cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HMAS Nepal
Valmistus
Alus tilattiin 15. huhtikuuta 1939 vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista, missä köli laskettiin 9. syyskuuta telakkanumerolla 1203. Aluksen runko sai vaurioita 18. joulukuuta 1940 ilmahyökkäyksessä telakalle, kun runkoon osui pommi ja kaksi muuta pommia osui valmisteilla olleen rungon läheisyyteen. Vaurioiden korjaaminen viivästytti vesillelaskua aina 4. joulukuuta 1941 saakka nimellä HMS Norseman. Alus oli ollut tarkoitus myydä Alankomaille, mutta viivästysten takia myytiin toinen alus. Valmisteilla ollut alus nimettiin tammikuussa 1942 HMS Nepaliksi.
Alus lainattiin Australian laivastolle, joka otti sen palvelukseensa 11. toukokuuta 1942 päällikkönään kommodori Franklyn B. Morris jo ennen aluksen valmistumista. Alus valmistui 29. toukokuuta, jolloin se oli varustettu degaussing-järjestelmällä sekä sen aseistusta oli täydennetty Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykeillä.
Palvelus
Nepal aloitti uransa Kotilaivastossa Scapa Flow’ssa, jossa se oli koulutettavana. Kesäkuussa 1942 alus palautettiin Thornycroftin telakalle valmisteltavaksi Intian valtamerelle siirtoa varten. Alus lähti heinäkuussa Kilindiniin, jossa se liittyi itäisessä laivastossa palveleviin sisaraluksiinsa HMAS Napier, HMAS Norman ja HMAS Nizam suojaamaan saattueita, saattamaan raskaita pinta-aluksia sekä valvomaan merialuetta.
Alus oli mukana Madagskarin miehityksen toisessa vaiheessa syyskuussa 1942. Majungan valtaus 10. syyskuuta aloitti toisen vaiheen, joka päättyi Vichyn Ranskan joukkojen antautumiseen 5. marraskuuta. Alus osallistui Tamataven taisteluun 18. syyskuuta, jossa se ei ampunut laukaustakaan. Operaatiosta vapauduttuaan alus vietti vuoden lopun Kilindinissä suojaten Durbaniin matkanneita saattueita.
Nepal lähti 19. maaliskuuta 1943 Durbanista kohti Australiaa, ja alus saapui 3. huhtikuuta Fremantleen. Matkalla alus joutui Mauritiuksen ja Diego Garcian välillä pyörremyrskyyn, joka aiheutti telakointia vaativia vaurioita. Alus siirrettiin 8. huhtikuuta Sydneyssä telakalle, mistä se vapautui 22. toukokuuta.
Alus suojasi huhtikuussa Yhdysvaltain laivaston lentotukialus USS Saratogaa ja Britannian kuninkaallisen laivaston lentotukialus HMS Illustriousia alusten lentokoneiden hyökätessä japanilaisten hallussa olleeseen Sabangin satamakaupunkiin Sumatralla. Alus osallistui 17. toukokuuta samojen lentotukialusten iskiessä Jaavan Surabayalle. Elokuussa alus palasi Australiaan huollettavaksi.
Palvelukseen palattuaan alus palasi 1. marraskuuta itäiseen laivastoon Trincomaleehen sisaraluksensa Napierin kanssa. Marraskuun lopun alus harjoitteli sekä suojasi lentotukialus HMS Victoriousin siirron Bombayhin. Nepal liittyi 7. joulukuuta Napieriin Chittagongissa valmistautuen siirtymään Mayerin niemimaalle tukemaan tulellaan Intian 74. prikaatin etenemistä. Alus aloitti tulituen 14. joulukuuta tulittamalla japanilaisten kenttätykistön asemia. Ammutut laukaukset olivat aluksen ensimmäiset sotatoimissa ammutut.
Tammikuussa 1945 alus jatkoi edelleen Burman taisteluiden tukemista, kuten Akyabinsaaren valtausta 3. tammikuuta. Japanilaisten vetäytyminen saarelta muutti valtauksen miehitykseksi, eikä tulitukea tarvittu. Nepal lähti 6. tammikuuta Colomboon telakalle, mistä alus palasi palvelukseen 25. tammikuuta osallistuen Chedubansaaren valtaukseen.
Alus ampui 1. helmikuuta japanilaisten asemia Ramreensaarella. Sen vasen potkuri vaurioitui 5. helmikuuta, kun alus osui kariin Kaleindaumg-joella. Alus oli karille ajaessaan estämässä japanilaisjoukkojen vetäytymista Ramreensaarelta. Alus jatkoi palvelustaan alueella, kunnes se vapautui 12. helmikuuta operaatiosta.
Nepal lähti Trincomaleesta 1. maaliskuuta liittyäkseen Britannian Tyynenmeren laivastoon Sydneyssä. Alus liittyi huhtikuussa TF57:ään, jonka mukana se osallistui Okinawan valtaukseen maaliskuusta toukokuuhun. Toisen maailmansodan lopun alus suojasi brittiläisen Tyynenmeren laivaston huolto-osia. Alus oli 7.–28. kesäkuuta Sydneyssä harjoitellen 7. hävittäjälaivueen mukana Jervisinlahdella. Heinäkuussa alus palasi Tyynenmeren laivastoon, ja sotatoimien päättyessä se oli Manuksella.
Alus saapui 6. syyskuuta Tokionlahdelle neljä vuorokautta antautumisseremonioiden jälkeen. Se vietti viisi viikkoa Japanin aluevesillä. Alus palasi 22. lokakuuta Sydneyyn palautettavaksi Britannian kuninkaalliselle laivastolle, joka romutti aluksen vuonna 1956.
Listen (David Guettan albumi)
Listen on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2014. Albumi sisältää duettoja lukuisilta R&B, hip hop, vaihtoehtorock ja pop-maailman nimikkeiltä, kuten Sam Martiniltä, Emeli Sandélta, The Scriptin päälaulaja Danny O'Donoghuelta, Nicki Minajilta, John Legendiltä, Nico & Winziltä, OneRepublicin päälaulaja Ryan Tedderiltä, Sialta, Magic!:ltä, Bebe Rexhalta, etelä-afrikkalaiselta mieskuoroyhtye Ladysmith Black Mambazolta, Ms. Dynamitelta, Elliphantilta, Birdyltä, Jaymes Youngilta, Sonny Wilsonilta, Vassyltä ja Skylar Greyltä. Se sisältää myös tuotantoa Guettan aiemmilta duettoesiintyjiltä; Giorgio Tuinfortilta, Aviciilta, Afrojackiltä, Nicky Romerolta, Showtekiltä sekä Stadiumxiltä. Albumin kappaleita on ollut myös sanoittamassa Jason Evigan, Alicia Keys, The-Dream ja monia muita.
Suomalainen Teemu Brunila on säveltänyt kappaleen "I'll Keep Loving You".
Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 7., 31 viikkoa julkaisunsa jälkeen.
Ibrahima Baldé
Ibrahima Baldé, lyhyemmin Ibrahima, (s. 4. huhtikuuta 1989 Dakar, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Kuban Krasnodaria. Ibrahima on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Esikuvikseen Ibrahima on maininnut entiset joukkuetoverinsa Espanjan pelivuosilta Kun Agüeron ja Diego Forlánin sekä Zlatan Ibrahimovićin, johon viitaten espanjalaislehdet antoivat hänelle lempinimet "Toinen Ibra" (El otro Ibra) tai "Atléticon Ibra" (El Ibra del Atleti).
