cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wienin piiri
Metafysiikan eliminointi
Carnapin mukaan monet metafysiikan sanat eivät täytä näitä vaatimuksia ja ovat siksi merkityksettömiä. Esimerkkinä Carnap mainitsee sanan 'prinsiippi', ’alkuperuste’ tai ’perusajatus’. Sanalla on määrätty merkitys, jos lauseen ”x on y:n prinsiippi” on tarkoitus olla sama kuin lauseen ”y on olemassa x:n ansiosta” tai ”y saa alkunsa x:stä”. Jälkimmäinen lauseista on täysin selvä: y saa alkunsa x:stä jos x:ää seuraa aina poikkeuksetta y ja x:n ja y:n välinen poikkeukseton suhde on empiirisesti todennettavissa. Carnapin mukaan metafyysikot eivät kuitenkaan tyydy tähän sanan ’prinsiippi’ merkitykseen. He katsovat, ettei mikään x:n ja y:n välinen empiirinen suhde voi täysin selittää lauseen ”x on y:n prinsiippi” merkitystä, koska on olemassa jotain, mitä ei voida tavoittaa kokemuksen keinoin, jotain, mihin ei voida soveltaa empiirisiä arviointiperusteita. Carnapin mukaan tällaisen empiirisen perusteen puuttuminen vie Carnapin mukaan sanalta ’prinsiippi’ merkityksen, kun se esiintyy metafysiikassa. Siksi sellaiset metafyysiset näennäisväitteet kuten ”vesi on maailman prinsiippi” tai ”henki on maailman prinsiippi” ovat merkityksettömiä ja mielettömiä, koska niissä esiintyy merkityksetön ja mieletön sana.
On kuitenkin olemassa myös näennäisväitteitä, joissa esiintyy pelkästään merkityksellisiä sanoja. Nämä väitteet muodostuvat syntaksia rikkomalla. Esimerkkinä on lause ”Caesar on alkuluku”. Lauseen jokainen sana on mielekäs ja jokaisella on määrätty merkitys, mutta lauseessa ei ole mieltä. Ongelma on siinä, että ’alkuluku’ on lukujen predikaatti, ei ihmisyksilöiden predikaatti. Esimerkissä lauseen mielettömyys on ilmeinen, mutta luonnollisessa kielessä kieliopin säännöt eivät estä vastaavanlaisten mutta vaikeammin tunnistettavissa olevien mielettömien sanayhdistelmien muodostamista. Luonnollisessa kielessä jokainen sanojen yhdistelmä muotoa ”x on y”, jossa x on substantiivi ja y on predikaatti, on hyväksyttävissä. Luonnollisessa kielessä ei itse asiassa tehdä eroa predikaatteihin, joita voidaan soveltaa ihmisyksilöihin, ja predikaatteihin, joita voidaan soveltaa lukuihin. Näin ”Caesar on sotilas” ja ”Caesar on alkuluku” ovat yhtä lailla syntaksiltaan oikein muodostettuja, päinvastoin kuin esimerkiksi ”Caesar on ja”, joka on muodostettu väärin. Johdonmukaisesti muodostetussa kielessä erityyppisten predikaattien ero on Carnapin mukaan määritelty täsmällisesti, ja sellaiset näennäisväitteet kuin ”Caesar on alkuluku” ovat syntaksiltaan väärin muodostettuja. Metafyysiset väitteet, joissa ei esiinny mielettömiä sanoja, ovat mielettömiä siksi, että ne on muodostettu tavalla, joka on luvallinen luonnollisissa kielissä, mutta ei loogisesti muodostetuissa kielissä.
Carnap pyrki osoittamaan yleisimmät syyt virheisiin, joista metafyysiset näennäisväitteet voivat saada alkunsa. Eräs syy virheisiin oli verbin ’olla’ monimerkityksellisyys, koska sitä käytettiin joskus kopulana eli yhdistäjänä (”Minä olen nälkäinen”) ja joskus osoittamassa olemassaoloa (”Minä olen”). Jälkimmäinen lause vihjaa virheellisesti predikaattimuodosta, ja tästä seuraa vihjaus, että olemassaolo olisi predikaatti. Ainoastaan nykyaikainen logiikka, joka esitteli erityisen merkinnän tarkoittamaan olemassaoloa (merkintä \exists \;), joka esiintyy ainoastaan sellaisissa väitteissä kuin, ei koskaan predikaattina, on osoittanut, ettei olemassaolo ole predikaatti, ja näin paljastanut loogisen virheen, josta sellaiset näennäisväitteet kuin ”cogito ergo sum” ovat saaneet alkunsa.
Toinen syy virheisiin oli tyyppien sekoittaminen niin, että toisen lajin predikaattia käytetään toisen lajin predikaattina. Esimerkiksi näennäisväittämä ”tiedämme ei-mitään” on analoginen lauseen ”tiedämme sateen” kanssa, mutta siinä missä jälkimmäinen on oikein muodostettu, ensin mainittu on väärin muodostettu, ainakin loogisesti muodostetussa kielessä, koska käsitettä ’ei-mitään’ käytetään väärin substantiivina. Formaalissa kielessä ’ei-mitään’ tarkoittaa vain samaa kuin, kuten ”ei ole olemassa mitään mikä on ulkona”, eli , ja näin 'ei-mitään' ei koskaan esiinny substantiivina eikä predikaattina.
Carnapin mukaan metafysiikalla ei ole teoreettista sisältöä. Sen sijaan metafyysiset väitteet ilmaisevat ihmisten asenteita elämää kohtaan, Tämä tehtävä on taiteella ja runoudella, mutta metafyysikko käyttää välineenään teoretisointia taiteen keinojen sijaan. Metafyysikko sekoittaa taiteen ja tieteen, elämää koskevan asenteen ja tiedon, ja saa siten aikaan epätyydyttäviä ja riittämättömiä tuloksia. Kuten Carnap kirjoitti, ”Metafyysikot ovat muusikoita ilman musikaalisia kykyjä”.
Kongressit ja julkaisut
Wienin piiri järjesti useita filosofisia kongresseja yhdessä Berliinin piirin kanssa. Ensimmäiset alustavat kongressit järjestettiin Prahassa (1929), Königsbergissä (1930) ja Prahassa (1934). Ensimmäinen tieteellisen filosofian kongressi järjestettiin Pariisissa (1935), ja sitä seurasivat kongressit Kööpenhaminassa (1936), Pariisissa (1937), Britannian Cambridgessa (1938) ja Massachusettsin Cambridgessa (1939). Königsbergin kongressi (1930) oli hyvin tärkeä, koska Kurt Gödel ilmoitti todistaneensa ensimmäisen kertaluvun logiikan täydellisyyden ja formaalin aritmetiikan epätäydellisyyden. Toinen keskeinen kongressi oli Kööpenhaminan kongressi (1936), joka oli omistettu kvanttifysiikalle ja syysuhteelle.
Vuosien 1928 ja 1937 välillä Wienin piiri julkaisi kymmenen teosta Schlickin ja Frankin toimittamassa kokoelmassa nimeltä Schriften zur wissenschaftlichen Weltauffassung (Kirjoituksia tieteellisestä maailmankäsityksestä). Muun muassa Karl Popperin teos Logik der Forschung julkaistiin tässä kokoelmassa. Seitsemän teosta julkaistiin toisessa kokoelmassa nimeltä Einheitswissenschaft (Yhtenäistiede). Vuonna 1930 Rudolf Carnap ja Hans Reichenbach alkoivat toimittaa julkaisua Erkenntnis, jota julkaistiin vuoteen 1940 saakka. Vuodesta 1939 sitä toimittivat Otto Neurath, Rudolf Carnap ja Charles W. Morris.
