cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giacomo Puccini
Puccinin rakastajattaret
Torinolaiseen opiskelijaan Corinnaan Puccini tutustui junassa vuonna 1900 matkalla Milanosta Torinoon. Suhde paljastui Elviralle, ja suhteen loputtua vuonna 1903 Puccinilla on vaikeuksia saada lähettämänsä rakkauskirjeet takaisin. Saksalainen kirjailija Helmut Krausser on vuonna 2007 selvitellyt Corinnan henkilöllisyyttä ja tullut siihen tulokseen, että Corinna oli Maria Anna Coriasco (1882–1961).
Kesällä 1911 Viareggiossa Puccini tapasi müncheniläisen paronittaren Josephine von Stängelin (o.s. Bissing). Suhteen aikana Puccinilla oli työn alla La rondine. Pari kävi yhdessä Bayreuthin musiikkijuhlilla elokuussa 1912 katsomassa Parsifalin. Suhde päättyi 1917.
Puccinin sankarittaret
Giacomo Puccinin luomia naisroolihahmoja kutsutaan ”Puccinin sankarittariksi”. Sankarittaret ovat naisellisia, herkkiä ja rakastuneita syvästi ja kaikenkattavasti. Sankaritar saattaa kärsiä rakkautensa takia nöyryytystä tai halveksuntaa, ja on siksi valmis uhraamaan kaiken, jopa elämänsä. Puccinin musiikki perustuu tunteellisen lauluun ja melodisuuteen. Vokaalisesti Puccini käsitteli sankarittariaan eri tavalla, roolit ovat sopraanoja (spinto, lyyrinen tai dramaattinen) mezzosopraano Tigraanaa lukuun ottamatta.
Varsinaisia sankarittaria on 15, ja heidän lisäkseen Puccini loi vielä kaksi erilaista, mutta hyvin huomattavaa naishahmoa: armoton ja tunteeton ruhtinatar La Zia Principessa oopperassa Sisar (Suor Angelica) ja lämpimästi kuvattu lumpunkerääjä La Frugola ja kissansa Korpraali oopperassa Viitta (Il Tabarro).
Puccinin sankarittaret kohtaavat rakkauden ja kuoleman eri tavalla:
Libretot ja libretistit
pienoiskuva|Fontana (vas.) ja Puccini n. 1885
Toteutumattomat libretot
Giacomo Puccinin ensimmäiset viisi librettoa löytyivät helposti. Loput libretot syntyivät monivaiheisesti. Tärkeimmät teokset ja aiheet, joita Puccini harkitsi:
Näiden lisäksi Mosco Carner kirjassaan Puccini listaa vielä 60 teosta ja aihetta, joita Puccinille tarjottiin oopperaksi.
Puccinin musiikkia elokuvissa
Sen lisäksi, että monet Puccinin oopperoista on taltioitu useammankin kerran, Puccinin musiikkia on käytetty paljon elokuvissa ja tv-sarjoissa. Oheista listaa täydellisempi ja tarkempi musiikkiesittely on alla olevassa Aiheesta muualla -osion linkissä.
Kaarlo Vilho Piintilä
Kaarlo Vilho Piintilä, vuoteen 1906 Hollmén (9. kesäkuuta 1843 Kaarina – 13. huhtikuuta 1922 Halikko) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.
Piintilän vanhemmat olivat Karl Pettersson ja Maija Stiina Samuelintytär Sillankorva ja puolisot Amanda Maria Piintilä ja Iida Liisa Matintytär Piintilä. Piintilä oli ratsutilallinen Halikossa. Hän toimi Halikossa majatalon pitäjänä vuodesta 1860, kunnes ryhtyi 1879 Piintilän tilalla maanviljelijäksi. Piintilä osallistui Halikon kunnalliselämään monin eri tavoin ja oli talonpoikaissäädyssä Halikon tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905. Valtiopäivillä Piintilä toimi valitsijamiehenä ja lakivaliokunnan jäsenenä useita kertoja, samoin kuin muiden valiokuntien jäsenenä. Hän osallistui toisten ns. vanhojen suomenmielisten säätyedustajien kanssa lukuisten esitysten tekemiseen. Piintilä sai kunnallisneuvoksen arvon 1914.
Vihiluoto
pienoiskuva|PKC Groupin pääkonttori. pienoiskuva|Vihiluodon venesatama. Vihiluoto on kylä, asuinalue ja yritysalue Kempeleenlahden rannalla Kempeleen kunnassa lähellä Oulun kaupungin rajaa ja Oulunsalon kaupunginosaa. Kempeleen keskustaajamasta on matkaa noin viisi kilometriä.
Nimi Vihiluoto on peräisin ajalta ennen 1800-luvun alkua, jolloin alue oli saari. Maankohoamisen myötä Vihiluoto muotoutui ensin niemeksi, ja lopulta sulautui mantereeseen. Vihiluodossa on poltettu aikoinaan tiiliä.
Vihiluodon alueen nykyinen rakennuskanta on suurimmalta osin omakotitaloja. Aikaisemmin alueella oli useita vapaa-ajan asuntoja.
Viime vuosina Vihiluodon rakentamattomia alueita on kaavoitettu monikansallisten yritysten toimipisteille. Alueen yrityksiä ovat muun muassa Polar Electro, PKC Group, Finlandia Hotels-ketjun hotelli Finlandia Hotel Airport Oulu ja ravintola Vihiluodon Torppa. Vihiluodon Vihikarissa toimii myös Kempeleen kunnan nykyinen kunnantalo.
Vihiluodolla toimii vuonna 2006 perustettu kyläyhdistys. Yhdistys on kehittänyt aluetta muun muassa rakentamalla luontopolun ja lintutornin. Yhdistys on myös useampana talvena tehnyt hiihtoladun Kempeleenlahdelle Vihiluodon ja Oulun Oritkarin välille. Vihiluoto valittiin vuonna 2016 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi. Valinnassa painotettiin sitä, että Vihiluoto on panostanut voimakkaasti nuorten viihtyvyyteen ja liikuntamahdollisuuksien lisäämiseen.
Alphonse Bilung
Alphonse Bilung (5. kesäkuuta 1933 – 11. marraskuuta 2022) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan seuran papiksi 3. lokakuuta 1961 ja nimitettiin Rourkelan hiippakunnan piispaksi 4. heinäkuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henry Sebastian D'Souza, jota avustivat Raphael Cheenath ja Hermann Westermann.
Bilung jäi eläkkeelle 2. huhtikuuta 2009.
James McClinton
pienoiskuva|James McClinton vuonna 2006. James A. McClinton (s. 1961) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Milwaukeessa, Wisconsinissa, mutta muutti lapsena aluksi Arkansasiin ja sitten Kansasiin.
McClinton valmistui Washburnin ja Kansasin yliopistoista. Hän on paitsi istunut kotikaupunkinsa Topekan kaupunginvaltuustossa, myös toiminut sen ensimmäisenä afroamerikkalaisena pormestarina vuosina 2004–2005.
Dennis McKinnon
Dennis Lewis McKinnon (s. 22. elokuuta 1961) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Pelattuaan yliopistotasolla Florida Statessa McKinnon aloitti NFL-uransa, jonka aikana hän pelasi Chicago Bearsissa (1983–1989) ja Dallas Cowboysissa (1990). Chicago Bearsissa hän kuului vuonna 1986 Super Bowlin voittajajoukkueeseen.
