cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arado E.570
Aradon suunnittelutyöt
Arado jatkoi töitä projektin parissa viimeisintään vuoden 1943 huhtikuun 15. päivään saakka, jolloin Aradolta ilmoitettiin kirjeitse RLM:lle että työt projektin eteen jouduttiin lakkauttamaan resurssipulan vuoksi. Syynä tähän oli Aradon lukuisat muut projektit joiden eteen suunnittelutoimistolla työskenneltiin samanaikaisesti, jättäen huomattavasti liian vähän työvoimaa käytettäväksi E.570 projektia varten. Samassa kirjeessä Arado kuitenkin esittää vielä kolme Aradon tutkimaa teknistä ratkaisua, joiden avulla voitaisiin paremmin saavuttaa RLM:n kaipaamia ominaisuuksia uutta lentokonetta varten. Mukana olivat myös liitteenä kolmet eri viivapiirrokset lentokoneista, joista jokainen hyödyntäisi yhtä Aradon ehdottamaa ratkaisua.
Ensimmäinen näistä Aradon tutkimista ratkaisuista "a" olisi sisällyttänyt sisäänvedettävän ohjaamon, jonka ideana oli antaa syöksylennossa hyvä näkyvyys ulos lisäten myös ilmanvastusta pienempää syöksynopeutta varten. Sisäänvedetyssä tilassa olisivat rungon poikkimitat pysyneet myös pienempinä. Toinen Aradon esittämä ratkaisu "b" oli asentaa moottori ohjaamon taakse, jolloin ohjaamo saisi huomattavasti paremman näkyvyyden eteen ilman että koneen rungosta jouduttaisiin tekemään liian suuri. Haittapuolena oli kuitenkin että moottorin oli oltava nestejäähdytteinen ja todennäköisesti vain yksi olisi ollut mahdollista asentaa. Kolmas ja viimeinen ratkaisu "c" olisi ollut käyttää suihkumoottoria, joka olisi asennettu koneen rungon yhteyteen jättäen paljon tilaa ohjaamon näkyvyyden parantamiseksi.
E.570 c
Yhdetkään E.570 projektin lentokoneita kuvaavat viivapiirrokset eivät selvinneet sodasta, mutta lukuisia projektiin liittyviä kirjeitä ja tietolomakkeita on selvinnyt. Lisäksi yhden tietolomakkeen takana on säästynyt käsin piirretty luonnos suihkumoottorikoneen sivuprofiilista, jonka uskotaan olevan Aradon kirjeessään kuvaama "c" malli luonnoksen ja kirjeessä annetun kuvauksen yhtenäisyyksien vuoksi. Ulkonäöllisesti tämä malli näyttää hyvin samanlaiselta Aradon vain kymmenen päivää myöhemmin suunnitteleman TEW 16/43-15 suihkuhävittäjän kanssa, ja saattaakin olla kyseisen mallin edeltäjä.
Säästyneen luonnoksen mukaisesti E.570 c oli matalasiipinen ja yksipaikkainen suihkumoottorikone, jossa oli kaksiosainen pyrstö. Sen suihkumoottori sijaitsi ohjaamon takana ja sen ilmanottoaukko oli rungon päällä myös ohjaamon takana. Lisäksi sen pyrstön sivuvakainten alaosat olisivat todennäköisesti toimineet kannuksina laskeutuessa.
Erebuni SC
Erebuni Sport Club on jalkapalloseura Jerevanin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Armenian jalkapalloliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura on perustettu vuonna 2007, mutta pääsarjassa se debytoi kaudella 2016–2017.
Aselajikilpailut
Aselajikilpailut on koulutuksellisia kilpailutapahtumia, joita järjestetään mm. puolustusvoimien tai vapaaehtoisen maanpuolustustyön piirissä. Niiden tarkoituksena on motivoida oppimaan kilpailemalla jonkin suorituksen tai suoritusten Suomen mestaruudesta. Kilpailut eivät kuitenkaan ole sotilasurheilukilpailuja, vaan liittyvät aselajeittain johonkin toimenpiteeseen.
Walter Monson
Walter George ”Wally” Monson (29. marraskuuta 1908 Winnipeg, Manitoba – 9. tammikuuta 1988 Winnipeg, Manitoba) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja.
Monson kuului Kanadan miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiakultaa Lake Placidissa 1932. Monson pelasi olympiaturnauksessa kuudessa ottelussa ja teki seitsemän maalia ollen maalintekijätilaston toinen.
Suomen merimuseo
Suomen merimuseo on kansallinen merimuseo, jonka tehtävänä on Suomen merenkulun historian tallentaminen ja tiedon välittäminen. Suomen kansallismuseoon kuuluva Merimuseo kerää ja tallentaa merenkulkuun ja veneilyyn liittyvää esineistöä, kuvia, arkistoaineistoa ja kirjallisuutta. Museon kokoelmiin kuuluu noin 15 000 esinettä, tuhansia vanhoja merikarttoja, laivapiirustuksia ja 30 000 valokuvaa. Lisäksi museossa on laaja merihistoriallinen kirjasto.
Suomen merimuseo oli ehdolla vuoden 2013 eurooppalaiseksi museoksi. Voittaja julkistettiin toukokuussa 2013. Palkinto meni kuitenkin Glasgowissa, Skotlannissa sijaitsevalle Riverside Museumille.
Toiminta
pienoiskuva|270px|Merimuseon näyttelytiloja Kotkassa. Suomen merimuseo toimii Kotkassa sijaitsevassa Merikeskus Vellamossa. Nykyinen päänäyttely ”Pohjantähti, Etelän risti” avattiin Kotkan kantasatamassa 11. heinäkuuta 2008. Samassa rakennuksessa toimii myös Kymenlaakson museo. Vellamossa toimii myös Kotkan kulttuuriasiainkeskus, arkisto- ja kirjastopalveluita tarjoava Tietokeskus Vellamo, ravintola Laakonki ja museokauppa Plootu. Lisäksi rakennuksessa on muun muassa opetus- ja seminaaritiloja sekä yli 200-paikkainen auditorio.
Suomen merimuseon päänäyttely kertoo merenkulun historiasta teemoittain. Näyttelyn pääteemoja ovat laivat, navigointi, talvimerenkulku, merenkulkija, laivamatkustaminen ja merikauppa. Noin tuhannen esineen lisäksi näyttelyssä on paljon valokuvia, liikkuvaa kuvaa, multimedioita sekä toiminnallisia pisteitä, joissa voi muun muassa tehdä solmuja, viestittää viestilipuilla tai tutustua purjelaivan osiin.
Suomen merimuseon historiaa
pienoiskuva|270px|Luotsikasarmi jossa Merimuseo ennen sijaitsi. Vuonna 1962 perusti Opetusministeriö merimuseotoimikunnan jonka oli tarkoitus tutkia valtiollisen merimuseon perustamista, mutta toimikunnan mietintö siirrettiin myöhempään. Vuonna 1963 perustettiin Suomen Merimuseoyhdistys keräämään yhteen merimuseosta kiinnostuneet ihmiset ja yhteisöt. Vuonna 1964 Merenkulkulaitos tarjosi Hylkysaaressa sijaitsevaa vanhaa luotsikasarmia sijoituspaikaksi merimuseolle. Asiaa mietittiin taas mutta Merimuseo jäi edelleen pöydälle. Vuonna 1968 perustettiin Muinaistieteellisen toimikunnan toimesta meriarkeologinen toimisto. Kun muinaismuistohallintoa uudistettiin vuonna 1972 sen asema vahvistettiin uudessa museovirastossa ja siitä tuli merihistorian tutkimuksen keskusorganisaatio.
