cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sammakot (Aristofanes)
Juoni
pienoiskuva|170px|Näytelmän mainos vuodelta 1896. Tämän jälkeen Dionysos löytää Euripideen keskeltä kiistaa. Euripides, joka oli kuollut vasta äskettäin, on haastanut Aiskhyloksen "Parhaan tragediankirjoittajan" paikasta Plutonin päivällispöydässä. He järjestävät kilpailun Dionysoksen toimiessa tuomarina. Näytelmäkirjailijat siteeraavat vuorotellen katkelmia näytelmistään ja tekevät pilkkaa toistensa teksteistä. Euripides väittää, että henkilöhahmot hänen näytelmissään ovat parempia, koska ne ovat lähempänä todellisuutta ja loogisia. Aiskhylos puolestaan on sitä mieltä, että hänen idealisoidut henkilöhahmonsa ovat parempia, koska ne ovat sankarillisia ja mallina hyveelle. Aiskhylos myös pilkkaa Euripideen säkeitä ennustettaviksi ja kaavamaisiksi, Euripides puolestaan Aiskhyloksen kuorolauluja monotonisiksi.
Dionysos, joka näytelmän alkuosan toimi jatkuvan vitsailun kohteena, on nyt oikeudenmukaisen tuomarin roolissa ja osoittaa syvällistä tietämystä kreikkalaisesta tragediasta. Kiistan ratkaisemiseksi paikalle tuodaan vaaka, ja kumpaakin käsketään kertomaan sille muutamia rivejä näytelmistään. Se, jonka rivit ovat painavampia, saa vaa'an kallistumaan puolelleen. Euripides antaa säkeet, jotka mainitsevat muun muassa Argo-laivan, Suostuttelun ja rautanuijan, Aiskhyloksen säkeet puolestaan sisältävät Sperkheios-joen, Kuoleman ja kaksi nurin mennyttä hevosvaunua ja kuolleet vaununajajat. Näin Aiskhylos voittaa kisan.
Dionysos ei kuitenkaan osaa valita, kumman tragediakirjailijan veisi takaisin maan päälle. Lopulta hän päättää viedä sen, joka antaa paremman neuvon kaupungin pelastamiseksi. Euripides antaa hyvin muotoillun mutta merkityksettömän vastauksen, kun taas Aiskhylos antaa hyödyllisemmän neuvon. Niin Dionysos päättää viedä hänet takaisin Euripideen sijasta. Pluton antaa Aiskhyloksen palata ja kutsuu kaikki lähtömaljan ääreen. Ennen lähtöään Aiskhylos vaatii, että hänen poissa ollessaan Plutonin pöydässä saa istua Sofokles, ei Euripides.
Tulkintoja
Näytelmän pääteemana on kritiikki Aristofaneen ajan tragediakirjallisuutta kohtaan. Sen sanomana voidaan nähdä se, että ”vanhassa vara parempi”. Poliittisessa mielessä näytelmä ei kuulu niihin Aristofaneen näytelmiin, joissa on selkeä rauhansanoma samaan aikaan käynnissä olleen peloponnesolaissodan suhteen; sen sijaan Aristofanes ilmaisee näytelmän lopussa Aiskhyloksen suulla, että Ateenan on taisteltava, ei antauduttava.
Euripides oli kuollut jo silloin, kun näytelmän kirjoittaminen alkoi, joten hän on päähenkilönä Haadeessa yhdessä jo paljon aiemmin kuolleen Aiskhyloksen kanssa. Sofokles, joka kuoli ilmeisesti vasta näytelmän ollessa jo viimeistelyvaiheessa, ehti ilmeisesti saada maininnan näytelmän loppuun kuolemansa jälkeen, mutta ei ehtinyt osaksi tragediakirjailijoiden väittelyä, joka oli tuolloin jo kirjoitettu valmiiksi.
Sovituksia
Broadway-musikaali The Frogs sovitettiin löyhästi Sammakoihin. Euripideen hahmo oli korvattu George Bernard Shawilla ja Aiskhylos William Shakespearella. Musikaali valmistui alun perin 1970-luvulla ja uusittiin vuonna 2004.
Klara Guseva
Klara Ivanovna Guseva (myöh. Nesterova, ; 8. maaliskuuta 1937 Tambovin alue, Venäjän SFNT – 12. toukokuuta 2019 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija ja olympiavoittaja.
Guseva voitti 1 000 metrillä olympiakultaa Squaw Valleyssä 1960. Hän sijoittui samoissa kisoissa 1 500 metrillä neljänneksi ja 500 metrillä kuudenneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän sijoittui 3 000 metrillä neljänneksi. Vuoden 1961 MM-kilpailuissa Guseva sijoittui viidenneksi.
Avioitumisensa jälkeen Nesterovana tunnettu Guseva kuoli jäätyään auton alle Moskovassa 82-vuotiaana 12. toukokuuta 2019.
Saukonpää
Saukonpää on humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 29,7 hehtaaria. Rantaviiva on erittäin mutkitteleva. Etäisyys Lohjan keskustasta on 36 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede
Saukonpään pituus lännestä itään on 800 metriä. Järven kaakkoisosassa sijaitsee luoto, koillisosassa sijaitsee Puttisaari. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa. Saukonpään rannat ovat varsin tiheään rakennetut lukuun ottamatta pohjoiseen työntyvän lahden metsäisiä ja soisia rantoja. Saukonpää on läheisessä yhteydessä pohjoispuoliseen Jäljänjärveen, jonka eteläosasta virtaa leveä laskuoja Saukonpäähän. Saukonpään lounaisosasta virtaa noin puolen kilometrin mittainen mutkainen Saukonpäänjoki etelään Antiaiseen.
Saukonpäähän kohdistuu suhteellisen vähän kuormitusta, luonnonhuuhtouman ja ilmalaskeuman osuus kuormituksesta on suuri. Saukonpään ekologinen tila on erinomainen, vesitilavuus on 1 026 000 kuutiometriä.
Saukonpää (23.063.1.007) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Saukonpää on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.
Martin van der Spoel
Martin Michel van der Spoel (s. 19. helmikuuta 1971, Ermelo, Gelderland) on entinen alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 1996. Siellä hän sijoittui kuudenneksi 200 metrin sekauinnissa (ajalla 2.03,31), viidenneksi 4 × 100 metrin ja seitsemänneksi 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä.
John Marshall (arkeologi)
John Hubert Marshall (s. 19. maaliskuuta 1876 Chester, Englanti – k. 17. elokuuta 1958 Guildford, Englanti) oli brittiläinen arkeologi ja Intian arkeologisen laitoksen pääjohtaja vuodesta 1902 vuoteen 1928. Hän johti kaivauksia, jotka johtivat induskulttuurin kahden merkittävän kaupungin, Harappan ja Mohenjo-Daron, löytämiseen.
Marshall sai koulutuksensa Cambridgen yliopistossa. Vuonna 1902 Brittiläisen Intian hallinto nimetti hänet Arkeologian pääjohtajaksi. Hän modernisoi koko Intian lähestymistapaan arkeologiaan aloittamalla ohjelman, joka luetteloi ja pyrki säilyttämään muinaiset monumentit ja esineet.