Etyyliformiaatti
Etyyliformiaatti on muurahaishapon etyyliesteri. Se on orgaaninen yhdiste (formiaatti), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan helposti syttyvää väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C3H6O2 ja rakennekaava HCOOC2H5. Etyyliformiaatista käytetään myös nimityksiä muurahaishappoeetteri ja muurahaishappoetyyliesteri.
Etyyliformiaatin moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste –80 °C, kiehumispiste 52–54 °C, suhteellinen tiheys 0,92 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste –20 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 440 °C ja CAS-numero 109-94-4. Etyyliformiaatin liukoisuus veteen (20 °C) on 10,5 g/100 ml.
Etyyliformiaattia käytetään osana sitruunan, mansikan ja rommin tuoksu- ja aromiaineissa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Etyyliformiaatin höyry ärsyttää lyhytaikaisessakin altistuksessa silmiä ja ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa. Pitkäaikaisessa altistuksessa nestemäisessä muodossa aine kuivattaa ihoa.
Silvi Vrait
pienoiskuva|Silvi Vrait vuonna 1989. Silvi Vrait (28. huhtikuuta 1951 Kehra – 28. kesäkuuta 2013 Tallinna, Viro) oli virolainen laulaja ja taiteilija. Hänen isänsä Einar Wright oli syntynyt Pohjois-Amerikassa suomalaistaustaiseen perheeseen, joka muutti Neuvosto-Karjalaan tämän ollessa lapsi.
Vrait valmistui pianistiksi musiikkikoulusta 1968. Hän näytteli vuosina 1976–1983 Tarton Vanemuine-teatterissa. Myöhemmin hän opiskeli Tarton yliopistossa englantilaista filologiaa ja toimi vuodesta 1994 alkaen Tallinnassa englanninopettajana.
Vraitilla todettiin aivokasvain huhtikuussa 2013. Hän kuoli siihen saman vuoden kesäkuussa ollessaan 62-vuotias.
Eurovision laulukilpailu 1994
Silvi Vrait edusti Viroa Eurovision laulukilpailussa 1994 maan historian ensimmäisenä edustajana. Edustuskappale Nagu merelaine sijoittui 24. sijalle 25 kilpailijan joukosta ja sai kaksi pistettä.
PIN
PIN-koodi eli tunnusluku on salasanana käytettävä luku, jolla voidaan autentikoitua eli tunnistautua järjestelmään. Se vastaa toiminnaltaan allekirjoitusta, mutta sitä käytetään usein hieman korkeamman turvallisuuden takaamiseksi. PIN-koodi on henkilökohtainen, eikä sitä saa kertoa kenellekään. Se patentoitiin toukokuussa 1966 ja sen keksijä oli James Goodfellow.
PIN-koodin yhteydessä käytetään ID:tä, joka esimerkiksi pankkiautomaateissa ja maksukorttipäätteissä saadaan selville kortin sirusta tai magneettijuovasta. Mikäli järjestelmästä löytyy tieto, että PIN on oikein, annetaan käyttäjälle oikeus käyttää käyttäjätiliin liitettyjä ominaisuuksia (kts. käyttötarkoituksia).
ISO 9564-1 -standardi määrittää PIN-koodin minimipituudeksi neljä numeroa ja maksimipituudeksi 12 numeroa. Standardin yhteydessä kuitenkin huomautetaan, että koodin ei käytettävyyssyistä tulisi ylittää kuutta numeroa. Yleisimmin koodi on nelinumeroinen.
Käyttötarkoituksia
Esimerkiksi:
Vaihtaminen
Matkapuhelimen PIN-koodin voi vaihtaa näppäilemällä numerovalitsinnäyttöön **04*(nykyinen PIN)*(uusi PIN)*(uusi PIN)#
Paternosterhissi
thumb|[[Eduskuntatalon paternosterhissi.]] Paternosterhissi, ”herrahissi”, on hissi, joka muodostuu avointen osastojen ketjusta, joka kulkee pysähtymättä silmukkana talon sisällä ylös ja alas. Tunnettu paternosterhissi on käytössä Eduskuntatalossa. Hissityypin nimi ”pater noster” tulee siitä, että hissikorit liikkuvat ylös ja alas samalla tavalla kuin katolisen rukousnauhan helmet luettaessa useita Isä meidän -rukouksia. Paternosterhissit olivat suosittuja 1900-luvun alussa, sillä ne pystyvät kuljettamaan enemmän ihmisiä kuin tavalliset korihissit.
Paternosterhississä ei ole vaarallista jatkaa matkaansa ylimmän tai alimman kerroksen ohi. Kori ei käänny ylösalaisin eikä litisty. Sen sijaan koria kuljettava ketju on hissin kääntyessä esillä ja voi aiheuttaa tarttumisvaaran.
Paternosterhissin periaatteella tehdään myös varastohyllyjä. Hissiä pyörittämällä hyllyn jokaiselle tasolle päästään käsiksi seisontakorkeudelta.
Paternosterhissit nykyaikana
Suomessa paternosterhissejä on käytössä Eduskuntatalon lisäksi vanhassa Osuusliike Elannon pääkonttorissa, Helsingin Stockmannilla henkilökuntahissinä, Kansaneläkelaitoksen päätoimitalossa Nordenskiöldinkadulla, Hämeentie 19:ssä entisessä OTK:n toimitalossa ja Vakuutusyhtiö Sammon entisessä pääkonttorissa Turun Yliopistonkadulla rakennuksessa, jossa on nykyään Turun kaupungin konsernihallinto sekä sivistystoimialan hallinto sekä muun muassa If Vahinkovakuutusyhtiö.
Maailmalla esimerkiksi Tanskan parlamentin rakennuksessa Christiansborgin linnassa sekä Fredriksberg in kaupungintalolla on yhä käytössä oleva paternosterhissit.
Heikki Turunen
thumb|250px|Heikki Turunen [[Turun Kirjamessut|Turun kirjamessuilla 2009.]] Heikki Anton Turunen (s. 9. joulukuuta 1945 Pielisjärvi ) on suomalainen kirjailija.
Elämä ja ura
Turunen kuvaa nuoruusaikaansa: ”Sain nähdä Suomen maaseudun kulta-ajan kasvavan lapsen ja nuoren silmin. Se oli kaunista ja väkevää, mutta teki minusta ikuisen maalaisromantikon, jonka elämä nykyisenä urbaanina aikana on ajoittain kärsimystä ja surua. En kuitenkaan tahtoisi toisin olevan. Lapsuuden ja nuoruuden kokemuksista olen tehnyt parhaat kirjani.”
Dennis Gentry
Dennis Louis Gentry (s. 10. helmikuuta 1959) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pelattuaan Baylorin yliopistossa Teksasissa hän sai NFL-varauksensa vuonna 1982.
Heikki Turunen
Elämä ja ura
Turunen kävi kansakoulun ja teki samalla maatöitä. Hän pääsi Lieksan paikallislehden toimittajaksi vuonna 1964. Joensuussa ilmestyvän Karjalan Maa -lehden toimittajana ja toimitussihteerinä hän työskenteli 1966–1974 ja siirtyi vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1974.
Turunen asui pitkään Joensuun kaupungissa vaikka kirjoitti maalla Juuan kunnassa Pielisen rannalla. Juukalaiseksi hän kirjoittautui vuonna 2013 eläkkeellä ollessaan. Perheeseen kuuluu puoliso Seija Tuononen ja poika Janne (s. 1977).
