cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hämärän rajamailla
Vastaanotto
Sarja sai ilmestyessään erittäin positiivisen vastaanoton. Kriitikot ja katsojat ylistivät sen hyvin kirjoitettuja tarinoita, juonikäänteitä, sekä ideoita. Sama suosio jatkuu edelleen ja Hämärän rajamailla on jatkuvasti valittu yhdeksi kaikkien aikojen parhaimmista televisiosarjoista.
Reuters
thumb|Reutersin tutkimuskeskus Lontoossa thumb|Reutersin päämaja Reuters on maailmanlaajuisesti toimiva brittiläinen uutistoimisto ja taloustietoa välittävä yritys. Se on vuodesta 2008 lähtien toiminut osana kanadalais-yhdysvaltalaista Thomson Reutersia.
Ekmanin spiraali
right|thumb|200px|Ekmanin spiraali. Punaisella on merkitty yläpuolisen vesikerroksen virtaussuuntaa, keltaisella Coriolisvoimaa ja vaaleanpunaisella vesikerroksen todellista virtaussuuntaa.
Reuters
Historia
Saksalaissyntyinen Paul Julius Reuter perusti 34-vuotiaana vuonna 1851 lennätinkeskuksen Aacheniin, Belgian ja Hollannin rajalle. Sieltä hän lähetti sähkösanomia ja uutisia Berliiniin. Myöhemmin Brysseliin lähetettiin lennättimellä viestejä.
Ekmanin spiraali
Ekmanin spiraali viittaa virtausten tai tuulten rakenteeseen rajakerroksessa eli nesteen tai kaasun rajapinnan lähellä. Siinä virtauksen suunta muuttuu spiraalinomaisesti, kun liikutaan rajapinnasta poispäin. Ilmiö on nimetty ruotsalaisen oseanografin Vagn Walfrid Ekmanin mukaan. Pintavirtausten poikkeamat huomasi ensimmäisen kerran norjalainen oseanografi Fridtjof Nansen 1890-luvulla havaitessaan, että ajelehtiva vene kulki tuulen suunnasta oikealle.
Reuters
Historia
Vuonna 1851 Reuter muutti Lontooseen, jossa hän lähetteli sähkösanomia Doverin ja Calais’n välillä. Pian yritys laajeni, ja hän listasi sen Lontoon pörssiin. Heti sen jälkeen Pariisin ja Lontoon välille avattiin lennätinlinja. Vuonna 1865 Reuter perusti Reuter’s Telegram Companyn (Reuterin sähkösanomayhtiö). Reuterista tuli Britannian kansalainen vuonna 1857.
Ekmanin spiraali
Ekmanin spiraali on seurausta kitkasta ja Coriolis-ilmiöstä, joka kääntää pohjoisella pallonpuoliskolla virtauksia liikesuuntansa nähden oikealle ja eteläisellä vasemmalle. Kun siis tuuli puhaltaa valtameren pinnalle pohjoisella pallonpuoliskolla, pinnan virtaus kääntyy tuulen suunnasta noin 45 astetta oikealle (todellisuudessa vain 20–30 astetta). Kitkan vuoksi pintavesi saa myös alemmat vesikerrokset liikkeelle, ja alapuolella oleva vesi kääntyy aina yläpuolella olevaa enemmän oikealle. Pintavirtauksenkin nopeus on vain muutamia prosentteja tuulen nopeudesta, ja syvemmälle mentäessä virtauksen nopeus edelleen pienenee.
Klassinen Ekmanin spiraali on havaittu merijään alla, mutta sitä ei ole löydetty avomeriolosuhteissa. Tämä johtuu pinta-aaltojen häiritsevästä vaikutuksesta ja valtameren pintakerroksen turbulenttisesta sekoittumisesta. Jonkinasteista kiertymistä havaitaan usein. Ilmakehän rajakerroksessa Ekmanin spiraali on tyypillinen, ja sen voimakkuus riippuu stabiilisuudesta ja alustan rosoisuudesta.
Reuters
Nykyaika
Nykyään Reutersilla on toimistoja yli ja, ja se tarjoaa uutisia 19 eri kielellä. Vuonna 1984 siitä tuli julkinen yritys, ja se listautui uudelleen Lontoon pörssiin ja NASDAQiin Yhdysvaltoihin.
Ekmanin spiraali
Niin sanotulla Ekman-syvyydellä virtauksen suunta on kiertynyt 180 astetta eli virtaus on pintavirtauksen kanssa vastakkaissuuntainen. Tyypillinen Ekman-syvyys meressä on muutamia kymmeniä metrejä.
Spiraalin fysiikka
Ekmanin teorian tärkeimpänä oletuksena oli syvä, rannaton meri, joka on horisontaalisesti homogeeninen. Tällöin advektiota ei lähtökohtaisesti tapahdu eikä painegradienttia ole, jolloin veden virtausyhtälöt, ns. Navierin–Stokesin yhtälöt tiivistyvät x- ja y-suunnissa muotoon
Niko Oksanen
Tahvo Nikolai (Niko) Oksanen (26. joulukuuta 1899 Vieremä – 26. elokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Ekmanin spiraali
Spiraalin fysiikka
missä on virtausnopeus,  on Coriolis-parametri, \nu veden kinemaattinen viskositeetti ja z syvyys.
Lisäksi Ekman oletti, että vallitseva etelätuuli kohdistaa +y-suuntaisen leikkausjännityksen \tau veteen. Näistä lähtökohdista hän johti edelliselle yhtälöparille ratkaisun
missä on merkitty V0:lla tuulen ajovirran voimakkuutta, asetettu z > 0 sekä määritelty Ekman-syvyys (alun perin Depth of Wind-current)
Koska virtausprofiiliin ja veden pystysuuntaiseen sekoittumiseen vaikuttavat muutkin tekijät kuin ne, jotka oletukseen sisältyvät (esimerkiksi stabiilisuus ja pyörteiden koko ja muoto), kirjoitetaan tavallisemmin \nu:n paikalle turbulenttinen viskositeetti, jonka suuruusluokka voi olla.
Guru (täsmennyssivu)
Guru voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
Mega Man 4 (Game Boy)
Mega Man 4 (myös nimellä RockMan World 4) on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppely, joka on julkaistu vuonna Game Boylle. Peli muistuttaa paljolti NES-konsolin Mega Man 4- ja Mega Man 5 -pelejä, sisältäen molempien pelien robottimestareita.
Oscar de la Renta
thumb|Oscar de la Renta vuonna 2008. Oscar de la Renta (22. heinäkuuta 1932 Santo Domingo – 20. lokakuuta 2014 Kent, Connecticut, Yhdysvallat) oli dominikaanilainen muotisuunnittelija. Häntä pidettiin yhtenä aikansa vaikutusvaltaisimmista muodin luojista.
De la Renta syntyi Dominikaanisessa tasavallassa. Hänen äitinsä oli dominikaanilainen, mutta isä puertoricolainen. 18-vuotiaana hän muutti Espanjaan, jossa opiskeli maalausta Madridin San Fernandon akatemiassa. Hän kuitenkin nopeasti vaihtoi suuntansa maalauksesta muotiin, ja toimikin pian harjoittelijana muutamissa Espanjan huippumuotitaloissa. Myöhemmin hän otti oppia lukuisten suunnittelijoiden suojattina ja avustajana Pariisissa sekä New Yorkissa.
