cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pafnuti Tšebyšov
pienoiskuva|200px|Pafnuti Tšebyšov (1821–1894). Pafnuti Lvovitš Tšebyšov (16. toukokuuta (J: 4. toukokuuta) 1821 Okatovo – 8. joulukuuta (J: 26. marraskuuta) 1894 Pietari) oli venäläinen matemaatikko, joka teki uraauurtavaa tutkimusta analyyttisen geometrian ja erityisesti lukuteorian alueella. Tšebyšovia pidetään venäläisen matematiikan isähahmona. Hän toimi professorina Pietarin yliopistossa vuosina 1850–1882, ja hänen kuuluisimpiin oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa Dmitri Grave ja Andrei Markov.
Muuta
Tšebyšovin kraatteri Kuussa on nimetty Pafnuti Tšebyšovin mukaan.
Wivi Nordberg
Antoinette Wivica (Wivi) Nordberg (20. elokuuta 1846 Turku − 1. huhtikuuta 1917 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Bojanan kirkko
Bojanan kirkko on keskiaikainen Bulgarian patriarkaatin kirkko Sofian laitamilla. Rakennelma koostuu kolmesta rakennuksesta, jotka on tehty 900-, 1200- ja 1800-luvuilla.
Historia
thumb|230px|Desislava Bojanan kirkon ensimmäinen vaihe oli todennäköisesti 900-luvun lopulla rakennettu Pyhän Nikolauksen kirkko eli itäinen kirkko. Toisessa vaiheessa sen viereen rakennettiin pyhälle Panteleimonille omistettu kirkko. Se rakennettiin 1200-luvun puolivälissä sebastocrator Kalojanin käskystä. Sen epäillään olleen tarkoitettu Kalojanin ja tämän vaimon Desislavan hautapaikaksi.
Bojanan kirkko oli useita vuosisatoja hylättynä, kunnes monien muiden kirkkojen tavoin siitä tuli 1800-luvun puolivälin tienoilla osmanihallinnon aikana paikka, jossa bulgarialaiset pystyivät kokoontumaan ja keräämään kansallistunnettaan. Rakennuskompleksin viimeinen kolmas vaihe rakennettiin 1800-luvun puolivälissä paikallisten lahjoitusten ansiosta.
Kultapäivännouto
thumb|Hedelmiä ja siemeniä.
Bojanan kirkko
Historia
Bojanan kirkko toimi kirkkorakennuksena vuoteen 1954 asti. Sen entisöintityöt alkoivat 1900-luvun puolivälissä ja saatiin valmiiksi vuonna 2006 Kansallisen historiallisen museon rahoituskampanjan ansiosta. Unescon maailmanperintöluetteloon kirkko valittiin 1979.
Kultapäivännouto
Kultapäivännouto eli päivännouto (Helianthemum nummularium) on keltakukkainen, suuressa osassa Eurooppaa yleinen päivännoutokasvi. Suomessa laji on harvinainen ja luonnonsuojelulailla rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko
Monivuotinen kultapäivännouto kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Kasvin varsi on tyvestä puutunut. Lehdet ovat pitkulaiset tai puikeat, ehytlaitaiset ja sijaitsevat vastakkain. Lehdet ovat päältä vihertäviä ja harvakarvaisia, alta harmaita ja tiheäkarvaisia. Lehtien korvakkeet ovat lehtiruotia pidempiä. Kukinto on 1–10 kukkainen viuhko. Keltaiset kukat ovat kaksineuvoisia, säteittäisiä ja moniheteisiä. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Kultapäivännouto kukkii kesä-heinäkuussa.
Bojanan kirkko
Arkkitehtuuri
Ensimmäisen vaiheen kirkko on pieni yksiapsiksinen rakennus, joka on ruodeholvattu. Eteläisellä ja pohjoisella julkisivulla on kolme kaarta, joista keskimmäinen on korkein. Niiden yläpuolella on korniisi, joka tekee iesmäisiä mutkia.
Toisen vaiheen rakennus on kaksikerroksinen, ja sen ensimmäinen kerros toimii aiemman kirkon nartheksina eli eteishallina. Se liitettiin vanhemman rakennuksen läntiseen julkisivuun. Toisen kerroksen kappeli muistuttaa huomattavasti itäistä kirkkoa.
Kultapäivännouto
Levinneisyys
Suomessa alkuperäisenä tavattavat kultapäivännoudot kuuluvat alalajiin ketopäivännouto (Helianthemum nummularium subsp. nummularium). Lisäksi toista alalajia tanskanpäivännoutoa (subsp. obscurum) on esiintynyt satunnaistulokkaana.
Bojanan kirkko
Arkkitehtuuri
1800-luvulla rakennettu lisäosa liittyy edellisen läntiseen julkisivuun. Se on myös kaksikerroksinen, ja sen eteisestä johtaa puiset portaat toiseen kerrokseen.
Freskot
Kirkon maailmanmaine tulee vuoden 1259 freskoista. Ne on tehty vanhempien maalausten päälle ja muodostavat loistavasti säilyneen esimerkin Itä-Euroopan keskiaikaisesta taiteesta. Kirkon seiniin on ikuistettu 89 kohtausta, joissa on 240 ihmishahmoa. Maalari on tuntematon, mutta hän oli mahdollisesti Tarnovon taidekoulusta.
Kultapäivännouto
Käyttö
Päivännoudosta on jalostettu useita kivikkopuutarhojen koristekasvilajeja.
Bojanan kirkko
Freskot
Eteishallin 18 kuvaa esittävät Pyhän Nikolauksen elämää ja samalla senaikaisen elämän tiettyjä yksityiskohtia. Kirkon elävimmän näköisinä maalauksina pidetään kirkon suojelijoiden Kalojanin ja tämän vaimon Desislavan sekä Bulgarian tsaari Konstantin Tihin ja tsaarinna Irinan muotokuvat.
Sacramento (täsmennyssivu)
Sacramento voi tarkoittaa:
Gibraltarin piiritys (1779–1783)
Gibraltarin piiritys oli Ranskan ja Espanjan epäonnistunut yritys vallata Gibraltar Britannialta vuosina 1779–1783. Piirityksen alkaessa Gibraltarilla oli 5382 brittisotilasta. Ranskan ja Espanjan laivastot saartoivat sitä mereltä, ja mantereen puolella vastassa oli suuri armeija.
Talvella 1779 oli pulaa elintarvikkeista ja polttopuista. Keripukki riehui linnoituksessa. Keväällä amiraali Rodney pääsi vihollisen laivaston läpi ja toi tarvikkeita ja tuhatkunta miestä. Puute alkoi vaivata uudelleen ennen kuin huhtikuussa 1781 seuraavat brittilaivat pääsivät saartorenkaan läpi.
Kun Gibraltarin kuvernööri, kenraali George Augustus Eliott kuuli ranskalaisten ja espanjalaisten valmistelevan maihinnousua, hän suunnitteli yllätyshyökkäyksen yön pimeydessä. Landport Gaten kautta linnoituksesta livahtanut joukko onnistui tunnin kuluessa tekemään vihollisen tykit toimintakyvyttömiksi ja räjäyttämään kolme patteria. Britit menettivät hyökkäyksessä vain viisi miestä. Piirittäjät luovuttivat keväällä 1783. Britit olivat menettäneet noin 1200 miestä ja käyttäneet 8000 tynnyriä ruutia. He olivat tuhonneet vihollislaivoja, joilla purjehti yli 5000 miestä.
Piirityksen aikana kaivettiin Gibraltarinvuoren tunnelit.
Like a Virgin (kappale)
”Like a Virgin” pysyi Billboard-listan ykkössijalla peräti kuusi viikkoa. Britanniassa kappaleen paras sijoitus oli singlelistan kolmossija, kun taas Suomessa kappale ylsi virallisen singlelistan sijalle 5. Kappaleen musiikkivideo, jonka on ohjannut Mary Lambert, on kuvattu Venetsiassa Italiassa ja osittain New Yorkissa. Madonna tanssii videolla gondolissa ja juoksentelee ympäriinsä hääpuvussa joissain kuvissa seuranaan elävä leijona. Video sai ensi-iltansa MTV:llä 12. heinäkuuta 1984 ja siitä tuli välittömästi hitti.