Marshallin ansiosta intialaiset saivat osallistua ensimmäisen kerran oman maansa kaivauksiin. Vuonna 1913 Marshall aloitti kaksikymmentä vuotta kestäneet kaivaustyöt Taxilassa. Hän asetti myös perustuskiven Taxilan museolle vuonna 1918. Museossa on useita esineitä ja siellä on myös yksi harvoista Marshallin muotokuvista. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään muihin kohteisiin, kuten buddhalaisuuden keskuksiin Sanchiin ja Sarnathiin. Hänen työnsä on paljastanut Intian sivilisaatioiden todellisen iän.
Marshall aateloitiin vuonna 1914.
Bradley Whitford
200px|thumb|right|Bradley Whitford vuonna 2006. Bradley Whitford (s. 10. lokakuuta 1959 Madison, Wisconsin ) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka parhaiten tunnetaan roolistaan televisiosarjassa West Wing. Whitford on voittanut myös Emmy-palkinnon vuonna 2001. Vuosina 2006–2007 Whitford näytteli televisiosarjassa Studio 60 on the Sunset Strip, jota esitettiin Suomessa nimellä Studio 60. Vuodesta 2018 hän on näytellyt komentaja Lawrencea The Handmaid’s Tale – Orjattaresi -sarjassa.
Whitford on naimisissa näyttelijä Jane Kaczmarekin kanssa ja heillä on kolme lasta (s. 1997, 1999 ja 2002). Perhe asuu San Marinossa, Kaliforniassa.
Appaset eommahana
Appaset eommahana on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Eugene, Jo Hyun-jae, Jae Hee ja Shin Sung-rok.
Gabriele Wohmann
Gabriele Wohmann (1932 Darmstadt, Saksa – 2015 Darmstadt, Saksa ) oli saksalainen kirjailija. Hän käsittelee teoksissaan usein kommunikoinnin vaikeutta. Kuva ihmissuhteista on pessimistinen varsinkin alkutuotannossa, mutta myöhemmissä romaaneissa on myös lohtua ja toivoa. Omaelämäkerrallinen romaani Ausflug mit der Mutter ilmestyi 1976. Hän on kirjoittanut romaanien lisäksi runoja, kuunnelmia, televisionäytelmiä ja yli 600 kertomusta.
Sin Kim-dan
Sin Kim-dan (s. 30. heinäkuuta 1938 ) oli pohjoiskorealainen juoksija, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1960-luvulle.
Vuonna 1961 Sinin ilmoitettiin juosseen Pjongjangissa naisten 800 metrillä uuden maailmanennätyksen 2.01,2. Ennätystä ei virallisesti hyväksytty maailmanennätykseksi, sillä Pohjois-Korea ei tuolloin ollut IAAF:n jäsen.
Sinin vuonna 1962 Pohjois-Koreassa juoksema 400 metrin aika 51,9 hyväksyttiin maailmanennätykseksi. Se oli maailman ensimmäinen 52 ja 53 sekunnin alitus. Myöhemmin Sin juoksi matkan ajassa 51,2, mutta sitä ei enää hyväksytty maailmanennätykseksi.
Vuonna 1963 Sin kilpaili Moskovassa, mutta neuvostoliittolaiset juoksijat kiilasivat hänet ja kieltäytyivät myöhemmin kokonaan juoksemasta hänen kanssaan, koska hän muistutti enemmän nuorta miestä kuin naista.
Vuoden 1964 jälkeen Sin katosi kokonaan kansainvälisistä kilpailuista. Syyksi epäiltiin Pohjois-Korean epäonnistunutta projektia koskien Tokion kesäolympialaisia ja niiden yhteyteen liittynyttä pelkoa lääkärintarkastuksesta. Noina aikoina liikkui myös sitkeä huhu, jonka mukaan Sin olisi ennen kisoja Tokiossa oleskellessaan tavannut Etelä-Koreassa eläneen isänsä, joka olisi paljastanut hänet kadonneeksi pojakseen. Todellinen syy siihen, miksei Sin kilpaillut koskaan julkisesti kansainvälisissä huippukilpailuissa, on kuitenkin hämärän peitossa.
Pannujärvi (Hämeenlinna)
Pannujärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Tuuloksessa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 36 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,9 metriä mpy.
Eläintohtori 2
Eläintohtori 2 on Steve Carrin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2001. Se on jatkoa Eläintohtori-elokuvalle. Elokuvassa esiintyy cameoroolissa eläintieteilijä Steve Irwin sekä ääniroolissa Arnold Schwarzenegger.
Juoni
John joutuu tällä kertaa käyttämään kykyään sirkuskarhun sopeuttamisessa luontoon ja rakastamaan uhanalaista villikarhua, jotta luonnon ekosysteemi säilyisi ja näin ollen metsää ei hakattaisi paljaaksi.
Aaltoes
Historia
Yhdistyksen perustivat vuonna 2009 Aalto-yliopiston opiskelijat. Tuolloin joukko silloisten Teknillisen Korkeakoulun, Helsingin Kauppakorkeakoulun ja Taideteollisen Korkeakoulun opiskelijoita päätti ryhtyä kehittämään yrittäjyyttä, sillä ilmapiiri ei ollut kovin kasvuyrittäjyysmyönteinen. Myös saatavissa oleva tuki oman yrityksen perustamiseen oli vähäistä.
Yhdistyksen ensimmäinen toimisto sijaitsi Design Factorylla, josta Aaltoes siirtyi vuoden 2009 aikana nykyiseen tilaansa, Startup Saunaan. Alkuun toiminta oli pienehköjä verkostoitumistapahtumia sekä paneelikeskusteluja ja puheenvuoroja.
Vuonna 2010 perustettiin kaksi kiihdytysohjelmaa alkuvaiheen kasvuyrityksille, jotka nykyään tunnetaan nimillä Startup Sauna sekä Kiuas Accelerator (aiempi Summer of Startups).
Myöhemmin perustettiin työharjoitteluohjelma Startuplifers, joka lähettää taitavimmat suomalaiset opiskelijat työskentelemään kasvuyrityksiin San Franciscoon ja Singaporeen. Nykyään Startuplifers on Aalto-yliopiston rahoittama.
Vuonna 2011 Aaltoesin vastuulle tuli teknologiakonferenssi Slushin järjestäminen. Tapahtuma on kasvanut merkittävästi ja kasvun takia Slush on nykyään oma organisaationsa.
Aaltoes myöhemmin
Aaltoesista on lähtenyt liikkeelle muun muassa Junction-niminen Euroopan suurin hackathon sekä yrityskiihdyttämö Kiuas, jotka toimivat nykyisin erillisinä organisaatioina.
2010-luvun loppupuolella Aaltoesissä järjestettiin vuosittain Euroopan suurin korkeakouluopiskelijoiden yrittäjyystapahtuma FallUp.
Vacri
Vacri on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 631 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 702 asukasta.
Villalfonsina
Villalfonsina on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 952 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 977 asukasta.
Lambaesis
thumb|200px|Rooman valtakunta vuonna 125. Lambaesis sijaitsee Pohjois-Afrikassa. thumb|200px|Piirros Lambaesiksen raunioista. Lambaesis oli antiikin roomalainen kaupunki Numidiassa, Pohjois-Afrikassa, nykyisen Algerian alueella. Sen hyvin säilyneet rauniot sijaitsevat 11 kilometriä Batnasta kaakkoon ja 27 kilometriä Timgadista länteen lähellä nykyistä Tazoultin kylää.
