cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Victoria (Ruotsin kruununprinsessa)
Lapset
Syyskuun 2015 alussa Ruotsin hovi tiedotti kruununprinsessan ja prinssi Danielin odottavan toista lastaan, jonka odotettiin syntyvän maaliskuussa 2016. Parin toinen lapsi syntyi 2. maaliskuuta 2016 klo 20.28 Tukholman Karoliinisessa sairaalassa. Poika oli syntyessään 52 senttimetriä pitkä ja painoi 3 655 grammaa. Hän on Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä kolmas äitinsä ja sisarensa prinsessa Estellen jälkeen. Hänen koko nimensä on Oscar Carl Olof, kutsumanimi on Oscar ja hän on arvoltaan Ruotsin prinssi ja Skånen herttua. Pikkuprinssin kunniaksi ammuttiin 21 tykinlaukausta syntymää seuranneena päivänä.
Kunnianosoituksia
Kruununprinsessa Victorialle on myönnetty seuraavat ulkomaalaiset kunnianosoitukset:
Štš-311
Štš-311 Kumža oli Neuvostoliiton laivaston Štšuka-luokan sukellusvene. Se oli talvisodassa laivastonsa menestyksekkäin sukellusvene. Sen kohtaloksi tuli jatkosodassa Saksan laivaston alusten laskema torjuntamiinakenttä ja Suomen ilmavoimat. Aluksen kapteenina oli tuolloin Anisim Pudjakov.
Palvelus
Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 21. divisioonaan, jonka muut alukset olivat Štš-309 ja Štš-310.
Talvisodassa Štš-311 upotti tykkitulella kaksi alusta. Aluksista ensimmäinen oli 29. joulukuuta 1939 upotettu suomalainen SS Wilpas (775 t) ja toinen oli 5. tammikuuta 1940 upotettu ruotsalainen SS Fenris (484 t). Näiden alusten upotuksista veneen päällikölle Fjodor Vershininille annettiin Kultaisen Tähden Mitali ja hänet nimitettiin Neuvostoliiton sankariksi. Vene sai Punalipun kunniamerkin 7. helmikuuta 1940.
Turun sanomien mukaan lokakuussa 1942 alus oli matkalla partiointialueelleen Gotlannin ja Öölannin välillä, kun 14. lokakuuta 1942 Kallbådan kuunteluasema havaitsi vedenalaisia räjähdyksiä. Lentolaivue 6:sta lähti luutnantti Erkki Palosuo Tupolev SB-2 -pommikoneella (tunnus SB-10) tätä selvittämään. Paikalla konekiväärimies Kalle Ahvensalmi havaitsi miinakentässä saamiaan vaurioita korjaamaan nousseen sukellusveneen, joka katosi pinnan alle. Sen perään pudotettiin kaksi syvyyspommia.
Gardiner antaa upotuksesta toisenlaisen version. Hänen mukaansa Suomen laivaston vartiomoottoriveneet VMV 13 ja VMV 15 upottivat Štš-311:n 12. lokakuuta 1942 lähellä Tiiskeriä. Suomalainen sukeltajaryhmä Divers of the Dark löysi hylyn Porkkalan edustalta Suomenlahdella elokuussa 2013.
Maiduguri
Maiduguri on Nigerian liittovaltion Borno-osavaltion pääkaupunki. Se sijaitsee Ngadda-joen pohjoisrannalla Nigerian koillisosassa. Kaupunki, jota kutsutaan myös nimellä Yerwa-Maiduguri, koostuu kahdesta osasta, Yerwasta ja Maidugurista.
Tama (Tokio)
Tama on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella Tamajoen oikealla rannalla ja rajautuu Tokion Fuchūn, Hachiōjin, Hinon, Inagin ja Machidan kaupunkeihin sekä Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Tamassa on 148 721 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 21,01 neliökilometriä.
Maiduguri
Siellä on kaksi toria, museo ja lentokenttä sekä yksi Nigerian parhaiten varustetuista yliopistoista ja sairaaloista Maidugurin yliopistossa. Kaupungista johtaa rautatie Port Harcourtin satamaan. Kaupungissa on kuuluisa jalkapallojoukkue El-Kanemi Warriors.
Tama (Tokio)
Nykyisen muotoinen Taman kaupunki perustettiin 1. marraskuuta 1971. Kaupunki sijaitsee Taman kukkuloiden pohjoisosassa. Kaupungin eteläosa sijaitsee valtavan 1970-luvun Tama New Town -rakennusprojektin alueella. Tunnettu Sanrio-yhtiön teemapuisto, Sanrio Puroland, sijaitsee Tamassa. Kaksi Studio Ghiblin animea, Sydämen kuiskaus ja Pom Poko, sijoittuu kaupunkiin. Jälkimmäinen niistä on fiktiivinen kuvaus Tama New Town -projektin rakennustöistä.
Kaupunkia palvelevat Keiō-rautateiden Keiō-linja ja Sagamihara-linja, Odakyū-rautateiden Tama-linja sekä Taman monorail.
Circuito da Boavista
Circuito da Boavista on katurata Portossa Portugalissa. Rataa käytettiin kahdesti Portugalin Grand Prix'n näyttämönä.
Rata alkaa sataman edessä olevasta Esplanada do Rio de Janeiro -nimisestä mutkasta ja jatkuu Avenida do Boavista -mutkaan. Syherön osuuden jälkeen palataan maalilinjalle. Ensimmäisen kerran radalla ajettiin 1958. Silloin kilpailun voitti brittiläinen Stirling Moss. Toisen kerran kilpailu radalla järjestettiin vuonna 1960, jolloin vain neljä autoa ajoi maaliin ja voittaja oli australialainen Jack Brabham.
Formula 1 -tulokset
thumb|200px|left|Boavistan vanha rata
Incubus
thumb|250px|right|Kaksi incubusta viettelemässä nukkuvaa naista. Vesivärityö, 1870. Incubus (lat. ”se joka makaa päällä”) on demoni. Muinaisessa Roomassa incubus oli haltija tai demoni. Keskiaikaisen mytologian mukaan incubus merkitsi miespuolista demonia, joka ahdisteli nukkuvia naisia seksuaalisessa tarkoituksessa. Noituutta käsittelevässä kirjallisuudessa incubus tarkoitti myös paholaista rakastajana. Incubuksen naispuolinen vastine on succubus.
Legendan mukaan incubus saattoi joskus saattaa naisen raskaaksi ja syntynyttä jälkeläistä kutsuttiin cambioniksi. Ehkä kuuluisin demonin ja ihmisen yhdynnästä alkunsa saanut oli Kuningas Arthurin tarinoissa esiintyvä velho Merlin.
Ola Kettunen
Olavi Leo Aleksander Kettunen (27. heinäkuuta 1928 Pitkäranta, Impilahti – 23. marraskuuta 2015 Danville, Kalifornia, Yhdysvallat), tunnettu nimillä Ola Kettunen ja Olof Kettunen, oli suomalainen huonekalu- ja sisustussuunnittelija. Hän aloitti uransa Suomessa Merivaara-yhtiölle suunnittelemillaan tuoleilla ja muutti 1950-luvun puolivälissä Kanadaan sikäläisen kalustetehtaan kutsusta. Pisimpään hän työskenteli yhdysvaltalaisen investointipankki Irving Trustin (myöhemmin Bank of New York) sisustussuunnittelijana.