Vuonna 1973 Merihistorian toimisto muutti luotsikasarmiin. Vuonna 1981 siellä avattiin Suomen merimuseon perusnäyttely. Hylkysaaren rannassa oli laiturissa myös majakkalaiva Kemi joka poistettiin käytöstä vuonna 1975 viimeisenä majakkalaivana Suomessa. . Kävijöitä siellä oli suhteellisen vähän sen syrjäisyyden ja vaikeapääsyisyyden vuoksi. Aluksi uudesta sijaintipaikasta kilpailivat myös Turku ja Helsinki, mutta voiton vei lopulta Kotka. Suomen merimuseon toiminnan käynnistyttyä Merikeskus Vellamossa on museon kävijämäärä noussut moninkertaiseksi aiempaan verrattuna. Vuonna 2019 kävi Kotkassa Merikeskus Vellamossa sijaitsevassa Suomen merimuseossa sekä jäänmurtaja Tarmossa yhteensä 119 621 kävijää.
Merimuseon Kotkaan siirtymisen jälkeen meriarkeologinen toiminta ja vettyneen materiaalin konservointilaitos jäivät Hylkysaareen. Sittemmin sekin on muuttanut Hylkysaaresta pois ja saari rakennuksineen on Senaatti-kiinteistöjen omistuksessa.
Suomen merimuseo on yksi Trafiikki-museoista jotka ovat liikenteen ja viestinnän alan erikoismuseoita.
Bandyliigakausi 1995–1996
Jääpallon bandyliiga kaudella 1995-1996 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka päätteeksi pelattiin pudotuspelit.
Runkosarjan voitti yllätysjoukkue ToPV. Viime kaudella ToPV oli sijoittunut kymmenenneksi, eikä se ollut koskaan aiemmin edes päässyt pudotuspeleihin asti. Torniolaiset selviytyivät loppuotteluun asti, mutta WP-35 voitti ottelun 3-1. Mestaruus oli varkautelaisille neljäs peräkkäinen.
Runkosarja
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin. Kaksi heikointa karsintaan 1-divisioonan parhaita vastaan.
1 (täsmennyssivu)
1 tarkoittaa seuraavia asioita:
Leppymättömät
Leppymättömät (The Unforgiven) on John Hustonin vuonna 1960 ohjaama western, jonka pääosissa ovat Audrey Hepburn, Burt Lancaster, Lillian Gish, Audie Murphy ja Joseph Wiseman. Elokuva perustuu Alan Le Mayn romaaniin.
Juoni
Rachel Zachary on syntyjään intiaani, mutta hän ei tiedä sitä, sillä hänen äitinsä Matilda ei ole paljastanut enempää kuin, että hänet on adoptoitu. Perheeseen kuuluu myös kolme poikaa Ben, Cash ja Andy. Kun totuus Rachelista selviää, intiaanit palaavat vaatimaan omaansa takaisin ja nähdään, ketkä ovat todellisia ystäviä.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1921
Vuoden 1921 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä, Suomessa. Ne olivat järjestyksessään kymmenennet viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Helsinki isännöi kisoja toista kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kuudessa painoluokassa.
Lanusei
Lanusei on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 5 399 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 53,17 neliökilometriä. Se sijaitsee 595 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Kenneth Moore
Kenneth Strath ”Ken” Moore (17. helmikuuta 1910 Balcarres, Saskatchewan – 8. joulukuuta 1981 Winnipeg, Manitoba) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja.
Alkuperäisasukastaustainen Moore kuului Kanadan miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiakultaa Lake Placidissa 1932. Moore pelasi olympiaturnauksessa yhden ottelun jossa teki yhden maalin.
Suomen Rugbyliitto
Suomen Rugbyliitto ry (SRL) on vuonna 1968 perustettu rugbyn suomalainen kattojärjestö. Alun perin liitto perustettiin nimellä Suomen salamapalloliitto. Se on kansainvälisen rugbyliiton IRB:n, Rugby Europen, Euroopan rugbyliiton FIRA:n sekä Suomen olympiakomitean jäsen. Liittoon kuuluu 19 jäsenseuraa sekä tuomariyhdistys Finnish Rugby Referees Association (FRRA).
Batseba (nimi)
Batseba on Vanhasta testamentista tunnettu naisen etunimi. Se tulee heprean kielestä ja pohjautuu mahdollisesti sanaan ’aistillinen, hekumallinen’. Toisen tulkinnan mukaan nimen merkitys on ’yltäkylläisyyden tytär’. Suomessa Batseba-nimi ei ole koskaan ollut almanakassa, mutta sitä on silti käytetty jonkin verran tytönnimenä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2021 mennessä kirjattu noin 20–30 Batseba-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940. Ensimmäisenä etunimenä Batseba on ollut äärimmäisen harvinainen.
Annankatu 6 (Pori)
pienoiskuva|Annankatu 6:n sisäpihan graffiteja. Kulttuuritalo Annankatu 6 eli Annis on Porissa sijaitseva sosiaalinen kulttuurikeskus. Se syntyi vuonna 1980 Porin teatterinuorten vallattua käyttöönsä kaupungin keskustassa sijainneen tyhjän teollisuuskiinteistön.
Toiminta
"Annis" -nimellä yleisesti tunnetussa kulttuurikeskuksessa toimii nykyään useita teatteriryhmiä, Porin teatterinuorten lisäksi muun muassa Vihreä Teatteri sekä Porin ylioppilasteatteri. Annankatu 6 on lisäksi ollut säännöllisesti yksi Lainsuojattomat-teatterifestivaalin näyttämöistä. Myös valtakunnalliseksi laajentunut lapsille suunnattu leikkiteatteri-metodi on saanut alkunsa Annikselta vuonna 1995. Tunnetuimpia Annankatu 6:lla vaikuttaneista teatteriharrastajista ovat muun muassa näyttelijät Mari Rantasila ja Joonas Nordman sekä ohjaaja Noora Männistö. Heistä Rantasila ja Männistö olivat myös valtaamassa rakennusta.
Teatteriryhmien lisäksi Anniksella vaikuttaa useita muiden alojen kulttuuritoimijoita ja talossa järjestetään muun muassa erilaisia konsertteja. Anniksella ovat harjoitelleet useat porilaisyhtyeet, kuten Dingo, Disco Ensemble sekä Magyar Posse. Annankatu 6 on tunnettu myös lukuisista graffiteistaan. Vuonna 2001 valmistui Noora Männistön ohjaama Anniksesta kertova dokumenttielokuva "Rajattoman ajan talo", joka on esitetty muun muassa TV2:n Dokumenttiprojekti-ohjelmapaikalla.
Historia
Annankatu 6:n ensimmäinen osa valmistui vuonna 1873, kun paikalle rakennettiin olutpanimo kellareineen. Panimossa valmistettiin oluen lisäksi myös virvoitusjuomia sekä kivennäisvettä aina vuoteen 1935 saakka. Rakennusta laajennettiin vuonna 1915 ja myöhemmin vielä 1938, jolloin se saavutti nykyisen muotonsa siipirakennuksineen. Olutpanimon ja virvoitusjuomatehtaan jälkeen Annankatu 6:ssa toimi kirjansitomo vuoteen 1958 je sen jälkeen tekstiilitehdas 1970-luvun jälkipuoliskolle saakka.
