cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hauki
Hauki on petona opportunisti, ja se syö käytännössä sitä kalaa, jota on parhaiten saatavilla. Se suosii runsaslukuisia lajeja sekä hitaita uimareita ja heikosti parveutuvia kaloja. Jos saatavilla ei ole tarpeeksi muita kalalajeja, hauki voi syödä myös lajikumppaneitaan. Kalojen lisäksi hauki saattaa pyydystää pieniä nisäkkäitä, vesilinnunpoikasia ja hyönteisiä, jotka ovat alle vuoden ikäisten yksilöiden pääravintoa. Hauki saalistaa valoisaan aikaan ja käyttää vaanimiseen esimerkiksi vesikasvillisuutta. Hauki kutee keväällä jäiden lähdön jälkeen. Se levittää mätinsä laajalle alueelle, ja poikaset kuoriutuvat kahdessa viikossa.
Ihminen on kalastanut haukea jo pitkään. Suomen lisäksi Venäjälläkin erityisen suosittu hauki on Suomen vapaa-ajankalastuksen toiseksi tärkein saaliskala heti ahvenen jälkeen kokonaissaaliin painolla mitattuna. Haukea on suosionsa vuoksi istutettu laajalti sen luontaisten elinalueiden ulkopuolelle; sitä pidetäänkin paikoin Pohjois-Amerikassa haitallisena vieraslajina. Täysikasvuisella hauella ei ihmisen lisäksi ole juurikaan luonnollisia vihollisia, ja se onkin ravintoketjunsa huippulaji.
Kuvaus
thumb|left|Hauen luuranko [[National Museum of Natural Historyssa.]] thumb|Hauki lumella: kyljen täplät ja evien läikikkyys on selvästi nähtävissä. thumb|Kaksi erilaista hauen kylkikuviointia. Hauki näyttää tehokkaalta petokalalta: pitkä, tasaisen solakka ja sukkulamainen vartalo, suuret silmät sekä vihreä keltapilkkuinen suojaväri. Krokotiilimaisen pitkät voimakkaat leuat kätkevät sisäänsä suuren kidan täynnä teräviä neulamaisia hampaita. Selkäevä ja peräevä ovat hauella petokaloille tyypillisesti lähellä pyrstöä, mikä voimakkaiden lihasten avustuksella mahdollistaa nopeat hyökkäykset saaliin kimppuun.
Hauen melko pienet suomut ovat tyypiltään pyörösuomuja. Kylkiviiva kulkee miltei suorana koko kyljen mitalta kiduskannesta pyrstön juureen saakka, ja sillä on 125–130 suomua. Kylkiviiva-aisti painanteita eli kylkiviivakanavia on hauella myös alaleuassa ja satunnaisesti kyljissä; hauen aisti onkin varsin herkkä. Sen sijaan sierainkuoppien hajuepiteelit eivät ole kovinkaan tarkat, mutta hauen näköaisti on hyvä.
Hauen silminnähtävä sukupuolidimorfinen piirre on kokoero: naaraashauet kasvavat koiraita suuremmiksi. Koiraan voi tunnistaa T-kirjaimen hahmoisesta sukuaukosta, joka taas naaraalla on pyöreä.
Koko ja ikä
thumb|Nuori haukiyksilö. Hauen ikää on tutkittu suomuista, kiduskansista, hartian lukkoluista ja kuulokivielimistä. Varmimmin hauen iän saa määritettyä hartianlukkoluusta. Hauki voi saavuttaa luonnossa jopa 30 vuoden iän, mutta yli 7-vuotiaita yksilöitä on vain 40 prosentissa populaatioista. Naaraat elävät keskimäärin vanhemmiksi, kasvavat nopeammin ja ovat suurempia kuin koiraat.
Nuoret hauet kasvavat nopeasti, ja ensimmäisenä kesänään ne ovat jo 15 senttimetriä pitkiä. Yleensä kasvunopeus hidastuu mitä pohjoisemmaksi mennään. Ilmastovaikutus kuitenkin vähenee vanhemmilla yksilöillä. Hauet kasvavat koko ikänsä, jos ravintoa on tarjolla ja muut olosuhteet ovat sopivat. Suotuisissa oloissa hauki voi kasvaa jopa 20 senttimetriä vuodessa, normaalisti kasvuvauhti on 8–12 senttimetriä vuodessa. Vanhemmiten kasvu kuitenkin hidastuu, ja 15-vuotias hauki kasvaa enää muutamia senttimetrejä vuodessa. Iän lisäksi kasvua hidastavat myös huono ravintotilanne, kova kilpailu ja liian lämmin vesi.
Naarashauki voi kasvaa suotuisissa oloissa jopa puolitoistametriseksi ja 35-kiloiseksi. Koiras voi kasvaa noin 135 senttimetriä pitkäksi. Naaraan keskimääräinen pituus on 55 ja koiraan 40 senttimetriä.
Suurimman pyydystetyn hauen todistaminen on vaikea tehtävä, sillä suosittuna urheilukalana siitä kerrotaan lukuisia kalatarinoita. Britanniassa suurin todistetusti pyydystetty hauki painoi 21,3 kilogrammaa. Suurin Suomessa luotettavasti dokumentoitu hauki on ollut 18,8-kiloinen verkoilla Iin Oijärvestä saatu yksilö. Kansainvälisen urheilukalastusjärjestön IGFA:n mukaan suurin koskaan pyydystetty hauki saatiin saaliiksi vuonna 1986 Grefeernjärvestä Saksassa. Sen paino oli 24,98 kiloa.
Levinneisyys
Haukea tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se on yksi harvoista makean veden lajeista, jota esiintyy sekä Euraasiassa että Pohjois-Amerikassa. Pohjois-Amerikassa haukea tavataan Labradorilta Alaskaan ja etelässä Pennsylvaniaan, Missouriin ja Nebraskaan asti. Euroopassa se puolestaan elää mantereen länsi- ja pohjoisosissa ja etelässä jopa Espanjassa saakka. Euroopasta se puuttuu vain Kuolan niemimaalta, jostain osista Norjaa, Pohjois-Atlantin ja Jäämeren saarilta sekä aivan eteläisimmästä Euroopasta. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu Aasiaan. Siellä sitä tavataan muun muassa Kaspianmeren ympäristössä, Balkašjärven ja Baikaljärven vesistössä sekä idässä Kamtšatkan niemimaalla asti.
Haukea on myös istutettu useisiin maihin. Irlanti lasketaan yleensä luonnollisen levinneisyysalueen piiriin, mutta hauki tuotiin saarelle 1500-luvulla. Urheilukalastuksen takia haukea on istutettu myös esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Kanadassa alueille, joissa sitä ei ole luonnollisesti elänyt. Euroopassa laji on viety Irlannin lisäksi Espanjaan, Italiaan ja Afrikassa Madagaskariin, Marokkoon, Tunisiaan ja Ugandaan. Ilmastosyiden takia hauki ei kuitenkaan ole muun muassa Madagaskarilla pärjännyt.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on arvioinut hauen maailmanlaajuisesti elinvoimaiseksi lajiksi. Yksilömäärää ei tiedetä, mutta sen oletetaan olevan suuri ja kannan koko vaikuttaa olevan vakaa. Lisäksi lajin elinvoimaisuuteen vaikuttavat laaja levinneisyysalue ja se, ettei siihen kohdistu erityisiä uhkia.
