cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karuta
Yleisimmät karuta-korttityypit ovat uta-garuta ja iroha-garuta. Uta-garutassa pelaajat yrittävät löytää tanka-runon kaksi viimeistä riviä sisältävän torifudan, kun heille on annettu runon kolme ensimmäistä riviä. Runon pystyy usein tunnistamaan ensimmäisten tavujen perusteella. Pelin runot otetaan Hyakunin isshu -kokoelmasta ja sitä pelataan perinteisesti uudenvuodenpäivänä. Iroha-garutaa voi puolestaan pelata kuka tahansa, joka osaa lukea hiragana-merkkejä. Tässä pelissä tyypillisessä torifuda-kortissa on piirros, jonka yhdessä kulmassa on kana-merkki. Korttia vastaavassa yomifudassa on kuvaan liittyvä sananlasku, jonka ensimmäinen tavu on sama kuin torifudan kana.
Ilola (Vantaa)
Ilola on Vantaan Koivukylän suuralueeseen kuuluva kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Tuusulan kuntaan, idässä Asolaan, kaakossa Koivukylään, etelässä Ruskeasantaan ja lännessä Lentokenttään.
Noin 5 000 asukkaan Ilola on pientalovaltainen asuinalue, jossa pien- ja rivitalojen ohella on pienkerrostaloja (viidennes kaikista asunnoista). Suurin osa asunnoista on omistusasuntoja ja niiden keskikoko on Vantaan mittakaavassa varsin suuri, 90 neliömetriä. Ilola on rakennettu sotavuosien jälkeisenä jälleenrakennuskautena sekä 1980–1990-luvuilla, jolloin Ilola oli Vantaan nopeimmin kasvavia kaupunginosia.
Ilolan pohjoisosassa oleva asuinalue tunnetaan nimellä Kylmäoja.
Luonto
thumb|left|[[Kylmäoja (joki)|Kylmäojaan muodostunut lampi Ilolassa toukokuussa 2022.]] Ilolan itäosissa on suopainanteita, joita varjostaa paksuksi kasvanut kuusimetsä. Koillisessa sijaitseva Kylmäojan korpi on suopainanteista laajin, ja se sijaitsee yhdessä ympäröivän metsän kanssa luonnonsuojelualueella. Tervaleppäkorpi on eräs alueen edustavimmista jokseenkin luonnontilaisista osista. Lisäksi alueella esiintyy ruohokorpea, heinäkorpea ja metsäkortekorpea. Keskeltä korpialuetta virtaa eräs Kylmäojan latvuksista, ja keskellä sijaitsee avosuo.
Ilolan halki virtaavat Kylmäojan latvahaarat, joiden yhteyteen on syntynyt savisia pieniä laaksoja ja niiden väliin korkeampia moreenikumpuja. Näihin purolaaksoihin keskittyi alueen ensimmäinen asutus. Alueen lounaisosassa on rehevä saniaiskorpilehto, jossa esiintyy muun muassa kulleroa, rentukkaa, korpi-imarretta ja hiirenporrasta. Eräässä puronvarsilehdossa kaupunginosan keskellä puolestaan on esiintynyt harvinaista luhtaorvokkia. Luhtaorvokki alkoi hakkuiden vuoksi vähentyä 1990-luvun alussa. Vuonna 1995 Vantaan kaupunki kaatoi mailtaan puita: kasvupaikan vierestä hakattiin runsaasti puita ja vastarannalta lähes kaikki. Hakkuujätteet kasattiin luhtaorvokkien päälle. Keväällä 1995 kaupungin ja ympäristöministeriön edustajat totesivat kasvupaikalla, että luhtaorvokkeja ei enää havaittu.
Väestö
pienois|1980-luvulla rakennettuja asuintaloja Eppiläntien varrella. Ilolan väkiluku vuoden 2020 lopulla oli 5 011. Vuonna 1980 Ilola oli nykyiseen verrattuna pieni, ja siellä asui 862 ihmistä. Vuosien 1980 ja 1990 välillä oli kuitenkin varsin merkittävä rakennuskausi, ja vuoteen 1990 mennessä väkiluku oli tuplaantunut 1 658 asukkaaseen. 1990-luvun lopulla Ilola oli Vantaan nopeimmin kasvavia kaupunginosia, ja vuoteen 2000 mennessä asukasmäärä oli jo 3 225. Vuonna 2010 asukkaita oli 3 785 eli asukasmäärän kasvu oli siihen mennessä hieman hidastunut. Hidastuminen oli kuitenkin väliaikaista, sillä vuosien 2010 ja 2014 välillä uusia asuntoja rakennettiin enemmän kuin milloinkaan aiemmin 2000-luvulla, ja väkiluku oli vuonna 2015 jo 4 667.
Yli joka kolmas Ilolassa asuva on syntyperäinen vantaalainen. Vuoden 2020 lopussa muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus väestöstä oli 13,0 prosenttia. Vuonna 2015 vieraskielisiä oli 7,3 prosenttia ja ruotsinkielisiä 2,2 prosenttia. Vieraskielisten osuus väestöstä on hivuttautunut ylöspäin, sillä vuonna 2000 heidän osuutensa oli 2,1 prosenttia. Sen sijaan pelkästään ruotsinkielisten osuus on hivenen vähentynyt vuoden 1980 tasosta, joka oli 3,6 prosenttia.
Kaupunginosassa asuu keskimääräistä enemmän alle 16-vuotiaita ja keskimääräistä vähemmän yli 65-vuotiaita. Perheiden keskikoko on vuoden 2015 laskennoissa 3,1 henkeä, mikä on Vantaan mittapuulla varsin suuri. Perheiden keskikoko on pysynyt kolmen hengen yläpuolella 1980-luvun laskennoista asti.
Liikenneyhteydet
Ilolan eteläosa rajoittuu Koivukylänväylään, jota pitkin pääsee Tuusulan moottoritielle ja kaupunginosan länsireunalla sijaitsevalle Vanhalle Tuusulantielle, joka syntyi jo 1500-luvulla ja sijaitsee edelleen Ilolan kohdalla vanhalla paikallaan. Koivukylänväylää on jatkettu 2000-luvulla Koivukylään, jolloin avautui tieyhteys suoraan itään päin. Koivukylään johtaa myös erillinen kevyen liikenteen väylä.
Ilolan lähellä Leinelässä on Kehärataan kuuluva Leinelän rautatieasema. Ilolaan, Tuusulanväylän Koivukylänväylän liittymän pohjoispuolelle on tehty asemavaraus Ruskeasannan rautatieasemalle.
Mustajärvi (Mustajärvenkulma)
Mustajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.
Maantiede
Järven rantaviiva on 3,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltomaata ja Mustajärvenkulman kylän tiloja ympäröi järven. Seututie 249 ohittaa järven sen itäpuolelta.
Fear Dark
Fear Dark on alankomaalainen levy-yhtiö, joka keskittyy äärimetallimusiikkiin. Yhtiön jakelu ja markkinointi kohdistuvat pääasiassa Benelux-maihin, Saksaan ja Sveitsiin.
MTAB
MTAB (Malmtrafik i Kiruna AB, Norjassa MTAS) on kaivosyhtiö LKAB:n tytäryhtiö, joka hoitaa kaivosyhtiön toimintaan liittyvää malmijunaliikennettä Luulajan, Kirunan ja Narvikin välisellä Malmbanan-radalla sekä Kiirunan ja Svappavaaran pellettitehtaan välisellä Svappavaaran radalla. Yhtiö hoitaa kaiken kaivosyhtiön toimintaan liittyvän junaliikenteen. Se käyttää liikenteessään Bombardierin valmistamia IORE-vetureita jotka korvasivat entiset Dm3-veturit.
