cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tukholman arkkitehtuuri
1930–1945
Jo vuonna 1931 yksi näyttelyn arkkitehdeista, Uno Åhrén, pääsi toteuttamaan asuinaluesuunnittelua koskeneet aatteensa Norra Ängbyn rivitaloalueella Brommassa. Kaksi vuotta myöhemmin laadittiin funktionalistinen asemakaava viereiselle Södra Ängbyn huvila-alueelle, jonka rakennuksista Edvin Engström suunnitteli noin 98 prosenttia. Alue on nykyään suojeltu valtakunnallisesti merkittävänä ympäristönä. Useisiin tukholmalaisiin lähiöihin, esimerkiksi Tranebergiin (1937), Hammarbyhöjdeniin (1938) ja Årstaan (1943), rakennettiin saksalaisen esikuvan mukaan kapeita lamellikerrostaloja monilapsisille perheille (niin kutsutut barnrikehus-talot). Kaikkiin taloihin asennettiin keskuslämmitys, ja kaikissa asunnoissa oli oma vesiklosetilla varustettu kylpyhuone, juokseva kylmä ja lämmin vesi, ajalle nykyaikainen keittiö ja suurimmassa osassa myös parveke. Suuret ikkunat toivat asuntoihin valoa ja ilmaa, porraskäytävät oli varustettu jätekuiluilla ja pihoille rakennettiin leikkipaikat. Erityisesti Hammarbyhöjdeniä ja Södra Ängbytä kutsuttiin ”valkoiseksi kaupungiksi” rakennusten vaalean värimaailman vuoksi. Vuosien 1932–1933 välillä Ålstensgatanille rakennetut, Paul Hedqvistin piirtämät rivitalot järjestettiin tiukan funktionalistiseen jonoon. Niitä kutsuttiin myös nimellä Per-Albinhusen alueella asuneen pääministerin Per Albin Hanssonin mukaan.
Nyt funktionalismi tai modernismi, kuten tyylisuuntaa kutsuttiin kansainvälisesti, oli saanut kunnolla jalansijaa Ruotsissa ja erityisesti Tukholmassa. Funktionalismista keskusteltiin vilkkaasti. Vuonna 1931 julkaistiin kiistakirjoitus ”acceptera”, joka nimensä mukaisesti vaati, että ajan uusi muotokieli, eli funktionalismi, tuli hyväksyä. Yksi kirjoittajista ja radikaaleimmista funktionalisteista oli Uno Åhrén. Lukuisia liiketaloja ja julkisia rakennuksia suunniteltiin uuden tyylin mukaan; niihin kuuluivat esimerkiksi Ivar Tengbomin suunnittelemat Esselte-huset (valmistui 1934) ja Citypalatset (valmistui 1932) sekä Nils Ahrbomin ja hänen kumppaninsa Helge Zimdalin suunnittelema Sveaplanin tyttökoulu (valmistui 1936).
Vuonna 1934 maan suurimmassa arkkitehtitoimistossa Kooperativa Förbundets Arkitekt- och Ingenjörsbyråssa (lyhyemmin KFAI) oli yli 70 työntekijää. KFAI edusti modernia funktionalistista asiallisuutta, jossa sosiaaliset kysymykset yhdistyivät vahvaan muodonantoon. Toimisto vaikutti suuresti Tukholman arkkitehtuuriin 1930- ja 1940-luvuilla. Toimiston päällikön Eskil Sundahlin (vuosina 1925–1958) lisäksi siellä työskentelivät muiden muassa Olof Thunström, Artur von Schmalensee ja Erik Ahlsén. Heidän luomuksiinsa kuuluvat esimerkiksi Lumafabriken (1930), Hornsbergsdepån (1931) ja uusi Katarinahissen (1935).
Autoistuminen lisääntyi voimakkaasti. Vuonna 1905 Tukholmassa oli 177 rekisteröityä autoa, mutta luku nousi 9 000 moottoriajoneuvoon vuonna 1925 ja tuplaantui vuoteen 1930 mennessä 17 800 moottoriajoneuvoon. Siksi yksi kaupunki- ja yhdyskuntasuunnittelijoiden tärkeimmistä tehtävistä 1930-luvulla oli suunnitella Tukholmaan tieverkko, joka kestäisi ajoneuvojen määrän kasvun. Suuria infrastruktuurihankkeita toteutettiin lyhyessä ajassa; niihin lukeutuivat Tranebergsbron (1934), Västerbron (1935), Slussen (1935) ja Bromman lentoasema (1936). Lovön-saarelle rakennettiin vuonna 1933 Lovön vesilaitos toimittamaan Tukholman pohjoisosille puhdasta juomavettä. Arkkitehti Paul Hedqvist suunnitteli vesilaitoksen funktionalistisen rakennuksen. Myös kaupungin ympäri kiertävän kehätien rakentamisesta alettiin keskustella. Tukholman metron rakentamisesta päätettiin vuonna 1941: työt olivat ottaneet varaslähdön maanalaisen, Södermalmin alittavan raitiolinjan myötä vuonna 1933.
Kaupungin rakennusjohtaja Albert Lilienbergillä oli suuria suunnitelmia Tukholman rakennuskannalle ja infrastruktuurille. Hänen vuonna 1928 laatimansa Tukholman yleiskaava toimi lähtölaukauksena kaupungin keskustan valtavalle muutokselle, jota on myöhemmin kutsuttu nimellä Norrmalmsregleringen ja joka toteutettiin toisen maailmansodan jälkeen kaupunkisuunnittelujohtaja Sven Markeliuksen ohjauksessa. Metro oli ratkaiseva osa suunnitelmaa.
Ajan rakennuksia
1945–1970
Ennen toista maailmansotaa ja sen aikana laaditun yleiskaavan mukaan Tukholman tuli kasvaa helminauhojen tavoin metrolinjojen varsille. Syntyi ajatus ABC-kaupungista: A tarkoitti työtä, B asuntoja ja C keskustaa. Årsta centrum, jonka Erik ja Tore Ahlsén suunnittelivat vuosina 1943–1953, oli ensimmäinen periaatteen mukaan suunniteltu lähiökeskus. Sinne ei kuitenkaan alun perin kulkenut metroa. Västertorp (1949–1952) ja Björkhagen (1959) rakennettiin metroa silmällä pitäen. Vällingbyssä ja Vällingby centrumissa ajatus ABC-kaupungista toteutettiin kaikkein johdonmukaisimmin. Kaupunginosien kaavat laadittiin vuosina 1947–1950 arkkitehti Sven Markeliuksen johdolla. Vällingby centrum rakennettiin 1952–1954 ja sen arkkitehteina toimivat muiden muassa Sven Backström ja Leif Reinius. Lopputulos oli onnistunut ja herätti suurta kansainvälistä huomiota. Myös kaupungin eteläosiin kasvoi uusia kaupunginosia: metron varteen rakennettiin Högdalen (1957), Farsta (1960), Bredäng (1962) ja Skärholmen (1968).
