cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kim Bergdahl
Bergdahl on voittanut Suomen mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa 2000, 2001, 2002 ja 2004 sekä 1 500 metrin juoksussa 2002. Esteissä hopeaa hänellä on vuosilta 2003 ja 2005 sekä pronssia maastojuoksun lyhyen radan kilpailusta 2002. Bergdahl oli mukana 3 000 metrin esteissä Münchenin EM-kisoissa 2002.
Bergdahlin ennätys 3 000 metrin esteissä on Tukholmassa Dn-galassa vuonna 2002 juostu 8.30,02. Seuratasolla hän edusti Gamlakarleby Idrottsföreningia.
David Forde
David Forde (s. 20. joulukuuta 1979 Galway, Galwayn kreivikunta, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hänen seuransa on englantilainen Millwall.
Forde aloitti uransa Galway Unitedista 1999. Hän on pelannut uransa aikana vain Britteinsaarilta kotoisin olevissa seuroissa, joista pisimpään hän on viettänyt aikaa Derry Cityssä ja Millwallissa. Forde on pelannut kaksi maaottelua ja oli mukana EM-kilpailuissa 2012, joissa hän ei kuitenkaan päässyt kentälle.
Pyhän Johannes Lampadisteen luostari
Pyhän Johannes Lampadisteen luostari on bysanttilaisaikainen luostari Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Kalopanagiótiksen kylää. Sen kirkko on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Luostari on omistettu paikalliselle pyhälle, Pyhälle Johannes Lampadisteelle. Luostarin perustamisvuotta ei tunneta. Sen jäljellä olevat rakennukset on rakennettu useassa eri vaiheessa 1000-luvulta 1700-luvulle. Luostari säilyi toiminnassa 1800-luvulla saakka. Kokonaisuus liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Luostari sijaitsee heti Kalopanagiótiksen kylän itäpuolella. Kokonaisuuteen kuuluu itse asiassa kolme kirkkoa, jotka kaikki ovat saman suuren puisen harjakaton alla. Vanhin kirkko on omistettu Pyhälle Herakleidiokselle. Se on rakennettu 1000-luvulla, ja sen seinämaalaukset ovat 1200–1500-luvuilta. Toinen kirkko on omistettu Pyhälle Johannes Lampadisteelle. Se on rakennettu vuonna 1731, ja siihen kuuluu kyseisen pyhän hauta, joka on peräisin 1100-luvulta. Kolmas kirkko on latinalaisvallan aikainen kappeli. Luostarin yhteydessä toimii bysanttilainen museo.
SMS Derfflinger
SMS Derfflinger oli Saksan keisarikunnan laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa. Alus nimettiin kolmikymmenvuotisessa sodassa palvelleen brandenburgilaisen sotamarsalkka Georg von Derfflingerin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Blohm & Vossilta, missä köli laskettiin tammikuussa 1912. Alus laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1913 ja otettiin palvelukseen marraskuussa 1914.
Palvelus
Lähes koko ensimmäisen maailmansodan 1. tiedusteluryhmään kuulunut alus osallistui Doggermatalikon taisteluun, jossa siihen osui kolme 13,5 tuuman kranaattia. Osumat eivät kuitenkaan aiheuttaneet merkittäviä vaurioita. Skagerrakin taistelussa aluksen tykistö ampui yksitoista täyslaidallista Britannian kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijä HMS Queen Maryyn tuhoten sen. Alus kärsi myös itse mittavia vaurioita, kun siihen osui kymmenen 15 tuuman, yksi 13,5 tuuman ja kymmenen 12 tuuman kranaattia. Aluksen taaemmat tykkitornit muuttuivat käyttökelvottomiksi HMS Revengen ampumien 15 tuuman kranaattien sytytettyä torneissa olleet ajopanokset tuleen. Aiemmin alukseen osuneet 15 tuuman kranaatit olivat aiheuttaneet vuodon aluksen etuosastoissa. Taistelun loppuessa alukseen oli vuotanut 3 350 tonnia vettä, mistä määrästä 1 020 tonnia oli tarkoituksella laskettu alukseen sammutettaessa takatornien tulipaloja ja 206 tonnia vakauttamaan aluksen kallistumaa.
Sodan päättyessä laiva internoitiin Kuninkaallisen laivaston tukikohtaan Scapa Flow’ssa, jossa sen oma miehistö upotti sen myöhemmin Versailles’n rauhan epäedullisten ehtojen vuoksi. Alus nostettiin 1934, minkä jälkeen hylky romutettiin.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat :
Neljän Ruusun diskografia
Suomalaisen pop-rock-yhtyeen Neljän Ruusun diskografia koostuu 16 studioalbumista, kolmesta kokoelmalevystä, kahdesta EP:stä, 58 singlestä ja 29 musiikkivideosta. Tämän lisäksi yhtye on myös esiintynyt eri julkaisuilla.
Neljä Ruusua perustettiin vuonna 1982. Yhtye solmi levytyssopimuksen Parlophonen kanssa vuonna 1986. Yhtyeen kaksi ensimmäistä studioalbumia Neljä Ruusua ja Kasvukipuja julkaistiin huhti- ja lokakuussa 1987. Molemmilta levyiltä julkaistiin yksi single. Neljän Ruusun kolmas studioalbumi Hyvää päivää julkaistiin marraskuussa 1989, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 21. Levyltä julkaistiin kaksi singleä. Marraskuussa yhtye julkaisi singlen ”Joulun tähti”, joka nousi singlelistan sijalle kymmenen.
Lokakuussa 1990 julkaistiin Neljän Ruusun neljäs studioalbumi Hyvää yötä Bangkok. Levy nousi albumilistan viidenneksi, ja sitä on myyty yli 25 000 kappaletta eli kultalevyyn oikeuttava määrä. Levyn kolmesta singlestä kaksi tilastoitui Suomen single- ja radiosoittolistalla. Toukokuussa 1991 julkaistu ”6:00”-single nousi myös singlelistalle. Neljän Ruusun neljäs studioalbumi Haloo julkaistiin maaliskuussa 1992, ja se nousi albumilistan toiselle sijalle. Levy ylitti platinarajan, ja sitä on myyty yli 75 000 kappaletta. Albumilta julkaistiin kolme singleä, joista ”Juppihippipunkkari” nousi singlelistan kärkeen ja radiosoittolistan toiseksi. Lokakuussa 1993 julkaistiin Neljän Ruusun viides studioalbumi Pop-uskonto, joka kapusi albumilistan kärkeen. Levy ylitti platinarajan, ja sitä on myyty yli 55 000 kappaletta. Albumin neljästä singlestä kolme nousi listoille. Yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy Energiaa julkaistiin joulukuussa 1994. Se nousi albumilistan seitsemänneksi, ja sitä on myyty yli 22 000 kappaletta eli kultaa. Myös ”Energiaa”-single nousi Rumban 50 hittiä -listan kuudenneksi ja singlelistan seitsemänneksi.
