cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Terhi Uusi-Luomalahti
Uusi-Luomalahti aloitti jalkapalloilun Järvenpään Palloseurassa. Kasvattajaseurastaan hän siirtyi Puistolan Urheilijoihin ja oli mukana nostamassa Puistolan SM-sarjaan vuonna 1991. Sen jälkeen matka jatkui Suomen menestyksekkäimpään jalkapalloseuraan HJK:hon, jossa hän voitti mm. 7 Suomen mestaruutta ja 4 Suomen Cupia. Viimeisen kautensa SM-sarjassa Uusi-Luomalahti pelasi FC Espoossa, joka ylsi hopeamitaleille sekä mestaruussarjassa että Suomen Cupissa. Kauden 2005 jälkeen loukkaantumisten riivaama Uusi-Luomalahti päätti siirtyä pelaamaan alemmalle sarjatasolle Naisten Ykköseen PuiU:un. Uusi-Luomalahti kipparoi tällä viimeisellä jalkapallokaudellaan Puistolan taas SM-sarjaan.
Vuosina 1992–2005 Uusi-Luomalahti kuului naisten maajoukkueen runkopelaajiin. Hän pelasi yhteensä 60 maaottelua, joissa hän teki 7 maalia.
Terhi Uusi-Luomalahti on myös toiminut naisten A-maajoukkueen fysioterapeuttina sekä Helsingin piirin joukkueiden valmentajana ja huoltajana. Vuonna 2007 Terhi aloitti HJK:n 1994-syntyneiden tyttöjen edustusjoukkueen valmentamisen.
Indiga
Indiga on taajama ja Timanin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirin länsiosassa Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Kylä sijaitsee Indigajoen suulla Barentsinmeren Indiganlahden pohjukassa. Nenetsian pääkaupunki Narjan-Mar sijaitsee linnuntietä noin 170 kilometriä itään. Ympärillä aukeaa laaja Timanin tundra. Aluetta kuvaavat jopa 200-300 metrin korkeuteen nousevat harjanteet (osa Timanin selännettä).
Timanin kyläneuvoston maalaiskunnassa asui yhteensä 799 ihmistä (2010 väestönlaskennan mukaan). Indiga on kunnan suurin taajama, ja esimerkiksi vuonna 1999 sen asukkaista noin puolet oli nenetsejä. Lisäksi asutusta on Indigan taajaman eteläpuolella sijaitsevassa Vyutšeiskin taajamassa.
Timanin kunta on luonnonvaroiltaan rikasta aluetta, alueen kaivannaiset ovat toistaiseksi suurelta osin hyödyntämättä. Kunnan johdossa toimii Indigassa syntynyt, aiemmin öljy-yhtiö Lukoililla toiminut insinööri Sergei Talejev. Tieyhteydet alueella ovat puutteelliset. Taajaman rooliin ja liikenneyhteyksiin on kuitenkin suunniteltu erittäin merkittävää muutosta. Esimerkiksi Venäjän rautatiet esittää rakennussuunnitelmissaan uuden rautatien rakentamista etelästä, Komin tasavallan Sosnogorskista Indigaan vuoteen 2030 mennessä. Taajaman lähistölle on kaavailtu myös arktista satamaa.
Alueen talouden perinteisiä toimialoja ovat poronhoito, metsästys ja kalastus. Indigassa on porotalouden ja kalojen tuotanto- ja vastaanottotoimintaa, kulttuurikeskus, koulu, terveyskeskus, sääasema ja pienlentokenttä, josta on lentoja piirikunnan pääkaupunki Narjan-Mariin.
Staattinen analyysi
Staattinen analyysi tarkoittaa tietokoneohjelmien analysointia suorittamatta niitä (suorittamalla tehtyä analysointia kutsutaan termillä dynaaminen analyysi). Tyypillisesti juuri työkalun suorittamaa osuutta kutsutaan staattiseksi analyysiksi, kun taas ihmisen suorittamaa jatkoanalysointia siihen liittyen kutsutaan termillä ohjelman ymmärtäminen tai ohjelman ymmärtämisen teoria.
Ljudmila Turištševa
thumb|Turištševa (keskellä) Münchenin olympialaisissa vuonna 1972 Ljudmila Ivanova Turištševa (, s. 7. lokakuuta 1952 Groznyi) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän sai urallaan neljä kultaista, kolme hopeista ja kaksi pronssista olympiamitalia sekä voitti seitsemän maailmanmestaruutta ja kahdeksan Euroopan-mestaruutta.
Tšetšeniasta lähtöisin oleva Turištševa oli 1970-luvun parhaita telinevoimistelijoita. Hän osallistui jo 16-vuotiaana Méxicon 1968 olympialaisiin ja voitti joukkuekilpailussa kultaa mutta jäi henkilökohtaisessa moniottelussa sijalle 24. Ljubljanan MM-kilpailuissa 1970 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja permannolla sekä sai hopeaa nojapuilla ja pronssia hypyssä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja pistein 77,025 moniottelussa. Lisäksi hän sijoittui pistein 19,550 permannolla hopealle edellään vain maannaisensa Olga Korbut ja pistein 19,250 hypyssä pronssille. Nojapuilla hän oli neljäs 19,425 pisteellä ja puomilla viides 18,800 pisteellä.
Varnan MM-kilpailuissa 1974 Turištševa uusi mestaruutensa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja permannolla sekä voitti lisäksi puomin. Hypyssä hän sai hopeaa ja nojapuilla pronssia. Montréalin 1976 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Lisäksi hän saavutti hopeaa permannolla (19,825 p) ja hypyssä (19,650 p) sekä pronssia moniottelussa romanialaisen Nadia Comănecin ja nuoremman maannaisensa Nelli Kimin takana pistein 78,625. Puomilla hän sijoittui neljänneksi 19,475 pisteellä.
Turištševa voitti Euroopan-mestaruuden moniottelussa, hypyssä ja permannolla Minskissä 1971 sekä kaikki viisi mestaruutta Lontoossa 1973.
Turištševa avioitui 10. joulukuuta 1977 pikajuoksun olympiavoittaja Valeri Borzovin kanssa.
Jari Rinne
Jari Rinne (s. 4. toukokuuta 1964 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan laitalinkki tai laitapuolustaja.
Rinne edusti koko uransa lahtelaista Kuusysiä. Hän pelasi seuran riveissä kaikkiaan 278 sarjaottelua, joissa hän teki 20 maalia. Rinne voitti Kuusysissä kaikkiaan neljä mestaruutta, joista ensimmäisen vuonna 1984. Lisäksi hän voitti SM-hopeaa neljästi sekä Suomen cupin 1983 ja 1987. Maajoukkueessa Rinne pelasi 24 maaottelua. Hän lopetti uransa kauden 1993 jälkeen.
Kulkuri ja joutsen (elokuva)
Kulkuri ja joutsen on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Timo Koivusalon ohjaama elokuva. Käsikirjoituksen hän laati yhdessä Juha Nummisen kanssa.
Elokuva on episodimainen kertomus Tapio Rautavaaran ja Reino Helismaan kiertue-elämästä 1949–1965. Se perustuu Koivusalon lähes viisi vuotta kestäneeseen tutkimustyöhön, jonka aikana hän paneutui näiden kansanviihdyttäjien elämään ja uraan. Hän sai myös sekä Helismaan että Rautavaaran perikuntien täyden tuen hankkeelleen.
Elokuva on esitetty televisiossa Yle Teemalla ja useita kertoja Yle TV2 -kanavalla.
