cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Foolihappo
Ihmisissä ja monissa muissa eliöissä folaatit sitovat "välikäsinä" yhden hiiliatomin sisältävän atomiryhmän joltain molekyyliltä ja siirtävät sen toiselle. Metylaatio on esimerkki tällaisesta reaktiosta. Reaktiot tapahtuvat tietyillä entsyymeillä, joiden koentsyymeitä folaatit ovat. Eliöissä folaatti-koentsyymeitä vaaditaan epäsuorasti DNA-korjaukseen ja -synteesiin, ja siten myös solujakautumiseen. Folaatit ovat suoraan pakollinen osa DNA:ssa ja RNA:ssa käytettyjen puriinien ja tymidiinin tuottoa. Niitä tarvitaan myös histidiinin hajotukseen. Metioniinisyntaasi vaatii folaatteja – täten ne ovat osa S-adenosyylimetioniinin (SAM) tuottoa, joka on osa yli 100:n eri entsyymin suorittamissa metylaatioissa. Folaatit eivät tosin ole pakollisia SAM:n tuotossa, sillä syntaasin tuottamaa metioniinia saadaan ravintoproteiineistakin.
Suositukset ja saanti
6–65-vuotiaan tulisi joka vuorokausi saada "folaatteja" keskimäärin 378 mikrogrammaa (µg), jos hänen energiatarpeensa on 2 000 kilokaloria. Tämä suositus ja alla olevan taulukon arvot ovat Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan ravitsemussuosituksia. Neuvottelukunta ei ole määrittänyt sitä, että ovatko folaattisuositusten massat (µg) esimerkiksi foolihappona tai jonain muuna folaattina.
Vuonna 2017 tarkasteltiin 18–74-vuotiaiden suomalaisten ravitsemusta. Tuolloin miehet saivat "folaattia" keskimäärin 247 mikrogrammaa vuorokaudessa (µg/vrk) ja 27 µg per ruoasta ravintoenergiana saatu megajoule (µg/MJ). Naisilla nämä arvot olivat 1,6 µg/vrk ja 0,23 µg/MJ. Miehistä 21 % sai folaattia saantisuositusten mukaisesti ja 29 % alle keskimääräisen tarpeen (eli alle 200 µg/vrk). Naisilla nämä osuudet olivat vastaavasti 5 % ja 38 % (eli alle 200 µg/vrk). "Keskimääräinen tarve" tyydyttää ravinnetarpeen puolella väestöstä, mutta sitä hieman alhaisempi saanti ei silti välttämättä johda oireilevaan puutostilaan.
Liikasaanti
Foolihapon saannin turvallinen yläraja on Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan mukaan aikuisilla ravintolisien muodossa 1 mg/vrk (1 000 µg/vrk). EFSA:n suositukset ovat alla taulukossa. Folaattilisät ovat verrattain turvallisia myös määrin, jotka ylittävät monikertaisesti saantisuositukset. Noin 5 mg/vrk (5 000 µg/vrk) annokset voivat tosin hidastaa B12-vitamiinipuutoksen toteamista. Syynä on se, että puutoksen ensioireena voi olla megaloblastinen anemia. Isot folaattiannokset taas estävät anemiaa rajatusti. Siten varhainen B12-puutos voi jäädä toteamatta ja johtaa pidemmälle edenneisiin oireisiin kuten pysyviin hermovaurioihin. B12-puutoksissa ei tosin aluksi aina ilmene anemiaa, joten nykylääketieteessä puutos todetaan usein muilla tavoin. Isot folaattiannokset voivat myös estää metotreksaatin kaltaisten sytostaattien hoitotehoa. Isojen folaattiannosten pitkäaikaisen käytön on myös epäilty aiheuttavan syöpää. Kohonneesta riskistä ei ole selkeitä todisteita useimpien syöpien kohdalla, mutta eturauhassyöpäriski saattaa kasvaa isoin annoksin. Ainakin yksi tapaus tunnetaan, jossa ilmeisimmin foolihapon yliannostus johti kuolemaan. Tässä tapauksessa nainen söi 30–40 kpl tuntemattoman määrän foolihappoa sisältäviä tabletteja ja kuoli 36 tunnin kuluttua. Ruumiinavauksessa havaittiin muun muassa ohutsuolessa verenvuoto, maksa oli värjäytynyt kellertäväksi ja munuaistiehyeissä oli laaja akuutti kuolio.
Foolihapon LD50 on hiirille yli 10 g/kg suun kautta ja 0,305 g/kg pistoksena vereen.
Puutos
Vakava B9-vitamiinin puutos on harvinainen, mutta lievää puutosta voi ilmetä esimerkiksi vanhuksilla, imettävillä äideillä, alkoholisteilla ja eräiden lääkkeiden käyttäjillä.
Christian Wirth
pienoiskuva|Christian WirthChristian Wirth (24. marraskuuta 1885 – 26. toukokuuta 1944) oli saksalainen kansallissosialisti ja sotarikollinen. Hän työskenteli vanhempana SS-upseerina Puolassa ja osallistui operaatio Reinhardiin. Hän oli Odilo Globocnikin, operaatio Reinhardin johtajan, tärkein avustaja, ja hänen tehtävänään oli laajentaa T4-eutanasiaohjelman menetelmät tuhoamisleireillä tapahtuvaksi massamurhaamiseksi. Wirth oli rikospoliisin (Kripo) päällikkö Stuttgartissa ennen kuin hänet siirrettiin T4-ohjelmaan. Kripon päällikkönä hän saavutti tuloksia kovilla otteilla. Eräässä tapauksessa, jossa syylliseksi epäilty ei tunnustanut, hänet jätettiin joksikin aikaa kahden Wirthin kanssa. Wirth ei puristanut häneltä tunnustusta ainoastaan tästä rikoksesta, vaan lisäksi kuudesta muustakin.
Foolihappo
Puutos
Yleisin syy folaattipuutokseen on folaattipitoisen ravinnon riittämätön saanti. Muita syitä tai altistavia tekijöitä ovat
Christian Wirth
Sobibórin ja Treblinkan tuhoamisleirien komendantti Franz Stangl kuvaili Wirthiä haastattelussa vuonna 1971 näin: ”Hän oli lihava ja punakka mies. Kun hän puhui tämän eutanasiaohjelman tärkeydestä, hän ei puhunut humaanein tai tieteellisin sanakääntein, kuten tohtori Werner T4:ssä oli tehnyt sitä minulle kuvaillessaan. Hän nauroi. Hän puhui ’hyödyttömien suiden hävittämisestä’ ja että ’tunteellinen lässytys’ noista ihmisistä sai hänet ’yrjöämään’”.
Foolihappo
Oireet
Folaattipuutoksen oireita ovat muun muassa megaloblastinen anemia, homokysteinemia (kohonnut homokysteiinin veripitoisuus), ruokahaluttomuus, kasvun hidastuminen, karvojen tai sulkien lähtö, karvojen harmaantuminen, ihottumat, lihasheikkous, suolitulehdukset, ripuli, päänsäryt, sydämentykytykset, hengästyminen, masennus, hermovauriokipu ja hermoperäiset halvaukset.
Ensioireena on usein megaloblastinen anemia.
