cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Toni Nieminen
Yksityiselämä
Toni Nieminen oli naimisissa kirjailija Veera Niemisen kanssa vuosina 2003–2013. Avioliitosta Veera Niemisen kanssa Toni Niemisellä on kaksi lasta, Kerttu ja Maiju/Maija. Toukokuussa 2014 Nieminen kihlautui urheilija Johanna Rantosen kanssa, mutta kihlaus purkautui saman vuoden lokakuussa. Syyskuussa 2015 Nieminen meni naimisiin Heidi Laitilan kanssa. Aviopari oli mukana vuoden 2016 alkupuolella lähetetyssä Yleisradion televisio-ohjelmassa Elämä pelissä. He saivat poikavauvan marraskuussa 2017 ja tyttären heinäkuussa 2019. Heidillä on myös kaksi tytärtä aiemmasta suhteestaan. Vaimo Heidi jätti 22. helmikuuta 2019 avierohakemuksen Oulun käräjäoikeuteen, mutta peruutti sen 7. maaliskuuta 2019. Myös Toni Nieminen jätti avioerohakemuksen Oulun käräjäoikeuteen 5. helmikuuta 2020. Nieminen asui avoliitossa seitsemän lapsen äidin Anskun kanssa 2019–2020 vuodenvaihteesta toukokuuhun 2020, jolloin hekin erosivat. Nieminen tapasi vuoden 2020 kesällä veroasiantuntijana ja ryhmäliikuntaohjaajana työskentelevän Janet-nimisen naisen ja he kihlautuivat elokuussa 2021.
Nieminen muutti vuoden 2017 tammikuussa Ouluun. Maaliskuussa 2017 Nieminen aloitti työt KJ Rekryn aluejohtajana. Lisäksi Nieminen ryhtyi toukokuussa 2017 kauppaamaan pesuaineita oman yrityksensä kautta. Elokuussa 2017 Nieminen aloitti kokin opinnot Oulun seudun ammattiopistossa.
Niemisestä tehtiin Lahden kesäteatteri Laukesiin yhteistyössä Lahden kaupunginteatterin kanssa musikaali, joka sai ensi-iltansa syksyllä 2017.
Pharaoh Overlord (Circlen albumi)
Pharaoh Overlord on vuonna 2015 ilmestynyt Circlen 31. studioalbumi. Levyn päätöskappaletta lukuun ottamatta se sisältää pelkästään instrumentaalimusiikkia. Yhtyeen jäsenten sivuprojekti Pharaoh Overlord julkaisi samanaikaisesti albumin Circle.
Carl Lilliestierna
Carl Lilliestierna (16. heinäkuuta 1696 Tukholma – 2. kesäkuuta 1742 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen tuomari ja virka- ja valtiopäivämies, joka toimi Suomessa Turun hovioikeuden sihteerinä ja asessorina, samoin kuin laamannina.
Cadillac Seville
Seville-nimi jäi tauolle jo vuonna 1960. Nimi tuli uudelleen käyttöön full size - kokoluokan sijaan uudessa mid size- l. keskikokoisessa sedan-luokan loistoauto -mallissa, minkä tarkoitus oli kilpailla Euroopan keskikokoisten ja kalliiden loistoautojen kuten Mercedes-Benz tai Rolls Royce ostajakunnan suosiosta. Seville oli mallina asemoitu edelleen ylimpään luokkaan, vaikka sen koko oli eurooppalaisen kompakti, tai Cadillac-käsitteenä Internationally Sized Luxury. Seville-erillismallia valmistettiin viidessä mallisukupolvessa vuosina 1975–2004. Sevillen III-sukupolven urheilullisen Seville Touring Sedan-version nimi johti myöhempaan mallinimeen Cadillac STS.
Ensimmäinen sukupolvi (1975-1979)
pienoiskuva|oikea|200px|1977 Cadillac Seville.Cadillac oli 1970-luvulla alkanut menettää asiakkaitaan eurooppalaisille kilpailijoilleen, jotka tarjosivat suurikokoisten ja prameiden sijaan hillittyjä ellei karun elegantteja automalleja joiden tekniikkaan oli satsattu. Mielipidetutkimus osoitti, että kilpailijan tuotteen valinneet asiakkaat olivat kyllästyneet Cadillac-laatutason ja yksilöllisyyden hiipumiseen, ja arvostivat kilpailijoiden työn laatua sekä hillittyä ja ajatonta muotoilua. Vastauksena ostajakunnan mielipiteisiin Cadillac esitteli ensimmäisen Seville-erillismallin toukokuussa 1975 kansainvälisen kokoluokan loistoautona. Se oli perinteisiä yhdisvaltalaisia loistoautoja kompaktimpi, ja sen ohjattavuus oli eurooppalaisten autojen vertainen. Sisätilat olivat kuitenkin runsaat, ja pienempi kokoluokka toi säästöjä polttoaineen kulutuksessa. Pienemmän koon (downsizing) loistoauto ei kuitenkaan ollut edullinen, vaan perushinta 12 479 Yhdysvaltain_dollaria teki Sevillestä tuolloin kalleimman Cadillac-sarjamallin, ja vain pidennetty Series 75-limusiini oli kalliimpi. Hintataso ei haitannut, sillä uusi pieni loistoauto osoittautui odotettua suuremmaksi menestysmalliksi Sevillen pääkilpailija oli segmentissä menestynyt Mercedes-Benz_S-sarja ja etenkin W116 (1972-1980). Mielenkiintoisesti ensimmäinen suunnitelma oli käyttää Länsi-Saksan GM-tytäryhtiön suurinta Opel_Diplomat-mallia pohjana, joskin sen varustaminen Cadillac-tasolle osoittautui viimein liian kalliiksi. Toteutuneen ensimmäisen sukupolven Seville-mallin Oldsmobilen 350 kuutiotuuman eli 5,7 litran V8-moottori sai ensimmäisenä yhdysvaltalaisena automallina eurooppalaisten kilpailijoidensa kaltaisen, elektronisesti ohjatun Bosch/Bendixin polttoaineen ruiskutuksen, minkä pienempi kulutus oli tärkeä seikka asiakaskunnalle Vuoden_1973_öljykriisin shokin jälkeen. Oldsmobile toimittaisi Sevilleen myöhemmin myös dieselmoottorit. Korin kulmikas ja dramaattinen muotoilu poikkesi yhdysvaltalaisesta valtavirrasta Selkeä ja viikattu sheer look -muotoilu oli kuuluisan Bill Mitchellin työtä, ja sen piirteet toistuivat monissa GM-automalleissa aina hyvän matkaa 1980-luvulle asti. Sevillen takavetoinen K-pohjalevy oli raideleveydeltään suurennettu muunnos Chevrolet_Novan X-pohjalevystä, ja kookkaaseen DeVille-malliin verrattuna Seville oli 800 paunaa kevyempi. Taka-akseli ei enää olut jäykkä, vaan takapyörissä oli erillisripustus eurooppalaiseen tapaan. Sen sijaan Sevillen alkusarjan 380 mm halkaisijan rumpujarrut (samat kuin Chevy Nova 9C1-poliisiversio ) taka-akselilla herättivät runsaasti kritiikkiä, ja vuonna 1977 ne korvattiin kilpailijoiden kaltaisilla levyjarruilla.
