cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Natriumvetysulfaatti
Valmistus ja käyttö
Natriumvetysulfaattia voidaan valmistaa käsittelemällä natriumkloridia rikkihappoliuoksella. Natriumvetysulfaatin lisäksi reaktiossa muodostuu kaasumaista vetykloridia.
Natriumvetysulfaattia käytetään puhdistusliuoksissa, hopean peittauksessa, ja pH:n alentamisessa uima-altaissa. Lisäksi yhdistettä käytetään happamuudensäätöaineena elintarvikkeissa ja sen E-koodi on E 514.
Ilkka Hanski
Ilkka Aulis Hanski (14. helmikuuta 1953 Lempäälä – 10. toukokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen ekologi ja evoluutiobiologi sekä tieteen akateemikko. Hän oli alallaan maailman huomattavimpia tutkijoita, ja hänet tunnetaan erityisesti metapopulaatioteorian kehittäjänä.
Nuoruus ja opiskelu
Hanski syntyi Lempäälässä vuonna 1953. Lapsena hän keräsi perhosia isovanhempiensa talon pihasta. Myöhemmin Hanski muisteli, että monet hänen tutkimuksistaan saivat inspiraationsa lapsuuden seikkailuista ja Helsingin yliopiston genetiikan professorin Esko Suomalaisen kannustuksesta. Hanski oli ottanut yhteyttä Suomalaiseen löydettyään harvinaisen perhosen isovanhempiensa pihasta.
Hanski opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistosta 1979. Hänen väitöskirjansa käsitteli lantakuoriaisten yhteisöekologiaa. Hanski havaitsi tutkimuksessaan, että suurin osa lantakuoriaisista eli ryhmissä niin, että tietyt lajit olivat yleisiä tietyillä kokkareilla ja harvinaisia toisilla.
Cirkelbroen
Cirkelbroen (Ympyräsilta) on Kööpenhaminassa oleva kevyen liikenteen silta joka ylittää Christianshavnin kanavan. Silta avattiin elokuussa 2015 ja sen on suunnitellut tanskalais-islantilainen taiteilija Olafur Eliasson. Silta on rakenteeltaan ainutlaatuinen. Se koostuu viidestä ympyränmuotoisesta tasosta, jotka ovat yhteydessä toisiinsa. Jokaisen tason keskellä on masto ja köysistö, jolloin silta muistuttaa aikoinaan alueen satamassa olleista purjelaivoista.
Ilkka Hanski
Tieteellinen ura
Vielä 1960-luvulla ekologit eivät juuri kiinnittäneet huomiota siihen, ovatko populaatiot levittäytyneet asuinalueelleen tasaisesti vai elävätkö ne useissa paikallisissa rykelmissä. Populaatiobiologi Richard Levins esitti 1969 metapopulaation käsitteen, jonka pohjalle Hanski rakensi tieteellisen uransa. Hanski oli koko uransa ajan erityisen kiinnostunut saarten lajistojen ekologiasta ja evoluutiosta, sillä ne olivat luonnollisesti sirpaloituneita elinympäristöjä.
Hanski työskenteli Helsingin yliopistossa vuodesta 1980 ja nimitettiin professoriksi 1993. Siellä hän alkoi kehittää mallia metapopulaatioiden selviytymisestä. 1980-luvun lopulla Hanski oli valmis kokeilemaan ennustuksiaan kenttäkokeissa. Populaatiobiologi Paul Ralph Ehrlichin kanssa käydyn keskustelun jälkeen Hanski päätti alkaa tutkia oletustaan Ahvenanmaalla täpläverkkoperhosen parissa. 1990-luvun alussa Hanski alkoi tehdä karttaa Ahvenanmaan kaikista täpläverkkoperhosen mahdollisista elinympäristöistä. Vuoteen 2016 mennessä se oli kasvanut laajaksi tietokannaksi, jossa oli yli 4 000 yksittäistä paikkaa, jotka tarkistetaan vuosittain perhosen ja sen parasitoidien ja patogeenien tutkimiseksi.
Luonnonvaraoikeus
Luonnonvaraoikeus on yhteisnimitys sellaisille oikeusjärjestyksen osille, jotka liittyvät elollisten tai elottomien luonnonvarojen hyödyntämiseen. Se on ympäristöoikeuden osa, mutta ei kovin tarkkarajainen, sillä se on monelta osin päällekkäinen ympäristöoikeuden muiden osa-alueiden kanssa. Luonnonvaraoikeudelle on tunnusomaista tavoite luonnonvarojen kestävään käyttöön.
Ilkka Hanski
Tieteellinen ura
Vuonna 1991 Hanski perusti Helsingin yliopistoon metapopulaatiobiologian tutkimusryhmän, josta tuli myöhemmin Metapopulaatiobiologian tutkimuskeskus. Se oli Suomen Akatemian huippuyksikkö 2000–2017.
Hanski palasi 2003 väitöskirjansa aiheeseen, kun hän käynnisti tutkimusprojektin, jonka kohteena oli Madagaskarin monimuotoiset kotoperäiset lantakuoriaiset ja niiden selviytyminen elinympäristöjen katoamisessa.
Luonnonvaraoikeus
Luonnonvaroihin liittyvien lakien välillä on selviä eroja suhtautumisessa luonnonvarojen hyödyntämiseen. Esimerkiksi kaivoslailla pyritään edistämään luonnonvarojen käyttöä, kun taas maa-aineslaki on ympäristönsuojelunäkökulmaa korostava ja luonnonvarojen käyttöä rajoittava.
Ilkka Hanski
Tieteellinen ura
Vuodesta 2011 Hanski työskenteli yhteistyössä allergiatutkijoiden, molekyylibiologien, tilastotieteilijöiden ja immunologien kanssa tarkoituksenaan selvittää ympäristön biodiversiteetin suhdetta allergioihin ja muihin tulehdusperäisiin sairauksiin.
Hanski toimi akatemiaprofessorina vuosina 2006–2011 ja 2012–2016.
Tutkimustulokset ja niiden merkitys
Hanski tutki urallaan erityisesti metapopulaatioita ja lisäksi laajemmin luonnon monimuotoisuuden merkitystä ja suojelua. Hänen tutkimustyössään yhdistyivät erityislaatuisesti teoreettinen ja empiirinen tutkimus.
Hanskin teoksesta Metapopulation Ecology (1999) on tullut monien populaatiobiologien, suojelubiologien ja maisemaekologien keskeisimpiä teoksia.
Jäsenyydet ja arvonimet
Hanski valittiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 1998 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001. Hänet kutsuttiin 2005 toisena suomalaisena arvostetun brittiläisen tiedeakatemian Royal Societyn jäseneksi. Yhdysvaltalainen tieteellinen seura American Academy of Arts and Sciences kutsui 2006 Hanskin ulkomaiseksi kunniajäsenekseen.
Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia valitsi 2010 Hanskin yhdeksi ulkomaisista jäsenistään. Tieteen akateemikon arvon Hanski sai vuonna 2015.
Perhe
Hanskin toinen puoliso vuodesta 1990 oli ympäristöpolitiikan professori Eeva Furman. He asuivat Helsingissä, ja heillä oli kolme lasta. Hanski kuoli pitkäaikaiseen sairauteen 63-vuotiaana 10. toukokuuta 2016.
