cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AVO
AVO tai ÁVO (vuosina 1950–1956 ÁVH, ) oli Unkarin kommunistinen salainen poliisi, jonka ensimmäisenä johtajana toimi Péter Gábor ja toisena sekä viimeisenä Piros László. AVO:n toimintaa valvoi Neuvostoliitto. Unkarin sisäministeri László Rajk valvoi myös AVO:n toimintaa. Sisäministeriö oli keskeisen tärkeä tekijä, sillä se valvoi poliisia ja organisoi vaalit. Myöhemmin AVO:n johtaja Péter Gábor tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Raoul Wallenbergin näytösoikeuden järjestelyt Unkarissa
Unkarin juutalaisen yhteisön johtaja Miksa Domonkos pidätettiin ja vietiin AVO:n kuulusteluun vuonna 1953. Raoul Wallenberg katosi Budapestissa tammikuussa 1945. Ajatus Wallenbergin juutalaisista murhaajista oli Unkarin kommunistipuolueen, ja se oli osa Josif Stalinin siionisti-juutalaisvastaista kampanjaa.
AVO Unkarin kansannousussa
Unkarin kansannousussa 23. lokakuuta 1956 ÁVH:n joukot aiheuttivat ensimmäiset kuolonuhrit heidän avatessaan tulen kiviä heitteleviä ihmisiä kohti. ÁVH:n poliisit muodostivat tuolloin ainoat hallituksen kannalta luotettavat aseelliset voimat. Kansannousun aikana suoritettiin myös lynkkausmurhia, joiden kohteeksi joutuivat vihatut ÁVH:n miehet. Kádárin hallituksen valkoinen kirja luettelee 22 tapausta. Magyarovarin verilöyly muistetaan suurimpana, missä ÁVH:n joukot murhasivat 85 mielenosoittajaa.
Ombitasviiri
Ombitasviiri (C50H67N7O8) on peptidomimeettinen eli peptidien ominaisuuksia matkiva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä hepatiitti C-infektioiden hoitoon yhdessä muiden viruslääkkeiden kanssa. Ombitasviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Ombitasviiri sitoutuu hepatiittiviruksen jakautumisen kannalta keskeiseen proteiiniin NS5A. Proteiinin toiminta estyy ja virukset eivät kykene enää jakaantumaan. Sitä käytetään yhdessä paritapreviirin ja ritonaviirin kanssa HCV:n genotyypin 4 hoidossa ja genotyypin 1 infektioiden hoidossa yhdistelmään lisätään myös dasabuviiri. Ombitasviiriä sisältävien yhdistelmien hoitoteho on yleensä erittäin hyvä. Lääkeaine annetaan tablettina. Ombitasviiri hyväksyttiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2014 ja Euroopan unionin alueella vuonna 2015.
Haittavaikutukset
Ombitasviirin, paritapreviirin, dasabuviirin ja ritonaviirin yhdistelmä on useimmiten hyvin siedetty. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat unettomuus, väsymys, pääkipu, huonovointisuus, ripuli ja ihottuma.
Anthony Johnson
Anthony Kewoa Johnson (6. maaliskuuta 1984 Dublin, Georgia – 13. marraskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän otteli 2015 ja 2017 UFC:n alemman raskaansarjan mestaruudesta Daniel Cormieria vastaan, mutta hävisi kamppailun molemmilla kerroilla kuristuksella.
Alkuvuodet
Johnson syntyi Georgian osavaltiossa, jossa hän kävi West Laurens High Schoolin ja muutti sittemmin opiskelemaan Kaliforniaan Lassen Community Collegeen paini stipendillä. Hän voitti collegessa painin kansallisen painimestaruuden 2004. Collegen jälkeen Johnson työskenteli ovimiehenä, kunnes sai ystävänsä kehotuksesta kokeilla vapaaottelua painitaustansa myötä.
RMN
Johnson otteli ensimmäisen vapaaottelunsa elokuussa 2006 PF 2: Live MMA -tapahtumassa Jonathan Romeroa vastaan. Hän voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä minuutissa ensimmäissä erässä. Voiton jälkeen Johnson otti osaa syyskuussa 2006 Denverissä järjestettyyn Rocky Mountain Nationals järjestön turnaukseen. Hän otteli turnauksessa välisarjassa, jossa avausvastustajana oli Rich Moskowitz. Tuomariäänin voiton vienyt Johnson eteni loppuotteluun, jossa hän kohtasi Keith Wilsonin. Johnson voitti mestaruuden tuomariäänin.
UFC
Johnson siirtyi UFC:hen 2007 ja otteli avauskamppailussaan toista UFC otteluaan ottelevan Chad Reinerin. Johnson voitti kamppailin tyrmäyksellä 13 sekunnissa.
Korumonninen
Korumonninen (Corydoras elegans) on useimpien muiden monnisten tapaan pieni eli noin 6 cm pitkä. Se on pohjakala ja viihtyy parvissa, joskin korumonninen ui jossain määrin myös pohjan yläpuolella.
Ulkonäkö
Korumonnisen väritys vaihtelee sukupuolittain. Koiraalla on pienten pilkkujen muodostama verkkokuviointi ja naaraalla on kyljessään tumma juova. Naaras on koirasta pulskempi ja koiraan selkäevä on korkeampi. Eri yksilöillä voi olla värityksellisiä eroja myös saman sukupuolen kesken.
Ravinto
Luonnossa korumonniset syövät pohjalla eläviä selkärangattomia, mutta akvaariossa niille kelpaa lähes kaikki pohjakaloille tarkoitettu ruoka.
Vesiolot
Veden pH-arvon pitäisi olla 6,0–7,4, pehmeähköä ja lämpötilaltaan 22–26-asteista. Pohjamateriaali saisi mieluiten olla hienoa hiekkaa monnisille ominaisen kaiveluhalun takia. Akvaarion minimikoko on 60 litraa pienelle parvelle.
HMS Duchess (D154)
HMS Duchess (viirinumero D154) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan hävittäjä. Se lainattiin 1964 Australialle, joka lunasti 1972 aluksen.
Valmistus
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista, missä köli laskettiin 8. heinäkuuta 1948. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1951 kumminaan neljännen merilordin, vara-amiraali Louis Mountbattenin puoliso, kreivitär Mountbatten of Burma ja valmistui 23. lokakuuta 1952.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Se oli syyskuusta 1954 heinäkuuhun 1955 Välimeren laivastossa. Alus saattoi vuoden 1954 lopulla HMY Britanniaa kuningatar Elisabetin ja prinssi Philipin maailmanympärimatkan viimeisellä osuudella. Alus palasi 1956 Välimerelle Suezin kriisin aikana. Se oli tämän jälkeen Käukoidän laivaston strategisena reservinä. Alus päätettiin 1964 lainata Australialle, kun Australian laivastossa palvellut sisaralus HMAS Voyager oli tuhoutunut kolaroituaan lentotukialus HMAS Melbournen kanssa.
Australian laivasto
Duchess saapui 19. huhtikuuta 1964 Sydneyyn miehitettynä Australian ja Britannian kuninkaallisten laivastojen henkilöstöllä. Viikkoa myöhemmin alus siirrettiin huollettavaksi Williamstownin laivastontelakalle, missä se otettiin 8. toukokuuta 1964 Australian laivaston palvelukseen ensimmäisenä päällikkönään Ian Burnside. Miehistössä olleet Britannian kuninkaallisen laivaston miehet palasivat Britanniaan.
