cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Susut
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maapähkinä, maniokki, bataatti ja fonio. Lisäksi kasvatetaan öljy- ja kookospalmuja sekä koolapuita. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet ja kanat. Rannikolla harjoitetaan kalastusta. Perinteisistä käsityöammateista kehittynein on rautaesineiden valmistus.
Susujen aineellinen kulttuuri on lähellä mandinkoja. Pienet kylät koostuvat pyöreistä savitiilisistä asumuksista, joissa on kartiomainen olkikatto. Miesten asu on pitkä ja leveä paita, naiset pukeutuvat kietaisuhameeseen ja puseroon. Yleisimmät ruokalajit ovat palmuöljyllä tai kalakastikkeella maustettu riisi ja foniosta tehty puuro. Alkoholin käyttö on uskonnon takia harvinaista.
Perinteinen yhteiskunta koostuu suurperheiden muodostamista kyläyhteisöistä, joita aikaisemmin johtivat tiettyyn sukuun kuuluneet päälliköt. Sukulaisjärjestelmä on patrilineaarinen ja avioliitto virilokaalinen. Polygynia on yleistä. Sukuryhmät ovat menettäneet endogamisen luoteensa ja totemistiset kieltonsa. Valtaosa susuista on muslimeja, mutta pohjoisessa on myös katolisia. Kansanperinne käsittää satuja ja eeppisiä historiallisia kronikoita.
Göteborg City Airport
Göteborg City Airport, aikaisemmalta nimeltään Säven lentokenttä, oli toinen Göteborgin kahdesta kansainvälisestä lentoasemasta. Se palveli matkustajaliikenteessä 18.1.2015 asti. Nykyisin kenttä on vain pienkoneiden käytössä. Se sijaitsee Hisingenin saarella 14 kilometriä Göteborgin keskustasta luoteeseen. Ennen vuotta 2001, jolloin Ryanair alkoi liikennöidä kentältä, lentoaseman vuosittainen matkustajamäärä oli vain noin 9 000, kun taas vuonna 2005 lentoaseman kautta kulki yhteensä jopa 500 000 matkustajaa. Kaupallisten lentoyhtiöiden lisäksi lentoasemaa käyttää myös muun muassa Ruotsin rannikkovartiosto. Lentoasemalla on myös yleisilmailutoimintaa, ja siellä toimiikin kaksi lentokerhoa: Chalmers flygklubb sekä yksi Euroopan vanhimmista lentokerhoista, Aeroklubben i Göteborg.
Göteborgia palvelee nykyisin vain Landvetterin lentoasema, joka sijaitsee 20 kilometriä Göteborgin keskustasta itään.
Linnanmaa
thumb|250px|Suuri osa opiskelija-asunnoista Linnanmaalla sijaitsee yliopiston läheisyydessä olevan [[Yliopistokatu|Yli­opisto­kadun varressa.]] thumb|250px|Näkymä Oulun yliopiston Linnanmaan alueesta. Linnanmaa on kaupunginosa Kaijonharjun suuralueella Oulussa. Linnanmaalla asuu noin 2 900 asukasta ja siellä on yli 7 000 työpaikkaa. Linnanmaa sijaitsee noin viiden kilometrin päässä keskustasta pohjoiseen, suurimmaksi osaksi Pohjantien (valtatie 4) itäpuolella. Linnanmaa rajautuu Rajakylän, Ritaharjun, Koskelan, Kaijonharjun, Iskon ja Pyykösjärven kaupunginosiin.
Alueella sijaitsevat muun muassa Oulun yliopisto, yliopiston kasvitieteellinen puutarha, Eläintieteellinen museo sekä VTT:n Oulun toimipiste. Alueella sijaitsee myös Oulun Ylioppilaskylä, jossa on runsaasti opiskelija-asuntoja. Linnanmaan länsiosassa, yliopiston ja Oulu–Tornio-rautatien välisellä alueella sijaitsee Teknologiakylä Technopolis Linnanmaa, jossa on useita tekniikan tutkimus- ja tuotantolaitoksia. Alueella on lähes kaksisataa yritystä.
Lähiötyylistä rivitaloasumista kaupunginosassa edustaa Syynimaan osa-alue yliopistoalueen eteläpuolella. Syynimaan pohjoispuolelle on vuosina 1997–2003 rakennettu puutalovaltainen asuinalue, Puulinnanmaa. Myös Pyykösjärven länsirannalla sijaitseva Ranta-Koskela kuuluu Linnanmaan kaupunginosaan.
Linnanmaan vetovoimaa on kasvattanut sinne 2003–2004 rakennettu market-alue, joka sisältää Prisman, Alkon, apteekin ja pienliikkeitä. Linnanmaan liikuntapalveluita tarjoavat Linnanmaan liikuntahalli ja Linnanmaan jäähalli. Oulun uusi keskuspaloasema sijaitsee Linnanmaalla vuodesta 2021 lähtien.
Alue on voittanut vuoden betonirakenne -kilpailun.
Antonietta Di Martino
Antonietta Di Martino (s. 1. kesäkuuta 1978 Cava de' Tirreni, Salernon maakunta, Italia) on italialainen korkeushyppääjä.
Di Martino voitti 2000 Italian mestaruuden korkeushypyssä. Seuraavana vuonna hän uusi maansa mestaruuden sekä hyppäsi Edmontonin MM-kisoissa kahdenneksitoista tuloksella 185. Kauden lopussa hän karsiutui Universiadeissa. Hän voitti 2003 Italian sisäratojen mestaruuden ja 2005 sijoittui viidenneksi Euroopan cupissa hypättyään 189.
Vuonna 2006 Di Martino voitti maansa sisäratojen mestaruuden ja oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viides tuloksella 196. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Italian mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupin ykkösliigassa kolmanneksi ja Göteborgin EM-kisoissa kymmenenneksi.
Live at the Rainbow
Konsertti on myös The Early Days -DVD:n ensimmäisellä levyllä.
Antonietta Di Martino
125px|thumb|Antonietta di Martino juhlii hopeamitaliaan Osakassa 2007.
Vuonna 2007 hän voitti Italian sisäratojen mestaruuden ja EM-hopeaa Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa. Samana vuonna hän voitti Italian mestaruuden ja MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 203. Hän oli toinen myös IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Clarence Acuña
Clarence Williams Acuña (s. 8. helmikuuta 1975) on chileläinen jalkapalloilija. Kotimaassaan hän edusti muun muassa O'Higginsiä, Universidad de Chileä, Palestinoa ja Unión Españolaa. Vuosina 2000–2003 hän pelasi englantilaisseura Newcastle Unitedissa ja vuosina 2003–2005 argentiinalaisessa Rosario Centralissa. Acuña oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Acuña pelasi Chilen maajoukkueessa 61 maaottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän kuului Ranskan MM-kisoissa 1998 pelanneeseen maajoukkueeseen. Copa Américassa hän pelasi vuosina 1995, 1997, 1999 ja 2004. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi juuri Copa Américassa heinäkuussa 2004.
