cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bodenin keskusrautatieasema
Bodenin keskusrautatieasema on rautatieasema Ruotsin rataverkolla Bodenin kunnassa. Asemalla risteävät rataosat, ja. Boden ymmärretään usein kahden viimeksi mainitun radan risteyskohdaksi, vaikka Haaparannan ja Kiirunan radat erkanevat toisistaan vasta neljä kilometriä Bodenin pohjoispuolella Buddbynin rautatieasemalla.
Bodenin henkilöasemalla pysähtyvät kaikki Narvik–Tukholma reitin henkilöjunat. Lisäksi henkilöaseman pohjoispuolella on tavaraliikenteen käyttämä ratapiha. Kiirunan ja Luulajan välistä malmiliikennettä varten rakennettu Bodenin ohitusraide on linjattu ratapihojen länsipuolitse.
Bodenin puurakenteinen asemarakennus on Statens Järnvägarin ensimmäisen pääarkkitehdin Adolf W. Edelsvärdin suunnittelema. Rakennus on edelleen rautatiekäytössä. Siellä on muun muassa kahvila, odotushuone sekä lipunmyyntipiste. Asemalla on neljä laituriraidetta.
Jack Skille
Jack Skille (s. 19. toukokuuta 1987 Madison, Wisconsin) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Rightin laitahyökkääjän vahvuudet ovat luistelussa ja aggressiivisuudessa. Skille pelaa useimmiten kolmos-nelosketjun laitahyökkääjänä.
Ura
Skille pelasi vuodet 2003–2005 NAHL-liigaa Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueen mukana. Chicago Blackhawks varasi hänet koko NHL:n varaustilaisuuden seitsemäntenä pelaajana kesällä 2005.
Vuodet 2005–2007 Skille kävi Wisconsinin yliopistoa. Hänen ensimmäinen kautensa siellä päättyi koko NCAA:n mestaruuteen keväällä 2006. Skille oli 13 osumallaan joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä Robbie Earlin ja Joe Pavelskin jälkeen. Toisella kaudellaan 2006–2007 hän pelasi loukkaantumisen takia vain 26 ottelua, mutta kevään 2007 Skille vietti Chicago Blackhawksin farmijoukkue Norfolk Admiralsissa, AHL:ssä.
Kaudeksi 2007–2008 Skille siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Chicago Blackhawksin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan farmijoukkue Rockford IceHogsissa ja NHL:n puolella 16 ottelua toi tehot 3+2=5. Skille teki NHL-debyyttinsä 30. joulukuuta 2007 Los Angeles Kingsiä vastaan ja hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 8. tammikuuta 2008 Montréal Canadiensin Cristobal Huetin taakse. Skille pelasi myös seuraavat kautensa 2008–2009 ja 2009–2010 suurimmaksi osaksi Rockfordissa. Hän pelasi molempina kausina yhteensä 14 NHL-ottelua tehoin 2+1=3. Heinäkuussa 2010 Skille teki vuoden mittaisen ja 600 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.
Triglav (jumala)
Triglav ("kolmipäinen") on slaavilaisen mytologian jumala tai yhdistelmä useasta jumalasta. Osa slaavilaisista heimoista palvoi Triglavia ylijumalanaan, vaikka yleensä slaavien ylijumalana pidetään Perunia. Triglavia palvottiin etenkin Szczecinin kaupungin tienoilla Puolassa. Kristinuskon saapumisen myötä siellä sijainneet Triglavin temppelit ja patsaat tuhottiin täysin.
Triglavin on arveltu olevan yhdistelmä kolmesta jumalasta, ja hänet kuvattiin usein kolmipäisenä ihmishahmona. Arkeologisissa kaivauksissa on löytynyt monipäisiä patsaita, ja slaaveilla oli myös toinen useampipäinen jumala Svetovid. Etenkin slaavilaiset uuspakanat ovat pitäneet Triglavia kolminaisuutena, joka vastaisi kristinuskon Pyhää Kolminaisuutta ja hindulaisuuden Trimurtia.
Jack Skille
Maajoukkue
Skille edusti Yhdysvaltoja vuoden 2011 MM-kilpailuissa. Hän on aiemmin pelannut myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Skille voitti myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2005 sekä hopeaa vuonna 2004.
Nk
Nk tarkoittaa seuraavia asioita:
Matinkylä
Matinkylä on  Espoon kaupunginosa. Matinkylä sijaitsee Suomenlahden rannalla Helsingin keskustasta länteen. Alue rajoittuu pohjoisessa Länsiväylään ja Olarin kaupunginosaan, lännessä Suomenojan altaaseen ja Kaitaan kaupunginosaan, idässä Gräsanojaan ja Haukilahden kaupunginosaan. Matinkylän keskiosissa on korkeita kerrostaloja, etelämpänä asutus painottuu rivitaloihin ja matalampiin kerrostaloihin. Alueella on myös jonkin verran omakotitaloja ja paritaloja. Itäosan Iirislahti ja eteläosan Nuottalahti, Nuottaniemi ja Koukkuniemi ovat pientaloalueita. Matinkylään kuuluu myös merialue useine saarineen, kuten Iso Vasikkasaari ja Miessaari.
Historia
Matinkylän juuret ovat keskiaikaisessa Mattbyn kylässä, joka sijaitsi Matinkylän kartanon nykyisen päärakennuksen pohjoispuolella. Alueet olivat tuolloin Suomenlahden rannan välittömässä läheisyydessä, maankohoaminen on hiljalleen siirtänyt rantaviivaa etelään. Vuoden 1540 maakirjassa mainitaan Mattbyssä olleen neljä kantataloa. Kylään kuulunut viides talo, Biskopsby, katosi jo 1500-luvulla; sen sijainti on jäänyt arvoitukseksi. Kantatilat menettivät itsenäisen asemansa 1600-luvulla, ja niiden nimet ovat jääneet unholaan.
Matinkylän kartanon lisäksi nykyisen Matinkylän alueella sijaitsee Frisansin kartanonpaikka.
Palvelut
Kauppakeskus Iso Omena sijaitsee Matinkylän pohjoislaidalla. Kauppakeskuksessa toimii yli 100 liikettä sekä useita Espoon kunnallisia palveluita, kuten kirjasto ja terveysasema.
Nokkalassa on uimaranta ja Nokkalan venesatama, jonka yhteydessä toimii Nokkalan Majakka. Saaristoliikenteen lautat pysähtyvät kesäisin Nokkalan satamassa. Matinkylässä Tynnyritien varrella sijaitsee myös keväällä 2022 avattu uimahalli. Matinkylän uusi jäähalli valmistui vuonna 2019.
Matinkylässä toimii kolme peruskoulua: Matinlahden koulu (luokat 1–6), Tiistilän koulu (luokat 1–10) ja ruotsinkielinen Mattlidens skola (luokat 1-9). Viimeksi mainitun yhteydessä toimii myös ruotsinkielinen lukio Mattlidens gymnasium.
Liikenne
18. marraskuuta 2017 otettiin käyttöön Matinkylän metroasema, joka on Länsimetron ensimmäisen vaiheen pääteasema. Aseman yhteydessä toimii myös bussiterminaali. Metroasema ja bussiterminaali sijaitsevat kauppakeskus Isossa Omenassa.
Tulevaisuus
Matinkylään on suunnitteilla Suomen suurin lukio Meri-Matti. Noin 1 350 opiskelijan lukion kustannusarvio on 40–45 miljoonaa euroa. Meri-Matin valmistuessa tiloihin siirtyy Olarin lukio. Meri-Matin lukio on tarkoitus rakentaa Tynnyripuistoon vuosina 2019-2022.
