cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AFI
Decemberundeground, I Heard A Voice: Live From Long Beach
6.6.2006 merkitsi julkaisupäivää STS:n jatkolle, albumille Decemberunderground. Albumi debytoi Yhdysvaltojen virallisen albumilistan sijalla 1 ja on sittemmin myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän, yli 500 000 kappaletta. Albumia julkaistiin kaksi singlehittiä, Miss Murder ja Love Like Winter. AFI oli uransa huipulla ja haluttu esiintyjä ympäri maailman. 2006 joulukuussa julkaistiin live-DVD ja CD I Heard A Voice: Live From Long Beach.
Fragile Hollow
Fragile Hollow on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1997 nimellä Prophet. Saatuaan levytyssopimuksen Avantgarde Musicilta yhtye vaihtoi nimensä Fragile Hollow’ksi vuonna 2001, jotta ei olisi sekaantunut samannimiseen yhdysvaltalaisyhtyeeseen. Esikoisalbumi Effete Mind julkaistiin 2003. Kesällä 2016 yhtye julkaisi toisen kokopitkän albuminsa Entityn.
AFI
Crash Love
29.9.2009 julkaistiin DreamWorks Recordsille viimeiseksi jäänyt AFI-levytys, Crash Love, joka ei nauttinut myynnillisesti niin suurta menestystä kuin kaksi edeltäjäänsä. Albumi otti myös suuntia sisällössään, jotka eivät enää miellyttäneet vanhaa yleisöä. Muun muassa Havokin päätös olla harrastamatta huutolaulua levyn kappaleissa oli monien mielestä virhe ja vei suuren osan yhtyeen totutusta, raivokkaasta ilmaisusta. Myös tiedostettu halu tehdä puhdas, siisti pop-rock-levy jätti monet kylmäksi. Laulaja Havok onkin myöhemmin todennut, että monelta yhtyeen musiikkia ennen seuranneelta Crash Love meni täysin ohi. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, ”Medicate” ja ”Beautiful Thieves”.
Tauko, sivuprojektit
Yhtyeen tähänastisen uran pisin tauko, joka kesti kaksi vuotta, antoi jäsenille aikaa toteuttaa muita intressejään, noteeratuimpina Havokin ja Pugetin elektronisen tanssimusiikkiduo Blaqk Audion kakkosalbumin julkaisu ja Havokin esiintyminen Billie Joe Armstrongin luotsaamassa, Green Dayn ”American Idiot”-albumiin perustuvassa Broadway-näytelmässä St. Jimmyn roolissa. Havok sai myös sivuosan näyteltäväkseen poliittisessa draamakomediassa ”Knife Fight” ja julkaisi ensimmäisen romaaninsa, "Pop Kids". Adam Carson soitti hetken rumpuja Reckless Kind rock-yhtyeessä ja Hunter Burgan työskenteli sessiomuusikkona ystäviensä musiikkiprojekteissa (muun muassa kanadalainen rock-duo Tegan & Sara ja Alkaline Trio-nokkamies Matt Skiban sivuprojektissa) ja julkaisi 2013 kesäkuussa Las Gatas Beach Club-albumin iTunesissa.
Uusi levy-yhtiö, Burials
22.10.2013 yhtye julkaisi odotetun albuminsa Burialsin uudella levymerkillä Republic Records. Levyn julkaisua edelsi yhtyeen internet-sivuilla julkaistu usean, lyhyen videoklipin sarja, joka kuvasi albumin tematiikkaa symbolismin keinoin. Videot kulminoituivat esiintymisvideoon kappaleesta "I Hope You Suffer". Albumi oli yleisön ja kriitikoiden osalta kiitelty paluu synkkään, raivokkaaseen kappalemateriaaliin, kuitenkaan tinkimättä yhtyeelle ominaisesta uudistumisen halusta. Havok kertoi kokeneensa viimeisen albumin julkaisun jälkeen rankkoja aikoja ihmissuhteisiin liittyen, jonka myötä sanoituksista tuli tähänastisesti paljastavinta ja suorasanaisinta, mitä Havokin kirjoituskynästä on koskaan irronnut. Albumilta on julkaistu yksi single, ”17 Crimes”, joka saa jatkoa kappaleesta ”A Deep Slow Panic”.
Jyllanninhevonen
Jyllanninhevonen eli juutinhevonen on raskas keskikokoinen tanskalainen työhevosrotu. Jyllanninhevonen sopii kaikkeen työajoon, mutta rotu on vähentynyt ja nykyisin niitä nähdään ainoastaan kaupunkien kaduilla vetämässä kärryjä.
Jaavanpöllönen
Jaavanpöllönen (Otus angelinae) on harvinainen pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa Jaavan saarella, jossa tunnetaan seitsemältä vuorelta. Viime aikoina se on kuitenkin nähty vain kolmella, tosin erilaiset arviot yhdessä sen äänettömyyden kanssa viittaavat siihen, että sitä voisi olla enemmän ja laajemmalla alueella, kuin on tiedossa.
Jyllanninhevonen
Ominaisuudet
Jyllanninhevonen on jalostettu rauhalliseksi ja voimakkaaksi työhevoseksi. Liikkeet ovat tarmokkaat ja irtonaiset. Pyöreä runko ja massiivinen takaosa on peritty suffolk punchilta. Selvin ero näiden rotujen välillä on jyllanninhevosen pitkät vuohiskarvat. Säkäkorkeus on noin 150–160 cm.
Jaavanpöllönen
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset vuoret 1 000–2 000 metrin korkeudessa. Ylempänä vuoristossa sen elinalueet ovat turvatut, mutta alempana sen uhkana ovat erilaiset kehityshankkeet, kuten matkailu, sekä maanviljely.
Jyllanninhevonen
Historia
Jyllanninhevonen polveutunee osittain esihistoriallisista metsähevosista, joita vietiin Tanskasta Englantiin. Vanha jyllantilainen hevonen oli 1100-luvulle mennessä kehitetty kestäväksi ja vähemmällä ruoalla pärjääväksi sotahevoseksi. Nykyiseen muotoonsa rotu kehittyi 1800-luvulla, jolloin rotuun risteytettiin englantilaisia hevosrotuja, etenkin suffolk punchia, mutta myös muita rotuja kuten kevyitä ajotyyppisiä rotuja clevelandinruunikkoa ja yorkshirenvaunuhevosta.
Saksassa käytettiin jyllanninhevosia vielä 1900-luvulla schleswiginhevosen kehittämisessä.
Ah Puch
thumb|Ah Puch Ah Puch, joka tunnetaan myös nimellä Hunhau, on mayojen mytologiassa kuoleman jumala, joka hallitsee Mitlania, alamaailmaa. Tutkijat kutsuvat häntä yleensä jumala A:ksi.
Ah Puch asui tarujen mukaan yhdeksännessä ja alimmassa manalassa, hirvittävässä kidutuksen tyyssijassa. Ah Puch kuvataan usein ihmiseksi, jolla on pöllön pää. Ah Puchia on kuvailtu myös luurangoksi tai paisuneeksi ruumiiksi. Ah Puch vaikuttaa yhä Keski-Amerikassa. Guatemalassa ja Meksikon Jukatanin niemimaalla elävät intiaanit kunnioittavat häntä Yum Cimlinä, kuoleman herrana. Uskotaan, että hän vaanii sairaiden koteja etsien lakkaamatta saalista. Ah Puch liitetään usein myös koiraan, kuoleman ja tuonpuoleiseen siirtymisen symboliin.
Rudus
Rudus Oy on suomalainen kivipohjaisia rakennusmateriaaleja valmistava yhtiö. Se kuuluu kansainväliseen CRH-konserniin.
