cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yellowhead Highway
Historia
Ajatus Yellowhead tiestä syntyi pian ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Maanmittaaja Fred Driscoll ehdotti tietä rakennettavaksi hylätyn rautatielinjauksen paikalle, ja yhdessä Edmonton Automobile and Good Roads Associationin johtaja Charles Grantin kanssa perustivat kilpailun, jossa palkintona oli kultainen mitali ensimmäiselle autokunnalle, joka matkustaisi Edmontonista Victoriaan. Ensimmäisenä Edmontonista matkalle 17. kesäkuuta 1922 lähtivät Charles Neiymer ja Frank Silverthorne Overland Four -autolla. Viikkoa myöhemmin George Gordon ja J. Sims lähtivät samalle matkalle Ford Model T -autolla. Molemmat ryhmät saapuivat Victoriaan 4. heinäkuuta ja molemmat saivat palkinnokseen kultaisen mitalin.
Vesilahti
Vesilahti (epävir. ) on Suomen kunta, joka sijaitsee Pyhäjärven etelä- ja kaakkoisrannalla Pirkanmaan maakunnassa ja kuuluu Tampereen seutukuntaan. Vesilahden naapurikuntia ovat Akaa, Lempäälä, Nokia, Pirkkala, Sastamala ja Urjala.
Historia
Vesilahden kunta on perustettu vuonna 1869, mutta asutusta Vesilahdessa on ollut jo tuhansia vuosia, mistä kertovat muun muassa runsaat kivikautiset löydöt. Vesilahden seurakunta on perustettu jo katolisella ajalla, ja ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1346.
Viime sotien jälkeen Vesilahteen asutettiin Sakkolan siirtoväkeä.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
Kylät
Kylistä Narva on tunnettu perinteikkäistä Narvan Markkinoistaan, joita järjestetään joka viides vuosi (2000, 2005, 2010, 2015...).
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Vesilahdessa oli 4 460 asukasta, joista 2 481 asui taajamissa, 1 920 haja-asutusalueilla ja 59:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Vesilahden taajama-aste on 56,4 %. Vesilahden taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Liikenne
Vesilahti sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien lähellä noin 30 kilometriä Tampereelta lounaaseen. Lähin rautatieasema on naapurikunnassa Lempäälässä, jonne on matkaa kymmenen kilometriä. Lempäälän kautta kulkee myös Tampereen ja Hämeenlinnan suuntiin moottoritienä valtatie 3. Tampere-Pirkkalan lentoasema sijaitsee 30 kilometrin päässä Pirkkalassa. Lempäälästä Sastamalan Stormiin valtatielle 12 johtava seututie 301 kulkee Vesilahden Kirkonkylän ja Narvan kylän kautta. Seututie 301 erkanee Kuralan kylän kohdalla maantie 2992 Nokian Tottijärvelle ja edelleen valtatielle 12. Narvan eteläpuolelta seututie 301 erkanee maantie 2986 Punkalaitumelle ja Kirkonkylän länsipuolelta erkanee maantie 2985 Koskenkylän kautta Akaan Viialaan. Lisäksi kunnan alueella kulkee useita lyhyempiä kunnan sisäisiä maanteitä.
Palvelut
Vesilahdessa on kolme alakoulua (Kirkonkylän, Narvan ja Ylämäen koulut) ja yläaste. Kansalaisopisto-opetuksen Vesilahdessa järjestää Pirkan opisto. Vesilahden pääkirjasto sijaitsee Kirkonkylässä. Vesilahdella ilmestyy Lempäälän kanssa yhteinen Lempäälän-Vesilahden Sanomat.
Hallinto
Vesilahden kunnanvaltuuston määräenemmistö on kokoomuksen ja keskustan valtuutetuilla. Vt. kunnanjohtaja kesällä 2023 on hallintojohtaja Susanna Hokkanen.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Vesilahdessa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Vesilahden alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Vesilahden alue
pienoiskuva|Vesilahden nykyinen alue punaisella ja nykyiset rajat mustalla. Kunnan rajat ennen vuotta 1906 keltaisella. [[Tottijärvi itsenäistyi 1906 (vaaleanpunaisella), Ania liitettiin Pirkkalaan 1921 (vihreällä), Viialaan liitettiin alue 1927 (ruskealla), Halkivaha liitettiin Urjalaan 1953 (sinisellä) ja Säijä liitettiin Lempäälään 1964 (violetilla).]]
Vesilahden alue oli 1900-luvun alussa nykyistä laajempi, mutta myöhemmin siitä on useita kertoja siirretty alueita naapurikuntiin.
Vuonna 1900 Vesilahden asukasluku oli 6 781. Ensimmäisenä Vesilahdesta erosi Tottijärvi, joka oli jo vuodesta 1662 ollut rukoushuonekunta ja vuodesta 1689 Vesilahden kappeliseurakunta. Tottijärven alueesta muodostettiin itsenäinen kunta ja seurakunta vuonna 1906. Kappelin alueella oli vuonna 1900 1 418 asukasta. Nykyisin Tottijärvi on osa Nokian kaupunkia, johon se liitettiin vuonna 1976.
Vuonna 1921 Vesilahdesta liitettiin Pirkkalaan Anian kylä, joka sijaitsee Pyhäjärven pohjoispuolella. Vesilahden kirkonkylä ja sijaitsee järven etelärannalla.
Vuonna 1927 muodostettiin uusi Viialan kunta ottamalla osia Akaan, Lempäälän ja Vesilahden kunnista. Vesilahdesta Viialaan liitettiin Heinäsuon, Riipilän ja Sarkkilan kylät, minkä lisäksi osia kuudesta muusta kylästä kuului liitosalueeseen. Viiala yhdistyi vuonna 2008 yhdessä Toijalan kanssa uudeksi Akaan kaupungiksi.
Vuonna 1953 Vesilahdesta liitettiin Urjalaan Halkivahan kylän Vesilahden puoleinen osa. Halkivaha on kylä, joka on muodostunut kolmen kunnan alueelle, lähelle Punkalaitumen, Vesilahden ja Urjalan yhteistä vanhaa rajakiveä. Vesilahden puoleiseen Halkivahaan rakennettiin rukoushuone vuonna 1908 ja vuonna 1926 se laajentamisen jälkeen vihittiin kirkoksi. Halkivahasta yritettiin muodostaa itsenäistä seurakuntaa 1910-luvulla, mutta seurakunnan sijaan siitä muodostettiin Valtioneuvoston päätöksellä rukoushuonekunta vuonna 1919. Myös Halkivahan kunnan perustaminen oli suunnitteilla, mutta Valtioneuvosto on antanut asiasta kielteisen päätöksen vuonna 1931.
Vuonna 1964 Pyhäjärven pohjoispuolella sijaitseva Säijä liitettiin Lempäälään. Kylä oli viimeinen Vesilahden osa, joka sijaitsi Pyhäjärven pohjoispuolella. Vesilahden väkiluku oli 4 639 asukasta vuonna 1964. Väkiluku laski edelleen alle kolmentuhannen, kunnes se lähti uudelleen nousuun 1970-luvulla.
Ruokakulttuuri
Vesilahden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla palvattu siankylki, kutunjuusto ja suolakala kuoriperunoilla.
Luettelo Doubs’n kunnista
Tämä on luettelo Doubs’n departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 592 kuntaa.