James Isbister
pienoiskuva|James Isbister James Isbister (29. marraskuuta 1833 – 16. elokuuta 1915) oli kanadalainen métis-johtaja. Häntä pidetään Saskatchewanissa sijaitsevan Prince Albertin kaupungin perustajana.
Isbister oli lahjakas kielissä ja puhui englantia, gaelia, creetä, denen kieltä ja michifiä. Hän toimi useita vuosia tulkkina Hudson's Bay Companylle.
Vuonna 1866 Isbister asettui asumaan ja viljelemään maata alueelle, joka nykyisin tunnetaan Prince Albertin kaupunkina. Hän oli todennäköisesti ensimmäinen maanviljelijä Saskatchewanissa, joka viljeli vehnää omalla maatilallaan. Alueelle muutti useita muitakin siirtolaisperheitä, jotka kutsuivat aluetta Isbisterin asutuskeskukseksi. Isbister muutti pois alueelta 1886 mutta palasi vuosia myöhemmin takaisin perustettuun Prince Albertin kylään. Hän toimi myös John Smith Reservaatissa (nykyisin Muskoday First Nation) maatalousneuvojana.
Vuonna 1884 Saskatchewanjokilaakson eurooppalaiset siirtolaiset ja métisit kävivät neuvotteluja Kanadan hallituksen kanssa maaoikeuksista. Neuvotteluiden kariuduttua he lähettivät valtuuskunnan neuvottelemaan Louis Rielin kanssa hänen paluustaan Yhdysvaltojen Montanasta, jotta hän voisi johtaa neuvotteluja Kanadan hallituksen kanssa. Isbister valittiin yhdeksi neljästä matkaan lähtijästä. Riel oli helposti taivuteltavissa asian kannalle. Neuvottelut eivät sujuneet toivotulla tavalla ja tilanne lopulta kärjistyi Saskatchewanin kapinaksi vuonna 1885.
Isbister monien muiden anglo-metisien ohella oli osallisena neuvotteluissa hallituksen kanssa, mutta ei osallistunut kapinan vihollisuuksiin. Tästä huolimatta hänet vangittiin viideksi viikoksi ja Prince Albertin konservatiivinen lehdistö arvosteli hänen toimiaan kapinan aikana.
Kapinan jälkeen Isbister osallistui Prince Albertin alueella monipuolisesti Kanadan anglikaanisessa kirkon toimintaan. Hän vietti Prince Albertissa loppuelämänsä, ja hänet on haudattu kaupungissa sijaitsevalle hautausmaalle, joka on lähellä hänen entistä kotitilaansa.
HMS Näcken (Nä)
HMS Näcken (runkonumero Nä) oli Ruotsin laivaston Neptun-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin 1942. Se laskettiin vesille saman vuoden lopulla 26. syyskuuta ja liitettiin laivastoon 12. kesäkuuta 1943.
Ex tuarum
Ex tuarumissa puhutaan kahdesta nimettömäksi jäävästä Suomen piispasta, joista ensimmäisen mainitaan kuolleen lähetystyössä ja toisen nimittämiseen paavi myönsi luvan tämän aviottomasta syntyperästä huolimatta. On esitetty erilaisia tulkintoja siitä, olisivatko nämä piispat saattaneet olla 1500-luvulla laaditussa Suomen piispainkronikassa mainitut Rodolphus ja Folkvinus.
Kirjeen sisältö
30.10.1209 Lateraani"Paavi Innocentius III Lundin arkkipiispalle."Lundin arkkipiispalle."Sinun kirjeesi sisällöstä saimme tietää, että muuan maa, jonka nimi on Suomi, on äskettäin muutamien ylhäisten huolenpidon avulla valkeuden Isän toimesta, jolta kaikkinainen hyvä anti ja täydellinen lahja tulee, kääntynyt kristinuskoon, jossa se kuten Jeesus-poikanen varttuu viisaudessaan ja iässä, mutta että sen maan piispalle, sen jälkeen kun hän levitettyään katolista uskoa oli siellä laillisesti päättänyt juoksunsa ja hänet oli kutsuttu vastaanottamaan taivaallista voittopalkintoa, ei tähän mennessä ole asetettu seuraajaa. Sillä kun uuden istutuksen ja sen seudun ihmisten uppiniskaisuuden ja myös epäsuotuisan ilmaston takia sinne valitun ei katsota olevan kunniapaikalla vaan marttyyriudelle alttiina, tuskin kukaan haluaa sen istuimen haltijaksi, paitsi sellainen, joka jumalansanan sytyttämänä tahtoo Kristuksen nimen tähden kestää kidutuksia. Mutta kun muuan mies, tavoiltaan hyvä, niin kuin vakuutat, ja iältään kypsä sekä tiedon ja hyveiden seppelöimä, on jumalansanan tähden, jota hän on tuolle kansalle jonkin aikaa saarnannut ja kestänyt heidän taholtaan kärsimystä ja kurituksia, kutsuttu tuon kirkon paimeneksi, jotta sitä siten johtaisi mies, joka haluaa virkaan, mikä tuottaa enemmän marttyyriutta kuin kunniaa, sinä et ole tahtonut antaa hänelle vihkimuksen lahjaa ilman meidän lupaamme, koska hän ei ole syntynyt laillisesti avioliitosta. Kun siis ankara pakko käskee ja ilmeinen hyöty sitä vaatii, olet nöyrästi anonut meiltä, että suvaitsisimme myöntää hänelle armahtavaisesti erivapauden. Me siis määräämme sinun pyyntöjesi taivuttamina apostolisella kirjeellä, että jos näin on, sinä meidän nimissämme myönnät hänelle erivapauden, teroittaen hänelle, että hänen tulee, niin kuin hän on alkanutkin, opettaa tätä uutta istutusta niin sanalla kuin esimerkillä ja ahkerasti pyrkiä edelleen juurimaan pakanuuden erheytystä ja laajentamaan kristillisen uskonnon rajoja. Sillä vaikka kaikki hyveet vievät voittopalkintoon, vain kestävyys kruunataan."Annettu Lateraanissa 30. lokakuuta paaviutemme kahdentenatoista vuonna.
Ilona Niemi
Ilona Niemi (s. 1975 Piikkiö) on suomalainen kuvataiteilija, joka käyttää ensisijaisena tekniikkanaan öljymaalausta. Lisäksi hän on piirtänyt, valokuvannut ja tehnyt kollaaseja. Kasvojen maalaaminen on ollut hänen työssään keskeisessä asemassa. Niemi opiskeli Skotlannissa ja Yhdysvalloissa. Hän valmistui kuvataiteen maisteriksi Etelä-Illinoisin yliopistosta (Southern Illinois University) vuonna 2007. Niemen töitä on ollut esillä kansainvälisestikin Lontoon National Portrait Galleryssa ja Chicagon Gerscheidle-galleriassa.
Niemi oli 13-vuotias, kun hänen lapsuudenystävänsä ja naapurinsa, 15-vuotias Piia Ristikankare katosi lokakuussa 1988. Katoamistapaus on vaikuttanut huomattavasti osaan hänen teoksistaan.
Myös kirjailijoiden, kuten T. S. Eliotin teokset ovat vaikuttaneet Niemen ilmaisuun.
