cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anja Garbarek
Anja Garbarek (s. 24. heinäkuuta 1970) on norjalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen isänsä on kuuluisa tenori/sopraanosaksofonisti ja jazz-muusikko Jan Garbarek. Anjan tarkoituksena ei ollut tehdä mitään musiikkiin liittyvää urallaan, mutta viettäessään nuoruusaikojaan isänsä mukana tämän kiertueilla, hän tykästyi artisteihin kuten Kate Bush, Brian Eno ja Laurie Anderson, joiden kaikkien levyt löytyivät hänen isänsä levykokoelmista. Esiinnyttyään lukion musikaalissa, musikaalin käsikirjoittaja tutustutti Anjan ystäväänsä musiikkialalla. Myöhemmin tämä kyseinen ystävä kiinnitti Anjan levy-yhtiöönsä.
Chainsaw
Jäsenet
Entiset jäsenet
Diskografia
Studioalbumit
Kokoelma-albumit
Demot
Heikki T. Salonen
Heikki Teuvo Salonen (27. huhtikuuta 1932 Helsinki – 25. marraskuuta 2018 Espoo) oli suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja. Hän valmistui ekonomiksi 1953 ja suoritti MBA-tutkinnon Yhdysvalloissa 1957. Hän työskenteli uran alussa Valiolla 1954–1965 muun muassa vientitehtävissä, minkä jälkeen hän siirtyi Fazerille markkinointipäälliköksi. Parin vuoden ajan 1969–1971 hän oli Marimekon toimitusjohtaja, minkä jälkeen hän perusti oman yrityksen Inter Consulting Ky:n. Salonen oli Liikkeenjohdon konsultit ry:n hallituksessa 1977–1986, puheenjohtajana vuodesta 1983 lähtien. 1992 hänet nimitettiin yhdistyksen kunniajäseneksi.
Chris Terkelsen
Chris Terkelsen (s. 16. helmikuuta 1972) on tanskalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Nykyisin hän edustaa Vaajakosken Terää. Aikaisemmin hän on edustanut Halden SK:ta, IFK Göteborgia, IFK Lidingö SOK:ta ja Farum-Tisvilde OK:ta.
Ainoan MM-kultansa Terkelsen voitti Grimstadissa 1997 viestisuunnistuksessa joukkuetovereinaan Torben Skovlyst, Carsten Jørgensen ja Allan Mogensen. Aichin MM-kilpailuissa 2005 Terkelsen voitti keskimatkalta hopeaa. Hän voitti EM-hopeaa viestissä Roskildessa 2004.
Terkelsen voitti suunnistuksen maailmancupin 1998. Hän on voittanut neljä maailmancupin osakilpailua. Jukolan viestin Terkelsen on voittanut kolme kertaa Halden SK:n joukkueessa vuosina 1997, 1998 ja 2000.
Salar de Uyuni
Nykyisen suolatasangon paikalla oli myöhäisellä pleistoseenikaudella valtava Minchinjärvi (n. 43 000 km²), joka oli paikoitellen yli sata metriä syvä. Järvi alkoi pienentyä 15 000–10 000 vuotta sitten, kunnes siitä jäi jäljelle vain muutamia pieniä, laskujoettomia suola- ja aavikkojärviä. Veden haihtuessa kalsiumkarbonaatti saostui kalkkikivitasanteiksi ja kipsi ja vuorisuola muodostivat paksun, valkoisen kerrostuman entisen järven pohjalle. Nykyään alueen ilmasto on puolikuiva ja vuotuinen sademäärä keskimäärin 300 mm. Sadekauden aikana joulu–maaliskuussa suolakerrostumia peittää paikoitellen matala suolavesikerros.
Tasangolta kohoaa 32 kalliosaareketta, joiden ekosysteemi on ainutlaatuinen maailmassa. Kuuluisin niistä on keskellä autiomaata sijaitseva Incahuasi, jossa kasvaa jopa 12 metriä korkeita jättiläiskaktuksia. Suolajärvissä pesii marraskuussa kolme eteläamerikkalaista flamingolajia: chilenflamingo (Phoenicopterus chilensis), punanflamingo (Phoenicopterus jamesi) ja andienflamingo (Phoenicopterus andinus). Salar de Uyunissa elää myös kolibreja, villilaamoja (Lama glama), vikunjoita (Vicugna vicugna) ja viskatsoja (Lagidium).
Salar de Uyunin alueella arvioidaan olevan noin 10 miljardia tonnia suolaa, jota louhitaan keskimäärin 25 000 tonnia vuodessa lähinnä ruokateollisuuden käyttöön. Vuorisuolan ja kipsin lisäksi autiomaassa on mahdollisesti jopa puolet maailman litiumvarannoista. Poikkeuksellisen tasaisten pinnanmuotojensa vuoksi Salar de Uyuni on myös altiplanon tärkeimpiä liikenneväyliä.
Fairy
thumb|Fairy-pulloja Fairy on brittiläisen Procter & Gamblen valmistama astianpesuaine. Pesuainetta myydään ympäri Eurooppaa, vaikka alueelliset tuotenimet vaihtelevat. Esimerkiksi Ruotsissa tuotetta myydään nimellä Yes ja Tšekissä nimellä Jar.
Jaume I:n metroasema
Jaume I on Barcelonan metron linjan 4 asema. Se sijaitsee suuren Via Laietana -kadun alla Ciutat Vellan alueella. Kaksi muuta Via Laietanan varrella sijainnutta asemaa, Correos ja Banco, on sittemmin purettu.
Jaume I:n asema avattiin vuonna 1926 nimellä Jaime I osana Barcelonan ensimmäistä metrolinjaa, jota nykyisin vastaa lähinnä linja 3. Asema suljettiin vuonna 1972, kun linjojen kulkua uudistettiin. Osana linjaa 4 asema avattiin uudelleen seuraavana vuonna, jolloin sen nimi sai myös nykyisen kirjoitusasunsa. Asema on nimetty myöhäiskeskiaikaisen Aragonian kuninkaan Jaakko I:n mukaan.
Joensuun yliopisto
Joensuun yliopisto (lyhenne JoY ) oli vuosina 1969–2009 toiminut suomalainen yliopisto. Vuoteen 1984 saakka yliopiston nimenä oli Joensuun korkeakoulu. Vuoden 2010 alusta Joensuun yliopisto yhdistyi Kuopion yliopiston kanssa Itä-Suomen yliopistoksi.
Opiskelijoita oli noin 8 300, joista 1 100 Savonlinnassa. Henkilökuntaa oli noin 1 400, joista 170 Savonlinnassa. Yliopiston viimeisenä rehtorina toimi professori Perttu Vartiainen ja vararehtorina professori Teuvo Pohjolainen.
Elokuun alussa 2006 yliopistossa toteutettiin hallintorakenneuudistus, mikä muutti jonkin verran tiedekuntarakennetta ja laitosten sijainteja.
Koulutusalat
thumb|300px|Educa-rakennus, jossa sijaitsi kasvatustieteiden tiedekunta. Joensuun yliopisto järjesti perus- ja jatkotutkintokoulutusta kahdeksalla koulutusalalla:
Tiedekunnat ja erillislaitokset
thumb|300px|Yliopiston [[Carelia-sali|Carelia-talo.]] Joensuun yliopistossa oli kahdeksan tiedekuntaa:
Lisäksi Joensuun yliopistossa oli yhdeksän erillislaitosta:
Aiheesta muualla
Universität Joensuu University of Joensuu
Lokakampanja
Lokakampanja, loanheitto, joskus myös mustamaalaus, on toimintaa, jolla yritetään aiheuttaa harmia yksilön tai ryhmän maineelle. Lokakampanjan kohteet ovat usein julkisia viranomaisia, poliitikkoja, puolueita tai poliittisia ehdokkaita. Äärimmäisissä tapauksissa lokakampanja saattaa johtaan laajellelevinneeseen vainoon, kuten selkäänpuukotusteorian tapauksessa ennen toista maailmansotaa.
