cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francesco Antonio Uttini
Vaiheet Ruotsissa
Vuonna 1772 Kustaa III tilasi Uttinilta oopperan Thetis och Pelée, joka oli historian ensimmäinen ruotsinkielinen ooppera. Libreton laati Johan Wellander. Teos esitettiin vuonna 1773 Tukholman Bollhuset-teatterissa. Sen musiikki on kuitenkin säilynyt vain osittain. Seuraavan vuosikymmenen ajan Uttini sävelsi lisää suurimuotoisia dramaattisia teoksia ruotsinkielisiin sanoihin; näihin kuuluivat Birger Jarl och Mechtilde (1774, Hinrich Philip Johnsenin kanssa) ja Aline, drottningen uti Golconda (1776). Vuonna 1778 Uttini korvattiin hovipääkapellimestarina, ja hän myös vetäytyi vähitellen konserttielämästä. Vuonna 1788 hän meni uusiin naimisiin laulaja Sofia Liljegrenin kanssa.
SPSS
SPSS (IBM SPSS Statistics) on tilastotieteelliseen analyysiin suunniteltu ohjelmisto, josta julkaistiin ensimmäinen versio 1968. PSPP on GNU-projektin avoimen lähdekoodin vastine SPSS:lle.
SPSS on myös ohjelmaa myyvän yrityksen nimi.
Mindy Cohn
Mindy Cohn (s. 20. toukokuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla lapsinäyttelijänä televisiosarjasta The Facts of Life. Sarjan aikana hän oli kolme kertaa ehdokkaana Young Artist -palkinnon voittajaksi.
Viime aikoina Cohn on tehnyt enimmäkseen äänirooleja muun muassa Kim Possibleen ja erityisesti Scooby-Doo-aiheisiin animaatioihin, jonka roolisuorituksesta hänet huomioitiin Daytime Emmy -ehdokkuudella vuonna 2003.
Bing Bang (Time to Dance)
”Bing Bang (Time to Dance)” on singleversio lastenohjelman Lazy Town kappaleesta ”Bing Bang”.
Alkuperäinen versio laulusta nähtiin jokaisen Lazy Town -jakson lopussa, Stephanien (Julianna Rose Mauriello) laulamana.
Single julkaistiin Isossa-Britanniassa 27. lokakuuta 2007 digitaalisena tallenteena ja CD-levynä viikko sen jälkeen.
Charles Henri Frédéric Dumont de Sainte-Croix
Hänen isänsä oli Jean Charles Nicoles Dumont de Sainte-Croix (k. 1798). Hän oli juristi ja toimi Pariisissa asianajajana ennen kuin hänestä tuli oikeusministeri. Vuosina 1804–1830 hän laati lintutieteellisiä kirjoituksia Dictionnaire des sciences naturelles'iin, jota toimitti Frédéric Cuvier (1773–1838). Hän oli René-Primevère Lessonin (1794–1849) appi.
Dumont tutki kolibreja (Trochilidae) ja nimesi ainakin sahanokkakolibrin (Ramphodon naevius). Hän nimesi myös australianisojalan (Megapodius reinwardt). Hänen kunniakseen on nimetty kultanaamamaina (Mino dumontii).
James Krüss
James Krüss, kirjailijanimet Markus Polder, Felix Ritter, (1926 Helgoland, Saksa – 1997 Gran Canaria, Espanja ) oli saksalainen kirjailija. Hän joutui 1941 evakuoiduksi kotisaareltaan, ensin Thüringeniin, sitten Saksiin. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1948.
Krüss kirjoitti lapsille ja nuorille kuvakirjoja, runokirjoja ja romaaneja. Hän on kirjoittanut myös radiolle ja televisiolle. Teoksessa Timm Taler eli Myyty nauru nimihenkilö tekee kaupat paholaisen kanssa, ja vastakkain ovat rahan valta ja inhimillisyys.
Krüssin nimeä kantaa joka toinen vuosi jaettava kansainvälinen James Krüss -lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinto.
Golfo Aranci
Golfo Aranci (, ) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 452 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 37,43 neliökilometriä. Se sijaitsee 19 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Pavel Rostovtsev
thumb|Pavel Rostovtsev Pavel Aleksandrovitš Rostovtsev (, s. 21. syyskuuta 1971 Gus-Hrustalni, Vladimirin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen ampumahiihtäjä.
Olympialaiset
Rostovtsev osallistui urallaan kaksiin talviolympialaisiin. Salt Lake Cityssä 2002 hän sijoittui viestissä neljänneksi, takaa-ajossa viidenneksi sekä normaalimatkalla ja sprinttikilpailussa kuudenneksi. 2006 Torinon olympialaisissa hän saavutti uransa ainoan olympiamitalin Venäjän joukkueen sijoittuessa hopealle viestikilpailussa. Rostovtsev osallistui Torinon kisoissa henkilökohtaisista matkoista vain normaalimatkalle, jossa hän sijoittui kolmanneksitoista.
Maailmanmestaruuskilpailut
Rostovtsev osallistui ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuihin Slovakian Brezno-Osrbliessa 1997 ja saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa kaksi vuotta myöhemmin Kontiolahden MM-viestistä, jossa Venäjän joukkue sijoittui hopealle. Oslon MM-kilpailuissa 2000 Rostovtsev saavutti kolme hopeamitalia henkilökohtaisilla matkoilla ja kultaa samana vuonna Lahdessa järjestetyssä MM-viestikilpailussa. Slovenian Pokljukassa vuonna 2001 järjestetyissä MM-kilpailuissa hän voitti maailmanmestaruuden sprinttikilpailussa ja takaa-ajossa. Viestihopeaa hän saavutti vielä 2003 Hanti-Mansijskissa ja 2005 Hochfilzenissä.
Maailmancup
Vuonna 1995 alkaneella urallaan Rostovtsev voitti seitsemän maailmancupin osakilpailua ja saavutti yhteensä 25 palkintokorokepaikkaa. Hän sijoittui cupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2001–2002. Rostovtsev lopetti uransa kauden 2005–2006 jälkeen.
In the Zone
In the Zone on Britney Spearsin vuonna 2003 julkaistu popalbumi. Se äänitettiin vuonna 2003 ja julkaistiin 18. marraskuuta 2003. Albumin ensimmäinen single oli "Me Against the Music", jolla oli mukana Madonna. Toinen single oli "Toxic", josta tuli Spearsin uran isoimpia hittejä. Kolmas single oli "Everytime", joka on rauhallinen balladi. Kappale menestyi hyvin ja sijoittui singlelistan kärkeen muun muassa Britanniassa. Kappale on arveltu kertovan Britneyn päättyneestä suhteesta Justin Timberlakeiin. Neljäs single oli "Outrageous", joka ei menestynyt edellisten hittien tapaan. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 609 000 kappaletta. In the Zonea on myyty yli kuusi miljoonaa kappaletta ja se sai Yhdysvalloissa tuplaplatinaa. Yhdysvalloissa In the Zonea on myyty 2 987 000 kappaletta. Britney Spears on ollut mukana kirjoittamassa ja säveltämässä kahdeksaa In the Zonen kappaleista.