Tomaž Čižman
Tomaž Čižman (s. 13. helmikuuta 1956 Črnuče, Ljubljana) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa.
Čižman sai junioreiden MM-kilpailuissa pronssia alppiyhdistetyssä 1982 ja 1983. Hän sijoittui Crans Montanan MM-kilpailuissa 1987 supersuurpujottelussa 14:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli samassa lajissa yhdeksäs ja keskeytti suurpujottelun. Hän sai Vailin MM-kilpailuissa 1989 pronssia supersuurpujottelussa.
Čižman sijoittui maailmancupin osakilpailuissa kymmenen kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Parhaimmillaan hän oli neljäs Kirchbergin ja Aspenin suurpujotteluissa kaudella 1988–1989. Hän voitti samalla kaudella supersuurpujottelun Euroopan cupin kokonaiskilpailun.
Kayak II
Kayak II on hollantilaisen progressiivisen rockin yhtye Kayakin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1974. Sen CD-painos julkaistiin vuonna 1995.
Alun perin levyn nimeksi piti tulla His Master’s Noise, mutta bändi oletti, että siitä syntyisi ongelmia levy-yhtiö His Master's Voicen (HMV:n) kanssa. Tuon takia he valitsivat albumin nimeksi yksinkertaisesti Kayak II.
”Wintertime”-kappale on levyn ainoa single.
Richard Villems
Hän toimi Viron biokeskuksen johtajana (1986–2014). Tämän ohella hän oli Tarton yliopiston molekyyligenetiikan professori (1987–1991), molekyylibiologian professori (1991–1996), ja evoluutiobiologian professori (1996–2004), Viron tiedeakatemian apulaispääjohtaja ja Tähtitieteen ja fysiikan toimialan johtajana (1994–1999), osa-aikainen ylimääräinen professori (12/2004–12/2007) sekä Viron tiedeakatemian pääjohtaja (2004–2014). Hän on jatkanut osa-aikaisena professorina myös tämän jälkeen.
Professori Villems on julkaissut työtovereineen runsaasti alkuperäisartikkeleita tiedemaailman huippulehdissä (esim. Nature, Science, Plos One). Hän on ohjannut yhteensä 18 vuosina 1975–2015 valmistunutta väitöskirjatyötä. Tieteellinen tutkimus- ja ohjaustyö on jatkunut vuoden 2015 jälkeenkin.
Patrick Hausding
Patrick Hausding (s. 9. maaliskuuta 1989 Berliini, Saksa) on saksalainen uimahyppääjä. Hän on saavuttanut urallaan kolme olympiamitalia; ensimmäisen Pekingistä 2008, toisen Rio de Janeirosta 2016 ja kolmannen Tokiosta 2021. Vuoden 2008 parikilpailussa hänen parinaan oli maanmies Sascha Klein ja vuonna 2021 Lars Rüdiger. Uinnin MM-kilpailuista hän on saanut on yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Hausding on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 77 kilogrammaa.
Vaasan kesä
Itämeren kesä -tapahtuma syntyi Vaasan kulttuurilautakunnan aloitteesta kesällä 1968, jolloin tapahtuman pääsisältöä olivat tuolloin muodikkaat paneelikeskustelut ja kantaa ottavat teatteriesitykset. Tapahtuman toisena järjestäjänä oli Ylioppilasteatteri. Syksyllä 1970 perustettiin Vaasan Viikko -niminen järjestö festivaalin järjestäjäksi. Siinä oli mukana viitisenkymmentä paikallista kulttuurijärjestöä.
Ensimmäisillä festivaaleilla 1968 ohjelmassa oli muun muassa teinien teatteriseminaari, televisiokirjailijaseminaari, oopperaohjaajakurssi sekä paneelikeskustelu aiheesta ”Valtion ja teatterilaitoksen suhde sekä teatterin uudistumisen keinot”. Keskustelijoina nähtiin Ritva Arvelo, Arvo Salo, Kalle Holmberg ja Jouko Tyyri.
Vuonna 1969 Vaasan Kesä tutki kolmatta maailmaa eli kehittyviä maita ja lastenkulttuuria. Tricont-seminaarissa pyrittiin osoittamaan termi imperialismi tieteelliseksi käsitteeksi. Festivaalin yhteydessä järjestettiin Yleisradion Radioteatterin kuunnelmaseminaari sekä tiettävästi Suomen ensimmäinen radioitu rockyhtyeiden kilpailu. Yksikään palkituista yhtyeistä (Kopet, Silvery, Porkkanas, Raimons, Upsound ja Incense) ei noussut maineeseen, mutta niiden riveissä esiintyivät muiden muassa Pave Maijanen, Remu Aaltonen ja Cisse Häkkinen. Samana vuonna festivaalin ohjelmistoon kuuluivat kolmipäiväiset lastenkulttuuripäivät.
Vuonna 1972 Vaasan Kesän teemoja olivat informatiivinen taide ja eri puolueiden taidepoliittiset ohjelmat, joita sivuavia keskustelutilaisuuksia pidettiin Vaasan eri museoissa. Vaasan taidehallissa oli esillä leningradilaisten taiteilijoiden töitä, ja ”informatiivista musiikkia” työpaikoilla kiersivät esittämässä Agit Prop, KOM-teatterilaiset ja Berliner Ensemblen edustajat. Edellisten vuosien tapaan ohjelmistoon kuului myös Työväen- ja kisällilaulujen konsertti sekä nuorisomusiikin suurkatselmus.
Vaasan Kesä ei pienen budjettinsa, epävarman rahoituksensa ja korkealentoisen ohjelmistonsa takia oikein löytänyt yleisöään siitäkään huolimatta, että valtaosa tapahtumista oli yleisölle ilmaisia. Esimerkiksi vuonna 1972 festivaalin avajaisiin Vaasan kaupungintalolle saapui vain kaksi kaupunkilaista. Festivaalia järjestänyt Vaasan Viikko ry päätti tuolloin alkaa suunnata tapahtumaa tulevina vuosina yhä enemmän lapsille ja lastenkulttuuria käsitteleväksi.
Vuonna 1975 festivaaliohjelmistoa viihteellistettiin, jotta kaupunkilaiset olisivat löytäneet sen paremmin. Teemoja olivat meri, lapsi ja musiikki. Lapsille järjestettiin luovan toiminnan leiri ja valokuvausleiri. Seminaariaiheena oli musiikkiterapia.
Kesäkuussa 1979 Vaasan Kesä teki yleisöennätyksensä, kun tuhannet ihmiset halusivat nähdä festivaaleilla vierailevan Unicef-lähettilään, filmitähti-koomikko Danny Kayen. Kesän 1980 festivaaleilla lapsille esitettiin Marie-Luise De Geer Bergenstråhlen ruotsalaiselokuva Lapsilta kielletty (Barnförbjudet, 1979), mutta se oli Suomessa kielletty alle 8-vuotiailta vaikka Ruotsissa se oli lapsille sallittu. Lapsille esiintyi myös Jussi Raittinen ja nuorille Pekka Pohjola Group.