Tuotanto
Koivusalo oli saanut idean Tapio Rautavaaraa ja Reino Helismaata käsittelevästä elokuvasta pääsiäisenä 1994. Syksyllä 1995 hän tapasi Juha Nummisen, joka oli kirjoittanut Tapio Rautavaarasta muistelmateoksen En päivääkään vaihtaisi pois (1978). Numminen lupasi antaa Koivusalon käyttöön 50 tuntia nauhoittamiaan Rautavaaran haastatteluja. Projekti varmistui Yle TV2:n ja levitysyhtiö Buena Vistan tuen ansiosta. Nummisesta tuli elokuvan toinen käsikirjoittaja. Elokuvaan saatiin rekvisiitaksi Rautavaaran ja Helismaan aidot kitarat, Lempi Helismaan vihkisormus ja Rautavaaran kultamitalikeihäs, ja yhtenä kuvauspaikkana oli Helismaan talon piha. Helismaan poika ja Rautavaaran tyttäret antoivat hyväksynnän Koivusalon elokuvahankkeelle.
Käsikirjoitus valmistui tammikuussa 1998, ja haettua pienempi Elokuvasäätiön tuki varmistui vasta sen jälkeen. Kuvaukset suoritettiin neljässä jaksossa touko-, heinä-, loka- ja marraskuussa 1998, sisäkuvien osalta Friitalan nahkatehtaalle Ulvilaan rakennetussa studiossa ja ulkokuvien osalta eri puolilla Satakuntaa, Hämettä, Keski-Suomea ja Helsinkiä. Elokuvassa oli noin 80 roolia, ja avustajia käytettiin noin 1 400.
Rautavaaraa esitti Tapio Liinoja, joka oli ollut aiemmin mukana Koivusalon elokuvassa Pekko ja massahurmaaja (1995). Joitakin live-osuuksia lukuun ottamatta laulukohtauksissa käytettiin Tapio Rautavaaran levytyksiä. Helismaan lauluosuudet esitti Helismaata näytellyt Martti Suosalo itse. Elokuva sai ensi-iltansa 19. helmikuuta 1999 lukuun ottamatta Helsinkiä, jossa uusi Tennispalatsin elokuvateatteri avautui käyttöön vasta viikkoa myöhemmin.
Elokuvan tuotantokustannukset olivat 4,8 miljoonaa markkaa, ja se sai Suomen elokuvasäätiön 1,8 miljoonan markan tuotantotuen.
Vastaanotto
Kulkuri ja joutsen sai hyvän vastaanoton sekä katsojilta että kriitikoilta. Erityisesti arvostettiin elokuvan huolella tehtyä ajankuvaa ja hyviä näyttelijäsuorituksia. Martti Suosalo sai elokuvasta vuonna 2000 parhaan miespääosan Jussi-palkinnon.
Luettelo sorkkaeläimistä
Tämä on luettelo sorkkaeläinten (Artiodactyla) lahkoon kuuluvista nisäkkäiden heimoista, alaheimoista, tribuksista, suvuista ja lajeista. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin Mammal Species of the World -teokseen (2005), jonka mukaan sorkkaeläinten lahkossa on 240 lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Siat (Suidae)
==Pekarit (Tayassuidae)==
==Virtahevot (Hippopotamidae)==
Edvard Åström
Edvard Åström (12. joulukuuta 1856 Tornio – 30. marraskuuta 1927 Naantali) oli turkulainen monen eri alan tehtailija ja teollinen vaikuttaja. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi 1919.
Edvard Åström perusti Turussa vuonna 1881 sekä Aktiebolaget Åströms Tekniska Fabrik Osakeyhtiön, joka valmisti saippuaa ja muita teknokemiallisia tuotteita, että Åström & C:o A.B. Borst- och Penselfabrikin, joka valmisti harjoja ja siveltimiä. Yhtiöt fuusioitiin vuonna 1919, uusi yhtiö otti nimekseen Aktibolaget Åströms Fabriker Osakeyhtiö. Harjatuotanto myytiin vuonna 1924 Harjateollisuus Oy:lle, mistä muodostui Yhtyneet Harja- ja Sivellintehtaat. Teknokemiallinen tuotanto myytiin seuraavana vuonna Lever Brothers Ltd:lle, nykyiselle Unilever Finland Oy:lle. Aktibolaget Åströms Fabriker Osakeyhtiö lakkautettiin vuonna 1931.
Åström oli mukana perustamassa Paraisten Kalkkivuori Oy:tä ja myös Suomen Vientiyhdistystä, josta tuli sittemmin Suomen Ulkomaankauppaliitto ja lopulta Finpro ry.
Edvard Åström sekä veljekset Karl Robert Åström ja Hemming Åström olivat serkuksia.
Harri Jaskari
Harri Matti Jaskari (s. 26. maaliskuuta 1964 Virrat) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut kokoomuksen kansanedustajana Pirkanmaan vaalipiiristä vuosina 2007–2019 ja Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 2000. Eduskunnan jätettyään Jaskari toimi yrittäjänä, kunnes hänet kesäkuussa 2021 nimitettiin Suomen Yrittäjien elinkeinopolitiikasta vastaavaksi johtajaksi.
Ennen eduskuntaa Jaskari työskenteli ministerin erityisavustajana sisäasiainministeriössä vuonna 2000, Tampereen kauppakamarin toimitusjohtajana 2001–2004 ja kokoomuksen puoluesihteerinä 2004–2006. Hän oli Sauli Niinistön kampanjapäällikkö presidentinvaaleissa 2006. Jaskari oli Pirkanmaan maakuntaliiton hallituksen puheenjohtaja vuosina 2013–2017.
Elämä ja ura
Jaskari valmistui ylioppilaaksi 1983, hallintotieteiden maisteriksi 1990 ja lisensiaatiksi 1993. Hän on toiminut tutkijana Tampereen yliopistossa (1987–1990), Suomen Akatemiassa (1990–1993) ja Edinburghin yliopistossa (1991–1992). Vuosina 1994–1995 Jaskari oli projektipäällikkönönä Kymenlaakson kauppakamarilla ja 1996–1999 teollisuusasiamiehenä Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliitossa.
Politiikka
Jaskari valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2007 vaaleissa 4812 äänellä. Vuoden 2011 vaaleissa hänet valittiin jatkokaudelle 4556 äänellä. Eduskunnassa Jaskari on jäsen talousvaliokunnassa (2007–) ja tulevaisuusvaliokunnassa (2007–). Hän oli Välimeri-unionin parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja vaalikaudella 2011–2015 ja puheenjohtajuuden myötä myös kansainvälisten asiain foorumin jäsen.
Vuonna 2013 hän kirjoitti yhdessä kansanedustaja Marjo Matikainen-Kallströmin kanssa kokoomuksen kasvutyöryhmän raportin Innostunut Yhteiskunta ja vuonna 2015 kokoomuksen energiapoliittisen vision Valoa ja lämpöä Suomelle.
Keväällä 2016 Jaskari ryhtyi kokoomuksen puheenjohtajuutta tavoittelevan Elina Lepomäen kampanjapäälliköksi.
Jaskari putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa 3417 äänellä.
Muu toiminta
Vuonna 2010 Jaskari julkaisi Lobbaus-kirjan yhdessä Minna Hyytiäisen, Jussi Lähteen ja Pekka Perttulan kanssa. Hän on myös isännöinyt keskusteluohjemaa Radio Rapu -kanavalla.
