cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomalainen Lääkäriseura Duodecim
Duodecim myöntää vuosittain lääketieteelliset tunnustukset Matti Äyräpään palkinnon ja Konrad ReijoWaaran palkinnon ja joka toinen vuosi nuoren tutkijan palkinnon. Muita seuran jakamia palkintoja ovat mm. Laimi Leideniuksen palkinto sekä tiedottajapalkinto.
Walter Thiel
thumb|100px|V-2-ohjuksen moottori Walter Thiel (2. maaliskuuta 1910 – 17. elokuuta 1943) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen raketti-insinööri, joka oli V2-ohjuksen moottorin pääsuunnittelija.
Hän syntyi 2. maaliskuuta 1910 Breslaussa. Hän tutki Breslaun teknillisessä yliopistossa materiaalitekniikkaa. Jo silloin hän kiinnostui hypergolisten polttoaineiden käytöstä rakettimoottoreissa.
Hän liittyi Wernher von Braunin V-2-ohjusta kehittävään tiimiin vuonna 1936. Hän toimi sen moottorin pääsuunnittelijana ja sai aikaan läpimurron kehittämällä turbopumpun, jolla ajoaine pumpattiin ohjuksen polttokammioon. Aiemmissa ohjuksen versioissa oli korkeapaineiset ajoainetankit, mikä on tehotonta sekä ohjuksen painon että moottorin palamispaineen kannalta. Moottorin teho kymmenkertaistui. Klaus Riedelin kanssa hän kehitti polttokammiota ja suutinta paremmiksi.
Thiel ja hänen perheensä kuolivat 17. elokuuta 1943 RAF:n lentoiskussa (Operaatio Hydra) Peenemündeen.
Kuun Thiel-kraatteri on nimetty hänen kunniakseen.
Cité des sciences et de l’industrie
right|thumb|Cité des sciences et de l'industrie, näkymä sisätiloista Cité des sciences et de l’industrie on tiedekeskus Pariisin 19. kaupunginosassa, Parc de la Villetten puistossa. Irlantilaisen Peter Ricen suunnittelema rakennus on tehty teräksestä ja lasista, ja se avattiin vuonna 1986. Se on Euroopan suurin tekniikkaa ja tutkimusta esittelevä keskus. Museossa käy vuosittain noin 5 miljoonaa kävijää.
Museoon pääsee Porte de la Villetten metroasemalta.
Museon osastoja:
Aiheesta muualla
48.89556°N, 2.38806°W
Arttu Paaso
Arttu Matias Paaso (s. 10. tammikuuta 2002 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä.
Jääpallon SM-sarjakausi 1977–1978
Jääpallon SM-sarja kaudella 1977-1978 pelattiin kaksinkertaisena sarjana, jonka päätteeksi pelattiin neljän parhaan joukkueen kesken mitaliottelut. Seuraavaksi kaudeksi sarjan joukkuemäärä nostettiin kymmeneen, jolloin mikään joukkue ei pudonnut sarjasta. Sarja oli tarkoitus pelata kymmenen joukkueen sarjana jo kyseisenä kautena, mutta Oulun Tarmo vetäytyi sarjasta.
Arttu Paaso
Seuraura
Paaso on Oulun Kärppien kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän voitti C-nuorten SM-hopeaa. Paaso valittiin C-nuorten SM-sarjan tähdistökentälliseen. Kaudella 2019–2020 hän edusti Kärppien A-nuoria Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin. Kaudella 2020–2021, helmikuussa 2021 seura lainasi hänet Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen, jossa Paaso pelasi kaksi ottelua tehopistein 1+2=3.
Jääpallon SM-sarjakausi 1977–1978
Uutena joukkueena sarjassa pelasi Mikkelin Kampparit, joka sai sarjasta luopuneen MP:n sarjapaikan. Kampparit oli aloittanut toimintansa kaudella 1971-72 III-divisioonasta. MP:n jääpalloilijat siirtyivät siihen asti divisioonassa pelanneeseen Kamppareihin. MP lopetti toimintansa jääpallossa ja jääkiekossa ja keskittyi pelkästään jalkapalloon. Sarjassa pelasi myös edellisenä kautena pudonnut OPS, joka sai anomuksesta sarjaan nousseen kakkosjoukkueensa OPP:n sarjapaikan. Sarjassa pelasi ensimmäistä kertaa myös helsinkiläinen Botnia-69, joka nostettiin sarjaan kun sarja oli tarkoitus laajentaa 10 joukkueen sarjaksi. Tarmon luopumisen takia sarja pelattiin kuitenkin yhdeksän joukkueen kesken.
Arttu Paaso
Seuraura
Huhtikuussa 2021 Paaso teki Kärppien kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2021–2022 seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteeniksi Paaso nousi. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kymmenennellä kierroksella 8. lokakuuta 2021 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Paasolle avautui paikka Kärppien kokoonpanosta, kun Miihkali Teppo joutui sivuun vain hetki ennen ottelun alkua. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Paaso sai ottelussa jääaikaa 13 minuuttia. Kuuden pelaamansa ottelun jälkeen hän joutui yli kuukaudeksi sivuun loukkaantumisen vuoksi. Kuntouduttuaan Paaso teki liigauransa avausmaalin toisessa paluuottelussaan eli kaikkiaan kahdeksannessa liigaottelussaan 10. joulukuuta 2021 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Pete Suonpää valitsi Paason ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa tulokaskautensa aikana 31 runkosarjaottelua tehopistein 4+4=8.
Jääpallon SM-sarjakausi 1977–1978
Runkosarjan voitti HIFK ennen Akillesta ja OLS:aa. Neljäs välieräjoukkue oli MP:n sarjapaikan perinyt Kampparit.
Arttu Paaso
Seuraura
Kauden 2022–2023 Paaso pelasi lähes kokonaan SM-liigassa, jossa hän pelasi 51 runkosarjaottelua tehden kymmenen syöttöpistettä ja kolme playoff-ottelua tehden yhden maalin. Paaso pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Hermeksen Mestis-joukkueessa lokakuussa 2022.
Jääpallon SM-sarjakausi 1977–1978
Välierät pelattiin yksiosaisina, koska lämpimät säät sulattivat luonnonjäät. Alun perin välierät piti pelata edellisen kauden tapaan kaksiosaisina, joiden yhteistulos ratkaisi voittajan. Mikkelin ja Porvoon kentän muututtua pelikelvottomiksi, Suomen Jääpalloliitto päätti siirtää ratkaisun viikkoa myöhemmäksi. Kaikki ottelut pelattiin Helsingissä Oulunkylässä, joka oli silloin Suomen ainoa tekojäärata.
Välieristä finaaliin selvisivät HIFK, joka voitti Kampparit ja OLS, joka voitti jatkoajan jälkeen Akilleksen. HIFK:n ja OLS:n välisessä loppuottelussa tarvittiin jatkoaika mestaruuden ratkaisemiseksi, jatkoajalla Veikko Niemikorpi ratkaisi maalillaan mestaruuden HIFK:n hyväksi. Niemikorpi voitti myös maalikuninkuuden 50 maalillaan. HIFK oli voittanut edellisen kerran mestaruuden vuonna 1944, 34 vuotta aiemmin.
Arttu Paaso
Muuta
Paaso valmistui ylioppilaaksi Kastellin lukiosta keväällä 2022.
Jääpallon SM-sarjakausi 1977–1978
Sarjataulukko
Yhtään joukkuetta ei pudonnut sarjasta. Sarjaan nousi Kemin Palloseura.
