cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen luonnonsuojeluliitto
Päätöksenteko Luonnonsuojeluliitossa
Liittokokouskauden välissä ylintä päätösvaltaa käyttää 24-jäseninen liittovaltuusto. Valtuusto kokoontuu kaksi kertaa vuodessa ja mm. valitsee liittohallituksen jäsenet sekä vahvistaa liiton toimintasuunnitelman ja budjetin. Liittovaltuuston puheenjohtajana toimii Riitta Lunti. Valtuuston valitsema liittohallitus panee toimeen päätökset ja kokoontuu kerran kuukaudessa. Liittohallituksen puheenjohtajana toimii Hanna Halmeenpää.
Talous
Suomen luonnonsuojeluliitto on voittoa tuottamaton kansalaisjärjestö. Vuonna 2019 toiminnan rahoitus muodostui hankerahoituksesta (30 %), viestinnästä (27 %), muusta varainhankinnasta (22 %), jäsenmaksuista (12 %), valtion yleisavustuksesta (6 %) sekä muista tuotoista (5 %). Liitto omistaa Suomen Luonnonsuojelun Tuki Oy:n ja Ekokompassista tunnetun Suomen luonnonsuojeluliiton Kinos Oy:n, jotka tukevat liiton toimintaa. Sekä tulot että menot olivat noin 5,8 miljoonaa euroa.
Luettelo Ruotsin sodista
Tämä on luettelo Ruotsin sodista.
Varhaisen keskiajan sodat
Viikinkiajan voidaan katsoa loppuneen noin vuonna 1050. Seuranneen parin sadan vuoden historiasta on jäänyt vain hyvin vähän lähteitä. Ruotsissa käytiin kuitenkin sotia tuolla ajalla, etupäässä kuninkaankruunusta ja ulkopuolisia vihollisia vastaan. Toisaalta Ruotsin (Svea ja Gööta) katsotaan syntyneen vasta vuonna 1350, tosin vasta 1523 Kustaa Vaasa yhdisti Ruotsin ja perusti sen kuningaskunnan Kalmarin Unionin hajottua. Ennen näitä lähteiden perusteella on vaikea tehdä eroa kuninkaanmurhien ja sisällissotien välillä. Tälle ajalle ajoittuu muun muassa kiistelty ensimmäinen ristiretki Suomeen.
Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots
Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriotsin ohjaa useimpien edellisten Metal Gear -pelien tavoin Hideo Kojima, mutta poikkeuksellisesti pelin ohjaukseen osallistuu myös käsikirjoittaja Shuyo Murata. Pelin tuottajana toimii Kenichiro Imaizumi, pelimusiikin säveltää Harry Gregson-Williams ja hahmosuunnittelusta on vastuussa Yoji Shinkawa. Vuoden 2007 E3-messutilaisuudessa Kojima sanoi, että Guns of the Patriots on viimeinen Metal Gear -peli, johon hän osallistuu. Lisäksi peli on viimeinen osa, jossa sarjan päähenkilö Solid Snake esiintyy.
Pelaaminen
Snakelle on annettu uusia liikkeitä, kuten kyky piiloutua tynnyriin tai hankkia ylimääräisiä esineitä tekemällä vihollisille ruumiintarkastuksen. Metal Gear Solid 3: Snake Eaterissä esitelty naamiointijärjestelmä tekee paluun yksinkertaistetussa muodossa siten, että Snake on pukeutunut "Octocamo"-nimiseen pukuun, joka kykenee sulautumaan ympäristöön muuttamalla väritystään. Snaken varustukseen kuuluu myös "Solid Eye" -silmälappu, joka korvaa edellisten pelien infrapuna- ja pimeänäkölasit sekä kiikarit ja tutkan. Snakellä on myös Otaconin keksimä Metal Gear Mk. II -robotti, jota pelaaja voi käyttää tiedusteluun ja vihollisten tainnuttamiseen sähköiskulla.
Peliympäristönä tullaan näkemään Lähi-idässä sijaitseva raunioitunut kaupunki, joka on muuttunut keskenään taistelevien yksityisarmeijoiden taistelukentäksi. Koska kaupunki on jatkuvassa sotatilassa, Snaken kohtaamat sotilaat eivät ole yksiselitteisesti liittolaisia tai vihollisia, vaan pelaajan teot ja toiminta vaikuttavat siihen, millä tavalla sotilaat suhtautuvat kohtaamansa tunkeutujaan. Tavallisten rivisotilaiden ja näiden kulkuneuvojen lisäksi kaupungin kaduilla partioi raskaasti aseistettuja Metal Gear Gekkō -robotteja, jotka jahtaavat Snakea viholliselle paljastumisen yhteydessä. Muita peliympäristöjä ovat muun muassa Lähi-itä, Etelä-Amerikka, Itä-Eurooppa, ensimmäisessä Metal Gear Solidissa esiintynyt Shadow Moses -saari ja taistelulaiva Outer Haven.
Pelissä on myös Metal Gear Online-moninpelitila. Tämä on tiimityöpainotteinen moninpeli, johon voi osallistua max 16 pelaajaa. Palvelu kuitenkin lakkautettiin 12. kesäkuuta 2012, tasan neljä vuotta pelin julkaisemisen jälkeen.
Hahmot
Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriotsin päähahmo on sarjasta tuttu Solid Snake, jonka keho on kokenut kiihtyneen vanhenemisprosessin. Snaken rinnalla nähdään Metal Gear -sarjan vakiohahmoja: Snaken uskollinen aisapari Hal "Otacon" Emmerich; eläkkeelle siirtynyt Snaken entinen komentaja Roy Campbell; Meryl Silverburgh, josta on tullut Yhdysvaltain maavoimien Rat Patrol Team 01 -yksikön joukkuenjohtaja; kömpelö sotilas Johnny Sasaki, joka esiintyy lempinimellä "Akiba" ja on Rat Patrol Team 01:n elektroniikkaekspertti; nanokoneisiin perehtynyt tiedenainen Naomi Hunter, joka ruiskutti Snaken elimistöön geenimuunnellun FOXDIE-viruksen; kyborgininjaksi muuttunut Raiden; Raidenin tyttöystävä Rosemary, joka on mennyt naimisiin Campbellin kanssa; salanimellä "Big Mama" esiintyvä EVA, josta on tullut itäeurooppalaisen sissiliike Paradise Lostin johtaja; ja museolaiva USS Missourin kapteeniksi nimitetty Snaken entinen tietoanalyytikko Mei Ling. Pelin esittelemistä uusista hahmoista Snaken liittolaisia ovat 7-vuotias pikkutyttö Sunny, joka on Metal Gear Solid 2: Sons of Libertyssä mainittu Olga Gurlukovichin lapsi; asekauppias Drebin 893 ja hänen lemmikkiapinansa Little Gray; sekä Rat Patrol Team 01:n jäsenet Ed ja Jonathan, jotka on nimitetty Hideo Kojiman Policenauts-pelin hahmojen pohjalta.
Pelin pääkonna on edellisistä Metal Gear -peleistä tuttu Revolver Ocelot eli "Liquid Ocelot", jonka mielen ja kehon on salaperäisesti vallannut edesmennyt Liquid Snake. Liquidin puolella on Raidenin arkkivihollinen Vamp Metal Gear Solid 2: Sons of Libertystä. Liquidin valtavan yksityisarmeijan valiojoukko on neljästä sodankäynnin järkyttämästä nuoresta naisesta koostuva Beauty and the Beast -yksikkö, jonka jäsenet toimivat pelin pomohahmoina. Yksikön jäsenet Screaming Mantis, Crying Wolf, Raging Raven ja Laughing Octopus ovat yhdistelmiä edellisten Metal Gear -pelien pomohahmoista: heidän tunnetilansa viittaavat Cobra-yksikön jäseniin Metal Gear Solid 3: Snake Eaterissä; nimet viittaavat FOXHOUND:n jäseniin Metal Gear Solidissa; ja aseistus viittaa Dead Cellin jäseniin Metal Gear Solid 2: Sons of Libertyssä.