Christian Wirth
Elokuussa 1941 hänet siirrettiin pois T4-ohjelmasta ja lähetettiin syyskuussa Chełmnoon aloittamaan juutalaisten ja romanien kaasuttamiset siellä. Maaliskuun 1942 loppuun mennessä kaasuttamisia tapahtui Chełmnossa päivittäin kaasutuskuorma-autoissa. T4-ohjelman lopettamisen jälkeen natsi-Saksa ja Wirth keskittyivät lopulliseen ratkaisuun eli juutalaisten tuhoamiseen. Ensimmäinen vaihe oli operaatio Reinhard, jota johti Globocnik. Ensimmäinen kolmesta operaatio Reinhardin tuhoamisleiristä oli Bełżec. Koska Wirthillä oli eutanasiaohjelman tuomaa aikaisempaa kokemusta kaasulla tappamisesta, Globocnik nimitti hänet komendantiksi Bełżeciin. 1. elokuuta 1942 Globocnik nimitti hänet operaatio Reinhardin leirien tarkastajaksi.
Foolihappo
Oireet
Ihmisillä varhaisimmat alisaannista johtuvat oireet alkavat noin 2 kk jälkeen. Ensioireena on polymorfonukleaaristen valkosolujen hypersegmentaatio (kesken jäänyt jakautuminen). Tätä seuraa megaloblastinen anemia, jossa noin 120 päivän välein normaalisti uusiutuvien punasolujen veripitoisuus vähenee folaattipuutoksen pitkittyessä. Sitten voi ilmetä muun muassa lihasheikkoutta, masennusta ja lopulta hermovaurioita. Naisilla raskaus voi keskeytyä tai syntyneellä vauvalla voi olla tiettyjä epämuodostumia, erityisesti keskushermostollisia. Ongelmista yleisimpiä ovat hermostoputken sulkeutumishäiriöt, kuten spina bifida ja anenkefalia.
Christian Wirth
Operaatio Reinhardin, 1,4 miljoonan juutalaisen ja satojen tuhansien romanien murhaamisen jälkeen Wirth lähetettiin muiden operaatio Reinhardin henkilöstöön kuuluneiden kanssa Triesteen Italiaan. Wirthin tehtävänä oli valvoa San Sabban keskitysleiriä ja taistella partisaaneja vastaan miehitetyn Jugoslavian rajalla. Kroatialaiset partisaanit tappoivat hänet Fiumen lähellä toukokuussa 1944 hänen matkustaessaan avokattoisessa autossa. Wirth ei ollut ryhtynyt varotoimenpiteisiin vaan piti itseään ilmeisesti haavoittumattomana. On pidetty mahdollisena myös sitä, että Wirthin ampuivat omat miehet.
Foolihappo
Oireet
Puutos vähentää nukleotidien tuottoon osallistuvien folaattientsyymien toimintaa, mistä tymidylaattisyntaasi (EC 2.1.1.4) on eräs esimerkki. Nukleotidit ovat osa DNA:ta ja RNA:ta. Puutos siis estää niiden tuottoa estäen täten solujakautumista. Siten puutoksessa vaurioituneet solut eivät enää tehokkaasti monistu tai korvaudu uusilla, jolloin oireita ovat muun muassa megaloblastinen anemia, jossa punasolut ylisuurenevat jäädessään puoliväliin solujakautumista, jonka loppuun eteneminen edellyttäisi DNA-synteesiä; iho-oireet; kaikenlainen kasvun hidastuminen.
Pitkittynyt folaattipuutos altistaa syöville sekä aivohalvaukselle ja muille sydän- ja verisuonitaudeillea. Folaatinpuutoksen aiheuttaman nukleotidien tuoton vähenemisen vuoksi vaurioituneen DNA:n korjaus vähenee. Puutos voi vähentää epäsuoraan myös S-adenosyylimetioniinin (SAM) tuottoa. DNA:ta metyloiva SAM on osa geeniaktiivisuuden säätelyä. Metylaation väheneminen voi johtaa syövälle altistavien geenien ylitoimintaan ja siltä suojaavien geenien alitoimintaan.
Folaattipuutoksen homokysteinemia johtuu folaattiriippuvaisen metioniinisyntaasin ja glysiini-N-metyylitransferaasin (EC 2.1.1.20) toiminnan heikkenemisestä. Homokysteinemia yhdistettynä veren pieneen folaattipitoisuuteen tiettävästi lisää jossain määrin riskiä saada aivohalvaus ja vähemmässä määrin jokin muu sydän- tai verisuonitauti.
Ruokapitoisuudet
Hyviä foolihapon läheitä ovat esimerkiksi maksa ja maksapasteija, soija- ja monet muut pavut, kananmuna ja monet juustot, tummat lehtivihannekset, monet pähkinät ja jotkut hedelmät. Ruokiin lisätyt folaatit ovat merkittävä folaattilähde monissa maissa. Esimerkiksi USA:ssa folaatteja lisätään lakien vaatimana moniin viljatuotteisiin.
Kasviperäinen folaatti imeytyy eläinperäistä huonommin, koska kasveissa on usein hydrolaasia salpaavia aineita. Kananmunien folaatista imeytyy 95 prosenttia, mutta kasviperäisten ruokien folaateista vain noin 70 prosenttia. Appelsiinimehu muodostaa tästä poikkeuksen, koska sen folaateista saattaa imeytyä vain 27 prosenttia. Lisäksi jopa 20–80 prosenttia kasviperäisten elintarvikkeiden folaatista saattaa liueta keitinveteen.
Ruuan folaatit ovat folaattien polyglutamaatteja (katso kohta Polyglutamaatit), joista 5-metyyli-THF:n ja 10-formyyli-THF:n polyglutamaatit ovat yleisimmät. Ruuan valmistuksen aikana valtaosa näistä kuitenkin hapettuu dihydrofolaattien polyglutamaateiksi.
Maidon, punasolujen, keräkaalin ja appelsiinin folaatit ovat pääosin metyylifolaatteja. Noin 40 prosenttia maksan ja munuaisten folaateista on metyylifolaatteja. Soijapavussa on vain vähän metyylifolaatteja, ja suurin osa folaateista on 5-metyyli- ja 5-formyylifolaatteja. Myös folaattien glutamylaatioaste vaihtelee: maksan ja munuaisen polyglutamaatit ovat pentaglutamaatteja, maidon polyglutamaateista noin 60 prosenttia on monoglutamaatteja ja keräkaalissa esiintyy pääosin heksa- ja heptaglutamaatteja.
Kemia
vasen|pienoiskuva|220px|Foolihappoa. Foolihappo on oranssinkeltainen ja kiteinen jauhe. Se on hajuton ja mauton. Se on liukoinen etanoliin, etikkahappoon, pyridiiniin ja hyvin niukkaliukoinen veteen. Se kestää hapekkaita oloja paremmin kuin pelkistyneet folaatit (katso alaotsikot alla), mutta hajoaa valossa helposti muiden folaattien tavoin. Foolihappo on usein B9-vitamiinilisiin lisätty folaatti.
Pelkistyminen
Foolihapon ptreridiinin pyratsiini voi pelkistyä. 2 vetyä sitova muoto on dihydrofoolihappo (DHF, C19H21N7O6, CAS 4033-27-6). Tämä voi pelkistyä 4 vetyä sitovaksi tetrahydrofoolihapoksi (THF, C19H23N7O6). Pelkistyminen tuo THF:ään toisen kiraliakeskuksen. THF hajoaa vesiliuoksissa, joissa se on herkkä hapelle, valolle ja pH-arvon ääripäille. Liuoksissa, joihin on liuennut happea, THF hajoaa pteriiniksi, 6-formyylidihydropteriiniksi ja ksantopteriiniksi (CAS-numero 119-44-8). THF:n PABA irtoaa helposti pteriinistä, jolloin muodostuu 4-aminobentsoyyliglutamaattia (CAS 4271-30-1). Myös DHF hajoaa herkästi hapettumalla.