Turusen kirjoilla on lähes aina sama miljöö ja teema, kirjojen tapahtumat sijoittuvat yleensä maalle. Lähes kaikissa kirjoissa on jollakin tavalla syrjäytynyt tai ”erikoinen” henkilö. Turunen kuvaa kirjoissaan sodanjälkeisen uudisraivauksen ehdoin kasvavaa sukupolvea. Sukupolvi joutuu kokemaan teollistumisen, kaupungistumisen ja maaltamuuton ajan. Turunen itse sanoo: ”Nuorten on oikeus saada tietää minkälaista oli elää lapsena kun ihmiset siirtyivät maalta kaupunkeihin.”. Lähes kaikissa kirjoissaan hän käsittelee niin sanottuja ”maalaisten ongelmia”.
Turusen tunnetuimmat kirjat ovat Kivenpyörittäjän kylä, Simpauttaja ja Maalainen. Veikko Kerttula teki Simpauttajasta tv-elokuvan vuonna 1975, 1995 Markku Pölönen teki elokuvan Kivenpyörittäjän kylä ja 2004 Anssi Mänttäri ohjasi Joensuun Ellistä elokuvan. Tuotannon jatkuessa 2000-luvulla asuinpaikkakuntaan nivoutuva Tie, totuus ja elämä aukaisi uudelleen liittymän puhtaasti dokumentoivaan paikallishistoriaan. Sitä ennen Hämärätunnin tarinoita oli vapauttanut kirjoittajan kertomaan Pohjois-Karjalaisen seutukunnan tosiasioista ikään kuin toisessa persoonassa.
Simpauttajan jatkoksi Turunen kirjoitti vuonna 2014 ilmestyneen romaanin Karjalan kuningas. Oltuaan kesällä 2012 katsomassa Simpauttaja-näytelmää Lieksassa Turunen sai kuulla, että romaanin henkilöhahmoihin kuuluneen, kylähulluksi kuvatun Otto Ryynäsen esikuvana ollut mies oli toimitettu Paiholan mielisairaalaan, ja vuosia myöhemmin mies oli karannut sairaalasta ja tehnyt itsemurhan hyppäämällä junan alle Kontiolahden rautatieasemalla. Turunen on kertonut havahtuneensa tapauksesta kuultuaan ajatukseen, oliko hän osasyyllinen miehen kuolemaan.
Hänen romaaneistaan on tehty sovituksia teatteriin ja elokuvaksi. Esikoisromaani Simpauttaja vuodelta 1973 lienee Pohjois-Karjalan ulkopuolella eniten tunnettu Turusen teos ja se on käännetty myös ruotsiksi. Kivenpyörittäjän kylä on käännetty norjaksi nimellä Steintrilleren.
Turunen värvättiin pakinoitsijaksi Seura-lehteen sen jälkeen kun hänen esikoisromaaninsa oli ilmestynyt. Näitä pakinoita on julkaistu kokoelmassa Soakkunoita susirajalta (1979). Näissä Turunen käy äkäisesti monien nykyajan ilmiöiden kimppuun. Puolustajana hän toimii maaseudun pientilallisille ja muille pieneläjille. Itseään hän ei säästä vaan irvailee omalle ulkonäölleen, saamattomuudelleen ja kömpelyydelleen. Hän myöntää ettei ole maaseudun pieneläjien silmissä muuta kuin yksi herraskainen muiden herrojen joukossa. Kirjailijan ammattia hän ei suosittele lukijoilleen.
Turusen tuotannosta ja elämästä on tekeillä laaja teos. Joensuulainen filosofian tohtori Eija Komu sai vuonna 2008 Suomen Kulttuurirahaston apurahan tähän tarkoitukseen.
Vuonna 2009 Turuselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Turunen toimii Luonto-Liiton susiin liittyvän Salakaadot seis! -kampanjan suojelijana.
Maria Magdalena Dumitrache
Maria Magdalena Dumitrache (s. 3. toukokuuta 1977 Târgoviște ) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Dumitrache saavutti kahdeksikossa olympiakultaa Sydneyssä 2000. Hän voitti kahdeksikon maailmanmestaruuden 1998 ja 1999. Lisäksi hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa viidenneksi 1998. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti perämiehettömässä nelosessa kultaa 1994 sekä hopeaa 1993 ja 1995. Kahdeksikossa hän sai hopeaa 1993, 1994 ja 1995.
Rudolf Hammarström
Edvard Rudolf Hammarström (26. lokakuuta 1863 Perniö – 27. tammikuuta 1928 Vaasa) oli suomalainen rehtori ja luonnontutkija.
Hammarströmin vanhemmat olivat työnjohtaja ja kauppias Titus Hammarström ja Augusta Langh. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1884. Hän suoritti vielä voimistelunopettajatutkinnon 1885.
Hammarström toimi Turun suomalaisen klassillisen lyseon luonnonhistorian ja maantiedon kollegana 1891–1897 sekä Vaasan suomalaisen reaalilyseon vanhempana lehtorina ja koulun vararehtorina ja rehtorina 1897–1927.
Hammarström teki vuonna 1885 seitsemän kuukautta kestäneen tutkimusmatkan Pohjois-Mongoliaan ja Etelä-Siperiaan yhdessä Karl Johan Ehnbergin kanssa. Matkan aikana kerättiin hyönteisiä mutta Ehnberg ja Hammarström tutkivat myös Kiinan vallan alla olleen Pohjois-Mongolian puolella elänyttä sojoottien paimentolaiskansaa. Myöhemmin Hammarström teki tutkimuksia järvistä ja vedenjakaja-alueista Hämeessä ja Pohjanmaalla. Kesällä 1893 ja 1894 Hammarström teki tutkimuksia Lappajärvellä ja hän julkaisi mittaustensa perusteella 1896 ensimmäisen karkean syvyyskartan Lappajärvestä. Hän kuvasi myös Lappajärven alueen kasvillisuutta ja laati selostuksen Lappajärvellä esiintyvästä kärnäiitti-kivilajista ja sen esiintymisalueesta.
Hammarström toimi Helsingissä vuonna 1902 pidetyn Pohjoismaiden luonnontieteilijöiden kokouksen aikana maantieteellisen ja hydrografisen jaoston sihteerinä. Hän oli jäsenenä Societas pro Fauna et Flora Fennica-seurassa, Maantieteellisessä yhdistyksessä, Suomen maantieteellisessä seurassa ja Vanamo-seurassa.
Rudolf Hammarström oli naimisissa vuodesta 1892 Emmy Cannelinin kanssa.
Julkaisuja
Nimellä R. Hammarström:
Max von Laue
Max von Laue (9. lokakuuta 1879 – 24. huhtikuuta 1960 ) oli saksalainen fyysikko. Parhaiten von Laue tunnetaan ideastaan kiteisten aineiden tutkimisesta röntgensäteilyllä. Hän kehitti tälle röntgendiffraktiomenetelmälle myös teorian, jolla voitiin tulkita diffraktiokuvaajia ja saada tietoa aineiden kiderakenteista. Von Lauelle myönnettiin vuonna 1914 Nobelin fysiikanpalkinto röntgendiffraktion keksimisestä.
Módi (Póros)
Módi eli Liontári (Λιοντάρι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Saroninlahdessa Póroksen saaren itäpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,13 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Módi kuuluu Póroksen kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Max von Laue
Nuoruus
Von Laue meni vuonna 1910 naimisiin Magdalena Degenin kanssa.
Módi (Póros)
Saaren vesissä on tehty meriarkeologisia tutkimuksia, joissa on löydetty muun muassa mykeneläisaikaisen laivan hylky.
