cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauhava
Tapahtumat
Aprillipäivän aikoihin Kauhavan Kortesjärvellä järjestetään Valehtelun Suomen mestaruuskilpailut. Powerparkin ja LSK Business Parkin alueella järjestetään runsaasti tapahtumia mm. FHRA kiihdytyskilpailuja, Power Truck Show sekä erilaiset messut ja harrastealojen tapahtumat. Perinteisiä kesätapahtumia ovat Puukkofestivaalit ja Härmälääset Häjyylyt, PowerParkin juhannus ja Nordic King.
Herättäjäjuhlat järjestettiin Kauhavalla vuonna 2021.
Nähtävyydet
pienoiskuva|225px|[[Kauhavan kirkko on Josef Stenbäckin suunnittelema.]]
Ruoka
Kauhavan pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla lihavelli, jossa on sianlihaa, herneitä, porkkanaa, ohraryynejä ja leipäjuuston paloja.
Urheilu
Pentti Nikula hyppäsi seiväshypyn maailmanennätyksen Kauhavalla vuonna 1962. Taistelulaji Han Moo Don alkukotina pidetään Kauhavaa.
Alahärmään PowerParkin lähelle on valmistunut uusi ravirata vuonna 2016. Nordic King juhannusravit järjestetään vuosittain.
Kauhavalaisia urheiluseuroja
Viihde
Kauhavalla on kuvattu muutamia elokuvia kuten Antti Tuurin romaaneihin perustuvat Pohjanmaa, Talvisota, Ameriikan raitti ja Lakeuden kutsu sekä Aleksi Mäkelän ohjaama Häjyt ja Heikki Kujanpään Pieni pyhiinvaellus. Myös Antti Isotalosta kertova Härmästä poikia kymmenen sekä puukkojunkkareista kertova Pohjalaisia on kuvattu Kauhavalla Ylihärmän Kankaan kylässä. Kauhavalla on kuvattu mm. Yle TV2:n sarja Hyvien ihmisten kylä.
Paikkakunnalla on toiminut useita eri tyylisiä alueellista suosiota nauttivia yhtyeitä. Kansallisesti merkittävimpiä ovat 1970–1980-lukujen taitteessa huippukauttaan elänyt Hard Rock Sallinen, ja Micke Björklöfin blues-yhtye Micke Björklöf & Blue Strip, joka on osallistunut alan kilpailuun Saksassa. Yhtye äänitti erään levynsä New Orleansissa. Kolmas paikallinen yhtye on Kauhava Big Band.
Kauhava mainitaan myös monen tunnetunkin yhtyeen kappaleissa, kuten Zen Cafen Tämä on syksy ja Lauri Tähkä & Elonkerjuun Rakasta rintani ruhjeille sekä Pelle Miljoona Unitedin Järjetön Kauhavan ralli. Kansanlaulussa ”Isontalon Antti ja Rannanjärvi” uhkaillaan Kauhavan ”rumaa vallesmannia”.
Kauhavalla pidetyssä kattokökässä (kökkä = talkoot) on kirjoitettu muistiin lukuisia kansanlauluja.
Rautatie
Kauhavan rautatieasema on Pohjanmaan radan varrella noin 38 km Seinäjoelta pohjoiseen. Kesäisin junat pysähtyvät myös Härmän asemalla, josta on linja-autokuljetus PowerParkiin.
Välimatkoja
Hallinto
Kunnallisvaaleissa 2021 jakautuivat 43 paikkaa kaupunginvaltuustossa seuraavasti: keskusta 18 paikkaa, kokoomus 10 paikkaa, perussuomalaiset seitsemän paikkaa, SDP neljä paikkaa, kristillisdemokraatit kolme paikkaa ja Vapauden liitto yksi paikka. Kaupunginjohtajana toimii Vesa Rantala.
Politiikka
Annetut äänet viimeisimmissä kunnallisvaaleissa. (lähde: YLE, Vaalitulospalvelu)
Filip Helander
Filip Viktor Helander  (s. 22. huhtikuuta 1993) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Rangersia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Helander on pelannut Ruotsin maajoukkueessa vuodesta 2017.
Seurajoukkueura
Helander teki Allsvenskan-debyyttinsä Malmö FF:n joukkueessa 17. lokakuuta 2011. Hän allekirjoitti 17. heinäkuuta 2012 seuran kanssa sopimuksen, joka kesti kauden 2015 loppuun asti. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 2013 ja 2014. Vuosina 2015–2019 hän pelasi Italiassa Hellas Veronan ja Bolognan joukkueissa. Hän pelasi Serie A:ssa 84 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Vuonna 2019 hän siirtyi skotlantilaisseura Rangersiin. Hän on kahden kauden aikana pelannut Skotlannin Valioliigassa 30 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisestä kaudestaan hän oli puolet poissa kentiltä jalan loukkantumisen vuoksi. Toisella kaudellaan hän voitti liigamestaruuden.
Pueraria mirifica
Pueraria mirifica on Aasiassa kasvava kudzujen eli kudzupapujen sukuun kuuluva hernekasvi, jonka juuria on käytetty rohdoksena.
Pueraria mirifica on isokokoinen köynnöskasvi. Sillä on kolmilehdykkäiset, kiiltävät lehdet, violetit kukat, karvaiset palkohedelmät ja myhkyräiset, päältä ruskeat, sisältä valkoiset juuret. Se kasvaa Thaimaan sademetsissä.
Kasvin valkoisista juurista kuivattua jauhetta on käytetty perinteisesti osana Thaimaan kansanlääkintää nuorentavana ravintolisänä sekä miehille että naisille
Pueraria mirifica -lajia on tieteellisesti tutkittu erityisesti Thaimaassa, jossa sen on osoitettu vähentävän vaihdevuosivaivoja, kuten kuumia aaltoja, unihäiriöitä, kuivaa ihoa, korkeaa veren kolesterolia, amenorreaa sekä emättimen kuivuusoireita. Lajin on myös todettu estävän osteoporoosia hormonikorvaushoidon tapaan.
Korydallós (kaupunki)
Korydallós on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Κορυδαλλού, Dímos Korydalloú), joka sijaitsee Pireuksen alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 4,324 neliökilometriä ja väkiluku 63 445 (vuonna 2011).
Pueraria mirifica
Kasvia sisältäviä ravintolisiä on vedetty Suomessa ja eräissä muissa Euroopan maissa pois markkinoilta, koska niiden ominaisuuksia ei tunneta riittävän hyvin.
Korydallós (kaupunki)
Korydallós sijaitsee noin seitsemän kilometriä Ateenan keskustasta länteen. Se on ottanut nimensä samalla seudulla sijainneesta antiikin aikaisesta Korydalloksen demoksesta. Kaupungissa sijaitsee Korydallóksen metroasema.
Million Dollar Baby
Million Dollar Baby on Clint Eastwoodin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2004. Elokuvan käsikirjoituksen on laatinut Paul Haggis F.X. Toolen (nyrkkeilymanageri Jerry Boydin nimimerkki) novellien pohjalta. Toolen alkuperäisnovelli oli nimeltään Rope Burns. Se on sittemmin julkaistu uudelleen elokuvan nimellä ja suomennettu nimellä Miljoonan taalan tyttö: tarinoita kehästä.
