cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itävallan maantiede
Ilmasto
Suurten korkeuserojen takia sää ja ilmasto voivat muuttua rajusti pienelläkin matkalla. Talvet ovat kylmiä kaikkialla. Suurimmat sademäärät saadaan kesäkuukausina, mutta koska sateet tulevat silloin ukkosluontoisina kuuroina, sateinen sää ei kestä kauan. Talvisaikaan ylhäällä Alpeilla sää on keskimäärin aurinkoisempaa kuin laaksoissa, joissa on useammin pilvistä ja sumuista. Kesällä taas laaksoissa on useammin aurinkoista, silloinkin kun vuorenhuiput jäävät pilvien sisään. Alppien keskiosassa esiintyy ajoittain lämmin ja kuiva föhntuuli. Vallitseva tuulensuunta on lännestä, minkä vuoksi maan länsiosat ovat myös kosteampia kuin itäosat.
Alangoilla ja maan vuoristoisessa itäosassa keskilämpötila vaihtelee tammikuun −1 asteesta heinäkuun 20 asteeseen. Yli 3 000 metrin korkeudella on kylmempää: keskilämpötila on tammikuussa noin −11 astetta ja lumipeite on kolme metriä paksu, heinäkuussa keskilämpötila on kaksi astetta ja lumipeite on puolitoistametrinen.
Luopioinen
Luopioinen (aik. Vesikansa, ) on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pirkanmaalla ja yhdistettiin Pälkäneeseen vuonna 2007. Kunnassa asui lakkautushetkellä 2 395 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 392,12 km², josta 70,47 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 7,4 asukasta/km².
Historia
Luopioinen muodostettiin Hauhon kappeliseurakunnaksi vuonna 1693 ja se itsenäistyi vuonna 1880. Vuodelta 1813 olevan puukirkon suunnitteli Anton Wilhelm Arppe ja rakensi Matti Åkergren.
Itävallan maantiede
Vesistöt
Lähes koko Itävallan alue kuuluu Tonavan valuma-alueeseen. Mustanmeren ja Pohjanmeren välinen vedenjakaja kulkee Pohjois-Itävallan poikki paikoin vain muutaman kymmenen kilometrin päässä Tonavasta, kun taas Atlantin ja Välimeren välinen vedenjakaja osuu yksiin Itävallan poliittisen länsirajan kanssa.
Baijeriin vuonna 1992 valmistunut kanava yhdistää Tonavan Reiniin ja Mainiin, ja muodostaa siten vesireitin Pohjanmereltä Mustallemerelle. Alppien vedenjakajan pohjoispuolen joet ovat Tonavan sivujokia ja laskevat suoraan Tonavaan, kun taas maan keski- ja itäosan joet virtaavat etelään ja yhtyvät Serbiassa Dravaan, joka vie niiden vedet Tonavaan.
Luopioinen
Historia
Asutus on sijoittunut Kukkian, Luopioisten suurimman järven, ympärille. Entisen kunnan alueella sijaitsee myös osa Laipanmaan erämaisesta metsäalueesta.
Itävallan maantiede
Luonto ja luonnonsuojelu
pienoiskuva|Huhtikuista metsää Itävallassa. pienoiskuva|Itävaltalaista ketokasvillisuutta. Itävallan eläimistö on tyypillisen keskieurooppalaista: jäniksiä, saksanhirviä, fasaaneja, kettuja, mäyriä, näätiä ja peltopyitä sekä joutsenia ja kattohaikaroita. Vuoristoissa elävät muun muassa gemssi, alppimurmeli, kotka ja naakka. Pannonian alueelle luonteenomaisia ovat Neusiedlerjärven ruovikoissa viihtyvät kahlaajalintujen parvet. Viime vuosina maan keski- ja eteläosien metsissä on jälleen tavattu joitakin karhuja. Metsästys on rajoitettu tiettyihin vuodenaikoihin, ja peurat ja jänikset ovat yleisimpiä saaliita. Kalastoon kuuluvat lohi ja kirjolohi, harjus, hauki, ahven ja karppi.
Puuhamaa
thumb|"Victorian putoukset" Puuhamaassa Puuhamaa on vuonna 1984 avattu Janakkalan Tervakoskella sijaitseva lasten huvittelupaikka. Puuhamaassa ei juurikaan ole täysautomaattisia huvipuistolaitteita, vaan toiminta on painottunut enemmän oman lihasvoiman ja aktiivisuuden käyttöön. Alueella on yli sata erilaista toimintoa, muun muassa vesiliukumäet, ratagolf, Formula-autoradat ja pomppulinnoja.
Itävallan maantiede
Luonto ja luonnonsuojelu
Suurten korkeuserojen vuoksi kasvillisuus on monimuotoista. Itävalta on Euroopan metsäisimpiä maita. Tyypillisiä ovat tammen ja pyökin hallitsemat lehtimetsät tai kuusen ja pyökin hallitsemat sekametsät; korkeammalla on myös havumetsiä, joiden valtalajeja ovat kuusi, lehtikuusi ja mänty. Alppiniittyjen kasvillisuus on erityisen värikästä ja vaihtelevaa: siellä kukkivat alppitähti, katkerot, etelänarnikki, kanervat ja monet muut lajit.
Luopioinen
Historia
Luopioisista on Tampereelle matkaa 60 kilometriä, Hämeenlinnaan 60 kilometriä ja Helsinkiin 160 kilometriä. Sen naapurikunnat olivat Hauho, Kuhmalahti, Lammi, Padasjoki ja Pälkäne.
Puuhamaa
Puuhamaan omistaa Puuharyhmä, jonka espanjalainen Aspro Parks osti vuonna 2007.
Itävallan maantiede
Luonto ja luonnonsuojelu
Itävallassa on kuusi kansallispuistoa: Tonava-Auenin kansallispuisto, Gesäusen kansallispuisto, Hohe Tauernin kansallispuisto, Kalkki-Alppien kansallispuisto, Neusiedler Seen kansallispuisto ja Thayatalin kansallispuisto.
Luopioinen
Historia
Luopioisten pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla paperikääreessä paistettu pesälahna sekä rakkauspuuro tai kynttelipuuro eli maitokiisseli vadelmamehun kera.
Puuhamaa
Puuhamaan televisiomainoksien tunnusmusiikin on tehnyt Mikko Alatalo. Puuhamaan maskotti on Puuhanalle, joka kiertelee puistossa.
Pituusrajat
Laitteiden pituusrajat on ilmoitettu laitteen luona tai Puuhamaan nettisivuilta. Kaikki pituusrajat ovat minimipituuksia, maksimipituuksia ei ole määritelty.
Luopioinen
Historia
Luopioinen valittiin 2005 Suomen luovimmaksi kunnaksi.
Puuhamaa
Formula-autoradat
Puuhamaan suosituimpia laitteita ovat Formula-autot. Niitä on kolmessa eri kokoluokassa; F3-, F2- ja F1-autot. Radat sijaitsevat eri puolilla puistoa. F1-autot ovat isoimmat ja nopeimmat, ja niissä pituusraja on 140 senttimetriä. F2-autoissa pituusraja on sama 140 senttimetriä, mutta niihin alle 140 senttimetriä pitkät saavat tulla vanhemman kanssa. F3-autot on tarkoitettu pienille lapsille, ja niissä pituusraja on 110 senttimetriä.
Prinsiippi
Prinsiippi, latinan sanasta principium (alku), tarkoittaa perustaa, periaatetta, perusajatusta tai -sääntöä. Sanaa käytetään yleisimmin mystiikassa ja filosofiassa.
Puuhamaa
Vesipuisto
Vesipuistossa on erilaisia vesiliukumäkiä.