Domecy-sur-Cure
Domecy-sur-Cure on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Curejoen varrella, noin 15 kilometriä Avallonin kaupungista lounaaseen.
Domecy-sur-Curen kunta on muodostettu kahden historiallisen seurakunnan Domecyn ja Curen alueesta. Kummankin seurakunnan kirkot ovat yhä olemassa. Domecyssä oleva Saint-Romainin kirkko on 1500-luvulta ja Curessa oleva Saint-Antoinen kirkko on 1600-luvulta. Kunnan alueella olleen Saint-Martin-de-Curen benediktiiniluostarin historia juontaa 900-luvulle. Nykyään luostari on yksityinen asunto. Nähtävyyksiin kuuluu myös 1400-luvulta peräisin oleva linna Château de Domecy, jota on uudistettu 1800-luvulla.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
HMS Foresight
HMS Foresight on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Sant Pau -sairaala
250px|thumb
Sant Pau -sairaala Barcelonassa on Unescon maailmanperintökohde arkkitehtuurinsa takia. Sen nykyiset Lluís Domènech i Montanerin suunnittelemat rakennukset ovat vuosilta 1901–1930, ja edustavat katalonialaista art nouveauta parhaimmillaan. Itse sairaala on perustettu vuonna 1401, ja sen entisissä tiloissa kaupungin keskustassa sijaitsee nyt taidekoulu ja kansalliskirjasto.
Alexander Stewart
Alexander Stewart voi olla...
Metsävero
Metsävero on metsän omistukseen tai puun myyntivoittoon perustuva vero. Suomen suuriruhtinaskunnassa ja Suomen tasavallassa on metsän tuottoa verotettu ajoittain joko metsäpinta-alan perusteella varallisuusveron kaltaisesti tai puun myyntitulon perusteella pääomatulon kaltaisesti.
Viimeinen uudistus oli palata jälleen myyntitulon verottamiseen. Siirtymäaikana oli mahdollista maksaa metsäveroa joko aikaisemman pinta-alaan ja metsätyyppiin perustuvan verotuksen tai puuntuoton perusteella.
Myyntituloverotus
Vuonna 2006 otettiin käyttöön puun myyntituloverotus. Metsän myyntituloista vähennetään metsään kohdistuvat menot ja jäljelle jäävästä tulosta verotetaan pääomatulona. Vuonna 2019 pääomatuloveroprosentti oli 30 000 euroon asti 30 % ja yli 30 000 eurosta 34 %.
Pinta-alaverotus
Vuoden 2005 loppuun asti oli voimassa pinta-alaverotus, jossa metsän tuottoja verotettiin vuosittain metsän pinta-alaan perustuvasti. Tiettyjen vähennysten jälkeen jäävä tulo lisättiin omistajan muihin tuloihin verotettavaksi. Veroprosentti saattoi vaihdella siten huomattavasti.
Metsäveroluokat
Aikaisemman metsän laskelmallisen tuoton perusteella tapahtuneen verotuksen toimeenpanemiseksi jaettiin Suomessa metsämaa veroluokkiin, joista kallein oli IA-luokan metsä. Lehdot yhtä IB-luokkaan kuuluvaa poikkeusta lukuun ottamatta kuuluivat IA-metsäveroluokkaan.
Aiheesta muualla
Metsäliitto.fi - Metsäverotus Metsäkeskus.fi - Pinta-alaverotus päättynyt, kaikki metsänomistajat myyntiverotuksen piirissä
Jean Adair
thumb|Jean Adair noin vuonna 1910. Jean Adair (syntymänimeltään Violet McNaughton, 13. kesäkuuta 1873 Hamilton, Ontario, Kanada – 11. toukokuuta 1953 New York City) oli kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Vaikka hänen elämäntyönsä tapahtui suurimmaksi osaksi teatterissa (esiintymänimenä joskus Jennet Adair), hän esiintyi elokuvissa useita kertoja uransa jälkipuoliskon aikana, joista merkittävin oli yksi harhaanjohdetuista murhaajatädeistä Cary Grantin elokuvassa Arsenikkia ja vanhoja pitsejä (Arsenic and Old Lace), Broadway-näytelmään pohjautuvassa roolissa. Monien muiden sen aikakauden teatterinäyttelijöiden tavoin Adair esiintyi myös vaudevillenäytöksissä.
Filmografia
Jean Adairin elokuvaroolit:
Broadway-esiintymiset
Jean Adair esiintyi Broadwaylla seuraavissa näytelmissä:
Hevikaraoke
Hevikaraoke on perinteisestä karaokesta jalostettu genrekaraoke, joka keskittyy nimensä mukaisesti hevimusiikkiin.
Historia
Ennen suomalaisen Hevikaraoken syntyä raskaampaan musiikkiin painottuvaa karaokea on harrastettu ainakin Saksassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa. Suomeen idea rantautui vuonna 2004, jolloin helsinkiläisessä Corner Barissa alettiin järjestää säännöllisesti nimenomaan hevimusiikkiin keskittyvää karaokea. Hevikaraoken laululistoilla on tarjolla vain heviä tai raskasta rockia ulottuen 1960-luvun rock-klassikoista tämän päivän metallihitteihin. Hevikaraokessa tunnelmaa nostattavat savukoneet, ja kiertueilla sekä festivaaleilla mukana on myös keikkamaista tunnelmaa luova valoshow. Suuri osa esiintyjistä suhtautuu intohimoisesti esittämäänsä musiikkiin, ja esiintymisellä on yleensä merkittävämpi osa kuin perinteisessä karaokessa.
Nykyhetki (2010-)
2010-luvulla virallista hevikaraoketapahtumaa on järjestetty muun muassa Helsingin Painobaarissa ja kerran viikossa Oulun Hevimestassa. 28.5.2010 julkaistiin DVD-kokoelma "Heavykaraoke: Hits of Nightwish". Tämä julkaisu on toistaiseksi viimeisin hevikaraoken myyntituote. Jonkin ajan kuluttua julkaisun jälkeen hevikaraoken kotisivut suljettiin.
13.5.2015 alkaen Hevikaraoke jatkuu jälleen säännöllisesti Helsingissä Bar Bäkkärillä brändillä "Hevikaraoke Helsinki". Myös hevikaraoken kotisivut avattiin uudistettuina, tosin ilman sisältöä.
Julkaisut
Perinteisten ulkomaisten valmistajien lisäksi myös Suomessa on julkaistu karaokeversioita hevikappaleista. Näitä on muun muassa DVD-kokoelmissa Hevikaraoke vol. 1–4, Heavy Karaoke vol. 601–604 ja 2 kpl Metallikaraoke ja tietokonejärjestelmässä KSF Player 3000 Rock and Heavy.
Bogdan Lobonț
Bogdan Ionuț Lobonț (s. 18. tammikuuta 1978 Hunedoara, Romania) on romanialainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti pitkään italialaista AS Romaa ja lukeutui Romanian maajoukkueen vakionimiin. EM-kisoissa 2000 hän jäi vielä varamaalivahdiksi mutta EM-kisoissa 2008 hän pelasi Romanian kaikissa kolmessa ottelussa. Kaikkiaan hän pelasi 86 maaottelua.
S&S Sansei Technologies
S&S Sansei Technologies on erityisesti paineilmalla toimivista huvipuistolaitteistaan tunnettu yhtiö.
