cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silvia Modig
Yksityiselämä
Modig on kertonut syyllistyneensä nuorena törkeään rattijuopumukseen, törkeään liikenteen vaarantamiseen ja ajokortitta ajoon.
Modig oli rekisteröidyssä parisuhteessa toimittaja Rakel Liekin kanssa, mutta pari erosi syksyllä 2011. Vuosina 2019–2023 Modig oli naimisissa toimittaja-kirjailija Meri Valkaman kanssa.
Toni Eskelinen
Toni Eskelinen (s. 18. tammikuuta 1995 Oulu) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa.
Seuraura
Eskelinen aloitti jääkiekon 6-vuotiaana Kiekko-Ketuissa. Hän siirtyi juniorina sittemmin Oulun Kärppiin. Oulun Kärpät 46 ry palkitsi Eskelisen D-1-juniori-iässä tammikuun 2009 kuukauden juniorina. Kaudella 2011–2012 hän kantoi suurimman osan Kärppien B-nuorten torjuntavastuusta ja oli viemässä joukkuetta B-nuorten SM-sarjan välieriin saakka. Kärpät hävisi kuitenkin pronssiottelun vieraissa Turun Palloseuralle lukemin 4–3.
Kaudeksi 2012–2013 Eskelinen nimettiin niin ikään Kärppien SM-liigajoukkueen kolmosmaalivahdiksi. Hän toimi Kärppien luukkumaalivahtina ensimmäisen kerran 10. lokakuuta 2012 Turun Palloseuraa vastaan ja sai hoitaa syyskaudella samaa virkaa sekä Johan Backlundin että Tomi Karhusen oltua sivussa peleistä. Eskelinen teki ensimmäiset luistimenpiirtonsa SM-liigaottelussa 26. helmikuuta 2013 Helsingin IFK:ta vastaan, jolloin hän sai jääaikaa kuusi sekuntia. Kaudella 2013–2014 Eskelinen torjui Kärppien A-nuorille SM-hopeaa. Hän toimi 11 SM-liigaottelussa Kärppien luukkuvahtina ja esiintyi myös yhdessä ottelussa maalinsuulla.
Eskelinen siirtyi kaudeksi 2014–2015 2+1-vuotisella sopimuksella Pelicansiin. Hän aloitti joukkueen kolmosmaalivahtina A-nuorissa, mutta nousi Jere Myllyniemen syyskautisen loukkaantumisen myötä Pelicansin kakkosmaalivahdiksi. Eskelinen puki kauden aikana kaikkiaan 37 SM-liigaotteluun, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa, vaan Janne Juvonen pelasi lähes kaikki loppukauden ottelut. Kaudella 2015–2016 Eskelinen jäi ilman peliaikaa koko Pelicansin organisaatiossa (SM-liigajoukkue, A-nuoret, yhteistyöjoukkue Heinolan Peliitat Mestiksessä), joten hänen sopimuksensa purettiin marraskuussa 2015, jolloin Eskelinen siirtyi try-outille Mestiksen nousijajoukkue Rovaniemen Kiekkoon. Neljän ottelun jälkeen hän sai loppukauden jatkosopimuksen. Eskelinen toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Paavo Hölsälle ja pelasi 15 runkosarjaottelua, kuten myös kaudella 2016–2017, jolloin hän pelasi 13 runkosarjaottelua.
Lokakuussa 2017 Eskelinen siirtyi loppukauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. divisjonissa pelaavan Grüner Ishockeyn joukkueeseen oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Helmikuussa 2018 hän palasi kuitenkin loppukauden sopimuksella RoKin Mestis-joukkueen paitaan.
Maajoukkueura
Eskelinen on pelannut yhden poikien maaottelun.
Real Illusions: Reflections
Real Illusions: Reflections on kitaristi Steve Vain soololevy. Levy julkaistiin 22. helmikuuta 2005. Levyllä soittavat Steve Vain lisäksi mm. basisti Billy Sheehan, kitaristi Dave Weiner, kitaristi/kosketinsoittaja Tony MacAlpine sekä rumpalit Gregg Bissonette ja Jeremy Colson.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 147.
Sociálnodemokratická strana Slovenska
Sociálnodemokratická strana Slovenska (SDSS) oli Slovakiassa vuosina 1990–2003 toiminut sosiaalidemokraattinen puolue.
Puolue perustettiin samettivallankumouksen jälkeen tammikuussa 1990 jatkamaan Unkarin (kuningaskunnan) slovakkien sosiaalidemokraattisen puolueen toimintaa. Vuoden 1992 vaaleissa puolue sai viisi paikkaa Tšekkoslovakian ylähuoneeseen. Ansiona tähän pidettiin puoluetta johtaneen Alexander Dubčekin asettumista ehdolle.
Vuosina 1994–1997 SDSS oli mukana Spoločná voľba -vaalilistalla SDĽ:n, maanviljelijöiden puolueen ja vihreiden kanssa, joka sai noin 10 % äänistä. Puolue ei ottanut osaa hallitukseen. Vuonna 1997 SDĽ asettui Vladimír Mečiarin hallituksen tueksi, jolloin SDSS siirtyi Slovenská demokratická koalícia -ryhmittymään, joka voitti parlamenttivaalit 1998.
Vuonna 2003 SDSS sopi SMERin kanssa laajasta yhteistyöstä ja puolueet yhdistyivät 1.1.2005.
Sullan ensimmäinen sisällissota
Sullan ensimmäinen sisällissota käytiin antiikin Roomassa Lucius Cornelius Sullan ja konsuli Gaius Mariuksen kesken vuosina 88 eaa- 87 eaa. Tätä ennen Sulla toimi Mariuksen alaisena kvestorina Jugurthan sodassa ja menestyi siinä erinomaisesti. Tämän kunniaksi Sulla valittiin Rooman konsuliksi. Kun Rooman hallitsemalla Deloksen saarella alkoi Mithridateen sota Roomaa vastaan, senaatti päätti lähettää paikalle Sullan sotajoukkoineen.
Lavotškin La-9
pienoiskuva|La-9 projektiokuvina. Lavotškin La-9 (, Nato-koodi Fritz) on neuvostoliittolainen trapetsi-siipinen ja mäntämoottorikäyttöinen potkurihävittäjälentokone. La-9:ssä oli sama moottori sekä siiven muotoilu, kuin sen seuraajassa La-11:ssa. Aseistus käsitti 4 × 23 mm Nudelmann-Suranov NS-23 tykkiä.
Tuotantovuodet olivat 1946–1948. Valmistusmäärä ylitti 1 500 lentokonetta. La-9:ää käyttivät Neuvostoliiton ohella Romania, Kiina ja Pohjois-Korea. Kaksipaikkainen koulutusversio kuului näihin.
La-9:n saavuttama lakikorkeus oli 10 800 metriä sekä huippunopeus 690 km/h.
Kshatriyat
Kshatriya on yksi neljästä hindulaisuuden varnasta eli pääkastista. Kasti on pääkasteista toiseksi ylin, sen muodostavat sotilaat ja aateliset. Kshatriyat suojelevat yhteiskuntaa ja pitävät järjestystä yllä.
Ernesto Teodoro Moneta
thumb|right|Ernesto Teodoro Moneta Ernesto Teodoro Moneta (20. syyskuuta 1833 Milano – 10. helmikuuta 1918 ) oli italialainen toimittaja, pasifisti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä ranskalaisen Louis Renault'n kanssa vuonna 1907. Hän on ainoa italialainen, joka on saanut rauhanpalkinnon.
