cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anthony Duclair
Seuraura
Duclair aloitti luistelukoulun 2-vuotiaana. Hän on Saint-Léonardin kiekkokoulun kasvatti. Duclair pelasi kaudella 2010–2011 Québecin paikallisia juniorisarjoja Lac St-Louis Lionsin joukkueessa. Hän edusti kauden aikana myös Québeciä Kanadan talvikisoissa, jotka päättyi hopeaan. Duclair jakoi kahdeksalla syötöllään turnauksen syöttöpörssin voiton Prinssi Edwardin saaren Evan Morrisonin ja Brittiläisen Kolumbian Nicolas Petanin kanssa.
Québec Remparts varasi Duclairin 41. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2011. Samana vuonna hänet varasi myös Dubuque Fighting Saints 18. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa. Duclair siirtyi kaudeksi 2011–2012 Rempartsiin, jonka toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 31+35=66. Duclair voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +38. Hänet valittiin kauden päätteeksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2012–2013 Duclair teki runkosarjassa 50 tehopistettä. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi Duclair sai paikan Rangersin NHL-avauskokoonpanosta. Hän teki näin ollen NHL-debyyttinsä kauden 2014–2015 avauskierroksella 9. lokakuuta 2014 vieraissa St. Louis Bluesia vastaan. Duclair sai ottelussa jääaikaa 11.12 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 27. lokakuuta 2014 Minnesota Wildia vastaan. Duclair valittiin ottelun kolmostähdeksi. Duclair pelasi NHL-kaudella 2014–2015 yhteensä 18 ottelua ja teki seitsemän tehopistettä, maalin ja kuusi syöttöpistettä. Tammikuussa 2015 hän palasi loppukaudeksi Québec Rempartsiin.
Maaliskuussa 2015 Duclair siirtyi Arizona Coyotesiin pelaajakaupassa, jossa Coytes sai hänen lisäkseen John Mooren ja ensimmäisen sekä toisen kierroksen varausvuorot. New York Rangers sai vaihdossa Keith Yandlen, Chris Summersin ja neljännen kierroksen varausvuoron.
Tammikuussa 2020 Ottawa Senatorsia edustava Duclair valittiin ensimmäistä kertaa urallaan NHL tähdistöotteluun.
Heinäkuussa 2023 Panthers kauppasi Duclairin San Jose Sharksiin vaihdossa Steven Lorentziin ja viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Maajoukkueura
Duclair pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Duclair pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän voitti kultaa. Duclair edusti myös Canada Québecin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuosina 2011 ja 2012, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi joukkueen varakapteenina.
Muuta
Duclairin vanhemmat Wendell ja Dominique ovat molemmat lähtöisin Haitista, mutta heillä on kuitenkin kanadalaiset sukujuuret. Anthonyn setä Farell Duclair pelasi kanadalaista jalkapalloa pelinrakentajana CFL-tasolla ja kuului Calgary Stampedersin vuoden 1998 Grey Cup -mestarijoukkueeseen.
Ancient
Ancient on norjalainen black metal -yhtye, jonka kitaristi Aphazel perusti sooloprojektina vuonna 1992. Myöhemmin siihen liittyi rumpali Grimm. Vuonna 1994 he julkaisivat esikoisalbuminsa Svartalvheim, jota olivat edeltäneet demo Eerily Howling Winds (1993) ja ep Det Glemte Riket (1994). Grimm lähti yhtyeestä pian Svartalvheim-albumin julkaisun jälkeen. Aphazel muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1995 ja perusti yhtyeelle uuden kokoonpanon. Albumin Mad Grandiose Bloodfiend jälkeisen massiivisen maailmankiertueen jälkeen Aphazel päätti muuttaa takaisin Italiaan tavattuaan naisvokalisti Deadly Kristinin.
Jäsenet
Nykyiset jäsenet
Sessiojäsenet
Entiset jäsenet
Diskografia
Studioalbumit
Demot
Kokoelma-albumit
Oliver!
Oliver! on brittiläinen musikaali, joka pohjautuu Charles Dickensin orpopojasta kertovaan romaaniin Oliver Twist. Lionel Bartin käsikirjoittama, säveltämä ja sanoittama musikaali kantaesitettiin Lontoon West Endissä 1960 ja New Yorkin Broadwayllä 1963. Sittemmin siitä on tehty monia tuotantoja ympäri maailmaa sekä ammatti- että harrastajateattereissa.