Lambaesis rakennettiin luultavasti keisari Hadrianuksen aikana vuosina 123–129 jaa. ja sinne sijoitettiin roomalainen legioona, Legio III Augusta. On tosin mahdollista, että paikalla oli jo noin vuodesta 81 lähtien ollut auxilia-yksikön leiri. Marcus Aureliuksen kaudella Lambaesista laajennettiin ja siitä tuli suuri sotilastukikohta. Legio III Augusta pysyi Lambaesiksessä melkein kaksi vuosisataa ja se vartioi provinssia berberikansojen hyökkäyksiltä. Kaupunkiin rakennettiin amfiteatteri, riemukaaria, temppeleitä ja akvedukti.
Vuonna 260 Legio III Augustan komentaja Gaius Macrinus Decianus pystytti berbereistä saadun voiton kunniaksi muistomerkin Lambaesikseen. Keisari Diocletianuksen aikana legioona lähti kaupungista ja vuoden 389 jälkeen se hylättiin melkein kokonaan.
Gongju-ui namja
Gongju-ui namja on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Si-hoo, Moon Chae-won, Kim Yeong-cheol, Song Jong-ho, Hong Soo-hyun ja Lee Soon-jae.
Mika Hänninen (jalkapalloilija)
Mika Hänninen (s. 24. kesäkuuta 1984 Salla) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Rollon Poikia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Hänninen debytoi Veikkausliigassa kaudella 2004 kasvattajaseuransa Rovaniemen Palloseuran riveissä. Kaudet 2005–2006 hän kuului Helsingin Jalkapalloklubin organisaatioon ja kauden 2007 FC KooTeePeen joukkueeseen. Hän on edustanut Veikkausliigassa myös FC Lahtea ja AC Oulua. Hänninen on pelannut Veikkausliigassa 107 ottelua ja tehnyt 12 maalia.
HOPS
Lyhenne HOPS voi tarkoittaa:
Niemilampi
Niemilampi on erittäin matala humusjärvi Lohjan pohjoisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 17,3 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 31 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede
Niemilammen pituus etelästä pohjoiseen on 700 metriä. Järvi muistuttaa avonaista kahdeksikkoa, sen keskiosan leveys on 150 metriä, etelä- ja pohjoisosa ovat huomattavasti leveämpiä. Saaria ei ole. Melko tasasyvyisen altaan syvin kohta on vain 1,57 metriä. Niemilammen itäpuolella levittäytyy peltomaita, läntinen ja eteläinen ranta on metsäistä. Niemilampeen virtaa noin sata metriä pitkä Lauttaanjoki pohjoisesta Tarkeelanjärveltä, Niemilammen koillisrannalta lähtee laskuoja etelään kohti Pusulanjokea.
Niemilammen pintaa korotettiin vuonna 2015, jotta järvi ei kasvaisi umpeen. Järven tila on hyvä ja siihen kohdistuu suhteellisen vähän kuormitusta. Vesitilavuus on 165 000 kuutiometriä eli 165 miljoonaa litraa.
Niemilampi (23.063.1.001) kuuluu Tarkeelanjärven alueeseen (23.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Pusulanjoen alue (23.06). Niemilampi on Karjaanjoen vesistön pohjoisia vakavesiä.
Avaruustekniikan opetus Suomessa
Avaruustekniikka käsittää joko avaruuslentojen tarvitsemien laitteiden tekniikan tai laajemmin myös niiden hyväksikäyttöön tarvittavan tekniikan, esimerkiksi kaukokartoituksen data-analyysin. Tässä mielessä jopa avaruustiede ja satelliittikaukokartoitus voidaan lukea avaruustekniikkaan siltä osin kuin niissä tehdään muuta kuin perustutkimusta.
Aalto-yliopisto
Formaalisti alan koulutus Suomessa alkoi 1980-luvulla, kun TKK:hon perustettiin Avaruustekniikan laboratorio. Ensimmäiset suomalaiset avaruustekniikan diplomi-insinöörit valmistuivat 1980-luvun lopulla. Avaruustekniikan opetuksen painopiste on kaukokartoituksessa, etenkin mikroaaltoinstrumenteillä tehtävä kaukokartoitus, johon liittyvää tutkimusta tekee Suomessa myös TKK:n Radiolaboratorio, VTT Tietotekniikka ja ESAn ulkoinen laboratorio MilliLab. Laboratorio pyrki rakentamaan oman HUTSAT-nimisen mikrosatelliitin 1990-luvulla, mutta sen rahoitus keskeytyi 1994. Laboratoriolla on avaruustekniikaa tukeva Skyvan-mittauslentokone kaukokartoitusta varten. Vuonna 2009 laboratorio tuli osaksi Aalto-yliopiston Radiotieteen ja- tekniikan laitosta. Vuonna 2009 yksikössä on alkanut CubeSat-satelliitin suunnittelu, joka on merkittävä uudenlaisen opiskelumetodin kokeilu. Koulutusta johtaa professori Martti Hallikainen.
Vuodesta 2005 alkaen TKK:n eli 2010 lähtien Aalto-yliopiston opiskelijoilla on ollut mahdollisuus osallistua EU:n kansainväliseen SpaceMaster-maisteriohjelmaan. Ohjelma on kaksivuotinen ja johtaa kaksinkertaiseen maisterintutkintoon.
Vuonna 2003 silloisen TKK:n avaruustekniikan opiskelijaryhmä voitti Mars-lentojen opiskelijoille tarkoitetun suunnittelukisan.
Tampereen teknillinen yliopisto
Alan koulutus on 1990-luvun lopulla laajentunut Tampereen teknilliseen yliopistoon, jossa kuitenkin opetetaan vain muutamia kursseja.
Molemmissa edellä mainituissa yliopistoissa oli avaruustekniikan koulutusta jo 1970-luvun alussa, etenkin satelliittien ratamekaniikkaan liittyen.
Ammattikorkeakoulut
Avaruustekniikka-alan koulutusta on annettu 2000-luvulla Rovaniemellä ammattikorkeakoulussa. Tampereen ammattikorkeakoulu on aerospace-alalla kouluttanut vain lentokonetekniikkaa.
Muuta avaruusalan koulutusta
Avaruustekniikan ulkopuolella mutta aihetta koskettaen annetaan koulutusta
Karkkilan Urheilijat
Karkkilan Urheilijat (lyhyemmin KaU) on karkkilalainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1968. Seura on tunnettu varsinkin koripallon saralla, mutta myös paini ja petankki ovat mukana toiminnassa.
Historia
Seuran historia ulottuu vuoteen 1950, jolloin paikkakunnan työväestön urheiluelämä oli jakaantunut kahtia poliittisten syiden takia. Jakaantumisen seurauksena oli perustettu Karkkilan Sisu ja Karkkilan Työväen Urheilijat eli KTU, molemmat aktiivisesti toimivia urheiluseuroja. Halua seurojen yhdistämiseen kuitenkin oli ja yhteiset urheilutapahtumat tasoittivat tietä. Paikkakunnalla toimiva Karkkilan Metallityöväen Ammattiosasto oli muun muassa jo 1964 vedonnut molempiin osapuoliin osapuolijaon lopettamiseksi ja voimavarojen yhdistämiseksi.
