cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Presque vu
Ilmiötä kuvaili 1800-luvulla kirjailija Anton Tšehov novellissaan Hevosenkaltainen sukunimi (1885). Psykologi William James tarkasteli sitä teoksessaan The Principles of Psychology (1890). Psykoanalyysin perustaja Sigmund Freud tutki kirjassaan Arkielämämme psykopatologiaa (1901) tiedostumattomia psyykkisiä tekijöitä, jotka estävät tuttujen asioiden mieleenpalauttamista.
Jiddu Krishnamurti
Elämä
Teosofi Charles Leadbeater näki Krishnamurtin rannalla Adyarissa keväällä 1909. Hän väitti nähneensä Krishnamurtilla hienomman auran kuin kenelläkään aikaisemmin ja vakuuttui siitä, että Krishnamurti oli hänen etsimänsä inkarnaatio. Krishnamurti otettiin veljensä Nityan kanssa asumaan seuran tiloihin, ja Leadbeater alkoi antaa hänelle yksityisopetusta. Teosofisen uskomuksen mukaan Krishnamurti sai tammikuussa 1910 näyn, jonka pohjalta julkaistiin kirja Mestarin jalkojen juuressa. Näyssään Krishnamurti kertoi nähneensä useita mestareita kuten Jeesuksen ja Buddhan. Teosofit sopivat Krishnamurtin isän kanssa pojan huoltajuuden itselleen, vaikka isä tulikin myöhemmin katumapäälle ja yritti turhaan kumota sopimusta.
Nuoruusvuodet ja ero teosofeista
Teosofit perustivat vuonna 1911 Idän Tähti -järjestön ajamaan tulevan messiaan asiaa, ja Krishnamurtista tehtiin 16-vuotiaana järjestön johtaja. Krishnamurti ryhtyi esiintymään hurmoksen valtaan joutuneiden teosofien edessä messiaana. Hän muutti vuonna 1912 Besantin ja veljensä kanssa Englantiin, missä hänelle oli tarkoitus saada korkeakoulutus. Krishnamurti ei kuitenkaan selvittänyt Englannin huippuyliopistojen valintakokeita. Hän eli Euroopassa mukavaa elämää ja otti etäisyyttä teosofiaan. Krishnamurti muutti Pariisiin vuonna 1919 ja kiinnostui siellä Buddhan kirjoituksista. Hän kirjoitti vuonna 1921 kirjeessä ystävälleen etsivänsä yhä omaa elämänfilosofiaansa sekä aikovansa työskennellä ja meditoida aiempaa lujemmin.
Krishnamurti palasi Intiaan joulukuussa 1921 ja jatkoi sieltä Australian kautta San Franciscoon, Kaliforniaan. Hänen epäilynsä omaa messias-rooliaan kohti kasvoi vuosi vuodelta, ja lopulta vuonna 1929 hän erosi Teosofisesta seurasta ja omasta Idän Tähti -järjestöstään. Hän erosi myös kaikista luottamustehtävistään erilaisissa yhdistyksissä ja säätiöissä lukuun ottamatta Rish Valley Trust -säätiötä, joka oli perustettu Intiassa sijaitsevan Krishnamurti-koulun taustayhteisöksi.
Lakkauttaessaan järjestön Krishnamurti ilmoitti syyksi, että ei halua olla "luomassa ihmisille uusia häkkejä" ja että hänen päämääränsä on "ihmiskunnan täydellinen, ehdoton vapauttaminen". Krishnamurti painotti opetuksissaan sitä, että todellinen viisaus juontuu tietoisuudesta ja että kaikki oppisuunnat estävät yksilöä saavuttamasta sitä.
Itsenäinen ura
Krishnamurti ryhtyi itsenäiseksi opettajaksi ja jatkoi puheiden ja kiertueiden pitämistä entiseen tapaan. Tilaisuuksissa oli usein tuhansia kuulijoita, mutta pääsymaksuja ei ollut. Hän otti asemapaikakseen Ojain tilan Kaliforniassa. Krishnamurti kiersi maailmaa luennoimassa vuodesta 1930 toiseen maailmansotaan asti hyvin ahkerasti. Hänen puheisiinsa ja opetuksiinsa tuli aiempaa enemmän dialogisuutta.
Krishnamurti keskusteli monien tiedemiesten, taiteilijoiden, poliitikkojen ja uskontotieteen edustajien kanssa. Fyysikko David Bohmin kanssa käytyjä dialogeja on julkaistu mm. kirjoissa Ajan päättyminen, Elämän kokonaisuus ja Oivalluskyky herää.
Krishnamurti kirjoitti kirjoja ja kiersi pitämässä julkisia puhetilaisuuksia eri puolilla maailmaa ja tavaten ihmisiä yksityisesti ja ryhminä kuolemaansa 1986 asti. Puhetilaisuudet kestivät yleensä vähän yli tunnin ja niitä oli puhesarjassa 4–10. Tilaisuudet on dokumentoitu tarkasti ääninauhoille ja videoille ja suuri osa niistä on julkaistu sellaisenaan. Krishnamurtin opetusta esitellään kymmenissä kirjoissa, joista 24 on suomennettu.
Krishnamurti puhui aina vapaasti, ilman papereita. Hän johdatti kuulijansa kysymään elämän peruskymyksiä, mutta ei yleensä vastannut, vaan halusi heidän itse oivaltavan miten asiat todella ovat ja mitä niille voi tehdä. Tavoitteena oli yhdessä ajatteleminen, kahden ystävän tasavertainen keskustelu, jossa molemmat ovat samalla aikaa oppilas ja opettaja.
Kasvatus oli Krishnamurtille erityisen tärkeätä. Hän perusti Krishnamurti-kouluja Englantiin, Intiaan ja Amerikkaan. Koulujen tarkoituksena on tutkia mahdollisuutta elää ilman ristiriitoja ja kasvattaa lapsista vapaita ja kukoistavia ihmisiä.
Krishnamurti ei halunnut eikä nimennyt itselleen seuraajia, koska hänen mukaansa "jokaisen pitää olla valona itselleen" eikä totuutta voi koskaan siirtää toiselle tuhoamatta sitä.
Kuolema
Krishnamurti kuoli helmikuussa 1986 Ojaissa, Kaliforniassa haimasyöpään.
Yleistä
Krishnamurti halusi vapauttaa ihmiset henkisistä häkeistä, kaikesta sidonnaisuudesta, jota ihmisen mieleen on vuosituhanten ajan. Krishnamurtin tavoitteena oli saada aikaan syvällinen muutos ihmismielessä, mutaatio aivosoluissa. Tämä tapahtuu, kun ihminen havaitsee todellisuuden sellaisena kuin se on eikä oman ajattelunsa heijasteiden kautta.
Kirjassaan "Truth and Actuality" (1977) Krishnamurti erottaa kaksi erilaatuista todellisuutta. Toinen on ihmisen ajattelun ja uskomusten luoma ja hahmottama subjektiivinen todellisuus, reality. Toisaalta on actuality, se mitä maailmankaikkeudessa objektiivisesti ja absoluuttisesti tapahtuu. Tätä jälkimmäistä ei voi järjellä ymmärtää eikä sanoin tai käsittein kuvailla, koska "sana ei koskaan ole sama kuin asia, johon se viittaa".
