cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sommen taistelun ensimmäinen päivä
Hyökkäys keskialueella
Hyökkäys ei edennyt painopistealueellaan lainkaan. III armeijan hyökkäys pitkin Albert-Bapaumen tietä meni pahasti pieleen.
Vaikka joitain ryhmiä pääsi saksalaisten 1. linjalle asti, nämä lyötiin jo 1. päivänä takaisin.
Britit aikoivat uusia hyökkäyksen tuona päivänä, mutta kun etulinjan saavuttaneet britit eivät antaneet kuulua itsestään, hyökkäys peruutettiin.
Ovillersia kohti hyökänneestä 8D:stä kuoli, haavoittui tai katosi yhteensä 5 274 miehistön jäsentä ja 218 upseeria. Luultavasti 2 000 kuoli. Mutta saksalaisten puolelta tappiot olivat vain 273 miestä ja 8 upseeria. 23. prikaatista onnistui 70 miestä valtaamaan hieman saksalaisten juoksuhautaa, mutta parissa tunnissa miehet lyötiin takaisin. 25. prikaatista vain harvat saapuivat 1. linjalle, mutta eivät pitäneet asemiaan. 70. prikaati eteni 1. linjalle, mutta pysähtyi konekiväärituleen ennen kuin pääsi 2. linjalle. Myös etelämpänä Ovillersin-Boisellen sektorilla saksalaisten konekiväärit niittivät satoa 34. divisioonan 101. , 102. ja 103. prikaateissa. 34. divisioonan tappiot olivat päivän raskaimmat, 6 380 miestä.
Muut rintaman lohkot
Etelämpänä brittien hyökkäys onnistui paremmin. Montaubanin lähellä räjäytetty maamiina "Kasino Point" poisti saksalaisen konekiväärin mutta aiheutti tappioita myös briteille. Brittikapteeni William Neville johti hyökkäystä jalkapallon kanssa, mutta kuoli ennen kuin ehti saksalaisten linjoille, kun saksalaiset avasivat konekivääritulen. Pohjoisempana Glatzin linnake oli täynnä kuolleita ruumiita, koska tulivalmistelu oli tappanut saksalaiset. Britit valtasivat saksalaisen 62. rykmentin päämajan. He etenivät onnistuneesti kello 12.30 Montaubaniin.
Reijo Inna
Reijo Inna (s. 1957) on suomalainen rumpali, joka soitti Leevi and the Leavings -yhtyeessä. Inna opiskeli samassa Etelä-Espoon yhteiskoulun keskikoulussa Gösta Sundqvistin ja Jari Malisen kanssa vuoteen 1973. Inna oli yhtyeen alkuperäinen rumpali, mutta hän jätti yhtyeen pian sen perustamisen jälkeen. Hän oli mukana yhtyeen ensimmäisellä, "Mitä kuuluu, Marja-Leena?/Rakas Annika..." -singlellä, mutta yhtyeen ensimmäisellä, Suuteleminen kielletty -nimisellä albumilla hän soitti vain muutamalla kappaleella. Inna on myös laulanut kappaleen "Rakas Annika...". Hänen tilalleen Leevi and the Leavingsin rumpaliksi tuli Jarmo Leivo.
Sommen taistelun ensimmäinen päivä
Muut rintaman lohkot
Hyökkäys Thiepvaliin epäonnistui, kun muutamaan piikkilangan aukkokohtaan sijoitetut neljä saksalaisten konekivääriä tappoi tai haavoitti kaikki paitsi 11. Toinen hyökkäys Thiepvalia kohti oli myös tuhoisa: "harvalukuiset" saksalaiset hyökkäsivät taakse jätetyn tukijoukon kimppuun, ja Thiepvalin kylää kohti edennyt joukko katosi koettaessaan palata brittien linjoille.
36. Ulsterin divisioona eteni ja valtasi Schwabenin linnakkeen. Mutta suurten tappioiden takia kenraali Morland määräsi 107. prikaatin hyökkäyksen seisahtumaan. Mutta viesti ei ehtinyt mennä perille. 109. prikaati hyökkäsi kohti saksalaisten Stuffin linnaketta. Sieltä ei tulitettu, se oli miehittämätön saksalaisten kenraalien virheiden takia. Niinpä brittitykistö tulitti liian nopeasti edenneitä omia miehiään, jotka etenivät kohti Stuffia. 1/3 miehistä kouli tai haavoittui, ja vain 50 päästä Stuff Redoubtiin. Sieltä saksalaiset ajoivat heidät asteittain vastahyökkäyksissään pois.
Suurten tappioiden syyt
pienoiskuva|Thiepvalin saksalaisia juoksuhautoja ilmasta käsin 1. kesäkuuta 1916. Pääsyinä suuriin 1. päivän tappioihin pidetään vääränlaista tykistövalmistelua, sopimatonta taktiikkaa ja ettei tieto kulkenut rintamilta komentajille. Hyökkäyspaikka oli väärin valittu, joukkoja liian vähän. Tiedustelua ei tehty ja/tai tietoja ei otettu vakavasti. Saksalaisten puolustus oli luja. Hyökkääjiä suojannut sulkutuli pomppasi liian nopeasti eteen eikä suojannut enää brittejä.
Brittien komentaja Haig uskoi Sommessa tapahtuvaan läpimurtoon. Mutta monet muut brittien ja ranskalaisten upseerit eivät tähän luottaneet. Heidän eriävillä mielipiteillään ei ollut merkitystä. Hyökkäävien ranskalaisten osuus pienennettiin aiotusta 25:stä viiteen divisioonaan. Somme valittiin hyökkäyspaikaksi vain siksi, että siellä kulki brittien ja ranskalaisten joukkojen välinen raja. Maasto oli saksalaisille monin paikoin edullinen, englantilaiset hyökkäsivät ylämäkeen. Saksalaiset miehittivät monia kukkuloita. Englantilaiset olivat jatkuvasti tekemillä pienillä iskuillaan saaneet saksalaiset tekemään kunnolliset puolustuslaitteet alun huterien tilalle ja näin vaikeuttaneet Sommen operaatiota tahtomattaan huomattavasti.