Muutos nukketeatterifestivaaliksi
Vuodesta 1982 aina 1990-luvun alkuun asti Vaasassa järjestettiin kansainvälistä nukketeatterifestivaalia, aluksi kolmena vuonna nimellä Vaasan Kesä ja vuodesta 1985 nimellä Vaasa Festival. Kristiina Hurmerinnan vuonna 1976 perustama nukketeatteri Peukalopotti oli päävastuussa järjestämisestä. Festivaali toi alkuvuosina kaupunkiin alan huippuja eri puolilta maailmaa, mutta pian senkin ongelmana olivat pienet budjetit ja sen myötä niukka ohjelmatarjonta festivaalin viikon mittaiseen kestoon nähden.
Vuodesta 2015 Vaasassa on jälleen järjestetty Pikku Aasi -nimistä kansainvälistä nukketeatterifestivaalia, ei enää kesäisin vaan lokakuussa. Vaasa Festival -nimi otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2016 Hietalahden jalkapallostadionilla järjestetyn elokuisen musiikkitapahtuman nimenä. Pääesiintyjiä silloin olivat Tom Jones ja Carola Häggkvist ja seuraavana kesänä saksalainen Scooter-yhtye.
Sentinel-luokka (risteilijä)
Sentinel-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden tiedusteluristeilijän muodostama alusluokka. Ne valmisti 1903-1905 Vickersin telakka ja palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa.
Suunnittelu
Luokka kuului kahdeksan tiedusteluristeilijän tilaukseen, joka jaettiin pareittain neljän telakan toimitettavaksi. Kukin telakka toteutti Amiraliteetin toimittamien vaatimusten pohjalta suunnittelemansa alukset. Vaatimuksina oli 25 solmun nopeus, 1,5 tuuman panssaroitu kansi sekä vastaava kylkipanssarointi, matala kulkuisuus rannikkovesillä toimimiseksi sekä aseistukseksi määrättiin 10 kappaletta 12 naulan ja kahdeksan kolmen naulan tykkiä sekä kaksi torpedoputkea.
HMS Sentinel oli tilauksen ensimmäinen valmistunut ja siten toisinaan kaikista kahdeksasta käytetään nimitystä Sentinel-luokka.
Palvelus
Luokan alukset oli suunniteltu hävittäjälaivueiden johtoaluksiksi sekä tiedustelutehtäviin. Niiden tuli samalla kyetä johtamaan taistelua että tuhoamaan vihollisen hävittäjiä. Kuitenkin uudet turbiinein varustetut hävittäjät olivat selvästi nopeampia kuin tiedusteluristeilijät, joten niiden oli erittäin vaikea toteuttaa tehtäväänsä.
Muutostyöt
Alusten palvelusaikana niille lisättiin kaksi kaksitoistanaulaista tykkiä ja niiden kolminaulaiset vaihdettiin kuusinaulaisiin. Alusten kaksitoistanaulaiset vaihdettiin 1911-1912 yhdeksään nelituumaiseen QF tykkiin.
Logaritminen spiraali
260px|thumb|right|Logaritminen spiraali (vakiokulma 10°) 200px|thumb|[[Nautilus-helmiveneen kuoren poikkileikkaus, joka on suunnilleen logaritmisen spiraalin muotoinen. Sinisellä merkityn logaritmisen spiraalin kasvuparametri on b = 0,1759.]] 200px|thumb|Romanesco -[[parsakaalin kukinto, joka kasvaa logaritmisena spiraalina]] thumb|200px|[[Mandelbrotin joukko|Mandelbrotin joukon osa, joka seuraa logaritmista spiraalia.]] thumb|200px|Islannin ympärillä oleva [[sykloni, jossa pilvet muodostavat likipitäen logaritmisia spiraaleja.]] thumb|200px|[[Kierteisgalaksin haarat ovat usein logaritmisen spiraalin muotoisia. Kuvassa Pyörregalaksi Messier 51.]] thumb|200px|Monikulmiospiraali
Logaritminen spiraali eli tasakulmainen spiraali on itsesimilaarinen spiraalimainen käyrä, joka esiintyy usein luonnossa. Sen kuvasi ensimmäisenä Descartes, ja sen ominaisuuksia tutki myöhemmin tarkemmin Jakob Bernoulli, joka antoi sille nimen Spira mirabilis ’ihmeellinen spiraali’.
Käyrän yhtälö
Napakoordinaatistossa ((r, \theta)) logaritmisen spiraalin yhtälö on
tai
missä e on Neperin luku, ja a ja b ovat vakiona pysyviä positiivisia reaalilukuja.
Karteesisessa koordinaatistossa käyrä voidaan esittää parametrimuodossa:
Logaritmisella spiraalilla on se huomattava ominaisuus, että sen jokaisessa pisteessä käyrän tangentin muodostaa yhtä suuren kulman spiraalin keskuksesta eli navasta alkavan puolisuoran kanssa. Tämän vakiokulman f ja käyrän yhtälössä esiintyvän vakion b välillä on yhteys:
Differentiaaligeometrian käsittein tämä yhteys voidaan ilmaista seuraavasti:
Lausekkeen derivaatta on verrannollinen parametriin b. Toisin sanoen se ilmoittaa, kuinka "tiheästi" ja kumpaan suuntaan spiraali kiertyy. Rajatapauksessa, kun b = 0, spiraalista tulee a-säteinen ympyrä. Toisaalta kun b:n annetaan kasvaa rajattomasti (f -> 0), spiraali lähestyy puolisuoraa. Kulman f komplementtikulmaa sanotaan spiraalin kaltevuus­kulmaksi.
Spira mirabilis ja Jacob Bernoulli
Logaritmisesta spiraalista käytetään myös latinalaista nimeä Spira mirabilis, "ihmeellinen spiraali". Vaikka muut matemaatikot olivat tutkineet sitä jo aikaisemmin, tämän nimen käyrälle antoi Jacob Bernoulli, koska häntä kiehtoivat sen ainutlaatuiset matemaattiset ominaisuudet: jokaisella kierroksella keskuksen ympäri spiraalin koko kasvaa, mutta sen muoto pysyy samana. Tätä ominaisuutta sanotaan itse­similaari­suu­deksi. Mahdollisesti juuri tämän ainut­laatuisen ominaisuutensa vuoksi spira mirabilis esiintyy monessa yhteydessä elollisessa luonnossa, esimerkiksi nautilus-helmiveneiden kuorissa ja auringonkukan mykerössä. Jacob Bernoulli ilmoitti toivomuksenaan, että hänen hautakiveensä kaiverrettaisiin logaritminen spiraali ja lause Eadem mutata resurgo ("Nousen jälleen muuttuneena ja silti ennallani"), mutta väärin­käsityksen vuoksi siihen kaiverrettiinkin Arkhimedeen spiraali.
Ominaisuudet
Logaritminen spiraali eroaa Arkhimedeen spiraalista siinä, että käyrän ja sen keskuksesta lähtevän puolisuoran leikkauspisteiden väliset etäisyydet kasvavat keskuksesta etäännyttäessä geometrisen sarjan mukaan, kun taas Arkhimedeen spiraalissa tämä etäisyys on vakio. Jos sitä skaalataan origo skaalauskeskuksena tekijällä e^{2 \pi b}, missä b on kokonaisluku, se kuvautuu itselleen; jos skaalaustekijä on jokin muu, saadaan sama käyrä, joka saataisiin myös kiertämällä sitä origon ympäri jonkin kulman verran. Logaritminen spiraali on myös yhtenevä involuuttansa, evoluuttansa ja keskuksensa suhteen muodostetun pedaalikäyränsä kanssa.