Stanislav Lusk
Stanislav Lusk (12. marraskuuta 1931 Třeboň – 6. toukokuuta 1987 Praha) oli tšekkoslovakialainen soutaja ja olympiavoittaja.
Ernesto Teodoro Moneta
Moneta oli patriootti ja journalisti, hän osallistui kuuluun Milanon viiteen päivään ja oli garibaldiini.
Stanislav Lusk
Lusk voitti perämiehellisessä nelosessa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja kahdeksikossa olympiapronssia Roomassa 1960. Hän osallistui myös Melbournen kesäolympialaisiin 1956 ja eteni kahdeksikossa välieriin.
Ernesto Teodoro Moneta
Vuodesta 1867 hän johti sanomalehti Il Secoloa ('Vuosisata'), joka oli inspiroitunut garibaldiinien ja radikalismin ajatuksista. Hän perusti 1887 yhdistyksen Unione Lombarda per la Pace e l'Arbitrariato (suom. 'Lombardian rauhan ja sovittelun liitto').
Janne Korhonen (kansanedustaja)
Johan Fredrik (Juho Janne) Korhonen (27. marraskuuta 1885 Oulu – 20. tammikuuta 1940 Ähtäri) oli suomalainen sosialidemokraattien piirisihteeri ja kansanedustaja.
Ernesto Teodoro Moneta
Monetan synnyinkaupungissa Milanossa on Porta Venetzia ('Venetsian portin') alueella hänenen muistokseen pystytetty muistomerkki, jossa lukee: "Ernesto Teodoro Moneta - Garibaldino - Pensatore - Pubblicista - Apostolo della pace fra libere genti" ('Ernesto Teodoro Moneta - garibaldiini - ajattelija - julkaisija - vapaiden ihmisten rauhan apostoli').
Janne Korhonen (kansanedustaja)
Janne Korhonen syntyi saarnaaja Kalle Korhosen ja Sofia Tuppuraisen lapsena vuonna 1885 Oulussa. Hän suoritti kansakoulun sekä viisiluokkaisen reaalikoulun ja työskenteli muun muassa tuomarin kirjurina ja voimistelun johtajana. Suomen sisällissodan jälkeen Korhonen oli vangittuna poliittisista syistä. Vapauduttuaan vankilasta hän työskenteli sosialidemokraattisen puolueen puhujana ja myöhemmin Viipurin läänin itäisen vaalipiirin sosialidemokraattien piirisihteerinä Käkisalmessa.
Kansanedustajana Korhonen toimi vuosina 1922–1924 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Talousvaliokunnassa. Lisäksi hän oli jäsenenä Käkisalmen kaupunginvaltuustossa.
Korhonen oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Ensin vuosina 1909–1923 Hilma Maria Kuntsin kanssa ja myöhemmin vuodesta 1929 lähtien Lydia Ihalaisen kanssa.
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 1 000 metrin kanadalaisyksikkö
Helsingin olympiakisojen miesten kanadalaisyksiköiden 1 000 metrin melontaan osallistui 10 melojaa. Kilpailu käytiin 28. heinäkuuta Soutustadionilla.
Alkuerät
Kummastakin erästä neljä nopeinta loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
Aleksei Savrasov
Aleksei Kondratjevitš Savrasov (24. toukokuuta (J: 12. toukokuuta) 1830 Moskova – 8. lokakuuta (J: 26. syyskuuta) 1897 Moskova) oli venäläinen maisemamaalari ja lyyrisen maiseman tyylin perustaja.
Elämäkerta
Savrasov syntyi kauppiasperheeseen. Hän alkoi piirtää aikaisin ja 1838 hän kirjautui Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistoon professori Rabusin oppiin, josta valmistui 1860, ja alkoi heti erikoistua maisemamaalaukseen.
Vuonna 1857 hän nai Sophia Karlovna Hertzin, taidehistorioitsija K. Hertzin sisaren. Heidän kodissaan he viihdyttivät taiteilijoita ja keräilijöitä, muun muassa Pavel Tretjakovia. Savrasovista tuli erityisen läheinen Vasili Perovin kanssa. Perov auttoi häntä maalaamalla veneenuittajat maalaukseen Volga Jurjevetsissä, Savrasov maalasi maiseman Perovin teoksiin Linnunpyytäjä ja Metsästäjät Bivouacissa.
1860-luvulla hän matkusti Englantiin vieraillakseen Maailmannäyttelyssä ja Sveitsiin. Hän kirjoitti yhdessä kirjeessään kukaan akateemikko ei voi kehittää taiteilijaa kuin tämä maailmannäyttely. Häneen kaikkein voimakkaimmin vaikuttaneet taidemaalarit olivat brittiläinen John Constable ja sveitsiläinen Alexandre Calame.
Mustavarikset ovat palanneet vuodelta 1871 on monien kriitikoiden mielestä Savrasovin uran kohokohta. Käyttäen tavallista, melkeinpä triviaalia, kohtausta lintujen kotiinpaluusta, ja äärimmäisen yksinkertaista maisemaa, Savrasov emotionaalisesti esitti luonnon muutoksen talvesta kevääksi. Se oli uudenaikainen lyyrinen maisema -maalaus. Maalaus toi hänelle mainetta.
Vuonna 1870 hän liittyi Vaeltajiin.
Vuonna 1871 Savrasovin taiteessa oli kriisi hänen tyttärensä kuoleman johdosta. Tämä henkilökohtaisen elämän onnettomuus ja mahdollisesti hänen tyytymättömyytensä taiteelliseen uraansa johti hänen elämänsä tragediaan, alkoholismiin. Kaikki hänen ystäviensä ja sukulaistensa yritykset hänen auttamisekseen olivat turhia.
Elämänsä viimeiset vuodet Savrasov vietti köyhyydessä, vaeltaen suojasta toiseen. Vain Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston ovimies ja Tretjakovin gallerian perustaja Pavel Tretjakov olivat läsnä hänen hautajaisissaan 1897.
To the Struggle Against World Terrorism
To the Struggle Against World Terrorism (Suom. Kamppailu maailman laajuista terrorismia vastaan) tunnetaan myös nimillä Tear of Grief ja the Tear Drop Memorial on Venäjän valtion lahjottama muistomerkki syyskuun 11. päivän iskussa kuolleiden muistolle. Muistomerkki sijaitsee Bayonnen kaupungissa Hudsonin piirikunnassa New Jerseyn osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Muistomerkki paljastettiin 11. syyskuuta 2006 ja muistomerkin paljastivat Yhdysvaltain entinen presidentti Bill Clinton ja Venäjän silloinen pääministeri Vladimir Putin.
Muistomerkki on 30 metriä korkea ja se on valmistettu pronssista ja muistomerkin keskellä kyyneltä esittävä osa on valmistettu ruostumattomasta teräksestä joka on 12 metriä korkea. Muistomerkki maksoi noin 12 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Vuonna 2010 Foreign Policy -lehti listasi maailman rumimmat veistokset ja To the Struggle Against World Terrorism -muistomerkki oli yksi niistä.
Jeremy Soule
Jeremy Soule (s. 19. joulukuuta 1975 Keokuk, Iowa ) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka säveltää musiikkia pääasiassa videopeleihin.
Suurin osa Soulen musiikista on tehty elektronisilla laitteilla, mutta muistuttaa todellisen sinfoniaorkesterin sointia. Hän työskentelee kuitenkin säännöllisesti myös aitojen sinfoniaorkestereiden ja kuorojen kanssa. Näihin kuuluvat London Philharmonia, Northwest Sinfonia, Prahan filharmonikot ja Pinewood Singers.
