon muoto muuttui kulmikkaammaksi.
Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen ja autossa oli kaksi 12-volttista 115 ampeeritunnin akkua.
Käyttö Saksan armeijassa
Wehrmachtin ensimmäinen 60 ajoneuvoa kattanut tilaus saatiin toimitettua vuonna 1943. Auton tunnus oli 6 Rad-Lkw.6ton Tatra 111. Auto oli eräs raskaimmista Saksan armeijan kuorma-autoista. Ensimmäinen iso erä saatiin Valko-Venäjän ja Ukrainan rintamille lokakuussa 1943.
Huhtikuussa 1944 esiteltiin uusi versio T8000/111, jossa jousitusta oli muutettu. Tämän ansiosta auton kuljetuskapasiteettia saatiin nostettua kahdeksaan tonniin.
Vuonna 1944 armeija testasi T111-nosturiautomallia, jonka nosturin kapasiteetti oli kuusi tonnia. Autosta tehtiin myös V 898 -niminen rautatiekiskoilla kulkevan moottoriresiinan prototyyppi.
Tiedot Wehrmachtille sodan loppuun mennessä toimitetuista määristä vaihtelevat 906 ja 1 445 kappaleen välillä. Sota-aikaiset mallit eivät olleet erityisen luotettavia moottorin korkean viritysasteen ja huonojen materiaalien tähden.
Sodan jälkeen
Sodan loputtua auton pääsuunnittelija Hans Ledwinka joutui syytteeseen yhteistoiminnasta natsien kanssa ja oikeus tuomitsi hänet vankeusrangaistukseen. Tuomion pääperuste oli Tatra T111:n suunnittelu Saksan asevoimien käyttöön.
pienoiskuva|Tatra T111:n sodanjälkeinen moottorimalli. Sodan jälkeen kuorma-auton tuotantoa jatkettiin välittömästi, koska tuotantokoneisto oli olemassa. Auton kantavuutta kasvatettiin 10 tonniin. Ensimmäiset 42 uuden mallin mukaista siviilikäyttöön suunniteltua kuorma-autoa toimitettiin vuonna 1945.
Mallin uudistus
Vuonna 1950 malliin tuli uudistettu, kokonaan metallinen ohjaamo, joka oli suunniteltu alun perin T128-malliin. Tuulilasi oli saranoitu reunoistaan ja oli avattava. Istuimet sai käännettyä vuoteiksi ja jäähdytysilmalla toimivaa lämmityslaitetta oli parannettu. Puukehikkoinen ohjaamo jäi vielä käyttöön T111S- ja T112S -muunnelmiin.
Uudistettu, sarjatuotantoon paremmin sopiva T111R-malli otettiin valmistukseen vuonna 1953. Autossa oli alumiiniset sylinterikannet ja myös palotiloja, venttiileitä ja kannen kanavia uusittiin. Uudistetun moottorin mallinimeksi tuli T111A ja sen teho oli 180 hevosvoimaa. Samalla huippunopeus laski 75:stä 65 kilometriin tunnissa. Sähköjärjestelmä oli kotimaisen PAL Magnetonin valmistama.
Tšekkoslovakian kansanarmeija
Tšekkoslovakian kansanarmeijaa varten tehtiin T111N-malli, jossa oli edessä vinssi ja katossa pyöreä luukku oikeanpuolisen istuimen yläpuolella. Armeijan ajoneuvoja käytettiin 152 mm haupitsien, 85 mm ja 88 mm raskaiden ilmatorjuntatykkien sekä 100 mm vz.53 -panssarintorjuntatykkien vetämiseen. Armeijalla oli myös T111C-säiliöautoja ja kapasiteetiltaan kolmen tonnin nosturiautoja T111/K32. T111-mallilla oli merkittävä rooli koottavien siltojen kuljettamisessa.
Muut armeijat
Ulkomaisille armeijoille myytyjä määriä ei ole tiedossa, mutta niitä myytiin ainakin Itä-Saksan kansanarmeijalle. Säiliöautoja T111C myytiin Jemenin armeijalle vuonna 1957 osana koulutuslentokoneiden kauppaa.
Siviilimarkkinat
Siviilikäytössä T111:llä oli merkittävä rooli Neuvostoliiton ja uusien sosialististen maiden jälleenrakennustöissä. Se niitti mainetta etenkin Siperian hankalissa olosuhteissa. Autoja myytiin myös Afrikkaan ja Aasiaan. Mallin tuotanto päättyi vuonna 1962, jolloin sen korvasi Tatra T138.
