cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nakajima Ki-49 Donryū
Historia
pienoiskuva|Brittijoukot tarkastelevat 1945 [[Jaavalla Kalidjatin lentokentällä Ki-49-pommikoneita.]] Nakajima käynnisti Mitsubishi Ki-21:n korvaajaksi kaavaillun Ki-49:n kehittämisen vuonna 1938, ja prototyyppi lensi ensilentonsa seuraavan vuoden elokuussa. Tästä jatkettiin esisarjan arviointeihin, jotka veivät useita vuosia. Sarjatuotantoon päästiin etenemään vasta elokuussa 1941 esitellyn Ki-49-I-alkutuotantomallin myötä. Kahdella 1 250 hevosvoiman (932 kW) Nakajima Ha-41 -tähtimoottorilla varustettua mallia valmistettiin kaikkiaan 129 kappaletta. Alkutuotantomallia seurasi tehokkaammilla moottoreilla, paremmalla panssaroinnilla ja raskaammalla puolustusaseistuksella varustettu Ki-49-II-malli, jota valmistettiin kahtena alatyyppinä kaikkiaan 667 kappaletta. Näiden lisäksi rakennettiin kolme mallitunnuksen Ki-58 saanutta yöhävittäjän prototyyppiä, joissa pommikuorma oli korvattu viidellä vapaasti suunnattavalla 20 millimetrin tykillä ja kolmella 12,7 millimetrin konekiväärillä.
Ki-49 osoittautui palveluskäytössä varsin keskinkertaiseksi, eikä lopulta korvannut Mitsubishi Ki-21:tä, kuten oli alun perin suunniteltu. Konetyyppi siirrettiin sodan loppupuolella toissijaisiin tehtäviin.
Tera (kerrannaisyksikkö)
Tera (tunnus T,, hirviö) on SI-järjestelmän kerrannaisyksikön etuliite, joka tarkoittaa biljoonakertaista (1012). Esimerkiksi terametri (Tm) on biljoona metriä, siis miljoona kertaa miljoona metriä.
Tietokonetekniikassa teralla saatetaan tarkoittaa määrää 240 = 1 099 511 627 776. Sekaannusten välttämiseksi tälle määrälle on ehdotettu etuliitettä tebi. Tbps tarkoittaa terabittiä sekunnissa.
Lähteet
תחיליות במערכת היחידות הבינלאומית
Tiiamari Sievänen
Tiiamari Sievänen (s. 19. heinäkuuta 1994) on suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa lentopallon Mestaruusliigassa LP Kangasalaa ja on pelipaikaltaan libero ja pituudeltaan 166-senttimetrinen. Hän on pelannut liigassa kaudesta 2011–2012 alkaen. Hänen kasvattajaseuransa on Mäntyharjun Virkistys. Sievänen on pelannut Suomen maajoukkueessa 47 ottelua vuoden 2021 loppuun mennessä ja kuului vuoden 2019 EM-kisoissa joukkueen kokoonpanoon.
Sievänen pelasi kauden 2017–2018 sveitsiläisseura Volero Zürichissä ja voitti Sveitsin-mestaruuden. Suomessa hän on saavuttanut SM-hopeaa HPK:n joukkueessa vuonna 2012 ja LP Kangasalan joukkueessa vuonna 2015. Suomen Cupin hän on voittanut LP Kangasalan joukkueessa vuosina 2013 ja 2020.
Södra Bankohuset
thumb|Södra Bankohuset, Järntorgetin puoleinen julkisivu. Södra Bankohuset eli Gamla Riksbanken on entinen Ruotsin valtionpankin eli Sveriges Riksbankin rakennus Tukholman vanhassakaupungissa, Järntorget-aukion itäreunalla. Se oli valmistuessaan yksi Pohjois-Euroopan ensimmäisiä nimenomaisesti pankiksi suunniteltuja rakennuksia. Talo rakennettiin alkujaan vuosina 1675–1682 ja sen suunnitteli arkkitehti Nicodemus Tessin vanhempi. Sen arkkitehtuuri edustaa 1600-luvun roomalaista palatsityyliä. Rakennusta täydennettiin 1694–1712 Nicodemus Tessin nuoremman suunnittelemalla lisäsiivellä sekä 1733–1737 Carl Hårlemanin suunnittelemalla Skeppsbronin puoleisella osalla. Riksbanken toimi tässä talossa vuoteen 1906 saakka.
Talo tunnetaan nimellä Södra Bankohuset eli Eteläinen pankkitalo erotuksena sata vuotta myöhemmin viereiseen kortteliin rakennetusta Norra Bankohusetista eli Pohjoisesta pankkitalosta, jossa myös oli aikanaan Riksbankin tiloja.
Aiheesta muualla
59.32262°N, 18.07404°W
Peta
Peta (tunnus P) on SI-järjestelmän kerrannaisyksikön etuliite, joka tarkoittaa tuhatbiljoonakertaista (1015). Esimerkiksi petametri (Pm) on tuhat biljoonaa metriä.
Etuliitteen nimi tulee kreikankielisestä lukusanasta pente, 'viisi': petan kerroin on yhtä kuin 10005.
Lähteet
תחיליות במערכת היחידות הבינלאומית
Donkey Kong (videopeli)
Donkey Kong on klassinen Nintendon kolikkopeli, joka julkaistiin vuonna 1981. Pelissä viiksekäs sankari yrittää pelastaa tyttöystävänsä tähän rakastuneen gorillan kynsistä. Donkey Kongin loi Nintendon ”peliguru”, silloinen konseptitaiteilija, Shigeru Miyamoto. Miyamoto päätyi tekemään Donkey Kongia kun Nintendo yritti tehdä itselleen mainetta Yhdysvaltojen pelihalleissa. Miyamoto kehitti pelin yksinkertaisen juonen vierailtuaan lukuisissa pelihalleissa ja tultuaan johtopäätökseen, että pelit olivat kuin elokuvia.
Vuonna 1984 oikeusjutussa Universal Studios väitti Donkey Kong -pelin rikkovan King Kongin tekijänoikeuksia. Nintendo voitti oikeudenkäynnin todistamalla, että Universal itse oli argumentoinut aikaisemmassa oikeudenkäynnissä jättiläisapinan olevan tekijänoikeudeton.
Pelin nimi
Pelin nimi on vain yksi syy, miksi Donkey Kongin uskottiin epäonnistuvan Yhdysvaltojen markkinoilla. Alun perin nimen luultiin olevan painovirhe ja että pelin nimeksi oli tarkoitettu ”Monkey Kong”. Shigeru Miyamoto on jälkikäteen kertonut, että nimen alkuperä on hänen huonossa englannin kielen taidossaan, sillä hän kuvitteli sanan donkey (suomeksi aasi) tarkoittavan yleisesti typeryyttä ja siten kuvaavan hyvin pelin keskushahmon luonnetta.
Mario
pienoiskuva|vasen|Kuva pelitilanteesta. Kädessään olevalla vasaralla Mario pystyy rikkomaan tynnyreitä.Donkey Kong esitteli myös ensimmäistä kertaa sittemmin Nintendon viralliseksi maskotiksi päätyneen Mario-hahmon. Pelin alun perin nimetön sankari tunnettiin jonkin aikaa Japanissa nimellä Jumpman, jonka eräs toinen tietokonepelien kehittäjä lisensoi omalle hahmolleen. Marion nykyinen nimi syntyi Nintendo of American toimistoissa. Amerikan yksikön vuokraisäntä nimeltä Mario Segale tunnettiin pitkistä viiksistään ja niinpä hahmo sai lempinimen Mario. Tuosta nimestä tuli hahmon virallinen nimi vuoden 1983 pelijulkaisussa Mario Bros.
