cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valkeakoskenkatu
Valkeakoskenkatu on katu Valkeakosken kaupungin ydinkeskustassa.
Reitti
Tie alkaa vanhalta Tehtaanaukiolta Tehtaankadun risteyksestä. Tie kulkee Keskusaukiolle hieman lounas-koillis-suuntaisesti kunnes jatkuu suoraan länsi-itä-suuntaisesti Ulvajankadulle asti ja sieltä edelleen Valkeakosken vanhan lukion ja kauppaoppilaitoksen luokse Oikokadulle. Ennen katu jatkui Kirkkotien ja Hakalantien kulmaukseen kirkolle asti, mutta 2000-luvun alussa loppuosa muutettiin kävelykaduksi läpikulkuliikenteen hiljentämiseksi.
Tehtaankatu (Valkeakoski)
Tehtaankatu on yksi Valkeakosken kaupungin suurimmista kaduista. Tehtaankatu on runsasliikenteinen ja kulkee keskustan länsipuolella.
Historia
Ennen keskustan suuria liikennemullistuksia Tehtaankadun eteläpää oli nimeltään Kanavakatu tehtaan pääportille asti ja pohjoispää Tehtaankatu Kulmurin liiketalolle asti. Koska vielä 1980-luvulla pääliikenne kulki Valtakatua pitkin, liikenne oli varsin vähäistä. Sittemmin pääliikenteen oikaisun valmistuttua Kanavakatu-nimi poistui käytöstä ja Tehtaankadun eteläpää yhdistettiin risteykseen Ulvajankadun ja Sääksmäentien kanssa.
Liikenne
Tien liikenneosuus kaupungissa on merkittävä. Se on osa seututietä 304.
Reprieve
Järjestö toimii myös muiden ihmisoikeusasioiden puolesta. Se on työskennellyt Guantanamo Bayn vankileirin vankien hyväksi.
Gus Rodenberg
August Henry "Gus" Rodenberg (25. heinäkuuta 1873 Stolzenau, Ala-Saksi, Saksa – 12. huhtikuuta 1933 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen köydenvetäjä. Hän muutti Yhdysvaltoihin, ja vuonna 1895 hän sai sen kansalaisuuden. Hän kuului St. Louis Southwest Turnverein -joukkueeseen, joka sai köydenvedossa hopeamitalin vuoden 1904 kesäolympialaisissa St. Louisissa.
Şəkin piirikunta
thumb|250px|Şəkin piiri Azerbaidžanin kartalla. Şəkin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2 432,75 neliökilometriä. Asukkaita on 171 800 henkeä (vuonna 2010).
Şəkin piiri sijaitsee Azerbaidžanin luoteisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään kuuluvaan Dagestaniin, idässä Oğuzin ja Qəbələn, etelässä Ağdaşin ja Yevlaxin sekä lännessä Qaxin piirikuntiin.
Piirin keskus on Şəkin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu itse piiriin vaan on hallinnollisesti erillinen yksikkönsä. Toinen suurempi keskus on Turanin taajama. Kuntia on yhteensä 66 ja kyliä 69. Kaupunkiväestön osuus on 38,2 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 95,5 % on azereja ja 4,2 % lezgejä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut silkin, viljan, tupakan, vihannesten ja rehukasvien viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Tales of the Inexpressible
Tales of the Inexpressible on brittiläisen elektronisen musiikin yhtye Shponglen toinen albumi. Se julkaistiin heinäkuussa 2001. CD-version lisäksi levy julkaistiin myös tuplavinyylilevynä.
Pääsiäismuna (media)
Pääsiäismuna on piilotettu viesti, vitsi tai ominaisuus, jota esiintyy enimmäkseen elokuvissa, kirjoissa, tietokoneohjelmissa, verkkosivuilla ja videopeleissä. Myös kuviin, musiikkiin, CD- ja DVD-levyihin ja jopa lähdekoodeihin kätketään pääsiäismunia. Termin pääsiäismuna keksi ilmeisesti Atari-yritys huomattuaan Warren Robinettin piilottaman salaisen viestin Adventure-peliin vuonna 1979. Termi johtaa nimensä joissakin maissa tapana olevaan pääsiäismunajahtiin.
Tunnettuja pääsiäismunien piilottajia ovat muun muassa elokuvaohjaaja Alfred Hitchcock, videopelikehittäjät Bungie Studios ja pelisarjasta Five Nights at Freddy’s tutuksi tullut Scott Cawthon, sarjakuvapiirtäjä Don Rosa ja maailman suurin ohjelmistoalan yritys Microsoft. Microsoft on piilottanut ohjelmiinsa useita salaisia ominaisuuksia, esimerkiksi Microsoft Office 97 sisältää kätketyn lentosimulaattoripelin, flipperin sekä Magic 8-Ball -pelin. Excel 95:sta löytyy pääsiäismunana Hall of tortured souls -peli. Myös Microsoftin Windows Vista -käyttöjärjestelmän asennus-DVD:n pintaan on kätketty pääsiäismuna.
Elokuva-alalla käytettyjä pääsiäismunia ovat cameoroolit ja paljon käytetty Wilhelm-huuto. Joissakin DVD-elokuvissa on myös kätkettyjä valikkoja, joista voi löytyä esimerkiksi poistettua materiaalia tai konseptikuvia. Myös jotkin musiikkiyhtyeet piilottavat pääsiäismunia musiikkiinsa. Pääsiäismunat ovat suositumpia videopelimusiikissa, erityisesti Bungie on kätkenyt pääsiäismunia peliensä lisäksi pelien musiikkiin. Pääsiäismuna voi olla piilotettu musiikin sanoihin tai melodiaan, tai sen voi löytää vasta käsittelemällä sitä, esim. hidastamalla tai toistamalla takaperin. Videopeleissä pääsiäismunat taas ovat monenlaisia glitchejä, koodeja, piilotettuja musiikkeja (esim. Totakan laulu Animal Crossing -pelisarjasta), piilotettuja kuvia, hahmoja, viestejä jne. Don Rosan piirtämissä Aku Ankka -tarinoissa niitä ovat ruuduissa taustalla tapahtuvat, tarinaan kuulumattomat pienet tapahtumat.
Harmaakorvamuura
Harmaakorvamuura (Gymnopithys bicolor) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan harmaakorvamuura on noin 14–14,5 cm. Harmaakorvamuurakoiras on selästään ja siivistään yksivärisen kastanjanruskea. Päässä on silmien takana laikku, joka on Andien itäpuolella vaaleansininen ja länsipuolella tuhkanharmaa ja vaikeammin erotettavissa. Kurkku ja vatsa ovat väriltään valkoiset. Itäisten populaatioiden naarailla on selässään myös punaruskeita höyheniä. Aikaisemmin Andien eri puolilla elävät linnut, jotka nykyään luetaan omiksi lajeiksiin kirjomuura Gymnopithys leucaspis ja harmaakorvamuura Gymnopithys bicolor katsottiin kuuluviksi samaan lajiin.
Elintavat
Lajin pesimäkausi kestää alueesta riippuen helmikuulta maaliskuulle tai huhtikuulta marraskuulle. Tukeva kuppimainen pesä sijaitsee ontossa palmussa tai muussa samankaltaisessa paikassa. Naaras munii kaksi valkoista ruskeapilkullista ja -raidallista munaa.
Golfe-Juan
thumb|right|[[Paul Signac: Golfe Juan.]] Golfe-Juan on rantalomaseutua Ranskan Rivieralla. Golfe-Juanin asukkaista käytetään ranskaksi nimitystä "Golfe-Juanais".
