cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asteekkivaltakunta
Laajentuminen
Axayacatlin seuraaja Tizoc ei laajentanut valtakuntaa kovinkaan paljon. Hänen seuraajansa Ahuitzotl kukisti valtakautensa aluksi itäisten huasteekkien kapinan. Myöhemmin hän liitti valtakuntaan myös Oaxacan laakson ja eteläisen Meksikon Xoconochcon rannikon. Ahuitzotlin kauden lopulla mexicojen valtio oli ottanut johtajan paikan kolmiliitossa.
Loppuvaiheet ja kukistuminen
Ahuitzotlin seuraajan Montezuma II:n aikana (1502–1519) valtakunnan tärkeimmät sotilaalliset ja hallinnolliset paikat rajoitettiin mexicojen ylimystölle. Montezuma jatkoi kolmiliiton sotia itsenäisenä pysynyttä Tlaxcalan valtiota vastaan, mutta asteekkivaltakunta ei koskaan vallannut sitä, vaikka valloittikin kaikki alueet sen ympäriltä. Montezuman kausi ja samalla myös asteekkivaltakunnan taru loppui juuri parhaan loistonsa aikana espanjalaisvalloitukseen 1519–1521. Tuolloin asteekkivaltakunta oli koko Amerikan toiseksi suurin valtakunta inkavaltakunnan jälkeen.
Hallinto
Asteekkivaltakunnan hallitsija eli mexicojen tlatoani valittiin edellisen hallitsijan poikien ja veljien tai periaatteessa myös muiden aatelisprinssien joukosta. Valinnan tekivät luultavasti Tenochtitlánin ylin aatelisto, kolmiliiton muiden kaupunkien hallitsijat sekä mahdollisesti jotkut muutkin korkeat virkamiehet ja sotilaat. Hallitsija oli soturi, neuvottelija ja tuomari, minkä lisäksi hänellä oli seremoniallinen rooli ihmisten ja jumalten välittäjänä. Hänen apunaan valtakunnan asioiden hoidossa oli erikoisvirkamiehiä, kuten sotapäälliköitä, valtiovarainministereitä, veronkannon valvojia sekä varahallitsija, joka oli samalla ylipappi ja sotavoimien komentaja. Hallitsija ja keskeisimmät virkamiehet muodostivat yhdessä korkeimman neuvoston, joka päätti tärkeimmistä asioista kuten ulkopolitiikasta, talouspolitiikasta sekä sodasta ja rauhasta.
Asteekkivaltakunnan hallitsijat:
Asteekit laajensivat valtakuntaansa taloudellisista syistä: he havittelivat muiden maiden rikkauksia, ja pääkaupungin kasvava väestö tarvitsi koko ajan enemmän ruokaa, vaatteita ja muita tarvikkeita sekä ylellisyystavaroita. Asteekit pyrkivät kehittämään valtakuntansa alueella käytävää kauppaa ja suojelurahojen maksamista rahoittamalla kauppiaita ja painostamalla korotettujen suojelumaksujen avulla provinssit käymään kauppaa keskenään. He perustivat satelliittivaltioita ja tukikohtia valtakunnan rajoille puolustamaan sitä vihollisilta.
Asteekkivaltakunnassa oli vuonna 1519 lähes 40 maakuntaa ja lukuisia satelliittivaltioita. Valtakunnassa puhuttiin useita kieliä. Vaikka ylin valta ja vauraus olikin Tenochtitlánissa, jokainen kaupunkivaltio oli itsenäinen ja sen kuningas hallitsi oman kaupunkinsa ympäristöä. Asteekit eivät myöskään pitäneet vakituista armeijaa eivätkä rakentaneet valtakuntaansa tieverkostoja, kaupunkeja tai varastoja. Asteekkien hallinto olikin paljon epäsuorempaa kuin esimerkiksi Rooman tai inkojen valtakuntien.
Sa7urnus
Sa7urnus on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Stay Heavy Records.
Pihatto
Pihatto voi tarkoittaa seuraavia:
Glory hole
Glory hole (engl.) on yleensä käymälän tai seksiklubin seinässä oleva reikä, jonka kautta ihmiset voivat harrastaa anonyymia seksiä keskenään. Glory hole on lantion korkeudelle porattu tai kaiverrettu aukko, josta toinen osapuoli työntää peniksensä seinän toiselle puolelle masturboitavaksi tai imettäväksi.
Wissem Arfaoui
Wissem Arfaoui on tunisialainen karateka, joka voitti Alankomaiden avoimet vuonna 2007 voittamalla loppuottelussa saksalaisen Vitali Kezin alle 80-kiloisten sarjassa. Hän sijoittui myös viidenneksi vuoden 2006 karaten MM-kisoissa alle 80-kiloisten sarjassa.
Got to Be Certain
"Got to Be Certain" on kappale Kylie Minoguen debyyttialbumilta Kylie (1988). Se julkaistiin singlenä 2. toukokuuta 1988 Australiassa ja Britanniassa, ja sen kirjoittivat ja tuottivat Stock, Aitken ja Waterman.
Trombosytopenia
Trombosytopenia tai trombopenia tarkoittaa verihiutaleiden eli trombosyyttien liian vähäistä määrää veressä. Normaalisti terveellä ihmisellä on verihiutaleita 150–360 · 109 kappaletta litrassa verta. Lievä trombosytopenia on yleensä oireeton, mutta vaikeissa tapauksissa, trombosyyttimäärän laskiessa liian alas, voi oireina tulla mustelmia, pistemäisiä ihoverenvuotoja, sisäisiä verenvuotoja ja vuotoja ikenistä tai nenästä. Trombosytopenian hoito riippuu sen syystä, mutta lyhytaikaisena hoitona esimerkiksi verenvuotojen tyrehdyttämiseksi voidaan antaa verihiutalesiirtoja.
Trombosytopenian syyt voidaan luokitella vähentyneeseen verihiutaleiden tuottoon tai lisääntyneeseen tuhoutumiseen. Verihiutaleiden tuottoa voivat vähentää useat sairaudet ja tilat, kuten B12-vitamiinin tai foolihapon puutos, leukemia, akuutti tulehdussairaus, maksan vajaatoiminta ja jotkin perinnölliset sairaudet. Verihiutaleiden lisääntynyttä tuhoutumista esiintyy muun muassa seuraavissa taudeissa: idiopaattinen trombosytopeeninen purppura (ITP), tromboottinen trombosytopeeninen purppura (TTP), hemolyyttis-ureeminen oireyhtymä (HUS), disseminoitunut intravaskulaarinen koagulaatio (DIC) ja SLE. Myös jotkin lääkkeet voivat vähentää verihiutaleiden määrää veressä.
ITP:n hoidossa on käytetty kortikosteroideja ja immunoglobuliineja ja mikäli näistä ei ole apua, on aikuisile mahdollinen lääkeaine avatrombopagi kauppanimellä Doptelet erikoislääkärien käyttöön tarkassa seurannassa.
IBM 5100
IBM Portable Computer Model 5100 oli IBM:n 9. syyskuuta 1975 julkistama minitietokone, joka oli IBM:n ensimmäinen tuotantoon asti päätynyt henkilökohtainen tietokone ja sen ensimmäinen kannettava tietokone. IBM 5100:aa saattoi luonnehtia henkilökohtaiseksi pöytätietokoneeksi kun 1960-luvulla vastaava tietokone olisi ollut kahden työpöydän kokoinen ja painanut puoli tonnia. Tietokoneessa oli samassa hieman tavallista kirjoituskonetta suuremmassa kotelossa näyttö, magneettinauha-asema ja näppäimistö. Erityisesti koneessa käytetty APL-kieli mahdollisti matriisilaskennan käytön.
