cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fetsi
Kieltäminen
Fetsi oli Turkissa hyvin suosittu kansallislakki sadan vuoden ajan. Kun Mustafa Kemal (Kemal Atatürk) nousi valtaan ja julisti Turkin tasavallaksi vuonna 1923, hän näki fetsin islamilaisen vanhaoppineisuuden, konservatismin ja osmanivallan symbolina, ja kielsi sen yhdessä hunnun ja perinneasujen kanssa. Kiellon syynä oli myös se, että fetsejä tuotiin Turkkiin ulkomailta, minne miljoonien päähineiden tuotot jäivät. Marraskuussa 1925 annettiin määräys, jonka mukaan fetsin käytöstä seuraa vuoden vankeusrangaistus. Fetsin korvaajaksi hallinto tarjosi kotimaista kalpak-hattua. Jotkut uskonnolliset turkkilaiset protestoivat ja rikkoivat kieltoa, minkä seurauksena satoja pidätettiin ja kuusi miestä teloitettiin. Turkkilaiset joutuivat nopeasti korvaamaan fetsit millä tahansa löytämillään päähineillä, ja katukuvassa näkyikin seuraavina kuukausina paljon sotilashattuihin, ratsastuskypäriin, lastenhattuihin ja naistenhattuihin sonnustautuneita miehiä.
Nykyaikana
Nykyisin fetsiä näkee Turkissa lähinnä turisteille myytävinä pahvisina jäljennöksinä. Monille länsimaisille ihmisille fetsi edustaa entisaikojen itämaista eksotiikkaa. Turkkilaisille se edustaa takapajuista ja taantumuksellista menneisyyttä.
Yhdysvalloissa fetsiä käyttävät monet veljesjärjestöt ja miesten seurat. Elokuvayleisölle päähine on tullut tutuksi muun muassa Ohukaisen ja Paksukaisen elokuvasta Päivänpaisteisia pässinpäitä (1933), jossa koomikot pukeutuvat edustamansa veljesjärjestön fetsiin.
Jonathan Adams
Jonathan Adams (s. 16. heinäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on kotoisin Pittsburghista, Pennsylvaniasta.
Ura
Adams on esiintynyt useissa amerikkalaisissa televisiosarjoissa, joista huomattavin on American Dreams. Adams esitti kyseisessä sarjassa Henry Walkeria, radio- ja televisiokaupan työntekijää. Sarjaa esitettiin NBC:llä vuosina 2002–2005.
Adams esitti tri Daniel Goodmania FOX:n televisiosarjassa Bones, mutta jätti sarjan toisen tuotantokauden alussa. Adamsin seuraava esiintyminen oli ABC:n rikosdraamassa Women's Murder Club.
Holova
pienoiskuva|Holova Holova on Mstan sivujoki Novgorodin alueella Venäjällä. Sen pituus on 126 kilometriä, valuma-alueen laajuus 1 900 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 34 kilometrin päässä joen suusta 15,6 kuutiometriä sekunnissa.
Joen varrella sijaitsee Kresttsyn taajama.
Khepri
Khepri (sanatarkasti Kheperer) oli muinaisessa Egyptissä palvottu auringonjumala. Häntä palvottiin laajalti ympäri Egyptiä.
Khepri kuvattiin joko skarabina tai miehenä, jolla oli pään tilalla skarabi. Hän kantoi muiden jumalten tapaan usein was-sauvaa ja ankh-symbolia.
Kheprin uskottiin olevan yksi Ra-jumalan hahmoista. Erityisesti nouseva aurinko yhdistettiin Khepriin, koska oletettiin että Khepri sontiaisen tavoin työnsi auringon takajaloillaan taivaalle. Kheprin uskottiin luoneen itsensä tyhjästä, kuten auringon ajateltiin luovan itsensä joka aamu.
Skarabeen hahmoista Khepriä pidettiin yleensä amulettina, joka suojeli kantajaansa pahuuden voimia vastaan. Erityisesti Kuolleiden kirjan teksteillä varustettuja skarabee-amuletteja laitettiin muumioiden mukana hautoihin.
Shanghai Grand Theatre
thumb|Shanghai Grand Theatre Shanghai Grand Theatre on teatteri Shanghaissa, jota vuokraa esimerkiksi Shanghain ooppera. Teatteri sijaitsee Central Boulevardin ja Huangpi Road Southin risteyksessä Kansanaukion pohjoisosassa Huangpun piirissä Shanghaissa Kiinassa.
Rakennuksen on suunnitellut ranskalainen arkkitehti Jean-Marie Charpentier, ja sen pinta-ala on 11 528 neliömetriä. Sisustussuunnitelmat on tehnyt Studios Architecture. Teatteri avattiin 1998.
Versus
Versus voi tarkoittaa:
Linnasalmi
Linnasalmen ja Viipurin kaupunginniemen yhdistää kaksi siltaa, vuonna 1980 rakennettu Linnansilta ja 1960-luvulla valmistunut Pietarinsilta. Ensimmäinen siltayhteys rakennettiin Linnansillan kohdalle jo 1600-luvulla ja nykyistä betonisiltaa edelsi vuonna 1888 käyttöön otettu puurakenteinen silta. Salmen länsirannalla Linnasaaressa olivat Viipurin vanhat suomalaiset kaupunginosat Siikaniemi ja Tervaniemi sekä tänä päivänäkin näkyvissä olevia Pyhän Annan kruunun linnoitteita. Linnasalmen itärannalla toimivat aikoinaan Viipurin satamaan kuuluneet Etelä- ja Pohjoissatama. Nykyään keskustan puoleinen ranta on lähinnä puistokatuna, salmen eteläosassa sijaitsee vielä jonkin verran Viipurin sataman toimintoja.
Vuonna 1856 perustetun Saimaan kanavan alkuperäinen tuloväylä kulki Linnasalmen kautta, mutta 1960-luvulla tehtyjen uudisrakennustöiden yhteydessä se siirrettiin Kivisillansalmeen Linnasaaren länsipuolelle.
Lähteet
60.71444°N, 28.72722°W
Käkisalmi
Kaupungista on rautatieyhteydet Pietarin Suomen asemalle ja Hiitolan kautta Sortavalan suuntaan.
Historia
Tarinan mukaan Käkisalmi perustettiin siihen, missä kuultiin ensimmäisen kerran käen kukkuvan. Nimen jälkiosa perustuu salmeen, joka on muodostunut tärkeäksi paikaksi kauppareittien risteämässä. Alkujaan paikalla on ollut karjalainen suurkylä ja siihen liittyvä kylälinnake.
Käkisalmi mainitaan nimellä Korela ensimmäisen kerran vuonna 1295. Tätä ennen kronikoiden termi Korela viittasi yleisesti karjalaisiin. Kaupunki linnoitettiin 1200-luvulla. 1400-luvulla Korelan mainitaan olevan Novgorodin ruhtinaskunnan toiseksi suurin kaupunki.
Ruotsi valtasi Käkisalmen 1580 seitsemäksitoista vuodeksi, ja 1611 yli sadaksi vuodeksi. Vuonna 1580 ruotsalaiset rakensivat paikalle uuden, länsieurooppalaistyylisen linnoituksen. Vuonna 1617 kaupungin ruotsinkielinen nimi Kexholm esiintyi ensi kerran. Vuonna 1618 kaupunki sai kaupunginoikeudet. Venäjä sai kaupungin haltuunsa 1721. Linnoitus toimi vankilana 1700-luvun puolivälistä, ja siellä säilytettiin vuoden 1825 dekabristikapinan vankeja. Vuonna 1812 Käkisalmi liitettiin osana vanhaa Suomea Suomen suuriruhtinaskuntaan.