Alus vapautui telakalta 20. marraskuuta, jonka jälkeen se siirtyi uuteen tukikohtaansa Sydneyyn. Alus saapui tukikohtaansa 22. marraskuuta aloittaen kouluttautumisen ensimmäiseen palvelustehtäväänsä, joka alkoi 19. tammikuuta 1965. Se saapui 6. helmikuuta Singaporeen vapauttaen HMAS Vampiren palaamaan Australiaan. Duchess aloitti ensimmäisen partiomatkansa 11. helmikuuta Malakansalmessa Pulau Jarakin edustalla ja Singaporensalmessa palaten Singaporeen 24. helmikuuta.
Alus siirrettiin vuoden 1973 alussa telakalle modernisoitavaksi, jonka aikana osa aluksen aseista poistettiin ja sille rakennettiin koululaivan edellyttämiä luokkatiloja. Se palautettiin palvelukseen elokuussa 1974 ja aloitti ensimmäisen koulutuspurjehduksensa alkuvuodesta 1975. Alus vieraili Lounais-Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Se teki tämän jälkeen koulutuspurjehduksia ainakin vuoden 1975 lopulla, 1976 ja 1977.
Alus poistettiin palveluksesta syyskuussa 1977 ja alusluettelosta 24. lokakuuta. Alus myytiin romutettavaksi 7. toukokuuta 1980 ja lähti 9. heinäkuuta hinattuna Sydneystä kohti Taiwania.
Philippe Bozon
Philippe Bozon (s. 30. marraskuuta 1966 Chamonix, Ranska) on ranskalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän oli ensimmäinen Pohjois-Amerikan NHL-liigassa pelannut ranskalainen. Bozon päätti uransa 38-vuotiaana 9. maaliskuuta 2005.
Bozon voitti Ranskan jääkiekkomestaruuden kolmesti seuroissa CS Megève (1984), HC Mont Blanc (1988) ja CSG Grenoble (1991). Hän voitti myös kolme Saksan mestaruutta Adler Mannheimissa vuosina 1997–1999. NHL:ssä hän edusti St. Louis Bluesia, ja teki pelaamassaan 163 ottelussa 18 maalia ja 25 syöttöä. Bozon on Ranskan maajoukkueen kaikkien aikojen paras pistemies, ja johti joukkueen puolivälieriin vuoden 1992 talviolympialaisissa sekä vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Bozon valittiin 20. joulukuuta 2007 Kansainvälisen jääkiekkoliiton Hall of Fameen. Viralliset valintaseremoniat järjestettiin keväällä 2008.
Montréverd
Montréverd on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, kun kolme kuntaa Mormaison, Saint-André-Treize-Voies ja Saint-Sulpice-le-Verdon yhdistyivät.
Tunnettuja kuntalaisia
Maxime Bossis (s. 1955), jalkapalloilija, syntymäkunta Saint-André-Treize-Voies
Twiggy
pienoiskuva|Twiggy Lesley ”Twiggy” Lawson (s. Lesley Hornby, 19. syyskuuta 1949 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen malli, laulaja ja näyttelijä. Twiggy toimi mallina 1960-luvulla, ja häntä pidetään yhtenä tuon vuosikymmenen populaarikulttuurin ikoneista. Hän on 168 cm pitkä. Twiggy lopetti mallintyöt siirryttyään näyttelemiseen.
Twiggy tuli kuuluisaksi mallina 16-vuotiaana miesystävänsä ja managerinsa Justin de Villeneuven avulla. Hänet tunnettiin laihasta kehostaan, lyhyestä kampauksestaan ja isoista silmistään. Lempinimen Twiggy ( = tikku) hän onkin saanut hoikasta ulkomuodostaan. Twiggyä pidetään yhtenä mod-tyylin esiintuojana ja 1960-luvun Lontoon "kasvona".
Twiggy jätti myöhemmin de Villeneuven ja mallintyöt siirtyessään näyttelijäksi. Hän on esiintynyt esimerkiksi Ken Russellin elokuvassa Poikaystävä (1971), josta hän sai kaksi Golden Globe -palkintoa. Twiggy on esiintynyt myös teatterissa ja musikaaleissa sekä tehnyt radiotyötä. Hän toimi myös Huippumalli haussa -sarjan tuomaristossa kausilla 5–9 entisen huippumallin Janice Dickinsonin jätettyä sarjan neljännen tuotantokauden jälkeen.
Antoine Chrysostome Quatremère de Quincy
Antoine Chrysostome Quatremère de Quincy (28. lokakuuta 1755 Pariisi – 28. joulukuuta 1849 Pariisi) oli ranskalainen arkeologi, taidekriitikko, taidehistorioitsija ja poliitikko. Quatremère de Quincy oli maineikas tiedemies, kun häntä Ranskan vallankumouksen neljäntenä vuonna syytettiin osallisuudesta rojalistien kapinaan 13. päivänä vendemiaire-kuuta (5. lokakuuta 1796). Hänet tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin jonkin ajan päästä. Seuraavana vuonna hänet valittiin Viidensadan neuvostoon Seinen departementista, mutta hänen oli paettava Saksaan osallistuttuaan uudelleen rojalistien toimintaan. Ranskan olojen rauhoituttua hän palasi ja hänet nimitettiin vuonna 1800 Seinen neuvoston pääsihteeriksi. Luovuttuaan poliittisista tehtävistä hän aloitti 1806 suuren taidesanakirjan (Dictionnaire de l'Académie des Beaux-arts) toimitustyön. Vuosina 1816–1839 hän toimi Taideakatemian (Académie des Beaux-Arts) sihteerinä ja vuonna 1818 hänestä tuli Kansalliskirjaston arkeologian professorin viran haltija. Tehtävässään hän joutui varjelemaan arkeologisten löytöjen koskemattomuutta esimerkiksi keisari Napoleonin keräilyvimmalta. Quatremère de Quincy kirjoitti lukuisia arkeologian ja arkkitehtuurin alan julkaisuja. Vuosina 1788–1825 hän toimitti arkkitehtuurin sanakirjaa Dictionnaire d'Architecture. Hän palasi vielä lyhyeksi aikaa politiikkaan vuonna 1820.
Twiggy
John Landisin elokuvassa Blues Brothers Twiggy näyttelee tyylikästä naista, joka tekee treffit huoltoasemalla Dan Aykroydin kanssa, mutta jääkin odottamaan turhaan, koska Akroyd ajaa kilpaa poliisien, vainoavan punaniskaisen kantribändin ja Illinoisin natsien kanssa.
Twiggy on 2000-luvulla suunnitellut vaatemallistoja tavarataloketju Marks & Spencerille.
Def Con Dos
thumb|Def Con Dos esiintymässä 2009. Def Con Dos on espanjalainen yhtye. Se perustettiin noin vuonna 1989. Näihin aikoihin yhtyeen tyylilaji oli vielä hip hop, mutta sittemmin siihen alkoi tulla vaikutteita rock- ja metallimusiikista. Yhtye hajosi vuonna 1999, mutta teki comebackin vuonna 2004.
Jalokivi
pienoiskuva|Jalokiviä ja puolijalokiviä: [[timantti (väritön), safiiri (sininen), rubiini (punainen), ametisti (violetti) ja smaragdi (vihreä)]] Jalokivet ovat kiiltäviä, vahvasti valoa taittavia, läpinäkyviä, värillisiä tai värittömiä ja kovia mineraaleja, jotka kauneutensa, kestävyytensä ja harvinaisuutensa vuoksi ovat haluttuja ja arvokkaita. Ero jalokivien ja puolijalokivien eli korukivien välillä on tulkinnanvarainen; tiukimpien määritelmien mukaan vain Mohsin kovuuden 7,5 ylittävät kivet voidaan laskea jalokiviksi, kun arkikielessä kaikki koruissa käytettävät kivet täyttävät usein jalokiven kriteerit. Jalokiville käytetään yleensä viistehiontaa, joka tuo kiven kauneuden parhaiten esiin. Jalokiviä tutkiva tiede on nimeltään gemmologia.
