cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malesian lippu
Malesian lippu koostuu 14 vaakasuorasta raidasta, sekä kuunsirpistä ja tähdestä. Lipun 14 raitaa ja tähden 14 sakaraa kuvaavat Malesian osavaltioita. Kuunsirppi ja tähti kuvaavat islamia, Malesian valtauskontoa. Lippu muistuttaa hieman Yhdysvaltain lippua, josta Malesian lipun raidat ja sininen yläkulma on myös johdettu. Lipun on suunnitellut arkkitehti Mohamed Hamzah.
Historia
thumb|right|200px|Malaijan liittovaltion lippu 1950–1963 Malaijan liittovaltion lippu otettiin käyttöön vuonna 1950. Lipussa oli 11 raitaa ja tähdessä 11 sakaraa, jotka edustivat liittovaltion yhtätoista osavaltiota. Lipun vaakaraitojen punainen ja valkoinen väri tulevat Kaakkois-Aasian tunnusväreistä, ja ne periytyvät Majapahitien imperiumin lipusta. Keltainen on kuninkaallinen väri, joka viittaa liittovaltion sulttaanikuntiin. Sininen on otettu Ison-Britannian lipusta, sillä osoitetaan yhteyttä Brittiläiseen Kansainyhteisöön.
Boheemielämää
upright|pienoiskuva|[[Henry Murgerin kuvitusta.]]
Boheemielämästä on tehty lukuisia elokuvia ja oopperoita, kuten Giacomo Puccinin La bohème. Aki Kaurismäki on ohjannut teokseen pohjautuvan elokuvan Boheemielämää (1992).
Viimasuoja
Viimasuoja eli maskisuoja, maskipeite, keulapahvi tai maskipeitto on auton keulalle laitettava osa, jonka tarkoitus on rajoittaa kylmän ilman pääsyä auton jäähdyttimelle ja moottoritilaan.
Viimasuojan päätehtävä on estää kylmän ajoviiman ja lumen pääsy moottoritilaan sekä pitää auton moottori oikeassa lämpötilassa talvisissa olosuhteissa. Viimasuojan muita tehtäviä on pidentää moottorin elinikää, suojata auton moottorin osia jäätymiseltä sekä estää tiesuolan ja loskan pääseminen jäähdyttimelle. Viimasuojan on arvioitu laskevan auton polttoaineen kulutusta noin viisi prosenttia, mutta tarkkoja tutkimuksia viimasuojan vaikutuksesta polttoaineen kulutukseen ei ole tehty. Polttoaineen kulutuksen laskeminen perustuu moottorin korkeampaan käyntilämpötilaan, pienentyneeseen ilmanvastuskertoimeen ja moottorin nopeampaan lämpenemiseen.
Viimasuojaa tehdessä tulisi huomioida jos etupuskurin takana on lämpötilamittari tulisi sille olla tehty aukko viimasuojaan. Aukon tulisi olla noin 50mm kokoinen. Maskisuojia voi ostaa jälleenmyyjiltä tai valmistaa itse muovista, kumista, kankaasta tai pahvista. Materiaali vaikuttaa viimasuojan kestävyyteen, ulkonäköön ja käytettävyyteen. Viimasuojan kiinnityksessä käytetään tavallisesti nippusiteitä, mutta myös rautalankaa, narua tai ruuveja voidaan hyödyntää kiinnityksessä, jos viimasuojan ulkonäöllä ei ole väliä.
Viimasuojan normaali suositeltava käyttölämpötila on sama, kuin lohkolämmittimellä eli +5 asteesta alaspäin. Viimasuojan käytöstä ei ole merkittävää hyötyä kesällä, vaikka silloinkin sitä voidaan käyttää, jos moottorin lämpötilaa sekä muita toimintoja seurataan aktiivisesti. Seuraamista helpottamaan kannattaa asentaa ylimääräisiä lämpötilamittareita tai OBD-pistokkeeseen asennettava ajotietokone, joka näyttää myös tarvittavat tiedot. Auton oma lämpötilan mittari ei välttämättä näytä oikeaa lämpötilaa eikä siitä pysty näkemään esimerkiksi ahtoilman lämpötilaa tai muita tarvittavia tietoja moottorin toiminnan varmistamiseksi lämpimissä olosuhteissa.
Parhaan lastenelokuvan Jussi
Parhaan lastenelokuvan Jussi oli yksi suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkinnoista, jota jakoi Filmiaura. Palkintoa jaettiin vuosina 1974 ja 1983.
Tynkävaltio
Tynkävaltiolla tarkoitetaan aiemmin huomattavasti suurempaa valtiota, joka on menettänyt valtaosan hallitsemistaan alueista esimerkiksi sotien, dekolonisaation tai vallankaappauksen seurauksena. Historiallisia esimerkkejä tynkävaltioista ovat muun muassa Rumin sulttaanikunta, Pohjoinen Song-dynastia, Madurain sulttaanikunta sekä Puola-Liettua Puolan ensimmäinen jaon jälkeen tai Itävalta ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Myös Suomen sodan jälkeistä Ruotsia voidaan pitää esimerkkinä tynkävaltiosta.
Kaija (täsmennyssivu)
Kaija voi tarkoittaa seuraavia:
Malmirata
Rataosan suurin käyttäjä on kaivosyhtiö LKAB:n tytäryhtiö MTAB, joka kuljettaa Kiirunan ja Malmbergetin kaivoksista louhittua rautamalmia Luulajan ja Narvikin satamiin, joissa malmi kuormataan laivoihin vientiä varten. Malmirata ei ole Ruotsin ainoa malminkuljetusta varten rakennettu rautatie, mutta Luulaja–Narvik-osuus on niistä tunnetuin.
Rataosuus Jällivaaran ja Luulajan välillä valmistui 1888, ja viimeinen osuus Kiirunasta Narvikiin valmistui 14. heinäkuuta 1903. Rataosuuden vihki käyttöön kuningas Oskar II. Kiirunan ja valtakunnanrajan välinen osuus oli yksi Ruotsin ensimmäisiä pidempiä sähköistettyjä rataosia. Sähköistys valmistui vuonna 1915.
Raskaan malmiliikenteen hoitoa varten radalle hankittiin Ruotsin vahvimmat höyryveturit, jotka myöhemmin korvattiin vahvemmilla sähkövetureilla. Malmiradan sähkövetureista tunnetuimpia olivat lähes 40 vuotta vanhat kolmiyksikköiset Dm3-kiertokankisähköveturit, joiden korvaaminen saksalaisvalmisteisilla kaksiosaisilla IORE-sähkövetureilla alkoi vasta vuosituhannen vaihteessa.
Malmirata on rautatieharrastajien suosima nähtävyys, eritoten Dm3-vetureiden käytön jatkuvasti vähentyessä ja uuden IORE-vetokaluston lisääntyessä.
Tamyra Gray
Tamyra Monica Gray (s. 26. heinäkuuta 1979, Takoma Park, Maryland) on yhdysvaltalainen laulaja, joka sijoittui neljänneksi American Idolin ensimmäisellä tuotantokaudella häviten voittaja Kelly Clarksonille, toiseksi tulleelle Justin Guarinille ja kolmenneksi sijoittuneelle Nikki McKibbinille. Hänen esikoisalbuminsa oli vuonna 2004 ilmestynyt The Dreamer.
Gray on näytellyt myös muutamissa televisiosarjoissa.
Parhaan debytantin Jussi
Parhaan debytantin Jussi oli yksi suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkinnoista, jota jakoi Filmiaura. Palkintoa jaettiin vuosina 1994 ja 1997.
Alfred Hrdlicka
thumb|right|Alfred Hrdlicka Alfred Hrdlicka (27. helmikuuta 1928 – 5. joulukuuta 2009) oli itävaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän opiskeli Wienin taideakatemiassa ja oli edustettuna Venetsian biennaalissa vuonna 1964. Hänellä oli tšekkiläisiä sukujuuria.