Luopioinen
Luopioisten kylät
Muita kyliä: Evinsalo, Kajantila, Kantola, Karviala, Kaukkala, Kouvala, Lemmettylä, Miemola, Mustilahti, Okerla, Sairiala, Säynäjärvi, Vahdermetsä
Oscar-gaala 2002
Oscar-gaala 2002 oli 74. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2001 parhaille elokuville. Gaala pidettiin 24. maaliskuuta 2002 Kodak-teatterissa Hollywoodissa. Seremonian juontajana toimi näyttelijä Whoopi Goldberg.
Eniten ehdokkuuksia keräsi Peter Jacksonin Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit, joka oli ehdolla kolmessatoissa kategoriassa. Se lopulta voitti neljä palkintoa. Myös Ron Howardin ohjaama Kaunis mieli voitti neljässä kategoriassa.
Luopioinen
Luopioisten kylät
Aitoon taajamassa järjestetään vuosittain Aitoon kirkastusjuhlat.
Oscar-gaala 2002
Ensimmäisen kerran palkintogaalan historiassa sekä Parhaan miespääosan että Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon voitti afroamerikkalainen näyttelijä (Denzel Washington ja Halle Berry).
Ehdokkaat ja voittajat
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat
Kriittinen teoria
Kriittisellä teorialla tarkoitetaan monitieteellistä yhteiskunnan ja kulttuurin tutkimusta ja kritiikkiä. Käsitteellä on sosiologinen ja kirjallisuuskriittinen merkitys, joista molemmilla on oma alkuperänsä ja historiansa. Tämän seurauksena kriittinen teoria on sateenvarjokäsite, joka sisältää kaikki kritiikkiin perustuvat teoriat.
Kriittinen teoria yhteiskuntatieteissä
Maanpaossa Yhdysvalloissa Horkheimer ja Adorno tutkivat totalitaarisia hallintoja. Toisen maailmansodan jälkeen Horkheimerin ja Adornon töitä alettiin kutsua Frankfurtin koulukunnaksi. Kansallissosialismin kauden jälkeen kriittinen teoria koki merkittävän nousun. Monet Adornon opiskelijoista etsivät selitystä kansallissosialistisen ajan tapahtumille ja kommunismin aatteen epäonnistumiselle ja kriittinen teoria tarjosi tämän. James Lindsayn ja Helen Pluckrosen mukaan Frankfurtin koulukunta löysi kommunismin epäonnistumiselle syyn erityisesti siitä, ettei kommunismi ollut ottanut huomioon kulttuuria, vaan oli keskittynyt enemmän talouteen ja yhteiskuntajärjestelmään. Frankfurtin koulukunnan jälkeisen kriittisen teorian keskeinen edustaja on Jürgen Habermas.
Kriittisen teorian keskeiset kiinnostuksen kohteet ovat talous, yksilön kehitys ja kulttuuri. Marxilaisista ja psykoanalyyttisistä näkökulmista käsin kriittinen teoria suhtautuu erityisesti ”yhteiskuntaan” kriittisesti. Yhteiskuntaa ei pidetä ainoastaan tietyn aikakauden ihmisten kokonaisuutena, vaan pikemminkin niinä olosuhteina, jotka vallitsevat ja hallitsevat yksilöitä. Näin ne muokkaavat ihmisten luonnetta ja toimintamahdollisuuksia suuremmassa määrin, kuin mitä he voivat vaikuttaa yhteiskunnan rakentumiseen. Sosialisaatiolla, joukkotiedotusvälineillä ja massakulttuurilla on tässä keskeinen välittäjän rooli.
Kriittisen teorian mukaan kapitalistisessa yhteiskunnassa lisääntyvän teknistymisen, tieteellisen edistyksen ja tästä seuraavan byrokratisoitumisen takia yksilöt vieraantuvat ja siten yksilön merkitys katoaa. Yksilöiden välisistä suhteista tulee perinteisten siteiden löyhtyessä tavaranmuotoisia ja ne muuttuvat entistä enemmän vaihtosuhteiksi.
Lopulta tästä seuraa täysin hallittu maailma, joka hallitsee yksilöä ja alistaa ihanteellisuuden, epäsovinnaisuuden ja luovuuden. Kriittinen teoria edellyttää, että filosofialla tulisi olla yhteiskunnassa keskeinen ja käytännöllinen rooli paremman tulevan yhteiskunnan luomiseksi.
Kriittinen teoria kirjallisuustieteessä
Termin ”kriittinen teoria” toinen merkitys liittyy kirjallisuuskritiikkiin ja kirjallisuuden analyysiin ja ymmärtämiseen. Se keskittyy tekstien ja tekstin kaltaisten ilmiöiden erittelyyn. Se sai alkunsa kirjallisuudentutkijoiden parissa kirjallisuudentutkimuksen osa-alueena 1960- ja 1970-luvulla. Kriittinen teoria tuli yleiseen käyttöön 1980-luvulla saadessaan vaikutteita mannermaisesta filosofiasta ja yhteiskuntateoriasta ja muuttuessaan näin ”teoreettisemmaksi”.
Mark Greenway
Hänet tunnetaan parhaiten matalista death metal -örinöistä sekä aktiivisesta lavaperformanssista. Hänen vokalisointinsa esikuvana on Kam Lee, Mantas-nimisen yhtyeen vokalisti. Mantasista tuli myöhemmin Death.
Greenwayn tiedetään myös olevan PETAn kannattaja ja hän on ollut kasvissyöjä 14-vuotiaasta asti. Hän on useaan otteeseen niin sanoituksissa kuin haastatteluissakin ilmaissut uskonnonvastaisia, konservatismin vastaisia ja antifasistisia mielipiteitä sekä sanonut kannattavansa demokratiaa.
Kultainen omena
Kultainen omena on kreikkalaisessa mytologiassa toistuva teema, joka esiintyy kolmessa eri tarinassa.
Atalante
Atalante, joka oli hyvä metsästäjä ja nopea juoksija, oli pyytänyt isältään, ettei hänen tarvitsisi mennä naimisiin kenenkään kanssa. Koska kuitenkin niin monet olivat pyytäneet hänen kättänsä, hänen isänsä järjesti kosijat Atalanten kanssa juoksukilpailuun. Kosija juoksisi karkuun ja Atalante ajaisi tätä takaa aseen kanssa. Jos Atalante saisi kosijan kiinni ennen asettua rajaa, hän surmaisi tämän, mutta jos kosija ehtisi rajan yli, hän saisi Atalanten omakseen. Hän ehti tappaa useita sulhasehdokkaita. Lopulta Hippomenes voitti tämän Artemiksen avulla. Jumalatar antoi hänelle kolme kultaista omenaa, jotka tämä neuvoi heittämään yksi kerrallaan kilpailun aikana. Näin Hippomenes tekikin, ja Atalante menetti aikaa ihaillessaan omenia sen verran, että Hippomenes voitti kilpailun ja sai tämän vaimokseen. Tarinalla on onneton loppu Hippomeneen unohdettua kiittää Artemista, jonka avulla hän oli kilpailun voittanut. Hänen ollessa uhraamassa Zeukselle, Artemis vihoissaan langetti parille vastustamattoman intohimon toisiaan kohtaan. Heidän maattua toistensa kanssa temppelissä puolestaan suututti Zeuksen, jolloin hän muutti rakastavaiset leijoniksi.
Hesperidien omena
Hesperidien puutarha oli Heran puutarha lännessä, jossa kasvoi joko yksittäinen puu tai lehto puita, joissa kuolemattomuuden antavia kultaisia omenoita kasvoi. Omenapuut oli istutettu hedelmistä, joita oli kasvanut Gaian Zeukselle ja Heralle häälahjaksi antamasta oksasta. Hesperidien tehtäväksi oli annettu puutarhan huolenpito, mutta kun nämä ajoittain poimivat hedelmiä itsekin, asetti Hera epäluuloisena myös Ladonin, satapäisen lohikäärmeen, joka ei koskaan nukkunut, vahtimaan puutarhaa.