Pirttijärvi (Hämeenkyrö)
Pirttijärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto
Järvi sijaitsee Hämeenkankaalla Pinsiönkankaan pohjoispuolella Pentinmaalla. Järvi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Järvi sijaitsee metsämaan ja peltomaan välissä niin, että alava maa on soistunutta metsää. Järveen laskee kaksi suo-ojaa, joista toinen tuo vettä Hämeenkankaan pohjoispuolelta ja kaksi pelto-ojaa itärannalla olevilta läheisen maatilan pelloilta. Järvi laskee suo-ojaa myöten pohjoiseen, jossa se laskee Alainenjärveen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa oli myös Pirttijärvi, mutta se oli kirjoitettu Pihlajaniemenjärvelle. Oieka pirttijärvi oli jätetty nimettömäksi. Vanhassa Hämeenkyrön pitäjänkartassa noin 1840-luvulta järvi on merkitty nimellä Pirtijärvi. Järven laskuoja kulki suopohjaisessa painanteessa, joka on voinut olla tulvaherkkä. Penjami Pentti ja kumppnit hakivat lupaa perata Pirttijärvenojaa vuonna 1903 ja saivat siihen päätöksen seuraavana vuonna.
Kosteus
Absoluuttinen kosteus
Absoluuttinen kosteus ilmoittaa veden tai vesihöyryn määrän tietyssä tilavuudessa tai massayksikössä toista ainetta. Se kuvaa nimensä mukaisesti ilman absoluuttista vesisisältöä. Nimellisesti absoluuttisella kosteudella tarkoitetaan vesihöyryn massan suhdetta tämän vesihöyrymäärän sisältämän ilman tilavuuteen. Käytännössä absoluuttinen kosteus on käsitteenä moninainen ja aina tulisi tarkistaa mitä sillä on tarkoitettu. Tilavuutena tai massana voi olla joko kuivan tai kostean aineen tilavuus tai massa. Yksiköinä voi siis olla esimerkiksi kg/m³, g/m³, kg/kg tai g/kg.
Absoluuttinen kosteus AH voidaan esittää esimerkiksi seuraavilla tavoilla:
missä
Sekoitussuhde
Sekoitussuhde on aineen sisältämän veden tai vesihöyryn massan suhde kuivan aineen massaan. Kyllästyssekoitussuhteella tarkoitetaan ilman suurinta sekoitussuhteen arvoa ilman vesihöyryn tiivistymisen alkamista. Yksikkönä käytetään useimmiten joko kg/kg tai g/kg. Joidenkin aineiden, kuten puun tilavuus muuttuu kosteuden funktiona, joten niiden absoluuttinen vesisisältö kannattaa ilmaista esimerkiksi veden massan suhteena kuivan aineen massaan. Sekoitussuhde MRi lasketaan seuraavasti:
Ominaiskosteus
Ominaiskosteus kertoo aineen sisältämän veden tai vesihöyryn massan suhteen aineen kokonaismassaan. Aineen kokonaismassassa on siis myös aineen sisältämän veden massa mukana. Kyllästyskosteudella tarkoitetaan ilman suurinta ominaiskosteuden arvoa ilman vesihöyryn tiivistymisen alkamista. Yksikkönä käytetään joko kg/kg tai g/kg.
Ominaiskosteus ja sekoitussuhde riippuvat toisistaan seuraavilla tavoilla:
Suhteellinen kosteus
Suhteellinen kosteus on todellisen vesihöyrynpaineen ja kyllästyshöyrynpaineen välinen suhde tietyssä lämpötilassa ts. ilmassa olevan vesihöyryn määrä suhteessa suurimpaan mahdolliseen. Suhteellinen kosteus ilmoitetaan prosentteina (%)
Suhteellinen kosteus RH voidaan laskea:
missä
Aiheesta muualla
Teneur en eau (Milieux poreux) NEM
Jeffrey Tate
Jeffrey Philip Tate (28. huhtikuuta 1943 Salisbury – 2. kesäkuuta 2017 Bergamo, Italia) oli englantilainen kapellimestari.
Tate opiskeli 1960-luvun alussa lääketiedettä Cambridgen yliopistossa. Hän aloitti myöhemmin musiikinopintonsa Lontoossa. Hänen ensimmäinen kansainvälinen esiintymisensä oli Metropolitan-oopperassa vuonna 1979. Vuonna 1985 hänet nimitettiin Englannin kamariorkesterin ylikapellimestariksi. Vuonna 1987 hän johti Rolf Liebermannin oopperan Der Wald ensiesityksen. Vuonna 1991 Tate seurasi James Conlonia Rotterdamin filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina.
Tatella oli spina bifida, ja hän toimi vuodesta 1989 alkaen ASBAH-järjestön puheenjohtajana.
Lasikylä
Lasikylä (vuoteen 1964 Hidoisenpyöli ) on kylä Johannislundin kulmakunnalla Kiikalassa Salossa.
Kylän historia liittyy kiinteästi Hidoisenpyölin ulkoveromaalle Kiikalan, Someron ja Lohjan rajoille vuonna 1813 perustettuun, koko kulmakunnalle sittemmin nimensä antaneeseen Johannislundin lasitehtaaseen. Tehtaan lopetettua toimintansa vuonna 1960 erotettiin vuonna 1963 Hidoisenpyölin kylästä tehtaan lähiympäristö Johannislund-nimiseksi kyläksi ja vuonna 1964 kylän nimi Hidoisenpyöli muutettiin maanmittausasiakirjoissa nimeksi Lasikylä.
Luonnonympäristöltään alue on Kolmannen Salpausselän reunamuodostumaan kuuluvaa harjualuetta, jolle ulottuu Natura 2000 -ohjelmaan kuuluva Hyyppärän harjualue -niminen Natura-alue.
Alue, nimi ja sijainti
Nykyinen Lasikylä kattaa pääosan aiemmasta, 1700-luvulta vuoteen 1963 rajoiltaan muuttumattomana pysyneestä Hidoisenpyöli-nimisestä kylästä.
Nykyiset rajansa kylä sai kolme vuotta Johannislundin lasitehtaan toiminnan lakkaamisen jälkeen vuonna 1963, kun varsinainen lasitehdasalue Hidoisenpyölin kylässä sekä siihen kuuluvia alueita viereisestä Säräjärven kylästä erotettiin uudeksi Johannislund-nimiseksi yksinäistaloksi. Tässä toimituksessa Hidoisenpyölin kylään jäi kuulumaan vain entisen tehdasalueen ulkopuolinen laaja metsäalue, joka vielä 1960-luvun alussa oli täysin rakentamaton lukuun ottamatta sinne talvisodan aikana raivattua Kiikalan lentokenttää, joka ainakin jo vuonna 1966 oli aktiivisessa purjelentokäytössä.
Nykyisen, enimmäkseen vain virallisessa käytössä olevan nimensä kylä sai vuonna 1964, kun sen siihenastinen nimi Hidoisenpyöli (vir. Hidoisenböle) korvattiin maanmittausasiakirjoissa nimellä Lasikylä.
Lasikylän nykyisiä rajanaapureita ovat etelässä Kiikalan Pappila ja lännessä Kiikalan Komisuo Salossa. Somerniemen kylistä Somerolla rajanaapureina ovat luoteessa Kaskisto, pohjoisessa Mäyrämäki ja koillisessa Oinasjärvi. Idässä rajanaapureina onat Nummen Leppäkorpi Lohjalla sekä Kiikalan Säräjärvi ja Johannislund Salossa.