Max von Laue
Ura
Von Laue työskenteli ja luennoi useissa yliopistoissa. Hänet nimitettiin fysiikan professoriksi Zürichin yliopistoon 1912. Vaihdettuaan yliopistoa muutamaan otteeseen hän kuitenkin jäi pidemmäksi aikaa Berliinin yliopiston fysiikan professorin virkaan vuodesta 1919 aina vuoteen 1943.
Uransa alkupuolella von Laue oli hyvin inspiroitunut Albert Einsteinin suhteellisuusteoriasta ja julkaisi monta tieteellistä artikkelia aiheesta vuosina 1907–1911. Hän myös julkaisi aiheesta kaksi kirjaa: yhden erityisestä suhteellisuusteoriasta 1912 ja toisen yleisestä suhteellisuusteoriasta 1921.
Vuonna 1932 von Laue esitti teoreettisesti miten kappaleen muoto vaikuttaa suprajohtavuuden katoamiseen suprajohteen ollessa magneettikentässä. Von Lauen esitettyä teoriansa kappaleen muodon vaikutuksesta kriittisen kentän suuruuteen, Walther Meissner teki merkittävän löydön, jonka mukaan suprajohteen sisällä ulkoinen magneettikenttä katoaa kokonaan, jos sen suuruus on alle kriittisen magneettikentän suuruuden.
Kuolema
Huhtikuussa 1960 von Laue loukkaantui vakavasti ajaessaan töihin, kun hän ajoi autollaan kolarin juuri kortin saaneen moottoripyöräilijän kanssa. Laue kuoli muutamia päiviä onnettomuuden jälkeen 80-vuotiaana.
Lunastus (elokuva)
Lunastus on Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen linjalla opiskelleen Olli Saarelan ohjaama esikoiselokuva vuodelta 1997. Lyhytelokuvan budjetilla tehtyä pitkää elokuvaa esitettiin yhdellä kopiolla pienessä helsinkiläisessä elokuvateatteri Illusionissa. Siellä sen näki vain runsaat kolmetuhatta ihmistä, mutta televisiossa Lunastuksen katsoi 741 000 katsojaa.
Lunastus kertoo papista Suomen sisällissodan pyörteissä. Elokuva sai kuusi Jussi-palkintoa.
1. laivue (RNAS)
1. laivue oli laivaston lentojoukkojen  lentolaivue, jonka historia alkaa vuodesta 1914. Laivueen toiminta alkoi tiedustelu- ja pommitustehtävillä ensimmäisessä maailmansodassa. Laivue lakkautettiin muodostettaessa 1. huhtikuuta 1918 Britannian kuninkaalliset ilmavoimat puolustushaaraksi liittämällä maavoimien ja laivaston lentojoukot yhteen.
Historia
Laivue perustettiin 1. syyskuuta 1914 Antwerpenissa, mistä se siirrettiin Ostendiin 3. syyskuuta. Laivue oli 16. syyskuuta Dunkerquessa, mistä se palasi Ostendeen 9. lokakuuta. Laivue lakkautettiin joukkojen perääntyessä 14. lokakuuta.
Heinäkuussa 1916 perustettu 1. lennoston A laivue nimettiin 1. joulukuuta 1916 Furnesissa ollessaan 1. laivueeksi. Se oli 15. helmikuuta 1917 Chipillyssä osana 14. lennoston 4. prikaatia. Laivueen nimeä tarkennettiin laivaston 1. laivueeksi helmikuussa, jotta se ei sekaantuisi vastaavasti numeroitiin maavoimien lentojoukkojen laivueeseen. Laivue oli 11. huhtikuuta Bellevuessa 13. lennoston 3. prikaatissa ja 1. kesäkuuta Bailleulissa 11. lennoston 2. prikaatissa.
Laivue lakkautettiin 1. huhtikuuta 1918 muodostettaessa Britannian kuninkaalliset ilmavoimat yhdistämällä maavoimien ja laivaston lentojoukot erilliseksi puolustushaaraksi. Laivue nimettiin muutoksessa 201. laivueeksi.
Kalusto
Laivueella oli historiansa aikana useita eri konemalleja käytössään. Näitä olivat Royal Aircraft Facoryn BE2a ja BE8, Sopwith Tabloid, Morane Parasol, Vickers FB5, Nieuport 10 ja 11 sekä Curtiss N.
Monipuoluejärjestelmä
Monipuoluejärjestelmä on puoluejärjestelmä, jossa monta puoluetta kilpailee äänestäjien äänistä. Monipuoluejärjestelmää pidetään demokratian lähtökohtana.
Monipuoluejärjestelmälle vastakkaisia ovat yksipuoluejärjestelmä, jossa on yksi sallittu puolue, ja puolueettomat järjestelmät, joissa puolueet ovat yleensä kiellettyjä ja ehdokkaat valitaan jollain muulla perusteella.
Vaalijärjestelmästä riippuu millaiseksi puolueiden määrä ja kannatus kehittyy. Suhteellinen vaalitapa suosii monia puolueita, joiden on muodostettava koalitiohallituksia turvatakseen parlamentin kannatuksen, kun taas enemmistövaali johtaa usein kaksipuoluejärjestelmään, jossa valta vaihtelee kahden suurimman puolueen välillä.
Monipuoluejärjestelmässä voi tietyissä tapauksissa muodostua tilanne, jossa on yksi vahva hallituspuolue ja sille muodollinen, yleensä vähemmistöön jäävä oppositiopuolue, joka ei ajoittain valtaan päästessäkään juurikaan pysty muuttamaan instituutioita tai politiikan perusteita, mutta luo vaikutelman kaksipuoluejärjestelmästä ja valinnan mahdollisuudesta tuottamatta poliittista riskiä esimerkiksi talouspolitiikalle ja investoinneille.
Granitoidi
Suomen varhaisproterotsooiset syväkivet ovat valtaosin graniitteja, granodioriitteja ja tonaliitteja. Näistä happamista, pääasiassa maasälvistä ja kvartsista koostuvista kivilajeista käytetään yhteisnimitystä granitoidi.
Lähde: http://www.geologinenseura.fi/suomenkalliopera/CH8.pdf, sivu2
Nicholas Meyer
Nicholas Meyer (s. 24. joulukuuta 1945 New York, New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, käsikirjoittaja ja kirjailija.
Meyer oli ehdolla parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta Arvoitusten juna, joka pohjautui hänen omaan romaaniinsa Sherlock Holmes Wienissä. Kirja kertoo Reichenbachin vesiputouksilla tapahtuneen Holmesin oletetun kuoleman jälkeisestä ajasta. Meyerin kirjassa Holmes on kokaiinivieroituksessa Wienissä Sigmund Freudin klinikalla.
Meyrin muihin elokuviin kuuluvat muun muassa hänen ohjaamansa Star Trek II: Khanin viha ja Star trek IV: kotiinpaluu, jota hän oli mukana käsikirjoittamassa.
Pirkko Ryhäsen murha
Pirkko Ryhäsen murha on 5. maaliskuuta 1963 tapahtunut selvittämätön henkirikos, jossa surmattiin suomalainen koululainen Pirkko Inkeri Ryhänen. Murha tapahtui Helsingin Kumpulassa iltamyöhällä Ryhäsen ollessa palaamassa kotiinsa iltakoulusta. Teosta tuomittiin ehdonalaisessa vapaudessa tapahtumahetkellä ollut kirvesmies Torsti Ossian Koskinen (1924–1987) 12,5 vuoden kuritushuonerangaistukseen. Koskinen ehti kärsiä tuomiostaan 7,5 vuotta, kunnes Pekka Tapio Lappalainen (s. 1946) tunnusti tehneensä teon. Koskisen tuomio purettiin ja hän sai rahallisen korvauksen vankilassaoloajastaan. Myöhemmin Lappalainen perui tunnustuksensa oikeudessa ja vapautui syytteistä todisteiden puuttuessa. Pirkko Ryhäsen surma on edelleen selvittämättä.
