cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Batman ja Pakkasherra
Batman ja Pakkasherra (Batman & Mr. Freeze: SubZero) on vuonna 1998 suoraan videolle julkaistu animaatioelokuva, jonka ohjasi Boyd Kirkland, joka toimi myös elokuvan käsikirjoittajana. Pääosassa ääninäyttelivät Kevin Conroy ja Michael Ansara sekä Loren Lester, Efrem Zimbalist Jr. ja George Dzundza.
Elokuva on DC-animaatiouniversumin toinen elokuva ja se myös palkittiin Anniella.
Juoni
Epätoivoinen Pakkasherra kidnappaa Barbara Gordonin pelastaakseen kuolemaisillaan olevan vaimonsa Noran. Hän palkkaa avukseen tohtori Gregory Belsonin siirtämään Barbaran terveet elimet vaimolleen. Batmanilla ja Robinilla on kädet täynnä töitä selvittää Pakkasherran piilopaikka, jossa hän pitää Barbaraa hallussaan operaatiota varten.
Japanin kirjallisuus
Japanilaisella kirjallisuudella on pitkät perinteet. Vanhin säilynyt japaniksi kirjoitettu teos on Kojiki (712). Ensimmäinen hiraganalla kirjoitettu säilynyt kirja on Ki no Tsurayukin Tosa nikki (935). Japanin kirjallisuus nousi kukoistukseensa Murasaki Shikibun 1000-luvulla kirjoittaman Genjin tarinan myötä. Kirjaa on sanottu maailman ensimmäiseksi romaaniksi. Japanilaisen runouden tunnetuimpia muotoja ovat määrämuotoiset tanka (短歌) ja haiku (俳句).
Nobelin kirjallisuuspalkinto on mennyt kaksi kertaa Japaniin, ensi kerran vuonna 1968, jolloin palkinnon sai Yasunari Kawabata. Vuonna 1994 palkinnon sai Kenzaburō Ōe.
Varhaiskeskiaika (894 asti)
thumb|140px|Murasaki Shikibu. Vanhin säilynyt japaniksi kirjoitettu teos on Kojiki (712), sitä seurasivat historiateos Nihonshoki (720) ja runokokoelma Kymmenentuhannen lehden kokoelma (Man’yōshū, 759).
Teoksissa on käytetty vain kiinalaisia merkkejä ideografisesti, foneettisesti ja muilla tavoilla sovitettuna japanin kielioppiin.
Klassinen kausi (894–1194; Heian-kausi)
Heian-kautta pidetään Japanin keisarillisen hovin huippukautena, ja se muistetaan taiteen, erityisesti runouden ja kirjallisuuden, kehityksestä. Ensimmäinen hiraganalla kirjoitettu säilynyt kirja on Ki no Tsurayukin Tosa nikki (935). Japanin kirjallisuus nousi kukoistukseensa Murasaki Shikibun 1000-luvulla kirjoittaman Genjin tarinan (Genji monogatari) myötä. Kirjaa on sanottu maailman ensimmäiseksi romaaniksi. Muita huomattavia teoksia olivat runokokoelma Kokin-wakashū (905) ja Sei Shōnagon Makura no sōshi (1002), joka kertoi elämästä keisarin hovissa.
Myöhäiskeskiaika (1600–1868)
Myöhäiskeskiaikana kehittyi yksi nykyisistä dramaattisen näytelmätaiteen muodoista – kabuki-teatteri. Paljon vaikutteita haettiin kiinalaisesta kirjallisuudesta. Kyokutei Bakin kirjoitti historiallisen rakkausromaanin Nansō Satomi Hakkenden (1842).
Nykyaika (1868–)
Japanin avautuminen ulkomaailmalle aloitti eurooppalaisen kirjallisuuden vaikutuksen japanilaisen kirjallisuuden kehitykseen. Tärkeimpiä kirjailijoita sotaa edeltävältä ajalta olivat Shimazaki Toson, Mori Ōgai, Natsume Sōseki ja Ryunosuke Akutagawa. Japanin tappio toisessa maailmansodassa vaikutti kirjallisuuteen, synnyttäen tarinoita erakoitumisesta, tappiosta ja elämän tarkoituksesta. 1970- ja 1980-luvun teokset käsittelivät yhteiskunnallisia asioita. Nykykirjailijoista tunnetuimpia lienevät nobelisti Kenzaburō Ōe esimerkiksi M/T ja kertomus Metsän ihmeestä (M/T to mori no fushigi no monogatari, 1986) ja Banana Yoshimoto esimerkiksi Kitchen (1988). Mangan eli japanilaisen sarjakuvan esiinnousu 1980-luvulla on vaikuttanut kirjallisuuden kehitykseen. 1990-luvun menestyskirjoista Ring ja Battle Royale on myös filmatisoitu.
1920-luvulta lähtien Japanin kirjallisuudessa ovat olleet enemmän tai vähemmän suosittuja historiallisen fiktion piiriin kuuluvat teokset, ja maassa kulutetaankin genreä huomattavasti enemmän kuin monissa muissa maissa. Tästä hyvänä esimerkkinä toimii Sōhachi Yamaokan Tokugawa Ieyasu -sarja (1950–1967), jota myytiin vuoteen 1965 mennessä yli kymmenen miljoonaa nidettä.
Nykyaika
thumb|140px|Natsume Sōseki. thumb|140px|Yukio Mishima.
Georg Mauritz von Christierson
Georg Mauritz von Christierson (10. helmikuuta 1842 Helsinki – 24. toukokuuta 1905 Espoo) oli suomalainen sotilas ja virka- ja moninkertainen valtiopäivämies.
Von Christiersonin vanhemmat olivat Karl Ulrik von Christierson ja Vilhelmina Charlotta Sofia Conradi ja puoliso Alma Maria Ehrström. Carl Gustaf Wilhelm von Christierson, Edvard Waldemar von Christierson ja Axel Fredrik Adolf von Christierson olivat hänen veljiään. Georg Mauritz von Christierson oli senaatin sota-asiaintoimituskunnan esittelijäsihteeri ja valtioneuvos, joka kävi Haminan kadettikoulun, mutta toimi sieltä 1862 valmistuttuaan vain vuoden ajan sotapalveluksessa. Kameraalitutkinnon 1866 suoritettuaan von Christierson tuli ensin ylimääräiseksi kamarikirjuriksi senaatin valtiovaraintoimituskuntaan ja sitten kopistiksi. Hän oli vuodesta 1872 toinen apukamreeri, vuodesta 1879 sota-asiaintoimituskunnan protokollasihteeri ja vuodesta 1888 esittelijäsihteeri.
Von Christierson oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1900.
Ultraviolet (Poets of the Fallin albumi)
Ultraviolet on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2018. Yhtye soitti kaksi levynjulkaisukeikkaa, 18. lokakuuta Helsingissä Kulttuuritalolla, sekä 19. lokakuuta Tampereella Tampere-talossa
Islay
Saaren päätulonlähde on viskin tislaus. Saarella tuotetaan ainoastaan mallasviskejä useissa eri tislaamoissa. Voimakkaan turpeinen ”Islay-viski” onkin käsite viskiharrastajien keskuudessa.
Islay'lla sijaisevat seuraavat tislaamot:
Toinen merkittävä tulonlähde on matkailu. Saari on tunnettu kauniista ja vielä varsin koskemattomasta luonnostaan. Tämä houkuttelee viskimatkailijoiden lisäksi myös linnuista ja luonnosta kiinnostuneita matkailijoita. Golfvirran ansiosta saaren ilmasto on miellyttävämpi kuin muualla Skotlannissa. Saarella on myös merkkejä pronssikautisesta asutuksesta ja muita muinaismuistoja.