Pop-uskonto-albumia seuranneen kiertueen jälkeen Neljä Ruusua päätti tavoitella kansainvälistä uraa nimellä 4R. Yhtyeen ensimmäinen englanninkielinen albumi Mood julkaistiin maaliskuussa 1996, ja se nousi Suomen albumilistan kärkeen. Levy ylitti kultarajan, ja sitä on myyty yli 20 000 kappaletta. Levyn kaikki kolme singleä nousivat myös listoille Suomessa. Yhtyeen seuraava albumi Not for Sale julkaistiin marraskuussa 1997, ja se nousi Suomen albumilistan sijalle 23. Levyn kahdesta singlestä vain toinen nousi listoille. Yhtye päätti palata takaisin suomenkieleen syyskuussa 1997 julkaistulla Uusi aalto -albumilla, joka nousi albumilistan ensimmäiselle sijalle. Levyä on myyty yli 22 000 kappaletta eli yli kultarajan. Albumin viidestä singlestä neljä nousi listoille. Muun muassa ”Hunningolla” nousi singlelistan kolmanneksi. Lokakuussa 2000 julkaistiin Neljän Ruusun toinen kokoelmalevy Popmuseo, joka kapusi myös albumilistan kärkeen. Sitä on myyty yli 77 000 kappaletta eli platinaa. Levyltä julkaistiin kaksi uutta singleä, joista albumin nimikkokappale nousi radio- ja 50 hittiä -listan toiselle sijalle.
Marraskuussa 2001 Neljä Ruusua julkaisi 10. studioalbuminsa Valuva taivas, joka nousi albumilistan neljänneksi. Levy ylitti platinarajan, ja sitä on myyty yli 35 000 kappaletta. Levyn neljästä singlestä kolme nousi listoille. ”Missä vaan” ja ”Valuva taivas” nousivat molemmat radio- ja 50 hittiä -listan sijalle kaksi ja viisi. Neljän Ruusun seuraava studioalbumi Karelia Express julkaistiin 13. helmikuuta 2004. Se nousi albumilistan ensimmäiselle sijalle. Levyä on myyty yli 18 000 kappaletta eli yli kultarajan. Albumin neljä singleä nousivat kaikki listoille. Niistä ”Elän vain kerran” kapusi 50 hittiä- ja radiosoittolistan kärkeen. Yhtyeen 12. studioalbumi Ensi-ilta julkaistiin 4. lokakuuta 2006, ja se nousi albumilistan kolmanneksi. Levyn neljästä singlestä kolme nousi listoille. Vuonna 2007 Neljä Ruusua vetäytyi määräämättömän pituiselle tauolle.
Neljä Ruusua palasi yhteen vuonna 2011. Solmittuaan levytyssopimuksen Ratas Music Groupin kanssa, yhtyeen seuraava studioalbumi Katkera kuu julkaistiin 31. elokuuta 2012. Se nousi albumilistan neljännelle sijalle. Levyn kolme singleä nousivat kaikki radiosoittolistalle. Neljän Ruusun kolmas kokoelmalevy Poplaulajan vapaapäivä – 20 suurinta hittiä julkaistiin 25. lokakuuta 2013, ja se kapusi albumilistan sijalle 13. Yhtye julkaisi 20. helmikuuta 2015 studioalbumin Euforia, jka nousi albumilistan toiseksi. Levyn kaikki kolme singleä nousivat radiosoittolistalle. ”Sininen sunnuntai” tilastoitui myös yhtyeen ensimmäisenä kappaleena latauslistalla. Aikatauluongelmien vuoksi Neljä Ruusua päätti julkaista 15. studioalbuminsa osissa kahden EP:n muodossa. Mustia ruusuja – Osa I julkaistiin 27. lokakuuta 2017. Osa II julkaistiin 8. kesäkuuta 2018, jolloin albumi julkaistiin myös kokonaisuudessa fyysisessä muodossa. Levy nousi albumilistan sijalle 12. Albumin viidestä singlestä neljä nousi radiosoittolistalle. Levyn nimikkokappale kapusi radiosoittolistan toiseksi. Neljän Ruusun 16. studioalbumi 1000X julkaistiin 11. helmikuuta 2022. Levy nousi albumilistan sijalle 21. Sen viidestä singlestä ”Viimeinen valssi” nousi radiosoittolistan sijalle seitsemän.
Neljän Ruusun levyjä on myyty yhteensä yli 400 000 kappaletta.
Yhdystie 2801
Yhdystie 2801 on seututieltä 280 Somerniemen Oinasjärvellä yhdystielle 2410 Someron Terttilässä johtava yhdystie Somerolla Varsinais-Suomessa. Tien varrelle jäävät Somerniemen Mäyrämäen, Suojoen ja Kaskiston kylät. Tie ylittää Uskelanjoen sivujoen Terttilänjoen kahdesti: ensin Kaskistossa ja sitten vähän ennen yhdystietä 2410 Terttilässä. Tien varren huomattavia rakennetun ympäristön kohteita ovat Terttilän koulu Terttilässä, entinen Kaskiston koulu Kaskistossa ja entinen Etelä-Someron osuusmeijeri Terttilässä. Tien osoitenimenä sen koko matkalla on Kaskistontie.
Canonical
Canonical Ltd. on eteläafrikkalaisen Mark Shuttleworthin perustama yritys. Yhtiö on rekisteröity Mansaarelle, mutta pääkonttori on Lontoossa. Canonical tunnetaan parhaiten Ubuntu-käyttöjärjestelmästään.
Grafton Elliot Smith
Grafton Elliot Smith (15. elokuuta 1871 Grafton, Uusi Etelä-Wales – 1. tammikuuta 1937 Broadstairs, Iso-Britannia) oli australialainen anatomi, antropologi ja egyptologi. Smith toimi anatomian professorina Manchesterin yliopistossa vuosina 1909–1919 ja Lontoon University Collegessa 1919–1937.
Smith palkittiin Kuninkaallisen tiedeseuran ansiomitalilla vuonna 1912.
B’Day
B’Day on yhdysvaltalaisen R&B-laulaja Beyoncén toinen studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 5. syyskuuta 2006. Siitä on myös julkaistu uusintapainos B’Day Deluxe Edition.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1987
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1987 olivat järjestykseltään 52. jääkiekon maailmanmestaruuskisat. Ne olivat samalla myös 63. jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut. Kaikkiaan 24 joukkuetta otteli kisoissa neljällä eri sarjatasolla.
A-sarjan mestaruuskilpailut järjestettiin 17. huhtikuuta – 3. toukokuuta Wienissä, Itävallassa. Jokainen joukkue otteli toisiaan vastaan kerran alkusarjassa. Sitten neljä parasta joukkuetta pelasi toisiaan vastaan kerran mestaruuskierroksella, jolloin ensimmäisen kierroksen tuloksia ei enää laskettu mukaan pisteytykseen. Ruotsi voitti kultaa neljännen kerran, ensimmäistä kertaa 25 vuoteen. Neuvostoliitto voitti 25. Euroopan-mestaruutensa. Erikoista on, että Ruotsi ei yltänyt maailmanmestaruudestaan huolimatta Euroopan-mestaruusmitaleille. Euroopan-mestaruuskisoissa ainoastaan eurooppalaisten joukkueiden keskinäiset ottelut huomioitiin. Sveitsi putosi B-sarjaan.
Yhdysvaltalaispelaaja Scott Young jäi kiinni dopingista ottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan. Yhdysvallat hävisi ottelun 2–4, mutta Youngin jäätyä kiinni ottelun lopputulos muutettiin 0–4:ksi ja Young suljettiin kisoista.