APL-ohjelmointikielestä oli käytössä lähes sama APLSV versio kuin IBM S/370-sarjan suurkoneissa ja BASIC-tulkki oli sama kuin IBM System/3-minitietokoneissa käytetty. Mikrokoodilla totetutettu IBM S/370 ja System/3 emulointi mahdollisti näiden molempien ohjelmointikielien käytön IBM 5100:ssa. Kieliä ei käännetty suoraan laitteen omalle konekielelle, vaan APL käännettiin System/360 käskykannalle ja BASIC System/3:n käskykannalle.
QIC-nauha-aseman tallennuskapasiteetti oli 200 kilotavua eikä se ollut yhteensopiva muiden tietokonejärjestelmien kanssa.
Kolme vuotta julkaisun jälkeen 5100:lle julkaistiin seuraajamalli IBM 5110 helmikuussa 1978. 5110:sta oli kaksi versiota: Model 1 ja Model 2. 5110:ssa oli joko nauha-asema tai levykeasema (IBM 5114) ja sitä tarjottiin laajemmin teollisuuteen ja yrityksille kuin ongelmanratkaisijoille suunnattua 5100:aa.
IBM 5100:n ja 5110:n myynti päättyi maaliskuussa 1982. Samaan mallisarjaan julkaistiin myös IBM 5120.
Samassa mallisarjassa vuonna 1981 esitelty IBM 5150 tunnetaan paremmin IBM PC:n nimellä, mutta IBM 5100:aa ei käytetty pohjana sen kehittämisessä: IBM PC perustui IBM Datamasterin ratkaisuihin ja käytti mikroprosessoria.
Suoritin
Tietokoneen suoritin ei ollut mikroprosessori vaan se koostui 15:stä mikropiiristä. Tietokone toimii 16-bittisenä, mutta ALU on vain 8-bittinen. Mikrokoodi on "Control ROS" (Read-Only Storage) -nimellä tunnetussa ROM-muistissa. Suorittimessa on neljä keskeytystasoa.
Suoritin tunnettiin nimellä PALM (Put All Logic in Microcode). Aiemmassa SCAMP-prototyypissä ei ollut aikaa kehittää APL-kielen tulkkia ja siksi käytettiin mikrokoodia emuloimaan IBM 1130:aa. SCAMP kehitettiin tiukalla aikataululla ja sen arkkitehtuuri oli hyvin tavanomainen. Järjestelmä piti rakentaa mahdollisimman pitkälle olemassa olevista laitteistosta ja ohjelmistosta.
IBM kutsui PALM:ia mikroprosessoriksi Maurice Wilkesin merkityksessä tarkoittamaan tietokonetta, joka käytti mikro-ohjelmointia, eikä nykyisessä merkityksessä laitteena, joka suorittaa tietokoneen kaikki keskeiset logiikkatoiminnot (MPU).
Oheislaitteet
Tietokoneelle julkaistiin IBM 5103 tulostin sekä IBM 5106 ulkoinen nauha-asema.
Nour Bououn
Nour Bououn on tunisialainen karateka, joka saavutti Afrikan-mestaruuden vuonna 2008 voittamalla loppuottelussa senegalilaisen Aminata Mbayen alle 53-kiloisten sarjassa. Hän kilpaili myös Saksan ja Ranskan avoimissa turnauksissa vuonna 2007, sijoittuen molemmissa turnauksissa viidenneksi alle 53-kiloisten sarjassa.
Mauricio Macri
Mauricio Macri (s. 8. helmikuuta 1959 ) on argentiinalainen keskustaoikeistolainen poliitikko, maan pääkaupungin Buenos Airesin entinen pormestari ja Argentiinan presidentti vuosina 2015–2019. Ennen presidentiksi nimittämistä Macri toimi maan pääkaupungin Buenos Airesin pormestarina. Vuoden 2015 presidentinvaalin toisella kierroksella Macri sai noin 52 prosenttia äänistä.
Macri on ollut menestyvä liikemies, joka toimi rakennus- ja rahoitusalalla sekä autokaupassa. Hän lähti politiikkaan 1991 jouduttuaan kidnappauksen ja lunnasvaatimuksen uhriksi. Hän perusti oman puolueen 2003.
Käsipallon maailmanmestaruuskilpailut 1938
Vuoden 1938 käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Saksassa 5.–6. helmikuuta. Kyseessä oli kaikkien aikojen ensimmäinen käsipallon MM-turnaus. Kisoihin osallistuneet neljä joukkuetta pelasivat yksinkertaisen sarjan toisiaan vastaan. Mestaruuden vei isäntämaa Saksa, joka voitti kaikki ottelunsa.
Turnauksessa pelattiin yhteensä kuusi ottelua, joissa tehtiin 53 maalia (8,8 maalia/peli). Maalikuninkuuden jakoivat Saksan Hans Theilig ja Ruotsin Yngve Lamberg, jotka kumpikin tekivät kuusi maalia.
Mauricio Macri
Edellinen presidentti Cristina Fernández de Kirchner valitsi seuraajasuosikikseen Daniel Sciolin, joka kuitenkin hävisi syksyn 2015 presidentinvaalit Macrille. Kirchner kieltäytyi osallistumasta vallanvaihtoseremoniaan.
Taloudellisen taantuman aikana säästötoimia luvannut Macri hävisi presidentinvaalit lokakuussa 2019 ja keskusta-vasemmistolaiset peronistit palasivat valtaan. Presidentiksi valittiin Alberto Fernández ja hänen varapresidentikseen entinen presidentti Cristina Fernandez de Kirchner. Uusi presidentti astui virkaansa 10. joulukuuta 2019, jolloin Mauricio Macrin nelivuotinen presidenttikausi päättyi.
Käsipallon maailmanmestaruuskilpailut 1938
Näissä MM-kilpailuissa pelattiin kaikkien aikojen ensimmäiset käsipallopelit sisätiloissa. Yksittäisen ottelun peliaika oli 2×15 minuuttia. Kaikki ottelut pelattiin Deutschlandhallessa, Berliinissä.
Sarjataulukko ja ottelut
<br style="clear:both;" />
Dhouha Ben Othman
Dhouha Ben Othman (s. 4. heinäkuuta 1987) on tunisialainen karateka, joka on voittanut Alankomaiden avoimet kahdesti vuosina 2007 ja 2009. Hän saavutti kaksi mitalia Afrikan mestaruuskilpailuissa.
Daniel Carvalho
Daniel da Silva Carvalho (s. 1. maaliskuuta 1983 Pelotas, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Carvalho edustaa TsSKA Moskovaa, jonka riveissä hän on voittanut Venäjän valioliigan ja UEFA Cupin mestaruuden. Hänet valittiin vuoden 2005 jalkapalloilijaksi Venäjällä.
Carvalho on pelannut myös Brasilian maajoukkueessa. Vuonna 2003 hän oli voittamassa nuorten maailmanmestaruutta.
Wolf Vostell
thumb|Wolf Vostell, 1980 Wolf Vostell (14. lokakuuta 1932 Leverkusen – 3. huhtikuuta 1998 Berliini) oli saksalainen taiteilija, taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka tuli tunnetuksi 1960-luvulla.