Historia
Lohjan Kalkkitehdas Oy (myöhemmin Oy Lohja Ab) osti 6. helmikuuta 1931 perustetun Oy Rudus Ab:n vuonna 1939. Vuonna 1961 yhtiö sulautettiin emoyhtiöön. Lohja Rudus oli viimeinen Oy Lohja Ab:n yksikkö, joka luopui yhtiön tunnusomaisesta keltaisesta väristä ja nimestä Lohja. Yhtiön nimi muuttui Rudus Oy:ksi 1. tammikuuta 2008.
Kloorietyyni
Kloorietyyni eli klooriasetyleeni (C2HCl) on kloorattuihin alkyyneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on suhteellisen pysymätöntä ja myrkyllistä kaasua.
Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa kloorietyyni on väritöntä ja voimakkaan pahanhajuista kaasua. Se ei liukene veteen, mutta liukenee vähäisessä määrin etanoliin. Yhdiste on ilmassa äärimmäisen helposti syttyvää ja räjähtävää ja on stabiilia vain suojakaasun alaisuudessa pimeässä. Se on myrkyllistä ja ärsyttää hyvin voimakkaasti hengitysteitä.
Kloorietyyniä on havaittu huomattavia määriä vulkaanisissa kaasuissa muun muassa Etnalta, Vulcanolta ja Satsuma-Iwojima-tulivuorelta. Lisäksi sitä on havaittu muodostuvan maaperässä abioottisissa olosuhteissa katekolista niin kusutulla Fenton-reaktiolla Fe3+-ionien katalysoimana. Kloorietyyniä voidaan valmistaa synteettisesti 1,2-dikloorieteenin ja natriumhydroksidin etanoliliuoksen välisellä reaktiolla elohopeasyanidin läsnä ollessa. Sitä muodostuu myös kuumennettaessa diklooriakryylihappoa.
Kärkkäri
pienoiskuva|Kärkkäri sipulilla. Kärkkäri on oululaisen Kotivaran valmistama grillimakkara. Se on yksi Kotivaran tunnetuimmista tuotteista ja sitä on valmistettu vuodesta 1956 lähtien. Sitä pidetään myös oululaisena perinneruokana.
Kärkkäri valmistetaan siten, että sian- tai lampaansuoli täytetään makkara-aineella, joka koostuu ohraryyneistä, naudanlihasta ja mausteista. Sen jälkeen makkarat keitetään ja savustetaan kypsiksi. Lopuksi ne jäähdytetään, leikataan erilleen ja pakataan tyhjiöpakkauksiin.
Perinteiseksi Kärkkärin valmistustavaksi on mainittu paistaa makkara runsaassa öljyssä paistinpannulla. Perinteisesti se nautitaan sinapin sekä hakatun sipulin kera.
Historia
Kärkkärin suunnittelun panivat alulle oululaiset grilliyrittäjät, jotka toivoivat Kotivaran kehittävän makkaran, joka olisi hyvää myös paistettuna. Alkuaikoina Kärkkäriä myytiin vain oululaisilla grillikioskeilla yöaikaan. Silloin makkarasta käytettiin myös lempinimeä Aamiaismakkara.
Kauppojen tuotevalikoimien monipuolistuessa ajan myötä alkoi Kärkkärin suosio hiipua. 1990-luvulla katsottiin sen tulleen elinkaarensa päähän. 2000-luvun alkupuoliskolla Kotivara ilmoitti liha-alan kiristyneen kilpailun takia vähentävänsä keittomakkaroiden tuotevalikoimaa, joihin myös Kärkkäri kuuluisi. Kärkkärin valmistamisen lopettaminen aiheutti suurta keskustelua. Muun muassa oululainen Pro Kärkkäri -ryhmä järjesti vuonna 2003 kampanjan, jolla keräsi kansalaisilta adressiin nimiä, että Kärkkärin valmistusta ei lopetettaisi. Adressiin tuli liki 3 000 nimeä, joka luovutettiin Kotivaran johdolle.
Adressin myötä Kotivara tiedotti myöhemmin jatkavansa Kärkkärin valmistusta. Yrityksen silloinen toimitusjohtaja Jorma Orvola totesi jälkeenpäin, että tuotteen lopetus olisi ”merkinnyt arvaamatonta imagotappiota ja aiheuttanut myös kaupallista tappiota.”
Carl Wilson
pienoiskuva|Carl Wilson vuonna 1966. Carl Dean Wilson (21. joulukuuta 1946 Hawthorne, Kalifornia, Yhdysvallat – 6. helmikuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten The Beach Boysin kitaristina.
Carl Wilson oli yksi Beach Boysin perustajajäsenistä yhdessä veljiensä Brian Wilsonin ja Dennis Wilsonin sekä serkkunsa Mike Loven kanssa. Carlilla oli absoluuttinen sävelkorva. Kuten Beach Boysin kaikki jäsenet, Carl toimi myös yhtyeen laulajana. Hänet muistetaan parhaiten kappaleen "God Only Knows" tulkinnasta. Carlin sooloura alkoi vuonna 1981, jolloin ilmestyi soolodebyytti, Carl Wilson. 1983 ilmestyneen seuraavan levyn, Youngbloodin jälkeen Carl Wilson ei julkaissut enää uusia sooloalbumeita.
Carl Wilson sairastui keuhkosyöpään vuonna 1997 ja kuoli siihen vuonna 1998, vain kolme kuukautta äitinsä, Audree Wilsonin jälkeen.
Koripallon Mestarien liiga 2016–2017
Sarja perustettiin urheilullisiin saavutuksiin pohjautuvaksi ja vastaiskuksi yksityisomisteisille Euroliigalle ja Eurocupille.
Osallistujat
Sarjaan osallistujat varmistuivat lopullisessa muodossaan elokuussa 2016. Suoria lohkovaiheen paikkoja myönnettiin Ranskalle neljä ja Italialle, Saksalle, Kreikalle ja Turkille kolme kappaletta. Myös Belgian, Tšekin ja Israelin mestarit pääsivät suoraan lohkovaiheeseen.
Karsinta
Karsintakierrosten alkuperäiset otteluparit arvottiin 21. heinäkuuta 2016. Ensimmäinen osaottelu pelattiin ensin mainitun joukkueen kotona.
Toinen karsintakierros
Ensimmäinen osaottelu pelattiin ensin mainitun joukkueen kotona.
Revda
thumb|right|80px|Revdan taajaman vaakuna thumb|left|230px|Revda [[Lovozeron piirin kartalla]] Revda on kaupunkimainen taajama Kuolan niemimaan keskiosassa Lovozeron piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee 149 kilometriä Murmanskista kaakkoon. Se on Lovozeron piirin suurin taajama. Piirikeskuksena toimiva Lovozeron kylä sijaitsee maanteitse Revdasta 29 kilometriä itäkaakkoon.
Revdassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 8 414 henkeä, mikä oli selvä enemmistö laajan Lovozeron piirin asukkaista (yhteensä 11 820 as.; Lovozeron kylässä 2 871 as.). Nimi Revda tulee läheisen Revdozero-järven mukaan. Revdo on alkujaan saamea ja tarkoittaa syyskautista poroerotuspaikkaa.
thumb|270px|Revda, taustalla oikealla Alfa-radionavigointiasema thumb|230px|left|Katunäkymä Revda perustettiin vuonna 1950 asutukseksi läheistä rautakaivosta ja teollisuutta varten. Kaupungin lähellä 11 kilometrin päässä on Venäjän Alfa-järjestelmän radionavigointilähetinasema.
