cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taskarin sankarit
Tässä sarjakuvasarjassa on mukana erityisen paljon Aku Ankka -aiheisia agenttitarinoita. Jokainen kirja sisältää yhden Aku Ankan taskukirjoissa ennen julkaisemattoman tarinan.
Bizen
Bizen on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Harimanmeren ja Katashimanlahden rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Idässä se rajautuu Hyōgon prefektuuriin. Kaupunkiin kuuluvat Seton sisämeren Hinasesaaret, joista merkittävin on Kakuijima. Pohjoisessa kaupunki ulottuu vuoristoalueille, joiden läpi virtaa Yoshiijoen sivujokia. Bizenissä on 34 266 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 258,24 neliökilometriä.
Kaupungin ydinaluetta on Katakami, joka kehittyi vanhastaan satamapaikkakuntana ja Edo-kaudella San’yōdō-tien varren postiasemana (shukuba). Inben seutu, jossa oli saatavilla hyvälaatuista savea, kukoisti vuorostaan jo Muromachi-kaudelta lähtien keramiikan tuotannon ansiosta ja tunnetaan Bizen-keramiikan syntypaikkana. Edo-kaudella alue kuului Okayaman daimiokuntaan. Bizenin maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1951 liittämällä toisiinsa Inben ja Katakamin maaseutukaupungit. Nimensä se sai entiseltä Bizenin provinssilta. Kaupunkioikeudet Bizen sai vuonna 1971, kun siihen liitettiin Mitsuishin maaseutukaupunki. Kaupunki kasvoi huomattavasti vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Hinasen ja Yoshinagan maaseutukaupungit. Katakamin ja Mitsuishin seuduilla tärkeä elinkeino on tulenkestävien tiilten valmistus, johon käytetään Mitsuishistä louhittavaa pagodiittia. Rannikkoalueilla harjoitetaan kalastusta ja osterien vesiviljelyä.
Bizenin kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Inben vanhojen keramiikkauunien jäänteet, Hattō-jin ja Shinkō-jin buddhalaiset temppelit sekä daimio Ikeda Mitsumasan perustama Shizutanin koulu, jonka auditoriorakennus on nimetty yhdeksi Japanin kansallisaarteista. Kaupungissa toimivat muun muassa Okayaman keramiikkakeskus, Bizen-keramiikan museo ja latinalaisen Amerikan kulttuurien museo. Osa kaupungin alueesta kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Bizeniä palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja Akō-linja.
Victim of Love
Victim of Love on Elton Johnin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1979. Se nauhoitettiin Münchenissä ja Hollywoodissa.
Luettelo Saksan sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista
Tämä on luettelo Saksan sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista. Pelaajista on mainittu kaikki heidän saksalaisseuransa, sarjakaudet ja pelatut sarjaottelut/tehdyt maalit. Ammattilaissarjoja koskevassa listassa 1. Bundesliigan (ylin sarjataso) joukkueet on lihavoitu, ja 2. Bundesliigan (toiseksi korkein sarjataso) joukkueet merkitty normaaleilla linkeillä. Pelaajien alempien sarjatasojen seurat on merkitty mustalla. Mikäli pelaaja on pelannut samassa seurassa useammalla sarjatasolla, on seura merkitty ylimmän sarjatason mukaan. Alempia sarjatasoja koskevassa listassa ei tarkkaa sarjatasoa ole merkitty. Lista sisältää myös ammattilaisjoukkueiden nuorisoakatemioihin kuuluneet.
Ottelut ja maalit päivitetty 24.8.2007.
Historic Race Finland
thumb|Historic Grand race 2006 Historic Race Finland ry on vuonna 1990 perustettu yhdistys, joka edistää historiallisten kilpa-autojen harrastusta sekä järjestää historiallisten autojen ratakilpailuja. Vuonna 2020 kerho ja sarjan pääkilpailu, Historic Grand Race, viettivät Ahveniston radalla 30-vuotisjuhliaan.
HRF:n toiminta on käynnistynyt 1990-luvun alkuvuosina kerhokilpailuista ja vuosien varrella mukaan tulivat myös kansalliset kalenterikilpailut. Kilpailuissa ajetaan rata-autoiluun kansainvälisten (FIA) sääntöjen mukaan rakennetuilla autoilla. Autojen turvallisuusvarusteet ja turvakaaret ovat nykyisten vaatimusten mukaisia ja samoja kuin muissakin autokilpailuissa.
Historic Grand Race
HRF:n kilpailutoiminnan päätapahtuma on Historic Grand Race Hämeenlinnan Ahvenistolla. Siihen on osallistunut n. 150–190 kilpailijaa vuosittain. Historic Grand Race on Suomen suurin historiallisten autojen ratatapahtuma vuosittain. Kilpalähtöjä eri luokille on noin 16 yhden viikonlopun aikana ja lisäksi ohjelmassa ovat normaalit harjoitukset ja aika-ajot. AKK palkitsi kilpailun vuonna 2009 Suomen parhaana kilpailuna.
Historic Grand Race 20-vuotisjuhlakilpailu
21.–22.8.2010 olleeseen 20-vuotisjuhlakilpailuun ilmoittautui yli 190 kilpailijaa. Kilpailun yhteydessä oli myös harrasteajoneuvoparkki yli 25-vuotiaille tai muuten erittäin harvinaisille ajoneuvoille. Lisäksi tapahtumassa tekivät näytösajoa lukuisat vanhat kilpamoottoripyörät Suomen Veteraanikilpamoottoripyöräkerhosta sekä harrasteajoneuvot eri merkkikerhoista.
Historic erikoisvakio/GTS
Historic Erikoisvakio/GTS, ikäkausien E-I kalusto koostuu kansainvälisen FIA liite K:n mukaisista erikoisvakio-, ja GTS-autoista. Auton tulee olla luokiteltu joko vakio- tai GT-autoksi omalla ikäkaudellaan. Autoa saa virittää sellaisilla muutoksilla, joita oli automallilla käytössä kyseisellä ikäkaudella. 2020-11-07
Historic evakio/GT
Historic Vakio/GT -autot ovat ikäkautensa "ykkösryhmän" mukaisia sarjatuotantoautoja. Autoissa sallitaan vain perusluokituksen mukainen tekniikka. Ne ovat viritysasteeltaan siinä kunnossa kuin lähtiessään tehtaalta.
Historic Formula
pienoiskuva|Formula 4 kilpa-auto vuodelta 2014 Historic Formula -luokan vanhimmat autot ovat G-ikäkauden Formula V-autoja ja nuorimmat ovat vuoteen -96 asti tuotannossa olleet siivekkäät Formula 4-autot. Ne ovat HRF:n kilpailujen nopein luokka. Tässä luokassa on myös omat sarjansa Formula Ford -kilpautoilla. Kaikilla Historic Formuloilla on ajettu kilpaa ikäkautenaan eli autoyksilöt omaavat kilpailuhistorian. Säännöt koostuvat niiden ikäkautena voimassa olleista ja FIA K-liitteen formulasäännöistä.
Van Diemen SR Sport
Van Diemen SR Sport 2200 (Keke Rosbergin lanseeraama ent. Subaru Sport) on perinteikkään van Diemenin rakentama avoin kaksipaikkainen kilpa-auto. Moottorina ja vaihteistona käytetään Subarun sarjatuotanto-osia. Tässä kilpa-autossa käytetään vakiomoottoria kevyellä, säädettävällä alustarakenteella.
