cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Huono kasvatus
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskulan mukaan elokuva on hyvin luontevasti sekä omaelämäkerrallinen että homoeroottinen. ”Huono kasvatus kasvaa monimutkaisesta sommittelustaan ja ristiriitaisista teemoistaan huolimatta selkeäksi kokonaisuudeksi. Katolisen tekopyhyyden verkossa pyristeleviä ihmisiä leimoillaan syyllistävät lihalliset vietit lietsovat katkeraa kostonjanoa, jonka vain suvaitseva rakkaus ja ymmärtävä anteeksianto voivat sammuttaa.”
Samoëns
Samoëns on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Kunta on suosittu vapaa-ajanviettopaikka, jonka alueella sijaitsee osittain Grand Massifin talviurheilukeskus.
Mooli
Mooli (yksikön tunnus mol ) on ainemäärän mittayksikkö. Yksi mooli ainetta sisältää 6,022 140 76·1023 perusosasta, jotka voivat olla atomeja, molekyylejä, ioneja, elektroneja tai muuta tarkasteltavana olevaa hiukkasta tai hiukkasryhmää. Mooli on yksi SI-järjestelmän perusyksiköistä. Nykyinen moolin määritelmä, jossa mooli määritellään kiinnittämällä Avogadron vakion arvoksi tasan 6,022 140 76·1023 1/mol, tuli voimaan vuonna 2019. Aikasemmin mooli määriteltiin ainemääräksi, jossa on yhtä monta perusosasta kuin 12 grammassa hiili-12:ssa on atomeja.
Moolia käytetään kemiassa yleisesti ilmaisemaan kemiallisen reaktion lähtöaineiden ja reaktiotuotteiden määriä. Esimerkiksi reaktioyhtälön 2 H2 + O2 → 2 H2O voidaan tulkita tarkoittavan, että 2 mol vetymolekyylejä (H2) reagoidessa 1 mol happimolekyylejä (O2) kanssa, syntyy reaktiotuotteena 2 mol vettä (H2O). Liuosten kemiallinen väkevyys eli konsentraatio ilmoitetaan tavallisesti liuonneena ainemääränä tilavuutta kohti. Konsentraation yksikkö on siten mol/l.
Arturo Lona Reyes
Arturo Lona Reyes (1. marraskuuta 1925 Aguascalientes – 31. lokakuuta 2020 ) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1952 ja nimitettiin Tehuantepecin hiippakunnan johtoon 4. toukokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Jerónimo Yerena y Camarena, jota avustivat Serafín Vásquez Elizalde ja Bartolomé Carrasco Briseño.
Mooli
Yhden ainemoolin massa grammoina vastaa kyseisen aineen atomi- tai molekyylipainoa atomimassayksikköinä. Esimerkiksi hiiliatomin massa on 12 ja rauta-atomin noin 56 atomimassayksikköä, ja näin ollen 1 mooli hiiltä on massaltaan 12 grammaa ja 1 mooli rautaa noin 56 grammaa.
Arturo Lona Reyes
Lona Reyes jäi eläkkeelle 25. marraskuuta 2000.
Mooli
Mooli, moolimassa ja atomimassa
Edes laboratorioissa ei mooleja mitata laskemalla aineen hiukkasten lukumääriä, vaan ainemäärää mitataan yksinkertaisesti punnitsemalla aineet vaa'alla. Käytännössä näytteen sisältämä ainemäärä voidaan määrittää punnitsemalla ja vertaamalla näytteen massaa m aineen omaan moolimassaan M Tutkittavien aineiden moolimassat täytyy siis tietää, jotta punnituista massoista voidaan määrittää ainemäärät.
Aineen yhden hiukkasen (molekyyli, atomi, ioni, jne.) massa ilmoitetaan atomimassayksikköinä (yksikön tunnus u), joka on saatu jakamalla 12C-atomin massa luvulla 12 ja Avogadron vakiolla. Yksi 12C-atomi painaa siten 12 u eli sen atomimassa on 12 u. Raudan (tunnus Fe) atomimassa on 55,845 u, joten mooli rautaa painaa Atomimassan ja moolimassan skalaarit vastaavat siten toisiaan Käyttämällä alkuaineiden atomimassataulukoita voidaan laskea yhdisteiden molekyylimassojen likiarvoja. Niiden sekä punnittujen massojen avulla voidaan määrittää yhdistenäytteiden ainemääriä.
Yksikön määritelmä
Mooli, tunnus mol, on ainemäärän SI-yksikkö. Nykyisen määritelmän mukaan yksi mooli sisältää täsmälleen 6,022 140 76·1023 perusosasta. Tämä luku on Avogadron vakion NA kiinteä lukuarvo, kun yksikkönä on mol-1, ja sitä sanotaan Avogadron luvuksi.
Systeemin ainemäärä, tunnus n, on määrätynlaisten perusosasten lukumäärän mitta. Perusosanen voi olla atomi, molekyyli, ioni, elektroni, muu hiukkanen tai määritelty hiukkasten ryhmä.
Moolin nykyisen määritelmän vahvisti 26. yleinen paino- ja mittakonferenssi vuonna 2018, ja se tuli voimaan 20. toukokuuta 2019.
Yksikön historiaa
Moolia vastaavasta yksiköstä käytettiin aikaisemmin nimitystä grammamolekyyli. Se määriteltiin ainemääräksi, jonka massa on yhtä monta grammaa kuin on kyseisen aineen molekyylipaino.
Yksikön lyhemmän nimen Mol, josta myös suomenkielinen muoto mooli on peräisin, otti käyttöön ensimmäisenä saksan kielessä Wilhelm Ostwald, joka vuonna 1894 muodosti sen lyhentymänä sanasta Molekül (molekyyli). Englannin kielessä se tuli käyttöön vuonna 1897 muodossa mole.
Koska atomien massat ovat erittäin pieniä, ne olivat kauan vain hyvin epätarkasti tunnettuja. Paljon tarkemmin tunnettiin eri alkuaineiden atomien massojen suhteet, sillä ne voitiin määrittää toisaalta kemiallisissa reaktioissa ilmenevien yhtymispainojen, toisaalta eri aineiden ominaislämpöjen ja niihin liittyvän Dulongin ja Petit'n lain sekä kaasujen osalta Avogadron lain avulla. Tämän vuoksi otettiin käyttöön atomien ja molekyylien suhteellisen massan yksikkö, joka alun perin määriteltiin kevyimmän atomin, vetyatomin massaksi. Muiden atomien massat atomimassayksikköinä pystyttiin määrittämään varsin tarkoin, mutta atomimassayksikön suuruus gramman murto-osina tunnettiin vain likipitäen. 1900-luvun alussa siirryttiin uuteen järjestelmään, jossa atomimassayksikkö määriteltiin 1/16 -osaksi happiatomin massasta. Täten vetyatomin massaksi tuli 1,008 yksikköä.
Tämän sopimuksen mukaisen moolin määritelmän hyväksyi myös neljästoista yleinen paino- ja mittakonferenssi (Conference International des Poids et Mesures, CIPM) vuonna 1971. Samalla mooli päätettiin myös yhdistää SI-järjestelmään sen seitsemänneksi perusyksiköksi. Määritelmä sisälsi tuolloin lauseen "moolissa ainetta on yhtä monta yksikköä kuin 12 grammassa hiili-isotooppi-12:ssa on atomeja".