Saksalaisten puolustus oli hyvin järjestetty: Kymmenen metrin syvyydessä betonibunkkereita joita yhdistivät syvät yhdyshaudat. Saksalaisten juoksuhautojen edessä oli tiivis piikkilankaeste. Ympärysvallat alustivat hyökkäystä Sommessa valtavalla tulivalmistelulla joka kesti noin viikon. Tämä varoitti saksalaisia hyökkäyksestä, samoin kuin loikkarien antamat tiedot ja lentokoneista otetut valokuvat, joista näkyi lisääntynyt joukkojen keskitys. Brittien tarkoitus oli, että laaja ja tehokas tykistökeskitys tuhoaisi saksalaisten asemat ja vastarinnan. Mutta brittien tykistövalmistelu ei ollut niin hyvä hyökkäystä ajatellen, kuin ranskalaisten. Briteiltä loppuivat usein tykistön ammukset. Lisäksi ammukset olivat useasti sirpaleammuksia, ei isoja räjähdeammuksia jotka tuhosivat tehokkaammin linnoitteita. Saksalaisten betonisuojat kestivät monesti tykistötulen. Tykistökeskitys ei katkaissut ampumahautoja suojaavia piikkilankojakaan. Ilmatiedustelijoista näytti silti maasto kokonaan tuhotulta. Vaikka tiedusteluraportit kertoivat, että piikkilangat olivat yhä ehjiä, ja saksalaiset yhä maanalaisissa asemissaan, brittien upseerit eivät piitanneet siitä. Kaiken kukkuraksi saksalaisten tykistö säilyi suurelta osin toimintakykyisenä. Rawlinson ei halunnut lähettää tiedustelupartioita, vaikka Haig halusi. Myöskään Haigin käskyä, että epäonnistunut hyökkäys olisi keskeytettävä, ei noudatettu. Tulivalmistelun kranaattikuopat olivat etenemisen hidastajia ja saksalaisille oivia konekivääripesäkkeiden asemia. Rawlinsonin mukaan hyökkäys olisi tehtävä aamuhämärissä, mutta ranskalaiset halusivat hyökätä päivällä. Vieläpä maanalaiset miinaräjäytykset, joilla oli tarkoitus murtaa etummainen puolustuslinja, varoittivat saksalaisia välittömästi alkavasta hyökkäyksestä. Saksalaiset odottivat maanalaisissa suojissa tykistövalmistelun loppumista, ja miinaräjähdys oli selvä merkki jalkaväen hyökkäyksestä. Britit hyökkäsivät päivänvalossa tiiviinä rivistöinä aalto toisen jälkeen. Tämä pisti miehet alttiiksi tappioille. Hyökkääville brittijoukoille oli opetettu lähinnä eteneminen avorivissä ja pistinten käyttöä. Myös upseerit olivat vasta äsken koulutettuja, ja heille oli annettu määräys asettua alttiiksi vihollisen tulelle hyökkäyksen tekemiseksi. Niinpä upseeritappiot olivat kuusi kertaa miehistön tappioita isompia. .
Britit päättivät hyökätä monena aaltona saksalaisten juoksuhautoihin. Peräkkäin kulkevien sotilasrivistöjen väli oli sata – parisataa metriä. Hyökkäystä edeltänyt suuri tykistökeskitys ei tuhonnut piikkilankaesteitä, vaan pisti piikkilangan enemmän sykkyröille. Puolustajat olivat kaivautuneet jopa 3. kerrokseen syvälle maanalaisiin tunneleihin. Kun hyökkääjän tykistötuli taukosi, saksalaiset miehittivät kranaattikuopat konekivääreineen synnyttäen tilapäisen puolustuslinjan. Britit räjäyttivät muutamissa kohdin rintamaa valtavia maamiinoja, jotka surmasivat satoja saksalaisia. Britit nousivat juoksuhaudoistaan. Sotilailla oli jopa 35 kg kantamus, joten nopeasta etenemisestä saksalaisten juoksuhaudoille ei ollut puhettakaan.
Kun 8D:n ensimmäinen brittien hyökkäysaalto eteni ei-kenenkään maan poikki saksalaisten vajaavahvuisen JR 180:n linjoille, saksalaiset eivät tulittaneet. Hyökkääjät luulivat tykistötulen tuhonneen saksalaisten taistelukyvyn. Upseerit etenivät joukkojen etunenässä. 250 metrin levyisen ei-kenenkään maan jälkeen tuli piikkilanka. Perässä tuli jo toinen hyökkäysaalto. Yhteensä neljä aaltoa näkyi saksalaisten asemiin. Brittien saksalaisin kohdistama sulkutuli liikkui liian nopeasti. Se osui liian aikaisin saksalaisten juoksuhautoihin, ennen jalkaväkeä. Sitten sulkutuli siirtyi tulittamaan toista saksalaista puolustuslinjaa. Niinpä saksalaiset saattoivat asettua juoksuhautoihin asemiin ennen brittijalkaväen saapumista. Eräässä paikassa konekiväärituli alkoi, kun britit olivat 100 m päässä saksalaisten linjoilta. Molemmat aallot jäivät esteiden eteen. Saksalaiset alkoivat tämän jälkeen tulittaa loukkuun jääneitä sotilaita niin monilla konekivääreillä, että papattava ääni muuttui rätinäksi. Lopulta yhteensä neljä etenevää brittiketjua kaatui saksalaisten tuleen. Ei-kenenkään maalla oli tuhansittain kuolleita, kuolevia, haavoittuneita ja eläviä. Kello yhdeksän aikoihin kynnelle kykenevät olivat palanneet linjoilta takaisin.
Haavoittuneita brittisotilaita jäi ei-kenenkään maalle. He eivät uskaltaneet liikkua, koska pienikin liike aiheutti konekivääritulen. Niinpä haavoittuneita kuoli paljon seuraavina päivinä haavoihinsa, janoon ja uupumukseen.
Tieto ei kulkenut rintamalta Haigille. Haig luuli 2. heinäkuuta 8. AK:n olevan juoksuhaudoissaan. Yhä 3. heinäkuuta Haig määräsi joukkonsa hyökkäämään. 30 000 miestä hyökkäsi kohti Ovillersia. Tunnin päästä näistä oli kuolleina 2 400.
Maanalaiset pommiräjäytykset
thumb|200px|Lochnagarin miinan räjähdyskuoppa lokakuussa 1916.
Ennen hyökkäystä englantilaiset räjäyttivät suuria maahan kaivettuja räjähdyspanoksia lähellä saksalaisten linjoja. Sommen kalkkipitoiseen maahan oli helppo kaivaa tunneleita. Miinojen tarkoitus oli tuhota saksalaisten asemia ja suojata etenevää jalkaväkeä etulinjan puolustajien tulelta. 8 suurta ja 11 pienempää miinaa kaivettiin maan alle. 3 miinaa oli suurta, yli 20 tonnin. Seitsemän miinan räjähdemäärää oli kussakin 2,3 tonnia. Miinat räjäytettiin hyökkäyksen painopistealueella Albert-Babaumen tien molemmin puolin. Paikka oli Albertista itäkoilliseen lähellä La Boissellen kylää. Tien pohjoispuolinen miina oli "Y Sap" ja eteläinen "Lochnagar Mine" eli Lochnagarin miina. Kolmas suuri miina oli Hawthornen harjanteella Hamelista pohjoiseen. Lochnagarin miina painoi 27 tonnia. Se koostui kahdesta suuresta ammonaalipanoksesta, joista toinen oli 16 ja toinen 11 tonnia, 16 m syvällä 310 m pitkän tunnelin päässä. Tunneli ei ollut aivan saksalaisten rintaman kohdalla, mutta lähellä sitä ei-kenenkään maalla. Kun Lochnagarin miina räjähti 7:20 1. heinäkuuta 1916, maata nousi patsaana jopa 1 200 m korkeuteen. Räjähdys silpoi ja hautasi elävältä ainakin 300 miestä. Tuolla alueella oli saksalaisen 32. divisioonan 110. rykmentin 5. komppania, josta miina tappoi lähes kaikki. Miinaräjähdys hävitti noin sata metriä saksalaisten juoksuhautoja. Jonkun ajan kuluttua myös toinen suuri miina räjäytettiin. Räjähdyskraatterin läpimitta oli 67 metriä ja syvyys 16.5 metriä. Kraatterin reunavallin korkeus oli jopa 4,6 m ja sen ulkorajan läpimitta oli 137 metriä. Kraatteri on jätetty muistomerkiksi. "Y Sap" ei tiettävästi tappanut yhtään saksalaista, mutta jätti muutamia tilapäisesti loukkuun maanalaisiin suojiin. Hawthorn Ridgen iso miina tappoi noin 32 saksalaista ja jätti muita loukkuun maanalaisin suojiin. Heistä vain pieni osa pakeni ja loput pääsivät maan päälle vasta brittien hyökkäyksen jälkeen.
