cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abercrombie & Fitch
Abercrombie & Fitchin päämarkkina-alue on Yhdysvallat, jossa sillä oli yli 640 myymälää helmikuussa 2020. Yhteensä myymälöitä oli 854 vuonna 2020. Useita myymälöitä on myös Kanadassa ja yksi Yhdysvalloille kuuluvassa Puerto Ricossa. Lisäksi myymälöitä on Euroopassa Lontoossa, Milanossa, Kööpenhaminassa ja Madridissa sekä Aasiassa Japanin Tokiossa ja Fukuokassa sekä Kiinan Hongkongissa.
Historiaa
Abercrombie & Fitch sai alkunsa vuonna 1892 New Yorkin ala-Manhattanilla liikkeenä, josta varakkaat asiakkaat kävivät ostamassa metsästys-, kalastus- ja retkeilyvarusteita. Asiakaskuntaan kuuluivat Theodore Roosevelt, ilmailun pioneerit Charles Lindbergh ja Amelia Earhart sekä Hollywood-tähdet Greta Garbo, Katharine Hepburn ja Clark Gable. Kirjailija Ernest Hemingway osti Abercrombie & Fitchiltä muun muassa haulikon, jolla sitten ampui itsensä.
1960-luvulla Abercrombie & Fitchillä oli useita liikkeitä ympäri Yhdysvaltoja, mutta 1970-luvulla yritys teki konkurssin. Liikeketjun osti Oshman’s-urheilukauppayritys, joka sai sen hieman parempaan kuntoon niin, että vuonna 1988 se myytiin edelleen The Limited, Inc. -yhtiölle, joka nykyisin tunnetaan nimellä L Brands. 1990-luvulla Abercrombie & Fitchin uudeksi kohderyhmäksi otettiin varakkaat teinit ja opiskelijanuoret, joille tarjottiin laadukasta vapaa-ajan muotia. Yritys listautui pörssiin vuonna 1996, ja The Limited myi oman osuutensa pois.
Yrityksen uuden markkinointistrategian takana olivat Sam Shahid ja valokuvaaja Bruce Weber, jotka olivat nousseet tunnettuuteen Calvin Kleinin Obsession-parfyymin rohkean seksuaalisesta kampanjasta 1980-luvulla. Tärkeäksi markkinointivälineeksi otettiin tuoteluettelon ja asiakaslehden yhdistävä, neljästi vuodessa ilmestyvä ”magalog” nimeltä A & F Quarterly. Se herätti huomiota numero numerolta provokatiivisemmalla sisällöllään vuodesta 1997 vuoteen 2003, jolloin sen julkaiseminen lopetettiin.
Vuonna 2013 Abercrombie & Fitchin toimitusjohtaja Mike Jeffriesin jo vuonna 2006 antama haastattelu alkoi levitä internetissä. Siinä Jeffries sanoi tuotemerkin kuuluvan vain kauniille ja menestyville ihmisille, ei esimerkiksi ylipainoisille.
Afganistan
Afganistan on Etelä-Aasiassa sijaitseva vuoristoinen sisämaa, jonka pääkaupunki on Kabul ja pinta-ala noin 650 000 neliökilometriä. Maan noin 39 miljoonasta asukkaasta noin 99,7 prosenttia on muslimeja. Maassa puhutaan yli 30 kieltä, joista suurimmat ovat dari ja paštu. Maan suurimmat etniset ryhmät ovat pataanit ja tadžikit. Kansainvälisesti tunnustettu Afganistanin islamilainen tasavalta kaatui 15. elokuuta 2021, ja maata on sen jälkeen hallinnut Taliban-liikkeen johtama Afganistanin islamilainen emiraatti.
Afganistan sijaitsee strategisten kulkureittien varrella, ja sen historiaa värittävät lukuisat sodat. Jatkuvan sotimisen jäljiltä maan infrastruktuuri on romahtanut ja väestön koulutustaso on alhainen. Afganistan on maailman suurin oopiumintuottajamaa (yli 90 prosenttia vuonna 2004). Afganistanista on löydetty runsaat ja monipuoliset mineraalivarat, joiden hyödyntäminen voisi tuoda maalle tärkeitä valuuttatuloja maan jälleenrakentamisen rahoittamiseksi.
Abercrombie & Fitch
Historiaa
Vuonna 2014 toimitusjohtaja Mike Jeffries joutui eroamaan, ja yhtiö käänsi markkinointiviestintänsä suunnan nopeasti erilaisuutta hyväksyväksi ja kunnioittavaksi. Tuotteiden kokovalikoimaa kasvatettiin aina 3XL-kokoon saakka. Yrityksen viestinnässä alkoi näkyä sukupuolivähemmistöjen edustajia, ihmisiä pyörätuoleissa ja muitakin kuin valkoihoisia malleja.
Afganistan
Afganistan on saanut lempinimekseen Imperiumien hautausmaa, sillä useat eri suurvallat ovat hyökänneet Afganistaniin nöyryyttävin seurauksin. Vaikka ne ovat melko vaivattomasti miehittäneet maan, on vallan vakiinnuttaminen osoittautunut vuoristoisen maaston ja heimoyhteiskunnan vuoksi lähes mahdottomaksi. Sodat noudattelevat pääpiirteissään samaa kaavaa: hyökkäys on aluksi menestyksekäs ja merkittävät asutuskeskukset miehitetään nopeasti, mutta paikalliset jatkavat sissisotaa vuorilta käsin, kunnes suurvalta vetäytyy maasta.
Maantiede
thumb|Laakso Laghmanin maakunnassa.
Maan pinta-ala on noin 650 000 neliökilometriä. Pääkaupunki on Kabul. Sen rajanaapureita ovat Turkmenistan (yhteistä rajaa 744 kilometriä), Uzbekistan (137 kilometriä), Tadžikistan (1 206 kilometriä), Kiina (76 kilometriä), Pakistan (2 430 kilometriä) ja Iran (936 kilometriä).
Afganistan on pääasiassa ylänköalueella sijaitseva sisämaavaltio, ja noin kolme neljäsosaa maasta on vuoristoa. Maan laajin alue on harvaan asuttu keskiylänkö, joka kuuluu maan itä-länsisuunnassa jakavaan Hindukuš-vuoristoon. Hindukušilla sijaitsee Afganistanin korkein huippu, Noshaq, jonka korkeus on 7 485 metriä.
Koillisosissa on seismistä aktiivisuutta. Kasvillisuudeltaan Afganistan on pääasiassa aavikkoa ja puoliaavikkoa, poikkeuksena muutamat hedelmälliset laaksot kuten Heratin laakso. Tärkeimmät joet ovat Amudarja, Helmand ja Kabul. Vain Kabul laskee Indusjoen kautta mereen, monet muut vain johtavat aavikolle ja kuivuvat siellä. Jokiin on tehty kolme suurta patoa: Arghandabin pato lähellä Kandaharia, Kajakain pato Helmand-joessa ja Naglun pato Kabuljoessa Jalalabadin länsipuolella.
Khaibarsola Afganistanin ja Pakistanin rajalla on ollut tärkeä kulkureitti satojen vuosien ajan. Kotal-e Latabandin solaan, joka on Kabuljoen jylhin rotko, rakennettiin 1950-luvulla tie, joka lyhensi Kabulin ja Pakistanin rajan välisen matka-ajan kahdesta päivästä muutamiin tunteihin.