Muunnelmat
Mallit T128, T130, T131, T141 ja T147 pohjautuvat T111:een. Seuraajamalli T138:n esittelyn jälkeen T111:ä valmistettiin rinnalla vielä kolme vuotta. Kokonaistuotantomäärä kaikkine variaatioineen oli yhteensä noin 34 000 kappaletta.
Andrej Nestrašil
Andrej Nestrašil (s. 22. helmikuuta 1991) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hän on Detroit Red Wingsin 75. varaus vuodelta 2009.
Laulu meille kahdelle
Laulu meille kahdelle on vuonna 1984 ilmestynyt Yön kolmas single. Kappale julkaistiin myös yhtyeen toisella albumilla Nuorallatanssija. Singlen B-puolella on Jussi Hakulisen laulama kappale ”Syödään, juodaan ja rakastellaan”, jonka studioversiota ei ole myöhemmin julkaistu muualla kuin vuoden 1998 kokoelma-albumilla Yön pimeä puoli. Kappaleen liveversio on mukana levyllä ...ja tapahtui niinä päivinä (1984).
Andrej Nestrašil
Junioriura
Nestrašil varattiin CHL:ään kahdeksantena pelaajana Victoriaville Tigersiin. Kaudella 2008–2009 hän pelasi joukkueessa ensimmäisen kautensa Pohjois-Amerikassa. Nestrašil oli joukkueen toiseksi paras pistemies 22 maalilla ja 35 syötöllä 66 pelissä. Victoriaville pääsi pudotuspeleihin oltuaan keskisen divisioonan kolmanneksi. Nestrašil teki kaksi maalia ja syötti yhden neljässä ottelussa sarjassa Shawinigania vastaan.
Laulu meille kahdelle
Single äänitettiin maaliskuussa 1984, kun yhtye oli juuri noussut listojen kärkeen marraskuussa julkaistun esikoisalbuminsa Varietee myötä. Se nousi listoille heti ilmestyttyään toukokuussa 1984 ja oli korkeimmillaan Mitä Suomi soittaa -listalla sijalla 7, Seura-lehden kokoamalla singlelistalla sijalla 5 ja Suosikin listalla sijalla 8.
Andrej Nestrašil
Junioriura
Kaudella 2009–2010 Nestrašil sai nopean alun Victoriavillessä ennen loukkaantumistaan kauden myöhemmällä puoliskolla. Tigres eteni kaudella QMJHL:n semifinaaleihin asti. Nestrašil teki 43 pistettä Tigresin 44 ensimmäisessä pelissä. Yhteensä hän teki kauden 50 runkosarjapelissä 16 maalia ja sai 35 syöttöpistettä. 16 pudotuspeliottelussaan hän teki kaksi maalia ja syötti neljä.
Laulu meille kahdelle
Suvi Teräsniska on tehnyt singlen nimikappaleesta version albumilleen Hän tanssi kanssa enkeleiden, joka ilmestyi vuonna 2013.
Andrej Nestrašil
Junioriura
Kaudeksi 2010–2011 Nestrašil kaupattiin kesäkaudella Prince Edward Island Rocketiin. Hän oli Rocketin toiseksi paras pistemies. Hän teki 19 maalia ja syötti 51 huolimatta siitä, että oli sivussa kahdeksasta ottelusta kolmannella QMJHL -kaudellaan. Prince Edward Island sijoittui Maritimes -divisioonan neljänneksi ja pääsi pudotuspeleihin. Hän teki kuuden ottelun sarjassa Shawinigania vastaan yhden maalin ja sai viisi syöttöpistettä.
Ammattilaisura
31. toukokuuta 2011 Detroit Red Wings kiinnitti Nestrašilin kolmivuotisella tulokassopimuksella.
Nestrašil vuorotteli ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsin ja ECHL-joukkue Toledo Walleyen välillä. Hän aloitti kauden 2011–2012 Toledossa, josta hänet nostettiin Griffinsiin ja tiputettiin 11 pelin jälkeen takaisin Toledoon. Maaliskuun aikana hän palasi jälleen Griffinsiin. Nestrašil teki Griffinsissä 25 pelissä kolme maalia ja syötti yhden. 51 ECHL-pelissä hän teki maalin seitsemän kertaa ja syötti 22.