cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pienviljelijäin puolue
PMP perustettiin 20. joulukuuta 1936 Seinäjoella pidetyssä kokouksessa. Uuteen puolueeseen yhdistyi kolme aiemmin itsenäistä järjestöä: Suomen pienviljelijäin puolue (SPP), Kansanpuolue ja Pulatoimikuntien keskusliitto. Suurinta kannatusta oli aiemmin nauttinut SPP, jonka pohjalle PMP:n järjestörakenne pitkälti rakennettiin. SPP:n puheenjohtaja Eino Yliruusi valittiin vetämään uutta puoluetta ja hänen kannattajansa muodostivat enemmistön puolueen elimissä. Myös Kansanpuolue sai lukuisia edustajiaan puoluejohtoon. Selvästi pienempi pulaliike sai johtoon yhden edustajan. Puolueen nimen takana olivat kansanpuoluelaiset. Pienviljelijöiden liikkeen yhdistymisestä oli keskusteltu jo vuosia ennen sen toteutumista.
Patrick Marleau
Marleau on eniten runkosarjaotteluita NHL:n historiassa pelannut pelaaja ohitettuaan Gordie Howen 1767 ottelun ennätyksen huhtikuussa 2021.
Pienviljelijäin puolue
PMP:n politikointi oli luonteeltaan populistista. Yliruusilaisilta peritty radikaali retoriikka sekä sodan ja fasismin vaaran korostaminen antoivat puolueelle julkisuudessa vasemmistolaisen leiman. Kesällä 1937 PMP:n johto joutui vastaamaan syytöksiin kommunistien solutuksesta, kun pulatoimikuntien entiset johtomiehet pidätettiin. Kaikkia perustajajärjestöjä oli jo edellisvuonna syytetty samasta aiheesta EK:n (SKP:n kansanrintamapolitiikkaa käsitelleissä) muistioissa. PMP:n johto kiisti syytökset ja vakuutti, ettei kommunisteja ollut puolueen elimissä. Oikeisto ei uskonut vakuutteluja. Osalla PMP:n jäsenistä oli yhteyksiä kommunisteihin.
PMP radikalisoitui puheenjohtajansa johdolla ennen talvisotaa. Yliruusi arvosteli ankarasti hallituksen Saksa-myönteisenä pitämäänsä politiikkaa. Hallitus ei tällaista suvainnut ja PMP:n äänenkannattaja Suomen Pienviljelijä lakkautettiin tasavallan suojelulain nojalla 22. marraskuuta 1939. Yliruusin kirjoittelu nosti arvostelua myös oman puolueen pohjoissuomalaisten kannattajien keskuudessa ja PMP alkoi hajaantua. Vuonna 1941 puolueen kansanedustajat loikkasivat Maalaisliiton eduskuntaryhmään, mutta PMP jäi Yliruusin kannattajille. Etsivä keskuspoliisi harkitsi Yliruusin vangitsemista jatkosodan aikana. Yliruusi pidätettiin 3. toukokuuta 1943. Oikeuden eteen hän joutui vasta yli puolen vuoden päästä. Tuomio oli vapauttava. Oikeudessa olivat Yliruusin pyynnöstä paikalla ministeri Henrik Ramsay, professori Yrjö Ruutu sekä vuorineuvos John Grundström.
Patrick Marleau
Ura
Marleau pelasi 600. NHL-ottelunsa 14. tammikuuta 2006 Montrealia vastaan.
Pienviljelijäin puolue
PMP:n lehtiä olivat Suomen Pienviljelijä ja Pohjanmaan Sana. Vuonna 1940 Yliruusi yritti julkaista lehteä Suomen Sanomat, mutta se lakkautettiin pian, kuten edeltäjänsä.
Gary Reed
Gary Reed (s. 25. lokakuuta 1981) on kanadalainen 800 metrin juoksija.
Pienviljelijäin puolue
Vaalit
PMP:llä oli perustettaessa kaksi kansanedustajaa, yksi kummastakin puolueesta, jotka vielä eduskuntavaaleissa 1936 tappelivat keskenään. Presidentinvaalissa 1937 PMP kannatti K. J. Ståhlbergia. Seuraaviin eduskuntavaaleihin puolue lähti luottavaisin mielin, mutta sen äänimäärä ja -osuus laskivat. Puolue onnistui silti säilyttämään kansanedustajansa. PMP sai paikkansa Oulun vaalipiiristä, jossa puolue sai 14,6 % äänistä.
Gary Reed
Reed karsiutui Pariisin MM-kisoissa 2003 800 metrin alkuerissä ajalla 1.48,69. Seuraavana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa välierissä ajalla 1.47,38. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän selviytyi loppukilpailuun, jossa sijoittui kahdeksanneksi juostuaan 1.46,20. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksas. Reed karsiutui Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006 alkuerissä. Samana vuonna hän juoksi neljänneksi yleisurheilun maailmancupissa ajalla 1.45,54. Hän voitti MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa 2007. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi Pekingin olympialaisissa ajalla 1.44,94. Vuonna 2009 hän karsiutui Berliinin MM-kisojen välierissä, mutta juoksi toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Pienviljelijäin puolue
Vaalit
Eduskuntavaaleissa 1945 puolue meni vaaliliittoon Suomen kansan demokraattisen liiton (SKDL) kanssa, mutta puolue jäi ilman edustajia. Viimeisen kerran puolue osallistui eduskuntavaaleihin vuonna 1954.
Vuoden 1950 presidentinvaalissa puolue tuki J. K. Paasikiveä.
Patrick Marleau
Ura
Kaudeksi 2017–2018 koko uransa San Joseta edustanut Marleau siirtyi kolmevuotisella sopimuksella Toronto Maple Leafsiin.
Anders Aplin
Anders Aplin (s. 21. kesäkuuta 1991 Singapore) on singaporelainen jalkapalloilija.
Jerusalemin Jumalanäiti
thumb|230px|Jerusalemin Jumalanäidin ikoni, Moskovan Izmailovon Kristuksen syntymälle omistetun kirkon versio (1600-luvun puoliväli) thumb|230px|Lintulan luostarin kirkon ikoneita, yllä ihmeitätekevä Jerusalemin Jumalanäidin ikoni (1920-luku).
Anders Aplin
Jalkapallomaajoukkue
Aplin debytoi Singaporen maajoukkueessa 2018. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Patrick Marleau
Ura
Marleau saavutti 500 NHL-maalin rajapyykin.Hänet tunnettiin hyvin kurinalaisena pelaajana, joka sai harvakseltaan jäähyjä. Kenties Marleaun vielä huomionarvoisempi saavutus kuitenkin oli hänen erittäin eheä ura. Hän loukkaantui harvoin tai oli muuten sivussa kovinkaan pitkään peleistä. Ainoastaan 2012-13 kausi jäi selvästi lyhyeksi vain 48 ottelulla. Vuosina 2013-2019 kuutena kautena Marleaulta ei jäänyt yhtään peliä pelaamatta. Tämän ansiosta 19. lokakuuta 2017 Marleau saavutti 18. pelaajana 1500 pelatun NHL-ottelun rajan Toronton kohdatessa Detroit Red Wingsin. Kaudella 2019-20 Marleau rikkoi 1700 ottelurajan, jossa hän on vasta kautta aikain viides NHL- pelaaja.
Lokakuussa 2020 Marleau teki yksivuotisen sopimuksen Sharksin kanssa.