Luonto
Kuivuuden takia Afganistanin yleisin kasvillisuustyyppi on matala ja harva pensaikko. Jos keväällä sataa runsaammin, tasangoille nousee yksivuotisia kukkia. Maan itäosien vuoret ovat aikoinaan olleet metsien peitossa, mutta niitä on hakattu polttopuiksi. Nykyisin maa-alasta on metsää enää kaksi prosenttia, lähinnä Afganistanin koillisosassa. Aikaisemmin maassa oli myös runsaasti eläinlajeja. Amu Darjan laaksossa maan pohjoisosassa vaelsi siperiantiikereitä, aavikolla eli antilooppeja ja gaselleja. Maassa tavattiin 380 lintulajia. Eläimistön nykytilasta sodan ja kuivien vuosien jälkeen ei ole tietoa.
Black Star
Black Star tai Blackstar tarkoittaa ainakin seuraavia asiota:
Afganistan
Varhainen historia
Afganistanin alueella sijaitsi Baktrian kuningaskunta 500-luvulle eaa. saakka, jolloin se liitettiin Persian valtakuntaan ja Baktriasta tuli Persian maakunta. Afganistanin alue kuului Persiaan, kunnes Aleksanteri Suuri valloitti sen 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuren valtakuntaa seurasi Seleukidien valtakunta, jonka vallasta uusi Kreikkalais-baktrialainen kuningaskunta (Baktria) itsenäistyi 250-luvulla eaa. Baktria oli hellenistisen maailman itäisin kolkka.
Uusi Baktria hävisi 100-luvulla Kiinan rajamailta tulleiden buddhalais-paimentolaisten Kušana-valtakunnan tieltä. Persian Sassanidien dynastia otti Afganistanin alueen jälleen hallintaansa 300-luvulla ja arabien haltuun alue joutui 600-luvulla. Afganistan oli Mahmud Ghaznilaisen valtakunnan keskus 1000-luvulla, mutta mongolit hävittivät sen 200 vuotta myöhemmin.
Tataari Timur Lenkin perustama Timuridien dynastia toi Afganistaniin talous- ja kulttuurikukoistusta, joka päättyi persialaisten jälleen vallatessa Afganistanin 1500-luvulla, ja alueesta tuli Persian ja moguleiden välinen kiista-alue. Afgaanit kapinoivat Persian safavideja vastaan 1700-luvun alussa ja perustivat osia Persiastakin käsittäneen Hutak-dynastian, jonka Nadir Šah kuitenkin lopulta kukisti.
Itsenäisyys
thumb|Tuhoutuneita rakennuksia [[Kabulissa sisällissodan aikana vuonna 1993.]]
Vuosien 1928–1929 sisällissotaa seurasi pitkä vakauden aika pääasiassa kuningas Muhammad Zahir Šahin alaisuudessa, kunnes hänen serkkunsa Mohammed Daoud Khan syöksi hänet vallasta 1973. Vuonna 1978 kommunistinen PDPA nousi valtaan saur-vallankumouksessa. Islamistisissit ja sotilaat sekä myös maoistiset järjestöt kapinoivat kommunisteja vastaan, ja vuonna 1979 Neuvostoliitto miehitti Afganistanin. Seurasi vuosikymmenen mittainen sota, jossa neuvostoarmeija ja Afganistanin kommunistihallitus taistelivat ulkovaltojen tukemia mujahideen-sissejä vastaan. Neuvostoliiton joukot vetäytyivät maasta 1989, ja tärkeimmän tukijansa menettänyt Afganistanin demokraattinen tasavalta kukistui huhtikuussa 1992, kun mujahideen-joukot valtasivat Kabulin. Uudeksi presidentiksi tuli sissipäällikkö Burhanuddin Rabbani. Sota jatkui eri ryhmittymien välisenä sisällissotana, johon Saudi-Arabia, Pakistan ja Iran sekaantuivat.
Vuonna 1994 alkoi voimistua Taliban-liike, jonka sissit valtasivat Kabulin vuonna 1996 ja teloittivat entisen presidentin Najibullahin julkisesti. Maassa otettiin käyttöön šaria-laki erittäin ankarasti tulkittuna. Vuoden 1998 lopulla talibanit hallitsivat noin 90 prosenttia maasta. He pyrkivät hävittämään maasta unikkotuotannon, sillä islam kieltää oopiumin ja muiden päihteiden käytön. Talous kärsi entisestään, sillä huumekauppa on Afganistanin tärkeimpiä valuuttalähteitä. Vuonna 2001 Yhdysvallat ja Britannia hyökkäsivät Afganistaniin syyttäen Talibaneja New Yorkiin ja Washingtoniin suunnattujen terrori-iskujen takana olleen Al-Qaida-terrorijärjestön tukemisesta. Länsimaiden tukema ja Talibania vastustanut Pohjoinen liitto syöksi Talibanin vallasta. Lisäksi perustettiin YK:n valtuuttamat kansainväliset ISAF-joukot.
Talibania vastustaneet afganistanilaisryhmät tapasivat joulukuussa 2001 Bonnissa ja solmivat sopimuksen maan vakauttamisesta. Väliaikaishallinnon (Afghan Interim Authority) puhemieheksi nimitettiin Hamid Karzai, joka valittiin presidentiksi vuonna 2004 ja toiselle kaudelle marraskuussa 2009. Vaalivilppi oli laajamittaista ja oppositio boikotoi vuoden 2009 vaalien toista kierrosta. Vuodesta 2011 alkaen turvallisuusvastuu siirtyi ISAF-joukoilta Afganistanin hallituksen asevoimille. Ashraf Ghanin nousi uudeksi presidentiksi 2014, ja hänen valintansa toiselle kaudelle vahvistettiin helmikuussa 2020. Vaalitulos julkistettiin kuukausien viipeellä, ja oppositio syytti Ghania vilpistä. Parlamenttivaalit käytiin pääosin ilman puoluetunnuksia, ja puoluelaitos jäi Afganistanissa heikoksi. Parlamentin puolueryhmät jakaantuivat enimmäkseen niin, että ne edustivat erilaisia uskonnollisia ja etnisiä ryhmiä.
Yhdysvallat ja Taliban alkoivat neuvotella rauhasta 2018. Sopimuksen mukaisesti Yhdysvallat veti joukkonsa Afganistanista keväällä ja kesällä 2021. Tästä rohkaistuneena Taliban alkoi laajentaa hallitsemaansa aluetta aggressiivisesti, eikä hallituksen joukoista ollut sille vastusta. Elokuun puoliväliin mennessä Taliban oli valloittanut lähes koko Afganistanin. Presidentti Ghani pakeni maasta, ja Taliban julisti perustaneensa Afganistanin islamilaisen emiraatin. Tämän jälkeen taisteluja käytiin vielä Panjshirin laaksossa, jonka Taliban valloitti syyskuun alussa.
Politiikka
Syyskuussa 2021 Taliban ilmoitti nimittäneensä Afganistanin virkaatekevän hallituksen: pääministeri Mohammad Hassan Akhund, varapääministeri Abdul Ghani Baradar, puolustusministeri Mohammad Yaqoob, sisäministeri Sirajuddin Haqqani ja ulkoministeri Amir Khan Muttaqi  ovat kaikki Talibanin vanhaa johtokaartia. Propagandassaan Taliban vakuutteli, ettei se aio kostaa vastustajilleen tai tukahduttaa oppositiota, mutta käytännössä se on toiminut juuri näin. Liikkeen ylin johtaja Haibatullah Akhundzada ilmoitti, että jatkossa ”kaikkea hallinnon ja elämän asioita säätelevät pyhän šarian lait”. Talibanhallinto ei ole toistaiseksi säätänyt uutta perustuslakia.