Mooli määriteltiin vuonna 1971 epäsuoralla tavalla, koska silloisilla menetelmillä ei pystytty laskemaan moolissa olevien hiukkasten lukumäärää. Moolissa olevien 12C-atomien lukumäärä N A'' voidaan kuitenkin arvioida, jos tunnetaan yhden 12C-atomin massa m 1 jolloin moolissa olevien hiukkasten lukumäärälle saadaan likiarvo N A = (6,02214129 ± 0,00000027)×1023 kappaletta. Tätä lukumäärää kutsutaan Avogadron vakioksi.
Pian kuitenkin huomattiin, että hiilen olomuodolla ja kidemuodolla oli mitattava vaikutus atomien lukumäärään, sillä samanmassaisessa timantissa ja grafiitissa oli enemmän atomeja kuin vastaavassa kaasumaisessa hiilessä. Vuonna 1980 määritelmään tehtiin lisäys, että "atomit ovat sidoksettomia ja energeettisesti perustilassaan".
Vuonna 2005 CIPM esitti uudeksi lähestymistavaksi sopia Avogadron vakio tarkaksi luvuksi, jonka avulla moolimassat määriteltäisiin. Näin poistettaisiin kaikki viittaukset hiiliatomeihin ja päästäisiin eroon siitä työstä, jossa Avogadron vakio määriteltäisiin aina vain tarkemmaksi mittaustarkkuuden kasvaessa. Vuonna 2011 kokoontunut 24. CGPM ilmoitti ottavansa tämän tulevan ehdotuksensa pohjaksi. Vuonna 2014 pidetty 25. CGPM päätti jatkaa selvitystyötä, , mutta vasta 26. yleinen paino- ja mittakonferenssi vuonna 2018 vahvisti uuden määritelmän.
Vaikka mooli määriteltiin kokonaan aikaisemmasta poikkeavalla tavalla, on uuden määritelmän mukainen mooli hyvin suurella tarkkuudella yhtä suuri kuin aikaisemmankin määritelmän mukainen oli.
Johdannaisyksiköitä
Etenkin kemian sovelluksia varten on otettu käyttöön erilaisia moolista johdettuja johdannaisyksiköitä. Niiden tarkoituksena on helpottaa työskentelyä teknisen kemian tehtävissä.
Liuokset
Konsentraatio (tunnus c) on liuenneen aineen osuus liuoksen tilavuuteen. Yksikkönä on 1 mol/L = 1 mol/dm3 = 1 M. Ominaisuutta kutsutaan liuoksen molaarisuudeksi. SI-yksikkönä pitäisi käyttää 1 mol/m3.
Molaalisuus (tunnus m) on liuenneen aineen osuus liuottimen massaan. Yksikkönä on 1 mol/kg.
Mooliosuus (tunnus xi, kaasuilla yi) on seoksessa olevan komponentin i ainemäärän suhde koko seoksen ainemäärään. Yksikkönä on 1 mol/mol eli mooliosuus on paljas suhdeluku.
Muut
Moolimassa (tunnus M) on 1 moolin ainemäärän massa grammoina. Yksikkönä käytetään 1 g/mol.
Moolitilavuus (tunnus Vm) on 1 mol ainemäärän viemä tilavuus. Yksikkönä käytetään 1 m3/mol.
Katalyyttinen aktiivisuus on katalyyttimäärä, joka riittää katalysoimaan reaktiota moolin verran sekunnissa optimaalisissa reaktio-olosuhteissa. Tässä käytetään yksikköä katal (kat): 1 kat = 1 mol/s, jota suositellaan käytettäväksi entsyymien ja kliinisen kemian sovelluksissa.
Energiasisällön yksikkönä käytetään 1 J/mol (joulea moolissa).
Valokemiassa, esimerkiksi fotosynteesitutkimuksessa on ollut käytössä yksikkö 1 einstein = 1 mooli fotoneita (6,022×1023 kpl). Yksikköä mikromooli/m2/s käytetään kasvinkasvatuksessa kuvaamaan kasvin saamaa valoa, fotonivuota.
Kemiallisen reaktion laskuesimerkki
Ainemääriä käytetään, kun lasketaan kemiallisissa prosesseissa reagoivien aineiden määriä. Esimerkiksi vety palaa seuraavasti:
Kun 4 grammaa vetyä ja 32 grammaa happea reagoivat, syntyy 36 grammaa vettä. Määrät vastaavat kahta moolia vetyä, yhtä moolia happea ja kahta moolia vettä.
Ainemäärän voi laskea, kun tiedetään aineen massa ja sen perusosasten massa eli moolimassa. Alkuaineiden moolimassat saadaan suoraan atomimassataulukosta.
Vetyatomin moolimassa on noin 1 g/mol (u), joten yksi mooli vetykaasua (H<SUB>2</SUB>) painaa noin 2 grammaa. Hapen atomimassa on noin 16 g/mol, joten yhden happikaasumoolin (O<SUB>2</SUB>) massa on 32 grammaa. Veden (H2O) moolimassa on noin 18 g/mol (tarkemmin 18,015268 g/mol).
Kaasujen tapauksessa
Yksi mooli inaktiivista kaasua, jonka lämpötila on 273,16 K (0,01 °C) ja paine on 101 325 pascalia (normaali ilmanpaine), vie 22,414 dm3 tilaa. Fysiikan kaasulaskuissa voidaan ainemääriä käsitellä mittaamalla pelkästään kaasujen tilavuuksia.
SI-kertoimet
Paljon käytetty moolin kerrannainen on tuhannesosa, joka kirjoitetaan 1 millimooli = 1 mmol.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1965 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 34. kausi. Kaudella 1965 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Haka, joka varmisti kolmannen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 10. lokakuuta, kun se voitti Esko Malmin ja Asko Mäkilän maaleilla ÅIFK:n 2–1. Viimeisiksi sijoittuneet UPallo, ÅIFK ja TaPa putosivat Suomensarjaan.
Joukkueet
Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1964 ja kolme nousijaa kauden 1964 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja TaPa, Itälohkon voittaja UPallo ja Pohjoislohkon voittaja VPS nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet HPS:n, MiPK:n ja KIF:n.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1966
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Huomautukset:
Maalintekijät
Lähde: Jalkapallokirja 1966
Suomen mestarit
Lähteet: Jalkapallokirja 1981 ; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006 ; Helsingin Sanomat
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös #15 Mikko Rikkonen (mv, 3/0), #7 Matti Pitko (11/0), #10 Timo Paimander (5/2), #12 Tapio Koivisto (5/2) ja #14 Jouko Niittymäki (2/0).
Euroopan Cup
Karsintakierros
Manchester United voitti yhteismaalein 9–2.
Cup-voittajien cup
1. kierros
Honvéd voitti yhteismaalein 16–2.
Kansainvälinen yksikköjärjestelmä
[[Tiedosto:Metrication by year map.svg|thumb|upright=1.5|Metri- ja SI-järjestelmän kansainvälistyminen (kartan värityksestä ilmenee maakohtaisesti vuosi, johon mennessä järjestelmä on otettu käyttöön).