Suomenmestarit
HIFK:n joukkue: Veli Pohjolainen, Kalevi Hämäläinen, Jukka Suominen, Jukka Ketopelto, Antti Helpi, Jarmo Haavisto, Kari Kiviharju (pelaajavalmentaja), Markku Björn, Hannes Julkunen, Christer Johansson, Kauko Rautiainen, Christer Nordgren, Veikko Niemikorpi, Timo Fredriksson, Risto Allinen, Timo Rantala.
Walter Buller
thumb|200px|Sir Walter Buller Walter Lawry Buller KCMG (9. lokakuuta 1838 Newark, Uusi-Seelanti – 19. heinäkuuta 1906 Fleet, Hampshire, Englanti) oli uusiseelantilainen lakimies ja lintutieteilijä.
Buller syntyi Newarkissa Bay of Islandsilla. Hänen isänsä oli cornwallilainen lähetyssaarnaaja, joka oli käännyttänyt tongalaiset metodisteiksi. Buller opiskeli Wesley Collegessa Aucklandissa. Vuonna 1854 perhe muutti Wellingtoniin, missä Buller ystävystyi ornitologi William Swainsonin kanssa. Vuonna 1871 hän matkusti Englantiin, josta palasi kolmen vuoden kuluttua Wellingtoniin harjoittamaan lakimiehen tointa.
Buller kirjoitti teoksen A History of the Birds of New Zealand (1872–1873, 2. painos 1887–1888), jonka kuvitti John Gerrard Keulemans. 1882 hän julkaisi Manual of the Birds of New Zealand teoksesta kansantajuisemman ja halvemman version. 1905 julkaistiin hänen Supplement to the History of the Birds of New Zealand.
Buller toimi hallituksen ministerinä vuosina 1896–1899. Sitten hän muutti Englantiin, jossa kuoli 1906.
Buller nimesi useita uusia lintulajeja: australiansuomutavi (Anas gracilis), chathamintöpökurppa (Coenocorypha pusilla), chathaminsieppo (Petroica traversi), maukenkottarainen (Aplonis mavornata) ja pystytöyhtöpingviini (Eudyptes sclateri).
Mehiläisen elokuva
Mehiläisen elokuva on DreamWorksin tuottama animaatioelokuva vuodelta 2007, joka oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi parhaana animaatioelokuvana. Elokuva kertoo mehiläisestä, joka huomaa ihmisten varastavan hunajaa ja alkaa vaatia mehiläisten oikeuksia.
Elokuvan tuottajana ja käsikirjoittajana toimi Jerry Seinfeld, joka antoi äänensä myös elokuvan päähenkilölle, Barry-mehiläiselle. Jotkut elokuvan alkuperäisistä ääninäyttelijöistä olivat Seinfeld-komediasarjan näyttelijöitä ja muita tekijöitä. Jerry Seinfeld esitti aikanaan lähinnä vitsinä Steven Spielbergille ideansa mehiläisistä kertovasta elokuvasta, joka saisi nimekseen Bee Movie (B-Movie, ”b-elokuva”). Spielberg kuitenkin innostui ajatuksesta ja rohkaisi Seinfeldia toteuttamaan sen.
Elokuvan pohjalta tehtiin videopeli Bee Movie Game.
Juoni
Juuri yliopistosta valmistunut mehiläinen Barry (Jerry Seinfeld) haluaa elämältään enemmän kuin elinikäisen työn hunajanvalmistuksen parissa. Lähtiessään ensi kertaa tutkimaan pesän ulkopuolista maailmaa hän rikkoo yhtä mehiläiskunnan tärkeimmistä säännöistä puhuessaan ihmiselle, newyorkilaiselle Vanessa-floristille (Renée Zellweger), ja heistä tulee ystävät. Tutustuessaan ihmiskunnan tekemisiin Barry saa selville, että ihmiset syövät ja varastavat mehiläisten hunajaa, ja hän päättää haastaa ihmiskunnan oikeuteen mehiläisille kuuluvan hunajan ryöväämisestä.
Nélie Jacquemart
Jaquemart oli lähtöisin köyhistä oloista. Hänen isänsä oli tilapaistyöntekijä ja äitinsä Marie luultavasti hatuntekijä. Hänen isänsä kuoli luultavasti pian tyttärensä syntymän jälkeen. Jaquemartin lapsuudesta ei tiedä juuri mitään, sillä hän hävitti aikuisena suuren määrän itseään koskevia asiapapereita salatakseen vaatimattoman taustansa.
On myöskin tuntematonta, miten ja missä Jaquemartin taiteellinen lahjakkuus huomattiin. Hänestä tuli varakkaan Paméla Hainguerlot´n suojatti ja vietti kesiä Hainguerlot´n perheen kesäasunnolla. Siellä hän piirsi muotokuvia talossa vierailleista arvohenkilöistä. Hainguerlot sai järjestettyä Jaquemartin Léon Cogniet´n ja tämän sisaren Marie-Amélien oppilaaksi.
Ensimmäisen näyttelynsä Jacquemart piti vuonna 1863. Näyttelystä hän sai useita muotokuvatilauksia. Vuoden 1866 valtio lunasti hänen maalauksensa ja se oli näytteillä Palais de Tuileries’ssä aina vuoteen 1870. Maalaus tuhoutui tuolloin Pariisin kommuunin kukistamisen yhteydessä tapahtuneessa tulipalossa.
Vuonna 1867 Jaquemart pääsi opintomatkalle Italiaan. Hänen ystävättärensä Geneviève Bréton piti matkalla päiväkirjaa missä kuvailee Jaquemartia. Brétonin kautta Jaquemart tapasi opetusministerin pojan, Albert Duruyn, jonka kanssa harkitsi avioliittoa. Jaquemart maalasi ministeri Victor Duryn muotokuvan, joka palkittiin kultamitalilla vuonna 1870.
Preussin ja Ranskan välille puhkesi sota pian Jaquemartin saavuttua Roomasta. Sodassa, joka päättyi Ranskan tappioon, kuoli myös Jacquemartin ystävä, taiteilija Henri Regnault. Sodan jälkeen Ranskasta tuli tasavalta. Jaquemartilta tilattiin Ranskan presidentin, Adolphe Thiersin muotokuva ja pian sen jälkeen hänen mallikseen tuli taidekeräilijä Edouard André.
Jacquemart meni naimisiin taidekeräilijä Edouard Andrén kanssa vuonna 1881. Puolisoiden hyvin erilaisista taustoista huolimatta liitto oli onnellinen. Avioliittoa kuitenkin hieman kummasteltiin, sillä kukaan ei ollut huomannut Andrélla ja Jaquemartilla olleen mitään suhdetta. Avioliitto jäi lapsettomaksi.
Kruununpuisto (kirja)
Kruununpuisto on Laila Hirvisaaren kirjoittaman Imatra-romaanisarjan ensimmäinen osa. Se julkaistiin vuonna 2005 Otavan kustantamana.
Nélie Jacquemart
André oli avioliiton solmimisen aikaan jo sairas ja hänen sukunsa vaati, että puolisoilla ei ollut oikeutta toistensa omaisuuteen. Pariskunta matkusteli yhdessä ympäri Eurooppaa, he kävivät myös Egyptissä ja Turkissa. Matkoiltaan he ostivat teoksia kokoelmiinsa ja kaikkiaan heidän kokoelmansa karttui 207 veistoksella ja 97 maalauksella. Heidän kiinnostuksensa Italian taiteeseen aiheutti skandaalin. Lehdistö vaati pariskunnalle kieltoa tulla enää koskaan Italiaan, kun kävi ilmi, että he olivat ostaneet Tiepolon freskoja ja aikoivat siirtää ne Ranskaan. Kaikesta huolimatta seinät, joille freskot on maalattu saatiin siirettyä Pariisiin. Kun André kuoli, kävi Jaquemart oikeutta tämän sukua vastaan, että saisi haltuunsa pariskunnan kokoelman itselleen. Hän voitti oikeusjutun. Kun Jaquemart kuoli, hän oli määrännyt testamentissaan, että taidekokoelma asetetaan esille museoon. Pariskunnan nimeä kantanut museo avattiin vuonna 1913.