Herakleen yhdestoista urotyö oli varastaa kultainen omena tästä puutarhasta.
Pariksen tuomio
Eris, epäsovun jumala, oli jätetty kutsumatta Peleuksen ja Thetiin häihin, josta raivostuneena hän saapui kuitenkin paikalle ja heitti osallistujen keskelle kultaisen omenan, johon oli kaiverrettu sana "Kauneimmalle". Vaateensa omenaan esittivät Hera, Pallas Athene ja Afrodite, ja Zeus asetti Troijan prinssi Pariksen päättämään, kenelle omena kuuluisi. Pariksen tuomio oli antaa omena Afroditelle, joka tarjosi tälle maailman kauneimman naisen, Helenan rakkautta palkkioksi häntä suosivasta ratkaisusta. Tämän päätöksen seurauksena sai alkunsa Troijan sota Helenan jättäessä aiemman aviomiehensä.
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 1993
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1993 Espanjan Palma de Mallorcalla. Kilpailut alkoivat 2. joulukuuta ja päättyivät 5. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Kansainvälinen uimaliitto FINA.
Kilpailuissa rikottiin kolmetoista uinnin maailmanennätystä.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Vasikoiden marssi
Horst Wessel sanoitti ja sävelsi ”Die Fahne Hoch” -marssin vuonna 1930. Wesselin kuoltua Joseph Goebbelsin propagandakoneisto teki hänestä marttyyrin ja kappale nimettiin tekijänsä mukaan. Laulusta tehtiin useita parodioita ja Brechtin vuonna 1943 teokseensa Schweyk im zweiten Weltkrieg (Sotamies Švejk toisessa maailmansodassa) sanoittama versio on todennäköisesti niistä kuuluisin. Hans Eislerin mukaan Brecht sanoi säveltäneensä Vasikoiden marssin jo vuonna 1933.
Laulun teksti
Alkuperäinen
Vapaa käännös
Viimeisen säkeistön alkua ei voi kääntää suoraan suomeksi, koska siinä on saksan sanaan Hakenkreuz (hakaristi) perustuva sanaleikki. Säkeistö puhuu verenpunaisessa lipussa olevasta rististä, jossa on suuri haka (Haken). Lauseeseen sisältyy kuitenkin saksan kielen idiomaattinen ilmaus etwas hat einen Haken, ”jossakin on haka” eli johonkin hyvältä näyttävään asiaan sisältyy yllättävä ongelma tai huono puoli. Hakaristissä on siis haka ja samalla se tuo mukanaan yllättävää pahaa. Kolmannen säkeistön der arme Mann voi tarkoittaa sekä ”köyhää miestä” että ”miesparkaa”.
Jiddiš
Jiddiš on alun perin Keski- ja Itä-Euroopan aškenasijuutalaisten puhuma keskiaikaiseen saksaan pohjautuva kieli, jossa on vaikutteita myös seemiläisistä, slaavilaisista ja romaanisista kielistä. Jiddišiä kirjoitetaan heprealaisin kirjaimin, mutta sille on olemassa myös virallinen romanisaatiomuoto.
Jiddiš sai alkunsa 900–1200-lukujen välillä Saksassa. Sitä puhui vielä 1930-luvulla äidinkielenään 10–11 miljoonaa ihmistä, kaksi kolmasosaa maailman juutalaisista. Holokaustin, juutalaisten assimiloitumisen sekä heprean ja venäjän käytön suosimisen seurauksena äidinkieleltään jiddišinkielisiä on nykyisin enää noin 1,5 miljoonaa. Arkikielenä ja äidinkielenä sitä käytetään joissain ortodoksijuutalaisissa ja hasidisissa yhteisöissä New Yorkissa ja Israelissa.
Nimi
Kielen omakielinen, saksalaisperäinen nimi jiddiš tulee adjektiivista ’juutalainen’, jude+isch. Kielenpuhujat käyttävät siitä myös nimitystä mame-loshn, ’äitien kieli’. Jiddišiä on kutsuttu myös juutalaissaksaksi. Sen sijaan joidenkin Saksan juutalaisten 1700–1800-luvuilla käyttämä saksan kielen muoto aškenasisaksa ei ollut jiddišiä.
Levinneisyys
Äidinkielisiä jiddišinpuhujia on nykyisin noin 1,5 miljoonaa, joista vuonna 2009 Yhdysvalloissa 150 000. Puhujia on myös muun muassa Israelissa, ja Ruotsissa jiddiš on virallisesti vähemmistökieli. Yhdysvalloissa ja Israelissa ovat tiukan ortodoksiset haredijuutalaiset yhä säilyttäneet jiddišin arkikielenään, koska heille heprea on edelleen pyhä kieli ja siksi sopimaton arkikieleksi.
Historia
right|thumb|Yhdysvaltalainen jiddišinkielinen juliste vuodelta 1917
Jussi Nikkilä
Jussi Nikkilä (s. 28. kesäkuuta 1982 Lahti) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2008. Suuri yleisö muistaa hänet ehkä parhaiten elokuvista Hulluna Saraan ja Ganes, jossa hän esittää Albert Järvistä. Nikkilä on myös näytellyt Q-teatterissa, KOM-teatterissa, KokoTeatterissa ja Kansallisteatterissa. Nikkilä on ohjannut Q-teatteriin yhdessä Elena Leeven ja Pihla Penttisen kanssa kirjoittamansa näytelmän Täydellinen päivä ja Juha Itkosen kirjoittaman näytelmän Hämeenlinna. Keväällä 2014 hän toimi Teatteri & Tanssi -lehden kolumnistina. Vuonna 2013 Nikkilä opiskeli Shakespearea Lontoossa London Academy of Music and Dramatic Art -oppilaitoksessa. Nikkilä on Kuninkaiden Laakson laulaja-kitaristi. Syksyllä 2019 ilmestyi hänen esikoisromaaninsa Näyttelijä Tammen kustantamana.
Jiddiš
Synty
Jiddiš sai alkunsa 900–1200-lukujen välillä, kun Ranskan juutalaiset muuttivat saksankielisille alueille Reinin laaksoon ja omaksuivat keskiyläsaksan murteen, johon sekoittui hepreaa, juutalaisranskaa ja juutalaisitaliaa. Heprean kieltä ei hyväksytty arkikieleksi, sillä se oli juutalaisille pyhä kieli, jota käytettiin vain uskonnollisissa yhteyksissä; lisäksi hepreasta puuttui paljon arkielämässä tarvittavaa sanastoa. Reininmaalta juutalaiset siirtyivät ristiretkiä pakoon idemmäksi Saksaan ja muualle Keski-Eurooppaan. On myös esitetty, että jiddiš on voinut syntyä idempänä: Baijerissa, Unkarissa ja Tšekissä, mistä se olisi levinnyt sekä länteen että idemmässä jo asuneille juutalaisille.
Oussama Assaidi
Oussama Assaidi (, s. 15. elokuuta 1988 Beni-Boughafar, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Keskikentän vasemmalla laidalla pelaava Assaidi edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia.
Jiddiš
Vaiheet
thumb|300px| Jiddišinkielinen kalligrafia Wormsin Mahzorissa. Jiddišin historia jaetaan neljään vaiheeseen, varhaiseen jiddišiin (1000–1250), vanhaan jiddišiin (1250–1500), keskijiddišiin (1500–1750) ja nykyjiddišiin (1750–). Varhaisen jiddišin aikana puhujia oli Moselin, Reinin, Mainin ja Ylä-Tonavan varrella, ja se käsitti länsijiddišin murteita, jotka koostuivat saksan-, heprean-, aramean- ja latinalaiskielisistä elementeistä. Vanhan jiddišin aikana puhujia oli myös Böömissä, Määrissä, Puolassa, Liettuassa, Pohjois-Italiassa, Palestiinassa ja Egyptissä. Kieleen tuli slaavilaisia elementtejä juutalaisten siirryttyä itäänpäin. Jiddišin on määritelty muodostuneen omaksi kielekseen vuoteen 1300 mennessä. Vanhin tunnettu jiddišinkielinen teksti on Wormsin Mahzor (מַחֲזוֹר) vuodelta 1272 ja vanhin säilynyt jiddišinkielinen dokumentti vuodelta 1382.