Taajama on yksi kahdestakymmenestä vuodesta 2008 alkaneen talouskriisin koettelemista yhden tehtaan tai tuotannonalan ympärille rakentuvista kaupungeista tai kaupunkimaisista taajamista, niinkutsutusta monogorodeista, joiden asukkaita Venäjän hallitus tuki erityistoimin vuonna 2010. Kaupungin merkittävimpänä työllistäjänä ollut kaivos on ehtynyt; kaupungilla ei nähty olevan tulevaisuutta, ja asukkaita avustetaan muuttamaan muualle.
Kompressointi
pienoiskuva|Kompressori Kompressointi tarkoittaa äänisignaalin dynaamisen vaihtelun pienentämistä kompressorin avulla.
Dynamiikan tasoittuessa aaltona kulkevan signaalin suurimmat "piikit" eivät enää ole suhteessa yhtä suuria kuin aiemmin. Tällöin voidaan äänenvoimakkuutta kasvattaa ilman, että suurin äänenvoimakkuus kasvaa. Toisaalta raju kompressointi tuottaa myös tasapaksumman äänisignaalin, jolloin esimerkiksi musiikin nyanssit eivät enää erotu yhtä selvästi kuin ilman sitä.
Dynaamisen vaihtelun kompressointi ei ole sama asia kuin äänidatan pakkaus.
Kohde
Äänentoistossa kompressoria käytetään erityisesti sellaisten äänilähteiden kanssa, joiden dynamiikka-alue on laaja. Esimerkkejä tällaisista äänilähteistä ovat rummut, basso ja laulu. Myös lähes kaikki äänitteet kompressoidaan masterointivaiheessa.
Monilla radioasemilla, varsinkin paikallisradioissa, kompressoria käytetään lähetettävän signaalin prosessoimiseen. Tällä pyritään usein saavuttamaan parempi kuuluvuus silloin, kun käytettävissä on vain pienitehoinen radiolähetin. Toinen tärkeä prosessoinnin teknis-taiteellinen tavoite on saada lähetysvoimakkuus hetkestä toiseen niin tasaiseksi, että radiota voidaan ponnistelematta kuunnella myös akustiikan kannalta epäedullisissa, meluisissa olosuhteissa (kuten autossa tai toimistossa).
Tekniikka
Toisin kuin monet studiotuotannon peruslaitteet, radioasemien päätekompressorit ovat lähes poikkeuksetta monikaistaisia. Tällä termillä tarkoitetaan tekniikkaa, jossa koko signaalin taajuusalue ensin jaetaan jakosuotimien avulla useampaan osaan (eli kaistaan) ja näistä kukin kaista kompressoidaan erikseen. Silloin myös kompression erilaiset säädöt (kuten kynnysarvo, jyrkkyys ja toimintanopeus) voidaan hienosäätää kullekin taajuuskaistalle erityisen hyvin sopiviksi. Näin on mahdollista myös monipuolisesti vaihtelevalla ohjelmamateriaalilla saavuttaa yleisesti miellyttävämpi lopputulos kuin pelkällä kokokaistaisella prosessoinnilla.
Kompressorin äärimuotoa, äänenvoimakkuutta tiukasti rajoittavaa limitteriä, käytetään esimerkiksi äänentoistolaitteiden ja yleisön suojaamiseen äkillisiltä, voimakkailta ääniltä. Myös radiolähettimet (ULA-pääteasteet) sisältävät limittereitä, joiden tarkoituksena on estää lähetystason (deviaation) vahingossa syntyvä liiallinen voimakkuus, jolloin ylivoimakas lähete voisi vakavasti häiritä muita taajuusalueita ja niillä tapahtuvaa viestintäliikennettä.
RMS Oceanic (1899)
RMS Oceanic oli White Star Line -laivayhtiön Atlantin liikenteeseen tarkoitettu valtamerialus, joka teki neitsytmatkansa vuonna 1899. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914 siitä tuli Britannian kuninkaallisen laivaston aseistettu kauppalaiva eli apuristeilijä.
Palvelus
Alus lähti 26. elokuuta 1899 Belfastista Liverpooliin, jossa se esiteltiin lehdistölle ja yleisölle 30. elokuuta. Se lähti 6. syyskuuta neitsytmatkalleen New Yorkiin päällikkönään kapteeni John G. Cameron. Matka kesti kuusi päivää kaksi tuntia ja 37 minuuttia, joten aluksen keskinopeudeksi saatiin 19,57 solmua.
Alus teki useita matkoja Atlantin yli ilman suurempia uutisia. Se teki viimeiseksi jääneen Atlantin ylityksensä Southamptonista New Yorkiin 22. heinäkuuta 1914.
HMS Oceanic
Alus oli 7. syyskuuta Foulan länsipuolella. Seuraavana päivänä se ajoi karille Shaaldissa kolmisen kilometriä Foulan itäpuolella merkitsemättömällä riutalla. Hinaajat HMS Forward ja HMS Alsatian yrittivät 11. syyskuuta tuloksetta irrottaa alusta riutalta. Tuloksettomasti päättyi myös taistelulaiva HMS Hannibalin yritys irrottaa alus, minkä jälkeen troolari HMS Glenogil pelasti aluksella olleet 400 henkeä.
Kahden viikon ajan alus oli karilla aaltojen armoilla. Laivaston pelastusalus HMS Lyons pelasti alukselta kaiken mahdollisen kuten tykit ja tarvikkeet. Voimakas tuuli aiheutti lopulta vuodon ja irrotti aluksen karilta, jolloin se upposi. Amiraliteetti myi 1920-luvulla hylyn Scapa Flowssa toimineelle pelastusyritykselle 200 punnalla. Aluksesta oli maaliskuuhun 1924 mennessä purettu lähes kaikki vedenpäälliset osat. Voimakas virtaus osoittautui vedenalaisten osien purkamisen esteeksi, mistä siten luovuttiin. Vuosien 1973 ja 1979 välillä Simon Martin ja Alec Crawford nostivat aluksesta runsaasti metallia ja muun muassa kaksi 29 tonnin potkuria.
Kaksoispiste
Kaksoispiste on typografinen välimerkki, joka toimii erottimena useissa kirjoitetuissa kielissä.
Kaksoispiste tietokoneissa
Tietokoneissa : koodataan eri merkistöissä seuraaville arvoille:
Unitás
Unitás Automobil Ipari és Kereskedelmi RT oli unkarilainen vuosina 1920–1948 toiminut metallialan yritys, jonka tuotteisiin kuuluivat muun muassa autot ja moottoripyörät. Toimitilat sijaitsivat Budapestissä Zápolya utcan varrella.
Alkuvaiheessa yritys korjasi kuorma-autojen ja veneiden moottoreita. Tuotantoa yritettiin laajentaa myös auton korien ja veneiden valmistukseen. Vuonna 1921 valmistui ensimmäinen henkilöauto, joka sai nimekseen FERFI työnjohtaja ja suunnittelija Fritz Fellnerin mukaan. Autossa oli nelisylinterinen moottori. Kokemukset eivät kuitenkaan olleet rohkaisevia, ja auto jäi ainoaksi laatuaan. Prototyyppi myytiin romuksi.
Moottoripyörät
Yritys aloitti DKF-nimisten 100-kuutioisten, hihnavetoisten moottoripyörien valmistuksen. Pyöriä tehtiin yli sata kappaletta, kunnes valmistus jouduttiin lopettamaan vuonna 1926 vanhanaikaisesta rakenteesta johtuneen vähäisen kysynnän vuoksi.
Vuonna 1927 yritys oli vaikeuksissa, sillä mikään sen toimialoista ei tuottanut voittoa.
280px|thumb|Unitás-Tatra vuodelta 1930.