{{legend|#000000|ei virallisesti käytössä}}
{{legend|#b9b9b9|tieto puuttuu}} ]]
Kansainvälinen yksikkö­järjestelmä eli SI-järjestelmä on maailman yleisin mittayksikkö­järjestelmä. SI-järjestelmä sai nykyisen nimensä vuonna 1960, mutta keskeisimmiltä osiltaan se perustuu Ranskassa jo 1700-luvun lopulla käyttöön otettuun metrijärjestelmään. Jos nykyään puhutaan metrijärjestelmästä, silläkin käytännössä yleensä tarkoitetaan SI-järjestelmää.
SI-järjestelmästä päätetään Kansain­välisen paino- ja mittatoimiston (, BIPM) järjestämissä konferensseissa (CGPM). Suomessa SI-järjestelmän toteutuksesta vastaa Mittatekniikan keskus.
SI-järjestelmän mittayksiköitä voi käyttää maailmanlaajuisesti, ja useissa maissa lainsäädäntö määrää niiden käytön. Toisaalta joissain yhteyksissä saatetaan yhä suosia muita mittayksiköitä: esimerkiksi moottorien tehot ilmoitetaan usein hevosvoimina, ja jopa Suomen aluevesiraja on määritetty meripeninkulmina. Myös ilmailussa korkeus ilmaistaan useimmissa maissa jalkoina ja nopeus solmuina (aiemmin metrejä ja kilometrejä tunnissa käytettiin ilmailussa huomattavasti nykyistä yleisemmin, vielä 1950-luvulla myös Suomessa, nykyään lähinnä Venäjällä ja eräissä Aasian maissa). Britanniassa puolestaan on lain mukaan liikennemerkeissä yhä käytettävä maileja ja jaardeja (tosin nämä perinteiset brittiläisen järjestelmän mittayksikötkin on nykyään määritelty suhteessa SI-yksiköihin).
Yhdysvalloissa metrijärjestelmä laillistettiin jo vuonna 1866, mutta sitä ei ole otettu virallisesti käyttöön. SI-järjestelmä on silti alkanut saada jalansijaa luonnontieteiden ja lääketieteen sekä valtionhallinnon ja useiden teollisuusalojen piirissä. Yhdysvaltain lisäksi Liberia ja Myanmar (aiemmin Burma) ovat tiettävästi ainoat maat, joissa SI-järjestelmää ei ole virallistettu.
Kirjoitussäännöt
SI-yksiköihin voidaan viitata käyttäen täydellisiä nimiä, jotka tarvittaessa mukautuvat kielikohtaisesti äänne- ja muoto-oppiin sekä oikeinkirjoitukseen (esimerkiksi suomeksi metri, sekunti, kilogramma, senttimetri, hertsi), tai virallisia tunnuksia, jotka kirjoitetaan aina samalla tavalla kielestä riippumatta (m, s, kg, cm, Hz). Esimerkiksi Euroopan unionin virallisessa viestinnässä mittayksiköiden nimet kirjoitetaan yleensä täydellisinä.
SI-järjestelmän tunnukset eivät ole varsinaisesti lyhenteitä, vaikka monet niistä on alun perin muodostettu lyhentämällä. SI-tunnusten käyttöön liittyy joitain erikoissääntöjä, jotka eivät koske tavanomaisia lyhenteitä, vaikka yleisesti ottaen lyhenteitä koskevat suomen oikeinkirjoitussäännöt ovat varsin yhdenmukaiset SI-järjestelmän sääntöjen kanssa. SI-järjestelmän mukaan tunnuksen perään ei esimerkiksi merkitä pistettä (jollei se päätä virkettä), mutta vastaavasti suomenkin oikeinkirjoitussääntöjen mukaan kaikki mittayksiköiden lyhenteet ovat pisteettömiä.
SI-yksiköitä kirjoitettaessa noudatetaan seuraavia sääntöjä:
Suur- ja pienaakkosten käyttö
Tunnukset kirjoitetaan pienaakkosin, paitsi jos yksikön nimi on johdettu erisnimestä, jolloin tunnuksen alkukirjaimena on suuraakkonen. Yksikön nimessä isoa alkukirjainta ei kuitenkaan käytetä (jollei se aloita virkettä). Esimerkiksi paineen mittayksikön tunnus on Pa (keksijä Blaise Pascalin mukaan), mutta yksikön nimi on pascal. Pienaakkosella kirjoitettu tunnus viittaa melkein aina toiseen yksikköön kuin vastaavalla suuraakkosella kirjoitettu tunnus: s = sekunti, mutta S = siemens (Werner von Siemensin mukaan). Samoin h = tunti, mutta H = henry.
dB, kWh jne. kirjoitetaan pienellä myös virkkeen alussa ja otsikossa, vaikka se muuten olisi suuraakkosin, esim. ”24 h VAROITUKSET”.
Poikkeuksellisesti litran tunnus voidaan kirjoittaa paitsi pienaakkosella (l) myös suuraakkosella (L), jos halutaan varmistaa, ettei se sekaannu numeroon 1 tai suuraakkoseen I.
Kerrannaisyksiköiden muodostamiseen käytettävien etuliitteiden tunnukset kirjoitetaan aina samalla tavalla riippumatta perusosan aakkoslajista. Etuliitteiden tunnukset kirjoitetaan pienaakkosin kiloa eli tuhatkertaisuutta merkitsevään k-tunnukseen asti, mutta sitä suurempaa kerrannaisuutta merkitsevien etuliitteiden tunnukset ovat suuraakkosia: mm = millimetri (metrin tuhannesosa), mutta Mm = megametri (miljoona metriä); kHz = kilohertsi (tuhat hertsiä), mutta GHz = gigahertsi (miljardi hertsiä). Miljoonasosaa tarkoittavan mikron tunnuksena käytetään kreikkalaista pienaakkosta myy (μ) tai tietoteknisistä syistä usein erityistä mikro-merkkiä (µ), joka on (fontista riippuen) samannäköinen kuin myy.
Kursivoinnin käyttö
Mittayksikön tunnusta ei koskaan kursivoida, vaikka se esiintyisi keskellä muuten kursivoitua tekstiä. Sen sijaan aina kursiivilla kirjoitetaan SI-järjestelmän suureiden tunnukset, kuten ajan tunnus t ja massan tunnus m. Kursivoitu tunnus tarkoittaa siis eri asiaa kuin kursivoimaton: s = sekunti, mutta s = matka; S = siemens, mutta S = näennäisteho.
Yksikkö liitetään lukuun välilyönnillä
Lukuarvon ja yksikön tunnuksen väliin kirjoitetaan sanaväli (mieluiten sitovana välilyöntinä). Tämä koskee myös celsiusasteen tunnusta: 10 °C. Poikkeuksellisesti kiinni lukuarvoon kirjoitetaan kulma-asteen, kulmaminuutin ja kulmasekunnin tunnukset: 30° 22′ 8″.