Puola nousi B-sarjasta A-sarjaan, ja Alankomaat ja Kiina putosivat C-sarjaan. Tanska ja Japani nousivat C-sarjasta B-sarjaan. Belgia ja Romania pudottautuivat omasta tahdostaan – taloudellisten syiden takia – D-sarjaan. Australia voitti D-sarjan ja nousi Etelä-Korean kanssa C-sarjaan.
Kisoissa nähtiin myös maailmanennätys Australian lyötyä Uuden-Seelannin maalein 58–0. Ottelun maalimäärä on miesten jääkiekon suurinumeroisin ottelu maailmanmestaruuskilpailuissa. Tulokseen vaikutti sekin, että Australian joukkueessa pelasi australiankanadalaisia ja australiansuomalaisia.
Tapaus Miroslav Sikora
Kisat jäivät myös historiaan Miroslav Sikoran tapauksesta. Saksan voitettua Suomen 20. huhtikuuta toimitsija Tom Ratschunas toi esille asiakirjan, jonka mukaan Sikora oli aiemmin edustanut Puolaa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1977. Sikora oli jäänyt myöhemmin samana vuonna maajoukkuematkalla Saksaan ja kärsi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n langettaman 18 kuukauden kansainvälisen pelikiellon sääntöjenvastaisesta siirrostaan. Tuohon aikaan säännöt eivät sallineet myöskään edustusoikeuden vaihtamista, jos pelaaja oli jo edustanut jotakin toista maajoukkuetta. IIHF mitätöi Saksan voitot Suomesta ja Kanadasta, jonka se yllätyksellisesti voitti. Tämän jälkeen Saksa vei asian Wienin alioikeuteen. Tästä alkoi protestien ja vastaprotestien sarja. Tiedotusvälineissä julkaistiin kahta erilaista sarjataulukkoa: toista, jossa Saksa sai pitää pisteensä ja toista, jossa tulokset oli muutettu Kanadan ja Suomen 5–0-voitoiksi. Lopulta vain päivää ennen mitalisarjan alkamista Wienin alioikeuden päätös pitää ottelutulokset voimassa hyväksyttiin lopullisesti. Mikäli Saksan voitot olisi mitätöity, olisivat sekä Kanada että Suomi nousseet Ruotsin ohi ja pudottaneet sen mitalisarjasta. Alioikeuden päätöksen johdosta Ruotsi selvisi mitalisarjaan ja voitti lopulta maailmanmestaruuden. Miroslav Sikoran ura Saksan maajoukkueessa oli kuitenkin ohi neljän ottelun jälkeen.
Kansainvälisen jääkiekkoliiton mukaan Sikoran kaltaista pelaajaa käyttävä A-sarjan joukkue olisi voitu tuomiota putoamaan suoraan B-sarjaan, mutta asia ei noussut puheeksi. Lisäksi liiton mukaan asian vieminen oikeuteen oli sääntöjen vastaista. Oikeus kuitenkin uhkasi liiton Günther Sabetzkia ja varapuheenjohtajia Gordon Renwickiä ja Miroslav Subrtia vankilalla. Ruotsin joukkue kannatti oman etunsa mukaisesti Saksan voittojen mitätöimistä, ja joukkueen päävalmentaja Tommy Sandlin vaati jopa kaiken Suomen kanssa tehtävän yhteistyön lopettamista. Sikoran tapauksen takia Stadhallen yleisö buuasi Suomelle.
Suomi turnauksessa
Suomi aloitti turnauksen heikosti. Yksi syy tähän oli, että joukkueen pelaajat laukoivat huomattavan huonoja laukauksia, jotka eivät menneet kohti maalia. Esimerkiksi alkusarjan ottelussa Länsi-Saksaa vastaan Leijonat tarvitsi 54 laukausta yhden maalin tekemiseen. Jääkiekon suurmaista Suomi kuitenkin voitti ensin Yhdysvallat, lukemin 5–2. Suomen avausmaalin teki Teppo Numminen ja voittomaaliksi jääneen kolmannen maalin Iiro Järvi. Sitten julkiseen kiistelyyn äityneet Suomi ja Ruotsi kohtasivat ottelussa, jonka Suomi voitti eritoten Nummisen ja Janne Ojasen ansiosta. Leijonat voitti turnauksessa Yhdysvallat vielä uudelleen. Ottelussa, joka ratkaisi samalla paikan saman vuoden Kanada-cupiin, Suomen joukkue kohtasi Länsi-Saksan. Ottelu päättyi tasapeliin 2–2, mikä takasi Suomelle paikan Kanada-cupiin. Suomi saavutti Wienissä Euroopan-mestaruuspronssia.
Tulokset
Kaikki ajat ovat paikallisia (GMT+1).
Alempi jatkosarja
Sveitsi putosi B-sarjaan vuodeksi 1989.
Alkusarjan ottelutulokset pysyivät jatkosarjassa mukana.
Ylempi jatkosarja
Maailmanmestaruus ja muut mitalisijat ratkesivat ylemmän jatkosarjan perusteella. Alkusarjan tuloksia ei huomioitu.
Euroopan-mestaruus
Eurooppalaisten joukkueiden loppusijoitukset turnauksessa
Euroopan-mestaruuskisojen sarjataulukko laskettiin eurooppalaisten keskinäisistä alkusarjan otteluista.
Ušguli
Ušgulin kylissä on rakennuksia, jotka on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon osana ylemmän Svanetian kohdetta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1987
B-sarja
B-sarjan turnaus pidettiin Canazeissa, Italiassa, 26. maaliskuuta – 5. huhtikuuta. Puola nousi A-sarjan kisoihin vuodeksi 1989, kun taas Alankomaat ja Kiina pudotettiin C-sarjaan. Lisäksi B-sarjan kolme parasta pääsivat suoraan karsintojen ohi vuoden 1988 Calgaryn olympiaturnaukseen.
C-sarja
C-sarjan turnaus pidettiin Kööpenhaminassa, Tanskassa, 20.–29. maaliskuuta. Japani ja Tanska nousivat B-sarjan turnaukseen vuodeksi 1989. Belgia ja Romania pudotettiin D-sarjaan. Taloudellisten syiden takia Romania valitsi putoavansa Bulgarian sijaan.
D-sarja
D-sarjan turnaus pidettiin Perthissä, Australiassa, 13.–29. maaliskuuta. Australia ja Etelä-Korea nousivat C-sarjan turnaukseen vuodeksi 1989.
Mikrolisäys
pienoiskuva|230px|[[Physcomitrella patens -sammal kasvaa petrimaljoissa, joissa on agarpohjaista kasvualustaa.]] pienoiskuva|210px|Kasvien kasvatusta koeputkissa. Mikrolisäys tarkoittaa kasvien suvutonta lisäämistä eli kloonaamista solukkoviljelymenetelmien avulla. Mikrolisättäessä kasvia siitä irrotetaan solukkoa tai kasvupiste, joka siirretään kasvamaan steriilille ravintoalustalle, jossa siitä muodostuu uusi kasvi. Mikrolisäyksessä käytetään usein apuna kasvihormoneja, kuten auksiinia ja sytokiniiniä.