Kašmirvilla
pienoiskuva|Kašmirvillasta valmistettuja huiveja. Kašmirvilla (toisinaan kashmirvilla) on korkealla Aasian vuoristoissa elävästä kašmirvuohesta saatavaa hienolaatuista villaa, jonka erityismuoto on pohjoisintialainen pashminavilla. Se on vuosisatojen ajan ollut erityisen haluttua villan pehmeyden, keveyden, helpon kerimisen, vahvuuden ja lämmittävyyden vuoksi. Nimensä se on saanut Pohjois-Intiassa sijaitsevan Kashmirin alueen mukaan, mistä se ensi kerran kulkeutui suuremmissa määrin Eurooppaan brittien mukana.
Tuotanto
pienoiskuva|Kašmirvillaa tuottavia pashminavuohia [[Ladakhissa Kashmirin alueella.]] Alkuaan Tiibetistä kotoisin oleva kašmirvilla tunnettiin jo roomalaisaikana. Kiinan, Mongolian ja Tiibetin lisäksi kašmirvillaa tuotetaan Iranissa, Turkissa, Afganistanissa, Irakissa, Kashmirissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Yksi eläin tuottaa vuodessa vain noin 500 grammaa käyttökelpoista kuitua, jonka seulominen vie suuresti aikaa. Tästä määrästä vain 150 grammaa on korkealaatuista aluskarvaa, joka on päälliskarvaa hienompaa ja selittää suurimmaksi osin hintaerot eri vaatteiden välillä. Jotta vuohen tuottama kuitu määriteltäisiin kašmiriksi, tulee sen olla alle 18,5 mikrometriä leveydeltään ja 3,175 senttiä pituudeltaan.
Maailmanlaajuinen villatuotanto on vuodessa noin 1,3 miljoonaa tonnia, mistä puhtaan kašmirvillan osa on vain noin 6 500 tonnia. Kysyntä kašmirille on loputon, tuotanto taas rajattu.
Kašmirvuohia ja mohair-villaa tuottavia angoravuohia risteyttämällä on saatu aikaan cashgoravuoheksi kutsuttu rotu.
Ominaisuudet
Kašmirvilla on hienompaa, pehmeämpää ja lämpimämpää kuin muut villat. Kašmirvilla on ihoa hyväilevää, kevyttä, hengittävää ja haurasta. Toisaalta kašmirvilla nukkaantuu niin kuin villat yleensä.
Laadun vaihtelu
Kašmirvillaa on saatavilla useaa eri laatua. Koska tuotanto on niin hajaantunut, sekaan mahtuu paljon halvempaa, kehnolaatuista kašmiria. Kašmirin käsittelyssä mm. Skotlanti on vuosien saatossa osoittautunut erityisen tasokkaaksi. Tässä maassa on vuosisataiset perinteet villan kutomisessa ja – toisin kuin Aasiassa – kutomot ovat hyvin vaativia sertifioinnin ja laatutason suhteen. Tästä todisteena esimerkiksi The Scottish Cashmere Clubin kaltaiset järjestöt.
Esimerkiksi Mongoliasta on alkanut tulla alan teollistumisen myötä huonompilaatuista kašmirvillaa. Huonompaa kašmirvillaa saa halvemmalla, samoin kuin kašmirvillan ja muiden kuitujen seosta.
Hoito
Kašmirvilla on tuuletuksessa puhdistuvaa ja sitä ei tarvitse pestä kuin harvoin. Kašmirvillaisia vaatteita täytyy käsitellä ja pestä hellävaroen välttäen kovakouraisia otteita ja mekaanista muokkausta. Pesu tapahtuu haaleassa vedessä neutraalilla pesuaineella. Kašmirvaatteet voidaan pestä käsin kylmässä vedessä tai hienopestä koneessa pesupussissa kašmirvillalle tarkoitetulla pesuaineella.
Tropaanialkaloidit
thumb|Tropaanin kemiallinen rakenne Tropaanialkaloidit ovat alkaloideja, joiden molekyylirakenteeseen sisältyy tropaanirengas (C8H15N). Tropaanialkaloideihin kuuluu useantyyppisiä hermostoon vaikuttavia yhdisteitä, joita käytetään lääkkeinä ja päihteinä.
Dark Roots of Thrash
Dark Roots of Thrash on thrash metal -yhtye Testamentin livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Nuclear Blast Records.
Tropaanialkaloidit
Antikolinergejä
Stimulantteja
Kia Rio
Kia Rio on Kia Motorsin vuodesta 1999 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Kia Priden ja Avellan.
Kia Rio JB (2005–2011)
Toisen sukupolven Rio esiteltiin vuonna 2005. Sen viisiovinen hatchback-malli oli edeltäjäänsä 23 senttimetriä lyhyempi. Etelä-Koreassa ja Indonesiassa autoa myytiin Kia New Pride -nimisenä.
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä Rio sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Sedan-korinen Kia Rio. Bensiinimoottorit olivat 1,4- (96 hv) ja 1,6-litraiset (112 hv). Lisäksi valikoimassa oli 1,5-litrainen (109 hv) dieselmoottori. vasen|pienoiskuva|Toisen sukupolven facelift-malli. Vuonna 2009 Rio koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet puskurit, etusäleikön ja mustapohjaiset ajovalot.
Kia Rio UB (2011–2017)
Kolmannen sukupolven Rio esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011. Uutena korimallina oli kolmiovinen hatchback. Etelä-Koreassa auton nimenä oli Kia Pride, Kiinassa Kia K2. vasen|pienoiskuva|Sedan-korinen Kia Rio. Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Rio sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Kolmannen sukupolven facelift-malli. Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Rio, jonka suurimmat uudistukset oli tehty keulan alueella. Myös sisustukseen tehtiin muutoksia ja auto sai uuden navigointijärjestelmän.
Kia Rio YB (2017–)
Neljännen sukupolven Rio esiteltiin syksyllä 2016 Pariisin autonäyttelyssä. Kiinassa myydään myös malliin perustuvaa crossover-versiota nimeltään Kia KX Cross.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Rio sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Sedan-korinen Kia Rio.
Goni
Goni on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 483 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 18,60 neliökilometriä. Se sijaitsee 383 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
USA Network
USA Network on yhdysvaltalainen kaapelitelevisiokanava. Kanava aloitti lähetyksensä 27. syyskuuta 1977. Sen omistaa NBC Universal. USA Networkin oli nähtävissä vuonna 2005 noin 89 miljoonassa kotitaloudessa.
Historia
Kanava aloitti lähetyksensä syyskuun lopussa vuonna 1977 nimellä Madison Square Garden Network ja siitä tuli nopeasti yksi Yhdysvaltojen pääkanavista. Huhtikuussa 1980 kanava vaihtoi nimensä USA Networkiksi, kun sen omistusrakennetta uudelleenjärjestettiin. 24. syyskuuta 1992 USA Network lanseerasi sisarkanavansa, Sci Fi Channelin.
Virtuaalipalvelin
Virtuaalipalvelin tai VPS on usean "vuokralaisen" pilvipalvelu, jossa virtualisoidut palvelinresurssit ovat asiakkaalle saatavilla tietokoneverkon kautta. VPS asennettaan fyysiselle palvelimelle, joka on palveluntarjoajan ylläpitämä. Palvelimella suoritetaan hypervisor-virtualisointia, jolloin jokaisella virtuaalikoneella on oma käyttöjärjestelmä ja sille varattu tietty määrä resursseja (muistia, laskenta-aikaa ja niin edelleen). VPS on tarkoittaa suurempaa "yksityisyyttä" kuin toinen palvelumalli shared hosting, jossa kaikki palvelimen ohjelmisto- ja laiteresurssit ovat jaettuja tasan kaikkien sen käyttäjien kesken.
