cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hamid Karzai
Vuoden 2004 presidentinvaalit
Karzai voitti 22 vastaehdokastaan Afganistanin presidentinvaaleissa 9. lokakuuta 2004 ja sai enemmistön 21 maakunnassa 34:stä. Yhdysvaltojen hallitus tuki Karzain vaalikampanjaa. Vaikka vaalien aikana pelättiin kahakoita, ne sujuivat ilman suurempia väkivaltaisuuksia. Vaaleja syytettiin epärehellisyydestä muun muassa sen takia, että äänestäjiä ei luotettavasti merkitty äänensä antaneiksi. Kansallinen vaalikomissio julisti Karzain voittajaksi 55,4 prosentin ääniosuudella. Hän sai annetuista 8,1 miljoonasta äänestä 4,3 miljoonaa ääntä. Karzai vannoi virkavalan joulukuussa 2004. Seremoniassa olivat mukana entinen kuningas Mohammed Zahir Shah, kolme elossa olevaa entistä Afganistanin presidenttiä ja Yhdysvaltojen varapresidentti Dick Cheney.
Karzai kieltäytyi Yhdysvaltojen vaatimuksista tuhota unikkosatoja lentoruiskutuksilla
Vuoden 2009 presidentinvaalit
Karzai voitti myös vuoden 2009 presidentinvaalit, mutta YK:n mukaan hän sai väärennetyissä vaaleissa vain alle puolet äänistä. Elokuussa 2009 pidetyissä vaaleissa katsottiin esiintyneen laajaa vilppiä. Oli olemattomia äänestyspaikkoja, ja satojatuhansia äänestyslipukkeita väärennettiin Karzain hyväksi. Äänet hylättiin lopulta 80 äänestyspaikalla. Vastaehdokkaan, entisen ulkoministeri Abdullah Abdullahin mukaan keskusvaalilautakunta tuki istuvaa presidentti Karzaita. Vilppiepäilyt hyödyttivät uudelleen aktivoitunutta ja voimistuvaa Talibania ja synnyttivät epäluottamusta heikkona pidettyä hallitusta kohtaan. Samaan aikaan Talibanin iskut maassa olevia ulkomaisia joukkoja vastaan kiihtyivät. Vaalikomissio ilmoitti syyskuussa 2009, että Karzai on voittanut vaalit. Vaalivalituskomission mukaan vaalivilppi oli törkeää ja laajaa. EU:n vaalitarkkailijoiden mukaan myös vastaehdokkaan ääniä oli väärennetty. Karzain mielestä EU:n tarkkailijoiden puheet olivat puolueellisia ja vastuuttomia.
Karzai valittiin jatkokaudelle, kun vastaehdokas Abdullah Abdullah vetäytyi toiselta kierrokselta marraskuussa 2009. Valinnan suoritti Afganistanin vaalilautakunta, koska Karzai olisi ollut ainoa ehdokas uusintakierroksella. Myöhemmin Karzai syytti länsimaita vaalien ongelmista. Hän myös uhkasi liittyä talibaneihin, jos häntä painostetaan ulkopuolelta.
Yhdysvaltojen hankala liittolainen
Karzain valta perustui liittolaisuuksiin entisten sotapäälliköiden ja muiden vallanpitäjien kanssa. Heitä olivat esimerkiksi 1992 Afsharin verilöylyyn syyllistynyt Muhammed Qasim Fahim ja veriteoista tunnettu Abdul Rashid Dostum. Merkittäviä Karzain tukijoita ovat myös hänen veljensä: isoveli Mahmud Karzai nousi pikkukauppiaasta maan menestyneimmäksi liikemieheksi ja pikkuveljen Ahmed Wali Karzain uskotaan sotkeutuneen huumekauppaan. Yhdysvallat yritti turhaan puhdistaa tukemansa Karzain hallintoa häpeäpilkuista, mutta toisaalta kyse oli reaalipolitiikasta. Talibanin kukistuminen vuonna 2002 ei olisi ollut mahdollinen ilman pohjoisen suurten sotapäälliköiden tukea.
Vuoden 2009 vaalien jälkeen USA:n presidentti Barack Obama aloitti "ankarat keskustelut" Karzain kanssa muun muassa korruption kitkemiseksi. Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelu CIA tuki silti Karzain hallintoa kymmenillä miljoonilla euroilla vuosikymmenen ajan. Rahat toimitettiin noin kerran kuukaudessa matkalaukuissa, repuissa ja muovikasseissa. CIA tuki rahalähetyksillään paitsi Karzain lähipiiriä, myös suoraan Karzaita. Seurauksena oli korruption kiihtyminen. Rahaa virtasi presidentinhallinnosta myös asejoukkioille ja jopa Talibanille.
Hemidesmosomi
Hemidesmosomi eli puolidesmosomi on mekanismi, joka liittää epiteelin tyvisolukerrosta alla olevaan tyvikalvoon.
Michelle Lujan Grisham
Michelle Lujan Grisham (s. 24. lokakuuta 1959 Los Alamos, New Mexico) on yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän on toiminut vuoden 2019 alusta New Mexicon kuvernöörinä.
Hemidesmosomi
Rakenne
Epiteelisolun soluliman puolella hemidesmosomin rakenne muistuttaa desmosomia: epiteelisolun solukalvoon liittyy selvä liitosproteiinien muodostama paksunnos, johon solun tukirangan keratiinin muodostamat välikokoiset säikeet kiinnittyvät. Vaikka hemidesmosomit kytkeytyvät desmosomien tapaan solun tukirankaan, niissä ei ole desmosomeille tyypillisiä molekyylejä, kuten desmoplakiineja ja desmogleiineja. Solukalvon lävistävä ja tyvikalvoon kiinnittyvä proteiini on hemidesmosomissa integriini-niminen transmembraaniproteiini. Solun sisällä alfa4-integriini kiinnittyy keratiinifilamentteihin plektiini-nimisen proteiinin välityksellä ja tyvikalvolla beta6alfa4-integriini tyvikalvon rakenneproteiiniin, laminiiniin. Näin syntyy mekaanisesti kestävä sidos. Integriinit mahdollistavat myös viestinvälityksen esimerkiksi solunjakaantumisen, erilaistumisen tai apoptoosin yhteydessä.
Michelle Lujan Grisham
Ura
Lujan Grisham on koulutukseltaan juristi. Hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon New Mexicon yliopistossa vuonna 1987. Vuonna 1991 hän aloitti New Mexicon ikääntymisviraston johtajana. Vuonna 2002 hän yleni osavaltion ensimmäiseksi ikääntymis- ja pitkäaikaispalveluministeriksi. Vuonna 2004 hän siirtyi osavaltion terveysministeriksi, jona toimi vuoteen 2007.
Hemidesmosomi
Rakenne
Toinen hemidesmosomin rakenteen kannalta tärkeä kalvoproteiini on tyypin XVII kollageeni (bullous pemfigoidi-antigeeni 180, eli BP180). Se kiinnittyy solun sisällä keratiineihin BP230-nimisen proteiinin välityksellä.
Michelle Lujan Grisham
Ura
Lujan Grisham pyrki Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi New Mexicon 1. vaalipiiristä ensimmäisen kerran vuonna 2008, mutta jäi demokraattien esivaalissa kolmanneksi Martin Heinrichin ja Rebecca Vigil-Gironin jälkeen. Vuonna 2012 hän pyrki uudelleen, kun vaalipiirin edustajana toista kautta toiminut Heinrich asettui ehdolle Yhdysvaltain senaattiin. Lujan Grisham pääsi demokraattien ehdokkaaksi ja voitti marraskuun 2012 vaaleissa republikaanien ehdokkaan Janice Arnold-Jonesin prosentein 59,1–40,1. Ennen valintaansa edustajainhuoneeseen hän oli toiminut vuodesta 2010 Bernalillon piirikunnan hallituksen jäsenenä.