Jaskari on mukana useiden eri yritysten toiminnassa pienenä omistajana, hallituksen jäsenenä tai ulkopuolisena asiantuntijajäsenenä. Hän on mukana Aurinkotekno Oy, Exote Oy, Lippula Oy, Nordic Senior Services Oy, Team Action Zone Oy, Tutorhouse Oy ja Vicolo Oy -yritysten toiminnassa.
Yksityiselämä
Lokakuussa 2006 Jaskarin entinen naisystävä syytti häntä parituksesta ja pahoinpitelystä. Nainen kuitenkin perui paritussyytökset. Jaskari erosi esitutkinnan ajaksi puoluesihteerin tehtävistä ja hänen tilalleen valittiin Kokoomuksen Naisten Liiton pääsihteeri Taru Tujunen. Kokoomuksen puheenjohtaja Jyrki Katainen ilmoitti marraskuussa 2006, ettei Jaskarilla ole edellytyksiä palata puoluesihteeriksi. Esitutkinnan jälkeen Jaskaria syytettiin yhdestä, vuonna 2004 tapahtuneesta laittomasta uhkauksesta. Tampereen käräjäoikeus tuomitsi hänet 55 päiväsakkoon. Jaskari itse kiisti uhanneensa, muttei kuitenkaan valittanut päätöksestä, sillä hän ei uskonut mahdollisuuksiinsa saada muutosta tuomioon. Helsingin poliisin rikoskomisario Kari Lintilä kiinnostui Jaskariin kohdistuneesta paritusepäilystä uudelleen vuonna 2017. Lintilä pidätettiin virasta tammikuussa 2018 ja haastettiin oikeuteen syytettynä virkavelvollisuuden ja -salaisuuden rikkomisesta sekä kunnianloukkauksesta. Myös toinen poliisi sai syytteitä. Oikeudenkäynti alkoi 6. toukokuuta 2019. Molemmat poliisit vapautettiin kaikista syytteistä.
Orvonkääpä
Orvonkääpä (Antrodia neglecta) on Suomesta kuvattu kääpälaji, jonka runsaudesta ja levinneisyydestä ei olla varmoja. Osaltaan arviointi vaikeuttaa, että tätä lajia on joskus vaikea erottaa muista kääpälajeista, kuten pajunkäävästä, ilman mikroskopointia tai dna-testausta. Orvonkääpä elää ohuilla, kuolleilla pajunoksilla kosteilla elinpaikoilla kuten järvenrannoilla.
Itiöemä on yksivuotinen, hyvin pienikokoinen ja alustanmyötäisesti kasvava. Reunus on valkoinen tai voi puuttua kokonaan. Pillipinta on vaalea, oljen- tai okranrusehtava ja vaikuttaa öljyiseltä. Kulmikkaita tai pyöreitä pillejä on 2-4,5 millimetrillä. Lohkopinnassa on väriero valkoisen mallon ja keltaisemman pillikerroksen välillä.
Harri Jaskari
Yksityiselämä
Kesällä 2008 Jaskari avioitui Helsingin Kaupunginteatterin tuottaja Marinella Vartiaisen kanssa. Hänellä on kaksi lasta aiemmasta liitosta. Sotilasarvoltaan Jaskari on reservin yliluutnantti.
Mark Frost
Mark Frost (s. 25. marraskuuta 1953 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, käsikirjoittaja, ohjaaja ja elokuvatuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjan Hill Street Blues käsikirjoittajana ja Twin Peaksin toisena luojana.
Ura
Frost oli NBC:n televisiosarja Hill Street Bluesin käsikirjoittaja. Hän loi yhdessä David Lynchin kanssa ABC:n televisiosarjat Twin Peaksin ja On the Airin. Hän on ollut kirjoittamassa ja ohjaamassa elokuvaa Storyville, hän on käsikirjoittanut elokuvaa Fantastic Four, sekä käsikirjoittanut elokuvan The Greatest Game Ever Played, joka perustui Frostin omaan, samannimiseen kirjaan.
Frostin muut, golfia käsittelevät kirjat ovat nimeltään The Match: The Day the Game of Golf Changed Forever ja The Grand Slam. Hänen kaunokirjalliseen tuotantoonsa kuuluvat kirjat The List of Seven, The Six Messiahs ja The Second Objective.
Yksityiselämä
Frost on syntynyt New Yorkissa, mutta lapsena hänen perheensä muutti Los Angelesiin. Hän on näyttelijä Warren Frostin poika, ja kirjailija Scott Frost on hänen veljensä.
Chuck Berry
Varhainen elämä
Berry osallistui vuonna 1944 aseelliseen ryöstöön ja oli vuosien 1944–1947 aikana vankilassa. Vapauduttuaan hän työskenteli General Motors Fisherin liukuhihnalla sekä opiskeli samalla kosmetologiksi ja kampaajaksi, mitä hän myöhemmin teki työkseen musiikin ohella. Vuonna 1948 hän meni naimisiin Themetta Suggsin kanssa. Heidän ensimmäinen tyttärensä syntyi vuonna 1950.
Berry perusti 1952 yhtyeen Sir John Trio rumpali Ebby Hardingin ja pianisti Johnnie Johnsonin kanssa. Yhtye saavutti suosiota St. Louisissa ja esiintyi siellä säännöllisesti. Sen ohjelmistoon kuului monipuolisesti bluesia, jazz-balladeja, boogie woogieta ja countrya, joiden pohjalle Berry myöhemmin perusti rock and rollinsa.
Nousu huipulle
thumb|left|thumbtime=1368|start=1368|end=1533|upright=1.5|Chuck Berry, ”You Can’t Catch Me”, 1956. Vuonna 1955 Berry kävi Chicagossa ja pyysi siellä blues-legenda Muddy Watersilta neuvoa siitä, miten päästä levyttämään. Waters esitteli hänet tuottaja Leonard Chessille. Tämä kiinnostui Berryn tekemästä kappaleesta ”Ida Red”, joka perustui osittain vanhaan samannimiseen countrylauluun, mutta johon Berry oli tehnyt uudet sanat. Berry levytti 21. toukokuuta 1955 kappaleen Chess-levy-yhtiölle nimellä ”Maybellene”. Chess lähetti singlen tiskijukka Alan Freedille esitettäväksi tämän radio-ohjelmassa, ja se nousi Billboard-listalla viidenneksi. ”Maybellinea” seurasi seuraavien kolmen vuoden aikana sarja uusia hittejä, kuten ”Thirty Days”, ”School Days”, ”Roll Over Beethoven”, ”Rock and Roll Music”, ”Sweet Little Sixteen” ja ”Johnny B. Goode”, joista viimeisin oli sanoituksiltaan omaelämäkerrallinen. Berryn ensimmäinen LP-levytys oli After School Session (1957).
Lavaesiintymisessään Berry käytti persoonallisia temppuja, kuten kuuluisan ”ankkakävelyn”, jossa hän liikkuu lavalla kyykyssä eteenpäin toisella jalallaan potkien. Ankkakävelyn hän otti ohjelmistoonsa New Yorkin -konsertissaan vuonna 1956 peittääkseen esiintyessään rypistyneet tekokuituiset housunsa.
Berry esiintyi 1950-luvulla myös muutamassa rock and roll -elokuvassa.
Suosion huipun jälkeen
Vuonna 1979 Berry sai 100 päivän vankeustuomion veronkierrosta. Vuonna 1990 hän jäi kiinni videonauhoista, joita hän oli tallentanut omistamansa ravintolan naisten vessaan asentamallaan videokameralla. Yksi nauhoille päätynyt nainen oli alaikäinen. Samassa kotietsinnässä Berryn kotoa löytyi marihuanaa. Berry myönsi marihuanasyytteen ja sai ehdollisen vankeusrangaistuksen sekä sakot.