Kappaleesta on olemassa myös kaksi live-taltiointia; toinen The Virgin Tour -konserttikiertueelta ja toinen Blond Ambition Tour -kiertueelta. Madonna esitti remasteroidun version vuoden 2006 Confessions Tour -kiertueellaan pukeutuen S&M-tyylin mukaiseen ratsastusasuun.
Madonna esitti kappaleen ensimmäisen MTV Music Video Awards-gaalan avajaisnumerona 1984. Vuoden 2003 gaalassa Britney Spears ja Christina Aguilera esittivät osan kappaleesta, minkä jälkeen Madonna tuli lavalle esittämään kappaleensa ”Hollywood”. Esityksen aikana Madonna suuteli Spearsia ja Aguileraa, mikä aiheutti mediakohun.
Arrival
Arrival tai The Arrival voi tarkoittaa seuraavia:
Slender: The Eight Pages
Slender: The Eight Pages (aikaisemmin vain Slender) on Parsec Productionsin kehittämä ilmainen indietyylinen selviytymiskauhupeli. Pelin uusintaversio löytyy Slender: The Arrival -pelistä, joka on myös pelin jatko-osa.
Pelin päähenkilö on pieni tyttö nimeltä Kate. Peli sijoittuu pimeään metsään. Pelin tarkoituksena on löytää ja kerätä kahdeksan lappua, samalla kun Slenderman jahtaa Katea. Peli vaikeutuu sitä mukaa, kun lappuja kerätään.
Pelistä on tehty useita epävirallisia rinnakkaisversioita ja jatko-osia. Näistä tunnetuin lienee Slenderman’s Shadow -pelisarja, joka ollaan luotu enimmäkseen FPS Creatoria käyttäen. Muita tunnettuja rinnakkaisversioita ovat muun muassa Slender Mod ja Android-puhelimille tehdyt Slender-pelit.
Pelin jatko-osa, Slender: The Arrival julkaistiin maaliskuussa 2013.
Slenderman
Slenderman on fiktiivinen hahmo, jonka keksi Something Awful -foorumin käyttäjä Victor Surge vuonna 2009. Sitä kuvaillaan hoikkana, epäluonnollisen pitkänä, kasvottomana ja mustaa pukua yllään pitävänä miehenä. Slendermanin sanotaan vainoavan ja/tai traumatisoivan uhrejaan, joista suurimman osan sanotaan olevan lapsia.
Pelaaminen
Peli sijoittuu keskelle öistä metsää ja sitä pelataan ensimmäisen persoonan näkökulmasta. Pelaajan tavoite on kerätä kahdeksan lappua, jotka on kiinnitetty maamerkkeihin, joita löytyy eri puolilta metsää. Pelaaja yrittää vältellä Slendermania, joka liikkuu teleportaten. Pelaajalla on käytössään ainoastaan taskulamppu, jossa on kuitenkin rajallinen määrä virtaa. Pelaajalla on myös mahdollisuus juosta, mutta hahmo väsyy jatkuvaan juoksemiseen. Peli on pyritty ohjelmoimaan niin että Slenderman ilmestyy aina suurin piirtein pelaajan taakse. Slenderman saattaa kuitenkin välillä ilmestyä pelaajan edelle, esimerkiksi kulman taakse, tuoden peliin lisäjännitystä. Pelaaja häviää, jos hänellä menee liian kauan aikaa löytää kaikki kahdeksan sivua, tai jos Slenderman saa pelaajan kiinni. Samalla kun pelaaja kerää sivuja, sumu metsässä tiivistyy, ja Slenderman ilmestyy aina lähemmäs pelihahmoa jokaisella siirtymiskerralla. Peli vaikeutuu myös automaattisesti, mikäli pelaaja ei löydä seuraavaa lappua tietyn aikarajan sisällä. Kun kaikki sivut on kerätty, voi kävellä hetken yksin metsässä kunnes Slenderman tarttuu pelaajan niskasta ja peli päättyy. Pelin tarina jatkuu epäsuorasti Slender: The Arrivalissa, jossa myös kerrotaan, mitä Katelle tapahtui, kun hän löysi 8 lappua.
Versiossa 0.9.4 on "Päivämuoto". Avatakseseen pelimuodon, pelaajan täytyy voittaa peli normaalisti. Päivämuoto on samanlainen kuin normaali pelimuoto, mutta se sijoittuu päiväaikaan. Tämän pelimuodon läpäisyn jälkeen avautuu ns. "20$ muoto". Tässä muodossa pelaajan nähtyä Slendermanin, amerikkalaisen rap-artistin Ron Browzin 20 Dollars -kappale alkaa soimaan. Tämä on viittaus fanin luomaan tarinaan Slendermanista, jossa Slendermanille annettaessa 20 dollaria hän jättää pelaajan rauhaan. 0.9.4 on myös ainoa versio, jossa kahta pelimuotoa voi pelata samaan aikaan ("Päivämuoto" ja 20$ muoto"). Kuitenkin, 20:n dollarin pelimuoto on poistettu versiosta 0.9.7 tekijänoikeusongelmien vuoksi.
Versiossa 0.9.7 peli on nimetty virallisesti Slender: The Eight Pages-nimiseksi. Lisäksi kaksi uutta valonlähdettä on lisätty: valotikut joista saa äärettömästi valoa, mutta joissa on lyhyt kantama, ja lyhty, jossa on laaja kantama, mutta lyhyt käyttöaika.
Vaikutteet
Pelin julkaisun jälkeen julkaistiin useita muita pelejä jotka perustuivat Slender: The Eight Pagesiin. Pelit olivat etsintätekniikaltaan ja vihollisen ulkomuodoltaan samanlaisia. Suosituimpia pelejä, jotka pohjautuvat Slender: The Eight Pagesiin, ovat Slenderman's Shadow, johon on julkaistu useita karttoja ja Slender-man iOSille, joka saavutti toisen sijan maailmanlaajuisessa App-arvostelussa, jossa sen päihitti vain Bad Piggies. Menestyksestä huolimatta iOS-peliä on kritisoitu tavoitteen puutteesta ja huonosta laadusta. Myös useita modeja on julkaistu. Kehittyneempi versio pelistä tehtiin käyttämällä Source Engineä, joka oli alun pelin nimetty Slender: Sourceksi, mutta tämä aiheutti kritiikkiä ja peli uudelleen nimettiin Facelessiksi.
Vastaanotto
Peli sai positiivisia arvosteluja. Jotkut julkaisut huomauttivat pelin minimalistisesta, mutta tehokkaasta kauhusta, vertaillen sitä moniin toimintapohjaisiin kauhuselviytymispeleihin, kuten uusimpaan Resident Eviliin. Pelisivusto IGN kutsui Slenderiä "puhtaaksi kauhuksi", sanoen että "vain muutama kauhupeli on saanut pelon suoraan sydämeen". "Slender on sen tapainen peli, joka kaivaa sisältäsi sen kauan kadoksissa olleen tunteen, jonka takia haluat pelata peliä uutuusarvosta riippumatta.". Clueless Gamer kuitenkin kritisoi peliä jyrkästi. Conanin mukaan peli oli tylsä ja kritisoi peliä etenkin juoksunopeuden hitaudesta, Slendermanin pelottomuudesta sekä erikoisefektien puutteista.
Toinen Säätiö
Toinen Säätiö on vuonna 1953 julkaistu Isaac Asimovin tieteisromaani. Se päättää Asimovin alkuperäisen Säätiö-trilogian.
