cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nino Ferrer
Nino Agostino Arturo Maria Ferrari, joka tunnettiin taiteilijanimeltään Nino Ferrer (15. elokuuta 1934 Genova, Italia – 13. elokuuta 1998 Montcuq, Ranska), oli italialais-ranskalainen laulaja, lauluntekijä ja kirjailija. Ollessaan kansatieteen sekä arkeologian opiskelijana Ferrer tykästyi jazziin ja oppi soittamaan useita soittimia. Palatessaan maailmanympärysmatkalta kotiinsa Pariisiin hän päätti tulla ammattimuusikoksi.
Sophie Hannah
Sophie Hannah (s. 1971 ) on brittiläinen kirjailija. Häneltä on julkaistu psykologisia rikosromaaneja, lastenkirjallisuutta ja seitsemän runokokoelmaa.
Hannah on kirjoittanut vuodesta 2014 alkaen Agatha Christien perikunnan toimeksiannosta uusia Hercule Poirot -tarinoita.
Kaksi Hannahin rikosromaania on sovitettu televisioon ja esitetty ITV1-kanavalla.
Hannah asuu Cambridgessä aviomiehensä ja lastensa kanssa.
Perkkaanpuiston koulu
Perkkaanpuiston koulu on Espoon Leppävaarassa sijaitseva alakoulu. Koulun rehtorina toimii Tuomo Mäkitalo ja apulaisrehtorina Eija-Mari Sinisalmi.
Koulussa on opetusta luokka-asteilla 1–6 ja esiluokka.
Uusi Perkkaan koulu valmistuu syksyllä 2022 osoitteeseen Majurintie 8. Uudisrakennus on suunniteltu yhtenäiskouluksi.
Nykyinen Perkkaanpuiston koulu on vuonna 1986 valmistunut ja se on suunniteltu Espoon kaupungin virkatyönä. Espoon koulurakennusten inventointiraportti vuodelta 2017 kuvaa sitä matalaksi ja vaatimattomaksi, ratkaisuiltaan tavanomaiseksi koulurakennukseksi, joka ei yksinään ole kaupunkikuvallisesti kovin merkittävä mutta muodostaa osan laajempaa koulukokonaisuutta Leppävaaran julkisten rakennusten keskittymässä.
Aiheesta muualla
60.21333°N, 24.81972°W
Annett Gröschner
Annett Gröschner (s. 1964 Madgeburg) on saksalainen kirjailija.
Ura
Annett Gröschner opiskeli germanistiikkaa Itä-Berliinissä ja Pariisissa. 1990-luvulta lähtien hän on käynnistänyt lukuisia tutkimus-, kirja- ja näyttelyprojekteja tai ollut sellaisissa osallisena. Toimittajana hän kirjoittaa eri lehtiin, muun muassa taz, Freitag ja Literarische Welt. Vuodesta 2015 alkaen hän on toiminut kulttuurijournalismin vierailevana professorina Berliinin taideyliopistossa. Annett Gröschner on asunut Berliinissä vuodesta 1983 lähtien. Gröschnerillä on yksi poika (s. 1989) ja kaksi lastenlasta.
Kirjat
Suomennetut kirjat
Kirjat alkuperäiskielellä
Timothy C. Dowling
Timothy C. Dowling on yhdysvaltalainen sotahistorioitsija ja kirjailija.
Dowling on oppiarvoltaan tohtori. Hän opetti Wienin kansainvälisessä koulussa vuoteen 2001, jolloin hän vastaanotti viran Virginia Military Instituten historian laitoksesta. Hän on erikoistunut Saksan ja Venäjän modernin ajan historiaan. Dowling asuu Lexingtonissa, Virginiassa.
Sunrise Avenue
Sunrise Avenue oli suomalainen vuonna 2002 perustettu poprock-yhtye. Yhtyeen perustivat laulaja Samu Haber ja siitä myöhemmin erotettu Janne Kärkkäinen. Yhtyeen vuonna 2006 julkaistun debyyttilevyn On the Way to Wonderland tuotti Jukka Backlund. Suomessa albumi oli parhaimmillaan albumilistan toisella sijalla. Toinen studioalbumi, Popgasm julkaistiin vuonna 2009. Kolmas albumi, Out of Style, julkaistiin maaliskuussa 2011. Yhtyeen neljäs studioalbumi Unholy Ground julkaistiin lokakuussa 2013. Ensimmäinen kokoelma-albumi Fairytales – Best of 2006–2014 julkaistiin lokakuussa 2014. Yhtye on Suomen menestyneimpiä ja on myynyt maailmanlaajuisesti vuoden 2018 loppuun mennessä yli 2,5 miljoonaa albumia. Sunrise Avenue järjesti 2. joulukuuta 2019 tiedotustilaisuuden, jossa ilmoitti lähtevänsä jäähyväiskiertueelle vuonna 2020 ja tämän jälkeen lopettavansa uransa. Kiertue kuitenkin siirtyi vuoteen 2021, ja uudelleen vuoteen 2022 korona-pandemian vuoksi.
Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svaneti
thumb|250px|Maisemaa Ratšan alueella. Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svaneti on hallintoalue (mkhare) Georgian pohjoisosassa. Alueella on noin 27 600 asukasta (2022) ja sen pinta-ala on 4 990 neliökilometriä. Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin pääkaupunki on Ambrolauri.
Sunrise Avenue
Alkuvuodet
Samu Haber perusti akustisen Sunrise-duon ennen 2000-lukua ystävänsä kanssa. Vuonna 2002 varsinaisen yhtyeen perustamisen myötä nimeksi muuttui Sunrise Avenue. Ensin yhtyeessä olivat mukana laulaja Samu Haber ja kitaristi Janne Kärkkäinen. Basistiksi yhtyeeseen valittiin Raul Ruutu ja rumpaliksi Sami Osala. Levy-yhtiöt olivat kiinnostuneita, mutta jotkut niistä halusivat yhtyeestä hieman erilaisen. Yhtye kuitenkin päätti pitää oman linjansa. Niinpä heidän ystävänsä myi oman asuntonsa, ja rahoitti sillä albumin teon. Neljän kappaleen nauhoittamisen jälkeen yhtye lopulta sai valita levy-yhtiön.
Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svaneti
Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svaneti rajautuu Samegrelo ja Zemo Svanetiin lännessä, Imeretiin etelässä, Šida Kartliin kaakossa ja Venäjään (Suureen Kaukasukseen) pohjoisessa. Hallintoalue käsittää Ratšan, Letškhumin ja alemman (kvemo) Svanetian historialliset provinssit. Alue on hyvin vuoristoinen ja harvaan asuttu. Rioni-joki saa alkunsa alueelta ja virtaa sen läpi. Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svaneti jaetaan neljään piirikuntaan:
Sunrise Avenue
Alkuvuodet
Ennen kuin yhtye julkaisi yhtäkään kappaletta, sillä oli jo maailmanlaajuinen levytyssopimus saksalaisen EMIn kanssa. Levytyssopimus syntyi Cannesissa, jossa yhtye oli mukana MIDEM-musiikkitapahtumassa.