Vuoden 1968 alussa Työväen Urheiluliiton Uudenmaan piirin puheenjohtaja, karkkilalainen Risto Lindfors, teki aloitteen molemmille osapuolille yhteisestä neuvottelutilaisuudesta. Kokoontuminen johti toimikunnan perustamiseen, jossa molemmat osapuolet olivat edustettuina. Asetettu toimikunta valmisteli asiaa kevään ajan ja toukokuussa järjestettiin kilpailu perustettavan urheiluseuran nimestä. Seuran perustava kokous pidettiin 13. kesäkuuta 1968 ja pidetyssä kokouksessa äänestettiin uuden seuran nimestä. Yli puolet annetuista äänistä kannatti nimeä Karkkilan Urheilijat ja näin uusi urheiluseura oli saanut nimensä. Lisäyksityiskohtana mainittakoon, ettei voittanut nimiehdotus ollut nimikilpailussa edes ehdolla eli valittua nimeä ei kukaan ollut kilpailun kautta edes ehdottanut.
Ensimmäinen hallitus:
Muut jäsenet:
Jaostoiksi hyväksyttiin koripallo, jalkapallo, jääkiekko, hiihto, suunnistus, yleisurheilu, voimistelu, voimailu, nais- ja kuntourheilu sekä lisäksi huvitoimikunta. Myöhemmin mukaan tuli paini- sekä petankki-jaostot.
Koripallo
thumb|150px|Miesten edustusjoukkueen logo Koripallossa Karkkilan Urheilijoiden miesten edustusjoukkue, KaU Koris, pelaa tällä hetkellä I-divisioonassa ja naisten joukkue eteläisessä II-divisioonassa.
FBI HRT
FBI HRT on Yhdysvaltojen liittovaltion poliisin (FBI) panttivankitilanteiden varalle perustettu erikoisyksikkö.
HRT on yleisesti ottaen terrorisminvastainen yksikkö, vaikka sen päätehtäviä onkin nimenomaan panttivankitilanteiden ratkaiseminen tarvittaessa voimakeinoin. HRT on osa FBI:n CIRG-ryhmää. HRT:n päämaja sijaitsee Quanticossa, Virginian osavaltiossa. HRT:n rakenne on suunniteltu siten, että joukot olisivat maksimissaan 4 tunnissa tapahtumapaikalla. HRT lähtee tapahtumapaikalle vain FBI:n johtajan tai johtajan määräämän henkilön käskystä.
HRT:n tunnuslause on latinankielinen Servare Vitas.
Koulutus
HRT:n kouluttamisesta vastaa CIRG-ryhmän OTU. HRT on koulutettu käytettäväksi seuraavissa tilanteissa, yleensä paikallisen poliisin avustuksena:
Al-Awja
Al-Awja (, tunnetaan myös nimillä Al-Auja ja Al-Ouja) on kylä 13 kilometrin päässä itään Tikritistä Irakissa. Kylä oli Irakin entisen presidentin, Saddam Husseinin, syntymäkylä vuonna 1937. Hussein myös haudattiin kylään ennen 31. päivän aamua 2006, noudattaen muslimien perinnettä haudata vainaja 24 tunnin sisällä hänen kuolemastaan.
Nykymusiikki
Nykymusiikki tarkoittaa 1900-luvulla syntynyttä taidemusiikin tyylisuuntaa, jossa on luovuttu tonaalisuudesta. Eräitä tunnettuja suomalaisia nykymusiikin säveltäjiä ovat Joonas Kokkonen, Einojuhani Rautavaara, Aulis Sallinen, Kalevi Aho, Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Lotta Wennäkoski.
Termin käyttö
Suomessa nykymusiikkikonserteissa soitetaan huomattavan paljon (joskaan ei yksinomaan) modernistista musiikkia. Siksi nykymusiikkikonsertissa saatetaan uusien teosten lisäksi soittaa hyvin esimerkiksi modernismin edelläkävijän Anton Webernin musiikkia yli 90 vuoden takaa. Toisaalta vanhaa tyyliä jäljittelevää uutta musiikkia (jollaista usein sävelletään käyttömusiikiksi) eivät kaikki olisi valmiita nimittämään nykymusiikiksi.
Nykymusiikin rinnalla käytetään usein termiä uusi musiikki. Se ei ole terminä niin vakiintunut kuin nykymusiikki, ja siksi sitä voidaan käyttää väljästi, myös taidemusiikin ulkopuolella. Taidemusiikissa se on käyttökelpoinen termi, jos halutaan korostaa, että musiikki on sävelletty viimeisten vuosikymmenten aikana. Kuitenkin jotkut saattavat luokitella uudeksi musiikiksi myös paljon vanhempaa, 1800-luvun musiikkia.
Nykymusiikin nykytila
Taidemusiikkipiireissäkään ei nykymusiikki aina ole kovin suosittua, ei varsinkaan konsertissa kävijöiden keskuudessa. Myös jotkut soittajat vierastavat nykymusiikkia, mikä on toisaalta ymmärrettävää, sillä muusikkojen saama pohjakoulutus perustuu ennen kaikkea tonaaliseen musiikkiin, jonka juuret ovat barokissa ja klassismissa. Kuitenkin suhtautuminen nykymusiikkiin riippuu paljon tottumisesta. Suomessa on alettu järjestää musiikkioppilaitoksissa nykymusiikkihankkeita, joissa nuoret musiikinharrastajat soittavat suomalaisten nykysäveltäjien teoksia. Monilla on tämän ansiosta herännyt kiinnostus nykymusiikkiin.
Nykymusiikilla on oma aktiivinen kuulijakuntansa, ja on myös nykymusiikkiin erikoistuneita soittajia sekä kamarimusiikkiryhmiä ja yhtyeitä. Yksinomaan nykymusiikkia soittavia, säännöllisesti kokoontuvia orkestereita ei käytännössä ole, vaan orkesterit soittavat nykymusiikkia ohjelmistopolitiikasta riippuen joko jonkin verran tai eivät lainkaan. Nykymusiikin säveltäjillä on siis mahdollisuus päästä kuulluksi ja hankkia elantonsa sävellystilauksilla, tekijänoikeuskorvauksilla sekä erinäisillä apurahoilla ja avustuksilla.
Suomessa nykymusiikin tila on kansainvälisesti katsoen varsin hyvä. Nykymusiikin säveltäjien teoksia kantaesitetään usein, innostuneita muusikoita on paljon, ja osa yleisöstäkin suhtautuu nykymusiikkiin suopeasti. Säveltäjille myönnetään apurahoja, ja soittajat voivat saada rahallista tukea tilatakseen sävellyksiä säveltäjiltä. Nykymusiikkia esittävistä ryhmistä voidaan mainita kamariorkesteri Avanti!, kamarimusiikkiyhtye Zagros Ensemble sekä Uusinta. Erityinen merkitys suomalaisen nykymusiikin esille tuomisessa on ollut vuonna 1977 perustetulla Korvat auki -yhdistyksellä. Orkestereista aktiivisimpia nykymusiikin esittäjiä ovat olleet Radion sinfoniaorkesteri ja Lapin kamariorkesteri. Vertailun vuoksi Yhdysvalloissa, jossa erään arvion mukaan voi olla jopa 40 000 taidemusiikin säveltäjää, ei nykymusiikin säveltäjillä ole Suomen kaltaista tukiverkkoa, eivätkä muusikot ja kuulijat ole kiinnostuneita nykymusiikista.
