cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
When You Say Nothing at All
”When You Say Nothing at All” on Paul Overstreetin ja Don Schlitzin kirjoittama musiikkikappale, joka lukeutuu peräti kolmen esittäjän kuuluisimpiin kappaleisiin: Keith Whitleyn versio nousi Billboardin Hot Country Songs -listan huipulle joulukuussa 1988 ja Alison Kraussin versio oli hänen soolouransa ensimmäinen top-10-hitti vuonna 1995. Vuonna 1999 kappaleen versioi irlantilainen laulaja Ronan Keating elokuvan Notting Hill soundtrackille.
”When You Say Nothing at All” julkaistiin Keatingin soolouran ensimmäisenä singlenä 26. heinäkuuta 1999 Britteinsaarilla, missä se meni ykköseksi sekä Britanniassa että Irlannissa. Britanniassa se myi kultaa. Single nousi myös Suomen viralliselle listalle. Kappale on myös Keatingin vuonna 2000 julkaistulla debyyttialbumilla Ronan. Vuonna 2003 Keating julkaisi singlestä uuden version duettona Paulina Rubion kanssa Latinalaisen Amerikan markkinoita varten. Siinä yksi säkeistöistä on lauletaan espanjaksi.
Julkaisut
Nämä ovat Keatingin singlen ”When You Say Nothing at All” yleisimmät julkaisut.
UK CD single versio 1
UK CD single versio 2
3,5-tolueenidiamiini
3,5-Tolueenidiamiini eli 3,5-diaminotolueeni (C7H10N2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien ja muiden yhdisteiden valmistamiseen. 3,5-Tolueenidiamiinin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,4-, 2,5-, 2,6- ja 3,4-tolueenidiamiinit.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa 3,5-tolueenidiamiini on muista diaminotolueeni-isomeereista poiketen väritön neste. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin.
Brigitte Nganaye
Nganaye oli 18-vuotiaana Barcelonan olympialaisten nuorin Keski-Afrikkaa edustanut osallistuja.
Gustave Courbet
Courbet tunnetaan parhaiten realismin vaikuttajana ja termin käyttöönottajana. Hänen työnsä eivät kuuluneet aikaa hallinneisiin romantiikan tai neoklassismin suuntauksiin. Courbet uskoi että taiteilijan tehtävänä oli esittää totuus, mikä auttaisi yhteiskunnallisten epäkohtien ja sosiaalisten ongelmien korjaamisessa.
Realismi ei Courbet'lle merkinnyt täydellisiä linjoja ja muotoja, vaan taiteilijan suora luonnon epäsäännöllisyyksien havainnointi johti spontaaneihin ja karkeisiin siveltimenvetoihin. Hän kuvasi myös elämän raadollisuutta sellaisenaan, mikä johti vallinneen akateemisen taiteen puolelta kritiikkiin, että hän pyrki tietoisesti perustamaan "rumuuden kultin".
Toimimalla ensimmäisenä esikuvana yhteiskunnallisten ja sosiaalisten voimien mukaisen uuden taiteen tyylin mukaan häntä voi pitää varhaisena avantgardetaiteilijana.
Elämäkerta
Ornansissa, Doubs'ssa rikkaaseen perheeseen syntynyt Courbet haki omaa tyyliään ja matka Hollantiin vuonna 1847 vahvisti hänen käsitystään, että taiteilijan tuli kuvata elämää ympärillään, kuten Rembrandt, Hals ja muut hollantilaismestarit olivat tehneet. Pariisin salonki hylkäsi Courbet'n varhaiset työt, jotka esittivät häntä itseään koiransa kanssa ja piippua polttavaa miestä, mutta nuoremmat kriitikot arvostivat hänen töitään ja vuoteen 1849 mennessä Courbet'sta oli tullut kuuluisa.
thumb|350px|left|Hautajaiset Ornansissa ([[1848)]]
Courbet'n tärkeimpiin töihin kuuluu Hautajaiset Ornansissa, öljyvärimaalaus hänen isosetänsä hautajaisista vuonna 1848. Teos, jossa aitoa hautajaisväkeä käytettiin malleina, herätti paljon kohua kriitikoiden ja yleisön keskuudessa. Se on valtavan suuri (n. 3 x 7 metriä) ja esittää tavanomaisen tapahtuman skaalassa, joka aiemmin oli tarkoitettu uskonnollisiin ja kuninkaallisiin aiheisiin. Yleisö alkoi kiinnostua realismista ja romantiikan ylenpalttinen ja dekadentti fantasiointi alkoi menettää suosiota. Courbet itse sanoi: "hautajaiset Ornansissa merkitsivät romantiikan hautajaisia".
Courbet liitti realismin sosialismiin ja saatuaan kuuluisuutta, pyrki ajamaan demokraattisia ja sosialistisia aatteita kirjoittamalla poliittisia esseitä.
Courbet julkisti monumentaalisen L‘Atelier du Peintre-maalauksen Salon des Refusés'ssä vuonna 1855. Se oli allegoria hänen elämästään taiteilijana. 1860-luvun loppupuolella Courbet maalasi yhä eroottisempia töitä, jotka kulminoituivat naisen sukupuolielimiä esittävään Maailman alkuperään (1866). Töitä kiellettiin esittämästä julkisesti ja vuonna 1870 Courbet perusti Fédération des artistes-ryhmän, joka vastusti taidesensuuria. Ryhmään kuuluivat muun muassa André Gill, Honoré Daumier, Jean-Baptiste Camille Corot, Eugène Pottier, Jules Dalou ja Manet.
Courbet sai suosiota hallintoa vastustavien keskuudessa kieltäydyttyään ottamasta vastaan Napoleon III:n myöntämää kunniamerkkiä, ja vuoden 1871 vallankumouksellinen Pariisin kommuuni asetti hänet vastaamaan Pariisin taidemuseoista. Vallankumouksen jälkeen hänen katsottiin osallistuneen Place Vendômen voitonpylvään tuhoamiseen, josta hän sai vankeustuomion syyskuussa 1871. Ranskan uusi presidentti Patrice de Mac-Mahon halusi vuonna 1873 pystyttää pylvään uudelleen, ja Courbet’ta vaadittiin maksamaan kustannukset. Hän muutti Sveitsiin välttääkseen vararikon. Courbet kuoli La Tour du Peilzissä Sveitsissä raskaan juomisen aiheuttamaan maksasairauteen 58-vuotiaana 31. joulukuuta 1877.
Yle Areena
Yle Areena on Yleisradion tarjoama suoratoistopalvelu, jossa voi katsoa ja kuunnella Ylen ostamaa ja tuottamaa sisältöä on demandina sekä tv- ja radiolähetyksien välityksellä. Yle Areena avattiin kesäkuussa 2007, ja sillä oli ensimmäisen toimintavuotensa lopussa noin 200 000 viikoittaista selainkäyntiä. Vuonna 2019 Areenalla oli seitsemän miljoonaa kuukausittaista selainkäyntiä. Vuoden 2021 lopulla suomalaiset käyttivät Areenaa keskimäärin 70 minuuttia viikossa.
Taloustutkimuksen tekemissä tutkimuksissa Yle Areena on ollut vuosina 2019 ja 2020 Suomen arvostetuin verkkobrändi. Suomalaisista brändeistä Areena on ollut arvostetuin vuoden 2014 tutkimuksesta lähtien.