Eri jalokiviä on vanhastaan pidetty sitä arvokkaampina, mitä kovempia ne ovat, joskin löydökset ja muodin vaihtelut ovat usein aiheuttaneet tästä myös poikkeuksia.
Jalokivien paino mitataan karaateissa; yksi karaatti vastaa 0,2 grammaa.
Käsitteen määritelmä
Ammattilaiset alkoivat aluksi määritellä jalokiviksi kaikki mineraalit, kivilajit ja orgaaniset aineet, joista voidaan valmistaa hiomalla koru- ja keräilykiviä, jotka käyvät luonnontilassakin koruiksi ja joista on mahdollista valmistaa mosaiikkeja ja taidekäsityöesineitä. Gemmologian näkökulmasta tällainen määritelmä oli sopimaton, erityisesti kaupallisuuden kannalta. Tästä on sen tähden edetty tarkempiin määritelmiin, jotta aivan tavallisia kiviä ei sekoitettaisi näin laajan määritelmän takia jalokivien luokkaan. Käytännöllisin luokitusmenetelmä on jakaa kivet seuraavasti:
Nimeäminen
Jalokivistä käytetään vakiintuneita nimiä, jotka usein täysin poikkeavat niistä nimistä, joita samoista aineista käytetään mineralogiassa. Toisinaan eri mineraalejakin pääaineksenaan sisältävistä jalokivistä käytetään samaa nimeä: tällöin arvokkainta tietyn väristä kiveä on vanhastaan sanottu "itämaiseksi", mikä kuitenkaan ei viittaa löytöpaikkaan, vaan kiven erityiseen kauneuteen. Monien jalokivien vanhemmat nimet tulevat niiden väreistä, muodoista, koostumuksesta ja/tai ominaisuuksien yhdistelmistä. Nimet annettiin useimmiten löytöpaikan mukaan ja ne olivat kielijohdoksia kreikasta, latinasta, arabiasta, turkista, saksasta tai joistain Aasian kielistä. Myöhemmin alettiin nimetä jalokivet ennen muuta maantieteellisien nimien, niihin liittyvien organisaatioiden ja merkittävien henkilöiden tai vastaavien nimien mukaan.
Silmin havaittavat ominaisuudet
Olennaiset silmin nähtävät jalokivien ominaisuudet ovat väri, läpinäkyvyys, kiilto, lohkeavuus, murrospinta ja kidejärjestelmä.
Väri
Useimmille jalokiville helpoin tuntomerkki on väri. Fysikaalisin perustein jalokivet on jaettu värin mukaan. Yhdessä muodon ja löytöpaikan (esimerkiksi Arabian siniset kivet, Keski-Amerikan vihreät kivet) kanssa väri (värivaihteluineen kaikki punaiset, vihreät, violetit, siniset ja vaaleanpunaiset) määrittelee kiven arvon ja valintaperusteen. Joskus jalokiven nimi viittaa sen väriin kuten albiitti tai akvamariini.
Jalokivien värin voimakkuuteen vaikuttavat useat oheisilmiöt, mahdollisesti ultravioletti- tai radioaktiivinen säteily, lämpörapautuminen, dehydraatio, vieraiden aineiden imeytyminen ja muut vastaavat seikat. Nämä prosessit tavallisimmin heikentävät väriä, harvoin lisäävät.
Läpinäkyvyys (transparenssi)
pienoiskuva|Hiotut timantit ovat arvokkaita ja haluttuja jalokiviä Kysymys on lähinnä kiven valonläpäisevyydestä, mikä riippuu pääasiassa kiteiden rakenteesta. Läpinäkyvyyteen vaikuttaa värin voimakkuus, sulkeumat, halkeamat ja rapautumisilmiöt. Kivet voidaan jakaa läpinäkyviin, puoliksi läpinäkyviin, läpikuultaviin ja läpinäkymättömiin (opaakkeihin). Samat asiat, jotka vaikuttavat väriin, vaikuttavat myös läpinäkyvyyteen kuten säteily, lämpövaikutukset ja mekaaniset vahingot. Läpinäkyvyyden asteesta riippuu kiven hinta, laatu ja työstötapa eli käytetäänkö viistehiontaa, tasohiontaa tai plastista hiontaa.
Lohkeavuus
Kun tiedetään kiven lohkeavuus, voidaan valita oikea suuntaus ennen hiomista. Hyvästä lohkeavuudesta seuraa säännönmukaisesti helmiäiskiilto ja epäselvästä lasinkiilto. Jos kivi on erittäin etevästi lohkeava, on varottava mekaanista vahingoittumista.
Murros
Jalokivillä, joilla ei ole lohkeavuusominaisuutta, on murrospinta. Murroksia on seuraavanlaisia :
Kidejärjestelmä
pienoiskuva|Punaisia hiomattomia [[spinellikiteitä]] Työstämättömien luonnonkivien hyvä makroskooppinen tuntomerkki voi olla myös niiden tyypillinen morfologia eli kidejärjestelmä. Monet jalokivet esiintyvät luonnossa kidemuodossa. Kidehilasta eli kiteen sisäisestä rakenteesta ja kemiallisesta sidoksesta riippuvat niin kiteiden muoto kuin myös jalokiven tärkeät fysikaaliset ja optiset ominaisuudet. Kide muodostuu nurkista, pinnoista ja särmistä, joiden suhteet toisiinsa nähden ovat vakiot. Tämä ominaisuus on yhteistä kaikille samantyyppisille kiteille. Tämän ulkoisen symmetrian määräävät sellaiset symmetriaelementit kuin kiertoakseli, symmetriatasot, symmetriakeskus ja kiertokuvastusakselit. Näiden symmetriayhdistelmä muodostaa 32 kideluokkaa. Nämä taas jakautuvat seitsemään kidejärjestelmään:
Kidemuoto
Jalokiven morfologinen muoto riippuu kiteiden sisäisestä rakenteesta ja niiden alkuperästä. Muoto on tärkeä tekijä jalokiven laadun ja tyypin lisäksi sille, hiotaanko se vai käytetäänkö sellaisenaan koruna. Vain ihanneolosuhteissa muodostuneet kiteet ovat säännöllisiä. Yleisintä on, että löydetään epäsäännöllisiä yksittäiskappaleita tai niiden kasaumia. Joiltakin jalokiviltä puuttuu sisäinen rakenne kokonaan, ne ovat silloin amorfisia (esim. opaali). Kidemuotoja tunnetaan seuraavanlaisia :
Kiteiden muita morfologisia tuntomerkkejä voivat myös olla kahden tai useamman kiteen yhteenkasvettumat (esim. stauroliitti).
Korukivinäyttelyissä voi nähdä esimerkiksi rakeisia, kompakteja, puikkomaisia, lehtimäisiä, pallomaisia, tippukivenkaltaisia tai kollodeista saostuneita jalokivikasaumia.