Oussama Assaidi
Seurajoukkueura
Assaidi pelasi kaudet 2006–2008 alankomaalaisessa Omniworldissa tehden 36 ottelussa kolme maalia. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi De Graafschapiin, jossa pelasi ensimmäisenä kautenaan 12 ottelua ja teki yhden maalin. Assaidi vaihtoi kesken seuraavan kauden Heerenveeniin tehtyään De Graafschapissa viisi maalia viidessä ottelussa. Hän pelasi Heerenveenissä loppukauden aikana 20 ottelua ja teki yhden maalin. Seuraavilla kausilla maaleja syntyi enemmän: kaudella 2010–2011 yhdeksän maalia 31 ottelussa ja kaudella 2011–2012 kymmenen maalia 27 ottelussa. Kaudella 2012–2013 Assaidi ehti pelaamaan Heerenveenissä vain yhden ottelun, kunnes siirtyi englantilaiseen Liverpooliin. Tammikuussa 2015, Liverpool ilmoitti päättäneen Assaidin lainapestin Stokeen. Alun perin oli sovittu, että nopea marokkolainen pelaisi kauden loppuun Stokessa, mutta sen sijaan hän siirtyi Dubailaisseura Al-Ahli Dubaiin vajaan viiden miljoonan punnan siirtosummalla.
Jiddiš
Vaiheet
Keskijiddiš alkoi vuonna 1500, ja tuossa vaiheessa puhujia oli myös Alsacessa, Alankomaissa ja Pohjois-Saksassa. Itäjiddišin murteet syntyivät myös vaiheen aikana, mutta kirjakieli oli yhä länsijiddišiä. Vuonna 1534–1535 painettiin ensimmäiset jiddišinkieliset kirjat. Uuden jiddišin aikana, joka alkoi 1750, kieli taantui Länsi-Euroopassa, mutta levisi edelleen Itä-Euroopassa sekä Palestiinassa ja Amerikassa. Kieli rikastui huomattavasti juutalaisten poliittisen ja muun yhteiskunnallisen toiminnan laajetessa. Itäjiddiš sai kirjakielensä.
Oussama Assaidi
Maajoukkueura
Assaidi on edustanut Marokkoa vuodesta 2011 lähtien. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 9. helmikuuta 2011 Nigeriä vastaan saatuan kutsun Marokon silloiselta valmentajalta Eric Geretsiltä. Ensimmäisen maalinsa hän teki Marokolle 4. kesäkuuta 2011 Afrikan-mestaruuskisojen karsintaottelussa Algeriaa vastaan.
Jussi Nikkilä
Nikkilä oli parisuhteessa ja myöhemmin naimisissa näyttelijä Elena Leeven kanssa lähes 20 vuotta. He jättivät Helsingin käräjäoikeuteen yhteisen avioerohakemuksen syyskuussa 2020.
Oussama Assaidi
Maajoukkueura
Assaidi valittiin vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän pelasi yhden ottelun avausottelussa Tunisiaa vastaan. Marokon kisat päättyivät alkulohkoon.
Jiddiš
Vaiheet
Jiddišiä puhui vielä 1930-luvulla äidinkielenään 10–11 miljoonaa ihmistä, kaksi kolmasosaa maailman juutalaisista. Holokaustissa 1940-luvulla Itä-Euroopan jiddišinkielinen kulttuuri katosi. Toisen maailmansodan jälkeen jiddišin asemaa edelleen heikennettiin Neuvostoliitossa juutalaisten pakkoassimilaatiotoimenpiteillä. Yhdysvaltoihin muuttaneet juutalaiset pyrkivät amerikkalaistumaan ja vaihtoivat kielensä englantiin vapaaehtoisesti. Israelissa otettiin heprea käyttöön virallisena kielenä maan perustamisen myötä 1948, mikä johti jiddišin käytön vähenemiseen.
Nykyisin
thumb|Jiddišinkielisiä liikennemerkkejä [[Kiryas Joelissa, New Yorkissa. Ylemmän merkin alarivillä lukee "BAS STOP", ilman tarkkeita.]] Vuonna 1925 perustettiin Vilnassa jiddišin tutkimusinstituutti YIVO, joka on nykyisin maailman johtava juutalaisen kulttuurihistorian ja jiddišin kielen vaalija. YIVO toimii myös kielen auktoriteettina ja antaa sen oikeinkirjoitussuositukset.
Suurin jiddišinkielinen sanomalehti on Forverts, joka ilmestyy viikoittain New Yorkissa. Myös hasideilla on omia jiddišinkielisiä sanomalehtiään. New Yorkin radiossa esitetään jiddišinkielisiä radio-ohjelmia. Jiddiš on oppiaineena joissain yliopistoissa, etenkin New Yorkissa, mutta myös Euroopassa.
Israelissa jiddiš ei ole saanut paljoakaan yhteiskunnan tukea, koska sitä pidetään laajalti surkean ghettoelämän nöyryytyksien ja juutalaisvainojen symbolina. Nykyheprea luotiin uuden, ghetosta vapautuneen ja voimakkaan Israelin juutalaisen kieleksi, ja jiddišiä oli vuosikymmenten ajan täysin sosiaalisesti hyväksyttyä pilkata ja halveksia. Israelin ilmapiiri on muuttunut vasta viime aikoina, kun jiddišinkielinen kirjallisuus, lauluperintö ja teatteri on ymmärretty tärkeäksi osaksi yhteistä, rikasta juutalaista kulttuuria. Nykyheprean äännejärjestelmä perustuu jiddišiin, ja hepreaan on myös omaksuttu useita käännöslainoja jiddišistä.
Suomessa
Jiddiš, tarkemmin sen koillisjiddišin alamurre, oli 1880-luvulla lähes kaikkien Suomen juutalaisten äidinkieli. Saksan kielellä oli suuri vaikutus Suomessa käytettyyn jiddišiin. Jiddišin käyttö Suomessa väheni 1900-luvulla, kunnes vuonna 1930 jiddišin ilmoitti puhekielekseen enää seitsemän prosenttia suomenjuutalaisista. Jiddišistä oli tullut statukseltaan alhainen kieli niin juutalaisten kuin suomalaistenkin mielissä. Virallisista tilastoista huolimatta jiddišin kielellä oli keskeinen sija juutalaisen yhteisön niin uskonnollisessa kuin kulttuurielämässäkin vielä toisen maailmansodan jälkeen, etenkin vanhemman sukupolven keskuudessa. Nykyisin jiddišiä ei enää liiemmin käytetä Suomessa, vaikka vuonna 2003 kieltä ilmoitti osaavansa 24 prosenttia ja ymmärtävänsä 40 prosenttia suomenjuutalaisista aikuisista.
Murteet
Jiddiš jakautuu länsi- ja itämurteisiin, ja myös Pohjois-Puolan välimuoto voidaan erottaa omaksi murteekseen. Länsimurteet jaetaan luoteis-, keskiläntisiin ja lounaisiin murteisiin. Länsimurteita puhuttiin Länsi-Euroopassa ja Unkarissa, mutta ne ovat jo pääosin kadonneet. Itämurteita puhuttiin Itä-Euroopassa, ja ne levisivät siirtolaisten mukana myös Yhdysvaltoihin 1800-luvulla. Itäjiddiš jaetaan pohjois-, keski- ja etelämurteisiin (eli liettualaisiin, puolalaisiin ja ukrainalaisiin). Nämä murteet eroavat toisistaan ennen kaikkea vokaalien ääntämyksessä. Itäjiddišin puhujat on myös usein jaettu kahteen kieli- ja kulttuuripiiriin, litvakkeihin ja galitsialaisiin.