Slender: The Eight Pages
Vastaanotto
Pelin virallinen verkkosivu kaatui, kun joukko ihmisiä yrittivät ladata pelin samanaikaisesti, joka johti myöhemmin pelin peililatauksiin Redditin ja myöhemmin MediaFiren kautta.
Toinen Säätiö
Kirjan nimi tulee jo ensimmäisessä Säätiö-romaanissa, Säätiö, paljastetusta seikasta, jonka mukaan Hari Seldon perusti alun perin kaksi Säätiötä Linnunradan vastakkaisiin päihin. Säätiössä siihen vain viitataan, Säätiön ja Imperiumin toisessa osassa sitä etsitään, mutta vasta nyt Toinen Säätiö tuodaan esille.
Muuli etsii
Kirjan alussa on kulunut vain viisi vuotta siitä, mihin edellinen romaani Säätiö ja Imperiumi jäi. Muuli on valloittanut Säätiön ja kaikki siihen kuuluvat maailmat. Häntä kuitenkin huolettaa edelleenkin Toinen Säätiö, jota ei etsinnöistä huolimatta ole löydetty, sillä laskelmien mukaan se on luotu, jotta hänen kaltaisensa Seldonin-suunnitelman muuttujat poistettaisiin. Etsinnät eivät kuitenkaan tuota tulosta. Muuli päättää kuitenkin yrittää vielä tavalla, jota ei ole aiemmin kokeillut, ja lähettää matkaan kenraalinsa Han Prichterin ja Bail Channisin, jonka tunteita hän ei poikkeuksellisesti ole käsitellyt. Muuli uskoo, että hänen ihmisiin istuttamansa pelon tunne aiheuttaa sen, ettei kukaan tosissaan etsi Toista Säätiötä ja käytä aivojensa koko potentiaalia siihen. Vain täysin käännyttämättömät aivot saattavat löytää Toisen Säätiön.
Säätiö etsii
Tarina sijoittuu sata vuotta edellisen osan jälkeiseen aikaan. Muulin valtakunta on romahtanut, vaikka hänen hallintoplaneettansa Kalganin johtajat käyttävät edelleenkin itsestään Muulin arvonimeä Ensimmäinen kansalainen. Ensimmäinen Säätiö on noussut jälleen kukoistukseensa, mutta uusi kriisi lähestyy. Säätiö on tajunnut, että Toinen Säätiö tarkkailee heidän liikkeitään joka hetki ja estää heitä tuhoutumasta. Toinenkin Säätiö on huomannut tämän ja sen psykologit tajuavat, että ilman määrätietoista etenemistä Säätiö ei tule ikinä muodostamaan seuraavaa Imperiumia. He päättävät kokeilla hyvin riskialtista suunnitelmaa, jonka onnistumistodennäköisyys on pieni, mutta jonka pitäisi siirtää Säätiö takaisin Hari Seldonin ennalta suunnittelemalle kehityspolulle.
Lähteet
Stiftelseserien
Vaskivita
Vaskivita (Potamogeton × angustifolius) on vesikasvi lapavitojen (Potamogeton) suvussa. Se on heinävidan (Potamogeton gramineus) ja välkevidan (Potamogeton lucens) risteymä.
Vaskivita Suomessa
Suomessa vaskivita on harvinainen. Sitä on löydetty hajallaan olevista paikoista Ahvenanmaalta, Etelä-, Keski- ja Pohjois-Suomesta. Vaskivita kasvaa välkevidan levinneisyysalueella ja joskus myös sen ulkopuolella.
Voimasta ja kunniasta
Voimasta ja kunniasta on suomalaisen folk metal -yhtye Moonsorrowin toinen albumi. Sen julkaisi Spinefarm Records 26. marraskuuta 2001.
Bilokurakynen piiri
Bilokurakynen piiri on Ukrainan Luhanskin alueen pohjoisosassa sijaitseva hallinnollinen piiri. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään. thumb|left|Bilokurakynen piirin kulttuuri- ja turismihallinnon talo. Piirin väkiluvuksi arvioitiin 19 135 ihmistä (1.1.2017), joista kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirikeskuksen, Bilokuranynen (Білокуракине, 6 589 as.) ja Lozno-Oleksandrivkan (Лозно-Олександрівка, 917 as.) kaupunkityyppisten taajamien asukkaat.
Intiö
65.01618°N, 25.50004°W
thumb|240px|Intiön alueen kartta.
Intiö on Oulun keskustan suuralueeseen kuuluva kaupunginosa, noin 1,5 kilometrin päässä keskustasta pohjoiseen jossa on noin 2 600 asukasta ja 1 170 työpaikkaa. Intiötä rajaavat pohjoisessa Oulujoki, jonka takana on Laanila; idässä Pohjantie, jonka takana ovat Värttö ja Peltola; etelässä Kainuuntie, jonka takana on Raksila ja lännessä Tulliväylä, jonka takana on Myllytulli.
Oulun hautausmaa siirrettiin Intiöön 1780-luvulla. Hautausmaata on laajennettu vuosien kuluessa useaan otteeseen ja nykyisin hautausmaa peittää koko eteläisen kolmanneksen kaupunginosasta. Vuosina 1881–1882 Intiöön rakennettiin arkkitehti August Bomanin suunnittelema puukasarmialue Suomen 4. tarkk’ampujapataljoonan käyttöön. Kasarmialuetta laajennettiin 1950-luvulla. Hautausmaan ja kasarmialueen väliin rakennettiin 1970-luvulla Intiönmäen (Vesitorninmäki) asuinkerrostaloalue J. S. Sirénin piirtämän vanhan Intiön vesitornin lähistölle.
Vuosina 1997–1998 Puolustusvoimien toiminta siirrettiin Oulusta Kajaaniin Kainuun prikaatiin. Ainoastaan Pohjoisen maanpuolustusalueen ja Oulun Sotilasläänin esikunnat säilyivät Oulussa. Sotilasläänin esikunta sijaitsee Hiukkavaaran kasarmialueella. Armeijan siirryttyä pois Intiöstä vanhat puukasarmit luovutettiin Merikosken ammatillisen koulutuskeskuksen toimintaan. Myöhemmin rakennettuihin kivikasarmeihin ovat sijoittuneet maanpuolustusalueen esikunnan lisäksi Pohjois-Pohjanmaan TE-keskus, Tiehallinto ja Metsähallitus. 2000-luvulla aloitettiin kasarmialueen täydennysrakentaminen pääosin asuinkerrostaloalueeksi. Alueelle rakennetaan noin 40 000 kerrosneliömetriä uutta asuinkerrosalaa.
Kasarmin ja Oulujoen välinen alue, Koskenniska, on vuosituhannen vaihteen jälkeen rakennettu pääasiassa asuinkäyttöön. Alueelle, joka aiemmin oli pääasiassa teollisuusaluetta, valmistui vuonna 2009 asuin- ja liikekortteli, jossa on noin 17 000 neliötä asuintilaa ja noin 5 500 neliötä toimitilaa suojelluissa makasiinirakennuksissa. Koskenniskan rannan asemakaavoitus sai vuonna 2009 Pohjois-Suomen paras rakennusteko -palkinnon.
Pietari Makkonen
250px|thumb|Kansanrunoilijat [[Olli Kymäläinen, Pietari Makkonen ja Antti Puhakka Johan Knutsonin piirroksessa vuodelta 1845.]]
Pietari Makkonen (1. tammikuuta 1785 Hanhijärvi, Kerimäki – 20. huhtikuuta 1851 Kerimäki) oli suomalainen kansanrunoilija.
Pietari Makkosen isä Antti Makkonen kuoli pojan ollessa vielä nuori, ja perhe joutui elämään köyhyydessä. Makkosen taloudellinen asema parani kuitenkin vähitellen, ja hän oppi myös lukemaan ja kirjoittamaan. Varsinaisen runoilun Makkonen aloitti vasta viisikymmenvuotiaana tehdessään pilkkarunon samassa pitäjässä asuneesta mylläristä ja runoniekasta Hanno Kokista, joka oli luvannut jauhaa Hanhijärven kyläläisten viljat ilmaiseksi rakentamassaan myllyssä, mutta rikkonut sitten lupauksensa.