Vaikka levinneisyysalue onkin laaja ja laji kokonaisuutena elinvoimainen, monissa levinneisyysalueen maissa kanta on kapea. Hauen ydinaluetta ovat Suomi, Skandinavia, Baltian maat, Venäjä, Alaska ja osia Kanadasta. Näillä alueilla hauella on elinkelpo kanta käytännössä kaikissa vesistöissä. Monissa maissa, kuten Tšekissä, Slovakiassa, Kazakstanissa, Uzbekistanissa ja Turkmenistanissa, hauki esiintyy lähinnä yhdessä joessa ja korkeintaan muutamissa populaatioissa. Suomen ulkosaariston vielä 1970-luvulla vahvat haukikannat olivat taantuneet jo 1990-luvulle tultaessa kaikkialla etelärannikolla voimakkaasti, kuten on käynyt myös Ruotsin puolella. Tarkkaa syytä ilmiölle ei tunneta; syiksi on arveltu muun muassa Itämeren tilan heikkenemistä kutualustana ja hauenpoikasten suojapaikkoina toimivan rakkolevän dramaattista vähenemistä. Joka tapauksessa näyttää siltä, että hauen lisääntyminen ulkosaaristossa ei enää kunnolla onnistu. Tilanteen pientä kohenemista on kuitenkin paikoitellen ollut havaittavissa 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolivälin paikkeilta alkaen.
Elinympäristö
thumb|Hauki viihtyy vesikasvillisuuden seassa. Eräs hauen yleisyyden syy on sen vähäiset vaatimukset vesistön ja vedenlaadun suhteen. Se pystyy elämään monenlaisissa järvissä, niin matalavetisissä, happamissa kuin myös vähähappisissakin järvissä, ja virtaavissa vesissä, jopa melko voimakkaissa virroissa. Joissakin hauet kuitenkin pääsääntöisesti etsivät järvimäisiä olosuhteita eli runsaskasvisia sivu-uomia ja suvantopaikkoja. Koska hauki tulee toimeen helposti monenlaisissa ympäristöissä, sitä on helppo myös istuttaa uusille elinalueille.
Yleisimmillään hauet ovat keskiravinteisissa tai runsasravinteisen rajalla olevissa järvissä, ja ne viihtyvät erityisesti alle neljä metriä syvissä vesissä. Pienet hauet suosivat matalampaa vettä, mutta suurimmat, yli 40 senttimetriä pitkät hauet elävät usein lähempänä syvemmän veden reunaa. Vesikasvillisuuden merkitys on suuri, sillä sitä hauki käyttää saaliin vaanimiseen.
Vaikka hauki elääkin pohjoisen pallonpuoliskon viileissä vesissä, biomassa on suurimmillaan vesissä, joissa lämpötila on 19–21 astetta. Kasvunopeus kiihtyy selvästi, kun veden lämpötila ylittää 10 asteen rajan. Hauki sietää jopa 29,4-asteista vettä ja toisaalta 0,1-asteista vettä.
Hauki sietää hyvin happitason, happamuuden ja suolaisuuden vaihteluja. Hauki elää matalissa järvissä vielä, kun järven happitaso on 0,3 mg/l. Lajia on tavattu jopa vesistöstä, jonka happitaso oli 0,04 mg/l. Pääsääntöisesti hauet alkavat etsiä hapekkaampia ympäristöjä, kun happipitoisuus on alle 4 mg/l. Suurin osa hauista elää makeassa vedessä, mutta erityisesti Itämeressä sitä on tavattu lievästi suolaisissa vesissä. Eteläisellä Itämerellä hauen elinympäristön suolapitoisuus on noin 6 ppt, vajaa viidesosa valtamerten suolaisuudesta. Hauki pystyy elämään vielä vedessä, jonka suolapitoisuus on 10 ppt, mutta se ei lisäänny ympäristössä, jonka suolapitoisuus on yli 7 ppt.
Ravinto
Hauki on petokala. Se siirtyy eläinplanktonista kalaravintoon jo varsin varhaisessa vaiheessa, ensimmäisenä kesänään alle 10 senttimetrin mittaisena. Hauen poikaset syövät vielä vesikirppuja, hankajalkaisia ja hyönteisten toukkia. Jo noin viisisenttinen hauki saattaa syödä pikkukaloja, mutta selkärangattomat ovat pääasemassa, jos sopivan kokoista kalaravintoa ei ole saatavilla. Toisaalta vielä 10–15 senttimetrin mittaisetkin hauet syövät jonkin verran kookkaita hyönteistoukkia ja muita selkärangattomia.
Hauki on opportunisti, eikä se karta mitään kalalajia ravintonaan: se pyrkii syömään aina helpoimmin saatavilla olevaa kalaa. Pääosin ravinto koostuu elinalueen muutamasta valtalajista. Hauki suosii yleensä runsaslukuisia sekä ominaisuuksiltaan helppoja saaliita, kuten hitaita uimareita ja heikosti parveutuvia lajeja. Muutokset lajistossa vaikuttavat hauen suosimiin lajeihin. Osittain tästä syystä eri vuodenaikoina hauet käyttävät ravinnokseen eri lajeja. Suomessa sisävesien tavallisimmat saalislajit ovat särki, salakka, muut särkikalat ja ahven ja rannikolla puolestaan särki, ahven, silakka, kivinilkka ja kolmipiikki. Pohjois-Amerikassa merkittävin ravintokala on todennäköisesti kelta-ahven. Paitsi pienempiä kaloja, hauki voi napata toisinaan myös sammakon tai uivan myyrän, joissain tapauksissa isokokoinen hauki tappaa jopa uivan vesilinnun poikasen.
Vaikka hauki ei varsinaisesti valitse saaliskalojaan, sen oma koko vaikuttaa jossain määrin siihen, kuinka suuria kaloja se pyydystää. 35 senttimetriä pitkät hauet pyydystävät keskimäärin 8 senttimetrin ja 65 senttimetriä pitkät hauet 15 senttimetrin pituisia kaloja. Hauet voivat kuitenkin saalistaa jopa itsensä kokoisia kaloja tai syödä satoja pieniä poikasia. Pitkä ruumiinmuoto ja venyvä vatsalaukku mahdollistavat suurtenkin saaliiden nielemisen. Saaliin korkeutta tosin rajoittaa suu, joka aukeaa vain rajallisesti.
Hauki on toisinaan kannibaali, eikä se epäröi syödä pienempää lajitoveriaan. Kannibalismia esiintyy sitä enemmän mitä huonommin muuta ruokaa on saatavilla. Toiset hauet saattavat olla jopa merkittävin ravinnonlähde paikoissa, joissa kalaston monimuotoisuus on suppeaa.
Merialueen kalastajat puhuvat usein ”silakkahauesta”, jolla tarkoitetaan silakkaparvia seurailevia, usein melko rotevan kokoisia haukia. Varmaa näyttöä näiden silakkaan erikoistuneiden haukien olemassaolosta ei ole kuitenkaan saatu. Ilmeisesti hauki on merelläkin vain opportunisti, eli se suosii silakkaa, mikäli sitä on saaliskaloista helpoimmin saatavilla.
thumb|left|250px|Hauen kuono. Pienet hauet tarvitsevat ravintokalaa 5–10 kiloa kasvaakseen yhden kilon. Suurilla hauilla tämä suhde kuitenkin muuttuu ja on jopa 30:1, eli kasvaakseen kilon hauki tarvitsee kolmekymmentä kiloa ravintokalaa. Vaikka luku kuulostaa suurelta, ei suurikaan hauki haittaa sen saaliskalojen populaatioita. Hauilla on tärkeä rooli vesistön hyvinvoinnin kannalta rehevöitymisen hillitsijöinä: kun haukia on riittävästi, eivät särkikalakannat pääse runsastumaan liikaa. Useissa lähteissä on mainittu, että petokalojen osuuden vesistön koko kalakannasta tulisi olla noin 30–40 prosentin luokkaa, jotta tasapaino säilyisi.
