cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kujedan piiri
thumb|175px|Kujedan piiri Permin aluepiirin kartalla. Kujedan piiri on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 2617 neliökilometriä. Asukkaita on 30 500 henkeä (vuonna 2009).
Kujedan piiri sijaitsee Permin aluepiirin eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Tšaikovskin, pohjoisessa Jelovon ja Bardan, idässä Tšernuškan piireihin ja etelässä Baškortostaniin. Hyötykaivannaisia ovat öljy, turve, savi, hiekka ja sora.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 64,2 % venäläisiä, 17,7 % udmurtteja, 7,4 % tataareja, 6,2 % baškiireja ja 2,8 % tšuvasseja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Permin ja Ufan välinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Lisäksi harjoitetaan maataloustuotteiden jalostusta, puunhankintaa ja öljyn porausta.
Piirissä toimii ammattikoulu, musiikkikoulu, lasten harrastuskeskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kirjastolaitos. Piirilehtenä ilmestyy Kujedinski vestnik (”Kujedan sanansaattaja”).
Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen Bikbardan viinatehtaan rakennukset.
Kalamotí
Kalamotí on Kreikan kylä, joka sijaitsee Chíoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 569 (vuonna 2011).
Kalamotín kylä sijaitsee Chíoksen eteläisissä sisäosissa noin 23 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Chíoksen kaupungista. Kalamotí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καλαμωτής, Topikí Koinótita Kalamotís), johon kuuluvat varsinaisen Kalamotín kylän lisäksi kylät Almyrós ja Kómi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 706.
Aiemmin kylä kuului Mastichochórian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chíoksen kunnan Mastichochórian kunnallisyksikköön.
Helsinki Islam Keskus
pienoiskuva|Helsinki Islam Keskuksen moskeija Pasilassa. Helsinki Islam Keskus on Suomen suurin islamilainen yhdyskunta. Se rekisteröitiin vuonna 1995, ja vuonna 2017 jäseniä oli yli 2 800. Keskuksen perustivat Suomen Islamilaisesta Yhdyskunnasta eronneet somalimaahanmuuttajat, mutta nykyään jäsenistössä on eri etnisiä taustoja edustavia muslimeja. Helsinki Islam Keskuksella on moskeija Itä-Pasilassa Veturitorilla. Helsinki Islam Keskus on Suomen islamilaisen neuvoston jäsenjärjestö ja yksi sen perustajajärjestöistä.
Vuonna 2018 keskukselle myönnettiin 24 131 euroa valtionavustusta.
Timtaghène
Timtaghène on maalaiskunta Kidalin alueen Tessalitin piirissä Malissa. Se sijaitsee Adrar des Ifoghas -vuoriston länsipuolella Saharan autiomaassa noin 55 kilometriä Adjelhocista länteen. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009)
Timtaghènen kunnan pinta-ala on 30 000 neliökilometriä. Se käsittää yhden kylän ja kuusi paimentolaisryhmää. Keskuspaikka on Inabag.
Seudun tärkein elinkeino on karjanhoito. Kunnassa on terveysasema, koulu ja kulttuurikeskus.
Wimbledonin tennisturnaus 2002
Miesten kaksinpeli
Lleyton Hewitt – David Nalbandian 6–1, 6–3, 6–2
Naisten kaksinpeli
Serena Williams – Venus Williams 7–6(4), 6–3
Naisten nelinpeli
Serena Williams / Venus Williams –  Virginia Ruano Pascual /  Paola Suárez 6–2, 7–5
Sekanelinpeli
Jelena Lihovtseva / Mahesh Bhupathi –  Daniela Hantuchová /  Kevin Ullyett 6–2, 1–6, 6–1
Usoljen piiri
Usoljen piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Solikamskin, idässä Aleksandrovskin, etelässä Dobrjankan ja Jusvan sekä lännessä Kudymkarin ja Kosan piireihin. Piirin keskellä sijaitsee Bereznikin kaupunkipiirikunta. Pinta-alasta noin 70 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, kaliumin ja magniumin suolat, kalkkikivi ja keraaminen savi. Kama-joen muodostama Kaman tekojärvi jakaa piirin kahteen osaan.
Piiriin kuuluu Usoljen kaupunki ja viisi maalaiskuntaa: Berezovka, Orjol, Pyskor, Romanovo ja Troitskoje (keskuspaikka Železnodorožnyi). Hallinnollinen keskus on Usolje. Asutuskeskuksia on yhteensä 76.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 93,8 % venäläisiä, 1,7 % komipermjakkeja ja 1,4 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 51,6 %.
Justin Bruening
Justin S. Bruening (s. 24. syyskuuta 1979 Chadron, Nebraska) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen muotimalli. Hänen näyttelijänuransa alkoi vuonna 2003, kun hän näytteli Jamie Martinin roolin draamasarjassa All My Children, josta hän sai Soap Opera Digest -palkinnon henkilokuvauksesta. Loppuvuodesta 2007 Bruening pestattiin näyttelemään Mike Traceuria, Ritari Ässän poikaa uudessa versiossa alkuperäisestä Ritari Ässästä.
Usoljen piiri
Suurin veronmaksaja on öljynporausta harjoittava Lukoil-Perm. Seudulla on myös metsä-, puunjalostus- ja huonekaluteollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon. Myös matkailua on pyritty kehittämään.
Piirissä toimii lasten taidekoulu, kirjastolaitos, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä historiallinen ja rakennustaiteellinen museo. Paikallislehtenä ilmestyy Usolskaja gazeta (”Usoljen lehti”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat maalaiskylien kirkot sekä Usoljen ja Orjolin historialliset rakennukset.
Heikki Järnström
Heikki Järnström (s. 28. kesäkuuta 1975) on suomalainen koripallovalmentaja ja uransa lopettanut SM-tason koripalloilija.
Järnström edusti kasvattajaseuraansa, Lahden NMKY:tä SM-sarjassa vuosina 1992–1996. Kaudella 1998–1999 hän pelasi BC Nokiassa SM-sarjaa ja kaudella 2002–2003 I-divisioonaa.
Maaliskuussa 2012 valmentajaksi kouluttautunut ja juniorikoripallon parissa työskennellyt Järnström valittiin Tampereen Pyrinnön naisten edustusjoukkueen päävalmentajaksi tehtävänään toiminnan laadun parantaminen. Hän sai vastuun myös seuran A-tyttöjen päivittäisvalmennuksesta ja toiminnan koordinoinnista.
Porttilaskimojärjestelmä
Porttilaskimojärjestelmä muodostuu kahdesta hiussuoniverkosta, jotka liittyvät toisiinsa laskimon välityksellä. Veri ei siis virtaa ensimmäisestä hiussuoniverkosta laskimon kautta takaisin sydämeen, vaan toiseen hiussuoniverkkoon. Porttilaskimojärjestelmiä on esimerkiksi maksassa ja aivolisäkkeessä.
Maksan porttilaskimojärjestelmä
Maha-suolikanavan veri kulkee kahden hiussuoniverkon läpi. Ohutsuolen seinämän jokaisessa nukkalisäkkeessä eli villuksessa on hiussuonia. Suolen seinämän hiussuonet yhtyvät porttilaskimoon, joka kuljettaa veren maksan hiussuoniin. Maksaan tulee porttilaskimoa pitkin noin litra verta minuutissa.