Vapaamuurarin hauta (Helsinki)
thumb|Vapaamuurarin hauta Kaisaniemessä. thumb|Aitaa koristaa kullattu vapaamuurarien tunnus, harppi ja suorakulma. Vapaamuurarin hauta on Helsingin Kaisaniemen puistossa sijaitseva yksinäinen nimetön hautakivi, joka on peräisin 1700-luvun lopulta. Hauta sijaitsee nykyisen Kaisaniemen urheilukentän koilliskulman tuntumassa Kasvitieteellisen puutarhan ympärysaidan vieressä olevan kummun laella.
Hautakivessä ei ole vainajan nimeä vaan salaperäinen ruotsinkielinen kirjoitus: ”Lika godt / om verlden vet hvem här hvilar / alt nog / Gud käńer hvad Han gjort / och / Uſlingen välſignar / H ANS minne”. (”Yhdentekevää, tietääkö maailma, kuka tässä lepää. Joka tapauksessa Jumala tuntee hänen tekonsa ja kurja siunaa hänen muistoaan.”) Hautaa ympäröi matala takorautainen aita, jota koristavat vapaamuurarien symboli (harppi ja suorakulma) sekä tykistön tunnukset (palavat pommit). Vapaamuurarin hauta on Helsingin vanhin julkinen muistomerkki.
Haudassa lepää tykistön majuri Fredrik Granatenhjelm (1708–1784), joka oli toivonut saada tulla haudatuksi juuri tälle paikalle, koska siinä hänen oli tapana levätä päiväkävelyllään silloisessa Edbomin puutarhassa. Granatenhjelmin on oletettu kuuluneen vapaamuurareihin ja osallistuneen järjestön hyväntekeväisyystoimintaan, mutta mahdollisesti hän ei eläessään kuulunut mihinkään seuraan, vaikka kuoltuaan saikin arvostusta monessa. Valhalla-seuran jäsenet kantoivat hänen arkkunsa hautaan ja olivat olleet aloitteentekijöinä, että kuningas Kustaa III oli Parolan joukkojentarkastuksensa yhteydessä antanut erivapauden haudata Granatenhjelm hautausmaan ulkopuolelle; ja myös Valhalla-seura postuumisti korotti Granatenhjelmin kunniajäsenekseen. Muistomerkin pystytti eversti Lars Jägerhorn af Storby, joka oli vapaamuurari, kun toiveet patsaan pystyttämisestä olivat hiipuneet.
Baoulé (Banin alkujoki)
Baoulé on Banin alkujoki Norsunluurannikolla ja Malissa. Sen pituus on 650 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 32 700 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Nigerin ja Atlantin vedenjakajalta 450 metrin korkeudesta. Se laskeutuu nopeasti tasangolle, jossa se virtaa hitaasti Bougounin ohi pohjoiseen ja kääntyy sitten itään. Baoulé yhtyy Dioïlan luona Bagoéen muodostaen Banijoen. Sen sivujokia ovat kaksi Banifingia ja Degou.
Baoulén keskimääräinen virtaus Dioïlan mittausasemalla on 143 kuutiometriä sekunnissa. Virtaus on suurimmillaan elokuusta marraskuuhun. Tammikuusta kesäkuuhun joki on eräinä vuosina kokonaan kuiva.
Lhotse Shar
Lhotse Shar on Himalajalla Nepalin ja Kiinan rajalla sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 8 393 metriä. 8 501-metrinen Lhotse sijaitsee huipun länsipuolella.
Alijättiläinen
Alijättiläinen on vastaavan väristä pääsarjan tähteä kirkkaampi tähti. Siniset alijättiläiset ovat valkoisia ja keltaisia tähtiä huomattavasti kirkkaampia. Alijättiläiset luetaan spektriluokituksessa kirkkausluokkaan IV. Pääsarjan tähtien ja alijättiläisten välissä on väliluokitus IV-V. Tyypillinen alijättiläinen on Achernar ja hieman himmeä alijättiläinen Procyon A ja Spica, Shaula, Alnair, Alioth, Menkalinan, Alhena, Zeta Lyrae. Auringosta tulee keltainen alijättiläinen noin 2 miljardin vuoden päästä.
Informaatiotutkimus
Informaatiotutkimus, eli informaatiotiede, on monitieteinen ala, joka tarkastelee ihmisen tapaa tuottaa, organisoida ja käyttää tietoa. Se tarkastelee muun muassa tiedon säilyttämiseen, välittämiseen ja hankkimiseen liittyviä kysymyksiä niin yksilöiden kuin erikokoisten yhteisöjen ja organisaatioiden näkökulmasta. Informaatiotutkimuksen piirissä informaatiolla viitataan ensisijaisesti dokumenttien sisältämään tietoon. Informaatiotutkimuksen tärkeimmät lähitieteet ovat yhteiskuntatieteet ja tietojenkäsittelytiede.
Historia
Informaatiotutkimus on verrattain nuori, 1900-luvun kuluessa hahmottunut tutkimusala, jonka alkuperäinen painopiste oli pitkälti kirjastojen, arkistojen ja muiden informaatioalan organisaatioiden toiminnan ymmärtämisessä ja tehostamisessa. Informaatiotutkimus on edelleen kiinnostunut esimerkiksi kirjasto- ja arkistotyön käytännöistä, mutta 1980-luvun lopulla instituutio- ja ammattikeskeinen ajattelu sai rinnalleen uusia, yksilöiden toimintaa korostavia lähestymistapoja. Nykyaikaisen informaatiotutkimuksen voidaan sanoa olevan kiinnostunut lähtökohtaisesti ihmisen informaatiokäyttäytymisestä ja sen erinäisistä ilmenemismuodoista.
Nykyisen tutkimuksen taustalla on havaittavissa kaksi traditiota: kirjastotiede ja dokumentaatio. Molemmat traditiot kehittyivät voimakkaasti 1800-luvun viimeisinä vuosikymmeninä. Kirjastotiede muotoili vastauksia kirjastonhoidollisiin käytännön kysymyksiin. Dokumentaatio (ransk. documentation) pyrki alun perin helpottamaan tieteellisen tiedon hallintaa. Näiden kahden tradition yhdistyminen 1960-luvulta lähtien loi pohjan nykyiselle informaatiotutkimukselle. Kirjastotiede ja dokumentaatio katsoivat dokumenttien ja tiedon hallintaa eri näkökulmista: ensimmäinen keskittyi kirjastoon kehittyvänä instituutiona, jälkimmäinen tiedon mahdollisimman tehokkaaseen järjestämiseen. Kirjastonhoitajien korkeakoulutasoinen koulutus alkoi Euroopassa ja Yhdysvalloissa 1800-luvun jälkipuoliskolla. Sekä laajat tieteelliset kirjastot että yhdysvaltalaisen Public Library Movementin innoittamina syntyneet yleiset kirjastot tarvitsivat ammattitaitoista työvoimaa. Melvil Dewey (1851–1931) oli kirjastonhoidollisten menetelmien keskeinen pioneeri.
Varhaisia dokumentaation tunnettuja tutkijoita ja kehittäjiä olivat belgialaiset juristit Paul Otlet (1868–1943) ja Henri La Fontaine (1854–1943). 1800-luvun lopulla teollistuminen, kansainvälistyminen ja modernisaatio yleensä loivat olosuhteet valtavalle tieteellisen ja teknisen tiedon kasvulle. Otlet ja La Fontaine kehittivät dokumentaation aluksi erityisesti tieteellisen tiedon hallinnan välineeksi. Dokumentaatio oli bibliografista toimintaa, jossa luetteloinnin ja viitetietojen kokoamisen lisäksi analysoitiin ja tallennettiin esimerkiksi tieteellisten julkaisujen sisältö haettavaan muotoon. Dokumentaatio perustui viitetietoja sisältävään kortistoon, joka kansainvälisen ja monialaisen toiminnan johdosta koostui 16 miljoonasta kortista vuoteen 1940 mennessä.