Basket Livorno
Basket Livorno on italialainen koripalloseura Livornosta. Kaupungissa toimii myös kaksi muuta koripalloseuraa: Libertas Livorno ja Pallacanestro Livorno.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1947. Kaudeksi 2001–2002 seura nousi Serie A:han, mutta putosi kuuden kauden jälkeen LegADuehen.
Nightwish (kirja)
Nightwish on musiikkitoimittaja Mape Ollilan vuonna 2005 kirjoittama kirja Nightwish-yhtyeestä. Teoksen julkaisi Like vuonna 2006. Ollilalta kului teoksen tekemiseen neljä vuotta. Yhtyeen jäsenet eivät olleet mukana teoksen teossa.
Lakikanne
Tarja Turusen aviomies Marcelo Cabuli nosti lakikanteen kirjan tekijöitä vastaan syyttäen herjauksesta. Oikeus hylkäsi kanteen sanoen, ettei se vaikuta negatiivisesti Cabulin työhön tai maineeseen Etelä-Amerikassa. Ollila ei esittänyt Cabulia negatiivisesti ja kirjoittajana Ollilalla oli oikeus raportoida mitä hänelle kerrottiin haastatteluissa.
Muumimuki
thumb|Muki sininen (1990–1996) tunnetaan myös nimellä  Maalaavat muumit. Muumimukit ovat Arabian valmistamia keramiikkamukeja, joissa on muumi-tarinoissa esiintyvien satuhahmojen kuvia. Mukit ovat pääasiassa kuvittaja Tove Slotten suunnittelemia, mutta itse muumihahmojen kuvat ovat pääosin Tove ja Lars Janssonin alkuperäisiä piirroksia, joita on tarvittaessa täydennetty. Muumimukeista on tullut suosittu keräilykohde.
Ensimmäiset Arabian Muumi-astiat valmistettiin jo 1950-luvulla. Nykyisten Teema-mallisten muumimukien tuotanto aloitettiin vuonna 1990.
1950-luvun muumimukit
Ensimmäiset muumimukit ovat osa 1950-luvun loppupuolella valmistettua lastenastiastoa, ja ne ovat Tove Janssonin kuvioimia ja muotoilija Kaj Franckin muotoilemia. Samaan astiastoon kuuluu myös muumilautasia. Mukien hahmoina esiintyvät Niiskuneiti ja Muumipeikko, ja kummastakin on kolme hieman erilaista mukia. Etupuolen kuva on mukeissa aina samanlainen, mutta mukin toisella puolella toistuvat setin lautasen reunoilla olevat kuvat.
1950-luvun muumimukit ovat äärimmäisen harvinaisia keräilykohteita, joita on kaupan vain harvakseltaan. Mukien hintataso vaihtelee niiden kunnosta riippuen, mutta lähtöhinta on nykyään tuhansia euroja. Esimerkiksi vuonna 2020 ehjästä Muumipeikko-mukista maksettiin hieman yli 2300 euroa kuluineen.
Suunnittelu ja tuotanto
thumb|upright|Ruusutarha-muki vuodelta 2010. Muumimukien perusmukina on Kaj Franckin suunnitteleman Teema-sarjan muki, jonka vetoisuus on noin 2,6 desilitraa (ilmoitettu mitta on pyöristetty 0,3 litraan). Muumimuki kuuluu Arabian Muumit-astiastoon.
Suurimman osan mukien kuvituksista on suunnitellut Tove Slotte, joka on usein täydentänyt Tove ja Lars Janssonin piirtämiä kuvia ja sovittanut ne mukeihin sopiviksi. Lisäksi Slotte on tarvittaessa piirtänyt kuviin lisää hahmoja. Muutamien 1990-luvulla valmistettujen mukien kuvitukset on suunnitellut muotoilija Camilla Moberg. Ennen nykyisten muumiastioiden tuotannon alkamista Arabia sopi Tove Janssonin kanssa, että niihin tulevien kuvien malleina käytetään vain alkuperäisiä muumikuvituksia. Sopimuksesta huolimatta Arabia julkaisi kuitenkin vuonna 2019 ensimmäiset muumimukit, joiden kuvien mallina eivät ole olleet alkuperäiset muumipiirrokset vaan uuden Muumilaakso-animaatiosarjan konseptikuvat.
Slotten jäätyä eläkkeelle vuonna 2022 mukien kuvittajaksi ryhtyi Parvati Pillai.
Muumimukit valmistetaan Thaimaassa. Vielä 2010-vuosikymmenellä osa muumimukeista koristeltiin Arabian tehtaalla Helsingissä, kunnes tehdas lopetettiin vuonna 2016 ja kaikki valmistus siirrettiin ulkomaille. Uusia muumimukeja tulee vuosittain muutama kappale: jokavuotiset kesä- ja talvisesonkimukit, erikoismukit ja lisäksi edellä mainittujen välillä kahdesta neljään muuta mukia.
Muumimukisarjat
Alla lista Arabian valmistamista muumimukisarjoista.
DJ Konnat
DJ Konnat oli suomalainen vuosina 1991–1992 toiminnassa ollut humoristista rap-musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen lauluosuuksista vastasivat Tomi Saari ja Jari-Pekka Styrman.
Kharon (Lukianos)
Kharon eli Tähystäjät on Lukianoksen kirjoittama satiiri ihmiselämästä.
DJ Konnat
Yhtyeen debyyttialbumi Maailman lyhin elämä? julkaistiin vuonna 1991. Seuraavana vuonna julkaistiin toinen studioalbumi 9700-DJ Konnat. Toisen studioalbumin avauskappale "9700-Irma" liittyi julkaisuaikanaan ajankohtaiseen seksipuhelintoimintaan. Muita yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Älä beibi peilaa", "Hillitse himosi" ja "Joopajoo (Aijaha)".
Kharon (Lukianos)
Teoksessa Haadeen lautturi Kharon jättää lauttansa hetkeksi ja astuu maan päälle uteliaana näkemään, millaista ihmisten elämä on ja mitä he puhuvat keskenään; hänhän kohtaa heidät muutoin vain kuolleena. Kharonin oppaana toimii Hermes-jumala. Maan päällä Kharon ja Hermes kohtaavat muun muassa Kroisoksen ja Solonin keskustelemasta siitä, onko kullalla mitään oikeaa arvoa. Solon pilkkaa sitä, että Kroisos on lahjoittanut suuren määrän kultaa Apollonin temppeliin Delfoihin; eiväthän jumalat tarvitse kultaa. Sitä paitsi Kroisokselle itselleen rauta olisi kultaa hyödyllisempää sodassa Kyyrosta vastaan.
Tämän jälkeen Kharon ja Hermes seuraavat kaupungissa levottomina hyörivien ihmisten vilinää. Kaikkia ihmisiä seuraavat varjoina heidän toiveensa, huolensa, tietämättömyytensä ja typeryytensä, vihansa, kateutensa sekä muut intohimot. Ihmiset kasaavat itselleen rikkauksia ja riitelevät niistä. Kuitenkin jokaisen ihmisen elämä on ikään kuin ohuen langan varassa, eikä kukaan voi viedä mitään mukanaan kuoltuaan; Kharon huomauttaa, että hänen lautassaan kaikki ovat yhtä alastomia kuin syntyessään.