Desimaalierottimena pilkku tai piste
Alun perin SI-järjestelmä hyväksyi desimaalierottimeksi ainoastaan pilkun. Vuonna 1997 sallittiin vaihtoehtoisesti pisteen käyttö sellaisissa teksteissä, jotka ovat pääosin englanninkielisiä, ja vuonna 2003 sääntöä väljennettiin edelleen, niin että desimaalipistettä saa käyttää kielestä riippumatta, jos se on joissain tilanteissa tapana. Useimmissa Euroopan maissa desimaalierottimena käytetään silti pilkkua.
Lisätunnus liittyy suureeseen
Lisätunnusta ei voi liittää yksikön tunnukseen, mutta suureen tunnukseen sellainen voidaan liittää alaindeksinä: U (jännite), Ueff (tehollinen jännite); Ueff = 230 V (tehollinen jännite on 230 volttia). Jos alaindeksiä ei ole mahdollista käyttää, lisätunnus voidaan kuitenkin mainita sulkeissa yksikön tunnuksen jälkeen: U = 230 V (eff).
Sijapääte liittyy tunnukseen
Jos lukusana ja mittayksikkö ovat samassa sijamuodossa, tunnukseen liitetään sijapääte kaksoispisteellä kuten tavallisiin loppulyhenteisiin. Sijapäätettä ei liitetä numeroin kirjoitettavaan lukusanaan vaan ainoastaan tunnukseen:
Jos sekä lukusana että mittayksikkö ovat partitiivissa, ilmauksen merkitys on toinen, ja tällöin partitiivin pääte on liitettävä tunnukseen:
Selvyyden vuoksi tällaisissa tilanteissa kannattaisi kuitenkin pyrkiä kirjoittamaan lukusana kirjaimin ja yksikön nimi täydellisenä:
Johdannaisyksiköissä tunnuksen osa voi toisinaan vastata myös inessiiviä:
Tällaisten yhdistelmätunnusten taivuttaminen muissa sijoissa on hankalaa. SI-järjestelmän logiikan mukaan tunnus on jakamaton kokonaisuus, joten sijapääte olisi liitettävä tunnuksen loppuun, vaikka tämä voi vaikuttaa hämmentävältä:
Kielitoimisto sen sijaan suosittelee muotoa ”10 m:iin/s”, mutta se on SI-järjestelmän kannalta epälooginen. Sijapäätettä ei voi noin vain jättää poiskaan (sillä olisi aivan eri asia sanoa tuulennopeuden kasvaneen kymmenen metriä sekunnissa), mutta ilmauksen voi koettaa muotoilla niin, että sijapäätettä ei tarvita:
Usein helpoin ratkaisu harvinaisia mittayksiköitä taivutettaessa on kuitenkin käyttää tunnusten sijasta täydellisiä nimiä:
SI-järjestelmän perusyksiköt
SI-järjestelmä koostuu seitsemästä perusyksiköstä suureille pituus, massa, sähkövirta, aika, lämpötila, ainemäärä ja valovoima. Nykyisin kaikkien perusyksiköiden määritelmät pohjautuvat luonnonilmiöihin ja -vakioihin. Vuoteen 2019 saakka kilogramman ja ennen vuotta 1960 myös metrin määritelmät perustuivat prototyyppikappaleisiin.
SI-järjestelmän perusyksiköiden määritelmistä päättää yleinen paino- ja mittakonferenssi (, lyh. CGPM). Nykyiset määritelmät vahvisti 26. yleinen paino- ja mittakonferenssi vuonna 2018, ja ne tulivat voimaan 20. toukokuuta 2019.
Johdannaisyksiköitä, joilla on erityinen nimi
Useille yleisesti käytetyille yksiköille on annettu omia nimiä niiden käytön helpottamiseksi, vaikka ne ovatkin määriteltävissä perusyksiköiden tuloina ja osamäärinä:
x) SI-järjestelmään perustuva yksikkö, jonka nimi ei kuitenkaan sisälly SI-järjestelmään
Muita SI-järjestelmän mukaisia johdannaisyksiköitä
Seuraavassa luetellaan SI-järjestelmän mukaisesti johdettuja yksiköitä yleisimmin mitattaville suureille:
Lisäyksiköitä
SI-järjestelmän varsinaisten yksikköjen lisäksi käytetään myös muutamia perinteisiä yksikköjä erityisalojen suureille ja arkisille suureille, koska esimerkiksi ajan ilmoittaminen vain sekuntien kerrannaisina olisi varsin epäkäytännöllistä:
Kerrannaisyksiköt
Etuliitteillä muodostettavat kerrannaisyksiköt ilmoittavat perusyksiköiden monikertoja, esimerkiksi yksi kilometri (1 km) on tuhat metriä (1000 m). Kerrannaisyksiköiden ja etuliitteiden avulla voidaan hyvin suuria tai pieniä lukuja esittää tiiviisti.
Etuliitteitä suositellaan käytettäväksi siten, että lukuarvo asettuu 0,1:n ja 1 000:n väliin (esimerkiksi 2,5 kJ, ei 2 500 J). Ensisijaisesti käytetään etuliitteitä, joita vastaava eksponentti on kolmella jaollinen. Jos johdannaisyksikkö on muodostettu jakolaskulla, etuliitettä käytetään ensisijaisesti osoittajassa; etuliitettä voidaan käyttää nimittäjässä, jos havainnollisuus sitä vaatii. Osoittajassa ja nimittäjässä etuliitteen yhtäaikainen käyttö ei ole suositeltua.
Kahta etuliitettä ei saa käyttää samanaikaisesti samassa yksikössä: ei esimerkiksi mµm (”millimikrometri”), vaan nm (nanometri). Massan kerrannaisyksiköt muodostetaan grammasta, ei kilogrammasta, vaikka se onkin historiallisista syistä massan perusyksikkö.
Yksikköjärjestelmien historia
Metrisen SI-yksikköjärjestelmän juuret ovat jo 1700-luvun lopussa, jolloin Ranskan kuningaskunnassa aloitettiin yksikköjärjestelmän järkeistystyö. Loppuun työ saatettiin vasta 1790-luvulla Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen, jolloin määriteltiin metri ja kilogramma. Samalla niille rakennettiin mittanormaalit eli vertailukappaleet. Muutos oli suuri, sillä metri ja gramma kerrannaisyksiköineen korvasivat vaikeaselkoisen perinteisen mittajärjestelmän, jossa eri tavaralaatujen painoja, tilavuuksia ja mittoja käsiteltiin omina suureinaan. Samalla yksikköjärjestelmä muuttui kymmenkantaiseksi, mikä helpotti yksikkömuunnoksia. Seuraavalla vuosisadalla metrijärjestelmä tuli vähitellen käyttöön muissakin maissa varsinkin sen jälkeen, kun asiasta vuonna 1875 tehtiin kansainvälinen metrisopimus.
Nykyisen SI-järjestelmän perusyksiköistä yksi, sekunti, oli kuitenkin jo ollut käytössä kaikkialla Euroopassa jo kauan sitä ennen ja määritelty vuorokauden tiettynä murto-osana. Suunnitelmat vuorokautta lyhempien aikayksiköiden muuttamisesta kymmenkantaiseksi eivät toteutuneet. Kun sekunti tuli metrin ja kilogramman ohella kolmanneksi perusyksiköksi, nimitettiin käyttöön tullutta yksikköjärjestelmää MKS-järjestelmäksi. Kuitenkin myös sekunti on myöhemmin määritelty uudestaan.