Esimerkki mikrolisäyksen kulusta
Mikrolisättävästä kasvista irrotetaan haluttua solukkoa tai kasvupisteitä ja siirretään ne kasvamaan joko ravintoliuokseen tai kiinteälle ravintoalustalle. Irrotettu kasvupiste alkaa muodostaa yleensä versoa, mutta irrotettu solukko ryhtyy tuottamaan kallusta erilaistuneiden solujen sijaan.
Kasvupisteen tuottama verso siirretään yleensä suoraan juurrutusalustalle, joka sisältää auksiinia, ja juurten muodostuttua se istutetaan multaan. Solukosta muodostunut kallus voidaan jakaa pienempiin osiin ja siirtää edelleen ravintoliuokseen tai -alustalle ja siten lisätä kalluksen määrää. Kun kallusta on tuotettu tarpeeksi, siirretään kalluspaloja versotusalustoille, jotka sisältävät sytokiniiniä ja joissa kallus alkaa tuottaa pieniä versoja. Versojen ollessa noin senttimetrin korkuisia ne leikataan irti kalluksesta ja siirretään juurrutusalustalle, jossa niihin muodostuu juuret. Juurten ollessa sopivan mittaisia voidaan tuotetut versot istuttaa multaan.
Mikrolisättäviä lajeja
Mikrolisäys on taloudellisesti merkittävä tapa tuottaa uusia taimia monilla kasvilajeilla, joiden siementuotanto on heikkoa tai olematonta, kuten banaanilla. Muita yleisesti mikrolisättäviä lajeja ovat mm. avokado, sitrushedelmät, ananas, peruna, mansikka, viiniköynnös, vadelma, herukat sekä puut kuten lehmukset.
Yhdysvallat talviolympialaisissa 1980
Yhdysvallat osallistui vuoden 1980 talviolympialaisiin 101 urheilijan (76 miestä ja 25 naista) joukkueella. Lippua avajaisissa kantoi Scott Hamilton.
Mikrolisäys
Aiheesta muualla
תרבית רקמה Kultur jaringan Weefselkweek (plant) 植物組織培養
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kakopetriá)
Pyhän Nikolaoksen kirkko on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Kakopetrián kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Pyhälle Nikolaokselle. Sen vanhimmat osat ovat peräisin 1000-luvulta. Kupoli ja nartheks rakennettiin 1100-luvulla ja nykyinen harjakatto ensimmäisen kerran 1400-luvulla. Kirkko toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Sierra Railwayn veturi nro 3
Sierra Railwayn veturi nro 3, usein myös The Movie Star Locomotive, on 1800-luvun lopulla valmistettu höyryveturi. Sen omistaa Railtown 1897 State Historic Park Jamestownista, Kaliforniasta. Smithsonianin entisen liikennehistorian kuraattorin William L. Withhuhnin mukaan veturin historiallinen ja kulttuurillinen merkitys on huomattava, sillä veturi on esiintynyt useammassa elokuvassa ja televisiosarjassa kuin yksikään toinen veturi, ja se edustaa niiden vetureiden arkkityyppiä, jotka auttoivat Yhdysvallat 20. vuosisadalle. Veturi valmistui vuonna 1891, ja se korjattiin täydellisesti vuosina 2007–2010, palaten liikenteeseen kesäkuussa 2010 neljäntoista vuoden seisonnan jälkeen.
Railtown 1897:n mukaan veturi on esiintynyt ainakin 40 elokuvassa (muun muassa Paluu tulevaisuuteen III) ja 35 televisiosarjassa (muun muassa Bonanza ja Pieni talo preerialla).
Historia
Höyryveturin valmisti Rogers Locomotive and Machine Works Patersonissa, New Jerseyssä valmistusnumerolla 4493, ja se valmistui 26. maaliskuuta 1891. Veturissa on 17 tuuman sylinterit joiden iskunpituus on 24 tuumaa, 56 tuuman vetopyörät, ja se painaa työkuntoisena 50 tonnia. Alun perin veturi rakennettiin Prescott and Arizona Central Railwaylle, jossa se sai numeron 3. Yhtiö kuitenkin menki konkurssiin vuonna 1893, ja veturin siirsi yhtiön omistaja Thomas S. Bullock Kaliforniaan. Bullock perusti yhdessä prinssi André Poniatowskin kanssa Sierra Railway Company of Californian vuonna 1897, tarkoituksenaan yhdistää kalifornialainen Oakdalen kaupunki Tuolomnen ja Calaverasin piirikuntien puutavararikkaisiin metsäalueisiin.
Veturi sai uuden yhtiön tunnukset säilyttäen edelleen numeron 3, ja se työskenteli täysipainoisesti yhtiön rautatierakennustyömailla vuosina 1897–1900. Tämän jälkeen siitä tuli yhtiön tärkein tavarajunaveturi aina vuoteen 1906, jolloin rautatieyhtiö hankki raskaamman 2-8-0 Consolidation -tyyppisen veturin. Veturi numero 3 työskenteli myös laajasti puutavara-, kaivosteollisuus- ja padonrakennustehtävissä Sierran vuoristossa.
Alun perin veturin polttoaineena käytettiin puuta tai hiiltä. Se muutettiin öljypolttoiseksi vuosien 1900–1902 välisenä aikana.
Vuonna 1920 veturi esiintyi tiettävästi ensimmäistä kertaa Hollywood-elokuvassa, kun se toimi Tom Mixin tähdittämän mykkäfilmin The Terror liikkuvana lavasteena.
Suuren laman aikana alkaen vuodesta 1932 Sierra Railway Company of California ajautui selvitystilaan, ja vuonna 1937 se yhtiöitettiin uudelleen nimelle Sierra Railroad Company. Veturi nro 3 otettiin pois liikenteestä vuonna 1932, ja se seisoi käyttämättömänä kääntöpöydälle johtavalla pistoraiteella 14 vuoden ajan. Veturi säästyi toisen maailmansodan aikaiselta romumetallinkeräykseltä. Hollywood kiinnostui veturista vuonna 1946, kun ohjaaja David O. Selznick halusi tuhota veturin rautatiellä kuvaamansa elokuvan Duel in the Sun junaonnettomuuskohtauksessa. Veturin tuhoamisen sijaan rautatien johto kuitenkin päätti kunnostaa veturin takaisin liikenteeseen. Kattilantarkastuksessa työpainetta alennettiin alkuperäisestä 160:stä 150:een naulaan neliötuumalle (psi). Veturi valmistui kunnostuksesta toukokuussa 1948, jolloin se veti Railway and Locomotive Historical Societyn tilausjunan. Seuraavien viiden vuosikymmenen aikana veturi liikennöi tilausjunissa sekä esiintyi useissa elokuvissa, televisiosarjoissa sekä mainoksissa.
Veturi maalattiin usein uudelleen elokuva- ja televisiotuotantoja varten. Näistä maalauksista tunnetuin on Hooterville Cannonball 1960-luvun puolivälissä kuvatussa televisiosarjassa Petticoat Junction. Veturin ulkonäköä muokattiin myös erityyppisillä valesavupiipuilla.