Golfe-Juan kuuluu Vallauris’n kuntaan Grassen arrondissementtiin Alpes-Maritimesin departementissa, joka vuorostaan kuuluu Provence-Alpit-Rivieran alueeseen. Rautatieaseman nimi on Golfe Juan-Vallauris.
Napoleon nousi 1. maaliskuuta 1815 maihin 600 miehen kanssa Golfe-Juanissa poistuttuaan Elban saarelta, jossa hän oli maanpaossa.
Alvar Aallon ateljee
Alvar Aallon ateljee on Helsingin Munkkiniemen Tiilimäessä sijaitseva talo, jonka Alvar Aalto suunnitteli vuosien 1955–1956 välillä arkkitehtitoimistonsa työtiloiksi. Ateljeen lähellä Munkkiniemen Riihitiellä sijaitsee Aallon kotitalo. Alvar Aallon ateljee ja kotitalo ovat nykyään osa Alvar Aalto -museota, ja ne ovat rajoitetusti avoinna vierailijoille. Talossa toimivat Alvar Aalto –akatemia sekä museon rakennusperintöyksikkö.
Bert Bolin
Bert Rickard Johannes Bolin (15. maaliskuuta 1925 – 30. joulukuuta 2007) oli ruotsalainen meteorologi, joka toimi IPCC:n (Intergovernmental Panel on Climate Change) ensimmäisenä puheenjohtajana 1988–1997. Hän oli myös Euroopan avaruusjärjestö ESAn tieteellinen johtaja.
Bolin väitteli Tukholman yliopistossa 1956, ja toimi opinahjossaan meteorologian professorina kolmenkymmenen vuoden ajan 1961–1990. Uransa alussa hän keskittyi numeerisen säänennustamisen ongelmiin, mutta jo 1950-luvun lopussa hän löysi tärkeimmäksi tutkimuskohteekseen hiilidioksidin määrän lisääntymisen ilmakehässä ja sen vaikutusten tutkimisen.
Bolin julkaisi 170 tieteellistä artikkelia useista aiheista, etenkin ilmaston lämpenemisestä. Hän järjesti jo 1970-luvulla kansainvälisiä kokouksia, ja työryhmiä, jotka johtivat IPCC:n perustamiseen. Hän pyrki vaikuttamaan myös poliittisiin päätöksentekijöihin, ja toimi 1980-luvulla Ruotsin pääministerin tieteellisenä neuvonantajana.
Kun IPCC sai Nobelin rauhanpalkinnon 2007, Bolin olisi ollut luonnollinen vastaanottaja, mutta hän oli jo liian sairas. Hän menehtyi vatsasyöpään saman vuoden joulukuussa.
Kauppatori (Valkeakoski)
thumb|375px|Kauppatorin ja [[Valtakatu (Valkeakoski)|Valtakadun laitamaa]]
Kauppatori on aukio ja sen vierellä kulkeva katu aivan Valkeakosken kaupungin ydinkeskustassa. Kauppatorin äärellä on paljon liikkeitä ja palveluita kuten Kauppakeskus Koskikara ja Torinrannan liikekeskus. Lisäksi kauppatorin laidalla sijaitsee useita eri erikoisliikkeitä kuten;
Super Friends: The Legendary Super Powers Show
SuperFriends: The Legendary Super Powers Show on Hanna-Barberan tuottama yhdysvaltalainen piirrossarja, mikä perustuu löyhästi DC Comicsin sarjakuvaryhmään Oikeuden Puolustajat. Sarjaa esitettiin ABC:llä, ja se kesti kahdeksan jaksoa. Kenner-yhtiö teki siitä lelusarjan.
Sarja jatkoi lyhyitä, noin kymmenen minuutin jaksoja The World's Greatest Super Friends ja Superystävät -sarjojen tavoin. Yhdessä jaksossa oli kaksi lyhyttä tarinaa. Alkutunnuksesta huolimatta sarjassa eivät esiintyneet supersankarit Vesimies, Salama ja Haukkamies. Lisäksi vihollisista Lex Luthor ja erityisesti Brainiac saivat uudet ulkonäön sarjakuvalehden Action Comicsin juhlapäivän kunniaksi.
Anthony Gardner
Yhtenä Valioliigan nopeimpana pelaajana tunnettu Gardner aloitti uransa Port Valessa vuonna 1998. Kahden Vale-kauden aikana hän teki neljä maalia pelaamassaan 41:ssä ottelussa. Tammikuussa 2000 Gardner siirtyi Tottenhamiin. Reservien kautta edustusjoukkueeseen noussut staffordilainen pelasi debyyttiottelunsa maaliskuussa 2001 Derby Countya vastaan. Polvivamma piti Gardnerin loppukauden sivussa. Syyskuussa 2002 Gardner teki ensimmäisen maalinsa ”Spurs”-paidassa tekemällä maalin 3–2-voitto-ottelussa paikallisvastustaja West Ham Unitedia vastaan.
Kesällä 2008 Garner siirtyi pysyvällä sopimuksella Hull Cityyn Tottenhamista. Sieltä hänet lainattiin elokuussa 2010 Crystal Palaceen, missä hän pelasi myös kauden 2011–2012. Viimeiset kaksi kauttaan 2012–2014 Gardner pelasi Sheffield Wednesday FC:n riveissä.
Veli-Karri Suominen
Veli-Karri Suominen (s. 12. helmikuuta 1991) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa Viipurin Voimailijoita edustettuaan aiemmin Helsingin Paini-Miehiä. Hänen valmentajinaan ovat toimineet Jukka Loikas ja Grigori Davidyan.
74 kilogramman painoluokassa painivan Suomisen merkittävin kansainvälinen sijoitus on maailmanmestaruuskilpailujen viides sija Budapestistä 2013. Vuoden 2012 EM-kilpailuihissa hän oli 24:s. Suominen on paininut palkintosijoille Vantaan painicupissa, Herman Kare- ja Arto Haavisto-turnauksissa. Lisäksi hänellä on Pohjoismaiden mestaruus vuodelta 2012. Suominen voitti juniorien (alle 20-vuotiaiden) MM-pronssia vuonna 2010, minkä lisäksi hänellä on nuortensarjojen Pohjoismaiden- ja Itämeren alueen mestaruuskilpailujen mitaleita yhteensä neljä kappaletta. Suomen mestaruuden Suominen on voittanut sekä kreikkalais-roomalaisessa- että vapaapainissa kerran, ja molemmat painimuodot mukaan luettuna hänellä on viisi miesten sarjan SM-mitalia.
Nuorten arvokilpailuja
Suominen syntyi 12. helmikuuta 1991. Hän aloitti painin vuonna 2000. Vuoden 2005 kadettien (alle 17-vuotiaiden) Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia sarjassa 54 kg. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti saman kilpailun 69 kilogramman painoluokassa ja saavutti pronssia Baltic Youth Gamesista kadettien 76 kg:n sarjassa.
Vuonna 2008 kadettien EM-kilpailuissa Suominen oli 11:s. Seuraavana vuonna hän siirtyi juniorien (alle 20-vuotiaiden) ikäluokkaan, jonka MM-kilpailuissa hän sijoittui sarjassa 74 kg viidenneksi hävittyään pronssiottelussa eteläkorealaiselle Kim Jin-hyeokille. Vuonna 2010 Suominen kärsi kivusta olkapäässä ja kävi olkapääleikkauksessa. Hän oli kesäkuussa juniorien EM-kilpailuissa sarjan 74 kg 25:s. Juniorien MM-kilpailuissa Budapestissa heinäkuussa samassa sarjassa paininut Suominen hävisi välierässään venäläiselle Roman Vlasoville, mutta voitti pronssia voitettuaan ratkaisevassa ottelussa sveitsiläispainijan. Marraskuussa Suominen kilpaili ensimmäisessä aikuisten kansainvälisessä turnauksessaan sijoittuen Arto Haavisto -turnauksessa sarjan 74 kg viidenneksi. Tammikuussa 2011 hän oli Herman Kare -turnauksessa seitsemäs samassa painoluokassa.
