cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M/S Selandia
Tornator lähti 7. maaliskuuta 1941 teräs- ja paperilastissa Petsamon Liinahamarin satamasta Panaman kanavan kautta kohti Japania jonne se saapui 27. toukokuuta. Jatkosodan syttyminen kesäkuun lopulla 1941 esti laivan paluumatkan Suomeen. Se ryhtyi nyt kuljettamaan rahtia Japanin ja Kiinan välillä japanilaisen Yamashita-yhtiön laskuun. Laiva ajoi karille 26. tammikuuta 1942 Omaisakin lähellä Japanin rannikolla ja katkesi neljä päivää myöhemmin 30. tammikuuta kahtia. Miehistö ehti kuitenkin pelastua aluksesta. Tornatorin miehistö jäi Jokohamaan odottaen mahdollisuutta päästä Suomeen. Kymmenen miehistön jäsentä lähti 10. lokakuuta 1942 saksalaisella Ramses-aluksella kohti Eurooppaa. Ramses upotettiin 28. marraskuuta Australian pohjoispuolella ja laivan oma miehistö sekä suomalaiset matkustajat joutuivat vankileirille Australiaan. Tornatorin miehistön jäseniä palasi Suomeen vuoden 1945 lopulla mutta kaksi heistä jäi pidemmäksi aikaa asumaan Japaniin.
Tamer-instituutti
Tamer-instituutti on palestiinalainen organisaatio, joka edistää lasten ja nuorten koulutus- ja lukemaanoppimishankkeita  Länsirannalla ja Gazassa. Instituutti on perustettu 1989, ja sen pääkonttori on Ramallahissa. Järjestö sai vuonna 2009 seitsemännen Astrid Lindgrenin muistopalkinnon.
Ludvig (Ranskan kruununprinssi, 1682–1712)
thumb|Ludvig, Burgundin herttua.
Ludvig, Burgundin herttua (16. elokuuta 1682 Versailles, Ranska – 18. helmikuuta 1712 Marly) oli Ranskan kruununperillisen dauphin Ludvigin ja Baijerin prinsessan Marie-Annen vanhin poika ja Ludvig XIV:n pojanpoika. Isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1711 hänestä tuli kruununperillinen eli dauphin, mutta hän kuoli ennen isoisäänsä kuningasta. Hän oli naimisissa pikkuserkkunsa Savoijin Marie Adelaiden kanssa.
Riesling
thumb Riesling (saks. [ˈʁiːslɪŋ]) on Saksasta kotoisin oleva valkoinen viinirypälelajike. Rieslingistä saadaan monipuolista ruokaviiniä. Noin 38 % maailman Riesling-rypäleistä tuotetaan Saksassa, jossa niitä viljellään 24 000 hehtaarin alueella. Vuonna 2019 Riesling oli Saksan eniten tuotettu rypälelajike; 23,3 % kaikista tuotetuista viinirypäleistä oli Rieslingiä.
Kantohaka
Kantohaka on kylä Kirkkonummella. Kokonaan pientaloasumisesta muodostuva alue sijaitsee Gesterbyn ja Kyrkvallan kylien välissä, Gesterbyn eteläisen rivitaloalueen itäpuolella, noin kilometrin päässä Kirkkonummen keskustasta koilliseen. Kantohaan ja Kyrkvallan välissä on Jokiniitty-niminen peltoalue, jolle on kaavoitettu rakennettavaksi kuntakeskuksen uusi koulu.
Public Ivy
Public Ivy on Richard Mollin kirjassaan Public Ivys: A Guide to America's best public undergraduate colleges and universities (1985) esittämä käsite. Hän tarkoittaa sillä Yhdysvaltojen julkisia yliopistoja, jotka tasoltaan vastaavat Ivy League -yliopistoja.
Nimitystä käytetään lisäksi monista yliopistoista arkipuheessa ja yliopistojen omassa markkinoinnissa vailla sen kummempia perusteita.
Public Ivy -yliopistot
Mollin kirjan luettelossa oli alun perin kahdeksan yliopistoa:
Myöhemmin Greene’s Guides lisäsi luetteloon seuraavat yliopistot:
Nadja Sarell
Nadja Sarell (s. 1975) on suomalainen kuvittaja.
Sarell valmistui tanssijaksi Teatterikorkeakoulusta, minkä jälkeen hän opiskeli Walesissa lastenkirjakuvitusta. Hän on toiminut freelancerkuvittajana vuodesta 2004. Kuvitustöiden lisäksi hän opettaa tanssia ja kuvitusta ja kirjoittaa Kuvittaja-lehteen.
Höyrykone
Höyrykone on lämpövoimakone, joka muuttaa lämpöä mekaaniseksi työksi työaineenaan vesihöyry. Höyrykoneessa höyry laajenee ja liikuttaa mäntää, joka puolestaan pyörittää varsinaista toimilaitetta, joka voi olla esimerkiksi sähkögeneraattori, pumppu tai junan veturi. Höyrykoneen tarvitsema paineinen höyry tuotetaan höyrykattilassa. Höyryturbiineja ei yleensä lasketa höyrykoneiksi, vaan höyrykoneella tarkoitetaan vain männällisiä moottoreita.
Höyrykone on nykyään melko harvinainen voimanlähde, vaikka niitä aiemmin käytettiin muun muassa pumpuissa, vetureissa, höyrylaivoissa sekä höyrytraktoreissa ja ne vaikuttivat merkittävästi teollisen vallankumouksen syntyyn. Höyrykoneen lämmönlähde voi olla mikä vain, mutta perinteisesti polttoaineena on käytetty puuta, hiil tä tai öljyä. Nykyisin voimalaitoksissa, joissa poltetaan jotakin polttoainetta tai hyödynnetään ydinvoimaa veden höyrystämiseksi, käytetään höyrykoneen sijaan höyryturbiineja kuumennetun höyryn sisältämän energian muuntamiseen sähköenergiaksi.thumb|[[James Wattin höyrykoneen pienoismalli.]]
Höyrykoneen toiminta
pienoiskuva|Animaatio höyrykoneen toiminnasta. Oheinen kuva-animaatio havainnollistaa höyrykoneen toimintaperiaatetta. Männän ollessa vasemmassa reunassa sen yläpuolella liikkuva luisti on sellaisessa asennossa, että höyryputkesta tuleva höyry pääsee kanavistoa myöten sylinteriin männän vasemmalle puolelle. Männän oikealta puolelta on kanavan kautta yhteys poistoputkeen. Höyrynpaine työntää mäntää oikealle. Männän painuttua lähelle oikeanpuolimmaista ääriasentoaan luistin liike vaihtaa höyryn tulo- ja poistokanavat keskenään. Männän vasemmalla puolella käytetty höyry pääsee nyt purkautumaan poistoputken kautta joko ulkoilmaan tai lauhduttimeen, jossa se tiivistyy. Männän oikealle puolelle ohjatun höyryn paine lähtee työntämään mäntää vasemmalle ja kierto jatkuu. Kuvassa näkyy myös pyörivä keskipakosäädin, joka avaa tai sulkee tulohöyryputkessa olevaa venttiiliä ja pyrkii siten säilyttämään pyörimisnopeuden vakiona.
Korkeapainekoneita käytetään höyryvetureissa ja -laivoissa. Lauhduttimelliset koneet ovat edullisia silloin, kun saatavissa on runsaasti kylmää vettä, siksi lauhduttimia käytetään muun muassa höyrylaivoissa.
