cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen Huippumalli haussa
Toinen tuotantokausi (2009)
Sarjan esitysajankohta oli maanantaisin kello 20-21. Myös toisen kauden juontajana ja tuomarina toimi entinen malli Anne Kukkohovi. Muut tuomarit olivat entinen malli Saimi Hoyer ja valokuvaaja Sakari Majantie. Jokaisessa jaksossa tuomaristoa täydensi vieraileva tuomari. Vierailevina tuomareina toimivat muun muassa entinen malli, muotivalokuvaaja, kirjailija ja malliagentti Janice Dickinson ja mallitoimisto Paparazzin johtaja Laila Snellman.
Kilpailun voitti Nanna Grundfeldt. Palkinnoksi hän sai mallisopimuksen mallitoimisto Paparazzin kanssa ja paikan sekä Max Factorin kosmetiikkakampanjan keulakuvana että Cosmopolitan-lehden kansikuvassa. Hän pääsi myös Tjäreborg Flexin tarjoamalle casting-matkalle Milanoon.
Osanottajat
2. tuotantokauden voittajan henkilöllisyys paljastui mainostoimiston virheen takia jo sunnuntaina 14.6.2009, vaikka tuotantokauden viimeinen jakso esitettiin 15.6.2009.
Kolmas tuotantokausi (2010)
3. tuotantokausi esitettiin Nelosella 12. huhtikuuta 2010 alkaen ja se päättyi 14. kesäkuuta 2010. Sarjan esitysajankohta oli maanantaisin kello 20-21. Tuomareina olivat edelleen Anne Kukkohovi, Saimi Hoyer ja Sakari Majantie.
Neljäs tuotantokausi (2011)
Neljäs tuotantokausi alkoi 12. syyskuuta 2011. Sarjaa esitettiin maanantaisin kello 20-21. Tuomareina toimivat tuttuun tapaan Anne Kukkohovi, Saimi Hoyer ja Sakari Majantie.
9. jakso
Jaksossa ei ollut pudotusta.
Viides tuotantokausi (2012)
5. tuotantokausi alkoi 3. syyskuuta. Sarjaa esitettiin maanantaisin kello 20-21. Anne Kukkohovin ja Sakari Majantien tuomarikolmikkoon liittyi huippustylisti Teri Niitti.
Osanottajat:
3. jakso
Kuvien järjestys:
4. jakso
Kuvien järjestys:
6. jakso
Kuvien järjestys:
7. jakso
Kuvien järjestys:
8. jakso
Kuvien järjestys:
9. jakso
Kuvien järjestys:
10. jakso
Jaksossa ei ollut pudotusta
11. jakso
Jaksossa ei ollut pudotusta
Kuudes tuotantokausi (2017)
Kuudennen tuotantokauden voittajaksi valiutui Jerry Koivisto, joka oli samalla Suomen Huippumalli haussa -ohjelman ensimmäinen miesvoittaja.
New England Revolution
New England Revolution on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa Major League Soccer -liigassa. Seuran omistaa Robert Kraft, jonka omistukseen kuuluu myös NFL-seura New England Patriots. Seura on pelannut kaudesta 2002 lähtien kotiottelunsa Gillette Stadiumilla Foxborough'ssa Massachusettsissa, joka toimii myös Patriotsin kotistadionina; kausina 1996–2001 Revolutionin kotistadionina toimi sittemmin purettu Foxboro Stadium. Revolution edustaa MLS:ssä seuran itsensä mukaan koko Uuden Englannin aluetta, johon kuuluvat seuran varsinaisen kotiosavaltion Massachusettsin lisäksi Connecticut, Maine, New Hampshire, Rhode Island sekä Vermont.
Revolution perustettiin vuonna 1995 yhtenä MLS:n perustajaseuroista. Seura kuuluu MLS:n itäiseen konferenssiin. Revolution ei ole voittanut historiansa aikana vielä yhtään suurta titteliä, mutta on ollut lähellä voittoa neljä kertaa; se on pelannut MLS Cupin loppuottelussa (Major League Soccerin mestaruusottelu) kolmesti, vuosina 2002, 2005 ja 2006, ja US Open Cupin loppuottelussa kerran, vuonna 2001. Vuosien 2002 ja 2005 MLS Cupin loppuotteluissa Revolutionin finaalivastustajana oli Los Angeles Galaxy, joka voitti kummallakin kertaa mestaruuden maalein 1–0 jatkoajalla, ja myös vuoden 2001 Open Cupin loppuottelussa Revolution kohtasi Galaxyn, joka oli sillä kertaa vahvempi maalein 2–1; ratkaisu syntyi silläkin kertaa jatkoajalla. Vuoden 2006 MLS:n mestaruusottelussa seura sai vastaansa Houston Dynamon, joka vei mestaruuden nimiinsä rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Varsinaisen peliajan jälkeen ottelu oli tilanteessa 0–0 ja jatkoajan jälkeen tilanteessa 1–1.
Revolutionin nykyinen päävalmentaja on skotlantilainen entinen jalkapalloilija, peliuransa huippuvuodet Liverpool FC:ssä pelannut Steve Nicol. Hän on hoitanut tehtävää kauden 2002 puolivälistä alkaen.
Moskovan Kreml
300px|thumb|Kreml yläviistosta. Moskovan Kreml on Moskovan keskustassa sijaitseva historiallinen linnoitus, kreml, jossa sijaitsevat merkittävimmät Venäjän hallintoelimet. Kremlissä sijaitsee Venäjän presidentin virka-asunto. Sen pinta-ala on 27,5 hehtaaria. vasen|pienoiskuva|Kremlin kartta Kremlin historiallisia nähtävyyksiä ovat lukuisat kirkot, kuten Uspenskin katedraali, Tsaarin kanuuna, Tsaarin kello ja Kremlin tornit, joista Spasskaja-torni on tunnetuin. Kremlin rakennuskompleksi on yksi Unescon maailmanperintökohteista Venäjällä.
Kremlin muuriin tai sen edessä olevaan kalmistoon on haudattu useita merkkihenkilöitä, kuten Josif Stalin, Leonid Brežnev ja Otto Wille Kuusinen. Muurin vieressä Punaisen torin reunalla sijaitsee Leninin mausoleumi.
Isolla alkukirjaimella kirjoitettuna nimi Kreml viittaa usein metonyyminä Venäjän valtionjohtoon, nykyään erityisesti Moskovan kremlin alueella toimivaan Venäjän presidentinhallintoon. Kylmän sodan aikana länsimaissa harjoitettua Neuvostoliiton johdon toiminnan ja ajattelun tutkimusta alettiin kutsua kremlologiaksi. Termi on käytössä edelleen.
Historia
pienoiskuva|300x300px|Moskovan Kreml vuonna 1898 vasen|pienoiskuva|[[Iivana Kalita|Iivana Kalitan aikainen Moskovan Kreml, Apollonari Vasnetsovin maalaus vuodelta 1921.]] Ensimmäiset Moskovan Kremlin asuttajat kuuluivat Fatjanovon kulttuurin heimoihin, vasarakirveskulttuurin paikalliselle variantille, pronssikauden (3 000 - 2 000 eaa.) indoeurooppalaiselle yhteisölle.
Paikka on ollut jatkuvasti suomalaissukuisen kansan, merjalaisten asuttama noin 500-300 eaa, joiden esineet edustavat rautakautista Djakovon kulttuuria. Slaavit miehittivät Borovitski-kukkulan lounaisosan jo 1000-luvulla, mistä on osoituksena 1090-luvulta peräisin oleva kaupunginsinetti, jonka arkeologit ovat löytäneet alueelta. Itäslaavilaiset vjatitšit (ven. вя́тичи) rakensivat linnoituksen (grad, ven. град) kukkulalle, jossa Neglinnaja-joki virtaa Moskva-jokeen.