USA Network
Historia
Samaan aikaan USA Network jakoi ohjelma-aikansa ja tilansa kahden muun vasta äskettäin aloittaneen televisiokanavan, C-SPAN ja Black Entertainment Televisionin (BET) kanssa. Kaikkien kolmen kanavan ohjelmatiedot julkaistiin esimerkiksi TV Guidessa "USA" nimen alla. Vuonna 2004 NBC Universal julkisti virallisesti yhtiön omistajuuden. Yhtiön teräväpiirtoversio aloitti toimintansa 3. lokakuuta 2007 ja se on saatavilla nykyisin DirecTV:ssä ja useissa kaapeliverkoissa.
Veijo Teittinen
Veijo Teittinen (1951 Kotka – 1996) oli suomalainen Kotkassa asunut kirjailija.
Teittinen sai pitkän vankeustuomion väkivaltarikoksesta. Hän käsitteli vankeuskokemuksiaan vuonna 1993 julkaistussa kirjassa Vangin filosofia ja sitä edeltäneessä sosiaalipolitiikan pro gradu-tutkielmassaan Vangin näkökulma.
Didelphodon
Didephodon oli myöhäisellä liitukaudella elänyt pussieläinsuku, joka löydettiin vuonna 1889. Se oli erikoistunut rosvoamaan dinosaurusten munia ja vastakuoriutuneita poikasia. Tämä noin kymmenkiloinen pussieläin oli yksi suurimmista mesotsooisella kaudella eläneistä nisäkkäistä, vaikka ei ollutkaan kuin virginianopossumin kokoinen.
Gonnesa
Gonnesa on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 5 033 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 48,06 neliökilometriä. Se sijaitsee 40 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Tesserakti
Tesserakti eli 4-hyperkuutio on kuution neliulotteinen yleistys. Tesseraktissa on kahdeksan kuutiota, kuusitoista kärkeä, 24 neliötä ja 32 särmää. Se muodostuu kahdeksasta solusta ja sitä rajoittaa kahdeksan hypertasoa.
Sanan tesserakti johti Charles Howard Hinton kreikan kielen sanoista ”τέσσερεις ακτίνες” (”neljä sädettä”). Hän käytti sitä ensi kerran vuonna 1888 kirjassaan A New Era of Thought.
Holywell Townin rautatieasema
Holywell Townin rautatieasema oli rautatieasema Holywellin kaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se oli Holywell Junctionista lätevän Holywellin radan pääteasema. Se oli toiminnassa vuosina 1912–1954.
Historia
Holywellin kaupungista satamaan kulki jo ennen aseman avaamista raitiotie. Vuonna 1867 avattiin rahtiliikenteelle Holywell Railway, joka kulki pääasiassa raitiotien reittiä. Monet Holywell Railwayn palvelemat yritykset menivät 1870-luvun loppuun mennessä konkurssiin, ja rautatien oli pakko lopettaa toimintansa. Kiskot nostettiin, mutta radan reitti jäi jäljelle.
Holywell Junctionin asemalta kaupungin keskustaan pääsi aluksi höyryrekalla. Vuonna 1905 London & North Western Railway alkoi tarjota liityntäyhteyttä linja-autolla. Suosio oli niin suurta, että yhtiö alkoi harkita rautatien rakentamista vanhan Holywell Railwayn reitille. Suunnitelmissa kävi jopa sähköistetyn raitiotien rakentaminen, mutta lopulta päädyttiin tavalliseen rautatien sivuhaaraan. Holywellin rata avattiin 1. heinäkuuta 1912.
Reitti Holywell Townista Holywell Junctioniin osoittautui hyvin suosituksi. Jo heinäkuuhun 1922 mennessä radalla kulki maanantaista lauantaihin 18 junaa kumpaankin suuntaan. Sunnuntaisin radalla ei alusta lähtien ollut liikennettä. Vuosien myötä liikenne radalla kävi yhä vilkkaammaksi. Toisen maailmansodan sytyttyä liikennemäärät laskivat hiukan eivätkä enää palanneet ennalleen. Siitä huolimatta kesällä 1947 junia kulki edelleen arkisin 15 kumpaankin suuntaan ja lauantaisin 20 suuntaansa.
1. tammikuuta 1948 Holywell Town liitettiin British Railwaysin alaisuuteen. Liikenne linjalla jatkui edelleen vilkkaana, mutta vuonna 1954 British Railways ilmoitti aikeestaan sullkea Holywellin rata. Linjan viimeisessä kesäaikataulussa vuonna 1954 Holywell Towniin saapui ja sieltä lähti arkisin enää viisi junaa päivässä. Lauantaisin lähteviä vuoroja oli yhdeksän ja saapuvia kymmenen. Viimeiset matkustajajunat kulkivat linjalla 4. syyskuuta 1954. Holywell Town suljettiin virallisesti 6. syyskuuta ja purettiin kokonaan.
Ghosts of the Abyss – Titanicin salaisuudet
Ghosts of the Abyss – Titanicin salaisuudet on vuonna 2003 julkaistu dokumenttielokuva, joka keskittyy pääosin RMS Titanicin hylyn tutkimukseen, historiaan ja tulevaisuuteen. Dokumentissa James Cameron matkustaa Titanicin hylyn luo ystävänsä Bill Paxtonin ja tämän tutkimusryhmän kanssa. Yhdessä he tutkivat Titanicin hylkyä robottikameroilla ja näyttävät katsojille ennennäkemättömiä kuvia hylyn sisältä. Samalla he kertovat Titanicin historiasta ja onnettomuuden syistä. Dokumentti on kuvattu 3D-tekniikalla.
James Cameron oli Titanicista niin kiinnostunut, että hän halusi sukeltaa Titanicin hylyn luo 3,8 kilometrin syvyyteen katsomaan sitä, mikä on puhututtanut ihmisiä yli 100 vuotta. Dokumentissa tutkijat miettivät ja pohtivat samoja asioita mitä useimmat meistä eli ”Mitä itse olisin tehnyt tuona yönä?”. Dokumentissa pääsee eläytymään Titanicin kauniiseen, mutta koskettavaan historiaan.
Ljubljana
pienoiskuva|[[Ljubljanica-joki halkoo kaupungin keskustaa]]
pienoiskuva|vasen|Emonan sijainti roomalaisaikana
Historia
Ljubljanan alueella asutusta on todistetusti ollut jo neoliittisella kaudella. Pronssikaudella aluetta asutti metsästäjä- ja kalastajakansa, joita seurasivat illyrialaiset ja 400-luvulla eaa. myös keltit, jotka levittäytyivät Ljubljanicajoen varrelle. Ensimmäinen kirjoitettu merkintä Ljubljanasta on vuodelta 1144, jolloin kaupungista käytettiin nimeä "Laibach".
Nykyisen Ljubljanan paikalle roomalaiset perustivat noin vuonna 50 eaa. sotilasleirin, josta muodostui Emona-niminen kaupunki. Emona oli nykyisen Slovenian alueen ensimmäinen roomalainen kaupunki. Vuosisatojen aikana Emonasta muodostui strategisesti tärkeä ja kaupungin asukasluku kasvoi puoleen miljoonaan asukkaaseen. Roomalaisen asutuksen merkit ovat edelleen nähtävissä Ljubljanassa, muun muassa muureina ja kirkkoina. Emonan tuhoksi muodostui lopulta kansainvaellusaika 400-luvun puolivälissä, jolloin Emonaa hävittivät hunnit, ostrogootit ja langobardit. Kaupungin asuttivat slaavit 500-luvun lopulla. Ljubljana-nimi samoin kuin Ljubljanica tarkoittanee jotakin kaunista tai rakastettavaa kuten kaikissa slaavilaisissa kielissä, ja Laibach lienee samaa kantaa germaaniversiona.