Tatran lisenssivalmistus
Uusi yhteistyö tšekkoslovakialaisen Ringhofferin kanssa koitui yrityksen pelastukseksi. Unitás aloitti vuonna 1928 Ringhoffer-konserniin kuuluneen Tatran pikkuauton, T12-mallin kokoamisen Unkarissa. Kaikki avainkomponentit oli valmistettu Tšekkoslovakiassa, ja Unkarissa autoon tehtiin tehtiin vain kori ja jouset. Näin ollen Unkarin teollisuus- ja kauppaministeriössä autoa ei pidetty unkarilaisena tuotteena. Jos olisi pidetty, tullikohtelu ja siten kilpailukyky olisivat olleet toisenlaiset.
Autosta tehtiin useita eri korimalleja. 1930-luvun lama koitui tuotannon kohtaloksi. Autoja ehdittiin koota 500 kappaletta ennen valmistuksen päättymistä 1933. Alkuperäisestä tuotantotavoitteesta oli jääty rajusti, sillä kun valmistus oli aloitettu, auton vuosivolyymiksi oli kaavailtu 500 kappaletta.
Palveluyritykseksi
Valmistuksen päätyttyä yrityksessä keksittiin uusi liikeidea; se alkoi ostaa takaisin kokoamiaan T12-malleja ja vuokrata niitä halukkaille. Pian sillä oli hallussaan 250 autoa. Kuljettajan sai vuokratuksi 3 pengőn tuntihintaan. Yritys perusti myös autokoulun.
Unitásin toiminta päättyi kansallistamiseen vuonna 1948.
Per Ahlmark
thumb|right|Per Ahlmark. Per Axel Ahlmark (15. tammikuuta 1939 – 8. kesäkuuta 2018 ) oli ruotsalainen poliitikko ja kirjailija. Hän oli Valtiopäivien jäsen 1967–1978, työ- ja varapääministeri 1976–1978 ja Kansanpuolue liberaalien johtaja 1975–1978.
Ahlmark syntyi Tukholmassa ja sai oppiarvon valtio-opista Tukholman yliopistosta vuonna 1964. Hän on julkaissut lukuisia artikkeleita ja kirjoja; jälkimmäisiin ei kuulu ainoastaan poliittisia teoksia, vaan myös runoutta, proosaa ja esseitä. Hän toimi vuosina 1970–1998 Ruotsin–Israelin ystävyysliiton varapuheenjohtajana ja oli vuonna 1983 perustamassa Juutalaisvastaisuuden vastaista komiteaa.
Ahlmark oli aiemmin naimisissa näyttelijä Bibi Anderssonin kanssa. Hän oli vuosina 1978–1981 Ruotsin elokuvainstituutin hallituksen puheenjohtaja. Hän oli vuodesta 1997 Dagens Nyheter -lehden kolumnisti.
Pengerviljely
thumb|200px|[[Inkat|Inkojen aikaisia pengermiä käytetään edelleen Písacissa, Perussa.]]
Pengerviljely eli terassiviljely on maanviljelyä, joka tapahtuu yleensä mäkiseen maastoon pengerretyissä tasaisissa kohdissa. Pengertämisen tarkoitus on estää tai hidastaa eroosiota tai kasteluveden karkaamista. Usein penkereitä on useita ja ne muodostavat porrastetun vaikutelman. Pengerviljely on yleistä monissa maissa ja sitä käytetään paljon vettä vaativien lajien, kuten riisin viljelyssä. Penkereet ovat myös helpompia koneelliselle ja manuaaliselle kylvölle ja sadonkorjuulle kuin jyrkkä rinne olisi.
Zombikävely
thumb|[[Calgaryssä järjestettyyn tapahtumaan osallistunut ”zombi”.]] Zombikävely on alakulttuurin muoto, jossa joukko ihmisiä naamioituu zombeiksi ja kulkee ennaltamäärätyn reitin eläytyen niihin.
Ensimmäinen suomalainen zombikävely, Zombiewalk, järjestettiin 1. lokakuuta 2006 Helsingissä. Reitti kulki Kiasmalta Senaatintorille. Tapahtuma keräsi noin 80 osallistujaa. Myöhemmin vastaavia kulkueita on järjestetty Helsingin lisäksi Oulussa, Mikkelissä, Joensuussa, Tampereella, Kuopiossa, Turussa ja Kemissä.
Esko Riihelä
Esko Riihelä (15. toukokuuta 1939 Asikkala – 3. lokakuuta 2017 Helsinki ) oli liikenneohjelmistaan tunnettu radiotoimittaja, joka jäi eläkkeelle Yleisradiosta 1. joulukuuta 2002, mutta jatkoi edelleen toimittajan työtä vapaana toimittajana. Hän muun muassa vastaili lukijoiden liikennekysymyksiin Iltalehden Kysy Eskolta -palstalla.
Riihelä aloitti liikenneohjelmien teon vuonna 1969, kun Yleisradio aloitti liikenteen ilmiöistä kertovan ohjelman. Ohjelmaa tekemässä oli edustajia Yleisradion lisäksi poliisista, liikenneministeriöstä, Autoliitosta ja Liikenneturvasta. Riihelä voitti parhaan radioesiintyjän Telviksen seitsemän kertaa. Vuosina 1970–1974 Riihelä soitti myös DJ Eemuna levyjä Helsingin Tavastialla kolmena iltana viikossa.
Riihelä istui vuosina 1997–2004 kokoomuksen edustajana Helsingin kaupunginvaltuustossa, minkä jälkeen hän oli siellä kauden 2005–2008 varavaltuutetun paikalta, kun Jussi Pajunen valittiin keväällä 2005 kaupunginjohtajaksi. Riihelä oli myös Uudenmaan maakuntavaltuuston toinen varapuheenjohtaja.
Riihelä kuoli pitkäaikaisen sairauden murtamana lokakuussa vuonna 2017.
Populaarikulttuurissa
Martti Servo on tehnyt Esko Riihelästä kappaleen ”Eiköhän kiitetä Riihelää” ja Anssi Kela kappaleen ”Esko Riihelän painajainen”.
Virpi Raipala-Cormier
Virpi Raipala-Cormier (s. 1952 Hämeenkyrö) on suomalainen agronomi ja Frantsilan Luomuyrttitilan omistaja yhdessä puolisonsa Jim Cormierin kanssa. Vuonna 1981 perustettu yritys toimii hänen sukutilansa pelloilla, jotka ovat olleet suvun hallussa 1700-luvulta asti.
Repa puskee sisulla
Repa puskee sisulla on Väinö Riikkilän viimeinen Viimeiset kaanit -porukan kuvaus. Siinä Repa ja Väiski -kirjasta tuttu Repa Vänni aloittaa aikuisen elämän karulla tavalla. Kirjan eri luvuissa Repa tutustuu eri töihin ja kuvauksissa on toistoja Riikkilän muista kirjoista ja hänen elämästään. Repa puskee sisulla on voinut olla Riikkilän omaelämäkerran harjoitusversio.
Virpi Raipala-Cormier
Raipala-Cormier kiinnostui yrteistä jo nuorena, ja hänellä on ollut oma maustekasvitarha 15-vuotiaasta asti. Hänet valittiin Vuoden naiseksi vuonna 2000.