Suurin osa Marion ulkonäköseikoista olivat tosiasiassa hätäratkaisuja ja ajan teknologisten rajoitteiden tulosta. Marion käsien huomattiin katoavan kävelyanimaatiossa, joten hänelle annettiin haalarit. Mariolle ei voitu piirtää suuta, koska hänen päänsä oli liian pieni. Tästä syystä hänelle annettiin viikset. Marion hattu puolestaan korvasi hiukset, joiden kuului olla mustat, mutta olisivat muuttuneet näkymättömiksi pelin mustan taustavärin takia.
Miyamoto teki Donkey Kongin lähes kokonaan itse; hänen oli jopa opeteltava ohjelmoinnin alkeet. Miyamoton tiedetään jopa säveltäneen pelin musiikit itse pienellä lelusyntetisaattorilla.
Versiot
pienoiskuva|vasen|Donkey Kong [[Game & Watch -peli.]] Peli julkaistiin muun muassa Game & Watch -pelinä, jossa oli ensimmäisenä käytössä D-pad -ohjain.
Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Maailmanennätykset
thumb|right|250px|Pelin alkuruutu. Pelin maailmanennätyksen tavoittelusta on tehty dokumenttielokuva The King of Kong.
Donald Jackson
Jackson oli Kanadan-mestari vuosina 1959–1962 sekä Pohjois-Amerikan-mestari 1959 ja 1961. Hän voitti pronssia vuoden 1960 talviolympialaisissa Squaw Valleyssä.
Jackson ylsi maailmanmestaruuteen miesten yksinluistelussa vuonna 1962. Hän oli aiemmin ollut hopeasijoilla vuosina 1959 ja 1960. Hän on vuoden 1962 Lou Marsh Trophy -voittaja.
Kasvihormoni
Kasvihormonit (fytostelorit) ovat kasvien itsensä tuottamia aineita, jotka vaikuttavat jo pieninä pitoisuuksina kasvien kasvuun, aineenvaihduntaan ja kehitykseen. Kasvihormonit leviävät yleensä kasvin sisältämään veteen liuenneina.
Auksiinit kiihdyttävät solujen pituuskasvua latvassa, mutta hidastavat sitä juuressa. Ne kääntävät kasvin kohti valoa, erittymällä enemmän varjon puolelle. Auksiineja muodostuu kasvupisteissä ja silmuissa.
Gibberelliinit edistävät solujen jakautumista ja pituuskasvua. Niiden erittymisen estäminen vahvistaa kasvin vartta.
Sytokiniinit edistävät solunjakautumista sekä ehkäisevät lehtien kellastumista ja hedelmien kypsymistä.
Eteeni on kaasumainen hiilivety, joka kypsyttää hedelmät ja kuihduttaa kukat. Se edistää lehtien, kukkien ja hedelmien irtoamista ja parantaa vastustuskykyä sienitauteja vastaan. Eteeniä muodostuu etenkin kypsyvissä hedelmissä.
Abskissihappo vanhentaa solukkoja, ehkäisee kasvua ja silmujen avautumista. Se asettaa kasvin lepotilaan edistämällä ilmarakojen sulkeutumista ja silmusuomujen kehitystä ja käynnistää kasvin puolustus- ja sopeutumisreaktioita. Sitä muodostuu etenkin lehdissä ja hedelmissä.
Siloan allas
pienoiskuva|Siloan allas. Siloan allas (myös Siloan/Siiloan lampi; ) on allas Jerusalemissa. Giihonin lähteen vedet laskevat Siloaan kahta akveduktia pitkin, joista vanhempi on peräisin pronssikaudelta ja uudempi on rakennettu kuningas Hiskiaan aikana n. 716–687 eaa. Tunnelista löytyi vuonna 1880 kaivaustyöstä kertova heprealainen piirtokirjoitus, joka nykyään on Istanbulin museossa.
Kirsti Kemppainen
Aino-Kirsti Kemppainen (26. kesäkuuta 1946 Helsinki – 26. maaliskuuta 1997 Vihti) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki kymmenittäin rooleja Mainos-Television tuottamissa televisioelokuvissa ja televisiosarjoissa vuosina 1969–1997.
Ura
Kemppainen suoritti teatterikoulun 1967–1970, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä Kemin kaupunginteatteriin 1970–1971 ja Ahaa Teatteriin 1971–1972. Hänen teatteriroolejaan oli muun muassa Sabina näytelmässä Jääkärin morsian. Vuonna 1973 Kemppainen aloitti uransa Mainos-Television teatterin palveluksessa. Pääasiallisesti hän näytteli television minisarjoissa, kuten Lentsu, ja kymmenissä televisioelokuvissa. Hän näytteli myös eräissä pitkäkestoisissa televisiosarjoissa, kuten Ruusun aika, jossa hänen roolejaan olivat Marja Ruususen sisko Anja ja Nero-koiran ääni. Hänet muistetaan myös Yle TV1:n lastenohjelmasta Pikku veturi (1996–1997).
Kirill Bulytšev
Kirill ”Kir” Bulytšev, oikealta nimeltään Igor Vsevolodovitš Možeiko (, 18. lokakuuta 1934 – 5. syyskuuta 2003) oli neuvostoliittolainen tieteiskirjailija ja historioitsija.
Kirsti Kemppainen
Ura
Kemppainen kuoli Vihdissä auto-onnettomuudessa.
Perhe
Kirsti Kemppainen syntyi opettaja Uolevi Kemppaisen ja Liisa Välikosken perheeseen. Hänen aviopuolisonsa oli Pertti Hakala vuodesta 1972 vuoteen 1977. Kemppaisella oli poika Jose (s. 1973).
Kirill Bulytšev
Bulytšev tunnettiin humoristisista novelleistaan, jotka sijoittuivat Veliki Gusljariin, kuvitteelliseen venäläiseen kaupunkiin joka vetää puoleensa erilaisia avaruuden muukalaisia ja yliluonnollisia olentoja. Tarinat olivat usein satiireja elämästä Neuvostoliitossa.
Tulevaisuuden tytöstä Alisasta kertovia Bulytševin nuortenkertomuksia käännettiin 1970-luvulla myös englanniksi ja ne on koottu 500-sivuiseksi kokoelmaksi Alice: The Girl from Earth (2002). Englannin kielellä ovat ilmestyneet myös teokset Half a Life (1977) ja Gusliar Wonders (1983) osana Macmillan-kustantamon neuvostoliittolaisen science fictionin sarjaa.
Luettelo Suomen juustoloista
Suomen juustolat ovat pieniä tai keskisuuria yrityksiä, joiden yhteydessä valmistetaan juustoja. Aikaisemmin juustolat toimivat meijereiden yhteydessä, mutta kun maidonjalostus on siirtynyt aikaisempaa suurempiin yksiköihin, paikalliset ja alueelliset meijerit ovat vähentyneet. Erikoisjuustojen valmistus on Suomessa jäänyt pääasiassa pienille yrityksille.
Suomen suurin juustola on Valion Lapinlahden tehdas. Muita konsernin juustoloita ovat muiden muassa Haapavesi, Äänekoski, Toholampi, Kaitsor, Joensuu ja Vantaan Vaaralan kestopakkaamo sekä sulatejuustotehdas. Arla valmistaa juustoja yhteistyömeijereissään, mm. Halkivahassa. Arla ja sen tytäryhtiö Ranuan Meijeri myivät enemmistöosakkuutensa Juusto Kairasta Kuusamon Osuusmeijerille vuonna 2012. Kuusamon Osuusmeijeri perusti Kuusamon Juusto Oy:n 2013. Arlalla on myös kestopakkaamo ja sulatejuustotehdas Porlammilla. Porlammin Osuusmeijerillä on Etelä-Suomen viimeinen emmentaljuustola. Valion ja Arlan jälkeen Suomen suurimmat juustolat ovat Kuusamon Juusto, Juustoportti, Riitan Herkku ja Vaalan juustola, jotka valmistavat mm. leipäjuustoa sekä muita erikoisjuustoja.