Surma
Iisalmesta kotoisin ollut Pirkko Ryhänen (s. 14. huhtikuuta 1946 Iisalmi) työskenteli lastenhoitajana insinööri Esko Räsäsen perheessä ja asui heidän luonaan Koskelantie 25:ssä. Hän kävi Kalliossa Hämeentien varrella sijainnutta iltakoulua ja palasi iltaisin kotiinsa Kumpulan kaupunginosan kautta. Tavallisesti Ryhäsen poikaystävä Seppo Lipponen saattoi häntä loppumatkan Hämeentieltä Koskelantielle, mutta tapahtumailtana Ryhänen oli lähtenyt koulusta normaalia aikaisemmin eikä Lipponen ollut ehtinyt häntä vastaan Hämeentien varteen.
Ryhänen oli kääntynyt Hämeentieltä Jyrängöntielle ja päässyt Kumpulan ihotautisairaalan ja Limingantien väliselle kadunosuudelle, kun hänen kimppuunsa hyökkäsi noin kello 21.15 mieshenkilö, joka iski Ryhästä puukolla ylävartaloon parikymmentä kertaa. Ryhäsen avunhuutojen paikalle hälyttämät ohikulkijat ehtivät nähdä vain maassa makaavan Ryhäsen luota poistuvan mieshenkilön pakenevan Limingantieltä katsottuna Jyrängöntien vasemmalla puolella olevaa jyrkkää rinnettä ylöspäin metsikköön. Silminnäkijöiden mukaan hattupäinen mies oli noin 180 cm pitkä ja pukeutunut tummaan päällystakkiin ja suoriin housuihin. Mies oli myös kulkenut toinen olkapää vinosti edellä. Ryhänen oli vielä löydettäessä elossa, mutta kuoli vammoihinsa Marian sairaalaan tuotaessa.
Jyrängöntie ja Kumpula yleensä oli 1960-luvun alussa levotonta aluetta, jolla sijaitsi tilapäisiä parakkiasumuksia (Toukolan puistotalot) ja siellä harjoitettiin myös pimeää viinanmyyntiä. Nykyisin alueella sijaitsee Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen kampus.
Torsti Ossian Koskinen tuomitaan teosta
Torsti Ossian Koskinen oli Kumpulan alueella asunut useisiin yleensä pienehköihin rikoksiin aiemmin syyllistynyt alkoholisoitunut kirvesmies ja hän oli tapahtuma-aikaan keväällä 1963 ehdonlaisessa vapaudessa.
Vahvassa humalassa ollut Koskinen oli kulkenut naisystävänsä Ester Dagmar Niemisen (s. 1916) kanssa noin tuntia ennen Ryhäsen puukotusta noin 300 metrin päässä Kustaa Vaasan tien Elannon lähellä ja joutunut sanaharkkaan kadulla seisoskelleen kolmen lättähattunuorukaisen kanssa. Koskinen raapaisi veitsellä poskeen yhtä nuorista, autonkuljettaja Rainer Tuunelaa ja pakeni sitten poliisin myöhemmin esittämän teorian paikalta samaan metsikköön, joka rajautui lännessä Jyrängöntiehen. Muut ryhmässä olleet nuoret olisivat sitten lähteneet ajamaan takaa Koskista, mutta eivät tavoittaneet tätä. Yksi takaa-ajajista oli pukeutunut samantapaisiin vaatteisiin kuin Pirkko Ryhänen.
Myöhemmin poliisitutkimuksissa alettiin pitää mahdollisena, että humalassa ollut Koskinen olisi Jyrängöntielle tultuaan luullut pimeässä pitkiin hiihtohousuihin ja puolipitkään tummansiniseen toppatakkiin pukeutunutta Ryhästä yhdeksi takaa-ajajistaan. Ryhänen oli vartaloltaan tanakka ja hänellä oli lyhyeksi leikatut hiukset, joten tämäkin seikka olisi saattanut erehdyttää Koskista luulemaan häntä pojaksi. Tällä perustella oikeus katsoi Koskisella olleen motiivin surmatekoon ja hänet tuomittiin tahallisesta taposta kuritushuoneeseen 12,5 vuodeksi.
Koskisen syyllisyyttä vastaan olivat seuraavat seikat:
Koskisen tuomio puretaan
Koskisen tuomion perusteluita pidettiin jo alun perin puutteellisina ja tuomion purku sai lisävauhtia, kun varastomies Pekka Tapio Lappalainen tunnusti tehneensä teon. Myöhemmin Lappalainen tosin perui tunnustuksensa, mutta tämä ei vaikuttanut Koskisen tuomion purkamiseen marraskuussa 1970. Lappalainen oli saman ikäinen kuin Ryhänen ja rikospäivänä hän oli ollut putkassa tinnerihumalasta selviämässä. Myös Lappalaisen tuolloin käyttämä vaatetus (pusero ja mahdollisesti pipo) oli ollut erilainen kuin silminnäkijöiden rikospaikalla havaitsemalla miehellä ja hän oli lisäksi pienikokoinen ja ruumiinrakenteeltaan hintelä toisin kuin silminnäkijöiden havaitsema mies. Pirkko Ryhäsen surma on edelleen selvittämättä.
Koskinen vapautui vankilasta 1. joulukuuta 1970 ja hän sai 93 290 markan (yli 100 000 euroa) korvaukset vankilassaolostaan. Alkoholismista kärsinyt Koskinen käytti rahat kertoman mukaan kahdeksassa kuukaudessa. Viimeisinä elinvuosinaan Koskinen onnistui pääsemään irti alkoholista pitkiksikin ajoiksi ja hän eli silloin normaalia elämää.
Tapauksen käsittely julkisuudessa
Pirkko Ryhäsen surmaa käsiteltiin Åke Lindmanin juontaman Ei vanhene koskaan -dokumenttisarjan osassa Erehdys. Toimittaja Risto Juhani kirjoitti tapauksesta dokumenttiromaanin Torsti Ossian Koskinen: syyllinen-syytön (Tammi 1971), joka sisälsi otteita tutkinta- ja kuulustelupöytäkirjoista sekä kuvauksen Koskisen oikeudenkäynnistä ja tuomion purusta. Tapausta on käsitelty myös toimittaja Hannes Markkulan kirjassa Suomalainen murha 1953-1990. Maunu Kurkvaaran Koskisen oikeustaistelusta ohjaama elokuva Kujanjuoksu kuvattiin alkuperäisillä tapahtumapaikoilla Kumpulassa.
Kylmäkone
Kylmäkoneita käytetään jäähdyttämään haluttu tila vallitsevaa ympäristöä kylmempään lämpötilaan. Tavallisimpia kylmäkoneita ovat ilmalämpöpumppu, jääkaappi, pakastin ja ilmastointilaite.