Saalistus
Hauki käyttää saalistaessa näköaistiaan, minkä takia se ruokailee valoisaan aikaan. Hauki saalistaa vaanien yleensä vesikasvillisuuden seassa tai isojen kivien ja uppopuiden suojassa. Koska hauki on erakko, se saalistaa yksin eikä juuri koskaan aja saalistaan takaa.
Kun potentiaalinen saaliskohde on havaittu, hauki kääntyy kohti saalistaan. Näin se pystyy silmillään arvioimaan etäisyyden paremmin. Sameammissa vesissä näköaistin merkitys vähenee ja kylkiviiva-aistin kasvaa.
Lisääntyminen
Hauet kutevat mataliin kasvillisuuspohjaisiin paikkoihin. Koiraat tulevat kutupaikalla ensin ja naaraat vähän myöhemmin. Kudun aikana koiras ui naaraan viereen. Tämä torjuu kosijan, jos ei ole vielä valmis kutuun. Valmis naaras ui hitaasti ja koiras alkaa seurata sitä. Kun niiden silmät ovat samalla kohdalla, koiras työntää ulos kiduskannen alaosan ja kiduspoimun, jotka näyttävät valkoisilta tummaa taustaa vasten. Kutevat kalat alkavat uida kiemurrellen ja kasvavalla nopeudella. Koiras tönäisee naarasta pari kertaa pyrstöllään. Sen jälkeen kun sukupuoliaukot ovat asetettu lähekkäin, mätiä ja maitia purkautuu ulos. Hedelmöityneet mätimunat leviävät ympäriinsä koiraan heilautettua pyrstöään. Mäti tarttuu heikosti, eikä sitä tule kerralla kuin pieni määrä.
Kutupari toistaa menot useita kertoja ja liikkuu laajalla alueella. Kookkaat naaraat kutevat muutaman päivän, minkä aikana ne parittelevat usean koiraan kanssa. Mäti leviää tällaisen parittelukäyttäytymisen ansiosta laajalla alueella, mikä varmistaa sen, että osa siitä päätyy kehityksen kannalta hyvään paikkaan. Tämä estää myös poikasten kasautumisen ja vähentää näin ravintokilpailua.
ECVC
ECVC ajaa muutoksia Euroopan maatalouspolitiikkaan. Maatalouden elinvoimaisuuden turvaamisen keskeinen elementti on ECVC:n mukaan maataloustuotteiden hinnan nostaminen tasolle, joka vastaa niiden tuotantokustannuksia. Via Campesinan keskeinen teema on ruokasuvereniteetti, eli oikeus määritellä itsenäisesti kullekin alueelle parhaiten sopivan ruoan tuotannon, jakelun ja kulutuksen tavat huomioiden erilaiset ekologiset, sosio-ekonomiset ja kulttuuriset olosuhteet.
Hauki
Lisääntyminen
Mätimunan halkaisija on 2,6–3 millimetriä. Niitä on 45 senttimetrin pituisessa hauessa noin 25 000 ja 90 senttimetrin pituisessa noin 125 000. Munat tarttuvat vesikasveihin. Jos vedenpinta laskee munimisen jälkeen nopeasti, tulvaniityillä voi tuhoutua merkittäviä määriä mätimunia. Poikaset kuoriutuvat kahdessa viikossa, jos vesi on 10-asteista. Tästä seuraa ruskuaispussivaihe, jonka aikana poikaset ovat kiinni vesikasveissa päässä sijaitsevalla kiinnittymisrauhasella. Poikaset saattavat tehdä jo sen aikana joitakin lyhyitä uintimatkoja. Ruskuaispussi kuluu loppuun noin kahdessa viikossa, jolloin poikanen alkaa uida. Se on 12 millimetriä pitkä, ja sen suu on avautunut. Muutaman päivän päästä poikanen käy ensimmäisen kerran pinnalla täyttämässä uimarakkonsa ilmalla.
Liikkuminen ja vaellus
Hauet ovat paikkauskollisia kaloja, jotka liikkuvat vähän pidempiä matkoja pelkästään kutuaikana. Tutkimuksissa on havaittu, että koemielessä pyydetyt, eri paikkaan kuljetetut ja vapautetut hauet ovat hakeutuneet usein ja varsin nopeasti takaisin samoille paikoille, joista ne aluksi pyydettiin. Tästä on päätelty, että hauki viettää suurimman osan elämästään muutaman neliökilometrin alueella. Vaikka hauki ei vaellakaan, se liikkuu alueellaan aktiivisesti. Se vaihtelee suojapaikkojaan muun muassa ravinnontarpeen, veden lämpötilan, happipitoisuuden ja kirkkauden, saaliskalojen liikkeen ja vuodenaikojen vaihtelun mukaan.
Pidempiä vaelluksia hauki tekee vapaaehtoisesti lähinnä silloin, kun sopivia kutupaikkoja on alueella niukasti tarjolla. Esimerkiksi Pohjanlahdella hauet lisääntyvät usein mielellään rannikon tuntumassa sijaitsevilla järvillä ja lammilla, joista on puro- tai muu yhteys mereen. Nämä sisävedet lämpenevät keväällä nopeasti ja ravinto- ynnä muut olosuhteet ovat hauenpoikasten kannalta muutenkin otollisemmat kuin erityisesti pohjoisen merialueen melko karuilla rannoilla.
Hauet liikkuvat vesissä myös pystysuunnassa. Kesäisin hauet liikkuvat enemmän syvemmällä, viileissä vesissä. Talvella puolestaan hauet nousevat lähelle pintaa, kun pohjan happipitoisuudet alkavat laskea.
Paikka ravintoketjussa
thumb|Valkovenäläisen museon [[dioraama, jossa saukko on pyydystänyt hauen.]] Hauki on pääosin kuluttaja, koska se on ravintoketjunsa huippulaji. Lajien välisessä vuorovaikutuksessa hauki on erityisesti saalistaja, joka vaikuttaa saalislajeihinsa ja kilpailijoihinsa. Haukiyksilöihin puolestaan ei kohdistu kovinkaan suurta painetta saalistajien taholta.
Ihmisten lisäksi aikuisia yksilöitä saalistetaan satunnaisesti, kun ne ovat kutemassa matalassa vedessä. Munia ja nuoria yksilöitä käyttävät ravinnokseen myös muut kalat, vesilinnut, nisäkkäät ja jotkin hyönteiset, kuten suursukeltajat. Minkki ja saukko saalistavat haukia, ja sääksi on sekä Euroopassa että Pohjois-Amerikassa yleinen haukia syövä petolintu. Linnuista myös harmaahaikaran, merimetson, valkopäämerikotkan, uivelon, silkkiuikkujen ja kuikkien on havaittu käyttävän haukia ravinnokseen.
Vieraslajina
Haukea on istutettu laajalle alueelle, ja se on vieraslajina vaikuttanut kalakantoihin. Haukea on istutettu kontrolloimaan myös muita vieraslajeja, erityisesti karppia useissa Yhdysvaltain osavaltioissa. Pääosin haukea on istutettu tarkoituksenmukaisesti, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa sen istutuksia on tehty myös laittomasti.
Koska hauki on opportunisti, se saattaa vaikuttaa negatiivisesti saaliskalojen määrään. Hauki saattaa aiheuttaa suuria populaatiomuutoksia ja jopa joidenkin lajien paikallisen häviämisen. Suurin vaikutus hauen leviämisellä on ollut särkien määrään. Lisäksi se kilpailee Pohjois-Amerikassa samasta ravinnosta jättihauen kanssa. Tämän on pelätty vaikuttavan lohikalojen määrään, mutta tutkimustuloksia asiasta on vain vähän.