Seurajoukkueura
Ibrahima muutti vain 17-vuotiaana kotimaastaan Senegalista Argentiinaan luomaan uraa jalkapalloilijana. Vietettyään yhden kauden Argentinos Juniorsin ja kaksi Vélez Sarsfieldin riveissä nuori hyökkääjä siirtyi espanjalaiseen Atlético Madridin joukkueeseen. Madridissa hänet sijoitettiin ensin seuran B-joukkueeseen. Ibrahima teki liigadebyyttinsä tammikuussa 2010, kun hänet nostettiin edustusmiehistöön korvaamaan loukkaantunutta Sergio "Kun" Agüeroa Atléticon 2–1 kotivoittoon päättyneessä ottelussa Sevillaa vastaan. Ibrahiman onnistui vakuuttaa otteillaan päävalmentaja Quique Sánchez Flores ja hän sai jatkaa edustusjoukkueen pelaajaringissä. Hyökkääjälupaus kiitti luottamuksesta ja teki ensimmäisen liigamaalinsa 17. tammikuuta Sportingia vastaan. Elokuussa 2010 Atlético lainasi Ibrahiman yhden kauden ajaksi Numanciaan. Lainajakson päätyttyä Ibrahima siirtyi Osasunaan, joka hankki oikeudet nuoreen hyökkääjään myydessään keskikenttäpelaaja Juanfranin Atléticoon.
Ensimmäisellä kaudellaan Osasunassa Ibrahima teki seitsemän liigamaalia ja oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä. Hyvät otteet herättivät kiinnostuksen myös Espanjan ulkopuolella ja siirtohuhuissa hänet liitettiin useampaan seuraan Englannin Valioliigassa. Heinäkuussa 2012 Ibrahima siirtyi nykyiseen seuraansa Venäjällä.
Maajoukkueura
Ibrahima on edustanut Senegalia vuoden 2012 kesäolympialaisten karsinnassa. Hän teki voittomaalin karsintaottelussa Omania vastaan, joka ratkaisi Senegalin pääsyn olympiaturnaukseen. Hänet on valittu myös olympiakisoissa pelaavaan lopulliseen joukkueeseen. Ibrahima on pelannut myös maansa A-maajoukkueessa vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa.
René Meulensteen
René Meulensteen (s. 25. maaliskuuta 1964) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Elokuusta 2018 lähtien hän on toiminut Australian maajoukkueen apuvalmentajana.
Ura
Meulensteenin oma pelaajaura jäi vaatimattomaksi Alankomaiden alasarjoissa ja hän lopettikin uransa 29-vuotiaana. Meulensteen on suorittanut UEFAn A-valmentajalisenssin sekä Alankomaiden liiton TCI-lisenssin. Hän aloitti valmennusuransa NEC Nijmegenissä 1990-luvun alussa. Hän kuului legendaarisen alankomaalaisvalmentaja Wiel Coerverin valmennusmetodien kannattajiin ja suosii valmennuksessaan teknistä osaamista.
Vuonna 1993 Meulensteen siirtyi NECistä Qatarin U18-maajoukkueen peräsimeen. Hän työskenteli maan jalkapalloliiton palveluksessa kuuden vuoden ajan kunnes siirtyi 1999 seurajoukkue Al-Ittihadin päävalmentajaksi. Seuraavana vuonna Meulensteen jatkoi uraansa Al-Saddin peräsimessä ja johdatti seuran Arabian Mestarien liigan voittoon vuonna 2001.
Al-Saddista Meulensteen siirtyi 2001 Manchester Unitedin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Coerverilaisesta valmennustavastaan tunnettu Meulensteen keskittyi ennen kaikkea pelaajien teknisten ominaisuuksien kehittämiseen. Joulukuussa 2005 hän nousi Unitedin reservijoukkueen päävalmentajaksi Ricky Sbragian lähdettyä seurasta.
Kesällä 2006 Meulensteen jätti Unitedin ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Tanskan Superliigassa pelanneen Brøndby IF:n päävalmentajaksi. Pesti tanskalaisseurassa jäi kuitenkin lyhyeksi. Syyskaudella seura vajosi kauas liigan mestaruuskamppailusta ollen talvitauolle mentäessä 7:s. Lisäksi Meulensteenin ja seurajohdon välejä hiersivät seuran toimintaan liittyvät näkemyserot. Lopulta osapuolet purkivat sopimuksensa tammikuussa 2007. Pian lähtönsä jälkeen Meulensteen palasi Unitediin tekniseksi valmentajaksi. Heinäkuussa 2008 Alex Ferguson nosti hänet edustusjoukkueen valmennustiimiin Carlos Queirozin tilalle.
Asuinalue
thumb|290px|Asuinaluetta [[Ruskeasuolla Helsingissä.]] Asuinalue tarkoittaa tiheään asuttua aluetta erityisesti kaupungissa tai kuntakeskuksessa. Kaupungin muita alueita voivat olla esimerkiksi teollisuus- ja liikealueet.
René Meulensteen
Ura
Sir Alexin jätettyä Manchester Unitedin valmentajan tehtävät, myös Meulensteen ilmoitti eroavansa seuran palveluksesta. Meulensteen voitti Unitedin apulaisvalmentajana Valioliigan mestaruuden kolmesti, Englannin liigacupin kahdesti ja Mestarien liigan kerran. Unitedista lähtönsä jälkeen Meulensteen siirtyi Guus Hiddinkin apuvalmentajaksi Venäjän liigassa pelaavaan FK Anži Mahatškalaan. Hiddinkin erottua yllättäen heinäkuun lopulla 2013 tehtävästään, nostettiin Meulensteen seuran päävalmentajaksi. Päävalmentajapesti jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi, sillä seura erotti Meulensteenin 16 päivää päävalmentajanimityksen jälkeen.
Meulensteen palasi marraskuussa 2013 valmennustehtäviin Englantiin, kun hänestä tuli Fulhamin apulaisvalmentaja. Martin Jolin saatua potkut päävalmentajan paikalta joulukuun alussa, nousi Meulensteen seuran päävalmentajaksi. Meulensteen ei onnistunut nostamaan Fulhamia pois putoamiskamppailusta, vaikka joukkue pelasi 1–1 tasapelin Manchester Unitedia vastaan. Fulham erotti Meulensteenin 14. helmikuuta 2014.
Marraskuussa 2014 Philadelphia Union palkkasi Meulensteenin seuraorganisaatioon konsulttitehtäviin.
Elokuussa 2016 Meulensteen palasi valmennustehtäviin israelilaisen Maccabi Haifan peräsimessä. Hänen pestinsä israelilaisseuran peräsimessä päättyi kuitenkin lyhyeen, sillä hän jätti seuran jo helmikuun puolivälissä 2017 kehnojen tulosten vuoksi.
Heinäkuussa 2017 Meulensteen jatkoi uraansa Intiassa Kerala Blastersin päävalmentaja. Hän sai potkut seurasta heikkojen tulosten vuoksi tammikuun alussa 2018.
Elokuussa 2018 Meulensteenista tuli Australian maajoukkueen apuvalmentaja.
Jari Huhtasalo
Ikaalisista kotoisin oleva Huhtasalo tuli tunnetuksi poikasopraanona vuonna 1972 levymyyntitilaston ykköseksi nousseella kappaleellaan Äideistä parhain. Hän on myöhemmin jatkanut levytysuraansa 2000-luvulla. Omien albumiensa lisäksi Huhtasalo on mukana myös levyllä Kaikkien aikojen hengelliset laulut – 60 kauneinta (2009). Hänen isänsä on pelimanni Matti Huhtasalo.