Hrdlicka oli niin ikään lahjakas shakinpelaaja.
The Works
The Works on brittiläisen Queen-yhtyeen 27. helmikuuta 1984 julkaisema albumi. Yhtyeen yhdennentoista studioalbumin nimen keksi rumpali Roger Taylor. Kaikki The Worksin kappaleet olivat myös jonkin singlen A- tai B-puoli. Kappale "Keep Passing The Open Windows" sävellettiin alun perin elokuvaan The Hotel New Hampshire.
Kansainvälisesti suurin hitti oli Taylorin säveltämä ja sanoittama "Radio Ga Ga", joka nousi listan kärkisijoille monissa maissa eri puolilla maailmaa, ja listaykköseksi asti 20 maassa. Kappaleesta tehty musiikkivideo lainaa paljon varhaisesta tieteiselokuvasta Metropolis. Kappaleen nimeksi ajateltiin aluksi antaa "Radio Ca Ca". Nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa, koska se kuulosti yhtyeen jäsenten mielestä paremmalta. Radio Ga Gan on esittänyt coverina esimerkiksi Electric Six vuonna 2004. Roger Taylor aloitti Radio Ga Gan säveltämisen Los Angelesissa ajatellen aluksi laittaa sen omalle sooloalbumilleen.
Toinen hyvin tunnettu kappale on "I Want to Break Free", jonka sävelsi ja sanoitti basisti John Deacon. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo, joka parodioi brittiläistä saippuasarja Coronation Streetiä. MTV kieltäytyi aluksi esittämästä videota. Lisa Stansfield esitti kappaleen Freddie Mercuryn muistokonsertissa vuonna 1992.
Kappaleet
Vuonna 1991 uudelleenjulkaistu CD-versio sisältää lisäksi kolme bonuskappaletta:
Julkaisut
Albumi julkaistiin alun perin vinyylilevynä ja c-kasettina 1984 Englannissa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1986 albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD-levynä, ja uudelleen bonuskappaleiden kera Yhdysvalloissa vuonna 1991. Vuosina 1993-1994 albumi julkaistiin Japanissa ja Euroopassa. Vuonna 2001 albumi julkaistiin remasteroituna CD-levynä Japanissa. Remasteroitu versio julkaistiin uudelleen vuonna 2004 Japanissa ja Euroopassa.
Talonpoika
thumb|right|250px|Itäsuomalaisia talonpoikaisnaisia 1800-luvulta. Talonpoika tarkoittaa talollista, joka hallinnoi (omistamaansa tai vuokraamaansa) viljelysmaita ja metsää ja saa siitä pääasiallisen toimeentulon.
Etymologia
Ruotsin ja Suomen sääty-yhteiskunnasta puhuttaessa talonpoika-termillä tarkoitetaan maantilansa omistavaa maanviljelijää, talollista, joka vastasi tilalle asetetuista veroista ja muista velvoitteista. Talolliset muodostivat talonpoikaissäädyn. Kruununtalonpoika taas ei omistanut viljelemäänsä maata, vaan tilan omisti valtio.
Alun perin ”talonpoika” merkitsi kiinteästi asuvaa miestä vastakohtana liikkuvaa elämää viettävälle erämiehelle. Käsite muuttui tarkoittamaan maatilaa asuvaa ja viljelevää isäntää, kun erätalous väistyi. Viimeistään 1600-luvulle tultaessa talonpojalla tarkoitettiin talollista. Myöhemmin sääty-yhteiskunnan purkautuessa termi sai nykyisen laajemman merkityksen: maata viljelevä väestö, talonpoikaisväestö.
Keskiajalla Ruotsin hallitsemilla, mukaan luettuna nykyisen Suomen alueella riippumattomat talonpojat levittäytyivät paikallisesti ja raivasivat itselleen merkittyjä viljelyksiä, jolloin syntyi yksityisomistus maahan. Aluksi omistus oli tilapäistä, mutta se muuttui peltoviljelyn myötä pysyväksi. Raivaajilla ei ollut mitään esivaltaa, josta seurasi luonnollisesti talonpoikien riippumattomuus. Talonpoikia haittasivat Ruotsin alueella vaikeammat luonnonolosuhteet kuin muualla Euroopassa.
Mikään ulkopuolinen joukko tai kansa ei siirtynyt alueelle valloittamaan tai omistamaan maata, vaan se tapahtui paikallisista lähtökohdista alhaalta ylöspäin. Raivaajat toimivat yksilöinä, jotka omistivat raivaamansa viljelyksen ja merkitsivät sen tiedoksi muille. Myöhemmin Ruotsin kruunun mukana Suomen alueelle tuli esivalta ja maahanmuuttajat, jotka ryhtyivät verottamaan talonpoikia, mutta kunnioittivat pääsääntöisesti heidän yksityisomistustaan. Ruotsin kruunu jakoi läänityksiä, mutta niillä ei ollut laajempia haittavaikutuksia talonpoikien elämään.
Feodalismi jäi Ruotsin hallitsemilla alueilla hyvin marginaaliseksi, jonka seurauksena talonpojat säilyttivät vapauden ja yksityisomistuksen maahansa, jota viljelivät. Itä-Euroopassa ja Venäjällä kehitys kulki sitä vastoin feodalismin vuoksi kohti vapauksien ja yksityisen omistamisen menetystä, joka johti lopulta maaorjuuteen. Venäjälläkin raivaajat olivat alun perin yksityisiä maanomistajia, mutta heitä alettiin myöhemmin verottaa mir-järjestelmän puitteissa, joka johti lopulta tehottomaan maan yhteisomistukseen ja kehityksen pysähtymiseen maataloudessa ja yhteiskunnassa ylipäätään alhaalta ylöspäin.
Feodaalimaanomistajat elivät talonpoikien työllä ja ylijäämätuotteista saaduilla tuloilla, josta seurasi maaseudun yleinen kehittymättömyys, koska talonpojat eivät kokeneet järjestelmää lailliseksi ja oikeudenmukaiseksi. Suurmaanomistajat elivät koroilla ja tuhlasivat rahojaan kaupungeissa. Ruotsalainen ja feodaalinen maanomistus olivat luonteeltaan hyvin poikkeavia toisistaan, jossa jälkimmäinen edusti lähinnä poliittista omistamista ja tuotannollista ratkaisua.
Talonpoikien vapautuminen Euroopassa
Talonpoikien vapautuminen käynnistyi Ranskan vallankumouksesta vuonna 1789 ja sitä seuranneesta valistuksen ajasta. Ranskassa oli 1750-luvulla kehittynyt taloudellinen fysiokraattinen oppisuunta, jonka mukaan maa oli kaiken rikkauden lähde ja siihen kiinnitetty työ luo uusia arvoja. Vallankumoukset, talonpoikaiskapinat ja valistusaika yhdessä raivasivat tietä talonpoikien täydelliselle vapautumiselle isäntien vallasta.
Ranskassa maaorjuus sai keskiajalla jalansijaa, mutta varsin lievässä muodossa. Oikeudellisesti talonpojat olivat täysin vapaita, mutta suuri verotaakka rasitti heitä. Kolmannes talonpojan tuloista saattoi mennä kruunun veroihin. Kartanonomistajien ja kirkkojen etuoikeudet lakkautettiin yhdellä kertaa vallankumouksessa ja talonpojat saivat täydellisen itsenäisyyden.