Marleau jäi eläkkeelle keväällä 2022.
Yksityiselämä
Marleau on naimisissa Christina Marleaun kanssa ja heillä on Landon-niminen poika, joka syntyi 16. lokakuuta 2006.
Marleau perusti entisen jääkiekkoilija Trent McLearyn kanssa vuonna 2001 säätiön, jonka tarkoitus on tukea vähäosaisten lasten liikunnan harrastamista.
Lemmakkalanjärvi
Lemmakkalanjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto
Järvi on 400 metriä pitkä, 170 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,2 hehtaaria. Se sijaitsee keskellä peltomaata ja sen pohjoispuolella on laaja asuntoalue. Järvi on Muotialanjoen laajentuma, sillä joki virtaa suoraan pinen järven läpi. Yhdystie 2624 kulkee sen itärannan vierestä ohi. Järven ylittää sähkölinja.
Historiaa
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855−1856 järven eteläpuolella sijaitsi Lemmakkala by ja pohjoispuolella Muotiala by.
Jerusalemin Jumalanäiti
Jerusalemin Jumalanäiti on yksi ortodoksisista ikonityypeistä. Useat tämän ikonityypin ikoneista tunnetaan ihmeitätekevinä kuvina.
Sen alkuperä juontuu ensimmäiseen "Jumalanäidin Tiennäyttäjä" –ikoniin, jonka maalasi perimätiedon mukaan apostoli ja evankelista Luukas. Alkuperäinen ikoni tai sen kopio vietiin Konstantinopoliin ja sieltä Kiovan Venäjälle Krimin niemimaan Korsuniin eli Khersonesokseen, jossa Vladimir Suuri (pyhä Vladimir Kiovalainen) vuonna 988 otti kasteen ja siirsi sitten ikonin Kiovaan.
Ikonin kopio luovutettiin Novgorodiin, jossa ikonista tehtiin taas omat kopiot ja niiden nimenä ryhdyttiin käyttämään Korsunin Jumalanäiti-ikonia.
Tsaari Iivana Julma siirsi Jerusalemin Jumalanäidin vielä Moskovaan, josta Napoleon omien sotiensa aikana varasti sen ja vei Pariisiin. Ikoni on nykyisin Notre Damen katedraalissa Pariisissa.
Ortodoksinen kirkko kunnioittaa Jerusalemin Jumalansynnyttäjän ikonia vuosittain lokakuun 12. päivänä.
Lintulan luostarin Jumalanäidin jerusalemilainen ikoni
Lintulan luostarin kirkossa Heinäveden Palokissa on 1920-luvulla Tbilisin lähellä sijaitsevassa Betanian naisluostarissa maalattu pienehkö, kooltaan 33x29,5 cm2 toisinto Jumalaidin jerusalemilaisesta ikonista. Lintulan ikoni on siunattu Jerusalemissa Kristuksen haudalla ja siihen on kiinnitetty kaksi pientä kivenpalasta, yksi Kristuksen haudalta ja toinen Golgatan kalliosta. Ikonia pidetään ihmeitätekevänä; Jerusalemin Jumalanäidin kuvan edessä annattujen rukousten katsotaan auttaneen esimerkiksi lapsettomuudesta kärsinyttä pariskuntaa.
Ikoni saatiin Kannaksella sijainneeseen Kivennavan Lintulan luostariin 1930-luvulla, ja evakkomatkalle 11. lokakuuta 1939 lähdettäessä luostarin kalustosta vastannut nunna Nina otti sen mukaan eräänä harvoista mukaan pelastetuista esineistä; evakkoon jouduttiin lähtemään ikonin juhlapäivän aattona. Ikonia kunnioitetaan luostarin sodanjälkeisen ajan merkittävämpänä pyhäinkuvana. Sillä katsotaan olleen rooli Lintulan luostarin nykypaikan valinnassa, sillä Jumalanäidille omistetun rukouspalveluksen jälkeen ikonin edessä heitetyllä arvalla valittiin kahdesta luostarikäyttöön sopivaksi katsotusta maatilasta se, johon hankinta kohdistettiin vuonna 1946.
Death or Glory
Death or Glory on Running Wildin viides studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 1989. Se on yksi yhtyeen suosituimmista ja parhaina pidetyimmistä albumeista sisältäen tunnettuja kappaleita kuten "Riding the Storm" ja "Bad to the Bone". Albumin vinyyliversiolta puuttuu kappale "March On" johtuen tilaongelmista.
Albumin remasteroidulla versiolla on bonuksena vuonna 1991 julkaistu Wild Animal -EP.
Kopiokortti
Kopiokortti on maksukortti, joka sisältää tiedot kopiokoneen käyttäjän käyttöoikeuksista ja kopiomääristä. Kopiokorttien avulla voidaan esimerkiksi rajoittaa värikopioiden ottaminen vain tietyn käyttäjäryhmän oikeudeksi tai estää henkilöä ylittämästä hänelle asetettua kopiomäärärajoitusta. Yleinen sovellus on sellainen, että jokin yritys tai oppilaitos myy kopiokoneisiinsa sopivia kopiokortteja, jotka sisältävät oikeuden tiettyyn määrään kopioita. Kun kortille ohjelmoitu kopiointioikeus on käytetty, kortti tulee ladata tai ostaa uusi, mikäli kopiointia halutaan jatkaa.
Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkue
Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkue edustaa Pohjois-Irlantia kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.
Pohjois-Irlanti samoin kuin kolme muuta Yhdistyneen kuningaskunnan osaa (Englanti, Skotlanti ja Wales), kilpailevat omilla joukkueillaan. Ennen vuotta 1921 Irlanti oli osa Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa ja koko saarta edusti yksi joukkue.
Pohjois-Irlannin maajoukkue on koko Irlannin jalkapallomaajoukkueen seuraaja, joka toimi ennen Irlannin vapaavaltion perustamista vuonna 1921. Joukkuetta hallinnoi Irlantilainen jalkapalloliitto (Irish Football Association), minkä päämaja on Belfastissa. Irlannin vapaavaltion perustamisen jälkeen vuonna 1926 perustettua Irlannin tasavallan jalkapallomaajoukkuetta hallinnoi Irlannin jalkapalloliitto (the Football Association of Ireland), joka pitää päämajaansa Dublinissa. Myös tasavallan maajoukkue ilmoitti edustavansa koko Irlannin saarta. Rajalinjat vakinaistettiin vasta vuonna 1946 ja kummassakin joukkueessa pelasi pelaajia joka puolelta saarta ennen vuotta 1950, jolloin laadittiin sääntö siitä, että pohjoisirlantilaiset pelaajat saivat edustaa vain Pohjois-Irlantia ja Irlannin tasavallan pelaajat vain Irlannin tasavaltaa. Vuoteen 1954 saakka molemmat joukkueet pelasivat Irlannin nimellä.
Pohjois-Irlannin maajoukkuetta kannattavat lähinnä unionistit, kun taas nationalistit kannattavat mieluummin Irlannin tasavallan maajoukkuetta. Vuonna 2002 Pohjois-Irlannin maajoukkueen kapteeni Neil Lennon lähti joukkueesta saatuaan lojalisteilta tappouhkauksen, koska hän pelasi Skotlannin Valioliigassa katolilaisten Celticissä.
Armas Pärssinen
thumb|Spalernajan vanki Armas Pärssinen Armas Antti Pärssinen oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli jääkäriaktivisti, joka sai maksaa aktivismistaan vankilatuomiolla Pietarilaisessa vankilassa. Hän osallistui myös Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Karjalan rintamalla. Myöhemmin hän loi uransa oikeuslaitoksessa.
