cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juha Mäki-Jyllilä
Syksyllä 2020 hän työskentelee pääsuunnittelijana mm. Helsingin Ruoholahteen rakennettavassa We Land -toimistotalohankkeessa sekä Kruunuvuorenrantaan ja Postipuistoon rakennettavissa asuntokortteleissa.
Rakennustaiteen valtionpalkinto myönnettiin Mäki-Jyllilälle vuonna 2007. Urallaan hän on yhdessä JKMM Arkkitehtien muiden osakkaiden kanssa menestynyt yli 80 arkkitehtuurikilpailussa, joissa voittanut 43 ensimmäistä palkintoa.
Marthe Djian
Marthe Djian (o.s. Lambert, s. 6. maaliskuuta 1936 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat pituushyppy ja viisiottelu.
Marthe Lambert sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 viisiottelussa kahdeksanneksi ennätyspisteillään 4 203. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sijoittui pituushypyssä viidenneksi tuloksella 588 cm ja karsiutui 80 metrin aitajuoksun välierissä. Avioiduttuaan hän kilpaili Marthe Djian -nimisenä Tukholman EM-kilpailuissa 1958 ja sijoittui pituushypyssä kymmenenneksi tuloksella 583 cm sekä keskeytti 80 metrin aitajuoksun välierissä.
Djian voitti Ranskan mestaruuden viisiottelussa vuonna 1955 sekä 80 metrin aitajuoksussa ja pituushypyssä vuosina 1956 ja 1958. Hän teki pituushypyssä Ranskan ennätyksen seitsemän kertaa: vuonna 1955 hän sivusi vanhaa ennätystä 577 cm ja viimeinen parannus oli vuonna 1958 tehty tulos 613 cm. Heinäkuussa 1958 hänestä tuli ensimmäinen kuusi metriä hypännyt ranskalainen naispituushyppääjä. Hän kuului myös kahdesti 4 × 100 metrin viestijuoksun Ranskan ennätystä parantaneeseen joukkueeseen. Hän oli pituudeltaan 164-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 57 kiloa.
Christine Muzio
Christine Carmen Marie Muzio (10. toukokuuta 1951 Creil – 29. marraskuuta 2018) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Muzio kuului Ranskan floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Moskovassa 1980 ja olympiahopeaa Montréalissa 1976 saavuttaneisiin joukkueisiin. Hän kuoli 67-vuotiaana 29. marraskuuta 2018.
Madeleine Thétu
Madeleine Thétu (s. 23. marraskuuta 1937 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat pituushyppy ja viisiottelu.
Thétu voitti Ranskan mestaruuden viisiottelussa vuosina 1957–1959, pituushypyssä vuosina 1960–1961 sekä korkeushypyssä vuonna 1957. Hän oli pituudeltaan 171-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 61 kiloa.
P. E. Svinhufvudin patsas
P. E. Svinhufvudin patsas on Helsingissä Eduskuntatalon edustalla sijaitseva, kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen toteuttama Suomen presidentti P. E. Svinhufvudin näköispatsas. Patsas on vuodelta 1961. Aaltosen veistämät Svinhufvudin ja K. J. Ståhlbergin patsaat on sijoitettu Eduskuntatalon edessä Mannerheimintien varressa olevan pihanurmikon vastakkaisille laidoille, Svinhufvud etelä- ja Ståhlberg pohjoispäähän.
Patsas on pronssia ja sen jalusta punaista graniittia. Svinhufvud on kuvattu seisomassa vasen käsi takin taskussa ja oikea käsi nyrkissä pientä pöytää vasten. Nyrkin lyöminen pöytään korostaa presidentin auktoriteettia samalla kun olemus ilmentää ”Ukko-Pekkana” tunnetun Svinhufvudin kansanomaisuutta. Aaltonen käytti patsasta tehdessään samaa mallia kuin samaan aikaan tekemässään Ståhlbergin patsaassa. Patsaan korkeus ilman jalustaa on 2,8 metriä.
Toisin kuin useimmista Helsingissä sijaitsevista Suomen presidenttien muistomerkeistä, Svinhufvudin patsaasta ei järjestetty lainkaan kilpailua, vaan P. E. Svinhufvudin muistosäätiö tilasi sen suoraan kuvanveistäjä Wäinö Aaltoselta vuonna 1957, vuotta sen jälkeen kun myös läheinen Ståhlbergin patsas oli tilattu häneltä. Aaltonen valmisti Svinhufvudin patsaan vuosina 1957–1959, ja se paljastettiin Svinhufvudin syntymän 100-vuotispäivänä 15. joulukuuta 1961.
Antonio Marino
pienoiskuva Antonio Marino (s. 13. maaliskuuta 1942 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 12. marraskuuta 1971 ja nimitettiin La Platan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bastin titulaaripiispaksi 11. huhtikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Héctor Rubén Aguer, jota avustivat Estanislao Esteban Karlic ja Mario José Serra.
Marino sai 6. huhtikuuta 2011 nimityksen Mar del Platan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 4. kesäkuuta.
IONIS School of Technology and Management
IONIS School of Technology and Management (IONIS kauppakorkeakoulu) on Pariisin esikaupunkialueella, Ivry-sur-Seineissa toimiva 2009 perustettu kauppakorkeakoulu. Sen toimintaa rahoittaa IONIS Education Group.
Noël Vandernotte
Étienne Noël Henri Vandernotte (25. joulukuuta 1923 Anglet – 19. kesäkuuta 2020 Beaucaire) oli ranskalainen soudun olympiamitalisti. Hän kilpaili 12-vuotiaana Berliinin kesäolympialaisissa 1936 saavuttaen pronssia sekä perämiehellisessä kaksikossa että nelikossa. Hän oli Fernand Vandernotten poika ja Marcel Vandernotten veljenpoika. EM-kilpailuista Vandernotte saavutti perämiehellisissä nelikoissa hopeaa vuosina 1934 ja 1935. Hän kuoli 96-vuotiaana 19. kesäkuuta 2020.
Pain au chocolat
right|thumbnail|250px|Pain au chocolat Pain au chocolat (/pɛ̃ o ʃɔ.kɔ.la/), tunnetaan myös nimellä chocolatine (/ʃɔ.kɔ.la.tin/), on ranskalainen leivonnainen. Suoraan käännettynä leivonnaisen nimi tarkoittaa suklaaleipää, joka viittaa leivoksen leipämäiseen muotoon ja siinä oleviin suklaahippuihin. Pain au chocolat muistuttaa rakenteeltaan voisarvea, ja Ranskassa sitä myydään tavallisesti leipomoissa ja ruokakaupoissa. Kuten voisarvi, se on tyypillinen aamupala.
Ranskan ulkopuolella
Iranissa leivonnaista myydään valmiiksi pakattuna ruokakaupoissa sekä joskus myös tuoreena leipomoissa. Pakatut leivonnaiset ovat suosittuja aamupaloja koululaisten keskuudessa.
Saksassa, Belgiassa, Irlannissa ja Isossa-Britanniassa pain au chocolat -leivoksia myydään leipomoissa ja ruokakaupoissa.
Yhdysvalloissa pain au chocolat -leivonnaisia myydään ruokakaupoissa, ja leivonnaisesta käytetään usein nimeä chocolate croissant.