Schriften zur wissenschaftlichen Weltauffassung, toimittajat Schlick ja Frank:
Einheitswissenschaft, toimittajat Carnap, Frank, Hahn, Neurath, Joergensen (Hahnin kuoltua), Morris (vuodesta 1938):
Vastaanotto
Britanniassa Alfred J. Ayer tutustutti akateemiset piirit Wienin piirin töihin. Myös Itävallasta Britanniaan siirtynyt Karl Popper oli tärkeässä asemassa Wienin piirin ajatusten vastaanoton ja arvostelun kannalta, vaikka hän ei koskaan osallistunutkaan piirin kokouksiin.
Suomalainen Eino Kaila (1890–1958) osallistui Wienin piirin kokouksiin ja toi loogisen empirismin Suomeen.
Looginen empirismi levisi Yhdysvalloissa 1920- ja 1930-luvuilla. Schlick toimi vierailevana professorina Stanfordin yliopistossa vuosina 1929 ja 1932, kun taas Feigl, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin vuonna 1930, toimi lehtorina (1931) ja professorina (1933) Iowan yliopistossa. Loogisen empirismin leviämiseen Yhdysvaltoihin vaikuttivat huomattavasti myös Carl Gustav Hempel, Hans Reichenbach, Rudolf Carnap ja Philipp Frank  Toinen linkki Yhdysvaltoihin oli Willard Van Orman Quine joka matkusteli vuosina 1932–1933 Wienissä, Prahassa ja Varsovassa.
Jørn Lande
Jørn Lande (s. 31. toukokuuta 1968) on norjalainen laulaja. Hän on toiminut useiden heavy metal- ja hard rock -yhtyeiden laulajana. Sooloyhtyeensä Jornin lisäksi Lande on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Vagabond, Yngwie Malmsteen, ARK ja Beyond Twilight monien muiden projektien lisäksi. Hän lauloi myös saksalaisyhtye Masterplanin kahdella ensimmäisellä albumilla. Hän kuitenkin lähti Masterplanista musiikillisten erimielisyyksien vuoksi ja tällä hetkellä hän on mukana sooloprojektinsa lisäksi ainoastaan Symphony X -laulaja Russell Allenin kanssa perustamassaan Allen / Lande -yhtyeessä. Jørn Lande palasi Masterplaniin kesällä 2009.
Sooloyhtyeen jäsenet
thumb|Jørn Lande yhtyeineen
Diskografia
Sooloalbumit
Germundsvidja
Germundsvidjan kyläalue on valtaosin asumatonta metsää. Alue ulottuu mereltä kiilamaisesti aina Makarlanjärvelle saakka. Kylän keskus on entisen kantatilan ympäristöön rakennettu hoitolaitos. Kylän ranta-alueilla on hieman kesäasutusta.
Germundsvidjan kantatilasta on lähteitä 1400-luvulta. Tilasta tuli luutnantin virkatalo 1700-luvulla. Kylään perustettiin vuonna 1938 alkoholistien parantola ja kantatilasta tuli parantolan päärakennus. Parantola sulki ovensa vuonna 1990, ja seuraavana vuonna sen tiloihin tuli vastaanottokeskus, joka lakkautettiin 2002. Nykyisin tiloissa toimii mielenterveyskuntoutujien hoitolaitos.
Ilmari Salminen
Ilmari Salminen (21. syyskuuta 1902 Elimäki – 5. tammikuuta 1986 Kouvola) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.
Salminen alkoi harjoitella kestävyysjuoksua tosissaan vasta 27-vuotiaana ja teki kansainvälisen läpimurtonsa yli 30-vuotiaana vuonna 1934, jolloin hän voitti 10 000 metrin juoksun ja sai pronssia 5 000 metrillä ensimmäisissä EM-kisoissa Torinossa. Salminen oli yrittänyt aiemmin tuloksetta Amsterdamin 1928 ja Los Angelesin 1932 olympiakisoihin. left|thumb|200 px|Berliinin kisoista suomalaisille hyvin tuttu kuva 10 000 metrin juoksusta. Suomalaiset saivat kisassa kolmoisvoiton Ilmari Salmisen voittaessa, [[Arvo Askolan ollessa toinen ja Volmari Iso-Hollon kolmas. Kuva kisasta japanilaisen Kōhei Murakoson johtaessa, Askolan, Salmisen ja Iso-Hollon seuratessa häntä.]] Berliinin olympiakisojen 1936 ensimmäisenä kilpailupäivänä Salminen voitti kultaa 10 000 metrillä ajalla 30.15,4. Arvo Askola sijoittui toiseksi vain 0,2 sekuntia hävinneenä. Volmari Iso-Hollo oli kolmas tuloksella 30.20,2. Tämä oli Suomen viides ja toistaiseksi viimeinen yleisurheilun kolmoisvoitto olympiakisoissa. Samoissa kisoissa Salminen sijoittui kuudenneksi 5 000 metrillä kaaduttuaan 750 metriä maalista.
Vuonna 1937 Salminen rikkoi 10 000 metrin maailmanennätyksen juoksemalla 30.05,6. Hän juoksi uuden ennätyksen myös kuudella maililla. Salminen päätti kansainvälisen uransa Euroopan mestaruuteen 10 000 metrillä vuonna 1938 mutta voitti vielä kaksi Suomen-mestaruutta pari viikkoa vaille 40-vuotiaana vuonna 1942. Aiemmilta vuosilta hänellä oli neljä Suomen-mestaruutta: 5 000 metrillä vuonna 1932 sekä 10 000 metrillä vuosina 1934, 1935 ja 1937.
Salmisen veljet Manne (s. 1908) ja Eino (s. 1913) Salminen voittivat Suomen-mestaruuden 4 × 800 metrin viestijuoksussa vuosina 1938 ja 1939.
Lontoon sinfoniaorkesteri
pienoiskuva|Lontoon sinfoniaorkesteri esiintymässä [[Barbican Arts Centre|Barbican Centressä vuonna 2011.]] Lontoon sinfoniaorkesteri (, LSO) on merkittävimpiä Britanniassa toimivia sinfoniaorkestereita. Orkesteri perustettiin vuonna 1904, ja vuodesta 1982 lähtien se on toiminut Lontoon Barbican Centressä.
Hans Richter johti orkesterin ensikonsertin 9. kesäkuuta 1904 ja oli ylikapellimestarina vuoteen 1911, jolloin hänen seuraajakseen tuli Edward Elgar. Orkesteri oli ensimmäinen brittiläinen sinfoniaorkesteri, joka teki ulkomaanvierailun. Tämä vierailu tehtiin Pariisiin vuonna 1906. Lontoon sinfoniaorkesteri on myös ensimmäinen Yhdysvalloissa (1912) ja Salzburgin musiikkifestivaaleilla (1973) vieraillut brittiläinen sinfoniaorkesteri. Orkesteri konsertoi nykyään ympäri maailmaa.
Lontoon sinfoniaorkesterissa on ollut soittajina kansainvälisesti tunnettuja puhallinmuusikoita, kuten James Galway (huilu), Gervase de Peyer (klarinetti) ja Barry Tuckwell (käyrätorvi). Orkesteri on vuosikymmenten aikana toiminut myös useiden elokuvien musiikin soittajina ja esiintynyt useilla poplevyillä.
Atar
Atar voi tarkoittaa:
Piipari
Piipari on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Göteborgin ja Bohusin lääni
thumb|350px|right|Göteborgin ja Bohusin, Älvsborgin ja Skaraborgin läänien vanhat rajat (1971–1997).