Historia
pienoiskuva|Heronin aeolipiili pienoiskuva|Newcomenin höyrykone Ensimmäisen höyrykoneen, aeolipiilin, keksi kreikkalainen Heron Aleksandrialainen, joka yritti käyttää höyryä liikkeen aikaan saamiseksi, mutta mitään käytännön sovellutusta tälle laitteelle ei tiedetä. Ranskalainen Denis Papin suunnitteli vuonna 1690 männällisen sylinterin, jossa höyryn avulla aikaansaatu tyhjiö kehitti liikkeen. Hän myös kehitti ensimmäisenä ylipaineventtiilin, jolla voitiin säätää laitteen korkein sallittu paine. Ensimmäiset teolliset koneet suunnittelivat Thomas Savery vuonna 1698 ja Thomas Newcomen vuonna 1712. Vuonna 1769 James Watt sai patentin ulkoisella lauhduttimella varustetulle höyrykoneelle. Ranskassa Nicolas-Joseph Cugnot esitteli ensimmäisen höyrykoneella toimivan auton vuonna 1769, jossa käytettiin höyryn ylipainetta hyväksi, kun englantilaisissa koneissa männän työpaine muodostui jäähtyvän höyryn aiheuttamasta alipaineesta. Höyrykoneen kehitys Ranskassa katkesi vallankumoukseen.
Käytännöllisempi oli Newcomenin yhdessä Thomas Saveryn kanssa vuonna 1705 patentoima höyrykone, jossa höyrykattilasta laskettiin höyryä sylinteriin, jossa liikkuva mäntä nousi ylös. Sen jälkeen venttiili katkaisee höyryn tulon ja sylinteriin suihkutetaan kylmää vettä, jolloin syntyy alipaine höyryn tiivistyessä vedeksi paljon pienempään tilavuuteen ja männän yläpuolella vallitseva ulkoilman paine painaa männän alas. Tällä tavalla kuvan vipuvarsi saadaan liikkumaan vastaavasti. Kun vesi lasketaan sylinteristä ja uutta höyryä laitetaan tilalle, saadaan työkierto jälleen alkamaan.
Skotlantilainen insinööri James Watt kehitti tätä konetta edelleen melkein kuusikymmentä vuotta myöhemmin. Wattin tekemä olennaisin keksintö oli ulkopuolisen lauhduttimen käyttö. Muita parannuksia oli männän liitäminen sylinteriin jäykemmin nivelmekanismin avulla ketjun asemasta. Siinä samoin kuin Newcomen koneessa varsinainen työpaine tuli vielä ulkopuolisesta ilmanpaineesta. Ulkopuolisella lauhduttimella kone saatiin toimimaan nopeammin. Wattin seuraava parannus höyrykoneeseen oli johdattaa matalapaineista höyryä männän yläpuolelle ja siten tehostaa varsinaista kondensaation muodostamaa alipainetta työiskussa, mikä lisäsi koneen hyötysuhdetta ja tehoa. Näillä muutoksilla höyrykoneen hyötysuhde parani selvästi ja sylinteri pystyi toimimaan määrätyssä lämpötilassa.
Tähänastiset höyrykoneet olivat olleet niin sanottuja ilmanpainekoneita, joissa höyryä käytettiin vain alipaineen aikaansaamiseen. Niissä mäntää liikuttava voima syntyi ilmakehän paineesta. Nykyaikaisen ylipaineella toimivan höyrykoneen keksimisen edellytys tapahtui vuonna 1762, kun Joseph Black kuvasi latentin lämmön lait, minkä seurauksena konetekniikan pyrkimyksenä oli hyödyntää uusia fysikaalisia tutkimustuloksia. Vuonna 1785 Wattin työnjohtajana toiminut William Murdock keksi luistin, jolla voitiin itsetoimivasti päästää höyryä vuorotellen männän kummallekin puolelle. Tällä tavoin kehitettiin nykyaikainen kaksitoiminen höyrykone, jossa mäntää liikuttava voima syntyy sylinteriin päästettävän höyryn ylipaineesta ja laajentumisesta sylinterissä. Planeettavaihteen avulla Watt ja Boulton tekivät ensimmäisen akselia pyörittävän koneen 1785. Watt myös lisäsi koneeseensa koneen käyntiä tasoittavan keskipakoventtiilin säätämään pyörimisnopeutta, jota voidaan pitää ensimmäisenä automaattisena takaiskytkevänä säätöpiirinä.
thumb|Halkaistu trippelikone, joka on alkujaan rakennettu 1888 Itävaltalaiseen torpedoveneeseen. Koneen teho on 600 kW. Sylinterin jäykällä kiinnityksellä, joka myöhemmin toteutettiin kammen avulla pystyttiin 1800-luvun alussa rakentamaan kaksitoiminen höyrykone, jossa mäntää liikutetaan molempiin suuntiin höyrynpaineella. Tätä varten tarvittiin luistiventtiili. Sen jälkeen oleellisia uudistuksia höyrykoneen kehityksessä ovat olleet höyryn paineen nostaminen ja useamman eripaineissa toimivan sylinterin käyttö. Ylipaineen käyttämistä höyrykoneessa kehitti Englannissa Richard Trevithick, joka rakensi ensimmäisen hyötykäyttöön soveltuneen höyryveturin vuonna 1804 vetämään rautamasuunin tuotteita radalla, jolla vaunuja oli aikaisemmin vetäneet hevoset. Yhdysvalloissa samoihin aikoihin Oliver Evans patentoi ylipainetta käyttävän höyrykoneen.
Koko 1800-luvun höyrykoneet kehittyivät jatkuvasti. Merkittävänä kehitysaskeleena pidetään George Corlissin 1848 aloittaman yrityksen tekemiä parannuksia. Corliss hyödynsi koneissa standardoituja osia ja hänen kehittämä kiertoluistia soveltava venttiilikoneisto pienensi hiilen kulutusta 30 prosenttia. Nämä parannukset tekivät koneesta taloudellisen sovellettavaksi yhä laajemmin teollisuuden tarpeisiin. Höyrykattilan kehitysaskeleita oli siirtyminen tasapohjaisesta kattilasta sisäiseen tulipesään ja edelleen tulitorvikattiloihin, jolloin saatiin lisää höyrystymispintaa. Hyötysuhdetta parannettiin varustamalla kattilat tulistimella. Tulipesän vetoa lisättiin puhaltimella ja syöttövettä esilämmitettiin. Laivakoneissa standardiratkaisuksi muodostui kolmivaiheinen kone, jossa oli korkea-, keski- ja matalapainesylinterit. Tällaisessa trippeliksi kutsutussa laivakoneessa sylinterit rakennettiin riviin kampiakselin avulla ja siihen yhdistettiin potkuriakseli.
Höyrykoneen sovelluksia
Höyrykonetta on hyödynnetty muun muassa seuraavien laitteiden toiminnassa:
Brittany Bowe
Brittany Starr Bowe (s. 24. helmikuuta 1988 Ocala, Florida ) on yhdysvaltalainen pikaluistelun maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Bowe kilpaili vuoteen 2008 saakka rullapikaluistelussa saavuttaen kahdeksan aikuisten maailmanmestaruutta ja yhteensä yksitoista MM-mitalia. Nuorten sarjat mukaan lukien hän saavutti vuosina 2002–2008 kaikkiaan 32 MM-mitalia, kolme Pan-Amerikan mestaruutta ja kolme maailmanennätystä. Rullaluistelussa hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2007.
Bowe opiskeli Florida Atlantic Universityssä sosiologiaa ja sosiaalitieteitä valmistuen 2010. Hän pelasi yliopiston koripallojoukkueessa pelintekijänä nousten yliopiston kaikkien aikojen pistetilastossa kahdeksanneksi ja syöttötilastossa neljänneksi. Hän suunnitteli siirtyvänsä Eurooppaan pelaamaan, kunnes kiinnostui entisten rullaluistelukollegojensa Chad Hedrickin ja Heather Richardsonin esimerkin innoittamana pikaluistelusta.