Vostellin katsotaan olleen videotaiteen edelläkävijä. Hän oli ensimmäinen, joka otti television taiteensa osaksi. Hän kuului Fluxus-ryhmään.
Helmut Lent
Helmut Lent (13. kesäkuuta 1918 – 7. lokakuuta 1944) oli saksalainen hävittäjälentäjä, joka taisteli toisessa maailmansodassa. Kaatuessaan hän oli sotilasarvoltaan majuri. Lent joutui lento-onnettomuuteen 5.lokakuuta 1944 ja hän kuoli saamiinsa vammoihin. thumb|right|Majuri Helmut Lent, vuonna 1943.
Kapteenin arvoisena Lent oli osallistunut myös Puolan sotaretkeen, Tanskaa ja Norjaa vastaan suunnatussa kampanjassa, kuten Narvikin valtaukseen. Majurina hän johti yöhävittäjien lento-osastoa, nimeltään NJG (Nachtjadggeschwader) 3. Lent lensi sekä Messerschmitt Bf 110, Dornier Do 215, että Junkers Ju 88:n yöhävittäjämuunnos -lentokoneita.
Helmut Lent oli sikäli harvinainen yöhävittäjä-ässä, että hänen pudotuslukunsa nousi yli 100:n. Virallisesti vahvistettujen ilmavoittojen lukumäärä oli 110, joista yöaikaan tehtyjä pudotuksia oli 102 kappaletta. Epävirallisten eli vahvistamattomien, mutta todennäköisten määrä oli Scuttsin mukaan 113 kappaletta.
5. lokakuuta Lent oli miehistöineen laskeutumassa taistelulennoltaan Paderborniin. Hänen ohjaamansa Ju 88 -yöhävittäjäkone, tunnukseltaan D5+AA, osui korkeajännitteisen voimalinjan johtoihin syöksyen tämän jälkeen maahan. Muu miehistö sai tässä laskeutumisonnettomuudessa heti surmansa, Lent kaksi päivää myöhemmin tapahtumasta.
Lent ylennettiin kuoleman jälkeen everstin sotilasarvoon. Hän oli saanut lisäksi eläessään Rautaristin ritariristin tammenlehvillä, miekoilla ja timanteilla. Helmut Lent oli 2. eniten taisteluvoittoja saanut Luftwaffen yöhävittäjälentäjä.
Yksiköt, joissa Helmut Lent palveli olivat: ZG 76, NJG 1, NJG 2 sekä NJG 3.
Docking@Home
Docking@Home eli D@H oli Delawaren yliopistossa vuosina 2009–2014 toiminut hajautetun laskennan projekti, joka hyödynsi internetiin kytkettyjen tietokoneiden vapaata laskentakapasiteettia tieteelliseen laskentaan. Hanketta johti Delawaren yliopiston informaatioteknologian apulaisprofessori Michela Taufer ja sen tavoitteena oli luoda uusia ja parempia lääkkeitä. Docking@home lopetti toimintansa 23.5.2014.
Rahoitus ja raportointi
Voittoa tavoittelematon ja yhteishyödyllinen D@H-hanke muodostui akateemisista tutkijoista ja sitä rahoitettiin yhteiskunnan varoin. Rahoittajia olivat esimerkiksi Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö ’’National Science Fund’’ ja ’’terveysvirasto’’. Hankkeen toimijoita olivat Delawaren yliopisto, Scripps Research Institute ja Kalifornian yliopiston Berkeleyn toimipiste. Hanke julkaisi tuloksiaan ja menetelmiään sekä vertaisarvioiduissa tieteellisissä julkaisuissa että laajalle yleisölle tarkoitetulla verkkosivustolla. Tuloksia käytettiin parantamaan proteiini-ligandi-sidostusmenetelmiä ja mallinnuksen todentamiseen. Suuri vapaaehtoisten määrä nopeutti merkittävästi paljon kallista laskenta-aikaa tarvitsevien hankkeiden toteutumista. . Kesäkuussa 2009 tietokoneensa laskentavoimaa D@H-hankkeelle lahjoittaneita vapaaehtoisia oli 6 000. Uutiskirje maaliskuulta 2011 raportoi vapaaehtoisten määräksi 30 000.
Tutkimuksen kohde
Hankkeen avaintyökalu oli Berkeleyssa kehitetty useita samanaikaisia hajautettuja laskentoja varten kehitetty BOINC-alusta, joka mallintaa CHARMM-ohjelman avulla proteiini-ligandisidoksia. Projekti keskittyi simuloimaan olemassa olevan teknologian avulla pienikokoisten molekyylien (kuten muuntuvien lääkkeenomaisten molekyylien, eli ”ligandien”) ja rakenteeltaan jäykkien proteiinien sidostumista. Simulointi saattoi ohjata tutkijoiden huomion jonkin yksittäisen sairauden kannalta tärkeisiin proteiineihin tai saada heidät huomaamaan sellaisia uusia lääkkeenomaisia molekyylejä, joiden rakennetta voidaan ohjata hoidon kannalta suotuisampaan suuntaan. Proteiini-ligandisidoksen laskentamalli saattaa osoittautua tärkeäksi uusien lääkkeenomaisten molekyylien rakenteeseen perustuvassa suunnittelussa tai keinona ylipäätään suunnitella proteiini-ligandi-interaktiota.
Hankkeesta kiinnostunut vapaaehtoinen pystyi lataamaan koneelleen hankkeen kotisivuilta ilmaisen avoimen koodin BOINC-alustan ja linkittyä Delawaren yliopiston Docking-palvelimeen tullakseen osaksi vapaaehtoisten verkostoa.
Niina Saarman-Bartholdi
Niina Katariina Saarman-Bartholdi (o.s. Saarman, s. 28. helmikuuta 1977 Hämeenlinna) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edustaa Leppävaaran Sisua ja häntä valmentaa Joachim Bartholdi. Vuoteen 2000 saakka hänen valmennuksestaan vastasi Pauli Saarman.
Saarman-Bartholdi sijoittui neljänneksi 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Nyíregyházassa 1995 tuloksella 619 cm. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa Sydneyssä 1996 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 1995 lähtien.
Saarman-Bartholdi on voittanut pituushypyn ulkoratojen Suomen mestaruuden Mikkelissä 1993 tuloksella 628 cm ja Porissa 2005 hypättyään 637 cm, joka on hänen ennätyksensä edelleen kauden 2009 jälkeen. SM-hopeaa hän on saanut 1995, 2000 ja 2003 sekä SM-pronssia 1996, 1997, 2001 ja 2006. Sisäratojen SM-kilpailuissa Saarman-Bartholdi on saanut pronssia 1994, 1995 ja 2002. Halliennätyksensä 624 cm hän hyppäsi Rovaniemellä 1997.
Saarman-Bartholdin pikkusisko Sanna Saarman on entinen yleisurheilija, nykyinen fitness-urheilija.
Tervolan maatalousoppilaitos
Tervolan maatalousoppilaitos oli Tervolassa toiminut maatalouden eri haaroille opetusta antava ammattioppilaitos. Siellä oli maatalouden peruslinja, viljelijä-karjanhoitaja- ja maatilanemäntälinja. Se nimeksi tuli myöhemmin Louen opetusmaatila, joka kuuluu Ammattiopisto Lappiaan.