Vuonna 1965 de la Renta alkoi työskennellä yhdysvaltalaisessa muotiyrityksessä nimeltä Jane Derby Ltd. Hänen suunnittelemansa vaatteet kantoivat nimeä Oscar de la Renta for Jane Derby. Kun Jane Derby vuonna 1969 kuoli, de la Renta otti yrityksen hallintaansa ja nimesi sen uudelleen Oscar de la Rentaksi.
De la Renta oli naimisissa kahdesti. Hänellä oli myös adoptoitu poika, Moisa de la Renta.
R-27 (ilmataisteluohjus)
R-27 on venäläinen keskipitkän matkan ilmataisteluohjus. Ohjus on modulaarinen ja voidaan muuttaa puoliaktiivisesta tutkahakeutuvasta lämpöhakuiseksi vaihtamalla hakumoduuli. R-27-ohjuksen ominaisuudet vaihtelevat malliversiosta toiseen.
Ohjusta valmistavat venäläinen Vympel NPO ja ukrainalainen Artem ja se on otettu käyttöön vuonna 1986.
Muunnokset
Ohjuksen eri versioita: Mallista riippuen ohjus voi käyttää aktiivista, puoliaktiivista tai passiivista tutkaa tai ovat infrapunahakuisia.
Musiikkivuosi 2000
Musiikkivuosi 2000 käsittelee vuoden 2000 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
McKean
McKean on Kiribatin Phoenixsaariin kuuluva asumaton atolli. Sen pinta-ala on 0,6 km².
Lähteet
°N, °W
Tyne ja Wear
Metropolihallintopiirit
Tynen ja Wearin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Talous
Newcastle ympäristöineen on ollut hiilikaivosten ja jokisatamien takia tärkeää teollisuusaluetta. Hiilikaivosten ehdyttyä alueen suurimmat työllistäjät ovat julkishallinnon virastoja sekä kaupan ja palvelun yrityksiä. Yli tuhannen työntekijän toimijoita ovat
Auto- ja lääketeollisuudessa toimii myös useita 500–1 000 henkeä työllistäviä yrityksiä.
Väestö
Vuonna 2020 Tynen ja Wearin metropolikreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli  asukkaan asutuskeskukset:
Alue on perinteistä työväenpuolueen tukialuetta. Parlamenttivaaleissa se muodostaa 14 vaalipiiriä, ja vuoden 2005 vaaleissa jokaisesta niistä valittiin parlamenttiin työväenpuolueen ehdokas. Kunnallishallinto päätyi vuoden 2005 vaaleissa muualla työväenpuolueen käsiin, mutta Newcastlessa liberaalidemokraatit veivät enemmistön.
Pia Viertonen
Pia Viertonen (s. 5. syyskuuta 1945 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1964–1978 Viertonen pelasi naisten SM-sarjassa 130 runkosarjaottelua vain Puna-Mustien joukkueessa. Ulkopelissä Viertosen pelipaikka oli ykkösvahtina. Viertonen valittiin 12 kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Espoo Art (taideyhdistys)
pienoiskuva|Mäkkylän taiteilijatalo Espoo Art ry on espoolainen taideyhdistys, joka on perustettu vuonna 1976. Yhdistykseen kuuluu öljy-, akryyli- ja akvarellimaalareita, graafikoita, valokuvaajia ja kuvanveistäjiä. Jäseniä on yli 220, joista osa on ammattilaisia ja osa aktiivisia harrastajia.
Espoo Art toimii Träskändan kartanon alueella Auroratalossa, os. Kuninkaantie 43, 02940 Espoo. Taiteilijatalossa on työhuoneita 35:lle taiteilijalle.
Musiikkivuosi 1999
Musiikkivuosi 1999 käsittelee vuoden 1999 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Randolph Stow
Julian Randolph Stow (1935 Geraldton, Länsi-Australia, Australia – 2010 Old Harwich, Britannia ) oli australialainen kirjailija. Hän opetti englantia yliopistossa ja harrasti antropologiaa.
Blaze (albumi)
Blaze on brittiläisen Herman’s Hermits -yhtyeen vuonna 1967 julkaistu albumi.
Kappaleet
Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet (Repertoire)
Nikumaroro
Nikumaroro on Kiribatin Phoenixsaariin kuuluva asumaton atolli. Sen pinta-ala on 4,1 km².
On spekuloitu, että Amelia Earhart olisi maailmanympäryslennollaan heinäkuussa 1937 tehnyt pakkolaskun Nikumaroron atollille.
Lähteet
°N, °W
Kirsi Annila
Kirsi Annila (s. 2. huhtikuuta 1973) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1992–2004 Annila pelasi naisten Superpesiksessä 294 runkosarjaottelua Ylihärmän Junkkareiden, Ylihärmän Pesis-Junkkareiden ja Siilinjärven Pesiksen joukkueissa. Ulkopelissä Annilan pelipaikka oli kolmospolttajana. Annila valittiin 11 kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Premier Executive Transport Services
6. maaliskuuta 2005 60 Minutes -ohjelmassa väitettiin, että libanonilaissyntyinen Saksan liittotasavallan kansalainen Khaled el-Masri siirrettiin Premier Executive Transport Services:n Boeing 737:llä vangiksi yhdysvaltalaisten ylläpitämään vankilaan Afganistaniin.
Lentokalusto
Yhtiön arvellaan omistavan kaksi lentokonetta, Gulfstream V, numero N44982, entinen numero N379P ja Boeing 737, numero N4476S, entinen numero N313P, mikä kuuluu nykyisin Keeler & Tate Managementille. Samaa konekantaa ylläpidetään vaihtaen omistajia ja saman omistajan aikana rekisterinumeroita.
Gulfstream G-V N44982
Kone on myyty Premier Executive Transport Services:ltä Keeler and Tate Management:lle. Koneen ensimmäinen rekisterinumero oli N581GA (18. marraskuuta 1999), toinen N379P (24. maaliskuuta 2000), kolmas N8068V (29. tammikuuta 2004).
Bayar Foreign Marketing:n omistuksessa koneella ovat olleet rekisterinumerot N8068V (omistuksesta 16. marraskuuta 2004 alkaen) ja viimeksi N44982 (17. joulukuuta 2004) alkaen.
Music from the Film More
Music from the Film More on Pink Floydin elokuvasoundtrack Barbet Schroederin ohjaamaan elokuvaan Lisää! Lisää! (1969). Se on myös ensimmäinen Pink Floyd-albumi ilman Syd Barrettia, joka poistui yhtyeen riveistä edellisen levyn äänityksien loppupuolella.
Albumin kappale ”The Nile Song” on yhtyeelle epätyypillisesti hard rockia. Albumi sisälsi myös ensimmäistä kertaa Roger Watersin säveltämiä akustisia balladeja (”Cirrus Minor”, ”Green is the Colour”), jotka olivat keskeinen osa yhtyeen musiikkia Syd Barrettin lähdön jälkeen nauhoitetuilla albumeilla.
Music from the Film More pääsi Britannian albumilistalla yhdeksänneksi ja vuoden 1973 uudelleenjulkaisun myötä Yhdysvaltojen albumilistan 153. sijalle.
Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD:lle vuonna 1987 ja myöhemmin julkaistiin digitaalisesti remasteroitu CD-versio vuonna 1995.
Nikola Radulović
Nikola Radulović (s. 26. huhtikuuta 1973 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialais-italialainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Radulović kuului Italian maajoukkueeseen, joka voitti hopeaa vuoden 2004 olympiakisoista Ateenassa. Hän oli mukana myös pronssia voittaneessa Italian joukkueessa EM-kilpailuissa 2003. Hän oli debytoinut maajoukkueessa edellisissä EM-kilpailuissa 2001.