Uransa alussa Kettunen tuli tunnetuksi Merivaaralle suunnittelemistaan tuoleista Ulla ja Kulho, joiden muotokieli perustuu ellipsinmuotoisiin, kaarelle taivutettuihin istuinosiin ja selkänojiin. Niiden ansiosta hän pääsi suunnittelijaksi Montrealissa sijainneelle huonekalutehtaalle, mutta siirtyi pian Irving Trust -pankin sisustussuunnittelijaksi New Yorkiin. Hän sai kanadalaisen National Industrial Design Councilin kunniakirjan.
Jäätyään eläkkeelle pankin palveluksesta Ola Kettunen hoiti ostamaansa hevostilaa New Yorkin lähellä, kunnes muutti viettämään viimeisiä vuosiaan Ari-poikansa lähelle Kaliforniaan. Ola Kettunen on haudattu sukuhautaan Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Centre national de la recherche scientifique
Centre national de la recherche scientifique (CNRS) on vuonna 1939 perustettu Ranskan valtion rahoittama tutkimusorganisaatio. Se on suurin perustutkimusta tekevä tutkimusorganisaatio Euroopassa. Vuonna 2009 organisaation seitsemässä instituutissa ja kahdessa kansallisessa instituutissa työskenteli yhteensä 33 600 työntekijää, joista 11 600 oli tutkijoita. Organisaation budjetti vuonna 2009 oli noin 3,4 miljardia euroa.
Magic Johnson
Johnson oli alkuperäisen Dream Teamin jäsenenä Barcelonan olympialaisissa 1992 voittamassa Yhdysvalloille olympiakultaa yhdessä muiden legendojen kuten Michael Jordanin ja Larry Birdin kanssa. Johnsonin NBA-ura katkesi väliaikaisesti vuonna 1991 HIV-tartunnan vuoksi.
Koripallouransa jälkeen Johnson on perustanut The Magic Johnson Foundation -säätiön edistämään nuorison terveyttä ja hyvinvointia.
Roomalainen mytologia
Roomalainen mytologia tarkoittaa antiikin Rooman tarustoa. Se oli saanut voimakkaita vaikutteita kreikkalaisesta mytologiasta. Rooman perustamistarinan mukaan Rooman kaupungin perustivat Romulus ja Remus. Romulus ja Remus olivat veljeksiä, ja taru kertoo, että heidän äitinsä oli Alba Longan kuninkaan Numitorin tytär, papitar Rhea Silvia, ja heidän isänsä sodanjumala Mars. Rhea Silvian olisi papittarena pitänyt olla naimaton, mutta kun hän sai kaksoset, vauvat hylättiin korissa Tiberjokeen. Eräs susiemo oli tarun mukaan ottanut Romuluksen ja Remuksen huostaansa ja kasvattanut aikuisiksi.
Rooman keisariaikana runoilija Vergilius kirjoitti keisari Augustuksen toiveesta Roomalle ja Augustuksen suvulle sankarieepoksen Aeneis, joka kytkeytyi kreikan mytologiseen tarustoon ja etenkin Troijan sotaan. Vergiliuksen mukaan Troijan hävityksestä pelastunut sankari Aineias perusti roomalaisen sivilisaation Italian niemimaalle saatuaan jumalilta siihen kehotuksen.
Vahvasti uskonnollisuuteen taipuvainen Rooman kuningas Numa Pompilius yhdisti ja yhdenmukaisti vanhoista myyteistä oppirakennelman, josta tuli Rooman virallinen valtionuskonto ja joka tunnetaan hänen mukaansa Numan uskona.
Uskonto Roomassa
Uskonto oli Rooman yhteiskunnassa tärkeässä asemassa. Roomalainen mytologia ja uskonto on pääosin lainattu kreikkalaisesta mytologiasta. Uskonnollisia rituaaleja roomalaiset harjoittivat aluksi kotonaan perhepiirissä vanhimman miespuolisen sukulaisen johdolla. Vanhin mies asetti uhrin ja uhrasi sen pihapiiriä ja kotia suojeleville hengille.
Convolutriloba retrogemma
Convolutriloba retrogemma on litteä punainen mato, joka elää kivikorallien pinnalla.
Roomalainen mytologia
Uskonto Roomassa
Rooman valtion kehittyessä myös uskonto muuttui. Politiikan asema uskonnossa lisääntyi, ja rituaalit saivat myös valtiollista merkitystä. Rooman uskonto eroaa kreikkalaisesta erityisesti ammattipapiston osalta. Rooman ensimmäinen ammattipapisto oli ns. Vestan neitsyet, joka perustettiin kotilieden jumalattaren kunniaksi.
Roomalaisten tärkeitä jumalia
thumb|250px|12 roomalaisen jumalan [[Pantheon (jumalluettelo)|pantheonin alttari: Venus ja Mars Cupidon yhdistämänä, Juppiter, Minerva, Apollo, Juno, Neptunus, Vulcanus, Mercurius, Vesta, Diana ja Ceres. Marmoria, löydetty Gabiista (Italia), 1. vuosisata jaa.]]
Convolutriloba retrogemma
Näitä matoja on syytetty korallien tuhoamisesta, vaikka ne eivät syö varsinaista korallin kudosta, vaan korallien pinnalla eläviä rataseläimiä ja vastaavia pieneliöitä. Nämä madot kuitenkin saattavat lisääntyä hillittömästi, ja pelkällä massallaan tukahduttaa korallin. Häiriintynyt koralli ei työnnä pyyntilonkeroitaan esille, ja silloin se voi nälkiintyä hengiltä. Madot ovat myös myrkyllisiä, ja matojen joukkokuolema voi myrkyttää muita eliöitä. Akvaarioista, joissa on pelkkiä kaloja, madot voi myrkyttää, mutta korallien ja selkärangattomien joukossa se ei käy. Myrkyttömiä tapoja ovat mekaaninen poisto ja matoja syövät pedot: Pyjamahuulikala sukulaisineen, Macropharyngodon-suvun huulikalat, huumekala  ja muut merikokit sekä Chelidonura varians -vapaakiduskotilo.
Roomalainen mytologia
Roomalaisten tärkeitä jumalia
Roomalaisilla oli myös täysin omia jumalia, kuten Bellona (Sodan jumalatar), Janus, laarit ja penaatit.
Jumalten taantuminen
Roomalainen valtionuskonto alkoi menettää asemaansa erilaisille mysteeri- ja muille kulteille, joista suosituimmaksi nousi ennen pitkää Kristuksen kultti. Valtio pyrki säilyttämään valtionuskonnon asemaa määrittelemällä kristinuskon kielletyksi taikauskoksi (superstitio, vastakohtana oikea uskonto religio). Kristinuskon leviämistä yritettiin moneen otteeseen rajoittaa vainoilla. Vainot olivat aluksi katkonaisia. 200 jaa. alkaen vainot kuitenkin yleistyivät, mutta vuonna 310 ne loppuivat, kun keisari Konstantinus Suuri antoi roomalaisille uskonvapauden. Keisari Theodosius I teki kristinuskosta valtionuskonnon 380-luvulla.
Roomalaisten jumalat elävät edelleen aktiivisesti kirjallisuudessa ja länsimaisessa kulttuuriperinnössä.
Elektroforeesi
thumb|Elektroforeesin periaate Elektroforeesi tarkoittaa sähköisesti varautuneiden aineiden liikkumista sähkökentässä kohti vastakkaista sähkövarausta.
Elektroforeesi on kromatografiaa muistuttava menetelmä, jossa tutkittava näyte lisätään huokoiseen aineeseen, esimerkiksi agaroosigeeliin, johon kytketään sähkökenttä. Näytteen eri osaset liikkuvat sähkökentässä kohti vastakkaisesti varautunutta elektrodia eri nopeuksilla riippuen niiden sähkövarauksen voimakkuudesta sekä koosta ja muodosta.