Läänijaon kehitys
Ruotsin kuntauudistusten yhteydessä Göteborgin ja Bohusin läänin rajat hieman muuttuivat. Älvsborgin läänistä liitettiin Angeredin, Bergumin ja Valbo-Ryrin seurakunnat vuonna 1967. Vuonna 1971 Älvsborgin läänistä siirrettiin Göteborgin ja Bohusin lääniin vielä Björketorpin seurakunta, ja vastakkaiseen suuntaan siirrettiin Hjärtumin ja Västerlandan seurakunnat. Pieni osa Bohuslänistä tuli näin kuulumaan Älvsborgin lääniin. Vuonna 1971 Hallandin läänistä liitettiin Göteborgin ja Bohusin lääniin vielä Lindomen seurakunta.
Göteborgin ja Bohusin lääni lakkautettiin 31.12.1997, ja 1.1.1998 perustettiin Länsi-Götanmaan lääni yhdistämällä aiemmat Göteborgin ja Bohusin lääni, Älvsborgin lääni ja lähes koko Skaraborgin lääni.
Kaupungit
Göteborgin ja Bohusin läänissä sijaitsi ennen vuoden 1971 kuntauudistusta 7 kaupunkia:
Pientä Marstrandia lukuun ottamatta nämä kaupungit ovat nykyisin samaa nimeä käyttävien, mutta alueeltaan paljon vanhoja kaupunkeja laajempien kuntien keskustaajamia.
Kunnat 1970-luvulta lähtien
Göteborgin ja Bohusin läänin alueella sijaitsi 1970-luvun kuntauudistuksen jälkeen 15 kuntaa:
Sekaannus
Historia
Yhtyeen perusti neljä virtolaista yläasteikäistä vuonna 1983, mutta pian kokoonpano muodostui bassottomaksi trioksi (Ari – laulu, Hate – kitara, Sami – rummut), jolla myös ensimmäiset keikat soitettiin. Uusi laulaja Juha liittyi pian yhtyeeseen ja Ari siirtyi basson varteen.
Sekaannuksen jäsenet tutustuivat samanhenkiseen Massacre-orkesteriin, joka oli vailla rumpalia. Yhtyeet päättivät yhdistää rahansa ja aloittivat levynteon kevättalvella 1984. Äänitykset suoritettiin yhden päivän aikana Kangasalla Ruutanassa Pro-studiossa. Kumpikin yhtye äänitti kolme kappaletta. Sekaannuksen äänitetyt (ja levyllä julkaistut) kappaleet olivat Unohdettu, Suuri hautausmaa ja Rukous. Äänitykset suoritettiin Rattuksen Vellun valvovan silmän alla. Sekaannuksen Sami soitti rummut myös Massacren raidoilla. Tuloksena oli nopeahkoa hardcore-punkkia rajoittuneella soittotaidolla. Levy julkaistiin alkuvuonna 1984 300 kappaleen painoksena. Lisäpainos otettiin myöhemmin.
Vuoden 1984–1985 tienoilla Sami ja Harri vaihtoivat instrumentteja: Samin siirtyi kitaraan ja Hate rumpuihin. Kesällä 1985 tehtiin toisen EP:n äänitykset Urjalan Laser-studiossa, jossa päivän aikana purkitettiin kuusi kappaletta (Valkoinen vankila, Suihku, Kutsu, Loputon pelko, Pimeys, Elämäni omani), joista kolme ensin mainittua päätyi samana vuonna julkaistulle yksipuoliselle 7" EP:lle Kutsu. Levyllä yhtye otti askeleen hitaampaan, hiukan post-punkmaiseen tyyliin. Painos taisi olla taas 300 kpl.
Samana vuonna Hate poistui kokoonpanosta ja hänen tilalleen rumpuihin tuli Mikko. Tällä kokoonpanolla yhtye julkaisi Tampereella JJ-Studiolla äänitetyn ja Salolaisen Stigman kautta julkaistun kolmen kappaleen Eksyneet-EP:n vuonna 1986. Levy sisälsi kappaleet Jääkaappi, Häkkinen ja Väkivallan vihollinen. Näistä Häkkinen on yhtyeen ehkä tunnetuin kappale.
Vuonna 1987 laulaja vaihtui Juhasta Hateen ja vuodenvaihteessa 1987–1988 yhtye äänitti n. 10 kappaletta samaisella JJ-studiolla, tuloksena 12" mini-LP Minä ja Hän (1988), joka julkaistiin myös Stigman kautta. Mini-LP sisälsi kappaleet Ihmisen irvikuva, Mies 2000, Minä ja hän, Minä ja maailmani, Pienintäkään, Rasvatut aivot ja Väkivallan vihollinen II. Sessiosta kaksi ylijäänyttä kappaletta julkaistiin Maanalainen vuosikerta -kokoelmalevyllä (kappale Isä) 1989 ja Juppi-EP:llä (Reikä päässä) 19??. Levystä tuli vaisu kokonaisuus, jossa soittajien taitotaso ei kohdannut kunnianhimoisia tavoitteita.
Vuonna 1988 kokoonpano muuttui taas. Sami siirtyi rumpuihin, Hate kitaraan laulamisen lisäksi, Mikko siirtyi pois. Ari jatkoi bassossa. Yhtye päätti muuttaa ilmaisuaan yksinkertaisemmaksi ja tuloksena syntyi nauha suoraviivaista hc-punkkia, joka äänitettiin Salossa vuonna 1989. Nauha on edelleen julkaisematta.
Yhtye soitti kuusivuotisen historiansa aikana 30–40 keikkaa joista viimeiseksi jäi keikka Puntalassa kesällä 1989.
Yhtye aktivoitui uudelleen vuonna 2008 ja julkaisi Massacren kanssa uuden split EP:n, joka sisälsi kappaleet "Sekaannus", "Syntipukki" ja "Ajojahti". Ajojahti oli suomenkielinen versio englantilaisen The Mob -yhtyeen Witch Hunt kappaleesta. Uudessa kokoonpanossa soittivat Ari bassoa, Hate (kävi laulamassa ja soittamassa kitaraa EP:llä), Juha laulu, Mikko rummut ja Sami kitara. Sekaannus soitti myös joitakin keikkoja EP:n ilmestymisen jälkeen Tampereen Vastavirta-klubilla ja Helsingissä Darksidessä.
Yhtye jatkaa tällä hetkellä aktiivista uraa ja suunnittelee uuden demon nauhoittamista syksyn aikana.
Jäsenet
Suluissa muita kokoonpanoja.
Luettelo kuuluisista apinoista
Tämä on luettelo kuuluisista apinoista. Mukana ei ole kuvitteellisia hahmoja.
Ahti Karjalaisen synnyinkotimuseo
Ahti Karjalaisen syntymäkotimuseo Lepola on kotimuseona oleva entinen postikonttori ja poliitikko Ahti Karjalaisen synnyinkoti Hirvensalmen kunnassa. Rakennus sijaitsee lähellä Suonteen rantaa, aivan Kuitulan lakkautetun koulun "Kourannan" vieressä. Vanhassa pihapiirissä on muun muassa navetta ja pieni puotimuseo. Päärakennuksessa on näytteillä myös historiallista postikalustoa. Se on auki vain kesäisin.
Hirvensalmen kirkonkylällä on lisäksi Pitäjäntupa-museo (Ahti Karjalaisen elämäntyömuseo Tupa).
Tappajan näköinen mies (täsmennyssivu)
Tappajan näköinen mies voi tarkoittaa seuraavia:
APT
APT tai Apt voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Live at the Rotterdam Ahoy
Live at the Rotterdam Ahoy on Deep Purplen vuosien 2000/2001 "Concerto"-kiertueella nauhoitettu livealbumi, joskaan tekijänoikeudellisistä syistä se ei sisällä itse Concertoa. Romanian filharmoonikkoja johtaa Paul Mann ja vierailijana on mm. Ronnie James Dio.