Ensimmäinen maailmansota vahingoitti Ljubljanaa vain välillisesti. Sodan jälkeen syntyi Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta, jolloin Ljubljanasta muodostui sloveenien poliittinen ja kulttuurillinen keskus. Ljubljanan yliopisto perustettiin seuraavana vuonna.
Toisessa maailmansodassa sekä italialaiset että saksalaiset miehittivät kaupungin. Vuonna 1942 Ljubljanassa ollut vastarintaliike oli niin vahva, että saksalaiset ympäröivät koko kaupungin 30 kilometriä pitkällä piikkilanka-aidalla. Aitauksen sanottiin tehneen Ljubljanasta urbaanin keskitysleirin.
Maailmansodan jälkeen Ljubljanasta tuli Slovenian sosialistisen tasavallan pääkaupunki. Tasavalta oli kuitenkin osa Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa, eikä itsenäinen valtio. Ljubljana kehittyi taloudessa nopeasti sodan jälkeen, minkä johdosta kaupunkiin muutti paljon siirtolaisia ja kaupungin väkiluku paisui.
Mytologiassa Ljubljanan perustajaksi nimetään kreikkalaisen mytologian sankari Iason yhdessä argonauttien kanssa.
Matkailu
Vuodesta 2004 turismi Ljubljanassa on kokenut huiman nousun. Majoituspaikkojen määrä ei kuitenkaan ole juurikaan noussut, minkä johdosta majoitushinnat ovat nousseet keskieurooppalaiselle tasolle. Sesonkiaikoina majoitusta voi olla hankala saada. Matkailullisesti tärkeä on erityisesti elokuu, jolloin kaupungissa järjestetään kansainvälisiä festivaaleja.
Maantiede ja ilmasto
Ljubljana sijaitsee noin kolmensadan metrin korkeudessa Ljubljanica-joen laaksossa Slovenian keskiosassa. Sen suhteellisen lyhyt etäisyys alueen mahtikaupunkeihin on vaikuttanut sen historiaan: Zagrebiin on 140 kilometriä, Venetsiaan 250 kilometriä, Wieniin 350 kilometriä ja Budapestiin noin 400 kilometriä.
Ljubljanassa vallitsee lauhkea meri-ilmasto. Vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen lämpötila on 20,3 °C ja kerkimääräinen ylin lämpötila 26,1 °C. Tammikuu on kylmin kuukausi ja keskimääräinen lämpötila on silloin −0,5 °C ja keskimääräinen alin lämpötila −3,8 °C. Sateet ovat runsaita ja jakautuvat tasaisesti ympäri vuoden. Sateisinta on kesäkuusta marraskuuhun, jolloin sataa noin 110–130 millimetriä kuukaudessa. Vuosittainen sademäärä on noin 1 300 millimetriä.
Liikenne
Slovenian maantieverkko yhdistää Ljubljanan maan eri osiin ja naapurimaihin. Rautatieasemalla pysähtyy myös kansainvälisiä junia München-Salzburg-Ljubljana-Zagreb-linjalla.
Paikallisliikenne toimii bussien varassa; johdinautoista on luovuttu ja raitiovaunuja vasta suunnitellaan.
Kulttuuri
Kaupungissa toimii neljä yliopistoa, joiden lisäksi musiikkiakatemia, taideakatemia sekä teatteri-, radio-, elokuva- ja televisioakatemia.
Urheilu
Ljubljanassa on vahva joukkueurheiluperinne. KK Olimpija on koripallon mahtiseura, merkittävä on myös KD Slovan. HDD Olimpija Ljubljana on huomattava jääkiekossa ja NK Olimpija Ljubljana on moninkertainen maansa mestari jalkapallossa.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen|Ljubljanan siluetti
Brotherhood of the Snake
Brotherhood of the Snake on thrash metal -yhtye Testamentin musiikkialbumi, joka julkaistiin vuonna 2016 levymerkillä Nuclear Blast Records.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 20. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 18.
Jan & Kjeld
thumb|Jan & Kjeld Jan & Kjeld on tanskalainen lauluduo jonka tunnetuimpia menestyskappaleita oli Banjo boy vuonna 1960 jonka myös Eero ja Jussi & The Boys lauloivat suomeksi. Heidän soittiminaan oli banjot.
Frank Synott
Frank Allan Synott (28. joulukuuta 1891 Chatham, New Brunswick, Kanada – 12. lokakuuta 1945 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Synott pelasi Yhdysvaltojen joukkueessa kaksissa olympialaisissa, 1920 ja 1924. Molemmilla kerroilla joukkue voitti hopeaa. Seuraurallaan Synott pelasi Boston A.A. Unicornsissa kaudella 1919–1920.
Fet
Vaakuna
Kunnan vaakunassa oli vihreällä taustalla hopeinen uittokeksi kuvaamassa tukinuiton aiempaa merkitystä kunnan taloudelle.
Zulumaa
Zulumaa (aikaisemmin myös Sulumaa) oli kuningaskunta, joka sijaitsi nykyisen Etelä-Afrikan KwaZulu-Natalin provinssin alueella. Sitä asuttivat pääasiassa zulut, ja se oli vuosina 1816—1897 itsenäinen kuningaskunta. Zulumaa rajoittui Intian valtamereen sekä suurin piirtein nykyisiin Mosambikin ja Swazimaan rajoihin. Se oli kooltaan noin 25 900 km².
Historiaa
thumb|170px|Shaka vuonna 1824. Pohjoisten ngunien keskuudessa syntyi 1700-luvun lopulla poliittisia levottomuuksia liiallisen väestönkasvun ja kaupallisen kilpailun seurauksena. Koska ngunien hallitsema rannikkoalue rajoittui Intian valtamereen, Lohikäärmevuoristoon ja eurooppalaisten hallitsemaan Kapmaahan, oli tarvittavan lisämaan hankkiminen mahdollista vain sisäisten sotien avulla. Ngunien väliset etniset yhteenotot johtivat uudenlaisen sotilaallisen ja hallinnollisen järjestelmän syntymiseen. "Mustaksi Napoleoniksi" kutsutun Shaka Zulun johdolla syntyikin vahva zuluvaltio.
Nguniheimot muodostivat aluksi kolme pääryhmää: Dingiswaoyn johtama Mtethwan, Sobhuzan johtama Ngwanen sekä Zwiden johtama Ndwandwen kuningaskunta. Vuoteen 1817 mennessä Zulumaan hallinnasta sotivat pääasiassa Zwide ja Dingiswaoy. Tämän sodan aikana Dingiswaoyn joukkojen tärkeimmäksi johtajaksi nousi Shaka. Shaka aloitti uudenlaisen Zulu-kuningaskunnan rakentamisen pääasiassa valloitusten avulla, mikä johti Ndwandwen ja Zulumaan sotaan. Shakaa pidetään yhtenä Afrikan merkittävimmistä armeijan ja sodankäynnin organisoijista. Hän korvasi aikaisemmin aseina käytetyt pitkät heittokeihäät lyhyillä iskukeihäillä, joita voitiin käyttää taistelussa toistuvasti. Zulusoturit ryhtyivät lähestymään vihollista myös mahdollisimman hiljaa ja näkymättömissä ja yllättivät sen äkillisellä rynnäköllä. Uuden taktiikan avulla Shaka löi pian Zwiden joukot.