S&S Sansei Technologiesin (aik. S&S Power) perusti Stan Checketts nimellä S&S Sports, Inc. S&S Sports valmisti Benji-hyppy- ja trampoliinivarusteita. Yhtiö myytiin vuonna 1996. Vuonna 1994 S&S alkoi valmistaa paineilmalla toimivia huvipuistolaitteita, jotka ovat nykyään yhtiön suurin kauppatavara. S&S Powerin tilat sijaitsevat Utahin Loganissa.
Vuonna 2002 S&S osti konkurssiin ajautuneen amerikkalaisen vuoristoratavalmistaja Arrow Dynamicsin, joka nykyään tunnetaan nimellä S&amp;S Arrow.
Myöhemmin yhtiön nimeksi muutettiin S&S Sansei Technologies.
Ganvie
Ganvie on Nokoué-järvessä sijaitseva veden päälle rakennettu kylä Beninissä, Afrikassa, lähellä Cotonouta. Nokoue-järven pojoisosassa sijaitsevaa Ganvieta kutsutaan usein Afrikan Venetsiaksi.
Kylän väkiluku on noin 20 000 henkilöä. Ganvie on luultavasti suurin järveen rakennettu kylä Afrikassa ja se on hyvin suosittu turistikohde. Perinteiset talot ovat paalujen varassa matalassa järvessä, ja asukkaat kulkevat ruuhilla. Naiset myyvät kalaa, hedelmiä ja vihanneksia haapioistaan, kun taas miehet viljelevät kalaa puilla ja aidoilla erotetuissa kalankasvatuspaikoissa kylän lähellä.
Historia
Ganvien asukkaat ovat sukua Itä-Togon Adja- kansalle. Kylän perusti 1500-1600-luvuilla Tofinnu -kansa, joka pakeni järveen välttääkseen Fon -sotureita, jotka ottivat orjia myytäväksi eurooppalaisille kauppiaille. Kansa pelastui, koska dahomeylaisilla oli uskonnollinen käsitys, että taisteluita ei tulisi käydä vedessä. Ganvien kyläläisiä, jotka käyttävät matalaa Nokoué -järveä turvapaikkanaan, kutsutaan usein "vesi-ihmisiksi." Tofinnujen kielessa sana gan tarkoittaa "olemme pelastetut" ja vié "yhteisöä".
Alun perin maanviljelyyn perustuvan kylän pääelinkeinot ovat matkailun ohella kalastus ja kalanviljely.
Maailmanperintökohde
Kylä lisättiin UNESCON maailmanperintöluetteloon alustavaan luetteloon 31. lokakuuta 1996 Kulttuuri-luokkaan.
László Csongrádi
László Csongrádi (s. 5. kesäkuuta 1959) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä. Hän oli mukana Unkarin miehistössä Soulin olympialaisissa 1988, jolloin se voitti kultaa. Hänen lisäkseen Unkarin joukkueeseen kuuluivat György Nébald, Bence Szabó, Imre Bujdosó ja Imre Gedővári.
Leipäjuusto
pienoiskuva|Leipäjuustoa [[Lakka (kasvi)|lakkahillon kera.]] Leipäjuusto tai juustoleipä on perinteisesti Pohjanmaalla, Lapissa ja Kainuussa valmistettu paistettu tuorejuusto. Tornionlaaksossa ja Länsipohjassa siitä on käytetty nimitystä kahvijuusto. Leipäjuustoa valmistettaessa kuumennettuun maitoon lisätään juoksutinta, joka erottaa valkuaismassan herasta. Massa kootaan möykyksi, josta yleensä muotoillaan litteä kiekko. Juusto paistetaan siten, että pinnalle muodostuu ruskeita pilkkuja. Paistettaessa rasva kihoaa juuston pintaan ja muodostaa konservoivan kerroksen.
Historia
Esiteolliseen aikaan leipäjuustoa valmistettiin kesäisin ja syksyisin, kun maitoa oli saatavilla. Juusto oli juhlaruokaa, ja sitä annettiin palkaksi esimerkiksi heinäntekoväelle. Leipäjuusto kuivattiin ja säilöttiin esimerkiksi ruislaarissa jyvien seassa, missä se säilyi jopa vuosia. Kuiva, kivikova leipäjuusto pehmeni hiilloksella lämmitettäessä. Juustoa lisättiin paloina myös erilaisiin keittoruokiin.
Aikaisemmin leipäjuustoa valmistettiin paikallisissa ja alueellisissa meijereissä. Meijerikoon kasvettua leipäjuuston teollista valmistamista ei Suomessa enää jatkettu suuremmissa meijereissä, vaan se jäi lähinnä pienten yksityisten meijereiden ja juustoloiden varaan, jotka hankkivat maitonsa sopimusmaitotiloilta.
Tarjoilu
Perinteisesti leipäjuusto tarjoiltiin vinoneliön muotoisina paloina kahvin kanssa. Päälle voi ripotella vähän sokeria. Uusperinnettä on leipäjuuston tarjoaminen lämmitettynä jälkiruoaksi lakkahillon ja joskus kerman kanssa.
Amerikan presidentti
Amerikan presidentti (The American President) on Aaron Sorkinin käsikirjoittama ja Rob Reinerin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamakomediaelokuva vuodelta 1995. Siinä leskeksi jäänyt Yhdysvaltain demokraattipresidentti (Michael Douglas) ja ympäristölobbari (Annette Bening) rakastuvat presidentin ensimmäisen toimikauden lopulla ja uudelleenvalintakampanjan alla. Muissa keskeisissä rooleissa ovat muun muassa Michael J. Fox ja Martin Sheen Valkoisen talon neuvonantajina ja Richard Dreyfuss konservatiivisena republikaanisenaattorina.
Vastaanotto
Elokuva sai viisi Golden Globe -ehdokkuutta ja Marc Shaiman oli Oscar-ehdokkaana elokuvan musiikista.
Jarno Kärki
Jarno Henrik Kärki (s. 13. lokakuuta 1994 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Swiss Leaguen GC Küsnacht Lionsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kärki osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Kärki on Porin Ässien kasvatti. Hän toimi kaudella 2009–2010 seuran C-nuorten varakapteenina ja oli Ässien paras pistemies ja syöttäjä runkosarjassa tehoilla 12+29=41. Kaudella 2011–2012 Kärki toimi joukkueen B-nuorten kapteenina. Hän voitti koko B-nuorten SM-sarjan runkosarjan piste- ja syöttöpörssin tehoilla 18+32=50 ja palkittiin pistepörssivoitostaan kauden päätteeksi Matti Hagman -palkinnolla. Kärki oli Ässien paras pistemies myös kevään 2012 pudotuspeleissä tehoilla 3+4=7.
Kärki teki SM-liigadebyyttinsä kauden 2014–2015 avausottelussa 11. syyskuuta 2014 vieraissa paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Ässien kakkosketjun vasempaan laitaan Aleksi Saarelan ja Jake Hansenin viereen. Kärki sai ottelussa jääaikaa 13.35 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki seuraavassa ottelussa 13. syyskuuta 2014 JYPiä vastaan. Kärjen osuma jäi Ässien 3–0-voittoon päättyneen ottelun avaus- ja voittomaaliksi. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana ja Rauli Raitanen palkitsi Kärjen ottelun legendojen tähtien ykköstähtenä. Lokakuussa 2014 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa. Yhteensä Kärjen tulokaskausi toi 57 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 13+7=20. Hän voitti SM-liigan tulokkaiden maalipörssin ja oli Ässien kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2015–2016 Kärki oli joukkueen paras pistemies tehoilla 17+19=36.
