cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Khaled Fadhel
Ura
Fadhel aloitti uransa kotimaansa pääsarjassa Ligue Professionnelle 1:ssä. Hän pelasi CS Sfaxienissa ennen siirtymistään Turkkiin kaudeksi 2004/2005 Fadhel oli mukana vuoden 2004 kesäolympialaisissa Tunisian jalkapallomaajoukkueessa ja oli kuukausia aikaisemmin voittamassa Afrikan-mestaruutta Tunisialle. Hän pelasi vain yhden kauden Diyarbakirsporissa, josta Fadhel siirtyi Kayseri Erciyessporiin. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden ajan, kun Kayseri Erciyesspor putosi pääsarjasta sarjatasoa alemmaksi vuonna 2007.
Fadhel ei tämän jälkeen löytänyt itselleen seuraa kaudeksi 2007–2008, kunnes US Monastir hankki hänet riveihinsä alustavasti kaudeksi 2008–2009. Fadhel kuitenkin siirtyi kesken kauden heinäkuussa 2008 luxemburgilaisseuraan US Hostertiin.
Maastohiihdon Suomen Cup 2020–2021
Maastohiihdon Suomen Cupin kausi 2020–2021 oli kilpailusarjan kymmenes kausi. Se alkoi Sotkamon Vuokatista 7. marraskuuta 2020 ja päättyi Kuusamon Rukalle 10. huhtikuuta 2021.
Pisteet
Suomen Cupin kilpailut pisteytettiin identtisesti maastohiihdon maailmancupin henkilökohtaisten kilpailujen kanssa. Pisteitä jaettiin jokaisen kilpailun 30 parhaalle oheisen taulukon perusteella. Viestikilpailuissa seuroille jaettiin kaksinkertaiset pisteet.
Henkilökohtaiset kilpailut
Tulokset
Viestit
Tulokset
Palkintorahat
Palkintorahoja maksettiin kaudella 2020–2021 yhteensä 70 000 €. SM-kilpailuista ei jaettu osakilpailukohtaisia palkintoja. Viestikilpailujen palkinnot jaettiin seuroille. Palkinnot jaettiin oheisen taulukon perusteella.
Taulukossa lyhenne HK tarkoittaa henkilökohtaisia kilpailuja.
Televisiointi
Suomen Cupin kaikki kilpailut televisioitiin Ylen kanavilla.
The Bachelor
The Bachelor voi tarkoittaa seuraavia:
Danegeld
Danegeld oli Englannissa 900–1100-luvuilla tanskalaisille viikingeille toistuvasti maksettu lunnasraha, jolla maa aluksi säästettiin viikinkien hyökkäyksiltä. Myöhemmässä vaiheessa danegeld muuttui pakkoveroksi, jolla ylläpidettiin tanskalaisten sotaväkeä.
Lauri Rönkkö
Lauri Rönkkö (s. 8. maaliskuuta 1994 Kajaani) on suomalainen pesäpalloilija. Pelipaikaltaan Rönkkö on kotiuttajajokeri. Rönkkö edustaa Superpesiksessä Sotkamon Jymyä, johon hänellä on sopimus voimassa kauden 2023 loppuun saakka. Rönkkö on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2011 lähtien. Hänen Superpesis uransa alkoi vuonna 2013 Sotkamon Jymyn joukkueessa. Kaudet 2013 ja 2014 kuluivat kuitenkin pääosin Ykköspesiksen puolella Sotkamon Jymyn kakkosjoukkueessa, sekä farmijoukkue Haapajärven Pesä-Kiiloissa. Kaudeksi 2015 Rönkkö siirtyi Ykköspesiksessä pelaavan Imatran Pallo-Veikkojen riveihin. Imatran Pallo-Veikoissa Rönkkö pelasi kaksi kautta Ykköspesistä ja yhden kauden Superpesistä, Imatran noustessa korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 2017. Kolmen Imatralla vietetyn kauden jälkeen Rönkkö siirtyi Sotkamon Jymyyn, jossa hän on pelannut kaudesta 2018 lähiten.
Superpesis urallaan Rönkkö on pelannut kauden 2022 loppuun mennessä 155 runkosarjan ottelua, joissa hän on lyönyt 15+323 juoksua, tuonut 37 juoksua ja kerännyt 479 kärkilyöntiä. Ylemmissä pudostupeleissä Rönkkö on pelannut 40 ottelua, joissa hän on lyönyt 56 juoksua ja kerännyt 72 kärkilyöntiä. Ykköspesiksessä Rönkkö on pelannut 86 runkosarjan ottelua, joissa hän on lyönyt 6+172 juoksua, tuonut 13 juoksua ja kerännyt 244 kärkilyöntiä. Ykköspesiksen ylemmissä pudotuspeleissä hän on pelannut neljä ottelua, joissa hän on lyönyt viisi juoksua ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntiä. Alemmissa pudotuspeleissä otteluita on kertynyt neljä, joissa hän on lyönyt kaksi juoksua ja kerännyt kaksi kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 15.9.2022.
Classic Anthrax: The Universal Masters Collection
Classic Anthrax: The Universal Masters Collection on thrash metal -yhtye Anthraxin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Island Records.
Raikku
thumb|Raikku sijaitsee Vehoniemenharjun eteläpuolella, kuvan etualalla. Raikku on Kangasalan osa-alue ja kaupunginosa 18. Siellä sijaitsee Raikunjärvi.
L-1 Leninets
L-1 Leninets oli Neuvostoliiton laivaston vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa tilattu Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus
Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1929 telakkanumerolla 195. Vene laskettiin vesille 28. helmikuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 22. lokakuuta 1933.
Palvelus
Saksan hyökkäyksen Neuvostoliittoon alkaessa vene oli telakalla Leningradissa. Alusta ei otettu palvelukseen, vaan se varastoitiin ja miehistö siirrettiin jalkaväkeen. Aluksella tehtiin 27. joulukuuta 1941 kauppasatamassa tarkastus, jossa todettiin aluksen vajonneen pohjaan. Alus oli vaurioitunut Saksan tykistöntulessa lokakuussa.
Hertseg-Bosnia
Hertseg-Bosnia oli Bosnia-Hertsegovinan kroaattien itsehallintoalue Bosnian sodassa.
Historia
Kroatian itsenäistyminen ja sitä seurannut Kroatian sota vuonna 1991 saivat Bosnian alueen äärikansalliset kroaatit perustamaan vuoden lopussa Bosnian valtiosta erillisen Hertseg-Bosnian kroaattialueen, jonka pääkaupungiksi valittiin Mostar. Hertseg-Bosnian itsehallintoalue perustettiin Mate Bobanin hallinnon alaisuudessa kesällä 1992, mistä seurasivat kroaattien ja muslimien väliset aluekiistat Bosnian alueella. Kiistat liittyivät luultavimmin Kroatian presidentti Franjo Tuđmanin Suur-Kroatian politiikkaan, joka pyrki Kroatian aluelaajennuksiin sekä Bosnia-Hertsegovinan jakamiseen yhdessä serbien kanssa.
Talvella 1992 Boban oli siirtynyt Hertsegovinan kroaattien johtoon, minkä seurauksena bosniakit alkoivat poistua huhtikuussa Bosnian sodan aikana muodostetusta Bosnian kroaattiarmeijasta.