Hemidesmosomi
Häiriöt
Tauteja, joiden syynä on DNA-muutokset hemidesmosoia muodostavien proteiinien geenien kohdalla, kutsutaan epidermolysis bullosa -tautiryhmäksi. Jos yksilönkehityksen aikana tapahtuu synnynnäinen mutaatio missä tahansa hemidesmosomia muodostavassa proteiinissa, se johtaa taipumukseen muodostaa ihoon rakkuloita. Samoin vaikuttavat näitä proteiineja vastaan muodostuvat autovasta-aineet.
Michelle Lujan Grisham
Ura
Lujan Grisham toimi edustajainhuoneen jäsenenä kolme kaksivuotiskautta, tammikuusta 2013 joulukuuhun 2018. Hän vaikutti tänä aikana kolmessa eri valiokunnassa, budjettivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa ja valvonta- ja uudistusvaliokunnassa. Vuonna 2018 hän pyrki ja tuli valituksi New Mexicon kuvernööriksi. Hän sai ensin yli 66 prosenttia äänistä demokraattien kesäkuun esivaalissa ja myöhemmin 57,2 äänistä marraskuun kuvernöörinvaalissa, vastaehdokkaanaan edustajainhuoneen republikaanijäsen Steve Pearce.
Yksityiselämä
Lujan Grishamin setä Manuel Lujan Jr. toimi Yhdysvaltain sisäministerinä vuosina 1989–1993, George H. W. Bushin presidenttikaudella. Ennen ministeriaikaansa hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen samasta vaalipiiristä kuin Lujan Grishamkin myöhemmin.
Rauhaniemen kansankylpylä
Rauhaniemen kansankylpylä on vuonna 1929 rakennettu uimalaitos, joka sijaitsee Tampereella Näsijärven rannassa, Lapinniemen kaupunginosassa. Kansankylpylään kuuluu sauna ja uimaranta, jotka ovat käytössä ympäri vuoden. Kesäisin paikalla toimii myös kioski.
Rauhaniemen kansankylpylän omistaa Tampereen kaupunki, ja sen hoidosta huolehtii tamperelainen uimaseura TaTU Tampere.
Historiaa
Tampereen Pyhäjärven rantaan perustettiin 1908 Palomäen uimalaitos. Tamperelaiset uimaseurat esittivät kuitenkin vuonna 1921, että myös Itä-Tampereen alueelle tarvittaisiin vastaavanlainen kohde. Kaupungin rahapulan vuoksi hanke viivästyi ja päätös uuden ”kansankylpylän” rakentamisesta tehtiin vasta vuosikymmenen lopulla. Uimalaitoksen sijaintipaikaksi valikoitui Rauhaniemi, joka oli ollut jo pitkään Lapin esikaupungin asukkaiden vakituinen uimapaikka.
Kylpylän länsipuolelta on löydetty kalliopiirroksia, joita pidetään kulttuurihistoriallisesti merkittävänä muinaisjäännöksenä.
M.C. Mazique
M.C. Mazique (s. 2. maaliskuuta 1975) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi urallaan useissa eurooppalaissarjoissa.
Marraskuussa 2007 Mazique saapui Suomeen ja Tampereen Pyrintöön. Hän pelasi Pyrinnössä 29 ottelua 13,0 pisteen ja 7,0 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla.
Ihastus
Ihastus on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Alan Shapiron ohjaama yhdysvaltalainen trillerielokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Cary Elwes ja Alicia Silverstone. Elokuvassa Silverstonen roolihahmo teeskentelee olevansa raiskattu ja koettaa saada miehen pulaan.
Tarina
Nick etsii rauhallista asuinaluetta, jossa hän voisi keskittyä kirjoittamiseen. Hän luulee löytäneensä sen Forresterien perheen naapurista, kunnes hän tapaa Forresterien 14-vuotiaan tyttären Adriannen. Myös Adrianne luulee että hänen ja Nickin välillä on jotakin, mutta pian Nick kertoo, että hän on tytölle aivan liian vanha. Tästä Adrianne ei pidä, vaan alkaa häiriköimään Nickiä kaikin mahdollisin tavoin.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa Lolita-aiheen epäuskottavana trilleriversiona ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Luettelo olympiakisojen hakijakaupungeista
Tämä on luettelo olympiakisojen hakijakaupungeista.
Keskusteluohjelma
Keskusteluohjelma on radion tai television ohjelmatyyppi, joka perustuu keskusteluihin tai haastatteluihin. Se voi rakentua toimittajan ja yhden vieraan välille (haastatteluohjelma), useamman vieraan keskeiseksi juontajan johdolla tai näiden yhdistelmäksi niin, että studiovieraiden yhteisosuuden väliin on sijoitettu yksi tai useampi etukäteen tehty insertti aiheeseen liittyvän henkilön yksilöhaastattelusta. Keskusteluohjelmia on varsinkin televisiossa hyvin monentyyppisiä, ulottuen asiapitoisista ajankohtaiskeskusteluista päättäjien ja asiantuntijoiden kesken aina komediallisiin ja osittain ennalta käsikirjoitettuihin viihdekeskusteluihin, kuten talk show tai paneelishow. Toimittajan ja vieraan kahdenkeskinen keskusteluohjelma voi olla kysymys-vastaus-tyyppinen haastattelu tai tasavertaisempi keskustelu, jossa molemmat osapuolet esittävät näkökantojaan.
Keskusteluohjelma on siis eräänlainen kattokäsite kaikille radio- ja tv-ohjelmille, jotka perustuvat vuorovaikutukseen kahden tai useamman esiintyjän kesken. Keskusteluohjelmat, jopa haastattelut, ovat sähköisessä mediassa kehittyneet yhä vapaamuotoisemmiksi niin, että niille ominaisia piirteitä ovat keskeytykset, päällepuhuminen, takeltelu ja toisto. Keskustelu- ja haastatteluohjelman ero on häilyvä: esimerkiksi Arto Nyberg kutsuu tv-ohjelmasarjaansa keskusteluohjelmaksi, vaikka se rakentuu pikemminkin peräkkäisistä yhden henkilön kysymys-vastaus-tyyppisistä haastatteluista.
Toimittajalla tai juontajalla on keskusteluohjelmassa hyvin keskeinen rooli: hän jakaa puheenvuoroja, esittää kysymyksiä ja kuljettaa keskustelun teemaa siirtymällä sopivassa kohdin sen uuteen osa-alueeseen. Vetäjä voi vaikuttaa keskustelun luonteeseen: tuleeko siitä aggressiivinen väittely, ristikuulustelu vai hyväntahtoinen rupattelu. Toimittaja toimii myös välittäjänä keskustelijoiden ja katsojien välillä: hän pyytää selvennyksiä keskustelijoiden kieleen, vetää yhteen keskustelussa sanottua ja on usein ainoa, joka katsoo kameraan ainakin alku- ja loppujuonnoissa.
Television keskusteluohjelmien vieraiksi halutaan mieluiten sanavalmiita ja myös elekieleltään sopivan muttei liian eloisia henkilöitä. Asiaohjelmissa painottuu vieraan asiantuntemus, viihdeohjelmissa tilannetaju ja kiinnostavan sanottavan keksiminen vaikka spontaanisti. Uusia keskustelijoita pyritään löytämään, mutta riskien välttämiseksi usein suositaan liikaakin samoja tuttuja kasvoja.