Itsepetos alkaa, kun ihminen alkaa pitää oman mielensä keksimiä kuvia, käsitteitä ja symboleita totuutena. Hän alkaa elää kahdessa todellisuudessa: itse luomassaan ja todellisessa. Nämä ovat ristiriidassa, jonka ihminen yrittää ratkaista luomalla ihanteen, mutta se vain pahentaa tilannetta ja pitkittää ongelman ratkaisua. Krishnamurti sanoo, että kohdatessaan tosiasiat sellaisenaan mieli on hiljaa, passiivisen tietoisuuden tilassa. Sellaisessa tilassa mielen luomat ongelmat ratkeavat itsestään ja ihminen intuitiivisesti tietää, miten hänen tulee toimia.
Näkemyksessään ajattelun osuudesta ongelmien ratkaisemiseen Krishnamurti selvästi poikkeaa perinteisestä käsityksestä. Hän katsoi, että ajattelu on paitsi luonut kaikki ihmisen syvät ongelmat, myös ylläpitää niitä eikä koskaan pysty niitä poistamaan. Tähän tarvitaan oivalluskykyä (intelligence) ja syvää ytimiin näkemistä (insight). Ne muuttavat aivojen toiminnan ja ajattelun luonteen. Oivalluskykyinen ja syvään näkemiseen kykenevä mieli on vapaa menneisyyden ohjelmoinnista ja pystyy reagoimaan tapahtumiin tuoreesti ja ennakkoluulottomasti. Sellainen elää hetkestä hetkeen valppaasti tietoisena.
Krishnamurtille elämä oli dynaaminen ja jakamaton prosessi. Ajattelu perustuu aina kokemuksiin ja on siksi vanhaa. Nämä "vanhat aivot" eivät voi koskaan kohdata sitä, mikä on ikuista ja pyhää. Vain oman ajattelunsa rajoitteista ja mielensä kiinnikkeistä vapautunut ihminen on Krishnamurtin mukaan vapaa ja kykenee aidosti rakastamaan.
Opetukset
Krishnamurtin opetuksen ydin sisältyy vuonna 1929 sanottuun lauseeseen: ”Totuus on poluton maa”. Totuutta ei voi löytää organisaation, uskonlahkon, opinkappaleen, papin eikä seremonian avulla, ei filosofisen tiedon eikä psykologisen tekniikan keinoin. Se kohdataan käyttämällä vuorovaikutusta peilinä, ymmärtämällä oman mielemme sisältö, havainnoimalla, ei älyllisen, sisäänkääntyneen erittelyn avulla.
Ihminen on rakentanut sisäisen turvamuurin uskonnollisista, poliittisista ja itseään koskevista mielikuvista. Mielikuvat ilmenevät symboleina, mielipiteinä ja uskomuksina. Näiden mielikuvien taakka hallitsee ihmisen ajattelua, arkea ja suhteita toisiin ihmisiin. Mielikuvat ovat syy kaikkiin ongelmiimme, koska ne erottavat ihmiset toisistaan. Ihmisen käsitys elämästä muotoutuu hänen mieleensä juurtuneista käsitteistä. Ihmisen tajunta koostuu sisällöstään ja on koko hänen olemisensa ydin. Tajunnan sisältö on kaikille ihmisille yhteistä. Yksilöllistä on nimi, olemus ja perinteestä ja ympäristöstä omaksuttu pintasivistys. Pinnalliset tekijät eivät tee ihmistä ainutlaatuiseksi, ainutlaatuista on täydellinen vapaus kaikille ihmisille yhteisen tajunnan sisällöstä. Ihminen ei siis ole yksilö.
Ajatus on aikaa. Ajatus syntyy kokemuksesta ja tiedosta, eikä niitä voi erottaa ajasta ja menneisyydestä. Aika on ihmisen psykologinen vihollinen. Toimintamme perustuu tietoon ja siksi aikaan. Ihminen on täten aina menneisyyden vanki. Koska ajatus on aina rajoittunutta, elämämme on alituista ristiriitaa ja sisäistä kamppailua. Psykologista kehittymistä ei ole. Kun ihminen tulee tietoiseksi omien ajatustensa liikkeestä, hän havaitsee jakauman ajattelijan ja ajatusten, tarkkailijan ja tarkkailtavan, kokijan ja kokemuksen välillä. Hän oivaltaa, että tämä jakauma on harhaa, kuvitelma. Vain tällöin havaitseminen on välitöntä sisäistä näkemistä, jota menneisyys tai aika eivät mitenkään varjosta. Tämä ajaton oivaltaminen saa mielessä aikaan syvällisen, mullistavan muutoksen.
Täydellinen kieltäminen on myönteisen ydin. Kun kielletään kaikki se minkä ajatus on psykologisesti synnyttänyt, silloin on rakkautta, joka on syvää myötätuntoa."
Krishnamurti Foundation
Krishnamurti piti äärimmäisen tärkeänä, että kukaan ei yritä tulkita hänen opetuksiaan, vaan että jokainen perehtyy niihin mahdollisimman autenttisessa muodossa, ja kuuntelee itseään eikä sitä mitä sanotaan. Krishnamurti Foundation huolehtii dokumenttien säilyttämisestä ja opetusten välittämisestä kiinnostuneille. Suomessa sitä edustaa Krishnamurti Tiedotusyhdistys ry, jonka tarkoituksena on "välittää tietoa Jiddu Krishnamurtin opetuksista ja julkaisuista ja parantaa mahdollisuuksia hänen opetuksiinsa perehtymiseen mahdollisimman aidossa ja alkuperäisessä muodossa".
Suomennetut teokset
Krishnamurtin nuoruuden suomennetut vihot (Ennen teosofisen liikkeen vaikutuspiiristä eroamista)
Suomen Teosofinen seura ry:
Maaseudun Sanomain kirjapaino oy
(Idän)Tähti lehti:
Krisnamurtin varhaisimmista vaiheista löytyy tietoa Mary Lutyensin kirjoista "Krishnamurti: The Years of Awakening" (John Murray 1975), "Krishnamurti: The Years of Fulfilment" (John Murray 1983), "The Open Door" (John Murray 1988)
Diesel
Diesel tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Diesel on myös seuraavien henkilöiden nimi:
YK:n ilmastonsuojelun puitesopimus
thumb|UNFCCC:n logo
YK:n ilmastonsuojelun puitesopimus (UNFCCC, ) on kansainvälinen ilmastonmuutosta vastaan taisteleva sopimus, joka syntyi Rio de Janeirossa YK:n ympäristö- ja kehityskokouksessa Earth Summitissa vuonna 1992. Se tunnetaan yleisesti pelkästään nimellä ilmastosopimus. Sen pääasiallinen saavutus on vuonna 1997 laadittu Kioton ilmastosopimus, joka oli voimassa vuoteen 2012 saakka ja jossa sovitaan kasvihuonekaasujen päästöjen rajoittamisesta. Kioton sopimuksen jatkosta keskusteltiin Montrealin ilmastokokouksessa vuonna 2005 ja Kööpenhaminan ilmastokokouksessa joulukuussa 2009.
Agias
Agias voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Valkopallo-ohdake
Valkopallo-ohdake (Echinops sphaerocephalus) on monivuotinen pallo-ohdakkeisiin kuuluva asterikasvilaji. Sitä käytetään koristekasvina.
Ulkonäkö
Valkopallo-ohdake kasvaa 1–2 metriä korkeaksi. Sen varsi on pysty ja harvaan uurteinen, yläosasta punaruskea ja nystykarvainen. Lehdet ovat yhdestä kahteen kertaa pariliuskaiset, liuskat ovat piikkilaitaiset, lehdet ovat päältä tahmean nystykarvaiset. Kukintona on kolmesta kuuteen senttimetriä leveä pallon muotoinen tiheä mykerö kasvin latvassa. Kukat ovat harmaat tai joskus sinertävät, kiiltävät. Hedelmänä on 6–10 millimetriä pitkä pähkylä.