Yleiskieli
Jiddišissä ei ole virallista kielimuotoa, mutta kirjoitetussa kielessä ja mediassa käytetään nykyisin YIVO-instituutin 1920- ja 1930-luvuilla kehittämää yleisjiddišiksi (klal-shprakh) kutsuttua muunnelmaa. Se perustuu eteläisen itäjiddišin kielioppiin ja pohjoisen ääntämykseen. Yleiskieli oli alun perin tarkoitettu vain eri murteiden puhujien kanssakäymiseen, mutta murrealueiden kadottua siitä on tullut joillekin kielen ainoa muoto, ja se on myös yliopistoissa opetettava kielimuoto. New Yorkin hasidit käyttävät edelleen jiddišin perinteisiä murteita, etenkin unkarilaista murretta.
Eri kielten vaikutus
Jiddiš on saanut paljon vaikutteita useista kielistä, joiden käyttöalueilla juutalaiset ovat asuneet. Jiddišin sanastosta noin 70–80 prosenttia tulee saksasta. Monin paikoin jiddiš ja saksa ovatkin keskenään lähes identtisiä, kuten esimerkkilause ikh shrayb a briv (jidd.) ja Ich schreibe einen Brief (saks.), ’kirjoitan kirjettä’. Toisaalta jotkin jiddišissä yhä yleisinä esiintyvät saksankieliset sanat ovat jo kadonneet saksasta ja päinvastoin.
Vaikka jiddiš muistuttaakin kaikissa suhteissa paljon saksan kieltä ja sitä on kutsuttu väheksyen juutalaissaksaksi, jiddišiä ei voi pitää vain saksan murteena. Kielet ovat maantieteellisesti ja kulttuurisesti eriytyneet, eivätkä saksanpuhujat yleensä ymmärrä jiddišiä: sen sanastosta osa tulee muualta kuin saksan kielestä ja osa sen kieliopistakin tulee slaavilaisista kielistä.
William Buckland
William Buckland (12. maaliskuuta 1784 Axminster, Ison-Britannian kuningaskunta – 15. elokuuta 1856 Lontoo Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ) oli englantilainen geologi, paleontologi ja teologi.
Jiddiš
Eri kielten vaikutus
Heprealaisten sanojen osuus jiddišissä on noin 15 prosenttia. Myös arameankielistä sanastoa esiintyy. Uskonnollisessa kirjallisuudessa seemiläisperäisten sanojen osuus voi nousta jopa 25 prosenttiin. Kielen seemiläiset lainasanat ovat useimmin substantiiveja, mutta joskus myös esimerkiksi sanontoja.
William Buckland
Nuoruus ja opiskelu
William Buckland syntyi 1784 kirkkoherra Charles Bucklandin ja tämän vaimon Elizabethin ensimmäisenä lapsena. William sai alkuun isältään kotiopetusta, mutta vuonna 1797 hän meni tivertonilaiseen kouluun yliopisto-opintoja varten valmistautuakseen.
Jiddiš
Eri kielten vaikutus
Juutalaisten muutettua Itä-Eurooppaan jiddišiin tuli paljon myös slaavilaisia vaikutteita, ja sanastosta noin 5 prosenttia onkin slaavilaisperäistä. Vaikutteisiin kuuluvat etenkin konsonanttien regressiivinen assimilaatio, jotkin verbiaspektimuodot, monet toimintaa kuvaavat verbilainasanat, useat päätteet, paikallista luontoa ja ruokaa merkitsevät lainasanat, sekä monet sukulaisuutta kuvaavat sanat.
William Buckland
Nuoruus ja opiskelu
Buckland pääsi 1801 Oxfordin Corpus Christi Collegeen. Hänen pääaineensa olivat antiikintutkimus ja teologia. Hän valmistui 1808. Samana vuonna hänestä tuli Oxfordin yliopiston tutkija ja hän sai pappisvihkimyksensä. Hän oli opiskeluaikanaan kiinnostunut luonnontieteistä, ja hän keräsi laajan kivien ja fossiilien kokoelman.
Jiddiš
Eri kielten vaikutus
Jiddišin keskeisessä sanastossa on myös joitakin romaanisperäisiä sanoja, kuten juutalaisranskasta tulleet bentshn (< lat. benedicere, ’siunata’) ja leyenen (< lat. legere, ’lukea’). Yhdysvaltoihin muuttaneet juutalaiset ovat omaksuneet kieleen lisäksi englanninkielisiä sanoja. Yhdysvaltalainen kirjailija Leo Rosten on havainnollistanut jiddišille tyypillistä eri kielten sanaston lainailua jiddišinkielisellä lauseella Guten erev shabbes, Madame Chairman (’Hyvää perjantai-iltaa, rouva puheenjohtaja’), joka koostuu viiden eri kielen sanoista.
Jiddiš juutalaisena kielenä
Jiddišiä pidetään kielenä, joka on täynnä huumoria, ja monet tunnetut jiddišinkieliset kirjailijat ovatkin kansanhumoristeja. Jiddiš kehittyi juutalaisten kieleksi aikana, jolloin juutalaisten elämä Euroopassa oli erittäin raskasta – kielellä ja kirjallisuudella pyrittiin keventämään vaikeuksien taakkaa. Jiddiš toimi myös juutalaisten salakielenä, jota saksalaisten ei haluttu ymmärtävän. Juutalaisten tuntema epäluulo vihamielistä kristittyä ympäristöä kohtaan toi kieleen paljon kristinuskoon kohdistuvia pilkallisia vertauksia. Näistä tunnetuimpia on ”hölynpölyä” tarkoittava yleinen ilmaisu nisht geshtoygn un nisht gefloygn (suom. ’ei kiivennyt eikä lentänyt’), joka viittasi Jeesuksen ylösnousemukseen.
William Buckland
Mineralogian ja geologian apulaisprofessorina
Buckland teki vuosina 1808–1812 useita geologisia tutkimusmatkoja Englannissa, Skotlannissa, Irlannissa ja Walesissa. John Kidd jätti vuonna 1813 paikkansa mineralogian apulaisprofessorina, ja Buckland valittiin hänen seuraajakseen. Buckland toi luentoihinsa, jotka olivat hyvin suosittuja, lisää geologiaa ja paleontologiaa. Buckland aloitti 1816 Euroopan-kiertueen, jonka aikana hän keräsi erilaisia näytteitä Ashmolean Museumia varten ja teki monia havaintoja.
Buckland sai 1818 geologian apulaisprofessorin tehtävät, vaikka hän pitikin edelleen myös mineralogian paikkansa. Hän nosti esille virkaanastujaispuheessaan esille uuden geologian linjan, jossa hän pyrki yhdistämään Raamatun todisteet luomisesta ja vedenpaisumuksesta. Buckland tutki erityisesti Kirkdalen luolasta löytyneitä fossiileita. Niiden pohjalta hän julkaisi 1823 teoksen, jossa hän väitti luolan luiden olevan todisteita vedenpaisumusta edeltävistä eläimistä.
Jiddiš
Kirjoitusjärjestelmä
Jiddišiä kirjoitetaan oikealta vasemmalle heprealaisin aakkosin, yleensä niiden neliömäistä variaatiota käyttäen. Jiddišin oikeinkirjoitus on vaihdellut aikojen saatossa etenkin vokaalien osalta. Nykyisin kielen oikeinkirjoituksen suositukset antaa YIVO-instituutti. YIVO on määritellyt myös jiddišin standardisoidun siirtokirjoituksen, joka on käytössä etenkin sähköpostiviestinnässä.