Kruununpuisto (kirja)
Kirjan tapahtumat sijoittuva 1900-luvun alkuun. Imatran Valtionhotelli on valmistunut hiljattain ja Imatralla vierailee runsaasti venäläisiä aatelisia sekä muita turisteja. Aivan toisenlaisessa maailmassa elävät Tornatorin tehdastyöläiset. Kaikki kuitenkin samalla tavalla ihastelevat Imatrankoskea ja sen voimaa, ja Vuoksella kalastavat niin ulkomailta tulleet herrat kuin paikalliset asukkaatkin.
Kirjan aloittamat tapahtumat saivat jatkoa syyskuussa 2006 ilmestyneessä Imatra-sarjan toisessa osassa Myrskyn edellä.
Kruununpuisto- ja Myrskyn edellä -romaaneihin perustuvan Kruununpuisto-nimisen näytelmän kantaesitys oli Teatteri Imatran kesäteatterissa 27. kesäkuuta 2007. Näytelmän dramatisoi Helena Anttonen, ja sen ohjasi Petteri Sallinen. Rooleissa olivat muun muassa Anu Hälvä (Julia Sorokina), Marjukka Halttunen (Lyyli Rampala, Kitty Brissac), Pekka Autiovuori (Boris Benois) ja Tarja Markus (Olga Kusevitski, sisäkkö Natalia).
Kirjan tapahtumapaikkoja ja henkilöitä
Tornatorin tehtaan johtaja Eugen Wolff on karkotettu maasta, koska hän oli johtamassa suomalaisten lähetystöä, joka vastusti venäläistämistoimia. Hänen poissa ollessaan tehtaasta vastaa apulaisjohtaja Olsson. Tornatorin tehdastyöläiset asuvat perheineen Ritikanrannassa. Tilaa ei ole runsaasti, mutta asuinkasarmi on uusi ja viihtyisä. Tornatorin puutarhurina toimii Nikolai Kuzmin. Hän on venäläissyntyinen, eikä hänen anoppinsa, Ruokolahdella asuva Lyyli Rampala, ole koskaan hyväksynyt että tytär nai ryssän. Nikolailla ja Elviira Kuzminalla on 15-vuotias tytär Anna Kristiina. Nikolain äiti, leskirouva Jekaterina Kuzmina, asuu Vuoksen rannalla suuressa keltaisessa talossa. Hänen naapurinaan on Abraham Hölttä, Varpasaaren kalastusmajan soutaja ja vartija.
Inkerinmaalla Tammikartanossa eletään aivan toisenlaista elämää. Kreivi Konstantin Benois ja hänen vaimonsa kreivitär Darja Benois suunnittelevat matkaa Imatralle. Matkan todelliset syyt pidetään useimmilta salassa. Kreivittären seuraneidiksi on palkattu helsinkiläinen Julia Sorokina, jonka täti Sofia on ollut Tammikartanossa töissä jo parina kesänä. Lähellä Tammikartanoa sijaitsee Osminon kartano, jossa asuvat Konstantin Benoisin yli 90-vuotiaat sedät Boris ja Leonid Benois sekä Leonidin vaimo Jevgenia. Kreivittären matka Imatralle kulkee Pietarin kautta. Siellä nuori Julia kohtaa suuriruhtinaita sekä itsensä Venäjän keisari Nikolai II:n. Keskustelun aiheeksi nousee useissa tilanteissa Suomen asema, varsinkin kun Helsingistä kantautuvat uutiset kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhasta. Isänmaallinen Julia uskaltautuu puolustamaan Suomea välillä hyvinkin kiivain sanoin.
Vesta (laulaja)
Varhainen elämä
Vesta varttui Vuosaaren kaupunginosassa Helsingissä. Hän on valmistunut ylioppilaaksi Kallion lukiosta syksyllä 2014.
Ura
Vesta julkaisi ensimmäisen omakustannekappaleensa, ”Varjo”, vuonna 2014, jonka myötä hän sai yhteistyösopimuksen VILD Musicin kanssa. Yhtiö julkaisi Vestan kolme ensimmäistä singleä, vuonna 2015 julkaistut ”Kevät” ja ”Anteeksi” -kappaleet sekä vuonna 2016 julkaistun ”Vielä1”-kappaleen. Omien singlejulkaisujensa lisäksi hän myös vieraili ennen debyyttialbumiaan muun muassa Töölön Ketterän, Kauriinmetsästäjien ja Pyhimyksen kappaleilla.
Huhtikuussa 2017 hän solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin alaisen Etenee Recordsin kanssa, jonka myötä hän alkoi työstää esikoisalbumiaan tuottaja Jori Sjöroosin kanssa. Yhteistyön ensimmäinen single, ”Sun katu”, julkaistiin 31. toukokuuta 2017. Esikoisalbumi Lohtulauseita julkaistiin 23. maaliskuuta 2018. Se nousi heti julkaisunsa jälkeen Suomen virallisen albumilistan kärkisijalle kolmeksi viikoksi.
Vesta perusti vuonna 2018 Vesta B Oy -nimisen yhtiön, jonka toimialana on Esittäviä taiteita palveleva toiminta. Hän on yhtiönsä toimitusjohtaja ja ainoa työntekijä.
Vesta palkittiin Soundi-lehden Master Of Pulpets -tulokaspalkinnolla vuonna 2017. Hänet palkittiin myös vuoden tulokas -palkinnolla Emma-gaalassa vuoden 2019 helmikuussa.
Vestan toisen studioalbumin ensimmäinen single ”Valonsäteet” julkaistiin toukokuussa 2020. Hänen toinen albuminsa, Uskon tulevaan, julkaistiin maaliskuussa 2022.
Carl Verheijen
pienoiskuva|Carl Verheijen Carl Eduard Verheijen (s. 26. toukokuuta 1975 Haag, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelija ja moninkertainen arvokisamitalisti. Hän on keskittynyt 5 000 ja 10 000 metrin matkoille, mutta menestyy myös yleiskilpailussa.
Vuonna 1997 Verheijen voitti universiadeissa Jeonjussa kultaa 5 000 ja 10 000 metrin matkoilta. Vuosituhannen alkuvuosista lähtien hän on kuulunut maailman huippuluistelijoiden joukkoon. Ensimmäiset kansainvälisten arvokisojen mitalinsa hän saavutti vuonna 2001 matkakohtaisissa MM-kisoissa Salt Lake Cityssä, missä hän voitti kultaa 10 000 metrillä ja saavutti vielä 5 000 metrillä hopeaa. 5 000 ja 10 000 metrin yhteisessä maailmancupissa hän sijoittui toiseksi. 2002 hän oli EM-kisoissa hopealla, Salt Lake Cityn olympialaisissa 5 000 metrillä kuudes ja samana vuonna yleisluistelijoiden MM-kisoissa neljäs. Pitkien matkojen maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi.