Dragon’s Kiss
Dragon's Kiss on entisen Megadeth-kitaristi Marty Friedmanin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 8. elokuuta 1988. Albumin tuottivat Marty Friedman ja Mike Varney. Albumi julkaistiin Sharpnel Recordsin kautta, sillä Varney omisti yhtiön, ja Sharpnel on erikoistunut levittämään instrumentaalimusiikkia, jota suurin osa Friedmanin soolotuotannosta on. Albumi on saanut hyviä arvosteluja, esimerkiksi Allmusic-sivuston arvostelussa neljä ja puoli tähteä viidestä.
Ranco Antonio Accordions
Ranco Antonio Accordions on italialainen harmonikanvalmistaja Vercellissä, joka valmistaa pianoharmonikkoja, kromaattisia näppäinharmonikkoja sekä diatonisia harmonikkoja. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1890.
Dragon’s Kiss
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Marty Friedman, ellei toisin mainittu.
Ranco Antonio Accordions
Historia
Guido Deiron mukaan Ranco valmisti ensimmäisen pianoharmonikkansa tämän aloitteesta vuonna 1905. Deiro oli kierrellyt Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa esitellen yhtiön näppäinharmonikkoja ja nähnyt kiertueillaan pianoharmonikan. Rancon on kerrottu myös kannustaneen Guido Deiroa muuttamaan Yhdysvaltoihin vuonna 1908 esitelläkseen yhtiön harmonikkoja Seattlen Alaskan-Yukon-Pacific Exposition -messuilla vuonna 1909.
Vuoden 2002 tienoilla Ranco Antonion harmonikkoja jakeli Master Sound -niminen yhtiö. Nykyisin tuotemerkin alla olevat harmonikat tuottaa ja jakelee Polverini.
Portugalin ilmasto
thumb|300px|right|Kartta Portugalin ilmastovyöhykkeistä [[Köppenin ilmastoluokitus|Köppenin ilmastoluokituksen mukaan.]] Portugalin ilmasto on yksi Euroopan lämpimimmistä, ja se vaihtelee hieman maan eri osissa, mutta pääasiassa se on lauhkea. Azoreilla ja Madeiralla vallitsee subtrooppinen ilmasto. Atlantin valtameri vaikuttaa erityisesti maan luoteisosiin aiheuttaen leutoa ja sateista säätä.
Kesäisin korkeita lämpötiloja esiintyy etenkin sisämaassa, missä meren jäähdyttävää vaikutusta ei tavata. Talvet ovat pohjoiseurooppalaisittain leutoja, ja pakkasta tavataan harvoin merenpinnan korkeudella. Lämpimintä on talvisaikaan Algarven alueella, jossa kuukauden keskilämpötilat ovat 15 celsiusastetta. Lumi on hyvin harvinaista vuoristoalueita lukuun ottamatta. Kesäisin ja syksyisin sää on usein hyvin leuto. Portugalin vuotuinen keskilämpötila on 15,7 celsiusastetta. Lämpimimmät kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskilämpötila on yli 21 celsiusastetta ja kylmin tammikuu, milloin keskilämpötila on alle 11 celsiusastetta. Lämpimin, aurinkoisin ja kuivin paikka Portugalissa on Algarve, joka on myös aurinkoisin paikka Euroopassa. Portugalissa sijaitseva Porto on yksi Etelä-Euroopan sateisimpia suuria kaupunkeja. Portugalin sateisin paikka Serra da Estrelan vuoristo, jossa voi sataa jopa 2 500 millimetriä vuodessa, sijaitsee maan koillisosassa.
Metallinkylä
Metallinkylä (ruots. Metallbyn) on Porin 45. kaupunginosa. Sen naapurikaupunginosia ovat etelässä Harmaalinna, lännessä Mikkola ja Sampola, pohjoisessa Vanhakoivisto ja Väinölä sekä idässä Koivistonluoto ja Ulvilan Saarenluoto.
Metallinkylä kuuluu Väinölän koulupiiriin, ja sen postinumero on 28330. Sen teitä ovat Mastojentie, Radioasemantie ja Kuparitie. Metallinkylän eteläosassa sijaitsee Kupariteollisuuspuisto, jossa toimivat ennen Outokummun Porin tehtaat, ja nykyään Mitsubishin omistama Luvata Pori Oy, Outotec , Cupori , Boliden , Turun Kovakromi , Upcast ja Aurubis.
Kirjallisuusvuosi 1874
Kirjallisuusvuosi 1874 käsittelee vuoden 1874 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Children of Bodom
Children of Bodom (lyh. CoB, C.O.B.) oli suomalainen vuonna 1993 Espoossa perustettu melodista metallimusiikkia soittanut yhtye. Se on yksi kansainvälisesti menestyneimmistä suomalaisista yhtyeistä. .
Children of Bodom julkaisi yhteensä kymmenen virallista studioalbumia. Lisäksi yhtye levytti monia cover-kappaleita, esimerkiksi yhtyeiltä Scorpions, Iron Maiden, W.A.S.P., Stone, Sepultura, Slayer ja Ramones sekä artisteilta Billy Idol, Andrew W.K. ja Britney Spears.
Children of Bodomin laulaja-kitaristi Alexi Laiho sävelsi ja sanoitti yhtyeen musiikin. Kosketinsoittaja Janne Wirman on valittu useasti maailman parhaaksi kosketinsoittajaksi japanilaisen Burrn!-lehden lukijaäänestyksessä. Alexi Laiho keräsi ykkössijoja suomalaisen Soundin Paras soittaja -kategoriassa sekä ollut edustettuna Guitar World -lehden äänestyksissä. Vuonna 2009 hänet äänestettiin parhaaksi metallikitaristiksi, yli muun muassa Metallican soolokitaristi Kirk Hammettin, Zakk Wylden sekä Slashin. Laiho on myös epävirallisilla listoilla julistettu useaan otteeseen maailman parhaaksi soolokitaristiksi.
Children of Bodom on kerännyt mainetta etenkin Japanissa, Yhdysvalloissa ja muuallakin maailmassa. Yhtye esiintyi lukuisia kertoja Saksan Wacken Open Air- metallifestivaaleilla.
Marraskuun 2019 alussa yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa. Basisti Henkka Blacksmith, kosketinsoittaja Janne Wirman ja rumpali Jaska Raatikainen jättivät yhtyeen 15. joulukuuta 2019 Helsingin jäähallissa soitetun viimeisen keikan jälkeen. Kitaristit Alexi Laiho ja Daniel Freyberg jatkoivat Bodom After Midnight -nimisellä kokoonpanolla. Laiho kuoli yllättäen joulukuussa 2020.
IneartheD (1993–1997)
Vuonna 1993 kitaristi Alexi Laiho ja rumpali Jaska Raatikainen perustivat yhtyeen nimeltä IneartheD. He olivat tunteneet toisensa jo varhaislapsuudesta lähtien, ja olivat kiinnostuneet raskaasta metallista, varsinkin death metalista, kuten Entombed- ja Obituary-yhtyeistä. Laihon ja Raatikaisen ensimmäinen orkesterikokoonpano syntyi, kun basisti Samuli Miettinen liittyi yhtyeeseen. IneartheD äänitti ensimmäisen demonsa Implosion of Heaven vuoden 1993 elokuussa.