Repa puskee sisulla
Juoni
Repa Vännin perheessä oli aiemmin isä ja äiti ja isoveli Pekka. Tämän romaanin alussa Pekka oli muuttanut ulkomaille töihin, "rapakon taa". Isä oli kuollut sydänkohtaukseen ja äitiin oli hiipinyt tauti, joka tappoi hänet. Hieman yli 16-vuotiaana Repa peri tontin ja talon – perinnönjako tai perintövero eivät kuuluneet Riikkilän kuvaamiin ongelmiin. Repa ei alle 17-vuotiaana saanut edes työttömyysavustusta. Repan repi surusta ja pelosta irti Kana-Maija, joka oli hänelle tuttu useita vuosia aiemmalta työsaralta, kun he molemmat leimasivat sahan lautoja. Tämänkin tarinan alussa Repa oli sahalla lajittelemassa puita. Jälleen kerran kuvauksessa tulee eri luvuissa Juha Siltalan psykopolitiikan tutkimuksissakin havaittu pysyvien, "vanhojen" työntekijöiden pyrkimys käyttää uusia ja kokemattomia työntekijöitä omina kuleinaan. Hän siirtyi sahan luo penkkipojaksi, joka nostaa puut sirkkelimiehelle. Työ sai kädet kipeiksi, mutta Repa ymmärsi tekevänsä ruumiillista työtä – hän rasvasi kädet ja otti seuraavaksi päiväksi hiihtohanskat käsiinsä. Myös kotielämä oli kuvattu – ruokaa piti tehdä: perunat ja makkarakastike oli nopea pääruoka ja kaurapuuroa hän teki aina kolmen päivän annoksen.
Toisessa luvussa sirkkelimiehen ja Repan suhteet kiristyvät – paljastuu, että nokkimisjärjestyksessä korkeammalla olevat työntekijä, sahuri, oli tämän tästä riidellyt fyysiseen väkivaltaan asti aputyöntekijän kanssa. Kapina-kirjassaan Samuli Paronen kuvaa samanlaisen ilmiön rakennusalalla. Repa pohtii parempipalkkaisia työmahdollisuuksia, mutta ymmärtää isävainajan opin: pysyvä työ tuo enemmän kuin satunnaíset hyvät keikat. Repa purkaa ongelmiaan Kana-Maijalle, naapurin tytölle, joka äitinsä pyynnöstä siivoaa Repan kotia. Kana-Maija on viimeinen Suulisniemen lapsuuden tuttu, muut ovat lähteneet työn perässä pois.
Merelle meno on Repan fantasia paosta, kevyemmästä työstä, vähemmästä komentamisesta, rutiinityöstä. Repan saakin pestin kansimieheksi pieneen Poitsi-nimiseen höyryhinaajaan. Ennen lopputilin ottoa sahalta hän tilaa jätepuuta polttopuiksi – luvattu kuusitoista kuutiometriä paljastui kymmeneksi. Jokainen kauppaa käyvä pyrkii antamaan asiakkaalle vähemmän kuin lupaa, soitto sahalle ei muuttanut tätä, ainoa lohdutus Repalle on se, että puhelimessa häntä asiakkaana teititeltiin.
Laivalla on kapteeni ja konepäällikkö, jotka omistavat laivan, ja lämmittäjä Veikko "Veki", joka neuvoi, miten toimia kapteenin kanssa palkkaneuvotteluissa. Repa sai palkan nousemaan kapteeni ehdottamasta 200:sta 440 markkaan ja "ranskalaisen kokin" (joka ei koskaan tule laivaan vaan laivan puolesta tuli vain Repan keittämä tee) ruokamaksun putoamaan 50 markkaan kuukaudelta. Työaika oli kuudesta puoli viiteen. Ylitöistä luvattiin korvaus, mutta se ei toteutunut. Ensimmäinen työ – laivan hinaus satamasta onnistui täysin kokemattomallekin. Kansimiehen työ oli ohjaamista päällikön antaman suunnan mukaan, laivan kannen, skanssin ja komentosillan pesut, korjausmaalaukset, hinausköyden kiinnitys ja valmius irrottaa hinauskäysin koukusta hätäkytkimellä, lekalla lyömällä. Kynnys uuteen työhön oli matala eikä vaatinut muodollista koulutusta, todistuksia ja lupakirjoja.
Seuraavaksi hinattiin tukkitaakkaa – ylimääräinen rahakas keikka hinaajalle.
Viikonloppuna Repa kitki ja multasi peruna- ja porkkanapenkkejä. Maija oli kuullut Repan työstä laivassa ja lateli totuuden: kesällä pitkä työpäivä ja pieni palkka ja talvella ei työtä eikä palkkaa. He menivät rantaan ottamaan aurinkoa ja vaikka Repa ei riiustelusta mitään tiennyt hänelle tuli mieleen koskettaa Maijaa.
Seuraavalle matkalle kapteeni oli ostanut rullapuita, puita joiden ytimestä oli tehty lankarullia. Repa joutui ruorimieheksi ja ärsyyntyy kapteenin leventelystä ja ajojäljen haukkumisesta. Illalla kapteeni ankkuroi laivan paikkaan, jossa ankkuri jäi pohjan kiviin kiinni. Hän yritti saada pojat sukeltamaan ja vääntämään ankkuri irti, mutta heillä oli uskallusta kieltäytyä. Kapteeni sukelsi itse pitkään rautakangen kanssa ennen kuin ankkuri irtosi. Neljän päivän ajoon oli liian vähän polttoainetta. Päällystö löysin jonkun talon halkopinon ja usutti pojat varastamaan puut heidän puolestaan. Tästä pojat kieltäytyivät ja miehet tekivät puuvarkauden itse. Päällystö ajoi laivan poikien nukkuessa Porkkalaan. Veki ymmärsi laivan omistajien aikovan tehdä jotain tavallistakin rikollisempaa ja pojat karkasivat laivasta päällystön juopotellessa. Myöhemmin kuultiin, että laiva jäi kiinni salakuljetuksesta. Pojat saivat palkakseen vain pyytämänsä ennakot. Veki sanoi, että hän pyrkii Karhulan konapajalle. Siellä selviää, että Vekillä on koulutusta takana ja siksi hän pääsi mallipajaan ja Repa puolestaan apumieheksi valimoon, jonka olosuhteet olivat kuin Danten helvetistä, jossa vanhempi apumies Herkko ohjastaa Repaa. Kahdessa vuosikymmenessä kuulemma työstä alkaa pitää – kesäloman keuhkot puhdistava ajanjakso on silloin ainut stressin lähde. Ruokatunnilla selviää, että Veki ei joudukaan tekemään työtä täysin ansiomielessä, koska asuu vanhempiensa luona ja saa sieltä ruokaa ja asunnon. Repa ymmärsi, että jolloin hänellä olisi omaa kotia alle markan per tunti palkalla saisi laittaa "hampaat naulaan". Ensimmäisen työpäivän jälkeen selviää Repalle, että vaikka pesisi itsensä kolmasti, lika ei irtoa. Seuraavaksi päiväksi hän osti 20 markalla suojapuvun ja otti kumisaappaat työjalkineiksi. Maija rasvasi selän palovamman.
Vekikään ei päässyt ilman pennalismin kaltaista työpaikkakiusaamista vanhempien taholta. Perinne oli, että se, mitä itse oli harjoittelijana koettu, pistettiin kiertoon. Repa joutui fosforiprossivaluun apumieheksi. Jonkun työtapaturma oli tuonut Repalle likimain jokaisen työtehtävän, myös tämän. Repan ohjaajaksi tuli valaja Matti Nieminen, joka paljastuu myöhemmin Veikon, Vekin, isäksi. Repaa pyydetään ammattiyhdistýkseen ja hän uskaltaa liittyä vasta, kun ymmärsi parempipalkkaisten maksavan hänen liittymis- ja jäsenmaksunsa alussa. Velkaa hän ei olisi uskaltanut tehdä eikä palkka riittänyt moisiin maksuihin. Repalle selviää, että alan ammattilaisetkin tiesivät silikoosin eli hiilipölykeuhkon uhkaavan heitä kaikkia. Työ oli kuitenkin vanhemmille työläisille helpompi kuin sahan vielä ruumiillisesti rasittavampi työ.