Suomessa Lidl- ja muiden kauppaketjujen paistopisteissä valikoimaan kuuluu usein pain au chocolat.
K. J. Ståhlbergin patsas
K. J. Ståhlbergin patsas on Helsingissä Eduskuntatalon edustalla sijaitseva, kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen toteuttama Suomen ensimmäisen presidentin K. J. Ståhlbergin näköispatsas. Patsas on vuodelta 1959, ja se oli ensimmäinen Helsinkiin pystytetyistä Suomen presidenttien muistomerkeistä. Aaltosen veistämät Ståhlbergin ja P. E. Svinhufvudin patsaat on sijoitettu Eduskuntatalon edessä Mannerheimintien varressa olevan pihanurmikon vastakkaisille laidoille, Ståhlberg pohjois- ja Svinhufvud eteläpäähän.
Patsas on pronssia ja sen jalusta punaista graniittia. Ståhlberg on kuvattu ryhdikkäänä ja pitelemässä oikealla kädellään lakikirjaa pientä pöytää vasten, mikä viittaa hänen rooliinsa laintuntijana ja tasavaltaisen hallitusmuodon isänä. Taiteellisesti teos edustaa Aaltosen tuotannolle tyypillistä, klassisen muistomerkkiperinteen mukaista pelkistettyä realismia. Patsaan korkeus ilman jalustaa on 2,8 metriä.
Historia
Kilpailu presidentti Ståhlbergin patsaasta julistettiin vuonna 1955, mutta palkintolautakunta ei ollut tyytyväinen saapuneisiin ehdotuksiin ja jätti ensimmäisen palkinnon jakamatta. Toisen palkinnon sai kuvanveistäjä Olli Waittinen ja kaksi kolmatta palkintoa jaettiin Viljo Savikurjelle ja Armas Tirroselle. Tammikuussa 1956 järjestettiin kutsukilpailu näiden kolmen kuvanveistäjän kesken, mutta Teuvo Auran johtama patsastoimikunta päätti kutsua vielä neljänneksi mukaan Wäinö Aaltosen, joka ei ollut osallistunut lainkaan alkuperäiseen avoimeen kilpailuun. Aaltonen voitti toisen kilpailun ja patsas tilattiin häneltä saman vuoden marraskuussa. Aaltonen valmisti sen vuosina 1957–1958.
Patsaan paljasti presidentti Urho Kekkonen 22. syyskuuta 1959, Ståhlbergin kuoleman 7-vuotispäivänä. Se ehti siten valmiiksi vuotta aiemmin kuin läheinen marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas, jonka kilpailun Aaltonen oli harmikseen hävinnyt. Helsingin presidenttipatsaista Mannerheimin patsas pantiin vireille ensimmäisenä, mutta Ståhlbergin patsas valmistui ensimmäisenä.
Hannes Salovaara
Hannes Aadolf Salovaara, sukunimi vuoteen 1905 Sillgren (5. marraskuuta 1886 Kaarina – 24. helmikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun lehtori, kasvi- ja eläintieteestä kirjoittanut tietokirjailija ja suomentaja.
Salovaaran vanhemmat olivat työmies Juho Edward Sillgren ja Alina Maria Pankila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912. Salovaara teki opintomatkat Saksaan, Itävaltaan ja Sveitsiin 1925, Ruotsiin ja Norjaan 1926 sekä Tanskaan 1929.
Salovaara oli Varsinaissuomalaisen osakunnan kuraattorina 1911–1913, Turun suomalaisen yhteiskoulun luonnonhistorian, maantieteen ja matematiikan opettajana 1913–1919, Savonlinnan lyseon luonnonhistorian ja maantieteen vanhempana lehtorina 1919–1923, Helsingin 2. suomalaisen tyttökoulun nuorempana lehtorina 1925–1927 sekä Helsingin suomalaisen lyseon vanhempana lehtorina vuodesta 1927 ja rehtorina vuodesta 1930. Hän oli Turun suomalaisen työväenopiston vt. johtajana 1918–1919, Turun Sanomain vt. päätoimittajana 1918, Itä-Savon päätoimittajana 1920–1923, Pienen Tietosanakirjan toimituskunnan jäsenenä 1924–1928 sekä Ison Tietosanakirjan toimituskunnan jäsenenä vuodesta 1928. Salovaara oli myös Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1921–1923 ja vankilaoikeuden jäsenenä vuodesta 1932.
Hannes Salovaara oli naimisissa vuodesta 1914 Martta Ainikki Hongan (Bremer) kanssa.
Gregorio Paltrinieri
Gregorio Paltrinieri (s. 5. syyskuuta 1994 Carpi) on italialainen uimari, joka kilpailee pidemmillä matkoilla. 191 senttimetriä pitkä ja 72 kilogrammaa painava Paltrinieri edustaa GS Fiamme Oroa.
Paltrinieri voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.34,57. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai 800 metrin vapaauinnissa hopeaa, 10 kilometrin avovesiuinnissa pronssia ja sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa neljänneksi. Pitkän radan MM-kilpailuista hän on saavuttanut kaksi kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin 2022, kutakin mitalia yhden 2019, yhden kullan ja yhden hopean vuosilta 2015 ja 2023, yhden kullan ja pronssin 2017 sekä yhden pronssin vuodelta 2013. Lyhyen radan MM-kilpailuista Paltrinierillä on kolme kultaa ja kolme hopeaa. Pitkän radan EM-kilpailuista hänellä on yksitoista kultaa, viisi hopeaa ja yksi pronssi. Lyhyen radan EM-kilpailuista hänellä on neljä kultaa ja kaksi hopea.
Vuoden 2015 lyhyen radan EM-kilpailuissa Netanyassa Paltrinieri teki 1 500 metrin vapaauinnin finaalissa lyhyen radan maailmanennätyksen 14.08,06. Vuoden 2017 lyhyen radan EM-kilpailuissa Kööpenhaminassa hän saavutti samalla matkalla hopeaa.
American Institute of Electrical Engineers
American Institute of Electrical Engineers (AIEE) oli yhdysvaltalainen sähköinsinöörien järjestö, joka perustettiin vuonna 1884. Se lakkautettiin vuonna 1963, kun se yhdistyi Institute of Radio Engineersien (IRE) kanssa. Ne muodostivat uuden Institute of Electrical and Electronics Engineersin.
AIEE:n perustajiin kuuluivat mm. Nikola Tesla, Thomas Edison, Elihu Thomson, Edwin J. Houston ja Edward Weston. Järjestön tarkoitus edistää sähkön tuotantoon ja hyödyntämiseen liittyivä tieteellisiä asioita ja auttaa sähköteollisuuden parissa työskentelevien hyvinvointia. AIEE:n ensimmäinen johtaja oli Western Unionin johtaja Norvin Green. Järjestön ensimmäinen kokoountuminen pidettiin lokakuussa 1884 Franklin-instituutin tiloissa Philadelphiassa. AIEE operoi useita vuosia pääasiassa New Yorkissa, mutta sen jakaminen paikallisiin osastoihin alkoi vuonna 1902. Ensimmäiset osastot perustettiin Chicagoon ja Ithacaan. Yhdysvaltain ulkopuolelle AIEE levisi vuonna 1903, kun Torontoon avattiin oma osastonsa.