Makkonen toimi myös kuudennusmiehenä. Kun Kerimäen kirkkoa rakennettiin, hän oli kirkon rakennuskassan hoitajana, ja kirkon valmistuttua teki kaksi runoa aiheesta, toisen itse kirkosta, toisen kirkon vihkiäisistä. Vuonna 1845 Makkonen vieraili Helsingissä kansanrunouden tutkijain luona yhdessä kahden muun kansanrunoilijan Olli Kymäläisen (1790-1855) ja Antti Puhakan (1816-1893) kanssa. Makkonen teki tästä matkasta pari runoakin.
Makkosen runoja julkaistiin hänen eläessään Mehiläisessä 1839 (Kahviruno) ja 1840 (Sururuno Suomen kielen tilasta), kalenterissa Necken 1845 (Ilolaulu Suomen kielen kasvannasta) sekä Suomettaressa 1850 (Kerimäen kirkosta). Elias Lönnrot kävi runonkeruumatkallaan Makkosen luona ja tallensi muistiin hänen runojaan neljän päivän ajan.
Sukraloosi
thumb|200px|Tavallisen sokerin, sakkaroosin rakenne Sukraloosi (E-koodi: E955) on keinotekoinen makeutusaine. Makeudeltaan se on noin 600–650-kertainen sakkaroosiin verrattuna. Sukraloosin käyttökohteita ovat muun muassa ruoat, juomat ja leivonnaiset.
Käyttö
Maultaan sukraloosi muistuttaa paljon sokeria. Sen ADI-arvo on 0–15 mg painokiloa kohti. Toisin kuin aspartaami, se kestää hyvin kuumentamista ja pitkiä säilytysaikoja.
Sukraloosia voivat käyttää myös harvinaista fenyyliketonuriaa sairastavat, joille aspartaami ei sovi, sekä diabeetikot.
Kemiallinen synteesi
Sukraloosia valmistetaan klooraamalla hallitusti sakkaroosia eli tavallista sokeria. Tällöin sakkaroosista korvataan kolme hydroksyyliryhmää klooriatomeilla (ks. kuva).
Historiaa
Sukraloosi keksittiin 1976 Tate & Lyle Corporationin ja Queen Elizabeth Collegen (University of London) yhteistyönä kehitettäessä uutta hyönteismyrkkyä. Aineen makeuden havaitsi intialainen opiskelija Shashikant Phadnis, joka väärin ymmärtämänsä toimintaohjeen mukaan maistoi sukraloosia, kun hänen oikeastaan piti testata  sitä. Kanada oli ensimmäinen maa, jossa sukraloosin (kauppanimi Splenda) käyttö makeutusaineena hyväksyttiin vuonna 1991. Kanadan jälkeen yli 60 maata on hyväksynyt sukraloosin käytön, näiden joukossa muun muassa Australia vuonna 1993, Uusi-Seelanti 1996, Yhdysvallat 1998, Euroopan unioni vuonna 2004 ja myös Suomi. Tate & Lyle valmistaa sukraloosia tehtaallaan McIntoshissa, Alabamassa, Yhdysvalloissa. Lisävalmistuskapasiteettia on rakenteilla Singaporeen.
Turvallisuus
Sukraloosia on tutkittu lukuisilla eläin- ja ihmiskokeilla. Ihmiskokeissa havaittiin, että 11–27 % sukraloosista imeytyy, josta kuitenkin 70–80 % poistuu muuttumattomana virtsaan. Noin 5 % sukraloosista hajoaa elimistössä kahdeksi monosakkaridiksi. Ihmiskokeissa sukraloosilla ei kuitenkaan havaittu kielteisiä terveysvaikutuksia, ja muun muassa Euroopan komission tieteellinen komitea on katsonut aineen turvalliseksi.
Eräissä eläinkokeissa erittäin suurten annosten (2 000 mg/kg) havaittiin aiheuttavan DNA-vaurioita hiirissä. Vielä suurempien annosten (3 000 mg/kg) sukraloosia on myös havaittu kutistavan rottien kateenkorvaa.
Terveysvaikutukset
Sukraloosin on havaittu joissakin tapauksissa laukaisevan migreeniä.
Sukraloosin on tutkittu hajottavan myös solujen DNA:ta. Sukraloosin hajotessa syntyy metaboliitti sukraloosi-6-asetaattia, joka on erittäin genotoksinen aine, eli se vaurioittaa perimää. Sukraloosin tutkittiin myös kasvattavan tulehduksen, oksidatiivisen stressin ja syövän riskiä.
Kreosootti
250px|thumb|Kreosootilla kyllästettyjä [[ratapölkkyjä.]] Kreosootti (kreosiitti, koliterva, karboliterva) on yleisnimitys useille korkean lämpötilan avulla puusta, kivihiilestä tai kreosoottipensaan pihkasta valmistetuille kemiallisille aineille. Näissä aineissa on jopa satoja erilaisia kemiallisia yhdisteitä, kuten polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä (PAH-yhdisteet), fenoleita ja kresoleita. Kreosoottia on pitkään käytetty puunkyllästysaineena suojaamaan esimerkiksi sähkö- ja puhelinpylväitä ja ratapölkkyjä.
Puusta valmistettu kreosootti on väritöntä tai kellertävää rasvaista nestettä. Kivihiilestä valmistettu on tummaa, öljyistä ja paksua nestettä. Kivihiiliterva ja -piki ovat yleensä paksuja, mustia tai tummanruskeita puoliksi nestemäisiä tai kiinteitä aineita. Kreosootille on tyypillistä pistävä haju, jonka voi aistia esimerkiksi aineella käsitellyistä ratapölkyistä. Kuitenkin kreosootin pitoisuudet ovat ratapölkyissä niin alhaisia, että monet ihmiset jopa sanovat pitävänsä kreosootin aromaattisesta tuoksusta. Kreosootin CAS-numero on 8001-58-9.
Kreosootti on terveydelle vaarallista erityisesti sisältämiensä syöpää ja perimävaurioita aiheuttavien PAH-yhdisteiden takia. Iholle joutuessaan aine saattaa aiheuttaa kirvelyä ja punoitusta sekä ärsyttää hengitystä.
Yleisimmin kreosootilla tarkoitetaan puunsuojaukseen 1800-luvulta asti käytettyä kemikaalia. Ainetta on käytetty myös vanhoissa rakennuksissa kosteuseristeenä.
Kreosootilla kyllästetystä puusta haihtuu tai liukenee myrkyllisiä yhdisteitä. Liuenneista jakeista osa vajoaa vettä raskaampana pohjavesipinnan alapuolelle ja kerrostuu sinne altaiksi saavutettuaan läpäisemättömän maakerroksen.
Kreosootin käyttörajoitukset
Ympäristö- ja terveyshaittojen vuoksi kreosoottia saa Suomessa käyttää vuoden 2003 asetuksen voimaantulon jälkeen vain teollisuudessa ja ammattikäytössä, kuten rautateillä, sähkö- ja puhelinpylväissä, aitauksissa, maataloudessa sekä satamien ja vesiväylien rakentamisessa.
Kreosootilla käsitellyn puun käyttö on kiellettyä tilanteissa, joissa aine voi joutua kosketuksiin ihon kanssa tai joissa puu voi joutua kosketuksiin ravintona käytettävien tuotteiden kanssa tai muuten saastuttaa niitä.
Mustaviiri
thumb|Näkymä Mustaviiriltä vuonna 2004. Mustaviiri on saari Pyhtään kunnassa Kymenlaakson merialueella, muutaman kilometrin päässä Kotkaan johtavalta laivaväylältä. Saari kuuluu Itäisen Suomenlahden kansallispuistoon. Saarella sijaitsee yksi Struven ketjun mittauspisteistä. Pisteen koordinaatit (60°16′35 N ja 26°36′12 E) mitattiin vuonna 1833. Struven ketju houkuttelee saarelle myös ulkomaisia vieraita.
