cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simon bar Kokhba
Bar Kokhban kapina
thumb|Bar Kokhban hopeinen [[sekeli eli tetradrakhma. Etupuolella Jerusalemin temppelin julkisivu ja nouseva tähti, reunoilla nimi Simon. KÄäntöpuolella taatelipalmun lehti (lulav) ja sitruuna (etrog) sekä teksti ”Jerusalemin vapaudelle”.]] thumb|Bar Kokhban hopeinen [[zuz eli denaari. Etupuolella trumpetit ja niiden ympärillä teksti ”Jerusalemin vapaudelle”. Kääntöpuolella lyyra sekä ympärillä teksti ”Toisena vuonna Israelin vapautuksen jälkeen.”]] Ensimmäisessä juutalaissodassa vuosina 66–73 roomalaiset olivat saaneet aikaan laajaa hävitystä. Jerusalem ja sen temppeli olivat tuhoutuneet, miljoona juutalaista saanut surmansa ja monet paenneet maasta, mutta Palestiinan maaseudulla asui yhä suuri joukko juutalaisia. Myöhemminkin monet Rooman keisarien määräykset herättivät juutalaisten keskuudessa kapina­mielialaa, ja kun keisari Hadrianus lopulta kielsi ympäri­leikkauksen, juutalaiset nousivatkin uudestaan kapinaan. Eusebiuksen Chronicon -teoksen mukaan, joka on säilynyt Hieronymuksen muokkaamassa muodossa, kapina puhkesi Hadrianuksen hallitsijakauden 16. vuotena, joka vastasi 227. olympiadin neljättä vuotta. Roomalaisten nimittämänä Juudean kuvernöörinä toimi tuolloin Timeus Rufus, josta juutalaiset käyttivät nimitystä "Tyrannus Rufus". Hadrianus lähetti armeijan kukistamaan kapinan. Bar Kokhba, joka johti vastarintaa, rankaisi jokaista juutalaista, joka kieltäytyi liittymästä hänen joukkoihinsa. Kaksi ja puoli vuotta myöhemmin sota päättyi. Tällöin keisari Hadrianus kielsi juutalaisilta pääsyn Jerusalemiin, jonka paikalle rakennettiin roomalainen kaupunki Aelia Capitolina.
Juutalaisten toinen kapina puhkesi 60 vuotta ensimmäisen kapinan kukistamisen jälkeen, ja sen aikana perustettiin kolme vuotta kestänyt itsenäinen valtio. Monet juutalaiset uskoivat kauan kaivatun messiaanisen ajan vihdoin koittaneen. Innostus oli kuitenkin lyhytaikainen, sillä lyhyen menes­tyksellisen kauden jälkeen Rooman legioonat kukistivat kapinat.
Kapinan alkuvaiheessa roomalaiset kärsivät pahoja takaiskuja, kun juutalaiset yhdistivät voimansa, toisin kuin ensimmäisessä juutalais­sodassa, jonka aikana Flaviuksen Josephuksen mukaan kolme erillistä juutalaista armeijaa olivat taistelleet keskenäänkin Temppeli­vuoresta kolmen viikon ajan sen jälkeen, kun roomalaiset olivat murtaneet Jerusalemin muurit ja tunkeutuivat taistellen kaupungin keskustaan. Jäätyään toisen juutalais­sodan alku­vaiheessa alakynteen roomalaiset noudattivat poltetun maan taktiikkaa saadakseen vähitellen nujerretuksi juutalaisten taistelu­tahdon.
Sodan loppuvaiheessa, kun Jerusalem oli jo raunioina, Bar Kokhba pakeni Beet-Teerin linnoitukseen ja johti sotatoimia sieltä käsin. Sen roomalaiset saivat valloitetuksi vasta, kun sota oli jatkanut kolme ja puoli vuotta, ja silloin he surmasivat kaikki sen puolustajat lukuun ottamatta yhtä nuorukaista, Simeon ben Gamielia. Rabbi Johanan kertoi verilöylystä myöhemmin seuraavasti: "Kolmen­sadan lapsen aivot löydettiin yhden kiven päältä, minkä lisäksi Beet-Teeristä löydettiin kolmesataa koria täynnä tefillinien jäännöksiä, joita kuhunkin koriin mahtuu kolme mittaa" (noin 28 litraa). Simon Gamlielin mukaan Beet-Teerissä oli viisisataa koulua, joista pienimmässä­kin oli kolmesataa oppilasta. Heillä oli tapana sanoa: "Jos vihollinen joskus tulee luoksemme, seivästämme heidät näillä metallisella tangolla [joita käytettiin kirjainten osoittamiseen pyhistä teksteistä]". Cassius Dion mukaan sotatoimissa surmattiin kaikkiaan 580 000 juutalaista, 50 linnoitettua kaupunkia ja 985 kylää hävitettiin maan tasalle, kun taas niitä, jotka tuhoutuivat nälänhädän, sairauksien tai tulipalojen vuoksi, ei voitu laskeakaan. Mutta roomalaisetkin olivat kärsineet sodassa niin suuria menetyksiä, että keisari Hadrianus päätti jättää senaatille lähettämästään tiedon­annosta pois sellaisiin tavallisesti kuuluneet sanat: "Jos te ja lapsemme voitte hyvin, kaikki on hyvin. Minä ja sotaväki voimme hyvin."
Sodan jälkeen Hadrianus yhdisti aikaisemmat Juudean, Galilean ja Samarian hallintoalueet uudeksi provinssiksi nimeltä Syria Palaestina, mitä on yleisesti pidetty merkkinä, että hän yritti lopullisesti katkaista juutalaisten yhteydet maahan. Viime vuosi­kymmeninä kapinasta on saatu uutta tietoa, kun Kirjeiden luolasta läheltä Kuollutta­merta on löydetty kirje­kokoelmia, joista osa mahdollisesti on Bar Kokhban itse kirjoittamia. Kirjeet ovat nykyisin nähtävissä Israelin museossa.
Bar Kokhban luonne
Rabbiinisessa kirjallisuudessa Simon bar Kokhba kuvataan käyttäy­tymi­seltään jossain määrin mieli­puoliseksi ja äkki­pikaiseksi. Talmudissa sanotaan, että hän toimi noin 200 000 juutalaisen kapinallisen johtajana, mutta että hän vaati nuoria alokkaita todistamaan rohkeutensa leikkaamalla pois yhden sormistaan. Israelin oppineet valittivat hänelle, miksi hän rasitti kansaa sellaisilla silpomisilla. Joka kerta mennessään taisteluun hänen kerrotaan sanoneen: "Oi maailman­kaikkeuden herra, Sinun ei tarvitse millään tavoin auttaa meitä [vihollisiamme vastaan], mutta älä myöskään aseta meille esteitä!" Hänen sanotaan myös tappaneen enonsa, rabbi Eleasar Modinalaisen syytettyään tätä sota­salaisuuksien paljastamisesta vihollisille. Bar Kokhba oli armoton johtaja, joka rankaisi jokaista juutalaista, joka ei astunut hänen sotaväkeensä. Eusebiuksen mukaan hän rankaisi varsinkin kristittyjä kiduttamalla heitä kuoliaaksi eri tavoin, koska he kieltäytyivät taistelemasta roomalaisia vastaan.
Bar Kokhba populaarikulttuurissa
Bar Kokhba on 1800-luvun lopulta lähtien ollut useiden näytelmien, oopperoiden ja romaanien aiheena. Sellaisia ovat esimerkiksi:
John Zornin johtama yhtye Masada Chamber Ensemble on julkaissut Bar Kokhba -nimisen albumin, jonka kannessa on valokuva Bar Kokhban kirjeestä Yeshualle, Galgolan pojalle.