Toinen sukupolvi (1980-1985)
pienoiskuva|oikea|200px|1980 Cadillac Seville, simuloitu kangaskatto.Cadillac Sevillen ajattoman elegantti ensimmäinen sukupolvi oli menestyksekäs, vaikkakaan se ei saavuttanut miljoonan kappaleen vuosimyynnin merkkipaalua. Menestyneelle mallille oli tarkoituksenmukaista luoda toisen sukupolven jatkaja: hillityn understatement-muotoilun sijaan General_Motors-johtoportaalla oli toisenlaiset suunnitelmat. Eläkeikää lähestyvän muotoilijalegenda Bill Mitchellin sallittiin toteuttaa uutuus omien mieltymystensä mukaiseksi, ja työryhmään kutsuttiin muotoilija Wayne Kady joka toteuttaisi Mitchellin visiot. Takavetoisen ensimmäisen sukupolven pohjalevy oli poistumassa vuonna 1979, minkä vuoksi sen tilalle tuli Cadillac Eldorado-mallin ja Oldsmobile_Toronadon uusi etuvetoinen, 3 tuumaa aiempaa lyhyempi (downsizing-kehityssuuntaa noudattava) E-pohjalevy. Mitchellin tahtotila oli esitellä toisen sukupolven Seville-mallissa Euroopan loistoautojen käsityönä tehtyjen korien muotokieltä, jota esimerkiksi Hooper-korittajan Rolls-Royce -autot edustivat. Matkustamon alas viettävä lennokas takatolppa yhdistyisi kyttyrämäiseen, korotettuun tavaratilaan (nk. bustleback, kyttyräselkä): kyseistä korimuotoa olikin harkittu käytettävän jo LaSalle-nimellä kulkevan Sevillen ensi sukupolven muotoilututkielmassa 1976. Toisen sukupolven oli tarkoitus kohauttaa ostajakuntaa, ja näyttävän muotoilun lisäksi sen vakiomoottori olisi tuolloin muodikas V8-dieselmoottori, joskin myös V8-bensiinimoottori olisi valittavissa. Perusmallin lisäksi olisi tarjolla paremmin varusteltu Elegante-versio.
Uusi Seville-sukupolvi olikin alussa jymymenestys, ja kilpailevat valmistajat julkaisivat jo vuodesta 1981 lähtien samankaltaisesti takakorin kyttyrällä muotoillut mallit, kuten kuudennen sukupolven Imperial coupén vuosina 1981-1983, ja vuosien 1983-1986 Lincoln Continental. Pian ostajien innostus laantui kuitenkin Cadillacin huonon laadunvalvonnan sekä Oldsmobile-perua olevan V8-dieselmoottorin ongelmien vuoksi. Mielenkiintoisesti toisen sukupolven viimeisten vuosimallien myynti ohittaisi ensi mallivuoden 1980 myynnin. Moottoriongelmat jatkuivat jo vuoden 1981 uudessa Cadillac V-8-6-4 bensiinimoottorissa, mikä polttoaineen kulutuksen hillitsemiseksi kytki kevyellä kuormalla nimensä mukaisesti osan sylintereistä pois toiminnasta. Ratkaisu oli visionäärinen, mutta toteutus oli niin keskentekoinen että asiakkaat kytkivät ajettavuutta haittaavan järjestelmän pois päältä. Seville-vuosimalli 1983 esitteli sen tilalle uuden V8-moottorin HT 4100, mikä oli vielä V8-6-4 -edeltäjäänsä ongelmallisempi. Toisen sukupolven Sevillen muotoilu jakaa neljän vuosikymmenen jälkeenkin yhä yleisön mielipiteitä: viha-rakkaussuhteesta huolimatta toisen sukupolven Seville herättää poikkeuksellisilla muodoillaan edelleen huomiota. Sen sijaan Cadillacin tarkoitus puhutella nuorempia ostajia esimerkiksi kaksivärisellä korilla tai simuloidulla kangaskatolla ei täyttynyt.
Kolmas sukupolvi (1986-1991)
pienoiskuva|oikea|200px|Cadillac Seville, III. sukupolviKolmas Seville-sukupolvi jatkoi korimittojen supistamiskehitystä (downsizing) houkutellakseen nuorempaa ostajakuntaa. Akseliväli lyheni nyt 6 tuumalla 108-tuumaiseksi, eli samoihin mittoihin kuin General Motorsin ensimmäiset compact-luokan mallit vuosina 1960-1961. Korimuoto oli silloisen muodin mukaisesti kulmikas, ja matalaa konepeltiä seurasi kulmikas matkustamo minkä takalasi oli lähes pystysuora. Nouseva kylkilinja päättyi ajan trendien mukaisesti korkeaan tavaratilaan. Kulmikkaan geometrinen muotoilu oli yhdistetty edeltävään, automallien pyöreiden ja aerodynaamisten muotojen tyyliin, mitä kutsuttiin kansan kielellä pilkallisesti jellybean l. pyöreiden ja värikkäiden hedelmärae-karkkien nimellä. Cadillac-asiakkaat olivat tyytymättömiä, sillä heidän mielestään muotoilu ei erottunut riittävästi Oldsmobile -automallien muotoilusta. Edelleen etuvetoinen Cadillac-malli sai poikittain asennetun V8-moottorin. GM-yhtymään liittyneen Hughes-yhtiön elektroniset alustan (Body Control) ja moottorin (Engine Control Module) ohjausjärjestelmät oli yhdistetty ohjaamon digitaaliseen näyttöön ). Kolmannen sukupolven typistetty Seville oli kaupallinen pettymys, ja sen markkinahinta jää kauas jälkeen muista Cadillac-malleista . Mallin muotoilua päivitettiin vuosimalleissa 1987 ja 1988, mutta eurooppalaisiin automalleihin viehättynyt Juppi -sukupolvi tyrmistyi kun Cadillac tarjosi Seville-malliin yhä 1970-lukulaista vinyylikattoa. Vastauksena Cadillac esitteli vuodelle 1988 Sevillen urheiluversion FE2-alustasarjalla ja kevytmetallivanteilla, mikä kulki nimellä Seville Touring Sedan. Sen lyhenne STS syrjäyttäisi myöhemmin Seville-mallinimen, ja vuosimalli 1988 ylsi hieman yli 31 000 kappaleen menekillä kolmannen Seville-sukupolven parhaaseen myyntitulokseen . On esitetty, että aliarvostettu kolmannen sukupolven Seville olisi erikoisesta muotoilustaan tai mahdollisen vinyylikaton huollon tarpeesta riippumatta varsin kelpo automalli, ja edullisen markkinahinnan vuoksi halvin tapa nousta Cadillac-auton omistajaksi. Samoin nuoremman asiakaskunnan houkuttimeksi tarkoitettua, J-pohjalevyn vieläkin pienempää Cadillac Cimarron -mallia (1982-1988) pilkataan erääksi kaikkien aikojen huonoimmista autoista.