Maksan porttilaskimojärjestelmän merkitys on siinä, että suoliston hiussuoniverkossa kiertänyt veri tulee suoraan maksan käsiteltäväksi ennen kuin se pääsee yleiseen verenkiertoon. Maksasolut muokkaavat ja varastoivat veren tuomia ravintoaineita sekä tekevät vaarattomiksi ravinnon mukana tulleita tai suoliston bakteeritoiminnan tuloksena syntyneitä myrkyllisiä aineita. Maksan hiussuonipoukamien seinämillä olevat syöjäsolut (Kupfferin solut) poistavat maksaan tulleesta verestä bakteereja ja muita vieraita aineita.
Rasvat imeytyvät suolistosta imunesteeseen, joten niiden kohdalla keuhkohiussuonet ovat ensimmäinen hiussuoniverkko, johon suolistosta tulevat rasva-aineet päätyvät.
Aivolisäkkeen porttilaskimojärjestelmä
Aivolisäkkeen varressa on erityinen porttilaskimojärjestelmä. Hypotalamuksen neuroendokriinisten solujen hermosyyt menevät suoraan aivolisäkkeen varressa sijaitsevaan ensimmäiseen hiussuoniverkkoon. Tästä verkosta lähtee laskimoita aivolisäkkeen etulohkoon, missä niistä muodostuu toinen hiussuoniverkko hormoneja tuottavien solujen ympärille. Neurohormonit pääsevät näin hypotalamuksesta nopeasti ja tehokkaasti suoraan aivolisäkkeeseen kulkematta ison verenkierron kautta eli hormonien kuljetusaika lyhenee. Lisäksi hormonit saattaisivat isoon verenkiertoon päästessään metaboloitua ja erittyä munuaisten kautta ennen aivolisäkkeeseen pääsyä, joten porttilaskimojärjestelmä vähentää hormonien hukkaa.
Liechtensteinin maapäivävaalit 2001
Liechtensteinin maapäivävaalit 2001 järjestettiin 11. helmikuuta 2001. Vaalien voittajaksi nousi Edistyksellinen kansanpuolue (FBP), joka lisäsi paikkamääräänsä kolmella vuoden 1997 vaaleihin nähden. Äänestysprosentti pysyi perinteisesti korkealla, 86,7 %. Pääministeriksi nousi FBP:n Otmar Hasler. Isänmaallisen liiton vaalitappio päätti Mario Frickin hallituskauden.
Huomautuksia
1. 17. syyskuuta 2003 edustaja Otto Büchel erosi virastaan, ja varaedustaja Alexander Marxer nousi edustajaksi. Marxerin tilalle varaedustajaksi pääsi Peter Kranz.
Kontakaíika
Kontakaíika (myös transl. Kontakéika) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Dytikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 527 (vuonna 2011).
Kontakaíikan kylä sijaitsee Sámoksen pohjoisosissa Karvoúnis-vuoren luoteisrinteessä noin viisi kilometriä itään Karlóvasista ja noin 29 kilometriä länsiluoteeseen Sámoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 162 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kontakaíika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κοντακαιίκων, Topikí Koinótita Kontakaiíkon), johon kuuluvat varsinaisen Kontakaíikan kylän lisäksi kylät Ágios Dimítrios, Ágios Ilías, Ágios Nikólaos, Chatzistamoúlides ja Vrýses. Koko yhdyskunnan väkiluku on 962.
Ennen vuotta 2011 kylä kuului Karlóvasin kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Karlóvasin kunnallisyksikköön.
Pyramido
Pyramido on muinaisen Egyptin aikaan sijoittuva aarteenetsintäpeli.
Upporikas, mutta valitettavasti hieman huolimaton faarao on elämänsä aikana kerännyt lukuisia aarteita eri maista ja kätkenyt ne pyramideihinsa suojaan varkailta. Hän ei kuitenkaan nyt valitettavasti ole enää varma, minne hän on mitäkin kätkenyt!
Valmistelut
Korteissa on kolme erilaista selkäpuolta, "1", "2" ja "3". Kortit lajitellaan numeroiden mukaan omiin pinoihinsa. Kaikki kolme pinoa sekoitetaan hyvin ja pinot laitetaan vierekkäin pöydälle (kuvapuoli alaspäin).
Pelimerkit jaetaan aina ennen jokaista uutta peliä pelikoteloon uuteen järjestykseen.
Pelialusta (ja pelikotelo) on jaettu 12 neliömäiseen kenttään, joissa on jokaisessa neljä pyramidin paikkaa. Kaikki pelimerkit asetellaan pelikoteloon. Aarremerkkejä pelikoteloon laitettaessa voi valita ainoastaan sen, mihin kunkin kentän neljästä paikasta aarremerkin laittaa (kuvapuoli ylöspäin). Jokaiseen neliömäiseen kenttään tulee siis yksi aarremerkki.
Joku peliin kuulumaton (siis se, joka ei osallistu peliin) asettelee pelimerkit pelikoteloon muiden näkemättä, mihin hän ne asettaa. Merkkien asettelun jälkeen laitetaan päälle pelialusta. Pyramidit jaetaan pelialustan päälle (jakaja ei kuulu peliin). Yksi pyramidin paikka (jossa ei ole aarremerkkiä) jää ilman pyramidia.
Ensimmäinen pino
Ensimmäinen pelaaja paljastaa pinosta päällimmäisen aarrekortin. Kortti näyttää aarteen, jota hän etsii ja korttiin painettu luku osoittaa sen pistemäärän, jonka arvoinen aarre on, jos hän sen löytää. Pelaaja siirtää yhtä pyramidia tyhjään paikkaan.
Tämän jälkeen tulee pelissä kolme eri mahdollisuutta:
1. Pyramidin alta ei paljastunut aarretta: pelaaja saa siirtää seuraavaa pyramidia.
2. Pyramidin alta ei paljastunut sitä aarretta, jota etsittiin: Huono tuuri! Pelaajan pelivuoro on päättynyt ja vuoro siirtyy vasemmalla puolella olevalle pelaajalle, joka saa nyt yrittää löytää edeltäjänsä löytämättä jääneen aarteen.
3. Pyramidin alta löytyi se aarre, jota pelaaja etsi: Onnekas pelaaja saa pitää itsellään aarrekortin kuvapuoli ylöspäin edessään (aarremerkki jääpaikalleen pelialustalle). Pelaajan vuoro on myös päättynyt. Hänen vasemmalla puolellaan oleva pelaaja vetää nyt vuorostaan ensimmäisestä pinosta esiin päällimmäisen kortin ja yrittää löytää kortissa olevan aarteen.
Huom! Jos pelaaja vetää pinosta sellaisen aarrekortin, jonka aarre on jo näkyvillä, hän on onnekas ja saa aarrekortin heti itselleen. Vuoro siirtyy sitten tavalliseen tapaan seuraavalle pelaajalle.
Tähän tapaan pelaajat raivaavat tietään vuoron perään pyramidien maassa.
Toinen pino
Kun aarrekorttien ensimmäinen pino on käytetty loppuun, peli jatkuu edelleen ja otetaan esiin toinen korttipino. Toisella pelikierroksella etsitään aarteita ensimmäisen tapaan, mutta nyt jokaisen löydetyn aarteen jälkeen pelikoteloa siirretään yhdeksänkymmentä astetta (eli neljännes-kierros). Näin nähdään, kuka on todella hyvin painanut mieleensä aarteiden paikat (jos mukana on nuorempia pelaajia, näin ei ole pakko tehdä).