Levinneisyys
Valkopallo-ohdake esiintyy alkuperäisenä mm. Etelä- ja Itä-Euroopassa, Venäjällä, Kaukasiassa ja Turkissa. Muun muassa Saksassa, Isossa-Britanniassa, Pohjoismaissa ja Baltiassa laji on levinnyt tulokas. Suomessa valkopallo-ohdake on 2020-luvun alussa arvioitu vakiintuneeksi uustulokkaaksi, jota on havaittu kaikkiaan 20–30 kertaa.
Jasmiine Julin-Aro
Jasmiine Julin-Aro (s. 1950) on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän on suunnitellut muun muassa älykkään moottoripyöräasun, hiihtoasuja, purjehdusasuja ja suomalaisen tuulipuvun. Suunnittelija perusti oman suunnittelutoimiston Studio Dimensionin vuonna 1985, ja on siitä asti toiminut freelancer-suunnittelijana tehden lukuisia toimeksiantoja eri suomalaisyrityksille, kuten Selma Ky, Kuusinen Oy, Rukka, Nanso Group Oy ja Kymen Sukka.
Jasmiine Julin-Aron suunnittelufilosofiassa yhdistyvät niin käyttäjälähtöisyys, toimivuus kuin käytettävyys. Monet Julin-Aron asuista on myös suunniteltu suojaamaan käyttäjää vammalta joko erityisolosuhteissa tai erikoisharrastuksessa, kuten laskettelussa, purjehduksessa tai moottoripyöräilyssä. Moottoripyöräilyasut ovat Julin-Aron erityisosaamisaluetta ja esimerkki hänen funktionaalisesta vaatesuunnittelusta.
Julin-Aro on saanut lukuisia alan tunnustuksia. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Kaj Franck muotoilupalkinto. Vuonna 2011 hänet valittiin vuoden vaatetussuunnittelijaksi ja hän sai Rukka-tiimin mukana Kultainen vaatepuu –palkinnon 2001. Purjehdus- ja moottoripyöräilyvaatteita on palkittu monenlaisilla muotoilu- ja innovaatiopalkinnoilla ja niitä on valittu museoiden kokoelmiin. Hän on toiminut myös useasti olympiajoukkueen vaatetuksen suunnittelijana.
Italian juutalaiset
Italian juutalaiset ovat Italian asukkaita, jotka ovat etniseltä taustaltaan juutalaisia tai juutalaisuuteen kääntyneitä. Italiassa on ollut italkim-juutalaisyhteisö Rooman valtakunnan ajoista lähtien.
Italian juutalaisryhmät
vasen|pienoiskuva|[[Rooman suuri synagoga]] Suppeammin ymmärrettynä italianjuutalaisilla tarkoitetaan pelkästään niin kutsuttuja italkim-juutalaisia, jotka ovat olleet Italian alueella jo Rooman valtakunnan ajoista lähtien ja muodostavat erillisen diasporaryhmänsä muiden euroopanjuutalaisten, kuten aškenasi- ja sefardijuutalaisten ohelle. Italkim-juutalaiset ovat perinteisesti puhuneet juutalaisitaliaa, joka on kuitenkin ollut jäämässä pois käytöstä ja jota puhuu enää pieni määrä.
Italiassa on ollut myös aškenasijuutalaisia 1200-luvulta lähtien. He ovat sijoittuneet enimmäkseen maan pohjoisosaan. Myös yksittäisiä sefardijuutalaisia saapui Italiaan jo 1200-luvulla, mutta suurempi muuttoaalto alkoi, kun heidät karkotettiin Iberian niemimaalta vuonna 1492. 1300- ja 1400-luvulla ranskanjuutalaisia asettui Italiaan kahtena suurena muuttoaaltona.
Ari (Italia)
Ari on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 148 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 165 asukasta.
Italian juutalaiset
Italian juutalaisryhmät
Maassa on myös muita pienempiä juutalaisryhmiä. Muista erottuvin ja myös koko Euroopan mittakaavalla ainutlaatuinen ryhmä on San Nicandron juutalaisten yhteisö, joka sai alkunsa, kun pieni joukko etnisiä italialaisia kääntyi katolilaisuudesta juutalaisuuteen.
Genetiikka
2000 julkaistun geenitutkimuksen mukaan isälinjojensa perusteella roomanjuutalaiset vaikuttavat polveutuvan samasta Lähi-idässä eläneestä väestöstä kuin suurin osa maailman muistakin juutalaisista. Vuonna 2010 julkaistun geenitutkimuksen mukaan italianjuutalaiset kantavat perimää sekä Lähi-idästä että Euroopasta ja ovat geneettisesti erityisen lähellä aškenasi-, sefardi- ja syyrianjuutalaisia. Molempien tutkimusten mukaan italianjuutalaiset ovat pysyneet suhteellisen eristäytyneenä ryhmänä ei-juutalaisesta kantaväestöstä.
Jakob Kettler
thumb|210px|Jakob Kettler Jakob Kettler (28. lokakuuta 1610 Goldingen, Latvia – 1. tammikuuta 1682 Mitau, Latvia) oli Kuurinmaan herttuakunnan hallitsija vuodesta 1641 vuoteen 1682. Kettlerin alaisuudessa pieni nykyisen Latvian alueella sijainnut herttuakunta saavutti suurimman taloudellisen mahtinsa. Se kävi kauppaa tuon ajan eurooppalaisten suurvaltojen kanssa.
Vuonna 1651 Kettler lähetti laivaston perustamaan Fort Jacobin (nykyinen Kunta Kintehin saari) Gambiajoen saarelle. Vuonna 1654 hän valloitti Tobagon Das Wappen der Herzogin von Kurland -aluksellaan, joka oli varustettu 45 tykillä, ja jossa oli 25 virkamiestä, 124 sotilasta ja 80 uudisasukasperhettä.
Pentti Nikula
Pentti Kustaa Nikula (s. 3. helmikuuta 1939 Somero) on suomalainen seiväshyppääjä, Euroopan mestari, maailmanennätysmies ja viiden metrin haamurajan rikkoja.
Nikula voitti EM-kultaa seiväshypyssä Belgradissa 1962 tuloksella 480. Tokion olympialaisissa 1964 hän oli seitsemäs.
Nikula oli ennakkosuosikki Belgradissa, sillä hän oli hypännyt seiväshypyn maailmanennätyksen 494 Kauhavalla 22. kesäkuuta 1962. Seuraavalla hallikaudella Nikulasta tuli maailman ensimmäinen viiden metrin ylittäjä hypättyään samassa kisassa 500, 505 ja 510 Pajulahdessa 2. helmikuuta 1963. Nämä kolme ylitystä paransivat kukin aiempaa maailmanennätystä.
Suomen mestaruuden Nikula voitti vuosina 1962 ja 1964 sekä Pohjoismaiden mestaruuden 1963. Vuoden urheilijaksi hänet valittiin 1962. Samana vuonna Pentti Nikula äänestettiin Vuoden suosituimmaksi suomalaiseksi Viikkolehden äänestyksessä. Hän sai erikoispostimerkin 1994 ja Pro Urheilu -palkinnon merkittävästä urasta oli vuorossa 2006.
Seuratasolla Nikula edusti Someron Esaa. Hänen pituutensa on 179 cm ja painonsa 70 kg.
Nikula on kotoisin Someron Ihamäen kylästä. Urheilu-uransa jälkeen hän teki pitkän työuran Päijät-Hämeen liiton edunvalvontapäällikkönä.
Kesäkuussa 2012 paljastettiin Somerolla Pentti Nikulan patsas, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Sofia Saari.