Vuonna 1979 rautatien pitkäaikaiset omistajat, Crockerin perhe, tiedottivat aikeistaan myydä Sierra Railway Company chicagolaisille sijoittajille. Kauppaan eivät kuitenkaan kuuluneet Jamestownin veturitallit. Tallit, mukaan lukien myös veturi nro 3, siirtyivät Kalifornian osavaltion hallintaan huhtikuussa 1982 allekirjoitetun lain perusteella. Lopullinen hallinnan ja omistuksen siirto osavaltiolle tapahtui 15. syyskuuta 1982.
Vuonna 1995 Yhdysvaltain rautatieliikenneturvallisuusviranomainen Federal Railroad Administration päätti uusista höyrykattiloiden turvallisuusstandardeista. Tämän seurauksena veturi vedettiin liikenteestä seuraavana vuonna, sillä se olisi vaatinut täydellisen peruskorjauksen läpäistäkseen uusien standardien vaatimukset.
Peruskorjaus
Veturille tehtiin valmistelevat korjaustyöt vuosina 2000 ja 2001 osavaltion vähäisen kunnossapitorahan turvin. Korjaustyö sisälsivät myös veturin purkaminen osiin. Kunnostustyö eteni erittäin hitaasti aina vuoteen 2007 saakka, jolloin aloitettiin täysipainoinen varainkeruukampanja veturin pelastamiseksi. Tuolloin arveltiin, että peruskorjauksen kustannukset nousisivat 600 000 Yhdysvaltain dollariin olettaen, että veturin olemassa oleva höyrykattila voidaan pelastaa ja kunnostaa uusien standardien mukaiseksi.
Varainkeruukampanjan yhteydessä lännenelokuvistaan tunnettu näyttelijä Clint Eastwood kuvaili veturia arvokkaaksi vanhaksi ystäväksi. Eastwood oli tutustunut veturiin uransa alkuvaiheessa televisiosarjan Lännen tie kuvauksissa, ja käytti veturia myöhemmin elokuvissa Kalpea ratsastaja sekä Armoton. Eastwood myös kirjoitti, että "veturia säilytetään yhä alkuperäisessä tallissaan, ja yhdessä nämä muodostavat ainutlaatuisen tilaisuuden kokea historia juuri sellaisena kuin se oli 109 vuotta sitten". Rahoitus kunnostustyöhön saatiin California Cultural and Historical Endowmentilta.
Kunnostustyön yhteydessä sylinterit ja vetopyörät sorvattiin uudelleen. Kun osiin puretun veturin kunnostustyö jatkui, sen kattila tarkastettiin läpikotaisin ultraäänitutkimuksella. Tutkimuksessa havaittiin, että kattilan alkuperäinen saumarakenne tekisi muutostyöstä erittäin kalliin, ja että kattilaräjähdyksen todennäköisyys olisi erittäin suuri. Museorautatie Strasburg Rail Roadin avustuksella kattilasta laadittiin uudet rakennepiirrustukset, ja vanha kattila lähetettiin Chelatchie Boiler Worksille uuden kattilan malliksi. Uusi mittatilaustyönä valmistettu kattila maksoi 600 000 dollaria, ja se lähetettiin Southern Pacific Transportation Companyn veturitalleille Sacramentoon, Kaliforniaan, jossa se sovitettiin paikoilleen veturin alkuperäiseen runkoon. Tämän jälkeen veturi siirrettiin maantiekuljetuksena Jamestowniin, jossa veturin lopullinen uudelleen kokoaminen suoritettiin. Veturin alkuperäinen kattila on näyttelyesineenä Railtown 1897:ssä.
Kunnostuksen jälkeen veturin ulkoasu muistuttaa sen ulkoasua vuonna 1929, jolloin elokuva The Virginian kuvattiin. Elokuvan kuvamateriaali auttoi entisöijiä mm. veturin hytin rakenteen ja ulkonäön selvittämisessä.
Peruskorjauksen kokonaiskustannukset nousivat yhteensä 1,5 miljoonaan dollariin, ja veturi palasi liikenteeseen 3. heinäkuuta 2010.
Alan Bond
Alan Bond (s. 1944) on brittiläinen raketti-insinööri ja Reaction Engines -yhtiön toimitusjohtaja. Hänen hankkeitaan ovat tähtienvälistä miehittämätöntä avaruusasemaa koskeva Daedalus-projekti, Blue Streak -ohjus, brittiläinen avaruussukkulaversio HOTOL ja Skylon-avaruusalus.
Alan Bond on työskennellyt 20 vuotta Yhdistyneen kuningaskunnan ydinvoimaviraston Culham-laboratoriossa ydinfuusion parissa.
CableACE-palkinto
CableACE-palkinto (ACE oli akronyymi sanoista Award for Cable Excellence) oli palkinto, jota jaettiin aina vuodesta 1978 vuoteen 1997 asti yhdysvaltalaisen kaapelitelevision kunniaksi. Palkinnon laati National Cable & Telecommunications Association (NCTA) kaapelitelevisiolle vastineeksi Emmy-palkinnolle, josta ei ennen vuosien 1987–88 kautta löytynyt kyseiselle aihealueelle palkintoa. Vuoden 1997 jälkeen Emmy sisälsi myös tämän palkinnon tehden CableACE-palkinnon turhaksi.
Huilukiuru
Huilukiuru (Galerida magnirostris) on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Namibian lounaiskolkan, Lesothon ja Etelä-Afrikan lounais- ja länsiosat. Siitä tunnetaan kolme alalajia. James Francis Stephens kuvaili lajin holotyypin läheltä Kapkaupunkia 1826.
Ahmed Abdallah Mohamed Sambi
thumb|right|Ahmed Abdallah Mohamed Sambi Ahmed Abdallah Mohamed Sambi (s. 5. kesäkuuta 1958) on komorilainen poliitikko, islamilainen uskonoppinut ja liikemies. Hänet valittiin toukokuun 2006 presidentinvaaleissa maansa valtionpäämieheksi 58,02 prosentilla äänistä. Hän voitti siten selvästi Ibrahim Halidin ja Mohamed Djaanfarin.
Sambia nimitetään "ajatollaiksi", koska hän opiskeli Iranissa. Hän ei kuitenkaan ole šiia, vaan sunni, joka opiskeli myös Saudi-Arabiassa ja Sudanissa. Ollessaan Iranin Qomissa hän sai opetusta ajatollah Mesbah Yazdilta.
Sambi on kotoisin Anjouanilta. Hänen edeltäjänään Komorien presidenttinä toimi Azali Assoumani.
Sambi omistaa tehtaita ja on perustanut televisioaseman. Hän on kiinnostunut koripallosta ja asuu kotisaarensa Anjouanin pääkaupungissa Mutsamudussa. Hänellä on seitsemän lasta.