Hauki saattaa risteytyä jättihauen kanssa. Vaikka hauen ja jättihauen koiraspuoliset jälkeläiset ovat steriilejä, naaraat ovat usein hedelmällisiä.
Sairaudet ja loiset
Hauelta on löydetty useita eri loislajeja, mihin on todennäköisesti syynä hauen ruokailutottumusten monipuolisuus. Vuonna 1980 tehdyssä tutkimuksessa Manitoban hauilta löydettiin kahdeksantoista loiseläinlajia. Niistä yleisimpiä olivat tiehytmatoihin kuuluva Uvulifer ambloplites ja sukkulamatoihin kuuluva Raphidascaris acus. Muita tavallisia loisia ovat erilaiset heisimadot ja pintaloisina kalajuotikkaat ja kalatäit. Tavallisimmat heisimadot ovat haukimadot ja lapamadot. Haukimadot elävät yleisinä hauen suolessa, mutta ne eivät juurikaan haittaa muuten tervettä yksilöä. Mittarijuotikkaita voi olla kylmän veden aikaan hauen iholla kymmenittäin. Ne imevät verta, kuten myös kalatäit. Kummatkaan eivät kuitenkaan aiheuta ongelmia hauelle.
Hauilla tavataan muutamaa näkyvää sairautta, kuten sarkomatoosia ja läikkätautia. Sarkomatoosin oireet ilmenevät nahasta runsaasti kohollaan olevina verestävinä kasvainpahkuroina kyljissä peräaukon tuntumassa, mutta ne voivat levitä myös koko kalaan ja nahasta syvemmälle lihaksistoon. Sarkomatoosi on tarttuva sairaus, jonka vuoksi sarkomatoottista kalaa ei pitäisi laskea uudelleen veteen tartuttamaan muita kaloja. Itämerellä Ahvenanmaan eteläpuolella olevilla hauilla on yli 20 prosentilla yksilöistä löydetty näitä kasvaimia. Kasvaimia on Irlannissa ollut joissain populaatioissa 12,5 prosentilla hauista ja Pohjois-Amerikassa 20 prosentilla. Tutkimuksissa on havaittu todisteita siitä, että retrovirukset saattaisivat aiheuttaa haukien sarkomatoosia.
Läikkätaudiksi kutsutaan erilaisia bakteerien aiheuttamia ihovaurioita. Se aiheuttaa vaihtelevan kokoisia haavoja ja suomuttomia kohtia. Erityisen helposti läikkätautia saavat aiemmin ihovaurioita kokeneet tai muuten stressaantuneet yksilöt. Läikkätautiin tiedetään kuolleen haukia.
Usein erityisesti viljeltyihin lohikaloihin liitettyä VHS-tautia esiintyy myös hauen hautomoissa. Lisäksi sitä on havaittu Euroopassa luonnossa eläviltä yksilöiltä.
Luokitus ja evoluutio
Hauki on yksi haukien suvun seitsemästä lajista. Carl von Linné antoi hauelle sen tieteellisen nimen Esox lucius. Esox tulee vanhasta latinasoidusta galliankielisestä sanasta, joka tarkoitti isoa kalaa. Sanaa käytti muun muassa luonnontieteilijä Plinius. Lucius on puolestaan vanha latinankielinen sana kalalle.
Hauki on sukunsa ainoa laji, jota tavataan koko holarktisella alueella. Kolmea lajia tavataan vain Pohjois-Amerikassa ja kolmea Euroopassa. Lajin hauki kantamuodon syntypaikka ei ole täysin selvillä. Lajiston määrä ja fossiiliaineisto viittaavat siihen, että hauki olisi lähtöisin Pohjois-Amerikasta, mistä se olisi levinnyt Euraasiaan Beringian kautta.
Hauen pohjoisamerikkalaisten ja eurooppalaisten yksilöiden välinen perinnöllinen muuntelu on pientä. Tämä on yleistä pohjoisilla makean veden kaloilla, koska jääkauden aikana laji on pystynyt selviytymään vain muutamissa refugeissa ja yksilömäärä on ollut pieni. Vuonna 2014 julkaistun tutkimuksen mukaan hauesta pystyy erottamaan kolme kehityslinjaa. Kaksi niistä on lähtöisin eurooppalaisesta refugista ja yksi itäaasialaisesta refugista, josta laji levisi jääkauden jälkeen myös takaisin Pohjois-Amerikkaan.
Vaikka hauet ovat geneettisesti melko samanlaisia Euroopassa ja Amerikassa, eteläisen Euroopan populaatioissa – erityisesti Adrianmeren valuma-alueella, Italiassa, Tonavan altaassa ja Ranskan lounaisosissa – on selvästi enemmän vaihtelua. Hauen uskottiin pitkään olevan sukunsa ainoa laji Euroopassa, mutta 2000-luvulla tehdyt tutkimukset ovat paljastaneet, että Euroopassa on kolme haukilajia. Vuonna 2011 löydettiin Italiasta Esox cisalpinus ja vuonna 2014 Ranskasta Esox aquitanicus.
Kalastus ja käyttö
thumb|[[Piltuanjoki|Piltuanjoesta pyydetty hauki.]]
Kalastus ja saaliit
Haukea on kalastettu ruoaksi jo pitkään. Parhaiten hauen kalastusta on dokumentoitu Suomessa ja entisen Neuvostoliiton alueella. Kanadassa haukea on pyydetty erityisesti Isoiltajärviltä, Manitobasta ja Saskatchewanista Se on ollut suosittu ruokakala, koska sitä on pystynyt pyydystämään vaivattomasti ympäri vuoden.
Luonnonvarakeskuksen mukaan Suomen haukisaalis vuonna 2018 oli 6,36 miljoonaa kiloa. Sisävesistä pyydystettiin 5,48 miljoonaa kiloa ja merialueilta 883 tuhatta kiloa. Vapaa-ajankalastajat saivat saaliikseen 5,96 miljoonaa kiloa ja ammattikalastajat 395 tuhatta kiloa. Kokonaissaalis on pudonnut selvästi 1990-luvun lopusta ja 2000-luvun alusta. Hauen vuosisaalis vuonna 1999 oli 11,3 miljoonaa ja vuonna 2000 10,1 miljoonaa kiloa. Ammattikalastajat ovat pyydystäneet 2000-luvulla keskimäärin 346 000 vuodessa. Määrä on pysynyt suurin piirtein samana, vaikka se onkin vaihdellut vuosittain. Hauki oli vuonna 2011 ammattikalastajien yhdeksänneksitoista eniten pyydystämä kalalaji. Vapaa-ajankalastajilla hauki on kuitenkin toiseksi tärkein saalislaji ahvenen jälkeen.
Haukea pyydetään pääasiassa verkoilla, katiskoilla, vieheillä, täyillä ja iskukoukuilla. Myös rysäpyynti ja tuulastus voivat tuottaa hyvän haukisaaliin. Suomessa hauen pienin sallittu saaliskoko oli ennen 40 senttiä, mutta alamitta poistettiin vuonna 1993.
Hauki ruokakalana
Suomessa hauki on suosittu ruokakala, vaikkakin vähärasvaisena kalana joidenkin mielestä hiukan mauton verrattuna vaikkapa rasvaisempiin lohikaloihin. Varsinkin isoja haukia pidetään puisevan tuntuisina, minkä takia ihmisravinnoksi myytävät hauet luokitellaan Suomessa kolmeen eri luokkaan. Parhaaseen I-luokkaan kuuluvat alle kaksikiloiset ja heikoimpaan III-luokkaan yli neljäkiloiset hauet.