Menetelmiä
Erilaisia elektroforeesimenetelmiä ovat mm.
DNA-geelielektroforeesi
Negatiivisesti varautuneet DNA ja RNA-molekyylit vaeltavat geelillä kohti positiivista sähkövarausta. Nukleiinihappomolekyylin nopeus ja siten sen tietyssä ajassa etenemä matka on kääntäen verrannollinen sen kokoon. Siten menetelmää voidaan käyttää molekyylin pituuden määrittämiseen.
Luettelo FCF:n tapahtumista vuonna 2008
Saturday Nite Rock Fight
Vuoden ensimmäisessä tapahtumassa käytiin kolme ottelua. Illassa nähtiin Suomen ensimmäinen tikapuu -ottelu.
Ottelutyyppi ja voittajan nimi lihavoitu:
Rumble City Pori
Tapahtumassa käytiin neljä ottelua. Rumble City Pori oli ensimmäinen wrestlingtapahtuma koko kaupungissa. Jesse The Kidd (myöh. Jessica Love) teki debyyttinsä tapahtumassa.
Ottelutyyppi ja voittajan nimi lihavoitu:
Miljoona Wrestling
Tapahtuma oli osa Miljoona Tuning -showta. Tuurissa nähtiin kolme ottelua.
The Northern Invasion
Kaksi päiväinen tapahtuma oli ensimmäinen Pohjois-Suomessa järjestetty wrestlingtapahtuma. Kahden päivän aikana nähtiin yhteentä yhdeksän ottelua, joista kaksi olivat mestaruusotteluita. Ensimmäistä kertaa Suomessa käytiin ottelu Saksan mestaruudesta. Aurora Liekki ja Habanero tekivät ensimmäisen FCF-esiintymisensä tapahtumassa.
Ottelutyyppi ja voittajan nimi lihavoitu:
25. heinäkuuta 2008
26. heinäkuuta 2008
Slam-O-Rama in Hellcity
Tapahtumassa käytiin seitsemän ottelua. Steve Corino teki paluun Suomeen kolmen vuoden tauon jälkeen painimalla mestaruusottelussa. Aikaisemmat Corinon Suomen vierailut olivat VPW:n Baltic Brawlissa vuonna 2003, PWF:n Snow Plowssa vuonna 2004 sekä MayDay 2 -tapahtumassa vuonna 2005. Hra Tapaturma esiintyi ensimmäistä kertaa The Mighty Perkuleksen kulmassa.
Ottelutyyppi ja voittajan nimi lihavoitu:
Winter War 2008
Perinteeksi muodostuneessa, järjestyksessään kolmannessa Winter War -tapahtumassa painittii viisi ottelua. Se oli ensimmäinen Turussa järjestetty wrestlingtapahtuma. El Excentrico teki debyyttinsä tapahtumassa. Shown jälkeisenä päivänä StarBuck ja Stark Adder ottivat puroresu –näytösottelun FinnFight X –vapaaottelutapahtumassa.
Ottelutyyppi ja voittajan nimi lihavoitu:
Merilattanat
Merilattanat (Polycladida) on meressä elävien laakamatojen lahko. Siihen kuuluu hyvin eri näköisiä eläimiä, joista useimmat elävät meressä lähellä rantaa, usein koralliriuttojen yhteydessä. Monet merilattanalajit elävät suurempien selkärangattomien loisina, joka käyttäen isäntäeläintään ravintona tai yleisemmin hakien vain suojaa isäntäeläimen kotelosta.
Useimmat merilattanalajit ovat pituudeltaan alle sentin mittaisia, mutta joukossa on muutamia jättiläislajeja, jotka kasvavat 8–10 senttiä pitkiksi. Ne ovat tyypillisesti lehden muotoisia, toisinaan liehureunaisia, ja monilla on päässään muutamia tuntosarvia tai niitä muistuttavia ulokkeita.
Aleksei Nemov
Aleksei Jurjevitš Nemov (, s. 28. toukokuuta 1976 Baraševo) on venäläinen entinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Nemov keräsi kuusi mitalia (kaksi kultaa, yhden hopean ja kolme pronssia) sekä Atlantan 1996 että Sydneyn 2000 olympialaisissa ollen molempien kisojen menestynein voimistelija. Atlantassa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hypyssä. Sydneyssä hän voitti kultaa moniottelussa ja rekillä.
Maailmanmestaruuden Nemov voitti hypyssä kahdesti, permannolla kahdesti ja hevosella kerran.
Viktor Vekselberg
thumb|200px|Viktor VekselbergViktor Feliksovitš Vekselberg (, s. 14. huhtikuuta 1957 Lvivin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa merkittävän osuuden venäläis-brittiläisestä öljy-yhtiöstä TNK-BP. Vekselberg on pääjohtaja Renova -sijoitusyhtiössä. Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2010 hänet maailman 113. varakkaimmaksi henkilöksi.
Ura
Renova-yrityksensä avulla hän teki Venäjän ensimmäisen yritysvaltauksen vuonna 1994. Kohteena oli Vladimir Tractor Factory. Myöhemmin hän yhdisti keskikokoisia alumiinisulattamoita ja bauksiittikaivoksia SUAL-yhtiöksi (Siberian-Urals Aluminium Company).
Vekselberg ja oligarkki Mihail Fridmanin omistama Alfa Group valtasivat vuonna 1997 öljy-yhtiön Tyumen Oil Company (TNK). Vuonna 2003 yritys sulautui osaksi brittiläis-venäläistä öljy-yhtiötä TNK-BP.
Helmikuussa 2007 SUAL fuusioitiin oligarkki Oleg Deripaskan alumiiniyrityksen kanssa RUSAL -alumiinijätiksi. Viktor Vekselberg sai 22 %:n osuuden uudesta yrityksestä.
Hän on myös Venäjän Piilaaksoksi kutsutun Skolkovo-tietoteknologiakeskushankkeen takana.
Perhe
Vekselberg on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Vaikka Vekselbergin isä on juutalainen, hänen äitinsä ei ole, eikä hän koe itseään juutalaiseksi. Hän ei käy säännöllisesti kirkossa, eikä synagogassakaan, mutta hän rahoitti miljoonia dollareita 50 miljoonan dollarin kokonaisbudjetista, jolla Moskovaan rakennettiin Jewish Museum and Tolerance Center.
Vekselberg omistaa maailman suurimman kokoelman Fabergén pääsiäismunia.
Matti Sintonen
Matti Sintonen (s. 1951) on teoreettisen filosofian määräaikainen professori Helsingin yliopiston filosofian laitoksella. Hän toimi aikaisemmin filosofian professorina Tampereen yliopiston historiatieteen ja filosofian laitoksella. Hänen erikoisalansa ovat tieteenfilosofia, yhteiskuntatieteiden filosofia, biologian filosofia ja tietoteoria.
Ruijanpahtahanhikki
Ruijanpaasihanhikki eli ruijanpahtahanhikki (Potentilla chamissonis, syn. P. arenosa subsp. chamissonis, P. nivea subsp. chamissonis) on pohjoinen ja arktinen ruusukasvi. Suomessa laji on harvinainen ja rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Ulkonäkö ja koko
Monivuotinen ja kohenevavartinen ruijanpahtahanhikki kasvaa 10–30 cm pitkäksi. Varsi on karvainen. Lehtiruodit ovat myötä-, jäykkä- ja suorakarvaisia. Lehtilapa on kolmisorminen. Lehdykät ovat kapeahkoja, alta karvaisia ja niissä on pitkiä, suippoja laitahampaita. Kukat ovat vaaleankeltaisia ja ne kukkivat heinäkuussa.