Ennen toista maailmansotaa Vuoksen pohjoista laskuhaaraa pitkin kulki kaupungista säännöllinen höyrylaivareitti maalaiskunnan puolelle Hirvisaareen ja Räisälän Unnunkoskelle. Reiteillä oli paljon laitureita, ja laivat Ala-Vuoksi ja Käkisalmi pysähtyivät niissä aikataulujen mukaisesti. Aamuisin maalaiset toivat laivalla myytävää kaupungin torille, ja iltapäivällä he matkustivat takaisin asuinsijoilleen tehtyään hankintojaan kaupungissa ennen paluukyytiä. Koska kellot olivat ennen vanhaan harvinaisia, laivareittien varrella asuneet tarkistivat ajan usein laivojen mukaan: missä rykissä eli laiturissa laiva milloinkin huusi. Nykyisin näillä vesillä liikennöivät tilausristeilyt etenkin kotiseutumatkailutarpeisiin.
Suomelle kuuluessaan Käkisalmea ympäröi joka puolelta Käkisalmen maalaiskunta. Kaupungissa oli muun muassa Waldhofin selluloosatehdas ja sahoja. Käkisalmessa pidettiin myös kuuluisia markkinoita.
Ennen talvisotaa Käkisalmen asukasluku oli noussut yli 5 000:een (kirkonkirjoissa tai siviilirekisterissä 5 083 as. joulukuun 31. päivänä 1939, joista henkikirjoilla kaupungissa 4 132 tammikuun 1. 1940). Suomi joutui kuitenkin luovuttamaan kaupungin sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliitolle, jossa siitä tuli osa pian perustettua Karjalais-suomalaista neuvostotasavaltaa. Suomalaisjoukot valtasivat kaupungin jatkosodassa 1941, jonka aikana neuvostojoukot polttivat Käkisalmen perääntyessään niin, että rakennuskannasta jäi jäljelle vain noin 10 prosenttia. Suomalaiset joutuivat vetäytymään sodan lopettaneen Moskovan välirauhansopimuksen myötä 1944. Sodan jälkiä on yhä havaittavissa kaupunkikuvassa.
Neuvostovallan aikana kaupunki rakennettiin osittain uudelleen. Vuonna 1948 Käkisalmen venäjänkielinen nimi muutettiin Priozerskiksi.
Väestö
Käkisalmen suomalaista väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen Heinolaan, Heinolan maalaiskuntaan, Iittiin ja Nastolaan.
Ibrahim Abboud
thumb|Ibrahim Abboud El-Ferik Ibrahim Abboud (26. lokakuuta 1900 Suakin, Sudan – 9. syyskuuta 1983 Khartum) oli sudanilainen poliitikko, joka johti Abdullah Khalilin siviilihallinnolta vallan kaapannutta sotilasryhmää 18. marraskuuta 1958. Hän pysyi sotilasjuntan johdossa lokakuun loppuun 1964 saakka, toimi sitten pari viikkoa presidenttinä kunnes vetäytyi vallasta. Hänen epäonnistumisensa johtui muun muassa siitä, ettei hän väkivaltaisista toimenpiteistään huolimatta kyennyt taltuttamaan Sudanin eteläosan uskonnollisia ja etnisiä kapinaliikkeitä, jotka vastustivat Abboudin islamilaistamispyrkimyksiä.
Sotilaskasvatusten saanut Abboud ylennettiin kenraalimajuriksi 1954. Hän ei aiemmin ollut osallistunut politiikkaan, mutta nousi valtaan sotilasvallankaappauksen myötä. Erityisesti kaupunkilaisten ja virkamiesten epäsuosiossa ollut Abboud tunnettiin kannattajien keskuudessa ”hyväntahtoisena diktaattorina”, joka muun muassa neuvotteli Egyptin Nasserin kanssa sopimuksen Niilin veden käytöstä.
Tuula Rantanen
Rantanen aloitti sarjatasolla pelaamisen Helsingin Pallo-Toverien tyttöjoukkueessa. PT:n edustusjoukkueeseen hän kuului 1959–1967, jonka jälkeen hän siirtyi Työväen Maila-Poikiin käyden välillä 1970 Puna-Mustissa.
Rantanen on voittanut kaikkiaan 12 Suomen mestaruutta: 1959, 1963, 1964, 1965, 1966 Helsingin Pallo-Tovereissa; 1968, 1969, 1971, 1973 Työväen Maila-Pojissa; 1970, 1975, 1976 Puna-Mustissa. Hän oli 12 kesänä peräkkäin SM-sarjan paras lyöjä (1964–1975), oli paras etenijä 1967, 1968, 1970, 1972 ja 1973 sekä pelasi 16 Itä–Länsi-ottelua. Rantanen valittiin vuoden parhaaksi pesäpalloilijaksi kuudesti vuosina 1965–1968 ja 1971–1972.
Pesäpallon ohessa Rantanen pelasi koripalloa Karhun Pojissa ja pelasi myös neljä koripallon maaottelua.
Rantanen on Pesäpalloliiton kunniajäsen ja mukana jääkiekkojoukkue Jokereiden toiminnassa vuodesta 1967. Hänelle on myönnetty Pro Urheilu kunniamerkki vuonna 2004 sekä Jääkiekkoliiton hopeinen ansiomerkki vuonna 2007.
Helsinki City Run
Helsinki City Run (HCR) on Suomen Urheiluliiton järjestämä puolimaraton (21,0975 km), joka on lajissaan suurin tapahtuma Suomessa. HCR:n näyttämönä toimivat Helsingin luonto, järvet ja puistot. Vuonna 2012 Helsinki City Runilla oli mukana noin 16 000 juoksijaa 45 eri maasta. Osallistujista naisia oli 43 prosenttia. Vuonna 2013 osallistujia oli vajaat 18 000.
Helsinki City Run alkaa Vauhtitieltä, joka sijaitsee Helsingin Eläintarhan kentän ja Olympiastadionin kupeessa. Reitti kiertää Töölönlahden ympäri Alppilan ja Kallion kautta keskuspuistoon. Sen jälkeen reitti kulkee Ruskeasuolle ja Pikku Huopalahteen, josta juostaan keskuspuiston kautta Olympiastadionille. Reitillä on neljä huoltopistettä, joilla tarjoillaan vettä ja urheilujuomaa. Kolmen tunnin maksimiaika antaa mahdollisuuden juosta, hölkätä tai kävellä HCR:n reitin.
Nahkatakki
Nahkatakki yhdistetään myös vahvasti moniin populaarikulttuurin ilmiöihin, rock-musiikkiin, nuoruuteen ja kapinallisuuteen.
Pitkät ja puolipitkät mustat nahkatakit ovat myös suuressa suosiossa goottikulttuurin keskuudessa. Niiteillä varustetut lyhyemmätkin nahkatakit ovat myös goottien sekä punkkarien keskuudessa hyvin yleisiä.
Guédébiné
Guédébinén kunnan pinta-ala on 225 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Diéman piirin Béman, lounaassa Fassoudébén, luoteessa Nioron piirin Yérérén ja koillisessa Diabiguén kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Vesistöjä ovat sadekaudella pohjoiseen virtaavat joet.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 300–600 millimetriä. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaista 72,5 % on diawandoja, 12,5 % bambaroita, 7,5 % fulbeja, 4 % soninkeja ja 2,5 % maureja. Yleisimmät kielet ovat fulani ja bambara.
Guédébinén ohi kulkee Diéman ja Nioron välinen päällystetty maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin kaupunkeihin tai pyrkii muuttamaan ulkomaille, jossa asuu arviolta kymmenen prosenttia guédébinélaisista.