Bowe sijoittui 2012 matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 1 000 metrillä kahdeksanneksi. Seuraavalla kaudella hän saavutti samalla matkalla MM-pronssia Sotšissa ajalla 1.15,87 sekä sijoittui 1 000 metrin maailmancupissa toiseksi ja saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Erfurtissa. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli kahdeksas.
Bowe luisteli 17. marraskuuta 2013 Salt Lake Cityssä 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.12,58. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 1 000 metrillä kahdeksas, 500 metrillä kolmastoista, 1 500 metrillä neljästoista ja joukkuetakaa-ajossa kuudes. Hän sijoittui maailmancupissa 1 000 metrillä toiseksi ja 1 500 metrillä kolmanneksi. Hän voitti molemmilla matkoilla yhden osakilpailun.
Arthur Wood (säveltäjä)
Arthur Wood (24. tammikuuta 1875 Heckmondwike, Yorkshire – 18. tammikuuta 1953 Lontoo) oli brittiläinen kevyen musiikin säveltäjä ja kapellimestari. Hänet tunnetaan The Archers -kuunnelman tunnussävelmästä Barwick Green, joka on My Native Heath -nimisen sarjan finaaliosa.
Asko Sarkola
Lauri Asko Antero Sarkola (s. 3. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja entinen teatterinjohtaja.
Brittany Bowe
Bowe paransi omissa nimissään olleen 1 000 metrin maailmanennätyksen aikaan 1.12,54 Calgaryssä 14. marraskuuta 2015, mutta Heather Richardson rikkoi ennätyksen heti seuraavassa parissa luisteltuaan 1.12,51. Seuraavana päivänä Bowe luisteli 1 500 metrin maailmanennätyksen 1.51,59. Hän teki 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.12,18 Salt Lake Cityssä 22. marraskuuta 2015.
Arthur Wood (säveltäjä)
Wood oli paikallisessa amatööriorkesterissa viulua soittaneen räätälin poika. Hän soitti itsekin lapsena viulua, mutta omaksui pian pääsoittimekseen huilun, jonka ohella soitti piccoloa. Hän muutti perheineen Harrogateen vuonna 1882 ja aloitti huilutunneilla käymisen. Wood jätti koulunkäynnin 12-vuotiaana ja pääsi kaksi vuotta myöhemmin urkuriksi Harrogaten St Paul's -presbyteerikirkkoon. 16-vuotiaana hän toimi huilistina, soolopianistina, säestäjänä ja varakapellimestarina J. Sidney Jonesille (säveltäjä Sidney Jonesin isä). Myöhemmin hän siirtyi Bournemouthin kunnallisorkesteriin ja soitti Dan Godfreyn johdolla. Wood koki silti intohimokseen orkesterinjohdon ja pääsikin vuonna 1903 Terry's Theatren musiikillisena johtajana. Hän työskenteli lukuisissa muissakin teattereissa, kuten Kuninkaallisessa Drury Lane -teatterissa, ja johti Lontoon teatteriorkestereita yli kolmen vuosikymmenen ajan. Wood kiersi Yhdysvalloissa johtamassa André Messagerin Véronique-operetin esityksiä ja johti eräitä varhaisia levytyksiä Savoy-oopperoista. Hän sävelsi itse musikaaleja, joihin kuuluvat Yvonne, Petticoat Fair ja Fancy Fair. Wood laati myös orkesterisarjoja ja lyhyitä kappaleita Boosey & Hawkesille sekä sävelsi marsseja vaskiyhtyeille. Lisäksi hän toimi vaskiyhtyekilpailujen tuomaristoissa. Barwick Green -kappaletta lukuun ottamatta Woodin musiikkia esitetään nykyään harvoin.
Asko Sarkola
Ura
Asko Sarkola opiskeli Svenska Teaterskolanissa vuosina 1963–1966. Hän teki pitkän uran ruotsinkielisessä Lilla Teaternissa, jossa työskenteli ensin näyttelijänä vuosina 1967–1974 ja toimi vuodet 1972–1974 apulaisjohtajana. Vuosina 1974–1981 ja 1984–1997 Sarkola oli Lilla Teaternin johtaja. Vuosina 1982-1985 Sarkola toimi professorina Teatterikorkeakoulussa. Helsingin kaupunginteatteria hän johti vuosina 1998–2016.
Brittany Bowe
Bowe saavutti Kolomnan matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2016 hopeaa 500 metrillä sekä pronssia 1 000 ja 1 500 metrillä. Hän voitti samana vuonna sprinttimaailmanmestaruuden Soulissa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun, 1 000 ja 1 500 metrin lajicupit sekä sijoittui 500 metrin cupissa kolmanneksi. Hän voitti kaudella 2015–2016 viisi maailmancupin osakilpailua 1 000 metrillä, kolme 1 500 metrillä ja kaksi 500 metrillä.
Asko Sarkola
Ura
Sarkolalla on tehnyt lukuisia rooleja niin televisiossa, teatterissa kuin elokuvissakin. Hän näytteli pääosaa, kirjailija Algot Untolaa elokuvassa Tulipää vuonna 1980. Teatterirooleja ovat mm. Benno Bessonin ohjaaman Hamletin nimirooli. Kari Heiskasen ohjaamassa Tartuffessa hänellä oli niin ikään nimirooli. Sarkolan komediarooleihin kuuluu muun muassa Ministeriä viedään -näytelmässä poliittisen sihteerin Mika Petäjän rooli, jonka ohjasi Neil Hardwick.
Brittany Bowe
Bowe saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pronssia joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 1 000 metrillä sekä viidenneksi 500 ja 1 500 metrillä. Hän saavutti samana vuonna hopeaa sprinttereiden MM-kilpailuissa Changchunissa. Inzellin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,41, sai pronssia 1 500 metrillä ja oli kuudes 500 metrillä. Sprinttereiden MM-kilpailuissa Heerenveenissä hän sai pronssia. Hän voitti 1 000 ja 1 500 metrin maailmancupit kaudella 2018−2019. Hän voitti neljä osakilpailua 1 000 ja kaksi 1 500 metrillä. Salt Lake Cityn matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2020 hän oli parhaimmillaan 1 000 metrillä kahdeksas. Saman vuoden sprintti-MM-kilpailuissa hän oli kuudes. Hän voitti 1 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun ja kolme osakilpailua kaudella 2019–2020. Hän saavutti Heerenveenin MM-kilpailuissa 2021 kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.14,12 ja saavutti hopeaa 1 500 metrillä. Hän voitti 1 000 ja 1 500 metrin maailmancupit ja kaksi osakilpailua molemmilla matkolla 2021.
Asko Sarkola
Ura
Sarkola on näytellyt sekä suomalaisissa että ruotsalaisissa elokuvissa sekä toiminut kertojana kuunnelmasarjassa Knalli ja sateenvarjo.
Brittany Bowe
Bowe saavutti Pekingin olympialaisissa 2022 pronssia 1 000 metrillä ajalla 1.14,61 ja sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi. Hän voitti kaudella 2021–2022 1 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun ja sijoittui 1 500 metrillä toiseksi. Hän voitti kaksi osakilpailua 1 000 ja yhden 1 500 metrillä. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia joukkuetakaa-ajossa sekä sijoittui 1 000 metrillä viidenneksi ja 1 500 metrillä yhdeksänneksi
Asko Sarkola
Ura
Sarkola on toiminut Finlands Svenska Teaterförbundetin puheenjohtajana 1978–1983, 1985–1986, Centralförbundet för Finlands svenska teaterorganisationerin puheenjohtajana 1983–1988, Pohjoismaisen teatteri- ja tanssikomitean Suomen edustajana 1988–2000 ja Norjan kulttuuriministeriön teatterikomitean asiantuntijajäsenä (ainoana ulkomaalaisena) 2000–2002.