Lahden Palloseura
Lahden Palloseura (LaPS) oli lahtelainen jalkapalloseura.
LaPSin joukkue pelasi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa kausina 1967–1970. Kaudella 1967 se jakoi 31 pisteellään sarjan itälohkon kärkipaikan Helsingin Ponnistuksen kanssa, mutta hävisi uusintaottelun lohkovoitosta maalein 5–3 jatkoajan jälkeen. Ponnistus pääsi nousukarsintoihin ja nousi SM-sarjaan. 1970-luvun alun sarjauudistuksen jälkeen LaPSin sarjatasoja olivat I divisioona kaudella 1975 ja II divisioona kausina 1973–1974, 1976–1978 ja 1980–1982.
LaPSissa pelasi useita Lahden Reippaan SM-sarjajoukkueessa ja Suomen maajoukkueessa esiintyneitä pelaajia kuten Raimo Hukka, Keijo Hurri, Timo Kautonen, Pekka Kosonen, Olavi Litmanen ja Ismo Niskakoski.
Tagulanlaulumesikko
Tagulanlaulumesikko (Meliphaga vicina) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tagulanlaulumesikkoa tavataan kotoperäisenä Tagulan saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Laji on huonosti tunnettu, eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Tagulanlaulumesikon uskotaan elävän alankojen metsissä ja metsänreunoilla 800 metrin korkeuteen asti. Metsien hakkuut saattavat olla sille uhka.
Rolf Mulka
Rolf Theodor Heinz Mulka (23. marraskuuta 1927 Hampuri – 14. heinäkuuta 2012 Hampuri) oli saksalainen kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Miroslav Koranda
Miroslav Koranda (6. marraskuuta 1934 Praha – 6. lokakuuta 2008) oli tšekkoslovakialainen soutaja, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Rolf Mulka
Mulka voitti Flying Dutchman -veneluokan olympiapronssia Roomassa 1960 parinaan Ingo von Bredow. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 pari sijoittui kuudenneksi.
Miroslav Koranda
Koranda voitti perämiehellisessä nelosessa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän osallistui myös Melbournen kesäolympialaisiin 1956 ja eteni kahdeksikossa välieriin. Koranda voitti myös useita mitaleja EM-kilpailuista.
Rolf Mulka
Mulka kuoli 84-vuotiaana 14. heinäkuuta 2012. Mulkan isä, SS-Obersturmführer Robert Mulka oli toisen maailmansodan aikana Auschwitzin keskitysleirin komentaja Rudolf Hössin adjutantti ja vastasi muun muassa Zyklon B-kemikaalin toimituksesta kaasukammioihin murhaten vankeja myös omakätisesti. Sodan jälkeen hänen onnistui painua maan alle, mutta Rolf Mulkan voitettua olympiapronssia kiinnostui eräs nimen muistanut Auschwitzista selvinnyt vanki hänen perhetaustastaan mikä johti isä-Mulkan paljastumiseen ja 14 vuoden vankeustuomioon johtaneeseen sotarikosoikeudenkäyntiin tätä vastaan.
Shinji Hosokawa
Shinji Hosokawa (s. 2. tammikuuta 1960) on japanilainen entinen judoka, joka kilpaili alle 60 kg:n painoluokassa. Hän voitti vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa kultaa ja sai lisäksi hopeamitalin vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa.
Luettelo Tähtien sota -aseista
Tämä artikkeli on luettelo Tähtien sota -aseista.
Aurinkomoukari
Aurinkomoukari (Sun Crusher) on Galaktisen Imperiumin superase. Aurinkomoukarista on olemassa toinen suomennos, Auringonmurskaaja. Qwi Xuxin suunnittelema Aurinkomoukari on Tähtien sodan universumin tehokkain koskaan rakennettu superase. Sen tarkoitus on tuhota kokonaisia aurinkokuntia ampumalla resonanssitorpedo, joka aiheuttaa tähdessä supernovan mikä tuhoaa aurinkokunnan. Muuta aseistusta on neljä laserkanuunaa sekä laserturretti. Aurinkomoukarin panssari on lähes tuhoutumaton, sen panssari kesti Kuolemantähden prototyypin superlaserin osuman. Panssari on nimetty kvanttipanssariksi. Aurinkomoukarin ainoa heikko kohta on sen lasertykit, jotka Amiraali Daalan lippulaiva Gorgon tuhosi. Aurinkomoukari on hyvin pieni, vain hävittäjän kokoinen.
Aurinkomoukari nähdään Kevin J. Andersonin Jediakatemia-trilogiassa, missä rikollinen nimeltä Moruth Doole on vanginnut Han Solon ja Chewbaccan Kessel-planeetalle. Daalan vankina ollessaan Han tapaa Qwi Xuxin, insinöörin joka suunnitteli Kuolemantähden prototyypin ja Aurinkomoukarin. Han saa Qwin ymmärtämään, että hänen aseitaan käytetään suunnattoman tuhon aiheuttamiseen, ja Qwi päättää paeta Hanin, Chewbaccan ja Kypin kanssa juuri ennen kuin amiraali Daala valmistautuu hyökkäämään Uuten tasavaltaan. He kaappaavat Aurinkomoukarin ja pakenevat tuhoten yhden Daalan neljästä tähtituhoojasta. Myöhemmin Kyp lähtee tuhoamaan Aurinkomoukarilla Kuolemantähden prototyyppiä. Prototyyppi putoaa mustaan aukkoon Aurinkomoukarin mukana, kun Kyp onnistuu pakenemaan Aurinkomoukarista. Aurinkomoukari ja Kuolemantähden prototyyppi tuhoutuvat mustassa aukossa.
Galaksitykki
Galaksitykki (Galaxy Gun) on superase, joka nähdään sarjakuvissa Dark Empire II ja Empire's End.
Galaksitykki oli yksi monista Galaktisen Imperiumin rakentamista superaseista. Galaksitykki oli 7 250 metriä pitkä, lähes yhtä pitkä kuin viisi keisarillista tähtituhoojaa. Galaksitykin jokainen ammus suunniteltiin kantamaan voimaa tuhota planeetta. Siinä oli kuitenkin tehoasetukset, jotta sillä pystyttäisiin ampua pieniä kohteita kuten kaupunkeja, avaruusaluksia ja sotilastukikohtia. Lisättynä toimenpiteenä ammukset pystyivät matkaamaan hyperavaruudessa lähes yhtä nopeasti kuin Millennium Falcon, sallien nopean osumisen pitkillä matkoilla ja aseen vaikean havaitsemisen. Näin pystyttiin helposti aiheuttamaan pelkoa useissa aurinkokunnissa. Jokainen galaksiaseen ammus sisälsi pienen hajottimen ja hyperajon. Kun ammus oli osunut, hajotin purkautui aiheuttaen ydinketjureaktioita. Galaksitykillä tuhottiin kapinallisten tukikohta Pinnacle-kuussa.
Galaksitykki tuhottiin planeetta Byssin ylapuolella. Pian keisari Palpatinen kuoleman jälkeen, astromekaniikkadroidi R2-D2, joka oli ottanut supertähtituhooja Eclipse II:sen ohjaukseensa, asetti aluksen törmäyskurssille Galaksitykkiin. Räjähdys tuhosi Galaksitykin sekä Eclipse II:sen. Juuri ennen tuhoaan galaksiatyllo ehti ampua yhden ammuksen Byssia kohti. Byss ei tuhoutunut mutta ammus muutti planeetan kuivaksi, ankaraksi ja elottomaksi.