Pikkutöyhtökiuru
Pikkutöyhtökiuru (Galerida deva) on intialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Intian niemimaan keski- ja länsiosat. William Henry Sykes kuvaili lajin holotyypin Deccanista 1832.
thumb|left|250px
Latinalaispurje
thumb|right|200px|Alus, jossa on kolme latinalaispurjetta. Latinalaispurje on purjealuksissa käytettävä iso kolmiomainen pitkittäissuuntainen raakapurje. Sitä on käytetty useissa laivatyypeissä, erityisesti mesaanipurjeena. Purjeen raa'an keulanpuoli on jalustettu keulakanteen, jolloin toinen pää pysyy ylhäällä. Sitä on käytetty veneissä ja pienehköissä aluksissa. Myöhemmin sitä alettiin käyttää myös isoissa purjealuksissa 1700-luvulle asti. right|thumbnail|200px|[[Dhow, jossa on latinalaispurje, Mosambikissa. Alus purjehtii "huonolla halssilla" - purje nojaa mastoa vasten.]] Ensimmäinen kuva latinalaispurjein varustetusta aluksesta on Björn Landströmin mukaan Rooman valtakunnasta, 200-luvulta jaa. Siinä on kuvia kolmiomaisesta purjeesta, joka on viistoon nostetussa raa'assa. Sitä ennen käytettiin raakapurjetta. Ensimmäiset kirjalliset tiedot latinalaispurjeista ovat 800-luvulta. Latinalaispurje nousee raakapurjetta paremmin tuuleen purjehdittaessa hankavastaiseen.
Latinalaispurje kehittyi Rooman valtakunnassa todennäköisesti raakapurjeesta 200-luvulla. Merenkulkijat havaitsivat, että raakapurjeella varustettu alus nousee paremmin tuuleen, jos raakaa nostetaan leen puolelta (suojanpuolelta) ja luuvartin puoleista osaa purjeesta supistetaan, jolloin purjeen sivusuhde paranee. Latinalaispurje syrjäytti 400-luvulle tultaessa raakapurjeen Bysantin laivastossa. Arabit omaksuivat nopeasti latinalaispurjeen omiin aluksiinsa. Vaikka latinalaispurje nousee raakapurjetta paremmin tuuleen, ja luoviminen sillä on raakapurjetta helpompaa, Björn Landströmin mukaan arabit eivät kuitenkaan koskaan kehittäneet luovimista, vaan purjehtivat tuulten mukaan.
Avomerellä, varsinkin länsi- ja pasaatituulissa purjehdittaessa, raakapurje on kuitenkin latinalaispurjetta tehokkaampi. Niinpä espanjalaiset takiloivat karavelinsa uudelleen raakapurjein lähtiessään ylittämään Atlanttia, ja vaihtoivat jälleen latinalaispurjeet tilalle saapuessaan Välimerelle. Tällaista karavelia kutsuttiin nimellä caravela redonda, kun taas caravela latina oli latinalaispurjein varustettu karaveli.
Latinalaispurje levisi portugalilaisten löytöretkeilijöiden ja kauppiaiden mukana Intian valtamerelle ja Indonesiaan 1500-luvulta lähtien.
Latinalaispurje oli erityisen suosittu mesaanin purjeena aina 1700-luvulle saakka, sillä se helpotti monimastoisen aluksen ohjausta. 1700-luvulta alkaen kahvelitakila alkoi syrjäyttää latinalaispurjetta Atlantilla ja Itämerellä.
Latinalaispurje on keksitty Landströmin mukaan itsenäisesti myös Tyynellä valtamerellä Polynesiassa.
Ivan Kelava
Ivan Kelava (s. 20. helmikuuta 1988 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hänen seuransa on NK Dinamo Zagreb.
Kelava on pelannut Dynamo Zagrebissa koko seurajoukkueuransa lukuun ottamatta aikaa lainalla NK Lokomotivassa 2009–2010. Hän on ollut kentällä 94:ssä Kroatian liigan pelissä, pelannut yhdeksän peliä Eurooppa-liigassa sekä kuusi ottelua Mestarien liigassa.
Kelava pelasi Kroatian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua, mutta ei ole vielä debytoinut aikuisten joukkueessa. Hän oli mukana varamaalivahtina EM-kilpailuissa 2012.
Steven M. Bellovin
Steven M. Bellovin on yhdysvaltalainen tiedonsiirtoverkkojen ja tietoturvallisuuden tutkija. Hän on nykyään professorina Columbia Universityssä, aikaisemmin hän oli pitkäaikainen AT&T Labs:in työntekijä New Jerseyssä.
Opiskeluaikanaan Bellovin oli yksi USENETin perustajista. Hän myöhemmin ehdotti, että Gene Spaffordin tulisi perustaa Phage-sähköpostilista Morris-haittaohjelman (yksi ensimmäisistä Internetin madoista) tunnistamiseksi ja tuhoamiseksi.
Bellovin on ollut aktiivinen IETF:ssä. Hän oli IETF:n työryhmien toimintaa valvovassa Internet Architecture Boardissa (IAB) jäsenenä vuosina 1996–2002. Myöhemmin hän oli turvallisuusalueen johtajana ja Internet Engineering Steering Groupin (IESG) jäsen 2002–2004. Hän tunnisti joitakin olennaisia turvallisuuspuutteita nimipalvelusta (DNS) ; nämä ja muut heikkoudet lopulta johtivat DNSSEC:n kehittämiseen.
Hän otti vuonna 2007 vastaan kansallisen tietokonejärjestemien turvallisuuspalkinnon (National Computer Systems Security Award), jonka hänelle myönsivät yhdysvaltalaiset NIST ja NSA.
Bellovin on aktiivinen NetBSD:n käyttäjä ja hän on ollut NetBSD-kehittäjänä keskittyen arkkitehtuurisiin, operationaalisiin ja turvallisuusasioihin.
Julkaisut
Bellovin on kirjoittanut useita kirjoja, RFC-dokumentteja ja teknisiä julkaisuita, mm.:
Léon-Arthur Elchinger
thumb|Léon-Arthur Elchinger, 1980. Léon-Arthur-Auguste Elchinger (2. heinäkuuta 1908 – 27. kesäkuuta 1998) oli katolisen kirkon ranskalainen pappi, joka toimi Strasbourgin piispana vuosina 1966–1984. Hän sai pappisvihkimyksensä 4. huhtikuuta 1931. Piispaksi hänet vihittiin 16. tammikuuta 1958 Jean-Julien Weberin toimiessa pääkonsekraattorina; hän oli vuonna 1957 tullut nimitetyksi Strasbourgin koadjuuttoripiispaksi ja Antandruksen titulaaripiispaksi.
Elchinger osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Vuonna 1982 Elchinger kielsi ILGA:n (International Lesbian and Gay Association) jäsenille kokoontumisen ajaksi katolisen kirkon tiloista varatut yösijat. Hän mainitsi näkevänsä homoseksuaalisuuden sairautena. Homoseksuaalisuutensa johdosta natsien keskitysleirille aikoinaan joutunut homoaktivisti Pierre Seel raivostui ja lähetti piispalle aiheesta avoimen kirjeen.
Charles Aimé Halpin
Charles Aimé Halpin (30. elokuuta 1930 – 16. huhtikuuta 1994) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 26. toukokuuta 1956 Winnipegin arkkihiippakunnassa. Hänet nimitettiin 24. syyskuuta 1973 Reginan arkkipiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 26. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi George Bernard Flahiff, jota avustivat Philip Francis Pocock ja Maurice Baudoux. Halpin asetettiin virkaansa 12. joulukuuta.
Halpin kuoli vuonna 1994, jolloin hänen seuraajakseen tuli Peter Joseph Mallon.
Hq
Hq tarkoittaa seuraavia:
Alppilan lukio
vasen|pienoiskuva|Alppilan lukio väistötiloissa Helsingin Haagassa.