Tautomeria
Foolihapon ja sen johdannaisten pteridiininien karbonyyli- tai OH-ryhmä ilmentävät laktaami-laktiimi-tautomeriaa. Laktaami on karbonyylimuoto ja laktiimi hydroksidi.
Folaatit
Foolihappoa ja sen monia johdannaisia sanotaan folaateiksi. Näissä esimerkiksi typpiin 5, 6 (pteridiinin pyratsiinitypet) tai 10 (pteridiinin ja PABA:n välinen typpi) voi olla liittynyt yksihiilinen atomiryhmä. Ryhmiä voivat olla muun muassa metyyli (–CH3), metyleeni (–CH2–), metenyyli (–CH=), formyyli (–CH=O) ja formimino (–CH=NH). Myös folaatit voivat pelkistyä eli olla dihydro- tai tetrahydrofolaatteja. Jos THF:n typpi 5 sitoo metyylin, yhdistettä voidaan sanoa 5-metyylitetrahydrofoolihapoksi (5-metyyli-THF). Jos THF:n sitoma ryhmä on metyleeni, voi se olla silloittunut typpien 5 ja 10 kautta, jolloin aine on 5,10-metyleeni-THF (näistä on kuvat taulukossa alla).
Polyglutamaatit
pienoiskuva|350px|Foolihapon glutamaattien yleiskaava. n on glutamaattien lukumäärä, jotka ovat toisissaan isopeptidisidoksin. Folaateissa on glutamiinihappo, joka on fysiologisessa pH-arvossa (pH ~7,4) oikeastaan glutamaatti-anionina. Glutamaatteja voi myös olla monia, jolloin ne ovat perättäin toisissaan sivuketjunsa γ-karboksyylihapoista amidisidoksin (isopeptidisidos). Luonnossa perättäisiä glutamaatteja on usein noin 7–8. Bakteereista on tosin löydetty jopa 12 glutamaattia sisältäviä folaatteja. Monen glutamaatin folaatteja sanotaan polyglutamaateiksi. Kun glutamaatteja on folaateissa 1, on niiden yleisnimi folyylimonoglutamaatit; jos niitä on 2, nimi on folyylidiglutamaatit jne. (katso numeerinen etuliite).
Valmistus
Folaatteja tuotetaan teollisesti kemiallisella synteesillä ja lähinnä foolihapon muodossa. Mikrobien käymistä ei toistaiseksi (2019) käytetä. Osasyy tähän on synteesien halpuus ja folaattien maailmanlaajuisen kysynnän vähyys.
Teollinen synteesi voidaan tehdä vaiheittain tai vaikka yhdessä reaktioastiassa kondensaatioreaktiolla reagoimalla N-4-aminobentsoyyli-L-glutamiinihappoa (CAS-numero 4271-30-1), 2,4,5-triaminopyridimidin-4-olia (CAS 1004-75-7) ja 1,1,3-trikloroasetonia (CAS 921-03-9). Kaksi jälkimmäistä yhtyvät pteridiinirenkaaksi. Saatu foolihappo puhdistetaan monivaiheisesti. N-4-aminobentsoyyli-L-glutamiinihappoa saadaan vaikkapa reagoimalla 4-nitrobentsoyylikloridia (CAS 122-04-3) natriumglutamaatin kanssa N-4-nitrobentsoyyli-L-glutamiinihapoksi (CAS 6758-40-3). Tämän nitroryhmä pelkistetään katalyyttisesti amiiniksi. keski|pienoiskuva|470px|2,4,5-triaminopyridimidin-4-olin (vas. yllä), 1,1,3-trikloroasetonin (keskellä) ja N-4-aminobentsoyyli-L-glutamiinihapon (oik. yllä) kondensaatio foolihapoksi (alla, kuvassa laktiimi-[[tautomeeri).]]
Toiminta eliöissä
Folaatit sitovat eliöissä hiilen sisältävän atomiryhmän joltain aineelta ja siirtävät sen toiselle aineelle. Ryhmiä voivat olla muun muassa metyyli (–CH3), metyleeni (–CH2–), metenyyli (–CH=), formyyli (–CH=O) ja formimino (–CH=NH). Siirtymät tapahtuvat tietyillä entsyymeillä, joiden koentsyymeitä folaatit ovat. Folaatit eivät kuitenkaan siirrä esimerkiksi CO2-ryhmiä – biotiini- ja tiamiinipyrofosfaattiriippuvaiset entsyymit suorittavat usein näitä reaktioita. Folaatit ovat osa S-adenosyylimetioniinin (SAM) tuottoa olemalla osa metioniinisyntaasia. SAM toimii koentsyyminä yli 100:n eri entsyymin metylaatioreaktiossa. SAM muodostuu metioniinista folaattiriippumattomalla metioniiniadenosyylitransferaasilla (EC 2.5.1.6), joskin metioniinia saadaan myös kehon ja ravinnon proteiineista folaattipuutoksessa.
Imeytyminen
Ruuissa yleiset folaattien polyglutamaatit hydrolysoituvat ihmisillä ohutsuolessa folaatti-γ-glutamyylihydrolaasilla (EC-numero 3.4.19.9) mono- ja diglutamaateiksi.
Ihmisillä monoglutamaatit imeytyvät suolesta pääosin PCFT-kalvoproteiinien (eng. proton-coupled folate transporter) kautta, joiden geeni on SLC46A1. PCFT:t toimivat happamassa. Ohutsuolen sisäpinnalla Na+/H+-antiportterit pumppaavat H+-ioneita suolen puolelle happamoiden sen sisäpinnan alueen pH-arvoon 5,8–6. PCFT:n synnynnäiset mutaatiot voivat aiheuttaa perinnöllistä folaattien imeytymishäiriötä. Tällöin imeytyminen tapahtuu riittämättömissä määrin RFC-kalvoproteiinien (eng. reduced folate carrier) kautta, joiden geeni on SLC19A1. RFC:t eivät toimi hyvin happamassa, mutta niiden affineetti on folaateille heikkoa myös niiden pH-optimissa 7,4. Suolisoluista folaatit päätyvät porttilaskimon kautta maksaan ja muualle kehoon.
Ihmisillä monoglutamaatteihin kuuluvan foolihapon, 5-metyyli-THF:n ja 5-formyyli-THF:n hyötyosuus nieltynä tyhjällä vatsalla on noin 100 %. Ruuan luontaisista folaattien polyglutamaateista keskimäärin vain noin 50 % imeytyy ja yksittäisten ruokien imeytyvyys vaihtelee välillä 10–90 %. Ero mono- ja polyglutamaattien välillä johtuu siitä, että ihmisillä niiden tulee hajota ennen imeytymistä suolistosta mono- tai diglutamaateiksi folaatti-γ-glutamyylihydrolaasilla (EC 3.4.19.9).