2003 Verheijen saavutti Berliinissä yksittäismatkojen MM-kisoista 10 000 metriltä hopeaa ja 5 000 metriltä pronssia. Samalla kaudella hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun 5 000 / 10 000 metrin matkalla. 2004 hän oli EM-kisoissa Heerenveenissä hopealla, yleiskilpailun MM-kisoissa Hamarissa pronssilla ja matkakohtaisissa MM-kisoissa Soulissa voitti kultaa 10 000 metrillä sekä hopeaa 5 000 metrillä. 5 000 m / 10 000 m -maailmancupissa hän oli toinen ja 1 500 metrin maailmancupissa neljäs. Vuonna 2005 hän saavutti EM-pronssia Heerenveenistä, oli yleisluistelijoiden MM-kisoissa Moskovassa neljäs ja saavutti yksittäismatkojen MM-kisoissa Inzellissä joukkuetakaa-ajokullan lisäksi 5 000 metrillä pronssia ja kymppitonnilla hopeaa. Pitkien matkojen maailmancupissa hän oli neljäs.
Vuonna 2006 Verheijen oli EM-kisoissa yhdeksäs. Torinon olympialaisista hän saavutti pronssia 10 000 metriltä ja joukkuetakaa-ajosta ja oli 5 000 metrillä neljäs. 5 000 ja 10 000 metrin maailmancupissa hän oli kolmas. 2007 hän sijoittui pronssille yleisluistelun EM- ja MM-kisoissa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Salt Lake Cityssä hän saavutti kultaa joukkuetakaa-ajossa, hopeaa 10 000 metrillä ja pronssia 5 000 metrillä. 5 000 ja 10 000 metrin maailmancupissa hän sijoittui toiseksi. Vuonna 2008 Verheijen oli yleisluistelun MM-kilpailuissa yhdeksäs ja matkakohtaisissa kisoissa 5 000 metrillä neljäs. 2009 hän sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai kultaa joukkuetakaa-ajossa ja sijoittui 10 000 metrillä neljänneksi. 5 000 ja 10 000 metrin maailmancupissa hän oli neljäs.
Maailmancupin osakilpailuvoittoja Verheijen on saavuttanut urallaan seitsemän kappaletta. Alankomaiden mestaruuskilpailuista hänellä on kaikkiaan 22 mitalia, joista kultaisia neljä. 21. maaliskuuta 1998 Calgaryssä hän teki silloisen pienen yleiskilpailun maailmanennätyksen 153,767, ja 4. joulukuuta 2005 Heerenveenissä 10 000 metrin maailmanennätyksen 12.57,92, joka sekin on sittemmin rikottu. Verheijen on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa S.V. Eemlanddia. Verheijenin isä Eddy Verheijen oli aikoinaan kansallisen tason pikaluistelija.
Silvinha
Silvia Andrea ”Silvinha” Santos Luz (s. 5. maaliskuuta 1975 Araçatuba) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, olympiamitalisti ja Amerikan mestari. Hän oli kilpaurallaan 173 cm pitkä ja painoi 66 kg.
Silvinha kuului hopeaa voittaneeseen Brasilian maajoukkueeseen Atlantan olympialaisissa, ja neljä vuotta myöhemmin Sydneyn olympiakisoissa hän ylsi joukkueineen pronssille. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli mukana kahdesti vuosina 1998 ja 2002. Saksassa 1998 Brasilia sijoittui neljänneksi ja Kiinassa 2002 seitsemänneksi. Silvinha voitti mitaleita myös Amerikan-mestaruuskilpailuista, Pan-Amerikan kisoista ja Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista. Seuratasolla hän voitti muun muassa Brasilian mestaruuden vuosina 1998 ja 2000 sekä Brasilian cup-mestaruuden vuosina 1994, 1995 ja 1997.
Newfoundland Growlers
Newfoundland Growlers on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin St. John’sin kaupungista, Newfoundland ja Labradorin provinssista. Joukkue pelaa ECHL-liigaa ja toimii yhteistyöseurana NHL-liigassa pelaavalle Toronto Maple Leafsille ja AHL:ssä pelaavalle Toronto Marliesille.
Joukkue kaudella 2023–2024
(Tilanne 10. elokuuta 2023)
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Chevrolet S-10
Chevrolet S-10 on pieni lava-auto, jota Chevrolet valmistaa Brasiliassa ja Kanadassa. Autoa valmistettiin Pohjois-Amerikan markkinoille vuosina 1982–2004. GMC myi samaa autoa nimellä GMC S-15 ja myöhemmin GMC Sonoma.
Nykyään S-10:tä myydään vain Brasiliassa.
Uppopallo
Uppopallo on kolmiulotteisuutensa takia hyvin taktinen peli. Sekä pallo että vastustaja voi tulla mistä suunnasta tahansa. Normaalien suuntien – eteen, taakse, oikealle ja vasempaan – lisäksi uppopallossa voi käyttää myös ylös- ja alas-suuntia.
Koska peli tapahtuu pääosin pinnan alla, on pelissä hyvin paljon taktista merkitystä sillä, milloin pelaaja sukeltaa. Jossain vaiheessa tulee tarve kuitenkin tulla takaisin pintaan hengittämään.
Vaikka peli on hyvin fyysinen, tapahtuu siinä harvoin loukkaantumisia.
Pelikenttä
Altaan syvyys vaihtelee 3,5:stä 5 metriin. Kenttä on leveydeltään 8–12 ja pituudeltaan 12–18 metriä. Altaan reunalla ovat vaihtoalueet penkkeineen ja jäähypenkit. Maatuomari ja kaksi vesituomaria ohjaavat peliä vedessä kuuluvan summerin ja käsimerkkien avulla. Toinen vesituomareista käyttää paineilmalaitteita ja tarkkailee peliä altaan pohjasta. Maatuomarin apuna ovat kirjurit, ajanottaja ja vaihtojen valvoja.
Maali ja pallo
Uppopallomaaleina on kaksi tukevaa metallikoria, jotka ovat altaan pohjassa seinää vasten, keskellä kumpaakin päätyä. Maalin korkeus on 450 mm ja pehmustetun yläosan halkaisija 400 mm.
Pallo on mustavalkoinen tai kokopunainen, suolavedellä täytetty muovipallo. Näin pallo saadaan vettä raskaammaksi ja uppoavaksi. Pallon uppoamisnopeus on noin metri sekunnissa. Pallon ympärysmitta on 530 mm miehillä ja 500 mm naisilla eli se on vähän keilapalloa pienempi.
Peliaika
Peliaika normaalin pituisessa ottelussa on 2x15 minuuttia tehokasta peliaikaa. Erien välissä on 5 minuutin tauko. Tällöin joukkueet myös vaihtavat puolia. Jäähyn pituus on 2 minuuttia. Kummallakin joukkueella on oikeus yhteen minuutin mittaiseen aikalisään ottelua kohden.
Pelin aloitus
Ottelun alkaessa pallo on altaan pohjassa keskellä pelikenttää. Kummankin joukkueen tulee tällöin olla korilinjalla vedessä, ainakin toinen käsi seinää koskettaen. Vaihtopelaajat istuvat vaihtopenkillä. Maatuomari käynnistää pelin pitkällä jatkuvalla äänimerkillä; samalla käynnistyy pelikello. Joukkueet sukeltavat kohti palloa, ja kamppailu pelin voitosta alkaa.
Pelin kulku
Pelaajat ovat vesivuorollaan altaassa 1–2 minuuttia tehden noin 10–40 sekunnin sukelluksia. Välillä käydään pinnassa täyttämässä keuhkot ja sukelletaan takaisin sopivaan kohtaan. Pinnassa snorkkelin kautta hengittäminen sallii pelin seuraamisen koko ajan. Palloa kuljetetaan ja syötellään pelaajalta toiselle edeten kohti vastustajan koria. Tavoitteena on työntää pallo vastustajan koriin.