Jakub Wolny
Jakub Wolny (s. 15. toukokuuta 1995 Bielsko-Biała) on puolalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa LKS Klimczok Bystraa.
Crashday
Crashday on Moonbyte Studion sekä Replay Studion yhteiskehittämä ja Atarin julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin vuonna 2006.
Jakub Wolny
Wolny debytoi mäkihypyn maailmancupissa Zakopanessa tammikuussa 2014. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Willingenissä tammikuussa 2016 sijoituttuaan 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Oberstdorfin lentomäessä helmikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Vikersundin lentomäessä maaliskuussa 2019.
Crashday
Pelaaminen
Peli yhdistää erilaisten kilpa-ajopelien eri tyylejä. Saatavilla on useita eri pelimuotoja, kuten Destruction Derby, capture the flag ja stunt-kilpailu. Autoihin voi päivittää aseita, joilla voi hyökätä muita kilpailijoita vastaan kilpailussa sekä areenalla. Stunt-kisoissa pelaaja ajaa sitä varten suunnitellulla radalla yrittäen saada eniten pisteitä. Hold the flag muodossa on lippu, joka pitää viedä useiden satunnaisesti valittujen tarkistuspisteiden kautta. Lipun voi varastaa toiselta pelaajalta.
Jakub Wolny
Continental Cupissa hän on saavuttanut neljä osakilpailuvoittoa sekä kesäsarjan kokonaisvoiton vuonna 2014. Hän on voittanut yhden kesä-GP-kilpailun.
Val di Fiemmen nuorten MM-kilpailuissa 2014 Wolny voitti sekä henkilökohtaisen kilpailun että joukkuemäen kultaa. Hän sijoittui 11:nneksi Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022.
Shōma Doi
Jalkapallomaajoukkue
Doi debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
S/S Bore VI
S/S Bore VI oli vuonna 1919 Malmössä, Ruotsissa rakennettu 74,64-metrinen höyrylaiva. Kuollutta painoa Bore VI:lla oli vuosina 1935–1953 2 160 tonnia. Alus oli rakennettu teräksestä.
Käyttöhistoria
Alus valmistui malmöläiseltä telakalta vuonna 1919. Suomalainen Ångfartygs Aktiebolaget Bore osti aluksen vuonna 1929 ja rekisteröi sen Suomen lipun alle nimellä Bore VI.
Suomen katkaistua diplomaattisuhteet Saksaan 2. syyskuuta 1944 Bore VI oli parhaillaan Saksassa ja sen miehistö joutui saksalaisviranomaisten internoimaksi. Aluksen miehistö kuljetettiin lopulta Stutthofin keskitysleirille.
Richard Upjohn
thumb|300px|Upjohnin suunnittelema Trinity Church New Yorkissa. Richard Upjohn (s. 22. tammikuuta 1802, Shaftesbury, Englanti – k. 17. elokuuta 1878, Garrison, New York) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Hänet tunnetaan etenkin uusgoottilaisen tyylisuunnan taitajana, ja yhtenä American Institute of Architects -organisaation perustajista ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Upjohnin suunnittelemiin rakennuksiin lukeutuu muun muassa Connecticutin osavaltion lainsäädäntörakennus ja New Yorkin Trinity Church.
Kurkku (anatomia)
Kurkku on kaulan etuosa; se sijaitsee selkärangan etupuolella. Se koostuu nielusta ja kurkunpäästä. Kurkun tärkeä osa on kurkunkansi, joka estää ruoan ja juoman joutumisen hengitykseen erottamalla ruokatorven henkitorvesta.
Kurkussa on myös erilaisia verisuonia ja nielulihaksia. Kieliluu ja solisluu ovat ainoat nisäkkäiden kurkun alueella sijaitsevat luut.
Kaasuturbiiniveturi
UP 18-kaasuturbiiniveturi. Veturissa on turbiini-sähköinen koneisto|thumb|250px Kaasuturbiiniveturi on veturi, jossa voimanlähteenä käytetään kaasuturbiinia. Kaasuturbiinivetureita rakennettiin 1930-luvulta 1960-luvulle.
Suurin osa rakennetuista kaasuturbiinivetureista oli turbiini-sähkötoimisia, eli kaasuturbiini pyöritti sähkögeneraattoria, mutta myös suoravetoisia rakennettiin jonkin verran.
Rachel Skarsten
Skarsten esiintyi televisiossa ensimmäisen kerran yhdeksänvuotiaana – laulaessaan äkisti syöpään kuolleen isänsä hautajaisissa. Eräs näyttelijäagentti huomasi Skarstenin esiintymisen ja ehdotti tälle näyttelemistä. Pian Skarsten sai ensimmäisen roolinsa Honeycombs-mainoksesta. Hänen varhaisia roolejaan olivat muun muassa esiintymiset televisiosarjassa Little Men ja elokuvassa Virginia's Run. 17-vuotiaana hänet valittiin näyttelemään Mustaa Kanarialintua sarjakuviin perustuvassa televisiosarjassa Batmanin tytär. Los Angelesissa tapahtuneiden kuvausten yhdistäminen koulunkäyntiin Torontossa osoittautui kuitenkin raskaaksi, ja Batmanin tyttären päätyttyä yhden tuotantokauden jälkeen Skarsten päätti keskittyä täysipainoisesti yliopisto-opintoihin. Hän opiskeli Queen's Universityssä B.A.-tutkinnon historiasta ja kirjallisuudesta.
Valmistuttuaan yliopistosta Skarsten työskenteli muun muassa myymäläpäällikkönä Abercrombie & Fitchin liikkeessä. Hän ei kuitenkaan ollut erityisen tyytyväinen elämäänsä, ja äitinsä neuvosta hän päätti lopulta palata näyttelemisen pariin. Viiden vuoden poissaolon jälkeen Skarstenin ei ollut yhtä helppo saada rooleja kuin lapsinäyttelijänä, mutta pikkuhiljaa hän sai itselleen suurempia rooleja. Vuonna 2012 hän näytteli independent-elokuvassa Two Hands to Mouth, ja samana vuonna hän pääsi televisiosarjoihin Lost Girl ja The L.A. Complex.
Skarsten näytteli sivuroolissa Christianin avustajaa Andreaa vuonna 2015 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Fifty Shades of Grey. Maaliskuussa 2015 Skarsten valittiin Elisabet I:n rooliin televisiosarjassa Valtiatar. Hänet esiteltiin toisen tuotantokauden päätösjaksossa.
Kaasuturbiiniveturi
Ainoa merkittävä kaasuturbiinivetureita käyttänyt rautatieyhtiö oli yhdysvaltalainen Union Pacific. Yhtiöllä oli käytössään 55 turbiini-sähkötoimista veturia 1950-luvulta alkaen. Veturit poistettiin käytöstä 1970.
Viimeiset kaasuturbiiniveturit poistettiin käytöstä 1970-luvun alussa. Vaikka kaasuturbiini onkin kokoonsa nähden tehokas voimanlähde, sen hyötysuhde on huono etenkin hitaissa nopeuksissa tai vajaalla kuormalla. Viimeistään 1970-luvun energiakriisin johdosta kaasuturbiiniveturit poistettiin käytöstä.