Kroaattien ja bosniakkien välinen viha johti avoimeen taisteluun tammikuussa 1993 ja laajaan sotaan saman vuoden huhtikuussa. Yhdysvallat painosti Bobania siirtymään pois vallasta, mikä tapahtui vasta seuraavana vuonna. Taistelut Hertseg-Bosnian kroaattien ja bosniakkien välillä päättyivät tulitaukoon maaliskuussa 1994 allekirjoitetun Washingtonin sopimuksen myötä. Muut valtiot Kroatiaa lukuun ottamatta eivät tunnustaneet Hertseg-Bosnian aluetta itsenäiseksi, minkä seurauksena valtio lakkasi olemasta vuonna 1994 (Kroatian tuki poistui viimeistään vuonna 1996).
Lampione
Legendan mukaan Lampione on kivi, joka on pudonnut kykloopin käsistä.
Riders on the Storm
”Riders on the Storm” on The Doors -yhtyeen kuuluisimpia kappaleita, joka julkaistiin vuonna 1971 albumilla L.A. Woman. Se julkaistiin myös singlenä samana vuonna, tosin lyhennettynä versiona. Single nousi Yhdysvalloissa sijalle 14. Se oli myös yhtyeen olemassaolon aikana kolmas ja viimeinen single, joka pääsi Britannian listalle. Kappale on noussut saarivaltakunnan singlelistalle kaikkiaan kolmesti; vuosina 1971 (22.), 1976 (33.) ja 1991 (68.) Kappale saavutti merkittävää suosiota myös Alankomaissa, missä se nousi sijalle 7.
Kappale alkaa sateen äänellä, johon tulevat pian mukaan rummut, bassokuvio ja jazz-vaikutteiset koskettimet. Viimeisenä tulee mukaan Jim Morrisonin kolkko, rauhallinen ja kaikuva lauluääni. Kappaleen singleversio kestää huomattavasti vähemmän kuin albumiversio, noin neljä ja puoli minuuttia.
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Marylandin provinssi
Marylandin provinssi oli Englannin ja myöhemmin Britannian siirtokunta Pohjois-Amerikassa vuodesta 1632 vuoteen 1776, jolloin se ja kaksitoista muuta brittiläistä siirtokuntaa julistautuivat itsenäisiksi, perustaen Amerikan yhdysvallat. Marylandista tuli tämän jälkeen osavaltio.
Marylandin provinssi nimettiin Englannin kuningatar Henrietta Marian mukaan.
Sosiaalisesti rajoittuneet
right|thumb|Sosiaalisesti rajoittuneiden koodaajakaksikko vahtii news-keskustelualueita. Sosiaalisesti rajoittuneet oli vuodesta 2000 vuoteen 2012 ilmestynyt suomalainen verkkosarjakuva, jolla oli yli 250 000 käyntiä kuukaudessa. Ensimmäinen sarjakuva ilmestyi 20. syyskuuta vuonna 2000, ja sen julkaisu päättyi vuonna 2012.
Sosiaalisesti rajoittuneet aloitti julkaisunsa Sunpoint.net-portaalissa, ja siirtyi omalle sosiaalisestirajoittuneet.fi -sivustolleen vuonna 2004.
Sarjakuva kertoi IT-alan ihmisten työstä ja elämästä. Sarjan sankareina ovat esiintyneet ohjelmoijat C ja Plus, jotka muodostivat yhdessä taisteluparin C++. Vuonna 2009 parivaljakon oheen on tullut myös uusia henkilöhahmoja. Nörttien työpaikalle bisnesasennetta tuovat yrityksen pomot ja viehkeyttä puolestaan lähettityttö Iipee, myyntijohtaja eLisa sekä miespuolinen Blondisihteeri. Nörttien luja usko tietotekniikan kaikkivoipaisuuteen tarjoaa asetelman huumorille, ja sarjakuvan tekijät sanovat todistavansa, että IT-alan ihmiset osaavat nauraa itselleen.
Sarjakuvaa käsikirjoittivat Ossi Mäntylahti ja Pekka Piira. Kuvituksesta vastasi Jukka Piira. Kaikki tekijät ovat syntyneet vuonna 1974 Helsingissä ja hankkineet työkokemusta IT-alalta. Kaikilla tekijöillä on takanaan pitkä kirjoittajaura Mikrobitti-lehdessä.
Vaikka Sosiaalisesti rajoittuneet oli pääasiassa verkkosarjakuva, se on ilmestynyt myös perinteisessä mediassa, kuten Iltalehden sivustolla ja Ilta-Sanomien ja ITviikon paperiversiossa.
Sarjakuvasta on myös ilmestynyt englanninkielinen versio ”The Socially Challenged”.
Tuhoutunut arkisto
Ossi Mäntylahti kertoi kesäkuussa 2020 sarjakuvan Facebook -sivulla, että sarjakuvan arkisto ja sen ainoa varmuuskopio tuhoutuivat epäonnistuneen palvelinuudistuksen seurauksena vuodenvaihteessa 2015. Valtaosa vanhoista stripeistä on kuitenkin luettavissa sarjis.info -sivustolla.
Henkilöt
Sarjakuvassa esiintyvät hahmot keskeisimmistä satunnaisempiin:
Rally Zlín
Rally Zlín (koko nimeltä Barum Czech Rally Zlín) on Tšekissä Zlínissä ajettava rallikilpailu. Kilpailu on järjestetty ensimmäisen kerran vuonna 1971. Rallin kilpailupaikka on noin 300 kilometriä etelään pääkaupungista Prahasta. Kilpailun sponsori on rengasvalmistaja Barum, jonka tehtaat sijaitsevat lähellä.
Kilpailu kuuluu rallin EM-sarjaan ja se on kuulunut myös Intercontinental Rally Challenge -sarjaan.
Markus Tuikka
Markus Tuikka (s. 13. kesäkuuta 1993 Kajaani) on suomalainen uransa päättänyt pesäpalloilija. Tuikka edusti Sotkamon Jymyä vuosina 2013-2019 ja Hyvinkään Tahkoa lyhyen ajan vuonna 2020. Vuonna 2021 Tuikan oli määrä edustaa Joensuun Mailaa, Mutta yksityiselämän kiireiden vuoksi hän lopetti pelaajauransa. Tuikan kasvattajaseura on Kajaanin Pallokerho.
Kauden 2019 päätteeksi Tuikka siirtyi Sotkamon Jymystä Hyvinkään Tahkoon. Tuikka ehti kuitenkin edustaa Tahkoa vain kahden Halli SM -ottelun ajan, kunnes hänen pelaajasopimuksensa purettiin. Syksyllä 2020 Tuikka solmi 1+1 -vuotisen sopimuksen Joensuun Mailan kanssa.
Miika Anttila
Miika Anttila (s. 19. joulukuuta 1994 Kankaanpää) on suomalainen pesäpalloilija. Anttila on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2010 lähtien. Kausina 2013–2017 hän on pelannut 133 Superpesiksen runkosarjaottelua Kankaanpään Mailan ja Seinäjoen JymyJussien joukkueissa. Anttilan kasvattajaseura on Kankaanpään Maila.
Kaudella 2018 Anttila edustaa JymyJusseja. Hänen sopimuksensa JymyJussien kanssa on voimassa kauden 2019 loppuun saakka.
Esko Salervo
Esko Salervo (s. 1. kesäkuuta 1955 Helsinki)  on suomalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja, dramaturgi, näytelmäkirjailija ja biologi.
Henkilöhistoria
Salervo on filosofian kandidaatti ja teatteritaiteen lisensiaatti, joka on työskennellyt muun muassa Kemin kaupunginteatterin johtaja-dramaturgina 1988–1990, Ryhmäteatterissa sekä Oulun kaupunginteatterissa ja Turun kaupunginteatterissa. Hän oli Suomen Näytelmäkirjailijaliiton puheenjohtaja 1996–1998. Hän on työskennellyt myös Yleisradion Radioteatterissa.