On the Way to Wonderland (2006–2008)
Sunrise Avenuen esikoissingle ”All Because of You” julkaistiin 15. helmikuuta 2006. Se sijoittui Suomen singlelistalla parhaimmillaan yhdenneksitoista. Sunrise Avenuen toinen single ”Romeo” ilmestyi 18. huhtikuuta ja jo kolmen päivän päästä julkistettiin myös kappaleen musiikkivideo. Single sijoittui Suomen singlelistalla neljänneksi. Saman vuoden toukokuun viimeisenä päivänä ilmestynyt esikoisalbumi On the Way to Wonderland nousi julkaisuviikollaan viidenneksi Suomen virallisella albumilistalla. Albumia on myyty Suomessa yli 45 000 kappaletta, ja se on ylittänyt platinarajan. Myös Saksassa albumin myynti on ylittänyt platinalevyyn oikeuttavan rajan. Elokuun lopussa ilmestyi vielä albumin kolmas single "Fairytale Gone Bad", jolla on albumiversion lisäksi muun muassa akustinen ja instrumentaalinen versio. Single on myynyt Suomessa ja Saksassa kultaa.
Saksalainen ZDF-televisiokanava valitsi yhtyeen ”Fairytale Gone Bad” -hittikappaleen Ranskan ympäriajon, tunnusmusiikiksi. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Espanjan Barcelonassa. Videon ohjasi Yhdysvalloissa työskentelevä ohjaaja-valokuvaaja Ralf Strathmann, joka on aikaisemmin kuvannut ja ohjannut videoita monille artisteille kuten Apocalypticalle, Blink 182:lle, Dr. Drelle, HIMille ja Nine Inch Nailsille.
Vuonna 2008 yhtye voitti Euroopan unionin myöntämän EBBA-palkinnon. Yhtyeen ensimmäistä albumia myytiin pelkästään Saksassa 200 000 kappaletta. Myös monissa muissa Euroopan maissa se menestyi hyvin.
Loppuvuodesta 2008 kosketinsoittaja Jukka Backlund jätti yhtyeen. Vuosina 2000–2009 Saksassa eniten radiosoittoa saanut kappale oli Sunrise Avenuen "Fairytale Gone Bad".
Metsäkukkia (albumi)
Metsäkukkia on suomalaisen haitarinsoittajan Veikko Ahvenaisen studio-albumi. Se julkaistiin vuonna 1989.
Sunrise Avenue
Popgasm (2009–2010)
Sunrise Avenuen toinen albumi, Popgasm julkaistiin vuonna 2009, ja ensimmäiseksi singleksi valittu ”The Whole Story” valittiin Berliinissä järjestettävien yleisurheilun MM-kilpailujen tunnuskappaleeksi.
Out of Style (2011–2013)
Vuonna 2010 Sunrise Avenue teki uuden levytyssopimuksen Universal Music Finlandin kanssa. Sunrise Avenuen vuonna 2011 julkaistu albumi on nimeltään Out of Style. Albumin ensimmäinen single ”Hollywood Hills” nousi Saksan singlelistan sijalle kolme. Single myi Saksassa kultaa huhtikuussa 2011. Albumi myi kultaa Suomessa pari viikkoa julkaisun jälkeen. Myös muissa Keski-Euroopan maissa albumi menestyi listoilla hyvin.
Unholy Ground (2013–2014)
Vuonna 2013 julkaistu Unholy Ground -albumi oli ensimmäinen julkaisu Universal Music Germany -levymerkillä EMI Musicin ja Universal Musicin yhdistymisen jälkeen. Ensimmäinen single ”Lifesaver” myi Saksassa kultaa ja albumi debytoi julkaisuviikollaan Saksan albumilistan sijalla kolme, Itävallassa ja Sveitsissä se nousi sijalle neljä. Albumi on saavuttanut platinarajan Saksassa ja Sveitsissä, kultaa se on myynyt Itävallassa.
Heartbreak Century (2017–2022)
Yhtyeen lokakuussa 2017 julkaisema albumi Heartbreak Century nousi miltei heti Saksan albumilistan ykköseksi. Sunrise Avenuen oli tarkoitus ensin lopettaa uransa 14.–15. elokuuta 2020 Helsingin Olympiastadionille, mutta konsertti siirtyi koronaviruspandemian vuoksi ensin vuodella eteenpäin. Uusien päivien piti olla 16.–17. heinäkuuta 2021, mutta nekin jouduttiin perumaan ja stadionkeikat lopulta toteutuivat 8.–9. heinäkuuta 2022. Yhtyeen toistaiseksi viimeinen keikka soitettiin Saksan Düsseldorfissa 18. syyskuuta 2022.
Yhtyeen sisäiset ristiriidat
17. elokuuta 2007 ilmoitettiin Janne Kärkkäisen, yhtyeen kitaristin, erottamisesta. Kärkkäisen omien sanojen mukaan asia tuli hänelle täytenä yllätyksenä. Yhtyeen laulaja Samu Haber kommentoi myöhemmin, ettei yhtyeen ilmapiiri ollut terve. Yhtyeen levy-yhtiön Bonnier Amigon mukaan syynä olivat musiikilliset ja henkilökohtaiset erimielisyydet. Kärkkäinen haastoi lopulta yhtyeen oikeuteen, koska hänen mukaansa hänellä oli yhä oikeus osuuteen yhtyeen nimestä ja tavaramerkistä. Helsingin hovioikeuden mukaan Kärkkäinen ja yhtye ovat sopineet riitansa, ja peruuttaneet vaatimuksensa.
Palkinnot
Sunrise Avenue on voittanut lukuisia palkintoja. Esimerkiksi NRJ Radio Awardseissa yhtye voitti peräti neljä palkintoa:
Sunrise Avenue on voittanut Vuoden yhtyetulokas-Emman vuonna 2006. He olivat ehdolla peräti viidessä eri kategoriassa. Vuosina 2007, 2011, 2013 ja 2020 yhtye on voittanut Vuoden vienti -Emman. Yhtye palkittiin myös European Border Breaker -palkinnolla tammikuussa 2008.
Sunrise Avenue on saavuttanut yhteensä 18 kulta- ja platinalevyä, yhtyeen albumeja on myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta ja yhtyeen singlejä on myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta.
Hakuteos
thumb|Pieni tietosanakirja, 4 osaa, 1925–1928. Hakuteos on jonkin alan tai yleisesti kaikkien alojen tärkeimmän tiedon nopeaa löytämistä varten laadittu teos. Yleensä hakuteoksen hakusanat on järjestetty aakkosjärjestykseen, mutta ne voidaan järjestää myös esimerkiksi aihepiireittäin.
Hakuteoksia ovat muun muassa vuoden kierron ja muuta ajankohtaista tietoa sisältävä almanakka, karttoja sisältävä atlas, sanakirja, tietosanakirja, ja sanojen suhteita muihin sanoihin luetteloiva tesaurus.
Hispania (diokeesi)
Hispania oli Rooman valtakunnan diokeesi, joka käsitti Pyreneiden niemimaan, toisin sanoen nykyisen Espanjan ja Portugalin alueet, sekä osan Mauretaniasta Pohjois-Afrikassa.
Diokeesi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, ja se oli näin yksi alkuperäisestä 12 diokeesista. Se kuului Gallian prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 diokeesi oli muun Gallian prefektuurin tavoin osa Länsi-Roomaa. Diokeesin provinssit olivat samat koko sen historian ajan.
Provinssit
Diokeesi jakaantui seuraaviin provinsseihin:
Selitykset:
Rovaniemen I hautausmaa
Hautausmaa perustettiin vuonna 1632 valmistuneen kirkon ympärille ja oli käytössä vuoteen 1837 asti. Hautausmaalle arvioidaan haudatun yli 3 000 vainajaa.