Jiddišin kirjaimet kattavat kaikki kielen äänteet, ja kieltä kirjoitetaankin foneemisesti. Poikkeuksena tästä ovat heprean- ja arameankieliset sanat, joissa vokaalit jätetään yleensä kirjoittamatta.
William Buckland
Mineralogian ja geologian apulaisprofessorina
Geological Society valitsi Bukclandin 1824 presidentikseen. Ensimmäisessä tapaamisessa Buckland julkaisi Stonesfieldissä jo muutamia vuosia aiemmin löydetyt luut, jotka hän nimesi kuuluvan Megalosaurus-nimiselle suurelle matelijalle. Tutkimuspaperi julkaistiin vielä samana vuonna, ja se on ensimmäinen pitkä tutkimus dinosauruksesta.
Jiddiš
Kirjoitusjärjestelmä
Taulukossa ovat jiddišin aakkoset, niiden YIVO-romanisaatio, ääntäminen ja kirjainten nimet.
Sanasto
Jiddišissä on arvioitu olevan 180 000 sanaa. Koska jiddiš oli tavallisen kaupunkilaisrahvaan kieli, siinä on melko vähän abstrakteja käsitteitä tai luontoa kuvaavia sanoja. Sen sijaan siinä on runsaasti sosiaalisessa elämässä käytettäviä sanoja kuten ihmisten nimityksiä, hellittelysanoja ja muita ihmissuhteisiin liittyviä sanoja, ja siinä on myös hyvin rikas valikoima sanontoja ja voimasanoja.
William Buckland
Christ Churchin kaniikkina
Buckland jätti Oxfordin yliopiston 1825, mutta sai jo muutamaa kuukautta myöhemmin paikan Christ Churcin kaniikkina. Samana vuonna hän meni naimisiin Mary Morlandin kanssa. Morland oli itsekin luonnontieteilijä ja kuvittaja. He saivat liittonsa aikana yhdeksän lasta, joista viisi selviytyi aikuisuuteen saakka.
Buckland oli mukana luonnollisen teologian The Bridgewater Treatises -julkaisujen yhtenä tekijänä. Hänen osuutensa Geology and Mineralogy käsitteli samoja asioita, mistä hän oli jo kirjoittanut aiemmin.
Jiddiš
Äänneoppi
Jiddišin ääntäminen muistuttaa läntisen saksan ääntämistä. Vokaalifoneemit ja  kuitenkin puuttuvat, ja niitä vastaavat jiddišissä  ja. Kielessä esiintyy joitain saksalle vieraita sananalkuisia konsonanttiyhtymiä, kuten, , ja.
William Buckland
Christ Churchin kaniikkina
Buckland matkusti 1838 Sveitsiin tapaamaan Louis Agassizia ja tutkimaan hioutuneita ja uurteisia kiviä sekä siirtolohkareita, jotka Agassizin mukaan olivat muinaisten jäätiköiden aikaansaamia. Buckland oli alkuun skeptinen Agassizin teoriaa kohtaan. Hän kuitenkin muutti näkemystään ja tajusi, että ennen ihmisen tuloa oli kulunut pitkä geologinen aika.
Viimeiset vuodet tuomiorovastina
Robert Peelin suosituksesta Buckland nimitettiin vuonna 1845 Westminsterin tuomiorovastiksi. Hän aloitti heti luostarin ja koulun korjaustyöt. Hän halusi tehdä koulusta myös nykyaikaisen laitoksen. Buckland vietti kesäkuukaudet ja myöhemmin myös eläkeaikansa Islipissä. Hän pyrki siellä edistämään kylän maanviljelystä ja koulutusmahdollisuutta sekä neuvoi yleisissä hygienia-asioissa.
Jiddiš
Muoto-oppi
Substantiiveja on kolmea sukua: maskuliini, feminiini ja neutri. Maskuliinin määräinen artikkeli on der, feminiinin di ja neutrin dos; monikko on aina di. Monikon yleisimpiä tunnuksia ovat -s ja -n, mutta heprealaisperäisissä sanoissa -im tai -es. Sijamuotoja ovat nominatiivi, akkusatiivi ja datiivi. Genetiivin yleisin tunnus on -s.
William Buckland
Viimeiset vuodet tuomiorovastina
Bukcland sairastui 1849 vuoden lopuilla, ja lääkärit luonnehtivat hänen tilaansa apatiaksi ja alakuloisuudeksi. Hänen terveytensä oli huono viimeisten seitsemän vuoden ajan, ja hän kuoli 14. elokuuta 1856.
Jiddiš
Muoto-oppi
Verbit taipuvat yksikön kaikissa persoonissa, ja teitittelymuotoja käytetään. Imperfektiä ei ole, vaan mennyt aika ilmaistaan apuverbin avulla.
Lauseoppi
Jiddišin sanajärjestys on SVO, kuten saksassakin, mutta yleisesti ottaen sanajärjestys on melko vapaa. Sanajärjestykseen on tullut paljon slaavilaisia vaikutteita, esimerkiksi lauseessa Es kholemt zikh mir a vayser nitl (’haaveilen valkeasta joulusta’), jonka lauserakenne on slaavilainen, vaikka sen sanasto onkin saksalais-heprealais-romaanisperäistä.
Kirjallisuus
thumb|Jiddišinkielisen kirjan kansilehti. Isolla kirjoittajan nimi Motke Chabad. Varhaista jiddišinkielistä kirjallisuutta edustaa Elia Levitan 1500-luvun alussa kirjoittama suosittu, sisällöltään lähinnä ritariromanssin luonteinen seikkailurunoelma Bovo-Bukh.
Koska naiset eivät yleensä osanneet hepreaa, heidän uskonnollisista tarpeistaan pyrittiin huolehtimaan julkaisemalla hengellistä kirjallisuutta jiddišiksi. Tällaisista selitysteoksista kirjallisuudenhistoriallisesti merkittävimpiä on rabbi Ja'akov ben Isaak Aškenazin 1600-luvun alussa kirjoittama ”naisten Raamattu”, Tsene-rene (”Menkää katsomaan” – kirjan nimi on hepreaa ja tulee Laulujen laulun jakeesta 3:11: ”Menkää katsomaan, oi Siionin tyttäret”). Tsene-renen ja Bovo-Bukhin jiddiš oli sanastoltaan varsin puhtaasti germaanista.
Jiddiš ei ollut vakavasti otettu kirjakieli vielä 1800-luvun alussa, vaan jiddišiksi julkaistiin lähinnä naisten ja lasten kirjallisuutta. 1800-luvun loppupuolella alkoi modernin jiddišinkielisen kirjallisuuden kukoistuskausi: ajan tärkeimpiä kirjailijoita olivat Mendele Mocher Sforim, I. L. Peretz ja Sholem Aleichem. Jiddišinkielinen julkaisutoiminta kasvoi nopeasti. Vuonna 1978 jiddišiksi kirjoittava Isaac Bashevis Singer sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon.
Teatteri
Jiddišinkielinen teatteri syntyi 1872 Romaniassa, ja sen isänä pidetään Abraham Goldfadenia. Venäjän viranomaiset kielsivät jiddišinkielisen teatterin vuonna 1883, minkä seurauksena se siirtyi sieltä Pariisiin, Lontooseen ja New Yorkin, missä se alkoi kukoistaa. Yhdysvalloissa kehittyi myös newyorkilaisten lomakohteen Catskillsin jiddišinkielinen komediaperinne, joka toimi useimpien amerikanjuutalaisten koomikoiden kuten Mel Brooksin ja Danny Kayen astinlautana kansalliseen menestykseen.