Nykymusiikin kansainvälisiä keskuksia ovat Keski-Euroopan suuret kaupungit, joissa kuuluisat nykysäveltäjät opettavat sävellystä yliopistoissa ja joissa toimii aktiivisesti monia nykymusiikkiyhtyeitä. Erityinen merkitys on ollut Pariisilla ainutlaatuisen nykymusiikkikeskuksen IRCAMin ansiosta, jossa monet säveltäjät (kuten Kaija Saariaho) ovat päässeet kehittelemään ideoitaan elektroniikan ja tietokoneiden hyödyntämisestä musiikissa. Suomessa lähes kaikki menestyksekkäimmät nykysäveltäjät ovat opiskelleet sävellystä maan ainoassa musiikkiyliopistossa Sibelius-Akatemiassa, ja muut ovat saaneet sävellyksessä yksityisopetusta. Sävellyksen ammattiopetusta annetaan sen lisäksi Suomessa nykyään myös Tampereen, Turun ja Oulun konservatorioissa.
Johnny Moss
Johnny Moss (14. toukokuuta 1907 – 16. joulukuuta 1995) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista. Hän voitti pokerimaailmanmestaruutena pidettävän World Series of Pokerin pääturnauksen kaikkiaan kolme kertaa (1970 (äänestyksellä), 1971 ja 1974). Samaan on pystynyt vain Stu Ungar.
Elämä
Moss syntyi vuonna 1907 Marshallissa, Texasissa, mutta asui Dallasissa. Siellä hän oppi pelaamaan uhkapelejä, kun joukko korttihuijareita näytti hänelle keinoja huijata ja bluffata pokerissa. Pian teini-ikäinen Moss pääsi hyödyntämään oppimaansa, kun paikallinen saloona palkkasi hänet vahtimaan, että siellä pelattiin huijaamatta. Seuratessaan pelejä Moss oppi pelaamisen strategiaa. Kaksi vuotta myöhemmin hän ryhtyi kiertämään ympäri maata etsien uhkapelimahdollisuuksia.
Pokeriura
Vuonna 1949 Benny Binion järjesti Mossin ja häntä huomattavasti vanhemman Nick the Greekin kanssa viiden kuukauden pokerimaratonin, jossa palkintorahaa oli 2–4 miljoonaa dollaria. Kun maraton viimein päättyi, Nick the Greek lausui legendaariseksi muodostuneen sitaattinsa: ”Herra Moss, minun täytyy antaa sinun lähteä.” (”Mr. Moss, I have to let you go.”)
Koska ”pokerifanit” pitivät Nick the Greekistä, Mossista ja Binionista, vuonna 1969 perustettiin World Series of Poker -kiertue, joka käynnistyi heti seuraavana vuonna. Moss voitti ensimmäisen WSOP:n, jossa ykköstila ratkaistiin pelaajien äänestyksellä. Tämän jälkeen hän voitti WSOP:n pääturnauksen vuosina 1971 ja 1974. WSOP-rannekkeita hän voitti kaikkiaan kahdeksan kappaletta, mitä suurempaan määrään ovat pystyneet vain Doyle Brunson, Johnny Chan ja Phil Hellmuth (Erik Seidelilla on kahdeksan voittoa). Hänet valittiin Poker Hall of Fameen vuonna 1979.
The Hendon Mobin tietokannassa Johnny Mossin pokeriuran turnausansiot ylittävät 1,1 miljoonaa dollaria.
Jari Aaltonen
Aaltonen edusti urallaan muun muassa Ilvestä ja Tampereen Pallo-Veikkoja. Hän oli voittamassa Suomen mestaruuden vuonna 1994. Pääsarjaotteluita hänelle kertyi yhteensä 146, joissa hän teki 30 maalia. Aaltosen veli Mika oli myös jalkapalloilija.
Majavijärvi
Majavijärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,1 metriä mpy.
Villamagna
Villamagna on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 2 306 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 437 asukasta.
Jevgeni Kisin
Jevgeni Igorevitš Kisin (s. 10. lokakuuta 1971 Moskova) on venäläinen pianisti.
Juojärvi
Juojärvi on Heinävedellä, Liperissä, Outokummussa ja Tuusniemellä sijaitseva järvi. Sen pinta-ala on 219,54 km² ja suurin syvyys 51 metriä. Järvessä on 833 saarta. Järvi on karikkoinen ja selilläkin voi tavata kivikkoja.
Juojärvi ja Juojärven reitti kuuluvat osana Vuoksen vesistön Kallaveden reittiin ja ovat Saimaan latvavesiä. Järven vedet laskevat pääasiassa Palokissa sijaitsevan vesivoimalan, mutta myös vähäisemmässä määrin Taivallahden kanavan ja Varistaipaleen kanavan kautta  Varisveteen. Uuden Valamon luostari sijaitsee Juojärven rannalla Heinäveden Papinniemessä.
Juojärven asukkaat ovat todistettavasti käyttäneet antofylliittiä astioidensa vahvistamiseen jo 4 500 vuotta sitten. Tämä asbestikeramiikan laji tunnetaan Pöljän keramiikkana.
Jevgeni Kisin
Kisin on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Toukokuussa 2001 hänelle myönnettiin Manhattan School of Musicin kunniatohtorin arvo ja vuonna 2005 Herbert von Karajan -palkinto. Vuonna 2006 hän sai Grammy-palkinnon parhaasta solistiesityksestä sekä Echo-palkinnon jo toista kertaa.
Juojärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Juojärven reitin valuma-alueen (04.7) Juojärven alueella (04.71), jonka Juojärven lähialueeseen (04.711) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101 metriä mpy.
Jevgeni Kisin
Kisin tunnetaan erityisesti keskeisen romanttisen pianokirjallisuuden, kuten Chopinin, Robert Schumannin ja Franz Lisztin, tulkkina. Kisin itse kuitenkin pitää suosikkisäveltäjänään Johann Sebastian Bachia. Hän vieraillut Suomessa 1990-luvulta alkaen ja esiintynyt muun muassa Korsholman musiikkijuhlilla ja Tampereella.
Yuen Biao
Yuen Biao (s. 26. heinäkuuta 1957 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä ja toimintatähti.
Viisivuotiaana Yuen meni samaan kiinalaiseen ooppera-akatemiaan kuin Jackie Chan ja Sammo Hung. Siellä Yuen oli heille kuin pikkuveli. Siellä Chan otti Yuenin suojaansa ja heistä tuli elinikäiset ystävät. Yuen oli akatemiassa 16-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän palasi sieltä kaksi vuotta myöhemmin, sillä kiinalaisella taistelulajien taitajalla ei ollut siellä paljon mahdollisuuksia.
Yuenin läpimurtoelokuva oli Za jia xiao zi (engl. Knockabout), jossa hän näyttelee Sammo Hungin kanssa. Tämän jälkeen Yuen jatkoi Chanin ja Hungin kanssa heidän yhteisissä projekteissaan, kunnes ei enää halunnut jäädä heidän varjoonsa, vaan jatkoi omissa projekteissaan. Ikuisesti lohikäärmeitä (1988) on tähän saakka viimeinen elokuva, jossa Biao, Chan ja Hung näyttelevät yhdessä.