Muumimuki
Keräily
Muumimukit ovat suosittua keräilytavaraa. Harvinaisten keräilymukien arvo voi olla useita satoja tai jopa tuhansia euroja. Joistain keräilyharvinaisuuksista on maksettu nettihuutokaupoissa vieläkin enemmän. Vuonna 2013 eräs muumimuki myytiin Suomessa 10 000 euron hinnalla. Muumimukien keräily tuli Suomessa suosituksi vuoden 2006 aikoihin, minkä jälkeen 1990-luvulla valmistetut mukit ovat kokeneet arvonnousun. Keräily alkoi Suomesta, mutta se on levinnyt myös Japaniin, Kiinaan ja Isoon-Britanniaan. Mukin arvoa nostavat yleensä tuotannosta poistuminen, rajoitettu myyntiaika tai normaalia pienempi tuotantoerä. Vuonna 2021 myytiin muumimuki kaikkien aikojen korkeimmalla hinnalla Ruotsissa, kun Uimahyppy-muki ostettiin 236 478 kruunulla eli lähes 24 000 eurolla.
Bahrainin 6 tunnin ajo 2012
Kilpailun voitti Audi R18 kolmikko Benoît Tréluyer, Marcel Fässler ja André Lotterer. AF Corsen autolla ajanut Olivier Beretta suljettiin pois lopputuloksista tehtyään vältettävän kontaktin Greaves Motorsportsin Ricardo Gonzálezin kanssa.
Muumimuki
Keräily
Erilaisia Teema-sarjan muumimukeja on suunniteltu tuotantoon 1990-luvulta lähtien yhteensä 104 mallia ja 106 versiota. Kahden mukin ero selittyy sillä, että Uimahyppy ja Toven juhla -mukeista tehtiin kaksi eri versiota. Vuonna 2006 tuotannossa olleesta Uimahyppy-mukista tehtiin tavallisen version lisäksi simpukoilla koristeltu versio, jota ehdittiin valmistaa pieni erä ennen kuin simpukoista luovuttiin juuri ennen varsinaisen tuotannon alkamista. Kyseinen pieni erä simpukoilla varustettua mukia jaettiin Arabian tehtaan henkilökunnalle.
Kharon (Lukianos)
Tämän jälkeen Kharon ihmettelee ihmisten hautaustapoja. Ihmiset voitelevat hautakiviä, koristelevat niitä kukilla ja uhraavat niillä ruokaa ja hunajaviiniä, vaikka kuolleet eivät koskaan nouse ylös manalaan jouduttuaan. Lopuksi Hermes esittelee Kharonille kerran niin suuria kaupunkeja, kuten Ninive ja Troija, jotka ovat kuitenkin tuhoutuneet, sillä kaupungit kuolevat niin kuin ihmisetkin.
Ernst Lampén on suomentanut teoksen lyhennellen (Otava 1924).
Muumimuki
Keräily
Arabia julkaisi Ruotsissa vuosina 2015 ja 2016 kaksi muumimukia. Pidä vedet puhtaina- ja Rannikkomme-nimiset mukit valmistettiin yhteistyössä ruotsalaisen Håll Sverige Rent -säätiön kanssa. Mukien kuvituksena on Tove ja Lars Janssonin 1970-luvulla Pelasta Itämeri -kampanjaa varten tekemiä piirroksia. Håll Sverige Rent -säätiö kampanjoi paremman ympäristön puolesta. Vuosien 2015–2016 kampanjan tavoitteena oli lisätä lasten tietämystä luonnon roskaamisesta ja ympäristöstä leikin avulla. Kampanjaa tukeakseen Arabia lahjoitti 15 kruunua jokaisesta myydystä mukista HSR-säätiölle. Erikoismukit olivat saatavilla ainoastaan ruotsalaisten jälleenmyyjien kautta.
Elokuussa 2018 Arabia lanseerasi Tove Janssonin syntymäpäivän kunniaksi Muumin päivä -erikoismukin, jota oli tarkoitus myydä vain yhden päivän ajan. Tuote myytiin kuitenkin loppuun alle 12 tunnissa.
Keväällä 2019 Suomen voittaessa jääkiekon maailmanmestaruuden Mörkö-hahmon koristamat mukit myytiin loppuun, koska Suomen joukkueen kapteenin Marko Anttilan lempinimi on Mörkö.
Syksyllä 2021 julkaistiin kaksi uutta rajoitetun tuotantoerän muumimukia. Ensimmäinen näistä oli muumin päivänä 9. elokuuta 2021 myyntiin tullut Muumin päivä 2021 -muki, joka myytiin loppuun muutamassa päivässä. Toinen muki, nimeltään Vuorilla, tuli aluksi myyntiin ainoastaan Norjassa ja rajoitettuna eränä muumien viralliseen verkkokauppaan. Viimeinen erä Vuorilla-mukia tuli saataville 17. tammikuuta 2022.
Muut muumiastiat
Muumi-lastenastiasarjoja, joihin sisältyy muki, lautanen ja aikaisemmin myös lusikka, Arabia on valmistanut 1990-luvulta lähtien yhteensä yhdeksän. Näihin kuuluvia mukeja keräilijät eivät yleisesti laske varsinaiseen muumimuki-sarjaan, vaikkakin myös lastenmukeilla yksittäin on keräilyarvoa.
Nirei Fukuzumi
thumb|Nirei Fukuzumi vuonna 2018. Nirei Fukuzumi (, 24. tammikuuta 1997 Tokushima) on japanilainen moottoriurheilija.
Ura
Fukuzumi kilpaili eri Karting-luokissa vuosina 2010-2014 ollen vuonna 2012 ROK Cup International Final Super ROK -luokassa toisena. Vuonna 2015 Fukuzumi siirtyi Japanin Formula 3 -sarjaan saavuttaen kauden aikana kaksi voittoa, kolme paalupaikkaa ja kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Hän ajoi myös yhden kilpailun Japanin Super GT -sarjaa. Vuonna 2016 Fukuzumi kilpaili GP3-sarjassa ART Grand Prix -tallissa. Hän jatkaa myös kaudella 2017 ART:lla. Fukuzumi voitti kauden ensimmäisen kilpailun Espanjassa. Hän voitti myös Jerezin pitkän kilpailun ja sijoittui MM-pisteissä kolmanneksi.
Fukuzumi ajoi Formula 2 -sarjassa kaudella 2018 Arden International-tallissa.
Timo Aalto (kuvataiteilija)
Timo Martti Severi Aalto (5. tammikuuta 1941 Helsinki – 21. marraskuuta 2003 Helsinki) oli helsinkiläinen taidemaalari ja taidegraafikko. Aalto kuului keskeisiin suomalaisiin konstruktivisteihin. Hän teki selkeitä ja puhdaslinjaisia abstraktin geometrisia teoksia, ja käytti usein voimakkaita värejä.
Aalto opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1957–1958 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1958–1962.
Dieter Kottysch
Dieter Kottysch (30. kesäkuuta 1943 Gliwice – 9. huhtikuuta 2017 Hampuri ) oli saksalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Timo Aalto (kuvataiteilija)
Aalto asui Oulunkylän taiteilijatalossa. Hän sai Kuvataiteen valtionpalkinnon 1973.
Dieter Kottysch
Kottysch osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968 mutta ei vielä menestynyt. Hän voitti välisarjan eli alle 67-kiloisten ensimmäisellä kierroksella suomalaisen Mauri Saarivainion kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä mutta hävisi toisessa ottelussaan neuvostoliittolaiselle Volodymyr Musalimoville.
Münchenin 1972 olympialaisissa Kottysch voitti kultaa kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa. Hän voitti kolumbialaisen B. Avilan kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä, kreikkalaisen E. Oikonomakosin pistein 5–0, tunisialaisen Mohamed Majerin pistein 5–0, brittiläisen Alan Minterin pistein 3–2 sekä loppuottelussa puolalaisen Wiesław Rudkowskin pistein 3–2.