Ruijanpahtahanhikki muistuttaa läheisesti hieman pienempikokoista, samoilla paikoilla kasvavaa pahtahanhikkia (P. nivea). Lajien välimuodot ovat yleisiä.
Levinneisyys
Ruijanpahtahanhikin levinneisyysalue on arktinen mutta varsin laikuittainen. Lajia tavataan Fennoskandiassa, Huippuvuorilla, Grönlannissa ja Koillis-Kanadassa. Suomen lähialueilla laji on yleinen Norjassa Ruijan alueella, Petsamossa ja Kuolan niemimaalla. Suomessa ruijanpahtahanhikkia tavataan Kuusamon ja Sallan rotkolaaksoista, Enontekiöltä sekä Utsjoelta.
Elinympäristö
Ruijanpahtahanhikki kasvaa pääasiassa tuntureiden ja jokilaaksojen kalkkipitoisilla kalliopengermillä ja pahdanaluslouhikoissa. Laji on kalkinsuosija. Suomessa lajin suurimpina uhkina olivat aikaisemmin lähinnä laiton keräily sekä kasvupaikkojen kuluminen. Nykyään suurin tulevaisuuden uhka suppealla alueella kasvavalle lajille on ilmaston lämpiäminen ja sen tuomat epäsuotuisat olosuhteet kasvupaikoilla.
William Caxton
thumb|Sivu William Caxtonin painamasta [[Aisopos|Aisopoksen eläintarinoiden englanninkielisestä laitoksesta.]] William Caxton (1422–1491) oli englantilainen kirjanpainaja, kustantaja, kirjakauppias ja kääntäjä. Caxton perehtyi kirjapainotaitoon Kölnissä, ja perusti flaamilaisen Colard Mansionin kanssa kirjapainon Bruggeen, jossa painoi ensimmäisen englanninkielisen kirjan The Recuyell of the Historyes of Troye vuonna 1474. Caxton asettui Lontoon Westminsteriin ja perusti sinne vuonna 1476 Englannin ensimmäisen kirjapainon. Ensimmäinen Caxtonin Westminsterissä painama kirja oli Geoffrey Chaucerin Canterburyn tarinoita.
Caxtonin kirjapainon tuotanto oli monipuolista ja sisälsi muun muassa ritariromansseja, historiallista ja filosofista kirjallisuutta sekä ensyklopedian, vuonna 1481 painetun The Myrrour of the Worlde. Caxton julkaisi myös Sir Thomas Maloryn teoksen Le Morte d’Arthur.
Antiikvafontti Caxton on nimetty hänen mukaansa.
National Trust
Järjestö omistaa
Vierailluimmat kohteet
pienoiskuva|[[Giant’s Causeway Pohjois-Irlannin Antrimissa on National Trustin suosituin kohde.]] Kaudella 2017–18 kymmenen suosituinta pääsymaksullista kohdetta olivat:
Johnny Kapahala: Back on Board
Johnny Kapahala: Back on Board on Disney Channelin elokuva. Elokuva kertoo Johnny Kapahalasta ja hänen ystäviensä seikkailuista. Elokuva kuuluu Disney Channel -kanavan elokuviin.
Perintö
Perintö, vainajan omaisuus eli jäämistö on omaisuutta, joka saadaan joko lähisukulaisen kuoltua lakimääräisesti perittynä tai testamentin kautta.
Suomessa perinnöstä ja testamentista säädetään vuoden 1965 perintökaaressa, jolla sen tullessa voimaan kumottiin samanniminen vuoden 1734 lain kaari. Henkilön kuoltua tulee kolmen kuukauden kuluessa pitää perunkirjoitus ja tehdä perukirja, josta ilmenee muun muassa vainajan perilliset ja leski, vainajan ja lesken omaisuus ja velat ja mahdollinen testamentti. Perinnön jakamisesta perillisten kesken tehdään perinnönjakokirja sitten, kun perinnönjako tehdään. 20 000 euron suuruisesta ja sitä suuremmasta perinnöstä pitää maksaa perintöveroa.
Perilliset Suomen lain mukaan
Suomen lain mukainen perimysjärjestys määräytyy sukulaisuuden läheisyyden mukaan luotujen ryhmien, parenteelien, perusteella. Vain elossa olevat voivat periä. Tästä huolimatta ennen perittävän kuolemaa alkunsa saanut lapsi perii, jos hän sittemmin syntyy elävänä.
Perinnönjako
Perinnönjako voidaan suorittaa kahdella tavalla, joko perillisten välisellä sopimuksella, sovintojakona, tai käräjäoikeuden määräämän pesänjakajan toimittamana, toimitusjakona. Perilliset voivat myös sopia, että kuolinpesä jätetään toistaiseksi jakamatta, jolloin he elävät jakamattomassa pesässä. Toimitusjako on kuitenkin suoritettava, jos yksikin perillisistä niin vaatii tai jos heistä jonkun perintöosuus on ulosmitattu. Aiemmin käytössä ollut menettely perinnön jakamiseksi oli arpajako.
Kannus
Kannus voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jokainen päivä on liikaa
Jokainen päivä on liikaa on Charles Foxin säveltämä kappale, jonka alkuperäinen nimi on ”Killing Me Softly with His Song”. Englanninkieliset sanat on tehnyt Norman Gimbel ja suomenkieliset Juha Vainio.
Suomeksi kappaleen ovat vuonna 1973 levyttäneet Päivi Paunu ja Marion Rung. Lisäksi kappaleen on levyttänyt Paula Koivuniemi (1974), Jussi Mäkelä (1980), Jaana Lammi (1996) ja Saija Varjus (1997).
Gregory Chamitoff
Gregory Errol Chamitoff (s. Montreal, Kanada) on yhdysvaltalainen avaruuslentäjä. Hän lensi ISS:lle avaruussukkula Discoveryn lennolla STS-124 ja kuului Retkikunta 17:n miehistöön. Hän palasi Maahan marraskuussa 2008 STS-126-lennolla. Toukokuussa 2011 hän osallistui avaruussukkula Endeavourin viimeiselle lennolle STS-134.
Shamitoff on koulutukseltaan MIT:n tekniikan tohtori (Ph.D.) alanaan aeronautiikka ja astronautiikka. Lisäksi hänellä on perustutkinto (M.S) sähkötekniikasta, ilmailutekniikasta ja planetaarisesta geologiasta (avaruustiede). NASAn astronauttiohjelmaan Shamitoff valittiin 1998.
Charles Barkley
thumb|Charles Barkley Charles Barkley (s. 20. helmikuuta 1963) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut NBA-koripalloilija ja oman aikakautensa tunnetuimpia pelaajia. Barkley on pituudeltaan noin 198-senttinen.
Barkley pelasi ammattilaisurallaan (vuodet 1984–1999) NBA-joukkueissa Philadelphia 76ers, Phoenix Suns ja Houston Rockets. Hän pelasi myös kolme kertaa NBA:n tähdistöottelussa. Hän lopetti uransa kauden 1999–2000 jälkeen, pelattuaan neljän kuukauden tauon jälkeen viimeisessä ottelussaan kuusi minuuttia. Barkley ei voittanut uransa aikana NBA-mestaruuksia.
Barkleyn lisäksi vain Kareem Abdul-Jabbar, Wilt Chamberlain ja Karl Malone ovat keränneet yhteensä yli 20 000 pistettä, yli 10 000 levypalloa ja yli 4 000 koriin johtanutta syöttöä koko NBA:n historiassa.