Talk show
Viihteellisten keskusteluohjelmien yleisin muoto on Yhdysvalloissa kehittynyt talk show, jossa vierailee yksi tai kaksi julkisuuden henkilöä kerrallaan tai peräkkäin vitsikkäässä haastattelussa, jonka teemat, kysymykset ja jopa vastaukset voivat olla etukäteen sovittuja. Välinumeroina on musiikki- tai muita lavaesityksiä ja kevyttä vuorovaikutusta studioyleisön kanssa. Talk show’t ovat yleensä vahvasti juontajansa henkilöön keskittyneitä, hän on ohjelmassaan tavallaan suurempi tähti kuin nimekkäinkään vieras. Jopa päivittäin lähetettävien talk show -ohjelmien tuotantotiimiin saattaa kuulua parisataa ihmistä. Komediallisten talk show -ohjelmien Suomessakin tunnettuja pioneereja ovat olleet David Letterman, Jay Leno ja Conan O’Brien, asiapitoisempien muun muassa yhdysvaltalaiset Oprah Winfrey ja Dick Cavett sekä brittiläiset David Frost ja Michael Parkinson.
Panel show
Talk show’ta uudempi viihteellisen keskusteluohjelman formaatti on paneelishow, joka on rakennettu joko näennäiseksi kilpailuksi vieraiden kesken tai muuten vain hauskaksi rupatteluksi juontajan, vakiovieraiden ja vaihtuvien vieraiden kesken. Suomalaisia esimerkkejä ovat Uutisvuoto ja Pitääkö olla huolissaan?. Viime mainitussa ohjelmassa kirjailija Kari Hotakainen luki etukäteen kirjoittamansa vastaukset näkyvästi papereistaan, mikä osaltaan ilmensi, ettei kyse muidenkaan panelistien kohdalla välttämättä ole spontaanista keskustelusta vaan huolella etukäteen mietitystä sanailusta.
Psychobilly
Psychobilly on rockmusiikin tyyli, joka perustuu punkrockin ja rockabillyn yhdistämiseen, ja on osin yhteydessä deathrockiin. Se on yksi monista rockabillyn alalajeista johon kuuluvat myös punkabilly, surfabilly ja gothabilly. Tyylin harvinaisempia alalajeja ovat m.m. voodoobilly ja thrashabilly tai trashabilly.
Psychobillykappaleiden sanoituksissa on usein viittauksia kauhu- ja eksploitaatioelokuviin. Psychobilly kehittyi 1980-luvulla The Crampsin ja The Meteorsin vaikutuksesta. Yksi tärkeimpiä psychobillyn keskuksia oli Lontoon länsiosassa ollut Klubfoot-niminen klubi. Tunnetuimpia psychobilly-yhtyeitä ja artisteja ovat muun muassa The Meteors, Nekromantix, Tiger Army, Demented Are Go, Mad Sin, Mojo Nixon, Horrorpops ja Batmobile.
Suomalaisia psychobilly-yhtyeitä olivat vuosina 1981-82 mm. Falcons ja Moondogs. 'Psychobilly'-sana tulee Johnny Cashin kappaleesta "One Piece at Time", jossa mainitaan '"Psychobilly Cadillac"', joka tosin ei tuolloin liittynyt nykyisin psychobillynä tunnettuun musiikkiin millään lailla. Psychobilly-tyyli syntyi vasta myöhemmin.
Alalajit
Vuosien saatossa psychobilly on pirstoutunut tai yhdistynyt erilaisiin alalajeihin.
Komin tasavallan hallinnollinen jako
Komin tasavalta jakautuu hallinnollisesti viiteen kaupunkipiirikuntaan sekä 15 kunnallispiiriin, joihin kuuluu 16 kaupunkikuntaa ja 175 maalaiskuntaa.
Si Monumentum Requires, Circumspice
Si Monumentum Requires, Circumspice on ranskalaisen black metal -yhtyeen Deathspell Omegan kolmas studioalbumi. Se on yhtyeen ensimmäinen avantgardempi ja progressiivisempi julkaisu, jollaista tyyliä yhtye on noudattanut kyseisestä levystä lähtien. Albumin sanoituksetkin ovat hyvin teologisia, toisin kuin suurimmalla osalla muista black metal -yhtyeistä, joiden sanoitukset ovat sanomaltaan selvästi suoraviivaisempia.
Blitzkid
thumb|Blitzkid esiintymässä vuoden 2007 Summer Breeze -rockfestivaaleilla. Blitzkid on yhdysvaltalainen horror punk-yhtye. Se on yksi tämän ajan suosituimpia genrensä edustajia, joskaan yhtye ei ole saavuttanut suurta kaupallista suosiota. Blitzkid on myös keikkailut Suomessa vuonna 2006.
Teddykarhujen huviretki
Teddykarhujen huviretki (alun perin Teddy Bears' Picnic) on John Walter Brattonin vuonna 1907 säveltämä lastenlaulu. Sanat siihen kirjoitti Jimmy Kennedy vasta vuonna 1932. Suomeksi sen ovat levyttäneet mm. Kipparikvartetti vuonna 1953 ja Finlanders vuonna 1992. Suomenkieliset sanat ovat Aune Haarlan (Aune Ala-Tuuhonen).
Usko Koski
Koski kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1917. Ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti vuonna 1928 ja varatuomariksi hän valmistui vuonna 1936. Koski teki pitkän uran Kansallis-Osake-Pankissa, minkä lisäksi hän toimi muun muassa Hyvinkään kauppalan ilmasuojelupäällikkönä vuosina 1940-1946. Kunnallispolitiikassa Koski oli mukana toimien Hyvinkään kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana ja jäsenenä kauppalanhallituksessa. Hän oli myös presidentin valitsijamies vuoden 1956 vaaleissa.
Kosken vanhemmat olivat suutari Villehad Koski ja Hilma Matilda Sillfors. Koski oli naimisissa Lempi Dagmar Hjeltin kanssa vuodesta 1920 lähtien.
Pelidnota kirbyi
Pelidnota kirbyi on lehtisarvisten (Scarabaeidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. George Robert Gray kuvaili lajin tieteelle vuonna 1832.
Alalajit
Sille luetaan kaksi alalajia: Pelidnota kirbyi misionesensis ja Pelidnota kirbyi kirbyi.
Ulkonäkö ja koko
P. kirbyi voi kasvaa parhaimmillaan 25 millimetrin mittaiseksi. Sen kuori on vihreä, hieman kellertävä ja hyvin kiiltävä.
Levinneisyys
Lajia tavataan Brasiliasta, Argentiinasta sekä Paraguaysta.
Nicholas Braun
Nicholas Braun (s. 1. toukokuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee Greg Hirschiä HBO:n televisiosarjassa Succession (2018–2023), josta hän on ollut ehdolla parhaan miessivuosan Emmy-palkintoon kahdesti. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Sky High (2005), Operaatio Prinsessa (2009), Red State (2011), Prom (2011), Elämäni seinäruusuna (2012), Korttelivahdit (2012), Date and Switch (2014), How to Be Single (2016) ja Zola (2021).
Hrafnhildur Hauksdóttir
Hrafnhildur Hauksdóttir (s. 4. syyskuuta 1996 Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa nykyisin islantilaisessa Valur-seurassa.
Helge Heikkinen
Helge Birger Heikkinen (20. joulukuuta 1910 Helsinki – 16. marraskuuta 1997 Espoo) oli suomalainen merikapteeni ja merikirjailija.