Vanhan, periaatteessa yhä voimassa olevan perustuslain mukaan Afganistan on islamilainen tasavalta, jonka lait eivät voi olla ristiriidassa islamin määräysten kanssa (artiklat 1 ja 3). Perustuslain 149. artiklan mukaan ”Niitä [perustuslain] määräyksiä, jotka koskevat sitoutumista pyhän islamin uskon perusteisiin ja islamilaiseen tasavaltaan, ei voi muuttaa.” Presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johdossa, ja hän nimittää ministerit. Maassa on kuitenkin myös pääministerin virka. Kaksikamarinen parlamentti koostuu 102 jäsenen ylähuoneesta ja korkeintaan 250 jäsenen alahuoneesta.
YK:n vuosituhattavoitteet
Koska YK:n vuosituhattavoitteet on määritelty suhteellisesti (ongelmista kärsivien määrän vähentäminen puoleen tai kolmannekseen vertailuvuoden tasosta), Afganistan on ongelmista huolimatta edistynyt melko hyvin tavoitteiden kanssa. Vuoden 2007 arvion mukaan lapsikuolleisuuteen liittyvä tavoite tullaan todennäköisesti saavuttamaan, ja neljän muun saavuttaminen on mahdollista. Äärimmäisen köyhyyden vähentäminen ja naisten tasa-arvon edistäminen jäävät kuitenkin jälkeen tavoitteista. Koska turvallisuus on Afganistanissa suuri ongelma, maa on lisännyt sitä koskevan ylimääräisen tavoitteen vuosituhatlistalleen.
Maakunnat
thumb|Afganistanin kartta.
Afganistan koostuu 34:stä maakunnasta eli velayat:
Väestö
thumb|left|Afganistanin etniset ryhmät ja kieliryhmät. left|thumb|Koulutyttöjä vuonna 2011 juhlatilaisuudessa afganistanilaisissa kansallispuvuissa. YK:n arvion mukaan Afganistanin väkiluku vuonna 2022 oli 40 754 000. Väestönkasvu on ollut hyvin voimakasta.
Etninen koostumus
Afganistan on monikielinen ja -kulttuurinen maa. Afgaaneja eli pataaneja on 40–45 prosenttia väestöstä, seuraavaksi suurimmat väestöryhmät ovat tadžikit (noin 27 prosenttia), hazarat (hetsarit, 9 prosenttia) sekä uzbekit (noin 10 prosenttia). Pienempiä väestöryhmiä ovat aimaqit, turkmeenit, belutšit, nuristanit,pamirit, arabit, gujarit, brahuit, qizilbashit, aimaqit, pashait ja kirgiisit.
Kielet
Tärkeimpiä Afganistanissa puhuttavia kieliä ovat afganistanin persia (dari) 50 prosenttia, paštu (afgaani) 35 prosenttia ja turkin sukuiset kielet (erityisesti uzbekki ja turkmeeni) 11 prosenttia. Näiden lisäksi Afganistanissa puhutaan 30 pienempää kieltä (erityisesti belutši ja pašai), yhteensä 4 prosenttia. Maassa esiintyy paljon kaksikielisyyttä.
Uskonto
Kristillisen ajanlaskun alkuvuosisatoina buddhalaisuus levisi Intiasta Keski-Aasiaan ja Kaukoitään ja loi buddhalaisen kulttuuripiirin, joka yhdisti Afganistania myös Kiinaan. Nykyisen Afganistanin alueen merkittävimmäksi buddhalaisuuden keskukseksi kohosi Bamejanin (Bamyan) kaupunki. Buddhalaisuus ei luultavasti silti ollut valtauskontona vaan eli rinnan erilaisten luonnonuskontojen ja niiden heimojumaluuksien kanssa.
Nykyisin islam on ehdoton valtauskonto. Vuonna 2009 Afganistanin väestöstä oli muslimeja 99,7 %, joista sunneja 85–90 % ja šiioja 10–15 %. Erityisesti hazarat ovat pääasiassa kaksitoistašiialaisia muslimeja. Aiemmin vaikutusvaltaisia seitsenšiialaisia ismailiitteja on enää vähän lähinnä maan koillisosissa Badakhšanin laaksoissa.
Afganistanissa suositaan poikkeuksellisen konservatiivista šarian tulkintaa, mihin islamin oppien lisäksi vaikuttavat paštujen heimoperinteet. Pew Research Centerin vuonna 2013 julkaistun tutkimuksen mukaan šarian kannatus yleiseksi laiksi on suurinta juuri Afganistanissa, missä 99 % muslimeista kannatti sitä. Noin 80 % afgaaneista hyväksyi varkaiden silpomisen, avionrikkojien kivityksen sekä islamista luopuneiden surmaamisen. Noin 60 % hyväksyi terrori-iskut siviilejä vastaan ainakin joissakin tapauksissa. Noin puolet toivoi demokratian sijaan vahvaa johtajaa ja halusi, että uskonnolliset johtajat käyttäisivät myös poliittista valtaa. Yli 60 % katsoi, että naisen tulee totella kaikessa miestään. Vain 30 % ajatteli, että nainen saa itsenäisesti päättää, käyttääkö hän islamilaista huivia.
Maassa on pienet hindu- ja sikhivähemmistöt. Afganistanissa oli ennen suurehko juutalaisvähemmistö, mutta vuoden 2005 jälkeen maassa asui tiettävästi enää yksi juutalainen, Zablon Simintov -niminen kauppias. Vuonna 2021 hänkin poistui Afganistanista.
Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Afganistanissa äärimmäistä vainoa. Järjestön mukaan Afganistanissa on kuolemanvaaran vuoksi mahdotonta elää avoimesti kristittynä. Kristityksi kääntyneet ovat vaarassa joutua kunniamurhan uhriksi. Muslimitaustaisia kristittyjä saatetaan passittaa myös psykiatriseen sairaalaan, sillä islamista luopumista pidetään mielettömyyden merkkinä.
Luku- ja kirjoitustaito
Yli viisitoistavuotiaista vain noin 28 prosenttia osaa lukea ja kirjoittaa. Naisista suuri osa on lukutaidottomia (vuoden 2000 arvio 88 prosenttia. Islamilainen koulutus tapahtuu moskeijoissa, madrasoissa ja tavallisimmin koraanikouluissa. Lisäksi maahan on rakennettu länsimaistyyppistä koulujärjestelmää, joka on näille rinnakkainen.
Terveystilanne 2011
Vuoden 2010 arvion mukaan raskauteen ja synnytyksiin kuoli 460 äitiä 100 000 kohden. Afganistanin terveysministeriön marraskuussa 2011 julkaiseman selvityksen mukaan tilanne on kohentunut merkittävästi siten, että maan suurin terveydellinen ongelma, synnytys- ja lapsikuolleisuus, on vähentynyt. Tutkimuksen mukaan synnytyksessä kuolee 1/50 synnyttäjää. Imeväiskuolleisuus on puolet vuoden 2008 tilanteesta, mikä tarkoittaa että ennen ensimmäistä syntymäpäivää kuolee 97 lasta tuhannesta.
Afganistanilaisten elinajanodote on kahdessa vuodessa pidentynyt yli kymmenen vuotta. Vuonna 2009 julkaistu odote oli 47–50 vuotta, vuonna 2011 se oli 62–64 vuotta. Alle viisivuotiaista lapsista kuoli aiemmin 20 prosenttia, vuonna 2011 enää 10 prosenttia. Syynä tilanteen paranemiseen on muun muassa ripulin ja keuhkokuumeen hoidon tehostaminen.
Sairaaloiden määrä oli vuonna 2003 vain 450, vuoden 2011 selvityksen mukaan 1 800. Kätilöiden määrä oli 400, vuonna 2011 kätilöitä oli 2 000.
Kaikkia alueita ei selvitykseen voitu ottaa, sillä Kandaharin, Helmanidin ja Zabulin maakuntien maaseudulla valtaa pitävät yhä kapinalliset. Tutkimusta rahoittivat Unicef, WHO ja Yhdysvaltojen hallitus.