Hautausmaan vanhin muistomerkki on Esaias Fellmanin ja hänen vaimonsa muistomerkki 1800-luvun alusta. Hautausmaalla sijaitsee myös Evert Porilan suunnittelema vuoden 1918 Vapaussodan sankaripatsas. Kyseinen muistomerkki paljastettiin vuonna 1921. Patsaan jalustassa on 22 vainajan nimet ja teksti: "Tietä raivasitte isänmaan vapauteen, siitä kiitoksemme teille".
Vuonna 1955 paljastettiin vanhojen kirkkojen muistopatsas. Ensimmäinen kirkko on ollut paikalla 1632–1688 ja toinen 1688–1817. Kellotornin muistokivessä on teksti: "Täsä oli Rovaniemen ensimmäinen v. 1689 rakennettu vasittu kellotapuli. Sen sijalle pystytethin v. 1765 uusi, joka tuhothin sovasa v. 1944."
Vuonna 1955 ensimmäisellä hautausmaalla paljastettiin myös muistokivi, joka pystytettiin menneiden sukupolvien muistoksi.
Rovaniemen kirkosta ja sen viereisistä I ja II hautausmaasta muodostuu yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Alfred
Alfred on miehen etunimi. Nimi on alkujaan englantilainen kuningasnimi, jonka alkuosa alf tarkoittaa haltijaa tai keijukaista, loppuosa red neuvonantajaa. Tunnetuin Alfred-niminen hallitsija oli Wessexin kuningas Alfred Suuri, joka hallitsi vuosina 871–899.
Suomessa nimi Alfred on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 8 070 henkilölle. Alfredin nimipäivä on 29. lokakuuta.
Tennisesseet
Tennisesseet (String Theory) on yhdysvaltalaisen kirjailijan ja tennisharrastajan David Foster Wallacen tennisaiheinen esseekokoelma. Esseet on suomentanut Tero Valkonen, paitsi aloitusesseen Juhani Lindholm.
Esseet
Juhani Lindholmin suomentama aloitusessee "Tennistä ja tornadoja" ("Derivative Sport in Tornado Alley") on aiemmin ilmestynyt kokoelmassa Hauskaa, mutta ei koskaan enää (2012), jonka 1997 ilmestyneen alkuperäisversion kirjoituksista tämä ja loistoristeilykirjoitus saivat armon Wallacen silmissä. Aivan alun perin kirjoitus ilmestyi 1992 suppeammassa muodossa lehtiartikkelina Harper'sissa.
Toinen essee, Tero Valkosen suomentama, "Kuinka Tracy Austin särki sydämeni" ("How Tracy Austin Broke My Heart") käsittelee urheilijaelämäkertoja ja repii silpuksi haamukirjoittajan kirjoittaman tennistähti Tracy Austinin elämäkerran Beyond Center Court, jota Wallace oli odottanut "kuumeisesti". Sen luettuaan hän sanoo:
Tracy Austin -kirjoitus on alkujaan ilmestynyt nimellä "Tracy Austin Serves Up a Bubbly Life Story" The Phidelphia Inquirerissa 30. elokuuta 1992. Esseessä hän pohtii siis yleisemminkin urheilijaelämäkertojen tasoa.
Kolmantena on Michael Joycea käsittelevä essee "Tennispelaaja Michael Joycen ammatillinen taidokkuus esimerkkinä muutamista valintaa, vapautta, rajoituksia, iloa, groteskiutta ja inhimillistä täydellisyyttä koskevista kysymyksistä" ("Tennis Player Michael Joyce's Professional Artistry as a Paradigm of Certain Stuff about Choice, Freedom, Discipline, Joy, Grotesquerie, and Human Completeness"). Kirjoitus on alkujaan julkaistu heinäkuussa 1996 Esquiressa nimellä "String Theory".
Viides ja viimeinen essee on nimeltään "Roger Federer uskonnollisena kokemuksena" ("Federer Both Flesh and Not") ja käsittelee sveitsiläistä tennistähteä Roger Federeriä. Se ilmestyi alun perin 20. elokuuta 2006 The New York Times Play Magazinessa, jossa sen nimi on "Roger Federer as Religious Experience". Wallace kuvaa aluksi Federerin voittolyöntiä ottelussa Andre Agassia vastaan. Hän näki sen televisiosta ja toteaa, että tenniksen katselu televisiosta verrattuna paikalla nähtyyn on kuin videoporno suhteessa rakkauden elettyyn todellisuuteen.
Arviot
Arttu Seppänen (Helsingin Sanomat) kiittää arviossaan, ettei asiantuntijuus ole Tennisesseissä ylimielistä vaan "inklusiivista". Hän arvioi, ettei intohimoinen tennisharrastaja välttämättä saa esseistä yhtä paljon kuin lukija, jonka harrastuksiin laji ei kuulu; lukija saa ihastella Wallacen intohimoista asennetta. Seppänen kiittää myös Valkosen suomennosta, jossa "ei ole moitteen sijaa". Hän kirjoittaa, että Wallacen 1990-lukulainen kirjoittaminen ei menisi enää nykyisin läpi, vaan huomiot ulkonäöstä karsittaisiin pois. Mutta Wallacen tekstissä ne eivät ole itsetarkoituksellisia vaan analyysin syventämisen apukeino.
Arvioidessaan Voima-lehdessä kokoelmaa Hauskaa mutta ei koskaan enää, jossa "Tennistä ja tornadoja" on aiemmin julkaistu, Maria Pääjärvi kehuu: "Eräät Wallacen hienoimmista teksteistä käsittelevät tennistä." Kirjoituksessaan hän samalla riisuu Wallacen teksteiltä "esseen" kaavun ja sanoo, etteivät ne ole esseitä suomalaisessa korkeataiteellisessa mielessä, vaan ennemminkin lähempänä gonzo-journalismia.
Arvioidessaan Tennisesseet The Guardianissa William Skidelsky käsittelee pääasiassa ensimmäistä esseetä, "Tennistä ja tornadoja", jossa Wallace käy läpi oman tennisuransa nousua ja laskua. Nousu johtui hänen matemaattisista kyvyistään ja kyvystään eliminoida tuulen vaikutus. Lasku taas johtui siitä, ettei hän ollut perusolemukseltaan soveltuva urheilijaksi, kuten Skidelsky sanoo. Tennis pysyi kuitenkin Wallacen kiinnostuksen kohteena koko hänen loppuelämänsä ajan. Hän kirjoitti siitä tuon tuosta, ja Päättymätön riemukin sijoittuu osin tennisakatemiaan. Skidelskyn arvion mukaan Wallace kirjoitti kaunokirjallisuuden ulkopuolella parasta tekstiään juuri tenniksestä kirjoittaessaan. Yhtä esseistä Skidelsky kuitenkin pitää suutarina, nimittäin kirjoitusta "Demokratiaa ja kaupankäyntiä Yhdysvaltojen avoimissa".
Social Distortion
Social Distortion on vuonna 1978 perustettu yhdysvaltalainen punk rock -yhtye. Siitä käytetään myös nimiä SxDx ja Social D. Alkuperäisistä jäsenistä jäljellä on enää laulaja-kitaristi Mike Ness – vuonna 2000 kuollut kitaristi Dennis Danell oli toinen pitkään mukana ollut alkuperäisjäsen.
Yhtyeen musiikki on tyyliltään punkia, hardcore punkia, cow punkia ja rockia. Social Distortionin musiikkiin ovat vaikuttaneet yhtyeen mukaan muun muassa The Clash, New York Dolls, Johnny Cash, Neil Young, The Rolling Stones ja Ramones.