Shaka hallitsi jo yli 100 000 ihmisen valtakuntaa 1820-luvun puoleen väliin mennessä ja hänen armeijassaan oli 40 000 miestä. Shaka keskitti vallan kuninkaan persoonaan ja hoviin ja peri heimopäälliköiltä veroja. Hän myös sijoitti armeijansa yksiköitä ympäri valtakuntaa taatakseen alueiden uskollisuuden. Lisäksi Shaka loi uudenlaisen kansallistunteen korostaessaan valtakuntansa "zulumaisuutta". Koko valtakunnan väestön katsottiin kuuluvan zulu-heimoon ja kaikkien alamaisten tuli osoittaa uskollisuutta suoraan kuninkaalle. Perinteisistä ngunijuhlista tehtiin valtakunnan virallisia festivaaleja ja perinteitä. Shakan onnistui näin luoda valtakuntaansa uudenlainen zuluidentiteetti, joka ylitti hänen alamaisinaan olleiden eri heimojen ja ryhmien alkuperäiset identiteetit.
Shaka laajensi valtakuntaansa 1820-luvun aikana nykyisen Mosambikin rajalle asti pohjoisessa, lännessä Lohikäärmevuorten taakse ja etelässä myöhemmän Transkein bantustanin rajoille asti. Hän toivotti myös brittiläiset kauppiaat alueelleen ja lähetti diplomaattisia lähetystöjä Englannin hoviin.
Shakan valloituksia pakoon lähti suuri joukko väestöä, joka muodosti niin sanotun Mfecaneliikkeen (, tunnetaan myös sesothonkielisellä nimellä Difaqane ja Lifaqane) ja jonka vaikutukset tuntuivat Keski- ja Itä-Afrikassa saakka. Eri banturyhmien valtiollinen kehitys nopeutui ja Afrikkaan syntyi useita uusia kuningaskuntia kuten Ndebele ja Gaza sekä edelleen olemassa olevat Besotho (nykyinen Lesotho) ja Swazi (nykyinen Swazimaa).
Dingane ja Mpande
Vuonna 1828 Shakan velipuoli Dingane toteutti onnistuneen salajuonen Shakan salamurhaamiseksi ja nousi zulujen kuninkaaksi. Dingane tuskin kuitenkaan koskaan oli varma asemastaan valtaistuimella. Voortrekkerien ja zulujen välisessä Blood Riverin taistelussa buurit tuhosivat Andries Pretoriuksen johdolla suuren zuluarmeijan. Taistelun jälkeen zuluvaltakunta ajautui sisäpoliittiseen kriisiin ja hajosi. Dinganen velipuoli Mpande pakeni etelään tuhansien seuraajien kanssa voortrekkerien vasalliksi ja löi Dinganen joukot Magongon taistelussa vuonna 1840. Dingane pakeni ja murhattiin vuotta myöhemmin Ubombo-vuoristossa.
Zulukuningaskunnan kukistuminen
thumb|Rorke's Driftin puolustus Kaivannaisteollisuuden kehittymisen myötä Etelä-Afrikka koki muutoksia. Sisämaan rannikon satamiin yhdistävä rautatieverkko helpotti tavaroiden kuljettamista ja tehosti maataloutta ja rannikon satamakaupungit nauttivat taloudellisesta noususuhdanteesta timanttien tuoman vaurauden myötä. Mustien hallitsemat kuningaskunnat sisämaassa kukistettiin yksitellen ja liitettiin valkoisten hallitsemiin alueisiin. Näistä yhteenotoista merkittävin oli vuoden 1879 zulusota, jossa zulujen Isandlwanan taistelussa saavuttamasta voitosta huolimatta zulu-valtio kukistettiin ja liitettiin Britannian alaisuuteen. Maasta tehtiin vuonna 1887 ensin erillinen Zulumaan kruununsiirtomaa, kunnes se liitettiin Nataliin vuonna 1897.
Zulumaan alue nykyaikana
Apartheidin aikana osittain Zulumaan alueelle perustettiin alueellisesti hajanainen KwaZulun bantustan. Vuodesta 1994 KwaZulu-Natalin provinssin on kuulunut Zulumaa-niminen piirikunta. Nykyään alueen talous perustuu pääasiassa karjankasvatukseen. Tärkeimmät viljelykasvit ovat sokeriruoko ja puuvilla ja alueen merkittävimmät teollisuudenalat ovat sokerin valmistus ja paperiteollisuus.
Far Cry: New Dawn
Far Cry: New Dawn on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu PlayStation 4-, Windows- ja Xbox One -alustoille 15. helmikuuta 2019.
Peli on jatkoa Far Cry -pelisarjaan ja suoraa jatkoa vuonna 2018 julkaistulle Far Cry 5:lle.
Fangs For Hire
On kulunut 17 vuotta maailmanlaajuisesta ydintuhosta, joka muutti maapallon joutomaaksi. Postapokalyptinen Hope County on alkanut kukoistaa paikallisten uudellenrakentaessa kotejaan. Heitä kuitenkin uhkaa väkivaltaisten kaksosten, Mickeyn ja Loun johtamat Highwaymen-joukot, jotka pyrkivät viemään heidän viimeiset käyttökelpoiset resurssit, eritoten etanolit. Peli alkaa Thomas Rushin, Yhdysvaltojen pelastajaksikin kutsutun miehen matkatessa yhdessä suuren joukkonsa parissa junalla kohti Hope Countya. He ovat saaneet mukaansa Carmina Ryen, Kim ja Nick Ryen tyttären, joka kertoo kylänsä tarvitsevan Rushia. Junan pian suistuessa pois kiskoilta miltei kaikki kyydissä olevat kuolevat. Pelaaja ottaa ohjat The Security Captain -nimisestä hahmosta, Rushin oikea kädestä, joka johdattaa eloonjääneet pois junasta. Rushin jäädessä Mickeyn ja Loun vangiksi "Cap" onnistuu pakenemaan, ja löytämään Kim Ryen johtaman Prosperityn, John Seedin maatilalle uudelleenrakennetun kylän Hope Countysta. Cap lyöttäytyy yhteen sen selviytyjien kesken, kunnes käy ilmi että heidän on löydettävä New Eden, pahamaineisen Joseph Seedin johtama joukko, joiden kanssa Prosperity on aselevossa. Uusi Eeden voisi kuitenkin auttaa heitä sodassa Maantierosvoja vastaan. Cap aloittaa matkansa tuhotakseen Mickeyn ja Loun sekä heidän armeijansa. Capin päästessä lähemmäksi siskoksia käy ilmi, että Josephin poika Ethan haluaa siskosten tuhoavan uuden Eedenin ja heidän asukkaansa. Cap matkaa tuhoutuneeseen, uuteen Eedeniin, ja tappaa Loun. Tämä saa myös mahdollisuuden säästää tai riistää Mickeyn hengen. Tämän jälkeen Cap kohtaa Ethanin, joka puraisee Josephin pystyttämän Eedenin omenapuun hedelmää, muuttuen demoniksi. Joseph käskee tämän tappaa Ethanin, ja työtä käskettyä tehtyään Cap saa valita tappaako Josephin, vai ei. Tehtyään päätöksen Cap palaa tukikohtaansa, ja yhdessä Carminan kanssa he nauttivat vapaudestaan.