Nintendo eShop
Nintendo eShop on Nintendo Networkin ylläpitämä verkkokauppa. Palvelu on saatavilla Nintendo Switchille. Tuki Nintendo 3DS:lle ja Wii U:lle on lopetettu.
eShop julkaistiin Pohjois-Amerikassa 6. kesäkuuta sekä PAL-valtioissa ja Japanissa 7. kesäkuuta 2011 ja se mahdollisti vapautumisen järjestelmän päivityksistä, mikä lisää toiminnallisuutta Nintendo 3DS:n HOME-valikossa. Toisin kuin Nintendo 3DS:n kohdalla, eShop oli saatavilla Wii U:lle jo sen julkaisupäivänä, vaikka järjestelmän päivitystä vaaditaankin, jos eShopia haluaa käyttää. Se on myös moniajosovellus, mikä tarkoittaa, että se on käytettävissä, vaikka peli olisi pyörimässä taustalla HOME-valikon kautta. Tosin tämä ominaisuus on saatavilla vain Wii U:lla.
Nintendo eShop sisältää ladattavia pelejä, sovelluksia sekä tietoa tulevista elokuva- ja pelijulkaisuista.
Tietyissä Latinalaisen Amerikan ja Karibian maissa Nintendo 3DS ja Wii U -laitteiden eShop sulkeutui 31. heinäkuuta 2020. Tämän jälkeen ei pystynyt enää lataamaan ohjelmistoja eikä uudelleenlataamaan tai päivittämään sovelluksia. Wii U- ja 3DS-eShop sulkeutuu länsimaissa maaliskuussa 2023. eShopin sulkemisen myötä loppuu pääsy useisiin Virtual Consolen kautta saataviin peleihin, joita ei ole saatavilla Nintendo Switchin Switch Online -palvelussa.
Tuki Nintendo 3DS:lle ja Wii U:lle päättyi lopullisesti maaliskuussa 2023. Videopelien tutkimisen ja säilömisen kannalta tuen loppuminen aiheuttaa ongelmia, kun arkistot eivät voi tekijänoikeuslain nojalla sallia etäpääsyä kokoelmiinsa.
Marttilan Murto
Marttilan Murto on Marttilassa Varsinais-Suomessa toimiva, vuonna 1906 perustettu urheilun yleisseura, jonka pääurheilumuodot ovat hiihto, yleisurheilu ja palloilu. Seurassa on noin 700 jäsentä, mikä tarkoittaa sitä, että joka kolmas marttilalainen on seuran jäsen. Murto on paikkakunnan ainoa urheiluseura.
Oskar Homolka
Oskar Homolka, usein myös Oscar Homolka,(12. elokuuta 1898 Wien, Itävalta-Unkari – 27. tammikuuta 1978 Sussex, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli itävaltalais-brittiläinen näyttelijä, joka loi näyttelijänuran Saksassa, Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Homolkan parhaimpia roolisuorituksia oli sabotööri Verloc Alfred Hitchcockin Sabotaasissa.
Homolka oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Muistojeni äiti (1948).
Elämä
Homolkan synnyinvuodeksi on vuoden 1898 lisäksi esitetty vuosia 1901 ja 1903. Hän opiskeli draamaa Wienissä ja palveli ensimmäisen maailmansodan aikana Itävallan armeijassa.
Oskar Homolka oli naimisissa neljä kertaa:
Homolka kuoli keuhkokuumeeseen.
Ura
Homolka näytteli Yhdysvalloissa 14 vuotta pääasiassa eurooppalaisia lurjuksia, joiden rooleihin hänen vahva aksenttinsa ja tuuheat kulmakarvansa amerikkalaisten mielestä sopivat hyvin. Hänen yksi harvoja komediarooleja oli Howard Hawksin elokuvassa Jään tänne yöksi (1941).
1950-luvun alusta alkaen Homolka alkoi näytellä myös Yhdysvaltojen ulkopuolella, kunnes lopulta 1960-luvun puolivälissä asettui Englantiin. Englannissa hän erikoistui jälleen ulkomaalaisten konnien rooleihin.
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 10 000 metrin kanadalaisyksikkö
Helsingin olympiakisojen miesten kanadalaisyksiköiden 10 000 metrin melontaan osallistui 10 melojaa. Kilpailu käytiin suoraan loppukilpailuna 27. heinäkuuta Soutustadionilla.
Alvin
Alvin, Saksassa Alwin, on miehen etunimi. Alvinin nimipäivä on suomenruotsalaisessa almanakassa 9. maaliskuuta.
Nimen alkuperästä on erilaisia selityksiä. Se saattaa olla muunnos latinalaisesta nimestä Albin, joka merkitsee valkoista. Toisaalta se saattaa olla peräisin muinaisenglantilaisesta nimestä Adelvin tai Æðelwine, jotka merkitsevät jalosukuista ystävää.
Suomessa nimi Alvin on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 533 henkilölle, joista yli puolet on 2010-luvulla syntyneitä.
Yōko Watanabe
Yōko Watanabe (, Watanabe Yōko; 1953 Fukuoka – 15. heinäkuuta 2004 Milano) oli japanilainen sopraano. Hän tuli tunnetuksi Cio-Cio-Sanin roolista.
Watanabe tulkitsi lisäksi muita Puccinin rooleja sekä Mozartin, Verdin, Gounod’n ja Bizet’n teoksia. Hänen puolisonsa oli tenori Renato Grimaldi. Joulukuussa 1999 Watanabe kaatui esityksen aikana; hän lopetti uransa kuukautta myöhemmin, kun hänellä todettiin syöpä.
Mosaiikkimenetelmä
Mosaiikkimenetelmä (engl. tiling approach) on meteorologiassa, numeerisessa säänennustamisessa käytetty menetelmä, jossa määritetään isolle heterogeeniselle mallin hilaneliölle pintavuot useista hilaneliön osista.
Mosaiikkimenetelmässä paikalliset vuot parametrisoidaan erikseen kullakin alustatyypillä. Hilaneliön laikuille annetaan rosoisuudet ja ennustetaan pintalämpötilat ja -kosteudet erikseen. Pintavuo kasataan osa-alueiden koolla painotetuista osavoista.
missä \rho on ilman tiheys, c_p on lämpökapasiteetti vakiopaineessa, N on hilaruudussa esiintyvien alustatyyppien lukumäärä ja f_i on alustatyypin i pinta-alaosuus nollan ja yhden väliltä. Kukin siirtokerroin C_H^i lasketaan siis paikallisen rosoisuusparametrin ja stabiilisuuden perusteella. \theta_S^i on pinnan ja \theta_a ilman potentiaalilämpötila.
Käyttö
Etenkin ilmastomalleissa voi suuren hilaneliön alueella olla montaa eri pintatyyppiä. Mosaiikkimenetelmä on osoittautunut johdonmukaisemmaksi kuin yritykset määrätä yksi yhteinen tehoisa lämmön ja kosteuden rosoisuusparametri ja pinta-arvo koko isolle heterogeeniselle hilaneliölle. Mosaiikkimenetelmä onkin siksi yleistynyt eri malleissa.
Emanuelintyyli
thumb|250px|[[Belémin torni Lissabonissa edustaa emanuelintyyliä.]] Emanuelintyyli eli manoeltyyli on portugalilainen rakennus- ja koristetyyli, jossa on aineksia gotiikasta ja renessanssista. Tyylin edustajia olivat esimerkiksi Diogo ja Francisco de Arruda. Tyyli on nimetty 1495–1521 hallinneen kuningas Emanuel Suuren mukaan. Hänestä käytetään myös nimimuotoa Manoel Suuri. Emanuelintyylin espanjalainen vastine on platereskityyli.