Kappaleet
Levy 1:
Levy 2:
Muusikot
Vierailijat:
Aniliini
Aniliini (, ’sininen’, 'indigo') on yksinkertainen aromaattinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C6H7N ja rakennekaava C6H5NH2. Aniliinia käytetään 4,4'-metyleenidianiliinin, polyuretaanin, tekokuitujen, väriaineiden ja lääkkeiden valmistuksessa sekä vulkanoinnin kiihdytinaineena kumituotteiden valmistuksessa. Yhdisteestä käytetään myös nimiä bentseeniamiini, aminobentseeni ja fenyyliamiini.
Otto Unverdorben havaitsi ensimmäisen kerran aniliinin vuonna 1826 indigon uuttamisen yhteydessä. Friedlib Runge huomasi, että aniliinia esiintyy myös kivihiilitervassa. Kivihiiliterva oli ollut ei-toivottu sivutuote valokaasun valmistuksessa, mutta nyt sitä voitaisiin hyödyntää tekstiiliteollisuudessa. Tärkeän askeleen otti August von Hofmann yhdeksän vuotta myöhemmin onnistuessaan erottamaan aniliinia kivihiilestä.
Anilismi on aniliinin aiheuttama myrkytystila.
Kapiti (rannikko)
thumb|300px|Kapitin saari nähtynä Waikanaen rannalta. Kapitin rannikko (aiemmin Golden Coast, 'Kultainen rannikko') on Pohjoissaaren lounaisosassa sijaitseva rannikko Uudessa-Seelannissa 20 km Wellingtonista vastapäätä Kapitin saarta. Siellä sijaitsee muutamia kaupunkeja, kuten Te Horo, Waikanae, Paraparaumu Raumati Beach ja Raumati South. Lisäksi Kapitin rannikolla on muutamia pienempiä paikkoja, kuten Emerald Glen, Lindale, Maungakotukutuku, Otaihanga ja Peka Peka.
Sielunvaras
Sielunvaras on vuonna 1916 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Holger-Madsenin ohjaaman rikoselokuvan pääosaa esittää Gunnar Tolnæs.
Juoni
Perintöjalokiviensä varastamista pelkäävä kreivi Coltenberg kutsuu kotiinsa salapoliisi Foxin. Pian käy ilmi, että tohtori Harmodi on hypnotisoinut kreivin tyttären Judithin varastamaan jalokivet. Poliisin saapuessa paikalle Harmodi ampuu itsensä ja Judith vapautuu lumouksesta.
Tuotanto
Nordisk Films Kompagnin tuottama Sielunvaras on ohjaaja Holger-Madsenille tyypillinen synkkä tarina, jonka ansioihin kuuluvat taitava valaistus ja kuvan syvyyssommittelu. Sitä esitettiin Suomessa loppuvuodesta 1916. Tanskan ja Alankomaiden elokuvamuseoiden yhteistyönä restauroitu elokuva on nähtävissä Tanskan elokuvamuseon sivustolla.
Albert Ehrensvärd vanhempi
thumb|Albert Ehrensvärd vanhempi Albert Ehrensvärd vanhempi (koko nimeltään Albert Carl August Lars Ehrensvärd, 10. tammikuuta 1821 – 1901) oli ruotsalainen kreivi ja poliitikko. Hän toimi Ruotsin ulkoministerinä vuosina 1885–1889 ja valtiopäiväedustajana ensimmäisessä kamarissa vuosina 1867–1874 ja 1877–1890. Göteborgin ja Bohusin läänin maaherrana Ehrensvärd toimi vuosina 1864–1885. Maaherrana hän panosti kansansivistystyöhön ja läänille tärkeään kalastuselinkeinoon.
Andy Stanton
Andy Stanton (s. 14. marraskuuta 1973 Lontoo, Englanti) on brittiläinen lastenkirjailija, joka tunnetaan Herra Gummi -romaanien sarjasta. Stanton opiskeli Oxfordin yliopistossa englannin kieltä sekä Manchester Metropolitan Universityssä kuvitustaidetta.
Kiinan sisällissota
Kiinan sisällissota on yhteisnimitys vuosina 1927−1936 ja 1946−1950 Kiinassa käydylle kahdelle sodalle Mao Zedongin johtaman kommunistisen puolueen ja Tšiang Kai-šekin johtaman nationalistipuolue Kuomintangin välillä. Puolueet sotivat armeijoidensa avulla Kiinan hallinnasta. Yhtenä syynä sotaan oli valtatyhjiö, joka oli vallinnut Kiinassa diktaattori Yuan Shikain kuoleman jälkeen vuodesta 1916 lähtien.
Pääosin sisällissota päättyi, kun Mao Zedongin johtamat kommunistit voittivat sodan ja aktiiviset taistelut loppuivat vuonna 1950. Virallisesti rauhaa ei ole koskaan solmittu. Sisällissodassa kuoli noin 12 miljoonaa ihmistä.
Seuraukset
Kommunistit perustivat vuonna 1949 Kiinan tasavallan tilalle Kiinan kansantasavallan. Kuomintangin kannattajat vetäytyivät Taiwanin saarelle, jonne he perustivat Kiinan tasavallan eli Taiwanin valtion. Sodan päättyminen kommunistien voittoon johtui luultavasti siitä, että he tekivät huomattavasti vähemmän taktisia virheitä kuin Kiinan tasavallan armeija.
Lennie Weinrib
Leonard Weinrib (29. huhtikuuta 1935 – 28. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten ääniroolistaan lasten televisio-ohjelmassa H.R. Pufnstuf. Lisäksi hän oli Scrappy-Doon alkuperäinen ääni. Urallaan Weinrib esiintyi enimmäkseen vierailevissa rooleissa eri televisiosarjoissa ja teki useita äänirooleja animaatioihin, kuten Scooby-Doo, Where Are You!, Jetsonit, The New Tom & Jerry Show, The New Adventures of Batman ja Karvinen.
Stephen Pile
Stephen Pile (s. 1949, Lincolnshire) on brittiläinen kirjailija.
Pile julkaisi vuonna 1979 huumoripainotteisen teoksensa Suurten munausten kirja, joka kuvaa ihmisten surkuhupaisimpia epäonnistumisia kautta aikojen. Hän kirjoitti teokselleen myös jatko-osan, mutta vetäytyi sitten kirjailijanuraltaan ja siirtyi lehtiuralle.
Pile oli "avuttomia" ihmisiä yhteen koonneen Not Terribly Good Clubin perustajajäsen, mutta yhteisö lopetettiin sen noustua suureen suosioon munausten kirjan julkaisemisen jälkeen.
Kunto Plus
Kunto Plus on Bonnier Publicationsin kustantama aikakauslehti. Lehti on erikoistunut hyvinvointiin ja terveyteen, ja sen kohderyhmänä ovat työssäkäyvät yli 30-vuotiaat naishenkilöt.
Max Hauke
pienoiskuva|upright|Hauke vuonna 2018. Max Hauke (s. 29. elokuuta 1992) on uransa dopingskandaaliin vuonna 2019 päättänyt itävaltalainen maastohiihtäjä.
Kalastajan vaimon haave
Kalastajan vaimon haave (蛸と海女) on Hokusain 1810-luvulla puuhun kaivertama eroottinen kuva ja ensimmäinen todiste lonkeropornosta. Kaiverruksessa esiintyy nainen, joka harrastaa seksiä kahden mustekalan kanssa. Hän suutelee pientä mustekalaa samalla kun suurempi suorittaa cunnilingusta naiselle.