Vuodet 1978–2000
Yhtyeen aloittaessa vuonna 1978 siihen kuuluivat laulaja-kitaristi Mike Ness, basisti Dennis Danell ja rumpali Casey Royer. Noin vuotta myöhemmin Danell vaihtoi komppikitaraan ja Brent Liles otettiin bassoon. Rumpuihin vaihtui Derek O'Brien. Sen jälkeisinä aikoina rumpalit ja basistit vaihtuivat useasti, vain Ness ja Danell säilyivät.
Vuonna 1982 yhtye teki ensimmäisen kiertueensa, punkyhtye Youth Brigaden kanssa. Debyyttialbumi Mommy's Little Monster julkaistiin 1983. Sen kappaleen ”Another State of Mind” mukaan on nimetty kiertueella kuvattu dokumentti.
Social Distortion hajosi vuonna 1985 Mike Nessin taisteltua huumeiden ja oikeuden kanssa, mutta vuonna 1987 yhtye kokosi rivinsä Nessin ryhdistäydyttyä. Seuraavana vuonna yhtye julkaisi albumin Prison Bound, joka ei vielä ollut menestys kaupallisessa mielessä. Albumilla yhtyeen tyyli oli vaihtunut hardcore punkista punkin kautta niin sanottuun lehmipoikapunkkiin (cow punk), jossa vaikutteina kuului country-musiikki.
Seuraava albumi, vuoden 1990 Social Distortion, nosti hieman Social D:n kaupallista suosiota. Albumissa julkaistiin myös uudet singlet Story Of My Life, Ball & Chain Johnny Cashin coverina Ring Of Fire julkaistiin nyt ensimmäistä kertaa, joista tuli yhtyeen suosituimmat kappaleet. Kuitenkin vasta neljäs albumi, vuoden 1992 Somewhere Between Heaven and Hell, nosti heidät valtavirtasuosioon muun muassa kappaleiden ”Cold Feelings”, ”Born To Lose” ja ”Bad Luck” avulla.
Reunion (2001–)
Noin vuoden kuluttua, vuonna 2001 korvattiin kuollut Danell Jonny Wickershamilla ja rumpali Chuck Bisquitsin tilalle liittyi Charlie Quintana. White Light, White Heat, White Trashin seuraaja (jota suunniteltiin ilmestyväksi jo vuonna 2000) nimettiin Sex, Love And Rock 'n' Rolliksi. Tämä albumi voitti Suomessa musiikkilehti Suen palkinnon vuoden parhaana ulkomaisena albumina 2004.
Social Distortion esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 27. kesäkuuta 2009 Pitkä kuuma kesä -festivaalilla. Konserttia oli seuraamassa yhteensä 5 000 ihmistä. Toisen kerran yhtye esiintyi 18. kesäkuuta 2011 Seinäjoen Provinssirockissa.
Yhtyeen ulkopuolella
Social Distortionin kappaleita on videopeleissä Guitar Hero 3 (”Story Of My Life”), Guitar Hero: Metallica (”Mommy's Little Monster”) ja Rock Band 2 (”I Was Wrong”).
Venäjän lippu
thumb|Venäjän lippu 1699–1858, 1883–1914, 1917 ja vuodesta 1993. thumb|Venäjän merivoimien lippu. Valkoisella pohjalla sininen [[Pyhän Andreaan risti.]] thumb|Venäjän merivoimien [[rainelippu.]] thumb|Presidentin standaari. Venäjän lippu (, Flag Rossii, tai, Trikolor eli trikolori) on Venäjän federaation kansallinen tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön Pietari Suuren hallintoaikana vuonna 1699, mutta sen nykyinen versio hyväksyttiin 11. joulukuuta 1993.
Hyrynsalmen rautatieasema
Hyrynsalmen rautatieasema on Suomen rataverkon liikennepaikka Hyrynsalmen kunnassa Kainuussa rataosalla. Sen etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 704,6 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta. Nykyisin Hyrynsalmen rautatieasema on miehittämätön, ja liikenteenohjaus hoidetaan Oulun rautatieasemalta käsin.
Liikennepaikalla kuormataan nykyisin raakapuuta, ja rautatiekuljetuspalveluiden pääasiallinen käyttäjä on UPM. Hyrynsalmen liikennepaikalla on ratapiha, joka muodostuu pääraiteen lisäksi viidestä sivu- ja kuormausraiteesta. Henkilöliikennettä ei ole.
Venäjän lippu
Osat
Lipussa on kolme vaakasuoraa ja yhtä paksua palkkia; ylimpänä valkoinen, keskimmäisenä sininen ja alimpana punainen. Värien oletetaan tulevan Moskovan vaakunasta, jossa punaisella taustalla siniviittainen Pyhä Yrjö ratsastaa valkoisella ratsulla. Muiden tulkintojen mukaan värit symboloivat tsaristisen Venäjän rakennetta; valkoinen symboloi Jumalaa, sininen Tsaaria ja punainen talonpoikia. Toisen tavallisen tulkinnan mukaan värit symboloisivat Venäjän keisarikunnan osia: valkoinen symboloi Valko-Venäjää, sininen Vähä-Venäjää eli Ukrainaa ja punainen Iso-Venäjää eli Venäjää.
Hyrynsalmen rautatieasema
Historiaa
Rataosuus Kontiomäki–Hyrynsalmi valmistui talvisodan alla ja otettiin käyttöön 1. joulukuuta 1939. Jo sodan alkuvaiheessa radan jatkamista itärajalle suunniteltiin joukkojen huollon helpottamiseksi. Saksalaiset joukot rakensivatkin vuosina 1942–1944 ”Kuolemanratana” tunnetun kapearaiteisen Hyrynsalmen–Kuusamon kenttäradan helpottamaan armeijansa huoltoa. Kapearaiteinen rata tuhottiin vuonna 1944 ja sen kiskomateriaali luovutettiin sotakorvauksina Neuvostoliitolle. Myös Valtionrautateiden Hyrynsalmen aseman vieressä sijainnut kenttäradan varikko tuhottiin.
Venäjän lippu
Historia
Lipun käyttö liittyy Venäjän sotalaivaston perustamiseen. Ensimmäisen sotalaivan Orjolin valmistuttua 1668 hollantilainen ehdotti tuolloin maata hallinneelle tsaari Aleksei I:lle laivan varustamista lipulla, kuten Alankomaissakin oli tapana. Värit ovatkin samat kuin Alankomaiden lipussa. Pietari I:n aikana se sai virallisen aseman Venäjän laivaston tunnuksena.
Hyrynsalmen rautatieasema
Historiaa
Henkilöliikenne Hyrynsalmen liikennepaikalla päättyi 15. heinäkuuta 1982 ja samalla liikennepaikka lakkautettiin. Se kuitenkin avattiin uudelleen kaupalliselle tavaraliikenteelle 17. marraskuuta 1988.
Vuonna 2009 perustettiin Sodan ja rauhan ratayhdistys ry, jonka tarkoituksena on virkistää Hyrynsalmen rautatieasema, ja järjestää aseman ympärille erilaisia ohjelmapalveluja.
Venäjän lippu
Historia
Vuonna 1858 Aleksanteri II otti käyttöön uudenlaisen lipun, jossa väreinä olivat tavan mukaan imperiumin virallisen vaakunan värit. Ylimpänä oli keisarilliset värit musta ja keltainen viiva ja alimpana valkoinen, autokratian ja Katariina Suuren väri. Erään tulkinnan mukaan tuo lippu poistui valtion käytöstä vuonna 1883 ja palautui Pietari Suuren lippuun Aleksanteri III:n asetuksella, jolloin musta-kelta-valkoinen lippu olisi jäänyt Romanovin hallitsijasuvun käyttöön. Nikolai II korjasi epäselvyyden vuonna 1896, kun hän määräsi valko-sini-punaisen trikolorin Venäjän ainoaksi viralliseksi valtiolipuksi.