Kuljetus
Ihmisillä folaatit kulkevat veressä pääosin 5-metyyli-THF:n muodossa, jonka pitoisuudet muuntuvat folaattisaannista riippuen. Veressä on myös 10-formyyli-THF:ää noin 80 ng/l. Tämä pitoisuus ei normaalisti muutu. Veriplasman kokonaisfolaattipitoisuus on noin 10–30 nanomoolia (nM). Tätä on kertynyt punasoluihin, joiden pitoisuudet ovat 50–100 nM. Nämä siirtyvät punasoluihin niiden kypsymisen eli erytropoieesin aikana. Kypsät punasolut taas eivät ota folaatteja sisäänsä. Loput veren folaateista valtaosa on vapaana, mutta osa on kiinni proteiineissa. Sitoutuminen esimerkiksi albumiiniin on löyhää. Tiukkaa sitoutumista ilmenee tiettyihin folaattispesifisiin proteiineihin.
Varastoituminen
Ihmiskehon folaateista yli 99 % on polyglutamaatteja. Terveen kehossa noin 5–10 mg folaatteja. Nämä riittävät 6–8 viikkoa folaattisaannin loputtua, jonka jälkeen alkaa ilmetä puutosoireita. Näistä noin puolet on maksassa 5-metyyli-THF:n ja 10-formyyli-THF:n 4–7 glutamaatin polyglutamaatteina. Nopeasti jakautuvissa kudoksissa 10-formyyli-THF:n pitoisuudet ovat suurempia suhteessa 5-metyyli-THF:ään. Näitä kudoksia ovat esimerkiksi suoliston limakalvot, karsinoomat ja vaurioitunut maksa. Hitaasti jakautuvissa kudoksissa, kuten aivoissa ja terveessä maksassa, 5-metyyli-THF:n pitoisuudet ovat suurempia.
Hajotus ja erittyminen
Ihmisillä veriproteiineihin sitoutumattomat folaatit erittyvät helposti ulos kehosta virtsassa. Normaaliannoksin syödyistä folaateista kuitenkin vain 1–2 % päätyy virtsaan sellaisenaan. Virtsassa erittyy folaatteja lähinnä niiden hajoamistuotteina. Folaatit hajoavat pteridiiniksi ja p-aminobentsoyylipolyglutamaateiksi ei-entsymaattisen hapettumisen kautta ohutsuolessa ja muissa kudoksissa. p-aminobentsoyylipolyglutamaateista irtoaa glutamaatteja entsymaattisesti. Tuotteet asetyloituvat p-asetaminobentsoyyliglutamaatiksi ja p-asetaminobentsoaatiksi (CAS-numero 556-08-1). Nämä erittyvät pois virtsassa ja sappinesteessä. Osa sapen hajoamattomista folaateista imeytyy uudelleen. Loput päätyvät ulosteeseen. Ulosteen folaatti- tai hajoamistuotepitoisuudet voivat olla suuria verrattuna virtsapitoisuuksiin, mutta niistä valtaosa on suolimikrobien valmistamia, eivätkä ravintoperäisiä.
Pelkistyminen
Dihydrofoolihappo (DHF) pelkistyy tetrahydrofoolihapoksi (THF) dihydrofolaattireduktaasilla (EC 1.5.1.3), jota ihmisillä on erityisesti maksassa, munuaisissa ja nopeasti jakautuvissa soluissa. Reaktio on:
Glutamaattiketjun kasvu ja lyhentyminen
Tetrahydrofolaattisyntaasi (EC 6.3.2.17) liittää glutamiinihappoja isopeptidisidoksin 5-metyyli-THF:ään muodostaen siitä polyglutamaatteja. Nämä eivät poistu soluista ennen ylimääräisten glutamiinihappojen poistoa. Syntaasi on elintärkeä ja sitä useimmissa soluissa pienin pitoisuuksin. Solut, joista se puuttuu, eivät pysty kerryttämään tarvitsemiaan folaatteja sisäänsä. Syntaasin synnynnäinen puutos on siten kuolettavaa. Sen reaktio on: Syntaasi tekee saman pidennysreaktion toistuvasti myös metotreksaatti-solusalpaajalle, jolloin se jää jumiin mm. syöpäsoluihin. Solujen sisäiset polyglutamaatit lyhentyvät lysosomeissa folaatti-γ-glutamyylihydrolaasien (EC 3.4.19.9) avulla.
Historia ja nimet
Vuonna 1928 Lucy Wills (elänyt vuosina 1888–1964) lähti Englannista Mumbaihin tutkimaan siellä havaittuja tapauksia raskauden aikaisesta makrosyyttisestä anemiasta ja niiden yhteyttä ruokavalioon. Anemiasta käytetään nykyään tarkempaa nimeä megaloblastinen anemia. 1930 Wills ja Maneck M. Mehta esittivät 4-osaisessa tutkimussarjassa havaintonsa siitä, että Marmite-hiivauuteruokinta esti huonoa ruokavaliota saaneilla rotilla makrosyyttistä anemiaa. He arvelivat puutoksen johtuvan A- tai C-vitamiinin tai jonkin tuntemattoman vitamiinin puutoksesta. 1931 Wills havaitsi hiivauutteen syönnin parantavan makrosyyttisen anemian raskaana olevilla ihmisillä, mutta A- ja C-vitamiinilisistä ei ollut hyötyä.
1938 L. Wills ja Barbara D. F. Evans havaitsivat maksa uutepistosten tai hiivauutteen parantavan makrosyyttisen anemian rasvaripulia potevilla ihmisillä. Hyvin suodatinpuhdistettu maksauute ei parantanut anemiaa. Tämän ja muiden tutkijoiden tulosten perusteella Wills ja Evans esittivät maksassa ja hiivauutteissa olevan jokin pakollinen ja tuolloin tuntematon B-vitamiini.
Nykyisin foolihapoksi ja folaateiksi kutsutuille aineille annettiin useita nimiä ennen niiden rakenteiden selviämistä. Esimerkiksi nimiä M-vitamiini, Bc-vitamiini, U-tekijä, S-tekijä ja R-tekijä ehdotettiin vastaavasti vuosina 1938, 1938, 1939, 1940 ja 1940 hypoteettisille aineille, joiden tiedetään nykyään olleen folaatteja tai niitä sisältäneitä seoksia. M ja Bc tulivat vastaavasti englannin sanoista monkey ja chick, sillä aineet estivät makrosyyttistä anemiaa reesusapinoilla ja kananpojilla. U tuli englannin sanasta uknown eli tuntematon, sillä ravintotekijä oli tuolloin hypoteettinen. S- ja R-tekijät tulivat jakeiden nimistä.
1941 Herschel K. Mitchell (1913–2000), Esmond E. Snell (1914–2003) ja Roger J. Williams (1893–1988) eristivät hyvin puhdasta foolihappoa neljästä tonnista pinaattia ja nimesivät aineen. Fooli- tulee latinan sanasta folium, lehti, sillä he esittivät ainetta olevan paljon muissakin pinaatin kaltaisissa lehtevissä vihanneksissa. He myös totesivat aineen olevan happo.
1945 R. B. Angiers ja kollegat selvittivät foolihapon rakenteen ja syntetisoivat sen.
1948 foolihapolle ehdotettiin nimeä folasiini.
Tanites
Tanites, egyptiläisittäin Imet-pehet , oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 19. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Pohjoisen prinssi”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Imty-peḥu, Im-peḥ, Amty-peḥu ja Am-peḥu. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L19.