Tapahtumakortit
Mitä kunkin tapahtumakortin symboli tarkoittaa:
Kolmas pino ja finaali
Kun toisenkin pinon kaikki kortit on käytetty, otetaan esiin kolmas ja viimeinen pino.
Tällä finaalikierroksella on jokaisen aarrekortin arvo neljän pisteen arvoinen, ja jos joku ei tähän mennessä ole ollut oikein onnekas aarrekorttien saamisessa, voi nyt taidolla ja tuurilla ohittaa kaikki muut...
Kansleri (Venäjä)
Kansleri (, kantsler; myös valtakunnankansleri) oli Venäjän keisarikunnassa rankijärjestelmän ensimmäiseen luokkaan kuulunut korkein siviilivirka-arvo. Sen kanssa samanarvoisia olivat vain kenraaliamiraalin ja kenraalisotamarsalkan sotilasarvot sekä 1. luokan todellisen salaneuvoksen arvonimi. Pietari Suuri perusti kanslerin nimikkeen vuonna 1709 ja se annettiin kaikkiaan yhdelletoista henkilölle keisarikunnan aikana. Kanslereita oli yleensä vain yksi kerrallaan ja nimikkeeseen liittyi normaalisti valtakunnan ulkoministerin tehtävä. Lisäksi jotkut saivat sitä alemman varakanslerin arvon, joka oli toisen luokan arvonimi. Viimeiset keisarit Aleksanteri III ja Nikolai II eivät enää nimittäneet yhtään kansleria, mutta virallisesti nimikettä ei lakkautettu ennen keisarikunnan päättymistä.
Pyramido
Kolmas pino ja finaali
Jos pelissä on mukana 4 tai 5 pelaajaa, niin tilanne muuttuu entistä mielenkiintoiseksi, sillä jos joku nyt löytää arteen, jota hänen ei pitänyt löytää, hän karsiutuu pelistä pois. Jäljelle jäänet jatkavat peliä normaalisti toivoen, ettei heille käy samoin...
Kolmannessa pinossa on myös "peli on päättynyt" -kortti, jonka tultua esiin peli päättyy, vaikka pinoa olisi vielä jäljellä.
Pelin voittaja
Peli siis päättyy, kun joku saa kolmannesta pinosta "peli on päättynyt" -kortin tai (jos pelissä on 4 tai 5 pelaajaa) karsiutuu löydettyään väärän aarteen.
Opaskoirakoulu
Opaskoirakoulu on Vantaan Itä-Hakkilassa toimiva oppilaitos, jossa koulutetaan opaskoiria näkövammaisten käyttöön. Se on suurin kolmesta Suomessa toimivasta, opaskoiria tuottavasta koirakoulusta. Opaskoirakoulu on Näkövammaisten Keskusliitto ry:n alainen yksikkö. Koulutuksen lisäksi Opaskoirakoulu myös kasvattaa koiria. Koulua johtaa Riitta Liimatainen.
Historia
Opaskoirien koulutus oli tarkoitus aloittaa Suomessa 1939, mutta talvisodan syttyminen sekoitti suunnitelmat. Ruotsista lahjoitettiin 1940 sotasokeille viisi koulutuksensa aloittanutta koiraa, joiden mukana tuli kouluttaja Lars Svartengren. Koulutuksesta vastasi aluksi Hämeenlinnassa sijaitseva sotakoirakoulu. Koulutuksen rahoitti pitkään Suomen Punainen Risti. Espoon Mäkkylään valmistui 1947 opaskoirakoulu, ja tuolloin koulutuksesta vastasivat Sotasokeat ry ja Sotainvalidien Veljesliitto.
Vuonna 1976 vastuu toiminnasta siirtyi Opaskoirasäätiölle. Näkövammaisten Keskusliiton otettua vastuun alkoi uuden koulun suunnittelu. Koulu valmistui 1987 Vantaan Itä-Hakkilaan.
Koirat
Koulu kasvattaa lähes kaikki koirat itse, mutta jonkin verran ostetaan koiria muilta kasvattajilta. Koulu saa joskus myös pentulahjoituksia.
Yleisin opaskoirarotu on labradorinnoutaja, joita oli vuoteen 1998 mennessä koulutettu 686. Seuraavaksi yleisimmät ovat saksanpaimenkoira 489, rottweiler 62 ja kultainennoutaja 10. 1960-luvulle saksanpaimenkoirat olivat kasvatuksessa enemmistönä, mutta viime ajat kasvatuksen pääpaino on ollut labradorinnoutajassa, joka on myös koulun oman Opas-kennelnimen rotu. Pentuja syntyy vuosittain noin 50.
Karhunkierros
thumb|upright|Karhunkierroksen tunnus thumb|upright|Karhunkierroksen 50-vuotislogo thumb|upright|Karhunkierroksen Hautajärven aloituspaikka.
Karhunkierros on Suomen suosituin vaellusreitti. Se kulkee pääosin Oulangan kansallispuiston alueella. Reitin voi aloittaa joko Sallan kunnan puolelta Karhunkierroksen luontokeskuksesta (reitin pituus 82 km) tai Kuusamon pohjoisosasta Ristikalliolta (70 km). Reitti päättyy Rukatunturin hiihtokeskukseen. Vaellus kestää tyypillisesti 3–7 päivää vaeltajan kunnosta riippuen. Reitin varrella on kymmenen maksutta käytettävää autio- ja päivätupaa, ja lisäksi noin reitin puolivälissä on Oulangan kansallispuiston leirintäalue.
Reittiselostus
Karhunkierroksen pääreitti kulkee Hautajärveltä Rukalle, mutta se voidaan jakaa useaan eri osuuteen. Osuuksien pituudet ja vaativuus vaihtelevat.
Hautajärvi – Taivalköngäs (18 km)
Hautajärveltä lähdettäessä ensimmäinen taukopaikka on Perttumakosken laavu, seitsemän kilometrin päässä Hautajärveltä. Sitä seuraavalle Vasajängänojan laavulle on matkaa kuusi kilometriä. Ennen Vasajängän laavua on yksi kansallispuiston nähtävyyksistä, Rupakivi. Vasajängältä Savilammen autiotuvalle on noin kaksi ja puoli kilometriä. Savilammella on toinen nähtävyys, Oulangan kanjoni. Nelisen kilometriä Savilammelta etelään on Taivalkönkään autiotupa, jossa Ristikallion suunnasta tuleva reitti kohtaa.
Sallantie – Taivalköngäs (10 km)
Sallantieltä lähdettäessä ensimmäinen taukopaikka on noin viiden kilometrin päässä sijaitseva Ristikallion autiotupa. Ristikalliolta Puikkokämpän päivätuvalle on noin kaksi ja puoli kilometriä. Puikkokämpän jälkeen on vajaa kaksi kilometriä Taivalkönkäälle, jossa virallinen, Hautajärveltä tuleva reitti kohtaa.