Historia
thumb|250px|[[Johannislundista Kiikalan kirkolle Kiikalannummen halki johtava Lasikyläntie rakennettiin Johannislundin lasitehtaan yhteydeksi ulkomaailmaan 1800-luvulla.]] Historialtaan Hidoisenpyölin ulkoveromaa oli yksi Varsinais-Suomeen todennäköisesti keskiajan uudistuskauden jälkeen muodostuneista autiopyöleistä, jotka olivat varsinaisista kylistä erillään olleita, asumattomia mutta kuitenkin verolle pantuja maakappaleita. Synnyltään ne saattoivat historiantutkija Erik von Hertzenin mukaan olla joko keskiajan asutuskaudella syntyneitä mutta sittemmin hylättyjä uudisasutuksia tai esimerkiksi velan tai muun saatavan takia omistajaansa vaihtaneita osia jonkin kyläkunnan maista. Omistajina tällaisilla pyöleillä saattoivat myöhemmin olla joko naapurikylien talot yhdessä tai erikseen tai joskus etäämpänäkin sijaitsevat kartanot.
Hidoisenpyölin nimen on arveltu viittaavaan läheiseen Kiikalan Hitolan kylään, ja tämänsuuntaisia viittauksia onkin löytynyt vanhoista oikeudenkäyntiasiakirjoista. 1600- ja 1700 luvulla pyölin omistuksesta käräjöivät eri aikoina Someron Kaskiston ja Lautelan ja Kiikalan Komisuon kylien asukkaat sekä Perniön Paarskylän, Kiskon Haapaniemen ja Perniön Viipurin kartanon omistajat, joille koko pyöli lopulta vuonna 1812 tuomittiin Kaskiston, Komisuon ja Lautelan kylien talollisten häviöksi.
Perniön Viipurin kartanolta pyölin hankki hallintaansa vuonna 1807 vänrikki Johan Berndt von Torcken, joka vuonna 1813 perusti sen alueelle, nykyisen Ruukinjärven rantaan Johannislundin lasitehtaan; nimen Johannislund von Torcken otti omasta etunimestään. 1800-luvun aikana lasitehtaan omistajat vaihtuivat useaan otteeseen, mutta tehdas jatkoi toimintaansa. 1800-luvun puolivälissä tehdas hankki omistukseensa myös viereisen Säräjärven eli Särämäen verotilan, josta saatavilla maataloustuotteilla oli merkitystä laajojen metsien keskellä sijaitsevan tehdasyhdyskunnan ruokahuollon kannalta. 1900-luvulla tehtaan toiminta alueella jatkui kunnes vuonna 1960, tehtaan tekniikan käytyä vanhanaikaiseksi, tehdas myytiin Riihimäen lasi osakeyhtiölle, joka samana vuonna lopetti sen toiminnan.
Luonnonympäristö
Alueen luontoa hallitsee Suomusjärven, Kiikalan, Nummen ja Somerniemen alueille ulottuva jääkauden aikainen reunamuodostuma Kolmas Salpausselkä, joka muodostaa monipuolisen ja vaihtelevan luonnonympäristön. Merkittävät osat kylästä kuuluvat yhteensä 2468 ha laajuiseen Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueeseen, joka ulottuu Salon, Someron ja Lohjan alueille Somerniemellä, Nummella, Kiikalassa ja Suomusjärvellä.
Lähteiden ohella harjualueella on pieniä järviä ja lampia, joista varsinkin humusjärvet voivat olla rannoiltaan soistuneita. Historiallisen Hidoisenpyölin alueella olevista järvistä suurin ja merkittävin on Ruukinjärvi, jonka rantaan Johannislundin lasitehdas perustettiin vuonna 1813. Järvi laskee etelässä Huhdanojan kautta Varesjokeen, joka on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluvan Anerionjoen latvahaara. Idästä, Nummen rajalta Ruukinjärveen laskee Säräjärvi, ja Ruukinjärven länsipuolella on joukko pikkujärviä ja lampia, joista suurin on Iso-Kolosin. Nämä laskevat Huhdanojaan Ruukinjärven eteläpuolella. Pohjoisessa historiallisen Hidoisenpyölin alueella on toinen ryhmä pikkujärviä ja lampia. Näistä Tervakas, Kolmperänen ja Suolampi laskevat etelän suuntaan Säräjärveen. Nykyisen Lasikylän alueelle sijoittuvat alueen järvistä ja lammista Ruukinjärven länsipuoliset ja Säräjärven pohjoispuoliset pikkulammet. Itse ruukinjärvi kuuluu vuodesta 1963 Johannislundin kylään.
Historiallisen Hidoisenpyölin alueella nykyisessä Johannislundin kylässä sijaitsee myös Varsinais-Suomen maakunnan korkein kohta, 163,9 metrin korkeuteen kohoava Särämäki, jonka kasvillisuus on monipuolista, ja joka kuuluu osana Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueeseen. Natura-alueeseen kuuluvat myös alkujaan Hidoisenpyölin rajapaikoina olleet ja edelleen myös Lasikylän rajapaikkoina olevat Kultalähde, Lammenlähde, Herakkaanlähde ja Hossojanlähteet sekä Ruukinjärven länsipuoliset pikkulammet. Etenkin alueet monet lähteet ovat kosteikkoina arvokkaita, mutta Natura-alueeseen kuuluu täällä myös kuivia kangasmetsiä ja harjumetsiä sekä rannoiltaan soistuneita humusjärviä ja lampia.
Annie-gaala 1978
Annie-gaala 1978 oli seitsemättä kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1978 parhaille animaatioiden tekijöille.
Voittajat
Voittajat lihavoituna:
Lumparlandin kirkko
Lumparlandin kirkko on kirkkorakennus Lumparlandissa, Ahvenanmaalla. Se on pyhitetty Pyhälle Andreakselle ja rakennettu vuonna 1728. Se korvasi samalla paikalla aiemmin sijainneen kirkon, joka tuhoutui tulipalossa. Kirkko oli väritykseltään punainen vuoteen 1870 saakka, jolloin se maalautettiin keltaiseksi. Keltainen väritys ei kuitenkaan kauan kirkkoa koristanut, sillä vuonna 1896 kirkko maalattiin valkoiseksi. Kirkossa on muun muassa vuodelta 1887 peräisin oleva alttaritaulu, jonka on maalannut Victor Westerholm, sekä vuodelta 1842 peräisin oleva saarnatuoli. Pienet 4-äänikertaiset urut ovat 1870-luvulta ja ne on uudistanut Hans Heinrich vuonna 1970.
Aiheesta muualla
thumb|left|Lumparlandin kirkon saarnastuoli ja alttari
Denis Diderot
Denis Diderot (5. lokakuuta 1713 Langres – 31. heinäkuuta 1784 Pariisi) oli ranskalainen valistuksen ajan filosofi, taidearvostelija ja kirjailija, joka on tunnettu erityisesti toimittamastaan tietosanakirjasta, vuosina 1751–1772 ilmestyneestä teoksesta Encyclopédie.
Nuoruus
Diderot syntyi Langresissa, Champagnessa, ja hän herätti jo lapsuudessaan huomiota sivistyneisyytensä ansiosta. Hän kävi jesuiittakoulua, mutta 15-vuotiaana hän muutti pois kotiseudultaan päästäkseen irti sen konservatiivisuudesta. Diderot omaksui tällöin ateistisen näkemyksen ja säilytti sen elämänsä loppuun, vaikka kaikista hänen teoksistaan sitä ei juuri havaitse. Kun Diderot’ta syytettiin ateistiksi, hän totesi, että häntä ei yksinkertaisesti kiinnostanut jumalan olemassaolo. Voltairelle kirjoittamassaan vastauksessa hän totesi: ”On tärkeää, ettei sekoita myrkkykatkoa persiljaan; mutta ei lainkaan uskooko vai ei Jumalaan.”