Juoni
Viisi vuotta Metal Gear Solid 2: Sons of Libertyn loppuratkaistusta eli vuonna 2014 sodankäynnistä on tullut välttämätöntä maailmantaloudelle. Valtavista liiketuloista on tullut motiivi rahanahneille yksityisarmeijoille, joiden palkkasotilaiden ja sotakoneiden sotilaalliset väliintulot köyhissä kehitysmaissa ovat korvanneet raakaöljyn aseman maailman pörssikursseissa. Nanoteknologiasta on kehittynyt merkittävä tekijä sodankäynnistä, koska sotilaiden elimistöön ruiskutetuilla nanokoneilla valvotaan sotilaiden toimintaa ja säädellään suorituskykyä taistelutantereella. Sotilaskäyttöiset nanokoneet on liitetty maailmanlaajuiseen tietoverkkoon, joka tunnetaan nimellä SOP eli Sons of the Patriots. Maailman viisi suurinta yksityisarmeijaa ovat yhdysvaltalaiset Werewolf ja Raven Sword, brittiläinen Praying Mantis, ranskalainen Pieuvre Armement ja venäläinen Otselotovaya Khvatka, joiden yhteinen sotilasmahti vetää vertoja Yhdysvaltain asevoimille. Näiden viiden suurimman yksityisarmeijan emoyhtiö on Outer Heaven, jonka johtaja Liquid Snake on päättänyt kaataa Yhdysvaltoja hallitsevat Patriootit ja luoda Big Bossin haaveilema maailmanjärjestys, jossa maailma on ikuisen sodankäynnin vallassa. Yhdysvallat ei uskalla toimia sotilaallisesti, koska Outer Heavenin tuho voisi merkitä sodankäynnistä riippuvaisen maailmantalouden romahdusta. Yhdistyneiden kansakuntien valtuutuksella Roy Campbell lähettää ennenaikaisesti vanhentuneen Solid Snaken viimeiselle tehtävälle. Snaken tavoitteena on matkustaa Lähi-itään ja eliminoida Liquid, joka on suunnittelemassa maailmanlaajuista kansannousua Patriootteja vastaan.
Tiivistelmä
1. näytös – Liquid Sun Snake soluttautuu Lähi-itään sijoittuneita Praying Mantisin joukkoja vastaan taistelevan miliisin riveihin. Gekkot, uudentyyppiset Metal Gearit ilmestyvät paikalle hävittämään kaikki paikalla olevat miliisin joukot, mutta Snake onnistuu poistumaan paikalta. Hän löytää Otaconin lähettämän Metal Gear Mk. II:n, pienen robotin, jonka on tarkoitus olla apuna tehtävän aikana. Snake saa käskyn kohdata Campbellin paikalle lähettämät tiedottajat, yksikön nimeltä Rat Patrol 01. Matkalla kohtaamispaikalle Snake tapaa Drebin-nimisen asekauppiaan, joka lupaa maksua vastaan poistaa Snaken löytämistä aseista niiden ID-koodauksen, joka muutoin estäisi niiden käytön. Hän myös antaa Snakelle ruiskun uuden sukupolven nanokoneita, jotka antavat hänen käyttää ID-koodaamattomia aseita. Lopulta Snake kohtaa Rat Patrolin, jonka johtajaksi paljastuu Meryl Silverburgh, Roy Campbellin tytär. Pian rakennukseen hyökkää FROGeja, jotka kuuluvat Liquidin yksityisjoukkoihin. Taisteltuaan tiensä ulos Rat Patrol jatkaa omia teitään, kun Snake lähestyy leiriä, jossa Liquid oletettavasti piileskelee. Perillä hän löytää kohteensa ja on valmis salamurhaamaan tämän, kun yhtäkkiä jokin saa kaikki paikalla olevat sotilaat käyttäytymään kontrolloimattomasti. Snake lyyhistyy maahan, ja hänen luokseen ilmestyvä Naomi Hunter pudottaa hänen eteensä ruiskun. Naomi poistuu paikalta Liquidin helikopterilla. Rat Patroliin kuuluva Johnny Sasaki vie Snaken turvaan.
2. näytös – Solid Sun Nomadilla, Otaconin ja Snaken yksityiskoneella, Otacon vastaanottaa viestin Naomilta, joka kertoo Liquidin pitävän häntä vankina Etelä-Amerikassa. Snake hyödyntää paikallista kapinallisten kansannousua soluttautuakseen paikalle. Kapinallisia vastassa on PMC nimeltään Pieuvre Armement, jonka tukikohdassa Naomi kertoo olevansa vankina. Matkalla Snake kohtaa Drebinin, joka kertoo tälle Beauty & the Beast (lyhyesti B&B)-yksiköstä, ryhmästä traumatisoituneita naisia, jotka ovat sodan kauhut nähneenä voineet selviytyä vain muuttumalla itse sotakoneiksi. Liquidin ansiosta he ajattelevat, että ainoa keino saavuttaa sisäinen rauha on Solid Snaken tappaminen. Hän paljastaa myös, että Patriootit koostuvat viidestä tekoälystä nimeltään GW, TJ, TR, AL ja JD, keskustekoäly. Snaken löydettyä Naomin hän kertoo, että Liquidin suunnitelma on käyttää Big Bossin geneettistä koodia saadakseen SOP haltuunsa. Snaken nopean vanhenemisen syy selviää: Big Bossin kloonina häntä on geenimanipuloitu siten, että hänen elinkaarensa on huomattavasti tavallista lyhyempi. Tehtyään Snakella testejä Naomi kertoo, että hänen sisällään oleva FOXDIE-virus on alkanut mutatoitua. Kolmen kuukauden päästä se tarttuisi kehen tahansa, ei vain niihin, keihin se on ohjelmoitu tarttumaan. Voitettuaan yhden B&B-yksikön jäsenistä, Laughing Octopusin, Snake pakenee Naomin ja Drebinin kanssa paikalta. Eräänlaiseksi kyborgiksi muuttunut Raiden ilmestyy ja hävittää Snakea jahdanneet Gekkot ja taistelee henkiinheränneen Vampin kanssa. Otacon ottaa Snaken, Naomin ja pahasti haavoittuneen Raidenin kyytin helikopteriinsa. Ennen tajunsa menettämistä Raiden kertoo, että vain tohtori Madnar Itä-Euroopasta voi auttaa häntä.