Palveluihin kuuluu terveyskeskus. Kunnassa ei ole julkista koulua, joska diawandot suhtautuvat kielteisesti ranskankieliseen koulutukseen.
Tuomionpäivän tykki
Tuomionpäivän tykki on fiktiivinen ase Transformers-universumissa.
Transformers: Armada
Sarjassa Transformers: Armada Tuomionpäivän tykki oli yksi kolmesta aseesta, jotka syntyvät Mini-Conien yhdistymisestä. Autobotit kuulivat tykin olemassaolosta Sidewaysiltä ja Autobottien ihmisliittolaiset löysivät Autobottien tukikohdan alta yhden sen Mini-Coneista, Skyblastin. Skyblast pelkäsi aluksi, mutta voitettuaan pelkonsa hän herätti kaksi muuta Mini-Conia, taistelupaikan lähettyvillä levänneen Payloadin sekä Kuussa levänneen Astroscopen. Skyblastin kutsumana nämä yhdistyivät Tuomionpäivän tykiksi pelastaakseen Optimuksen hengen. Mutta myöhemmin Sideways sabotoi Autobottien tukikohdan turvajärjestelmää, jolloin Decepticonit tunkeutuivat tukikohtaan vieden Tuomionpäivän tykin ja käyttäen sitä Smokescreenin haavoittamiseksi.
Myöhemmin Decepticon Thrust petti toverinsa ja vei sen sekä Taivaankilven Unicronille.
Sekä Tähtimiekan että Taivaankilven ja Tuomionpäivän tykin Mini-Conit vapautuivat Unicronin otteesta Mini-Conien vaivutettua hänet takaisin uneen.
Transformers: Exiles
Romaanissa Transformers: Exiles Tuomionpäivän tykki oli suuren painovoimansa vuoksi muodostanut ympärilleen planeetta Junkionin. Kun Autobotit ja Decepticonit saapuivat planeetalle, Megatron aikoi käyttää sitä Optimus Primen tappamiseen. Mutta hän palautti tykin Junkionin ytimeen sen ylikuumetessa. Mutta nyt puolestaan kapteeni Thundertronin johtama avaruusrosvojoukko Tähtietsijät alkoi havitella asetta itselleen cybertronilaisten tuhoamiseksi.
Ginga Densetsu Riki
Ginga Densetsu Riki on Yoshihiro Takahashin tekemä yhden pokkarin pituinen manga, joka kertoo Riki-koiran lapsuudesta. Mangan kustantamo on Nichibun Comics, Suomessa Punainen Jättiläinen. Ginga Nagareboshi Gin on Ginga Densetsu Rikin jatko-osa, vaikka ilmestyikin lähes 20 vuotta aikaisemmin. Ginga Densetsu Rikistä on tehty kaksi uusintajulkaisua, joissa erilaiset kannet.
Kirja julkaistiin suomeksi heinäkuussa 2012 erikoispainoksena, joka sisälsi värisivuja ja Yoshihiro Takahashin tervehdyksen suomalaisille faneille.
Tarina
Tarina alkaa Akakabuton ensiesiintymisellä: se hyökkää pellolla laiduntavien lehmien kimppuun ja tappaa niistä kaksi, emän ja vasikan. Tämän jälkeen esitellään Gohee Takeda ja hänen koiransa Shiro, Rikin isä.
Tämän jälkeen tarina keskittyy Rikin pentuaikojen tempauksien kuvaamiseen. Hopeanuolen lapsuudesta poiketen Riki ei ollut pentueensa paras, vaan pienin ja heiveröisin. Muiden pentujen löytäessä uudet kodit, Riki jää emonsa Yamabukin luo. Pian Yamabuki kuitenkin viedään takaisin oikealle omistajalleen, joka ei kuitenkaan voi ottaa Rikiä hoidettavakseen. Riki erotetaan emostaan, mutta emoonsa kiintyneenä se päättää lähteä emonsa luo. Riki karkaa kotoaan ja lähtee kymmenien kilometrien päässä asuvan emonsa luo. Matka ei kuitenkaan suju helposti, koska pian Rikin kimppuun hyökkää villikoira Heiji laumoineen. Riki joutuu lauman rökittämäksi ja onnistuu pakenemaan hyppäämällä jokeen. Riki menettää kuitenkin tajuntansa. Sen pelastaa Rikille tuntematon koira, joka käskee Rikiä vahvistumaan, jos se tahtoo pärjätä. Riki tajuaa pian koiran olevan hänen isänsä Shiro, mutta ei uskalla kutsua tätä isäkseen.
Riki palaa kotiin, jossa sen haavoja ihmetellään. Riki on päättänyt vahvistua ja päästä tapaamaan emoaan pian. Seuraavalla matkallaan se kohtaa 5-vuotiaan rasavilli-Daisuken, joka laskee muoviautollaan vuoristotietä pitkin. Daisuke ajaa rekan eteen ja lentää kaiteen ylitse syvänteeseen. Tilanteesta järkyttynyt rekkakuski pakenee paikalle ja vain Riki on nähnyt tilanteen. Riki alkaa ulvoa saadakseen apua, mutta epäonneksi kutsun kuulevat ensimmäisenä Heiji laumoineen. Villikoirat hyökkäävät Daisuken kimppuun ja Riki syöksyy puolustamaan poikaa. Tällä kertaa Riki pärjää taistelussa ja sen onnistuu haavoittaa johtajakoiraa sekä johdattaa lauma pois Daisuken luota. Taistelu katkeaa, kun Gohee Takeda ampuu ilmaan ja villikoirat huomaavat metsästäjän ja tämän koiran Rikin. Villikoirat pakenevat eivätkä enää uskalla hyökätä Rikin kimppuun, kun se vihdoin jaksaa kulkea matkan emonsa luo ja takaisin kotiin.
Manga päättyy samaan kohtaukseen, joka nähdään Hopeanuoli-mangan ja -animen alussa. Gohee ja Shiro ovat metsästämässä Akakabutoa, kun karhu yllättää heidät iskien Goheen korvan irti. Shiro hyökkää karhun kimppuun ja samalla paikalle ilmestyy Riki, jota ei otettu mukaan, koska sitä ei pidetty sopivana karhukoiraksi. Riki tuo kuitenkin Goheen pudottaman aseen takaisin metsästäjälle ja Goheen onnistuu ampua Akakabutoa kerran. Laukaus puhkaisee Akakabuton silmän, mutta ei riitä tappamaan tai ajamaan karhua pois. Shiro jää Akakabuton hampaisiin ja saa suistettua karhun tasapainosta, jolloin kummatkin putoavat rotkoon. Shiro kuoli putouksessa, mutta Akakabuto selvisi hengissä.
John Searle
thumb|180px|John Searle
Searle sai mielenfilosofian Jean Nicod -palkinnon vuonna 2000.
Searle tunnetaan ennen kaikkea ajatuskokeesta nimeltä kiinalaisen huoneen argumentti. Hän pyrki osoittamaan, ettei inhimillinen ajattelu ole pelkkää laskentaa. Hänen pääväitteensä on, ettei laskennallisella prosessilla itsellään voi olla ”ymmärrystä” tapahtumista tai prosesseista. Hän pyrki näin osoittamaan, ettei tietokoneiden tarvitse ymmärtää sellaisia asioita kuin kieli prosessoidakseen tietoa.
Dome
Dome voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Khonsu
Khonsu oli muinaisessa Egyptissä palvottu sodan ja kuun jumala. Häntä palvottiin pääasiallisesti Theban seudulla. Khonsun nimi merkitsee kuun taivaankannella liikkumiseen viitaten "purjehtijaa". Kuunjamalana Khonsua pidettiin yhtenä Thot-jumalan muotona.