Diderot saavutti vuonna 1732 Pariisissa maisterin arvon ja jatkoi senkin jälkeen perehtymistä eri asioihin lukemalla, kuuntelemalla luentoja ja keskustelemalla älymystön kanssa. Elantonsa hän hankki tilapäistöillä, kuten lehtikirjoituksilla, yksityisopetuksella ja käännöksillä.
Ura
Brittiläisen tietokirjailijan Ephraim Chambersin teos Cyclopaedia ranskannettiin 1740-luvulla. Siihen jääneitä virheitä alkoi korjata filosofian professori Jean Paul de Gua de Malves, joka kuitenkin pian alkoi valmistella kokonaan uutta teosta. Toimituskuntaan pyydettiin useita oppineita tieteilijöitä ja taiteilijoita. Toimittajaksi valittiin Diderot. Teoksen ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1751 ja viimeinen eli 28. osa 1772. Neutraalin tiedon lisäksi teokseen oli kuitenkin myös piilotettu huomattava määrä kritiikkiä yhteiskuntajärjestystä kohtaan. Tuohon aikaan julkaisut sensuroitiin tarkasti. Kirjoittajien oli piilotettava kritiikkinsä neutraaleihin hakusanoihin niin, että lukijaa opastettiin siirtymään hakusanoista toiseen, ja samalla selvisi kritisoitu asia ja kritiikin kohde. Menetelmä itsessään oli selitetty hakusanassa Encyclopédie. Kritiikin piilottamista tehtiin niinkin, että artikkeli oli teeskennellyn naiivi tai liioitteleva. Niinpä lapsen kuolemasta todettiin, että aidon kristityn on iloittava lapsensa kuolemasta, koska kuolema suo lapselle ikuisen autuuden. Samalla tavoin Diderot arvosteli tietosanakirja-artikkeleissaan kärkkäästi lääkärikuntaa ja syytti näiden saattavan potilaat suoranaiseen hengenvaaraan.
Filosofiansa Diderot kiteytti kahteen periaatteeseen: ennakkoluulojen systemaattiseen hylkäämiseen (“Ensimmäinen askel filosofiaan on epäilys”) ja kokemuksen ottamiseen ainoaksi kriteeriksi.
Vaikka filosofia oli Diderot’n sydäntä lähinnä, hän kirjoitti uransa aikana myös monia kaunokirjallisia teoksia. Kaunokirjallisuudessakin hän pyrki irrottautumaan perinteistä. Hän kritisoi niissä yksilönvapauden rajoittamista, vähensi kerronnan osuutta tekstistä sekä antoi romaanihenkilöilleen elävyyttä ja psykologista syvyyttä. Hän laati myös luonnontieteellisiä tutkimuksia, taideteoreettisia tekstejä ja tietosanakirja-artikkeleita mitä erilaisimmista aiheista.
Diderot oli hyvin kiinnostunut ihmismielen ominaisuuksista ja totesi, että "suuri tunneherkkyys synnyttää keskinkertaisia näyttelijöitä, keskinkertainen tunneherkkyys synnyttää joukoittain huonoja näyttelijöitä, tunneherkkyyden täydellinen puuttuminen luo loistavan näyttelijän. Nerokkaat näyttelijät eivät koskaan myönnä tätä".
Denis Diderot’ta pidetään myös suurena taidearvostelijana. Hän kirjoitti taidearvosteluja vuodesta 1759 alkaen ja arvosteli Pariisin salonkia, vuosittain järjestettyä taidenäyttelyä Correspondance littéraire -lehteen. Hänen maineensa arvostelijana muistetaan taiteen, taiteilijoiden ja maalaustekniikan analyysin sekä maku- ja tyylitajun takia. Vuonna 1796 julkaistua kirjoitusta "Essai sur la peinture" (Essee maalaustaiteesta) ihailivat niin J. W. von Goethe kuin myöhemmin 1800-luvun runoilija ja arvostelija Charles Baudelaire.
Diderot teki 1770-luvun alussa yli vuoden kestäneen matkan Haagiin ja Pietariin. Matkan tuloksia olivat perinteistä poikenneet mestariteokset Réfutation d'Helvétius (1774) ja Eléments de physiologie (1773–1774). Lisäksi hän teki korjattuja uusintapainoksia aikaisemmin julkaistuihin teoksiinsa.
Kuolemansa jälkeen Diderot’sta tuli suoranainen valistuksen marttyyri, koska hän monien muiden tapaan taisteli sensuuria ja suvaitsemattomuutta vastaan. Politiikassa valistusfilosofit pyrkivät saamaan aikaan lainmuutoksia.
Diderot’n kuoleman jälkeen perikunta myi hänen kirjastonsa Katariina Suurelle osaksi Venäjän kansalliskirjastoa.
Teokset
thumb|Tietosanakirja Encyclopédie, 1751-1772.
John Barker
John Barker (13. heinäkuuta 1791 Haslingden, Englanti – 2. joulukuuta 1854 Turku) oli Suomessa toiminut englantilaista syntyperää ollut liike- ja teollisuusmies.
Barkerin vanhempien tiedetään kuuluneen työväestöön, mutta heidän nimiään ei tunneta. Barkerista kehittyi mekaanisten kutoma- ja villankehruukoneiden asiantuntija ja rakentaja, joka monien muiden vastaavien tavoin lähti työskentelemään ulkomaille. Mentyään ensin Belgiaan 1817 ja sieltä Tukholmaan 1833, jonne Barker perusti konepajan, hän muutti 1836 Tampereelle Finlaysonin palvelukseen. Hän osallistui uuden suuren tehdasrakennuksen suunnitteluun, rakensi sinne koneet ja opetti työntekijät käyttämään niitä. Vuonna 1843 hän siirtyi Turkuun perustaakseen sinne oman puuvillatehtaan. Tätä varten hän sai Suomen Pankilta 20 000 hopearuplan korottoman lainan. Uusi kolmikerroksinen tehdasrakennus valmistui 1847 ja Barkerin liikekumppaniksi tuli entinen apteekkari L. E. Stigzelius, joka lunasti Barkerin kuoltua myös tämän osuuden yrityksestä. Lähes sata vuotta myöhemmin eli 1941 siitä tuli fuusion kautta Barker-Littoinen-teollisuusyritys. Koska Barker oli Tampereella järjestänyt Finlaysonin tehtaisiin kaasuvalon, hän tarjoutui varustamaan koko Turun kaupungin katuvalaistuksen. Itämainen sota teki kuitenkin tämän aikeen tyhjäksi.
Barkerin tiedetään olleen naimisissa ja että hän oli jo ennen vuotta 1833 jäänyt leskeksi, mutta puolison nimi ei ole tiedossa.