Berry julkaisi vuonna 1987 omaelämäkertansa.
Berry asui Wentzvillessa Missourissa, lähellä Saint Louisia. Hän kiersi maailmaa ja esiintyi vuoteen 2014 asti. Berry myös soitti vuodesta 1996 lähtien kuukausittain Blueberry Hill -ravintolassa St. Louisissa. Vuoden 2014 tammikuussa hän esiintyi ravintolan Duck Room -salin lavalla 200. kerran, eikä ollut aikeissa jäädä eläkkeelle. Viimeisen kerran Berry esiintyi Blueberry Hillissä lokakuussa 2014.
Tyyli ja merkitys
thumb|left|Berry esiintymässä [[Örebrossa Ruotsissa 18. heinäkuuta 2007]] Chuck Berrya pidetään rock and rollin tärkeimpänä kehittäjänä. Hän yhdisti rhythm & bluesin countryyn ja antoi näin uudelle musiikille muodon ja identiteetin. Berry kirjoitti useita rock and rollin varhaisia klassikkolauluja, sävelsi niihin kuolemattomia kitarariffejä ja kirjoitti nokkelia sanoituksia. Berry suuntasi musiikkinsa etenkin nuorisolle, ja hänen sanoituksensa käsittelivät näille tärkeitä asioita kuten koulua, ihmissuhteita ja autoja.
Berry on myös sähkökitaransoiton merkittävä kehittäjä. Tärkeänä pidetään erityisesti kappaleen ”Johnny B. Goode” introa ja sooloa.
John Lennon on sanonut, että jos rockille pitäisi keksiä toinen nimi, se olisi ”Chuck Berry”. Kitaristi Joe Perryn mukaan Chuck Berryn albumi Chuck Berry Is on Top määrittelee rock and rollin.
Nykyisin tunnustetaan myös pianisti Johnnie Johnsonin osuus Berryn yksin tekemiksi merkittyjen kappaleiden teossa. Kitaristi Keith Richardsin mukaan Berryn laulut on usein sävelletty pianosävellajien pohjalle, ei kitaralle tyypillisten sävellajien, mikä kertoo Johnsonin osallisuudesta niiden tekoon.
Berry yhdisti laulutavassaan blues- ja countrylaulajien tyylin. Laulaessaan countrylauluja hän artikuloi tarkoituksellisen selkeästi ja ”valkoisesti”. Berryn laulutapa ja ääntäminen toimikin mallina useille 1960-luvun rocklaulajille niin Yhdysvalloissa kuin Britanniassakin. Berryn lauluääntä on luonnehdittu muun muassa ilkikuriseksi ja kansanomaiseksi.
Berry toimi keskeisenä innoittajana 1960-luvulla esiin nousseelle rockmuusikoiden sukupolvelle, etenkin brittiartisteille kuten The Beatlesille ja The Rolling Stonesille, mutta myös esimerkiksi The Beach Boysille. Lukemattomat muutkin artistit ovat tehneet omia levytyksiään Berryn kappaleista.
Tunnustuksia
Vuonna 1985 Berry sai Grammyn elämäntyöstään ja hänet nimettiin Blues Hall of Fameen. Vuonna 1986 Berry nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen ensimmäisten joukossa. Vuonna 1987 Berrystä tehtiin elämäkerrallinen dokumenttielokuva Hail! Hail! Rock ’n’ Roll.
Berryn kotitalo 1950-luvulla, ”Chuck Berry House” osoitteessa 3137 Whittier Avenue, Saint Louis, liitettiin National Register of Historic Places -suojelukohderekisteriin vuonna 2008. Vuonna 2011 St. Louisiin pystytettiin Chuck Berryn patsas.
Esiintymiset Suomessa
Berry esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa vuoden 1976 Ruisrockissa Turussa ja esiintyi 1990-luvulta alkaen useasti Suomessa, viimeisen kerran vuonna 2013.
5. tammikuuta
5. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden viides päivä. Vuodesta on jäljellä 360 päivää (karkausvuonna 361).
Dynaaminen analyysi
Dynaaminen analyysi on tietokoneohjelmien analysointia suorittamalla ohjelmia todellisessa tai virtuaalisessa prosessorissa. Jotta dynaaminen analyysi voisi onnistua riittävän hyvin, tarvitaan riittävät testitiedot ja tulotiedot, jotta voidaan tuottaa riittävän tarkat vastaukset käyttäytymisen tuloksena. Yleensä dynaamisen analyysin suorittamiseksi ohjelmistoa joudutaan muuttamaan vähän (koodin instrumentointi), tai muutoin joudutaan varmistamaan, että suoritus kattaa riittävän osan koodista.
5. tammikuuta
Aiheesta muualla
Katso myös: kalenteri ~ 4. tammikuuta, 6. tammikuuta
Odysseus (kraatteri)
pienoiskuva|Odysseus
Odysseus on Saturnuksen kuun Tethyksen suurin kraatteri. Sen on 445 km leveä ja on yksi Aurinkokunnan suurimmista kraattereista. Se on nimetty kreikkalaisen sankarin mukaan.
Ithaca Chasma
pienoiskuva|Ithaca Chasma Ithaca Chasma on suuri laakso Tethyksessä, yhdessä Saturnuksen kuista. Laakso on 100 kilometriä leveä, viisi kilometriä syvä ja 2 000 kilometriä pitkä. Se on nimetty Kreikan saaren, Ithakan mukaan. Se on samankeskinen Odysseus-kraatterin kanssa.
Aoi-matsuri
pienoiskuva|Aoi-matsurin osallistujat ovat pukeutuneet Heian-kauden vaatteisiin.
Gbôklén alue
Gbôklén alue on Bas-Sassandran piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon eteläosassa. Sen pinta-ala on 7 225 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Sassandra. Asukkaita on 400 800 henkeä (vuonna 2014).
Aoi-matsuri
Aoi-matsuri on japanilainen festivaali, joka järjestetään vuosittain 15. toukokuuta Kiotossa. Se tunnetaan myös nimellä Kamon festivaali. Aoi-matsuri on yksi Kioton kolmesta suurimmasta festivaalista. Muut kaksi ovat Gion-matsuri ja Jidai-matsuri festivaalit.
Gbôklén alue
Gbôklén alue rajoittuu lännessä San-Pédron, pohjoisessa Nawan ja Lôh-Djibouan ja idässä Grands-Pontsin alueisiin sekä etelässä Atlantin valtamereen. Kostea trooppinen ilmasto jakautuu kahteen sade- ja kuivaan kauteen. Vuotuinen sademäärä on 2 200 millimetriä ja keskilämpötila 27 astetta.
Aoi-matsuri
Historia
Aoi-matsurin juuret löytyvät ensimmäiseltä vuosituhannelta, jolloin jatkuvat myrskyt riehuivat alueella eivätkä viljasadot kypsyneet. Tietäjä kertoi tuolloiselle hallitsijalle keisari Kinmeille tämän olevan seurausta ihmisten jumalia kohtaan osoittamasta kunnioituksen puutteesta. Kamon pyhäköiden jumalat olivat kyllästyneet tähän ja kaataneet vihansa Kioton asukkaiden päälleen.
Gbôklén alue
Alue käsittää Frescon ja Sassandran departementit ja kunnat. Aliprefektuureja on viisi.