Bar Kokhba -seuraleikki
Legendan mukaan eräs Bar Kokhban roomalaisten keskuuteen lähettämä tiedustelija palasi hänen luokseen vakavasti pahoin­pideltynä: häneltä oli kieli leikattu irti ja molemmat kädet katkaistu. Koska hän ei voinut puhua eikä kirjoittaa, hän ei voinut kertoa, mitä oli saanut selville. Niinpä Bar Kokhba päätti esittää hänelle yksin­kertaisia kysymyksiä, joihin hän saattoi vastata nyökkäämällä tai pudistamalla päätään, ja tällä tavoin pystyikin saamaan tietoa.
Unkarissa tämän legendan mukaan on saanut nimensä "Bar Kokhba -seura­leikki". Siinä toinen kahdesta osallistujasta valitsee jonkin sanan tai kohteen, joka toisen on pystyttävä päätelemään esittämällä kysymyksiä, joihin vastataan vain "kyllä" tai "ei". Arvaaja kysyy yleensä ensin, onko kyseessä elävä olento, ja jos ei ole, onko se esine, ja ellei ole sellainenkaan, kyseessä on ilmeisesti jokin abstakti käsite.
Maria Normanbylainen
Äiti Maria Normanbylainen (14. toukokuuta 1912 Basel, Sveitsi – 25. marraskuuta 1977), siviilinimeltään Lydia Gysi, oli kristillinen platonisti ja ensimmäisen Englantiin perustetun Ekumeeniseen patriarkaattiin kuuluvan ortodoksisen naisluostarin perustaja ja sen igumenia.
Chan Santokhi
Chandrikapersad "Chan" Santokhi (s. 3. helmikuuta 1959) on surinamelainen poliitikko ja entinen poliisipäällikkö, joka on toiminut maansa presidenttinä vuodesta 2020 lähtien.
Maria Normanbylainen
Äiti Maria syntyi Baselissa, opiskeli sairaanhoitajaksi ja työskenteli näissä tehtävissä Ranskassa sotilassairaalassa ja Punaisen Ristin palveluksessa. Myöhemmin hän aloitti teologian opinnot ja suoritti siinä tohtorin tutkinnon. Väitöskirjan aiheena oli platonismi ja kartesiolaisuus Ralph Cudworthin filosofiassa (väitöskirja: Platonism and Cartesianism in the Philosophy of Ralph Cudworth).
Chan Santokhi
Tausta ja yksityiselämä
Etniseltä taustaltaan Santokhi on indosurinamelainen.
Maria Normanbylainen
Nuoruus
Äiti Maria Normanbyläinen eli Lydia Gysi syntyi Sveitsissä Baselissa 14.5.1912 metodistiperheeseen. Hänen vanhempansa olivat Ernst ja Martha Gysi.
Sairaanhoitajuus ja kääntyminen ortodoksisuuteen
Gysi suoritti sairaanhoitajan yleistutkinnon 1935 Zürichin sairaanhoito-oppilaitoksessa. Valmistuttuaan hän muutti vuonna 1936 Pariisiin ja aloitti työt Neuillyn amerikkalaisessa sairaalassa. Gysi kiinnostui ortodoksisuudesta jo varhain. Pariisissa ollessaan hän tutustui äiti Maria Skobtsovaan, ja vuonna 1937 Lydia Gysi liitettiin ortodoksisen kirkon yhteyteen. Hän palasi Baseliin suorittamaan kätilökurssin 1938. Hän liittyi Punaiseen Ristiin 1942 ja toimi Etelä-Ranskassa keskitysleirin läheisyydessä kätilönä auttamassa espanjalaisia ja juutalaisia odottavia äitejä. Tuona aikana Gysi toimi maanalaisessa vastarintaliikkeessä, mutta näistä vaiheista tiedetään vain vähän.
Opinnot
Gysi palasi Sveitsiin 1943 ja aloitti opinnot Baselin yliopiston teologisessa tiedekunnassa vuonna 1944. Hän siirtyi filosofiseen tiedekuntaan 1947. Gysi piti platonisti Hermann Gaussia hengellisenä isänään. Gaus ohjasi Gysin väitöskirjatyön Cambridgen platonisteista. Gysi kirjoitti tutkimustaan Englannissa. Vuonna 1950 Gysi väitteli Sveitsissä tohtoriksi otsikolla Platonismi ja kartesiolaisuus Ralph Cudworthin filosofiassa.
Chan Santokhi
Tausta ja yksityiselämä
Lukion jälkeen Santokhi muutti Alankomaihin, jossa hän opiskeli poliisikoulussa. Tämän jälkeen hän palasi Surinameen, jossa hänet nimettiin poliisipäälliköksi vuonna 1991.
Maria Normanbylainen
Luostarielämä ja kirjoittaminen
Väitöksen jälkeen Gysi palasi Englantiin. Hänellä oli selkeä kutsumus luostarielämään, mutta Englannissa ei tuolloin ollut ortodoksista naisluostaria. Gysi liittyi anglikaaniseen benediktiiniläisluostariin, Pyhän Marian luostariin West Mallingissa. Vuosina 1951–1965 Gysi kirjoitti luostarissa useita hengellisiä ja filosofisia tekstejä: Jumalan pyhien yksinäisyys (1951), Kaksi temppeliä (1951), Johdatus jumalalliseen liturgiaan (1954), tutkielma profeetta Jeremiaasta (1954), Jeremiaan runojen käännöksiä ja kertomuksia hänen elämästään (1954), psalmikäännöksiä (1955), Jeesus-rukous (1956), Kätketty aarre (1959), Sceptrum Regale (1960), Jesajan tekstien käännökset (1960). Piispa Anthony vihki 24. syyskuuta 1958 Lydia Gysin nunna Mariaksi Pyhän Marian luostarin kirkossa. 1972 ilmestyi Äiti Marian ja professori Jaegerin Cambridgen platonisteista kirjoittama tutkimus Zeugnis für die Einheit.
Chan Santokhi
Poliittinen ura
Vuosina 2005–2010 Santokhi toimi maansa oikeusministerinä presidentti Dési Boutersen hallituksessa. Ministerinä toimiessaan hän puuttui kovalla kädellä maan laittomaan huumekauppaan, minkä johdosta Bouterse antoi hänelle lempinimen sherffi. Vuonna 2010 Santokhi asettui ensimmäistä kertaa ehdolle presidentinvaaleissa, mutta hävisi Bouterselle. Samana vuonna järjestetyissä parlamenttivaaleissa Santokhi sai yllättävän paljon henkilökohtaisia ääniä huolimatta siitä, että puolue oli asettanut hänet melko alas listalleen.
Maria Normanbylainen
Filgraven ortodoksiluostarissa
Äiti Maria vaikutti perustamassaan ortodoksisessa Filgraven luostarissa vuosina 1965–1974. Hänelle annettiin 14. heinäkuuta 1971 igumenian arvo, ja luostarisääntö allekirjoitettiin. Vuonna 1975 luostari muutti Yorkshireen Whitbyyn. Äiti Maria sairastui syöpään 1973. Hän kuoli 25. marraskuuta 1977.
Chan Santokhi
Poliittinen ura
Santokhi valittiin VHP-puolueen puheenjohtajaksi vuonna 2011. Santokhin johdolla puolue on kasvattanut sekä jäsenmääräänsä ja kannatustaan kaikkien eri etnisten ja uskonnollisten ryhmien keskuudessa.
Kaija Kärkinen
thumb|Kaija Kärkinen vuonna 2009. Kaija Hannele Kärkinen (s. 9. syyskuuta 1962 Sodankylä) on suomalainen laulaja, sanoittaja ja näyttelijä.