Steve Robertson
Steve Robertson (s. 4. heinäkuuta 1964 Hackney) on entinen brittiläinen moottoriurheilija. Hänet tunnetaan yleisimmin Kimi Räikkösen pitkäaikaisena managerina. Hän toimii muun muassa myös Jenson Buttonin ja Felipe Nasrin managerina. Hänen isänsä David Robertson oli myös manageri.
Taustaa
Robertson kilpaili kolme vuotta Britannian F3-sarjassa parhaana tuloksenaan kolmas tila vuodelta 1990. Vuonna 1992 hän kilpaili International Formula 3000 sarjassa huonolla menestyksellä. Vuonna 1993 Robertson voitti Indy Lights Vuoden Tulokas palkinnon. Seuraavana vuonna hän voitti Indy Lights sarjan mestaruuden seitsemällä voitollaan. Robertson on David Empringhamin lisäksi ainoa Indy Lights sarjan mestari, joka ei kilpaillut Champ Car sarjassa. Vuonna 1996 Robertson kilpaili British Touring Car Championship sarjassa huonolla menestyksellä. Heti kauden avauskilpailussa hän pyörähti radalla ja kolaroi tiimikaverinsa Paul Radischin kanssa.
Lopetettuaan urheilu-uransa Robertson ryhtyi yhdessä isänsä Dave Robertsonin kanssa manageroimaan nuoria kuljettajalupauksia. Saatuaan Jenson Buttonin mukaan F1-sarjaan he ryhtyivät nuoren Kimi Räikkösen manageriksi. Heidän ansiostaan Räikkönen siirtyi suoraan Formula Renault sarjasta F1-sarjaan Sauberin kilpakuljettajaksi. Robertsonin managerointiuran huippuhetkiin kuuluu Räikkösen mestaruus vuodelta 2007.
Vuonna 2004 Robertson perusti yhdessä Räikkösen kanssa tallin F3-sarjaan nimellä Räikkönen-Robertson Racing. Tallin kuljettaja Mike Conway voitti kuljettajien mestaruuden vuonna 2006. Vuonna 2010 Robertson ja Räikkönen myivät tallin Anthony Hieattille, joka nimesi tallin Double R Racingiksi.
Meriradio
Meriradio oli naantalilainen paikallisradio, joka kuului taajuudella 89,0 MHz. Meriradio aloitti toimintansa 6. maaliskuuta 1988 Velkuan kunnassa Velkuanmaan saaren Tiurlan kylässä taajuudella 95,3 MHz. Vuoden 1990 vappuna studio siirtyi Naantaliin ja saman vuoden syyskuussa taajuudeksi muuttui 89,0 MHz. Asema lopetti toimintansa 30. kesäkuuta 1999 ja samasta mastosta sekä taajuudelta jatkoi Auran Aaltojen vetämä Radio Majakka.
Enkelikolibrit
Enkelikolibrit (Heliangelus) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu yhdeksän neotrooppisella alueella elävää lajia.
Yrjö IV
Yrjö IV (George Augustus Frederick; 12. elokuuta 1762 – 26. kesäkuuta 1830) oli Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningas ja Hannoverin kuningas vuosina 1820–1830. Hän oli neljäs Hannover-sukuinen hallitsija ja oli jo aiemmin toiminut sijaishallitsijana prinssihallitsijan nimikkeellä edellisen kuninkaan, isänsä Yrjö III:n tultua ”mielisairaaksi”. Yrjö IV:tä seurasi valtaistuimelle hänen nuorempi veljensä Vilhelm IV.
Louder
Louder on yhdysvaltalaisen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä Lea Michelen esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2014. Albumi sisältää muun muassa Sia Furlerin ja Christina Perrin kirjoittamia kappaleita.
Yrjö IV
Yrjö nai salaa katolilaisen lesken 1785, mutta hänen isänsä peruutti avioliiton. Hänellä oli lukuisia rakastajattaria, ja vaimonsa Caroline von Braunschweigin kanssa hänellä oli niin huonot välit, että tämä muutti 1796 heidän ainoan lapsensa Charlotte Augustan kanssa Italiaan, josta palasi 1821 saadakseen kuningattaren oikeudet. Yrjö ei kuitenkaan päästänyt häntä kruunajaisiin, ja Caroline kuoli vajaata kuukautta myöhemmin.
Louder
Singlet
Michele julkaisi albuminsa virallisen kappaleluettelon 8. joulukuuta 2013, jota seurasi albumin ensimmäisen singlen "Cannonball" julkaisu 10. päivä. Michele esitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä Ellen DeGeneresin televisio-ohjelmassa 12. joulukuuta ja myöhemmin X Factorin kolmannen tuotantokauden finaalissa 19. joulukuuta. Seuraava albumin single "Battlefield" julkaistiin 27. joulukuuta 2013 JustJaredin nettisivuilla. Kappale oli saatavilla iTunesista heti seuraavana päivänä. Michelen albumin kolmas single "Louder" julkaistiin 13. tammikuuta 2014, ja sen perään kappale "What Is Love" 28. tammikuuta, joka on mukana albumin erikoisversiossa. Michele ehti julkaista vielä kaksi kappaletta, "You're Mine" ja "On My Way" ennen albumin julkaisupäivää 28. helmikuuta 2014.
Yrjö IV
Kuninkaana Yrjö vastusti katolilaisten emansipaatiota, joka viimein toteutui 1829.
thumb|left|Yrjö IV:n kruunajaiset [[Westminster Hallissa 19. heinäkuuta 1821.]]
Norbert Wallez
Norbert Wallez (19. lokakuuta 1882 – 24. syyskuuta 1952) oli belgialainen katolinen pappi ja lehtimies. Hänet muistetaan ystävyyssuhteesta Tintin seikkailuiden luojan Hergén kanssa ja vaikutuksesta hänen tuotantoonsa 1920- ja 1930-lukujen taitteessa.
Norbert Wallez syntyi vuonna 1882. Hän valmistui Leuvenin katolisesta yliopistosta. Vuonna 1906 Wallez vihittiin papiksi ja hän kouluttautui opettajaksi. Vuonna 1914 ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän värväytyi vapaaehtoisesti Belgian armeijaan. Sodan jälkeen hän jatkoi opettamista Belgian oppilaitoksissa, kuten Monsin kauppakorkeakoulussa. Vuonna 1924 Mechelenin arkkipiispa Désiré-Joseph Mercier määräsi Wallezin konservatiivisen katolisen sanomalehden Le Vingtième Sièclen päätoimittajaksi.
Vuonna 1923 ilmestyi Wallezin teos ''Bélgique et Rhénanie. Quelques directives d'une politique'', jossa hän toi ajatuksen Belgian ja Reininmaan katolisen liittovaltion perustamisesta vastavoimaksi protestanttiselle Preussille. Hänen äärikonservatiivinen ideologiansa sai vaikuttimensa Ranskan vastavallankumoukselliselta Action Françaiselta ja sen johtohahmoihin kuuluvalta Charles Maurrasilta. Wallez oli myös Italian fasistidiktaattorin Benito Mussolinin kannattaja. Vuonna 1932 hän tapasi Mussolinin Italiassa ja sai häneltä nimikirjoituksella merkityn muotokuvan. Wallez ripusti Mussolinin muotokuvan roikkumaan seinälle työhuoneessaan Le Vingtième Sièclen toimituksessa. Hän oli myös antikommunisti ja antisemitisti.