Aoi-matsuri
Historia
Jumalten lepyttämiseksi keisari järjesti lahjoja uhrattavaksi vihastuneille jumalille Kamigamon ja Shimogamon pyhäköissä. Tavoitteena oli lepyttää jumalat ja rukoilla hyvää satoa ja säätä. Tämän jälkeen myrskyt laantuivat ja viljelijät saivat kerätä pelloiltaan runsan sadon. Aoi-matsurista muodostui vuosittain järjestettävä perinne, jonka tarkoitus on muistella tapahtunutta.
Kulkue
Aoi-matsuriin osallistuvat sekä Kamigamon että Shimogamon pyhäköt. Juhlan keskukseksi on vakiintunut kaupungin läpi kulkeva paraati, johon ottaa vuosittain osaa yli 600 henkeä. Paraatilaiset ovat pukeutuneet Heian-kauden asusteisiin ja kulkevat joko kävellen tai ratsun selässä. Aoi-matsurin kulkue lähtee liikkeelle Kioton keisarilliselta palatsilta ja jatkaa sieltä Shimogamon pyhäkön kautta Kamigamon pyhäkölle, joissa molemmissa pysähdytään suorittamaan asiaan kuuluvia rituaaleja.
Festivaalien aikaan pyhäköt ja osallistujat koristellaan salkoruusuilla, joita myös annetaan jumalille lahjaksi. Tästä juhla on myös saanut nimensä, Aoi, salkoruusu. Salkoruusuilla on tapana koristella myös festivaalien paraatissa mukana olevat härkävankkurit.
Tevecamp
Tevecamp Ky oli kaustislainen vuonna 1979 perustettu matkailuautojen ja -vaunujen valmistaja. Se rakensi nelisensataa Teve-merkkistä matkailuajoneuvoa vuosina 1978–1997, kunnes yrityksen toiminta päättyi konkurssiin.
Historiaa
Kokkolan teknillisen koulun autotekniikan lehtori Veikko Lähde kiinnostui 1970-luvun alkupuolella matkailuvaunujen rakentamisesta uudella liimaustekniikalla niin, ettei puurimoista tehtyä painavaa tukirakennetta tarvittaisi. Vuonna 1978 hän siirtyi vaunuista matkailuautoihin ja perusti yrityksen Tevecamp Ky. Ensimmäinen Teve-matkailuauto syntyi Mercedes-Benz 508 -mallin alustalle. Vuonna 1981 rakennettiin Kaustiselle tuotantohalli, jossa rakennettiin matkailuautokoreja myös muun muassa Mitsubishi Canterin, Fiat Dailyn ja Toyota Dynan pohjalle.
Liimatun korin lisäksi Veikko Lähde kehitti matkailuautoista sellaisia, ettei kaasupulloja tarvittu, vaan auton lämmitys, jääkaappi ja liesikin toimivat dieselöljyllä.
Matkailuautojen lisäksi Tevecamp valmisti vaunuja erikoistarkoituksiin, kuten ruumiiden kuljetukseen, puolustusvoimien käyttöön sekä siirrettäviksi kioskeiksi.
Bruno von Querfurt
Bruno von Querfurt (970–14. helmikuuta 1009, tunnettu myös nimillä Brun ja Boniface) oli saksalainen lähetyssaarnaajana toiminut piispa. Hän sai surmansa marttyyrinä Liettuassa tai nykyisen Kaliningradin (silloinen Preussi) alueella, ja katolinen kirkko julisti hänet myöhemmin pyhimykseksi, jonka nimikkopaastopäivää katolisessa kirkossa vietetään 19. kesäkuuta.
Varhaiset vaiheet
Bruno syntyi noin vuonna 970 querfurtilaiseen aatelisperheeseen nykyisessä Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa. Hänen on joissain yhteyksissä väitetty olleen sukua Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto III:lle. Brunon perhe lähetti hänet noin kuusivuotiaana Magdeburgiin opiskelemaan. Hän pääsi nuorena Magdeburgin katedraalin kaniikiksi. Magdeburgissa hän tutustui tuolloin 15-vuotiaaseen Ottoon, joka otti hänet mukaansa Roomaan noustessaan valtaan ja saadessaan kruununsa siellä vuonna 996. Roomassa hän puolestaan tutustui Pyhään Adalbertiin, joka sai seuraavana vuonna surmansa lähetyssaarnaajana Preussissa. Hän vietti lisäksi paljon aikaansa Aventinen luostarissa, mutta ryhtyi itse varsinaiseen luostarielämään vasta myöhemmin Pereumin luostarissa, joka sijaitsi Ravennan lähellä olevalla saarella. Luostari oli tuolloin Pyhän Romualdin alaisuudessa. Luostarissa hän eli tiukan askeettista elämää. Hän opiskeli siellä italiaa. Paavi Sylvester II nimitti hänet vuonna 1003 pakanoiden arkkipiispaksi mutta jätti tähän vaadittavan konsekraation eli virkaan vihkimisen Magdeburgin arkkipiispan hoidettavaksi. Bruno lähti Italiasta Magdeburgiin vuonna 1004 ja sai vihkimyksensä.
Lähetyssaarnaajana
210px|thumb|vasen|Bruno von Querfurtin muistomerkki [[Giżyckussa Puolassa.]] Brunon oli tarkoitus aloittaa työnsä Puolassa, mutta sota paikallisen ruhtinaan ja Henrik II Pyhän välillä esti aikeet. Sen sijaan hän aloitti toimintansa Ratisbonissa ja lähti myöhemmin Unkariin. Unkarissa hän myös sai valmiiksi kirjansa Pyhän Adalbertin elämästä. Unkarissa paikallinen vastustus käännytystyölle osoittautui liian kovaksi ja vuonna 1007 hän lähti Kiovan Rusin. Siellä hän käännytti petsenegejä viiden kuukauden ajan ja sai aikaan rauhansopimuksen näiden ja Kiovan Rusin välillä. Vuoden 1008 puolivälissä hän lähti Puolaan, jossa hän vihki piispan Ruotsiin. Henrik II:lle lähettämällään kirjeellä hän yritti turhaan suostutella tätä lopettamaan sodan Puolan Boleslawia vastaan.
Vuoden 1008 lopulla hän lähti kahdeksantoista seuralaisen kanssa lähetysretkelle Preussiin. Ei ole kuitenkaan täysin selvää, oliko kyseessä Preussi vai Liettua, sillä alueiden kesken ei tuolloin yleensä tehty eroa. Brunon matkasta alueella kertovassa Quedlinburgin luostarin annaalissa esiintyy ensimmäisen kerran Liettuan latinalaistettu slaavilainen nimitys Litva. Brunon kerrotaan kastaneen paikallisen kuninkaan nimeltä Netimer ja 300 tämän alaisuudessa ollutta miestä vuoden 1009 puolella. Tämän jälkeen hän lähti itään ja lähellä Kiovan Rusin rajaa paikallinen ruhtinas mestasi hänet 14. helmikuuta ja hirtti suurimman osan hänen seuralaisistaan. Sittemmin puolalainen ruhtinas Boleslav siirrätti hänen ruumiinsa takaisin Puolaan.
Kansainvälinen politiikka
Kansainvälinen politiikka on politiikan tutkimuksen eli yleisen valtio-opin alaan sijoittuva tutkimusala.
Suurin voitto
Suurin voitto on Hannu Lemisen ohjaama sairaalaelokuva vuodelta 1944.