Asko Sarkola siirtyi Helsingin kaupunginteatterin johtajan tehtävästä eläkkeelle loppuvuodesta 2016 jatkaen aktiivisesti freelancer-näyttelijänä. Syksyllä 2017 hän näytteli Juha Vakkurin näytelmässä Mannerheim ja saksalainen suudelma Mannerheimin roolin.
Vuonna 2019–2020 Turun kaupunginteatterin Ronald Harwoodin näytelmässä Pukija Sarkola esitti pukija Normania ja hänen vastaparinaan pääosanäyttelijä Sirin roolissa oli puolestaan Esko Roine. Vuonna 2022 hänet nähtiin Turun kaupunginteatterin päänäyttämöllä Anthony McCarten näytelmässä Kaksi Paavia. Sarkola esitti paavi Benedictus XVI: n eli Joseph Ratzingerin roolin. Ruotsin kielellä hän esiintyi samana vuonna Svenska Teaternin Amos-näyttämöllä Florian Zellerin näytelmän Pappan nimiroolissa. Niin ikään Asko Sarkola on esiintynyt Svenska Teaternissa Florian Zellerin samanteemaisessa näytelmässä Innan Avfärd vuosina 2022-2023.
Perhe
Asko Sarkola on ollut naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitostaan (1978–1984) hänellä on kolme lasta, joista Sampo Sarkola (s. 1978) on näyttelijä ja Milja Sarkola (s. 1975) ohjaaja ja näytelmäkirjailija. Vuodesta 1990 Sarkola on ollut naimisissa näyttelijä Jonna Järnefeltin kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta, joista vanhin, Saga Sarkola on näyttelijä. Järnefelt on jättänyt avierohakemuksen kesäkuussa 2023.
Sarkolan isä oli kirjailija Riku Sarkola.
Aleksandr Ziloti
Aleksandr Iljitš Ziloti (9. lokakuuta (J: 27. syyskuuta) 1863 Harkova, Venäjän keisarikunta – 8. joulukuuta 1945 New York, Yhdysvallat) oli venäläinen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari, Sergei Rahmaninovin serkku.
Aleksandr Ziloti syntyi Harkovassa nykyisen Ukrainan alueella. Hän opiskeli pianonsoittoa Moskovan konservatoriossa Nikolai Zverevin ja Nikolai Rubinšteinin johdolla; musiikinteoriaa hänelle opettivat muiden muassa Sergei Tanejev ja Pjotr Tšaikovski. Hän valmistui konservatoriosta vuonna 1881 ja siirtyi Weimariin jatkamaan opintojaan Franz Lisztin yksityisoppilaana (1883–1886). Hän opetti Moskovan konservatoriossa vuosina 1888–1891 (oppilaana muiden muassa Aleksandr Goldenveizer ja Sergei Rahmaninov) ja esiintyi pianotaiteilijana Euroopassa 1891–1900.
Kapellimestarina Ziloti työskenteli ensin Moskovassa (1901–1903) ja sen jälkeen Pietarissa (1903–1917). Vuonna 1918 Ziloti nimitettiin Mariinski-teatterin intendentiksi, mutta hän pakeni Neuvosto-Venäjältä perheineen Suomen kautta Englantiin ja vuonna 1921 siirtyi New Yorkiin. Vuosina 1925–1942 hän opetti Juilliard-musiikkikoulussa ja esiintyi satunnaisesti pianistina.
Ziloti tuli tunnetuksi ennen kaikkea uuden ranskalaisen ja venäläisen musiikin tulkitsijana, ja häntä pidetään yhtenä Lisztin pianokoulukunnan merkittävimmistä edustajista. Hän esitti ja johti useita kantaesityksiä. Lisäksi hän laati noin 200 pianotranskriptiota. Ziloti vieraili Helsingissä vuosina 1900, 1905 ja 1920.
Niemikylä
Niemikylä tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Rag’s Band
Rag's Band oli suomalainen kevyen musiikin yhtye, joka levytti yhden pitkäsoiton Beta-levymerkille.
Rauli
Rauli on suomalainen miehen etunimi. Raulin nimipäivä on suomenkielisen kalenterin mukaan 27. elokuuta. Nimi on peräisin muinaisskandinaavisesta nimestä Radwulf, "neuvokas susi".
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Rauli on annettu 1 838 miehelle ja alle kymmenelle naiselle.
M/S Nordep
Aluksen on rakentanut norjalainen Lindstøl Skips- & Båtbyggeri A/S. Alus kuljetti Norjassa ihmisiä armeijan linnakkeisiin.
Aluksessa ei ole eturamppia, vaan rahti lastataan takarampista. Rampille ajettu auto pitää seisauttaa rampin jyrkimpään kohtaan sen kaltevuuden vuoksi. Ramppi nostetaan loivempaan kulmaan kannen kanssa. Alus pystyy liikkumaan sivuttain, sillä sen molemmissa päissä on sivupotkurit. Kun alus aloitti ensi kertaa liikennöinnin Paraisilla vuonna 2011, paikalliset olivat sen toimivuuteen tyytymättömiä juurikin yksisuuntaisen lastauksen ja hyvin jyrkän rampin vuoksi.
Aiemmin aluksen omisti JS Ferryway Ltd Oy ja alus liikennöi Saaristomerellä Nauvon eteläisellä reittialueella, Paraisten kaupungissa. Alus tuli JS Ferrywayn omistukseen vuonna 2009 ja aloitti liikennöinnin Nauvon reitillä 1. tammikuuta 2011. Aluksen lähtösatamat olivat Nauvossa sijaitsevat Kirjaisin ja Borstön saaret. Reittiaikataulussa ajalle 1. tammikuuta 2011–31. maaliskuuta 2011 Nordep liikennöi Kirjaisin eteläpuolella oleviin pieniin saarin, kuten Brännskäriin, Stenskäriin, Pensariin ja Gullkronaan.
M/S Nordep ajoi karille 26. toukokuuta 2013 lähdettyään Lökholmin satamasta Paraisilla. Tärkeimpänä syynä onnettomuuteen olivat Onnettomuustutkintakeskuksen mukaan virheellinen tilannearviointi sekä aluksen laitteistojen ja ominaisuuksien huono tuntemus; erityisesti automaattiohjauksen suhteen, joka kytkettiin päälle tilanteessa, jossa niin ei olisi tullut tehdä. Karilleajossa ei syntynyt henkilö- tai ympäristövahinkoja.
Bidz
Bidz tai Bitzer on eteläsuomalainen keskiaikainen rälssisuku jonka juuret ovat Saksassa.
Kort Bitzer ja hänen vaimonsa Kristina Magnusdotter ostivat 21. helmikuuta 1394 maata Gennarbyssä, Tenholan pitäjästä Länsi-Uudeltamaalta. Vaimo Kristina oli turkulaisen maisterin Henrik Magnin sisar. Heille syntyivät tytär Anna (n. 1390–1419 jälkeen) ja poika Henrik (n. 1393–1395).
Henrik Bitzer tai Bidz syntyi aikaisintaan vuonna 1393 ja kuoli vuonna 1458. Hän oli kihlakunnantuomari Halikon pitäjässä Varsinais-Suomessa vuonna 1437. Hänet lyötiin ritariksi kuningas Kristofferin kruunajaisissa vuonna 1441. Hän oli linnanpäällikkö Turun linnassa vuonna 1442 ja Etelä-Suomen laamanni vuonna 1455, Turun maaoikeuden jäsen, valtaneuvos vuonna 1457. Hän oli naimisissa Anna Clausdotterin (Klasintytär) Djäknin, joka oli Klaus Lydekenpoika Djäknin ja Kristina Jönsdotter Garpin tytär. Heidän lapsiaan olivat: Turun piispa Kort (tai Konrad), Klaus, Erik ja Birgitta.