Vastustajan ohittaminen kolmiulotteisessa elementissä on yhteisvoimin helppoa, mutta korin teko onkin jo vaikeampaa. Ylivoimatilanteet ovat tässäkin lajissa maalivahdin painajaisia.
Pelaajien tehtävät
Hyvä pelaaja pystyy tarvittaessa pelaamaan kaikkia pelipaikkoja. Hyökkääjä joutuu myös puolustamaan ja puolustaja hyökkäämään. Kaikki pelaajat joutuvat tarvittaessa täyttämään maalivahdinkin paikan. Tästä huolimatta pelaajat erikoistuvat eri tehtäviin: maalivahdeiksi, puolustajiksi tai hyökkääjiksi. Uppopallokentässäkin on vasen ja oikea puoli, joten on myös oikea ja vasen laitahyökkääjä, vastaavat puolustajat, keskushyökkääjä ja maalivahti. Käytännössä kuitenkin maalivahti ja keskushyökkääjä pelaavat samaa paikkaa: puolustettaessa on kaksi maalivahtia ja hyökättäessä on kaksi keskushyökkääjää, jolloin nämä pelaajat ovat vuorotellen pohjassa, koska ilma kuitenkin loppuu kesken. Joukkueessa on kaksi kentällistä, joten lähes jokaisella kenttäpelaajalla on vaihtomies. Maalivahtipaikkaa pyöritetään tavallisesti kolmella pelaajalla, joista yksi on vuorollaan vaihdossa.
Kielletyt asiat
Pelissä on kiellettyä hyökätä varusteita vastaan. Kiellettyä on myös potkaista, lyödä tai kuristaa vastustajaa. Pallottoman pelaajan taklaaminen tai kiinnipitäminen ei ole sallittua. Korin saa peittää ainoastaan vartalolla, eikä koriin saa tarttua. Ainoastaan pallonhaltijaan saa tarttua pallon riistämiseksi ja pallonhaltija saa tarttua pallottomaan pelaajaan. Kun pallo irtoaa, on pelaaja päästettävä heti irti. Jälkipelistä rangaistaan. Palloa ei saa kuljettaa tai heittää vedenpinnan yläpuolella.
Pelivarusteet
Jokaisella pelaajalla on varusteinaan perusvälineet, joihin kuuluvat maski, snorkkeli, korvasuoja ja räpylät. Miehillä on myös alapääsuoja. Näiden lisäksi joukkueilla on valkoiset uima-asut ja lakit tai siniset uima-asut, lakit ja rannenauhat sen mukaisesti kummalla puolella he pelaavat.
Maski
Hyvässä maskissa on lämpökarkaistu lasi, jolloin ei tarvitse pelätä mahdollisen rikkoutumisen myötä syntyviä sirpaleita. Maskissa pitää olla mahdollisimman laaja näkökenttä, ja sen ilmatilavuuden pitää käyttömukavuuden takia olla mahdollisimman pieni. Yleensä on kuitenkin syytä kiinnittää huomiota lähinnä ilmatilavuuteen – näkökenttää saa laajennetuksi nopeasti päätä hieman kääntämällä. Maskin tiiviys on ehdottomasti sen tärkein ominaisuus. Niitä valmistetaankin runsaasti erilaisia malleja, joista jokainen sovittamalla löytää juuri omiin kasvonmuotoihinsa tiiviisti istuvan maskin.
Silmälasien tarvitsija voi käyttää piilolaseja (mieluummin halpoja kertakäyttöisiä sen varalta, että ne vedessä pääsisivät huuhtoutumaan karkuun). Joihinkin maskeihin on myös mahdollista saada optisesti hiotut linssit.
Snorkkeli
Snorkkeli on yksinkertainen putki, joka kiinnitetään maskin remmiin; siinä on hampaiden väliin asetettava suukappale. Snorkkelin tulisi olla halkaisijaltaan riittävän suuri ja toisaalta pituudeltaan riittävän pieni, jotta putkessa vaihtumatta jäänyt ilmamäärä olisi mahdollisimman pieni. Samalla snorkkelin tyhjennys onnistuu nopeammin kuten myös ilmanotto.
Mikäli snorkkeli on liian pitkä, kuten usein on, voidaan se katkaista esimerkiksi veitsellä hieman lyhyemmäksi. Tässä on kuitenkin syytä olla tarkkana, jotta ei katkaisisi snorkkeliaan liian lyhyeksi. Katkaisukohdan reunat tulisi hioa tai leikata hieman pyöreämmiksi. Snorkkeli ei saisi olla myöskään liian kova, jotta sillä ei vahingossa keihästettäisi kanssapelaajia. Tämä voidaan testata puristamalla sormilla snorkkelin pää lyttyyn.
Räpylät
Räpylöinä käytetään uppopallossa yleensä umpikantaräpylöitä, koska ne ovat kevyemmät eikä niissä ole turhaan solkia, jotka jouduttaisiin suojaamaan. Lisäksi ne ovat usein halvemmat kuin avokantaräpylät.
Räpylöitä on saatavilla sekä pehmeämpiä että jäykempiä versioita, joista valitaan omaan jalkaan ja omalle potkulle sopivat. Kannattaakin, mikäli se on vain mahdollista, pyrkiä testaamaan räpylän soveltuvuus itselleen ennen sen hankkimista.
Lakki
Lakkeja on siis sinisiä sekä valkoisia; niissä tulee sääntöjen mukaan olla korvasuojat ja pelinumero. Yleisen harhaluulon vastaisesti korvasuojus ei estä paineenvaihtelujen tuntemista. Todellisuudessa suojus on estämässä korvalehden repeämistä. Se suojaa myös tärykalvojen puhkeamisen mahdollisissa kontaktitilanteissa. Virallisissa otteluissa joukkueessa ei saa olla kahta samannumeroista pelaajaa.
Muut varusteet
Muita varusteita, joita uppopallossa voidaan käyttää, ovat hammassuojat sekä miehillä alasuojat.
Hammassuojina käytetään ainoastaan ylähampaita suojaavia malleja – sellaiset eivät häiritse hengitystä. Jotkut pelaajat eivät käytä hammassuojia, koska kokevat niiden yhdessä snorkkelin kanssa täyttävän suun liiaksi.
Alasuojiksi käyvät mitkä tahansa esimerkiksi jääkiekossa käytettävät alasuojat. Jotkut pelaajat pitävät mukavampana vaihtoehtona jääkiekkomaalivahtienkin käyttämää hieman pidempää mallia, mutta yleensä tähän ei ole tarvetta.
Aiheesta muualla
Suomen virallinen uppopallosivusto Sukeltajaliitto ry
https://www.facebook.com/uppopallonaiset/
Jay DeMerit
thumb|200px|Jay DeMerit
Jay DeMerit (s. 4. joulukuuta 1979 Green Bay, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelasi usean vuoden ajan muun muassa Englannin Valioliigassakin pelanneen Watfordin joukkueessa.
DeMerit aloitti uransa lukiotasolla Yhdysvalloissa ja harrasti myös koripalloa ja yleisurheilua. Sitten hän pelasi NCAA-yliopistosarjassa University of Illinois at Chicagon joukkueessa. Ura jatkui Chicago Fire reservijoukkueessa ja sieltä hän siirtyi Englantiin. Northwood FC:n kautta hän päätyi koeajalle Watfordiin, josta hänelle tarjottiin kolmen vuoden sopimus.