AIEE:n ensimmäisiä kiinnostuksenkohteita olivat sähkövoima, valaistus ja langallinen viestintä. AIEE:n kilpailijan IRE keskittyi puolestaan radioon ja langattomaan viestintään. Radiotekniikan kehittyminen ja uusien elektroniikan alojen syntyminen 1940-luvulla johti organisaatioiden väliseen kilpailuun. IRE kasvoi nopeammin 1950- ja 1960-luvuilla ja houkutteli enemmän opiskelijoita. Vuonna 1912 perustettu IRE ohitti jäsenmäärässä AIEE:n 1957, jolloin siihen kuului noin 55 000 jäsentä. Vuonna 1963 järjestöt yhdistettiin Institute of Electrical and Electronics Engineersiksi, josta tuli maailman suurin tekniikan järjestö. AIEE:ssa oli tuolloin noin 57 000 jäsentä.
Kristina Stenman
Kristina Stenman (s. 1962 ) on suomalainen virkamies. Hän toimi vuosina 2016–2020 Pietarsaaren kaupunginjohtajana. Toukokuussa 2020 hänet valittiin yhdenvertaisuusvaltuutetuksi vuosille 2020–2025. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.
Ennen Pietarsaareen siirtymistä hän oli työ- ja elinkeinoministeriön maahanmuuttojohtaja vuoden 2011 alusta. Stenmanilla on aiempien tehtävien peruja kunnallisen päätöksenteon kokemusta sekä virassa hyödyllistä Pietarsaaren alueen tuntemusta työskenteltyään Vaasan apulaiskaupunginjohtajana vuoden 2010 loppuun. Aiemmin hän on ollut tutkijana Åbo Akademin Ihmisoikeusinstituutissa sekä lakimiehenä ja toiminnanjohtajana Pakolaisneuvonta ry:ssä ja RKP:n ministerien erityisavustajana.
Rod Grams
Rodney Dwight ”Rod” Grams (4. helmikuuta 1948 Princeton, Minnesota – 8. lokakuuta 2013 Crown, Minnesota) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti republikaanipuoluetta sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa että senaatissa.
Grams opiskeli Brown Institutessa, Anoka Ramsey Junior Collegessa ja Carroll Collegessa. Hän oli yli kymmenen vuotta uutisankkurina KMSP-TV-kanavalla, ennen kuin hänet valittiin kongressin edustajainhuoneeseen vuonna 1992. Hän voitti vaaleissa demokraattien Gerry Sikorskin.
Vuonna 1994 hänet valittiin senaattiin, jossa hän oli yhden kauden ajalla 3. tammikuuta 1995 – 3. tammikuuta 2001. Vaaleissa häntä vastassa olivat demokraattien Ann Wynia ja Minnesotan itsenäisyyspuolueen (Independence Party of Minnesota) Dean Barkley. Vuoden 2000 vaaleissa hän menetti paikkansa demokraattien Mark Daytonille. Kuusi vuotta myöhemmin hän yritti jälleen kongressiin, mutta hänet voitti demokraattien James Oberstar.
Poliittisen uransa jälkeen Grams osti kolme radioasemaa Little Fallsissa Minnesotassa. Hän juonsi poliittista ohjelmaa Up Front vielä kuukausi ennen kuolemaansa. Grams kuoli paksusuolen syöpään kotonaan Minnesotassa 8. lokakuuta 2013.
Solomon Kane
Solomon Kane on kirjailija Robert E. Howardin luoma hahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1928. Useimmat Solomon Kane -tarinat julkaistiin alun perin Weird Tales –lehdessä.
Kane on Elisabethin ajan Englannissa elävä puritaani, jonka elämäntehtävänä on kitkeä maailmasta pahuus sen kaikissa olomuodoissa. Howard kuvaili hänet pitkäksi, ankaraksi ja synkäksi, noin 40-vuotiaaksi mieheksi, jolla on kalpea iho, laihat kasvot ja kylmä silmät. Kane suhtautuu taikuuteen ja taikauskoon epäluuloisesti, ja taistelee niitä vastaan kaikin keinoin.
Howardin uskotaan nimenneen hahmon kuvastamaan tämän kahtalaista luonnetta. Solomon eli Salomo edustaa raamatullista oikeutta ja Kane eli Kain ihmiskunnan ensimmäistä murhaajaa. Lopputuloksena on mies, jonka hellittämätön taistelu oikeuden ja uskon puolesta päästää samalla äärimmäisen väkivaltaisuuden valloilleen. Fanaattinen Kane pystyykin kiihdyttämään itsensä berserkkien kaltaiseen raivotilaan. Hän kantaa yleensä kahta pistoolia ja terävää yhdenkäden miekkaa, rapiiria.
Vuonna 2009 sai ensi-iltansa Howardin kertomuksiin löyhästi perustuva elokuva Solomon Kane. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Michael J. Bassett, ja pääosaa esitti James Purefoy.
Viulunrakentaja
Viulunrakentaja on soitinrakentaja, joka rakentaa viuluja. Jousen valmistaminen kuuluu toiselle ammattikunnalle. Viulunrakennustaito on kehittynyt muiden kielisoittimien, kuten luutun, mandoliinin, harpun ja kitaran, rakennustaidon rinnalla.
Tunnettuja viulunrakentajia ovat olleet erityisesti italialaiset.
Viulunrakentajia Suomessa
Suomeen viulunrakennustaito tuli 1700-luvulla Tukholmasta. Stradivariuksen aikalainen Johan Petter Roos (k. 1735) on vanhin tunnettu suomalainen viulunrakentaja. Vanhin säilynyt suomalainen viulu on Johan Lindströmin vuonna 1796 valmistama viulu, jota säilytetään Sibelius-museossa. Suomessa on noin 20 ammattimaista viulunrakentajaa, mutta viulun rakentaminen on myös monen harrastus.
Luettelo Viron kunnista
thumb|Viron maakunnat (mustat rajat) ja kunnat (valkoiset rajat) vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen.
Tämä artikkeli on luettelo Viron kunnista. Virossa on 79 kuntaa, jotka ovat tyypiltään joko kuntia tai kaupunkeja (linn). Kuntien määrä väheni huomattavasti vuoden 2017 kuntauudistuksessa.
Taulukko kunnista
Vuoden 2017 lopulla Viron kunnat olivat seuraavat:
Ing-Marie Holmberg
Ing-Marie Holmberg (s. 12. joulukuuta 1969 Maarianhamina ) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan muun muassa Lemlands IF:ssä, Åland Unitedissa ja ruotsalaisessa Gideonsbergs IF:ssä. Holmberg edusti vuosina 1990–1995 maajoukkuetta 21 ottelussa, joissa hän teki neljä maalia.
Soile Malm
Soile Malm (s. 29. elokuuta 1957) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti muun muassa Kemin Intoa, jossa hän voitti kaksi Suomen mestaruutta ja Naisten Suomen Cupin. Malm pelasi vuosina 1974–1979 maajoukkueessa 16 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Maali oli maajoukkueen historian ensimmäinen ja hän teki sen Ruotsia vastaan voittoon päättyneessä ottelussa 12. kesäkuuta 1976.
Malm valittiin vuoden naisjalkapalloilijaksi vuonna 1977.