Heikkinen lähti merille 1920-luvun lopulla ja hän työskenteli Australiasta vehnälasteja kuljettaneilla purjelaivoilla sekä useilla höyrylaivoilla. Sodan jälkeen hän toimi myös laivanvarustajana omistaen osan Tuula-nimisestä rahtialuksesta.
Merihistoriasta kiinnostunut Heikkinen oli 1960-luvulla mukana perustamssa Merimuseo-yhdistystä ja Suomen merimuseota. Hän kirjoitti useita merihistoriaan liittyviä kirjoja sekä lehtiartikkeleita. Heikkinen keräsi myös aiheeseen liittyvän 2 000 valokuvan ja negatiivin kokoelman, joka on nykyisin Suomen merimuseon hallussa.
Hidden & Dangerous 2
Hidden & Dangerous 2 on Illusion Softworksin kehittämä sekä Gathering of Developersin, Take-Two Interactiven ja Global Star Softwaren julkaisema toiseen maailmansotaan sijoittuva ensimmäisen ja kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2003, neljä vuotta ensimmäisen Hidden & Dangerous -pelin jälkeen. Pelin hahmoina ovat Special Air Servicen sotilaat, joita valitaan neljä jokaista operaatiota varten, kahdessa osatehtävässä voi pelata vain yhdellä jäsenellä.
Peli eroaa monista muista toiseen maailmansotaan sijoittuvista sotapeleistä realistisella toteutuksellaan sekä strategiaan yksinkertaisen, raskaasti skriptipohjaisen räiskinnän sijaan. H&D:n kaltaisina voidaan pitää Rainbow Six- ja SWAT-pelisarjoja sekä Operation Flashpoint: Cold War Crisisia, joskin pelin strategiset osuudet muistuttavat enemmän ensin mainittuja kuin jälkimmäistä.
Pelaaminen
Pelin tehtävät sijoittuvat Norjaan, Saharaan, Burmaan, Itävaltaan, Normandiaan ja Tšekkiin. Vastustajat ovat enimmäkseen saksalaisia, mutta myös italialaisia, japanilaisia ja venäläisiä.
Demetrios
Demetrios on kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Hidden & Dangerous 2
Pelaaminen
Yksinpelissä on viisi pelitilaa: campaing, lone wolf, carnage, single map objective ja single map carnage. Campaing-pelitilassa suoritetaan tehtäviä (yleensä) kolmen muun sotilaan ryhmän johtajana toimien. Lone wolf on samanlainen kuin campaing, mutta tehtävät tulee suorittaa vain yhtä sotilasta käyttäen. Carnage-pelitila lisää normaalin kampanjapelin tavoitteisiin jokaisen vihollisen eliminoinnin. Single map objectivessa suoritetaan campaing-tilan tehtäviä yksittäisillä kartoilla. Pelaajan täytyy läpäistä tehtävä, jotta hän saa kartan single map objective -tilaan. Single map carnagessa pelataan yksittäisillä kartoilla, niin kuin single map objectivessa.
Demetrios
Demetrius Demetrios Dimitri Demeter 德米特里
Hidden & Dangerous 2
Pelaaminen
Moninpelissä on kolme pelitilaa: occupation, objective match ja deathmatch. Occupationissa vallataan vihollisen alueita. Objective-matchissa pelataan kampanja-tyylisiä tehtäviä, joissa on tiettyjä tavoitteita vihollisten tappamisen lisäksi. Joukkue joka suorittaa ensiksi kaikki tehtävänsä tai tappaa kaikki viholliset, voittaa. Deathmatch on perinteinen kaikki vastaan kaikki -kilpailu; voittaja on se, joka tappaa eniten muita pelaajia. Lisäosassa on myös co-operative, jossa mennään tehtäviä läpi kavereiden kanssa.
Pelin aikana muita ryhmän jäseniä voi komentaa tarkasti joko reaaliaikaisesti, tai niin että toiminta pysähtyy taktiseen karttanäkymään siirryttäessä. Ohjattavan hahmon vaihtaminen kesken pelin onnistuu myös.
Väinö Oinonen
Väinö Johannes Oinonen (21. maaliskuuta 1897, Kuopio – 4. helmikuuta 1975) oli suomalainen kenraaliluutnantti ja divisioonan komentaja. Sotilasuransa lisäksi hänet tunnetaan vuoden 1945 valokuvan Lipunnosto kolmen valtakunnan rajapyykille ottajana.
Sotilasura
Suomen sisällissodassa Oinonen oli mukana valkoisten puolella ryhmän ja joukkueen johtajana Kuopion, Mäntyharjun, Varkauden, Lusin, Heinolan ja Viipurin taisteluissa. Sodan jälkeen Oinonen suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919 ja hänet ylennettiin vänrikiksi 1919. Oinonen palveli Savon Jääkärirykmentissä joukkueenjohtajana, pataljoonan adjutanttina, komppanianpäällikkönä, pataljoonankomentajana, aliupseerikoulun johtajana sekä rykmentinkomentajan apulaisena vuosina 1919-1927. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1920 ja kapteeniksi 1923.
Oinonen oli tämän jälkeen Savon Prikaatin esikuntapäällikkönä 1927-1929, Taistelukoulun opettajana ja johtajan viransijaisena 1929-1934, jalkaväen tarkastajan toimistopäällikkönä 1934-1937 sekä Puolustusministeriön yleisen koulutustoimiston päällikkönä 1937-1939. Hänestä tuli majuri 1928 ja everstiluutnantti 1936.
Talvisodan aikana Oinonen oli aluksi Päämajan taktillisen toimiston päällikkönä ja siirtyi sitten johtamaan linnoitustöitä Viipuri-Kuparsaari-alueella. Sodan loppuvaiheissa Oinonen toimi Viipurinlahden alueella Vilajoen lohkon komentajana sekä myöhemmin Jalkaväkirykmentti 13:n komentajana. Talvisodan jälkeen Oinonen ylennettiin everstiksi 1940.
QuArK
QuArK löytyy esimerkiksi Lazarukselle tehdystä 3D-peliohjelmointipaketista.
Väinö Oinonen
Sotilasura
Jatkosodan vuosina Oinonen oli III armeijakunnan esikuntapäällikkönä vuoteen 1944 saakka ja 18. divisioonan komentajana elokuusta joulukuuhun 1944. Oinonen toimi sen jälkeen Jalkaväkirykmentti 1:n komentajana Lapin sodan loppuvaiheissa ja vielä sen jälkeen rauhan aikana vuoteen 1947 saakka.
Kenraalimajuriksi 1947 ylennetty Oinonen oli Pääesikunnassa päämajoitusmestarina ja Yleisesikunnan päällikkönä 1947-1949 sekä komentopäällikkönä 1952-1954. Oinonen oli mukana sotilasasiantuntijana Moskovan YYA-sopimusneuvotteluissa keväällä 1948. Kenraaliluutnantiksi 1954 ylennetty Oinonen toimi viimeksi Oulussa 1. divisioonan komentajana 1954-1959.
Yksityiselämä
Oinosen vanhemmat olivat vahtimestari Juho Vilho Oinonen sekä Amanda Fredrika Törrönen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja suoritti alku- sekä valmistavat tutkinnot ylempää oikeustutkintoa varten.
Lapin sodan aikana Oinonen tutustui Käsivarren Lapin luontoon ja ihmisiin, ja hän kirjoitti myöhemmin aiheeseen liittyen kaksi kirjaakin. Oinonen oli myös Käsivarren Lapin poropaliskunnan kunniaporoisäntä.
