cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kartoffeltyskere
Saksalaiset siirtolaiset saapuivat Tanskan kuninkaan kutsusta asuttamaan ja viljelemään Jyllannin nummia. Heitä houkuteltiin lupauksilla maasta, taloista, kotieläimistä, rahasta, 20 vuoden verovapaudesta ja vapautuksesta asepalveluksesta. Lupauksia ei kuitenkaan täysin onnistuttu täyttämään, mikä aiheutti tulokkaissa tyytymättömyyttä.
Kaikkiaan Tanskaan saapui 965 ihmistä ja 265 perhettä, joista kuitenkin vain osa jäi Tanskaan pysyvästi.
"Pottusaksalaisten" yritykset ottaa Jyllannin nummia viljelykseen onnistuivat vain rajoitetusti, mutta osa jäi Tanskaan ja heidän jälkeläisiään elää Tanskassa vielä nykyäänkin. Frederiksin seurakunnassa Keski-Jyllannissa saksankielisille maatyöläisille rakennettiin vuonna 1776 oma kirkkonsa, jossa saarnattiin saksaksi vuoteen 1870 asti.
Nimitys "pottusaksalainen" ei varsinaisesti ollut haukkumanimi, vaan sillä viitattiin siihen, että peruna oli lopulta se viljelykasvi, jota Jyllannin nummilla saatettiin edes jonkinlaisella menestyksellä viljellä.
Lætitia Sadier
thumb|Lætitia Sadier Lætitia Sadier (s. 6. toukokuuta 1968) on ranskalaissyntyinen rock-muusikko. Hän on tullut tunnetuksi Lontoossa vuonna 1990 perustetun Stereolab-yhtyeen laulajana ja yhtenä alkuperäisjäsenistä. Hän vaikuttaa yhtyeessä yhä.
Sadier syntyi Ranskassa ja tapasi tulevan yhtyetoverinsa Tim Ganen Lontoossa 1980-luvun lopulla. Laulamisen ohella Sadier soittaa myös ainakin kosketinsoittimia, lyömäsoittimia, kitaraa ja vaskia.
Sadier on lisäksi laulanut mm. taustat Blurin listahittiin "To the End" (1994), kertosäkeen Commonin kappaleella "New Wave" sekä lauluosuudet Sigmatropicin kappaleella "Haiku One". Sadierilla ja Ganella on vuonna 1998 syntynyt lapsi Alex.
Onnen sävel
Onnen sävel on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1991.
Sámos (alueyksikkö)
Sámoksen alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Pohjois-Egean saarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Sámos. Alueyksikön pinta-ala on 477,4 neliökilometriä ja asukasluku 32 977 (vuonna 2011).
Alueyksikkö käsittää Sámoksen saaren. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Sámoksen prefektuuri (Νομός Σάμου, Nomós Sámou) lakkautettiin ja jaettiin kahteen alueyksikköön, Sámoksen alueyksikköön ja Ikarían alueyksikköön.
Kunnat
Vuoden 2019 Kleisthenes I -suunnitelmasta lähtien alueyksikkö jakaantuu kahteen kuntaan seuraavasti (väkiluvut perustuvat vuoden 2011 väestönlaskentaan, jolloin alueyksikkö muodostui yhdestä kunnasta, Sámoksen kunnasta):
Kos (alueyksikkö)
Kosin alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Etelä-Egean saarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Kos. Alueyksikön pinta-ala on 337,2 neliökilometriä ja asukasluku 34 396 (vuonna 2011).
Alueyksikkö käsittää Kosin ja Nísyroksen saaret sekä joukon niiden lähellä sijaitsevia pienempiä saaria. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Dodekanesian prefektuuri lakkautettiin ja jaettiin neljäksi alueyksiköksi, joista Kos on yksi.
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu kahteen kuntaan seuraavasti:
Eteläsaamelaiset
thumb|Eteläsaamelaisten asuinalue keltaisella, uumajansaamelaisten oranssilla. Eteläsaamelaiset ovat saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä. Heidän alkuperäiskielellään eteläsaamella on noin 600 puhujaa. Norjassa eteläsaamelaisia on Pohjois-Trøndelagin läänissä sekä Helgelandissa Nordlandin läänissä ja Ruotsissa Taalainmaan ja Jämtlandin lääneissä. Parhaiten eteläsaamelainen kulttuuri on säilynyt Norjassa ja eritoten Snåsan ja Hattfjelldalin kunnissa.
Historia
Eteläsaamelaisten historiasta ei tiedetä paljon. Ei esimerkiksi tiedetä kuinka paljon eteläsaamelaisia on historian aikana ollut. Eteläsaamelaiset elivät metsästyksellä ja keräilyllä. Ensimmäiset kirjalliset maininnat eteläsaamelaisista ovat 1500-luvulta. Vuonna 1689 tapahtui yhteenotto eteläsaamelaisten ja norjalaisten välillä, saamelaiset tappoivat kaikki Nordlin kylän asukkaat. Norjalaiset tekivät vuorostaan kostoretkiä saamelaisten kimppuun. 1600-luvulta peräisin olevista lähteissä kerrotaan eteläsaamelaisten omaksuneen poronhoidon. Tämä johtui luultavasti väestönkasvusta jonka vuoksi metsästyksellä ei voinut enää elättää kaikkia. 1700-luvulta lähtien eteläsaamelaiset mainitaan teksteissä yhä useammin. 1700-luku johti myös lisääntyviin konflikteihin poronkasvattajien ja maanviljelijöiden välillä.
1800-luvulla alkoivat norjalaistamistoimet saamelaisia ja kveenejä vastaan. Norjalaistamistoimet ja saamelaisten kulttuurin häviäminen nostatti kansallistunnetta saamelaisten joukossa. Eräs eteläsaamelainen saamelaisaktivisti oli Daniel Mortensson. Nykypäivänä eteläsaamelaiset ovat vaarassa kadota kulttuurin häviämisen seurauksena.
Mytologia
Eteläsaamelaisilla oli muiden saamelaisten tapaan seitoja. Lisäksi eteläsaamelaisten tiedetään uhranneen esineitä, kuten rahoja, jumalille. Erikoinen piirre eteläsaamelaisten uhreissa oli karhujen uhraaminen. Norjan puolelta eteläsaamelaisten asuinaluetta on löydetty luolia täynnä karhunluita. Eteläsaamelaiset hautasivat usein itsensä mukana karhun hampaita tai muita sen luita.
Chris Kontos (jääkiekkoilija)
Christopher T. Kontos (s. 10. joulukuuta 1963 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka pelasi NHL:n runkosarjassa yhteensä 230 ottelua tehoin 54+69=123. Jäähyminuutteja tuli 103. Kontos pelasi urallaan myös Euroopassa: Suomessa, Sveitsissä, Italiassa ja Ruotsissa.
Ura
Kontos aloitti OHL:ssä kaudella 1980–1981, jolloin hän teki Sudbury Wolvesin joukkueessa 58 runkosarjaottelussa tehot 17+27=44. Kaudella 1981–1982 Kontos kaupattiin Wolvesista Toronto Marlborosiin 12 pelatun ottelun jälkeen. Hän teki kauden aikana yhteensä 71 ottelussa kovat tehot 42+62=104. New York Rangers varasi varsin lupaavan Kontosin ensimmäisellä kierroksella varaustilaisuuden 15. pelaajana kesällä 1982. Kaudella 1982–1983 hän pelasi vielä OHL:n puolella 28 ottelua tehoin 21+33=54, mutta yli puolet kaudestaan Kontos pelasi kuitenkin Rangersissa, jossa tulokaskausi toi 44 ottelussa tehot 8+7=15. Kaudella 1983–1984 hän pelasi NHL:n puolella vain kuusi ottelua ja sai niissä yhden syöttöpisteen. Suurimman osan kaudestaan Kontos pelasi CHL-joukkue Tulsa Oilersissa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden, Adams Cupin keväällä 1984.