Perhe ja koulutus
Hänen vanhempansa olivat kauppias Antti Pärssinen ja Anna Jaatinen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta vuonna 1907 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1907-1914 ja suoritti juridis-filosofisen tutkinnon vuonna 1909 ja oikeustutkinnon vuonna 1914 sekä sai varatuomarin arvon vuonna 1919.
Jääkäriaktivisti
Opiskelujen päätyttyä Pärssinen toimi asianajajana Sortavalassa. Pärssinen sai kotikasvatuksenaan perustuslaillisenkasvatuksen ja hänellä oli jo nuorena taipumus politikointiin. Hän liikkuikin jo nuorena piireissä, joissa muun muassa tosissaan suunniteltiin Bobrikoffin surmaamista, jonka sitten Eugen Schauman täytäntöön pani. Hän tutusti jääkäriliikkeeseen kun hänen hyvä ystävänsä Antti Haikonen tutustutti hänet jääkärivärväykseen, jota hän ryhtyikin innolla hoitamaan Karjalassa. Hänen epäonnekseen hänen toimintansa tuli ilmi ja hänet pidätettiin matkallaan Viipurissa 16. toukokuuta 1916. Viipurista hänet siirrettiin heinäkuun alussa Pietariin Špalernajan vankilaan. Špalernajasta hän vapautui muiden kalterijääkärien tavoin Venäjän vallankumouksen pyörteissä.
Jääkärikausi
Vankilasta vapauduttuaan Pärssinen matkusti Kemin kautta Ruotsiin ja jatkoi matkaansa Tukholmaan, jossa hän tapasi Rafael Erichin ja vapaaherra A. von Bonsdorffin, joiden kanssa hän matkusti Saksaan. Saksassa hän liittyi vapaaehtoisena sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon huhtikuussa 1917. Pataljoonasta hänet komennettiin kesäkuussa 1917 Saksan meriesikunnan räjäytyskursseille Berliiniin, josta hänet lähetettiin edelleen elokuussa vuonna 1917 Suomeen antamaan opetusta räjähdysaineiden valmistamisessa. Tosin kyseistä tehtävää hän ei koskaan suorittanut, koska hän ei saanut toimintaohjeita Saksasta, mutta sen sijaan hän auttoi Sortavalan alueelle saapuvia karanneita Saksalaisia sotavankeja pakenemaan takaisin Saksaan.
Suomen sisällissota
Pärssinen osallistui sisällissodan aattona suojeluskuntien aseistamiseen ja valmistelutöihin. Sisällissodan aikana hän toimi aluksi vankileirin päällikkönä Sortavalassa ja myöhemmin vartiokomppanian päällikkönä Antreassa. Helmikuun puolivälissä hänet siirrettiin joukkueenjohtajaksi Raudun rintamalle joukkueenjohtaja Karjalan IV pataljoonaan ja myöhemmin Karjalan 1. rykmentin 3. pataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudussa, missä hän haavoittui ensin 15. maaliskuuta 1918 ja toistamiseen 30. maaliskuuta 1918.
Talvi- ja jatkosota
Pärssinen osallistui talvisotaan Sortavalan varuskunnan komendanttina. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komendantiksi 7. Divisioonan esikuntaan. Divisioonan esikunnasta hänet siirrettiin myöhemmin I Armeijakunnan sotavankileirin päälliköksi, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1942 saakka. Sotavankileiriltä hänet siirrettiin hetkeksi joukkueenjohtajaksi 7. Sotapoliisikomppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen toimistoupseeriksi Sotavankileiri 5:een ja edelleen Sotavankileiri 51:een. Vuonna 1942 hänet vapautettiin aseellisesta palveluksesta ja sen jälkeen hän työskenteli asianajotoimisto Bromssin palveluksessa Joensuussa. Vuonna 1945 hän toimi Joensuun kenttäoikeuden puheenjohtajana. Hänet haudattiin Joensuuhun.
John Harkes
John Harkes (s. 8. maaliskuuta 1967) on entinen jalkapalloilija. Hän oli ensimmäinen Yhdysvalloissa syntynyt pelaaja, joka pelasi Englannin pääsarjassa eurooppalaista jalkapalloa. Hän pelasi keskikentällä Sheffield Wednesdayssä 82 ottelua, ja kuului kokoonpanoon 1993 kun Sheffield oli FA Cupin finaaleissa. Lisäksi Harkes teki pitkän uran Yhdysvaltojen maajoukkueessa, jossa hän pelasi 90 ottelua ja teki kuusi maalia vuosina 1987–2000.
Buster Posey
Gerald Dempsey "Buster" Posey III (s. 27. maaliskuuta 1987 Leesburg, Georgia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Hänen pelipaikkansa on sieppari.
Posey on ammattilaisurallaan voittanut kolmesti World Seriesin, ja hänet valittiin kaudella 2012 National Leaguen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ennen ammattilaisuraa
Los Angeles Angels of Anaheim varasi kotikaupungissaan Georgian Leesburgissa lukiossa pelanneen Poseyn vuoden 2005 MLB:n varaustilaisuuden 50. kierroksella. Posey päätti kuitenkin siirtyä yliopistoon ammattilaiskenttien sijaan, sillä hän ei kokenut olevansa valmis siirtymään ammattilaiseksi.
Posey oli lukiossa sekä yksi maan parhaista pelaajista, että myös erinomainen oppilas. Hänen keskiarvonsa 3,94 oli vuosikurssin 302 oppilaasta neljänneksi paras.
Posey pelasi yliopistobaseballia Floridan osavaltionyliopistossa. Lukioaikoinaan ja ensimmäisen yliopistovuotensa syöttäjänä sekä polttajana pelanneesta Poseystä tehtiin toisena yliopistovuotenaan sieppari, ja hän keskittyi erityisesti lyöntipeliin.
Viimeisenä yliopistovuonnaan 2008 Posey voitti parhaalle amatööripelaajalle jaettavan Golden Spikes -palkinnon sekä parhaan yliopistopelaajan Dick Howser Trophyn. Toukokuussa ottelussa Savannahin osavaltionyliopistoa vastaan hän pelasi vuorollaan kaikkia yhdeksää ulkopelipaikkaa.
Ammattilaisura
San Francisco Giants varasi Poseyn vuoden 2008 MLB:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksen viidentenä pelaajana.
Posey teki MLB-debyyttinsä kauden 2009 lopussa Los Angeles Dodgersia vastaan. Seuraavalla kaudella, virallisella tulokaskaudellaan, hän voitti World Seriesin Giantsin riveissä ja tuli myös valituksi National Leaguen vuoden tulokkaaksi.
Posey loukkaantui pahoin ottelussa Florida Marlinsia vastaan toukokuussa 2011, kun Floridan Scott Cousins törmäsi häneen pesäkilpatilanteessa kotipesällä. Poseyltä murtui tilanteessa pohjeluu, ja hänen nilkkansa nivelsiteet repesivät kolmesta kohdasta. Loukkaantumisen seurauksena Posey joutui jäämään loppukaudeksi sivuun otteluista.