Saari kuului vuosisatojen ajan Ahvenkosken kartanolle. Saarelaiset kalastivat, ampuivat hylkeitä, kasvattivat heinää ja ottivat metsästä kotitarvepuut. Kaukaisempaa menneisyyttä ovat saaren kaksi jatulintarhaa, joista toinen on Kymenlaakson komein. Saarella on aallonmurtaja, metsähallituksen autiotupa ja telttailualue. Saaren koillispuolella on Kaiskeri-niminen pieni saari, jota kutsutaan myös Pieneksi Mustaviiriksi. Eteläpuolella on luotoja, joiden yhteinen nimi on Mustanviirinkarit.
Lähteet
60.27667°N, 26.60333°W
Blender
Blender voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kouvolan pesäpallostadion
Kouvolan pesäpallostadion (sponsorinimeltään KSS Energia Areena) on Kouvolan Urheilupuistossa, Kouvolassa, sijaitseva pesäpallokenttä. Se on miesten Superpesiksessä pelaavan Kouvolan Pallonlyöjien kotikenttä. KSS Energia Areena nimi on peräisin KSS Energialta, joka solmi Pallonlyöjien kanssa viisivuotisen sopimuksen kentän nimestä kauden 2008 alusta lähtien. Stadionin yleisöennätys on 5648 katsojaa ja se syntyi miesten Superpesiksen kolmannessa finaaliottelussa Kouvola-Vimpeli 11.9.2010. Hiekkatekonurmi kentälle saatiin vuonna 1998. Itä-Länsi-Otteluita kentällä on pelattu vuosina 1969, 1976, 2007, 2011 ja 2016.
Vuoden 2020 Superpesis kauden jälkeen pesäpallostadionin 22 vuotta vanha tekonurmimatto uusitaan. Urakan on määrä olla valmis marraskuun alussa, ja KPL pääsee vihkimään kentän 90-vuotisjuhlavuotenaan.
Daqin
thumb|300px|Daqin (大秦國) esiintyy tämän kiinalaisen maailmankartan, [[Sihai Huayu Zongtun länsilaidalla.]] Daqin (, pinyin: Dàqín, Wade–Giles: Ta4-ch'in2; vaihtoehtoisia translitteraatioita Tachin, suomenkielisessä kirjallisuudessa joskus myös Ta-Tšin ) on vanha kiinalainen nimitys, jolla yleensä tarkoitettiin Rooman valtakuntaa tai asiayhteydestä riippuen Lähi-itää, varsinkin Syyriaa. Se tarkoittaa sananmukaisesti "Suurempaa Kiinaa", sillä Qin oli Kiinan keisarikunnan perustanut dynastia, josta Kiina on myös saanut nimensä. Historioitsija John Fosterin esittämän määritelmän mukaan Daqin oli yhtä kuin "Rooman valtakunta, tai pikemminkin se ainoa osa siitä, jonka kiinalaiset tunsivat, Syyria." Kiinalaisissa lähteissä sen pääkaupungiksi mainitaan vaihdelleen Antiokia tai Konstantinopoli, mutta itse Rooman kaupunkia ei missään selvästi mainita. Kiinalaisissa lähteissä kuvaillaan Daqinin lakeja, sikäläisiä tapoja, pukuja ja rahoja. Tang-dynastian ajoista (618–907) Daqinin sijasta alettiin käyttää nimeä Fulin, minkä Friedrich Hirth ja muut tutkijat ovat selittäneet tarkoittavan Itä-Rooman valtakuntaa eli Bysanttia. Nimi Daqin yhdistettiin usein myös Kiinassa Tang-dynastian aikana asuneisiin syyriankielisiin nestoriolaisiin kristittyihin. Toisaalta varhaisten kiinalaisten käsitys Daqinista saattoi helposti sekaantua myös heidän vanhoihin myytteihinsä kaukaisesta lännestä.
Kiinalaisissa lähteissä mainitaan myös useiden roomalaisten lähetystöjen saapuneen Kiinaan, ensimmäisen kerran vuonna 166 ja jatkuen 200-luvulla. Näiden varhaisten lähetystöjen mainitaan saapuneen meriteitse Etelä-Kiinan meren yli kiinlaiseen Jiaozhin provinssiin, nykyiseen Pohjois-Vietnamiin. Arkeologiset löydöt kuten roomalaiset rahat todistavat roomalaisten ja Kaakkois-Aasian välisistä kauppasuhteista. Myöhemmin, 600-luvulta 1000-luvulle saakka, Bysantin lähetystöjen mainitaan saapuneen Kiinaan maateitse Silkkitietä pitkin, kuten muidenkin eurooppalaisten. Bysantin kreikkalaisia tiedetään olleen mongoli­hallitsija Kublai-kaanin (1260–1294) hovissa Khanbaliqissa (Pekingissä), kun taas vuosina 1368–1398 hallinnut keisari Hongwu, Ming-dynastian perustaja, lähetti ainakin yhden kirjeen Bysantin keisari Johannes V Palaiologokselle.
Daqin
Termi Daqin (, pinyin: Dà qín, Wade–Giles: Ta4-ch'in2), "Suurempi Qin," johtuu Qin Shihuangin perustamasta Qin-dynastiasta. Qin Shihuangdi oli Kiinan ensimmäinen keisari, joka vuonna 221 eaa. yhdisti Kiinan taistelevat läänitysvaltiot yhdeksi valtakunnaksi. Etuliitettä "da" (大), "suuri", käytettiin ilmaisemaan, että Rooman valtakunta oli Qin-valtakunnan kanssa tasavertainen suurvalta, joka vaikutti Parthian valtakunnan tuolla puolen olevalta utooppiselta maalta. Nimi "Daqin" ei ilmeisesti mitenkään foneettisesti juonnu latinankielisestä nimestä Rooma eikä sen kreikankielisestä vastineesta Romaikē. Sitä vastoin on mahdollista, että Kiinasta käytetty latinakielinen nimi Serica ("Silkkimaa"), kreikaksi Serikon, jonka yleisesti oletetaan tarkoittavan "silkkimaata" ja johtuvan kiinan kielen silkkiä tarkoittavasta sanasta si, johtuisikin Qin-dynastian nimen muinaiskiinalaisesta ääntämyksestä, jossa nimen lopputavu päättyi r-äänteeseen. Tällaiseen ääntämykseen viittaa se, että Qin-dynastian merkkiä 秦 käytetään kiinalaisissa Han-dynastian aikaisissa teksteissä myös transkriboitaessa ulkomaalaisia r-äänteeseen päättyneitä nimiä.
Fulin
Termiä "Daqin" käytettiin jo Han-dynastian (202 eaa. – 220 jaa.) aikana, mutta Tang-dynastian ajoista lähtien kiinalaisissa aikakirjoissa käytetään Itä-Rooman valtakunnasta uutta nimeä Fulin (, Fú lǐn). Friedrich Hirth on arvellut, että nimi Fulin johtuisi Konstantinopolin kreikankielisen nimen akkusatiivimuodosta, joka päättyi -polin. Kantoninkiinan ja japanin historiallisen ääntämyksen perusteella Hirth on myös pitänyt mahdollisena, että keskikiinalainen nimi Fulin olisi äännetty Butlim tai Butlam, ja että se johtuisikin Betlehemin nimen syyriankielisestä ääntämyksestä. Muutamat tutkijat väittivät 1900-luvulla, että Fulin olisi Israelista aikoinaan käytetyn Efraim-nimen kiinankielinen translitteraatio, mutta Samuel N. C. Lieu on korostanut, että uudemman tutkimuksen mukaan Fulin todennäköisimmin johtuu Rooman valtakunnan iranilaisissa kielissä käytetyistä nimistä (keskipersiaksi hrwm, parthiaksi frwm, sodgiksi ßr'wm- ja baktriaksi фромо).