Million Dollar Babyn pääosissa nähdään Clint Eastwood, Hilary Swank ja Morgan Freeman. Elokuva kertoo aliarvostetun nyrkkeilyvalmentajan tarinan, joka yrittää sovittaa tekemänsä virheet johdattamalla naisnyrkkeilijän ammattilaiskehiin.
Vuonna 2006 elokuva sai César-palkinnon parhaana ulkomaalaisena elokuvana Ranskassa. Vuonna 2017 The New York Timesin elokuvakriitikot arvioivat sen kuluvan vuosisadan kolmanneksi parhaaksi elokuvaksi.
Oscarit
Ehdokkuudet:
San Teodoro
San Teodoro on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 4 937 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 107,60 neliökilometriä. Se sijaitsee 15 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Chiesa
Chiesa on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Shūji Nakamura
Shūji Nakamura (, s. 22. toukokuuta 1954 Seto, Japani) on yhdysvaltalainen japanilaistaustainen fyysikko ja keksijä. Hän on professori Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa. Nakamuralle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 2014 yhdessä Isamu Akasakin ja Hiroshi Amanon kanssa sinisen LED-valon keksimisestä.
Nakamura suoritti elektroniikkainsinöörin tutkinnon Tokushiman yliopistossa, Japanissa vuonna 1977, ja saavutti maisterin oppiarvon samasta aiheesta kaksi vuotta myöhemmin, minkä jälkeen hän meni töihin tokushimalaiseen Nichia Oy:hyn. Tohtorin tutkinnon Nakamura suoritti 1994.
Vuonna 2006 Nakamura palkittiin Millennium-teknologiapalkinnolla jatkuvasta työstään halvemman ja tehokkaamman valonlähteen keksimiseksi. Hänen kehittämilleen kirkkaille siniselle, vihreälle ja valkoiselle LED-valoille sekä siniselle laservalolle voidaan tulevaisuudessa löytää useita sovellusaloja esimerkiksi tiedonsiirrossa ja veden puhdistuksessa.
Itäkarjalaisten kansannousu
Kansannousun syyt
vasen|pienoiskuva|256x256px|Kansannousun ylipäällikkö Ilmarinen eli [[Jalmari Takkinen työpöytänsä ääressä talvella 1921–1922. |alt=]] Kesällä 1920 Neuvosto-Venäjä otti itäkarjalaiset komentoonsa perustamalla Karjalan Työkansan Kommuunin (KTK). Vuodessa olot kommunistien komennossa kävivät niin kurjiksi, että itäkarjalaiset oma-aloitteisesti ryhtyivät vapaustaisteluun neuvostohallintoa vastaan. Metsäsissien johtajana oli Vasili Levonen, jota soturit kutsuivat Ukki Väinämöiseksi. He pyysivät heimosoturi, alikersantti Jalmari Takkiselta tukea jo maaliskuussa 1921.
Kansannousun syinä olivat itäkarjalaisten vuoden mittainen kokemus bolševikkien vallasta ja elintarvikepulasta, heimoaktivistien halu korjata ”häpeärauhan” eli Tarton rauhan tuloksia ja Suomessa maanpaossa olevien itäkarjalaisten kaipuu kotiin. Suomalaiset heimoaktivistit, muun muassa edesmenneen Repolan nimismiehen Bobi Sivénin apulainen Jalmari Takkinen, olivat käyneet kesällä 1921 Itä-Karjalassa nostattamassa kansaa. Itäkarjalaiset talonpojat kutsuivat itseään metsäsisseiksi, ja syksyllä 1921 merkittävä osa Vienan Karjalaa oli heidän hallussaan.
Kansannousun johto
Kansannousun ratkaiseva hetki oli Karjalan Metsäsissijärjestön edustajainkokous lokakuun puolivälissä. Kokouksessa päätettiin irrottaa Itä-Karjala Neuvosto-Venäjästä.
Kansannousun johtoryhmän muodostivat henkinen johtaja Ukki Väinämöinen eli Vaseli Levonen, aseellinen johtaja Ilmarinen eli Jalmari Takkinen sekä Ossippa Borissainen (Borissof). Kansannousuun osallistui itäkarjalaisten lisäksi 500 suomalaista.
Kansa nousee
pienoiskuva|Suomalaisia vapaaehtoisia Karjalan kansannousussa Tšolmossa Rukajärvellä talvella 1921-1922. Kansannousu oli heimosotien joukossa sikäli poikkeuksellinen, että tällä kertaa spontaani toiminta nousi itäkarjalaisten eikä suomalaisten puolelta. Koko kansannousu oli itäkarjalaisten käsissä ja viimeiset taistelevat osastot olivat itäkarjalaisia. Kansannousu käynnistyi itäkarjalaisten surmatessa kaikki paikalliset kommunistit. Varsinaiset sotatoimet alkoivat loka–marraskuussa 1921. Noin 2 500 metsäsissin menestys oli alussa hyvä puutteellisesta varustuksesta huolimatta. Itäkarjalaiset saivat ulkomailla haluamaansa julkisuutta. He myös uskoivat saavansa Suomesta apua, mutta he eivät tätä kuitenkaan saaneet. Virallinen Suomi ei antanut järjestää värväystä, mutta ei myöskään estänyt yksittäisten heimoaktivistien rajanylityksiä. Humanitääristä apua itäkarjalaisille päätettiin antaa.
Ensimmäinen isompi taistelu oli 28.10.1921. Takkinen auttoi valmisteluissa, mutta parhaimmillaankin metsäsisseissä oli vain 3 000 karjalaista ja 500 suomalaista. Takkisenkaan sotilaalliset taidot eivät riittäneet, joten hän pyysi Paavo Talvelan avuksi. Talvela otti vuosiloman ja alkoi johtaa sotaa joulukuun puolivälissä 1921. Akseli Gallen-Kallela suunnitteli itäkarjalaisten käyttämän sotalipun.
Kansannousun kukistuminen
vasen|pienoiskuva|Harjoitus [[Kiimasjärvi (Karjala)|Kiimasjärvellä talvella 1921–1922. |210x210px|alt=]] Kapinallisilla oli kansan tuki, ja voitettujen taisteluiden jälkeen joulukuussa 1921 vapautettu alue oli laajimmillaan. Koska Suomesta ei saatu kunnon apua, puna-armeijan keskitettyä voimiaan sota hävittiin pian. Osa suomalaisvapaaehtoisista pakeni ratkaisevien tappioiden jälkeen, mutta Paavo Talvela ja muu päällystö jäivät auttamaan siviilejä pakenemaan. Puna-armeijan yrityksistä huolimatta he onnistuivat auttamaan metsäsissit ja 11 000 siviiliä Suomen puolelle 20.2.1922 mennessä.