Tukholman keskustaa ja Nedre Norrmalmin aluetta muutettiin 1950–1970-luvuilla radikaalisti. Metro, uudet kadut ja torit, tunnelit ja uudet liiketalot sekä maanalainen huoltoverkosto kutoutuivat yhteen nykyaikaiseksi kaupungiksi. 1920- ja 1930-luvuilla laadittujen suunnitelmien toteutus keskeytyi toisen maailmansodan ajaksi, ja nyt ne vietiin loppuun. Tästä Norrmalmin uudelleenjärjestelystä tuli Ruotsin kaikkien aikojen suurin, pitkäkestoisin ja kritisoiduin rakennushanke, joka alkoi maaliskuussa 1952 ja saatiin valmiiksi 1970-luvun puolivälissä. Sven Markeliuksen johdolla maan arkkitehtien eliitti palkattiin suunnittelemaan uusi Hötorgscity ja Sergelin torin ympäristön rakennukset Sveavägenin ja Hamngatanin varrella; heihin kuuluivat Markeliuksen itsensä lisäksi Backström & Reinius, Anders Tengbom, David Helldén, Lars-Erik Lallerstedt ja Peter Celsing. Uuden cityn tunnusmerkeiksi nousivat Peter Celsingin Kulturhuset (vihittiin 1973) ja viisi Hötorgsskraporna-pilvenpiirtäjää (vihittiin 1960–1966), joita Yngve Larsson kutsui innoissaan ”viideksi torventörähdykseksi”. Suunnitelman toteuttamiseksi piti purkaa suuri määrä osittain kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia, mikä sai aikaan lukuisia protesteja. Niiden vuoksi Norrmalmsregleringen keskeytettiin lopulta ennen aikojaan. City 67:n mukaisia uudisrakennusvaiheita 3, 4 ja 5, joihin kuuluivat muiden muassa Tunnelgatanin levennys ja rakentaminen uudelleen paikalliseksi pääkaduksi, Östermalmin osat aina Humlegårdsgatanille ja Sibyllegatanille saakka sekä Blasieholmen ja Blasieholmsleden, ei koskaan toteutettu. Essingeleden vihittiin Tukholman kehätien ensimmäisenä osana elokuussa 1966. Tiehanke oli tuolloin Ruotsin suurin, vaikka siihen kuului vain viisi kilometriä uutta tietä. Essingeledenin jatkoa Brommaan (Brommagrenen) ei kuitenkaan toteutettu. Myös metron rakentamista vaivasivat keskeytykset: Lidingön ja Nackan haarat kuopattiin.
Viime aikoina on arvioitu uudelleen osa Norrmalmsregleringin aikaan syntyneestä rakennusperinnöstä. Keväällä 2007 Tukholman kaupunginmuseo inventoi ja luokitteli kattavasti kaikki vuosina 1960–1989 Norrmalmin alueelle rakennetut kiinteistöt. Kaupunginmuseo dokumentoi kaikki rakennukset kuvin ja sanoin Tukholman keskustan tulevaa rakentamista silmällä pitäen. 14 arvokkaimman kiinteistön joukkoon, joiden kulttuurihistoriallinen arvo vastaa rakennusmuistomerkille asetettuja vaatimuksia Ruotsin lain mukaan (Kulturminneslagen), luettiin 11 Norrmalmsregleringenin yhteydessä syntynyttä rakennusta. Ne ovat ajan tunnetuimpien arkkitehtien, kuten Peter Celsingin, Nils Teschin, Carl Nyrénin ja Backström & Reiniuksen suunnittelemia.
Luottamus tulevaisuuteen oli 1950- ja 1960-luvuilla suurta. Uutta ei rakennettu vain Norrmalmille tai kaupungin ulkoreunoille, vaan myös Sveavägenin pohjoispäähän, jonne nousi huutomerkiksi 25-kerroksinen pilvenpiirtäjä Wenner-Gren Center. Sen rakentamisen rahoitti tekniikasta kiinnostunut Axel Wenner-Gren. Vuosina 1959–1961 paikalle rakentui arkkitehti Sune Lindströmin piirustusten mukaan kokonainen rakennuskompleksi, joka koostui toimistoista, kokoushallista, tutkimustiloista ja asunnoista Tukholmassa vieraileville ulkomaisille tieteilijöille. Paikka oli valittu hyvin: se sijaitsi Tukholman ulosmenotien varrella matkalla kaupungin uudelle suurlentoasemalle Arlandaan. Kaikki Arlandan kautta matkaavat tulisivat näkemään Wenner-Gren Centerin muinaisajan riimukiven tavoin (riimukivet olivat statussymboleita, jotka asetettiin usein tärkeiden kulkureittien varsille). Myös rakennustekniikka oli nykyaikainen; Wenner-Gren Centerin pilvenpiirtäjä oli maan ensimmäinen rakennus, jonka runko koostui yhteen niitatuista teräspalkeista yhdysvaltalaisen esikuvan mukaan. Se oli aikanaan Euroopan korkein teräsrunkoinen rakennus. Södermalmilla vihittiin vuonna 1959 toinen korkea talo, joka sai kansan suussa pian nimen Skatteskrapan. Paul Hedqvistin piirtämä 26-kerroksinen rakennus nousi Wenner-Gren Centeriäkin korkeammalle.
Kirkkorakennukset ovat kaikkien vuosisatojen ajan heijastelleet vallitsevaa tyyliä taiteessa ja arkkitehtuurissa, ja niin myös toisen maailmansodan jälkeen. Björkhageniin Tukholman eteläpuolelle rakennettiin vuosina 1956–1963 Markuskyrkan, jonka suunnitteli silloin 70-vuotias Sigurd Lewerentz anteeksipyytelemättömän brutalistiseen tyyliin. Kirkosta tuli nykyajalle epätavallinen rakennushanke. Paikalle perustettiin vanhanaikainen ”Bauhütte”, jossa arkkitehti oli päivittäin läsnä, johti töitä ja ratkaisi esteettisiä ja teknisiä ongelmia yhdessä rakennustyöläisten kanssa. Markuskyrkan sai huomiota myös kansainvälisesti, ja siitä tuli vuonna 1962 ensimmäinen rakennus, joka palkittiin Kasper Salin -palkinnolla.
Tukholmaan suuntautui 1950- ja 1960-luvuilla jälleen suuri muuttoliike, ja kaupungin väkiluku kasvoi voimakkaasti. Vuonna 1960 Tukholman kunnassa asui jo 800 000 asukasta ja asuntopula vaivasi taas kaupunkia. Ruotsin valtiopäivät teki vuonna 1965 päätöksen niin kutsutusta miljoonaohjelmasta, johon kuului miljoonan asunnon rakentaminen valtakuntaan kymmenen vuoden kuluessa – suurin osa niistä Tukholmaan. Tuloksena oli yksitoikkoisia kerrostaloja yksitoikkoisilla asuinalueilla, jotka useimmiten rakennettiin betonielementeistä. Uusiin alueisiin kuuluivat Tensta (1967), Rinkeby (1968) ja Skärholmen (1968). Kaupunkiin nousi kuitenkin myös pienimuotoisempaa asuinrakentamista, kuten Riksrådsvägenin rivitaloalue (1956) Bagarmossenissa. Sinne rakennettiin vuokrataloja monilapsisille perheille.
Ajan rakennuksia
1970–2000
Protestit purkutoimia vastaan kulminoituivat niin kutsuttuun Almstriden-mielenosoitukseen (”jalavariita”) Kungsträdgårdenissa vuonna 1971. Protestit yhdessä pienentyvien taloudellisten resurssien ja vuoden 1973 energiakriisin kanssa johtivat siihen, että uusien korttelien ja kaupunkimoottoriteiden rakentamista jarrutettiin. Myös ekologinen ajattelutapa syntyi. Suunnitelmia uusista, kattavista saneerauksista kaupungin keskustassa muutettiin, ja ne suunnattiin nyt koskemaan varovaista korjausrakentamista. Esimerkiksi Södermalmin Mariabergetin alueen 1700-luvun rakennuskanta säästyi näin purkutöiltä, ja rakennukset restauroitiin huolellisesti 1970-luvulla. Miljoonaohjelma oli vuorostaan epäonnistunut. Vuoden 1970 tienoilla Tukholmassa oli laskusuhdanteen ja sitä seuranneen negatiivisen muuttoliikkeen vuoksi yhtäkkiä 40 000 asuntoa liikaa ja lukuisia työttömiä rakennustyöläisiä.