21. toukokuuta 2006 Demerit teki voittomaalin Valioliigan nousukarsintojen finaalissa, ja hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Maali varmisti Watfordin nousun Valioliigaan.
DeMerit pelasi Yhdysvaltain maajoukkueessa 25 ottelua vuosina 2007–2011.
Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée
Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée oli ranskalainen telakkateollisuusyritys. Philip Taylor perusti vuonna 1853 yrityksen nimellä Société des Forges et Chantiers de la Méditerranée, joka vuonna 1856 muodosti Armand Béhicin perustamana Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée -osakeyhtiön. Yhtiöllä oli telakat La Seyne-sur-Merissä lähellä Toulonia ja Gravillessa, joka nykyisin kuuluu Le Havreen. Yhtiön ajauduttua selvitystilaan 1966 se sulautui Constructions industrielles de la Méditerranéehen.
Yhtiö valmisti toisen maailmansodan aikana lisäksi panssarivaunuja, joista tunnetuimmat olivat FCM 2C ja FCM 36.
We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll
We Sold Our Soul for Rock 'n' Roll on englantilaisen heavy metal -yhtye Black Sabbathin vuoden 1975 joulukuussa (Pohjois-Amerikassa helmikuussa 1976) julkaistu ensimmäinen tupla-kokoelmalevy. Se on myynyt Pohjois-Amerikassa tuplaplatinaa ja Britanniassa hopealevyn arvoisesti.
Tietoa albumista
Albumi julkaistiin mustalla kannella, jossa yhtyeen ja albumin nimet lukivat punaisella tekstillä. Tekstin s-kirjaimet oli tehty "salama"-tyylillä ja valkoisella värillä. Alkuperäis-painos oli mattapintainen ja sisällä oli liite, jossa oli kuvia yhtyeestä. Sisäkannessa oli myös kuva ruumisarkussa makaavasta naisesta, jolla on risti kädessään. Tämä kuva oli NEMS:in kasettiversion etukantena.
Julkaisunsa aikaan levy pääsi Ison-Britannian listan 35. sijalle ja Yhdysvaltain Billboard-listalla 48. sijalle. Se on saanut pääasiassa positiivisia arvosteluja: Allmusic.com-sivuston kriitikko kirjoittaa albumin olevan "hyvä kattaus Osbournen ajan Sabbathista" ja Rolling Stone-lehden albumiopas antaa albumille 4 tähteä ja kertoo levyn olevan "hyvää ajanvietettä koko viikonlopuksi".
Albumin eri painokset
Albumin kappaleiden määrä on vaihdellut vuosien aikana eri painoksista riippuen. Kaikki alkuperäiset NEMS:in ja Warner Brosin vinyylipainokset eivät sisältäneet "Wicked World"-kappaletta, vaikka se oli albumin kannen kappalelistauksessa. NEMS:in kasettiversiosta ja Vertigon Euroopan vinyylipainoksista kappale löytyy, kuten myös NEMS:in vuoden 1983 sekä Castlen Raw Power-merkin vuoden 1986 uusinta-vinyylipainoksista. Joistain myöhemmistä painoksista on myös editoitu pois "N.I.B."-kappaletta edeltävä basso-soolo ("Bassically"), joka löytyy alkuperäisiltä painoksilta.
Osa albumin ensimmäisistä CD-painoksista julkaistiin yhden CD:n versioina. Raw Power-merkin vuoden 1986 yhden CD:n versio sisältää kappaleiden editointia, kun "Warning" on editoitu n. 4-minuuttiseksi ja "Children of the Grave"-kappaleesta on erikoisesti jäljellä vain n. 50:n sekunnin mittainen loppu-outro ("The Haunting"). Painoksesta puuttui "Wicked World" ja se sisälsi punaisen version kannesta. Castlen vuoden 1990 CD-painos käyttää samaa muunnosta, paitsi alkuperäisillä kansiväreillä. Pohjois-Amerikassa 1980-luvun lopulla julkaistuista yhden CD:n versioista sekä myös Vertigon painoksesta otettiin pois kappaleet "Warning", "Wicked World" ja "Laguna Sunrise". Amerikkalaisen Creative Soundsin vuoden 1987 CD-versio oli tupla-CD ja se sisälsi kaikki alkuperäis-version kappaleet (mukaan lukien "Wicked World"), tosin erilaisella kannella varustettuna. Vuonna 1998 ja 2004 julkaistut remasteroidut versiot ovat tupla-CD:itä ja sisältävät kaikki alkuperäisversion kappaleet (myös "Wicked World"). NEMS:in ja Earmarkin vuoden 1998 vinyyli-uusintapainokset eivät sisällä "Wicked World"ia.
LP 1
A-puoli
Richard Scarryn touhukas maailma
Richard Scarryn touhukas maailma on kanadalaisen CINAR Animationin tuottama animaatiosarja, joka perustuu yhdysvaltalaisen lastenkirjailijan ja kuvittajan Richard Scarryn kirjasarjaan. Sarjan jaksot animoitiin korealaisella Hanho Heung-Up-studiolla.
We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll
LP 1
B-puoli
LP 2
A-puoli
Richard Scarryn touhukas maailma
Sarjan 65 jaksoa sisältävät aina kolme tarinaa, joista yksi tarina sijoittuu Touhulan ulkopuolelle, missä Mato Matalan kanssa tutustutaan eri maiden kulttuuriin ja elämään. Jaksoissa on myös kaksi laulunumeroa "Kuvittele!" ja "Varo vaaraa!".
We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll
LP 2
B-puoli
Richard Scarryn touhukas maailma
Sarjan hahmoja
Listassa on vain osa sarjassa esiintyvistä hahmoista.
Sarjan suomenkielisiä näyttelijöitä
Useat näyttelijät esittävät myös paljon muita rooleja.
Suomenkielinen toteutus
Tuotantoryhmä vaihteelee eri jaksoissa.
Forges et Chantiers de la Gironde
Forges et Chantiers de la Gironde oli ranskalainen laivanrakennusyritys Lormontissa lähellä Bordeauxia Gironden estuaarissa. Yritys perustettiin nimellä Usine de construction navale Chaigneau et Bihon, joka nimettiin myöhemmin Chantiers et Ateliers de la Gironde S.A. Ets Schneider ennen kuin nimi vaihdettiin Forges et Chantiers de la Girondeksi. Yrityksen nimeksi vaihtui myöhemmin Construction Navale de Bordeaux.
Edmundo
Edmundo Alves de Souza Neto (s. 2. huhtikuuta 1971 Niterói) on brasilialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä ja pelinumero 7. Hän on pelannut maajoukkuessa 36 ottelua ja tehnyt niissä 12 maalia.
Saavutukset
Maajoukkue
Seurat
Naishallitus
Historia
Aristofaneen Naishallituksen kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla vuonna 392 tai 391 eaa. Se oli Aristofaneen myöhäistuotantoa ja muistuttaa monin tavoin tämän aiemmin kirjoittamaa komediaa Lysistrate. Näytelmä kirjoitettiin sen jälkeen, kun Ateena oli hävinnyt peloponnesolaissodan ja kokenyt lyhyen tyrannian kauden, minkä seurauksena Ateenan suuruden aika oli jo mennyttä.
Sisältö
Naishallitus edustaa tyyliltään ja rakenteeltaan niin kutsuttua keskimmäistä komediaa, joka oli siirtymävaihetta vanhasta uuteen komediaan. Näytelmä on Aristofaneen lyhin, ja koostuu runosäkeestä.