Lämmön siirtäminen kylmästä lämpimämpään vaatii työtä ja siten apuenergiaa. Tavallisesti käytetään sähköenergiaa ja kompressorin käyttöön perustuvaa kylmäkonetta. Toinen vaihtoehto on vallitsevaa ympäristöä korkeampilämpötilaisen lämpöenergian käyttö ns. absorbtiojäähdytyksessä. Kylmäkoneiden toiminta perustuu yleensä aineen höyrystymisen riippuvuuteen paineesta. Kiertoaineen paine lasketaan matalaksi, jolloin se höyrystyy suhteellisen viileässä. Sitten väliaine puristetaan kompressorilla suurempaan paineeseen, jossa väliaine tiivistyy edellistä korkeammassa lämpötilassa luovuttaen lämpöään ympäristöön.
Askania-Novan biosfäärin suojelualue
Askania-Novan biosfäärin suojelualue on luonnonsuojelualue Ukrainan Hersonin alueen Tšaplynkan piirissä lähellä Askania-Novan asutuskeskusta. Alueella on kokoa 33 307,6 ja sen alueella tavataan lukuisia ruohotasangon biosfäärin uhanalaisia eläin- ja kasvilajeja.
Maantiede ja luonto
thumb|vasen|Askania-Novan maisemaa. Askania-Novan biosfäärin suojelualue kattaa 33 307,6 hehtaaria, josta noin 11 200 hehtaaria on luonnontilaista ruohotasankoa. Alue on yksi suurimmista vanhan tasangon biosfäärin suojelualueista. Alueen tehtäviin kuuluu luonnontilaisen tasangon eläimistön ja kasviston suojelu ja tutkiminen, sekä maatalouden kannalta merkittävien lintujen, eläimien ja kasvien kasvatus, akklimatisointi ja tutkimus.
Alueen yhteyteen kuuluvilla kasvitieteellisillä ja puulajitieteellisillä puutarhoilla on 1647 kasvilajia. Muulla biosfäärialueella kasvilajeja on yli 500. niiden joukkoon kuuluu monilta muilta alueilta kadonneita lajeja, kuten Stipa lessingiana, Stipa capillata, Tulipa scythica, Tulipa schrenkii, Sarmat bellovaliya ja Allium regelii. Eri lintulajeja alueella tavataan yli 270. Paikka kuuluu merkittävään muuttolintujen vaellusreittiin. Keväisin ja syksyisin alueen läpi kulkee esimerkiksi yli 44 000 harmaahaikaraa ja 2 500 isotrappia. Alueen muita muuttolintuja ovat esimerkiksi merihanhi ja tundrahanhi. Alueen luonnonvaraisiin nisäkkäisiin lukeutuvat esimerkiksi mäyrä, kettu, susi ja jänikset. 69 alueella tavattua eläinlajia lukeutuu Ukrainan lajien punaiseen listaan ja 12 Euroopan lajien punaiseen listaan. Monet muut lajit ovat suojeltu muiden sopimusten perusteella. Askania-Novan eläintarhassa on 114 lajia, joihin lukeutuvat esimerkiksi visentti, biisoni, seepra, antiloopit ja przewalskinhevonen. Askania-Novan przewalskinhevosia istutettiin onnistuneesti takaisin niiden luontaiseen elinympäristöön Hustan-Nuruun Mongoliaan vuonna 1992.
Historia
thumb|[[Friedrich von Falz-Feinin hauta.]] Vuonna 1875 preussilainen siirtolainen Friedrich von Falz-Fein perusti nykyisen biosfäärin suojelualueelle eläintarhan. Maat paikalla omisti tuolloin Friedrich Falz-Feinin isä. Eläintarhaansa Falz-Fein toi eläimiä Aasiasta, Afrikasta, Amerikasta ja Australiasta. Vuonna 1910 professori I. Ivanov tutki seeprojen, przewalskinhevosten ja visenttien akklimatisointia alueelle muun muassa risteyttämällä visenttejä biisonien ja nautojen kanssa, sekä seeproja hevosten kanssa. Askania-Novan alue säästyi Venäjän vallankumouksen ajan hävityksiltä ja 8. helmikuuta 1921 Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta julisti alueen luonnonsuojelualueeksi. Paikalle perustettiin kasvitieteellinen puutarha ja eläinten kasvattamolaitos, minkä lisäksi tutkimusten eläinten akklimatisoinnista ja risteyttämisestä jatkuivat. 1900-luvun alkupuolella paikalla tehtiin myös maailman ensimmäisten joukkoon lukeutuvat tutkimukset eläinten keinosiemennyksestä. Vuonna 1985 alue määriteltiin Unescon Ihminen ja ympäristö -ohjelman mukaiseksi luonnonsuojelualueeksi ja Ukrainan presidentti Leonid Kravtšuk vahvisti alueen aseman biosfäärin suojelualueena maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1993. Askania-Nova on ollut vuodesta 1989 Ukrainan aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kristian IV
Kristian IV (12. huhtikuuta 1577 Frederiksborgin linna – 28. helmikuuta 1648 Kööpenhamina) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuosina 1588–1648. Hän oli edellisen kuninkaan, Fredrik II:n poika.
Vuosina 1611–1613 Kristian IV kävi Kalmarin sotaa Ruotsia vastaan. Vuonna 1625 hän arvioi voimansa väärin ja otti osaa kolmikymmenvuotiseen sotaan protestanttien puolella pyrkiessään estämään Ruotsin vaikutusvallan kasvun Saksassa. Hän pyrki pysäyttämään Katolisen liigan etenemisen Pohjois-Saksassa, mutta Johann Tilly voitti Tanskan armeijan Lutterin taistelussa vuonna 1626 ja valloitti Jyllannin. Kristian IV solmi Lyypekin rauhan keisari Ferdinand II:n kanssa vuonna 1629.
Kristian IV oli yksi Euroopan varakkaimmista hallitsijoista Juutinrauman tullin ansiosta. Hän pyrki keräämään tullia myös Elbe-joella perustamansa Glückstadtin kaupungin avulla. Tämä miltei johti sotaan Hampurin kanssa kesällä 1630.
Ruotsia häiritsevällä ulkopolitiikallaan Kristian sai vielä myöhemmin aikaiseksi uuden sodan Ruotsia vastaan 1643–1645, kun Lennart Torstensson marssitti armeijansa Tanskaan. Tanskan menetettyä Jyllannin ja Skånen hänet pakotettiin ankarin ehdoin Brömsebron rauhaan 1645.
Kristian IV:n heikkouksia olivat uhkapelaaminen, naiset ja alkoholi. Hänellä oli ainakin 23 lasta kahden vaimonsa ja useiden rakastajattariensa kanssa. Paheistaan huolimatta hän oli tehokas hallitsija, erityisesti talouden alalla. Hän lakkautti ammattikuntalaitoksen sekä perusti kauppakomppanioita ja tehtaita. Hän rakennutti paljon ja perusti useita kaupunkeja, kuten Kristianian (nykyinen Oslo), Kristiansandin ja Kristianstadin.
Dmitri Suranovitš
Dmitri Suranovitš (Venäjäksi: Дмитрий Суранович) (s. 27. kesäkuuta 1995 Minsk, Valko-Venäjä) on venäläinen entinen moottoriurheilija. Vaikka hän on syntynyt Valko-Venäjällä, hän kilpaili kuitenkin venäläisellä lisenssillä.