Chan Santokhi
Poliittinen ura
Santokhi vannoi virkavalansa 16. heinäkuuta 2020. Virkaanastujaispuheessaan hän sanoi haluavansa puuttua elintasokustannusten jyrkkään nousuun. Lisäksi hän käytti virkaanastujaisissaan sanskritia tuoden esiin etnisen taustansa.
Kaija Kärkinen
Kärkinen on Suomen Musiikintekijät ry:n (aik. Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry) puheenjohtaja maaliskuusta 2012 lähtien. Hänen edeltäjänsä oli Janne Louhivuori.
Kulmasekunti
Kulmasekunti, kaarisekunti tai vain sekunti (tunnus ″, kaksinkertainen yläpuolinen indeksointipilkku) on tasokulman yksikkö ( astetta). 60 sekuntia on kulmaminuutti. Kulmasekunti on täysympyrästä.
Millikaarisekunti (tunnus mas) on kaarisekunnin tuhannesosa.
Aiheesta muualla
Градус (ъгъл) Minute of arc
Sweet Home Alabama (elokuva)
Sweet Home Alabama on vuonna 2002 valmistunut romanttinen komedia, jonka ohjasi Andy Tennant. Näyttelijöihin kuuluvat Reese Witherspoon, Patrick Dempsey, Josh Lucas ja Candice Bergen.
Juoni
Reese Witherspoon esittää New Yorkissa uransa luonutta muotisuunnittelijaa Melanieta. Hän on vaihtanut sukunimensä Carmichaeliksi, koska häpeää taustaansa. Melanie Carmichael/Smooter on menossa New Yorkin pormestarin pojan kanssa naimisiin, mutta voidakseen tehdä sen, hänen pitää ensin saada selväksi avioero mieheensä, jonka kanssa hän on naimisissa. Joutuessaan palaamaan takaisin miehensä luokse, hän saa huomata, ettei ero olekaan niin helppo. Mies on parantanut elämäntapojaan Melanien vuoksi.
Lisa Goldstein
Elizabeth (Lisa) Joy Goldstein (s. 21. marraskuuta 1953) on yhdysvaltalainen Fantasia- ja tieteiskirjailija, jonka teoksia on ollut Nebula-, Hugo- ja World Fantasy Award -palkintoehdokkaina. Goldstein sai vuonna 1982 romaanillaan The Red Magician National Book Award -palkinnon ja romaanillaan The Uncertain Places vuoden 2012 Mythopoeic Fantasy -palkinnon. Hänen novellinsa Paradise Is a Walled Garden sai vuoden 2011 Sidewise-palkinnon parhaana lyhytmuotoisena vaihtoehtohistoriana.
Goldsteinin novelli "Cassandran valokuvat" ("Cassandra's Photographs") on julkaistu suomeksi kokoelmassa Isaac Asimov Science Fiction. Valikoima 2 (Viihdeviikarit 1988) Novelli oli Hugo- ja Nebula-palkintoehdokkaana vuonna 1988.
Elämäkerta
Goldsteinin isä Heinz Jurgen "Harry" Goldstein (8. kesäkuuta 1922 Krefeld, Saksa – 24. toukokuuta 1974 Los Angeles, Yhdysvallat) selviytyi hengissä Bergen-Belsenin keskitysleiriltä, ja hänen äitinsä Miriam Roth (s. 8. huhtikuuta 1922 Mukatševe, Tšekkoslovakia – 12. lokakuuta 2011 Los Angeles, Yhdysvallat) selviytyi Auschwitzn tuhoamisleiriltä. He saapuivat Yhdysvaltoihin vuonna 1947 ja tapasivat englannin kielen kurssilla.
Goldstein meni naimisiin Douglas A. Ashermanin kanssa vuonna 1986 ja asuu Kaliforniassa Oaklandssa.
Volare
thumb|250px|Volare Airlinesin [[Airbus A320]] Volare Airlines, joka tunnettiin myös nimellä volareweb.com, oli italialainen halpalentoyhtiö.
Historiaa
Yhtiö teki aiemmin lentoja Italiasta Espanjaan, Saksaan, Ranskaan, Belgiaan, Tšekkiin, Viroon ja Romaniaan. Marraskuussa 2004 se lakkautti toimintansa ja haki konkurssia. Myöhemmin yhtiö aloitti toimintansa uudelleen. Volare lensi Helsinki-Milano -reittiä lokakuusta 2007 maaliskuuhun 2008. Volaren tytäryhtiö Air Europe lensi joitakin kansainvälisiä reittejä.
Lentue
Elokuussa 2006 Volareweb-lentueeseen kuuluivat seuraavat koneet :
Aleksandr Vlasov
Aleksandr Anatoljevitš Vlasov (, s. 23. huhtikuuta 1996 Viipuri) on venäläinen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan etappikilpailuissa ja mäkisessä maastossa.
Vlasov aloitti ammattilaisuransa Gazprom-RusVelo-tallissa 2018–2019, edusti Astana Pro Team / Astana - Premier Tech -joukkuetta 2020–2021 ja Bora-Hansgrohea vuodesta 2022 lähtien. Hän voitti Tour de Romandien 2022.
Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Wolf 359
Wolf 359 on aurinkoa viidenneksi lähin tähtijärjestelmä. Se on 7,78 valovuoden päässä, lähempänä ovat ainoastaan Alfa Centauri, Barnardin tähti ja Luhman 16 -järjestelmät sekä ruskea kääpiötähti WISE 0855–0714. Wolf 359:ää lähin tähti on Ross 128 3,79 valovuoden päässä.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|left|Wolf 359 sijaitsee Leijonan tähtikuvion alareunassa.
Tytärammus
Tytärammus on rypälepommin kuljettama ammus/pommi, joka räjähtää maahan pudotessaan tai toimii miinana, joka räjähtää kosketuksesta tai siinä voi olla magneetti, jolloin se räjähtää panssarivaunun tullessa lähelle. Osa pääammuksen kuljettamista tytärammuksista saattaa jäädä suutareiksi. Yksi rypälepommi saattaa kuljettaa satoja tytärammuksia.
Nykyaikaisissa tytärammuksissa voi olla itsetuhomekanismi, joka estää sen jäämästä miinaksi siviilien jalkoihin tai mahdollistaa hyökkääjän itsensä pääsyn alueelle. Nykyaikaisissa tytärammuksissa voi olla myös erilaisia tekoälyjä ja kohteeseen hakeutumisominaisuuksia.
Lentokoneiden tytärpommeja kasettipommeineen
CBU 58B on Lockheed-Martinin Lansonissa valmistama rypälepommi, joka kuljettaa 650 BLU 63-tytärpommia. CBU 58B:ä varastoivat Israel, Marokko ja Saudi-Arabia.
Valeri Gratšov
Valeri Nikolajevitš Gratšov (, (s. 14. lokakuuta 1964 Krasnogorsk) on entinen venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Sen jälkeen hän toiminut valmennustehtävissä Venäjällä, Ruotsissa ja Suomessa. Kaudella 2019–2020 Gratšov valmentaa Bandyliigan Veiterää.
Pelaajaura
Gratšov aloitti jääpallouransa 19-vuotiaana Moskovan lähellä Krasnogorskissa paikallisessa Zorkissa, jossa hän pelasi ensimmäisen Neuvostoliiton pääsarjakautensa. Sen jälkeen hän siirtyi Moskovan Dynamoon, jossa hän pelasi seuraavat seitsemän kautta. Hän palasi vielä kahdeksi kaudeksi kasvattajaseuraansa Zorkiin, mutta sen jälkeen siirtyi Neuvostoliiton urheilujärjestelmän romahdettua Ruotsiin.