Sähköopin kehitys 1800-luvulla teki tarpeelliseksi määritellä uusia yksiköitä. Vuonna 1832 Carl Friedrich Gauss laati ehdotuksen yksikkö­järjestelmäksi, jonka perus­yksikköinä olisivat olleet millimetri, gramma ja sekunti ja jossa muut, myös sähkö­suureiden yksiköt, olisi johdettu niistä. Vuonna 1874 brittiläiset tiede­miehet laativat James Clerk Maxwellin ja Thomsonin johdolla cgs-järjestelmän (lyhenne toisinaan C.G.S), jossa perus­yksiköt olivat senttimetri, gramma ja sekunti. Näistä johdettiin muut yksiköt samaan tapaan kuin Gaussin järjestelmässä. Cgs-järjestelmää käytettiin tieteellisissä yhteyksissä yleisesti 1960-luvulle saakka. Käytännön kannalta sen sähkö­suureiden yksiköt olivat kuitenkin epämukavaa koko­luokkaa, minkä vuoksi 1880-luvulla laadittiin niin sanottu käytännöllinen järjestelmä. Siihen sisältyivät muun muassa sähkö­virran yksikkö ampeeri, resistanssin yksikkö ohmi ja jännitteen yksikkö voltti.
Vuonna 1901 Giovanni Giorgi osoitti, että oli mahdollista yhdistää MKS-järjestelmä ja sähkö­yksiköiden käytännöllinen järjestelmä yhdeksi johdon­mukaiseksi yksikkö­järjestelmäksi. Kun ampeeri vahvistettiin järjestelmän neljänneksi perusyksiköksi, alettiin käyttää nimitystä MKSA-järjestelmä tai Giorgin järjestelmä. Vuonna 1954 kymmenes kansain­välinen mitta- ja paino­konferenssi vahvisti ampeerin ohella myös kelvinin ja kandelan perusyksiköiksi. Nimi SI-järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1960.
Erona cgs- ja SI-järjestelmien välillä on mekaniikan yksiköissä pelkkä vakiokerroin, joka on kymmenen potenssi. Sen sijaan sähköopin yksiköissä ero on suuri. Cgs-järjestelmässä voidaan määritellä joko sähköstaattiset tai sähkömagneettiset yksiköt. Sähköstaattisissa yksiköissä tyhjiön permittiivisyys on 1, kun taas sähkömagneettisissa yksiköissä tämä arvo annetaan tyhjiön permeabiliteetille. Monet sähkömagneettiset yksiköt kuitenkin erotti ampeeriin perustuvista SI-yksiköistä niin ikään vain vakiokerroin, joka oli kymmenen potenssi, kun taas sähköstaattiset yksiköt poikkesivat niistä täysin. Vaikka järjestelmä oli nykyistä monimutkaisempi, useat sähköopin kaavat saivat cgs-järjestelmässä yksinkertaisemman muodon kuin MKSA- ja SI-järjestelmässä.
Santo Rocco Gangemi
pienoiskuva Santo Rocco Gangemi (s. 16. elokuuta 1961 Messina) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja katolisen kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1986 ja nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Salomonsaarille sekä Umbriaticon titulaariarkkipiispaksi 27. tammikuuta 2012. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Calogero La Piana ja Giovanni Angelo Becciu.
Kansainvälinen yksikköjärjestelmä
Yksikköjärjestelmien historia
Viimeisin uusi perusyksikkö, mooli, lisättiin järjestelmään virallisesti vuonna 1971, mutta sekin oli ollut tieteellisissä yhteyksissä käytössä jo kauan ennen sitä.
Perusyksiköiden aikaisemmat määritelmät
Kun metrijärjestelmä 1790-luvulla otettiin käyttöön, tarkoitus oli, että metri olisi 1 / 10 000 000 matkasta maapallon päiväntasaajalta pohjoisnavalle pituuspiiriä pitkin. Käytännön syistä määritelmä kuitenkin sidottiin platinan ja iridiumin seoksesta valmistettuun perusmalliin. Vuonna 1960 metrille vahvistettiin ensimmäinen luonnonvakioon perustuva määritelmä. Sen mukaan metri oli 1 650 763,73 kertaa sen säteilyn (oranssin valon) aallonpituus tyhjiössä, joka vastaa krypton-86-atomin siirtymää energiatasojen 2p10 ja 5d välillä. Vuonna 1982 metrille vahvistettiin sekunnin määritelmään ja valonnopeuteen perustuva määritelmä, joka oli oleellisesti sama kuin nykyinen, mutta sanallisesti toisin muotoiltu.
Sekunti on vanhastaan määritelty yhdeksi 86 400:sosaksi eli 24 · 60 · 60:sosaksi keskiaurinkovuorokaudesta. Oleellisesti nykyisen kaltainen cesiumatomin säteilyn taajuuteen perustuva määritelmä vahvistettiin vuonna 1967.
Kilogramman oli alkujaan tarkoitus olla yhden vesilitran eli vesikuutiodesimetrin massa. Käytännön syistä sillekin valmistettiin perusmalli, ja tähän perusmalliin perustuva määritelmä oli voimassa vuoteen 2019 saakka.
Ampeeri oli vanhan määritelmän mukaan sähkövirta, joka kulkiessaan kahden äärettömän pitkän, yhdensuuntaisen ja toisistaan 1 metrin etäisyydellä olevan johtimen kautta aiheutti näiden välille 2 10-7 newtonin voiman pituusmetriä kohti. Määritelmä perustui siis sähkövirran magneettiseen vaikutukseen. Aikoinaan on ollut käytössä myös elektrolyysiin perustuva määritelmä, jonka mukaan yhden ampeerin virta vapautti hopeasuolaliuoksesta sekunnissa 1,118 milligrammaa hopeaa.
Mooli määriteltiin aikaisemmin ainemääräksi, jossa on yhtä monta perusosasta (atomia, molekyyliä tms.) kuin yhdessä grammassa hiili-isotooppia C12 on atomeja.
Kelvin on alun perin määritelty vanhemman lämpötila-asteikon, celsiusasteikon avulla niin, että lämpötilaeron lukuarvo on kelvineinä yhtä suuri kuin celsiusasteinakin, mutta kelvinasteikon nollapisteenä on absoluuttinen nollapiste. Täten veden jäätymispiste, 0 °C, vastaa 273,15 kelviniä. Myöhemmin kelvinasteikko määriteltiin uudestaan niin, että veden kolmoispiste oli 273,16 kelviniä (ja samalla +0,01 celsiusastetta).
Määritelmien uudistamista suunniteltaessa kilogrammalle ehdotettiin myös määritelmää, jonka mukaan kilogramma olisi 6,0221415/12 · 1026 (eli 0,501845125 · 1026) kertaa hiili-12-atomin massa. Tämä määritelmä olisi liittynyt läheisesti moolin määritelmään, sillä gramman ja atomimassayksikön suhde olisi ollut edelleen tarkalleen sama kuin Avogadron vakion luku­arvo.