Aina 1970-luvulle saakka funktionalismin tai modernismin aatteet avoimista kaupunkikortteleista ja mukautuminen autoistumiseen olivat hallinneet kaupunkisuunnittelua. Nyt syntyi uusia ideaaleja postmodernismin myötä. Tukholmaan suunniteltiin muun muassa tanskalaisten esikuvien mukaan uusia asuinalueita, joissa ”tiivis ja matala” rakentaminen ja mieluiten autottomuus olivat vallitsevia aatteita. Ensimmäinen näiden periaatteiden mukaan suunniteltu korttelikaupunki oli Kista (1975–1980) Tukholman pohjoisosassa. Sitä seurasi 1980-luvulla rakennettu Skarpnäcks gård Etelä-Tukholmassa. Kolmas uusi asuinalue oli Dalen, joka valmistui vuonna 1984. Samaan luokkaan kuuluu myös Södermalmin Södra stationsområdet eli Tukholman eteläisen rautatieaseman ympäristön alue, jonne alkoi muuttaa ihmisiä vuonna 1987. Espanjalainen arkkitehti Ricardo Bofill piirsi sinne asuinalueen, jota kutsutaan nimellä Bofills båge (”Bofillin kaari”) ja jonka talot rakennettiin vuosina 1991–1992.
Kaupunkiin nousi myös joitakin kulttuurirakennuksia, kuten Månsson & Dahlbäck Arkitektkontor -toimiston piirtämä Vasamuseet (1990) ja Moderna museet yhdessä arkkitehtuurin museon kanssa. Uuden rakennuksen suunnitteli espanjalainen arkkitehti Rafael Moneo ja se otettiin käyttöön vuonna 1998.
Olemassa olevia asuinalueita tiivistettiin muun muassa Hammarbyhöjdenissä ja Tranebergissä. Tranebergin kaupunginosaan rakennettiin 1980-luvulla uusi Minnebergin asuinalue. Vuosikymmenen lopun suuriin rakennushankkeisiin kuuluivat Globen-areena, jonka suunnitteli Berg Arkitektkontor ja joka otettiin käyttöön vuonna 1989, Globen City ja Cityterminalen, jonka piirsivät muiden muassa Tengbom arkitekter ja Ralph Erskine ja joka vihittiin samana vuonna. Tukholmassa oli jälleen rakennusbuumi, joka sai kuitenkin äkillisen lopun, kun Ruotsi vaipui talous- ja kiinteistökriisiin 1990-luvun alussa. Monet spekulaatioiden varassa rakennetut toimistotalot seisoivat tyhjinä ja asuntotuotanto laski vain 10 000 asuntoon vuodessa koko maassa.
1990-luvun alussa Tukholmaan rakennettiin vain kaksi suurempaa asuinaluetta: Hammarby sjöstad (vaihe 1, 1992–1997) ja S:t Eriksområdet (1995–1998). Asemakaava-arkkitehti Aleksander Wolodarski laati molempiin hyvin yksityiskohtaisen suunnitelman. Hammarby sjöstad käsittää laajan alueen Hammarby sjön, Hammarbyleden-kanavan ja Sicklan kanavan ympärillä, jossa on aiemmin ollut satamatoimintaa ja pienteollisuutta. Pohjoisella puolella, jota kutsutaan nimellä Norra Hammarbyhamnen, rakennustyöt päättyivät vuonna 1997, mutta eteläisen puolen rakentaminen saataneen loppuun vasta vuonna 2017. Vuosisadan lopussa rakennettiin Nybodahöjden-alue yhteydessä Tukholman kulttuuripääkaupunkivuoteen 1998. Sinne syntyi 156 atriumtaloihin, rivitaloihin ja kaupunkipientaloihin sijoittuvaa asuntoa.
Ajan rakennuksia
Vuoden 2000 jälkeen
2000-luvun alussa taloudellinen tilanne parantui ja vuosikymmenen puolivälissä alkoi uusi rakennusbuumi. Eräät 2000-luvun tunnetuista arkkitehdeista, kuten Thomas Sandell ja Gert Wingårdh, puolsivat kiisteltyjä hankkeita kuten Riddarfjärdenille suunniteltua kylpylähotellia ja monumentaalista kongressi- ja konferenssikeskusta Tukholman kaupungintalon viereen.
Yksi 2000-luvun alun suurimmista asuinaluehankkeista oli Lilla Essingen -saaren muuttaminen teollisuusalueesta merenläheiseksi asuinalueeksi. Alueelle rakennettiin vuosien 2001 ja 2007 välillä noin 750 asuntoa. Huomattaviin rakennushankkeisiin lukeutuivat myös uusi Årstabron-silta, jonka suunnitteli brittiläinen arkkitehti Norman Foster (valmistui 2005), ja Kista Science Tower, jonka piirsi White arkitekter -toimisto. Sen rakentaminen aloitettiin kesällä 2000 ja saatiin valmiiksi vuoden 2002 lopussa.
Kungsholmenin koillisosaan rakennetaan Lindhagenin aluetta. Alueella lasketaan asuvan noin 20 000 henkeä vuonna 2017 ja sinne on tarkoitus syntyä 15 000 työpaikkaa. Hankkeeseen kuuluu myös Hornsbergs strandin alue Ulvsundasjön-lahden rannalla, uusi asuinalue, jonne rakennetaan 1 200 merenläheistä asuntoa, puistoja ja laitureita.
Ajan rakennuksia
Kauniit ja rumat rakennukset
Siitä, mikä on Tukholman kaunein rakennus, on esitetty erilaisia mielipiteitä, ja maku on muuttunut jatkuvasti vuosisatojen aikana. Kun valtiopäivätalo vihittiin käyttöön vuonna 1906, sen arkkitehti Aron Johansson sai kestää rajua kritiikkiä. Kaupungintalon arkkitehti Ragnar Östberg kutsui rakennusta ”kömmähdykseksi ilman julkisivua tai takapuolta”.
Useita rakennuksia on nimetty kaupungin kauneimmaksi. Aftonbladet-lehden vuonna 2006 järjestämän äänestyksen mukaan 35,8 prosentin mielestä Tukholman stadion, 14,4 prosentin mielestä Tukholman kaupungintalo ja 14,1 prosentin mielestä Ritarihuone on kaupungin kaunein. Gunnar Asplundin kaupunginkirjasto, jota Eva Eriksson (korkeakouluopettaja ja arkkitehtuurikirjoittaja) pitää ”yhtenä ruotsalaisen 1900-luvun arkkitehtuurin merkkiteoksista”, tuli samassa äänestyksessä 4,8 prosentin tuloksella kahdeksannelle sijalle kymmenestä.
Arkitekturskolan KTH:n rakennus valittiin, ironista kyllä, vuonna 2008 jälleen suurella enemmistöllä Tukholman rumimmaksi taloksi. Se on Östermalmilla sijaitseva brutalistinen betonirakennus vuodelta 1969. Rakennustoiminnasta vastannut borgarråd Mikael Söderlund teki vuonna 2006 aloitteen sen purkamiseksi.
Dan Harrington
Dan Harrington (s. 6. joulukuuta 1945 Cambridge, Massachusetts) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Harrington voitti World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen ykköspalkinnon miljoona dollaria vuonna 1995. Hän on tämän lisäksi ollut kolmasti pääturnauksen finaalipöydässä: 1987 (kuudes, 43 750 USD), 2003 (kolmas, 650 000 USD) ja 2004 (neljäs, 1 500 000 USD). Ennen pokeriuraansa Harrington pelasi backgammonammattilaisena.