Tidelines
Tidelines on suomalaisen alternative metal -yhtye Aprilin esikoisalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 2007 levymerkillä Spinefarm Records.
Kokoonpano
+
Nautor
thumb|254px|Kolme Swan 36 -venettä vuosilta 1969–1970.
Nautor Oy Ab on Pietarsaaressa sijaitseva suuria, nopeita ja ylellisiä Swan-purjeveneitä valmistava veneveistämö. Nautorin perusti vuonna 1966 Pekka Koskenkylä tavoitteenaan valmistaa sarjatyönä 11-metristä lasikuituista purjevenettä joka tunnetaan nimellä Swan 36. Sittemmin tätä ensimmäistä venemallia valmistettiin lähes sata kappaletta.
Vuonna 1974 Swan 65 -vene s/y Sayula II voitti maailmanympäri­purjehduskilpailun Whitbread Round the World Race, mikä siivitti Nautorin mainetta laadukkaiden ja nopeiden veneiden valmistajana maailmalla. Swan-veneillä on samassa kilpailussa saatu hyviä tuloksia tämän jälkeenkin kun vuonna 1978 King’s Legend -niminen Swan 65 sijoittui toiseksi häviten niukasti Cornelis van Rietschotenin Flyer-veneelle. Vuonna 1986 Swan 651 -vene Fazer Finland sijoittui kolmanneksi, joka on toistaiseksi paras suomalaismiehistön saavuttama tulos Whitbread-kilpailussa.
Nautor on valmistanut yli 2 000 venettä, joista suurin osa on edelleen purjehduskunnossa. Ensimmäiset veneet suunnitteli Sparkman & Stephens, mutta vuodesta 1979 alkaen veneet ovat olleet German Frersin käsialaa. Kolmas Nautorin käyttämä tunnettu kansainvälinen venesuunnittelija on Ron Holland.
Vuonna 1979 Nautor sai Tasavallan Presidentin vientipalkinnon.
Vuodesta 1998 alkaen yritys on ollut italialaisomistuksessa, kun UPM-Kymmene myi Nautorin Leonardo Ferragamolle ja ryhmälle sijoittajia.
Vuonna 2022 Nautor toimitti asiakkailleen yhteensä 25 venettä. Malliston pienimmät, 48-jalkaiset veneet muodostivat noin puolet toimituksista. Tällainen vene maksaa noin 1,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2022 valmistettiin myös yksi 30-metrinen Swan 98, joka maksoi reilut kymmenen miljoonaa euroa. Malliston suurimpien Swan 128 -veneiden hintalappu on yli 30 miljoonaa euroa. Vuonna 2022 tuotetuista veneistä yksi jäi Suomeen.
Mallisto 2021
Vuonna 2021 Nautorin mallistoon kuuluu 12 purjevenemallia kooltaan välillä 11 m – 38 m, sekä yksi 13,23-metrinen moottorivene. Mallisto on jaettu kolmeen sarjaan: ClubSwan, Swan ja MaxiSwan. ClubSwaneissa tavoitellaan suorituskykyä; MaxiSwanit ovat räätälintyönä tehtyjä luksuspursia; Swan-sarja pyrkii tarjoamaan ylellisiä mutta nopeita matkaveneitä.
Tunnettuja asiakkaita
Mikael Lilius ja Berndt Brunow hankkivat yhdessä vuonna 2008 Swan 66 -purjeveneen.
Nokturno (täsmennyssivu)
Nokturno tarkoittaa seuraavia asioita:
Giv'at Ze'ev
Giv'at Ze'ev on juutalaissiirtokunta Israelin vuoden 1967 jälkeen miehittämällä Länsirannalla. Siirtokunta on perustettu vuonna 1983 ja vuoden 2018 lopussa sen asukasluku oli 17 922. Siirtokuntia Israelin miehittämillä alueilla pidetään kansainvälisesti laittomina.
Historia
Giv'at Ze'ev sijaitsee lähellä el-Jibin palestiinalaiskylää, jonka tutkijat ovat yhdistäneet Vanhan testamentin Gibeonin (hepreaksi Gi'von) kaupunkiin. Ennen Giv'at Ze'evin siirtokunnan perustamista sen nykyisellä paikalla sijaitsi sittemmin hylätty Jordanian armeijan tukikohta. Israel valtasi Länsirannan Jordanialta kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Israelissa syntyi sodan jälkeen siirtokuntaliike, jonka jäsenet pyrkivät asettumaan miehitetyille alueille. Vuonna 1977 joukko siirtolaisia asettui hylättyyn tukikohtaan Giv'at Ze'eviin, mutta ensimmäiset yritykset asuttaa paikka eivät onnistuneet. Israelin valtio otti paikan haltuunsa vuonna 1981 ja vuonna 1983 paikalle alettiin asuttaa siirtolaisia. Kansainvälisesti Israelin miehitetyille alueille perustamia siirtokuntia pidetään laittomina. Giv'at Ze'ev sai nykyisen nimensä vuonna 2004 ja se nimettiin Betar-liikkeen johtaja Ze'ev Jabotinskyn mukaan.
Israelissa on ollut esillä ehdotus liittää Giv'at Ze'ev ja muut Jerusalemin lähellä sijaitsevat siirtokunnat yhdeksi suureksi kaupungiksi.
Väestö
Giv'at Ze'evin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 17 922.
Kamtšatkan maanjäristys 1952
Kamtšatkan maanjäristys tai Severo-Kurilskin maanjäristys tapahtui Kamtšatkan niemimaan rannikolla vuonna 1952. 9,0 momenttimagnitudin vahvuinen maanjäristys laukaisi suuren tsunamin, joka iski Neuvostoliiton Sahalinin alueella oleville Kuriilien saarille 4. marraskuuta 1952 kello 16.58 (UTC). Tämä johti monien asutusalueiden tuhoutumiseen Sahalinin ja Kamtšatkan alueella ja pahiten se kohdistui Severo-Kurilskin kaupunkiin. Se oli viidenneksi voimakkain maanjäristys sitten vuoden 1900 ja tähän mennessä Venäjän voimakkain ja maailman viidenneksi voimakkain maanjäristys.
Tsunami
Tsunami syntyi 130 kilometrin päässä Kamtšatkan rannikolta ja se iski 20 minuutin kuluttua Severo-Kurilskiin kolmella noin 15–18 metriä korkealla aallolla. Maanjäristyksen jälkeen suurin osa Severo-Kurilskin asukkaista pakeni ympäröiville kukkuloille, mihin he pakenivat ensimmäistä aaltoa. Suurin osa heistä kuitenkin palasi kaupunkiin ja toinen aalto tappoi heidät. Viranomaisten mukaan 6 000 asukkaasta 2 336 kuoli. Eloonjääneet evakuoitiin Manner-Venäjälle. Asutus rakennettiin sittemmin uudelleen toiseen paikkaan.
Tsunami ulottui Havaijille saakka, jossa se aiheutti aineellisten tuhojen lisäksi kuuden lehmän kuoleman.
Alueella tapahtuu edelleen maanjäristyksiä. Viimeisin maanjäristys rekisteröitiin 56 kilometrin syvyydessä 25. maaliskuuta 2020, jolloin järistyksen voimakkuudeksi mitattiin 7,5 magnitudia.