Vastaanotto
Peli on saanut Gamereactorin arvostelussa arvosanaksi 6/10.
Gonnoscodina
Gonnoscodina on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 477 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 8,82 neliökilometriä. Se sijaitsee 112 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Jann Arden
thumb|Jann Arden Jann Arden Richards (s. 27. maaliskuuta 1962) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä.
Arden syntyi lähellä Calgarya, Albertassa, ja julkaisi vuonna 1992 ensimmäisen albuminsa Time for Mercyn. Suosio kasvoi entisestään julkaisulla Living Under June (1994), jolle sisältyi Anne Loreen säveltämä hitti "Insensitive". Arden on julkaissut myös kaksi kirjaa.
Ardenin tuorein albumi on covereista koostuva Uncover Me, joka ilmestyi 6. helmikuuta 2007. Hän on voittanut kahdeksan Juno-palkintoa ja ollut ehdolla kaikkiaan ainakin yhdeksäntoista kertaa. Maaliskuussa 2006 hänen ilmoitettiin saavan tähti Canada's Walk of Famelle.
Ardenilla ilmeni maaliskuussa 2007 niin kutsuttu Takotsubon ilmiö, sydänlihaksen toiminnan äkillinen, tilapäinen heikkeneminen, jonka usein aiheuttaa tavanomainen stressi. Hän toipui ja on vuonna 2007 Yhdysvaltain-kiertueellaan Michael Bublén kanssa; kaksikko esiintyi yhdessä jo vuonna 2005.
Arg (Kabul)
Historia
thumb|vasen|Abd al-Rahman Khanin puutarha-asunto Argilla. Argin rakennutti Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan osana laajempia suurimuotoisia rakennushankkeita Kabulissa. Uusi hallitsijan palatsi rakennettiin sen jälkeen, kun britit olivat tuhonneet Bala Hisarin toisen afgaanisodan aikana vuonna 1879. Argin rakentaminen kesti viisi vuotta. Palatsille tuli paitsi emiirin asunto, mutta myös hallinnollisia rakennuksia. Arg sai myös vahvat linnoitukset. Sitä ympäröi noin 15 metriä korkea muuri ja vallihauta.
Argilla tehtiin Abd al-Rahman Khanin valtakauden jälkeen suuria uudistustöitä ja alue sai nykyaikaisemman ilmeen. Emiiri Habib Allah Khan rakennutti Del Kušan palatsin Argin alueelle. Kuningas Aman Allah Khan rakennutti puolestaan Gul Khanan palatsin kuninkaan viralliseksi toimistoksi. Presidentinpalatsin Argista teki Muhammad Daud Khan vuonna 1973. Kommunistisen Khalq-ryhmittymän Nur Muhammad Tarakin kaudella rakennuksen nimi muutettiin "kansan taloksi" eli Khana-e Khalq. Hafiz Allah Amin sen sijaan alkoi käyttää Argin sijaan Taj Begin palatsia Dar al-Amanissa.
thumb|[[Ashraf Ghani ja Yhdysvaltain ulkoministeri John Kerry.]] Afganistanin kommunistihallinnon kukistuessa ja Kabulin valtauksen vuonna 1992 jälkeen Argista tuli Burhan al-Din Rabbanin virka-asunto. Kabul menetettiin edelleen myöhemmin Talibanille ja Argista tuli Taliban-hallinnon alaisen kuvernöörin asunto. Taliban-hallinto kukistui Yhdysvaltojen hyökätessä Afganistaniin ja Pohjoisen liiton joukkojen saapuessa Kabuliin vuonna 2001. Joksikin aikaa Argille asettui jälleen Burhan al-Din Rabbani, mutta lopulta hän joutui luovuttamaan Argin uudelle presidentille Hamid Karzaille. Vuonna 2021 Arg vaihtoi jälleen omsitajaa, kun presidentti Ashraf Ghani pakeni Afganistanista 15. elokuuta. Hänet vietiin Afganistanista Argille laskeutuneilla helikoptereilla. Vain hieman myöhemmin Argin valtasivat Talibanin taistelijat.
Römerberg
thumb|upright=2.0|Römerbergiä Römerberg on keskiaikainen raatihuoneentori ja vanhankaupungin keskus Frankfurt am Mainissa. Se sijaitsee noin 200 metriä itään kaupungin tuomiokirkosta. Aluetta on asutettu neoliittiselta kaudelta lähtien. Roomalaisella ajalla se oli sotilaallisesa käytössä ja varhaiskeskiajalla siellä sijaitsi merovinkinen kuninkaankartano. Römerbergin itäistä osaa kutsutaan myös nimellä Samstagsberg.
Rakennukset
thumb|left|Römerbergiä 1956 Römerbergin historiallinen rakennuskanta tuhoutui vuonna 1944 Ison-Britannian ilmavoimien ilmapommituksissa. Nykyiset rakennukset alueella on jälleenrakennettu enemmän tai vähemmän alkuperäisilmettä kunnioittaen.
Aukion länsilaidalla sijaitsee Frankfurtin historiallinen raatihuone, Römer. Eteläistä laitaa hallitsee varhaisgoottilainen kirkko Alte Nikolaikirche ja Frankfurtin historiallisen museon moderni sisäänkäyntirakennus. Itälaidan rakennukset on rakennettu vuosina 1981–1984 historiallisten esikuvien mukaan.
Aukiolla sijaitsee myös Gerechtigkeitsbrunnen, oikeudenmukaisuuden lähde, jota koristaa roomalaisen mytologian oikeuden jumalatar Justitia.
Luettelo kaloista
Tämä on aakkosittain järjestetty luettelo kalalajeista, joilla on suomenkielinen nimi.
Saamelaiset
thumb|upright|Saamelaisten perinteinen asuinalue kartalla. Saamelaiset ( tai sápmelaččat, ) ovat pääosin Fennoskandian pohjoisosissa elävä kielellisesti suomalais-ugrilainen alkuperäiskansa. Saamelaisten asuttamaa aluetta kutsutaan Saamenmaaksi. Se koostuu Norjan, Ruotsin ja Suomen pohjoisosista sekä Venäjään kuuluvasta Kuolan niemimaasta.
Arviot saamelaisten määrästä vaihtelevat 50 000:n ja 100 000:n välillä. Arvioiden suuri vaihtelu johtuu saamelaisuuden tunnusmerkkien eroista. Saamelaisuuden määritelmä perustuu tunnusmerkkeihin, kuten esimerkiksi kieleen (puhuu itse tai yksi vanhemmista tai isovanhemmista puhuu saamea), kansalliseen tai kulttuurilliseen samaistumiseen sekä perinteisten saamelaiselinkeinojen harjoittamiseen. Saamelaisten puhumat kielet kuuluvat uralilaisiin kieliin, ja niiden läheisimmät sukukielet ovat yleisimmän käsityksen mukaan itämerensuomalaiset kielet. Saamen kieli on peräisin varhaiskantasuomen eriytymiskehityksestä. Suomen ja saamen kielieron on arveltu alkaneen muodostua noin vuonna 2800 eaa. joidenkin ryhmien lähdettyä liikkumaan uralilaisten kielten alkukodista, Volgan keski- ja yläjuoksun alueelta, luoteeseen kohti Fennoskandiaa. Suomeen tulevien saamelaisten esivanhemmat saapuivat noin 1600 tai 1500 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Nykyisille asuinsijoilleen Lappiin he asettuivat ajanlaskun alun jälkeen. Suomessa puhutaan nykyisin kolmea saamen kieltä: pohjois-, inarin- ja koltansaamea, jotka ovat kaikki uhanalaisia.