Kauden 1984–1985 Kontos pelasi suurimmaksi osaksi Rangersin farmijoukkue New Haven Nighthawksissa, AHL:ssä. Hän pelasi NHL:n puolella 28 ottelua tehoin 4+8=12. Kaudeksi 1985–1986 Kontos siirtyi ensimmäisen kerran Eurooppaan ja SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Hän sijoittui tehoilla 16+15=31 joukkueen sisäisessä pistepörssissä neljänneksi, mutta Kontos palasi kesken kauden Pohjois-Amerikkaan ja Nighthawksiin. Hän oli tehoilla 4+2=6 joukkueen paras pistemies AHL:n pudotuspeleissä 1986. Kauden 1986–1987 Kontos aloitti Nighthawksissa. Hän ei pelannut otteluakaan New York Rangersissa, ja tammikuussa 1987 hänet kaupattiin Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Ron Duguayhyn. Hän pelasi loppukaudella joukkueessa 31 runkosarjaottelua tehoin 8+9=17.
Kontos aloitti kauden 1987–1988 Pittsburgh Penguinsin organisaatiossa. Hän pelasi siellä 36 NHL-ottelua tehoin 1+7=8, kunnes Kontos ja kuudennen kierroksen varausvuoro kaupattiin helmikuussa 1988 Los Angeles Kingsiin vaihdossa Bryan Ericksoniin. Hän teki Kingsissä runkosarjan lopulla kuudessa ottelussa otteluihinsa nähden kaksi kertaa enemmän pisteitä tehoilla 2+10=12. Kontos pelasi keväällä 1988 ensimmäiset NHL-pudotuspelinsä ja teki neljässä ottelussa yhden maalin. Kaudella 1988–1989 hän pelasi Sveitsin NLA:n Kloten Flyersissä 36 runkosarjaottelua tehoin 32+24=56 ja sijoittui liigan pistepörssissä kymmenenneksi sekä maalipörssissä kuudenneksi. Hän palasi sieltä kauden loputtua keväällä 1989 Los Angeles Kingsiin, jossa Kontos pelasi seitsemän runkosarjaottelua tehoin 2+1=3 ja 11 playoff-ottelua. Pudotuspeleissä hän oli Kingsin paras maalintekijä yhdeksällä maalilla. Kaudella 1989–1990 Kontos pelasi Kingsissä yhteensä 11 ottelua runkosarjassa ja pudotuspeleissä.
Kauden 1990–1991 Kontos pelasi kokonaan IHL-joukkue Phoenix Roadrunnersissa. Hän teki 69 runkosarjaottelussa tehot 26+36=62 ja sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Kevään 1991 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 9+12=21 Roadrunnersin paras pistemies ja maalintekijä. Kaudella 1991–1992 Kontos pelasi lähinnä Kanadan maajoukkueessa, mutta hän pelasi myös kahdeksan ottelun verran Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HC Lions Courmaostan joukkueessa.
Kontos teki heinäkuussa 1992 sopimuksen vapaana agenttina Tampa Bay Lightningin kanssa. Kausi 1992–1993 jäi hänen NHL-uransa ainoaksi kokonaiseksi. Kontos teki 66 runkosarjaottelussa tehot 27+24=51 ja sijoittui Lightningin sisäisessä maalipörssissä toiseksi ja pistepörssissä kolmanneksi. 7. lokakuuta 1992 Kontos teki neljä maalia 7-3-voittoon päättyneessä ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Hänen yhden ottelun maalimääränsä on edelleen Lightningin seurahistorian ennätys. Ottelu oli myös Tampa Bay Lightningin historian ensimmäinen ottelu. Kauden 1993–1994 Kontos pelasi kokonaan Kanadan maajoukkueessa. Kaudella 1994–1995 hän pelasi Ruotsin I-divisioonaa Skellefteåssa, jonka paras pistemies Kontos oli tehoilla 19+24=43. Hän teki heinäkuussa 1995 sopimuksen Florida Panthersin kanssa, mutta ei pelannut joukkueessa otteluakaan, vaan Kontos pelasi vuodet 1995–1997 kokonaan IHL:ssä.
Pelaajauransa viimeisen kauden 1997–1998 Kontos pelasi Saksan DEL-liigan Revier Löwen Oberhausenissa.
Maajoukkue
Kontos oli voittamassa hopeaa Lillehammerin olympiakisoista 1994. Hän oli kolmella osumallaan Kanadan kolmanneksi paras maalintekijä Paul Kariyan kanssa.
Luis Delís
Luis Mariano Delís Fournier (s. 6. joulukuuta 1957 Guantánamo) on entinen kuubalainen yleisurheilija, jonka lajeja olivat kiekonheitto ja kuulantyöntö.
Delísin parhaat saavutukset kiekonheitossa ovat olympiapronssi Moskovassa 1980 sekä hopea 1983 MM-kisoissa ja pronssi 1987 MM-kisoissa. Pan-Amerikan kisoista hän on voittanut kolme kultaa, joista kaksi kiekonheitossa ja yhden kuulantyönnössä. Lisäksi Delísillä on kaksi kiekkokultaa kesäuniversiadeista vuosilta 1983 ja 1985.
Delísin urheilu-ura päättyi vuonna 1990 hänen jäätyään kiinni dopingin käytöstä.
Delísin ennätys kiekonheitossa on 71,06 metriä vuodelta 1983.
Heartless (elokuva)
Heartless on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut brittiläinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Philip Ridley. Se on ohjaajansa ensimmäinen elokuva 14 vuoden tauon jälkeen. Elokuvan pääosissa esiintyvät Jim Sturgess, Clémence Poésy, Noel Clarke, Ruth Sheen ja Sarah-Jane Sherwood.
Juoni
Jamie Morgan on nuori ahdistunut lontoolainen valokuvaaja. Hänen kasvojaan peittää valtava sydämenmuotoinen syntymämerkki, jonka takia hän kokee itsensä rumaksi. Hänellä on valokuvausstudion veljensä ja veljenpoikansa Leen kanssa, jossa hän tapaa malliksi haluavan Tian.
Aluksi asiat sujuvat hyvin: Jamie tapaa sattumalta Tian ja pyytää häntä treffeille puistoon, jossa Jamie oli kuolleen isänsä opetellut valokuvaamaan. Jamie ja Tia viettävät aikaa yhdessä ja rakastuvat toisiinsa. Jamielle kuitenkin selviää hänen tekemänsä sopimuksen kauheus, kun hänen kotiinsa saapuu Papa B:n lähettämä Asemies. Asemies määrää hänet tekemään murhia: ensin hänen on tapettava miesprostituoitu ja toimitettava hänen sydämensä erään kirkon portaille. Jamie tottelee vastahakoisesti, koska ei halua saada syntymämerkkiään takaisin ja menettää Tiaa. Mutta sitten Tia määrätään hänen seuraavaksi kohteekseen.