Tunnetuin saaren kasvatti lienee George Robertson, joka on toiminut Naton pääsihteerinä ja Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerinä. George Orwell kirjoitti kuuluisan romaaninsa Vuonna 1984 Islayn naapurisaarella Juralla.
Henri Michel
Michel kuoli syöpään synnyinkaupungissaan Aix-en-Provencessa 70-vuotiaana 24. huhtikuuta 2018
Julius Immanuel Bergh
Elämänvaiheet
Julius Immanuel Bergh syntyi Suonenjoella 30. maaliskuuta 1810. Hänen vanhempansa olivat Suonenjoen kappalainen Karl Fredrik Bergh ja tämän toinen vaimo Juliana Bergh. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1832 Bergh ryhtyi opiskelemaan vanhoja kieliä ja keskittyi etenkin hepreaan, johon liittyi hänen Joelin kirjaa käsittelevä dosentinväitöskirjansakin (1839). Väitöskirjan julkaisun jälkeen hänet nimitettiin dosentiksi. Teologian kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1844. Samana vuonna hänet vihittiin papiksi ja hän siirtyi Kuopion lukioon opettajaksi. Kuopion hiippakuntahallituksen jäsenenä hän toimi vuodesta 1851 vuoteen 1861, jolloin hän siirtyi Limingan kirkkoherraksi. Limingan seurakuntaan kuuluivat tuolloin Lumijoen, Tyrnävän, Temmeksen ja Kempeleen kappeliseurakunnat. Bergh hoiti virkaansa Limingassa kuolemaansa saakka. Raamatunsuomennoskomitean jäsen hän oli vuodesta 1861 alkaen. Hän sai teologian tohtorin arvon 1864. Julius Immanuel Bergh kuoli Limingassa 27. helmikuuta 1878.
Henri Michel
Ura pelaajana
Vuosina 1964–1966 Michel pelasi Aixissa ennen siirtymistään FC Nantesiin, missä pelasi koko loppu-uransa. Michel edusti Nantesia kaikkiaan 16 kauden ajan ja juhli kolmen Ranskan mestaruuden lisäksi yhtä cup-voittoa. Michel oli myös mukana, kun Nantes eteni kaudella 1979–80 Cup-voittajien cupin välieriin. Ranskan jalkapallomaajoukkueessa Michel pelasi vuosina 1967–1980 yhteensä 58 maaottelua tehden niissä neljä maalia.
Julius Immanuel Bergh
Herännäispappi
Julius Immanuel Berghin uskonnollisuus ilmeni jo varhain. Hän liittyi herännäisyyteen opiskellessaan Helsingissä. Vieraillessaan veljensä, Nurmijärven kappalaisen Johan Fredrik Berghin luona, hän tutustui sikäläiseen herännäisyyteen. Myös loma-aikoina Suonenjoella hän seurasi herännäisyyden leviämistä. 1830-luvulla hän oli Helsingin heränneiden ylioppilaiden, niin sanottujen yliopistopietistien, johtomiehiä Lars Stenbäckin ja Carl Gustaf von Essenin kanssa. Hän osallistui Jonas Laguksen julkaiseman lehden Tidningar i andeliga ämnen – Hengellisiä Sanomia (1836–1838) toimitustyöhön veljensä kanssa. Tämän jälkeen hän toimitti Lars Stenbäckin ja C. G. von Essenin kanssa lehteä Evangeliskt Veckoblad (1839–1841). Hän osallistui myös J. L. Runebergin ja Lars Stenbäckin väliseen kirjalliseen väittelyyn Runebergia vastaan suunnatulla kirjoituksella (Helsingfors Tidningar 1838). Siirryttyään Kuopioon 1844 hän päätyi kosketukseen Pohjois-Savon herännäispiirien ja Paavo Ruotsalaisen kanssa.
Henri Michel
Ura valmentajana
Päätettyään pelaajauransa 1982 Michel on tehnyt pitkän ja värikkään uran valmentajana. Hän aloitti Ranskan haastajamaajoukkueen valmentajana ja 1984 hänet nimitettiin EM-kultaa voittaneen Michel Hidalgon seuraajaksi Ranskan maajoukkueen päävalmentajaksi. Michelin johdolla Ranska voitti olympiakultaa Los Angelesin olympialaisissa 1984. Kaksi vuotta myöhemmin Michel johdatti Ranskan pronssille Meksikon MM-kilpailuissa. 1988 Michel siirtyi maajoukkueen tekniseksi johtajaksi Michel Platinin noustessa päävalmentajaksi. Michel sai potkut 1990 Ranskan hävittyä Kyprokselle MM-karsinnoissa.
Julius Immanuel Bergh
Herännäispappi
Kun herännäisliike oli hajoamassa Paavo Ruotsalaisen ja Fredrik Gabriel Hedbergin ja heidän kannattajiensa riitoihin, Bergh oli aktiivisesti mukana osapuolten välisissä keskusteluissa ja väittelyissä. Herännäisyyden suuressa skismassa 1850-luvun alussa, jolloin suurin osa papeista irtaantui liikkeestä ja etenkin N. G. Malmbergista, Bergh säilytti välinsä Malmbergiin. Hänen oppineisuutensa ja pyrkimykset sivistyksen edistämiseen aikaansaivat kuitenkin vieroksuntaa herännäisyyden talonpoikaispiireissä. Limingassa Jonas Lagukselta vaikutteita saaneet heränneet vieroksuivat muun muassa Berghin pappilan tuvassa pitämien seurojen muotoja, kuten Raamatun lukua perinteisen postillojen ja hartauskirjallisuuden luvun asemesta sekä virsikirjan käyttöä Siionin virsien asemesta. Eripura tuli ilmeiseksi, kun kappalaiseksi 1868 tullut Emil August Wichmann alkoi pitää omassa pappilassaan vanhan perinteen mukaisia seuroja samaan aikaan kuin Bergh isossa pappilassa.
Henri Michel
Ura valmentajana
1990 Michel nimitettiin Paris Saint-Germainin päävalmentajaksi. Menestys jäi vaisuksi ja 1991 portugalilainen Artur Jorge korvasi hänet. Michel oli kolmisen vuotta sivussa valmentajan tehtävistä, kunnes MM-kilpailuihin 1994 ryhtyi Kamerunin maajoukkuevalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut kilpailujen jälkeen Kamerunin jäätyä alkulohkonsa jumboksi. 1995 Michel valmensi lyhyen aikaa saudiarabialaista Al Nasr Riadia ennen ryhtymistään Marokon maajoukkuevalmentajaksi. Michelin johdolla Marokko selvisi Afrikan-mestaruuskilpailujen puolivälieriin 1998 ja MM-kilpailuihin 1998. Marokon pudottua Afrikan-mestaruuskilpailuista jo ensimmäisen kierroksen jälkeen 2000 Michel sai potkut.
Julius Immanuel Bergh
Herännäispappi
Berghin suhde herännäisyyteen oheni hänen ollessaan Limingan kirkkoherrana, ja hän alkoi tuntea J. T. Beckin niin sanotun raamatullisen teologian eli biblisisminä tunnetun beckiläisyyden läheiseksi samoin kuin monet 1850-luvulla herännäisyydestä eronneet papit. Näistä poiketen hän katsoi löytävänsä Beckiltä Paavo Ruotsalaisen opin piirteitä.
Henri Michel
Ura valmentajana
Hän siirtyi Marokosta valmentamaan Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkuetta josta siirtyi 2001 lyhyeksi aikaa kreikkalaisen Aris Thessalonikin päävalmentajaksi. 2001 Michel nimitettiin Tunisian maajoukkuevalmentajaksi. Michelin johdolla Tunisia selviytyi MM-kilpailuihin 2002, mutta maan pudottua Afrikan-mestaruuskilpailuista ensimmäisellä kierroksella Michelille annettiin potkut ja hänen tilalleen palkattiin maanmies Roger Lemerre.