Harrington voitti toisen WSOP-rannekkeensa 2500 dollarin no limit hold'em event -turnauksessa samana vuonna kuin pääturnauksen (1995). Tämän turnauksen ykköspalkinto oli 249 000 dollaria. Hän oli vuonna 1995 ykkönen myös European Poker Openissa Lontoossa. Siellä pelimuotona oli Seven-card stud.
World Poker Tourilla Harrington on selviytynyt finaalipöytään kaksi kertaa oltuaan toinen vuonna 2005 Doyle Brunson North American Championship -turnauksessa (voittosumma 620 730 USD) ja voitettuaan 2007 Legends of Pokerin (1 634 865 USD).
Pokerikirjailijana
Harrington on kirjoittanut (yhdessä Bill Robertien kanssa) kolme suosittua turnauspokerioppikirjaa ja kaksi käteispeliopasta:
Tulipalo
pienoiskuva|Tulipalo [[Quebecissa]] pienoiskuva|upright| Tulipalo [[New Orleansissa 2. syyskuuta 2005]] Tulipalo on hallitsemattomasti valloilleen päässyt tuli. Se aiheuttaa helposti suurta tuhoa. Tavallisimmin tulipalolla tarkoitetaan rakennuksen palamista, mutta myös metsä- tai muuta paloa voidaan nimittää tulipaloksi.
Tulipalo syttyy monissa tapauksissa tulen tai helposti syttyvien aineiden varomattomasta käsittelystä. Sen voi sytyttää myös vika lämmityslaitteissa tai sähköjohtimien välille syntynyt oikosulku. Ajalla ennen ukkosenjohdattimen keksimistä salamatkin sytyttivät usein tulipaloja. Tahallisesti sytytettyä tulipaloa sanotaan tuhopoltoksi. Jos tuhopolton motiivina on pakkomielteinen psyykkinen häiriö, tilaa kutsutaan pyromaniaksi. Erityisen suuria tulipaloja aiheuttavat sodissa pommitukset, jotka varsinkin toisen maailmansodan aikana saivat muutamissa kaupungeissa aikaan jopa tulimyrskyjä.
Entisinä aikoina, kun Suomessa kaupungeissakin oli etupäässä puutaloja ja kadut niiden välissä olivat kapeita, syttyi toistuvasti kokonaisen kaupungin tuhonneita tulipaloja. Suurelta osin tästä syystä monet Suomen kaupungit kaavoitettiin 1700- tai 1800-luvulla kokonaan uudestaan, usein suuren kaupunkipalon jälkeen, sellaisiksi että entistä leveämmät kadut muodostavat säännöllisen ruutukaavan.
Tulipalojen sammuttamiseksi kunnat ylläpitävät palokuntia. Niiden lisäksi on olemassa myös vapaaehtoisia palokuntia. Suomessa pelastuslaissa (29.4.2011/379) säädetään paitsi palojen sammuttamisesta, myös toimenpiteistä niiden ennalta ehkäisemiseksi. Lain mukaan rakennus, rakennelma ja sen ympäristö on suunniteltava, rakennettava ja pidettävä kunnossa siten, että tulipalon syttymisen tai leviämisen vaara on vähäinen ja että pelastustoiminta on onnettomuuden sattuessa mahdollista. Helposti syttyvää materiaalia tai muuta tavaraa ei saa säilyttää ullakoilla, kellareissa, rakennusten alla tai rakennuksen välittömässä läheisyydessä niin, että siitä aiheutuu tulipalon syttymisen tai leviämisen vaaraa tai että tulipalon sammuttaminen vaikeutuu. Laissa on säännöksiä myös rakennusten ja laitteiden käyttöturvallisuudesta ja palotarkastuksista.
Tulipalon varalta vakuutusyhtiöt myyvät palovakuutuksia, jotka, kattavuutensa mukaan, korvaavat palon aiheuttamat vahingot joko kokonaan tai osittain.
Suomessa tapahtuneita tulipaloja
Huomattavia rakennuksia, joissa on Suomen itsenäisyyden aikana syttynyt tulipalo. Tähdellä (*) merkittyjen rauniot purettiin palon jälkeen, muut on kunnostettu tai jälleenrakennettu:
Korkeimman olennon palvonta
thumb|300px|Korkeimman olennon juhla [[Tuileries'n puistossa 8.6.1794.]] thumb|300px|Korkeimman olennon juhla, [[Champ de Mars, 8.6.1794.]] Korkein olento oli Maximilien Robespierren käsittämä jumalhahmo, jolla korvattiin Jacques Hébertin käsittämä Järjen palvonta. Korkeimman Olennon kultista tuli Ranskan virallinen valtionuskonto kansalliskokouksen päätöksellä 7. toukokuuta 1794.
Palvontamenot olivat vahvasti kristillis- tai juutalaisvaikutteiset. Kolminaisuuden tunnus, muun muassa kolmikulmainen ”Kaikkinäkevä silmä” esiintyi erilaisina muunnelmina. Itse jumalhahmo oli kuitenkin kaukainen, epämääräinen ja välinpitämätön. Käsite ”Korkein Olento” oli peräisin valistusajan uskonnonfilosofiasta. Sillä haluttiin korvata termi ”Jumala”, jota pidettiin liian juutalais-kristillisenä ja vääriä mielikuvia luovana. Korkeimpaan Olentoon liitettiin runsaasti rationalistisia piirteitä. Korkeimman Olento ymmärrettiin deistisesti. Se miellettiin siis maailman luojaksi, joka maailman luotuaan ei enää puuttunut sen tapahtumiin. Korkeimman Olennon katsottiin luoneen maailmaa hallitsevat ja sääntelevät luonnonlait, jotka takasivat maailman pysyvyyden. Puuttumalla luonnonlakeihin Korkein Olento olisi toiminut ikään kuin omaa persoonaansa vastaan. Korkeimman olennon palvontaan liittyi myös ajatus ihmissielun kuolemattomuudesta ja jokaisen ihmisen arvosta.
Korkeinta Olentoa ei milloinkaan määritelty uskonnonfilosofisesti tämän tarkemmin, eikä Korkeimman Olennon palvontaan liittynyt myöskään dogmatiikan kehittämistä.
Korkeimman Olennon kultti alkoi pikkutarkasti suunnitellulla juhlalla 8. kesäkuuta 1794. Maximilien Robespierre puhui kansalle Tuileries’n palatsin edustalla, minkä jälkeen hän sytytti rovion, jolla ateismia kuvannut patsas poltettiin. Patsaan sisältä paljastui toinen hahmo, Järki. Samana päivänä vietettiin suuri uskonnollinen kansanjuhla Mars-kentällä. Kansa saapui kentälle kulkueena Robespierren johdolla, ja musiikkiesitysten jälkeen kentälle istutettiin vapaudenpuu ja paljastettiin Korkeinta Olentoa ylistänyt patsas. Kansa myös vannoi uskollisuutta Korkeimmalle Olennolle. Menoihin kuului, että huomattavimmat osanottajat kantoivat vallankumouksen trikolorivärejä mukailevia sinisistä ruiskukista, valkeista viljantähkistä ja punaisista ruusuista tehtyjä kukkavihkoja osana seremoniaa. Pääsyliputkin kultin tilaisuuksiin olivat kolmion muotoisia, ja niitä on säilynyt runsaasti.