3. näytös – Third Sun Naomi paljastaa Nomadin kannella Big Bossin olevan yhä elossa, vaikkakin aivokuolleena. Hänen ruumiinsa on Big Mama -nimisen hahmon johtaman Paradise Lost -vastarintaliikkeen hallussa Itä-Euroopassa. Samalla kun Snake on selvittämässä liikkeen sijaintia, Naomi ja Sunny, Otaconin kasvattama, Metal Gear Solid 2:ssa kuolleen Olga Gurlukovichin tytär vievät Raidenin tohtori Madnarin luokse, jotta hän saisi tarvitsemaansa dialyysia. Jäljittämällä yhtä vastarintaliikkeen jäsentä Snake löytää tiensä liikkeen tukikohtaan ja kohtaa Big Maman, joka paljastuu Metal Gear Solid 3:sta tutuksi EVAksi. Hän paljastaa Snakelle Patrioottien alkuperän ja näyttää tälle Big Bossin ruumiin. Yhtäkkiä B&B-yksikön jäsen Raging Ravenin johtama yksikkö hyökkää paikalle, ja Snake pakenee Big Maman moottoripyörän kyydissä. Pakomatka loppuu Big Maman haavoittuessa vakavasti, ja Snake nousee läheiseen torniin taistellakseen Ravenia vastaan. Voitettuaan taistelun hän palaa Maman luokse ja pakenee tämän kanssa viemäriyhteyksien läpi joen äärelle, jossa heitä odottaa Liquid Ocelot. Hän on saanut haltuunsa Big Bossin ruumiin, ja nyt SOP on hänen hallinnassaan. Poistuttuaan paikalta veneellä, hänet ympäröi kokonainen armeija amerikkalaisia sotilaita. Liquid lukitsee heidän aseensa SOP:n kautta ja tuhoaa piirittäjänsä. Hän heittää Big Bossin jäänteet tuleen, ja Big Mama palaa pahoin yrittäessään pelastaa häntä. Snaken kasvojen vasen puoli palaa pahasti, ja Big Mama kuolee hänen käsivarsilleen.
4. näytös – Twin Suns Liquidin lopulliseksi suunnitelmaksi paljastuu JD:n, avaruusromuksi naamioidun satelliitin sisälle piilotetun Patrioottien keskustekoälyn tuhoaminen. Vaikka hän saikin SOP:n haltuunsa, ovat ydinaseet vielä Patrioottien hallussa. Liquidin ainoa mahdollisuus on käyttää ydinaseita, joidenka laukaisuun hän tarvitsee Shadow Mosekselle unohdetun Metal Gear REX:n raidetykin. Snake palaa yhdeksän vuoden jälkeen saarelle estääkseen Liquidia saamasta REX:ä haltuunsa. Päihitettyään Crying Wolfin, jälleen yhden B&B:n jäsenen, Snake huomaa, että raidetykki on jo poistettu REX:stä. Hänen kimppuunsa hyökkää Vamp, jonka oletetun kuolemattomuuden Snake poistaa nanokoneita tukahduttavalla ruiskulla. Raiden ilmestyy taistelemaan Vampia vastaan, ja Snaken tehtäväksi jää itsetuhotarkoitukseen luotujen Gekkojen tuhoaminen. Raiden srumaa Vampin, ja paikalle ilmestynyt Naomi paljastaa, että hänen nanokoneitansa oli muokattu korjaamaan vahinkoja ällistyttävällä nopeudella. Hän kertoo myös pitävänsä itseään hengissä nanokoneiden avulla, jotka pidättelevät hänen sisällään olevaa syöpää. Lopulta hän antaa itselleenkin ruiskun ja kuolee. Snake pakenee Otaconin ja Raidenin kanssa REX:n kyydissä ulos pian räjähtävästä Shadow Moseksesta. Ulos päästyään Snake kohtaa Metal Gear RAY:n kyydissä olevan Liquidin. Taistelun jälkeen Outer Haven, jättiläismäinen sota-alus nousee merestä ja Liquid pakenee. Alus suunnataan murskaamaan Snake alleen, mutta hänet pelastaa Raiden, joka itse jää Outer Havenin alle.
5. näytös – Old Sun Metal Gear Solidista tutun Mei Lingin johtaman USS Missourin kannella muodostetaan iskuryhmä, jonka on tarkoitus tunkeutua Outer Havenille ja tuhota sinne piilotettu GW-tekoäly. Snake soluttautuu alukselle Merylin ja Johnnyn kanssa, ja päihittää matkalla viimeisen B&B-jäsenen, Screaming Mantisin. Meryl, Johnny ja paikalle ilmestynyt Raiden jäävät taistelemaan FROGeja vastaan sillä välin, kun Snake jatkaa matkaansa serverihuoneeseen. Hän kulkee mikroaaltojen täyttämän käytävän läpi ja palaa miltei hengiltä, mutta onnistuu pääsemään huoneeseen. Kun Otacon asentaa Naomin antaman viruksen GW:n Mk. III:n välityksellä, hän huomaa, että myös muut tekoälyt tuhoutuvat, tehden Liquidin armeijan toimintakelvottomaksi. Patriootit ovat kaatuneet, mutta virus suunniteltiin siten, että välttämättömät edellytykset yhteiskunnan toiminnalle säilyvät. Snake herää pahoin haavoittuneena Outer Havenin tornin päältä, jossa Liquid kertoo, että raidetykin vieminen oli vain hämäystä, jonka turvin Snake voisi tuhota Patriootit heidän huomaamattaan. Liquid ja Snake taistelevat nyrkein tornin päällä, ja taistelun edetessä Ocelotin oma persoonallisuus alkaa näkyä. Taiston päätteeksi hän kuolee Snaken tartuttamaan FOXDIE-virukseen.
Epilogi – Naked Sin Johnny ja Meryl menevät naimisiin lentokentällä, ja paikalla ovat Rat Patrolin jäsenten lisäksi Otacon, Sunny, Mei Ling, Drebin ja Campbell, joka saa tehtyä viimein sovinnon tyttärensä kanssa. Raiden makaa sairaalassa useiden leikkausten jälkeen, joilla hänen ruumiinsa saatiin palautettua jälleen orgaaniseksi. Hänen vaimonsa Rose ja tämän poika ilmestyvät paikalle. Rose kertoo, että hänen avioliittonsa Campbellin kanssa oli vain hämäystä, jolla Roy suojeli häntä ja lasta, joka kuuluu oikeasti Raidenille. Perhe palaa yhteen. Snake yrittää itsemurhaa Big Bossin haudan äärellä pysäyttääkseen sisällään olevan, mutatoituneen FOXDIEn etenemisen. Samaan aikaan häissä Drebin kertoo Otaconille olleensa koko ajan Patrioottien palveluksessa ja saaneensa käskyn auttaa Snakea tehtävässään. Hän selittää, että Patriootit tarvitsivat Snakea estääkseen Liquidin suunnitelmat, mutta eivät odottaneet, että heidätkin tuhottaisiin lopulta.
Jälkiarviointi – Naked Son Paljastuu, että Snake ei tappanutkaan itseään. Hän kohtaa hautausmaalla Big Bossin, joka ilmestyy paikalle 105-vuotiaan Zeron, Patrioottien perustajan ja tekoälyjen luojan kanssa. Big Boss kertoo Snakelle, että ruumis, jonka Liquid poltti Itä-Euroopassa, oli oikeasti hänen klooninsa Solidus, ja että hänen ruumiinsa kasattiin uudelleen Liquidin ja Soliduksen ruumiinosista. Hän myös paljastaa Zeron motiivit Patrioottien perustamiselle ja armomurhaa tämän. Paljastuu myös, että Ocelot hyödynsi nanokoneita sekä intensiivistä hypnoosia ja itsesuggestiota siirtäkseen Liquidin persoonallisuuden itselleen. Tämä kaikki tehtiin Patrioottien hämäämiseksi. Snaken sisällä oleva mutatoitunut FOXDIE menetti todellisuudessa tehonsa uuden viruksen myötä, jonka Drebin tartutti häneen ruiskulla Lähi-idässä. Uusi FOXDIE on ohjelmoitu tappamaan kaikki Zeroa vastustaneet Patrioottien alkuperäisjäsenet. Big Boss tartuttaa viruksen itseensä tarkoituksella ja kuolee lopulta * The Bossin haudan äärelle.