Esvy
Etelä-Suomen Luonnonmukaisen Viljelyn Yhdistys on Uudenmaan ja Hämeen luomuviljelijöitä yhdistävä elin ja se on Luomuliiton ja European Coordination Via Campesinan ECVC:n:n jäsen. ESVYn toiminnan pääpaino on edunvalvonnassa. Lisäksi yhdistyksen tavoitteena on edistää luonnonmukaisesti tuotettujen elintarvikkeiden tuotantoa, tuntemusta ja käyttöä erityisesti Uudenmaan ja Kanta-Hämeen alueella.
Los Angeles Valiant
Los Angeles Valiant on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on toinen Los Angelesista, Kaliforniasta oleva OWL-joukkue. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa e-urheiluorganisaatio Immortals ja sen toimitusjohtaja Noah Whinston.
Hauki
Hauki ruokakalana
Ranskalainen keittiö tunnistaa myös hauen, vaikka haukea ei juurikaan arvosteta kalaruokien raaka-aineena. Vaikka usein toisin uskotaan, hauki on Ranskassa yleisesti edullista ja esimerkiksi halvempaa kuin lohi.
Herman Standertskjöld-Nordenstam
Herman Sigfrid Standertskjöld-Nordenstam (15. helmikuuta 1854 Tula, Venäjän keisarikunta – 13. elokuuta 1934 Helsinki, Suomi) oli suomalainen vapaaherra, ulkoministeriön virkailija, kuvernementin sihteeri ja kartanonherra. Hän oli Carl August Standertskjöldin ja Fanny Augusta Nykoppin (1829–1880) poika, mutta vailla laillista miespuolista perillistä ollut vapaaherra Johan Mauritz Nordenstam adoptoi hänet vuonna 1869. Standertskjöld-Nordenstam muistetaan parhaiten Laukon vuoden 1907 torpparihäätöjen toimeenpanijana.
Standertskjöld-Nordenstam omisti muun muassa Laukon kartanon Vesilahdella vuosina 1885–1923 sekä Kumpulan kartanon silloisessa Helsingin maalaiskunnassa vuoteen 1893.
Tunnetuin Standertsköld-Nordenstam on Laukon kartanon omistajana. Hänen aikanaan kartanon alueella olleiden torppien lukumäärä kasvoi noin 150:een. Kun kartanon torpparit vaativat taksvärkkipäivien lyhentämistä eikä pehtoori August Vikström siihen suostunut, torpparit ryhtyivät 20. toukokuuta 1906 lakkoon. Tällöin Standertskjöld-Nordenstam vaati oikeusteitse lakkoa lopetettavaksi, mihin osa torppareista suostuikin, mutta 41 torpparia häädettiin seuraavan vuoden alussa. Tapaus herätti erittäin suurta huomiota ja sitä käsiteltiin senaatissakin.
Standertskjöld-Nordenstam omisti myös Kumpulan kartanon Helsingin liepeillä. Vuonna 1883 hän erotti kartanon maista kolme aluetta, joilta hän alkoi vuokrata asuntotontteja. Näistä kaksi sai hänen etunimensä mukaan nimet Hermanstad I ja Hermanstad II, kolmas oli Majstad. Painetussa kartassa nämä nimet esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1892. Vuonna 1893 Helsingin kaupunki osti nämä alueet, ja ne liitettiin kaupunkiin vuonna 1906. Näistä alueista Hermanstad I on nykyäänkin nimeltään Hermanni, kun taas Hermanstad II on nykyisin osa Vallilaa ja Majstad on nykyinen Toukola.
Standertskjöld-Nordenstam oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891, 1899 ja 1904–1905.
Hän meni naimisiin Hämeenlinnassa 21. kesäkuuta 1877 Christina Johanna Standertskjöldin (1855–1941) kanssa, joka oli Carl Gustav Knut Standertskjöldin (1813–1880) ja Amanda Fredrika Granfeltin (1822–1908) tytär. Heillä oli neljä lasta: Dagmar (1878–1958), Carl August Mauritz (1880–1937), Gustav Herman (1880–1925) ja Rolf (1887–1953).
Teollisuusmies Carl August Standertskjöld nuorempi oli Standertskjöld-Nordenstamin veli. Amiraali Hjalmar von Bonsdorff oli Standertskjöld-Nordenstamin vävy.
Hauki
Hauki ruokakalana
Suomessa jo yli kiloisten haukien käyttö ihmisravintona ei ole kovin suositeltavaa, sillä hauissa on havaittu haitallisia määriä raskasmetalleja, joita kertyy lajina pitkäikäisen hauen elimistöön sen ravinnosta – hauki on vesistössä usein ravintoketjun huipulla. Haukien elohopeapitoisuuksissa on kuitenkin suurta järvi- ja merialuekohtaista vaihtelua. Lapsille, nuorille ja hedelmällisessä iässä oleville ei suositella haukien syömistä kuin 1–2 kertaa kuukaudessa. Raskaana olevien ja imettävien äitien ei tule syödä haukea ollenkaan.
Herman Standertskjöld-Nordenstam
Standertskjöld-Nordenstam on haudattu Ahveniston hautausmaalle Hämeenlinnaan.
Hauki
Hauki ruokakalana
Hauki on melko ruotoinen kala, mutta se pystytään fileoimaan vähäruotoiseksi. Fileoidessa turhaa ruotojen katkomista tulisi välttää, koska kypsästä lihasta kokonaiset ruodot on helpompi poistaa. Jos hauesta käytetään vain fileet, sen hukkaprosentiksi tulee noin 40. Hävikkiin heitettävä osuus pienenee, jos ruodut ja muut sopivat osat käytetään esimerkiksi kalaliemeen. Fileoitavaa haukea ei välttämättä tarvitse suolistaa, vaikka se onkin suositeltavaa, jotta voitaisiin estää sapen puhkeaminen fileointivaiheessa.
Myös hauen mätiä käytetään ravinnoksi. Ennen syömistä se täytyy kuitenkin pitää vähintään vuorokauden ajan pakastuslämpötilassa, jotta mahdolliset loistartunnat saadaan estettyä.
Kasvatus
Haukia alettiin kasvattaa Euroopassa 1970-luvulla. Kasvatuksessa tähdättiin pääosin poikasten tuottamiseen urheilukalastusta varten, vaikkakin Suomessa myös kalastusteollisuus on hyötynyt kasvatuksesta. Vaikka hauen kasvattamoja on Pohjois-Amerikassa, alan tutkimus on keskittynyt Ranskaan ja itäiseen Eurooppaan.
Haukien hyökkäykset ihmisten kimppuun
Hauki saattaa hyökätä myös ihmisen kimppuun. Suomessa kesäisin uutisoidaan muutamia kertoja haukien aiheuttamista puruhaavoista. Kalataloustieteen professorin Hannu Lehtosen mukaan hyökkäykset saattavat johtua refleksistä. Sameissa vesissä hauet eivät välttämättä huomaa ohi liikkuvan kohteen kokoa, vaikka hauet eivät todennäköisesti pure saalistustarkoituksella niin isoa saalista, jota ne eivät pysty nielemään. Hauki päästää kuitenkin irti nopeasti otettuaan esimerkiksi nilkasta kiinni huomattuaan saaliin turhan isoksi.