Neljäs sukupolvi (1992-1997)
pienoiskuva|oikea|200px|1997 Seville SLS, interiööriKehtteillä oleva, täydellisesti uudistettu Seville-sukupolvi kulki kehittelynsä aikana Greyhound-nimellä, ja viittasi nimensä mukaisesti nopeaan ja jäntevään koirarotuun. Myös iso Eldorado-sukupolvi koki samanaikaisen muodonmuutoksen, joskaan jumbo-kokoinen 2-ovinen coupémalli ei enää puhutellut ostajia verrattuna uudistettuun neljännen sukupolven Sevilleen. Jäljemmän korin yksityiskohtia oli lainattu Cadillac Allantén muotokielestä: kori oli 13,1 tuumaa pidempi ja 2,4 tuumaa leveämpi, sen mittasuhteet sekä yleisilme olivat eurooppalaisten kilpailijoiden tavoin jänteviä. Sisustusta oli samoin siloteltu: sisustuksen nahka oli notkeaa, ja koristelistat olivat muovijäljitelmän sijaan aitoa afrikkalaista Zebrano-viilua. Takapenkin mitat olivat kasvaneet, ja vaikka ensi vuoden 1992 Seville sai vielä tyytyä 4,9-litraiseen 200 hevosvoiman työntötanko-moottoriin alumiini-lohkolla ja valurautaisilla kansilla sen kiihdytysaika 0-60 mph oli kohentunut 2 sekunnilla. Lehdistö suitsutti uutuusmallia: esimerkiksi Motor Trend-autolehti valitsi sen vuoden 1992 autoksi, ja yleisön innostus ilmeni myyntimäärän 75% ponnahdukseen verrattuna Roger Smith-kauden edeltäjään. Vuosimalli 1993 korvasi taka-akseliston joustimet tukivarsilla, ja urheilullisen STS-malliversion (Seville Touring Sedan) moottori vaihtui uuteen alumiiniseen, ällistyttävään 4,6-litraiseen Northstar:iin neliventtiilikansilla. STS varustettiin myös elektronisesti ajotilanteeseen mukautuvalla Road-Sensing Suspension -alustalla. Myös loisteliaampi SLS-versio autosta (Seville Luxury Sedan) sai uuden Northstar-V8:n, joskin SLS-moottoriversiossa oli painotettu huipputehon sijaan laajempaa vääntöä. Neljännen sukupolven muotoilu vaikuttaa yhä tuoreelta (2017 ). Hehkutetun Northstar-V8:n sittemmin korjatut ongelmat kuten pinnapulttien löystyminen, siten jäähdytysveden vuotaminen sylintereihin, ja tästä seuraava moottoririkko paljastuisivat vasta myöhemmin. Neljännen sukupolven Seville oli ensi askel valmistajan paluumatkalla kohti vanhaa Standard of the World -statusta.
Ergoliini
Ergoliini on heterosyklinen kemiallinen yhdiste. Ergoliineja ovat alkaloidit, joiden rakenne pohjautuu ergoliinin rakenteeseen, kuten esimerkiksi tietyt lysergamidit, peptidit ja torajyväalkaloidit.
Ergoliinijohdannaisiin kuuluvaa 5-HT1-reseptoriin vaikuttavaa ergotamiinia käytetään migreenin sekä Parkinsonin taudin hoidossa ja ääreisverisuonten supistamiseen.
Karel Jarolím
Karel Jarolím (s. 23. elokuuta 1956) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura
Jarolím teki mittavan pelaajauran Tšekkoslovakian pääsarjassa, jossa hän pelasi 275 ottelua. Hän edusti useita eri seuroja 24 vuotta kestäneen pelaajauransa aikana. Hän voitti maan mestaruuden Dukla Prahan joukkueessa vuonna 1979 ja Intercupin SK Slavia Prahassa 1986 sekä 1992. Jarolím lopetti pelaajauransa 39-vuotiaana Bohemians Prahassa vuonna 1995.
Valmennusuransa Jarolím Dukla Příbramissa heinäkuussa 1997. Hänen johdollaan Tšekin liigaan noussut seura säilytti sarjapaikkansa sijoittuen kolmanneksitoista. Jarolím jätti seuran kauden päätteeksi. Hänen oltuaan vuoden sivussa valmennustehtävistä hänestä tuli kesällä 1999 SK Slavia Prahan apulaisvalmentaja. František Cipron saatua potkut Jarolímista tuli marraskuussa 2000 seuran päävalmentaja.
Kesällä 2001 Jarolím jätti Slavian päävalmentajan tehtävät ja siirtyi Ivan Hašekin apulaisvalmentajaksi RC Strasbourgiin. Hän valmensi seurassa kaksi kautta kunnes palasi kotimaahansa päävalmentajaksi 1. FC Slováckoon. Jarolímin johdolla seura eteni yllättäen Tšekin cupin loppuotteluun 2005, mutta hävisi mestaruuden FC Baník Ostravalle 2–1. Menestys vakuutti SK Slavia Prahan, joka palkkasi Jarolímin toistamiseen päävalmentajaksi. Jarolímin johdolla Slavia voitti liigamestaruuden 12 vuoden tauon jälkeen kaudella 2007/08 ja uusi mestaruutensa vuotta myöhemmin. Menestyksen myötä Jarolím valittiin maan parhaaksi jalkapallovalmentajaksi. Hän jätti Slavian maaliskuussa 2010 kehnojen tulosten vuoksi, mutta palasi seuraan jo heinäkuussa. Kolmas pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Jarolím erosi tehtävästään syyskuussa 2010. Kaksiviikkoa eronsa jälkeen hänestä tuli slovakialaisseura ŠK Slovan Bratislavan päävalmentaja. Jarolím käänsi Slovan Bratislavan kehnon kauden ja luotsasi joukkueen lopulta Slovakian mestariksi 2010/11. Hän jätti seuran elokuussa 2011 ja siirtyi Saudi-Arabiaan Al-Ahlin päävalmentajaksi.
Jarolím menestyi Al-Ahlin valmentajana ja johdatti joukkueen King’s Cupin voittoon sekä Aasian Mestarien liigan finaaliin 2012. Maaliskuussa 2013 seura erotti menestysvalmentajansa, kun seuran menestys Saudi-Arabian liigassa ei tyydyttänyt seurajohtoa. Heinäkuussa 2013 hän palasi valmennustehtäviin Al-Wahdan päävalmentajana. Seurajohto ei ollut tyytyväinen seuran esityksiin Jarolímin alaisuudessa ja hän sai potkut marraskuussa 2013.
Tammikuussa 2014 Jarolím palasi valmentajaksi kotimaahansa FK Mladá Boleslaviin. Heinäkuussa 2016 kerrottiin, että Jarolím aloittaa elokuun alussa Tšekin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Hän jatkaa Mladán päävalmentajana elokuun puoliväliin saakka luotsaten seuraansa Eurooppa-liigan karsintaotteluissa. Jarolímin johdolla Tšekki ei selvinnyt MM-lopputurnaukseen 2018. Hän sai potkut syyskuussa 2018, kun Tšekki koki historiansa suurinumeroisimman tappion Venäjälle maalein 5-1.
Joulukuussa 2020 Jarolím palasi FK Mladá Boleslavin päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran kauden päätteeksi Tšekin liigassa sijalle 11. Tulokset olivat heikkoja kaudella 2021/22 ja seurajohto erotti Jarolímin helmikuussa 2022.
Suojelusenkeli
thumb|[[Fridolin Leiber (1853–1912): Suojelusenkeli]] Suojelusenkeli tarkoittaa enkeliä, joka suojelee ja ohjaa henkilöä, ryhmää tai kansaa. Kristillisen perinteen mukaisesti jokaisella ihmisellä on suojelusenkeli, joka auttaa häntä vaikeuksissa ja ohjaa kohti Jumalaa. Ajatus suojelevasta henkiolennosta oli yleinen jo antiikissa, ja usko ihmisiä suojeleviin enkeleihin kuului myös antiikin juutalaisuuteen. Uusi testamentti ja Raamatun apokryfiset kirjat tuntevat suojelusenkelin. Kristinuskon piirissä enkeleistä ovat kirjoittaneet etenkin pseudo-Dionysios Areopagita 400-luvulla ja Tuomas Akvinolainen 1200-luvulla. Enkeleitä koskeva teologian alue eli angelologia kuuluu kristillisen dogmatiikan alaan.
Myös islaminusko tuntee enkelit, mutta islamissa ei ole suojelusenkeleitä.