Se, että suomalaiset tukivat itäkarjalaisia Tarton rauhansopimuksesta huolimatta, viilensi huomattavasti Suomen ja Neuvosto-Venäjän välejä. Tilannetta tarkasti seuranneen Leninin aloitteesta Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyroo hyväksytti neuvostojen 9. yleisvenäläisessä edustajakokouksessa joulukuun lopulla vuonna 1921 julistuksen, jossa Suomen sekä samalla Puolan ja Romanian hallituksia kehotettiin lopettamaan avunanto vastavallankumouksellisille joukoille. Suomen hallituksessa hermostuttiin puna-armeijan joukkojen keskityksistä kapina-alueella ja Neuvosto-Venäjän ilmoituksesta lopettaa kauppasopimusten solmiminen Suomen kanssa 27.12.1921 alkaen. Puna-armeijan komentaja Lev Trotski ilmoitti, että hän voisi marssia Helsinkiin. Neuvosto-Venäjän joukot iskivät 20 000 miehen voimalla Muurmannin radalta itäkarjalais-suomalaisia joukkoja vastaan.
Metsäsissien vastarinta romahti täysin vihollisen ylivoiman, nälän ja pakkasen takia. Itäkarjalaiset joutuivat pakokauhun valtaan, ja joukot alkoivat vetäytyä Suomen rajaa kohti. Varmaksi käyneestä tappiosta huolimatta sotaa yritettiin vielä pitkittää. Kansannousun loppuvaiheessa Suomessa tapahtui kommunistinen läskikapina ja heimosoturit toivoivat, että tämä saisi virallisen Suomen puuttumaan Neuvosto-Venäjän toimiin. Näin ei käynyt, vaan sisäministeri Heikki Ritavuori tiukensi rajavalvontaa ja esti elin- ja ampumatarvikkeiden sekä vapaaehtoisten kulun rajan yli. Ritavuoren murha 14. helmikuuta 1922 ei muuttanut tilannetta. Itä-Karjalan kansannousun viimeinen taistelu käytiin neljän kilometrin päässä Suomen rajasta sijainneessa Tiiron eli Tiirovaaran kylässä 7. – 16. helmikuuta 1922. Taistelu päättyi kun karjalaisista ja suomalaisista vapaaehtoisista koostunut Vienan Rykmentti perääntyi kylästä Suomen rajalle, jonka takana Suomen rajavartiosto riisui heidät aseista. Kansannousun johdosta 1. kesäkuuta 1922 Suomi ja Neuvosto-Venäjä sopivat Moskovassa rajarauhasta. Sopimuksessa osapuolet sitoutuivat supistamaan rajavartijoiden määrää ja pitämään alueella vakituisesti asumattoman väestön pois toisen alueelta. Kansannousun loppuvaiheessa Suomeen saapui noin 30 000 karjalaista pakolaista. Vuonna 1923 KTK:sta tehtiin Karjalan autonominen sosialistinen neuvostotasavalta.
Suomen sisäpolitiikkaan Itä-Karjalan kansannousu heijastui tammikuussa 1922, kun kymmeniä sosialistisen työväenpuolueen aktiiveja vangittiin niin sanotun rauhanjulistuksen johdosta. Julistuksessaan puolue vaati suomalaisjoukkoja pois Itä-Karjalasta pelätessään kansannousun laajenevan aseelliseksi konfliktiksi Suomen ja Neuvosto-Venäjän välille.
Itä-Karjalan kansannousu oli viimeinen heimosota. Seuraavan kerran Itä-Karjalassa sodittiin jatkosodassa.
László Németh
László Németh (1901 Nagybánya, Unkari – 1975 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija ja lääkäri. Hän oli 1930-luvulla unkarilaisen populistiliikkeen ideologi ja kriitikko. Laaja historiallinen romaani Égető Eszter kertoo kolmesta sukupolvesta maaseudun sivistyneistöä. Romaaneista on suomennettu Kivi putoaa, joka on hänen pääteoksensa. Hän aloitti teoksen kirjoittamisen 1938, ja se valmistui 1947. Teoksen päähenkilö Nelli haluaa irtautua perheen ahdistavasta ilmapiiristä.
Haarajärvi (Jämsä)
Haarajärvi on Keski-Suomessa Jämsän Länkipohjan Hiukkaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Parkunsuon ja Löytynvuoren välissä metsäalueella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on paikoitellen soistunutta. Järvi on autio, vaikka pohjoispuolella sijaitsee entinen maatila, joka on muutettu vapaa-ajan asunnoksi. Järvelle tulee tie Hiukkaalta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,5 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi lyhyttä suo-ojaa. Sen laskuoja on koneellisesti kaivettu metsäoja, joka laskee parin kilometrin päässä Salmijärveen.
Kalatonlampi (Kuhmoinen)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Oksjärven eteläpuolella Taivallahden eteläpuolisessa painaumassa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria eikä ojia. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Lammen läheltä kulkee metsäautotie, joka alkaa Pukarankulmalla.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Lahnajärven valuma-alueeseen (35.763) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 139,3 metriä mpy. Oksjärven vedenpinta on 4,0 metriä alempana.
Jan Vokál
pienoiskuva Jan Vokál (s. 25. syyskuuta 1958) on tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Hradec Královén hiippakuntaan diakoniksi Jaroslav Škarvada 5. heinäkuuta 1988 ja papiksi paavi Johannes Paavali II 28. toukokuuta 1989. Vokál sai nimityksen Hradec Královén piispaksi 3. maaliskuuta 2011, ja hänet asetettiin tähän virkaan 14. toukokuuta. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 7. toukokuuta 2011 Tarcisio Bertonen toimiessa pääkonsekraattorina sekä Dominik Dukan ja Erwin Josef Enderin avustaessa.
Musta kirja (romaani)
Romaani alkaa rikosromaanimaisena katoamistarinana. Nuori istanbulilainen juristi Galip lähtee etsimään vaimoaan Rüyaa, joka on kadonnut jättämättä viestiä. Galip arvelee hänen menneen velipuolensa Celâlin luo, joka on kuuluisa ja kiistelty lehtikolumnisti, jota Galip kadehtii. Celâlin asunnossa ei kuitenkaan ole ketään. Etsintää tehdessään Galip omaksuu vähitellen Celâlin henkilöllisyyden, muuttaa tämän huoneistoon, alkaa käyttää tämän vaatteita, vastata tälle tuleviin puheluihin ja jopa jäljitellä tämän kolumneja. Kirjan todellisuudesta tulee eräänlainen unenomainen tila. Aiheeseen liittyvät vanhat turkkilaiset perinteet ja mystiikan oppisuunnat.
San Vero Milis
San Vero Milis on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 504 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 72,48 neliökilometriä. Se sijaitsee 10 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Pleo
right|250px right|250px
Ugobe käytti Pleon kehitystyöhön yli miljoona dollaria. Se esiteltiin helmikuussa 2006 DEMO-konferensissa Scottsdalessa, Arizonassa. Pleon pääsuunnittelija on Caleb Chung, joka oli myös mukana suunnittelemassa 2000-luvun vaihteessa suosittua lelua, Furbya. Yhdysvalloissa Pleon hinta oli vuonna 2008 noin 350 dollaria.
Cholet Basket
Cholet Basket on cholet'lainen koripalloseura.
Charles Camilleri
Charles Camilleri (7. syyskuuta 1931 Ħamrun – 3. tammikuuta 2009) oli maltalaissyntyinen säveltäjä ja musiikin tutkija.
Camilleri syntyi Maltalla. Hän muutti 18-vuotiaana Australiaan ja 20-vuotiaana Lontooseen. Vuonna 1958 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan, josta hän sittemmin palasi Eurooppaan. Vuonna 1977 hänestä tuli sävellyksen professori Toronton Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hän toimi vuosina 1992–1996 musiikin professorina Maltan yliopistossa.