Toisin kuin Järjen palvonta, johon kuului runsaasti eroottisia seremonioita, tämä uusi kultti oli hyvin siveellinen; itse asiassa moraalisesti se oli paikoitellen jopa tiukempi kuin jotkut kristinuskon lahkot.
Robespierren kuoltua kansalliskokous lopetti Korkeimman Olennon palvonnan syksyllä 1794. Napoleon käytti sen rippeitä hyväkseen palauttaessaan vallankumouksen vainoaman katolisuuden Ranskaan.
Vuorentaka (Hämeenlinna)
pienoiskuva|Vuorentaan sijainti Hämeenlinnassa. Vuorentaka on Hämeenlinnan 28. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin länsilaidalla noin neljän kilometrin päässä keskustasta ja on nimensä mukaisesti keskustasta katsottuna Ahvenistonharjun takana. Vuorentaka rajautuu Voutilan, Ahveniston, Pullerinmäen, Tiirinkosken, Majalahden sekä Loimalahden kaupunginosiin. Alueen läpi kulkevat Hämeen härkätie sekä siihen etelästä liittyvä Marssitie. Vuorentakana sijaitsevat muun muassa Vuorentaan koulu, Vuorentaan hautausmaa ja kolme pientaloaluetta, mutta muutoin kaupunginosa on suurelta osin peltoa.
Vuorentaan koulusta noin 500 metriä kaakkoon sijaitseva Vuorentaan asukkaita palveleva päiväkoti sijaitsee kaupunginosajaottelun perusteella Ahveniston kaupunginosan puolella.
Brénod
Brénod on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 427 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Brénodin pinta-ala on 24 neliökilometriä.
Indore
Indore on kaupunki Madhya Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui 1 474 968 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan. Se on toinen osavaltion kahdesta suurimmasta kaupungista pääkaupunki Bhopalin rinnalla. Indore on tärkeä teollisuuskeskus (puuvilla-, metalli-, huonekalu- ja kemianteollisuutta) ja kulttuuri- sekä opiskelukaupunki.
Kaupunki sijaitsee Khan- ja Sarawatijokien yhtymäkohdassa 553 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Vaikka Indore sijaitsee tropiikissa, talviyöt ovat seudulla melko viileitä. Kylmimmillään lämpötila voi laskea 2–3 °C:ta. Kesällä päivät ovat kuumia ja lämpötila voi olla parhaimmillaan 45 °C:ta. Toisin kuin muualla keskisessä Intiassa, Indoressa kesäillat ja -yöt ovat melko miellyttäviä viileän tuulen, Shab-e-Malwan, ansiosta.
Mikko Goes to Heaven
Mikko Goes to Heaven on suomalainen gospel-yhtye, joka on perustettu vuonna 1997. Yhtye on tehnyt kiertueita myös Japanissa, Brasiliassa, Italiassa, Venäjällä, Ruotsissa ja Etu-Aasiassa. Yhdeksästä julkaistusta albumista viisi on suomeksi, kaksi on japaninkielisiä ja yksi portugalinkielinen.
Perinteisten bändisoittimien lisäksi mukana soi sello, joka on olennainen osa yhtyeen äänimaisemaa. Rock-, pop- ja etnovaikutteet, ajoittaiset metalliset riffit, sekä melodisuus ovat tunnusomaista musiikille. Yhtyeen mukaan sen kappaleiden tekstit puhuvat ihmisen ja Jumalan kohtaamisesta.
MGtH-duo
Mikko Nikula ja Sami S. Asp muodostavat lauluun ja ilmeikkääseen kitaransoittoon perustuvan gospelduon. Duo esittää pääasiassa omia laulujaan, joista suurin osa kuuluu myös MGtH-bändin ohjelmistoon. Tyyliltään sen laulut ovat folksävyistä gospelpoppia. Duon suomenkielinen pitkäsoitto Mestariteoksia – MGtH-duon kootut 1997-2012 ilmestyi marraskuussa 2012.
Juan Domecq
Juan Carlos Domecq Fortuondo (s. 10. kesäkuuta 1950) on kuubalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Domecq voitti Kuuban miesten maajoukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Calissa 1971. Hän kilpaili Kuuban joukkueessa myös Montréalin 1976 kesäolympialaisissa sekä vuosien 1970 ja 1974 MM-kilpailuissa.
Vasil Levskin kansallistadion
Vasil Levskin kansallistadion on Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa sijaitseva monikäyttöinen stadion. Se on nimetty Bulgarian kansallissankari Vasil Levskin mukaan. Vasil Levskin stadion on Bulgarian toiseksi suurin stadion ja se avattiin käyttöön ensimmäistä kertaa 5. heinäkuuta 1953. Tämän jälkeen sitä on kunnostettu vuosina 1966, 2002 ja 2012 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 43 230.
Stadion toimii pääosin jalkapallossa Bulgarian maajoukkueen kotinäyttämönä. Sillä käydään myös yleisurheilukilpailuja.
Mäskälä
pienoiskuva|Mäskälän sijainti Hämeenlinnassa. Mäskälä on Hämeenlinnan 36. kaupunginosa. Alue sijaitsee noin viiden kilometrin päässä keskustasta, kaupungin itäosassa. Kaupunginosaan on rakennettu runsaasti uusia pientaloalueita 2000-luvulla, ja se onkin yksi Hämeenlinnan kasvusuunnista. Tästä huolimatta rakennettua ympäristöä on tällä hetkellä vasta jonkin verran kaupunginosan luoteisosassa. Mäskälässä sijaitsevalla uudella Harvoilanmäen asuinalueella järjestettiin vuoden 2007 asuntomessut. Alueella on lähinnä omakoti- ja rivitaloasutusta. Uudempaa rakentamista Mäskälässä edustaa Siirin alue.
Melbournen eläintarha
250px|thumb|[[Sumatrantiikeri Melbournessa]] Melbournen eläintarha on eläintarha Melbournessa, Australiassa.
Vuonna 1862 perustettu Melbournen eläintarha sijaitsee vain muutaman kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Sen pinta-ala on 55 eekkeriä, ja eläintarhassa asuu muutama sata eri lajia sekä kaikkiaan useita tuhansia yksilöitä.
Remedios Amaya
pienoiskuva|Remedios Amaya vuonna 2017. Remedios Amaya (s. 1. huhtikuuta 1962 María Dolores Amaya Vegana) on romanitaustainen laulaja, joka edusti kotimaataan Espanjaa Eurovision laulukilpailussa 1983 kappaleella ¿Quién maneja mi barca sinivalkoiseen hameeseen pukeutuneena ja avojaloin. Laulu ei saanut yhtään pistettä ja jäi näin ollen viimeiselle sijalle. ¿Quién maneja mi barca oli melko epätavallinen euroviisu ja siihen oli haettu vaikutteita perinteisestä espanjalaisesta kansanmusiikista (pääasiassa salsasta ja flamencosta). Amaya oli peräisin köyhistä olosuhteista ja hän oli syntynyt kymmenlapsiseen lapsikatraaseen. Hänellä ei ollut euroviisuesiintymisensä aikoihin takanaan aikaisempia levytyksiä, peruskoulutusta tai lukutaitoa. Hänen valintaansa Espanjan euroviisuedustajaksi ei edeltänyt minkäänlaista semifinaalia tai koekarsintaa. Amaya oli muutamia vuosia poissa julkisuudesta, mutta julkaisi pari uutta levyä 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa.
Mardi Gras
thumb|250px|Mardi Gras'n juhlijoita naamioissaan.