Kirjallinen tuotanto
Salervon ensimmäisiin näytelmäkäsikirjoituksiin kuuluvat Kylmät jäähyväiset (1981) Juha-Pekka Hotisen kanssa sekä Hämärän rajamailla (1984). Hän on käsikirjoittanut muun muassa Kari Paljakan (Sadetanssi, Enkelipeli) ja Åke Lindmanin (Harjunpää ja kiusantekijät, Tali-Ihantala 1944) ohjaamia elokuvia. Hän oli myös yksi Kotikatu-televisiosarjan alkuperäisistä käsikirjoittajista.
The Normal
The Normal oli Silicon Teensin ohella toinen brittiläisen musiikkivaikuttaja Daniel Miller musiikkiprojekteista.
Punk-asenteen ja 70-luvun lopun kokeellisten elektronisen musiikin yhtyeiden inspiroimana Miller päätti kokeilla siipiään muusikkona. Tuloksena oli vuonna 1978 The Normal, joka levytti ainoastaan yhden singlen, "T.V.O.D. / Warm Leatherette".
"Warm Leatheretten" sanoitus oli J.G. Ballardin romaanin Crash inspiroima, ja siinä pohditaan Millerin omien sanojen mukaan "auto-onnettomuuden luomia eroottisia mahdollisuuksia".
Minimalistinen kappale on äänitetty Millerin kotona käyttäen neliraitanauhuria, ainoana instrumenttina toimi analoginen Korg 700S -syntetisaattori.
Myöhemmin kappaleesta ovat tehneet oman versionsa mm. Grace Jones, Chicks On Speed ja Trent Reznor yhdessä Bauhaus-yhtyeen laulusolistin Peter Murphyn kanssa.
The Normalin muodossa Miller näytti esimerkkiä miten punk-asenteella ja modernilla teknologialla varustautunut luomishaluinen yksilö voi tehdä kulttuurisesti merkityksellisiä tekoja - mahdollisesta musiikillisten kykyjen rajoittuneisuudesta huolimatta.
The Normalin musiikkia julkaistakseen Miller perusti Mute Records -yhtiön, joka puolestaan tarjosi mahdollisuuden kokonaiselle 70-luvun lopun asennemurroksen läpikäyneelle sukupolvelle kanavan julkaista valtavirrasta poikkeavaa, uudenlaista musiikkia.
Eerik Maununpoika (kuningas)
Eerik Maununpoika, tunnettu myös nimellä Erik XII (1339–1359) oli Ruotsin kruununprinssi ja Skånen herttua. Hänen vanhempansa olivat Norjan, Ruotsin (johon Suomikin kuului) kuningas Maunu Eerikinpoika ja kuningatar Blanka Namurilainen. Hänellä oli kolme siskoa, joista yksi selvisi aikuiseksi asti ja veli, Norjan kuningas Haakon VI Maununpoika.
Vuonna 1343 sovittiin Maunun ja Blanchen hallitsemien maiden perimysjärjestys. Vanhemmasta pojasta Eerikistä tulisi Ruotsin kuningas isänsä jälkeen ja nuoremmasta, Haakonista, Norjan. Poikien äidistä Blanchesta tulisi sijaishallitsija, mikäli jompikumpi perisi valtaistuimen alaikäisenä.
Perimysjärjestys vahvistettiin vuonna 1344 Ruotsissa Moran kivillä vaalilla ja Norjassa Bohusissa. Näin valtiot eriytyisivät eivätkä eriytyneet sukuhaarat voisi periä toisiaan. Kun Haakon saavutti täysikäisyyden vuonna 1355, hänet julistettiin Norjan hallitsijaksi nimellä Haakon VI. Maunu ja hän jakoivat Norjan hallintotehtävät. Eerikillä ei kuitenkaan näyttänyt olevan valtaa näköpiirissään Ruotsissa, sillä isä oli vasta 39-vuotias ja lähes parhaassa miehuusiässään.
Kapina
Seurasi Eerikin kapina vuosina 1356–1357. Häntä tuki lukuisia Maunun vanhoja vastustajia, tyytymättömiä skånelaisia ja muutoin kelkkansa kääntäneitä, joista vaikutusvaltaisin oli Maunun vanha liittolainen ja lanko, herttua Albrekt Mecklenburgilainen. Eerikiä tukivat myös Lundin arkkipiispa Jacob Nielsen sekä viisi Ruotsin piispaa kuudesta.
Sodan partaalla käynyt tilanne ratkesi kuitenkin huhtikuussa 1357 sopimuksella, jossa hallitusvalta jaettiin Norjan tapaan Maunun ja Eerikin kesken. Eerik sai mm. Skånen alueet, Itä-Götanmaan, Smålandin ja Itämaan, eli Suomen. Hän valitsi hallitsijanimekseen Eerik XII. Tuore kuningas pyrki vahvistamaan kannatustaan etenkin Suomessa, jonne hän saapui elokuussa 1357.
Eerik ja hänen taloudellista etua tavoittelevat tukijoukkonsa eivät kuitenkaan pystyneet hankkimaan varauksetonta laajaa kannatusta ja niin nuoren saksalaismielisen kuninkaan asema heikkeni. Samalla yhteinen saksalaisvastainen intressi lähensi Maunun ja Tanskan kuningas Valdemarin välisiä suhteita, mikä ei ollut hyvä asia Eerikin kannalta.
Vuoden 1359 tammikuun aikana Maunu, Blanche ja kuningas Haakon menivät Kööpenhaminaan, jossa vahvistettiin "kolmen kuninkaan allianssi", kihlattiin Valdemarin nuorin tytär, seitsenvuotias Margareeta, Haakonille ja vaihdettiin kalliita lahjoja. Neuvottelut Eerikin kanssa jatkuivat koko kevään tuloksetta, kunnes tilanne ratkesi yllättävällä tavalla: Eerik kuoli äkillisesti, mahdollisesti ruttoon, jota oli jälleen liikkeellä. Hieman sen jälkeen kuoli myös hänen viimeisillään raskaana ollut vaimonsa, eikä lasta pelastanut tehty keisarinleikkauskaan. Kuolinvuoteellaan Eerik syytti äitiään myrkyttämisestä.
Susan Bullock
thumb|Susan Bullock vuonna 2011. Susan Margaret Bullock (s. 9. joulukuuta 1958 Cheshire, Englanti) on brittiläinen dramaattinen sopraano. Hänen menestyksekkäin roolinsa on ollut Richard Straussin Elektra-oopperan nimirooli, jota hän on esittänyt Milanon La Scalassa, Dresdenissä, Stuttgartissa, Lontoon Covent Gardenissa ja Hongkongissa.
Bullock opiskeli Cheadle Hulme Schoolissa, Lontoon yliopiston Royal Holloway Collegessa, Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa ja kansallisessa oopperastudiossa. Hänen kykynsä huomattiin 1984, kun hän voitti Kathleen Ferrier Award -palkinnon, minkä seurauksena hänelle tarjottiin rooleja Englannin kansallisoopperasta.
Bullock on esittänyt myös Richard Wagnerin oopperoiden Brünnhilden roolia ja Tristan ja Isolde -oopperan Isolden roolia Frankfurtin oopperassa, Venetsian La Fenicessa ja Tokion Kansallisteatterissa. Hänen ohjelmistoonsa kuuluvat myös Alban Bergin Wozzeck-oopperan Marien rooli, Giuseppe Verdin Macbeth-oopperan Lady Macbeth ja Benjamin Brittenin Peter Grimes -oopperan Ellen Orford.