Vitjaz Podolsk varasi Kärjen 77. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2016. Kaudella 2016–2017 hän oli tehoilla 12+15=27 Ässien kolmanneksi paras pistemies Jussi Makkosen kanssa. Kärki jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Niko Ojamäen kanssa lukemalla +9.
Kaudeksi 2017–2018 Kärki siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tapparaan. Hänen alkukautensa sujui kuitenkin heikosti, kun Kärki teki pelaamassaan 19 runkosarjaottelussa vain yhden syöttöpisteen ja seitsemässä Mestarien liigan ottelussa kaksi maalia. Hänen sopimuksensa purettiin yhteisymmärryksessä marraskuussa 2017. Seuraavana päivänä Kärjen vahvistettiin palaavaan loppukauden sopimuksella kasvattajaseuraansa Ässiin. Kärki oli tehoilla 14+14=28 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+1=4 Ässien paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Antoine Laganièren ja Matti Kuparisen kanssa. Tammikuussa 2018 Kärki teki Ässien kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2021–2022 Kärki palasi jälleen vuoden mittaisella sopimuksella Ässiin. Valmennusryhmä valitsi hänet joukkueen kapteeniksi. Kärki oli tehoilla 16+11=27 Ässien toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Kärki siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Swiss Leaguen GC Küsnacht Lionsin riveihin.
Maajoukkueura
Kärki on pelannut Suomen A-maajoukkueessa kolme ottelua tehden yhden maalin. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Sweden Hockey Gamesin 9. helmikuuta 2017 Pietarissa pelatussa avausottelussa Venäjää vastaan. Kärki merkittiin Suomen nelosketjun oikeaan laitaan Roope Hintzin ja Niko Ojamäen viereen. Kärjen ensimmäinen A-maajoukkuemaali syntyi samassa turnauksessa hänen kolmannessa ottelussaan 12. helmikuuta 2017 Göteborgissa isäntämaa Ruotsia vastaan.
Kaakkois-Suomen rajavartiosto
Vartiosto jakautui 31.12.2010 asti Virolahden, Lappeenrannan ja Imatran rajavartioalueisiin. Vartioalueet lakkautettiin 1.1.2011, jolloin rajavartio- ja rajatarkastusasemat ovat suoraan vartioston esikunnan alaisia.
Organisaatio
Rajavartioston (K-SR) komentajana toimii Mika Rytkönen. Aiemmin komentajina ovat toimineet mm. eversti Vesa Blomqvist ja eversti Ismo Kurki.
Oulun yliopistollinen sairaala
Oulun yliopistollinen sairaala (OYS ) on Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiriin kuuluva sairaala, ja se on Pohjois-Suomen suurin ja laaja-alaisin sairaala. OYS:ssa työskentelee noin 6 000 työntekijää, ja se on henkilöstöltään Suomen suurin sairaala. OYS:ssa toimii myös Oulun alueen yhteispäivystys.
OYS sijaitsee noin kaksi kilometriä itään Oulun kaupungin keskustasta Kontinkankaan kaupunginosassa, valtateiden 4 ja 22 liittymän koillispuolella.
OYS huolehtii Pohjois-Pohjanmaan alueen erikoissairaanhoidosta ja koko Pohjois-Suomen erityistason sairaanhoidosta. Erityisvastuualue kattaa puolet Suomen pinta-alasta. Tällä alueella toimii yliopistollisen sairaalan lisäksi neljä keskussairaalaa. OYS:ssa on potilaspaikkoja runsaat 900.
OYS:n yhteydessä on myös helikopterikenttä potilaskuljetuksia varten.
Historia
Oulun yliopistollinen sairaala aloitti toimintansa vuonna 1973. Tuolloin nimenä oli Oulun yliopistollinen keskussairaala (OYKS). Lääketieteen opetus Oulun yliopistossa oli alkanut vuonna 1960. Yliopiston opetussairaalana toimi vuosina 1963–1972 Oulun lääninsairaala. Oulun yliopistollisen keskussairaalan perustamisen jälkeen Oulun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta on toiminut sairaalan yhteydessä.
Rakennukset
Sisäasiainministeriö järjesti keskussairaalan suunnittelusta kaikille Suomen arkkitehdeille avoimen arkkitehtikilpailun vuonna 1965. Kilpailun voittaja julkistettiin tammikuussa 1966, ja voittajaksi selviytyi arkkitehti Reino Koivula ehdotuksellaan ”Missä lintuset laulaa”. Koivulan perustama arkkitehtiyhtymä sai tehtäväkseen hoitaa sairaalan suunnittelun voittaneen ehdotuksen pohjalta. Rakennustyöt alkoivat tammikuussa 1968, ja peruskiven muurasi Suomen tasavallan presidentti Urho Kekkonen saman vuoden joulukuussa. Rakennukset valmistuivat vaiheittain niin, että viimeisenä valmistui lastentautien klinikka vuonna 1975. Sairaala vihittiin käyttöön 3. syyskuuta 1976.
Rhodesiankoira
Rhodesiankoira (englanti: Rhodesian Ridgeback, pohjois-ndebele: simba inja, šona: shumba imbwa), joka tunnetaan myös nimillä vanrooyeninleijonakoira (Van Rooyen's Lion Dog) ja afrikanleijonakoira (African Lion Dog) on afrikkalaissyntyinen ja nykyisin ainoa eteläisen Afrikan rekisteröity koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 6.
Ulkonäkö
Rhodesiankoira on suuri, voimakas ja lihaksikas rotu. Se on myös erittäin kestävä ja ketterä. Rodulle tyypillinen tunnusmerkki on selässä oleva kuvio, jota kutsutaan ridgeksi. Ridge muodostuu vastakarvaan kasvavista karvoista. Ridge on yleensä noin 5 cm leveä ja sen tulee olla symmetrinen ja selväpiirteinen. Rhodensiankoiran pään kallo-osa on pitkä ja leveä. Kuonon tulee olla myös pitkä ja voimakas. Silmien tulisi sijaita melko kaukana toisistaan ja olla pyöreät sekä eloisat. Silmistä tulisi korostua koiralle älykäs ilme. Karva on lyhyttä ja tiheää, hyvin sileältä näyttävää. Karvan väri on vehnänväri vaaleasta punaiseen. Pienet valkoiset merkit sallitaan ja tumma kuono sekä korvat.
thumb|left|280px
Luonne
Rhodesiankoira on rohkea, uskollinen, tarmokas ja kunnioitusta herättävä rotu. Aktiivisuutensa vuoksi se tarvitsee runsaasti toimintaa ja liikuntaa. Ketteryytensä ja oppivaisuutensa takia rhodesiankoira on erittäin sopiva ja hyvä agilityyn. Vieraita kohtaan rhodesiankoira on varautunut, mutta ei aggressiivinen. Kotioloissa se on rauhallinen, mutta lenkeillä kuitenkin energinen. Rauhallinen kotikoira muuttuu kuitenkin voimakastahtoiseksi vahtikoiraksi vieraan tullessa sen reviirille. thumb|280px|Kuvassa näkyy rhodesiankoiralle tyypillinen ridge.