Seurajoukkueista Radulović edusti muun muassa Air Avellinoa, ASVEL Villeurbannea ja Joventut Badalonaa.
Miekkiö
Miekkiö on noin 500 asukkaan kylä Hollolassa Päijät-Hämeessä. Miekkiön kylän naapureina Hollolan puolella ovat Okeroisten, Nostavan ja Hakosillan kylät. Orimattilan puolelta naapureina ovat Rautamäki, Pennala ja Viljaniemi. Lahdesta katsoen Miekkiö rajoittuu Renkomäen, Pasinan, Näkkimistön ja Jokimaan kaupunginosiin. Miekkiön alueeseen kuuluu myös Hangasmäki. Hangasmäki-nimi on tullut kyläosan suuresta mäestä. Myös Luhdantaustan on katsottu Miekkiön kyläkuntaan kuuluvaksi.
Pearl van der Wissel
Pearl Chantal van der Wissel-Nielsen (o.s. van der Wissel, s. 14. huhtikuuta 1984 Leiden) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 217 ottelua ja teki niissä 560 maalia vuosina 1999–2017. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2017.
Van der Wissel edusti seuratasolla kotimaassaan VOC Amsterdamia vuosina 2000–2001 ja HV Hellasta 2001–2002. Tämän jälkeen hän siirtyi ulkomaille ja pelasi Tanskassa GOG Svendborg TGI:ssä vuosina 2002–2009, Ranskassa Toulon Saint Cyr Var Handballissa 2009–2010, Saksassa Thüringer HC:ssä 2010–2011 sekä jälleen Tanskassa SK Århusissa 2011 ja HC Odensessa 2012–2018.
Karikatyyri
Karikatyyri (=lastata), joskus myös pilakuva, on tarkoituksellisesti liioiteltu kuva, jolla kiinnitetään huomiota joko todellisen tai mielikuvituksellisen henkilön johonkin ominaisuuteen tai toimintaan. Pilapiirroksissa esiintyy usein visuaalisesti karrikoituja hahmoja.
Karikatyyrin groteski alku
Groteskin käsitettä pidetään karikatyyrin alkujuurena. Antiikin pienveistoksissa on joskus henkilön joitain vartalon osia liioittelevia piirteitä. Myös vedensyöksijät eli gargoilit, goottilaisten kirkkojen kattokourujen nokat muotoiltiin liioitteleviksi ja tahallisen kauhistuttaviksi. Khimairat olivat mielikuvitusolentoja, joita saatettiin tyylitellä voimakkaasti. Renessanssin taiteilijoilla, kuten Leonardolla tavataan tavallisesti henkilön kasvoja ja vartalon yläosia liioittelevia piirteitä korostavia piirustustutkielmia. Tässä yhteydessä groteski tarkoittaa irvokasta, outoa, rumaa, naurettavaa tai luonnottomasti liioiteltua.
Oman taiteenalan karikatyyristä kehitti bolognalainen historiamaalari Annibale Carracci (1560–1609). Hänen mielestään karikatyyri on kauneuden äärimmäinen vastakohta ja kuten kauneus taiteessa, se perustuu valintaan ja synteesiin. Ajatuksena oli tarjota katsojalle vaikutelma alkuperäisestä, joka on sykähdyttävämpi kuin muotokuva.
Hoveista sanomalehtiin
Karikatyyrit kohtasivat ensimmäiset menestyksensä Ranskan ja Italian suljetuissa ja aristokraattisissa hoveissa, joissa kierteli pilakuvia henkilöistä. Laajempi menestys karikatyyrillä oli Englannissa 1700-luvulla, jossa julkaistiin ensimmäinen kirja aiheesta, Mary Darlyn A Book of Caricaturas (n. 1762). James Gillray (1757–1815) on eräs 1700-luvun suuria englantilaisia pilapiirtäjiä.
Karikatyyrit yleistyivät tullessaan sanomalehtiin 1800-luvun alussa, jolloin suosioon tulivat poliittiset pilapiirrokset. Karikatyyrien kohteet saattoivat olla suuria vallanpitäjiä, jotka eivät useinkaan pitäneet piirustuksista. Pilakuvista tuli näin kepposten, kujeiden ja ilkikurisuuden temmellyskenttä.
Pilalehdet
Eri maissa julkaistut kuuluisat pilalehdet alkoivat ilmestyä 1800-luvulla. Ranskan La Caricature alkoi ilmestyä 1830, Englannin Punch 1841 ja Saksan Fliegende Blätter 1844 ja Simplicissimus (ilmestyi 1896–1944) ja Ruotsin 1862 perustettu Söndags-Nisse.
Michelle Yeoh
Michelle Yeoh (alk. Yeoh Choo Kheng; s. 6. elokuuta 1962 Ipoh, Malesia ) on malesian kiinalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja entinen Miss Malesia. Hänen uransa alkoi Hongkongissa, ja hän oli 1990-luvulla wuxia-elokuvien tähti. Kansainvälisen läpimurtonsa Yeoh teki Bond-tyttönä elokuvassa Huominen ei koskaan kuole (1997). Sen jälkeen hän sai huomiota romanttisesta taisteluelokuvasta Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme (2000). Yeoh on näytellyt 2000-luvulla pääosin englanninkielisissä elokuvissa, mutta ensimmäisen Hollywoodin pääroolinsa hän teki vasta elokuvassa Everything Everywhere All at Once (2022). Yeoh sai elokuvasta paljon kehuja, ja hänestä tuli ensimmäinen aasialainen, joka palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla.
Karikatyyri
Pilalehdet
Taiteenala koki renessanssin ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Pilapiirroksiin tuli myös hauskuutta, väriä ja viehkeyttä aikaisempien rujojen ja ilkeiden sävyjen lisäksi.
Karikatyyri ja taide
Karikatyyri on ollut kautta historian läheisesti tekemisissä muun kuvataiteen kanssa. Esimerkiksi ekspressionistit 1900-luvun alussa käyttivät maalauksissaan liioittelua ja vahvoja ääriviivoja, siis samoja tehokeinoja kuin karikatyristit. Claude Monet aloitti taiteilijauransa karikatyristinä.
Michelle Yeoh
Nuoruus ja uran alku
Yeoh suunnitteli balettikoulun avaamista, mutta vuonna 1983 hänen äitinsä ilmoitti hänet Miss Malesia -kilpailuun, jonka hän voitti. Tämän jälkeen hän päätyi kellomainokseen, jossa näytteli myös Jackie Chan. Yeoh’n ystävä oli suostutellut häntä tapaamaan hongkongilaisen liikemiehen Dickson Poonin, joka tarvitsi pikavauhdilla näyttelijän televisiomainokseen. Yeoh matkusti tapaamaan Poonia ja sai paikan mainoksesta.
Karikatyyri
Karikatyyri ja taide
Helene Schjerfbeck ihaili ranskalaista 1800-luvun kuvittajaa Constantin Guysia ja teki muutamia maalauksiaan hänen piirustustensa mukaan. Suomalainen ekspressionisti Tyko Sallinen toimi Hancockissa, Michiganissa vuosina 1912–1913 amerikansuomalaisen lehden pilapiirtäjänä.