Sisältötarjonta
Vuonna 2021 katsotuimpia ohjelmia Areenassa olivat komediasarja Modernit miehet, draamasarjat Sisäilmaa, Kotikatu, Uusi päivä ja Syke sekä erinäiset urheilulähetykset. Kuunnelluimpia ohjelmia vuonna 2021 olivat musiikkidraama Armi Aavikko – siinä välissä olin elossa, kuunnelmasarja Knalli ja sateenvarjo ja Tiedeykkönen.
Osa Areenan ohjelmistosta on tekijänoikeussyistä katsottavissa vain Suomessa. Näitä ohjelmia voi Suomessa vakituisesti asuva katsoa kuitenkin myös vieraillessaan muualla Euroopassa.
Maaliskuusta 2018 alkaen osaa palvelun, pääasiassa ulkomaisesta, sisällöstä ei ole voinut katsella VPN-yhteyden yli.
Sovellukset ja tekniikka
Yle Areenasta on tammikuussa 2022 olemassa noin 30 sovellustoteutusta eri alustoille. Yle Areena on käytettävissä verkkoselaimilla, Android- ja iOS-mobiilisovelluksilla, älytelevisiosovelluksilla, PlayStation 4 ja 5 -pelikonsoleilla sekä Elisa Viihde -digiboksilla.
Ennen vuotta 2017 Yle Areenan web-palvelussa käytettiin sisältöjen toistamiseen Adobe Flash -tekniikkaa. Yle aloitti Flashin korvaamisen HTML5-tekniikalla vuonna 2017, ja syyskuusta 2018 lähtien Areenaa on voinut käyttää täysin ilman Flashia.
Lasten Areena
Lasten Areena on erillinen lapsille tarkoitettu sovellus, josta löytyy ainoastaan lastenohjelmia ja muuta lapsille sopivaa sisältöä, kuten satuja, kuunnelmia ja musiikkia. Lasten Areena on käytettävissä verkkoselaimella, Android- ja iOS-mobiililaitteilla, Android TV- ja Apple TV -laitteilla sekä LG:n ja Samsungin älytelevisioilla.
Calamianes (1886)
Calamianes oli Espanjan laivaston vuonna 1886 valmistettu Albay-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Palvelus
Yhdysvaltain maavoimat valtasi aluksen todennäköisesti Luzonilla, jolloin sen kunto oli todennäköisesti huono.
USS Calamianes
Maavoimat luovutti 1899 aluksen laivastolle ja se liitettiin 25. kesäkuuta 1899 Yhdysvaltain laivastoon nimellä USS Calamianes päällikkönään aliluutnantti R. C. Bulmer. Alus partioi 1899-1902 Panayn, Luzonin, Negrosin ja Mindanaon vesillä estäen aseiden ja varusteuden salakuljetusta filippiiniläisille sisseille. Alus osallistui 26. helmikuuta 1901 Agusanjoella Mindanaolla kahteen kahakkaan, mistä se sai kunniamaininnan. Alus poistettiin palveluksesta 7. elokuuta 1902 Cavitessa ja myytiin 1907.
Aoide
Aoide on kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Mnemosynen lapsi ja yksi kolmesta alkuperäisestä boiotialaisesta muusasta. Aoide tunnetaan laulun muusana. Jupiterin kuu Aoede on myös nimetty muusan mukaan.
Pyhtäänjoki
Pyhtäänjoki on Laukaassa sijaitseva noin kilometrin mittainen joki, joka laskee Pyhtäänjärvestä Leppäveteen, vaikkakin Pyhtäänjärven ja Leppäveden välillä on Rimpi-niminen lampi. Joen alajuoksulla on vaikeakulkuisia vesilampia ja ruovikkoja. Pyhtäänjokea on ruopattu. Sitä pääsee nykyisin yleensä kulkemaan soutamalla ja meloen, mutta korkean veden aikaan Leppäveden päässä olevan peltoja yhdistävän sillan ali ei välttämättä soutuveneellä pääsekään.
Mount Baker
Mount Baker on 3 285 metriä korkea kerrostulivuori Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on purkautunut viimeksi vuonna 1880. Nooksack-intiaanit tuntevat vuoren nimellä Koma Kulshan, mikä tarkoittaa "valkoista, jyrkkää vuorta".
Hard Rock Cafe
Hard Rock Cafe on teemaravintolaketju, jonka perustivat yhdysvaltalaiset Peter Morton ja Isaac Tigrett. Ensimmäinen ravintola avattiin Lontoossa 1971. Ravintoloiden koristelu rock and roll -aiheisilla muistoesineillä alkoi vuonna 1979. Pohjois-Amerikan alkuperäiskansa seminolit osti ravintolaketjun vuonna 2006. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Orlandossa, Floridassa. Ravintoloita on noin 150 yli 50 maassa. Yhtiöllä on myös muutama nimeään kantava kasino ja hotelli. Suomeen avattiin Hard Rock Cafe lokakuussa 2012. Ravintola sijaitsi Helsingin keskustassa Aleksanterinkadulla. Helsingin ravintola suljettiin tammikuussa 2023.
Mount Baker
thumb|250px|left|Mount Baker Pääasiassa andesiittilaavasta ja breksiasta koostuva tulivuori muodostui viimeisen jääkauden aikana 10 000 – 25 000 vuotta sitten. Viimeinen suuri purkaus tapahtui 6 700 vuotta sitten, jolloin sortumat aiheuttivat lahareita.
Rückschlag
Rückschlag on Saksan eksklaavi Belgiassa. Rückschlag sijaitsee Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Aachenin piirikunnassa ja on osa Monschaun kaupunkia. Pinta-alaa eksklaavilla on noin 1,5 hehtaaria ja on näin ollen pienin Saksan kuudesta eksklaavista.
Rückschlagin ja varsinaisen Saksan erottaa toisistaan belgialainen rautatie Vennbahn.
Ferdinand Amadi
10 000 metrin juoksumatkalla Amadin ennätys on 31.48,86, jonka hän saavutti Casablancassa 1989.
RN Conte di Cavour (1911)
Palvelus
Conte di Cavour ei vuoden 1915 palvelukseen oton jälkeen juurikaan osallistunut ensimmäisen maailmansodan sotatoimiin, koska Itävalta-Unkarin laivasto ei pyrkinyt merelle ja Adrianmeri soveltui paremmin keveille yksiköille ja sukellusveneille. Alus teki ainoastaan kolme purjehdusta, joiden aikana se oli merellä yhteensä vain 40 tuntia, mihin sisältyvät matkat telakalta satamaan ja Korfulle.
Eurooppalainen junien kulunvalvontajärjestelmä
thumb|ETCS-taso 1 thumb|ETCS-taso 2 thumb|ETCS-taso 3 Eurooppalainen junien kulunvalvontajärjestelmä (usein pelkkä ETCS, ) on eurooppalainen junien automaattisen kulunvalvonnan standardi. Se on suunniteltu korvaamaan nykyisin Euroopassa käytössä olevan 14 keskenään yhteensopimatonta kulunvalvontajärjestelmää. Standardi kehitettiin EU-direktiivin 96/48/EC vastineeksi. ETCS-järjestelmää on koekäyttänyt kuusi eurooppalaista rautatieyhtiötä vuodesta 1999. ETCS on osa eurooppalainen rautatieliikenteen hallintajärjestelmä -hanketta.