Saksassa vapautuminen muodostui erilaiseksi maan eri osissa. Länsi-Saksassa talonpojat olivat lähes yhtä itsenäisiä kuin Ranskassa ja heitä rasitti lähinnä suuri verotaakka. Heidän lopullinen vapautumisensa tapahtui euroopan hulluna vuonna 1848. Etelä-Saksassa sen sijaan vallitsi maaorjuus, josta vapautuminen alkoi vuonna 1783, jolloin Badenin rajakreivi Karl Friedrich lakkautti maaorjuuden omilla maillaan. Muut valtiot alkoivat seurata hänen esimerkkiään. Itä-Saksassa tilanne oli pahin ja siellä vallitsi täydellinen turpeeseen sidottu maaorjuus, jonka lakkauttaminen oli suuren ponnistelun takana. Suurtilalliset vastustivat ankarasti talonpoikien itsenäistymistä. Maaorjuus oli valtionmailla virallisesti lakkautettu jo vuonna 1763, mutta yleinen vapautuminen tapahtui vasta 1848.
These Are the Days of Our Lives
These Are the Days of Our Lives on Queen-yhtyeen kappale vuoden 1991 Innuendo-albumilta. Se julkaistiin myös singlenä 9. joulukuuta 1991. Singlen toisena A-puolena oli uudelleen julkaistu Bohemian Rhapsody. Kappaleen sävellys ja sanoitus on pääosin Roger Taylorin käsialaa.
Kappaleeseen tehty musiikkivideo oli viimeinen, jossa esiintyi marraskuussa 1991 kuollut laulaja Freddie Mercury. These Are the Days of Our Lives voitti Brit Awardsin "Vuoden 1991 paras single" -palkinnon.
Polychrome
Polychrome on brittiläisen elektronista musiikkia tuottavan duo Koan Soundin ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi duon perustama levy-yhtiö Soshin Records 7. joulukuuta 2018. Albumilta on julkaistu yksi single, "Virtual Light" joka ilmestyi joulukuussa. Jäsenet pyrkivät siihen, että albumin kappaleita pystyisi soittamaan kokonaisina live-esityksissä.
Juhani Sjöblom
thumb|Juhani Sjöblom Touko Juhani Sjöblom (s. 4. syyskuuta 1949 Tuusula) on suomalainen yrittäjä ja entinen kokoomuksen kansanedustaja. Hän nousi eduskuntaan 4. huhtikuuta 1997, kun kansanedustaja Tuula Linnainmaa jätti paikkansa.
Polychrome
Duon edellisen vuonna 2015 julkaistun extended play Forgotten Myths:in julkaisun jälkeen yhtye päätti pitää vuoden tauon keikkailusta, että he pystyisivät keskittymään esikoisalbumiin. Tauko venyi jäsenten kokemien mielenterveysongelmien takia.
Juhani Sjöblom
Elämä
Juhani Sjöblom on vaikuttanut Tuusulan Sulan alueen kehitykseen yhdessä veljiensä kanssa 1970-luvulta lähtien, toiminut rakennuttajana, ja on yrittäjänä perheyrityksessä, Seepsula Oy:ssä, jonka toimiala on kiviainesten jalostus ja myynti. Juhani Sjöblom on tunnettu aktiivisesta läsnäolostaan luottamustoimissa.
Sjöblomia syytettiin törkeästä lahjuksen antamisesta Vantaan kaupunginhallituksen puheenjohtajalle, Tapani Mäkiselle. Itä-Uudenmaan käräjäoikeus hylkäsi syytteet molempien osalta tammikuussa 2021. Joulukuussa 2022 hovioikeus kuitenkin tuomitsi Sjöblomin 80 päiväsakkoon lahjuksen antamisesta. Myös Mäkinen sai tuomion lahjuksen ottamisesta ja virka-aseman väärinkäyttämisestä.
Poliitikko Ruut Sjöblom on Juhani Sjöblomin tytär.
Opéra comique
Opéra comique (ranskaa, ”koominen ooppera”) on termi, jolla viitataan ranskalaiseen oopperaan, jossa tarinaa viedään eteenpäin myös pelkällä säestämättömällä puheella, ei siis välttämättä aina resitatiivin tai laulun keinoin. Pariisin ooppera ei aikanaan sallinut puhuttua dialogia, kun taas Paris Opéra-Comique puolestaan piti sitä lähes perusvaatimuksena. Opéra comiquet olivat nimestään huolimatta harvoin koomisia, vaikkakin useimmissa oli koomisia sivuhahmoja. Esimerkkinä tästä oopperatyylistä voidaan mainita Georges Bizet’n Carmen.
Lennart Östberg
Lennart Valdemar Östberg (25. syyskuuta 1915 Petolahti – 3. helmikuuta 1988 Maalahti) oli suomalainen turkistarhausalan yrittäjä, järjestövaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Dorothea Puente
Dorothea Helen Puente (9. tammikuuta 1929 – 27. maaliskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. 1980-luvulla hän ylläpiti Sacramentossa Kalifornian osavaltiossa täysihoitolaa oman kotinsa yläkerrassa vanhuksille ja kehitysvammaisille. Puente varasti asukkaidensa postia ja rahaa. Hän murhasi myrkyttämällä ja tukahduttamalla ne, jotka valittivat hänen käytöksestään. Ruumiit hän vei ja hautasi takapihalleen.
Lennart Östberg
Östbergin vanhemmat olivat Johannes Östberg ja Kajsa Grögg ja puoliso vuodesta 1943 Laura Siviä Raiden. Rakennusmestariksi 1939 valmistunut Östberg harjoitti rakennusalan ammattiaan Etelä-Pohjanmaalla 1947–1963, vaikka aloitti turkistarhauksen jo vuonna 1946 hankkimalla kymmenen minkkiä. Östbergin perustamasta tarhasta kehittyi 1950- ja 1960-luvulla yksi ruotsinkielisen Pohjanmaan alueen suurtarhoista. Hänen johdollaan perustettiin 1955 myös Pemo Frys -yhtiö hoitamaan rehunvalmistuskeskusta tarhaeläinten ruokkimista varten. Östberg vaikutti Petolahdessa 1962 avatun nahoistuskeskuksen perustamiseen tanskalaisen mallin mukaisesti, ollessaan jo tuolloin Suomen suurimman turkistarhaajien yhdistyksen puheenjohtaja. Östberg toimi lisäksi Turkistuottajat-myyntiyhtiön hallituksen puheenjohtajana ja edisti merkittävästi turkistarhausalan skandinaavista yhteistyötä. Hän osallistui tarhaajien sosiaalietuuksien kehittämiseen muun muassa turkistarhaajien eläkekassassa. Yritys- ja järjestötoiminnastaan 1980-luvulla sivuun vetäytynyt Östberg ehti olla aktiivivuosinaan kymmenen vuotta ensin Petolahden ja sitten Maalahden kunnanvaltuuston jäsen. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1979.
Dorothea Puente
Tausta
Dorothea Helen Gray syntyi Redlandsissa Kalifornian osavaltiossa. Hänen vanhempansa, Trudy Mae Yates ja Jesse James Gray, työskentelivät puuvillankerääjinä. Puenten isä kuoli tuberkuloosiin tämän ollessa kahdeksan vuotta ja äiti moottoripyöräonnettomuudessa vuotta myöhemmin. Puente lähetettiin orpokotiin, kunnes hänen sukulaisensa Fresnosta ottivat hänet huostaansa.
Hän meni naimisiin ensimmäisen kerran vuonna 1945 16 vuoden iässä Fred McFaul -nimisen sotilaan kanssa. Dorothea synnytti kaksi tytärtä aikavälillä 1946–1948, mutta lähetti toisen sukulaisille Sacramentoon ja toisen adoptioon. Dorothea tuli raskaaksi uudestaan vuonna 1948, mutta sai keskenmenon. Saman vuoden loppupuolella McFaul sai tarpeekseen ja erosi Puentesta. Nöyryytettynä miehensä hylkäyksestä hän valehteli avioliitosta ja kertoi tämän kuolleen sydäninfarktiin. Hän yritti väärentää myös shekkejä, mutta jäi lopulta kiinni, joka johti vuoden vankeusrangaistukseen; hän pääsi ehdonalaiseen vapauteen puolen vuoden päästä. Pian vapautumisensa jälkeen hän tuli raskaaksi, tällä kertaa miehelle jota tuskin tunsi, ja hän päätyi jälleen adoptioon. Vuonna 1952 hän avioitui ruotsalaisen Axel Johansonin kanssa, jonka kanssa hän oli naimisissa myrskyisät 14 vuotta.