Hauki suomalaisessa mytologiassa
Hauki yhdistettiin usein suomalaisessa mytologiassa kuolemaan, vaikka se oli myös arvostettu ruokakala ja tarinoiden jättiläiskala. Sen uskottiin pystyvän kulkemaan kuolleiden ja elävien maailman välillä, esimerkiksi uimalla järven pohjan kautta toiseen maailmaan. On myös taltioitu uskomuksia, joissa kuollut joutui poikkeuksellisesti ”hauen suoleen” eikä tavanmukaisesti Manan majoille. ”Hauen suoli” oli erityisen lopullinen kohtalo. Sinne joutunut vainaja ei ollut tavalliseen tapaan vainajana tavoitettavissa, eikä tietäjäkään saanut sieltä ketään nostettua, ei edes itseään jos sinne joutui. Hauelle annettiin joskus tehtäväksi viedä elävän ihmisen sielu tuonelaan, mistä uskottiin seuraavan vakava sairastuminen.
Hauki on tunnettu nimellä Veenkoira, ja se on myyteissä antanut tulen ja soiton. Se on ollut järviseutujen kalaemuu. Taikamenoissa hauen luut olivat merkittävässä asemassa. Väinämöisellä oli hauen leukaluusta tehty kantele, joka oli henkisen rikkauden lähde. Hauen pään luilla oli kaikilla oma nimensä, ja ne viittaavat maatalouteen, kalastukseen ja šamanismiin. Hauen päätä ja koukkuluuta on käytetty arpaluuna. Hauen luilla pystyi myös lisäämään sato-onnea.
Tietoja hauen palvonnasta ei ole, mutta sen myyttistä asemaa korostavat monet tarinat. Se liittyy Ilmarisen ja Väinämöisen urotekoihin, esimerkiksi kosintamyytissä Ilmarinen vie voitonmerkkinä Pohjolan emännälle hauen pään.
Suomessa on aikoinaan laitettu kaivoon tai lähteeseen haukia, niin sanottuja aljohaukia, joiden tehtävä oli samantapainen kuin inkeriläisten lemmikkikäärmeillä. Se oli suojeleva haltijakala. Lisäksi hauki söi kaivosta sammakkoja ja toimi eräänlaisena vedenlaadun mittarina.
Esvy
ESVY edustaa Suomessa kansainvälistä Via Campesina -liikettä, jonka keskeisenä teemana on ruokasuvereniteetti. ESVY perustettiin 1989, ja sen puheenjohtajina ovat toimineet Ensio Heikkinen, Esa Partanen, Jaakko Luukkonen, Pentti Mattila ja Jukka Lassila.
Tugeenit
thumb|Tugeeneiksi nimettyjä miehiä, kuva noin vuodelta 1894.
Tugeenit, thagit tai thugit (yks., ’rosvo, ryöväri’) olivat pohjoisintialainen Sindousen alueella toiminut, järjestäytynyt ammattitappajien kilta, väkivaltainen kultti, joka toimi satoja vuosia. Jäsenillä oli oma salakielensä, ramasi, ja salamerkkejä joista he tunnistivat toisensa. Ramasi-kieltä pidetään jäänteenä aikaisemmasta ilmeisesti laajalti Etelä-Aasiassa puhutusta kauppiaiden ja rikollisten lingua francasta.
Ensimmäinen kirjallinen merkintä tugeeneista on vuodelta 1356. Tugeenit itse luokittelivat kuuluvansa seitsemän alkuperäisen islamilaisheimon joukkoon, vaikka kultti pohjautui alussa ilmeisesti hinduyhteisöön ja palvoi kaikissa vaiheissaan Kalia, hindujen tuhon jumalatarta.
Tugeeneilla oli tapana etsiytyä matkalaisten seuraan ja tilanteen tullessa ryöstömurhata nämä. Tugeenit kulkivat pitkin kauppareittejä, ja saivat reitin varrelta liittolaisiltaan ja avustajiltaan vinkkejä sopivista uhreista. Toiminta ei ollut ympärivuotista, vaan kausittaista. Murha tapahtui yleensä kuristamalla uhri kangasliinalla, minkä jälkeen omaisuus vietiin ja ruumis haudattiin. Surmatyöhön liittyi riittejä, joissa käytettiin pyhitettyä hakkua ja uhrattiin sokeria. Kuristaminen oli kastitietoisille tugeeneille käytännöllinen tapa välttää kosketusta uhrien vereen, mutta he käyttivät tappamiseen usein myös miekkoja, veitsiä tai myrkkyjä.
Kulttia vuosina 1790–1830 johtanutta Behramia pidetään mahdollisesti maailman pahimpana sarjamurhaajana, sillä hän murhasi 931 henkilöä. Kultti oli historiansa aikana vastuussa 180 000–600 000 ihmisen murhasta.
Brittiläisen Intian siirtomaaherrat aloittivat 1830-luvulla operaation tugeenikultin lopettamiseksi. Kultin olemassaolo heikensi ajatusta brittihallinnon vallan täydellisyydestä, ja se tahdottiin hävittää, aluksi kylläkin lähinnä paikallistason toimenpitein. Intian kenraalikuvernööri lordi William Bentinckin käskystä kapteeni William Sleemanin johtamat britit vangitsivat vuosina 1831–1837 yhteensä 3 266 tugeenia, joista vajaat 500 suostui todistamaan tovereitaan vastaan, runsaat 400 hirtettiin ja loput tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Tämän jälkeen kultti ilmeisesti vähitellen hävisi.
Tugeenit populaarikulttuurissa
Tugeeni-kulttia on mukailtu muutamissa elokuvissa, joista tunnetuin on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut seikkailuelokuva Indiana Jones ja tuomion temppeli. Kyseisessä elokuvassa kultin jäsenet esiintyvät roistoina ja heidän ylipappinsa Mola Ram on elokuvan pääroisto. The Beatles -yhtyeen elokuvassa Apua! esiintyy samantapainen lahko humoristisessa valossa.
Christian Blum
Christian Blum (s. 10. maaliskuuta 1987 Neubrandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 metrillä. 179 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava Blum edustaa TV Wattenscheid 01 -seuraa.
Blum voitti hopeaa 60 metrin juoksusta vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista Prahasta ajalla 6,58. Vuonna 2005 Blum saavutti pikaviestistä kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista Liettuan Kaunasista.
Ennätykset
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Cold
Cold on yhdysvaltalaisyhtye Maroon 5:n musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisräppäri Future. Sen julkaisivat 222 Records ja Interscope Records Maroon 5:n kuudennen, Red Pill Blues -studioalbumin toisena singlenä 14. helmikuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Adam Levine, John Ryan, Jacob Kasher Hindlin, Justin Tranter ja Phil Shaouy, joista Ryan tuotti sen J Kashin ja Phil Paulin kanssa. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Maroon 5:n YouTube-kanavalla 15. helmikuuta 2017. Video kuvattiin Kaliforniassa Los Angelesin keskustassa joulukuussa 2016.
”Cold” oli kaupallisesti kohtalainen menestys. Se pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Argentiinassa, Brasiliassa, Etelä-Koreassa, Kroatiassa, Libanonissa, Portugalissa ja Slovakiassa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Italiassa, Kanadassa, Latviassa, Malesiassa, Paraguayssa, Puolassa, Skotlannissa, Suomessa, Tanskassa, Tšekissä ja Yhdysvalloissa. Lisäksi se on myynyt Brasiliassa sekä Italiassa kaksinkertaista ja Kanadassa jopa kolminkertaista platinaa.
Maroon 5 on esittänyt kappaleen livenä muun muassa The Ellen DeGeneres Showssa 15. helmikuuta 2017 sekä The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa 14. maaliskuuta 2017.