Alkuperä
thumb|250px|Rhodesiankoira romanialaisessa postimerkissä. Rhodesiankoira on peräisin Afrikasta ja sen esi-isät Etelä-Afrikasta Kapmaasta. Siellä hottentottien paikalliset puolikesyt metsästyskoirat risteytyivät hollantilaisten maahanmuuttajien mukana tuomien mastiffien ja ajokoirien kanssa. Buureilla oli ns. Steekbaard-metsästyskoiria, jotka edustivat hirvikoira-tyyppiä ja joilla oli ridge. Nämä koirat olivat paikallisten ja maahantuotujen koirien - kuten skotlanninhirvikoiran - välisiä risteytyksiä. Hottentottikoiran perimästä on jäänyt muistuttamaan rodulle tyypillinen ridge, ja erään teorian mukaan hottentotit olisivatkin tuoneet paikalliset kyläkoiransa alun perin Aasiasta (jossa tunnetaan kaksi ridgellistä rotua, thai ridgeback ja phu quocinkoira).
Luhka
pienoiskuva|[[Aili Keskitalo yllään punainen luhka]] Luhka (myös lukka, luhkka tai lapinviitta) on alun perin saamelaisten käyttämä viitta. Se on osa saamenpukua.
Luhka on hupullinen, hihaton viitta, joka muistuttaa ponchoa. Siinä on keskellä pääntie, ja viitan liepeet ulottuvat sivuilla ranteisiin ja edessä ja takana vyötäisille. Sitä on pidetty poronnahkaturkin eli peskin tai muun vaatteen päällä. Perinteisesti luhka on tehty tiiviistä sarkakankaasta. Nykyään mm. Fjällräven valmistaa niitä myös tekokuiduista.
Mustikkapöperö
Mustikkapöperö (käytetään myös nimityksiä pöperö, pöpörö, pöppi tai pöllöhillo) on suomalainen perinneruoka. Se valmistetaan sekoittamalla keskenään mustikkasurvosta ja talkkunajauhoja. Talkkunajauhoja lisätään vain mausteeksi siten, että seos ei sakene. Muuten pöperöstä tulee kitkerää. Jotkut lisäävät mustikkapöperöön myös sokeria, ja uudemmissa resepteissä saatetaan marjojen sekaan tai päälle kehottaa laittamaan myös esimerkiksi kermavaahtoa tai piimää.
Oikeaoppisen mustikkapöperön tai pöllöhillon valmistamiseen voidaan käyttää vain paahdetusta kaurasta valmistettuja talkkunajauhoja. Pöperöä syödään tavallisesti silloin, kun on saatavilla tuoreita mustikoita. Pöperöä on perinteisesti tehty myös puolukasta, ja jotkut tekevät sitä myös esimerkiksi viinimarjoista, jos mustikoita ei ole riittävästi saatavilla.
Pöllöhillo ja pöperö tunnetaan lähinnä Hämeessä. Nimien alkuperä on jäänyt hämärän peittoon. Mustikkapöperöä ei valmisteta kaupallisesti, koska se kuuluu ruokiin, jotka valmistetaan vasta nauttimishetkellä aineet yhdistämällä, eikä sitä siksi ole tarkoituksenmukaista säilyttää valmiina.
Pitäjänruokana
1980-luvulla mustikkapöperö nimettiin yhdeksi pitäjänruuista Orivedellä.
Fiktiossa
Kirjallisuudessa pöllöhillo esiintyy Helena Meripaasin nuortenromaanissa Pöllöhilloa vuodelta 2007. Kirjassa sitä ei kuitenkaan kuvata lähemmin vaan ainoastaan mainitaan kerran perinneruokien yhteydessä.
Tye Sheridan
Filmografia
thumb|207px|Tye Sheridan [[San Diego Comic-Con International|San Diegon Comic-Conissa vuonna 2017.]]
Iida-Maria Heinonen
Iida-Maria Heinonen (s. 29. toukokuuta 1987 Helsinki ) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2013. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa naispääroolistaan elokuvassa Juice sekä televisiosarjoista Downshiftaajat, Presidentti ja Pohjolan laki. Vuodesta 2020 hän on näytellyt Sonja Salmea televisiosarjassa Syke.
Semjonov (kaupunki)
Semjonov mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1644. Vuonna 1779 siitä tuli Nižni Novgorodin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli yksi vanhauskoisuuden keskuksista. Kaupunki tunnetaan siellä valmistettavista hohlomalaisista käsityöesineistä. Siellä on myös metalli- ja puunjalostusteollisuutta. Keskustassa on säilynyt paljon koristeellisia puutaloja. Semjonovin itäpuolella sijaitsee Svetlojar-järvi, johon liittyy legenda näkymättömästä Kitežin kaupungista.
Pirjo Seppä
Pirjo Marjatta Seppä (s. 8. helmikuuta 1946 Virolahti) on entinen suomalainen suunnistaja.
Kotimaassa Pirjo Seppä edusti Virolahden Sampoa. Hän voitti Venlojen juoksun kolmasti, mutta ei voittanut yhtään Suomen mestaruutta.
Opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Sepälle Pro urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2012.
Willy Mairesse
Willy Mairesse (1. lokakuuta 1928 Momignies, Vallonia, Belgia – 2. syyskuuta 1969 Oostende, Flanderi, Belgia ) oli belgialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1960–1963 ja 1965. Mairesse osallistui yhteensä 13 Grand Prix -kilpailuun, ja saavutti 7 MM-pistettä ja yhden palkintosijan vuoden Italian osakilpailusta. Toisen pistesijansa hän saavutti vuoden 1962 Italian osakilpailussa oltuaan neljäs. Mairesse ajoi kuudessa MM-sarjan ulkopuolisessa kilpailussa, joista voitti kaksi.
Kaudella Mairesse kärsi loukkaantumisista, kun hän loukkaantui ensin Le Mansin 24 tunnin ajoissa ja Saksan osakilpailussa hänet lennätettiin kolarin jälkeen sairaalahoitoon.
Mairesse loukkaantui Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1968 sattuneessa onnettomuudessa niin pahasti, että hänen piti lopettaa uransa. Tämän seurauksena Mairessen mielenterveys romahti ja hän teki itsemurhan hotellihuoneessaan Ostendissa syyskuussa 1969.
Imre Gedővári
Imre Gedővári (1. heinäkuuta 1951 Budapest – 22. toukokuuta 2014 ) oli unkarilainen miekkailija. Hänen aseenaan oli säilä.
Willy Mairesse
Formula 1 -tulokset
thumb|right|250px|Willy Mairesse Nürburgringin radalla vuonna 1963.
Imre Gedővári
Gedővári voitti Moskovan olympialaisissa 1980 pronssia sekä joukkuekilpailusta että henkilökohtaisesta kilpailusta. Soulissa 1988 hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin miehistöön, johon hänen lisäkseen kuuluivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, György Nébald ja Bence Szabó.
Pohjois-Venäjän interventio
Pohjois-Venäjän interventio oli osa ympärysvaltojen hanketta, jossa osallistuttiin Neuvosto-Venäjän vastaiseen taisteluun Venäjän sisällissodassa Venäjän valkoisten tukena vuosina 1918–1920. Interventioon osallistuivat Iso-Britannia, Yhdysvallat, Ranska ja Kanada.
Ensiksi britit ottivat Pohjois-Venäjällä haltuunsa Murmanskin ja Arkangelin alueet tavoitteenaan estää saksalaisten pureutuminen alueelle samoin kuin ympärysvaltojen toimittamien sotatarvikkeiden joutuminen bolševikkien haltuun. Pitkän tähtäimen tavoitteena oli edetä pohjoisesta Siperian rataa kohti ja ottaa se haltuun, jotta Moskova jäisi ilman itäyhteyksiä, ja näin tukea neuvostovallan kukistumista.