Kansainvälinen politiikka
Yleisesti tarkastellen kansainvälinen politiikka jakaantuu muun muassa ulkopolitiikan ja diplomatian tutkimukseen, rauhan- ja konfliktintutkimukseen sekä maailmanlaajuisen talouden ja hallinnan tutkimukseen. Kansainvälinen politiikka keskittyy esimerkiksi valtiosuvereniteetin, diplomatian ja kansainvälisen oikeuden toimintaan ja vaikutuksiin sekä eri valtioiden aseman muuttumiseen, valtioiden ulkopolitiikan muotoutumiseen ja keskeisiin poliittisiin päätöksentekoprosesseihin. Myös turvallisuuden ja valtiollisten, kansallisten ja alueellisten identiteettien tutkimus sekä kysymys oikeutetusta sodasta ovat kuuluneet kansainvälisen politiikan keskeisiin kysymyksiin.
Suurin voitto
Lemisen omaan käsikirjoitukseen perustuvan elokuvan tapahtuman sijoittuvat elokuvanteon nykyaikaan, mutta sotaan siinä ei viitata. Lappiin suunnitellut ulkokuvaukset eivät sotatilanteen vuoksi toteutuneet.
Helena Kara on Elokuva-Aitan 10/1944 haastattelussa sanonut pitäneensä rooliaan vastenmielisenä.
Kansainvälinen politiikka
Englannin kielessä kansainvälisen politiikan sijaan käytetään usein nimitystä international relations (IR) eli kansainväliset suhteet. Nimitystä käytetään myös suomenkielisessä kirjallisuudessa ja sillä on hieman eri merkitys kuin kansainvälisellä politiikalla. Kansainväliset suhteet nähdään käsitteellisesti laajempana näistä kahdesta.
Suurin voitto
Juoni
Tarinassa sankarilääkäri Aarno Tapio (Eino Kaipainen) yrittää löytää parannuskeinoa paikkakunnalle levinneeseen epidemiaan. Hän on osapuolena kolmiodraamassa, jonka kaksi muuta osapuolta ovat hänen vaimonsa Asta Tapio (Sylvi Palo) ja sairaanhoitaja Taina Kulo (Helena Kara).
Kansainvälinen politiikka
Liberalismi
Liberalismin koulukunta uskoo, että valtion pitäisi muodostaa kansainvälinen käyttäytymisensä ja retoriikkaansa sisäisen poliittisen filosofiansa mukaan.
Suurin voitto
Arviot
Elokuvan yleisömenestys oli vaatimaton, eivätkä aikalaiskriitikotkaan innostuneet siitä. Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) kirjoittaa: ”Katsoja tuntee koko ajan jutun kovin tutuksi, ikään kuin ’ylöslämmitetyksi’ tusinasta samantapaisesta amerikkalaisesta lääkärifilmistä.” Olavi Vesterdahl (Aamulehti) pitää lääkärintyötä kuvaavia jakso parhaimpina, mutta henkilökuvien käsittely olisi vaatinut tiiviimpää otetta. Väinö Haapalaisen musiikki nostettiin monessa arviossa myönteisesti esiin, ja Haapalainen saikin elokuvan 50-vuotisjuhlan musiikkipalkinnon, jonka yhteydessä mainitaan muitakin elokuvatöitään.
Myöhemmässä kritiikissä elokuvaa luonnehditaan melodraamaan pyrkiväksi mutta teennäisen lopun vuoksi latteaksi ja Eino Kaipaisen roolisuoritusta jäykäksi. Toisen kriitikon mukaan lääkäridraama on vakavan juhlallinen. Muualla yleistynyttä aihetta käsitellään tässä ensimmäisen kerran suomalaisessa elokuvassa. Elokuva jää erään arvioijan mukaan teennäisen lopun takia latteaksi, vaikka siinä on pyrkimystä melodraaman mittoihin.
Kansainvälinen politiikka
Realismi
Realismi on kansainvälisessä politiikassa pitkään hallinnut teoria. Realismin mukaan suurvallat näkevät kansainvälisen politiikan areenana, jossa valtiot kamppailevat keskenään ja pyrkivät puolustamaan omia etujaan. Kansallisvaltio on tärkein toimija kansainvälisessä järjestelmässä. Realismin korostaa ihmisen toiminnan rationaalisia piirteitä. Aseiden käyttöä realismi ei tuomitse.
Realismin teoreetikkoja ovat E. H. Carr, Hans Morgenthau. Winston Churchill oli yksi ensimmäisiä realismia avoimesti edustaneista poliitikoista, tosin hänen realisminsa oli käytännönläheistä ja omiin kokemuksiin perustuvaa, ei teoreettista. Monien valtionjohtajien kuten Otto von Bismarck, Ronald Reagan, Ariel Sharon ja Margaret Thatcher sanotaan edustaneen poliittista realismia.
Chloë Grace Moretz
Chloë Grace Moretz (s. 10. helmikuuta 1997 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli, joka on esiintynyt muun muassa elokuvissa The Amityville Horror (2005), Kick-Ass (2010), Hugo (2011), Jos vielä jään (2014) ja 5. aalto (2016).
Nuoruus ja perhe
Moretz syntyi Atlantassa Teri ja McCoy Lee Moretzille. Hänellä on neljä vanhempaa veljeä. Moretz muutti New York Cityyn vuonna 2012 äitinsä ja veljesten kanssa.
Ura
Moretzin ensimmäinen televisioesiintyminen oli sarjassa Oikeuden puolesta (The Guardian), jossa hän esitti Violetia. Myöhemmin hän sai pienen roolin televisioelokuvasta Family Plan. Valkokankaalla hän debytoi pienessä roolissa vuoden 2005 elokuvassa Heart of the Beholder. Yleisön tietoisuuteen Moretzin nosti samana vuonna ensi-iltansa saanut The Amityville Horror. Chelsea Lutzia elokuvassa esittänyt Moretz sai roolistaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.
NBC:n televisiosarjassa Kovan onnen kundi Moretz näytteli vuonna 2005 yhdessä jaksossa Candy Stoker -nimistä tyttöä, joka tahtoo isona lääkäriksi. Tytön haaveet kuitenkin menevät myttyyn Missi Pylen esittämän ilkeän äidin takia.
Moretz on näytellyt myös elokuvissa Hamekyttä 2 (2006), Kick-Ass (2010) ja Dark Shadows (2012). Vuonna 2011 Moretz näytteli Isabellea elokuvassa Hugo, joka voitti yhteensä viisi Oscar-palkintoa. Hän näytteli nimiroolia vuoden 2013 Carrie-uudelleenfilmatisoinnissa. Samana vuonna Moretz palasi Mindy Macreadyn rooliin Kick-Ass-elokuvan jatko-osassa. Vuonna 2016 hän esitti pääroolia toimintaelokuvassa ''5. aalto''.
Moretz on myös ollut ääninäyttelijänä useissa videopeleissä, joista luultavasti hänen tunnetuin roolinsa on Emily, murhatun keisarinnan tytär pelissä Dishonored. Maaliskuussa 2016 Game Informer -lehti ilmoitti, että Moretz jatkaa ääninäyttelijänä jatko-osassa Dishonored 2.
Vuonna 2015 Moretz valittiin esittämään Pientä merenneitoa Working Title Filmsin ja Universalin tulevaan Pieni merenneito -elokuvaan.
Rentun ruusu (elokuva)
Rentun ruusu (koko nimi: Rentun Ruusu – elokuva Irwin Goodmanista ) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Timo Koivusalon ohjaama ja käsikirjoittama elokuva, joka kertoo laulaja Irwin Goodmanista. Elokuva oli yli 350 000 katsojallaan Suomessa vuoden katsotuin kotimainen elokuva. Elokuva alkaa kuolemansairaan Irwinin viimeisistä hetkistä ja siirtyy siitä 1960-luvun tapahtumiin.
Tuotanto
Tapio Rautavaarasta ja Reino Helismaasta kertovan Kulkurin ja joutsenen (1999) jälkeen Koivusalo jatkoi kansantaiteilijan muotokuviaan seuraavalla elokuvallaan. Koivusalo sai elokuvaan yhteistyökumppaniksi Vexi Salmen, joka toimi Irwin Goodmanin managerina ja laulujen sanoittajana 1960-luvulta alkaen.
Rentun ruusua kuvattiin useissa jaksoissa talven, kevään ja kesän 2000 aikana. Kuvauspäiviä oli kaikkiaan 35. Elokuvassa oli yli 50 varsinaista roolia ja avustajia yli tuhat. Pääroolin esittäjäksi valittiin Koivusalon luottonäyttelijäksi noussut Martti Suosalo, joka sai roolistaan Jussi-patsaan. Elokuvaa kuvattiin Artista Filmin studiolla Ulvilassa ja ympäri Etelä-Suomea muun muassa Porissa, Ulvilassa, Hämeenlinnassa, Harjavallassa, Hämeenkyrössä ja Luvialla sekä ulkomailla Saksan Oldenburgissa ja Gran Canarialla Las Palmasissa.
Elokuva lyheni kuvaamisen aikana, ja vielä leikkausvaiheessa elokuvan kohtauksia lyhennettiin ja poistettiin. Käsikirjoitus julkaistiin Liken kustantamana. Elokuva sai ensi-iltansa 12. tammikuuta 2001 ja se on toistaiseksi Timo Koivusalon paras katsojamenestys elokuvateattereissa. Elokuvan tuotantokustannukset olivat 918 242 euroa. Se sai Suomen elokuvasäätiöltä tuotantotukea ja markkinointi- ja levitystukea 605 476 euroa sekä myöhemmin Valtion elokuvatuotannon laatutukea 100 000 markkaa.
Amor Prohibido (kappale)
"Amor Prohibido" on meksikolaisen Selenan esittämä kappale vuodelta 1994. Se oli ensimmäinen single hänen 5. studioalbumistaan Amor Prohibido. Sen ovat tehneet A.B. Quintanilla III ja Pete Astudillo. Kappale voitti kaksi palkintoa vuonna 1994. Meiju Suvas on esittänyt sen suomeksi nimellä Kielletty rakkaus.
Luovutusvoitto (urheilu)
Luovutusvoitto on urheilussa, esimerkiksi nyrkkeilyssä tai jalkapallossa, voitto, jonka kilpailija tai joukkue saavuttaa, kun vastustaja lopettaa kilpailemisen kesken ottelun, ei suostu ottelemaan ollenkaan tai tulee hylätyksi sääntörikkomuksen takia. Luovuttanut osapuoli katsotaan luovutusvoiton jälkeen automaattisesti häviäjäksi. Joissakin kilpailuissa luovuttanut osapuoli suljetaan kokonaan pois kisasta.
Pikateräs
Pikateräs tai HSS-teräs (lyhenne englannin termistä High Speed Steel) on kova teräslaatu, jota käytetään sitkeytensä ja kulutuskestävyytensä vuoksi työstökoneiden leikkuuterissä ja puukoissa. Pikateräkset kehittyivät 1800-luvun lopussa. Ne lisäsivät huomattavasti lastuamisnopeutta metallintyöstökoneissa. Nykyisin metallintyöstössä on kuitenkin jo siirrytty monissa teräsovelluksissa ominaisuuksiltaan pikateräksiä parempien kovametallien käyttöön.
Pikateräksen käyttö
Hiiliteräs on yleisin sahanterien terämateriaali, ja sitä käytetään yleisesti myös puuporan ja -jyrsimen terissä. Pikateräs kestää pehmenemättä paremmin korkeampia käyttölämpötiloja kuin hiiliteräs. Useimmat metalliporat, viilat ja sahat ovat pikaterästä. Pikateräs ei ole välttämättä paras vaihtoehto kaikkiin käsityökaluhin; jos lämmönkestoa ei tarvita voi hiiliteräs olla paremmin karkaistavissa käyttökohteeseen.
Vaikka pikaterästyökalut eivät ole parasta lastuamisnopeutta haettaessa vaihtoehto, on niillä vielä paikkansa myös metallisorvin terissä. Jos tarvitaan erikoisen muotoista terää, voi sen onnistua hiomaan pikateräspalasta. Messinkiä tai muita pehmeämpiä materiaaleja työstettäessä voi olla lopullisen pinnanlaadun kannalta parempi, kun pikaterästerän saa terävämmäksi kuin kovametallin tai teräkulmat voi valita tarkoituksenmukaisemmiksi.
Pikateräksen valmistus ja laadut
Pikateräs valmistetaan seostamalla terästä runsaasti kromilla, volframilla, molybdeenilla ja vanadiinilla.
Volframista on ajoittain ollut pulaa ja se on kallis seosaine. Kun se korvataan molybdeenilla, säästetään hinnassa (T -> M). Kobolttia seostamalla voidaan lämmönkestoa entisestään parantaa, mutta tämä seostus nostaa hintaa. Arkikielessä puhutaan kobolttiteristä, mutta seosainetta voi olla vain 5%, joten kobolttiseosteinen pikateräs olisi täsmällisempi. Pikateräksien käyttöiän pidentämiseksi työkaluja voidaan pinnoittaa. Titaaninitridin kaltaisilla pinnoitteilla parannetaan pinnan kovuutta ja pienennetään kitkaa, jolloin leikkauslämpö pienenee ja materiaalin tarttuminen terään vähenee.
Emmanuel Más
Emmanuel Matías Más (s. 15. tammikuuta 1989 San Juan) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Argentiinan Primera Divisiónissa pelaavaa Club Atlético San Lorenzo de Almagroa. Vasenjalkainen Más on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Más aloitti uransa San Martín de San Juanissa. Hän edusti seuraa vuodet 2008–2013. Seura pelasi kaudet 2008–2011 Primera B Nacionalissa ja nousi kaudeksi 2011–2012 Argentiinan Primera Divisióniin. Más pelasi San Martín de San Juanin paidassa yhteensä 104 ottelua tehden neljä maalia.
Heinäkuussa 2013 Más siirtyi Primera Divisiónin Club Atlético San Lorenzo de Almagroon. Hän voitti Primera Divisiónin Torneo Inicialin vuonna 2013 ja Copa Libertadoresin seuraavana vuonna. Copa Libertadoresin voiton myötä Más pelasi myös vuoden 2014 seurajoukkueiden MM-kilpailuissa, joissa San Lorenzo sijoittui toiseksi.
Saavutukset
San Lorenzo
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1955
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1955 Tampereen Pyrintö voitti seuran kolmannen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti helsinkiläinen Kilven Urheilijat ja pronssia Helsingin Visa. Sarjassa pelasi seitsemän joukkuetta.