Maassa on toiminut vuonna 2010 kuusi ehkäisyklinikkaa, joita ylläpitää Marie Stopes International -järjestö. Klinikat antavat tietoutta perhesuunnittelun menetelmistä sekä raskauden keskeytyksestä. Ne tekevät yhteistyötä uskonnollisten johtajien kanssa. Järjestön mukaan sen toiminnan avulla ehkäistiin 250 000 ei-toivottua raskautta vuonna 2009 ja autettiin eri ministeriöitä muuttamaan toimintaansa naiset paremmin huomioon ottavaan suuntaan. Ainoa klinikoiden ulkopuolinen rahoittajamaa on Suomi.
Liikenne ja media
Afganistanissa on kaikkiaan 52 lentokenttää, joista 23:n kiitotiet on päällystetty. Vesiteitä on 1 200 kilometriä, lähinnä Amudarja-joella. Kabulin lentokentältä liikennöi vuonna 2012 kolme afganistanilaista lentoyhtiötä 10–15 lentoa päivässä.
Maan ensimmäinen rautatielinja avattiin kesällä 2011. 75 kilometriä pitkää rataosuutta pitkin kuljetetaan rahtia Uzbekistanin Hairatanin kaupungin ja Mazar-i-Sharifin välillä. . Uusia reittejä on ollut suunnitteilla viisi. Rahoitusta niihin on kaavailtu ulkomailta, sillä maassa on rikkaat luonnonvarat, joita monet tahot ovat kiinnostuneet hyödyntämään. Rautateiden on toivottu vakauttavan väkivaltaisen maan elämää kehittämällä sen taloutta.
Afganistanin hallitsija Rahman Khan kielsi rautateiden rakentamisen 1900-luvun taitteessa. Britit ja venäläiset sotivat seudulla ja rakensivat rautateitä, ja Rahman Khan toivoi kiellolla pitävänsä vallan maassa itsellään.
Talebanin kukistumisen jälkeen vuodesta 2001 yksityiset televisio- ja radioasemat yleistyivät vauhdilla. Talebanin aikana televisio oli kielletty, koska sitä pidetään moraalille vahingollisena. Mediaa säätelevä laki kieltää edelleen islamin vastaisen materiaalin esittämisen. Lankapuhelinliittymiä on alle puoli miljoonaa, mutta matkapuhelinten käyttö on yleistymässä. Vuonna 2008 maassa oli 8,45 miljoonaa matkapuhelinliittymää ja vuonna 2012 jo 18 miljoonaa. Internetin käyttäjiä oli vuonna 2009 noin miljoona. Yleisin tapa käyttää internetiä ovat Kabulin nettikahvilat ja -kioskit.
Talous
thumb|Afganistanilainen tori helmikuussa 2009. Sodat ovat raunioittaneet valmiiksi köyhän maan talouselämän, ja maan elintaso onkin maailman alhaisinpia. Maatalous tuottaa viljaa ja etenkin puuvillaa. Oopiumin viljely on yleistä, joskin Talibanhallinnon aikana tuotantoa on tuhottu valtion toimesta. Karjanhoito on paimentolaisheimojen pääelinkeino. Mattoja tehdään vientiin. Maatalous keskittyy pohjoisille tasangoille lähelle maan rajoja. Ravinnontuotanto on hyvin riippuvainen vehnän viljelystä ja lampaiden ja vuohien kasvatuksesta.
Kesäkuussa 2010 Yhdysvaltain armeijan uutisoitiin löytäneen Afganistanista yli biljoonan (10¹²) yhdysvaltain dollarin mineraaliesiintymän. Löydetyt mineraalit olivat rautaa, kuparia, kobolttia, kultaa ja litiumia. Yhdysvaltain puolustusministeriön raportti nimitti maan ”litiumin Saudi-Arabiaksi”. Afganistanista löydetyt litium-varannot voisivat tehdä maasta maailman suurimman litiumin tuottajan. Litiumia tarvitaan erityisesti hybridi- ja sähköautojen akkuihin, tietokoneisiin ja matkapuhelimiin.
Vaikka Yhdysvaltain hallituksen edustajat ilmoittivat yllättyneensä Afganistanin luonnonvaroista, tosiasiassa mineraalivarannot olivat hallituksen tiedossa jo 1970-luvulla. Neuvostoliiton, Yhdysvaltain, Maailmanpankin ja YK:n edustajat keskustelivat jo tuolloin Afganistanin luonnonvarojen hyödyntämisestä. Sotilaalliset selkkaukset ovat estäneet köyhää Afganistania hyödyntämästä maansa mineraalivarantoja. Hampshire Collegen rauhan ja kansainvälisen turvallisuuden tutkimuslaitoksen professori Michael T. Klare on luonnehtinut Afganistanin olevan ”resurssikirouksen” uhri. Eri ryhmittymät taistelevat hyötyäkseen taloudellisesti Afganistanin mineraalirikkauksista. Luonnonvarat ovat jopa saattaneet heikentää tavallisten ihmisten arkea, koska eri ryhmittymät ovat valmiita puolustamaan taloudellisia intressejään sotilaallisesti.
Merkittävimmät luonnonvarat ja niiden arvo
Vuonna 2010 tehdyn arvion mukaan näiden pääasiassa metallien yhteisarvo on yli 908 miljardia Yhdysvaltain dollaria:
Toiset arviot mineraalivarannoista ovat vielä suuremmat ja arvioivat luonnonvarojen suuruudeksi jopa yli 3 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Afganistanin mineraalivarantojen merkittävyyttä lisää strategisten metallien suuri osuus. Kokonaisuudessaan Afganistanin luonnonvarat ovat erittäin merkittävät, mahdollisesti suurimmat yksittäisen maan maailmassa.
Yhdysvaltain geologian tutkimuslaitoksen (USGS) mukaan Afganistanissa arvioidaan olevan merkittävät öljy- ja maakaasuvarannot. Öljyä arvioidaan olevan 1,6 miljardia tynnyriä, maakaasua 440 miljardia kuutiometriä ja kaasulähtöisiä nesteitä (NGL) 562 miljoonaa tynnyriä.
Merkittävimmät vientituotteet ovat kuivatut hedelmät ja pähkinät, matot, villa, puuvilla, nahkatuotteet, oopiumi ja korukivet. Vienti suuntautuu Pakistaniin, Intiaan, Yhdysvaltoihin, Tadžikistaniin ja Saksaan. Tuontia on eniten Yhdysvalloista, Pakistanista, Intiasta, Venäjältä ja Saksasta.
Kulttuuri
thumb|289x289px|Suuri sininen [[moskeija Mazar-i-Sharifin kaupungissa.]] thumb|284x284px|[[Bamiyanin laakson kulttuuriympäristö ja arkeologiset jäännökset|Bamiyanin laakso on maailmanperintökohde. Talibanit tuhosivat laakson suuret buddhapatsaat vuonna 2001.]]
Ennen vuotta 1978 afganistanilaisten kansallistunne oli heikko. Paikalliset yhteisöt olivat suhteellisen itsenäisiä, ja ihmiset samaistuivat ensisijaisesti omaan heimoryhmäänsä, toiseksi koko kansainväliseen islamilaiseen yhteisöön. Sisällissodassa etniset ristiriidat kärjistyivät etenkin pataanien ja pohjoiseen liittoon kuuluvien muiden etnisten ryhmien välillä.