Monien pienjuustoloiden juustonvalmistus on alkanut tuorejuustoilla, koska niiden valmistaminen ei vaadi pitkää kypsytys- ja varastointiaikaa.
Heikkilän Juustola
Heikkilän Juustolassa Hämeessä on valmistettu juustoja vuodesta 1995 lähtien. Tila sekä juustola sijaitsevat Pälkäneen Laitikkalassa ja ovat olleet saman suvun omistuksessa vuodesta 1695.
Juustolan käsityönä valmistettavat tuotteet tehdään suomalaisesta luomumaidosta, joka tulee läheiseltä luomumaitotilalta.
Heikkilän Juustola voitti Vuoden Lähiruokateko -palkinnon 2019 ensimmäisenä maatilana ikinä. Palkintoraati painotti valinnassaan Heikkilän Juustolan poikkeuksellisen lämminhenkistä, aitoa ja avointa somepresenssiä sekä ensiluokkaisia tuotteita.
Herkkujuustola
Herkkujuustola Oy on vuonna 2002 perustettu suomalainen juustola, jonka tärkeimpiä tuotteita ovat homejuustot ja pitkään kypsytetyt kittijuustot. Herkkujuustola sijaitsee Sastamalassa. Vuoden 2018 lokakuun loppuun asti tuotanto tapahtui Selkeen kartanon entisessä navetassa. Marraskuussa 2018 valmistuivat uudet nykyaikaiset tuotantotilat Häijään liikenneympyrän lähettyville. Nykyisissä tiloissa on juustotuotannon lisäksi ravintola.
Imporannan Juustola
Imporannan juustola sijaitsee Kemijärven Isokylässä, Imporannan tilalla. Juustolan yrittäjänä toimii Aulikki Imporanta. Imporannan juustola valmistaa enimmäkseen leipäjuustoa.
Jokilaakson Juusto
Jokilaakson Juusto toimii Jämsässä. Se valmistaa edamia, goudaa, kermajuustoa, savujuustoa, tuorejuustolevitteitä, juustoraasteita ja hummusta.
Jukkola Food
Jukkolan Juustola toimii Keski-Pohjanmaalla Lohtajalla. Se on perustettu 1991. Se valmistaa leipä-, edam- ja kermajuustoja. Yritys vaihtoi nimensä 2007 ja toimii nykyisin nimellä Jukkola Food Oy.
Jukolan Juusto
Jukolan Juusto valmistaa Aito Cheddaria oman tilan maidosta perinteisellä cheddarin valmistustavalla Joutsan Leivonmäellä nelostien varrella.
Kuusamon Juusto
Kuusamon Juusto toimii Kuusamossa. Se valmistaa juustoja, kuten emmentalia ja edamia, kermajuustoja, savujuustoja sekä maitojauheita. Kuusamon Juusto on Suomen toiseksi suurin juuston valmistaja.
Juustoportti
Juustoportti valmistaa monia juustolaatuja. Meijerit toimivat Jalasjärvellä, myymälöitä ja kahviloita on Jalasjärvellä valtatie 3:n varrella Etelä-Pohjanmaalla ja Mäntsälässä.
Kolatun Vuohijuustola
Kolatun Vuohijuustola toimii Someron Pitkäjärvellä. Se valmistaa cheddaria, brietä, vuohenjuustoa-, fetan kaltaista juustoa ja munajuustoa.
Kosken Kotijuusto
Ali-Isotalon tila sijaitsee Kosken kunnassa Paimionjoen varrella. Tila on ollut Saaren suvulla vuodesta 1905. Nykyään sen omistavat Janne ja Pirkko Saari. Lehmien lypsyn lomassa tilalla tuotetaan maitotuotteita, mm. Suomen Paras -palkinnolla vuonna 2006 palkittua Tukkijätkä leipäjuustoa, maitojuustoa, kypsytettyjä erikoisjuustoja ja kotijogurttia.
Miettilän Juustola
Miettilän juustola sijaitsee Sulkavan Rahkolassa, Miettilän tilalla, noin 30 km Savonlinnasta länteen. Juustolan yrittäjänä toimii Osmo Miettinen. Miettilän juustola valmistaa päätuotteena leipäjuustoa.
Nastolan Kotijuusto
Nastolan Kotijuusto toimii Nastolassa ja valmistaa aitoa päijät-hämäläistä kotijuustoa.
Niemitalon Juustola
Niemitalon Juustola on pudasjärveläinen, vuonna 1976 perustettu yritys, joka valmistaa leipäjuustoa. Sen toimitilat sijaitsevat valtatien 20 ja Hetekyläntien risteyksessä Kipinän kylässä noin 20 kilometrin päässä Pudasjärven keskustasta ja noin 65 kilometrin päässä Oulusta. Tuotantotilojen yhteydessä sijaitsee myös kahvio, jossa on 150 asiakaspaikkaa.
Peltolan Juustola
Peltolan Juustola toimii Suonenjoella. Juustojen lisäksi se valmistaa jäätelöä, sorbetteja ja jäädykkeitä. Juustot ovat sekä tuorejuustoja että kypsytettyjä juustoja, myös luomumaidosta. Yritys aloitti jäätelön valmistuksella ja on aloittanut juuston valmistuksen 2007.
Polven Juustola
Polven Juustola toimii Kouvolan Sippolassa. Se valmistaa päätuotteena luomuleipäjuustoa. Muita tuotteita ovat muun muassa kypsytetty talonpoikaisjuusto, sinihomejuusto ja luomuna tehty jäätelö sekä sorbetit. Kymenlaakson maakunnallisen PRO -maaseutupalkinnon Taina ja Lasse Rainion omistama Polven Juustola ja luomutila sai vuonna 1999.
Saloniemen Juustola
Saloniemen Juustola toimii Laitilassa. Se valmistaa goudaa, rahkajuustoa, vuohenjuustoa ja maitojuustoa.
Vaalan Juustola
Vaalassa toimiva juustola valmistaa juustoleipää, Erätuli -tuotesarjaan kuuluvaa savujuustoa, edamia, emmentalia, leipäjuustoa, kermajuustoa, pippurijuustoa, sulatejuustoja sekä tuorejuustoja. Vaalan Juustola palkittiin Suomen Vahvin yritys -palkinnolla vuonna 2011.
Pauli Pentikäinen
Pauli Antero Pentikäinen (s. 25. heinäkuuta 1951 Muuruvesi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti vuodesta 2001 lähtien Kuopion Rientoa. Aikuisten SM-kilpailuista Pentikäinen saavutti pronssia maratonilta vuonna 1985. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2004 jälkeen.
Rugby kesäolympialaisissa 2016
Rugbyssä kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa viidettä kertaa, ensimmäisen kerran sitten vuoden 1924. Kilpailut käytiin Arena Rugby & Modern Pentathlonilla. Pelimuotona oli rugby-7.
FS Friedland (1873)
Friedland oli Ranskan laivaston vuonna 1873 vesillelaskettu taistelulaiva. Se oli alun perin sisällytetty Océan-luokkaan, mutta sille tehtiin runsaasti muutostöitä ennen luovuttamista laivastolle.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1865. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1873 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1876.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1902.
Roosa Laakkonen
Roosa Laakkonen (s. 4. kesäkuuta 1994) on suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa lentopallon Mestaruusliigassa LP Kangasalaa ja on pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän on pelannut Suomen maajoukkueessa 66 ottelua vuoden 2021 loppuun mennessä ja kuului vuoden 2019 EM-kisoissa joukkueen kokoonpanoon.