Khonsu kuvattiin joko palsamoituna lapsena, jolla oli käsissään kuninkaalliset sauva- ja ruoskavaltikat, haukkapäisenä nuorukaisena, jonka yllä oli kuun sirppi ja täysikuu, tai paviaanina.
Alun perin Khonsu oli väkivaltainen sodan jumala, mutta aikojen saatossa hän muuttui kuunjumalaksi joka vastasi muun muassa parannustaidosta. Parannustaitoisena jumalana Khonsu tunnettiin nimellä Khonsu Nefer-hotep. Khonsun katsottiin olevan Theban jumaltriadissa Amonin ja Mutin poika.
Summanjoki
Summanjoki on Kymenlaakson Haminassa ja Kouvolassa ja Etelä-Karjalan Luumäellä virtaava 68 kilometriä pitkä joki, joka laskee Haminassa Summanlahdella Suomenlahteen.
Joen kulku
Monet Sumanjoen latvahaaroista alkavat ensimmäisen Salpausselän etelärinteiltä, jotka sijaitsevat Kouvolan Utin ja Luumäen Kaitjärven kylän välisellä alueella. Summanjoen pääuoma voidaan jäljittää Taavetin länsipuolella suomaaston ja pienten järvien alueelle, joista Palvas on itäisin järvi. Summanjoesta voitaneen puhua viimeistään Pölkkysillanojan yhtymäkohdasta alkaen. Joen alku on luontaisen oloinen mutkittelevana metsäpurona. Puro yhtyy Autiosuolla leveään johto-ojaan, joka voimakkaasti perattuna ja suoristettuna kiertää Koirinvuoren. Vuoren takana se virtaa Saareksen kylän halki, alittaa yhdystien 14687 ja jossa siihen yhtyy tien jälkeen pohjoisesta tuleva Holmanoja. Summanjoki virtaa tasaisessa savikoille syntyneessä viljelymaisemassa tai rapakivikallioon muodostuneessa murroslaaksossa. Tosin yläjuoksulla savikot ovat harvinaisempia kuin alajuoksulla. Joki polveilee maaston muotojen mukaan ja Kelkan kylällä siihen yhtyy idästä tuleva Kelkanjoki. Joki tekee tämän jälkeen laajan kaarroksen ja laskee Enäjärven kylässä Sanijärven etelärantaan.
Enäjärvellä joki laskee järvestä toiseen. Sanijärvi laskee lyhyttä uomaa pitkin samalla korkeudella olevaan Enäjärveen, joka sijaitsee kylän eteläpuolella. Enäjärveen laskee pohjoisesta tuleva Kuoppalanjoki, joka on yläjuoksun suuri sivu-uoma. Enäjärvi puolestaan laskee lyhyttä uomaa pitkin Palosenselkään. Sen on pitkän 3,5 kilometriä pitkä järvi, jota ympäröivät Metsäkulma, Mikkolankulma ja Palosenkulma. Joellaon järveltä matkaa merelle 40 kilometriä. Joki jatkaa eteläpäästä kohti etelää ja ohittaa aiemmin padotun Turpaan myllykosken samalla, kun joesta tulee Haminan ja Kouvolan välinen rajajoki. Joki alkaa virtaaman nopeammin, sillä täällä on uomassa muutamia koskia. Keisarinkosken kylässä sijaitsee Keisarinkosken pato. Joki virtaa kylällä peltomaisemien läpi. Joki juoksee viisi kilometriä Metsäkulman alueen läpi ja saapuu Ruotilan laajalle peltoalueelle. Samalla kuntaraja lakkaa seuraamasta joenuomaa. Ruotilassa Summanjokeen yhtyy pohjoisesta tuleva Savilamminoja ja sen jälkeen joki laskee matalaan Kotojärveen.
Ennen Korjuksenkulmaa joki pujahtaa Niemenmäen ja Tuonniemenmäen välistä ja kääntyy Pitkäkosken kulmalla virtaamaan kohti länttä. Samalla kuntaraja saavuttaa joen uudelleen ja seuraa sitä pohjoisesta tulevaan Sippolanjoen haaraan asti. Ennen yhtymäkohtaa joki alittaa seututien 371, joka pysyttelee joen itäpuolella Haminan taajama-alueelle asti. Summanjoki kääntyy taas etelään päin ja ikään kuin säilyttää Sippolanjoen suunnan virratessaan leveän peltomaiseman halki. Merelle on vielä matkaa 17 kilometriä. Täällä Metsäkylässä sijaitsee Sahakoski, jossa on vedenpintaa nostava pato. Metsäkylässä joen ylittää ensin vinottain entinen rautatiesilta ja sen jälkeen poikittain kulkevan yhdystien 3712 silta. Kylän jälkeen joki tekee peltoaukealla mutkan, ohittaa Mätäjärven ja laskee Suurijärveen, josta on merelle matkaa kymmenen kilometriä. Järvestä etelään työntyvä lahtimainen ja leveä jokiosuus päättyy Reitkallissa Paljakankoskeen, joka purkautuu ensin Myllylahteen ja laskettelee koskien läpi Reitkallin pelloille. Siellä siihen yhtyy lännestä tuleva Suurioja. Summanjoki virtaa lopulksi kohti etelää, alittaa Laantinkulmalla rautatiesillan, jatkaa vaihelevan maaston läpi Haminan taajama-alueelle. Siellä joki alittaa ensin valtatien 7, sitten seututien 170 ja rauhoittuu laskiessaan leveäksi uomaksi kasvaneena matalaan ja kiviseen Summanlahteen.
Luettelo koskista
Summanjoen merkittävimmät kosket ovat alhaalta ylöspäin lueteltuna Alakoski, Yläkoski ja Rajakoski, Reitkallin koskista Alimmainen, Maantiesillan koski ja Laurinkoski, edelleen Paljakankoski, ja sitten Metsäkylän koskina Maantiesillan koski, Rautatiesillan koski ja Sahakosket, ylempänä vielä Pitkät kosket, joita ovat Hevoskoski ja Myllykoski.
Patoja
Stora Enso säännösteli Summanjoen ja sen yläjuoksun järvien vedenkorkeutta 1950-luvulta vuoteen 2010 asti, jotta Haminan Summan paperitehdas sai tarpeeksi vettä kaikkina vuodenaikoina. Saaramaanjärvessä ja Turpaankoskessa oli tarkoitusta varten säännöstelypadot. Kun tehdas lakkautettiin vuonna 2008, säännöstelylle ei enää ollut tarvetta, ja se lopetettiin kaksi vuotta tehtaan sulkemisen jälkeen. Säännöstelypadot on muutettu pohjapadoiksi syksyn 2010 ja kesän 2011 välisenä aikana.
Joen patoja ovat:
Historiaa
Summanjoen varrella on aiemmin toiminut useitakin teollisuuslaitoksia, kuten Turpaan ruutitehdas, Turpaan mylly ja Keisarinkosken saha.
Summanjoen vesistö
Summanjoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 569 neliökilometriä ja sen järvisyys on 2,2 %. Valuma-alueen pituus on 40 kilometriä ja sen suurin leveys on noin 30 kilometriä, ja se sijaitsee kokonaan ensimmäisen Salpausselän eteläpuolella. Sen suurimmat sivujoet ovat Sippolanjoki, Kuoppalanjoki ja Kelkanjoki.
1. Ukrainan rintama
12. tammikuuta 1945 1. Ukrainan rintama aloitti puna-armeijan hyökkäyksen Veikseljoen yli kohti Berliiniä ja se kukisti saksalaisten vastarinnan Krakovassa 19. tammikuuta kiivaiden taisteluiden jälkeen. Rintama saavutti Oderjoen ja muodosti sillanpääasemia sen länsipuolelle 30. tammikuuta. 15. helmikuuta sen onnistui vallata Breslaun kaupunki.