1300-luvulle asti paikka tunnettiin "Moskovan gradina". Sana "kreml" kirjoitettiin asiakirjaan ensimmäisen kerran vuonna 1331, tosin etymologi Max Vasmer mainitsee aikaisemman esiintymisen vuodelta 1320. Ruhtinas Juri Dolgoruki laajensi gradia huomattavasti vuonna 1156, mongolit tuhosivat sen vuonna 1237 ja Iivana I Kalita rakennutti linnoituksen tammesta vuonna 1339.
Moskovan Kremlistä on merkkejä asutuksesta jo 1000-luvulta. Alueen arkeologista tutkimusta on tehty 1850-luvulta lähtien. Suurimmat kaivaukset tehtiin Kremlin kongressipalatsin rakennusaikana vuosina 1959-1960 ja vuonna 2007. Ihmisen toiminnasta syntynyneen kulttuurikerroksen paksuus vaihtelee 4-12 metriin. Vanhin on rautakaudelta peräisin oleva kulttuurikerros. Tärkeimmät arkeologiset löydöt olivat puolustuslaitteiden jäänteet, 1100-luvulta kuoppa- ja oja-rakenteita, hautausmaa Sobornaja-aukion alueella, koriste-esinekätköjä 1100-1300 -luvuilta ja kaksi tuohikirjoitusta 1300-luvulta.
Sijainti 30 metriä korkealla Borovitski-kukkulalla (ven. Боровицкий холм, Borovitski holm 'Mäntykukkula'; sanasta "бор" (bor) eli mänty) Moskva- ja Neglinka-jokien jakamassa jyrkässä mutkassa on määrittänyt Kremlin hallitsevan roolin naapuriyhteisöjen keskuudessa. Ruhtinas Juri Vladimirovitš Dolgorukin vuonna 1156 perustama paaluvarustuksella ympäröity linnoitus käsitti usean hehtaarin alueen; aktiivisimmin kehittynyt keskus oli kukkulan yläterassilla ja osa toisella terassilla tulvarajan yläpuolella niemessä. Kaivauksissa paljastui asumuksia ja maataloja, hirsimökkejä, paaluvarustuksella suojattuja pihoja, puinen jalkakäytävä, leikkuutukki sekä rikas feodaalinen hautausmaa, jonka päällä oli puukirkko, joka määräsi 1400-luvulla Kristuksen Taivaaseenastumisen kivikatedraalin sijainnin. Kultaisen ordan perustajan Batu-kaanin hyökkäyksen ja Kremlin tuhon aikoihin vuonna 1238 kukkula oli siirtokuntien ja kylien ympäröimänä.
Kremlin puolustusvarustukset olivat alun perin puisia. Iivana Kalitan hallituskaudella vuosina 1325-1340 rakentamiseen käytettiin erityisen paksuja tammihirsiä, joiden halkaisija oli yli metrin. Niitä löydettiin arkeologisissa kaivauksissa vuonna 2007. Dmitri I Donskoin aikana, pari vuosikymmentä ennen Kulikovon taistelua vuonna 1380, Kreml oli jo valkoista kiveä: rakentamiseen käytettiin kivikuutioita, joiden sivut olivat noin 50 cm pitkiä. Vuonna 1382 Kultaisen ordan kaani Toktamyšin onnistui valloittaa Moskova vain oveluudella ja muitten ruhtinaskuntien petoksella, muuten valkokivestä rakennettu kaupunki ei olisi koskaan antautunut hänelle. vasen|pienoiskuva|Kremlin alueen kehitys 1500-luvulla. S. P. Bartenevin teoksesta "Moskovan Kreml ennen vanhaan ja nyt", 1910. pienoiskuva|Moskovan Kreml. Etualalla [[Tšudovan luostari|Tšudovin luostari nähtynä Spasskaja-tornista, 1909-1911 ]]Aikanaan Kreml toimi Moskovan ruhtinaskunnan ja myöhemmin koko Venäjän hallinnollisena keskuksena. Vuosina 1366-1368 suuriruhtinas Dmitri I Donskoi rakennutti linnoituksen uudelleen kivestä. Kremlin nykyiset muurit ja tornit rakensivat italialaiset käsityöläiset 1400-luvun jälkipuoliskolla Iivana III: n tilaamina. Heidän kättensä jälkiä ovat muurinharjan ylösalaisin käännetyn M-kirjaimen muotoiset "pääskysenpyrstö-sakarat".
Vuonna 1703 tsaari Pietari I siirsi pääkaupungin ja hallinnon Pietariin. Kremlistä tuli uudelleen hallinnollinen keskus vuonna 1917, jolloin Leninin bolševikkihallitus siirsi hallinnon ja myöhemmin pääkaupungin takaisin Moskovaan. Tämän jälkeen Moskovan Kreml toimi Neuvostoliiton hallinnollisena keskuksena. Nykyisin Kreml toimii Venäjän federaation hallinnollisena keskuksena.
Alueella on suoritettu vuodesta 2016 lähtien arkeologisia kaivauksia entisen Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön eli presidiumin vuonna 1934 rakennetun rakennuksen paikalla, jolloin löydettiin vuonna 1929 räjäytetyn Kristuksen taivaaseenastumisen luostarin ja viereisen Tšudovin luostarin 1300-luvulta olevat perustukset. Paikalle on tehty puisto, jonka istutukset noudattavat luostarikirkkojen seinälinjoja. Myös Kremlin aukiolla on tehty arkeologista tutkimusta vuodesta 2019 lähtien. Tutkimukset on toteuttanut Venäjän tiedeakatemian arkeologinen instituutti.
Picander
Picander eli Christian Friedrich Henrici (Stolpen 14. tammikuuta 1700 – 10. toukokuuta 1764 Leipzig ) oli saksalainen runoilija, joka kirjoitti lukuisia librettoja Johann Sebastian Bachin kantaatteihin. Picander aloitti runoilijana vuonna 1721 kirjoittamalla eroottisia runoelmia ja draamoja. Vuonna 1725 hän kirjoitti ensimmäiset kantaattilibretot Bachille, joista tuli teokset ”Entfliehet, verschwindet” BWV 249a ja ”Zerreißet, zersprenget” BWV 205. Kuitenkin jo vuonna 1723 sävelletty kantaatti ”Bringet dem Herrn Ehre” BWV 148 perustui Picanderin runoon ”Weg”, joka oli julkaistu vuosina 1724–1725 runokokoelmassa ”Sammlung erbau licher Gedancken”. Picander toimi koko Bachin Leipzigin kauden ajan tämän merkittävänä yhteistyökumppanina ja viimeinen Picanderin tekstiin kirjoitettu kantaatti, ”Talonpoikaiskantaatti” BWV 212 valmistui vuonna 1742.
Ajomies
Ajomies tarkoittaa seuraavia:
Yohan Cabaye
Yohan Cabaye (s. 14. tammikuuta 1986 Tourcoing, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ligue 1:ssa pelaavaa AS Saint-Étienneä. Hän pelaa myös Ranskan maajoukkueessa ja on edustanut maataan kaksissa arvokisoissa, vuoden 2012 EM-kilpailuissa ja vuoden 2014 MM-kilpailuissa.