Epäpuhtaudet ja ilmiöt
Kaikki jalokivet koostuvat tietystä mineraalista, tosin ne saattavat sisältää tietyn värin aiheuttavia epäpuhtauksia. Myös sulkeumat kuuluvat tiettyihin jalokiviin, kuten smaragdiin, ja aiheuttavat esimerkiksi korundissa arvostetun tähti-ilmiön. Vain verrattain harvat jalokivimineraalien kappaleet täyttävät jalokiven laatuvaatimukset; useimmiten kiteiden kehittyminen on häiriintynyt tai ne ovat keränneet itseensä liikaa epäpuhtauksia ja sulkeumia, jolloin niistä on tullut sameanvärisiä ja läpinäkymättömiä.
Työstäminen ja muu käsittely
thumb|350px|Erilaisia hiontatapoja (selitteet espanjaa) Jalokiven työstön tarkoituksena on saada aikaan värikäs, optisesti ja muodoltaan täydellinen kivi. Varhaisin työstön perustekniikka oli lohkominen, jota seurasivat kaivertaminen, poraus ja hionta. Näiden tekniikoiden erilaisia yhdistelmiä ryhdyttiin myös käyttämään. Kivien tuntemuksen edistyessä otettiin käyttöön hienostunut viistehionta, joka hyödyntää väriltään selkeän ja epäpuhtauksia vailla olevan jalokiven parhaat optiset ominaisuudet. Muita hiontatapoja ovat tauluhionta, pyöröhionta ja rumpuhionta. Kukin hiontatapa vaatii eri tavoin valitun raaka-aineen.
Eräitä jalokiviä kuumakäsitellään tietynlaisen värin tai voimakkaamman sävyn aikaansaamiseksi, tai pienten puutteiden kuten halkeamien tai huokosten häivyttämiseksi. Väriä voidaan voimistaa myös radioaktiivisella säteilytyksellä. Muita käsittelymenetelmiä ovat korjaus ja entisöinti öljyllä, hartseilla tai muilla keinoaineilla kyllästämällä sekä paine- ja lämpökäsittely halkeamien poistamiseksi. Jalokiviä voidaan myös yhdistää.
Jäljitelmät
Jalokiviä on pyritty jäljittelemään jo muinaisen Egyptin ajoista lähtien. Pitkään aikaan jäljitelmät eivät kuitenkaan vastanneet oikeita jalokiviä kovuudeltaan tai loistoltaan. Vasta 1800-luvun lopulla ranskalainen kemisti Verneuil onnistui valmistamaan synteettisiä rubiineja taloudellisesti kannattavalla tavalla. Synteettisiä jalokiviä ei saa myydä aitoina.
Jalokivimineraaleja
On olemassa myös useita muita periaatteessa jalokiven kriteerit täyttäviä mineraaleja (muun muassa euklaasi, fenakiitti ja andalusiitti), mutta jotka eivät ole saavuttaneet muiden kuin keräilijöiden suosiota. Syynä saattaa olla tuottoisten esiintymien vähäisyys ja vaikeapääsyisyys, kiven sopimattomuus korukäyttöön tai epäsuosittu värisävy.
Rajaton rock
Rajaton rock  oli Yleisradion rinnakkaisohjelmassa epäsäännöllisesti lähetetty rock-ohjelma 1970-luvun lopulla. Ohjelmassa esiteltiin ei-angloamerikkalaisia musiikintekijöitä, usein itäblokin maista.
Ohjelma lähetettiin myöhään illalla, 22.00–23.00 tyypillisimmin. Ohjelmaa toimitti Juha Tynkkynen, unkarin kielen ja kulttuurin asiantuntija.
Omakuva, en face
Omakuva, en face I on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1945. Tämä Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 2005 lahjoitettu maalaus on kooltaan 39,5×31 cm.
Helene Schjerfbeck asui kaksi viimeistä vuottaan Ruotsissa Saltsjöbadenin kylpylähotellissa, jonne hän muutti 22.2.1944. Saltsjöbadenissa taiteilija maalasi vielä useita teoksia kuvaten niissä ympäristöään, uustulkintoja varhaisemmista teoksistaan sekä muun muassa yli 20 omaakuvaa. Omiakuvia, jotka yleensä käsittävät pelkät kasvot, hän teki öljyväreillä, hiilellä, lyijykynällä, vesiväreillä sekä laveeraamalla. Omakuva, en face I on erisävyisillä ruskean väreillä maalattu teos, jossa kasvonpiirteiltään kulmikkaaksi maalattu nainen katsoo pystypäin silmäkulmastaan vasemmalle alaviistoon.
Tuolta vuodelta on Ateneumin kokoelmissa myös sinne vuonna 1995 ostettu Schjerfbeckin lyijykynällä piirretty Omakuva, 16×14,5 cm, joka on myös vuodelta 1945.
Best of Times
Best of Times on vuonna 1981 julkaistu komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Crispin Glover, Julie Piekarski, Jill Schoelen, Nicolas Cage, Mark Copage, Kevin Cortes ja Betty Glover. Elokuvan on ohjannut Don Mischer.
10000 BC
10000 BC (10,000 BC) on vuonna 2008 julkaistu yhdysvaltalainen esihistoriallisesta aikakaudesta kertova eeppinen seikkailuelokuva Warner Bros:lta. Sen on ohjannut Roland Emmerich ja päänäyttelijöinä nähdään Steven Strait ja Camilla Belle. Maailmanensi-ilta pidettiin 10. helmikuuta 2008 Sony Centerissä Potsdamer Platzin alueella Berliinissä.
Näyttelijät
Lähde:
Supermarsu
Elokuvalle tehtiin itsenäinen jatko-osa Supermarsu 2, joka sai ensi-iltansa 14.10.2022.
Walser (täsmennyssivu)
Walser voi tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
Paluu helvetistä (vuoden 1985 elokuva)
Paluu helvetistä (Savage Island) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut toimintadraama, joka kertoo smaragdikaivokselle vangitusta orjasta, joka aloittaa vallankumouksen muiden orjien kanssa. Elokuvan pääosia esittävät Linda Blair, Leon Askin, Penn Jillette, Anthony Steffen, Ajita Wilson, Cristina Lay, Stelio Candelli, Luciano Rossi ja Aldo Minandri. Elokuvan on ohjannut Nicholas Beardsley. Elokuva voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa halvaksi ja törkeäksi eksploitaatioksi, jossa pääosaan merkitty Linda Blair esiintyy vain muutaman minuutin. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Nuorten sävellahja
Nuorten sävellahja oli Yleisradion rinnakkaisohjelmassa lauantaisin klo 16:05–17:00 lähetetty nuortenohjelma 1960-luvulta aina 1980-luvun loppupuolelle. Ohjelma koostui nuorison "terkuista" toisilleen ja toivekappaleista. Ohjelma sai huippuaikoina yli miljoona kuuntelijaa. Ohjelman esikuvana oli aikuisille ja iäkkäämmille kuuntelijoille suunnattu Esko Mustosen juontama Sävellahja 22000. Terveisten ja toivekappaleen hintana oli nuorten itsensä määrittelemä summa vaihtuvaan hyväntekeväisyyskohteeseen.
Numero ohjelman nimessä viittasi tilinnumeroon, johon hyväntekeväisyysvaroja koottiin (nuorten sävellahjassa se oli 22 001). Ohjelman suosio perustui edulliseen lähetysaikaan, mutta varsinkin siihen, että siinä soitettiin nimenomaan nuorten itse toivomia levyjä. Ohjelman ensimmäiset juontajat olivat vielä kallellaan hieman perinteisemmän musiikin suuntaan, mutta 1970-luvun puolella ohjelman vetovastuu siirtyi tekijöille, jotka olivat lähempänä tärkeimmän kuulijakunnan ikää. 1980-luvun rocksukupolvea edustaneille Nuorten sävellahjan toimittajille Sävelradio, joka oli aikoinaan perustettu yleisön vaatimuksesta ja piraattiradioiden paineessa, oli jo suorastaan varsinainen kirosana.