1960-luvulla hänet tuomittiin ilotalon ylläpidosta 90 päiväksi vankeuteen. Vapautumisen jälkeen hänet tuomittiin jälleen 90 päiväksi vankeuteen, tällä kertaa irtolaisuudesta. Tämän jälkeen hän aloitti rikollisuran, joka eteni koko ajan vakavampaan suuntaan. Puente löysi töitä hoitoavun puolelta, hoitaen invalideja ja vanhuksia yksityiskodeissa. Lyhyen ajan sisällä hän alkoi emännöidä täyshoitoloita.
Salt Lake City
Salt Lake City on kaupunki Ison Suolajärven itärannalla Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on Utahin pääkaupunki ja asukasluvultaan suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku vuonna 2013 oli 191 180 ja suurkaupunkialueen noin 1,1 miljoonaa.
Dorothea Puente
Tausta
Puente erosi Johansenista vuonna 1966, jonka jälkeen hän avioitui 19 vuotta nuoremman Roberto Puenten kanssa. Avioliitto kesti vain kaksi vuotta. Pian tämän jälkeen Dorothea Puente osti kolmekerroksisen ja 16-makuuhuoneisen hoitokodin Sacrementosta. Puente avioitui neljännen kerran vuonna 1976, tällä kertaa Pedro Montalvon kanssa. Mies oli väkivaltainen alkoholisti. Avioliitto kesti vain muutaman kuukauden, jonka jälkeen Puente alkoi viettää aikaa paikallisissa baareissa etsien vanhempia miehiä, jotka saivat etuuksia. Hän väärensi heidän allekirjoituksieen varastaakseen rahaa, mutta hän jäi lopulta kiinni ja sai syytteen 34 petoksesta. Koeajalla hän jatkoi samanlaista toimintaa. Kalifornian hovioikeuden kirjojen mukaan Dorothea alkoi vuokrata yläkerran asuntoa osoitteessa 1426 F Street Sacramento vuonna 1981. Yhdeksän murhaa, joista häntä syytettiin vuonna 1988 (ja joista kolmesta nainen tuomittiin vuonna 1993) tapahtuivat tässä yläkerran asunnossa eivätkä 16-huoneen täyshoitolassa.
Salt Lake City
Historia
150px|thumb|left|1894 valmistunut kaupungintalo. thumb|[[Salt Laken temppeli]] Ennen mormoniasutusta alueella asui tuhansia vuosia intiaaneja: tärkeimpiä heimoja olivat shoshonit, utet ja paiutit.
Dorothea Puente
Murhat
Puenten täysihoitolan maine oli kaksijakoinen. Osaa ärsytti hänen saituutensa ja se, ettei hän antanut heille postia tai rahaa; osa ylisti tämän pieniä ystävällisiä tekoja ja maukkaita kotitekoisia aterioitaan. Puenten motiivit tappaa vuokralaiset olivat taloudelliset. Poliisi arvioi hänen saaneen vääryydellä hankittuja tuottoja yli 5 000 dollaria kuukaudessa. Murhat näyttävät alkaneen pian sen jälkeen kun Puente alkoi vuokrata yläkerran asuntoaan. Huhtikuussa 1982 yläkerran asuntoon muutti 61-vuotias ystävä ja liikenainen Ruth Monroe, joka kuitenkin kuoli pian kodeiinin ja tylenolin yliannostukseen. Puente kertoi poliisille naisen olleen hyvin masentunut miehensä kuolettavan sairauden vuoksi. Poliisi uskoi tätä ja kirjasi tapauksen itsemurhaksi.
Salt Lake City
Historia
Kaupungin perusti vuonna 1847 joukko mormoneja kirkon presidentin Brigham Youngin johdolla. Kaupungissa sijaitseekin mormonien Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon päämaja. Yhdysvaltain kongressi perusti Utahin territorion vuonna 1850. Vuonna 1896 alueesta tuli Yhdysvaltain osavaltio. Brigham Young suunnitteli kaupungin keskukseksi Temppeliaukion. Salt Laken temppelin rakentaminen aloitettiin 1853 ja saatiin päätökseen 40 vuoden päästä vuonna 1893.
Dorothea Puente
Murhat
Poliisit palasivat muutaman viikon kuluttua, kun 74-vuotias eläkeläinen nimeltään Malcolm McKenzie (yksi neljästä vanhuksesta, jota Puenten väitetään huumanneen) syytti Puentea huumaamisesta ja varastamisesta. Puente tuomittiin kolmesta varkaudesta elokuussa 1982 viideksi vuodeksi vankeuteen. Vankilassa hän aloitti kirjeenvaihdon 77-vuotiaan oregonilaisen Everson Gillmouthin kanssa. Kirjeystävyys syveni ja kun Puente vapautui vuonna 1985 kolmen vuoden vankeuden jälkeen, mies saapui hakemaan häntä punaisella lava-autolla. Pian he alkoivat suunnitella häitä.
Salt Lake City
Historia
Yhdysvaltain hallituksen ja mormonien välillä oli vuosina 1857–1858 Utahin sodaksi kutsuttu konflikti, jossa ei kuitenkaan käyty yhtään taistelua. Yhdysvaltain hallitus lähetti armeijan kukistamaan ”mormonikapinaa”, jota ei itse asiassa ollut olemassakaan. Kampanja sitoi jopa kolmanneksen maan asevoimista. Mormonit olivat valmiita polttamaan pääkaupunkinsa; kiista kulminoitui huhtikuussa 1858 hallituksen joukkojen marssiin Salt Lake Cityyn, josta mormonit olivat jo paenneet väliaikaisesti vuorille. Konflikti päättyi Brigham Youngin suostuessa sopimukseen Yhdysvaltain presidentti James Buchananin kanssa, vaikka hän kielsi territorion koskaan kapinoineen liittovaltiota vastaan.
Dorothea Puente
Murhat
Marraskuussa 1985 Puente palkkasi Ismael Florezin asentamaan puupaneeleita asuntoonsa. Työstä ja 800 dollarista Puente antoi tälle punaisen hyväkuntoisen lava-auton, jonka hän kertoi kuuluneen hänen losangelesilaiselle poikaystävälle, joka ei enää tarvitse sitä. Lisäksi hän pyysi Florezia rakentamaan laatikon, jonka mitat olivat 1,8m x 0,9 m x 0,6 m. Hän kertoi tarvitsevansa laatikkoa kirjoille ja muille esineille. Sitten hän pyysi Florezia viemään nauloilla suljetun täytetyn laatikon varastoon. Florez suostui tähän ja Puente lähti miehen mukaan viemään laatikkoa. Matkalla hän käski miestä pysähtymään Garden Highwayssa Sutter Countyssa ja jättämään laatikon joen rannalle, joka toimi epävirallisena dumppauspaikkana. Puente kertoi laatikossa olevan vain romua. Tammikuussa 1986 kalastaja huomasi laatikon noin metrin päässä joen rannasta ja ilmoitti havainnostaan poliisille. Tutkijat löysivät pahoin mädäntyneen ja tunnistamattoman vanhan miehen ruumiin laatikon sisältä.