Ison Omenan lähelle on rakenteilla 18-kerroksinen asuintornitalo, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2018.
Tynnyripuistoon on tulossa 2020 mennessä myös asuntoja, hotelli ja kaksi huoneistohotellia.
Toivo Lampén
Toivo Lampén (7. tammikuuta 1907 Pornainen – 15. huhtikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, pianisti, elokuvasäveltäjä, musiikinopettaja, kuoronjohtaja ja kapellimestari.
Ura
Toivo Lampén opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Selim Palmgrenin johdolla. Hän oli monipuolinen muusikko ja toimi 30 vuotta Yrjö Saarnion Polkkayhtyeessä, Fred Klimscheffskyn orkesterin pianistina, Radio-orkesterin pianistina, Eric Cronwallin sekstetissä sekä monien kuorojen, muun muassa Aikamiesten ja Peipposten säestäjänä. Lampénilla oli myös oma kamari- ja tanssiorkesteri 1930-luvulla. Orkesteri vieraili muun muassa Budapestissä kaudella 1936-37 osana Unkarin ja Suomen välistä kulttuurivaihtoa. Yrjö Saarnion polkkayhtyeessä hän säesti levytyksissä artisteja kuten Olavi Virta, Georg Malmstén ja Henry Theel. Lampénin säveltämiä, sanoittamia tai sovittamia lauluja levyttivät muun muassa Georg Malmstén, Usko Kantola, Arvi Hänninen, Henry Theel, A. Aimo, Veikko Kines ja Harry Bergströmin orkesteri.
Lampén toimi myös musiikin johdossa useissa teattereissa, muun muassa Ruotsalaisessa teatterissa, Turun Teatterissa, Ossi Elstelän Iloisessa Teatterissa, Hilkka Kinnusen Operettiteatterissa, Mustikkamaan kesäteatterissa ja Koiton näyttämöllä. Hän johti yli kahtakymmentä kuoroa, sekä mies- että sekakuoroja. Lampén oli myös perustamassa Helsingin NMKY:n musiikkiopistoa vuonna 1966 ja toimi opiston rehtorina ja opettajana. Lisäksi hän opetti pianonsoittoa sekä musiikin teoriaa Helsingin Konservatoriossa. Pianonsoiton opetukseen kuuluivat 1960-luvulla myös televisioesiintymiset Erna Tauron ohjelmassa, jossa Lampén opetti lapsille uutta tapaa tutustua pianonsoiton alkeisiin. Lisäksi Toivo Lampén esiintyi lukemattomia kertoja radiossa muun muassa Saarnion Polkkayhtyeen ja Georg Malmsténin kanssa.
Järjestötoimintaan Lampén osallistui Muusikkojen Liiton jäsenenä, osaston puheenjohtajana sekä tilintarkastajana, Helsingin Konservatorion Opettajayhdistyksen sekä Suomen Musiikkioppilaitosten Opettajayhdistysten Liiton puheenjohtajana. Hän sai useita ansiomerkkejä, muun muassa Rintamaveteraanien Liiton hopeisen plaketin 1996, Keskuskauppakamarin kultaisen ansiomerkin 1983 ja Sulasolin ansiomerkin 1989. Presidentti Mauno Koivisto myönsi hänelle director musices -arvonimen vuonna 1987.
Elokuvamusiikki
Toivo Lampén sävelsi ja sovitti yksin- ja kuorolauluja sekä sävelsi musiikin seuraaviin elokuviin:
Victor F. Hess
Victor Francis Hess alun perin Victor Franz Hess (24. kesäkuuta 1883 Steiermark, Itävalta – 17. joulukuuta 1964 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen fyysikko, joka vuosina 1911–1913 tekemällään kokeellisella työllä osoitti, että ilmakehää voimakkaasti ionisoiva säteily on kosmista alkuperää. Hän sai kosmisen säteilyn keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1936. Palkinto oli jaettu positronin keksijän Carl David Andersonin kanssa.
Marie Pleyel
Marie Pleyel (tai Camilla Pleyel, o.s. Marie Félicité Denise Moke, 4. heinäkuuta 1811 Pariisi – 30. maaliskuuta 1875 Bryssel, Belgia) oli belgialais-ranskalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän oli 1800-luvun alkupuolen arvostetuimpia naispianisteja, virtuoosinen soittaja joka konsertoi eri puolilla Eurooppaa. Vuodesta 1848 hän toimi Brysselin konservatorion opettajana.
Victor F. Hess
Hess opiskeli fysiikkaa Grazin yliopistossa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1910. Yhdysvaltojen kansalaisuuden hän sai 1944.
Marie Pleyel
Belgialaisen professorin ja pariisilaisen asustekauppiaan tytär oli jo lapsena lahjakas pianisti, joka piti ensikonserttinsa kahdeksanvuotiaana. Hän opiskeli pianonsoittoa Henri Herzin, Ignaz Moschelesin ja Friedrich Kalkbrennerin johdolla. 14-vuotiaana hän kantaesitti Kalkbrennerin ensimmäisen pianokonserton d-molli op. 61.
Marie Pleyel oli kihloissa säveltäjä Hector Berlioz’n kanssa, mutta avioituikin itseään 23 vuotta vanhemman pianisti ja pianotehtailija Camille Pleyelin kanssa. Avioliitto kesti vain nelisen vuotta, vuodesta 1831 vuoteen 1836. Syynä on pidetty Marie Pleyelin uskottomuutta; hän joutui muutenkin aikalaistensa arvostelun kohteeksi kauniille naiselle sopimattomina pidettyjen elämäntapojensa takia. Hänellä oli suhde myös muun muassa Franz Lisztin kanssa, jonka kanssa hän myös esiintyi.
Panaitios
Panaitios Rhodoslainen (, n. 185/180–110/108 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Oppilaansa Poseidonioksen ohella hän teki suuren työn stoalaisen filosofian levittämisessä Rooman valtakuntaan.
Elämä
Panaitios oli opiskellut Pergamonissa Krates Malloslaisen alaisuudessa, ja myöhemmin Ateenassa. Siellä hän osallistui Diogenes Babylonialaisen, Kritolaoksen ja Karneadeen luennoille.
Tämän jälkeen hän muutti Roomaan, jossa hänestä tuli Laeliuksen ja Scipio nuoremman ystävä. Hän asui vieraana viimeksi mainitun asunnossa, ja osallistui hänen kanssaan matkoille Egyptiin ja Aasiaan vuosina 143 tai 141 eaa.
Palattuaan Roomaan hän teki suuren työn stoalaisten ajatusten ja kreikkalaisen filosofian esittelemisessä roomalaisille. Hänen oppilainaan oli joukko merkittäviä roomalaisia, kuten auguuri Q. Mucius Scaevola ja Q. Aelius Tubero.
Filosofia
Opetuksissaan Panaitios painotti erityisesti etiikkaa, kuten muutkin stoalaiset. Hänen merkittävimmät kirjoituksensa olivat myös tästä aiheesta. Niistä on säilynyt ainoastaan merkityksettömiä katkelmia. Teokset olivat:
Serpien kylässä 2
Serpien kylässä 2 on toinen osa Serpien kylässä -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja  Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: Kulttuuriruutu sekä Karvaspartakiadit. Tupla-CD:n saa myös Serpien kylässä Box 1:n mukana.