Ohjelman juontajana toimi Jake Nyman, josta tuli suosittu yleisradiomies Nuorten sävellahjan johdosta. Ohjelman ensimmäinen juontaja oli Juhani Lavén, joka juonsi ohjelmaa vuosina 1967–1971. Muitakin juontajia ohjelmalla oli: Oras "Oki" Pikkarainen, Holle Holopainen, Liisa Lääveri, Kirsti Pohjaväre, Outi Popp, Leo Friman ja Tapani Ripatti. Kirsti Pohjaväre oli kesällä 1979 juontajaksi tullessaan vain 17-vuotias. Juontajakunnan nuorentamisella pyrittiin tietoisesti saamaan nimenomaan nuoriso radioiden ääreen. Samaan operaatioon kuului, että Jake Nyman ja Holle Holopainen olivat käynnistämässä kesällä 1980 aloittanutta Rockradiota, jonka suosio syrjäytti Nuorten sävellahjan 1980-luvun aikana.
Ohjelma oli varsin suosittu koko 1970-luvun. Vuosikymmenen aikana se saavutti parhaimmillaan liki 1,2 miljoonaa kuuntelijaa ja oli Yleisradion kuunnelluin ohjelma. Ylen ruotsinkielisellä kanavalla lähetettiin vastaavaa ohjelmaa Ungdomens gåva i toner. 1980-luvun lopulla ohjelman suosio alkoi hiipua nuorten radionkuuntelun siirryttyä vuonna 1985 alkaneille kaupallisille kanaville. Suomenkielisen ohjelman nimeksi tuli Kummilahja – 22001, sitä lähetettiin Radiomafia-kanavalla ja entisten kymmenien haasteiden sijasta yksi ohjelmajakso piti koostaa vain muutaman haasteen varaan.
Entisten nuorten sävellahja
Nykyään ohjelman perinteitä jatkaa Entisten nuorten sävellahja. Entisten nuorten sävellahjassa muistellaan huolettomia koulu- ja nuoruusvuosia ja toteutetaan menneitten vuosikymmenten nuorisomusiikkitoiveita. Juontajina vuorottelevat Kikka Pohjaväre ja Juha-Pekka Taskinen sekä aiemmin myös Jari Vesa. Ohjelmaan osallistutaan tekstiviestein ja netin kautta.
Walser
Walser on alemannimurteisiin kuuluvat saksan murre, jota walserit puhuvat Sveitsissä, Itävallassa, Liechtensteinissa ja Pohjois-Italiassa. Sillä on paljon yhtäläisyyksiä sveitsinsaksan kanssa. Walseria puhuu äidinkielenään 23,000 ihmistä.
Kakkosen kausi 2018
Kakkosen kausi 2018 on Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Se pelattaan kolmessa kahdentoista joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Sarjan joukkueissa tapahtui muutoksia. Jo syksyllä 2017 Kakkosen A-lohkon neljänneksi sijoittunut vantaalainen FC Legirus Inter luopui talousvaikeuksiin vedoten sarjapaikastaan. Korvaajaksi tuli Helsingistä Laajasalon Palloseura, toiseksi Uudenmaan Kolmosessa sijoittunut. Ykkösestä sarjapaikkansa menettäneen OPS:n paikan sai KTP. Vapautuneen Kakkosen paikan sai Keski-Suomen Kolmosen toiseksi sijoittunut jyväskyläläinen FCV. Sarjaan nousi myös vuonna 2014 konkurssin tehnyt pitkäaikainen Veikkausliigaseura MYPA.
Lohkojen voittajat ja paras toiseksi sijoittunut pelaavat pareittain kaksiosaiset nousukarsintafinaalit, joiden voittajat nousevat Ykköseen kaudeksi 2019. Jokaisen lohkon sijalle 10 ja huonommin sijoittuneet joukkueet putoavat Kolmoseen kaudeksi 2019.
Lohko A
Lähde: Palloliitto
Lohko B
Lähde: Palloliitto
Lohko C
Lähde: Palloliitto
Parhaat pelaajat
Jalkapallon Pelaajayhdistys valitsi vuoden 2018 Kakkosen lohkojen parhaat pelaajat pelaajien oman äänestyksen perusteella :
Pelipaikkojensa parhaiksi Kakkosessa valittiin:
{|
Lohko A:
Vuoden maalivahti Craig Alan Hill (PEPO)
Vuoden puolustaja Alieu Ceesay (PEPO)
Vuoden keskikenttäpelaaja Lucas Dos Santos Oliveira (MP)
Vuoden hyökkääjä Jussi-Pekka Rämä (MYPA)
Lohko B:
Vuoden maalivahti Santeri Aaltonen (SalPa)
Vuoden puolustaja Markus Joenmäki (HJS)
Vuoden keskikenttäpelaaja Rudi Dieter (MuSa)
Vuoden hyökkääjä Daniel Langhoff (GrIFK)
Lohko C:
Vuoden maalivahti Ville Kosonen (PK-37)
Vuoden puolustaja Mikel Gurrutxaga Barrutabena (JS Hercules)
Vuoden keskikenttäpelaaja Arjan Goljahanpoor (GBK)
Vuoden hyökkääjä David Carlsson (GBK) Lähde:
Ykkösen nousukarsinnat
Jalkapallon nousukarsintoihin pääsivät jokaisesta kolmesta lohkosta voittaja sekä kaikkien lohkojen paras kakkonen, joka oli lohko C:n GBK, Kokkolasta.
Tulokset
TPV voitti 3–2 yhteistuloksella.
''Yhteistulos 1–1. MuSa voitti rangaistuspotkukilpailussa 5–3.''
Parhaat maalintekijät
{|
Lohko A:
23 maalia: 15 maalia: 13 maalia: 12 maalia: 11 maalia: 10 maalia: 9 maalia:
Lohko B:
11 maalia: 10 maalia: 9 maalia:
Lohko C:
20 maalia: 18 maalia: 12 maalia: 11 maalia: 10 maalia: 8 maalia: Lähde:
Vasili I
Vasili I ; (30. joulukuuta 1371, Moskovan suuriruhtinaskunta – 27. helmikuuta 1425, Moskovan suuriruhtinaskunta) oli Moskovan suuriruhtinas vuosina 1389–1425.
Suku ja nuoruus
Vasili Dmitrjevitš oli suuriruhtinas Dmitri Donskoin ja suuriruhtinatar Jevdokija Dmitrjevnan (1353–1407), Suzdalin ja Nižni-Novgorodin suuriruhtinaan Dmitri Konstantinovitšin tyttären, vanhin poika.
Hän matkusti isänsä kanssa 11-vuotiaana vuonna 1383 Kultaiseen ordaan anomaan jarlikia eli valtuutuskirjettä Vladimirin suuriruhtinaaksi. Samaa oli ollut tuloksetta havittelemassa myös Tverin ruhtinas Mihail Aleksandrovitš. Vasili jäi kaanin panttivangiksi vuoteen 1386 asti, koska 8 000 ruplan lunnaita ei maksettu, kunnes hän onnistui pakenemaan Timur Lenkin ja Toktamyš-kaanin välienselvittelyn aikaisissa sekasortoisissa oloissa. Hän matkusti pohjoiseen Kaukasuksen kautta Moldovaan ja lopulta Liettuaan, jossa hän suuriruhtinas Vytautasin hovissa kihlasi tulevan vaimonsa, prinsessa Sofia Liettualaisen (1371–1453) vuonna 1387.