Saarislampi (Jämsä)
Saarislampi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva kahden hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 35 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede
Saarislampi on vedenjakajalla, sillä Havunjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Kjell Isaksson
Nousu maailman huipulle - EM-mitalisti
Kjell Isaksson harrasti voimistelua ennen yleisurheilua ja seiväshyppyuraansa. Yleisurheilussaseiväshyppy ei ollut hänelle välittömästi ykköslaji, vaan hän kokeili korkeushyppyä ja kymmenottelua menestyen erinomaisesti. Isakssonin ennätys 19-vuotiaana korkeudessa oli 195 cm ja 10-ottelussa 6248 pistettä. Hän aloitti seiväshyppyuransa keväällä 1967 osallistuen Ruotsin sisähallimestaruuskisoihin. Ensimmäisen Ruotsin seiväshyppymestaruuden hän saavutti kesällä 1968. Samana kesänä hän otti nimiinsä seiväshypyn Ruotsin ennätyksen parantaen sitä vuoden 1968 aikana viisi kertaa tuloksesta 505 cm aina 525 cm:iin. Vuoden 1968 Suomi-Ruotsi -maaottelussa suomalaiset Mustakari ja Alarotu ottivat vielä voiton Isakssonista. Hän edusti Ruotsin saman vuoden Meksikon olympialaisissa sijoittuen 10:ksi tuloksella 515 cm. Hän oli tosin hypännyt muutama päivä ennen olympiakilpailuja Ruotsin ennätyksen 525 cm.
Vuoden 1969 Euroopan mestaruuskisoissa Ateenassa Isaksson sijoittui toiseksi tuloksella 510 cm Itä-Saksan Wolfgang Nordwigin voittaessa tuloksella 520 cm. Kesän Ruotsi-Suomi -maaottelussa Tukholmassa Isaksson johti ruotsalaiset kolmoisvoittoon. Talvella 1970 Isaksson jatkoi hyvää seiväshyppyuraansa. Hän hyppäsi maaliskuun alussa 1970 uuden sisähallin Euroopan ennätyksen Espoon Otahallin avoimissa SM-kisoissa tuloksella 528 cm. Sen jälkeen hän otti nimiinsä halli-ME:n Bob Seagreniltä parantaen Göteborgissa ennätyksen tuloksen 534 cm. Vuoden 1971 sisähallikauden aluksi Isaksson teki Yhdysvalloissa Kalifornian Inglewoodissa uuden sisähalli-ME:n tuloksella 538 cm. Ensimmäisissä virallisissa vuoden 1970 sisähallin EM-kisoissa Wienissä Isaksson uusi hopeansa tuloksella 525 cm voittajan ollessa Ranskan François Tracanelli tuloksella 530 cm. Seuraavan talven halli-EM:ssä Sofiassa Isaksson uusi hopeansa tuloksella 535 cm voittajan ollessa jälleen itäsaksalainen Nordwig tuloksella 540 cm. Isaksson oli oleskellut talvikaudela jo Yhdysvalloissa ja palasi takaisin tehden lähes välittömästi paluunsa jälkeen uuden sisähalli-ME:n Clevelandissa tuloksella 541 cm. Kesän 1971 EM-kisoissa Helsingissä asetelma oli edelleen sama eli Nordwig Euroopan mestari tuloksella 535 cm ja Isaksson hopealla tuloksella 530 cm. Kuitenkin kauden maailmanlistan ykköstulos 543 cm hypättynä Italian Sienassa ennakoi parempaa.
Huippukausi - keväällä 1972, epäonnistuminen olympialaisissa
Isaksson siirtyi talvikaudella 1971/1972 Yhdysvaltoihin Etelä-Kalifornian yliopistoon aloittaen kilpailut sisähallikaudella 1972. Hän otti sisähallin ME:n nimiinsä 26. helmikuuta 1972 New Yorkissa uloksella 545 cm. Siirryttyään ulkokentille hän otti myös sen ME:n nimiinsä 8. huhtikuuta Austinissa, jossa hän paransi kreikkalaisen Christos Papanikolaoun maailmanennätystä 549 cm:stä 551 cm:iin. Viikkoa sen jälkeen 15. huhtikuuta 1972 hän paransi ME:tä Los Angelesissa edelleen tulokseen 554 cm. Hän hyppäsi vielä toukokuun lopulla El Pasossa kovan amerikkalaiskilpailijansa Bob Seagrenin kanssa tuloksen 559 cm, mutta tulosta ei hyväksytty ME:ksi kilpailun epävirallisuuden vuoksi. Kesäksi 1972 Isaksson palasi Eurooppaan ja paransi ME:tään 12. kesäkuuta Helsingborgissa tulokseen 555 cm kukistaen samalla kovan itäsaksalaisen kilpakumppaninsa Nordwigin. Kaikkiaan Isaksson voitti Nordwigin neljä kertaa kesän 1972 alussa. Isaksson menetti ME:nsä heinäkuun alussa kun Bob Seagren otti ME:n nimiinsä tuloksella 563 cm voittaessaa Yhdysvaltain olympiakarsinnat.
Ennen vuoden 1972 olympialaisia Münchenissä useat eurooppalaiset kanssakilpailijat vaativat, että uusia kevyitä Yhdysvalloissa käytettyjä ns. taivasseipäitä ei hyväksytä olympialaisiin, koska ne eivät olleet olleet markkinoilla tarpeeksi kauan kaikille olympialaisten osallistujille. Amerikkalaiset ja Yhdysvalloissa harjoitellut Isaksson olettivat voivansa käyttää uusia kevyempiä seipäitään, mutta lopulta niiden käyttö kiellettiin. Suurin hyötyjä tilanteessa oli Wolfgang Nordwig. Hänestä tuli olympiavoittaja ennen Seagreniä. Kjell Isakssonille olympiavuodesta tuli vaikea seiväskohun lisäksi. Hän loukkaantui kesäkaudella Ruotsin mestaruuskisoissa Hans Lagerqvistin viedessä mestaruuden. Isaksson osallisti olympialaisiin, mutta kolme epäonnistunutta yritystä 500 cm:stä karsinnoissa pudotti hänet olympiakullan tavoittelusta.
Seiväshyppyuran loppuvuodet - poikkeuksellisen pitkä ura
Kaiken kaikkiaan hän voitti Ruotsin mestaruuden kymmenen kertaa vuosina 1968-1979 ja paransi Ruotsin kansallista ennätystä neljätoista kertaa. Miro Zalar sivusi syyskuussa 1982 Isakssonin 10 vuotta vanhaa 555 cm:n Ruotsin ennätystä ja paransi sitä seuraavana vuonna tulokseen 561 cm. Ruotsin sisähallimestaruuksia hän saavutti vielä vuosina 1985 ja 1986 tuloksella 510 cm. Kaikkinensa Isakssonin ura kesti todella pitkään, sillä hän hyppäsi tuloksen 520 cm joka vuosi vuosina 1968-1988. Toisen Suomi-Ruotsi -maaotteluvoiton hän saavutti vuoden 1969 jälkeen vasta vuonna 1985.
Uransa jälkeen hänestä tuli 2000-luvun alussa menestyksellinen keilaaja.
Siviiliammatiltaan Kjell Isaksson on liikunnanopettaja.
The Berzerker (albumi)
The Berzerker on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. huhtikuuta 2000. Albumilla käytetään yhtyeelle tyypillisesti rumpukonetta oikean rumpalin sijaan.
Rockhampton
Ilmasto
Rockhamptonissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 890 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 16 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 157 millimetriä. Syyskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 21 millimetriä.