Laakkonen pelasi ensimmäisen liigaottelunsa lokakuussa 2012 HPK:n joukkueessa, johon hän siirtyi Varalan urheiluopiston 1-sarjassa pelanneesta joukkueesta. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi LP Kangasalaan, jossa hän on voittanut Suomen Cupin vuosina 2013 ja 2020 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2015. Laakkonen pelasi kauden 2017–2018 saksalaisseura USC Münsterissä ja kauden 2018–2019 ranskalaisseura Évreux Volley Ballissa.
Lefkátas
Lefkátas (myös Lefkáta) eli Doukáto (Δουκάτο) tai Kávos tis Kyrás/Nirás (Κάβος της Κυράς/Νιράς) on niemi Lefkaksen saarella Kreikassa. Se on saaren eteläisin kärki ja sitä ympäröi Joonianmeri. Hallinnollisesti niemi kuuluu Lefkaksen kuntaan.
Lefkátaksen niemi sijaitsee Lefkaksen lounaisosassa ja työntyy kohti Kefalonián saarta. Niemeä reunustavat noin 60 metriä korkeat vaaleat kalliojyrkänteet. Niemeltä on hyvä näkymä Kefaloniálle ja Ithakalle. Niemen länsirannikolla sijaitsevat Pórto Katsíkin ja Egkremnoín rannat.
thumb|left|240px|Lefkátaksen niemeä. Homeros kutsui todennäköisesti samaa niemeä ”valkoiseksi kallioksi”. Niemi on ollut kultti- ja uhripaikka jo mykeneläisellä ajalla. Antiikin ajalla paikan kultin syrjäytti Apollon Leukataksen kultti ja niemen kärjessä oli tälle omistettu temppeli. Kerrotaan, että paikalla olisi heitetty mereen vankeja, joiden kehon ympärille sidottiin lintuja ja hyöheniä. Jos nämä selvisivät hypystä, heidät armahdettiin. Toisaalta kerrotaan, että niemen kärjessä olisi myöhemmin suoritettu kulttimenoja, joihin kuului vapaaehtoinen hyppääminen mereen jyrkänteeltä epäonnisesta rakkaudesta toipumiseksi. Legendan mukaan myös runoilijatar Sapfo olisi suorittanut tällaisen hypyn paikalla. Joidenkin versioiden mukaan hänen tapauksessaan kyseessä olisi kuitenkin ollut itsemurha mereen hyppäämällä.
The Innocents
The Innocents on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren kolmas studioalbumi.
The Innocents oli Erasuren lopullinen läpimurto ja ensimmäinen yhtyeen viidestä perättäisestä albumilistaykkösestä kotimaassaan Isossa-Britanniassa, jossa se myi triplaplatinaa. USA:ssa levy myi platinaa. Albumin päätuottajana toimi aiemmin mm. New Orderin ja Pet Shop Boysin kanssa työskennellyt 80-luvun supertuottaja Stephen Hague.
Sosialistinen markkinatalous
Sosialistinen markkinatalous on aatesuunta, jossa pyritään saamaan tuotantovälineet valtion haltuun, kuitenkin ylläpitäen kannustimia, jossa hinnanmuodostusta säätelevät vapaa kysyntä ja tarjonta. Se on kompromissi suunnitelmatalouden ja markkinatalouden välillä. Siinä yritykset ovat julkisessa omistuksessa, mutta tuotantoa ja kulutusta ohjaavat markkinavoimat valtion suunnitelmien sijasta. Siinä valtio omistaa useita tärkeimpiä voimavaroja ja käyttää päätöksenteossaan keskussuunnittelua. Järjestelmässä käytetään rahallisia kannustimia tehokkuuden edistämiseksi valtion työntekijöiden keskuudessa.
Sosialistista markkinataloutta on kokeiltu muun muassa Kiinan kansantasavallassa ja Valko-Venäjällä. Aikaisemmat kehitetyt mallit olivat Enrico Baronen (1908) ja Oscar R. Langen (1936). Muita sosialistisen markkinatalouden kokeiluja olivat Jevsei Libermanin Neuvostoliitossa ja Erich Apelin Saksan demokraattisessa tasavallassa 1960-luvun alussa. Unkarissa tutustuttiin markkinasosialismiin ”gulassikommunismin” nimellä sekä Tšekkoslovakiassa ja Jugoslaviassa 1970- ja 1980-luvuilla. Myös Vietnam ja Laos ovat kutsuneet itseään markkinasosialismin järjestelmiksi. Nykyisin termillä on vain vähäinen merkitys.
Ensimmäinen markkinasosialismin kokeilu Neuvostoliitossa toteutettiin Uusi talouspolitiikka eli NEP-politiikkana 1920-luvulla. Markkinasosialismia kokeiltiin myös perestroikan aikana.
Kiinan sosialistinen markkinatalous
Deng Xiaopingin aloittama uudistuspolitiikka on johtanut ehkä maailman suurimman talouskasvun toteutumiseen Kiinassa. Kiinan keskimääräinen talouskasvu on ollut yli yhdeksän prosenttia vuodessa. Talouskasvu on saatu aikaan sallimalla yksityinen omistus ja tuotanto valtion ohjauksessa. Vuonna 1993 Kiinan perustuslakia muutettiin korvaamalla suunnitelmatalous käsitteellä sosialistinen markkinatalous.
Kiinan siirtyminen sosialistiseen markkinatalousjärjestelmään alkoi jo 1970-luvulla. Perusajatus oli siirtyminen ns. vastuujärjestelmään maataloudessa vuosina 1979–1984. Valtiolle myytiin sadosta sovittu määrä ja lopun sadosta sai myydä yksityisesti vapaalla hinnalla ns. markkinahinnalla. Kiinan maatalouden tuotto nousi lähes 8 prosenttia. Teollisuudessa siirryttiin vastuujärjestelmään vuosina 1984–1985. Merkittävin muutos on se, että valtion suurteollisuuden oheen kasvoi yhä enemmän paikallistason omistusta ns. kollektiivista teollisuutta sekä jopa yksityistä elinkeinotoimintaa. Ulkomaisen pääoman sijoitusten tulo Kiinaan vuonna 1991 tuonnin vapauttamisen jälkeen kiihdytti talouskasvua. Kiinasta tuli vuonna 2001 Maailman kauppajärjestön WTO:n jäsen, ja valtionyhtiöitä on ryhdytty sopeuttamaan markkinatalouteen. Kiina avasi lopullisesti rahoitusmarkkinansa ulkomaisille pankeille joulukuussa 2006.
Kiinan 500 suurimmasta yrityksestä (jotka tuottavat yli 80 % bruttokansantuotteesta) vuonna 2007 349 yritystä on valtion omistuksessa tai valtion hallinnoimia. Yksityisomisteisia yrityksiä oli 89.
In the Rio (25th Anniversary Edition)
In the Rio (25th Anniversary Edition) on Sleepy Sleepersien kokoelmalevy joka ilmestyi 21. marraskuuta 2007. Albumilla on vuonna 1982 julkaistu Sleepy Sleepers in the Rio -albumi ja vuonna 1983 julkaistu samanniminen englanninkielinen albumi.
EMD DDA40X
EMD DDA40X on dieselveturi, joita silloinen General Motors Electro-Motive Division eli EMD rakensi Union Pacific Railroadille kaikkiaan 47 kappaletta. Veturit valmistuivat vuosina 1969-1971 ja saivat numerot UP 6900 - UP 6947.