Jamie saapuu studiolleen, mutta yllättää sieltä Tian ja veljenpoikansa, jotka ovat yhdessä suunnitelleet varastavansa Jamien kuolleen äidin jalokivikorut studion kassakaapista. Lee tarvitsee rahaa velkojen maksuun jengille, ja hän oli pyytänyt Tiaa hurmaamaan Jamien saadakseen kassakaapin yhdistelmän. Tia vakuuttaa Jamielle, että hänen tunteensa olivat lopulta aitoja. Syntyy kamppailu, jossa Jamien ase laukeaa vahingossa ja tappaa Tian. Paikalle saapuu jengin johtaja She, jolle Lee on velkaa, ja hän ampuu Leetä haavoittaen tätä.
Jamie pakenee ja She lähtee hänen peräänsä, mutta Jamie onnistuu tappamaan hänet. Jamie näkee kuvansa peilissä ja huomaa syntymämerkkinsä taas kasvoillaan. Hän tajuaa, ettei se ollut koskaan kadonnutkaan, ja Tia oli rakastunut häneen siitä huolimatta. Jamie taistelee Papa B:n huppupäisiä demonikätyreitä vastaan ja ajaa ne pois, mutta hän kohtaa suuren demonin, jota hän joutuu pakenemaan sisälle erääseen rakennukseen. Paljastuu, että suuri demoni on Papa B, kun se ottaa jälleen ihmishahmonsa, ja takaumassa palataan Jamien tekemään sopimukseen. Katsojan pääteltäväksi jää, huijasiko Papa B Jamieta vai oliko syntymämerkki kadonnut vain Jamien mielessä.
Jamie jättää Papa B:n ja poistuu rakennuksesta. Pihalla hänen kimppuunsa käy huppariin pukeutunut jengiläinen, joka heittää häntä polttopullolla. Elokuvassa vihjataan, että Jamie oli vain nähnyt heidät demoneina, vaikka he olivat tavallisia rikollisia. Jamien palaessa kuoliaaksi hän palaa mielessään lapsuuteensa puistoon, jossa hän oli isänsä kanssa valokuvaamassa. Takaumassa hänen isänsä kertoo, että jotta voisi nähdä kauneutta täytyy joskus olla pimeydessä. Sitten Jamie näytetään kohoamassa kirkkaana valona taivaalle. Elokuva päättyy otokseen tähtitaivaasta peilaten Jamien isän sanoja kauneudesta pimeydessä.
Tausta
Philip Ridley sai vaikutteet elokuvaan useista lähteistä. Hän oli ottanut valokuvia Lontoon East Endissä vuosien ajan, joista löytyi elokuvan visuaalinen ilme. Jamien henkilöhahmon inspiraatio löytyi Ridleyn nuorten kanssa tekemästä yhteistyöstä teatterissa ja muissa projekteissa. Työskenneltyään kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä kärsivien nuorten kanssa, hän havaitsi että heille oli yhteistä kokemus, että maailmassa ei ole järkeä ja että he eivät saa otetta omasta tarinastaan.
Killing Romance
Killing Romance on suomalaisen goottimetallin yhtyeen For My Painin single, joka julkaistiin 16. kesäkuuta 2004. Se ylsi Suomen virallisen singlelistan sijalle 7.
Kappaleet 1 ja 2 on nauhoitettu Tempputupa-studiolla ja Tico Tico -studiolla maalis–huhtikuussa 2004, ja kappale 3 nauhoitettiin yhtyeen esikoisalbumin Fallen nauhoituksissa vuonna 2002.
Agnes Samaria
Agnes Maryna Samaria (s. 11. elokuuta 1972 Otjiwarongo) on namibialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hän voitti 800 metriltä pronssia Kansainyhteisön kisoissa 2002 ja hopeaa Afrikan kisoista 2007. Samaria voitti Afrikan-mestaruuskilpailuista yhteensä kolme mitalia, joista kaksi 800 metriltä ja yhden 1 500 metriltä. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Samaria oli molemmilla kerroilla mukana 800 metrillä, mutta osallistui myös 1 500 metrin kilpailuun Pekingin kisoissa 2008. Hän ei kuitenkaan selviytynyt kertaakaan olympiafinaaliin.
Viimeinen sirkus
Viimeinen sirkus on Álex de la Iglesian ohjaama mustalla huumorilla sävytetty romanttinen toimintatragedia. 2010 valmistunut elokuva sijoittuu sisällissodan aikaiseen Espanjaan ja sirkuksen värikkääseen maailmaan. Tarina saa alkunsa, kun sirkusklovni pakotetaan osallistumaan sotaan. Vaihtoehtoja ei ole, vaan viidakkoveitsi kädessään mies joutuu käymään taisteluihin edelleen pellen asuunsa pukeutuneena.
Quentin Tarantinon johtama jury palkitsi elokuvan Venetsian elokuvajuhlilla 2010 parhaasta ohjauksesta ja käsikirjoituksesta.
Arvioita
Helsingin Sanomien Pertti Avola luonnehti elokuvaa "poskettomaksi möhellykseksi", jonka tyylilajia on mahdoton luokitella, ja joka ei pysy kasassa lukuisten ainestensa ristitulessa. Juuri siksi Viimeinen sirkus onkin hänestä paljon kiinnostavampi kuin moni vakavissaan puserrettu elokuva. "Täysin mauton koheltava veriooppera" Viimeinen sirkus ei taatusti ole kaikkien makuun, mutta virkistävän räävitön ja ennalta-arvaamaton sisällissotakuvaus se Avolasta kyllä on.
Ilta-Sanomien Tarmo Poussu piti Viimeistä sirkusta kehnosti kirjoitettuna, tökerösti ohjattuna ja vaatimattomasti näyteltynä elokuvana, jossa "yletön väkivaltaisuus törmää karkeaan huumoriin ja vellovaan sentimentaalisuuteen."
Kenneth S. Deffeyes
Kenneth S. Deffeyes (26. joulukuuta 1931 Oklahoma – 29. marraskuuta 2017 ) oli yhdysvaltalainen geologi, joka työskenteli yhdessä Hubbertin teorian kehittäjän M. King Hubbertin kanssa Shell Oil Companyn tutkimuslaboratoriossa Houstonissa, Teksasissa. Hänellä oli öljygeologian alempi luonnontieteellinen tutkinto Colorado School of Mines -yliopistosta sekä geologian tohtorintutkinto Princetonin yliopistosta. Hän aloitti opettamisen Princetonin yliopistossa vuonna 1967 ja jatkoi siellä professoriksi. Oman kertomansa mukaan hän polveutui chickasawi-intiaaneista.
Hän julkaisi vuonna 2001 teoksen Hubbert's Peak, joka käsittelee öljyhuippua. Vuonna 2005 hän puolestaan julkaisi teoksen Beyond Oil: The view from Hubbert's peak, jossa hän arvioi erilaisia korvaavia energianlähteitä öljylle. Helmikuussa 2006 Deffeyes väitti, että maailman öljyntuotanto oli ohittanut tuotantohuipun joulukuun 16. päivänä 2005.
Ruusutanssi
Ruusutanssi on suomalaisen Eero Avenin kokoelma-albumi vuodelta 2009.
Kolossikalmari
Kolossikalmari (Mesonychoteuthis hamiltoni) on mustekala, jonka uskotaan olevan kalmarilajeista suurin ja samalla suurin nykyisistä selkärangattomista eläimistä. Siitä on saatu vain muutama näyte, mutta pituuden arvioidaan olevan enimmillään noin 12–14 metriä ja painon noin 500 kg.
Kolossikalmari on sukunsa Mesonychoteuthis ainoa laji.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|400px|left|Säilötty kolossikalmari näytteillä [[Te Papa -museossa Uudessa-Seelannissa. ]]
Ródos (alueyksikkö)
Ródoksen alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Etelä-Egean saarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Ródos. Alueyksikön pinta-ala on 1 587,2 neliökilometriä ja asukasluku 119 830 (vuonna 2011).