Suuriruhtinaana
Vasili I jatkoi isänsä työtä yhdistämällä Venäjää. Hän sai Kultaisen ordan Toktamys-kaanin kanssa tehdyllä sopimuksella Suzdalin, Nižni Novgorodin ja Muromin ruhtinaskunnat vuonna 1392-1393 Moskova suuriruhtinaskunnan alaisuuteen, pakotti Novgorodin liittoon ja sai vuosina 1397-1398 Kalugan, Vologdan, Veliki Ustjugin ja komien maat Novgorodilta.
Liettua oli vuonna 1386 liittynyt personaaliunioniin Puolan kanssa, jonka kuningas Jagello pyrki laajentumaan liitossa Kultaisen ordan kaanien kanssa. Rauhan vakuudeksi Vasili nai vuonna 1391 Liettuan suuriruhtinas Vytautasin tyttären prinsessa Sofia Liettualaisen (1371–1453).
Liitto oli kuitenkin heikko, koska Vytautas valtasi Vjazman ja Smolenskin vuosina 1403-1404. Puola-Liettuan raja oli vain 140 km Moskovasta. Vytautas hyökkäsi vuonna 1399 ensin Novgorodiin (tässä välissä hänellä oli Vorsklajoen taistelu) ja vuonna 1406 Pihkovaan ja joutui yhteenottoon vävynsä Vasilin kanssa, mutta teki vuonna 1408 rauhan. Tämä rauha salli Vytautasin iskeä Saksalaista ritarikuntaa vastaan ​​Tannenbergin taistelussa vuonna 1410. Kuitenkin Puolan kuninkaan Jagellon neuvottelemat vuoden 1413 Horodłon liiton ehdot, jotka syrjivät ortodoksisia kristittyjä, saivat Liettuan menettämään vaikutusvaltansa Venäjän alueen ruhtinaskuntiin.
Suuriruhtinas Vasili joutui puolustautumaan kaani Toktamyšin vuonna 1395 voittanutta Timur Lenkia vastaan. Hänen sotaretkensä ei kuitenkaan yltänyt Moskovaan asti, mikä koitui Kultaisen ordan tuhoksi, joka hajosi seuraavaksi kahdeksitoista vuodeksi. Vasili lopetti veronmaksun Ordalle: kaani Ulug Muḥammadille (1427-1433) - vuosina 1395-1427 hallitsi 13 eri kaania - ei koko tuona aikana maksettu lahjoituksia tai veroja, vaikka Moskovan valtionkassaan kerättiinkin valtavia rahasummia sotilaallisiin tarkoituksiin. Kremlin kukkulaa linnoitettiin ja sinne hankittiin tykkejä.
Vasili I kärsi tappion vuonna 1408 emiiri Edigulle, joka hävitti Moskovan alueita, mutta ei saanut vallattua kaupunkia vaikka polttikin sen. Hän vaati ja sai lähtiessään 3 000 ruplan lunnaat. Vuonna 1403 veronmaksu jatkui Kultaiselle ordalle ja vuonna 1412 suuriruhtinas Vasili joutui käymään Saraissa osoittamassa uskollisuuttaan Ordalle.
Vasilin ja suuriruhtinatar Sofia Liettulaisen vanhin tytär Anna naitettiin Bysantin keisari Johannes VIII Palaiologosille vuonna 1414. vasen|pienoiskuva|343x343px|Munkki Serbi Lazar näyttää kellotornia suuriruhtinas Vasili I:lle, Iivana Julman Kuvitettu kronikka, 1500-luku
Sisäpolitiikka
Suuriruhtinas Vasilin hallituskauden aikana feodaalinen maanomistus kasvoi. Ruhtinasvallan kasvaessa Moskovassa maanomistajien oikeudelliset valtuudet vähenivät osittain ja ne siirrettiin Vasilin varajäsenille ja valtuuskuntien päälliköille.
Aikakirjat puhuvat Serbiasta saapuneesta munkista nimeltä Serbi Lazar, joka suuriruhtinas Vasilin pyynnöstä kehitti ja rakensi kellon Moskovan Kremlin Teremnoi-palatsin ja Neitsyt Marian Ilmestyskirkon läheiseen kellotorniin vuonna 1404. Se oli ensimmäinen mekaaninen kello koko Venäjällä. Se oli kymmenen ensimmäisen tällaisen kehittyneen kellon joukossa Euroopassa, ja sitä pidettiin tuolloin teknisenä ihmeenä. Myös Moskovan ulkopuolelle rakennettiin katedraaleja ja Troitse-Sergijevin luostari n katedraali sai alkunsa. Vasili I:n hallintokaudella kukoistivat taiteet: Moskovan ikonimaalauskoulukunta, johon 1390-1420-luvuilla kuuluivat Andrei Rubljov, Teofan Kreikkalainen, Prohor Gorodetsilainen ja Daniel Musta (Tšernyj). Kolme tärkeää annaalia ja kronikkaa (Троицкая летопись, митрополичий свод 1418, тверская редакция общерусского свода 1412) julkaistiin, oppineet Stefan Permiläinen, Kiril Belozerskilainen (1337-1437) ja Epifani Viisas Radonežilainen kirjoittivat teoksiaan. Aikakautta synkesivät rutto ja kolme vuotta kestänyt nälänhätä.
Vasili I:n hallintokauden merkittävin kirkollinen tapahtuma oli bulgarialaisen Gregori Tsamblakin nostaminen vuonna 1425 Kiovan metropoliitan istuimelle, mihin vaikutti Liettuan suuriruhtinas Vytautas. Sen välitön poliittinen seuraus oli Moskovan vallan heikkeneminen Lounais-Venäjällä. Suuriruhtinas Vasili I kuoli 27. helmikuuta 1425 ja hänet on haudattu Arkkienkelin katedraaliin Moskovan Kremliin.
Perhe
vasen|pienoiskuva|Vasili I ja Sofia Liettualainen, metropoliitta Fotiuksen [[Sakkos|sakkoksen kirjonta, 1414-1417 ]]Vasili I:llä ja Sofia Liettualaisella oli ainakin yhdeksän lasta, viisi poikaa, joista vain yksi selvisi aikuisuuteen sekä neljä tyttöä:
Robert Urich
thumb|Urich vuonna 1973 Robert Urich (19. joulukuuta 1946 Toronto, Ohio – 16. huhtikuuta 2002 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli useissa televisiosarjoissa, kuten Kovaa peliä Bostonissa (Spenser: For Hire) ja Kupla, jota esitettiin alun perin vuosina 1977–1981.
Urich vietti lapsuutensa Torontossa, Ohiossa.
Urich oli vuosina 1980 ja 1981 ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan sarjassa Vega$; hän oli toisaalta ehdolla myös huonouspalkinto Golden Raspberryn saajaksi vuonna 1986 elokuvasta Turk 182. Hän esitti pääosaa myös vuonna 1982 valmistuneessa elokuvassa Tuntematon uhka. Hänellä on ollut tähti Hollywood Walk of Famella vuodesta 1995.
Urich oli kahdesti naimisissa. Hän kuoli syöpäsairauteen 55-vuotiaana.