Lähtemällä pisteestä p ja etenemällä spiraalia pitkin sisäänpäin sen keskus voidaan kiertää rajattoman monta kertaa ilman, että sitä koskaan saavutaan. Kuitenkin tämän käyrän osan pituus on äärellinen, tai tarkemmin sanottuna sen pituuden raja-arvo, kun, on äärellinen. Tämän totesi ensimmäisenä Evangelista Torricelli jo ennen kuin differentiaali- ja integraalilaskenta keksittiin. Tarkemmin sanottuna spiraalin tämän osan pituus on, missä r on pisteen P etäisyys origosta suoraa pitkin mitattuna.
Kompleksitasossa eksponenttifunktio kuvaa kaikki suorat, jotka eivät ole reaali- eivätkä imaginaariakselin suuntaisia, logaritmisille spiraaleille, joiden keskus on origossa. Kääntäen jokainen tällainen logaritminen spiraali saadaan jonkin suoran kuvaksi eksponentti­funktiolla. Kuvana saatavan spiraalin kaltevuus­kulma on alku­peräisen suoran ja imaginaari­akselin välinen kulma.
Kultainen spiraali on logaritminen spiraali, jonka pisteiden etäisyys kasvaa kultaisen leikkauksen suhteessa kierrettäessä origon ympäri 90 astetta. Sen kaltevuus­kulma on noin 13,03239 astetta. Sitä voidaan approksimoida "Fibonaccin spiraalilla", joka muodostuu sarjasta ympyrän kehän neljänneksiä, joiden säteet ovat verrannollisia Fibonaccin lukujonon lukuihin.
Logaritminen spiraali luonnossa
Useissa luonnon­ilmiöissä esiintyy käyriä, jotka ovat ainakin liki­pitäen logaritmisen spiraalin muotoisia. Esimerkiksi muuttohaukka lähestyy saalistaan logaritmista spiraalia myöten. Se näkee tarkimmin suuntaan, joka muodostaa tietyn suuruisen kulman sen lento­suuntaan nähden; kun se pitää lentosuuntansa ja saaliin suunnan välisen kulman vakinaisesti tämän suuntaisena, lentoreitiksi muodostuu logaritminen spiraali, jonka kaltevuus­kulma on kyseisen kulman suuruinen.
The Essential
The Essential voi tarkoittaa:
Hannah Macleod
Hannah Louise Macleod (s. 9. kesäkuuta 1984 Boston) on brittiläinen, maajoukkuetasolla myös Englantia edustanut maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Macleod voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 sekä saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012. Englannin maajoukkueen pelaajana Macleod on saavuttanut MM-pronssia vuonna 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2012 Ison-Britannian joukkueessa ja pronssia vuonna 2010 Englannin joukkueessa. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 ja saavuttanut hopeaa vuonna 2013 sekä pronssia vuosina 2007, 2009 ja 2011. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut pronssia vuonna 2010.
Macleod on pelannut Englannin maajoukkueessa 88 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 65 kertaa ja tehnyt kahdeksan maalia. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Campeonato Brasileiro
Campeonato Brasileiro (lempinimeltään Brasileirão, ) on Brasilian jalkapallon sarjajärjestelmä. Sen järjestävänä organisaationa toimii Brasilian jalkapalloliitto (Confederação Brasileira de Futebol).
Koko maan kattava Campeonato Brasileiro on eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä, joka perustettiin Brasiliaan vuonna 1971. Pitkään oli mahdotonta järjestää maan laajuista sarjaa Brasilian valtavien etäisyyksien ja matkustuskustannuksien vuoksi. Niinpä Brasilian jalkapallon tärkeimmiksi kilpailuiksi olivat muodostuneet osavaltiomestaruussarjat. Campeonato Brasileirosta huolimatta osavaltiosarjat toimivat edelleen sen rinnalla ja ovat hyvin arvostettuja ja niihin panostetaan yhtä paljon kuin Brasilian mestaruusarjaan.
Monista muista Etelä-Amerikan maista kuten Argentiinasta poiketen Brasiliassa on eurooppalaiseen tyyliin yksi sarjakausi vuoden aikana. Tämän vuoksi Brasiliassa on myös toimiva kansallinen cup-kilpailu, Copa do Brasil. Monissa Etelä-Amerikan maissa on ns. Apertura eli avauskausi (elo-joulukuu) ja Clausura eli lopetuskausi (helmi-kesäkuu), joten samalle kalenterivuodelle tulee kaksi mestaria. Näillä mailla ei ole kansallista cup-kilpailua ollenkaan.
Sarjajärjestelmä
Campeonato Brasileiro muodostuu nykyisin neljästä divisioonasta: Série A, Série B, Série C ja Série D. Aiemmin divisioonia oli kolme, mutta kaudeksi 2009 Série C päätettiin jakaa kahtia. Vuosina 1980–1985 Série A oli nimeltään Taça de Ouro, Série B oli Taça de Prata ja Série C oli Taça de Bronze.
Nousu- ja putoamisjärjestelmä divisioonien välillä otettiin käyttöön vuonna 1988. Aiemmin pääsarjaan saattoi päästä osavaltiosarjoissa menestymällä tai kutsusta. Nykyinen eurooppalaistyylinen kaksinkertainen sarja otettiin käyttöön vasta vuonna 2003. Aiemmin sarjassa oli runkosarja ja pudotuspelit pohjoisamerikkalaiseen tyyliin.
Aleksias
Aleksias on bysanttilaisen historioitsijan Anna Komnenan (1083–1153) kreikaksi kirjoittama historia isästään Bysantin keisari Aleksios I:stä. Anna aloitti kirjoittamisen miehensä Bryennioksen kuoltua 1137 ja jatkoi työtään ainakin vuoteen 1148.
Sisältö
Kirjassa on viisitoista lukua, joiden sisältö on:
Gudmund Jöran Adlerbeth
Gudmund Göran (Jöran) Adlerbeth (1751−1818) oli ruotsalainen kirjailija, kustavilainen akateemikko, tunnettu varsinkin roomalaisten runoilijoiden Horatiuksen, Vergiliuksen ja Ovidiuksen taitavana ruotsintajana. Hän kirjoitti myös näytelmiä (ooppera Cora och Alonzo ja murhenäytelmä Ingiald Illråda) ja jätti jälkeensä tärkeitä historiallisia muistiinpanoja. Hän kallistui loppuiällään vapaampaan suuntaan sekä runoudessa että politiikassa.
Adlerbethin poika on muinaistutkija Jakob Adlerbeth.
Veikko Allinen
Veikko Allinen (1. tammikuuta 1931 Suistamo – 24. joulukuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 1997.
Veikko ”Vetsa” Allinen aloitti jääpallouransa Oulun Luistinseuran junioreissa nousten seuransa edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana vuonna 1948. Syksyllä 1952 hän siirtyi naapuriseuraan Oulun Palloseuraan. Vahvistunut OPS voittikin keväällä 1953 ensimmäisen oululaisen jääpallomestaruuden Allisen ollessa yksi jäsen siihen aikaan kuuluisasta joukkueesta. Hän oli joukkueen keskeisiä pelureita seuran voittaessa mestaruutensa. Samana vuonna Allinen esiintyi ensimmäisen kerran maajoukkueessa. Hänet palkittiin kyseisen vuoden Ruotsi-maaottelun parhaana pelaajana. Samana vuonna hänet valittiin vuoden jääpalloilijaksi Suomessa.