CD 1
Ensimmäisellä levyllä on Kulttuuriruutu (23. lokakuuta 1987)
Obeliai
Obeliai on Liettuan koillisosassa, Panevėžysin läänissä sijaitseva kaupunki. Se on osa Rokiškisin kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 1 241 asukasta. Kaupungin vieressä sijaitsee Obeliaijärvi.
Serpien kylässä 2
CD 2
Toisella levyllä on Karvaspartakiadit (5. helmikuuta 1988)
Obeliai
Aiheesta muualla
55.93333°N, 25.8°W
Piuru
Piuru (Scolochloa festucacea) on monivuotinen, vedessä ja märillä paikoilla kasvava kookas heinälaji.
Ulkonäkö
Piuru kasvaa 0,8–2 metriä korkeaksi. Sillä on pitkä, haarova juurakko. Lehdet ovat 6–12 millimetriä leveät, litteät ja pitkäsuippuiset. Kukinto on enintään 30 senttimetriä pitkä pysty- tai siirottavahaarainen röyhy. Tähkylät ovat 7–10 mm pitkiä ja 3–5-kukkaisia. Piuru muistuttaa isosorsimoa (Glyceria maxima) tai järviruokoa (Phragmites australis).
Piuru Suomessa
Suomessa piuru on harvinainen Etelä- ja Keski-Suomen kasvi. Sen kasvupaikkoja ovat järvien sekä jokien rannat ja Itämeren jokisuistot. Sen esiintymät keskittyvät Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistöjen varsille.
Norfolk (Virginia)
Norfolk on kaupunki Yhdysvaltain Virginian osavaltiossa. Se on itsenäinen kaupunki, joka ei kuulu mihinkään piirikuntaan. Kaupunki on 242 803 asukkaallaan (2010) Virginian toiseksi suurin kaupunki.
Kaupungin sijainti joen ja luonnonsataman äärellä on tehnyt siitä strategisesti tärkeän sotilaskohteen ja liikenteen solmukohdan. Kaupungissa sijaitsee maailman suurin laivastotukikohta, Norfolkin laivastotukikohta.
Ida Alstad
Ida Alstad (s. 13. kesäkuuta 1985 Trondheim) on norjalainen käsipalloilija. Hän on voittanut Norjan maajoukkueessa olympiakultaa Lontoossa 2012 ja saavuttanut olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 ja Tanskassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010 sekä Unkarin ja Kroatian kisoissa 2014. Seuratasolla hän edustaa Byåsen Håndball Eliteä.
Gallen-Kallelan surumerkki
Gallen-Kallelan surumerkki (myös Suomen surumerkki) on vuonna 1900 julkaistu epävirallinen suomalainen postimerkki. Taiteilija Akseli Gallen-Kallelan suunnittelema merkki julkaistiin protestina Suomen omien postimerkkien lakkauttamisen johdosta. Sen alkuperäinen nimi oli "Vaakunamerkki".
Taustaa
Suomen suuriruhtinaskunta oli saanut omat postimerkkinsä vuonna 1856. Niiden käyttö kuitenkin lopetettiin vuoden 1890 postimanifestin jälkeen. Sen johdosta muun muassa Suomen postilaitos siirtyi Venäjän keisarikunnan sisäministeriön alaisuuteen. Venäjälle menevässä postissa suomalaisten postimerkkien käyttö kiellettiin 1. toukokuuta 1891 lähtien. Ulkomaille niillä oli mahdollista postittaa lähetyksiä vielä 15. elokuuta 1900 saakka.
Julkaisu ja käyttö
Gallen-Kallelan surumerkki ilmestyi elokuussa 1900 kirjailija ja toimittaja Wentzel Hagelstamin kustantamana. Se tuli myyntiin samana päivänä kuin suomalaisten postimerkkien käyttö päättyi. Surumerkin tarkoituksena oli paitsi protestoida omien postimerkkien lakkauttamista vastaan, myös osoittaa ulkomaille menevissä lähetyksissä, mistä ne olivat peräisin. Käyttöön otetuissa uusissa venäläisissä merkeissä ei ollut lainkaan merkittynä niiden kotimaata. Surumerkki kiinnitettiin varsinaisen postimerkin viereen.
Surumerkkiä ehdittiin käyttämään jonkin aikaa, kunnes kenraalikuvenööri Nikolai Bobrikov kielsi kaikkien poliittista merkitystä sisältävien merkkien ja kuvien käytön postilähetyksissä. Määräyksiä kuitenkin kierrettiin niin, että ne vietiin suoraan ulkomaille matkalla oleviin laivoihin. Surumerkkejä postitettiin myös käyttämättöminä ulkomaille, jossa Suomeen postia lähettävät liimasivat niitä kirjeisiinsä.
Koska postinkantajia kiellettiin viemästä perille surumerkillä varustettuja kirjeitä, ovat niillä varustetut leimatut postilähetykset nykyään melko harvinaisia. Leimaamaton surumerkki sen sijaan ei ole kuin korkeintaan parin euron arvoinen.
Lincoln (Englanti)
Lincoln on noin asukkaan katedraalikaupunki (city) ja kaupunkipiiri (borough) Lincolnshiren kreivikunnassa Itä-Midlandsin hallinnollisella alueella, Englannin itärannikolla. Se sijaitsee Withamjoen varrella kohdassa, jossa joki on puhkaissut syvän uoman Lincoln Edgen kalkkikivijyrkänteeseen. Lincoln muodostaa North Hykehamin ja Waddingtonin kanssa asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen. Kaupunkipiiriin ei kuulu Lincolnin kaupungin lisäksi muita kaupunkeja tai kuntia.
Lincoln on tärkeän maatalousalueen keskuspaikka, minkä vuoksi siellä on paljon elintarviketeollisuutta ja muuta maatalouteen liittyvää teollisuutta. Siellä on myös raskasta koneteollisuutta. Kaupungin merkitystä lisää sen sijainti useiden tärkeiden teiden ja rautateiden risteyksessä.
Lincoln oli tärkeä asutuskeskus jo roomalaisten valtakaudella, jolloin se tunnettiin nimellä Lindum. Keskiajalla siitä tuli Englannin merkittävimpiä kaupunkeja ja se sai vaurautensa käymällä kauppaa villalla, nahkalla ja vuodilla. Kaupungissa on säilynyt monia muistomerkkejä roomalaisajoista lähtien. Normannit perustivat Lincolnin linnan vuonna 1068 Lincoln Edgen laelle. Myös Lincolnin katedraalin vanhimmat osat rakennettiin normannien aikana paikallisesta kalkkikivestä.
Moncton Golden Flames
Moncton Golden Flames oli vuosina 1984-1987 AHL-liigassa toiminut Calgary Flames ja Boston Bruins seurojen yhteinen farmijoukkue. Joukkueen kotipaikka oli Kanadan länsirannikolla, New Brunswickin provinssissa sijaitseva Monctonin satamakaupunki. Kauden 1987 jälkeen organisaation emäseuraksi tuli Winnipeg Jets ja seuran nimi vaihdettiin Golden Flamesista Moncton Hawksiksi. Kolmen toimintakautensa aikana Moncton Golden Flamesilla oli kaksi päävalmentajaa. Ensimmäisen kauden valmentajana toimi Pierre Page ja kaksi seuraavaa kautta Terry Crisp. Seura ei näillä kausilla voittanut kertaakaan AHL-liigan mestaruutta. Ensimmäisellä kaudella se ei päässyt lainkaan pudotuspeleihin, toisella kaudella noutaja tuli pudotuspelien 2. kierroksella ja viimeisellä Flames-kaudella jo ensimmäisellä kierroksella. Seuran yleisomäärät olivat keskimäärin 3500 katsojaa per ottelu. Seuran historian paras pistemies oli kaksi kautta pelannut Mark Lamb ja tunnetuimmat pelaajat Brett Hull ja Joel Otto
Siipijalkaiset
Siipijalkaiset voi tarkoittaa seuraavia eläinryhmiä:
Winchesterin tuomiokirkko
Winchesterin tuomiokirkko,, joka sijaitsee Winchesterissä Hampshiressä, on yksi Englannin suurimmista katedraaleista. Se on Winchesterin hiippakunnan tuomiokirkko.