Kovan päivän ilta
Kovan päivän ilta oli Yleisradion rinnakkaisohjelmassa epäsäännöllisesti lähetetty rock-ohjelma 1970-luvulla. Alkuperäisversio toi suomalaiseen radioon ensimmäisen kerran ulkomaiset listat, joita 1970-luvun alussa dominoivat muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta brittitähdet (esimerkiksi Slade, Black Sabbath, Sweet, Suzy Quatro, Bay City Rollers, Uriah Heep, Gary Glitter, Jethro Tull jne; poikkeuksina mainittakoon amerikkalaiset Santana, Osmonds ja Alice Cooper). 1970-luvun lopulla juonnetun ohjelman aiheet vaihtelivat, usein lähetyksellä oli jokin teema. Juontajia oli useita, muun muassa Heimo Holopainen, Juhani Kansi ja Jake Nyman. Suuressa kanavauudistuksessa ohjelma jatkoi Radiomafian puolella. Myöhemmän uudistuksen yhteydessä ohjelma siirtyi Radio Suomeen. Ohjelman juontajat ovat pysyneet pitkälti samoina.
Alectrosaurus
Alectrosaurus oli aasialainen, teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Alectrosaurus oli lihansyöjä ja sen fossiileja on löydetty Gobin autiomaasta. Alectrosaurus eli noin 83–74 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella.
Nimi
Alectrosauruksen nimi tarkoittaa "naimatonta liskoa" tai "yksinäistä liskoa". Nimi tulee siitä, että kyseisen dinosauruksen löytöaikaan se oli erilainen muihin aasialaisiin teropodeihin verrattuna. Lajinimi olseni tulee Alectrosauruksen ensimmäisten fossiilien löytäjän George Olsenin nimestä.
Koko
Alectrosauruksen pituus oli noin viisi metriä ja paino noin 0,5–1 tonnia.
Fossiilit
Ensimmäiset Alectrosauruksen fossiilit löysi George Olsen vuonna 1923. Alectrosauruksen nimesi 10 vuotta myöhemmin, vuonna 1933 Charles Gilmore. Tämän jälkeen Alectrosauruksesta on löytynyt useita muita osittaisia luurankoja. Alectrosaurus tunnetaan puutteellisesti, koska siitä on löydetty vain osittaisia fossiileja.
Luokittelu
Jotkut paleontologit ovat ehdottaneet, että Alectrosaurus on mahdollisesti Albertosaurus-sukuun kuuluva laji. Alectrosaurus oli myös sukua Tyrannosaurus rexille.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1969
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1969 Belgradissa, Jugoslaviassa. Kisojen ajankohta oli 8.–9. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Palac Lodowy, jonka juoksurata oli 195 metrin mittainen.
Extremoduro
Extremoduro on espanjalainen rock-yhtye. Roberto Iniesta perusti sen 1980-luvun loppupuolella. Ensimmäinen demo syntyi vuonna 1989. Vuonna 1991 yhtye solmi levytyssopimuksen ja ensimmäinen albumi ilmestyi heti seuraavana vuonna.
Josef Masopust
Josef Masopust (9. helmikuuta 1931 Most, Tšekkoslovakia – 29. kesäkuuta 2015 ) oli Tšekkoslovakiaa edustanut tšekkiläinen jalkapalloilija. Hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1962.
Masopust pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosien 1958 ja 1962 MM-kilpailuissa ja saavutti jälkimmäisellä kerralla MM-hopeaa. Hän pelasi täyden peliajan vuoden 1958 kisojen neljässä ja vuoden 1962 kisojen kuudessa ottelussa ja teki vuoden 1962 loppuottelussa joukkueensa ainoan maalin. EM-kilpailuissa 1960 hän saavutti pronssia.
Masopust edusti pääosan urastaan Dukla Praha -seuraa.
Saksan demokraattisen tasavallan vaakuna
150px|thumb|Saksan demokraattisen tasavallan vaakuna: Virallinen versio Gesetzblatt der Deutschen Demokratischen Republik, 1955 Saksan demokraattisen tasavallan vaakuna oli Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) kansallistunnus. Se oli käytössä DDR:ssä Saksan jälleenyhdistymiseen asti vuonna 1990. Se on edelleen yksi kuuluisimpia kansandemokratian ja sosialismin tunnuksia ja vaakunoita. Se loi aikoinaan pohjan tyypilliselle kansandemokraattiselle vaakunalle ottaen itsekin samalla mallia Neuvostoliiton vaakunasta ja sen rakenteesta. Neuvostovaakunassa olevien sirpin ja vasaran sijaan Saksan demokraattisessa tasavallassa otettiin käyttöön pelkkä vasara, joka kuvasi työväenluokkaa, ja jota täydentämään lisättiin myöhemmin harppi kuvaamaan maan älymystöä. Kuviot on sijoitettu maanviljelijöihin viittaavan seppeleen sisään, joita puolestaan käärivät yhteen Saksan liput kuvaten saksalaisuutta. Vaakuna lisättiin Saksan demokraattisen tasavallan lippuun vuonna 1959.
Rangpurin alue
Rangpurin alue on yksi Bangladeshin kahdeksasta hallinnollisesta alueesta. Alueen hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki on Rangpur. Alueen pinta-ala on 16 317 neliökilometriä ja siellä on arviolta 17 602 000 asukasta (vuonna 2016). Alueen länsi- ja pohjoispuolella sijaitsee Intian Länsi-Bengalin osavaltio, etelässä Rajshahin alue, kaakossa Mymensinghin alue, idässä ja koillisessa Intian Meghalayan ja Assamin osavaltiot.
Aiheesta muualla
thumb|250px|left|Rangpurin piirikuntajako
Vancouver Giants
thumb|250px|right|Vancouver Giantsin joukkue juhlimassa Memorial Cupin voittoa keväällä 2007. thumb|200px|right|Joukkueen kotihalli Pacific Coliseum.
Vancouver Giants on vancouverlainen juniorijääkiekkoseura, joka perustettiin kaudelle 2000–2001 juniorisarja WHL:ään. Joukkueen omistavat liikemiehet Ron Toigo ja Sultan Thiara, jääkiekkolegenda Gordie Howe ja NHL-valmentaja Pat Quinn. Giantsin parhaat saavutukset ovat WHL:n mestaruus 2006 ja Memorial Cupin voittaminen 2007. Joukkueen kotiareena on vanha Vancouver Canucksin jäähalli Pacific Coliseum.
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Alumni/NHL-pelaajat
Muun muassa
Ajokaskasvit
Ajokaskasvit (Zosteraceae) on vesikasviheimo Alismatales-lahkossa. Heimo koostuu kahdesta tai kolmesta suvusta, joissa on yhteensä 14 lajia (tai 18). Kasveilla on nauhamaiset lehdet ja näkyvät maavarret. Ne elävät merivedessä.
Suvun tunnetuin kasvi on meriajokas (Zostera marina), jonka kuivattuja varsia on käytetty huonekaluverhoilussa pehmusteena ja pakkausmateriaalina.
Tuntomerkit
Ajokaskasvit ovat heinämäisiä ruohoja, joilla on suikertava juurakko. Lehdet ovat pitkiä, nauhamaisia ja ovat selvästi tupellisia. Kasvit ovat yksi- tai kaksikotisia, joten kukat ovat yksineuvoisia. Ne sijaitsevat litistyneissä, tähkämäisissä puikeloissa, jotka ovat tuppimaisen suojuksen (spatha) sisällä. Hede- ja emikukat sijaitsevat puikelossa vuorotellen. Hedekukassa on yksi ainoa hede. Siitepölyhiukkaset ovat pitkiä ja nauhamaisia, ja niiden ominaispaino on sama kuin veden, mikä antaa hyvät mahdollisuudet kulkeutua toisten kasviyksilöiden emin luoteille. Tavallisesti jokaisen heteen kyljessä on koukkumainen lisäke (retinaculum). Sileäpintainen sikiäin, lyhyt vartalo ja kaksi melko pitkää luottia muodostavat emikukan (sekä hede- että emikukat ovat siis kehättömiä). Siemenaiheita on kussakin sikiäimessä vain yksi. Hedelmä on muodoltaan vaihteleva pähkylä tai siinä tapauksessa, jolloin hedelmäseinän (perikarppi) ulkokerros (eksokarppi) on mehevä ja sisäkerros (endokarppi) kuituinen, voidaan hedelmää pitää luumarjamaisena.