Aktiiviuran jälkeen hän toimi Helsingin IFK:n managerina 1966–1974 ja myöhemmin helsinkiläisen Botnia-69:n managerina 1977–1979. Allinen oli 1960-luvulla Palloliiton jääpallojaoston jäsen sekä A-maajoukkueen toinen valmentaja.
Allinen pelasi toisena lajinaan jääkiekkoa pelaten yhden SM-sarjaottelun Helsingin IFK:n riveissä kaudella 1961–1962.
Nicola White
White voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 sekä saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012. Englannin maajoukkueen pelaajana White on saavuttanut MM-pronssia vuonna 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2012 Ison-Britannian joukkueessa ja pronssia vuonna 2010 Englannin joukkueessa. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuosina 2009 ja 2011. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2014 ja pronssia vuonna 2010.
White on pelannut Englannin maajoukkueessa 106 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 80 kertaa ja tehnyt kuusi maalia, joista yksi oli tasoitusmaali 3–3 Rion olympialaisten vasta rangaistusvippauskilpailussa ratkenneessa loppuottelussa Alankomaita vastaan. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Heikki Leime
Heikki Leime (s. 7. toukokuuta 1962 Turku) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija.
Leime pelasi urallaan yli 300 liigan runkosarjan ottelua edustaen ainoastaan kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraa. Hän pelasi urallaan paljon Hannu Virran puolustajaparina keskittyen enemmän puolustuspeliin Virran hoitaessa hyökkäysvastuun. Hyökkääjinä harjoituspaitojen värin mukaan Mustaksi surmaksi nimetyssä viisikossa pelasivat pääasiassa Esa Keskinen, Jukka Vilander ja Ari Vuori. Urallaan Leime saavutti kolme SM-kultaa.
Leime pelasi kaksi kokonaista kautta Rochester Americansissa AHL-liigaa, jossa hän voitti myös AHL:n Calder Cupin siirryttyään TPS:stä loppukaudeksi 1982–1983 Rochesteriin. Hän pelasi jo juniorina kauden QMJHL-sarjassa, tosin ainoastaan viisi ottelua Montréal Juniorsissa kaudella 1979–1980. Leime oli Suomen maajoukkueessa vuoden 1990 jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa.
Leime siirtyi pelaajauransa jälkeen Ranskaan valmentajaksi. Hän toimi Ranskan pääsarjajoukkue Drakkars de Caenin valmentajana vuosina 1995–2000. Vuodesta 2000 vuoteen 2004 hän työskenteli Ranskan jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana. Lisäksi hän on valmentanut Sveitsissä HC Sierreä. Leime toimi myös Ranskan Ligue Magnuksessa pelaavan Ducs d'Angersin päävalmentajana ennen siirtymistään TPS:ään. Leime toimi TPS:n päävalmentajana kauden 2010–2011 alussa, mutta sai potkut 13 peräkkäisen tappion jälkeen.
Magnesiumasetaatti
Magnesiumasetaatti ((CH3COO)2Mg) on magnesium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään polymeerien valmistuksessa, tekstiilien värjäyksessä ja antibakteerisena aineena.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa magnesiumasetaatti on väritöntä tai valkoista ainetta. Kidevedetön yhdiste on erittäin hygroskooppista. Kidevedetön magnesiumasetaatti on polymorfista ja siitä tunnetaan alkeiskopiltaan α-muoto ja trikliininen β-muoto. Yhdisteestä tunnetaan myös kaksi kidevedellistä muotoa monohydraatti ((CH3COO)2Mg·H2O) ja tetrahydraatti ((CH3COO)2Mg·4H2O). Magnesiumasetaatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liuokset ovat lievästi emäksisiä ja usein viskooseja. Aine liukenee myös alkoholeihin.
Valmistus ja käyttö
Magnesiumasetaattia voidaan valmistaa liuottamalla magnesiumoksidia tai -karbonaattia etikkahappoon. Vesiliuoksesta haihduttamalla muodostuu tetrahydraattia ja kidevedetöntä yhdistettä voi valmistaa käyttämällä liuottimena etyyliasetaattia.
Magnesiumasetaattia käytetään viskoosikuitujen valmistuksessa neutraloimaan prosessissa muodostuvaa rikkihappoa. Sitä käytetään myös eläinten nahkojen parkitsemiseen, peittana tekstiilien värjäyksessä, lasitteiden valmistukseen ja antiseptisenä ja hajunmuodostumista ehkäisevänä yhdisteenä esimerkiksi deodoranteissa.
Jyrjövä
Jyrjövä on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla viitisen kilometriä Kapriosta pohjoiseen.
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut Jyrjövä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatiman maakirjan mukaan kylään oli ortodoksien rinnalle muuttanut luterilaisia uudisasukkaita Jääskestä.
1700-luvun alusta lähtien Jyrjövä kuului Vornaisin kartanoon, jonka omistajat siirsivät seudulle venäläisiä talonpoikia. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 kylässä asui venäläisten ohella 43 äyrämöistä, jotka kuuluivat Kaprion luterilaiseen seurakuntaan. Ortodoksit kuuluivat Klopitsan seurakuntaan, mutta kävivät kirkossa mieluummin lähempänä Kapriossa. Jyrjövässä oli vuonna 1731 rakennettu tsasouna.
Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Vornaisin volostin Vysotskojen kyläkuntaan. Maanviljelyn lisäksi asukkaat työskentelivät Hatapusan paperitehtaalla ja kyytimiehinä kaupungeissa. Lapset kävivät koulua Kostlovassa.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Jyrjövä kuului aluksi Sirkkovan ja myöhemmin Kaprion kyläneuvostoon. Kylä hävisi toisen maailmansodan aikana tai sen jälkeen.
Dominic Dale
Dominic Dale (s. 29. joulukuuta 1971) on walesiläinen snooker-ammattilainen, joka asuu nykyään Wieninssä Itävallassa. Dale tunnetaan ammattilaispiireissä myös lempinimellä Spaceman rennon ja erikoisen olemuksensa ansiosta. Spaceman on voittanut kaksi ranking-turnausta ja ollut pitkään 32:n parhaan joukossa ranking-listalla. Dale kerää snooker-keräilyesineitä ja pitää myös taiteesta. Hänellä on nimissään myös maailmanmennätys snooker-pöydän ympäri kävellyssä mailissa.
Ura
Dominic Dale aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992. Tätä ennen Dale voitti amatööritasolla Welsh National Champion-turnauksen, josta hän sai kutsun amatöörien maailmanmestaruusturnaukseen. Maailmanmestaruusturnaus tuotti finaalipaikan, mutta finaalissa hänet kaatoi Thaimaan Noppadon Noppachorn erin 11-9.
Ensimmäisen kauden paras saavutus oli pääsy 64:n parhaan joukkoon European Open-turnauksessa. Toisella kaudellaan Dale paransi ja pääsi kerran pääsarjaan 32:n parhaan joukkoon sekä useasti 64:n parhaan joukkoon. Tämä nosti hänet sadan parhaan joukkoon maailmanlistalla. Dale jatkoi tästä tasaista nousuaan saavuttamatta kuitenkaan suurempaa menestystä.