Michelle Yeoh
Hongkongilaisissa toimintaelokuvissa
Yeoh’n ensimmäinen elokuva oli toimintadraama Mao tou ying yu xiao fei xiang (1984), jossa hän näytteli ”neitoa pulassa”. Yeoh innostui elokuvan taistelukohtauksista, joiden koreografia ja rytmi muistuttivat tanssimista. Hän aloitti harjoitella ankarasti päästäkseen esiintymään taisteluelokuvissa. Yeoh’n ensimmäinen toimintarooli oli elokuvassa Huang jia shi jie (1985). Sitä seurasi joitakin toimintaelokuvia, mutta vuonna 1988 hän meni naimisiin Dickson Poonin kanssa ja vetäytyi elokuva-alalta. He erosivat 1992, minkä jälkeen Yeoh palasi jälleen näyttelijäksi.
Yeoh näytteli vuonna 1992 Interpolin poliisia elokuvassa Ging chaat goo si III: chiu kup ging chaat, jonka toisessa pääroolissa oli Jackie Chan. Yeoh alkoi saada pian mainetta toimintaelokuvien tähtinäyttelijänä, ja hänet alettiin tuntea stunteista, joissa hän yhdisti viehkeyttä, tarkkuutta ja pelottomuutta. Yeoh teki stunttinsa itse, ja elokuvassa A Jin de gu shi (1996) hän loukkantui vakavasti. Yeoh suunnitteli jo lopettavansa toistamiseen uransa, mutta Yeoh’ta ihaillut ohjaaja Quentin Tarantino rohkaisi häntä jatkamaan.
Kansainvälinen ura
upright|thumb|Michelle Yeoh vuonna 2000. Yeoh teki kansainvälisen läpimurtonsa James Bond -elokuvassa Huominen ei koskaan kuole (1997). Hän oli ensimmäinen aasialainen Bond-tyttönä ja epätavallisesti Bondin rinnalla taisteleva sellainen. Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme (2000) sai myös laajaa huomiota ja muun muassa useita Oscar-palkintoja. Elokuvassa yhdistettiin näyttäviä toimintakohtauksia romanttiseen tarinaan. Yeoh näytteli elokuvassa soturi Yu Shu Lieniä, ja hänen vastaparinaan oli kamppailulajien mestari Li Mu Bai, jota näytteli Chow Yun-Fat. Yeoh joutui opettelemaan elokuvaa varten vanhaa kantoninkiinan muotoa, mutta hän sai roolista Bafta-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta.
Yeoh’lla oli vuonna 2017 rooli Marvelin supersankarielokuvassa Guardians of the Galaxy Vol. 2. Seuraavana vuonna hän näytteli romanttisessa komediassa Crazy Rich Asians, joka perustuu Kevin Kwanin menestysromaaniin. Yeoh’n roolihahmo elokuvassa on rautainen matriarkka, joka ei hyväksy poikansa tyttöystävää. Yeoh oli vuonna 2021 mukana toisessa supersankarielokuvassa, kun hän näytteli Shang-Chi and the Legend of the Ten Ringsissä.
Everything Everywhere All at Once (2022) oli ensimmäinen Hollywood-elokuva, jossa Yeoh näyttelee pääosaa. Hän on elokuvassa itsepalvelupesulan omistaja, joka joutuu pelastamaan multiversumin. Yeoh joutui elokuvassa näyttelemään useita erilaisia versioita hahmostaan. Hänet palkittiin roolista muun muassa parhaan naispääosan Oscarilla ja Golden Globella. Hän oli ensimmäine naispääosa-Oscarin saanut aasialainen.
Yksityiselämä
thumb|Michelle Yeoh ja [[Jean Todt.]] Yeoh avioitui elokuvatuottaja Dickson Poonin kanssa helmikuussa 1988. Liitto päättyi eroon vuonna 1992. Yeoh on ollut vuodesta 2004 yhdessä Ferrarin Formula 1 -tallin entisen tallipäällikön ja autoliitto FIA:n puheenjohtajan Jean Todtin kanssa.
Oksamidi
Oksamidi (C2H4N2O2) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lannoitteena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa oksamidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja huonosti myös orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai dietyylieetteriin. Oksamidin sulamispiste 419 °C on poikkeuksellisen korkea, mutta voimakkaasti kuumennettaessa yhdiste alkaa hajota jo ennen sitä noin 350 °C:n lämpötilassa. Oksamidi hydrolysoituu veden vaikutuksesta ensin ammoniakiksi ja oksaamihapoksi ja edelleen ammoniakiksi ja oksaalihapoksi.
Oksamidin valmistukseen käytetään kahta menetelmää. Yleisin tapa on vetysyanidin hapetus disyaaniksi ja disyaanin hydrolyysi. Katalyyttinä käytetään happoa tai kuparinitraattia. Toinen menetelmä on dietyylioksalaatin tai dimetyylioksalaatin ja ammoniakin reaktio.
Oksamidia käytetään hitaasti typpeä vapauttavana lannoitteena jauheena tai rakeina yhdessä urean kanssa tai urean sijasta. Oksamidia käytetään myös muiden yhdisteiden valmistukseen ja nitroselluloosaa stabiloivana aineena.
Serie A (jääkiekko)
Serie A on jääkiekon pääsarja Italiassa. Liigan järjestäjänä toimii Federazione Italiana Sport del Ghiaccio (FISG). Liigan voittaja saa Scudetton samalla tavalla kuin jalkapallon Serie A:ssa. Liiga pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1924. Sarjassa pelaa vuosittain suuri määrä ulkomaalaisia pelaajia. Tunnetuimpia liigassa pelanneita jääkiekkoilijoita ovat Jaromír Jágr, joka pelasi HC Bolzanon riveissä kaudella 1994–1995, ja Jari Kurri, joka pelasi liigassa 30 ottelua tehden tehopisteet 27+48=75 kaudella 1990–1991. Kaudella 2007–2008 sarjassa pelasi yhdeksän joukkuetta. Liigan pääsponsori on Reebok.
Lance Larson
Lance Melvin Larson (s. 3. heinäkuuta 1940 Monterey Park, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka voitti olympiakultaa viestissä vuonna 1960.
Larson taisteli Rooman olympialaisissa 1960 tiukasti 100 metrin vapaauinnin voitosta australialaisen John Devittin kanssa. Maalituomareista kolme katsoi Larsonin voittaneen ja muut kolme Devittin. Kaikki ajanottajat saivat Larsonille paremman ajan, ja sähköajanoton mukaan Larsonin loppuaika oli 55,1 ja Devittin 55,2. Päätuomari julisti kuitenkin Devittin voittajaksi ja Larsonin kakkoseksi, ja molemmille merkittiin ajaksi 55,2. Larson voitti olympiakultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka loppukilpailussa hän ui kolmannen eli perhosuintiosuuden ja Yhdysvallat teki maailmanennätyksen 4.05,4.
Larson ui 100 metrin perhosuinnin ensimmäisenä alle minuutin. Hän teki vuonna 1960 maailmanennätykset 59,0 ja 58,7.
Arctic Monkeys
Arctic Monkeys on vuonna 2002 Sheffieldissä perustettu brittiläinen rockyhtye. Siihen kuuluu Alex Turner (laulu, kitara), Matt Helders (rummut, laulu), Jamie Cook (kitara) ja Nick O’Malley (basso, taustalaulu). Entinen jäsen Andy Nicholson jätti yhtyeen vuonna 2006, pian debyyttialbumin julkaisun jälkeen.
Arctic Monkeys on julkaissut kuusi studioalbumia: Whatever People Say I Am, That’s What I’m Not (2006), Favourite Worst Nightmare (2007), Humbug (2009), Suck It and See (2011), AM (2013), Tranquility Base Hotel & Casino (2018), ja lisäksi yhden live-albumin At the Apollo (2008). Heidän debyyttialbumi oli Britanniassa kautta aikain nopeiten myynyt debyyttialbumi, ja vuonna 2013 musiikkilehti Rolling Stone listasi sen kaikkien aikojen 30. parhaaksi debyyttialbumiksi.