Susan Bullock on laulanut usein myös monien sinfoniaorkestereiden solistina. Hän on esiintynyt Berliinin filharmonikoiden solistina Engelbert Humperdinckin oopperassa Hannu ja Kerttu ja Lontoon Filharmoniaorkesterin solistina hän lauloi Richard Wagnerin Preludin ja Lemmenkuolon Esa-Pekka Salosen johdolla. Hän on esittänyt myös Arnold Schönbergin Erwartung-teosta BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa ja samaa teosta Suomessa Radion sinfoniaorkesterin solistina joulukuussa 2007. Ensimmäisen resitaalinsa Bullock lauloi 2005 Lontoon kuulussa kamarimusiikkisalissa Wigmore Hallissa.
Bullock on levyttänyt BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa Ernest Chaussonin Kuningas Arthur -oopperan Genièvren roolin ja Paul Hindemithin oopperan Pyhä Susanna. Pianisti Malcolm Martineaun kanssa hän on levyttänyt Richard Wagnerin Wesendonk-laulut ja Sergei Prokofjevin Viisi Anna Ahmatovan runoa.
Southamptoninsaari
right|thumb|Southamptoninsaari, Nunavut. right|thumb|Satelliittikuvamontaasi Southamptoninsaaresta.
Southamptoninsaari on suuri saari Hudsoninlahden luoteisosassa Kanadassa. Se on osa Nunavutin territorioon kuuluvaa Kivalliqin aluetta. Saaren pinta-ala on 41 214 km², ja se on pinta-alalla mitattuna maailman 33. suurin saari. Saarella on vain yksi asutuskeskus, 712 asukkaan Coral Harbour. Saari on myös yksi Kanadan harvoista alueista, joilla ei ole käytössä kesäaikaa.
Saaren ainoa liikenneyhteys muuhun Nunavutin territorioon on lentokone. Saarella on yksi lentokenttä, Coral Harbourin lentoasema. Saari on lähes Sveitsin kokoinen, ja siellä ainoat käytännölliset kulkuvälineet ovat moottorikelkka ja koiravaljakko.
Saarella sijaitsevat East Bayn ja Harry Gibbonsin linnustonsuojelualueet, ja ne ovat tärkeitä lumihanhen lisääntymisalueita. Ankarasta ilmastosta huolimatta saarella on runsaasti villieläimiä. Runsaslukuisimpiin lajeihin kuuluvat jääkarhut, mursut, norpat, tunturihaukat, sekä harvinaisempana muuttohaukka.
Historiallisesti Southamptoninsaari on kuuluisa jo sukupuuttoon kuolleista alkuperäiskansan asukkaista, sadlemiut ja sallirmiut -inuiteista. Molemmat kansat olivat viimeisiä jäänteitä Dorsetin kulttuurin tuniit -inuiteista, nykyisten inuitien esi-isistä. Tuniitit kuolivat sukupuuttoon muutamassa viikossa vuonna 1902 epidemian vuoksi.
Ben O’Connor
Ben O’Connor (s. 21. joulukuuta 1988 Durham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen jääkiekkopuolustaja. Hänellä on myös Kanadan kansalaisuus. O’Connor on pelannut urallaan Britannian EIHL-liigassa, Ranskan ja Kazakstanin pääsarjassa, Allsvenskanissa ja monikansallisessa Erste Ligassa. Hän on voittanut kahdesti EIHL:n mestaruuden sekä kerran Erste Ligan. Britanniaa hän on edustanut useissa MM-turnauksissa, muun muassa kolme kertaa maailmanmestaruuskilpailujen pääsarjassa.
Seuraura
O’Connor siirtyi kaudeksi 2010–2011 Ranskan Ligue Magnusin Pingouins de Morzineen. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Kazakstanin mestaruussarjan Saryarka Karagandaan. O’Connor oli tehoilla 11+15=26 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja ja sijoittui sarjan puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Hän voitti myös Saryarkan sisäisen tehotilaston lukemalla +33. O’Connor voitti kauden päätteeksi pronssia. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavan Arlan Kokshetaun riveihin. O’Connor voitti tehoilla 9+29=38 koko sarjan puolustajien piste- ja syöttöpörssin sekä puolustajien tehotilaston lukemalla +34. Hän voitti myös pudotuspelien puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 5+9=14. Kaudella 2013–2014 O’Connor teki runkosarjassa yli piste per peli -tahdilla 51 ottelussa tehot 17+39=56, joilla hän voitti puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. O’Connor teki jopa 19 tehopistettä enemmän kuin pistepörssissä toiseksi sijoittunut Aristan Temirtaun Sam Roberts. Hän voitti myös sarjan tehotilaston lukemalla +57. O’Connor voitti kauden päätteeksi hopeaa ja hänet valittiin sarjan parhaaksi puolustajaksi.
Kesken kauden 2014–2015, lokakuussa 2014 O’Connor palasi Arlanista kotimaahansa ja siirtyi englantilaisjoukkue Sheffield Steelersiin. Hän siirtyi joukkueeseen alustavasti lyhyellä sopimuksella paikkaamaan loukkaantumisia, mutta jo samassa kuussa O’Connorin sopimusta jatkettiin. Hän oli tehoilla 8+39=47 Steelersin toiseksi paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja. O’Connor sijoittui koko EIHL:n puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Cardiff Devilsin Andrew Hotham. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden, valittiin vuoden brittipelaajaksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2015–2016 O’Connor oli tehoilla 13+33=46 Steelersin paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Hän sijoittui koko EIHL:n puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. O’Connor valittiin liigan viikon pelaajaksi maaliskuun 2016 lopulla. Hän voitti kauden päätteeksi EIHL:n mestaruuden ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2016–2017 O’Connor oli taas Steelersin paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 10+33=43, joilla hän jakoi EIHL:n puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Edinburgh Capitalsin Jacob Johnstonin kanssa. O’Connor voitti EIHL:n pudotuspelien mestaruuden. Huhtikuussa 2017 hän teki Steelersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2017–2018 O’Connor voitti pelipaikastaan huolimatta Steelersin sisäisen pistepörssin tehoilla 14+39=53, joilla hän sijoittui puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Challenge Cupissa O’Connor oli joukkueen paras pistemies ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Levi Nelsonin kanssa tehoilla 5+7=12. Hän edusti Steelersia kauden aikana myös Continental Cupissa.
Toukokuussa 2018 O’Connor purki sopimuksensa Steelersin kanssa tehtyään samalla vuoden mittaisen sopimuksen KHL:n kazakstanilaisjoukkue Barys Astanan kanssa. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen KHL-sopimuksen tehnyt brittipelaaja. Kuitenkin vain kaksi viikkoa myöhemmin kesäkuussa seura purki O’Connorin sopimuksen. Samassa kuussa hän teki kauden 2018–2019 kattavan sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavan Leksands IF:n kanssa. Joukkuetta O’Connorille suositteli hänen kanssaan Steelersissa pelannut ja aiemmin Leksandia edustanut suomalaispuolustaja Joonas Rönnberg. O’Connor pelasi Leksandissa 11 ottelua, mutta jätti joukkueen jo lokakuussa henkilökohtaisten syiden takia. Hän palasi Leksandista Sheffield Steelersiin.