Tunnettuja afganistanilaisia mattoja tekevät turkmeenit ja belutšit, maan pohjois- ja länsiosan paimentolaiset. Paimentolaiset viettävät kesät ylänköalueilla ja laskeutuvat talveksi laaksoihin. Heillä on kahdenlaisia telttoja: keskiaasialaisia jurttia ja Lähi-idälle tyypillisiä mustasta vuohenkarvasta tehtyjä telttoja. Paimenet voivat yöpyä tilapäisesti myös ruokomajoissa tai luolissa. Maanviljelijät asuvat tyypillisesti linnoitetuissa savesta ja oljesta rakennetuissa monikerroksisissa taloissa.
Afganistanilaista perusruokaa ovat litteät vehnäleivät, joita paistetaan joko rautapannulla tai saviuunin sisäpinnalla. Leipää kastetaan usein lihaliemeen. Jogurtti ja muut maitotuotteet ovat myös yleisiä.
Afgaaninvinttikoiria oli käytetty Afganistanissa metsästys- ja paimenkoirina tuhansien vuosien ajan ennen kuin länsimaiset koiraharrastajat kiinnostuivat niistä 1800-luvulla.
Perinteiseen afgaanimusiikkiin kuuluvat maan omat perinnesoittimet rubab ja dombur. 2000-luvulla myös rockista on tullut suosittua nuorison keskuudessa.
Urheilu
Afganistan on osallistunut olympialaisiin 13 kertaa ajoittain vuodesta 1936. Sen ainoat mitalit, kaksi pronssia, on tuonut Rohullah Nikpai taekwondosta.
Afganistanin kansallisurheilu on buzkashi, jossa ratsain liikkuvat urheilijat yrittävät saada siirrettyä vuohen tai vasikan ruhon maalialueelle. Muita suosittuja lajeja ovat jalkapallo ja kriketti. Afganistanin jalkapallomaajoukkue ei ole menestynyt arvoturnauksissa. Se oli huhtikuussa 2011 FIFAn rankingissa sijalla 174. Kriketin taas toivat mukanaan afgaanipakolaiset palattuaan takaisin kotimaahansa Pakistanista.
Mitä on antiikin filosofia?
Mitä on antiikin filosofia? on Pierre Hadot'n vuonna 1995 ilmestynyt kirja. Teoksen on suomentanut Tapani Kilpeläinen ja sen on julkaissut suomeksi Niin & näin vuonna 2010.
Suomenlammas
thumb|Suomenlampaita ja karitsoja thumb|Sarvellinen suomenlammaspässi Suomenlammas on suomalainen alkuperäinen lammasrotu ja Suomen yleisin lammasrotu. Vuonna 2015 Suomessa on puhdasrotuisia suomenlammasuuhia noin 10 000.
Suomenlampaan varhaiset esivanhemmat saapuivat Suomeen viimeistään 4000 vuotta sitten. Rotu on säilyttänyt runsaasti muinaista geeniaineistoa ja on kehittynyt erillään uudempien lammasrotutulokkaiden vaikutuksesta. Suomenlammas kuuluu alkuperäisrotutukeen oikeutettuihin kotimaisiin lammasrotuhin.
Kooltaan suomenlammas on keskikokoinen. Aikuinen pässi painaa 85–105 kilogrammaa ja uuhi 65–75 kilogrammaa. Väriltään suomenlammas on yleisimmin valkoinen, mutta myös mustaa, ruskeaa ja harmaata tyyppiä esiintyy. Pään ja jalkojen sileät peitinkarvat ovat samanvärisiä kuin villa. Päässä voi esiintyä pieni villainen otsatukka. Villa on pääsääntöisesti keskihienoa. Siinä voi olla jonkin verran peitinkarvoja, mutta ongelmallista ydinvillaa esiintyy vain vähän. Aikuisen lampaan keskimääräinen villantuotos yhdellä kerintäkerralla on noin kolme kilogrammaa.
Monella suomenlammaspässillä ei ole sarvia. Suomenlampaista pyritään jalostamaan sarvettomia, sillä sarvet aiheuttavat pulmia muun muassa lampoloiden ja aitausten rakenteissa. Myös sarvellisia pässejä kasvatetaan yhä. Eräs sarvellinen populaatio on vuonna 2005 Jaalasta löytynyt eriytynyt kanta, jossa on muitakin vanhoja piirteitä.
Suomenlammas on helposti käsiteltävä, eloisa, valpas ja ystävällinen. Sillä on voimakas laumavaisto. Suomenlammas on poikkeuksellisen hedelmällinen. Puolessa tiineyksistä syntyy vähintään kolme karitsaa, ja uuhet voidaan astuttaa jo seitsemän tai kahdeksan kuukauden ikäisinä. Suomenlampaat tiinehtyvät vuodenajasta riippumatta, mikä mahdollistaa ympärivuotisen karitsantuotannon.
Suomenlampaan liha on suhteellisen vähärasvaista, miedon makuista, hienosyistä ja mureaa. Lihan- ja villantuotannon lisäksi suomenlammasta käytetään maisemanhoitotehtävissä, sillä se syö mielellään metsän aluskasvillisuutta, puiden ja pensaiden lehtiä sekä ohuita versoja.
Ensimmäisenä nisäkkäänä kloonattu Dolly-lammas oli suomenlammasperäistä Finnish Dorset -rotua.
Sarvepalli Radhakrishnan
Sarvepalli Radhakrishnan (5. syyskuuta 1888 – 17. huhtikuuta 1975) oli intialainen filosofi ja Intian presidentti ajalla 13. toukokuuta 1962 – 13. toukokuuta 1967. Hän toimi Intian varapresidenttinä vuosina 1952–1962. Tätä ennen hän oli ollut Intian suurlähettiläänä Moskovassa 1949-1952 siirryttyään pitkän akateemisen uran jälkeen politiikkaan. .
Filosofia
Radhakrishnan oli filosofian ja vertailevan uskontotieteen oppinut ja pyrki saattamaan itäistä ja läntistä ajattelua yhteen. Hän esitteli läntisen idealismin intialaiseen filosofiaan, ja esitteli intialaista filosofista ja uskonnollista ajattelua englanninkieliselle yleisölle. Hänen keskeisin teoksensa, Idealistinen elämänkatsomus, ilmestyi 1932.
Radhakrishnan katsoi, että länsimaiset filosofit olivat kaikista objektiivisuusväitteistään huolimatta kulttuurinsa teologisten vaikutteiden alaisia. Hän pyrki osoittamaan, että intialaista filosofiaa voitiin kutsua filosofiaksi länsimaisilla standardeilla, kun se ensin käännettiin akateemisen filosofian kielelle.
Ura
Radhakrishnan toimi filosofian professorina Mysoren (1918-1921) ja Kalkutan yliopistossa (1921–31) ja Oxfordin yliopistossa (1936–1939). Sen jälkeen hän oli Benaresin yliopiston varakansleri (1939-48) ja Delhin yliopiston kansleri (1953-1962).
Diplomaattisen uransa Radhakrishnan aloitti maansa UNESCO-delegaation puheenjohtajana ja Intian suurlähettiläänä Moskovassa. Intiaan palattuaan hänet valittiin varapresidentiksi ja 11. toukokuuta 1962 maansa toiseksi presidentiksi. Viisi vuotta myöhemmin Radhakrishnan vetäytyi politiikasta.
Clayton Murphy
Clayton Murphy (s. 26. helmikuuta 1995 Greenville, Ohio ) on yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti. Murphy on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 68 kilogrammaa.
Murphy saavutti pronssia 800 metriltä vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta ennätyksellään 1.42,93. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä hän jäi välieriin. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoista Torontosta Murphy saavutti kultaa. IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 hän saavutti kultaa 4 × 800 metrin viestissä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 800 metrillä kahdeksanneksi ja vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa yhdeksänneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Agatha Christien tarinat
Agatha Christien tarinat on ranskalainen televisiosarja, jonka ensi-ilta oli France 2 -kanavalla 9. tammikuuta 2009. Suomessa sarjaa on esitetty AVAlla 23. helmikuuta 2011 alkaen.