Vuonna 1980 tapahtuneen valtauksen jälkeen Porin kaupunki rahoitti talon remontointia vuonna 1982. Entiseen teollisuuskiinteistöön rakennettiin harjoittelu- ja esiintymistiloja nuorisoteatteriryhmille ja yhtyeille. Taloon muutti teatterinuorten lisäksi myös Porin elävän musiikin yhdistys PELMU. Vuonna 1989 Anniksen toimintaa uhkasi samassa korttelissa toimineen Porin Puhelin Oy:n uudisrakennussuunnitelma, joka kuitenkin onnistuttiin estämään. Suuri peruskorjaus rakennukseen valmistui 1990-luvun lopussa.
Cascades
thumb|Fabédougoun kallioita. Cascades on hallintoalue Burkina Fason lounaisosassa. Sen pääkaupunki on Banfora. Alueella on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 531 808 asukasta. Pinta-ala on 18 424 neliökilometriä.
Maantiede, ilmasto ja luonto
Vuonna 2011 perustettu alue käsittää 6,7 % Burkina Fason pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Hauts-Bassinsin ja idässä Sud-Ouestin alueisiin, etelässä Norsunluurannikkoon ja lännessä Maliin.
Maisemaa leimaavat tasangot ja keskimäärin 450 metriä korkeat ylängöt. Alueella sijaitsee maan korkein kohta Ténakourou (747 metriä merenpinnasta). Vesistöjä ovat Comoé ja sen sivujoet, joista tärkein on Léraba.
Ilmasto on sudanilaistyyppinen. Sadekausi kestää huhtikuusta lokakuuhun. Lämpötilat vaihtelevat 17 ja 36 asteen välillä.
Kasvillisuus on korkean sademäärän ansiosta hyvin monipuolinen. Se käsittää puu- ja metsäsavannia, korkeaa avointa metsää, galleriametsiä ja ruohikkoa. Tärkeimmät metsäalueet ovat Dioufoula ja Dida. Eläimistöön kuuluvat norsut, virtahevot, puhvelit, pahkasiat, leijonat, leopardit, hyeenat, paviaanit, krokotiilit, varaanit, pytonkäärmeet, kilpikonnat ja monet lintulajit.
Hallinnollinen jako ja asutus
Alueeseen kuuluu kaksi provinssia, 17 departementtia, kolme kaupunkikuntaa, 14 maalaiskuntaa ja 275 kylää. Provinssit ovat Comoé ja Léraba ja kaupunkikunnat Banfora, Niangoloko ja Sindou.
Alueella asuu 3,8 % Burkina Fason väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 19,3 %.
Asukkaat ovat etupäässä djulia, moseja, senufoja, gouineja, fulbeja, karaboroja, komonoja, turkia ja toussianeja. Puhutuimmat kielet ovat djula (18,4 %), moore (16,4 %), senufo (14,9 %), cerma (10,5 %) ja fulani (5,7 %). Djulaa tai bambaraa puhutaan varsinkin kaupungeissa (46,6 %). Muslimeja on 76,6 %, animisteja 14,2 %, katolisia 6,7 % ja protestantteja 1,3 %.
Liikenne ja talous
Alueen läpi kulkee Abidjanin ja Niameyn välinen maantie ja Abidjanin–Nigerin rautatie. Banforasta on 85 kilometriä Bobo-Dioulassoon ja 450 kilometriä maan pääkaupunkiin Ouagadougouun.
Väestöstä 80 % harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti ja käsityöammatit. Alueella on myös elintarvike- ja kemian teollisuutta. Banfora on tärkeä rajakaupan keskus.
Cascades on Burkina Fason tärkein matkailukohde. Sen nähtävyyksiä ovat Banforan, Karfiguélan ja Toumyn vesiputoukset sekä Fabédougoun ja Sindoun kalliot.
Serres-sur-Arget
Serres-sur-Arget on kunta Ranskan eteläosassa Ariègen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Pyreneiden vuoristossa. thumb|left|Notre-Dame du Pesquié Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1991 valmistunut benediktiiniläisluostari Notre-Dame du Pesquié.
Doug Patey
Douglas Edward Patey (s. 20. joulukuuta 1956 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 45 ottelua tehopistein 4+2=6 ja keräten kahdeksan jäähyminuuttia. Patey pelasi suurimman osan urastaan kuitenkin farmisarjoissa. Hän laukoi oikealta.
Ura
Patey pelasi junioriliiga OMJHL:n (nyk. OHL) Sault Ste. Marie Greyhoundsissa vuosina 1974–1976. Kaudella 1974–1975 hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä 31 osumallaan ja kaudella 1975–1976 Greyhoundsin kolmanneksi paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 45+65=110. Patey sijoittui sekä kymmenenneksi sekä OMJHL:n maali- että syöttöpörssissä.
Washington Capitals varasi Pateyn 73. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1976. Samana kesänä hänet varasi myös WHA-joukkue Phoenix Roadrunners. Patey siirtyi Capitalsin organisaatioon jo seuraavaksi kaudeksi 1976–1977 ja teki joukkueessa NHL-debyyttinsä pelattuaan 37 runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4. Noin puolet kaudestaan hän pelasi IHL-joukkue Dayton Gemsissa. Kauden 1977–1978 Patey pelasi lähes kokonaan AHL-joukkue Hershey Bearsissa, jonka paras pistemies ja maalintekijä hän oli tehoilla 27+33=60. Patey pelasi kauden aikana myös kaksi NHL-ottelua. Kaudella 1978–1979 hän oli 22 osumallaan Bearsin kolmanneksi paras maalintekijä. Patey pelasi kauden aikana kuusi NHL-ottelua.
Edmonton Oilers varasi Pateyn omassa NHL:n laajennusvaraustilaisuudessaan 15. pelaajana kesällä 1979. Hän pelasi kauden 1979–1980 kuitenkin CHL:ssä Cincinnati Stingersin ja Houston Apollosin joukkueissa. Kaudella 1980–1981 Patey pelasi I-divisioonajoukkue Savonlinnan Pallokerhossa tehden 12 ottelussa tehot 12+6=18. SaPKo jäi hänen viimeiseksi seurakseen.
Muuta
Pateyn isoveli Larry pelasi omalla urallaan yli 700 NHL-ottelua.
Taideohjelma
Taideohjelma on suunnitelma, jossa määritellään, miten alueelle tai kohteeseen toteutetaan taidetta. Taideohjelmassa kerrotaan myös, kuinka rahoitus sekä tilaajien, rakennuttajien, arkkitehtien, erikoisalojen suunnittelijoiden, taiteilijoiden ja käyttäjien yhteistyö toteutetaan. Taidekaava taas painottaa suunnitelman kohdistuvan tietylle kaavoitettavalle tai jo kaavoitetulle alueelle, jossa taidetta yhdistetta yhdistetään enemmän tai vähemmän rakennetun ympäristön kanssa.
Taideohjelma voi olla joko ohjeellinen tai velvoittava. Ohjeellinen taideohjelma voidaan laatia asemakaavan liitteeksi. Se ei velvoita myöhempää suunnittelua ja rakentamista. Velvoittavassa taideohjelmassa kirjatut ohjeet liitetään tontinluovutusehtoihin tai ohjelman noudattamisesta sovitaan muulla tavoin kunnan ja alueen rakennuttajien kesken.