Kun Rovaniemen maatalous- ja puutarhaoppilaitos ja Tervolan maatalousoppilaitos yhdistyivät, syntyi 1992 Lapin maaseutuopisto (1992–1994), jonka jälkeen 1. elokuuta 1994 Lapin maaseutuopisto liitettiin hallinnollisesti Rovaniemen koti- ja laitostalousoppilaitokseen, ja uusi oppilaitos sai nimen Lapin maaseutu- ja kansalaisopisto (Lapin maaseutu- ja kotitalousopisto) (1994–1995). 1. heinäkuuta 1995 oppilaitos siirtyi Rovaniemen ammattikoulutuskuntayhtymän omistukseen, joka on nyt Ammattiopisto Lappia.
Vlasta Depetrisová
Vlasta Depetrisová (20. joulukuuta 1920 Plzeň – 23. lokakuuta 2003 Plzeň) oli tšekkoslovakialainen pöytätennispelaaja. Hän voitti 1930-luvulla neljä maailmanmestaruutta, joista yhden kaksinpelissä.
MM-mitalit
Lähde:
Trifenyylimetanoli
Trifenyylimetanoli eli trifenyylikarbinoli (C19H16O) on aromaattisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi väriaineiden valmistamiseen.
Ominaisuudet
Trifenyylimetanoli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste liukenee myös vahvojen happojen väkeviin liuoksiin muodostaen voimakkaan keltaisen liuoksen. Väri johtuu trifenyylimetyyli- eli trityylikationin muodostumisesta. Trifenyylimetanoli ei helposti reagoi muodostaen estereitä, mutta hydroksyyliryhmä voidaan korvata muilla ryhmillä.
Valmistus ja käyttö
Tyypillisesti trifenyylimetanolia valmistetaan bentsofenonin tai metyylibentsoaatin ja fenyylimagnesiumbromidin välisellä Grignard-reaktiolla. Toinen tapa on trifenyylimetaanin hapetus kromihapolla. Trifenyylimetanolia voidaan käyttää muiden yhdisteiden esimerkiksi värien ja trifenyylikloorimetaanin valmistamiseen.
Vapaa Sana (Vaasa)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Vapaa Sana (vuosina 1918–1919 Työläinen) oli Vaasassa vuosina 1906–1923 ilmestynyt sanomalehti.
Vaasan työväenyhdistys perusti Vapaan Sanan vuoden 1905 suurlakkoa seuranneella sosiaalidemokraattien nousukaudella. Sen julkaisijana toimi aluksi osuuskunta, joka vuonna 1913 siirsi omaisuutensa vaasalaiselle Oy Kirjapaino Ab:lle. Sisällissodan jälkeen lehti pääsi ilmestymään Työläinen-nimisenä jo vuoden 1918 lopussa. SDP:n vasemmistoa edustaneesta lehdestä tuli sittemmin Suomen sosialistisen työväenpuolueen äänenkannattaja. Viranomaiset lakkauttivat sen elokuussa 1923. Seuraavana vuonna lehden jatkajaksi perustettiin Työn Ääni.
Lehti ilmestyi aluksi kolmesti, vuosina 1920–1922 kuudesti ja heinäkuusta 1922 lähtien jälleen kolmesti viikossa. Vuosina 1921–1922 sen rinnalla ilmestyi myös kolmipäiväinen painos. Levikki oli suurimmillaan 7 000 kappaletta vuonna 1917.
Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Janne Hautala (1906–1907, vast. toim. 1913–1916), Antti Komonen (1907–1908), J. E. Pukander (vast. toim. 1908), J. O. Leivo (1908–1910), Ali Aaltonen (1910–1912), Seth Heikkilä (vast. toim. 1912–1913), Sameli Teerimäki (1916–1917), Väinö Takala (1917–1918), Vilho Jaakko Kulku (vast. toim. 1919), Isak Penttala (1919), Mauritz Rosenberg (1919–1921), Lauri Arvo (1921–1922), Väinö Lattunen (1922–1923), Antti Tuokkola (1923) ja Arvi Sänkiaho (1923).
Lutalo Muhammad
Lutalo Massop-Muhammad (s. 3. kesäkuuta 1991 Stratford, Suur-Lontoo) on englantilainen taekwondon kaksinkertainen olympiamitalisti sekä Euroopan-mestari.
Muhammad saavutti 80 kg;n painoluokassa olympialaisissa hopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja pronssia Lontoossa 2012. Hän voitti 87-kiloisten Euroopan-mestaruuden Manchesterissa 2012 ja sai samassa sarjassa pronssia Bakussa 2014. Hän voitti Kansainyhteisön-mestaruuden 87-kiloisissa 2014.
Muhammad on voittanut kaksi Grand Prix -turnausta ja sijoittunut kerran toiseksi.
Dapaong
Dapaong (Dapaongo, Dapango) on kauppakaupunki pohjoisessa Togossa. Se sijaitsee lähellä Burkina Fason rajaa. Kaupungissa on muun muassa pieni museo. Kaupungin asukasluvuksi vuonna 2016 on arvioitu noin 65 000.
Haze Parade
Haze Parade on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Hype Records.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 49.
Minna Kallio
Minna-Kaarina Kallio (s. 13. huhtikuuta 1972 Teuva) on entinen suomalainen 400 metrin juoksija. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensivat Markku Suo, Risto Laihorinne ja Jukka Sihvonen.
Kallio edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1996–2000. Hän oli voittamassa 4 × 400 metrin maaotteluviestiä Helsingissä kesällä 1996. Hän teki 400 metrin ennätyksensä 54,03 Lappeenrannassa 1997 ja halliennätyksensä 56,78 s Borlängessä 1996. 200 metriä hän juoksi parhaimmillaan aikaan 24,38 s vuonna 1997.
Kallio saavutti Kalevan kisoissa 400 metrillä hopeaa 1999 ja 2000 sekä pronssia 1997 ja 1998. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän kuului 4 × 100 metrin kultajoukkueeseen 1999 ja 2000. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai 400 metrillä pronssia 1996 ja 1997.
Navi Mumbai
Navi Mumbai on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa ja osa Mumbain metropolialuetta. Kaupungissa asui 1 119 477 ihmistä vuonna 2011 väestönlaskennan mukaan. Navi Mumbai sijaitsee Mumbaista itään ja Thanesta etelään.
Intian suurin konttisatama Jawaharlal Nehrun satama sijaitsee Navi Mumbaissa.
Vanessa
Vanessa on naisen etunimi. Nimen on muodostanut irlantilainen kirjailija Jonathan Swift naisystävänsä Esther Vanhomrighin nimen pohjalta siten, että alkuosa Van saatiin sukunimestä, kun taas loppuosa -essa on muunnos nimestä Ester. .
Vanessa on myös amiraaliperhosen suku.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on annettu Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä noin 2 800 henkilölle, jotka melkein kaikki ovat syntyneet vuoden 1960 jälkeen, noin puolet 2010-luvulla. Vanessan nimipäivä on vuodesta 2010 lähtien suomen­ruotsalaisen ja vuodesta 2015 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 25. helmikuuta.
Aiheesta muualla
ヴァネッサ
Harjukylä (Riihimäki)
Harjukylä on Riihimäen 1. kaupunginosa. Se on yksi ensimmäisistä Riihimäen kaupunginosista, jotka asemakaavoitettiin 1925. Kaupunginosa sijaitsee harjulla, joka on ensimmäisen ja toisen salpausselän välinen päämoreeni, joka syntyi noin 12 000 vuotta sitten. Harjun lakea pitkin kulkee myös valtakunnallinen vedenjakaja. Harjukylässä on niin omakotitalo- kuin kerrostaloasutusta. Asukasluku oli vuonna 2015 noin 1 317.