Petri Bryk
Petri Baldur Bryk (13. joulukuuta 1913 Sortavala – 25. heinäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, keksijä, metallurgi, diplomi-insinööri ja vuorineuvos.
Koulutus ja työ
Petri Brykin isä oli wieninjuutalainen kirjailija, taidemaalari ja hyönteistutkija Felix Bryk ja äiti Aino Mäkinen. Petri Bryk syntyi Sortavalassa, jossa hän kävi koulunsa ensimmäiset vuodet. Sieltä hänen perheensä muutti Tukholmaan, missä hän alkoi käydä klassillista lyseota. Perheen palattua pian Suomeen hän jatkoi koulunkäyntiään ja kirjoitti ylioppilaaksi 1932 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Ainon ja Felixin lapsista Beato, myöhemmin Kelopuu, toimi Silta ja Satama Oy:n toimitusjohtajana ja vuorineuvos Petri Bryk Outokummun toimitusjohtajana. Sisar Ruth käytti keramiikkataiteilijana nimeä Rut Bryk. Kansallisia taiteilijanimiä ovat myös hänen miehensä ja tyttärensä, Tapio ja Maaria Wirkkala.
Outokumpu Oyj:n palvelukseen hän tuli vuonna 1938 ja toimi yrityksessä aina vuoteen 1972 asti. Brykistä tuli Outokummun päämetallurgi 1947, johtokunnan jäsen 1949 ja toimitusjohtaja Eero Mäkisen kuoltua 1953 Outokumpu Oyj:n toimitusjohtaja. Outokummussa hänen suurimpana ansionaan voidaan pitää vuosina 1945–1949 kehitettyä kuparin liekkisulatusmenetelmää.
I Just Can’t Stop Loving You
I Just Can’t Stop Loving You on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin ensimmäinen vuoden 1987 albumilta Bad julkaistu single.
Fenytoiini
Fenytoiini eli 5,5-difenyylihydantoiini (C15H18N2O2) on epilepsian ja rytmihäiriöiden hoitamiseen käytettävä lääkeaine. Fenytoiini on hydantoiinin johdannainen. Karbamatsepiini on jossain määrin korvannut fenytoiinin epilepsialääkkeenä.
Synteesi
Fenytoiinia voidaan syntetisoida monella tavalla. Erään synteesin lähtöaineina ovat urea ja bentsiili. Reaktio on emäksellä katalysoitu additioreaktio. Yhdistettä voidaan synteisoida myös bentsofenonista ja ammoniumkarbonaatista.
Vaikutusmekanismi ja metabolia
Fenytoiinin toiminta perustuu natriumionikanavien salpaamiseen ja neuronaalisten solukalvojen tasapainottamiseen. Maksan CYP2C9 on tärkein lääkeainetta metaboloiva entsyymi. Entsyymi hydroksyloi fenytoiinin eli liittää bentseenirenkaaseen hydroksyyliryhmän. Nämä aineenvaihduntatuotteet ovat lääkeaineina tehottomia.
Sydänvaikutuksiensa vuoksi fenytoiinia on myös käytetty sydänlääkkeenä. Se vaikuttaa solukalvojen natrium-kalium-pumppuun, ja täten parantaa sähköisten impulssien johtumisnopeutta sydänlihaksessa. On myös arveltu, että fenytoiinin keskushermostovaikutukset saattavat epäsuorasti vaikuttaa rytmihäiriötaipumukseen. Samasta syystä digitalismyrkytyksessä on katsottu lääkkeestä olevan mahdollisesti hyötyä.
Sivuvaikutukset
Fenytoiinin sivuvaikutuksia voivat olla silmävärve eli nystagmia, uneliaisuus, ihottuma ja suolisto-oireet. Vakavampi, ja harvinaisempi, sivuvaikutus on lääkkeestä aiheutuva maksatulehdus. Fenytoiinilääkinnän seurauksena foolihappopitoisuudet ihmiskehossa pienenevät. Ruiskeena annettuna yhdiste voi aiheuttaa hypertensiaa. Fenytoiini voi lisätä pienessä määrin sikiön kehittymisvaurioiden riskiä raskauden alkuvaiheessa.
Harry Potter ja Azkabanin vanki (elokuva)
Harry Potter ja Azkabanin vanki on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Alfonso Cuarón. Elokuva perustuu J. K. Rowlingin samannimiseen romaaniin vuodelta 1999. Harry Potter ja Azkabanin vanki on Harry Potter -elokuvasarjan kolmas osa.
Steve Klovesin sovittama käsikirjoitus ei ollut yhtä uskollinen alkuperäiselle romaanille kuin elokuvasarjan kaksi aiempaa osaa olivat olleet. Tämä jakoi mielipiteitä kirjasarjan fanien keskuudessa. Elokuva kiinnittää enemmän huomiota sarjan päähenkilöiden psykologiseen ja seksuaaliseen kasvuun, eikä esitä heitä enää lapsina, vaan teini-ikäisinä. Sen tarinaa, joka kertoo Azkabanin vaarallisesta vangista Sirius Mustasta (Gary Oldman), pidettiin sarjan siihen mennessä synkimpänä. Azkabanin vankia pidetään yhtenä elokuvasarjan parhaista niin fanien kuin kriitikoidenkin keskuudessa.
Harry Potter ja Azkabanin vangin ensi-ilta oli 30. toukokuuta 2004 Isossa-Britanniassa ja kaksi kuukautta myöhemmin 4. elokuuta 2004 Suomessa. Elokuva tuotti yhteensä yli 790 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Se oli vuoden 2004 toiseksi katsotuin elokuva, mutta elokuvasarjan kaikkein vähiten tuottanein osa. Elokuva oli ehdolla parhaan musiikin ja parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkintoihin vuoden 2005 Oscar-gaalassa.
Juoni
Harry Potter (Daniel Radcliffe) viettää kesää Dursleyiden luona ja kuluttaa aikaa opiskelemalla uusia loitsuja. Kun Vernon-sedän (Richard Griffiths) sisar Marge (Pam Ferris) saapuu vierailulle ja raivostuttaa Harryn loukkaamalla tämän vanhempia, Harry saa Margen tahattomasti täyttymään ilmasta ja leijumaan tiehensä. Harry menettää malttinsa ja uhkaa kirota Vernonin, mutta sen sijaan hän pakenee tiehensä kyllästyneenä elämään Likusteritiellä. Poimittaislinja ilmestyy paikalle ja vie Harryn Vuotavaan noidankattilaan, missä taikaministeri Cornelius Toffee (Robert Hardy) kertoo Harrylle, ettei tätä pidätetä loihtimistaan taioista. Harry kuulee myös, että Sirius Musta -niminen vanki (Gary Oldman), joka on lordi Voldemortin tuomittu tukija, on paennut Azkabanin vankilasta ja aikoo luultavasti tappaa Harryn.
José Américo Orzali
José Américo Orzali (13. maaliskuuta 1863 Buenos Aires – 18. huhtikuuta 1939) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1883 ja nimitettiin San Juan de Cuyon hiippakunnan johtoon 30. joulukuuta 1911. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. maaliskuuta 1912. Pääkonsekraattorina toimi Mariano Antonio Espinosa, jota avustivat Juan Nepomuceno Terrero y Escalada ja Abel Juan Bazán y Bustos. Orzali asetettiin virkaansa 14. huhtikuuta.