Alppilan lukio on päivälukio Helsingissä. Se sijaitsee Alppilan Viipurinkadulla. Vuonna 2021 lukiossa oli noin 730 opiskelijaa.
Historia
Vuonna 1959 perustettiin Alppilan yhteislyseo valtion kokeilukouluksi. Lukiosta tuli luokaton jo 1970-luvulla. Yhteislyseo jaettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä 1970-luvulla yläasteeksi ja lukioksi.
Sam Harper
Sam Harper on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja elokuvatuottaja. Hänellä on kolme lasta.
Alppilan lukio
Historia
Joulukuussa 2016 Alppilan lukio siirtyi väistötiloihin Haagaan peruskorjauksen vuoksi. Uudet peruskorjatut tilat otettiin käyttöön elokuussa 2019.
Muuta
Alppilan lukiossa on monialainen opintokokonaisuus Globaalikansalainen.
Palestiinan lippu
thumb|250px|[[Palestiinan lippu]]
Palestiinan lippu, myös palestiinalaisten lippu, otettiin nykymuodossaan käyttöön vuoden 1964 PLO:n konferenssissa. Lipussa on panarabialaiset värit: punainen, musta, valkoinen ja vihreä. Se perustuu vuosien 1916–1918 arabikapinan lippuun. Lipun mittasuhteet ovat 1:2.
Hutikirjaajat
Hutikirjaajat (Dryocoetes) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kaarnakuoriaissuku. Sukuun kuuluu yli 130 lajia, mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Hutikirjaajia esiintyy ainakin seuraavissa puissa: pihdat (Abies), koivut (Betula), pyökit (Fagus), ambrapuut (Liquidambar), kuuset (Picea), männyt (Pinus), douglaskuuset (Pseudotsuga) ja hemlokit (Tsuga).
Fire (Francinen albumi)
Fire on suomalaisen Francine-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1990.
Vuonna 1993 albumista julkaistiin uusintapainos, joka sisälsi myös vuoden 1989 Shake My Bones -EP:n neljä kappaletta sekä Till the I Day -singlen B-puolen ”I Wanna Be Satisfied”.
Peter Joseph Mallon
Vuonna 1995 Mallon siirtyi Reginan arkkipiispaksi Saskatchewaniin. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2005, jolloin häntä seurasi Daniel Joseph Bohan.
Pyhän Ristin kirkko (Peléndri)
Pyhän Ristin kirkko (Kunniallisen ja eläväksitekevän ristin kirkko, ) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Limassolin alueella lähellä Peléndrin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Palaichóri)
Vapahtajan kirkastumisen kirkko on jälkibysanttilainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Palaichórin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Kristuksen kirkastumiselle ja rakennettu 1500-luvun alussa. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 2001.
Kirkko sijaitsee Palaichórin kylän itälaidalla. Kirkkorakennus on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon nartheks on lisätty 1600-luvulla ja on saman katon alla. Kirkko on sisältä maalattu kokonaisuudessaan jälkibysanttilaisilla seinämaalauksilla, jotka muodostavat poikkeuksellisen hyvin säilyneen kokonaisuuden omalta ajaltaan. Maalausten tyyli edustaa Palaiologosten ajan tyyliä, mutta siinä on myös joitakin läntisiä vaikutteita.
Simplicius
Simplicius voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Luettelo painin olympiamitalisteista
Paini on ollut olympialaisten lajivalikoimassa olympiahistorian alusta alkaen. Se on ollut olympialaisten lajivalikoimassa joka vuosi, lukuun ottamatta vuoden 1900 olympialaisia. Painin kilpailumuotoina ovat kreikkalais-roomalainen paini ja vapaapaini. Menestynein maa olympialaisten painissa on Neuvostoliitto.
Kokkolan linja-autoasema
pienoiskuva|Kokkolan linja-autoasema Kokkolan linja-autoasema sijaitsee Kokkolan ydinkeskustassa Tehtaankadulla, Rautatienkadulla ja Kustaa Aadolfinkadulla. Kaikki Kokkolan paikallis- ja kaukoliikenteen vuorot pysähtyvät asemalla. Linja-autoasemalla on kuusi lähtölaituria, ja sieltä lähtee päivittäin kymmeniä vuoroja.
Kokkolan Matkahuolto valittiin vuonna 2006 vuoden Matkahuolloksi.
Francis Joseph Klein
Francis Joseph Klein (6. elokuuta 1911 – 3. helmikuuta 1968) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. syyskuuta 1934 ja piispaksi 30. huhtikuuta 1952. Hänet oli nimitetty Saskatoonin hiippakunnan piispaksi 28. helmikuuta, ja hänet asetettiin virkaan 8. toukokuuta. Hänestä tuli katolisen kirkon ensimmäinen Saskatchewanissa syntynyt piispa.
Klein osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. 25. helmikuuta 1967 hänet nimitettiin Calgaryn piispaksi. Hänet asetettiin virkaan 25. huhtikuuta, mutta hän kuoli jo alle vuoden kuluttua sappirakkoleikkaukseen.
Aya Ueto
Aya Ueto (, s. 14. syyskuuta 1985 Tokio) on japanilainen näyttelijä ja laulaja.
Vuonna 1997 Aya osallistui nuorten kauneuskilpailuun, jossa hän sai erikoispalkinnon tuomareilta. Hän teki läpimurtonsa näyttelijä-uralla aloittamalla esiintymällä TV-mainoksissa. Vuonna 1999 hän liittyi Z-1-yhtyeeseen Mami Nejikin, Mai Fujiyan, ja Manami Nishiwakin kanssa. He julkaisivt viisi singleä ennen yhtyeen hajoamista. Kaksi vuotta myöhemmin Aya jatkoi soolouraansa Pony Canyon-yhtiössä. Hän aloitti näyttelijäuransa vuonna 1999 elokuvassa Killer of Paraiso ja sai hänen ensimmäisen roolinsa draamasarjassa Namida wo Fuite vuonna 2000, jonka lisäksi hän on näytellyt muun muassa draamasarjoissa Kinpachi-sensei ja Koukou Kyoushi.
Tropiikkitöyhtökiuru
Tropiikkitöyhtökiuru (Galerida modesta) on afrikkalainen töyhtökiurujen sukuun kuuluva varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen länsi- ja keskiosia Senegambiasta Etelä-Maliin, Guineasta, Sierra Leonesta ja Norsunluurannikolta itään Sudanin lounais- ja eteläosiin, sekä Kamerunin ylängöt, Kongon luoteisosan, Keski-Afrikan kaakkoisosan ja Ugandan luoteiskolkan. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Theodor von Heuglin kuvaili lajin holotyypin Bongosta, Bahr-el-Ghazalista, Sudanista 1864.
Lexus ES
Lexus ES on mid-size -luokan ylellinen sedan, jota valmistaa Toyotan tytäryhtiö Lexus. Ensimmäinen ES julkistettiin vuonna 1989.
Japanissa autoa valmistetaan Miyatan tehtaalla, Miyawakassa ja Yhdysvalloissa Toyota Motor Manufacturing Kentucky -tehtaalla.