Oinonen oli naimisissa vuodesta 1924 lähtien Martta Liisa Lundström kanssa. Heillä oli lapset Liisa (s. 1925), Martta Annikki (s.1926), Kirsti Kaarina (s.1932), Irma Riikka Elina (s.1933) ja Piritta (s.1946).
Screen Actors Guild Awards 2019
Screen Actors Guild Awards 2019 oli 25. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin Screen Actors Guild -palkintoja vuoden 2018 parhaille elokuva- ja televisiosuorituksille. Gaala järjestettiin 27. tammikuuta 2019 Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Ehdokkaat julkistettiin 12. joulukuuta 2018.
Bill Wirtz
William W. Wirtz (5. lokakuuta 1929 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 26. syyskuuta 2007 Evanston, Illinois, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen miljonääri ja urheiluvaikuttaja, joka tunnettiin etenkin NHL-seura Chicago Blackhawksin omistajana ja puheenjohtajana.
Urheiluvaikuttaja
thumb|230px|Bill Wirtzin rakennuttama [[United Center.]] Wirtz valmistui Brown Universitystä vuonna 1950. Hänestä tuli Chicago Blackhawksin omistaja vuonna 1954, kun isä-Arthurin johdolla Wirtzin perhe osti joukkueen. Vuonna 1966 Bill Wirtz nimettiin Chicagon puheenjohtajaksi, jonka myötä hänen 41-vuotinen kautensa seuran johdossa alkoi.
Vuonna 1970 Wirtz nimettiin NHL:n omistajien johtokunnan puheenjohtajaksi ensimmäiselle kaudelle. Toisen kauden Wirtz aloitti vuonna 1974, jolloin NHL:ää uhkasi uusi WHA-liiga. Hän oli merkittävässä asemassa NHL:n voimistumisessa, sillä hän neuvotteli uuden työehtosopimuksen NHLPA:n kanssa, mikä takasi NHL:lle taloudellisen tasapainon. Myöhemmin hän oli mukana tekemässä NHL:n ja WHA:n yhdistymissopimusta. Wirtz oli kaikkiaan 18 vuotta NHL:n omistajien johtokunnan puheenjohtajana, kauemmin kuin kukaan muu liigan historiassa.
Wirtz oli merkittävä taustatekijä Chicago Blackhawksin uuden kotihallin, United Centerin valmistumisessa. Wirtz kokosi rahoituksen yhdessä koripalloseura Chicago Bullsin omistaja Jerry Reinsdorfin kanssa kokonaan yksityisistä varoista. United Center valmistui vuonna 1994, ja Wirtz oli ylpeä hankkeen toteutumisesta ilman verorahoja.
NHL:n ulkopuolella Wirtz vaikutti myös olympiakomiteassa vuosien 1980 ja 1984 talviolympialaisissa.
Wirtz valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1976 ja Yhdysvaltain jääkiekon Hall of Fameen vuonna 1985. Lisäksi hänet palkittiin vuonna 1978 Lester Patrick Trophyllä jääkiekon kehittämisessä Yhdysvalloissa.
Kritiikki
thumb|180px|[[Chicago Blackhawks ei saavuttanut ainuttakaan Stanley Cup -voittoa Wirtzin puheenjohtajuuden aikana]] Wirtzin rahankäyttöä omistamansa seuran suhteen kritisoitiin pitkään. Monet Chicago-fanit syyttivät Wirtziä tähtipelaajien päästämisestä pois ja useimpien kotipelien televisioinnin kieltämisestä. Hän kertoi tavoitteekseen tuoda Stanley Cup jälleen Chicagoon, mutta ei kuitenkaan lähtenyt palkkakisaan huippupelaajista, minkä johdosta hän sai lempinimensä "Dollar Bill".
Chicago ei voittanut Stanley Cupia koko sinä aikana, jona Wirtz toimi joukkueen puheenjohtajana. Seuran viimeinen mestaruus on vuodelta 1961. Sen jälkeen, kun Blackhawks muutti uuteen United Centeriin, joukkue on ollut pudotuspeleissä vain neljä kertaa. Chicagon yleisökeskimäärä on vain 12 700, kun halliin mahtuu 20 500 katsojaa.
Talouselämä ja hyväntekeväisyystyö
Wirtz toimi myös tiiviisti liike-elämässä. Hän hankki omaisuutensa panimoteollisuudessa sekä pankkialalla. Wirtzin omaisuuden arvon on arvioitu olevan yli 550 miljoonaa dollaria.
Vaikka Wirtz piti Chicagossa tarkkaa rahapolitiikkaa, hänet tunnettiin kaupungissa kuitenkin hyväntekijänä. Chicago Blackhawk Charities perustettiin Wirtzin ohjauksessa vuonna 1993. Perustamisensa jälkeen järjestö on lahjoittanut yli 7,5 miljoonaa dollaria eri hyväntekeväisyyskohteisiin, kuten nuorten urheilulle, kodittomien turvapaikoille ja kuntoutuslaitoksille.
Yksityiselämä
Wirtz oli naimisissa. Hänellä oli vaimonsa Alicen kanssa yhteensä viisi lasta: Rocky, Gail, Karey, Peter ja Alyson.
Leo Leppä
Leo Lauri Leppä (28. toukokuuta 1893 Lammi – 18. elokuuta 1958 Turku) oli suomalainen taloudenhoitaja ja rovasti, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1948.
Lepän vanhemmat olivat vääpeli Karl Fredrik Leppä ja Emerentia Nålberg. Leppä oli naimisissa Aino Emilia Oksasen kanssa vuodesta 1918 lähtien. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1943.
Constantine Samuel Rafinesque
Constantine Samuel Rafinesque tai Constantine Samuel Rafinesque-Schmaltz (22. lokakuuta 1783 Galata, Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 18. syyskuuta 1840 Philadelphia, Yhdysvallat) oli ranskalaissyntyinen, Yhdysvalloissa vaikuttanut kiistelty monitieteilijä, muun muassa kasvi-, kala- ja kielitieteilijä.
Vuonna 1802 hän matkusti Yhdysvaltoihin, missä hän tutustui useimpiin nuoren valtion harvoista botanisteista. 1805 hän palasi Eurooppaan ja asettui Sisilian Palermoon, jossa hän menestyi niin hyvin kaupankäynnillä, että saattoi vetäytyä eläkkeelle 25-vuotiaana ja ryhtyä täysipäiväiseksi luonnontutkijaksi. Jonkin aikaa hän työskenteli Yhdysvaltain konsulin sihteerinä. Sisiliassa hän tutki kasveja ja kaloja ja nimesi useita tieteelle uusia lajeja. Rafinesquen pojan kuoltua 1815 hän itse jätti puolisonsa ja muutti takaisin Yhdysvaltoihin. Hänen laivansa Union upposi Connecticutin rannikolla ja hän menetti kaikki kirjansa (50 laatikollista) ja kokoelmansa, muun muassa yli 60 000 simpukan- ja kotilonkuorta.
Rafinesquen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä Raf..
New Yorkissa hänestä tuli vastaperustetun Luonnonhistoriallisen lyseon (Lyceum of Natural History) perustajajäsen. Vuoteen 1818 mennessä hän oli kerännyt ja nimennyt yli 250 uutta kasvi- ja eläinlajia.