DD40X on 30 metrin pituudellaan pisin koskaan rakennettu dieselveturi. Veturissa on kaksi 3 300 hevosvoiman dieselmoottoria ja kaksi 4-akselista teliä. Ohjaamo sijaitsee veturin toisessa päässä, ja sen takana on suuri konesuojus. Telien välissä konesuojan alla on polttoainesäiliö, joka on tilavuudeltaan 31 154 litraa. Ohjaamon edessä on lyhyt ja koko veturin levyinen turvanokka. Sisäänkäynti ohjaamoon tapahtuu konesuojan viereisiltä käyntisilloilta.
FS Richelieu (1873)
Richelieu oli Ranskan laivaston vuonna 1873 vesillelaskettu taistelulaiva.
EMD DDA40X
X-kirjain nimen perässä tulee englannin kielen sanasta Experimental, kokeellinen. Vetureissa testattiin myöhemmissä EMD:n dieselvetureissa käytettävää tekniikkaa. Nimestä näkee toisinaan käytettävän myös muotoa virheellistä muotoa DD40AX tai DD40X.
FS Richelieu (1873)
Valmistus
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1869. Alus laskettiin vesille 3. joulukuuta 1873 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1876.
Palvelus
Alus myytiin vuonna 1901.
EMD DDA40X
Tällä hetkellä vain UP 9636 on käytössä. Loput on joko museoitu tai romutettu.
Skeptoid
250px|thumb|Skeptoidin tekijä Brian Dunning Skeptoid on viikoittain ilmestyvä noin kymmenen minuutin pituinen podcast joka käsittelee kriittisesti paranormaaleja ilmiöitä ja näennäistiedettä. Podcastin takana on yhdysvaltalainen skeptikko Brian Dunning.
Vastaanotto
Skeptoid on voittanut 2010 Parsec Awards palkinnon kategoriassa Best Fact Behind the Fiction Podcast. Kuuntelijoita podcast kerää viikoittain keskiarvoisesti 146000 (otettu 18.9.2011).
Lähteet
Skeptoid
Myrskyluodon Maija
Myrskyluodon Maija on kirjailija Anni Blomqvistin kirjoittamasta viisiosaisesta Myrskyluoto-romaanisarjasta dramatisoitu kuusiosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 1976. Yleisradion tuottaman sarjan ohjasi Åke Lindman, dramatisoi Benedict Zilliacus, ja sarjan ulkopuolellakin elämään jääneen musiikin sävelsi Lasse Mårtenson. Sarja kuvattiin 1970-luvun puolessa välissä Ahvenanmaalla muun muassa Skarpnåtössä. Päärooleissa ovat Rose-Marie Rosenback ja Leif Sundberg.
Myrskyluodon Maijan ensimmäinen jakso esitettiin 6. huhtikuuta 1976. Sarja on ruotsinkielinen, mutta se nousi Suomessa katsojalukutilastojen kärkeen. Sarja esitettiin myöhemmin samana vuonna myös Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. Sarjaa on esitetty Suomen televisiossa viimeksi vuosina 2007 ja 2015.
Myrskyluodon Maija kertoo vastanaineiden Maijan ja Jannen elämästä vastoinkäymisineen ja menetyksineen 1800-luvun ulkosaaristossa luonnon armoilla.
Esikuvat
Myrskyluodon Maijan esikuva on Anni Blomqvistin isoisän sisar Maria (Maija) Lovisa Mickelsdotter. Kalastajanvaimo Maria Mickelsdotter syntyi 1824 ja kuoli 1903. Hän eli elämänsä Väderskärin luodolla. Jannen esikuva on Johan Eriksson, joka kuoli vatsavaivoihin 59-vuotiaana.
Näyttelijät
Myrskyluodon Maijan näyttelijät ovat ahvenanmaalaisia amatöörinäyttelijöitä. Ajatus harrastajien käytöstä oli Anni Blomqvistin. Rose-Marie Rosenback teki ammattiuransa kartanpiirtäjänä, näyttelijänä hän ei ole työskennellyt 1970-luvun jälkeen. Leif Sundberg jatkoi näyttelijäntyötään harrastuspohjalta, varsinaisen toimeentulonsa hän hankki radiojuontajana Ahvenanmaalla.
Musiikki
Myrskyluodon Maijan musiikin sävelsi Lasse Mårtenson. Teoksen tunnussävelmä Myrskyluodon Maija julkaistiin vuonna 1977 instrumentaalilevyllä Skärgård-Saaristo-Archipelago & Stormskärs Maja. Levy myi kultaa. Myrskyluodon Maijan tunnussävelmästä tuli yksi kautta aikain myydyimmistä suomalaisista nuottijulkaisuista ja se lienee Mårtensonin tunnetuin sävelteos. Levyllä on myös muuta musiikkia televisiosarjasta:
Tuotanto
Myrskyluodon Maija kuvattiin suureksi osaksi asumattomalla Väderskärin saarella Ahvenanmaan koillisessa saaristossa. Kuvaukset aloitettiin alkuvuodesta 1975, ja ne kestivät runsaan vuoden. Maijan lapsuudenkotiin sijoittuvat tapahtumat kuvattiin Hammarlandissa Ahvenanmaan pääsaaren länsiosassa.
Myrskyluodon Maijan DVD-julkaisuun on sisällytetty vihkonen "Stormskärs Maja bakom kulisserna: Ur Rosis arkiv", johon on koottu kuvaussihteeri Rosi Sonntagin tuotantomapissa säilöttyjä asiakirjoja Myrskyluodon Maijan tuotannosta.
Vastaanotto
Jukka Kajava kirjoitti Helsingin Sanomissa 22. huhtikuuta 1976: ”En ihmettelisi, vaikka Myrskyluodon Maijasta tulisi kansainvälistä ohjelmatavaraa. Sen hartaus, yksinkertaisuus, oikea totisuus hakevat vertaa seurassa kuin seurassa.” Savon Sanomien Aimo Siltari arvosti teoksen niin ikään korkealle.
Julkaisut
YLE Export julkaisi Myrskyluodon Maijan DVD:nä vuonna 2010. DVD:llä on alkuperäiseltä filmimateriaalilta uudelleen masteroitu anamorfinen 16:9-kuva. Ääni on Dolby digital mono. Tekstitys on sekä suomeksi että ruotsiksi.
Katja Kylmäaho
Katja Kylmäaho (s. 21. huhtikuuta 1994) on suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa lentopallon Mestaruusliigassa Pölkky Kuusamoa ja on pelipaikaltaan passari. Hän on pelannut Suomen maajoukkueessa vuoden 2021 loppuun mennessä 62 ottelua ja kuului vuoden 2019 EM-kisoissa joukkueen kokoonpanoon.
Kylmäaho on Oulunsalon Vasaman kasvatti. Hän voitti HPK:ssa Suomen-mestaruuden vuonna 2016 ja on edustanut sen jälkeen ulkomailla saksalaista USC Münsteriä kaudella 2017–2018 sekä sveitsiläistä Volley Luganoa kaudella 2018–2019. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi Hämeenlinnan Lentopallokerhosta LP Kangasalaan. Vuonna 2022 hän siirtyi Pölkky Kuusamoon.
Kalliovuoret
Kalliovuoret on laaja vuoristo läntisessä Pohjois-Amerikassa. Se ulottuu 4 800 kilometrin matkan Yhdysvaltojen New Mexicosta Kanadaan. Se kuuluu niin sanottuihin nuoriin poimuvuoristoihin, jotka ovat syntyneet viimeisen 60 miljoonan vuoden aikana litosfäärilaattojen törmätessä. Kalliovuorten korkein huippu Yhdysvaltain puolella on Mount Elbert Coloradossa. Se on 4 399 metriä korkea. Kanadassa sen korkein huippu on Mount Robson, joka ulottuu 3 959 metrin korkeuteen.