Mardi Gras on laskiaistiistain ranskalaisperäinen nimitys. Sitä vietetään laajalti varsinkin katolisissa maissa karnevaaliajan huipennuspäivänä. Se on päivää ennen tuhkakeskiviikkoa, jolloin kirkkovuodessa alkaa paastonaika. Sitä vietetään 46 päivää ennen pääsiäistä, minkä vuoksi myös Mardi Gras'n ajankohta vaihtelee vuosittain.
Mardi Gras -karnevaaleistaan tunnetuimpia kaupunkeja ovat New Orleans, Mobile, Rio de Janeiro, São Paulo, Venetsia, Salvador ja Mazatlán.
Juhlaa vietetään erityisesti Louisianassa, sillä nykyistä osavaltiota edeltäneen Louisianan siirtokunnan perusti ranskalainen tutkimusmatkailija Pierre Le Moyne D’Iberville laskiaistiistaina vuonna 1699. Louisianan Mardi Gras kestää 10 päivää.
Devil’s Got a New Disguise: The Very Best of Aerosmith
Devil’s Got a New Disguise: The Very Best of Aerosmith on Aerosmithin kahdeksas kokoelmalevy, joka on julkaistu vuonna 2006.
Loimalahti
pienoiskuva|Loimalahden sijainti Hämeenlinnassa. Loimalahti on Hämeenlinnan 26. kaupunginosa, ja se sijaitsee noin viisi kilometriä keskustan länsipuolella, Alajärven rannalla. Kaupunginosa on ollut asutuksen laajenemisaluetta ja sinne on 1990-luvulta alkaen rakennettu ja rakennetaan useita uusia pientaloalueita. Näin Loimalahdesta on myös muodostunut kaupungin merkittävä läntinen asuinalue. Loimalahdessa sijaitsevat Loimalahden leirikeskus ja suosittu Tervaniemen uimaranta. Tervaniemi muodostaa osan osan Hämeen virkistysalueyhdistyksen ylläpitämää Tervaniemen ja Soininsaaren ulkoilualuetta. Alueella on lisäksi runsaasti yleisiä ulkoilureittejä sekä talvisin hiihtolatuja. Loimalahden osa-alueita ovat Hirsimäki, Sampo, Kuusisto sekä varsinainen Loimalahti. Kaupunginosaa rajaavat Hattelmala, Luolaja, Voutila, Vuorentaka, Majalahti, Munakas sekä vuonna 2009 Hämeenlinnaan liitetty Rengon entinen kunta.
Sarah Palin
Sarah Louise Palin [] (o.s. Heath, s. 11. helmikuuta 1964 Sandpoint, Idaho) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja Alaskan entinen kuvernööri. Palin oli republikaanien John McCainin varapresidenttiehdokkaana vuoden 2008 Yhdysvaltain presidentinvaaleissa.
Palin nousi Alaskan kuvernööriksi vuonna 2006. Palinin valinta oli historiallinen, sillä hänestä tuli sekä Alaskan kaikkien aikojen nuorin kuvernööri (virkaan astuessaan 42-vuotias) että osavaltionsa ensimmäinen naispuolinen kuvernööri. Lisäksi hän oli osavaltionsa kuvernööreistä ensimmäinen, joka on syntynyt Alaskan osavaltioksi tulemisen jälkeen. Häntä edelsi Frank Murkowski. Palin ilmoitti eroavansa Alaskan kuvernöörin virastaan heinäkuussa 2009.
Palin on aiemmin toiminut Wasillan pormestarina. Hän syntyi Sandpointissa, Idahossa, ja opiskeli journalismia Idahon yliopistossa. Vuonna 2002 hän yritti päästä Alaskan varakuvernööriksi. Hän jäi kuitenkin toiselle sijalle häviten Loren Lemanille. Kuvernöörinä hän korvasi Frank Murkowskin 2006.
Yksityiselämä
Palinilla on aviomies Todd ja viisi lasta, Bristol, Piper, Track, Willow ja Trig. Nuorimmaisella lapsista on Downin oireyhtymä. Ennen poliittista uraansa Palin voitti vuonna 1984 Miss Wasilla -kauneuskilpailun. Hän osallistui voiton johdosta myös Miss Alaska -kisaan, jossa sijoittui toiseksi. Palin on Kansallisen kivääriyhdistyksen NRA:n jäsen. Hän on myös innokas metsästyksen ja kalastuksen harrastaja.
Palin syntyi roomalaiskatoliseen perheeseen. Hän on aikaisemmin kuulunut helluntailaiseen Assembly of God -kirkkoon, mutta vaihtoi 2002 Wasilla Bible Churchiin, joka ei kuulu mihinkään kirkkokuntaan.
Poliittiset näkemykset
Palin kuuluu Pro life -liikkeeseen, joka vastustaa aborttia. Palin hyväksyy abortin vain siinä tilanteessa, jossa äidin henki on vaarassa. Aborttikysymyksen arveltiin etukäteen nousevan vaalien yhdeksi pääteemaksi.
Palin suhtautuu kielteisesti samaa sukupuolta olevien avioliittoihin. Palinin mielestä homoseksuaalisuudesta voi "parantua rukouksen voimalla".
Palin hyväksyy kuolemanrangaistuksen.
Palin on kannattanut öljynporauksen aloittamista suojellulla alueella Alaskassa. McCain on puolestaan vastustanut hanketta. Palin vastusti Yhdysvaltain ympäristöviraston aietta julistaa jääkarhu uhanalaiseksi lajiksi. Lisäksi hän vastusti aloitetta, joka olisi kieltänyt susien ja karhujen harrastusmetsästyksen lentokoneesta ja helikopterista käsin, ja käytti ehdotuksen vastaiseen kampanjointiin 400 000 dollaria osavaltion varoja. Hän ehdotti myös 150 dollarin tapporahaa jokaisesta sudesta; ehdotus ei mennyt läpi.
pienoiskuva|Sarah Palin vierailee saksalaisessa sotilassairaalassa 26. heinäkuuta 2007. pienoiskuva|Palinin perhe varapresidenttinimityksestä ilmoittaneessa republikaanien puoluekokouksessa. Bristol-tyttären (oikealla) raskaus herätti Yhdysvalloissa keskustelua teiniraskauksista muun muassa äidin aborttia vastustavan ja sukupuolista pidättyvyyttä kannattavan asenteen johdosta. Alaskan kuvernöörivaalien aikaan Palin kannatti koulujen biologianopetukseen kreationismia evoluutioteorian rinnalle. Tultuaan valituksi kuvernööriksi hän ei ryhtynyt toimiin opetussuunnitelmien muuttamiseksi. Palin kuitenkin hyväksyy kreationismista puhumisen oppitunneilla. Palin ei kannata seksuaalikasvatusta kouluihin, vaan nuorille suunnattuja pidättyvyyskampanjoita.
Kohua ja kritiikkiä
Sarah Palinin on kuvernööriaikanaan saanut syytöksiä vallan väärinkäytöstä. Palinia on syytetty erään poliisipäällikön savustamisesta virastaan, koska tämä ei suostunut erottamaan poliisia, joka oli Sarah Palinin sisaren entinen aviomies; näillä oli huoltajuusriita.
Palin aiheutti vuonna 2009 kohua kritisoidessaan Obaman terveydenhuoltouudistusta. Palin kirjoitti Facebook-sivuillaan, että toteutuessaan Obaman ajama uudistus toisi maahan ”kuoleman paneelit”, jotka päättäisivät kuka saa hoitoa ja kuka ei. Palinin mielestä esimerkiksi hänen downsyndroomasta kärsivä lapsensa ei saisi Obaman systeemissä hoitoa, koska lapsi ei tuota yhteiskunnalle mitään. Palin kuvali tätä järjestelmää ”suorastaan pahaksi”. Obama vastasi Palinille, etteivät moiset ”omituiset huhut” pidä lainkaan paikkaansa ja ettei kenenkään elämästä päätetä Washingtonin byrokratian mukaan.