Bölkow
thumb|right|250px| Bolkow BO.208C Junior vuodelta 1965 Bölkow oli saksalainen lentokonevalmistaja, jonka Ludwig Bölkow perusti vuonna 1965.
Yhtiö yhdistyi vuonna 1968 Messerschmittin kanssa. Yritysten fuusiossa syntyi ensin Messerschmitt-Bölkow ja sitten Messerschmitt-Bölkow-Blohm. Tämän yhtiön Daimler-Benz osti 1990-luvun alussa ja liitti sen DASAan, joka muuntui osaksi EADSia vuonna 2000.
Terrellin piirikunta (Texas)
Terrellin piirikunta on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 760. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin paikkakunta on Sandersonin väestönlaskennallinen alue. Piirikunta perustettiin vuonna 1905.
Ralf Henriksson
Ralf Henriksson (s. 1957) on suomalainen kirjailija. Henriksson on koulutukseltaan ekonomi ja asuu Ikaalisissa. Hän on toiminut usean vuosikymmenen ajan liike-elämän palveluksessa. Henriksson on Pohjanmaan kirjailijat ry:n jäsen. Hän on valmistunut ekonomiksi Vaasan yliopistosta 1980 ja ylioppilaaksi Seinäjoen lyseosta 1976.
Esikoisteos Halla hanhen hartioilla ilmestyi 2013 Myllylahden julkaisemana, toinen teos Made sen nimi on 2014 ja Majavalaukaus vuonna 2015. Vuoden 2016 huhtikuussa ilmestyi Henrikssonin neljäs eränovellikokoelma Latvametso (Myllylahti). Siirtolaisromaani Tukholman ghetto ja rikosromaani Noiduttu kaivos ilmestyivät vuonna 2015 Kustannus HD:n julkaisemina. Vuonna 2016 ilmestyi rikosromaani Pahan pankkiiri (Kustannus HD). Eränovelli Hiisi hirvensä vie ilmestyi Kariston Erämaailma 2011–2012 -antologiassa, Tenon koukuttamat Kariston Erämaailma 2015–2016 -antologiassa, Itäniemen konkkonokka Erämaailma 2016–2017 -kokoelmassa, Jänispiiska Erämaailma 2017–2018 -kokoelmassa sekä Reseptijänis kokoelmassa Erämaailma 2018–2019. Henriksson on julkaissut myös historiallisen romaanin Armoton nuijasota, Jaakko Ilkan aseenkantajan kertomana, joka ilmestyi lokakuussa 2016 (Kustannus HD).
Maaliskuussa 2017 ilmestyi Henrikssonin yhdeksäs kaunokirja, totuuspohjainen eränovellikokoelma Karhunveri (Myllylahti), jossa lukija pääsee tekijän mukana karhujahteihin Kanadan Sudburyn erämaahan, Ruotsin Taalainmaalle ja Kainuuseen Kuhmon Kiekinkosken saloille. Vuonna 2018 ilmestyi Karistolta Henrikssonin kymmenes kaunokirjallinen teos Sudentappoase, joka sisältää muun muassa susijahteja eri puolilta Suomea. Tammikuussa 2019 ilmestyi Henrikssonin yhdestoista teos, eränovellikokoelma Mustan maan jänis (Karisto). Mustan maan jänis vie lukijan eräretkille Pirkanmaan, Itä-Suomen ja Lapin kautta Viroon, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Veijariromaani Mutanttijänis (2019) käsittelee Seitsemisen kansallispuistoa ja sen monenkirjavia retkeilijöitä ja metsänvartija Iikka Pitkosta, joka löytää tiedemaailmaa ravistelevan mutanttijäniksen.
Huovismaista korpifilosofiaa ja Arto Paasilinnamaista tilannekomiikkaa edustava seikkailuromaani Mutanttijänis ilmestyi Kustannus HD:lta maaliskuussa 2019 ja se on tekijän 12. kaunokirjallinen teos. Eränovelli Bonusmetso ilmestyi Kariston Erämaailma-novellikokoelmassa elokuussa 2019, Kettukökkä lokakuussa 2020, Haulikolla ja melalla elokuussa 2021 ja Maalinnun röpellyksiä syyskuussa 2022. Tammikuussa 2020 Karisto julkaisi Henrikssonin eränovellikokoelman Tunturiahma, joka vie lukijan tunturiahman jäljille Enontekiölle sekä muualle Suomeen ja vielä jahtimatkoille Amerikkaan asti. Teoksen totuuspohjaiset erätarinat perustuvat tekijän omakohtaisiin eräkokemuksiin yli 30 vuoden ajalta. Ralf Henrikssonin uutuusteos Karhu laavulla, jonka Karisto julkaisi tammikuussa 2021. Lokakuussa 2021 Bookcover kustansi Henrikssonin 15. kaunokirjan, vakoiluromaanin Lapuan tulilanka, jonka taustana on Lapuan patruunatehtaan räjähdys keväällä 1976. Huhtikuussa 2022 Myllylahti julkaisi Henrikssonin erätarinakokoelman Metsosyksy, joka on tekijän kymmenes eräkirja. Se pohjautuu tekijän 50 vuoden aikana tekemiin jahteihin eri puolille Suomea.
Sukupuutto
thumb|[[Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto|Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa sukupuuttoon kuolleita lajeja varten on luokka hävinnyt laji (EX, Extinct).]] Sukupuutto tarkoittaa jonkin eliölajin katoamista lopullisesti. Sukupuuttoon kuolleella lajilla ei ole yhtään elossa olevaa yksilöä tai yksilön tuottavaa munaa, itiötä tai siementä.
Sukupuutto-sanalla viitataan yleensä eliölajin "täydelliseen sukupuuttoon" eli eliölajin häviämiseen koko maapallolta, mutta eliölaji voi kadota myös alueellisesti, jolloin puhutaan yleensä alueellisesti hävinneestä (RE) lajista. Luonnosta hävinnyt laji taas tarkoittaa eliölajia, jonka luonnonvarainen kanta on kuollut sukupuuttoon, mutta jota on edelleen jäljellä esimerkiksi viljeltynä, istutettuna tai eläintarhassa.
Sukupuuttoihin on monia syitä. Lajeja on kuollut sukupuuttoon lähes niin kauan kuin elämää on ollut. Todennäköisesti jopa 99 % maailmassa eläneistä lajeista on kuollut sukupuuttoon elämän historian aikana. Tällä hetkellä lajeja kuolee sukupuuttoon huomattavasti tavallista nopeammin.
Syyt
thumb|[[Mauritius|Mauritiuksella elänyt drontti kuoli sukupuuttoon vain 170 vuotta sen jälkeen kun ihminen tuli saarelle.]] Sukupuuton aiheuttaa se, että lajin kuolleisuus nousee suuremmaksi kuin sen syntyvyys niin pitkäksi aikaa, että viimeinenkin yksilö on kuollut. Sukupuutto voi johtua ympäristötekijöistä tai evoluutioon liittyvistä tekijöistä. Sukupuutot ovat sinänsä luonnollinen ilmiö, ja niitä on aina tapahtunut, vain tiheys on vaihdellut.
Sukupuutto on odotettavissa, kun populaation koko on jo niin pieni, ettei se enää ole elinvoimainen. Pienimmän elinvoimaisen populaatiokoon rajoiksi on esitetty lukuja 50/500 ja uudempia 100/1000, joissa ensimmäiset luvut edustavat vaadittavaa lisääntyvien yksilöiden määrää, jotta populaatio voisi säilyä vielä useita kymmeniä sukupolvia, ja toiset luvut edustavat pysyvän ja sopeutumiskykyisen populaation vähimmäisyksilömäärää.