Anna Kortsdotter Bitz nai valtaneuvos Sune Sunesson Illen (n. 1360 – k. vuoden 1448 jälkeen). Tämä sai kuningas Erik XIII:lta rälssikirjan tiluksiinsa 7. joulukuuta 1407. Omisti tiloja lähinnä Varsinais-Suomessa: Henelax (Prästkulla) Tenholassa, Sunila Mynämäellä ja Kahiluoto Taivassalossa. Sune Sunesson oli tuomarina Vehmaan käräjillä vuonna 1390, valtaneuvos vuonna 1435 ja Etelä-Suomen laamanni vuosina 1437-1446. Heille syntyivät lapset Walborg (n. 1410–1463, nai 1. Bengt Mårtenssonin ja 2. Per Olofsson till Mälkilä), Jeppe (n. 1420–1439) ja Anders (nai Margareta Stigulfsdotter Finskilän).
Todisteena siitä, että Sune Sunesson Ille oli myöhemmin naimisissa Annan veljentyttären Birgitta Henriksdotter Bitzin kanssa, on tieto Ylistarossa Kokemäellä Ala-Satakunnassa sijaitsevasta tilasta perinnönjaossa vuodelta 1463, jossa paikalla olivat Birgitan veljet piispa Konrad Bitz ja laamanni Erik Bitz.
HMS Nordkaparen (Nor)
HMS Vargen (runkonumerot Vg ja Vgn) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1959. Se laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1961 ja liitettiin laivastoon 4. huhtikuuta 1962.
Palvelus
Alus poistettiin 1983 palveluksesta ja alusluettelosta 30. kesäkuuta 1988. Alus kunnostettiin ja asetettiin 1993 näytteille Göteborgin merikeskuksessa.
Mjolnir
Mjolnir on Marvel-kustantamon sarjakuvasankari Thorin voimallinen vasara, joka perustuu mytologisen Thorin vasaraan, Mjölneriin. Mjolnir muistuttaa suurta vasaraa. Sen takoivat kääpiösepät ihmeellisestä uru-metallista. Itse Odin asetti siihen lumouksia, joista vasaran käytön oikeuttava on kaiverrettu sen pintaan: "Kuka tätä vasaraa pitääkään, jos on sen arvoinen, saa Thorin voimat."
Historia
Toisessa Loki löi vetoa kääpiöiden kanssa ihmeellisten aarteiden valmistuksesta. Kääpiöseppämestari Eitri tarttui haasteeseen ja takoi kultaisen taikasormuksen, kultaisen villisian ja lopulta alkoi työstää mahtavaa sotavasaraa. Loki tajusi häviävänsä nähdessään aarteet ja muuttui hyönteiseksi. Tässä muodossaan Loki kiusasi ahjon palkeiden käyttäjää niin, että tämä lopetti hetkeksi ahjon kuumentamisen. Seurauksena Mjolnirin varresta tuli lyhyempi mitä Eitri oli tarkoittanut. Eitri kuitenkin voitti vetonsa ja ompeli Lokin suun kiinni tämän hävittyä. Odin piti sormuksen ja villisian kaikkien asgardilaisten käytössä, mutta antoi vasaran Thorille.
Toisessa versiossa Odin komensi kääpiöseppiä Eitriä, Brokia ja Buria takomaan Mjolnirin käyttäen tähden sydäntä ja lumottua ahjoa prosessissa. Vasaran takominen oli ilmeisesti niin massiivinen projekti, että se tuhosi tähden sekä miltei itse maapallonkin prosessissa (kenties aiheuttaen dinosaurusten massatuhon kaiken ohessa). Odin käytti Mjolniria taistelussa surmaten sillä Lokin isän, Laufeyn.
Mjolnirin lumoukset
On kuitenkin huomionarvoista, että kaikki lumoukset ovat riippuvaisia Odinin tahdosta. Odinin kuollessa taistelussa celestiaaleja vastaan Mjolnirin kyky palautua heittäjänsä käteen katosi.
Mjolnirin käyttäjät
Useat muut henkilöt Thorin lisäksi ovat kuitenkin nostaneet Mjolnirin:
Rajoitukset
Vaikka Mjolnir on uskomattoman voimakas ase, se ei ole tuhoutumaton. Useat olennot ovat saaneet sitä voimillaan vahingoitettua.
Marraskuun harmaa valo
Aikalaisvastaanoton määrä oli vähäinen, eikä se ollut kovin innostunutta, mutta eräässä kritiikissä elokuvaa pidetään Mänttärin parhaana. Elokuvan ilmeettömyys ja ankeus saa toiselta kriitikolta nuhteet, toinen taas näkee sen kuvastavan syvää pessimismiä.
Sinileppälintu
Sinileppälintu (Myiomela leucura) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö
thumb|left|250px|Sinileppälintunaaras Sinileppälintu voi kasvaa 18–20 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Sinileppälintukoiras on väriltään tumman sininen, lähes musta. Otsa ja siipien taipeet ovat vaaleamman siniset. Mustassa pyrstössä on myös valkoista. Naaraslintu on väritykseltään ruskea ja vatsa on hieman selkää vaaleampi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sinileppälintua tavataan alueelta, joka ulottuu Nepalista Kaakkois-Aasian kautta Kiinan etelä- ja keskisiin sekä Taiwanista. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsät. Sinileppälinnun ravintoa ovat hyönteiset. Pesimäkausi kestää maaliskuulta syyskuulle ja kuppimainen pesä rakennetaan pensaaseen tai kaatuneen puun alle.
Uudenmaankadun kauppahalli
Uudenmaankadun kauppahalli oli Turussa toiminut yksityinen kauppahalli. Hallin rakennutti kondiittori J. R. Lehtinen ja sen suunnitteli arkkitehti Helge Rancken. Tiilirakenteinen rapattu halli valmistui vuonna 1901 Uudenmaankadun ja Hämeenkadun kulmatontille. Yksikerroksisessa hallissa oli 40 kauppapaikkaa kahden pitkän käytävän varrella.
Halli ei menestynyt odotetulla tavalla ja siirtyi vuonna 1920 Åbo Akademin omistukseen. Åbo Akademi muutti tilat kemiallis-teknisen tiedekuntansa luentosaleiksi. Halli purettiin vuonna 1977 tiedekunnan saatua uuden rakennuksen Piispankadulle. Vuonna 1999 tyhjälle tontille valmistui Gripen-rakennus Turun tuomiokapitulin, Turun hovioikeuden ja Åbo Akademin käyttöön.
Lance Fortnow
Lance Fortnow on Georgia Tech -yliopiston laskentatieteen professori ja tietokirjailija. Hän on kirjoittanut teoksen Kultainen pääsylippu – P, NP ja mahdottoman tavoittelu.
Štokmanin kaasukenttä
thumb|300px|Štokmanin kaasukentän sijainti Štokmanin kaasukenttä on maailman suurin tunnettu merialueella sijaitseva maakaasukenttä. Se sijaitsee Barentsinmerellä, noin 600 km Murmanskista koilliseen. Sen on arvioitu sisältävän noin 3,8 biljoonaa kuutiometriä kaasua ja 37 miljoonaa tonnia kaasukondensaattia. Kentän laajuus on 1 400 neliökilometriä ja meren syvyys alueella 320–340 m.