Taideohjelmassa määritellään tavoitteet, taiteen hankintatavat tai periaatteet, taiteen ylläpidon periaatteet ja tahot, sekä rahoitusmallit ja muut taloudelliset seikat. Taideohjelmaa käytetään varsinkin laajoissa ja pitkäkestoisissa hankkeissa. Toteutuksesta voi vastata monialainen taidetyöryhmä, jossa taideteosten hankinnasta päättää esimerkiksi taidemuseo tai muu taiteeseen erikoistunut asiantuntijataho.
Taideohjelmia
Helsingin Arabianrannassa toteutettiin ohjelma, jossa Helsingin kaupunki asetti vuonna 2000 Arabianrannan rakennuttajille velvoituksen käyttää 1–2 % rakennuskustannuksista taiteeseen. Arabianrannan ohjelma valmistui vuonna 2012, jolloin siihen oli osallistunut yli 100 taiteilijaa. Teoksia on 200–300 ja ne ovat veistoksia, keramiikkaa, graafista betonia, valokuvia, maalauksia, mosaiikki- ja valoteoksia, taidepuisto, taidepihoja sekä yhteisötaidetta. Teosten koot vaihtelevat postikortin kokoisista kerrostalon julkisivun korkuisiin.
Las Plassas
Las Plassas on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 240 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 11,04 neliökilometriä. Se sijaitsee 148 metrin korkeudella merenpinnasta.
Itä-Timorin lippu
Itä-Timorin lippu on yksi Itä-Timorissa käytettävistä kansallistunnuksista. Nykyinen lippu on samanlainen kuin vuoden 1975 lippu, joka ehti tosin olla vain hetken itsenäisen Itä-Timorin lippuna, sillä Indonesia liittolaisineen miehitti maan yhdeksän päivää itsenäisyysjulistuksesta, jossa Itä-Timor irrottautui Portugalista. Nykyinen lippu otettiin käyttöön uudelleen 2002, jolloin Itä-Timor itsenäistyi Indonesiasta YK:n tuella.
Maan lippu on suorakulmio, jossa on kaksi päällekkäistä tasakylkistä kolmiota. Pienempi kolmio on musta ja suurempi keltainen. Mustan kolmion keskellä on viisisakarainen valkoinen tähti. Loppuosaltaan lippu on punainen. Lipun väreistä keltainen kuvaa maan kolonialistien vallan alla, musta kuvaa hämäryyttä, joka on voitettava, punainen kuvaa kansan taistelua vapauteen ja valkoinen kuvaa rauhaa.
Annankadun adventtiseurakunta
Annankadun adventtiseurakunta on helsinkiläinen adventtiseurakunta, joka sijaitsee Helsingin Punavuoressa. Seurakunta on perustettu vuonna 1894 ja on Suomen ensimmäinen adventtiseurakunta. Seurakunnan pastoreita ovat Sakari Vehkavuori ja Atte Helminen.
SAIC
SAIC on lyhenne, joka voi tarkoittaa
Arto Nyberg (televisio-ohjelma)
Arto Nyberg on vuonna 2004 alkanut Yleisradion haastatteluohjelma, jonka isäntä on Arto Nyberg. Ohjelmaa esitetään Yle TV1 -kanavalla sunnuntaisin kello 18.45 ja uusintana maanantaisin kello 16.05. Ohjelman tuottaa Yleisradiolle Production House -tuotantoyhtiö. Ohjelmaa kuvattiin alun perin Yleisradion tv-studioilla Helsingin Pasilassa, mutta vuonna 2018 ohjelma muutti Helsingin keskustaan Musiikkitaloon.
Ennen omaan ohjelmaan siirtymistä Nyberg toimi useita vuosia Aamu-TV:n toimittajana ja juontajana.
Pjotr Kropotkin
thumb|Pjotr Kropotkin Pjotr Aleksejevitš Kropotkin (9. joulukuuta (J: 27. marraskuuta) 1842 Moskova – 8. helmikuuta 1921 Dmitrov, Moskovan lääni) oli venäläinen ruhtinas, anarkisti ja maantieteilijä.
Elämä
Kropotkin syntyi vanhaan pajarisukuun, joka polveutui Smolenskin viimeisen ruhtinaan Juri Svjatoslavitšin veljenpojasta Dmitri Vasiljevitš Smolenskista, jota kutsuttiin myös nimellä Kropotka. Suku oli palvellut tsaareja jo 1500-luvulta alkaen. Kropotkinin vanhemmat olivat palveluksesta vetäytynyt jalkaväen kenraalimajuri ja suurmaanomistaja Aleksei Petrovitš Kropotkin sekä Siperian kenraalikuvernöörin tytär Jekaterina Nikolajevna Sulima. Isä omisti laajat tilukset ja lähes 1300 maaorjaa. Äiti kuoli keuhkotautiin jo vuonna 1846 ja isä meni uudelleen naimisiin Mustanmeren laivaston amiraali Karandinon tyttären kanssa. Kropotkin itse oli vuodesta 1879 naimisissa Sofia Grigorjevna Ananjevan kanssa. thumb|Kropotkinin vuonna 1875 laatima Itä-Siperian eteläosan sekä Mongolian, Mantsurian ja Sahalinin osien kartta. Kropotkin sai aatelisperheen lapselle sopivan kotikasvatuksen ja kävi Pietarin paašikoulua, josta valmistui upseeriksi. Hän palveli Amurin kasakkarykmentissä vuosina 1862–1868 ja kierteli valtakunnan itäosissa keräten maantieteellistä ja geologista aineistoa. Vuonna 1868 Kropotkin erosi armeijasta ja sai viran sisäministeriön alaisesta tilastollisesta keskuskomiteasta. Samana vuonna hänet nimitettiin Venäjän Maantieteellisen Seuran fyysisen maantieteen osaston sihteeriksi Siperian maa- ja kallioperää koskevien tutkimustensa ansiosta. Vuonna 1871 Kropotkin teki tutkimusretken Suomeen kerätessään aineistoa tutkimukseensa, jonka tarkoitus oli todistaa sveitsiläisen Louis Agassizisin kehittämä jääkausiteoria oikeaksi. Tutkittuaan Punkaharjua ja Salpausselkiä maanäytteiden ja poikkileikkauspiirrosten avulla Kropotkin tuli siihen tulokseen, että harjut olivat syntyneet jäätikköjen sulamisvesien kuljettamasta ja kasaamasta maa-aineksesta. Suomessa kerätty aineisto muodosti pääosan vuonna 1876 ilmestyneestä jääkausitutkimuksesta Izsledovanija o lednikovom period.
Kropotkin oli jo nuorena omaksunut liberaalin ja uudistushenkisen ajattelutavan ja myöhemmin hän yhdessä veljensä Aleksander Aleksejevitšin kanssa sai Aleksander Herzenin lehtien kautta tietoa tietoa muun muassa Karl Marxin ja Charles Darwinin töistä. Käännekohdaksi hänen elämässään muodostui vuonna 1872 Länsi-Eurooppaan tehty matka, jolloin hän tutustui Sveitsissä Mihail Bakuninin johtamaan anarkistiseen ryhmään ja osallistui hajoamassa olleen ensimmäisen internationaalin toimintaan. Palattuaan Venäjälle Kropotkin luopui virastaan ja sihteerintoimestaan maantieteellisessä seurassa omistautuen vallankumoukselliselle toiminnalle. Hän kuului Sofja Perovskajan kanssa Tšaikovskin piirinä tunnettuun narodnikkien radikaaliin maanalaiseen vallankumousryhmään. Kropotkin pidätettiin maaliskuussa 1874 ja häntä pidettiin vankina Pietari-Paavalin linnoituksessa Pietarissa. Kaksi vuotta myöhemmin hänen onnistui paeta linnoituksen sairaalasta Suomeen ja edelleen Länsi-Eurooppaan.
