cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kveenit
Kveenien asutus
Kveenien asutusalueet sijaitsevat nykyään pääasiallisesti Pohjois-Tromsissa ja Finmarkussa. Asuinalueita Pohjois-Tromsissa ovat Yykeänperä, Raisi ja Naavuono. Länsi-Finmarkussa kveeniasutusta löytyy Alattiosta ja Porsangin kylistä Lemmijoelta ja Pyssyjoelta. Itä-Finmarkussa kveenejä on Pykeijassa, Näätämössä, Paatsjoella, Vesisaaressa, Annijoella ja Kallijoella. Myös Tenon kunnasta löytyy kveenejä. Kveeni on virallinen kieli Porsangin kunnassa.
Nykypäivä
Norjaan muuttaneista nykysuomalaisista kveenit eroavat identiteettinsä perusteella. ”Uuskveeneillä” on suomalainen identiteetti. Itä-Ruijaan muuttaneiden jälkeläisistä useat pitävät itseään suomalaisina ja kieltään suomen kielenä toisin kuin Länsi-Ruijassa. Syynä tähän on myöhäisempi muutto Norjaan ja tiiviimmät yhteydet Suomeen.
Kveenien lukumäärästä ei ole olemassa virallisia laskelmia. Norjassa on arvioitu olevan jopa 30 000 kveeniä, mutta suurin osa heistä on kadottanut jo suomen kielen taidon. On arvioitu että 12 000 ihmistä ymmärtää kieltä, mutta ainoastaan 200 osaa lukea kveeniä ja vain 50 kirjoittaa kveeniksi. 1980-luvun lopulla Finmarkun läänissä tehdyssä kyselyssä noin 4 500 kyselyyn vastannutta ilmoitti olevansa kveeni. Vuoden 2005 väestönlaskennassa ilmeni että 2 000–8 000 ihmistä puhuu kveeniä, vaatimustasosta riippuen.
Elvytystyö
Vuonna 1987 perustetun Ruijan Kveeniliiton tavoitteiksi asetettiin vähemmistöstatuksen saaminen sekä kielen ja kulttuurin säilyttäminen ja kehittäminen. Kveenin kieli sai virallisen vähemmistökielen aseman Norjassa vuonna 2005. Tämän myötä Tromssan yliopistossa on mahdollisuus opiskella vuoden 2006 alusta alkaen kveenin kieltä. Kveenin opetus tapahtuu jo aikaisemmin aloitetun suomen kielen lisäksi. Opetus jakaantuu kveenin kieleen ja kveenin kulttuurihistoriaan. Tavoitteena on myös luoda kveenille oma kirjakieli ja elvyttää puhuttua kieltä. Tavoitteena on myös tehdä yhteistyötä Ruotsin meänkielisten kanssa.
Kveenien äänenkannattajana toimii Ruijan Kaiku -sanomalehti, joka ilmestyy kuukausittain kveeniksi ja norjaksi.
Kirjailija ja opettaja Alf Nilsen-Børsskog (1928–2014) kirjoitti kveenin kielellä.
Le Plessis-Robinson
Le Plessis-Robinson on Ranskan kunta Pariisin lounaisella esikaupunkivyöhykkeellä, noin kuuden kilometrin päässä Pariisin rajalta ja 10,5 km sen keskustasta. Siellä on arviolta 28 911 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 3,43 neliökilometriä.
Le Plessis-Robinsonin naapurikunnat ovat luoteessa Clamart, koillisessa Fontenay-aux-Roses, idässä Sceaux ja etelässä Châtenay-Malabry.
Tachikawa
Tachikawa on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tamajoen vasemmalla rannalla Tokion erillisalueiden länsipuolella ja rajautuu idässä Kunitachin, Kokubunjin ja Kodairan kaupunkeihin, pohjoisessa Higashiyamaton ja Musashimurayaman kaupunkeihin, lännessä Fussan ja Akishiman kaupunkeihin sekä etelässä Hinon kaupunkiin. Tachikawassa on 182 748 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 24,36 neliökilometriä.
Nykyisen muotoinen Tachikawan kaupunki perustettiin 1. joulukuuta 1940. Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinja, Ōme-linja ja Nambu-linja, Seibu-rautateiden Haijima-linja sekä Taman monorail.
Christoffer Sundqvist
Christoffer Sundqvist (s. 7. toukokuuta 1978, Tukholma ) on suomalainen klarinetisti. Vuodesta 2005 lähtien Sundqvist on toiminut Radion sinfoniaorkesterin sooloklarinetistina. Hän esiintyy säännöllisesti eri orkesterien solistina ja kamarimuusikkona sekä opettaa klarinetinsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja mestarikursseilla. Sundqvist tunnetaan monipuolisena muusikkona, jonka ohjelmisto kattaa teoksia perusohjelmistosta uusiin tilaussävellyksiin.
Vuodesta 2013 lähtien Sundqvist on toiminut Jakobstads Sinfoniettan taiteellisena johtajana sekä yhdessä säveltäjä Sebastian Fagerlundin kanssa Pietarsaareen perustamansa Rusk-kamarimusiikkifestivaalin taiteellisena johtajana.
Opinnot
Christoffer Sundqvist aloitti klarinetinsoiton Pietarsaaren konservatoriossa Bernhard Nylundin oppilaana. Vuonna 2002 hän suoritti diplomin Sibelius-Akatemiassa opettajanaan Anna-Maija Korsimaa ja jatkoi opintojaan Baselin musiikkikorkeakoulussa Sveitsissä professori Francois Bendan johdolla. Sundqvist on myös osallistunut useille mestarikursseille ja opiskellut kamarimusiikkia lukuisten merkittävien muusikoiden johdolla (mm. Charles Neidich).
Ura
Suoritettuaan diplomin Sundqvist esiintyi aluksi suomalaisten orkesterien solistina soittamalla muun muassa W. A. Mozartin, Carl Nielsenin ja Krzysztof Pendereckin konserttoja sekä toimi kamarimuusikkona. Radion sinfoniaorkesterin vuoden debytantiksi hänet valittiin 2004, ja seuraavasta vuodesta lähtien hän on ollut Radion sinfoniaorkesterin sooloklarinetisti.
Viime vuosina Sundqvist on soittanut lähes kaikkien suomalaisorkestereiden solistina. Ulkomaisista solistivierailuista tärkeimmät orkesterit ovat BBC:n sinfoniaorkesteri, Göteborgin sinfoniaorkesteri, Sinfonieorchester Basel, ERSO (Eesti Riiklik Sümfooniaorkester), Nordwestdeutsche Philharmonien ja Norrköpingin sinfoniaorkesteri. Kapellimestareina ovat olleet muun muassa Jukka-Pekka Saraste, John Storgårds, Sakari Oramo, Okko Kamu, Hannu Lintu, Anna-Maria Helsing ja Eugene Zigane.
Sundqvist on vakituinen vieras eurooppalaisilla musiikkifestivaaleilla. Hän on esiintynyt mm. Varsovan syksyssä, Fürstensaal Classix -festivaalilla Kemptenissä Saksassa ja MärzMusik-festivaalilla Berliinissä sekä West Cork -kamarimusiikkifestivaalilla Bantryssä Irlannissa.