Dubonnet
Dubonnet'n myynnin aloitti Joseph Dubonnet vuonna 1846. Juoman taustalla on kilpailu, jolla yritettiin saada Pohjois-Afrikassa Ranskan muukalaislegioonalaisia nauttimaan kitkerää kiniiniä, joka toimi hyvin suojana malariaa vastaan.
Tuotemerkki siirtyi Pernod Ricardin haltuun vuonna 1976, ja juoman suosiota yritettiin lisätä mainoskampanjoilla.
Luis Gleisner Wobbe
Luis Gleisner Wobbe (s. 22. helmikuuta 1936 Iquique) on chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 11. elokuuta 1963 ja nimitettiin Rancaguan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mididin titulaaripiispaksi 3. heinäkuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Arturo Augustin Medina Estévez, jota avustivat Adolfo Rodríguez Vidal ja Eladio Vicuña Aránguiz.
Gleisner Wobbe sai 10. heinäkuuta 2001 nimityksen La Serenan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi.
Taubilan hovin metsärata
Taubilan hovin metsärata oli Viipurin läänin Pyhäjärvellä sijainnut kapearaiteinen rautatie. Rautatie oli käytössä 1924–1926 ja sitä käytettiin tukkien kuljetukseen Taubilan hovin kartanon metsistä Hiitola–Raasuli-radan varrella sijainneelle Myllypellon rautatieasemalle.
Kauppaneuvos Karl Fazer osti Taubilan hovin kartanon 1918 ja hän käynnisti 1924 suuret hakkuut kartanon 2 770 hehtaarin laajuisissa metsissä. Näitä hakkuita varten rakennettiin myös kapearaiteinen metsärata. Hakkuut kestivät pari vuotta ja niiden päätyttyä rata purettiin ja liikkuva kalusto myytiin Kuurilan metsäradalle.
Attitude (lehti)
Attitude on homoille suunnattu brittiläinen lehti. Sen julkaisu aloitettiin vuonna 1994. Lehteen ovat kirjoittaneet muiden muassa David Furnish, Bruce La Bruce, Russell T. Davies, Matt Lucas, David Walliams ja Graham Norton. Kun Attitudessa julkaistiin Tony Blairin haastattelu, kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun virassa ollut pääministeri antoi haastattelun homolehdelle. Lisäksi Attitude on haastatellut muiden muassa Madonnaa, Heath Ledgeriä ja Robbie Williamsia. Neil Tennant kertoi Attituden kautta ensimmäistä kertaa julkisesti homoudestaan.
Sullan toinen sisällissota
Sullan toinen sisällissota käytiin antiikin Roomassa Lucius Cornelius Sullan ja konsuli Gaius Mariuksen kesken vuonna 83 eaa. Konsuli Sulla oli poistunut pääkaupungista, kun Rooman hallitsemalla Deloksen saarella oli käynnissä Mithridateen sota Roomaa vastaan. Sulla voitti sodan ja kukisti kapinallisten puolelle menneen Ateenan. Sullan kilpailija Marius anasti samaan aikaan vallan pääkaupungissa ja liittoutui konsuli Lucius Cornelius Cinnan kanssa. Kaupungissa olleet Sullan kannattajat saivat kokea kovia. Marius valittiin seitsemännen kerran konsuliksi, mutta kesken konsulikautensa hän kuoli. Cinna jatkoi konsulikauttaan useiden vuosien ajan kutsumatta kansankokousta koolle.
Sulla oleskeli pitkään Ateenassa, josta ryöstettiin arvoesineitä Roomaan. Kun hän kuuli, että myös Cinna oli surmattu ja valta joutunut ääriaineksille (konsuliksi Mariuksen poika, joka surmautti useita senaattoreita), Sulla palasi sotajoukkoineen vuonna 83 eaa. Aikaisempi liittolaissota vaikutti niin, että itaaliset kansat vastustivat Sullaa. Koska konsuleita ei ollut elossa, Sulla pakotti senaatin antamaan hänelle diktaattorin valtuudet. Sulla joutui sotimaan eri puolilla niemimaata, mutta voitti taistelut. Hän kosti ankarasti kapinallisille, erityisesti samnilaisille.
Got Me Under Pressure
Got Me Under Pressure on yhdysvaltalaisen blues rock-/hard rock- yhtye ZZ Topin kappale vuodelta 1983. Se julkaistiin myös singlenä saavuttaen listasijoituksen 18. kotimaansa Mainstream Rock -listalla.
Öljy-yhtiö Pennzoil käytti kappaletta Televisiomainoksessaan vuonna 2008.
Vuonna 1985 Billy Gibbons kertoi, että kappaleen sanoituksissa ei ole kyse esimerkiksi tyttöystävän ynnä muun vastaavan kautta koetusta paineesta.
Kalevi Lahtinen (moottoriurheilija)
Hän voitti speedwayn Suomen mestaruuden viidesti 1960-luvulla ja Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1966. Vuonna 1962 Lahtinen voitti Oldenburgissa Länsi-Saksassa kansainväliset speedway-kilpailut ("kultainen rautakenkä"), vuosina 1964 ja 1965 Itämerenviikon ajot ja vuosina 1964–1966 Bremenin kaupungin Kultainen avain-kilpailut; näistä kolmesta peräkkäisestä voitosta hän sai kaupungin kunniamitalin. PM-kisoista Lahtisella on viisi maaradan joukkuemestaruutta. Speedwayn EM-finaalissa hän ajoi ensimmäisenä suomalaisena vuosina 1959 ja 1966. Lisäksi hän selvitti itsensä maaradan EM-finaaliin vuosina 1957, 1959 ja 1960.
Ennen menestyksekästä moottoripyöräkauttaan Lahtinen kilpaili mäenlaskussa ja yhdistetyssä ja voitti molemmissa lajeissa piirinmestaruuksia. Lahtisen seura oli Tampereen moottorikerho, jossa hän toimi valmentajana ja varapuheenjohtajana. Lahtinen kuului Suomen Moottoriliiton hallitukseen ja kilpailuvaliokuntaan. Hänelle myönnettiin Suomen Moottoriliiton mestariajajan merkki suurmestaritunnuksin vuonna 1970. Lahtinen harrasti musiikkia ja avusti Moottoriurheilu-lehteä kirjoituksillaan. Ammatiltaan Lahtinen oli liikkeenharjoittaja.
Lahtinen joutui työkyvyttömäksi 39-vuotiaana saatuaan aivovaurion hirvikolarissa vuonna 1975.
Lahtisen äiti oli maastohiihtäjä Impi Lahtinen.
Anholt
Anholt on Tanskalle kuuluva saari Kattegatissa. Se on pinta-alaltaan 21,75 km2 ja vakituisia asukkaita on 151. Saarelle on autolauttayhteys Grenåsta johon se hallinnollisesti aiemmin kuului. Vuoden 2007 alusta se on kuulunut Norddjursin kuntaan.
Saaren länsiosat ovat moreeniharjua, itäpuolella puolestaan sijaitsee Pohjois-Euroopan laajin hietikkoalue. Vuosisatoja kestäneen majakkatulen ylläpidon johdosta saarelta on hakattu aikojen saatossa kaikki polttopuuksi kelvanneet metsiköt. Anholtin kylä sijaitsee saaren luoteiskärjessä. Itäkärjessä sijaitsee Tanskan suurin hyljeyhdyskunta, tämä osa saaresta on matkailijoilta suljettu.