Vuonna 1996 Barkley valittiin 50:n kaikkien aikojen parhaan NBA-pelaajan joukkoon, ja lopettamisensa jälkeen hän on toiminut muun muassa TV-kommentaattorina. Elokuvassa Space Jam (1996) hän esittää itseään. Barkley valittiin koripallon kuuluisuuksien galleriaan (Hall of Fame) vuonna 2006.
J. Allen Hynek
Josef Allen Hynek (1. toukokuuta 1910 Chicago, Illinois – 27. huhtikuuta 1986 Scottsdale, Arizona) oli yhdysvaltalainen tähtitieteen professori ja ufotutkija. Hynekiä pidetään yhtenä ufotutkimuksen tärkeimmistä nimistä. Hän oli 1940-luvun lopulta lähtien neuvonantajana ufoprojekteissa kuten Blue Book. 1960-luvun lopulta alkaen hän oli vakuuttunut ufoilmiön todellisesta olemassaolosta. Hynek arvosteli ufoista tehtyä Condonin raporttia. Hynek ei edellyttänyt ufojen tulevan ulkoavaruudesta vaan piti yhtä mahdollisina jonkinlaista rinnakkaistodellisuutta tai paranormaaleja keinoja käyttävää mutta maanpäällistä älyä.
Hynek muistetaan myös kehittämästään ufo-havaintojen luokituksesta, joka tunnetaan nimellä Hynekin luokitus.
Ufotutkimus
Hynek kutsuttiin neuvonantajaksi Project Sign -ufotutkimusohjelmaan, joka oli keskitetty ilmavoimien Wright-Pattersonin tukikohtaan Ohion Daytonissa. Vuosina 1949–1952 toimineessa Project Grudge -ohjelmassa hän ei ollut mukana.
Titaanijäärä
pienoiskuva|280px|Titanus giganteus
Titaanijäärä (Titanus giganteus) on yksi maailman suurimmista kovakuoriaisista. Se elää Etelä-Amerikassa, Amazonin alueella. Ranskan Guayanasta on vuonna 1989 löydetty 16,7 cm:n pituinen yksilö. Joissakin lähteissä mainitaan lajin kooksi jopa 22 cm, ja sen tuntosarvien pituudeksi lähes 15 cm. Titaanijäärällä on vahvat leuat. Lajin toukkaa ei ole vieläkään löydetty.
J. Allen Hynek
Ufotutkimus
Toimittaja, ufotutkija ja -kirjailija Frank Edwards kritisoi häntä hyvin voimakkaasti kirjassaan Lentävien lautasten arvoitus (suom. Otava 1968) Socorron Ufo-ja humanoidihavainnon yhteydessä. Kuitenkin Hynek piti tapausta hyvin merkittävänä käyttäen termiä "nuts and bolts" (mutterit ja pultit). Termi viittaa teoriaan että ufot olisivat todellisia, rakennettuja aluksia ("rautalaiva"-teoria). Ufotutkijana ankarinta arvostelua Hynek sai ehdotettuaan suokaasua selitykseksi muutamille ilmiöistä, joita oli nähty soisella alueella Michiganin Dexterissä ja Hillsdalessa 1966. Tuolloiset Michiganin kongressiedustajat Gerald Ford ja Weston Vivian vaativat asiasta tutkimuksen. Suomessa Pohjolan Sanomat -lehti julkaisi 27.3.1966 artikkelin Lentävät lautaset suokaasuilmiöitä?. Tässä artikkelissa Hynek mainitsi, että molemmat hänen tutkimansa havainnot olivat tapahtuneet suoperäisellä alueella. Hynek suhtautui kriittisesti ufokontaktihenkilöihin ja halusi pitää kontaktitapaukset ja humanoidihavainnot selkeästi erillään.
Vuonna 1973 Hynek perusti yksityisen ufotutkimusjärjestö CUFOS:in (Center for UFO Studies). Hynek piti ufoja käsittelevän esitelmän YK:n poliittiselle erityiskomitealle 27.11.1978. Hynekiltä ilmestyi huhtikuussa 1972 teos Ufot – toden rajamailla (suom. WSOY 1973). Tässä kirjassa hän esitti luomansa ufoluokittelun esimerkkitapauksineen ja peräänkuulutti ufoilmiöiden tieteellistä tutkimusta.
Hän myös kritisoi ankarasti Yhdysvaltain ilmavoimien tutkimusmenetelmiä. Hänen mukaansa ilmavoimien suorittamat tutkimukset olivat kaiken kaikkiaan harrastelijamaisia ja hyödyttömiä. Kirjassaan Ufot – toden rajamailla hän esitti Condonin raporttiin liittyneen tutkimuksen olleen osin tehotonta asiantuntemuksen puutteen vuoksi.
Vuonna 1985 Hynek oli Norjan Hessdalenissa tapahtuneen ufoaallon tutkimuksen tukiryhmässä ja vieraili paikalla tutustumassa tutkimusjärjestelyihin.
Hän toimi Steven Spielbergin ohjaaman elokuvan Kolmannen asteen yhteys neuvonantajana ja esiintyy elokuvassa ns. cameoroolissa. Hän tulee esiin kohtauksessa, jossa emoalus laskeutuu Devils Tower -vuoren läheisyyteen rakennettuun tukikohtaan.
Gérard Oury
Oury syntyi Pariisissa juutalaiseen perheeseen, ja hänen isänsä oli viulisti Serge Tannenbaumin ja äiti toimittaja Marcelle Oury. Oury opiskeli lukion jälkeen René Simonin perustamassa draamakoulussa ja jatko-opiskieli sen jälkeen Conservatoire National Supérieur d’Art Dramatiquessa Beatrix Dussanen johdolla. Hän liittyi vuonna 1939 Comédie-Françaiseen, mutta ura siellä jäi lyhytaikaiseksi, sillä toisen maailmansodan aikana hän joutui pakenemaan Sveitsiin jossa vietti vuodet 1940–1945 ja teki pieniä rooleja. Oury käsikirjoitti André Cayatten kanssa elokuvan Naisen kasvot (Le Miroir à deux faces, 1958) jonka hän myös ohjasi ja josta tuli menestys. Sen pääosaa näytteli Michèle Morgan, jonka kanssa hän avioitui 1960, ja oli naimisissa tämän kanssa kuolemaansa asti. Elokuvasta tehtiin myöhemmin Yhdysvalloissa uusi versio nimellä The Mirror Has Two Faces (suom. Tilaa rakkaudelle), joka pääosaa näytteli Barbra Streisand.
Hänet palkittiin vuonna 1993 kunnia-Césarilla.
US Open
US Open tarkoittaa Yhdysvaltain avoimia mestaruuskilpailuja eri urheilulajeissa. US Open -kilpailut järjestetään mm.:
Rungan kieli
Runga on nilosaharalainen kieli, jolla on noin 43 000 puhujaa Afrikassa. Heistä suurin osa asuu Tšadissa ja Keski-Afrikan tasavallassa. Monet rungan puhujat puhuvat myös arabiaa.
Simo Juva
Simo Einar Juhani Juva (s. 28. elokuuta 1950 Helsinki ) oli Lohjan kaupunginjohtaja vuosina 2009–2015. Virkavaalista valitettiin, ja hän joutui aluksi toimimaan kaupunginjohtajan viran väliaikaisena hoitajana. Juva jäi eläkkeelle elokuussa 2015, ja hänen seuraajakseen valittiin Mika Sivula. Juva on valtiotieteen maisteri.