Gratšovista tulikin toisen venäläisen Sergei Obuhovin kanssa uudessa ruotsalaisseurassaan Falunin Falu BS:ssä keskeisiä pelaajia seuran menestykselle. Hän pelasi 1990-luvun lopun eli seitsemän kautta Falunissa ja saavutti yhden Ruotsin Allsvenskanin hopeamitalin. Uusi seura 2000-luvun alussa oli IFK Vänersborg, jossa hän pelasi kaikkiaan neljä kautta. Vänersborgissa Gratšov muodosti suomalaisten Ari Holopaisen ja Sami Laakkosen kanssa joukkueen rungon, joka taisteli tasapäisesti silloisia Ruotsin mahtiseuroja Västeråsia, Sandvikenia ja Hammarbytä vastaan.
Valmentajaura
2000-luvun alussa Gratšov siirtyi enemmän pelaajavalmentajan rooliin, jossa hän oli Venäjän maajoukkueessa, IFK Vänersborgissa ja Zorkissa. Kaudella 2010 hän tuli Ruotsiin pelaten ja valmentaen toiseksi korkeimman sarjatason Allsvenskanin vänersborgilaista Blåsut BK:ta.
Gratšov itse oli jo aiemmin halukas valmennustehtäviin venäläiseen huippuseuraan. Sellainen toteutui kesällä 2014, jolloin hän siirtyi Venäjän pääsarjan irkutskilaiseen Baikal-Energijaan. Hän saavutti joukkueen kanssa kahdesti Venäjän superliigan hopeaa ja kerran Venäjän cupin mestaruuden.
Yksityiselämä
Gratšov on asunut Ruotsissa yli 20 vuotta, ja hänellä on myös Ruotsin kansalaisuus.
Pelaajana
Maajoukkueessa . Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Janne Louhivuori
Gramexin tilastojen mukaan Louhivuori oli Suomen 17. eniten levyttänyt studiomuusikko vuonna 2008. Hän oli ollut tuolloin mukana 2 849:llä levytyksellä. Louhivuori on toiminut Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n puheenjohtajana vuosina 2008−2012.
Louhivuorelle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
Sergei Mudrov
Sergei Aleksejevitš Mudrov (, s. 8. syyskuuta 1990 Kinešma) on venäläinen korkeushyppääjä. Mudrov edustaa ASK Moskovaa.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista 2007 Mudrov saavutti hopeaa. Saman vuoden Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän voitti kultaa. Vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista hän saavutti niin ikään kultaa, ja vuoden 2011 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista hopeaa.
Boldt
Boldt on sukunimi, jota käytetään useissa maissa, muun muassa Suomessa. Nimen kantajia:
Margaret Brown
thumb|Margaret Brown luovuttaa [[RMS Carpathian kapteeni Rostronille hopeamaljan Titanicin pelastustöiden johdosta.]] Margaret Tobin ”Molly” Brown eli ”The Unsinkable Molly Brown” (”Uppoamaton Molly Brown”) (18. heinäkuuta 1867 – 26. lokakuuta 1932) oli Titanicin ensimmäisen luokan matkustaja. Hän oli yksi haaksirikon eloonjääneistä. Vastoin yleistä harhaluuloa Margaret Brownia ei kutsuttu nimellä Molly ennen hänen kuolemaansa, vaan hän oli ystävien kesken Maggie, kuten monet muutkin Margaret-nimiset.
Ennen Titanicin haaksirikkoa
Margaret Brown syntyi Hannibalissa, Missourin osavaltiossa kuusilapsiseen irlantilaissiirtolaisperheeseen. 18-vuotiaana vuonna 1886 hän muutti Leadvilleen Coloradoon, missä hän tapasi ja meni naimisiin James Joseph (J. J.) Brownin kanssa. Naimisiinmenonsa jälkeen Brown osallistui naisten oikeuksia ajavaan liikkeeseen ja hänestä tuli yksi National American Women's Suffrage Associationin Coloradon osaston perustajajäsenistä. Hän myös työskenteli soppakeittiöissä avustamassa kaivostyöläisten perheitä.
Brownit rikastuivat, kun insinöörinä työskennellyt J. J. löysi huomattavan kulta- ja kupariesiintymän Little Jonny -kaivoksesta. Kaivosyhtiö Ibex palkitsi hänet tarjoamalla paikan yhtiön hallituksessa sekä 12 500 osakkeella.
Vuonna 1909 Margaret ja J. J. Brown erosivat, mutta pysyivät läheisinä aina miehen kuolemaan saakka.
RMS Titanicin eloonjäänyt
Margaret oli kiertämässä Eurooppaa tyttärensä Helenin kanssa, kun hän kuuli ensimmäisen lapsenlapsensa Lawrencen sairastuneen. Hän varasi välittömästi matkan Yhdysvaltoihin ensimmäisellä mahdollisella aluksella, Titanicilla. Jotkut ensimmäisen luokan matkustajat halveksivat Margaretia ja pitivät häntä nousukkaana ja uusrikkaana, mutta hän oli kuitenkin muun muassa laivan rikkaimman matkustajan John Jacob Astor IV:n hyvä ystävä. Kun Titanic törmäsi jäävuoreen ja oli uppoamassa, Margaret auttoi useita muita pelastusveneisiin ennen kuin miehistö pakotti hänet itsensä veneeseen. Kun vene oli laskettu veteen, hän ja veneen muut naiset soutivat vuorotellen ja pitivät yllä hyvää henkeä matruusi Robert Hichensin komennosta ja panikoinnista huolimatta.
Kun RMS Carpathia saapui uppoamispaikalle etsimään eloonjääneitä, Margaret auttoi pelastustehtävissä. Hänen kielitaitonsa osoittautui arvokkaaksi avuksi, kun pelastuneiden luetteloita koottiin lähetettäväksi. Hän keräsi muiden rikkaiden matkustajien kanssa rahaa heikompiosaisten eloonjääneiden avuksi. Carpathian saapuessa New Yorkiin Margaret oli kerännyt jo lähes 10 000 dollaria.
Lehdistö ylisti Margaret Brownin tyyntä käytöstään suuren katastrofin hetkellä ja julisti hänet yhdeksi haaksirikon sankareista. Pelastumistaan hän itse kiitteli vain Brownien hyväksi onneksi sanoen: ”typical Brown luck... we’re unsinkable” (”tyypillistä Brownien onnea, me olemme uppoamattomia”). Tästä hän sai lempinimen ”Unsinkable Mrs Brown” (”Uppoamaton rouva Brown”), joka seurasi häntä hänen loppuelämänsä ajan.
Haaksirikon jälkeinen kuuluisuus
Margaret Brown valittiin Titanicin eloonjääneiden komitean johtajaksi, ja hän osallistui rahankeräystempauksiin Washingtoniin pystytettäväksi suunniteltua Titanicin uhrien muistomerkkiä varten. Hänen tarinansa haaksirikosta myös julkaistiin lehdissä.
Maineensa avulla Brown saattoi edistää tärkeäksi kokemiaan asioita, kuten työläisten ja naisten oikeuksia, lasten opetusta ja lukutaidon kehittämistä, sekä historiallisesti arvokkaiden rakennusten ja asioiden tallentamista. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli Ranskassa jälleenrakennustehtävissä etulinjan lähellä ja auttoi haavoittuneiden sotilaiden hoidossa.
Hieman ennen kuolemaansa vuonna 1932 Brown palkittiin Ranskan hyväksi tekemistään töistä sekä ”yleisestä hyvästä kansalaisuudesta”, mukaan lukien Titanicin eloonjääneiden hyväksi tehtyjen hyvien töiden sekä muun aktiivisen kansalaistyön vuoksi.