Alueyksikkö käsittää Ródoksen, Chálkin, Kastellórizon, Sýmin ja Tíloksen saaret sekä muutamia pienempiä saaria. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Dodekanesian prefektuuri lakkautettiin ja jaettiin neljäksi alueyksiköksi, joista Ródos on yksi.
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu viiteen kuntaan seuraavasti:
August Schleicher
thumb|August Schleicher August Schleicher (19. helmikuuta 1821 Meiningen - 6. joulukuuta 1868 Jena) oli saksalainen kielentutkija, joka otti käyttöön sukupuun kielten välisiä sukulaisuussuhteita kuvatessaan. Hänen pääteoksensa, Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen (1861–1862), on nuorgrammaatikkoja edeltävän historiallis-vertailevan kielentutkimuksen merkkiteoksia. Schleicher ei kuitenkaan ollut vain vertailevan indoeurooppalaisen kielentutkimuksen pioneereja, vaan häntä kiinnosti myös kielen luonne ja kielitieteen asema tieteiden joukossa. Schleicherin vähän hämärän käsityksen mukaan kieli on organismi. Näin ollen kielitiedettäkin oli luontevaa pitää luonnontieteenä.
Klassillista filologiaa Bonnissa
August tunsi, että klassillinen filologia on hänen kutsumuksensa. Aluksi hänen isänsä oli ehdottomasti tätä suunnitelmaa vastaan, koska hyväpalkkaisen papinviran vaihtaminen "filologin ryysyihin" tuntui hänestä järjettömältä. Vastahakoisesti hän kuitenkin antoi lahjakkaalle pojalleen luvan vaihtaa ainetta ja yliopistoa. Niinpä August siirtyi Bonniin klassillista filologiaa opiskelemaan saman vuoden syksyllä. Bonnissa hän osallistui Friedrich Ritschlin (1806–1876) ja Friedrich Welckerin (1784–1868) seminaareihin. Bonnissa hän tutustui myös Wilhelm von Humboldtin ajatuksiin. Hän myös innostui voimistelusta horjuvaa terveyttään vaaliakseen. Opintoja häiritsi varsin vilkas seuraelämä ja moninaiset muutkin kiinnostuksen kohteet, kuten frenologia. Niinpä hän jatkoi päiviä öillä, ja seurauksena oli ylirasitusta. Vuonna 1846 Schleicher väitteli tohtoriksi Marcus Terentius Varroa koskevalla tutkimuksellaan Meletematon Varronianorum specimen I. 25-vuotissyntymäpäivän lahjaksi hän sai runsaan stipendin Meiningenin prinssi Georgilta, mikä mahdollisti opintojen jatkamisen menemättä lukion opettajaksi, mikä tuohon aikaan oli tyypillinen vastavalmistuneen seuraava siirto.
Prahan kausi
Keväällä 1848 ilmestyi Schleicherin ensimmäinen monografia Zur vergleichenden Sprachengeschichte, joka käsitteli "zetasismia" eli j-äänteen vaikutuksia edeltäviin konsonantteihin indoeurooppalaisten ja seemiläisten kielten valossa. Kyseessä oli Schleicherin suunnitteleman teossarjan Sprachvergleichende Untersuchungen ensimmäinen osa. Toinen osa, Die Sprachen Europas in systematischer Übersicht, ilmestyi 1850. Saman vuoden maaliskuussa Schleicher kutsuttiin klassillisen filologian ylimääräiseksi professoriksi Prahan yliopistoon. Kolme vuotta myöhemmin hän eteni vertailevan kielentutkimuksen sekä saksan ja sanskritin professoriksi.
Schleicher vietti Prahassa kaikkiaan kuusi vuotta. Hän tutustui erityisesti slaavilaisiin ja balttilaisiin kieliin, ja julkaisi näitä koskevia tutkimuksia: Formenlehre der kirchenslawischen Sprache (1852), Handbuch der Litauischen Sprache (1856–1857) sekä Litauische Märchen, Sprichworte, Rätsel und Lieder (1857). Tässä elämänvaiheessa Schleicher myös avioitui sonnebergilaisen Fanny Straßburgerin kanssa, ja vuonna 1855 parille syntyi poika. Vuonna 1856 Schleicher otti virkavapautta Prahasta terveydellisistä syistä ja palasi Sonnebergiin. Virkavapautensa aikana hän harjoitti kotialueensa murretutkimusta, jonka hedelmänä syntyi monografia Volkstümliches aus Sonneberg im Meininger Oberlande (1858).
Jenan professori
Tässä tilanteessa Schleicher myös otti varovaisesti yhteyttä Jenan yliopistoon tiedustellen mahdollisuutta saada sieltä professuuria. Erinäisten varsin monimutkaisten järjestelyjen jälkeen hänelle avautuikin vuonna 1857 kunniaprofessuuri opetusalanaan vertaileva kielentutkimus ja saksan kieli. Tähän vaiheeseen kuuluu Schleicherin teos Die Deutsche Sprache (1860). Schleicher lähti Jenaan suurin toivein, olihan hänen isänsäkin Jenan kasvatti. Pian hän kuitenkin huomasi olevansa saareke Jenan filosofisen tiedekunnan äärimmäisen konservatiivisten professorien joukossa. Lisäksi yliopiston resurssit olivat huonoissa kantimissa. Omaa asemaansa ja tilannettaan Schleicher luonnehtikin seuraavin sanoin: "Jena on iso räme, ja minä olen sen sammakko." Sammakko sai kuitenkin hengenheimolaisen, kun Ernst Haeckel (1834–1919) sai nimityksen vertailevan anatomian professoriksi Jenaan v. 1862. Kolmentoista vuoden ikäerosta huolimatta heistä tuli heti läheiset ystävät.
Jenassa Schleicher julkaisi indoeuropeistisen pääteoksensa Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen (1861–1862). Siitä lähtien ystävyys Haeckeliin oli ohjaamassa Schleicherin ajattelua entistäkin vahvemmin biologiseen ja evolutionistiseen suuntaan, mistä ovat osoituksena kirjoitelmat Die Darwinsche Theorie und die Sprachwissenschaft (1863) ja Die Bedeutung der Sprache für die Naturgeschichte des Menschen (1865). Schleicherin (kuten myös Haeckelin) "darwinismi" oli kuitenkin vanhaa viiniä uudessa leilissä.
Schleicher toimi myös Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajana, ja slavistiset työt olivatkin erityisesti hänen sydäntään lähellä. Kuolleen ja huonosti dokumentoidun polabin kielen kielioppia (Laut- und Formenlehre der polabischen Sprache, 1871) Schleicher piti parhaimpana työnään. Tämä kielioppi oli ensimmäinen osa Schleicherin päätyökseen kuvittelemasta laajasta slaavilaisten kielten vertailevasta kieliopista (Die vergleichende Grammatik der slawischen Sprachen).
Schleicher kuoli Jenassa 6. joulukuuta 1868 vain 47 vuoden iässä. Kuoleman välitön syy oli ylirasituksen aiheuttama keuhkotulehdus.
Tieteellinen ajattelu
Aikaisemmin oli konventionaalisessa historiografiassa tapana jakaa August Schleicherin tieteellinen elämä kahden kasvun kauteen: aloitti Hegelin ja Humboldtin inspiroimana, lopetti darwinistina. Tämä vanha näkemys on kuitenkin vakuuttavasti kumottu. Kaikkiaan Schleicherin tieteellinen ajattelu oli alusta lähtien varsin valmista, eikä se olennaisesti muuttunut hänen uransa aikana.