Singulariteetti (matematiikka)
Singulariteetti on matematiikassa, erityisesti reaali- ja kompleksianalyysissä, piste, jossa matemaattinen objekti ei ole määritelty. `f(x) = 1/x` ei ole esimerkiksi hyvin-määritelty, kun `x = 0`. Kyseisessä pisteessä funktion arvoa ei ole määritelty. Toisin sanottuna nollan käänteisalkiota ei ole määritelty.
Singulariteetti kompleksianalyysissä
Kompleksianalyysissä singulariteetti esiintyy neljässä eri tilanteessa. Olkoon U kompleksilukujen avoin osajoukko ja piste `a` kuuluu joukkoon U siten, että funktio f on jatkuva ja differentioituva jossakin `a`:n ympäristössä pois sulkien itse a eli joukossa U \ {a}.
Eristetyt singulariteetit
Olkoon funktio f ei-jatkuva pisteessä a. Piste`a` on funktion `f` poistettava singulariteetti, jos on olemassa holomorfinen funktio g, joka on määritelty joukossa U siten, että f(z) = g(z) kaikilla z joukossa U\{a}. Funktio `f` korvataan jatkuvalla funktiolla `g`.
Singulariteetti on oleellinen, jos ja vain jos funktion Laurentin sarjalla pisteen ympäristössä on äärettömän monta potenssia, joiden aste on negatiivinen. Toisin sanottuna tämä funktion piste ei ole poistettava piste eikä napa.
Sivuhaarojen pisteet
Sivuhaarojen pisteet ovat moniarvoisten funktioiden tulos, toisin kuin eristetyt singulariteetit. Esimerkiksi log(z) on määritelty joillakin rajoilla siten, että funktio voidaan tehdä vakiofunktioksi lähtöjoukossa. Kompleksianalyysissä asetetaan usein analyyttisyysraja, jotta voidaan erottaa funktion ei-jatkuvat pisteet. Funktio saa tämän rajan ympärillä eri arvoja. Analyyttisyysrajan sijainnilla ja muodolla yksikkökiekossa ei ole yleensä merkitystä.
Sylvi-Kyllikki Kilpi
thumb|Kilpi vuonna 1937. Sylvi-Kyllikki Kilpi (alk. Sylvia-Kyllikki Brink, vuoteen 1920 Sinervo; 23. huhtikuuta 1899 Helsinki – 22. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja kulttuurivaikuttaja.
Kilpi oli kansanedustaja vuosina 1934–1958. Hän edusti aluksi SDP:tä, mutta siirtyi vuonna 1946 Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon samanaikaisesti Atos Wirtasen kanssa. Hän oli lisäksi kuudesti presidentinvaalin valitsijamies. Koulutukseltaan hän oli filosofian kandidaatti (1928).
Kilpi oli vuodesta 1920 naimisissa vasemmistolaisen poliitikon ja lehtimiehen Eino Kilven kanssa. Puoliso toimi vuosikymmenten ajan sosiaalidemokraattisena lehtimiehenä, mutta vaimonsa vaikutuksesta hän siirtyi SKDL:n riveihin.
Varhaisvaiheet
Kilpi syntyi ja kasvoi Helsingin Sörnäisissä. Hän on kirjoittanut lapsuusvuosistaan päiväkirjoihin perustuvan muistelmateoksen Sörnäisten tyttö. Kilven nuorempia sisaria olivat kirjailijat Elvi Sinervo ja Aira Sinervo.
Kilpi kävi oppikoulua Kallion yhteiskoulussa. Suomen sisällissotaan 1918 Kilpi osallistui punaisten puolella toimien vähäisissä tehtävissä punaisten hallinnossa. Tämän johdosta häntä ei sisällissodan jälkeen enää hyväksytty kouluun kirjoille. Kilpi kirjoitti kuitenkin vuonna 1919 ylioppilaaksi Pohjanmaalla asuvien sukulaistensa avustuksella. Kilpi kirjoittautui Helsingin yliopistoon ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1928.
Poliittinen toiminta
Kilpi aloitti poliittisen uransa toimimalla sosiaalidemokraattisten maakuntalehtien toimittajana. Eduskuntaan hänet valittiin vuonna 1934 Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Kilpi kuului aluksi SDP:n sisällä Väinö Tannerin kannattajiin. Tässä ominaisuudessa hän vaikutti erityisesti Sos.dem. Työläisnaisliiton puheenjohtajana vuodet 1939–1942.
Sodan aikana Kilpi tuki aktiivisesti juutalaisia ja muita natsien vainoamia ihmisiä. Muun muassa Bertolt Brecht perheineen oleskeli Kilven kotona pakomatkallaan Saksasta Yhdysvaltoihin. Kilpi vastusti onnistuneesti Valtiollisen poliisin johtajan Arno Anthonin johtamaa hanketta lähettää Suomeen paenneita juutalaisia Saksaan.
thumb|right|Kilpi (kolmas vasemmalta) radio-ohjelma [[Pienoisparlamentti|Pienoisparlamentin ensimmäisessä istunnossa vuonna 1945.]] Kilpi kuului jatkosodan loppuvaiheissa niin sanottuun rauhanoppositioon. Sodan jälkeen Kilpi jatkoi sosiaalidemokraateissa, mutta arvosteli puolueen johtoa ja oli yksi puolueopposition johtajista. Hän oli ääniharava vuoden 1945 eduskuntavaaleissa äänellä. Syyskuussa 1946 Kilpi erosi SDP:stä ja liittyi alkuvuodesta perustettuun Sosialistiseen Yhtenäisyyspuolueeseen. SYP oli Suomen kansan demokraattisen liiton jäsenpuolue, joten Kilpi siirtyi SKDL:n eduskuntaryhmään. Kilpi valittiin SYP:n puoluetoimikunnan varajäseneksi lokakuun 1947 puoluekokouksessa ja varsinaiseksi jäseneksi vuoden 1951 puoluekokouksessa. SYP:n päätettyä erota SKDL:stä maaliskuussa 1955 Kilpi erosi SYP:stä.
1950-luvun loppupuolella Kilpi oli Demokratian Pioneerien Kannatusyhdistysten Liiton puheenjohtaja. Kilpi toimi myös Suomi–Neuvostoliitto-Seuran puheenjohtajana.
Vuosina 1957–1967 ilmestyivät Kilven teokset Lenin ja suomalaiset (1957/1967), Sörnäisten tyttö (1963), Sörnäisten tytön vaellusvuodet (1965) sekä Sörnäisten tyttö politiikan pyörteissä (1966). Kilpi toimi Kansan Lehden kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana vuosina 1923–1932 sekä Suomen Sosialidemokraatin kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana vuosina 1934–1939.
Kirjan Lenin ja suomalaiset esipuheessa Kilpi määrittelee: "Sanoisin että vaikka hän (Lenin) olosuhteiden pakosta joutui toteuttamaan sosialistista järjestelmäänsä aseellisin ja diktatuurisin keinoin, hän oli synnynnäinen demokraatti ja rauhan mies, oppinut humanisti."
Agutit
Agutit eli kultajänikset (Dasyproctidae) on pitkäkoipisten jyrsijöiden heimo.
Koko ja ulkonäkö
Aikuiset agutit ovat 30–40 cm pitkiä. Niiden häntä on 1,5-senttinen töpö. Takajalassa on kolme varvasta, jotka päättyvät kaviomaiseen kynteen. Väritys vaihtelee tummanruskeasta kullankeltaiseen.