Dokumentaation merkitys muuttui kapeammaksi 1930-40-luvuilla. Rajatummin ymmärrettynä dokumentaatiota ei enää nähty pyrkimyksenä kaiken tieteellisen tiedon järjestämiseen, vaan menetelmänä jonkin tieteellisen erikoisalan kirjallisuuden hyödyntämiseen. Tällaisesta dokumentaatiosta on Suomessa käytetty myös nimiä kirjallisuuspalvelu, informaatiopalvelu ja tietopalvelu. Suomessa tieto- tai informaatiopalvelua tapahtui pääasiassa tieteentekijöiden ja yrityselämän parissa.
Informaatiotutkimuksen kehityksessä on ollut maakohtaisia eroja esimerkiksi terminologiassa ja tutkimuskysymysten läheisyydessä kirjasto- ja arkistotoimintaan. Esimerkiksi arkisto- ja asiakirjahallintoa on suomalaisissa yliopistoissa perinteisesti opetettu ja tutkittu informaatiotutkimuksen yhteydessä. Suomalainen informaatiotutkimus on saanut vaikutteita niin eurooppalaisista kuin angloamerikkalaisista lähteistä.
Suomessa informaatiotutkimuksen akateeminen vakiintuminen alkoi vuonna 1971, kun maan ensimmäinen kirjastotieteen ja informatiikan professuuri perustettiin Tampereen yliopistoon. 1980-luvun aikana alan professuureja perustettiin kahteen muuhun yliopistoon, Åbo Akademihin (1982) ja Oulun yliopistoon (1988). Vielä 1990-luvun alussa informaatiotutkimusta kutsuttiin suomalaisissa yliopistoissa nimellä kirjastotiede ja informatiikka. Informaatiotutkimus-nimi otettiin käyttöön Tampereen yliopistossa vuonna 1994, jonka jälkeen nimenmuutos vakiintui maanlaajuisesti. Kansainvälisesti tutkimusalasta käytetään nykyään englanniksi termejä information science tai library and information science (lyh. LIS).
Koko 1900-luvun ajan tutkimussuuntauksien muodostumiseen vaikutti voimakkaasti tietotekniikan nopea kehitys ja tietoyhteiskunnan kasvu. Varsinkin tiedonhaun tutkimus on ollut sidoksissa tietokoneiden ja tietoverkkojen jatkuvaan kehittymiseen.
Tiedonhankintatutkimus
Tiedonhankintatutkimus tarkastelee kolmea toisiinsa läheisesti liittyvää ilmiötä, jotka ovat tiedontarve, tiedonhankinta ja tiedonkäyttö. Tiedonhankintatutkimus on kiinnostunut etenkin siitä, miten tiedonhakija valitsee ja hyödyntää erilaisia tiedonlähteitä ja tiedonhankinnan kanavia. Sen keskeisiä mielenkiinnon kohteita ovat muun muassa ammatillinen tiedonhankinta, arkielämän tiedonhankinta, tehtävälähtöinen tiedonhankinta sekä ongelmalähtöinen tiedonhankinta.
Tiedonhaun tutkimus
Tiedonhaku on tutkimusala, joka sijoittuu informaatiotutkimuksen ja tietojenkäsittelyopin rajamaille. Sen keskeisiä tutkimuskohteita ovat tiedon haku, tallennus, organisointi ja jäsentäminen. Tiedonhaun tutkimuksen tavoitteena on kehittää käsitteitä, menetelmiä ja järjestelmiä, joiden avulla tieto saadaan helposti sitä tarvitsevien ulottuville mahdollisimman hyödyllisessä muodossa. Tämä määritelmä pitää sisällään myös kielimalleihin käytettävän tekoälyn, kuten GPT:n. Tiedonhaun tutkimus pyrkii parantamaan tiedonhakujärjestelmiä, ja- menetelmiä, ennustamaan niiden toimintaa, ja myös teoreettisesti ymmärtämään ja selittämään tiedonhaun ilmiöitä.
Tietohallinnon tutkimus
Tietohallinnon tutkimus keskittyy organisaatioiden tiedontarpeiden ja tiedonhankinnan sekä niiden sisäisten ja ulkoisten toimintaympäristöjen ja erilaisten tietojärjestelmien tutkimiseen. Tutkimus kytkeytyy organisaation toiminnan, tuottavuuden, kilpailukyvyn ja tuloksellisuuden parantamiseen tietohallintoa kehittämällä. Tärkeimpiä tutkimuskohteita ovat esimerkiksi sähköisen informaatio- ja viestintäteknologian hyödyntäminen, verkostojen mahdollisuuksien tarkastelu sekä tietämyksen hallinta.
Arkisto- ja asiakirjahallinnon tutkimus
Asiakirjahallinnan tarkoituksena on varmistaa autenttisten, luotettavien, todistusvoimaisten ja käyttökelpoisten asiakirjojen tuottaminen ja säilyttäminen. Arkistotiedettä on harjoitettu perinteisesti käytännön työn ohessa arkistoinstituutioissa, ja akateeminen tutkimus on yhä edelleen niukkaa. Vasta kehittyvänä tutkimusalueena asiakirjahallinto pyrkiikin tietopohjansa laajentamiseen, merkittävien teorioiden kehittämiseen ja tieteellisen tutkimuksen tuottamiseen. Alan keskeisiä tutkimuskohteita ovat esimerkiksi asiakirjatiedon tuottamisprosessit, asiakirjan ominaisuudet, asiakirjahallinta, arvonmääritys sekä arkistojen muodostaminen.
Tieteellisen viestinnän tutkimus
Tieteellisen viestinnän tutkimus tarkastelee tieteellistä julkaisutoimintaa ja sen käyttöä. Julkaisutoiminnan analyysin avulla pyritään kuvaamaan muun muassa tieteellisen kirjallisuuden määrää ja sen kasvua eri aloilla sekä arvioimaan julkaisujen tieteellistä tuloksellisuutta esimerkiksi viiteanalyysia käyttäen. Informaatiotutkimuksen piirissä tyypillisimpiä tutkimusalueita ovat bibliometriikka, tieteellisen julkaisutoiminnan tutkimus, informaation ja informaatiojärjestelmien käyttö- ja käyttäjätutkimukset sekä viestintäverkostojen tutkimus.
Ammatit
Informaatiotutkimus on perinteisesti liittynyt läheisesti muistiorganisaatioiden (kirjastot, arkistot ja museot) toimintaan. Näiden kolmen lisäksi informaatiotutkimuksen ammattilaisia tarvitaan etenkin organisaatioiden tietohallinnossa, tietopalveluissa, tutkimuslaitoksissa sekä verkkopalveluissa, joissa he työskentelevät yleensä suunnittelu-, kehittämis- ja asiantuntijatehtävissä. Keskeisiä ammattinimikkeitä ovat muun muassa
Tekoälyn nopea kehitys on nostanut sen käytön hallinnan tärkeäksi taidoksi, jolloin kehotesuunnitteluun liittyvät tehtävät tulevat lisääntymään tietopalvelussa.