Suranovitš aloitti Karting-uran vuonna 2008 ja ajoi sen jälkeen useissa kansainvälisissä kilpailuissa. Hän on Venäjän KF3 mestari vuodelta 2009 ja vuoden 2010 Venäjän KF2 mestari. Vuonna 2011 Suranovitš siirtyi kilpailemaan Formula Abarth-sarjaan. Hän ajoi kahdeksan kilpailua Euroopan Formula Abarth -sarjassa ja neljä kilpailua Italian Formula Abarth -sarjassa. Hän saavutti sekä Euroopan että Italian sarjoissa yhden pisteen. Vuonna 2012 Suranovitš kilpaili GP3-sarjassa ajaen Marussia Manor Racing-tallissa. Suranovitš aiheutti Monacon sprinttikilpailussa rajun kolarin, kun Conor Daly osui hänen auton peräänsä ja lähti ilmalentoon. Daly selvisi säikähdyksellä ja Suranovitš hylättiin kilpailusta. Hän ei saavuttanut pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 11:s sija. Samana vuonna Suranovitš kilpaili Toyota Racing Series-sarjassa sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2013 Suranovitš ajoi kolme kilpailua Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttamatta pisteitä.
Hän joutui vuonna 2013 lopettamaan uransa 17-vuotiaana rahoitusongelmien vuoksi.
Annie Hall
Annie Hall on Woody Allenin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia vuodelta 1977. Se kertoo kahden erisuhtaisen neurootikon (Woody Allen ja Diane Keaton) suhteesta. Annie Hall nosti Allenin eturivin ohjaajaksi.
Tuotanto
Woody Allenin tarkoituksena oli alun perin tehdä monipolvinen itsetutkiskelu ja murhamysteeri nimeltä ”Anhedonia”, joka sisälsi monia aikatasoja ja takaumia. Käydessään sekalaista materiaalia läpi vakioleikkaajansa Ralph Rosenblumin kanssa he huomasivat, että ylivoimaisesti parhaiten toimivat kohtaukset olivat nykyaikaan sijoittuvat ihmissuhdekoukerot Allenin ja Keatonin hahmojen välillä. Allen päätti unohtaa alkuperäisen käsikirjoituksen ja suuren osan jo kuvatusta materiaalista ja tehdäkin elokuvasta romanttisen komedian.
Vastaanotto
Annie Hallin sanotaan usein ”varastaneen” vuoden 1978 Oscar-gaalassa parhaan elokuvan Oscar-palkinnon ajan kuluessa merkityksellisemmäksi osoittautuneelta Tähtien sota -elokuvalta, joka kuitenkin sai muista sarjoista kuusi Oscaria. Myös Annie Hall tuotti kolme muutakin Oscaria: paras alkuperäiskäsikirjoitus (Woody Allen ja Marshall Brickman), paras ohjaus (Woody Allen), ja paras naispääosa (Diane Keaton).
Palkinnot
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Euroopan unionin hallinto ja politiikka
Monilla Euroopan unionin jäsenvaltioilla on lisäksi yhteinen rahapolitiikka, jota toimeenpannaan EMU:ssa euron avulla.
Raphael Cheenath
Cheenath sai 1. heinäkuuta 1985 nimityksen Cuttack-Bhubaneswarin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2011.
Beherit
Beherit on suomalainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1989.
Keväällä 2009 yhtye julkaisi ensimmäisen uuden albumin (Engram) yli kymmenen vuoden tauon jälkeen. Kahdesta edellisestä, ambient-vaikutteisesta albumista (H418ov21.C, Electric Doom Synthesis) poiketen, Engram on Drawing Down The Moon -albumin tyylistä black metalia raskailla kitarasoundeilla höystettynä.
Loppuvuodesta 2020 Beherit palasi ambient-vaikutteiseen black metalliin albumilla Bardo Exist.
Yhtye julkaisi demon "Down There..." -nimellä The Lord Diabolus.
Suomi talviolympialaisissa 1976
Suomi saavutti Innsbruckin talviolympialaisista 1976 seitsemän mitalia, joista kaksi oli kultaa, neljä hopeaa ja yksi pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui kuudenneksi.
Plateiá (Aígina)
Plateiá on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja tarkemmin Diapória Nisiá -saariin, ja sijaitsee Saroninlahdessa Aíginan saaren luoteispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,12 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Plateiá kuuluu Aíginan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Lucas Kerketta
Lucas Kerketta (s. 20. syyskuuta 1936) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan seuran papiksi 25. lokakuuta 1969 ja nimitettiin Sambalpurin hiippakunnan piispaksi 17. marraskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. maaliskuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Raphael Cheenath, jota avustivat Alphonse Bilung ja Thomas Thiruthalil.
Kerketta jäi eläkkeelle 26. heinäkuuta 2013.
Pirkkalan Jalkapalloklubi
Pirkkalan Jalkapalloklubi (PJK) on vuonna 1993 perustettu pirkkalalainen jalkapallo- ja futsalseura. Miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2018 Nelosta ja naisten edustus naisten Kolmosessa. Futsalissa miesten edustusjoukkue pelasi Futsal-liigassa mutta tippui putoamiskarsinnan kautta Futsal Ykköseen kaudeksi 2019-2020. Seuralla on yhteensä yli 300 lisenssipelaajaa .PJK järjestää vuosittain Pirkkalan alakoulujen välisen jalkapalloturnauksen ja harrastajien puulaakiturnauksen.
Miesten kakkosjoukkue (PJK/2) pelaa Vitosessa. Lisäksi PJK:lla on 7–15-vuotiaiden juniorijoukkueet, tyttöjen ja poikien B-joukkueet ja KKI-35-ikämiesten joukkue. Futsalissa PJK/2 pelaa Futsal-Kakkosessa ja B-poikien joukkue piirinsarjassa. Naisten joukkue pelaa Ykköstä.
PJK:n naisten joukkue nousi kaudella 2007 Kakkoseen häviämättä kertaakaan 24 ottelussa Kolmosessa, Nelosessa ja Errea Cupissa. Miesten futsaljoukkue pääsi kaudella 2007–08 Suomen cupin välieriin, joissa hävisi hallinneelle mestarille Golden Futsal Teamille. Kaudella 2007–2008 edustusjoukkue pelasi Kakkosessa Tampereen piirissä, mutta nousi Ykköseen FC Lynxin luovuttua sarjapaikasta.
PJK:n nimekkäin entinen pelaaja lienee Miki Sipiläinen, joka pelasi seurassa kaudella 2008.
Futsal
PJK:n miesten edustusjoukkue pelaa Futsal-liigassa kaudella 2018-2019. PJK nousi ensimmäistä kertaa historiassa pääsarjatasolle kaudeksi 2016-2017. PJK on sijoittunut molempina liiga-kausinaan sijalle 10., jääden täten ulos pudotuspeleistä mutta välttäen liiga-karsinnat.
=== Pelaajat kaudella 2018-2019 ===
Gospelraati
Raatihuone on Radio Dein hengellistä musiikia arvioiva radio-ohjelma. Siinä vierailee joka lauantai kaksi musiikin ammattilaista. Kesällä 2009 gospelraati-nimellä käynnistynyt ohjelma on Ariel Neulaniemen toimittama ja toteuttama ohjelma, jossa kuullaan kotimaisia ja ulkomaisia uutuuskappaleita aina Pate Mustajärvestä Viktor Klimenkoon ja lastenmusiikista rockiin. Toisin kuin Levyraadissa, Raatihuoneessa musiikki arvioidaan ilman pisteitä. Ohjelman alussa vieraiden kanssa keskustellaan kuulumisista ja päätteeksi he paljastavat oman suosikkinsa ohjelmassa kuulluista lauluista.