Maantiede
Taniteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 19. nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston koillisosassa Välimeren rannalla Niilin Tanitikos- ja Pelusiakos-suuhaarojen välissä. Sen länsipuolella sijaitsi Mendesioksen (L16) nomos ja itäpuolella Sethroiteen (L14) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Tanis eli egyptiläisittäin Djanet (nyk. San el-Hagar). Sen muihin kaupunkeihin lukeutuivat muun muassa Imet (nyk. Tell Nebesha) ja Pi-Ramses (Pi-Ramesse/Piramesses, nyk. Qantir).
Historia
Taniteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L19, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumalia olivat Amon, Mut ja Khons Taniksessa ja Wadjet Imetissä. Nomos ei esiinny faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa, joten sen jumala jää epäselväksi.
Non Non Non
Non Non Non on saksalaisartisti Lolita Jolien kappale. Sen julkaisi Planet Punk Music artistin uran kolmantena singlenä 29. kesäkuuta 2012. Kappaleen ovat säveltäneet Shaun Bates, Tommi Forsström, Julia Karlsson sekä Milos Rosas. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin 5. heinäkuuta 2012. Kappale ei päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista
Radio edit
Remixes
Seok Ha-jung
Seok Ha-jung (s. 11. tammikuuta 1985) on kiinalaissyntyinen eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia Dortmundin MM-kilpailuissa 2012. Lontoon olympialaisissa 2012 hän kuului joukkuekilpailussa Etelä-Korean neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Seok oli maailmanrankingissa parhaimmillaan 12:ntenä tammikuussa 2011.
Sweet Freedom
Sweet Freedom on rockyhtye Uriah Heepin kuudes albumi, joka julkaistiin syyskuussa 1973. Levy sisältää hittisinglen ”Stealin'”. Levy oli brittilistalla parhaimmillaan sijalla 18 ja Yhdysvalloissa 33. Suomen listoilla albumi pääsi sijalle 2.
Tuotanto
Yhtye aloitti Sweet Freedomin nauhoitukset kesäkuussa 1973 ja päätti ne saman vuoden heinäkuussa. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka äänitettiin ulkomailla verotussyistä, tällä kerta Ranskassa. Ulkomailla nauhoittaminen aiheutti yhtyeelle ongelmia; yhtyeen jäsenet asuivat ja nukkuivat studiossa, sekä solisti David Byronin alkoholiongelma, basisti Gary Thainin huumeriippuvuus ja Ken Hensleyn kokaiiniriippuvuus alkoivat olla yhtyeelle merkittäviä ongelmia. Kaiken lisäksi suhteet tuottaja Gerry Broniin huonontuivat yhtyeen piirissä.
Neljän edellisen albumin tapaan, myös Sweet Freedom on pitkälti Ken Hensleyn työstämä, sillä albumin kahdeksasta kappaleesta neljä on yksin hänen käsialaansa. ”Dreamer” ja ”Circus” ovat ainoat kappaleet, joita Hensley ei ole ollut tekemässä.
Yleistä kappaleista
Aloituskappale ”Dreamer” on funkahtava hard rock -kappale. Kappaleen sanoituksissa kerrotaan henkilöstä, joka on väsyneisyyden lisäksi väsynyt ihmisiin hänen ympärillään. Kappaleesta julkaistiin single Yhdysvalloissa sekä Japanissa. ”Dreameria” seuraa albumin hittikappale ”Stealin'”, joka edustaa yhtyeelle tyypillistä hard rockia. Sen sanoituksissa kerrotaan henkilöstä, joka tekee rikoksia (varastelee), tekee parannuksen ja alkaa katua varastamistaan. Kappale joutui sen sanoitusten vuoksi pois radiosoitosta. seuraa hidastempoinen ”One Day”. Sen sanoituksissa kerrotaan kaukana kotona olemisesta. Kappale toimi mm. ”Dreamer”- kappaleen Yhdysvaltain singlejulkaisun b-puolena. ”One Day”- kappaletta seuraa melankolinen balladi ”Sweet Freedom”, jonka sanoituksissa kerrotaan ihmisistä, joiden luota kappaleen minäkertoja on poissa. Kappaleesta on julkaistu vaihtoehtoinen liveversio vuoden 2003 Expanded De-Luxe Editionilla. Kappale päättä albumin a-puolen.
Albumin b-puolen aloittaa synkähkö ja tunnelmallinen ”If I Had the Time”. Kappale on balladi, ja se sisältyykin mm. Come Away Melinda-kokoelma-albumille, joka sisältää ainoastaan balladeja. Kappaleesta julkaistiin Ken Hensleyn esittämä versio albumin Expanded De-Luxe Editionilla. ”If I Had the Timea” seuraa yhtyeelle tyypillinen hard rock-kappale ”Seven Stars”. Sen sanoituksissa kerrotaan seitsemästä tähdestä. ”Seven Starsia” seuraa balladi ”Circus”, jonka sanoituksissa kerrotaan sen nimensä mukaisesti sirkuksesta. Albumin päätöskappaleena toimii eeppinen ”Pilgrim”, jonka sanoituksissa kerrotaan sen nimen mukaisesti pyhiinvaeltajasta. Kappale on saavuttanut klassikon maineen yhtyeen fanien keskuudessa ja kappaletta on soitettu paljon konserteissa.
Vastaanotto
Sweet Freedom sai kriitikoilta kaksijakoisen vastaanoton; esimerkiksi Melody Maker-musiikkilehti antoi albumista positiivista palautetta, kun taas esimerkiksi monien musiikkilehtien miesarvostelijat haukkuivat albumia.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Singlet
Tämän lisäksi ”Dreamer” julkaistiin singlenä Japanissa ja Yhdysvalloissa sekä ”Seven Stars” Alankomaissa ja Japanissa.
E Alom
E Alom ("lasten kantaja") on mayojen luojajumalatar ja luojajumala E Quaholomin puoliso. E Alom mainitaan mayojen pyhässä kirjassa, Popol Vuhissa. E Alomin ja E Quaholomin poika on taivaan jumala Gukumatz.
Dragonlance: Dragons of Autumn Twilight
Dragonlance: Dragons of Autumn Twilight on vuonna 2008 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu Tracy Hickmanin ja Margaret Weisin kirjoittamaan Dragonlance-romaaniin Syyshämärän lohikäärmeet. Will Meugniot’n ohjaamassa elokuvassa pääosien ääninäyttelijöinä toimivat Kiefer Sutherland, Lucy Lawless, Michael Rosenbaum, Michelle Trachtenberg ja Jason Marsden.
Juoni
Pimeyden voimien kerääntyessä ja sodan uhatessa Krynnin maailmaa joukko vanhoja ystäviä palaa kotiseudulleen viiden vuoden seikkailujen jälkeen. Joukkoon kuuluvat puolhaltia Tanis, kääpiö Flint, kentti Tasslehoff, ritari Sturm sekä kaksi veljestä, velho Raistlin ja soturi Caramon. Pian heidän joukkoonsa liittyy kaksi tasankolaista, barbaari Joentuuli ja hänen rakastettunsa, päällikön tytär Kuunkulta. Kuunkulta kantaa sinistä kristallisauvaa, joka parantaa liekkeihin syttyvän miehen. Sauva paljastuu merkiksi jumalien paluusta. Ystävykset ryhtyvät pakon edessä sankareiksi ja yrittävät kaikin voimin tuoda valonjumalat takaisin Krynniin. Pimeyden jumalattaren Takhisiksen valta kasvaa kuitenkin hetki hetkeltä.