Kun perusyksiköille vuonna 2018 vahvistettiin nykyiset määritelmät, sekunnin, metrin ja kandelan määritelmät muotoiltiin vain yhtenäisyyden vuoksi sanallisesti uudelleen. Sen sijaan kilogramma, ampeeri, kelvin ja mooli määriteltiin aikaisemmasta oleellisesti eroavalla tavalla, joskin uusien määritelmien mukaiset yksiköt ovat hyvin suurella tarkkuudella yhtä suuria kuin aikaisemmatkin.
Ivar Vind
Ivar Emil Vind-Röj (s. 5. tammikuuta 1921 Everdrup, Tanska – k. 11. helmikuuta 1977 Davinde, Tanska) oli tanskalainen yleisurheilija, urheilujohtaja ja sukujuuriltaan vanhaa tanskalaista Vindin aatelissukua.
Elämäkerta
Ivar Vind oli Tanskan hovin kamariherra Ove Vindin poika. Hän valmistui ylioppilaaksi 1941 ja Tanskan henkikaartin luutnantti vuonna 1945. Vind avioitui vuonna 1951 Tanskan kuningashuonesukuun kuuluvan kreivitär Alexandra av Rosenborgin kanssa. Asuinpaikkana heillä oli Odensen lähellä sijaitseva Sanderumgård vuosina 1950-1974. Siellä Vind suurmaanomistajana keskittyi maatalouden tehokkaisiin viljelymenetelmiin.
Ivar Vind oli nuoruudessaan sodan jälkeen tunnettu tanskalaisyleisurheilija. Hän oli neljä kertaa Tanskan mestari korkeushypyssä vuosina 1943, 1945, 1946 ja 1947. Paras kansainvälinen sijoitus oli vuoden 1946 Oslon EM-kisojen korkeushypyn yhdeksäs sija tuloksella 1,90 cm. Vuonna 1947 Vind opiskeli Englannissa Cambridgen yliopistossa. Hän osallistui samana vuonna Ylioppilaiden maailmankisoihin Pariisissa ja voitti siellä korkeushypyn. Hänen Tanskan korkeushyppyennätyksensä on vuodelta 1947 tuloksella 1,95 cm. Ennätys rikottiin vasta vuonna 1962.
Uransa jälkeen hänet valittiin Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) tanskalaisjäseneksi vuosiksi 1958-1977. Prinssi Axelin KOK-kauden jälkeen Vind oli merkittävin tanskalainen urheilujohtaja. Ivar Vindin puoliso kreivitär Alexandra av Rosenborg oli prinssi Axelin veljen Erik av Rosenborgin tytär. Vind toimi KOK:ssa sen ydinorganisaation eli toimeenpanevan komitean jäsenenä vuosina 1963-1967. Hän oli innokas urheilun amatööriaatteen ja olympia-aatteen kannattaja. Niinpä hänestä tuli vuonna 1967 perustetun KOK:n Kulttuuti- ja olympia-aatteen koulutuskomitean ensimmäinen puheenjohtaja. Häntä pidettiin 1960-luvulla jopa mahdollisena seuraajaehdokkaana silloiselle KOK:n puheenjohtajalle Avery Brundagelle. Hän oli Tanskan olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1973-1977.
Mint Tattoo (albumi)
Mint Tattoo on Mint Tattoo -yhtyeen vuonna 1968 julkaistu albumi.
Kim Strömberg
Kim Peter Strömberg (s. 8. joulukuuta 1987 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Kometa Brnossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Strömberg osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Strömberg aloitti jääkiekkoilun helsinkiläisessä Red Wingsissa. Hän pelasi sittemmin myös Itä-Helsingin Kiekossa, josta Strömberg siirtyi D-juniori-ikäisenä Jokereihin. Hän voitti B-nuorten SM-pronssia vuosina 2004 ja 2005. Jälkimmäisellä kaudellaan 2004–2005 Strömberg voitti tehoilla 24+21=45 koko B-nuorten SM-sarjan runkosarjan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Jori Lehterä. Hän jakoi Lehterän kanssa myös kevään 2005 pudotuspelien pistepörssin voiton ja voitti itse syöttöpörssin tehoilla 4+7=11. Ensimmäisellä kokonaisella A-juniorikaudellaan 2005–2006 Strömberg voitti koko A-nuorten SM-liigan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi tehoilla 25+12=37. Hän oli myös kevään 2006 pudotuspeleissä Jokereiden paras maalintekijä kolmella osumallaan. Strömberg debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan kaksi Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kaudeksi 2008–2009 Strömberg siirtyi suuremman peliajan perässä kolmivuotisella sopimuksella Tapparaan, jonne häntä oli houkuttelemassa myös ystävä ja pitkäaikainen ketjukaveri Jori Lehterä, joka oli omalla esimerkillään onnistunut tekemään joukkueessa läpimurron. Strömbergin rooli vaihteli kauden aikana paljon ja hän teki 56 runkosarjaottelussa tehot 12+13=25. Strömberg jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Timo Koskelan kanssa. Kevään 2009 playouteissa syntyi kolmessa ottelussa tehot 2+3=5. Strömberg teki liigauransa avausmaalin 7. lokakuuta 2008 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Kaudella 2009–2010 hän teki 39 runkosarjaottelussa vain kymmenen tehopistettä. Kaudella 2010–2011 Strömberg teki runkosarjassa 24 tehopistettä ja hänen lukemansa +1 riitti joukkueen sisäisen tehotilaston voittoon. Strömberg oli myös Tapparan paras pistemies ja syöttäjä European Trophyssa viidellä syöttöpisteellään. Tammikuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Strömbergin tehot jäivät pieniksi myös kaudella 2011–2012, jolloin 36 ottelussa syntyi vain kuusi tehopistettä. Siirtotakarajalla, tammikuun 2012 lopulla hän siirtyi Tapparasta loppukaudeksi Slovakian Extraligan HK Popradiin. Kaudeksi 2012–2013 Strömberg siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan tšekkiläisjoukkue Orli Znojmon riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Richard Jarůšekin jälkeen tehoilla 19+20=39. Strömberg voitti myös Znojmon sisäisen tehotilaston lukemalla +20. Kevään 2013 pudotuspeleissä hän jakoi joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin voiton Ondřej Fialan kanssa tehoilla 1+4=5. Kaudeksi 2013–2014 Strömberg siirtyi EBEL:n italialaisjoukkue HC Bolzanon paitaan. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+18=34. Strömberg oli kevään 2014 pudotuspeleisä Bolzanon paras pistemies tehoilla 5+8=13. Hän voitti kauden päätteeksi EBEL:n mestaruuden. Kaudeksi 2014–2015 Strömberg siirtyi jatkamaan EBEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Klagenfurter AC:n riveihin.
Kaudeksi 2019–2020 Strömberg nimettiin KooKoon varakapteeniksi. Hän siirtyi vakituisesti keskushyökkääjän pelipaikalle ja nousi SM-liigan eliittiin lähes kaksinkertaistettuaan SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 23+27=50. Strömberg oli joukkueensa paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Juha-Pekka Haatajan kanssa. Strömberg jakoi SM-liigan maalipörssin seitsemännen sijan Lukon Ponthus Westerholmin kanssa ja pistepörssin kahdeksannen sijan joukkuetoverinsa Haatajan kanssa.