Vuosina 1918–23 Venäjän neuvostotasavallan lippuna oli punainen lippu, jossa oli kirjainlyhenne РСФСР, RSFSR. Neuvostoliitossa sama lippu palasi vuosiksi 1937–54. Venäjän neuvostotasavalta sai 1954 kokonaan uudenlaisen lipun, joka pohjautui Neuvostoliiton lippuun.
22. elokuuta 1991 Neuvostoliiton hajottua otettiin uudelleen käyttöön Pietari Suuren käyttöön ottama trikolori; tosin leveämpänä, kuten neuvostoaikaisilla lipuilla oli ollut tapana. Lisäksi sininen väri oli hiukan vaaleampi. Trikolorin alkuperäiset mittasuhteet ja värit palautettiin 1993.
Fredrik Wilhelm Pipping
Pippingin vanhemmat olivat merikapteeni Jost Joakim Pipping (1720–1793) ja Magdalena Catharina Lexell (1745–1804) Turusta.
Ura
Pipping oli senaatin talousosaston jäsen 1841–1855 ja sen kirkollistoimituskunnan päällikkö 1841–1853.
Pipping muistetaan etenkin kokoamastaan suomenkielisen kirjallisuuden bibliografiasta sekä työstään Turun palossa tuhoutuneen akatemian kirjaston uudelleen kokoamiseksi. Tässä työssä hänelle oli suureksi avuksi kirjankeräilijä Matti Pohto.
Pipping on kirjoittanut esimerkiksi suomalaisen kirjapainotaidon historiasta teoksessa Några historiska underrättelser om boktryckeriet i Finland (Suomen tiedeseura, julkaistu useana osana vuosina 1842–1867).
Trivia
Pipping aateloitiin vuonna 1839 ja introdusoitiin Suomen ritarihuoneeseen seuraavana vuonna aatelisena sukuna 207, vanhalla nimellä Pipping.
Raja Ram
pienoiskuva|Raja Ram 1200 Micrograms -yhtyeen kiertueella 2006.Raja Ram (oik. Ronald Rothfield, s. 18. joulukuuta 1941, Melbourne, Australia) on muusikko ja englantilaisen TIP World -levy-yhtiön omistaja. Raja Ram syntyi 1941 Melbournessa Australiassa. Nuoruudessaan hän vietti hippielämää ulkomailla ja palasi myöhemmin opiskelemaan huilunsoittoa Melbournen konservatorioon. 1960-luvulla hän matkusti New Yorkiin opiskelemaan jazzia. Hän soitti progressiivista rockia, jazzia ja intialaisia vaikutteita yhdistelleessä Quintessence-yhtyeessä 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alkupuolella, mutta henkilökohtaisista syistä joutui jättämään yhtyeen.
Renzo Zorzi
Renzo Zorzi (12. joulukuuta 1946 Ziano di Fiemme – 15. toukokuuta 2015 ) oli italialainen kilpa-autoilija, F1-kuljettaja.
Raja Ram
Shpongle on yksi tämän hetken tunnetuimmista Raja Ramin musiikkiprojekteista. Hän on myös yksi 1200 Micrograms -yhtyeen perustajajäsenistä. Hän soittaa usein huilua ambient-kappaleissa.
Renzo Zorzi
Renzo Zorzi osallistui kaikkiaan seitsemään F1-osakilpailuun vuosina 1975–1977 Williamsin ja Shadowin talleissa. Hän ylsi parhaimmillaan kuudenneksi, Brasilian GP:ssä 1977, ja sai yhden MM-pisteen. Kerran hän oli 9:s ja kerran 14:s, muut kisat päättyivät keskeytykseen. Aika-ajoissa Zorzi oli parhaimmillaan 17:s.
Zorzi saavutti menestystä Formula 3 -sarjassa voittamalla muun muassa Monacon osakilpailun 1975. Hänen otteensa vakuuttivat Williamsin F1-tallin, joka palkkasi hänet kahteen osakilpailuun seuraavana vuonna. Lyhyeksi jääneen F1-uran jälkeen hän palasi Formula kolmosiin.
Vladimirets T-28
Vladimirets T-28 on neuvostoliittolainen traktori, jota valmistettiin Vladimirissä noin 150 kilometrin päässä Moskovasta. Traktoreita valmistettiin Vladimirissä eri versioina noin 250 000 kappaletta vuosina 1958–1970, minkä jälkeen tuotanto siirtyi Kazakstaniin, jossa viimeinen puuvillamalli valmistettiin tiettävästi vuonna 1995. Neuvostoliiton markkinoille tarkoitetut traktorit maalattiin vihreiksi ja ulkomaille myydyt traktorit maalattiin tummanpunaisiksi. Vientiä ei ollut merkittävissä määrin juuri muualle kuin itäblokin maihin ja muutamiin muihin maihin. Suomessa traktorimalli tunnettiin nimellä Valto 28. Suomeen Oy Konela Ab toi Vladimirets T-28:aa vain 30 kappaletta, sillä Vakola asetti sen myyntikieltoon. Brysselin maailmannäyttelyssä traktori sai kultamitalin.
Kultakuoriainen (sarjakuvahahmo)
Kultakuoriainen on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui Power Man -lehden numerossa 41 (maaliskuu 1977). Kultakuoriaisen loivat Marv Wolfman ja Lee Elias.
Historia
Hyvin vähän tiedetään miehestä, joka esiintyy Kultakuoriaisena suorittaessaan rikoksia Marvel-universumissa. Hänellä on kuitenkin miltei sairaalloinen fiksaatio kultaan ja hän käyttää yleensä kultateemoitettuja laitteita ja aseita suorittaessaan rikoksiaan. Kultakuoriainen on kohdannut uransa aikana lukuisia supersankareita, kuten Luke Cagen, Hämähäkkimiehen ja Hulkin. Kohdattuaan Hulkin vihreä jätti voitti Kultakuoriaisen tämän voitetuttuaan tarumaiseen Eldoradon kaupunkiin. Palattuaan tajuihinsa Kultakuoriainen masentui nähdessään Eldoradon olevan rakennettu kokonaan kullasta. Hänen mielestään moinen määrä kultaa riittäisi suistamaan maapallon kultakannan arvottomaksi ja täten viemään pois hänen ihastuksensa kultaan ja sen arvoon. Katkerana Kultakuoriainen iski Hulkia vankinaan pitämää Tyrannusta vastaan, mutta joutui alakynteen. Tajuttuaan vain Hulkin voivan pelastaa nahkansa, Kultakuoriainen vapautti Hulkin Tyrannuksen vankilasta. Tyrannus muuttui taistelun aikana valtavan voimakkaaksi olennoksi, jonka Hulk ja Kultakuoriainen kuitenkin yhteisvoimin kukistivat. Seikkailun lopuksi Luke Cage ja Rautanyrkki kuitenkin passittivat Kultakuoriaisen vankilaan.
Muita sankareita vastaan taisteltuaan Kultakuoriainen hävisi, ja voittajat passittivat hänet vankilaan.