Kropotkin eli vuodet 1876–1917 maanpaossa Sveitsissä, Ranskassa ja Englannissa, minä aikana hän kirjoitti päätuotantonsa ja nousi Bakuninin jälkeen anarkismin johtavaksi teoreetikoksi. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän pääsi 1917 viimein palaamaan Suomen kautta Venäjälle, mutta riitaantui bolševikkien kanssa sillä vastusti keskusjohtoista valtiota. Kropotkin kuoli Dmitrovin kylässä Moskovan lähellä vuonna 1921. Seuraavana vuonna hänen syntymäkotinsa Moskovassa muutettiin hänen elämäntyötään esitteleväksi museoksi. Neuvostohallinto sulki museon ja takavarikoi sen aineistot Kropotkinin lesken kuoltua vuonna 1938.
Aate
Kirjoissaan (esimerkiksi englanniksi kirjoitetussa teoksessa Factories, Fields and Workshops, 1898) Kropotkin hahmotteli sosialistista, hierarkiattomasti järjestettyä yhteiskuntaa, jossa tuotanto on järjestetty pitkälti paikallisella tasolla. Kropotkin kirjoitti myös kirjan Mutual Aid: Factor of Evolution (1902), jossa hän argumentoi aikalaistensa, muun muassa T. H. Huxleyn, sosiaalidarvinismia vastaan, että evoluutiossa kilpailun sijaan keskeistä on yksilöiden välinen auttaminen. Lajien yksilöt tekevät yhteistyötä keskenään, ja näiden yhteistyön muotojen kehittyminen on tärkeää lajin selviytymisen kannalta.
Kropotkinin pääteos on vuonna 1892 ilmestynyt Taistelu leivästä, jonka esipuheen on kirjoittanut ranskalainen Élisée Reclus. Kirja julkaistiin suomeksi myös nimellä Leivän valloitus.
Bernardo Provenzano
upright|pienoiskuva|Bernardo Provenzano.
Bernardo Provenzano (31. tammikuuta 1933 – 13. heinäkuuta 2016 Milano ) oli pitkään Sisilian Mafian (Cosa nostra) jäsen ja toimi luultavasti johtavan Corleone-perheen päällikkönä koko Sisilian mafian ”päälliköiden päällikkönä” (italiaksi capo di tutti capi) edellisen ”päälliköiden päällikön” Salvatore ”Toto” Riinan vangitsemisen jälkeen vuodesta 1993 lähtien.
Italian poliisi antoi Provenzanosta pidätysmääräyksen 10. syyskuuta 1963. Hänestä tuli Italian etsityin rikollinen ja hänen kiinniottamisestaan luvattiin 2,2 miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkkio. Hänet saatiin kiinni kotikaupunkinsa Corleonen ulkopuolella Sisilian maaseudulla 11. huhtikuuta 2006 43 vuoden pakoilun jälkeen ja siirrettiin vankilaan Palermoon ja sieltä myöhemmin erityisvankilaan Terniin. Poliisi oli neljä kuukautta aikaisemmin pidättänyt 46 henkilöä, joiden epäiltiin auttaneen Provenzanoa piileskelyssä. Tuorein kuva ennen pidätystä Provenzanosta oli vuodelta 1959.
Provenzanoa syytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1963, kun hän entisen Corleonen mafian johtajan Luciano Liggion käskystä osallistui Michele Navarran mafiaryhmän vahingoittamiseen. Tällöin hän tappoi kylmäverisesti kolme Michele Navarran ryhmään kuulunutta henkilöä. Vuonna 1969 Provenzano tappoi jälleen kylmäverisesti ampuen Beretta 38/A:lla muun muassa mafiajohtaja Michele ”Cobra” Cavataion. Luciano Liggio, Provenzanolle pitkään toiminut johtaja, on kuvannut Provenzanoa: ”Ampuu kuin enkeli, mutta valitettavasti kanan aivot”.
Provenzano asetettiin syytteeseen 2. toukokuuta 2006 useista kymmenistä murhista. Provenzano esiintyi oikeudenkäynnissä videoyhteyden välityksellä, jotta häntä ei olisi tarvinnut kuljettaa Palermoon erityisvankilasta. Hänet oli aiemmin tuomittu elinkautiseen vankeuteen muun muassa osallisuudesta kahden tutkintatuomarin, Giovanni Falconen ja Paolo Borsellinon, murhiin vuonna 1992. Tuolloin Provenzanon läheisin liittolainen oli mafian johdossa vielä toiminut Salvatore ”Toto” Riina, joka saatiin kiinni pian murhien jälkeen Palermossa vuonna 1993.
Lokakuussa 2006 Provenanzo todettiin syylliseksi noin 60 murhaan ja tuomittiin jälleen elinkautiseen vankeuteen.
Björn Ulvaeus
thumb|Björn Ulvaeus Abba-museon avajaisissa vuonna 2013. Björn Kristian Ulvaeus (s. 25. huhtikuuta 1945 Göteborg) on ruotsalainen muusikko, joka oli pop-yhtye Abban jäsen. Yhdessä Benny Anderssonin kanssa Ulvaeus on kirjoittanut useita populaarimusiikin tunnetuimpia klassikkosävellyksiä.
Ura ja elämä
Ulvaeus syntyi Göteborgissa. Hänen perheensä muutti Västervikiin Björnin ollessa kuusivuotias.
Kilpailun myötä juuri perustetun levy-yhtiö Polarin tuottaja Stig Anderson ja hänen yhteistyökumppaninsa Bengt Bernhag kiinnostuivat yhtyeestä ja ottivat yhteyttä sen jäseniin. West Bay Singersin nimi muutettiin Hootenanny Singersiksi, ja siitä tuli pian 1960-luvun suosituimpia yhtyeitä Ruotsissa.
Vuonna 1966 Ulvaeus tapasi Benny Anderssonin, joka oli Ruotsin suosituimman The Hep Stars -yhtyeen kosketinsoittaja. Ulvaeus ja Andersson kirjoittivat ensimmäisen yhteisen sävellyksensä ”Isn’t It Easy to Say”.
Ulvaeus levytti 1960-luvulla neljä omaa singleä, mutta hänen soolouransa ei koskaan ottanut siipiä alleen, vaan hän jatkoi yhä tiiviimmin yhteistyötä Benny Anderssonin kanssa. Vuonna 1970 Ulvaeus ja Andersson ryhtyivät julkaisemaan levyjä kaksistaan. Ulvaeus tapasi Agnetha Fältskogin televisioesiintymisen yhteydessä vuonna 1969. He menivät naimisiin 6. heinäkuuta 1971. Heillä on liitosta kaksi lasta, Linda (s. 1973) ja Christian (s. 1977). Pari erosi 1979. Vuonna 1981 Ulvaeus meni naimisiin Lena Källersjön kanssa, ja tästä liitosta hänellä on kaksi lasta, Emma ja Anna. Ulvaeus erosi toistamiseen keväällä 2022. Ulaveus seurustelee Universal-levy-yhtiön tuotepäällikön, tanskalaisen Christina Sasin kanssa.