Historia
Ensimmäinen paikalla ollut katedraali (Old Minster) rakennettiin vuonna 642 ja hävitettiin 1093.
Katedraalia entisöi T. G. Jackson vuosina 1906–1912, ja katedraalin perustukset vahvisti William Walker, jonka työn ansiosta estyi koko kirkon romahtaminen.
Tunnettuja katedraaliin haudattuja henkilöitä ovat Vilhelm Punainen, Izaak Walton ja Jane Austen. Yhtye Crosby, Stills & Nash teki siitä vuonna 1977 kappaleen "Cathedral".
Katedraali on yksi Euroopan suurimmista. Siinä on pisin keskiaikainen keskilaiva. Kirkon torni edustaa normannityyliä.
Wentzel Hagelstam
pienoiskuva|Wentzel Hagelstam vuonna 1901. Julius Wentzel Hagelstam (27. toukokuuta 1863 Helsingin pitäjä – 12. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, toimittaja ja kustantaja.
Hagelstamin vanhemmat olivat tilanomistaja Jarl August Hagelstam ja Emilia Carolina Söderhjelm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1883 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1888 ja kasvatusopin tutkinnon 1890. Hagelstam opiskeli myös ulkomailla Uppsalassa 1886, Göttingenissä 1887, Leipzigissa 1888–1889 ja Pariisissa 1890. Hän oli aluksi Haminan ruotsalaisen reaalilyseon opettajana 1890–1894 ja lyseon rehtorina 1891–1894. Samaan aikaan 1890–1894 Hagelstam oli myös Haminassa ilmestyneen Fredrikshamns Tidning -lehden toimittajana, ja hän omisti myös lehden kirjapainon.
Hagelstam omisti 1894–1902 kirjankustantamon ja kustannusliikkeen Helsingissä. Kustannusliike julkaisi muun muassa maineikasta kulttuurilehteä Ateneumia, jonka päätoimittajana Hagelstam itse toimi. Hän työskenteli myös Hufvudstadsbladetin toimittajana 1902–1903, mutta sortovuosina hänet karkotettiin maasta vuosiksi 1903–1905. Hagelstam oli Hufvudstadsbladetin Tukholman-kirjeenvaihtajana 1903 ja sitten Pariisin-kirjeenvaihtajana 1904–1918. Suomen itsenäistyttyä Hagelstam toimi Suomen Pariisin-lähetystön lehdistöattaseana vuoteen 1922 saakka ja ulkoministeriön ylimääräisenä virkamiehenä 1922–1928.
Stockholms Rederi Svea
right Stockholms Rederi AB Svea oli ruotsalainen laivavarustamokonserni, jonka Johnson Line AB osti 1987. Svea oli yksi Silja Linen osakasvarustamoista.
Rederi AB Svea perustettiin 1871 Tukholmassa. Ennen vuosisadan vaihdetta yritykseen liitettiin ostojen kautta pieniä höyrylaivayhtiöitä, jotka liikennöivät Ruotsin rannikolla ja Itämerellä. 1907 yritys osti Stockholms Ångfartygs AB:n. Kun myyjä toivoi, että nimi "Stockholm" säilyisi, päätettiin Rederi AB Svea perustaa uudelleen, ja nimeksi tuli nyt Stockholms Rederi AB Svea.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun Suomi oli itsenäistynyt, aloitti yhtiö kahden suomalaisen varustamon, Finska Ångfartygs AB:n (FÅA) ja Ångfartygs AB Boren, kanssa Tukholman ja Turun välisen liikenteen. Tästä yhteistyöstä syntyi sitten aikanaan Silja Line.
Useimmat Ruotsin sisäistä liikennettä hoitavat linjat lopetettiin toisen maailmansodan jälkeen, jolloin rautatie- ja maantieliikenteen kilpailu muuttui ankaraksi. Svea sen sijaan jatkoi rahtiliikennettä hoitavana varustamona painopisteenä manner-Euroopan linjat, mutta sillä oli myös liikennettä Välimerelle ja Etelä-Amerikkaan.
Svean vanha matkustajalinjaverkosta oli hyvin vahva myös Etelä-Ruotsissa, jossa oli liikennettä Skånen rannikkokaupungeista Tanskaan ja Saksaan. Kun rannikkoliikenne lopetettiin, Svea ryhtyi rakentamaan nykyaikaista lauttaliikennettä niillekin seuduille tytäryhtiönsä Linjebussin nimissä, joka hoiti Juutinrauman lauttaliikennettä Tanskaan sekä myöhemmin myös lauttaliikennettä Saksaan yhtiönsä Trave Linen nimellä. Osa tästä toiminnasta on siirtynyt Scandlines-nimelle.
Axel Johnson Gruppeniin kuulunut Rederiaktiebolaget Nordstjernan (myöhemmin Nordstjernan Ab) osti vuonna 1975 Stockholms Rederi AB Svean sen jouduttua taloudellisiin vaikeuksiin. Varustamon laivastoon kuului siirtymävaiheessa matkustajalauttojen lisäksi kaksi suurta tankkialusta, pieniä tankki- ja rahtilaivoja. Svea lakkautettiin 1981 kokonaan varustamona, ja siitä tuli kiinteistöyhtiö.
Sen lisäksi, että Stockholms Rederi AB Svea harjoitti varustamotoimintaa, se omisti vuosina 1916–1970 Finnbodan telakan.
Vuoden kaunein kirja
Vuoden kaunein kirja on Suomen kirjataiteen komitean vuosittain myöntämä tunnustus. Vuoden kauneimpien kirjojen kokoelmasta yksi kirja palkitaan Vuoden kaunein kirja -arvonimellä, muut Kirjataiteen kaunis kirja -palkinnolla. Omana ryhmänään valitaan vuoden onnistuneimmat kirjan kannet. Vuoden kauneimmat kirjat on valittu yhtäjaksoisesti vuodesta 1947 lähtien. Vuosina 1970–2006 nimitys oli Kirjavaliot.
Suomen kirjataiteen komitean tarkoituksena on kiinnittää huomio kirjoihin kirjataiteellisina kokonaisuuksina. Yhdistys valitsee vuosittain Vuoden kauneimpien kirjojen kokoelman ja harjoittaa kirjataiteeseen liittyvää tiedotus- ja valistustoimintaa. .
Vuoden kauneimpia kirjoja valitessaan komitea pyrkii löytämään teoksia, joissa muoto ja sisältö tukevat toisiaan mahdollisimman hyvin. Arvioinnin lähtökohtana on graafinen kokonaissuunnittelu typografiasta alkaen ja valmiiseen painotuotteeseen saakka. Klassisen kirjapainotaidon ohella komitea arvostaa tuoreita, uutta luovia ratkaisuja.