O’Connor pelasi Steelersissä puolitoista kautta, mutta osapuolet eivät pystyneet tekemään jatkosopimusta kesällä 2020. EIHL-kautta 2020–2021 ei pelattu ollenkaan koronapandemian takia, mutta O’Connor kävi pelaamassa Sheffield Steeldogsissa toiseksi korkeimman sarjatason NIHL:n järjestämissä turnauksissa.
O’Connor aloitti kauden 2021–2022 EIHL-joukkue Cardiff Devilsissä, mutta hän vaihtoi joulukuussa romanialaiseen HSC Csíkszereda, joka pelaa sekä monikansallista Erste Ligaa että Romanian pääsarjaa. Csíkszereda voitti keväällä 2022 sekä Erste Ligan että Romanian mestaruuden.
Maajoukkueura
O’Connor edusti Britanniaa I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011, joista vuoden 2009 turnaus päättyi pronssiin ja vuoden 2011 turnaus hopeaan. Vuoden 2011 turnauksessa hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton neljän muun pelaajan kanssa lukemalla +4. O’Connor pelasi myös IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2015, 2016 ja 2017. Vuosien 2015 ja 2016 turnaukset päättyivät hopeaan. Ensimmäisessä turnauksessa hän oli Britannian paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5, joilla O’Connor jakoi turnauksen puolustajien pistepörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi. O’Connor voitti pelipaikastaan huolimatta koko vuoden 2016 turnauksen syöttöpörssin sekä jakoi pistepörssin voiton Viron Robert Rooban kanssa tehoilla 1+7=8. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi. Vuoden 2017 turnaus päättyi kultaan ja sarjanousuun IA-divisioonaan. O’Connor jakoi turnauksen puolustajien pistepörssin voiton Liettuan Edgar Protčenkon kanssa tehoilla 1+4=5.
Noustuaan vuoden 2018 IA-divisioonan MM-kilpailuhin Britannia ylsi heti kultaan ja sarjanousuun pääsarjatason MM-kilpailuihin 25 vuoden tauon jälkeen. O’Connor jakoi joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Brett Perlinin kanssa tehoilla 4+2=6, joilla hän voitti myös turnauksen puolustajien piste- ja maalipörssin. O’Connor ratkaisi Britannialle sarjanousun, kun joukkue eteni turnauksen päätösottelussa Unkaria vastaan aina voittomaakilpailuihin asti, jossa hän teki Britannian 2–3-voittomaalin voittomaalikilpailun päätyttyä joukkueelle lukemin 2–1. O’Connor valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi ja tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös Vancouverin olympiakisojen 2010, Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Viimeisimmän karsintaturnauksen esikarsintakierroksella O’Connor oli neljällä syöttöpisteellään Britannian paras syöttäjä David Phillipsin ja Stephen Leen kanssa.
O’Connor on edustanut Britanniaa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2019, 2021 ja 2022. Monet Britannian pelaajat olivat olleet käytännössä pelaamatta koko kauden 2020–2021. O’Connorillakaan ei ollut takana yhtään ammattilaisottelua ennen MM-kilpailuja.
O’Connor pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008 ja alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2005.
Perhe
O’Connorin kanadalaissyntyinen isä Mike on entinen jääkiekkopuolustaja, jonka NHL-joukkue Los Angeles Kings varasi vuonna 1980. Hän loi suurimman osan urastaan kuitenkin Iso-Britanniassa, jonka kansalaisuuden O’Connor hankki ja pelasi Britannian maajoukkueessa kolmet MM-kilpailut. Mike on pelaajauransa jälkeen toiminut eri seurajohtotehtävissä Iso-Britannian pääsarjatasolla.
James Mancham
James Richard Marie Mancham (11. elokuuta 1939 Victoria – 8. tammikuuta 2017 Glacis ) oli Seychellien ensimmäinen presidentti vuosina 1976–1977.
Elämäkerta
Mancham opiskeli lakia Englannissa ja työskenteli valmistuttuaan lakimiehenä Seychelleillä. Hän perusti myös Seychellien demokraattisen puolueen vuonna 1964 ja valittiin kruununsiirtomaan lakiasäätävän kokouksen jäseneksi. Vuonna 1966 Mancham valittiin kruununsiirtomaan pääministeriksi. Vaikka hän aluksi vastustikin siirtomaan itsenäisyyspyrkimyksiä myöntyi hän kuitenkin lopulta itsenäisyysmielisten tahtoon ja nousi vuonna 1976 perustetun uuden valtion presidentiksi.
Presidenttinä Mancham pyrki säilyttämään läheiset yhteydet Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, mutta hänen ollessaan Lontoossa Kansainyhteisön huippukokouksessa syrjäytti itsenäisyysmielinen pääministeri France-Albert René hänet vallankaappauksella kesäkuussa 1977. Mancham jäi Lontooseen ja eli maanpaossa Britanniassa vuoteen 1992 asti.
Mancham palasi Seychelleille vuonna 1992 osallistuakseen demokraattisen puolueen johtajana uuden perustuslain säätämiseen osana paluuta monipuoluejärjestelmään. Hän oli ehdolla vuoden 1993 presidentinvaalissa mutta jäi 36,7 prosentin ääniosuudella toiseksi presidentti Renén jatkaessa valtakauttaan. Jäätyään kolmanneksi vuoden 1998 vaalissa 13,8 prosentin osuudella menetti Mancham asemansa keskeisimpänä oppositiojohtajana Wavel Ramkalawanille ja vetäytyi suurelta osin politiikasta luopuen myös perustamansa puolueen johtajuudesta vuonna 2005.
Mancham julkaisi myös useita aihepiiriltään poliittisia kirjoja.
Suvi Kokkonen
Suvi Kokkonen (s. 1. helmikuuta 2000) on suomalainen lentopalloilija, joka valittiin kaudella 2018–2019 naisten lentopalloliigan parhaaksi pelaajaksi sekä tähdistökentälliseen. Kokkonen on aiemmin palkittu vuoden 2016 naisjuniorina 2016 ja kauden läpimurtopelaajana kaudella 2017–2018.
Kokkonen pelasi kaudella 2019–2020 Hämeenlinnan Lentopallokerhossa. Hän siirtyi seuraan 17-vuotiaana vuonna 2017. Sitä ennen hän oli pelannut Kuortaneen valmennuskeskuksen eli nuorten maajoukkuevalmennusryhmässä lentopalloliigassa. Kaudeksi 2020–2021 Kokkonen siirtyi ranskalaisseura Nantesiin.
Kokkonen on nostettu yhdeksi Suomen lahjakkaimmista lentopalloilijoista. 182-senttinen laitahyökkääjä oli mukana naisten maajoukkueessa syksyllä 2016 EM-karsinnoissa. Hän on pelannut maajoukkueessa 66 maaottelua huhtikuun 2021 loppuun mennessä.
Laukaassa syntynyt Kokkonen aloitti lentopallon Leppäveden Lepässä ja siirtyi sieltä Jyväskylän JyväsLentiksen C-juniorijoukkueeseen.
Veljo Tormis
pienoiskuva|Veljo Tormis vuonna 2004. Veljo Tormis (7. elokuuta 1930 Kuusalu – 21. tammikuuta 2017 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, jonka laajasta tuotannosta suurin osa on kuoromusiikkia. Hänen a cappella -teostensa tekstit samoin kuin melodiat ja rytmit juontuivat suomensukuisten kansojen lauluperinteestä. Tormis ammensi niin liiviläisistä, vatjalaisista, inkerinsuomalaisista, vepsäläisistä kuin karjalaisistakin aiheista. Hän sävelsi sekä Kalevipojan että Kalevalan tekstejä. Hän kirjoitti noin 60 sarjaa ja yli 100 kuoroteosta. Laulusäveltäjä Tormiksen kuoropartituurit kehittyivät yli kuoromusiikin rajojen ja muuttuivat suoranaisiksi kuorosinfonioiksi.