Ulvaeus nousi maailmanmaineeseen, kun Abba voitti vuonna 1974 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Waterloo”. Yhtyeen hajottua Ulvaeus on jatkanut musiikin tekemistä Benny Anderssonin kanssa. Kaksikko on kirjoittanut musikaalit Chess (1984), Kristina från Duvemåla (1995) (Vilhelm Mobergin kirjojen pohjalta) ja Mamma Mia! (2000), joista jälkimmäinen perustuu Abban tunnetuiksi tekemiin sävellyksiin.
Stéfanos Tsitsipás
Stéfanos Tsitsipás (, s. 12. elokuuta 1998 Ateena) on kreikkalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä ATP-listan sijalla 6.
Tsitsipás saavutti junioreiden maailmanlistan ykkössijan toukokuussa 2016. Hän voitti samana vuonna Wimbledonin poikien nelinpeliturnauksen Kenneth Raisman kanssa.
Vuonna 2019 Tsitsipás on voittanut Marseillen turnauksen helmikuussa ja Estorilin turnauksen toukokuussa. Hän hävisi Dubain turnauksen loppuottelussa maaliskuussa Roger Federerille ja Madridin turnauksen loppuottelussa toukokuussa Novak Đokovićille. Australian avoimissa Tsitsipás voitti muun muassa neljännellä kierroksella Federerin mutta hävisi välierissä Nadalille. Ranskan avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Stanislas Wawrinkalle.
Irlannincollie
Irlannincollie (Irish Collie) on sukupuuttoon kuollut irlantilainen koirarotu.
Alkuperä
Rodun uskotaan olleen brittiläisten lammaskoirien alkuperäinen versio, jonka muinaiset kelttiläiset olisivat tuoneet mukanaan Irlantiin. Keltit ottivat niin ikään mukaansa tällä saarella käyttämänsä laumanvartijat ja lammaskoirat jatkaessaan matkaansa Skotlannin länsiosiin – minkä vuoksi irlannincollie olisi skottilaisten lammaskoirien esi-isä.
Rotu oli Irlannin maaseudulla tärkeä työkoira useiden vuosisatojen ajan. Galwayn alueen populaatiota kutsuttiin aikanaan erillisellä rotunimellä Galway Collie. Wicklow'n alueella vastaavasti tunnettiin paikallinen muunnos nimeltä Wicklow Collie, joka muistutti ulkoisesti bordercollieta – sillä erotuksella että se syntyi töpöhäntäisenä. Myöhemmin se sekoittui maahan tuotuihin skotlantilaisiin rotuihin ja menetti samalla töpöhäntänsä.
Lammaskoirakasvattaja Iris Comben mukaan muutamilla eristyneillä maatiloilla Galwayssä ja Claressa tavataan vielä muutamia yksilöitä, mutta käytännössä rotu on kuollut sukupuuttoon.
Glenwherryncollie
Glenwherryncollie (Glenwherry Collie) on sukupuuttoon kuollut irlantilainen koirarotu.
Ulkonäkö
Glenwherryncolliella oli karhea karvapeite. Väritys oli sini-valkoinen, jossa saattoi esiintyä tan-merkit.
Alkuperä
Rotu oli kotoisin Antrimin laaksoista Pohjois-Irlannin itäosista. Se tunnettiin ennen 1800-luvun puoliväliä ja se oli olemassa vielä 1940-luvulla.
Lei (Italia)
Lei on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 507 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 19,11 neliökilometriä. Se sijaitsee 456 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Pintajännitys
thumb|250px|Hyönteinen voi kävellä veden päällä pintajännityksen ansiosta. Pintajännitys on fysiikassa nesteen pinnan ilmiö, jonka vuoksi pinta käyttäytyy kuin joustava kalvo. Se mahdollistaa vesimittarien kaltaisten hyönteisten kävelyn veden pinnalla ja aiheuttaa muun muassa kapillaari-ilmiön.
Pintajännitys johtuu nesteen molekyylien välisistä vetovoimista, koheesiosta, jotka puolestaan johtuvat molekyylien sisäisistä voimista. Nesteessä yleisesti jokaiseen molekyyliin vaikuttavat ympäröivät molekyylit joka suunnasta yhtä suurella voimalla, jolloin voimien summa on nolla. Nesteen pinnalla oleviin molekyyleihin vaikuttavat alapuolella olevien molekyylien vetovoimat, mutta nesteen ulkopuolella ei ole molekyylejä tasaamassa näitä voimia. Veden pinnassa on ikään kuin tiukasti toisiinsa sitoutuneiden vesimolekyylien kerros. Veden pinta on kuin kalvo, joka kannattaa kevyitä esineitä. Ilmamolekyylit vaikuttavat myös nesteen pintaan, mutta koska ilma on huomattavasti vettä harvempaa, tämä voima voidaan jättää huomioitta.
Pintajännitystä mitataan yksikössä newtonia metriä kohden (N/m), ja suureen symbolina on yleensä σ, γ tai T. Dimensioanalyysillä voidaan osoittaa, että pintajännityksen yksikkö (N/m) on yhtäpitävä yksikön joulea neliömetriä kohden (J/m2) kanssa. Tämä tarkoittaa, että pintajännitys voidaan ajatella myös pintaenergiana.
Vaatteita pestäessä pelkkä vesi ei helposti pysty tunkeutumaan pestäviin kuituihin suuren pintajännityksensä takia. Kun veteen lisätään pesu- tai puhdistusainetta, joka sisältää tensidejä eli pinta-aktiivisia aineita, veden pintajännitys pienenee, jolloin vesi "kastelee" paremmin. Lisäksi lämpötilan nousu pienentää pintajännitystä. Pintajännitys riippuu myös nesteestä: esimerkiksi veden pintajännitys on suuri, koska poolisten vesimolekyylien väliset vetysidokset ovat voimakkaita.
Stalagmometrillä voidaan mitata nesteiden pintajännityksiä.
Paulie
Paulie (tunnetaan myös nimellä Paulie – Puhuva papukaija) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1998. Se kertoo papukaijasta, joka osaa puhua enemmän kuin olisi välttämättä tarpeen. Puhekyky johdattaa Paulien moniin hankaluuksiin, mutta tämä myös selviää kommelluksista puheen keinoin.
Juoni
Elokuva alkaa, kun venäläinen Misha Vilyenkov (Tony Shalhoub) pääsee U.S.A.:ssa töihin tutkimuslaitokseen siivoojaksi ja kuulee laulua kellarista. Hän huomaa, että kellarissa surkeassa häkissä on pieni papukaija. Misha ystävystyy Paulie-papukaijan kanssa, ja Paulie alkaa kertoa tarinaa elämästään ja miten päätyi kurjaan häkkiin pimeään kellariin.
Paulien tarina alkaa, kun tämä saapuu Alweatherien perheeseen, jossa linnun omistajaksi tulee pieni Marie-tyttö (Hallie Kate Eisenberg). Mariella on paha änkytysongelma, mutta Paulien avulla tyttö opettelee puhumaan kunnolla. Äidin ja isän mielestä Paulien puhe on Marien mielikuvituksen tuotetta, ja linnusta luovutaan.
Monien eri henkilöiden ja kommelluksien kautta Paulie päätyi tutkimuslaitokseen jossa se lopuksi hylättiin kellarin pimeyteen. Misha vapauttaa Paulien häkistä ja lähtee tämän kanssa etsimään Paulien rakkauden kohdetta: Marie-tyttöstä.