Komitean raadit
Komitean esiraati arvioi kilpailuun lähetetyt kirjat ja esittelee ne raadille, joka päättää kauneimpien kirjojen valikoimasta. Raatien työskentelyyn osallistuvat seuraavien kirja- ja graafisen alan järjestöjen ja laitosten edustajat:
Serpien kylässä 3
Serpien kylässä 3 on kolmas osa Serpien kylässä -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja  Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: Matkailu kaventaa sekä Sota ja rauha. Tupla-CD:n saa myös Serpien kylässä Box 1:n mukana.
CD 1
Ensimmäisellä levyllä on Matkailu kaventaa (9. syyskuuta 1988)
CD 2
Toisella levyllä on Sota ja rauha (10. helmikuuta 1989)
Rantalitukka
Rantalitukka (Cardamine parviflora) on Euraasiassa laajalle levinnyt ristikukkaiskasvi. Suomessa rantalitukka on harvinainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko
Yksivuotinen rantalitukka kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Sen varsi on pystykasvuinen, hento ja kalju. Kasvilla ei ole tyviruusuketta. Päättöparisten varsilehtien lehdykät ovat suikeita tai lähes tasasoukkia sekä kapeatyvisiä. Lehtiä on runsaasti. Valkoiset kukat ovat vaatimattomia ja pieniä. Kasvin lituperät ovat noin puolet lidun koosta. Rantalitukka kukkii kesä-heinäkuussa.
Suomessa kasvavista litukoista rantalitukka muistuttaa eniten metsälitukkaa (Cardamine flexuosa) ja mäkilitukkaa (Cardamine hirsuta).
Levinneisyys
Rantalitukkaa tavataan Euroopasta Kiinaan ja Japaniin saakka, mutta levinneisyysalue on hyvin epäyhtenäinen. Pohjois-Euroopassa sitä tavataan Etelä-Norjassa, Keski-Ruotsissa, Etelä-Suomessa, Suomenlahden saarilla ja Venäjän Karjalassa. Suomessa esiintymät ovat keskittyneet Kokemäenjoen vesistön alueelle Porista Tampereelle, Varsinais-Suomen rannikolle ja Uudellemaalle. Rantalitukan asrvellaan tulleen Suomeen viikinkiretkien aikana ja myöhemmin myös laivojen painolastien mukana.
Elinympäristö
Rantalitukka kasvaa pääasiassa jokien ja järvien liejukkorannoilla sekä rannikon soraikko- ja kivikkorannoilla aallokon ulottuvilla. Lajia tavataan vaihtelevasti myös muista kosteista kasvuympäristöistä kuten ojista, pellonreunoilta ja lehtokallioilta. Suomessa lajin kasvupaikkoja uhkaavat umpeenkasvu laidunnuksen loputtua sekä rantarakentaminen.
Khalid Khannouchi
thumb|Khalid Khannouchi [[New Yorkin maratonilla vuonna 2007.]] Khalid Khannouchi (s. 22. joulukuuta 1971 Meknès, Marokko) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka on keskittynyt maratonille.
Marokon kansalaisena syntynyt Khannouchi riitautui 1992 Marokon yleisurheiluliiton kanssa harjoittelukustannuksista ja muutti kolmen ystävänsä kanssa Brooklyniin New Yorkiin. Vuonna 1996 hän meni naimisiin Sandra Inoan kanssa, joka on toiminut hänen valmentajanaan ja agenttinaan. Vuonna 1997 Khannouchi voitti Chicagon maratonin ajalla 2.07.10, joka oli nopein debyyttimaraton kautta aikojen. Seuraavana vuonna hän voitti Peachtree Road Racen, 10 kilometrin maantiejuoksun, ajalla 27.47 ja sijoittui toiseksi Chicagon maratonilla ajalla 2.07.19.
Vuonna 1999 Khannouchi voitti Peachtree Road Racen ajalla 27.45. Chicagon maratonilla hän voitti kilpailun uudella maailmanennätysajalla 2.05.42. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun haamuraja 2.06 rikottiin. 2. toukokuuta 2000 hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden. Samana vuonna hän voitti Philadelphian puolimaratonin ajalla 1.01.17 ja San Blasin puolimaratonin ajalla 1.05.01. Lontoon maratonilla hän oli toinen ajalla 2.08.36, ja hän voitti Chicagon maratonin uudella Yhdysvaltojen ennätysajalla 2.07.01.
Essence
Essence on yhdysvaltalainen muoti-, elämäntapa- ja viihdejulkaisu. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin maaliskuussa 1970, ja sen levikki on noin 1 600 000 kappaletta. Se oli ensimmäinen 18–35-vuotiaille afroamerikkalaisille naisille kohdennettu kuukausijulkaisu.
Khalid Khannouchi
Vuonna 2002 Khannouchi voitti Kioton puolimaratonin ajalla 1.02.16. Samana vuonna hän voitti Lontoon maratonin ME-ajalla 2.05.38 ja Chicagon maratonin ajalla 2.05.56. Seuraavana vuonna hän voitti Kioton puolimaratonin ajalla 1.02.15. Vuonna 2004 hän oli Chicagon maratonin viides ajallaan 2.08.44 ja 2006 Lontoon maratonin neljäs loppuajalla 2.07.04.
Essence
Vuonna 2000 lehtiyhtiö Time osti lähes puolet Essence lehdestä. Vuonna 2005 Time osti enemmistön (51% osakkeista) ja pelkästään sen omistamien osakkeiden arvo on noin 170 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria
Khalid Khannouchi
Khannouchi voitti universiadeissa kultaa 5 000 metrillä ajalla 14.05,33 Buffalossa 1993.
Kauko Nieminen (moottoripyöräilijä)
thumb|Kauko Nieminen Kauko Nieminen (s. 29. elokuuta 1979 Seinäjoki) on suomalainen speedwayn ammattilaiskuljettaja. Kaudella 2016 hän ajoi Suomessa Lahden Haukkojen riveissä.
Niemisellä on useita SM-mitaleita sekä maajoukkue-edustuksia. Hän on ajanut speedwayn suomenmestariksi 2009, 2010 ja 2011.
U21 Henkilökohtainen Suomenmestaruus on ajettu 1998, 1999 ja 2000.
Pariajon Suomenmestaruus 2001, 2010.
Scapa Flow (yhtye)
Scapa Flow on suomalainen progressiivisen folkin (folk-proge) yhtye joka teki albumin Kompass-levymerkille.
Alkuperäinen kokoonpano
1973 - kevät 1976
Seuraava kokoonpano
Scapa Flow laajeni loppuvuodesta 1977 kvintetiksi
Levyn tehnyt kokoonpano
Kosketinsoittaja vaihtui Eero-Pekka Kolehmaiseen 1978 Myöhemmin Pia-Maria Noponen liittyi laulusolistiksi Viimeinen miehistönvaihdos oli rumpali Olavi Kyllösen vaihtuminen Leevi Leppäseen loppuvuodesta 1979
Ruotujakolaitos
Ruotujakolaitos (ruots. indelningsverket) oli kuningas Kaarle XI:n Ruotsissa ja Suomessa 1680-luvulla toimeenpanema sotalaitoksen uudistus. Maatiloista muodostettiin 2–6 talon ryhmiä, ruotuja, jotka kukin joutuivat kustantamaan yhden sotilaan varusteineen ja aseineen. Ruotu järjesti palvelusajaksi sotilaalle myös torpan ja palan viljelysmaata. Ruotusotamiehen perhe sai elantonsa tämän torpan maasta ja kotieläimistä. Ruotujakolaitoksen puitteissa hoidettiin myös armeijan päällystön sekä joidenkin siviilivirkamiesten rahoitus. Ruotsissa ruodutuksesta päätettiin vuosina 1680–1682. Ruotujako liittyy läheisesti veropalkkalaitokseen, jonka mukaan tiettyjen maatilojen verot osoitettiin tietyn viranhaltijan (upseerin) palkan maksamiseen. thumb|Ruotsalaista ruotuväkeä 1830-luvun univormuissa
Ruotujakolaitoksen synty
Tarkoitus oli luoda yhtenäinen vakinaisen sotamiehenpidon järjestelmä koko valtakuntaan, mutta kukin maakunta sai päättää itsenäisesti siirtymisen aikataulusta. Ruotsin läänit suostuivat ruodutukseen vuoteen 1688 mennessä. Suomessa ruotsalaiseen ylhäisaateliin kuuluva Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherra Carl von Falkenberg neuvotteli ruotujakolaitoksesta kaikkien Suomen läänien talonpoikien kanssa. Viipurin ja Savonlinnan, Turun ja Porin, Hämeen ja Uudenmaan läänit liittyivät siihen vuoteen 1696 mennessä, Pohjanmaa vasta vuonna 1733. . Ruotujakolaitoksen toimeenpanon jälkeen Suomessa ylläpidetty sotaväki käsitti vajaat 11 000 miestä.