Julius Immanuel Bergh
Teologinen toiminta
Bergh kuului herännäisyyden alkuvaiheen merkittävimpiin teologeihin, vaikka hänen tuotantonsa tällä saralla oli suppea. Hänen Vanhan testamentin Joelin kirjaa käsittelevä dosentinväitöskirjansa Vaticinia Joelis sacri vatis Fennice versa notisque philologicis illustrata (1839) julkaistiin kahdessa osassa. Ensimmäisessä osassa oli tekstin runomuotoinen, Kalevalan tyyliin tehty käännös ja toisessa osassa selitykset. Vuonna 1847 hän julkaisi Kuopion lukiossa pitämäänsä virkaanastujaisesitelmään perustuvan kirjasen Försök till framställande af kyrkans förhållande till verlden i närvarande tid, joka käsitteli kirkon suhdetta maailmaan. Kirjasessa Berghin arvostelu kohdistui toisaalta kirkon ja valtion toimivaltojen sekoittamiseen ja toisaalta teologiseen rationalismiin ja intellektualismiin. Berghin mielestä protestanttiset valtiokirkot olivat joutuneet vallanpitäjien herruuteen, mistä oli seurannut kirkon sisäisen vapauden katoaminen. Kuopion kautenaan Bergh kirjoitti myös lyhyen johdannon luterilaisiin tunnustuskirjoihin (1849) sekä kirjasen Hos hvem finnes den heliga ande? (1859). Berghin viimeinen teologinen julkaisu oli Kuopion hiippakunnan synodaalikokousta varten laadittu synodaaliväitöskirja Försök till granskning af det kyrkliga inspirationsbegreppet (1864), joka perustui saksalaiseen aineistoon.
Henri Michel
Ura valmentajana
Seuraavana vuonna, 2003, Michel palasi seurajoukkuevalmentajaksi marokkolaiseen Raja de Casablancaan. Michelin valmennuksessa Casablanca voitti Marokon-mestaruuden 2004 ja Afrikan cupin 2003. Michel jätti Casablancan mestaruusvuonna 2004 ja siirtyi Norsunluurannikon maajoukkueen päävalmentajaksi. Michelin johdolla Norsunluurannikko selviytyi ensimmäistä kertaa MM-lopputurnaukseen Saksan kilpailuihin 2006. Norsunluurannikko voitti 2006 Afrikan-mestaruuskilpailujen hopeaa, mutta MM-kilpailuissa taival päättyi alkulohkoon ja Michel jätti tehtävät saksalaisen Uli Stieliken hoidettaviksi.
Michelin johdolla Marokko putosi Afrikan mestaruuskisoista tammikuussa 2008 jo alkulohkovaiheen jälkeen. Yllätysputoamisen jälkeen Michel sai jättää tehtävänsä 7. helmikuuta.
Marraskuussa 2008 Michel siirtyi eteläafrikkalaisen Mamelodi Sundownsin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Michel sai potkut jo maaliskuussa 2009.
Elokuussa 2009 Michel palasi egyptiläisseura Zamalekin päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut jo marraskuun lopussa surkeasti alkaneen kauden vuoksi. Michelin johdolla Zamalek keräsi vain 11 pistettä 10 ottelusta.
Kesäkuussa 2010 Michel allekirjoitti vuoden mittaisen sopimuksen Raja Casablancan kanssa, jota hän valmensi aikaisemmin kaudella 2003–2004. Menestys syyskaudella oli kuitenkin vaisua ja Michel sai potkut lokakuun alussa.
Joulukuussa 2010 Michel allekirjoitti 13 kuukauden sopimuksen Päiväntasaajan Guinean maajoukkuevalmentajan tehtävistä. Ranskalaisen on tarkoitus luotsata toista isäntämaata Afrikan mestaruuskisoissa 2012. Michel sai kuitenkin erosi tehtävästään ennen lopputurnausta lokakuussa 2011. Pian eropäätöksensä jälkeen Michel kuitenkin kertoi, että hän saattaa jatkaa tehtävässä. Michelin mukaan liiton johto haluaa ranskalaisen jatkoa ja ehtona on, että liitto tekee hänen vaatimiaan muutoksia työskentelyolosuhteisiin. Lopulta Michel ilmoitti joulukuussa 2011, vain kuukausi ennen Afrikan mestaruuskisoja jättävänsä lopullisesti paikkansa Päiväntasaajan Guinean maajoukkuevalmentajana.
Prisma Taranto
Prisma Taranto eli Taranto Volley, vuosina 2008-2010 Prisma Volley oli Italian A1-liigassa pelaava, Taranton kaupungista kotoisin oleva lentopallojoukkue. Se nousi A1-liigaan kaudelle 2006. Vuonna 2010 se lopetti toimintansa ja luovutti sarjapaikkansa Castellana Grotten seuralle New Mater Volley.
Joukkue voitti kaudella 2006 Italian A2-liigan ja nousi voitollaan A1-liigaan. Kaudella 2007 sarjanousija Taranto pelasi tiensä play-off -peleihin sijoittumalla runkosarjassa 7. sijalle. Lopullinen sijoitus liigassa oli sama 7. sija, kun Roma Volley pudotti sarjanousijan laulukuoroon.
Prisma Tarantossa nähtiin myös suomalaisväriä kaudella 2007–2008 kun Suomen lentopallomaajoukkueen keskitorjuja Konstantin Shumov aloitti uransa ensimmäisen kauden maailman kovimmassa lentopalloliigassa Taranto Volleyn riveissä.
Otto von Brandenstein
thumb|upright|Otto von Brandenstein Otto von Brandenstein (21. lokakuuta 1865 Hohenstein, Friedland, Mecklenburg-Schwerin – 8. toukokuuta 1945 Grambow, Goldberg, Saksa) oli saksalainen vapaaherra ja kenraali, joka komensi everstinä Suomen sisällissotaan osallistunutta saksalaista osasto Brandensteinia. Tallinnasta lähtenyt 3 000 miehen vahvuinen osasto teki 7. huhtikuuta 1918 maihinnousun Loviisaan ja eteni sieltä 20. huhtikuuta mennessä Lahteen ottaen useasti yhteen suomalaisten punakaartilaisten kanssa.
Brandenstein aloitti upseerinuransa mecklenburgilaisessa rakuunarykmentissä vuonna 1885 ja yleni vuoteen 1913 mennessä everstiluutnantiksi. Hän toimi ensimmäisen maailmansodan alussa Ranskan rintamalla everstiluutnanttina viidennen armeijan neljännen ratsuväkiarmeijakunnan komentajan, kenraaliluutnantti Gustav von Hollenin esikuntapäällikkönä. Joulukuussa 1914 hänet siirrettiin seitsemännen armeijakunnan esikuntapäälliköksi. Huhtikuusta 1915 alkaen Brandenstein toimi kolmen vuoden ajan useiden rakuunarykmenttien sekä ratsuväki- ja jalkaväkiprikaatien ja -rykmenttien komentajana. Hän sai elokuussa 1915 ylennyksen everstiksi. Huhtikuussa 1918 Brandensteinin komentama kolmas ratsuväkiprikaati muutettiin osasto Brandensteiniksi, joka sai määräyksen tehdä maihinnousun Suomen etelärannikolle ja pyrkiä katkaisemaan Suomen punaisille tärkeä Riihimäki–Pietari-rata Helsingin ja Viipurin välillä. Osasto Brandenstein alistettiin myöhemmin Rüdiger von der Goltzin komentamalle Saksan Itämeren-divisioonalle.