Strömberg palasi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella KooKoohon. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Strömberg oli tehoilla 11+26=37 KooKoon toiseksi paras pistemies Joose Antosen jälkeen. Pudotuspeleissä hän eteni joukkueen kanssa ensimmäistä kertaa välieriin KooKoon SM-liigahistoriassa. Strömberg voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 5+10=15, joilla hän sijoittui koko liigan pistepörssissä kolmanneksi.
Kaudeksi 2022–2023 Strömberg siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Kometa Brnoon. Hänelle joukkuetta suositteli seuran kasvatti ja Strömbergin joukkuetoverina KooKoossa pelannut Radek Koblížek, joka siirtyi myös Kometaan.
Maajoukkueura
Strömberg on pelannut Suomen A-maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 1. huhtikuuta 2011 Euro Hockey Challengessa Lahdessa Slovakiaa vastaan. Strömberg merkittiin Suomen nelosketjun vasempaan laitaan Joonas Kemppaisen ja toisen debytantin, Strömbergin joukkuetoverina Tapparassa pelanneen Jukka Peltolan viereen. Hän on pelannut myös kaksi B-, 18 nuorten ja 17 poikien maaottelua.
Muuta
Strömberg pelasi kesäisin myös rullakiekkoa, jonka MM-kilpailuista hänellä on voitettuna maailmanmestaruus vuodelta 2014. Strömberg harrasti myös 15-vuotiaaksi asti jalkapalloa.
Honkasen säätiö
Honkasen säätiö on talousneuvos Heikki Honkasen (1888–1963) ja hänen vaimonsa Hilma Honkasen (1891–1973) vuonna 1953 perustama säätiö, jonka tarkoituksena on tukea vähävaraisista oloista tulevien lahjakkaiden opiskelijoiden kouluttautumista. Kaikkiaan säätiön varoista on myönnetty 6620 apurahaa korkeakouluopiskeluun, 448 tutkija-apurahaa väitöskirjan tai lisensiaatintyön tekemiseen sekä yhdeksän yhteisöapurahaa peruskouluikäisten lasten parissa toimiville järjestöille ja yhteisöille.
Novozymes
Novozymes A/S on tanskalainen bioteknologian alan pörssiyritys, joka valmistaa ja myy teollisuuden entsyymejä, mikro-organismeja ja biofarmaseuttisia raaka-aineita. Yhtiön yli 600 tuotetta käytetään yli 130 maassa eri puolilla maailmaa. Vuonna 2015 yhtiöllä oli 48 prosentin osuus teollisuusentsyymien maailmanmarkkinoista. Lokakuun 30. päivänä 2015 tiedelehti Science luokitteli Novozymes-yhtiön maailman parhaaksi tieteelliseksi työnantajaksi.
Historiaa
Novozymes A/S pohjautuu vuonna 1925 tanskalaisten veljesten, Harald ja Thorvald Pedersenin perustaman Novo Terapeutisk Laboratoriumin pohjalle. Ensimmäinen tehdasrakenus nousee Fulgebakkeniin vuonna 1935. Vuonna 1939 Thorvald Pedersen päätti laajentaa yritystoimintaa entsyymien valmistamiseen. Ensimmäisenä entsyymituotteena tulevat myyntiin trypsiinikiteet vuonna 1941. Seuraavana entsyymituotteena valmistetaan amylaasia.
Fuglebakkenin entsyymituotanto sai alkunsa vuonna 1945. Vuonna 1951 perustettiin Novo Fond, jonka kautta suojattiin yhtiön osake-enemmistöä ja organisoitiin rahoitusta tutkimukseen, sosiaaliseen ja humanitaariseen työhön. Osa tuotannosta siirrettiin uusiin tiloihin Bagsvaerdiin 1960. Kalundborgiin valmistui entsyymitehdas vuonna 1969. Vuonna 1974 Novon osakkeet vietiin Kööpenhaminan pörssiin ja vuonna 1981 ensimmäisenä skandinaavisena yrityksenä New Yorkin pörssiin. Vuonna 1989 tanskalaisyritykset Novo ja Nordisk Gentofte yhdistyivät. Syntyy Novo Nordisk.
Nykyinen Novozymes sai alkunsa varsinaisesti vuonna 2000, kun silloinen Novo Nordisk jaettiin kolmeksi yritykseksi: muodostettiin emoyritys Novo A/S ja sille tytäryritykset Novo Nordisk A/S ja Novozymes A/S. Tämä yritysrakenne on yhä voimassa. Emoyhtiö Novo A/S on konserniyritys Novo Nordisk Fondin tytäryhtiö.
Liiketoiminta-alueet
Liiketoiminta-alueista merkittävimmät ovat vuonna 2015 Kodinhoito (Household Care, 33 % myynnistä), Ruoka ja virvoitusjuomat (Food & Beverages, 27 %), Bioenergia (Bioenergy, 18 %), Maatalous ja viljely (Agriculture & Feed, 15 %) sekä Tekninen ja farmaseuttinen teollisuus (Technical & Pharma, 8 %).
Tammikuussa 2016 (lokakuussa 2015) yhtiö kertoi eriyttävänsä biofarmaseuttisen tuotantonsa perustettavaan uuteen Albumedix-tytäryhtiöön. Helmikuussa 2016 yhtiö ilmoitti organisoivansa loput toimintonsa kolmeksi divisioonaksi: Household Care & Technical Industries, Agriculture & Bioenergy ja Food & Beverages.
Osakkeet
Novozymesin osakeet jaetaan A- ja B-osakkeisiin. B-osakkeet noteerataan Kööpenhaminan ja Stuttgartin pörsseissä. Osake kuului helmikuussa 2016 OMX:n vaihdetuimpien pohjoismaisten osakkeiden OMX Nordic 40 -osakeindeksiin (OMXN40).
Viron vallankaappaushanke 1935
Viron vallankaappaushanke 1935 oli oikeistoradikaalin Viron vapaussotureiden liiton eli niin sanottujen vapsien suunnittelema vallankaappaus, jonka oli määrä toteutua 8. joulukuuta 1935. Tarkoituksena oli syrjäyttää diktatorisesti hallinnut presidentti Konstantin Päts, joka oli edellisvuoden keväällä kaapannut vallan ja lakkauttanut vapsiliikkeen. Kaappaushanke paljastui viime hetkellä ja sen tärkeimmät johtajat saatiin kiinni ja tuomittiin myöhemmin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Vallankaappaushanketta suunniteltiin ja johdettiin Suomesta käsin suomalaisten heimoaktivistien tuella, minkä paljastuminen jälkeenpäin haittasi Suomen ja Viron suhteita, ja johti Suomessa äärioikeistolaisen Sinimustat-nuorisojärjestön lakkauttamiseen.