Koptilaisuus
thumb|Koptilainen kirkko Kairossa. thumb|Koptilaisen kirkon paavi [[Shenouda III jumalanpalveluksessa.]] Koptilaisuus on etninen kristinuskon orientaaliortodoksisiin kirkkoihin kuuluva kirkkokunta, joka syntyi antiikin aikana Aleksandriassa ja oli 300-luvulta 600-luvulle saakka valtauskonto Egyptissä. Myöhemmin islam syrjäytti sen, mutta noin 10 % egyptiläisistä on nykyäänkin koptilaiskristittyjä. Koptilaisuus on säilynyt poikkeuksellisen alkuperäisenä ja sen tavat poikkeavat eurooppalaisesta kristillisyydestä.
Chit Phumisak
thumb|Chit Phumisak - thaimaalainen älykkö ja yhteiskunnallinen kriitikko
Koptilaisuus
Koptilaisten kirkkokunta, Aleksandrian koptilais-ortodoksinen kirkko, on yksi orientaaliortodoksisista kirkoista.
Chit Phumisak
Chit Phumisak (, 25. syyskuuta 1930 Prachinburi – 5. toukokuuta 1966 Sakon Nakhon) oli thaimaalainen toisinajattelija, kirjailija, lingvistikko, historioitsija ja marxilainen poliitikko. Chit Phumisakia pidetään Thaimaassa yhtenä tärkeimpänä yhteiskunnallisena kriitikkona. Hänen pääteoksensa on The Face of Thai Feudalism - kriittinen analyysi Thaimaan yhteiskunnallisista oloista ja Sakdina-järjestelmästä.
Elämä
Chit Phumisak syntyi köyhään perheeseen Prachinburin provinssissa sijaitsevassa Prachantakhamin kylässä. Hänen vanhempansa olivat Siri ja Saengngeun Phumisak. Alkuperäisen nimensä Somchit hän lyhensi myöhemmin muotoon "Chit", sillä Phibunsongkhramin hallituskaudella nimikäytännöt yhtenäistettiin sukupuolten mukaisesti. Vaikka hän oli kotoisin köyhistä oloista, pääsi hän silti opiskelemaan Thaimaan parhaimpaan Chulalongkornin yliopistoon Bangkokissa.
Koptilaisuus
Historia
Aleksandriasta tuli varhain kristinuskon tärkeä keskus, ja sen piispanistuin nautti Roomaan ja Antiokiaan verrattavaa arvostusta Nikean kirkolliskokouksessa vuonna 325. Aleksandrian patriarkkaa alettiin kutsua paaviksi ensimmäisenä kristikunnassa. Viran tärkeimpiä haltijoita oli Kyrillos Aleksandrialainen (376–444). Hän johti Efesoksen kirkolliskokousta vuonna 431, missä nestoriolaisuus tuomittiin harhaoppina. Alkuperäisessä muodossa nestoriolaisuus piti Jeesusta vain ihmisenä, johon Jumala vaikutti, kun taas kristillinen ortodoksia määritteli hänet yhdeksi persoonaksi (kr. hypostasis), joka oli luonnoltaan (kr. fysis) sekä ihminen että Jumala.
Koptien ja Egyptin kreikkaa puhuvien melkiittien välille puhkesi pian uusi kristologinen kiista. Kyrillos tulkitsi Jeesuksen ykseyden käsitteen "luonto" pohjalta, kun taas Kalkhedonin kirkolliskokous (451) päätti, että Jeesuksella oli yksi persoona ja kaksi luontoa. Kyrilloksen tulkinnasta tuli miafysiittinen harhaoppi, kun taas melkiitit asettuivat ortodoksiselle kannalle. Kristologisiin kiistoihin osasyynä saattoivat olla kielivaikeudet teologisten käsitteiden luonto, olemus ja olio kääntämisessä kielestä toiseen.
Chit Phumisak
Elämä
Hänen kirjoituksensa olivat edistysmielisiä ja nationalismin vastaisia, minkä Sarit Thanaratin sotilashallinto koki uhkana yhteiskunnalliselle vakaudelle. Monien muiden lailla hänet pidätettiin kommunistisyytösten nojalla 1957 ja passitettiin vankeuteen kuudeksi vuodeksi. Lopulta oikeus vapautti hänet syyttömänä.
Koptilaisuus
Historia
Koptikirkon keskeinen oppi oli Jumalan ykseys, täwähedo, joka vastasi islamin käsitettä tawhid. Koptilaisuuteen kuuluu myös ympärileikkaus, kuten juutalaisuuteen ja islamiin. Mooseksen lain noudattaminen näkyy myös eräissä muissa rituaaleissa, kuten Korkean veisun esittämisenä Pääsiäisen jälkeisenä lauantaina.
Koptit etnisenä ryhmänä
Koptit ovat niiden egyptiläisten jälkeläisiä, jotka puhuivat myöhäisegyptiläistä kieltä. Se tunnettiin koptina, kreikaksi Aigyptios. Kun muslimit alkoivat pitää itseään arabeina, nimitys "kopti" jäi Egyptin kristityille. Koptilaiskristityt eli koptit ovat pysyneet omana ryhmänään islamilaisessa Egyptissä, ja Egyptin muslimiväestöstä poiketen he eivät yleensä pidä itseään arabeina.
Chit Phumisak
Elämä
Vapauduttuaan hän liittyi 1965 kiellettyyn Thaimaan kommunistiseen puolueeseen, jonka tukikohta oli Phu Phanin vuorilla Sakon Nakhonin provinssissa. 5. toukokuuta 1966 hänet ammuttiin Nong Kungin kylän lähistöllä amphoe Waritchaphumissa. Hänen ruumiinsa poltettiin, mutta vasta 1989 jäännökset haudattiin perinteisen seremonian mukaan Wat Prasittisangwonin temppelin stupaan.
Naurun maantiede
Naurun maantiede rajoittuu yhteen Tyynenmeren fosfaattisaareen Marshallinsaarten eteläpuolella.
Chit Phumisak
Elämä
Pääteoksensa The Face of Thai Feudalism hän kirjoitti vuonna 1957 salanimellä Somsamai Srisootarapan. Muita pseudonyymejä, joita hän käytti, olivat muun muassa Kawi Kanmuang ja Kawi Srisayam.
Koptilaisuus
Koptit etnisenä ryhmänä
Begoña Dobon ja muiden tutkimuksen (2015) mukaan koptit ovat geneettisesti lähellä muita egyptiläisiä, mutta eivät ole yhtä paljon sekoittuneet arabien kanssa ja ovat mahdollisesti suoremmin muinaisten egyptiläisten jälkeläisiä.
Naurun maantiede
Sijainti ja pinnanmuodot
thumb|Nauru satelliittikuvassa (2002). Naurun saari on atolli ja yksi Tyynenmeren kolmesta suuresta fosfaattikivisaaresta. Toisin kuin moniin muihin Tyynenmeren valtioihin, Nauruun kuuluu vain yksi saari. Nauru sijaitsee valtameren eteläosassa, Marshallinsaarista etelään, 41 kilometriä päiväntasaajan eteläpuolella. Lähin saari on 305 kilometrin päässä sijaitseva Kiribatille kuuluva Banaba. Naurun pinta-ala on 21 km² ja sen korallisen rantaviivan pituus on 30 km. Saaren suurin halkaisija on 5,6 km ja pienin 4 kilometriä. Itse saaren lisäksi valtioon kuuluu 22 kilometrin päähän rantaviivasta ulottuva vesialue, ja sillä on kalastusyksinoikeudet 370 kilometriin asti. Maan korkein kohta, joka on 65 metriä merenpinnan yläpuolella, sijaitsee saaren keskellä olevalla fosfaattikiviylängöllä. Fosfaatin kaivuusta johtuen saaren keskiosa on asuin- ja viljelykelvotonta. Rannikolla sijaitsee noin 150–300 metriä leveä viljelykelpoinen vyöhyke.