Brandenstein sai ansioistaan Suomen sisällissodassa Saksan korkeimman sotilaskunniamerkin Pour le Mériten 15. toukokuuta 1918. Vetäytyessään palveluksesta lokakuussa 1918 hän sai kenraalimajurin arvon. Hän sai vielä reservissä ylennyksen kenraaliluutnantiksi Tannenbergin taistelun 25-vuotispäivänä elokuussa 1939. Venäläiset surmasivat hänet toisen maailmansodan aikana toukokuussa 1945.
Eja Tengström
Ellen Natty Johanna (Eja Netty) Tengström (o.s. von Hertzen; 14. kesäkuuta 1887 Viipuri – 7. heinäkuuta 1969) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli vuosina 1910–1920 Helsingin Svenska Teaternissa ja sen jälkeen 17 vuoden ajan Turun ruotsalaisessa teatterissa. Hän meni vuonna 1915 naimisiin näyttelijä Oscar Tengströmin kanssa. Oscar ja Eja Tengström perustivat vuonna 1940 Helsinkiin Lilla Teaternin, jota he johtivat yhdessä vuoteen 1955.
Eja Tengströmille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1954.
Tengströmin vanhemmat olivat everstiluutnantti Magnus von Hertzen ja Alexandra Johanna von Troil.
Zombit Resident Evilissä
Zombit ovat toistuvia vastustajia japanilaisen videopeliyhtiön Capcomin pelisarjassa Resident Evil. Ne esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1996 pelisarjan ensimmäisessä videopelissä Resident Evil. Ne ovat mutatoituneita olentoja, joilla on kannibalistisia haluja ja vakava epidermaalinen nekroosi, ja joiden alkuperä selitetään tieteellisestä näkökulmasta. Toisin kuin muissa kauhu- ja fantasiagenreissä, joissa zombit on perinteisesti esitetty ruumiillisina revenanteina, mytologisen ja yliluonnollisen alkuperän omaavat Resident Evil -sarjan zombit luodaan yleensä käyttämällä biologisia aseita, geenimanipulaatiota ja/tai loissymbioosia. Myöhemmissä jatko-osissa on esiintynyt muun tyyppisiä zombeja sekä niihin liittyviä olentoja, jotka esitetään ketterämpinä, julmimpina ja älykkäinä vastustajina.
FS Perle (S606)
Valmistus
Alus tilattiin DCNS:ltä, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1987. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1990 ja valmistui 7. heinäkuuta 1993.
Palvelus
Alus oli palveluksessa 2014.
Eljas Savola
Eljas Savola (1. elokuuta 1926 Leppävirta – 11. marraskuuta 2014 Kuopio) oli suomalainen maanmittausinsinööri ja urheiluvaikuttaja. Hän työskenteli Kuusamossa isojakoinsinöörinä 1951–1960 ja vei päätöksen Suomen viimeisen laajan isojaon. Sen jälkeen hän työskenteli piiri-insinöörinä. Hän kirjoitti Kuusamon isojaosta viidennen osan Kuusamon historia -teokseen. Hänelle myönnettiin yli-insinöörin arvonimi, ja hän jäi eläkkeelle 1988.
Savola oli mukana Kuusamon Eräveikkojen toiminnassa, seuran puheenjohtajana 1968–1977, myöhemmin kunniapuheenjohtaja. Samaan aikaan hän oli Hiihtoliiton hallituksen jäsen. Hän oli vaikuttamassa Kuusamon suurmäen rakentamiseen ja edelleen maailmancupin järjestämispaikkana toimivan Ruka kisojen perustamiseen.
Luzern (kantoni)
Luzern (paikallisesti, , , ) on Sveitsin keskiosissa sijaitseva kantoni. Sen suurin kaupunki on kantonin pääkaupunki Luzern. Kantonissa on runsaat 400 000 asukasta.
Sijainti
Luzernin seutu on tunnettu järvistään, joista suurimmat ovat Vierwaldstättersee ja Sempachersee.
Luzernin kantoni sijaitsee pääosin kumpuilevassa Mittellandissa; yli puolet maa-alasta onkin maatalouskäytössä (53 % vuonna 2009). Kantonin lounaisosissa Emmentalin Alpit nousevat yli kahden kilometrin korkeuteen; kantonin korkein kohta on Brienzer Rothorn (2 348 m mpy.). Alueen kaakkoiskulma ulottuu Schwyzin Alpeille; korkein kohta on Rigivuoren lounaisrinteellä sijaitseva Rotstock (1 658 m mpy.). Kantonin etelärajalta, Vierwaldstätterseeltä alkavat Urin Alpit.
Kantonia ympäröivät Bernin kantoni lännessä, Aargau pohjoisessa, Zug ja Schwyz idässä sekä Nidwalden ja Obwalden etelässä.
Historiaa
Luzern liittyi neljäntenä alueena Sveitsin vanhaan valaliittoon vuonna 1332.
Asukkaat ja hallinto
Luzernin kantoni on saksankielinen ja katolinen kantoni: vuonna 2017 saksaa puhui pääkielenään 89 % ja katolisia oli 60 % väestöstä.
Kantoni koostuu 82 kunnasta (1.1.2020 alkaen), jotka muodostavat kuusi hallintoaluetta. Kantonissa on kuusi väkiluvultaan yli 10 000 asukkaan kuntaa eli kaupunkia (tilanne 31.12.2019):
Talous
Suurin osa työpaikoista oli vuonna 2017 palvelualoilla (72 %). Teollisuus työllisti 23 % sekä maa- ja metsätalous noin 6 % kantonilaisista.
Gustaf Eckhard Maximilian af Enehjelm
Gustaf Eckhard Maximilian af Enehjelm (2. heinäkuuta 1840 Lapinjärvi – 19. maaliskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Af Enehjelmin vanhemmat olivat sotatuomari Pehr Gabriel Anders af Enehjelm ja Wilhelmina Henrika Uggla ja puolisot vuodesta 1883 Alva Charlotta Dittmar (k. 1884) ja vuodesta 1902 Aina Kristina Woivalin. Tultuaan ylioppilaaksi af Enehjelm opiskeli oikeustiedettä, mutta siirtyi sitten sotilasuralle. Hän palveli upseerina sekä venäläisissä että suomalaisissa joukko-osastoissa, kuten Kuopion tarkk'ampujapataljoonassa. Sotapalveluksesta af Enehjelm erosi everstinä 1906, jäätyään lakkautuspalkalle 1904. Hän oli ollut Suomen sotakomissariaatin materiaali-intendentti vuodesta 1882. Af Enehjelm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897 ja 1900.
Iso-Kaskinen
Iso-Kaskinen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Juha Harjula
Juha Anton Kalervo Harjula (20. kesäkuuta 1942 Helsinki – 12. maaliskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija. Harjula voitti Torpan Pojissa Suomen mestaruuden vuonna 1960 ja yhteensä viisi miesten SM-mitalia. Suomen miesten maajoukkueessa Harjula pelasi Tokion kesäolympialaisissa 1964 ja vuoden 1963 EM-kilpailuissa ja voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1964.
Elämä ja ura
Harjula edusti koko pääsarjauransa ajan Torpan Poikia. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden vuonna 1960 ja saavutti lisäksi SM-hopeaa vuosina 1962, 1963 ja 1964 sekä SM-pronssia vuonna 1961. Nuorten Suomen mestaruuden Harjula voitti vuonna 1961.