Juva oli kouluhallituksen suunnittelutehtävissä vuosina 1973–1978, opetusministerin poliittinen sihteeri vuosina 1978–1979, ja 1981–1982, Suomen kaupunkiliiton apulaisosastopäällikkö vuosina 1979–1993, Suomen kuntaliiton kehityspäällikkö vuosina 1993–1995, opetusministeriön apulaisosastopäällikkö vuosina 1995–1996, neuvotteleva virkamies vuosina 2003–2004 ja Lohjan kaupungin sivistysjohtaja vuosina 2004–2008. Hän oli maailmanpolitiikan konsultti Virossa vuonna 1993 ja Latviassa vuonna 1995.
Simo Juvan isä oli Mikko Juva.
Pieni kauhukauppa (musikaali)
Pieni kauhukauppa (Little Shop of Horrors) on vuonna 1982 valmistunut Off Broadway -musikaali, jonka on säveltänyt Alan Menken ja sanoittanut Howard Ashman. Se perustuu Roger Cormanin ohjaamaan samannimiseen elokuvaan vuodelta 1960. Suomessa musikaalia on esitetty muun muassa Helsingissä, Seinäjoella, Turussa ja Vaasassa. Musikaalista on tehty Frank Ozin ohjaamana myös elokuvasovitus vuonna 1986.
Tarina
Tarinan miljöönä on eräs slummialueella sijaitseva kukkakauppa. Kaupassa työskentelevät Mr. Mushnik ja hänen ottolapsensa Seymor. Seymor on löytänyt lihansyöjäkasvin kerran auringonpimennyksen aikana. Hän nimeää kasvin Audrey II:ksi ihastuksensa Audreyn mukaan. Pian Seymor huomaa, että kasvi osaa puhua ja vaatii tuoretta ja veristä ruokaa – ihmislihaa. Ensimmäinen kasvin uhri on kaasukuolemaan kuollut Audreyn poikaystävä, joka on hammaslääkäri.
Kukan myötä Seymour saa mainetta ja kunniaa ja hän vierailee radio- ja televisiohjelmissa.
Mary Hoffman
Mary Hoffman (s. 20. huhtikuuta 1945 Eastleigh, Hampshire, Britannia) on brittiläinen kirjailija. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa White Magic vuonna 1975. Sen jälkeen hän on kirjoittanut noin 80 lasten- ja nuortenkirjaa. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten Stravaganza-nuortensarjasta.
Hoffman on opiskellut kirjallisuutta Cambridgen yliopistossa. Hoffman meni naimisiin vuonna 1972 Stephen Barberin kanssa, ja heillä on kolme tytärtä, joista vanhin, Rhiannon Lassiter on myös lastenkirjailija.
Iijärvi (Jaakkima)
Iijärvi on kylä entisen Jaakkiman kunnan kylä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Nykyisin Iijärven alue kuuluu Miinalan kylähallintoalueeseen, mutta kylässä ei ole asutusta. Iijärven kylä sijaitsi Jaakkiman läntisimmässä osassa Ison-Iijärven ympäristössä noin 20 kilometriä länteen Jaakkiman kirkolta ja Lahdenpohjan kauppalasta. Kylä rajoittui idässä Meriän kylään, etelässä Lumivaaran kuntaan, lännessä Parikkalan ja Saaren kuntiin sekä pohjoisessa Uukuniemen kuntaan.
Iijärvellä oli kansakoulu, osuuskassa, osuuskauppa ja meijeri.
Tunnettuja Iijärveläisiä olivat kansanedustajat Mikko Leinonen ja Jaakko Loppi.
Iijärveä kuten muutakaan Jaakkimaa ei vallattu talvisodassa, vaan se kuului alueeseen, joka luovutettiin vasta rauhansopimuksen perusteella 13. maaliskuuta 1940. Rauhan tultua Iijärven väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin ja väestö pääsi palamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi toteutettiin 1944.
Chinali
Chinali on Intiassa puhuttava uhanalainen indoeurooppalainen kieli. Kielellä arvioidaan olevan puhujia noin 500-1000. Kielellä ei ole virallista asemaa.
Vetokytkin
thumb|250px|Vetokytkin johon on kytketty perävaunu Vetokytkin on laite, jonka avulla saadaan sekä varsinainen perävaunu että keskiakseliperävaunu kytkettyä kuorma-autoon.
Vetokytkimen keskellä on vetotappi, johon varsinaisen perävaunun tai apuvaunun aisan vetosilmukan pitää osua. Kun aisan vetosilmukka on tarpeeksi syvällä vetokidassa, lukittuu vetotappi silmukan läpi varmistaen perävaunun pysymisen paikoillaan ajon aikana.
Vetotappia voidaan käyttää käsin mekaanisesti tai servolla, joka on yleensä paineilmakäyttöinen.
Aiheesta muualla
Vetokytkimien valmistajia:
Oulunsalon Pallo
Oulunsalon Pallo ry (OsPa) on oululainen jalkapallo- ja futsalseura. Seura on perustettu vuonna 1989.
Oulunsalon Pallon miesten jalkapallojoukkue pelaa kaudella 2023 kolmosessa. Seura keskittyy toiminnassaan juniorityöhön sekä tytöissä että pojissa. Seuran poikien U17-ryhmä saavutti vuonna 2020 SM-pronssia futsal-liigassa.
Oulunsalon Pallo ry:n tarkoituksena on edistää jäsentensä liikuntaharrastusta, erityisesti jalkapalloilua ja futsalia, tavoitteena fyysisen ja psyykkisen hyvinvoinnin kehittäminen. Seuran arvoja ovat rehellisyys, avoimuus ja läpinäkyvyys. OsPa onkin vakiinnuttanut asemansa Oulun seudulla lähinnä juniorijalkapalloon keskittyvänä kasvattajaseurana.
OsPan kotipaikka on Oulu, Oulunsalon kaupunginosa, jossa on myös seuran kotikenttä Oulunsalon tekonurmi Pitkäkankaan urheilu­keskuksessa. Seuran toimisto sijaitsee Oulunsalon liikuntakeskuksessa, Tuohikuja 6, 90460 Oulunsalo.
Seuran päätapahtuma on vuosittain järjestettävä Kapteeni Cup. OsPa on mukana myös #emmekiusaa-kampanjassa. Lisäksi seura järjestää vuosittain Juhani Pennanen -maalivahtileirin.
OsPan yhteistyösopimusseuroja on AC Oulu, poikalinjalla Oulun Luistinseura ja tyttölinjalla helmikuusta 2023 lähtien ONS.
Timo Salonen (juoksija)
thumb|Timo Salonen [[Paavo Nurmi Games|Paavo Nurmen kisoissa 2009]] Timo Kalervo Salonen (s. 19. maaliskuuta 1986 Vehmaa) on suomalainen pikajuoksija.
190 cm pitkä Salonen edustaa Turun Urheiluliittoa. Hän edusti Suomea Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa on 10,48 (2007). Sisäratojen SM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa 60 metrin juoksussa. Salonen oli voittamassa Suomelle pronssia alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 2005  4x100 metrin pikaviestissä vuonna 2005.
Timo Salosen valmentaja on Teemu Salonen, joka ei ole hänelle sukua.
Akiaki
Akiaki on atolli Tuamotun saariryhmässä Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee 130 kilometrin päässä Nukutavaken saaresta. Eurooppalaiset saapuivat saarelle 1700-luvulla.
Tapio Heinonen
Tapio Rafael Heinonen (29. joulukuuta 1941 Porvoo – 6. tammikuuta 1985 Porvoo) oli suomalainen kevyen musiikin laulaja, säveltäjä ja sanoittaja.