Tomusokeri
pienoiskuva|240px|Tomusokeria. Tomusokeri eli pölysokeri eli puuterisokeri on erittäin hienoksi jauhettua sokeria. Tomusokeria käytetään muun muassa leivonnaisten koristeluun siivilöimällä sitä leivonnaisten päälle sekä kuorrutteiden ainesosana.
Ruokotomusokeri on sokeriruo’on varsista erotettua ja hienoksi jauhettua sokeria. Nesteeseen sekoitettuna sen väri muistuttaa vaaleaa toffeeta.
Vitsebskin rautatieasema
Vitsebskin rautatieasema eli Vitebskin rautatieasema  on tärkeä kauttakulku- ja risteysasema etenkin rahtiliikenteelle Valko-Venäjän pohjoisosissa, Vitsebskin alueen Vitsebskin (Vitebsk) kaupungissa.
Vitebskin asema on Valko-Venäjän rautateiden koillinen risteysasema. Raiteet jatkavat neljään suuntaan: 1) länteen Polatskiin ja edelleen Latvian Daugavpilsiin, Riikaan ja muihin Itämeren satamiin; 2) pohjoisessa Venäjän Neveliin, josta edelleen mm. Pihkovaan ja Pietariin; 3) idässä  Smolenskiin ja Moskovaan; etelässä Oršaan, Mahiljouhun, Žlobiniin ja Homeliin.
Rekujoki
Rekujoki eli Rekuån on pieni joki Kemiön saaressa. Sen vesistö on saaren suurimpia.
Rekujoki saa alkunsa Kemiön kirkonkylän pohjoispuolelta, jossa Puujoki ja Dalkarbybäcken yhdistyvät. Paikalla oli ennen järvi Trotbyträsket. Rekujoki virtaa etelään kirkonkylän ohi, jossa siihen yhdistyy Lillån. Tämän jälkeen joki laskee itään Strömman eteläpuolella olevaan Gammelbyvikiin.
Rekujoken vesistöön kuuluu neljä järveä, Puujärvi, Mustajärvi, Pitkäjärvi ja Kuupylyjärvi. Joen vesistöstä on kuivattu 1950-luvun aikana Dalkarbyträsket, Trotbyträsket ja Mattböleträsket.
Kakardítsa
Kakardítsa on vuori Píndos-vuoristoon kuuluvilla Athamaniká- eli Tzoumérka-vuorilla Thessaliassa Kreikassa. Sen korkeus on 2 429 metriä. Kakardítsa on Athamaniká-vuorten korkein huippu.
Charles Hartshorne
Charles Hartshorne (5. kesäkuuta 1897 – 9. lokakuuta 2000) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka keskittyi uskonnonfilosofiaan ja metafysiikkaan. Hän kehitti uusklassisen ajatuksen Jumalasta, sekä esitti modaalisen todistuksen Jumalan olemassaololle, joka oli kehitelmä Anselm Canterburylaisen ontologisesta todistuksesta. Hartshorne kehitti myös Alfred North Whiteheadin prosessifilosofiaa prosessiteologiaksi.
Kakardítsa
Vuori sijaitsee Epeirokseen kuuluvan Ioánninan alueyksikön ja Thessaliaan kuuluvan Tríkalan alueyksikön rajalla.
Negativen diskografia
Suomalaisen hard rock -yhtyeen Negativen diskografia koostuu viidestä studioalbumista, yhdestä kokoelmalevystä, 16 singlestä, yhdestä DVD:stä ja 14 musiikkivideosta.
Negative perustettiin Tampereella vuonna 1997. Yhtye solmi levytyssopimuksen GBFam Recordsin kanssa vuonna 2002, ja yhtyeen debyyttialbumi War of Love julkaistiin vuonna 2003. Levy nousi Suomen virallisen albumilistan viidennelle sijalle, ja se myi kultaa. Albumilta julkaistiin kolme singleä, joista ”The Moment of Our Love” nousi Suomen singlelistan kärkeen ja myi kultaa. Negativen toinen studioalbumi Sweet & Deceitful julkaistiin vuonna 2004, ja se nousi Suomen albumilistan kärkeen ja myi jälleen kultaa. Levyltä julkaistiin viisi singleä, joista kolme nousi singlelistan kärkeen. ”Frozen to Lose It All” -single ylitti myös kultarajan. Sweet & Deceitful julkaistiin muualla Euroopassa vuonna 2005 Roadrunner Recordsin kautta, ja se nousi Saksan albumilistan sijalle 55. Kaksi levyn singleä nousi myös Saksan singlelistalle.
Kaikkiaan Negativen levyjä on myyty Suomessa yli 100 000 kappaletta.
Singlet
<ol style="list-style:upper-alpha;"> <li style="margin:0.5em 0">↑ "The Moment of Our Love" julkaistiin uudelleen singlenä vuonna 2005 Sweet & Deceitful -albumin kansainvälisellä painoksella, jolloin se nousi Saksan singlelistalle. Suomen latauslistalle kappale nousi vuonna 2012 ja Suomen radiolistalle kappale nousi vuonna 2020. </ol>
Samuele Papi
thumb|right|Samuele Papi Samuele Papi (s. 20. toukokuuta 1973) on italialainen lentopalloilija. Hän on pelannut vuodesta 1998 lähtien Sisley Volleyn joukkueessa ja voittanut useita Italian-mestaruuksia. Hän on pituudeltaan 191-senttinen.
Vakiinnutettuaan paikkansa maajoukkueessa Papi jätti Italian A2-liigassa pelanneen Falconaran joukkueen. Hän siirtyi Cuneon joukkueeseen, jossa häntä vaivasivat pitkäkestoiset loukkaantumiset. Sittemmin hän on menestynyt Italian A1-liigassa Sisley Volleyn riveissä.
Saavutukset Italian maajoukkueessa
thumb|300px|EM-finaali 2005
Mickey Redmond
Ura
Redmond pelasi oikeana laitahyökkääjänä Montreal Canadiensille kaudesta 1967–68 kauteen 1970–71. Hän voitti Stanley Cupin seurassa 1968 ja 1969. Hän teki 27 maalia Canadiensille kaudella 1969–70.
Kesken kauden 1970–71 NHL:ssä hänet kaupattiin Detroit Red Wingsiin vaihdossa, jossa tähtipelaaja Frank Mahovlich meni Montrealiin. Seuraavalla kaudella hän lunasti lupauksia tekemällä 42 maalia ketjussa, jonka keskushyökkääjä oli veteraanitähti Alex Delvecchio.
Kaudella 1972–1973 Redmondista tuli seitsemäs kauden aikana 50 maalia tehnyt pelaaja. Hän viimeisteli 52 maalia rikkoen Gordie Howen seuraennätyksen (49). Pisteitä kertyi kaikkiaan 93. Delvecchio lopetti kaudella 1973–74 ja Redmond siirrettiin toisen tähtipelaajan Marcel Dionnen ketjuun. Redmondin menestys jatkui ja hän rikkoi kolmantena pelaajana uudelleen 50 maalin rajan tekemällä 51 maalia, joista 21 ylivoimaosumaa.
NHL-kaudella 1974–75 Redmond sai selkävamman eikä esiintynyt kuin 29 pelissä. Selkävian takia hän lopetti jo 28 vuoden iässä.
Hänet on nimetty liigan ensimmäiseen tähtikenttään 1973, toiseen tähtikenttään 1974 ja hän pelasi yhden NHL:n tähdistöottelun.
Redmondin veli Dick Redmond oli NHL-puolustaja.