Jalkaväen ja laivamiesten ruodut
Jalkaväen ylläpitämiseksi maakunnat määrättiin ylläpitämään 1 000–1 200 miestä, siten että alueen talot jaettiin yleensä 2–4 talon muodostamiin ruotuihin, jotka joutuivat pestaamaan ja palkkaamaan sotilaan. Sisämaassa ruodut asettivat miehiä jalkaväkeen ja rannikoilla laivastoon (laivamiesruodut). Jos sotilas kuoli, tuli ruodun järjestää uusi mies tilalle. Sotamiehet saivat ruodulta 10–125 kruunun pestin, 2–15 kruunun vuosipalkan ja palvelusajakseen perheelleen sotilastorpan niittyineen ja ulkorakennuksineen. Ruodun oli maksettava 1770-luvulta alkaen valtiolle passevolanssimaksua, (ransk. passe-volans), jolla kustannettiin armeijan kuormaston hankintaa.
Upseerit ja reservi
Upseerit saivat entisiä kruununtiloja virkataloina asuttavakseen ja viljeltäväkseen. Talo muodosti osan upseerin palkasta ja loput maksettiin niin, että jotkut lähitalojen talonpojat maksoivat veronsa heille veropalkkalaitosjärjestelmän mukaisesti. Samoihin joukko-osastoihin kuuluvat upseerit ja miehistö asuivat myös samalla seudulla ja kokoontuivat aika ajoin yhteisiin harjoituksiin.
Kustaa III:n aikana määrättiin että ruotujen ja ratsutilojen tuli ylläpitää varaväkeä vakinaisten sotilaiden lisäksi. Tämä noin 4 000 miehen vahvuinen varaväki toimi ruotuarmeijan reservinä. Lisäksi Suomen itärajalle muodostettiin Savon prikaati-niminen kevyt joukko-osasto jonka ensimmäiseksi komentajaksi tuli Georg Magnus Sprengtporten ja perustettiin 1779 Haapaniemen sotakoulu upseerien kouluttamista varten. Kustaa III:n sodassa 1788–1790 Suomen ruotujakoarmeijassa palveli jalkaväessä 6 702 miestä ja ratsuväessä 2 250 miestä.
Ruotusotilasnimet
Komentokieleksi oli määrätty ruotsi vuonna 1689, siltä varalta että suomenkielisiä ja ruotsinkielisiä yksiköitä jouduttaisiin komentamaan yhtä aikaa. Jokaisella sotilaalle annettiin ruotsinkielinen lisänimi, eli sotilasnimi, joka saattoi myös periytyä komppanian saman numeron omaavalta kaatuneelta sotilaalta. Sotilasnimet viittasivat yleensä eläimiin, sotilaan ominaisuuksiin, ammattiin, tai sotilasvarusteisiin. Nimet olivat yleensä lyhyitä ja poikkesivat rakenteeltaan ja sisällöltään 1700-luvun ruotsalaisista sukunimistä. Tyypillisiä olivat esimerkiksi Hiorth, Vädur, Haare, Abborre (eläinnimet),Menlöös, Lustig, Värre, Rödh, Trafvare, Spanior (ominaisuudet ja ammatit) sekä Klinga, Kruus ja Nyckiel (varusteet).
Ruotujakoarmeija sodassa
Vuonna 1700 alkanut Suuri Pohjan sota vaati paljon sotilaita Ruotsin armeijalta. Pian sodan syttymisen jälkeen kuningas antoi käskyn, jossa määrättiin kolme ruotua ja kolme ratsutilaa varustamaan yhdessä ylimääräisen sotilaan. Myöhemmin kolme ruotua määrättiin varustamaan kaksi ylimääräistä sotilasta ja vastaavasti kolme ratsutila varustamaan kaksi ylimääräistä ratsumiestä. On arvioitu, että eteläisen Suomen työkykyisistä miehistä joka neljäs oli vuoden 1700 lopulla sodassa. Se merkitsi pulaa palveluskelpoisista miehistä, mistä seurasi, että oli turvauduttava poikiin. Sotilaiden lapset sekä orvot ja pakolaiset olivat ensimmäisten joukossa.
Ruotujakolaitos autonomian ajalla
Suomessa Suomen sodan jälkeen 1809 Aleksanteri I suostui säätyjen pyyntöön että Suomi armeijan asettamisen sijaan maksaisi erityistä veroa. Ruotujakoarmeija hajotettiin, mutta sen upseerit ja aliupseerit saivat kuitenkin edelleen nauttia aikaisempia palkkaetujaan vähentämättöminä. Miehistö sen sijaan menetti torppansa ja palkkansa, koska sen etuja eivät säädyt puolustaneet papistoa lukuun ottamatta. Keisarillinen manifesti 27. maaliskuuta 1810 määräsi miehistölle maksettavaksi eläkkeitä Ruotsin vallan aikana voimassa olleiden asetusten mukaan.
Tämän jälkeen perittiin vain vakanssimaksua pienten vakinaisten joukko-osastojen ylläpitämiseksi. Näiden osastojen vahvuus oli enimmillään muutama tuhat miestä. Näistä osastoista vain Suomen Kaarti jäi pysyväksi muiden tullessa hajotetuiksi ajan kuluessa.
Vuonna 1857 nämä ruotupataljoonat hajotettiin ja sen jälkeen Suomessa oli omaa sotaväkeä vajaa tuhat miestä. Värvätyistä miehistä koostunut Suomen Kaarti otti osaa 1877–1878 käytyyn Venäjän–Turkin sotaan Balkanilla.
Ruotsissa ruotujakolaitoksesta luovuttiin 1901. Viimeinen ruotuväkisotilas suoritti kuitenkin sopimukseen kuuluvia aseharjoituksia vielä 1900-luvun jälkipuoliskolla Uppsalassa.
Pohjois-Ayrshire
Pohjois-Ayrshire on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta (council area). Siellä on arviolta 136 130 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 885 neliökilometriä. Alueen pääkaupunkina toimii Irvine.
Midget Wolgast
Midget Wolgast (18. heinäkuuta 1910—19. lokakuuta 1955), oikealta nimeltään Joseph Robert LoScalzo, oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä, jonka uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1930-luvulle.