Tormis opiskeli urkujensoittoa (opettajana August Topman), kuoronjohtoa ja sävellystä (opettajana Villem Kapp) Tallinnan konservatoriossa sekä sävellystä Moskovan konservatoriossa (opettajana Vissarion Šebalin). Hän työskenteli opettajana Tallinnan lastenmusiikkikoulussa vuosina 1955–1960 ja Neuvosto-Viron säveltäjäliiton neuvonantajana 1956–1969 sekä hoiti liiton varapuheenjohtajan tehtävää 1974–1989. Vapaana säveltäjänä hän toimi vuodesta 1969 alkaen.
Tormiksen puoliso oli teatterintutkija Lea Tormis (s. 1932). Heidän poikansa Tõnu Tormis (s. 1954) on valokuvataiteilija.
Accelerator (albumi)
Accelerator on Bjørn Lynnen vuonna 2001 julkaistu albumi, jolla hän kokeilee uudenlaista, teknompaa tyyliä.
7 tassua ja Penny
Seitsemän tassua ja Penny on kirjasarja, jonka on luonut itävaltalainen Thomas Brezina. Osia kirjasarjassa on ilmestynyt saksaksi 37 kappaletta. Näistä 28 on käännetty suomeksi.
Juoni
Tarina kertoo Penelope "Penny" Moosburgerista, joka on luonteeltaan temperamenttinen, rohkea ja eläinrakas. Moosburgerin perheeseen kuuluvat isä Matthias, äiti Margit, isoveli Kolumbus ja pikkuveli Romeo. He asuvat vanhassa sepän talossa laaksossa kaupungin ulkopuolella. Talon ensimmäinen kerros toimii lähinnä eläinlääkärin vastaanottona. Perheen taloudenhoitaja on erikoislaatuinen punkkari Ivan ja eläinlääkärin vastaanotolla auttaa taitava Elvis (oikea nimi Franz). Toisessa kerroksessa on keittiö ja olohuone sekä makuuhuoneet. Kolmas kerros on ainoastaan perheen lasten aluetta, johon aikuisilla on pääsy vain hätätapauksissa. Moosburgereiden piha-aitauksessa majailee muiden muassa kaksi aasia, kanoja, riikinkukkoja ja kaksi vuohta, jotka Pennyn isä on pelastanut teurastukselta. Pennyllä on kaksi koiraa: elokuvakoira Robin, jonka omistaja Susan halvaantui kuvauksissa, sekä temppelikoira Milli, joka heitettiin liikkuvasta autosta ja jonka Penny pelasti. Pennyllä menee koulussa hyvin, vaikka hän ei ole kovin suosittu. Matematiikka on Pennylle kuitenkin hyvin vaikeaa. Koirat tulevat hänen kanssaan kouluun, jonka aulassa ne odottavat kiltisti viltillä, jonka koulun talonmies on laittanut koiria varten.
Penelope "Penny" Moosburger
Penny on tarinan päähenkilö. Hän joutuu usein hankaluuksiin, joista kuitenkin selviää. Penny haluaa isona eläinlääkäriksi, kuten isänsä. Hän on jo ratkaissut monta eläimiin liittyvää pulmaa ja pelastanut samalla niiden henkiä. Pennyn paras ystävä on Ines, vaikka he ovat toistensa vastakohdat. Penny on pitkä ja vaaleahiuksinen. Hän käyttää t-paitoja ja farkkuja mukavuuden vuoksi eikä välitä muodista. Penny on ihastunut Elvikseen, joka tuntee samoin.
Matthias Moosburger
Matthias on Pennyn,Romeon ja Kolumbuksen isä ja todella taitava ja tunnollinen eläinlääkäri. Hän pitää omaa vastaanottoaan kodin ensimmäisessä kerroksessa. Matthiaksella on apunaan Elvis, joka osaa käsitellä eläimiä taitavasti. Matthias on aamuäreä, mutta muuten todella maltillinen ja ystävällinen. Hän ei ymmärrä ihmisten tunteista paljonkaan ja kätkee omat surunsa hyvin. Vain silloin, kun lapset aiheuttavat hänelle isoja ongelmia, hänen otsasuonensa pullistuvat ja hän saattaa suuttua. Matthias ei osta vaatteita turhaan, koska hänen mielestään riittää, että ihmisellä on kolme paitaa ja kahdet housut.
Margit Moosburger
Margit on Pennyn äiti, joka tutkii eläinten käyttäytymistä ja on usein työmatkoilla Afrikassa. Hän on luonteeltaan äärimmäisen tyyni ja hillitty eikä menetä malttiaan vaikeissakaan tilanteissa. Margit toimii tutkimustensa lisäksi miehensä avustajana vastaanotolla.
Kolumbus Moosburger
Kolumbus on Pennyä kolme vuotta vanhempi isoveli ja oikea naistenmies. Hän on tunnettu siitä, että vaihtaa tyttöystävää joka viikko kuin paitaa. Kolumbus on samassa koulussa Pennyn kanssa.
Romeo Moosburger
Romeo on Pennyn yhdeksänvuotias pikkuveli, joka aiheuttaa usein muille päänvaivaa alituisilla kepposillaan. Romeon suosikkeja ovat luksusravintolan salaiset ruokatilaukset, bussilla ajelu ympäri kaupunkia ja kauhuelokuvat. Kerran hän luuli jopa siskoaan kaameaksi tappajaksi. Romeolla on möreä ja matala ääni, jonka takia monet puhelimessa arvioivat hänet ikäistään vanhemmaksi.
Elvis
Elvis on muuttanut väliaikaisesti Moosburgereille asumaan, koska on huonoissa väleissä Saksassa asuvien vanhempiensa kanssa. Hänen oikea nimensä on Franz; lempinimi Elvis tulee laineesta, jonka hän kampaa aina hiuksiinsa. Elvis on ihastunut Pennyyn ja Penny tuntee samoin, mutta he eivät pidä siitä suurta ääntä. Pennyn ja Elviksen välit ovat olleet monesti koetuksella, mutta he ovat aina palanneet yhteen. Elvis on hyvätapainen ja jäntevä. Hän on kokoisekseen todella vahva. Elvis on myös Matthiaksen korvaamaton apu vastaanotolla, sillä hän tulee eläinten kanssa toimeen hyvin. Elvis on Ivanin hyvä ystävä.
Ivan
Ivan on Moosburgerin perheen 26-vuotias taloudenhoitaja ja kokki. Ivan on punkkari, joka rakastaa nahkahousuja ja vaihtaa hiustyyliään joka kuukausi. Ivan on luonteeltaan ystävällinen ja hauska ja kohtelee Moosburgereita kunnioittavasti, mutta on samalla heidän hyvä ystävänsä. Ivan käy iltaisin "zombisafarilla" ja kuulee sitä kautta monenlaisia huhuja. Hänellä on kirjava ystäväpiiri ja hän saa yleensä lainaan auton kuin auton. Ivan laittaa mitä parhainta ruokaa ja on Moosburgereiden aarre. Hän asuu tehdashallin yläkerroksessa. Ivan aiheuttaa vieraissa usein ennakkoluuloja, mutta osoittaa aina olevansa kunnon kaveri.