Yleisimpiä syitä
Suuren asteroidin osuminen Maahan on aiheuttanut ainakin 62 miljoonaa vuotta sitten tapahtuneen liitukauden joukkosukupuuton ja ehkä permikauden joukkosukupuuton ja muitakin joukkosukupuuttoja.
Ilmastonmuutokset aiheuttavat keskilämpötilojen nopeita muutoksia, joihin maalla elävien lajien voi olla vaikea sopeutua.
Kun populaatio on pieni, sen sisäinen perinnöllinen muuntelu vähenee. Tämä johtaa sisäsiittoisuuteen ja lajin heikkenemiseen.
Elinalueiden katoaminen vie eliöiltä tilan, jossa ne voivat hankkia ruokansa ja lisääntyä. Ihmisen elinalueiden laajeneminen on kutistanut paljon villin luonnon elinympäristöjä. Kun laji näin harvinaistuu, muut sukupuuttoa aiheuttavat tekijät vaikuttavat siihen entistä voimakkaammin.
Olosuhteisiin paremmin sopeutunut laji voi syrjäyttää huonommin sopeutuneen lajin.
Haitallinen vieraslaji voi lisääntyä niin tehokkaasti, että alkuperäinen laji kuolee alueella sukupuuttoon.
Merien saastuminen ja voimakkaat happipitoisuuksien vaihtelut voivat aiheuttaa herkkien merieliöiden sukupuuttoja.
Metsästys on aiheuttanut useiden lajien sukupuuton sen jälkeen, kun ihminen levittäytyi Afrikasta muille mantereille noin 50 000 vuotta sitten.
Ihmisen vaikutus
Nykyisin eliöitä hävittää varsinkin ihmisen aikaansaama elinympäristöjen muutos ja elintilan kaventuminen. Ihmiset tuhoavat luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien elinalueita. Suuria metsiä on kaadettu esimerkiksi viljelysten ja asutuksen tieltä. Eniten eläinlajeja kuolee tropiikissa lähinnä sademetsien tuhoutumisesta johtuen. Myös ilmastonmuutos katsotaan uhaksi eliölajeille. Merissä sukupuuttoa aiheuttaa ylikalastus.
Tällä hetkellä käynnissä oleva sukupuuttoaalto, joka johtuu ihmisen toiminnasta, on nopein sukupuuttoaalto koko elämän historiassa. Yhdysvaltalaisen Duken yliopiston tutkimuksen mukaan ihmiskunta on toimillaan nopeuttanut sukupuuttoa tuhatkertaiseksi.
Joukkosukupuutot
Joukkosukupuutossa hyvin moni eliölaji tai -ryhmä katoaa samanaikaisesti. Maan geologisen historian aikana on useissa vaiheissa 50–90 % kerrostumista tunnetuista eliölajeista hävinnyt geologisessa mittakaavassa katsottuna lyhyessä ajassa.
Suuria joukkosukupuuttoja ovat muun muassa dinosaurusten tuhoutuminen liitukauden lopulla ja megafaunan tuho jääkauden päättyessä. Perusteellisin tunnettu joukkotuho oli permikauden lopun joukkotuho.
Nykyhetken tilannetta on kutsuttu kuudenneksi joukkosukupuutoksi.
Sukupuutosta palauttaminen
Sukupuutosta palauttaminen on sukupuuttoon kuolleen lajin herättämistä henkiin. Sukupuutosta palautus on tullut 2010-luvulla entistä enemmän mahdolliseksi kun jalostus, perinnöllisyystiede ja kloonaus ovat kehittyneet. Yhdenkään lajin palauttamista ei vielä ole onnistuttu saavuttamaan, mutta sen uskotaan olevan mahdollista lähiaikoina.
Kalmisto H -kulttuuri
pienoiskuva|Hautausmaa H-kulttuuri
Kalmisto H -kulttuuri oli muinainen pronssikautinen kulttuuri Pohjois-Pakistanissa ja Luoteis-Intiassa Indus-kulttuurin romahtamisen jälkeen. Se oli lähinnä muuntunutta Harappan kulttuuria, jossa oli monia ulkoisia vaikutteita. Sitä pidetään yleensä indoiranilaisten arjalaisten tai näiden sukulaiskansojen luomuksena. Indoiranilaiset paimentolaiset hyökkäsivät maahan, ja toivat oman kulttuurinsa, jota levittivät sotaisesti itään. Paimentolaiset omaksuivat pian viljelyn ja monia paikallisia kulttuuripiirteitä. Maa koostui silloin pappien ja soturiylimysten johtamista pienistä heimoista. Kulttuuri alkoi Intian niemimaalla 1900 eaa. ja päättyi 1300 jaa. uusien rautakautisten keramiikkatyylien leviämiseen.
Kalmisto H-kulttuuri
Kalmisto H-kulttuuri levisi lopulta Punjabissa ja lähialueilla Himalajan eteläpuolella Chenab-joelta Sutlej- ja Saraswati-joelle ja idässä aivan Gangesin ja Yamunan latvoille ja etelässä nykyisen Rahimyar Khanin seuduille. Kalmisto H-kulttuuria edelsi Indus-kulttuuri eli Harappa-kulttuuri, jonka erääksi tuhon syyksi on arveltu indoeurooppalaisille sukua olevien arjalaisten tunkeutumista maahan. Kalmisto H-kulttuurin esineistöä on löydetty Pohjois-Pakistanista jopa Swatin alueelta asti ja idästä Ganga-Jamunan seudulta, minne kulttuuri asteittain levisi.
Kalmisto H-kulttuurin löytöjä tehtiin ensiksi Harappan Kalmisto H:ksi kutsutulta hautausmaalta. Näihin aikoihin taloja rakennettiin enää kertaalleen käytetyistä tiilistä. Tätä kulttuuria saattoi edeltää siirtymävaihe noin 1900–1700 eaa. . Tätä sanotaan joskus myöhäisharappalaiseksi kulttuuriksi. Kalmisto H -vaihe merkitsi vuoteen 1300 eaa. asti Intian alueen kulttuurin hajaantumista. 1300 eaa. alkoi rautakausi, ja kulttuurit levisivät Punjabista ja Rajasthanista itään Gangesin laaksoon. Noin 1500–500 eaa. vallitsi niin sanottu vedalainen aika, jolloin syntyivät Intian pyhät kirjoitukset Veda ja Rigveda.
Kytkennät muihin kulttuureihin
Kalmisto H:n keramiikassa esiintyvät aiheet: tähti, ruusu, riikinkukka ja härkä esiintyivät jo ennen Harappan kulttuuria sekä harappan kulttuurissa mutta lintu- ja pipal-lehtiaiheet muistuttavat enemmän Länsi-Iranin aiheita kuin Harappan kulttuuria.