Taivalköngäs – Oulangan luontokeskus (9 km)
pienoiskuva|upright|Näymä Ristikalliolta Taivalkönkään autiotuvalta reitti jatkuu kahden riippusillan kautta neljän kilometrin päässä sijaitsevalle Runsulammen tulentekopaikalle. Runsulammelta reitti jatkuu Oulangan leirintäalueelle. Leirintäalueen vierestä lähtee viisi kilometriä pitkä merkitty reitti, Rytikönkään reissu. Reitti kulkee Rytilammen kautta Runsuniitylle, jonka jälkeen se menee viimeiset kaksi kilometriä Karhunkierroksen rinnalla. Leirintäalueen jälkeen matkaa luontokeskukselle on vielä noin kilometri. Aivan loppumatkasta reitti ylittää Oulankajoen yhdystietä 8693 pitkin. Sillan pohjoispuolella sijaitsee Oulangan tutkimusasema.
Oulangan luontokeskus – Juuma (25/28/30 km)
Oulangan luontokeskukselta Karhunkierros jatkaa vajaan kilometrin päässä olevalle Kiutakönkäälle. Kiutakönkäältä reitti jatkuu Kiutakönkään taukokatoksen kautta mäntykangasta pitkin kahden ja puolen kilometrin päässä olevalle Merenojalle. Merenojalta Ansakämpälle on kolmisen kilometriä. Merenojan ja Ansakämpän väli kulkee pääosin Oulankajoen varrella, mutta poikkeaa muutaman kerran syvemmälle metsään. Ansakämppää vastapäätä toisella puolella jokea on melojille suunnattu Nurmisaarenniemen tulentekopaikka. Ansakämpältä reitti kulkee vielä puoli kilometriä Oulankajoen varrella, ennen siirtymistä syvemmälle metsään. Kolmen kilometrin päässä Ansakämpältä on Kulmakkopuron tulentekopaikka. Kulmakkopurolta seuraavalle autiotuvalle, Jussinkämpälle on viisi kilometriä. Jussinkämpältä Kitkajoen varrella sijaitsevalle Ylikodalle on neljä ja puoli kilometriä.
Ylikodalta on Pienen Karhunkierroksen varrella sijaitsevalle Harrisuvannolle vajaa viisi kilometriä. Reitti Harrisuvannolle kulkee suurimmalta osaltaan aivan Kitkajoen tuntumassa, mutta poikkeaa muutaman kerran kauemmaksi. Harrisuvannon ja Ylikodan välissä kaksi laavua ja Pähkänänkallio. Ensimmäinen laavu Ylikodalta katsoen on 650 metrin päässä oleva Venäänmutkan laavu. Venäänmutkan laavulta lähtee kilometrin pituinen reitti Päähkänänkallion opastaululle. Itse kalliolle ei ole merkittyä reittiä, mutta sille pääsee poikkeamalla Päähkänän opastaululle johtavalta reitiltä. Toinen laavuista on Päähkänänkallion laavu, se sijaitsee noin kilometrin päässä Ylikodasta. Päähkänän laavu on aivan Päähkänänkallion alapuolella.
Viisisataa metriä ennen Harrisuvantoa Karhunkierros risteää Pienen Karhunkierroksen kanssa ja retkeilijä voi valita aikooko kiertää Pienen Karhunkierroksen myötä- vai vastapäivään. Myötäpäivään kierrettäessä kuljetaan Harrisuvannon, Jyrävän ja Myllykosken kautta. Vastapäivään kierrettäessä Juumaan on lyhyempi matka ja varrelle tulee Kallioportin näköalapaikka, Pyöreälampi ja Myllykoski. Viimeiset puolitoista kilometriä Juumaan kuljetaan suurimmalta osalta kansallispuiston ulkopuolella.
Pienen Karhunkierroksen voi kiertää myös esimerkiksi näin: Ensimmäisenä päivänä tullaan Jussinkämpältä tai Ylikodalta ja yövytään Harrisuvannossa ta Siilastuvalla. Toisena päivänä kierretään Pieni Karhunkierros, ja kolmantena päivänä jatketaan matkaa Juumaan tai Rukalle päin.
Juuma – Rukatunturi (24 km)
Rukatunturin reitti erkanee Pienestä Karhunkierroksesta 700 metriä Myllykoskelta etelään. Risteyksessä on myös ekopiste. Ensimmäiselle laavulle, Purosuon laavulle on risteyksestä kolmisen kilometriä. Purosuon laavulta Porontimajoen autiotuvalle on noin neljä kilometriä. Lähes heti autiotuvalta lähdettäessä aletaan nousta Vattuvaaralle, jolta laskeudutaan melko nopeasti. Porontimajoelta Kumpuvaaran laavulle on kolme ja puoli kilometriä. Kumpuvaaran laavulta lähtiessä aletaan heti nousta Kumpuvaaralle, jonka jälkeen laskeudutaan hieman ja sivutaan Mossorinvaaraa. Konttaisen rinnettä noustessa siirrytään Valtavaaran suojelualueelle. Konttaiselta laskeutumisen jälkeen ylitetään yhdystie 8694 ja noustaan Valtavaaralle. Kumpuvaaran kodalta Suolammen laavulle on kokonaisuudessaan reilut kuusi kilometriä.
Olli Korhonen (sotilas)
Antti Olavi ”Olli” Korhonen (9. tammikuuta 1911 Raahe – 3. elokuuta 1992 Hattula) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Karhunkierros
Juuma – Rukatunturi (24 km)
Suolammen laavulta Valtavaaran päivätuvalle on kaksi kilometriä. Päivätuvalta 200 metriä itään päin on myös kota. Päivätuvalta on kilometri Valtavaaranlammelle jossa on laavu. Lammelta Rukan hyppyrimäelle puolitoista kilometriä ja hyppyrimäeltä Karhunkierroksen portille on 400 metriä. Tällöin Valtavaaranlammelta Karhunkierroksen portille on kolmisen kilometriä.
Olli Korhonen (sotilas)
Korhosen isä oli tunnettu vasemmistolainen, joka oli ollut poliittisena vankina Tammisaaren pakkotyölaitoksessa. Korhosen ensimmäinen puoliso 1938–1978 oli Kerttu Ingberg. Heidän poikansa Lauri Korhonen (1938–2012) oli everstiluutnantti.
Korhonen kirjoitti ylioppilaaksi Raahen keskikoulusta 1931 ja valmistui Kadettikoulusta 1934 ja Sotakorkeakoulusta 1947 (ye-upseeri 1949). Hän aloitti sotilasuransa PPP 1:ssä sekä Joensuun rajavartiostossa nuorempana upseerina 1934–1940. Talvisodassa hän toimi komppanianpäällikkönä Erillinen pataljoona 12:ssa sekä ye-upseerina ja pataljoonankomentajana. Jatkosodan alkaessa hän toimi JR 30:ssä pataljoonankomentajana 1941–1943 sekä Rajajääkäripataljoona 4:n komentajana 1943–1944. Kesällä 1944 hän joutui Tulemajoella sotavangiksi. Hän oli tuolloin majuri ja siten jatkosodan korkea-arvoisin suomalainen sotavanki. Hän pääsi palaamaan kotiin jo saman vuoden jouluksi.