Isla de Margarita
Isla de Margarita on saari Karibianmerellä. Sen korkein kohta on 920 metriä merenpinnasta. Kristoffer Kolumbus löysi Isla de Margaritan vuonna 1498.
Kalliovuoret
Englannin kielessä vuoristoa kutsutaan usein lempinimellä The Rockies.
Isla de Margarita
Saari on myös kuuluisa sen helmistä. Saari on 65 kilometriä pitkä ja on osa Venezuelaa. Saarella on tyypillinen trooppinen ilmasto. Se on hyvin vuoristoinen. Saari muodostuu kahdesta osasta, joiden välissä on kapea kannas. Tällä kannaksen alueella on hiekkaista maaperää ja alue kuuluu Restingan kansallispuistoon. Saaren itäosassa on enemmän asutusta kuin Macanao nimisessä länsiosassa, jossa maasto on kuivaa. Matkailijoilla on mahdollisuus harrastaa lainelautailua tai purjelautailua. Isla de Margaritalta pääsee päiväretkelle toisille saarille, jotka ovat Cochen ja Cubaguen.
Kalliovuoret
Luonnonhistoria
Noin 320 miljoonaa vuotta sitten syntyi nykyisten Kalliovuorten lähistölle niiden kantaisäksi kutsuttu vuoristo. Ne koostuivat vähintäänkin kahdesta vuorijonosta, joille myöhemmin on annettu nimet Frontrangia ja Uncompahgria. Kalliovuorten kantaisän oletetaan olleen ainakin yhtä korkea kuin nykyinen Himalajavuoristo, jossa sijaitsevat nykypäivän maailman korkeimmat vuoret. Vuoristo kasvoi kokoa aina 70 miljoonaa vuotta, mutta sen jälkeen alkoi eroosio kuluttaa sitä. Eroosion seurauksena maaperä kului miltei tasaiseksi, ja nykyään Kalliovuorten korkeasta kantaisästä on muistona vain pieniä jäännöksiä esimerkiksi lähellä nykypäivän Aspenia ja Colorado Springsia.
Nykyiset Kalliovuoret syntyivät kolmen kauden aikana. Ne alkoivat muodostua jo noin 170 miljoonaa vuotta sitten, mutta kuitenkin vasta myöhäisellä liitukaudella noin 70 miljoonaa vuotta sitten Kalliovuorten perustavanlaatuiset rakenteet syntyivät niin sanotun Laramiden vuorijononpoimutuksen aikana. Tällöin maapallon litosfäärilaatat törmäsivät yhteen ja saivat maankuoren taipumaan haitarimaiseksi muodostumaksi, ja näin syntyi nykyisten Kalliovuorten esimuoto. Noin 30 miljoonaa vuotta myöhemmin Laramide-kausi päättyi, ja eroosio alkoi jälleen kuluttaa uutta vuoristoa. Seuraavien miljoonien vuosien aikana lohkoliikunnot ja tulivuoret synnyttivät kuitenkin useita uusia muodostumia alueelle. Jääkausi, joka alkoi 130 000 ja loppui 14 000 vuotta sitten, oli viimeinen suuri Kalliovuoria muokannut voima. Se synnytti alueella muun muassa uusia laaksoja, järviä ja moreenimuodostumia.
Myöhempi historia
thumb|[[Morainejärvi]]
Jääkauden loputtua Kalliovuoret vapautuivat ihmisten käyttöön, ja viimeistään parituhatta vuotta myöhemmin ensimmäiset paleointiaanit saapuivat Kalliovuorille. He metsästivät ja kalastivat alueella. Heidän pääasiallisiin saaliseläimiinsä lukeutuivat esimerkiksi mammutit ja biisonit, joita he metsästivät alueen vuorten laaksoissa ja esivuoristoissa. Talvi oli Kalliovuorilla kylmä, ja paleointiaanien uskotaan muuttaneen syksyn lopulla leudommille tasangoille ja palanneen kevään tullessa takaisin vuorille. He elivät mammuttien ja biisonien lisäksi muidenkin eläinten lihalla, mutta he söivät myös kalaa, juuria ja marjoja. Myöhemmin useat muutkin intiaaniheimot asettuivat Kalliovuorille. Heihin kuuluivat muun muassa apassit, arapahot, bannockit, mustajalat, cheyennet, flatheadit, shoshonit ja siouxit.
Ensimmäisiä eurooppalaisia Kalliovuorilla oli espanjalainen löytöretkeilijä Francisco Vásquez de Coronado sotilaineen, lähetyssaarnaajineen ja afrikkalaisine orjineen. Hän seurueineen vieraili alueella vuoden 1540 tienoilla. Pohjois-Amerikkaan saapuneet eurooppalaiset esittelivät intiaaneille monia uusia asioita kuten hevosen ja metalliset työkalut. Eurooppalaiset toivat mukanaan myös uusia sairauksia. Uuden kulttuurin saapumisen seurauksena Kalliovuortenkin intiaanien elämä muuttui. He joutuivat muun muassa hylkäämään osan vanhoista asuma-alueistaan ja luopumaan ennen ravintonaan käyttämästä biisonista, jonka eurooppalaiset metsästivät mantereella lähes sukupuuttoon. thumb|right|[[Lewis ja Clark tutkivat matkallaan myös Kalliovuoria.]]
Lewisin ja Clarkin retkikunta teki ensimmäisen tieteellisen tutkimuksen Kalliovuorista nykyisten Yhdysvaltojen läpi kulkeneella matkallaan vuosina 1804–1806. Näytteitä keräsivät ainakin ryhmän kasvi- ja eläintieteilijät sekä geologit. Retkikuntaa kiitetään joskus myös siitä, että he tutkimusmatkallaan avasivat oven länteen, muun muassa Kalliovuorille. Lewisin ja Clarkin aikaan Kalliovuorilla asui kuitenkin jo useita uudisasukkaita, jotka toimivat esimerkiksi metsästäjinä. Nämä ”vuorten miehet” vaeltelivat alueella erityisesti vuosien 1800–1850 välisenä aikana. Heidän joukossaan oli muutamia sittemmin tunnetuiksi tulleita henkilöitä, kuten Kit Carson ja John Colter. Carson nousi kuuluisuuteen opastettuaan John C. Frémontia kartoitusretkellä, ja John Colter oli nykyisen Yellowstonen kansallispuiston ”löytäjä” eli ensimmäinen eurooppalainen sen alueella.
Mormonit ryhtyivät asuttamaan Utahin Suuren suolajärven ympäristöä vuonna 1847. Noin 12 vuotta myöhemmin löytyi kultaa Coloradosta. Mantereen läpi kulkeva rautatie valmistui vuonna 1869, ja maailman ensimmäinen kansallispuisto Yellowstone perustettiin kolme vuotta myöhemmin. Koska Kalliovuorille tulvi yhä enemmän ja enemmän asukkaita, sen luonnosta alettiin huolestua. Yhdysvaltain presidentti Benjamin Harrison perustikin useita metsiensuojelualueita vuosina 1891–1892. Kalliovuorten ihmiset saivat elantonsa esimerkiksi kaivostoiminnasta ja metsätaloudesta. He rakensivat alueille karja- ja maatiloja sekä perustivat kyliä, jotka aikanaan kehittyivät kaupungeiksi. 1900-luvun puolivälistä lähtien aina 1990-luvulle asti ihmisasutus Kalliovuorilla kasvoi nopeasti. Asutus ei kuitenkaan ole kovin tiheää verrattuna esimerkiksi Yhdysvaltain osavaltioihin ja alueella on vain muutamia kaupunkeja, joissa on yli 50 000 asukasta. Suurin osa saa tulonsa maa- ja metsätaloudesta.