Vuonna 1927 Hergé eli Georges Remi tuli töihin Le Vingtième Sièclen toimitukseen. Vuonna 1928 Hergé alkoi käsikirjoittaa ja piirtää sarjakuvia Le Vingtième Sièclen sisarjulkaisussa lastenlehti Le Petit Vingtièmessä. Wallez antoi Hergélle ehdotuksen piirtää sarjakuvaa katolisesta lehtimiehestä, joka taistelee pahuutta vastaan hyvyyden puolesta. Vuonna 1929 Le Petit Vingtièmessä esiintyi ensimmäisen kerran lehtimies Tintti Hergén sarjakuvassa Tintti Neuvostojen maassa. Wallezin pyynnöstä Hergé laittoi Tintin seikkailemaan Neuvosto-Venäjällä, Belgian Kongossa ja Yhdysvalloissa. Hergén kolme ensimmäistä Tintin seikkailuiden tarinaa saivat vaikuttimensa poliittiseen satiiriin Wallezin äärikonservatiivistista aatteista, mikä näkyy kommunistisen Neuvosto-Venäjän ja kapitalistisen Yhdysvaltain paheksunnassa sekä Euroopan maiden kolonialismin kannatuksessa. Vuonna 1932 Wallez vihki Hergén ja Germaine Kickensin avioliiton. Kickens oli Wallezin henkilökohtainen sihteeri Le Vingtième Sièclen toimituksessa.
Vuonna 1933 Wallez poistui Le Vingtième Sièclen toimituksesta. Vuonna 1940 Saksa miehitti Belgian toisessa maailmansodassa ja Wallezista tuli äärioikeistolaisen Léon Degrellen kannattaja. Sodan jälkeen Wallezia syytettiin yhteistyöstä saksalaisten miehittäjien kanssa vuonna 1947. Hänet tuomittiin neljän vuoden vankeusrangaistukseen ja maksamaan 200 000 frangin sakot. Hän pysyi vankilassa Charleroissa vuoteen 1950 asti. Viimeisinä elinvuotisinaan hän ehti tavata Hergén ja hänen vaimonsa, minkä jälkeen hän kuoli vuonna 1952.
Ellivuori
thumb|right|Ellivuoren rinnettä. Taustalla [[Rautavesi (Sastamala)|Rautavesi.]] Ellivuori on Sastamalan kaupungissa sijaitseva mäki ja vapaa-ajankeskus, jossa toimii muun muassa laskettelukeskus sekä hotelli.
John Peckham
thumb|Peckhamin hautamonumentti Canterburyn tuomiokirkossa John Peckham tai Pecham (n. 1230–1292) oli Canterburyn arkkipiispa vuodesta 1279 kuolemaansa asti.
Ellivuori
Ellivuoren mäki
Ellivuoren mäki sijaitsee Rautavedessä suuressa Salonsaari-nimisessä saaressa. Sen huippu on 145 metriä merenpinnan ja noin 87 metriä ympäröivän järven vedenpinnan yläpuolella. Salonsaaressa on myös useita muita mäkiä, joista korkein on Ellivuoren länsipuolella kohoava 151 metrin korkuinen Pirunvuori.
Laskettelukeskus
Ellivuoren laskettelukeskuksen perustivat 1960-luvun alkupuolella urheiluseurat Vammalan seudun Voima, Karkun Karku ja Tampereen Pyrintö. Ensimmäinen paikalle valmistunut rakennus oli vuonna 1960 talkoovoimin rakennettu yhdistetty hiihtomaja ja tanssilava. Ensimmäinen rinne ja hiihtohissi avattiin talvella 1964. Suunnitteilla oli alun perin myös hyppyrimäen rakentaminen, mutta tästä hankkeesta luovuttiin kustannussyistä. Toinen hiihtohissi saatiin käyttöön vuonna 1968. Nykyään laskettelurinteissä sijaitsee neljä isoa ankkurihissiä, jotka nostavat n. 5000 henkilöä tunnissa. Lastenrinteessä toimii sompahissi sekä Pinoccio-hissi.
John Peckham
Elämä
Noin vuonna 1250 Peckham ryhtyi fransiskaanimunkiksi Oxfordissa ja lähti sittemmin Pariisin yliopistoon opiskelemaan teologiaa Bonaventuran johdolla ja toimi luennoitsijana. Opettaessaan Pariisissa hän tutustui aikansa johtaviin ajattelijoihin, myös Tuomas Akvinolaiseen.
Ellivuori
Laskettelukeskus
Laskettelukeskuksen omisti sen toiminnan alkuaikoina perustajien muodostama säätiö, joka kuitenkin velkaantui ja ajautui konkurssiin 1970-luvulla. Vuodesta 1981 lähtien laskettelukeskuksen, joka toimii nimellä Ellivuori Ski Center, on omistanut helsinkiläinen Riila Oy. Laskettelukeskuksessa on kuusi valaistua ja lumetettua rinnettä. Vaikeusasteita rinteissä löytyy vihreästä mustaan.
John Peckham
Elämä
Paavi Nikolaus III, joka torjui Edvard I:n suosikin Robert Burnellin valinnan, nimitti Peckhamin Canterburyn arkkipiispaksi vuonna 1279. Hänen vaatimuksensa asettaa Magna Carta nähtäville kaikkiin kirkkoihin ärsytti kuningasta, koska tämä piti sitä tarpeettomana puuttumisena valtion asioihin. Parlamentin kokouksessa Winchesterissä hän perääntyi vaatimuksestaan, ja Magna Cartan kopiot poistettiin. Yksi syy siihen, miksi hän antoi asiassa periksi, saattoi olla se, että hän oli veloissa italialaiselle Riccardin pankkiirisuvulle ja hänet olisi voitu julistaa pannaan, ellei hän olisi maksanut velkojaan takaisin.
Ellivuori
Hotelli
Hiihtokeskuksen yhteydessä sijaitsee vuonna 1970 silloisen Karkun kunnan alueella toimintansa aloittanut Hotelli Ellivuori. Vammalan, Nokian ja Tampereen kaupungit perustivat Ellivuoren Loma Oy:n vuonna 1968, hotelli rakennettiin vuoden 1969 aikana ja se avasi ovensa helmikuussa 1970. Hotellin aloittaessa toimintansa siinä oli 150 kiinteää majoituspaikkaa, mutta kokonaisuudessaan pystyttiin majoittamaan yli 200 vierasta. Vuonna 1985 valmistui toistaiseksi viimeinen hotellin laajennus, jonka vihki silloinen kauppa- ja teollisuusministeri Seppo Lindblom. Nokian ja Tampereen myytyä osakkeensa hotelliyhtiön omistajaksi jäi Vammalan kaupunki, joka myi hotellin Kuntien eläkevakuutukselle 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
John Peckham
Elämä
Peckham kuoli vuonna 1292 ja hänet on haudattu Canterburyn tuomiokirkkoon.
Ellivuori
Hotelli
Aivan hotellirinteiden vieressä toimii nykyisin myös ympärivuotinen caravan-alue, VuoriCaravan. Alueella on runsaasti toimintaa myös kesäaikana, mm. hyvä leikkikenttä, frisbeegolf sekä skeittiramppi, hyvät kalastusmahdollisuudet, uimaranta ja mm. savusauna.
Shoulder to Shoulder
Shoulder to Shoulder on englantilaisen laulaja-lauluntekijän Rebecca Fergusonin kappale hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan Heaven. Se julkaistiin albumin viidentenä ja viimeisenä singlenä Isossa-Britanniassa 9. joulukuuta 2012. Saksassa viimeisenä singlenä julkaistiin "Teach Me How to Be Loved". Shoulder to Shoulderia ei koskaan julkaisti CD-singlenä tai digitaalisena latauksena. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa marraskuussa 2012. Videolla Ferguson laulaa kappaletta levytysstudiossa.