Camilleri sävelsi muun muassa orkesterimusiikkia, oratorion Pawlu ta' Malta, maltankielisiä oopperoita, konserttoja ja erilaista soitinmusiikkia. Hänen teoksiaan on esitetty eri puolilla maailmaa.
Vuonna 1959 hän meni naimisiin Doris Vellan kanssa. Heillä oli poika Charles ja tyttö Anja.
Carl Frankenhaeuser
Carl Constantin Frankenhaeuser (10. syyskuuta 1878 Viipuri – 5. helmikuuta 1962 Porvoo) oli suomalainen arkkitehti ja tilanomistaja.
Carl Frankenhaeuserin vanhemmat olivat varatuomari, Rannan kihlakunnan henkikirjoittaja Karl Frankenhaeuser (1841–1880) ja Therèse (Thella) Augusta Wahl. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1902.
Frankenhaeuser oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa ja hän oli yksi Voimaliiton perustajajäsenistä. Frankenhaeuser oli Muinaistieteellisen komission ja valtion historiallisen museon arkkitehtinä 1905–1911. Hän omisti vuodesta 1911 lähtien Kulloon kartanon ja Lövstan kartanon Porvoon maalaiskunnassa.
Frankenhaeuser oli Porvoon maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsenenä vuodesta 1912 ja hän toimi valtuuston varapuheenjohtajana 1918–1921 sekä puheenjohtajana vuodesta 1922. Hän oli Porvoon maalaiskunnan suojeluskunnan esikunnan sekä Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelysseuran johtokunnan ja hallintoneuvoston jäsenenä. Frankenhaeuser oli kotiteollisuuden edistäjä ja hän kuului Kotiteollisuus Oy Pirtin johtokuntaan. Vuonna 1912 perustettu yhtiö hoiti kotiteollisuustuotteiden kehittämistä ja myyntiä. 1900-luvun alussa Frankenhaeuser oli yhdessä äitinsä Thella Frankenhaeuserin kanssa elvyttämässä Rauman pitsinnypläysperinnettä.
Carl Frankenhaeuser oli naimisissa vuodesta 1909 kauppaneuvos Hemming Åströmin tyttären, lastentarhanopettaja Hanna Åströmin (1879–1947) kanssa. Hanna Åström perusti Ouluun 1901 Ainolan lastentarhan. Heidän lapsiaan olivat agronomi Hemming Frankenhaeuser (1910 - 1986), kääntäjä Cilla Johnson (1911–2002), ylilääkäri ja kirurgi Carl-Erik Frankenhaeuser (1913-1999) sekä neurofysiologian professori Bernhard Frankenhaeuser (1915–1994).
Tarcísio Scaramussa
pienoiskuva|Tarcísio Scaramussa heinäkuussa 2017
Tarcísio Scaramussa (s. 19. syyskuuta 1950) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin 31. tammikuuta 1969, ja hänet vihki papiksi Luís Gonzaga Peluso 31. tammikuuta 1969. Hän sai 23. tammikuuta 2008 nimitykset São Paulon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Segian titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Odilo Pedro Scherer, jota avustivat Célio de Oliveira Goulart ja Décio Zandonade.
Circles
Circles on yhdysvaltalaisen rap-artistin Post Malonen kappale, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019 kolmantena singlenä tämän kolmannelta studioalbumilta Hollywood’s Bleeding. Se on yksi Post Malonen suosituimmista kappaleista. Vuoden 2021 huhtikuuhun mennessä kappaletta oli toistettu suoratoistopalvelu Spotifyn kautta 1,2 miljardia kertaa.
Musiikkivideo kappaleelle julkaistiin 3. syyskuuta 2019. Sen ohjasi Colin Tilley. Videolla Post Malone näyttelee ritaria sodan runtelemassa ympäristössä. Sillä esiintyy myös suuton nainen, jolla on taikavoimia.
Korydallos (demos)
Korydallos oli antiikin aikainen alun perin Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Pentti Tiusanen
Pentti Uolevi Tiusanen (6. maaliskuuta 1949 Kotka – 8. joulukuuta 2018 Kotka) oli suomalainen poliitikko. Vuosina 1995–2011 hän oli Vasemmistoliiton kansanedustajana Kymen vaalipiiristä. Koulutukseltaan Tiusanen oli kirurgian erikoislääkäri.
Korydallos (demos)
Kreikkalaisessa mytologiassa Korydallos oli paikka, jossa Prokrustes vainosi ihmisiä kunnes Theseus surmasi tämän.
Pentti Tiusanen
Tiusanen oli ehdokkaana myös vuosien 1987 (Deva) ja 1991 eduskuntavaaleissa mutta jäi valitsematta. Eduskunnassa vuonna 2007 alkaneella vaalikaudella Tiusanen siirtyi ympäristövaliokunnan varapuheenjohtajaksi yli kymmenen vuotta kestäneen puheenjohtajuuskautensa jälkeen. Tämän lisäksi hän toimi Yleisradio Oy:n hallintoneuvostossa sekä varajäsenenä liikenne- ja viestintävaliokunnassa, työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa sekä Kansaneläkelaitoksen valtuutetuissa.
Tiusanen on kaikkien aikojen viidenneksi useimmin täysistunnoissa puhunut kansanedustaja.
Kunnallispolitiikassa Tiusanen toimi Kotkan kaupunginvaltuutettuna vuodesta 1980 lähtien ja kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 1993–2003. Muita luottamustehtäviä olivat muun muassa Kotkan ympäristöseuran puheenjohtajuus vuodesta 1981.
Stasin ilmiantaja
Yleisradion MOT-ohjelma paljasti tammikuussa 2001, että Tiusanen oli ainakin vuosina 1974–1975 vakoillut Itä-Saksan salaiselle poliisille Stasille. Hän piti kirjaa tuttaviensa ja itäsaksalaisen tyttöystävänsä poliittisista kannoista ja muun muassa arvioi, olivatko nämä aikeissa paeta Itä-Saksasta.
Tiusanen oli aloittanut opintonsa Itä-Saksassa sosiaalidemokraattina vuonna 1970 mutta kääntynyt vähitellen kovan linjan Moskova-mieliseksi vähemmistökommunistiksi. Vuonna 1973 hän oli esittänyt Stasin edustajalle toistuvasti kiinnostuksensa tehdä yhteistyötä Stasin kanssa. Tiusasen koodinimi oli Max. Hän ei suostunut allekirjoittamaan ilmiantajasopimusta, vaan se vahvistettiin suullisesti ja kädenpuristuksella. Tiusanen kirjoitti Stasille 90 raporttia, aina siihen asti kun hän palasi Suomeen opintojen päättyessä. Tällöin Stasi arvioi, että Tiusasen palveluita voisi Suomessa hyödyntää "toinen yhteistyöorganisaatio", joka MOT:n mukaan tarkoitti Neuvostoliiton KGB:tä.