Harry Potter ja Azkabanin vanki (elokuva)
Juoni
Harry, Ron (Rupert Grint) ja Hermione (Emma Watson) lähtevät takaisin kouluun Tylypahkan pikajunalla. He jakavat vaunuosaston uuden pimeyden voimilta suojautumisen opettajan, Remus Lupinin (David Thewlis), kanssa. Kun juna yllättäen pysähtyy, ankeuttajat (Azkabanin vartijat) nousevat junaan etsiäkseen Mustaa. Harry pyörtyy, kun yksi ankeuttajista tulee heidän vaunuosastoonsa, mutta Lupin torjuu sen loitsulla.
Tylypahkassa Albus Dumbledore (Michael Gambon) kertoo oppilaille, että ankeuttajat vartioivat koulua Mustan ollessa vapaalla jalalla. Professori Lupin esitellään oppilaille, ja Hagridin (Robbie Coltrane) ilmoitetaan olevan uusi taikaeläinten hoidon opettaja. Lupinin oppitunnit paljastuvat miellyttäviksi, sillä hän keskittyy teorian lisäksi myös käytäntöön ja rohkaisee Nevillen (Matthew Lewis) kaltaisia vähemmän itsevarmoja oppilaita. Hagridin ensimmäinen oppitunti päättyy kuitenkin hullusti, kun Draco Malfoy (Tom Felton) ärsyttää tahallaan Hiinokka-nimistä hevoskotkaa, joka hyökkää hänen kimppuunsa. Dracon isä Lucius Malfoy tuomitsee Hiinokan kuolemaan.
Huispausottelun aikana useat ankeuttajat lähestyvät Harryä, minkä seurauksena Harry putoaa luudanvarreltaan. Lupin opettaa Harryä puolustamaan itseään ankeuttajia vastaan suojelius-loitsulla. Koska Harry ei ole saanut huoltajiltaan lupaa käydä Tylyahon kylässä, Fred ja George (James ja Oliver Phelps) antavat hänelle kelmien kartan. Se on taikapaperi, joka näyttää kaikkien Tylypahkassa olevien sijainnin, kuten myös linnasta ulos johtavia salakäytäviä. Tylyahossa Harry kuulee sattumalta, että Musta on hänen kummisetänsä ja oli hänen vanhempiensa paras ystävä. Mustaa syytettiin Potterien salaisen olinpaikan paljastamisesta lordi Voldemortille ja heidän yhteisen ystävänsä Peter Piskuilanin murhasta. Harry vannoo tappavansa Mustan.
Siellä he huomaavat, että koira on todellisuudessa Sirius Musta, joka on animaagi. Harry hyökkää Mustan kimppuun, mutta Lupin saapuu paikalle ja riisuu Harryn aseista. Vaihdettuaan muutaman arvoituksellisen sanan Mustan kanssa Lupin syleilee Mustaa vanhana ystävänään. Hermionen yllytyksestä Lupin myöntää olevansa ihmissusi, ja hän ja Musta alkavat selittää, että Musta on tosiasiassa syytön. Professori Kalkaros (Alan Rickman) syöksyy sisään aikomuksenaan ojentaa Musta ankeuttajille, mutta Harry, joka on alkanut uskoa Lupinin ja Mustan kertomusta, tyrmää Kalkaroksen loitsulla. Lupin ja Musta selittävät, että Kutka on todellisuudessa Peter Piskuilan, joka on animaagi ja syyllinen siihen rikokseen, josta Musta tuomittiin vankilaan.
Lupin ja Musta pakottavat Piskuilanin (Timothy Spall) palaamaan takaisin ihmismuotoon tappaakseen hänet. Harry kuitenkin keskeyttää heidät sanoen, ettei hänen isänsä James Potter olisi tahtonut, että hänen kahdesta parhaasta ystävästään tulisi tappajia. Piskuilan päätetään antaa ankeuttajille. Kun joukkio suuntaa takaisin kohti linnaa, taivaalle nousee täysikuu. Lupin muuttuu ihmissudeksi, ja Piskuilan onnistuu karkaamaan. Lupin ja Musta taistelevat eläinhahmoissaan, kunnes toisen eläimen huuto vie Lupinin huomion. Ankeuttajat hyökkäävät Mustan ja Harryn kimppuun. Kun ankeuttajat ovat miltei saamassa heidän sielunsa, Harry näkee kaukaisen hahmon loihtivan uroshirven muotoisen suojeliuksen, joka ajaa ankeuttajat tiehensä. Harry uskoo, että salaperäinen hahmo on hänen kuollut isänsä.
Kokemuksen heikentämä Harry menettää tajuntansa ja herää myöhemmin Tylypahkassa. Hän kuulee, että Sirius on vangittu. Dumbledoren neuvoa noudattava Hermione paljastaa pitävänsä hallussaan ajankääntäjää, jota hän on käyttänyt läpi vuoden voidakseen käydä samanaikaisesti useilla oppitunneilla. Hän ja Harry matkustavat kolme tuntia ajassa taaksepäin ja katselevat itseään läpi illan tapahtumien. He vapauttavat Hiinokan ja palaavat Tällipajun luo. Kun ankeuttajat laskeutuvat hyökätäkseen Mustan ja Harryn ”toisen” minän kimppuun, Harry tajuaa, että suojeliuksen loihtija olikin hän itse. Hän kiirehtii loihtimaan suojeliuksen. Harry ja Hermione pelastavat Mustan, joka pakenee Hiinokan selässä. Seuraavana päivänä Lupin sanoo itsensä irti, sillä hän tietää, etteivät vanhemmat halua ihmissuden opettavan heidän lapsiaan. Pian sen jälkeen Musta lähettää Harrylle Tulisalaman, joka on nopein koskaan tehty luudanvarsi.
Soundtrack
Elokuvan soundtrack julkaistiin 25. toukokuuta 2004.
Aiheesta muualla
ハリー・ポッターとアズカバンの囚人
Miro Karjalainen
Miro Ilari Karjalainen (s. 23. toukokuuta 1996 Vihti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hän on 200 cm pitkä ja 106 kg painava. Karjalainen laukoo oikealta.
Seuraura
Karjalainen on Nummelan Palloseuran kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Espoo Bluesin kakkosjoukkueessa C-nuorten SM-karsinnoissa ja I-divisioonan runkosarjassa kaudella 2011–2012. Kauden 2012–2013 Karjalainen aloitti Kiekko-Vantaan B-nuorten SM-sarjajoukkueessa, mutta hän pelasi loppukautensa EKS:n B2- ja B-nuorissa ja esiintyi myös kahden III-divisioonaottelun verran EKS:n miesten joukkueessa.
Zwoleńin piirikunta
Zwoleńin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 36 166. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Kazanów, Policzna, Przyłęk, Tczów ja Zwoleń. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Zwoleńin piirikunnan asukkaista 50,3 prosenttia oli naispuolisia ja 49,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeikäiset 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 359 lasta. Zwoleńin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 29 999 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Miro Karjalainen
Seuraura
Kauden 2013–2014 Karjalainen pelasi Jokereiden B-nuorissa, jossa hän oli mukana voittamasa kauden kauden päätteeksi Suomenmestaruutta. Karjalainen nousi huhtikuussa 2014 Euroopassa pelaavien kenttäpelaajien rankingiin NHL:n varauslistan 2014 sijalle 139. Ennakoiden arvioista poiketen Dallas Stars varasi kuitenkin hänet jo viidennellä kierroksella; koko varaustilaisuuden 135. vuorolla.