Viron kuntauudistus 2017
thumb|Viron maakunnat (mustat rajat) ja kunnat (valkoiset rajat) vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen. Virossa toteutettiin vuonna 2017 hallintouudistus, jossa Viron kuntien määrää vähennettiin. Uudistukseen liittyy maakuntahallinnon purkaminen.
Lainsäädäntö
Laki hallintouudistuksesta hyväksyttiin riigikogussa kesäkuussa 2016. Lain mukaan kuntien minimikoko Virossa on 5 000 asukasta. Sääntöön on poikkeuksia.
Kuntamuutokset
Muutoksessa Viron kuntien määrä väheni 134:llä 213:sta 79:ään. Pienten, alle 5 000 asukkaan kuntien määrä väheni 152:lla 169:stä 17:ään yhdistämällä pikkukuntia. Näin ollen isompien, yli 5 000 asukkaan kuntien määrä kasvoi 18:lla.
Muutos koski erityisesti harvaan asuttuja maakuntia maan länsi-, itä- ja eteläosissa; ei niinkään pohjoisosaa: esimerkiksi Harjumaan 23 kunnasta 13 säilyi entisellään ja Hiidenmaan kunnat yhdistettiin yhdeksi.
Maakunnat
Muutoksen osana maakuntahallinto puretaan vuoden 2018 aikana.
Ystävyyskuntaongelma
Suomen ja Viron kunnilla on ollut 1990-luvulla aloitettuja ystävyyskuntasuhteita yli 250. Molemmissa maissa tapahtuneiden merkittävien kuntamuutosten takia osapuolet joutuvat pohtimaan suhteiden tulevaisuutta uudelta pohjalta.
Olostunturi
Olostunturi on Muonion kunnassa sijaitseva tunturi, joka kohoaa 524 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Olostunturilla sijaitsee hiihto- ja laskettelukeskus.
Tunturin huipulle on rakennettu puolenkymmentä tuulivoimalaa. Näiden viiden 600 kilowatin voimalan kokonaistuotantokapasiteetti on 3 megawattia. Vuoden 2010 lopussa Suomen tuulivoiman kokonaistuotantokapasiteetti oli 197 megawattia.
Oloksen alueella sijaitsee saksalaisten autotehtaiden talvitestausasema, joka tarjoaa paikallisille asukkaille työpaikkoja talvisin.
Alueella sijaitsee myös Madeojan lehtosuojelualue.
Teatteri Telakka
pienoiskuva|Kulttuuritalo Telakka. Teatteri Telakka on Tampereen keskustassa Tullikamarin aukion laidalla sijaitseva kulttuuritalo. Se perustettiin vuonna 1996, kun ammattiteatteriryhmät Motelli Skronkle, Moraalia teatteri ja Ryhmä Fagerholm yhdistyivät. Perustajajäseniin kuului muun muassa näyttelijä Markku Peltola.
Telakalla on toimitilat Kaarlo Lindroosin vuonna 1909 suunnittelemassa punatiilirakennuksessa, joka on entinen mylly. Talo on suojeltu rakennustaiteellisin ja kulttuurihistoriallisin perustein. Se on kunnostettu talkoovoimin.
Teatteri Telakka valittiin vuoden teatteriksi vuonna 2016. Telakan kulttuuritalossa toimii teatterin lisäksi ravintola ja taidegalleria.
F4
F4 tai F-4 tarkoittaa seuraavia asioita:
Jennifer Clement
Jennifer Clement (s. 1960) on yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Clement tuli lokakuussa 2015 valituksi Kansainvälisen PEN:n ensimmäiseksi naispuoliseksi puheenjohtajaksi. Tätä ennen hän oli toiminut Meksikon PEN:n puheenjohtaja vuosina 2009–2012. Romaanillaan Varastettujen rukousten vuori (2014) hän sai Sara Curryn humanitaarisen palkinnon. Hänen muita proosateoksiaan ovat Basquiatin leski ja Rakkaudesta aseisiin.
Clement asuu Méxicossa. Hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta sekä antropologiaa New Yorkin yliopistossa ja ranskankielistä kirjallisuutta Pariisissa. Hän on proosan ohella kirjoittanut useita runokirjoja. Hän perusti siskonsa Barbara Sibleyn kanssa San Miguelin runoviikko -tapahtuman.
Simone Stelzer
Simone Stelzer (s. 1. lokakuuta 1969 Wien ), taiteilijanimeltään Simone, on itävaltalainen kevyen musiikin laulaja. Ensisijaisesti hän on profiloitunut iskelmämusiikin esittäjänä. Laulajanuransa ohella Simone on työskennellyt satunnaisesti elokuva- ja televisionäyttelijänä.
Ura
Simone Stelzer varttui Herzogenburgissa koillisessa Itävallassa. Hän aloitti laulajanuransa 15-vuotiaana Peter Panskyn yhtyeessä Peter Pan, joka menestyi vuonna 1985 Ö3-listalla singlellään "A Night in Hippodrome".
Läpimurtonsa Simone teki 1990, jolloin hän edusti Itävaltaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Keine Mauern mehr" ja saavutti sijan 10. Simonen esikoisalbumi Feuer im Vulkan ilmestyi samana vuonna. Albumilta Gute Reise, bon voyage ...  (1994) julkaistu single Wahre Liebe menestyi erinomaisesti. Vuonna 1996 julkaistiin albumi Ich liebe Dich, joka sisältää eurodance-tyyliä ja iskelmää yhdistävää musiikkia.
Vuodesta 1997 alkaen Simonelle alkoivat tuottaa ja kirjoittaa musiikkia muun muassa Adam Schairer, Alfons Weindorf ja Bernd Meinunger: syntyi useita menestyskappaleita, kuten "Nimm mich einfach so wie früher in den Arm", "Verlier mein Herz nicht, wenn du gehst", "Die Frau im Zug", "Solang wir lieben", "Nachts geht die Sehnsucht durch die Stadt" ja "Die Nacht vor dir". Simone on laulanut myös duettoja, joista mainittakoon "Merci mon Amour" Uwe Bussen kanssa (2004), "Alles durch die Liebe" Bernhard Brinkin kanssa (2007) ja "Ich denk noch an dich" Charly Brunnerin kanssa (2012).
Vuonna 2009 Simone vaihtoi levy-yhtiötä Koch Universalista Sonyyn. Tuottajaksi tuli David Brandes. Albumi Morgenrot (2009) myi Itävallassa kultaa ja menestyi myös Saksan listoilla. Vuonna 2013 julkaistiin Simonen ja Charly Brunnerin duettoalbumi Das kleine große Leben, kumpainenkin sai teoksesta Amadeus Award -palkinnon vuonna 2014.
Simone avioitui 3. lokakuuta 2009 Alexander Kreisslin kanssa.
Poltettu oranssi
Poltettu oranssi – balladi sanan ja veren ansoista (1968) on Eeva-Liisa Mannerin kirjoittama näytelmä. Alaotsikkonsa mukaan näytelmä "tapahtuu pikkukaupungissa kymmenluvulla ennen I maailmansotaa". Tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun alun porvalliseen kotiin, josta perheen tytärtä viedään psykoterapeutin pakeille. Näytelmän nimi viittaa tytön unissaan näkemäänsä hevoseen, jonka nimi on Poltettu oranssi.
Psykoanalyyttinen näytelmä voidaan nähdä niin aikakautensa kuvaukseksi kuin ajattomaksi perhesuhteiden tutkimukseksi.