Sodan jälkeen Korhonen johti raja-aliupseerikoulua 1945–1947 ja 1949–1953. Kainuun rajavartioston esikuntapäällikkönä hän oli 1947–1949. Rovaniemen sotilaspiirin päällikkönä hän toimi 1953–1955. Kymen jääkäripataljoonaa hän komensi 1955–1957. Reserviupseerikoulun johtajana hän toimi 1957–1961. Panssariprikaatia Korhonen komensi 1961–1965. 2. divisioonan komentajana hän toimi 1965–1966. Uransa päätteeksi hän komensi Pohjois-Suomen sotilaslääniä 1966–1971.
Ylennykset: vänrikki 1934, luutnantti 1936, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1953, eversti 1957, kenraalimajuri 1961, kenraaliluutnantti 1965.
Days of Thunder – ukkosta radalla
Days of Thunder – ukkosta radalla on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Sen on ohjannut Tony Scott ja pääosissa näyttelevät Tom Cruise, Nicole Kidman, Robert Duvall, Randy Quaid, Cary Elwes ja Michael Rooker. Elokuva sijoittuu NASCAR-sarjaan ja siinä esiintyy myös useita oikeita kilpa-ajajia kuten esimerkiksi Rusty Wallace, Neil Bonnett ja Harry Gant. Elokuvan tunnussävelmä on nimeltään Last Note Of Freedom, ja sen esittää David Coverdale. Tom Cruise tapasi tulevan vaimonsa Nicole Kidmanin tätä elokuvaa tehdessään.
Elokuvan tuotantobudjetti oli noin 70 miljoonaa dollaria ja se tuotti maailmanlaajuisesti noin 158 miljoonaa dollaria. Days of Thunder oli ehdolla parhaan äänityksen Oscar-palkinnon saajaksi.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa hyvännäköisesi mutta hitaaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Homoseksuaalisuus Uudessa testamentissa
Oletetut viitteet "homoseksuaalisuuteen" Uudessa testamentissa perustuvat kolmen erillisen kreikkalaisen sanan tulkintaan: arsenokoitēs (ἀρσενοκοίτης), malakos (μαλακός) ja porneia. Esimerkiksi Raamatun englanninkielisen standardiversion (English Standard Version, ESV) mukaan käännetyt sanat lauseelle "miehet, jotka harjoittavat homoseksuaalisuutta" (1. Korinttilaisille 6: 9-10) viittaavat "passiivisiin ja aktiivisiin kumppaneihin, jotka ovat suostuneet tekemään niin". Vaikka ei ole kiistetty, että nämä kaksi kreikkalaista sanaa viittaavat miesten (ja mahdollisesti myös naisten) välisiin seksisuhteisiin, jotkut tutkijat tulkitsevat kohdat kieltävän pederastian ja prostituution eikä homoseksuaalisuutena sellaisenaan, mutta muut tutkijat ovat vastustaneet sitä. Myös historiallinen konteksti on kiistanalainen.
Born in the U.S.A. (Ruudolfin albumi)
Born in the U.S.A. on rap-artisti Ruudolfin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 25. kesäkuuta 2008 Monsp Recordsin kautta. Albumin ja kappaleiden nimistä huolimatta Ruudolf räppää albumilla suomeksi. Albumin kannet on Kriden ja Ruudolfin käsialaa.
Ollikainen
Ollikainen voi tarkoittaa seuraavia:
Oleg Romantsev
Oleg Romantsev (, s. 4. tammikuuta 1954) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Huhtikuusta 2009 lähtien hän on toiminut FK Spartak Moskovan organisaatiossa konsulttitehtävissä.
Ura pelaajana
Romantsev syntyi Rjazanin alueella Neuvostoliitossa maantieinsinöörin perheeseen ja hän vietti lapsuutensa eri puolilla maata asuen muun muassa Kuolan niemimaalla, Altain alueella sekä Kirgisiassa. 1960-luvulla perhe asettui Krasnojarskiin Siperiaan, jossa Romantsev aloitti jalkapallouransa. Hän pelasi Avtomobilist Krasnojarskissa voittaen nuorten aluemestaruuden. Romantsev oli erittäin lupaava nuori hyökkääjä ja debytoituaan 1971 Avtomobilistin edustusjoukkueessa hänestä tuli nopeasti avauskokoonpanon mies. Pelipaikka vaihtui pian puolustajaksi, mutta se ei vähentänyt suurseurojen kuten FK Dynamo Kiovan ja FK Spartak Moskovan kiinnostusta Romantseviin.
Vuonna 1976 Romantsev siirtyi Avtomobilistin ja Spartakin välisen ystävyysottelun myötä moskovalaisseuraan. Hän ei kuitenkaan viihtynyt seuran ilmapiriissä ja palasi takaisin Krasnojarksiin. Spartak putosi kauden 1976 päätteeksi liigasta ja uuden valmentajan Konstantin Beskovin tavoitteeksi tuli nostaa Spartak takaisin pääsarjaan. Tätä tehtävää varten Beskov halusi Romantsevin joukkueeseen. Romantsevin tultua Moskovaan maajoukkuekutsun vuoksi, Beskov puhui hänet siirtymään Spartakiin. Romantsev tuli ja pelasi seurassa kaikkiaan 180 liigaottelua nousten seuran kapteeniksi 1979. Samana vuonna hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden. Romantsev pelasi Spartakissa uransa loppuun, vuoteen 1983 saakka toimien joukkueen kapteenina.
Maajoukkuetasolla Romantsev pelasi Neuvostoliiton paidassa 9 maaottelua. Hän oli mukanan olympiajoukkueessa Moskovan kisoissa 1980 Neuvostoliiton ottaessa pronssia.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Romantsev aloitti 1984 Krasnaja Presnja Moskovan peräsimessä. Romantsevin aikana joukkueessa pelasi Aleksandr Mostovoin ja Sergei Rodionovin kaltaisia nuoria lupauksia, jotka tekivät sittemmin mittavan uran venäläisessä jalkapallossa. Kaudella 1986 Romantsev johdatti Presnja Krasnajan Neuvostoliiton 2. divisioonan alueturnauksen mestariksi.
Kaudella 1988 Romantsev toimi FK Alania Vladikavkazin päävalmentajana 1. divisioonassa. Kaudeksi 1989 hänestä tuli FK Spartak Moskovan päävalmentaja seuraa 20 vuotta luotsanneen Beskovin väistyttyä. Romantsev sai heti tuloksia aikaan. Spartak voitti hänen debyyttikaudellaan Neuvostoliiton mestaruuden. Loistava menestys jatkui myös tulevina vuosina. Neuvostoliiton romahdettua Romantsev johdatti Spartakin kahdeksaan Venäjän mestaruuteen vuosina 1992–2001. Lisäksi Spartak voitti hänen alaisuudessaan kolme cup-mestaruutta ja eteni välieriin kaikissa kolmessa euroturnauksessa; Euroopan Cupissa, Cup-voittajien cupissa sekä UEFA Cupissa. Kaikkiaan Spartak pelasi hänen alaisuudessaan 100 ottelua euroturnauksissa.
Kausi 2003 päätti lopulta Romantsevin pitkän valmennuspestin Spartakissa. Joukkue romahti mestaruusputkensa jälkeen kauas kärkitaistelusta ja Romantsev jätti seuran kesken kauden erottuaan ensin puheenjohtajan tehtävistä. Tämän jälkeen hän valmensi lyhyen aikaa FK Saturnia ja FK Dynamo Moskovaa ilman suurempaa menestystä.