Suomen saamelaisalue kattaa Enontekiön, Inarin ja Utsjoen kunnat sekä Lapin paliskunnan alueen Sodankylän kunnassa. Suomen noin 10 000 saamelaisesta noin 3 000 puhuu saamelaiskieliä äidinkielenään. Tilastokeskuksen mukaan Suomessa vuonna 2020 saamenkielisiä on 2008 puhujaa. Nykyään huomattava osa Suomen saamelaisista asuu saamelaisalueen ulkopuolella, esimerkiksi Helsingissä on suhteellisen suuri ja aktiivinen saamelaisvähemmistö. Saamelaiskäräjien mukaan saamelaisia asuu 230 kunnassa Suomen kaikkiaan 336 kunnasta. Alle 10-vuotiaista saamelaisista 75 % asuu saamelaisalueen ulkopuolella.
Alaryhmät, lukumäärä ja kielet
Oheisessa taulukossa esitetään tietoja saamelaisten alaryhmistä, lukumäärästä ja kielistä amerikkalaisen tutkijan Michael E. Kraussin vuonna 1997 julkaiseman tutkimuksen mukaisesti. Numerotiedot ovat ainoastaan arvioita.
Tutkimuksen julkaisemisen jälkeen akkalansaame on jo sammunut, kun sen viimeinen puhuja kuoli vuonna 2003.
Keminsaamelaisten alaryhmä sulautui suomalaisiin jo 1800-luvun alussa ja samalla keminsaamen kieli sammui.
Saamelaiset, lappalaiset ja lappilaiset
thumb|upright|Saamelainen reessä, taustalla revontulet. [[Maamme-kirjan kuvitusta vuodelta 1876.]]
Lappalainen on ulkopuolisten antama nimitys saamelaisille. Saamelainen (sápmi) taas on saamelaisten omakielinen sana, jolla on vastineensa kaikissa saamen kielissä. Tämä todistaa sen hyvin vanhaksi. Kirjallisista lähteistä se löytynee ensimmäistä kertaa 1600-luvulla Johannes Schefferuksen esiin tuomana. Suomesta löytyy mainintoja 1800-luvun lehdistä, että "lappalaiset" käyttivät itsestään saame-nimitystä. Nimitys yleistyi saamelaisten oman poliittisen aktiivisuuden lisäännyttyä Ruotsissa ja Norjassa 1900-luvun alusta alkaen ja Suomessa II maailmansodan jälkeen. Lappalainen säilyi suomen yleiskielessä vallitsevana nimityksenä kuitenkin 1980-luvulle asti. Nykyään sanaa lappalainen merkityksessä saamelainen pidetään halventavana. Lappilainen taas tarkoittaa Lapissa asuvaa ihmistä riippumatta hänen etnisyydestään.
Kantasaamen otaksutaan olleen pääasiassa metsästäjäväestön kieltä. Alkuperäistä metsästyskulttuuria harjoitettiin Sisä-Suomessa ja Keski-Ruotsissa, kun rannikoilla ja etelässä oli jo siirrytty enemmän maanviljelyyn ja karjanhoitoon. Näitä metsästyksellä eläviä ihmisiä kutsuttiin Suomessa lappalaisiksi. Sana ”lappalainen” tuli mahdollisesti syrjää eli syrjäistä tarkoittavasta sanasta lappea (kuten ilmaisussa ”miekan lape” eli ”miekansyrjä”). Tämän väestön kieltä pidetään yleensä saamensukuisena. Historiantutkija Jukka Korpelan mukaan keskiajan kirjallisissa lähteissä ”lappalaiset” oli kuitenkin yleisnimitys erämaaseutujen asukkaille, jotka eivät todellisuudessa olleet kielellisesti, kulttuurisesti tai elinkeinoiltaan yhdenmukaista joukkoa. Lappalainen ei tämän mukaan siis ollut alun perin saamelaisen synonyymi.
Toisaalta on korostettu, että saamea puhuvaa väestöä on paikannimistöstä päätellen asunut miltei koko Suomen alueella, jopa Uudellamaalla. Skandinavian niemimaalla saamelaisväestön asuinalue on ulottunut Keski-Ruotsin Taalainmaalle ja Jämtlandiin asti. (Katso myös: Limes norrlandicus)
Nykysaamelaiset eroavat geneettiseltä perimältään selvästi naapurikansoistaan. Tämän takia monet nykytutkijat olettavat, että suomalaisiin ja skandinaaveihin sulautuneet eteläiset saamelaiset ja lappalaiset eivät olisi samataustaisia kuin nykysaamelaiset.
Historia
Saamelaisten juuret ovat tekstiilikeramiikkaa valmistaneissa ihmisissä, jotka alkoivat liikkua uralilaisten kielten alkukodista Volgan keski- ja yläjuoksun alueelta luoteeseen toisen vuosituhannen toisella ja kolmannella neljänneksellä ennen ajanlaskun alkua. Ryhmät käyttivät siirtymiseensä ikivanhoja, jo vuosituhansia käytössä olleita Pohjois-Venäjän jokireittejä. Näiden kielellisesti länsiuralilaisten ryhmien Sisä-Suomen järvialueelle päätyneistä jäsenistä muodostuivat myöhemmin saamelaiset. He saavuttivat Keski-Suomen mahdollisesti noin 1600 tai 1500 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tekstiilikeramiikan levinneisyyden perusteella näiden, alun perin samaa kieltä puhuneiden yhteisöjen jäseniä jäi myös Karjalaan, Laatokan ja Ilmajärven välimaille ja myös vielä edemmäs itään ja kaakkoon.
Varsinainen saamen kielen alkukoti on sijainnut Laatokan ja Äänisen eteläpuolisella alueella. Alueelta on löydetty eteläisimmät saamelaisperäiset paikannimet ja saamen kantamuotoon on pystytty rekonstruoimaan lainasanoja, jotka ovat olleet kosketuksissa tähän alueeseen. Lainasanojen perusteella kielen alkukodilla on ollut yhteyksiä alueella liikkuneisiin, tuolloin kantagermaania puhuneisiin skandinaaveihin, sekä nykyisen Viron alueella olleisiin suomalaisen kantakielen puhujiin. Kantasaamelaisilla on ollut kontakteja myös tuntemattomiin, sukupuuttoon kuolleisiin pohjoiseurooppalaisia kieliä puhuneisiin ryhmiin.
Ajanlaskun alun paikkeilla saamen kieli levisi Laatokan ja Äänisen eteläpuolelta Suomen etelärannikolle ja Sisä-Suomeen syrjäyttäen useita alueella aiemmin puhuttuja muinaiskieliä. Kantasaamella on mahdollisesti ollut kielten kohdatessa jonkinlainen arvoasema, minkä vuoksi alkuperäisten kielten puhujat vaihtoivat kielensä ajan kuluessa saameksi. Kielentutkija Ante Aikio on esittänyt, että saame levisi pohjoiseen Fennoskandiaan esiroomalaisen rautakauden kuluessa (noin 650–0 eaa.). Kielen levitessä Suomessa ja Skandinaviassa se samalla hajosi useaksi eri murteeksi. Näistä murteista kantamurteista kehittyi sittemmin nykyiset saamelaiskielet. Nykyisille asuinsijoilleen Lappiin saamelaiset asettuivat ajanlaskun alun jälkeen. Geneettisten isälinjojen pohjalta voidaan arvella, että suomalaisten esivanhempien saapuessa Suomeen Virosta käsin valtaosa Etelä-Suomen saamelaisten esivanhemmista ei vaeltanut muualle, vaan he vaihtoivat kielensä itämerensuomeksi.