RN Conte di Cavour (1911)
Palvelus
Palvelukseen palattuaan 27. maaliskuuta 1922 se aloitti Regia Marinan Välimeren laivaston lippulaivana sekä 1. viirikön johtoaluksena. Kenraali Tellinin ja hänen esikuntansa murha aiheutti 1923 selkkauksen Kreikan kanssa, jolloin alus asetettiin heinäkuussa Tarantossa valmiustilaan mahdollisen kriisin pahenemisen varalle. Italian uhkavaatimuksen tultua hylätyksi alus suojasi Korfun miehitystä, jolloin se tulitti 31. elokuuta saarta apuaseillaan.ref name="Whitley_159"/>
Kansainvälisen painostuksen laukaistua kriisin alus siirtyi Faleronin lahdelle, jossa pidettiin surmatun kenraali Tellinin hautajaiset 19. syyskuuta. Hautajaisten päätyttyä alus purjehti Korfulle suojaten joukkojen evakuointia alueelta 24.-26. syyskuuta ennen paluutaan Tarantoon kuun lopulla. Alus saattoi kesäkuussa 1924 Dante Alighieriä, joka kuljetti Italian kuningasparia valtiovierailulle Espanjaan.
Maaliskuun lopulla 1925 alus siirrettiin reserviin, missä se viipyi huhtikuuhun 1926. Se kuljetti Benito Mussolinin valtiovierailulle Tripolitaniaan. Kahden seuraavan vuoden aikana alus oli huollettavana La Speziassa, jolloin alukselle asennettiin muun muassa etikannelle katapultti. Se palasi 12. toukokuuta 1928 reserviin maaten ankkurissa Mare Piccolossa odottaen modernisointia.
Eurooppalainen junien kulunvalvontajärjestelmä
ETCS-järjestelmän pääkomponentit ovat baliisi, veturin ajotietokone sekä radiokeskus. Ajotietokoneeseen syötetään ennen matkan alkua junaa koskevat tiedot suurimmasta sallitusta nopeudesta ja junan jarrutuskyvystä. Matkan aikana ajotietokoneen päätehtävä on tulkita radalla sijaitsevien baliisien veturiin välittämiä tietoja opastinten opasteista ja radanvarren merkeistä. Näiden tietojen perusteella ajotietokone rajoittaa junan nopeutta rajoitusten mukaiseksi, ja estää seis-opastetta näyttävä opastimen ohittamisen.
RN Conte di Cavour (1911)
Palvelus
Conte di Cavour siirrettiin 12. lokakuuta 1933 modernisoitavaksi Cantieri Riunito dell'Adriaticolle Triesteen, mistä se palasi 30. huhtikuuta 1937. Alus otettiin 1. kesäkuuta palvelukseen 5. viirikköön, joka oli Napolissa pidetyn laivastokatselmuksen ytimessä Adolf Hitlerin vieraillessa Italiassa. Katselmuksen aikana Italian kuningas, Mussolini ja Hitler tutustuivat alukseen.
Alus teki 21. - 24. kesäkuuta 1938 laivastovierailun Maltalle Giulio Cesaren kanssa. Ollen lippulaivana alus esti 1939 Espanjan kansallismielisten pääsyn Mustallemerelle. Osastolla oli annettu lupa käyttää kaikkea tarvittavaa voimaa, jottei Sisilian kapeikon läpi purjehdittaisi. Osaston lähdettyä merelle 6. maaliskuuta operaatio peruutettiin, koska espanjalaislaivasto oli mennyt Bizertaan.
Huhtikuussa 1939 Conte di Cavour suojasi Albanian miehitystä ja liittoutuneille annetun sodanjulistuksen jälkeen kesäkuussa 1940 alus palveli Tarantoon sijoitetun 1. laivueen 5. viirikön lippulaivana. Alus suojasi heinäkuussa ensimmäisenä sotatoimenaan saattueetta Napolista Benghaziin. Se osallistui 9. heinäkuuta Calabrian taisteluun, joka päättyi ratkaisemattomana.
Heinäkuun viimeisenä päivänä alus lähti merelle kohdatakseen operaatio Hatsiin määrätyt liittoutuneiden alukset, mutta heikon tiedustelun ja olemattoman ilmatuen seurauksena alus palasi osastonsa kanssa satamaan kohtaamatta vihollista. Alus osallistui vielä kahteen tuloksettomaan operaatioon 7.-8. syyskuuta ja 29.-30. syyskuuta.
Conte di Cavour oli 11. marraskuuta Tarantossa Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien iskiessä satamassa olleisiin aluksiin. Alukseen osui yksi 18 tuuman Mk XII -torpedo, joka teki kylkeen reiän etummaisen ammusvaraston kohdalle. Alus ajettiin matalikolle uppoamisen estämiseksi.
Italian antautuessa syyskuussa 1943 aluksen korjausten odotettavissa oleva kesto oli edelleen kuusi kuukautta. Saksalaiset valtasivat aluksen 10. syyskuuta ja se vaurioitui pahoin ilmahyökkäyksessä 15. helmikuuta 1945, jolloin se kaatui satama-altaaseen. Hylyn nostosta päätettiin 1946 ja se poistettiin laivastoluettelosta 27. helmikuuta 1947. Hylky nostettiin 1951-1952 ja romutettiin 1952-1953.
Gervinho
Gervais Yao Kouassi, tunnetaan paremmin nimellä Gervinho, (s. 27. toukokuuta 1987 Anyama, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on edustanut muun muassa englantilaisseura Arsenalia ja Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa ja edustaa kaudella 2021–2022 turkkilaista Trabzonsporia.
KSK Beveren
Kaksi vuotta oltuaan Toumodissa Gervinho siirtyi K.S.K. Bevereniin. Hän pelasi vuoden B-miehistössä, jonka jälkeen hän nousi edustusjoukkueeseen. Kahden kauden aikana 2005–2007 hän pelasi 61 ottelua, joissa teki 14 maalia.
Lille
Pian moni seura kiinnitti huomiota nopeaan Gervinhoon. Lille, Tottenham ja Arsenal olivat kiinnostuneita hänestä. Hän siirtyi Lilleen vuonna 2009. Kaikkiaan Gervinho pelasi 75 ottelua ja teki niissä 31 maalia. Viimeisellä kaudellaan Gervinho auttoi 18 maalillaan Lillen Ranskan liigan voittoon, jonka se oli voittanut edellisen kerran vuonna 1954.
Arsenal
18. heinäkuuta 2011 Gervinho siirtyi englantilaisen Arsenal FCn riveihin nelivuotisella sopimuksella noin 11 miljoonan punnan siirtosummalla. Avauskaudellaan Arsenalissa Gervinho teki neljä maalia pelaamissaan 28 Valioliiga-ottelussa, joiden lisäksi hän myös syötti kuusi maalia.
2011–2012
Gervinho teki Valioliiga-debyyttinsä 13. elokuuta 2011 maalittomassa tasapelissä Newcastlea vastaan. Ottelu päättyi kuitenkin hänen kannaltaan ennen aikojaan kun hän tönäisi Newcastlen Joey Bartonia ulosajon arvoisesti. Gervinho teki ensimmäisen Valioliiga-maalinsa 17. syyskuuta 2011 vieden Arsenalin 1–0-johtoon 3–4-tappiossa Blackburnille. 23. lokakuuta pelatussa ottelussa Gervinho oli mukana kaikissa Arsenalin maaleissa tehden itse yhden ja syöttäen kaksi Robin van Persien maalia Arsenalin 3-1-voitossa. 3. joulukuuta hän teki maalin Arsenalin 4-0-voitossa Wiganista. 27. joulukuuta hän teki Arsenalin 1-0-maalin Yossi Benayounin läpisyötöstä 1-1-tasapelissä Wolverhamptonista.