Juoni
Näytelmä alkaa sillä, että Praksagora, ateenalainen nainen, astuu ulos kodistaan kadulle ennen aamunkoittoa. Hänellä on valeparta ja miehen vaatteet, ja hän kantaa kävelykeppiä ja lyhtyä. Ateenalaisten naisten muodostama kuoro (khoros) saapuu yksi kerrallaan, ja kaikki sen jäsenet ovat pukeutuneet samalla tavalla. Näyttääkseen uskottavammilta, osa naisista on antanut ihonsa tummua ja lakannut poistamasta ihokarvojaan, jotta näyttäisivät miehekkäämmiltä. Yksi naisista tuo mukanaan korillisen lankaa saadakseen tehtyä jotain hyödyllistä sillä aikaa kun muita vielä odotellaan, mutta Praksagora kurittaa tätä, sillä se paljastaisi naiset.
Paljastuu, että naiset ovat menossa Ateenan ekklesiaan eli kansankokoukseen. Praksagora yrittää saada naiset koolle ja turhautuu siitä, etteivät nämä osaa esittää miehiä tarpeeksi hyvin: Osa vannoo Demeterin ja Persefonen nimiin Apollonin sijasta, osa puhuttelee toisiaan rouviksi, ja osa valittaa naamioitumisen vaikeutta ja janoaan. Praksagora katsoo olevansa ainoa, joka on kyvykäs puhumaan kokouksessa. Puheessaan hän aikoo syyttää kaupungin johtoa korruptoituneiksi, itsekkäiksi ja epäisänmaallisiksi sotatoimiensa ja yhteisten varojen kavaltamisen vuoksi. Hän aikoo ehdottaa, että miehet luovuttavat hallintavallan naisille, ”sillä annammehan kotonakin päätäntävallan ja vastuun taloudesta heille”. Hän myös esittää, että naiset ovat parempia kuin miehet, koska he ovat kovia tekemään töitä, pitävät kiinni perinteistä eivätkä välitä turhista uutuuksista. Praksagora tekee muihin naisiin vaikutuksen retorisilla kyvyillään, ja tämä sanoo, että oppi puhetaitonsa kuuntelemalla reettoreita asuessaan miehensä kanssa Pnyksillä, jossa kansankokoukset pidetään. Naiset keskustelevat siitä, kuinka hoitaisivat miesten vastustuksen sekä opettelevat käsiäänestyksen järjestämistä, ennen kuin lähtevät kansankokoukseen heti aamunkoitteessa ehtiäkseen ensimmäisinä, jotta saavat palkan ja muonituksen (kansankokouksessa maksettiin palkkaa vain ensimmäisille paikalle tulleille tiettyyn rajaan saakka).
Praksagoran aviomies Blepyros astuu ulos talostaan pukeutuneena Praksagoran yöasuun ja tohveleihin. Hän on vanha ja haluaisi huussiin, mutta ei löytänyt omia vaatteitaan. Kadulla hän törmää naapuriinsa, ja kummatkin miehet tajuavat, että heidän vaimonsa ja vaatteensa ovat kateissa. Khremes saapuu kansankokouksesta ja selittää miehille, ettei saanut palkkaa, koska paikalle ilmaantui paljon ”kalpeanaamaisia suutareita”, millä viittaa miehiksi luulemiinsa naisiin. Hän kertoo tapahtumista ja Praksagoraan puheesta. Hän sanoo, että puhuja vaikutti ”kauniilta nuorelta mieheltä”, joka sanoi, että naiset ovat parempia pitämään salaisuudet, palauttamaan lainatut esineet ilman huijausta, eivätkä he toimi syyttäjinä tai yritä kukistaa demokratiaa. Blepyros on kaikesta samaa mieltä.
Naisten kuoro astuu näyttämölle, yhä miehiksi pukeutuneena. Naiset ovat kotimatkalla kansankokouksesta ja yrittävät olla herättämättä huomiota. Blepyros syyttää Praksagoraa rakastajan luona käymisestä, kun saa tämän kiinni palauttamassa vaatteitaan. Praksagora sanoo vain auttaneensa ystäväänsä, ja tarvinneensa miehensä vaatteita, koska hänen oli kylmä. Hän teeskentelee hämmästynyttä kuullessaan, että kansankokous oli päättänyt antaa vallan naisille, mutta sanoo sitten päätöksen olleen viisas. Tämän jälkeen hän selittää uuden hallinnon perusperiaatteet miehelleen. Hän ehdottaa, että kaikki yksityisomistus kielletään, kaikille maksetaan sama palkka ja kaikki tulevat elämään samantasoista elämää. Ihmiset eivät enää tarvitsisi omaa varallisuutta, sillä kaikki maksettaisiin yhteisestä kassasta. Hän sanoo myös, että miehet ja naiset olisivat nyt vapaita makaamaan kenen kanssa haluavat, kunhan makaavat ensin rumempien ja sitten vasta kauniimpien kanssa. Koska lapset eivät enää tietäisi isiään, vanhempien vastuu jaettaisiin myös kaikille. Järjestelmä poistaisi myös velat ja niihin liittyvät oikeudenkäynnit, sekä varkaudet, koska kaikki saisivat kyllikseen. Taloista poistettaisiin sisäseinät, niin että kaikki eläisivät yhdessä, ja oikeustalot ja pylväshallit muutettaisiin yhteisruokaloiksi.
Seuraavassa kohtauksessa Blepyroksen naapuri asettelee omaisuuttaan talonsa edustalle jaettavaksi yhteiseksi. Tällöin paikalle saapuu Itsekäs, joka sanoo naapuria hölmöksi, kun tämä seuraa uusia lakeja. Itse hän aikoisi odottaa varmistuaakseen, että lait todella astuvat voimaan, ennen kuin luopuisi omaisuudestaan. Kaupungin airut saapuu, ja kutsuu ihmisiä yhteiselle juhla-aterialle. Naapuri sanoo, ettei Itsekäs ole oikeutettu osallistumaan, koska ei ole luopunut yksityisomaisuudestaan. Itsekäs ilmoittaa kuitenkin sekä pitävänsä omaisuutensa että osallistuvansa ilmaiselle aterialle. Seuraavassa kohtauksessa tyttö ja poika ovat tapaamassa toisiaan, kun paikalle saapuu vanha nainen, joka keskeyttää nuoret ja vaatii uusien lakien perusteella poikaa itselleen ensimmäisenä. Kun tyttö ja nainen riitelevät pojasta, kaksi muuta vanhaa naista raahaavat pojan pois vasten tämän tahtoa.
Viimeisessä kohtauksessa juopunut neito ylistää thasoslaista viiniä ja uusia lakeja. Hän on etsimässä Blepyrosta hakeakseen tämän juhliin Praksagoran pyynnöstä. Blepyros tuleekin vastaan, ja on jo menossa juhliin tyttö kummassakin kainalossaan. Kaikki poistuvat juhliin kuoron laulaessa siitä, miten yltäkylläiset juhlat tulevatkaan olemaan; siellä kaikki pääsevät syömään lopado­temakho­selakho­galeo­kranio­leipsano­drim­ypo­trimmato­silfio­karabo­melito­katakekhy­meno­kikhl­epi­kossyfo­fatto­perister­alektryon­opto­kefallio­kinklo­peleio­lagoio­siraio­bafe­tragano­pterygonia (kyseinen kuvitteellinen ruokalaji on pisin kirjallisuudessa esiintyvä sana).