Kaudeksi 2014–2015 Karjalainen siirtyi kolmivuotisella SM-liigasopimuksella Helsingin IFK:hon. Hänen alkukautensa meni pilalle loukkaantumisten vuoksi. Karjalainen pelasi kauden aikana lopulta vain kymmenen runkosarja- ja kolme playoff-ottelua A-nuorissa, eikä hän tehnyt vielä liigadebyyttiään. Karjalainen teki liigadebyyttinsä kaudella 2015–2016. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 4. joulukuuta 2015 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan, jolloin Karjalainen paikkasi Miihkali Tepon loukkaantumista. Hänet merkittiin HIFK:n seitsemänneksi puolustajaksi. Karjalainen sai ottelussa jääaikaa 5.03 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua. Koska HIFK oli nimennyt Karjalainen ns. nuorten pelaajien listalle, siirtyi hän siirtotakarajan jälkeen loppukaudeksi lainalle Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueeseen. Karjalainen pelasi siellä seitsemän runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Suurimman osan runkosarjastaan hän pelasi HIFK:n A-nuorissa. Karjalainen sijoittui 105 minuutillaan A-nuorten SM-liigan jäähypörssissä kolmanneksi.
Karjalainen teki SM-liigauransa avausmaalin kauden 2016–2017 toisessa ja liigauransa neljännessä ottelussaan 27. syyskuuta 2016 Kalevan Palloa vastaan. Hän tasoitti ottelun 1–1:een kolmannen erän lopulla ajassa 57.20 ja Thomas Nykopp teki HIFK:n 2–1-voittomaalin vain kaksi sekuntia ennen varsinaisen peliajan päättymistä. Harri Rindell valitsi Karjalaisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän ehti pelata HIFK:n liigajoukkueessa neljä runkosarja- ja yhden Mestarien liigan ottelun, kunnes Karjalainen teki Dallas Starsin harjoitusleirin päätteeksi vuoden mittaisen AHL-sopimuksen seuran farmijoukkue Texas Starsin kanssa. Hän ei kuitenkaan pelannut siellä otteluakaan, vaan koko Karjalaisen loppukausi eteni ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin vahvuudessa.
Kaudeksi 2017–2018 Karjalainen palasi Suomeen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hänen ensimmäinen kokonainen SM-liigakautensa toi 36 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Karjalainen keräsi myös 135 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui SM-liigan jäähypörssissä toiseksi edellään vain Ässien Ben Blood. Karjalainen sai kauden aikana peräti viisi ulosajoa ja yhteensä 15 ottelun verran pelikieltoa. Hänen ulosajoistaan kolme johtui väkivaltaisuudesta ja kaksi päähän kohdistuneesta taklauksesta. Tammikuussa 2018 Karjalainen sai peräti yhdeksän ottelun pelikiellon hänen taklattua Ilveksen Eemeli Suomea päähän. Karjalaisen pelikieltoa ankaroitti kolmella ottelulla hänen aiempi kurinpitohistoriansa. Hän edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Karjalainen pelasi kauden aikana myös yhden Suomen Cupin ottelun lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Joulukuussa 2017 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Karjalainen voitti kauden 2018–2019 päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui 104 minuutillaan SM-liigan jäähypörssissä kolmanneksi.
Karjalainen palasi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella HIFK:hon. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 2021–2022 Karjalainen teki toisessa puolivälieräottelussa 29. maaliskuuta 2022 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan SM-liigauransa ensimmäisen playoff-maalin ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 63.55. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Mikko Kekäläinen valitsi Karjalaisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hänen osumansa tasoitti ottelusarjan 1–1:een, mutta lopulta kuitenkin TPS eteni välieriin seitsemän ottelun jälkeen voitoin 4–3.
Maajoukkueura
Karjalainen on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Pelityyli
HIFK;:n verkkosivuston mukaan Karjalainen on "isokokoinen ja ulottuva oman pään luuta, joka on kivenkova kamppailija." Lisäksi häntä kuvaillaan urheilulliseksi pelaajaksi, joka omaa hyvän asenteen. Toimintansa lopettaneen Jääkiekkoexpertin verkkolehden toimittaja Toni Rajamäki määritteli Karjalaisen pelityylin puolustavaksi puolustajaksi vuonna 2014.
Malin liikenne
thumb|Malin liikennevälineet ovat usein huonokuntoisia ja vaarallisia. thumb|Vesibussi Moptin lähellä Nigerjoella. thumb|[[Air Malin kone Senoun lentokentällä.]] Valtaosa Malin henkilö- ja tavaraliikenteestä tapahtuu maanteitse, mutta myös rautatie-, joki- ja lentoliikenteellä on merkitystä. Mali on sisämaavaltio. Tärkeimmät merisatamat ovat Senegalin Dakar ja Norsunluurannikon Abidjan.
Maantiet
Malin maantieverkon pituus on 89 024 kilometriä (vuonna 2005). Maanteistä noin 24 000 kilometriä on kunnossa pidettyjä ja 5 700 kilometriä asfaltoituja. Kansallisesti merkittävien maanteiden (route national) pituus on 14 102 kilometriä.
Vuonna 2016 Malissa oli 382 458 ajoneuvoa. Teillä tapahtui 5 532 onnettomuutta, joissa loukkaantui 7 024 ja kuoli 541 henkilöä. Moottoripyörät olivat osallisena kolmessa neljäsosassa onnettomuuksista.
Rautatiet
Malissa on 728 kilometriä metrin levyistä rautatietä. Dakarin–Nigerin rautatie johtaa Koulikorosta Bamakon kautta Senegaliin. Strategisesti tärkeän radan kunto on kehno, ja se kaipaa pikaista uudistamista. Suunnitellut ratahankkeet johtaisivat Bamakosta Bougounin ja Sikasson kautta Guineaan ja Norsunluurannikolle.
Rautatietä operoinut Transrail-yhtiö kuljetti 29 124 matkustajaa ja 211 000 tonnia rahtia vuonna 2015. Vuonna 2016 liikennemäärät putosivat yhteen kolmasosaan edellisvuotisesta.
Jokiliikenne
Nigerjoki on liikennöintikelpoinen Koulikorosta Gaoon ja Bamakosta Guinean Kouroussaan ja Kankaniin. Senegaljoki on liikennöintikelpoinen Kayesista tai Ambidédista Senegalin Saint-Louisiin. Jokiliikennettä hoitavat Compagnie Malienne de Navigation eli Comanav ja joukko pienyrittäjiä. Tärkeimmät satamat ovat Koulikoro ja Mopti. Comanavin alukset pystyvät liikkumaan vain korkean veden aikaan. Liikenteen volyymi on vähäinen, mutta sillä on suuri merkitys Nigerin sisämaasuiston asukkaille.