Sign of the Times: The Best of Queensrÿche
Sign of the Times: The Best of Queensrÿche on Queensrÿche-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 2007. Se julkaistiin yhtyeen alkuperäisen levy-yhtiön EMIn Capitol Records -levymerkillä ja sisältää kappaleita yhtyeen kaikilta vuoteen 2006 mennessä julkaistuilta studioalbumeilta lukuun ottamatta Sanctuaryn julkaisemaa Tribea (2003).
Albumista julkaistiin myös erikoispainos, jonka toisella levyllä on harvinaisuuksia, erikoisversioita ja yhtyeestä vuonna 1997 eronneen alkuperäiskitaristi Chris DeGarmon säveltämä ennenjulkaisematon kappale ”Justified”.
Hard Enough
Hard Enough on suomalaisen Francine-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1990.
Jean-Charles Thomas
Jean-Charles Thomas (s. 16. joulukuuta 1929 Saint-Martin-des-Noyers) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 5. heinäkuuta 1953. Hänet nimitettiin 13. maaliskuuta 1972 Aire et Dax'n hiippakunnan vihkipiispaksi ja Gemellae in Numidian titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 1. toukokuuta 1972. Pääkonsekraattorina toimi Charles-Auguste-Marie Paty, jota avustivat Marius-Félix-Antoine Maziers ja André Pierre Louis Marie Fauchet.
Vuonna 1974 Thomasista tuli Ajaccion hiippakunnan piispa. Vuonna 1986 hänet nimitettiin Versailles'n koadjuuttoripiispaksi, ja vuonna 1988 hänestä tuli Versailles'n piispa, jona hän toimi, kunnes erosi 11. tammikuuta 2001.
Naksos (Sisilia)
Naksos oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi saaren itärannikolla. Nykyisin paikalla on kaupunki nimeltä Giardini-Naxos, jota turistioppaissa saatetaan nimittää vain Naxokseksi.
Naksoksen kaupunki oli Sisilian ensimmäinen kreikkalainen siirtokunta ja perustettiin vuonna 734 eaa. Se kukoisti erityisesti klassisella kaudella noin 460–403 eaa. Kaupunki joutui vastakkain Syrakusan kanssa, ja Syrakusa tuhosi sen vuonna 403 eaa. Jäljelle jääneet naksoslaiset asettuivat myöhemmin hieman pohjoisemmaksi Tauromenionin kaupunkiin.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|[[Giardini-Naxos|Giardini-Naxoksen kaupunki, etualalla antiikin Naksoksen arkeologinen alue. Taustalla Taormina.]]
Naksoksen kaupunki sijaitsi Sisilian itärannikolla, keskeisellä paikalla Kreikasta läntiseen Sisiliaan kulkevan laivareitin varrella. Se oli rakennettu alavalle niemelle, joka tunnetaan nykyisin nimellä Capo di Schisò, ja rannikkotasangolle nykyisen kaupungin etelälaidalla. Tasanko on muodostunut läheisestä Mojo-tulivuoresta virranneesta laavasta. Kaupungin satama oli niemen pohjoispuolella olleessa lahdessa. Niemen lounaispuolelta virtasi joki, joka nykyisin tunnetaan nimellä Santa Venera. Kauempana kaupungin lounaispuolella virtasi suurempi Akesines (nyk. Alcantara) -joki. Kaupungin pohjois- ja luoteispuolella sijaitsivat Tauros-vuoret.
Sisilian Naksosta ei pidä sekoittaa Naksoksen polikseen Naksoksen saarella Kykladeilla Kreikassa.
Arkaainen kausi
Naksoksen paikka on ollut asuttu jo neoliittisella ja pronssikaudella. Ennen kreikkalaisten tuloa aluetta asuttivat sikulit. Naksoksen kaupunki perustettiin vuonna 734 eaa. Sen perustivat Euboian Khalkiista saapuneet siirtokuntalaiset. Eräiden tietojen mukaan perustajien joukossa oli myös joitakin joonialaisia ja megaralaisia asuttajia. Osa tuli todennäköisesti Kykladien Naksoksesta, Khalkiin liittolaiskaupungista, mistä kaupunki sai nimensä. Jostakin syystä kukaan antiikin aikainen kirjailija ei kuitenkaan mainitse kaupungin nimen alkuperää. Naksos oli koko Sisilian ensimmäinen kreikkalainen siirtokunta, sillä se perustettiin vuosi ennen Syrakusaa. Eforoksen mukaan siirtokuntalaisten johtajana olisi toiminut ateenalaista syntyperää ollut Theokles (tai Thukles). Thukydideen mukaan kaupunki oli kuitenkin puhtaasti khalkislainen siirtokunta, ja sellaisena sitä pidettiin ainakin myöhempinä aikoina. Siirtokuntalaisten suojelijana toimi Apollon Arkhegetes.
Kaupunkiin on pian sen perustamisen jälkeen tullut lisää asuttajia, sillä vain muutama vuosi kaupungin perustamisen jälkeen, vuonna 730 eaa., Naksoksen khalkislaiset pystyivät itse lähettämään joukon siirtokuntalaisia perustamaan ensin Leontinoin ja sitten Katanen. Leontinoin perustajaksi mainitaan Theokles ja Katanen perustajaksi khalkislainen Euarkhos. Strabonin ja Pseudo-Skymnoksen mukaan myös Zankle perustettiin Naksoksesta käsin. Thukydides ei vahvista tätä, mutta koska Zankle oli varmuudella khalkislainen siirtokunta, perustajiin kuului todennäköisesti myös naksoslaisia emäkaupungista tulleiden ohella. Myös Kallipolis oli Naksoksen siirtokunta.
pienoiskuva|Naksoksen lyömä hopeadrakhma, n. 530–510 eaa. Kuvituksessa [[Dionysos|Dionysoksen pää sekä viinirypäleterttu ja teksti, Naksion.]] Uusien siirtokuntien perustaminen kertoo Naksoksen menestyneen ja vaurastuneen. Muutoin sen varhaishistoriasta tiedetään vain vähän. Ensimmäiset maininnat koskevat kaupungin kohtaamia onnettomuuksia. Herodotoksen mukaan Naksos oli yksi Gelan tyrannin Hippokrateen piirittämistä ja valtaamista kaupungeista noin vuonna 498–491 eaa. Kaupunki vaikuttaisi tämän jälkeen säilyneen Gelan alaisuudessa.
Naksos löi omaa hopearahaa 500-luvulta eaa. ja pronssirahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin lyömissä rahoissa esiintyi tyypillisesti Dionysoksen pää ja toisella puolella viinirypäleterttu tai myöhemmin kantharosta kohottava sileeni. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Naksios. 500-luvulla eaa. kaupungista oli kotoisin urheilija Teisandros, joka voitti sekä Olympian että Python kisat neljästi.
Klassinen kausi
Myöhemmin Naksos vaikuttaa päätyneen Syrakusan tyrannin Gelonin ja tämän veljen Hieronin valtaan, sillä kaupungin tiedetään olleen viimeksi mainitun alaisuudessa vuonna 476 eaa. Kyseisenä vuonna Hieron siirrätti Naksoksen ja Katanen asukkaat Leontinoihin ja asutti tyhjilleen jääneet kaupungit uudella väellä vahvistaakseen omaa valtaansa.