Vuonna 1819 Rafinesquesta tuli Transylvanian yliopiston kasvitieteen professori Kentuckyn Lexingtonissa. Hän myös antoi yksityisopetusta ranskan- ja italian kielissä. 1817 hänen kirjansa Florula Ludoviciana herätti runsaasti kritiikkiä kasvitieteilijäkollegoissa. Hänen tutkimuksiaan arvosteltiin epämääräisiksi. Keväällä 1826 hän erosi yliopistosta riitaannuttuaan rehtori Horace Holleyn kanssa.
Rafinesque muutti Pennsylvanian Philadelphiaan, missä hän luennoi ja jatkoi julkaisutoimintaa, enimmäkseen omakustanteina. Hänen kirjastaan Medical Flora, a Manual of the Medical Botany of the United States of North America (1828–1830) tuli hänen taloudellisesti menestynein työnsä. Herbarium Rafinesquianumissa hän kuvaili lukuisia uusia kasvilajeja. Hän kiinnostui myös Lewisin ja Clarkin tutkimusretken aineistoista. Niihin perustuen hän nimesi preeriakoiran (Cynomys ludovicianus), valkojalkahiiren (Peromyscus leucopus) ja muulipeuran (Odocoileus hemionus).
Vuosina 1836–1838 julkaisemissaan teoksissa hän ehdotti satoja uusia kasvisukuja ja tuhansia uusia kasvilajeja. Valtaosaa näistä nimistä ei kuitenkaan hyväksytty tieteellisissä piireissä.
Rafinesquen teoriat olivat evoluutioteorian valmistelua. Hänen on väitetty kehittäneen evoluutioteorian ennen Charles Darwinia mutta hänellä ei ollut aavistustakaan luonnonvalinnasta ja hänen käsityksensä geologisista ajanjaksoista oli aivan liian rajoittunut.
Suomen euroviisukarsinta 2009
Suomen euroviisukarsinta 2009 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun. Karsinnassa kilpaili 12 artistia, jotka Yleisradio oli kutsunut kilpailemaan. Karsinta alkoi kolmella alkukarsinnalla, jotka käytiin peräkkäisinä perjantai-iltoina 9. tammikuuta – 23. tammikuuta 2009. Jokaisesta alkukarsinnasta puhelinäänestäjät äänestivät kaksi parasta finaaliin. Finaali pidettiin lauantaina 31. tammikuuta Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksessa. Finaalin aluksi kaikki alkukarsinnoissa pudonneet saivat toisen mahdollisuuden, ja puhelinäänestäjät valitsivat heistä kaksi parasta finaaliin. Tätä seurasi kahdeksan finalistin esitykset, ja heistä kolme parasta valittiin superfinaaliin, jossa voittaja valittiin.
Lahti
pienoiskuva|Lahden keskustaa mäkihyppytornista nähtynä. pienoiskuva|Vesijärven satama. pienoiskuva|[[Lahden kaupungintalo|Kaupungintalo.]] pienoiskuva|pysty|Harjukatu. pienoiskuva|pysty|Laaksokatu. Lahti on Suomen kaupunki ja Päijät-Hämeen maakuntakeskus, joka sijaitsee Vesijärven etelärannalla Päijät-Hämeen maakunnassa.
Constantine Samuel Rafinesque
Vuonna 1836 hän julkaisi kaksiosaisen teoksen American Nations, oman käännöksensä Walam Olumista, lenapekansan eli deware-intiaanien vaelluskertomuksesta. Tämä kertomus on myöhemmin osoitettu huijaukseksi eikä se selvästikään ole aito intiaanidokumentti. On kuitenkin kysytty, oliko Rafinesque tätä tehdessään itse huijari vai huijauksen uhri.
Hänen merkittävin saavutuksensa Pohjois-Amerikan esihistorian selvittämisessä olivat hänen erityisesti Ohio-joen laaksossa tekemänsä havainnot arkeologisista kohteista, jotka hän myös ensimmäisenä nimesi "Amerikan muinaismuistomerkeiksi" (Ancient Monuments of America). Hän luetteloi yli 500 tällaista kohdetta, joista suuri osa on sen jälkeen tuhoutunut. Hän ei koskaan itse suorittanut kaivauksia, vaan tarkkojen muistiinpanojen, piirrosten ja kirjallisten kuvausten avulla dokumentoi paikat, joilla hän kävi.
Lahti
Lahti on Suomen yhdeksänneksi suurin kaupunki ja kuudenneksi suurin kaupunkialue. Lahdessa on 120 202 asukasta (30. syyskuuta 2021) ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² maata ja loput 0 km² sisävesiä. Lahti on nuorin Suomen niin sanotuista vanhoista kaupungeista.
Constantine Samuel Rafinesque
Rafinesque oli myös kielitieteilijä. Hän osoitti, että Haitissa muinoin puhuttu kieli oli Taino, termi, jonka muut tutkijat myöhemmin laajensivat tarkoittamaan Karibian etnisyyttä. Vaikka hän erehtyikin luullessaan, että muinainen mayakieli oli aakkosellinen, hän oli kuitenkin luultavasti ensimmäinen, joka vaati, että paras tapa tulkita kirjoitettua kieltä oli opiskella modernia mayakieltä.
Lahti
Lahden kaupunki ja Nastolan kunta yhdistyivät 1. tammikuuta 2016 uudeksi Lahden kaupungiksi. Lahden naapurikuntia ovat Asikkala, Heinola, Hollola, Iitti ja Orimattila.
Constantine Samuel Rafinesque
Rafinesque kuoli vatsasyöpään. Hänen haudattiin ensin Philadelphiaan Ronaldsonin hautausmaalle. Hänen huomattavat kokoelmansa myytiin rihkamana tai hävitettiin. Maaliskuussa 1924 hänen oletetut jäännöksensä siirrettiin Kentuckyyn Transylvanian yliopistolle. Hautapaateen on kirjoitettu Honor to whom honor is overdue.
Lahti
Riihimäki–Pietari-rautatien rakentaminen paransi Lahden logistista asemaa ratkaisevalla tavalla. 1920-luvulta lähtien Lahti tunnettiin erityisesti Lahden radioasemasta ja Salpausselän kisoista. Sotien seurauksena Lahteen muutti runsaasti evakkoja, useita yrityksiä ja oppilaitoksia luovutetusta Karjalasta ja tämän seurauksena Lahden väkiluku kasvoi ja elinvoima lisääntyi.
Yleistä
Lahti sijaitsee Kymijoen vesistöön kuuluvan Vesijärven etelärannalla. Ensimmäinen Salpausselkä kulkee kaupungin kautta. Porvoonjoen alkulähteet ovat Salpausselän etelärinteillä, ja joen yläjuoksu kulkee kaupungin eteläosien kautta. Kaupungille on tunnusomaista Salpausselän mäkisyys sekä lukuisat järvet. Vesijärveltä on yhteys Vääksyn kanavan kautta Päijänteelle, josta vesireitit kanavineen johtavat Keiteleelle ja Kymijoelle saakka.
Lahdessa puhutaan hämäläismurteita.
Lahden vahvuuksiin kuuluu erityisesti ympäristöosaaminen sekä teollinen muotoilu.
Lahden historia
Renkomäen Ristolassa tehtyjen kaivauksien perusteella Lahden seudulla oli asutusta jo 9 000 vuotta sitten, mikä tekee Lahden alueesta erään Suomen vanhimmista tunnetuista asuinpaikoista. Ensimmäinen asiakirjamaininta Hollolan pitäjään kuuluneesta Lahden kylästä on vuodelta 1445. Hämeen maakirjassa vuodelta 1558 mainitaan Lahden kylässä olleen 24 taloa.