Schleicherin kielitypologia
Väiteltyään ja habilitoiduttuaan Schleicher piti ensimmäisen julkisen esitelmänsä Bonnin yliopiston juhasalissa 27.6.1846. Esitelmässään hän käsitteli laajasti vertailevan kielitieteen arvoa ihmiskunnalle. Schleicher ei suinkaan puhunut indoeuropeistina vaan pikemminkin hänen asenteensa oli yleiskielitieteellinen ja ennen kaikkea typologinen. Hän näki kielitieteessä myös poliittisen ulottuvuuden: myös kielellisistä vähemmistöistä on huolehdittava.
Schleicherin ensimmäinen teos, Zur vergleichenden Sprachengeschichte (1848), oli Hegelin ja Humboldtin inspiroima sikäli, että siinä viitattiin molempiin, kun taas viittaukset katoavat myöhemmissä teoksissa. Ajatukset pysyivät kuitenkin samoina. Jo tässä ensimmäisessä teoksessaan Schleicher jakaa kielet kolmeen perustyyppiin:
Organismiajattelu
Schleicherin mukaan ihmismielen kehitys ilmenee kielen orgaanisesta kehitysasteesta. Kielet kehittyvät ja edistyvät dialektisesti yksinkertaisista merkityksen ilmaisutavoista (isoloivuus) rakenteellisen antiteesin (agglutinoivuus) kautta korkeampaan, flekteeraavissa kielissä toteutuvaan synteesiin, jossa sanamuodot ja kieliopilliset suhteet muodostavat orgaanisen ykseyden. Schleicher vertaakin eri kielimuotoja monimutkaistuviin luonnonorganismeihin: kiteisiin, kasveihin, eläimiin. Schleicherin ote on selvästikin typologinen, mutta hänellä kielityypit eivät ole pelkkiä deskriptiivisiä välineitä, vaan omalakisia organismeja, joiden selittäminen edellyttää luonnontieteissä, lähinnä biologiassa, käytettyjä käsitteitä ja metodeja.
Jatkoksi kirjoitettu Die Sprachen Europas in systematischer Übersicht (1850) toistaa samat teemat ja näkemykset, joskaan Hegeliin ei enää viitata. Tässä teoksessa lingvistiikan ja filologian välistä työnjakoa korostetaan entisestään. Schleicher lukee filologian historiatieteisiin, kun taas lingvistiikan hän katsoo luonnontieteeksi: kun kielet ovat luonnonorganismeja, niitä luonnehtiessa voi käyttää sellaisia biologiasta lainattuja käsitteitä kuin genus, spesies ja varieteetti. Samoin kuin kiteet, kasvit ja eläimet ovat luonnon evoluution "momentteja", myös isoloivat, agglutinoivat ja flekteeraavat kielet ovat kielen "tulemuksen" momentteja. Lingvistiikan luonnontieteellisyyttä Schleicher puolustaa sillä perusteella, että sen kohdetta kieltä tutkitaan ulkoapäin ja että kieli on ihmisyksilön vapaasta tahdosta riippumaton olio. Tässä teoksessa Schleicher myös esitti kielisukulaisuuden kuvaamista puudiagrammin avulla, mutta ilmeisesti ensimmäisen puukuvaimensa hän julkaisi vuonna 1853.
Deutsche Sprache (1860) jatkaa edellisten teosten ajatusta, että uudemmat kielet ovat polveutuneet kantakielistä ja että tämä polveutuminen on tapahtunut lainomaisen säännöllisesti. Uutta on se, että Schleicher yrittää tässä teoksessa muotoilla näitä "luonnonlakeja". Hänen väittämänsä oli, että ihmisen ja ihmiskielen evoluutio oli tapahtunut rinnakkain. Juuri kieli on tehnyt ihmisen, ja sekä ihmissuku että kielet ovat alkuperältään polygeneettisia. Ei siis ollut mitään kaikille ihmisille yhteistä kantakieltä (Ursprache). Oli useita paikallisia, tunteiden purkauksista syntyneitä kantakieliä. Koska kieli ja ajattelu olivat yhden ja saman prosessin eri puolia, eri ihmisryhmät kehittyivät eri tahdissa.
Compendium
Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen (1861–1862) on Schleicherin lyhyeksi jääneen elämän pääteos, vaikka hän itse ei näin ajatellut. Tässäkin teoksessa entiset teoreettiset sitoumukset ovat voimassa: kielioppi (äänneoppi, muoto-oppi, merkitysoppi, lauseoppi) on osa ihmisen luonnonhistoriaa; on erotettava toisistaan yleinen, universaalinen kielioppi ja yksittäisten kielten kielioppi; kielen elämässä on kaksi suurta, sisäisesti jäsentyvää vaihetta: synty (Werden) ja rappio (Verfall); lingvistiikan tehtävänä on niiden lakien muotoaminen, joiden mukaan kielet muuttuvat.
Compendium sisältää myös indoeurooppalaisten kielten klassisen sukupuudiagrammin. Tässä teoksessa Schleicher on myös luopunut aikaisempien komparatistien tavasta käyttää sanskritin sanoja esimerkkeinä kantakielen sanoista. Sen sijaan Schleicher rekonstruoi kantakielen sanajuuria, joiden eteen hän kirjoitti asteriskin. Hän käytti kuitenkin avainkielenä edelleen sanskritia ja piti kreikan ja latinan /a, e, o/ -sarjaa myöhempänä uudennoksena, mistä nuorgrammaatikot sittemmin häntä löylyttivät.
Schleicherin sosiaalidarvinismi
Historian standardiesityksissä Schleicheria ja Haeckeliä on tapana pitää darvinisteina. Monet darvinismin puolustajat kiistävät tämän asian heiltä tulleen sosiaalidarvinismin huonon maineen vuoksi. Sanotaan esimerkiksi, että Darwinin teokseen tutustuminen ei saanut Schleicheria muuttamaan niitä teoreettisia pitäymyksiään, jotka hänellä oli ollut jo ennen Darwinia. Pikemminkin Schleicher katsoi saaneensa Darwinilta vahvistuksen sille katsomukselleen, että kielet ovat organismeja, jotka syntyvät, kukoistavat ja kuolevat sekä kasvien tapaan lisääntyvät ja tuottavat jälkeläisiä. Sanotaan, että Schleicher ei tavoittanut Darwinin perusideaa luonnonvalinnasta, niin kuin ei myöskään Haeckel.
Darwin kuitenkin itse piti Schleicherin tulkintoja osuvina viitaten tähän suoraan teoksessaan The Descent of Man. Lisäksi Darwin lainaa samassa teoksessaan Max Müllerin kirja-arviota Schleicherin teoksen englanninnoksesta Darwinism Tested by the Science of Language:
Schleicherin muu kirjallinen tuotanto
Schleicher kirjoitti muustakin kuin kielitieteestä, esimerkiksi puutarhanhoidosta. Tässä luetellaan Schleicherin laajasta tuotannosta ainoastaan keskeiset teokset. Täydellisen luettelon antaa Dietze (1966: 165-182).
Kalle Dalin
Kalle Dalin (s. 1975) on ruotsalainen suunnistaja ja Euroopan-mestari. Seuratasolla hän edustaa Leksands OK:ta.