Tulkintoja
Naisten näytelmässä esittämä hallintomalli, jossa ei ole yksityisomaisuutta ja kaikki on yhteistä, on käytännössä kommunistinen. On arveltu, että Platon olisi näytelmän kirjoittamisen aikoihin jo esittänyt suullisessa muodossa ainakin osan Valtiossa esittämistään ihannevaltiota koskevista ajatuksistaan, ja Aristofanes saattaa tehdä pilkkaa niistä. Toinen pilkan kohde on ilmiselvästi ajatus naisten osallistumisesta politiikkaan; antiikin kreikkalaisille miehille ajatus ”kansankokoukseen osallistuvista naisista” olisi ollut ilmeinen oksymoron. Näytelmässä miesten ja naisten sukupuoliroolit käännetään nurin päin, mutta tätä ei ole tarkoitettu feministiseksi ajatukseksi, vaan ennen kaikkea kuvaamaan sitä huonoa tilaa, johon Ateenan politiikka oli ajautunut.
The Moth (vuoden 1917 elokuva)
The Moth on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut Edward Josén ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien. The Moth kertoo hemmotellusta perijättärestä, jolla on pettävä aviomies.
The Mothin käsikirjoituksen laativat John B. Clymer ja Harry O. Hoyt William Dana Orcuttin samannimisen romaanin (1912) pohjalta. Elokuvan tuotti Joseph M. Schenck, ja sen tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation. The Moth sai Yhdysvaltain ensi-iltansa lokakuussa vuonna 1917. Elokuvan levittäjänä oli Select Pictures Corporation. The Moth on osittain kadonnut elokuva; elokuvan kahta säilynyttä kelaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa.
Yōji Yamada
Yōji Yamada (s. 13. syyskuuta 1931) on japanilainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten kymmeniä osia käsittämään kasvaneesta Tora-san-sarjasta, jossa pääosan esittäjänä oli Kiyoshi Atsumi.
Yamada on voittanut useita Japanin akatemian palkintoja. Hän oli vuonna 2003 ehdolla myös parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Merinahkakilpikonna
Merinahkakilpikonna (Dermochelys coriacea) on nahkakilpikonnien heimon (Dermochelyidae) ainoa jäljellä oleva laji. Nahkakilpikonnat ja merikilpikonnat (Cheloniidae) kuuluvat samaan Chelonioidea-yläheimoon, ja ne ovat ainoat elossa olevat meressä elävät kilpikonnat. Merinahkakilpikonna on vaarantunut. Merinahkakilpikonna voi nopean aineenvaihduntansa ansiosta pitää ruumiinlämpönsä jopa 18 astetta ympäröivän veden lämpötilaa ylempänä, kun muut kilpikonnat ovat matelijoina vaihtolämpöisiä.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|Merinahkakilpikonnan luuranko vatsapuolelta katsottuna Merinahkakilpikonna on suurin nykyisistä kilpikonnalajeista. Naaras on 160 senttiä pitkä ja painaa 300–600 kiloa, koiras on isompi, jopa 250 senttiä pitkä ja voi painaa jopa yli 900 kiloa. Merinahkakilpikonnan selkäkilpi koostuu pienten luulevyjen mosaiikista, jota peittää nahkamainen iho. Selkäkilpi ei ole kiinnittynyt selkärankaan tai kylkiluihin kuten varsinaisilla merikilpikonnilla. Vatsakilvessä on neljä luusauvaa, jotka muodostavat soikean kehän. Merinahkakilpikonnan selässä kulkee seitsemän pykälikästä pitkittäisharjannetta, mistä laji onkin helppo tunnistaa. Selkäkilven pohjaväritys on mustahko, ja sitä kirjovat tiheässä olevat valkeahkot ja vaaleanpunertavat täplät. Vatsapuoli on valkoinen ja mustapilkkuinen. Merinahkakilpikonnan eturaajat ovat pitkät.
Luettelo vuosipäivistä
Katso myös
Hierdie dag in die geskiedenis احداث ومناسبات Исторически годишнини Calendari d'esdeveniments Rhestr holl dyddiau Historiske begivenheder Historische Jahrestage Aasta päevad List of historical anniversaries Calendario de aniversarios Tagoj Urteko egutegi Søguligar hendingar Deiskema 366일 Anniversarios historic Allir dagar ársins לוח אירועים שנתי Történelmi évfordulók listája 365 dagenschema 365日 Historiske datoer Calendièr d'eveniments Kalendarium dzień po dniu Lista de dias do ano Месяцеслов Seznam zgodovinskih obletnic Дневни календар Lista över datum آج کا دن Список всіх днів 366 djoûs 歷史上的今天 历史上的今天
Merinahkakilpikonna
Levinneisyys ja elinympäristö
Merinahkakilpikonna on maailman laajimmalle levinnein matelijalaji, ja sitä tavataan trooppisista meristä aina subarktisiin meriin. Pesimäaikaa lukuun ottamatta merinahkakilpikonnat elävät avomerellä Atlantilla, Intian valtameressä sekä Tyynellämerellä.
Elintavat
pienoiskuva|vasen|Vastakuoriutuneita poikasia matkalla mereen Merinahkakilpikonnat ovat maailman syvimmälle sukeltavia matelijoita. Eräs yksilö sukelsi 1230 metrin syvyyten.
Black Thought
Tarik Luqmaan Trotter (s. 3. lokakuuta 1973 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat), taiteilijanimi: Black Thought, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä sekä yhdysvaltalaisen hip hop -ryhmä The Rootsin keulahahmo ja toinen perustaja. Allmusic-sivuston mukaan häntä pidetään laajalti yhtenä aikansa taitavimmista, terävimmistä ja tuotteiliaimmista rap-artisteista. Hänen lyriikoidensa ominaispiirteitä ovat monitavuiset riimit, monimutkaisuus, kaksiselitteisyys ja poliittisuus. Hän on yksi The Tonight Show Starring Jimmy Fallon -keskusteluohjelman esiintyjistä. thumb|Black Thought [[Hampurissa, Saksassa vuonna 1999.]]
Merinahkakilpikonna
Ravinto
Merinahkakilpikonnat syövät lähes yksinomaan meduusoja. Yksi ainoa yksilö voi syödä jopa 200 litran edestä meduusoja päivittäin. Aikuisilla merinahkakilpikonnilla ei ole luontaisia vihollisia, mutta noin 90% merinahkakilpikonnista kuolee kuoriutumispäivänään, sillä monet linnut, maapetoeläimet ja petokalat syövät vastakuoriutuneita poikasia.
Black Thought
Yksityiselämä
Black Thought ja hänen vaimonsa Michelle menivät naimisiin vuonna 2010. Hänellä on neljä poikaa ja yksi tytär.
Merinahkakilpikonna
Lisääntyminen
Merinahkakilpikonnien tärkeimmät pesimäalueet ovat Surinamessa, Ranskan Guyanassa, Meksikossa, Costa Ricassa ja Gabonissa. Nicaraguassa, Panamassa ja Guatemalassa on myös pesimärantoja. Ne ilmaantuvat näille rannoille yleensä öisin, kaivavat pienen kuopan hiekkaan ja munivat sinne 50-160 pyöreää munaa. Ennen palaamistaan takaisin mereen kilpikonnat peittävät munat. Reilun kahden kuukauden kuluttua poikaset kuoriutuvat ja pyrkivät heti veteen.
Edwin Scrymgeour
pienoiskuva|Edwin Scrymgeour vuonna 1923.Edwin Scrymgeour (1866-1947) oli skotlantilainen poliitikko, joka toimi Ison-Britannian parlamentin alahuoneessa Dundeen edustajana vuosina 1922-1931. Hän voitti paikan täydennysvaaleissa Winston Churchillilta. Hänen tärkein poliittinen teemansa oli kieltolaki.