Viljo Sillanpää
Viljo Sillanpää (s. 6. elokuuta 1993 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Sillanpää edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen JymyJusseja. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Alajärven Ankkureita ja Vimpelin Vetoa. Vimpelin Vedossa pelatessaan Sillanpää saavutti SM-pronssia kaudella 2020. Sillanpää pelaa ulkopelissä kopparin paikalla. Kaudella 2012 alkaneella urallaan Superpesiksessä Sillanpää on pelannut 186 runkosarjaottelua, joissa on lyönyt kuusi kunnaria ja 15 tavallista juoksua, tuonut 129 juoksua ja kerännyt 534 kärkilyöntiä. 11 pelaamassaan pudotuspeliottelussa hän on lyönyt kaksi juoksua ja kerännyt 26 kärkilyöntiä.
Steve Rogers
Steve Rogers -nimeä kantavat muun muassa seuraavat henkilöt:
Hawkwind Anthology
Hawkwind Anthology on kokoelma Hawkwindin live- ja studionauhoituksia vuosilta 1967–1982. Kokoelman koosti Dave Brock omista arkistoistaan. Tavallisen ns. Greatest Hits-kokoelman sijaan Brock halusi koostaa vaihtoehtoisen kokoelman harvinaisista studio- ja liveäänityksistä äänenlaadusta piittaamatta. Mukana on myös kappaleita Brockin uralta ennen Hawkwindia. Brock on kertonut, että yhtye ei saanut lainkaan rojalteja ja hänen mukaansa kokoelmaa on myyty hyvin.
Kappaleet julkaistiin alun perin kolmen lp:n sarjoissa ja Castle Communications julkaisi kokoelman tupla-cd:nä vuonna 1998. Kokoelma on julkaistu myös nimillä Approved History of Hawkwind (1986) ja Acid Daze (1990). Myös Weird Tapes-kokoelmasarja sisältää osittain samaa materiaalia.
Kappaleet
Castlen julkaisema tupla-cd:
CD 1:
CD 2:
Bonus-kappaleet:
Ruokasuvereniteetti
Ruokasuvereniteetti tarkoittaa oikeutta määritellä itsenäisesti kullekin alueelle parhaiten sopivan ruoan tuotannon, jakelun ja kulutuksen tavat huomioiden erilaiset ekologiset, sosio-ekonomiset ja kulttuuriset olosuhteet. Ruokasuvereniteettikäsitteen on nostanut esille La Via Campesina -liike. Via Campesina on itsenäinen, poliittisesti ja taloudellisesti riippumaton liike, joka ajaa ruokaomavaraisuutta (ruokasuvereniteettia) ratkaisuksi maatalouden ekologisiin ja sosiaalisiin ongelmiin. Suomesta liikkeeseen kuuluu Etelä-Suomen Luonnonmukaisen viljelyn yhdistys ESVY ry.
Tane Ikai
Tane Ikai (18. tammikuuta 1879 – 12. heinäkuuta 1995) oli Japanin historian neljänneksi tai viidenneksi vanhin sekä maailman historian kolmanneksitoista tai neljänneksitoista vanhin ihminen. Epävarmuuden järjestyksessä selittää Shigechiyo Izumin (väitetysti 120) kiistelty asema maailman toiseksi vanhimpana ihmisenä.
Ikai eli 116 vuotta ja 175 päivää. Hän on kiistatta historian neljänneksi iäkkäin tunnettu japanilainen ja aasialainen nainen. Hän ei kuitenkaan koskaan ollut maailman vanhin elossa oleva ihminen, sillä Jeanne Calment eli vuoteen 1997. Japanilaisista ja aasialaisista häntä vanhemmaksi ovat eläneet todistetusti ainoastaan Misao Ōkawa, joka kuoli 1. huhtikuuta 2015 117 vuoden ja 27 päivän iässä, Nabi Tajima, joka kuoli 21. huhtikuuta 2018 117 vuoden ja 260 päivän iässä, Chiyo Miyako, joka kuoli 22. heinäkuuta 2018 117 vuoden ja 81 päivän iässä, sekä Kane Tanaka, joka kuoli 19. huhtikuuta 2022 119 vuoden ja 107 päivän iässä.
Ikai menehtyi munuaisvaurioon vuonna 1995.
Annunziata
thumb|350px|[[Leonardo da Vinci, Marian ilmestys 1472–1475, Uffizi.]]
Annunziata eli Marian ilmestys on taiteen aihe, jossa enkeli ilmoittaa Neitsyt Marialle Jeesuksen syntymästä. Marian ilmestys on ollut 1300-luvulta lähtien suosituimpia aiheita kristillisessä taiteessa, mutta sitä kuvattiin jo varhaisissa katakombimaalauksissa.
Marian ilmestys oli yleinen aihe etenkin keskiajan ja renessanssin taiteessa, ja sitä ovat kuvanneet lähes kaikki maalaustaiteen mestarit. Ilmestyksen Maria ja arkkienkeli Gabriel olivat luonteva aihe diptyykeille. Katolisessa kirkossa aihe kuvaa usein myös Marian ikuista neitsyyttä.
Aihetta on kuvattu niin freskoissa kuin lasimaalauksissa, mosaiikeissa, reliefeissä ja veistoksissa. Marian ilmestys on ollut muun muassa Sandro Botticellin, Leonardo da Vincin, Caravaggion, Duccion ja Murillon suosima aihe. Tunnettuja ovat esimerkiksi Giotton freskot Scrovegnin kappelissa Padovassa (1303), Domenico Ghirlandaion fresko Santa Maria Novellassa (1486), ja Donatellon veistokset Basilica di Santa Crocessa (1435).
Scott Hartnell
pienoiskuva|Hartnell Nashvillen peliasussa vuonna 2005. Scott Hartnell (s. 18. huhtikuuta 1982 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen uransa jo lopettanut jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitahyökkääjä, ja hän edusti viimeksi NHL-joukkue Nashville Predatorsia. Hartnell on osaomistajana Kalevan Pallossa eli Kuopion KalPassa.
Kaukalossa Hartnell tuli tunnetuksi vahvasta ja kovasta pelityylistään sekä loistavasta taisteluhengestä. Sana voimahyökkääjä kuvaa hyvin Hartnellin pelityyliä, sillä hänet löysi usein maalin edestä rouhimassa irtokiekkoja ja hän oli vahva laitakahinoissa. Hartnell tunnettiin myös erikoisesta hiustyylistään. Varsinkin pudotuspelien aikaan hänellä oli tapana kasvattaa pitkät ja tuuheat hiukset.
Airedale
Airedale tarkoittaa muun muassa aseuraavia:
Mai Guban isku
Mai Guban isku oli suomalaisten jatkosodan aikana 18. tammikuuta 1942 tekemä sissi-isku. Sen tavoitteena oli katkaista Murmannin rata ja tuhota Mai Guban asemakylä varikkoineen ja varastoineen.
Sissi-iskun suunnittelivat Erkki Raappana, Mannerheim ja Aksel Airo ja päätös sen toteuttamisesta tehtiin tammikuun alussa 1942. Retkeä johti puolalaiseen sotilassukuun kuulunut Arnold Majewski.
Tehtävän suorittamiseen valikoitui Eino Laiston johtama 14. divisioonan jalkaväkirykmentti 10:n ensimmäinen pataljoona (I/JR10) ja majuri Matti Murolen johtama rajajääkäripataljoona 6 (RjP 6). Lisäksi iskuun osallistui ilmatorjuntajoukkue, pioneeri- ja viestiryhmä, armeijakunnan yhteysosasto, lääkintäryhmä, sekä esikunta- ja huoltokomppaniat. Sissiretkelle lähti 14. tammikuuta kaikkiaan 1 924 miestä ja 268 hevosta tarvikkeineen.