Margaret Brown kuoli aivokasvaimeen 26. lokakuuta 1932.
Merkitys
Meredith Willsonin säveltämä ja sanoittama ja Richard Morrisin käsikirjoittama Broadway-musikaali The Unsinkable Molly Brown vuodelta 1960 ja siitä vuonna 1964 tehty elokuva perustuivat sanomalehdissä 1930- ja 1940-luvuilla julkaistuihin fiktiivisiin kertomuksiin Margaretin elämästä. Vasta tässä vaiheessa hänen lempinimensä vaihtui ”Uppoamattomaksi Molly Browniksi”.
Vuoden 1997 menestyselokuvassa Titanic Margaret Brownia esitti Kathy Bates.
George Jessel
George Albert Jessel (3. huhtikuuta 1898 New York, New York – 24. toukokuuta 1981 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, koomikko ja laulaja-lauluntekijä.
Ura
Vuonna 1919 Jessel oli mukana sanoittamassa kappaletta ”Oh How I Laugh When I Think How I Cried About You”, ja esiintyi 1920-luvun alussa muutamissa menestyneissä komediaesityksissä. Vuonna 1921 Jessel levytti suosiota saaneen ”The Toastmaster” -kappaleen. Vuonna 1925 Jesselistä oli tullut yksi suosituimmista Broadwayn miestähdistä näytelmän Jazzlaulaja ansiosta. Jessel olisi näytellyt Jazzlaulajan elokuvaversion (1927) pääosan, mutta hän jättäytyi elokuvasta Warner Brothersin kieltäydyttyä hänen palkkavaatimuksistaan. 1930-luvulla Jesselillä oli oma radiokuunnelma The George Jessel Show, ja hän näytteli Broadwaylla.
1940-1950-luvut Jessel tuotti musikaalielokuvia 20th Century Foxilla. Jessel tuotti muun muassa menestyselokuvat Dolly-sisarukset (1945), When My Baby Smiles at Me (1948) ja Tapaamme Miamissa (1951). 1950-luvun alussa Jessel esiintyi omassa radiokuunnelmassaan The George Jessel Show, josta tehtiin myös samanniminen televisiosarja, jota esitettiin vuodet 1953–1954. Aina vuoteen 1979 Jessel esiintyi monissa eri televisiosarjoissa. Jesselin viimeinen esiintyminen oli vuonna 1981 ilmestyneessä Punaiset-elokuvassa. Jessel myös matkusti paljon USO-viihdejärjestön kanssa ja kirjoitti kolme muistelmateosta: So Help Me (1943), This Way, Miss (1955) ja The World I Lived In (1975).
Jessel sai elokuvaurastaan ja työstään viihdeteollisuuden hyväksi tähden Hollywoodin Hollywood Walk of Famelle osoitteeseen 1777 Vine Street 8. helmikuuta 1960. Vuonna 1969 Yhdysvaltain elokuva-akatemia myönsi Jesselille Jean Hersholtin humanitaarisen palkinnon hänen hyväntekeväisyystyöstään.
Yksityiselämä
George Jessel avioitui ensimmäisen kerran vaudeville-esiintyjä Florence Courtneyn kanssa 22. toukokuuta 1923. Heidän avioliittonsa päättyi avioeroon 24. lokakuuta 1932. 1930-luvulla Jessel kiinnitti median huomiota rakkaussuhteistaan Pola Negrin, Helen Morganin ja Lupe Vélezin kanssa. Jessel avioitui Norma Talmadgen kanssa 23. huhtikuuta 1934. Heidän avioliittonsa päättyi eroon 11. elokuuta 1939. Kolmannen ja viimeisen kerran 44-vuotias Jessel avioitui 16-vuotiaan näyttelijä Lois Andrewsin kanssa 13. huhtikuuta 1940. Avioliitto päättyi eroon 30. elokuuta 1943. Jesselillä oli kaksi tytärtä, Jerilynn (s. 1941) ja Charris Carla ”Chrissie” (s. 1961). Jessel sai Jerilynnin vaimonsa Andrewsin kanssa ja Chrissien naisystävänsä Joan Taylorin kanssa.
Saivo
Saivo on saamelaisten muinaisuskoon liittyvä termi, jonka pohjimmaisesta merkityksestä voi esittää vain arveluja. Se on todennäköisesti liittynyt alkujaan niin sanottuihin saivo-järviin, joita on pidetty kaksipohjaisina. Sittemmin muinaisgermaanikontaktien vaikutuksesta saivoon on liittynyt pyhyyden käsite ja joitain tuntureita on alettu kutsua pyhiksi saivo-tuntureiksi. Termiin liittyvät lisäksi järvissä ja tuntureissa elävät saivo-henget, joiden uskottiin olevan saamelaisnoidan apu- ja suojelushenkiä.
Merkitys ja tausta
Sáiva tunnetaan terminä kaikilla saamelaisalueilla, mutta sen merkitys vaihtelee kieliryhmittäin. Kuolansaamelaisisilla se merkitsee ilmansuuntaa, etelää tai lounasta. Läntisillä alueilla se puolestaan on liittynyt tiettyihin tuntureihin, mutta ruotsin- ja suomensaamelaisten perinteessä saivo-järvet ovat puolestaan olleet keskeisiä käsitteitä. Etymologisesti sana ’sáiva’ palautuu samaan kantasanaan kuin ruotsin sana ’sjö’ (”meri”, ”järvi”).
Saivon todellinen merkitys on jäänyt hämäräksi, eikä siitä pysty esittämään kuin arvioita. Länsi-Ruijassa ja Suomen Lapissa se on viitanut kaksipohjaisiksi kuviteltuihin järviin, joissa tuonpuoleiset olennot ovat asuttaneet. Tällaiset järvet olivat usein kirkasvetisiä lähdejärviä, joiden pohjassa saattoi olla järvien väliseksi aukoksi tulkittu lähteensilmä. Järviin liittyvän uskomuksen on arveltu olleen alkuperäinen. Se liittyy luultavasti saamelaisten vanhoihin uralilaisiin vainajalakäsityksiin, jotka väistyivät viimeistään germaanien vaikutuksesta.
Pyhiin tuntureihin ja ylipäätänsä jonkinlaiseen pyhyyteen viittaava saivo-käsitys lienee toissijainen. Se on todennäköisesti syntynyt eteläsaamelaisten alueilla muinaisgermanisista ideoista. Niiden mukaan vainajat siirtyivät pyhiin vuoriin elämään maallista elämää onnellisemmin. Tällaisia vanhoja norjalaisia pyhiä vuoria on erityisesti alueella, jolta myös tuntureihin liittyviä saivo-käsityksiä on koottu.
Uskomukset
Saivo-järvien on ajateltu olleen kalaisia ja niiden kalojen erityisen hyviä. Niiden ajoittaista kalattomuutta selitetään kaksipohjaisuudella (reahpenjávrit, ’räppänäjärvet’). Monien saamelaisuskomusten mukaan joissain hyvin kalaisista järvistä ei saa kalaa, koska kalat ovat menneet välipohjassa olevasta reiästä toiseen pohjan alla olevaan järveen. Tällaisia järviä ovat myöhäisperinteessä olleet muun muassa Enontekiön Näkkäläjärvi ja Pöyrisjärvi.