Turnausvoittaja
Spacemanin läpilyönti tapahtui kaudella 1996/1997, jolloin hän pelasi useissa turnauksissa itsensä pääsarjaan ja maailmanmestaruuskisoissa jopa 16:n parhaan joukkoon.
Kaikkien yllätykseksi Dale voitti John Higginsin vuoden 1997 Grand Prix-turnauksen finaalissa erin 9-6. Näin Dalesta tuli vasta viiden walesiläinen ranking-turnausvoittaja. Yllätykseksi tämä oli laskettava siitä syystä, että Dalen sijoitus maailmanlistalla oli tuolloin vasta 54 ja hän voitti matkalla finaaliin mm. Dave Haroldin, kuusikertaisen maailmanmestarin Steve Davisin sekä Jimmy Whiten.
Vuonna 1999 Dale oli mukana Walesin joukkueessa, joka voitti Nation's Cup-joukkueturnauksen. Hän oli myös mukana seuraavana vuonna, mutta tällöin voittajaksi selvyityi Englanti. 1999 Dale teki uransa suurimman lyöntisarjansa 145 UK Championship-turnauksessa. Parhaan esityksensä maailmanmestaruuskisoissa Dale esitti vuonna 2000, kun hän eteni huippupelaaja Peter Ebdonin voitettuaan aina neljännesfinaaliin asti.
Kaksinkertainen turnausvoittaja
Vuonna 2006 Spaceman saavutti semifinaalipaikan Northern Ireland Trophy-turnauksessa.
Vuonna 2007 jälleen hieman yllättäen, ja kymmenen vuoden tauon jälkeen, Dale nousi ranking-turnausvoittoon. Tämä tapahtui Kiinassa järjestetyssä Roewe Shanghai Masters-turnauksessa, jossa finaalivastuksena oli nälkäinen nuori maanmies Ryan Day, joka ei vieläkään saavuttanut turnausvoittoa, sillä Dale vei finaalin erin 10-6. Ottelun jälkeisessä haastattelussa Dale vitsaili odottavansa jo vuotta 2017.
Vuonna 2010 uudistetussa pelikalenterissa tuli mukaan pienempien ranking-kilpailujen sarja ja Sheffieldissä pelatussa Star Xing Pai Players Tour Championship 6 -kilpailussa Dale eteni voittajaksi ja finaalissa kaatui uudelle vuosikymmenelle tullessa kovaa nousua tehnyt Martin Gould erin 4-3.
USS Gerald R. Ford (CVN-78)
USS Gerald R. Ford (runkonumero CVN-78) on Yhdysvaltain laivaston vuonna 2013 vesillelaskettu Gerald R. Ford -luokan lentotukialus, joka on nimetty Yhdysvaltain 38. presidentin Gerald Fordin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Huntington Ingalls Industriesilta Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 2009. Se kastettiin 9. marraskuuta 2013 kumminaan presidentti Gerald R. Fordin tytär Susan Ford Bales ja laskettiin vesille 17. marraskuuta. Alus luovutettiin 31. toukokuuta laivastolle, joka otti sen palvelukseen 22. heinäkuuta 2017. Valmistus maksoi 13,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Palvelus
Viikko palvelukseenoton jälkeen alukselle laskeutui 28. heinäkuuta F/A-18F Super Hornet, joka teki ensimmäisen onnistuneen laskun jarruvaijereihin. Sama lentokone teki ensimmäisen katapultti avusteisen nousun alukkselta reilua tuntia myöhemmin. Seuraavana päivänä alus kiinnittyi Norfolkin laivastotukikohdassa laituriin oltuaan vain vuorokauden merellä. Se oli 2.-16. elokuuta ja 29. syyskuuta - 8. lokakuuta erilaisissa testeissä Virginian rannikolla.
Kontra-amiraali Roy J. Kelley vastaanotti 19. lokakuuta aluksen kannella kontra-amiraali Bruce H. Lindseyltä Naval Air Force Atlanticin komentajan tehtävät.
Aluksen testaus jatkui 2018 alussa. Huntington Ingalls sai 55,8 miljoonan dollarin tilauksen koeajojen toteuttamiseksi, minkä tuli olla tehtynä kesäkuussa 2019. Huhtikuussa 2018 telakka sai 10,8 miljoonan dollarin lisätilauksen, mitä täydennettiin vielä 30. huhtikuuta 61,3 miljoonan dollarin tilauksella.
Alus lähti 19. toukokuuta Virginian rannikolle koeajoihin, joissa testattiin propulsiojärjestelmää. Alus palasi 22. toukokuuta laituriin, missä korjattiin propulsiojärjestelmässä havaittuja vikoja. Koeajoja jatkettiin 31. toukokuuta - 7. kesäkuuta. Se palasi hinattuna laituriin 15. heinäkuuta.
Alus lähti 25. lokakuuta lisätesteihin, mistä se palasi 30. lokakuuta laituriin. Alus oli lähes kolme viikkoa propulsiojärjestelmä testeissä, mistä se palasi Norfolkiin 25. marraskuuta. Se oli 4.-11. joulukuuta Virginian rannikolla jälleen propulsiojärjestelmä testeissä.
Oltuaan kaksi viikkoa lentotoimintakokeissa alus kiinnittyi 31. tammikuuta 2020 laituriin Norfolkissa. Se oli 3.-11. helmikuuta propulsiojärjestelmätesteissä ja uudelleen 11. maaliskuuta alkaen. Alus oli 19. -24. maaliskuuta Virginian rannikolla lentotoiminta sertifioinnissa ja lentotukialuksen toimintakokeissa kannellaan 8. lentotukialuslennosto. Alus kiinnittyi 25. maaliskuuta Norfolkissa laituriin. Se oli 5.-6. huhtikuuta taistelunjohtojärjestelmien testeissä ja 7.-10. huhtikuuta niiden tarkastuksessa, mistä alus palasi 12. huhtikuuta Norfolkiin.
Alus vastaanotti 15. toukokuuta täydennykset merellä USNS Patuxent Riveriltä. Alus oli 17.-20. toukokuuta viestiliikennejärjestelmien vastaanottotesteissä Jacksonvillen harjoitusalueella, mistä se siirretttiin 22. toukokuuta Virginia Capesiin ja edelleen Norfolkiin 25. toukokuuta.
Oltuaan kymmenen päivää järjestelmätesteissä alus palasi 7. kesäkuuta Norfolkiin. Se oli 10.-13. syyskuuta lentotukialuksen vastaanottokokeissa. Alus oli 17. syyskuuta Virginian rannikolla, mistä se lähti kohti etelää. Alus oli 20. syyskuuta hieman ennen puolta yötä noin 20 merimailia itään Bahamaan kuuluvista Great Abaco Islandista. Sen akustiset järjestelmät testattiin samoin kuin aluksen oma akustiikka mitattiin 20.-30. syyskuuta AUTEC:ssa, mistä se palasi Norfolkiin 2. lokakuuta. Vuoden 2020 lopun aluksen miehistö harjoitteli taisteluosaston johtoaluksena.