Lindsay
Lindsay on kaupunki Tularen piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Fresnosta kaakkoon.
Lindsayn pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 6,2 km². Siitä kaikki on maata. Vuoden väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 10 297 asukasta, 2 717 taloutta ja 2 208 perhettä. Miltei 78 % väestöstä on espanjalaista tai latinalaisamerikkalaista alkuperää.
2001 Einstein
2001 Einstein on Marsin ja Jupiterin välisen päävyöhykkeen sisäreunalla kiertävä asteroidi, jonka löysi Paul Wild 5. maaliskuuta 1973. Asteroidi on nimetty fyysikko Albert Einsteinin mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1973 EB. Koska tämän asteroidin absoluuttinen magnitudi (H) on 12,85, sen läpimitta on todennäköisesti 7–15 kilometriä. Einstein on X-tyypin asteroidi.
Kirjailija Arthur C. Clarke puolivakavissaan esitti romaaninsa 3001: Viimeinen avaruusseikkailu jälkikirjoituksessa, että asteroidi 2001 olisi tullut nimetä hänen mukaansa, ja oli hieman suutahtanut että Einstein ohitti hänet.
Adaridi
Adaridi AD 3 oli venäläisen insinööri Boris Adaridin Suomessa suunnittelema ja rakennuttama puurakenteinen, yksimoottorinen ja ylätasoinen moottorilentokone.
Kehitys ja käyttö
Boris Adaridi tarjosi suunnittelemansa kevytrakenteisen koneen piirustuksia Ilmailuvoimille toukokuussa 1923. Ilmailuvoimien esikunta hyväksyi suunnitelman yhden kevytrakenteisen koneen rakentamisesta, ja prototyypin rakennustyöt aloitettiin syksyllä 1923 Ilmailutelakalla Santahaminassa. Kone valmistui seuraavan vuoden keväällä, ja sen ensilento lennettiin 17. huhtikuuta 1924. Ensilennon suoritti Suomen ilmailuvoimissa tuolloin palvellut ensimmäisen maailmansodan hävittäjälentäjä, saksalainen yliluutnantti E. Thuy. Thuy piti koneen lento-ominaisuuksia tyydyttävinä, mutta totesi koneen moottorin olevan liian heikkotehoinen, josta johtuen kone pyrki sakkaamaan kaarron aikana. Koneen rakennetta muutettiin Thuyn lausunnon perusteella siten, että laskutelinettä siirrettiin eteenpäin koneen painopisteen saamiseksi oikeaan kohtaan.
Ilman rekisteritunnusta jäänyt kone oli kokeilukäytössä Utissa kesästä 1924 alkaen Hävittäjäeskaaderilla (myöhemmin Maalentoeskaaderi) vuoteen 1931. Sen käyttö oli hyvin vähäistä, konetta ei muutosten jälkeen saatu enää ilmaan. Konetta säilytettiin lentoyritysten jälkeen käyttämättömänä ensin Utissa ja myöhemmin Vesivehmaalla, josta se siirrettiin Ilmailumuseoyhdistyksen näyttelyyn ja myöhemmin entisöitäväksi. Kone on nykyään näytteillä entisöitynä Suomen ilmailumuseossa.
Emilia Seppänen
Emilia Seppänen (s. 1994) on suomalainen malli, kauneuskilpailija ja Miss Suomi -kilpailun toinen perintöprinsessa vuodelta 2016. Seppänen edusti Suomea Miss International -kilpailussa vuonna 2016 yltäen viidentoista parhaimman joukkoon.
Seppänen osallistui Miss Suomi kilpailuun jo vuonna 2014, mutta ei sijoittunut tällöin kärkeen.
Yksityiselämä
Emilia Seppänen on syntynyt Savonlinnassa, mutta muutti Helsinkiin Miss Suomi kisan myötä. Nykyään Seppänen asuu Espanjassa.
Nina Mamia
Nina Mamia (s. 1974 ) on tanssija, koreografi, tanssinopettaja ja teatteri-ilmaisun ohjaaja joka tunnetaan muun muassa puolisonsa Kasperi Nordmanin kanssa perustamastaan nykytanssiteatteri Mamia companysta.
Paronaxían hiippakunta
Paronaxían hiippakunta on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu Kreikan kirkkoon.
Nina Mamia
Mamia alkoi lapsena tanssimaan balettia Seija Simosen johdolla, jonka jälkeen hän alotti jazz- ja nykytanssin. Hän on valmistunut koreografiksi Teatterikorkeakoulusta ja teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Stadiasta.
Paronaxían hiippakunta
Hiippakunta käsittää Náxoksen, Pároksen ja Antíparoksen saaret. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Náxoksen kaupungisssa sijaitseva Elävöittävän lähteen katedraali.
Seurakunnat ja kirkot
Hiippakunnassa on 44 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Sen lisäksi sen alueella on 206 muuta kirkkoa, 570 sivukappelia, 18 hautausmaakirkkoa, 20 luostarikirkkoa ja 9 metokhionia.
Luostarit ja pyhiinvaellukset
Náxoksella toimivat Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari eli Faneroménin luostari (Moní Faneroménis Koimíseos tis Theotókou) ja Pyhän Johannes Khrysostomoksen luostari (Moní Agíou Ioánnou tou Chrysostómou). Merkittävimmät pyhiinvaelluskohteet ovat Neitsyt Maria Argokoiliótissan kirkko (Panagía Argokoiliótissa eli Zoodóchos Pigí) Náxoksella ja Neitsyt Maria Ekatontapylianín kirkko (Panagía Ekatontapyliańi) Pároksella.
Ylimmäinen Riiplammi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148 metriä mpy.
Lapinlampi (Joutsa, Etu-Ikola)
Lapinlampi on Keski-Suomessa Joutsassa Etu-Ikolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 153,2 metriä mpy.
Severn
Severn on Yhdistyneen kuningaskunnan pisin joki. Sen pituus on 354 kilometriä. Sen varrella sijaitsee useita Englannin kreivikuntia ja kaupunkeja, kuten Shrewsbury, Worcester ja Gloucester. Severn alkaa Walesin keskiosista ja muodostaa loppupäässään Bristolin kanaalin, jonka kautta se virtaa Irlanninmereen ja Atlanttiin. Virtaamaltaan (keskimäärin 107 m³/s) Severn on Englannin suurin joki. Se kuuluu myös Englannin kymmenen tärkeimmän joen joukkoon. Joen ali kulkee seitsemän kilometriä pitkä rautatietunneli ja sen ylittää noin 1,6 kilometriä pitkä silta. Severnin ylittävä vuonna 1779 rakennettu maailman vanhin valurautasilta on antanut nimensä Ironbridge Gorgelle, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Severnin suurimmat sivujoet ovat Vyrnwy, Clywedog, Teme, Warwickshire Avon ja Stour.
Jokisuun muodon takia Severnjokeen syntyy maailman toiseksi suurin vuorovesiporras. Nousuveden ja laskuveden välinen ero voi olla jopa 15 metriä ja se vaikuttaa jopa 40 kilometrin päähän.
Alueella on merkittävä oma eläimistönsä, ja se on esimerkiksi kahlaajien suosimaa aluetta. Sen varrella onkin useita luonnonsuojelukohteita.