2012–2013
Kauden 2012–2013 avausmaalinsa Gervinho teki 15. syyskuuta 2012 tehden kaksi maalia Arsenalin 6-1-voitossa Southamptonista. Hän jatkoi maalitehtailuaan 18. syyskuuta Mestarien liigassa Montpellier’ta vastaan Arsenalin voittaessa 2-1. 29. syyskuuta hän teki Arsenalin ainoan maalin Valioliigassa 1-2-tappiossa Chelsealle. Gervinho teki seuraavan maalinsa 3. lokakuuta Arsenalin voittaessa Olympiakosin 3-1 Mestarien liigassa.
Seuraavaa maalia Gervinho saikin odottaa vasta maaliskuulle 2013, jolloin hän teki Arsenalin 2–0-maalin samoihin lukemiin päättyneessä ottelussa Swanseaa vastaan 16. maaliskuuta. Seuraavassa ottelussa, 4-1-voitossa Readingistä, hän teki yhden ja syötti kaksi maalia. Kaudella hän pelasi yhteensä 18 Valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia sekä syötti kolme.
Maajoukkue
Gervinho oli Norsunluurannikon alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni. Hänet nimettiin ensimmäisen kerran edustusjoukkueeseen Angolaa vastaan marraskuussa 2007. 15. tammikuuta Gervinho osui kolmannen kerran maajoukkuepaidassa Ghanaa vastaan. Hän edusti maajoukkuettaan olympiakisoissa vuonna 2008. Gervinho osui kerran ja syötti kahdesti, kun Norsunluunrannikko voitti Serbian 3–2. 15. kesäkuuta 2010 Gervinho pelasi ensimmäisen kerran MM-kisoissa. Hän pelasi 82 minuuttia ensimmäisessa pelissä Portugalia vastaan. Hänet äänestettiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Gervinho on pelannut kaikkiaan 82 maaottelua ja tehnyt niissä 22 maalia.
Pelityyli
Gervinho on nopea ja erittäin tekninen laitapelaaja. Hän on myös pelannut kärjessä ja pelintekijänä "numero 10 paikalla".
Callao (1888)
Callao oli Espanjan laivaston vuonna 1888 valmistettu teräsrunkoinen Samar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Valmistus
Alus tilattiin Cavitesta Filippiineiltä. Alus valmistui vuonna 1888.
Palvelus
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Luzonilla. Alus saapui 12. toukokuuta Manilanlahteen, jolloin Yhdysvaltain laivaston USS Raleigh valtasi aluksen. Aluksen miehistöksi siirrettiin Deweyn laivueen henkilöstöä ja sen päälliköksi nimettiin luutnantti B. Tappan.
Alus otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta 1898 ja se osallistui 13. elokuuta hyökkäykseen Manilaan, missä se kuului vasempaan sivustaan. Maavoimat kiitteli aluksen tehokasta tykistötukea. Sotatoimien päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Yhdysvaltain Filiippiinien sodassa. Alus myytiin romutettavaksi Manilassa 13. syyskuuta 1923.
Best of You
”Best of You” on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Foo Fightersin kappale, joka julkaistiin vuonna 2005 ensimmäisenä singlenä yhtyeen viidenneltä albumilta In Your Honor. Siitä on tehty myös musiikkivideo. Liveversio kappaleesta julkaistiin vuonna 2005 yhtyeen EP:llä Five Songs and a Cover ja toisen kerran tuplasinglellä ”No Way Back” / ”Cold Day in the Sun”.
”Best of You” -musiikkivideon on ohjannut Mark Pellington, joka tunnetaan Pearl Jamin ”Jeremy”-kappaleen videon ohjauksesta. ”Best of You” on Foo Fightersin tunnetuimpia kappaleita, ja se oli neljännellä sijalla Triple J Hottest 100 -listalla, mikä on yhtyeen paras sijoitus kyseisellä listalla.
Ojamon kalkkikivikaivos
thumb|Ojamon kaivoslampi syyskuussa 2008. Vasemmalla pelastusvenetakila ja oikealla kaivostorni, kaivoksen ainoa jäljelle jäänyt maanpäällinen rakenne. Ojamon kalkkikivikaivos oli Lohjan Ojamolla vuosina 1925–1965 toiminut Lohjan Kalkkitehdas Oy:n omistama kalkkikivikaivos. Kaivoksesta louhittiin 40 vuoden aikana 8,7 miljoonaa tonnia kalkkikiveä, joka kuljetettiin kapearaiteista Virkkalan–Ojamon rautatietä pitkin Virkkalan kalkkitehtaalle. Nykyään vedellä täyttyneessä syvässä avolouhoksessa harjoitetaan muun muassa pelastus- ja sukelluskoulutusta.
Karl Forsström oli jo vuonna 1897 kalkkitehdasta perustaessaan kiinnostunut Ojamon alueesta. Forsström ja hänen liikekumppaninsa Julius Tallberg tekivät alueesta 40 vuoden sopimuksen Ojamon ratsutilan omistajan, Fanny Swertshckoffin kanssa. Sopimuksen nojalla tehtiin kuitenkin vain pieniä koelouhintoja vuosisadan alussa.
1920-luvulla alueella aloitettiin uudet tutkimukset muiden löydösten hyödyntämisen vaikeutuessa. Vuonna 1924 tehtiin lupaavia löydöksiä, ja Lohjan kalkkitehdas osti alueelta 14,2 hehtaaria maata. Aluetta laajennettiin uusin maahankinnoin vuosina 1926 ja 1936.
Avolouhos
Ojamon kaivoksen toiminta alkoi avolouhoksena vuonna 1925. Ensimmäinen työvaihe oli paikoin runsaan irtomaan poistaminen esiintymän päältä. Se tapahtui aluksi lapioimalla irtomaa kotti- ja hevoskärryihin. Hieman myöhemmin toimintaa tehostettiin raidekuljetuksen ja kippivaunujen avulla. Aluksi kippivaunutkin lastattiin lapioiden, mutta työn nopeuttamiseksi hankittiin sittemmin höyrykäyttöinen lastauskone. Myöhemmin hankittiin raappakoneita, joiden avulla vesisuihkulla irrotettu maa voitiin kuljettaa lietepumppuun ja pumpata Lohjanjärveen.
Maanalainen louhinta
Kun avolouhos ulottui viisi metriä Lohjanjärven pinnan alle, siirtyminen maanalaiseen louhintaan tuli taloudellisista syistä välttämättömäksi. Valmistelut aloitettiin vuonna 1929 ja vuosina 1931−1933 siirryttiin ensin osittain ja sitten kokonaan maanalaiseen louhintaan.
Louhinnan edetessä kaivos syveni vuosi vuodelta. Kun vuonna 1935 louhittiin 29 metriä Lohjanjärven pinnan alapuolelta, vuonna 1942 oltiin jo tasolla 138 metriä järvenpinnan alapuolella. Räjähdysaineena maan alla käytettiin aniittia ja dynamiittia.
Kaivostyö Ojamolla
Ojamon kaivoksessa työskenteli eri aikoina vajaasta sadasta 250:een työntekijää kerrallaan. Erityisesti maanalaisessa louhinnassa työ oli ruumiillisesti vaativaa ja vaarallista. Suurin osa kaivoksen työntekijöistä oli nuoria miehiä.
Jatkosodan aikana, vuosina 1941−1944, Ojamolla toimi 150−200 venäläistä sotavankia käsittänyt työleiri. Suuri osa vangeista teki työtä kaivoksessa, muiden tehdessä muun muassa rata- ja rakennustyötä. Vankeja kohdeltiin pääasiassa hyvin, mutta heitä vaivasivat puutteet ennen kaikkea vaatetuksessa ja muonituksessa.