Luettelo matelijoista
Matelijoita on noin 9 500 lajia. Osittainen luettelo:
Orkut
thumb|300px Orkut oli Googlen tarjoama virtuaaliyhteisö, joka toimi vuosina 2004–2014. Se oli suunniteltu auttamaan jäseniään uusien kaverien tapaamisessa ja olemassa olevien ihmissuhteiden ylläpitämisessä. Orkut toimi kutsuperiaatteella (invitation-only) eli liittyäkseen pitää saada kutsu jo mukana olevalta jäseneltä.
Hakukoneyhtiö Google lanseerasi orkut.comin 22. tammikuuta 2004. Palvelun loi Googlen työntekijä Orkut Büyükkökten, jonka mukaan palvelu myös nimettiin. Hänen edellinen Affinity Engines -yhtiölle luomansa ”InCircle” oli suunniteltu yliopisto-opiskelijaryhmien väliseen yhteydenpitoon. InCircle ja Orkut muistuttivat jossain määrin toisiaan. Google lakkautti palvelun syyskuussa 2014.
Alun perin Orkut-yhteisöä pidettiin sisäänpäin lämpiävänä eliittiyhteisönä, koska palvelu perustuu kutsuperiaatteeseen. Kuitenkin heinäkuussa 2004 orkut.comissa päästiin jo yli miljoonan käyttäjän rajan.
Tampereen siirtolapuutarhamuseo
Tampereen siirtolapuutarhamuseo on Tampereella Niihaman ryhmäpuutarhassa toimiva kulttuurihistoriallinen museo. Se koostuu kolmesta siirtolapuutarhamökistä, jotka ovat peräisin 1920-luvulta. Mökit ovat sijainneet alun perin Hatanpäällä Suomen ensimmäisellä siirtolapuutarha-alueella, joka otettiin käyttöön vuonna 1916. Puutarha siirrettiin nykyiselle paikalleen Niihamaan 1970-luvulla.
Siirtolapuutarhamuseo esittelee muun muassa mökkien alkuaikojen sisustustyyliä ja entisajan työkaluja. Kohde on avoinna yleisölle kesäsunnuntaisin.
Museota ylläpitää Niihaman ryhmäpuutarhayhdistys. Museon perusti aikoinaan yhdistyksen puuhamies, pitkäaikainen siirtolapuutarhuri Matti Jokinen.
Seitsemän Thebaa vastaan (Aiskhylos)
Historia
Aiskhyloksen Seitsemän Thebaa vastaan -tragedian kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla vuonna 467 eaa. Se voitti tuolloin ensimmäisen palkinnon vuotuisessa kaupunki-Dionysia-juhlan näytelmäkilpailussa. Tragedia oli osa Thebaan sijoittunutta trilogiaa, jonka kaksi ensimmäistä osaa olivat Laios ja Oidipus. Nämä näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan. Trilogiaan liittyi myös satyyrinäytelmä Sfinksi, joka on myös kadonnut.
Näytelmä on vanhin säilynyt kuvaus seitsemän päällikön sotaretkestä Theban kaupunkia vastaan, ja myös aiheen pääesitys kreikkalaisessa kirjallisuudessa. Myöhemmin sama tarina on kerrottu myös Euripideen tragediassa Foinikian naiset.
Tausta
Luovuttuaan Theban kuninkuudesta kohtaamansa häpeän vuoksi Oidipus antoi valtakuntansa kahdelle pojalleen Eteokleelle ja Polyneikeelle, jotka sopivat hallitsevansa vuorovuosin. Eteokles oli pojista vanhempi, joten hän sai kuninkuuden ensimmäisenä. Hän kuitenkin kieltäytyi ensimmäisen vuoden jälkeen luovuttamasta valtaa veljelleen, ja ajoi tämän pois kaupungista. Polyneikes pakeni Argokseen, ja kokosi siellä seitsemän sotapäällikön johtaman sotajoukon hyökätäkseen kotikaupunkiaan Thebaa vastaan ja saadakseen kruunun takaisin itselleen.
Juoni
Näytelmän alkaessa Polyneikes ja hänen argoslaiset joukkonsa alkavat piirittää Thebaa. Theban kuningas Eteokles astuu lavalle, ja kutsuu kansaa aseisiin. Tämän jälkeen näytelmä koostuu pääasiassa Theban palatsiin sijoittuvista vihollisen uhkaa koskevista keskusteluista thebalaisten ja Eteokleen välillä, eikä siihen sisälly varsinaisia taistelukohtauksia. Taistelu tapahtuu näyttämön ulkopuolella, ja Theban naisista koostuvan kuoron (khoros) laulu kuvaa sen tapahtumia.
Näytelmässä myös kuvataan laajasti jokaista seitsemää vihollispäällikköä sekä heidän kilpiään. Eteokles puolestaan kertoo, kenet sotapäällikön hän aikoo lähettää ketäkin vihollispäällikköä vastaan. Kun sanansaattaja kertoo, että seitsemännellä portilla on vastassa Polyneikes itse, Eteokles muistaa isänsä kirouksen:
pienoiskuva|200px|[[Kapaneus kiipeää Theban muureille. Kuvitusta punakuviotekniikalla koristellussa kaula-amforassa Suur-Kreikasta, n. 340 eaa.]]
Eteokles päättää kohdata Polyneikeen itse taistelussa mies miestä vastaan. Hyökkääjistä ja puolustajista muodostuu näytelmässä näin seuraavanlaiset taisteluparit:
Lopulta saapuu sanansaattaja, joka kertoo, että vihollinen on voitettu taistelussa, ja että Eteokles ja Polyneikes ovat surmanneen toisensa. Veljesten ruumiit tuodaan näyttämölle, ja kuoro valittaa heidän kuolemaansa, samoin kuin heidän sisarensa Antigone ja Ismene, jotka nyt ovat ainoina jäljellä Oidipuksen kuningashuoneesta.
Sofokleen tragedian Antigonen suosion vuoksi Seitsemän Thebaa vastaan -näytelmän loppu kirjoitettiin uudelleen noin viisikymmentä vuotta Aiskhyloksen kuoleman jälkeen. Veljesten ruumiiden suremisen sijaan uudelleenkirjoitetussa lopussa saapuu sanansaattaja, joka kertoo Kreonin kieltäneen kotikaupunkiaan vastaan sotineen Polyneikeen hautaamisen, kun taas Antigone ilmoittaa uhmaavansa kieltoa, mikä on pohjustusta Antigonen tapahtumille.
Tulkintoja
Näytelmän pääteemoiksi voidaan nähdä muun muassa kohtalo ja se tosiseikka, että myös viattomat ihmiset joutuvat epäoikeudenmukaisesti osallisiksi pahojen ihmisten itselleen ansaitsemista pahoista kohtaloista. Näytelmä korostaa myös kaupunkien (polis) merkitystä osana inhimillistä sivistystä.
Loceri
Loceri on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 293 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 19,37 neliökilometriä. Se sijaitsee 206 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
TaleSpin (videopeli)
Samanniminen peli on julkaistu myös Game Boy, Sega Mega Drive, Sega Game Gear ja PC Engine-pelikonsoleille, joissa on jotakin erilaista muiden konsoleiden peleihin verrattuna.
Huhtikuussa 2017 pelin NES-versio julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle osana The Disney Afternoon Collection -kokoelmaa.
thumb|256px|left|Kuvakaappaus pelin NES-versiosta.