Stasin mukaan Tiusanen tuotti arvokasta tietoa palestiinalaisista opiskelijoista, ulkomaalaisten rakkaussuhteista itäsaksalaisiin, ulkomaalaisopiskelijoiden poliittisista näkemyksistä ja muista suomalaisista – myös langettavia lausuntoja. Tiusanen puolustautui MOT-ohjelmassa toimineensa "yleisen hyvän edistämiseksi" mutta myönsi tehneensä väärin. Vasemmistoliiton puoluesihteeri Ralf Sundin mukaan Tiusasen toiminta oli "iljettävää ja tuomittavaa".
Rikosepäilyt
Tiusasta epäiltiin pakottamisesta sukupuoliyhteyteen elokuussa 2007 Tampereella vasemmistoliiton kesäkokouksen yhteydessä. Toukokuussa 2009 vasemmistoliiton Anna Kontula kertoi kirjassaan miespoliitikosta, joka raiskasi tutun naisen (tämän kieltäydyttyä seksistä ilman kondomia ). Ilta-Sanomat paljasti Kontulan kuvaaman poliitikon olevan istuva kansanedustaja. Tiusanen oli aiemmin myöntänyt olleensa tuolloin kiinniotettuna mutta väitti kirjan ilmestyttyä ensin, että oli tehnyt erehdyksen muttei rikosta, ja Nelosen uutisten paljastettua hänet epäillyksi hän kieltäytyi kokonaan kommentoimasta. Poliisi lopetti tutkimukset naisen vedettyä tutkintapyynnön pois. Myöskään Kontulalta ei saatu kommenttia. Vasemmistoliitto kuuli Tiusasta mutta antoi tämän jatkaa eurovaaliehdokkaana.
Tiusasta vastaan nostettiin syyte seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja asiaa käsiteltiin Kymenlaakson käräjäoikeudessa marraskuussa 2018. Tuomio piti antaa 19. joulukuuta 2018, mutta Tiusasen kuoltua 8. joulukuuta asian käsittely raukesi.
Samarinda
Samarinda on kaupunki Indonesiassa Borneon saarella. Se on Itä-Kalimantanin provinssin pääkaupunki, ja se sijaitsee Mahakamjoen varrella noin 48 kilometriä Makassarinsalmelta joen yläjuoksulle päin. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli noin 686 000 asukasta. Väestö koostuu malaijeista, kiinalaisista, jaavalaisista, bugiseista, maduralaisista ja dajakeista. Suurin osa kaupungin asukkaista on muslimeja. Riisi on merkittävin maatalouden tuote, mutta myös maniokkia, vihanneksia ja bataattia viljellään. Samarinda on puutavarateollisuuden keskus, ja siellä sijaitsee vuonna 1962 perustettu yliopisto. Samarindassa on lentoasema, joka sijaitsee 25 kilometriä kaupungin keskustasta koilliseen. Kaupungissa toimii Mahakamjoen ylittäviä lauttoja.
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Samarindassa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 24 °C–32 °C. Sademäärät vaihtelevat melko paljon vuodenajan mukaan, joulukuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on lähes 200 millimetriä ja elo-syyskuussa hieman alle 100 millimetriä kuukaudessa.
Suomen euroviisukarsinta 1989
Suomen euroviisukarsinta 1989 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1989 Eurovision laulukilpailuun. Aiemmin Suomen karsinta oli järjestetty aina joko kutsukilpailuna tai avoimena sävellyskilpailuna, mutta tällä kertaa kokeiltiin niiden yhdistelmää. Yleisradio kutsui kilpailuun kymmenen säveltäjää, joista seitsemän suostui. Lisäksi pidettiin avoin kilpailu, johon lähetettiin 217 kappaletta, joista kolme parasta valittiin karsinnan finaaliin.
Finaali pidettiin lauantaina 4. helmikuuta Kulttuuritalolla Helsingissä ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 19.20–20.30. Finaalin vierailevana tähtenä sekä aloitus- että väliaikanumerossa nähtiin tuolloin suosionsa huipulla ollut italialainen laulaja Sabrina, ja jotkut kritisoivat järjestäjiä siitä, että etukäteen oli mainostettu lähinnä vierailevaa tähteä eikä kilpailijoita. Voittajan valitsi 11-henkinen asiantuntijaraati. Finaalia seurasi televisiosta 1 568 000 katsojaa.
Pistetaulukko
Kukin tuomariston jäsenistä antoi 12 pistettä mielestään parhaalle laululle, mutta muut pisteet 1–8 ja 10 he saivat jakaa vapaasti muille lauluille.
Ei koskaan enää
Ei koskaan enää on Aino Sunin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Harald Sinihammas
thumb|250px|[[Jellingin riimukivet.]] Harald Sinihammas (,, , k. 986) oli Tanskan kuningas 958–986 sekä myös Norjan kuningas 976–986. Hän oli Gorm Vanhan poika ja seurasi isäänsä valtaistuimelle. Harald vei päätökseen isänsä aloittaman Tanskan muodostumisen yhtenäisvaltioksi.
Ei koskaan enää
Elokuva on henkilödokumentti suomalaisesta rap-artistista Linda-Maria Roineesta. Siinä seurataan Linda-Marian elämää usean vuoden aikana, jolloin hän irrottautuu huumekoukusta sekä väkivaltaisesta suhteesta ja ryhtyy räp-artistiksi, joka käyttää nimeä Mercedes Bentso.
Harald Sinihammas
Lisänimi ”Sinihammas” lienee tullut Haraldin huonoista, tummuneista hampaista. Lisänimi kuitenkin tunnetaan vasta paljon Haraldia myöhäisemmistä lähteistä, joten ei tiedetä, missä vaiheessa se on syntynyt.
Harald kääntyi kristityksi 965 ja teki kristinuskosta Tanskan virallisen uskonnon. Hän muutti Jellingin riimukivet kristillisiksi muistomerkeiksi, joissa kunnioitettiin hänen vanhempiaan Gormia ja Thyrea. Pienemmän kivistä oli pystyttänyt Gorm vaimonsa muistoksi. Harald lisäsi sen viereen toisen kiven, joka on 244 cm korkea ja tehty graniitista. Haraldin pystyttämään riimukiveen on hakattu teksti: ”Kuningas Harald antoi pystyttää tämän kiven isänsä Gormin ja äitinsä Tyrvin muistoksi. Harald, joka voitti itselleen koko Tanskan ja Norjan ja teki tanskalaisista kristittyjä.” Kivessä on kuvattu Kristus punottujen ja solmittujen nauhojen keskellä, ja sen tarkoituksena oli erottaa Kristus pohjoisten alkujumalien ja taikojen maailmasta.
Ruotsin talous
thumb|[[Ikea on ruotsalaislähtöinen maailmanlaajuisesti tunnettu huonekalumyymäläketju.]]
Harald Sinihammas
Harald ei lopulta onnistunut käännyttämään alamaisiaan kristinuskoon, vaan sen sijaan hänet syrjäytettiin valtaistuimelta. Tanska ja Norja käännytettiin kristinuskoon vasta sata vuotta myöhemmin.