Sundqvist on kantaesittänyt useita konserttoja: Radion sinfoniaorkesterin solistina Aulis Sallisen konserton klarinetille ja alttoviululle yhdessä Tommi Aallon kanssa (2007) ja Erkki-Sven Tüürin klarinettikonserton (2013), sekä Vaasan kaupunginorkesterin solistina Korsholman musiikkijuhlilla Sebastian Fagerlundin klarinettikonserton (2006) ja Jakobstads Orkesterin solistina Markus Fageruddin konserton kahdelle klarinetille Melting Century Rondos Björn Nymanin kanssa (2004). Vuonna 2011 Sundqvist toi takaisin julkisuuteen viimeksi 1970-luvulla esitetyn Pehr Henrik Nordgrenin klarinettikonserton.
Kamarimuusikkona Sundqvist on aktiivinen. Vuonna 1997 hän oli mukana perustamassa Arktinen hysteria -puhallinkvintettiä. Hänelle toinen tärkeä kamarimusiikkikokoonpano on ollut turkulainen Plus Ensemble. Sundqvist on esiintynyt useissa kamarimusiikkikokoonpanoissa ja konsertoinut Suomessa ja ulkomailla sekä kantaesittänyt suomalaisia teoksia, mm. Pehr Henrik Nordgrenin, Atso Almilan ja Magnus Lindbergin sävellyksiä.
Uusien klarinettiteosten synnyttämiseksi Sundqvist tekee tiivistä yhteistyötä säveltäjien kanssa. Yhteistyö Sebastian Fagerlundin kanssa on tuottanut laajan kansainvälisen huomion saaneen klarinettikonserton lisäksi kantaesitykset teoksista Fuel (2010) ja Sonata (2011).
Luonnehdintoja
”RSO:n sooloklarinetisti Christoffer Sundqvist on eleettömästi vain parastaan tarjoten noussut suomalaisten instrumentalistien huipulle. Musisoinnin sulavuus, rytminen kimmoisuus, äärimmäisyydet tavoittava sointikirjo ja varma tyylitaju ovat lumonneet aina, olipa kyse orkesterisooloista, kamarimusiikki- tai solistiesityksistä.” (Jukka Isopuro, Helsingin Sanomat 3.9.2011)
Zatanna
Zatanna "Zee" Zatara on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankaritar, Oikeuden Puolustajien jäsen ja taikuri, jonka loivat Gardner Fox ja Murphy Anderson. Hän teki ensiesiintymisensä Hawkman sarjakuvan numerossa 4, vuonna 1964. Hänen taikasanansa ovat tavallisia sanoja puhuttuna takaperin. Hänen voimansa juontavat juurensa hänen homomagi-perinnöstään, joka on ihmiskunnan sivuhaara, joka pystyy luonnollisesti manipuloimaan taikaenergioita.
Zatannan tunnusmerkit ovat perinteisesti olleet mustat hiukset, silinterihattu ja verkkosukat, joskin nykyaikaisissa Vertigo-sarjakuvissa Zatanna esiintyy vähemmän huomiota herättävissä vaatteissa.
Alkuperäinen, jopa mahtavampi taikuri oli "Zeen" isä Giovanni Zatara, joka on yhtä vanha hahmo kun Teräsmies, molemmat ovat esiintyneet ensi kerran Action Comicsin ensimmäisessä numerossa vuonna 1938. Zatannalla on myös Zachary niminen nuorempi serkku, joka on toiminut Teinititaanien jäsenenä.
Hänet kuvataan usein työskentelevän muiden, sankarillisten ikätovereiden, kuten Madame Xanadun, John Constantinen, Jason Blood/Etriganin, Tohtori Kohtalon, Sebastian Faustin ja Tempestin, kanssa, joita pidetään maailman tehokkaimpina taikuudenkäyttäjinä. Nykyisin Zatanna toimii yliluonnollisista olennoista koostuvan Justice League Dark -ryhmän johtohahmona yhdessä John Constantinen kanssa, jonka kanssa hänellä on ollut romanttinen suhde. Hän on myös toiminut yhteistyössä Batmanin kanssa, joka on hänen hyvä ystävänsä.
Grand Rapids First Nation
Grand Rapids First Nation (GRFN,, vuolaat kosket) on Grand Rapidsin kylän läheisyydessä Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva intiaanireservaatti. Se sijaitsee noin 400 kilometriä pohjoiseen Winnipegistä paikassa, jossa Saskatchewanjoki laskee Winnipegjärveen, Provincial Highway 6:n varrella. Reservaatin pinta-ala on 1 852,3 hehtaaria. Reservaatin päällikkönä toimii Ovide Mercredi, joka on aiemmin toiminut myös Assembly of First Nationsin päällikkönä.
Historia
Grand Rapids First Nation on creenkielinen yhteisö Manitoban provinssin pohjoisosassa. Suuri osa reservaatin asukkaista on Kanadan kilven aluetta tuhansia vuosia asuttaneiden cree-intiaanien jälkeläisiä.
Grand Rapids First Nationin jäsenet allekirjoittivat Treaty 5 -sopimuksen Kanadan hallituksen kanssa syyskuussa 1875.
Reservaatti
Reservaatin väkiluku on 591, ja se on keskikokoinen reservaatti verrattuna useisiin Kanadan intiaanireservaatteihin. Väestö muodostuu cree-intiaaneista, métis-intiaaneista ja muista Amerikan alkuperäisheimojen edustajista. Yleisimmät kielet ovat cree ja englanti.
Velitško Tšolakov
Velitško Tšolakov (, 12. tammikuuta 1982 Smoljan – 20. elokuuta 2017 Smoljan) oli bulgarialainen painonnostaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Suomen syntyvyyskehityksen lasku
Suomen syntyvyyskehityksen laskulla tarkoitetaan Suomen syntyvyyden laskua, erityisesti kokonaishedelmällisyysluvun alentumista.
Syntyvyys on vähentynyt vuonna 2008 alkaneen laskukauden jälkeen lähes kaikissa Euroopan maissa. Syntyvyyskehityksen lasku on Ilta-Sanomien toimittaja Mikko Marttisen mukaan suurin Suomen tulevaisuutta määrittävä ilmiö ilmastomuutoksen ohella. Vuonna 2012 syntyi vielä noin 61 000 lasta, vuonna 2018 47 557 ja vuoden 2019 ensimmäisellä vuosineljänneksellä seitsemän prosenttia vähemmän kuin aikaisempana vuonna.
Syntyvyyskehityksen lasku heikentää huoltosuhdetta pidemmällä aikavälillä. Lyhyellä aikavälillä syntyvyyskehityksen laskun vuoksi suljetaan synnytysosastoja ja tarvitaan vähemmän lastenhoitajia sekä kouluja, luokkia ja opettajia. Kristillisdemokraattisen poliitikon Sonja Falkin mukaan lapsi- ja perhepolitiikka on Suomessa jäänyt talouspolitiikan ja tasa-arvopolitiikan jalkoihin.
Professori Heikki Hiilamon mukaan nykymeno syntyvyyden vähenemisessä johtaisi siihen, ettei valtio voisi pitää huolta kansan toimeentulosta ja huolenpidosta, eikä ilman toimivaa yhteiskuntaa pystytä edes tarvittaviin ympäristötoimiin. Vaikka jokaisen olisi hyvä saada haluamansa määrä jälkeläisiä, yhteiskunta vaikuttaa ihmisten toiveisiin, julkinen keskustelukin. Talouskasvu ja tasa-arvo yleensä lisäävät syntyvyyttä. Nykyinen romahdus johtunee kulttuurisesta muutoksesta ja koskee kaikkia ikiä, alueita ja perhekokoja.