Locost
Locost on luokka Lotus Seven -tyyppisille putkirunkoisille urheiluautoille, jotka on rakennettu Ron Championin kirjan "Build Your Own Sports Car for as Little as £250 and RACE IT" mukaan. Kilpailuihin hyväksytään autot, jotka ovat Locost Finlandin sääntöjen mukaisia ja kyseisten sääntöjen mukaan katsastettuja.
SS1300
Kilpailuihin hyväksytään mukaan autot, joilla on ennen vuotta 1996 SS1300-luokkaan myönnetty katsastuskortti. Mikäli se puuttuu, on pystyttävä todistamaan, että kyseisellä yksilöllä on kilpailtu luokassa ennen kyseistä vuotta.
Käytössä on turvallisuussäännöillä päivitetty versio Special Saloonien vuoden 1996 säännöistä painorajoituksineen. Vakaajat eivät kuitenkaan saa ulottua auton takaosassa alkuperäisten ääriviivojen ulkopuolelle ylhäältäpäin katsottuna.
Mini 1000
Suomen vanhin edelleen kisaava merkkiluokka, Mini Tonni kilpailee osana Historic Race Cupia. Mineissä on noin 100-hevosvoimaiset ja 1-litraiset moottorit, joiden kuutiotilavuuden voi nostaa alkuperäisosia koneistamalla 1049 cm2:iin.
The Honeymooners
The Honeymooners oli yhdysvaltalainen komediasarja, jota CBS esitti lokakuusta 1955 syyskuuhun 1956.
William Van Horn
thumb|300px|Van Hornin tunnistaa lennokkaasta piirrostyylistä, tarinasta Mikä viheltäen tulee... William Van Horn (s. 15. helmikuuta 1939 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalaissyntyinen, nykyään Kanadassa asuva sarjakuvapiirtäjä, joka teki Disney-yhtiölle ja sen lisensoimille yhtiöille Ankka-sarjakuvia vuosina 1987–1998. Van Horn piirsi pääasiassa Aku ja Roope Ankkaa ja on piirtänyt myös Ankronikkaa, jonka joidenkin jaksojen pääosassa esiintyi Heimo Huima. William Van Horn on keksinyt Roope Ankan velipuolen ja serkun, Unkka T. Kumiankan, hahmon. Hänen töistään on julkaistu yli 800 sivua.
The Honeymooners
The Honeymooners sai alkunsa Jackie Gleasonin sketseistä, joita hän esitti DuMont Television Networkin Cavalcade of Stars -viihdesarjassa vuodesta 1951 alkaen. Näissä avioparin ongelmia käsittelevissä sketseissä Gleason esitti Ralph Kramdenia ja Pert Kelton hänen puolisoaan Alicea. Myöhemmin sktseihin tuotiin lisää henkilöhahmoja, kuten Elaine Stritchin esittämä Trixie Norton.
William Van Horn
William Van Hornilla on kaksi lasta, Tish ja Noel. Hänen poikansa Noel Van Horn on myös Disneyn sarjakuvapiirtäjä, joka on keskittynyt Mikki Hiiri -sarjakuviin.
Elämä
William nautti sarjakuvista jo lapsena ja erityisesti Floyd Gottfredsonin Mikki Hiiri-sanomalehtisarjakuvista. Van Horn piirsi jo viisivuotiaana Mikki Hiiriä ja sota-aiheisia kuvia mallista, mutta alkoi haaveilla piirtämisestä ammattina vasta 12-vuotiaana. Hän valmistui vuonna 1961 California College of Arts and Craftsista ja sai töitä studiosta, jossa tehtiin lyhytanimaatioita lapsille. 1960-luvulla Van Horn työskenteli San Franciscossa pienessä Imagination-animaatiostudiossa. Työskenneltyään siellä 12 vuotta, hän alkoi kirjoittaa ja piirtää lastenkirjoja. Ensimmäisen lastenkirjansa, Harry Hoyle’s Giant Jumping Beanin, ilmestyttyä vuonna 1978 hän muutti perheineen vaimonsa synnyinmaahan Kanadaan. Vuonna 1985 innostus sarjakuviin alkoi uudelleen ja Van Horn teki sarjakuvasarjaa ”Nervous Rex”, joka kertoo samannimisestä hirmuliskosta.
The Honeymooners
Sarjan katsoluvut kuitenkin putosivat verrattuna aikaisempaan The Jackie Gleason Show'hun, joten sarjaa ei jatkettu ensimmäisen tuotantokauden jälkeen. Gleason myi sarjan oikeudet CBS:lle 1,5 miljoonan dollarin kauppahinnalla. Myöhemmin The Honeymoonersista on tullut eräs taloudellisesti menestyneimmistä syndikoiduista televisiosarjoista.
William Van Horn
Elämä
Kun Gladstone-kustantamo alkoi julkaista uusien piirtäjien Disney-sarjakuvia, niin pitkän yrittämisen jälkeen myös Van Horn sai mahdollisuuden tehdä niitä Gladstonelle. Kustantamo julkaisi ensimmäiset Van Hornin Aku Ankka -sarjat vuonna 1987, samoihin aikoihin kuin Don Rosan ensimmäisen Ankka-sarjakuvankin. Disney-yhtiö ei uusinut Gladstonen lisenssiä ja Van Horn siirtyi tekemään sarjakuvia Disney-yhtiön omalle sarjakuvayhtiölle Disney Comicsille. Disney Comicsin lopetettua toimintansa hän siirtyi Egmont-kustantamolle, vaikka Gladstone alkoikin julkaista jälleen Disney-sarjoja. Van Hornin tarinat voi tunnistaa myös kuvissa usein esiintyvistä hyttysistä.
Bansuri
Bansuri eli bansoori on intialaisen musiikin bambuhuilu, jonka ääniala on pari-kolme oktaavia. Perinteisesti soittimessa on ollut kuusi sormireikää. Bansuurin koko vaihtelee noin 30 senttimetristä noin metriin, yleisimpiä ovat puolimetriset. Bansuri on yksi vanhimmista intialaisen perinnemusiikin soittimista.
William Van Horn
Elämä
Disney-taiteilijauransa ensimmäisinä vuosinaan Van Horn sai John Lustigilta avustusta käsikirjoitusten osalta – näitä sarjoja lukuun ottamatta Van Horn on piirtänyt ja käsikirjoittanut sarjakuvansa kokonaan itse. Vuonna 1994 lähes 30 vuotta aikaisemmin eläkkeelle siirtynyt Carl Barks käsikirjoitti vielä yhden Ankka-sarjakuvan, ”Hevostellen halki historian”, jonka kuvittajaksi Barks valitsi Van Hornin.
Bansuri
Tunnettu bansurin soittaja on muun muassa Pannalal Ghosh, joka kehitti soittimesta hindustanimusiikkia ajatellen uuden version, johon kuuluu lisänä seitsemäs sormireikä. Tällöin soittimen ääniala laajeni kolmeen oktaaviin.
Soittimen ääniala
Bansuureita on eri viritteisiä, aloittelijan on helpompi aloittaa pienimmistä c- ja d-vireisistä sopraano- ja pikkolobansuureista. Yleisimpiä ovat G- ja A-viritteiset alttobansuurit, on olemassa myös matalampi F-alto ja D- ja G-viritteisiä bassobansuureita. Bansuurin alaääniala on syvä, keskiala pehmeä ja ylä-ääniala kiihottava, joten soitin on monipuolinen. Sitä käytetään myös pop- ja jazzmusiikissa.