Historia
thumb|Kiinalainen kuva Daqinin asukkaasta [[Ming-dynastian aikaisessa ensyklopediassa Sancai Tuhui. (Kuvateksti: Da Qin on maa, jossa läntiset kauppamiehet kokoontuvat. Kuningas peittää päänsä pyramidin muotoisella vaatteella. Tämä maa tuottaa korallia, kultaa, kuvioitua brokadia, kuvioimattomia silkkivaatteita, helmiä ym.)]]
Gan Yingin varhaiset kuvaukset
Sen jälkeen kun silkkitie avautui toisella vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua, kiinalaiset mielsivät Rooman valtakunnan Kiinan valtakunnan sivistyneeksi vastineeksi. Roomalaiset asuivat kauppareitin toisessa ääripäässä, kiinalaiset toisessa.
Kiina ei vanhalla ajalla koskaan pyrkinyt ottamaan suoraa yhteyttä Rooman valtakuntaan, joskin kenraali Ban Chao lähetti Gan Yingin edustajaksi "Daqiniin" vuonna 97 jaa. Gan Ying ei päässyt Daqiniin saakka: hän joutui pysähtymään erään suuren meren rannalle, koska "parthialaisen länsirannan merimiehet" kertoivat hänelle, että meren ylitys voisi kestää liian kauan ja olla vaarallista. Gan Ying laati yksityiskohtaisen kuvauksen Rooman valtakunnasta, mutta sen oletetaan yleensä perustuvan parthialaisilta saatuun toisen käden tietoon: Siellä on enemmän kuin 400 muurien ympäröimää kaupunkia. Siellä on muutamia kymmeniä pienempiä epäitsenäisiä kuningaskuntia. Kaupunkien muurit on tehty kivestä. He ovat asettaneet kulkijoita varten hevosen vaihtoasemat tietyin välein, ja ne kaikki on rapattu ja pesty valkoisiksi. Siellä on mäntyjä ja sypressejä sekä kaikenlaisia puita ja kasveja.
Gan Ying kuvaili Rooman hallitusmuotoa hyvin ihannoivaan sävyyn, mikä todennäköisesti perustuu johonkin tarinaan, joka hänelle kerrottiin vuonna 97 hänen käydessään Persianlahdella:
Maininta kuninkaiksi nimitetyistä ansioituneista miehistä viittaa ilmeisesti Rooman konsuleihin. Lisäksi Gan Ying kuvaili hieman realistisempaan sävyyn myös valtakunnan tuotteita:
Maantieteelliset kuvaukset Weilüe-teoksessa
thumb|Silkkipukuista [[mainadit|mainadia esittävä roomalaisaikainen pompeijilainen seinämaalaus Napolin arkeologisessa museossa.]] Yu Huanin (noin 239–265) kirjoittamassa Weilüe -nimisessä tekstissä, joka on säilynyt Pei Songzhin vuonna 429 julkaisemassa teoksessa Kolmen valtakunnan kronikka, kuvaillaan Rooman valtakunnan itäisiä alueita ja varsinkin Egyptiä jo tarkemmin. Sinologi Friedrich Hirth käänsi 1800-luvulla tämän osuuden englannin kielelle yrittäen samalla tunnistaa siinä mainitut paikannimet. Jerome S. Arkenbergin vuonna 2000 tulkitsemana teksti kuuluu seuraavasti (suluissa olevat nimet ovat Hirthin ja Arkenbergin tulkintoja alkutekstissä olevista kiinankielisistä nimistä):
thumb|[[Itäinen Han-dynastia|Itäisen Han-dynastian (25–220 jaa.) aikaisesta haudasta Kiinan Guanxista löydetty vihreä roomalainen lasikuppi]] Weilüe mainitsee myös, että Daqinilla oli pienempiä "riippuvaisia" vasallivaltioita, joita siinä sanotaan olevan liian monia lueteltaviksi. Vain muutamia niistä mainitaan nimeltä kuten Ala-san (Aleksandria tai Charax-Spasinu, Lu-fen (Nikeforium), Ch'ieh-lan (Palmyra, Hsien-tu (Damaskos), Si-fu (Emesa) ja Hi-lat (Hira). Osa näistä viittaa mahdollisesti valtioihin, jotka Rooma väliaikaisesti valloitti roomalais-parthialaisissa sodissa vuosien 66 ja 217 välisenä aikana, jolloin esimerkiksi Rooman keisari Trajanus eteni Persianlahdelle saakka ja valloitti Characenen, jonka pääkaupunki oli Charax Spasinu. Weilüe ilmoittaa myös, millä etäisyydellä (kiinalaisina li-yksikköinä) ja missä suunnassa toisiinsa nähden nämä kaupungit sijaitsivat, ja Myöhemmän Han-dynastian kirjan tavoin sekin mainitsee myös Eufratin ylittäneen ponttonisillan ("lentävän sillan") roomalaisessa Zeugman kaupungissa (nykyisessä Turkissa).
Hirthin ja Arkenbergin mukaan Si-fu oli Emesa. John E. Hill väitti kuitenkin, että se olisi ollut Nabatean Petra, mihin viittaavat Weilüessa ilmoitetut suunnat ja etäisyydet Yuluosta (Al Karak)ista samoin kuin se seikka, että Petra tuli Rooman vallan alaisuuteen keisari Trajanuksen aikana vuonna 106. Vielä vakuuttavampana todisteena Hill piti sitä, että kiinan kielessä Si-fu tarkoittaa "joen haaraa, joka yhtyy takaisin päävirtaan" tai yksinkertaisemmin "uudelleen yhtyviä vesivirtoja". Hän on väittänyt tämän viittaavan vesisäiliöihin ja altaisiin, joiden avulla säädeltiin monien asutusten läpi kulkevien jokien tulvia sekä lähellä olevia uomia eli wadeja kuten Wadi Musaa ("Mookseksen laaksoa").
Kristinusko
thumb|200px|[[Daqin-pagodi, joka aikoinaan kuului Kiinan nestoriolaiselle kirkolle]] thumb|200px|right|[[Nestoriaaninen muistomerkki, joka pystytettiin Kiinaan vuonna 781. Siihen kaiverrettu kiinankielinen teksti merkitsee: "Daqinin loistokkaan uskonnon Kiinaan levittämisen muistomerkki".]]
Suunnilleen vuodesta 550 lähtien syyrialaiset kristityt asettuivat kaikkialle Silkkitien varrelle ja perustivat lähetyskirkkoja. Tämän jälkeen Kiinassa nimellä Daqin tai Tai-ch'in tarkoitettiin tavallisimmin juuri näiden alueiden kristittyä väestöä, ei Roomaa tai roomalaiskatolista kirkkoa. Esimerkiksi kun taolainen Tang-keisari Wuzong 800-luvun puolivälissä sulki kristityt luostarit, keisarillisessa määräyksessä sanottiin:
Nimeä "Daqin" käytettiin kiinalaisissa kartoissa Roomasta vielä 1500-luvulla, esimerkiksi vuonna 1532 julkaistussa Sihai Huayi Zongtu -nimisessä kartassa. Eri aikoina ja eri yhteyksissä se saattoi tarkoittaa joko Länsi-Rooman tai Itä-Rooman valtakuntaa tai myös kristillistä nestoriolaista kirkkoa. Tang-dynastian pääkaupunkiin Chang'aniin vuonna 781 pystytetyssä Nestoriolaisen muistomerkissä on hakattu teksti, joka sisältää lyhyen yhteenvedon siitä, mikä kiinalaisissa historiateoksissa siihen mennessä oli tiedetty Daqinista, ja siinä mainitaan, että siellä harjoitettiin vain "loistavaa" uskontoa, toisin sanoen kristinuskoa.