Välitarinana oli tarina rotasta joka putoaa tynnyriin ja ollessaan tulossa keihästetyksi pakenee uhkaavaa keppiä myöten. Riikkilä on kertonut tarinan kolmasti kirjoissaan. Joskus alakynnessä oleva onnistuu. Matalassa vedessä lojuva hauki, joka väistää sitä uhkaavan kiven on toinen tässä kirjassa oleva tarina, jota Riikkilä on käyttänyt ennenkin – helppo saalis ei usein olekaan helppo.
Kotona Rapa ymmärtää, miten huonossa työssä on. Lauantai on valimollakin helpompi päivä – Suulisniemestä puolituttu Mirkku yrittää iskeä Repan. Repa osaa varoa tätäkin vaaraa – väärää naista. Sunnuntaina Repa lähti patikoimaan Maijan kanssa. He joutuvat heinävajaan sadetta pitämään – tarina joka Suomi-filmissä oli metafora yhdynnälle. Mitään ei tapahdu, mutta he noteeraavat sen, että heidän juorutaan seurustelevan.
Messinkivalun malline repeää ja Repa pelastuu palamiselta, mutta Matti Nieminen polttaa kätensä ja jalkansa – vain Repan nopea vesisammutus pelastaa hänet isommalta tuholta.
Kotona Repa ymmärtää, että työn päälle pitäisi jaksaa tehdä jotain. Hän korjaa veljensä vanhan pyörän aikoen myydä sen, mutta tajuaa vanhojen tavaroiden kaupan kuolleen kaupan lanseeraamaan uusien pyörien osamaksuun. Hän sai sentään onkimalla ahvenia kahdeksi päiväksi. Ja lukiessaan lehdestä, että kauppa ostaa viinimarjoja, hän alkaa myydä niitä – suoraan työkavereilleen saaden paljon suuremman katteen.
Mutta työssä tuleekin huono olo – siitä seuraa sairaalamatka. Umpilisäke oli puhjeta. Sairaalassa hän tapaa sokeritautiaan potevan maalari Virtasen, joka lupaa työtä.
Kotoa päästyä Repa maalaa hellan uunin luukut alumiinimaalilla harjoitellessaan maalarin ammattia. Hän mittaa työhönsä kuluvan ajan ja ymmärtää, että voi tehdä nopeamminkin ja työ voisi löydä leiville. Hän alkaa leikkausarpi kipeänä kiertää lähitaloja – kauppa käy. Hän saa 4–6 markkaa jokaiselta luukulta ja saa kiitosta. Hän ansaitsi yrittäjänä parissa päivässä parin viikon työansiot. Mutta kulmakunnan pikkupojat iskivät samaan markkinaan ja hinta putosi. Silloin hän lähtikin Virtaselle aitamaalariksi. Hän teki työnsä säntillisesti, mutta näkee ikäistensä väsyvän ja luovuttavan jo puolessa päivässä. Talomaalauksessa hän joutui viinalle person hyvän maalarin Korsbergin apulaiseksi. Oppirahana hän menettää korttipelissä kolmen tunnin palkat, olisi menettänyt enemmänkin, jos olisi lainannut Korsbergille rahaa. Paha saa palkkansa – joku oli ryöstänyt Korsbergin tämän saatua urakan palkan, Repa näkee kolkatun maalarin!
Kun Repa oli taistellut asiansa kuntoon sosiaalivirkailijat kävivät kotona, ehkä tarkoituksenaan heivata pojalta asunto pois, jos hänen tilanteensa olisi huono. Lopussa Repa ja Maija kävelevät tiellä kahden pojan tulellessa kiusaamaan. "Pitääkö mulla aina olla tällaista?" hän pohtii. Repa käytti taitoja, jotka oppi isoveljensä Pekan nyrkkeilyharjoitukissa. Hän lyö molemmat pojat maahan. Tässä Repa nousee Maijan silmissä sankariksi.
Maduromykoosi
thumb|Madurajalka. Maduromykoosi, myös madurajalka, mykoottinen madurajalka tai eumysetooma, on trooppinen, tavallisimmin jalkaan tarttuva tulehdus. Sairautta aiheuttavat eritoten eräät bakteerit, sädesienilajit ja rihmasienet. Tauti on endeeminen mm. Sudanissa.
Sinkkuäidille sulhanen
Sinkkuäidille sulhanen oli vuosina 2007 ja 2008 Nelosella esitetty tosi-tv-sarja. Ohjelmaa juonsi Taru Valkeapää ja "rakkausasiantuntijana" toimi Mia Halonen.
Uusi Sinkkuäidille sulhanen on vuosina 2020 ja 2021 Discovery+ ja TV5 -kanavilla esitetty tosi-tv-sarja. Ohjelmaa juonsi Piritta Hagman.
Myrrhinutta
Myrrhinutta ( tai Myrrhinoutta), joskus myös Myrrhinutte (, Myrrhinūttē tai Myrrhinouttē), oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Myrrhinutta sijaitsi Attikan itärannikolla. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Néa Mákrin kaupungin tienoille Marathónaksen kunnan alueelle.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä ek Myrrhinūttēs.
Matalan kynnyksen palvelut
Matalalla kynnyksellä tarkoitetaan sitä että asiakkaalta ei vaadita erityisesti mitään (esim. maksua, sitoutumista, henkilöllisyyden ilmoittamista tai työpanosta), mutta voidaan tarjota erilaisia apu-, tuki- tai toiminta-mahdollisuuksia. Yleensä apua ja tukitoimia tarjotaan ainakin joidenkin perustarpeiden esim. majoitus, ruoka tai vaatetus muodossa ilmaiseksi. Tällä pyritään mahdollistamaan sellaisten henkilöiden saaminen palveluille, jotka eivät muissa paikoissa jostain syystä pysty tai halua olla mukana.
Tizen
Tizen on Linux Foundationin ja Limo Foundationin tukema vapaan ja avoimen lähdekoodin Linux-pohjainen mobiilikäyttöjärjestelmä. Tizen syntyi MeeGosta, joka itse yhdisti Intelin kehittämän Moblin-mobiilikäyttöjärjestelmän ja Nokian kehittämän Maemon-mobiilikäyttöjärjestelmän. Nokian ajettua alas MeeGon kehityksen ja siirryttyä Windows-alustalle Intel ja Samsung jatkoivat kehitystä Tizenillä.
Tizenin ulkopuolisille kehittäjille tarkoitetut ohjelmistokehykset pohjautuvat HTML5:teen ja muihin web-standardeihin. Tizeniä käytettiin tablettitietokoneissa, minikannettavissa, älypuhelimissa, älykelloissa, kameroissa, äly-TV:ssä ja autojen järjestelmissä.
Vuoden 2021 jälkeen Tizen on mobiilikäyttöjärjestelmänä ajettu alas, ja Samsung käyttää Tizeniä vain äly-TV- ja älykotisovelluksissa.
Historia
Syyskuussa vuonna 2011 Intel ja Linux Foundation ilmoittivat, että ne kehittävät Tizenia MeeGon sijasta vuosina 2011 ja 2012.
Alustan käyttö
Samsung julkaisi Samsung Z1 puhelimen Tizen-alustalla vuonna 2015. Vuonna 2016 Samsung julkaisi Samsung Z2 puhelimen Tizen-alustalla.