Harjula kuului Suomen miesten maajoukkueen kokoonpanoon Tokion kesäolympialaisissa 1964 ja vuoden 1963 EM-kilpailuissa. Lisäksi hän pelasi maajoukkueessa Tokion-olympiakarsintoja ja voitti vuonna 1964 Pohjoismaiden mestaruuden. Yhteensä Harjula pelasi miesten maajoukkueessa 43 ottelussa 2,4 pisteen keskiarvolla. Lisäksi hän pelasi neljä alle 18-vuotiaiden maaottelua.
Harjula kuoli Helsingissä 77-vuotiaana 12. maaliskuuta 2020.
Jonas Johansson
Jonas Johansson -nimisiä henkilöitä ovat:
Alun Hoddinott
Alun Hoddinott (11. elokuuta 1929 Bargoed, Wales – 11. maaliskuuta 2008 Swansea, Wales) oli brittiläinen taidemusiikin säveltäjä ja musiikkipedagogi. Tuottelias Hoddinott oli yksi ensimmäisisistä kansainvälistä mainetta saavuttaneista walesiläisistä säveltäjistä. Hän sävelsi seitsemälle vuosikymmenelle ulottuneella urallaan noin 300 erillistä teosta: 10 sinfoniaa, 20 konserttoa, kuusi oopperaa, kymmenen pianosonaattia ja vokaalimusiikkia. Hän toimi pitkään Cardiffin yliopiston professorina.
Alun Hoddinott opiskeli Cardiffin yliopistossa, jossa hän suoritti perustutkinnon 1949 ja tohtorin tutkinnon vuonna 1960. Opinnot saivat alkunsa 16-vuotiaana, kun hän sai sävellyksestään yliopistostipendin. Hän jatkoi sävellysopintojaan Lontoossa australialaisen Arthur Benjaminin johdolla.
Vuosina 1951–1959 Alun Hoddinott toimi Welsh College of Music and Drama -oppilaitoksen professorina ja siirtyi sitten Cardiffin yliopistoon, jossa hän toimi lopulta professorina ja musiikkitieteen laitoksen johtajana 1967–1987. Sen ohella hän johti Cardiffin musiikkifestivaalia, jonka hän perusti ystävänsä, pianisti John Ogdonin kanssa.
Hoddinott nousi julkisuuteen säveltäjänä vuoden 1954 klarinettikonsertollaan, jonka kantaesitti Cheltenhamin musiikkijuhlilla Gervase de Peyer ja John Barbirollin johtama Hallé-orkesteri. Hoddinottin sävellyksiä ovat tulkinneet myös muun muassa viulisti Ruggiero Ricci, sellisti Mstislav Rostropovitš ja käyrätorvensoittaja Dennis Brain.
Vuonna 1957 Alun Hoddinott sai sävellystuotannostaan Arnold Bax -mitalin, ja vuonna 1983 hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi (CBE). Hän oli myös monien musiikkioppilaitosten kunniatohtori ja Royal Academy of Musicin kunniajäsen ja sai monia kulttuuripalkintoja erityisesti kotiseudullaan Walesissä. BBC Cymru Wales -radioyhtiön 350-paikkainen BBC Hoddinott Hall Cardiffissa on nimetty Alun Hoddinottin mukaan. Se on National Orchestra of Walesin kotisali.
Rubiininpuna
Rubiininpuna on Kerstin Gierin Rakkaus ei katso aikaa -trilogian  ensimmäinen osa. Sitä seuraa Safiirinsini ja Smaragdinvihreä. Alun perin saksaksi julkaistusta kirjasta tuli kansainvälinen menestys ja Rubiininpuna on käännetty yli 27 kielelle. Kirjasta on myös tehty elokuva-adaptaatio samalla nimellä. Rubiininpuna kertoo erikoiseen perheeseen kuuluvasta aivan tavallisestä 16-vuotiaasta Gwendolynistä, joka saakin syntymäpäivänään tietää, ettei hän olekaan niin tavallinen kuin luuli.
Juoni
Rubiininpuna kertoo 16-vuotiaasta Gwendolyn Shepherdistä, joka uskoo olevansa tuiki tavallinen teini. Hänen salaperäisessä suvussaan kuitenkin kulkee erityinen geeni, joka mahdollistaa aikamatkustuksen. Geenin perijän syntymäaika on laskettu hyvin tarkasti ja Gwendolynin serkun Charlotten on tarkoitus periä se. Charlottea on koulutettu pienestä asti aikamatkustuksen saloihin, mutta Gwenin 16. syntymäpäivänä käy ilmi, että geenin onkin perinyt Gwendolyn, ei Charlotte.
Gwendolynin äiti vie Gwenin kiireellisesti salaperäiseen Saint Germainin kreivin loosiin saatuaan tietää Gwenin matkustaneen ajassa taaksepäin kontrolloimattomasti jo kolme kertaa. Gwenin äiti joutuu myöntämään valehdelleensa Gwenin syntyneen päivää myöhemmin kuin oikeasti. Loosi suhtautuu uutisiin epäluottavasti, mutta suostuu testaamaan, onko Gwen aikamatkustaja vai ei. On tärkeää saada tietää kumpi serkuista todella on aikamatkustaja, sillä kontrolloimaton aikamatkustus olisi hyvin vaarallista.
Loosi on epäluuloinen Gwendolinyä ja tämän äitiä kohtaan osin, koska edellisen sukupolven aikamatkustajat Lucy Montrose ja Paul de Villier varastivat loosin toisen kronografin. Saint Germainin kreivin loosi varjelee kronologia ja pyrkii keräämään siihen näytteen jokaisen kolmentoista aikamatkustajan verestä. Mystinen ennustus kertoo, että täysi kronologi antaa omistajalleen mahtavia voimia. Kronologin avulla aikamatkustajat myös voidaan lähettää kontrolloidusti menneisyyteen, missä heidän täytyy viettää päivittäin muutama tunti välttääkseen kontrolloimattomia matkoja.
Gwen aikamatkustaa loosissa ja todistaa olevansa Rubiini, viimeinen aikamatkustajista. Hän tapaa myös Gideon de Villiersin, joka on ainoa Gwenin kanssa samaan aikaan elossa oleva aikamatkustaja. Gwendolyn ja Gideon matkustavat ajassa taaksepäin tapaamaan mysteerisen Saint Germainin kreivin, jonka suhteen Gwen on epäileväinen ja jopa pelokas. Paluumatkalla kreivin luota heidän vaunujensa kimppuun hyökätään. Seuraavana päivänä loosin jäsenet haluavat Gwenin ja Gideonin matkustavan tapaamaan kahdeksannetta aikamatkustajaa, Gwenin isoisoisoäitiä Margaret Tilneytä, jolta ei useasta yrityksestä huolimatta ollut saatu kerättyä verinäytettä. Perillä heitä kuitenkin on vastassa myös Paul ja Lucy. Gideon onnistuu aseella uhaten perääntymään Gwendolynin kanssa ulos talosta. He pakenevat läheiseen kirkkoon, jonka tunnustuskopissa Gideon yllättäen suutelee Gweniä.
Gwendolynillä on myös yliluonnollinen kyky nähdä haamuja.
G. A. Petreliuksen muistomerkki
thumb|Muistomerkki Turun Samppalinnanpuistossa, takana näkymä Turun keskustaan. G. A. Petreliuksen muistomerkki Äiti ja lapsi on Turussa Samppalinnanpuistossa sijaitseva veistos. Se valmistui vuonna 1914 ja pystytettiin kunnallisneuvos Gustav Albert Petreliuksen muistoksi vuonna 1915. Veistoksen on suunnitellut Felix Nylund.
Lähteet
60.44675°N, 22.26931°W
Sylacauga
Sylacauga on Yhdysvaltain kaupunki Talladegan piirikunnassa, Alabamassa.