Pääkaupungit
Kiinalaisissa lähteissä Daqinin pääkaupunkina mainitaan "An-tu", toisin sanoen Antiokia, ensimmäinen suuri kristitty kaupunki. Kuitenkin Vanhassa Tangin kirjassa ja Uudessa Tangin kirjassa, joissa samastetaan Daqin ja "Fulin" (拂菻; toisin sanoen Bysantin valtakunta), mainitaan toinen pääkaupunki, ilmeisesti Konstantinopoli. Siitä mainitaan, että sen kaupunginmuuri oli "erittäin korkea" ja että sitä kerran piiritti Da shi ( -nimisen maan sotilaskomentaja "Mo-yi" /; Pinyin: Mó zhuāi fá zhī) Friedrich Hirthin mukaan kiinalaisten lähteiden Mo-yi oli Muawija I, Umaijadien kalifaatin perustaja, joka ennen kalifiksi tuloaan oli Syyrian ensimmäinen kuvernööri ja joka piiritti Konstantinopolia vuosina 674–678. Rooman kaupunkia itseään varhaisissa kiinalaisissa lähteissä ei ilmeisesti mainita lainkaan.
Lähetystöt
thumb|[[Probalinthos|Probalintoksesa, Kreikassa noin vuonna 161 tehty Marcus Aureliusta esittävä veistos, nykyisin Louvressa, Pariisissa]] Viimeisellä vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua eläneiden roomalaisten kirjailijoiden kuten Vergiliuksen, Horatiuksen ja Strabonin teoksissa on vain niukasti mainintoja kaukaisessa idässä sijainneesta silkkiä tuottavasta Seres-nimisestä maasta, jolla nimellä Kiina tuolloin tunnettiin. Ajanlaskumme toisella vuosisadalla Florus näyttää sekoittaneen Sereksen Intian kansoihin tai ainakin väitti sikäläisten ihonvärin todistavan, että molemmat elivät "toisen taivaan alla" kuin roomalaiset. Maantieteilijä Pomponius Mela mainitsi, että nämä maat muodostivat itäisen valtameren rannikon keskiosan, joka rajoittui etelässä Intiaan ja pohjoisessa skyyttien asuttamaan aroon, kun taas Ammianus Marcellinus (n. 330–400) kirjoitti, että Sereksen maata rajoittivat suuret luonnon muodostamat muurit Bautis-joen (ilmeisesti Keltaisenjoen) varrella. Ptolemaios kuvaili myös Geografia -teoksessaan ylimalkaisesti Siaminlahtea ja Etelä-Kiinan merta, jonka rannalla, Kultaisen Khersonesen (Malakan niemimaa)n takana sijaisevassa Cattigaran satamakaupungissa muuan kreikkalainen Aleksander -niminen merenkulkija oli käynyt. Ptolemaioksen Cattigaran on arveltu tarkoittavan Oc Eon kaupunkia Vietnamissa, sillä sieltä on löydetty roomalaisia esineitä.
Efes (olut)
pienoiskuva|upright|Pullo Efes-olutta. Efes (Efes Pilsener) on turkkilaisen Efes-panimon tuote. Se on vaalea lagerolut, joka on saavuttanut kotimaassaan suosiota.
Daqin
Lähetystöt
Sitä vastoin kiinalaisissa historiateoksissa on runsaasti mainintoja Kiinassa käyneistä roomalaisista lähetystöistä ja Rooman valtakunnasta. Myöhemmän Han-dynastian kirjassa kerrotaan ensimmäisen roomalaisen lähetystön saapuneen Kiinaan vuonna 166. Sen samoin kuin myöhempienkin lähetystöjen mainitaan saapuneen Jiaozhoun seudun eli nykyisin Vietnamiin kuuluvan Annamin kautta Lähetystön jäsenet väittivät olevansa Daqinin "Andun" (安敦) -nimisen hallitsijan eli ilmeisesti joko Antoninus Piuksen tai hänen kanssahallitsijansa Marcus Aurelius Antoninuksen edustajia ja antoivat lahjoja Han-dynastian keisari Huanille. Muita lähetystöjä saapui myöhemmin epäsäännöllisin väliajoin. Liangin kirjassa mainitaan Daqinin lähetystön saapuneen Itäisen Wun hallitsija Sun Quanin luokse vuonna 226, kun taas Jinin kirjassa mainitaan, että läntisen Jin-dynastian keisari Wu vastaanotti lähetystön vuonna 284.
Efes (olut)
Panimon ja oluen nimi viittaa antiikin aikaiseen Efesoksen kaupunkiin.
Daqin
Lähetystöt
Sui-dynastian keisari Yang (noin 604–618) olisi halunnut lähettää edustajansa Daqiniin, mikä kuitenkaan ei koskaan toteutunut. . Vuonna 643 keisarin hoviin saapui lähetystö valtakunnasta, joka Kiinassa tunnettiin nimellä Fulin (拂菻) eli Itä-Rooma ja joka selitti edustavansa Bo duoli (波多力) -nimistä hallitsijaa, joka ilmeisesti oli Itä-Rooman keisari Konstans II, joka tunnetaan myös nimellä Kōnstantinos Pogonatos, "Konstantinus Parrakas". Myöhemmin Itä-Rooman lähetystöjä saapui Kiinaan Tang-dynastian aikana myös vuosina 667, 701 ja 719. Kiinalaisissa Vanhassa ja Uudessa Tangin kirjassa Fulin ja Daqin samastettiin.
Ma Duanlinin (1245–1322) teoksessa Wenzian Tongkao sekä Songin historiassa mainitaan, että Bysantin keisari Mikael VII Dukas lähetti Kiinaan lähetystön, joka saapui vuonna 1081, kun Song-dynastian keisari Shenzong hallitsi Kiinassa. Seuranneen mongolilaisen Yuan-dynastian aikana (1271–1368) Kiinassa kävi ja oleskeli enemmän eurooppalaisia kuin koskaan aikaisemmin, esimerkiksi Marco Polo ja Katarina Vilioni sekä katoliset lähetyssaarnaajat kuten Giovanni da Montecorvino ja Giovanni de Marignolli. Yuanin historiassa kerrotaan myös Ai-sie -nimisestä miehestä (nimi on ilmeisesti kiinalainen muoto nimestä Joosua tai Joosef), joka aluksi palveli Gÿuÿk-kaanin hovissa ja oli hyvin perehtynyt länsimaisiin kieliin, lääketieteseen ja tähtitieteeseen. Kublai-kaani, Yuan-dynastian perustaja, nimittikin hänet sekä lääke- että tähtitieteellisen neuvoston johtajaksi ja myönsi hänelle lopulta Fulin prinssin (拂菻王; Fú lǐn wáng) arvon. Teoksessa luetellaan myös hänen lapsensa kiinalaisilla nimillä Ye-li-ah, Lu-ko ja An-tun, jotka ilmeisesti ovat kiinalaisia mukaelmia kristillisistä nimistä Elias, Luukas ja Antonius.
Ming-dynastian (1368–1644) historiateoksessa Ming Shi mainitaan, että dynastian perustaja keisari Hongwu lähetti Nieh-ku-lun-nimisen kauppiaan takaisin kotimaahansa mukanaan kirje, jossa kerrottiin dynastian perustamisesta. On arveltu, että kyseessä olisi ollut entinen Cambalun (Pekingin) katolinen arkkipiispa Nicolaus de Bentra, joka seurasi Johannes Montecorvinolaista tässä virassa Ming Shi kertoo edelleen, että tämän jälkeen Kiinan ja Fulinin väliset yhteydet katkesivat ja ettei suurelta läntiseltä mereltä (Välimereltä) tämän jälkeen saapunut lähetystöjä Kiinaan ennen kuin 1500-luvulla, jolloin maahan saapui italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja Matteo Ricci.