Andre Gray
Andre Gray (s. 26. kesäkuuta 1991) on englantilais-jamaikalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on vuodesta 2017 edustanut englantilaisseura Watfordia.
Norrménin talo
Norrménin talo (myös Norrménin linna tai Norrménin palatsi) oli Helsingin Katajanokalla osoitteessa Kanavakatu 2, vastapäätä Uspenskin katedraalia, vuosina 1897–1960 sijainnut punatiilinen, uusrenessanssia edustanut asuintalo.
Andre Gray
Gray on ammattilaisurallaan edustanut aiempina vuosina Shrewsbury Townia, Hinckley Unitedia, Luton Townia ja Brentfordia. Vuonna 2015 hän siirtyi Burnleyn joukkueeseen, joka keväällä 2016 nousi Valioliigaan. Vuonna 2017 hän siirtyi Watfordiin. Gray on neljällä Valioliiga-kaudellaan pelannut yhteensä 115 liigaottelua ja tehnyt niissä 23 maalia. Hän teki Burnleyn paidassa hattutempun 31.12.2016 kotiottelussa Sunderlandia vastaan ja kaksi maalia 4.3.2017 vierasottelussa Swanseaa vastaan. Kaudella 2016–2017 hän teki kaikkiaan yhdeksän liigamaalia sekä kaudella 2017–2018 viisi, kaudella 2018–2019 seitsemän ja kaudella 2019–2020 kaksi maalia. Hän pelasi mestaruussarjassa Watfordin joukkueessa kaudella 2020–2021 ja lainalla Queens Park Rangersin joukkueessa kaudella 2021–2022.
Norrménin talo
Historia
thumb|left|[[Uspenskin katedraali ja Norrménin talo]]
Andre Gray
Gray on syntynyt Englannissa ja pelasi aikoinaan Englannin C-maajoukkueessa. Hän on maaliskuusta 2021 alkaen edustanut Jamaikan maajoukkuetta, jossa hän on toukokuun 2022 loppuun mennessä pelannut 12 maaottelua ja tehnyt kolme maalia. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 2021 CONCACAF Gold Cupissa, jossa Jamaika ylsi puolivälieriin.
Gray alkoi seurustella vuonna 2016 laulaja Leigh-Anne Pinnockin kanssa. He muuttivat yhteen 2018 ja menivät kihloihin neljäntenä vuosipäivänään 2020. He saivat kaksoset elokuussa 2021.
Norrménin talo
Purkaminen
Norrménin talo purettiin vuonna 1960. Sen paikalle rakennettiin Alvar Aallon suunnittelema, valkoisesta marmorista tehty Enso-Gutzeitin pääkonttori, joka valmistui vuonna 1962. Talon purkamista on arvosteltu alusta lähtien, ja useat pitävät tilalle tullutta Aallon suunnittelemaa rakennusta täysin sopimattomana Katajanokan edustalle ja Norrménin talon purkamista suurena vääryytenä. Jotkut ovat myös esittäneet, että Aallon rakennus pitäisi purkaa ja tilalle rakentaa Norrménin talon jäljennös. Pääkonttori kuitenkin suojeltiin vuonna 2010.
Liisa Helmisen ohjaamassa, vuonna 2004 ensi-iltaan tulleessa elokuvassa Pelikaanimies Norrménin talo on digitaalisesti pystytetty takaisin paikalleen.
Gertrude B. Elion
Gertrude Belle Elion (23. tammikuuta 1918 – 21. helmikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen biokemisti ja farmakologi. Hän voitti vuonna 1988 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä James W. Blackin ja George H. Hitchingsin kanssa.
Elion syntyi New Yorkissa juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Hunter Collegesta vuonna 1937 ja New Yorkin yliopistosta 1941, mutta hänen etenemistään jatko-opinnoissa haittasi Yhdysvalloissa yhä tuohon aikaan vallinnut seksismi.
Elion oli alun perin Hitchingsin avustaja, mutta tuli myöhemmin tunnetuksi myös omilla saavutuksillaan; hän kehitti itsenäisestikin useita yhä yleisessä käytössä olevia lääkeaineita. Hänelle myönnettiin Nobelin lisäksi vuonna 1991 National Medal of Science. Hän eli naimattomana ja kuoli Pohjois-Carolinassa 81-vuotiaana.
Elion valittiin vuonna 1991 National Inventors Hall of Fameen.
Kondopoga (yritys)
pienoiskuva|300px Kondopoga on Karjalan tasavallan Kontupohjassa toimiva paperitehdas ja monialayhtiö. Tehdas on perustettu vuonna 1928. Tehtaan päätuote on sanomalehtipaperi, mutta se valmistaa myös toimisto- ja käärepaperia. Paperitehtaan lisäksi OAO Kondopogan toimialoja ja tuotteita ovat tiiliteollisuus, rehuhiivan tuotanto ja kirjolohen kasvatus.
Tehdasta on johtanut Vitali Federmesser, jonka johtamisen aikana tehdas on vastannut myös ympäristönsä sosiaalisesta kehittämisestä rakentamalla kaupunkiin kulttuuritalon ja jäähallin. Muita hankkeita ovat olleet terveysparantolan uusiminen, kävelykadun perustaminen, tiilitehtaan ja kalanviljelylaitoksen perustaminen. Vuodesta 2004 yritys on omistanut myös Suojärven kartonkitehtaan.
Tuotanto
Paperitehtaassa on nykyisin seitsemän paperikonetta – kuusi sanomalehtipaperikonetta ja yksi käärepaperikone. Pääasiassa verrattain iäkkäiden paperikoneiden yhteistuotanto on noin 700 000 tonnia sanomalehtipaperia vuodessa. Finnkarelco on tuonut Kontupohjan paperia Suomeen.
Vuonna 2001 Kondopoga oli Venäjän 37. suurin vientiyhtiö. Yhtiöllä on noin 7 500 työntekijää.
Paperikoneet
Kontupohjassa olevien paperikoneiden lisäksi Suojärven kartonkitehtaassa valmistetaan noin 70 700 tonnia kartonkia vuodessa.
Giovanni di Bicci de’ Medici
Giovanni di Bicci de’ Medici (1360 Firenze – 20. helmikuuta tai 28. helmikuuta 1429) oli maineikkaan ja vaikutusvaltaisen firenzeläisen Medici-suvun perustaja, Cosimo de’ Medicin isä ja Lorenzo de’ Medicin eli Lorenzo il Magnificon isoisän isä.
Giovanni aloitti uransa villakauppiaana, mutta laajensi liiketoimintaansa pankkialalle. Hän joutui kilpailemaan vanhempia ja vauraampia pankkiirisukuja vastaan. Hänen pankkinsa kasvoi hänen aikansa suurimmaksi Cosimo de’ Medicin alaisuudessa. Poika peri rikkautensa, varovaisuutensa ja liiketoiminnan tajunsa Giovannilta.
Geir Karlstad
Geir Karlstad (s. 7. heinäkuuta 1963 Skedsmo, Norja) on norjalainen entinen pikaluistelija, joka aktiiviurallaan oli erikoistunut pitkille luistelumatkoille.
Vuonna 1982 Karlstad voitti juniorien maailmanmestaruuden. Ensimmäiset aikuisten arvokisamitalinsa hän saavutti vuonna 1989, jolloin hän saavutti pronssia sekä yleisluistelijoiden MM-kisoista että EM-kisoista. 1992 Albertvillen olympialaisissa hän voitti olympiakultaa 5 000 metrillä ja saavutti lisäksi pronssia 10 000 metrillä.
Maailmanennätystä Karlstad paransi uransa aikana 10 000 metrillä kolmesti ja 5 000 metrillä kahdesti.
Abdoulaye Doucouré
Abdoulaye Doucouré (s. 1. tammikuuta 1993 Meulan-en-Yvelines, Ranska) on malilais-ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on vuodesta 2020 edustanut Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.