Giants voitti jälleen mestaruuden kaudella 2012, ja Posey oli isossa roolissa pudotuspeleissä joukkueen edetessä World Seriesiin. Loppuotteluissa Giants kaatoi Detroit Tigersin suoraan neljässä ottelussa. Runkosarjassa Posey oli jo valittu ensimmäistä kertaa MLB:n tähdistöotteluun, sekä kauden päätteeksi National Leaguen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Maaliskuussa 2013 Posey solmi Giantsin kanssa yhdeksänvuotisen jatkosopimuksen, arvoltaan 167 miljoonaa dollaria. Lisäksi Giantsilla on sopimuksessa 22 miljoonan arvoinen optio kymmenennestä vuodesta.
Kaudella 2014 Posey voitti Giantsin kanssa jo kolmannen kerran World Seriesin viidessä vuodessa, kaataen Kansas City Royalsin täydessä seitsemän ottelun sarjassa. Tällä kertaa Poseyllä oli kuitenkin suuria vaikeuksia pudotuspeleissä lyöntinsä kanssa, ja mestaruuden takuumiehenä toimikin syöttäjä Madison Bumgarner.
Syyskuussa 2015 ottelussa Colorado Rockiesia vastaan Posey rikkoi urallaan sadan kunnarin rajapyykin. Vuotta myöhemmin hän ylitti tuhannen hitin rajan, jälleen Rockiesia vastaan.
Saavutukset
Lähde: baseball-reference.com
Yksityiselämä
Poseyllä on kolme nuorempaa sisarusta.
Silitysrauta
thumb|right|1800-luvun silitysrautoja. Silitysrauta on kuumennettava laite, jolla silitetään ryppyjä ja epätasaisuuksia vaatteista ja muista tekstiileistä.
Silitysraudan silittävä vaikutus perustuu siihen, että kuumuus löysentää otetta pitkissä polymeerimolekyyliketjuissa materiaalin kuiduissa. Kun molekyylit ovat kuumia, kuidut suoristuvat silitysraudan painon ansiosta ja ne säilyttävät suoruuden viilennyttyään. Tietyt materiaalit, kuten puuvilla, vaativat lisäksi vettä molekyylien välisten sidosten otteen löysentämiseksi. Monia 1900-luvun jälkipuolella kehitettyjä tekokuitupitoisia materiaaleja mainostetaan itsesiliäviksi, jolloin niistä tehtyjä vaatteita ei pesun jälkeen tarvitsisi silittää.
Historiaa
Ensimmäiset silitysraudat 1400- ja 1500-lukujen vaihteen paikkeilla olivat onttoja ja täytettiin kuumilla hiilillä. Myöhemmät silitysraudat olivat kiilamaisiksi muotoiltuja 2,2–4,5 kg painavia rautakappaleita, jotka kuumennettiin puuhellan päällä usein ruoanlaiton yhteydessä. Niissä saattoi olla irrotettava kahva, joka laitettiin paikoilleen vasta raudan kuumennuttua ja silitystyötä aloitettaessa. Hellan päällä silitysraudan pohja saattoi helposti likaantua ja tahrata sitten vaatteita; ratkaisu tähän ongelmaan oli erikseen kuumennettava silitysraudan sisäosa eli luoti, joka sujautettiin kylmän ja onton raudan sisäosaan silitystä aloitettaessa.
Ensimmäinen sähkösilitysrauta keksittiin 1820-luvun alussa. 1950-luvun lopulla alkoi Suomen markkinoille tulla säädettävällä lämpötilalla ja termostaatilla varustettuja sähkösilitysrautoja. Höyrysilitysrauta nimensä mukaisesti tuottaa höyryä silityksen yhteydessä ja yhdistelmä tehostaa erityisesti luonnonkuitutekstiilien silitystä.
Merkinnät
thumb|left|Silitykseen liittyviä merkintöjä tekstiileissä.
Kriketin SM-sarja 2012
Kriketin SM-sarja 2012 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa,1. ja 2.divisioona. Molemmissa sarjoissa pelattiin 40 syöttövuoton pelejä. Vantaa CC voitti Suomen mestaruuden ja Bengal Tigers voitti 2.divisioonan nousten kaudelle 2013 1.divisioonaan. Lisäksi pelattiin T20 pelimuodon mestaruussarja johon osallistui kuusitoista joukkuetta. Mestaruuden vei Saaremaan joukkue.
1. divisioona
Joukkueet kohtasivat toisensa kertaalleen, jonka jälkeen sarja jakautui kahtia. Kolme parasta kohtasivat toisensa uudelleen mitalikamppailuissa ja kolme heikointa kamppailivat sarjapaikastan.
2.divisioona
2.divisioonassa pelattiin yksinkertainen sarja.
Bengal Tigers nousee 1.divisioonaan kaudeksi 2013.
X-divisioona
X-divisioonassa pelattiin yksinkertainen sarja.
Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta
Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut kolmas ja viimeinen osa Stephen Sommersin aloittamasta Muumio-trilogiasta. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. elokuuta 2008. ja Suomessa 8. elokuuta 2008. Rachel Weisziä ei nähdä elokuvassa juuri syntyneen poikansa vuoksi.
Juoni
Brendan Fraser palaa elokuvassa löytöretkeilijä Rick O'Connellina kamppaillakseen henkiin herännyttä Qin-keisaria (Jet Li) vastaan, joka johtaa O'Connellin katakombeista Kiinan Himalajalle.
Rick joutuu seikkailuun poikansa Alexin, (Luke Ford), vaimonsa Evelynin (Maria Bello) ja Evelynin veljen, Jonathanin (John Hannah) kanssa. Mukaan liittyvät myös Alexin kautta Lin (Isabella Leong) ja tämän äiti Zi Yuan (Michelle Yeoh), joka on kuolematon noita. Keisari konsultoi Zi Yuania saavuttaakseen kuolemattomuuden, mutta Zi kiroaa tämän terrakottapatsaaksi.
Tmutarakan
pienoiskuva|[[Hermonassan/Tmutarakanin arkeologista aluetta.]] Tmutarakan on Tamanin niemimaalla  Mustaanmerta ja Asovanmerta yhdistävän Kertšinsalmen rannalla sijainnut muinaisvenäläinen kaupunki, joka oli vahvimmillaan 900–1000-luvuilla. Se sijaitsi nykyisen Tamanskajan kylän lähellä.
Ennen ajanlaskun alkua paikalla oli sijainnut kreikkalainen Hermonassan siirtokunta. 700–800-luvulla paikalla oli kasaarien valtakuntaan kuulunut Tamatarhan asutus. Sen jälkeen kun Kiovan ruhtinas Svjatoslav Igorevitš oli vuonna 965 hävittänyt kasaarien valtakunnan, paikalle syntyi Tmutarakanin kaupunki, josta tuli samannimisen ruhtinaskunnan keskus, huomattava kauppapaikka ja satama. Kaupunki toimi venäläisten ruhtinaskuntien, Pohjois-Kaukasian kansojen ja Bysantin välittäjänä. Asukkaina oli venäläisiä, kreikkalaisia, armenialaisia sekä nykyisten adygejen ja osseettien esi-isiä. Ruhtinas Mstislav Vladimirovitšin aikana vuonna 1023 rakennettiin Jumalansynnyttäjän kirkko, josta tuli myöhemmin Tmutarakanin hiippakunnan keskus. Kumaanien hyökkäysten takia Tmutarakanin ruhtinaskunnan yhteydet muuhun Venäjään katkesivat, ja se menetti itsenäisyytensä.