Lopputekstien jälkeen kuullaan Snaken ja Otaconin välinen keskustelu. Snakella on vain 6 kuukautta elinaikaa, ja hän kertoo Otaconille aikovansa lähteä Big Bossin pyynnöstä kulkemaan ympäri maailmaa. Otacon kuitenkin ehdottaa, että hän ja Sunny lähtisivät mukaan, sillä Otacon haluaa kirjoittaa muistiin parhaan ystävänsä ja legendaarisen sotasankarin viimeiset päivät. Snake suostuu. Viimeisenä näkyvät Sunnyn paistamat munat, jotka vihdoinkin onnistuivat täydellisesti.
Vastaanotto
GameSpot antoi pelille täydet 10/10 pistettä arvostelussaan.
Famitsū antoi pelille täydet 40/40 pistettä arvostelussaan.
Jeff Dunham
thumb|250px|Jeff Dunham suositun hahmonsa, Achmed the Dead Terroristin kanssa. Jeffrey "Jeff" Dunham (s. 18. huhtikuuta 1962 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen vatsastapuhuja ja stand up -koomikko, joka on esiintynyt myös lukuisissa tv-ohjelmissa, kuten Star Search, Late Show with David Letterman, Comedy Central Presents, The Tonight Show ja Sonny With a Chance.
Dunhamia on kutsuttu Yhdysvaltojen suosikkikoomikoksi. Hänen dvd:tään oli myyty yli neljä miljoonaa vuoden 2010 kesäkuuhun mennessä ja hänen videoitaan on katsottu yli 360 000 000 kertaa YouTubessa. Yksi niistä, Achmed the Dead Terrorist, oli aikanaan, loppuvuodesta 2009 yhdeksänneksi katsotuin video YouTubessa ikinä. Spark of Insanity sai kaikista dvd:stä parhaimmat arvostelut Amazon.com-sivustolla vuonna 2008 ja A Very Special Christmas Special oli kaikkien aikojen katsotuin tv-lähetys Comedy Centralin historiassa, ja sitä myytiin nelinkertaista platinaa kahdessa viikossa.
Walter
Walter on eläkkeellä oleva pahantuulinen vanha mies, jonka käsivarret ovat aina ristittyinä tyytymättömyydestä. Hänellä on röyhkeä, negatiivinen ja usein sarkastinen näkökulma nykymaailmaan. Walter on ollut naimisissa muutaman vuosikymmenen ajan, tarkemmin sanoen neljäkymmentäseitsemän vuotta, ja hän kertoo elämänsä onnellisimman hetken olleen neljäkymmentäseitsemän vuotta sitten.
Achmed the Dead Terrorist
Achmed on nuori, kuollut itsemurhapommittaja, joka kuoli vastattuaan matkapuhelimeensa autoaan tankatessaan, mutta ei myönnä kuolemaansa. Hän puhuu satiirisesti Lähi-idän murteella englantia. Achmed on hyvin äkkipikainen ja uhkaa katsojia usein kuolemalla, mikäli hänelle nauretaan. Achmedin tunnetuin sanonta lieneekin "Silence! I kill you"
Tamta
Tamta Goduadze (,, s. 10. tammikuuta 1981 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto), tunnettu paremmin taiteilijanimellään Tamta, on georgialaislaulaja. Hän nousi ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen Kreikassa ja Kyproksella osallistuessaan vuonna 2004 Super Idol -kilpailuun, jossa hän sijoittui toiseksi. Tämän jälkeen hän julkaisi useita albumeja ja singlejä, jotka nousivat Kreikan ja Kyproksen top-listoille. Goduadze toimi myös valmentajana X Factor Georgia -kilpailussa vuonna 2014 sekä The X Factor Greece -kilpailussa vuonna 2016.
Tamta edusti Kyprosta vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Replay".
Lapsuus
Tamta syntyi ja varttui Georgiassa, jossa hän aloitti laulamisen viisivuotiaana.
Musiikkiura
Tamtan ollessa 22-vuotias hän ja hänen perheensä muuttivat Kreikkaan. Siellä hän osallistui Super Idol nimiseen kilpailuun, joka on Kreikan versio Pop Idol -kilpailusta. Kilpailussa hän pääsi finaaliin asti ja saavutti toisen sijan.
Tammikuussa 2007 Kreikan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT) ilmoitti Tamtan kilpailevan Kreikan vuoden 2007 euroviisukarsinnassa. Hän kuitenkin sijoittui kilpailussa kolmanneksi ja kilpailun voitti Sarbel kappaleellaan ”Geiá sou María”.
Tamtan albumi Agápisé me julkaistiin 16. toukokuuta 2007 ja sen ensimmäinen single oli myös nimeltään ”Agápisé me” (suom. ”Rakasta minua”). Tämän jälkeen hän julkaisi CD-singlen nimeltä "Mia stigmí esý ki egó/Éla sto rhythmó".
Kesäkuussa 2008 Tamta kertoi haastattelussa haluavansa edustaa Kyprosta vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa. Liikkui myös huhuja, että Kyproksen yleisradioyhtiö Radiofonikó Ídryma Kýprou olisi ollut Tamtan kanssa yhteydessä toukokuusta lähtien. Kreikan media kuitenkin painosti ERT:tä valitsemaan Tamtan edustamaan Kreikkaa vuoden 2009 Euroviisuissa. Huhut Tamtan edustamisesta eivät kuitenkaan käyneet toteen, sillä Kreikkaa valittiin edustamaan Sákis Rouvás ja Kyprosta Christína Metaxá.
Vuonna 2009 Tamta julkaisi radioille balladin nimeltä ”Koíta me”, joka oli ensimmäinen single hänen tulevasta albumistaan, joka julkaistiin maaliskuussa 2010. Kappaleen musiikkivideon loi ja ohjasi Konstantínos Rígos. Tamta esiintyi myös Rouváksen kanssa The S Clubilla ja julkaisi singlen nimeltä ”Thárros í alítheia”, jossa Rouvás oli mukana featuring-artistina.
Tamta valittiin edustamaan Kyprosta 21. joulukuuta 2018 kappaleella ”Replay” vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa, Israelissa.
Studioalbumit
Kaikki alla olevat albumit on julkaistu Kreikassa ja Kyproksella.
Terminalia buceras
Sarviketapani (Terminalia buceras, aiemmin Bucida buceras) on Combretaceae-heimoon kuuluva lehtipuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa, Keski-Amerikassa, Kolumbiassa ja Karibian alueella. Sen puuaines on kovaa ja kestävää, ja sitä voidaan käyttää esimerkiksi veneiden ja siltojen rakentamiseen.
Suomessa sarviketapaneja voi katsella Helsingin keskustakirjasto Oodissa, jossa niitä on yhdeksän.
Felipe
Felipe on espanjan kielessä ja brasilianportugalissa esiintyvä miehen etunimi, joka voi toimia myös sukunimenä. Sen alkuperä on kreikankielisessä nimessä Filippos, joka tarkoittaa "hevosten ystävää". Suomessa etunimi Felipe on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 294 ihmiselle. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli lisäksi kuusi elävää henkilöä, joiden sukunimi oli Felipe.
Tunnettuja henkilöitä, joiden etunimi on Felipe
Lisäksi:
Lentopallo
Lentopallo on yleensä sisätiloissa pelattava joukkuepeli, jossa kaksi verkon erottamaa kuusihenkistä joukkuetta lyövät ilmatäytteistä palloa puolelta toiselle. Pallo ei saa koskettaa kenttää. Pelin kehitti tenniksestä ja koripallosta William Morgan, ja sitä alettiin pelata 1800-luvun lopulla Yhdysvalloissa, Suomessa 1930-luvulla.