Ricardo Rodríguez (jalkapalloilija)
Ricardo Iván Rodríguez Araya (s. 25. elokuuta 1992) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Torinoa. Vasemman laitapuolustajan pelipaikalla pelaava Rodríguez kuuluu myös Sveitsin jalkapallomaajoukkueeseen. Hänen isänsä on espanjalainen ja äiti chileläinen.
Mai Guban isku
Iskuosasto poltti retkellään 92 taloa, 12 täyttä varastorakennusta tavaroineen sekä sahan. Murmannin rataa, sekä lennätin- ja puhelinlinjoja hävitettiin 10 kilometrin matkalta. Samalla tuhottiin 11 rautatievaunua, 8 rautatievaihdetta, sadan hevosen talli sekä rautatiesilta.
Ricardo Rodríguez (jalkapalloilija)
Seurajoukkueura
Kotikaupungissaan Zürichissä jalkapalloilun aloittanut Rodríguez teki ammattilaissopimuksen Zürichin kanssa vuonna 2009. Kahden vuoden Zürich-jakson jälkeen hän siirtyi Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburgiin tammikuussa 2012. Hänestä tuli heti yksi valmentaja Felix Magathin luottomiehistä. Marraskuussa 2013 Rodríguez iski ensimmäisen Bundesliiga-maalinsa, suoraan vapaapotkusta Borussia Dortmundia vastaan. Kauden 2013–2014 aikana hän sai koottua viisi maalia ja yhdeksän syöttöä. Kaudella 2014–2015 Rodríguez onnistui maalinteossa 26 ottelussa kuudesti ollen mukana voittamassa DFB-Pokalia. Elokuussa 2015 hän oli mukana voittamassa DFL-Supercupia.
Nystagmus
Nystagmus eli silmävärve tai silmänvärve on tila, jossa silmät tahdosta riippumatta liikkuvat edestakaisin. Tämä liike voi olla joko vaakasuoraa (poikittaista, horisontaalista), pystysuoraa tai molempia.
Ricardo Rodríguez (jalkapalloilija)
Seurajoukkueura
Kaudet 2017–2020 Rodríguez edusti italialaisseura AC Milania. Hän pelasi Serie A:ssa 74 ottelua ja teki maalin syyskuussa 2017 SPAL:ia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki kaksi maalia. Kevätkaudella 2020 Rodríguez oli lainalla Alankomaissa PSV Eindhovenin joukkueessa. Syyskuussa 2020 hän siirtyi Torinoon, jossa hän pelasi kauden aikana 16 Serie A -ottelua.
Nystagmus
thumb|Vaakasuora nystagmus on osa silmän normaalia toimintaa.
Ricardo Rodríguez (jalkapalloilija)
Maajoukkueura
Nuorten maajoukkueissa Sveitsiä edustanut ja alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2009 voittanut Rodríguez debytoi Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2011 Walesia vastaan EM-karsinnoissa. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Toukokuussa 2014 Sveitsin päävalmentaja Ottmar Hitzfeld valitsi Rodríguezin MM-kisoihin Brasiliaan. Hän pelasi turnauksessa Sveitsin jokaisessa neljässä ottelussa, kuten myös EM-kilpailuissa 2016 ja MM-kilpailuissa 2018.
Nystagmus
Luonnollinen silmävärve
Silmämunan liike sinänsä on osa näköjärjestelmän normaalia toimintaa, jossa silmä hakee oikeaa tarkennuspistettä. Joskus tämä liike esiintyy silloin, kun sille ei ole näkemisen kannalta tarvetta, vaan siitä päinvastoin tulee näkemistä vaikeuttava tekijä. Tällöin puhutaan patologisesta nystagmuksesta.
Ricardo Rodríguez (jalkapalloilija)
Muuta
Rodríguezin pikkuveli Francisco Rodríguez edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa FC Luzernia ja isoveli Roberto Rodríguez Sveitsin Superliigassa pelaavaa FC Zürichiä.
Nystagmus
Nystagmus sairautena
Pahimmillaan nystagmus sairautena tekee lukemisen ja muun tarkan työn lähes mahdottomaksi. Nystagmusta pyrkii eniten ilmenemään juuri silloin kun pitäisi pystyä tarkasti katsomaan yhteen tiettyyn kohtaan.
Esiintymistiheys
Nystagmuksen esiintymistiheydestä on joitakin tutkimuksia. Oxfordshiressä Englannissa tehdyn tutkimuksen mukaan sitä esiintyi yhdellä 670:stä alle kaksivuotiaasta lapsesta.
Syyt
Useimmiten patologinen nystagmus on synnynnäinen vamma, jonka uskotaan olevan parantumaton, mutta se ei toisaalta pahenekaan ja saattaa esiintyä hyvin lievänä. Viime vuosikymmeninä on tosin kokeiltu joitakin lääke- ja leikkaushoitoja, joilla silmien tahatonta nykimistä on saatu vähennettyä huomattavasti. Vauvaiän nystagmuksen on arveltu olevan seurausta kehityshäiriöstä sensomotorisessa (aistien ja liikkeiden) koordinaatiossa.
Nystagmusta saattavat aiheuttaa myös onnettomuudet, kuten iskut pään alueelle. Samoin sitä aiheuttavat sairaudet, kuten MS-tauti, aivokasvaimet ja halvaukset. Nystagmus on hyvin yleistä albinismin yhteydessä.
Vaikutukset
Nystagmusta sairastava henkilö ei itse huomaa silmien liikettä, toisin sanoen ”maailma ei liiku” silmien mukana.
Usein on löydettävissä tietty katsesuunta, jossa nystagmus on vähäisempi tai rauhoittuu kokonaan. Niinpä silmävärveen vaikutus näkökykyyn on hyvin yksilöllistä, ja siihen vaikuttavat muut näkövammat, joita usein esiintyy sen kanssa samanaikaisesti. Näin on asia erityisesti synnynnäisen tai paremminkin vauvaiän nystagmuksen kohdalla.
Tutkimus
Nystagmuksesta on varsin vähän tietoa, siksi sen tutkimus on vauhdittunut viime vuosikymmeninä. Erityisesti Englannissa on monia tutkimushankkeita. Esimerkiksi Leicesterin yliopistossa on saatu lupaavia tuloksia gabapentiinin ja memantiinin suotuisista vaikutuksista silmävärveen vähentäjinä
Hoito
Lähinnä kokeellisten lääkehoitojen lisäksi nystagmusta on hoidettu leikkauksin. Esimerkiksi silmälihasten irrottaminen ja uudelleenkiinnittäminen eli tenotomia on tuottanut lupaavia tuloksia erityisesti lapsipotilailla.
Nile / Vader
Nile / Vader on metalliyhtyeiden Nile ja Vader julkaisema yhteinen split-albumi vuodelta 2009. Se julkaistiin rajoitettuna 333:n kappaleen 7" kuvalevynä.
Alarm
Alarm tarkoittaa seuraavia asioita:
Farewell to Saints
Farewell to Saints on heavy metal -yhtye Winterbornin toinen studioalbumi. Sen julkaisi Japanissa levy-yhtiö Marquee-Avalon 19. marraskuuta 2008. Euroopan julkaisu lykkääntyi huomattavasti, ja albumin julkaisikin Massacre Records vasta 2. toukokuuta 2009.
Lunastus
Lunastus voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Laihian Lujattaret
Laihian Lujattaret on entinen laihialainen naisten lentopallon SM-liigassa pelannut joukkue.