Ruotsin talous
Puutavara, vesivoima ja rautamalmi ovat Ruotsin ulkomaankauppaan suuntautuvan talouden perustana. Palvelualoilla on kuitenkin yhä tärkeämpi osuus maan taloudessa. Vuonna 2010 palvelusektori tuotti 71,5 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllisti 70,7 prosenttia työvoimasta. Julkinen sektori muodostaa taloudesta suuren osan ja työllistää noin 30 prosenttia työvoimasta (2009). Maan merkittävimmät luonnonvarat ovat sinkki, rautamalmi, kupari, lyijy, hopea, uraani ja puu. Merkittävimmät vientituotteet ovat vuorostaan koneet, moottoriajoneuvot, metsätaloustuotteet, rauta, teräs ja kemikaalit. Työttömyyden on ennustettu pienenevän vuoden 2010 8,4 prosentista 7,5 prosenttiin 2011 ja edelleen 6,7 prosenttiin vuonna 2012.
Maatalous tuottaa vain 1,9 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllistää prosentin työvoimasta. Se tuottaa ohraa, vehnää ja sokerijuurikasta sekä lihaa ja maitoa. Maatilat ovat keskittyneet maan etelä- ja keskiosiin. Rakennemuutoksen myötä tilakoko on suurentunut keskimäärin 32 hehtaariin, tiloja on enää 75 000 (alle neljäsosa 1950-luvun tilamäärästä) ja monet ovat erikoistuneet. Myös metsätalous on merkittävää, ja maa on Kanadan jälkeen maailman toiseksi suurin havupuusta tehdyn sahatavaran viejä.
Harald Sinihammas
Lapset
Pojat
Ruotsin talous
E-kruunu
Ruotsi pyrkii olemaan ensimmäinen maa joka luopuu käteisestä. Se yritetään korvata virtuaalivaluutalla, jota mediassa kutsutaan e-kruunuksi (e-krona). Virtuaalivaluuttaa pystyy lataamaan kortille ja puhelinsovellukseen.
Harald Sinihammas
Lapset
Tyttäret
Ruotsin talous
Yrityksiä
Vuonna 2010 Ruotsin liikevaihdoltaan suurimmat yritykset olivat Volvo, Vattenfall, Ericsson, Skanska, SCA, H&M, TeliaSonera, Electrolux ja ICA. 2000-luvulla monet yhtiöt ovat siirtyneet yhä enemmän kansainväliseen omistukseen, mikä on myös Ruotsissa johtanut monien tuotantolaitosten lakkauttamiseen. Esimerkiksi Saab Automobile siirtyi General Motorsille ja sieltä hollantilais-venäläiseen omistukseen. Volvo Cars siirtyi jo aiemmin Ford Motor Companyn kautta kiinalaisille. Toisaalta ruotsalaiset yhtiöt ovat yhdistyneet naapurimaiden saman alan yhtiöiden kanssa muodostaen kansainvälisessä mitassa suurempia ja kilpailukykyisempiä yrityksiä, kuten Stora Enso, TeliaSonera, TietoEnator ja Nordea.
Ruotsin teollistumisen historiaa
Ruotsin teollistuminen alkoi 1800-luvun puolivälissä eteläisen Götanmaan ja Keski-Ruotsin Sveanmaan sijasta yllättäen pohjoisen Norlannin sahoista, jotka olivat vaurastuneet viemällä paljon puutavaraa teollistuvan Englannin tarpeisiin. Sahoilla oli tarvetta uuden keksinnön, höyrykoneen käyttöönottoon vesivoiman sijasta, koska pohjoisen joilla oli taipumus talvisin jäätyä syvältä niin, että veden virtaus väheni. Höyrysaha voitiin myös sijoittaa vapaammin kuin vesivoimaa käyttävä, esimerkiksi lähelle vientisatamaa.
Teollistuminen alkoi Ruotsissa myöhään, satakunta vuotta Britanniaa myöhemmin, mutta oli nopeaa. 1800-luvun puolivälissä 80 prosenttia maan 3,5-miljoonaisesta väestöstä sai elantonsa maataloudesta tai sen oheiselinkeinoista. Vain 60 vuotta myöhemmin, vuoden 1910 paikkeilla, väestö oli kasvanut 5,5 miljoonaan ja työikäisistä enää vajaa puolet työskenteli maataloudessa ja lähes kolmannes teollisuudessa. Viennin arvo oli 13-kertaistunut, ja siitä enää puolet oli raaka-aineita kuten puutavaraa, viljaa ja malmia, kun niiden osuus 60 vuotta aiemmin oli ollut 85–90 prosenttia.
Tekstiiliteollisuus valtaa isot kaupungit
Ruotsin maatalous tehostui nopeasti 1800-luvulla kasvinjalostuksen, uusien viljelykasvien (etenkin perunan), tilojen yhdistymisen, viljelypinta-alojen kasvun ja uusien työvälineiden ja tuotantomenetelmien myötä. Maataloudesta tuli tavallaan ensimmäinen teollisen tuotannon muoto, kun rautatiet mahdollistivat maataloustuotteiden kuljetuksen ja meijeriteollisuus kehittyi jalostamaan maitotuotteita säilyvämmiksi. Maaseudun työpaikat alkoivat vähetä ja väestö siirtyi yhä enemmän kaupunkeihin työn perässä, aivan kuten Englannissa oli tapahtunut satakunta vuotta aiemmin. Tekstiiliteollisuus alkoi kasvaa ulkomailta tuodun puuvillan varassa Boråsissa, Göteborgissa ja erityisesti Norrköpingissä, jossa toimi vuonna 1911 peräti 175 tekstiilitehdasta
Teräksenjalostuksen keksinnöt tekivät Taalainmaan ja Uplannin rautamalmiesiintymien hyödyntämisestä kannattavaa, ja tämä edesauttoi 1870-luvulta alkaen Ruotsin terästuotannon ja konepajateollisuuden kehitystä noilla alueilla. Samoihin aikoihin rakennettiin Ruotsin rataverkko ja sisävesiä yhdistäviä kanavia, jonka ansiosta tehtaat saattoivat sijoittua vapaammin eri puolelle maata: tehtaiden tarvitsemia raaka-aineita voitiin hankkia entistä kauempaa, ja rautateitä pitkin valmiit tuotteet levisivät ympäri maata ja kulkeutuivat vientisatamiin. 1870-lukua pidetäänkin Ruotsin nopean teollistumisen alkuna.
Siirtolaisuus ja työväen olot
Maaseudun väestö ei muuttanut vain Ruotsin kaupunkeihin, vaan 1860-luvulla alkoi suuri siirtolaisuusaalto Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Seuraavien 50 vuoden kuluessa noin miljoona ihmistä muutti Ruotsista Pohjois-Amerikkaan. Tämä yhdessä maatalouden tehostumisen kanssa merkitsi, että elintarviketuotanto riitti yhä paremmin maan tarpeisiin. Vähenevä väestö ja lisääntyvät työmahdollisuudet teollisuudessa tarkoittivat yhdessä sitä, että kysyntä työvoimasta oli suurta ja palkkataso parani jatkuvasti.
Teollisuustyöväen olot olivat 1800-luvun lopulla kurjat ja köyhät. Työturvallisuuteen ei kiinnitetty huomiota. Monilta miehiltä sahat ja muut koneet veivät sormia, tekstiilitehtaiden naiset taas usein kuuroutuivat jatkuvassa melussa. Lapsityövoiman käyttöä alettiin rajoittaa lainsäädännöllä 1800-luvun lopulla, ja 1900-luvun taitteessa syntyivät ensimmäiset ammattiyhdistykset valvomaan työntekijöiden oikeuksia. Teollistumista edistäviä lakiuudistuksia 1800-luvun jälkipuoliskolla olivat osakeyhtiölaki 1848 sekä elinkeinovapauslait 1846 ja 1864, jotka vapauttivat yritystoiminnan vanhan ammattikuntalaitoksen jäykistä säännöistä.