Samuli toimi IneartheDin pääsanoittajana kahden vuoden ajan, kunnes erosi yhtyeestä hänen perheensä muutettua Yhdysvaltoihin vuonna 1995. Hänen viimeinen tuotoksensa IneartheDissa olivat sanat yhtyeen toiseen demoon, Ubiquitous Absence of Remissioniin. Toista demoa tehdessään IneartheD työskenteli ensimmäistä kertaa yhdessä tuottaja Anssi Kipon kanssa Astia-studiolla. Ubiquitous Absence of Remissionilla yhtye käytti kappaleissaan ensimmäistä kertaa myös kosketinsoitinta. Laiho, joka oli aiemmin vain säveltänyt, alkoi toimia myös sanoittajana.
Tuohon aikaan Raatikainen soitti käyrätorvea paikallisessa big bandissa, jonka harjoituksissa hän tapasi trumpetisti Alexander Kuoppalan, joka oli myös taitava kitaristi. Pian IneartheDin toisen demon teon jälkeen Kuoppala liittyi rytmikitaristiksi IneartheDiin.
Henri Seppälä, jonka Laiho ja Raatikainen tunsivat kouluajoilta, valittiin Yhdysvaltoihin muuttaneen Miettisen korvaajaksi IneartheDin basistiksi. Bassonsoiton lisäksi Seppälä lauloi myös usein taustoja. Lisäksi yhtye värväsi Jani Pirisjoen soittamaan koskettimia. Molemmat pojat liittyivät IneartheDiin alkuvuodesta 1996.
pienoiskuva|[[Henkka Seppälä oli yhtyeen basisti vuodesta 1996.]]
Laiho halusi hyödyntää koskettimia tehokkaammin, mutta Pirisjoki oli harvoin läsnä harjoituksissa, joten hän sai potkut ja hänet korvattiin Raatikaisen ystävällä, jazzpianisti Janne Wirmanilla.
Wirman oli tekijä, joka IneartheDista puuttui. Hänen mukanaolonsa loi yhtyeelle tyylin, joka on nykyään ominaista myös Children of Bodomille. IneartheD julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1997. Pienen belgialaisen levy-yhtiön oli tarkoitus julkaista heidän debyyttialbuminsa Something Wild, mutta Thy Serpent -yhtyeen Sami Tenetz sai kopion käsiinsä Kuoppalan kautta. Sen seurauksena IneartheD allekirjoittikin levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa maanlaajuiseen julkaisuun.
Spinefarm-sopimuksen takia yhtyeen täytyi keksiä uusi nimi, sillä he olivat tehneet belgialaisen yhtiön kanssa sopimuksen IneartheD-nimellä. Yhtyeelle etsittiin nimeä mm. paikallisesta puhelinluettelosta, ja kun he pääsivät luettelossa Bodominjärven kohdalle, he tajusivat, että se on nimi jolla on vaikutusta ja mielenkiintoinen tarina. Yhtyeellä oli pitkä lista erilaisista Bodom-nimivaihtoehdoista ja lopulta he päätyivät nimeen Children of Bodom.
Something Wild (1997)
Children of Bodom ja Anssi Kippo tuottivat, äänittivät ja miksasivat Something Wildin Astia-studiolla Lappeenrannassa. Tuodakseen itseään esille Children of Bodom toimi Dimmu Borgirin lämmittelijänä vuonna 1997. Menestys sai Nuclear Blastin edustajan lähestymään heitä julkaisusopimuksella Euroopassa. Sopimus allekirjoitettiin seuraavana vuonna. Something Wild julkaistiin virallisesti marraskuussa 1997 ja kappaleesta "Deadnight Warrior" kuvattiin mainostarkoituksiin musiikkivideo. Videon ohjasi Mika Lindberg pienellä tuhannen euron budjetilla.
Vaikka Laiho oli hyvin kriittinen kaikkea kirjoittamaansa musiikkia kohtaan, hän totesi inhoavansa albumeistaan eniten Something Wildia. Tämän albumin äänityksissä Laiho yritti matkia idolinsa Yngwie Malmsteenin tyyliä, minkä vuoksi Something Wildin musiikkia on vaikea soittaa. Lisäksi albumilla on havaittavissa muutamia lainauksia Mozartilta, muun muassa tämän 25. sinfoniasta ja 20. pianokonsertosta lainatut teemat.
Children of Bodomin ensimmäinen Euroopan kiertue alkoi helmikuussa 1998. Janne Wirman tosin keskittyi opintojensa viimeistelyyn eikä osallistunut kiertueelle, joten hänen tilallaan soitti Erna Siikavirta. Kiertueella Children of Bodom soitti yhdessä mm. Hypocrisyn, Kovenantin ja Agathodaimonin kanssa.
Kuukautta myöhemmin Children of Bodom nauhoitti Astia-studiolla Anssi Kipon kanssa uudet kappaleet "Towards Dead End" ja "Children of Bodom". Jälkimmäinen oli mukana Spinefarm Recordsin kokoelmalevyllä, joka oli kahdeksan viikkoa Suomen listojen huipulla.
Children of Bodom teki toisen Euroopan kiertueen syyskuussa 1998, mutta taaskaan Wirman ei voinut olla mukana. Kiertueella koskettimia soitti Laihon silloinen tyttöystävä Kimberly Goss.
Hatebreeder (1998-1999)
pienoiskuva|[[Alexander Kuoppala soitti toista kitaraa yhtyeessä vuosien 1995–2003 ajan.]]
Children of Bodomin toinen albumi Hatebreeder nauhoitettiin vuosien 1998-1999 vaihteessa Anssi Kipon kanssa Astia-studiolla. Albumin nimen piti alun perin olla Towards Dead End, mutta studiossa yhtyeen jäsenet päättivät vaihtaa nimen. Luodakseen innokasta odotusta Suomessa, he julkaisivat "Downfall"-singlen kaksi viikkoa ennen albumin julkaisua. Kappaleesta kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi jälleen Mika Lindberg. Hatebreeder oli listojen huipuilla useissa Euroopan maissa. "Downfallin" ja Hatebreederin menestyksen ansiosta Children of Bodom pääsi soittamaan kolme keikkaa Japaniin Sinergyn ja In Flamesin kanssa heinäkuussa 1999. Yhtyeen myöhemmin julkaistu livealbumi "Tokyo Warhearts" nauhoitettiin näissä konserteissa.
Hate Crew Deathroll (2002–2004)
Helmikuussa 2002 Children of Bodom alkoi kirjoittaa uusia kappaleita tulevalle levylle, jonka nimeksi tuli Hate Crew Deathroll. He palasivat Astia-studiolle työskentelemään jälleen tuottaja Anssi Kipon kanssa. Äänitys tehtiin elo- ja syyskuussa, ja albumi julkaistiin Suomessa tammikuussa 2003. Se pysyi suomalaisilla listoilla yhteensä kolme viikkoa ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen kultaa myynyt albumi.
Djiboutin jalkapallomaajoukkue
Lähteet
🇨🇫
Children of Bodom
Hate Crew Deathroll (2002–2004)
3. tammikuuta 2003 suomalainen Metal Music Awards järjestettiin Tavastialla Helsingissä Sirkkelirockin osana. Children of Bodom palkittiin vuoden suomalaisena yhtyeenä.
Children of Bodomin ensimmäinen maailmankiertue alkoi 2003 ja kesti vuoden 2004 loppupuolelle. Kiertueella oli paljon loppuunmyytyjä konsertteja, mutta sen aikana odottamattomasti Kuoppala päätti erota yhtyeestä henkilökohtaisista syistä. Griffin-yhtyeen kitaristi Kai Nergaardia pyydettiin Kuoppalan tilalle, mutta hän ei hyväksynyt tarjousta. Niinpä paikan otti Laihon bändikaveri Sinergystä, Roope Latvala, kunnes pysyvä ratkaisu löytyisi. Tämä kokoonpano esiintyi ensi kertaa Moskovassa 16. elokuuta 2003.