Doucouré nousi Ranskan liigassa pelaavaan Rennesin edustusjoukkueeseen kaudella 2012–2013. Hän siirtyi helmikuussa 2016 englantilaisseura Watfordiin mutta pelasi ensimmäiset puoli vuotta lainassa espanjalaisseura Granadassa. Hän pelasi Watfordissa neljällä Valioliiga-kaudellaan yhteensä 129 liigaottelua ja teki niissä 17 maalia. Doucouré siirtyi syyskuussa 2020 toiseen valioliigaseuraan Evertoniin, jossa hän on kolmen kauden aikana pelannut 84 liigaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Doucouré on pelannut Ranskan 16–21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 37 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Aikuisten tasolla hän on edustanut Malin maajoukkuetta kahdessa MM-karsintaottelussa maaliskuussa 2022.
Mart Port
Mart Port (22. tammikuuta 1922 Pärnu, Viro – 3. helmikuuta 2012 oli virolainen arkkitehti joka oli Viron arkkitehtiliiton hallituksen puheenjohtajana 25 vuoden ajan vuoteen 1979 asti.
Elämä
Mart Portin isä oli virolainen kasvitieteilijä Jaan Port (1891–1950). Toisessa maailmansodassa hän taisteli puna-armeijassa ja opiskeli sodan päätyttyä arkkitehtuuria Tallinnan teknillisessä yliopistossa.
Vuoteen 1990 Port toimi valtiollisessa arkkitehtitoimistossa Eesti Projektissa, vuosina 1961–1989 pääarkkitehtina. Lisäksi hän toimi 1961–1992 dosenttina Tallinnan taidekorkeakoulussa, vuodesta 1977 professorina. 1955–1979 oli Viron neuvostotasavallan arkkitehtiliiton puheenjohtaja. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin Viron neuvostotasavallan valtionpalkinto ja 1978 arvonimi Neuvostoliiton kansanarkkitiehti.
Architektonisches Werk
Port oli vastaavana arkkitehti suunniteltaessa Tallinnan, Tarton ja Viljandin yleiskaavaa ja uusien kaupunginosien Tallinnan Mustamäen, Väike-Õismäen, Lasnamäen, Tarton Annelinnin ja Viljandin Männimäen pääsuunnittelija. Lisäksi hän suunnitteli erilaisia rakennustyyppejä Neuvostoliiton rakennusteollisuudelle (asuintaloja, kouluja, kulttuuritaloja, kauppahalleja, lastenhuoltolaitoksia).
Portin yksittäisiä tunnettuja hankkeita ovat Viron kommunistisen puolueen puoluetoimisto (Raine Karpin ja Olga Kontšajevan kanssa, 1964–1968), Tallinnan Viru-hotelli (Henno Sepmannin kanssa, 1972) sekä runsaasti asuintaloja ja teollisuusrakennuksia (Eesti Kaabel, 1961). Mart Portin käsialaa on myös monumentaalinen puna-armeijan muistomerkki Maarjamäessä (Maarjamäe obelisk, 1960) Itämeren rannalla.
Laukaansuu
175px|thumb|right|Laukaansuun kunta Jaaman piirin kartalla. Laukaansuu eli Ust-Luga  on taajama ja kunta Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Laukaanjoen alajuoksulla, lähellä Suomenlahtea. Sen osia ovat Lenryba (ven. Ленрыба), Lesnoi (Лесной), Ostrov (Остров) ja Sudoverf (Судоверфь). Kaikkiaan taajamassa on noin 2 400 asukasta.
Laukaansuusta on rautatieyhteys Kattilan kautta Pietariin ja Veimariin. Kalanjalostusteollisuus on alueen merkittävä työllistäjä.
Laukaansuun kunta käsittää Laukaanjoen alajuoksun lisäksi sen länsipuolella sijaitsevan Kurkolanniemen. Kuntaan kuuluvat kylät: Hakaja, Joenperä, Kaipaala, Kiiskala, Kirjamo, Konnu, Luutsa, Pärspää, Rajo (Межники, Mežniki) ja Vipiä sekä Kurkulan, Preobraženkan (Преображенка) ja Laukaansuun aseman asutukset. Yhteensä kunnassa on noin 2 900 asukasta.
Varsinainen Laukaansuun kylä, Ostrov, mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Kunta on inkerinsuomalaisten, inkerikkojen ja vatjalaisten perinteistä asuinaluetta. Nykyään venäläisiä on 81 % väestöstä. Suomalaisia asuu Hakajan, Kiiskalan, Kirjamon, Konnun ja Vipiän kylissä sekä Laukaansuun taajamassa. Vipiän kylässä pidetään inkerinsuomalaiset kyläjuhlat elokuussa. Inkerikkoja on Pärspäässä, ja Joenperän ja Luutsan kylissä puhutaan vielä inkeroisvaikutteista vatjan kieltä.
Kunnassa sijaitsee Kurkolanniemen rauhoitusalue. Joenperässä on ortodoksinen kirkko ja Konnun kylässä luterilainen rukoushuone. Suurin osa alueesta on rajavyöhykettä, jolle pääsyyn tarvitaan lupa.
Kunnan päämies on Eino Säkki, kuntahallinnon päämies Vladimir Zjabkin.
Aiheesta muualla
59.65639°N, 28.25528°W
Sponsor Capital
Sponsor Capital Oy on suomalainen pääomasijoitusyhtiö. Sponsor Capital on sijoittanut muun muassa Myllyn Parhaaseen ja Fresh Servantiin.
Sponsor Capital aloitti toimintansa pääomarahastona vuonna 1997.
Sijoitukset
Lähde
Irtautumiset
Lähde
Hilding Rosenberg
Hilding Constantin Rosenberg (21. kesäkuuta 1892 Bosjökloster, Skåne – 19. toukokuuta 1985 Bromma, Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri.
Rosenberg syntyi Bosjöklosterissa, Skånessa ja opiskeli Tukholmassa sävellystä muun muassa Ernst Ellbergin johdolla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän kierteli Eurooppaa ja sai mainetta kapellimestarina. Vuonna 1932 hänet nimitettiin Ruotsin kuninkaallisen oopperan musiikilliseksi johtajaksi. Rosenberg opetti musiikkia uransa aikana muun muassa Karl-Birger Blomdahlille. Vuonna 1978 julkaistiin ruotsiksi säveltäjän muistelmateos Toner från min örtagård.
Lumparland
pienoiskuva|oikea|Långnäsin satama Lumparland on Suomen kunta, joka sijaitsee Ahvenanmaan maakunnassa. Lumparlandin asukasluku on 0 ja pinta-ala 0 km², josta 0 km² on maata, 0 km² sisävesiä ja loput 0 km² merta. Sekä asukasluvultaan että pinta-alaltaan Lumparland kuuluu Ahvenanmaan ja koko Suomen pienimpiin kuntiin. Lumparlandin naapurikunnat ovat Föglö, Jomala, Lemland, Sund ja Vårdö.
Hilding Rosenberg
Rosenberg vietti viimeiset vuotensa sokeana eikä kyennyt enää säveltämään. Säveltäjä kuoli 92 vuoden iässä 1985 Tukholmassa. Hänen vaimonsa Vera kuoli 11. maaliskuuta 1986. Pari oli avioitunut 30. elokuuta 1921, ja heillä oli muutamia lapsia.
Lumparland
Maantiede
Lumparland sijaitsee Ahvenanmaan pääsaaren kaakkoispuolella. Kunta on yksikielisesti ruotsinkielinen ja 0 prosenttia sen asukkaista puhuu äidinkielenään ruotsia. Kunnan vaakunan suunnitteli Matts Dreijer ja se vahvistettiin vuonna 1952.