HMS Boreas (H77)
HMS Boreas (viirinumero H77) oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 22. maaliskuuta 1929 vuoden 1938 laivasto-ohjelmassa Palmerilta Jarrow on Tynestä, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1929. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 20. helmikuuta 1931. Aluksen valmistuskustannukset olivat 221 156 puntaa, johon ei sisälly Amiraliteetin toimittamat ase- ja viestijärjestelmät.
Palvelus
Boreaksen ja HMS Kempenfeltin pelastaessa 6. maaliskuuta 1938 Espanjan kansallismielisten laivaston risteilijä Balearesin eloonjääneitä alukset joutuivat tasavaltalaisten ilmavoimien hyökkäyksen kohteeksi. Hyökkäyksessä Boreaksen miehistöstä kaatui yksi ja haavoittui neljä.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan alkaessa aluksen palveluspaikaksi määrättiin Noren osaston Doveriin sijoitettu 19. hävittäjälaivue, jossa alus aloitti Pohjanmeren valvonnan. Alus suojasi 15. joulukuuta HMS Basiliskin, HMS Eskin ja HMS Expressin kanssa apumiinalaiva HMS Princess Victoriaa Galloperin miinoituksen luomisessa.
Tammikuussa 1940 alus siirrettiin Rosythiin suojaamaan Clydestä lähteviä saattueita. Alus määrättiin 4. helmikuuta auttamaan ilmahyökkäyksessä liikuntakyvyttömäksi tullutta miinalaiva HMS Sphinxiä. Se joutui tehtävän aikana ilmahyökkäykseen, jossa sen perä vaurioitui. Alus joutui telakalle Rosythiin, minkä jälkeen palasi saattuetehtäviin.
Bénonces
Bénonces on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella. Kunnassa oli 243 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bénoncesin pinta-ala on 15 neliökilometriä.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Alus ja HMS Brazen suojasivat 1. maaliskuuta apumiinalaiva HMS Teviot Bankia laskettaessa miinoitusta Moray Firthiin (operaatio DML). Alus siirrettiin 29. maaliskuuta Rosythiin 12. hävittäjälaivueeseen. Alus jatkoi kuitenkin edelleen saattueiden suojaamista. Alus suojasi 5. toukokuuta HMS Brilliantin ja HMS Verityn kanssa apumiinalaiva HMS Hamptonin miinoitusmatkan sen laskiessa miinoja Galloperiin (operaatio DML3).
Alus siirrettiin 14. toukokuuta Harwichiin tukemaan Alankomaiden sotilasoperaatioita. Alus törmäsi seuraavana päivänä Brilliantin kanssa, jonka vuoksi se siirrettiin 18. toukokuuta korjattavaksi telakalle, mistä se palasi 20. kesäkuuta palvelukseen Doverissa liitettynä tilapäisesti 1. hävittäjälaivueeseen.
Bartitsu
Bartitsu on taistelulaji, jota kehitettiin Englannissa 1890-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella.
Georges Duby
pienoiskuva|Georges Duby (1980) Georges Duby (7. lokakuuta 1919 Pariisi – 3. joulukuuta 1996 Provence) oli ranskalainen keskiaikaan perehtynyt historioitsija, professori ja akateemikko.
Bartitsu
Edward William Barton-Wright, englantilainen rautatieinsinööri joka oli asunut ja työskennellyt Japanissa, palasi englantiin 1898 ja ilmoitti kehittämästään uudesta itsepuolustuslajista. Hän väitti tämän lajin yhdistävän kaikkien taistelulajien parhaat elementit ja kutsui lajiaan Bartitsuksi. Suurimmaksi osaksi Bartitsu yhdisteli "vanhan koulukunnan" jujutsua, nyrkkeilyä, painia, ranskalaista savatea ja sveitsiläisen Pierre Vignyn kehittämää lyhyellä kepillä taistelua.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Boreas ja Brilliant joutuivat 23. heinäkuuta Saksan ilmavoimien lentokoneiden hyökkäykseen Englannin kanaalissa ollessaan E-veneiden torjuntamatkalla. Boreaksen perän viereen osui ensimmäisessä hyökkäyksessä pommi, joka aiheutti pienen vuodon ja pudotti nopeuden 17 solmuun. Seuraavassa hyökkäyksessä aluksen komentosillalle osui kaksi pommia, jotka surmasivat 22 miehistönjäsentä. Alus jouduttiin hinaamaan Doveriin telakalle, mistä se palasi palvelukseen 23. tammikuuta 1941 sijoitettuna Scapa Flowhun koulutukseen.
Bela Bunford
thumb|150px Bela Bunford on Serbiassa syntynyt, mutta myöhemmin myös Unkarin kansalaisuuden saanut lentopalloilija. Urallaan Bunford on pelannut Ranskassa, Serbiassa, Kreikassa, Unkarissa ja nyt Suomessa.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Maaliskuussa Boreas ja Brilliant määrättiin Freetowniin 18. hävittäjälaivueeseen, jossa alukset korvasivat HMS Foxhoundin ja HMS Duncanin. Alukset saapuivat saattueen mukana Freetowniin 28. huhtikuuta. Aluksen miehistö pelasti 22. toukokuuta veneestä Saksan laivaston sukellusvene U-105:n 15. toukokuuta upottaman brittiläisen kauppalaivan Rodney Starin eloonjääneet.
Myrrhinus
Myrrhinus ( tai Myrrhinous) oli antiikin aikainen Pandionis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Bartitsu
Barton-Wright oli aikaansa edellä yhdistäessään itämaisia lajeja länsimaisiin lajeihin. Bruce Lee teki Jeet Kune Do:n tapauksessa saman 70 vuotta myöhemmin.
Bela Bunford
Bela Bunford tuli Raision Loimun väreihin kesken meneillään olevan SM-liigakauden. Hän pelasi 2007-2008 alkukauden Serbiassa Spartak Subotican, mutta vaihtoi Suomeen Loimun tarjotessa try-out sopimusta hänelle. Bunfordin tuloa Suomeen avusti muun muassa, se kun hän ei saanut mielestään tarpeeksi rahakasta sopimusta Ranskan liigasta. Ranskan kovatasoisessa liigassa Bunford on pelannut viimeiset neljä kautta. Ennen Loimuun tuloaan Bunford ei tietänyt Lentopallon SM-liigasta paljon ollenkaan, vain Piivolleyssa pelaavan Gabor Janosin. Loimun kotihalli, Kerttulan Liikuntahalli on Bunfordille kuitenkin ennestään tuttu sillä hän pelasi Lentopallon Mestareiden liigaa vuonna 1998 Kerttulassa Loimua vastaan. Uransa ensimmäisessä SM-liigaottelussa Bunford oli kentän paras pistemies, 17 pisteellään.
Myrrhinus
pienoiskuva|vasen|160px|Myrrhinuksesta löydetty [[Frasikleia-kore. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]] Myrrhinus sijaitsi Attikan länsirannikolla tai sen lähellä itään Prasiain demoksesta. Se sijoitetaan nykyisen Markópoulo Mesogaíaksen kunnan alueelle Merénta-vuoren ja Pórto Ráftin kaupungin läheisyyteen. Demoksen nimen uskotaan säilyneen Merénta-vuoren nimessä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kuusi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kahdeksan bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Myrrhinūsios.
Georges Duby
Elämä
Duby oli lähtöisin pariisilaisesta käsityöläisperheestä ja nuoruudessaan hän menestyi erinomaisesti kansallisessa piirustuskilpailussa, sijoittuen palkinnoille.
Georges Duby valmistui kirjallisuuden opettajaksi 1942, sodan parhaillaan riehuessa ja Ranskan ollessa saksalaisten miehittämä. Valmistumisensa jälkeen hän aloitti uransa opettajana. Hän siirtyi opettajaksi yliopistoon saatuaan nimityksen assistentin virkaan sodan päätyttyä. Hän opetti Besançonin yliopistossa vuodet 1950―1951, ja sen jälkeen Aix-en-Provencessa, kaupungissa, jonka ympäristöön hän asettui lopullisesti asumaan.