Are You Dead Yet? (2004–2007)
pienoiskuva|[[Stonessa tunnetuksi tullut Roope Latvala soitti yhtyeessä vuodet 2003–2015.]]
Onnistuneen maailmankiertueen jälkeen Latvalasta tuli pysyvä jäsen ja he alkoivat levyttää EP:tä nimeltä "Trashed, Lost & Strungout" ja singleä nimeltä "In Your Face". Vuoden 2005 lopussa julkaistiin albumi Are You Dead Yet?, jonka tyyli poikkesi aikaisemmista levyistä. Albumin kappaleissa oli aiempaa yksinkertaisempia ja raskaampia kitarariffejä sekä vaikutteita industrial-musiikista. Fanien reaktiot olivat vaihtelevia, mutta albumista tuli yhtyeen kaupallisesti menestynein. Se sai Suomessa kultalevyn ja saavutti ensimmäisen sijan Suomen listoilla, 16. Saksassa, 16. Ruotsissa, ja 17. Japanissa. Yhtyeen seuraava julkaisu, DVD-single kappaleesta "In Your Face", sisälsi musiikkivideon, backstage-materiaalia bändistä ja livekappaleen "Sixpounder" Wacken Open Air-festivaaleilla 2004.
Toukokuussa 2006 muutama eurooppalainen lehti julkaisi vanhan Children of Bodomin promokuvan ja väitti kuvassa olevan Lordi-yhtyeen jäsenet ilman naamioita. Väärinkäsitys perustui ilmeisesti siihen, että kuvassa oli mukana kosketinsoittaja Erna Siikavirta, joka korvasi tilapäisesti Janne Wirmanin Children of Bodomin ensimmäisellä Euroopankiertueella 1998.
Children of Bodomin live-DVD Chaos Ridden Years – Stockholm Knockout Live julkaistiin 5. joulukuuta 2006. Se sisältää yli 90 minuuttia livemateriaalia konsertista Tukholmassa 5. helmikuuta 2006. Se sisältää myös kaikki yhtyeen musiikkivideot ”Needled 24/7:n” videota lukuun ottamatta. Kitaristi Alexi Laiho valittiin maailman parhaaksi kitaristiksi vuonna 2006 MetalHammer-lehdessä.
Kesäkuussa 2006 yhtye aloitti yhden mittavimmista kiertueistaan, Unholy Alliancen. Children of Bodom kiersi Slayerin, Lamb of Godin, Mastodonin, In Flamesin ja Thine Eyes Bleedin rinnalla. Yhtyeet keikkailivat Yhdysvalloissa kesä-heinäkuussa ja Euroopassa loka-marraskuussa.
Blooddrunk (2008–2009)
Loka-joulukuussa 2007 yhtye nauhoitti kuudennen studioalbuminsa, Blooddrunkin, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2008. Albumilla on kymmenen kappaletta, joista yksi on cover-kappale ”Ghost Riders in the Sky”. Kyseisen albumin materiaali vuoti Internetiin jo paljon aikaisemmin. Albumi nousi Yhdysvaltain albumilistalla sijalle 22. Yhtye oli mukana Gigantour 2008:ssa Pohjois-Amerikassa Megadethin, In Flamesin, Job for a Cowboyn ja High On Firen kanssa.
Children of Bodom voitti Vuoden kotimaisen metal/hard rock albumi -palkinnon Blooddrunk]illa Emma-gaalassa vuonna 2009.
Helmikuussa 2009 Children of Bodom vihjasi julkaisevansa coveralbumin nimeltä "Skeletons in the Closet".
Skeletons in the Closet (2009–2010)
Skeletons in the Closet julkaistiin 22. syyskuuta 2009. Albumilla on neljän uuden kappaleen lisäksi kaikki yhtyeen aiemmin julkaistut coverkappaleet paitsi "Shot in the Dark" ja Stan Jones -cover "Ghost Riders in the Sky" ja Klamydia-cover "Latomeri". Cover-kappaleita on muun muassa artisteilta Suicidal Tendencies, Creedence Clearwater Revival, Britney Spears, Alice Cooper, Iron Maiden, Slayer, Scorpions, Ramones, Andrew WK, Billy Idol ja Sepultura.
Relentless Reckless Forever (2010–2011)
Children of Bodomin seitsemäs albumi, Relentless Reckless Forever, julkaistiin 8. maaliskuuta 2011. Se on yhtyeen ensimmäinen Universal Musicin kautta julkaistu albumi. "Relentless Reckless Forever" ylitti julkaisupäivänään sadantuhannen myydyn kappaleen rajan maailmanlaajuisesti. Suomessa levyä myytiin yli 10 000 kappaletta jo parissa viikossa. Myös "Relentless, Reckless Forever" palkittiin Emma-gaalassa Vuoden metallialbumina vuonna 2012.
Halo of Blood (2013)
Children of Bodomin kahdeksas albumi, "Halo of Blood", julkaistiin 7. kesäkuuta 2013. Poikkeuksena edellisiin levyihin "Halo of Blood" päätyi Suomessa listakakkoseksi. Kappaleesta "Transference" julkaistiin single ja musiikkivideo. Se palkittiin Emma-gaalassa Vuoden metallialbumina.
Vuonna 2015 toukokuussa Roope Latvala erotettiin yhtyeestä, sillä Latvalan alkoholiongelma oli haitannut työntekoa jonkin aikaa. Korvaavaksi kitaristiksi otettiin tuleville kesän keikoille Janne Wirmanin nuorempi veli, Warmen- yhtyeen Antti Wirman. Vuonna 2016 Children of Bodom ilmoitti nimittäneensä uudeksi kitaristiksi Daniel Freybergin, joka on soittanut muun muassa yhtyeissä Naildown ja Norther.
I Worship Chaos (2015)
pienoiskuva|[[Daniel Freyberg oli yhtyeen toinen kitaristi vuosien 2016 ja 2019 välillä.]]
Hexed (2019)
Kymmenes ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi Hexed julkaistiin vuonna 2019. Albumin sisällössä on tuttuja Children Of Bodomin elementtejä kuten viikatemieskansitaide ja Laihon kitarointi. Mikko Karmilan miksausta on pidetty tasapainoisena ja soundeja edeltävää levyjä parempina.
Henkka Blacksmith, Janne Wirman ja Jaska Raatikainen lopettivat yhtyeessä vuonna 2019. Syitä oli useita, joista merkittävin oli Laihon paheneva päihdeongelma, jota ei tuolloin vielä paljastettu, vaan virallisesti vasta toukokuussa 2022. Ainoastaan Laiho antoi haastatteluja hajoamiseen liittyen ja valehteli syiksi perhesyyt sekä kyllästymisen kiertue-elämään. Alun perin heidän piti jatkaa yhtyeessä vuoden 2020 loppuun saakka. Lokakuussa 2019 kiertäessään Venäjällä kolmikko ajautui vakavaan riitaan Laihon kanssa. Yhtye oli hajota siihen paikkaan, mutta pian he sopivat riitansa ja päättivät tehdä vielä viimeisen kiertueen Suomessa. Oikeudet Children of Bodom -nimeen jäivät AA & Sewira Consulting -yritykselle, jonka vastuuhenkilöt ovat Wirman, Raatikainen ja Seppälä. Laiho myi oman osuutensa yrityksestä muille jäsenille eikä hänellä ollut enää oikeutta käyttää Children of Bodom -nimeä. Children of Bodomin viimeinen esiintyminen oli Helsingin jäähallissa 15. joulukuuta.