Sodan loputtua Ojamolle perustettiin vuonna 1947 Lohjan työsiirtola. Työsiirtolaan hakeutuminen oli mahdollista ensikertalaisille vangeille, joille oli langetettu korkeintaan vuosi vankeutta. Työsiirtolassa oli yleensä samanaikaisesti 60−70 vankia, ja he työskentelivät samoilla työmailla varsinaisten työntekijöiden kanssa. Työsiirtolan vangit vaihtelivat niin taustoiltaan kuin tuomioiltaankin, joista yleisin oli tullut rattijuopumuksesta. Työn vähetessä 1950-luvulla myös työsiirtolan toiminta hiipui, ja vankien käyttö kaivoksen työvoimana loppui kokonaan 12. kesäkuuta 1952.
Kaivoksen loppu
Vielä vuonna 1951 kaivoksessa suoritettiin uuden tason avaustöitä 238 metriä Lohjanjärven pinnan alapuolella. Vuonna 1958 tason 138 metriä yläpuolella olevien kalkkivarojen todettiin riittävän vain muutamaksi vuodeksi, ja kaivos päätettiin ilmeisesti jo tuolloin lopettaa. Samassa yhteydessä myös avaustyöt tasolla 238 metriä lopetettiin. Kaivos suljettiin lopullisesti vuonna 1965 turvallisuussyihin vedoten, vaikka todellisuudessa lakkauttamisen syyt olivat pääasiassa taloudelliset.
Lähteet
60.23972°N, 24.03444°W
Vanderlei de Lima
pienoiskuva|280px|Vanderlei de Lima valmiina sytyttämään olympiatulen.
Vanderlei Cordeiro de Lima (s. 11. elokuuta 1969 Cruzeiro do Oeste ) on brasilialainen kestävyysjuoksija ja maratonin olympiamitalisti.
De Lima saavutti maratonilla olympiapronssia Ateenassa 2004. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui sijalle 47 ja Sydneyn olympialaisissa 2000 sijalle 75. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui 23:nneksi ja Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän keskeytti. Pan-Amerikan kisojen maratonin hän voitti vuosina 1999 ja 2003. Hän voitti Reimsin maratonin vuonna 1994, Tokion maratonin vuonna 1996, Sao Paulon maratonin vuonna 2002 ja Hampurin maratonin vuonna 2004.
168-senttinen ja 54-kiloinen de Lima aloitti työskentelyn maatiloilla kahdeksanvuotiaana isänsä kanssa.
Välikohtaus Ateenan kesäolympialaisissa 2004
De Lima johti vuoden 2004 kesäolympialaisten maratonia Ateenassa 48 sekunnilla, kun maaliin oli matkaa kahdeksan kilometriä. Katsoja kuitenkin hyökkäsi yllättäen hänen kimppuunsa ja hän menetti rytäkässä noin 20 sekuntia. Neljä kilometriä ennen maalia Italian Stefano Baldini ja Yhdysvaltojen Mebrahtom Keflezighi ohittivat hänet, mutta de Lima ylsi kuitenkin pronssimitalille. Myöhemmin kävi ilmi, että de Liman kimppuun hyökännyt katsoja oli Cornelius Horan, joka oli aiemminkin häiriköinyt urheilutapahtumia, muun muassa juoksemalla Formula 1 -kisassa Silverstonen radalla vuonna 2003.
Brasilian yleisurheiluliitto teki tapahtumasta protestin, mutta se hylättiin. Juoksun jälkeen Kansainvälinen olympiakomitea palkitsi de Liman Pierre de Coubertin -mitalilla hyvästä urheiluhengen osoittamisesta, sillä hän juhli pronssiaan eikä ollut katkera välikohtauksesta. De Lima valittiin Brasiliassa 2004 vuoden urheilijaksi. Rantalentopalloilija Emanuel Rego tarjosi de Limalle olympiakultamitaliaan, mutta de Lima ei liikuttuneena ottanut sitä vastaan.
Olympiatulen sytyttäminen Rion kesäolympialaisissa 2016
Vanderlei de Lima sytytti olympiatulen Rion kesäolympialaisissa vuonna 2016.
Uralilaiset kansat
pienoiskuva|Uralilaisten kansojen asuinalueet pienoiskuva|[[Nenetsit|Nenetsilapsi]] Uralilaiset kansat ovat kansoja, jotka puhuvat uralilaisia kieliä. Uralilaiset kansat voidaan jakaa suomalais-ugrilaisia kieliä puhuviin suomalais-ugrilaisiin kansoihin sekä samojedikieliä puhuviin samojedeihin.
Joskus kaikkiin uralilaisiin kansoihin voidaan viitata puhumalla suomalais-ugrilaisista kansoista tai käsitteellä suomensukuinen.
Yleisen näkemyksen mukaan uralilaiset levittäytyivät länteen ja itään Volga-joen seudulta, mutta myös itäisempää alkukotia on ehdotettu. Suurin osa nykyisistä uralilaiskansoista kantaa yhä yhteistä siperialaista geeniperimää vaikka muistuttaakin pääosin maantieteellisiä naapureitaan. Poikkeuksena ovat unkarilaiset, jotka ovat sekoittuneet ei-uralilaiseen väestöön kokonaan. Geneettiset erot uralilaisten kansojen välillä ovat sitä suurempia, mitä suurempia kielelliset erot ovat.
Haarukkamaki
Haarukkamakin pituus (pää ja vartalo) on 22–30 cm, ja painoa on tyypillisesti 300–500 grammaa. Sillä on päälaella mustia juovia, jotka yhtyvät takana selkäjuovaan ja edessä silmänympärysjuoviin.
Haarukkamaki elää Madagaskarin koillisosassa. Se on nähty siellä viimeksi vuonna 2004. Metsien hävitys on vaikuttanut sen uhanalaisuuteen.
Kassandra
Kassandra kunnioitti orakkelijumalaansa Apollonia, joka halusi tehdä Kassandrasta rakastettunsa. Tämä kuitenkin hylkäsi tarjouksen. Kostoksi Apollon muutti Kassandran profetoimislahjaa lisäehdolla, että tämän ennustuksia ei kukaan uskoisi. Siksi Kassandran ennustuksia Troijan tuhosta ei uskottu. Troijan kukistuttua Kassandra joutui Aiaksen sotasaaliina Agamemnonille. Hänet vietiin Mykeneen, jossa hänet murhattiin.
Myöhemmin ruvettiin nimittämään ”Kassandran huudoiksi” varoituksia, joista ihmiset eivät välitä.
Heikki Hakala
thumb|Heikki Hakala heinäkuussa 2012. Heikki Tapani Hakala (s. 21. toukokuuta 1959 Lahti) oli Etelä-Suomen Sanomien päätoimittaja vuosina 1997–2014.
Ura
Aiemmin Hakala työskenteli Savon Sanomien (1980–1983) ja Kauppalehden toimittajana (1983–1986). Vuosina 1986–1989 hän oli Satakunnan Kirjateollisuus Oy:n julkaisupäällikkö, 1989–1992 Sanomaprintin erikoislehtien ja yritysjulkaisujen toimituspäällikkö ja 1992–1995 Lehdistön sanomapalvelun päätoimittaja. Vuosina 1995–1996 Hakala työskenteli Veronmaksajain Keskusliiton tiedotuspäällikkönä.