Vuonna 1953 Duby väitteli kirjallisuuden tohtoriksi Sorbonnessa ja juuri tämän väittelyn jälkeen hänet nimettiin keskiajan historian professoriksi humanistiseen tiedekuntaan Aix-en-Provencen yliopistossa.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Elokuun alussa alus suojasi saattuetta HG70 Freetownista Gibraltarille ja 10. elokuuta Gibraltarilta edelleen Englantiin. Aluksen miehistö poimi merestä 18. elokuuta kahdeksantoista miestä viikkoa aikaisemmin uponneelta norjalaiselta tankkeri Mirlolta. Sukellusvene U-130 oli torpedoinut 11. elokuuta tankkerin 870 merimailia länsilounaaseen Freetownista (6.06667°N, -26.83333°W).
Georges Duby
Tuotanto
Historiantutkimuksessa Duby keskittyi 900–1200-lukuihin Länsi-Euroopassa ja eritoten syntymässä olevaan Ranskaan. Tuotantonsa välityksellä, kuin myös historianmetodologisilla kirjoituksillaankin, Duby kuului Annalistisen koulukunnan etevimpiin kirjoittajiin.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Boreas irrotettiin 24. elokuuta saattueesta etsimään eloonjääneitä Portugalin rannikolta. Alus pelasti seuraavien alusten miehistönjäseniä :
Eläinten osista
Eläinten osista on Aristoteleen kirjoittama eläinopillinen teos. Se käsittää neljä kirjaa. Teos selvittää, kuinka kukin laji kehittyy sellaiseksi kuin se on, sekä kehityksen syyt. Aristoteles katsoi kunkin lajin kehittyvän lajin ajatuksesta kohti sen perimmäistä tarkoitusta. Tämä kehitys ilmenee eläimen muotoutumisena.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Pelastetut merimiehet alus laski 25. elokuuta maihin Gibraltarilla, jonka jälkeen se lähti South Shieldiin. Alus siirrettiin 19. syyskuuta telakalle, josta se palasi palvelukseen tammikuun alussa 1942. Alus palasi Freetowniin, jonne se saapui 25. tammikuuta saattueessa WS15. Lokakuussa alus määrättiin itäiselle Välimerelle, jonne se lähti Hyväntoivonniemen ja Punaisenmeren kautta. Alus saapui Aleksandriaan 11. marraskuuta.
Georges Duby
Tuotanto
Kirjoittajana Duby on tyyliltään lähes ylivoimainen omana aikanaan. Sen lisäksi hänen mahtavaa tietämystään ja oppineisuuttaan käytettiin myös dokumentaarisissa televisio-ohjelmissa ja historiallisissa sarjoissa. Näin hän ansioitui myös historian popularisoinnin vaikeassa tehtävässä.
Eläinten osista
Teoksen ensimmäinen kirja voidaan nähdä johdantona kaikille sen jälkeen tuleville eläinopillisille teoksille. Teosta Eläinten syntymisestä voidaan pitää teoksen jatkona.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Marraskuussa 1942 alus osallistui Pohjois-Afrikan maihinnousuun suojaamalla saattueita. Alus poimi merestä 1. tammikuuta 1943 kolme amerikkalaisen kauppalaivan Arthur Middletonin eloonjäänyttä. Sukellusvene U-73 oli torpedoinut kauppalaivan Oranin edustalla (35.75°N, -0.75°W).
Georges Duby
Tuotanto
Tuotannossaan Duby käytti lähdemateriaalina hyvin radikaalilla tavalla uusia ja erilaisia lähteitä. Eritoten ns. monumentit olivat keskeisiä hänen lähdemateriaalissaan. Tietenkin hän myös taitavalla tavalla käytti vanhoja asiakirjalähteitä, joiden uudenlainen luentatapa antooi myös uudenlaisia tuloksia.
HMS Boreas (H77)
Toinen maailmansota
Tammikuussa 1943 alus liitettiin Gibraltarilla 13. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin helmiskuussa edelleen Freetowniin. Alus palasi kesäkuussa Gibraltarille. Elokuussa alus siirrettiin huollettavaksi Englantiin. Alus otettiin syyskuussa Cammell Lairdin telakalle, missä se oli huollettavana, kunnes se luovutettiin 5. huhtikuuta 1944 Kreikan laivastolle.
Salamis
Alus siirrettiin virallisesti Kreikan hallintaan maaliskuussa Liverpoolissa, ja se otettiin Kreikan laivaston palvelukseen 25. maaliskuuta nimellä BN Salamis. Huhtikuun alus oli koulutuksessa Scapa Flowssa liitettynä Kotilaivastoon. Alus törmäsi toiseen alukseen koulutuksen aikana ja siirrettiin 28. huhtikuuta korjattavaksi Amos and Smith Shipyardille Hulliin.
Kesäkuussa alus palasi palvelukseen, minkä jälkeen koulutus saatettiin loppuun. Se lähti heinäkuussa saattueen mukana Gibraltarille. Alus oli Gibraltarilla saattuetehtävissä, kunnes se lokakuussa siirrettiin itäiselle Välimerelle. Alus osallistui Kreikan saarten vapauttamiseen ja myöhemmin mannermaan taisteluihin.
Salamis palautettiin 10. toukokuuta 1951 Maltalla Kuninkaalliselle laivastolle, joka palautti alukselle alkuperäinen nimen. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 23. marraskuuta BISCOlle romutettavaksi. Alus hinattiin 15. huhtikuuta 1952 romutettavaksi Charlestowniin.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Akavan Erityisalat
Akavan Erityisalat (aik. Akavan Erityisalojen Keskusliitto) on vuonna 1972 perustettu kulttuurin ja hallinnon sekä viestinnän, liike-elämän ja hyvinvoinnin esihenkilö- ja asiantuntijatehtävissä toimivien ammattiliitto. Liitolla on 22 jäsenyhdistystä, joihin kuuluu yhteensä 26 000 jäsentä.
Historiaa
Akavan Erityisalojen Keskusliitto perustettiin 25. helmikuuta 1972 yhdistämään keskusliitossa toimivia pieniä ammattiryhmiä. AEK:n ensimmäinen puheenjohtaja oli Kunnallisen Koulutoimen Hallintovirkamiehet (KKHV) -yhdistyksen johtaja Kalevi Nikki. Vuoden 1972 lopussa AEK:hon kuului kahdeksan jäsenjärjestöä ja noin 400 jäsentä. Seuraavana vuonna jäsenmäärä ylitti tuhannen, mutta toiminta oli alkuvaiheessa varsin vähäistä. Jäsenjärjestöt neuvottelivat sopimuksensa itsenäisesti. Vuonna 1974 AEK sai toimiston, joka oli aluksi yhteinen Suomen kirjastonhoitajat -yhdistyksen kanssa.
Nikkiä seurasi puheenjohtajana Pekka Käppi, joka johti liittoa vuoteen 1983. 1980-luvun alussa AEK:ssa oli noin 2 000 jäsentä ja liitto perusti Erityiskoulutettujen Työttömyyskassan. AEK:n ensimmäinen työtaistelu toteutui vuonna 1984, kun KKHV meni lakkoon yhdessä OAJ:n kanssa. Vuonna 1987 AEK:hon kuului jo 37 jäsenjärjestöä. 1990-luvun laman seurauksena liiton jäsenmäärä kasvoi nopeasti viidestä tuhannesta yli 12 tuhanteen.