Yhteistyö neuvostovenäläisten kanssa
Brittien aloittama interventio sai alkunsa yhteistyössä neuvostovallan kanssa tilanteessa, jossa Neuvosto-Venäjä oli joutunut Saksan Baltian kautta Petrogradia vastaan suunnatun hyökkäyksen kohteeksi, jonka tarkoituksena oli saattaa Neuvosto-Venäjä tilanteeseen, jossa sen olisi pakko hyväksyä Brest-Litovskin rauhansopimus.
Brest-Litovskin rauha ja neuvostovenäläisten liittolaisuus Saksan kanssa
Tällä välin Neuvosto-Venäjä oli solminut 3.3.1918 Saksan kanssa Brest-Litovskin rauhan, jolloin Neuvosto-Venäjästä tuli vastentahtoinen Saksan liittolainen, joka joutui luovuttamaan keisarilliselle Venäjälle kuuluneita alueita Saksan sotilaalliseen suojelukseen. Britannian amiraliteetti ei jäänyt odottamaan ulkoasiainministeriön poliittisia päätöksiä, vaan samana päivänä päätti lähettää alueelle HMS Cochranen vahvistukseksi sekä pyytää alueelle saman kokoluokan aluksia niin Ranskalta kuin Yhdysvalloiltakin. Ranska lähetti kolmen päivän kuluttua Amiral Auben, mutta Yhdysvallat risteilijä USS Olympian vasta seuraavassa kuussa.
Ympärysvaltojen päätös Venäjän interventiosta
Brest-Litovskin rauhan jälkeen ympärysvallat pitivät 15.3.1918 kokouksen, jossa ne päättivät ryhtyä Venäjän interventioon. Näin Neuvosto-Venäjästä tuli niiden vihollinen.
Värähtelypiiri
Värähtelypiiri eli resonanssipiiri on elektroniikassa ja radiotekniikassa kytkentä, jolla on taipumus värähdellä sille ominaisella resonanssitaajuudella. Värähtelypiirejä käytetään esimerkiksi oskillaattoreissa tuottamaan haluttu taajuus, sekä radiovastaanottimien virityspiireinä, joilla valitaan vastaanotettava taajuus.
Pohjois-Venäjän interventio
Ympärysvaltojen päätös Venäjän interventiosta
Britannian Tukholman-suurlähettiläs Esme Howard oli ehdottanut liittoutuneille yhteisesiintymistä, jotta saksalaisten kulkupuheita Britannian pyrkimyksistä asettua pysyvästi Kuolaan hälvennettäisiin. Hänen näkemyksensä mukaan kuitenkin Suomi oli ajautumassa Saksan vaikutuspiiriin muun muassa jääkärien Saksasta paluun, Saksan laivaston Ahvenanmaalle ruotsalaisten suorittaman maihinnousun jälkeen sekä saksalaisten Vaasan senaatille suorittamien asetoimitusten vuoksi. Britannian ulkoasiainministeri Balfour sähkötti 17.3.1918 Britannian Washingtonin suurlähettiläälle, että miehittämällä Suomen Saksa pyrki Muurmanskiin ja Kuolan niemimaalle.
Värähtelypiiri
Yksinkertaisessa värähtelypiirissä on rinnan- tai sarjaankytkettyinä kela ja kondensaattori, joiden reaktanssit tai suskeptanssit kumoavat toisensa resonanssitaajuudella. Piirin häviöitä, esimerkiksi kelan johtimen resistanssia, kuvataan vastuksella R. Tällaista piiriä kutsutaan RLC-piiriksi.
Pohjois-Venäjän interventio
Ympärysvaltojen päätös Venäjän interventiosta
Thomas C. Kemp ilmoitti 19.3.1918 amiraliteetille, että paikalle on saapunut 400 suomalaista punakaartilaista, jolla on mukanaan aseita maanmiestensä aseistamiseksi.
Värähtelypiiri
Resonanssi RLC-piirissä
Yleisesti vähähäviöisen värähtelypiirin resonanssitaajuus f hertseinä voidaan laskea seuraavasta kaavasta:
Pohjois-Venäjän interventio
Kansanvaltuuskunta Pohjois-Suomeen Venäjän kautta
Pohjoissuomalaisia punakaartilaisia oli tullut Murmanskin seudulle helmikuun aikana Ivalon-Nuorttijärven kautta. Toinen suomalaiskeskus oli Kantalahti, jonne suomalaiset perustivat jopa oman Kantalahden neuvoston, joka vaikutti Knäsössä, Koudassassa ja Kieretissä työskentelevien suomalaisten keskuudessa. Kuusamosta 17.2.1918 lähtenyt aliupseeri Iivo Ahava ryhtyi organisoimaan suomalaisia Pohjois-Suomeen tehtävää hyökkäystä varten.
Samaan aikaan Suomen kansanvaltuuskunnan sota-asiainvaltuutettu Eero Haapalainen ryhtyi organisoimaan Kantalahtea varten Helsingissä apujoukkoa, jonka johtajaksi tuli hänen tuttunsa, Kouvolan komendantti Kosti Tamminen. Kun Iivo Ahava saapui Helsinkiin, oli Kosti Tammisella Ahavan miehet mukaan lukien 88 hengen joukko. Juna joutui odottamaan Pietarissa viikon ja siitä Tamminen joutui keskustelmaan niin Lev Trotskin kuin myös Petrogradin sotilaspiirin komentajan Jeremejevin kanssa. Joukko sai varustuksekseen viisi konekivääriä, 150 patruunavyötä, 7 160 kolmen linjan kivääriä ja miljoona patruunaa. Joukostaan Tamminen joutui luovuttamaan 30 sotilasta suksineen Pietarin puolustukseksi.
Värähtelypiiri
Resonanssi RLC-piirissä
Sama yhtälö voidaan ilmaista myös kulmataajuutena (rad/s):
Jännite- eli sarjaresonanssipiiri
Kuva:E1z123s1i1.gif
Sarjaresonanssi RLC-virtapiirissä tapahtuu jos \bar{Z}=R.
Pohjois-Venäjän interventio
Kansanvaltuuskunta Pohjois-Suomeen Venäjän kautta
Juna pääsi jatkamaan 11.3.1918. Se saapui Vienan Kemiin 15.3., Knäsöön 17.3. ja Kantalahteen 18.3. Rovaniemeläisen Akseli Kauppisen mukaan pohjoisimmasta Murmanskiin tulleet suomalaiset olisivat saaneet käyttöönsä junan ja ajaneet sillä kohti Pietaria etelään kohdaten Sorokassa Kosti Tammisen osaston junan, joka olisi yhdistetty ja Kantalahteen olisi tullut 600 miestä. Toisten lähteiden mukaan Vienan Kemissä olisi ollut sata suomalaista pakolaista, joiden määrä junamatkalta olisi kasvanut 390:llä, minkä lisäksi vielä Knäsössä ollut 600 halukasta vapaaehtoista 500 Kantalahdessa jo olevan lisäksi.
Värähtelypiiri
Jännite- eli sarjaresonanssipiiri
Silloin.