Robin ja Milli
Robin on elokuvakoira ja osaa monenlaisia, käytännöllisiäkin temppuja. Robin pelkää vettä, koska ollessaan mukana elokuvan kuvauksissa sen entinen omistaja loukkaantui. Milli on diivamainen temppelikoiraneiti ja oikea ahmatti. Sarjan nimi "7 tassua ja Penny" juontuu Millin ja Robinin tassujen väristä: Robinilla on neljä valkoista tassua ja Millillä kolme valkoista yhden mustan lisäksi. Penny ei voisi elää ilman koiriaan Milliä ja Robinia.
StarCraft
StarCraft on Blizzard Entertainmentin kehittämä reaaliaikainen strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille ja seuraavana vuonna Macintoshille. Peli on julkaistu vuonna Nintendo 64:lle nimellä StarCraft 64. Peli on StarCraft -sarjan ensimmäinen osa.
Pelin tarinavetoinen yksinpeli käsittelee kolmen rodun jatkuvaa taistelua vallasta ja selviytymisestä. Nämä kolme rotua ovat terranit, jotka ovat tähtienvälisten ihmissiirtolaisten jälkeisiä, kehittyneet humanoidit ja kokeneet avaruudenkävijät protossit sekä hyönteismäiset, valtavalukuiset ja alati leviävät zergit. Starcraft on kaikkien aikojen kolmanneksi myydyin tietokonepeli ja kaikkien aikojen myydyin reaaliaikainen strategiapeli, jota myytiin yli 11 miljoonaa kappaletta. Vaikka pelin viimeisin lisäosa julkaistiin 1998, se nauttii edelleen suurta suosiota erityisesti moninpelaajien keskuudessa. Jatko-osa StarCraft II julkaistiin 27. heinäkuuta 2010.
Blizzard julkaisi alkuperäisen version vuonna 2017 ilmaisena nimellä StarCraft Anthology ennen remasteroitua versiota.
Pelin tyyli
StarCraft muistutti alkutekijöissään huomattavan paljon Blizzardin edellistä strategiapeliä, Warcraft II:ta. Koska Blizzard ei tahtonut tehdä vain "Warcraftia avaruuteen", peli purettiin viittä vaille alkutekijöihinsä, ja siihen tehtiin huomattava määrä muutoksia. Siinä, missä Warcraft II -maailman keskenään sotivat ihmisten Allianssi ja örkkien Lauma erosivat pelissä keskinäisiltä ominaisuuksiltaan vain hitusen, StarCraftissa pelattavia rotuja oli yksi enemmän, ja kaikilla oli täysin omaperäiset yksiköt. Tästä huolimatta pelattavien rotujen välistä voimasuhdetta pidetään pelaajapiireissä laajasti liki täydellisen tasapainoisena. Terranien yksiköt ovat kohtalaisen hyviä ja vailla erityisiä vahvuuksia. Heidän rakennuksensa alkavat tuhoutua itsekseen menetettyään liikaa kestoaan. Terranit pystyvät parantamaan jalkaväkeä vain lisäosassa, mutta muuta kalustoa pystyvät työläiset, SCV-yksiköt, korjaamaan. Terranit voivat rakentaa lähes minne vain, kun taas zergit tarvitsevat "creepiä", ns. elävää maata. Protossien puolestaan pitää rakentaa pylon-rakennustensa läheisyyteen. Mikäli pylon tuhoutuu, menettävät lähistön rakennukset käyttövoimansa. Zergien yksiköt paranevat itsestään (myös protossien yksiköt paranevat itsestään, mutta tämä pätee ainoastaan niiden ympärillä olevaan suojakerrokseen, eikä niiden varsinaiseen kestoon). Niiden rakennukset ovat oikeastaan eläviä mutatoituneita työläisiä, drone-yksiköitä. Zergien taistelutyylinä on massataktiikka. Protossien yksiköt puolestaan ovat kalleimpia mutta myös parhaita: esimerkiksi heidän perusyksikkönsä zealotin kestävyys on 160 kestopistettä, kun terranien vastaavalla se on 40, ja zergien vain 35.
Warcraft II:sta tutut huumorikommentit, joita pelihahmot antoivat pelaajan klikatessa niitä toistuvasti osoittimella, tekivät paluun StarCraftissä. Pelin ääninäyttelyä pidetään yleisesti laadukkaana. Myös tietokoneanimoituihin välinäytöksiin on panostettu, ja nekin ovat korkeatasoiset. Vaikka Blizzard ei tahtonut StarCraftista liikaa Warcraft II:n kaltaista, on Warcraft III:ssa kuitenkin huomattavasti StarCraftin pelillisiä piirteitä. Kaiken kukkuraksi pelin tarina päättyy (lisäosa The Frozen Thronessa) jotakuinkin samalla tavalla kuin Brood Warissa. Jopa viimeisen videonäytöksen nimi on sama; The Ascension.
StarCraftista alkaen Blizzardin strategiasarjoissa tuli tutuksi myös näkökulma, josta tarina esitetään. Pelissä ei edetä yksinomaan yhden rodun puolella, vaan jokaisella pelataan kerrallaan. Siitä, mihin aikaisemman rodun tehtävä päättyi, jatkuu tarina uuden rodun tehtävillä. Puoli vaihtuu tarpeen mukaan tarinan edetessä.
Atte Kontio
Atte Kontio (s. 17. maaliskuuta 1996 Raahe ) on suomalainen pesäpalloilija. Kontio on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2012 lähtien. Kausina 2016–2017 hän on pelannut 41 Superpesiksen runkosarjaottelua Seinäjoen JymyJussien joukkueessa. Kontion kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit.
StarCraft
Pelin tyyli
Pelin moninpelimahdollisuudet ovat valtavat. Internetissä pystyy pelaamaan ns. normaaleja, vihollisen tuhoamiseen perustuvia otteluita, mutta mahdollista on käyttää myös pelaajien itsensä tekemiä UMS-moodeja (Use Map Settings), joissa yksiköiden voimasuhteita on usein muutettu muokattua kenttää varten. Monissa UMS:issä käytetään defence-pelimuoto, jossa tavoitteena on esimerkiksi estää vihollisen pääsy paikasta A paikkaan B tai tuhota joukkueen kanssa jokin vihollisen tärkeä rakennus. UMS-pelit antavat mahdollisuuden vaihtelevampiin pelikokemuksiin kuin peruspeli, ja niitä pelataankin Blizzardin pelipalvelu Battle.netissä yhtä paljon kuin pelin normaaleja skenaarioitakin.
Atte Kontio
Kaudella 2018 Kontio edustaa JymyJusseja. Hänen sopimuksensa JymyJussien kanssa on voimassa kauden 2019 loppuun saakka.
StarCraft
Pelin esikuvat ja vaikutteet
StarCraftin elokuvamaisuus on paitsi harkittua, osin myös lainattua. Eniten peli on saanut vaikutteita Starship Trooperista, mutta osa vaikutteista on myös selvästi peräisin Alien- ja Predator-elokuvasarjoista. Monet repliikeistä ovat suoria lainauksia tunnetuista tieteiselokuvista. Esimerkiksi terranien sotilaan repliikki ”How do I get out of this chickenshit outfit?” on tuttu Aliens – paluun Hudsonin lausumana. Terranien maahanlaskualuksenkin kaikki vastaukset ovat suoria lainoja Aliensin naispilotilta. Zergit muistuttavat eniten Starship Troopersin ötököitä, mutta jonkin verran myös Alien-sarjan alieneita. Kuten predatorit, protossit ovat soturirotu (ulkonäössä ja aseistuksessa on myös samankaltaisuuksia).