Saarella ei ole jokia eikä merkittäviä järviä, joten sen makeavesivarannot ovat rajallisia. Saaren eteläosassa sijaitsee kuitenkin noin 1,2 neliökilometrin laajuinen Buadan laguuni. Tarvittava vesi saadaan keräämällä sadevettä.
Koptilaisuus
The Ethiopian Zion Coptic Church
Marcus Garvey perusti 1950-luvulla Jamaikalla kirkon, joka kutsuu itseään koptilaiseksi. Marihuana kuuluu sen sakramentteihin.
Naurun maantiede
Luonto
Naurun kasvillisuutta hallitsee matala pensaikko ja köynnöskasvillisuus. Rannan lähettyvillä kookospalmut ja Pandanus-suvun kasvit ovat yleisiä. Värikkäitä hibiskuksien (Hibiscus) ja temppelipuiden (Plumeria) kukkia kasvaa saarella, joskaan ei yhtä runsain mitoin kuin muualla Tyynellä valtamerellä.
Nälkä
Nälän tunne syntyy keskushermostoon kuuluvassa hypotalamuksessa. Nälkä voi olla sen varoitusmerkki, että ihminen ei ole syönyt tarpeeksi. Syömättömyys voi johtaa aliravitsemukseen, nälkiintymiseen ja kuolemaan.
Nälkä voi myös olla jonkin sairauden oire, kuten Prader–Willin oireyhtymässä.
Terveellä ihmisellä on melko pitkä nälän sietokyky, jota käytetään hyväksi esimerkiksi paastottaessa.
Näläntunteeseen vaikuttaminen
Yleinen tarve rajoittaa energian saantia on luonut tarpeen tarkastella sitä, voidaanko nälän ilmaantumiseen vaikuttaa nautitun aterian sisältöä muokkaamalla. Myös laitosruokailussa ja muussa joukkoruokailussa, jossa joudutaan noudattamaan säännöllistä ruokailurytmiä, joudutaan seuraamaan aterioiden vaikutusta kylläisyyden tunteeseen. Runsaasti kuitua ja hiilihydraatteja sekä vähärasvaisia proteiinin lähteitä sisältävät ateriat ovat suositeltavia nälän tunteen hallinnan kannalta. Runsaasti proteiinia sisältävä ateria puolestaan pitää nälän tunteen pisimpään kurissa. Myös kuitupitoisten hiilihydraattien kuten täysjyväleivän tai puuron nauttiminen torjuu nälkää hyvin, samoin keitetty peruna.
Lisäksi syöminen ja jonkun muun asian pitkäaikainen yhdistäminen saattaa tehdä mielleyhtymän. Esimerkiksi aamulehden näkeminen saa aikaan halun kahviin, tai jollekin lähestyvä palaveri saa aikaan mielikuvat kahvista ja pullasta tai sämpylästä.
Kylläisyyden tunne
Hiilihydraattipitoinen ateria saattaa aiheuttaa voimakkaan välittömän kylläisyyden tunteen, mutta nälkä ilmaantuu ja houkuttelee syömään nopeammin uudelleen kuin yhtä paljon energiaa sisältävän proteiini- tai rasvapitoisen aterian jälkeen.
Nälkä ihmiskunnan ongelmana
Nälkä ja aliravitsemus on yksi suurimpia ihmiskunnan ongelmia. Aliravittuja ja nälkäisiä ihmisiä elää maapallolla 2015 arvion mukaan lähes 800 miljoonaa, lähinnä kehitysmaissa Afrikassa ja Etelä-Aasiassa. Vuosittain lähes 10 miljoonaa ihmistä kuolee aliravitsemukseen. Toisaalta, International Food Policy Research Institute:n Globaalilla nälkäindeksillä mitattuna nälkää näkevien ihmisten määrä on laskenut lähes kolmanneksella vuodesta 2000 lähtien. Nälkää näkevien ihmisten määrä on vähentynyt erityisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Kestävä talouskasvu sekä investoinnit terveydenhuoltoon, koulutukseen ja juomaveden saatavuuteen ovat olleet merkittävässä asemassa aliravitsemuksen vähenemisessä viime vuosikymmenten aikana.
Suurniva
Suurniva eli Suuripelto on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Suurlahden kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Äänisniemellä 17 kilometriä Suurlahdesta koilliseen. Kylässä on 167 asukasta (vuonna 2012).
Suurniva kuului 1900-luvun alussa Tolvojan volostin Foimoguban kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 21 taloa, koulu ja 131 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piiriin kuulunut Suurnivan kyläneuvosto. Vuonna 1933 siihen kuului 23 asutusta, joissa oli yhteensä 880 asukasta. Asukkaat olivat kaikki venäläisiä. Vuonna 1959 Suurnivaan liitettiin Tipinitsan kyläneuvosto. 2000-luvun alun kuntauudistuksessa Suurnivan kylähallintoalue yhdistettiin Suurlahden maalaiskuntaan.
Kylän kautta kulkee Karhumäen ja Suurlahden välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteys Suurlahteen, Karhumäkeen ja Petroskoihin. Palveluihin kuuluvat lastentarha, posti ja kauppa.
Luettelo salanimistä
Tämä on luettelo salanimistä.
Eric Ejiofor
Eric Ejiofor (s. 21. heinäkuuta 1979 Asaba, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka pelasi seuratasolla muun muassa Israelissa ja Kyproksella. Ejioforin pelipaikka oli puolustaja. Hän on 181 cm pitkä.
Seurajoukkueura
Ejiofor aloitti uransa Katsina Unitedin joukkueessa. Sen jälkeen hän edusti myös kahta muuta kotimaansa seuraa, Shooting Stars Sports Clubia ja Enyimbaa, kunnes vuonna 2002 siirtyi ensimmäiseen maansa ulkopuoliseen joukkueeseen, israelilaiseen Maccabi Haifaan. Tätä ennen Ejioforin kaksi edellistä siirtoa ulkomaille olivat kariutuneet, hän ei muun muassa saanut työlupaa Englantiin pelatakseen Portsmouth FC:ssä. Viimeksi hän edusti kyproslaista ENP:tä.
Maajoukkueura
Ejiofor kuului usean vuoden ajan Nigerian maajoukkueen runkopelaajiin. Maajoukkueessa hän debytoi 2. syyskuuta 2000 Namibiaa vastaan pelatussa ottelussa. Ejiofor edusti Nigeriaa Afrikan-mestaruusturnauksessa 2002 ja MM-kisoissa 2002, missä hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan. Hän on pelannut 12 maaottelua.
Fluostigmiini
Fluostigmiini eli di-isopropyylifluorofosfaatti (DFP, DIFP) on organofosfaatteihin kuuluva antikoliiniesteraasi, jota käytetään lääkkeenä ja hyönteismyrkkynä. Se on väritöntä, öljyistä nestettä, joka on stabiilia, mutta hydrolysoituu nopeasti joutuessaan kosteuteen.
Lars Sund
pienoiskuva|Lars Sund [[Helsingin kirjamessut|Helsingin kirjamessuilla vuonna 2014.]] Lars Evert Sund (s. 2. heinäkuuta 1953 Pietarsaari) on suomenruotsalainen kirjailija. Hän opiskeli englantia, ruotsia ja yleistä kirjallisuustiedettä Åbo Akademissa 1973–1978 ja hän toimi Upsala Nya Tidningin toimittajana 1979–1999. Hän asuu nykyään Uppsalassa.