Kaasuturbiinijuna
Hieman enemmän kaasuturbiinia on käytetty junayksiköissä. Iso-Britanniassa kaasuturbiinijunia kokeiltiin 1960-luvulla, mutta jäivät kokeiluasteelle. Yhdysvalloissa kaasuturbiinijunia käytettiin 1980-luvulle asti. SNCF käytti kaasuturbiinikäyttöisiä Turbotrain-junia sähköistämättömillä rataosuuksilla vuoteen 2005 ja alun perin TGV-junia suunniteltiin kaasuturbiinikäyttöisiksi. Kanadassa on testattu 2000-luvulla Bombardierin rakentamia JetTrain-yksiköitä. Kaupallisessa käytössä niitä ei ole käytetty.
Drahomír Kadlec
Drahomír Kadlec (s. 29. marraskuuta 1965 Pribram, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Kadlec aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjan HC Kladnossa kaudella 1985–1986. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi Dukla Jihlavassa, kunnes palasi Kladnoon kausiksi 1988–1990. Kaudet 1990–1993 hän pelasi SM-liigassa HIFK:n paidassa. Keväällä 1993 Kadlec siirtyi Saksan 1. Bundesliigaan ESV Kaufbeureniin, vaikka hänellä oli voimassa oleva sopimus seuraavasta kaudesta HIFK:n kanssa. Hän pelasi Kaufbeurenissa yli kolme vuotta, kunnes siirtyi kesken kauden 1996–1997 Tšekkiin HC Zliniin. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi myös Tšekin pääsarjassa HC Chemopetrol Litvinovissa ja HC Slezan Opavassa, kunnes siirtyi syksyllä 1999 Tampereen Tapparaan. Tapparasta hän siirtyi jo viiden pelatun ottelun jälkeen Saksan 2. Bundesliigan EC Bad Tölziin, jossa hän pelasi kevääseen 2003 saakka. Vuodesta 2003 hän on pelannut Italiassa HC Egnassa.
Philadelphia Flyers varasi Kadlecin NHL:ään 1988 varaustilaisuuden 12. kierroksella numerolla 245, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Kadlec edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa, jossa joukkue saavutti olympiapronssia. Hän oli mukana myös vuosien 1987, 1989, 1990, 1991 ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän pelasi 1994 talviolympialaisissa, 1996 maailmancupissa sekä 1993, 1994 ja 1996 MM-kisoissa. Yhteensä hän keräsi MM-esiintymisistään yhden maailmanmestaruuden ja viisi MM-pronssia.
Nykyisin Kadlec valmentaa kotikaupungissaan HBC Alpiq Kladnon katukiekkojoukkuetta maansa pääsarjassa.
Al-Fayyum
Al-Fayyum (, al-Fayyūm) on egyptiläinen kaupunki ja samannimisen kuvernöörin hallintoalueen (muhāfazāh) keskus. 315 940 asukkaan (11.11.2006) kaupunki sijaitsee Niilin länsirannalla, 90 km lounaaseen Kairosta.
pienoiskuva|vasen|pysty|Eräs niin kutsuttu [[Faijumin muumiomuotokuvat|Faijumin muumiomuotokuva.]] Al-Fayyumin alue oli alun perin suomaastoa, mutta Keskivaltakunnan aikana suo kuivatettiin viljelymaaksi ja Faijumin keitaasta tuli kairolaisten hedelmäaitta. Al-Fayyumissa valmistettiin 100- ja 200-luvuilla roomalaisten valtakaudella muumioon liitettyjä kuolinnaamioita, jotka tunnetaan Faijumin muumiomuotokuvina. Roomalaiset harjoittivat polttohautauksia, mutta egyptiläiset jatkoivat muumiointia ja maahan tai hautakammioon hautaamista myös roomalaisvallan aikana. Roomalaisten vaikutus näkyy al-Fayyumin naamiossa kuitenkin siten, että naamio on yksinkertainen ja luonnonmukainen verrattuna esimerkiksi Tutankhamonin ylelliseen naamioon. Kuolinnaamio maalattiin vainajan elinaikana puulle ja liitettiin myöhemmin muumion kasvoille.
Sielusta
Sielusta on Aristoteleen psykologiaa käsittelevä teos. Se hahmottelee hänen filosofiansa koskien elävien olentojen mieltä ja sielua. Se keskittyy erilaisiin sieluihin, joita on erilaisilla elävillä olennoilla. Sieluja erottavat ne elämänprosessit, jotka eliöt käyvät läpi. Näin kasveilla on kyky ravita itseään ja lisääntyä, mikä on vähimmäisvaatimus kaikille eläville eliöille. Ihmistä alemmilla eläimillä on lisäksi kyky aistia ja liikkua. Ihmisillä on kaikki nämä ja lisäksi kyky ajatella.
Aristoteleen käsitys ”sielusta” (psykhē) on vain kaukaista sukua niille ajatuksille, jotka käsitteeseen nykyään usein liitetään. Hän katsoi, että sielu on elävien olentojen muoto tai olemus. Näin sielu ei ole erillinen siitä ruumiista, jossa se on, eikä sillä ole itsenäistä olemassaoloa. Eliöstä tulee eliö juuri siksi, että sillä on sielu, ja näin ajatus ruumiista ilman sielua tai sielusta ilman ruumista on yksinkertaisesti mahdoton. Aristoteles kuitenkin spekuloi, että jotkut sielun osat – järkiosa – olisi mahdollista ajatella oleviksi ilman ruumista, mutta muita osia ei. Joka tapauksessa ajatus on kaukana myöhemmin sieluun liitetystä ajatuksesta jonkinlaisesta henkisestä substanssista, joka ”asuttaa” ruumista. Jotkut kommentaattorit ovatkin ehdottaneet, että Aristoteleen käsite ”sielu” olisikin parempi kääntää esimerkiksi ”elämänvoimaksi”.
Historia
Sielusta on kirjoitettu todennäköisesti vuosien 334 ja 323 eaa. välisenä aikana.
Aivan kuten Plotinoksen Enneadien aineistosta muodostettiin keskiajalla arabiankielinen parafraasi nimeltä Aristoteleen teologia, jossa uusplatonistinen ajattelu yhdistettiin Aristoteleen metafysiikkaan, samoin Aristoteleen Sielusta-teoksesta muodostettiin arabiankielinen parafraasi, johon yhdisteltiin aineksia Plotinokselta. Näin näihin arabiankielisiin Aristoteles-teksteihin perustuva myöhempi islamilainen ja eurooppalainen ajattelu saivat paljon vaikutteita uusplatonismista.
Sisältö
Sielusta on jaettu kolmeen kirjaan.
thumb|left|180px|[[Jean Buridanin Aristoteleen Sielusta-teosta käsittelevä Expositio et quaestiones in Aristotelis De anima noin vuodelta 1362.]] Kirja I käsittelee aiempien filosofien käsityksiä ja rajaa tutkimuksen aluetta ja menetelmiä. Aiempien filosofien käsityksistä kirja käsittelee erityisesti Demokritoksen atomistista sieluteoriaa, pythagoralaista ajatusta sielusta ilmassa olevina hiukkasina, Anaksagoraan ja Empedokleen ajatuksia, Platonin Timaioksessa esittämää käsitystä, käsitystä sielusta harmoniana sekä muun muassa Ksenokrateen kannattamaa ajatusta sielusta lukuna.