Halutessaan Laiho olisi voinut perustaa uuden Children of Bodom -kokoonpanon neuvottelemalla asiasta muiden jäsenten kanssa, mutta hän päätti perustaa uuden yhtyeen. Alexi Laiho ja Daniel Freyberg jatkoivat Bodom After Midnight -nimisellä kokoonpanolla. Yhtye ehti esiintyä kolme kertaa Suomessa lokakuussa 2020 sekä levyttää EP-albumin Paint the Sky with Blood, joka julkaistiin myöhemmin maaliskuussa 2021. Seppälä (Blacksmith) on myöhemmin liittynyt Moon Shotiin ja Raatikainen Mercury Circleen.
Alexi Laiho kuoli äkillisesti vuoden 2020 lopussa 41-vuotiaana. Hän kuoli alkoholin käytön aiheuttamiin maksa- ja haimasairauksiin.
Children of Bodomin tyylilaji
pienoiskuva|Children of Bodom Masters of Rockissa vuonna 2007. Children of Bodomin musiikkityyliä on vaikea luokitella yksiselitteisesti. He itse ovat maininneet edustavansa extreme metalia. Laihon mielestä yhtyeen musiikki on vain metallia ja hänestä oli sama mihin genreen heidät luokitellaan kunhan se ei ole power metalia. Children Of Bodom on ottanut vaikutteita vanhasta black metalista, speed metalista, death metalista, perinteisestä metallista ja klassisesta musiikista. Melodinen death metal on myös eräs termi, jolla yhtyeen musiikkia on kuvailtu. Kuitenkin esimerkiksi All Music Guide ja Billboard-lista määrittelevät Children of Bodomin black metal -yhtyeeksi, mutta metallimusiikkisivusto Encyclopaedia Metallum sen sijaan speed- ja power metal -yhtyeeksi. . Children of Bodomin musiikkia on kutsuttu myös metalcoreksi. Vertailu niin black-, death- kuin power metaliin sekä metalcoreen osoittaa Bodomin olevan kaukana genrejen keskivertoedustajista.
Diskografia
Luettelo Children of Bodomin kappaleista
Konstantin Jerjomenko
Konstantin Viktorovitš Jerjomenko (5. elokuuta 1970 Dnipropetrovsk – 18. maaliskuuta 2010 Moskova) oli venäläinen futsalpelaaja. Hänet on nimetty 1900-luvun maailman parhaaksi futsalpelaajaksi.
Jerjomenko voitti maajoukkuetasolla MM-pronssia vuonna 1996. Lisäksi hän voitti kultaa, hopeaa ja pronssia EM-kilpailuista. Kulta tuli vuoden 1999 kisoista. Jerjomenkoa pidettiin yhtenä futsalin kaikkien aikojen ensimmäisistä supertähdistä. Seurajoukkuetasolla Jerjomenko edusti kuutta seuraa, kaikki hänen kotimaastaan. Hän voitti kahdeksan Venäjän mestaruutta, seitsemän Venäjän cupia, kolme Euroopan seurajoukkueiden mestaruuskilpailua ja yhden Intercontinental Cupin. Maajoukkueessa Jerjomenko pelasi 66 ottelua tehden 122 maalia. Hän lopetti uransa vuonna 2001 Dina Moskovan paidassa. Jerjomenko teki uransa aikana yhteensä 1 132 maalia kaikki kilpailut mukaan lukien. EM-kisoissa hänet valittiin kerran parhaaksi pelaajaksi ja hän oli kahdesti EM-kisojen paras maalintekijä. MM-kisoihin Jerjomenko osallistui kolmesti.
Jerjomenko kuoli maaliskuussa 2010 sydänkohtaukseen pelatessaan harjoituspeliä. Hän oli kärsinyt uransa aikana sydänvaivoista, mutta uransa lopettamisen sijaan hän päättikin jatkaa uraansa, mikä koitui hänen kohtalokseen. Jerjomenko on haudattu Trojekurovskojen hautausmaalle.
Kiestinki
Kiestinki on kunta ja sen keskuksena toimiva taajama Louhen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Aikaisempi Kiestingin kunta oli olemassa Venäjän keisarikunnan aikana.
Kiestingin maalaiskunta sijaitsee Louhen piirin itäosassa ja se on sekä Karjalan tasavallan pohjoisin että laajin kunta. Pohjoisessa se rajoittuu Murmanskin alueeseen, idässä Malinavaaran, Tšuupan, Louhen ja Ambarnyin kuntiin, etelässä Luusalmen ja Pääjärven kuntiin sekä lännessä Suomeen kuuluviin Kuusamon ja Sallan kuntiin. Nykyinen Kiestingin kunta käsittää suunnilleen Venäjän keisarikunnan aikaisten Kiestingin ja Oulangan kuntien alueet sekä sen osan Kuusamon kuntaa, jonka Suomi luovutti Neuvostoliitolle vuonna 1944.
Maantiede
Kiestingin kunnan alueella on useita suuria järviä, kuten Pääjärvi, Tuoppajärven pohjoisosa, Tiiksjärvi, Jelettijärvi, Paanajärvi, Kuntijärvi, Soukelojärvi, Ruvajärvi, Susijärvi, Tuntsajärvi, Kuukasjärvi ja Tavajärvi. Merkittävimmät joet ovat Tuoppajärvestä Pääjärveen laskeva Sohjananjoki, Suomen puolelta Paanajärven kautta Pääjärveen laskeva Oulankajoki ja Pääjärvestä Koutajärveen laskeva Koutajoki. Pienempiin jokiin kuuluu Tavajärvestä Pääjärv een laskeva Tavajoki. Lähes kaikki kunnan vesistöt kuuluvat Koutajoen vesistöön. Kunnan alueella sijaitsee myös Karjalan tasavallan korkein kohta Nuorunen (576 m).
thumb|270px|Niskan (ven. Zašejek) kylä (66.25°N, 31.1°W) [[Pääjärvi (Karjalan tasavalta)|Pääjärven laskukohdan, Kuntijoen suun eteläpuolella]]
Taajamat ja kylät
Kunnan hallinnollinen keskus on Kiestingin taajama. Sen lisäksi siihen kuuluvat Sohjanan, Suurijärven, Tungjärven, Tuhkalan (ven. Тухкала) ja Uuden-Sohjanan (ven. Новый Софпорог, Novyi Sofporog) taajamat sekä Kokkosalmen (ven. Коккосалма, Kokkosalma), Niskan ja Suvannon kylät.
Kiestingin taajama
Kiestingin taajama sijaitsee Tuoppajärven pohjoisrannalla Louhesta Pääjärvelle vievän maantien ja rautatien varrella noin 65 kilometriä Louhesta länteen. Vuonna 1987 Kiestingin taajamassa oli noin 2 700 asukasta. Kiestinkiläisten elinkeinoja ovat kettu- ja minkkitarhaus, metsäteollisuus ja kalanjalostus. Paikkakunnalla järjestetään heinäkuussa Pohjoiskarjalaisten juhlat (Viena on karjalankielisen väestön keskuudessa Pohjois-Karjala).