Harappan hautausmaan Kalmisto H:n vanhempi kerrostuma II sisältää tuon ajan iranilaista tyyppiä olevia löytöjä. Harappalaiste keramiikkaa ei esiintynyt. Tässä kerrostumassa ei esiintynyt vielä polttohautausta. Se tuli vasta nuorempaan kerrostumaan I, jossa on punaista keramiikkaa. Parpolan mukaan Kalmisto H-kulttuuri ja eteläisempi Jhukar-kulttuuri olisivat olleet indoiranilaiseten hallitsemia. Tämän aikaiseen ns Punjab-vaiheeseen liittyivät myös Luoteis-Pakistanin tasangolla ollut Swatin kulttuuri eli Gandharan kulttuuri sekä okralla maalattu keramiikka, joka lienee heikentynyt Harappan kulttuuri. Sindhissä ja lähialueilla Pirak ja Jhukar nousivat jossain vaiheessa arjalaisten saapumisen jälkeen. Etelässä Induskulttuuri jatkui n. 1800 eaa. jälkeen muuntuneena Daimabad issa ainakin vuoteen 1600 eaa. Etelässä nousi Rangpurin kulttuuri noin 1400 eaa. Indoeurooppalaisen Gandharan hautakulttuurin löydöt 1600–500 eaa. muistuttavat Baktria-Margianan (BMAC) ja Iranin löytöjä. Kun Mohenjo-Daroi autioitui, Kot Dijissä elämä jatkui. Katelaista on löydetty pronssinen hevospatsas, Tiimagarhasta rautavaljaat. Beluchistanin laaksoon ilmestyi Harappa-keramiikan sijaan noin 1300 eaa. alkaen harmaata maalattua keramiikkaa. Noin 1200 –800 eaa. vallitsi punamusta keramiikka Pohjois-Intiassa, paikoin heti Harappan keramiikan jälkeen. Sen jälkeen nousi "maalattu harmaa keramiikka" 1300/1200–800 eaa. Punjabin-Gangesin alueella ja myös "pohjoinen musta kiillotettu keramiikka" 700–300 eaa.
Ajoitukset
Sangholin Kalmisto H-kytkentäinen myöhäisharappalainen asutus on ajoitettu n4ljällä ajoituksella suunnilleen aikaan 2175–1785 ... 1715–1560 kalenterivuotta eaa. Tämän mukaan Kalmisto H ajoittusi noin 2000 – alle 1700 eaa. Mutta barasta tehdyt ajoituksen osuvat laajemmalle aikavälille noin 2350–1330 eaa. Yhteenvetona monista ajoituksista voidaan päätellä, jotta Kalmisto H olisi loppunut noin 1700–1500 eaa. Kalmisto H saattoi alkaa Pubjabissa aiemmin kuin Sindhissä, Punjabissa noin 2200–2100 eaa.
The Brood
The Brood (Suomessa käytetty myös nimeä Brood – vihan jälkeläiset ) on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1979. Sen pääosissa ovat Oliver Reed, Samantha Eggar ja Art Hindle. Se kuvattiin Torontossa ja Mississaugassa, Ontariossa. The Brood oli ensimmäinen Cronenbergin elokuva, johon Howard Shore sävelsi musiikin.
Kontingenssiteoria
Kontingenssiteoria on organisaatioteoria, jonka mukaan ei ole yhtä ainoaa oikeaa tapaa organisoida yritystä (sen rakennetta, johtamista, päätöksentekoa ym.). Optimaalinen tapa on tilannesidonnainen ja riippuu kontingenssitekijöistä, joista tärkeimpiä ovat: teknologia, ympäristö (markkinat), organisaation koko, organisaation historia sekä työntekijöiden ja asiakkaiden odotukset (Huczynski ja Buchanan 2001: 506).
The Brood
Chris Rodley on kirjassaan Cronenberg on Cronenberg kuvannut The Broodia ”naisvihan mestariteokseksi, joka heijastaa miehen mustasukkaisuutta naisen kyvylle tuottaa elämää”. Rodleyn mukaan elokuvan pelastaa mahdollisimman mielenkiinnottomaksi kuvattu, ohjaajaa itseään muistuttava mieshahmo, kun taas hirviömäinen naishahmo on sitäkin kiinnostavampi.
Kontingenssiteoria
Kontingenssiteorian tavoitteena on ymmärtää, kuinka ja missä määrin erilaiset ympäristötekijät ohjaavat organisaatioita muokkaamalla niiden sisäisiä olosuhteita. Lawrence ja Lorsch (1967: ref. Harisalo 2010; 217) käyttivät ensimmäisinä käsitettä kontingenssiteoria, jolla he kuvasivat ympäristön ja organisaatioiden välisiä vuorovaikutuksia. Kontingenssiteorian syntyminen oli reaktio 1900-luvun ensimmäisellä alkupuolella vallinneelle johtamisajattelulle, jonka mukaan voisi olla ideaalinen, paras tapa organisoida yritys (Huczynski ja Buchanan 2001: 506).
The Brood
Juoni
Elokuvassa Oliver Reedin esittämä psykoterapeutti käyttää uutta ”psykoplasmatiikka”-menetelmää ja saa potilaat tuottamaan psykologisista ongelmistaan fysiologisia epämuodostumia.
Kontingenssiteoria
Burnsin ja Stalkerin (1971: ref. Harisalo 2010; 218 ) empiiristen tutkimusten mukaan ympäristön luonne ja olosuhteet määrittävät organisaation sisäisen rakenteen ja toimintatavat. Vakaissa ja hitaasti muuttuvissa ja ennustettavissa ympäristöissä yritykset kehittivät itselleen mekaanisen rakenteen. Muuttuvissa ja epävarmoissa ympäristöissä organisaatiot kehittivät orgaanisen rakenteen, joka auttaa kestämään epävarmuutta, ennakoimattomuutta ja muutosta.
Organisaatiot eivät todellisuudessa ole täydellisesti mekaanisia tai orgaanisia vaan jotain näiden väliltä. Burnsin ja Stalkerin (1971: ref. Harisalo 2010: 219) mukaan tietoinen harkinta ei ohjaa organisaatiota jommankumman rakenteen suuntaan, vaan tämä tapahtuu tavallisesti huomaamattomasti pienin askelin. Lawrencen ja Lorchin (1967: ref. Harisalo 2010: 220) mukaan palvellakseen ympäristöä tehokkaasti, organisaation on jatkuvasti samanaikaisesti sekä eriytettävä että integroitava rakennettaan.
Kontingenssiteoriaa on myös kritisoitu laajasti siitä, että se perustuu yleistyksiin ja pyrkii yksinkertaistamaan monimutkaisia syysuhteita (Tienari ja Meriläinen 2012; 82).
Lähteet
Burns, T., Stalker, G. 1971. The management of innovation. Tavistock Publications, Lontoo
Arielli
Arielli on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 129 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 144 asukasta.
Vanukirppuruoho
Vanukirppuruoho (Pulicaria dysenterica) on monivuotinen asterikasvilaji. Se kasvaa 40–60 senttimetriä korkeaksi. Varsi on yläosasta haarova, huopakarvainen ja runsaslehtinen. Lehdet ovat yli senttimetrin leveät, sepivät, tuoksuvat. Mykeröt ovat 1,5–3,5 senttimetriä leveät, mykeröiden laitakukat ovat siirottavat, 7–8 millimetriä pitkät, kullankeltaiset.
Levinneisyys
Vanukirppuruoho esiintyy luonnonvaraisena suuressa osassa Eurooppaa, paitsi pohjoisosasta se puuttuu. Pohjoismaissa se kasvaa alkuperäisenä Tanskassa. Suomessa lajista on vain yksittäinen havainto. Euroopan lisäksi sitä esiintyy Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, Kaukasiassa ja läntisessä Aasiassa.
Lehtosalvia
Lehtosalvia (Salvia nemorosa) on salvioiden suvun monivuotinen huulikukkaiskasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Keski-Euroopassa ja Turkissa Anatoliassa.
Varsi ja lehdet
Lehtosalvia kasvaa noin 40–60 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat vaaleanvihreät tai vihertävän harmaat. Lehtilavan muoto on suikea tai soikea. Lehtien pituus on noin 10 senttimetriä. Niiden lehtilaita on nyhä- tai sahalaitainen. Lehdistä lähtee aromaattinen tuoksu niitä musertaessa.