Yhtye on voittanut seitsemän Brit Awards -palkintoa, ja he ovat olleet ehdolla Grammy-palkinnon saajiksi. He ovat myös voittaneet Mercury Prize -palkinnon vuonna 2006. Vuosina 2007 ja 2013 he esiintyivät Glastonburyn festivaalilla.
Arctic Monkeys sai aluksi suosiota fanien tekemien demo-nauhojen kautta. Yhtye on nimetty yhdeksi ensimmäisistä, jotka saavuttivat suosionsa internetin kautta. Tätä on pidetty esimerkkinä siitä, kuinka uusia bändejä voidaan nykyisin promotoida ja markkinoida. Yhtye levyttää itsenäiselle Domino Records -levy-yhtiölle. Heidän tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”I Bet You Look Good on the Dancefloor”, ”When the Sun Goes Down”, ”Fluorescent Adolescent”, ”Brianstorm”, ”Crying Lightning”, ”R U Mine?” ja ”Do I Wanna Know?”.
Ensimmäiset vuodet ja levytyssopimus (2003–2005)
Yhtyeen solisti Alex Turner ja kitaristi Jamie Cook aloittivat musiikkiuransa vuonna 2001, kun he aloittivat kitaran soittamisen. Kaksi vuotta myöhemmin he aloittivat esiintymisen kotikaupungissaan Sheffieldissä rumpali Matt Heldersin ja basisti Andy Nicholsonin kanssa. Arctic Monkeys soitti ensimmäisen kerran julkisesti 13. kesäkuuta 2003 The Grapes -pubissa, Sheffieldissä. Sen jälkeen he julkaisivat 18 kappaletta sisältäneen demoalbumin Beneath the Boardwalk. Demokappaleita jaettiin internetissä nopeaan tahtiin, ja täten Arctic Monkeys oli ehtinyt jo kasvattaa faniryhmän ilman levy-yhtiön apua.
Kun yhtyeeltä kysyttiin heidän MySpace-sivun suosiostaan Prefix Magazinessa, he eivät tienneet siitä, ja sivun olivat alun perin luoneet yhtyeen fanit.
Arctic Monkeys teki sopimuksen brittiläisen Domino Records -levy-yhtiön kanssa kesäkuussa 2005. He kertoivat olleensa kiinnostuneita Dominon perustaja Laurence Bellin tee se itse -periaatteesta. Britannian Daily Star -lehti kertoi, että tätä seurasi miljoonan punnan kustannussopimus EMI:n kanssa ja 725 000 punnan sopimus Epic Recordsin kanssa Yhdysvaltoihin. Yhtye kiisti tämän omalla nettisivullaan, ja kutsui lehteä nimellä ”The Daily Stir”. Domino oli kuitenkin lisensoinut Australian ja Uuden-Seelannin kustannusoikeudet EMI:lle ja Japanin oikeudet itsenäiselle levy-yhtiö Hostessille. Yhtyeen ensimmäinen single Dominon kanssa ”I Bet You Look Good on the Dancefloor”, joka oli äänitetty Chapel Studiosilla Lincolnshiressa, julkaistiin 17. lokakuuta 2005, ja se nousi suoraan ykköseksi Britannian singlelistalla Kaksi viikkoa aiemmin se oli tehnyt ensimmäisen esiintymisensä NME -lehden kannessa. Toinen single ”When the Sun Goes Down” julkaistiin 16. tammikuuta 2006, ja se nousi myös listaykköseksi. Yhtyeen alkuaikojen suosiota on pidetty esimerkkinä siitä, kuinka uusia artisteja voidaan nykyisin promotoida ja markkinoida.
Whatever People Say I Am, That’s What I’m Not (2006)
thumb|Arctic Monkeys esiintymässä vuonna 2006. Kun yhtyeen debyyttialbumi Whatever People Say I Am, That’s What I’m Not julkaistiin tammikuussa 2006, siitä tuli Englannin nopeiten myyty debyyttialbumi (ennätystä oli aiemmin pitänyt hallussaan Oasiksen Definitely Maybe) Whatever People Say I Am, That’s What I’m Not myi jo ensimmäisen viikon aikana Britanniassa yli 360 000 kappaletta ja nosti Arctic Monkeysin laajaan julkisuuteen. Albumi sai tunnustusta myös kriitikoilta, ja se voitti vuoden 2005 Mercury Prize -musiikkipalkinnon sekä BRIT Awardsin parhaan albumin palkinnon. Lisäksi albumi oli ehdolla Grammyn saajaksi. Vuonna 2013 musiikkilehti NME julkaisi listan kautta aikojen 500 parhaasta albumista, jossa Whatever People Say I Am, That’s What I’m Not oli sijalla 19.
Favourite Worst Nightmare (2007–2008)
Yhtyeen toinen albumi Favourite Worst Nightmare julkaistiin huhtikuussa 2007. Edeltäjänsä tapaan se nousi nopeasti listaykköseksi Britanniassa. Se myi jo ensimmäisenä päivänä 85 000 kappaletta ja sen kaikki 12 kappaletta ylsivät Britannian singlelistan top 200:n. Arctic Monkeys voitti parhaan brittiläisen yhtyeen ja albumin palkinnot vuoden 2008 BRIT Awardsissa. Favourite Worst Nightmare oli myös ehdolla Mercury Prize -palkinnon saajaksi. Albumin ensimmäinen single ”Brianstorm” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan toiselle sijalle. Toisen singlen ”Fluorescent Adolescentin” paras sijoitus oli 5. Favourite Worst Nightmarelta julkaistiin singlenä kappaleet ”Brianstorm”, ”Fluorescent Adolescent” ja ”Teddy Picker”.
Humbug (2009–2010)
Kolmas albumi Humbug julkaistiin elokuussa 2009 ja se erosi tyyliltään kahdesta ensimmäisestä albumista ollen synkempi ja kokeilevampi. Se myi Britanniassa platinaa ja nousi listaykköseksi mutta sillä ei ollut yhtään top 10-singleä. ”Crying Lightning” ylsi singlelistalla parhaimmillaan sijalle 12. Suomen virallisella listalla Humbugin paras sijoitus oli 11. Humbugilta julkaistiin niin ikään kolme singleä, ”Crying Lightning”, ”Cornerstone”, ”My Propeller”.
Suck It and See (2011–2012)
Yhtyeen neljäs albumi Suck It and See julkaistiin kesäkuussa 2011. Se on muuttunut edellisestä albumista kevyempään tyylisuuntaan. Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”The Hellcat Spangled Shalalala”, ”Suck It and See”, ”Black Treacle” ja ”Don't Sit Down 'Cause I've Moved Your Chair”. , joista jälkimmäinen sijoittui Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 28.
AM (2012–2014)
Helmikuussa 2012 Arctic Monkeys julkaisi uuden kappaleen ”R U Mine?” videopalvelu YouTubessa. Syyskuussa 2013 julkaistiin yhtyeen viides albumi AM, josta julkaistiin singlenä kuusi kappaletta. Levyllä oli mukana myös Queens of the Stone Agesta tuttu Joshua Homme. AM nousi aiempien tavoin Britannian albumilistan kärkeen, ja saavutti laajaa suosiota. AM voitti myös parhaan albumin palkinnon Brit Awardsissa.