Salt Lake City
Historia
Yhdysvaltain sisällissodassa (1861–1865) Salt Lake Cityssä oli kaksi Pohjoisvaltioiden linnoitusta, Camp Floyd ja Fort Douglas. Utahin sodan seurauksena perustettu Camp Floyd suljettiin jo sisällissodan aikana. Fort Douglas säilyi armeijan omistuksessa aina vuoteen 1991 asti, jolloin viimeisetkin tilat luovutettiin Utahin osavaltionyliopistolle.
Dorothea Puente
Murhat
Puente puolestaan jatkoi Everson Gillmouthin eläkkeen keräämistä ja lähetti kirjeitä hänen perheelleen selittäen että ei voi ottaa heihin yhteyttä sairautensa vuoksi. Puentea myös ylläpiti täysihoitoa ja otti sisään 40 uutta asukasta. Gillmouthin ruumis pysyi tunnistamattomana kolme vuotta.
Puente hyväksyi edelleen vanhuksia vuokralaisikseen ja hän oli suosittu erityisesti paikallisten sosiaalivirkailijoiden keskuudessa, koska hän otti huostaansa kovia tapauksia, mukaan lukien huumeriippuvaisia ja väkivaltaisia henkilöitä. Joka kuukausi Dorothea keräsi kaikkien vuokralaistensa postin ennen kuin asukkaat itse näkivät ne ja antoi heille vain pienen määrän rahaa, ottaen itse loput. Ehdonalaisvalvojat vierailivat Puenten luona, mutta eivät huomanneet mitään rikkomuksia.
Salt Lake City
Maantiede
Salt Lake City sijaitsee Salt Laken laakson koillisnurkassa. Kaupungin halki virtaa Jordanjoki, joka laskee Utahjärvestä Isoon suolajärveen. Kaupungin erottaa Isosta Suolajärvestä mutakenttä. Järveltä leviää kaupunkiin ajoittain rikinkatkuisia huuruja, jotka syntyvät, kun eloperäinen aine jää loukkuun painavamman suolaveden alle, hajoaa hapettomassa tilassa ja kuplii pintaan, kun pohjaa möyhitään.
Dorothea Puente
Kuolema
Dorothea Puente kuoli 82-vuotiaana vankilassa maaliskuussa 2011 luonnollisiin syihin.
Opera semiseria
Opera semiserialla tarkoitetaan opera seriaa, jossa lisänä on koomisia aineksia. Yksi kuuluisimmista esimerkeistä on Domenico Cimarosan Il matrimonio segreto.
Dorothea Puente
Televisiossa
Dorothea Puenten tapausta on käsitelty useissa amerikkalaisissa rikosdokumenttiohjelmissa.
Salt Lake City
Maantiede
Kaupunki sijaitsee noin 1 300 metrin korkeudessa, ja sen lähistöllä kohoaa yli 3 000 metriä korkeita vuorenhuippuja, joista korkein on Twin Peaks (3 502 m). Alueelle ovat tunnusomaisia myös jyrkkälaitaiset rotkolaaksot.
Dorothea Puente
Televisiossa
Tapausta käsitteli myös puolidokumentäärinen sarja Ghost Adventures, jossa Zak Bagans tiimeineen yrittää saada kerättyä todisteita aaveiden olemassaolosta. Puenten taloa tutkittiin 13. kauden 5. jaksossa Jaksossa tiimi sai yhteyden henkiin elektronisten laitteidensa avustuksella ja "todistusaineiston" mukaan uhreja olisi 15. Ruumiit, joita poliisit eivät ole löytäneet, olisi haudattu talon kellarin betonilattian alle.
Salt Lake City
Maantiede
Ilmasto on vähäsateinen ja kuiva, vuotuinen sademäärä on 419 mm. Kesät ovat kuumia ja kuivia. Heinäkuu on kuumin kuukausi, päivän ylin lämpötila usein 30 asteen vaiheilla. Korkein mitattu lämpötila on ollut +42 °C. Kylmin kuukausi on tammikuu, jolloin on keskimäärin 7 astetta pakkasta. Kaupungin pakkasennätys on −34 °C.
Kaupungissa on shakkilauta-asemakaava. Kadut ovat melko tarkkaan joko itä–länsi- tai pohjois–etelä-suuntaisia.
Talous ja elinkeinoelämä
Salt Lake City on vaurastunut kaivos- ja rautatietoiminnan ansiosta. Kaupungissa toimii suuria tehtaita ja kaivoksia, Geneva Steel ja Binham Canyon Mine -yhtiöt, sekä öljynjalostamoita.
Kulttuuri
Salt Lake Cityssä järjestetään vuosittain Sundance Film Festival ja Salt Lake International Jazz Festival. Gallivan Center -kulttuurikeskuksessa on taidetta, jäähalli, aviaario ja amfiteatteri sekä kaupunkilaisten yhteistä oleskelutilaa.
Kaupungissa on kuvattu elokuva High School Musical sekä sen jatko-osat High School Musical 2 ja High School Musical 3: Senior Year.
Palvelut
thumb|Osavaltion hallintorakennus Nykyisin kaupunki on palveluihin suuntautunut. Kaupungissa on useita palvelualan yrityksiä. Nykyisin palveluja ovat hallinto, kauppa, pankki, energia, yliopisto ja liike-elämän palvelut. LDS Church (mormonikirkko) omistaa ja toimii eri toimialoilla, muun muassa kustannusalalla ja paikallisradio- ja televisiotoiminnassa. Kaupungissa toimivat muun muassa Alpha Graphics, Arctic Circle Restaurants, Kentucky Fried Chicken -yhtiöt. Monet teollisuuspankkien pääkonttorit sijaitsevat Salt Lake Cityssä. Korkean teknologian yrityksiä ovat eBay, Unisys, Siebel, Micron, L-3 Communications ja 3M.
Lokalahti
Lokalahti on Varsinais-Suomessa sijainnut entinen Suomen kunta. Asukkaita 497 (1995). Lokalahden kunta liitettiin 1981 Uuteenkaupunkiin. Lokalahdella on puukirkko (J. Höckert, 1763).
Salt Lake City
Palvelut
Kaupungissa ilmestyy päivittäin kaksi sanomalehteä: Salt Lake Tribune ja Deseret Morning News. KTVX oli yksi maan varhaisimmista televisiokanavista, se aloitti jo vuonna 1947.
Lokalahti
Lokalahden naapurikunnat ennen kunnan lakkauttamista olivat Kalanti, Kustavi, Taivassalo, Uusikaupunki ja Vehmaa.
Salt Lake City
Koulutus
Utahin osavaltionyliopisto ja Salt Lake Community College ovat Salt Lake Cityn oppilaitoksia.
Lokalahti
Maantiede
Entinen Lokalahden kunta sijaitsee Selkämeren rannikolla Uudenkaupungin eteläpuolella. Pääosa Lokalahden alueesta kuuluu mantereeseen, joka työntyy leveänä niemimaana luoteeseen. Mantereen edustalla on satalukuinen saaristo. Lokalahden järvet ovat pääasiassa maankohoamisen seurauksena merestä erilleen joutuneita lahtien pohjukoita, ja niistä suurin on Ahmasvesi.
Historia
Keskiajan lopulla Lokalahti, samoin kuin sen emäpitäjä Vehmaa, oli jo tiheään asuttu. Suurin osa Lokalahden alueesta kuului Vehmaan Puotilan läänin merenpuoleiseen kolmannekseen, kun taas Varanpään seudut luoteessa luettiin Uudenkirkon Pettäisten lääniin. Lokalahden seurakunta sai alkunsa, kun asemiehet Gunnar Elifinpoika ja hänen vävynsä Albrekt Görieshagen rakennuttivat kappelikirkon vuonna 1409. Lokalahti oli omine kirkkoherroineen itsenäinen seurakunta vuosina 1639–1690, kunnes se liitettiin jälleen kappelina Vehmaaseen. Uudelleen Lokalahden seurakunta itsenäistyi vuonna 1905, joskin ero Vehmaasta toteutui vasta 1930.