Ruotsalaisia tuoteinnovaatioita
Muualla tehtyjen innovaatioiden lisäksi Ruotsin teollisuuden kehitystä ja monipuolistumista auttoivat omassa maassa tehdyt keksinnöt, jotka kasvattivat myös maan vientiä: Alfa Lavalin kehittämä maidon separaattori synnytti meijeriteollisuuden, SKF:n kuulalaakerit tehostivat ajoneuvojen ja muiden koneiden toimintaa ja Alfred Nobelin keksimä dynamiitti tehosti kaivosteollisuutta ja infrastruktuurirakentamista kaikkialla maailmassa.
Teräksenvalmistusta helpottanut Bessemer-prosessi saatiin ensimmäisenä toimimaan Ruotsin Sandvik-yhtiössä. Siitä kehitetty Thomas-menetelmä helpotti teräksen tekoa Ruotsin ja muiden maiden fosforipitoisesta rautamalmista ja tuotti sivutuotteena lannoitteeksi kelpaavaa tuomaskuonaa. Ruotsalaisen Carl Daniel Ekmanin kehittämä sulfiittimenetelmä helpotti sellun valmistamista maan havupuuvaltaisista metsistä. Tämä mahdollisti Ruotsin metsävarojen jalostamisen sahatavaran lisäksi myös selluksi ja edelleen paperiksi, jota tarvittiin yhä enemmän sanomalehtien ja muun painetun viestinnän tarpeisiin. Toisaalta Ericssonin puhelinalan keksinnöt olivat sähköisen viestinnän kansainvälisiä ensiaskelia.
Fosforiton ja entistä vaarattomampi tulitikku oli ruotsalaisen Gustaf Erik Paschin keksintö, ja osin sen myötä Ruotsista tuli 1900-luvun alussa maailman suurin tulitikkujen tuottajamaa. Tulitikkuvalmistus oli alkusysäys muullekin Ruotsin kemianteollisuudelle. Jääkaappi on ruotsalaisen Baltzar von Platenin keksintö ja yksi Electrolux-yhtiön menestystuotteita 1900-luvulla. Rausingin perheen Tetra Pak -yhtiö valloitti maailman nestekartonkipakkauksillaan, ja Ninni Kronbergin maitojauhepatentista kasvoi sittemmin lastenruoista tunnettu elintarvikeyhtiö Semper. . Willgodt Odhnerin mekaaniset laskimet toivat menestystä Åtvidabergissä toimineelle Facit-yhtiölle, kunnes sähköiset laskimet veivät 1970-luvulla niiden markkinat. Ikea-huonekalujätin menestys perustuu muualla keksittyyn ideaan myydä huonekaluja vähän tilaa vievissä kuljetuspakkauksissa ja panna kuluttajat kokoamaan ne itse. Ruotsalainen vaatejätti H&M on merkittävimpiä halvan työvoiman maiden ompelutyön globaaleja hyödyntäjiä ja yhä enemmän kritiikkiä kohtaavan pikamuodin uranuurtaja.
Yli 200 vuotta ilman sotia
Ruotsin teollisuuden ja koko talouden kehitystä on helpottanut myös jo vuodesta 1814 jatkunut rauhan aika ilman sotia. Monet maan teollisuudenalat, etenkin puolustusvälineteollisuus, ovat pikemminkin hyötyneet muiden maiden aseellisista konflikteista. Toisessa maailmansodassa Ruotsi oli virallisesti puolueeton ja saattoi näin myydä muun muassa rautamalmia natsi-Saksalle samalla kun myi kuulalaakereita ja tykkejä Britannian puolustusteollisuudelle. Uusi historiantutkimus on tuonut esimerkiksi esille Ruotsille kiusallisia tietoja toisen maailmansodan aikaisista elinkeinoelämän ja muun yhteiskunnan laajoista yhteyksistä sodan aloittaneeseen ja sitä ylläpitäneeseen natsi-Saksaan.
Hilary Swank
Ura
Swankin ura Hollywoodissa alkoi roolilla elo­kuvassa Buffy, vampyyrin­tappaja vuonna 1992. Ensimmäisen isomman roolinsa hän sai Karate Kid -sarjan neljännessä osassa Karate Kid saa seuraajan.
Swankilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Yksityiselämä
Swank meni naimisiin näyttelijä Chad Lowen kanssa vuonna 1997. Tammi­kuussa 2006 he ilmoittivat asumus­erostaan ja kertoivat touko­kuussa eroavansa lopullisesti. Swank avioitui yrittäjä Philip Schneiderin kanssa vuonna 2018.
Jaakko Hintikka
Kaarlo Jaakko Juhani Hintikka (12. tammikuuta 1929 Helsingin maalaiskunta – 12. elokuuta 2015 Porvoo ) oli suomalainen filosofi, joka työskenteli Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hän väitteli tohtoriksi matematiikan alalta Helsingin yliopistossa vuonna 1956. Hintikan väitöskirja käsitteli ensimmäisen kertaluokan logiikkaa.
Hintikka toimi Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian dosenttina 1955–1959, professorina 1959–1970, Suomen Akatemian tutkijaprofessorina 1970–1981 ja uudelleen Helsingin yliopiston dosenttina 1981–1992. Hintikka toimi Yhdysvalloissa filosofian professorina Stanfordin yliopistossa vuosina 1965–1982, Floridan valtionyliopistossa vuosina 1978–1990 ja Bostonin yliopistossa vuosina 1990–2014.
Hintikan tärkeimmät tutkimukset kuuluvat matemaattisen ja filosofisen logiikan alaan. Hänen tutkimuksensa ja teoriansa ovat koskeneet etenkin modaalilogiikkaan liittyvää mahdollisten maailmojen semantiikkaa, episteemistä logiikkaa, induktiologiikkaa ja loogiseen kieliteoriaan kuuluvaa peliteoreettista semantiikkaa. Hintikan keksimän kysymysten logiikan eli interrogatiivimallin avulla on tutkittu tieteellistä muutosta ja selittämistä. Hän on myös kehittänyt riippumattomuusystävällistä logiikkaa, joka on ilmaisuvoimaisempaa kuin ensimmäisen kertaluvun logiikka.
Elämä
Hintikka sai ensi kosketuksensa filosofiaan koululaisena Eino Kailan teosten välityksellä. Hän valmistui ylioppilaaksi Keravan yhteiskoulusta 1947. Jaakko Hintikka opiskeli Helsingin yliopistossa matematiikkaa, mutta Georg Henrik von Wrightin luennot saivat hänet kiinnostumaan filosofiasta. Matematiikassa ja fysiikassa hänen opettajiaan olivat muun muassa Gustav Elfving, Erkki Laurila ja Rolf Nevanlinna. Vuosina 1948–49 Hintikka opiskeli Yhdysvalloissa Williams Collegessa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja filosofian lisensiaatiksi Helsingin yliopistossa vuonna 1952.