Tausta
Päts oli käytännössä kaapannut vallan maaliskuussa 1934 keskeyttämällä riigivanemin vaaliprosessin, jossa vapsien ehdokkaana ollut kenraali Andres Larka vaikutti todennäköiseltä voittajalta, ja kieltämällä pian sen jälkeen ensin vapsien ja sitten kaikkien muidenkin puolueiden toiminnan. Vapsiliikettä pidettiin fasistisena ja Päts oikeutti toimintansa sillä, että vapsit olisivat suunnitelleet vallankaappausta ja uhanneet Viron demokratiaa. Päts ei kuitenkaan palauttanut demokraattisia oloja, vaan Virossa alkoi monta vuotta kestänyt ”vaikenemisen aika”. Pätsin vangitsemille vapsijohtajille järjestettiin kesäkuussa 1935 oikeudenkäynti, jossa ei kuitenkaan kyetty esittämään uskottavaa näyttöä siitä, että he olisivat suunnitelleet vallankaappausta keväällä 1934.
Vapsien johtaja Artur Sirk onnistui pakenemaan Tallinnan keskusvankilasta syksyllä 1934. Hän siirtyi poliittisena pakolaisena Latvian kautta Suomeen ja asettui asumaan Lohjan Lylyisiin. Sirk alkoi kesällä 1935 suunnitella yhdessä maanpakolaistoveriensa kanssa Pätsin hallinnon syrjäyttämistä oikealla vallankaappauksella.
Kaappauksen valmistelu ja epäonnistuminen
Kaappaushankkeen suunnitelmat laadittiin Sirkin huvilalla Lohjalla, ja kaappausta valmisteltiin samanaikaisesti Virossa ja Suomessa. Virossa salaliitossa oli mukana useita satoja henkilöitä. Suomalaiset heimoaktiivit olivat keskeisesti mukana valmisteluvaiheessa. Kaappaukseen tarvittavat aseet ja räjähteet hankittiin Suomesta tai Suomen kautta, ja myös rahoitus kiersi Suomen kautta. Suomessa pääorganisaattorina toimi Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) nuorisojärjestön Sinimustien järjestölehden Sinimustan toimitussihteeri Jaakko Virkkunen. Mukana olivat tosiasiassa myös Akateemisen Karjala-Seuran (AKS) johtohenkilöihin kuulunut Vilho Helanen ja IKL:n kansanedustajana toiminut Sinimustien puheenjohtaja Elias Simojoki, mutta he pysyttelivät taustalla, jotta suunnitelmien mahdollisesti paljastuessa vältyttäisiin tahrimasta AKS:n tai IKL:n mainetta. Virkkunen sai aktiivipalveluksessa olleen majuri Bernhard Heimolaisen luovuttamaan kaappaushanketta varten 95 Suomen armeijan varastosta peräisin ollutta käsikranaattia, jotka salakuljetettiin veneellä Tallinnaan.
Vallankaappaus aiottiin suorittaa sunnuntaina 8. joulukuuta, jolloin Pätsin puolue Isänmaan liitto (Isamaaliit) järjesti puoluekokouksen Tallinnan Estonia-teatterissa. Viron armeijalta ja kaitseliit-suojeluskunnilta vallattavilla aseilla ja ajoneuvoilla oli tarkoitus saartaa Estonia-teatteri, jolloin koko maan johto jäisi kerralla kaappaajien vangeiksi. Kaappaussuunnitelma kuitenkin paljastui viime hetkellä Viron poliisille, mahdollisesti ilmiannon seurauksena. Joukko salahankkeen johtajia pidätettiin 8. joulukuuta vastaisena yönä Tallinnassa osoitteessa Kadaka tee 20 sijainneesta talosta, eikä kukaan ollut aloittamassa kaappausta seuraavana aamuna. Sirk vältti pidätyksen, sillä häntä ja Danzigista ostettua käsiaselastia Helsingistä Tallinnaan kuljettanut kalastajavene oli joutunut edellisenä päivänä kääntymään takaisin kovan tuulen vuoksi, eikä hän siksi ollut Virossa pidätysten alkaessa.
Seuraukset
Kaappaushankkeen paljastuttua Viron poliisi suoritti laajan tutkinnan ja 170 salaliittolaista asetettiin syytteeseen. Tallinnassa kokoontunut sotaoikeus tuomitsi toukokuussa 1936 pidetyssä oikeudenkäynnissä yhteensä 147 henkilöä eripituisiin vankeusrangaistuksiin. Yhdeksän johtajaa sai 20 vuoden vankeustuomion, heidän joukossaan Hjalmar Mäe. Seitsemän syytettyä vapautettiin. Yksi vapautetuista oli entinen ulkoministeri Kaarel R. Pusta, jonka nimi oli mainittu kaappaajien painattamassa lentolehtisessä, mutta joka ei ilmeisesti ollut itse tietoinen kaappaushankkeesta.
Virossa suoritettu tutkinta paljasti myös yhteydet Suomeen, minkä jälkeen Suomen viranomaiset aloittivat oman tutkintansa. Virkkusen asuntoon suoritetussa kotietsinnässä löydettiin Elias Simojoen kirjoittamia kirjeitä, joissa solvattiin rajulla tavalla presidentti Pätsiä. Kirjeiden sisältö vuoti julkisuuteen, mistä oli seurauksena eduskunnassa IKL:ää vastaan tehty välikysymys. Joukossa oli myös Simojoen mainetta erityisesti vahingoittanut niin sanottu ”Heinäsaaren keskitysleiri” -kirje, jossa hän julisti oikeusministeri Serlachiuksen sekä antifasisteina tunnettujen pakinoitsijoiden Eeron ja Sasun joutuvan loppuiäkseen Petsamoon Jäämeren saarelle perustettavalle keskitysleirille, jahka Sinimustien edustama suuntaus nousisi Suomessa valtaan. Käytännössä IKL ja varsinkin AKS säästyivät kohulta, sillä syntipukiksi joutui ensisijaisesti Simojoen johtama nuorisojärjestö Sinimustat, jonka viranomaiset lopulta lakkauttivat. Jaakko Virkkunen tuomittiin yhdeksi vuodeksi ja Bernhard Heimolainen kymmeneksi kuukaudeksi vankeuteen. Vilho Helanen sai aluksi yli vuoden vankeustuomion, mutta korkein oikeus kumosi sen kokonaan. Suomessa tuomittiin myös kuusi muuta suomalaista ja yksi virolainen.
Sirk onnistui pakenemaan Luxemburgiin, jossa hän kuoli elokuussa 1937 epäilyttävissä oloissa pudottuaan matkustajakodin yläkerran ikkunasta.
Puontpyölinjärvi
Puontpöylinjärvi on 235,9 hehtaarin kokoinen järvi Salon ja Raaseporin (vuoteen 2008 Perniön ja Tammisaaren, vielä aiemmin Tenholan) rajalla. Kuntien ja samalla maakuntien raja kulkee järven pohjoisosan halki. Järven pohjoisrannalla sijaitsee Salon Puontpyölin kylä ja itärannalla Raaseporin Frankbölen kylä.
Alfred F. Lichtenstein
Alfred F. Lichtenstein (6. elokuuta 1876 – 24. helmikuuta 1947) oli yhdysvaltalainen yritysjohtaja ja eräs maansa kuuluisimmista filatelisteista.