Sapporo (panimo)
right|frameless thumb|250px|Sapporo-oluen [[panimo]] Sapporo (, Sapporo Bīru Kabushiki-gaisha) on japanilainen olutpanimo. Perustettu vuonna 1876 Sapporossa, sen pääkonttori sijaitsee Shibuyan alueella Tokiossa.
Yksi tunnetuimpia Sapporon merkkejä on Yebisu (jap. ヱビス). Yebisu perustettiin alun perin erillisenä yrityksenä vuonna 1890 ja lanseerattiin uudestaan 1971.
Pirun merta
Pirun merta on suomalaisen heavy metal -yhtyeen Kilven viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. lokakuuta 2009. Albumi on yhtyeen ensimmäinen ilman kosketinsoittaja Juha "Kukkis" Kukkolaa. Kitaristi Pete Kilven mukaan uutta kosketinsoittajaa ei edes harkittu vaan yhtye halusi muuttaa tyyliään. Albumi onkin huomattavasti kitaravetoisempi kuin mikään aikaisemmista ja sanoitukset ovat synkempiä.
Kilpi jäi keikkatauolle 11. lokakuuta 2008 voidakseen keskittyä paremmin tulevan albumin kirjoittamiseen ja äänittämiseen. Keikkatauko päättyi ensimmäisen singlen, Viinapirun, aikoihin 18. huhtikuuta 2009. Pirun mertaa seurannut Kilven kiertue päättyi 18. syyskuuta 2010.
Yhtye julkaisi albumin odotettua aikaisemmin kitaristi Pete Kilven siirryttyä takaisin yhtyeen pääsäveltäjäksi. Kitaristi vetäytyi henkilökohtaisiin syihin vedoten neljännen albumin kirjoitusaikoihin kappaleiden kirjoittamisesta lähes täydellisesti, mutta palasi yllättävän nopeasti. IV-albumilla hän otti osaa vain yhden kappaleen säveltämiseen, kun taas Pirun merta -albumilla Pete Kilpi sävelsi tai oli mukana säveltämässä viittä kappaletta kymmenestä.
Albumilta julkaistiin kaksi singleä, 22. huhtikuuta 2009 "Viinapiru" ja 24. helmikuuta 2010 "Käännetään maailma". Viinapirusta julkaistiin singlen yhteydessä myös musiikkivideo, joka on ollut julkaisustaan asti nähtävissä Kilven MySpace-sivulla.
Grámmos
Grámmos (, myös Grámos, Γράμος) on vuori pohjoisessa Píndos-vuoristossa Kreikan ja Albanian rajalla. Sen korkeimman huipun korkeus on 2 520 metriä. Grámmos on Kreikan kaikista vuorista neljänneksi korkein.
Pirun merta
Albumi nousi julkaisuaan seuraavalla viikolla Suomen virallisen albumi-listan sijalle 37, mutta putosi sieltä seuraavalla viikolla.
Grámmos
thumb|left|220px|Grámmoksen korkein huippu. Kreikan puolella Grámmos sijaitsee maan luoteisosassa sijaitsevan Epeiroksen Ioánninan ja Kastorián alueyksiöiden alueella ja Albaniassa maan kaakkoisrajalla. Grámmoksen korkeimman huipun nimi on Tsoúka Pétsik (Τσούκα Πέτσικ). Vuoren muita korkeita huippuja ovat Perífano eli Skírtsi (Περήφανο/Σκίρτση, 2 444 m), Sakoúli (Σακούλι, 2 412 m), Kiáfa eli Diáselo (Κιάφα/Διάσελο, 2 393 m), Moutséli (Μουτσέλι, 2 334 m), Epáno Ar(r)éna (Επάνω Αρ(ρ)ένα, 2 192 m), Káto Ar(r)éna (Κάτω Αρ(ρ)ένα, 2 075 m), Mávri Pétra (Μαύρη Πέτρα, 2 169 m) ja Bantarós (Μπανταρός, 2 036 m).
Pirun merta
Tyyli
Pirun merta on raskain Kilven julkaisema albumi, joka on lähellä esim. Acceptin ja Judas Priestin tyyliä. Tärkein syy tyylin muutokseen oli todennäköisesti kosketinsoittaja Juha Kukkolan jättäytyminen yhtyeestä. Lisäksi kappaleet sisältävät Kilvelle poikkeuksellisen raskaita ja lähes laahaavia riffejä, kuten ”Kyykäärmeenpää”. Myös vokalisti Taage Laihon laulu on huomattavasti aiempaa aggressiivisempaa ja lähempänä murinaa, kuten kappaleessa "Viinapiru". Laihon kirjoittamat sanoitukset käsittelevät mm. maailmaa tuhoavaa ihmistä (Katalat ihmiset ja Pahan Ilman Linnut), ja menetettyä rakkautta (Rakkaudessa rakkaudeton). Poikkeuksena synkkään tyyliin ovat humoristiset "Viinapiru" ja "Hoitaja".
Grámmos
Vuorella on kaksi vuoristojärveä, Gkístova ja Moutsália (1 740 m). Aliákmonas- ja Sarantáporos-joet saavat alkunsa vuorelta. Aetomilítsan kylä sijaitsee Grámmoksen rinteellä noin 1 450 metrin korkeudessa. Se on Kreikan korkeimmalla sijaitsevia kyliä. Vuoristossa sijaitseva Grámoksen kylä on saanut nimensä vuoresta.
Grámmoksen ympäristössä käytiin Kreikan sisällissodan viimeisiä taisteluita vuonna 1949. Nykyisin vuori ja sen ympäristö on Natura 2000 -aluetta.
Pirun merta
Tyyli
Tyylin muutos aiheutti pääasiassa positiivisia reaktioita kuulijakunnassa, joka oli pitänyt edellistä albumia lievänä pettymyksenä. Noisen Lauri Nieminen antoi albumille neljä tähteä viidestä sanoen: ”Viides albumi (Pirun merta) on yhtyeen raskain ja jatkaa edellisen levyn viitoittamalla tiellä, nostaen bändin kiistatta yhdeksi kotimaan melodisen hevin kärkinimistä. Biisimateriaali on tarttuvaa ja monipuolista, laulupuolella tarjoillaan paikka paikoin myös murinaa melodisen vokalisoinnin lisäksi" . Tämän lisäksi esimerkiksi Imperiumin Mape Ollila antoi albumille seitsemän tähteä kymmenestä, ja Mestan J.A. Kaunisto 3,5 tähteä viidestä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Kilpi sekä sanoittanut Taage Laiho, ellei toisin mainittu.
Jyri Paretskoi
thumb|Paretskoi [[Turun kansainväliset kirjamessut|Turun kirjamessuilla 2014.]] Jyri Juhana Paretskoi (s. 9. heinäkuuta 1979 Uusikaupunki) on suomalainen kirjailija ja äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja.
Paretskoi valmistui ylioppilaaksi Pielaveden lukiosta vuonna 1998 ja kasvatustieteen maisteriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2004. Vuonna 2005 hän suoritti opetushallinnon tutkinnon ja vuonna 2007 äidinkielen ja kirjallisuuden opettajan kelpoisuuden Joensuun yliopistossa. Paretskoi on asunut vuodesta 2012 Iisalmessa, missä hän opettaa yläkoululaisille äidinkieltä ja kirjallisuutta sekä suullista ilmaisua.