Koulutus
Suomessa informaatiotutkimusta opetetaan ja alan tutkimusta harjoitetaan seuraavissa yliopistoissa:
Tutkimuksen ja opetuksen painopisteet vaihtelevat yliopistoittain. Åbo Akademin laitos on painottunut tiedonhankinnan ja tietohallinnon tutkimukseen, Oulussa painopiste on informetriikassa ja arviointitutkimuksissa sekä tietohallinnossa ja tietojohtamisessa. Tampereella tutkimuksen ja opetuksen painopiste on perinteisesti ollut tiedonhaussa, tiedonhankinnassa sekä tieto- ja asiakirjahallinnossa. Tampereen yliopistossa informaatiotutkimuksen oppiaineeseen kytkeytyy myös interaktiivinen media, jonka painoalue on pelitutkimuksessa. Informaatiotutkimusta opiskelleet voivat työskennellä useissa ammateissa ja tehtävissä, esimerkiksi informaatikkona, kirjastonhoitajana, kirjastonjohtajana, tutkijana ja suunnittelijana. Usein työpaikat ovat kunnissa ja yliopistoissa.
Yliopistojen lisäksi Oulun, Seinäjoen ja Turun ammattikorkeakoulut tarjoavat kirjasto- ja informaatioalan koulutusta. Jonkin verran on tarjolla myös ammatillista koulutusta.
Macintosh SE/30
Macintosh SE/30 on Apple Computerin 19. tammikuuta 1989 julkaisema tietokone. Laite käytti Macintosh SE:n koteloa, mutta muistutti arkkitehtuuriltaan enemmän Macintosh IIx -mallia. Macintosh SE/30:n tuotanto lakkautettiin 21. lokakuuta 1991.
Tekniset tiedot
Macintosh SE käytti 32-bittistä muistiosoitusta, mutta sen ROM-muistille tallennettu käyttöjärjestelmän osa (kts. Macintosh Toolbox) sisälsi 24-bittistä koodia. Ilman ROM-päivitystä, jota Apple ei koskaan toimittanut, arkkitehtuuri pystyi osoittamaan muistiavaruutta vain 8 Mt:n saakka. 32-bittinen tila on kuitenkin saavutettavissa Mode32-ohjelmistopäivityksellä, jota Apple tarjoaa nykyään ilmaiseksi. Emolevyn kahdeksan, enintään 16 Mt:n muistikampoja tukevat SIMM-paikkaa mahdollistavat jopa 128 Mt:n keskusmuistin asentamisen.
Aiheesta muualla
Macintosh SE
Oberiu
Oberiu oli venäläisten avantgarderunoilijoiden 1920-luvulla muodostama ryhmittymä, jonka toiminta päättyi 1929 mutta jatkui jossain määrin toisella nimellä, joskaan ei julkisesti. Oberiu oli tunnettu esityksistään, joissa yhdisteltiin luovasti eri taiteenlajeja. Siihen kuuluivat muun muassa Daniil Harms, Aleksandr Vvedenski, Nikolai Zabolotski, Nikolai Oleinikov ja Konstantin Vaginov. Lähes kaikki oberiutit joutuivat vainotuiksi ja kuolivat Stalinin leireillä.
Lotta Kemppinen
Lotta Kaarina Kemppinen (s. 1. huhtikuuta 1998 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa HIFK-Friidrottia ja hänen valmentajanaan toimii Mervi Brandenburg.
Kemppisen laji yleisurheilussa oli aluksi seitsenottelu ja hän ryhtyi pikajuoksijaksi vasta vuonna 2018. Hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Sisäratojen EM-kilpailussa Toruńissa 2021 Kemppinen saavutti 60 metrillä hopeaa ajalla 7,22. Hän ei osallistunut vuonna 2021 järjestettyihin Tokion olympialaisiin jalkavamman vuoksi. Hän karsiutui 60 metrin välierissä Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022.
Aikuisten Suomi−Ruotsi-maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2019. Hän on voittanut maaottelussa 100 ja 200 metriä Tampereella 2020 ja 100 metriä Tukholmassa 2021.
Kemppinen on saavuttanut Kalevan kisoissa 100 metrillä kultaa vuosina 2019, 2020, 2021 ja 2023 sekä 200 metrillä hopeaa vuonna 2020 ja pronssia vuonna 2019. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 60 metrin juoksusta kultaa vuosina 2020, 2021 ja 2022, hopeaa 2017, kultaa 4 × 200 metrin viestistä SE-ajalla vuonna 2017 ja hopeaa 4 × 300 metrin viestistä vuonna 2015. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saanut 4 × 100 metrin viestissä hopeaa vuosina 2019 ja 2020 ja pronssia 2018 sekä 4 × 400 metrin viestissä hopeaa vuosina 2019 ja 2020.
Kemppinen juoksi helmikuussa 2021 60 metrin sisäratojen Suomen ennätyksen 7,19. Edellinen Sisko Hanhijoen ennätys parani sadasosalla. Hän paransi Suomen ennätystä uudelleen helmikuussa 2021 aikaan 7,16.
Markus Skyttä
Markus Sebastian Skyttä (s. 15. maaliskuuta 1995) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Kouvolan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii Jari Eronen.
Lotta Kemppinen
100 metrillä Kemppinen on juossut ajan 11,33 (2021) ja 200 metrillä ulkona 23,56 (2020) ja hallissa 24,02 (2020).
Markus Skyttä
Skyttä on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista pronssia 60 metrin juoksusta vuonna 2017. Ennätyksikseen hän on juossut 60 metrillä hallissa ajan 6,76 (2017), 100 metrillä ulkona ajan 10,56 (2016) sekä 200 metrillä ulkona 22,55 (2012) ja hallissa 22,61 (2013).
Lotta Kemppinen
Yksityiselämä
Kemppinen opiskelee Helsingin yliopiston elintarviketieteiden laitoksella ja asuu Helsingin Mellunmäessä.
Rakennekynnet
Rakennekynsi on luonnonkynnen päälle rakennettava kynsi. Niitä tehdään yleisimmin joko geelillä tai akryylillä. Konkreettisin ero näiden kahden välillä on tekotapa: geeli on valmista massaa, joka levitetään kynnelle ja kovetetaan UV-lampun alla. Akryylimassa useimmiten tehdään akryylinesteestä sekä akryylijauheesta, jolloin se kovettuu joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. On myös UV-kovetteisia akryylejä.
Akryyli on kovettuneena hieman kovempaa kuin geeli, joka ei kuitenkaan suoranaisesti vaikuta kynnen pysyvyyteen. Ihmisten kynsilaadut ovat erilaisia, joten toisen kynnellä pysyy paremmin akryyli, toisen kynnelle geeli on parempi vaihtoehto. Yksi suuri vaikuttava tekijä on oman kynnen kosteuspitoisuus. Luonnonkynnen, jolle rakennekynsi tehdään, tulee olla terve. Rakennekynsien tekijöitä työskentelee esimerkiksi kauneushoitoloissa, kampaamoissa sekä kynsistudioissa. Kynsien hinta vaihtelee paljon. Rakennekynnet ovat useita kertoja omia kynsiä vahvemmat.
Ukrainan jalkapalloliitto
thumb|right|120px Ukrainan jalkapalloliitto perustettiin vuonna 1991 ja FIFAn ja UEFAn jäseneksi se liittyi 1992. Ukrainan jalkapalloliiton puheenjohtaja on Hryhori Surkis ja Ukrainan jalkapalloliiton alaisuudessa toimivan Ukrainan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja toimii Oleksi Myh’ailytšenko.