Huolimatta epäonnistuneesta urastaan Kultakuoriainen nähtiin Salattu Sota -tarinajatkumossa yhtenä Latverian pääministerin, Lucia von Bardasin kätyreistä. Myöhemmin Tuomari tappoi Kultakuoriaisen brutaalisti tämän yrittäessä liittyä Kapteeni Amerikan johtaman vastarintaliikkeeseen. Vastarintaliike yritti taistella lakia vastaan, jonka aiheuttaja nk. Sisällissota oli.
Voimat ja varusteet
Kultakuoriaisella ei varsinaisesti ole supervoimia. Kultakuoriainen on kuitenkin pakkomielteenomainen suhtautumisessaan kultaan ja yrittää saada ainetta haltuunsa niin paljon kuin mahdollista keinolla millä hyvänsä.
Kultakuoriainen käyttää apunaan monipuolista aseistusta, kuten Kulta-Asetta (jolla Kultakuoriainen kykenee kultaamaan vastustajansa liikkumattomaksi patsaaksi) ja Kuoriaisaluksia, joita rikolliselta löytyy useita erilaisia. Kuoriaisaluksista ainakin yksi on alamaailman asesepän Tinurin valmistama.
Kultakuoriainen käyttää korkeateknologista haarniskaa apunaan. Haarniska tehostaa hänen voimiaan moninkertaisiksi ja se on suojattu koviakin iskuja vastaan. Luonnollisesti Kultakuoriaisella on mukanaan aina varasto Kuningasvettä, jolla hän kykenee liuottamaan kultauksensa.
Ericsson (täsmennyssivu)
Ericsson voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi
Ericsson, pohjoismaisen sukunimen Eriksson (myös Erikson, Ericson, Erixon) eräs muunnos. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Paavo Kinnunen (jääkäri)
thumb|300px|Jääkäripataljoona sapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania.
Paavo Heikki Kinnunen (21. lokakuuta 1887 Rääkkylä - 25. heinäkuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Pekka Kinnunen ja Anna Maria Tikkanen.
Jääkärikausi
Kinnunen työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 29. marraskuuta 1915. thumb|250px|left|Jääkäripataljoona 27:n soittokunta. Hän harrasti myös musiikkia ja oli mukana pataljoonan soittokunnassa. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Schmardenissa, missä hän kaatui taistelussa päähän osuneeseen vihollisen luotiin 25. heinäkuuta 1916. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Schmardenissa. Hänet haudattiin Tukkumin sotilashautausmaahan. Tämä harjulla sijainnut hautausmaa toimi bolševikkikaudella hiekanottopaikkana. Kinnusen hautajaisiin osallistui Saksalainen kenraali Wyneken. Kunniamerkit: Jääkärimerkki.
Alan Williams
Alan John Williams (14. lokakuuta 1930 Caerphilly, Wales – 21. joulukuuta 2014 Lontoo ) oli brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui kuningaskunnan parlamentissa yhtämittaisesti vuosina 1964–2010. Hänestä tehtiin Privy Councilin jäsen vuonna 1977.
Paula Etelävuori
Paula Etelävuori (1953 Helsinki – 30. lokakuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan altto.
Etelävuori opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja laulua Jolanda di Maria Petrisin johdolla Sibelius-Akatemiassa. Etelävuori kiinnitettiin Kansallisoopperan kuoroon vuonna 1979. Hän sai lauludiplominsa vuonna 1980 ja piti ensikonserttinsa 1982. Solistina Etelävuori esiintyi muun muassa Ulrikan roolissa Giuseppe Verdin Naamiohuveissa ja Unton vaimona Aulis Sallisen Kullervossa. Kullervosta tehtiin myös levytys.
Etelävuoren viimeinen rooli oli Louhen osa Jaakko Kuusiston lastenoopperassa Koirien Kalevala. Hän oli tehnyt roolisuorituksia myös Ilkka Kuusiston teoksissa, kuten Ruusan roolissa Gabriel, tule takaisin -oopperassa. Etelävuorella oli aviomies Arto Ahokas.
Gary Ryan
Gary Ryan (s. 12. kesäkuuta 1972) on irlantilainen pikajuoksija.
Ryan karsiutui 200 metrin juoksussa Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 välierissä ajalla 21,84 ja samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa toisissa alkuerissä ajalla 20,83. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Sevillan MM-kisoissa alkuerissä. Vuonna 2002 Ryan voitti Irlannin sisäratojen mestaruuden 200 metrillä, mutta karsiutui samalla matkalla Wienin sisäratojen EM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Münchenin EM-kisoissa välierissä.
Ryan karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 200 metrin välierissä. Seuraavana vuonna Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän karsiutui 60 metrin juoksun alkuerissä ajalla 6,83, mutta oli samoissa kisoissa mukana voittamassa MM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Vuonna 2005 hän sijoittui kuudenneksi Euroopan cupin ykkösliigassa 100 metrin juoksussa ajalla 10,58. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä.
Kaviokoukku
Kaviokoukku on tukevasta ja tylppäpäisestä, yleensä metallisesta koukusta ja sen kädensijasta muodostuva työkalu, jota käytetään hevosen kavion pohjan puhdistamiseen. Erityisesti kengitetyn kavion pohjaan ja säteen uurteisiin voi pakkautua monenlaista likaa, joka saattaa aiheuttaa tulehduksia ja muita kaviovaivoja ja siksi lika poistetaan kaviokoukulla, yleensä ainakin päivittäin hevosen muun puhdistuksen yhteydessä. Joskus myös kavion reunan ja kengän väliin juuttuu esimerkiksi pikkukiviä, jotka voivat saada hevosen ontumaan ja on yleensä mahdollista poistaa kaviokoukun avulla. Kaviokoukkua tarvitaan myös talvisin irrottamaan kengitettyjen kavioiden pohjiin helposti kertyviä lumipaakkuja (tiera, tilsa), jotka voivat saada hevosen liukastelemaan.
Shawn Daivari
thumb|200px|Shawn Daivari
Shawn Ashraf Daivari (s. 30. huhtikuuta 1984, Minneapolis, Minnesota) tunnetaan paremmin paininimellään Khosrow Daivari tai yksinkertaisemmin Daivari, on showpainija.
Hän paini World Wrestling Entertainmentissa vuoteen 2008 asti. Persialais-yhdysvaltalainen Daivari tunnetaan myös managerina. Hän on toiminut Muhammed Hassanin, Kurt Anglen, Mark Henryn ja The Great Khalin managerina. Hänet tunnetaan myös nimellä Sheik Abdul Bashir. Hän teki WWE-debyyttinsä 13. joulukuuta vuonna 2004. Daivari otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa 15-vuotiaana.
Hamiltonin mekaniikka
Hamiltonin mekaniikka on irlantilaisen William Rowan Hamiltonin vuonna 1833 esittämä lähestymistapa klassiseen mekaniikkaan. Se muistuttaa jonkin verran Lagrangen mekaniikkaa ja useimmissa oppikirjoissa Hamiltonin mekaniikan käsittelyyn siirrytäänkin Lagrangen mekaniikan tulosten kautta. Hamiltonin mekaniikka voidaan kuitenkin johtaa myös kokonaan Lagrangen mekaniikasta riippumatta, symplektisten monistojen teorian pohjalta. Tämän vuoksi se muodostaa aidosti erilaisen lähestymistavan.
Hamiltonin mekaniikka on nykyisin mekaniikan perusformalismi käytännössä kaikessa mekaniikkaan liittyvässä tutkimuksessa. Aivan erityisen tehokkaaksi työkaluksi se on osoittautunut kvanttimekaniikassa, jonka matemaattinen kuvaus perustuu käytännössä kokonaan Hamiltonin mekaniikkaan ja Hamiltonin operaattoreihin.