Kantasaamen kieli syrjäytti nykyisen Suomen alueella aiemmin puhutut paleoeurooppalaiset kielet ensin eteläisessä Suomessa, sitten pohjoisessa Skandinaviassa. Lapissa saatettiin puhua paleoeurooppalaisia kieliä vielä keskiajallakin. Lapissa aikaisemmin eläneet kansat sulautuivat saamen puhujiin, ja etelämpänä saamen puhujia sekoittui suomenkielen puhujiin. Sitä mukaa kun kantasuomi levisi, eri kieliksi kehittyvä saame vetäytyi.
Keskiajalla saamelaisia liikkui Keski-Suomen ja Itä-Karjalan alueilla. Vielä 1500-luvulla saamelaisia oli Pohjois-Savossa ja Kuusamossa 1700-luvulla. Kuitenkin jo varhaisessa vaiheessa saamelaistumisen painopiste siirtyi pohjoista kohti, jossa se kohtasi tuhansia vuosia aiemmin, jääkauden väistyessä, alueelle tulleen tuntemattoman kielen. Tämä näkyy nykyisissä saamenkielissä lainasanoina, joita ei voi palauttaa mihinkään tunnettuihin kielten kantamuotoihin.
Siirtyminen poronhoitoon
pienois|Saamelaisperhe Norjassa vuoden 1900 tienoilla. Joidenkin saamelaisten taloudellinen asema parani heidän siirryttyään poronhoitoon kesyttämällä tunturipeura poroksi. Poronhoidon alkuajankohdasta on erimielisyyksiä. Poroja oli kesytetty kuljetusavuksi ja maidon- ja nahantuotantoon jo varhain, mutta Suomen saamelaiset elivät pitkälti metsästyksellä ja kalastuksella vielä Ruotsin vallan aikana. Lihantuotantoon keskittyvään suurporonhoitoon siirryttiin vasta 1800-luvulla, ja sen ”kulta-aika” päättyi Ruotsin, Suomen ja Norjan välisten rajasulkujen myötä 1900-luvun alkupuolella.
Nykytutkimuksen mukaan suurporonhoito sai alkunsa Skandinavian saamelaisten keskuudessa 1400–1600-luvuilla. Kuolan niemimaalle vaelsi 1800-luvulla komeja ja nenetsejä, jotka vaikuttivat huomattavasti kolttien ja Kuolan saamelaisten poronhoitoon.
Poronhoito ei ole missään vaiheessa ollut yleissaamelainen elinkeino, ja suurten poronomistajien elot veivät elintilaa peuroilta, joiden pyynnillä esimerkiksi inarinsaamelaiset elättivät itsensä kalastuksen, keräilyn ja kaupan lisäksi, täten huonontaen joidenkin toisten saamelaisten elantoa ja asemaa. Nykyään poronhoitoa harjoittavat Suomessa myös muut kuin saamelaiset. Norjassa ja Ruotsissa poronhoito on lailla säädetty saamelaisten yksinoikeudeksi.
Sulauttamispyrkimykset ja kansallinen herääminen
thumb|upright|Ruotsalainen saamelaisäiti lapsineen noin vuonna 1917. Valokuvaaja Borg Mesch. Suomen valtiollisen itsenäistymisen jälkeen ajatus saamelaisista rodullisesti alempana kansana sai suosiota.
Saamelaisten sulauttamispolitiikka voimistui toisen maailmansodan aikana ja jälkeen. Saamelaisia pidettiin katoavana kansana, jotka saattoivat elää ihmisarvoista elämää ainoastaan luopuessaan vanhoista tavoistaan ja omaksuessaan kehittyneemmän, paikalleen asettuneen elämänmuodon. Kirkko ja valtio pyrkivät Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa sulauttamaan saamelaiset osaksi valtaväestöä esimerkiksi kieltämällä saamen kielen puhumisen sisäoppilaitoksissa. Politiikan seurauksena osa saamelaistaustaisista suvuista on kadottanut äidinkielensä. Ruotsi ja Norja ovat pyytäneet saamelaisilta virallisesti anteeksi toimenpiteitään.
Sulauttamispolitiikan aikaan sijoittuu myös saamelaisten kansallinen herääminen. Saamelaisten kansallispäivä on 6. helmikuuta. Sinä päivänä Trondheimissa pidettiin 1917 ensimmäinen yleissaamelainen kokous, josta saamelaisten yhdentymisen katsotaan alkaneen. Saamelaisten 13. konferenssissa Åressa vuonna 1986 otettiin käyttöön Saamen lippu. Lipussa on saamelaisten värit: punainen, vihreä, keltainen ja sininen. Lipun punainen puoliympyrä kuvaa aurinkoa ja sininen kuuta. Lipun hyväksymispäivä, 15. elokuuta, on myös yksi saamelaisten liputuspäivistä, joita on nykyisin yksitoista.
Saamelaiset ja uskonto
thumb|upright|Saamelainen poronhoitaja.
Saamelaisten uskonnonhistoriassa uskonnonharjoitusta on ollut monentasoista. Ennen kristinuskon leviämistä šamanismi oli tärkeä uskonnonharjoituksen muoto. Šamanistisissa menoissa yhteisön samaani saattoi langeta loveen asioimaan alisen kanssa, pyytämään apua tai taistelemaan ongelmia aiheuttavien tahojen kanssa. Noitarummun käyttö ei kuulunut yksinomaan samaanille, vaan se oli suhteellisen alkeellinen enteiden katsomisen väline, jota käyttivät ne, joilla ei ollut shamaanin kykyä ja uskallusta laskeutua henkilökohtaisesti alamaailmaan ottamaan asioista selkoa.
Kosmologia
Saamelaisten maailma oli jakautunut kolmeen osaan: aliseen, maanpäälliseen ja maan yläpuoliseen osuuteen, joista ensimmäistä kansoittivat vainajat, seitahenget ja muut ei-jumalalliset uskomusolennot. Maan päällä elivät ihmiset, ja maan yläpuolella puolestaan hallitsivat jumalat, joista leimallisimmin saamelaisia olivat äitijumalatar Mattarakka ja hänen kolme tytärtään, Sarakka, Juksakka ja Uksakka, jotka suojelivat ja ohjasivat erityisesti lasten kehitystä ennen ja jälkeen syntymän. Sarakkalla, Juksakalla ja Uksakalla oli omat paikkansa kodassa, ja heille uhrattua ruokaa saivat syödä vain naiset.
Esikristilliset jumalat
Saamelaisilta tunnetaan näiden naisjumalien lisäksi ukkosenjumala Tiermes sekä paikoin oletettu ylijumala Radien-Adja poikineen, sekä jonkinlainen naispuolinen kevään jumaluus Ruonanieida. Ukkosenjumalaa lukuun ottamatta nämä ”taivaanjumalat” lienevät kristinuskosta omaksuttuja vähän ennen kuin saamelaiset kääntyivät kristinuskoon.