Lentopallo on Kansainvälisen olympiakomitean tunnustamista lajeista levinnein kansainvälisen lajiliiton jäsenmailla (220) mitattuna.
Kenttä ja pallo
thumb|Lentopallokenttä mittoineen Pelikenttä muodostuu kahdesta 9 × 9 metrin kenttäalueesta, joka erotetaan verkolla. Kummallakin puolella on hyökkäysraja kolmen metrin etäisyydellä verkosta. Takarajojen takana on 9 metriä leveät aloitusalueet. Verkon korkeus on miehillä 243 cm ja naisilla 224 cm. Verkon päissä on antennit, joiden päät ulottuvat 80 cm verkon yläpuolelle.
thumb|160px|[[Lentopallo (urheiluväline)|Lentopallo]] Pelivälineenä käytettävä lentopallo on kuoreltaan nahkaa tai synteettistä nahkaa, ja sen ympärysmitta on 65–67 cm ja paino 260–280 g.
Pelin kulku
Jokainen pallo aloitetaan aloitussyötöllä verkon yli. Pelaajat pyrkivät saamaan pallon vastapuolen kenttään tai pelaamaan pallon ulos pelialueelta siten, että vastustaja koskee palloon viimeksi.
Kun pallo saapuu joukkueen kenttäpuoliskolle, joukkueella on käytössään korkeintaan kolme kosketusta, jotka ovat yleensä vastaanotto, passi ja hyökkäys. Sama pelaaja ei saa koskea palloa kahdesti peräkkäin, ellei ensimmäinen kosketus ole torjunta – torjuntaa ei lasketa joukkueen kosketukseksi, vaan torjunnan jälkeen joukkueella on edelleen kolme kosketusta jäljellä. Kuitenkin pallon mennessä torjunnasta ”ulos”, on virhe torjuvan joukkueen. Joukkueen ensimmäiseksi kosketukseksi sallitaan myös tahaton kaksoiskosketus, johon pelaaja ei reagoi tai ehtisi reagoida (esim. kädestä päähän). Tällöin käytössä on vielä kaksi kosketusta.
Pallon voittaja aloittaa seuraavan pallon. Mikäli pallon on voittanut syöttöä vastaanottanut joukkue, suorittavat voittaneen joukkueen pelaajat kiertovaihdon myötäpäivään.
Pelaajat
Joukkue asettaa kentälle kuusi pelaajaa, joista kolme etukentälle ja kolme takakentälle. Pelaajat siirtyvät seuraavalle pelipaikalle myötäpäivään aina, kun oma joukkue saa syöttövuoron. Näin jokainen pelaaja on vuorollaan kolme paikkaa edessä ja kolme paikkaa takana. Heti kun syöttö lähtee, etukenttäpelaajat saavat vaihtaa keskenään paikkaa, samoin takakenttäpelaajat. Takakenttäpelaaja ei saa lyödä etukentältä palloa vastustajan puolelle, paitsi jos pallo on verkkonauhan alapuolella tai jos hän ponnistaa hyökkäysrajan (kolmen metrin viivan) takaa.
Kuusikkoon valitaan yleensä yksi passari, yksi hakkuri eli pääiskijä, kaksi keskitorjujaa ja kaksi laitapelaajaa. Joukkue voi käyttää myös seitsemättä pelaajaa eli liberoa. Keskitorjuja pelaa yleensä vain etukentän kolme paikkaa ja syöttövuoronsa, jonka jälkeen hän siirtyy vaihtoon ja takakentän puolustuspeliin erikoistunut libero pelaa keskitorjujan asemesta kolme takakentän paikkaa.
Tekniikka
thumb|Iskulyönti (vas.) ja torjunta (oik.)
Lentopallon perustekniikoita ovat
Historiaa
Lentopallon kehitti vuonna 1895 NMKY:n liikunnanohjaaja William Morgan Massachusettsin Holyokessa. Ensimmäinen tunnettu virallinen ottelu pelattiin Massachusettsissa 1896.
Laji tuli Eurooppaan vuonna 1914 ja Pohjoismaihin 1920-luvulla. Kansainvälinen lentopalloliitto FIVB perustettiin vuonna 1947. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 1949. Lentopallosta tuli olympialaji 1964 kisoista alkaen.
Kansainvälisessä lentopalloliitossa on nykyisin 220 jäsenmaata, ja lentopallon aktiivipelaajia on maailmassa noin 200 miljoonaa.
Suomessa
Lentopallo tuli Suomeen 1920-luvun lopulla, kun nuorisopastori Heimer Virkkunen oli tutustunut lajiin Yhdysvalloissa. Ensimmäiset lentopallo-ottelut pelattiin seuraavan vuosikymmenen alussa Helsingin Mustasaaressa, jossa vuodesta 1931 lähtien toimi Helsingin seurakuntien leirikeskus. Lajia kutsuttiin aluksi nimellä ”kaaripallo”.
Vuodesta 1939 alkaen lentopallo kuului Suomen Koripalloliiton ja sen jälkeen Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton ohjelmaan. Suomen Lentopallokomitea perustettiin 1956 ja Suomen Lentopalloliitto 1959. MM-kisoissa Suomi oli ensi kerran mukana 1952 ja EM-kisoissa 1955. Lentopallon SM-liiga perustettiin 1994. Syksystä 2010 sarjan nimi on ollut Lentopallon Mestaruusliiga.
Suomessa on rekisteröityjä pelaajia nykyisin 11 500. Liittoon kuuluu noin 400 jäsenseuraa.
Kilpailuja
EM-kisoissa vahvimpia maita ovat olleet itäblokin maat. Eniten mestaruuksia on Neuvostoliitolla, muita menestyjiä ovat muiden muassa Unkari, Puola, Bulgaria ja Tšekkoslovakia.
Naisten puolella Japani oli alkuaikoina vahva tekijä kansainvälisesti ja voitti maailmanmestaruuden vuosina 1962, 1967 ja 1964 kuten myös olympiakultaa Tokion kotikisoissa 1964 sekä Montrealissa 1976. Kuuba oli ehdoton hallitsija 1990-luvulla.
Pan-Amerikan kisoissa lentopallo on ollut mukana vuodesta 1955 lähtien. Amerikan mantereen menestyneimpiä maita ovat Brasilia, Yhdysvallat ja Kuuba, kuten myös Meksiko ja Kanada. Aasiassa vahvimpia lentopallomaita ovat olleet Kiina, Japani ja Etelä-Korea.
Suomen miesten maajoukkue osallistuu EM-karsintoihin, MM-karsintoihin ja olympiakarsintoihin eli maailmancupiin. Näiden lisäksi, jos FIVB eli kansainvälinen lentopalloliitto kutsuu, se osallistuu 16 joukkueen vuosittaiseen maailmanliigaan.
Euroopan sarjojen parhaat seurajoukkueet pelaavat jalkapallon tavoin Mestarien liigaa. Suomen korkein sarjataso on SM-liiga. Toiseksi korkein sarja on 1-sarja, sitten 2-sarja jne. 1990-luvun lopulla sarjatasoja oli jopa seitsemän, nyt niitä on viisi. Lentopallo on myös erittäin suosittu juniori-, puulaaki- ja veteraanilaji.
Tellervo Pakarinen
Päivi Tellervo Pakarinen (s. 2. maaliskuuta 1959 Rääkkylä) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen viisiottelija. Hän edusti uransa aikana Kiteen Urheilijoita sekä Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan toimi Pauli Pakarinen.