Ura
Tapio Heinonen esiintyi jo opiskeluaikoinaan pienimuotoisesti kitaransa säestyksellä. Esityksiä tallennettiin kelanauhoille, ja joku näistä nauhoituksista päätyi levy-yhtiö Discophonin tuottajan Mosse Vikstedtin käsiin. Samettiääninen laulaja herätti heti kiinnostusta, ja vuonna 1968 ilmestyi hänen ensisinglensä ”Palanen maata” / ”Odotan hyräilen”. Ensimmäinen levytys ei vielä menestynyt kummemmin, mutta laulaja huomattiin, ja hän esiintyi usein television ja ravintoloiden show-ohjelmissa. Elokuussa 1969 ilmestynyt single ”Julian Grimau” nosti Heinosen myyntilistojen kärkeen, ja samanniminen albumi ilmestyi seuraavana vuonna. Nimikappale kertoo Julián Grimausta, joka oli Espanjassa teloitettu vasemmistopoliitikko.
Ammatillisesti Heinosen kulta-aikaa oli 1970-luku, jolloin hän esiintyi myös ulkomailla. Heinonen osallistui muun muassa Tokion laulufestivaaleihin, Puolassa Sopotin laulufestivaaleille, Bulgariassa Kultaisen Orfeuksen laulukilpailuihin sekä Itä-Saksassa Rostockin Itämeren viikkoihin. Lisäksi Heinonen kiersi esiintymässä myös Englannissa, Australiassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1976 hän osallistui Grand Prix de la Chansoniin Pariisiissa. Syksyn Sävel -kilpailussa Heinonen oli mukana 1971 omalla sävellyksellään ”En kadu mitään”.
Tapio Heinosen ohjelmisto koostui enimmäkseen laulelmista. Tunnettuja laulelmalevytyksiä ovat mm. ”Eilen kun mä tiennyt en”, ”Samanlainen onni” ja ”Kuolleet lehdet”. Heinonen julkaisi myös englannin- ja ruotsinkieliset albumit vuosina 1971 ja 1972. Levyillä oli osittain samoja sävellyksiä kuin suomenkielisilläkin albumeilla.
Sairaudet, kuten Ménièren tauti, vaikeuttivat Heinosen uran etenemistä, ja hän joutui vetäytymään esiintymislavoilta 1970-luvun puolivälissä. Laulaja teki vielä paluun vuonna 1980 julkaisemalla albumin Vain tavallinen mies. Se sisälsi hitiksi nousseen laulelman ”Vain kaksi nauhaa”, joka oli Vastatuuleen-televisiosarjan tunnusmelodia. Tapio Heinonen menehtyi aivokalvontulehdukseen 43-vuotiaana loppiaisena vuonna 1985.
Bernard Loiseau
Bernard Loiseau (13. tammikuuta 1951 – 24. helmikuuta 2003) oli ranskalainen huippukokki ja ravintoloitsija.
Vuonna 2003 hänelle tuli tieto, että ravintola menettää kolmannen tähtensä ja putoaa kahden tähden ravintolaksi. Tämä oli liian raskasta Bernard Loiseaulle, ja hän teki itsemurhan.
Kankaanpää
Kankaanpää on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Satakunnan maakunnassa. Kankaanpää kuuluu Pohjois-Satakunnan seutukuntaan. Kaupungissa asuu 12 855 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2.
Kankaanpään vaakunan suunnitteli Carolus Lindberg ja se vahvistettiin vuonna 1951.
Kankaanpäässä sijaitsevat muun muassa Kuntoutuskeskus Kankaanpää, Kuninkaanlähteen maauimala ja caravan-alue sekä Niinisalon varuskunta, jossa toimii muun muassa Porin prikaati.
Kankaanpään puukirkon suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel ja se valmistui vuonna 1839. Lisäksi Niinisalossa on vuonna 1965 valmistunut seurakuntatalo. Muita huomattavia rakennuksia ovat Kaija ja Heikki Sirenin suunnittelemat kaupungintalo (1967), seurakuntakeskus (1971) ja liikuntakeskus (1970−1975), johon kuuluu uimahalli, sekä arkkitehtitoimisto Kouvo & Partasen suunnittelemat Kankaanpään virastokeskus (1992) ja Kankaanpään taidekoulu (1995). Kankaanpään kaupungille myönnettiin vuonna 2000 Suomen Arkkitehtiliiton SAFA-palkinto pitkäjännitteisestä ja esimerkillisestä toiminnasta esteettisesti korkealuokkaisen ja kestävän kehityksen mukaisen ympäristön hyväksi.
Kankaanpään naapurikunnat ovat Isojoki, Ikaalinen, Jämijärvi, Karvia, Kauhajoki, Parkano, Pomarkku, Pori, Sastamala ja Siikainen. Entisiä naapurikuntia ovat Ikaalisten maalaiskunta, Lavia ja Suodenniemi.
Honkajoen kunta liitettiin Kankaanpäähän 1. tammikuuta 2021.
Historia
pienoiskuva|[[Niinisalon varuskunta|Niinisalon kasarmirakennuksia.]] Eri puolilta Kankaanpäätä on tehty useita kivikautisia, mutta vain vähän pronssi- ja rautakautisia esinelöytöjä. Vakituisia esihistoriallisia asuinpaikkoja ei sen sijaan ole löytynyt. Pysyvä asutus alueelle syntyi idästä käsin 1500-luvulla, jolloin muodostui kymmenkunta uudistaloa. Seuraavalla vuosisadalla asutus ei sanottavasti kasvanut, mutta 1700-luvulla se alkoi tihentyä nopeasti, kuten tapahtui muuallakin Pohjois-Satakunnassa. Vuonna 1805 Kankaanpään väkiluku oli 2 028 henkeä ja vuonna 1850 jo yli kaksinkertainen, 4 568 henkilöä.
Kankaanpää kuului aikaisemmin (ks. Kyrön pitäjä) Ikaalisiin, johon kuuluvaksi saarnahuonekunnaksi se muodostettiin vuonna 1737. Omaksi seurakunnakseen Kankaanpää tuli vuonna 1841, ja siitä on myöhemmin erotettu Hongonjoki (nyk. Honkajoki) ja Karvia. 1930-luvulla rautatien rakentaminen ja varuskunnan perustaminen Kankaanpäähän edistivät Kankaanpään nousua seutunsa monipuoliseksi palvelukeskukseksi. Kankaanpäästä tuli kauppala vuonna 1967 ja kaupunki vuonna 1972. Kankaanpää oli osa Kyrön muinaispitäjää ennen Ikaalisten Kyrön irtautumista 1640-luvulla. Kyrön keskus oli Hämeenkyrö-Viljakkala. Kankaanpää kuuluu Ylä-Satakunnan murrealueeseen, joka kuuluu hämäläismurteisiin.
Sisällissodan aikana Kankaanpäässä sijaitsi valkoisten Satakunnan rintaman pääesikunta ja Porin rykmentin esikunta. Kunnan alueella ei käyty suuria taisteluja.