Raatihuoneen vieraita ovat olleet Eero Raittinen, Pekka Ruuska, Raakel Lignell, Edu Kettunen, Pave Maijanen, Risto Asikainen, Johanna Iivanainen, Martti Metsäketo, Jarkko Martikainen, Lasse Kurki, Erja Lyytinen, Olli Ahvenlahti, Yona, Ville Pusa, Joose Keskitalo, Mikael Konttinen, Tommi Läntinen, Heikki Salo, Pekka Simojoki, Teppo Nuorva, Jouko Mäki-Lohiluoma, Janna Hurmerinta, Joonatan Rautio, Osmo Ikonen, Joel Melasniemi, Kristian Meurman, Mikki Kauste, Kai Jämsä, Milana Misic, Katriina Honkanen, Riki Sorsa, Hanna Ekola, Viktor Klimenko, Sinikka Svärd, Ile Vainio, Esa Eloranta, Suikki Jääskä, Petri Kaivanto, Laura Sippola, Hillel Tokazier, Heta Hyttinen, Markus Koskinen, Zarkus Poussa, Nina Åström, Leri Leskinen, Heikki Silvennoinen, Esa Kaartamo, Petri Laaksonen, Jonas Olsson, Nina Tapio, Hanna-Riikka Siitonen, Matti Esko, Johanna Försti, Juha Tapio, Sami Hintsanen, Marko Maunuksela, Mervi Koponen, Anssi Nykänen ja Janne Tulkki.
Joskus ohjelman jälkeen on syntynyt yllättäviä käänteitä. Johanna Iivanainen kertoi talvella 2011 ilmestyneessä Askel-lehdessä pyytäneensä seuraavan levynsä tuottajaksi ja sanoittajaksi Edu Kettusta sen perusteella, kun molemmat olivat tavanneet pitkästä aikaa toisensa Radio Dein Raatihuoneessa.
Providencia (saari)
Providencia on vuoristoinen saari, joka sijaitsee Karibialla Costa Rican ja Jamaikan puolivälissä. Vaikka saari on lähempänä Nicaraguaa, se kuuluu Kolumbialle ja on osa San Andrés, Providencia y Santa Catalinan departementtia. Saari on 7 kilometriä pitkä ja 3,5 kilometriä leveä, ja sen korkein kohta on 360 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuoden 2005 väestönlaskennan mukaan siellä asui yli 4 100 ihmistä.
Providencialla oli 1630–1640-luvuilla varhainen puritaaniyhdyskunta, joka oli Massachusettsiin perustetun yhdyskunnan sisarsiirtokunta.
Subliminal Genocide
Subliminal Genocide on yhdysvaltalaisen yhden miehen black metal -yhtyeen Xasthurin viides studioalbumi. Levyn promoversio levisi Internetiin jo vuoden 2005 puolella, mutta levyn virallinen versio julkaistiin syyskuussa 2006 sisältäen lähes täysin erilaisen kappalelistan.
Providencia (saari)
Väestö
Saaren alkuperäinen väestö koostuu mustien orjien jälkeläisistä, jotka puhuvat äidinkielenään Jamaikan englantia mutta osaavat yleensä myös espanjaa. Vaikka Kolumbiasta tulleet siirtolaiset ovat lisänneet espanjan käyttöä Providencialla, he ovat yhä vähemmistönä saarella toisin kuin läheisellä San Andrésilla.
Luonnonpuisto
Saaren pohjoispuolella on 995 hehtaarin luonnonpuisto, jonka pinta-alasta 905 hehtaaria on merta. Luonnonpuistossa on suojeltuja koralliriuttoja, mangrovemetsikköjä, McBeanin laguuni ja Tres Hermanos -atolli.
Bob Graham
thumb|right|Bob Graham Daniel Robert "Bob" Graham (s. 9. marraskuuta 1936 Coral Gables, Florida) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Floridan 38. kuvernöörinä vuosina 1979–1986 ja istui Yhdysvaltain senaatissa 1987–2005. Hän pyrki puolueensa presidenttiehdokkaaksi vuoden 2004 presidentinvaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Yksityiselämä
Graham syntyi Floridassa. Hänen isänsä oli poliitikko Ernest R. Graham. Grahamin puoliso on Adele Khoury Graham, ja heillä on neljä tytärtä.
Ura
Graham opiskeli Miami High Schoolin jälkeen politiikan tutkimusta Floridan yliopistossa ja oikeustiedettä Harvardissa. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1966 tultuaan valituksi Floridan edustajainhuoneeseen. Hänet valittiin sinne jälleen vuonna 1968. Vuonna 1970 ja uudelleen vuonna 1974 hänet valittiin Floridan senaattiin.
Lokakuussa 2003 Graham ilmoitti, ettei pyri Yhdysvaltojen presidentiksi, ja marraskuussa, että ei pyri edes uudelle kaudelle senaattiin. Hän on Floridan yliopiston kunniatohtori. Hänen kirkkokuntansa on United Church of Christ.
Pentti Louko
Pentti Louko (27. syyskuuta 1928 Vahviala – 22. tammikuuta 1998) oli suomalainen näyttelijä.
Louko näytteli sivuosia muun muassa Olli Soinion (Raatimies Silvesterin sairaus 1989, Kadunlakaisijat 1991, Yötuuli, tv, 1992) Rauni Mollbergin (Ystävät, toverit 1989), Matti Ijäksen (Kastematojen aika 1985, Räpsy ja Dolly eli Pariisi odottaa, 1990) sekä Matti Kuortin (Kiljusen herrasväen uudet seikkailut 1990) elokuvissa. Pentti Louko on haudattu Honkanummen hautausmaalle.
Helander
Helander on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Roger Guerreiro
Roger Guerreiro (s. 25. toukokuuta 1982 São Paulo, Brasilia) on brasilialaissyntyinen puolalainen jalkapalloilija, joka edustaa Legia Varsovaa. 186 senttimetriä pitkä Guerreiro pelaa hyökkäävänä keskikenttäpelaajana tai laitalinkkinä.
Vuonna 2006 brasilialaisesta Juventudesta Legiaan siirtynyt Guerreiro sai Puolan kansalaisuuden pikaisen prosessin jälkeen 17. huhtikuuta 2008 ja teki ensiesiintymisensä uuden kotimaansa maajoukkueessa 27. toukokuuta Albaniaa vastaan pelatussa ottelussa. Valmentaja Leo Beenhakker valitsi hänet ryhmäänsä myös 2008 EM-kisoihin.
Puolan toisessa EM-kisojen alkulohkon ottelussa Itävaltaa vastaan Guerreiro teki maalin 30. minuutilla. Kyseessä oli hänen ensimmäinen maalinsa maajoukkueessa ja samalla maan historian ensimmäinen maali EM-turnauksessa.
Maalit maajoukkueessa
Ruskea-ahde
Ruskea-ahde on pieni omakotialue Lempäälässä. Se sijaitsee Hämeenlinnan ja Tampereen välisen E12-tien varrella Kuljun eteläpuolella.
Alue on syntynyt Suvanto-säätiön vuonna 1956 ostamalle Hattulanmäen tilalle, joka jaettiin asuntotonteiksi ja myytiin nopeasti.
Ruskea-ahteentien varrella on mahdollinen muinaisjäännös, historiallinen Lempäälän ja Messukylän välisen tien pohja.
Ihmisiä telineillä
Ihmisiä telineillä on Kalle Päätalon kirjoittama romaani. Vuonna 1958 Gummeruksen kustantamana julkaistu romaani on Päätalon esikoisteos.
Teos kuvaa Mammonalinnaksi nimetyn rakennustyömaan vaiheita erityisesti rakennusmestari Mauno Joensivun näkökulmasta.