Globaali kokonaiskuva
Suomi ei ole ainoa maailman maa, jossa syntyvyys alenee. Etelä-Koreassa syntyvyysluvun ennustetaan olevan 0,96 vuonna 2018. Etelä-Koreassa matalaan syntyvyyteen vaikuttaa se, että naiset lykkäävät lasten hankintaa tai eivät hanki lapsia lainkaan, koska naiselle lapsen saaminen heikentää työmarkkina-asemaa ja aiheuttaa työpaikalla syrjintää. Japanin syntyvyysluku on 1,43. Japanissa matalaan syntyvyyslukuun vaikuttaa kulttuurinen odotus siitä, että mies on perheen elättäjä, ja nuorilla miehillä on vaikeuksia löytää vakaita ja hyväpalkkaisia töitä: toisin sanoen japanilaiset nuoret miehet eivät mahdu työmarkkinoille. Maassa 70 prosenttia naisista poistuu työelämästä synnytettyään.
Maailman matalin kokonaishedelmällisyysluku on Singaporessa: 0,83. Toiseksi matalin Macaossa: 0,95. Kolmanneksi matalin Taiwanissa: 1,13. neljänneksi matalin Hongkongissa: 1,19 ja viidenneksi matalin Puerto Ricossa: 1,22.
Ilmiö, josta on maailmanlaajuisesti kysymys, on nimeltään väestöllinen muuntuminen (rinnakkainen nimitys demografinen transitio).
Tilastoja
Vuonna 2017 syntyi 50 139 lasta ja vuodesta 2016 vuoteen 2017 syntyvyys aleni lähes 5 prosenttia. Naisten kokonaishedelmällisyysluku oli 1,49 vuonna 2017. Kantaväestön keskuudessa syntyvyys on vielä vähäisempää, sillä vuonna 2017 lapsista 6 600 eli 13 prosenttia syntyi ulkomaalaistaustaisille naisille, joiden kokonaishedelmällisyysluku oli 1,9 vuonna 2017.
Syntyvyys on pienentynyt kaikissa koulutusryhmissä.
Etelä-Suomen kasvukeskuksissa on matalimmat kokonaishedelmällisyysluvut. Maakunnista Uudellamaalla kokonaishedelmällisyysluku on matalin eli 1,38. Helsingissä kokonaishedelmällisyysluku oli 1,19 vuonna 2017. Varsinais-Suomi ja Pirkanmaa seuraavat Uuttamaata tilastossa jaetulla kakkossijalla luvulla 1,42.
Kokonaishedelmällisyysluvun tulisi olla 2,1 jotta saavutettaisiin väestön uusiutumistaso. Vuonna 2010 alkanut syntyvyyslukujen vajoaminen näkyy kokonaishedelmällisyyden pienentymisenä neljänneksellä kahdeksassa vuodessa. Pidemmän aikavälin tarkastelussa sekä kansainvälisessä vertailussa muutos näyttää hieman lievemmältä, sillä Suomen syntyvyys putosi roimasti myös 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, ja Euroopassa on maita, joissa syntyvyys on ollut pientä jo pitkään. Kokonaishedelmällisyys alkoi vajota kohti väestön uusiutumistasoa jo 1900-luvun alussa.
Syitä
Perheministeri Annika Saarikon mukaan lasten hankkimispäätökset kytkeytyvät asumiseen ja työllisyyteen. Asumisen korkeat hinnat vaikuttavat syntyvyyteen etenkin suurissa kaupungeissa.
Ensisynnyttäjien keski-iän nousu on yksi syntyvyyttä alentanut tekijä. Professori Anna Rotkirchin mukaan moni lykkää lasten hankkimista, koska se on ahdistavaa. Kokonaishedelmällisyyden pienentyminen saattaa johtua osaksi lastensaannin lykkääntymisestä, mutta koska syntyvyys on vajonnut vanhemmissakin ikäryhmissä, voi lopullinen lapsiluku jäädä pienemmäksi. Lopulliset lapsiluvut olivat vakaat noin 30 vuotta: 1970-luvulla syntyneet naiset saivat saman määrän lapsia kuin 1940-luvulla syntyneet, mutta nuoremmissa ikäluokissa näin ei näyttäisi enää käyvän.
Seuran toimittaja Hertta-Mari Kaukosen vuonna 2015 tekemässä jutussa haastateltu kertoi työtuntiensa vähentyneen hänen jäätyään sairauslomalle raskauspahoinvoinnin vuoksi. Hän epäili syyksi raskauttaan ja ulkomaalaisuuttaan. Vuonna 2015 nollasopimuslaisia oli Palvelualojen ammattiliitto PAM:n arvion mukaan 30 000–40 000. Tilastokeskuksen työvoimatutkimus löysi kuitenkin, että nollatuntisopimuslaisia oli 83 000 vuonna 2015. Nollatuntisopimuslaisista 63 prosenttia on alle 30-vuotiaita. Seuran toimittaja Miia Saaren mukaan työtunteja saatetaan vähentää sairauden tai raskauden vuoksi. Pankista asuntolainan saaminen ja perheen perustaminen voi ammattiliitto Pron ICT-sopimusalavastaava Arto Heikkilän mukaan viivästyä vuokratyösuhteen vuoksi.
Turun Sanomien uutisen mukaan nuoret aikuiset pelkäävät 'lapsiperhekamaluutta', jolla tarkoitetaan lapsiperheiden arkea.
Perussuomalaisten Jussi Halla-ahon mielestä heikko syntyvyys liittyy yleiseen hedonistiseen kulttuuriin. Halla-ahon mukaan harvassa maailman maassa on yhtä turvallista hankkia lapsia kuin Suomessa. Halla-aho mainitsee kulttuurista selitystä tukeakseen, että eniten lapsia syntyy köyhissä ja alhaisen tasa-arvon maissa Afrikassa. Suomi ja Ruotsi ovat olleet maita, joissa on kannatettu ajatusta siitä, että syntyvyyttä voidaan kohottaa sukupuolten tasa-arvolla ja anteliaalla hyvinvointivaltiolla. Suomen syntyvyyskehityksen lasku on saattamassa tämän ajattelun kyseenalaiseksi.
Evoluutiopsykologi Markku J. Rantalan mielestä syntyvyyskehityksen lasku johtuu ylipainosta ja masennuksesta. Masentuneet eivät ole yhtä kiinnostuneita lasten hankkimisesta kuin terveet, ja masennuslääkkeiden sivuvaikutuksina on seksuaalisen kiinnostuksen ja kyvyn laskua.
Vaikutukset
Syntyvyyden lasku johtaa työikäisen väestön pienentymiseen. Muutosta hidastaa maahanmuutto. Huhtikuussa 2018 valtiovarainministeriö kiinnostui syntyvyyskehityksestä, sillä heikko syntyvyys vaarantaa Suomen julkisen talouden kestävyyden ja eläkejärjestelmän. Valtiovarainministerinä toimineen Petteri Orpon mukaan syntyvyyden lasku tulee nostamaan veroastetta, nostamaan eläkeikää ja nostamaan terveydenhuollon ja lasten päivähoidon maksuja, jotka ovat nykyisin valtion verorahoin halventamia.
Esitettyjä ratkaisuehdotuksia
Tutkimusprofessori Anna Rotkirchin mielestä yhteiskunnassa pitäisi tehdä paremmat edellytykset hankkia lapsia opiskeluaikana.
Väestöliiton tutkimusprofessorin Osmo Kontulan mukaan nuorten parien asumiskustannuksien helpottaminen voisi kasvattaa syntyvyyttä. Väestöliitto on tehnyt väestökyselyn, jossa asumisen kalleus huoletti nuoria aikuisia: etenkin lapsiperheelle soveltuvan asunnon hankkiminen. Kyselyssä tulivat esille lapsiperheiden asumisen tukeminen tärkeänä perhepoliittisena toimena ja valtion rooli edullisten vuokra-asuntojen rakentamisessa.