Kalevan kisoista Pakarinen voitti viisiottelusta kaksi hopeaa vuosina 1979 ja 1980 sekä pronssia vuonna 1976. Sisäratojen SM-kilpailuista hän saavutti pituushypyn hopeaa vuonna 1981 sekä viisiottelusta kultaa vuonna 1981 ja hopeaa 1978.
Ennätyksikseen Pakarinen otteli viisiottelussa pisteet 3683 vuonna 1980 ja seitsenottelussa pisteet 4485 vuonna 1981. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1983 jälkeen.
KRS-TV
KRS-TV on Kristiinankaupungin paikallinen televisiokanava. KRS-TV aloitti toimintansa 1980 ja vuonna 1993 se sai toimiluvan. Kanavan ohjelmisto on kaksikielistä.
Ohjelmatarjontaa on kaksi kertaa viikossa tiistaisin ja perjantaisin, kun taas kaupunginvaltuuston istunnot lähetetään torstaisin. Ohjelmatarjonta koostuu paikallisista tapahtumista ja kulttuurista, suorina lähetyksinä kanava lähettää muun muassa kaupunginvaltuuston istunnot.
Kansainvälinen avaruusasema
Kansainvälinen avaruusasema eli ISS (,, МКС) on Maata kiertävä pysyvästi miehitetty avaruusasema. Asema on jatkoa Yhdysvaltain Skylab- ja Neuvostoliiton Mir- ja Saljut-avaruusasemille. Avaruusasema on Kanadan, Euroopan, Japanin, Venäjän ja Yhdysvaltojen avaruushallinnon yhteishanke. Suomi ei osallistu avaruusaseman rahoitukseen, vaikka onkin Euroopan avaruusjärjestön jäsen.
Avaruusasema kiertää Maata 355–368 kilometrin korkeudella. Asema on erotettavissa Maasta paljaalla silmällä.
Asema on ollut miehitettynä vuodesta 2000 lähtien. Sen käyttö on rahoitettu ainakin 2020-luvun puoleenväliin asti.
Historia
Parikymmentä vuotta ennen ISS-projektia heinäkuussa 1975 Neuvostoliitto ja Yhdysvallat tekivät Apollo–Sojuz-yhteislennon. Se oli perusteellisesti valmisteltu ja toteutettu hanke. Siinä hankittuja teknisiä ja toiminnallisia ratkaisuja pystyttiin käyttämään ISS-hankkeessa, vaikka Apollo–Sojuz-projektista olikin kulunut jo melkoisesti aikaa.
Avaruusasemahanke alkoi 1983, kun Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan ehdotti Space Station Freedomin rakentamista Nasan hankkeena. Sen piti maksaa kahdeksan miljardia dollaria ja se olisi otettu käyttöön 1990-luvun alkuun mennessä.
pienoiskuva|upright|vasen|ISS:n vaatimaton alku kesäkuussa 1999. [[Zarya|Zarja- ja Unity-moduulit liitetty toisiinsa joulukuussa 1998 sukkulalennolla STS-88.]]
Sittemmin avaruusaseman nimi muutettiin Space Station Alphaksi ja hanke kansainvälistyi. Aseman kokoa pienennettiin, kustannukset nousivat yli kattohinnan ilman yhdenkään osan valmistusta. Hanke siirtyi McDonnell-Douglasilta Boeingin urakaksi. Presidentti Clintonin aikana aseman nimeksi vahvistui nykyinen, lyhennettynä ISS. Venäjä tuli mukaan avaruusaseman rakentajaksi ja sen arkkitehtuuriksi valittiin edesmenneen Neuvostoliiton Mir-2-avaruusaseman suunnitelma. Pääosa aseman moduuleista valmistetaan Venäjällä kustannus- ja osaamissyistä. Modulaarisen rakenteen ansiosta asemaan voidaan liittää eri toimittajien hyvinkin erilaisia moduuleja.
Ensimmäinen ISS:n osa, Zarja, laukaistiin matkaan vuonna 1998. Sitä seuranneella avaruussukkulalennolla STS-88 laukaistiin Unity avaruussukkulan kyydissä. Samalla lennolla avaruussukkulan avulla yhdistettiin moduulit toisiinsa ja aseman voidaan katsoa syntyneen.
ISS valmistui pääpiirteissään vuonna 2010. Rakentamisessa oleellisessa osassa olleet avaruussukkulalennot päättyivät vuonna 2011. Rakentamista haittasi avaruussukkula Columbian tuhoutuminen paluulennolla vuonna 2003.
Venäjän avaruusjärjestö on ollut ISS:n merkittävin ylläpitäjä sukkulan käytön päätyttyä heinäkuun alussa 2011. Yhdysvallat antaa suurimman rahallisen panoksen. Sojuzin kolmen avaruuslentäjän kuljetuskapasiteetti ja vähäinen rahtikapasiteetti asettaa rajoja toiminnalle.
Euroopan ESA ja Japanin JAXA ovat marginaalisia toimijoita. ESAssa Ranska alkoi vuoden 2011 alussa vaatia, että kaikkien ESA-maiden tai kenties kaikkien EU-maiden tuli osallistua länsieurooppalaisen ISS-käytön kustannuksiin. Tässäkin on ongelmana se, että vuoteen 2020 asti ISS-asemalle pääsee vain harva ESA-maiden avaruuslentäjä, koska Sojuzin paikoista valtaosa on myyty venäläisille ja yhdysvaltalaisille avaruuslentäjille ja osa avaruusturisteille. Yleistä eurooppalaista maksuvelvoitetta ei tee helpommaksi sekään, että ESAn astronauttijoukoissa on vain noin puolen tusinan ESA-maan kansalaisia. Brasilian avaruusjärjestö oli mukana hankkeessa vuosina 1997–2007, mutta jäi sen jälkeen pois.
Tulevaisuus
Vuonna 2018 suunnitelmana on aseman toiminnan jatkaminen nykymuodossaan ja rahoitustilanne on seuraava. Amerikkalainen osa (USOS) on rahoitettu vuoteen 2025 saakka. Venäläisen osan (ROS) osalta Roskosmos suosittaa jatkamista vuoteen 2024. Jos ISS-avaruusaseman käyttö päättyy, se todennäköisesti pudotetaan ilmakehän läpi Tyyneen valtamereen.
Aseman tulevaisuudesta on esitetty myös muita suunnitelmia. 2016 Nasa ilmoitti, että on mahdollista, että asema myydään jollekin toiselle toimijalle. Myynnin tulisi tapahtua vuoteen 2020 mennessä ja tarkoituksena olisi jatkaa sen tutkimuskäyttöä. Venäjä on tehnyt suunnitelmia omien moduuliensa säästämisestä ja siirtämisestä seuraavaan asemaan.
Rakenne
pienoiskuva|Tältä ISS näyttää valmistuessaan. ISS etenee kiertoradalla ristin muotoinen osa (mm. Columbus- ja Kibō-moduuli) edellä. Avaruusasema on rakenteeltaan modulaarinen. Se koostuu lukuisista paineistetuista moduuleista ja erilaisista apujärjestelmistä. Avaruusaseman rungon muodostaa Integrated Truss Structure, johon muiden muassa on kiinnitetty asemalla sähkön tuottavat aurinkokennot.