Tranquility Base Hotel & Casino (2018)
Yhtyeen kuudes studioalbumi Tranquility Base Hotel & Casino julkaistiin 11. toukokuuta 2018.
Yhtyeestä sanottua
Helsingin Sanomien Mikko Aaltonen kuvailee yhtyettä ”alkujaan peri-brittiläiseksi, näsäviisastelevaksi ja vähän räkänokkaiseksi indiebändiksi”, joka on myöhemmin muuttunut ”miehekkääksi amerikkalaistyyliseksi rockyhtyeeksi”.
Kalliohanhikki
Kalliohanhikki (Potentilla caulescens) on sormihanhikkien sukuun kuuluva laji. Kasvi on monivuotinen ja varsi on karvainen. Lehdet ovat viisisormisia. Kasvilla on kapeat lehdykät, jotka ovat päältä karvattomia. Kukinta-aika kestää toukokuulta heinäkuulle. Terälehdet ovat kapeanlaisia. Kalliohanhikkia esiintyy kalkkikivialueilla kallion raoissa, ja se menestyy vuoristossa 2 400 metriin saakka. Sitä on havaittu Ranskassa ja eteläisessä Saksassa.
Nils Sjöblom
Nils Julius Sjöblom (29. tammikuuta 1910 Helsinki – 11. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen miekkailija.
Sjöblom edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Lontoossa 1948 hän osallistui florettimiekkailun joukkuekilpailuun, säilämiekkailun henkilökohtaiseen kilpailuun ja kalpamiekkailussa sekä henkilökohtaiseen kilpailuun että joukkuekilpailuun. Helsingissä 1952 hän osallistui kalvan joukkuekilpailuun. Kaikissa näissä kilpailuissa hän karsiutui alkukierroksilla.
Kotimaassa Sjöblom edusti Helsingin Miekkailijoita ja voitti 23 Suomen mestaruutta eri miekkailulajeissa.
Nils Sjöblomin tytär Marianne Sjöblom edusti miekkailijana Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 ja poika Nils-Robert Sjöblom voitti miekkailussa lukuisia Suomen mestaruuksia ja toimi Suomen Miekkailuliiton puheenjohtajana.
M/S Ramadan
M/S Ramadan oli vuonna 1942 valmistunut maihinnousualus, joka muutettiin sodan jälkeen autolautaksi.
Valmistus
Alus tilattiin Tees Side Bridge & Engine Co Ltd:ltä Middlesbroughista LCT:nä, mutta se muutettiin LCF:ksi. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1941 ilmatorjunta-aluksena LCF No 3 (viirinumero 312), ja se luovutettiin amiraliteetille vuonna 1942. Aluksen aseistuksena oli kahdeksan yksiputkista kahden naulan ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Palvelus
Alus myytiin 21. helmikuuta 1947 Algot Johanssonin Rederi Ab Parmalle Maarianhaminaan, missä se makasi ankkurissa odottaen telakointia. Alus siirrettiin vuonna 1949 telakalle Varvet Algot Johansson & Co Maarianhaminassa, mistä se palasi 20. lokakuuta nimettynä M/S Pannyksi. Rederi Ab Sally lunasti aluksen 1. joulukuuta 1950.
Alus muutettiin matkustaja-autolautaksi Maarianhaminassa vuonna 1962. Se oli vuosina 1963–1964 Viking Linen käytössä välillä Svinö Lumparland – Galtby ja Kapellskär – Maarianhamina – Galtby.
Vuonna 1965 matkustajakannet purettiin, ja alus myytiin 24. lokakuuta 1966 Tarros SpA:lle Cagliariin Italiaan, joka nimesi sen M/S Vento del Golfoksi. Alukselle asennettiin vuonna 1968 uudet koneet, ja sitä pidennettiin. Vuonna 1973 alus myytiin Amal SpA:lle Messinaan, joka nimesi sen M/S Annarita Primaksi. Se myytiin edelleen vuonna 1976 Teutonia Lines Limitedille Limassoliin Kyprokselle, joka nimesi sen M/S Teutonia Feederiksi.
Alus myytiin Naviglio Lines SpA:lle Napoliin, joka nimesi sen M/S Ramadaniksi. Alus myytiin vuonna 1983 romutettavaksi Decomar Societalle La Speziaan, jonne se saapui elokuussa. Romutus aloitettiin 30. marraskuuta 1985.
Jouko Sorva
Mauno Ikäheimonen, kirjailijanimeltään Jouko Sorva, (19. elokuuta 1927 Savonlinna – 25. maaliskuuta 2022 Kuopio) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä Maks.
Ikäheimosen vanhemmat olivat piiriesimies Emil Ikäheimonen ja Hilda Maria Makkonen. Hän kävi Kuopion lyseota 1939–1944.
Ikäheimonen oli toimittajana, uutispäällikkönä, ja toimituspäällikkönä Savon Sanomissa vuodesta 1948. Hän oli myös Pohjois–Savon Kirjallinen Yhdistys Vestäjät r.y. yhdistyksen johtokunnassa 1961 ja 1964–1968. Ikäheimonen toimi aktiivisesti Pohjois-Savon sotilaspoikien perinnekillassa.
Teoksia
Nimellä Mauno Ikäheimonen: Nimellä Jouko Sorva:
The War to End All Wars
The War To End All Wars on ruotsalaisen power metal -yhtyeen Sabatonin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 4. maaliskuuta 2022.
Albumin nimi tulee H. G. Wellsin kirjasta The war to end all war, ja albumi perustuu edellisen The Great War -albumin tapaan ensimmäisen maailmansodan tapahtumiin.
Yhtye julkaisee 2023 kokopitkän musikaalielokuvan, jonka musiikkina toimii The War To End All Wars -albumin kappaleet.
Orona
Orona on Kiribatin Phoenixsaariin kuuluva asumaton atolli. Sen pinta-ala on 3,9 km².
Club Daze Volume II: Live in the Bars
Club Daze Volume 2, Never Say Never on vuonna 2001 Twisted Sisterin julkaisema livealbumi.
Saint-Jean
Saint-Jean (Pyhä Johannes) voi paikannimenä tarkoittaa seuraavia:
Bombayn roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Bombayn roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on roomalaiskatolinen arkkihiippakunta Mumbaissa, Intiassa. Sen historia on johdettavissa vuonna 1637 perustettuun Bijapurin apostoliseen vikariaattiin, mutta varsinainen arkkihiippakunta perustettiin 1886. Arkkipiispan istuin sijaitsee vuonna 1905 avatussa Pyhän nimen katedraalissa, jonka arkkitehtuuri ansaitsi perintörakennuksen arvon 1998. Seurakuntia arkkihiippakuntaan sisältyy 124, joilla oli 509 709 jäsentä vuonna 2018.
Orne (departementti)
Orne on Ranskan departementti numero 61, joka sijaitsee Ala-Normandian hallinnollisella alueella. Nimensä se on saanut alueen halki virtaavan Ornejoen mukaan.
Historia
Ornen departementti perustettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä tehdyn aluehallintouudistuksen myötä 4. maaliskuuta 1790, jolloin pantiin täytäntöön jo 22. joulukuuta 1789 tehty laki. Alue käsitti suurimman osan Ludvig XIII:n aikana vuonna 1636 perustettua Alençonin hallinnollista aluetta (Généralité d'Alençon).