HSCSD
Yksi HSCSD:n uudistuksista oli mahdollisuus valita erilaisista tiedonsiirron virheenkorjauksen tasoista. Alkuperäinen virheenkorjaus GSM:ssä oli tarkoitettu toimimaan koko verkon kattamalla alueella ja huonoimmissa mahdollisissa olosuhteissa. Tämä tarkoittaa sitä että suuri osa GSM:n tiedonsiirtokapasiteetista on varattu korjausdatalle. HSCSD tarjoaa eri tasoista virheenkorjausta riippuen radioyhteyden laadusta tukiasemaan. Parhaissa olosuhteissa voidaan yltää 14,4 kb/s nopeuteen yhdellä aikapaikalla normaalin 9,6 kb/s sijasta. Toinen uudistus oli mahdollisuus käyttää useampaa aikapaikkaa yhden sijasta. Kaikkia neljää aikapaikkaa käytettäessä voitiin tiedonsiirtonopeutta nostaa 57,6 kb/s:n (eli 4 × 14,4 kb/s). Huonoimmissakin olosuhteissa virheenkorjausta käytettäessä ylletään useampaa aikapaikkaa käyttämällä 38,4 kb/s nopeuteen. HSCSD edellyttää käyttämiensä aikapaikkojen varaamista pelkästään yhdelle käyttäjälle. On mahdollista että datapuhelua muodotettaessa tai sen aikana aikapaikkoja ei kyetä varaamaan täyden tiedonsiirtokapasiteetin mahdollistamiseksi, koska matkapuhelinverkkossa äänipuhelut on saatettu priorisoida dataliikenteen edelle.
Tyypillisesti useampaa aikapaikkaa käyttävä HSCSD -datapuhelu oli hinnoiteltu kallimmaksi kuin normaalin puhelun hintainen yhtä aikapaikkaa käyttävä datapuhelu. Tämä teki siitä suhteellisen kallista verrattuna siihen aikaan jolloin varattu yhteys on aktiivisessa käytössä. Tämä on yksi syy miksi pakettivälitteinen GPRS kehitettiin sen korvaajaksi. Määrätyt aikapaikat varanneen HSCSD:n etu verrattuna GPRS:ään on lyhyempi vasteaika, koska sen ei tarvitse GPRS:n tapaan odottaa lupaa lähettää datapaketti verkkoon.
Nautarotu
pienoiskuva|Nautarotuja. Karjarodut ovat pitkän jalostuksen tuloksena saatuja nautarotuja, joissa korostuvat tietyt piirteet. Suomessa käytetään paljon ulkomailta tuotuja rotuja. Roduilla on korostettu jotain tyypillistä ominaisuutta, kuten lihan tai maidon tuotantoa, nopeakasvuisuutta tai muuta etsittyä ominaisuutta.
Retba
Retba, toiselta nimeltään Lac Rose on järvi Senegalissa. Järven vesi on värjäytynyt vaaleanpunaiseksi mikroskooppisen Dunaliella salina -levän vuoksi. Järven suolapitoisuus on lähes yhtä suuri kuin Kuolleessameressä.
Nautarotu
Nautarotuja jalostetaan eri tavoin riippuen siitä, onko rotu tarkoitettu lihan- vai maidontuotantoon, mutta tietyt ominaisuudet ovat haluttuja kaikilla roduilla. Näitä ovat muun muassa hyvä hedelmällisyys, luonne ja jalkarakenne, ja lehmillä leveä, poikimiseen hyvin soveltuva lantio. Joitakin rotuja on tietoisesti jalostettu sarvettomiksi eli nupoiksi tai tietynvärisiksi.
Lihakarja
Lihakarjan rodut on jalostettu erityisesti tuottamaan mahdollisimman paljon mahdollisimman laadukasta lihaa. Koska suuri osa eläimistä teurastetaan nuorena, liharotujen jalostuksessa niin kutsuttu kestävä rakenne ei ole yhtä tärkeä jalostustavoite kuin lypsyroduilla. Sen sijaan erityisesti poikimisen helppous ja nopea kasvu ovat liharotujen jalostuksessa tärkeitä tavoitteita.
Lihakarja Suomessa
Suomessa kasvatetaan noin kymmentä lihakarjarotua.
Aberdeen-Angus on alkujaan kotoisin Skotlannista. Rodun eläimet ovat nupoja ja useimmiten mustia, joskus myös punaruskeita. Rotu on kookas ja vähärasvainen. Se menestyy huonommillakin laitumilla ja soveltuu erinomaisesti luonnonlaitumille.
Charolais-rotu on peräisin Ranskasta. Väriltään eläin on valkoinen, hiukan kellertävä tai harmaa. Rodun yksilöt kasvavat nopeasti erittäin suuriksi. Hereford on yksi maailman suosituimmista lihantuotantoroduista ja myös Suomen runsaslukuisin lihakarjarotu. Se on väriltään ruskea ja siinä on valkoisia laikkuja. Se menestyy hyvin luonnonlaitumilla.
Limousin-rodun eläimet ovat ruskeita. Rotu on yksi Suomen kookkaimmista roduista ja alkujaan Ranskasta peräisin. Suomessa kasvatetaan myös muutamaa muuta rotua, kuten simmentalia, piemontesea, ylämaankarjaa ja blonde d'aquitainea sekä pieniä määriä muita rotuja. Suomessa erityisesti simmental on suosittu emolehmänä muita liharotuja suuremman maidontuotantonsa ansiosta.
Lypsykarja
Lypsykarjan (myös "maitokarja") rodut on jalostettu erityisesti tuottamaan mahdollisimman paljon mahdollisimman laadukasta maitoa. Lypsyrotujen jalostamisella pyritään vaikuttamaan myös tiettyihin maidon ominaisuuksiin, kuten sen sisältämiin rasva- ja valkuaismääriin. Eri maidon ominaisuudet ovat olleet eri aikoina haluttuja. Ennen runsasrasvainen maito oli haluttua, nykyään pyritään korkeisiin valkuaisainemääriin. Lypsyrotujen jalostuksessa pyritään myös vaikuttamaan eläinten luonteeseen sekä rakenteeseen, jonka tulisi tukea suuria tuotosmääriä ja eläimen terveyttä sekä mahdollisimman pitkää tuotantoikää.
Maailman käytetyin lypsyrotu on holstein, toiseksi käytetyin on jersey. Suomessa eniten käytetty ayrshire on maailmanlaajuisesti melko harvinainen rotu: sitä on maailmalla noin neljä miljoonaa yksilöä.
Lypsykarja Suomessa
Suomen tärkeimmät lypsykarjarodut ovat ayrshire, holstein, suomenkarjan rodut, jersey, Brown swiss ja Guernsey. Näille roduille pidetään Suomessa kantakirjoja.
Ayrshire on yksi Suomen käytetyimmistä lypsyroduista. Niitä tai niistä risteytettyjä eläimiä on yli puolet Suomen lehmistä. Ayrshire-rodun lehmät tuottavat noin 9 228 kiloa maitoa 305 päivässä eli tuotantokaudessa. Holstein tuottaa merkittävästi enemmän maitoa kuin ayrshire. Suomalaisia rotuja eli suomenkarjaa on Suomessa vähäinen määrä.