Lars Sund on yhdistellyt fiktiivistä kaunokirjallista romaania ja faktoihin perustuvaa historiallista romaania. Etenkin hänen Pohjanmaa-eepoksensa (trilogia Colorado Avenue, Lanthandlerskans Son ja Eriks Bok) ottaa kantaa yhteiskunnalliseen keskusteluun, mikä ei kuitenkaan vähennä teosten kaunokirjallista arvoa.
Claes Olssonin ohjaaman kokoillan elokuvan Colorado Avenue ensi-ilta oli syyskuussa 2007. Se perustuu romaaneihin Colorado Avenue ja Puodinpitäjän poika.
Robertsonin paneeli
Robertsonin paneeli oli vuonna 1953 Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n aloitteesta kokoontunut H. P. Robertsonin johtama paneeli, joka keskusteli ufohavaintojen merkityksestä Yhdysvaltain turvallisuudelle.
Suonukkalampi
Suonukkalampi on pieni lampi Rovaniemellä. Se sijaitsee reilun neljän kilometrin päässä Ounasrinteeltä. Suonukkalammen korkeus merenpinnasta on 77,6 metriä. Se on yhteydessä Suonukkaojan kautta Salmijärveen ja sitä kautta Kemijokeen.
Prospero
Prospero on alun perin päähenkilön nimi William Shakespearen näytelmässä Myrsky. Lisäksi se on:
Oberon
Löytäminen ja nimeäminen
Kuun löysi William Herschel vuonna 1787 samaan aikaan Titanian kanssa. John Herschel nimesi Oberonin vuonna 1852 yhdessä kolmen muun silloin tunnetun Uranuksen kuun kanssa. Oberon on saanut nimensä William Shakespearen näytelmässä Juhannusyön uni esiintyvän keijukaisten kuninkaan mukaan.
Fyysiset ominaisuudet
Ainoa Oberonia lähietäisyydeltä tutkinut luotain on Voyager 2, joka ohitti kuun tammikuussa 1986. Ohilennon aikana kuun eteläinen pallonpuolisko oli kääntyneenä Aurinkoon päin, joten ainoastaan sitä puolta kyettiin tutkimaan. Oberonista noin 50 prosenttia on vesijäätä, 30 prosenttia silikaattikiveä 20 prosenttia metaanin muodostamia orgaanisia yhdisteitä. Pinta on jäinen, vanha ja voimakkaasti kraattereiden peittämä. Monien kraattereiden pohjaa peittää tunnistamaton tumma materiaali. Kraattereiden lisäksi Oberonista tunnetaan pitkiä, kapeita ja jyrkkäreunaisia vajoamia (Chasma).
Rooman ryöstö (410)
thumb|Rooman ryöstö vuonna 410, ranskalaisen [[Joseph-Noël Sylvestren historiamaalaus vuodelta 1890.]] Rooman ryöstö oli 24. elokuuta 410 alkanut tapahtuma, jossa kuningas Alarikin johtamat visigootit ryöstivät kolmen päivän ajan Rooman kaupunkia. Vaikka Länsi-Rooman pääkaupunki olikin jo aiemmin siirretty Ravennaan, oli Rooman ryöstö tärkeä symbolinen virstanpylväs Rooman valtakunnan tuhoon johtaneessa kehityksessä. Rooma joutui vihollisen valtaamaksi ensimmäistä kertaa lähes kahdeksaansataan vuoteen.
Tausta
Rooman armeijat eivät kyenneet enää estämään ”barbaarikansojen” työntymistä yhä syvemmälle valtakunnan alueelle. Alarikin johtamat visigootit tulivat Italiaan ensi kerran jo vuonna 401, mistä seurasi kaksi vuotta kestänyt sota. Eräiden myöhempien historiantutkijoiden mukaan Alarik oli visigoottien kuningas, joka etsi koko kansalleen uutta asuinpaikkaa, mutta toisen tulkinnan mukaan hän oli pelkästään palkkasoturijoukkoa komentanut taitava sotapäällikkö. Länsi-Rooman pääkaupunki oli jo aiemmin siirretty Roomasta Mediolanumiin (nyk. Milano). Alarikin piiritettyä Mediolanumia keisari Honorius siirsi pääkaupungin vuonna 402 edelleen Ravennaan, jota oli helpompi puolustaa. Barbaarisyntyinen roomalainen sotapäällikkö Stilicho löi Alarikin vuonna 402 Pollentian ja Veronan taisteluissa, mikä pakotti tämän perääntymään Italiasta. Vuosina 405–406 Stilicho kukisti toisen Italiaan hyökänneen goottipäällikön, Radagaisuksen.
Stilicho solmi vuonna 404 tai 405 liiton Alarikin kanssa, jolloin Alarik sai Länsi-Roomassa magister militumin eli korkean sotilaskomentajan arvon. Stilichon tarkoituksena lienee ollut valloittaa Alarikin avulla Illyria Itä-Roomalta, mutta suunnitelma ei toteutunut. Vietettyään pari vuotta Epeiroksessa odottamassa Stilichoa turhautunut Alarik lähti loppuvuodesta 407 joukkoineen uudelleen Italiaan ja vaati 4 000 naulaa kultaa korvauksena vaivoistaan. Stilicho suositteli senaattia maksamaan summan. Barbaarivastaisten senaattorien ryhmä onnistui kuitenkin hankkiutumaan eroon Stilichosta syyttämällä tätä salaliitosta Alarikin kanssa Honoriusta vastaan. Stilicho teloitettiin keisarin määräyksestä elokuussa 408. Valtaan noussut ryhmä yllytti sotilaita surmaamaan Rooman armeijassa palvelleiden barbaarisotureiden perheet, minkä seurauksena noin 10 000 germaania siirtyi Rooman armeijasta Alarikin armeijaan. Alarikin joukkoihin liittyi myös muita ei-roomalaisia ja karanneita orjia, joista monet saattoivat olla roomalaisten vangeiksi joutuneita Radagaisuksen sotilaita.
Alarik vaati nyt Roomalta virallista sotilaskomentajan asemaa ja vuosittaista rahallista korvausta hintana rauhasta. Painostaakseen Rooman senaattia hän alkoi piirittää Rooman kaupunkia talvella 408–409. Alarik lopetti ensimmäisen piirityksen, kun senaatti maksoi hänen toivomansa summan ja lähetti Ravennaan lähetystön pyytämään Honoriusta neuvottelemaan visigoottien kanssa. Neuvottelut vastahakoisen keisarin kanssa etenivät kuitenkin huonosti, joten Alarik piiritti Rooman uudelleen vuonna 409 ja julisti joulukuussa hänelle myötämielisen senaattori Priscus Attaluksen vastakeisariksi. Nälän piinatessa Roomaa senaatti taipui tunnustamaan Attaluksen keisariuden, jolloin Alarik lopetti toisen piirityksen. Attalus antoi Alarikille arvonimen magister utriusque militiae.
Ryöstö
Alarikin joukot valtasivat Rooman 24. elokuuta 410. He saapuivat Via Salaria -tietä pitkin ja tunkeutuivat kaupunkiin Aurelianuksen muuriin kuuluneen Salarian portin kautta. Jokin tuntemattomaksi jäänyt taho – mahdollisesti petollinen sotilaskomentaja tai kapinallisten orjien joukko – avasi portit visigooteille. Gootit ryöstivät ja tuhosivat kaupunkia kolme päivää. He kuitenkin kohtelivat kaupungin asukkaita melko inhimillisesti ja polttivat vain joitain rakennuksia. Areiolaisena kristittynä Alarik säästi Rooman kirkot. Kristityn historioitsijan Orosiuksen mukaan Alarik käski sotilaidensa jättää rauhaan pyhille paikoille paenneet ja pidättäytyä muutenkin verenvuodatuksesta, mutta antoi heille luvan ottaa niin paljon sotasaalista kuin he halusivat. Monet kaupungin asukkaista pakenivat.