Zhang Zhaozhong
right|thumb|Amiraali Zhang Zhaozhong [[Pekingissä vuonna 2008.]] Zhang Zhaozhong (s. 6. huhtikuuta 1952 Hebein maakunta, Kiina) on kiinalainen sotateoreetikko ja professori Kansan vapautusarmeijan kansallisen puolustuksen sotakorkeakoulussa. Hänen sotilasarvonsa on kontra-amiraali.
Zhang valmistui vuonna 1978 Pekingin yliopistosta, jossa hän opiskeli itämaisia kieliä. Hän puhuu arabiaa, japania ja englantia. Hän työskenteli tulkkina ja opiskeli myös sotakorkeakouluissa Kiinassa ja Britanniassa. Hän on voittanut useita kansallisen ministeriön ja armeijan tiedepalkintoja. Vuodesta 1992 lähtien Zhang on ollut suosittu sotilasasioiden kommentaattori valtiojohtoisten televisiokanavien uutislähetyksissä.
Zhang tunnetaan ulkomailla toteutuneista ennustuksistaan koskien Persianlahden sotaa ja myös virheellisistä ennustuksista CCTV:n suorissa lähetyksissä myöhemmin Irakin sodan aikana. Hänet tunnetaan myös joistakin harhaanjohtavista kommenteista, joiden tarkoituksena on ollut peitellä Kiinan todellista sotilaallista voimaa. Näistä tunnetuimmassa tapauksessa hän dramaattisesti kielsi kiinalaisen häivesuihkuhävittäjä Chengdu J-20:n olemassaolon liioittelemalla yhdysvaltalaisten teknologista etumatkaa.
Vastavuoroisesti Zhang ilmaisee ajoittain alentavia mielipiteitä Yhdysvaltain sotilaallisesta tasosta. Esimerkiksi vuonna 2012 hän sanoi, että Yhdysvallat tulisi ”juoksemaan kuin jänis”, jos Kiina aloittaisi sodan Japania vastaan Senkakusaaria koskevan kiistan vuoksi. Hän myös esitti, että Kiina saattaisi käyttää siviilikalastusaluksia itsemurhaiskuihin Yhdysvaltain laivastoa vastaan.
Yhdysvaltain armeijan esitellessä uudenlaista asettaan, ensimmäistä sähkömagneettista raidetykkiä, Zhang sanoi CCTV:n lähetyksessä Kiinassa monin paikoin vallitsevan paksun savusumun olevan paras puolustus tätä laserasetta vastaan. Hän joutui myöhemmin tarkentamaan lausuntoaan sanomalla, että hänen ei ollut tarkoitus puhua savusumun puolesta vaan ainoastaan arvioida laseraseen heikkouksia.
Erik Byléhn
Erik Byléhn (15. tammikuuta 1898 – 14. marraskuuta 1986) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija. Hän voitti hopeaa vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.17,0 sekä 1928 olympialaisissa Amsterdamissa 800 metrin juoksussa ajalla 1.52,8.
Codnorin linna
Codnorin linna on keskiaikaisen linnan raunio Englannin Derbyshiressä. Linnan historia alkaa 1000-luvulta. Se oli 300 vuoden ajan vaikutusvaltaisen Greyn suvun hallussa. Sen sijaintipaikka Erewashin laakson yläpuolella mahdollisti laajojen alueiden hallitsemisen sieltä käsin. Kuitenkaan itse Codnorin kylästä linnaa ei näe, vaikka sinne on matkaa alle kaksi kilometriä.
Linnan osat
Codnorissa on luultavasti ollut normanniaikana paaluvarustus ja vallihauta, joka on muunnettu kivilinnaksi 1200-luvulla. Suurin osa rakennuksista on nyt raunioina, jäljellä on kolmekerroksinen linnansaleja sisältänyt osa, jäänteitä majoitustiloista, kaksikerroksiset porttitornit ja pyöreitä nurkkatorneja. Linnassa on ollut yläpiha ja alapiha, alapihalle on rakennettu 1600-luvulla maatalo käyttäen osaksi materiaalia jo raunioituneesta linnasta.
Omistajat
Normanniaikaisen paaluvarustuksen rakennutti William Peverel, joka itse asui Peverilin linnassa Castletonissa. Hänen alaisensa, Warner-niminen mies hallitsi sitä ainakin vuonna 1086. Avioliiton kautta linna siirtyi paroni Henry De Greylle, joka aloitti suuremman ja vahvemman kivilinnan rakennustyöt 1200-luvun alussa. Henry de Grey oli seurannut Rikhard I Leijonamieltä ristiretkille. Hän oli maan vaikutusvaltaisimpia ja varakkaimpia paroneita, jolla oli maaomaisuutta Derbyshiren lisäksi Essexin Thurrockissa. Hänen aikanaan linnassa oli vallihauta, laskusilta, vankka kivimuuri ja sen takana kivinen linnansali.
Henryn kuoltua Codnorin peri Richard de Grey, joka oli Juhana Maattoman suosiossa. Hänen jälkeensä linna kulki Greyn suvussa lähes kolmensadan vuoden ajan. 1300-luvulla Richard de Grey muutti linnan julkisivua ja rakennutti portin viereen pyöreät vartiotornit. 1400-luvulla linnaa laajennettiin lähes kaksinkertaiseksi rakentamalla eteläinen linnanpiha. Senaikaiset rakenteet ovat tuhoutuneet lähes täysin.
Viimeinen Codnorissa asunut suvun jäsen oli Henry de Grey, joka kuoli pääsiäisenä 1496 ilman miespuolista perijää. Kuninkaan suostumuksella linnan sai ostaa kapteeni John Zouch, joka oli kaukaista sukua de Greylle. Zouch kasvatti Codnorin tiluksia kattamaan alueen, jota nykyisin kutsutaan Codnor Parkiksi. Zouchin suku asui linnassa 1496-1634.
Vuonna 1634 Sir George Zouch teki vararikon ja muutti Amerikkaan. Linna tiluksineen myytiin Yorkin arkkipiispalle. Jo Zouchin suku oli ilmeisesti myynyt linnasta rakennustarvikkeita, mutta arkkipiispan aikana purkaminen oli vauhdikasta, ja linnan rakennusmateriaaleista tehtiin kuusi maalaistaloa. Zouchit aloittivat myös raudan kaivamisen linnan alueelta.
Vuonna 1692 se myytiin Sir Streynsham Masterille. Sen jälkeen linna oli asumattomana, mutta edelleen Masterin suvun omistuksessa 1800-luvulle asti. Charles Legh Hoskins Master myi linnakiinteistön kaivosyhtiölle 1868. Kaivosyhtiöllä oli rautaruukki Codnor Parkissa. Vuonna 1965 ehdotettiin raunioiden purkamista, minkä maakuntaneuvosto hyväksyi mutta alueneuvosto esti. Vuonna 1968 tontti myytiin yksityishenkilölle ja vuonna 1978 hiilikaivosyhtiölle, jonka seuraaja omistaa sen edelleen.
Kaivaukset ja kunnostustyöt
Linnankukkulalta on kaivettu rautamalmia, joten sen rakenteet ovat pahasti vaurioituneet. Siitä on myös varsin huolettomasti otettu kiviä rakennusmateriaaliksi.
Vuonna 1998 English Heritage luokitteli linnan uhanalaiseksi historialliseksi monumentiksi, joten sen omistava hiilikaivosyhtiö UK Coal joutui tekemään rakennustöitä, jotka pysäyttivät sen tuhoutumisen. Työt saatiin päätökseen 2008. Linna ei ole nykyisin avoinna yleisölle. Codnorin linnan perinnesäätiön tavoitteena on kunnostaa linna sellaiseen kuntoon, että vierailijat pääsisivät jälleen kulkemaan sen muureilla. Säätiö on perustettu vuonna 2006.