Vaikka Lahden kylä oli suuren Hollolan pitäjän takamaita ja kooltaan pieni, sen sijainti oli liikenteellisesti merkittävä. Sen kautta kulki jo 1400-luvulla Hämeenlinnasta Viipuriin johtanut Ylinen Viipurintie, josta erkani Lahden kohdalla Olavinlinnaan johtanut Suur-Savon Valtatie. Kun Hollolan pitäjä vuonna 1672 sai markkinaoikeudet, markkinapaikaksi määrättiin Lahden kylä, ”joka sijaitsee suuren yleisen maantien varrella ja kaikista neljästä kaupungista, Turusta, Viipurista, Helsingistä ja Porvoosta sopivan matkan päässä”. Lahdesta tuli näin puoleksi vuosisadaksi huomattava markkinapaikka, jossa kävivät kauppaa kaikkien neljän kaupungin porvarit. Vuonna 1727 markkinat kuitenkin siirrettiin Helsingin porvarien aloitteesta Asikkalan Anianpeltoon, jonne oli paremmat yhteydet Päijänteen vesistöstä. Vesijärven ja Päijänteen Asikkalassa yhdistävä Vääksyn kanava valmistui vuonna 1871. Markkinoiden menettämisen jälkeen Lahti taantui sangen merkityksettömäksi maalaiskyläksi 1800-luvun lopulle asti.
Vuonna 1863 ryhdyttiin rakentamaan Riihimäki–Pietari-rautatietä, joka kulki Salpausselän harjua pitkin ja Lahden kylän kautta. Ensimmäinen veturi ajoi Lahteen elokuussa 1869, ja seuraavan vuoden alussa vihittiin käyttöön koko Riihimäki–Pietari-rataosuus. Rautatien valmistuessa Lahden kylässä oli vain kahdeksantoista taloa mutta rautatien ansiosta kylä alkoi nopeasti kasvaa ja kehittyä. Lahteen alkoi syntyä saha- ja puunjalostusteollisuutta, jonka toimintaa edesauttoi Vääksyn kanavan avautuminen 1871 ja sen kautta saavutettu uittoyhteys Päijänteen vesistöön.
Kauppala (1878–1905)
24. toukokuuta 1878 Lahti sai kauppalanoikeudet keisari Aleksanteri II:n käskyllä. Lahden kauppala kuului silti edelleen Hollolan kuntaan. Samana vuonna Lahden kauppala sai ensimmäisen asemakaavansa, johon edelleenkin perustuu kaupungin nykyinen ydinkeskusta. Kauppala rakennettiin rautatieaseman pohjoispuolelle. Asemakaavan laatimista helpotti se, että käytännöllisesti katsoen koko Lahden kylä oli vuonna 1877 tuhoutunut suuressa tulipalossa. Lahden vaakunaksi tuli kuva liekehtivästä junan pyörästä sataman ja rautatieaseman merkityksen vuoksi.
Lahtelaiset pyrkivät saamaan kauppalalle kaupungin aseman jo 1890-luvun lopulla. Hollolan kunta vastusti aietta voimakkaasti. Hämeen läänin kuvernööri asettui kannattamaan suunnitelmaa vuonna 1900 ”ottaen huomioon viime vuosina tapahtuneen suuren edistymisen ja liikkeen vilkastumisen”. Kaupunkiaseman saamiseen kului kuitenkin vielä viisi vuotta.
Constantine Samuel Rafinesque
Pääteokset
pienoiskuva|Rafinesquen luonnos vuodelta 1810.
Lahti
Kaupunki (1905–)
Suomen sisällissodassa Lahdessa käytiin ratkaisevia taisteluja. Lahden punakaarti otti vallan kaupungissa tammikuussa 1918 ja piti sitä hallussaan kolme kuukautta, kunnes Loviisassa maihinnousseet saksalaiset joukot valloittivat kaupungin huhtikuussa. Lahden länsipuolelta kohti Venäjää paenneet punaiset antautuivat rajujen taistelujen jälkeen. Lahden keskustan tuntumassa olleelle Fellmannin pellolle pystytettiin väliaikainen vankileiri johon koottiin noin 20 000 antautunutta punaista. Yli puolet näistä siirrettiin myöhemmin Hennalan vankileirille, josta tuli yksi sisällissodan suurimmista vankileireistä. Entisen Fellmannin pellon paikalle on perustettu Fellmannin puisto jossa paljastettiin vuonna 1978 suuri punavankien muistomerkki.
1900-luvun alkupuoliskolla Lahti tuli tunnetuksi puuseppien ja huonekalutehtaiden kaupunkina. Edelläkävijänä toimi Asko Avonius, joka vuonna 1918 perusti Lahteen Asko-huonekalutehtaan. Askon ohella huonekalutehtaista tunnetuksi tulivat niin ikään perheyhtiö Isku sekä osuustoiminnallinen Sotka. Metalliteollisuutta Lahdessa edustivat liesiä valmistava Upo ja mekaanisen puunjalostuksen koneita valmistava Raute. Mallasjuoman panimo tuli maankuuluksi mainoskampanjoillaan ”Ei oo Lahden voittanutta”, ”Moi Lahtelaista!” ja tuotemerkeillään, kuten olutmerkit Lahden Erikoinen ja Lahden Sininen.
Kaupunki kasvoi jälleen voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen, kun Karjalasta muutti paljon siirtoväkeä Lahteen. Talvisodan aikana kaupunkiin tuli kivennapalaisia, jatkosodan aikana evakkoja Äyräpäästä. Kaupunki jatkoi nopeaa kasvua 1960- ja 1970-lukujen suuren maaltamuuton aikoina. Lahden uudet asukkaat olivat kotoisin pääosin maaseudulta Karjalasta ja Savosta. Kasvu pysähtyi ensimmäiseen öljykriisin aiheuttamaan lamaan 1975–1976. Suuret työnantajat alkoivat tehostaa toimintaansa, eikä väestönkasvu voinut enää jatkua työllistymisen varassa.
Lahti rakensi julkikuvaansa muun muassa talviurheilukaupunkina. Siellä järjestettiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1978, jolloin rakennettiin kisakylä Riihelään, ja 1989, jolloin uusi kisakylä nousi Lahden asemantaustaan. Vuonna 2001 ja 2017 järjestettiin jälleen hiihdon maailmanmestaruuskisat. Vuoden 2001 kisakylänä käytetyt asunnot rakennettiin Ankkurin kaupunginosaan, lähelle Vesijärven rantaa.
Kolin kieli
Koli on ryhmä indoarjalaisia kieliä, joita puhutaan Intiassa Gujaratin osavaltiossa ja Pakistanissa Sindhin provinssissa. Ethnologue jakaa kolin kolmeksi eri kieleksi: kachinkoli, parkarinkoli ja wadiyarankoli. Kachin- ja wadiyarankolilla on lisäksi omia paikallisia murteita. Koli on läheistä sukua gudžaratille ja sen eri variantit kehittyvät hieman eri suuntiin ympäröivän valtakielen mukaan. Kachinkoli on kehittymässä sindhin suuntaan, kun taas parkarinkolilla on paljon yhtäläisyyksiä marwarin kanssa.
Lahti
Kaupunki (1905–)
Kaupunkiin rakennettiin uusi teatteritalo (1983), maakuntakirjasto (1990) sekä työväenopisto- ja yliopistokoulutusta tarjoava aikuiskoulutuskeskus (1987). Suurkonsertteja ja muita tilaisuuksia varten rakennettu Sibeliustalo valmistui vuonna 2000 Vesijärven rantaan.