Reaktiot ja seuraukset
Rooman väkiluku laski ryöstön jälkeen voimakkaasti, vaikka tärkeimmät monumentit säilyivät. Paljon goottien aiheuttamaa aineellista vahinkoa merkittävämpi oli kuitenkin roomalaisten kokema henkinen isku. Rooman ryöstöä pidettiin lähes maailmanlopun enteenä. Se osoitti roomalaisille, etteivät he enää olleet sotilaallisesti ylivertaisia ”barbaareina” pitämiinsä kansoihin nähden. Rooma joutui vihollisen käsiin ensimmäistä kertaa lähes kahdeksaansataan vuoteen. Edellisen kerran sen olivat tiettävästi ryöstäneet Brennuksen johtamat gallialaiset vuonna 387 tai 390 eaa., ja hekään eivät olleet onnistuneet valtaamaan kaupungin ytimessä olevaa Capitolium-kukkulaa.
Alarikille Rooman ryöstö ei antanut paljoakaan aihetta tyytyväisyyteen, sillä ensisijaisesti hän oli halunnut tehdä tuottoisan sopimuksen Honoriuksen kanssa, ja Rooman uhkaaminen oli ollut vain kiristyskeino. Alarik kuoli myöhemmin samana vuonna ehtimättä aloittaa seuraavaa suunnitelmaansa, hyökkäystä Afrikkaan. Rooman valtauksen yhteydessä visigootit olivat ottaneet panttivangiksi Honoriuksen siskon Galla Placidian, joka myöhemmin meni naimisiin Alarikin seuraajan Ataulfin kanssa. Tarinan mukaan kuullessaan uutisen Rooman kukistumisesta keisari Honorius luuli aluksi viestintuojan tarkoittavan, että hänen samanniminen lemmikkikukkonsa oli kuollut.
Jotkut roomalaiset väittivät, että kaupungin ryöstö oli ollut seurausta kristinuskon omaksumisesta, sillä väärän uskon seurauksena jumalat olivat hylänneet Rooman. Tämän vuoksi varsinkin kristityt aikalaiskirjoittajat pyrkivät vähättelemään tapahtuman merkitystä. Muun muassa kirkkoisä Augustinus vastasi teoksessaan Jumalan valtio Rooman ryöstön jälkeen kristinuskoa kohtaan esitettyihin syytöksiin. Toisaalta kirkkoisä Hieronymus kirjoitti: ”Jos Rooman kaupunki voi tuhoutua, voiko mikään enää pysyä turvassa?”
Seuraavan kerran Rooma joutui ryöstetyksi vuonna 455, jolloin asialla olivat vandaalit.
Sunshine Coast
Sunshine Coast on kaupunki Australiassa, Queenslandin osavaltiossa. Kaupungissa oli 243 377 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee Brisbanesta pohjoiseen. Kaupungin asukkaista noin 18 prosenttia on alle 14-vuotiaita, ja noin 22 prosenttia on yli 65-vuotiaita.
Nokia N810
Nokia N810 on Nokian valmistama langattomaan internetkäyttöön suunniteltu Linux-pohjainen internetpäätelaite. Laitteessa ei ole puhelinta. N810 on Nokia N800 -laitteen sisarmalli, josta se eroaa selvimmin GPS-piirin ja kannen alta liukuvan qwerty-näppäimistön osalta. N810:n käyttöjärjestelmä Internet Tablet OS2008 on julkaistu myös N800-laitteelle.
N810 esiteltiin 18. lokakuuta 2007 ja sen toimitukset alkoivat marraskuussa 2007.
N800:n ja N810:n eroavaisuudet
Molemmat laitteet tukevat Linux-pohjaista Internet Tablet OS2008 -käyttöjärjestelmää. Internet Tablet OS2008:n betaversio julkaistiin N800-laitteelle marraskuussa 2007.
Aiheesta muualla
Nokia Internet Tablet
Potsdam
thumb|300px|Templiner See ja Potsdam thumb|300px|[[Sanssoucin linna on Potsdamin merkittävimpiä nähtävyyksiä]] thumb|300px|[[Filmstudio Babelsberg Potsdamissa on maailman vanhin suurelokuvastudio]]
Potsdam on Saksan Brandenburgin osavaltion pääkaupunki ja sijaitsee Havel-joen varrella Berliinin naapurissa, 26 kilometriä lounaaseen Berliinin keskustasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 156 021 asukasta. Potsdam kuuluu Berliinin–Brandenburgin metropolialueeseen, jolla asuu noin 6 miljoonaa ihmistä.
Potsdamin merkitys lähti nousuun 1600-luvun loppupuolella, kun Preussin kuningasperhe alkoi rakennuttaa linnoja kaupunkiin. Erityisen tunnettu on Fredrik II Suuren rakennuttama Sanssouci. Potsdamin linnat ja puutarhat on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Toisessa maailmansodassa kaupunki vaurioitui pahoin liittoutuneiden ilmahyökkäyksissä ja siellä pidettiin sodan Euroopassa loputtua 17. heinäkuuta–2. elokuuta 1945 Potsdamin konferenssi, jossa määriteltiin Saksan sodan jälkeiset rajat.
Maantieto
Potsdam sijaitsee lounaaseen Berliinistä Havel-joen varrella. Sitä ympäröivät laajat metsä- ja järvialueet. Kaupungin korkein kohta on 114 metrin korkeuteen yltävä Kleiner Ravensberg. Kaupunkialueesta nykyisin noin 75 prosenttia koostuu viher-, vesi- ja maanviljelysalueista, 25 prosenttia siitä on rakennettua. Potsdamissa vallitsee lauhkean vyöhykkeen ilmasto.
Perustaminen ja keskiaika
Varhaisimmat jäljet asutuksesta Potsdamin alueella ovat peräisin varhaiselta pronssikaudelta. Kansainvaellusajan jälkeen alueelle perustettiin 600-luvulla slaavilainen asutus. Ensimmäisen kerran paikkakunta mainittiin kirjallisesti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Otto III:n kirjeessä Quedlinburgin luostarille vuonna 993.
Igor Pavlov
Igor Vladimirovitš Pavlov (, s. 18. heinäkuuta 1979 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen seiväshyppääjä.
Potsdam
Perustaminen ja keskiaika
Vuonna 1157 kaupungin valloitti Brandenburgin rajakreivikunnan perustanut Albrekt I Karhu. Vuonna 1317 Potsdamiin viitattiin ensimmäisen kerran kaupunkina. Sille myönnettiin viralliset kaupunginoikeudet vuonna 1345. Kaupunki kuitenkin pysyi seuraavat vuosisadat varsin pienenä kauppapaikkana. Vuonna 1416 kaupungin hallinta päätyi Hohenzollernin suvulle, jolla se pysyi aina ensimmäisen maailmansodan loppuun ja Saksan keisarikunnan luhistumiseen saakka. Potsdam koki suuria vaurioita kolmikymmenvuotisessa sodassa sekä myöhemmin kahdessa suuressa kaupunkipalossa.