Luottamustoimia
Hakala toimi Kirkon tiedotuskeskuksen neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1992–1996 ja kirkon tiedonjulkistamispalkintolautakunnassa vuosina 1994–1996. Vuosina 1997–2004 Hakala oli Kansan Raamattuseuran kustannusyhtiö Karas-Sana Oy:n hallituksen ja vuosina 1998–2004 Kotimaa-kustannus Oy:n neuvottelukunnan jäsen. Helsingissä asuessaan hän toimi Käpylän seurakunnan seurakuntaneuvostossa, muttei ole Lahteen muutettuaan osallistunut seurakunnalliseen toimintaan luottamushenkilönä. Vuonna 2001 Hakala sai Kirkon tiedonvälityspalkinnon.
Hakala on ollut Päätoimittajien yhdistyksen johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja. Hän on ollut myös Diabetesliiton varapuheenjohtaja, Tekesin valtuuskunnan jäsen kaudella 2012–2015 ja Suomen suurloosin tiedotustoimikunnan puheenjohtaja vapaamuurareissa.
Koppenberg
thumb|Koppenberg thumb|250px|[[Roger De Vlaeminck nousemassa Koppenbergille.]] Koppenberg on 77 metriä korkea mäki Oudenaarden lähistöllä Itä-Flanderissa Belgiassa. Koppenbergille nousu on osa Flanderin ympäriajoa ja sen yksi haastavimmista osuuksista. Nousu on haastava mukulakivipäällysteen ja enimmillään 22 prosentin kaltevuuden vuoksi.
27. maaliskuuta
27. maaliskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 86. päivä (87. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 279 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 26. maaliskuuta, 28. maaliskuuta
Tangled in Dream
Tangled in Dream on australialaisyhtye Vanishing Pointin vuonna 2000 julkaistu toinen studioalbumi.
Kappaleet
Sonata Arctica on tehnyt coverin kappaleesta "Two Minds and One Soul" EP-julkaisulleen Don't Say a Word.
Etelä-Afrikan Grand Prix
Etelä-Afrikan Grand Prix oli Etelä-Afrikassa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.
thumb|350px|Paikkakunnat, joissa Etelä-Afrikan Grand Prix on järjestetty. Etelä-Afrikan Grand Prix ajettiin 20 kertaa Kyalamin radalla vuosien 1967 ja 1993 välisenä aikana. Kilpailu ajettiin sitä ennen kolme kertaa MM-sarjaan kuuluvana kilpailuna East Londonin moottoriradalla.
Etelä-Afrikan GP oli aikoinaan varsin ainutlaatuinen tapahtuma, sillä Etelä-Afrikka oli 1990-luvulle saakka urheiluboikotissa hallituksen harjoittaman rotuerottelupolitiikan eli apartheidin takia. Etelä-Afrikka ei esimerkiksi saanut ottaa osaa olympialaisiin. F1-sirkus kuitenkin vieraili vuosittain Kyalamissa. Kilpailu putosi kalenterista kauden 1985 jälkeen. Sen jälkeen Kyalamin rataa nykyaikaistettiin, ja siitä tuli hitaampi, lyhyempi ja kompaktimpi. Uusitulla Kyalamin radalla ajettiin kauden 1992 avauskilpailu. Kuljettajille uusi rata ei tarjonnut niin paljon ajamisen iloa kuin vanha. Kyalamissa ajettiin kauden avauskilpailu myös 1993, jonka jälkeen kilpailu putosi jälleen F1-kalenterista. Kyalamin uusitun radan pituus oli 4,261 kilometriä ja kilpailun pituus oli 306,792 kilometriä.
Britti Jim Clark ja itävaltalainen Niki Lauda ovat voittaneet Etelä-Afrikan GP:n kumpikin kolmesti. Kaudella eteläafrikkalainen Jody Scheckter voitti kilpailun ainoana eteläafrikkalaisena. Vuosien 1992 ja 1993 kilpailujen voitot menivät Nigel Mansellille ja Alain Prostille. Etelä-Afrikan GP muistetaan myös Tom Prycen, ja ratavalvoja Jansen Van Vuurenin kuolemista.
Etelä-Afrikan GP:n paluuta on kaavailtu useaan otteeseen, ensimmäisen kerran jo kaudeksi, mutta suunnitelmat kariutuivat randin arvon romahtamiseen. Myöhemmin paluuta suunniteltiin kaudelle, mikä ei kuitenkaan onnistunut, kilpailupaikaksi kaavailtiin alustavasti Kapkaupunkiin rakennettavaa uutta moottorirataa tai rantakeskus Durbanin katurataa. Tämän jälkeenkin Etelä-Afrikka on ilmaissut halunsa isännoidä Formula 1 -osakilpailua aikaisintaan kaudella täysin uudella radalla Kapkaupungissa, jonka piirustuksetkin olivat jo valmiina, tämäkään suunnitelma ei toteutunut.
1985
Etelä-Afrikan Grand Prix 1985 ajettiin 19. lokakuuta Kyalamin vanhalla radalla. Kilpailun voitti britti Nigel Mansell, joka lähti kilpailuun paalupaikalta. Keke Rosberg ajoi kilpailun nopeimman kierroksen.
1992
Etelä-Afrikan Grand Prix 1992 ajettiin 1. maaliskuuta ensimmäistä kertaa Kyalamin uudistetulla moottoriradalla. Kilpailua hallitsi Williams-tallin Nigel Mansell, joka voitti kilpailun paalupaikalta ja ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen. Kilpailun voitto oli Manselille toinen perättäinen Kyalamissa. Kilpailu ajettiin aurinkoisella ja kuivalla kelillä.
1993
Kauden Etelä-Afrikan Grand Prix jäi viimeiseksi Etelä-Afrikan GP:ksi. Ensin kuivan, mutta parin viimeisen kierroksen aikana sateiseksi muuttuneen kelin värittämän kilpailun voiton vei paalupaikalta lähtenyt ranskalainen Alain Prost. Prost ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen. Kilpailussa debytoivat kuljettajat Michael Andretti, Luca Badoer, Fabrizio Barbazza, Rubens Barrichello ja tallit Larrousse ja Sauber.
Voittajat
Lähde:
Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan.
Radat
Lähde:
Melete
Melete on kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Mnemosynen lapsi ja yksi kolmesta alkuperäisestä boiotialaisen mytologian muusasta. Melete tunnettiin ajatuksen ja mietiskelyn muusana.
Asteroidi 56 Melete on nimetty muusan mukaan.
Accademia degli Incogniti
thumb|Cesare Cremonini, jonka opetuksien pohjalle Accademia degli Incogniti perustettiin. Accademia degli Incogniti (Tuntemattomien akatemia) oli vapaa-ajattelijaälymystön, lähinnä aatelisten, tieteellinen seura, joka vaikutti merkittävästä 1600-luvun puolivälissä Venetsian kulttuuri- ja poliittiseen elämään. Seuran perustivat vuonna 1630 Giovan Francesco Loredan ja Guido Casoni, ja sen perustana oli Cesare Cremoninin aristoteelinen filosofia. Cremonini edusti peripateettista koulukuntaa, ja hän oli Padovan yliopiston filosofian professori. Seuraan kuului historioitsijoita, runoilijoita ja libretistejä. Historioitsija Ellen Rosandin mukaan akatemia toimi nimensä mukaisesti tavallisesti kulissien takana. Jäsenet kirjoittivat usein salakielellä ja julkaisivat teoksensa anonyymisti. Accademia degli Incogniti toimi erityisen aktiivisesti 1630-luvulta alkaen Venetsian musiikkiteatterin edistäjänä, ja se perusti oman teatterin, Teatro Novissimon, jolla oli lyhyt kukoistuskausi 1641–1645. Musiikkinäytelmien libretoissa akatemian ikonoklastiset älyköt käyttivät sävyä, joka oli "[usein] kauhistuttavan suorasukaista ja usein epämoraalista". Libretistejä olivat muun muassa Giacomo Badoaro, joka kirjoitti tekstin Il ritorno d'Ulisse in patria Claudio Monteverdille, ja Giovanni Francesco Busenello, joka laati Monteverdille libreton tämän viimeiseen ja todennäköisesti merkittävämpään oopperateokseen L'incoronazione di Poppeaan.