Max Hauke
Hauke sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2011 vapaan hiihtotavan sprintissä 55:nneksi ja parisprintissä 14:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 45:s ja perinteisen sprintissä 48:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Hauke oli vapaan hiihtotavan sprintissä 46:s ja 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 57:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 Hauke oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 38:s ja yhdistelmäkilpailussa 42:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli yhdistelmäkilpailussa 31:s ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 35:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Hauke sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 29:nneksi ja yhdistelmäkilpailussa 27:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Hauke sijoittui perinteisen hiihtotavan parisprintissä kuudenneksi. Samoissa kisoissa Hauke pidätettiin 27. helmikuuta epäiltynä dopingista ja hänet erotettiin välittömästi poliisikoulusta, jossa hän opiskeli. Hän sai Itävallan antidopingtoimikunnalta neljän vuoden kilpailukiellon ja samalla Hauke ilmoitti urheilu-uransa päättyvän. Hänet tuomittiin lokakuussa 2019 Innsbruckin käräjäoikeudessa vakavasta urheilupetoksesta viiden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen sekä 480 euron sakkoihin.
Kalastajan vaimon haave
Tämä ukiyo-e on peräisin Japanin Edo-kaudelta.
Max Hauke
Maastohiihdon maailmancupissa Hauke kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2012. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 14:nneksi Seefeldin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2018.
The Soundboard Series
Muusikot
Vierailijat: (Melbourne, Wollongong, Newcastle, Hongkong)
Vierailijat: (Tokio)
Der ewige Jude
Sisältö
Elokuva voidaan sisällöllisesti jakaa karkeasti neljään osaan:
Elokuva koostuu yksittäisistä, kertojan kommentoimista kohtauksista, jotka esittävät juutalaiset alempiarvoisina, kulttuurittomina, likaisina ja loismaista elämää viettävinä. Kohtaukset kuvattiin etupäässä suurissa ja ahtaasti asutuissa Varsovan ja Lódzin ghetoissa. Elokuvan antaa ymmärtää, että juutalaisten asumistapa on yleisemminkin tuollainen. Esiintyjiksi valittiin tietoisesti likaisiin ja rikkinäisiin vaatteisiin pukeutuneita juutalaisia, jotka virnistävät kameraan, jotkut hampaattomalla suullaan. Elokuva esittää nämä juutalaiset kansansa tyypillisinä edustajina. Kuvatut asunnot ja talot ovat rappeutuneita ja hajoamaisillaan, rottien ja tuholaishyönteisten suuri määrä on silmiinpistävä. Graafisesti esitettyä juutalaisten vaellusta Itä-Euroopasta verrataan rottien joukkovaellukseen.
Elokuvan mukaan juutalaiset ovat syypäitä inflaatioon ja suurtyöttömyyteen Saksassa. Sen mukaan juutalaiset olivat salakavalasti kiemurrelleet kaikkien ammattiryhmien keskuuteen ja anastaneet häpeämättä saksalaisten omaisuutta koronkiskonnalla, kiristyksellä ja rikoksilla.
Tiedemies ja fysiikan Nobelin palkinnon saaja Albert Einstein esitellään elokuvassa suhteellisuusjuutalaisena, joka on kätkenyt saksalaisvihansa omalaatuisen pseudotieteen taakse. Seuraavissa kohtauksissa Curt Bois, Charlie Chaplin (joka ei ollut juutalainen), Fritz Kortner, Peter Lorre, Ernst Lubitsch ja Rosa Luxemburg esitellään ”kansainvälisen juutalaisuuden” edustajina.
Eräässä kohtauksessa esitetään lehmän šektaus verisiä yksityiskohtia säästämättä. Elokuvan kertojan mukaan kuvat ovat selkeä todiste tämän teloitustavan julmuudesta. Samalla ne paljastavat sen rodun luonteen, joka kätkee julman raakuutensa hurskaan uskonnonharjoituksen vaatteisiin.
Elokuvan lopussa esitetään osa Hitlerin valtiopäiville 30. tammikuuta 1939 pitämästä puheesta. Siinä Hitler puhuu Saksan kansan taistelusta juutalaisuutta vastaan. Puhe päättyy lauseeseen: ”''Jos kansainvälisen rahajuutalaisuuden Euroopassa ja sen ulkopuolella vielä kerran onnistuisi syöstä kansat maailmansotaan, ei tämän sodan lopputulos tule olemaan juutalaisuuden voitto. Sodan tuloksena tulee olemaan juutalaisen rodun hävitys Euroopasta!''” Elokuva päättyy kuviin suosiotaan osoittavista saksalaisista ja marssivista SA-miehistä.
Elokuvan puhujana toimi Harry Giese, joka oli puhujana myös ”Saksalaisessa viikkokatsauksessa”, elokuvateattereissa esitetyssä uutiskatsauksessa, vuodesta 1940 vuoteen 1945.
Elokuvan vastaanotto
Elokuvaa esitettiin Saksassa kahtena versiona, lyhennettynä ja täyspitkänä. Lyhennetystä versiosta oli poistettu šektaus-kohtaus. Sitä suositeltiin heikkohermoisille, naisille se oli ainoa sallittu.
Saksan kansallissosialistiset vallanpitäjät olivat toivoneet elokuvalta suuria. Siihen pannut toiveet kuitenkin raukesivat pitkälti tyhjiin. Puolueaktiivit kävivät sitä innolla katsomassa, mutta tavallinen kansa piti elokuvan propagandaa liian yksioikoisena ja raakana. Tämän takia suuri yleisö pysyi pitkälti poissa elokuvanäytännöistä. Kuitenkin elokuvan helposti mieleen jäävät kohtaukset saattoivat osaltaan lietsoa kansalaisten juutalaisvastaisuutta.
Nykyään elokuvan Der ewige Jude esittäminen Saksassa on sallittua, mutta sen saa esittää vain, mikäli ennen elokuvaa pidetään sitä selittävä luento ja sen jälkeen on mahdollisuus keskusteluun. Elokuvan levittäminen on Saksassa kielletty.
Ruth Ware
Ruth Ware (s. 1977 Lewes, Britannia) on brittiläinen kirjailija. Hän kirjoittaa perinteisiä psykologisia arvoitusdekkareita Agatha Christien henkeen.
Ware on syntyisin Itä-Sussexista Lewesistä Brightonin läheltä ja asuu samoilla seuduilla jälleen Lontoon-vuosien jälkeen. Hän on opiskellut Manchesterin yliopistossa ja työskennellyt tarjoilijana, tiedottajana kustannusyhtiössä ja opettanut englantia vieraana kielenä.
Jokaisessa Waren kirjassa on eri päähenkilö, joka setvii tapahtunutta rikosta, sillä Ware pitää epäuskottavana, että yhden henkilön kohdalle osuisi jatkuvasti rikoksia. Kolmessa ensimmäisessä romaanissa aiheena oli viattoman naisen osuminen väärään aikaan väärään paikkaan. Neljännessä, Rouva Westaway on kuollut, kirjan päähenkilö syyllistyy rikokseen.
Kirjoista Synkän metsän siimeksessä ja Nainen hytissä 10 ovat olleet New York Timesin ja Sunday Timesin bestseller-listoilla kymmenen myydyimmän joukossa.
Ware on kirjoittanut salanimellä Ruth Warburton viisi nuorten aikuisten fantasiaromaania, joita ei ole suomennettu.
Luettelo Ranskan avointen sekanelinpelin voittajista
Ranskan avoin tennisturnaus on vuosittain järjestettävä tennisturnaus, joka pelataan massakentillä Stade Roland-Garrosissa Pariisissa, Ranskassa. Sekanelinpeliturnaus pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1902.