Vuonna 2007 linnan vallihaudasta löytyi harvinainen Henrik viidennen aikainen kultakolikko, joka on ajoitettu suunnilleen vuoteen 1420. Löytö on nykyisin nähtävänä Derbyn kaupunginmuseossa.
Šamilkala
Šamilkala (avaariksi Шамилхъала, Šamilhala) on kaupunkimainen taajama Dagestanin tasavallan Untsukulin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Avarskoje Koisu -joen varrella 10 kilometriä Untsukulin piirikeskuksesta kaakkoon. Asukkaita on 7 200 henkeä (vuonna 2010).
Taajama on perustettu vuonna 1985 Irganain vesivoimalaitoksen rakentajien asutukseksi. Aluksi sen nimenä oli Svetogorsk. Vuonna 1990 taajama nimettiin uudelleen imaami Šamilin mukaan.
Donaukanal
thumb|right|Donaukanal keskikaupungilla nähtynä [[Ringturmista kohti Schwedenplatzia. Vasemmalla Leopoldstadt.]]
Rushell Clayton
Rushell Clayton (s. 18. lokakuuta 1992) on jamaikalainen 400 metrin aitajuoksun MM-mitalisti.
Donaukanal
Donaukanal (”Tonavan kanava”) on Tonavan kanavoitu sivuhaara Wienissä Itävallassa. Se on 17,3 kilometriä pitkä, ja kulkee aivan Wienin keskustan, Innere Stadtin ohi, kun taas varsinainen Tonava sivuuttaa kaupungin keskustan noin kahden kilometrin päässä. Hieman Innere Stadtin ulkopuolella Donau­kanaliin laskee myös Wienjoki.
Nuri Mustafi
Nuri Mustafi (s. 16. maaliskuuta 1983) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, joka edustaa Makedonian 1. liigan FK Shkëndijaa.
Donaukanal
Sijainti
Donaukanal erkanee varsinaisesta Tonavasta Nußdorfin pato- ja sulku­rakennelmien kohdalla Döblingissä ja yhtyy pääjokeen jälleen Praterspitzissä, Praterin puistossa Simmeringissä. Wienin 23 kaupunginosasta Donaukanalin ja Tonavan välisellä saarella sijaitsevat Birigittenau (20. kaupunginosa) ja Leopoldstadt (2. kaupunginosa). Donaukanalin ylittää 15 katu- ja viisi rautatiesiltaa.
Nuri Mustafi
Hän on aikaisemmin pelannut usean vuoden ajan Ruotsin kahdella korkeimmalla sarjatasolla. Allsvenskanissa Mustafi esiintyi kahden kauden aikana yhteensä 33:ssa ottelussa GIF Sundsvallin riveissä. Kaudella 2007 hän edusti Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa pelannutta FC PoPaa, josta Mustafi siirtyi talvella 2008 Ruotsin pääsarjaan.
Donaukanal
Sijainti
Koska saksan kielessä sana Kanal saattaa tuoda mieleen avoimen viemärin, Donaukanalin nimeä on ehdotettu muutettavaksi. Yksi nimiehdotus on ollut Kleine Donau, ”Pikku Tonava”. Toistaiseksi tällaiset ehdotukset eivät kuitenkaan ole johtaneet tulokseen.
Historia
thumb|right|Donaukanal vuonna 1855. Nykyinen Donaukanal oli aikoinaan Tonavan luonnollinen eteläinen sivuhaara. Se säännösteltiin ensimmäisen kerran vuosina 1598–1600 paroni von Hoyosin johdolla. Nimitys Donaukanal (”Tonavan kanava”) tuli käyttöön vuonna 1686.
Nuri Mustafi
Mustafin veli Nebi Mustafi on pelannut Veikkausliigassa FC Hakan ja MYPA:n joukkueissa.
Rushell Clayton
Clayton sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ja neljänneksi saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa. Hän on voittanut Timanttiliigan kilpailun Lontoossa 2019 sekä Monacossa 2022 ennätyksellään 53,33.
Donaukanal
Historia
1800-luvun lopulla lähelle Donau­kanalin alkupäätä rakennettiin Schwimmtor-pato. Sen tehtävänä oli suojella kanavaa tulvilta ja ajojäiltä, ja se otettiin käyttöön vuonna 1873. Nußdorfin pato- ja sulkurakennelmat rakennettiin vuosina 1894–1899, ja ne torjuvat tulvia tehokkaammin kuin Schwimmtor. Kuitenkin myös Schwimmtor oli käytössä ensimmäiseen maailman­sotaan saakka, ja se purettiin vasta vuonna 1945.
Käyttö
1990-luvun alussa Donaukanalin etelä­päähän, jossa se on Leopoldstadtin ja Landstraßen (2. ja 3. kaupungin­osien) rajana, sen varteen alettiin kehittää yhtenäistä virkistys­aluetta.
Donaukanalia molemmilta puolilta reunustavilla ranta­penkereilla liikkuu paljon lenkkeilijöitä, pyöräilijöitä ja rulla­lautailijoita. Viime vuosina on menestyksellisesti yritetty muuttaa alue kesä­kuukausien ajaksi veto­voimaisemmaksi virkistys­alueeksi, jossa on muun muassa kesäterasseja, kirpputoreja ja kahviloita.
Risteily­alukset, jotka kiertävät Leopoldstadtin ja Brigittenaun ympäri Donau­kanalia ja Tonavaa pitkin, lähtevät Schwedenplatzilta kaupungin keskustasta. Siellä on myös Wienin ja Bratislavan välillä liikennöivien Twin City Linerin laivojen Wienin-puoleinen terminaali, josta nämä laivat kulkevat alkumatkan Donau­kanalia pitkin Tonavalle
Donaukanaltreiben-festivaali pidetään joka vuosi kesäkuussa muutamassa paikassa Donau­kanalin varrella. Siinä esiintymään kutsutaan etu­päässä itä­valta­laisia ammattilais- ja harrastelija­yhtyeitä, mutta vuosi vuodelta järjestäjät ovat kutsuneet yhä enemmän yhtyeitä myös naapuri­maista.
Kulttuurisia viittauksia
Donaukanalin rannat tunnetaan erityisesti Heinz Conradsin kappaleesta ”A schröge Wiesn” (”Kalteva ruoho­kenttä”), jonka myöhemmin levyttivät Willi Resetarits ja Rainhard Fendrich. Siinä päähenkilö Franz päätti olla lähtemättä lomamatkalle ja vietti sen sijaan vapaa-aikansa makoillen nurmikoilla Donau­kanalin varrella.
FC Aarau
FC Aarau on sveitsiläinen vuonna 1902 perustettu jalkapalloseura Aaraun kaupungista Aargaun kantonista. Seura pelaa kotiottelunsa Stadion Brügglifieldillä ja pelaa kaudella 2013/14 korkeimmalla sarjatasolla.
Historia
FC Aarau on historiansa aikana voittanut Sveitsin mestaruuden kolmesti. Ensimmäinen menestyksen jakso ajoittuu 1910-luvulle, jolloin sveitsiläinen jalkapallo otti ensiaskeliaan. Seura pelasi pääsarjatasolla vuosina 1907-1933 kaikkiaan 25 vuotta, kunnes putosi divisioonaan useiksi vuosikymmeniksi. Lopulta kaudella 1980/81 Paul Stehrenbergerin luotsaamana Aarau palasi pääsarjatasolle. 1980-luvun jälkipuoliskolla Aarau nautti menestyksestä Ottmar Hitzfeldin johdolla ja juhli 1985 Sveitsin cupin voittoa.