Saivo-järviä on tavallisesti pidetty pyhinä, ja niiden rannoilla on uhrattu sekä järvelle että siinä asuville olennoille. Kultin oletetaan liittyvän käsityksiin vedenalaisista vainajalasta. Saivo on sanana ollut monimuotoinen, sillä järvien ja tuntureiden lisäksi sanalla on tarkoitettu myös näitä niissä asuvia yliluonnollisia olentoja. Saivo-olennot jo vainajien henget ovat toisinaan samaistettu, mutta sáiva-olentoja on rinnastettu myös maahisiin ja joskus muihinkin haltijoihin. Saivo-olennoille uhraaminen on kuulunut tyypillisesti miesten tehtäviin. Uhririitit on suoritettu kaukana asumuksista vanhalla kulttipaikalla. Uhrilahjoina on tarjottu esimerkiksi uhrieläinten sarvia tai muita ruhon osia.
Saivo-järvien ja -tuntureiden eläinhahmoisia olentoja on pidetty saamelaisnoidan apuhenkinä ja ihmismuotoisia olentoja suojelushenkinä. Jälkimmäiset olivat edesmenneiden noitien henkiä. Saivo-henkiä oli kuitenkin useimpien lähteiden mukaan myös tavallisilla ihmisillä, jotka eivät kuitenkaan pystyneet kommunikoimaan niiden kanssa suoraan.
Pirttiniemi
Urheilumahdollisuudet
Pirttiniemessä on kaksi jalkapallokenttää, ja sora- ja hiekkateitä, joilla voi harrastaa esimerkiksi pyöräilyä.
61.25528°N, 26.04556°W
Synkin hetki
Synkin hetki on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut sotadraamaelokuva, jonka on ohjannut Joe Wright. Se kertoo Winston Churchillin pääministerikauden alkuvaiheista toisessa maailmansodassa. Churchillia näyttelee Gary Oldman. Muita päärooleja esittävät Kristin Scott Thomas, Lily James, Stephen Dillane, Ronald Pickup ja Ben Mendelsohn.
Synkin hetki sai ensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla 1. syyskuuta 2017. Teatteriensi-illan se sai Britanniassa 12. tammikuuta ja Suomessa 19. tammikuuta 2018. Oldman voitti roolistaan parhaan miespääosan Golden Globen, SAG-palkinnon sekä parhaan miespääosan Oscar-palkinnon.
Peter J. Boldt
Peter Johan Magnus Boldt (28. syyskuuta 1946 Helsinki – 29. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä, joka työskenteli pitkään asiantuntijana SAK:n palveluksessa ja vastasi etenkin kansainvälisistä asioista.
Boldt opiskeli kansantaloustiedettä ja tilastotiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui valtiotieteen maisteriksi vuonna 1972. Hän työskenteli aluksi TTT:n palveluksessa ja sen jälkeen SAK:n ekonomistina 1982–2005.
Boldt edusti SAK:ta EU:n Talous- ja sosiaalikomiteassa vuosina 2002–2005. Hän kuului myös Suomen GATT-valtuuskuntaan vuosina 1986–1994 ja WTO-valtuuskuntaan vuosina 1996–2005. Lisäksi hän osallistui useiden valtiollisten komiteoiden ja työryhmien toimintaan, esimerkiksi ympäristönsuojeluneuvostossa vuosina 1976–1980.
Boldt tunnettiin teräväsanaisena keskustelijana ja kolumnistina muun muassa Palkkatyöläisen palstoilla.
Boldtin isä oli eversti Lauri Boldt ja äiti kirjastoneuvos Barbro Boldt (o.s. Inberg).
Chris Froome
Christopher "Chris" Froome (s. 20. toukokuuta 1985 Nairobi) on kenialaissyntyinen maantiepyöräilijä, joka on edustanut Britanniaa vuodesta 2008 lähtien. Hän aloitti pyöräilyuransa maastopyöräilijänä Etelä-Afrikassa. Ammattilaisuransa hän aloitti Barloworldissa 2008–2009, edusti Team Sky / Team Ineosia vuosina 2010–2020 ja Israel Start-Up Nation / Israel-Premier Techiä vuodesta 2021 lähtien. Hän on voittanut Ranskan ympäriajon neljä kertaa, vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017, Espanjan ympäriajon 2011 ja 2017 sekä Italian ympäriajon 2018.
2010–2013
Froome voitti Espanjan ympäriajossa 2011 Pena Cabargan nousuun päättyneen 17. etapin kukistettuaan loppukirissä Juan José Cobon. Froome sijoittui kokonaiskilpailussa alun perin toiseksi 13 sekuntia Cobolle hävinneenä. Cobo menetti kuitenkin voittonsa dopingrikkomuksen vuoksi 2019, ja Froome nousi kokonaiskilpailun voittajaksi. Ranskan ympäriajossa 2012 hän voitti La Planche des Belles Fillesin nousuun päättyneen 7. etapin ennen Cadel Evansia ja Bradley Wigginsiä. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi kolme minuuttia 21 sekuntia maanmiehelleen ja tallitoverilleen Bradley Wigginsille hävinneenä. Lontoon olympialaisten aika-ajossa hän sai pronssia Wigginsin ja Tony Martinin jälkeen.
Froome voitti 2013 Tour de Romandien 54 sekunnin erolla Simon Špilakiin ja Critérium du Dauphinén 58 sekuntia ennen Richie Portea. Ranskan ympäriajon hän voitti neljän minuutin 20 sekunnin erolla Nairo Quintanaan. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon voitettuaan Pyreneillä ajetun kahdeksannen etapin 51 sekunnin erolla tallitoveriinsa Richie Porteen. Hän voitti myös Mont Ventoux'lle päättyneen 15. etapin 29 sekunnin erolla Nairo Quintanaan sekä Alpeilla ajetun aika-ajoetapin yhdeksän sekuntia ennen Alberto Contadoria.
2014–
Froome voitti Tour de Romandien jälleen 2014 kukistettuaan Simon Špilakin 28 sekunnilla. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui toiseksi minuutin ja 10 sekuntia Alberto Contadorille hävinneenä. Hän voitti 2015 Critérium du Dauphinén kymmenen sekunnin erolla Tejay van Gardereniin
Froome voitti 2016 Critérium du Dauphinén 12 sekuntia ennen Romain Bardet'ta. Ranskan ympäriajossa hän voitti Pyreneillä ajetun kahdeksannen etapin siirtyen samalla kokonaiskilpailun johtoon. Hän voitti myös 18. etapin, mäkisessä maastossa ajetun aika-ajon. Kokonaiskilpailun hän voitti neljän minuutin ja viiden sekunnin erolla Bardet'hen. Olympialaisissa 2016 Froome sai jälleen aika-ajossa pronssia. Espanjan ympäriajossa hän voitti Pena Cabargaan päättyneen 11. etapin ja aika-ajona ajetun 19. osuuden. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi minuutin ja 23 sekuntia Nairo Quintanalle hävinneenä.
Ranskan ympäriajossa 2017 Froome siirtyi kokonaiskilpailun johtoon oltuaan viidennellä etapilla kolmas. Hän menetti johtopaikkansa 12. etapin jälkeen, mutta otti sen takaisin kaksi etappia myöhemmin. Hän voitti kokonaiskilpailun lopulta 54 sekunnin erolla Rigoberto Urániin. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän siirtyi johtoon oltuaan kolmannella etapilla kolmas. Hän voitti Cumbre del Soliin päättyneen yhdeksännen etapin ja Logroñoon päättyneen aika-ajoetapin. Hän voitti kokonaiskilpailun kahden minuutin ja 15 sekunnin erolla Vincenzo Nibaliin. Saman vuoden Bergenin MM-kilpailuissa hän saavutti aika-ajossa pronssia.