Historia
Kiestinki mainitaan uudiskylänä ensimmäisen kerran vuonna 1679. Tarinan mukaan ensimmäinen asukas oli Kömö-niminen lappalainen, josta juontuu kylässä myöhemmin esiintyvä sukunimi Kömönen (ven. Kemojev). Kylän nimi perustuu saamen giessat-verbistä (’kääriä', 'keriä'; 'kaartaa (joesta)’) johdettuun sanaan kiestA (’koste', 'akanvirta (kosken alla)’). Historiallinen Kiestingin kunta sijaitsi Vienan Karjalan pohjoisosassa Arkangelin kuvernementin Kemin kihlakunnassa. Sen naapurikuntia olivat lännessä Oulanka, pohjoisessa Kouta, idässä Kieretti, kaakossa Vitsataipale ja etelässä Vaarakylä. Kunnan alue käsitti Tuoppajärven pohjoisrannikon ja Tiiksjärven ympäristön. Kuntaan kuuluneita kyliä olivat muun muassa Heinäjärvi, Jelettijärvi, Kananainen, Kiisjoki, Kokkosalmi, Käpäli, Lohilahti, Sohjana, Sohjanansuu ja Suvi-Suurijärvi. Aikaisemmin myös Vaarakylän kunta Tuoppajärven etelärannalta kuului Kiestinkiin.
Kunta lakkautettiin 1920-luvulla ja yhdistettiin Oulangan ja Vaarakylän kuntien kanssa Kiestingin piiriksi vuonna 1927. Kiestingin kyläneuvostoalueella oli 654 asukasta vuonna 1926, joista oli karjalaisia 609, suomalaisia 31 ja venäläisiä 14.
Kiestingin piiri liitettiin 1960-luvulla Louhen piirin, jossa Kiestingin taajaman ympäristö muodosti asutushallintoalueen. Kiestingin asutushallintoalueen naapureina olivat lännessä Sohjanan kylähallintoalue ja idässä Suurijärven kylähallintoalue. Kiestingin asutushallintoalueeseen kuului tuolloin Kokkosalmen kylä.
Jatkosota
Jatkosodan alkupuolella Kiestinki valittiin päähyökkäyssuunnaksi, koska eteneminen onnistui siellä parhaiden. Kiestinki oli sotanäyttämönä kesästä 1941 syksyyn 1944. Suomalaiset ja saksalaiset joukot pyrkivät kohti Louhea, joka oli Murmanskin radan risteysasema. Rintamalinja asettui kuitenkin syyspuolella 1941 hieman Kiestingin itäpuolelle. Talvikauden 1941–42 hiljainen asemasotavaihe päättyi maalis-huhtikuussa, kun Venäjän Karjalan armeija pyrki saartavalla hyökkäyksellä tuhoamaan koko hyökänneen saksalais-suomalaisen ryhmittymän. Kevään 1942 Kiestingin ns. kelirikkotaistelu on suurin taistelu, mitä pohjoisella kalottialueella on koskaan käyty.
Kirjallisuusvuosi 1873
Kirjallisuusvuosi 1873 käsittelee vuoden 1873 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
I Just Wanna
I Just Wanna on yhdysvaltalaisyhtye Voxisin kappale. Sen julkaisi Cat Music digitaalisesti ladattavana singlenä 25. heinäkuuta 2011. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa marraskuussa 2011. Kappale ei päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista
Digitaalinen lataus
Bassokitara
Bassokitara, tai pelkkä basso on kielisoitin, jossa on yleensä neljä kieltä. Viisi- tai kuusikieliset instrumentit ovat myös varsin tavallisia. Harvinaisempia ovat esimerkiksi 8-, 12- ja 15-kieliset bassot. On olemassa myös 24-kielisiä bassokitaroita. Sähköbasso on sähkökitaran esimerkin mukaan tehty sähköinen versio akustisesta bassokitarasta. Mikrofonit ovat kuten yksikelainen mikrofoni tai humbucker, mutta luonnollisesti suunniteltu instrumenttiin.
Sähköbasso korvasi suureksi osaksi kontrabasson ja nousi populaarimusiikin keskeisimpien soitinten joukkoon 1950-luvun lopussa. Alkuvaiheessa sähköbasson käsite oli sähkökitaran kaltainen, ja sitä soittivat sekä kontrabasistit että kitaristit tarpeen mukaan. Basson kieliä näppäillään yleensä sormilla, mutta plektran käyttö on myös yleistä. Plektra tuottaa hieman "terävämmän" ja selvemmän äänen, sormilla aikaan saa pehmeän äänen. Kieliä isketään myös peukalolla.
Rockyhtyeissä bassokitara on mukana lähes aina. Tunnetuin esimerkki suuresta ja tunnetusta rockyhtyeestä ilman basistia lienee The Doors. Studiossa yhtye kuitenkin käytti useita eri bassokitaristeja sessiomuusikoina, mutta live-esiintymisissä Ray Manzarek soitti kappaleiden basso-osuudet kosketinsoittimilla (Fender Rhodes Piano Bass).
Basisti soittaa useimmissa musiikin tyyleissä säestäviä bassokuvioita pitäytyen taka-alalla. Basso tukee ja seuraa joko rumpujen, kitaran tai molempien komppikuviota. Basisteilla on erityisen merkittävä rooli intensiivistä rytmiä korostavassa funkmusiikissa ja usein myös jazzissa, jossa pitkät ja teknisesti vaativat improvisoidut bassosoolot ovat tavanomaisia. Eri musiikkityylien historiasta löytyy useita tunnustettuja virtuoosibasisteja.
Historia
Ensimmäiset sähköbassot olivat malliltaan ja periaatteeltaan tavallisia akustisia kontrabassoja, joiden soittajat asettivat sähkökitaran mikrofonin kontrabassonsa kielten alle ja yhdistivät tämän muunneltuun, bassotaajuuksia paremmin toistavaan kitaravahvistimeen. Vaihtoehtoisesti kitaristit soittivat kappaleiden basso-osuudet käyttäen kitaroidensa paksuimpia ja matalimmilla sävelillä soivimpia kieliä äänensävyn ollessa säädettynä mahdollisimman bassovoittoiseksi.
Paul Tutmarc kehitti 1930-luvulla kitaran tyylisen 4-kielisen basson, jota pidettiin sylissä kitaran tavoin, mikä poikkesi kontrabasson soittotavasta. Audiovox-merkin myyntikatalogissa (1935–36) oli ensimmäinen nauhallinen, 4-kielinen sähköbasso (Audiovox 736). Soitinta kuvailtiin: "Kitaran muotoisena tätä uutta soitinta on helpompi soittaa ja kuljettaa." Myös nauhat helpottivat äänten löytämistä ja tekivät uudesta soittimesta helpomman oppia.
Rakenne
thumb|Lähikuva nelikielisestä bassosta Yleisimmissä bassokitaratyypeissä on neljä kieltä, jotka on viritetty kontrabasson tapaan säveliin E, A, D ja G, mutta muitakin yleisiä virityksiä (esimerkiksi A, D, G, C) alettiin käyttää. Raskaammassa musiikissa usein viritys voi olla sävelaskeleen matalampi ja käytetyt kielet paksumpia.
Aktiivinen elektroniikka taajuusalueiden säätöineen on yleinen bassoissa. Instrumentin voi näin mukauttaa eri musiikkityylien vaatimuksiin, ja se on häiriötön sekä erotteleva, mikä helpottaa bassotaajuuksien hallintaa.
Akustisia bassokitaroita on myös olemassa, mutta niitä käytetään harvemmin, pääasiassa kevyessä akustisessa musiikissa.