Ferguson esitti singlensä televisiossa kaksi kertaa, This Morning- ja Alan Carr: Chatty Man-ohjelmissa. Shoulder to Shoulder on soul- ja jazz-elementtejä omaava popballadi. The Huffington Post kuvaili kappaletta upeaksi. Ferguson kertoi laulun merkityksestä lehdelle näin: "Halusin saada kuuntelijat ajattelemaan rakkautta ja ihmissuhteita. Usein unohdamme mikä rakkaudessa on tärkeää."
Dzmitryi Baha
pienoiskuva|250px|Dzmitryi Baha Dzmitryi Anatolevitš Baha (, ; s. 4. tammikuuta 1990 Minsk Valko-Venäjän SNT Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Atromitosta ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Vuosina 2009–2015 eli yhteensä seitsemän kertaa Dzmitryi Baha on ollut voittamassa maansa pääsarjan mestaruutta ja vuonna 2010 myös cupmestaruutta.
The Village Lanterne
The Village Lanterne on Blackmore’s Night -yhtyeen viides studioalbumi, joka ilmestyi 4. huhtikuuta 2006. Albumilta julkaistiin single "Just Call My Name (I'll Be There)". Kappale "Olde Mill Inn" on julkaistu myös elokuvan Yes Man (2008) soundtrackillä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Pelit
Pelit tarkoittaa seuraavia asioita:
Acoustic Strings Quartet
Acoustic Strings Quartet on puolalaisen heavy metal -yhtye Chainsawin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.
Sampson (hevonen)
Sampson oli vuonna 1846 Bedfordshiressa Englannissa syntynyt shirehevonen ja suurin koskaan tunnettu hevonen. Sen säkäkorkeus oli aikuisena peräti 219 cm ja se painoi 1524 kg. Nelivuotiaana se sai uuden nimen Mammoth (suomeksi Mammutti).
Brad Palmer
Brad Donald Palmer (s. 14. syyskuuta 1961 Duncan, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura
Palmer pelasi juniorina kauden 1977–1978 British Columbia Junior Hockey Leaguen (BCJHL) Kelowna Packersissa ja vuodesta 1978 vuoteen 1981 Western Hockey Leaguen (WHL) Victoria Cougarsissa. Minnesota North Stars varasi hänet NHL:ään numerolla 16 varaustilaisuuden 1980 ensimmäisellä kierroksella.
Palmer pelasi kauden kokonaan NHL:ssä ja oli North Starsin kuudenneksi paras maalintekijä ja kahdeksanneksi paras pistemies tehtyään 72:ssa runkosarjaottelussa 45 tehopistettä, 22 maalia ja 23 syöttöpistettä. Kauden päätyttyä hän siirtyi kesäkuussa 1982 Boston Bruinsiin osana Bruinsin ja North Starsin yhteisymmärrystä siitä, ettei Bruins varaisi Brian Bellowsia ykkösvarauksenaan NHL:n varaustilaisuudessa 1982. Hänen lisäkseen Bruins sai hyökkääjä Dave Donnellyn pelaajaoikeudet. Palmer pelasi Bruinsissa vain kauden, jolla hänen tehonsa laskivat selvästi edellisestä. Hän teki 17 tehopistettä, kuusi maalia ja 11 syöttöpistettä, 73:ssa runkosarjaottelussa. Pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua, joissa teki yhden maalin. Hän pelasi Pohjois-Amerikassa vielä seuraavan kauden, jonka hän pelasi kuitenkin NHL:n sijaan kokonaan farmisarja AHL:n Hershey Bearsissa.
Palmer pelasi kolmeen kauteen jääneellä NHL-urallaan kaikkiaan 168 runkosarjaottelua, joissa teki 70 tehopistettä, 32 maalia ja 38 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 29 ottelua, joissa teki 14 tehopistettä, yhdeksän maalia ja viisi syöttöpistettä. Vuodesta 1984 alkaen hän pelasi Euroopassa, kaudella 1984–1985 EHC Churissa Sveitsissä, kaudet 1985–1987 Rauman Lukossa Suomessa, kaudet 1988–1990 EHC Lustenaussa Itävallassa ja kaudella 1991–1992 BSC Preussenissa sekä EC Bad Nauheimissa Saksassa.
Palmer lopetti pelaajauransa Saksassa pelaamansa kauden jälkeen. Hän on toiminut pelaajauransa päättymisen jälkeen muun muassa jääkiekon juniorivalmentajana ja ollut Westcom Hockey Schoolin omistaja.
Andreas J. Köstenberger
Andreas J. Köstenberger (s. 2. marraskuuta 1957) on itävaltalais-yhdysvaltalainen Uuden testamentin eksegetiikan professori korkeakoulussa nimeltään Southeastern Baptist Theological Seminary. Hän toimittaa aikakauskirjaa The Journal of the Evangelical Theological Society (JETS) ja on ollut perustamassa organisaatiota nimeltä Biblical Foundations.
Köstenbergerillä sai tohtorinarvon Trinity Evangelical Divinity School -korkeakoulusta (TEDS) ja Wienin taloustieteellisestä yliopistosta. Hänen julkaisuihinsa kuuluu Johanneksen evankeliumin kommentaari sarjassa The Baker Exegetical Commentary.
Tutkimus
Köstenberger on julkaissut sekä yleistä Raamatun historiallisuutta arvioivaa tutkimusta että tiettyihin Raamatun kirjoihin kohdistuvia eksegeettisiä kommentaareja.
Steinstücken
thumb|right|250px|Steinstückenin kartta
Andreas J. Köstenberger
Johanneksen evankeliumia koskeva tutkimus
Yksi Köstenbergerin tutkimuksen painopistealueista on Johanneksen evankeliumia koskeva tutkimus. Hän on kirjoittanut aiheesta kommentaarin, jossa käytetään monipuolisesti aiheesta julkaistua tutkimusta.
Steinstücken
Steinstücken on Berliinin Steglitz-Zehlendorfin hallinto­alueeseen ja Wannseen kaupungin­osaan kuuluva pieni, noin 200 asukkaan asunto­alue, joka muodostaa tämän hallinto­alueen eteläisimmän osan. Saksan kahtiajaosta 1949 vuoden­vaihteessa 1971-1972 toteutettuun rajan muutokseen saakka Steinstücken oli muusta Länsi-Berliinistä erillään eksklaavina keskellä Saksan demo­kraattisen tasa­vallan (Itä-Saksan) aluetta. Tällaisia Länsi-Berliiniin kuuluneita, mutta sen pääosasta erillään sijainneita eksklaaveja oli kaikkiaan 12, joista Steinstücken oli ainoa vakituisesti asuttu. Samaan aikaan länsi­liittoutuneiden miehittämä, mutta käytännössä Saksan liittotasavaltaan monin tavoin läheisesti liittynyt Länsi-Berliini itsekin oli eksklaavina keskellä Itä-Saksan aluetta.
Andreas J. Köstenberger
Teokset
Peter Lang Pub Inc, ISBN 0820452750
Steinstücken
Eksklaavin alkuperä
Steinstücken oli aikoinaan maatalousaluetta, joka kuului Wendish Stahnsdorfin kyllän. Tämä kylä oli mahdollisesti autioitunut jo ennen kuin se ensimmäisen kerran mainittiin keisari Kaarle IV:n määräyksestä vuonna 1375 laaditussa kaupunkien ja kylien luettelossa.
Eksklaavi sai alkunsa vuonna 1787, kun läheisen Stolpen kylän maanviljelijät ostivat oman kuntansa alueen ulkopuolelta 151 eekkerin laajuisen alueen, johon kuului osa Potsdamin metsää. Täten tämä alue muodostui tähän kylään kuuluneeksi eksklaaviksi. Vuonna 1817 sinne syntyi pieni asutus, joka sai nimen Steinstücken. Nimi, joka merkitsee kivenpalasia, johtuu alueelta löydetyistä jääkauden aikaisten jäämassojen siirtämistä kivi­lohkareista.