Kirja
Näytelmästä on julkaistu kaksi painosta:
Teatteri
Näytelmä on ollut ilmestymisestään asti suosittu. Sitä on esitetty lukuisissa eri teattereissa ympäri Suomea.
Ooppera
Tauno Marttinen sävelsi kirjan pohjalta samannimisen oopperan, joka sai kantaesityksensä televisiossa 1971 ja näyttämöensiesityksensä Suomen Kansallisoopperassa 1975. Teosta pidetään Marttisen parhaana oopperana.
Aiheesta muualla
Poltettu oranssi
Khnum
left|thumb|200px|Khnum-jumala.
Khnum oli muinaisessa Egyptissä palvottu luojajumala. Khnumin palvonnan keskus sijaitsi Elefantinen saarella Ylä-Egyptissä.
Khnum (tunnetaan myös nimillä Khenmew, Khnemu, Khenmu, Chnum) kuvattiin usein oinaspäisenä miehenä, jolla oli sulkien ympäröimä auringonkehrä päänsä päällä. Khnum oli alun perin Niilin kataraktialueen paikallinen jumala, mutta tämän kultti Niilin henkilöitymänä levisi myöhemmin koko Egyptiin. Hänet yhdistettiin myös läheisesti auringonjumala Rahan.
Luojajumalana Khnum toimi sielujen luojana. Uskottiin, että jokaisella ihmisellä oli kaksi (tai jopa useampia eri) sielu(j)a, ka ja ba. Khnum muotoili sielut omin käsin kuten savenvalaja luo ruukut dreijansa avulla, ja jumalan nimi viittaakin valamiseen. Paitsi että hänen sanottiin muotoilevan ihmiset itsessään, katsottiin hänen luovan myös uudet jumalat ja uusimmat asiat maailmassa.
Khumin vaimoina ovat olleet Sati, oma tyttärensä Anukis, Menhit ja myöhempinä aikoina Heqet. Menhitin kanssa Khnumilla oli poika Hike. Khnum mainitaan myös Elefantinessa sijaitsevassa steelassa, niin sanotussa Nälänhätästeelassa jossa kerrotussa myytissä hän antaa Imhotepille unen seitsemän vuoden nälänhädästä. Steela pystytettiin kuitenkin vasta Ptolemaiosten dynastian aikaan eli se on huomattavasti myöhemmältä ajalta kuin Imhotep.
Kiovan taistelu
Kiovan taistelu oli Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Kiovan kaupungin hallinnasta toisessa maailmansodassa 23. elokuuta – 26. syyskuuta 1941.
Taustaa
Heinäkuun 1941 lopulla Saksan keskustan armeijaryhmän nopea eteneminen itärintaman keskiosassa ja suuret tasangot etelän armeijaryhmän välirajalla mahdollistivat lähes koko Neuvostoliiton Kiovan kaupungin ympäristöön ryhmittyneen Luoteisrintaman kohtaamisen. Puna-armeijan Umanin taistelussa kärsimät panssarivaunu- ja kuljetusvälinetappiot estivät joukkojen tehokkaan siirtämisen, mutta siitä huolimatta alueella olleet joukot aiheuttivat vakavan uhan saksalaisten etenemiselle. Keskittymä oli suurin itärintaman puna-armeijan ryhmityksistä.
Hitler keskeytti 3. elokuuta etenemisen kohti Moskovaa keskittäen joukkoja Kiovan kukistamiseen. Direktiivin No. 34 täydennys julkaistiin 12. elokuuta, ja siinä esitettiin kompromissi Kiovan ja Moskovan suuntien välillä. 2. ja 3. panssariryhmä pidettiin keskustan armeijaryhmässä eikä niitä siirretty alkuperäisen suunnitelman mukaisesti pohjoiseen ja etelään. Lisäksi pohjoisen armeijaryhmän 4. panssariryhmä siirrettiin keskustan armeijaryhmään, kunhan armeijaryhmä olisi saavuttanut suunnitellut tavoitteensa. Kolme panssariryhmää johtaisi lopullista marssia Moskovaan.
Taistelujen kulku
Heinz Guderianin 2. panssariryhmä hyökkäsi 7. syyskuuta pohjoisesta Kiovan itäpuolen Romnyä kohti. Ewald von Kleistin 1. panssariryhmä hyökkäsi 10. syyskuuta etelästä Kiovan itäpuolelle.
Lopputulos
upright|pienoiskuva|107 540 neuvostosotilasta palkittiin mitalilla Kiovan puolustamisesta 21. kesäkuuta 1961. Saksalaiset ottivat taistelussa 665 000 vankia ja saivat tuhansittain tykkejä ja liki 900 panssarivaunua.
Dragonball GT
Dragonball GT on jatko-osa Akira Toriyaman suositulle Dragon Ball anime- ja mangasarjalle. Dragonball GT on julkaistu vain animena. Akira Toriyama suunnitteli siihen muutaman hahmon.
Helsingin Taitoluisteluklubi
thumb|Seuran SM-seniorimuodostelmaluistelujoukkue ja moninkertainen maailmanmestari [[Rockettes.]] Helsingin Taitoluisteluklubi (HTK) on suomalainen taitoluisteluseura, joka aloitti HJK:n jaoksena 1960-luvulla, mutta itsenäistyi 1972 omaksi seurakseen.
Dragonball GT
Mustatähti-lohikäärmekuulat (Black Star Dragon Ball)
Dragonball GT:n tarina alkaa siitä, kun Goku ja Uub harjoittelevat Denden palatsissa. Samaan aikaan Keisari Pilaf saapuu paikalle aikomuksenaan varastaa seitsemän mustaa lohikäärmekuulaa ja toivoen maailmanherruutta. Kuitenkin Gokun keskeyttämänä Pilaf sanoo vahingossa toivovansa Gokun olevan taas pieni. Sitten lohikäärme toteuttaa Pilafin toiveen ja muuttaa Gokun lapseksi. Tämän myötä kuulat hajaantuvat ympäri Universumia, joten Goku, Trunks, sekä Gohanin ja Videlin tytär Pan lähtevät etsimään Bulman suunnittelemalla avaruusaluksella seitsemää mustatähtistä lohikäärmekuulaa, sillä jos niitä ei palautettaisi maahan vuoden sisällä koko planeetta räjähtäisi. Matkallaan ystävykset saivat joukkoonsa uuden ystävän, pienen robotin nimeltä Giru/Gil, joka söi lohikäärmetutkan ja sen jälkeen siitä tuli itse lohikäärmetutka ja Panin hyvä ystävä.
Helsingin Taitoluisteluklubi
HTK:n perustaja Jane Erkko toi muodostelmaluistelun Suomeen 1984. HTK:n muodostelmaluistelujoukkueita ovat senioritasolla Rockettes ja junioritasolla Team Fintastic. Seuralla on myös noviisi- ja minorijoukkueet (Finettes ja Novettes, sekä Peppermints ja MiniMints), sekä tulokasjoukkue MiniSparkles, sekä aikuisjoukkue JääLeidit ja kansallisissa senioreissa luisteleva Best before. Seuran muodostelmaluistelun päävalmentaja on Kaisa Arrateig. HTK:lla on myös monen tasoisia yksinluistelun harrastaja- ja kilparyhmiä. Yksinluistelun päävalmentajana toimii Tiia-Riikka Pietikäinen.