Toukokuussa 2011 juniorien Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Suominen saavutti pronssia sarjassa 84 kg, ja juniorien EM-kilpailuissa hän oli viides 74 kg:n sarjassa. Juniorien MM-kilpailujen 74 kg:n painoluokassa Suominen sijoittui kymmenenneksi hävittyään kolmannen ottelunsa pronssia voittaneelle puolalaispainijalle.
Yleiseen sarjaan
Aikuisten sarjaan siirryttyään Suominen sijoittui marraskuussa 2011 Vantaan painicupissa sarjassa 74 kg toiseksi hävittyään selätyksellä venäläispainijalle. Arto Haavisto -turnauksessa hän oli viides sarjassa 84 kg ja Haparanda Cupissa kuudes sarjassa 74 kg. Vuoden 2012 Suominen avasi kansainvälisesti Herman Kare -turnauksessa ollen kolmas. Belgradin EM-kilpailuissa hän hävisi avausottelunsa lopulta pronssille yltäneelle Liettuan Aleksandr Kazakevitšille ja oli 24:s. Huhtikuun olympiakarsinta ei tuottanut Suomiselle paikkaa Lontoon kisoihin, mutta toukokuussa hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden. Suomisen vuosi jatkui opiskelijoiden MM-kilpailujen 12. sijalla ja päättyi Arto Haavisto -turnauksen sarjapronssiin. Vuonna 2013 Suominen oli kesäkuussa Saksan Grand Prix'n viides ja heinäkuussa opiskelijoiden MM-kilpailuissa 11:s.
Syyskuun MM-kilpailuissa Budapestissa Suominen teki läpimurtonsa aikuisten kansainväliselle tasolle sijoituttuaan viidenneksi. Ensimmäisessä ottelussaan intialaispainijan voittanut ja toisessa ottelussaan uzbekistanilaisvastustajansa selättänyt Suominen kohtasi puolivälierässään hallinneen olympiavoittajan ja maailmanmestaruuden vieneen Kim Hyeon-woon, joka voitti kohtaamisen pistein 1–5. Keräilyottelussa Suominen voitti kiinalaispainijan, mutta pronssiottelussa Turkin Emrah Kuş oli selkeästi nuorta suomalaista vahvempi.
Yksityiselämä
Suominen on asunut Vihdissä, mutta on harkinnut opiskelua Pietarissa, Venäjällä, missä hän on harjoitellut paljon. Suominen suoritti ylioppilastutkintonsa loppuun keväällä 2010 Helsingin Suomalais-venäläisessä koulussa.
Saavutukset
Sarja 74 kg, ellei toisin mainittu.
Joni Lehto
TPS (1986–1988)
Lehto aloitti pelaamisen kotikaupunkinsa Turun Palloseuran juniorijoukkueissa. Hän pelasi lopulta kaksi kautta TPS:n A-nuorissa vuosina 1986–1988 A-nuorten SM-sarjaa.
Ottawa 67's (1988–1991)
Kahden A-juniorikauden jälkeen Lehto siirtyi pelaamaan kanadalaisen Ottawa 67's -joukkueen riveihin OHL:ään, joka oli yksi Kanadan korkeatasoisimmista juniorisarjoista.
Isona pelaajana Lehto omaksui pohjoisamerikkalaisen pelityylin hyvin ja teki ensimmäisellä OHL-kaudellaan 9 maalia ja 25 maalisyöttöä 63 ottelussa. Seuraavana kautena Lehdon tehopisteet olivat 17 maalia ja 55 syöttöä viidessäkymmenessä ottelussa.
Tuon kauden jälkeen NHL-seuratkin olivat huomanneet Lehdon ja hänen kovan lyöntilaukauksensa. Hän teki OHL:ssä yhteensä 26 maalia kahden kauden aikana. New York Islanders varasi Lehdon 5. kierroksella 111. pelaajana vuoden 1990 NHL-draftissa. Lehto pelasi vielä yhden kauden OHL:ssä, tehden 2 maalia ja 10 syöttöä kahdeksassa ottelussa. Lehdon viimeinen OHL-kausi jäi varsin lyhyeksi.
New York Islanders (1991–1994)
Vuonna 1991 Lehto siirtyi New York Islandersin organisaatioon ja aloitti pelinsä farmijoukkue Capital District Islandersin riveissä. Hän pelasi AHL-sarjassa pelaavassa joukkueessa 26 ottelua ensimmäisellä kaudellaan. Lehto pelasi myös ECHL:ssä pelaavassa Richmond Renegadesissa 18 ottelua.
Seuraavalla kaudella farmipelit jatkuivat. Lehdon osoitteena oli koko kauden ajan Capital District Islanders, jossa tällä kertaa tuli 57 ottelua, 4 maalia ja 13 syöttöpistettä. Joukkue pelasi myös AHL:n pudotuspeleissä joita Joni Lehto pelasi kolmen ottelun verran.
Joni Lehdon viimeinen Pohjois-Amerikan kausi meni niin ikään farmissa, kun hän pelasi Salt Lake City Golden Eaglesin joukkueessa. Lehdolle kertyi 60 ottelussa 3 maalia ja 13 maalisyöttöä eli yhteensä 16 pistettä.
Lukko (1994–1996)
Pohjois-Amerikan jälkeen Lehto palasi Suomeen, jossa uutena seurana oli Rauman Lukko. Paluu Suomeen tuntui oikealta ratkaisulta sillä heti ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa hän voitti kauden parhaalle tulokkaalle jaettavan Jarmo Wasaman muistopalkinnon ja tuli valituksi SM-liigan tähdistökentälliseen. Huippupuolustajaksi Suomessa nousseen Lehdon pelit kuitenkin päättyivät ennenaikaisesti, kun hän loukkasi polvensa ensimmäisessä välieräottelussa TPS:ää vastaan. Lukon joukkue ei toipunut menetyksestä ja sille tuli tappio mestaruuden lopulta voittaneelle TPS:lle voitoin 3–1. Pronssiottelussa Lukko kohtasi paikalliskilpailijansa Porin Ässät, joka kuitenkin vei voiton.
Lehto oli pelaamatta lähes puolen vuoden ajan, mutta toipui juuri seuraavaksi kaudeksi pelikuntoon. Lehto, joka oli saanut hurjasta lyöntilaukauksestaan lisänimen "Magnum 44", oli Lukon puolustuksen avainpelaajia myös seuraavalla kaudella, kun Lukko sai revanssinsa ja voitti pronssia.
Luleå HF ja Frankfurt Lions (1996–1997)
Kahden hyvän kauden jälkeen Lehto kokeili ulkomailla pelaamista uudelleen, tällä kertaa osoitteena oli Luleå HF, joka pelasi Ruotsin Elitserienissä. Lehdolla oli Luleåssa joukkuetoverina maalivahti Jarmo Myllys, joka myös oli pelannut Lukossa. Luleån visiitin saldona oli 18 ottelua joissa kertyi yksi maali.
Luleån hyvästä joukkueesta huolimatta Lehto siirtyi kesken kauden Saksaan Frankfurt Lionsin riveihin. Frankfurtissa hän pelasi niin ikään 18 ottelua tehoin 4+8.