Vuonna 1898 Stolpe liitettiin silloin perustettuun Wannseen kuntaan. Kun Wannsee vuoden 1920 alueliitoksessa liitettiin Berliiniin, sen mukana Berliiniin liitettiin myös Steinstücken lukuun ottamatta siihen kuulunutta osaa Potsdamin metsästä. Steinstücken sijaitsi kuitenkin muusta Berliinistä erillään. Ennen vuotta 1945 tällä seikalla oli kuitenkin vähän merkitystä: käytännössä Steinstücken liittyi toiminnallisesti Potsdamin Babelsbergin kaupungin­osaan, jonka välittömässä läheisyydessä se sijaitsi.
Berliinin jako
Vuonna 1945, toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitto, Yhdysvallat, Ranska ja iso-Britannia jakoivat Saksan miehitys­vyöhykkeisiin. Saksan pääkaupunki Berliini sijaitsi keskellä Neuvosto­liiton miehitys­vyöhykettä, mutta se jaettiin erikseen samojen voittajavaltioiden kesken. Vuoden 1920 alue­liitoksessa määritelty Berliinin raja muodostui samalla näiden Berliinistä muodostettujen miehitys­vyöhykkeiden ulkorajaksi. Muutamia vuosia sodan jälkeen vyöhykkeiden rajat olivat kuitenkin edelleen täysin avoimia.
Neuvostoliiton ja länsivaltojen välinen kylmä sota johti kuitenkin jo vuonna 1948 Berliinin saartoon ja seuraavana vuonna kahden saksalaisen valtion syntymiseen. Täten Länsi-Berliinin rajasta tuli osa rautaesirippua, ja Stein­stückenistä tuli Länsi-Berliiniin kuuluva erillinen saareke.
Vuonna 1951 Saksan demokraattinen tasavalta yritti liittää Stein­stückenin alueeseensa lähettämällä sinne poliisi- ja sotavoimia. Kun Yhdysvallat esitti vasta­lauseensa, itäsaksalaiset joukot poistuivat alueelta muutamaa päivää myöhemmin. Tämän tapauksen jälkeen Stein­stückenin asukkailta kiellettiin pääsy ympäröivään Itä-Saksaan. Siitä lähtien heidän ainoa pääsytiensä muuhun maailmaan oli Itä-Saksan raja-asemien kautta ja noin yhden kilometrin pituista tietä pitkin varsinaiseen Länsi-Berliiniin. Niinpä he eivät päässeet tältä pieneltä asuma-alueeltaan minnekään, eivät myöskään esimerkiksi töihin, kouluun, ostoksille tai vierailulle muualla asuvien sukulaistensa tai tuttaviensa luo muutoin kuin Itä-Saksan rajavartio­asemien kautta ja vartijoiden saattamina.
Sen jälkeen kun Berliinin muuri vuonna 1961 rakennettiin, Steinstückenin rajoilla tapahtui useita pakoyrityksiä. Tätä keskellä Itä-Saksan aluetta sijainnutta pientä enklaavia ympäröivät vielä pitkään tämän jälkeen vain piikkilanka-aidat, ei muuri. Sen jälkeen kun yli 20 itäsaksalaista rajavartijaa yritti paeta länteen Steinstückenin kautta, Itä-Saksan kommunistihallitus rakensi erillisen muurin myös Steinstückenin ympärille sulkeakseen tämän pakoreitin.
Sen jälkeen kun Lucius D. Clay 21. syyskuuta 1961 kävi Steinstückenissä helikopterilla, alueelle sijoitettiin yhdysvaltalainen sotilastukikohta. Sotilaita kuljetettiin säännöllisesti helikoptereilla. Tämän muistoksi alueelle on pystytetty muistomerkki.
Yhdyskäytävä
thumb|left|280px|Steinstücken ilmasta lounaasta päin katsottuna vuonna 1989. Bernhard-Beyer-Straße ja sen vieressä oleva rautatie johtavat alueelta luoteeseen muuhun Länsi-Berliiniin. Valkoinen maakaistale Steinstückenin ympärillä on muurin vieressä Itä-Saksan puolella sijainnut miinoitettu ns. kuolemanvyöhyke. right|thumb|200px|Steinstückenin muuhun Länsi-Berliiniin yhdistänyt tie, Bernhard-Beyer-Straße vuonna 1987. Tien molemmilla puolilla kapeiden vihervyöhykkeiden takana osia [[Berliinin muurista.]] Eristyneestä asemasta Steinstückenin asukkaille aiheutuneiden tavattoman suurten haittojen lieventämiseksi vuonna 1972 rakennettiin tie alueelta Länsi-Berliinin Kohlhasenbrückiin. Tien rakentaminen edellytti aluevaihtoa Itä-Saksan ja Länsi-Berliinin välillä, mikä taas edellytti kaikkien neljän miehittäjävallan, Neuvostoliitto, Yhdysvaltojen, Ison-Britannian ja Ranskan suostumusta. Nämä valtiot tekivät 3. syyskuuta 1971 Berliinin aseman selkiyttämiseksi neljän vallan sopimuksen.
Samalta sovittiin myös alue­vaihdosta, jolla kapea maakaistale, joka yhdisti Stein­stückenin muuhun Länsi-Berliiniin, liitettiin Länsi-Berliinin alueeseen. Vaihtovastikkeena Länsi-Berliini luovutti Itä-Saksalle kuusi asumatonta eksklaavia ja maksoi neljä miljoonaa Länsi-Saksan markkaa. Tälle maakaistaleelle rakennettiin yhdystie, Bernhard-Beyer-Straße, joka avasi Steinstückenin asukkaille esteettömän kulku­yhteyden muuhin Länsi-Berliiniin ilman raja­tarkastuksia. Koska valtakunnan­raja kulki tien reunoja pitkin kummallakin puolella, Itä-Saksan hallitus rakennutti kuitenkin uuden tien kummallekin puolelle muurit, jotka muodostivat osan tällä tavoin pidennettyä Berliinin muuria.
Lisäongelmia aiheutti kuitenkin Stein­stückenin poikki kulkeva rautatie, joka oli osa Itä-Saksan rautatieyhtiön, Deutsche Reichsbahnin rataverkkoa, ja sen yli johtanut silta, jonka toiselle puolelle Steinstücken myös ulottui. Itä-Saksa ei suostunut luovuttamaan rautatie­aluetta Länsi-Berliinille. Asiasta käydyissä neuvotteluissa päästiin kuitenkin sopimukseen, jonka mukaan silta ja sen yläpuolella ollut ilmatila tulivat kuulumaan Länsi-Berliiniin, kun taas sillan alapuolinen ilmatila, maaperä ja raiteet pysyivät Itä-Saksan hallinnassa.
Käytännön kannalta Steinstücken lakkasi aluevaihdon ja tien rakentamisen myötä olemasta eksklaavi, joskin se seikka, että maa sillan alla pysyi Itä-Saksan alueena, jättää sijaa tulkinnalle, jonka mukaan osa Steinstückeniä olisi edelleen ollut eksklaavi.
Saksojen jälleenyhdistyminen
Kun Saksojen välinen raja vuonna 1989 avattiin, myös Stein­stückeniä ja sinne johtanutta tietä ympäröineet muurit ja muut raja­esteet purettiin, mutta Stein­stücken ja sinne johtava Bernhard-Beyer-Straße kuuluvat hallinnollisesti edelleen Berliiniin. Asukkaiden jokapäiväinen elämä on normalisoitunut, ja alue on jälleen läheisessä yhteydessä viereiseen Babelsbergiin. Syyskuussa 2005 Berliinin televisiossa esitettiin elämää Stein­stückeniä kuvaava elokuva.