Italian ympäriajossa 2018 Froome voitti Monte Zoncolanille päättyneen 14. etapin kuuden sekunnin erolla Simon Yatesiin. Bardonecchiaan päättyneen 19. etapin hän voitti 80 kilometrin irtioton jälkeen kolmen minuutin erolla Richard Carapaziin. Kokonaiskilpailun hän voitti 46 sekunnin erolla Tom Dumouliniin. Hänestä tuli kolmas pyöräilijä, joka on voittanut kolme peräkkäistä suurta ympäriajoa. Aiemmin samaan olivat pystyneet Eddy Merckx 1972–1973 ja Bernard Hinault 1982–1983. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän sijoittui kolmanneksi.
Froome loukkaantui vakavasti kaaduttuaan kovassa vauhdissa ja törmättyään seinään ennen vuoden 2019 Critérium du Dauphinén neljättä etappia. Hän mursi lantionsa, oikean reisiluunsa, kylkiluitaan ja oikean kyynärpäänsä. Hän palasi kilpailuihin helmikuussa 2020, mutta ei ole voittanut onnettomuutensa jälkeen yhtään kilpailua.
Saavutuksia
Lähde: Cycling Archives
Ylinen Hähkälammi
Ylinen Hähkälammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä ja Ikaalisten Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinen Hähkälammi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 700 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Se sijaitsee Aivusjärven ja Kaukajärven välissä Ikaalisten ja Ylöjärven rajan tuntumassa. Järvi on muodoltaan pitkä ja kapea. Siinä on kaksi kapeaa salmea, jotka ovat 20 ja alle 10 metriä leveitä. Salmet erottavat lammesta kolme pientä vesiallasta. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja rannat ovat soistuneita. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Metsätie ohittaa lammen luoteessa alle 200 metrin etäisyydeltä. Ylöjärven ja Ikaalisten raja ylittää lammen sen keskimäisen altaan kohdalla. Raja kääntyy itäpuolisen kallion kohdalla pohjoiseen kohti Alista Hähkälammia ja lounaaseen kohti Alista Tervalammia.
SSB
SSB (, suomeksi yksisivukaistalähete) on radioliikenteen modulointimenetelmä, sivunauhamodulaatio, jossa viesti välitetään poistamalla amplitudimodulaation tuloksesta kantoaalto ja toinen sivunauha (tai sivukaista). Tässä mielessä sivunauhamodulaatio on eräänlainen tehon säästämiseksi kantoaallolla ja joko ylä- tai alasivunauhalla köyhdytetty aalto, jonka kuuluvuus kuitenkin voi puheviestinnässä olla miltei amplitudimoduloidun heikkotehoisen radioaseman keskiaaltojen tasoa.
Kysymyksessä on siis yhden sivunauhan lähete. Riippuen, kumpi sivunauha lähetetään, puhutaan LSB- ja USB-lähetteestä.
Yleensä pisimmillä radioamatööriaalloilla, sadankuudenkymmenen metrin ja kahdeksankymmenen metrin aaltoalueilla käytetään alanauhaa, LSB, lyhenne lower side bandista, ja lyhyemmillä radioamatööriaalloilla ylänauhaa, USB, lyhenne upper side band,
Periaate on se, että kantoaallon tarvitsema energia "säästetään" kantoaallon tukahduttamisella tai vaimentamisella. Näin ollen koko lähettimen tehokapasiteetti käytetään pelkkään sivunauhan lähettämiseen ja kantoaallon "korvike" lisätään signaaliin vastaanottimessa ns. beat-oskillaattorilla (, BFO). Vaimennettua kantoaaltoa käytettäessä voidaan vastaanottimen "apukantoaalto" (BFO) lukita vaimennettuun kantoaaltoon ja saada näin ollen tarkka äänenkorkeuden toisto.
SSB-modulaatio on tavallisin puheradioliikenteessä HF-taajuuksilla, mutta on jonkin verran käytössä myös suuremmilla taajuuksilla.
Vapaasti lähetysluvatta käytettävissä radioissa sivunauhalähetys on mm. joissain kalliin hintaluokan citizens' band -radiopuhelimissa, kuten Albrecht 5890 EU, Midland 8001XT, President Grant II:ssa, President Jackson II:ssa,   Yksinauhalähetys on myös sissiradioissa sähkötyksen rinnalla käytettävä liikennemuoto.
Funktio
thumb|Funktio liittää jokaiseen joukon X alkioon täsmälleen yhden maalijoukon Y alkion. Funktio eli kuvaus kertoo olioiden välisistä riippuvuussuhteista.
Formaalisti funktio f\, joukolta A\, joukkoon B\, on sääntö, joka liittää jokaiseen joukon A\, alkioon täsmälleen yhden joukon B\, alkion. Funktiota merkitään yleensä symbolilla.
Funktioon f:A\to B\, liittyviä joukkoja kutsutaan f\,:n lähtö- eli määrittelyjoukoksi (A\,) ja maalijoukoksi (B\,). Jos A=B, niin sanotaan, että f on joukon A funktio. Määrittelyjoukon alkioita kutsutaan usein funktion argumenteiksi. Sitä, että f\,:n argumenttiin x\in A liittämä arvo on y\in B\, merkitään yleensä y=f(x)\,, eli funktion f kuva-alkio. Tämän merkinnän otti käyttöön Leonhard Euler vuonna 1734. Esimerkiksi asetetaan kuvitellussa tilanteessa f\,:n määrittelyjoukoksi A nelihenkinen perhe. A on nyt siis ihminen-tyyppisistä alkioista koostuva joukko, jossa on neljä alkiota. Asetetaan sitten maalijoukoksi B kaikkien mahdollisten suomalaisten etunimien joukko. Koska jokaiseen ihmiseen voimme liittää jonkin yksikäsitteisen etunimen, niin voimme muodostaa funktion f nelihenkisen perheen ja kaikkien etunimien joukon välille. Tämän funktion argumentit ovat perheenjäseniä ja arvot perheenjäsenten etunimet.
Matematiikassa ja sen sovelluksissa tavallisin funktiotyyppi on sellainen, jossa lähtö- ja maalijoukot ovat lukujoukkoja ja funktion määrittelevä vastaavuus voidaan ilmaista laskutoimituksin. Tällöin on tavallista, joskin muodollisesti epäkorrektia, nimetä funktio määrittelyjoukon yleiseen alkioon kohdistuvan laskutoimituksen osoittavalla kaavalla, esimerkiksi "funktio x^2+1".
Esimerkkejä yleisestä määritelmästä
, jolla f(x) = x, on funktio reaalilukujen joukossa. Tässä funktio f liittää jokaiseen reaalilukuun luvun itsensä, ks. Identtinen funktio.
, jolla g(x) = x^2. Nyt funktio g liittää jokaiseen reaalilukuun tämän luvun neliön.
, jolla, on kahden muuttujan funktio (ks. alla). Funktio h liittää jokaiseen reaalilukupariin lukujen neliöiden summan.
Tarkka määritelmä
Yleensä edellä annettu määritelmä riittää pitkällekin menevissä matematiikan tutkimuksissa ja sovelluksissa. Kuitenkin on tarpeellista joskus määritellä funktio täsmällisemmin kuin lausein ja sanoin. Olkoot jälleen A\, ja B\, joukkoja. Tällöin näiden karteesisen tulon osajoukko on funktio, jos sille pätevät ehdot
ja
.
Toisin sanoen pari (x,\,y) on funktion f\, alkio, jos ja vain jos jokaisella kuva-alkiosta y\, poikkeavilla alkioilla z\, pari (x,\,z) ei ole funktion f\, alkio. Siispä funktiossa kukin A\,:n alkio esiintyy tarkalleen kerran f:n parin ensimmäisenä alkiona. Funktio on siis erikoistapaus yleisemmistä kaksipaikkaisista relaatioista. Eksaktin määritelmän avulla funktiot f ja g ovat samat, kun ne ovat sama joukko, eli pätee f=g.