Varsinaisen ihmisasuttavan asemanosan muodostavat paineistetut moduulit. Ne ovat laukaisujärjestyksessä Muita moduuleja ovat muiden muassa:
ISS-retkikuntien miehistöt
pienoiskuva|Kosmonautti Sergei Krikaljov ISS:n huoltomoduulissa marraskuussa 2000. ISS:n pääpiirteissään valmistuttua noin vuonna 2010 miehistön kooksi on vakiintunut 6. Avaruussukkuloiden käytön loputtua miehistökuljetuksissa käytettävä yksinomaan venäläistä Sojuzia. Se on kolmepaikkainen eikä siinä ole juurikaan tilaa rahdille. Kussakin Sojuz-miehistössä on venäläinen komentaja sekä toinen täyden Sojuzin lentokoulutuksen saanut. Kolmas jäsen voi olla sitten puhtaammin pelkkä matkustaja. Miehistökierrossa vaihdokset tapahtuvat kolmen kuukauden välein. Edellisen retkikunnan vanhempi puolikas eli kolme henkilöä poistuu Sojuz-aluksella ja retkikunta päättyy. Uudempi, asemalle jäänyt puolikas jatkaa seuraavan retkikunnan osaksi. Uuden retkikunnan toinen puolikas laukaistaan asemalla uudella Sojuzilla. Uudempi retkikunta päättyy jälleen, kun sen vanhempi puolikas poistuu asemalta. Käytännössä siis kukin yksittäinen henkilö on asemalla noin viisi ja puoli kuukautta ja osallistuu kahteen retkikuntaan.
Venäjän avaruusjärjestö solmi 10. huhtikuuta 2007 Nasan kanssa sopimuksen koskien ISS:n huoltolentoja. Sopimuksen arvo on 719 miljoonaa dollaria vuoteen 2011 asti. Se kattaa 15 miehistön jäsenen kuljetukset (kuusi vuonna 2009, kuusi vuonna 2010 ja kolme vuonna 2011) ja 5 600 kg rahtia vastaavana aikana. Toukokuussa 2013 Nasa päätti ostaa kuusi astronauttilentoa Sojuz-kapselilla avaruusasemalle, tämän hinta oli kaikkiaan 424 miljoonaa dollaria eli noin 70 miljoonaa dollaria per istuin.
Normaalisti puolet miehistöstä on ollut venäläisiä ja puolet muita. Elokuussa 2016 Venäjä ilmoitti, että sen osuutta aseman miehistöstä voitaisiin pienentää kolmesta kahteen. Syyksi ilmoitetaan, että aseman venäläisellä puolella ei ole riittävästi tutkimuksia meneillään, jotta kosmonauttien määrä olisi perusteltua. Myös uusi venäläinen tutkimusmoduuli "Nauka" on myöhästynyt ja sen lähettäminen on ylipäätään epävarmaa.
Avaruusturistit
Kalifornialainen sijoitusmiljonääri (ja aiemmin Nasalla työskennellyt) Dennis Tito oli ensimmäinen avaruusturisti. Hän maksoi 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria kymmenen päivän lennostaan huhtikuussa 2001.
Eteläafrikkalainen nettimiljonääri Mark Shuttleworth maksoi myös noin 20 miljoonaa dollaria matkastaan huhtikuussa 2002, jolloin hänestä tuli ensimmäinen afrikkalainen avaruudessa. Hän oli matkan aikana muun muassa radioamatööriyhteydessä Nelson Mandelan kanssa.
Avaruusturismi koki takaiskun avaruussukkula Columbian tuhoutuessa 1. helmikuuta 2003 ja venäläiset lykkäsivät kaikkia suunnitelmia uusista turisteista. Kuitenkin myöhemmin samana vuonna venäläiset ilmoittivat, että he voisivat lähettää kaksi avaruusturistia ISS:lle ja antoi virginialaiselle Space Adventures Ltd:lle tehtäväksi löytää halukkaita, jotka olisivat valmiita maksamaan 20 miljoonaa dollaria 10 päivän matkasta.
Vuonna 2004 kerrottiin, että newjerseyläinen liikemies Gregory Olsen olisi kolmas avaruusturisti huhtikuussa 2005. Olsenin matka toteutui kuitenkin vasta saman vuoden lokakuussa terveydellisten syiden takia.
Venäjän avaruusjärjestö ilmoitti huhtikuussa 2006 34-vuotiaan japanilaisen liikemiehen Daisuke Enomoton lennosta avaruusasemalla Sojuz-laukaisulla. Enomoto on entinen Internet-yhtiön Livedoor Co.:n johtaja. Enomoto on ollut koulutuksessa vuoden 2006 alussa. Matkan hinta on 20 miljoonaa dollaria, joka on huomattavasti alempi kuin lennosta aiheutuvat laskennalliset kustannukset. 21. elokuuta 2006 kuitenkin ilmoitettiin, että Enomoton terveydentila ei sallinut hänen osallistumistaan Sojuz TMA-9 -lennolle. Enomoton tilalla asemalle lähti TMA-9-lennolla Anousheh Ansari.
Huolto
pienoiskuva|[[Progress M-57 rahtialus lähestymässä ISS:sää kesäkuussa 2006. Se toi vettä, happea, syömistä ja erilaisia tarvikkeita.]]
Asemaa huollettiin pitkälle Nasan avaruussukkuloilla, joiden rahtikapasiteetti oli suuri sekä kiertoradalle että sieltä takaisin. Niiden ohella ISS:ää huollettiin miehittämättömillä huoltoaluksilla ja vuoden 2011 lopusta sukkuloiden poistuttua käytöstä ainoastaan niillä. Käytettyjä huoltoaluksia ovat jo Neuvostoliiton Saljut-ohjelman ajoilta käytössä ollut venäläinen Progress ja ESAn 2000-luvulla kehittämä ATV-alus. ATV on huomattavasti Progressia kalliimpi, mutta kuljettaa sitä hieman suuremman määrän rahtia. Muita käyttöön otettuja huoltoaluksia ovat JAXAn HTV-alus sekä yksityisten yhtiöiden Dragon ja viimeisimpänä Cygnus. Nykyisistä huoltoaluksilta ainoastaan Dragon on suunniteltu palaamaan ehjänä maan pinnalle, joten se on ainoa tapa tuoda suurempia määriä rahtia kuten tieteellisiä kokeita takaisin.
Heinäkuuhun 2015 mennessä aseman miehistö on evakuoitunut siiheen kiinnitettyyn avaruusalukseen avaruusromuun törmäämisen varalta neljästi.
Tutkimus
Kansainvälisen avaruusaseman toiminta on suunnattu ennen kaikkea monialaiseen tieteelliseen tutkimukseen. Toistaiseksi kuitenkin lähes kaikki tutkimus on ollut biolääketieteellistä, suuntautuen ihmisen fysiologian tutkimukseen mikropainovoimassa. Tutkimusta on tehty myös perusbiologiassa mikropainovoiman vaikutuksista eläinten ja kasvien rakenteeseen, aineenvaihduntaan ja evoluutioon.
Muita tutkimusaloja ovat fysikaaliset tieteet, geotieteet, materiaalitiede sekä palamisprosessien tutkimus (combustion science). Asemaa on suunniteltu käytettävän myös tulevien avaruusohjelmien teknologioiden ja tekniikan tutkimiseen ja testaamiseen.
Rata ja havainnointi
vasen|pienoiskuva|Kansainvälinen avaruusasema valokuvattuna [[Discovery (sukkula)|Discovery-sukkulan irtautumisen jälkeen 7. elokuuta 2005.]] ISS ylittää Maan päiväntasaajan noin 90 minuutin välein 22,5 astetta lännempänä verrattuna edelliseen kierrokseen. Lisäksi maapallon litistyneisyyteen liittyvän gravitaatiovaihtelun takia ISS:n rata siirtyy vuorokaudessa noin 6 astetta lännemmäksi.