Harjukylässä sijaitsee Riihimäen urheilupuisto sekä sen alueella olevat uimahalli, maauimala, urheilutalo ja vesitorni Vesilinna. Harjukylässä sijaitsevat myös Allinna ja Riihimäen terveyskeskuksen rakennus.
Daguurit
Daguurit ovat Kiinassa asuva mongolilaista daguurin kieltä puhuva kansa. Daguurit asuvat Sisä-Mongolian itäosassa, Hailarin kaupungin ympäristössä, Heilongjiangin maakunnan pohjoisosassa sekä Xinjiangissa. Muutamia daguureja asuu myös Kazakstanin kaakkoisnurkassa. Kiinan vuoden 2010 väestönlaskennassa daguureja laskettiin olevan 131 992. 1600-luvulle saakka daguurit asuivat Amurin keskijuoksulla, josta Kiinan hallitus siirsi heidät vuonna 1654 Mantšurian sisäosiin. Tärkeimmät elinkeinot ovat kyntöviljely, vihannesten kasvatus ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan metsästystä ja kalastusta. Perinteinen uskonto on šamanismi. Sivistyskielinään daguurit käyttävät mongolia ja kiinaa.
Asuinalue
Historiallisten muuttoliikkeiden takia daguurit asuttavat useita erillisiä alueita. Heidät voidaankin jakaa maantieteellisesti neljään eri ryhmään. Amurin daguurit ovat pieni ja lukumääräisesti vähenevä ryhmä, jotka asuvat daguurien alkuperäisillä alueilla Amurjoen valuma-alueen keskiosissa. He ovat keskittyneet etenkin Heihen alueelle ja heitä on arviolta vain noin 400. Nenjoen daguurit ovat daguurien suurin ryhmä ja he asuttavat useita paikkakuntia Nenjoen alueella Sisä-Mongoliassa ja Heilongjiangin maakunnassa. Kolmas ryhmä ovat Hailarin daguurit, jotka asuttavat pääasiassa Evenkien autonomisen lippukunnan aluetta Hailarin kaupungista etelään. Neljännen ryhmän muodostavat Sinkiangin daguurit, jotka päätyivät Sinkiangin Ilin alueelle Qing-dynastian aikaisten väestönsiirtojen takia 1700-luvulla.
Historia
250px|thumb|vasen|Daguurinainen. Daguurien nimitys juontaa juurensa kitaanin kielen sanasta daur. Kitaanit kutsuivat 900-luvulta 1100-luvulle olemassa ollutta valtakuntaansa nimellä Daur Gurun, eli Daur-valtakunta. Daguurin kielessä onkin joitakin piirteitä nyt jo hävinneestä kitaanin kielestä. Onkin mahdollista, että daguurit polveutuvat Mongolivaltakunnan aikana mongolistuneista kitaaneista. Omana ryhmänään daguurit ilmaantuvat historiankirjoihin kuitenkin vasta vuonna 1616, jolloin laajeneva mantšujen valtakunta kohtasi soloneiksi kutsutut heimot Amurjoella. Solonit koostuivat maata viljelleistä daguureista sekä metsästystä ja viljelyä harjoittaneista evenkeistä. Nämä kaksi ryhmää elivät toistensa kanssa kanssakäyden, mutta säilyttäen silti omat kielensä. Tuolloin solonien alamaisuuteen kuuluivat myös bargamongolit.
Mantšut kukistivat daguuri- ja evenkiheimot vuoteen 1643 mennessä ja seuraavan vuoden puolella solonien kyliin alkoivat hyökätä venäläiset kasakat. Hyökkäysten ja Qing-dynastian kasakoita vastaan käyttämän poltetun maan taktiikan takia daguureja muutti alkuperäisiltä alueiltaan etelään Nenjoen alueelle. Qing-dynastian viranomaiset siirtivät daurisotilaita sittemmin myös Hulunbuirin tasankoalueelle vuonna 1732 ja Xinjiangiin vuonna 1763. Daguureja asuu edelleen näillä alueilla. Qing-dynastiaa hallinneiden mantšujen kieli ja kulttuuri vaikutti daguureihin ja daguurit alkoivat esimerkiksi kirjoittaa mantšun kielellä.
Mantšujen kiinalaistuminen, Qing-dynastian reuna-alueiden politiikka ja kiinalaisten muuttoliike daguurien alueelle ajoi daguurit etenkin Hailarin alueella omaksumaan mongoli-identiteetin mantšuidentiteetin sijaan. Venäläisten rakennettua Mantšuriaan rautatien daguureja pääsi myös opiskelemaan Tokioon, Moskovaan ja Pietariin. Sittemmin monet daguurit toimivat kiinalaisvastaisessa panmongolialaisessa liikkeessä. He yrittivät muun muassa liittää Sisä-Mongolian alueen itsenäistyneeseen Ulko-Mongoliaan. Japanin miehitysaikana vuosina 1932–1945 Hulun Buirista ja Buthasta tuli autonomisia mongoliprovinsseja. Daguurit laskettiin virallisesti mongoleihin ja he toimivat johtavissa asemissa paikallishallinnossa. Japani hävisi sodan ja Kiinan sisällissota jatkui vuonna 1945. Kiinan kommunistit voittivat daguurit puolelleen jatkamalla heidän autonomiaansa.
Kiinan kommunistihallinto alkoi erottaa daguureja mongoleista luoden näille autonomisia kuntiaan vuonna 1952 Heilongjiangiin ja vuonna 1954 Xinjiangiin. Sisä-Mongoliassa erottelu oli vaikeampaa, sillä se johti siihen että daguurit joutuivat luopumaan perinteisestä johtavasta asemastaan mongoleihin nähden Hulun Buirissa. Tästä huolimatta daguurien autonomisia kuntia perustettiin myös Sisä-Mongoliaan vuonna 1956. Vaatimuksia esitettiin sittemmin myös suuremman daguurien prefektuurin perustamisesta alueelle, joka olisi kattanut muun muassa Hailarin ja Qiqiharin, vaikka daguurit olisivatkin jääneet alueella pieneksi vähemmistöksi. Hanketta ei sittemmin toteutettu, mutta autonomisia kuntia perustettiin yhteensä seitsemän daguurien asuinalueille.
Kulttuuri
220px|thumb|Kaksi daguuripainijaa Sisä-Mongoliassa. Buthan daguurit kasvattivat perinteisesti lähinnä hirssiä, tattaria ja vihanneksia. Kun kiinalaisia alkoi muuttaa alueelle, maanviljelyn ohella alettiin harjoittaa metsästystä ja metsänhoitoa. Hailarin daguurien elinkeinot olivat paljolti samat, paitsi että karjanhoito korvasi sittemmin maanviljelyn pääelinkeinona. Daguurien talot ovat kiinalaistyylisiä. Monista muista mongolikansoista poiketen daguurit eivät harjoita buddhalaisuutta, vaan noudattavat edelleen šamanistista uskoaan. Šamaanit eli yadganit ovat miehiä tai naisia ja he muun muassa parantavat fyysisiä ja henkisiä sairauksia.