Pohjois-Venäjän interventio
Kansanvaltuuskunta Pohjois-Suomeen Venäjän kautta
Joukon otti komentoonsa Aleksis Tuorila, kun taas Iivo Ahava vastasi Pohjois-Suomea kohti tehdyistä operaatioista. Ahavan johtama osasto lähti liikkeelle 21.3. ja joutui kaksi päivää myöhemmin Kilisjärven kohdalla lähellä Suomen rajaa Sallan suojeluskunnan piirittämäksi. Partion johtajan mukaan kaikki ammuttiin, koska punaiset eivät olleet antautuneet saarretussa saunassa. Ruumiiden alle eloon jääneen partion jäsenen mukaan antautuneet ammuttiin saunan seinää vasten. Seuraavana päivänä 24.3. joutui 200 punakaartilaisen osasto neljän kilometrin päässä rajasta Suomen puolella Tuntsajoella Nivalan talon kohdalla Kurttiin edetessään suojeluskuntalaisten väijyttämäksi, jossa kuoli kuusitoista ja jäi vangeiksi kaksi. Osa varusteista jäi paossa suojeluskuntalaisille.
Värähtelypiiri
Jännite- eli sarjaresonanssipiiri
Tässä tilanteessa kokonaisreaktanssi on 0 ja virta saavuttaa maksimiarvonsa piirissä.
Pohjois-Venäjän interventio
Ympärysvallat laivaston varassa
Ympärysvaltojen ylin sodanjohto totesi 23.3.1918 Versailles'ssa, ettei poliittisia valtuuksia interventioon Pohjois-Venäjällä ollut, joukot oli sidottu Saksan hyökkäyksen torjumiseen ja että Murmanskin puolustuksessa on tyydyttävä käyttämään vain merivoimia.
Värähtelypiiri
Jännite- eli sarjaresonanssipiiri
Piirin resonanssitaajuus
Pohjois-Venäjän interventio
Brittiläis-ranskalainen joukko Kantalahteen
Tukholman suurlähetystö ilmoitti 4.4.1918 Lontooseen, että Suomen valkoiset suunnittelevat hyökkäystä Muurmannin radalle ja että Lev Trotski olisi valtuuttanut Muurmannin neuvoston pyytämää ympärysvaltojen apua. Kontra-amiraali Thomas C. Kempin sai siksi vahvistaa Murmanskin varastojen vartiointia 150 sotilaalla sekä lähettää ranskalaisen eversti Moretierén johdolla sotilasosasto Kantalahteen.
Värähtelypiiri
Jännite- eli sarjaresonanssipiiri
Kelaan ja kondensaattoriin vaikuttavat jännitteet saattavat nousta vaarallisen suuriksi, jos virtaa rajoittavan vastuksen resistanssi on pieni.
Pohjois-Venäjän interventio
Brittien taistelut suomalaisia vastaan Petsamossa
300px|thumb|Ensimmäisen suomalaisten [[Petsamon retket|Petsamon retken esikunta Rovaniemellä. Eturivissä: Thorsten Renvall, Johan Bäckman, Julius Niemura, Jalmari Ruokokoski. Arvi Vinberg ja Hjalmar Mehring, takarivissä: Ellen Id, Elvi Halleen, Helge Aspelund, Ester Fogelberg ]] Kuitenkin vielä huhtikuussa 1918 neuvostojoukot ja liittoutuneet brittiläis-ranskalaiset joukovat olivat samalla puolella siirtäen panssarijunan kuun puolessavälissä Kantalahteen pohjoisessa operoivien Svinhufvudin senaatin joukkoja vastaan. Suomalaisjoukot eivät käyneet taisteluun panssarijunaa vastaan, vaan poistuivat. Paria viikkoa myöhemmin suomalaisjoukot valtasivat Petsamon, jota saksalaiset haluaisivat alkaa käyttää sukellusvenetukikohtanaan. 300px|thumb|[[HMS Cochrane (1905)|HMS Cochrane]] Koska hanke uhkaisi liittoutuneiden joukkoja Murmanskissa, mutta tarjoaisi saksalaisille mahdollisuuden häiritä myös brittilaivaston liikkeitä. 3.5.1918 HMS Cochrane laski maihin 100 merijalkaväkisotilasta, 40 matruusia ja 40 neuvostovenäläistä punakaartilaista brittiläisen merijalkaväen kapteeni Brownin johdolla. Taisteluja käytiin kolme päivää suomalaisia hiihtojoukkoja vastaan. 6.5.1918 HMS Cochrane toi 35 merijalkaväen sotilasta lisää sekä viisi Lewis-konekivääriä. Matruusit siirsivät 12-naulaisen tykin rannalle jään poikki. 10.5.1918 saivat britit vallattua Petsamon turkulaisen fil. tohtori Thorsten Renvallin ja rovaniemeläisen lääkärin Onni Laitisen johtamilta Petsamon retken suomalaisilta sekä torjuttua 150 suomalaisen vastahyökkäyksen. Merijalkaväen sotilaat korvattiin 200 serbisotilaalla, jotka jäivät alueelle.
Värähtelypiiri
Virta- eli rinnakkaisresonanssipiiri
Kuva:E1z123s12i123.gif
Rinnakkaisresonanssi RLC-piirissä tapahtuu, kun
Pohjois-Venäjän interventio
Lisäjoukot Murmanskiin
Charles Maynardin komentoon kuului myös vesitasokoneiden emälaiva HMS Nairana.
Richard Eberhart
pienoiskuva|Richard Eberhart Richard Ghormley Eberhart (5. huhtikuuta 1904 – 9. kesäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Värähtelypiiri
Virta- eli rinnakkaisresonanssipiiri
Virta I on tällöin minimiarvossaan.
Piirin resonanssitaajuus.
Raamattukoodi
thumb|200px|Esimerkki tasavälisistä kirjainsarjoista sopivasti rivitetystä englanninkielisestä raamatusta: "bible" ja "code" Raamattukoodi viittaa Michael Drosninin vuonna 1997 julkaisemassaan kirjassa The Bible Code tunnetuksi tekemiin väitteisiin siitä, että Raamatun teksti sisältää piiloviestejä, jotka löytyvät etsimällä tekstistä tasavälisiä kirjainsarjoja. Tasavälinen kirjainsarja muodostetaan valitsemalla tekstin jokin kirjain aloituspisteeksi ja ottamalla sitten esimerkiksi joka viides tai joka 344:s kirjain.
Richard Eberhart
Eberhart syntyi Minnesotassa, ja vuonna 1930 julkaistiin hänen ensimmäinen kokoelmansa A Bravery of Earth. Vuonna 1937 ilmestynyt Reading the Spirit sisältää "The Groundhogin", yhden hänen tunnetuimmista runoistaan.
Raamattukoodi
Menetelmä on tunnettu jo 1200-luvulla, jolloin espanjalainen rabbi Bachya ben Asher esitti siitä esimerkkejä. Laajempaa julkisuutta raamattukoodi sai, kun Michael Drosnin julkaisi vuonna 1997 kirjan "The Bible Code".
Kirjassa Drosnin esitteli useita toteutuneita ennustuksia, joita hän oli löytänyt. Drosnin esitteli muun muassa viittauksia John F. Kennedyn murhaan. Hän ennusti kirjassaan myös ydintuhon vuodeksi 2006.
Teoksessaan Drosnin esitti, että muut tekstit, kuten Moby Dick eivät voisi tuottaa samanlaisia tuloksia. Australialainen matemaatikko Brendan McKay kuitenkin löysi Moby Dickistä samankaltaisia ennusteita, hän muun muassa löysi sieltä Martin Luther Kingin ja Yitzhak Rabinin salamurhat. Myös Charles Darwinin kirjasta Lajien synty on löydetty vastaavanlaisia ennustuksia.