Vaikka akatemiaa sanotaan usein joukoksi skeptisiä libertiinejä, Loredano oli Venetsian tasavallan kunnioitettu senaattori. Muutkin jäsenet olivat joko tasavallan senaattoreita tai neuvoston jäseniä, ja akatemia oli useita vuosikymmeniä poliittisen vallan epävirallinen keskus. Sen vaikutusvalta alkoi vähetä 1650-luvun lopulla, ja vuoden 1661 jälkeen akatemia ei enää kokoontunut.
Birka
thumb|300px|Arkeologisia kaivauksia Birkassa.
Birka oli viikinkiajan huomattava kaupunki ja kauppapaikka Ruotsissa. Birkan alkuperäinen nimi on luultavasti ollut Bierkø tai Björkö. Se sijaitsi Mälarenilla, nykyisen Björkön saarella Ekerön kunnassa. Birka ja Hovgården kuuluvat UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Birka syntyi 750-luvulla. Se ehti kukoistaa noin 200 vuotta ennen kuin se hylättiin noin vuonna 975, samaan aikaan kun Sigtunan kristitty kaupunki perustettiin 35 km päähän.
Birkaa pidetään Ruotsin ensimmäisenä kaupunkina. Birkassa on asunut enimmillään ehkä noin 700–1 000 ihmistä. Alueelta on löydetty noin 3 000 hautaa ja jäännöksiä hirsiasumuksista. Birka oli aikoinaan Pohjois-Euroopan tärkeimpiä markkinapaikkoja. Kaupungissa myytiin turkiksia, rautaesineitä sekä käsityöläistuotteita. Turkiksia hankittiin suomalaisilta, saamelaisilta ja Koillis-Venäjältä sekä paikallisilta metsästäjiltä. Kaupunkiin saapui tavaroita kaukaa idästä ja islamilaisesta maailmasta. Alueen haudoista on löytynyt jälkiä mm. lasista, kankaista, kiinalaisesta silkistä ja reininmaalaisesta keramiikasta. Birka oli myös varhainen kristinuskon keskus. "Pohjolan apostoli" Ansgar saapui avustajansa Witmarin kanssa Birkaan 829. Kaupunkiin perustettiin 831 pieni seurakunta, jota pidetään Ruotsin ensimmäisenä.
Lounais-Suomi kuului Birkan vaikutuspiiriin, ja noin vuosia 800–975 on Suomen esihistoriasta puhuttaessa joskus nimitetty jopa "Birkan kaudeksi". Birkasta on löytynyt useita hautoja joiden esineistö on peräisin Suomesta. Alueelta on löytynyt myös suomalaisen perinteen mukaan tehtyä keramiikkaa, joka viittaa sinne muuttaneisiin ihmisiin.
Kaivaukset
thumb|right|250 px|Kaivauksia mustan maan alueella Birkassa vuonna 1991. Jo 1680-luvulla antikvaristi Johan Hadorph suoritti kaivauksia Björkön saarella. Hän löysi sieltä mustaa, hiilistä maata, jonka hän uskoi olevan peräisin palaneista taloista. Birkan kaupunkiasutuksen paikkaa kutsutaan edelleen "mustaksi maaksi" (Svarta jorden). Tämä alue sijaitsee saaren pohjoispuolella, ja sitä ympäröi maavalli. Valli päättyy etelässä Borgbergetin linnavuoreen, missä on linnoituksen jäänteitä. Maavallin toisella puolella on suuri kalmistoalue. Sieltä on löydetty muun muassa rikkaasti varustettuja, niin sanottuja kammiohautoja eli syväksi kaivettuja, hirsillä vuorattuja hautakuoppia.
Hjalmar Stolpe suoritti Björköllä systemaattisia kaivauksia 1870- ja 1880-luvuilla. Hän oli koulutukseltaan entomologi ja etsi alueelta meripihkaa tutkiakseen sen sisään jääneitä hyönteisiä. Meripihkan lisäksi Stolpe teki useita merkittäviä arkeologisia löytöjä. Kymmenen vuoden aikana Stolpe kaivoi ja dokumentoi hautakumpuja Hemlandenin ja Svarta jordenin alueella. Hänen tutkimuksensa muodostivat pohjan kaikille myöhemmin Birkan alueella tehdyille tutkimuksille. Yksi Stolpen suurimmista löydöistä oli noin 450 islamilaista hopearahaa ja hopeakoruja sisältänyt hopeakätkö, joka oli haudattu rautapadan sisällä maahan. Useat hänen löydöistään odottavat yhä jatkotutkimuksia.
Björn Ambrosiani kaivoi mustan maan aluetta vuosina 1969–1971 ja toimi myöhemmin hankkeen vetäjänä vuosien 1990–1995 tutkimuskaivauksilla. Vuosina 1997–2004 Tukholman yliopiston arkeologinen tutkimuslaboratorio jatkoi tutkimuksia, ja vuosina 2005–2007 Riksantikvarieämbetet tutki Birkan kaupunkialueen reunaa ja Grindsbackan kalmistoa Björkön keskellä.
Ufan kansainvälinen lentoasema
Ufan kansainvälinen lentoasema eli lyhyesti Ufan lentoasema on miljoonakaupunki Ufan kansainvälinen lentoasema Baškortostanissa, Venäjällä. Se sijaitsee noin 22 kilometriä Ufan keskustasta etelälounaaseen, lähellä kaupungista etelään johtavaa moottoritieosuutta. Lentoaseman läheltä kulkee rautatie.
Kentän pääkiitotiet on varustettu kansainvälisen siviili-ilmailujärjestö ICAO:n määrittelemän liikennekategoria II:n mukaisin lähestymis- ja säämittauslaitteistoin. Vuonna 2012 lentoaseman kautta matkusti yhteensä 1,918 miljoonaa matkustajaa.
Your Tongue’s Got the Cat
Your Tongue’s Got the Cat on Lordin ensimmäinen single yhtyeen yhdeksänneltä studioalbumilta Sexorcism. Kappaleesta julkaistiin singlen julkaisupäivänä YouTubessa lyriikkavideo. Mr. Lordi piirsi videota varten maisemakuvia Vammavaarasta ottamiensa kuvien pohjalta. Videolla esiintyvän kissan mallina toimi Mr. Lordin oma lemmikkikissa.
Mr. Lordi kommentoi uutta albumia seuraavasti:
Lähteet
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: Lordiary. Tammi, 2022
Ra-ta ta-ta
Ra-ta ta-ta on Anna Abreun single, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2014. Kappale on ensimmäinen singlejulkaisu artistin 30. toukokuuta 2014 julkaistulta V-albumilta. Kappaleen on tuottanut Jonas W. Karlsson ja Hank Solo.
Singlen kanssa samana päivänä julkaistiin myös kappaleen musiikkivideo, jonka on ohjannut Hannu Aukia. Videolla nähtävien tanssiliikkeiden ja moukarin vuoksi sitä on verrattu Miley Cyruksen musiikkivideoihin. Musiikkivideota katsottiin julkaisuviikonloppunsa aikana yli 300 000 kertaa.