Ilves ja Ässät (1997–1998)
Vaiheikkaan kauden jälkeen Lehto palasi Suomeen ja siirtyi pelaamaan Tampereelle Ilvekseen. Ilveksessä hän oli edelleen lisänimensä veroinen ja paukutti 4 maalia 28 ottelussa.
Lehdon kausi oli kuitenkin hajanainen ja loukkaantumisista kärsinyt puolustaja pelasi kauden loppuun Porin Ässissä, jossa Lehto oli mukana yhdeksässä ottelussa, tehden yhden maalin ja yhden syötön.
Joni Lehdon loukkaantumisista kärsinyt ura päättyi vuoteen 1998.
Macintosh Color Classic II
Macintosh Color Classic II on Applen 31. lokakuuta 1993 julkaisema tietokone. Laitetta myytiin vain Kanadassa, Euroopassa ja Aasiassa ja se perustui Macintosh Color Classic-tietokoneeseen. Ensimmäiseen Color Classiciin verrattuna Color Classic II sisälsi kehittyneemmän, Macintosh LC III -mallisen emolevyn ja 33 MHz:n suorittimen. Myöhemmin laitetta myytiin myös nimellä Performa 275. Laitteiden tuotanto lakkautettiin 1. syyskuuta 1995.
Aiheesta muualla
Macintosh Color Classic
Munuaispuu
Munuaispuu (Anacardium occidentale), jota kutsutaan myös cashewpähkinäksi ja cashewpuuksi, on sumakkikasvien heimoon kuuluva tropiikissa kasvava puu, jota viljellään hedelmiensä ja siementensä takia. Itse kasvi on myrkyllinen, mutta sen hedelmät ja kuoritut siemenet ovat myrkyttömiä.
Etymologisesti nimitys cashew tulee englannin, ranskan ja portugalin kautta tupin sanasta akajú, joka merkitsee pähkinän tuottavaa puuta.
Ulkonäkö ja koko
Munuaispuu on keskikokoinen, ikivihreä ja monihaarainen puu, jonka kasvukorkeus on tyypillisesti noin 12 metriä. Huonoilla kasvupaikoilla puu ylittää harvoin kuuden metrin korkeuden ja savimailla siitä voi tulla jopa 15-metrinen. Runko on lyhyt ja monesti epäsäännöllisen muotoinen. Kaljut lehdet ovat yksinkertaisia ja vuorottaisia, vastapuikeita ja noin 10–18 x 8–15 senttimetrin kokoisia. Lyhyet lehtiruodit ovat nuorena vaaleanvihreitä tai punertavia, vanhana tummanvihreitä.
Munuaispuu on yksikotinen ja jokaisessa kukassa on sekä hedekukkia että kaksineuvoisia kukkia; kukinto on huiskilomainen ja noin 10–20 senttimetriä pitkä. Hedekukkia on runsaammin, ja niissä on tavallisesti kymmenen hedettä. Kasvi on tuuli- ja hyönteispölytteinen; pölyttäjälajeja ovat kärpäset, mehiläiset ja muurahaiset. Pähkinän kypsyessä kukkaperä laajenee keltaiseksi tai punaiseksi, meheväksi epähedelmäksi, jonka kärjessä on varsinainen hedelmä, ”pähkinä”. Pähkinän myrkyllisen kuoren sisällä on syötävä noin 2,5 senttimetrin mittainen siemen, cashewpähkinä. Pähkinän kuori sisältää myrkkymuratin tavoin voimakkaasti ihoa ärsyttävää nestettä, jonka vaikuttavana aineena on kardoli. Myrkky kuitenkin tuhoutuu lämmön vaikutuksesta, joten siementen paahtaminen kuorineen tekee niistä vaarattomia. Vaikka cashew’n hedelmä kulinaarisessa käytössä on pähkinä, kasvitieteellisessä mielessä se on siemen.
Etelä-Amerikassa munuaispuun hedelmät ovat suosittuja, mutta pähkinät jäävät yleensä käyttämättä. Hedelmäliha on vaaleankeltaista, mehukasta ja kuohkeaa, hapanta. Tuoreena sillä on lievästi supistava vaikutus, vihreänä voimakkaasti supistava.
Levinneisyys ja elinympäristö
Munuaispuu kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa ja subtrooppisessa Amerikassa merenpinnan tasolta 1200 metrin korkeuteen ; kasvupaikkoja ovat kuivat pensaikot kivikoissa ja hiekkamailla. Puu suosii syvämultaista ja viljavaa maaperää ja vaatii kasvaakseen korkeita lämpötiloja eikä siedä pakkasta. Hedelmäntuotanto riippuu enemmän sateen jakautumisesta kuin määrästä: puu kantaa hedelmää parhaiten, jos sateet eivät ole runsaita kasvin kukkiessa. Puu pystyy sopeutumaan myös hyvinkin kuiviin olosuhteisiin, kunhan sen laaja juuristo pääsee imemään kosteutta maaperästä.
Käyttö
Munuaispuuta viljellään ennen kaikkea syötävien pähkinöidensä vuoksi; niitä voidaan käyttää raakoina tai paahdettuina sekä jalostettuina cashewvoiksi tai cashewjuustoksi. Paikoin puusta hyödynnetään myös mehevä kukkaperä, jonka voi syödä tuoreena tai josta voi valmistaa mehuja ja hilloja. Nuoria versoja ja lehtiä syödään tuoreina tai kypsennettyinä. Pähkinän kuoren nestettä käytetään teollisesti esimerkiksi puurakenteiden ja kalastusverkkojen suojaamiseen, ja puristusjäte sopii eläinten rehuksi. Kovahkoa puuainesta voidaan käyttää esimerkiksi huonekaluissa, ja tanniinipitoisesta kuoresta saadaan mustetta. Eri kasvinosilla on myös lääkkeellistä käyttöä muun muassa kuumeen ja yskän lievityksessä sekä käärmeenpuremien, malarian ja hammassäryn hoidossa, ja kukkaperästä puristetun mehun on sanottu olevan tehokas kuppalääke.
Boforsin 57 millimetrin laivatykki
Boforsin 57 millimetrin laivatykki muodostaa sarjan sekä meri- että ilmamaalien torjuntaan suunniteltuja ruotsalaisen Boforsin valmistamia 57 millimetrin laivatykkejä. Maaliskuusta 2005 alkaen yhtiö on ollut osa BAE Systemsiä. Tykki on suunniteltu vuonna 1964 parannettuna versiona yhtiön Ruotsin asevoimille valmistamasta 57 millimetrin Ivakan M/50 -ilmatorjuntatykistä, joka oli käytössä Halland-luokan hävittäjillä. 57 mm Mark 1 tykin valmistus aloitettiin 1966 ja sitä asennettiin aluksi keveisiin partioaluksiin sekä ohjusveneisiin. Tykki on kauko-ohjattu.
Munuaispuu
Käyttö
Tavallisesti munuaispuu aloittaa hedelmäntuotannon kolmen vuoden kuluttua istutuksesta, ja taloudellista hyötyä alkaa tulla kahdeksan vuoden kuluttua. Kasvista on kuitenkin olemassa nopeakasvuisempia lajikkeita, kuten pienikokoinen ja runsassatoinen kääpiöcashew, jolla tuotannon alkaminen kestää vain vuoden ja taloudellinen hyöty alkaa kolmen vuoden kuluttua.