Kukat
Lehtosalvia kukkii kesä-elokuussa. Sen kukat ovat väriltään violetinsinisestä siniseen. Kukat ovat pitkässä terttumaisessa kukinnossa.
Levinneisyys
Lehtosalviaa kasvaa Keski-Euroopassa ja Turkissa Anatoliassa, joissa se on luonnonvarainen aurinkoisilla niityillä, lehdoissa ja metsissä paikoilla, joissa on hyvin vettä läpäisevä maa.
Sitä kasvatetaan paljon koristekasvina pihoilla polkujen varsilla ja puutarhoissa sekä perhospuutarhoissa sen pitkän ja runsaan kukinnan vuoksi. Lehtosalviasta on paljon lajikkeita, jotka ovat näyttävämpiä kuin luonnonvarainen muoto.
Alkaios (täsmennyssivu)
Alkaios voi viitata seuraaviin henkilöihin:
The Report from Iron Mountain
The Report from Iron Mountain on Dial Pressin vuonna 1967 julkaisema valheellinen tietokirja ja bestseller. Satiirikko Leonard C. Lewin ilmoitti vuonna 1972 kirjoittaneensa kirjan, mutta asiasta ei ole täyttä yksimielisyyttä.
Santo Trafficante
Santo Trafficante on seuraavien henkilöiden nimi:
The Report from Iron Mountain
Kirjan sisältö
Kirjan mukaan Yhdysvallat perusti vuonna 1963 15-henkisen ryhmän nimeltä Special Study Group tutkimaan pitkäkestoisen rauhan vaikutuksia yhteiskunnalle. Ryhmän tutkimus osoitti, että pitkäkestoinen rauha ei ollut valtion pyrkimysten kannalta hyödyllinen, vaan valtion tulisi tällaisessa tilanteessa järjestää sotaan verrattavia tilanteita, kuten valheellisia raportteja vieraista elämänmuodoista ja hallitsemattomasta ympäristön saastumisesta.
Vastaanotto
Guinness World Records pitää teosta kaikkien aikojen suurimpana kirjallisena huijauksena.
Daniel Börtz
Daniel Börtz (s. 8. elokuuta 1943 Hässleholm) on ruotsalainen taidemusiikin säveltäjä. Börtz on tuottanut urallaan yksitoista sinfoniaa (1973−2006) sekä useita oopperoita ja orkesteriteoksia, kuten Strindberg Suite. Börtz on palkittu mitalilla kuninkaallisen musiikkiakatemian tilaisuudessa 28. marraskuuta 2005 "sävellysmusiikin edistäjänä".
Hänen myöhempiin sävellyksiinsä lukeutuvat muun muassa oratorio Hans namn var Orestes (2001−2002), nokkahuilukonsertot En gycklares berättelser (2000) ja Pipor och klockor (2002) sekä pianokonsertot Svall (2003), Magnus Gabriel (2006) ja Goya (2008). Ooppera Medea saa ensi-iltansa vuonna 2016.
Börtz on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Agias Troizenilainen
Agias Troizenilainen (700-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Troizenista. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista.
Agiaan nimiin on laitettu eepos Nostoi (”Paluut”), joka kertoi kreikkalaisten paluusta kotiin Troijan sodasta. Se koostui viidestä kirjasta ja täytti aukon Arktinoksen Troijan tuhon ja Homeroksen Odysseian välillä. Antiikin aikaiset kirjailijat vaikuttavat kuitenkin olleen epätietoisia eepoksen kirjoittajasta, ja siihen viitattiin usein vain eepoksen itsensä nimellä, ja silloin kun viitattiin kirjailijaan, tästä käytettiin vain nimitystä ”Paluiden kirjoittaja”.
Siksi jotkut laittoivat eepoksen Homeroksen itsensä nimiin, kun taas jotkut kutsuvat sen kirjoittajaa kolofonlaiseksi. Samannimisiä eepoksia kirjoittivat myös muut runoilijat, kuten Eumelos, Antikleides, Kleidemos ja Lysimakhos. Mikäli teos mainitaan antiikin lähteissä ilman kirjailijan nimeä, tällöin viitataan ehkä juuri Agiaan teokseen.
Surtsey
thumb|right|240px|Surtsey 30.11.1963, 16 päivää purkauksen alkamisesta thumb|240px|Surtseyn topografinen kartta Surtsey on tuliperäinen saari Islannin etelärannikolla. Saari kehittyi 130 metriä merenpinnan alapuolella sijainneen tulivuoren purkauksista, jotka saavuttivat merenpinnan 14. marraskuuta 1963. Surtsey oli kookkaimmillaan kesäkuussa 1967, jolloin pinta-alaksi mitattiin 2,7 km². Nykyinen (2005) pinta-ala on tuulen ja aaltojen aiheuttaman eroosion jäljiltä 1,4 km².
Saari sai islanninkielisen nimensä skandinaaviseen mytologiaan kuuluneen tulijättiläisen Surtin mukaan.
Joulusaarenfregattilintu
Joulusaarenfregattilintu (Fregata andrewsi) on endeemisenä Joulusaarilla elävä vaarantunut fregattilintuihin kuuluva merilintu. Kuten muutkin fregattilinnut joulusaarenfregattilintu ei kävele eikä ui. Sen sijaan se on erittäin taitava lentäjä. Se hankkii ravintonsa poimimalla rannoilta tai veden pinnasta tai varastaa muilta linnuilta niiden saaliin. Väriltään aikuinen joulusaarenfregattilintu on musta lukuun ottamatta valkeaa mahanalusta.
Suurimmat uhat joulusaarenfregattilinnuille ovat niiden elinalueilla tapahtuva kaivostoiminta, kalastus sekä lisäksi saarelle tuodut Anoplolepis gracilipes -muurahaiset. Kannalle on ongelmallista sen hidas kasvu – joulusaarenfregattilinnut pystyvät kasvattamaan vain yhden poikueen joka toinen vuosi. Linnun pesä sijaitsee yleensä korkeassa puussa.
Surtsey
Surtseyn eläimistö ja kasvisto
Ensimmäiset saarelle saapuneet lajit olivat eläimiä. Ensimmäisten viiden vuoden aikana saarella oli havaittu noin 70 eläinlajia, joista suurin osa oli hyönteisiä. Nämä lajit olivat kuitenkin vain tilapäisiä vierailijoita. Muun muassa pulmuset (Plectrophenax nivalis) levähtivät saarella muuttomatkallaan. Pulmuset ja muut linnut kuljettivat saarelle siemeniä.
Ensimmäinen putkilokasvilaji, merisinappi (Cakile maritima ssp. arctica), havaittiin saaren rannalla jo vuonna 1965. Rannalle kerääntyneiden kasvinjäänteiden ja lintujen jätöksien takia rannasta oli tullut hedelmällinen kasvualusta. Merisinapin jälkeen saarella havaittiin muitakin rannoille tyypillisiä lajeja, kuten rantavehnää (Leymus arenarius), suola-arhoa (Honckenya peploides) ja halikkaa (Mertensia maritima). Putkilokasvien lisäksi saarella on tavattu sammalia, jotka ovat itiökasveja. Myös jäkälät levisivät saarelle itiöiden avulla.
Linnut asettautuivat pesimään saarelle ensimmäistä kertaa 1970-luvun alkupuolella. Tällöin siellä havaittiin pesivän riskilöitä (Cepphus grylle) ja myrskylintuja (Fulmarus glacialis). Suurin osa saarella tavatuista linnuista on kuitenkin muuttolintuja. Saaren ensimmäiset nisäkkäät, kirjohylkeet (Phoca vitulina) ja harmaahylkeet (Halichoerus grypus), ovat lisääntyneet saarella 1980-luvulta lähtien.