Valuutta ja rahat
Kiinalaisissa historiateoksissa kuvaillaan bysanttilaisia rahoja. Jinin kirja ja myöhempi Wengian Tongkao kuvailevat Intian, Parthian ja Rooman valtakunnan kanssa käytyä kauppaa, ja niissä mainitaan, että kymmenen roomalaista hopearahaa vastasi arvoltaan yhtä roomalaista kultarahaa. Todellisuudessa niiden arvosuhde vaihteli jonkin verran, mutta yleensä roomalainen aureus vastasi arvoltaan 25 hopeista denaaria. Songin historia kertoo, että bysanttilaiset rahat olivat joko hopeaa tai kultaa eikä niiden keskellä ollut reikää, mutta niihin oli merkitty hallitsijan nimi.
Laki ja järjestys
thumb|Roomalaista [[liktoria esittävä piirros vuodelta 1860]] Songin historia kuvailee myös Daqinissa ja Fulinissa voimassa olleita rikoslakeja ja käytettyjä rangaistuksia. Sen mukaan pienten ja suurten rikosten välillä tehtiin ero, ja suurista rikoksista olisi rangaistu 200 bamburuoskan iskulla. Teoksessa mainitaan myös, että kuolemanrangaistus olisi pantu täytäntöön sulkemalla tuomittu "höyhensäkkiin", joka sitten heitettiin mereen. Tässä tarkoitetaan ilmeisesti roomalais-bysanttilaista poena cullei -nimistä rangaistusta ("säkkirangaistusta"), jota sovellettiin isänsä tai äitinsä murhanneisiin; siinä tuomittu todella suljettiin säkkiin, toisinaan mukanaan villieläimiä, minkä jälkeen säkki heitettiin jokeen tai mereen. Songin historia mainitsee myös, että Fulinissa lyötyjen rahojen väärentäminen oli lailla kielletty. Nämä Songin historiassa esiintyvät maininnat esiintyvät myös Wenxian Tongkaossa.
Nimikäytännöt
Kiinalaisissa historiateoksissa roomalaiset ja bysanttilaiset nimet usein translitteroitiin kiinan kieleen sellaisena miltä ne kiinalaisten mielestä kuulostivat. Toisinaan kuitenkin sukunimi korvattiin henkilön kotimaan nimellä Daqin (大秦). Esimerkiksi eräästä roomalaisesta kauppiaasta, joka vieraili Itäisen Wu-keisari Sun Quanin hovissa vuonna 226, käytettiin nimeä Qin Lun (秦論), missä Qin viittaa Daqiniin, kun taas käytetty etunimi Lun mahdollisesti johtuu kreikkalaisesta nimestä Leon Han-dynastian aikana nimi "Lun" (論) äännettiin aivan toisin kuin nykyisessä mandariinikiinassa: *li̯wən / li̯uĕn tai *lwən / luən.
Se, että roomalaisista käytettiin sukunimeä "Qin", perustuu Kiinassa yleiseen käytäntöön siitä, mitä nimiä ulkomaalaisista käytettiin. Esimerkiksi parthialaisista saatettiin käyttää nimeä An Shiago, missä "sukunimi" An (安) viittasi Parthian kiinalaiseen nimeen Anxi (安息) ja viime kädessä Arsakidien hallitsijasukuun. Keski-Aasian sogdialaisista, varsinkin Bukharan sogdialaisista, käytettiin myös usein sukunimeä "An", esimerkiksi Li Bayou tunnettiin nimellä An Chongzhang, kun taas Samarkandin sogdialaisista käytettiin kiinalaista sukunimeä Kang (康), joka viittaa Transoxianan kiinalaiseen nimeen Kangju.
Antoninus Piuksesta tai Marcus Aurelius Antoninuksesta käytettiin kiinalaisissa historiateoksissa nimeä "An Dun" (安敦). Sukunimi "An" on tässä sama kuin mitä edellä mainitaan parthialaisista ja sogdialaisista käytetyn.
2535 Hämeenlinna
2535 Hämeenlinna on asteroidivyöhykkeellä sijaitseva asteroidi.
Kuvaus
2535 Hämeenlinna on kaksoisasteroidi ja pikkuplaneetta, joka sijaitsee asteroidien päävyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin välissä. Sen löysi Yrjö Väisälä Turussa 17. helmikuuta vuonna 1939. Asteroidin kiertoradan isoakselin puolikas on 2,24 AU, eksentrisyys 0,08 ja inklinaatio 3,4° ekliptikan suhteen.
Asteroidi on nimetty Hämeenlinnan kaupungin mukaan.
István Kertész
pienoiskuva|István Kertész István Kertész (28. elokuuta 1929 – 16. huhtikuuta 1973) oli unkarilainen kapellimestari.
Kertész syntyi Budapestissa, opiskeli Franz Liszt -akatemiassa ja toimi uransa aikana mm. Lontoon sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1965–1968.
Kertészin kuolema oli tapaturmainen hukkuminen Herzliyassa, Israelissa vuonna 1973. Häneltä jäi vaimo Edith Gabry, kolme lasta, äiti Margrit ja sisko Vera.
Sähköinen asianhallinta
Sähköinen asianhallinta on hallinnon sisäisten asioiden ja asiakirjojen käsittelyn hallinta. Tämä mahdollistaa käsittelyprosessin kehittämisen, jolloin voidaan siirtyä jopa kokonaan paperittomaan toimintatapaan.
Esimerkkejä
Muun muassa Kansaneläkelaitos käyttää vastaavaa SAHA-järjestelmää. Järjestelmä toimii niin, että kaikki Kelaan tulevat hakemukset liiteasiakirjoineen skannataan järjestelmään, minkä jälkeen ne voidaan lähettää käsiteltäviksi sellaiselle paikkakunnalle, jolla on kapasiteettia ja/tai erikoisasiantuntemusta kyseisen kaltaisten asioiden ratkaisemiseen (esimerkkinä korkeakoulujen opintotukiasiat, jotka ohjautuvat Kelan Opintotukikeskukseen). Paperit arkistoidaan heti skannauksen jälkeen ja niitä käytetään vain tarvittaessa. Kelan sähköinen asianhallintajärjestelmä on noin kolmella tuhannella samanaikaisella käyttäjällään yksi Suomen suurimmista.
Citroën C6 (2005)
Citroën C6 on Citroënin vuosina 2005–2012 valmistama edustusluokan automalli. Se korvasi Citroën XM:n, jonka valmistus lopetettiin vuoden 2001 alussa. Uuden mallin muotoilu perustui C6 Lignage -prototyyppiin, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä vuonna 1999. Jo vuonna 1989 ensiesitellyn XM:n tuotanto loppui huomattavasti ennen C6:n markkinoille tuloa, ja Citroënin huippumallina toimikin neljän vuoden ajan hieman pienempi C5. Citroënin aiempien suurten mallien tavoin autossa on paljon uutta tekniikkaa, kuten heijastusnäyttö tuulilasissa, kaistavahti, nopeuden mukaan säätyvä takaspoileri sekä Citroënin tavaramerkiksi muodostunut kaasunestejousitus. Korin muotoilussa on havaittavissa vaikutteita muun muassa CX-mallista. Ilmestyessään C6 oli ensimmäinen auto, joka sai Euro NCAP -kolaritestissä täydet neljä tähteä jalankulkijoiden turvallisuudesta, sen ansiosta, että siinä on törmäystilanteessa hieman takareunastaan ylös ponnahtava konepelti, joka pehmentää auton ihmisen tai eläimen saamaa iskua auton törmätessä siihen.
Extra (purukumi)
thumb|200px|Erimakuisia Extra-purukumeja. Extra on Wrigleyn valmistama makeutusainetta sisältävä purukumimerkki. Sen valmistaminen aloitettiin vuonna 1984. Tuotemakuja ovat muun muassa piparminttu, viherminttu, ceyloninkaneli, vesimeloni, vadelma ja lakritsi.
Boxer (albumi)
Boxer on yhdysvaltalaisen indierockyhtye The Nationalin neljäs studioalbumi vuodelta 2007.