Mosaic
Mosaic tai NCSA Mosaic oli yksi varhaisista graafisista WWW-selaimista ja ensimmäinen, joka osasi näyttää kuvat tekstin kanssa samassa ikkunassa. Mosaic saavutti helppokäyttöisyydellään hyvin suuren suosion ja vaikutti merkittävästi World Wide Webin räjähdysmäiseen kasvuun.
Midget Wolgast
Wolgast aloitti ammattilaisuransa vuonna 1927. Kutsumanimen Midget, "kääpiö", hän sai pienen kokonsa tähden, ja nimen Wolgast otti käyttöön vuosisadan alun mestarinyrkkeilijän Ad Wolgastin mukaan. Hän voitti 22 ensimmäisestä 25 ammattilaisottelustaan. 23. tammikuuta 1928 hän otteli Bill Kellyä vastaan Pennsylvanian kärpässarjan mestaruudesta, mutta hävisi. Myöhemmin samana vuonna hän sai mestaruuden itselleen voitettuaan Battling Griffinin.
Mosaic
Selaimen kehitystyö aloitettiin 1992 Illinoisin Urbana-Champaignin yliopiston (UIUC) alaisessa NCSA:ssa (National Center for Supercomputing Applications), ja ensiversio Unix-käyttöjärjestelmälle julkaistiin huhtikuussa 1993. Joulukuussa julkaistiin samaan aikaan Mosaic 2.0 Unixille ja 1.0 Microsoft Windowsille ja Apple Macintoshille. Samaan aikaan julkaistiin myös AMosaic AmigaOSlle, josta oli ennakkoversio saatavilla saman vuoden lokakuussa.
Midget Wolgast
Kun Izzy Schwartz vuonna 1929 lopetti uransa, jäi kärpässarjan maailmanmestaruustitteli avoimeksi. Avoimesta mestaruudesta ottelivat 21. maaliskuuta 1930 tuolloin 19-vuotias Midget Wolgast ja Black Bill. 15-eräisessä ottelussa voitto meni Wolgastille ja NYSAC tunnusti Wolgastin mestaruuden, kun taas NBA ei. Saman vuoden toukokuussa Wolgast puolusti titteliään Willie LaMortea vastaan, joulukuussa Frankie Genaroa vastaan ja seuraavan vuoden heinäkuussa Ruby Bradleya vastaan. Välissä hän otteli lukuisia tittelittömiä otteluita, joissa hänelle hävisivät muiden muassa Lou Salica, Speedy Dado, Pete Sanistol ja Juan Zurita. 3. toukokuuta 1935 hän hävisi Salicalle ottelussa Kalifornian tunnustamasta maailmanmestaruudesta, ja samana vuonna 16. syyskuuta menetti NYSAC-tittelinsä Small Montanalle. Myöhemmin marraskuussa hän tosin voitto Montanan, mutta panoksena ei ollut titteliä.
Mosaic
Mosaicin ohjelmakoodista olivat vastuussa Eric Bina ja Marc Andreessen, joista jälkimmäinen pian siirtyi yksityissektorille vieden selaimen koodin mukanaan. NCSA Mosaicin kehittäminen lopetettiin 1997, mutta Netscape Navigator ja Spyglassilta lisensoidut ensimmäiset Internet Explorerin versiot sisälsivät sen koodia.
Midget Wolgast
Wolgast jatkoi uraansa aina vuoteen 1940 saakka varsin tappiollisissa merkeissä. Hän hävisi suurimman osan uransa loppupään otteluista.
Moncton Hawks
Moncton Hawks oli vuosina 1987-1994 AHL-liigassa toiminut Winnipeg Jetsin farmijoukkue. Joukkueen kotipaikka oli Kanadan itärannikolla, New Brunswickin provinssissa sijaitseva Monctonin satamakaupunki. Aiemmin vuosina 1971-1974 organisaatio oli toiminut nimellä Boston Braves. Seitsemän toimintakautensa aikana Moncton Hawksin päävalmentajina toimivat Rick Bowness (1987-1989), Dave Farrish (1989-1992) sekä Rob Laird (1992-1994). Seura ei näillä kausilla voittanut kertaakaan AHL-liigan mestaruutta, mutta viimeisenä kautenaan pääsi kuitenkin finaaleihin, joissa joutui taipumaan Portland Piratesille. AHL:n aloittaessa vetäytymisen itäisestä Kanadasta, emoseura Winnipeg Jets päätti lakkauttaa farmijoukkueensa Monctonissa ja ryhtyi yhdessä Hartford Whalersin kanssa tekemään yhteistyötä Springfield Falconsin kanssa. Kausi 1993-94 jäi seuran ja koko organisaation viimeiseksi AHL:ssa. Yhden välivuoden jälkeen QMJHL junioriliigan Moncton Alpines otti hallin kotikentäkseen. Seuran historian parhaat pistemiehet olivat Guy Larose (263 ott. 112+94=206) ja Brent Hughes (259 ott. 99+104=203)
Mosaic
Mosaic "xmosaic" (Unix-tietokoneille X-ikkunointijärjestelmään) version 1.2 lähdekoodi on ladattavissa kehittäjäyliopistonsa FTP-palvelimelta.
Jyrki Tenni
Jyrki Tenni on suomalainen säestäjä, pianisti ja oppikirjailija, joka on erikoistunut vapaaseen säestykseen ja sen opettamisen kehittämiseen. Hän on kirjoittanut Ralph Abeleinin kanssa säestyksestä oppikirjan nimeltä Vapaan säestyksen käsikirja, joka pohjautuu v. 2004 ilmestyneeseen Vapaa säestys ja improvisointi -kirjaan. Kirja on alun perin ilmestynyt saksaksi vuonna 2013 nimellä Liedbegleitung und Klavierimprovisation. Lisäksi Tenni on tehnyt F-kustannukselle Pianohitit – Komppaa itse -sarjaa, jossa kappaleisiin on liitetty tyylinmukaiset säestysehdotukset.
U-41 (1939)
U-41 oli Saksan laivaston IXA-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Vene teki sodan aikana kolme partiomatkaa, joilla se upotti viisi laivaa yhteensä 22 815 grt. Lisäksi alus vaurioitti yhtä (8 086 grt) ja valtasi kaksi alusta (2 073 grt).
Renée Simonot
Renée Simonot (oik. Jeanne Renée Deneuve; 10. syyskuuta 1911 Le Havre, Ranska – 11. heinäkuuta 2021 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen teatterinäyttelijä ja dubbaaja. Hänet tunnetaan myös ranskalaisten näyttelijöiden Catherine Deneuve ja Françoise Dorléac äitinä.
U-41 (1939)
Valmistus
Alus tilattiin 21. marraskuuta 1936 AG Weseriltä Bremenistä, missä köli laskettiin 27. marraskuuta 1937 telakkanumerolla 946. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 22. huhtikuuta ensimmäisenä päällikkönään Gustav-Adolf Mugler.
Renée Simonot
Ura
Renée näytteli ensimmäisen kerran teatterissa 7-vuotiaana vuonna 1918. Simonot on hänen taiteilijanimensä jonka hän otti perheystävän ja oopperalaulajan mukaan. Hänen alku-uran tunnetuimpiin teatterirooleihin kuuluvat Cosetten rooli Victor Hugon kirjaan perustuvassa näytelmässä Kurjat (1921) sekä roolit näytelmistä Molière (1922), La Belle Aventure (1928), Le Favori (1932) ja Jeanne d'Arc (1934).