Boforsin 57 millimetrin laivatykki
Suunnittelu ja valmistus
Toisen maailmansodan jälkeisten 57 millimetrin tykkien suunnittelun Bofors aloitti jo 1940-luvun lopulla ja vuoteen 1950 mennessä valmistui 60 pituuskaliiperin tykki, jota toimitettiin Ruotsin, Alankomaiden ja Ranskan laivastoille. Ranska hankki tykin lisenssin ja valmisti sitä nimellä Modelle 1951. Tykkimallin valmistus päättyi 1960-luvun alussa, kun Ruotsi luopui risteilijöistä ja hävittäjistä ja siirtyi ohjusveneisiin.
William Quash
William Francis Patterson ("Bill") Quash (27. joulukuuta 1868 Barking – 17. toukokuuta 1938 Barking) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän pelasi Upton Park FC:lle ja voitti kultaa vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Lisäksi hän pelasi krikettiä seuranaan Barking CC.
Boforsin 57 millimetrin laivatykki
Suunnittelu ja valmistus
Vaikka Bofors oli valmistanut 120 TAK L/146 -tykkejä korvetteihin ja 76 millimetrin TAK 76 L/50 -tykkejä ohjusveneisiin, Ruotsin merivoimat ei pitänyt olemassa olevia tykkimalleja ohjusveneisiin soveltuvina. Asennettavien tykkien tuli soveltua kaikkien mahdollisten ilmamaalien torjuntaan sekä maakohteiden tuhoamiseen. Ongelman ratkaisemiseksi Bofors aloitti 1964 uuden 57 millimetrin 70 pituuskaliiperin tykin suunnittelun. Suunnittelutyö saatiin päätökseen kahdessa vuodessa.
Bofors 57 mm SAK 57/70 Mk 1
Se asennettiin ensimmäiseksi Ruotsin merivoimien Spica-luokan ohjusveneisiin vuonna 1966. Tykin tulinopeus oli 200 laukausta minuutissa. Aluksella oli tykin makasiinissa oli valmiina 40 laukausta, minkä lisäksi 128 laukausta oli varastoituna.
Munuaispuu
Ravintosisältö per 100 g
Lähde:
Boforsin 57 millimetrin laivatykki
Bofors 57 mm SAK 57/70 Mk 1
Boforsin edeltäneestä 57 millimetrin L/60 ilmatorjuntatykistä vuonna 1962 valmistama malli, joka oli poikkesi edeltäjästään suuremmalla tulinopeudella, uusituilla ampumatarvikkeilla, nestejäähdytteisellä putkella sekä uudella nopean suuntaamisen mahdollistavalla sähköhydraulisella järjestelmällä. Ase on tai on ollut Ruotsin lisäksi käytössä Suomessa, Malesiassa, Norjassa, Indonesiassa, Singaporessa ja Jugoslaviassa.
Bofors 57 Mk 2
Maeritorjuntaohjusten kehitys johti siihen, että Mark 1 ei täyttänyt enää torjuntavaatimuksia. Stockholm-luokan tykeille asetetut vaatimukset toimivat suunnittelutyön perustana, mikä aloitettiin 1977. Työ saatiin päätökseen 1981. Mk2 otettiin käyttöön 1985 Stockholm-luokan korveteissa.
Mark 2 on edeltäjäänsä keveämpi versio, joka on varustettu uudistetulla servojärjestelmällä. Bofors suunnitteli aseen 1981 ja se otettiin palvelukseen Stockholm-luokan korveteilla vuonna 1985. Tykin tarkkuus ja nopeus mahdollistavat merimaaliohjusten torjunnan. Mallia valmistettiin kaikkiaan 25 kappaletta.
Bofors 57 Mk 3
Mark 3 on tykin viimeisin versio, jonka Bofors suunnitteli vuonna 1996. Se otettiin palveluskäyttöön 2000. Tykki mahdollistaa Mk2:lle suunniteltujen ampumatarvikkeiden lisäksi älykkäiden ampumatarvikkeiden käytön. Tykistä valmistettu häiveversio, jossa putki vedetään tulitoiminnan välillä tornin sisään, vähentää tutkakaikua. Tykin putki on varustettu ammuksen lähtönopeuden mittaamiseksi tutkalla, jonka antamat arvot syötetään tulenjohtolaitteelle. Näin ampumatarvikkeita voidaan vaihtaa tehokkaasti tarpeen mukaan.
Mk 110 57 mm -tykki
Yhdysvaltain rannikkovartiostolle vuonna 2004 ja Yhdysvaltain laivastolle vuonna 2006 tarjottu hieman muutettu Mark 3. Tykille suunniteltu 3P-ammus on Yhdysvalloissa nimetty Mark 295 Mod 0:ksi. Tykki on käytössä rannikkovartioston kuttereissa ja laivaston LCS-ja DDG1000-luokkien aluksilla. Laivasto vaihtoi DDG1000-luokan tykit keveämpiin ja halvempiin General Dynamicsin 30 millimetrin Mk46tykkeihin.
Luettelo vaalikauden 1983–1987 kansanedustajista
Tämä on luettelo vaalikauden 1983 kansanedustajista. Eduskuntavaaleissa 1983 valittu eduskunta toimi maaliskuusta 1983 maaliskuuhun 1987.
It’s On Again
"It's On Again" on Alicia Keysin ja Kendrick Lamarin yhteinen kappale, joka levytettiin The Amazing Spider-Man 2 -elokuvaa varten. Kappaleen on tuottanut Pharrell Williams.
Taustaa
Alicia Keys ilmoitti ensin Twitterissä tulevasta "It’s On Again" -kappaleestaan sekä yhteistyöstä Hans Zimmerin, Pharrell Williamsin ja Kendrick Lamarin kanssa. Ennen virallista julkaisua kappale julkaistiin kokonaisuudessaan Keysin SoundCloud tilillä.
Markku Mantila
Peräseinäjoella lapsuutensa elänyt Mantila tuli ylioppilaaksi 1983. Hän opiskeli Turun yliopistossa 1986–1991 ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi pääaineenaan valtio-oppi ja sivuaineena poliittinen historia. Hän suoritti M.Sc.-tutkinnon London School of Economicsissa 1993. Hän oli toimittaja Ilkassa 1985–1988 ja Turun Sanomissa 1988–1994, josta ajasta neljä viimeistä vuotta taloustoimittajana.
Mantila osallistui ulkoministeriön kansainvälisten asioiden valmennuskurssille 1994 ja työskenteli ulkoministeriössä 1995–2002. Ensin toisena lähetystösihteerinä Suomen Korean-suurlähetystössä ja sen jälkeen ensimmäisenä lähetystösihteerinä Suomen Espanjan-suurlähetystössä.
Teokset
Mantila on kirjoittanut Peräseinäjoen kunnan elämästä kertovan romaanisarjan.
Justice League: Doom
Justice League: Doom on vuonna 2012 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se perustuu Mark Waidin tekemään sarjakuvaan JLA: Tower of Babel. Elokuvan ohjasi Lauren Montgomery ja käsikirjoituksesta vastasi Dwayne McDuffie, jolle se oli viimeinen teos ennen kuolemaansa. Elokuvan pääosissa on Kevin Conroy, Tim Daly, Susan Eisenberg, Nathan Fillion, Carl Lumbly ja Michael Rosenbaum.
Justice League: Doom on kolmastoista perättäinen elokuva Warner Premieren ja Warner Bros. Animationin tuottamista DC universumin alkuperäisistä animaatioelokuvista, jonka aloitti Superman: Doomsday vuonna 2007.