1992/93 itävaltalainen Rolf Fringer luotsasi Aaraun seurahistorian toistaiseksi viimeiseen mestaruuteen. Seura on pelannut pääsarjatasolla enemmän ja vähemmän menestyksekkäästi lähes 30 vuoden ajan. Vuonna 2002 taloudelliset vaikeudet olivat tuhota seuran, mutta seura onnistui selättämään pahimmat ongelmat ja vältti konkurssin. Seura onkin saanut sitkeästä pääsarjassa pysyttelystään lempinimen Die Unabsteigbaren, Putoamattomat. Lopulta Aarau putosi kauden 2009/10 jälkeen sarjajumbona liigasta.
Otakar Ševčík
thumb|right|Otakar Ševčík (1901)
Ruskokaislat
Ruskokaislat (Blysmopsis) on sarakasveihin kuvattu kasvisuku. Se on läheistä sukua tähkäkaisloille (Blysmus), jonka alasuvuksi se on myös kerran luokiteltu. Ruskokaislojen taksonominen asema omana sukuna on toistaiseksi epävarma. Luonnontieteellisen keskusmuseon julkaisussa sukuun hyväksytään yksi laji, ruskokaisla (Blysmopsis rufa, syn. Blysmus rufus). Royal Botanic Gardensin luokittelussa Blysmopsis katsotaan kuitenkin vain suvun Blysmus synonyymiksi.
Otakar Ševčík
Ševčík sai varhaisimman musiikkikasvatuksen isältään, joka opetti hänet sekä laulamaan että soittamaan pianoa ja viulua. 14-vuotiaana hän pääsi Prahan konservatorioon, jossa häntä opetti ensin Antonín Sitt ja sitten Antonín Bennewitz. Vamlistuttuaan vuonna 1870 Ševčík sai työpaikan Mozarteumin opettajana Salzburgissa, jossa hän vietti kolme vuotta. Hän työskenteli myös konserttimestarina Wienin koomisessa oopperassa. Vuonna 1875 Ševčík pääsi professoriksi Kiovaan, jossa toimi seitsemäntoista vuoden ajan.
Vuonna 1901 Ševčíkistä tuli Prahan konservatorion professori. Oppilaitosta johti Antonín Dvořák, joka asetti Ševčíkin opetusmetodin pakolliseksi kaikille viulunsoiton opiskelijoille. Vuonna 1909 Ševčík nimitettiin wieniläisen mestarikoulun johtajaksi, jona toimi vuoteen 1918. Maineensa avulla hän sai toistuvasti kutsuja Yhdysvaltoihin, jossa piti oppitunteja Chicagossa, New Yorkissa ja Bostonissa.
Ševčíkin johdolla opiskelivat muiden muassa Jan Kubelík, Emanuel Ondříček, Jaroslav Kocian, Bohuslav Lhotský, Marie Hall, Erika Morini, Nora Duesberg-Baranowski ja Zlatko Baloković.
HC Thurgau
HC Thurgau on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka pelaa maansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssä.
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Roman Cress
Roman William Cress (s. 2. elokuuta 1977 Kaven) on marshallinsaarelainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla yhdysvaltalaista Chizel Track Clubia.
Cress osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Sevillassa 1999. Hän jäi tuolloin 100 metrillä alkueriin juostuaan matkan 10,70 sekunnissa. Cress juoksi saman matkan myös Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän oli 31-vuotiaana maansa vanhin osanottaja. Hän jäi alkueränsä viimeiseksi ja putosi.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Panasonic Lumix DMC-GH1
Panasonic Lumix DMC-GH1 on Micro Four Thirds -standardin mukainen järjestelmäkamera, joka kykenee tallentamaan teräväpiirtovideota. Kameran mukana tulee Panasonic Lumix 14–140mm HD f/4–5.8, joka videota tallentaessa kykenee portaattomasti säätämään valotusasetuksia, ja näin välttää muista video-ominaisuuksilla varustetuista järjestelmäkameroista tutun äkkinäisen valoisuuden vaihtelun. Koska GH1 käyttää kontrastin vaihteluun perustuvaa automaattitarkennusta, myös tarkennus tapahtuu portaattomasti videota tallennettaessa. Näiden ominaisuuksien suhteen GH1 on yksi edistyneimmistä järjestelmäkameroista. Panasonic Lumix G -kameroista G1 ja GF1 poiketen GH1:ssä on suurempi kenno, joka mahdollistaa 4:3 kuvasuhteen lisäksi myös kuvasuhteet 16:9, 3:2, ja 1:1, samalla kuvan diagonaalilla.
Wien (joki)
Wien (saksaksi myös Wienfluss, englanniksi joskus Vienna River) on Tonavan sivujoki Itävallassa. Se on 32 kilometriä pitkä, ja viimeiset noin 16 kilometriä se kulkee Wienin kaupungin alueella. Sen valuma-alue on 230 neliökilometrin laajuinen ja käsittää sekä kaupunki­aluetta että osan läheistä Wienerwaldia.
Wien-joki alkaa läntisestä Wienerwaldista läheltä Rekawinkeliä, ja sen suu on Wienin keskustan itälaidalla lähellä Uraniaa, jossa se laskee Tonavan kanavoituun sivuhaaraan, Donaukanaliin.
Kaupungin alueella joki kulkee lähes koko matkan kanavoidussa uomassa, jonka pohja ja laidat ovat betonia. Tällaiseksi se rakennettiin vuosina 1897–1906, jotta päästiin eroon tuhoisista tulvista, jotka tuohon aikaan säännöllisesti aiheuttivat myös koleraepidemioita. Paikoitellen se on myös tunneloitu, esimerkiksi Schönbrunnin palatsin edustalla sekä Meidlingissä, Naschmarktin lähistöllä ja Karlplatzin ympärillä lähellä kaupungin keskustaa.
Samaan aikaan kanavoinnin kanssa rakennettiin kaupunkirata, Stadtbahn, joka paikoitellen kulkee joen vartta pitkin ja jonka vain betoninen väliseinä erottaa jokiuomasta. Nykyisin sitä pitkin kulkee Wienin metron linja U4.
thumb|200px|left|Wien-joen tulva lähellä Bräuhausin siltaa kesäkuussa 2009 Wien-joen virtaama vaihtelee tavattoman paljon. Sen yläjuoksulla Wienerwaldissa kallioperä on hiekkakiveä ja ulottuu lähelle maan pintaa. Sen vuoksi maaperään ei rankka­sateilla imeydy kovinkaan paljon vettä, vaan sadevesi virtaa maan pinnalla suoraan jokeen. Tavallisesti Wien-joessa virtaa vain saman verran vettä kuin pienehkössä purossa, noin 200 litraa sekunnissa, mutta rankka­sateiden aikana sekä myös lumen sulaessa keväällä Wienerwaldista virtaama saattaa äkillisesti kasvaa jopa 450 000 litraan sekunnissa, yli 2000-kertaiseksi.
Alex Neil
Alex Neil (s. 9. kesäkuuta 1981 Bellshill) on skotlantilainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Elokuusta 2022 lähtien hän on toiminut Stoke Cityn päävalmentajana.
Wien (joki)
Joen varrella ovat Naschmarkt ja Theater an der Wien.
Alex Neil
Ura pelaajana
Neilin pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edusti urallaan neljää eri seuraa. Vuodet 1999–2000 Neil edusti skotlantilaista Airdrieoniansia ja vuodet 2000–2004 Englannin toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla pelannutta Barnsley FC:tä, jossa otteluita kertyi 121 ja maaleja neljä. Vuodet 2004–2005 Neil pelasi Kakkosliigan Mansfield Townissa.