Hamiltonin yhtälöt ja Hamiltonin funktio
Olkoon q_i\, tutkittavan systeemin (yleistetyt) paikkakoordinaatit ja \dot{q}_i vastaavat yleistetyt nopeudet. Nyt systeemiä kuvaa Lagrangen funktio L. Määritellään uusi, hieman nopeutta muistuttava suure, yleistetty liikemäärä
Yleistetty liikemäärä tunnetaan myös nimillä kanoninen liikemäärä ja konjugoitu liikemäärä. Sanan liikemäärä sijasta käytetään myös usein sanaa impulssi (, liikemäärä). Kannattaa huomata, että suoraviivaisen liikkeen tapauksessa \dot{q}:t ovat nopeuksia ja yleistetty liikemäärä vastaa täsmälleen kappaleen liikemäärää. Pyörimis­liikkeen tapauksessa \dot{q}:t ovat kulmanopeuksia ja yleistetty liikemäärä vastaa kappaleen pyörimismäärää.
jota kutsutaan systeemin Hamiltonin funktioksi (engl. Hamiltonian). Tämän funktion avulla saadaan kirjoitettua systeemiä kuvaavat liikeyhtälöt.
sekä
Kaksi ensimmäistä yhtälöä ovat systeemin Hamiltonin yhtälöt eli kanoniset yhtälöt. Ne muodostavat jokaista systeemiin kuuluvaa kappaletta kohti 2N ensimmäisen kertaluvun differentiaaliyhtälön ryhmää. Tämä ei kuitenkaan yleensä haittaa, sillä 1. kertaluvun differentiaaliyhtälöiden ratkaiseminen on ryhmänäkin huomattavasti helpompaa kuin korkeamman kertaluvun yhtälöt, joiden ratkaisemiseen Newtonin ja Lagrangen lähestymistavat johtavat. Lisäksi osoittautuu, että Hamiltonin yhtälöiden muoto on matemaattiselta kannalta aivan erityisen oivallinen, sillä yhtälöillä on syvällinen yhteys kvanttifysiikkaan.
Viimeinen yhtälö ei ole varsinainen liikeyhtälö, mutta se osoittaa, että H riippuu ajasta vain ja ainoastaan silloin, jos aika esiintyy Hamiltonin funktiossa eksplisiittisesti. Toisin sanoen Hamiltonin funktio on säilyvä suure muutoin paitsi niissä hyvin epä­tavallisissa poikkeus­tapauksissa, joissa aika esiintyy funktiossa. Voidaankin osoittaa, että Hamiltonin funktio vastaa systeemin kokonaisenergiaa.
Esimerkki: yksiulotteinen oskillaattori
Tarkastellaan kappaletta, jonka kineettinen energia on ja johon kohdistuu potentiaalienergia missä m on kappaleen massa ja c vakio. Systeemiä kuvaava Lagrangen funktio on (ks. artikkeli Lagrangen mekaniikka) ja koordinaattia x vastaava yleistetty liikemäärä saadaan derivoimalla \dot{x}:n suhteen: Hamiltonin funktion kirjoittamista varten täytyy ratkaista tästä \dot{x} liikemäärän p avulla, jolloin saadaan ja sijoitetaan Tämä H on systeemiä kuvaava Hamiltonin funktio, jota derivoimalla voidaan kirjoittaa lopulliset Hamiltonin yhtälöt: Tässä tapauksessa yhtälöpari ratkeaa helposti analyyttisesti, kun derivoidaan ensimmäinen yhtälö ajan suhteen ja sijoitetaan se jälkimmäiseen. Tulokseksi saadaan liikeyhtälö jonka ratkaisuna on
Jan Fridegård
pienoiskuva|Jan Fridegård Jan Fridegård (oik. Johan Fridolf Johansson, käytti nuoruudessaan nimeä Fride Johansson; 14. kesäkuuta 1897 – 8. syyskuuta 1968) oli ruotsalainen kirjailija. Fridegårdia pidetään yhtenä merkittävimmistä ruotsalaisista työläiskirjailijoista. Hänen yhteiskuntakriittiset teoksensa pohjautuvat paljolti omaelämäkerralliseen aineistoon.
Teokset
Postuumit julkaisut
Star Wars: Clone Wars
Star Wars: Clone Wars on yhdysvaltalainen lyhytanimaatiosarja, jonka loivat Genndy Tartakovsky, Henry Gilroy ja George Lucas. Sarjan tuotti Cartoon Network Studios ja siitä tehtiin yhteensä 25 jaksoa, jotka kestivät vaihtelevasti 3–12 minuuttia jaksoa kohden, yhteensä sarja kesti noin 127 minuuttia. Sarjan tapahtumat sijoittuvat Kloonien hyökkäyksen ja Sithin koston väliin.
Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Star Wars: Clone Wars oli sijalla 21. Sarja on voittanut Emmy-palkinnon vuosina 2004 ja 2005.
Star Wars: Clone Wars sai samankaltaisen tietokoneanimaatiosarjan, Star Wars: The Clone Wars vuonna 2008, jonka tuotti tällä kertaa Lucasfilm Animation. Lisäksi kesällä 2008 ilmestyi tietokoneanimoitu elokuva Star Wars: The Clone Wars.
Microcell
Microcell oli oululainen IT-alan yritys, jonka perusti vuonna 1997 Nokiassa työskennellyt ja myöhemmin Uros-yrityksestään tunnettu Jyrki Hallikainen. Toinen Microcellin päävaikuttajista oli Teijo Postila. Yhtiö kehitti ja valmisti matkapuhelimia ODM-periaatteella (original design manufacturer) maailman suurimmille matkapuhelinbrändeille. Microcellin tytäryhtiö MyOrigo kehitti kosketusnäyttöön perustuvaa MyDevice-puhelinta ja esitteli sitä 2000-luvun alkuvuosina myös Applelle. Microcellin toiminnan osti Flextronics syksyllä 2003.
Historiaa
Vuonna 1997 perustettu Microcell joutui heti riitoihin Nokian kanssa, josta Jyrki Hallikainen otti mukaansa monia keskeisiä tuotekehittäjiä uuteen yritykseensä ja yritti myöhemminkin rekrytoida heitä isoin palkkatarjouksin. Nokia nosti vahingonkorvaussyytteen sopimusrikkomuksesta, mutta juttu ratkesi Hallikaisen eduksi. Toukokuussa 2003 Nokia katkaisi sen ja Microcellin välisen sähköpostiyhteyden epäilyttävän vilkkaan liikenteen takia, vaikka yrityksillä ei ollut mitään liiketoimintaa keskenään.
Microcell tuli tunnetuksi julkisuuden välttelystään, monimutkaisesta yhtiörakenteestaan ja nopeasta tunnuslukujensa kasvusta, samaan tapaan kuin Hallikaisen 2010-luvun yritys Uros. Microcell kasvoi vuoteen 2003 mennessä 760 työntekijän yritykseksi, ja heistä noin 400 työskenteli Suomessa. Liikevaihto vuodelta 2000 oli noin seitsemän miljoonaa euroa, seuraavana vuonna 17 miljoonaa euroa ja vuonna 2002 lähes 230 miljoonaa. Bisnes.fi-lehden selvityksen perusteella konsernirakenne oli ”mittava ja sotkuinen”. Yrityksen omistus näytti olevan Jyrki Hallikaisen johtaman hollantilaisen Llecorcim-yhtiön käsissä (Microcell takaperin). Konsernitilinpäätöstä ei ollut tehty. Alkuvuodesta 2002 pääjohtajaksi nimitettiin Anders Torstensson Ericssonilta. Samoihin aikoihin Microcell siirsi pääkonttorinsa Oulusta Sveitsin Zugiin ja kertoi perustavansa matkapuhelimia valmistavan yhteisyrityksen Kiinaan. Microcell kertoi asiakkaikseen neljä kymmenestä suurimmasta matkapuhelinvalmistajasta; näihin kuuluivat suurimpana Sony Ericsson (mm. pienikokoinen puhelinmalli T66) sekä Siemens ja Philips. Sen arveltiin olevan Euroopan suurin matkapuhelinalan ODM-toimittaja, kun valtaosa kilpailijoista toimivat Etelä-Koreassa ja Taiwanissa.