United States Census Bureaun mukaan Sylacaugan pinta-ala on 48,3 km², josta vettä on 0,3 km² (0,59 %). Vuoden väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 12 616 asukasta, 5 215 taloutta ja 3 419 perhettä. Asukastiheys oli 262,9/km².
Sylacauga on Hodgesin meteoriitin iskeytymispaikka.
Aiheesta muualla
33.17833°N, -86.25111°W
FS Tonnerre (L9014)
Tonnerre (runkonumero L9014) on Ranskan laivaston Mistral-luokan maihinnousualus.
Palvelus
Aluksen kotisatamana on Toulon.
TEHO Sport Suomen Cup
TEHO Sport Suomen Cup voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Bijapurin sulttaanikunta
thumb|Gol Gumbaz Bijapurin sulttaanikunta oli yksi viidestä muslimivaltiosta, jotka hallitsivat Intian keskiosia keskiajan loppupuolella. Niitä kutsutaan usein yhteisnimellä Deccanin sulttaanikunnat. Näistä sulttaanikunnista tuli itsenäisiä valtioita, kun Bahmanin sulttaanikunta hajosi.
Adil Shahit tukivat taidetta ja arkkitehtuuria, ja rakennuttivat pääkaupunkiinsa Bijapuriin useita merkittäviä rakennuksia. Gol Gumbaz on temppeli ja suvun seitsemännen hallitsijan mausoleumi.
Sulttaanikunnan itsenäisyys päättyi suurmoguli Aurangzebin valloitukseen vuonna 1686.
Bengali (alue)
thumb|250px|Bengalin alue Bengali on alue Aasiassa, Intian niemimaan koillispuolella. Se jakautuu nykyisin lähinnä Bangladeshin valtioon (entinen Itä-Pakistan) ja Intian Länsi-Bengalin osavaltioon, mutta pieniä osia historiallisesta Bengalista kuuluu muihinkin Intian osavaltioihin. Alueen pääkieli on bengali.
Bengali on yksi maailman tiheimmin asutuista alueista: väestötiheys on yli 900 henkeä neliökilometrillä. Suurin osa alueesta on alavaa jokisuistoa. Jos merenpinnan korkeus nousee ilmastonmuutoksen myötä, alueella on odotettavissa suuria ongelmia. Suuri osa rannikkoa on suomaista viidakkoa, jossa kasvaa maailman laajin mangrovemetsäalue. Sundarbansin kansallispuisto on perustettu suojelemaan tätä metsää ja sen eläimistöä, kuten bengalintiikeriä.
Ensimmäinen Bengalin jako toteutettiin 1905 ja toisessa jaossa Intian itsenäistymisen aikaan 1947 se jaettiin Länsi-Bengaliin ja Pakistaniin liittyneeseen Itä-Pakistaniin.
Alueella on kaksi suurkaupunkia: Kalkutta ja Dhaka, mutta pääosa väestöstä elää maaseudulla. Tärkein viljeltävä ravintokasvi on riisi, tärkein myyntiin kasvatettava kasvi juutti.
Tunnettuja bengalilaisia henkilöitä ovat muun muassa Nobel-palkitut kirjailija Rabindranath Tagore ja taloustieteilijä Amartya Sen.
Iso-Kaskinen (Turku)
Iso-Kaskinen on saari Airistolla Turun saaristossa. Iso-Kaskinen on osa Turkua ja sijaitsee Ruissalon saaren luoteisrannikon edustalla. Matkaa Ruissalon rannikolle Iso-Kaskisista kertyy lyhimmillään noin 150 metriä.
Norjalainen rahtialus M/S Antares ajoi 10. joulukuuta 2007 karille Iso-Kaskisten edustalla, mutta pääsi omin konein irti.
Paul Keating
Paul John Keating (s. 18. tammikuuta 1944 Sydney) oli Australian pääministeri 1991–1996. Hän oli myös Australian työväenpuolueen puheenjohtaja.
Keating kasvoi Sydneyn lähiössä, lopetti koulun 14-vuotiaana ja tuli työväenpuolueen toimintaan ammattiyhdistysliikkeen kautta. Hänet valittiin parlamenttiin 25-vuotiaana.
Hän on katolilainen, ja hänellä on tausta työväenliikkeen nuorisojärjestötoiminnassa. Hän on ollut Australian parlamentin jäsen vuosina 1969–1996.
Poliittisen uransa jälkeen Keating on menestynyt liikkeenjohdon konsulttina.
Tejo (1904)
Tejo oli Portugalin laivaston vuonna 1904 vesillelaskettu hävittäjä, joka oli samalla tyyppinsä ensimmäinen laivastossa.
Valmistus
Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1902. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1901 ja otettiin palvelukseen vuonna 1904.
Lasten lehti
Lasten lehti oli Suomen luterilainen evankeliumiyhdistyksen julkaisema hengellinen lastenlehti. Lehti ilmestyi kerran kuussa vuosina 1890–1980. Lehden perustajia oli Evankeliumiyhdistyksen johtaja ja johtokunta sekä opettaja Kaarlo Rahikainen
Tejo (1904)
Palvelus
Aluksen koeajot jatkuivat vuoteen 1906. Niissä todettiin aluksen moninaisen käytön rajoittavan aluksen tehokasta käyttöä ja siten tehtiin päätös keskittymisestä hävittäjäksi.
Alus romutettiin 1927.
Mikkel Kessler
Mikkel Kessler (s. 1. maaliskuuta 1979 Kööpenhamina) on uransa lopettanut tanskalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen WBC (World Boxing Council) ja WBA (World Boxing Association) -liittojen tunnustama maailmanmestari ylemmässä keskisarjassa (76,2 kg).
Heikki Kiuru
Heikki Kiuru (8. tammikuuta 1942 Savonlinna – 21. marraskuuta 2014 Helsinki) oli Teknillisen korkeakoulun professori ja vesihuollon asiantuntija. Väitöskirjassaan hän käsitteli jätevedenpuhdistuksen toteuttamista flotaation ja suodatuksen avulla. Hänen kehittämäänsä menetelmää käytetään melkein kaikilla Suomen suurimpien kaupunkien jätevedenpuhdistamoilla.
Mikkel Kessler
Kessler syntyi Kööpenhaminassa englantilaisen äidin ja tanskalaisen isän pojaksi. Amatöörinä hän saavutti 16-vuotiaana juniorien Euroopan-mestaruuden ja voitti 44 käymästään 47:stä ottelusta. Ammattilaiseksi hän siirtyi 18-vuotiaana vuonna 1998. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan hän tyrmäsi Kelly Maysin ensimmäisessä erässä. Aluksi hän otteli ylemmässä välisarjassa ja myöhemmin keskisarjassa uransa 22:ssa ensimmäisessä ottelussa paidattomana. Hän sai nopeasti lempinimen Hitman ("palkkamurhaaja") voitettuaan 22:sta ottelustaan 16 tyrmäyksellä. Sittemmin Kessler siirtyi ylempään keskisarjaan ja jatkoi hyviä otteitaan tyrmättyään kuusi seitsemästä vastustajastaan. Hänen tähtäimensä oli suoraan maailmanmestaruudessa.
3. marraskuuta 2007 Kessler otteli Cardiffin Millennium Stadiumilla Joe Calzaghea vastaan pitkän kädenväännön päätteeksi sovitussa ottelussa, jossa panoksena oli lisäksi WBO-liiton (World Boxing Organisation) maailmanmestaruus. Ottelu kesti täydet 12 erää ja tuomittiin kaikin tuomariäänin Calzaghen voitoksi.