Hintikka väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi pääaineenaan matematiikka vuonna 1956. Väitöskirja käsitteli ensimmäisen kertaluokan logiikkaa, ja se perustui von Wrightin teorioihin. Väitöskirja Distributive Normal Forms in the Calculus of Predicates oli läpimurtoteos, jota Hintikka on myöhemmin hyödyntänyt useissa töissään.
Vuonna 1954 Hintikka sai kolmevuotisen Junior Fellow -tutkimusviran Harvardin yliopistosta. Harvard oli 1950-luvun lopulla nykyaikaisen filosofisen semantiikan syntysija, ja Hintikka on pitänyt Harvardin vuosiaan ratkaisevina myöhemmän uransa kannalta.
Hintikka toimi Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian dosenttina vuosina 1955–1959 ja professorina 1959–1970. Vuonna 1970 hän sai nimityksen Suomen Akatemian pysyväksi tutkijaprofessoriksi. Luovuttuaan tutkijaprofessuuristaan hän toimi Helsingin yliopistossa uudelleen dosenttina vuosina 1981–1992. Lukuvuonna 2010–2011 Hintikka toimi Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin jäsenenä.
Hintikka toimi vierailevana filosofian professorina Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa vuosina 1965–1982 ja Floridan valtionyliopistossa Tallahasseessa 1978–1990. Vuodesta 1990 hän on ollut filosofian professori Bostonin yliopistossa. Saatuaan professuurin Stanfordin yliopistosta hän vuorotteli lukukausittain Helsingin ja Kalifornian välillä. Lisäksi Hintikka on toiminut vierailevana professorina ja tutkijana lukuisissa ulkomaisissa yliopistoissa.
Suomalaisen filosofian todellinen kansainvälistyminen alkoi Georg Henrik von Wrightin ja Jaakko Hintikan ansiosta 1900-luvun puolivälissä. Aikaisemmin Eino Kailalla oli ollut hyvät suhteet saksalaiselle kielialueelle ja erityisesti Wieniin, mutta toinen maailmansota katkaisi kehityksen. Von Wright ja Hintikka loivat pysyvät yhteydet angloamerikkalaiseen filosofiaan. Hintikka vieraili muun muassa Brownin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssa jo 1960-luvun alussa. Kotimaassa Hintikka on edistänyt useiden nuorten tutkijoiden kansainvälistymistä.
Lukuisat suomalaiset filosofit 1960-luvulta 1980-luvulle ovat olleet Hintikan oppilaita tai hänen työryhmänsä jäseniä. Hänen ensimmäisiä tutkimusavustajiaan olivat Ilkka Niiniluoto, Juha Manninen, Unto Remes, Veikko Rantala ja Simo Knuuttila. Hintikan oppilaista ensimmäisinä väittelivät Raimo Tuomela ja Risto Hilpinen. Muita oppilaita ovat olleet muun muassa Esa Saarinen, Lauri Carlson ja Juhani Pietarinen.
Hintikka kirjoitti yli 30 teosta, joista monia on käännetty eri kielille. Hänen tuotantoonsa kuuluu yli 300 tieteellistä artikkelia. Hän on toimittanut tai ollut yhtenä toimittajana 17 teoksessa. .
Hintikka jäi eläkkeelle Bostonin yliopistosta vuonna 2014. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin kunniajäsenenä. Hintikka kuoli 86-vuotiaana 12. elokuuta 2015 lyhyen sairauden jälkeen.
Filosofia
Hintikka on tuotannossaan käsitellyt tieto-oppia, tieteenfilosofiaa, estetiikkaa, kielifilosofiaa, filosofian historiaa ja filosofian nykysuuntauksia. Hänen merkittävimmät saavutuksensa ovat matemaattisesta ja filosofisesta logiikasta. Filosofisen logiikan alalla hän on nykyajan johtavia tutkijoita ja sen menetelmien merkittävä kehittäjä.
Hintikan vuonna 1955 esittelemän mallijoukkojen teorian avulla ensimmäisen kertaluokan logiikalle voidaan muotoilla uusi tehokas todistusteoria. Modaalilogiikan alalla vuonna 1957 Hintikka ja ruotsalainen loogikko Stig Kanger muotoilivat toisistaan riippumatta mahdollisten maailmojen semantiikan perusajatukset. Teoksellaan Knowledge and Belief (1962) Hintikasta tuli myös episteemisen logiikan uranuurtaja. Hieman myöhemmissä teoksissaan Hintikka muotoili yleisen propositionaalisia asenteita koskevan teoriansa. Suomalaisista filosofeista Ilkka Niiniluoto ja Tuomo Aho ovat myöhemmin soveltaneet tätä teoriaa kuvittelun ja muistin logiikkaan.
Myöhemmin Hintikka on tutkinut loogista kieliteoriaa. Teoksessaan Logic, Language-Games and Information (1973) hän kehitteli uutta peliteoreettista semantiikkaa, jota hän on myöhemmin soveltanut sekä formaalisiin että luonnollisiin kieliin. The Semantics of Questions and the Questions of Semantics (1976) Hintikka muotoili uuden kysymysten logiikan, jossa hyödynnetään sekä peliteoreettista semantiikkaa että episteemistä logiikkaa. Siinä kysymykset ymmärretään uutta informaatiota koskeviksi vaatimuksiksi, joiden tavoitteena on saattaa kysyjä tietämisen tilaan. Kysymyssarjoja ja niihin liittyviä toimintatapoja tarkastellaan dialogisessa logiikassa.
Hintikan kehittämän kysymysten logiikan avulla on tutkittu tieteellistä muutosta. Interrogatiivimallissa kokeellista tutkimusta lähestytään kysymysten esittämisenä luonnolle. Matti Sintonen on soveltanut tätä mallia biologian teorioiden tarkasteluun. Hintikka on käyttänyt kysymysten logiikkaa myös tieteellisen selittämisen selventämisessä muun muassa Ilpo Halosen kanssa.
Yhteistyökumppaninsa Gabriel Sandun kanssa Hintikka kehitti niin sanotun riippumattomuusystävällisen logiikan (Independence-friendly eli IF-logic), joka sallii lauseessa esiintyvien kvanttorien tulkintojen riippumattomuuden toisistaan. Logiikka on ilmaisuvoimaltaan rikkaampi kuin perinteinen ensimmäisen kertaluvun logiikka, ja sille on löytynyt sovelluksia sekä filosofiassa että kieliteoriassa. Hintikka tutki myös induktiologiikkaa.
Kunnianosoitukset
Library of Living Philosophers -kirjasarjassa julkaistiin vuonna 2006 Hintikalle omistettu nidos. Kyseiseen sarjaan pääsyä pidetään filosofian alalla Nobelin palkintoon verrattavissa olevana kunnianosoituksena.
Hintikka oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1961 ja kunniajäsen vuodesta 2007. Lisäksi hän oli Norjan tiedeakatemian, Academia Europæan ja American Academy of Arts and Sciences -yhteisön jäsen sekä Krakovan, Liègen, Oulun, Turun ja Uppsalan yliopistojen kunniatohtori.
Jaakko Hintikka sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1989. Vuonna 2005 hän sai logiikan ja filosofian Rolf Schock -palkinnon. Vuonna 2011 Jaakko Hintikalle myönnettiin Suomen leijonan ritarikunnan suurristi.