Lentoliikenne
Malissa on 26 lentoasemaa, mutta säännöllisiä lentoja on ainoastaan Bamakoon, Gaoon, Kayesiin, Moptiin ja Timbuktuun. Bamakon Senoun kansainvälinen lentoasema käsitteli vuonna 2016 11 638 lentoa, 681 511 matkustajaa, 53 tonnia postia ja 10 739 tonnia rahtia. Maan sisäinen liikenne on vähäistä heikon turvallisuustilanteen ja korkeiden hintojen takia. Lentoliikennettä harjoittaa kaksi kotimaista ja 16 kansainvälistä yhtiötä.
Merisatamat
Malin käyttämiä merisatamia ovat Norsunluurannikon Abidjan, Senegalin Dakar, Togon Lomé, Guinean Conakry, Beninin Cotonou, Mauritanian Nouakchott ja Ghanan Tema. Tärkeimmät tuontikäytävät johtavat Dakarista Bamakoon (1 200–1 428 kilometriä), kun taas vienti suuntautuu etupäässä Abidjaniin (1 225 kilometriä). Norsunluurannikon levottomuudet 2000-luvun alussa vähensivät Abidjanin merkitystä. Vuonna 2012 valmistui uusi eteläinen liikennekäytävä Dakariin.
Kaikki öljytuotteet tuodaan maahan ulkomailta. Pitkien välimatkojen takia Malin kuljetuskustannukset (30 % tuonnin arvosta) ovat korkeammat kuin muilla Länsi-Afrikan mailla tai sisämaavaltioilla yleensä.
Tuomet (alasuku)
Tuomet (Padus) on ruusukasveihin kuuluvan Prunus-suvun alasuku, joka tunnetaan kesävihannista lehdistä, loppukeväällä lehtien puhkeamisen jälkeen valmistuvista 12–30 kukkaa sisältävistä terttumaisista kukinnoista sekä pienistä, happamista hedelmistä, jotka kelpaavat ainoastaan linnuille. Tuomia esiintyy koko pohjoisen pallonpuoliskon leudolla vyöhykkeellä.
Useat perhoslajit, esimerkiksi mittareiden heimoon kuuluva keltamittari (Opisthograptis luteolata), käyttävät tuomea ravintonaan. Joitakin tuomilajeja, kuten virginiantuomea (Prunus virginiana), käytetään Pohjois-Amerikassa hyytelöiden ja viinien valmistukseen.
Valerio Perentin
Valerio Perentin (12. heinäkuuta 1909 Izola – 7. tammikuuta 1998 Napoli) oli italialainen soutaja. Hän oli kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa mukana voittamassa kultaa perämiehellisessä nelikossa. Hän kilpaili siinä myös vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä.
Tuomet (alasuku)
Jotkut kasvitieteilijät pitävät alasukua erillisenä sukuna nimeltä Padus. Geneettiset ja morfologiset tutkimukset ovat osoittaneet, että alasuku Padus on polyfyleettinen, joten sitä ei pitäisi käyttää tieteellisissä yhteyksissä.
Tuomet ja ihminen
Suomessa ja Ruotsissa tuomen (Prunus padus) kukinta merkitsee monille ihmisille kesän alkua. Etelä-Suomessa kukinta tapahtuu yleensä toukokuun kahden viimeisen viikon aikana tai aivan kesäkuun alussa.
Guatemalan kuppakokeet
Guatemalan kuppakokeet olivat Yhdysvaltain vuosina 1946–1948 tekemiä ihmiskokeita, joissa lääkärit tartuttivat seksitauteja guatemalalaisiin vankeihin, sotilaisiin ja mielenterveyspotilaisiin näiden tietämättä. Tutkimuksen tarkoituksena oli luultavasti tutkia penisilliinin vaikutusta muun muassa kupan ja tippurin hoidossa ja ehkäisyssä.
Tutkimusta varten tartutettuja prostituoituja käytettiin tartuttamaan sotilaita ja vankeja. Kun näin ei saatu tarpeeksi tartuntoja, tutkijat alkoivat rokottaa tartuntabakteereita suoraan henkilöiden elimistöön, ja mukaan otettiin sotilaiden ja vankien lisäksi potilaita psykiatrisesta sairaalasta. Tartutettuja oli noin 1 300 henkilöä, joista noin puolet saivat hoitoa löydetyn tutkimusmateriaalin mukaan. Lisäksi yli viidelle tuhannelle ihmiselle tehtiin kokeita, joiden tarkoitus oli parantaa diagnostiikkaa. Heidän joukossaan oli lapsia sekä Yhdysvaltain ilmavoimien henkilöstöä Guatemalassa olevasta tukikohdasta. Guatemalalaiset viranomaiset olivat antaneet Yhdysvalloille luvan tehdä kokeet.
National Institutes of Healthin (NIH) johtajan Francis Collinsin mukaan Yhdysvalloissa toteutettiin noihin aikoihin 40 samantyyppistä projektia, joissa tauteja tartutettiin potilaisiin.
Toimintaa johti Yhdysvaltain terveysministeriön alainen lääkäri John Cutler (k. 2003), joka myöhemmin osallistui myös pahamaineisiin Tuskegeen kuppakokeisiin. Tiedot tutkimuksista salattiin 64 vuodeksi, kunnes Wellesley Collegen tutkija Susan M. Reverby löysi aineiston ja toimitti sen julkisuuteen vuonna 2010.
Lokakuussa 2010 Yhdysvaltain presidentti Barack Obama pahoitteli tapahtunutta puhelimitse Guatemalan presidentti Alvaro Colomille ja tuomitsi epäeettisen menettelyn. Colomin mukaan kokeet olivat rikos ihmisyyttä vastaan, ja hän ilmoitti maansa harkitsevan asian viemistä kansainväliseen oikeuteen.
Vuonna 2015 nostettiin siviilikanne Johns Hopkinsin yliopistoa, lääkeyhtiö Bristol-Myers Squibbia ja Rockefeller-säätiötä vastaan. Vuonna 2019 liittovaltion tuomioistuin Marylandissa päätti, että haastetut joutuvat vastaamaan kanteeseen oikeudessa.
Joan Prim
Joan Prim (koko nimeltään Juan Prim y Prats; 6. joulukuuta 1814 Reus – 30. joulukuuta 1870 Madrid) oli espanjalainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hänellä oli näkyvä rooli vuoden 1868 vallankumouksessa, joka syöksi kuningatar Isabella II:n vallasta. Hän toimi Espanjan pääministerinä 1869–1870. Hänet salamurhattiin.
Prim liittyi armeijaan, joka suojeli kuningatar Isabellaa vanhoillisten karlistien vaatimuksilta vuosien 1833–1840 sodassa. Hänet ylennettiin everstiksi. Prim oli taipuvainen liberaaleihin ajatuksiin, ja hänestä tuli Tarragonan kansanedustaja 1843. Myöhemmin samana vuonna hän osallistui kansannoussuun, jolla valtionhoitaja Baldomero Espartero syöstiin vallasta. Prim nimitettiin ensin Madridin ja sitten Barcelonan sotilaskuvernööriksi. Hän osallistui salaliittoon Ramón María Narváezin hallitusta vastaan ja sai vuonna 1844 kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin. Vuosina 1847–1848 Prim oli Puerto Ricon kuvernööri ja Krimin sodan aikana 1853–1854 hän johti Turkin armeijan mukana kulkenutta espanjalaista sotilaskomissiota. Hänet ylennettiin 1856 kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin 1858 Espanjan senaattiin.