Vuonna 2011 nousi kohu Palinin verkkosivuilla olleesta materiaalista. Demokraattien kongressiedustaja Gabrielle Giffords joutui salamurhayrityksen kohteeksi ja Palinia syytettiin vihapolitikoinnista ja vihanlietsonnasta Giffordsia vastaan. Palinin verkkosivuilla oli ollut Yhdysvaltain kartta, jossa oli merkitty aseen tähtäinsymbolilla Obaman terveydenhuoltouudistusta kannattavien poliitikkojen vaalipiirejä. Giffords oli yksi uudistusta kannattavista poliitikoista. Kohun katsottiin myös vahingoittaneen Palinin mahdollisuuksia nousta presidenttiehdokkaaksi vuonna 2012. Palinin väkivaltaista retoriikkaa on arvosteltu sekä oikeistosta että vasemmistosta. Palin haastoi The New York Timesin oikeuteen, koska lehdessä oli kirjoitettu hänen verkkosivuillaan julkaistusta kartasta ja Giffordsin vakavasta haavoittumisesta samassa kontekstissa. Haaste hylättiin piirioikeudessa vuonna 2017 mutta hyväksyttiin myöhemmin Palinin esitettyä lisää todisteita kanteen nostamiseksi. Palin hävisi oikeusjutun helmikuussa 2022.
Kuvernöörin viran jälkeen
Palin luopui Alaskan kuvernöörin virasta heinäkuussa 2009. Tämän jälkeen hän julkaisi bestselleriksi nousseen kirjan Going Rogue, jossa kertoo presidentinvaalikampanjasta oman näkökulmansa. Palin solmi myös sopimuksen Fox News -kanavan kanssa ja toimi kanavan asiantuntijana ja poliittisena kommentaattorina. Palinin arvioidaan ansainneen kirjallaan, sopimuksillaan ja julkisilla esiintymisillään vähintään 12 miljoonaa dollaria kuvernöörin virastaan luopumisen jälkeen. Palin on myös esiintynyt Tea Party -liikkeen kokouksissa puhujana. Tea Party vastustaa Obaman hallintoa ja puheessaan Palin syytti Obamaa vaalilupausten pettämisestä ja katsoi Yhdysvaltain olevan valmis uuteen vallankumoukseen. Palin jatkoi Obaman hallinnon kritisointia vuonna 2010 toteamalla Yhdysvaltain kansallisen kivääriyhdistyksen NRA:n vuosikokouksessa uskovansa, että Obaman hallinto kieltäisi yhdysvaltalaisilta aseet ja ammukset, jos hallinto uskoisi voivansa ajaa muutokset läpi ilman vastusta. Palin itse on NRA:n pitkäaikainen jäsen.
Vuoden 2011 lokakuussa Palin ilmoitti, ettei pyri presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 presidentinvaaleihin.
Tammikuussa 2013 Palinin ja Fox Newsin yhteistyön julistettiin päättyneen. Myöhemmin samana vuonna hänet palkattiin uudelleen Foxille analyytikoksi.
Wim Hof
thumb|Hof jääkylvyssä vuonna 2007. Wim Hof, lempinimeltään Jäämies (s. 20. huhtikuuta 1959) on alankomaalainen henkilö, jolla on hallussaan yhdeksän maailmanennätystä, muun muassa pisimmän jääkylvyn ennätys (-6-asteisessa vedessä pelkillä uimahousuilla ja sukelluslaseilla 57 metriä). Hän yritti vuonna 2007 kiivetä Mount Everestin huipulle pelkissä shortseissa, mutta epäonnistui. Hän kiipesi 6.7 kilometrin korkeuteen, mutta joutui keskeyttämään aikaisemmin itseaiheutetun jalkavaivan takia. Vuonna 1999 hän juoksi puolimaratonin pohjoisella napapiirillä Suomessa.
Hof huomasi kykynsä kestää kylmiä olosuhteita jo nuorena.
Aleksanteri Nevskin katedraali
Aleksanteri Nevskin katedraali tarkoittaa seuraavia ortodoksisia kirkkoja:
Yuen Long (piiri)
thumb|250px|Yuen Longin sijainti Hongkongissa. Yuen Long on yksi Hongkongin 18 piiristä. Se sijaitsee Uusien territorioiden luoteisosassa. Alueen pinta-ala on 138,43 km2 ja asukasluku vuonna 2020 oli 640 600.
Juan Roca
Juan Roca Brunet (27. lokakuuta 1950 – 9. heinäkuuta 2022 Havanna) oli kuubalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Roca voitti Kuuban miesten maajoukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Calissa 1971. Hän kilpaili Kuuban joukkueessa myös Montréalin 1976 kesäolympialaisissa (Kuuba seitsemäs) sekä vuoden 1970 MM-kilpailuissa (neljäs). Rocan poika Alain Roca on lentopallon MM-mitalisti. Roca kuoli Havannassa 71-vuotiaana 9. heinäkuuta 2022. Hän oli kärsinyt terveysongelmista.
Sepän Soitto
Sepän Soitto oli Mäntsälässä vuodesta 1974 järjestetty valtakunnallinen kansanmusiikki- ja tanssitapahtuma. Sepän Soiton yhteydessä pidettiin vuodesta 1976 alkaen Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailut, jotka olivat ainoat tällaiset kilpailut Suomessa. Vuosien varrella kilpailuissa nähtiin ja kuultiin lähes kaikkia kansanmusiikkialan parhaimmistoon kuuluvia yhtyeitä.
Sepän Soitto -tapahtumaa ja Pelimanniyhtyeiden SM-kilpailua järjesti vuonna 1975 perustettu Sepän Soitto ry. Talvisaikaan yhdistys järjestää Sepän Sävelet -konserttisarjaa.
Viimeinen Sepän Soitto -tapahtuma järjestettiin 27.–29. toukokuuta 2016. Sepän Soitto ry. ilmoitti lopettavansa toimintansa lokakuussa 2016, ja samalla myös Sepän Soitto -tapahtuma lakkautettiin.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1956
Melbournen kesäolympialaisissa 1956 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla.
Iowa (albumi)
Iowa on Slipknotin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001 Roadrunner Recordsin kautta. Albumin nimi viittaa Yhdysvaltain osavaltioon Iowa.
Albumin sanoitukset käsittelevät teemoja kuten ihmisvihaa, solipsismia, inhoa, vihaa, tyytymättömyyttä, psykoosia ja hylkäämistä.
Kappola
pienoiskuva|Kappolan sijainti Hämeenlinnassa. Kappola on Hämeenlinnan 37. kaupunginosa. Alue sijaitsee noin viisi kilometriä keskustasta itään Katumajärven rannalla. Kappola rajoittuu Mäskälän, Ruununmyllyn, Idänpään, Katisten, Katumajärven, Harvialan ja Hakumäen kaupunginosiin. Kappolaan, Katumajärven rannalle sijoittuu esihistoriallisesti merkittävä Kappolan linnavuori. Lisäksi kaupunginosassa sijaitsee kaksi golfkenttää, joista toinen osaksi myös Hakumäen puolella.
Kåre Björkstrand
Kåre Olav Björkstrand (s. 31. maaliskuuta 1987 Sipoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Nelosessa pelaavaa Kungliga Wasa CF:ia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja, mutta pystyy pelaamaan myös keskuspuolustajana.