Juoni
Oikeuden Puolustajat ovat estämässä Royal Flush Gang -ryhmän jalokivivarkauden. Kyborgin ja Batmanin johdolla he huomaavat ryhmän käyttäneen heille liian älykästä teknologiaa. Batmanin palatessa takaisin lepakkoluolaansa hänen tietämättään Peilimestari on tunkeutunut Batmanin autoon ja varastaa tietoa Oikeuden Puolustajista. Hän palaa takaisin tietojen kanssa Vandal Savagen luokse, joka on kutsunut koolle muita rikollisia, joilla on kaunaa sankareita vastaan. Hän paljastaa tietävänsä nyt Oikeuden Puolustajien heikkoudet ja lähettää jokaisen tuhoamaan oman vastustajansa. Ma'alefa'ak huijaa Metsästäjää Marsista ja onnistuu juottamaan hänelle myrkkyä, jonka avulla hän voi sytyttää marsilaisen tuleen. Sillä välin Tähtisafiiri on valmistellut Vihreälle Lyhdylle tehtävän pelastaa panttivangiksi joutuneet kaivosmiehet, mutta epäonnistuu tehtävässään, kun eräs roistoista räjäyttää koko luolan ja sankari päättää luopua supervoimistaan. Ihmenainen tietämättään joutuu myrkytykseksi ja taistelee useita Cheetahin näköisiä roistoja vastaan taukoamatta. Salama sen sijaan joutuu Peilimestarin armoille yrittäessään pelastaa vanhaa naista. Ovelan ansan myötä yrittäessään pelastaa naista, Salaman käsi joutuu pultattavaksi pommilla, joka räjähtää, jos hänen juoksunsa hidastuu. Lopuksi Teräsmies kokee yllätyksen, kun entiseksi reportteriksi Henry Ackerdsoniksi naamioitunut Metallo ampuu Teräsmiestä kryptoniittiluodilla. Sillä välin Bane on tehnyt Bruce Waynelle yllätyksen ja poistanut hänen vanhempiensa arkut haudoista. Bane tyrmää Waynen ja hautaa hänet elävältä.
Tuotanto
Ääniroolittamisesta vastasi edellisen DC Comics animaatioelokuvien tapaan Andrea Romano, joka halusi tuoda vanhat näyttelijät takaisin, jotka esittivät roolejaan aikaisemmissa sarjoissa ja elokuvissa. Uusia näyttelijöitä kuitenkin valittiin hieman pienempiin rooleihin, kuten Metallon rooliin valittiin uusi nimi Paul Blackthorne, sekä Lois Lanen ja Alfred Pennyworthin rooleihin valittiin Grey DeLisle ja Robin Atkin Downes.
Prinsessa (vuoden 2010 elokuva)
Prinsessa on Arto Halosen ohjaama, yhdessä Paavo Westerbergin ja Pirjo Toikan kanssa käsikirjoittama suomalainen draamaelokuva. Prinsessa sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 10. syyskuuta 2010 ja nousi ensimmäisellä esitysviikollaan Suomen katsotuimmaksi elokuvaksi. Elokuva piti ykkössijaa hallussaan viiden viikon ajan, nostaen elokuvan näin yhdeksi 2000-luvun menestyneimmistä kotimaisista elokuvista.
Prinsessa kertoo todellisesta henkilöstä, Anna Lappalaisesta (1896–1988), joka oli diagnosoitu maanis-depressiiviseksi ja skitsofreniseksi. Elokuva kertoo hänen poikkeuksellisesta elämästään Kellokosken psykiatrisessa sairaalassa ”Kellokosken prinsessana”.
Synopsis
Sijaiskodista toiseen riepoteltu kabareetanssija Anna Lappalainen (Katja Küttner o.s. Kukkola) päätyy mielisairaalahoitoon, ja pian henkilökunnalle ja muille potilaille selviää, että Lappalainen kärsii voimakkaasta harhasta. Hän kertoo olevansa Prinsessa, kuninkaallinen Buckinghamin palatsista. Vaikka Prinsessa on itsekin hoidettavien joukossa, hänen elämäntehtäväkseen muodostuu lähimmäisten auttaminen.
Prinsessan hovin muodostavat joukko potilastovereita (mm. Krista Kosonen, Peter Franzén ja Pirkka-Pekka Petelius). Hänen hallintoalueensa ulottuu aina Kellokosken kylään ja sen pankin johtajaan (Tapio Liinoja) asti. Hoitohenkilökunta ei kuitenkaan pääse sopuun siitä, onko Prinsessan harhan kanssa myötäeläminen parhaaksi Lappalaiselle. Lääkäri Grotenfelt (Samuli Edelmann) kannattaa moderneja hoitomuotoja ja uusi keksintö, lobotomia, tekee tuloaan myös Suomeen.
Elokuva kertoo yhteiskunnan perspektiivistä katsoen sairaasta ihmisestä, joka olemuksellaan parantaa ja ilostuttaa muita ihmisiä ja ympäristöään. Samalla kun päähenkilö parantaa ympäristöään vallitsevaa terveydenhoitojärjestelmää paremmin ja tehokkaammin, yrittää järjestelmä nujertaa yksilön valovoimaisuuden. Seuraa vuosia kestävä taistelu sairaalan hoitohenkilökunnan ja Anna Lappalaisen välillä hänen identiteetistään ja oikeudesta omaan persoonallisuuteensa.
Lopulta Kellokosken sairaalasta tulee Prinsessan linna, jonne Anna perustaa hovinsa. Vuosien saatossa valovoimainen ja rakastettava persoona saa osakseen ihailua ja kunnioitusta niin potilastovereilta, hoitohenkilökunnalta kuin koko ympäröivältä kyläyhteisöltäkin.
Palkinnot
Elokuvan ohjannut Arto Halonen palkittiin työstään Helsingin kaupungin Kulttuuripalkinnolla, Suomen mielenterveysseuran palkinnolla ja Kansalaistoiminnan valtakunnallisella tunnustuspalkinnolla. Halonen on ensimmäinen kulttuurialan ammattilainen, jolle kansalaistoiminnan tunnustuspalkinto on myönnetty.
Lappalaista esittänyt Katja Küttner o.s. Kukkola palkittiin työstään parhaan naispääosan Jussi-palkinnolla sekä Suomen Näyttelijäliiton Vuoden elokuvanäyttelijä-palkinnolla. Hänet palkittiin myös Tallinnan elokuvajuhlilla vuoden parhaana naisnäyttelijänä. Viron ohella Prinsessa sai elokuvateatteriensi-iltansa Ranskassa 24. elokuuta 2016 ja sen levitysoikeudet on myyty muun muassa Alankomaihin, Belgiaan, Luxemburgiin, Kreikkaan, Ruotsiin, Sveitsiin, Slovakiaan ja Tšekkiin.
Tuotanto
Elokuvan on tuottanut Arto Halonen ja tuotantoyhtiönä toimi Art Films Production pääyhteistyökumppaninaan Mielenterveyden keskusliitto. Elokuvan on kuvannut Hannu-Pekka Vitikainen ja säveltänyt Tuomas Kantelinen. Äänisuunnittelusta vastasivat Samuli Pullinen, Antti Koukonen ja Heikki Innanen.
Elokuvan pukusuunnittelusta vastasi Ritva Muikku, maskeerauksesta Riikka Virtanen ja lavastuksesta Jukka Uusitalo. Elokuva kuvattiin vuoden 2009 aikana, jolloin ulkokuvauksia tehtiin muun muassa Kellokoskella, Niittylahdessa ja Tukholmassa.
Elokuvasta tehtiin myös Arto Halosen ohjaama menestysmusikaali, jota esitettiin Tampereen Työväen Teatterin suurella näyttämöllä vuonna 2013.