Maantiede
Kalliovuoret ulottuvat Kanadan Brittiläisestä Kolumbiasta Yhdysvaltain poikki aina Meksikoon asti. Ne alkavat pohjoisesta Meksikosta, missä ne yltävät noin 3 700 metrin korkeuteen. Meksikon Kalliovuoria ympäröivät tasangot idässä ja lännessä. Alueella virtaa Pecosjoki, joka jatkaa matkaansa etelään ja laskee Rio Grande -jokeen. Rio Grande virtaa puolestaan Meksikonlahteen. Joet kuljettavat mukanaan esimerkiksi Kalliovuorista kuluttamaansa materiaalia. Joskus Meksikon Kalliovuoria ei ole pidetty varsinaisesti Kalliovuoriin kuuluvina, mutta joka tapauksessa ne kuuluvat kuitenkin Amerikan Kordillieereihin kuten varsinaiset Kalliovuoretkin.
Pohjoisempaan kuljettaessa Kalliovuoret muuttuvat leveämmiksi ja korkeammiksi. Esimerkiksi Pohjois-Coloradossa ja Utahissa vuoristo muuttuu vuorijonojen kompleksiksi, joka yhteensä on noin 500 kilometriä leveä. Lisäksi yksin Coloradossa on yli 40 huippua, jotka kohoavat yli 4 000 metrin korkeuteen. Kalliovuorten korkein huippu Mount Elbert sijaitsee sekin Coloradossa. Suuria jokia Coloradon Kalliovuorilla ovat esimerkiksi Colorado ja sen sivujoki Green. Coloradojoen lähteillä sijaitsee Rocky Mountainin kansallispuisto. Vuoriston jatkaessa matkaansa luoteeseen sen leveys ja korkeus kuitenkin laskevat jälleen. Wyomingissa Kalliovuorten korkeus vaihtelee 2 100 metristä 2 400 metriin, joten alueella ei ole moniakaan korkeita huippuja. Wyomingissa sijaitsevat muun muassa Yellowstone- ja Snakejoet. Montanan osavaltiossa Kalliovuorten leveys on keskimäärin 240 kilometriä, ja vain seitsemän huippua yltää yli 3 350 metriin. Montanan puoleisilta Kalliovuorilta saa alkunsa koko Yhdysvaltojen pisin joki Missouri, joka on Mississippin sivujoki. thumb|right|230px|Pohjois-Amerikan suuri vedenjakaja on merkitty karttaan punaisella.
Kanadan puolen Kalliovuoret ovat hieman erilaiset kuin Yhdysvaltain Kalliovuoret. Ensinnäkin ne ovat hieman vanhemmat ja syntyneet lohkoliikuntojen vaikutuksesta. Toisekseen Kanadan Kalliovuoret ovat pääasiassa sedimenttiä, kun taas Yhdysvaltain Kalliovuoret ovat graniittia. Ne lisäksi näyttävät erilaisilta, sillä Kanadan vuoristo on terävähuippuista, ja sen vuoria erottavat usein U-kirjaimen muotoiset laaksot. Yhdysvaltain Kalliovuoret taas ovat pyöreämpihuippuisia, ja niihin ovat joet kovertaneet V-kirjaimen muotoisia laaksoja. Erot johtuvat siitä, että Kanadan vuorilla on ollut useita jäätiköitä, jotka ovat jättäneet jälkensä vuoriin. Yhdysvaltain Kalliovuorilla jäätiköt ovat olleet harvemmassa. Vuoriston eteläisillä alueilla niitä ei ole ollut käytännössä ollenkaan, tai ne ovat olleet ainakin hyvin pieniä. Sen sijaan pohjoisemmassa oli pleistoseenikaudella muutamia jäätiköitä. Kanadan Kalliovuorten korkein huippu on Mount Robson, joka on 3 959 metriä korkea.
Kalliovuoret päättyvät Kanadan Brittiläiseen Kolumbiaan. Kanadan Kalliovuorten läheltä alkaa Columbia-niminen vuoristo, jota ei lasketa enää kuuluvaksi Kalliovuoriin. Kalliovuorten määritelmä saattaa vaihdella hieman; joskus niihin saatetaan lukea jopa kaikki läntisen Pohjois-Amerikan vuoret. Yleisesti hyväksytään niiden kuitenkin ulottuvan Kanadasta Meksikoon. Kalliovuorilla sijaitsee Pohjois-Amerikan suuri vedenjakaja, joka jakaa alueen joet virtaamaan joko Tyyneenmereen tai Atlantille. Montanan osavaltiossa on lisäksi kohta, jossa vesi ei jakaannu vain kahteen mainittuun valtamereen, vaan myös Pohjoiselle jäämerelle.
Sonda–Mustvee-rata
Sonda–Mustvee-rata oli vuosina 1926–1972 käytössä ollut Viron rataverkon rautatie. Se alkoi Tallinna–Narva-radalta Sondan asemalta ja kulki etelään Mustveehen Peipsijärven rannalle. Radan pituus oli 63 kilometriä.
Rakentaminen
Sondan ja Jõeperen välille rakennettiin puukuljetuksia varten kapearaiteinen rautatie jo vuonna 1916, mutta se purettiin lokakuussa 1922. Seuraavan vuoden kesäkuussa rata rakennettiin kuitenkin uudelleen, ja tällä kertaa se ulotettiin Mustveehen asti. Rata avattiin liikenteelle 1. elokuuta 1926. Radalla oli useita haararatoja metsäteollisuuden kuljetuksia varten.
Sulkeminen
Rautatie suljettiin kahdessa osassa. Mustveen ja Avinurmen välinen osuus suljettiin kesällä 1968 ja loppuosa Avinurmesta Sondaan 1. toukokuuta 1972.
Kalpea aavistus
Kalpea aavistus on Stephen Kingin kirjoittama vuonna 1998 ilmestynyt kauhuromaani, joka kertoo kuvitteellisen kirjailijan Mike Noonanin elämästä.
Romaanin pohjalta julkaistiin vuonna 2011 samanniminen TV-sarja, jonka käsikirjoituksesta vastasi Matt Venne ja ohjauksesta Mick Garris, joka on ollut useimmissa Kingin teosten pohjalta tehdyissä TV-elokuvissa ja -sarjoissa ohjaajana. Pääosia esittävät mm. Pierce Brosnan, Melissa George ja Annabeth Gish.
Juoni
Mike Noonanin vaimo Johanna on kuollut, eikä Mike ole pystynyt kirjoittamaan neljään vuoteen. Lisäksi hän alkaa nähdä painajaisunia vaimostaan ja kesämökistään Sara Laughista. Mike ei enää kestä näitä unia vaan muuttaa kesämökkiinsä ottamaan tapahtumista selvää. Paikan päällä Mike tutustuu nuoreen leskiäitiin Mattiehen ja tämän nelivuotiaaseen tyttäreen Kyraan. Seuraavana iltana Mattien appi, miljonääri Max Devore, soittaa Mikelle tuohtuneena siitä, että tämä on tavannut Mattien. Max haluaa nimittäin pojantyttärensä itselleen. Mike ei voi antaa rakastavan äidin ja lapsen teiden erota. Tästä lähtien Mike on tässä suvun välisessä taistelussa mukana täydellä sydämellä.
Natalie Minnevik
Natalie Alexandra Minnevik (s. 13. heinäkuuta 1991 Huddingen kunta) on ruotsinsuomalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten pääosasta Klaus Härön elokuvassa Näkymätön Elina (2002).