Helena Takalo
Anni Helena Takalo (o.s. Kivioja, s. 28. lokakuuta 1947 Nivala) on suomalainen hiihtäjä, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Hänen hiihtouransa menestyksekkäimmät vuodet ajoittuvat 1970-luvun loppupuolelle.
Takalo osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokilpailuihinsa Grenoblen olympialaisissa 1968. Hän sijoittui 5 kilometrillä 22:nneksi ja keskeytti 10 kilometrin kilpailun. Tatran MM-kilpailuissa 1970 hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen 3 × 5 kilometrin viestissä. Sapporon olympialaisissa 1972 hän sijoittui 10 kilometrillä viidenneksi, 5 kilometrillä yhdeksänneksi ja hiihti avausosuuden Suomen hopeajoukkueessa 3 × 5 kilometrin viestissä. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän saavutti Galina Kulakovan ja Barbara Petzoldin jälkeen pronssia 10 kilometrillä ja oli neljäs viestissä.
Takalo voitti Innsbruckin olympialaisissa 1976 kultaa 5 kilometrin hiihdossa. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Raisa Smetaninan runsaalla sekunnilla. Olympiavoittonsa jälkeen Takalolle kerrottiin hänen kärynneen dopingista, mutta asiaa selviteltäessä huomattiin, että kielletyn näytteen olikin antanut Neuvostoliiton Galina Kulakova. Kulakova ei saanut kuitenkaan kärystään rangaistusta. Innsbruckin 10 kilometrillä Takalo saavutti hopeaa vajaan sekunnin Smetaninalle hävinneenä. Lisäksi hän hiihti ankkuriosuuden Suomen saadessa hopeaa 4 × 5 kilometrin viestissä.
Takalo voitti Lahden MM-kilpailuissa 1978 kultaa 5 kilometrillä vajaan viiden sekunnin erolla Hilkka Riihivuoreen. 20 kilometrillä hän sai pronssia runsaat kaksi sekuntia Riihivuorta nopeampana. 4 × 5 kilometrin viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Suomen voittaessa kultaa vajaan viiden sekunnin erolla Saksan demokraattiseen tasavaltaan. Lake Placidin olympialaisissa 1980 Takalo voitti 18. helmikuuta olympiapronssia 10 km:n hiihdossa. Lisäksi hän oli kahdeksas 5 kilometrillä ja viides 4 × 5 kilometrin viestissä. Viimeisissä arvokilpailuissaan, Oslon MM-kilpailuissa 1982, hän oli viestissä neljäs.
Takalo on edustanut Nivalan Urheilijoita ja Pyhäjärven Pohtia. Hän toimi Pyhäjärven kunnan/kaupungin liikuntasihteerinä, kunnes jäi eläkkeelle 2012.
Heinäkuussa 2006 Pyhäjärven Pyhäsalmella paljastettiin Helena Takalon 2,5 metriä korkea pronssinen näköispatsas, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Antonio da Cudan.
Lasse Könönen sävelsi vuonna 1978 Helena Takalon kunniaksi kappaleet ”Valssi Helenalle” ja ”Pyhäjärvi” jotka levytti singlenä Teuvo Valo.
Jennifer Piot
pienoiskuva|Jennifer Piot (2017) Jennifer Piot (s. 24. maaliskuuta 1992 La Tronche) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa S.C. Alpe d Huez -seuraa.
Fourier’n sarja
thumb|300px|”Sahafunktion” (sininen käyrä) Fourier’n sarja (punainen käyrä) muodostaa sitä tarkemman approksimaation itse funktiosta, mitä useampi termi otetaan huomioon. Tässä on kuvattu sarjakehitelmän viiden ensimmäisen termin muodostamat osasummat. Itse sarja on täsmälleen identtinen kuvattavan funktion kanssa, jos funktio on riittävän sileä. Kohtiin, jotka eivät täytä sileysvaatimuksia, jää aina [[Gibbs-ilmiöksi kutsuttua pientä oskillaatiota. Esimerkiksi kuvan funktion epäjatkuvuuskohdat ovat tällaisia pisteitä.]] Fourier’n sarja on tapa esittää jaksollinen funktio trigonometristen sini- ja kosinifunktioiden avulla äärettömänä summana eli sarjakehitelmänä. Ranskalainen matemaatikko ja fyysikko Joseph Fourier kehitti sarjat tutkiessaan lämmönjohtumisen teoriaa 1800-luvun alkupuolella.
Jennifer Piot
Nuorten MM-kilpailuissa Le Massifissa vuonna 2013 Piot saavutti kultaa syöksylaskussa.
Alppihiihdon maailmancupissa Piot kilpaili ensimmäisen kerran Crans-Montanan supersuurpujottelussa maaliskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2013 oltuaan 30:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 13:s sija, jonka hän saavutti Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2015.
Fourier’n sarja
Fourier’n sarja on määritelty Eulerin lausetta hyväksikäyttäen kompleksilukujen eksponenttifunktion avulla:
Joskus Fourier’n sarja on annettu suoraan trigonometrisina funktioina. Merkintä on pidempi, mutta se saattaa olla joskus havainnollisempi.
Tässä esiintyvät kertoimet an ja bn saadaan integraaleista:
Kertoimia a_n kutsutaan sarjan parillisiksi ja b_n parittomiksi kertoimiksi. Nimitys tulee siitä, että parillisilla funktioilla (joilla ) ainoastaan kertoimet a_n \neq 0, kun taas parittomilla funktioilla (joilla vastaavasti ) vain kertoimet b_n \neq 0. Parilliset ja parittomat funktiot ovat kuvaajiltaan symmetrisiä tai antisymmetrisiä y-akselin suhteen eikä nimityksellä ole suoraa yhteyttä esimerkiksi lukujen parillisuuteen.
Ontologia (tietojenkäsittelytiede)
Ontologia on tietojenkäsittelytieteissä, erityisesti tietämykseen liittyvässä tutkimuksessa ja kehitystyössä, kuvaus tarkasteltavan sovellusalueen käsitteistä ja käsitteiden välisistä suhteista. Kun filosofinen ontologia on olemisen kategorioita tutkiva tiede, rajautuu ontologia tietojenkäsittelytieteissä  tietämysrakenteeksi, siis artefaktiksi, joka mallintaa valittua sovellusaluetta. Tietojenkäsittelytieteiden ja filosofian ontologioita yhdistää toisiinsa se, että ne koostuvat entiteeteistä, ideoista tai tapahtumista sekä se, että niiden ominaisuuksia ja yhteyksiä määrittää tietty kategoriajärjestelmä.
Tietojenkäsittelytieteessä ontologialta vaaditaan harvoin universaalia totuutta, vaan ontologia on tapauskohtainen ja ontologiaan valittavia käsitteitä ja käsitesuhteita ohjaavat käytännölliset tarpeet. Ontologioita käytetään sellaisissa tietokoneohjelmissa, joissa tarvitaan sovellusalueen yleistietämystä. Ontologioilla on merkittävä rooli myös niin sanotussa semanttisessa webissä, jossa ne toimivat tietokoneohjelmien keskinäisen kommunikoinnin ja sisällön analysoinnin mahdollistavina konesanastoina.
Ontologiastandardeja
Ontologioiden toteuttamiseen on kehitetty runsaasti erilaisia standardeja ja kuvauskieliä.
Teaneck
Teaneck on kunta (township) Bergenin piirikunnassa, New Jerseyssä, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kunnassa oli 39 260 asukasta. Tämä teki Teaneckistä piirikunnan toiseksi suurimman kunnan. Vuonna 2008 asukkaita oli 38 662.