Historia
pienoiskuva|Vanhatestamentillinen kuvaus suojelusenkelistä: Sadrak, Mesak ja Abed-Nego tulisessa pätsissä (1266)
Antiikki
Ajatus siitä, että jumala tai jumalat lähettävät hengen jokaisen ihmisen suojaksi oli yleinen antiikin Kreikan filosofiassa. Platon kertoo dialogissa Faidon uskomuksesta, että kuoleman jälkeen "kunkin vainajan oma suojelushenki, jonka hoivissa hän on elämänsä ajan ollut, lähtee viemään häntä paikkaan, jonne vainajat kokoontuvat."
Vanha testamentti
Usko suojelusenkeliin löytyy Vanhasta testamentista ainakin viitteellisesti. Danielin kirjassa Nebukadnessar tuomitsi kolme uppiniskaista juutalaista, Sadrakin, Mesakin ja Abed-Negon, tuliseen pätsiin, mutta nämä käyskentelivät siellä rauhallisesti ilman, että tuli tarttui heihin. Tällöin Nebukadnessar sanoi: »Kiitetty olkoon Sadrakin, Mesakin ja Abed-Negon jumala! Hän lähetti enkelinsä ja pelasti palvelijansa -- "
Uusi testamentti
Apostolien teoissa enkeli ihmeellisesti pelastaa Pietarin vankeudesta. Apostoli toteaa: "Totisesti, nyt tiedän, mitä tapahtui! Herra lähetti enkelinsä ja auttoi minut Herodeksen käsistä, pelasti minut kaikesta siitä, mitä tämä kansa toivoi minulle tapahtuvan." Matteuksen evankeliumin mukaan lapsilla on suojaavat enkelit: "Katsokaa, ettette halveksi yhtäkään näistä vähäisistä. Sillä minä sanon teille: heidän enkelinsä saavat taivaissa joka hetki katsella minun taivaallisen Isäni kasvoja." pienoiskuva|[[Tizian|Tizianin maalaus "Rafael ja Tobit" (1542)]]
Apokryfikirjat
Vanhan testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluvan Eenokin kirja mainitsee suojaavat enkelit. Apokryfikirjoihin kuuluvassa Tobitin kirjassa eli Tobiaan kirjassa kerrotaan tarina Tobitista, joka lähtee toimittamaan isänsä asioita. Hänelle palkataan matkaseuraksi palvelija, joka osoittautuu kekseliääksi. Kertomuksen lopussa palvelija tunnustaa, että hän on enkeli Rafael.
Kristinusko ja suojelusenkelit
Ensimmäinen kristitty teologi, joka tarkemmin kirjoitti suojelusenkeleistä, oli Honorius Autunlainen (k. 1151). Hän sanoi, että jokainen sielu saa suojelusenkelin sillä hetkellä, kun sielu sijoitetaan ruumiiseen. Tuomas Akvinolainen oli samaa mieltä, ja määritteli, että suojelusenkelin tehtävä kuuluu enkelihierarkian alimmille enkeleille. Duns Scotus oli sitä mieltä, että kuka tahansa enkeli saattoi ottaa tehtävän vastaan.
Yksi vanhan kirkon ajan suojelusenkeleihin liittyvä pohdinta koski suojelusenkelin suhdetta kasteeseen: saiko ihminen suojelijansa vasta kasteessa? Tuomas Akvinolainen ajatteli, että kasteessa enkeli saa täyden toimintavallan, sillä vasta silloin se saa kaiken avun Jumalalta ja Kristukselta taistelussa pahaa vastaan.
Ajatus suojelusenkeleistä alkoi vahvistua reformaation jälkeen sekä protestanttisella että katolisella puolella. Nykyaikaisen katolisen uskon mukaan suojelusenkelit suojelevat ruumista ja esittävät rukoukset Jumalalle. Katolisessa kirkossa vuodesta 1670 vietetty suojelusenkelien muistopäivä oli alun perin arkkienkeli Mikaelin päivänä, mutta nykyään päivä on 2. lokakuuta.
Psykologiset tulkinnat
Lapsipsykologiaa ja kiintymyssuhdeteoriaa edustavat Lieberman ym. katsovat, että suojelusenkeli vastaa symbolisesti äitiä, isää tai muuta varhaisen hoivan antajaa, joka suojaa, ohjaa ja tyynnyttää lasta vaikeissa tilanteissa.
Ölmos–Purunpää
Ölmos–Purunpää on Natura 2000 -suojelualue Dragsfjärdissä Kemiönsaarella. Alueen pinta-ala on 1056 hehtaaria ja se koostuu useista lähellä toisiaan olevista alueista. Se on saanut nimensä Ölmosin ja Purunpään kylistä Dragsfjärdissä. Osa Natura-alueen vesi- ja maa-alueista kuuluu Saaristomeren kansallispuistoon.
Natura 2000 -alueeseen kuuluu pitkä ja kapea, vuonomainen, kallioperän murrokseen syntynyt Purunpäänlahti (Purunpää viken). Se on suultaan kapea ja perältään leveä, ja suolapitoisuus vaihtelee lahden eri osiassa. Lahden rannalla on Purunpään historiallinen kylätontti.
Purunpäänlahteen laskee Hammarsbodaträsket. Se on kahdesta altaasta muodostuva järvi, jonka eteläinen suurempi allas on karu ja kirkasvetinen nuottaruohotyypin järvi. Pienempi koillinen allas on rehevämpi.
Purunpäänlahteen luoteessa rajoittuu Ekhamnin tammilehto, jossa tammea on noin 400 runkoa. Muista puulajeista esiintyvät vaahtera ja saarni ja yksittäisinä yksilöinä metsälehmus. Pähkinäpensasta on runsaana yli tuhannen pensaan kasvustona. Muita pensaslajeja ovat koiranheisi, orapaatsama, lehtokuusama, tuhkapensas ja taikinamarja.
Purunpään niemen eteläiset ja läntiset rannat ja eteläpuoliset saaret ovat jyrkkiä ja kallioisia ja kasvavat pääosin mäntyä. Krogarudden niemen eteläkärjessä on 1600–1700-luvulla toiminut satamana, ja paikalla on jäännöksiä rakennuksista ja tulisijoista sekä kallioon hakattuja nimiä ja vuosilukuja.
Niemen länsipuolella on kolmesta yhteenkasvaneesta saaresta muodostunut Jungfruholmen–Högholmen–Skansholmen. Myös nämä saaret ovat karuja ja kallioisia ja mäntyä kasvavia. Niiden itärannalla esiintyy simpukkamaata ja jalopuulehtoja. Puulajeina näissä ovat pähkinäpensas, saarni, tammi ja metsälehmus.
Tästä pohjoiseen olevalla rannikko-osuudella Ölmos Långsidanilla mannervyöhyke vaihtuu suoraan avoimeen ulappaan, mikä on ainutlaatuista koko Saaristomerellä. Pohjoisosassa Långsidania on 2,5 kilometriä hiekkarantaa.
Shun Hing Square
Shun Hing Square on antenneineen laskettuna 384 metriä korkea pilvenpiirtäjä Shenzhenin kaupungissa, Kiinassa. Se on kattokorkeudeltaan 324,8 metriä korkea ja antennikorkeudeltaan 384 metriä. Se on Kiinan yhdeksänneksi korkein rakennus. Se on myös Kiinan korkein teräksestä tehty rakennus, sillä muut Kiinassa Shun Hing Squarea korkeammat rakennukset on rakennettu pääosin betonista. Shun Hing Squaressa on 66 maan päällistä kerrosta ja kolme kerrosta, jotka sijaitsevat maan alla. Rakennus on muodoltaan hyvin omaperäinen. Sen suunnittelusta vastasi arkkitehtitoimisto K.Y. Cheung Design Associates. Rakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1993 ja se valmistui vuonna 1996. Shun Hing Squaressa on 36 hissiä ja sen lattiapinta-ala on 280 000 neliömetriä.