Suomen lypsyroduista toistaiseksi uusimmat on Brown swiss– ja Guernsey– rodut
Rio Antonio Mavuba
Rio Antonio Zoba Mavuba (s. 8. maaliskuuta 1984) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan pääsarjaseura Lille OSC:ta. 171 senttimetriä pitkän Mavuban pelipaikka on puolustava keskikenttäpelaaja.
Mavuba syntyi veneessä Angolan rannikolla hänen angolalaisen äitinsä ja kinshasankongolaisen isänsä paetessa maassa käytyä sisällissotaa. Perhe muutti Ranskaan, jossa Mavuba varttui. Hän ehti edustaa junioritasolla isänsä kotimaata, mutta vuonna 2004 hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Ranskan riveissä. Uudeksi Jean Tiganaksikin kutsuttu Mavuba on edustanut Ranskaa myös vuonna 2006 pelatuissa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joissa hän teki kolmessa ottelussa yhden maalin.
Seuratasolla Mavuba aloitti ammattilaisuransa Bordeaux'ssa, jossa hän pelasi vuosina 2003–2007 lähes 130 ottelua Ranskan pääsarjaa. 5. heinäkuuta 2007 hän allekirjoitti sopimuksen Villarrealin kanssa, joka hankki hänet korvaamaan Juventukseen siirtynyttä Alessio Tacchinardia. Mavuba ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Villarrealin kokoonpanossa, osin loukkaantumisten vuoksi. Kevätkaudeksi 2008 hän siirtyikin lainapestillä Lille OSC:n paitaan. Kesällä 2008 Lille käytti osto-optionsa Mavubaan hankkien keskikenttämiehen paitaansa.
Kylki
Kylki on kehonosa, joka ihmisellä sijaitsee vartalon sivulla kainalon ja lantion välissä. Kylkien vieressä on vartalon takapuolella selkä ja etupuolella ylempänä rinta ja alempana vatsa. Luista kylkien kohdalla on kylkiluut. Monilla ihmisillä kyljet ovat herkkiä kutitukselle.
Galanthis
Galanthis oli kreikkalaisessa mytologiassa Alkmenen palvelijatar, alhaissukuinen ja kultahiuksinen neito, joka oli aina altis palvelemaan emäntäänsä ja siksi tämän suosikki.
Alkemenen ollessa synnyttämässä Heraklesta Galanthis toimitti askareita, ja kulkiessaan edestakaisin hän huomasi synnytyksen jumalattaren Eileithyian istuvan alttarin ääressä kädet ja jalat ristissä. Nopeaälyisenä hän yhdisti hitaasti etenevän synnytyksen Heran juonitteluun, ja niin hän huudahti tälle ilosanoman, että Alkemen rukouksiin on vastattu ja tämä on synnyttänyt terveen pojan. Yllättyneenä jumalatar oikaisi raajansa, ja samalla synnytys lähti etenemään. Herakles syntyi nopeasti.
Galanthis nauroi ja pilkkasi jumalatarta, jolloin tämä hiuksista kiinni tarttuen kaatoi hänet maahan. Rimpuilevan Galanthiin muoto muuttui näätäeläimeksi jumalattaren pitäessä tätä aloillaan, mutta jotain myös säilyikin — hänen hiustensa kultainen väri —, ja hän kulkee yhä sisään ja ulos emäntänsä talosta; lumikot ja hillerit täyttivät kotikissan paikkaa antiikin Kreikassa. Koska lisäksi Alkmenen synnytys oli autettu suusta tulevilla valheilla, määrättiin näätäeläimet synnyttämään jälkeläisensä suun kautta.
Samuli Lehtinen
Samuli Lehtinen (s. 22. kesäkuuta 1993) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2014 lähtien toiminut Jaakko Erkinheimo.
Lehtinen on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista pronssia 200 metrin juoksusta vuonna 2015. Ennätyksikseen hän on juossut 60 metrillä hallissa ajan 6,89 (2015), 100 metrillä ulkona ajan 10,69 (2016) ja hallissa 10,82 (2015), 200 metrillä ulkona ajan 21,68 (2014) ja hallissa 22,14 (2015) sekä 400 metrillä ulkona ajan 49,93 (2014).
Lilija Vasiltšenko
Lilija Aleksandrovna Vasiltšenko (, 8. kesäkuuta 1962 Novosibirsk − 19. joulukuuta 2011 Novosibirsk) oli venäläinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Vasiltšenko hiihti kolmannen osuuden Neuvostoliiton voittaessa 4 × 5 kilometrin viestin maailmanmestaruuden Seefeldissä 1985. Hän sijoittui samoissa kisoissa 20 kilometrillä kahdeksanneksi ja 10 kilometrillä 11:nneksi. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli 20 kilometrillä seitsemästoista.
Vasiltšenko saavutti universiadeissa hopeaa 5 ja 10 kilometrillä Sofiassa 1983. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi Val di Solen 5 kilometrin kilpailussa joulukuussa 1984.
Hanko (täsmennyssivu)
Hanko voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Paul von Gerich
right|thumb Paul Bruno von Gerich (9. elokuuta 1873 Helsinki – 3. helmikuuta 1951 Hamina) oli keisarillisessa Venäjän armeijassa pitkään palvellut suomalainen sotilas, joka muistetaan lähinnä osuudestaan vuoden 1921 suojeluskuntaselkkauksessa ja yhtenä ministeri Heikki Ritavuoren murhan taustahenkilönä.
Ura
Baltiansaksalaiseen aatelissukuun kuuluneen von Gerichin vanhemmat olivat Helsingin venäläisen sotasairaalan päällikkö lääkintäkenraalimajuri, todellinen valtioneuvos Carl Theodor Edvard von Gerich ja Julie Olympia von Koeppen. Gerich oli kesään 1918 saakka Venäjän kansalainen. Päästyään ylioppilaaksi 1892 von Gerich lähti sotilasuralle valmistuen Haminan kadettikoulusta 1895. Gerich palveli Pietarissa Henkikaartin Jääkärirykmentissä vuoteen 1914 saakka ja kävi Nikolain Yleisesikunta-akatemian 1899–1901 sekä sen jälkeen Intendentuuriakatemian kurssin 1901–1902. Venäjän vuosinaan von Gerich kirjoitti myös ahkerasti julkaisten venäjäksi kuusi historiateosta ja noin kolmekymmentä asevoimien ohjesääntöä ja opasta.
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisessä maailmansodassa von Gerich toimi vanhassa yksikössään Henkikaartin Jääkärirykmentissä ensin komppanianpäällikönä ja sitten pataljoonankomentajana taistellen rintamalla Puolassa, Galitsiassa, Liettuassa ja Valko-Venäjällä. Helmikuussa 1917 sodassa kahdeksan kertaa haavoittunut ja lukuisia mitaleja saanut von Gerich nimitettiin ''3. Pärnun Krenatöörirykmentin'' komentajaksi.
Maaliskuun vallankumouksen von Gerich perusti rykmenttiinsä sotilasneuvoston ja myötäili aluksi vallankumouksellisia, mutta Venäjällä vuoden mittaan lisääntynyt anarkia ja väkivallanteot saivat hänet siirtymään mielipiteissään oikealle. Syksyllä 1917 polvensa loukannut von Gerich toimi koulutusupseerina Pietarin seudulla kunnes erosi lokakuun lopulla Venäjän armeijasta ja siirtyi marraskuussa 1917 Suomeen Haminaan, jonne hänen vaimonsa oli jo aiemmin muuttanut.