Suurimman osan urastaan hän vietti kuitenkin skotlantilaisessa Hamilton Academicalissa, jossa Neil pelasi vuodet 2005–2015. Vuonna 2008 hän voitti joukkueensa kanssa Skotlannin 1. divisioonan ja teki näin ollen seuraavalla kaudella debyyttinsä Skotlannin valioliigassa. Vuonna 2013 Neilistä tuli joukkueen pelaaja-valmentaja ja hän nosti joukkueen kaudeksi 2014–2015 takaisin Skotlannin valioliigaan. Neil lopetti uransa tammikuussa 2015. Otteluita Hamiltonissa kertyi 211 ja maaleja 14.
Wien (joki)
thumb|Äänimerkeillä varustettu varoituskyltti: "Valon vilkkuessa poistukaa Wien-joelta"
Alex Neil
Ura valmentajana
Neil aloitti päävalmentajan uransa pelaajavalmentajana vuonna 2013 Hamilton Academicalin valmentajana. Hän nosti seuran kaudeksi 2014–2015 Skotlannin valioliigaan. Neil lopetti pelaajauransa tammikuussa 2015, samana päivänä kun hänestä tuli Englannin mestaruussarjassa pelaavan Norwich Cityn uusi päävalmentaja. Neil sai potkut seurasta maaliskuussa 2017.
Wien (joki)
Pyöräily ja jalankulku joen varressa
Turvallisuussyistä pyöräily ja kävely Wien-joen betoni­uomassa on virallisesti kielletty. Pitkään on kiistelty siitä, pitäisikö aivan vesirajaan rakentaa jalankulku- ja pyörätie. Kannattajat uskovat, että virtaamaa voitaisiin turvallisesti säännöstellä, kun taas vastustajat eivät usko sen olevan mahdollista. Vuonna 2005 lyhyt osuus siitä avattiin yleisölle lähellä Hütteldorfin rautatieasemaa. Se on varustettu hälytys­järjestelmällä valo- ja ääni­merkki­laitteineen, jotka kehottavat ihmisiä poistumaan, kun tulva on tulossa. Tätä kulkutietä on ehdotettu jatkettavaksi, mutta sillä on myös paljon vastustajia. Nykyinen osuus on avoinna vuosittain maaliskuusta lokakuuhun.
Alex Neil
Ura valmentajana
Kesäkuussa 2017 Neilin ura jatkui Preston North Endin päävalmentajana. Neilin johdolla Preston pelasi vahvan kauden 2017/18 ja sijoittui Mestaruussarjassa seitsemänneksi. Tulokset heikentyivät seuraavilla kausilla ja lopulta Preston erotti Neilin maaliskuussa 2021, kun seura oli sarjassa sijalla 16.
Wien (joki)
Pyöräily ja jalankulku joen varressa
Vuonna 2013 Wienin kaupunki päätti rakentaa kolme terassia Wien-joen varteen. Kukin niistä on 2500 neliömetrin laajuinen.
Sabri Boukadoum
Tausta
Boukadoum syntyi 1. syyskuuta 1958 Algeriassa. Ennen nimitystään ulkoministeriksi, hän toimi Algerian suurlähettiläänä Yhdistyneille kansakunnille.
Seppo Pietinen
Seppo Taito Pietinen (23. lokakuuta 1925 Viipuri – 5. toukokuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan lainopin kandidaatti ja sai varatuomarin arvon. Hän oli suurlähettiläänä Dar es Salaamissa 1971–1973 sekä Addis Abebassa ja Lusakassa vuosina 1972–1973  sen jälkeen ulkoministeriön hallinnollisen osaston apulaisosastopäällikkö 1973–1976, suurlähettiläs Wienissä  1976–1980 ja samalla Suomen pysyvässä YK:n edustustossa sekä   Pyhässä istuimessa  vuosina 1977–1980, Limassa 1980–1983, Bogotassa vuosina 1980–1982 ulkoministeriön poliittisen osaston osastopäällikkö 1983 – suurlähettiläs Pariisissa 1986–1988.
Alex Neil
Ura valmentajana
Helmikuussa 2022 Neilistä tuli Sunderlandin päävalmentaja. Neilin johdolla Sunderland voitti nousukarsinnoissa Wycombe Wanderersin ja nousi Mestaruussarjaan kaudeksi 2022/23. Neil jätti Sunderlandin elokuun lopussa 2022 ja siirtyi toisen Mestaruussarjajoukkueen Stoke Cityn päävalmentajaksi.
Sabri Boukadoum
Yksityiselämä
Boukadoum on monikielinen. Arabian lisäksi hän puhuu sujuvasti englantia, ranskaa, sekä espanjaa.
HMS James Watt
HMS James Watt oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1853 vesillelaskettu Agamemnon-luokan 91-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Nepalgunj
Nepalgunj tai Nepalganj on kaupunki Nepalin Keskilännen Bherin vyöhykkeen Banken piirikunnassa. Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 72 503. Se oli noin 491 000 asukkaan Banken piirikunnan ainoa kaupunki (ennen 2014 kaupunkiuudistusta) ja hallintokeskus sekä laajemman, 1,7 miljoonan asukkaan Bherin vyöhykkeen hallintokeskus. Kaupungilla joulukuusta 2014 lähtien ollut suurkaupungin asema. Vuonna 2011 (ennen 2014 kaupunkiuudistusta) pinta-ala oli 12,5 neliökilometriä.
HMS James Watt
Valmistus
Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1847 Pembroken telakalta Cressy-luokan 84-tykkisenä toisen luokan linjalaivana nimellä HMS Audacious. Se nimettiin 18. marraskuuta 1847 HMS James Wattiksi. Alus tilattiin 14. kesäkuuta 1849 uudelleen Agamemnon-luokan aluksena ja luokiteltiin 26. maaliskuuta 1851 91-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi. Alukselle asennettiin Boulton and Wattin höyrykone, joka oli ollut HMS Vulcanilla.
Nepalgunj
Nepaljung on lämpötilaltaan Nepalin lämpimimpiä paikkakuntia. Vuoden keskilämpötila on noin 25 celsiusastetta ja touko–kesäkuun vuorokausien keskimääräiset ylimmät lämpötilat 37–38 celsiusasteessa ja vuoroksusiminimikin keskimäärin 21–25 astetta. Kylmintä on joulu–tammikuussa, jolloin vuorokauden keskimääräinen alin lämpötila laskee 9–10 celsiusasteeseen; keskimääräinen ylin on tällöin 21–23 astetta. Sateisinta on monsuunikaudella kesä–syyskuussa, tällöin keskimääräinen kuukausisademäärä on 200–430 mm. Vähäismmät sateet, keskimäärin 5–12 mm/kk, osuvat yleensä marras–joulukuulle.
HMS James Watt
Valmistus
Köli laskettiin syyskuussa 1850. Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1853 ja valmistui 27. maaliskuuta 1854.
Nepalgunj
Kaupungin koillispuolella on kotimaanliikenteessä käytetty lentoasema.
HMS James Watt
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 20. tammikuuta 1854 Plymouthissa päällikkönään George Augustus Elliot. Alus osallistui Krimin sotaan Itämerellä vuosina 1854–1855 heikosta suorituskyvystään huolimatta. Aluksen höyrykone vaihdettiin vuonna 1856, mikä maksoi 5 706 puntaa. Aluksen päällikkönä oli 1856–1857 Talavera Vernon Anson. Alus oli 23. toukokuuta 1856 Lissabonissa. Alus poistettiin palveluksesta 23. huhtikuuta 1857. Se oli telakalla Plymouthissa, kunnes se palautettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1859 Kanaalin laivueeseen päällikkönään Edward Codd. Alus siirrettiin Välimerelle lokakuussa ja poistettiin palveluksesta 21. kesäkuuta 1862.