Suomalais-permiläiset kielet
Vaikka nykyisen tutkimuksen perusteella suomalais-ugrilaiset kielet kieliryhmänä uralilaisten kielten sisällä ja näin ollen myös suomalais-ugrilainen välikantakieli kantakielenä on asetettu kyseenalaiseksi ja kantaugrinkin olemassaolo on kiistanalainen, niin suomalais-permiläiset kielet kieliryhmänä ja suomalais-permiläinen kantakieli välikantakielenä näyttäisivät saavan sekä sanastollista että äännetason tukea myös nykyisestä tutkimuksesta.
Suomalais-permiläisiä kieliä puhutaan laajalla alueella Skandinaviasta aina Uralille saakka ja niillä on yhteensä noin 10 miljoonaa puhujaa.
Luokittelu
Suomalais-permiläiset kielet on perinteisessä luokittelussa jaettu suomalais-volgalaisiin ja permiläisiin kieliin. Näistä kuitenkaan suomalais-volgalaisia kieliä ei nykyisessä tutkimuksessa enää pidetä ryhmänä, jolla olisi yhteinen välikantakieli, vaikka nimitystä suomalais-volgalaiset kielet voidaankin tarvittaessa käyttää alueellisena käsitteenä.
SS Kaiser Wilhelm der Grosse
SS Kaiser Wilhelm der Grosse oli saksalainen Norddeutscher Lloydin omistama Atlantin linjalaiva. Se sai nimensä yhdistyneen Saksan ensimmäisen keisarin Wilhelm I:n mukaan. Alus oli ensimmäinen neljällä savupiipulla varustettu höyrylaiva.
Rakentaminen
Aluksen tilasi saksalainen varustamo Norddeutscher Lloyd Stettinin (nyk.Szczecin) telakalta. Se laskettiin vesille 4. toukokuuta 1897 ja se lähti Brememistä neitsytmatkalleen 19. syyskuuta 1898 päällikkönään kapteeni Engelbart. Se vieraili seuraavana päivänä Southamptonissa.
Palvelus
Vuosien 1903–1907 välisenä aikana Norddeutscher LLoyd rakennutti sille kolme sisaralusta. Alus voitti yleensä brittiläisten hallitseman Sinisen nauhan Saksalle nopeimmasta Pohjois-Atlantin ylityksestä maaliskuussa 1898. Sen keskinopeus oli tuolloin 22,3 solmua.
Kaiser Wilhelm der Grosse tuhoutui Rio del Oron meritaistelussa ensimmäisen maailmansodan alkupuolella, 26. elokuuta 1914. Aluksen puoliksi uponnut hylky oli nähtävissä vuoteen 1952 Espanjan Saharassa, Villa Cisnerosin ( nykyään Dakhlan) kaupungin edustalla. Länsi-Saharan ympäristöä suojeleva Salam-järjestö ilmoitti 6. syyskuuta 2013 löytäneensä sukelluksillaan kappaleen hylkyä, jossa on luettavissa teksti "Der Grosse Wilhelm", Marokon viranomaiset vahvistivat tiedon 8. lokakuuta 2013.
Horace Darwin
thumb|Horace Darwin
Horace Darwin (13. toukokuuta 1851 – 29. syyskuuta 1928) oli englantilainen rakennusinsinööri. Hän oli Charles Darwinin yhdeksäs lapsi ja viides poika. Vuonna 1885 hän perusti Cambridge Scientific Instrument Companyn, joka valmisti tieteellisiä välineitä. Vuosina 1896-–1897 hän toimi Cambridgen pormestarina. Vuonna 1903 hänestä tuli Royal Societyn jäsen, ja vuonna 1918 hänet aateloitiin. Hänellä oli kolme lasta, josta yksi kuoli Ypresin toisessa taistelussa vuonna 1915.
N-Trancen diskografia
N-Trance on brittiläinen elektronista musiikkia tekevä yhtye, joka vaikutti erityisesti 1990-luvulla.
NHL-kausi 1967–1968
Runkosarjan pistepörssin voitti Chicago Black Hawks -keskushyökkääjä Stan Mikita, jolle myönnettiin Art Ross Trophyn ohella Hart- ja Lady Byng -palkinnot. Mikita keräsi 72 ottelussa 87 tehopistettä, joista 40 oli maaleja ja 47 syöttöpisteitä. Pudotuspelien pistepörssin ykkönen oli puolestaan Minnesota North Starsissa pelannut Bill Goldsworthy, joka teki 14 pudotuspeliottelussa 8 maalia ja 7 syöttöpistettä. Parhaan tulokkaan palkinnon Calder Memorial Trophyn sai Boston Bruinsia edustanut Derek Sanderson.
NHL-palkinnoista kaudella 1967–1968 jaettiin ensimmäisen kerran Bill Masterton Memorial Trophy, joka myönnetään parhaiten sisukkuutta, urheiluhenkeä ja jääkiekolle omistautumista osoittavalle pelaajalle. Palkinnon ensimmäinen voittaja oli Montreal Canadiensin Claude Provost. Samalla kaudella Boston Bruinsin Bobby Orr sai ensimmäisen kahdeksasta peräkkäisestä Norris-palkinnostaan eli NHL:n parhaalle puolustajalle vuosittain annettavasta tunnustuksesta.
Runkosarja
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.''
Runkosarjan pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Pudotuspelien pistepörssi
''Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit''
Eumenes
Eumenes tarkoittaa seuraavia:
Ugrilaiset kielet
Ugrilaiset kielet ovat toinen uralilaisten kielten perinteisesti oletetun mutta nyttemmin historiallisena kieliryhmänä kyseenalaistetun suomalais-ugrilaisten kielten alaryhmän kahdesta kieliryhmästä - toinen kieliryhmä suomalais-ugrilaisten kielten sisällä ovat suomalais-permiläiset kielet.
Perinteisen käsityksen mukaan ugrilaisia kieliä on kolme: unkari, hanti ja mansi. Näistä kaksi viimeksi mainittua, joista kumpikin todellisuudessa koostuu useista keskenään hyvin erilaisista kielimuodoista, muodostavat obinugrilaisten kielten ryhmän.
Nykyisen tutkimuksen perusteella sekä kantaugri että kantaobinguri ovat kieliryhminä ja välikantakielinä kiistanalaisia. Tästä riippumatta voidaan kuitenkin käyttää näitä nimityksiä viittaamaan maantieteellisesti määriteltyihin eli areaalisiin kieliryhmiin, ilman että välttämättä oletetaan näille yhteistä kantakieltä.
Ugrilaisia kieliä puhuu noin 16 miljoonaa ihmistä Unkarissa ja sen naapurivaltioissa sekä Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Pohjois-Venäjällä. Uralilaisen kielikunnan haaroista ugrilaisilla kielillä on vanhin kirjoitettu historia, sillä unkarin kielenmuistomerkit ulottuvat yli tuhannen vuoden taakse.
Luokittelu
Ugrilaisia kieliä on kolme ja ne luokitellaan, kuten alla on esitetty. Sulkeissa on annettu vanhentuneet kielten nimitykset.
Unkarilaiset kielet Obinugrilaiset kielet
Kielellisiä piirteitä
Ugrilaiset kielet on uralilaisen kielikunnan alaryhmistä epäyhtenäisin. Ne eroavat toisistaan huomattavasti sekä äänteistön että rakenteiden osalta. Muun muassa sijojen lukumäärä vaihtelee kolmesta (pohjoishanti) yli kahteenkymmeneen (unkari). Fennougristit ovat yleisesti sitä mieltä, että ugrilaisen kantakielen rekonstruointi on hyvin vaikeaa ellei mahdotonta. Tästä huolimatta ugrilaisia kieliä tulee pitää keskenään melko läheisinä sukukielinä, sillä ne jakavat joukon muoto-opillisia innovaatioita ja niissä esiintyy myös toista sataa yhteistä sanavartaloa.