Vjatšeslav Lemešev
Vjatšeslav Ivanovitš Lemešev (, s. 3. huhtikuuta 1952 Lykošino – 27. tammikuuta 1996) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Lemešev voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa keskisarjassa eli alle 75-kiloisissa. Vain yksi hänen viidestä vastustajastaan pysyi kehässä täyden ajan. Hän voitti indonesialaisen W. Gommiesin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, itäsaksalaisen H-J. Brausken pistein 5–0, turkkilaisen Nazif Kuranin kuten myös yhdysvaltalaisen Marvin Johnsonin kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä sekä loppuottelussa suomalaisen Reima Virtasen tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä ajassa 2.17.
Lemešev voitti keskisarjan Euroopan-mestaruuden Belgradissa 1973 sekä Katowicessa 1975.
Scumbag Goes to Theatre
Scumbag Goes to Theatre on vuonna 2010 julkaistu Elonkorjuun livealbumi. Se äänitettiin joulukuussa 2009 Porin Teatterissa järjestetyssä yhtyeen 40-vuotisjuhlakonsertissa.
Elonkorjuun vakituisen kokoonpanon lisäksi konsertissa esiintyivät saksofonisti Jari Perkiömäki sekä laulajat Heikki Lajunen ja Kari Tamminen, jotka olivat mukana yhtyeessä jo 1970-luvulla. Kaikki levyn kappaleet ovat Elonkorjuun jäsenten omaa tuotantoa, lukuun ottamatta versiota blueslegenda T-Bone Walkerin laulusta Stormy Monday. Waiting on ennenjulkaisematon ja Heikki Lajusen säveltämän kappaleen Ihmislapsi levytti Markku Hakala vuonna 1977. .
Jaakko Kujala
Jaakko Kujala (29. syyskuuta 1882 Ilmajoki – 17. kesäkuuta 1957 Ilmajoki) oli suomalainen pienviljelijä ja sosiaalidemokraattien kansanedustaja.
Kujala syntyi Ilmajoella vuonna 1882 pientilallinen Jaakko Kujalan ja Kaisa Välimäen perheeseen. Hän työskenteli erilaisissa sekatöissä vuoteen 1905, ja lähti Amerikkaan etsimään parempaa elämää.
Työskenneltyään Yhdysvalloissa maa-, metsä- ja teollisuustöissä joitakin vuosia Kujala palasi Ilmajoelle sekatöihin.
Kansanedustajana Kujala toimi vuosina 1919–1922. Luottamustoimen päätyttyä Kujala hankki pientilan Helsingin maalaiskunnasta, jota hän viljeli 1922–1926. Ilmajoelle hän palasi 1926, jossa hän hoiti uutta tilaansa kuolemaansa saakka. Hän oli myös synnyinkuntansa pitkäaikainen kunnanvaltuutettu.
Kujala avioitui vuonna 1916 Iida Maria Lindberg kanssa.
Dhakan tulipalo 2010
thumb|Ihmisiä tutkimassa tulipalopaikkaa palon jälkeisenä päivänä. Dhakan tulipalo 2010 tapahtui 3. kesäkuuta 2010 Bangladeshin pääkaupungissa Dhakassa. Kaupungin keskustassa levinnyt tuli tuhosi kaikkiaan seitsemän rakennusta ja surmasi kymmeniä ihmisiä. AP:n mukaan surmansa sai ainakin 117 ihmistä. Pelastusoperaatio lopetettiin seuraavana päivänä.
Onnettomuus sai alkunsa viallisesta sähkömuuntajasta noin 22.30 paikallista aikaa. Onnettomuudessa menehtyi yli sata ihmistä ja arviolta saman verran loukkaantui. Uutistoimistojen mukaan onnettomuudessa menehtyi myös paljon häävieraita, sillä erään palon alle jääneen talon katolla vietettyjen häiden vieraat jäivät jumiin rakennukseen palon levitessä nopeasti.
Loukkaantuneita hoidettiin Dhakan yliopistollisessa keskussairaalassa. Suurin osa loukkantuneista kärsi palovammojen sijaan myrkyllisen savun hengittämisestä aiheutuneista komplikaatioista.
Bangladeshin pääministeri Sheikh Hasina osoitti surunvalittelunsa onnettomuudessa menehtyneiden omaisille.
HMS Plejad (T102)
HMS Plejad (runkonumero T102) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin Saksasta Lürsseniltä. Se laskettiin vesille 21. marraskuuta 1953 ja liitettiin laivastoon 21. toukokuuta 1954.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1977.
Marja Tyrni
Marja Tyrni on näyttelijä Aku Hirviniemen luoma sketsihahmo, jolla Hirviniemi voitti MTV3:n Putous-viihdeohjelman vuoden sketsihahmo -kilpailun vuonna 2010. Marja Tyrni kuvailee itseään yksinäiseksi Turun Pallivahasta kotoisin olevaksi leskirouvaksi, joka aina vapaa-ajallaan leipoo. Sittemmin hahmo laajensi toimintaansa myös muille elämänaloille televisio- ja levyesiintymisistä kirjan julkaisuun ja matkailumainontaan.
Esikoislevynsä Tortturalli Marja Tyrni julkaisi toukokuussa 2010. Levyltä otettu single, Suut makiaks!, kuultiin jo ennen levyn julkaisua. Isänpäivän alla Marja Tyrniltä ilmestyi leivontakirja, Suut makiaksi Marja Tyrnin tapaan. Marraskuusta 2010 lähtien MTV3-kanavalla esitettiin Marja Tyrnin Joulushow -ohjelmaa, jossa Tyrni esitteli pallivahalaista joulun sekä uudenvuoden viettoa Pallivahan kartanossaan, ja jouluksi 2010 ilmestyi albumi Joulun kulkuset, jolta irroitettiin single "Eikan kulkuset". Turkulaisista organisaatioista Turku Touring on käyttänyt Marja Tyrnin hahmoa matkailumainonnassaan.
Tammikuussa 2014 Raha-automaattiyhdistys julkaisi uuden rahapelin, Marja Tyrnin Munakellon. RAY on ilmoittanut, että se tulee jatkossakin tekemään Aku Hirviniemen sketsihahmoihin perustuvia rahapelejä.
Sukkakolibrit
Sukkakolibrit (Eriocnemis) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu yksitoista Etelä-Amerikassa elävää lajia.
Police Quest: In Pursuit of the Death Angel
Police Quest: In Pursuit of the Death Angel on Jim Wallsin tuottama Sierra On-Linen vuonna 1987 julkaisema seikkailupeli. Peli käyttää AGI-pelimoottoria. Pelin uusintajulkaisu vuodelta 1992 tehtiin 256-värisenä ja SCI-pelimoottorilla, mikä muutti huomattavasti pelin ulkoasua ja ääntä. Alkuperäinen tekstipohjainen käyttöliittymä korvattiin hiiriohjatulla käyttöliittymällä.
Peli on sarjassaan ensimmäinen ja sillä on kaksi jatko-osaa, Police Quest II: The Vengeance ja Police Quest III: The Kindred.
Pelaaminen
Police Quest: In Pursuit of the Death Angel on seikkailupeli, missä ollaan vuorovaikutuksessa eri ympäristöissä ja ratkaistaan erilaisia tilanteita. Tilanteet pyörivät tyypillisesti poliisityön ympärillä, kuten rikospaikkojen tutkinnassa, varastettujen ajoneuvojen haltuunotoissa sekä muissa tärkeissä toimenpiteissä. Alkuperäisessä pelissä pelaajan täytyi kirjoittaa halutut toiminnot käyttöliittymässä itse, kuten oven avaukset, nappien painallukset tai aseen laukaisut. Uudelleenjulkaisussa pelaaja valitsee toiminnot ja esineet hiirellä valikosta.