Kaasukenttä löydettiin 1988. Sen suunniteltua käyttöönottoa pidetään yhtenä vaativimmista offshore-rakennushankkeista mitä kuunaan on kaavailtu. Kenttä sijaitsee kaukana mantereesta ja sääolot ovat haastavat. Hyödyntämisoikeudet kenttään ovat Gazpromin kokonaan hallitsemalla Sevmorneftegaz-yhtiöllä. Päätöstä siitä, mitkä yhtiöt pääsevät mukaan kenttää rakentamaan, lykättiin useaan otteeseen. Syksyllä 2006 kaikki loppusuoralle päässeet ulkomaiset partneriehdokkaat hylättiin ja ilmoitettiin, että Gazprom vastaa projektista yksin. Se on sopinut yhteistyöstä Murmanskin aluehallinnon ja Venäjän merivoimien kanssa. Helmikuussa 2008 kuitenkin perustettiin kenttää rakentamaan Sveitsiin rekisteröity yhteisyritys Shtokman Development AG, josta Gazpromilla on 51 %, ranskalaisella Totalilla 25 % ja Norjan StatoilHydrolla 24 %.
Rakentajat arvioivat vuonna 2008, että kaasun toimitukset kaasuputkia pitkin voidaan aloittaa vuonna 2013 ja nesteytetyn maakaasun (LNG) toimitukset 2014. Kentän lopulliseksi vuosituotannoksi on kaavailtu noin 70 miljardia kuutiometriä kaasua ja 600 000 tonnia kaasukondensaattia. Alkuvaiheessa tuotanto olisi kolmannes tästä.
Tuotanto- ja siirtolinjaan on suunniteltu liikuteltavia porausalustoja, joita voitaisiin siirtää vaikeiden sääolojen takia, kentältä mantereelle Teriberkan kylään johtavaa kaasuputkea sekä kylään rakennettavaa nesteytetyn maakaasun jalostuslaitosta, josta kaasua laivattaisiin Amerikkaan. Teriberkasta rakennettaisiin myös maaputki Kuolan niemimaan ja Karjalan tasavallan halki Pietarin lähelle Olhavaan, josta kaasua johdettaisiin edelleen Viipurin kautta ja Itämeren Nord Stream -putkea pitkin Saksaan.
Kaasukenttä sai nimensä sen löytäneen tutkimusalus Professor Štokmanin mukaan, joka puolestaan on nimetty neuvostoliittolaisen meritieteilijän Vladimir Štokmanin (1909–1968) mukaan.
Aiheesta muualla
°N, °W
Christina Hellström
Christina Hellström eläkkeellä oleva ruotsalainen psykologi joka teki ensialbuminsa 2013. Ett hål i verkligheten sisältää hänen omia laulujaan. Vuonna 2015 ilmestyi single "San Francisco". Tuleva albumi on nimeltään En liten bit till. Hellström tekee tekstit itse, sävellykset hän tekee yhdessä Björn Olssonin kanssa.
Hellströmin poika on muusikko Håkan Hellström, joka on tukenut äitiään uuden uran aloittamisessa.
Litanijoen taistelu
Litanijoen taistelu oli osa operaatio Exporteria toisessa maailmansodassa 9. kesäkuuta 1941. Kenraalimajuri John Lavarackin Australian 7. divisioona ylitti joen kohdaten Vichyn Ranskan joukkoja.
Taustaa
Palestiinan pohjoisosiin kootut Australian joukot ylittivät Vichyn Ranskan hallitseman Libanonin rajan varhain 8. kesäkuuta. Vichyn Ranskan joukkoja kohdattiin ensimmäisen kerran Litanijoen eteläpuolella, mutta vastarinta oli vielä hajanaista.
Taistelu
Australian 21. prikaati eteni pitkin rantatietä kohti Beirutia ja sen piti ylittää Litanijoki. Everstiluutnantti R. L. Pedderin No. 11 (Scottish) Commando teki maihinnousun tavoitteenaan lähellä jokisuuta olevan sillan valtaus, mutta maihinnousu viivästyi vuorokaudella kovan merenkäynnin vuoksi. Viive antoi Vichyn Ranskan joukoille aikaa sillan hävittämiseen. Kommandojen noustua maihin kolmessa eri pisteessä he kärsivät kovia tappioita muun muassa Pedder sai surmansa. Kommandojen komentajaksi tuli Geoffrey Keyes, jonka johdolla joukot saivat varmistettua ylimenon.
Etenevät australialaisjoukot joutuivat Vichyn Ranskan laivaston hävittäjien Guépardin ja Valmyn tuleen. Australian kenttätykit kuitenkin saivat alukset vetäytymään kauemmas rannasta.
Bek Airin lento 2100
Bek Airin lento 2100 oli Bek Airin Kazakstanin sisäinen reittilento Almatysta Nur-Sultaniin. Lennolla 27. joulukuuta 2019 käytetty Fokker 100 syöksyi epäonnistuneen lentoonlähdön päätteeksi maahan lähellä Almatyn kansainvälistä lentoasemaa. Lennolla oli Almatyn lentoasemaviranomaisten mukaan 93 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli koneen kapteeni sekä 11 matkustajaa, ja 67 ihmistä loukkaantui.
Tapahtumat
Lento 2100 lähti Almatysta kello 7.21 paikallista aikaa. Lähtökiidon aikana koneen pyrstö osui kiitotiehen kahdesti. Kone nousi lopulta ilmaan, mutta alkoi pian kallistua ja menettää korkeutta. Se osui 19 sekuntia lentoonlähdön jälkeen betoniseen aitaan ja törmäsi sen jälkeen kaksikerroksiseen rakennukseen. Koneen runko hajosi useaan osaan, mutta osat säilyivät melko ehjinä, eikä onnettomuuspaikalla syttynyt tulipaloja.
Onnettomuuden aikaan Almatyssa oli 12 astetta pakkasta. Eräs onnettomuudesta selvinneistä kertoi nähneensä koneen siivillä jäätä. Hänen mukaansa siiven päällä onnettomuuden jälkeen kävelleet liukastelivat jääkerroksen vuoksi. Viranomaisten mukaan koneelle oli tehty jäänpoisto ennen lentoa.
Uhrit
Onnettomuuslennolla oli 93 matkustajaa (85 aikuista, viisi lasta ja kolme sylilasta) ja viisihenkinen miehistö. Suurin osa matkustajista oli kazakstanilaisia, mutta joukossa oli myös Kiinan, Kirgisian ja Uzbekistanin kansalaisia. Onnettomuudessa sai surmansa 11 matkustajaa sekä koneen kapteeni. Lisäksi 67 ihmistä loukkaantui.
Seuraukset
Kazakstanin presidentti Kassym-Jomart Tokajev julisti onnettomuuden jälkeisen päivän, 28. joulukuuta, kansalliseksi surupäiväksi. Hän esitti surunvalittelunsa uhrien omaisille ja kertoi, että onnettomuudesta vastuussa olevia rangaistaan ankarasti ja lain mukaisesti.
Kazakstanin viranomaiset keskeyttivät onnettomuuden jälkeen Bek Airin toiminnan.
Ulla-Maarit Magga
Ulla-Maarit Magga on saamelainen luokanopettaja. Magga on valittu saamelaiskäräjien kausille 2012–2015 ja 2016–2019. Hän on ollut saamelaisten edustaja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksessa vuosina 2016–2020.
Cornhole
thumb|Yhdysvaltain lipulla koristeltu pelilauta ja neljä heittopussia. thumb|Cornhole-peli meneillään. Cornhole on pihapeli, jossa kaksi henkilöä tai joukkuetta kilpailee tarkkuudessa heittämällä (perinteisesti kuivilla maissinjyvillä täytettyjä) hernepusseja kallelleen asetetulle levylle, jonka kauemmassa päässä on reikä. Levylle jääneestä pussista saa pisteen ja reiän läpäisseestä kolme. Voittajaksi selviytyy ensimmäisenä 21 pisteeseen päässyt, mutta pisteytyksen tarkemmat säännöt vaihtelevat.