Ornen alue antiikin aikana
Keltit asettuivat asumaan nykyisen Ornen departementin alueelle noin vuonna 500 eaa. He jakoivat alueen korostaen topografisia ja vesistöllisiä olosuhteita. Ennen roomalaisten tuloa alueelle aluetta hallitsi kolme kelttien ryhmää: aulerci-diablintesit (Perchen alueella), essuit (Essayn, heidän hallituskaupunkinsa ympäristössä) sekä sagiit (myöhemmässä Séesin hiippakunnassa).
Saksit valtasivat nykyisen departementin alueen vuoden 286 jälkeen ja asettuivat kanaalin rannikkoalueelle. Suurten kansainvaellusten aika alkoi ja Rooman keisarikunta mureni.
Ornen alue ja keskiaika
Koko 300-luvun ajan barbaarit hyökkäilivät alueella ja vähensivät alkuperäisten asukkaiden alueita. Alkuperäiset asukkaat vastasivat hyökkäyksiin muodostamalla konfederaation Amorican eli nykyisen Bretagnen asukkaiden kanssa. Kun alueen asukkaat olivat torjuneet frankkien kuninkaan Klodvigin ensimmäisen hyökkäyksen vuonna 497, he tämän jälkeen kuitenkin alistuivat frankkien hallintoon. Alençon ja Séesin hiippakunta tulivat näin osaksi frankkien kuningaskuntaa. Tästä alkoi rauhallinen aikakausi, jolloin Esmesin, Séesin ja Alençonin kaupungit lisäsivät valtakunnallista merkitystään.
Noin 900-luvun alkupuolella maahantunkeutumisten aalto uusiutui. Normannit hävittelivät kaupunkeja ja maaseutua. Vuonna 911 alue, joka oli osa Neustrian kuningaskuntaa, luovutettiin normannien haltuun. Mutta rauha ei suinkaan palanut Alençonin alueelle. Alueen luovutti vuonna 943 Normandian herttua Rikhard I Bellémen herrojen eli Talvasin suvun hallintaan. Perheen sisäiset taistelut repivät aluetta.
Historian sivu kääntyi jälleen vuonna 1204. Ranskan kuningas Filip Auguste valloitti Alençonin alueen ja liitti siis myös Alençonin ja Prechen kreivikunnan valtakunnan alueeseen. Tämän jälkeen alueet olivat joko kuninkaan pojan tai veljen apanage-läänityksenä aina Ranskan vallankumoukseen saakka.
Ornen alue uudella ajalla
Protestanttinen reformi vaikutti syvällisesti myös Ormen alueella. Alueelle syntyi useita reformoituja yhteisöjä vuosien 1550 ja 1560 välisenä aikana. Uskonsotien aikakaudella Alençonin herttuakunnasta tuli siten taistelujen näyttämö. Tällöin katolisen ryhmittymän päämies Mayennen herttua sekä Navarran kuningas Henrik, tulevan Ranskan kuningas Henrik IV, ottivat yhteen useiden kaupunkien hallinnasta taisteltaessa.
Kardinaali Richelieu uudisti täysin vuonna 1636 Ranskan kuningaskunnan aluehallinnon. Alençonin herttuakunta lakkautettiin ja korvattiin yleishallinnolla, joka oli osa Normandian aluehallintoa, kuten olivat myös Rouenin ja Caenin kaupungitkin.
Nykyinen Orne
Vallankumouksen tuulet puhalsivat myös nykyisen Ornen alueella, ja eritoten huhtikuussa 1789 Perchen alueella oli vallankumouksellisia kapinoita. Vuonna 1790 perustettu Ornen departementti oli tapahtumien maakunnallisi keskuksia. Siellä ottivat yhteen erityisesti federalistisen ja vallankumouksen vastustajien ajatukset ja aktivistien toiminnat.
1800-luvulla Orne teollistui, kuten yleensä Ranskan pohjoisosa ja luoteisrannikko. Alueen ensimmäinen teollisesti tekstiilejä valmistava tuotantolaitos valmistui Ferté-Machén kaupunkiin vuonna 1862. Metalliteollisuus kehittyi voimakkaasti Ouchen kaupungin ympäristössä. Voimakkaan kasvun vertauskuva on Bohinin neulatehdas lähellä Aiglen kaupunkia. Samaan aikakauteen sijoittuu myös ensimmäisten rautateiden rakentaminen Ornen alueelle. Vuonna 1867 avattiin linja Flers-Argentan-L'Aigle-Pariisi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Ornen departementista mobilisoitiin rintamalle 20 000 miestä. Alue oli brittisotilaiden taustatukialue, ja sinne sijoitettiin myös pohjoisten maakuntien evakoita, jotka olivat lähteneet pakoon saksalaisia sotilaita.
Ornen departementtia koettelivat myös toisen maailmansodan tapahtumat. Kesäkuusta 1940 saksalaiset valtasivat Alençonin. Mutta nopeasti onnistuttiin muodostamaan vastarintaliike, ja se aloitti toimintansa jo keväällä 1941 luomalla tehokkaan tiedusteluverkoston. Järjestelmä muotoutui vähitellen, ja kesäkuussa 1944 siihen osallistui noin 3 500 jäsentä.
Kenraali Leclercin osasto vapautti Alençon saksalaisten vallasta 12. elokuuta 1944. Sodan aikana paljon kärsinyt alue kuitenkin toipui nopeasti. Toipumisessa sen etuina olivat maantieteellinen sijainti ja ennen kaikkea voimakas väestönkasvu, jotka toimivat kasvutekijöinä seuraavien 30 vuoden aikana.
Maantiede ja ilmasto
thumb|right|300px|Ornen departementin kartta Orenen departementti on osa Basse-Normandien aluetta. Se rajoittuu Euren, Eure-et-Loiren, Sarthen, Mayennen, Manchen sekä Calvadosin departementteihin. Orne on myös ainoa Normandian departementeista, jolla ei ole merirajaa.
Departementin ilmasto muodostuu eräänlaisesta Bretagnen valtamerellisen ilmaston ja Pariisin altaan mantereisen ilmaston sekoituksesta. Sen ansiosta siellä on erinomaiset edellytykset maanviljelylle, ja suosittua on varsinkin kurkunkasvatus. Ilmasto on melkoi lauhkea mereisen vaikutuksen vuoksi, mutta myös sen kohtalaisesta etäisyydestä. alueen ylänköseuduilla sateisuus on kuitenkin kohtalaisen runsasta, ja sen syynä on juuri merellinen ilmastoelementti, ja sen myötä kesät ovat myös sisämaan maakuntien ilmastoa viileämpiä.
Asujaimisto
Vuoden 1999 tilastojen mukaan departementissa oli 292 411 asukasta, joka oli mainittuna vuonna 0,49 prosenttia koko Ranskan väestöstä. Saman tilaston mukaan väestö oli 20,56 prosenttia Basse-Normandien alueen väestöstä, se on vähäväestöisin alueen departementeista. Vuodesta 1990 lähtien departementin väestö on jatkuvasti vähentynyt. Maaseuduksi luettavissa kunnissa asui väestöstä 55,09 prosenttia, ja maaseutuväestö sijoittui yhteensä 474 kuntayksikköön. Kaupunkiväestö puolestaan asui 31 kunnassa, jotka muodostivat 14 urbaania keskittymää.
Kulttuuri
Kirkollisessa kulttuurissa Ornen departementti muodostaa Séesin hiippakunnan, ja sen väestöstä suurin ja merkittävin osa kuuluu katolisen tunnustuksen piiriin.