Daguurin kieli on mogolin ohella mongolikielistä arkaaisimpia. Vaikutteita kieleen on tullut jo hävinneestä kitaanin kielestä ja erityisen voimakkaita vaikutteita mantšusta. Jotkut tutkijat ovatkin pitäneet daguuria mantšun tavoin pikemminkin tunguusikielenä kuin mongolikielenä. Suurin osa pitää sitä kuitenkin mongolikielenä. Kieli jakautuu Buthan, Qiqiharin, Hailarin ja Ilin murteisiin. Qiqiharin murteella on noin 40 000 puhujaa, Buthan murteella saman verran, Hailarin murteella noin 15 500 ja Xinjiangissa puhutulla Ilin murteella on noin 5 000 puhujaa. Suurin osa daguureista puhuu myös muita kieliä, kuten mongolia, kiinaa tai evenkiä. Daguurinkielinen kirjallisuus syntyi 1800-luvulla ja sitä kirjoitettiin aluksi mantšulaisin kirjaimin. Changshing (1809–1885?) kirjoitti runoja ja matkakertomuksia, Mamegchi kritisoi kirjoituksissaan buddhalaista taikauskoa ja Qin Tongpu (1865?–1940?) kertoi lauluissaan tavallisesta elämästä.
VHL-kausi 2019–2020
VHL-kausi 2019–2020 on Venäjän jääkiekon toiseksi korkeimman sarjatason kymmenes kausi. Kausi alkaa 5. syyskuuta 2019 ja sarjan pudostuspelit alkoivat helmikuussa 2020. Kauden runkosarjan voitti Zvezda Moskova. Pudotuspeleistä ehdittiin pelaa miltei kaksi kierrosta, kunnes ne ensin pistettiin tauolle ja lopulta keskeytettiin täysin koronaviruspandemian vuoksi. VHL tiedottaa myöhemmin joukkueiden lopullisesta paremmuusjärjestyksestä.
Sarjaan osallistui tällä kaudella 34 joukkuetta. Sarjaan liittyi kuusi joukkuetta ja lähti yksi. VHL laajentui myös uuteen maahan Uzbekistaniin, kun Humo Taškent liittyi sarjaan. Dinamo Tver palasi sarjaan kahden välivuoden jälkeen. Muut uudet joukkueet sarjassa olivat HK Rostov, Torpedo-Gorki Nižni Novgorod, Nomad Nur-Sultan ja ORG-Peking.
Runkosarja
Runkosarjan divisioonien voittajajoukkueet etenivät automaattisesti pudotuspeleihin. Lisäksi konferenssien kuusi seuraavaksi parasta joukkuetta sai pudotuspelipaikan.
Gefen Primo
Gefen Primo (s. 26. maaliskuuta 2000) on israelilainen judon EM-mitalisti. Hän kilpailee alle 52 kg:n painoluokassa.
Primo saavutti vuonna 2017 alle 18-vuotiaiden EM-hopeaa ja alle 21-vuotiaiden EM-pronssia sarjassa 52 kg. Hän voitti samana vuonna kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla. Hän saavutti pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Hän sijoittui samana vuonna seitsemänneksi Bakun MM-kilpailuissa ja sai hopeaa nuorten MM-kilpailuissa. Hän saavutti 2021 pronssia sekä Lissabonin EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Sofian EM-kilpailuissa. Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui 52-kiloisissa viidenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui seitsemänneksi.
Primo on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kaksi turnausvoittoa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on saavuttanut aikuisten sarjassa kaksi Israelin-mestaruutta.
HMS Venomous
HMS Venomous (viirinumero D75) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin. Se sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 4. maaliskuuta 1947 Metal Industriesille Charlestowniin. Alus saapui hinattuna romutettavaksi elokuussa.
Hugo Ingelius
Ernst Hugo Johannes Ingelius (12. tammikuuta 1853 Raisio – 29. heinäkuuta 1899 Turku) oli suomalainen toimittaja ja säveltäjä. Hän käytti nimimerkkiä H.I-s.
Ingeliuksen vanhemmat olivat kirjailija Axel Gabriel Ingelius ja Maria Kristina Lindmark. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1870 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1874.
Hugo Ingelius toimi opettajana ja oli myös Åbo Underrättelser -lehden vastaavana toimittajana.
Teoksia
Nimimerkillä H. I-s:
SuomiTV
SuomiTV oli suomalainen televisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 18. joulukuuta 2009. Nimellä STV Suomi kanava teki koelähetyksiä jo syystalvella 2008–2009.
SuomiTV jäi lyhytikäiseksi, sillä kanava lanseerattiin uudelleen nimellä Fox, kun sen emoyhtiö Family Channel oli vuodenvaihteessa 2011–2012 myyty News Corporation -mediakonserniin kuuluvan Fox International Channelsin pohjoismaiselle tytäryhtiölle. Kaupasta sovittiin joulukuun lopussa 2011 ja se vahvistettiin tammikuussa 2012. Suomen Fox aloitti lähetyksensä SuomiTV:n kanavapaikalla 16. huhtikuuta 2012.
SuomiTV oli ensimmäinen kaapeliverkossa aitoa 1080i-teräväpiirtokuvaa lähettänyt suomalainen televisiokanava (myös Nelonen HD lähetti ohjelmistonsa teräväpiirtomuodossa, mutta vain skaalattuna). SuomiTV:n ohjelmistoa pystyi jonkin aikaa katsomaan myös kanavan netti-TV:stä, joka avattiin maaliskuussa 2010 mutta suljettiin toukokuussa 2011 säästösyistä.
Kanavan toiminnan käynnistyessä sen pääkonttori ja studiot sijaitsivat Keravalla. Myöhemmin toimitilat siirrettiin Helsingin Pasilaan.
Omistajat ja johtohenkilöt
Ennen News Corporation -kauppaa Family Channelin ja SuomiTV:n pääomistaja oli kanadalainen televisioalan rahoitusyhtiö Ontario. Lisäksi kanavan omistajiin kuului joukko suomalaisia piensijoittajia.
Perustamisvaiheessa yhtiön toimitusjohtajana toimi Hannu Haukka, joka joulukuussa 2009 siirtyi SuomiTV:n hallituksen varapuheenjohtajaksi. Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Jarmo Kalliola. Vuoden 2011 alussa toimitusjohtajaksi tuli pääomistajaa edustanut kanadalainen Randy Dewe. Hallituksen puheenjohtajana toimi Jeffrey Royer.
SuomiTV:n ensimmäisenä ohjelmajohtajana toimi Hanna Lähteenmäki, joka jätti kanavan keväällä 2010, muutama kuukausi kanavan aloittamisen jälkeen.
Toiminta-ajatus ja arvomaailma
140px|left|thumb|SuomiTV:n logo vuosina 2009–2011.
SuomiTV:n tavoite oli tuoda Suomeen laadukkaisiin ohjelmiin panostava perhekanava. SuomiTV pyrki kiinnittämään huomiota erityisesti siihen, että lasten valveillaoloaikana kanavalla lähetetään vain lapsille soveltuvaa ohjelmaa. Aloittaessaan kanava ilmoitti pyrkivänsä viiden vuoden sisällä kymmenen prosentin markkinaosuuteen mainosrahoitteisella TV-alalla.
Huhtikuussa 2012 kanavan entinen päätoimittaja Tomi Lindblom kertoi Journalismikritiikin vuosikirjassa, että SuomiTV oli järjestelmällisesti ajanut omaa kristillistä agendaansa, jossa pyrittiin suodattamaan kanavan ohjelmistosta muun muassa kaikki aviorikokseen tai myönteisesti homoseksuaalisuuteen viittaava aineisto. Kanava esimerkiksi kieltäytyi lähettämästä uusimansa Korkeajännitys-sketsisarjan jaksoa, jossa kaksi näyttelijää esitti homomiehiä kaapissa. Lähettämättä jäi myös Conan-ohjelman jakso, jossa juontaja Conan O’Brien vihki kaksi miestä avioliittoon (tosin SuomiTV:n mukaan se ei toimitusvirheen vuoksi ollut edes saanut kyseistä jaksoa). Jopa säätietoja välittävää yhtiötä valittaessa haluttiin varmistaa, että ruudussa esiintyvä meteorologi ei olisi avoimesti homoseksuaali. SuomiTV:n uutisiin ei kuitenkaan pyritty vaikuttamaan.