Cornhole on luultavasti peräisin Yhdysvaltain Keskilännestä, mahdollisesti Ohion Cincinnatista. Nykyisenlaiseen muotoonsa se lienee kehittynyt 1950-luvulla, joskaan pelin historiasta ei ole varmoja tietoja ja sen syntyyn liittyy monenlaisia, jopa 1300-luvun Baijeriin ulottuvia tarinoita. Pelin esikuvina voidaan pitää renkaan- ja hevosenkengän heittoa.
Suomessa peliä myydään tavaramerkillä Hole.
Louis Couperin
upright|pienoiskuva|Louis Couperin, tuntemattoman taiteilijan maalaus. Louis Couperin (noin 1626 Chaumes, Brie, Ranska – 1661 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä ja cembalisti. Couperin on jäänyt kuuluisamman veljenpoikansa François Couperinin varjoon osaksi siitä syystä, että suurin osa hänen tuotannostaan on kadonnut. Hänet tunnetaan erityisesti preludi-muodon uudistajana.
Couperinin 25 ensimmäisestä ikävuodesta tiedetään varsin vähän. Hän syntyi Chaumesin kaupungissa Brien alueella Koillis-Ranskassa. Hänen nuoruudestaan kerrotaan tarinaa, että hän oli kävellyt veljiensä kanssa 15 kilometrin matkan kotoaan Monsieur Chambonniéresin chateauhon ja esittänyt omia sävellyksiään. Vanha cembalisti Chambonniéres oli nuorukaisen soitosta niin vaikuttunut, että hän ylipuhui Louisin isän päästämään poikansa hänen kanssaan Pariisiin kuninkaan hoviin, missä nuori Louis saisi suurta huomiota osakseen. Näin Louis Couperin sai ammattimuusikon paikan Ranskan hovista.
Louis Couperinin säilynyt tuotanto, 250 teosta, koostuu pääasiassa cembalomusiikista, vaikka joitakin teoksia tunnetaan muun muassa uruille ja viulistiryhmälle. Louis Couperin korvasi aikaisemmin soittajan improvisoiman preludin cembalosarjojensa alusta nuotitetuilla, läpisävelletyillä prélude non mesuréilla ('vapaamittainen preludi' ). Niiden muoto oli hyvin vapaa ja tahtiviivat puuttuivat niistä kokonaan, mikä antoi esittäjälle edelleen laajan tulkintavapauden.
Putous (9. tuotantokausi)
Elokuussa 2017 kuudennella kaudella aloittanut Jenni Kokander ilmoitti jättävänsä Putouksen. Ohjelman juontajana jatkoi edelliskaudella aloittanut Roope Salminen.
Näyttelijöinä jatkoivat kahdeksannella kaudella ohjelmaan liittyneet näyttelijät lukuun ottamatta Minka Kuustosta, Kaisa Helaa ja Kokanderia. Heidän tilallaan nähtiin Alina Tomnikov, Kiti Kokkonen ja Pihla Penttinen.
8. maaliskuuta 2018 esitettiin "Putous-special: Sketsihahmojen tarina" -erikoisjakso, jolloin nähtiin ajatuksia jokaisen Putous-kauden sketsihahmon takaa.
10. maaliskuuta 2018 Putouksen sketsihahmokilpailun voitti Kiti Kokkosen esittämä Tanhupallo, 5-vuotias lapsi.
Katsojaluvut ja yllätystehtävät
Muutamalla jaksolla oli tavallista matalampi katsojaluku Pyeongchangin talviolympialaisten ja Uuden Musiikin Kilpailun 2018 vuoksi.
Cheikh Lô
Cheikh Lô (s. 1959 Burkina Faso) on burkinalais-senegalilainen maailmanmusiikin laulaja, kitaristi ja rumpali.
Lô syntyi Bobo Dioulassossa, Burkina Fasossa senegalilaiseen perheeseen. Hän muutti vuonna 1978 Senegaliin, jossa hän toimi lukuisissa mbalax-yhtyeissä mutta lähti myöhemmin soolouralle. Ensimmäisen äänitteensä, kasetin, Lô julkaisi 1990, mutta se ei levinnyt paikallisia markkinoita laajemmalle. Hän harkitsee sen julkaisemista uudelleen. Kansainvälinen läpimurto oli levy Nè La Thiass (1996), jonka tuotti Youssou N'Dour.
Ajatuksiltaan Lô edustaa suufilaista muridi-veljeskuntaa, ja se heijastuu myös hänen lauluistaan. Hän vieraili Suomessa marraskuussa 2011.
Pikkuluikka
Pikkuluikka (Eleocharis parvula) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja luikkien (Eleocharis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yleisesti ottaen hyvin pienikokoinen kasvilaji, joka kasvaa rannoilla, usein kokonaan vedenpinnan alla. Veden alla kasvaessaan se ei muodosta lainkaan kukintotähkiä. Pikkuluikka muistuttaa useita muita luikkalajeja, mutta on erotettavissa niistä rönsyjensä päissä olevien talvehtimissilmujen perusteella.
Pikkuluikan varret ovat noin viisi senttimetriä korkeita, velttoja, ohuita ja vaaleanvihreitä. Varret kasvavat pieninä, ruusukemaisina ryhminä. Pikkuluikka muodostaa juurakostaan kapeita rönsyjä, joiden kärkiin muodostuu valkoisia talvehtimissilmuja. Pikkuluikan kukintona on varren päässä oleva yksittäinen tähkä, joka on lähestulkoon surkastunut. Tähkä on pari millimetriä pitkä ja siinä on muutamia kukkia. Tähkäsuomut ovat munanmuotoisia sekä vaaleanvihreitä ja alimmat niistä ovat pituudeltaan ainakin puolet koko tähkän pituudesta. Kukat ovat kolmiluottisia. Pikkuluikan hedelmä on kolmikulmainen, vaaleankullanruskea ja kiiltävä pähkylä.
Pikkuluikka kasvaa merenrannoilla yleensä vedessä pehmeillä ja savisilla pohjilla. Pikkuluikkaa tavataan usein yhdessä pikkuhauran (Zannichellia palustris) sekä näkinpartaislevien kanssa. Suomessa pikkuluikkaa tavataan koko merenrannikkoalueella, joskaan se ei ole erityisen yleinen.
Pikkuluikan on löytänyt Ruotsissa N. H. Nilsson 21.07.1887 Skånesta ja löytö julkaistiin seuraavana vuonna.
Pikkuluikkaa käytetään akvaariokasvina.
Gt Company
Gt Company oli suomalainen kevyen musiikin yhtye joka levytti yhden pitkäsoiton Beta-levymerkille. Levy tehtiin Topsonic studiossa, jossa Jari Vainio ja Timo Toikka olivat myös osakkaita.
Aster Aweke
pienoiskuva|Aster Aweke Aster Aweke (s. 1960, Gondar) on etiopialainen maailmanmusiikin laulaja. Hän lauloi nuorena Hager Fikir Theaterissa. Vuonna 1978 hän toimi hetken aikaa Roha Band -yhtyeessä, mutta muutti vuoden kuluttua Yhdysvaltoihin. Aweke asuu ja työskentelee tällä hetkellä Floridassa.
Rolf Nordenstreng
Elämä
Hänen vanhempansa olivat kuvernööri ja kenraaliluutnantti Hjalmar Sebastian Nordenstreng ja Helene Jägerhorn af Spurila. Hänen vaimonsa Ellen Augusta Lindhult on toimittanut useita kirjoja kukkienviljelystä. Rolfilla oli velipuolena tunnettu historioitsija Sigurd Nordenstreng. Rolf muutti Ruotsiin vuonna 1900 ja hänestä tuli Ruotsin kansalainen vuonna 1909. Rolf Nordenstreng on haudattu Göteborgiin Örgyten hautausmaalle.