Basilika-stoa
Basilika-stoa on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta basilikasta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Historia
Basilika rakennettiin Rooman varhaisella keisarikaudella vuonna 11 jaa. Sen rakennuttivat rakennuksessa olleen kreikan- ja latinankielisen piirtokirjoituksen mukaan C. Sextilius Pollio ja hänen vaimonsa Offilia Bassa. Basilika oli omistettu Efesoksen Artemiille ja demokselle eli Efesoksen kansalle sekä keisari Augustukselle ja Tiberiukselle. Rakennus on valmistuessaan todennäköisesti ollut yksi Efesoksen näyttävimmistä. Sen paikalla oli aiemmin hellenistisellä kaudella ollut stoa eli pylväshalli.
pienoiskuva|vasen|Basilika-stoan raunioita. pienoiskuva|vasen|Basilika-stoan raunioita. Basilikaa käytettiin kaupallisiin tarkoituksiin. Lisäksi siellä järjestettiin oikeuden istuntoja. Se ilmeisesti säilyi olemassa varhaiselle kristilliselle kaudelle saakka, mikä on päätelty siitä, että Artemiin nimi oli poistettu omistuspiirtokirjoituksesta.
Rakennus
Basilika-stoa sijaitsi Efesoksen niin kutsutun Hallinnollisen agoran pohjoislaidalla. Sen pituus oli sama kuin agoran, noin 160 metriä, ja leveys 20 metriä. Se oli kaksikerroksinen, ja sen julkisivussa oli 67 pylvästä, jotka edustivat joonialaista tyyliä.
Basilikalle noustiin agoralta neliaskelmaista portaikkoa pitkin. Sisältä rakennus oli kolmilaivainen. Keskimmäisen laivan leveys oli noin 6,9 metriä ja kummankin sivummaisen laivan leveys noin 4,7 metriä. Sisäosan pylväiden päät oli koristeltu häränpäillä. Jossakin vaiheessa kattoa vahvistettiin ilmeisesti maanjäristysten vuoksi lisäämällä korinttilaista tyyliä edustaneita pylväitä.
Basilikan pohjoispuolella sijaitsivat muun muassa Buleuterion ja Prytaneion sekä niin kutsuttu Rhodoslainen peristyyli. Basilikan paikalla aiemmin ollut stoa oli yksilaivainen, ja sen leveys oli noin 8,6 metriä.
Pwanin alue
Pwanin alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan itäosassa Intian valtameren rannalla. Pwanin alue ympäröi Dar es Salaamin kaupungin ympärille rajattua pientä Dar es Salaamin aluetta. Pwanin alue on saanut nimensä swahilin kielen rannikkoa tarkoittavasta sanasta 'pwani'.
Pwanin alue jakaantuu kuuteen ala-alueeseen (wilaya eli district), jotka ovat Bagamoyo, Kibaha, Kisarawe, Mafia, Mkuranga ja Rufiji.
Alueen pinta-ala on 32 547 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 1 098 668 asukasta. Alueen pääkaupunki on Kibaha.
Tansanian ainoa merenrannalle sijoittuva kansallispuisto, Saadanin kansallispuisto, sijaitsee osittain Pwanin ja osittain Tangan alueella.
Kelly Preston
Kelly Preston (oik. Kelly Kamalelehua Palzis, 13. lokakuuta 1962 Honolulu, Havaiji – 12. heinäkuuta 2020 Houston, Texas) oli yhdys­valtalainen näyttelijä ja malli.
Varhainen elämä
Preston syntyi Honolulussa vuonna 1962. Hänen äitinsä Linda Carlson työskenteli terveys­keskuksen hallinnoijana ja isä puolestaan työskenteli maatalous­yrityksessä, mutta kuoli Prestonin ollessa kolme­vuotias. Prestonin äiti meni uusiin naimisiin Peter Palazisin, joka työskenteli henkilö­kohtaisena ohjaajana, kanssa. Palazis myös adoptoi Prestonin. Preston kasvoi Havaijilla, mutta asui 15 kuukautta Irakissa viisi­vuotiaana ja myöhemmin myös Australiassa. Australiassa asuessaan Preston kävi Pembroken koulua Adelaidessa. Myöhemmin hän kävi Punahoun koulua ja opiskeli draamaa ja teatteria Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Ura
Preston päätyi 14-vuotiaana median pariin, kun eräs muoti­valo­kuvaaja huomasi hänen kykynsä. Pari vuotta myöhemmin sama kuvaaja auttoi Prestonia pääsemään televisio­mainoksiin ja muihin pikku­rooleihin. Samalla Preston teki mallin­töitä vuoteen 1983 asti, jolloin hän ryhtyi täysi­päiväiseksi näyttelijäksi.
Elokuvarooliensa lisäksi Preston esiintyi myös Maroon 5 -yhtyeen ”She Will Be Loved” -kappaleen musiikki­videolla.
Yksityiselämä
Preston oli naimisissa Kevin Gagen kanssa vuosina 1986–1988. Sittemmin hän tapaili muun muassa Charlie Sheenia ja George Clooneyta ennen kuin meni naimisiin näyttelijä John Travoltan kanssa syksyllä 1991. Hän oli yhdessä miehensä kanssa skiento­logi. Paris­kunta sai kolme lasta, mutta esikois­poika Jett kuoli 16-vuotiaana epileptiseen kohtaukseen perheen loma-asunnolla Bahamalla tammi­kuussa 2009.
Preston osallistui skiento­logiaan liittyvän Citizens Commission on Human Rightsin eli CCHR:n toimintaan. Järjestö vastustaa psykiatrian väärin­käytöksiä. Hän oli vieraana ruotsalaisen Kommittén för mänskliga rättigheterin vuosipäivillä 2007 Kirstie Alleyn ja Priscilla Presleyn kanssa, ja CCHR myönsi hänelle kunnian­osoituksen toiminnastaan, kuten laki­ehdotuksista lääkärien lapsille määräämien pillereiden vaaroista tiedottamisesta vanhemmille.
Preston kuoli heinä­kuussa 2020 sairastettuaan kaksi vuotta rintasyöpää.
TEM-aaltomuoto
TEM-aaltomuoto on sähkömagneettisen kentän etenemismuoto, jossa sekä sähkö- että magneettikenttä ovat liikettä vastaan kohtisuorassa, jolloin niillä ei ole lainkaan etenemissuuntaista komponenttia. Aaltomuodon lyhenne tuleekin englanninkielisestä ilmauksesta Transverse Electric and Magnetic field. Aaltomuoto esiintyy vapaassa avaruudessa etenevässä säteilyssä, vähähäviöisissä koaksiaalijohdoissa ja eräissä muissa useampijohtimisissa aaltojohdoissa. Sen sijaan aaltoputkessa TEM-aaltomuoto ei ole mahdollinen, vaan siellä sähkömagneettinen kenttä etenee TE- tai TM-moodissa.
Sinikka Linkomies-Pohjala
Sinikka Sorella Linkomies-Pohjala (o.s. Linkomies, ent. Karhuvaara; 13. marraskuuta 1929 Helsinki – 27. tammikuuta 2000 Pori) oli suomalainen Kokoomuksen kansanedustaja.
Linkomies-Pohjala valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1957 ja työskenteli ruotsin kielen vanhempana lehtorina Arkadian yhteislyseossa vuosina 1954–1969. Eduskuntaan hänet valittiin Kansallisen Kokoomuksen edustajana Helsingin vaalipiiristä vuonna 1970. Hänen kansanedustajauransa kesti vuoteen 1983 ja hän toimi erityisesti laki-, ulkoasiain- ja sivistysvaliokunnissa. Vuosina 1973–1980 hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Sinikka Linkomies-Pohjalan isä oli pääministerinäkin toiminut Helsingin yliopiston rehtori ja kansleri Edwin Linkomies. Hän oli vuosina 1952–1979 naimisissa Kai Karhuvaaran kanssa. Perheen pojista Lauri ja Pekka Karhuvaara ovat tunnettuja toimittajia. Vuodesta 1983 kuolemaansa saakka Linkomies-Pohjala oli aviossa kansanedustaja Toivo T. Pohjalan kanssa.