Kasvun ja kuninkaallisen loiston vuodet
Potsdam alkoi toden teolla kasvattaa merkitystään 1600-luvulla Brandenburgin saatua vaaliruhtinaakseen Fredrik Vilhelmin, joka myöhemmin sai lisänimen Suuri vaaliruhtinas. Fredrik Vilhelmillä oli suuri vaikutus kaupungin historiaan. Hän teki Potsdamista residenssikaupunkinsa Berliinin ohella ja rakennutti kaupunkiin barokkisen kaupunkilinnan, Potsdamer Stadtschlossin. 1600-luvun nousukaudella Potsdamiin myös muutti runsain mitoin protestanttisia hugenotteja Ranskasta.
Igor Pavlov
Pavlov karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupin superliigassa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa, mutta voitti Venäjän mestaruuden ja sijoittui Osakan MM-kisoissa neljänneksi. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui loppukilpailusta. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän oli seitsemäs.
Potsdam
Kasvun ja kuninkaallisen loiston vuodet
Vuoden 1806 lokakuussa Potsdam päätyi Ranskan Napoleon Bonaparten hallinnan alaiseksi. Napoleonin hallinnon päätyttyä Fredrik Vilhelm III kehitti Potsdamista vuoteen 1815 mennessä hallinnollisen keskuksen muun muassa muutattamalla sinne Preussin hallinnollisia laitoksia. Vuonna 1838 avattiin Potsdamin ja Berliinin välinen rautatieyhteys.
Potsdam menetti asemansa kuninkaallisena residenssikaupunkina vuonna 1918 Saksan keisarikunnan luhistuttua ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Kansallissosialistinen Saksa
Saksan häviämän ensimmäisen maailmansodan jälkeen Hohenzollernin suvun mittava omistus Potsdamissa siirtyi suurimmaksi osaksi Potsdamin kaupungin haltuun.
Natsi-Saksan alkumainingeissa presidentti Paul von Hindenburg ja uusi valtakunnankansleri Adolf Hitler puristivat seremoniallisesti kättä Potsdamin Garnisonkirchessä 21. maaliskuuta vuonna 1933. Myöhemmin toisessa maailmansodassa 14. huhtikuuta vuonna 1945 liittoutuneiden ilmapommitukset raunioittivat kaupungin. Muun muassa Stadtschloss ja Garnisonkirche paloivat maan tasalle. Neuvostoliiton Puna-armeija saapui kaupunkiin 27. huhtikuuta vuonna 1945.
Jaettu Saksa
Cecilienhofin linnassa, joka aiemmin oli toiminut muun muassa kruununprinssi Vilhelmin (1882–1951) asuntona, pidettiin vuoden 1945 elokuussa Potsdamin konferenssi, jossa toisen maailmansodan voittajavallat Iso-Britannia, Neuvostoliitto ja Yhdysvallat kohtasivat. Konferenssin tuloksena Saksa jaettiin neljään miehitysvyöhykkeeseen.
Saksan demokraattisen tasavallan eli Itä-Saksan synnyttyä Potsdam oli vuodesta 1952 vuoteen 1990 hallinnollisen Potsdamin alueen hallintokaupunki. Vuonna 1951 kaupunkiin perustettiin Karl Liebknechtin pedagoginen korkeakoulu, josta myöhemmin muodostui Potsdamin yliopisto.
Urheilu
Potsdamilainen 1. FFC Turbine Potsdam kuuluu Saksan parhaimpiin naisten jalkapallojoukkueisiin. Sen riveissä pelasi Suomen maajoukkuepelaja Essi Sainio vuosina 2006–2009.
Vanhala (Tuntematon sotilas)
Vanhala on kuvitteellinen henkilö Tuntematon sotilas -teoksessa. Vanhalan tunnistaa hänen alituisesta hihittelytavastaan. Hän on eräs harvoja, joka selviää sodasta.
Taustaa
Vanhala on aluksi hyvin ujo, hiljainen ja tukeva nuorukainen. Romaanin ensimmäisessä elokuvasovituksessa Vanhala ei ollut lihava, mutta syöppö kylläkin.
Vanhala on varsinainen hupiveikko, hänen ilonlähteekseen muodostuu sekä suomalaisten että neuvostoliittolaisten propaganda. Hän nauraa jatkuvasti lähes kaikelle, ja hän myös naurattaa muita sotamiehiä. Vanhala on alusta alkaen lähinnä Hietasen ja myöhemmin Rokan uskollinen toveri. Kirjassa kerrotaan ohimenevästi että Vanhala saa asemasodan aikana luodin kylkeensä ja joutuu sairauslomalle mutta hän palaa nopeasti takaisin ja selviääkin sodasta, jota hän ei itsessäänkään ota mitenkään vakavasti. Esimerkiksi sodan päättyessä hän vain tokaisee: "Sosialististen Neuvostotasavaltojen liitto voitti, mutta hyvänä kakkosena tuli maaliin pieni ja sisukas Suomi."
Vaikka Vanhala on usein hieman lapsellinen, hän kasvaa kirjan loppupuolella ja oppii vakavuutta vaarallisten tilanteiden edessä.
Vanhala on havainnoitsija ja hän on mukana romaanin joka luvussa. Hän näkee ja varsinkin kuulee kaiken. Hän hihittää kuunnellessaan Stalinin puheita äänilevyltä, ja vaikka hän ei ymmärrä itse puheesta mitään, hän tunnistaa siitä paatoksen ja onttouden. Humaltuneena Vanhala laulaa Punakaartin marssia, työväenlaulua vuodelta 1918, mutta tällä hän ei ota kantaa, vaan tällaiset laulut ovat hänen mielestään yksinkertaisesti vain hyviä. Vaikka Vanhala puhuu hämäläismurretta – milloin hän ei matki kirjakieltä tai jotakin muuta murretta –, romaanin kertoja ei paljasta hänen taustoistaan mitään. Teatteriohjaaja Mika Myllyaho päättelee kuitenkin Vanhalan olevan kotoisin suuresta perheestä ja olevan lapsijoukon keskimmäisiä, jolloin hän on joutunut olemaan paljon yksin. Vanhala ei itse soita sooloja, vaan komppaa muita ja nostaa näitä. Myllyahon mielestä Vanhalalla on ryhmässään erityistehtävä hengen ylläpitäjänä varsinkin, kun hän ei ole riidoissa kenenkään kanssa.
Vanhala kohoaa asemasodan aikana sotamiehestä korpraaliksi ja vänrikki Jalovaara palkitsee hänet lopputaisteluissa "alikersantin natsalla".
Vanhalalla on myös lempinimi ylen sankia priha jonka hänelle antoi petroskoilainen tyttö Vera.
Vanhala teatteri- ja elokuvasovituksissa
Vuoden 1955 Tuntemattomassa sotilaassa Vanhalana näyttelee Leo Riuttu, ja myöhemmin Pyynikin kesäteatterissa Ahti Kuoppala. Vuoden 1985 elokuvassa Vanhalana esiintyy Tero Niva, ja vuoden 2017 elokuvassa Vanhalaa esittää Hannes Suominen.
Savante Stringfellow
Savante Stringfellow (s. 6. marraskuuta 1978 Jackson, Missouri) on entinen yhdysvaltalainen pituushyppääjä.
Stringfellow karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 tuloksella 739. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden ja NCAA:n ulkoratamestaruuden, mutta karsiutui Sydneyn olympialaisissa tuloksella 784. Vuonna 2001 hän voitti NCAA-mestaruuden sisä- ja ulkoradoilla sekä Yhdysvaltain ulkoratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Edmontonin MM-kisoissa MM-hopeaa hypättyään 824 ja sijoittui GP-finaalissa toiseksi.