Vuodesta hän 1929 hän toimi ranskankielisenä dubbaajana lukuisissa Hollywood-elokuvista. Hän toimi "ranskalaisena äänenä" muun muassa Olivia de Havillandille, Sylvia Sidneylle, Judy Garlandille, Donna Reedille and Esther Williamsille.
U-41 (1939)
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 6. sukellusvenelaivueeseen. Alus lähti 19. elokuuta 1939 Wilhelmshavenista ensimmäiselle partiomatkalleen. Alus matkasi Portugalin rannikolle ennen kuin palasi Britteinsaarten länsipuolelta kiertäen Pohjanmerelle. Se pysäytti 16. syyskuuta Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön rahtialukset S/S Vegan (1 073 grt) ja S/S Suomen pojan (1 099 grt) ennen paluutaan Wilhelmshaveniin 17. syyskuuta. Molemmat laivat pakotettiin seuraamaan sukellusvenettä Saksaan.
Renée Simonot
Yksityiselämä
Hän sai ensimmäisen tyttärensä Daniellen avioliiton ulkopuolella vuonna 1936. Vuonna 1940 hän meni naimisiin Maurice Dorléacin (1901–1979) kanssa ja sai kolme tytärtä: Françoise (1942–1967), Catherine (s. 1943) and Sylvie (s. 1946). Catherine Deneuve otti äitinsä tyttönimen taiteilijanimekseen.
Simonot kuoli 109-vuotiaana Pariisissa 11. heinäkuuta 2021.
U-41 (1939)
Palvelus
Alus lähti toiselle purjehdukselleen 7. marraskuuta, ja se upotti vielä samana päivänä torpedoimalla brittiläisen Cresswellin (275 grt) ja norjalaisen Arne Kjoden (11 019 grt). Pari päivää myöhemmin alus upotti brittiläisen Darinon (1 351 grt). Sen viimeinen upotus toisella matkallaan oli ranskalainen Les Barges II (296 grt) 21. marraskuuta. Alus palasi 7. joulukuuta satamaan.
Vene lähti 27. tammikuuta 1940 Helgolandista. Alus upotti matkansa ainoan aluksen 5. helmikuuta brittiläisen Beaverburnin (9 874 grt). Samassa yhteydessä sukellusveneen laukaisema torpedo vaurioitti hollantilaista Ceroniaa (8 096 grt). Torpedojen laukaisun jälkeen aluksen kimppuun kävi Britannian kuninkaallisen laivaston A-luokan hävittäjä HMS Antelope syvyyspommein upottaen sukellusveneen Irlannin etelärannikolle. Aluksen koko miehistö sai surmansa.
Varniai
Varniai on Liettuan länsiosassa, Telšiain läänissä sijaitseva kaupunki. Se on osa Telšiain kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 1 216 asukasta.
Aiheesta muualla
55.73333°N, 22.36667°W
Tetijiv
Tetijiv on kaupunki ja piirikeskus Ukrainan Kiovan alueen Tetijivin piirissä, linnuntietä 135 kilometriä Kiovan keskustasta etelälounaaseen. Tetijivin väkiluvuksi arvioitiin 13 268 (2017). Tetijiv mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1185, sai vuonna 1956 kaupunkityyppisen taajaman ja vuonna 1968 kaupungin aseman.
Air Astana
Air Astana (IATA: KC, ICAO: KZR) on kazakstanilainen lentoyhtiö, jonka kotikenttinä toimivat Astanan kansainvälinen lentoasema ja Almatyn lentoasema. Se on Kazakstanin hallituksen (51 %) ja BAE Systemsin (49 %) omistuksessa.
Air Astana perustettiin 29. elokuuta 2001 ja se aloitti palvelunsa 15. toukokuuta 2002.
Patria kouluttaa Pirkkalassa yhtiölle lentäjiä vuoden 2022 loppuun saakka.
Kohteet
Kesäkuussa 2017
Laivasto
thumb|Air Astanan Boeing 757 Joulukuussa 2018 :
Euroopan unioni asetti Air Astanan Euroopan unionin lentoliikenteeseen kieltolistalle 13. heinäkuuta 2009. Kielto poistui yhtiön osalta listan päivityksessä 12/2016.
Roding Valleyn metroasema
Roding Valley on Lontoon metron asema Central Linellä, joka sijaitsee Buckhurst Hillissä, Essexissä. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 4. Asema oli koko Lontoon metron vähiten käytetty asema vuonna 2017, jolloin sitä käytti matkustajaa. Asema avattiin 3. helmikuuta 1936.
Megaralaiset
Megaralainen koulukunta (, ”megaralaiset”) oli antiikin kreikkalainen sokraattinen filosofinen koulukunta. Se sai nimensä Megaran kaupungista. Koulukunnan perusti Eukleides Megaralainen, joka oli Sokrateen oppilas.
Koulukunnasta erkaantui dialektinen koulukunta, jonka perusti megaralaisen Eubulideen oppilas Kleinomakhos.
Filosofia
Megaralainen filosofia muodostui lähinnä kahdesta pääopista. Kuten kyynikot ja kyreneläiset, Eukleides lähti siitä Sokrateen perusajatuksesta, että hyve on tietoa. Tähän hän lisäsi elealaisen filosofian ajatuksen Ykseydestä. Eukleides ymmärsi, että Sokrateen tiedolle antama määritelmä on vaikea. Siksi hän halusi mieluummin erottaa tiedon täydellisesti kaikesta aistimiseen ja kokemuksiin liittyvästä, ja rajoittaa tiedon käsitteen ainoastaan eräänlaiseen transsendentaaliin dialektiikkaan ja logiikkaan.
Elealainen Ykseys oli samalla Hyvyys, joka on kaiken käsityskyvyn tuolla puolen. Tämä hyvyys on ainoa, joka on olemassa: materia, liike, kasvaminen ja väheneminen ovat vain aistien keksintöä, joten puhtaalle ihmisjärjelle niitä ei ole olemassa. Se mikä on, on. Tieto koskee ideoita, ja se on sopusoinnussa ajattelua koskevien lakien kanssa. Tämän vuoksi Platon kuvaa dialogissaan Sofisti megaralaiset ideoiden ystävinä eli Platonin ideaopin tukijoina. He eivät kuitenkaan missään mielessä olleet platonilaisen idealismin kannattajia. Vaikka he pitivätkin ideoita ikuisina, heidän mielestään ideoihin ei liittynyt minkäänlaista toimintaa eikä liikettä, vaan ne olivat liikkumattomia.
Aristoteles kritisoi megaralaisten ajattelua voimakkaasti. Esimerkiksi Metafysiikassaan hän toteaa seuraavasti: "Eräät, kuten megaralaiset, väittävät, että jollakin on kyky toimia vain silloin, kun se todella toimii, ja että se ei voi toimia silloin, kun se ei toimi. Esimerkiksi se, joka ei rakenna, ei myöskään kykene rakentamaan, vaan ainoastaan se, joka rakentaa, kykenee rakentamaan, silloin kun hän rakentaa". Aristoteleen mielestä tästä seuraa käsittämättömiä omituisuuksia, kuten se, että ammattimainen rakentaja tällöin välillä saisi ikään kuin tyhjästä taidon rakentaa ja välillä taas menettäisi sen.
Aristoteleen mukaan kieltäessään kaiken liikkeen ja syntymisen mahdollisuuden ja olemassaolon megaralaiset samalla väittävät, ettei maailmassa olisi minkäänlaista vuorovaikutusta asioiden välillä. Aristoteleen mielestä he olivat väärässä, sillä maailmassa selvästi havaittavasti tapahtuu sekä liikettä että muutosta.