Iso karhu
Iso karhu (latinaksi Ursa Major (UMa), genetiivi Ursae Majoris) on yksi taivaan laajimmista tähdistöistä. Sen naapureita ovat Ajokoirat, Bereniken hiukset, Ilves, Karhunvartija, Kirahvi, Leijona, Lohikäärme ja Pieni leijona.
Ison karhun näkyvin osa on seitsemän kirkkaan tähden muodostama kauhaa muistuttava Otava. Otavan tähdet tunnetaan arabialaisperäisillä nimillä ("kauhan" kulhosta kahvaan päin lukien) Dubhe, Merak, Phecda, Megrez, Alioth, Mizar ja Alkaid. Mizarin lähellä on pieni himmeä tähti Alcor, joka tunnetaan nimellä "Silmänkoittaja". Perinteen mukaan ihmisen näköaisti on vielä hyvä, jos hän kykenee erottamaan Silmänkoittajan. Tosin nämä tähdet on kyllä tervesilmäisen ihmisen erittäin helppoa erottaa toisistaan.
Muun muassa galaksit M81, M82 ja M101 sijaitsevat Ison karhun tähdistön alueella. Vuonna 1993 galaksissa M81 räjähti supernova, joka nähtiin pienilläkin teleskoopeilla, kun kirkkaus kohosi +11 magnitudiin. M97 eli Pöllösumu puolestaan on kuuluisa planetaarinen sumu.
thumb|none|300px|Otavan tähtien kautta vedettyjen linjojen avulla voi löytää useita kirkkaita tähdistöjä.
Saša Stanišić
pienoiskuva|Saša Stanišić [[Leipzigin kirjamessuilla vuonna 2014]] Saša Stanišić (7. maaliskuuta 1978 Višegrad) on saksalainen kirjailija. Hän syntyi Višegradissa, Bosnia ja Hertsegovinassa, ja pakeni 14-vuotiaana Bosnian sotaa Saksaan.
Stanišićin esikoisteos Wie des Soldat das Grammofon repariert käsittelee omaelämäkerrallisia aineksia, muun muassa sotaa, pakoa ja uutta alkua sadun keinoin. Se oli ehdolla Deutscher Buchpreis -palkinnon saajaksi, ja teoksen englanninnos How the Soldier Repairs the Gramofon oli ehdolla Independent Foreign Fiction -palkinnon saajaksi. Teos on käännetty yli 30 kielelle.
Hänen toinen teoksensa Vor dem Fest (Ennen juhlaa) sijoittuu perisaksalaiseen pikkukylään, mutta tässäkin teoksessa Stanišić käsittelee fantasianomaisin keinoin katoavaa historiaa ja juurten säilyttämistä. Vor dem Fest sai Alfred Döblin -palkinnon ja Leipzigin kirjamessupalkinnon 2014. Stanišić kirjoittaa teoksensa saksaksi.
Michael Collins (elokuva)
Michael Collins on Neil Jordanin ohjaama elämäkerrallinen draamaelokuva, joka kertoo irlantilaisesta vapaustaistelija Michael Collinsista. Elokuva valmistui vuonna 1996 ja nimiroolissa on Liam Neeson.
Juoni
Michael Collins on tositapahtumiin perustuva elokuva samannimisen Irlannin kansallissankarin elämästä. Elokuva alkaa vuoden 1916 Irlannin pääsiäiskapinan surullisesta lopusta, brittiläisten miehittäjien väkivaltaisista toimista irlantilaisten kansannousua vastaan. Pääsiäiskapinan epäonnistuminen tai vankila ei lannista Michael Collinsia (Liam Neeson) vaan tämä jatkaa taistelua vankilasta päästyään ja voittaa irlantilaisten luottamuksen puolelleen loistavana puhujana, Collins johtaa IRA:n aseellista toimintaa voitokkaasti brittejä vastaan läpi monien ratsioiden ja kahakoiden. Collins, joka kutsuu itseään ”sekasortoministeriksi” terrorisoi brittien siirtomaaherruutta ja niittää mainetta näiden kustannuksella. Lopulta nurkkaan ajetut britit suostuvat neuvotteluihin Collinsin luoman sekasorron ansiosta ja tämä lähetetään Lontooseen neuvottelemaan. Neuvottelujen seurauksena Iso-Britannia suostuu tunnustamaan Irlannin vapaavaltion.
Collinsin varjoon jäänyt kateellinen Éamon de Valera (Alan Rickman) syyttää Collinsia maanpetoksesta, koska tämä ei saanut neuvoteltua Irlannille täydellistä itsenäisyyttä ja kiihottaa kansaa tätä vastaan. Erimielisyyksistä syntyy surullisenkuuluisa Irlannin verinen sisällissota, joka vaatii uhrinsa, myös Collinsin. Collins joutuu petetyksi ja uhraa itsensä rauhan vuoksi. Kaiken väkivallan keskellä pilkottaa kaunis rakkaustarina Kitty Kiernanin (Julia Roberts) ja Collinsin välillä, mutta se saa kuitenkin traagisen lopun.
Elokuvan henkilösuhteet on kuvattu selkeästi ja katsojaystävällisesti, siitä saa hyvän kuvan Michaelin suhteista suurmiehiin kuten Irlannin tulevaan presidenttiin Éamon de Valeraan ja moneen muuhun tulevaan IRA:n johtohahmoon. Elokuvassa on myös hyvin nähtävänä Michaelin ystävyyssuhde Harry Bolandiin (Aidan Quinn), joka muuttuu vihamieliseksi Kitty Kiernanin rakkauden takia ja johtaa lopulta Bolandin kuolemaan. Elokuvassa on havaittavissa tietynlainen klassinen ”hyvä–paha”-asetelma, Jordan on kuitenkin omalla tavallaan antanut suhteille monipuolisemman säväyksen eikä ole sortunut Hollywood-tyyliseen mustavalkoiseen vastakkainasetteluun.
Mervi
Mervi on suomalainen naisen etunimi.
Nimi Mervi tuli käyttöön 1900-luvun alkuvuosina. Nimi on peräisin paikannimistä. Yksi ensimmäisistä Mervi-nimisistä, Mervi Ahla (s. 1917), sai tämän nimen Hattulan Mervessä sijaitsevan Merven kartanon mukaan.
Nimi pääsi Suomen almanakkaan vuonna 1950, jolloin sen nimipäivä oli 6. tammikuuta. Vuodesta 1952 lähtien se on ollut nykyisellä päivällään, 21. syyskuuta.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Mervi-nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 10 621 naista ja ainakin yksi mies. Suurin osa heistä on syntynyt vuosien 1940 ja 2000 välisenä aikana.
Tunnettuja Mervejä
Mervi on seuraavien tunnettujen henkilöiden nimi:
Luettelo Haute-Marnen kunnista
thumb|250px|right|Haute-Marnen sijainti Ranskassa
Tämä on luettelo Haute-Marnen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 432 kuntaa.
Jegor Afanasjev
Seuraura
Afanasjev on Dinamo Moskovan kasvatti. Hän siirtyi jo 15-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja HPHL-juniorisarjan Little Caesarsiin kaudeksi 2016–2017. OHL-joukkue Ottawa 67’s varasi Afanasjevin 106. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2017. Samana kesänä hänet varasi myös Muskegon Lumberjacks 156. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa. Afanasjev siirtyi kaudeksi 2017–2018 Lumberjacksiin. Kaudella 2018–2019 hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 27+35=62, joilla Afanasjev sijoittui koko USHL:n pistepörssissä kymmenenneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan kolmanteen tähdistökentälliseen. Afanasjev pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa.