cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gallienus
Vuodet 262–265
thumb|200px|Gallienuksen riemukaari. Vuoden 262 lopulla valtakunta alkoi jo olla rauhallisempi. Gootit tekivät yhä ryöstöretkiä meriteitse Vähään-Aasiaan mutta tämä alue oli Odaenathuksen vastuulla. Gallienus piti suuret juhlat kymmenvuotisen kautensa kunniaksi (Decennalia). Pidettiin loistelias triumfi, johon otti osaa muun muassa senaattoreita, ritareita, gladiaattoreita, sotilaita ja vieraiden kansojen edustajia. Lisäksi kansalle järjestettiin kisoja ja muuta viihdykettä, jolla nostettiin Gallienuksen suosiota. Juhlat muistuttivat Philippus Arabsin Rooman 1000-vuotisjuhlia vuonna 248. Gallienus samastui voimakkaisiin roomalaisiin jumaliin, kuten Juppiteriin ja Herakleeseen. Hän myös julisti olevansa Apollon, Dianan ja Solin suojeluksessa. Näitä jumalia juhlistettiin Gallienuksen lyöttämissä kolikoissa. Myöhemmissä kolikoissa Gallienus esiteltiin eräänlaisena jumalana ja valtakunnan pelastajana. Roomassa ritari Marcus Aurelius Victor muutti Porta Esquilinan portin riemukaareksi ja omisti sen keisari Gallienukselle ja hänen vaimolleen Cornelia Saloninalle.
Vuosina 262–265 valtakunnassa oli suhteellisen rauhallista ja Gallienus ehti omistautua filosofialle, erityisesti platonismille. Hän ihaili varsinkin Plotinosta. Gallienus suunnitteli antavansa maata Campaniasta Plotinokselle ja hänen oppilailleen opiskelua varten, mutta keisarin hovissa vastustettiin sitä. Siitä huolimatta Plotinoksen koulu kukoisti ja hän sai runsaasti seuraajia. Gallienuksen mielenkiinto ei rajoittunut ainoastaan filosofiaan, vaan hän oli hyvin kiinnostunut myös kirjallisuudesta, runoudesta ja taiteesta. Hän kirjoitti keisarikautensa aikana useita runoja. Näiden lisäksi Italian puolustusta vahvennettiin.
B7
B7 tarkoittaa seuraavia asioita:
B9
B9 tarkoittaa seuraavia asioita:
Gallienus
Vuodet 262–265
Gallienuksen aikana veistoksissa alkoi näkyä uusi tyyli, jossa keisarin jumalallisuutta korostettiin. Piirteet muuttuivat abstraktimmiksi ja jäykemmiksi ja silmät olivat suuntautuneet yläviistoon. Tätä suuntausta monet Gallienuksen seuraajat 300-luvulla noudattivat.
Wayne’s Coffee
Suomessa Wayne’s Coffeen kahviloita on Helsingissä, Hyvinkäällä, Kuopiossa, Tampereella ja Vantaalla. Virossa Wayne’s Coffeen kahviloita on Tallinnassa. Wayne’s Coffeen toiminta on laajinta Ruotsissa, jossa kahviloita on Avestassa, Borlängessä, Bollnäsissä, Boråsissa, Eskilstunassa, Falunissa, Gävlessä, Göteborgissa, Halmstadissa, Helsingborgissa, Hudiksvallissa, Härnösandissa, Jönköpingissä, Kalmarissa, Karlskronassa, Karlstadissa, Kristianstadissa, Kungsbackassa, Lidköpingissä, Linköpingissä, Lundissa, Luulajassa, Malmössä, Morassa, Norrköpingissä, Piitimessä, Sandvikenissä, Skellefteåssa, Skövdessä, Sundsvallissa, Sälenissä, Söderhamnissa, Södertäljessä, Tukholmassa, Uppsalassa, Uumajassa, Visbyssä, Västeråsissa, Örebrossa, Örnsköldsvikissä ja Östersundissa.
Suomessa useimmat kahvilat toimivat aiemmin franchising-sopimuksella. Wayne’s Coffeen Suomessa omistanut Tammimetsä hakeutui yrityssaneeraukseen syyskuussa 2011, ja sen korvasi Aschan Coffee & Deli. Vuonna 2012 Restamax osti ketjun maaoikeuden Wayne’s Coffeen ruotsalaiselta emoyhtiöltä.
Gallienus
Vuodet 262–265
Vuonna 264 Gallienus vieraili myös Ateenassa, missä hänet nimitettiin kaupungin arkontiksi, minkä jälkeen hän tutustui Eleusiin mysteereihin. Gallienuksen vihamiehet kuitenkin käyttivät hänen poissaoloaan hyväkseen ja syyttivät keisaria velvollisuuksiensa laiminlyömisestä.
Hyökkäys Galliaan
Gallienus oli seitsemännen kerran konsulina vuonna 266 erään Sabillinuksen kanssa. Hän joutui matkustamaan Tonavalle, missä hän taisteli gootteja vastaan.
B10
B10 tarkoittaa seuraavia asioita:
Gallienus
Goottien hyökkäys
left|thumb|200px|Goottien hyökkäykset vuosina 267–269. Myöhään kesällä 267 gootit tekivät massiivisen maa- ja merihyökkäyksen Balkanille ja Vähään-Aasiaan. Gallienus jätti Aureoluksen Pohjois-Italiaan vartioimaan Alppien solia Postumuksen joukkojen varalta ja lähti itse itään kohti Balkania.
Sillä aikaa herulien heimoon kuuluneiden goottien laivasto purjehti Mustanmeren länsirannikkoa pitkin etelään ja hyökkäsi matkalla moniin kaupunkeihin, muun muassa Byzantioniin. Vaikka laivasto onnistuttiin osittain voittamaan Bithynian rannikolla, gootit purjehtivat Dardanellien läpi Egeanmerelle. He hyökkäsivät useisiin kreikkalaisiin satamakaupunkeihin Lemnoksella ja Skyroksella, rantautuivat Attikassa ja ryöstivät Ateenan. Erään tarinan mukaan gootit taivuteltiin säästämään kaupungin kirjastot, jotta kreikkalaiset pystyisivät opiskelemaan. Gootit jatkoivat Korintin kannaksen läpi lounaaseen, missä he ryöstivät Korintin, Spartan ja Argoksen, mutta kun he olivat palaamassa kohti Ateenaa, historioitsija Deksippoksen komentamat miliisijoukot pysäyttivät heidät. Gootit kääntyivät pohjoiseen ja kulkivat Boiotian läpi, missä he kohtasivat roomalaisen kenraali Marcianuksen armeijan. Marcianus ei saanut gootteja kokonaan pysäytetyksi, mutta onnistui ajamaan heidät talven tullen pohjoiseen kohti Macedoniaa, minne Gallienuksen joukot olivat marssimassa lännestä.
Maitse tulleet gootit hyökkäsivät Traakiaan ja piirittivät Filippopoliin mutta epäonnistuivat sen valtaamisessa. Gallienuksen armeija löi gootit keväällä 268 Nestosjoen lähettyvillä, Makedonian ja Traakian rajalla. Taistelu ei tosin ollut ratkaiseva, mutta Gallienus onnistui pääsemään sopimukseen goottien kanssa ja päästi heidät palaamaan rauhassa pohjoiseen kotiseuduilleen. Hän tarjosi goottien päällikölle Naulobatukselle konsulin arvoa ja virkaa Rooman armeijassa. Goottien piti luovuttaa sotilaita Rooman armeijaan, mutta suunnitelma ilmeisesti epäonnistui.
Vuonna 267 Odaenathus murhattiin idässä ja hänen vaimonsa Zenobia nosti noin 7-vuotiaan poikansa Vaballathuksen valtaistuimelle. Hän peri isänsä virat ja tittelit mutta todellista valtaa piti Zenobia, jonka aikana Palmyra irtautui Rooman vaikutuspiiristä.
Aureoluksen kapina ja Gallienuksen kuolema
Pian kuitenkin tuli tieto, että Aureolus oli noussut kapinaan Pohjois-Italiassa, ilmoittanut tukevansa Postumusta ja lyöttänyt Mediolanumissa kolikoita hänen nimissään. Aureolus yritti näin saada Postumuksen puolelleen, mutta hän epäonnistui, sillä Postumus ei halunnut puuttua asiaan. Gallienuksen ja Aureoluksen välit eivät olleet hyvät ja Aureolus oli ilmeisesti tyytymätön Gallienuksen hallintoon.
Gallienus kokosi nopeasti niin suuren armeijan kuin pystyi, lähti kohti Italiaa ja jätti kenraali Marcianuksen Balkanille. Alkukesästä 268 Gallienus pääsi Pohjois-Italiaan, missä hän kohtasi Aureolukselle uskolliset joukot. Gallienuksen armeija voitti ensimmäisen taistelun Pons Aureoluksessa, ja Aureoluksen joukot joutuivat perääntymään Mediolanumiin, joka piiritettiin. Piirityksen jatkuessa jotkut Gallienuksen Illyrian armeijan upseereista osoittivat tyytymättömyytensä keisarin politiikkaa ja hänen kiinnostustaan ei-perinteistä uskontoa ja filosofiaa kohtaan. Heihin kuului pretoriaaniprefekti Aurelius Heraclianus, ratsuväen komentaja Marcus Aurelius Claudius sekä todennäköisesti myös kenraali ja tuleva keisari Lucius Domitius Aurelianus. He alkoivat suunnitella keisarin salamurhaa. He ottivat juoneen mukaan dalmatialaisen ratsuväenkomentajan Cecropiuksen, ja myös kenraali Marcianus lupasi tukea salaliittolaisia.
Suunnitelma päätettiin toteuttaa joko heinä–elokuussa tai syyskuun alussa. David Potterin mukaan kesällä ja Christopher S. Mackayn mukaan kesän lopulla tai syksyn alussa. Gallienuksen murhasta on monia versioita, mutta tunnetuin ja dramaattisin on Zosimoksen. Hän kertoo, että kun Gallienus oli eräänä iltana teltassa syömässä, Cecropius juoksi sisään ja kertoi keisarille, että vihollisen joukot olivat hyökkäämässä. Gallienus ryntäsi nopeasti ulos ilman henkivartijoitaan, jolloin Cecropius murhasi hänet. Sen jälkeen Claudius julistettiin keisariksi. Gallienus haudattiin 14 kilometriä Roomasta etelään Via Appian varrella olevaan hautaan.
Ratsuväkiarmeija
thumb|200px|Gallienuksen lyöttämä [[Antoninianus Legio III Italican kunniaksi. Vasemmalla on keisarin kuva ja teksti "GALLIENVS AVG" (Gallienus Augustus), oikealla legioonan tunnus haikara ja teksti "LEG III ITAL VI P VI F" (Legio III Italica VI Pia VI Fidelis, ).]] Toistuvat kapinat ja germaanien hyökkäykset eri puolilla valtakuntaa vaativat armeijalta liikkumiskykyä ja nopeutta. Gallienus päätti siksi perustaa erityisen ratsuväkiarmeijan, joka pystyisi siirtymään nopeasti aina sinne, missä tilanne oli vaarallisin. Uuteen ratsuväkiarmeijaan kuului muun muassa tavallisia alae- ja cohortes equitatae -ratsuväkiyksiköitä legioonista sekä mauri- ja osroeneratsuväkeä, jotka Severus Alexander toi Reinille vuonna 235. Lisäksi siihen kuului dalmatialaista ratsuväkeä (equites Dalmatae), joka oli todennäköisesti värvätty paikallisten heimojen parista. Uuden armeijan komentoon Gallienus nimitti kenraali Aureoluksen. Sen asemapaikka oli Pohjois-Italiassa Pojoen ja Mediolanumin lähistöllä, missä oli runsaasti hevosille sopivaa laidunmaata. Alueelta pääsi myös nopeasti Tonavan alueen provinsseihin.
Uudistus osoittautui hyväksi, mutta Gallienuksen kuoleman jälkeen uudet yksiköt lakkautettiin. Vasta keisari Diocletianus 20 vuotta myöhemmin alkoi taas muodostaa ratsuväkiarmeijaa.
Muita uudistuksia
Uuden ratsuväkiarmeijan lisäksi Gallienus käynnisti muitakin uudistuksia. Hän joutui taistelemaan monissa sodissa, joissa alempiarvoisten upseerien päätökset saattoivat ratkaista tärkeän taistelun kulun. Aikaisemmin upseerit olivat olleet pääasiassa senaattorisäätyläisiä, ja heillä ei juuri ollut kokemusta sodankäynnistä. Gallienus esti senaattorien pääsyn korkeisiin sotilasvirkoihin ja nimitti niihin armeijan riveistä nousseita sotilaita ja ritarisäätyläisiä, jotka olivat paljon kokeneempia ja myös luotettavampia. Tämä tietysti haittasi monien senaattorien uraa ja herätti tyytymättömyyttä keisaria kohtaan. Piirtokirjoituksista on päätelty, että tämä uudistus tapahtui vuonna 262. Ritareita nimitettiin pääasiassa legioonien johtoon ja provinssien maaherroiksi. Sen ansiosta tavallisen rivisotilaan oli paljon helpompi nousta korkeisiin virkoihin ja jopa ritarisäätyyn tai senaattiin asti.
Gallienus otti käyttöön myös erityisen kultarahan, multiplan, jolla maksettiin sotilaiden palkat. Sen arvo pysyi vakaana toisin kuin yleisesti käytetyn hopearahan, jonka arvo laski 260-luvulla pohjalukemiin.
Perhe
Gallienuksen vanhemmat olivat Valerianus ja Egnatia Mariniana, ja hänellä oli veli, Valerianus nuorempi. Kun Gallienus nousi vuonna 253 valtaan yhdessä isänsä kanssa, hän oli ollut naimisissa Julia Cornelia Saloninan kanssa jo ainakin kymmenen vuotta. Heillä oli silloin kaksi poikaa, vanhempi Valerianus II ja nuorempi Saloninus, joka oli syntynyt noin vuonna 242. Valerianus II kuoli vuonna 258, luultavasti sairauteen, ja Saloninus sai surmansa vuonna 260 Colonia Agrippinassa. Noin 258–260 Gallienus otti jalkavaimokseen markomannikuningas Attaloksen tyttären Pipan. Vuoden 265 tienoilla syntyi Gallienuksen ja Cornelia Saloninan kolmas poika Marinianus, joka oli myös konsulina vuonna 268, vaikka olikin vasta kolmivuotias. Myös Marinianus ja Cornelia Salonina luultavasti murhattiin Gallienuksen kuoleman jälkeen.
Perintö
Gallienuksen kausi oli harvinaisen pitkä, sillä hän ehti hallita peräti 15 vuotta aikana, jolloin Rooman valtakunta oli toistuvissa vaikeuksissa ja keisarit pysyivät vallassa keskimäärin runsaat kaksi vuotta. Hänen armeijauudistuksensa ja voittonsa ulkoisista vihollisista auttoivat myöhempiä keisareita elvyttämään Rooman valtakuntaa ja selviämään 200-luvun kriisistä. Gallienus suosi kristittyjä ja antoi heille miltei laillisen aseman, mikä vahvisti kristinuskoa ja auttoi sitä selviytymään tulevista vainoista. Hän oli kuitenkin senaattoreiden epäsuosiossa, koska hän oli estänyt heidän pääsynsä korkeisiin sotilasvirkoihin. Myöhemmät historiankirjoittajat olivat senaattoreita, joten he kirjoittivat Gallienuksesta erittäin negatiivisesti ja juuri senaattoreiden näkökulmasta. Silti Gallienuksen ja senaatin välit eivät koskaan tulehtuneet pahemmin.
Armeija piti Gallienuksesta, ja hänen murhansa jälkeen Claudius Gothicus joutui rauhoittamaan kapinamielialassa olleen armeijan rahapalkkioin. Claudius pakotti senaatin julistamaan Gallienuksen jumalaksi (Divus Gallienus) ja teki hänen murhastaan rikollisen teon. Cecropius ja pretoriaaniprefekti Heraclianus murhattiin, tai he tekivät itsemurhan. Claudius yritti näin laillistaa vallankaappaustaan ja rauhoitella Gallienuksen kannattajia. Se onnistuikin hyvin, sillä Claudius sai myöhemmin erittäin hyvän maineen. Aurelius Victorin mukaan Gallienus nimitti kuolinvuoteellaan Claudiuksen seuraajakseen, mutta se on epätodennäköistä.
Gallienuksen ajalla rahan arvo heikentyi miltei olemattomiin, mutta sitä tarvittiin kuitenkin yhä enemmän kansalaisten ja armeijan tyydyttämiseksi. Siksi hän perusti useita rahapajoja ympäri valtakuntaa lyömään pääasiassa arvottomia kolikoita. Gallienuksen ajan yli 1 500 erilaista kolikkoa ovat kuitenkin olleet hyödyksi monille nykyajan numismaatikoille ja historioitsijoille. He ovat pystyneet selvittämään useita keisarillisen propagandan käyttämiä keinoja.
Colours
Colours tai Colors voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Xunzi
Xunzi (荀子; pinyin: Xúnzǐ, 'Mestari Xun'; Wade-Giles: Hsün Tzu) alkuperäiseltä nimeltään Xún Kuàng 荀况; noin 310 eaa. – 237 eaa. Zhao, Kiina) oli taistelevien läänitysvaltioiden kaudella elänyt kiinalainen filosofi. Xunzita pidetään kungfutselaisena ajattelijana, mutta hänen ajatuksensa ihmisen syntymisestä luonnostaan pahana on ristiriidassa Kungfutsen ajatuksen kanssa siitä, että ihmiset ovat luonnostaan hyviä. Xunzi kuitenkin uskoi, että ihminen voi muuttua hyväksi sivistämällä itseään ja käymällä koulua.
Xunzin elämästä ei tiedetä paljoa. Suhteellisen varmaa on että hän syntyi Zhao-valtiossa. Hän opetti ja opiskeli joitakin vuosia Qi-valtiossa sijainneessa Jixia-akatemiassa. Myöhemmin hän toimi virkamiehenä Chu-valtiossa, jossa hän myös kuoli. Xunzin opit koottiin hänen nimeänsä kantavaan teokseen, josta valtaosa luultavasti kirjoitettiin Xunzin itsensä valvonnan alaisuudessa.
Legalismin kehittäjä Han Fei sekä Qin-dynastian ensimmäinen pääministeri Li Si olivat Xunzin oppilaita.
Oppi
Xunzin yhteyttä Kungfutsen tai hänen lähimpien seuraajiensa oppilaisiin ei tunneta. Mitä ilmeisimmin Xunzilla ei ollut vielä käytössään Keskusteluja, vaan mahdollisesti pelkkiä muistinvaraisia katkelmia Kungfutsen opetuksista. Mengzin tapaan myöskään Xunzin Kungfutse-sitaateista useimmat eivät esiinny Keskusteluissa. Xunzi kritisoi kirjoituksissaan voimakkaasti sekä hieman aikaisemmin elänyttä Mengziä että tämän oppi-isäksi ajateltua Zisiä, ja siten katsoo itse edustavansa näistä poikkeavaa opillista linjaa. Myöhemmät kungfutselaiset ajattelijat, kuten Han Yu, ovat pitäneet Xunzia jopa harhaoppisena, vaikka hänen ajattelullaan oli keskeinen merkitys kungfutselaisuuden nousussa vallitsevaksi opiksi Han-dynastian aikana.
Xunzin opetukset tunnetaan teoksesta Xunzi, jonka tekstejä pidetään yleisesti Xunzin itsensä kirjoittamina tai ainakin hänen valvonnassaan kirjoitettuna), mutta joka lienee koottu yhtenäiseksi kokonaisuudeksi vasta hieman ennen ajanlaskun alkua. Teos muodostuu 32:sta esseemuotoisesta luvusta, jotka on luokiteltu aihepiirin mukaan. Tekstiä pidetään kuivana ja vaikeaselkoisena, mikä on saattanut vaikuttaa teoksen myöhempään unohtumiseen.
Toisin kuin Kungfutse ja Mengzi, Xunzi kirjoittaa paljon sodankäynnistä ja rangaistuksista. Xunzin mukaan ihminen on luonnostaan paha sillä ihmisellä on synnynnäinen halu hyödyn tavoitteluun. Yhteiskunnassa tämä näkyy itsekkyytenä ja ahneutena. Koska tämä taipumus on lähtöisin suoraan Taivaasta, kaikki ihmisissä mahdollisesti nähtävä hyvyys on todellisuudessa keinotekoista, ja Xunzi pitääkin moraalia pelkästään ihmisen omana keksintönä. Tämä ajatus oli selkeästi vastoin kungfutselaisuuden pääsuuntausta ja jätti Xunzin opillisesti syrjään.
Xunzi suhtautuu kielteisesti taikauskoon ja osoittaa aikakauteensa nähden edistyksellisen rationaalista ajattelua: "Johtuvatko järjestys ja sekasorto Taivaasta? Minä sanon: Auringon, Kuun ja tähtien kierto olivat samat niin Yulle kuin Jielle. Koska Yu toi maahan järjestyksen ja Jie sekasorron, järjestys ja sekasorto eivät voi johtua Taivaasta." Myös tämä ajattelutapa oli kaukana Mengzin määrittämästä kungfutselaisesta valtavirrasta, jossa luonnonilmiöiden ja ihmisen toiminnan välille haluttiin nähdä maaginen yhteys. Xunzi ei myöskään suostu käyttämään viiden klassikon kaanoniin luetusta, magiikkaa ja ennustuksia sisältävästä Muutosten kirjasta nimitystä klassikko, vaikka käyttääkin tätä nimitystä muista kaanonin kirjoista.
Xunzi korostaa itsensä kehittämisen tarpeellisuutta sillä sosiaalisuus ja perimmäistä pahaa luontoa vastustavien keinotekoisten käyttäytymismallien omaksuminen ovat joka tapauksessa hyve. Toisaalta kungfutselaiseen ideaaliin, Kiinan myyttisten muinaishallitsijoiden kaltaiseksi esimerkilliseksi ihmiseksi, voi Xunzin mukaan kehittyä vain riittävän korkeassa yhteiskunnallisessa asemassa oleva henkilö, vaikka siihen periaatteessa ei muidenkaan kohdalla ole estettä: "Vähäpätöisistä miehistä voisi tulla herrasmiehiä, mutta he eivät halua sitä. Herrasmiehistä voisi tulla vähäpätöisiä miehiä, mutta he eivät halua sitä." Tämän "lasikattoilmiön" Xunzi selittää rationaalisesti sillä, että "kyky ja mahdollisuus ovat täysin eri asioita".
Xunzi uskoi hierarkkisen yhteiskuntajärjestyksen välttämättömyyteen ja vaikka "kunnollisen miehen" tuleekin puolustaa Kungfutsen oppeja, jokaisen on tehtävä se oman yhteiskunnallisen asemansa edellyttämällä tavalla, rahvaan ei pidä ottaa mallia kuninkaista. Samaan aikaan Xunzi on kuitenkin tiukasti ihmislähtöisen, hyvän hallinnon kannattaja. Vaikka hallitsijan valta tuleekin Taivaalta, vain esikuvallinen mies voi toimia oikeutetusti hallitsijana. Usein lainattu sitaatti "Ruhtinas on kuin vene ja alamaiset ovat kuin vettä. Vesi kannattaa venettä, vesi kaataa veneen", lienee tarkoitettu varoitukseksi hallitsijalle. Silti ajatus kansan toteuttamasta vallankumouksesta oli Xunzin oppien vastainen.
C1
C1 voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Diskosusi
thumb|Lehden kansi vuodelta 1979 Diskosusi oli Tampereella vuosina 1979–1982 julkaistu musiikkipainotteinen lehti. Lehti oli diskomusiikin faneille ja aikansa klubittajille suunnattu amatöörimäinen julkaisu, joka käsitteli suomalaisia DJ:itä ja yleensäkin kaikenlaista disko- ja tanssimusiikkikulttuuria. Diskosudessa oli listoja suosituista kappaleista, DJ:iden haastatteluja, levyjen arvosteluja ja eri esittäjien elämäkertoja ja taustaa. Parhaimmillaan lehdestä otettiin 10 000 kappaleen painoksia ja sitä jaettiin diskoihin ja klubeihin. Lehden taustavoimana toimi Pentti "DJ Pena" Teräväinen (s. 1956), yksi Suomen diskokulttuurin veteraaneista. Nykyisin DJ Pena toimii Discopressin ja Hitit-lehden takana. Hitit-lehti jakaa nykyisin Diskosusi-palkintoa.
Sonic Riders: Zero Gravity
Sonic Riders: Zero Gravity on Sonic Riders -ajopelin jatko-osa. Se kuuluu Sonic the Hedgehog -pelisarjaan. Peli on edeltäjäänsä hitaampi ja radat ovat monimutkaisempia.
Porosuo
Porosuo on Sourunsalossa Iisalmessa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee 12 kilometriä Iisalmen eteläpuolelle Pielavedelle menevän tien varressa. Pohjoinen puoli alkaa Pielavedelle menevästä tiestä, noin 9 kilometriä Iisalmen keskustasta. Kylän eteläinen puoli päättyy Kotikylään.
Porosuo-nimen alkuperästä ei olla varmoja. Kylällä arvellaan olleen joskus poroja. Peltojen raivausten yhteydessä kaivettiin esille paljon hiiltyneitä puita. Alueella on riehunut joskus metsäpalo, joka poltti puut poroksi. Siitäkin olisi voitu johtaa paikan nimeksi Porosuo.
Sonic Riders: Zero Gravity
Peli julkaistiin Euroopassa helmikuussa 2008. Japanissa peli julkaistiin nimellä Sonic Riders: Shooting Star Story. Pelistä on myös CD:nä julkaistu ääniraita Sonic Riders Shooting Star.
Porosuo
Asutus on syntynyt 1940-luvun lopussa ja 1950-luvun alussa veteraanien voimin. Monet tilat ovat olleet niin sanottuja kylmiä tiloja. Osa väestöstä on savolaisia ja osa Karjalan evakkoja, lähinnä Suistamon pitäjän alueelta. Suurin osa asukkaista saa toimeentulonsa muualta kuin maa- ja metsätaloudesta. Kylä on kytketty Iisalmen vesijohtojärjestelmään. Jätevedet johdetaan Iisalmen jätehuoltojärjestelmään.
Porosuolla sijaitsee Kakkisenlampi.
Sonic Riders: Zero Gravity
Pelin jatko-osa Sonic Free Riders julkaistiin vuonna 2010.
Pelaaminen
pienoiskuva|256px|Megalon Station -taso. Peli ei ole perinteisten ajopelien kaltainen, vaan radat ovat monimutkaisempia ja pelaaja voi hyödyntää ilmassa kulkevia rataelementtejä sekä turbulenssia. Pelissä on useita uudistuksia edeltäjäänsä verrattuna ja useimmille hahmoille on uusia kykyjä, kuten myös lukuisia uusia ajokkeja vanhojen leijulautojen ja -luistinten lisäksi. Sormuksia keräämällä pelaaja voi päivittää kykyjään. Peliin on tuotu kolme uutta pelimuotoa.
Pelaaminen tapahtuu Wii Remotella joko pitkittäisellä tai poikittaisella ohjauksella tai GameCube-ohjaimella.
Story Mode
Pelaa peliä Sonicin ja ystävien tai Babylon Roguesin näkökulmasta. Kummallekin on oma tarinansa.
Mission Mode
Kuten edeltäjässään myös tässä pelissä on Tarinamoodin lisänä tehtävämoodi. Jokainen kenttä sisältää 7 tehtävää, jossa hahmon tulee täyttää tehtävän määrittämät kriteerit, kuten kerätä sormuksia, reilata tietty määrä raiteita tai kerätä osia kuten edellisessäkin osassa. Tarinasta poiketen tehtävät eivät ole "todellisia"; koko Mission Mode perustuu sarjaan Robotnikin luomia simulaatioita "Sonic Simulator"-laitteessa, jolla hänen on tarkoitus tutkia vihollistensa tekniikoita.
Ranking Mode
Tässä tilassa pelaaja voi lähettää oman ennätyksensä Internetin tilastoihin.
Avattavat hahmot
Avattavilla hahmoilla ei voi pelata Tarinamoodia.
Juoni
right|thumb|256px|Pelin aloitusruutu.
Heroes Tarina alkaa neljän pyrstötähden iskeytyessä Maahan. Yksi niistä osuu Crimson Tower -torniin ja lopulta MeteorTech-robottiin. Robotti, muiden lukuisten robottien joukosta, aktivoituu ja alkaa riehua. Seuraavana päivänä Sonic ystävineen kuulee uutisia radiosta ollessaan matkalla Megalo Stationille ja he joutuvat robottien yllättämiksi. Robotit käyvät heidän kimppuunsa, koska Sonic sattui pitämään hallussaan yhtä pudonneista meteoriiteista. Onneksi Ark of Cosmos onnistuu levitaatiovoimallaan pelastamaan heidät ja Sonic ystävineen pakenee kaupungista. Matkallaan Sonic kohtaa Eimi Rousiin, joka oli myös joutunut robottien jahtaamaksi. Amyn hallussa on myös yksi neljästä Ark of Cosmosesta. Tails tajuaa robottien olevan meteoriittien perässä ja he lähtevät MeteorTechiin selvittämään mysteeriä. Tiimi saapuu MeteorTechille ja törmää Babylon Rogueihin. Jet yrittää saada palasen Eimin hallusta, mutta Eimi ei tajua mitä hän tarkoittaa. Hälytys tuo robotit paikalle ja Sonic ystävineen pakenee Roguet perässään. Sattumalta Sonic ja Jet törmäävät Tohtori Eggmaniin MeteorTechin keskustietokonehuoneessa. Sonic ja Knuckles uhkailevat häntä ja hän paljastaa miksi hän perusti MeteorTechin. Nähdessään Sonicin hallussa olevan Ark of Cosmosin hän paljastaa, ettei tietokone ole vastannut sen jälkeen kun Robotnik yhdisti yhden Ark of Cosmosin siihen.
Awash
Awash on joki Etiopiassa. Sen lähteet sijaitsevat Warqe-vuoren eteläpuolella hieman länteen Addis Abebasta. Awash virtaa ensin etelään kiertäen Addis Abeban, ja jälkeen uoma kulkee ensin itään ja lopulta koilliseen. Joki ohittaa matkallaan Awashin kansallispuiston ennen kuin päätyy Afarin syvänköön. Siellä Awash laskee vetensä Abhejärveen, joka sijaitsee Djiboutin rajalla noin sadan kilometrin päässä Tadjouranlahdesta.
Awash on noin 1 200 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 112 700 neliökilometriä. Se on keskiosassaan runsas joki. Kuivana kautena Awash on noin 60 metriä leveä ja 1,2 metriä syvä. Sadekautena sen pinta voi olla jopa 20 metriä ylempänä. Awash tulvii tällöin runsaan kilometrin verran kummallekin rannalle.
Awash on historiallisesti merkittävä joki. Se jakoi Etiopian 1500-luvun lopulla kahteen osaan: kristittyjen asuttamaan pohjoiseen ja muslimien etelään. Lisäksi Awashin keskijuoksun laakso on merkittävä palentologinen kohde. Sieltä on löytynyt useita varhaisten ihmisapinoiden fossiileja. Merkityksensä ansiosta Awashin alajuoksun laakso on valittu myös Unescon maailmanperintöluetteloon.
Vuonna 1960 valmistui 75 kilometriä Addis Abebasta Kokan pato, ja siitä tuli alueen tärkein vesivoiman lähde. Syntynyt tekojärvi Gelilajärvi on noin 180 neliökilometrin laajuinen. Sekä järveä että patoa uhkaa kasvava sedimentaatio.
Sonic Riders: Zero Gravity
Juoni
Jet määrää Waven rakentamaan tutkan löytääkseen loput neljä palaa, ja samalla Storm ryntää sisään kertoen MeteorTechin varastaneen yhden Ark of Cosmosin Megalo Cityn museosta. He suuntaavat Megalo Cityyn, josta Jet seuraa robottia Botanical Kindomiin. Jet tuhoaa robotin ja menettää samalla Arkin. Etsiessään Arkkia hän huomaa Sonicin puhumassa muille. Eimin halatessa Sonikkia hän pudottaa Ark of Cosmosin. juuri saman, jonka Jet kadotti. Kuultuaan heidän keskustelunsa MeteorTechiin liittyen Storm ja Wave tulevat paikalle ja Waven ehdotusta noudattaen he pyrkivät Sonikin ja muiden edelle saadakseen lisätietoa MeteorTechista. He kohtaavat Sonikin ja muut MeteorTechilla, mutta vartiorobotit huomaavat heidät. Muiden paetessa Storm pyrkii saamaan Ark of Cosmosin pakenevan Amyn hallusta. Takaa-ajo vie heidät Aquatic Capitaliin ja Eimi heittää Arkin Stormin naamalle ja vaatii Stormia pelastamaan heidät heitä seuranneelta MeteorTechin robotilta. Robotti kuitenkin räjähtää skannattuaan Stormin hallussa olleen Arkin paljastaen sisältään toisen Ark of Cosmosin. Storm pakenee ilma-alukselle mukanaan molemmat Arkit. Jet iloitsee heidän hallussaa olevista 3 Arkista, mutta turhautuu ollessaan kykenemätön tulkitsemaan muinaisen babylonialaisen tekstin mainitseman "valottoman mustan" merkitystä. Samalla Robotnik liittyy heidän seuraansa.He seuraavat häntä Crimson Towerille, jossa he odottavat Sonikkia ja muita. Jet haastaa Sonikin kisaan kohti huippua. Kun Babylon Garden laskeutuu, viallinen robotti murtautuu sisään ja vie kaikki Ark of Cosmosit Wavelta. Tails kertoo Sonicille Arkkien luovan mustan aukon. jos: ne asennetaan Babylon Gardeniin. Samalla Robotnik toteaa massiivisten energialukemien tulevan Babylon Gardenista. Babylon Gardenin uloimmat osat putoavat muuttaen sen Astral Babyloniksi, babylonialaiseksi avaruusalukseksi ja muodostaen mustan aukon. Kaikki paitsi Robotnik ja Eimi ryntäävät Astral Babylonin Möbiuksen nauhalle kohdatakseen jättimäisen uuden muodon ja irrottaakseen Ark of Cosmokset aluksesta. Lopulta Astral Babylon kiertää Maata, Jet ja Roguet seisovat kallion päällä aavikolla katsoen sitä kohti. Pikaisen sananvaihdon jälkeen he lentävät pois varusteineen (Ex Gear). Sonic, Tails, Knuckles ja Amy ajavat autolla läpi Megalo Cityn Tailsin selittäessä kuinka muinaiset Babylonialaiset "loikkasivat" Maahan ja jättivät moottorinsa kiertoradalle. Pian Sonic kuulee jonkun kutsuvan häntä tunnelissa, Jet lautailee heidät kiinni ehdottaen Sonikille kisaa, Sonic, ja Jet kisaavat kohti tunnelin suuta.
Ensimmäiset kansat
Ensimmäiset kansat on Kanadassa käytetty termi maan alkuperäiskansoista eli intiaaneista. Termiin ei kuitenkaan sisälly kaksi muuta alkuperäiskansojen ryhmää, inuitit ja métisit. Vuonna 2016 ensimmäisiin kansoihin kuului 977 230 kanadalaista, eli noin 2,8 % koko maan väestöstä.
Olavi Kajala
Lahden kaupunginhallitus myönsi hänelle 1.11.1966 Lahti-mitalin numero 1.
Ensimmäiset kansat
Väestö
Eri ensimmäisten kansojen ryhmiä on Kanadassa yli 600, joskaan kaikki ensimmäisiin kansoihin lukeutuneet eivät ole välttämättä rekisteröityneet virallisesti minkään ryhmän jäseneksi. Kanadan vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan ensimmäisiin kansoihin kuuluvia oli yhteensä 977 230. 24,2 % heistä asuu Ontariossa, 17,7 % Brittiläisessä Kolumbiassa, 14 % Albertassa. 13,4 % Manitobassa ja 11,7 % Saskatchewanissa. Suhteellisesti eniten ensimmäisten kansojen jäseniä oli Luoteisterritorioiden asukkaista (32,1 %). Quebecissä heidän osuutensa väestöstä oli 1,2 %, Ontariossa 1,8 % ja Atlantin provinsseissa 3,2 %. Koko Kanadan väestöstä he muodostivat 2,8 %.
Vuonna 2016 virallisesti rekisteröityneistä ensimmäisten kansojen jäsenistä 44,2 % asui intiaanireservaattien alueella. Kanadan metropolialueista rekisteröityneitä ensimmäisten kansojen jäseniä eli eniten Winnipegissä (25 0970), Edmontonissa (18 0210) ja Vancouverissa (15 080).
C3
C3 tai C-3 voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Kielen synty
Kielen synty viittaa teorioihin siitä, milloin ja miten ihmisen kielikyky eli ainakin osittain synnynnäinen kyky oppia kieltä on kehittynyt.
Teorioita kielikyvyn synnystä on periaatteessa kahdenlaisia. Ensimmäinen on generatiivisen kielitieteen teoria, jonka mukaan kielikyky perustuu "kielielimeen" eli "universaalikielioppiin" tai "kielenomaksumislaitteeseen". Sen väitetään olevan geneettisesti määräytynyt mielen moduuli, joka kehittyi vaiheittain normaalin luonnonvalinnan muovaamana. Noam Chomskyn mukaan kielielintä voidaan siis pitää osana ihmisen biologiaa. Chomsky ei ole esittänyt vahvoja oletuksia kielielimen synnystä, vaan esittänyt mahdollisuuksiksi mutaatiota tai toistaiseksi tuntemattomia fysikaalisia periaatteita. Toinen teoria kielen synnystä on funktionaalinen eli kognitiivinen kielitiede, joka ei pidä kielielintä välttämättömänä.
Keskeisiä aihepiiristä kirjoittajia ovat olleet Steven Pinker, Paul Bloom, James Hurford ja Simon Kirby.
Varhaiset teoriat
Kielen synnystä on aikojen kuluessa esitetty ahkerasti monenlaisia teorioita. Tanskalainen kielitieteilijä Otto Jespersen (1860–1943) ryhmitteli vuonna 1922 yleisimmät syntyteoriat viiteen ryhmään. Näitä teorioita pidetään nykyisin spekulatiivisina ja rajoittuneina, eikä niillä ole enää juurikaan kannatusta.
Kaskat
Kaskat tai kaska denat on ensimmäisiin kansakuntiin kuuluva Kanadan alkuperäiskansa. Kaskojen oma kieli on athabasca-kieliin kuuluva kaskan kieli. Kaskat ovat eläneet kymmeniä tuhansia vuosia 240 000 nelikökilometrin laajuisella alueella Kaakkois-Yukonissa, Luoteisterritorioiden eteläosissa ja Brittiläisen Kolumbian luoteiosissa.
Samuel Madden
Samuel Madden (23. joulukuuta 1686 – 31. joulukuuta 1765) oli irlantilainen kirjailija ja yksi Royal Dublin Societyn perustajista.
Attila Zsivoczky
Attila Zsivoczky ([], s. 29. huhtikuuta 1977 Budapest) on unkarilainen kymmenottelija.
Zsivoczky oli nuoruudessaan erikoistunut korkeushyppyyn, jossa hän saavutti 1994 Lissabonin nuorten MM-kisoissa neljännen tilan hypättyään 220. Seuraavana vuonna hän voitti Unkarin nuorten mestaruuden kymmenottelussa ja 1996 hän voitti lajissa Sydneyssä nuorten maailmanmestaruuden tuloksella 7582. Seuraavana vuonna hän oli alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa kymmenottelun neljäs ja 1998 Budapestin EM-kisoissa kuudestoista. 1999 hän voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa, sijoittui Euroopan cupissa viidenneksi ja Sevillan MM-kisoissa kymmenenneksi tuloksella 8019. Zsivoczky oli neljäs 2000 sisäratojen EM-kisojen seitsenottelussa ja kahdeksas Sydneyn olympialaisissa tuloksella 8277.
Zsivoczky otteli Edmontonin MM-kisoissa 2001 neljänneksi tuloksella 8371. Hän oli viides 2002 sisäratojen EM-kisojen seitsenottelussa ja keskeytti Pariisin MM-kisoissa 2003. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui kuudenneksi oteltuaan 8287 pistettä. Zsivoczky oli sisäratojen EM-kisoissa 2005 seitsenottelun viides. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän voitti uransa ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin sijoittumalla kolmanneksi tuloksella 8385. Hänet valittiin samana vuonna Unkarin vuoden yleisurheilijaksi. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän voitti hopeaa. Osakan MM-kisoissa 2007 hän oli kahdestoista ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän keskeytti.
Myös Zsivoczkyn vanhemmat olivat yleisurheilijoita: hänen isänsä on moukarinheiton olympiavoittaja Gyula Zsivótzky ja äitinsä korkeushyppääjä Magdolna Komka.
Vittore Carpaccio
thumb|300px|Pyhän Ursulan uni, 1495 Tempera kankaalle, 274 x 267 cm Gallerie dell'Accademia, Venetsia. Vittore Carpaccio (noin 1460–1525 tai 1526) oli italialainen Venetsian koulukunnan taidemaalari, joka opiskeli Gentile Bellinin ohjauksessa.
Carpaccion nuoruudesta ei ole tietoa, eikä myöskään hänen syntymäpaikkaansa tiedetä varmasti, joskin todennäköisesti se on Venetsia. Hänen ensimmäinen tunnettu teoksensa on vuodelta 1490 ja kuuluu pyhän Ursulan elämää kuvaavaan sarjaan.
Carpaccio on teoksissaan kuvannut myös silloista orienttia ja on käyttänyt lähteenään aikalaispiirustuksia, Erhard Reuwichin kuvia Bernhard von Breidenbachin teoksessa Peregrinatio in terram sanctam ('Matka Pyhään Maahan'), joka ilmestyi Mainissa 1486.
Carpaccion tunnetuimpiin teoksiin kuuluu yhdeksän maalauksen sarja Pyhän Ursulan legenda. Hänen tyylinsä oli jokseenkin perinteinen, eikä siinä näkynyt vaikutteita humanistisista suuntauksista, jotka hänen elinaikanaan muuttivat Italian renessanssin maalauksen perusteellisesti. Häneen vaikuttivat Antonello da Messina ja Alankomaiden kultakauden taide. Tästä syystä ja myös siksi, että hänen parhaista töistä suuri osa on Venetsiassa, hänen taiteensa on jäänyt syrjään verrattuna hänen venetsialaisiin aikalaisiinsa. Hänen laajat maalauksensa, jotka esittävät Venetsian kaupunkielämää, antavat erinomaisen kuvan kaupungista sen kukoistusaikana ja vahvan tunteen kaupunkilaisten omanarvontunnosta. Muissa maalauksissa hänestä paljastuu mielikuvitusta, joka kääntyy kohti keskiajan romantiikkaa, ei niinkään seuraavan sukupolven pastoraalikuvia.
Carpaccion maalauksille on ominaista tietynlainen kypsentämättömän lihan vaaleanpunainen sävy. 1950-luvulla hänen mukaansa nimettiin alkuruokalaji carpaccio, ohuen ohuet lihasiivut.
Elämä ja taide
Hän aloitti 1490 Venetsian Scuolalle maineikkaan pyhimykselle omistetun teossarjan Pyhän Ursulan elämä. Gallerie dell'Accademiassa olevien teosten aihe on peräisin Jacobus de Voraginen teoksesta Legenda aurea (”Kultainen legenda”). Gentile Bellinin tavoin ja kuten siihen aikaan yleensäkin tehtiin, Carpaccio käyttää pyhimystarun taustana tuttuja Venetsian ympäristöjä ja maalaa niihin kaupungin asukkaita upeissa puvuissa. Voi myös ajatella päinvastoin: pyhimystaru oli se kudos, jolla aihe perusteltiin, kun Carpaccio halusi kuvata 1400-luvun Venetsia. 1491 hän sai valmiiksi alttaritaulun Pyhän Ursulan kunnia. Monet hänen teoksena ovat niin suuria, että ne ovat kuin Venetsian scuolan seinämaalauksia. Scuolat olivat hyväntekeväisyyteen ja sosiaalityöhän keskittyviä varakkaiden venetsialaisten luokkien veljeskuntia.
Kolmen vuoden kuluttua Carpaccio osallistui Scuola di San Giovanni Evangelistan maalausten tekoon, ja hän maalasi yhden tunnetuimmista teoksistaan, maalauksen Ristin reliikin ihme Ponte di Rialtossa. 1501–1507 hän työskenteli Dogen palatsissa Giovanni Bellinin kanssa ja maalasi Suuren neuvoston salin. Sarja hävisi kuten monet muutkin merkittävät teokset tuhoisassa tulipalossa 1577.
1502–1507 Carpaccio teki toisen merkittävän paneelisarjan Scuola di San Giorgio degli Schiavonille. Toisin kuin Pyhästä Ursulasta kertova sarja, tässä sarjassa jokainen osa kuvaa yhtä kohtausta kolmen dalmatialaisen pyhimyksen Pyhän Hieronymuksen, Pyhän Yrjön ja Pyhän Trifonin elämässä. Kunkin kohtauksen rakenteen yksinkertaisuus synnyttää fantasiamaisen tunnelman, jota vahvistaa realististen yksityiskohtien perfektionistinen esittäminen. thumb|left|200px|Ritari, 1510, öljy kankaalle. [[Thyssen-Bornemiszan museon kokoelma, Madrid.]]
Sarja Neitsyen elämä Santa Maria degli Albanesille valmistui 1504–1508, mutta se on suurelta osin avustajien tekemä. Sarjan teokset on nyt sijoitettu useampaan paikkaan Bergamoniin Carraran akatemiaan, Milanoon Pinacoteca di Breraan ja Venetsiaan Ca' d'Oroon.
Myöhemmin Carpaccio näyttää saaneen vaikutteita Cima da Coneglianolta, kuten osoittaa Neitsyen kuolema vuodelta 1508 Ferrarassa. Vuonna 1510 Carpaccio teki paneelit Kuolleen Kristuksen valitusvirsi ja Kärsimyksen mietiskely, joissa samaa katkeraa surua, jollaista on Mantegnan teoksissa, varmistaa allegoristen symbolien runsas käyttö.
Samalta vuodelta on maalaus  Ritari, joka on nykyisin Madridissa Thyssen-Bornemiszan museon kokoelmassa. Maalauksen Ritari heraldiset kuviot ja muut yksityiskohdat viittaavat todennäköiseen teoriaa, että siinä oleva hahmo olisi 21-vuotias Francesco Maria della Rovere, josta myöhemmin tuli Urbinon herttua.
Vuosina 1511–1520 hän valmisti viisi paneelia aiheesta Pyhän Stefanuksen elämä Scuola di Santo Stefanolle. Carpaccio teki myöhäiset työnsä pääasiassa Venetsian mantereen puoleisella alueella yhteistyössä poikiensa Benedetton ja Pieron kanssa. Marco Marziale oli hänen oppilaitaan.
C7
C7 voi tarkoittaa:
Vittore Carpaccio
Elämä ja taide
Saint Alvison kirkossa on kahdeksan kehystämätöntä paneelia, joissa on signeeraus "Carpathius". Niitä pidetään Carpaccion nuoruudentöinä, vaikka vakuuttavia todisteita asiasta ei ole.
Loistavista uskonnollisista maalauksistaan ja paneeleistaan huolimatta hän piti tärkeimpänä kutsumuksenaan kuitenkin suuria scuoleille maalaamiaan kankaita.
Carpaccio sai tilauksia myös Venetsian valtiolta, mutta San Vitale kirkon alttaritaulun valmistuttua työtilaisuudet vähenivät, oletuksen mukaan siksi, että kaupungin taidemaailmaa hallitsi Tizian, jonka uusi tyyli ei avautunut Carpacciolle. Hän siirtyi maaseudulle, jossa hänen tyylillään oli yhä ihailijoita. Carpaccio unohdettiin vuosisadoiksi, kunnes hänet 1800-luvulla jälleen löydettiin, ja nykyisin häntä pidetään Giovanni Bellinin ohella 1400-luvun merkittävimpänä venetsialaisena taiteilijana.
Carpacciolla ei ollut virallista asemaa aika ylhäistä suosijaa, koska hän maalasi lähinnä Venetsian keskiluokkaisille piireille. Virallisia tilauksia Dogen palatsista tuli vasta 1501, ja hän maalasi palatsiin siellä yhä olevan Markuksen leijonan. Häntä pidetään venetsialaisista taiteilijoista kaikkein venetsialaisimpana, ja juuri siellä häntä ymmärretään parhaiten.
C8
C8 voi tarkoittaa:
C9
C9 voi tarkoittaa:
C5
C5 voi tarkoittaa:
Kierre
thumb|right|250px|Kierre (cos t, sin t, t) t:n arvoilla 0 ... 4π; nuolten kärjet osoittavat suunnan, johon mentäessä parametri t kasvaa Matematiikassa kierre eli ruuviviiva on avaruudessa tasaisesti kaartuva käyrä, joka etenee akselinsa suuntaisesti.
Ominaisuuksia
Kierre on lieriön geodeettinen viiva. Jos lierön vaippapinta levitetään tasoksi, sillä oleva kierre muuttuu suoraksi.
Erityyppisiä kierteitä
Ruuvit tehdään lähes aina niin, että niiden kierteet ovat oikeakätisiä. Elollisessa luonnossa esiintyy oikeakätinen kierre DNA-molekyylin A- ja B-muodoissa, kun taas Z-DNA:ssa on vasenkätinen kierre.
Matemaattinen kuvaus
thumb|250px|Sinusoidisten x- ja y-komponenttien muodostama kierre
Oikeakätisen kierteen yhtälöt, kun kierteen akselina on z-akseli, voidaan esittää karteesisilla koordinaateilla parametrimuodossa seuraavasti:
Tässä vakio a on sen lieriön säde, jonka pinnalla kierre on. Kun parametri t kasvaa, piste (x(t),y(t),z(t)) kulkee oikeakätisen kierteen muotoista rataa, missä täysi kierros akselin ympäri tulee tehdyksi aina, kun t kasvaa määrän 2π/b. Tällöin on edetty z-akselin suunnassa matkan 2πb verran.
Sylinterikoordinaateilla (r, θ, h) sama kierre voidaan esittää parametrimuodossa seuraavasti:
It-viikko
Lehteä julkaisi ensin Sanoma Magazines Oy ja sittemmin Taloussanomat Oy, jotka molemmat kuuluivat Sanoma-konserniin.
Lehden uutisista merkittävä osa julkaistiin lehden omalla verkkosivustolla, joka oli yksi ensimmäisiä laajoja verkon uutissivustoja Suomessa. Keväästä 2004 alkaen uutisia julkaistiin myös Sanomiin kuuluvassa Digitoday-verkkolehdessä ja It-viikko julkaisi myös sen uutisia.
Historiaa
Ensimmäinen It-viikko ilmestyi 18. marraskuuta 1999. Sanoma-konserniin kuuluva Sanoma Magazines kustansi It-viikkoa viikoittaisena uutislehtenä huhtikuuhun 2004 saakka, jolloin lehti liitettiin Taloussanomiin. Sen jälkeen It-viikko jaettiin Taloussanomien välissä torstaisin. It-viikon painosmäärä oli noin 70 000 kappaletta. It-viikko jaettiin normaalijakelun lisäksi myös Tietotekniikan liitto ry:n jäsenille. It-viikko vaihtui Tietoviikon tilalle TTL ry:n jäsenetulehdeksi vuonna 2000. Paperilehden ilmestyminen lakkasi vuoden 2007 lopussa yhdessä Taloussanomien lehtiversion kanssa. Viimeinen paperilehti ilmestyi 13. joulukuuta 2007.
Lopetus
It-viikon toiminta loppui vuoden 2016 alkaessa, kun Taloussanomat ja Digitoday ilmoittivat It-viikon ja Digitodayn toimitusten yhdistymisestä. Tämän yhdistymisen myötä jäljelle jäi Digitoday. Taloussanomien mukaan toimitusten yhdistäminen vahvistaa Digitoday-verkkolehden asemaa entisestään.
Hamburger Hillin taistelu
Hamburger Hillin taistelu käytiin Vietnamin sodan aikana 11.–20. toukokuuta 1969 Yhdysvaltojen, Vietnamin tasavallan ja Pohjois-Vietnamin joukkojen välillä Ấp Bian kukkulan omistuksesta. Ankarien ihmislihamyllyä muistuttavien taistelujensa takia Ấp Bia sai lempinimen Hamburger Hill. Amerikkalaiset ja etelävietnamilaiset valtasivat lopulta kukkulan, mutta vetäytyivät siltä saavutettuaan tavoitteensa. Hieman tämän jälkeen kukkula oli jälleen pohjoisvietnamilaisten käsissä. Taistelu sai Yhdysvalloissa huomattavaa medianäkyvyyttä, ja amerikkalaisten tappioita myöhemmin hylätyn kukkulan puolesta pidettiin laajasti kohtuuttomina ja valtauksen toteutusta paheksuttiin.
Tausta
thumb|vasen|Sotilaita nousemassa helikopteriin operaatio Apache Snown aikana. Hamburger Hill eli oikealta nimeltään Dông Ấp Bia sijaitsee A Sầun laaksossa lähellä Vietnamin Laosin vastaista rajaa Huến kaupungin länsipuolella. Dông Ấp Bia kohoaa noin 970 metrin korkeuteen merenpinnasta, ja se sijaitsee erillään muista vuorista A Sầun laakson länsipuolella. Kukkulalta lähtee useita harjanteita, joita peitti tiheälatvainen viidakko. Näistä harjanteista kaksi merkittiin amerikkalaisiin sotilaskarttoihin nimillä Hill 937 ja Hill 916. Numero kukkulan (Hill) perässä viittaa korkeuteen merenpinnasta metreissä.
Taistelu
thumb|Maahanlaskudivisioonan sotilaita Hamburger Hillillä taistelujen päätyttyä. Taistelut Hamburger Hillillä alkoivat 11. toukokuuta, ja niihin osallistui joukkoja 101. maahanlaskudivisioonasta, 1. jalkaväkidivisioonasta ja 9. merijalkaväen rykmentistä sekä Vietnamin tasavallan armeijan 1. divisioonan 3. rykmentti. Maahanlaskudivisioonan 3. rykmentti, 9. merijalkaväenrykmentti ja Vietnamin tasavallan 3. rykmentti lennätettiin Ấp Bian lähistölle helikoptereilla, ja niiden tarkoitus oli edetä itse kukkulalle. Kukkulalla oli Pohjois-Vietnamin armeijan 29. rykmenttiin kuuluneita joukkoja. Linnoitettuihin asemiin asettautuneet pohjoisvietnamilaiset eivät vetäytyneet, kuten yhdysvaltalaiset olivat olettaneet, vaan tekivät ankaraa vastarintaa. Kukkula sai lempinimen Hamburger Hill, kun sen omistuksesta käytyjä taisteluja verrattiin lihamyllyyn.
Hyökkääviä joukkoja tukivat Boeing B-52 Stratofortress -pommikoneilla ja helikoptereilla tehdyt ilmaiskut. Helikopterit iskivät virheellisesti maahanlaskudivisioonan joukkoja vastaan ainakin kahteen otteeseen. 18. toukokuuta rankkasateet muuttivat kukkulan rinteet mutavelliksi, mikä pakotti lähes kukkulan huipulle saakka edenneet joukot vetäytymään. Kukkulan huippu vallattiin viimein kymmenen yrityksen jälkeen 20. toukokuuta rynnäköllä, johon osallistui joukkoja kaikista taisteluun osallistuneista neljästä joukosta. Pohjois-Vietnamin joukot vetäytyivät Laosin puolelle rajaa.
Seuraukset
Vaikka yhdysvaltalaiset saavuttivatkin tavoitteensa, maan lehdistö esitteli taistelusta aivan erilaisen kuvan. Associated Pressin toimittaja Jay Sharbutt teki nimen Hamburger Hill tunnetuksi eräässä reportaasissaan, ja Life-lehti julkaisi painoksen The Faces of the American Dead in Vietnam: One Week’s Toll, jossa esiteltiin Vietnamissa viikon aikana kuolleiden 242:n amerikkalaissotilaan kuvat. Media kyseenalaisti etenkin kukkulan valtaamisen mielekkyyden ja siihen liittyneet suuret tappiot, varsinkin kun kukkula kuitenkin hylättiin vain hieman myöhemmin. Taistelun toteutus herätti laajaa paheksuntaa. Tuolloinen senaattori Edward Kennedy kutsui taistelua järjettömäksi ja vastuuttomaksi. Taistelun mediakäsittely johti varovaisempiin sotilasoperaatioihin.
Kurt Weinreich
Weinreich oli maajoukkueen historian neljäs ulkomaalaisvalmentaja. 23:ssa Weinreichin valmentamassa ottelussa Suomen joukkue onnistui keräämään 3 voittoa ja yhden tasapelin.
Lupanan offensiivi
Lupanan offensiivi oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Olhavan rintaman joukkojen tekemä vastahyökkäys Saksan Pohjoista armeijaryhmää vastaan itärintamalla vuonna 1942. Hyökkäyksen tarkoituksena oli murtaa saksalaisten Leningradin piiritys. Hyökkäys alkoi 7. tammikuuta 1942, mutta vaikeakulkuisen maaston takia puna-armeija ei voinut hyökätä panssarivaunuilla, vaan hyökkäyksessä käytettiin tykistöä ja jalkaväkeä. Se kuitenkin epäonnistui 30. huhtikuuta 1942 mennessä saksalaisten vastarinnan seurauksena ja neuvostojoukot joutuivat ryhmittymään puolustukseen. Myöhemmin Georg von Küchler käynnisti vastahyökkäyksen, operaatio Villipedon, jossa piiritettiin ja tuhottiin Neuvostoliiton 2. iskuarmeija kesäkuuhun 1942 mennessä. Armeijan komentaja Andrei Vlasov joutui saksalaisten vangiksi.
Dông Ấp Bia
Dông Ấp Bia on vuori A Shaun -laakson länsiosassa Thừa Thiên-Huến provinssissa Etelä-Vietnamissa lähellä Laosin rajaa. Sen korkein kohta on 916 metriä korkea. Paikalliset kutsuvat vuorta "Kumartuvan pedon vuoreksi". Vietnamin sodassa vuori tunnettiin yhdysvaltalaisten sotilaiden keskuudessa lempinimellä Hamburger Hill.
Ray Brown
Raymond Matthews Brown (13. lokakuuta 1926 – 2. heinäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen jazzkontrabasisti. Häntä pidetään yhtenä soittimensa arvostetuimpana taitajana.
Elämä
Ray Brown syntyi Pittsburghissa Pennsylvaniassa, ja aloitti piano-opinnot kahdeksanvuotiaana. High school -aikanaan koulun jazzorkesterissa oli basistin paikka vapaana, ja Brown aloitti kontrabasson soiton . Hän sai varhain vaikutteita Duke Ellingtonin yhtyeen basistin, Jimmy Blantonin soitosta. Nuori Ray Brown alettiin tuntea yhä paremmin Pittsburghin jazzpiireissä, ja hänen ensimmäiset kokemuksensa yhtyeissä olevat Jimmy Hinsley Sextet ja Snookum Russelin yhtye. Valmistuttuaan high schoolista ja kuultuaan tarinoita New Yorkin 52. kadun jazzympyröistä, hän osti menolipun kaupunkiin.
Saavuttuaan New Yorkiin kahdenkymmenen vuoden ikäisenä hän tapasi pianisti Hank Jonesin, jonka kanssa oli aikaisemminkin työskennellyt, ja hänet esiteltiin Dizzy Gillespielle, joka etsi basistia. Gillespie kiinnitti Brownin saman tien ja pian hän soittikin alan huippumuusikoiden, kuten Art Tatumin sekä Charlie Parkerin kanssa.
Vuodet 1946–1951 Brown soitti Gillespien yhtyeessä. Yhdessä vibrafonisti Milt Jacksonin, rumpali Kenny Clarken sekä pianisti John Lewisin kanssa he muodostivat Gillespien rytmisektion, ja heidän työskentelynsä yhdessä johtivat lopulta Modern Jazz Quartetin syntyyn. Brown tutustui Ella Fitzgeraldiin kun tämä liittyi Gillespien yhtyeeseen vetonaulaksi Yhdysvaltain eteläosien kiertueelle 1947. He menivät samana vuonna naimisiin, ja adoptoivat Fitzgeraldin siskopuolen Francesin lapsen, jonka he kastoivat Ray Brown Junioriksi. Fitzgerald ja Brown erosivat vuonna 1952. Samoihin aikoihin Brown esiintyi myös Norman Granzin järjestämissä Jazz at the Philharmonic -konserttisarjoissa. Vuoden 1949 samaisessa konsertissa Brown työskenteli ensi kertaa pianisti Oscar Petersonin kanssa, jonka triossa Brown soitti vuodet 1951–1966. Tämän jälkeen hän toimi esiintyjän ohella myös managerina ja promoottorina. Vuosina 1957–1959 hän soitti Blossom Dearien viidellä ensimmäisellä albumilla (Verve Records).