Roskilden EM-kilpailuissa 2004 Dalin voitti pitkältä matkalta kultaa ja viestistä pronssia. Viestissä hänen kanssaan juoksivat Johan Modig ja Emil Wingstedt. Keskimatkalla hän sijoittui 18:nneksi. Samana vuonna Västeråsin MM-kilpailuissa hän sijoittui 28:nneksi pitkällä matkalla. Vuonna 2005 hän osallistui Aichin MM-kilpailuiden keskimatkalle, mutta hänet hylättiin finaalissa. Otepään EM-kilpailuissa 2006 Dalin sijoittui 13:nneksi pitkällä matkalla.
Akimine Kamijō
Akimine Kamijō (, s. 13. syyskuuta 1975 Kanagawan prefektuuri, Japani ) on japanilainen mangaka.
Kamijō on tunnettu muun muassa mangasarjasta Samurai Deeper Kyo. Kamijō on käyttänyt Dōjinshien julkaisuun nimimerkkiä Meika Hatagashira.
Heli
Heli on suomalainen naisen etunimi.
Heli on lyhentymä kreikkalaisperäisestä nimestä Helena, joka tarkoittaa 'loistavaa'. Nimi tunnetaan myös Virossa, jossa Heli voi olla johdos Helenasta tai Elinasta, mutta voi pohjautua myös viron sanoihin heli ja helin ('sävel', 'sointu', 'helinä').
Nimi esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa jo 1883, ja Suomen almanakassa Heli on ollut vuodesta 1954.
Janne Turpeenniemi
Janne Turpeenniemi (s. 17. toukokuuta 1989 Rovaniemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti kaudella 2018 Veikkausliigassa pelannutta PS Kemi Kingsiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Heli
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Heli on annettu Suomessa 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 17 953 naiselle ja muutamalle miehelle. Heistä yli puolet on 1960- ja 1970-luvuilla syntyneitä.
Janne Turpeenniemi
Syksyllä 2008 Turpeenniemi teki vuoteen 2011 kestäneen jatkosopimuksen RoPS:n kanssa. Kaudella 2010 hän toimi myös RoPS:n kapteenina. Kaikkiaan Turpeenniemi pelasi RoPS:n riveissä neljä Veikkausliigakautta ja kolme Ykkösen kautta. Kaudella 2012 Turpeenniemi siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen JJK Jyväskylään. Kaudet 2013 ja 2014 Turpeenniemi pelasi Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Assi IF:ssä sekä Bodens BK:ssa. Kaudeksi 2015 Turpeenniemi siirtyi Ykköseen nousseen PS Kemin riveihin.
Hopearuusu
Hopearuusu on Eero Avenin kokoelma-albumi vuodelta 1999.
Janne Turpeenniemi
Janne Turpeenniemi lopetti aktiivijalkapalloilijan uransa kauden 2016 jälkeen.
Turpeenniemen isä Jorma Turpeenniemi on myös pelannut 1970-luvulla Rovaniemen Palloseurassa ja toimi myöhemmin RoPSin joukkueenjohtajana.
Koulutukseltaan Turpeenniemi on opettaja. Hänellä on kolme poikaa.
Madha
Madha (myös Wadi Madha tai Wadi-e-Madhah) on Omanin eksklaavi Yhdistyneiden arabiemiirikuntien sisällä. Madha kuuluu Musandamin alueeseen ja sijaitsee Musandamin niemimaan ja varsinaisen Omanin puolivälissä. Pinta-alaa eksklaavilla on 75 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 2 260 (2003). Eksklaavin rajat sovittiin vuonna 1969.
Madha rajautuu pohjoisessa Fujairaan, idässä Sharjahiin, kaakossa ja etelässä Fujairaan ja lännessä Ra’s al-Khaimaan.
Madha sijaitsee Fujairah–Khorfakkan -tien varrella ja eksklaaviin johtaa kaksi tietä, molemmat Fujairan emiraatista. Toinen teistä johtaa New Madhan asutuskeskukseen. New Madhan lisäksi Madhassa on joitain kyliä.
Toisin kuin Musandamiin mentäessä, Madhan rajoilla ei ole rajatarkastuksia.
Madhan sisällä sijaitsee Yhdistyneiden arabiemiirikuntien eksklaavi Nahwa. Nahwa on osa Sharjahin emiraattia.
Hallinnointikoodi
Hallinnointikoodi tai yhtiön hallinnointi koostuu prosesseista, tavoista, toimintaperiaatteista, laeista ja instituutioista, jotka vaikuttavat tapaan, jolla yritystä ohjataan, hallinnoidaan ja kontrolloidaan. Käsitteeseen sisältyvät myös suhteet tärkeiden toimijoiden kanssa sekä yhtiön tavoitteet, joita viisaalla hallintotavalla tavoitellaan.
Suotorpan tyttö (täsmennyssivu)
Suotorpan tyttö viittaa seuraaviin:
Sirppivanga
Sirppivanga (Falculea palliata) on madagaskarilainen varpuslintu.
Ulkonäkö
Aikuinen sirppivanga on kaksivärinen: selkäpuoli ja siivet ovat mustat, pää ja alapuoli valkoiset hienoisesti vaaleanpunaiseen vivahtaen. Sen harmaa nokka on pitkä ja sirppimäisesti alaspäin kaareva.
Esiintyminen
Sirppivanga on Madagaskarilla kotoperäisenä esiintyvä lintulaji. Sen elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.
Ravinto
Pääosa sirppivangan pesimäaikaisesta ravinnosta koostuu sirkoista, torakoista, heinäsirkoista ja hämähäkeistä. Se etsii hyönteisiä kuolleiden puiden kaarnan ja oksien rakosista pitkän, kaarevan nokkansa avulla.
Gary Habermas
Gary Robert Habermas (s. 1950 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen teologi ja filosofi ja kristinuskon apologeetikko. Hän valmistui Tyndale Collegesta vuonna 1972, Detroitin yliopistosta 1973 ja filosofian tohtorina Michigan State -yliopistosta 1976. Väitöskirjassaan hän etsi historiallista pohjaa uskolle Jeesuksen ylösnousemukseen.
Habermas työskentelee Jerry Falwellin perustamassa Libertyn yliopistossa.
Vuonna 1985 Habermas kävi Antony Flewin kanssa väittelyn, joka on julkaistu kirjassa ''Did Jesus Rise from the Dead? The Resurrection Debate''. Tuomariston viidestä filosofista neljä piti Habermasia voittajana, ja yksi katsoi, että Habermas ja Flew olivat päätyneet tasoihin. Ammattimaisilta debattituomareilta Habermas sai kolme ja Flew kaksi ääntä.
Anna palaa 3
Anna palaa 3 (Bring it on: All or nothing) on vuonna 2006 julkaistu cheerleadereistä kertova elokuva. Elokuvan pääosissa ovat Hayden Panettiere ja Solange Knowles-Smith. Elokuvan on ohjannut Steve Rash, käsikirjoittanut Alyson Fouser ja julkaissut Universal Pictures. Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle.
Anna palaa 3 on osa Anna palaa -sarjaa, johon kuuluvat elokuvat Anna palaa (2000), Anna palaa 2 (2004) ja Anna palaa 4 (2007). Anna palaa 3 ei liity juonensa suhteen elokuvasarjan edellisiin osiin.
Juoni
Warriors osallistuu kilpailuun, joka esitetään televisiossa Rihannan erikoislähetyksessä, ja heitä vastassa ovat Pirates. Warriors voittaa kilpailun ja pääsee Rihannan uudelle musiikkivideolle. Elokuvan lopussa Britney alkaa seurustelemaan Jessen kanssa.