Esimerkkejä eksaktista määritelmästä
Olkoon joukko ja joukko. Nyt näiden karteesinen tulo on joukko.
Funktiot joukossa A \times B ovat osajoukot:
Funktion kuvaaja
thumb|Funktion f(x)=x kuvaaja Funktiota on yleensä tapana mahdollisuuksien puitteissa kuvata myös visuaalisesti. Tämän mahdollistaa funktion kuvaajan käsite. Täsmällisesti jos on funktio, niin sen kuvaaja on karteesisen tulon A \times B osajoukko Funktion kuvaaja koostuu siis määrittelyjoukon alkion ja vastaavan arvojoukon alkion muodostamista pareista. Funktion kuvaajan määritelmä on identtinen yllä esitetyn funktion eksaktin määritelmän kanssa.
Esimerkiksi funktion, kuvaaja on määritelmän mukaan karteesisen tulon osajoukko Tässä tapauksessa koska joukko on tavallinen 2-ulotteinen euklidinen avaruus \R^2, niin voidaan funktion f kuvaajaa hahmottaa visuaalisesti sijoittamalla tasoon kuvaaja-joukon pisteet kuten oheisessa kuvassa näkyy.
Yhdistetty funktio
Jos f:A\to B, B\subset C ja g:C\to D, niin on määriteltävissä funktio h:A\to D siten, että. Funktio h\, on funktioista f\, ja g\, yhdistetty funktio ja sitä merkitään g\circ f.
Jos esimerkiksi, f(x)=x+2\, ja g(x)=x^2\,, niin ja.
Vektorimuuttujan funktiot ja vektoriarvoiset funktiot
Kun funktion lähtöjoukko on hahmotettavissa useamman joukon karteesiseksi tuloksi, on usein tapana puhua usean muuttujan funktiosta tai vektorimuuttujan funktiosta. Jos, niin funktion f:A\to B alkioon x\, liittämää kuva-alkiota f(x)\, merkitään yleensä. Esimerkiksi ilmanpaine p\, tietyssä paikassa (x,y,z)\, ja tietyllä hetkellä on neljän muuttujan (kolme paikkakoordinaattia ja aika) reaaliarvoinen funktio. Tutumpi esimerkki on yhteenlaskufunktio : lukuparin (x,\, y) yksikäsitteinen kuva-alkio +(x,y) on lukujen x ja y summa, ja sitä merkitään yksinkertaisemmin x+y\, (ks. Laskutoimitus).
Vastaavasti funktion palauttama arvo voi olla usean joukon karteesisen tulon alkio. Tällöin on tapana puhua vektoriarvoisesta funktiosta. Esimerkiksi joen virtaussuunta tasokartalla ja nopeus (kaksi arvoa) voidaan ilmoittaa joen suulta mitatun etäisyyden funktiona, missä P>0 on jokin vakio. Erityisesti fysiikassa vektoriarvoisen funktion sijasta puhutaan yleensä vektorikentästä. Esimerkiksi sähkökenttää voi kuvata funktio, joka liittää tiettyyn paikka- ja aika-avaruuden pisteeseen kentän suunnan, eli kyseessä on kuvaus.
Joukkojen kuvat ja alkukuvat
Olkoon  funktio eli kuvaus.
Toisinaan kuvajoukkoa merkitään ilman sulkeita: f(A)=fA\,. Funktion kuvajoukko on siis maalijoukon Y\, osajoukko ja se koostuu niistä Y\,:n kuva-alkioista, joille määrittelyjoukon osajoukon A\, alkiot kuvautuvat kuvauksessa f\,. Jos asetamme osajoukoksi A\, koko määrittelyjoukon X\,, ei välttämättä vastaava kuvajoukko f(X) ole koko maalijoukko Y. Esimerkiksi funktion, , määrittelyjoukon kuva , joka on maalijoukon \R aito osajoukko.
Funktion alkukuva on siis määrittelyjoukon X\, osajoukko ja se koostuu niistä X\,:n alkioista, jotka kuvautuvat joukon B\, alkioille kuvauksessa f\,. Yksittäisen alkion y\in Y alkukuva on. Jos asetetaan osajoukoksi B\, koko maalijoukko Y\,, niin vastaava alkukuva on koko määrittelyjoukko. Koko määrittelyjoukko voi kuitenkin olla jonkin maalijoukon aidon osajoukon alkukuva. Esimerkiksi funktion, , maalijoukon osajoukon [0,+\infty[ alkukuva on \R eli koko määrittelyjoukko.
Alkeisfunktiot
Matematiikassa ja sen sovelluksissa tavallisimpia reaalimuuttujan x\, funktioita kutsutaan alkeisfunktioiksi. Alkeisfunktioita ovat ensinnäkin polynomit eli funktiot, jotka määritellään muuttujasta ja vakioista yhteen- ja kertolaskun avulla muodostetuilla laskulausekkeilla. Polynomifunktion p\, yleinen muoto on Polynomifunktioiden erikoistapauksia ovat vakiofunktiot f(x)=c\,, missä c\, on jokin vakio, ja identtinen (reaalimuuttujan) funktio f(x)=x\,. Rationaalifunktiot r\, määritellään lausekkein, joissa voi esiintyä yhteen- ja kertolaskun lisäksi myös jakolaskuja. Rationaalifunktion laskulauseke voidaan aina saattaa muotoon eli kahden polynomifunktion osamaaräksi. Koska nimittäjä voi olla nolla, rationaalifunktion määrittelyjoukko ei yleensä voi olla koko reaalilukujen joukko. Kun funktion lausekkeen muodostamisessa saa käyttää myös juurenottoja, funktio on algebrallinen funktio.
Algebrallisten funktioiden lisäksi alkeisfunktioihin luetaan eksponenttifunktiot, logaritmifunktiot, trigonometriset funktiot käänteisfunktioineen ja kaikki näistä yhdistämällä muodostetut funktiot.
Funktion ydin ja kantaja
Algebrassa voidaan funktioille lisäksi määritellä ytimen käsite, joka on osoittautunut esimerkiksi isomorfisuuden tutkimisessa hyödylliseksi välineeksi.
Olkoon seuraavassa G ja G´ ryhmiä ja jokin funktio.
missä merkintä 0_{G'}\, tarkoittaa arvojoukon G'\, nolla-alkiota. Toisin sanoen funktion ydin koostuu niistä määrittelyjoukon alkioista, jotka kuvautuvat nolla-alkiolle. Funktion ydin on siis erityisesti nolla-alkion muodostaman yksiön alkukuva. Esimerkiksi funktion, , ydin koostuu pelkästä luvusta 0 sillä f(x) = 0\, jos ja vain jos x = 0\,.
Funktiokäsitteen historiaa
Sanan funktio etymologia perustuu latinan verbiin fungi, 'tehdä, toimia, toimittaa'. Sanaa sen matemaattisessa merkityksessä käytti ensimmäisenä saksalainen G. W. Leibniz vuonna 1694. Sveitsiläinen Johann Bernoulli käytti vuonna 1718 merkintää \phi x\,. Merkintää f(x)\, käyttivät ensi kerran ranskalainen Alexis Claude Clairaut (1713–1765) ja sveitsiläinen Euler vuonna 1734. Funktiolla ymmärrettiin pitkään laskulausekkeen tulosta, mutta jo Eulerilla esiintyy ajatus funktiosta minä hyvänsä lukujen välisenä yhteytenä. Saksalainen Dirichlet esitti vuonna 1837 olennaisesti nykyisen funktion määritelmän, joka ei sido funktiota lukujen laskutoimituksiin.