Juniorivuosinaan Björkstrand pelasi Kokkolan Pallo-Veikkojen riveissä. Aikuisten tasolla hän on ennen Viikinkeihin siirtymistään ehtinyt edustaa GBK:ta, VIFK:a, FC Kiistoa ja FF Jaroa. Jaron riveissä Björkstrand pelasi 22 ottelua Veikkausliigassa tehden pelaamissaan otteluissa kolme maalia. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki 25. huhtikuuta 2010 ottelussa FC Interiä vastaan. Björkstrand on myös pelannut futsalia TP-Kaarlessa.
Björkstrand on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa viisi ottelua.
Evakuointi
thumb|250x250px|[[Hurrikaani Rita aiheutti vuonna 2005 valtavan evakuoinnin Yhdysvalloissa, Texasissa. Kuvassa ihmisiä ohjataan pois hurrikaanin tieltä moottoritietä pitkin.]] Evakuointi (< <, 'tyhjentää' ) on viranomaisten johdolla tapahtuvaa väestön tai sen osan siirtämistä pois vaaran uhkaamalta alueelta ja sijoittamista turvalliselle alueelle, sekä väestön elinedellytysten ja yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamista evakuointitilanteessa.
Ihmisten vapaaehtoinen siirtyminen ei ole evakuointia. Sen sijaan viranomaisten kehotuksesta tapahtuva omatoiminen siirtyminen kuuluu evakuointiin.
Evakuointi voi suppeimmillaan tarkoittaa esimerkiksi yhden talon asukkaiden ja laajimmillaan useiden kuntien tai laajempien alueiden väestön siirtämistä pois vaaran uhkaamalta alueelta ja sijoittamista turvalliselle alueelle. Suuria evakuointeja tehdään esimerkiksi luonnonmullistusten takia, kuten hirmu- ja pyörremyrskyjen tai tulivuorenpurkausten takia. Evakuointi on mahdollista myös sodan uhatessa, jolloin siviiliväestö siirretään turvaan taisteluiden alta.
pienoiskuva|Suomalaisten siviilien evakuointia Tyrjä-Parikkalassa 15. maaliskuuta 1940, talvisodan loputtua. thumb|right|Evakoita Sodankylässä pakenemassa saksalaisia joukkoja syksyllä 1944. Suomessa evakuoitiin talvisodan aikana ja rauhanteon jälkeen vuonna 1940 yhteensä noin 430 000 henkeä. Jatkosodan aikana takaisin luovutettuun Karjalaan palanneet joutuivat vuonna 1944 uudestaan evakkoon, ja lisäksi evakkoon lähtivät Petsamon asukkaat. Luovutettujen alueiden evakot asutettiin pysyvästi muualle Suomeen. Uudelleenasutetuista evakoista käytetään nimitystä siirtoväki. Suomen ja Neuvostoliiton aselevon astuttua voimaan, Lapin sodan alkuvaiheessa evakuoitiin saksalaisjoukkojen miehittämältä alueelta Lapin läänistä ja Oulun läänin pohjoisosista lähes koko väestö, 56 500 henkeä Ruotsiin ja 111 500 henkeä Pohjanmaalle. Evakot palasivat asuinseuduilleen, mutta saksalaisten poltetun maan taktiikka oli tuhonnut suuren osan Lapin rakennuskantaa ja aiheutti mittavat jälleenrakennustyöt.
Markkinointitutkimus
Markkinointitutkimus on toimenpide, jolla systemaattisesti kerätään ja analysoidaan tietoa esimerkiksi markkinoista, markkinoinnista, mainonnasta tai imagosta.
Markkinointitutkimus sekoitetaan helposti markkinatutkimukseen, joka kuitenkin on edellistä suppeampi käsite. Markkinatutkimuksen avulla pyritään ymmärtämään paremmin markkinaa ja siellä vaikuttavia tekijöitä kun taas markkinointitutkimuksella tarkoitetaan kaikkea sitä tutkimusta jolla pyritään ymmärtämään paremmin yrityksen liiketoimintaympäristöä ja erityisesti asiakasrajapintaa.
Markkinointitutkimuksen käyttötarkoitukset:
Markkinointitutkimuksen tyypillinen toteutusprosessi:
Markkinointitutkimuksia toteuttavat Suomessa esimerkiksi markkinointitutkimusalan yritykset.
M/S Freedom of the Seas
M/S Freedom of the Seas on Royal Caribbean Internationalin risteilyalus.
Valmistuessaan tämä 18-kansinen laiva oli maailman suurin matkustajalaiva. Tittelin aiempi haltija oli RMS Queen Mary 2. Freedom-luokan alukset ovat vetoisuudeltaan suurempia, mutta ulkomitoiltaan pienempiä kuin Queen Mary 2. Vuonna 2009 Turussa valmistunut M/S Oasis of the Seas (aiemmalta työnimeltään "Genesis") vei Freedom-luokalta suurimman matkustaja-aluksen tittelin.
Yleistä
Aluksella on viihdykkeenä mm. vesipuisto, Flowrider, jossa voi harrastaa lainelautailua, urheilukenttä (mm. lento- ja koripalloa varten), kiipeilyseinä ja luistinrata. Aluksessa on myös matkapuhelin- ja Wi-Fi-verkko.
Aluksessa on keulasta perään ulottuva kävelykatu, promenadi. Tätä rakennetta käytettiin ensi kerran 1990 rakennetussa risteilylautta Silja Serenadessa, ja sen sisarlaivassa Silja Symphonyssa.
Freedom of the Seas-laivassa on 3 500 km sähkökaapelia, 160 km putkia ja 5 800 neliömetriä ikkunoita. Aluksen runkoon on käytetty 340 000 neliömetriä teräslevyä, 520 kilometriä profiloitua terästä, 1 630 km hitsaussaumaa ja 420 000 litraa maalia.
M/S Freedom of the Seas rakennettiin Aker Yardsin Pernon telakalla Turussa. Alukselle valmistui Turussa myös 2 sisaralusta: M/S Liberty of the Seas keväällä 2007 ja M/S Independence of the Seas keväällä 2008.
M/S Freedom of the Seas viimeisteltiin vielä Blohm und Voss -telakalla Hampurissa, Saksassa 17. huhtikuuta – 24. huhtikuuta 2006 välisenä aikana. Hampuriin matkatessaan aluksen täytyi ajaa Ison-Beltin sillan alta. Vaikka silta on melkein 70 m korkealla, laiva ajettiin sillan alta merenpinnan tason ollessa matalalla; aluksen ja sillan väliin saatiin lisää tilaa ajamalla alus sillan alta huippunopeudella.
Saksasta Freedom of the Seas jatkoi matkaansa Oslon (25. huhtikuuta) ja Southamptonin (29. huhtikuuta) kautta ja lähti Atlantin ylitykselle 3. toukokuuta 2006.
Freedom of the Seas kastettiin virallisesti 12. toukokuuta 2006 New Yorkissa ja varsinaisen risteilytoiminnan alus aloitti 4. kesäkuuta läntisellä Karibianmerellä.
What Would You Do?
What Would You Do? (WWYD) on yhdysvaltalainen piilokamerasarja. Sarjaa alettiin esittää Yhdysvalloissa ABC-televisiokanavalla 26. helmikuuta 2008. Ohjelmassa seurataan, millä tavalla ihmiset reagoivat kiistanalaisiin tilanteisiin, kuten syrjintään.
Piilokamerasarja oli aluksi osa ABC:llä esitettävää Primetime-uutisohjelmaa, mutta kun uutisohjelma lopetettiin, piilokamerasarja sai oman ohjelmapaikan.