Alus myytiin tammikuussa 1875 Castlelle Charltoniin romutettavaksi.
Lentopallon Suomen Cup 2012
Lentopallon Suomen Cupiin 2012 osallistui 18 miesten ja 9 naisten joukkuetta.
Puolivälierälohkot
Lohkovaihe pelattiin 12. - 14. lokakuuta
Lohkovaihe pelattiin 12. - 15. lokakuuta
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1984
Pesäpallon SM-sarja 1984. Alajärven Ankkurit voitti jälleen runkosarjan, mutta tälläkään kertaa rahkeet eivät mestaruuteen riittäneet. Jyväskyläläisjoukkueet ottivat kaksoisvoiton Kirin ja Hongikon voimin. Kirin mestaruus ratkesi joukkueen voitettua neljä ensimmäistä mitalisarjan kamppailuaan muiden pelatessa samalla sopivasti ristiin. Ennen viimeistä kierrosta kaikilla muilla joukkueilla oli vielä mahdollisuus hopeamitaliin. Hongikon selkeä voitto Kiteestä takasi hopeat sille ja samalla varmisti Kiteen jäämisen neljänneksi. Alajärven murskavoitto mestareista ei enää riittänyt kolmatta sijaa korkeammalle.
Suomen Cupin voitti Vaasan Maila voitettuaan finaalissa Kouvolan 9-4.
Mestaruussarja
Runkosarja
Mitalisarja
Putoamissarja Sarjasta putosivat Siilinjärven Ponnistus, Haminan Palloilijat ja Vimpelin Veto. Tilalle nousivat Ykkössarjan kolme parasta: Kankaanpään Maila, Vaasan Maila ja Nurmon Jymy.
Jyväskylän Kiri: Risto Tuominen, Unto Poikolainen, Jari Ahola, Jari Koski, Jyrki Falin, Jouni Mutikainen, Kalevi Luoma, Jari Taipale, Jorma Hirvi, Pekka Huhtala, Juha-Pekka Nieminen, Kari Mähönen. Pelinjohtaja Erkki Korhonen, valmentaja Tapio Rauhamäki.
Heller (sukunimi)
Heller on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vladimir Petković
Vladimir Petković (s. 15. elokuuta 1963) on Bosnian kroaatti jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana
Petkovićin pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi, vaikka hän aloittikin bosnialaisessa suurseura FK Sarajevossa 1981. Hän pelasi Jugoslaviassa viisi vuotta, kunnes siirtyi Sveitsiin. Hän edusti uransa loppuvuodet useita sveitsiläisseuroja ilman suurempaa menestystä.
Ura valmentajana
Petkovićin valmennusura alkoi AC Bellinzonan apulaisvalmentajana vuonna 1997. Kahden apulaisvalmentajavuoden ]jälkeen hän siirtyi 2004 AC Luganon päävalmentajaksi, mutta palasi jo vuoden kuluttua takaisin Bellinzonaan, tällä kertaa päävalmentajaksi. Petkovićin johdolla Bellinzona eteni kaudella 2007/08 hienosti Sveitsin cupin loppuotteluun, jossa se kärsi tappion FC Baselille 1–4. Samana keväänä Bellinzona juhli myös Challenge Leaguen kakkossijaa ja nousua pääsarjatasolle.
Elokuussa 2008 hän siirtyi BSC Young Boysin päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan hän nosti berniläiset taistelemaan mestaruudesta, mutta lopulta FC Zürich vei pidemmän korren ja Young Boysin jäädessä liigakakkoseksi. Kaudella 2009/10 Young Boys jatkoi edelleen vahvasti mukana mestaruuskamppailussa ja syyskauden jälkeen näytti vahvasti siltä, että berniläisten 24 vuoden odotus päättyisi. Lopulta FC Basel kuitenkin nousi rinnalle ja Petkovićin miehistö kärsi kirvelevän 0–2 kotitappion Baselille mestaruuden ratkaisseessa päätöskierroksen ottelussa. Kaudella 2010/11 Young Boys jatkoi edelleen taistelua kärjen tuntumassa, mutta mestaruuskamppailuun sillä ei ollut asiaa. Toukokuussa 2011 seurajohto erotti Petkovićin Young Boysin ollessa sarjassa kolmantena.
Kesäkuussa 2011 Petković tuli turkkilaisseura Samsunsporin päävalmentajaksi. Petkovićin urakka Turkissa jäi vain puolivuotiseksi, sillä kehnojen tulosten vuoksi hän sai potkut jo tammikuussa 2012. Samsunspor voitti hänen johdollaan vain kolme liigaottelua.
Toukokuun puolivälissä 2012 Petković palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan loppukauden mittaisen sopimuksen vuoden optiolla FC Sionin kanssa. Aiemmin kaudella siirtorikkeestä 36 pisteen rangaistuksen saanut seura onnistui Petkovićin johdolla säilyttämään paikkansa Sveitsin liigassa, kun se Neuchâtel Xamax'n konkurssin myötä sijoittui liigan toiseksi viimeiseksi. Sarjakarsinnoissa Sion voitti FC Aaraun yhteismaalein 3–1.
Petković jätti Sionin jo kesäkuun alussa 2012 ja siirtyi Serie A:ssa pelaavan SS Lazion päävalmentajaksi. Bosnialaisen johdolla Lazion syyskausi 2013/14 sujui heikosti ja joukkue ei kyennyt haastamaan kärkiseuroja syksyn aikana. Heikot esitykset ovat nostaneet spekulaatiota Petkovićin potkuista. Joulukuun lopulla 2013 uutisoitiin, että Petković siirtyy kesällä 2014 Sveitsin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Lazio päätti syyskauden Serie A:ssa tappioon Hellas Veronalle ja sarjassa seura on vasta kahdeksantena. Petkovićin uuden sopimuksen jälkeen hänen asemansa Laziossa vaikeutui ja vuoden 2013 lopussa hän toimi edelleen seuran virallisena päävalmentajana, mutta harjoituksissa 30. joulukuuta vetovastuu oli Edoardo Rejalla. Lopulta Lazio vahvisti Petkovićin potkut 4. tammikuuta 2014.
Petkovićin johdolla Sveitsi aloitti EM2016-karsinnat heikosti häviämällä ensimmäiset ottelunsa Englannille ja Slovenialle. Avausvoitto tuli kolmannella kierroksella San Marinoa vastaan ja tämän jälkeen Sveitsi voitti kuusi karsintaotteluaan häviten ainoastaan Englannille. Näin Sveitsi eteni EM-lopputurnaukseen lohkokakkosena. EM-lopputurnauksessa Sveitsi eteni jatkoon alkulohkonsa kakkosena, mutta putosi jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella rangaistuspotkukilpailutappioon Puolaa vastaan. Petković luotsasi Sveitsin MM-lopputurnaukseen 2018, mikä oli maan neljäs perättäinen lopputurnaus. Tie katkesi kuitenkin jälleen ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle, kun Ruotsi oli parempi maalein 1–0. Kansojen liigassa Petković johdatti Sveitsin kaudella 2018/19 finaaliturnaukseen, jossa kohtalona oli jälleen rangaistuspotkukilpailutappio, tällä kertaa pronssiottelussa Englantia vastaan. Koronapandemian kesään 2021 siirtämässä EM-lopputurnauksessa 2020 Sveitsi eteni jälleen pudotuspeleihin. Joukkue nousi 3-1 tappioasemasta tasoihin ja lopulta rangaistuspotkukilpailussa voittoon Ranskaa vastaan neljännesvälierissä. Voiton myötä Sveitsi eteni historiansa ensimmäisen kerran puolivälieriin.