Vuonna 2014 Paretskoi sai nuortenkirjallisuuden Topelius-palkinnon esikoisromaanistaan Shell’s Angles (2013). Se kertoo kolmen mopopojan elämästä Shell-huoltoaseman kulmilla Iisalmea muistuttavassa pikkukaupungissa. Vuonna 2014 ilmestyi jatko-osa Shell’s Angles ja Kalajoen hiekat, joka oli Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Sarjan kolmas osa, Shell’s Angles ja beibit, ilmestyi syksyllä 2015 ja käsittelee muun muassa teiniraskautta. Teos oli Topelius-palkintoehdokas. Vuonna 2016 Paretskoi sai Laivakello-palkinnon Shell’s Angles -kirjoistaan. Kirjoista tehty rockmusikaali Shell's Angles sai ensi-iltansa Kotkassa 1. syyskuuta 2018. Kirjoista on tekeillä myös televisiosarja. Myös Paretskoin K15-sarjan sovittamista televisiosarjaksi tai elokuvaksi on suunniteltu.
Vuonna 2017 ilmestyi Paretskoin ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani, Nimetön.
Chinua Achebe
Albert Chinualumogu Achebe (16. marraskuuta 1930 Ogidi, Nigeria – 21. maaliskuuta 2013 Boston, Yhdysvallat ) oli nigerialainen kirjailija ja professori, jota pidetään modernin afrikkalaisen kirjallisuuden isänä. Hänen ensimmäisestä teoksestaan Kaikki hajoaa on tullut maailmankirjallisuuden klassikko. Achebe kirjoitti urallaan vain viisi romaania, mutta hänen tuotantoon kuuluu myös runoja ja novelleja. Lisäksi hän toimi kirjallisuuden ja Afrikan tutkimuksen professorina ja luennoitsijana useassa yliopistossa Yhdysvalloissa ja Nigeriassa.
Nuoruus ja opiskelu
Albert Chinualumogu Achebe syntyi Ogidin kaupungissa Nigeriassa vuonna 1930. Hänen vanhempansa olivat uskovaisia protestantteja ja isä lähetyskoulun opettaja.
Achebe aloitti 14-vuotiaana Umuahian kaupungissa siirtomaahallinnon ylläpitämän arvostetun collegen, missä hän tutustui muun muassa kirjailija Christopher Okigboon. Achebe sai 1948 stipendin Ibadanin yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Hän kuitenkin kiinnostui enemmän kirjoittamisesta ja vaihtoi seuraavana vuonna aineensa englanninkieliseen kirjallisuuteen, uskontotieteeseen ja historiaan.
Ensiteos Kaikki hajoaa
Acheben kirjallisen uran käännekohta oli yliopisto-opetukseen kuulunut Joyce Caryn vuoden 1939 romaani Mister Johnson, joka sijoittui Nigeriaan. Vaikka englantilaiset kriitikot ylistivätkin teosta, Achebe itse piti sen kuvaa Nigeriasta ja nigerialaisista hyvin pinnallisena. Achebesta tuli yksi 1950-luvun länsiafrikkalaisista, jotka pyrkivät vapauttamaan maanosan länsimaisesta kirjallisuusperinteestä. Nigerialaisen Amos Tutuolan vuoden 1952 romaani Palmuviinijuoppo ja hänen kuollut palmuviininlaskijansa kuolleiden kylässä käynnisti mullistuksen kirjallisuudessa.
Achebe valmistui yliopistosta 1953 ja muutti sen jälkeen Lontooseen, missä kirjoitti tarinoita BBC:lle. Lontoossa Achebe aloitti myös ensimmäisen romaaninsa, Kaikki hajoaa kirjoittamisen. Se julkaistiin vuonna 1958, ja siitä tuli maailmankirjallisuuden klassikko. Sitä on myyty yli 10 miljoonaa kappaletta, ja se on käännetty 45 kielelle.
1960-luku: lisää romaaneja ja Biafran tasavallan tukemista
Achebe oli suunnittelut alkujaan yhtä pitkää romaania mutta jakoi sen kuitenkin kahteen osaan. Kaikki hajoaa oli ensimmäinen osa ja vuonna 1960 ilmestynyt No Longer at Ease toinen.
Achebe toimi 1961–1966 Nigerian Broadcasting Servicessä. Hän toimitti ja tuotti keskusteluohjelmia ja lyhytelokuvia. Hänen tutkiessaan ohjelmaa varten nigerialaisten reaktioita varhaiseen siirtomaa-aikaan hän löysi tarinan ibopapista, joka kieltäytyi yhteistyöstä englantilaisten kanssa. Achebe kiinnostui tarinasta ja teki papista kolmannen romaaninsa, Arrow of Godin (1964) päähenkilön.
Vuonna 1966 ilmestynyt Kansan mies käsittelee poliitikkojen korruptiota ja vastuuttomuutta ja päättyy sotilasvallankumoukseen. Achebe ajautui romaanin takia sotilashallituksen epäsuosioon, sillä sen juoni sopi liian hyvin yhteen aiemmin samana vuonna tapahtuneen sotilasvallankaappauksen kanssa. Achebe pakeni tämän jälkeen perheensä kanssa Britanniaan.
Vuoden 1967 lopulla muslimijoukot tappoivat noin 30 000 pohjoisen iboa, ja seuraavana vuonna ibot julistivat Nigerian kaakkoisosiin itsenäisen Biafran tasavallan, mitä seurasi Biafran sota. Achebe kiersi maailmalla ja haki tukijoita Biafran itsenäisyydelle.
Professorina ja tutkijana
Achebe palasi sodan jälkeen Nigeriaan, ja hänestä tuli Nigerian yliopiston vanhempi tutkija. Hän julkaisi sotakokemuksistaan runokokoelman Beware Soul Brother (1971) ja novellikokoelman Girls at War and Other Stories (1972). Hän kuului tutkijaryhmään, joka perusti 1971 afrikkalaiseen kirjallisuuteen keskittyneen julkaisun Okike.
Achebesta tuli 1972 Massachusetts Amherstin yliopiston vieraileva luennoitsija. Hän opetti afrikkalaista kirjallisuutta ja toimitti edelleen Okikea. Hän palasi Nigeriaan 1976 saatuaan paikan Nigerian yliopiston kirjallisuuden professorina. Opetustehtävien lisäksi hänestä tuli Nigerian kirjailijoiden liiton puheenjohtaja ja hän toimitti igbojen elämää ja kulttuuria käsittelevää Uwa ndi Igbo -lehteä. Achebe osallistui myös politiikkaan, ja hänet valittiin People’s Redemption Partyn varapuoluejohtajaksi. Hän kirjoitti 1983 poliittisen pamfletin, The Trouble With Nigeria.
Viides romaani ja viimeiset vuodet yliopistomaailmassa
Acheben viides romaani Anthills of the Savannah ilmestyi 1988, yli 20 vuotta Kansan miehen jälkeen. Hän itse sanoi ”kuivan kauden” johtuneen Biafran sodan jälkeen tulleesta traumasta.
Achebe halvaantui 1990 Lagosin lähellä sattuneessa auto-onnettomuudessa. New Yorkin Bard College tarjosi hänelle tämän jälkeen tarvittavia toimitiloja ja mahdollisuutta opettaa. Vaikka Achebe joutui käyttämään pyörätuolia, hän luennoi edelleen ympäri Yhdysvaltoja ja epäsäännöllisesti myös muualla maailmassa. Hänen Harvardin yliopistossa vuonna 1998 pitämänsä puheet julkaistiin nimikkeellä Home and Exile. Acheben luentoja ja omaelämäkerrallisia esseitä julkaistiin myös 2009 teoksessa The Education of a British-Protected Child.
Achebe muutti 2009 Providenceen saatuaan Brownin yliopistosta paikan Afrikan, afrikkalaisuuden ja afrikkalaisten diasporan tutkimuksen professorina. Achebe julkaisi 2012 teoksen There Was a Country: A Personal History of Biafra, jossa hän esitteli käsityksiään, jotka olivat innoittaneet häntä nuoruuden kansallismielisyyteen.