Sielua koskevan tutkimuksen alaan kuuluvat Aristoteleen mukaan mm. sen tutkiminen, mihin lajiin sielu kuuluu, esimerkiksi onko se substanssi; onko sieluja yksi vai monta; onko sielussa osia; sekä sielulliset vaikutukset (eli tunteet) ja sielun suhde liikkeeseen. Aristoteles toteaa, että ”sielu on elävien olentojen prinsiippi” (arkhē tōn zōōn, 402a6–7) eli niiden olemassaolon ensimmäinen tekijä ja syy.
Kirja II sisältää sielun jaon kolmeen osaan sekä sen käsittelyn, kuinka nämä osat liittyvät organismien elämään. Sielun määritelmäksi muodostuu: ”sielu on substanssi elämään kykenevän ja elimillä varustetun luonnollisen kappaleen muotona ja ensimmäisenä aktuaalisuutena”. Aristoteles käsittelee laajemmin kasveille ja eläimille yhteistä ”ravitsevaa sielua” ja eläimille ominaista ”aistivaa sielua”. Kaikilla elävillä olennoilla, sekä kasveilla että eläimillä, täytyy olla kyky ravita itseään ja lisääntyä samaa lajia olevien elävien kanssa. Samoin kaikilla eläimillä on kyky aistia, ja näin niillä on vähintään tuntoaisti, minkä hän katsoo olevan myös muiden aistien edellytys, sekä kyky tuntea nautintoa ja kipua, mikä on yksinkertaisin aistimuksen laji.
Jos eläimet voivat tuntea nautintoa ja kipua niillä on myös halu. Sen lisäksi joillakin eläimillä on muita aisteja (näkö, kuulo, maku) ja joidenkin kyky aistia on kehittyneempi (kyky erottaa kappaleita monimutkaisemmilla tavoilla, pelkän nautinnon ja kivun aistimisen lisäksi). Aristoteles käsittelee sitä, kuinka tämä toimii.
Kirja III käsittelee rationaalista sielunosaa eli järkisielua, joka kuuluu vain järjellisille eläimille eli ihmisille ja on näin ihmisen ominaispiirre ja hänet muista eläimistä erottava tekijä. Myöhemmät osat kirjasta palaavat aiempiin aiheisiin antaen osittain ristiriitaisia vastauksia. Jotkut ovat päätelleet tästä, että nämä kirjat eivät olleet alun perin osa teosta ja että ne on liitetty siihen myöhemmin erehdyksessä. Näihin sisältyy muun muassa tunnettu osio ”aktiivisesta” tai ”toimivasta intellektistä”.
Harakankello
Harakankello (Campanula patula) on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon kuuluva kaksivuotinen ruohovartinen kasvi.
Harakankello on levinnyt Suomeen ihmisen mukana muinaistulokkaana. Sen siemeniä myydään niittykasviksi.
Ulkonäkö ja koko
Harakankello kasvaa rehevän niittykasvillisuuden seassa jopa 80 cm korkeaksi, mutta avoimemmilla paikoilla se jää joskus paljonkin matalammaksi, toisinaan vain 20 cm:n mittaiseksi. Harakankellon lehdet ovat kapeita. Yleensä se haaroo runsaasti ja kukkii jo kesäkuussa.
Kapea kellomainen kukka on selvemmin violetinsävyinen kuin kissankellolla. Kukka liikkuu sään mukaan: aurinkoisella ilmalla se sojottaa ylös, pilvisäällä roikkuu alas.
Höfner
The Beatlesin basisti Paul McCartney on käyttänyt Höfnerin 500/1-viulubassoa uransa alusta asti.
Giacomo Antonelli
thumb|upright|Giacomo Antonelli Giacomo Antonelli (2. huhtikuuta 1806 Sonnino, Kirkkovaltio – 6. marraskuuta 1876 Vatikaani) oli italialainen kardinaali, joka toimi Kirkkovaltion pääministerinä vuonna 1848 sekä Pyhän istuimen kardinaalivaltiosihteerinä vuosina 1848–1876. Hän pyrki säilyttämään paavin maallisen maallisen vallan ja vastusti Italian yhdistymistä.
Antonellia ei koskaan virallisesti kutsuttu papinvirkaan. Opiskellessaan Rooman seminaarissa hän kuitenkin teki vaikutuksen paavi Gregorius XVI:een, joka auttoi hänet valtiolliselle uralle ja nimitti hänet vuonna 1845 Kirkkovaltion valtiovarainhoitajaksi. Vaikka Antonelli alun perin esiintyi vanhoillisena, hän ryhtyi tukemaan vuonna 1846 uudeksi paaviksi tulleen Pius IX:n ajamia liberaaleja uudistuksia ja saavutti samalla suuren vaikutusvallan. Pius nimitti hänet vuonna 1847 kardinaaliksi. Antonelli osallistui 14. maaliskuuta 1848 annetun Kirkkovaltion edistyksellisen perustuslain valmisteluun ja hänestä tuli ensimmäisen uuden perustuslain alaisen hallituksen pääministeri. Hän tuki aluksi Italian kansallista liikettä lähettämällä paavin laivaston taistelemaan Lombardiaan Sardinian rinnalla Itävaltaa vastaan, mutta pian hän alkoi jarruttaa liberaalia kehitystä ja Kirkkovaltion joukkojen antuduttua Vicenzassa 16. kesäkuuta hän ylipuhui Pius IX:n tuomitsemaan sodan katolista Itävaltaa vastaan.
Kansanjoukkojen kuohunta pakotti Antonellin eroamaan pian pääministerin tehtävistä ja kaatoi Kirkkovaltion seuraavatkin hallitukset, mutta Piuksen tärkeimpänä neuvonantajana Antonelli säilytti otteen Rooman politiikasta. Kun vallankumoukselliset murhasivat marraskuussa 1848 pääministeri Pellegrino Rossin, Antonelli suunnitteli paavin paon Roomasta Gaetaan, missä Pius nimitti hänet virkaa tekeväksi valtiosihteerikseen. Palattuaan yhdessä paavin kanssa takaisin Roomaan 12. huhtikuuta 1850 hänet vahvistettiin pysyvästi tähän virkaan ja hän hoiti sitä kuolemaansa asti. Toimiessaan samalla myös valtioneuvoston puheenjohtajana Antonelli johti Kirkkovaltion maallista hallitusta lähes yksinään siihen saakka, kunnes koko valtio lakkasi olemasta vuonna 1870. Paavin ulkosuhteita hän hoiti niin ikään kuolemaansa asti.
Antonelli palautti paavin auktoriteetin Kirkkovaltiossa kovilla poliisitoimilla. Hän päätti ehkäistä vastaisuudessa uudet yritykset luoda Kirkkovaltioon perustuslaillinen hallinto, sillä hänen mielestään paavia ei voinut asettaa maallikoista muodostuvan parlamentin alaiseksi eikä paavin maallista ja uskonnollista valtaa voinut erottaa toisistaan. Antonellin diplomatia tähtäsi siihen, että Ranskan keisari Napoleon III säilyisi paavin liittolaisena, sillä se näytti olevan ainoa keino säilyttää paavin maallinen valta Keski-Italiassa Italian yhdistymisprosessin keskellä. Hän pyrki välttämään kaikkia erimielisyyksiä Ranskan kanssa ja vastusti jopa paavin oman armeijan perustamista vuonna 1860, koska se olisi ärsyttänyt ranskalaisia. Paavin armeija hajotettiin vuonna 1870, jolloin Italian joukot miehittivät Rooman Vatikaania lukuun ottamatta. Kuollessaan Antonelli jätti jälkeensä suuren henkilökohtaisen omaisuuden ja 45 miljoonan liiran valtionvelan Vatikaanille. Hänen epäsovinnaisesta yksityiselämästään liikkui tuolloin huhuja, ja vuonna 1877 hänen tyttärenään esiintynyt kreivitär Lambertini aiheutti skandaalin yrittäessään vaatia oikeusteitse itselleen osuutta hänen perinnöstään.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja
Suomen evankelis-luterilaisella kirkolla on myös ruotsinkielinen ja saamenkielinen virsikirja.