Taksonomia
Ajokaskasveihin kuuluu kolme sukua: ajokkaat (Zostera), Heterozostera ja Phyllospadix. Suvussa Heterozostera vaakajuurakko eli maavarsi on kasvutavaltaan sympodiaalinen eli haarajatkoinen, muissa suvuissa se on monopodiaalinen eli varsijatkoinen. Phyllospadix on pohjoisamerikkalainen suku, ja sen emipuikelossakin on retinaculum-tyyppisiä lisäkkeitä vuorotellen emikukkien kanssa. Heimon ainoa Suomenkin rannikoilla tavattava laji on meriajokas (Zostera marina), muutoin ajokkaita lienee kymmenkunta lajia.
Ajokaskasvien lähin sukulaisheimo on vitakasvit (Potamogetonaceae), joiden kanssa ne muodostavat sisarusparin Alismatales-lahkon kladogrammissa eli sukupuussa.
Bruno Rossetti
Bruno Mario Rossetti (9. lokakuuta 1960 Troyes, Ranska – 9. helmikuuta 2018) oli italialainen ampuja, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Rossetti voitti päälajissaan skeetissä olympiapronssia Barcelonassa 1992. Hän kilpaili myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Rossetti voitti skeetissä maailmanmestaruudet Perthissä 1991 ja Fagnanossa 1994 sekä muita MM- ja EM-mitaleita.
Rossettin poika Gabriele Rossetti on myös skeetin olympiavoittaja. Rossetti kuoli 57-vuotiaana 9. helmikuuta 2018.
Ron Harper
Ronald ”Ron” Harper (s. 20. tammikuuta 1964 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti urallaan viisi NBA-mestaruutta.
Ura
Harper pelasi yliopistokoripalloa Miamin yliopistossa, jossa hän teki parhaana kautenaan 24,9 pistettä ottelua kohti. Vuonna 1986 Harper ilmoittautui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Cleveland Cavaliers varasi hänet kahdeksantena pelaajana. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hänet valittiin tulokkaiden ykköstähdistöön. Harper pelasi seurassa marraskuuhun 1989 asti, jolloin hänet myytiin Los Angeles Clippersille. Loppukausi Clippersissä oli tilastollisesti hänen paras NBA-kautensa, sillä hän teki 23,0 pistettä ottelua kohden.
Harper edusti Clippersiä vuoteen 1994 asti, jolloin hän siirtyi vapaana pelaajana Chicago Bullsiin. Seuran paidassa hän voitti kolme NBA-mestaruutta vuosina 1996–1998. Viiden Chicagon-kauden jälkeen Harper vapautettiin ja hän liittyi vielä kahdeksi kaudeksi Los Angeles Lakersin joukkueeseen. Seuran kanssa hän voitti kaksi mestaruutta vuosina 2000–2001.
Peliuransa jälkeen Harper on toiminut muun muassa Detroit Pistonsin apuvalmentajana.
Vekarateatteri
Vekarateatteri on Keravalla toimiva opetusteatteri. Teatteri perustettiin vuonna 1990 ja ensimmäiset ohjaajat olivat näyttelijäpariskunta Simo ja Ulla-Sisko Tamminen. Vuodesta 1996 Vekarateatterin kotinäyttämö on ollut Keravan teatteritalo. Teatteritalolla toimii myös yksi Suomen vanhimmista harrastajateattereista, Keravan Teatteri.
Vekarateatterin toiminnanjohtajana on vuodesta 2010 lähtien toiminut teatteri-ilmaisun ohjaaja Marko Kokko. Vekarateatteri järjestää teatteriopetusta 6-15 -vuotiaille yhdeksässä ikäryhmässä. Tämän jälkeen harrastusta voi jatkaa Keravan Nuorisoteatterissa sekä Vekarateatterin aikuisryhmässä.
Opetustoiminnan lisäksi Vekarateatteri on tuottanut kesäteatteriesityksiä vuodesta 1997 Keravan kartanon kesäteatterissa.
Descom
Descom Oy on Jyväskylästä lähtöisin oleva markkinointi- ja teknologiayritys. Jyväskylän pääkonttorin lisäksi yrityksellä on toimipisteet myös Helsingissä, Tampereella, Espoossa, Tukholmassa ja Wrocławissa.
Asiakkaat
Descom on toteuttanut verkkokauppapalveluja muun muassa Hobby Hallille, Stockmannille ja Hong Kongille. Sen asiakkaita ovat myös muun muassa ABB, Altia, Konecranes, Metso, Patria, Stora Enso ja Suomen Lähikauppa.
1990-luku
Ensimmäinen toimitila perustettiin 1997 Jyväskylän Ylistönmäelle.
2000-luku
Vuosituhannen vaihteen it-kupla vaikutti Descomiin, muttei niin merkittävästi kuin moneen muuhun alan toimijaan - yhtiö on tehnyt voittoa jokaisella tilikaudellaan. Vuoden 2002 alussa yritys muutti juuri valmistuneeseen Innova-taloon.
Vuonna 2007 Descom oli kasvanut 46 työntekijän ohjelmistotaloksi, jonka asiakkaat olivat etupäässä suuryrityksiä, joille rakennettiin räätälöityjä ratkaisuja IBM:n alustoilla. Descom teki esimerkiksi Puolustusvoimille uuden intranet-järjestelmän.
Vuonna 2008 yrityksen liikevaihto oli hieman yli neljä miljoonaa euroa.
Vuonna 2009 yhtiön liikevaihto kasvoi 38% ja se oli mukana elvytyshankkeessa, jossa 15 keskisuomalaiselle kasvuyritykselle myönnettiin EU-tukea korkeasti koulutettujen osaajien palkkaamiseen. Elokuussa pääomasijoittaja Sentica Partners yhdisti Descomin jyväskyläläistaustaiseen Integware Oy:hyn. Myös Integwaren palvelut perustuivat IBM-teknologiaan, mutta siinä missä Descom teki portaaleja ja prosessi-integraatiota, Integwaren toimitti ratkaisuja verkkokauppaan ja hallinta- ja valvontaratkaisuihin. Uudistunut Descom tähtäsikin markkinajohtajaksi nimenomaan sähköisen kaupan ratkaisuissa. Yhdistymisen myötä uudeksi toimitusjohtajaksi tuli Juha Harju, joka oli ennen yhdistymistä Integwaren toimitusjohtaja.
2010-luku
Vuonna 2010 yhtiö avasi toimipisteen Tampereelle tarkoituksena kasvattaa siitä 50 hengen yksikkö. Helsingissä ja Jyväskylässä sillä oli 130 työntekijää.
Vuonna 2011 Descomin perustajat ovat yhä mukana yrityksen toiminnassa: business controller Timo Aarnio vastaa taloudesta, Jani Nurminen on myyntijohtaja, talousjohtaja Antti Paksuniemi vastaa tietohallinnosta ja liiketoiminnan kehityksestä vastaa kehitysjohtaja Kivikari Freyberg.