Talvi- ja jatkosodassa kaatui 45 lokalahtelaista. Lokalahdelle asutettiin sotien jälkeen Metsäpirtin siirtoväkeä Karjalankannakselta.
Salt Lake City
Arkkitehtuuri
thumb|upright|[[Olympiatuli Rice-Eccles Stadiumilla 2002.]] Mormonien Salt Laken temppeli on yksi kaupungin merkittävistä rakennuksista. Se on valmistunut vuonna 1893. Muita merkittäviä rakennuksia: St. Mark's Episcopal Cathedral (valmistunut vuonna 1874), kreikkalaiskatolinen Holy Trinity Cathedral (valmistunut vuonna 1905) ja roomalaiskatolinen Madeleine Cathedral (valmistunut vuonna 1909).
Urheilu
Salt Lake Cityn koripallojoukkue, Utah Jazz, pelaa NBA:ssa Läntisessä konferenssissa, Luoteisessa divisioonassa. Arena football -joukkue Utah Blaze edustaa kaupunkia AFL:ssä. Nämä ovat kaupungin ainoat pääsarjatason ammattilaisjoukkueet. Salt Lake Cityn esikaupunkialueella pelaa vielä jalkapallojoukkue Real Salt Lake MLS-sarjassa.
Lokalahti
Seurakunta
Vuoteen 2008 asti itsenäinen Lokalahden seurakunta, vuodesta 2009 lähtien Uudenkaupungin seurakunnan Lokalahden kappeliseurakunta on runsaan tuhannen asukkaan rannikkoseurakunta, joka sijoittuu länsirannikolle.
Salt Lake City
Urheilu
Jääkiekossa metropolialueen Utah Grizzlies pelaa ECHL:ssä, ja baseballissa Salt Lake Bees pelaa PCL:ssä. Utahista puuttuu amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisjoukkue, minkä vuoksi Salt Lake Cityn Utahin osavaltionyliopiston joukkue NCAA:ssa on suosittu. Joukkueen pahin kilpailija on lähikaupungin Provon Brigham Youngin yliopiston joukkue.
Salt Lake Cityssä järjestettiin vuoden 2002 talviolympialaiset. Kaupunki haki myös vuoden 2026 talviolympialaisia.
Lokalahti
Kylät
Vuoden 1980 taajamarajauksen mukaan Lokalahden ainoa taajama oli 305 asukkaan kirkonkylä.
Talvenranta
Talvenranta on suomalaisen Mustan kuun lapset -yhtyeen kolmas studioalbumi. Yhtyeen johtohahmo Pete Lehtinen perusti samannimisen akustisen projektibändin vuonna 2008 vuosi MKL:n hajoamisen jälkeen.
Lokakuussa 2018 Inverse Records julkaisi albumista kasettipainoksen.
Pilpasuo
Pilpasuo on Oulun laajin, 367 hehtaarin suuruinen suoalue Sanginsuun suuralueella Lapinkankaan, Sanginsuun ja Sanginjoen kaupunginosissa.
Sijainti ja yhteydet
Pilpasuo sijaitsee Oulun kaupungissa keskustan itäpuolella, Oulujoen pohjoispuolella siihen laskevan Sanginjoen suusta viitisen kilometriä linnuntietä koilliseen. Pilpasuolle on yhteys Sanginjoen varresta Sanginjoentieltä eroavalta metsäautotieltä, johon suon länsiosassa yhtyy myös suota kiertävä luontopolku.
Suon syntyminen ja kehitys
Pilpasuo on pääosin kehittynyt liki 3 000 vuotta vanhan merenrantaniityn, muinaisen Oulujoen suistohaaran eli jokiuoman alueelle. Suon laidalla olevan Pilpakankaan reunamilla näkyy yhä rantadyynivalleja, ja kankaalta sekä suota ympäröiviltä moreenikumpareilta purkautuu siihen paljon pohjavettä. Suolta virtaa Suo-oja -niminen puro Sanginjokeen Vääräkosken kohdalle. Suoluonnon kehittyminen ei ole pysähtynyt, vaan osa siitä muuttuu aapasuoksi ja osa keidassuoksi ja suolle jää yhä vähemmän rimpiä. Tätä nykyä suon keskustan yleisin suotyyppi on neva, laidoilla on sekä korpia että rämeitä. Sieltä on löydetty yhteensä peräti 23 erilaista suotyyppiä, kuten isovarpuräme, tupasvillaräme, ruohokorpi, nevakorpi, keskiravinteinen saraneva, lyhytkorsineva, luhtaneva ja letto.
Suojelualue
Suon pohjoisin Pahalammen tienoon kolkka ja itäinen Pilpakankaan ja Ala-Korkiakankaan välinen alue ovat Natura-aluetta, joka on merkitty suojelualueeksi sekä Pohjois-Pohjanmaan seutukaavassa että Oulun yleiskaavassa. Suota kiertää noin seitsemän kilometrin mittainen luontopolku. Sen varrella suon länsilaidalla olevan lähteen kohdalla Pilpakankaalla on nuotiopaikka ja laavu. Telttailu alueella on kielletty, mutta laavulla yöpyminen on sallittu. Suojelualueeseen sisältyvän Pilpasuota idässä rajaavan Ala-Korkiakankaan keskellä on lapinraunio. Luontopolku ylittää suon pitkospuita Pilpakankaan ja Ala-Korkiakankaan välisen pienen Siltasaaren kautta.
Kasvit ja eläimet
Suon kasveihin kuuluvat muun muassa lapinleinikki ja lettorikko. Suolla voi nähdä lentelevän kurkia ja liroja sekä vaeltelevan hirviä.
Keravan keskustaajama
Keravan keskustaajama (myös City, ) on entinen tilastollinen taajama, joka sijaitsi pääosin Keravan kaupungin alueella. Vuoden 1990 väestönlaskennan taajamarajauksesta lähtien se ei ole enää ollut erillinen taajama, vaan on kasvanut yhteen Helsingin keskustaajaman kanssa. Keskustaajamassa asuvat lähes kaikki Keravan asukkaat ja keskustaajama ulottui myös naapurikuntien, lähinnä Tuusulan ja Vantaan puolelle silloin kun se vielä tilastoitiin erikseen. Vuosina 1980 ja 1985 Lahden moottoritien itäpuolella sijainnut Ahjo tilastoitiin Keravan keskustaajamasta erillisenä taajamana. Keravan keskustaajama on Keravan hallinnollinen keskus; Keravan kaupungintalo sijaitsee siellä.
Vuoden 1980 väestönlaskennassa Keravan kaupungin pinta-ala oli 30,7 neliökilometriä ja Keravan keskustaajaman 16,9 neliökilometriä, joten suuri osa Keravasta oli tuon vuoden rajauksen mukaan haja-asutusaluetta. Vuoden 2016 taajamarajauksessa Helsingin keskustaajama kattoi suuren osan Keravan kaupungin alueesta. Tilastolliseksi taajamaksi luokiteltu alue jatkui Keravalta etelään Vantaan, länteen Tuusulan, pohjoiseen Järvenpään ja itään Sipoon suuntaan. Haja-asutusaluetta Keravalla oli lähinnä kaupungin kaakkois- ja koillisosissa.
Taajamien rajausmenetelmät ovat vaihdelleet väestönlaskennasta toiseen, joten eri vuosien luvut eivät ole keskenään täysin vertailukelpoisia. Vuodesta 2011 alkaen tiedot perustuvat Suomen ympäristökeskuksen tekemiin YKR-taajamarajauksiin.