Kaikesta huolimatta Drosninin kirjasta tuli bestseller-teos ja hän kirjoitti sille jatko-osia:
Kriitikoiden mielestä raamattukoodin heikkous on siinä, että siinä laajasta aineistosta otetaan tarkoitushakuisesti esiin ne kirjainsarjat, joissa voidaan olla näkevinään jokin sana, jotka voidaan järjestää niin, että niissä voidaan tulkita olevan jokin sanoma. On muistettava, että täysin mielettömistä kirjainsarjoista vaietaan.
Pohjois-Venäjän interventio
Sota neuvostojoukkoja vastaan
Todettuaan liittoutuneiden joukkojen heikkouden kansankomissaarit lähettivät pohjoiseen omia joukkojaan. Liittoutuneiden operaatiopäällikkö, kenraalimajuri Charles Maynard päätti riisua Kantalahdessa 1 200 neuvostosotilasta 500 britti- ja serbisotilaan avulla uhkaamalla 12-naulaisella tykillä.
Ulkoasiain- ja sota-asiainkansankomissaari Lev Trotski allekirjoitti 1.7.1918 sotilas- ja laivastoasiain määräyksen, jonka mukaan ulkomaisia joukkoja Venäjällä on sotaoikeuden uhalla kiellettyä auttaa, samoin on kielletty ensimmäisen maailmansodan sotavankien siirtäminen Murmanskia tai Arkangelia kohti sekä ulkomaalaisten liikkuminen Vienanmeren alueella ilman sotakomissaarin lupaa.
Kenraalimajuri Charles Maynard jatkoi neuvostojoukkojen aseistariisumista ja eteni Vienan Kemiin, jossa neuvostojoukot asettuivat vastarintaan 4.7.1918. Kemin komissaarit kuolivat oudoissa oloissa. Siitä lähtien liittoutuneet ja neuvostojoukot olivat sotatilassa keskenään.
Bolševikit julkistivat 22.7.1918 tiedon, että Britannian kuninkaan serkku tsaari Nikolai II oli teloitettu ampumalla. Tieto johti brittihallituksen virallisen kannan muuttumiseen suhteessa Britannian ja Venäjän liittolaisuuteen maailmansodassa. Britannia ryhtyi tukemaan valkoisten kenraalien yritystä kukistaa neuvostovalta.
Saksalaiset olivat tyytymättömiä liittoutuneiden läsnäoloon Pohjois-Venäjällä ja uhkasivat kansankomissarien neuvostoa Saksan Ukrainassa olevien joukkojen avulla tapahtuvalla hyökkäyksellä etelästä kohti Moskovaa, ellei neuvostohallitus ryhdy toimenpiteisiin.
Arkangelista Vienanjoelle
thumb|300px|USS Olympia Yhtätoista kansallisuutta edustavat 1 400 sotilasta käsittävät joukot siirtyivät 31.7.1918 Murmanskista Arkangeliin. Yhdysvaltoja edusti tällöin vain 50 sotilaan vahvuinen osasto merisotilaita, joita johti USS Olympialla kapteeni Dion B. Bierer.
1.8.1918 alkaa laivaston ja laivaston ilmavoimien tukema hyökkäys Arkangeliin sataman suulla olevalle Modjugskin saarelle. Joukko onnistui valtaamaan kaupungin sekä saamaan haltuunsa tarvikkeet, joita neuvostojoukot eivät olleet ehtineet vielä kuljettaa pois. Kaupungin eteläpuolelta Obozerskajassa 89 serbi- ja venäläissotilasta valtasivat brittien johdolla Arkangelin rautatien ja estivät siten neuvostojoukkoja saamasta rautateitse vahvistuksia. Vastarintaa joukot kohtasivat vasta Vienassa, jossa 90 neuvostosotilasta antautui yhden kaatuneen tappioiden jälkeen.
Liittoutuneiden, pääasiassa brittien ja ranskalaisten, taistelu 2.8.1918 Arkangelissa neuvostovenäläistä varuskuntaa vastaan synnytti sotatilan neuvostojoukkojen ja liittoutuneiden välillä. Tästä huolimatta eivät brittihallitus tai neuvostohallitus julistaneet sotatilaa eivätkä todenneet olevansa sodassa keskenään. Samaan tapaan kuin liittoutuneet tukivat Venäjän valkoisia, alkoivat saksalaiset lähettää neuvonantajia neuvostojoukkojen puolelle.
Etelämpänä Korelskajassa hyökkääjät väijytettiin ja he alkoivat taistelun 350 neuvostosotilaan kanssa ja seurauksena oli viisi kaatunutta. Aamuun mennessä joukot huomasivat taistelevansa 2000 neuvostosotilasta ja tykistöä vastaan, jolloin ne palasivat Vienaan ja palasivat laivolla Vienan Kemiin.
Charles Maynard lähetti kaksi suomalaisosastoa suomalais- ja saksalaisuhkaa vastaan; 11.9.1918 nämä voittivat suojeluskunnat Uhtualla. Lokakuuhun 1918 mennessä liittoutuneet saivat estetyksi toiminnan Suomen rajalta lännestä ja voivat sivustan tultua turvatuksi lähteä etenemään etelää kohti. Ylipäällikkönä Ironside korvasi Poolen.
Niin liittoutuneet kuin neuvostojoukotkin alkoivat olla raskaasti aseistatuneita, mistä seurasi rintamasodan luonne. Neuvostojoukot vastahyökkäsivät aktiivisesti. 27.10.1918 skottijoukot liettualaiset, puolalaiset ja kanadalainen tykistö tukenaan hyökkäsi Kulikaan, mutta raskaasti aseistautunut puolustaja onnistui pakottamaan liettualaiset ja skotit perääntymään jättäen puolalaiset suojaamaan pakoaan.
Kun Saksa antautui 11.11.1918, ei enää ollut syytä olla sotilaallisesti läsnä Pohjois-Venäjällä, ja liittoutuneiden joukkojen moraali laski. Kapinahenki lisääntyi. Arkangelissa osa venäläisjoukoista kapinoi, ja britit joutuivat palauttamaan järjestyksen taistelemalla niitä vastaan. Tulgarissa 2500 neuvostosotilasta hyökkäsi 400 puolustajaa vastaan, jotka kestivät neljä vuorokautta.
Tammikuussa 1919 neuvostojoukkojen vastahyökkäys pakotti liittouneet vetäytymään Vienanjoelta pohjoiseen kohti Arkangelia. Liittoutuneet onnistuivat kuitenkin työntämään neuvostojoukot Ääniselle ja Troitsaan Vienanjoella. Liittoutuneet kuitenkin olivat jo päättäneet vetäytyä seuraavaan talveen mennessä Pohjois-Venäjältä ja muodostivat Pohjois-Venäjän apujoukot, joiden tehtävänä oli antaa riittävä isku neuvostojoukoille Vienanjoella, jotta ne eivät kykenisi ahdistamaan Arkangelista Muurmanskiin vetäytyviä brittijoukkoja.
Yhdysvaltalaisjoukkojen saavuttua alkoi syyskuussa taistelu Vienanjoella kevyiden alusten tukemana.
24.6.1919 brittiläinen miinanraivaaja HMS Sword Dance upposi Vienanjoella venäläisestä miinasta, kuten sisaraluksensa HMS Fandango 3.7.1919.
Jalkaväki
thumb|350px|75 mm:n tykin kolmannen jaoksen tykkiryhmä Yhdysvaltain 339. jalkaväkirykmentistä 20. toukokuuta 1919.