Elinympäristö ja -tavat
Agutien levinneisyysaluetta ovat Meksiko, Väli-Amerikka, Brasilia ja pienet Antillit. Ne syövät pääasiassa kasviperäistä ravintoa, mutta ravinnoksi kelpaavat myös hyönteiset ja jopa pikkulinnut.
Ihminen on siirtoistuttanut muutamaa agutilajia niiden luontaisten elinalueiden ulkopuolelle Karibianmerelle. Etelä-Amerikan pohjoisosista ja Pieniltä Antilleilta kotoisin olevaa Dasyprocta leporina-lajia on viety Neitsytsaarille, meksikolaista D. mexicana-lajia Kuubaan ja eteläamerikkalaista D. punctata-lajia Kuubaan ja Caymansaarille.
Lisääntyminen
Naaras kantaa kolme kuukautta ja synnyttää kerrallaan kaksi poikasta.
Asadabad (Afganistan)
Asadabad on kaupunki Afganistanin itäosassa. Kaupunki on Konarin maakunnan hallinnollinen keskus.
Maantiede
thumb|vasen|[[Yhdysvallat|Yhdysvaltalaisia joukkoja Asadabadissa vuonna 2009.]] Asadabad sijaitsee Afganistanin itäosassa Konarin maakunnassa. Se on myös maakunnan hallinnollinen keskus. Alue on kahden Konarjoen ja sen sivuhaaran Pečin kautta Nuristaniin ja Chitraliin johtavan kulkureitin risteyksessä.
Historia
Nykyinen Asadabad oli vielä 1800-luvun lopulla maaseutua. Alue tunnettiin vielä tuolloin nimellä Čaḡan Saray. Paikalle oli rakennettu linna, jonka tarkoitus oli toimia paštujen etuvartioasemana tuolloin vielä pakanallisia nuristanilaisia vastaan. Se toimi Afganistanin hallitsijoiden tukikohtana näiden lopulta vallatessa nykyisen Nuristanin vuonna 1896.
Valloitussodan tärkeänä tukikohtana paikka valittiin paikallisen hallinnon keskukseksi. Paikallishallinnolle rakennettiin viranomaisten käyttämiä tiloja, sairaala ja kouluja. Kaupungin kasvu oli nopeaa. 1900-luvulla sen kasvua kiihdytti paikallisen tieverkoston kehittyminen. Ranskalaiset tukivat yrityksiä kaupungin teollistamiseksi 1960–1970-luvuilla. Tarkoitus oli luoda paikalle puuteollisuutta ympäröivän alueen puuvaroja hyödyntäen. Lopulta toiminta todettiin kuitenkin kannattamattomaksi.
Afganistanin sisällissodan aikana Afganistanin kommunistinen hallinto ampui Asadabadin basaarille Scud-ohjuksen, joka tappoi tiettävästi 300 ja haavoitti 500 henkilöä.
Myrskyöitä (vuoden 1941 elokuva)
Myrskyöitä (Remorques) on Jean Grémillonin ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1941. Jacques Prévertin yhdessä ohjaajan kanssa käsikirjoittama tarina perustuu Roger Vercelin romaaniin ja kertoo meripelastusmiesten maailmasta. Kolmiodraaman pääosissa näyttelevät Jean Gabin, Madeleine Renaud ja Michèle Morgan.
Elokuvaa ei ole nähty Suomen teattereissa, mutta se on esitetty televisiossa 1974.
Juoni
Cyclone-nimisen hinaajan miehistön jäsen on menossa naimisiin, ja paikalla on myös laivan kapteeni André Laurent (Gabin) ja hänen puolisonsa Yvonne (Renaud). Hääpaikalle tullaan kertomaan rahtilaivan olevan merihädässä, jolloin hinaajan miehistö lähtee häistä pelastustöihin. Lopulta laiva saadaan pelastetuksi. Laivan miehistön joukossa on salaperäinen nainen Catherine (Morgan), joka on merellä miehensä kapteeni Marcin (Jean Marchat) seurassa, mutta heidän suhteensa vaikuttaa vihamieliseltä. Keskellä myrskyä Catherine lähtee miestään pakoon pelastusveneellä. Hinaajan miehistö korjaa hänet talteen ja palauttaa parin yhteen. Hinaajan kapteeni André rakastuu Catherineen, muttei tiedä vaimonsa Yvonnen vakavasta sairaudesta, jonka tämä on kätkenyt. Yvonne kuolee Andrén käsivarsille.
Tuotanto
Ensimmäisen käsikirjoitusversion Vercelin romaanista tekivät André Cayatte ja Charles Spaak, mutta tulos ei tyydyttänyt ohjaaja Grémillonia eikä päärooliin kiinnitettyä Jean Gabinia. Apuun kutsuttiin runoilija Jacques Prévert, joka muovasi käsikirjoituksen uuteen kuosiin ja kirjoitti dialogin.
Næstved
Næstved on Tanskassa Sjællandin alueella sijaitsevan Næstvedin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 41 857 asukasta.
Myrskyöitä (vuoden 1941 elokuva)
Vastaanotto
Hannu Salmen mukaan Brestin kaupunkiin sijoittuva elokuva muistuttaa lähtökohdiltaan ja tunnelmaltaan käsikirjoittaja Jacques Prévertin runoa ja siihen perustuvaa laulua ”Barbara”. Salmi näkee myrskyteeman metaforana kuvausten aikana syttyneelle toiselle maailmansodalle, mutta Prévertin ja Grémillonin käsissä elokuvasta on tullu runollinen kuvaus ihmiskohtaloista.
Næstved
2000-luvun alussa neljännes kaupungin asukkaista oli maahanmuuttajia.
Kyösti Viljakainen
Lauri Kyösti Viljakainen (25. toukokuuta 1922 Savonlinna – 18. kesäkuuta 2000 Espoo) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Viljakaisen vanhemmat olivat johtaja Alpo Viljakainen ja Elsa Niiranen ja puoliso vuodesta 1946 Vuokko Linnea Virtanen. Viljakainen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1941. Jatkosotaan hän osallistui sodan loppuvaiheessa hävittäjälentolaivueessa. Diplomi-insinööriksi Viljakainen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1947 ja meni töihin Valmetin tehtaille Jyskään suunnittelupäälliköksi. Sieltä hän siirtyi käyttöpäälliköksi Valtion Sähköpajaan, vuodesta 1962 nimeltään Televa, jonka toimitusjohtaja hänestä tuli vuonna 1967. Kun Televasta tuli osakeyhtiö 1976, Viljakainen siirtyi yrityksen varatoimitusjohtajaksi. Tätä tehtävää hän hoiti eläkkeelle siirtymiseensä saakka, vuoteen 1980. Seuraavana vuonna Televan osake-enemmistö siirtyi Nokialle ja syntyi Telenokia Oy, Nokia Networksin edeltäjä. Viljakainen, jota voidaan pitää digitaalisen tiedonsiirron ja erityisesti Nokia DX 200-järjestelmän ansiosta digitaalisten puhelinkeskusten kehittämisen pioneerina, oli ollut 1950-luvulla perustamassa myös kahta muovialan yritystä, Perlosta ja Vimekaa. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1977 saanut Viljakainen oli sotilasarvoltaan reservin yliluutnantti.