Arthur C. Clarke
Arthur Charles Clarke (16. joulukuuta 1917 Minehead, Somerset – 19. maaliskuuta 2008 Colombo, Sri Lanka) oli brittiläissyntyinen kirjailija, keksijä ja tieteen yleistajuistaja. Hän on 1900-luvun tieteiskirjallisuuden tunnetuimpia nimiä. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Apóstoloi (Réthymno)
Apóstoloi (transl. myös Apóstoli) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amárin kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 162 (vuonna 2011).
Apóstoloin kylä, suomeksi ”Apostolit”, sijaitsee Amárin laaksossa noin 31 kilometriä kaakkoon Réthymnon kaupungista. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Pyhille apostoleille (Ágioi Apóstoloi), Pyhälle Nikolaokselle (Ágios Nikólaos) ja Pyhälle Spyridonille (Ágios Spyrídonas).
Arthur C. Clarke
Elämä
Vuonna 1948 Clarke valmistui King's College Londonista suorittaen loppututkinnon (BSc) matematiikasta ja fysiikasta. Valmistumisensa jälkeen hän jatkoi kirjallista uraansa julkaisten avaruudessa matkustamiseen liittyviä artikkeleita ja kirjoja työskennellessään Science Abstractsilla apulaismuokkaajana.
Apóstoloi (Réthymno)
Apóstoloi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αποστόλων, Topikí Koinótita Apostólon), johon kuuluvat varsinaisen Apóstoloin kylän lisäksi kylät Agía Foteiní ja Génna. Koko yhdyskunnan väkiluku on 277.
Aiemmin kylä kuului Sývritoksen kuntaan ja vuodesta 2011 Amárin kunnan Sývritoksen kunnallisyksikköön.
Arthur C. Clarke
Elämä
Clarke asui elämänsä viimeiset 50 vuotta Sri Lankassa. Hän onnistui välttämään vuoden 2004 suuren tsunamin. Clarke kuoli sairaalassa Sri Lankassa 19. maaliskuuta 2008. Ennen kuolemaansa hän oli joutunut useampaan kertaan sairaalahoitoon hengitysvaikeuksien vuoksi. Clarke oli selvinnyt poliosta vuonna 1962, joka aiheutti polionjälkeisen oireyhtymän lopulta johtaen hänen kuolemaansa.
Clarken mukaan on nimetty asteroidi, 4923 Clarke, kuten myös hirmuliskolaji, Serendipaceratops arthurcclarkei, joka löydettiin ensimmäisenä Inverlochista, Australiasta. Clarken mukaan on nimetty myös Sir Arthur Clarke Award avaruustutkimuksen edistämisestä. thumb|right|250px|Muistolaatta Clarken syntymäkodissa
Ura kirjailijana
Tuotannon varhaisemmasta päästä tunnetuin kirja on kaiketi Lapsuuden loppu (Childhood's End, 1953), jossa ihmiskunnalle laskeutuvat avaruudesta uudet valtiaat. Kirjan teemana on ihmisen asema kosmoksessa. Kadonnut menneisyys (The City and the Stars, 1956) taas on hyvin kaukaiseen tulevaisuuteen sijoittuva. Selene I (A Fall of Moondust, 1961) on vuorostaan mittasuhteiltaan vaatimaton hieman trillerimäinen kertomus, keskittyen kuussa kulkevan matkustaja-ajoneuvon onnettomuuteen.
Clarken epäilemättä kuuluisin kirja on 2001 Avaruusseikkailu, jonka hän kirjoitti laatiessaan käsikirjoitusta samannimiseen elokuvaan. Elokuvan ohjasi Stanley Kubrick. Kirjassa matkustetaan Saturnukseen ja elokuvassa Jupiteriin, koska jälkimmäinen planeetta oli visuaalisesti helpompi toteuttaa elokuvaa tehtäessä. 2001:n jatko-osissa 2010 (kirjan elokuvaversio vuodelta 1984) ja 2061 menneisiin tapahtumiin viitataan kuitenkin siten, että myös 2001:n lento suuntautui Jupiteriin.
Myöhemmästä tuotannosta tunnetuin teos saattaa olla Uhka avaruudesta (Rendezvous with Rama, 1973), joka edustaa tematiikaltaan perinteistä ensimmäistä kosketusta maan ulkopuoliseen elämään, joka saapuu ihmisten ulottuville arvoituksellisen avaruusaluksen muodossa. Paratiisin suihkulähteet (The Fountains of Paradise, 1980) esittelee avaruushissejä ja Kaukaisen Maan laulut (The Songs of Distant Earth, 1986) käsittelee maapallolta supernovaa karkuun lähteneen sukupolvialuksen ja jo aikaisemmin vieraaseen aurinkokuntaan perustetun maan siirtokunnan kohtaamista.
Clarke on voittanut Hugo-, Nebula-, Locus- ja BSFA-palkinnot teoksella Uhka avaruudesta.
Clarkea on pidetty yhtenä "kolmesta suuresta" Isaac Asimovin ja Robert Heinleinin rinnalla.
Muut hankkeet
Clarke tunnettiin internet-pohjaisen SETI@home-sovelluksen vankkana tukijana ja vaikuttajana. SETI@home-yhteisö etsii Maan ulkopuolista elämää kuuntelemalla avaruuden kohinaa radioteleskoopein.
Clarke on toiminut British Interplanetary Societyn puheenjohtajana.
Clarken kolme lakia
Clarken kolme lakia ovat (esseestä Hazards of Prophecy: The Failure of Imagination, 1962):
Francesco Sforza
Sotilasura
Francesco Sforza oli palkkasoturiarmeijaa komentaneen Muzio Attendolo Sforzan avioton poika. Isän kuoltua Francescosta tuli armeijan komentaja, condottiere, joka palveli pääasiassa appeaan Milanon herttua Filippo Maria Viscontia, muiden työnantajien ohella. Francesco saavutti mainetta erinomaisena taktikkona ja johti joukkojaan taistelussa taidokkaasti. Hän toi Viscontin huoneelle lukuisia voittoja Venetsiasta ja kiitoksena palveluksistaan Filippo Maria Visconti antoi vuonna 1443 tyttärensä Bianca Maria Viscontin tälle puolisoksi.
Milanon käskynhaltijaksi
Filippo Maria Visconti kuoli ilman miespuolista perijää ja Milanon jäädessä ilman herttuaa levottomuudet puhkesivat. Kansa otti vallan käsiinsä ja perusti niin kutsutun Ambrosian tasavallan. Venetsialle Milanon tila ei ollut eduksi, sillä Ambrosian tasavalta oli voimakkaasti teokraattinen, mikä hankaloitti kaupankäyntiä. Pelastaakseen tilanteen johtavien sukujen eduksi, Francesco sai käytettäväkseen venetsialaisia joukkoja, joiden avulla hän valtasi Milanon itselleen. Koska Viscontin suvulla ei ollut perijää, Francesco julisti itsensä Milanon herttuaksi vaimonsa kautta vuonna 1450.
Hallitsijana
Francesco ystävystyi Firenzen Cosimo de'Medicin kanssa, joka antoi tälle poliittista ja taloudellista tukea. Vuonna 1454 Francesco oli mukana järjestämässä Lodin rauhaa, jossa Italian kaupunkivaltiot solmivat keskenään rauhansopimuksen ja poliittinen tilanne rauhoittui. Medicin esimerkkiä seuraten Francesco tuki taiteita ja tieteitä ja palkkasi hoviinsa näiden alojen osaajia. Hän nykyaikaisti Milanon kaupunkia ja tuki rakennushankkeita. Hovi palautettiin Castello Sforzescoon ja siitä tuli eräs renessanssin kulttuurikeskuksia. Francesco nautti kansansa suosiota ja loi tehokkaan veronkantosysteemin, joka toi vaurautta hoville ja kaupungille.