Magneettimedia
Magneettimedia eli Magneettimedia.com on nykyisin verkkopalvelu. Aiemmin magneettimedia oli ilmaisjakelulehti jonka kustantajana toimi J. Kärkkäinen Oy vuoteen 2013 asti ja sen jälkeen Suomen vastarintaliikkeen alainen järjestö Pohjoinen Perinne ry.
Paperiversio
Julkaisu ilmestyi aiemmin myös paperiversiona. Sitä kustansi J. Kärkkäinen Oy, ja sitä jaettiin Pohjois-Pohjanmaalla, Keski-Pohjanmaalla ja Päijät-Hämeessä noin 366 500 talouteen. Kärkkäinen luopui lehdestä ja se lakkasi ilmestymästä paperisena marraskuun 2013 lopussa, ja sen tilalla alkoi ilmestyä KauppaSuomi-niminen ilmaisjakelulehti joulukuun alusta.
Lehdessä on tavaratalotarjousten lisäksi ollut myös paljon ulkomaisista lähteistä toimitettuja yhteiskunnallisia artikkeleita ja joskus lainopillisia neuvoja. Lehdessä on julkaistu myös euroskeptisiä artikkeleita sekä arvosteltu laajoja rokotuskampanjoita. Vuonna 2011 Skepsis myönsi yritykselle Huuhaa-palkinnon lehden julkaisemisesta. Palkintoa perusteltiin sillä, että ensi kertaa ilmaislehti on valjastettu niin vahvasti uskomuslääkinnän, salaliittojen sekä virheellisen ja näennäistieteellisen tiedon levittämiseen.
Verkkoversio
Magneettimedia jatkoi toimintaansa verkkojulkaisuna. Sen päätoimittajana on helmikuusta 2015 alkaen toiminut Markku Juutinen. Markku Juutinen on sanonut, ettei ole vastaava toimittaja, vaikka sellainen lehtien pitää lain mukaan ilmoittaa. Huhtikuun lopulla 2015, juuri eduskuntavaalien jälkeen, lehti julkaisi 88-sivuisen tabloidikokoisen, kokonaan mainoksettoman numeron, jonka jakeluksi ilmoitettiin 270 000 kappaletta. Numeron sisältö oli antisemitistinen ja maahanmuuttovastainen. Lehti ilmoittaa julkaisijakseen Pohjoinen Perinne ry -nimisen yhdistyksen, jolla on yhteyksiä kansallissosialistiseen Suomen vastarintaliikkeeseen. Vastarintaliikkeen jäsenet myös jakoivat lehteä vuoden 2015 Kirkkopäivillä, mikä suututti järjestäjät.
Kiihotus kansanryhmää vastaan
Ylen uutisten mukaan Magneettimedia-lehti on julkaissut juutalaisia leimaavia antisemitistisiä kirjoituksia. Vuonna 2012 sekä yksityishenkilö että juutalaisseurakunnat jättivät aiheesta tutkintapyynnön. Juutalaisseurakuntien keskusneuvosto on pitänyt lehden kannanottoja rasistisina.
Magneettimedia on julkaissut artikkelin, jossa kielletään holokaustin kuusi miljoonaa uhria. Perusteluna viitataan Don Heddesheimerin kirjaan The First Holocaust: Jewish Fundraising Campaigns With Holocaust Claims During and After World War One. Magneettimedian mukaan kirja todistaisi, että holokaustin uhrien määrä on myytti.
Lehden mukaan toisessa maailmansodassa ”valheellisen propagandan avulla Saksa leimattiin sotaan syylliseksi, vaikka Saksa pyrki ratkaisemaan tilanteen rauhanomaisesti”. Sen esittämien väitteiden mukaan Hitler oli ajettu nurkkaan, ja Englanti ja Ranska torpedoivat orastavan rauhan mahdollisuuden ja valitsivat suursodan.
Heinäkuussa 2013 Magneettimediasta tehtiin uusi rikosilmoitus, syynä yhdysvaltalaisen Ted Piken kirjoitus, jonka Magneettimedia suomensi ja julkaisi ja jonka mukaan juutalaisten kirjoituskokoelma Talmudin jotkut kohdat yllyttävät pedofiliaan. Simon Wiesenthal -keskus vetosi tasavallan presidentti Sauli Niinistöön Magneettimedian kirjoitusten takia. Järjestön mukaan Magneettimedian kirjoittelu yllyttää suomalaisia etniseen vihaan ja elvyttää juutalaisvastaisuutta.
Oikeuskäsittelyt
Apulaisvaltakunnansyyttäjä päätti 30. toukokuuta 2013 nostaa syytteen kiihottamisesta kansanryhmää vastaan. Syytettyinä olivat Magneettimedian edustaja ja sen kustantaja, jolla on ollut mahdollisuus vaikuttaa julkaisemiseen.
Oikeudenkäynti Juha Kärkkäistä vastaan alkoi 30. syyskuuta 2013. Syyttäjä näki kirjoittelussa piirteitä kansallissosialismista, kun taas Kärkkäinen sanoi käyttäneensä vain sananvapautta. 21. lokakuuta 2013 Ylivieska–Raahen käräjäoikeus tuomitsi Juha Kärkkäiselle kansanryhmää vastaan kiihottamisesta 90 päiväsakon sakkorangaistuksen, mikä merkitsi 540 euron suuruista summaa. Oikeus katsoi, että kirjoitukset sisälsivät tietoja ja mielipiteitä, joissa selkeästi panetellaan tai solvataan juutalaisia. Lisäksi oikeus katsoi J. Kärkkäinen Oy:n vastuulliseksi ja määräsi sille 45 000 euron suuruisen yhteisösakon.
Sekä syyttäjä, J. Kärkkäinen Oy että Juha Kärkkäinen valittivat käräjäoikeuden tuomiosta Rovaniemen hovioikeuteen. Hovioikeuden istunnossa Kärkkäisen pyytämänä todistajana toimi uusnatsistisen Suomen vastarintaliike -järjestön johtaja. Hovioikeus piti Kärkkäisen tuomion ennallaan. Korkein oikeus ei myöntänyt asiassa valituslupaa, joten Juha Kärkkäisen henkilökohtainen tuomio ja hänen yrityksensä J. Kärkkäinen Oy:n tuomio ovat lainvoimaisia.
Eduskuntakysymys
Toukokuussa 2014 kristillisdemokraattien kansanedustaja Jouko Jääskeläinen teki eduskunnassa kirjallisen kysymyksen, jossa hallitukselta pyydetään vastausta siihen, ”mihin toimenpiteisiin viranomaiset aikovat ryhtyä, että oikeuden tuomiossa mainitun ja sopimattomaksi todetun Magneettimedian aineiston julkinen levittäminen myös käytännössä loppuu”. Magneettimedia-verkkolehti on jatkanut holokaustin kiistämistä useiden artikkelien sarjalla ja väittänyt Natsi-Saksan sotarikollisten joutuneen väärin tuomituiksi.
Yrityksen sisäiset erimielisyydet
Ted Piken artikkelin julkaisun jälkeen lehden kustantaja, jonka Juha Kärkkäinen omistaa vaimonsa kanssa, vaati päätoimittaja Juha Kärkkäistä muuttamaan lehden linjaa. Toimitusjohtaja Riku Ilvesluodon mukaan juttu on tehty ilman kustantajan hyväksyntää.
Lokakuussa 2013 J. Kärkkäinen Oy:n toimitusjohtaja Riku Ilvesluoto erosi tehtävästään. Ilvesluoto kertoi, että eron taustalla olivat tämän ja Juha Kärkkäisen välillä vallinneet näkemyserot kustannustoiminnasta sekä Magneettimedia-lehdestä. Juha Kärkkäinen on yhtiön pääomistaja.