Umaga
thumb|250px|Umaga Edward Smith "Eddie" Fatu, Jr (28. maaliskuuta 1973 Samoa – 4. joulukuuta 2009) oli samoalainen showpainija, joka tunnettiin paremmin paininimellään Umaga. Hän paini World Wrestling Entertainment -painipromootion SmackDown-brändissä. Umaga oli 191 senttiä pitkä ja painoi 157 kiloa. Hänen ensisijainen lopetusiskunsa oli Samoan Spike, mutta hän käytti myös liikkeitä Wild Samoan Splash ja Wild Samoan Drop.
Varhainen elämä
Edward Fatu syntyi 28. maaliskuuta 1973 Vera ja Solofa Fatulle. Hänen vanhemmat veljensä ovat myös molemmat ammattipainijoita.
Painiura
Fatu aloitti painiuransa vuonna 1995 World Xtreme Wrestling -painipromootiossa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran SmackDown-brändissä vuonna 2002, jolloin hän esiintyi yhdessä serkkunsa Matt Anoa'in kanssa. He painivat nimellä Rosey ja Jamal, ja muodostivat yhdessä Eric Bischoffin johtaman ryhmän 3 Minute Warning.
Vuonna 2005 Fatu palasi kehään uudella paininimellä Umaga. Umaga muistetaan muun muassa pitkäaikaisesta vihanpidosta Kanen kanssa, joka päättyi siihen, että Kane lähti Raw'sta. Umagalla saavutti uransa aikana voittoja esimerkiksi 12-kertaisesta maailmanmestarista Triple H:sta, 16-kertaisesta maailmanmestarista Ric Flairista ja Shawn Michaelsista.
Hänellä oli painiurallaan viisi manageria: LionDen, Rico, Nidia ja Armando Alejandro Estrada.
Yksityiselämä
Kehän ulkopuolella, Fatu oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta. Fatun sopimus WWE:n kanssa irtisanottiin kesäkuussa 2009 sopimusrikkomuksen vuoksi. Hän rikkoi WWE:n kanssa tehtyä sopimusta, kun hän oli tilannut kasvuhormoneja internetistä.
Kuolema
Fatu joutui joulukuussa 2009 sairaalaan hengenvaarallisessa tilassa saatuaan sydänkohtauksen myöhemmin Fatu julistettiin kuolleeksi hänen kärsittyään toisen sydänkohtauksen sairaalassa. Hän kuoli kello 5 päivällä paikallista aikaa. Hänen viralliseksi kuolinsyykseen on todettu lääkkeiden sekakäyttö. Hän oli kuollessaan vain 36-vuotias.
Rein
Reinin varrella olevat maat ovat Sveitsi, Italia, Liechtenstein, Itävalta, Saksa, Ranska ja Alankomaat. Rein on monin paikoin myös valtioiden rajajoki.
Maantiede
Rein saa alkunsa Sveitsin Alpeilta, Sveitsin ja Italian raja-alueelta, Graubündenin kantonista. Alppien juurella Rein virtaa Bodenjärven etelärantaan ja jatkaa kohti merta järven länsirannalta. Se laskee Pohjanmereen Rotterdamin kohdalla Alankomaissa.
Reinin alkulähteet
thumb|Lai da Tuma -järveä pidetään yleisesti Reinin alkulähteenä. thumb|Hinterrhein. thumb|Hinterrhein ja Vorderrhein yhdistyvät Reiniksi Reichenaussa. Rein-nimeä käytetään joen alkujokien, Vorderrheinin ja Hinterrheinin, yhdistymispaikasta Reichenausta alkaen. Paikka sijaitsee Sveitsissä, noin 10 kilometriä Churin kaupungista lounaaseen.
Reinin alkulähde voidaan määritellä Vorderrheinin ja Hinterrheinin sekä niiden sivujokien ja alkupurojen lähteille eri perusteilla:
Reinin osat
Joen eri osista käytetään erityisiä nimiä, myös suomeksi.
Alkujoet
Vorderrhein ja Hinterrhein ovat Reinin alkujokia Lepontisilla Alpeilla. Ne alkavat 2 200–2 400 metrin korkeudesta ja yhdistyvät 600 metrin korkeudessa Alppi-Reiniksi. Alkujokien pituus on 60–70 kilometriä. Niiden keskivirtaama alajuoksulla on 50–60 m³/s.
Alppi-Rein
thumb|Kanavoitu Alppi-Rein on Sveitsin ja Liechtensteinin rajajoki. Alppi-Rein on noin 90-kilometrinen jokiosuus alkujokien yhdistymiskohdasta Reichenausta Bodenjärvelle (396 m mpy.). Joki laskee tällä välillä noin 200 metriä. Joen keskivirtaama alajuoksulla on 240 m³/s. Alppi-Rein on suurimmalta osalta ruopattu, pengerretty ja oikaistu tulvavahinkojen estämiseksi ja maanviljelyolosuhteiden parantamiseksi. Jokilaakson reuna-alueet on lisäksi kanavoitu. Alaosan oikaisuosuuksilla Reinin vanhaa uomaa sanotaan Alter Rheiniksi.
Korkea-Rein
thumb|Rein virtaa Baselin halki. Korkea-Rein on jokiosuus välillä Bodenjärvi–Basel. Joki laskee tällä osuudella noin 150 metriä. Reinin putoukset sijaitsevat Bodenjärvestä pari kymmentä kilometriä alajuoksulle päin, Schaffhausenin kaupungin eteläpuolella.
Ylä-Rein
Ylä-Rein on jokiosuus välillä Basel–Bingen am Rhein. Vuosien 1891–2010 keskivirtaama Baselissa oli 1 061 m³/s. Suurin mitattu kuukausikeskivirtaama on mitattu vuoden 1999 toukokuussa: 5 085 m³/s. .
Keski-Rein
thumb|Keski-Rein Kaubissa. thumb|Mosel laskee Reiniin Koblenzissa. Keski-Reiniksi sanotaan Reinin osuutta välillä Bingen–Bonn. Keski-Reinin laakson yläosa on osa Keski-Reiniä välillä Bingen–Koblenz. Se on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2002.
Ala-Rein
Ala-Rein on Reinin alin osuus Bonnista Pohjanmereen. Reinin suisto on laaja usean joen muodostama Reinin–Maasin–Schelden suistoalue.
Vanha-Rein
Vanha-Rein on Reinin entinen pääuoma joen suistossa.
Kaupunkeja Reinin varrella
Chur, Vaduz, Schaffhausen, Basel, Strasbourg, Karlsruhe, Mannheim, Ludwigshafen, Wiesbaden, Mainz, Koblenz, Bonn, Köln, Düsseldorf, Neuss, Krefeld, Duisburg, Arnhem (Nederrijn), Nijmegen (Waal), Utrecht (Kromme Rijn), Rotterdam (Nieuwe Maas).
Rein kulkuväylänä
Rein on kulkukelpoinen Pohjanmereltä aina Baselin yläpuolelle, Rheinfeldeniin asti. Kansainvälinen reitti on taattu alueen valtioiden sopimuksilla. Vapaa kulkuoikeus sovittiin ensimmäisen kerran Westfalenin rauhansopimuksessa vuonna 1648. Nykyisistä käytännöistä sovittiin Wienin kongressissa vuonna 1815, jolloin alueen valtiot perustivat yhteistyöjärjestön sopimaan Reinin kansainvälisen liikenteen periaatteista. Komission jäsenmaita ovat nykyään Belgia, Hollanti, Ranska, Saksa ja Sveitsi.
Kanavat
Rhônen–Reinin-kanava yhdistää Reinin Rhôneen, mikä mahdollistaa kulkemisen vesiteitse Pohjanmereltä Välimerelle. Reinin–Mainin–Tonavan kanava yhdistää Reinin sivujoen Mainin Tonavaan, mikä mahdollistaa kulkemisen vesiteitse Pohjanmereltä Mustallemerelle.
Satamat
thumb|Reinin-laivat ovat pitkiä ja matalia. Baselin satama on Sveitsin ainoa kansainvälinen satama. Sitä kautta kulkee noin 10 prosenttia maan tuonnista.
Sarkkilanjärvi (Hämeenkyrö)
Sarkkilanjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto
Sarkkilanjärvi on valuma-alueeltaan melko suuren joen järvilaajentuma, joka on lähes pohjois-etelä-suuntainen. Se on 2,1 kilometriä pitkä, vain 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 45 hehtaaria. Ympäristössä on pelkästään peltomaata, jonka pintavalunta on järvellä suurta. Järven rannan läheisyydessä ei ole muuta asutusta kuin kolme kiinteää tilaa. Rannat viettävät jyrkkärinteisinä kohti rantaa. Järven pohjoiskärjen ohittaa valtatie 3,lounaiskulman läheltä kulkee yhdystie 2624 ja länsirantaa seuraa yhdystie 13147.
Vedenlaatu
Vuonna 2001 otetut vesinäytteet olivat hälyttäviä. Vesi oli jo tuolloin laadultaan huonoa. Vuonna 2006 tehty tutkimus totesi järven olevan rehevä ja vesi humuspitoista. Kesällä veden käyttökelpoisuus oli tyydyttävä, mutta talvella järvi kärsi läpivirtauksesta huolimatta ajoittaisesta hapettomuudesta. Vedessä oli runsaasti ravinteita ja lisäksi bakteerejä oli vedessä paljon.
Natura 2000
Koko järvi ja lähirannat ovat Natura 2000 ohjelmassa suojelualuetta, jonka pinta-ala on 54 hehtaaria. Suojeluluokitus on SPA. Järvi on nopeasti kasvamassa umpeen eikä sillä ole enää avovettä kuin 1−2 hehtaaria. Vesikasvustoon kuuluu lähinnä korteikot ja rantaluhdat. Ympäröivien peltojen ravinteet ylläpitävät läpi virtaavassa järvessä suurta biomassaa, jota esimerkiksi linnut hyödyntävät. Syksyisin ja keväisin järvi on muuttolintujen tärkeä levähdyspaikka. Järvi onkin luokiteltu valtakunnallisesti tärkeäksi lintualueeksi.
Historiaa
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855−1856 lähes koko Sarkkilanjärven ympäristö oli peltomaata tai niittyä. Samanaikaisessa Hämeenkyrön pitäjänkartassa on järveen piirretty keskellä luikerteleva jokimainen uoma. Järven länsiranta oli piirretty peltomaata ja itäranta niittymaaksi. Järveä on käytetty 1800-luvulta 1900-luvulle saakka uittoväylänä yläjuoksulta uitetuille tukkipuille, jota uitettiin Mahnalanselälle. Rantojen tulvaniityillä laidunnettiin karjaa ja järvestä korjattiin järviheinää.
Jelena Kondakova
Jelena Vladimirovna Kondakova (, s. 30. maaliskuuta 1957) on venäläinen entinen kosmonautti ja nykyinen poliitikko. Hän oli myös Neuvostoliiton aika huomioon otettuna Venäjän kolmas naiskosmonautti, joka matkusti avaruuteen ja ensimmäinen nainen, joka otti osaa pitkäkestoiseen avaruuslentoon. Hänen ensimmäinen avaruusmatkansa alkoi Sojuz TM-20:llä 4. elokuuta 1994. Hän palasi Maahan 22. maaliskuuta 1995 vietettyään viisi kuukautta Mir-avaruusasemalla. Kondakovan toinen lento oli lentospesialistina Yhdysvaltain avaruussukkula Atlantiksella toukokuussa 1997 (STS-84).
Vuodesta 1999 lähtien Kondakova on ollut kansanedustajana Venäjän parlamentissa. Hän on budjetti- ja veroasioista päättävän komitean jäsen.
Kondakova on avioliitossa kosmonautti Valeri Rjuminin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1986 syntynyt tytär Jevgenija.
Painonnosto kesäolympialaisissa 2020
Painonnostossa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 26. kertaa. Painonnostossa kilpailtiin 24. heinäkuuta – 4. elokuuta 2020. Kilpailut käytiin Tokyo International Forumilla. Sekä naisille että miehille oli seitsemän painoluokkaa.
Nikola Prkačin
thumb|right|Nikola Prkačin Nikola Prkačin (s. 15. marraskuuta 1975 Dubrovnik, Jugoslavia) on kroatialainen koripalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Painonnosto kesäolympialaisissa 2020
Menestynein maa oli Kiina, jonka urheilijat voittivat kahdeksan mitalia ja seitsemän kultaa. Kilpailuissa nähtiin kaksi uutta maailmanennätystä.
Nikola Prkačin
208-senttinen Prkačin aloitti pelaajauransa syntymäkaupunkinsa joukkueessa BC Pomorac Dubrovnik. Ammattilaisuransa ensimmäiset vuodet, 1993–1998 hän edusti KK Splitiä voittaen Kroatian cup-mestaruuden 1994 ja 1997. Vuosina 1998–2003 hän edusti KK Cibonaa, jonka riveissä voitti Kroatian liigamestaruuden neljästi peräkkäin 1999–2002. Lisäksi hän voitti Kroatian cupin 1999, 2001 ja 2002. Hänet valittiin Kroatian liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2001–2002.
Painonnosto kesäolympialaisissa 2020
Maakohtaiset rajoitukset
Vuonna 2019 Kansainvälinen painonnostoliitto (IWF) ilmoitti, että se rajaa joidenkin valtioiden osallistujamääriä olympialaisiin johtuen toistuvista dopingrikkeistä. Seuraavat maat saivat ilmoittaa olympialaisiin yhden mies- ja yhden naispainonnostajan:
Nikola Prkačin
Prkačin on kuulunut Kroatian maajoukkueeseen vuodesta 1997 lähtien. Hän on pelannut kaikissa kuusissa EM-kilpailuissa 1997–2007 ja oli mukana myös Kroatian joukkueessa Pekingin olympialaisissa. Hän toimii nykyään maajoukkueen kapteenina.
Painonnosto kesäolympialaisissa 2020
Maakohtaiset rajoitukset
Seuraavat maat saivat ilmoittaa olympialaisiin kaksi mies- ja kaksi naispainonnostajaa
Huhtikuussa 2020 IWF ilmoitti, että Thaimaa ja Malesia suljetaan kokonaan pois olympialaisten painonnostosta. Helmikuussa 2021 myös romanialaiset painnonnostajat suljettiin kokonaan pois olympialaisista. Samoin Egypti kärsii kahden vuoden kilpailukiellosta, kun se jäi kiinni dopingin käytöstä nuorten Afrikan kisoissa.
Aikataulu
Lähde:
Robert von Greim
Robert Ritter von Greim (22. kesäkuuta 1892 – 24. toukokuuta 1945) oli saksalainen marsalkka, lentäjä, armeijan upseeri ja Saksan ilmavoimien (Luftwaffen) viimeinen komentaja toisen maailmansodan aikana.
Toisen maailmansodan alussa von Greim sai komentoonsa lentolaivaston ja hän osallistui Puolan, Norjan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja operaatio Barbarossan ilmataisteluihin. Adolf Hitler palkitsi von Greimin rautaristin ritariristillä miekoin ja tammenlehvin, joka teki hänestä yhden arvostetuimmista natsi-Saksan upseereista. Myöhään vuonna 1942 hänen poikansa Hubert Greimin pommikone ammuttiin alas Tunisiassa, ja tämä vietti loppusotansa yhdysvaltalaisella sotavankileirillä. Kurskin taistelussa von Greimin lentokoneet kunnostautuivat niin hyvin, että ne toivat hänelle miekat rautaristiin. Sodan loppuvaiheessa 25. huhtikuuta 1945 von Greim ja hänen rakastajattarensa Hanna Reitsch lensivät saarrettuun Berliiniin. He tapasivat Hitlerin Führerbunkerissa, jossa von Greim ylennettiin sotamarsalkaksi, ja hänet nimitettiin myös petturuudesta syytetyn Hermann Göringin tilalle uudeksi Luftwaffen ylipäälliköksi. Von Greim ja Reitsch onnistuivat vielä lentämään pois Berliinistä, mutta joutuivat Salzburgissa yhdysvaltalaisten vangeiksi. Ritter von Greim tappoi itsensä syanidilla 24. toukokuuta Salzburgissa sotasairaalassa, jossa häntä hoidettiin Berliiniin laskeutumisessa saamiensa vammojen takia.
Kingfisher
Kingfisher plc on brittiläinen yhdeksässä maassa toimiva vähittäiskauppayritys, jonka pääkonttori on Lontoossa. Se on Euroopan suurin kodin kunnostukseen keskittynyt yritys ja maailman kolmanneksi suurin rautakauppayritys The Home Depotin ja Lowe’sin jälkeen. Kingfisherillä on lähes 1 200 myymälää 11 maassa Aasiassa ja Euroopassa. Yrityksellä on neljä erillistä rautakauppaketjua: B&Q (Britannia, Irlanti ja Kiina), Castorama (Ranska, Puola ja Venäjä), Brico Dépôt (Ranska, Espanja ja Romania) ja Screwfix (Britannia ja Saksa).
Kingfisher on listattu Lontoon pörssiin, ja se on osa FTSE 100 -indeksiä. Yhtiön nimi tarkoittaa kuningaskalastajaa.
Historiaa
Kingfisher perustettiin vuonna 1982, kun brittiläisen Woolworths-ketjun uudeksi omistajaksi tuli Paternoster Stores Ltd, joka sitten muutti nimensä muotoon Woolworth Holdings plc. Yritys alkoi laajentua ostamalla ketjut B&Q, Superdrug ja Comet. Vuodesta 1984 eläköitymiseensä 2002 saakka yritystä johti Sir Geoffrey Mulcahy. Vuonna 1989 Woolworth Holdingsin nimeksi vaihdettiin Kingfisher plc.
Ryan De Vries
Ryan De Vries (s. 14. syyskuuta 1991 Kapkaupunki) on uusiseelantilainen jalkapalloilija.
Kingfisher
Historiaa
1990-luvulla Kingfisher hankki omistukseensa Castorama-, BUT S.A.- ja Wegert-ketjut.
Ryan De Vries
Jalkapallomaajoukkue
De Vries debytoi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 2015.
Kingfisher
Historiaa
Vuonna 1999 Kingfisher osallistui tarjouskilpailuun Asda-supermarketketjusta mutta hävisi yhdysvaltalaiselle Walmartille. Vuonna 2001 Kingfisher taisteli kitkerästi Castorama-ketjun määräysvallasta. Samalla osakekurssi laski, ja yritys joutui myymään osiaan, mukaan lukien Woolworths-ketjun. Tämän jälkeen Kingfisher on keskittynyt rautakauppatoimintaan tee-se-itse-rakentajille ja kodinkunnostajille.
Andreas Bernard
Andreas Bernard (s. 9. kesäkuuta 1990 Bolzano, Italia) on italialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen italialais-joukkue HC Pustertal issa. Hän on SM-liigan kaikkien aikojen eniten runkosarjaotteluita (216) pelannut ulkomaalaismaalivahti.
William Howard Taft
William Howard Taft (15. syyskuuta 1857 – 8. maaliskuuta 1930) oli Yhdysvaltojen 27. presidentti vuosina 1909–1913 ja korkeimman oikeuden puheenjohtaja vuosina 1921–1930. Hän kuului republikaanipuolueeseen. Taft on ainoa henkilö, joka on toiminut sekä Yhdysvaltain presidenttinä että korkeimman oikeuden tuomarina. Taftin isä oli tuomari, ja Taft opiskeli oikeustiedettä Yalen yliopistossa. 34-vuotiaana hänet nimitettiin liittovaltion piirituomariksi, minkä jälkeen presidentti McKinley lähetti hänet hallintojohtajaksi Filippiineille vuonna 1900. Taftista tuli sotaministeri presidentti Theodore Rooseveltin hallituksessa, ja sen jälkeen Rooseveltin seuraaja vuoden 1908 presidentinvaaleissa.
Andreas Bernard
Seuraura
Bernard syntyi Egnassa, mutta kasvoi Caldaron kaupungissa. Hän meni paikalliseen luistelukouluun 4-vuotiaana. 13-vuotiaana Bernard siirtyi HC Neumarkt/Egnaan, jossa hän voitti yhden C-junioreiden Italian-mestaruuden. Bernard debytoi Neumarktin miesten joukkueessa, Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie A2:ssa vain 16-vuotiaana kaudella 2006–2007. Kaudella 2008–2009 hän pelasi sekä toisessa Serie A2 -seurassa SV Kaltern/Caldarossa että debytoi Italian pääsarja Serie A:n HC Bolzanossa. Bernard toimi Bolzanossa lähinnä kakkosmaalivahtina Pasi Häkkiselle ja sai torjuntavastuuta neljässä ottelussa. Hän voitti kauden päätteeksi Italian-mestaruuden. Bernard voitti kauden aikana myös Italian Cupin ja edusti Bolzanoa myös Continental Cupissa.
William Howard Taft
Osa republikaaneista ei ollut tyytyväisiä Taftiin, ja kun puolue valitsi Taftin ehdokkaakseen seuraavissa presidentinvaaleissa, tyytymättömät jäsenet perustivat lyhytikäisen progressiivisen puolueen. Taftia edeltänyt presidentti Theodore Roosevelt osallistui vaaleihin puolueen ehdokkaana: republikaanipuolueen jakautuminen auttoi demokraattipuolueen ehdokkaan Woodrow Wilsonin vaalivoittoon.
Andreas Bernard
Seuraura
Kauden 2008–2009 jälkeen Bolzanon päävalmentajana toiminut Jari Helle houkutteli Bernardin Suomeen ja hän siirtyi try-outille Saimaan Pallon A-nuoriin. Heinäkuussa 2009 Bernard teki 2+1-vuotisen sopimuksen SaiPan SM-liigajoukkueen kanssa. Hän oli lähtökohtaisesti SaiPan kolmosmaalivahti ja pelasikin koko kauden A-nuorissa. Bernard aloitti myös kauden 2010–2011 joukkueen kolmosmaalivahtina ja A-nuorten ykkösmaalivahtina. Hän pääsi Ville Hostikan loukkaantumisten myötä muutamiin otteluihin luukkuvahdiksi.