Elokuussa 2003 pari vuotta Microcellin kanssa yhteistyötä tehnyt sopimusvalmistaja Flextronics osti Microcellin 80 miljoonalla US-dollarilla ja otti samalla vastattavakseen noin 120 miljoonan dollarin nettovastuut.
Meksikon pikajuna (albumi)
Meksikon pikajuna on suomalaisen harmonikansoittajan Veikko Ahvenaisen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
Atlante (1754)
Atlante oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu 74-tykkinen kaksikantinen linjalaiva.
Valmistus
Jorge Juanin suunnittelema alus tilattiin Cartagenasta, missä rakennustöistä vastasi Edward Bryant. Alus laskettiin vesille 1754.
Palvelus
Elokuussa 1801 alkoi toisen liittokunnan sota, jossa Ranska ja Espanja olivat liittolaisia. Ranska ja Espanja tekivät 1. lokakuuta 1800 San Ildefonsossa sopimuksen, jonka nojalla Espanjan laivasto luovutti aluksen Ranskan laivastolle. Alus liitettiin 23. syyskuuta 1801 Ranskan laivastoon Cádizissa nimellä Atlante tai Atalante. Huhtikuussa 1802 alus siirrettiin Touloniin ja Lavillesgris vastaanotti 20. kesäkuuta aluksen päällikkyyden.
Elokuussa alus lähti Toulonista merelle kuljettaen joukkoja Santo Domingoon, mistä se palasi 27. lokakuuta. Alus teki toisen matkan tammikuussa 1803, jolloin se kuljetti kenraali Jean Sarrazinin ja 750 sotilasta. Alus nimettiin 5. helmikuuta 1803 uudelleen Atlakseksi.
Alus otti 22. heinäkuuta 1805 osaa Cape Finisterren taisteluun päällikkönään Rolland. Taistelussa alus vaurioitui ja sen miehistö kärsi merkittäviä tappioita lähistöllä olleen ruutiproomun räjähtäessä.
Alus jätettiin 28. heinäkuuta Vigoon sairaalalaivaksi. Alus luovutettiin espanjalaisten vastuulle 15. heinäkuuta 1807 ja sen miehistö antautui kapinallisille 9. kesäkuuta 1808 Pyreneiden niemimaan sodan alettua.
Alus liitettiin Espanjan laivastoon nimellä Atlas ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1817.
Günter Wallraff
Günter Wallraff (1. lokakuuta 1942 Burscheid, Saksa) on saksalainen toimittaja ja kirjailija, joka yhteiskunnan epäkohtia paljastaakseen on tehnyt raportteja ja kirjoja esiintymisistään eri rooleissa, kuten somalina, tehdastyöläisenä ja turkkilaisena ”Gastarbeiterina” (vierastyöläisenä).
Valepuvussa esiintymisen Wallraff aloitti 1969 kirjoittaessaan teosta 13 unerwünschte Reportagen ("13 juttua, joita ei toivota", ei suom.). Hän kuvailee siinä kokemuksiaan esiintyessään alkoholistina, kulkurina ja kemiantehtaan työntekijänä.
Vuonna 1974 Wallraff osoitti mieltä Kreikan sotilasjunttaa vastaan Ateenassa ja hankkiutui tarkoituksellisesti pidätetyksi ilman henkilöpapereita. Pidätettynä häntä kidutettiin, kunnes hän paljasti henkilöllisyytensä, jolloin hänet tuomittiin vankeuteen. Juntan kaaduttua Wallraff vapautettiin.
Mario Duplantier
Mario Duplantier (s. 19. kesäkuuta 1981 Bayonne, Ranska) on ranskalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten ranskalaisen metalliyhtye Gojiran rumpalina ja perustajajäsenenä.
Günter Wallraff
Vuonna 1977 Wallraff palkkautui saksalaisen bulevardilehden Bild-Zeitungin toimittajaksi nimellä "Hans Esser". Kirjoissaan Der Aufmacher ('pääjuttu') Zeugen der Anklage ('syyttäjän todisteet') hän kertoo työskentelystään toimittajana ja kuvaa lehden journalistisia tapoja. Kirjan pohjalta on tehty elokuva Pakotie pimeään (ensi-ilta 1990).
Mario Duplantier
Nuoruus
Duplantier syntyi perheeseen, jossa taide oli suuressa roolissa. Duplantier kehitti taitojaan piirtämisessä, maalaamisessa ja musiikin luomisessa jo varsin nuorena. Hän ja hänen isoveljensä, laulaja-kitaristi Joseph Duplantier perustivat Gojiran vuonna 1996.
Günter Wallraff
Wallraffin teos Ganz unten (suom. Pohjalla) vuodelta 1985 oli Saksan siihen asti myydyimpiä kirjoja. Teosta varten Wallraff esiintyi kahden vuoden ajan saksanturkkilaisena.
Mario Duplantier
Ura
Duplantierin soittoa on pidetty teknisesti ja rytmisesti tarkkana. Hän käyttää pidennettyjä tuplabasariblasteja, groovaavia tomifillejä, jazz-tyyppistä tauotusta ja blast beateja. Rumpusoolot kuuluvatkin yleensä Gojiran konserttiohjelmaan. Hän soittaa myös kitaraa, ja toisinaan hän ja hänen veljensä Joseph vaihtavat paikkaa.
Günter Wallraff
Vuonna 2009 Wallraff julkaisi kirjan Aus der schönen neuen Welt, jossa hän kertoo kokemuksistaan muun muassa somalialaisena, asunnottomana ja puhelinmyyjänä sekä dokumentin sekä dokumentin Schwarz auf Weiß, jossa hän laittautuu somaliksi ja kiertää Saksaa.
Mario Duplantier
Ura
Duplantier äänestettiin parhaaksi modernin metallin rumpaliksi MetalSucks-tapahtumassa huhtikuussa 2012. Hänet äänestettiin parhaaksi rumpaliksi Loudwire Music Awards -tilaisuudessa vuonna 2017.
Günter Wallraff
Syytteet plagioinnista ja Stasi-yhteyksistä
Toimittaja Hermann L. Gremliza väitti vuonna 1987, että osa Wallraffin Bild-Zeitung-aiheisesta kirjasta on tosiasiassa hänen kirjoittamaansa. Wallraff ei ole ottanut julkisuudessa kantaa syytökseen.
Wallraffia on myös syytetty toiminnasta Stasin hyväksi. Hampurilaisen tuomioistuimen vuonna 2004 antaman päätöksen mukaan hänestä ei saa käyttää nimityksiä Inoffizieller Mitarbeiter eikä Stasin avustaja. Syytöksiä on esittänyt lähinnä Axel Springer Verlag, joka julkaisee Bild-Zeitungia.