Vestas
right|thumb|250px|Vestas Vestas Wind Systems A/S on tanskalainen tuuliturbiinien valmistaja. Yritys on listattu Kööpenhaminan pörssiin ja sen osake sisältyy OMXC 20 -indeksiin. Yrityksen palveluksessa oli yli 23 000 henkilöä vuoden 2010 lopulla ja sen toimitusjohtajana toimii Ditlev Engel.
Yajnavalkya
Yajnavalkya oli vedalainen viisas, jota pidetään Shatapatha Brahmanan, Yogayajnavalkya Samhitan ja Yājñavalkya Smṛtin kirjoittajana. Hän on myös merkittävä henkilö Upanishadeissa.
Vestas
Liikevaihto oli vuonna 2010 6,92 miljardia euroa. BTM Consultin mukaan Vestaksella oli 22,8 %:n markkinaosuus tuuliturbiineista vuonna 2007. Vuonna 2007 yritys toimitti 4 502 MW tuulivoimaa. Vuonna 2007 kapasiteetista myytiin 54 % Eurooppaan, 29 % Amerikkaan ja 17 % Aasiaan. Yritys käynnisti uusia tehtaita Kiinassa, Espanjassa ja Coloradossa (USA) vuonna 2007. Vuosien 2007 ja 2008 aikana rakennettavien uusien tehtaiden lisäkapasiteetti Tanskassa, Espanjassa, USA:ssa ja Kiinassa on 3 000 MW vuoteen 2006 verrattuna.
Yajnavalkya
Intialaisen perinteen mukaan Yajnavalkya oli Devaraatan poika ja Vaisampayanan oppilas. Hänellä oli kiistoja opettajansa kanssa, ja opettaja käski oppilastaan antamaan kaiken hänelle opetetun tiedon takaisin. Yajnavalkya oksensi kaiken saamansa tiedon ulos. Muut oppilaat ottivat linnun muodon ja söivät oksennuksen. Yajnavalkya päätti, ettei ota itselleen enää ihmisgurua. Hän alkoi palvoa auringonjumala Suryaa. Tältä hän sai Veda-kirjojen osia, joita muut eivät vielä tunteneet.
Vestas
Vestas HVK 10
HVK 10 oli Vestasin ensimmäinen tuulivoimala, jonka Vestas lisensioi Herborg Vindkraftilta (HVK) vuonna 1979. Laitteen oli kehittänyt Henrik Stiesdal (s. 1957), joka oli tuolloin vielä opiskelija ja Karl Erik Jørgensen (k. 1982), joka aikaisemmin oli rakentanut yhden tuulivoimalan. Tanskassa oli 1970-luvulla paljon harrastusluontoista tuulimyllyjen rakentamista, varsinkin vuoden 1973 öljykriisin jälkeen. Tanskassa ei juuri ole muita energian lähteitä ole kuin melko jatkuvasti puhaltava tuuli. Useimmiten harrastelijoiden tavoitteena oli kehittää energian tuotantoa yhdelle talolle tai maatilalle. Stiesdalin ja Jørgensenin perustama Herborg Vindkraft sai ensimmäisen tuuliturbiinin rakennettua vuonna 1978. Stiesdahl oli lisännyt kolmannen lavan. Lasikuituroottorin oli valmistanut aloitteleva yritys nimeltä Økær. Protoversio oli hajonnut tuulessa, joten laitteeseen kehitettiin uudet ilmajarrut lapojen kärkeen. Nämä osoittautuivat liian meluisiksi, joten myöhemmin ne korvattiin sisäisillä. HVK 10:ssä oli kolme viiden metrin mittaista lapaa ja se pystyi tuottamaan 30 kW sähkötehon. Aluksi käytettiin ristikkorakenteista tornia, mutta myöhemmin siirryttiin putkimaisiin torneihin.
Vestas 225 kW
Vestaksen 225 kW:n voimaloita on Suomeen pystytetty kolme: Äetsän tuulivoimala, Eckerön tuulivoimala (Ålands Vindenergiandelslag) ja Sottungan tuulivoimala.
Vestas 500 kW
Vestaksen 500 kW:n voimaloita on Suomeen pystytetty yksi Ålands Vindenergiandelslagille Eckeröhön.
Ándros (alueyksikkö)
Kunnat
Alueyksikkö muodostuu yhdestä kunnasta:
Everything You Want
Everything You Want on vuonna 2005 ensiesityksensä saanut yhdysvaltalainen televisioelokuva. Lajityypiltään se on romanttinen komedia. Elokuvan ohjasi Ryan Little ja pääosissa esiintyivät Shiri Appleby ja Nick Zano.
Juoni
Taideopiskelija Abbylla on lähes täydellinen poikaystävä, joka jakaa hänen kiinnostuksen kohteensa ja tekisi kaikkensa hänen vuokseen. Kun Abby tapaa tyylikkään Quinnin, jolla ei noita ominaisuuksia ole, hänen on pakko miettiä, mitä todellinen rakkaus oikein on.
Yajnavalkya
Hindulaisen filosofian ohella Yajnavalkyan katsotaan antaneen panoksensa myös tähtitieteeseen. Hän määritteli 95-vuotisen syklin auringon ja kuun vaiheiden synkronisoimiseksi.
Vestas
Vestas 600 kW
Vestaksen 600 kW:n voimaloita on Suomeen pystytetty neljä Lemlandin: kaksi ensimmäistä Ålands Vindenergiandelslagille, kolmas Ålands Skögsägarförbundille ja neljäs Ålands Vindkraft Ab:lle.
Vestas 2 MW
Vestaksen 2 MW:n voimaloita on Suomeen pystytetty yksi.
Vestas 3,3 MW
TuuliWatti Oy aloitti vuonna 2014 Suomen suurimman tuulipuiston rakennustyöt Kalajoen Mustilankankaalle. Alueelle rakennetaan vuoteen 2015 mennessä 22 tuuliturbiinia, joiden kokonaisteteho on 73 megawattia. Turbiinit ovat mallia V126 ja ne kiinnitetään 137 metriä korkeisiin torneihin.
TuuliWatti käyttää Vestasin 3,3 MW:n voimaloita myös Siikaisiin vuoden 2015 alussa valmistuvassa puistossa, jonne tulee 8 turbiinia.
Jafet
Jafet (vanhassa kirkkoraamatussa Jaafet) oli Raamatun Vanhan testamentin mukaan Nooan kolmas poika, joka pelastui isänsä ja muun perheensä kanssa vedenpaisumuksesta. Jafetia on pidetty Vähässä-Aasiassa ja Välimeren länsi- ja pohjoisrannikolla asuneiden "jaafetilaisten kansojen" kantaisänä. Jafetin poikia olivat Gomer, Magog, Madai, Javan, Tubal, Mesek ja Tiras
Suotorpan tyttö
Suotorpan tyttö (Tösen från Stormyrtorpet) on Selma Lagerlöfin pienoisromaani. Teoksen on suomentanut Maija Halonen, ja se ilmestyi vuonna 1909 WSOY:n kustantamana. Lagerlöf on kirjoittanut romaanista yhdessä Bernt Fredgrenin kanssa myös näytelmän Tösen från Stormyrtorpet, jonka on myös suomentanut Maija Halonen.
Elokuvat
Victor Sjöström ohjasi romaanin pohjalta elokuvan Suotorpan tyttö (Tösen från Stormyrtorpet) jo vuonna 1917. Se oli ensimmäinen Lagerlöfin teksteihin perustuva elokuva. Toisena on Toivo Särkkä ohjannut romaanin pohjalta elokuvan Suotorpan tyttö vuonna 1940. Gustaf Edgren on ohjannut vuonna 1947 elokuvan Suotorpan tyttö (Tösen från Stormyrtorpet). Saksalainen ohjaaja Gustav Ucicky on ohjannut vuonna 1958 elokuvan Das Mädchen vom Moorhof (1958).