SAIC (järjestö)
South African Indian Congress eli SAIC on järjestö joka perustettiin vuonna 1924 ajamaan Etelä-Afrikan intialaisen väestön etuja maan valkoisen väestön harjoittaman rotuerottelupolitiikan vuoksi. Järjestö toimi useita vuosia hyvin maltillisesti turvautuen hallitukselle esitettyihin vastalauseisiin. 1940-luvulla järjestössä järjestö radikalisoitui ottaen käyttöönsä väkivallattoman kansalaistottelemattomuuden rotuerottelun vastustuksessa ja ryhtyi yhteistyöhön maan mustan enemmistön kanssa. Vuonna 1952 SAIC ja ANC aloittivat yhteisen kansalaistottelemattomuuskampanjan ja se kiellettiin yhdessä ANC:n kanssa vuonna 1960. SAIC:n johtajat toimivat maan alla yhteistyössä ANC:n kanssa apartheidin ajan ja monet sen jäsenet osallistuivat myös aseelliseen vastarintaan Umkhonto we Sizwessä.
Gunnar
Gunnar on miehen etunimi.
Gunnar on muinaisskandinaavinen nimi, jonka merkitys on 'rohkea taistelija'. Suomessa nimi on tunnettu 1400-luvulta lähtien.
Aleksander Komarov
Aleksander Komarov (s. 18. toukokuuta 1962 Petroskoi, Karjalan autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) on Inkerin suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi Vaasan Sportissa I-divisioonaa kevätkaudella 1991–1992 ja tämän jälkeen kaksi kautta III-divisioonaa Munsala IK:ssa. Komarov muutti perheineen Virosta Narvasta Suomeen vuonna 1991 ensin Vaasaan ja sitten Uuteenkaarlepyyhyn, jossa asuu edelleen. Hänen poikansa on jääkiekkoilija Leo Komarov. Myös kaksi nuorempaa poikaa, Daniel ja Oskar ovat pelanneet jääkiekkoa. Oskar siirtyi kaudelle 2019−2020 pelaamaan HIFK:n B-junioreihin.
Gunnar
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 13 276 Gunnar-nimistä miestä sekä muutama samanniminen nainen.
Järppilän kartano
Järppilän kartano sijaitsee Taivassalon Helsinginrannassa Suuren Postitien varrella. Kartanosta löytyy merkintöjä jo 1480-luvulta kun tilan omistanut Stensbölen Kirstin-vaimo antoi tilan perinnönjaossa poikansa lapsille. Keskiajan lopulla Järppilä oli kirkontila, joka peruutettiin sitten kruunulle. Vuonna 1567 Juhana-herttua lahjoitti kartanon tallimestarilleen Bertil Iivarinpoika Grönille ja kartanoon liitettiin useita tiloja Taivassalosta, Lokalahdelta ja Vehmaalta. Myöhemmin kartanon omistajina olivat Teet-, Horn- ja Fleming-suvut.
Kartanossa on ollut ainakin kolme useampikerroksista kivirakennusta ja lisäksi linnoitusvarustuksia. Järppilän kartanon mailla sijainnut, 1570-luvulla valmistunut kolmikerroksinen kivinen kartanolinna hävitettiin Kaarle-herttuan ja kuningas Sigismund III Vaasan välisten taistelujen aikana 1500-luvun lopulla, ja siitä on nykyisin jäljellä tynnyriholvikellarien jäännökset, valleja ja muita puolustuslaitteita. Tämä linna on ollut Zachris Topeliuksen Välskärin kertomuksia -romaanin Mainiemen linnan esikuvana. Kartanolinnasta on säilynyt aikanaan vilja-aittana käytetty kivinen torni, ja lisäksi kartanon alueella on 1600-luvulta peräisin oleva kuuden holvatun kellarin muodostama kerros, jonka päälle on rakennettu kartanon nykyinen 1830-luvulta peräisin oleva empiretyylinen hirsinen päärakennus. Tämä rakennus on jo neljäs samoille perustuksille rakennettu.
Nykyisten omistajien suvulla kartano on ollut vuodesta 1898 alkaen. Kartanon omistaa nykyisin Maija Jaakkola-Angervuori tyttäriensä Eva-Marian, Marjon ja Riitan kanssa. Kartano on kesäisin avoinna matkailijoille, ja siellä järjestetään muun muassa pukunäyttelyitä.
Anduze
Anduze on kunta Ranskan eteläosassa Gardin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Alès'n kaupungista lounaaseen.
Kaupungin kellotornia (Tour de l'Horloge) rakennettiin viisikymmentä vuotta ja se valmistui vuonna 1320. Kellotorni on kolmekerroksinen, ja sen kattoterassia käytettiin vartiopaikkana satavuotisen sodan aikana. Kauppahalli (Halle couverte) rakennettiin vuonna 1453 viljan ja kastanjoiden myyntipaikaksi aina satokauden mukaan. Aukiota ympäröivät melko suuret rakennukset, joissa on hiekkakivistä tehtyjä kuisteja. Ne olivat porvariston ja aatelisten asuntoja. Aukiolla oleva itämaista tyyliä oleva Pagodan suihkulähde on vuodelta 1648. Reformoitujen kirkkojen suuri temppeli (Grand temple) rakennettiin vuosina 1820–1823 kasarmin piha-alueelle. Temppelin julkisivua koristaa uusklassinen päätykolmio pylväineen. Temppelin sisäseinään on muurattu kaksi vuodelta 1600 olevaa vanhan temppelin kiveä.
Kvartetti
thumb|Jousikvartetti [[Kronos Quartet esiintymässä Varsovassa vuonna 2006.]] Kvartetti on neljän soittajan tai laulajan ryhmä, joka esittää musiikkia. Vastaavasti kvartetto sävellys, joka on kirjoitettu tällaista kokoonpanoa varten.
Tyypillinen kvartetti on jousikvartetti. Se muodostuu kahdesta viulusta, yhdestä alttoviulusta ja sellosta. Yksi ensimmäisistä jousikvartettojen säveltäjistä oli Joseph Haydn. Klassismin aikana jousikvartetot oli tarkoitettu amatöörien esitettäväksi eikä niitä julkaistu partituurina vaan jokainen soittaja näki vain oman stemmansa. Haydnin jousikvartettoihin kuuluvat esimerkiksi opus 33:en kuusi erityisen nokkelaa, kepeää ja melodista kvartettoa. Kvartettojen menuetit, jotka on nimetty scherzoiksi (ital. vitsaillen), pilailevat hovitanssin kustannuksella rikkomalla tanssin rytmikuvioita yllättävillä tauoilla. Opus 33:n muissakin osissa on paljon huumoria.
Toinen yleinen kvartettityyppi on pianokvartetti joka koostuu viulusta, alttoviulusta, sellosta ja pianosta. Myöhemmin taidemusiikin piirissä on sävelletty kvartettoja hyvin erilaisille kokoonpanoille. Esimerkiksi säveltäjä Olivier Messiaenin toisen maailmansodan aikana sotavankileirillä kirjoittama Quatuor pour la fin du temps ("Maailmanlopun kvartetto") on tehty viululle, klarinetille, sellolle ja pianolle.
Jessica Kiviaho
Jessica Kiviaho (s. 1998) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Kansallisessa Liigassa pelaavaa Helsingin Palloseuraa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 29. huhtikuuta 2021 PK-35 Vantaata vastaan. Aiemmin hän edusti PK-35:tä, josta hän siirtyi tuolloin Naisten Ykkösessä pelanneeseen HPS:n joukkueeseen kaudelle 2019.