Historia
Ensimmäisen suomenkielisen virsikirjan toimitti noin vuonna 1583 Jacobus Finno eli Jaakko Suomalainen, toisen Maskun kirkkoherra Hemming noin vuonna 1605. Molemmat tunnettiin nimellä Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria. Finnon virsikirjassa virsiä oli 101 ja Hemmingin 246, joskin ajan mittaan virsien määrä lisääntyi uudemmissa painoksissa.
Vuonna 1701 ilmestyi piispa Johannes Gezelius nuoremman johdolla valmisteltuna ja Eerik Cajanuksen toimittamana niin sanottu uusi virsikirja "Uusi Suomenkielinen Wirsi-Kirja Nijden Cappalden canssa / jotca sijhen tulewat : Cuningal:sen Maij:tin Armolisesta Käskystä / Colmen Consistoriumin suostumisella / tarpellisest parattu ; Nijn myös Sen MDCXCV . ylitzecatzotun Ruotzalaisen Wirsi-Kirjan jälkeen jalosti enätty ; Ja Cuningalisen Maij:tin Armollisimmilla erinomaisilla Privilegiumeilla TURUSA / Prändätty JOHAN Winterildä / Wuonna 1701". Sen esikuvana oli vuonna 1695 ilmestynyt ruotsinkielinen virsikirja.
Kirja oli käytössä virallisena virsikirjana lähes 190 vuotta. Uuden virsikirjan valmistuttua 1886 ja tultua käyttöön aiempaa virsikirjaa alettiin kutsua nimellä "Vanha virsikirja". Ruotsissa kirjaa käytettiin vieläkin kauemmin, vuoteen 1898, kunnes Ruotsissa hyväksyttiin uusi suomenkielinen virsikirja.
1800-luvun alkupuolella oli herännyt ajatus virsikirjan uudistamiseksi. Työn käynnistyminen ja työ kestivät kauan, kunnes kirkolliskokous vuonna 1886 hyväksyi uudet, suomen- ja ruotsinkielisen virsikirjan. Tällöin hyväksytyn, uuden suomenkielisen virsikirjan nimi oli "Suomalainen Virsikirja Hyväksytty Suomen toisessa yleisessä kirkolliskokouksessa v. 1886".
Seuraavan suomenkielisen virsikirja hyväksyi kirkolliskokous vuonna 1938, ja se otettiin käyttöön 1939. Ruotsinkielinen virsikirja hyväksyttiin vuonna 1943. Suomenkielisessä kirjassa oli alun perin 633 virttä, mutta siihen lisättiin vuonna 1963 runsaat 40 uutta virttä, jolloin niiden kokonaismääräksi tuli 679.
Nykyisin käytössä olevat suomenkielisen ja ruotsinkielisen virsikirjan on kirkolliskokous hyväksynyt vuonna 1986. Virsikirjat otettiin käyttöön ensimmäisenä adventtina 29. marraskuuta 1987. Vuonna 1993 kirkolliskokous hyväksyi käyttöön Suomen saamenkielisen virsikirjan Suoma samii salbmakirji.
Virsikirjaan lisättiin vuonna 2000 liturginen liite ja vuonna 2004 toimitusten kirjan laulujen osasto. Virsikirjan lisävihko valmistui vuonna 2015, ja se otettiin käyttöön 2016.
Eniten nykyisin käytettyjen virsien tekstejä ovat kirjoittaneet Hemminki Maskulainen, Jaakko Suomalainen, Jaakko Haavio, Julius Krohn, Elias Lönnrot, Wilhelmi Malmivaara, J. L. Runeberg, Anna-Maija Raittila ja Niilo Rauhala. Kaksi viimeksi mainittua ovat myös uudistaneet suuren määrän aiemmista virsikirjoista periytyneiden virsien tekstejä.
thumb| Yxi vähä suomenkielinen wirsikiria. Rostock, Stephan Möllemann, 1607.
Virsikirjan sisältö
Virsikirjan virret on ryhmitelty viiteen osastoonː
Kuolema ja iankaikkisuus
Virsikirjassa on myös jumalanpalvelusliite, jossa on esimerkiksi jumalanpalvelusten ja kirkollisten toimitusten kaavat sekä erilaisia rukoushetkiä.
Virsikirjan liitteet ja lisävihko
Vuonna 2000 hyväksytty virsikirjan jumalanpalvelusliite sisältää virret 700–805 ja vuonna 2004 hyväksytty jumalanpalvelusliite virret 806–856. Vuonna 2015 hyväksytty virsikirjan lisävihko sisältää virret 901–979. Lisävihko tuli käyttöön syksyllä 2016.
Virsikirjan lisävihkon virret on ryhmitelty seuraaviin osastoihinː
Justin Murisier
pienoiskuva|Justin Murisier Justin Murisier (s. 8. tammikuuta 1992 Martigny ) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Seuratasolla hän edustaa Bagnesia.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Crans-Montanassa vuonna 2011 Murisier voitti hopeaa pujottelussa sekä alppiyhdistetyssä. Supersuurpujottelussa hän sijoittui pronssille. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2009 hän voitti kultaa pujottelussa ja laski seitsemänneksi suurpujottelussa.
Aikuisten arvokilpailuissa Murisier kilpaili ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011. Suurpujottelussa hän oli kolmastoista ja pujottelussa 25:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui pujottelussa 13:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli alppiyhdistetyssä kuudes ja suurpujottelussa kahdeksas. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli alppiyhdistetyssä neljäs ja Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 syöksylaskussa kahdestoista.
Murisierin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Adelbodenin pujottelussa 10. tammikuuta 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti 12. joulukuuta 2010 Val d'Isèren pujottelussa laskettuaan lähtönumerolla 52 kahdeksanneksi.
Murisier loukkasi polvensa syyskuussa 2011 pelattuaan jalkapalloa, ja koko kausi 2011–2012 jäi häneltä väliin. Murisier loukkaantui uudelleen ennen kauden 2012–2013 alkua Ushuaiassa käydyissä harjoituksissa. Joulukuussa 2016 Murisier saavutti siihen mennessä parhaan sijoituksensa maailmancupissa oltuaan neljäs Santa Caterinan alppiyhdistetyn kilpailussa. Hän sijoittui saman kauden alppiyhdistetyn cupissa neljänneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2020.
Ridin’
Ridin’ on Chamillionairen single The Sound of Revenge -albumilta. Se julkaistiin vuonna 2006. Kappaleen musiikkivideo voitti vuonna 2006 MTV Video Music Awardseissa palkinnon parhaasta rap-videosta sekä Grammyn parhaana duona tai ryhmässä tehdystä rap-kappaleesta.
Kappaleella vieraili rap-artisti Krayzie Bone. Kappaleesta tuli menestys. Yhdysvalloissa se saavutti ensimmäisen sijan uusien kuumien kappaleiden joukossa. Sai myös Isossa-Britanniassa toisen sijan kappalelistalla.
Kappale kertoo rasistisesta profiilista ja poliisin raakuudesta, kuinka he käsittelevät epäiltyjä. Sanoituksessa esiintyvä ilmaus "Ridin' Dirty" viittaa tilanteeseen jossa autossa on huumeita. Videossa vilahtaa Play-n-Skillz, Tom Lister Jr., Bone Thugs-N-Harmony, Chingo Bling, OG Ron C, Big Tuck ja Chamillionairen nuorempi veli Rasaq.
"Weird Al" Yankovicin single "White & Nerdy" on parodia kappaleesta.
Kappaleen ensimmäinen virke (they see me rollin they hatin) nousi Internet-ilmiöksi.
Viialan nahkatehdas
Nahkatehtaan toiminta päättyi lopullisesti konkurssiin 1995. Tehtaalla työskennellyt Ismo Lumpiola osti 1996 tehdaskiinteistön konkurssipesältä ja perusti kiinteistöosakeyhtiön joka jakoi tehdastilat osakehuoneistoiksi joita myytiin sitten paikallisille yrityksille ja toimijoille. Nykyisin entisen nahkatehtaan tiloissa toimii yli 70 yritystä, harrastepajaa ja kulttuurialan laitosta. Jälkimmäisistä tunnettuja ovat Viialan teatteri ja Pyryn torvisoittokunta. Tehtaan tiilinen savupiippu kunnostettiin 2005–2008 Pirkanmaan ympäristökeskuksen avustuksella.
Suomen Talousseura
Suomen Talousseura on toiminut jo vuodesta 1797. Se on muun muassa maaseudun maatalousyrittämiseen, tuotantoon ja ympäristönhoidon sekä maiseman- ja luonnon hoidon neuvontaan erikoistunut kaksikielinen asiantuntijaorganisaatio. Talousseura tarjoaa ammattitaitoista ja puolueetonta neuvontaa maaseutuyrittäjille, maaseutumatkailuyrityksille ja kyläyhdistyksille, heidän äidinkielellään. Talousseuran tavoitteena on edistää maataloutta ja yrittämistä maaseudulla, nostaa maanviljelijöiden, maatalousyrittäjien ammattitaitoa ja etsiä uusia kehitysmahdollisuuksia maaseudulle.
Talousseuran päätoiminta-alue on kaksikielinen Turunmaan saaristo, Salon Särkisalosta- Paraisten Iniöön. Toki neuvontaa tehdään tarvittaessa laajemmalti: itäiseltä Uudeltamaalta Pohjanmaalle ja Ahvenanmaallekin. Yhdessä ruotsinkielisten sisarorganisaatioiden  kanssa se kuuluu Svenska lantbrukssällskapens förbund (Slf):tiin – ruotsinkieliseen maatalousseurojen liittoon. Slf tukee ja koordinoi jäsenorganisaatioiden toimintaa. FHS–STS on nykyisin osa valtakunnallista ProAgria neuvontajärjestöjen verkostoa, joka on maatalousneuvonnan yhteistyöorganisaatio  koko Suomessa.
Silja Kosonen
Silja Kosonen (s. 16. joulukuuta 2002 Raisio) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän on nuorten maailman- ja Euroopan-mestari 2021 sekä nuorten maailmanennätyksen haltija. Turun Urheiluliittoa edustavaa Kososta pidetään yhtenä ikäluokkansa lahjakkaimmista heittäjistä maailmassa. Häntä on valmentanut keväästä 2018 lähtien Jani Pihkanen, ja hänen fysiikkavalmentajanaan toimii Olli Koskinen.
Suomen Talousseura
Talousseura saa toimintaansa myös valtionavustusta. Se mahdollistaa sen, että sen palvelut ovat maatalousyrittäjille kohtuullisella tasolla.
1-klooributaani
1-Klooributaani eli butyylikloridi (C4H9Cl) on butaanin kloorattu johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja orgaanisissa synteeseissä lähtöaineena.
Suomen Talousseura
Seuran perustaminen
Seura perustettiin Turussa 1. marraskuuta 1797, ja se oli alkuperäiseltä nimeltään Kuninkaallinen Suomalainen Huoneenhallituksen Seura ja sen kotipaikka oli Turku. Autonomian aikana seuran virallinen nimi oli Keisarillinen Suomen Talousseura, ja sen kotipaikkana säilyi Turku, kuten itsenäistymisen jälkeenkin. Perustajajäseniä olivat Turun Akatemian henkilökuntaan, papistoon, upseeristoon, kauppiaisiin, tehtailijoihin ja hallinnon sekä oikeuslaitoksen virkamiehiin kuuluvia henkilöitä. Heidän joukossaan oli myös kaksi talonpoikaa. Seuran perustajajäsen, Turun piispa Jakob Gadolin toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana.
Heinrich Keimig
Heinrich Keimig (12. kesäkuuta 1913 – 15. tammikuuta 1966) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja, joka pelasi maalivahtina. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Keimig pelasi turnauksessa yhden ottelun.
Silja Kosonen
Kosonen voitti vuonna 2019 kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Bakussa tuloksella 72,35 metriä (3 kg). Kososen tulos oli N17-ikäluokan Suomen ennätys ja maailman kärkitulos. Hän voitti SM-kultaa vuoden 2020 Kalevan kisoissa. Hän voitti lajinsa samana vuonna naisten Suomi–Ruotsi-maaottelussa. Hän heitti Suomen ennätyksen 72,44 lumisateessa Kaustisella maaliskuussa 2021. Saman vuoden kesäkuussa hän heitti Vaasassa tuloksen 73,43 metriä, joka oli nuorten maailmanennätys ja naisten, N22- ja N19-sarjojen Suomen ennätys.
Suomen Talousseura
Toiminnan tavoitteet
Talousseuran tarkoituksena oli heti sen perustamisesta lähtien: "levittää hyödyllisiä tietoja taloudesta ja varsinkin elähyttää rahvasta suurempaan toimeen ja ahkeruuteen", mikä tarkoitti maanviljelyn ja käsiteollisuuden edistämistä. Talousseura korosti erityisesti perunan viljelyn tärkeyttä. Alkuaikojen toiminta keskittyi kuitenkin voimakkaasti Varsinais-Suomeen, vaikka seuran toiminta-alueena olikin koko Suomen alue. Tämän tähden seuran toiminta oli voimakkaasti alueellista ja kohdistui Ruotsin valtakunnan Suomen puoleiseen alueeseen.
Silja Kosonen
Heinäkuussa 2021 Kosonen voitti Euroopan-mestaruuden Tallinnan U20-sarjan EM-kisoissa tuloksella 71,06. Tokion olympialaisissa hän oli karsinnan neljästoista tuloksella 70,48 ja karsiutui loppukilpailusta. Elokuussa 2021 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Nairobissa tuloksella 71,64. Hän sai hopeaa Kalevan kisoissa 2021.
Eugenen maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 Kosonen sijoittui seitsemänneksi tuloksella 70,81. Kalevan kisoissa 2022 hän voitti kultaa. Münchenin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2022 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 69,45.
Suomen Talousseura
Ruotsin vallan aika
Seura asetti asiamiehiään koko maahan eri paikkakunnille. Asiamiehet olivat yleensä pappeja, jotka toimittivat seuralle tietoja pitäjänsä oloista ja tarpeista. Samalla he levittivät rahvaan keskuuteen tietoja uusista viljelytavoista ja -kasveista.