Dragonball GT
Baby
Goku ja kumppanit saavat vastaansa vihollisen nimeltä Baby, jonka oli suunnitellut ilkeä Dr. Muyy. Babyn suunnitelmiin kuului hävittää koko saiyalaisrotu, koska he tuhosivat Babyn kotiplaneetan. Babyn tekniikoihin kuuluu se, että hän pystyy "imeytymään" vastustajansa sieluun. Niin hän tappaakin luojansa ottamalla tämän ruumiin haltuunsa. Myöhemmin hän ottaa Trunksin muodon, mutta Trunks selviää tästä. Jonkin ajan päästä Baby suuntaa maahan, missä hän saa Vegetan, Gohanin ja Gotenin kokonaan haltuunsa, kuten myös lähes kaikki maapallon asukkaat. Samalla Kibitoshin (tai Kibito Kai englanniksi dubatussa versiossa) ja Vanha Kai yrittävät kiskoa Gokun hännän ulos, jotta Goku voimistuisi ja pystyisi muuttumaan Super Saiyan 4 -muotoon. Baby onkin jo epätoivoinen Super Saiyan 4 Gokua vastaan kunnes muuntautuu Gokun tavoin "Golden Oozaruksi"(jättiapinaksi) ja taistelun kiristyessä lopulta Goku yrittää tuhoaa Kamehamehalla Golden Oozaru Babyn mutta Baby selvisi siitä ja aikoo tuhota Gokun mutta Majuub alkaa nostaa voimiaan Babyn sisällä ja se saa Babyn voimaan huonosti ja hän menee polvilleen maahan. Lopulta Goku ja Majuub tuhoavat Golden oozarun mutta Baby on hengissä, vaikkakin heikkona. Bulma auttaa hänet pakoon ja Baby suuntaa pakoon maasta, mutta Goku ampuu Kamehamehan alusta päin ja Baby sinkoutuu aurinkoon. Babyn viimeiset sanat ennen kuolemaansa olivat: "Kostan tämän, saiyalaiset, vannon sen!!!".
Helsingin Taitoluisteluklubi
Helsingin Taitoluisteluklubin yksinluistelijat ovat kautta aikojen menestyneet hyvin niin kotimaassa kuin ulkomailla. Seuran kasvatteja ovat muun muassa Tintti Wegelius, Pekka Leskinen ja Elise Ahonen sekä Mikko Minkkinen.
Dragonball GT
Super-17 (Super Android 17)
Tohtori Muyy ja tohtori Gero yhdistävät voimansa ja luovat uuden androidi 17:n, joka aukaisee portin pois helvetistä yhdessä maassa olevan kopionsa kanssa jolloin kaikki Z-sotureiden viholliset saavat mahdollisuuden palata Maahan. Goku lähtee pysäyttämään Geroa ja Myuuta mutta nämä karkaavat androidi 17:n kanssa, jolloin portti sulkeutuu. Goku saa vastaansa voimiltaan kehittyneet Cellin ja Friezan jotka käyttävät Gokuun kaikkia mahdollisia tekniikoita sekä uutta, joka lähettää Gokun helvetin pohjalle jossa mummo esittelee hänelle hänen kidutuslaitteitaan, mukaan lukien kirpaisevaa jääkiduttajaa, jonka jäästä Goku kuitenkin vapautuu ja käyttää laitetta Celliin ja Friezaan. Kun Pan kukistaa Punaisen rusetin armeijakunnan kätyreitä, Gohan saa vastaansa Myuun luoman kenraali Rilldon joka melkein voitti Gokun, Trunksin ja Panin planeetta M2:lla. Majuub, Trunks sekä Goten taistelevat kaupunkia uhkaavia Saibamaneja, Pui puita, Yakonia sekä androidi 19:aa vastaan. Vegeta hoitelee helposti vanhan henkivartijansa Napan mutta saa vastaansa uuden androidi 17:n joka taistelee tasavertaisesti Vegetaa vastaan. Mutta kun toinen androidi 17 tulee, nämä yhdistyvät ja muuttuvat super android 17:ksi, jolle eivät edes Vegeta, Gohan, Trunks, Goten tai Majuub mahda mitään edes yhdessä. Lopulta Goku saapuu Maahan ja pystyy taistelemaan Super android 17:aa vastaan. Super 17 kuitenkin voittaa Gokun helposti, ja juuri ennen kuin Super 17 oli ampumassa energiapalloa, androidi 18 tulee paikalle ja Goku saa tuhottua Super 17:n hänen avulla.
Varjolohikäärme-saaga (Shadow Dragon saga)
Voitettuaan Super 17:n Goku ja muut kutsuvat Shenlongin palauttamaan kaikki kuolleet henkiin. Kun he ovat kutsumassa Shenlongia, lohikäärmekuulat kuitenkin murtuvat ja niistä vapautuu ilkeä sikaria polttava lohikäärme, joka jakaantuu seitsemäksi pahaksi lohikäärmeeksi. Goku voittaa kuusi ensimmäistä helpohkosti, mutta seitsemäs yhdistää muut lohikäärmekuulat itseensä ja muuttuu Super Yi shing Longiksi (tunnetaan myös Omega Shenronina). Kun Goku näyttää olevan häviämässä, Vegeta saapuu paikalle 4. asteen supersaiyanilaismuodossa. Hän ja Goku fuusioituvat muodostaen Supersaiyan 4 Gogetan. Fuusion aika kuitenkin loppuu kesken (4. asteen supersaiyalaismuoto vie niin paljon energiaa, että he pystyivät olemaan siinä muodossa vain 15 min.) ja Gokun täytyy voittaa Super Yi Xing Long omin voimin. Kun Goku on onnistunut tässä genkikuulan (myös Genki Dama, tai Spirit Bomb) avulla, Shenlong ilmestyy sanoen ettei yhtään toivetta toteuteta enää pitkään aikaan. Vaihtokauppana yhdestä toiveesta Goku lähtee Shenlongin mukaan. Kun Goku lentää pois, lohikäärmekuulat sulautuvat häneen kiinni. Ennen lopullista lähtöään Goku käy Mutenroshin saarella tervehtimässä ensimmäistä opettajaansa ja hyvää ystäväänsä Kuririnia. Goku ja hyvin vanhaksi tullut Kuririn ottavat pienen ottelun. Goku häviää tahallaan ja lähtee huomaamattomasti ilman suurempia hyvästejä. Sata vuotta myöhemmin vanha Pan istuu yleisössä Maailman vahvin -turnauksessa kannustaen lapsenlastaan Goku Junioria. Kehässä häntä vastaan tulee Vegeta Junior. Panin katsellessa ottelua hän huomaa isoisänsä Gokun ja lähtee seuraamaan tätä. Kun Pan yrittää seurata Gokua, hän katoaa. Sarja loppuu kuvaan, jossa Goku lentää pois Kinto-un -pilvellä. Ennen Gokun lähtöä, näytetään kohtauksia asioista hänen elämänsä aikana. Kuten tapaaminen Bulman kanssa ja siitä eteenpäin. Flashbackien aikana soi GT-kauden alkutunnarin pidempi versio.
Dragon Ball
Paavo Uotila
Paavo Uotila (4. huhtikuuta 1881 Urjala – 25. marraskuuta 1964 Urjala) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli useita pääasiassa jugend-tyylisiä rakennuksia Viipuriin.
Henkilöhistoria ja ammattiura
Uotilan vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Wilhelm Uotila ja Hilma Juhontytär Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 Tampereen lyseosta ja valmistui arkkitehdiksi 1906 Polyteknillisestä opistosta. Uotila työskenteli aluksi eri arkkitehtitoimistoissa, kunnes hänet 1912 valittiin Viipurin kaupunginarkkitehdiksi Johan Blomqvistin jälkeen. Tässä virassa hän oli vuoteen 1928 saakka. Uotila suunnitteli Viipuriin kouluja, sairaaloita ja muita kunnallisia laitoksia ja lisäksi yhteensä 22 kerrostaloa. Hän suunnitteli joitakin rakennuksia myös Lahteen ja Sortavalaan. Rakennukset edustivat tyylillisesti aluksi jugendia ja myöhemmin 1920-luvun klassismia.