Perhevapaiden uudistukseen poliittiset puolueet lupaavat 200 miljoonaa euroa.
Erilaisia synnytyspalkkioita on ehdotettu. 1000 euron palkkiota on ehdotettu, ja sitä kannattaa kristillisdemokraatit. Tämä maksaisi Suomen noin 50 miljoonaa euroa vuodessa, jos syntyvyys pysyisi ennallaan. Lestijärven kunta on kokeillut 10 000 euron kertakorvausta syntyneestä lapsesta. Raha maksetaan kymmenen vuoden aikana, jos lapsen kotikunta pysyy Lestijärvenä. Kuntaliiton kehittämispäällikkö Jarkko Lahtisen mukaan merkittäviä vaikutuksia lapsilukuun ei kuntien vauvarahoilla tiettävästi ole ollut.
Rostislav Klesla
Rostislav Klesla (s. 21. maaliskuuta 1982 Novy Jicin, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen aktiiviuransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän on yksi tunnetuimmista niin sanotun uudemman aallon tšekkiläisistä pelaajista.
Juniorivuotensa Klesla pelasi Kanadan juniorisarjoissa. Hän teki paljon pisteitä varman ja tehokkaan puolustuspelin lisäksi, ja hänet varattiinkin neljäntenä NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2000. Hän pelasi Columbus Blue Jacketsin riveissä varausvuodestaan alkaen kymmenellä kaudella.
Helmikuussa 2011, kesken kauden, Klesla siirtyi Phoenix Coyotesiin pelaajakaupassa, jossa Coyotes sai hänen lisäkseen hyökkääjä Dane Byersin, ja jossa Blue Jackets sai puolustaja Sami Lepistön ja hyökkääjä Scottie Upshallin.
Lihavuudenvastustamisyhdistys
Lihavuuden vastustamisyhdistys ry. oli suomalainen yhdistys, joka perustettiin 28. tammikuuta 1950 vastavetona sotienjälkeiselle nopeasti kohonneelle elintasolle. Yhdistyksen perustamisen vauhdittajana olivat etenkin joulunpyhinä 1949 saadut ylensyöntiesimerkit. Yhdistys oli luonteeltaan ensimmäinen koko maailmassa ja oli Suomessa merkittävä toimija. Sen toiminta hiipui Painonvartijoiden tuloon.
Lihavuudenvastustamisyhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli Yrjö Similä. Muita aktiiveja oli professori A. I. Virtanen. Sen hallitukseen kuului puheenjohtajanakin muun muassa Toivo Rautavaara, joka vuonna 1951 julkaisi kirjan Syömällä solakaksi ilman kalorilaskua ja paastoamista. Rautavaara oli yhdistyksen puheenjohtaja toistakymmentä vuotta.
Vuonna 1960 ilmestyi kirja Kuta pitempi vyö, sitä lyhyempi elämä.
Yhdistyksen toimintaa sivutaan Esko Töyrin vuonna 1961 ohjaamassa yhdeksänminuuttisessa filmidokumentissa Paksu juttu, jossa pääosaa esittää Toivo Rautavaaran lisäksi näyttelijä Juhani Kumpulainen. Dokumentti on lisukkeena Matti Kassilan vuonna 1957 valmistuneen Kuriton sukupolvi -elokuvan DVD-julkaisulla vuodelta 2003.
Everybody (albumi)
Everybody on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Logicin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Logicin oma levy-yhtiö Visionary Music Group ja Def Jam 5. toukokuuta 2017. Albumi on saavuttanut platinalevyn aseman Yhdysvalloissa.
Albumille julkaistut singlet ovat olleet listamenestyksiä ja kappaleille 1-800-273-8225, Take it Back ja Black Spiderman on julkaistu musiikkivideot.
Logic julkaisi 5. toukokuuta Everybody -albumille dokumentaarion, joka kuvaa tarkemmin albumin taustaa ja tekemistä. Dokumentaario tuli kaupan päälle mukana albumin deluxe-painoksessa ja se on noin tunnin pituinen.
Logic, Big Lenbo ja Joey Bada$ järjestivät albumin julkaisun jälkeen kiertueen Yhdysvalloissa kesällä 2017.
Tausta
Albumin ensimmäinen nimi oli God, jonka Logic vaihtoi AfricAryan:iksi. Logic vaihtoi lopullisesti albumin nimeksi Everybody, koska edellinen nimi viittaa Hitlerin rotuoppiin.
Albumi myös käsittelee rasismia ja Logicin elämää kahta rotua edustavana ihmisenä. Logic kuvaa aihetta Atom -nimisen henkilön tarinan kautta, joka kuolee auto-onnettomuudessa ja herää Jumalan luona. Jumala kertoo Atomille, että hänen täytyy elää jokaisen maan päällä olevan ihmisen elämä, että hän pääsee jatko-elämään. Jokainen kappale kertoo yhdestä Atomin kokemasta elämästä.
Kansikuva
Albumin kansikuvan on suunnitellut Sam Spratt, joka käytti teokseensa inspiraationa Paolo Veronesen vuonna 1563 maalaamaa "The Wedding At Cana" -maalausta. Albumin kansikuvassa hahmot esittävät Logicille tärkeitä henkilöitä, esim. muita artisteja tai perheenjäseniä. Logicia esittää keskellä oleva robotti ja hahmoilla on avaruusasut viittauksena edelliseen The Incredible True Story -projektiin. Sam Spratt on kuvittanut kaikki Logicin albumit ja mixtapet Under Pressure -albumista lähtien.
Arvostelut
Albumi sai vaihtelevaa palautetta kriitikoilta
Basilica Notre Dame de Fourvière
thumb|right|200px|Basilikan sisäänkäynti. thumb|left|300px|Näkymä basilikan näköalatasanteelta yli Lyonin. Basilica Notre Dame de Fourvière on Lyonissa, Ranskassa sijaitseva 1872–1896 rakennettu basilika. Se sijaitsee Fourvièren kukkulalla kaupungin keskustan länsipuolella. Basilikan vieressä sijaitsevalta näköalatasanteelta avautuu näkymä yli Lyonin vanhan kaupungin ja keskustan.
York Boat
pienoiskuva|York Boat [[Fort Edmonton Park -museossa]] York Boat on venetyyppi, jota on käytetty pohjoisen Kanadan vesireiteillä 1700-luvun puolivälistä tavaroiden, ihmisten ja elintarvikkeiden kuljetukseen. Pääasiassa veneillä kuljettiin suurilla joilla ja järvillä, kuten Nelson- ja Saskatchewanjoilla sekä Winnipegjärvellä. Kun höyryveneet syrjäyttivät York Boatin Winnipegjärven liikenteestä, palveli matalakulkuinen soutuvene vielä Nelsonjoella Norway Housen ja York Factoryn välisessä tavaraliikenteessä. Nykyisin perinneveneitä käytetään myös First Nations -intiaanireservaattien välisissä kilpailuissa.
Perinteinen York Boat on noin 14 metriä pitkä ja pystyi kantamaan lastia yli kolme tonnia. Veneet rakennettiin nopeasti perinteisin keinoin, ja jokimatkojen vaarojen vuoksi niiden keskimääräinen käyttöikä oli noin kolme vuotta. Airot olivat viisimetrisiä ja painoivat 11 kiloa.