Arvioita
Episodi-lehden Mikael Saarinen antoi elokuvalle neljä tähteä. "Halonen selviytyy ensimmäisestä kokoillan pitkästään kunnialla ja pystyy luomaan mielenkiintoisen ajankuvauksen ja ennen kaikkea henkilökuvan ihmisestä, jonka tahto sananmukaisesti vei läpi harmaan kiven."
Film-O-Holic-elokuvasivuston Tina Myllyniemi antoi elokuvalle neljä tähteä ja kommentoi sen kuvaavan "uskottavasti ja koskettavasti ihmisyyden eri puolia; toisaalta vallanhimoa ja kyynisyyttä, toisaalta kykyä asettua toisen ihmisen asemaan."
Helsingin Sanomat antoi elokuvalle kolme tähteä, Veli-Pekka Lehtonen kirjoitti Nyt- viikkoliitteessä 10.9.2010 ”Elokuva on ammattimaisesti toteutettu. Keskeiset näyttelijät, säveltäjä Tuomas Kantelinen ja kuvaaja Hannu-Pekka Vitikainen etunenässä luovat Kellokosken sodanjälkeisen ajan ja miljöön uskottavaksi”.
Ruostevälskäri
Ruostevälskäri (Ctenochaetus binotatus) on koralliriuttojen värikäs kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö
Ruostevälskäri kasvaa 22 cm pitkäksi. Sen pohjaväri on oranssi, ja kalaa koristavat ohuet siniset juovat. Päässä on sinisiä pilkkuja, ja pyrstön tyvessä kaksi mustaa täplää. Silmät ovat kirkkaansiniset. Nuoren yksilön pyrstö on keltainen.
Alkuperä
Ruostevälskäri on kotoisin indopasifiselta merialueelta.
Vesiolot ja ravinto
Ruostevälskäri syö kasvispitoista sekaruokaa.
Eugeniusz Kwiatkowski
Eugeniusz Kwiatkowski (22. marraskuuta 1932 – 9. helmikuuta 1985) oli puolalainen kuulantyöntäjä.
Kwiatkowski sijoittui Tukholman EM-kilpailuissa 1958 kuulantyönnössä sijalle 11 tuloksella 16,33 m. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 17,05 m.
Naiche
Naiche oli tunnetun apassi-johtaja Cochisen nuorin poika ja ”vapaana elävien” chiricahua-apassien viimeinen perinnöllinen päällikkö. Hän osallistui moniin apassien taisteluihin Yhdysvaltain ja Meksikon armeijaa vastaa 1880-luvun aikana kunnes antautui vuoden 1886 aikana.
Naiche ja lähes 300 muuta apassia viettivät joitakin vuosia vankeudessa Floridassa ennen kuin heidät siirrettiin Fort Silliin Oklahomaan. Kaikkiaan Naiche oli vankeudessa 27 vuotta kunnes hänet vapautettiin vuonna 1913. Viimeiset elinvuotensa hän eli mescalero-apassien reservaatissa New Mexicossa, jossa kuoli vuonna 1919.
Yleinen apassien mielipide oli, että Naiche oli hyvä soturi, mutta sopimaton päälliköksi. ”Hän piti liian paljon tanssimisesta ja mukavasta elämästä, eikä osoittanut erityisiä taipumuksia päällikkyyden edellyttämiin vastuunalaisiin tehtäviin.”
Liettuan poliittinen järjestelmä
Liettuan poliittinen järjestelmä on hallintomuodoltaan parlamentaarinen edustuksellinen demokratia. Valtiomuodoltaan Liettua on tasavalta. Pääministeri on hallituksen päämies ja käytössä on monipuoluejärjestelmä. Valtionpäämiehenä toimii presidentti.
Toimeenpanovaltaa käyttää pääministerin johtama hallitus. Lainsäädäntövalta on hallituksella ja yksikamarisella Seimasilla (Liettuan parlamentilla). Oikeudellinen valta on presidentin nimittämillä tuomareilla. Oikeuslaitos, joka muodostuu perustuslakituomioistuimesta, korkeimmasta oikeudesta ja muutoksenhakutuomioistuimesta, on riippumaton toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta. 25. lokakuuta 1992 hyväksytty perustuslaki vahvisti edellä mainitut valtaoikeudet. Koska Liettuassa vallitsee monipuoluejärjestelmä, hallitusta ei johda yksittäinen puolue vaan lukuisat eri puolueet (koalitiohallitus).
Historia
Itsenäistyttyään Neuvostoliitosta 11. maaliskuuta 1990, Liettua piti kiinni toista maailmansotaa edeltävistä demokraattisista perinteistään. Sotien aiheuttamat kokemukset johtivat erilaisiin poliitikkojen ehdotuksiin, jotka vaihtelivat vahvasta parlamentarismista vallan kolmijako-oppiin. Kompromissina annettiin ehdotus semipresidentialistisesta valtiosta. 25. lokakuuta 1992 pidetyssä kansanäänestyksessä, joka oli ensimmäinen äänestys itsenäistymisen jälkeen, 56,75 % äänestäjistä kannatti uuden perustuslain hyväksymistä.
Liettua liittyi puolustusliitto Naton jäseneksi 29. maaliskuuta 2004 ja Euroopan unionin jäseneksi 1. toukokuuta 2004.
Hallinto
Liettuan hallinto jakautuu kolmeen osaan: toimeenpanovaltaan, lainsäädäntövaltaan ja oikeuslaitokseen. Jokainen osa on erillinen toisistaan.
Toimeenpanovalta
Toimeenpanovalta on presidentillä, pääministerillä ja presidentin johtamalla ministerineuvostolla.
Presidentti
thumb|290px|Presidentin palatsi Vilnassa Liettuan presidentti on valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden toimikaudeksi enintään kahdeksi kaudeksi peräkkäin. Presidentti valitsee (Seimasin luvalla) pääministerin, nimittää ministerit ja puolustusvoimien komentajan, päättää ulkopolitiikasta ja vahvistaa sotilaalliset ja diplomaattiset nimitykset. Lisäksi presidentti valvoo Seimasin vallankäyttöä ja hänellä on veto-oikeus sekä normaalin lainsäädännön että perustuslakien osalta. Normaalissa tilanteessa lakia ei aseteta voimaan ilman presidentin allekirjoitusta. Lisäksi hän nimittää diplomaatit ilman parlamentin suostumusta.
Liettuan presidentiksi valittiin toukokuun 2019 presidentinvaaleissa puolueisiin sitoutumaton ekonomisti Gitanas Nauseda.
Pääministeri
Pääministeri on hallituksen päämies, jonka valitsee presidentti ja hyväksyy parlamentti. Pääministerillä on 15 päivää aikaa valita ministerit presidentin nimitettäväksi. Pääministeri on vastuussa sisäpolitiikasta ja turvallisuuspolitiikasta. Lisäksi pääministeri käsittelee ulko- ja sisäpolitiikkaan liittyviä ongelmia, ja tarvittaessa julistaa hätätilan.
Liettuan pääministerinä on ollut vuoden 2016 vaalien jälkeen Talonpoikien ja vihreiden liittoa edustava Saulius Skvernelis, jonka hallituksessa oli alkuun sosiaalidemokraatit sekä Talonpoikien ja vihreiden liitto. Myöhemmin laajennettuun enemmistöhallitukseen tulivat mukaan myös oikeistolainen Laki ja oikeus, puolalaisten keskustaoikeistolainen puolue sekä kristillisdemokraatit.