Suomen sisällissota
Gerich tapasi heti marraskuun alussa Helsingissä sotilaskomitean puheenjohtaja Hannes Ignatiuksen ja P. E. Svinhufvudin ja suostui ryhtymään organisoimaan perusteilla olleiden suojeluskuntien toimintaa. Tätä varten von Gerich lähti Vaasaan jossa hän aloitti 15. joulukuuta suojeluskuntapiirin päällikkönä.
Gerich oli aluksi kouluttamassa suojeluskunnille joukkueenjohtajia Vimpelin kurssilla (Vimpelin koulu) ja sodan alettua hän oli ensin riisumassa aseista venäläisiä joukkoja Lapualla ja Seinäjoella ja johti sitten hallituksen joukkoja Haapamäellä ja Vilppulassa. Helmikuusta lähtien kenraalimajuriksi ylennetty von Gerich johti valkoisten koulutustoimintaa. Sodan jälkeen von Gerich toimi 2. Divisioonan komentajana Viipurissa, sotilasohjesääntökomitean puheenjohtajana ja taktiikan tuntiopettajana Kadettikoulussa vuoteen 1925 asti.
Suojeluskuntaselkkaus
Vuonna 1921 von Gerich siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen Helsingin suojeluskuntapiirin päälliköksi. Niin kutsuttu suojeluskuntaselkkaus sai alkunsa, kun von Gerich julkaisi Hufvudstadsbladetissa 9. kesäkuuta 1921 nimimerkillä artikkelin nimeltä Tuleeko Suomi liittymään balttilaiseen puolustusliittoon?. Tässä kirjoituksessa saksalaismielinen von Gerich arvosteli voimakkaasti Ranskan ja Puolan johtamaa reunavaltiopolitiikkaa Baltiassa ja Itä-Euroopassa. Tämä kirjoitus aiheutti voimakkaita vastalauseita näiden maiden suurlähetystöjen taholta ja Suomen hallitus painosti suojeluskuntajärjestön ylipäällikköä G. D. von Esseniä erottamaan von Gerichin. Kun von Essen ei tähän suostunut hallitus erotti hänet ja määräsi hänen tilalleen kenraalimajuri K. E. Bergin. Berg erotti sitten von Gerichin, mutta joutui sen jälkeen niin voimakkaan arvostelun kohteeksi suojeluskuntien ja armeijan piirissä, että ampui itsensä 22. kesäkuuta 1921 toimittuaan vain kaksi päivää suojeluskuntien ylipäällikkönä.
Ritavuoren murha
Sisäministeri Heikki Ritavuoren vuonna 1922 murhannut Ernst Tandefelt teki vuonna 1927 tunnustuksen, jonka mukaan aktivisteihin kuulunut apteekkari Oskar Jansson ja kenraali von Gerich olivat kehottaneet häntä murhaamaan Ritavuoren ja järjestäneet hänelle murha-aseen. Motiivina von Gerichin osalta olisi ollut Ritavuoren osallisuus suojeluskuntaselkkauksen jälkiselvittelyssä. Asianomaiset itse kiistivät Tandefeltin väitteet, eivätkä asiasta tehdyt poliisitutkimukset johtaneet selvyyteen.
Muu toiminta
Eronsa jälkeen von Gerich muutti Haminaan jossa hän toimi Saksan varakonsulina vuoteen 1945 saakka sekä vuodesta 1928 Vakuutusosakeyhtiö Tarmon asiamiehenä. Gerich julkaisi useita aikanaan Venäjällä kirjoittamiaan ohjesääntöjä suomen- ja ruotsinkielisinä versioina Upseerin käsikirjasto ja Officerens handbibliotek -sarjoissa. Gerich ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1928.
Paul von Gerich kuoli Haminassa vuonna 1951 77-vuotiaana. Hänet on haudattu Haminan Hietakylän hautausmaalle yhdessä vaimonsa kanssa.
Viron paperiteollisuus
Viron paperiteollisuus muodostuu Kehrassa olevasta intilais-singaporelaisen Tolaram Groupin omistamasta säkkipaperitehtaasta (Horizon Pulp and Paper Ltd), Räpinan keräyspaperia jalostavasta tehtaasta (AS Räpina Paberivabrik) ja Kundassa sijaitsevasta itävaltalaisen Heinzel Holding GmbH:n omistamasta selluloosatehtaasta (AS Estonian Cell).
Puuraaka-aineesta huolimatta Viroon ei rakennettu Neuvostoliiton aikana paperiteollisuutta, sillä Baltian talousalueelle osoitettiin valtion tuotantosuunnitelmissa lähinnä kevyen teollisuuden ja elintarviketeollisuuden tuotantovelvoitteita. Baltian katsottiin muodostavan perinteiseen tapaan alueen, joka voi tuottaa Leningradin tarvitsemia elintarvikkeita merkittävässä määrin.
Historia
Viron ensimmäinen maininta paperitehtaasta on vuodelta 1644.
Rakenne
Virossa ei ole sanomalehti- tai hienopaperitehtaita. Viron paperinjalostus perustuukin siihen, että ulkomailta tuotua paperia ostetaan tukkuerinä ja jalostetaan ne paikallisesti paperituotteiksi, kuten pienempikokoisiksi papereiksi ja kartonkipakkauksiksi, tai raaka-aineena käytetään keräyspaperia, jota jalostetaan lähinnä pakkausmateriaaleiksi. Paperituotteita myös viedään.
Kehran säkkipaperitehdas vie tuotannostaan 99 % ulkomaille.
Jyri Forsström
Jyri Forsström (s. 6. elokuuta 1980 Helsinki) oli Elmu ry:n eli Elävän Musiikin Yhdistyksen hallituksen puheenjohtaja, Music Kickup Oy:n markkinointijohtaja sekä Jenkatehdas Oy osakas. Hän on työskennellyt musiikin ja median parissa 2000-luvun alusta, muun muassa NRJ Finland Oy:n ja SBS Finland Oy:n (nyk. SBS Discovery Media Oy) palveluksessa.
Nea Mattila
pienoiskuva|Nea Mattila [[Kalevan kisat 2018|Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.]]Nea Maria Mattila (s. 24. marraskuuta 1999) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa HIFK-Friidrottia ja hänen valmentajanaan toimii Mervi Brandenburg.
Mattila karsiutui 2017 Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 400 metrin välierissä ja kuului seitsemänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ja pitkän viestin alkuerissä. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä.
Mattila saavutti Kalevan kisoissa 400 metrin aitajuoksussa kultaa 2021 sekä pronssia 2018 ja 2019. Hän on voittanut sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa 200 metrin juoksusta vuonna 2017 ja kultaa 4 x 200 metrin viestistä SE-ajalla vuonna 2017. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa 4 × 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuosina 2017, 2021 ja 2022 ja hopeaa vuosina 2014 ja 2019 sekä 4 ×100 metrin viestijuoksusta hopeaa 2019, 2021 ja 2022.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: Tilastopaja
Kupittaan jalkapallostadion
Kupittaan jalkapallostadion (sponsorinimeltään Veritas Stadion) on Turussa Kupittaalla sijaitseva jalkapallostadion, joka avattiin vuoden 1952 olympialaisia varten. Stadion toimii Veikkausliigassa pelaavan FC Interin sekä Ykkösessä pelaavan TPS:n kotikenttänä. Stadionin istumapaikkojen kapasiteetti on n. 9 000 katsojaa.