York Boat -veneitä käyttivät paitsi alueen alkuperäisasukkaat, myös tutkimusmatkailijat sekä Hudson's Bay Companyn että North West Companyn turkiskauppiaat.
Norway House Cree Nation järjestää vuosittain Treaty & York Boat Days -perinnejuhlan, johon kuuluu myös soutukilpailu Nelsonjoella. Kilpailuun osallistuu useita alueen intiaanireservaattien joukkueita.
Justice League (televisiosarja)
Justice League on Emmy-ehdokkuuden saanut DC Comicsin Oikeuden Puolustajat -sarjakuvaan perustuva yhdysvaltalainen animaatiosarja. Siitä tuotettiin kaksi tuotantokautta 52 jakson verran. Sarja alkoi alun perin Yhdysvalloissa 17. marraskuuta 2001 ja päättyi 29. toukokuuta 2004. Sarjaa kirjoittivat muun muassa Stan Berkowitz, Rich Fogel ja Dwayne McDuffie.
Oikeuden Puolustajat on Gardner Foxin alun perin vuonna 1960 kehittämä supersankariryhmä. Sarjakuvien tavoin animaatiosarja keskittyy Oikeuden Puolustajien seikkailuihin pitkin maailmaa ja avaruutta. Sarjan aikana ryhmä puolustaa Maata useilta uhkilta, kuten marsilaisilta, Lordi Hadesilta, Lex Luthorilta, Jokerilta, Darkseidilta ja Brainiacilta.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi kesti 26 jaksoa. Jaksot näytettiin järjestyksessä Cartoon Networkilla vuosina 2001-2002. Toinen tuotantokausi kesti myös 26 jaksoa vuosien 2003–2004 aikana. Kesken kauden Cartoon Network tilasi sarjasta uusia jaksoja, minkä seurauksena syntyi spin-off-sarja Justice League Unlimited. Tätä sarjaa esitettiin vuosien 2004–2006 aikana yhteensä 39 jakson verran.
Kuohu
thumb|Kuohun koulu Kuohu on kaupunginosa, kylä ja taajama Jyväskylän länsiosassa, valtatie 23:n varressa aivan Petäjäveden kunnan rajalla. Kylä tunnetaan ehkä parhaiten Suomen rallissa usein ajetusta Kuohun erikoiskokeesta. Haapamäki–Jyväskylä-rata kulkee Kuohun kylän kautta.
Merkittäviä tapahtumia Kuohun historiassa
Kuohun kylä syntyi 1800-luvun lopulla paikkakunnalla alkaneen myllytoiminnan ympärille. 1920-luvulta lähtien merkittävä työnantaja oli Kuohu Oy:n sahalaitos. Kuohulla oli myös terva- ja tynnyritehdas. Suojärven kunnasta evakkoon lähtenyt Toras Oy osti sahan vuonna 1940. Parhaimmillaan saha työllisti 70 henkeä vakituisesti, ja talvisin puunkuljetuksessa saattoi olla työssä jopa 200 miestä ja hevosta.
Kuohu kuului vuoden 2009 kuntaliitokseen saakka Jyväskylän maalaiskuntaan, ja Toraksen sahan ansiosta se oli työpaikoiltaan omavarainen. Asukkaiden työpaikat olivat kävelymatkan päässä kotoa. Saha lopetti toimintansa 1980-luvun alussa, jonka seurauksena asukkaita muutti pois ja Kuohun asukasluku putosi 600 hengestä neljäänsataan. Kuohun kohdalla oli aiemmin rautatieseisake, joka poistettiin käytöstä 1984.
Kuohulta on lähtöisin maailmallakin tunnettu pullovesi Kuohun kirkas. Se oli aikanaan ensimmäinen pulloveden myynnin aloittanut yritys Suomessa. Se palkittiin vuonna 2005 maailman toiseksi parhaana pullovetenä Berkeley Springsin kansainvälisessä laatu- ja makukilpailussa Länsi-Virginiassa.
Kylän palvelut
Kuohulla toimivat pitkään Kuohun baari ja kyläkauppa Nuutinen. Ne lopettivat toimintansa 27. maaliskuuta 2010. Toiminta loppui, kun alusta alkaen toimintaa hoitaneet omistajat siirtyivät eläkkeelle. Baari toimi Kuohulla vuodesta 1969 asti ja ehti täyttää maaliskuun alussa 41 vuotta. Kylällä toimi pitkään oma postikonttori. Asiamiesposti lopetti toimintansa 26. helmikuuta 2010. Kuohulla oli aloittanut 1. marraskuuta 2012 kyläkaupan tiloissa uusi kyläkauppa, nimeltään Kuohun Kauppa, joka oli erikoistunut lähiruokaan, ja jonka yhteydessä oli ollut myös kahvilatoimintaa. Kuohun Kauppa lopetti toimintansa lauantaina 11.6.2017. Kesällä 2020 Kuohun koulun vanhempaintoimikunta yhteistyössä muiden Kuohun yhdistysten kanssa, rakensi laavun Iso-Lampsijärven rannalle. Kuohulla on kylätalo, jossa järjestetään erilaisia tapahtumia ja juhlia. Kuohun kylätalo on rakennettu vuonna 1927.
Justice League (televisiosarja)
Suomessa Justice League on esiintynyt satunnaisesti DVD:llä sekä maksullisella Cartoon Network -kanavalla.
Juoni
Sarjassa keskityttiin maapallon seitsemään suurimpaan supersankariin, jotka yhdistävät voimansa pysäyttääkseen kaiken mahdollisen maapalloa uhkaavien superrikollisten aikeet. Sankareina toimivat Metsästäjä Marsista, viimeinen selviytynyt marsilainen; Teräsmies, superkykyinen ja viimeinen elossa oleva Krypton-planeetalta; Batman, yön ritari ja loistava etsivä; Vihreä Lyhty, jolla on hallussaan voimasormus; Salama, maailman nopeín mies; Haukkatyttö, Thanagar-planeetalta kotoisin oleva siivekäs poliisi ja Ihmenainen, Amazonin voimakas prinsessa. Sarjassa esiintyi myös lukuisia vihollisia, kuten Lex Luthor, Tähtisafiiri, Ultra-Humaniitti ja Jokeri. Lisäksi mukana oli erilaisia rikollisryhmiä, kuten Injustice Gang, Salainen Yhteisö, Royal Flush Gang ja Superman Revenge Squad.
Sarjan synty
Sarjan luominen tuli käsittelyyn vuonna 1998 fanien painostuksesta, jotka halusivat saman tekijäryhmän luovan Oikeuden Puolustajiin perustuvan sarjan, jotka työskentelivät tuolloin The New Batman Adventuresin ja Teräsmiehen parissa. Alan Burnett oli valmis työskentelemään sarjan parissa ja kehitteli ideaa esitellä Teräsmies-animaatiosarjan kolmannella tuotantokaudella hahmoja, jotka voisivat esiintyä tulevassa Justice League -sarjassa. Tuolloin kolmannella kaudella esiintyivät Vihreä Lyhty ja Vesimies, sekä neljännellä kaudella Batman. Bruce Timm suhtautui aluksi kriittisesti sarjan luomiseen ja piti sitä vaikeana, koska mukana olisi liian paljon hahmoja samaan aikaan. Sama ongelma oli hänen mielestään The New Batman Adventuresissa, jossa Batmanin lisäksi samaan aikaan olivat Robin ja Batgirl, sekä ajoittain Nightwing, eikä tämän vuoksi suostunut aluksi tekemään sarjaa. Työskennelessään myös Teräsmiehen parissa hän kuitenkin kehitteli samaan aikaan ideaa muiden tuottajien kanssa, jossa Teräsmies olisi Justice Leaguen keskeisin hahmo ja hänen mukanaan seikkailisi kaksi muuta sankaria jaksoa kohden. Myöhemmin Timm suunnitteli hahmoja, jotka voisivat esiintyä sarjassa ja päätti ettei Batman esiintyisi Justice Leaguessa, koska hahmolla oli jo parhaillaan oma nimikkosarja. Sittemmin DC Comicsin puheenjohtaja Jenette Kahn päätti tyrmätä idean, koska he vain esittelisivät Teräsmiehen uudestaan.