Lahden ammattikorkeakoulu perustettiin vuonna 1996 ja samana vuonna lähes koko Päijät-Hämeen ammatilliset oppilaitokset yhteen koonnut Päijät-Hämeen koulutuskonserni. Lahden yliopistokampus perustettiin vuonna 2001 (alun perin Lahden yliopistokeskus). Yliopistokampuksella toimivat Aalto-yliopisto ja Helsingin yliopisto.
Vuoden 2016 alusta Lahden kaupunki ja Nastolan kunta lakkautettiin ja perustettiin uusi kunta, joka sai nimekseen Lahden kaupunki.
Lahdesta tuli Suomen uusin yliopistokaupunki sitten Rovaniemen (1979), kun eduskunta joulukuussa 2018 hyväksyi yliopistolakiin muutoksen Lappeenrannan teknillisen yliopiston muuttamisesta Lappeenrannan–Lahden teknilliseksi yliopistoksi.
Lahti valittiin kesällä 2019 ensimmäisenä suomalaiskaupunkina Euroopan ympäristöpääkaupungiksi vuoden 2021 ajaksi.
Lahden väestönkehitys 1980–2020
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2018 tilanteen mukainen.
Kielet ja kansalaisuudet
Vuonna 2018 lahtelaisista (väkiluku 119 951 ) äidinkielenään suomea puhui 92,7 % (111 171), ruotsia 0,4 % (453) ja saamea 0,01 % (14). Vieraskielisten osuus oli 6,9 % (8 313). Yleisin vieraista kielistä oli venäjä, jota puhui 35,1 % kaikista Lahden vieraskielisistä. Muut yleisimmät kielet olivat arabia, viro ja kurdi.
Suomen kansalaisia oli 114 542, ulkomaiden kansalaisia 5 409 ja ilman kansalaisuutta olevia tai tuntemattomia 72. Suurimmat ulkomaalaisten ryhmät olivat Venäjän, Viron ja Irakin kansalaiset.
Taajamat
Vuoden 2018 lopussa Lahdessa oli 119 951 asukasta, joista 115 752 asui taajamissa, 2 912 haja-asutusalueilla ja 1 287:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Lahden taajama-aste on 97,5 %. Lahden taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Lahden keskustaajama ulottuu osittain myös Asikkalan ja Hollolan kuntien alueelle. Heinlammin taajama sijaitsee lähes kokonaan Hollolan kunnan alueella.
Logistisen aseman kehitys ja rakennemuutos
oikea|pienoiskuva|Nykyisin pääasiassa virkistyskäytössä oleva [[Lahden satama Vesijärven aseman läheisyydessä.]] pienoiskuva|Pääkatu [[Aleksanterinkatu (Lahti)|Aleksanterinkatu Lahden seurahuoneen kohdalta itään päin.]] Lahden väkiluku kasvoi dynaamisesti pitkän aikaa, kunnes työvoimavaltainen teollisuus alkoi taantua 1990-luvun laman aikana. Väestönkasvu on jatkunut 2000-luvulla uudelleen maltillisesti. Kehitykseen on vaikuttanut myös Päijät-Hämeen sisäinen muuttovoitto.
Lamavuosina Lahden teollisuus vähensi paljon työvoimaa aiheuttaen valtakunnallisessa mittakaavassa ankaraa työttömyyttä.
Lahden seutu tarjoaa valmistukselle ja logistiikalle verrattain keskeisen sijaintipaikan Etelä-Suomessa. Logistisia avainaloja ovat esimerkiksi kulutustavara- ja elintarviketeollisuus. Lahden sijainti on edullinen, sillä kuljetusmatkat muualle Suomeen ovat Lahdesta keskimäärin lyhyempiä kuin pääkaupunkiseudulta. Hartwallin Lahdesta ostaman Mallasjuoman panimon osaaminen, perinteet ja Lahdessa saatavilla oleva korkealaatuinen vesi logistisesti hyvine sijaintineen vaikuttivat Hartwallin suurpanimon perustamiseen sekä Viking Maltin suureen investointiin Lahteen.
Lahdessa on useisiin muihin Suomen kaupunkeihin nähden vähän valtionhallinnon työpaikkoja. Lahti ja Päijät-Häme ovat valtion suuntaan merkittäviä nettomaksajia. Tilannetta tasapainotti se, että valtio hajasijoitti Lahteen ARA:n (entinen Valtion asuntorahasto).
Valtio teki 1990-luvun laman jälkeen Lahden kannalta tärkeitä investointeja. Niihin kuuluvat Helsingistä Lahden kautta Heinolan Lusiin saakka ulottuva moottoritie sekä Keravalta Lahteen rakennettu oikorata. Valtio on myös tukenut Sibeliustalon rakentamista ja Urheilukeskuksen uudistamista.
Lahden kehitykselle on merkityksellistä, miten hyvin kaupunki lähialueineen kykenee hyötymään valtion mittavasta oikoratainvestoinnista sekä kiinnittymään Helsingin metropolialueeseen.
Ympäristönsuojelu
Lahti on Euroopan ympäristöpääkaupunki vuonna 2021.
Lahdessa on jo pitkään investoitu ympäristönsuojeluun ja sitä edistäviin innovaatioihin. Lahti on valtakunnallisesti tunnettu edistymisestään vesistön-, ympäristön- ja ilmastonsuojelussa. Jätteistä lajitellaan hyötykäyttöön Lahden ja ympäristökuntien yhdessä omistaman Salpakierron alueella valtakunnallisesti korkein osuus.
Lahdessa toimiva Salpausselän luonnonystävät ry on puuttunut toistuvasti vuosien varrella havaitsemiinsa ympäristönsuojelun kannalta ongelmallisiin hankkeisiin. Yhdistystä on kuitenkin vuosien mittaan julkisesti kritisoitu useiden sen tekemien valitusten heikosta perustelemisesta jopa siinä määrin, että tähän uusilta jäseniltä täysin suljettuun yhdistykseen on kohdistunut selviä mainehaittoja. Erään valituksen perusteluissa viitattiin uudisrakentamisen liito-oravaa vaarantaneisiin haittoihin siitäkin huolimatta, että juuri tällä valituksen kohteena olleella entisen Nelon leipomon tontilla on sijainnut teollisuusrakennus jo vuodesta 1943 lähtien.
Pormestari ja kaupunginjohtajat
Lahdessa oli pormestari vuodesta 1907 vuoteen 1930, minkä jälkeen kunnallislain muutoksen myötä ryhdyttiin kaupunginjohtajajärjestelmään. Otto Lyytikäisen pormestarikaudella tammikuun lopusta huhtikuun loppuun 1918 Lahden kaupunki oli Suomen kansanvaltuuskunnan toimeenpanovallan alaisena 28. tammikuuta 1918 alkaen. Tällöin kaupungin siviilihallintoa johti Hugo Ilmari Kautto kaapattuaan vallan Lahdessa 19. huhtikuuta 1918 saakka.
Lahden kaupunginjohtajana on toiminut vuodesta 2018 alkaen Pekka Timonen. Lahden kaupungin toimeenpaneva johto muodostuu kaupunginjohtajasta sekä teknisen ja ympäristötoimialan, sivistystoimen sekä sosiaalitoimen toimialajohtajista. Sivistystoimen toimialajohtaja on Tiina Granqvist ja sosiaali- ja terveystoimen toimialajohtaja on Mikko Komulainen. Lahden sosiaali- ja terveystoimen palvelut tuottaa Päijät-Hämeen hyvinvointikuntayhtymä Marina Erholan johdolla. Teknisen ja ympäristötoimilan johtajana toimii kaupunkikehitysjohtaja Olli Alho.