Syksyllä 2008 Romantsevin nimi yhdistettiin FK Dynamo Pietariin, mutta sopimusta ei allekirjoitettu.
Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2010
Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2010 kilpailtiin Moskovassa, Venäjällä 23. toukokuuta – 30. toukokuuta välisena aikana ja pelimuotoina olivat joukkuepelit.
Miesten turnaus
Miesten turnauksen voitti Kiina, Suomen sijoitus kisoissa oli 49 ja suomen joukkueeseen kuuluivat Benedek Oláh, Timo Tamminen, Toini Soine ja Samuli Soine.
Pod zvuki potselujev
Pod zvuki potselujev on venäläisen televisiojuontaja Olga Buzovan esikoisalbumi. Se julkaistiin julkaistiin 6. lokakuuta 2017 levymerkillä Archer Music Production.
Meistriliigan kausi 2015
Meistriliigan kausi 2015 oli järjestyksessään 25. Meistriliigan kausi. Se alkoi 6. maaliskuuta ja päättyi 7. marraskuuta 2015. Hallitsevana mestarina kauteen lähti FC Levadia. Mestaruuden voitti FC Flora, jolle mestaruus oli kahdeksas.
Ottelut
Ensimmäinen kierros
Toinen kierros
Putoamiskarsinta
Liigassa 9. sijoittunut Tammeka pelasi kaksiosaien karsintasarjan Esiliigan 2. sijoittunutta JK Tallinna Kalevia vastaan. Tammeka voitti yhteismaalein 4–2 ja pelaa näin seuraavalla kaudella Meistriliigassa.
S/y Belmont
250px|thumb| Belmont Aurajoen laiturissa 2010. S/y Belmont on vuonna 1985 valmistunut Nautorin valmistama Swan 51 -purjevene runkonumeroltaan 35. Vene on tunnettu sen osallistumisesta BOC Round The World -yksinpurjehduskilpailuun Harry Harkimon kipparoimana 1986–1987 nimellä Belmont of Finland. Kilpailu käsitti neljä legiä ja kulki reittiä Newport–Kapkaupunki–Sydney–Rio de Janeiro–Newport. Harkimo oli ensimmäinen suomalainen, joka on purjehtinut yksin kilpaa maapallon ympäri. Aikaa kilpailuun kului 168 päivää, 9 tuntia, 21 minuuttia ja 13 sekuntia. Hän sijoittui kilpailussa alle 50-jalkaisten luokassa kolmanneksi.
BOC Round The Worldia (nykyisin Velux five oceans -kilpailu) pidetään yhtenä maailman kovimmista purjehduskisoista. Matkaan lähti kaikkiaan 25 venettä, joista yhdeksän joutui keskeyttämään.
Belmont on rungoltaan ja perustekniikaltaan standardi Swan 51, joka perustuu pitkälti s/y Lizard runkomuotoihin. Swan 51:n runko on sen aikaiseksi veneeksi poikkeuksellisen matala, mistä johtuu märkyys kovemmassa valtameriaallokossa. Kertoman mukaan veneen suunnittelija German Frersiltä oli kysytty selitystä sille, miksi hän oli piirtänyt niin märän veneen. ”Voin suunnitella joko hitaan ja kuivan tai märän ja nopean, en molempia”, kuului vastaus.
Kilpailussa veneessä ei ollut lainkaan normaalia puusisustaa eikä mukavuusvarusteita, ja vene painoikin noin 5 000 kiloa vähemmän kuin standardi Swan 51. Lisäksi kilpailua varten venettä lyhennettiin perälipasta jalan verran, jotta se täytti alle 50-jalkaisten luokkasäännöt. Perä on muutettu normaaliksi kilpailun jälkeen.
Harkimon kilpapurjehduksen jälkeen Belmont on sisustettu uudelleen ja siihen on asennettu muun muassa tiikkikansi ja muita mukavuusvarusteita. Veneen perustekniikka, kuten erikoisvalmisteinen 3-saalinkinen, barduunoilla varustettu kilpariki on kuitenkin ennallaan. Harkimon kilpapurjehduksen jälkeen veneellä on tehty tilauspurjehduksia.
Vene näytettiin 16. marraskuuta 2009 MTV3:n Diili-sarjan jaksossa, jossa kilpailijat Jethro ja Heidi pääsivät purjehtimaan veneellä.
Angelique Kerber
Angelique Kerber (s. 18. tammikuuta 1988 Bremen) on saksalainen tennispelaaja. Vuonna 2003 ammattilaiseksi siirtynyt Kerber nousi WTA:n maailmanlistalla ykköseksi 12. syyskuuta 2016 julkaistulla listalla. Hän on voittanut urallaan 12 WTA-turnausta kaksinpelissä, joista kolme on Grand Slam -turnausvoittoja: Australian avoimista 2016, Yhdysvaltain avoimista 2016 ja Wimbledonista 2018.
Uran alku
Kerber aloitti tenniksen pelaamisen 3-vuotiaana. Junioreiden maailmanlistalla hän oli parhaimmillaan sijalla 37. Junioriurallaan hänen paras saavutuksensa Grand Slam -turnauksessa oli pääsy puolivälieriin Australian avoimissa vuonna 2004.
Vuonna 2003 ammattilaiseksi siirtynyt Kerber pelasi Berliinin WTA-turnauksen karsinnoissa toukokuussa. Hän voitti ensimmäisellä karsintakierroksella maailmanlistan sijalla 61 olleen Marion Bartolin. Marraskuussa 2004 hän otti ensimmäisen ITF-turnausvoittonsa Opolessa. Vuonna 2006 Kerber voitti kolme ITF-turnausta sekä pelasi ensimmäistä kertaa WTA-turnauksen pääsarjassa Hasseltissa. Hasseltissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Romina Oprandin, kunnes hävisi toisella kierroksella maailmanlistan sijalla 14 olleelle Ana Ivanovićille luvuin 3–6, 7–6(3), 3–6.
2007–2008
Vuosi 2007 alkoi Kerberillä Australian avointen karsinnoilla, joissa hän hävisi avauskierroksella Julia Vakulenkolle. Ranskan avoimissa Kerber pelasi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjassa, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Jelena Dementjevalle. Kesäkuussa hän pääsi kolmannelle kierrokselle Birminghamin WTA-turnauksessa ja puolivälieriin 's-Hertogenboschin turnauksessa. Wimbledonissa hän hävisi avauskierroksella Anna Tšakvetadzelle. Yhdysvaltain avoimissa Kerber hävisi ensimmäisellä kierroksella Serena Williamsille. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 84.
Vuonna 2008 Kerber pääsi Australian avoimissa toiselle kierrokselle voitettuaan Maret Anin. Toisella kierroksella hän hävisi Francesca Schiavonelle. Indian Wellsissä hän pääsi kolmannelle kierrokselle. Ranskan avoimissa Kerber hävisi ensimmäisellä kierroksella Dominika Cibulkoválle ja Wimbledonissa Elena Baltachalle. Yhdysvaltain avoimiin Kerber joutui karsimaan, mutta ei selviytynyt pääsarjaan hävittyään heti ensimmäisellä karsintakierroksella Shenay Perrylle. Loppukaudesta hän pelasi ITF-turnauksissa. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 108.