Paul Dini puolestaan painotti televisioyhtiön valitsemista, sillä Kids' WB olisi mieluummin nähnyt nuoremman version Oikeuden Puolustajista, jonka myötä fanien haluama sarja olisi jäänyt toteutumatta. Lopulta Timm suostui tekemään Justice Leaguen vuoden 2000 tienoilla, kun he tekivät Batman of the Futuressa kaksiosaisen jakson "The Call", jossa vieraili tulevaisuuden Oikeuden Puolustajat. Tuottaja James Tuckerin mukaan he tekivät sarjasta sen jälkeen lyhyen mainosomaisen pätkän, jota Timm ehdotti Cartoon Networkille ja sai myöntävän vastauksen sarjalle.
Ennen sarjan ensi-iltaa sarjan tekijät olivat San Diego Comic Conissa vuonna 2001 kertomassa itse sarjasta. Timm paljasti Oikeuden Puolustajien pääryhmän muodostuvan hahmoista Batman, Teräsmies, Ihmenainen, Salama, Vihreä Lyhty, Haukkatyttö ja Metsästäjä Marsista. Rich Fogel kertoi näiden hahmojen valitsemisesta pääryhmään, että jokaisella on selkeä rooli ryhmässä. He halusivat myös välttää heidän mielestään The Avengers: United They Stand sarjan tekemää virhettä, jossa ei esiintynyt Marvelin totutut suurimmat Kostajat ryhmän sankarit. Lisäksi he ottivat sarjaan vaikutteita muun muassa Gardner Foxin, Keith Giffenin ja erityisesti Grant Morrisonin tekemistä Oikeuden Puolustajat sarjakuvista. Tämän myötä he saivat sarjaan lisää jännitystä hahmojen keskinäisiin suhteisiin, toisin kuin heidän mainitsemaan Superystäviin, jossa kaikki supersankarit tulivat aina toimeen keskenään. Timm kertoi sen olevan samalla myös tilaisuus kehittää hahmoja ja lisäksi sarjan jaksot tulisivat olemaan pitkiä kaksi- ja joskus kolmiosaisia. Jaksojen pituuden myötä se antoi heille paremman mahdollisuuden esitellä kaikki pääsankarit, koska kaikki eivät mahtuisi yhteen jaksoon. Tämän myötä he päättivät pienentää ryhmiä jaksoittain, jotta kaikki saisivat mahdollisimman tasaisesti ruutuaikaa.
Oikeuden Puolustajien koostumus
Timmin aikaisemmin mainitsemat seitsemän DC Comicsin suurinta supersankaria toimivat ryhmänä, jossa ei varsinaisesti ole johtajaa. Sarjakuvissa Teräsmies on toiminut Oikeuden Puolustajien johtohahmona, mitä tekijät halusivat nyt välttää. Teräsmies kuitenkin kokosi Oikeuden Puolustajat sarjan kolmiosaisessa avausjaksossa, mutta sittemmin tekijät pyrkivät antamaan jokaiselle hahmolle tarinan, jossa he voivat toimia vuorotellen tehtävien johdossa. Alun perin Timm oli jättää pois muun muassa Batmanin ja Ihmenaisen, mikäli sarjasta olisi tullut Batman: The Brave and the Bold tyyppinen sarja, jossa jaksoa kohden kaksi supersankaria seikkailisi yhdessä Teräsmiehen kanssa. Sankareiden valitsemisessa he miettivät lähinnä kuka kantaisi Vihreän Lyhdyn roolia, sekä kumpi olisi ollut sopivampi, Haukkatyttö vai Haukkamies. Haukkatyttö lopulta voitti valinnan, sillä ryhmässä olisi muuten ollut vain yksi naissankaritar Ihmenainen.
Sarjan ensimmäisellä kaudella tekijät halusivat tehdä aluksi hyvinkin selkeiksi hahmojen ominaispiirteet, sillä Timmin mielestä sankarit olivat käytännössä samanlaisia sankareita hieman eri supervoimilla ja erivärisissä asuissa. Tämän vuoksi Vihreästä Lyhdystä tehtiin erittäin militaristinen ja tiukka, Salama puolestaan esitti ryhmän nuorta hassuttelijaa, Ihmenainen huumorintajutonta Amazonin prinsessaa ja Haukkatyttö aina taisteluvalmista poikatyttöä. Teräsmies puolestaan oli partiolaismainen sankari, jolla oli voimakkaat moraaliset arvot. Batman ja Jonn Jonn'z kantoivat ryhmän vakavampaa puolta. Sarjassa tosin huumoria Batmanin osalle lisättiin tämän sarkastisen luonteen kautta. Myös huvittavia tilanteita aiheuttivat hänen monimutkainen suhteensa Ihmenaiseen, josta syntyikin myöhemmillä kausilla yksi sarjan vakiovitsejä.
Vastaanotto ja arvostelu
Sarjan suurimmaksi kritiikin kohteeksi joutui Teräsmies erityisesti ensimmäisellä tuotantokaudella. Katsojien mielestä hahmo näytti liian vanhalta ja heikolta sankarilta, joka ei kyennyt puolustamaan itseään. Lisäksi sen ääninäyttelijää kritisoitiin, koska tilalle tullut George Newbern ei kyennyt kuulostamaan yhtä auktoriteetilta kuin aikaisemmin Teräsmies-sarjassa toiminut Tim Daly. Sarjan tuottaja James Tucker myönsi ongelman, mutta hänen mielestään Teräsmiehestä ei ollut tarkoitus tehdä millään tapaa heikompi. Syy oli lähinnä siinä ettei Justice League ollut Teräsmiehen omasarja, jossa kamera kuvaisi koko ajan vain häntä. Aina kun Teräsmies sai osumia ja kaatui maahan tilalle tulivat toiset sankarit. Toisin kuin Teräsmiehen omassa sarjassa, jossa hahmon jouduttua tokenemaan iskusta kamera seurasi sitä koko ajan, eikä siirtynyt muualle.
Videopelit
Sarjasta julkaistiin myös kaksi videopeliä Game Boy Advancelle, vuosina 2002 ja 2003.
Connecting Animals
Connecting Animals on oululaisen heavy metal -yhtye Afterworldin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2000. Saksalainen Noise Records julkaisi albumin maailmanlaajuisesti.
Kansikuvan on toteuttanut Joe Petagno.
Räyh!
Räyh! on Hevisaurus-yhtyeen 28. syyskuuta 2011 julkaisema albumi. Se nousi heti Suomen virallisen listan sijalle 2.
Levyllä on monia artistivierailuja. Mukana on myös duetto Hevisaurus-musikaalissa esiintyneen Purppura Louhikäärmeen kanssa.
Joyce Meyer
Pauline Joyce Hutchison Meyer (s. 4. kesäkuuta 1943, St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen evankelista ja kirjailija.