Fredrik Langell
Fredrik Langell (8. toukokuuta 1746 Lappee tai Lappeenranta – 22. lokakuuta 1806) oli suomalainen lakimies, joka sai valtioneuvoksen arvon.
Langellin vanhemmat olivat kirkkoherra Anders Langell ja Maria Helena Gröön. Hän opiskeli vuodesta 1753 alkaen Turussa ja tuli 1767 kanslistiksi Pietariin Suomen, Liivinmaan ja Viron asioita varten perustettuun oikeuskollegioon. 1778 hänestä tuli oikeuskollegion sihteeri ja pari vuotta myöhemmin hän siirtyi Kyminkartanon tuomiokuntaan tuomariksi, sitten Viipuriin prokuraattorin apulaiseksi ja myöhemmin takaisin mainittuun tuomarinvirkaan. Langell sai 1775 tehtäväksi laatia lausunto Viipurin kuvernöörin Nikolai Heinrich von Engelhardtin suunnitelmasta lakkauttaa laamannioikeus Suomessa, samoin kuin lahjoitusmaan haltijoiden oikeudesta verottaa talonpoikia. Langell esitti, että Suomessa on rauhansopimuksen mukaisesti noudatettava Ruotsin vallan aikaisia lakeja, minkä käsityksen oikeuskollegio vahvisti. 1786 ja 1799 hän laati painamatta jääneen esityksen Viipurin läänin maantieteellisistä, taloudellisista ja kansatieteellisistä seikoista.
Langellin puoliso vuodesta 1782 oli Kristina Elisabet Hougberg (k. 1838).
Attalos
Attalos voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Aleksandr Fatkullin
Aleksandr Fatkullin (s. 22. marraskuuta 1961) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi rightin puolelta.
Ura
Fatkullin aloitti uransa kaudella 1983–1984 kasvattajaseurassaan Sibir Novosibirskissä. Joukkue putosi heti hänen tulokaskautensa jälkeen Neuvostoliiton pääsarjasta sarjatasoa alemmas. Fatkullin pelasi kauden siellä ja siirtyi sen jälkeen kaudeksi 1985–1986 Spartak Moskovan riveihin. Kesken kauden 1989–1990 hän vaihtoi Spartakista Krylja Sovetoviin. Fatkullin siirtyi kauden 1991–1992 lopulla sieltä Sveitsin Nationalliga A:n EHC Churin riveihin, jossa hän ehti pelata vain kaksi ottelua.
Kaudeksi 1992–1993 Fatkullin siirtyi Suomeen ja pelasi kauden II-divisioonaa SaPKon riveissä. Hän kuului joukkueen parhaimmistoon ja tekikin kauden aikana 42 ottelussa tehot 29+46=75. SaPKo nousi seuraavaksi kaudeksi I-divisioonaan. "Sasha" pelasi myös yhden ottelun sarjatasoa ylempänä Jokipojissa.
Noin I-divisioonakauden 1993–1994 puolessa välissä Fatkullin siirtyi SaPKosta samassa sarjassa pelanneeseen Kokkolan Hermekseen. Kaudeksi 1994–1995 hän siirtyi pelaamaan II-divisioonaa Kotkan Titaaneihin ja oli nostamassa joukkuetta I-divisioonaan keväällä 1995. Fatkullin pelasi Titaaneissa kaksi seuraavaa kautta.
Fatkullin palasi kotimaahansa kaudeksi 1997–1998 ja aloitti kauden TsSKA Moskovan riveissä. Hän palasi sieltä seitsemän ottelun jälkeen takaisin Suomeen ja SaPKon riveihin. Kymmenen SaPKo-ottelun jälkeen Fatkullin siirtyi sarjatasoa alemmas Kouvolan KooKoon riveihin.
Kevään 1998 jälkeen Fatkullin on pelannut vain kaudella 2001–2002 Itä-Euroopan liigaa HK MGU Moskovan joukkueessa, jossa hänen uransa päättyi. Fatkullin pelasi Neuvostoliiton ja Venäjän pääsarjassa yhteensä 270 ottelua tehoin 29+71=100 ja keräsi niissä 269 jäähyminuuttia.
Andreas Borregaard
Andreas Borregaard on tanskalainen harmonikansoittaja.
Borregaard aloitti harmonikansoiton 5-vuotiaana ja aloitti vuonna 2001 opinnot Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa James Crabbin johdolla. Hän piti virallisen valmistujaiskonserttinsa keväällä 2010. Hän suoritti opintoja myös Guildhall School of Music and Dramassa ensimmäisenä sinne koskaan päässeenä harmonikansoittajana. Siellä hänen opettajiaan olivat David Takeno ja James Johnstone.
Borregaard teki kansainvälisen ensiesiintymisensä solistina vuonna 2007 BBC:n Walesin kansallisorkesteri kanssa Gia Qantšelin teoksen Kapote Britannian-ensiesityksessä. Vuonna 2012 hän kantaesitti Fredrik Österlingin konserton Endymion ja vuonna 2017 Maja Ratkjen sekä Kathy Hinden poikkitaiteellisen konserton. Hän on osallistunut muihinkin poikkitaiteellisiin hankkeisiin. Borregaard on tulkinnut myös muiden muassa Simon Steen-Andersenin, Jennifer Walshen, Niels Rønsholdtin, Bent Sørensenin ja Juliana Hodkinsonin uusia teoksia. Hän on esittänyt ja levyttänyt vanhempaakin musiikkia, kuten Johann Sebastian Bachin teoksia. Borregaard on pitänyt soolo- ja kamarimusiikkiresitaaleja Australiassa, Etelä-Amerikassa, Yhdysvalloissa ja monissa Euroopan maissa.
Vuonna 2010 Borregaard aloitti harmonikansoiton ja kamarimusiikin opettamisen Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa, ja vuonna 2017 hän pääsi luennoitsijaksi Norjan valtiolliseen musiikkikorkeakouluun. Hän on tehnyt levytyksiä eri levymerkeille, kuten BIS:lle ja Dacapolle. Hän sai vuonna 2013 Tanskan taidesäätiön "Young Elite" -stipendin ja vuonna 2017 Tanskan säveltäjäseuran musiikkipalkinnon.
Kateríni
Kateríni (, aiemmin Αικατερίνη, Ekaterini) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Κατερίνης, Dímos Katerínis), joka sijaitsee Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kaupunki on Pierian hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 681,863 neliökilometriä ja väkiluku 85 851. Varsinaisen Katerínin kaupungin väkiluku on 55 997 (vuonna 2011).
Katerínin kaupunki sijaitsee lähellä Olymposvuorta, Thermaikoslahtea ja Kreikan toiseksi suurinta kaupunkia, Thessalonikia. Kaupungin nimi tulee Katariina Aleksandrialaisesta (Agia Aikaterini), kreikkalaisesta marttyyrista joka eli 300-luvulla.
Nykyinen Katerínin kunta muodostui, kun Kateríni, Elafína, Korinós, Paralía, Pétra ja Piérioi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Katerínin kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Puhdistuksen yö: Anarkia
Puhdistuksen yö: Anarkia on James DeMonacon ohjaama ja käsikirjoittama Puhdistuksen yö -elokuvasarjan toinen osa. Elokuvassa näyttelevät Frank Grillo, Carmen Ejogo, Zach Gilford, Kiele Sanchez ja Michael K. Williams. Ensi-iltansa elokuva sai vuonna 2014. Elokuva keskittyy siihen, mitä tapahtuu Puhdistuksen yönä Los Angelesin suuralueella.