Atte Kontio
Kontio valittiin ensimmäiseen miesten Itä-Länsi-otteluunsa vuonna 2023.
StarCraft
Pelin esikuvat ja vaikutteet
Eniten StarCraft on tosin on lainannut Warhammer 40k -universumista, niin kuin WarCraftkin Warhammer Fantasy Battle:stä. Monet termit, nimet ja pelin yleinen tyyli ovat hyvin samanlaisia kuin Warhammer 40k:ssa. Esimerkiksi terranien varusteet ja tyyli muistuttavat hyvin paljon Warhammer 40k:n Space Marine -sotilaita, niin kuin heidän olemuksensakin. Protossit ovat kuin yhdistelmä eldareita ja Tauta (joskin Tau lisättiin Warhammer 40k:hon vuosia Starcraftin jälkeen), ja zergit ovat periaatteessa tyranideja toisella nimellä, jos heidän tapaansa mutatoida muita rotuja ei oteta huomioon.
Pelin lisä- ja jatko-osat
StarCraft julkaistiin vuonna 1997. Melko pian alkuperäisen pelin menestyksen jälkeen Blizzard julkaisi lisäosan nimeltä Brood War. Brood War sisälsi uusia tehtäviä, yksiköitä ja videoita sekä paransi pelin moninpeliominaisuuksia. Brood War myös päätti pelin tarinan pisteeseen, joka jätti monet pelaajat toivomaan jatko-osaa. Jatkoa oltiinkin odotettu jo vuosia, ja vihdoin 19. toukokuuta 2007 Blizzard ilmoitti pelin olevan paitsi tuotannossa, myös sen olleen kehittelyssä jo vuodesta 2003 saakka. StarCraft lisäosineen on saavuttanut suunnattoman suosion maailmalla, erityisesti Etelä-Koreassa. Pelin suosiosta kertoo jotain se, että Etelä-Korean uutisissa luetaan kansainvälisen StarCraft-liigan tuloksia ja se, että kuuluisimmat pelaajat saavat palkkaa noin 150 000 € vuodessa. StarCraftilla on yhä, 17 vuotta julkaisunsa jälkeen, satojatuhansia faneja maailmalla, ja erilaisia StarCraft-turnauksia järjestetäänkin ympäri maailmaa lähes kuukausittain.
Brood Warin lisäksi Blizzard on valtuuttanut muita yhtiöitä valmistamaan lisälevyjä yksinpelaajille. Nämä lisälevyt sisälsivät uusia kenttiä moninpeliin, uutta puhenäyttelyä sekä kampanjoita yksinpelaajille. Tällaisia lisälevyjä ovat esimerkiksi StarCraft: Insurrection ja StarCraft: Retribution.
Eerik
Eerik on pohjoismainen miehen etunimi, suomalainen muunnelma nimestä Erik. Ruotsin, Norjan ja Tanskan Erik-nimisistä kuninkaista käytetään suomen kielessä vakiintuneesti nimimuotoa Eerik.
Suomessa nimi Eerik on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 10 327 henkilölle. Nimen suomenkielisiä muunnoksia ovat myös Erkki ja Eerikki.
Ruotsin kuninkaita
Nykyisten tietojen mukaan Eerik Voittoisa oli ensimmäinen tämän niminen Ruotsin kuningas. Johannes Magnus kirjoitti kuitenkin 1500-luvulla Ruotsin muinaishistoriaa käsittelevän, nykyisin näennäishistoriana pidetyn teoksen, jonka mukaan Ruotsissa olisi jo aikaisemmin hallinnut muun muassa seitsemän Eerik-nimistä kuningasta. Tämän vuoksi Kustaa Vaasan seuraaja Eerik otti hallitsijana järjestysnumeron XIV, ja myös aikaisemmista Eerik-kuninkaista on siitä lähtien käytetty sen mukaisia järjestysnumeroita.
Muita historiallisia Eerikejä
Näistä useimpien etunimi oli oikeastaan Erik tai jokin muu saman nimen muunnelma, mutta suomenkielisessä kirjallisuudessa nimi esiintyy usein myös muodossa Eerik.
Merel Freriks
Merel Freriks (s. 6. tammikuuta 1998) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa lokakuusta 2017 alkaen 15 ottelua ja tehnyt niissä 22 maalia. Hän on saavuttanut EM-kilpailuissa pronssia vuonna 2018.
Freriks on seuratasolla pelannut kotimaassaan Emmen & Omstrek Handballissa vuoteen 2017 sekä Saksassa HSG Bensheim/Auerbachissa vuosina 2017–2019 ja Borussia Dortmundissa vuodesta 2019.
Jippu
Jippu (oikealta nimeltään Meri-Tuuli Elorinne, ent. Kankainen, s. 10. syyskuuta 1985 Helsinki ) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja evankelista. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Kii”, ”Enkelten kaupunki”, ”Kaksi kauneinta” ja ”Eva (Nukutaan kielletyllä iholla)” sekä Samuli Edelmannin kanssa levytetty duetto ”Jos sä tahdot niin”.
Ura
Jippu kiinnitettiin keväällä 2005 ensimmäisenä artistina tammikuussa 2005 aloittaneeseen HMC-levy-yhtiöön (nykyisin osa Warneria). Hän julkaisi syksyllä 2005 esikoissinglensä ”Kii”, joka oli myös FC Venus -elokuvan tunnuskappale. Esikoisalbumi Salaisuuksia, joita yksinäiset huutaa unissaan julkaistiin syyskuussa 2006 ja se myi vuonna 2008 kultaa. Albumi vietti Suomen virallisella albumilistalla 22 viikkoa, parhaimmillaan sijalla 12 (6/2007). Jippu palkittiin vuoden 2006 parhaan debyyttialbumin Emma-palkinnolla alkuvuodesta 2007.
Jippu osallistui Eurovision laulukilpailujen 2008 Suomen karsintaan kappaleella ”Kanna minut”. Kappale ei kuitenkaan menestynyt karsinnoissa ja putosi jatkosta. ”Kanna minut” sisältyi 2. huhtikuuta 2008 julkaistulle toiselle albumille, Kuka teki minusta tän naisen. Albumi nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Albumi on myynyt kultaa.
Jipun kolmas levy Väärinpäin lentävät linnut julkaistiin 25. huhtikuuta 2012. Albumi ei menestynyt edellisten albumien kaltaisesti. Albumi vietti albumilistalla 12 viikkoa, eikä se toistaiseksi ole myynyt kultalevyyn oikeuttavaa määrää.
Jippu julkaisi 7. marraskuuta 2014 joululevyn Rakkauden joulu.
Muu julkisuus
11-vuotiaana Jippu oli mukana The Kids -yhtyeessä.
Jippu osallistui syksyllä Tanssii tähtien kanssa -ohjelman 7. tuotantokaudelle tanssiparinaan tanssinopettaja Juri Trosenko. He karsiutuivat ensimmäisessä pudotuksessa 30. syyskuuta 2012.
Bernardo Bandini Baroncelli
pienoiskuva|Bernardo Baroncellin hirttäminen. Leonardo Da Vincin piirros vuodelta 1479. Bernardo Bandini Baroncelli (15. tammikuuta 1420 Firenze – 29. joulukuuta 1479 Firenze) oli firenzeläisen Baroncellin – joka tunnettiin myös nimellä Bandini – suvun jäsen. Hän osallistui vuoden 1478 Pazzi-salaliittoon, jonka tarkoituksena oli syöstä Medicit vallasta Firenzessä.