Elämä ja ura
Minnevik syntyi Ruotsissa korpilahtelaistaustaiselle äidille ja puhuu suomea toisena äidinkielenään. Suomalaisen Klaus Härön elokuvan Näkymätön Elina pääosaan haettiin suomea ja ruotsia osaavaa lapsinäyttelijää, ja siitä tuli Minnevikin ensimmäinen rooli. Hän sai roolistaan muun muassa Tapperin Taiteilijaseuran mitalin ja Palm Springs International Film Festivalin parhaan lapsinäyttelijän palkinnon.
Vuonna 2003 Minnevik näytteli Richard Hobertin elokuvassa Kolme aurinkoa. Minnevik on myös esittänyt vuonna 2005 Sara Bruckia Wallander-sarjan jaksossa Pimeys, vuosina 2012–2014 Matildaa televisiosarjassa Hubotit – melkein ihmisiä ja vuonna 2015 Ida Jankowiczia Arne Dahl -televisioelokuvissa.
Minnevik opiskeli oikeustiedettä Örebron yliopistossa ja valmistui vuonna 2017. Samana vuonna hän aloitti opinnot teatterikorkeakoulussa Göteborgissa ja valmistui vuonna 2020.
Minnevik on esiintynyt teatterissa vuodesta 2018 lähtien ja toiminut myös radiojuontajana.
Laugerie Haute
thumb|300px|Laugerie Hauten luola Laugerie Hauten luola sijaitsee Keski-Ranskassa, Dordognen maakunnassa Vezerejoen laaksossa suojaisassa paikassa kallionjyrkänteen alla. Luola on yksi viitekohteista paleoliittisen kauden toisella puoliskolla. Sieltä on löydetty ihmisen toiminnan kerrostumia 28 000 – 18 000 vuoden takaa. Luola löydettiin vuonna 1863 ja siellä on sen jälkeen tehty useita kaivauksia.
Kauppilan kartano
Kauppilan kartano on Iihin Iijoen törmälle vuonna 1895 rakennettu hirsikartano. Kartano on museoviraston suojelukohde ja nykyisin siinä on majoitustoimintaa. Kauppilan Kartanon on rakentanut Siltavouti Erkki Veijola. Oulun lääniin kuvernööri (maaherra) nimitti Veijolan siltavoudiksi vuonna 1858. Vuonna 1905 Veijola myi kartanon Pekka Ahmavaaralle, joka oli merkittävä suomalainen poliitikko, valtiopäivämies ja kunnallispolitikko.
Kauppilan kartano on täysin restaroitu vuonna 2017 majoituskäyttöön. Kartano tunnetaan nyt nimellä Villa Kauppila. Villa Kauppila tarjoaa majoitus-ja juhlapalveluita.
Jalmari Takkinen
Jalmari Takkinen eli Ilmarinen (8. syyskuuta 1899 Rantasalmi – 11. maaliskuuta 1968 Rovaniemi) oli suomalainen heimosoturi ja metsäsissipäällikkö. Hän tuli tunnetuksi itäkarjalaisten vapautusjärjestön aseellisena johtajana Karjalan Metsäsissijärjestön kolmihenkisessä hallituksessa, johon kuuluivat Takkisen lisäksi henkinen johtaja Ukki Väinämöinen ja Ossippa Borissainen.
Jalmari Takkinen ja Itä-Karjalan kansannousu
Alikersantti Jalmari Takkinen oli palvellut Tarton rauhansopimuksessa menetetyssä Repolassa ja sen komennuskunnassa vuoteen 1920 asti. Repolan nimiesmies Bobi Sivén oli pestannut innokkaan heimoystävä Takkisen apulaisekseen marraskuussa 1920. Sivén suunnitteli Repolan vastarinnan pohjalta itäkarjalaisten omaa kansannousua, johon yhdistyisi virallisen Suomen tuki ja muualla Neuvosto-Venäjällä tapahtuvat kansannousut. Takkinen nousi tämän ”karhunpesäsuunnitelmaksi” kutsutun suunnitelman johtoon yhdessä luutnantti Paavo Höttösen kanssa Sivénin tehtyä itsemurhan tammikuussa 1921 häpeärauhasta pettyneenä. Takkinen oli viimeinen Repolasta poistunut Suomen kansalainen helmikuun puolessavälissä 1921.
Myöhemmin Takkinen toimi suojeluskunnan Pohjois-Hämeen aluepäällikkönä ja hänet ylennettiin suojeluskunnan reservin vänrikiksi 13. joulukuuta 1923. Takkinen on kirjoittanut kaksiosaiset muistelmat.
Jalmari Takkinen talvisodassa
Reserviluutnantti Jalmari Takkinen palveli talvisodassa 4./JR 40:n päällikkönä ja otti osaa mm. Pelkosenniemen taisteluun 17.–18.12.1939 sekä maaliskuussa 1940 Viipurinlahden taisteluun.
Den Gyldene Freden
thumb|Ravintolan sisäänkäynti. Den Gyldene Freden on tunnettu ravintola, joka toimii Tukholman vanhassakaupungissa osoitteessa Österlånggatan 51, lähellä Järntorget-aukiota. Ravintola on toiminut samalla paikalla vuodesta 1722, ja sen miljöö on säilynyt melko muuttumattomana. Nimi Gyldene Freden eli ”Kultainen rauha” viittaa vuonna 1721 solmittuun Uudenkaupungin rauhaan. Ravintola tunnettiin aikanaan taiteilijoiden kokoontumispaikkana ja sen kanta-asiakkaisiin ovat vuosisatojen varrella kuuluneet muun muassa Carl Michael Bellman, Evert Taube ja Cornelis Vreeswijk. Kun Den Gyldene Freden oli 1900-luvun alussa konkurssin partaalla, taidemaalari Anders Zorn osti sen ja lahjoitti sen Ruotsin akatemialle. Zorn ja arkkitehti Torsten Stubelius suunnittelivat 1920-luvun alussa toteutetun tilojen uudistuksen. Ruotsin akatemia omistaa ravintolan edelleen.
Kirkonkylän koulu (Kaavi)
Kaavin koulu tai Kirkonkylän koulu on alakoulu Kaavin kunnan kirkonkylän taajamassa Pohjois-Savossa. Tilastokeskuksen mukaan koulua kävi vuonna 2016 yhteensä 164 peruskoulun oppilasta.
Kaavilla lopetettiin 2010-luvulla useita kyläkouluja. Alakoulujen opetus keskitettiin syksyllä 2016 osin lukuvuonna 2015–2016 uudisrakennettuun Kirkonkylän kouluun. Samalla Kaavi luopui tuolloin ainoana Itä-Suomen kuntana omasta yläkoulustaan. Peruskoulun yläluokkien (luokka-asteiden 7-9) oppilaat siirrettiin käymään kouluaan Tuusniemen yhtenäiskouluun tai Juankoskella.
Troungoumbé
Troungoumbé (myös Trougoumbé) on kaupunkikunta ja sen keskustaajama Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Niorosta itään. Kunnassa on 12 500 ja taajamassa 9 300 asukasta (vuonna 2009).
Troungoumbén kunta rajoittuu pohjoisessa Nioron piirin Diarran, idässä Baniéré Koré sekä etelässä ja lännessä Diabiguén kuntiin. Maisemaa leimaavat hiekan peittämät ylängöt. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu neljä taajamaa. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, maureja ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maapähkinä, lehmänpapu, hirssi ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Troungoumbéssa pidetään viikoittaiset markkinat.
Tullianum
thumb|Tullianum Tullianum oli Rooman valtionvankilan Carcer Mamertinuksen maanalainen osa, jossa kuolemantuomiot pantiin täytäntöön. Se on saanut nimensä vankilan alla pulppuavasta lähteestä. Se sijaitsi Forumilla Comitium-rakennuksen yhteydessä.