Götan kanava
thumb|400px|Götan kanava on merkitty karttaan sinisillä viivoilla. thumb|Bergin sulut [[Linköpingin lähellä.]]
pienoiskuva|Götan kanavan sulkujen avaaminen. Götan kanava on kanava Ruotsissa. Pohjanmeren Itämereen yhdistävä 614 kilometriä pitkä vesiväylä kulkee Ruotsin poikki. Reitti nousee Pohjanmerestä Götajokea Vänerniin, josta se kulkee kanavassa läpi Vätterniin ja edelleen Itämereen. Varsinainen kanava on 190,5 kilometriä pitkä. Kanavaa rakennettiin yli 20 vuotta ja se valmistui vuonna 1832. Sen suunnittelusta vastasi ruotsalainen valtiomies Baltzar von Platen ja rakentamista johti skotlantilainen insinööri Thomas Telford. Kanavan sulut mahdollistavat enimmillään 32 metriä pitkien, 7 metriä leveiden ja syväykseltään 2,8 metristen alusten liikennöinnin. Götajoen osuus on osittain valtamerilaivoille sopimaton.
Historia
Ensimmäisten suunnitelmien kanavasta kerrotaan lähteneen vuonna 1516 Linköpingin piispan Hans Braskin kirjoituksista. Kesti kuitenkin vuosisatoja, ennen kuin saksalaissyntyinen, Ruotsin laivaston upseeri, Baltzar von Platen ryhtyi toteuttamaan suunnitelmia käytännössä. Hän sai projektille taloudellisen ja poliittisen tuen. Suurimman tukijan hän sai juuri vihitystä kuninkaasta Kaarle XIII:sta, jonka mukaan kanava olisi erinomainen osoitus modernista Ruotsista.
Projekti aloitettiin virallisesti 11. huhtikuuta 1810. Sen budjetti oli 24 miljoonaa riikintaaleria. Kanavan rakentaminen oli kyseisen ajan yksi suurimmista yksittäisistä rakennusprojekteista. Sen toteuttamiseen kului 22 vuotta ja 58 000 työläistä osallistui sen rakentamiseen. Skotlantilainen Thomas Telford kehitti yksityiskohtaisen suunnitelman kanavan suluista. Hän matkusti Ruotsiin 1810 ohjaamaan rakennusprojektia.
Götan kanava avattiin virallisesti 26. syyskuuta 1832. Von Platen menehtyi kaksi vuotta aikaisemmin, eikä koskaan nähnyt valmista kanavaa. Kanavasta ei koskaan tullut kaupallista menestystä, sillä Ruotsin rautatiejärjestelmä oli kehittynyt valtavasti, eikä sitä tarvinnut kanavan tapaan sulkea talven ajaksi.
Nykyaika
Ruotsalaiset valitsivat kanavan Ruotsin "seitsemästä ihmeestä" suurimmaksi Aftonbladet-lehden äänestyksessä 2007. Osia kanavasta käytetään edelleen rahdin kuljetukseen, mutta pääasiallinen käyttötarkoitus on huvialusliikenteessä.
Heart Full of Fire... And Then Some
Heart Full of Fire... And Then Some on Brother Firetriben EP-levy vuodelta 2008. Se debytoi Suomen virallisen singlelistan kahdeksannella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä 12 viikkoa.
Francistown Stadium
Francistown Stadium on monikäyttöinen stadion Francistownissa Botswanassa. Se valmistui vuonna 2009, ja sitä käyttää TAFIC FC. Stadionilla on 27 000 katsomopaikkaa.
Annie-gaala 1979
Annie-gaala 1979 oli kahdeksatta kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot parhaille animaatioiden tekijöille heidän elämäntyöstään.
Voittajat
Voittajat lihavoituna:
Jussi-Mikko Makkonen
Jussi-Mikko Makkonen (s. 2. marraskuuta 1982 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Makkonen on Pelicansin kasvatti, ja hän pelasikin SM-liigaa Lahdessa kaksi kautta, yhteensä 69 ottelun verran. Alkukauden 2004–2005 hän pelasi Suomi-sarjassa Heinolan Kiekossa, mutta sai hyvillä otteillaan näytön paikan Mestiksestä KooKoosta, jossa meni loppukausi. Seuraavat kaksi kautta menivät Vantaalla, jossa hän voitti 2006–2007 Mestiksen maalipörssin 24 maalillaan. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Mikkelin Jukureihin, jossa hän on pelannut odotuksia heikommin ja hänen vakiopaikkansa on nelosen laidassa.
Makkonen pelasi Jukureissa numerolla 14 ja hänen maalibiisinsä oli Rage Against The Machine - Kick Out The Jams.
Purjehdus kesäolympialaisissa 2020
Purjehduksessa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 27. kertaa. Purjehduksessa kilpailtiin 25. heinäkuuta – 4. elokuuta 2021. Kilpailut käytiin Enoshiman saarella sijaitsevan Enoshima Yacht Harbourin läheisyydessä, Tokion keskustasta lounaaseen. Purjehduksessa kilpailtiin kymmenessä luokassa, joista miehille oli viisi, naisille neljä ja yksi oli sekaluokka.
Menestynein maa oli Iso-Britannia, jonka purjehtijat saavuttivat kolme kultamitalia ja yhteensä viisi mitalia.
Etelä-Ukrainan ydinvoimalaitos
Etelä-Ukrainan ydinvoimalaitos on Ukrainan Mykolajivin alueella, noin kaksi kilometriä Južnoukrajinskin kaupungin itäpuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitosta operoi Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö.
HMS Burdock (K126)
HMS Burdock (viirinumero K126) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Katharina Wagner
thumb|Katharina Wagner ja [[Eva Wagner-Pasquier.]] Katharina Friederike Wagner (s. 21. toukokuuta 1978 Bayreuth, Länsi-Saksa) on saksalainen oopperaohjaaja. Hänen isänsä Wolfgang Wagner oli oopperaohjaaja, Bayreuthin musiikkijuhlien johtaja. Katharinan isoisä oli musiikkijuhlien johtaja ja säveltäjä Siegfried Wagner ja isoisoisä oli säveltäjä Richard Wagner ja isoisänäidinisä on säveltäjä ja pianovirtuoosi Franz Liszt.
Taustaa
Katharina Wagner on opiskellut Berliinin Freie Univertsitätissä teatteritiedettä ja valmistunut sieltä vuonna 2005. Avustajana ja ohjaajan assistenttina hän on toiminut Tokion Uudessa kansallisteatterissa, Berliinin valtionoopperassa Unter den Lindenillä Harry Kupferin kanssa sekä muutamissa Bayreuthin produktioissa (mm. Tannhäuser ja Nürnbergin mestarilaulajat). Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Lentävä hollantilainen Würzburgissa 2002. Vuonna 2007 ohjasi Nürnbergin mestarilaulajat esimmäisenä ohjauksenaan Bayreuthin musiikkijuhlille. Katharina Wagner on vuonna 1876 alkaneiden Bayreuthin musiikkijuhlien toinen naisohjaaja – ensimmäinen oli hänen isoisänsä äiti Cosima Wagner.