Hallitus
Hallitus, jota Liettuassa kutsutaan myös ministerineuvostoksi, on pääministerin johtama toimeenpanovallasta vastaava toimielin. Hallitukseen kuuluu pääministerin lisäksi 13 ministeriä, jotka edustavat 13 eri ministeriötä. Presidentti nimittää ministerit. Kukin ministeri vastaa omasta ministeriöstään ja on velvollinen antamaan raportteja oman ministeriönsä toiminnasta tarvittaessa.
Lainsäädäntö
thumb|oikea|250px|Seimasin istuntosali Parlamentti Seimas koostuu 141 edustajasta, jotka valitaan neljän vuoden toimikaudeksi parlamenttivaaleissa. Vaalit pidetään neljän vuoden välein lokakuun toisena sunnuntaina. Puolet edustajista valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalilla ja loput puolet suhteellisella vaalitavalla koko maan kattavasta vaalipiiristä. Valituksi tullakseen pitää yhden edustajan vaalipiireissä saada yli puolet annetuista äänistä. Uusintakierros järjestetään niissä vaalipiireissä, joissa kukaan ehdokas ei saa ensimmäisellä kierroksella enemmistöä.
Nykyiset Seimasissa olevat puolueet
Liettuan parlamenttivaaleissa lokakuussa 2016 keskustalainen maalaisten ja vihreiden liitto LPGU saavutti yllätysvoiton parlamenttivaalien toisella kierroksella. Liittoumasta tuli Liettuan suurin puolue. LPGU sai 56 paikkaa maan 141-paikkaisessa parlamentissa. Liittouma nousi lähes tyhjästä valtapuolueeksi. LPGU:lla oli edellisessä parlamentissa vain yksi edustaja. Konservatiivinen Kotimaan liitto eli kristillisdemokraatit saavat tulevaan parlamenttiin 30 edustajaa. Liettuan pääministeri Algirdas Butkevičiusin johtama maata hallinnut sosiaalidemokraatit kärsi tappion. Puolue sai vain 17 paikkaa.
Tuomiovalta
thumb|oikea|200px|Liettuan perustuslakituomioistuimen päämaja [[Vilnassa]]
Seimas nimittää yhdeksän vuoden välein Liettuan perustuslakituomioistuimen (Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas) tuomarit. Tuomariehdokkaat nimittää presidentti (kolme tuomaria), Seimasin puhemies (kolme tuomaria) ja korkeimman oikeuden puhemies (kolme tuomaria).
Hallinnollinen jako
Liettua jakautuu kymmeneen lääniin (apskritis), jotka on nimetty niiden hallinnollisten keskusten mukaan. Läänit jakautuvat kuntiin, kunnallispiireihin ja kahdeksaan kaupunkikuntaan.
Aiheesta muualla
Politics of Lithuania Lietuvos politinė sistema
Merirosvoradio (televisiosarja)
Merirosvoradio oli vuosina 1974–1976 esitetty suomalainen komediasarja, jossa tehtiin radiolähetyksiä sekä haastateltiin eri henkilöitä ja myös seurattiin eri henkilöiden elämää. Sarjassa radion työntekijät tekivät hauskoja radiolähetyksiä ja ohjelmia.
Sarjaa tuotti TV1:n Viihdetoimitus. Ohjaajina toimivat Pertsa Reponen ja Vesa Nuotio. Päätehtävissä nähtiin Heikki Kinnunen, Leo Lastumäki, Petra Frey, Pekka Laiho, Erkki Liikanen, Risto Mäkelä, Esko Roine ja Leena Uotila.
Teymur Rəcəbov
Teymur Rəcəbov (s. 12. maaliskuuta 1987 Baku) on shakin suurmestari Azerbaidžanista. Rəcəbov saavutti tammikuussa 2001 14-vuotiaana, siihen mennessä maailman toiseksi nuorimpana, suurmestarin arvon. Rəcəbovin pelityyliä on kuvattu hyökkääväksi ja taktiseksi. Hän on yksi kuningasintialaisen puolustuksen menestyksekkäimmistä harjoittajista suurmestaritasolla sitten Kasparovin.
Rəcəbov ja Kasparov
Rəcəbovista kerrottaessa mainitaan usein entinen maailmanmestari Garri Kasparov. Molemmat ovat Bakusta, Azerbaidžanista ja molemmilla on juutalainen isä (Kasparovin äiti on armenialainen). Kautta aikain Rəcəbovin pistetilanne Kasparovia vastaan pitkissä peleissä on yksi voitto ja kolme tasapeliä ilman tappioita. Kasparovin ainoa voitto on pikashakissa.
Muita merkittäviä hetkiä shakkiuralla
Rəcəbov on nuorin pelaaja, joka on päässyt FIDE:n 100:n parhaan pelaajan listalle.
Rəcəbov pääsi semi-finaaleihin (saavuttaen pronssia) FIDE:n maailmanmestaruusturnauksessa 2004.
2007 Rəcəbov jakoi ensimmäisen sijan korkeatasoisessa (kategoria 19) Corus-turnauksessa Veselin Topalovin ja Levon Aronianin kanssa.
Rəcəbovin piti pelata myös Morelia/Linares-turnauksessa 2007, mutta koska hänen kannettava tietokoneensa varastettiin hänen hotellihuoneestaan Meksikossa, hän vetäytyi turnauksesta. Hänen paikkansa otti Vasyl Ivantšuk. Rəcəbov pelaa turnauksessa 2008.
Marraskuussa 2007 Rəcəbov herätti huomiota lehtihaastattelussa, kun häneltä kysyttiin, miltä tuntuu pelata Armenian joukkuetta vastaan. Rəcəbov vastasi "...vihollinen on vihollinen. Me kaikki vihaamme heitä." Hän myöhemmin lähetti Chessbase-sivustolle selvennyksen, että hän ei ollut tarkistanut haastattelua. Hän ei suoraan perunut sanomisiaan, mutta tarkensi, että "suhteet Armenian kanssa eivät ole yksinkertaiset, koska valtiot ovat käytännössä sotatilassa" ja ettei kuitenkaan alentuisi sairaalloiseen nationalismiin ja uskovansa, että konflikti valtioiden välillä voidaan ratkaista rauhanomaisesti. Kongressissa Turkissa 14. marraskuuta 2007 FIDE:n presidentti Kirsan Iljumžinov tuomitsi Rəcəbovin alkuperäisen kommentin "ei sallittavana".
Rəcəbov selviytyi vuoden 2011 MM-ehdokasotteluihin FIDE Grand Prix -turnausten perusteella. Hän kohtasi ensimmäisellä kierroksella Vladimir Kramnikin. Neljä peliä päättyivät tasan pistein 2–2. Katkaisupeleissä nopean shakin osuus päättyi myös tasan, jonka jälkeen Rəcəbov voitti ensimmäisen pikashakkipelin. Toisessa pelissä Rəcəbov oli tasapeliaseman seurauksena selviytymässä jatkoon, mutta shakkikello hajosi kun molemmilla oli 15 sekuntia aikaa jäljellä. Kun peliä jatkettiin 13 minuuttia myöhemmin Kramnik voitti nopeasti, minkä jälkeen hän voitti jatkopeleissä koko ottelun ja Rəcəbov karsiutui.
FC Honka (naiset)
FC Honka on espoolainen jalkapalloseura, jonka naisten edustusjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kansallisessa Liigassa.
Honka pelaa kotiottelunsa Tapiolan urheilupuistossa. Seuran organisaatioon kuuluu myös naisten kakkosjoukkue sekä useita juniorijoukkueita sekä aikuisten harrastejoukkueita. Hongan B-tytöt pelaavat SM-sarjassa.