Vuosien 1808–1814 välisen ajan saari oli brittien miehittämä, koska he halusivat turvata kauppalaivaston pääsyn Itämerelle mannermaasulun aikana.
Jiho Lee
Jiho Lee (s. 29. heinäkuuta 1985 Soul) on eteläkorealainen miesmalli.
Lee muutti nuorena Syracuseen, Yhdysvaltoihin vanhempiensa työn takia. Hän on valmistunut Korean kansallisesta urheiluyliopistosta. Hän sai laajaa tunnustusta työstään Haruehun Airryn kanssa, mutta oli aloittanut fitnessmallina toimimisen jo vuosia aiemmin. Nyttemmin hän on työskennellyt muun muassa Attitudelle, Kenneth Colelle ja Ellelle.
Lee kirjoittaa ja toimii mallina myös Etelä-Korean L'Officiel Hommes'lle. Thaimaan Attitude nimesi yleisen äänestyksen pohjalta Leen "vuoden heteromieheksi 2011".
Riisipeippo
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|Riisipeippoja. Riisipeipon ruumiinpituus on 12 –16 senttiä. Luonnonvaraisten riisipeippojen väritys on pääosin sinertävänharmaa, mutta kupu on vaaleanpunainen ja pyrstön seutu valkoinen. Pää, kurkku, yläperä ja pyrstö ovat mustat. Pään molemmilla sivuilla on valkoinen korvalaikku. Jykevä nokka on vaaleita leikkuureunoja lukuun ottamatta kirkkaan vaaleanpunainen. Silmät ovat tummanpunaiset ja niiden ympärillä on kapea punainen rengas. Jalat ovat vaaleanpunaiset. Riisipeipoista on jalostettu useita eri värimuunnoksia. Luonnonmuodon lisäksi siitä on muun muassa kirjavia, valkoisia ja kanelinruskeita muotoja.
Nuoret linnut ovat ruskehtavia. Niiden päälaki ja pyrstö ovat tummat ja korvalaikku haalea. Vatsapuoli on vaalean ruskeankeltainen ja rinta juovikas.
Levinneisyys ja elinympäristö
Afrikassa riisipeippo on levinnyt Seychelleille ja Tansaniaan, jossa se on elää mantereen lisäksi myös Pemballa ja Sansibarissa. Muita esiintymisalueita on Kookossaarilla, Saint Helenalla, Venezuelassa, Kolumbiassa, Puerto Ricossa, Floridassa, Havaijilla ja Fidžillä. Singaporeen, Mauritiukselle, Komoreille, Australiaan ja mahdollisesti Uuteen-Seelantiin muodostuneet kannat ovat jo hävinneet.
Elintavat
pienoiskuva|vasen|Riisipeippoja Paigntonin eläintarhassa Britanniassa. Riisipeippo on parvilintu, joka voi kerääntyä satojen lintujen parviin. Kaupungeissa parvet käyttävät lepopaikkoinaan pitkiä puita ja palmuja, maaseudulla puolestaan pensaita, ruokoja ja sokeriruokoja. Ainakin kesyillä riisipeipoilla on usein tapana yöpyä itseään selvästi suurempien lintujen seurassa. Tällöin ne hakeutuvat tällaisen linnun, kuten turturikyyhkyn, luokse ja asettautuvat sitä vasten yrittäen ryömiä kyyhkyn jalkojen väliin. Riisipeipot pyrkivät jopa hautovan linnun alle, ja tiedetäänpä niiden jopa yöpyneen turturikyyhkyn selässä.
Riisipeipon pariside on voimakas. Puolisot jakavat yöpymispaikkansa ja tavatessaan tervehtivät toisiaan. Mikäli toisistaan erotetut puolisot yhdistetään uudelleen, ne käyvät läpi monimutkaiset menot. Aluksi ne kumartelevat samalla laulaen. Sitten ne asettuvat kyljittäin, minkä jälkeen kumpikin kääntyy vuorotellen sivuittain ja painaa päänsä puolison pään päälle. Rituaalin lopuksi riisipeipot vielä kumartelevat ja pysyttelevät vielä jonkin aikaa lähellä toisiaan.
Riisipeippokoiraan laulu on huilumaista tai joskus viheltelevää. Laulun kulku on yksilöllistä. Riisipeippopari laulaa yhdessä soidinmenojen yhteydessä tai menettäessään keskinäisen näköyhteyden. Soitimen alussa koiras kumartuu selkä kyömyssä hyppien ylös ja alas, viuhtoen nokkaa puolelta toiselle ja heiluttaen pyrstöään odottelevaa naarasta kohti, jota lähestyessään se alkaa laulaa. Toisinaan myös naaras alkaa pomppia ja kumarrella, ennen kuin se kyyristyy pyrstöään värisyttäen. Mikäli naaras ei pidä koiraan lähentymisyrityksistä, se voi painaa päänsä koiraan pään alle kuten tapaamismenoissa, tai jopa hyökätä kosijan kimppuun lyömällä sitä nokallaan.
Jaavan ja Balin riisipeippojen pääravintoa on riisi, mutta se syö myös erilaisia siemeniä, kukkakasveja, pieniä hedelmiä ja satunnaisesti hyönteisiä. Huhti-lokakuussa, jolloin riisipellot ovat veden vallassa, riisipeipot asettuvat pareittain tai pieninä parvina puutarhoihin tai kylien lähellä oleviin tiheikköihin. Tähän aikaan ne syövät siemeniä, pieniä hedelmiä ja luultavasti myös hyönteisiä ja matoja. Heti kun riisintähkät ovat kypsyneet, riisipeippoparvet palaavat pelloille. Paikalliset asukkaat yrittävät karkottaa lintuja riisivainioilta kaikin mahdollisin keinoin, kuten naruista riippuvin linnunpelätein, joita vartiovuorossa oleva henkilö ryhtyy heiluttelemaan heti kun havaitsee lähestyvän riisipeippoparven. Sadonkorjuun jälkeen riisipeipot viipyvät pelloilla vielä marraskuun loppuun saakka syömässä keräämättä jääneitä tähkiä ja sänkipellolla kasvavien rikkakasvien siemeniä.
Pesintä
pienoiskuva|oikea|Nuori riisipeippo. Jaavassa ja Balissa riisipeippojen lisääntymiskausi on helmi-elokuussa, ja sen huipun ajoittuu huhti-toukokuuhun. Pesä rakennetaan katon alle, talojen räystäille, pensaisiin, puun oksalle tai usein myös loiskiertokasvin lehvästöön. Pesät ovat löyhästi rakennettuja ja niiden muoto vaihtelee. Puissa olevat pesät ovat hyvin suuria ja ne on kudottu lähes puolipallon muotoisiksi. Loiskasvien seassa olevat pesät ovat taas pienempiä ja erimuotoisia. Pesän rakennusmateriaali koostuu heinistä ja muista pitkistä, taipuisista ja tukevista kasvisaineksista. Pallon sisällä oleva kammio vuorataan untuvilla. Rakennusvastuu on koiraalla. Naaras kyllä seuraa kumppaniaan pesäainesten keräämisretkille, mutta auttaa vasta viimeistelyvaiheessa, jolloin se kerää vuorausuntuvia. Naaras munii kerralla yleensä 3–4 puhtaanvalkoista munaa, mutta suurempiakin, 7–8 munan pesiä on tavattu. Munat ovat puhtaanvalkoisia ja kiiltäviä. Haudontaan ja poikasten ruokintaan osallistuvat molemmat vanhemmat. Ne hautovat 20–30 minuutin vuoroissa. Poikaset kuoriutuvat noin kahden viikon haudonnan jälkeen, ja ovat alkuun täysin alastomia. Poikaset pysyvät pesässä lähes kuukauden ajan, ennen kuin jättävät sen. Vanhemmat ruokkivat niitä vielä 2–3 viikkoa tämän jälkeenkin. Riisipeippo saa aikuisen yksilön höyhenpuvun vasta usean kuukauden päästä.