Odysseus (täsmennyssivu)
Odysseus voi tarkoittaa seuraavia:
M3 (Valko-Venäjä)
Valtatie M3 on noin 260 kilometriä pitkä valtatie Valko-Venäjällä. M3 alkaa Minskin kaupungin keskustan Jakub Kolasin aukiolta pohjoiskoilliseen johtavan Jakub Kolasin kadun ja sitä seuraavan Logoiski trakt -kadun jatkona Minskin kehätieltä M9 eteenpäin kohti Vitsebskiä. Kehätien risteyksen pohjoispuolella on suuri Bigzz-hypermarket. thumb|230px|left| Valtatien M3 nelikaistaista eteläosaa Minskin alueen Lahoiskin piiriin etelästä tultaessa. thumb|230px|left|Kaksikaistainen M3 saavuttaessa Vitsebskin alueen Dokšytsyn piirin Bjahomlin kaupunkimaiseen taajamaan lounaasta. Minskin kehätien jälkeen M3 kulkee kohti Lahoiskia, joka ohitetaan kaupungin länsipuolelta. Valtatie M3 kuuluu Lahoiskiin saakka (tilanne vuoden 2014 alkuun mennessä) BelToll-järjestelmään eli se on etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli. Tämän jälkeen maantie jatkaa yhä pohjoiskoilliseen, kunnes noin 7 kilometriä kantatie P3:n risteyksen jälkeen suuntaa selvemmin itään Bjarezinan biosfäärialueen halkaisten, jonka jälkeen jatkaa koilliseen Lepelin suuntaan. Lepel ohitetaan itäpuolelta ja Bešankovitšy eteläpuolelta kiertäen. Valtatie päättyy Vitsebskiin, jossa sen jatkona on keskustaa kohti vievä katu (Zelenogurskaja ulitsa).
Muutaman kilometrin päässä M3 valtatiestä itään, noin 60 kilometrin päässä Minskistä, on vaikuttava Hatynin muistoalue.
Troijalainen kuu
pienoiskuva|Telesto, Tethyksen ensimmäinen troijalainen kuu Troijalainen kuu on kappale, joka on muun kuun lagrangepisteillä. Lagrangepiste on avaruudessa oleva kohta, joissa kahden toisiaan kiertävän massapisteen vetovoimat kumoavat toisensa niin, että kolmas, pieni massa voi pysytellä niissä paikoillaan suhteessa kahteen muuhun kappaleeseen.
Neutronisäteily
Neutronisäteily koostuu vapaista neutroneista. Neutronisäteily on hiukkassäteilyä, jota voidaan käyttää esimerkiksi aineen rakenteen tutkimuksessa neutronidiffraktiolla. Neutronisäteilyä voidaan tuottaa ydinreaktoreissa tai hiukkaskiihdyttimillä. Hyvin korkeaenergiaisia neutroneita syntyy myös maan ilmakehässä kosmisen säteilyn vuorovaikuttaessa ilmakehän molekyylien atomiydinten kanssa.
Troijalainen kuu
Saturnus-systeemissä on neljä troijalaista kuuta. Tethyksellä ja Dionella on molemmilla kaksi. Tethyksellä on Telesto ja Calypso, jotka ovat lagrange-pisteillä 4 ja 5. Dionella on Helene ja Polydeuces jotka ovat myöskin lagrange-pisteillä 4 ja 5.
Neutronisäteily
Aineen rakenteen tutkimus
Materiaalitutkimuksessa neutronisäteilyn neutronit ovat joko kylmiä, termisiä, tai kuumia, riippuen niiden energiasta. Kuumilla neutroneilla on suurin energia. Neutronien energiaa voidaan alentaa hidastamalla niitä. Neutronit menettävät vähitellen energiaa törmäämällä väliaineen ytimien kanssa.
Lääketieteellinen vaikutus
Neutronisäteily on hyvin läpitunkevaa ja vaarallista ihmiselle. Se ei ole suoranaisesti ionisoivaa säteilyä, koska neutroneilla ei ole sähkövarausta. Välillisesti neutronisäteily kuitenkin ionisoi atomeja, sillä neutronin absorboituessa atomiytimeen ydin yleensä emittoi gammasäteilyä, joka puolestaan on ionisoivaa säteilyä.
Suojautuminen
Neutronisäteilyltä voidaan suojautua paljon vetyä sisältävien materiaalien avulla, koska keveät alkuaineet absorboivat neutroneja parhaiten. Neutronisäteilyltä suojaudutaan yleensä suurella määrällä vettä, polyeteeniä, parafiinivahaa tai betonia. Neutronisäteily vuorovaikuttaa atomiydinten kanssa, joten neutronisäteilyssä ollut materiaali saattaa olla ainakin lievästi radioaktiivista. Säteilytetyn materiaalin hävittämisessä ja säilömisessä tulee huolehtia säteilyturvallisuudesta.
Lvivin yliopisto
Ivan Frankon Lvivin kansallinen yliopisto eli Ivan Frankon yliopisto  on Lvivin kaupungissa läntisessä Ukrainassa sijaitseva kansallinen yliopisto. Yliopisto on nimetty ukrainalaisen kirjailijan, kääntäjän ja poliittisen aktivistin Ivan Frankon (1856–1916) mukaan.
Lvivin kansallinen yliopisto kuuluu maan arvostetuimpiin. Vuonna 2013 suoritetussa kahdensadan ukrainalaisen yliopiston vertailussa Lvivin yliopisto pisteytettiin Ukrainan 14. parhaaksi yliopistoksi. Espanjalainen Webometrics luokitteli yliopiston puolestaan sijaluvulle 11.
Historia
Yliopisto on Ukrainan vanhin, perustettu 1661. Puolaan kuuluessaan nimenä oli Juhana Kasimirin yliopisto 1919-1939. Syynä tähän oli se, että Juhana Kasimir perusti vuonna 1661 Lvivin jesuiitta-akatemian, jonka edeltäjäksi puolalaiset katsovat nykyisen yliopiston.
Maanalainen yliopisto
Puolan viranomaisten kiellettyä ukrainankielisen yliopisto-opetuksen erotetut opettajat käynnistivät 1921 lahjoitusvaroin toimineen Lvivin maanalaisen ukrainalaisen yliopiston. Se oli olemassa vuoteen 1925 saakka.
Itsenäinen Ukraina
Yliopistossa toimii 19 tiedekuntaa:
Vuosina 2006–2012 yliopisto järjesti kolmesti ns. Naton talviakatemian, johon ottivat osaa pääsääntöisesti kansainvälisiä suhteita opiskelevat opiskelijat sekä Naton edustajat.
Vuonna 2014 yliopiston rehtoriksi valittiin Volodymyr Melnyk.
Ounaskari
Ounaskari on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Pettukääpä
Pettukääpä (Antrodia ramentacea) on Suomessa harvinainen ja eteläispainotteisesti tavattava kääpälaji. Se on kuivien ja karujen kangasmetsien laji, jonka ainoa isäntäpuu on mänty. Pettukääpä kasvaa kaatuneilla rungoilla ja pudonneilla oksilla, joiden kaarna on vielä hilseilevää. Käävän aiheuttama ruskolaho on kovaa.
Herschel
Herschel tai Herschell voi tarkoittaa seuraavia:
De Tomaso Pantera
De Tomaso Pantera oli italialaisen autonvalmistaja De Tomason vuosina 1970–1991 valmistama urheiluauto.
1960-luvun lopulla Ford tarvitsi GT-luokan urheiluautoa kilpaillakseen markkinaosuuksista Ferrarin ja General Motors -ryhmän Corvetten kanssa. Italialainen De Tomaso Automobili oli jo aiemmin tehnyt yhteistyötä Fordin kanssa. Panteran edeltäjässä, Mangustassa oli Fordin V8-moottorit. Kun samaan aikaan Ford ei ollut onnistunut aikeissaan ostaa Ferrarin osake-enemmistöä, yhteistyön jatkaminen De Tomason kanssa oli varsin luonnollista. Uusi keskimoottorinen GT-auto sai nimekseen De Tomaso Pantera. Yhdysvaltain kotimarkkinoilla auton markkinoinnista vastasi Fordin Lincoln-Mercury-divisioona.