Kessler osallistuu kuuden huippuottelijan Super Six -turnaukseen, joka käynnistyi syksyllä 2009. Ensimmäisessä ottelussaan hän kohtasi Andre Wardin. 21. marraskuuta käydyssä ottelussa panoksena oli myös Kesslerin WBA-titteli. Ottelu keskeytettiin 11. erässä Kesslerin saaman haavan takia. Ward voitti ottelun yksimielisellä pistetuomiolla. Ottelun jälkeen Kessler vaihtoi valmentajansa.
24. huhtikuuta 2010 Kessler kohtasi Carl Frochin. Herningissä käyty ottelu kuului Super Six -turnaukseen ja panoksena oli myös WBC:n mestaruusvyö. Kessler voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Ottelu kuitenkin vaati veronsa ja Kessler joutui vetäytymään turnauksesta silmävamman takia. WBC-liiton vyö vapautui Kesslerin ottelutauon takia. Froch voitti vyönsä takaisin Helsingissä käydyssä MM-ottelussa Arthur Abrahamia vastaan.
Kessler palasi kehään 4.6.2011. Vastassa oli ranskalainen Mehdi Bouadla. Kessler dominoi ottelua heti alusta asti ja lopulta löi vastustajansa keskeytyskuntoon viidennessä erässä. Voitto toi Kesslerille WBO:n Euroopan mestaruuden.
Seuraavassa ottelussaan Kessler nousi raskaaseen keskisarjaan kohdaten entisen Super Six toverin, Allan Greenin. Kessler otti lukua avauserässä, mutta onnistui tyrmäämään Greenin neljännen erän alkumetreillä. Ottelun panoksena oli WBC:n Silver mestaruus.
8.12.2012 Kessler nousi nelinkertaiseksi maailmanmestariksi kukistaessaan WBA-liiton mestarin, Brian Mageen. Ensimmäisessä puolustuksessaan Kessler otti uusinnan Carl Frochia vastaan. Ottelussa panoksena oli Kesslerin WBA-vyö ja Frochin IBF-vyö. Kaksitoista eräinen sota päättyi englantilaisen Frochin voittoon. Tämän jälkeen Kessler lopetti uransa.
Tanskalainen yhtye Volbeat on tehnyt Mikkel Kessleristä kappaleen ”A Warrior’s Call”
Yö ja päivä
Yö ja päivä voi tarkoittaa seuraavia:
Andrei Semjonov
pienoiskuva|Andrei Semjonov vuonna 2018. Andrei Sergejevitš Semjonov (s. 24. maaliskuuta 1989 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän on pelannut koko seurauransa ajan kotimaassaan ja kaudesta 2012–2013 alkaen Venäjän valioliigassa. Helmikuussa 2014 hän siirtyi nykyiseen seuraansa Ahmat Groznyiin. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut 222 valioliigaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Semjonov pelasi Venäjän maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Norjaa vastaan. Hän oli vaihtopelaajana mukana MM-kilpailuissa 2014 ja 2018. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut 26 maaottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt.
Edvard Wilhelm Lybeck (pappi)
Edward Wilhelm Lybeck (17. kesäkuuta 1840 Rantasalmi – 27. lokakuuta 1885 Viipuri) oli suomalainen pastori, joka kuului evankelisen herätysliikkeeseen.
Lybeckin vanhemmat olivat torppari Johan Henrik Lybeck ja Wilhelmina Wartiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1862 Kuopion kymnaasista ja suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1866 sekä pastoraalitutkinnon 1876. Lybeck vihittiin papiksi 1866.
Lybeck oli papiston apulaisena Pietarissa Pyhän Marian seurakunnassa 1866 ja Tammelan kappelissa Jokioisissa, Perttulassa ja Humppilassa 1866–1870. Hän oli Perniön ensimmäisenä kappalaisena 1870–1877 ja Viipurin toisena kappalaisena vuodesta 1877 alkaen. Lybeck oli myös Viipurin 8. tarkkampujapataljoonan saarnaajana 1881–1885. Hän sai varapastorin arvon 1883.
Manchesterin derby
Kauden 2007–2008 ensimmäinen derby 19. elokuuta päättyi Cityn 1–0 kotivoittoon. 10. helmikuuta 2008 City voitti vieraspelin 2–1. Kyseessä oli ensimmäinen kerta kauden 1969–1970 jälkeen, kun City voitti kauden molemmat paikallisottelut.
Edvard Wilhelm Lybeck (pappi)
Lybeck oli Viipurissa mukana evankelisen herätysliikkeen toiminnassa ja hän toimitti vuodesta 1879 alkaen yhdessä Viipurin kolmannen kappalaisen K. G. Sirénin kanssa Luterilaiseen Evankeliumiyhdistyksen julkaisemaa Sanansaattaja-lehteä. Lybeckin muistopatsas paljastettiin hänen kuolemansa jälkeen kesäkuussa 1886 Sorvalin hautausmaalla Viipurissa.
Manchesterin derby
Historia
Ensimmäinen kohtaaminen joukkueiden välillä oli 12. marraskuuta 1881, jolloin West Gorton (St. Marks) (nykyisin City) isännöi Newton Heathia (nykyisin United). Ottelu päättyi 3–0 ja Ashtonin Reportteri kuvaili ottelua miellyttäväksi. Ensimmäinen liigaottelu seurojen välillä tapahtui kaudella 1894–1895, jolloin Newton Heath kukisti Cityn 5–2 Hyde Roadilla.
Edvard Wilhelm Lybeck (pappi)
Lybeck oli naimisissa vuodesta 1866 Ida Karolina Löfmanin kanssa. Perheeseen syntyi kaikkiaan kymmenen lasta.
Manchesterin derby
Historia
Ennen toista maailmansotaa Manchesterin jalkapalloihmiset kävivät katsomassa joukkueitten otteluita vuoroviikoin ja vasta sodan jälkeen alkoi kehittyä kovempi kilpailu joukkueiden kesken.
Manchesterin derbyt 1970-luvulla olivat yleensä hyvin kiivaita. Joulukuun 1970 derbyssa George Best taklasi rumasti Glyn Pardoe'ta, jolloin hän joutui jättämään pelikentät. Seuraavalla kaudella 3–3 tasapeliin päättyneessä ottelussa Francis Lee ja George Best syyttivät molemmat toisiaan sukeltamisesta ja filmaamisesta.
Kauden 1973–1974 ensimmäisessä derbyssa Mike Doyle ja Lou Macari saivat punaisen kortin, kun ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Molemmat pelaajat kieltäytyivät poistumasta kentältä, jolloin tuomari talutti molemmat ulos. Kauden viimeisinä päivinä Unitedilla oli pelissä suuret panokset, kun joukkueet kohtasivat: United tarvitsi voiton pysyäkseen liigassa. Ensimmäinen tunti ottelussa oli maaliton. 81. peliminuutilla ottelu näytti jo päättyvän 0–0 tulokseen, mutta entinen United-pelaaja Denis Law iski maalin kantapäällään Francis Lee'n syötöstä ohi maalivahti Alex Stepneyn. Joukkuekaverit tulivat onnittelemaan typertynyttä Law'a, joka ei edes juhlinut maaliaan tajutessaan, mitä maali oli merkinnyt hänen entiselle seuralleen ja tuli pois kentältä. Law sanoi myöhemmin maalistaan, että oli hyvin masentunut sinä viikonloppuna ja kertoi antaneensa 19 vuoden aikana kaikkensa Unitedille ja sitten hän tekee maalin, jota ei olisi ikinä toivonut. Law ei ottelun jälkeen enää pelannut liigajalkapalloa. Ottelun viimeisillä minuuteilla Unitedin faneja ryntäsi kentälle, mutta "punaiset paholaiset" hävisivät kuitenkin ja putosivat 2. divisioonaan. Vaikka United olisi oikeastaan pudonnut liigasta jos ottelu olisi päättynyt tasapeliin, niin Cityn fanit muistelevat päivää nimellä "päivä, jolloin Denis Law tyrkkäsi kantapäällään Unitedin 2. divisioonaan". Unitedin fanien iloksi ManU nousi takaisin liigaan, viettäen vain kauden 2. divisioonassa.