Ura
Nordenstreng valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1900 ja filosofian lisensiaatiksi Uppsalasta vuonna 1905. Hänen ensimmäinen teoksensa ilmestyi vuonna 1915 ja käsitteli viikinkiretkiä. Hän julkaisi lukuisia kansa- ja kielitieteellisiä tutkielmia. Nordenstrengin pääteos on vuonna 1933 ilmestynyt Ihmisrodut ja niiden alkuperä.
Jari Mäkipää
Jari Mäkipää (s. 22. kesäkuuta 1978 Tampere) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja käsikirjoittaja.
Mäkipää kirjoittaa Etsiväkerho Hurrikaani -kirjasarjaa, jossa on syksyyn 2016 mennessä julkaistu neljätoista teosta. Lähiaikoina häneltä on ilmestymässä myös uusi, itsenäinen lastenromaani.
Mäkipää on käsikirjoittanut myös useita tv- ja verkkosisältöjä Ylen lasten- ja nuortenohjelmille, kuten Bofori, Galaxi Play ja R05AN K00D1.
Mäkipää on ollut mukana ohjelmissa Hetkinen, kolmasluokkalaisten karkkitietovisassa, ja Syrhämä-seikkailusarjassa.
Sri Lankan presidentinvaali 2019
Sri Lankan presidentinvaalissa 2019 valittiin maalle uusi presidentti. Vaaleissa oli ehdolla 35 ehdokasta, mutta heistä ylivoimaisesti suosituimmat olivat entinen puolustusministeri Gotabaya Rajapaksa ja Sajith Premadasa. Molemmat ehdokkaat kuuluivat maansa politiikan mahtisukuihin. Rajapaksa oli entisen presidentti Mahinda Rajapaksan veli, myös Predamadasan isä Ranasinghe Premadasa on vastaavasti toiminut Sri Lankan pääministerinä ja presidenttinä. Rajapaksa voitti vaalit saamalla 52,25 prosenttia äänistä, Premadasan äänisaaliin jäädessä 41.99 prosenttiin.
Jari Mäkipää
Mäkipää valmistui medianomiksi Tampereen ammattikorkeakoulusta vuonna 2003. Hän suoritti ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon vuonna 2009 ja elokuvakäsikirjoittamisen erikoistumisopinnot vuonna 2010. Vuonna 2011 Mäkipää suoritti käsikirjoituksen MA-tutkinnon brittiläisessä Salfordin yliopistossa.
Sri Lankan presidentinvaali 2019
Rajapaksan vaalikampanja perustui turvallisuuden ympärille. Kampanjansa aikana hän syytti edellistä hallintoa kyvyttömyydestä estää pääsiäisenä tapahtuneet terrori-iskut. Hän lupasi puuttua islamistiseen radikalismiin ja palauttaa maan tiedustelujärjestön valmiudet estää vastaavanlaiset tapaukset. Premadasa asetti kampanjassaan etusijalle taloudellisten olojen parantamisen sekä korruption vähentämisen.
Jari Mäkipää
Vuonna 2014 Mäkipää sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon teoksesta Etsiväkerho Hurrikaani ja hämärän majatalo. Hän oli myös Anni Polva -palkintoehdokas vuonna 2011.
Sri Lankan presidentinvaali 2019
Ennen vaaleja Sri Lankan vaalilautakunta alkoi ennakkosensuroimaan valtion omistaman televisiokanavan vaaleja koskevia ohjelmia. Toimittajat ilman rajoja -järjestö ilmaisi huoleensa maan demokratian tilasta sekä havaitsemistaan sananvapausongelmista. Vaalien aikana raportoitiin 69 väkivaltatapausta, mutta vaalilautakunnan johtajan Mahinda Deshapriyan mukaan niillä ei ollut vaikutusta vaalien äänestysaktiivisuuteen. Vaalilautakunnan työntekijä Ratnajeevan Hoole kertoi medialle, että sosiaalisessa mediassa oli videoita, joiden mukaan muslimeita tulisi estää äänestämästä vaaleissa.
Rajapaksan suosio oli korkea erityisesti singaleesienemmistön keskuudessa. Premadasa sai enemmän kannatusta uskonnollisilta vähemmistöiltä ja tamileilta.
Jari Mäkipää
Jari Mäkipää aloitti Ylen lastenohjelmissa noin 10-vuotiaana varhaisnuorten Kasmasiini-ohjelmassa.
TV-työt
Lähde
David Lodge
David John Lodge (s. 28. tammikuuta 1935) on englantilainen kirjallisuustutkija ja kirjailija.
Lodge syntyi Lontoossa ja opiskeli University College Londonissa, jossa hän suoritti BA-tutkintonsa vuonna 1955 ja MA-tutkintonsa vuonna 1959. Hän väitteli tohtoriksi Birminghamin yliopistossa ja opetti siellä Englannin kirjallisuutta vuosina 1960–1987. Sen jälkeen hän päätti ryhtyä täystoimiseksi kirjailijaksi.
Lodge on julkaissut useita merkittäviä kirjallisuuskritiikkiä käsitteleviä teoksia, etupäässä amerikkalaisesta ja englantilaisesta romaanitaiteesta sekä kirjallisuuden teoriasta. Hänen kirjojaan käytetään kurssikirjoina monissa yliopistoissa Suomessakin. Näistä tunnetuimpia ovat The Novelist at the Crossroads ja The Art of Fiction. Lodge asuu edelleen Birminghamissa.
Lodge kasvoi ankarissa olosuhteissa, perinteellisessä katolisessa perheessä, sodanjälkeisessä Etelä-Lontoon esikaupungissa ja hänen varhaisimmat teoksensa, The British Museum is falling down ja The Picturegoers ovat osaksi omaelämäkerrallisia. Niissä hän kuvaa humoristisesti ja ilkikurinen pilke silmäkulmassa 1950-luvun Englannin katolisten nuorten sukupuolimoraalisia tuskitteluja.
Parhaiten Lodge tuli kuitenkin tunnetuksi akateemista maailmaa kuvaavista romaaneistaan Changing Places, ja suomeksikin käännetyistä Maailma on pieni ja Mukava homma. Romaanien tapahtumapaikkana on kuviteltu Rummidgen kaupunki, joka muistuttaa erehdyttävästi Birminghamia, ja vastaava mielikuvituksellinen yliopistokaupunki Plotinus, joka sijaitsee "Etelä-Kalifornian" ja "Pohjois-Kalifornian" osavaltioiden välissä sijaitsevassa osavaltiossa nimeltä Euphoria. Plotinuksessa sijaitseva koulu Euphoria State on mukaelma Berkeleystä. Tämä akateeminen trilogia perustuu Lodgen omaan perinpohjaiseen yliopistoelämän tuntemukseen, ja sen menestys teki Lodgesta yhden suosituimmista nykypäivän brittikirjailijoista.
Mukava homma kertoo Rummidgen yliopiston professorin ja paikallisen tehtaanjohtajan suhteista kun näiden on olosuhteiden pakosta tutustuttava toistensa maailmoihin. Lodge piikittelee hyväntahtoisesti sekä nuoren idealistisen naisprofessorin marksismia ja naisasian kannatusta, että tehtailijan yksioikoista materialismia.
Paratiisin uutiset kertoo ateisti-teologista, joka ottaa lomaa yliopistosta saattaakseen vastahakoisen vanhan isänsä Havaijille tapaamaan sairasta sisartaan. Romaani jatkaa satiirista teemaa turismista ja kuvaa ihmisten surkuhupaisaa paratiisin etsintää. Romaanissa myös verrataan vinosti virnistellen amerikkalaista ja brittiläistä mentaliteettia ja elämäntapaa.