Monikieliset bassot
thumb|Tyypillisen E-vireisen bassokitaran sävelskaala otelaudalla. Myös viisi- ja kuusikieliset bassokitarat ovat suhteellisen yleisiä. Viisikielinen on muuten kuin tavallinen nelikielinen, mutta siinä on tyypillisten E, A, D ja G kielten lisäksi matala H ennen E-kieltä. Kuusikielisissä on vastaavassa paikassa matala H, ja E, A, D ja G kielten jälkeen korkeampi C.
5-kielisissä bassoissa matalin kieli voi myös olla F#, 6-kielisissä myös C:n paikalla voi olla F.
Parikieliset bassot
Joiltakin valmistajilta löytyy myös parikielisiä bassoja. Yleisin on 8-kielinen, ja sitä soitetaan kuten tavallista nelikielistä bassoa, niissä kielet ovat kuitenkin pareittain kuten esimerkiksi 12-kielisessä kitarassa, ja jokainen kielipari vastaa yhtä kieltä. Kunkin kieliparin ensimmäinen kieli on normaali bassokieli, ja toinen kieli ohuempi, viritettynä bassokieltä oktaavia korkeammalle, luoden näin ainutlaatuisen soundin.
Parikielisiä bassoja käytetään harvoin, tunnetuin parikielistä bassoa käyttävä muusikko lienee Led Zeppelinin basisti John Paul Jones, joka on soolouransa aikana käyttänyt paljon kahdeksankielistä bassoa.
Edelleen on bassosta on 12-kielisiä versioita. Näissä kuhunkin kielipariin on lisätty vielä kolmas, bassokieltä kaksi oktaavia korkeammalle viritetty kieli.
Kitarabassot
Nykyisin on alettu valmistaa myös erityisiä kitaran ja basson yhdistelmiä, joissa samalla kaulalla saattaa olla jopa kahdeksasta kahteentoista kieltä. Tällaisissa bassoissa skaalan paksuimmat kielet ovat bassokieliä, ja ohuimmat tavallisia sähkökitaran kieliä. Kahdeksankielisen kitara-bassoyhdistelmän teki tunnetuksi Charlie Hunter, jonka soittimessa on kolme basson ja viisi kitaran kieltä. Charlie Hunterin nimikkomallia valmistaa Novax Guitars. Samanlaisia soittimia valmistaa myös yhdysvaltalainen Conklin Guitars, ja molemmat valmistajat ovat erikoistuneet monikielisiin yhdistelmäsoittimiin, joiden nauhat ovat kaulalla toisiinsa nähden viuhkan muodossa, ja näin mahdollistaa paksujen ja ohuiden kielten vaatimien eripituisten mensuurien käytön samalla kaulalla.
Nauhattomat bassot
Useimmissa bassoissa on muiden kitaroiden tapaan nauhat otelaudalla erottamassa sävelet toisistaan. Jotkut bassokitaristit suosivat kuitenkin nauhattomia bassoja, joilla voi soittaa lukemattoman määrän mikrotonisia säveliä. Nauhattoman basson teki tunnetuksi kuuluisa yhdysvaltalainen jazzbasisti Jaco Pastorius. On malleja, joissa nauhat on maalattu. Näin saadaan merkityllä otelaudalla nauhattoman basson sointi, ja tämän basson soitolle ominaiset liu´utukset on helpompi tehdä. Mick Karn, Pino Palladino ja Ian Maidman ovat sekä pop- että kokeellisemman musiikin basisteja, joiden tyyli perustuu nauhattomaan bassoon.
Piccolobassot
Jotkut muusikot käyttävät piccolobassossa omia virityksiään. Piccolobassosta on olemassa erikseen kahdeksankielinen versio. Piccolobasson teki tunnetuksi 1970-luvulla Stanley Clarke. Tenoribasso on muunnos, joka on viritetty A-D-G-C, vrt. tavanomainen E-A-D-G.
Mensuurit
Bassokitarat jaetaan yleensä lyhytskaalaisiin, normaaliskaalaisiin ja pitkäskaalaisiin soittimiin sen mukaan, miten pitkä kielen soiva osa eli mensuuri on. Lyhytskaalaisen bassokitaran (esimerkiksi Fender Mustang Bass, Gibson EB-3 ja Höfner 500/1) kaula on tavallisia bassokitaroita lyhyempi ja nauhojen väli kapeampi. Pitkäskaalaisen bassokitaran kaula on usein tavallista pitempi. Pitkäskaalainen bassokitara voidaan helpommin virittää alavireiseksi, jolloin matalamman rekisterin nuotit soivat tarkemmin kieleen kohdistuvan kovemman jännityksen ansiosta. Lyhytskaalaisten bassojen mensuuri on yleensä 30–33 tuumaa, normaaliskaalaisten 34 tuumaa ja pitkäskaalaisten 35 tuumaa tai enemmän.
Slap bass ja muut soittotekniikat
Funkin myötä tunnetuksi tuli myös slap bass, joka tunnetaan myös nimellä "peukutus". Siihen liittyy kahdenlaista tekniikkaa. Alempia kieliä (E, A) isketään peukalolla, jolloin saadaan aikaan perkussiivinen efekti. Tämä tekniikka yhdistetään ylempien kielten näppäykseen, jossa etu- tai keskisormella vedetään kieliä alhaalta päin, jolloin kieli iskeytyessään otelautaan saa aikaan hyvin terävän äänen. Näiden tekniikkojen yhdistelyjen lisäksi slap bass -tyyliin kuuluu myös tiettyjen äänten vaimennus sormien tai kämmensyrjän  avulla sekä äänen muodostaminen pelkästään 'vasaroimalla' se vasemmalla kädellä. Peukutuksessa voidaan myös käyttää plektran kaltaisia apuvälineitä, kuten Funk Fingers.
Peukutuksen tärkeimpänä pioneerina on pidetty usein Larry Grahamia. Nykyaikaista slap-tekniikkaa ovat tehneet tunnetuksi yhdysvaltalainen Marcus Miller, Level 42 - yhtyeen laulaja-basisti Mark King, Stuart Hamm sekä Red Hot Chili Peppersin basisti Flea. Moderneja slap- ja muita tekniikoita yhdisteleviä basisteja ovat esimerkiksi Béla Fleck and the Flecktones - yhtyeen Victor Wooten sekä Larry Carltonin triossa soittava Travis Carlton.
Chorus tai flanger - efektillä bassoon saadaan hieman "laulava" sointi, mistä esimerkkinä yhdessä nauhattoman basson kanssa on Paul Youngin "Wherever I Lay My Hat" - kappaleen intro, jonka soittaa Pino Palladino.
Lähteet
Viitteet
Folland Aircraft
pienoiskuva|Folland Gnat Folland Aircraft  oli englantilainen lentokonetehdas, joa toimi vuodesta 1937 vuoteen 1963.
British Marine Aircraft Ltd perustettiin helmikuussa 1936 valmistamaan lisenssillä Sikorsky S-42-lentoveneitä. Yhtiö rakensi tehtaan Hambleen. Sikorsky-kaupan peruunnuttua yhtiö myytiin Henry Follandille, joka oli entinen Gloster Aircraft Companyn pääsuunnittelija. Yhtiö sai uuden nimen, Folland Aircraft Limited.
Folland alkoi koota osia Bristol Blenheim ja Bristol Beaufort koneisiin. Folland valmisti 15 000 perärunkoa Supermarine Spitfire-koneisiin. Folland valmisti osia myös de Havilland Mosquito ja Vickers Wellington-koneisiin.
Yhtiön oma tuote oli vuonna 1940 Folland Fo.108. Se oli moottoreiden lentävä koealusta.