Uotilan hankki Viipurista lähdettyään Kankaanpään tilan Urjalasta ja rakensi sinne itselleen kaksikerroksisen asuintalon luonnonkivisine julkisivuineen. Hän suunnitteli myös Urjalan Säästöpankin talon ja useita huviloita yksityishenkilöille. Viipurin kaupunginarkkitehtina häntä seurasi Väinö Keinänen.
Maatalousyrittäjä
Maatalousyrittäjä on Suomen eläkelainsäädännössä henkilö, joka harjoittaa maataloutta, kalastusta tai poronhoitoa itse työhön osallistuen ja olematta työsuhteessa. Myös vastaavaa työtä tekevät perheenjäsenet katsotaan eläkesäädösten kannalta maatalousyrittäjiksi. Maatalouden harjoittajan maatalousmaan pinta-alan on oltava vähintään viisi hehtaaria.
Cyrille Adoula
Adoula aloitti uransa ammattiyhdistysliikkeessä. Yhdessä Patrice Lumumban kanssa Adoula perusti 1958 Belgian Kongon ensimmäisen poliittisen puolueen Mouvement National de Congo. Hänen ja Lumumban välille tuli kuitenkin pian välirikko. Syksyllä 1960 Adoulasta tuli sisä- ja puolustusministeri, sitten Lumumban murhan jälkeen pääministeri vuosiksi 1961–1964. Adoula toimi sen jälkeen suurlähettiläänä Brysselissä ja Washingtonissa ja lyhyesti ulkoministerinä 1969–1970.
Maat
right|thumb|200px|Ma'at kuvattuna siivekkäänä naisena [[Kuninkaiden laakson haudassa KV11.]] Maat oli muinaisessa Egyptissä palvottu oikeuden ja totuuden jumalatar. Häntä palvottiin laajalti ympäri maata.
Maat kuvattiin naisena, jolla oli päänsä päällä strutsin sulka. Maatin sulan katsottiin edustavan oikeutta ja totuutta, joten Kuolleiden kirjassa sitä käytetään vastapainona punnittaessa vainajan sydäntä. Maat oli myös oikeudenkäynneissä tärkeässä asemassa.
Maat-nimitystä käytettiin kuvaamaan sekä jumaltarta että varsinaista oikeuden ja totuuden käsitettä. Maat piti yllä universumin järjestystä ja esti sitä ajautumasta kaaokseen. Myös faaraoiden tuli noudattaa Maatin lakia tehdessään päätöksiä.
Maatin katsottiin usein olevan Thot-jumalan vaimo.
Kotouttaminen ja vieraannuttaminen (käännöstiede)
Kotouttaminen ja vieraannuttaminen ovat käännösstrategioita, joita kääntäjä hyödyntää mukauttaessaan tekstiä kohdekulttuuriin. Kotouttaessa teksti mukautetaan hyvin lähelle kohdekielen kulttuuria, mikä voi johtaa tiedon häviämiseen lähtötekstistä. Vieraannuttaessa lähdetekstin informaatio pyritään säilyttämään ja sen säilymiseksi kohdetekstin konventioita rikotaan tietoisesti.
Käsitteen teoriaa
Ensimmäisenä kotouttamisesta ja vieraannuttamisesta systemaattisena teoriana on puhunut Friedrich Schleiermacher, jonka mukaan kääntäjän ei ole tarkoitus tehdä käännöksestä helposti lähestyttävää vaan lukijan tulee ponnistella ymmärtääkseen tekstiä. Näin kääntäjällä siis on käännöstä tehdessään kaksi mahdollisuutta: joko hän jättää kirjailijan mahdollisimman rauhaan ja liikuttaa lukijaa häntä kohti tai vastavuoroisesti jättää lukijan mahdollisimman rauhaan ja liikuttaa kirjailijaa lukijaa kohti.
Käsitteet on nykyaikana nostanut näkyvästi esiin Lawrence Venuti vuonna 1995 kirjassaan The Translator’s Invisibility: A History of Translation. Venuti toi mukanaan ajatuksen, jonka mukaan kahtiajako kotouttamisen ja vieraannuttamisen välillä oli ideologinen.
Venutin mukaan kotouttava strategia pyyhkii kulttuuriset arvot väkivaltaisesti pois ja hän puhuukin vahvasti vieraannuttavan strategian puolesta. Vieraannuttava strategia auttaa lukijaa tarkastelemaan käännöstä alkuperäiskulttuurin asemasta. Hyvä käännös siis korostaisi lähdetekstin vierasperäisyyttä ja toisi lähdekulttuurin ja hallitsevan kohdekulttuurin väliset erot esiin sen sijaan, että sulauttaisi nämä erot kohdekulttuuriin. Kääntäjän työnä on tuoda esiin kulttuurien väliset taitekohdat, säilyttää niiden merkitykset ja ulkomaisuus ja siirtää ne kohdekieliseen tekstiin. Jokainen askel käännösprosessissa tulisi määritellä lähdekielen kulttuuristen arvojen kautta. Venutikin vaatii kääntämään niin, että lukija joutuu kohtaamaan tekstin vierauden. Vieraannuttaminen voi tapahtua esimerkiksi käyttämällä vähemmistörekisteriä, murteita, slangia tai vieraita sanoja
Siihen, käyttääkö kääntäjä enemmän vieraannuttavaa vai kotouttavaa käännösmenetelmää, vaikuttaa lähdekielen ja kulttuurin status suhteessa kohdekieleen ja -kulttuuriin. Yleensä valta-asemassa olevissa kulttuureissa, kuten angloamerikkalaisessa kulttuurissa, suositaan kotouttavia eli lähdetekstiä kohdekieleen ja -kulttuuriin mukauttavia käännöksiä, kun taas pienissä kulttuureissa ja kielissä vieraannuttava eli Gideon Touryn termein adekvaattinen kääntäminen on tavallisempaa. Sitä kautta vieraita käsitteitä ja ilmauksia, esimerkiksi anglismeja, myös vähitellen omaksutaan kohdekieleen.
Muita kotouttamisen ja vieraannuttamisen tematiikkaan liittyviä teorioita
Yksi nykyajan huomattavimmista käännöstutkimuksen teorioista, niin sanottu manipulaatioteoria, tarkastelee käännöksiä vastaanottavan kulttuurin näkökulmasta. Teoria tarkastelee käännöksiä nimenomaan itsenäisinä kokonaisuuksina ja keskittyy niihin piirteisiin, jotka erottavat käännöksen vieraasta lähtötekstistä. Manipulaatioteoriassa tarkastelukulma on siis vastaanottajalähtöinen ja jokaista käännöstä tarkastellaan erillisenä mittatilaustyönä, joiden tutkimuksessa korostetaan deskriptiivisyyttä, funktionaalisuutta ja systeemisyyttä.
Teorian kolmesta peruskäsitteestä autonomisuus määräytyy sen perusteella, miten tietyt ominaisuudet ja kirjoituskäytännöt erottavan sen sekä lähtötekstistä että vastaavista kohdekielisistä teksteistä. Toinen peruskäsite, ekvivalenssi, tarkoittaa vastaavuutta käännöksen ja lähtötekstin välillä. Kolmas peruskäsite, funktio eli tarkoitus, ulottaa tekstin tarkastelukulman aina tekstin tehtävistä kulttuurin, talouden tai jonkin ideologian määrittämiin tarkoituksiin.