Bo Hopkins
thumb|Bo Hopkins vuonna 2009. Bo Hopkins (alk. William Mauldin Hopkins, 2. helmikuuta 1938 Greenville, Etelä-Carolina – 28. toukokuuta 2022 Van Nuys, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi uransa aikana lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän näytteli esimerkiksi elokuvissa Svengijengi ’62 (1973), Keskiyön pikajuna (1978) ja Juhlat ovat ohi (1979). Televisiorooleja hänellä oli muun muassa lännensarjoissa Virginialainen, Gunsmoke ja Bonanza sekä saippuasarjassa Dynastia.
Swadic Sanudi
Swadic Sanudi (s. 21. lokakuuta 1983) on malawilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa eteläafrikkalaista African Wanderersia.
Ura
Sanudi aloitti ammattilaisuransa jo 15-vuotiaana Etelä-Afrikan pääsarjassa Premier Soccer Leaguessa AmaZulun joukkueessa, jossa hän pelasi neljä ottelua. Yhden kauden jälkeen Sanudi siirtyi Jomo Cosmosin joukkueeseen kaudeksi 2000-2001, jossa hänelle kertyi kahdeksan ottelua. Vuonna 2001 matka jatkui kotimaahansa Malawiin, jossa Sanudi pelasi viiden kauden ajan Bulletsissa. Sittemmin vuodesta 2005 lähtien hän on pelannut Etelä-Afrikassa Dynamosin joukkueessa, joka putosi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudella 2005-2006.
Maajoukkueura
Sanudi on edustanut Malawin maajoukkuetta vuodesta 2000 lähtien yhteensä 44 ottelun verran. Hän oli maansa ykkösvahti vuoden 2010 Afrikan kisoissa.
Jeffrey Kaplan
Jeffrey Kaplan on yhdysvaltalainen tutkija, joka on perehtynyt erityisesti uskonnolliseen väkivaltaan ja äärioikeistolaisuuteen. Hän toimii tällä hetkellä professorina Wisconsin–Oshkoshin yliopistossa. Kaplan on kirjoituksissaan käsitellyt myös Suomea, esimerkiksi Kyösti Pekosen kirja The New Radical Right in Finland sisältää hänen kirjoittamansa artikkelin.
Aukusti Sihvola
Aukusti Sihvola (7. maaliskuuta 1895 Sippola – 18. kesäkuuta 1947 Luumäki) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti.
Juhnov
Juhnov tunnetaan 1500-luvulta lähtien. Vuonna 1796 siitä tuli Smolenskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Nykyisin se on maatalousalueen keskus, jossa on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Circle (Pharaoh Overlordin albumi)
Circle on vuonna 2015 ilmestynyt Pharaoh Overlordin yhdeksäs studioalbumi. Pääosin samoista muusikoista koostuva Circle julkaisi samanaikaisesti albumin Pharaoh Overlord.
Shellshock 2: Blood Trails
Shellshock 2 : Blood Trails on Rebellion Developmentsin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema FPS-peli joka on jatko osa pelille Shellshock: Nam '67. Peli julkaistiin PlayStation 3 ja Xbox 360 -konsoleille sekä Microsoft Windowsille helmikuussa 2009.
Tarina
Peli sijoittuu Vietnamin sodan ajalle. Pelaajan tehtävänä on selvittää kuka tai mikä on White Knight. Heti pelin alussa pelin päähahmon veli Cal joka on saanut jonkinlaisen tartunnan karkaa sotilastukikohdasta jolloin pelaaja lähtee etsimään häntä. Peli eroaa edeltäjästään siten että nyt pelaajalla on vastassaan normaaleiden sotilaiden lisäksi kemiallisen aseen takia tartunnan saaneita sotilaita mitä ei pelin aikaisemmassa osassa ollut. Pelissä on 10 kenttää.
Askewin koodeksi
Askewin koodeksi on koptinkielinen gnostilaisia kirjoituksia sisältänyt pergamenttikirja eli koodeksi, jonka British Museum osti tohtori Askewilta vuonna 1785. Kirjan varhaisempaa historiaa ei juurikaan tunneta. Museon virkailijan, koptin asiantuntija C. G. Woiden mukaan A. Askew osti kirjan antikvariaatista Lontoossa kymmenellä punnalla noin vuonna 1773. Koodeksin tunnetuin kirjoitus on Pistis Sofia.
Koodeksi on museon katalogissa numerolla ''MS. Add. 5114. Koodeksi on sidottu nykyaikaisiin kansiin, joissa on otsikko Piste Sophia Coptice''. Sen alkuperäiset lehdet ovat pergamenttia, ja siihen kuuluu 178 lehteä eli 356 sivua. Teksti on kirjoitettu kahteen sarakkeeseen. Kirjoitus on kahden eri kirjurin käsialaa. Kirjoitukset ovat koptinkielisiä käännöksiä kreikankielisistä alkuteksteistä, ja ne ovat peräisin noin vuodelta 300.
Koodeksi koostuu neljästä osasta. Ensimmäisellä ei ole otsikkoa. Toisen otsikko on "Pistis Sofian toinen kirja (tai osa)". Tätä seuraa kirjoitusta alaotsikolla "Osa Vapahtajan kirjoista". Kolmas osa on katkelmallinen ja koostuu eri tekstien osista. Siihen kuuluu lyhyt katkelma "Sanomattomasta gnosiksesta" sekä jälleen kirjoitusta alaotsikolla "Osa Vapahtajan kirjoista". Neljännellä osalla ei ole ylä- eikä alaotsikkoa.
Nag Hammadin kirjaston löytymiseen saakka Askewin koodeksi oli yhdessä Brucen koodeksin ja Berliinin koodeksin kanssa käytännössä ainoa lähde varhaiskristillisinä vuosisatoina muuten tuhottuihin gnostilaisiin kirjoituksiin.
400 metrin aitajuoksu
400 metrin aitajuoksu on sekä miesten että naisten juoksema aitajuoksumatka.
Jalutorovsk
Jalutorovsk on kaupunki Tjumenin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Irtyšiin laskevan Toboljoen rannalla 75 kilometriä Tjumenista kaakkoon. Kaupungin läpi kulkee Tjumenin ja Omskin välinen rautatie (Jalutorovskin asema). Asukkaita on 37 700 henkeä (vuonna 2010).
400 metrin aitajuoksu
Miehet
Miehillä 400 metrin aitajuoksussa on 10 kappaletta 91,4 cm korkeita aitoja. Lähtöviivalta ensimmäiselle aidalle on matkaa 45 metriä. Kahden aidan väli on 35 metriä, jossa juoksija ottaa yleensä 13–15 askelta. Viimeiseltä aidalta maaliin on matkaa 40 metriä.
Jalutorovsk
Entisen tataarilinnakkeen Javlu-Turin paikalle perustettiin vuonna 1639 venäläinen linnoitus. Siitä tuli 1782 Tobolskin lääniin kuuluneen Jalutorovskin kihlakunnan keskus. Kaupungin taloudellinen merkitys jäi kuitenkin vähäiseksi. 1800-luvulla sinne karkotettiin tunnettuja dekabristeja.
400 metrin aitajuoksu
Naiset
Naisilla 400 metrin aitajuoksussa on 10 kappaletta 76,2 cm korkeita aitoja. Lähtöviivalta ensimmäiselle aidalle on matkaa 45 metriä. Kahden aidan väli on 35 metriä. Viimeiseltä aidalta maaliin on matkaa 40 metriä.
Jalutorovsk
Nykyään Jalutorovskissa on lähinnä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii karkotetuille dekabristeille omistettu museo. Jalutorovskissa on syntynyt kuuluisa liikemies ja mesenaatti Savva Mamontov.