Ruokakulttuurille ovat ominaista juustot ja muut perinteiset maataloustuotteet. Camembert-juusto on saanut nimensä Ornen departementissa sijaitsevan kylän mukaan, ja kansantarinan mukaan kyseinen juusto on kehitetty juuri siellä. Poiré on päärynöistä tehty siiderin tapainen alkoholijuoma, jonka tuotanto on alueelle tyypillista, kuten myös siiderin ja calvadosin tuotanto.
Alueen historiallisista monumenteista kannattaa mainita Séesin tuomiokirkko, Pin kansallinen hevossiittola, Ô de Mortréen linna, La chapelle-Montligeonissa sijaitseva Norte-Dame de Monteligeonin basilika sekä Saint-Christophe-le-Jajolet'n, Domfront'n, Couternen ja Carrougesin linnat.
Hallinto
Ornen departementin hallintorakenne muodostuu seuraavasti:
Vera Holodnaja
thumb|Vera Vasiljevna Holodnaja thumb|Vera Holodnaja vuonna 1917. Vera Vasiljevna Holodnaja (5. elokuuta 1893 – 16. helmikuuta 1919) oli ukrainalainen elokuvanäyttelijä ja yksi ensimmäisistä elokuvatähdistä. Hän näytteli vuosina 1915–1918 hieman yli 40 elokuvassa, joista vain neljä on säilynyt kokonaan.
Ura
Holodnaja syntyi Ukrainan Pultavassa Vira Levtšenko -nimisenä. Kaksivuotiaana hän muutti Moskovaan leskeksi jääneen äitinsä kanssa. Teini-iässä hän alkoi harrastaa näyttelemistä, otti tanssitunteja ja haaveili ammattinäyttelijän urasta. Vuonna 1910 hän avioitui asianajaja Vladimir Holodnyin kanssa. Perheeseen syntyi yksi tytär ja toinen adoptoitiin.
Blue Danube
thumb|right|Kuvassa brittiläisen ydinräjähteen laukaisevan linssin kiila-asetelma, ei varmuudella Blue Danuben. Blue Danube oli Isossa Britanniassa kehitetty taktisen luokan ydinpommi. Tämä ydinase tuli käyttöön Britannian eräänä ensimmäisistä ydinaseista. Sen muita nimiä olivat: Smallboy, the Mk.1 Atom Bomb (suom. Mark 1 -atomipommi), Special Bomb eli erikoispommi ja Operational Requirement/OR.1001. Pommi kehiteltiin 1950-luvun alkupuolella.
Vera Holodnaja
Ura
Holodnajan elokuvaura alkoi kesällä 1915 Aleksandr Hanžonkovin elokuvayhtiössä. Holodnaja pääsi välittömästi päärooleihin ja nousi nopeasti yhdeksi yhtiön suurimmista tähdistä. Holodnaja erikoistui traagisiin naispääosiin yhtiön pääohjaajien Jevgeni Bauerin ja Pjotr Tšardyninin elokuvissa. Hänen hahmokseen vakiintui surumielinen tumma kaunotar, joka lankeaa viettelyksiin.
Ari Häyrinen
Ari-Pekka Juhani Häyrinen (s. 20. huhtikuuta 1964) on koulutukseltaan musiikin maisteri ja on toiminut vuoden 2012 alusta Pakilan seurakunnan A-kanttorin virassa Helsingissä.
Vera Holodnaja
Ura
16 Hanžonkovilla tehdyn elokuvan jälkeen Holodnaja vaihtoi vuonna 1916 Dmitri Haritonovin yhtiöön. Haritonovin elokuvissa hän nousi yhdeksi Venäjän tunnetuimmista ihmisistä, ja hänet nimettiin ”Valkokankaan kuningattareksi”. Hän esiintyi usein myös elävän yleisön edessä. Suosio jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä lokakuun vallankumouksen 1917 jälkeen tsaarinajan elokuvateollisuus romahti nopeasti.
Blue Danube
Ydinfissioon perustuvaa pommia testattiin nk. Buffalo-nimisen ydinkokeiden sarjan testeissä Joulusaarella sekä Australian Maralingassa ennen käyttöön ottoa. Britannian ensimmäisen ilmasta pudotetun ydinpommin (testin nimi: Kite eli Leija) koneen (Vickers Valiant, nro WZ366) päällikkönä sekä pilottina toimi 11. lokakuuta 1956: Sqn Ldr Edwin "Ted" J.G. Flawell. Räjäytyksen tuhovoimaa supistettiin 3 kilotonniin, ja se laukaistiin 150 m korkeudessa. Pommi pudotettiin 30 000 jalasta eli noin 9 450 metristä. Aktiivi käyttö kesti varsin lyhyen aikaa, eli vuodet 1953–1962. Pommin konstruktio eli kokoonpano ei suuresti eronne Fat Man -tyypistä. Räjähdelinssien määrä oli 32 kpl. Pommeja valmistettiin arviolta 58 kpl.
Ari Häyrinen
Häyrinen aloitti musiikkiopintonsa Cantores Minores -poikakuorossa vuonna 1974. Sen jälkeen hän opiskeli pianonsoittoa Helsingin konservatoriossa vuosina 1979–1983 Tuija Vilskan johdolla, sekä teoreettisia aineita. Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1993 kirkkomusiikin koulutusohjelmasta opiskeltuaan muun muassa kuoron- ja orkesterinjohtoa, urkujensoittoa, pianonsoittoa, cembalonsoittoa ja laulua. Häyrisen opettajina toimivat muun muassa Matti Hyökki, Atso Almila, Esa Ruuttunen, Kimmo Lappalainen, Erkki Korhonen, Arja Sohlberg ja Markku Heikinheimo. Häyrinen täydensi opintojaan mestarikursseilla koti- ja ulkomailla.
Vera Holodnaja
Ura
Kesällä 1918 Holodnaja lähti yhtiön kuvausryhmän kanssa Odessaan kuvauksiin ja juuttui sinne sisällissodan vuoksi. Puoli vuotta myöhemmin Holodnaja sairastui äkisti ja kuoli 16. helmikuuta 1919. Kuolinsyyksi diagnosoitiin espanjantauti. Hänet haudattiin suuren ihailijajoukon saattelemana. Hautajaisista tuotettiin myös uutisfilmi, joka on säilynyt.
Blue Danube
Aluksi vain V-pommittajat kykenivät, Avro Lincolnin ohella, kuljettamaan tämän ydinaseen. Fissiili materiaali oli plutonium, ja sen sytytys oli monipisteinen. Pommin isänä eli pääkehittelijänä pidetään yleisesti William Penneyta. Pommi oli muodoltaan suuri sekä raskas, mutta aerodynaaminen eli virtaviivainen. Vaikutteita se oli voinut saada Barnes Wallisilta. Räjähdysvoima oli 14 kilotonnia (kT). Ulkomitat ovat 24 jalan pituus, 5 jalan paksuus sekä 10 000 paunan omamassa eli n. 4 500 kg:n omamassa. Red Beard (suom. Punaparta) korvasi nopeassa tahdissa tämän pommityypin.pienoiskuva|Buffalo/R2 Marcoo räjäytettiin vuonna 1956 Australian Maralingan ydinkoealueella.
Ari Häyrinen
Hän lauloi Helsingin tuomiokirkon Cantores Minores -poikakuorossa vuosina 1974–1985, ja sittemmin hän on johtanut CM-seniorikuoroa myös ulkomailla: Tallinnassa vuonna 1996 ja Saksassa, muun muassa Düsseldorfissa ja Mönchengladbachissa. Saksaan suuntautunut konserttimatka järjestettiin 1.–4. kesäkuuta 2000.