Taksonomia
pienoiskuva|vasen|Riisipeippoja lintuhäkissä. Carl von Linné kuvasi riisipeipon nimellä Loxia oryzivora. Nykyään se sijoitetaan Lonchura-sukuun. Laji tunnetaan myös tieteellisellä nimellä Padda oryzivora, jonka sanatarkka suomennos on ”riisipellon riisinsyöjä”. Muun muassa Integrated Taxonomic Information System-tietokanta käyttää tätä nimeä ja lukee Padda-sukuun myös timorinriisipeipon, joka on ilmeisesti riisipeipon lähin sukulaislaji. Birdlife Suomi luokittelee lajin kuitenkin manikkien (Lonchura) sukuun.
Riisipeippo ja ihminen
Kesyt riisipeipon muunnokset ovat helppohoitoisia ja lisääntyvät hyvin vankeudessa. Niiden laulu on varsin yksitoikkoista, mutta lajin suosio on perustunutkin sen kauniiseen höyhenpukuun. Vankeudessa se syö yksinomaan riisiä, jos sitä vain on tarjolla. Ravintovalikoimaan kelpaavat kuitenkin myös muunlaiset siemenet, kuten hirssi ja kanarianheinän siemenet, sekä lisäravintona vihreät kasvikset ja jauhopukin toukat sekä termiitit. Ruokavalio riippuu olosuhteista ja lisääntymiskierron vaiheesta.
Uhat ja suojelu
pienoiskuva|Riisipeipon valkoinen värimuoto. Riisipeippo oli Jaavalla ja Balilla aiemmin yleinen ja laajalle levinnyt. Sitä pidettiin aiemmin riisisatoa verottavana tuholaisena. Nykyisin kannat ovat romahtaneet ja alkuperäisellä levinneisyysalueella elää enää arviolta 1 500 – 3 750 riisipeippoa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee riisipeipon erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Enemmistö jäljelle jääneistä linnuista elää Itä-Jaavalla ja Balilla. Suurin syy taantumiseen on riisipeippojen pyynti häkkilinnuiksi. Lajin voimakas parvivietti etenkin lepopaikoilla tekee riisipeipot erityisen alttiiksi jäämään häkkilinnunpyytäjien saaliiksi suurella joukolla. Pyydystettyjä riisipeippoja on pyydetty kaupattaviksi sekä Indonesiaan että ulkomaille. Häkkilintupyynti on hävittänyt myös Kaakkois-Aasiaan muodostuneita, karanneista lemmikkilinnuista peräisin olevia riisipeippokantoja. Kaikkein kiihkeintä pyynti oli 1960- ja 1970-luvuilla.
Lajin taantumista on vauhdittanut tuholaismyrkkyjen käyttö ja viljelytuhoista johtuva vaino. Viljelyalueiden lajina riisipeippo on myös altis viljelytapojen muutoksille. Lisäksi lajin elinalueita supistaa vierasperäinen Imperata cylindrical-heinä. Mahdollisesti riisipeipot joutuvat myös kilpailemaan vierasperäisen pikkuvarpusen kanssa, joka saapui sen alkuperäiselle elinalueelle vasta hiljattain.
Riisipeippo kuuluu lajien kansainvälistä kauppaa rajoittavan CITES-sopimuksen liitteeseen II. Vankeudessa elävien lintujen tarhaaminen puolestaan vähentää paineita pyydystää uusia peippoja luonnosta. Riisipeippo elää muutamalla suojelualueella. Jaavassa sitä tavataan Cikepuhin luonnonsuojelualueella sekä Baluranin ja Meru Betirin kansallispuistoissa. Balissa riisipeippo kuuluu Bali Baratin kansallispuiston linnustoon.
Wolfgang Seidel
Wolfgang Seidel (4. heinäkuuta 1926 Dresden – 1. maaliskuuta 1987 München) oli saksalainen F1-kuljettaja. Seidel ajoi yleensä itsensä mukaan nimetyillä autoilla tai jotka olivat Scuderia Colonian omistamia.
Formula 1
Seidel osallistui 12 F1-osakilpailuun kausilla 1953, 1958 ja 1960–1962. Hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Italian GP:ssä 1960. Seidel ajoi myös sarjan ulkopuolisia kilpailuja.
Kilpailulisenssin menetys
Seidel menetti kilpailulisenssinsä vuonna 1962, kun hän kritisoi jyrkästi Saksan kansallisen autourheilun ylintä päättävää komissiota eli ONS:ää, kisajärjestäjiä sekä Saksan autourheiluklubia eli AvD:tä. Kritiikin kohteena oli Seidelin kokema vääryys vuoden 1962 Saksan GP:ssä, jossa hän ei päässyt kilpailuun, koska oli teknisen mittausvirheen mukaan ajanut harjoituksissa vain 4 kierrosta sääntöjen vaatiman vähimmäismäärän 5 sijasta. Seidelilta vietiin sekä kilpailulisenssi että AvD:n jäsenyys. Lisäksi ONS asetti hänelle elinikäisen kilpailukiellon, joka muutettiin myöhemmin kahden vuoden mittaiseksi. Seidel yritti myöhemmin osallistua sarjan ulkopuoliseen Meksikon osakilpailuun ja haki osallistumislupaa FIA:lta, jota hän ei koskaan saanut. Kiellon ja vääryyden seurauksena Seidel lopetti kilpailemisen.
WTA:n International-turnaukset
WTA:n International-turnaukset ovat tenniksen naisten WTA-kiertueeseen kuuluvia tennisturnauksia. International-kilpailuluokka perustettiin vuonna 2009. Luokka korvasi Tier III- ja Tier IV -turnausluokat.
International-kilpailusarjaan kuuluu 30 turnausta, joista 29 turnauksessa palkintorahaa on jaossa 220 000 dollaria, ja kauden päättävässä Commonwealth Bank Tournament of Championsissa palkintorahoja on 600 000 dollaria.
Katja Lukin
Katja Lukin (s. 1974 Kemi ) on suomalainen laulaja. Hän on tullut tunnetuksi Dannyn taustalaulajana D’Voices -yhtyeessä. Hän on esiintynyt taustalaulajana myös lukuisten muiden suomalaisten artistien levytyksillä.
Lukin syntyi Kemissä mutta varttui Keminmaassa. Lukin on valmistunut nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajaksi Peräpohjolan Opistosta. Myöhemmin hän on käynyt esiintymisalan jatkokoulutusta myös Oulussa. Lukin on saavuttanut sittemmin myös luokanopettajan pätevyyden Helsingin yliopistossa.
Lukin aloitti soolouransa vuonna 2003 julkaisemalla singlen ”Vitamiini”. Sittemmin hän on julkaissut useita kappaleita, jotka ovat muun muassa olleet Radio Suomen soitetuimpien listalla.
Lukin on palkittu Vuoden Tanssihitti -palkinnolla Tampereella 16. syyskuuta 2012 kappaleestaan ”Kaipaan Yyteriin”.