Richard Wagnerin säätiö valitsi äänin 22–0 kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Katharina Wagnerin ja hänen sisarpuolensa Eva Wagner-Pasquier'n johtamaan Bayreuthin musiikkijuhlia.
HMS Burdock (K126)
Valmistus
Alus tilattiin 15. joulukuuta 1939 Sunderlandista John Crown and Sonsilta, missä köli laskettiin 13. kesäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta ja valmistui 27. maaliskuuta 1941.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi kesäkuussa 1947.
Katharina Wagner
Suoria yleisölähetyksiä
Kesällä 2008 esitettiin Nürnbergin mestarilaulajat Bayreuthissa. Maksutonta esitystä seurasi yhteensä kaikkiaan noin 38 000 katselijaa Bayreuthin Volksfestplatzilla.
Bremenin Goetheplatzilla esitettiin 11. lokakuuta 2008 Katharina Wagnerin ohjaaman Rienzin ensi-ilta suorana lähetyksenä suurelta videotaululta ilmaiseksi yleisölle.
Reinhard Divis
Reinhard Divis (s. 4. heinäkuuta 1975 Wien, Itävalta) on entinen itävaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi viimeisen vuoden Itävallan pääsarjan Vienna Capitalsissa. Divis pelasi seitsemät MM-kilpailut, joista kahdet on I-divisioonassa. Hän pelasi myös Naganon olympiakisoissa 1998 ja Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.
Ura
Divisin kasvattajaseura on WAT Stadlau, mutta hän aloitti pääsarjauransa VEU Feldkirchissä, jossa pelasi vuoteen 1999 saakka. Siihen mennessä hän voitti peräti viisi Itävallan mestaruutta kuutena kautena ja torjui myös Euroopan mestaruuden vuonna 1999. Vuodet 1999–2001 Divis torjui Elitserien-joukkue Leksands IF:ssä.
Etelä-Ukrainan ydinvoimalaitos
Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa kolme nettosähköteholtaan 1000 megawatin VVER-1000-tyyppistä, venäläisvalmisteista painevesireaktoria. Reaktoriyksiköt kytkettiin sähköverkkoon vuosina 1982, 1985 ja 1989.
Reinhard Divis
Ura
Kesällä 2000 St. Louis Blues varasi Divisin yli-ikäisenä kahdeksannella kierroksella NHL:ään. Yhden Leksand-kauden jälkeen Divis siirtyi Bluesin organisaatioon kaudeksi 2001–2002 ja pelasi farmissa kuluneen kauden aikana yhden NHL-ottelun. Divis oli kaikkien aikojen ensimmäinen NHL:ssä pelannut itävaltalainen. NHL:ssä hän pelasi vielä kolme seuraavaa kautta ja kevääseen 2006 mennessä hänellä oli yhteensä 28 NHL-ottelua tilillään. Työsulkukausi 2004–2005 Divisillä kului EC VSV:ssä, kotimaassaan. Keväällä 2006 Divis oli pelaamassa I-divisioonan MM-kilpailuissa, joista Itävalta nousi takaisin A-sarjaan.
Etelä-Ukrainan ydinvoimalaitos
Etelä-Ukrainan ydinvoimalaitoksen länsipuolella on lauhdutusvettä varastoiva tekojärvi. Tekojärven lounaisreunalla on Tašlykin vesivoimalaitos, jolla esimerkiksi tuotetaan sähköä kulutushuippujen aikaan ja säädellään veden vaihtumista Etelä-Bug -jokeen tulvien vähentämiseksi. Vesivoimala toimii tyypillisesti öisin pumppuvoimalaitoksena, jolloin vähäisemmän sähköntarpeen aikaan Etelä-Bug -jokeen muutamia kilometrejä alempana sijaitsevan padon avulla varastoitua vettä nostetaan tekojärveen käytettäväksi sähköntuotantoon suuremman tarpeen aikaan päivällä. Tämä vesivoimala, samoin kuin alemmalla padolla oleva toinen vesivoimala liittyvät Etelä-Ukrainan ydinvoimalan voimalaitoskokonaisuuteen.
Reinhard Divis
Ura
Kaudeksi 2006–2007 Divis palasi kotimaahansa ja siirtyi EC Red Bull Salzburgin maalinsuulle. Hän pelasi siellä myös kaudella 2007–2008. Molempina kausina Divis torjui joukkueelle mestaruuden. Seitsenkertainen Itävallan mestari ja kerran Euroopan mestaruudenkin voittanut Divis voitti kaudella 2008–2009 vielä Ruotsin mestaruuden Elitserien-joukkue Färjestads BK:ssa keväällä 2009. Hän kylläkin jäi joukkueessa ykkösmaalivahti Jonas Gustavssonin varjoon ja pelasi kauden aikana 15 ottelua.
Etelä-Ukrainan ydinvoimalaitos
Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.
Reinhard Divis
Ura
Kaudeksi 2009–2010 Divis palasi takaisin Salzburgiin. Divis voitti kahden kauden aikana Salzburgissa kaksi Itävallan-mestaruutta. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi saman sarjan Vienna Capitalsin ykkösmaalivahdiksi.
Muuta
Divisin veljet Raimund ja Roland ovat myös pelanneet jääkiekkoa, heistä Raimund on pelannut neljät MM-kilpailut. Divisin poika, 1997 syntynyt Dominic pelaa myös jääkiekkoa ja on maalivahti. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa EBEL-liigan Linzissä kaudella 2016–2017 ja on edustanut Itävaltaa 18- ja 20-vuotiaiden MM-turnauksissa.
Buleuterion (Efesos)
pienoiskuva|vasen|Buleuterionin rauniot. Buleuterion rakennettiin nykyisin tunnettuun muotoonsa Rooman keisarikaudella 100-luvun jaa. puolivälissä. Ainakin osan siitä kustansivat efesoslaiset Publius Vedius Antonius ja hänen vaimonsa Flavia Paiana. Rakennus sijaitsee Efesoksen Hallinnollisen agoran pohjoislaidalla. Se muistuttaa arkkitehtuuriltaan odeionia tai pientä roomalaista teatteria. Se on tulkittu tutkimuksen historiassa vaihtelevasti sekä buleuterioniksi että odeioniksi. Nykyisin pidetään todennäköisenä, että se toimi aikanaan kummassakin käyttötarkoituksessa.
Katsomo oli puolikaarenmuotoinen, ja siinä oli tilaa arviolta – hengelle. Poikittaissuuntainen käytävä jakoi katsomon ala- ja yläosaan, ja pystysuuntaiset porraskäytävät sektoreihin. Keskellä oli puolikaarenmuotoinen orkhestra sekä puhujan-/esiintymiskoroke (pulpitum). Taustan näyttämörakennus oli kaksikerroksinen. Rakennus oli katettu puisella katolla.
Rakennuksen kaivaukset suoritettiin vuonna 1908. Sitä on kunnostettu 1970- ja 1990-luvuilla. Suuri osa nykyisin näkyvillä olevista ”jäänteistä” on kunnostuksen lopputulosta ja nykyaikaista rakentamista. Muun muassa katsomon kaikki ylemmät penkkirivit on tehty betonista.