ISS heijastaa hyvin Auringon valoa ja on juuri havaittavissa paljain silmin mutta mitään yksityiskohtia siitä ei erotu. Parhaimmillaan sen magnitudi on −2. Etelä-Suomessa aseman voi nähdä kuukauden välein. Yksi näkymisjakso kestää puolitoista viikkoa. Avaruusasema näkyy matalalla etelässä noin kymmenen minuutin ajan vuoroin aamu- ja iltataivaalla.
Livekuvaa maapallosta
ISS:llä on neljä HD-laatuista livekuvaa maapallosta lähettävää kameraa, jotka ovat kiinni Columbus-moduulin ulkopinnassa. Kamerat lähetettiin asemalle vuonna 2014 SpaceX Dragon -kapselilla. Nasan HDEV-järjestelmä eli High Definition Earth-Viewing System kuvaa maapalloa kolmesta suunnasta: yksi kamera osoittaa eteen, toinen alaspäin ja kaksi muuta kuvaavat taaksepäin, jolloin saadaan eri kuvakulmia. Kuva lähetetään maahan livenä ja kameroista yksi kerrallaan toimii: kuvausvuoro vaihtuu jatkuvasti kameroiden välillä. Kameroiden kotelot ovat paineistettuja ja niiden lämpötila on säädelty. Livekuvaa ei lähetetä vain huvin vuoksi, vaan kameroilla testataan kuinka HD-kamerat kestävät avaruuden olosuhteita, esimerkiksi sitä miten kova säteily vaikuttaa kameran kuvanlaatuun ajan kuluessa. Kameroiden valmistajat ovat Hitachi, Panasonic, Sony ja Toshiba. Silloin kun kameran lähettämä kuva on musta, on ISS-aseman sijainti juuri silloin sellaisen alueen yläpuolella, jossa maapallolla eletään yöaikaa. Kuvausvuoron vaihtuessa musta kuva saattaa vähäksi aikaa muuttua ja näyttää auringon nousua tai laskua. Kuva näkyy hetken harmaana ja sitten mustana, kun kameroiden kuvausvuoro vaihtuu. Kuva auringonlaskusta ja tekstiä näytetään myöskin kuvausvuoron vaihtuessa tai silloin, kun lähetystä ei ole saatavilla. pienoiskuva|ISS:n lennonvalvontakeskus Houstonissa ([[Lyndon B. Johnson Space Center|JSC).]]
Kritiikkiä
Nasaa on kritisoitu etenkin Yhdysvalloissa siitä, että projekti on ajan- ja rahanhaaskausta. Näiden kriitikkojen mukaan resurssit voitaisiin kohdistaa hyödyllisempiinkin kohteisiin: esim. projektin arvioidulla 100 miljardin dollarin budjetilla voitaisiin toteuttaa kymmeniä miehittämättömiä tieteellisiä lentoja.
Avaruustutkimuksen kannattajat huomauttavat, että tämäntyyppiset näkemykset ovat erittäin lyhytnäköisiä; tutkimustulokset ja avaruusaseman rakentamiseen liittyvät ratkaisut ovat tuottaneet miljardien edestä tuloja. Joissakin arvioissa on esitetty, että miehitetyillä avaruuslennoilla kehitetystä teknologiasta saatu epäsuora taloudellinen hyöty on seitsenkertainen aseman hintaan nähden. Toiset arviot tyytyvät vain kolminkertaiseen hyötysuhteeseen.
Soili Huotari
Soili Helena Huotari (s. 3. marraskuuta 1964 Kuhmo) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen viisiottelija. Hän edusti uransa aikana Kuhmon Kivaa sekä Sotkamon Jymyä ja hänen valmentajanaan toimi Mauno Piipponen.
Kalevan kisoista Huotari voitti viisiottelusta pronssia vuonna 1980. Sisäratojen SM-kilpailuista hän saavutti hopeaa 60 metrin juoksusta vuonna 1979 sekä pronssia pituushypystä 1981.
Ennätyksikseen Huotari otteli viisiottelussa pisteet 3533 vuonna 1980 ja seitsenottelussa pisteet 4640 vuonna 1981. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1987 jälkeen.
Tarom
thumb|240px|Taromin [[ATR 42-500]] TAROM (romaniaksi: Transporturile Aeriene Române) on Romanian koti- ja ulkomaanliikennettä hoitava lentoyhtiö.
Taromin historian voi johtaa vuoteen 1920, jolloin perustettiin ranskalais-romanialainen lentoyhtiö, Compania Franco-Română Pentru Navigaţie Aeriană (CFRNA). Se lensi ranskalaisvalmisteisilla POTEZ-koneilla Pariisista Bukarestiin tehden välilaskuja eri eurooppalaisissa kaupungeissa.
Vuonna 1925 avattiin ensimmäinen kotimaanyhteys Galatiin, 1926 lentoyhtiö vaihtoi nimensä CIDNA:ksi ja 1930 LARES:ksi. Vuonna 1937 se yhdistyi kilpailijansa SARTA:n kanssa.
Vuonna 1954 nimeksi muutettiin Transporturi Aeriene Române, Tarom. Vuonna 1974 avattiin ensimmäinen Atlantin ylittävä lentoreitti JFK:n kansainväliselle lentokentälle New Yorkiin.
1950- ja 1960-luvuilla, kun Romania kuului itäblokkiin, TAROM joutui ostamaan vain Neuvostoliiton lentokoneita. Vuoden 1970 jälkeen JAT:n kanssa TAROM oli harvojen itäblokin lentoyhtiöiden joukossa, jotka hankivat Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa tuotettuja lentokoneita, mukaan lukien BAC 1-11 ja Boeing 707. TAROM osti 1980-luvulla muutaman RomBac-merkkisiä Romaniassa brittiläisen lisenssillä valmistettuja lentokoneita.
TAROM kuuluu SkyTeam-alianssiin.
Laivasto
thumb|240px|Taromin Airbus A318-100 laskeutumassa [[Heathrow’n lentoasema|Heathrow'n lentoasemalle.]] thumb|Taromin ATR 72-500 laskeutumassa [[Toulouse-Blagnacin lentoasema|Toulousen lentoasemalle.]] thumb|Taromin Boeing 737-700 laskeutumassa [[Frankfurt am Mainin lentoasema|Frankfurtin kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|Taromin Boeing 737-800. Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 12,3 vuotta.
Erja Tulikanto
Erja Maritta Tulikanto (s. 26. toukokuuta 1959 Varkaus) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti Varkauden Kenttä-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Unto Karvinen.
Kalevan kisoista Tulikanto saavutti kuulantyönnön hopeaa vuonna 1978 ja pronssia 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti viisi hopeaa vuosina 1976–1980.
Ennätyksekseen Tulikanto työnsi tuloksen 14,91 metriä vuonna 1980. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1983 jälkeen.
BMW Strahlbomber I
BMW Strahlbomber I oli toisen maailmansodan aikana kehitetty suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen suihkupommikone. Projektin tarkoituksena oli demonstroida BMW:n suihkumoottorien toimivuutta pommikoneissa.
Suunnittelu ja kehitys
BMW:llä oli ollut vaikeuksia oman suihkumoottorinsa suunnittelussa ja töiden venyessä pitkälle sotavuosiin oli lentokonevalmistajien kiinnostus ehtinyt siirtyä muihin moottorivaihtoehtoihin. Kiinnostuksen herättämiseksi oli BMW marraskuussa vuonna 1944 pienenä mainoskampanjana suunnitellut neljä eri suihkuhävittäjämallia joihin he uskoivat BMW:n valmistamien 003- ja 018 turbojettiensä hyvin soveltuvan. Näiden yhteydessä suunniteltiin myös neljä eri pommikonemallia, joilla pyrittiin ilmaisemaan BMW:n moottorien soveltuvuutta pommikoneisiin.