Työ
Joyce Meyer on yksi maailman tunnetuimmista evankelistoista. Hänellä on yksi ansaittu ja kaksi kunniatohtoriutta teologiasta. Meyer on julkaissut yli 80 kirjaa ja osallistuu puhujana lähes 15 konferenssiin vuosittain. Hänen opetuksensa on hyvin käytännönläheistä. Meyer käsittelee kirjoissaan ja puheissaan muun muassa kristinuskoa, vaikeuksista selviämistä, itsetuntoa ja positiivisen elämänasenteen omaksumista. Hän on julkaissut myös fiktioromaaneja. Meyerin kirjoja on myyty yli 4,7 miljoonaa kappaletta ympäri maailmaa.
Meyerilla on myös GOD TV:llä lähetettävä ohjelma Enjoying Everyday Life. Suomessa ohjelmaa esitetään TV7-kanavalla nimellä Iloa arkeen - Joyce Meyer. Meyerin TV-esiintymisiä on nähtävissä myös hänen omilla kotisivuillaan.
Yksityiselämä
Meyer on kertonut ohjelmissaan, että häntä on lapsuudessa käytetty seksuaalisesti hyväksi. Hän on myös kokenut avioeron ja rintasyövän. Hän kokee selvinneensä näistä kokemuksista Jumalan avulla. Joyce Meyer on ollut yli 40 vuotta naimisissa Dave Meyerin kanssa. Heillä on neljä aikuista lasta. Dave ja Joyce Meyer asuvat Joycen syntymäkaupungissa St. Louisissa, Missourissa.
Neorealismi (politiikka)
Neorealismi (rakenteellinen realismi, strukturaalinen realismi) on kansainvälisiä suhteita käsittelevä teoria, jonka on hahmotellut Kenneth Waltz teoksessaan Theory of International Politics (1979). Se on klassisen realismin rinnalle kylmän sodan aikana muodostunut kansainvälisen järjestelmän rakennetta ja voimatasapainoa korostanut poliittinen lähestymistapa. Waltzin mukaan suurvallan roolina on puolustaa asemaansa haastajien hyökkäyksiä vastaan. Kylmän sodan päättyminen vei siltä kuitenkin pohjaa, ja se on jäänyt syrjään.
Viitteet
fa:نئورئالیسم
Jere Koponen
Jere Koponen (s. 23. toukokuuta 1992 ) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa Ykkösessä Turun Palloseuran joukkueessa. Koponen on Veikkausliigassa edustanut TPS:n lisäksi toista turkulaista pääsarjaseuraa FC Interiä sekä SJK:ta.
Koponen on FC Interin kasvatti. Debyyttinsä liigatasolla hän teki kaudella 2013 ja sai ensimmäisellä liigakaudella tililleen kaikkiaan kahdeksan ottelua ja seuraavana seitsemän. Hän oli ensimmäisellä kerrallaan Interissä rooliltaan lähinnä kakkosmaalivahtina ja haastoi Magnus Bahnea tavoitellessaan torjuntavastuuta. Kausina 2015–2016 hän pelasi SJK:n joukkueessa kolme liigaottelua ja kausina 2017–2018 FC Interissä 24 liigaottelua. Pelattuaan vuoden 2019 alkupuolella Liettuassa FK Palangan joukkueessa hän siirtyi Ykkösessä pelanneeseen Turun Palloseuraan. Kauden 2020 TPS pelasi Veikkausliigassa ja Koponen oli kentällä joukkueen kaikissa liigaotteluissa. Kaudella 2021 hän jatkaa Ykköseen pudonneessa TPS:ssä.
Uutuuteen vetoaminen
Uutuuteen vetoaminen eli argumentum ad novitatem on argumentointivirhe, jossa pyritään perustelemaan jotain vetoamalla sen uutuusarvoon, ”uusi luuta lakaisee paremmin kuin vanha”, mutta ei perustella, miksi uusi asia olisi parempi kuin vanha. Sen yleinen kaava on:
Toisessa muodossaan argumentum ad novitatem menee:
Esimerkkejä uutuuteen vetoamisesta voisivat olla vaikkapa:
Uutuuteen vetoamisen vastakohta on perinteisiin vetoaminen.
Stelio Mattioni
Stelio Mattioni (1921 Trieste, Italia – 1997 Trieste, Italia ) oli italialainen kirjailija. Hän asui koko elämänsä Triestessä, kuten Italo Svevo, johon hänet liittää myös teosten keskieurooppalainen sävy. Tuotannossa on realismia ja ironiaa, joilla hän kuvaa perhe-elämää.
Satyagraha
Satyāgraha (satya ’totuus’ + āgraha ’pyrkimys’) tarkoittaa väkivallattoman vastarinnan filosofiaa. Mahatma Gandhi käytti satyāgrahaa Intiassa brittejä vastaan ja kamppaili sen avulla Intian itsenäisyyden puolesta. Satyāgrahan kolme periaatetta ovat
Ensimmäinen satyāgraha-periaatteita käyttävä vastarintakampanja aloitettiin 11. syyskuuta 1906 Etelä-Afrikassa.
"Satyagraha on totuuden voima, rakkauden voima tai sielun voima. Satyagrahan harjoittaja koettaa voittaa pahan hyvällä, vihan rakkaudella, valheen totuudella, väkivallan väkivallattomuudella." - Mahatma Gandhi
Bobäckinpuron ratasilta
Bobäckinpuron ratasilta on Rantaradan ratasilta Luoman kylässä Kirkkonummella, noin 700 metriä lakkautetusta Luoman rautatieasemasta Helsinkiin päin. Silta on valmistunut vuonna 1900, ja se on Väyläviraston rautateiden museosiltakokoelman vanhin silta. Tyypiltään silta on kiviholvisilta.
Suomessa rautatieliikenne alkoi 1860-luvulla ja aluksi pieniaukkoiset sillat tehtiin puusta kivisten maatukien varaan. Suomen rataverkolla on Väyläviraston 2020 siltatilaston mukaan 69 kiviholvisiltaa. Rautateiden museosiltakokoelmassa Bobäckinpuron ratasilta edustaa ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistuneita (– 1914) siltoja, joita Liikenneviraston vuoden 2016 siltatilaston mukaan oli kaikkiaan 43; näistä 17 oli kivisiltoja ja muut teräs- tai teräsbetonisiltoja.
Bobäckinpuron ratasilta on rakentamisajalleen tyypillinen. Kiviholvisilta on perustettu puupaaluille. Sillan jännemitta on kolme metriä ja hyödyllinen leveys kymmenen metriä. Kokonaispituutta sillalla on 12,8 metriä.
Bobäck bäcken (epävirallinen suomennos Luomanpuro) on Vitträskin laskupuro.
Atomi (sarjakuvahahmo)
Atomi on nimi viidelle eri DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvälle supersankareille. Alkuperäinen Ben Flintonin ja Bill O'Connerin luoma hahmo teki ensiesiintymisensä vuonna 1940 All-American Comics -sarjakuvalehden numerossa 19. Atomi on toiminut enimmäkseen supersankariryhmien kuten Oikeuden Puolustajien jäsenenä.
Al Pratt
Ensimmäinen Atomi-nimeä käyttänyt supersankari oli Ben Flintonin ja Bill O'Connerin luoma hahmo, joka teki ensiesiintymisensä All-American Comics-lehdessä vuonna 1940. Hän oli oikealta nimeltään Al Pratt, lyhytkasvuinen lääketieteen opiskelija, joka tavallaan oli esimerkkinä siitä, ettei supersankariudessa pituudella ollut merkitystä. Alkuvaiheessa hänellä ei ollut lainkaan supervoimia, mutta hän sai yli-inhimillisen vahvuuden Cyclotron-nimisen vihollisen kanssa käydyn taistelun jälkivaikutuksina. Atomi oli myös Justice Society of American perustajajäsen. Hahmolla ei ole juuri yhteistä myöhempien Atomien kanssa.