Angelique Kerber Sydneyssä vuonna 2009.|thumb|250px|right
2009–2010
Kerber aloitti kauden 2009 Sydneyn turnauksella, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Kaia Kanepille. Myös Australian avoimissa Kerber hävisi ensimmäisellä kierroksella, kun maailmanlistan kuutonen, Venus Williams oli vahvempi erin 6–3, 6–3. Ranskan avoimiin Kerber joutui karsimaan, eikä selvittänyt tietään pääsarjaan. Samoin kävi Wimbledonissa. Yhdysvaltain avoimissa Kerber eteni karsintojen kautta pääsarjaan, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella maannaisensa, Andrea Petkovicin. Toisella kierroksella hän hävisi María José Martínez Sánchezille. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 106.
Australian avoimissa 2010 Kerber voitti Volha Havartsovan ja 26:nneksi sijoitetun Aravane Rezaïn, mutta hävisi kolmannella kierroksella Svetlana Kuznetsovalle. Helmikuussa hän selviytyi ensimmäistä kertaa urallaan WTA-turnauksen loppuotteluun voitettuaan Bogotán turnauksen välierissä ykköseksi sijoitetun Gisela Dulkon. Loppuottelussa hän hävisi Mariana Duque Mariñolle lukemin 4–6, 3–6. Fesin turnauksessa Kerber pääsi puolivälieriin. Ranskan avoimissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Anna Tšakvetadzen, mutta hävisi toisella kierroksella Aravane Rezaïlle. Wimbledonissa Kerber pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Sania Mirzan ja Shahar Pe'erin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Jarmila Gajdosovalle. Elokuussa hän pääsi puolivälieriin Kööpenhaminan turnauksessa. Yhdysvaltain avoimissa Kerber hävisi ensimmäisellä kierroksella Gisela Dulkolle. Kauden viimeisessä turnauksessaan, Luxemburgissa, Kerber selviytyi välieriin, jossa hän hävisi Julia Görgesille. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 47.
2011–2012
Kerber aloitti kauden 2011 Hobartin turnauksella, jossa hän pääsi puolivälieriin häviten Bethanie Mattek-Sandsille. Australian avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Dominika Cibulkoválle, Ranskan avoimissa Edina Gallovits-Hallille ja Wimbledonissa Laura Robsonille. Elokuussa Kerber pääsi välieriin Dallasin WTA-turnauksessa voitettuaan välierässä Johanna Larssonin. Välierässä hän hävisi Aravane Rezaïlle. Yhdysvaltain avoimissa maailmanlistan sijalla 92 ollut Kerber pääsi Grand Slam -turnauksessa ensimmäistä kertaa kolmatta kierrosta pidemmälle ja heti välieriin saakka. Välierässään hän hävisi Samantha Stosurille kolmessa erässä luvuin 3–6, 6–2, 2–6. Osakassa Kerber hävisi välierässä Marion Bartolille. Kauden päättyessä hän oli maailmanlistan sijalla 32.
2013–2014
Angelique Kerber 2014.|thumb|250px|right Kerber aloitti kauden 2013 Brisbanessa, jossa hän hävisi puolivälierissä Anastasija Pavljutšenkovalle. Sydneyn turnauksessa hän eteni välieriin, jossa Dominika Cibulková oli parempi. Australian avoimissa Kerber hävisi neljännellä kierroksella Jekaterina Makarovalle. Helmikuussa Kerber hävisi ensimmäisen pelaamansa ottelun sekä Dohassa että Dubaissa. Indian Wellsissä hän eteni välieriin, jossa hän hävisi Caroline Wozniackille. Monterreyssä Kerber pääsi välieriin, jossa hävisi Anastasija Pavljutšenkovalle. Stuttgartissa hän hävisi välierissä Marija Šarapovalle. Ranskan avoimissa Kerber hävisi neljännellä kierroksella Svetlana Kuznetsovalle ja Wimbledonissa toisella kierroksella Kaia Kanepille. Yhdysvaltain avoimissa Kerber eteni neljännelle kierrokselle, jossa hävisi Carla Suárez Navarrolle. Syyskuussa hän saavutti loppuottelupaikan Tokion turnauksessa, jossa hävisi kuitenkin Petra Kvitoválle. Kauden ainoan turnausvoittonsa Kerber saavutti Linzissä lokakuussa voitettuaan loppuottelussa Ana Ivanovićin.
Kausi 2014 alkoi Kerberillä Brisbanessa, jossa hän hävisi puolivälierissä Jelena Jankovićille. Sydneyssä hän eteni loppuotteluun, jossa hävisi karsintojen kautta turnaukseen päässeelle Tsvetana Pironkovalle. Australian avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Flavia Pennettalle. Helmikuussa pelatussa Dohan turnauksessa Kerber hävisi loppuottelussa Simona Halepille. Ranskan avoimissa Kerber hävisi neljännellä kierroksella Eugenie Bouchardille. Eastbournessa hän eteni jälleen loppuotteluun, mutta hävisi tällä kertaa Madison Keysille. Wimbledonissa hän hävisi jälleen Bouchardille. Stanfordin loppuottelussa maailmanlistan ykkönen Serena Williams oli vahvempi. Yhdysvaltain avoimissa Kerber hävisi kolmannella kierroksella Belinda Bencicille. Syyskuussa hän pääsi Tokiossa välieriin.
2015–2016
Kerber aloitti kauden 2015 Brisbanessa, jossa hävisi puolivälierissä Elina Svitolinalle. Sydneyssä hän eteni välieriin. Australian avoimissa hänen pelinsä päättyivät avauskierroksen tappioon Irina-Camelia Begua vastaan. Huhtikuussa pelatussa Charlestonin turnauksessa hän saavutti turnausvoiton päihitettyään loppuottelussa Madison Keysin. Hän saavutti paria viikkoa myöhemmin turnausvoiton Stuttgartissa, jossa hän voitti loppuottelussa Caroline Wozniackin. Ranskan avoimissa hänen pelinsä päättyivät kolmannella kierroksella. Kesäkuussa hän voitti Birminghamin turnauksen loppuottelussa Karolína Plíškován. Wimbledonissa hän hävisi kolmannen kierroksen ottelunsa. Stanfordissa Kerber voitti loppuottelussa jälleen Karolina Pliskovan. Yhdysvaltain avoimissa Vikroryja Azarenka päätti Kerberin turnauksen kolmannella kierroksella. Lokakuussa Kerber hävisi Hongkongin loppuottelussa Jelena Jankovicille.
Kerber aloitti kauden 2016 Brisbanen turnauksella, jossa eteni loppuotteluun. Siellä hän hävisi Viktoryja Azarenkalle suoraan kahdessa erässä. Sydneyssä hänen pelinsä päättyivät toisen kierroksen tappioon Jekaterina Makarovaa vastaan. Australian avoimissa hän saavutti uransa ensimmäisen Grand Slam -voittonsa päihitettyään loppuottelussa Serena Williamsin. Ranskan avoimissa hän putosi jatkosta jo ensimmäisellä kierroksella hävittyään Kiki Bertensille. Rion olympialaisissa Kerber saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Puerto Ricon Mónica Puigille erin 1–2 (4–6, 6–4, 1–6). Olympialaisten jälkeen hän pelasi Cincinnatissa, jossa hävisi loppuottelussa Karolína Plíškoválle. Yhdysvaltain avoimissa Kerber voitti loppuottelussa Karolína Plíškován luvuin 6–3, 4–6, 6–4. Turnauksen jälkeen julkaistulla maailmanlistalla Kerber nousi ensimmäistä kertaa ykköseksi.