Yhteistyön lopetukset
Huhtikuussa 2015 suomalainen tekstiilialan yritys Finlayson ilmoitti lopettavansa yhteistyön tavaratalo Kärkkäisen kanssa Magneettimediassa olevan ”vastenmielisen ja ahdasmielisen propagandan” takia.
Keskisuomalaisen kirjapaino lopetti lehden painamisen lokakuussa 2015 sen sisällön vuoksi.
U-479
Valmistus
Alus tilattiin 10. huhtikuuta 1941 Kielistä Deutsche Werkeltä. Sen köli laskettiin 19. marraskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 14. elokuuta 1943. Alus otettiin palvelukseen 27. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään yliluutnantti Friedrich-Wilhelm Sons.
Vasta
thumb|Vasemmalla nykyaikaiseen tapaan tehtyjä vastoja, oikealla perinteisiä vastoja. thumb|[[Pekka Halonen, Saunassa, 1925.]] thumb|Vastoja myynnissä [[Joškar-Olassa Marin tasavallassa Venäjällä.]] Vasta tai vihta on saunomisessa käytettävä oksakimppu, jolla vastotaan tai vihdotaan, mikä tarkoittaa vastan lyömistä kuumassa saunassa vartalon ihoa vasten. Nykyään vasta tehdään lähes aina koivusta. Koivuvastaan kannattaa käyttää nuorehkon rauduskoivun oksia.
U-479
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. sukellusvenelaivueeseen, josta se siirrettiin 1. elokuuta 1944 8. laivueeseen. Alus upposi lähdettyään viidennelle partiomatkalleen 27. lokakuuta Danzigista. Se tuhoutui 27. marraskuuta Suomenlahdella osuttuaan miinaan. Aluksen löysivät virolaiset merenmittausviranomaiset.
Gunnar Fant
Gunnar Fant (8. lokakuuta 1919 – 6. kesäkuuta 2009) oli puhesynteesin ja puhetieteen uranuurtaja Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa (KTH) Tukholmassa. Fant perusti 1951 KTH:hon Speech Transmission Laboratoryn palattuaan opintomatkoiltaan (1949–1951) MIT:in ja Harvardin yliopistoista Yhdysvalloista. Speech Transmission Laboratoryn julkaisusarja on nimeltään Quarterly Progress Report (STL-QPSR).
Vasta
Vasta kuuluu olennaisena osana suomalaiseen, venäläiseen, virolaiseen ja latvialaiseen saunakulttuuriin. Sitä käytetään erityisesti juhannuksena. Vastojen käyttö on kielletty monien taloyhtiöiden saunoissa. Herkimmät allergikot voivat saada koivuvastasta oireita.
Vastomisen historia
Vastaa käytettiin jo saunaperinteessä, joka oli aikaisemmin yleinen koko Euroopan alueella. Tämä perinne hävisi keskiajan lopulla. Pohjois-Amerikan intiaanien hikimajoissa käytettiin välineitä, jotka olivat vastan tapaisia.
Vastan käyttö saunomisen yhteydessä on ikivanha tapa. Sitä käytettiin jo silloin, kun sauna oli enemmän rentoutumis- kuin peseytymispaikka. Saunominen olikin alun perin enemmän hikoilua ja vastalla lätkimistä. Vettä saunassa alettiin käyttää myöhemmin, kun saunasta tuli peseytymispaikka.
Nykyään vasta tehdään lähes aina koivusta, mutta aiemmin vastoja tehtiin myös mustaherukasta, suopursusta, tammesta, lehmuksesta ja pihlajasta. Vihta voidaan tehdä myös nokkosista.
Vasta-sanan alkuperä
Sanaa vasta käytetään Porvoo-Oulu-linjan itäpuolella, kuten myös suurimmassa osassa itämerensuomalaisia kieliä: karjalassa, lyydissä ja vepsässä. Vasta-sanaa on arveltu lainaksi ruotsin sanasta kvast, mutta parempi selitysvaihtoehto on lainaaminen muinaisvenäjästä, jossa sanasta hvost johdettu verbi hvostat´ on tarkoittanut vihdalla kylpemistä. Vasta-sana on vanhastaan voinut tarkoittaa myös lehtiluutaa. Liivin kielessä on käytetty luuta-sanaa sekä lakaisuvälineen että saunavihdan merkityksessä.
Vihta-sanan alkuperä
Sana vihta on tyypillinen esimerkki Suomen kirjakieleen kotiutuneesta läntisestä murresanasta. Sana vihta esiintyy viron kielessä, jossa se saattaa olla johdos samasta äänen jäljittelyyn perustuvasta sanavartalosta, jota edustavat myös vihma ja vihistä. Verbi vihmoa voi merkitä kostutus- tai vihkiveden pirskottamista vihdan tai muun kimppumaisen välineen avulla. . Suomessa Porvoo – Oulu-linjan länsipuolella puhutaan vihdasta. . Suomen kirjakielessa vihta on Henrik Florinuksen vuonna 1702 julkaistussa sananlaskukokoelmassa. Sana esiintyi kuitenkin jo Agricolan kielessä syntiinlankeemuskertomuksessa:
Aadam ja Eeva verhoutuivat siis Agricolan mukaan viikunanlehdistä sidottuun vihtaan. Paratiisin vihdat eivät ole Agricolan omaa keksintöä, sillä niitä on kuvattu jo Suomen keskiaikaisissa kirkkomaa­lauksissa.
Valmistaminen
thumb|[[Rauduskoivun tunnistaa kolmiomaisista lehdistä, joissa on kaksoissahalaitaiset reunat. Hieskoivun lehdet ovat pyöreämmät. ]] Vihdan tekoaika on yleensä juhannuksesta heinäkuun alkupuolelle. Ennen tätä koivunlehdet ovat yleensä liian pehmeitä ja heinäkuussa ne taas irtoavat helpommin. Vitsaksien eli oksien taittaminen ei kuulu jokamiehenoikeuksiin, vaan siihen pitää aina olla maanomistajan lupa.
Oksien yhteen sitomiseen käytetään perinteisesti mieluiten hieskoivua, mutta nykyisin vasta voidaan sitoa myös narulla tai nippusiteillä.
Perinteisesti sidottaessa vitsas valmistellaan rikkomalla ensin sen kuori puukon terän alla vetäen. Vitsas saadaan taipuisaksi vääntämällä se tämän jälkeen varovasti kierteille, jolloin puun syyt irtoavat toisistaan. Sidontatapoja on lukuisia, mutta ne voidaan jakaa kahteen perustapaan: Vitsaksesta voidaan tehdä ensin erillinen rengas, joka sitten pujotetaan vastan kädensijan ympärille. Toinen tapa on sitoa vitsas suoraan kädensijan ympärille. Tehtäessä erillinen vitsasrengas tulee kädensija sidottua vain yhdestä kohdasta, mutta suoraan kädensijan ympärille sidottaessa vitsaksella muodostetaan yleensä kaksi sidontakohtaa. Suoraan kädensijan päälle sidottaessa vitsaksella voidaan lisäksi muodostaa vihtaan ripustuslenkki.
Talvea varten vastoja voi kuivattaa ilmavassa ja varjoisassa paikassa tai pakastaa muoviin käärittynä. Talvivastat kannattaa tehdä melko myöhään, jotta silmut ehtivät tippua ja kesän kasvu ehtii puutua. Kuivattu vihta liotetaan vedessä ennen käyttöönottoa. Pakastetut tulee sulattaa huoneenlämmössä ennen käyttöä.
Terveysvaikutukset
Koivunlehdissä on saponiineja, jotka toimivat mietona saippuana ja auttavat puhdistautumisessa. Lisäksi vastominen irrottaa kuolleita ihosoluja, vilkastuttaa pintaverenkiertoa ja edistää aineenvaihduntaa.