Heinäkuussa 2021 Petković jätti seitsemän vuoden jälkeen Sveitsin maajoukkuevalmentajan tehtävät ja siirtyi Ranskan Ligue 1:n Bordeaux'n päävalmentajaksi. Petkovićin urakka Bordeaux'ssa sujui mollivoittoisesti. Joukkue voitti vain neljä ottelua hänen alaisuudessaan ja joukkueelle tehtiin ennätykselliset 58 maalia 23 ottelussa. Lopulta liigan viimeiseksi juuttuneen seuran johto erotti Petkovićin tehtävästään helmikuun alussa 2022.
Christine Lagarde
Christine Madeleine Odette Lagarde (o.s. Lallouette, s. 1. tammikuuta 1956 Pariisi) on ranskalainen poliitikko, joka on toiminut Euroopan keskuspankin pääjohtajana marraskuusta 2019 alkaen. Hän on entinen Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) pääjohtaja ja Ranskan entinen valtiovarainministeri. Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi hänet valittiin heinäkuussa 2019. Lagarde kuuluu Maailman talousfoorumin (WEF) hallitukseen.
Tausta ja yksityiselämä
Lagarde valmistui maisteriksi Pariisi-Nanterren yliopistosta vuonna 1980 pääaineenaan kauppatiede ja laki. Lisäksi hänellä on kaksi aikaisempaa maisterintutkintoa taloustieteestä ja amerikkalaisesta kirjallisuudesta.
Lagardella on kaksi lasta.
Poliittinen ura
Lagarde palasi Ranskaan vuonna 2005, kun hänet nimitettiin maan maatalous- ja kalastusministerinä (2005–2007) ja kauppaministerinä (2007) Dominique de Villepinin hallituksessa. Valtiovarainministeriksi hänet nimitettiin kesäkuussa 2007, jolloin hänestä tuli ensimmäinen talousasioista vastaava naisministeri G8-maissa. Financial Timesin mukaan Lagarde oli vuonna 2009 euroalueen paras talousministeri.
Vuonna 2022 Nicolas Sarkozyn kerrotaan ehdottaneen Emmanuel Macronille Lagardea Ranskan pääministeriksi, mikäli tämä voittaisi vaalit.
Kansainvälinen valuuttarahasto
Kesäkuussa 2011 Lagarde nimettiin IMF:n pääjohtajaksi. Hän seurasi tehtävässä skandaalin takia eroamaan joutunutta Dominique Strauss-Kahnia. Lagarden kausi alkoi 5. heinäkuuta 2011.
Toukokuussa 2014 Lagarde arvosteli rajusti pankkeja ja finanssisektoria. Hänen mukaansa ne keskittyvät liiaksi nopeisiin voittoihin luottamuksen kustannuksella. Hän oli myös huolissaan siitä, että kasvava eriarvoisuus on uhka kasvulle, demokratialle ja ihmisoikeuksille. Vuonna 2014 Lagarde oli Forbesin listalla maailman viidenneksi vaikutusvaltaisin nainen.
Euroopan keskuspankki
Vuonna 2019 Lagarde nimitettiin Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi. Hänen nimityksestään päätti Euroopan parlamentti syyskuussa äänin 349 puolesta, 206 vastaan ja 49 poissa.
Kunnianosoituksia
Lähde:
Suomen Taide- ja Antiikkikauppiaiden Yhdistys
Suomen Taide- ja Antiikkikauppiaiden Yhdistys on antiikki- ja taidekauppiaiden edunvalvoja ja yhdysside. Yhdistys järjestää tapahtumia, joista merkittävin on messutapahtuma kahdesti vuodessa Helsingin Vanhassa Satamassa. Yhdistykseen kuuluu yli sata alan kauppiasta.
Yhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 2007 on imatralainen taidekauppias Jaakko Kekäläinen.
Queen’s College
Queen’s College voi viitata ainakin seuraaviin oppilaitoksiin:
Piggy Tales
Piggy Tales on animaatiosarja, jossa seurataan possujen elämää. Sarjan ensimmäinen osa julkaistiin 11. huhtikuuta 2014. Animaatiossa on 31 jaksoa. Syksyllä ilmestyi uusi Piggy Tales - Pigs at Work, jossa possut keskittyvät rakentamiseen. Pigs at Work sarjassa on 24 jaksoa, kun taas Piggy tales -sarjassa 23. Kesällä 2016 ilmestyi uusi Piggy Tales - Third Act jossa on 34 jaksoa.
Eduard Eckardt
Eduard Eckardt (29. tammikuuta 1875 Kolberg, Saksa – 15. kesäkuuta 1959 Berliini, Saksa) oli Saksan maavoimien kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.
Eckardt värväytyi 2. kenttätykistörykmenttiin kadetiksi 1894. Vuonna 1912 hänestä tuli patterinkomentaja ja ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914 hän oli saavuttanut kapteenin arvon. Sodan aikana hänestä tuli pataljoonankomentaja samassa yksikössä ja myöhemmin armeijaryhmä Linsingenin 1. adjutantti. Sodan jälkeen hän osallistui spartakistikapinan tukahduttamiseen Division von Lettow-Vorbeckissa. Hän jäi eläkkeelle 1927, mutta palasi saman tien armeijaan palkkaupseeriksi toimien mm. alueellisena upseerina ja täydennysupseerina. Lokakuussa 1938 Eckardt toimi huolto- ja hyvinvointitoimiston päällikkönä III. sotilaspiirin esikunnassa. Hän pysyi tehtävässä III armeijakunnassa toisen maailmansodan alettua. Hän jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 1942. Eckardt kuoli Berliinissä 1959.
Anna-Maria Haarala
Taimi Ingeborg Lounassalo, kirjailijanimi Anna-Maria Haarala (20. kesäkuuta 1910 Nastola – 7. elokuuta 1982 Pori) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Teoksia
Nimellä Anna-Maria Haarala: Nimellä Taimi Okkeri-Lounassalo:
Erkki Pihkala
Risto Erkki Olavi Pihkala (s. 11. kesäkuuta 1938 Aitolahti) on suomalainen taloushistorioitsija ja emeritusprofessori. Hän hoiti Helsingin kauppakorkeakoulussa taloushistorian henkilökohtaista ylimääräistä professuuria vuosina 1975–2002. Hänen tutkimusalaansa oli Suomen ulkomaankauppa, erityisesti Venäjän-kauppa. Pihkala toimi vuosina 1988-1996 Suomalaisuuden liiton puheenjohtajana.
Sauru
Sauru on alue Salon kaupungin Perniössä. Alue sijaitsee Perniön asemanseudun länsipuolella Perniönjoen vastarannalla ja käsittää Mäkisaurun ja Sydänsaurun kylät.
Sauru sijoittuu Perniönjoen laaksoon, joka on maanviljelyaluetta. Saurun pohjoispuolella on Päärinen ja eteläpuolella Anjala ja Pettälä. Idässä Sauru rajoittuu Perniönjokeen. Mäkisaurun ja Sydänsaurun kylien kyläalueet ulottuvat jokilaaksosta länteen aina Kurvassuolle ja Papinmäelle saakka. Alue laaksosta länteen on soista Teijon ylänköä, jossa sijaitsee pieni Vähäjärvi.