1990-luvulla United hallitsi derbyjä, voittaen jokaisen ottelun koko vuosikymmenen aikana. Vuonna 1994 Andrei Kantšelskis teki hattutempun, kun United voitti 5–0.
Ensimmäinen ottelu uudella vuosituhannella kulminoitui pitkäaikaiseen taistelupariin: Roy Keaneen ja Alf-Inge Hålandiin. "Taistelu" oli alkanut jo vuonna 1997, kun Håland kaatoi Keanen rangaistusalueen sisällä ja Unitedin kapteeni loukkaantui. Kolme vuotta myöhemmin huhtikuussa 2001 Hålandin ollessa Cityn kapteeni, Keane tuli derby-ottelun viimeisillä minuuteilla todella pahasti jalka edellä Hålandin polveen. Keane sai taklauksestaan 150 000 punnan sakot ja viiden ottelun pelikiellon. Håland lopetti uransa vuonna 2002 polven takia.
Statistiikka
10. helmikuuta 2008 asti joukkueet ovat kohdanneet toisensa 149 kertaa. United on voittanut 59 kertaa ja City 41.
Suurin voitto derbyssa on Cityn 6–1 voitto 23. tammikuuta 1926. Molemmat ovat voittaneet toisensa 5–0 (City 1955 ja United 1994). Suurin katsojamäärä oli 20. syyskuuta 1947, kun yleisöä oli 78 000.
Parhaat maalintekijä
Rob Hopkins
thumb|Rob Hopkins
Robert Hopkins (s. 1968 Lontoo) on englantilainen tietokirjailija, opettaja ja ympäristöaktivisti, joka tunnetaan erityisesti siirtymäliikkeen perustajana. Hän on toiminut permakulttuurin opettajana ja julkaissut siirtymäliikettä koskevia tietokirjoja. Hopkins on Post Carbon Instituten tutkija.
Ura
Rob Hopkins syntyi vuonna 1968 Lontoossa. Hän on suorittanut sosiaalitutkimuksen maisterintutkinnon sekä tohtorintutkinnon Plymouthin yliopistosta.
Hopkins on julkaissut kaksi kirjaa. Ensimmäinen niistä, The Transition Handbook vuodelta 2008, toimii nimensä mukaisesti käsikirjana siirtymäliikkeelle. Se on käännetty useille kielille ja se oli vuonna 2008 Britannian parlamentin jäsenten viidenneksi suosituin kesälukeminen. Hänen toinen kirjansa, The Transition Companion, ilmestyy lokakuussa 2011.
Hopkins elää Devonissa, Englannissa ja kasvattaa itse ruokaa perheelleen. Hän luennoi siirtymäliikkeestä ja kirjoittaa runsaasti aihetta koskevia internet-artikkeleita. Hänen bloginsa Transition Culture on äänestetty Ison-Britannian neljänneksi parhaaksi ympäristöaiheiseksi blogiksi. The Independent -lehti on valinnut hänet Ison-Britannian 100 tärkeimmän ympäristöaktivistin joukkoon. Hän on Post Carbon Instituten tutkijajäsen.
Baba Jaga
thumb|right|196px|[[Ivan Bilibinin näkemys Baba Jagasta]]
Urszula Radwańska
Urszula Radwańska (s. 7. joulukuuta 1990 Ahaus, Saksa) on puolalainen tennispelaaja. Hän on Agnieszka Radwańskan nuorempi sisar.
Baba Jaga
Baba Jaga on slaavilaisen mytologian noita-akka. Puolaksi hänen nimensä on Baba Jaga, sloveniaksi Jaga baba, serbiaksi Баба рога (Baba roga), venäjäksi Бáба-Ягá, bulgariaksi Баба Яга ja ukrainaksi Баба Яґа. Sana baba merkitsee useimmissa slaavilaisissa kielissä vanhempaa tai naimisissa olevaa alempiin sosiaaliluokkiin kuuluvaa naishenkilöä eli akkaa.
Urszula Radwańska
Radwańska syntyi Ahausissa, Saksassa, mutta asuu Krakovassa. Hän voitti vuonna 2007 Agnieszkan kanssa nelinpelimestaruuden İstanbul Cupissa.
Baba Jaga
Baba Jaga kuvataan usein metsässä eläväksi noidaksi tai syöjättäreksi, joka lentää huhmarella käyttäen survinta peräsimenä. Hän asuu hirsimökissä, joka seisoo kanan jaloilla ja voi siten liikkua ympäriinsä. Puutarhaa ympäröivä aita on tehty ihmisen luista ja pääkalloista, ja ulko-oven avaimenreikä on terävähampainen suu. Joidenkin tarinoiden mukaan talo ei paljasta sisäänkäyntiään ennen kuin sille sanoo taikalauseen: käänny selkä metsään, kasvot minuun päin.
Urszula Radwańska
Uransa ensimmäisessä Grand Slam -turnauksen pääsarjan ottelussaan Wimbledonissa 2008 Radwańska voitti Klára Zakopalován eräluvuin 6–1, 6–4, ja eteni toiselle kierrokselle, jolla hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle Serena Williamsille lukemin 4–6, 4–6.
Baba Jaga
Baba Jaga auttaa kilttejä ja puhdassydämisiä mutta syö pahoja aikeita hautovat. Hänen sanotaan vartioivan elämän veden lähdettä. Tarinan kananjalkaisesta mökistä on ounasteltu saaneen alkunsa Siperian metsästäjien ja suomalais-ugrilaisten heimojen tolpan päähän rakennetuista riista-aitoista, jotka suojelivat ruokatarpeita villieläimiltä.
Venäläinen noita-akka esiintyy paitsi venäläisissä kansantarinoissa, myös niiden innoittamissa kirjoissa, elokuvissa, kuvataiteessa, musiikkiteoksissa ja sarjakuvissa. Modest Musorgski sävelsi osan teoksestaan Näyttelykuvia Viktor Hartmannin piirrokseen Baba Jaga. Eduard Uspenskin lastenkirja Alas taikavirtaa (Vniz po volšebnoi reke 1971, suom. Martti Anhava 1980) perustuu venäläisiin kansantarinoihin ja siinä seikkailee Baba Jagan hahmo, vaikkakin eri nimellä. Guido Crepax piirsi Baba Yaga -teemaisia Valentina-sarjakuvia, joiden pohjalta Corrado Farina ohjasi vuonna 1973 Baba Yaga -nimisen elokuvan. Myös Neil Gaiman on saanut noidasta innoitusta sarjakuviinsa. Baba Jaga esiintyy ainakin Gaimanin käsikirjoittaman Books of Magic -sarjan kolmannessa osassa, joka on suomeksi julkaistu Magic Fantasy -lehden toisessa numerossa (Egmont-kustannus 2002, ISBN 951-876-928-1). Lisäksi noita esittää sivuosaa Mike Mignolan Hellboy-sarjakuvissa. Baba Jagaan perustuva hahmo esiintyy myös Patricia A. McKillipin romaanissa Serren metsissä. Fantasiakirjailija Naomi Novik on maininnut erääksi innoituksen lähteekseen isoäitinsä kertomat Baba Jaga -tarinat, ja Novikin romaani Uprooted (2015) kirjoittaa Baba Jagan hahmoa uudelleen tuoreesta näkökulmasta. The Witcher -pelisarjassa on Baba Jagaan perustava hahmo.