Talousvaikeudet
SuomiTV:tä katsoi avajaispäivänä lähes puoli miljoonaa ihmistä. Päivän suosituin ohjelma oli Kymppitonni, joka keräsi yli satatuhatta katsojaa. Ensimmäisen toimintakuukauden jälkeen päivittäinen katsojaennätys oli noussut 600 000:een, ja viikoittain kanavan ohjelmia oli parhaimmillaan käynyt katsomassa 1,3 miljoonaa ihmistä.
Runsas vuosi myöhemmin tilanne ei kuitenkaan enää näyttänyt yhtä valoisalta. Huhtikuussa 2011 kanava ilmoitti koko henkilöstöään koskevista YT-neuvotteluista, ja lähetykset aiottiin keskeyttää kesällä kolmen kuukauden ajaksi. Säännöllisen lähetystoiminnan katkeaminen 30 päiväksi olisi vaarantanut kanavan toimiluvan. Toukokuussa 2011 kanava tarkensi, että lähetystoimintaa vain supistetaan kesän ajaksi. Muun muassa uutislähetykset keskeytyivät.
Kesäkuussa 2011 SuomiTV ilmoitti aloittavansa yhdysvaltalaisen talk-show Conanin lähetykset ja samalla uudistavansa ohjelmatarjontansa kauttaaltaan.
Ohjelmisto
SuomiTV:n ohjelmisto koostui matkailu- ja luonto-ohjelmista, dokumenteista, harrastusohjelmista, lastenohjelmista, kulttuurista ja uutisista. SuomiTV myös palautti ruutuun MTV3-kanavan ohjelmistoon kaksikymmentä vuotta kuuluneen mutta neljä vuotta aiemmin lakkautetun Kymppitonni-visailun, jota se esitti kahtena lähetyksenä viitenä päivänä viikossa.
Uutiset
SuomiTV pyrki panostamaan eritoten uutisiin, joita sen oma uutistoimitus toimitti monta kertaa vuorokaudessa. Uutis- ja ajankohtaistoimituksen päätoimittajana toimi Tomi Lindblom sekä uutisankkureina Sari Helin ja Jussi Hanhivaara. Uutisia lähetettiin 22. maaliskuuta 2010 – 5. toukokuuta 2011 maanantaista perjantaihin kello 18, 19 ja 20. Lisäksi lauantaisin lähetettiin Viihdeuutiset ja sunnuntaisin Uutisviikko-niminen ajankohtaismakasiini.
Ilmoittaessaan toimintansa supistamisesta toukokuussa 2011 SuomiTV kertoi, että kanavan oma uutistoimitus lakkautetaan. Toimiluvan edellyttämien uutislähetysten sanottiin kuitenkin jatkuvan syksyllä uudelta pohjalta, ja 24. lokakuuta 2011 STT alkoi tuottaa SuomiTV:lle televisiouutisia.
K. A. Weiste
K. A. Weiste Oy on Helsingin Pukinmäessä vuodesta 1924 toiminut joulukoristeisiin erikoistunut yritys. Se on Euroopan vanhimpia joulukoristevalmistajia ja nykyisin Pohjoismaiden ainoa.
Weiste valmistaa muun muassa palloja, kelloja, punoksia, köynnöksiä, lamettaa, latvatähtiä, kransseja ja pieniä tekokuusia tuotemerkillä Christmas Legend. Weisteen koristetuotannosta yli 80 prosenttia menee vientiin, erityisesti Ranskaan, Venäjälle ja Isoon-Britanniaan. Vientimaita on yhteensä yli 30. Weisteen tuotannossa on vuosittain yli tuhat tuotenimikettä, joista 800 on vakiotuotteita ja 400–500 asiakaskohtaisia erikoistuotteita. Joulukoristemallistosta noin kolmannes uudistuu vuosittain.
Oman valmistuksen lisäksi Weiste tuo maahan suuren valikoiman eri materiaaleista valmistettuja joulukoristeita, lasipalloja ja lyhtyjä. Joulusesongin tasaamiseksi tuontivalikoimaan kuuluu myös laaja valikoima erilaisia ympärivuotisia sisustustuotteita ja koriste-esineitä.
Vakituisia työntekijöitä on noin 90 ja kausityöntekijöitä 20–30. Weisteen liikevaihto on vuoden 2008 yli kymmenen miljoonan euron tasosta laskenut 6,4 miljoonaan tilivuonna 2011.
Historiaa
Weisteen toiminta alkoi 1924, kun kansakoulunopettaja ja paperitavarakauppias Kaarlo Aimo Weiste (1881–1963, alun perin Westerlund) perusti Helsinkiin oman yrityksen, liikeideanaan ryhtyä tuottamaan hopealangasta kotimaisia kuusenkoristeita. Niitä hän teki ensin kotonaan ja sitten Kluuvikadun työhuoneessaan, kunnes hän muutti poikansa Aarren (1920–2001) kanssa Pukinmäkeen vuonna 1926. Apua tuotteiden suunnittelussa oli sisaresta Viivia Weisteestä, joka toimi Heinolan opettajaseminaarissa piirustuksen ja käsitöiden opettajana vuosina 1921–1945. Koriste- ja nauhatehtaasta tuli K. A. Weiste Oy vuonna 1936.
Nauhojen kutominen alkoi 1930-luvun puolessavälissä, ja vuonna 1938 valmistettiin noin neljääkymmentä erilaista nauha- ja nyörimallia.
Hopealankakoristeita alettiin viedä Ruotsiin vuonna 1946, ja sitä varten perustettiin Hankoon tytäryhtiö Koristevienti Oy.
1950–1960-luvulla muovi yleistyi nopeasti Weisteen materiaalina. PVC-kalvoista syntyi entistä kestävämpiä ja värikkäämpiä koristeita, ja vuonna 1967 alettiin valmistaa muottiinpuhallusmenetelmällä koristepalloja. Muovisista joulukuusista tuli 1970-luvulla hittituote pariksi kymmeneksi vuodeksi, kunnes kiinalaiset muovikuuset veivät markkinat. Tähtisädetikkuja Weiste valmisti yli 40 vuotta, kunnes kotimaiset tähtisädetikut korvattiin itäsaksalaisilla.
Vuonna 1992 K. A. Weiste Oy sai Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon.
Lähteet
pienoiskuva|K. A. Weiste Oy:n tehdasrakennus Helsingin Pukinmäessä.
Pietari Autti
150px|thumb|Pietari Aleksanteri Autti. Pietari Aleksanteri Autti (17. elokuuta 1893 Rovaniemi – 23. lokakuuta 1959 Rovaniemi) oli suomalainen jääkärikenraali, talvi- ja jatkosotien rykmentinkomentaja ja Mannerheim-ristin ritari n:o 51.
Kauppias Juho Abraham Autin ja hänen vaimonsa Aurora Elisabethin (o.s. Kalliosalmi) poika Pietari Aleksanteri Autti lähti Oulun suomalaisesta yhteiskoulusta ylioppilaaksi valmistuttuaan Helsingin yliopistoon, opiskelemaan filosofis-kielitieteelliseen tiedekuntaan. Vuonna 1915 Autin tie johti jääkäriliikkeeseen.