Vuodet 1960–1985
Taajamat määriteltiin Suomessa ensimmäisen kerran vuoden 1960 väestönlaskennassa. Silloin Keravan väestö asui pääosin taajamassa, jonka nimi oli Keskusta tai Keravan keskusta. Tämä taajama ulottui lännessä Tuusulan ja etelässä Helsingin maalaiskunnan puolelle. Lisäksi pieni osa taajamasta sijaitsi Sipoossa. Toisaalta Keravan puolelle ulottui osittain pääosin Sipoossa sijaitseva Talman taajama.
Vuoden 1970 väestönlaskennassa taajaman nimenä oli Keskustaajama. Muutoin tilanne oli vuoden 1960 kaltainen, mutta pääosin Helsingin maalaiskunnassa sijainnut Korso-Rekolan taajama ulottui Keravallekin.
Vuoden 1980 ja 1985 väestönlaskennoissa Keravan keskustaajaman nimeksi oli vaihdettu City; ruotsinkielinen nimi oli säilytetty ennallaan. Keravan keskustaajama tai City ei enää ulottunut Sipoon puolelle. Lisäksi Ahjo oli määritelty taajamaksi ja se ulottui pieneltä osin Sipoon puolelle. Koroso-Rekola ulottui näidenkin vuosien väestönlaskennoissa Keravalle asti.
Seuraavassa taulukossa on esitetty tarkemmin Keravan keskustaajaman ja toisaalta Keravan taajamaväestön tietoja.
Vuodet 1990–2005
Vuoden 1990 väestönlaskennasta alkaen Keravan keskustaajama tai City on kasvanut yhteen Helsingin keskustaajaman kanssa. Tuosta ajankohdasta lähtien kaikki Keravan taajamaväestö on kuulunut Helsingin keskustaajamaan. Vuoden 2000 väestönlaskennasta lähtien on ilmoitettu myös haja-asutusalueella asuvien määrä sekä niiden asukkaiden määrä, joiden asuinpaikka ei ole tiedossa.
Vuodesta 2011
Vuodesta 2011 lähtien Keravan väestö on kehittynyt seuraavan taulukon mukaisesti. Lähes koko Keravan väestö asuu taajamissa ja Keravan ainoa taajama on kaupungin alueelle ulottuva Helsingin keskustaajama. Haja-asutusalueilla asuu alle 100 henkeä, ja noin 500–600 asukkaan asuinpaikka ei ole tiedossa.
Huomautukset
<references group="Huom."/>
Bellerofon
pienoiskuva|Bellerofon Pegasoksen selässä keihästää Khimairan, n. 425–420 eaa. Bellerofon oli kreikkalaisen mytologian suurimpia sankareita ja hirviöiden lyöjiä ennen Heraklesta. Hänen suurin saavutuksensa oli Khimairan, pedon, jolla oli leijonan pää, vuohen ruumis ja käärme häntänään, tappaminen.
Bellerofonin tarina alkoi karkotuksella maanpakoon murhattuaan veljensä. Hakiessaan sovitusta teolleen hän saapui Proitoksen, Tirynsin kuninkaan, luokse, joka asemansa perusteella puhdisti tämän rikoksestaan. Kuninkaan vaimo kuitenkin iski silmänsä tähän, ja tultuaan torjutuksi syytti tätä yrityksestä maata hänet väkisin. Proitos ei kuitenkaan uskaltanut tappaa vierastaan, joten hän lähetti Bellerofonin kuningas Iobateksen, appensa, puheille mukanaan sinetöity viesti, jossa pyydettiin tappamaan sen kantaja. Bellerofonin saavuttua perille Iobates kestitsi häntä yhdeksän päivää ennen kuin avasi viestin. Hänkin kuitenkin pelkäsi erinyiden kostoa, jos hän murhaisi vieraansa, joten hän lähetti tämän suorittamaan mahdotonta tehtävää: tappamaan Khimaira Kaarian maakunnassa.
Pegasoksen sieppaus
Bellerofon teki kuten hänen oli käsketty, ja löydettyään Pegasoksen Korintista Peirenen lähteen luota kuten Polyidos oli sanonut, hän suitsi tämän ja lensi sinne, missä Khimairan oli kerrottu olevan.
Khimairan lyöminen
Khimairan lyömisestä on kaksi eri versiota. Pegasos on mukana versiossa, jossa hän surmasi Khimairan ampumalla sen nuolillaan korkealta Pegasoksen selästä. Sen sijaan toinen kuvaus ei mainitse Pegasosta lainkaan, ja siinä Bellerofon sitoi keihääseensä suuren lyijykappaleen, jonka hän sai tungettua Khimairan kurkkuun, ja tämän kuuma hengitys sulatti sen tukehduttaen Khimairan.
Bellerofon palasi voitokkaana Iobateen luokse, joka pettyneenä epäonnistumisestaan lähetti tämän uusiin haasteisiin: taistelemaan solymilaisia, amatsoneja ja lopuksi palkkaamiaan lyykialaisia vastaan. Bellerofon löi kuitenkin heidät kaikki, jolloin Iobates huomattuaan, kuinka toivotonta oli yrittää tappaa tätä, antoi tälle tyttärensä puolisoksi tehden hänestä samalla kruununperijänsä. He saivat lapset Isandros, Hippolokhos ja Laodamia.
Samalla kun Bellerofonin maine kasvoi, kasvoi myös hänen hybriksensä. Hän päätti nousta taivaaseen Pegasoksen selässä, mutta Zeus lähetti paarman puremaan Pegasosta, joka heitti ratsastajansa selästään. Bellerofon eli loppuelämänsä raajarikkona.
Kämp Galleria
Kauppakeskus avattiin vuonna 1999 nimellä Kämp Galleria samassa korttelissa toimivan Hotelli Kämpin mukaan. Uusi nimi Galleria Esplanad otettiin käyttöön lokakuussa 2012, mutta vaihdettiin takaisin alkuperäiseksi syksyllä 2018.
Historiaa
Vuonna 2007 Kämp Gallerian konseptia ja tiloja uudistettiin. Vuodesta 2010 alkaen Kämp Galleria pyrki profiloitumaan uudelleen vähemmän luksushenkiseksi. 2010-luvun alun muutostöiden tieltä Marimekko ja Café Strindberg joutuivat muuttamaan tilapäisesti muualle. Vuonna 2012 uudeksi nimeksi otettiin Galleria Esplanad.
Vuosina 2011–2014 kauppakeskusta hallinnoi ostoskeskuksiin erikoistunut kiinteistösijoitusyhtiö Citycon, kunnes hallinnointi siirtyi Ovenia-ryhmän Realprojekti Oy:lle kesällä 2014 samalla, kun kiinteistön omistus siirtyi kokonaan Ilmariselle.
Liikkeet
(päivitetty 19.9.2016)
Huvipuistolaite
thumb|Thunderbird on Great Coasters Internationalin valmistama puurakenteinen vuoristorata. Huvipuistolaite tai huvilaite on huvipuistossa sijaitseva huvitteluun tarkoitettu laite.
Huvipuistolaitteet luokitellaan yleisesti vuoristoratoihin ja niin sanottuihin "flat rideihin".
Myllykonsti
MyllyKONSTi eli Noormarkun Taide- ja kulttuuriyhdistys Myllykonsti ry on vuonna 2007 rekisteröity kuvataiteilijoista koostuva taideyhdistys. MyllyKONSTi järjestää jäsenten taidenäyttelyitä Noormarkussa ja ulkopaikkakunnilla.
MyllyKONSTIN nimi juontaa yhdistyksen taidenäyttelyiden pitopaikasta Myllykartanosta, joka sijaitsee Noormarkunjoen Myllykosken vieressä.
Kuvataiteilija Anja Karkku-Hohti on yhdistyksen kunniapuheenjohtaja.