Prim toimi komentajana Espanjan–Marokon sodassa (1859–1860) ja sai de los Castillejosin markiisin sekä Espanjan granden arvon. Hän komensi myös vuosina 1861–1862 espanjalaisia joukkoja Ranskan Meksikon-sotaretkellä. Palattuaan tältä retkeltä kotiin Prim palasi politiikkaan Isabellan hallintoa vastustaneiden edistyksellisten riveissä. Hän johti epäonnistuneita kapinayrityksiä vuosina 1864, 1866 ja 1867, ja joutui tämän vuoksi lähtemään maanpakoon. Vuoden 1868 vallankumouksessa Prim toimi ensin Cadizissa, josta hän jatkoi Barcelonaan ja Valenciaan nostattamaan kansanjoukkoja mukaan vallankumoukseen. Lopuksi hän marssi lokakuussa voitokkaana Madridiin ja otti vastaan kuningattaren antautumisen. Hänestä tuli aluksi Francisco Serranon hallituksen sotaministeri ja heinäkuussa 1869 pääministeri Serranon siirryttyä valtionhoitajaksi.
All I Ever Wanted (albumi)
All I Ever Wanted on yhdysvaltalaisen laulajan, Kelly Clarksonin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 6. maaliskuuta 2009. Albumi debytoi ykkössijalla Billboard 200 -listalla, ja Suomessa se ylsi virallisen albumilistan sijalle 32. Albumi on myynyt platinaa Australiassa ja Kanadassa, sekä kultaa Britanniassa ja Irlannissa. Yhdysvalloissa albumia on myyty 893 000 kappaletta.
Żyrardówin piirikunta
Żyrardówin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 36 166. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Mszczonów, Puszcza Mariańska, Radziejowice ja Wiskitki. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Żyrardówin piirikunnan asukkaista 52,2 prosenttia oli naispuolisia ja 47,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 58,6 prosenttia ja eläkeikäiset 22,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 752 lasta. Żyrardówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 70 382 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Odessa (kustantamo)
Odessa oli suomalainen kirjankustantamo, joka julkaisi 44 kirjaa vuosina 1983–1993. Sen perustivat Kari Lempinen (Walter de Camp) ja Jukka Lindfors.
Andrey Amador
Andrey Amador Bikkazakova (s. 29. elokuuta 1986 San Ramón, Alajuelan maakunta) on costaricalainen maantiepyöräilijä. Hänen isoisänsä on espanjalainen ja äitinsä venäläinen.
Amador aloitti ammattilaisuransa Caisse d'Epargne -joukkueessa 2009, ja edusti samaa tallia, nimeltään sittemmin Movistar Team vuoteen 2019 saakka. Vuosina 2020–2021 hän ajoi Ineos Grenadiers -joukkueessa ja vuodesta 2022 EF Education–EasyPost -tallissa.
Amador joutui ryöstetyksi ja pahoinpidellyksi kotimaassaan joulukuussa 2010. Häntä puukotettiin, ja hänet jätettiin tajuttomana joen rannalle useiksi tunneiksi. Hän sai munuais- ja keuhkovammoja, joista toipuminen kesti useita kuukausia.
Amador voitti Italian ympäriajossa 2012 Cervinian nousuun päättyneen etapin ennen Jan Bártaa ja Alessandro De Marchia. Kaksi päivää aiemmin hän oli sijoittunut kolmanneksi Sestri Levanteen päättyneellä etapilla. Hänestä tuli ensimmäinen suuren ympäriajon etapin voittanut costaricalaispyöräilijä.
Amador sijoittui Italian ympäriajon 2015 kokonaiskilpailussa neljänneksi. Hän sai saman vuoden Richmondin MM-kilpailuissa 2015 pronssia joukkueaika-ajossa.
Amador sai Italian ympäriajossa 2016 kokonaiskilpailun johtajan pinkkipaidan 13. etapin jälkeen ensimmäisenä costaricalaisena pyöräilijänä. Hän menetti paidan seuraavan etapin jälkeen ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kahdeksanneksi.
Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Visionism
Visionism on puolalaisen hardcore-yhtye Rootwaterin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009.
Ištarin portti
pienoiskuva|Leijonareliefejä Pergamon-museossa. Ištarin portti (assyriaksi ܕܵܪܘܲܐܙܲܐ ܕܥܵܐܫܬܲܪ, Darwaza D'Ishtar) oli Babylonin sisemmän kaupungin kahdeksas portti. Nebukadressar II rakennutti sen noin vuonna 575 eaa. kaupungin pohjoispuolelle.
Seremoniaportti oli omistettu babylonialaiselle jumalattarelle Ištarille. Babylonin muuriin kuulunut portti oli alun perin yksi seitsemästä ihmeestä, kunnes Aleksandrian majakka syrjäytti sen 500-luvulla jaa.
Portin materiaalit ja rakenne
Ištarin portin rakennusaineena olivat lapislatsulilla sinisiksi lasitetut tiilet, joissa oli reliefikuvioina sirrušeja eli lohikäärmeitä ja alkuhärkiä. Portin kahdessa tornissa oli hammaslaitainen yläreuna kuten kaupungin muureissa.
Portin katto oli tehty libanoninsetristä. Portin läpikulun ja juhlakulkuekadun seinillä oli noin 120 lasitetuista tiilistä tehtyä leijonareliefiä.
Portin rekonstruktiot ja osat eri puolilla maailmaa
Pergamon-museoon Berliiniin on rakennettu portin rekonstruktio. Materiaalina oli Robert Koldeweyn arkeologisissa kaivauksissa 1902–1914 löytämät osat. Rekonstruktio viimeisteltiin 1930-luvulla. Portti oli alun perin kaksoisportti, mutta Berliinissä on esillä vain portin pienempi etuosa. Laajempi takaosa ei mahtunut museoon, joten sitä säilytetään varastossa.
Pienikokoisempi ennallistus portista rakennettiin Saddam Husseinin aikana Irakiin museon sisäänkäynniksi. Portti jäi kesken ja se kärsi vaurioita Irakin sodassa.
Shannon Bahrke
thumb|Shannon Bahrke vuonna 2007. Shannon Bahrke (s. 7. marraskuuta 1980) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä, lajinaan kumparelasku.
Maailmancupissa Bahrke kisasi ensimmäisen kerran tammikuussa 1999. Hän on voittanut seitsemän maailmancupin kisaa, MM-hopeaa (2007), MM-pronssia (2003), olympiahopeaa (2002) ja olympiapronssia (2010).
Ensimmäisissä olympiakisoissaan vuonna 2002 Bahrke otti kumparelaskussa hopeaa, toisissa olympiakisoissaan 2006 hän oli kymmenes ja kolmansissa olympiakisoissaan Vancouverissa vuonna 2010 Bahrke otti pronssia Cypress Mountainilla lasketussa kisassa.
Carl Fredrik Ridderstad
Carl Fredrik Ridderstad (18. lokakuuta 1807 Riddersholm, Roslagen, Ruotsi – 12. elokuuta 1886 Linköping, Ruotsi) oli ruotsalainen toimittaja, romaanikirjailija ja runoilija.