Vicente Angelo José Marchetti Zioni
Marchetti Zioni sai 25. maaliskuuta 1964 nimityksen Baurun piispaksi ja 27. maaliskuuta 1968 Botucatun arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. toukokuuta 1989. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Cheeta
180px|thumb|Cheeta. Cheeta on fiktiivinen simpanssihahmo, joka esiintyi Tarzan-elokuvissa 1930–1960 -luvuilla sekä Tarzan-televisiosarjassa 1966–1968. Hahmo luotiin elokuvia varten; Edgar Rice Burroughsin kirjoittamissa alkuperäisissä Tarzan-kirjoissa Cheetaa ei mainita. Sen sijaan Nkima-niminen marakatti on tärkeässä osassa kirjoissa.
Julkisuudessa on esitetty ristiriitaisia väitteitä siitä, mikä tai mitkä simpanssiyksilö(t) esiintyivät Johnny Weissmullerin tähdittämissä Tarzan-elokuvissa 1930–1940 -luvulla. Erään väitteen mukaan kyseinen simpanssi oli nimeltään Cheetah-Mike (1931–2011) ja toisen väitteen mukaan Cheeta-niminen simpanssi (1932–2022). Mikäli mainitut simpanssit olisivat väitetyn ikäisiä, ne olisivat kaksi maailman vanhimmaksi elänyttä simpanssia. Simpanssit eivät tutkijoiden mukaan juuri elä edes 70-vuotiaaksi.
Washington Post -lehden toimittajan R. D. Rosen vuonna 2008 kirjoittaman artikkelin mukaan Tarzan-elokuvissa Cheetan roolissa käytettiin aina useampaa eri simpanssia riippuen siitä, minkälaisia taitoja kohtauksessa tarvittiin. Artikkelin mukaan vuonna 1932 syntyneeksi väitetty Cheeta-simpanssi olisi syntynyt vasta vuoden 1960 tienoilla.
Hermo-lihasliitos
thumb|right|1. [[Alfamotoneuronin aksoni 2. Aksoninpääte 3. Lihassolu 4. Myofibrilli]]
Hermo-lihasliitos on alfamotoneuronin aksonipäätteen ja poikkijuovaisen lihassolun välinen liitos. Sen toiminta muistuttaa synapsin toimintaa. Alfamotoneuronin aksonia pitkin tuleva hermoimpulssi aiheuttaa välittäjäaineen vapautumisen, joka aiheuttaa aktiopotentiaalin hermo-lihasliitoksessa. Välittäjäaineena hermo-lihasliitoksessa toimii asetyylikoliini, joka muodostuu etikkahaposta ja siihen esteröityneestä koliinista. Hermo-lihasliitoksesta aktiopotentiaali leviää koko lihassyyhyn T-putkia pitkin aiheuttaen kalsium-ionien vapautumisen sarkoplasmaattisesta kalvostosta. Kalsium-ionien vapautuminen saa aikaan sen, että lihassolun myofibrillin osaset, myosiinifilamentti ja aktiinifilamentti, liukuvat toistensa ohi myosiinifilamentin tarttuessa aktiinifilamentin aktiivisiin osiin. Tästä seuraa lihassupistus. Motoriseksi yksiköksi kutsutaan alfamotoneuronin aksoninpäätettä ja sen hermottamia lihassoluja. Samaan motoriseen yksikköön kuuluvat lihassyyt supistuvat aina samaan aikaan. Mitä vähemmän lihassoluja motoriseen yksikköön kuuluu, sitä tarkempi on sen toiminta.
Lari Laurikkala
Lari Laurikkala (s. 1990) on suomalainen näyttelijä ja yrittäjä, joka on tullut tunnetuksi Niko Vainion roolistaan sarjassa Salatut elämät.
Laurikkalan esittämä Niko Vainio nähtiin sarjassa vuosina 2009–2011. Laurikkala vieraili sarjassa vielä tammi-helmikuussa 2014.
Terrorisminvastainen sota
thumb|Terrorismin vastaisen sodan pääarkkitehdit, Yhdysvaltain presidentti [[George W. Bush (oik.) ja varapresidentti Dick Cheney.]] thumb|Vankeja [[Guantanamo Bayn vankileirillä.]]
Terrorisminvastainen sota (, War on Terror, tai ulkopoliittisissa piireissä the Global War on Terrorism tai GWOT1) on kampanja, joka alkoi vuonna 2001. Käsite syntyi George Bushin julistaessa terrorisminvastaisen sodan alkaneen syyskuun 11. päivän terrori-iskujen 2001 jälkeen. Kyseessä ei ole virallinen sota- tai poikkeustila, vaan operaatioon osallistuvat maat ovat lainsäännöllisesti ja hallinnollisesti normaalitilassa.
Yhdysvaltain liittolainen Iso-Britannia oli vahva terrorismin vastaisen sodan kannattaja Tony Blairin pääministerikaudella. Häntä kesällä 2007 seurannut Gordon Brown puolestaan karsi koko termin käytön hallituksensa sanavarastosta. 31. maaliskuuta 2009 Yhdysvaltain uusi ulkoministeri Hillary Clinton ilmoitti maan luopuvan ”terrorisminvastaisen sodan” termin käytöstä Obaman uuden hallinnon myötä. Hänen mukaansa termin käyttöä ei ole kielletty, mutta sitä ei vain käytetä. Sota terrorismia vastaan julistettiin nimellisesti päättyneeksi 27. toukokuuta 2010 Obaman uuden kansallisen turvallisuuden strategian myötä. Sen mukaan Yhdysvallat katsoi vihollisikseen vain al-Qaidan ja muut tahot, jotka tukivat Yhdysvaltoihin kohdistuvaa terrorismia. Itse kampanja on kuitenkin jatkunut.
Historia
Termiä ”terrorisminvastainen sota” on käytetty useissa yhteyksissä kautta historian. Nykyinen terrorisminvastainen sota alkoi vastineeksi WTC-iskuille heti 11. syyskuuta 2001 jälkeen.
Kriitikoiden mukaan mitään maailmanlaajuista länsimaiden vastaista kampanjaa ei ole. Sotaretoriikan uskotaan heikentävän eri uskontokuntien välejä ja keskinäistä luottamusta. Bushin vastaehdokas vuoden 2004 vaalissa, John Kerryn mukaan terrorismin vastaisten toimien pitäisi muistuttaa normaalia lainvalvontaa, minkä kannan hän jakoi Brownin kanssa. Britannian ulkoministeri David Miliband arvosteli käsitettä edelleen tammikuussa 2009, hänen mukaansa se antaa ymmärtää, että olisi yhtenäinen vihollinen, vaikka todellisuudessa terroristiryhmien motiivit ovat hyvin erilaisia. ”Mitä enemmän kasaamme ryhmiä yhteen nippuun ja määrittelemme taistelun yksinkertaiseksi hyvän ja pahan kamppailuksi, sitä enemmän hyötyvät ne, jotka yrittävät yhdistää nämä erimieliset ryhmät.”
Eräät Bushin hallinnon viranomaiset ja konservatiivit ovat käyttäneet myös termiä pitkä sota, jonka uskottiin viittaavan terrorismin vastaisen sodan jatkumiseen jopa kylmän sodan verran, viitisenkymmentä vuotta. Termin popularisoi 2004 USCENTCOMin komentaja, kenraali John Abizaid. Myös Bush käytti sitä vuoden 2006 kansakunnan tila -puheessaan. Sotaväsymyksen kasvaessa tästä termistä kuitenkin luovuttiin ja se korvattiin terrorismin vastaisella sodalla.