Perhesuhteet
Francesco Sforza on jäänyt historiaan myös naistenmiehenä. Hänellä oli lukemattomia rakastajia ja kerrotaan, että Castello Sforzescossa toimi sihteeri, jonka ainoana tehtävänä oli pitää kirjaa herttuan vuoteen jakamisesta. Francescon ensimmäinen vaimo oli Monalton kreivitär Polissena Ruffo, joka kuoli tätinsä myrkyttämänä vuonna 1420, kuten heidän ensimmäinen tyttärensäkin. Bianca Maria Viscontin kanssa Francescolla oli 8 lasta, joista Galeazzo Maria ja Ludovico Maria nousivat myöhemmin Milanon valtaistuimelle.
Francesco Sforza kuoli pöhöön 8. maaliskuuta 1466.
Erityispiirteitä
Niccolò Machiavelli mainitsee Francesco Sforzan useasti kirjassaan Ruhtinas. Machiavelli kritisoi Italiassa vallalla ollutta tapaa pitää palkka-armeijoita, mistä Francesco mainitaan varoittavana esimerkkiä. Francesco saa kirjassa myös kiitosta osakseen vallankäyttötaidoistaan.
Metsästäjä-keräilijät
thumb|right|400px|Eteläafrikkalainen [[Sanit|sanien perhe.]] Metsästäjä-keräilijät ovat ihmisiä, jotka hankkivat ravintonsa suoraan luonnosta metsästämällä, kalastamalla ja keräilemällä. Tämä oli varhaisin tapa hankkia ravintoa, ja sitä esiintyy vieläkin joillain alkuperäiskansoilla.
Lämpimillä seuduilla kerätty kasviravinto on tärkeämpi osa ruokavaliota kuin metsästetty liha. Arktisilla seuduilla liha on tärkein ravinnonlähde. Metsästykseen ja/tai kalastukseen perustuvaa elinkeinoa voidaan kutsua pyyntikulttuuriksi.
Levinneisyys
thumb|400px|Metsästäjä-keräilijöiden väheneminen viimeisten 10 000 vuoden aikana. Tummimmalla värillä alueet, joissa metsästäjä-keräilijöiden osuus maankäytöstä oli yli 20 prosenttia. Vielä kymmenentuhatta vuotta sitten kaikki maailman noin kymmenen miljoonaa ihmistä olivat metsästäjä-keräilijöitä, sillä maanviljelyä ja karjankasvatusta ei vielä ollut keksitty. Sen jälkeen heidän lukumääränsä on 1970-luvulle tultaessa pudonnut alle neljännesmiljoonaan ja osuutensa ihmiskunnasta laskenut alle 0,003 prosenttiin.
Joitain metsästäjä-keräilijäryhmiä on säilynyt nykyaikaan asti eri puolilla maailmaa hyvin erilaisissa ympäristöissä trooppisista sademetsistä aavikoihin ja arktisiin alueisiin. Jäljelle jääneet ryhmät asuttavat syrjäisiä alueita, joita ei ole otettu maatalouden käyttöön. Jotkin näistä ryhmistä ovat säilyttäneet vanhan elämäntapansa siksi, koska heidän asuinalueensa ei sovellu tuottavaan maatalouteen.
Elämäntapa ja yhteiskuntarakenne
Monet metsästäjä-keräilijät elävät noin 30–100 ihmisen ryhmissä. Ryhmän koko riippuu käytettävissä olevista ruokavarannoista. Ryhmässä voi olla väliaikaisia jäseniä, ja se voi toisinaan hajaantua vuodenajan mukaan pienemmiksi osiksi. Ryhmä koostuu laajennetuista perheistä, joihin kuuluu mies, yksi tai useampi vaimo, lapsia sekä joitain vanhempia pariskuntia, leskiä ja joskus naimattomia miehiä.
Useimmissa ryhmissä miehet hakevat vaimonsa toisista ryhmistä ja antavat tyttärensä ja siskonsa vaimoiksi toisiin ryhmiin. Vaimoksi otetusta naisesta annetaan usein maksu.
Ryhmät ovat eristäytyneitä ja tiiviitä, ja kaikki jäsenet tuntevat toisensa hyvin. Tarkat säännöt määrittelevät sukulaisuussuhteet, ruoan jakamisen ja puolison valinnan. Yksilön elämänvaiheita erottavat siirtymäriitit.
Jokaisella ryhmällä on oma reviirinsä, jolla sillä on yksinoikeus metsästää. Rajanylittäjät voidaan surmata, jos heillä ei ole lupaa tulla toisen ryhmän alueelle. Joskus ryhmät voivat väliaikaisesti yhdistää voimansa esimerkiksi norsunmetsästykseen.
Läheiset ryhmät voivat puhua samaa murretta, mutta kauemmas mentäessä näkyy murrerajoja ja lopulta kielirajoja. Esimerkiksi Tasmanian saarella puhuttiin ainakin yhdeksää kieltä ja Australiassa ehkä viittäsataa.
Metsästäjä-keräilijöillä ei ole lainvalvojia, virkamiehiä tai hierarkkista papistoa. Koska muiden tuloilla elävää yläluokkaa ja hallintokoneistoa ei ole, ryhmää suuremman valtakunnan hallitsemiseen vaadittavaa byrokratiaa ja organisaatiota on mahdotonta koota. Vastakohtana sivilisaatioille metsästäjä-keräilijöiden ryhmien kompleksisuuden aste on erittäin alhainen. Koska lisääntyvä kompleksisuus tuottaa kasvavia kustannuksia henkeä kohden, selittää matala kompleksisuuden aste myös metsästäjä-keräilijöiden runsaan vapaa-ajan.
Useimmissa metsästäjä-keräilijäryhmissä on šamaani, jonka tehtävä on torjua pahojen henkien ja vihaisten jumalien aiheuttamat ongelmat. Šamaani toimii muun muassa parantajana ja selvänäkijänä.
Metsästäjä-keräilijöiden on usein arveltu tekevän työtä keskimäärin vain 20–40 tuntia viikossa. Tämä tosin riippuu siitä, mikä määritellään työksi. Muuna aikana he esimerkiksi pelailevat pelejä, soittavat, laulavat ja tanssivat, käyvät sukulaisissa tai vain rentoutuvat.
Jotkin metsästäjä-keräilijäryhmät elävät yhä erillään ympäröivistä maanviljelijäyhteisöistä. Toiset ryhmät ovat alkaneet hyödyntää ulkopuolisilta saamiaan metallisia työkaluja. Kun kauppa ulkopuolisten kanssa laajenee, metsästäjä-keräilijäryhmän jäseniä alkaa muuttaa asumaan näiden kylien laitamille. Ajan myötä he jättävät vanhan ryhmänsä, ja heistä tulee ulkopuolisten yhteisöjen alinta kastia. Nykyisin metsästys ja keräily ovat monelle ryhmälle tapoja hankkia lisäravintoa palkkatyön tai kotitarveviljelyn lisäksi, tai kulttuuriperinteiden säilyttämistä, eivätkä enää pääasiallisia ravinnonhankintakeinoja.