Kankaanpää on aiemmin selvitellyt mahdollisuutta kuntaliitokseen Parkanon ja Jämijärven kanssa. Kaavailtu liitos olisi merkinnyt Kankaanpään siirtymistä Satakunnan maakunnasta Pirkanmaan maakuntaan. Nämä kolme kuntaa ovat olleet osa Ikaalisten emäpitäjää, Ikaalisten Kyröä. Kankaanpäässä, Jämijärvellä ja Parkanossa järjestettiin marraskuussa 2011 mielipidekysely kuntaliitoksesta. Vastausprosentti jäi 32 %:iin Kankaanpäässä. Vastanneista n. 60 % vastusti, 20 % kannatti ja 20 % ei osannut sanoa kantaansa. On esitetty erilaisia kantoja lopputuloksesta. Liitosselvitys raukesi Parkanon vetäydyttyä hankkeesta. Sittemmin on tehty kaksi selvitystä: laajemmin nykyisen Pohjois-Satakunnan ja kahdenvälisesti Lavian kesken. Kummatkin hankkeet kariutuivat toistaiseksi. Lavia oli kriisikuntalain pakkoliittämisen alla talousperusteilla ja liitettiin valtioneuvoston päätöksellä Poriin.
Maantiede
Harjujakso muodostaa myös merkittävän vedenjakajan. Sen länsipuolelta vedet laskevat osittain suoraan Karvianjokeen, osa kiertää Lavian Karhijärven kautta. Harjujakson itäpuolelta vedet taas virtaavat Jämijärven kautta Kyrösjärveen ja edelleen Siuron kautta Kuloveteen ja Kokemäenjokeen. Kankaanpään huomattavimpia järviä ovat Venesjärvi, Ruokojärvi, Verttuunjärvi ja Valkiajärvi.
Ilmasto
Kankaanpäässä vallitsee lämpötiloiltaan ääripäinen, mutta sademääriltään erittäin kostea ilmasto. Kankaanpään Niinisalo onkin todettu yhdeksi Suomen sateisimmista paikoista, sillä esimerkiksi vuoden 1995 kasvukaudella siellä satoi yhteensä 571 mm. Kasvukausi kestää Kankaanpäässä toukokuun alkupuolelta lokakuun 10. päivän tienoille ja sen tehoisan lämpösumman kertymä on keskimäärin noin 1100 °Cvrk.
Liikenne
Kankaanpään kautta kulki muinoin (noin vuodesta 1600 alkaen) tärkeä Kyrönkankaan maantie Hämeestä Pohjanmaalle. Tie on edelleen olemassa ja Hämeenkankaalla enimmäkseen vapaasti kuljettavissa. Sen sijaan Pohjankankaalla tie kulkee osin ampumakentällä. Kyrönkankaantie Hämeenkyröstä Kauhajoelle on vanha valtaväylä, joka on ollut yksi valtakunnan pääteistä ja aikanaan ainut kesäaikaan kuljettava yhteys Hämeenlinnasta Vaasaan. Tie on toiminut sekä postitienä että nuijasodan, isonvihan ja Suomen sotien aikaisena sotatienä. Alkujaan väylä on syntynyt keskiajalla eränkäynnin maakuljetusten yhteydessä. Jo tuolloin se lienee kulkenut suunnilleen samalla kohtaa, kuin missä tapaamme sen vanhimmissa kartoissa 1650-luvulta.
Kankaanpään kautta kulkee myös vuonna 1938 valmistunut Pori–Haapamäki-rautatie, jonka merkitys kuitenkin väheni oleellisesti uuden Tampereen–Seinäjoen radan valmistuttua 1970-luvun alussa. Arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema Kankaanpään rautatieaseman asemarakennus valmistui vuonna 1933, jolloin junaliikenne Porista Kankaanpäähän alkoi, ja samojen piirustusten mukaan rakennettiin Parkanon (nykyisen Kairokosken) (1934) ja Virtain rautatieasemat (1936) samalla rataosalla. Kankaanpään alueella sijaitsivat Kankaanpään ja Niinisalon asemien lisäksi Veneskosken ja Hapuojan seisakkeet. Henkilöjunaliikenne radalla lakkautettiin vuonna 1981 ja Kankaanpään ja Porin välinen rataosuus poistettiin kokonaan käytöstä vuonna 1985. Kankaanpään ja Niinisalon välisen rataosan kunnossapito lopetettiin vuonna 2001. Radalla on ajoittain sotilaskuljetuksia Niinisalon ja Parkanon välillä. Nykyisin lähin henkilöliikenteen rautatieasema sijaitsee Tampere–Seinäjoki-radalla Parkanossa.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Kankaanpäässä oli 11 585 asukasta, joista 8 331 asui taajamissa, 3 106 haja-asutusalueilla ja 148:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kankaanpään taajama-aste on 72,8 %. Kankaanpään taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Kaupunginosat
Justeeri, Jyllinmäki, Jyränkylä, Järventausta, Kirnukallio, Koskenoja, Käpylä, Kärki, Lohikko, Lorvikylä, Makkaramäki, Mettälänkangas, Myllymäki, Pansia, Reima, Tapala.
Kylät
Ala-Honkajoki, Hapua, Jyränkylä, Korvaluoma-Karhusaari, Kyynärjärvi, Narvi, Niinisalo, Santaskylä, Taulunoja, Venesjärvi, Veneskoski, Verttuu ja Vihteljärvi.
Koulutusmahdollisuudet
Kankaanpäässä siirryttiin peruskoulujärjestelmään syyslukukauden alussa 1974. Kaupungissa on seitsemän peruskoulun ala-asteen koulua, mukaan lukien erityiskoulu ja yksi yläasteen koulu. Lukiokoulutusta tarjoaa Kankaanpään yhteislyseo ja ammatillista koulutusta on Sataedu Kankaanpää.
Kankaanpään musiikkiopisto on vuonna 1965 perustettu Kankaanpään kaupungin ylläpitämä oppilaitos, joka antaa taiteen perusopetusta musiikin laajan oppimäärän mukaisesti kahdeksan kunnan alueella (Honkajoki, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia, Pori, Merikarvia, Pomarkku ja Siikainen).
Kansalaisopistotoimintaa toteuttaa Petäjä-opisto, joka on seudullinen kansalaisopisto Honkajoen, Kankaanpään, Karvian, Kihniön, Parkanon ja Pomarkun kunnissa.
Urheilu
Kankaanpään perinteinen valtalaji on pesäpallo. Paikallinen seura tunnetaan nimellä Kankaanpään Maila eli KaMa. Naisten pesäpallojoukkue on nimeltään Majuttaret.
Muita kankaanpääläisiä seuroja ovat Kankaanpään Uimarit, Kankaanpään Suunnistajat, Kankaanpään seudun Leisku ja Kankaanpään Urheilijat, Kankaanpään Voimistelijat, Kankaanpään Jääkarhut, Kankaanpään Pallo, Kankaanpään Nyrkkeilijät ja Kankaanpään Ampumaurheilijat. Lisää yhdistyksiä on listattu harrastusmuodoittain kaupungin verkkosivuille.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Kankaanpäässä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Vuodesta 2019 lähtien seurakunta toimii myös Honkajoen ja Jämijärven kuntien alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kankaanpään alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus ja herännäisyys.
Itsenäisinä helluntaiseurakuntina Kankaanpäässä toimivat noin 210 jäsenen Kankaanpään helluntaiseurakunta ja Honkajoen helluntaiseurakunta. Kankaanpäässä toimii myös Suomen vapaakirkkoon kuuluva Kankaanpään Vapaaseurakunta.
Kulttuuri
Kankaanpäässä sijaitseva Taidekehä on yli sadan pysyvästi kaupunkimiljööseen sijoitetun taideteoksen vähitellen täydentyvä kokonaisuus. Taidekehään voi tutustua kävelemällä Taidepolkua tai vaikka lenkkeilemällä kehän ympäri. Taidekehällä on yli sata teosta, jotka ovat syntyneet taidekoulun, kaupungin ja taideyhdistyksen yhteistyöllä.