Kanavuori
thumb|250px|Kanavuori Vaajakosken suunnasta thumb|250px|Koskenvuori, kuvassa näkyvä silta on [[Jyväskylä–Pieksämäki-rata|Jyväskylä–Pieksämäki-radan Haapakosken rautatiesilta]] Kanavuori on alue Jyväskylän kaupungissa. Aiemmin se kuului Jyväskylän maalaiskuntaan. Alueella sijaitsee myös samanniminen kukkula, jonka korkeus on noin 200 metriä. Kanavuori tunnetaan suositusta luontopolustaan.
Kanavuoren alueen asutus koostuu pääasiassa Etu-Kanavuoren omakotitaloalueesta, joka sijaitsee kukkulan juurella Vaajavirran rannalla sekä Jyväskylä–Pieksämäki-radan varrella. Kanavuoressa oli aiemmin rautatieseisake, mutta se poistettiin käytöstä 1983. Kanavuoren asukasluku oli vuoden 2007 lopussa 738 henkeä.
Kukkulat
Kanavuori on jyrkkäseinäinen, kallioinen ja sijaitsee Leppäveden rannalla. Kukkulan korkeus on 197,5 metriä merenpinnasta ja yli sata metriä viereisten vesistöjen pinnasta. Kanavuoren pohjoispuolella on Koskenvuori. Koskenvuoren huippu ympäristöineen on luonnonsuojelualue. Kanavuoren lähistöllä on neljä pienempää luonnonsuojelualuetta. Kanavuori ja Koskenvuori ovat EU:n Natura 2000 -ohjelman suojelukohteita.
Kanavuoren luolasto
Vuoren toisella puolen sijaitsi aiemmin puolustusvoimien Suojeluvarikko (SluV, niin sanottu Kanavuoren varikko). Puolustusvoimien käyttöön oli Kanavuoren sisälle louhittu useaan kerrokseen noin 13 000 neliömetriä taisteluvälineiden säilytykseen ja huoltoon tarkoitettua varasto- ja työskentelytilaa. Luolastoa louhittiin talvisodan ajan, ja tunnelit valmistuivat 1940. Vuonna 1944 siellä aloitettiin pistoolin patruunoiden valmistus. Sotien jälkeen sinne varastoitiin aseita ja ampumatarvikkeita, 1950-luvulla linnoituskalustoa ja huoltovarmuusmateriaalia. Vuonna 1966 luolastosta tuli Puolustustusvoimien suojeluvarikko, ja 1974 aloitettiin suojelualantarvikkeiden kuten kaasunaamareiden valmistus. Puolustusvoimien toiminta päättyi luolastossa vuonna 2003.
Luolasto on vuodesta 2006 lähtien ollut yksityisen yrityksen Kiinteistö Oy Vuoriluolat omistuksessa. Joulukuussa 2009 Helsingissä toimiva valtakunnallinen Tekniikan museo solmi vuokrasopimuksen varastotilojensa sijoittamisesta Kanavuoreen. Myös jyväskyläläisen Alvar Aalto -museon varastotilat sijaitsevat Kanavuoren luolissa. Luolastossa on vuokratiloja myös tietotekniikalle. Vuonna 2019 Jyväskylän yliopiston kirjaston vapaakappalekokoelma siirrettiin luolastoon. Lisäksi Kanavuoressa on ampumarata, pienyrityksiä ja korkean turvallisuusluokan konesali, jota operoi Tnnet Oy.
Kauppakatu (Jyväskylä)
Kauppakatu muutettiin vuonna 1993 joukkoliikennekadusta kävelykaduksi. Kävelykatu laajeni vuosina 2011–2013 kahdelle Kauppakadun poikkikadulle: Asemakadulle vuonna 2011 ja Väinönkadulle vuonna 2013. Kadun palkituin elementti lienevät sen omaleimaiset valaisimet. Sateenkaaren värejä toistava valaisinrivistö tekee epäsuoralla valollaan kävelykadusta näyttävän ympäristön myös pimeän aikaan.
Kauppakadulla järjestettiin suuri Neste Oil Ralli -tapahtuma vuosina 1994–2002. Jyväskylän Paviljongin valmistuttua tapahtuma siirtyi Lutakkoon.
Historia
Kauppakatu on Jyväskylän ruutukaava-alueen kaduista ainoa, joka on edelleen alkuperäisellä nimellään. Kun Jyväskylän asemakaavaa ensimmäisen kerran vuonna 1899, sovittiin kaikkia pitkittäiskatuja jatkettaviksi Tourujokeen asti. Tonttien myynti aloitettiin vuonna 1900, ja myynti aloitettiin nykyisen Vapaudenkadun länsiosan varrelta. Kaava perustui ruutukaavaan, ja ruutukaavoitus oli menossa pois muodista, ja pian asemakaavaa muutettiin niin, että muita pitkittäiskatuja ei jatkettukaan suoraan länteen. Kauppakadun päätteeksi rakennettiin Camillo Sitten ajatusten mukainen aukio. Tämä aukio aiheutti, että liikealue ei voinutkaan luontevasti laajentua uudelle asemakaava-alueelle. Kauppakatu on yksi Suomen ensimmäisistä kävelykaduista. 440 metriä pitkän kävelykadun suunnittelu alkoi vuonna 1989 ja se rakennettiin vuosina 1994–1995. Kaikkiaan tehtiin 12 300 m2 uutta pinnoitetta ja kilometri putkistoa. Alueelle istutettiin 18 puuta ja asennettiin 34 uutta valaisinta. Kadun kustannukset olivat noin 9,4 miljoonaa markkaa eli noin 1,5 miljoonaa euroa. Työn tilaajana toimi kaupungin katu- ja puisto-osasto ja sen rakensi maanrakennusyksikkö. Suunnittelusta vastasi LT-konsultit.
Sulatusjärjestelmä
Kävelykadun alueesta noin 5 000 m2 on sulatettua. Sulatusjärjestelmä maksoi noin 220 000 euroa. Tämän kustannuksen maksoivat alueen kiinteistönomistajat. Lisäksi kiinteistönomistajat rakensivat noin 1 500 m2 katusulatusta omien tonttiensa alueille. Lämmönlähteenä sulatusjärjestelmässä käytetään kaukolämpöverkon paluukierrossa olevaa vettä. Sulatusjärjestelmän käyttökuluista kaupunki maksaa 40 prosenttia ja kiinteistönomistajat 60 prosenttia.
Sulatusjärjestelmästä on saatu hyviä kokemuksia. Alueen talvikunnossapidon kustannukset ovat vähäiset, liukastumistapaturmia ei juuri tapahdu ja sulatetun osuuden kiinteistöt säästävät siivouskustannuksissa sekä esimerkiksi lattiamateriaalien vaihdoissa ja rullaportaiden korjauskustannuksissa. Tällä hetkellä kävelykeskustan kiinteistöt laittavatkin sulatusjärjestelmän lähes rutiininomaisesti katualueelleen aina suurempien perusparannusten yhteydessä.
Vain poika tahtoo
Vain poika tahtoo (Mackan) on ruotsalainen nuorten draamaelokuva vuodelta 1977. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Birgitta Svensson ja pääosia näyttelevät Maria Andersson ja Kåre Mölder.
Elokuva kertoo 14-vuotiaan Mackanin ja 18-vuotiaan Kennethin vaikeasta romanssista 1960-luvun alussa.