Toiminnassaan seura keskittyi monille aloille, jotta Suomen alueen maakunnat olisivat vaurastuneet niin henkisesti kuin taloudellisestikin. Seura julkaisi runsaasti opas- ja ohjekirjasia, osan jopa suomeksi. Perunan- ja heinänsiemenen viljelys olivat keskeisiä kehityskohteita seuran toiminnassa.
Seura keskittyi aluksi myös isorokon vastustamiseen, palkintojen jakamiseen, joilla se kehotti rahvasta ahkeruuteen ja uutteruuteen, uskollisten palvelijain palkitsemiseen, kotiteollisuuden edistämiseen ja lausuntojen antamiseen valtakunnan hallitukselle.
Seuran aloitteesta perustettiin vuonna 1806 Suomen alueen ensimmäinen pankki, Turun diskonttauslaitos.
Autonomian aika
Suomen Talousseuran merkitys kasvoi autonomian ajan alussa, sillä suurin osa hallituksena toimivan hallituskonseljin jäsenistä oli myös seuran jäseniä. Hallitus käytti hyväkseen seuran asiantuntemusta, tilasi siltä selvityksiä ja myönsi niitä varten määrärahoja. Seuran käytännön toiminnasta vastasi Carl Christian Böcker, joka toimi seuran sihteerinä vuosina 1813–1833. Seuran tavoitteita olivat muun muassa perunan-, hampun- ja pellavanviljelyn sekä lampaankasvatuksen kehittäminen ja lisääminen sekä maataloustuotteiden jalostuksen kehittäminen. Se toteutti myös laajan isorokkorokotuskampanjan.
Böckerin aikana seuralle kehitettiin kirjeenvaihtajaverkosto. Seura julkaisi runsaasti taloudellisia ja käytännöllisiä kysymyksiä käsitteleviä kirjasia, kirjoituksia ja kiertokirjeitä. Böcker ryhtyi myös keräämään laajaa Suomea koskevaa tilastoaineistoa. Tähän työhön saatiin valtion avustusta. Työ eteni hitaasti, eikä Böcker saanut toimitetuksi keräämäänsä arvokasta aineistoa julkaisukuntoon.
Seuran tiivis yhteys hallitukseen katkesi, kun senaatti siirtyi Helsinkiin vuonna 1819. Seuran toiminta aktivoitui vasta 1830-luvulla, kun Lars Gabriel von Haartmanin aloitteesta ryhdyttiin valmistelemaan maatalousoppilaitoksen perustamista. Suomen Talousseura perusti opiston Mustialaan valtionavun turvin vuonna 1840.
Viljelyneuvonta
Talousseuran tavoitteena oli edistää perunan viljelyä ja käyttöä nauriiseen tottuneen väestön keskuudessa. Tähän se pyrki muun muassa jakamalla ilmaisia siemenperunoita maaseutuväestölle. Käytännön valitustyötä hoiti seuran varsin kattava asiamiesverkosto, johon kuului muun muassa pappeja. Perunavalistus oli tuloksekasta, ja vuonna 1821 seura totesi vuosikertomuksessaan, että "perunaa viljellään kaikkialla Lappia ja muutamia siihen rajoittuvia pitäjiä lukuun ottamatta". Tämän jälkeen perunavalistusta tarvittiin vain Viipurin läänissä.
1-klooributaani
Ominaisuudet
Butyylikloridi on ihoa, silmiä ja hengitysteitä ärsyttävä yhdiste ja sille altistuminen voi aiheuttaa kurkkukipua, hengenahdistusta ja ihon ja silmien punoitusta.
Silja Kosonen
Kosonen voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa Espoossa heinäkuussa 2023 järjestetyissä kisoissa. Hän heitti kaikkiaan kilpailun viisi pisintä heittoa, jotka kaikki kantoivat yli 70 metriä. Voittotulokseksi Kosonen heitti 73,71. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Kosonen voitti moukarinheiton kultaa.
Yksityiselämä
Kosonen asuu Raisiossa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2021 ja opiskelee saksaa Turun yliopistossa.
Kosonen harrastaa uintia ja frisbeegolfia. Aiemmin hän on harrastanut jalkapalloa, ringetteä, suunnistusta, tanssia, voimistelua, sählyä ja yleisurheilussa kaikkia lajeja sekä urheilun lisäksi partiota ja pianonsoittoa.
1-klooributaani
Valmistus ja käyttö
1-Klooributaania voidaan valmistaa butaanista klooraamalla fotokemiallisesti. Tässä reaktiossa syntyy myös 2-klooributaania eikä sitä käytetä nykyään teollisessa mittakaavassa. Sen sijaan prosessissa voidaan käyttää katalyyttinä alumiinioksidia. Toinen tapa syntetisoida yhdistettä on butanolin reaktio vetykloridin kanssa joko ilman katalyyttiä tai käyttäen katalyyttinä sinkkikloridia tai fosforipentakloridia.
1-Klooributaani liuottaa hyvin rasvoja ja öljyjä ja sitä käytetään teollisuudessa liuottimena. Lisäksi yhdisteestä voidaan valmistaa alkyloituja aromaattisia yhdisteitä Friedel–Crafts-alkyloinnilla, organometalliyhdisteitä ja tributyylitinaoksidia.
Suomen Talousseura
Viljelyneuvonta
Vaatetuskasvien eli pellavan ja hampun viljelyn edistämiseksi keisari myönsi seuralle vuotuisen määrärahan. Seura hankki ulkomailta siemeniä ja jakoi niitä verkostonsa kautta. Pellavanviljely lisääntyikin. Kaskisten lähelle perustettiin oppilaitos pellavan viljelyn ja käytön edistämiseksi. Tämä J. W. Bladhin perustama opisto koulutti vuosina 1818–1825 kaikkiaan 38 henkilöä opettajiksi. Turkuun perustettiin kehruu- ja kutomakoulu.
Itsenäisyyden aika
Autonomian aikana noin 1850-luvulta lähtien läänikohtaiset, maakunnalliset ja kunnalliset maanviljelysseurat (nyk. ProAgria-järjestö) ottivat oman osansa Talousseuran toiminnoista. Itsenäisyyden ajan koittaessa järjestö olikin muuttunut lähes tyystin Varsinais-Suomen ruotsinkielisiä kuntia palvelevaksi järjestöksi, joka tosin vaikutti koko Suomen ruotsinkielisellä alueella. Seuran toiminta on nykyisinkin valistusta ja opastusta paremman maatalouden puolesta, joskin nykyisin ympäristö on saanut valistuksessa melkoisen sijan.
Liisa Simola
Liisa Kaarina Simola (8. kesäkuuta 1938 Helsinki – 11. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston kasvifysiologian ja anatomian professori vuosina 1974–2001. Hänen tutkimusalojaan olivat kehitysfysiologia, sienifysiologia ja ympäristömyrkkyjen vaikutus. Hän oli apulaisprofessori 1971–1974. Hänen väitöskirjansa otsikko oli Comparative studies on the aminoacid pool of three Lathyrus species (1968). Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen sekä Suomen Biologian Seura Vanamon kunniajäsen.
Simolan isä oli professori Paavo Simola ja isoisä professori Eevert Simola.
Aiheesta muualla
Liisa Simolan muistoikirjoitus Helsingin Sanomissa