Emil Hallberg
Emil Hallberg (s. 19. syyskuuta 1995 ) on suomalainen näyttelijä ja tanssija. Hän on tullut tutuksi Onni ”Tale” Taalasmaan roolista saippuasarjassa Salatut elämät. Hahmo on ollut ruudussa helmikuusta 2011 marraskuuhun 2018 sekä vuoden 2019 huhtikuusta lähtien, vuoden 2020 kesäkuuhun asti, jolloin hahmo kuoli onnettomuudessa. Hän on esiintynyt vielä Elinan kuvitelmissa vuonna 2021. Hän on esittänyt Talea myös kesällä 2013 esitetyssä nettisarjassa Young Man Cash Man sekä joulukuussa 2014 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Nightmare 2 – Painajainen jatkuu.
Hallberg toimi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman yhdeksännellä tuotantokaudella yhdessä jaksossa vierailevana tuomarina. Hallberg harrastaa muun muassa tanssia, jossa hän voitti junioreiden SM-hopeaa vuonna 2010 ja nuorison 10-tanssin SM-kultaa 2013. Lisäksi hän soittaa kitaraa ja bassoa.
Hallberg on Helena Ahti-Hallbergin poika.
Netišyn
Netišyn on kaupunki Länsi-Ukrainassa Hmelnytskyin alueella. Kaupungin asukasluku on 36 741 (2013). Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 1984. Aluehallinnollisesti Netišyn on heinäkuusta 2020 lähtien kuulunut Šepetivkan piiriin. Tätä aiemmin kaupunki oli suoraan Hmelnytskyin alueen alainen hallinnollinen subjekti.
Kaupungin lähistöllä, noin kolme kilometriä keskustan eteläpuolella, sijaitsee Hmelnytskyin ydinvoimalaitos (koordinaatit 50.3023°N, 26.6478°W).
St. Clair
St. Clair tai Saint Clair voi tarkoittaa:
Saltvikin kirkko
Saltvikin kirkko on kirkkorakennus Saltvikissä Ahvenanmaalla. Se on pyhitetty Pyhälle Marialle. Sen paikalla sijaitsi ennen muinoin puukirkko, jonka se korvasi. Rakennuksen runkohuone voidaan ajoittaa 1300-luvun puolivälin jälkeiselle ajalle, ehkä 1370-luvulle. Kirkon torni on puolestaan 1380-luvulta. 1700-luvun puolessa välissä torniin lisättiin barokkihenkinen yläosa. Kirkossa on muun muassa vuodelta 1832 oleva saarnatuoli, vuodelta 1862 oleva Robert Wilhelm Ekmanin suunnittelema alttaritaulu, sekä vuonna 1659 valmistunut maalaus, joka esittää Pyhää Yrjöä ja lohikäärmettä. Saarnatuoli sijaitsi aiemmin kirkkosalin vasemmalla sivulla, mutta se siirrettiin nykyiselle paikalleen kirkon viimeisessä, vuosina 1956–1957 tehdyssä peruskorjauksessa. Tällöin rakennettiin myös urkuparvi.
Kirkon 19-äänikertaiset urut on rakentanut Veikko Virtanen vuonna 1973.
Mario Regueiro
right|thumb|Mario Regueiro
Mario Ignacio Regueiro Pintos (s. 14. syyskuuta 1978 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Espanjassa, Kreikassa ja Argentiinassa. Hän pelasi tavallisesti vasemman laitalinkin paikalla.
Regueiro aloitti uransa kotimaassaan Cerrossa kaudella 1996–1997. Seuraavalla kaudella hän siirtyi yhteen Uruguayn suurseuroihin lukeutuvaan Nacionaliin. Kolmen Nacional-kauden jälkeen Regueiro suuntasi Espanjaan Racing Santanderiin.
Kesällä 2005 viiden Santanderissa vietetyn vuoden jälkeen Valencia osti keskikenttäpelaajan 1,2 miljoonalla eurolla. Ennen Valenciaan siirtoa, Regueiron siirtymistä Real Betisiin pidettiin jo lähes varmana. Kaudeksi 2007–2008 Regueiro lainattiin Real Murciaan.
Domitianuksen temppeli (Efesos)
Domitianuksen temppeli eli Sebastosten temppeli oli antiikin aikainen keisarikulteille omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
pienoiskuva|vasen|upright=0.64|Domitianuksen temppelin kunnostettua julkisivua. Temppeli rakennettiin roomalaisella kaudella keisari Domitianuksen aikana 81–96 jaa., mistä se on saanut nimensä. Domitianus antoi efesoslaisille arvostetun neokoros-oikeuden eli oikeuden rakentaa keisarikultille omistettu temppeli. Domitianuksen murhan ja damnatio memoriaen jälkeen tämän nimi poistettiin omistuspiirtokirjoituksista, mutta neokoros-oikeuden säilyttääkseen kaupunkilaiset omistivat temppelin uudelleen Domitianuksen isälle Vespasianukselle. Temppeli oli rakennettu jonkin vanhemman rakennuksen paikalle.
Temppelin kuusiportaisten perustusten koko oli noin 24 × 34 metriä. Temppeli oli pseudodipteraali, ja sen peristasiksessa oli kahdeksan pylvästä lyhyillä ja 13 pylvästä pitkillä sivuilla. Julkisivu oli kaksikerroksinen. Alaosan pylväät olivat puolipylväitä, jotka muistuttivat doorilaisia pylväitä, kun taas yläosan pylväisiin oli kaiverrettu ihmishahmoja. Temppelin sisällä oli pronaos ja naos eli cella, jonka edessä oli neljä lisäpylvästä.
Temppeli oli rakennettu korkealle, noin 50 × 100 metrin kokoiselle pengerrykselle. Perustukset oli holvattu, ja ne ovat paikoin kaksikerroksiset. Temppelin itäpuolella oli U-kirjaimen muotoinen alttari, joka oli rakennettu podiumille. Se oli koristeltu reliefein, jotka esittivät muun muassa uhritoimituksia. Temppelin raunioista on löydetty Titusta esittäneen veistoksen pää.
Osa temppelin julkisivusta pystytettiin uudelleen vuonna 1975.
St. Clairin piirikunta
St. Clairin piirikunta on neljän piirikunnan nimi:
Zagorá-Mourési
Zagorá-Mourési ( eli Δήμος Ζαγοράς-Μουρεσίου, Dímos Zagorás-Mouresíou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella. Kunnan pinta-ala on 150,5 neliökilometriä ja väkiluku 5 809 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Zagorá.
Zagorá-Mourésin kunta sijaitsee Thessalian itäosassa Pelionin (Pílion) niemimaan itärannikolla. Kunta syntyi, kun kunnat Mourési ja Zagorá yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Zagorá-Mourésin kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Harmony of Struggle
Harmony of Struggle on Clandestine Blazen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Northern Heritage.
Albumin kansikuvan maalauksen on toteuttanut Jukka Siikala.
Jenni Karimäki
Jenni Karimäki (s. 1981) on suomalainen politiikan tutkija. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori.
Karimäki työskentelee erikoistutkijana Turun yliopiston Eduskuntatutkimuksen keskuksessa. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2007 Tampereen yliopiston historiatieteen laitokselta pääaineenaan poliittinen historia. Tohtoriksi Karimäki väitteli vuonna 2016 Turun yliopistossa.
Video Pieces
Video Pieces on Iron Maidenin toinen videojulkaisu, joka julkaistiin vuonna 1983 VHS:nä, Betamaxina, LaserDiscinä ja Japanissa ainoastaan VHD:nä. Julkaisu sisältää neljä Iron Maidenin videota. Julkaisun kansi ei sisältänyt yhtyeen maskotin Eddien kuvaa.