400 metrin aitajuoksu
400 metrin aitajuoksu arvokilpailuissa
400 metrin aitajuoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa miehillä vuodesta 1900 ja naisilla vuodesta 1984. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 400 metrin aitajuoksu on ollut vuodesta 1983. Menestynein maa 400 metrin aidoilla on Yhdysvallat.
Subaru Justy
Subary Justy on Subarun vuosina 1984–1995 valmistama pieni automalli, jossa oli 1,0- tai 1,2-litrainen kolmisylinterinen bensiinimoottori. Sitä valmistettiin sekä etuvetoisena että nelivetoisena. Saatavilla oli myös katalysaattorimalli ja automaattivaihteisto.
Uudemmissa malleissa on yleensä viisi ovea, mutta vanhemmat ovat yleensä kolmiovisia. Justy on suosittu auto Suomen autosuunnistuksessa neliveto-ominaisuutensa ja pienen kokonsa ansiosta.
Vuonna 1991 Subaru valmisti myös Keke Design -Justya 150 kappaletta. Niissä oli erikoisvarusteina muun muassa kattoluukku ja nahkainen ohjauspyörä. Ulkoapäin autot olivat kolmiovisia ja niitä kiersi keltainen tarra, lisäksi autossa oli alkuperäisenä alumiinivanteet. Perässä oli Keke- design tarra ja valmistenumero.
Vuodesta 1995 Suzuki on valmistanut Subaru Justy-malleja, jotka ovat olleet nelivetoisia versioita Suzuki Ignis- ja Swift-malleista. Vuosimallin 2008 Justy on etuvetoinen ja perustuu Daihatsu Sirioniin.
Dentsu
thumb|Dentsun toimitalo Tokiossa (arkkitehti [[Jean Nouvel, 2002).]] Dentsū on Japanin suurin mainos- ja viestintätoimistojen ryhmä, jonka liikevaihto on yli 2 000 miljardia jeniä. Dentsu on suurin mainosalan yritys Japanin ohella myös Intiassa ja monissa muissa Aasian–Tyynenmeren alueen maissa, mutta silti sen liikevaihdosta tulee Japanin ulkopuolelta vain runsaat 16 prosenttia (2011). Dentsu on yksi maailman kuudesta suuresta markkinointiviestintäalan jättiyrityksestä, joista muut ovat Omnicom Group, WPP, Interpublic, Publicis ja Havas.
Dentsu perustettiin vuonna 1901 nimellä Nihon Kōkoku (engl. Japan Telegraphic Company) huolehtimaan sähkeliikenteestä. Vuonna 1907 ostettiin mainostoimistoyritys, minkä jälkeen yrityksellä oli toimialoinaan mainonta, uutistoiminta ja teleliikenne. Mainontaan yritys alkoi erikoistua 1936, kun muut toimialat myytiin. Vuonna 1943 yritys osti 16 muuta mainosalan yritystä ja laajeni Tokiosta Osakaan, Nagoyaan ja Kyūshūun.
Vuonna 1951 Japanissa aloitettiin kaupallinen radiotominta, ja yritykseen perustettiin radiomainonta osasto. Vuonna 1955 yrityksen nimi lyhennettiin muotoon Dentsu, joka listautui Tokion pörssiin 2001.
Heinäkuussa 2012 Dentsu hankki omistukseensa brittiläisen Aegis Group plc:n lähes neljällä miljardilla eurolla. Suomessa Aegis toimii tytäryhtiönsä Dentsu Aegis Media Finland kautta.
Évoran tuomiokirkko
Évoran tuomiokirkko on tuomiokirkko Évoran kaupungissa Portugalissa. Se kuuluu osana kaupungin historiallista keskustaa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Évoran tuomiokirkko on Portugalin suurin keskiaikainen katedraali.
Évoran tuomiokirkko rakennettiin vuosien 1184 ja 1204 välisenä aikana. Sitä muokattiin vuosina 1280–1340 goottilaiseen tyyliin. Pääkappeli rakennettiin kokonaan uudelleen 1700-luvulla.
Edgar Meyer
Edgar Meyer (s. 24. marraskuuta 1960 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen kontrabasisti. Hänen tyylilajejaan ovat bluegrass, newgrass, jazz ja klassinen musiikki.
Meyer syntyi Oklahoman Tulsassa, mutta muutti nelivuotiaana perheensä mukana Tennesseen Oak Ridgeen. Hän oppi bassonsoiton isältään Edgar Meyer seniorilta. Lisäksi hän on opiskellut Indianan yliopistossa Stuart Sankeyn johdolla. Vuonna 1981 hän voitti Zimmermann-Mingus-bassokilpailun.
Meyer on kuuluisa virtuoottisesta soittimen hallinnastaan. Hän on esimerkiksi levyttänyt kontrabassolla Bachin soolosellosarjat. Lisäksi Meyer on säveltänyt viulukonserton, kaksi bassokonserttoa sekä yhden kaksoiskonserton kontrabassolle ja sellolle. Hänen ekleettinen tyylinsä on eräänlainen bluegrassin ja klassisen musiikin synteesi: hänen levyillään soittaakin omien alojensa huippuja, esimerkkinä Joshua Bell, Yo-Yo Ma, Béla Fleck, Sam Bush, James Taylor, Jerry Douglas, Mike Marshall sekä Mark O'Connor.
Edgar Meyer soittaa pääsääntöisesti italialaisella Gabrielli-bassolla vuodelta 1769.
Sony Classical
2002
2001
2000
1999
1997
1996
Akilles Järvinen
Akilles ”Aki” Eero Johannes Järvinen (19. syyskuuta 1905 Jyväskylä – 7. maaliskuuta 1943 Tampere) oli suomalainen yleisurheilun moniottelija ja olympiamitalisti. Hän menestyi erityisesti kymmenottelijana voittaen lajissa olympiahopeaa Amsterdamissa 1928 ja Los Angelesissa 1932. Järvinen voitti myös EM-hopeaa 400 metrin aitajuoksussa Torinossa 1934. Seuratasolla hän edusti Tampereen Pyrintöä.
Permiläiset kielet
Permiläiset kielet on yksi uralilaisten kielten nykyisen tutkimuksen määrittelemistä seitsemästä tai yhdeksästä päähaarasta.
Hypoksia
Hypoksia tarkoittaa kehon vähentynyttä hapensaantia ja siitä johtuvaa keskushermoston hapenpuutetta. Anoksia tarkoittaa täydellistä hapenpuutetta. Mahdollisia syitä hypoksiaan ovat suuri korkeus (esim. lentäessä tai vuoristokiipeilyssä), riittämätön keuhkotuuletus, vähähappinen ilma, synnynnäisen sydänvian aiheuttama oikotie verenkierrossa, vajaatoiminta verenkierrossa, anemia, häkämyrkytys sekä esimerkiksi syanidimyrkytyksen aiheuttama solujen hapenottokyvyn vajaus. Myös turvotus voi aiheuttaa paikallista hypoksiaa, sillä se hidastaa hapen kulkemista hiussuonesta kudossoluun.
Permiläiset kielet
Uralilaisten kielten vanhemmassa, nykyisen tutkimuksen jo osaksi kyseenalaistamassa binäärisessä sukupuuluokittelussa permiläiset kielet luettiin suomalais-volgalaisten kielten ohella toiseksi suomalais-permiläisten kielten kahdesta kieliryhmästä. Näistä kuitenkin suomalais-volgalaisia kieliä ei enää nykytutkimuksen valossa pidetä ryhmänä, jolla olisi oma välikantakieli, kun taas permiläiset kielet ovat myös nykyisen käsityksen mukaan oma kieliryhmänsä.