Jääkäriksi Saksaan
thumb|Polangenin kurssilaisia räjäytysharjoituksessa. Etuoikealla saksalainen kouluttaja luutnantti Albert Mellis. Jääkäriksi värväydyttyään Autti saapui Lockstedtin leirille 3. tammikuuta 1916. Hänen yksikkönsä oli pioneerikomppania. Hän palveli Misse-joella, Riianlahdella ja pioneerina osallistui Schmardenin taisteluun. Autti toimi etappimiehenä Pohjois-Suomessa talvella 1916–1917. Saksaan palattuaan hänet komennettiin elokuussa 1917 Sprengkommando Polangeniin, muun muassa pioneeri- ja sabotaasikoulutusta antavalle erikoiskurssille. Kotimaahan Autti palasi jääkärien pääjoukon mukana jääkärivänrikiksi ylenneenä.
Sisällissota
Sisällissodan aikana Autti palveli joukkueenjohtajana 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniassa valkoisten puolella. Autti palveli myös Kuolajärven pataljoonassa komppanian päällikkönä.
Petsamon retkikunta
Liittoutuneiden joukkojen poistuttua syksyllä 1919 Muurmannin alueella vallitsi sotilaallinen tyhjiö. Tyhjiöillä on taipumus täyttyä, ja Suomenkin oli valvottava omia etujaan alueella. Tehtävään lähetettiin vuoden 1920 tammikuussa Martti Walleniuksen johtama 60-miehinen osasto. Kapteeni Pietari Autti toimi Walleniuksen esikuntapäällikkönä. Petsamossa osasto kohtasi Kalle Kukan ja Eero Haapalaisen johtamia aunuksen karjalaisia ja suomalaisia punaisia, ei niinkään Venäjän valkoisen hallituksen joukkoja.
Rajavartiostoon, reserviin ja Pohjois-Savon suojeluskuntapiiriin
Autista tuli 1921 Kainuun rajavartioston komentaja. Tämä tehtävä johti hänet vuosiksi 1921–1922 johtamaan Vienan Karjalan huoltotoimikuntaa ja suomalais-venäläistä rajakomissiota.
Sotakorkeakoulun aloittaminen ja ylennys majuriksi olivat vuorossa 1924. Vuosi sotakorkeakoulun (1924–1926) suorittamisen jälkeen Autti ylennettiin everstiluutnantiksi, ja hän perusti perheen. Ura nuoren Suomen armeijassa oli tällä erää ohi vuoden 1928 lopussa.
Autti toimi yhteiskunnallisissa tehtävissä Perä-Pohjolan ja Lapin liiton puheenjohtajana ja oli myös Rovaniemi-lehden päätoimittaja. Suojeluskuntajärjestöön hän liittyi 1931 ja sai Pohjois-Savon (Kuopion) suojeluskuntapiirin päällikkyyden majuri Saaren (päällikkönä 1920–1930) jälkeen.
Autti oli Kokoomuksen ehdokkaana syksyn 1930 eduskuntavaaleissa. Auttia pidettiin vahvana Lapuan liikkeen kannattajana, sillä hän kuului liikkeen valtuuskuntaan. Hänen lisäkseen Lapuan liikkeen kannattajana pidettynä ehdokkaana oli kirkkoherra O. H. Jussila, joka tulikin valituksi eduskuntaan. Jussilaa ja Auttia esiteltiinkin erityisen paljon silloin Autin omistamassa ja päätoimittamassa Rovaniemi-lehdessä.
Jatkosodan JR 8, "Ukko" ja "Tuntemattoman sotilaan rykmentti"
Kesällä 1941 Autti sai johtaakseen Jalkaväkirykmentti 8:n (JR 8), joka kuului 11. divisioonaan, "Iskevään kiilaan". Jatkosodan alettua yksiköille oli annettu peitenimet, joita käytettiin esimerkiksi komentopaikkojen ja niiden puhelinkeskusten niminä. Niinpä JR 8:n peitenimi "Ukko" tarkoitti paitsi itse yksikköä myös sen komentajaa.
Väinö Linnan romaanin Tuntematon sotilas ilmestymisen jälkeen Ukko-rykmentistä tuli "Tuntemattoman sotilaan rykmentti". Romaanista muistetaan muun muassa raskas suokoukkaus, jonka tauolla Hietanen ärähtää lähestyvälle upseerille, jolla kiellosta huolimatta on palava tupakka hampaissaan. Tapahtuma on autenttinen – kersantti Onni Lemiläinen lausuu eversti Autille sanat: "Etkö sää äijä tiedä, ettei saa tupakoida!", jotka Hietanen Linnan romaanissa toistaa omalla murteellaan ja temperamentillaan.
Mannerheim-ristin ritari
Autti nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 1. maaliskuuta 1942. Hänen esimiehensä Kaarlo Heiskasen laatimassa esityksessä tulee esille hänen henkilökohtainen urheutensa, tapa "johtaa edestä". Esitys keskittyy syksyn 1941 taisteluihin:
Heiskanen muun muassa toteaa, että Veskelyksen taisteluiden yhteydessä Autti käytteli itsekin konepistoolia osaston tuhotessa kylässä olevaa vastustajaa ja sen vahvistukseksi lähetettyjä joukkoja.
4. divisioonan komentajaksi
Maaliskuussa 1943, jolloin Autti oli arvoltaan kenraalimajuri, hänet nimitettiin 4. divisioonan komentajaksi. 4. divisioonaa pidettiin päämajan reservinä, kunnes suurhyökkäys 9. kesäkuuta 1944 alkoi. Divisioona siirrettiin Kannakselle, alkaneen neuvostoarmeijan hyökkäyksen painopisteeseen. 18. kesäkuuta se sai käskyn vetäytyä Viipuri–Kuparsaari–Taipale-linjalle (VKT-linja). Divisioona oli mukana myös Talin–Ihantalan taistelussa.
Asekätkentäepäily
Rauhan tultua Autti toimi loppuvuodesta 1944 kesään 1945 Perä-Pohjolan sotilasläänin komentajana, kunnes hänet pidätettiin asekätkentäjutun yhteydessä. Loka- ja marraskuun 1945 hän oli vangittuna, kunnes hänet vapautettiin hänestä tehdyn ilmiannon osoittauduttua perättömäksi.
Divisioonan komentajana
Vuosi 1948 teki Autista 3. divisioonan komentajan asemapaikkanaan Kouvola. Vuonna 1953 hän sai kenraaliluutnantin arvon ja siirtyi eläkkeelle.
Mäeveski järv (Küti)
Mäeveski järv on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Noodeskülassa sijaitseva padottu järviallas. Virolaisessa nimistössä veski tarkoittaa vesimyllyä.
Maantietoa
Tekojärvi on 200 metriä pitkä, 85 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,9 hehtaaria. Se sijaitsee Noodasjärven ja Noodaskülan eteläpuolella ja toisen patolammen Alaveski järven eteläpuolella. Se on muodostunut, kun Iskna jõgi on padottu uomaansa ja sen kohonnut vedenpinta on noussut syvän Kütiorgin laakson rannoille. Järven länsirannalla sijaitsee kaksi taloa, joiden kautta kulkee tie. Järven ympäristö on metsämaata, mutta laakson pohja on järven etelärannasta alkaen suomaata.