Historia
Kupittaanpuiston ensimmäiset jalkapalloharjoitukset pidettiin jo vuonna 1890 ja saman vuosikymmenen lopulla alkoi turkulainen voimisteluopettaja August Blomberg järjestää luokkienvälisiä jalkapallo-otteluita. Aukio, jonka laidalla Kupittaan jalkapallostadion sijaitsee onkin nimetty hänen muistokseen. Itse stadionin nimi oli valmistuessaan Kupittaan jalkapallostadion, mutta uuden pääkatsomon valmistuttua 2003 se sai nykyisen nimensä.
Uutuuttaan hohtanut Kupittaan jalkapallostadion oli yksi Helsingin olympialaisten jalkapalloturnauksen pääareenoista. Kupittaalla pelattiin kaksi alkusarjan ottelua sekä kaksi varsinaisen ensimmäisen kierroksen ottelua. Alkusarjan ottelut olivat Unkari–Romania 15. heinäkuuta 1952 ja Brasilia–Alankomaat 16. heinäkuuta. Jatko-ottelut olivat Saksa–Egypti 20. heinäkuuta sekä Tanska–Puola 21. heinäkuuta. Kaikki neljä ottelua vetivät paikalle mukavasti yleisöä, eniten (16 000 katsojaa) oli Brasilia–Hollanti- ja vähiten (8 000) Tanska–Puola-ottelussa.
Ominaisuudet
Stadion käsittää neljä katsomoa: vuoden 1952 olympialaisiin valmistuneen Olympiakatsomon, vuonna 2003 valmistuneen uuden pääkatsomon, vuoden 2009 jalkapallon naisten EM-kisoihin valmistuneen päätykatsomon sekä vuonna 2023 valmistuneen itäisen päädyn katsomon. Olympiakatsomon on suunnitellut arkkitehti Erik Bryggman ja uuden pääkatsomon Schauman Arkkitehdit. Näiden istumapaikkakapasiteetti on yhteensä noin 9 000 paikkaa. Kupittaan jalkapallostadionin omistaa Turun kaupunki.
Ennätykset
Kupittaan jalkapallostadionin yleisöennätys on 19. lokakuuta 2019 Suomen mestaruuden ratkaisseesta Interin ja KuPS:n ottelusta, jota seurasi 9 125 katsojaa.
Liskolintu
pienoiskuva|oikea|[[Archaeopteryx-fossiili.]] Liskolinnut eli alkulinnut ovat sukupuuttoon kuolleita Avialae-kladiin kuuluvia hampaallisia lintuja tai lintujen  lähisukulaisia, jotka elivät jura- ja liitukaudella. Ensimmäinen ja tunnetuin liskolintu on Archaeopteryx. Osalla liskolinnuista oli kynnet siivissään. Liskolinnut kehittyivät myöhäisjurakaudella dinosauruksista. Liskolintujen lisäksi myös monilla muilla dinosauruksilla, erityisesti coelurosaureilla, tiedetään nykyisin olleen höyhenpeite, mikä tarkoittaa, että dinosauruksen kehittyminen linnuksi on ollut pitkä ja vähittäinen prosessi.
Viritetyt vehkeet
Viritetyt vehkeet oli yhdysvaltalainen televisiosarja, jota juonsi rap-artisti Xzibit. Sarjan ideana oli korjata ja tuunata köyhempien ihmisten huonokuntoisista ajoneuvoista näyttäviä menopelejä. Sarjassa Xzibit käy ensin korjattavan auton omistajan luona kylässä ja auton omistaja kertoo auton historiasta ja vioista. Tämän jälkeen auto lähtee West Coast Customsin (nyttemmin GAS) pajalle, jossa firman työntekijät tekevät yhteenvedon ja suunnittelevat auton uudestaan sisustaa myöten.
Sarjan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 4. maaliskuuta 2004. Sarjaa esittää MTV. Sarjaa on tehty viisi tuotantokautta. Suomessa sarjaa esitetään Nelosella ja MTV Finlandilla. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi Nelosella syksyllä 2005. Sarjan toinen tuotantokausi alkoi Nelosella toukokuussa 2006.
Myös Britannian MTV:llä pyörii oma versio Viritetyt vehkeet -sarjasta nimellä Pimp My Ride UK. Brittiversio ei ole menestynyt yhtä hyvin kuin amerikkalainen. Eräässä jaksossa muokattiin kuitenkin poptähti Madonnan vanhasta pakettiautosta disko Sorry-musiikkivideota varten.
Sarjan saatua huomattavaa menestystä alettiin tehdä myös Pimp My Ride International -ohjelmaa, johon voi päästä mukaan kuka tahansa romun auton omistaja, mistä päin maailmaa vain. Sarjasta on tehty myös samanniminen peli, joka on julkaistu Xbox 360:lle PS2:lle ja PSP:lle. Vuonna 2015 selvisi, että tämä tosi tv-ohjelma olikin osittain lavastettua. Autoihin ei monestikaan jätetty televisioita, kaiuttimia yms, vaan ne poistettiin heti kuvauksen jälkeen. Kustomoitujen autojen omistajien piti näytellä iloista ja innostunutta.
Tuotantokaudet
1. tuotantokausi
3. tuotantokausi
4. tuotantokausi
5. tuotantokausi
Stig Larsson
pienoiskuva|Stig Larsson vuonna 2018. Stig Håkan Larsson (s. 20. heinäkuuta 1955 Skellefteå) on ruotsalainen runoilija, kirjailija, kriitikko ja elokuvaohjaaja. Hän on julkaissut parikymmentä runokokoelmaa, kolme romaania sekä novelli- ja esseekokoelmia. Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut teatteri- ja televisionäytelmiä sekä elokuvia. Vuonna 1989 valmistunut elokuva Kutsu tuntemattomaan (Miraklet i Valby, suomeksi myös Ihmeitä Valbyssä), jonka Larsson käsikirjoitti, sai Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.
Pilvi Kettunen
Pilvi Kettunen (s. 21. helmikuuta 1996) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa pihtiputaalaista LiigaPlokia. Someron Pallo on hänen kasvattajaseuransa, Kettunen on pelipaikaltaan keskitorjuja ja hänen pituutensa on 185 senttiä. Kettunen on saavuttannut LP Viestin kanssa SM-kultaa 2017, 2019, SM-hopeaa 2018 ja Suomen Cupin voiton 2016.
Neliraajahalvaus
Neliraajahalvaus (myös tetraplegia, vanh. kvadriplegia) on oire, jossa ihmisen kaikki neljä raajaa halvaantuvat. Neliraajahalvaus ei välttämättä ole täysi halvaus, sillä käsissä saattaa säilyä toimintaa.
Syyt
Neliraajahalvaus johtuu aivoihin tai selkäytimeen kohdistuneesta vauriosta, jonka vuoksi henkilö menettää osittain tai kokonaan kykynsä liikuttaa käsiään ja jalkojaan. Selkäydinvamman saattavat aiheuttaa muun muassa liikenteessä, urheilussa tai kotioloissa sattuneet tapaturmat mutta myös tietyt sairaudet.
Terminologia
Neliraajahalvaus tunnetaan myös nimellä tetraplegia ja kvadriplegia. Molemmat termit tarkoittavat neljän raajan halvaantumista, joskin tetraplegia on nykyään hyväksyttävämpi termi. Tetraplegia, jota käytetään yleisesti Euroopassa, on etymologisesti parempi versio, koska sekä sanat tetra että plegia ovat kreikkalaisperäisiä sanoja, kun taas sana quadra on latinalaisperäinen.