Paul J. Lanzilotta vastaanotti 12. helmikuuta 2021 aluksen päällikkyyden. Aluksen miehistön koulutus jatkui. Alus läpäisi räjäytyskokeet 18. kesäkuuta, 16. heinäkuuta ja 8. elokuuta. Alus hinattiin 20. elokuuta Newport Newsin telakalle huollettavaksi, mistä se palasi Norfolkiin 28. helmikuuta 2022.
Alus oli 6.-14. heinäkuuta taistelujärjestelmien operatiivisen valmiuden saavuttamiseksi tarvittavissa testeissä.
Jukka Ammondt
Jukka Kalevi Ammondt (vuoteen 1974 Riiluoto, s. 29. heinäkuuta 1944 Tampere), taiteilijanimeltään Doctor Ammondt, on suomalainen kirjallisuudentutkija, laulaja ja kirjailija.
Laulajana
Ammondt on levyttänyt taiteilijanimellä Doctor Ammondt tangoja sekä suomeksi että latinaksi ja Elvis Presleyn lauluja latinaksi. Hän on julkaissut myös sumerinkielisen levyn, joka sisältää muun muassa Unto Monosen tangon ”Satumaa”. Ammondt aloitti levyttämisen vuonna 1992 ja maailmanlaajuisen esiintymisen vuonna 1995. Paavi Johannes Paavali II myönsi hänelle kunniamitalin vuonna 1994 Toivo Kärjen tangoja sisältävän Tango Triste Finnucum -levyn johdosta. Kunniamitalin sai myös suomalaiset sanoitukset kääntänyt professori Teivas Oksala.
NGC 2080
NGC 2080 on ( eli ”Haamupääsumu”) on tähtienmuodostusalue, joka sijaitsee Suuressa Magellanin pilvessä. Kaksi kirkasta aluetta sumussa A1 ja A2 ovat kuumia vety- ja happipilviä. Pilvien jättimäiset tähdet ovat syntyneet viimeisten 10 000 vuoden aikana.
Jukka Ammondt
Kirjallisuustieteilijänä
Ammondt on tehnyt varsinaisen uransa kirjallisuustieteilijänä. Hän toimi kirjallisuuden lehtorina Jyväskylän yliopistossa, josta virasta jäi eläkkeelle 2009. Tasavallan presidentti myönsi hänelle 2008 professorin arvonimen. Tieteellisen tuotantonsa lisäksi hän on julkaissut mm. lukuisia kaunokirjallisia teoksia.
Kunnallispoliitikkona
Ammondt on ollut Jyväskylän kaupunginvaltuustossa Vihreiden edustajana vuosina 2006–2016.
Kirjallista tuotantoa
Julkaisuja kirjallisuudesta ja kulttuurista:
Näytelmä: Taisteleva Hella. Kantaesitys Kouvolan teatterissa 28. maaliskuuta 1985.
Yksityiselämä
Jukka Ammondt syntyi sisarussarjansa kuopukseksi Tampereella sota-ajan lopulla. Lielahden selluloosatehtaan kupeesta perhe muutti Euran kuntaan Kauttualle. Ammondtin perheessä oli vapaa ja avarakatseinen ilmapiiri. Ammondt oli tunnollinen oppilmas, mutta vierasti koulun autoritääristä järjestelmää. Jo lapsenä hän oli kiinnostunut musiikista ja urheilusta. Erityisesti hän piti Olavi Virran "Sateinen ilta" -tangosta ja Henry Theelin esittämästä "Syyspihlajan alla" -kappaleesta.
Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Ammondt aloitti opintonsa Turun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa tavoitteenaan diplomaatin ura. Kirjallisuus ja sanataide alkoivat kuitenkin kiinnostaa Ammondtia yhä enemmän, ja estetiikan opettajan Eino Krohnin vaikutuksesta Ammondt muutti urasuunnitelmiaan. Näin hän kiinnostui kirjallisuudesta ja kulttuurintutkimuksesta.
1960-luvulla Ammondt alkoi opiskelijaliikkeen myötä kiinnostua yhteiskunnallisista asioista. Hänellä oli tuohon aikaan vasemmistolaisia näkemyksiä ja hän vastusti imperialismia. Hän kuitenkin omaksui itselleen tarkkailijan roolin. Hän esimerkiksi ihaili M. A. Nummisen tapaa ottaa kantaa asioihin. Ammondt on todennut, että hänen kiinnostuksensa tangoon ja Elviksen musiikkiin juontavat juurensa vapaaseen tapaan käsitellä asioita ja ilmiöitä.
Ammondt on intohimoinen kuntosaliharrastaja. Hän on todennut, että näkee kuntosalin miehenä olemisen eheyttämisen paikkana, sillä siellä harjoittelu merkitsee miehelle jonkinlaista puhdistautumisrituaalia, koska perinteiset naisena ja miehenä olemisen kiinnekohdat ovat tänä päivänä kadonneet, eikä siinä asetelmassa kukaan voi hyvin.
Juha Suomalainen
Juha Suomalainen (s. 1964) on renessanssiajan säestyksettömään vokaalipolyfoniaan erikoistuneen Lumen Valo a cappella -yhtyeen basso, äänitetuottaja ja TV -toimittaja-ohjaaja ja tuottaja.
Suomalainen on Lumen Valo -yhtyeen perustajajäsen ja on ollut aktiivisesti kehittämässä suomalaista yhtyelaulukulttuuria. Hän laulaa bassoa myös Ensmble Petraloysiossa ja on laulanut aiemmin vanhan musiikin Rafael-lauluyhtyeessä sekä lukuisissa pienyhtyeissä ja eturivin suomalaisissa kuoroissa. Juha Suomalainen on tuottanut Sigillum-levymerkin äänitteitä.
Suomalainen työskentelee Yle TV1:n kulttuuriohjelmissa toimitussihteerinä ja tuottajana. Hän on toiminut Yle TV1:n kulttuuripalkinnon "Vuoden Valopilkun" raadin puheenjohtajana vuosina 2004–2006 ja aiempina vuosina raadin jäsenenä. Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut lukuisia tv-dokumentaareja ja henkilökuvia, sekä työskentelee vuodesta 2009 alkaen vierailevana dokumentaarielokuvan opettajana Nordland Kunst- og Filmfagskolessa Lofooteilla, Norjassa. Televisio-ohjelmia ja tuotantoja: Yle Teema & RSO / Mykkä valo -sävellystilaushankkeen tuottaja 2009-13, kulttuuridokumentteja, henkilökuvia, klassisen musiikin ohjelmia, Strada, K-reppu, K-rappu, Kosmos ja Valopilkku.
Lassi Etelätalo
Lassi Etelätalo (s. 30. huhtikuuta 1988) on suomalainen keihäänheittäjä ja EM-mitalisti. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentaa Leo Pusa. Syksyyn 2013 saakka häntä valmensi Olavi Parjanen.
Sjöroos
Sjöroos tai Sjöros on suomalainen sukunimi:
Lassi Etelätalo
Vuonna 2007 Etelätalo karsiutui loppukilpailusta Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 2009 hän sijoittui yhdeksänneksi Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän tuli neljänneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014 tuloksella 83,16. Kaudella 2015 hän kärsi loukkaantumisista ja palasi kilpakentille vasta vuoden 2016 syyskuussa.