Ray Palmer
Vuonna 1961 Showcase-lehdessä esiteltiin Ivy Townin collegen professori Ray Palmer. Hänet loivat sarjakuvapiirtäjät Gardner Fox ja Gil Kane. Palmer rakensi valkoisesta kääpiöstä saadusta aineesta linssin, jolla hän sai itsensä pienentymään jopa atomin kokoiseksi. Linssi on asennettu Atomin vyöhön, jossa olevalla mekanismilla hän pystyy säätelemään kokoaan. Myöhemmin Atomi pystyi kutistumaan ilman apuneuvoja. Kutistuneena hän pystyy mm. liikkumaan puhelinlinjoja pitkin.
Adam Cray
Suicide Squad -lehdessä vuonna 1990 julkaistussa jatkotarinassa Atomin rooliin astui hetkeksi mies nimeltä Adam Cray. Tarinassa hän toimi Ray Palmerin sijaisena, sillä aikaa kun tämä oli lavastanut kuolemansa ja soluttautunut Micro Force -nimiseen mikroskooppisten konnien järjestöön.
Rhonda Piñeda/Atomica
The New 52 -sarjakuvissa esiteltiin naispuolinen versio Atomista Rhonda Piñeda, joka oli latinalaisamerikkalainen korkeakouluopiskelija Ivy Townista. Hänen paljastetaan työskentelevän vastahakoisena vakoojana Amanda Wallerille ja Steve Trevorille, ja hän kerää tietoja Oikeuden Puolustajien uusista rekrytoinnista. Steve Trevorin mukaan hän on "Justice League of American tärkein jäsen". "Trinity War" -tarinan päätteeksi hän pettää molemmat joukkueet; hän on kotoisin vaihtoehtoisesta Earth-3-universumista, jossa hän on Atomica-nimellä toimivan Crime Syndicate -järjestön jäsen. Hän paljastaa myös, että laittamalla suikaleen vihreää kryptoniittia Teräsmiehen näköhermoon hän sai tämän tappamaan vahingossa Tohtori Lightin, minkä lisävaikutuksena oli Teräsmiehen vakava heikentyminen ja melkein tappaminen ajan myötä.
Atomica työskenteli alun perin Earth-3:lla Johnny Quickin kanssa varkaana ja tappajana. Eräänä yönä kahden poliisin tappamisen jälkeen heidät ajetaan nurkkaan S.T.A.R. Laboratorion katolla myrskyn aikana. Salama iskee satelliittiin antaen sähköiskun Johnnylle ja antaa hänelle nopeutta. Rhonda putoaa rakennuksen sisään ja laskeutuu Ray Palmerin Atomico-teoksen lähelle ja saa kokoa ja tiheyttä muuttavia voimia. Viimeisessä taistelussa Crime Syndicatea vastaan ​​Atomica pienentää kokoaan ja kuolee, kun Lex Luthor astuu hänen päälleen.
Multiversumin uudelleenkäynnistyksen jälkeen Dark Nights: Death Metalin jälkeen luodaan uusi Earth-3 ja Atomica. Atomica rakastaa sarjamurhaaja Johnny Quickia ja on hänen mukanaan hänen nopealla murhamatkallaan Keskikaupungin halki.
Samasta kustantajasta johtuen eri Atomit ovat tavanneet muutaman kerran toisensa.
Hiukkasfysiikan standardimalli
Hiukkasfysiikan standardimalli on hiukkasfysiikan teoria, joka kuvaa heikon, vahvan ja sähkömagneettisen vuorovaikutuksen sekä alkeishiukkaset, joista aine pohjimmiltaan koostuu. Vuosina 1970–1973 kehitetty standardimalli on kvanttikenttäteoria, ja sopusoinnussa kvanttimekaniikan sekä suppean suhteellisuusteorian kanssa. Standardimalli ei kuitenkaan selitä neutriino-oskillaatiota, neutriinon massaa, myonin teorian vastaista värähtelyä, pimeää ainetta, pimeää energiaa, gravitaatiota, eikä edes aineen olemassaoloa (baryogeneesia); standardimallin mukaan kehittynyt maailmankaikkeus olisikin täysin vailla ainetta. Standardimalli ei siis ole kaiken teoria.
Standardimalli
Standardimalli sisältää alkeishiukkaset; fermionit ja bosonit. Fermionit ovat alkeishiukkasia joiden spin on puoliluku (1/2, 3/2 jne...) ja siksi tottelevat Paulin kieltosääntöä, jonka mukaan kaksi fermionia ei voi olla samassa kvanttitilassa. Bosonien spin on kokonaisluku eivätkä ne noudata Paulin kieltosääntöä. Yksinkertaistetusti sanottuna fermionit ovat ainehiukkasia ja bosonit välittäjähiukkasia.
Standardimallissa yhdistetään sähkömagneettisen ja heikon vuorovaikutuksen kuvaava teoria eli sähköheikko vuorovaikutus ja vahvan vuorovaikutuksen kuvaava kvanttikromodynamiikka. Nämä teoriat ovat mittateorioita, eli ne kuvaavat fermionien välillä vaikuttavia vuorovaikutuksia vaikutuksen välittävän bosonin (mittabosonin) avulla. Standardimallin bosonit ovat:
Osoittautuu, että mittabosonien mittamuunnokset voidaan kuvata täsmällisesti mittaryhmäksi kutsutun unitaarisen ryhmän avulla. Vahvan vuorovaikutuksen mittaryhmä on SU(3) ja sähköheikon vuorovaikutuksen SU(2)×U(1). Siten standardimalli pohjautuu yhdistettyyn sisäiseen symmetriaan SU(3)×SU(2)×U(1), joista ensimmäinen kuvaa värivoimaa ja kaksi viimeistä yhdessä heikkoja ja sähkömagneettisia vuorovaikutuksia. Sähköheikko symmetria on rikkoutunut siten, että sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen liittyvä symmetria jää tarkaksi jäännössymmetriaksi ja täten sähkömagneettista vuorovaikutusta välittävä fotoni on massaton. Heikkoa vuorovaikutusta välittävät hiukkaset puolestaan saavat massan symmetriarikossa, josta on vastuussa Higgsin bosoni, teorian ainoa bosoni joka ei ole mittabosoni. Higgsin hiukkasta ei ole toistaiseksi havaittu kokeellisesti, ja sen löytäminen on kokeellisen fysiikan suurimpia tavoitteita. Heinäkuussa 2012 CERNin tutkijat ilmoittivat löytäneensä uuden bosonin, jonka ominaisuudet sopivat hyvin yhteen standardimallin ennustaman Higgsin bosonin kanssa.
Standardimalliin kuuluu kaksitoista erityyppistä fermionia sekä niiden antihiukkaset. Protoni ja neutroni koostuvat molemmat kahdentyyppisistä fermioneista, ylös-kvarkeista ja alas-kvarkeista, joita vahva vuorovaikutus sitoo yhteen. Elektronin sitoo atomin ytimen ympärille sähkömagneettinen vuorovaikutus. Nämä kolme fermionia muodostavat yhdessä valtaosan havaitsemastamme aineesta. Alla olevassa taulukossa on lueteltu standardimallin alkeishiukkas-fermionit ja niiden ominaisuudet.