23. marraskuuta 2010 Bernard teki liigadebyyttinsä TPS:ää vastaan, kun SaiPan ykkösmaalivahti Jere Myllyniemi oli kuumeessa. Joukkue hävisi ottelun lukemin 2–3. Bernard torjui yhteensä 34 kertaa ja hänet palkittiin Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Bernard torjui SM-liigauransa ensimmäisen nollapelin hänen kolmannessa ottelussaan 27. marraskuuta 2010 Pelicansia vastaan. SaiPan sankariksi noussut ja 31 laukausta torjunut Bernard palkittiin Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Yhteensä hän pelasi neljä runkosarjaottelua SM-liigassa. Maaliskuussa 2011 Bernard käytti optionsa ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa. Kaudella 2011–2012 hän jäi kuitenkin vähälle vastuulle ja torjui vain kuudessa ottelussa. Bernard pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Suomi-sarjajoukkue Rovaniemen Kiekossa tammikuussa 2012.
William Howard Taft
Presidenttiytensä jälkeen Taft toimi professorina Yalen yliopistossa, kunnes presidentti Warren G. Harding nimitti hänet korkeimman oikeuden puheenjohtajaksi vuonna 1921. Hän erosi virasta hieman ennen kuolemaansa vuonna 1930.
Andreas Bernard
Seuraura
Kaudeksi 2012–2013 Bernard siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja Bernardilla oli koko sarjan paras torjuntaprosentti (92,6) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.92), kuten myös kevään 2013 pudotuspeleissä (T% 95,0 ja PMK 1.40). Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden, mutta liigakarsinnat vei kuitenkin Tampereen Ilves otteluvoitoin 4–1. Bernard palkittiin kauden päätteeksi Mestiksen parhaana maalivahtina Pasi Nurminen -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Bernard palasi kaudeksi 2013–2014 kaksivuotisella sopimuksella SaiPaan. Hän aloitti pääasiassa Jussi Markkasen kakkosmaalivahtina ja torjui kauden aikana 14 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa. Bernard pelasi kauden aikana myös yhteensä kuusi Mestis-ottelua lainalla Savonlinnan Pallokerhon ja KooKoon paidoissa. Kaudella 2014–2015 hän pelasi SaiPassa 17 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua. Bernard kantoi osaksi Markkasen vaivojenkin vuoksi suurimman osan joukkueen torjuntavastuusta pudotuspeleissä. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi Mestis-ottelua lainalla Heinolan Peliitoissa tammikuussa 2015.
Kaudeksi 2015–2016 Bernard siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Lokakuun 2015 lopulla seura käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bernardin kanssa. Hän nousi kauden mittaan osaksi myös Ari Ahosen syyskauden loukkaantumisen myötä Ässien ykkösmaalivahdiksi ja pelasi runkosarjassa 43 ottelua torjuen neljä nollapeliä. Kaudella 2016–2017 Bernard jatkoi Ässien pääasiallisena vastuunkantajana ja torjui runkosarjassa taas neljä nollapeliä. Joulukuussa 2016 Bernard teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Bernard torjui kaudella 2017–2018 runkosarjassa JYPin Jussi Olkinuoran ohella eniten voittoja (21) varsinaisella peliajalla. Kaudella 2018–2019, 16. lokakuuta 2018 Helsingin IFK:ta vastaan hän pelasi liigauransa 190. runkosarjaottelun, joilla Bernard sivusi Scott Langkow'n ennätystä SM-liigan kaikkien aikojen eniten runkosarjaotteluita pelanneena ulkomaalaismaalivahtina. Siirtorajan kynnyksellä, helmikuussa 2019 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin, kun Ässät oli sarjataulukossa viimeisenä. Bernard ei kuitenkaan saanut joukkueessa ollenkaan peliaikaa. Pudotuspeleissä hän ei mahtunut enää Adlerin kokoonpanoon, vaan jäi kolmosmaalivahdiksi Dennis Endrasille ja Chet Pickardille. Bernard ei näin ollen virallisesti kuulunut kauden päätteeksi Saksan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen.
Syyskuussa 2019 Bernard palasi SM-liigaan ja siirtyi kuukauden mittaisella sopimuksella Helsingin IFK:n maalivahtiosastolle paikkaamaan Atte Engrenin ja Roope Taposen loukkaantumisia. Hän puki kymmeneen otteluun, mutta Bernard ei saanut kuitenkaan Frans Tuohimaan kakkosmaalivahtina peliaikaa. Tammikuussa 2020 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Slovakian Extraligan unkarilaisjoukkue MAC Újbudaan. Joulukuussa Bernard palasi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella HC Bolzanoon pelaamaan monikansallista Bet-at-home ICE Hockey Leaguea oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Hän pelasi siellä kymmenen ottelua torjuen kuusi voittoa ja kolme nollapeliä varsin korkealla torjuntaprosentilla 93,8%, kunnes tammikuussa 2021 Bernardin sopimus seuran kanssa purettiin, kun hänelle avautui mahdollisuus siirtyä ulkomaille. Bernard siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskanin nousijajoukkue Väsby IK:hon.
Matti Räsänen
Matti Räsänen (s. 15. helmikuuta 1983 Pyhäselkä) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Joensuun Katajaa edustettuaan vuoteen 2005 saakka Pyhäselän Urheilijoita. Häntä valmensi Jaakko Sivonen.
Räsänen sijoittui Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 10 000 metrillä 17:nneksi. 5 000 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2007 lähtien. Kalevan kisoissa hän sai 5 000 metrillä kultaa Kajaanissa 2010, hopeaa Tampereella 2008, Espoossa 2009 ja Turussa 2011 sekä pronssia Lappeenrannassa 2007. 10 000 metrin juoksussa hän voitti mestaruuden 2010 ja 2011 sekä juoksi hopealle 2009. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 12 kilometrillä Savonlinnassa 2009 ja hopeaa neljällä kilometrillä Vammalassa 2008 ja 12 kilometrillä Lahdessa 2010 sekä pronssia neljällä kilometrillä Nivalassa 2011. Maantiejuoksun SM-kilpailuissa hän sai hopeaa Joensuussa 2009. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai pronssia 3 000 metrillä Joensuussa 2008.
Andreas Bernard
Maajoukkueura
Bernard edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2014, 2017, 2019 ja 2022. Ensimmäisessä turnauksessa hän toimi lähinnä joukkueensa kolmosmaalivahtina ja toimi vain yhdessä ottelussa luukkuvahtina. Vuoden 2014 turnauksessa Bernard pelasi yhden erän alkulohkossa 16. toukokuuta 2014 Kanadaa vastaan, kun hänet vaihdettiin Italian maaliin ottelun kolmanteen erään Daniel Bellissimon tilalle. Bernard torjui 11 kertaa ja päästi yhden maalin. Vuosien 2017 ja 2019 turnauksissa hän toimi joukkueensa pääasiallisena ykkösmaalivahtina pelaten molemmissa viisi ottelua. Ensimmäisessä turnauksessa valmennus valitsi Bernardin Italian yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Bernard pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2018, joista vuosien 2013, 2016 ja 2018 turnaukset päättyivät hopeaan sekä Italian sarjanousuun pääsarjatason MM-kilpailuihin. Vuoden 2015 turnauksessa Bernard valittiin joukkueensa parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.