Pelityyli
Kerberin mielestä hänen suurimmat vahvuutensa ovat peruslyönnit. Kerber on oikeakätinen, mutta pelaa vasemmalla kädellä.
Yksityiselämä
Kerber on puoliksi puolalainen. Kerberin isä Slawek on puolalainen. Hänen äitinsä Beatan isä on puolalainen, mutta hänen äidin äitinsä on saksalainen. Kerberin isovanhemmat omistavat Puszczykowossa sijaitsevan Centrum Tenisowe Angie -nimisen paikan, jossa on neljä sisäkenttää ja kaksi ulkokenttää. Kerber harjoittelee toisinaan siellä. Hänellä on yksi sisko, Jessica. Kerber puhuu saksaa, puolaa ja englantia.
Tšaikovskin piiri
thumb|Tšaikovskin piiri Permin aluepiirin kartalla. Tšaikovskin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1962 perustetun piirin pinta-ala on 2124 neliökilometriä. Asukkaita on 108 700 henkeä (vuonna 2009).
Piiriin kuuluu Tšaikovskin kaupunki ja 9 maalaiskuntaa: Alnjaš, Bolšoi Bukor, Foki, Markovo, Olhovka (keskuspaikka Prikamski), Sosnovo, Uralskoje, Vanki ja Zipunovo. Hallinnollinen keskus on Tšaikovski. Asutuskeskuksia on yhteensä 51.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 86,9 % venäläisiä, 4,8 % tataareja ja 2,8 % udmurtteja. Kaupunkiväestön osuus on 76 %.
Piirissä toimii tekninen ja liikuntainstituutti, Permin teknisen yliopiston filiaali, ammattioppilaitoksia, kolme taidekoulua ja kaksi musiikkikoulua, kaksi lasten luomistyön keskusta, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, taidegalleria, teatteri, kotiseutumuseo ja kansatieteellinen museoalue. Paikallislehtenä ilmestyy Ogni Kamy (”Kaman valot”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluu 1700-luvulta peräisin oleva vanhauskoisten pirtti Saigatkassa sekä Mihailovski zavodin aateliskartano.
Hanhijoki (joki Alastarolla)
Hanhijoki on 15 kilometriä pitkä joki Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen ja se on Loimijoen vasemmanpuolinen sivujoki. Hanhijoen suu sijaitsee 38 kilometriä ylävirtaan Loimijoen suulta. Hanhijoen valuma-alue on pinta-alaltaan 92 neliökilometriä ja se on valuma-alueensa laskujoki. Hanhijoen valuma-alue ulottuu Loimaan Alastaron ja Oripään alueille.
Valuma-alueen kuvailua
Joki yhtyy Loimijokeen Alastaron Mälläisissä, missä Loimijoen jokilaakso on tasainen eikä vietä yhtään. Joella onkin siellä meanderoiva kulku, kun se laskee alhaalla savitasangolla. Yläjuoksulla Hanhijoki on käynyt läpi perkauksia ja oikaisuja viljelyn laajentuessa ylempänä oleville soilla. Hanhijoen pääuoma on 7,7 kilometriä pitkä ja sen yläpäähän yhtyy kaksi erisuuruista sivuhaaraa.
Vasemmalta Hanhijokeen yhtyy Virtaoja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 21 neliökilometriä. Se saa vetensä pääasiassa Virttaankangasta reunustavilta soilta. Sivutessaan Himaistenrahkaa jokihaaran nimeksi tulee Sepänoja, joka saa alkunsa Virttaan kylästä, jonka takaa osa vesistä virtaa.
Oikealta yhtyvää haaraa voisi pitää pääuomana, koska sen valuma-alueen pinta-ala on 46 neliökilometriä. Se virtaa Polvarin, Hanisaaren ja Hanhijoen kylien kautta kiertäen Himaistenrahkan sen eteläpuolelta. Aivan joen latvoilla Myllykylässä sijaitsee Myllylähde. Tätä lähdettä tai lampea voi pitää myös Hanhijoen lähteenä ja sen olemassaolo selittää suuren osan valuma-alueen 0,03 % järvisyydestä. Hanisaaren kohdalla siihen yhtyy etelästä Paratusojan ja Uitonojan sivuhaarat, joiden yhteinen valuma-alueen pinta-ala on 14 km².
Historia
Jokea on perattu useaan otteeseen, johon on ainakin neljä kertaa saatu lupa. Jo vuonna 1795 haki Jacob Ericsson Heikkilän talosta lupaa Hanhijoen perkaukseen. Samoin on vuonna 1824 oli jätetty kaksikin hakemusta saada perata Hanhijoen uomaa. Hakijoina olivat väljästi ilmaistuna ensimmäisessä tilanomistajat ja toisessa loimaalaiset. Päätökset on tehty kuukauden välein, joten kummankin hakemuksen sisältö on ollut päättäjien tiedossa ja perkauksia on tehty kahdella eri porukalla. Lähes 70 vuotta myöhemmin hakivat Axel Nyberg ja kumppanit lupaa perata Hanhijoenpuroa. Myönteinen päätös asiasta saatiin vuonna 1894 ja myöhemmin sitten tutkittiin Hanhijoen ja Virtsanojan perkauksen vaikutuksia.
Paikalliset nimet Järvisuo ja Lammi viittaavat siihen, että paikalla olisi ollut järvi, joka on sittemmin kuivatettu pois. Tähän viittaavat myös viittaukset paikalliseen muistitietoon, vaikka järven nimeä ei pystytäkään mainitsemaan. Tästä on jäänyt arkistoihin hakemus vuodelta 1863, jossa pyydettiin lupa suorittaa järvenlasku ja Hanhijoen perkaus. Jos nämä kaksi asiaa liittyivät toisiinsa, tässä voisi olla kyseessä Hanhijärven laskeminen. Järvenlaskun hakijoita olivat läheisen Männistönkylän asukkaat, jotka olivat valtuuttaneet J. Nummelinin hakemaan lupaa omasta puolestansa.
Günther
Günther on etu- ja sukunimi:
Seikkailuhetki
Seikkailuhetki on yhdysvaltalainen piirrossarja, joka kertoo Finn-ihmisen ja hänen parhaan kaverinsa Jake-koiran seikkailuista post-apokalyptisessa Ooon maassa. Sarjan on luonut Pendleton Ward ja tuottanut Cartoon Network Studios. Seikkailuhetken lähetys alkoi Cartoon Networkilla 5. huhtikuuta 2010.
Juoni
Finn ja Jake asuvat post-apokalyptisessa Ooon maassa ("Land of Ooo") noin tuhat vuotta "Suuren Sienisodan" jälkeen. Sarjassa seurataan heidän seikkailujaan siellä ja kanssakäymistä muiden avainhahmojen kanssa, joista tärkeimmät ovat Princess Bubblegum, The Ice King ja Marceline. Matkoillaan Finn ja Jake kohtaavat hirviöitä ja vaaroja, joita vastaan he taistelevat.
Hahmot
Muutamassa jaksossa esitetään myös hahmojen sukupuolikäänteiset versiot, joissa päähenkilöt ovat nimeltään "Fionna" ja "Cake".