Mineraalivilla
thumb|Mineraalivillalevyjä ulkoseinäeristeenä thumb|Mineraalivillasta valmistettu putkieriste Mineraalivilla on lämpö- ja äänieristeenä käytettävä rakennusmateriaali. Mineraalivillalla voidaan tarkoittaa sekä lasivillaa että kivivillaa.
Mineraalivilla on lahoamatonta. Mineraalivillan sisältämä sideaine, fenoliformaldehydihartsi (bakeliittiliima) on palavaa, mutta yli 50 kg/m3 painava mineraalivilla, tai tyyppihyväksytty kevyempi mineraalivilla hyväksytään Suomessa palamattomaksi rakennustarvikkeeksi. Bakeliittiliima aiheuttaa lasivillan keltaisen värin. Kivivillassa bakeliittiliiman väri peittyy kiviaineksen värillä.
Valmistus
Mineraalivillan valmistuksessa raaka-aine puhalletaan ohuiksi kuiduiksi, jotka voidaan muovata eristelevyiksi tai -matoiksi, tai puristaa erilaisiin muotoihin.
Tuotetyypit
Mineraalivillasta valmistetaan eri tuotetyyppejä:
Lämmöneristyskyky
Mineraalivillojen lämmönjohtavuus on perinteisesti ollut arvoiltaan erittäin hyvä. Vuonna 2020 tehdyn tutkimuksen mukaan EU standardien mukaisissa laskennallissa arvioissa on kuitenkin merkittäviä puutteita, sillä standardin mukaiset laskelmat huomioivat vain lämmön johtuminen eristeen läpi, jättäen konvektion laskennan ulkopuolelle. Konvektiota, eli lämmön siirtymistä materiaalin sisältä ilmavirran mukana, ilmenee erityisesti puhallettavissa mineraalivilloissa, joissa laskennallinen lämpöhukka voi olla jopa 50% aiemmin arvioitua suurempi. Ennen EU-standardien käyttöönottoa Suomessa konvektion vaikutus oli mukana laskennassa.
Imperialismi Aasiassa
Imperialismi Aasiassa oli alkujaan seurausta eurooppalaisten 1400-luvulla tekemistä laivamatkoista, joiden tarkoituksena oli merireitin löytäminen Intiaan maustekaupan kasvattamiseksi. Eurooppalaiset taloudet oli hyvin omavaraisia ennen 1500-luvun alkua, vaikka pienimuotoista kauppaa käytiinkin Afrikan ja Aasian kanssa. Seuraavan vuosisadan kuluessa kansainvälinen kaupankäynti sitoi Euroopan ja Aasian taloudet toisiinsa. Luksustuotteille oli Euroopassa aiempaa enemmän kysyntää, ja siksi Aasian markkinoiden merkitys Euroopalle kasvoi entisestään.
Tausta
Merireitti Aasiaan löytyi 1500-luvulla Hyväntoivonniemen kautta. Portugali pyrki mukaan Aasian kauppaan, jota arabit ja italialaiset oli aikaisemmin hallinneet. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania alkoi kuitenkin vallata Aasian markkinoita, ja sen vuoksi portugalilaisten rooli kutistui ajan kuluessa. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania pystytti tukikohtiaan ensin Bataviaan ja sen jälkeen Malakkaan ja Sri Lankaan. Myöhemmin britit ja ranskalaiset perustivat omia tukikohtiaan Intiaa ja pyrkivät laajentamaan kaupankäyntiään Kiinan kanssa. Seitsenvuotisen sodan seurauksena britit pystyivät kuitenkin ajamaan ranskalaiset pois Intiasta, ja Englannin Itä-Intian kauppakomppaniasta tuli vähitellen Intian niemimaan merkittävin poliittinen ja taloudellinen toimija.
Miika Huttunen
Miika Huttunen on suomalainen toimittaja ja videopelialan ammattilainen. Maaliskuusta 2020 hän on toiminut hallinnollisissa tehtävissä suomalaisessa Return Entertainment -pelitalossa. Aiemmin hän on toiminut erikoislehti Pelaajan päätoimittajana, ylläpitänyt PCpelaaja-lehteä ja Peliplaneetta.net-videopelisivustoa sekä perustanut H-Town-kustantamon yhdessä Thomas Puhan ja Lassi Kurkijärven kanssa.
Imperialismi Aasiassa
Uusi imperialismi
Ennen teollista vallankumousta itämaisten hyödykkeiden tarve oli eurooppalaisen imperialismin pääsyynä. Tämän vuoksi eurooppalaisten läsnäoloa Aasiassa tarvittiin lähinnä kaupankäynnin suojaamiseen ja sen tehostamiseen. Teollistumisen myötä myös luonnonvarojen kysyntä Euroopassa kasvoi. 1870-luvun talouslama sai eurooppalaiset valtiot etsimään myös uusia markkinoita omille tuotteilleen. Tämä suuri rakenteellinen muutos käynnisti uudeksi imperialismiksi kutsutun aikakauden, jolloin eurooppalaisten valtiot hankkivat uusia siirtomaa-alueita ympäri maailmaa. Uuden imperialismin seurauksena suurvallat alkoivat epäsuoran vallankäytön ja kaupankäynnin sijasta keskittyä vallankäytön ekspansioon. Siirtomaista tuli siirtomaavaltojen jatkumoja. 1870-luvun ja ensimmäisen maailmansodan välissä Aasiaa hallinneet Iso-Britannia, Ranska ja Alankomaat laajensivat valtaansa myös Lähi-idässä, Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasiassa. Samanaikaisesti myös Japani, Venäjä ja Yhdysvallat kasvattivat vaikutusvaltaansa itä-Aasiassa ja Tyynellämerellä.
Miika Huttunen
Huttunen on H-Town Oy:n pääomistaja ja yhtiön hallituksen jäsen. Hän myös toimittaa artikkeleita Pelaaja-lehteen edelleen. Huttunen oli Pelaaja-lehden kaikkien aikojen ensimmäinen päätoimittaja.
Peliuutiset ja MoonTV
Huttusen juontamiin ohjelmiin MoonTV:llä kuului myös URL, jota hän juonsi, tuotti ja käsikirjoitti Thomas Puhan kanssa. Ohjelmassa juontajat vierailivat katsojien lähettämillä verkkosivuilla ja arvioivat näitä. Huttunen myös tuotti useita MoonTV:n ohjelmia, mm. Puhan ja myöhemmin Elias Poutasen juontamaa Playta (myöhemmin Player), Kreivi Stakulan juontamaa PC-peliluolaa ja Arman Alizadin juontamaa OverDosea. Huttunen, Thomas Puha ja Kreivi Stakula eli Jarno Sarkula muodostivat MoonTV:n peliohjelmien selkärangan.
Vuosina 2003–2005 Huttunen ja Puha tuottivat, juonsivat ja käsikirjoittivat tietokone- ja konsolipelejä käsittelevää televisio-ohjelma Playta, jota esitettiin Nelosella.
Huttunen ja Puha myös juonsivat ja käsikirjoittivat, yhdessä, viidenminuutin mittaista retropelikatsausta, Ylen digikanava YLE Extralla esitetyssä makasiiniohjelma Extra Largessa.
H-Town
Vuonna 2002 Miika Huttunen, Thomas Puha ja Lassi Kurkijärvi perustivat Pelaaja-lehden ja sitä julkaisevan, erikoismedia kustantamo H-Town Oy:n. KonsoliFIN-sivusto piti Pelaaja-lehteä uuden sukupolven "kivikovana uutuutena" Suomen "pahasti setääntyneillä" pelilehtimarkkinoilla. Huttunen päätoimitti Pelaaja-lehden ensimmäisen numeron, jonka jälkeen päätoimittajan vastuu siirtyi Puhalle Huttusen siirtyessä toimituspäällikön tehtäviin.