Vuonna 2020 presidentti Sauli Niinistö myönsi Lukinille tunnustuksena Suomen Valkoisen Ruusun I luokan mitalin kultaristein.
Fastball
thumb|250px|Fastball Austinissa, Texasissa 2006. Fastball on yhdysvaltalainen rock-yhtye.
Tony Scalzo, Joey Shuffield ja Miles Zuniga perustivat Fastballin Austinissa, Texasissa vuonna 1995. Kun he aloittivat toimintansa, he kokeilivat monia nimiä, kuten Star 69, Magneto, Magneto USA ja Starchy. Yhtye kutsui itseään alun perin "Magneto USA":ksi, mutta muutti nimensä tehdessään levytyssopimuksen Hollywood Recordsin kanssa.
Vuonna 1998 yhtyeen albumi All Pain myi platinaa kuudessa kuukaudessa. Se pysyi Billboardin Top 200 -albumilistalla vuoden.
Laivasto tanssii
Laivasto tansii (Follow the Fleet) on Mark Sandrichin ohjaama yhdysvaltalainen musiikkielokuva vuodelta 1936. Elokuva pohjautuu Hubert Osbornen näytelmään Shore Leave.
Fastball
Huhtikuussa 2009 Fastball julkaisi viidennen albuminsa, Little White Lies.
Francisco José Arnáiz Zarandona
Francisco José Arnáiz Zarandona (9. maaliskuuta 1925 Bilbao – 14. helmikuuta 2014) oli espanjalaissyntyinen, Dominikaanisessa tasavallassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli jesuiitta 30. toukokuuta 1941, ja hän sai pappisvihkimyksensä 15. heinäkuuta 1955. Hänet nimitettiin Santo Domingon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Legeksen titulaaripiispaksi 2. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja José Tomás Sánchez.
Arnáiz Zarandona jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 2002.
Jiří Havlis
Jiří Havlis (16. marraskuuta 1932 Majdalena – 31. tammikuuta 2010) oli tšekkoslovakialainen soutaja ja olympiavoittaja.
Havlis voitti perämiehellisessä nelosessa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Havlis kuoli 77-vuotiaana 31. tammikuuta 2010.
Beata Szydło
Beata Maria Szydło, o.s. Kusińska (s. 15. huhtikuuta 1963) on puolalainen poliitikko. Hän on Laki ja oikeus -puolueen varapuheenjohtaja, joka johti puolueensa voittoon 2015 presidentinvaaleissa ja parlamenttivaaleissa. Szydło otti vastaan Puolan pääministerin tehtävät 16. marraskuuta 2015. Hän julkisti 9. marraskuuta 2015 hallituksensa kokoonpanon. Szydło jätti 7. joulukuuta 2017 eroilmoituksen pääministerin tehtävästä, ja hänen seuraajakseen tuli valtiovarainministerinä sekä varapääministerinä toiminut Mateusz Morawiecki. Szydłosta tuli varapääministeri. Pääministerin vaihdos oli osa hallituspaikkojen kierrätystä, jonka järjesteli Jarosław Kaczyński, Szydłon edustaman oikeistolaisen Prawo i Sprawiedliwość -puolueen (Laki ja oikeudenmukaisuus) puheenjohtaja.
Szydło on naimisissa Edward Szydłon kanssa, ja heillä on kaksi poikaa, Tymoteusz ja Błażej.
Günther Seiffert
Günther Seiffert (s. 18. lokakuuta 1937) on saksalainen entinen F1-kuljettaja.
Formula 1
Seiffert osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1962, Saksan GP:hen, jossa hän jakoi autonsa Wolfgang Seidelin kanssa. Hän kuitenkin karsiutui, eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin ollen parhaimmillaan seitsemäs Itävallan GP:ssä 1963.
Madeline Zima
Elokuvassa Käsi, joka kehtoa keinuttaa (1992) hän esitti perheen pientä tytärtä, Emmaa.
Pieni yösoitto
Pieni yösoitto voi tarkoittaa seuraavia:
Hangon vaakuna
thumb|150px|Hangon vaakuna Hangon vaakuna on Hangon kaupungin tunnus. Uudistetun vaakunan aiheen esikuvana on vuonna 1863 valmistunut Russarön majakka. Tähti esiintyi jo kaupungin vuonna 1881 vahvistetussa vaakunassa. thumb|150px|Vuoden 1881 malli vaakunasta. Vaakunan selitys on ”sini-hopeakatkoisessa kilvessä hopea-punakatkoinen majakka, jonka ovi- ja ikkuna-aukot ovat siniset; tornin yläpuolella kuusisakarainen hopeatähti.” Vaakunan on piirtänyt vanhan vaakunan pohjalta Gustaf von Numers.
Hangon kaupunginvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 9. syyskuuta 1959, ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. tammikuuta 1960.
Ilmari Kohtamäki
Ilmari Kohtamäki (2. toukokuuta 1905 Sarvela, Karvia – 10. toukokuuta 1969 Tampere) oli suomalainen professori ja kirjallisuudentutkija.
Kohtamäki toimi Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosenttina 1957–1967 ja Turun yliopiston kotimaisen ja yleisen kirjallisuuden professorina 1961–1969.
Nicke Andersson
Anders Niklas "Nicke" Andersson (s. 1. elokuuta 1972) on ruotsalainen rockmuusikko. Hänet tunnetaan yleensä The Hellacopters -yhtyeen kitaristilaulajana. Hän toimii tällä hetkellä Imperial State Electric -yhtyeen laulajana ja kitaristina, sekä Death Breath -yhtyeen rumpalina. Andersson perusti Death Breathin vuonna 2005.
Andersson on ennen uraansa The Hellacoptersissa ollut mukana mm. yhtyeessä Entombed. Hellacopters sai alkunsa vuonna 1994. Nicke Andersson oli tärkeä hahmo Ruotsin death metal -skenen synnyssä, ellei tärkein.
Anderssonin muita projekteja ovat olleet mm. Supershit 666, Nihilist (ent. Entombed), The Hydromatics, ja The Solution. Hän oli vuonna 2005 tuottamassa Dollhousen albumia The Royal Rendezvous.
Andersson tunnetaan myös salanimellä Nicke Royale.
V. F. Aaltoranta
Viktor Fredrik Aaltoranta (18. heinäkuuta 1886 Iisalmi – 12. toukokuuta 1916 Sortavala) oli suomalainen toimittaja, joka työstenteli 1900-luvun alkuvuosina useissa työväenlehdissä.
Aaltoranta työskenteli nuoruudessaan muun muassa seppänä. Myöhemmin hän oli Kuopiossa ilmestyneen Savon Työmiehen toimittajana 1908–1910, Porvoossa ilmestyneen Työläisen päätoimittajana 1910–1912, Raivaajan toimittajana Lahdessa 1912–1914 sekä Sortavalassa ilmestyneen Päivän Tiedot -lehden päätoimittajana 1915–1916.
Vuonna 1908 Aaltoranta haastettiin Venäjän pääministerin Pjotr Stolypinin kunnian loukkaamisesta oikeuteen Kuopiossa. Syytteen aiheutti Savon Työmies -lehdessä 7. maaliskuuta 1908 julkaistu kirjoitus nimeltä Järkähtämättömän luja hallitus. Loimaranta kirjoitti myös runoja (Kahlehet katki!) ja humoristisen kertomuksen Kun kenraalikuvernööriä Kuopioon odotettiin.
Aaltoranta kuoli keuhkotautiin 29-vuotiaana toukokuussa 1916.