Oliver! oli ensimmäinen Dickensin tekstiin perustuva musikaali, josta tuli suurmenestys näyttämöllä. Sitä ennen 1950-luvulla oli tehty vain pari televisiosovitusta Dickensin Joulukertomuksesta. Bart tiivisti Dickensin alkuperäistarinaa poistamalla lukuisia kohtauksia etenkin romaanin loppupuolelta hyvin samaan tapaan kuin oli tehty David Leanin vuoden 1948 elokuvassa Oliver Twist. Pahasta juutalaisesta Fagin-hahmosta Bart, itsekin juutalainen, teki romaania sympaattisemman ja koomisemman.
Musikaalin suomenkielinen versio kantaesitettiin nimellä Oliver Twist Tampereen Teatterissa vuonna 1965, jossa se sai 73 esitystä. Joensuun kaupunginteatteri esitti sitä 1983, Rauman kaupunginteatteri 1985, Kuopion kaupunginteatteri 1987, Kotkan kaupunginteatteri ja Porin Teatteri 1994. Vuonna 2000 Tampereen Työväen Teatteri otti musikaalin ohjelmistoonsa Heikki Salon suomentamana ja Tommi Auvisen ohjaamana. Muita 2000-luvun suomalaistuotantoja musikaalista on tehty Kemin kaupunginteatterissa 2002, Lahden kaupunginteatterissa 2009 ja Vaasan kaupunginteatterissa 2013. Ruotsiksi musikaalin ovat toteuttaneet Svenska Teatern 1991 ja Wasa Teater 1996.
Vuonna 1968 musikaali sovitettiin Carol Reedin ohjaamaksi elokuvaksi Oliver!, jossa nimiosaa näyttelee Mark Lester.
David Ireland
David Neil Ireland (24. elokuuta 1927 – heinäkuu 2022 ) oli australialainen kirjailija. Hän syntyi Lakembassa Uudessa Etelä-Walesissa.
Ireland voitti 1970-luvulla kolmesti Miles Franklin -palkinnon. Hänelle myönnettiin Australian kirjallisen yhdistyksen kultamitali vuonna 1985. Hänestä tehtiin Australian ritarikunnan jäsen 1981.
David Irelandin tunnetuimpien romaanien joukkoon lukeutuu The Unknown Industrial Prisoner, joka toi kirjoittajalleen tämän ensimmäisen Miles Franklin -palkinnon vuonna 1971.
Josef Schreiner
Josef Schreiner oli saksalainen hiihtäjä. Hän oli mukana maansa hopeaa voittaneessa joukkueessa Solefteån MM-kisoissa 1934. Schreiner hiihti viestissä joukkueen toisen osuuden.
Kekrops I
thumb|200px|Kekrops sellaisena kuin hänet oli kuvattu palermolaisessa ruukkumaalauksessa. Kekrops oli Ateenan ja Attikan tarunomainen ensimmäinen kuningas ja sen kulttuurin sekä linnan perustaja. Hän on puolimyyttinen henkilö, joka on taruissa puoliksi ihminen ja puoliksi käärme. Hänen ajatellaan hallinneen noin vuosina 1556 - 1506 eaa. Ateenaa kutsutaan antiikin lähteissä joskus "Kekropsin kaupungiksi".
Anekdootti
Anekdootin alalajeja ovat esimerkiksi niin sanotut kaupunkitarinat, tornihuhut, kaskut tai vaikkapa vitsit.
Puurula
Puurula on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hurmio (kirja)
Hurmio – oireet, hoito ja ennaltaehkäisy  on vuonna 2009 ilmestynyt teos, jonka on kirjoittanut filosofian tohtori, tutkija Anna Kortelainen. Taiteen ja yleisemminkin kulttuurin ilmiöitä psykiatrian kautta kirjoissaan käsitellyt Kortelainen astuu nyt psykosomaattisen "taudin", taideteoksen äärellä hurmioitumisen, alueelle. Teos sisältää asiallisen tietotason ohella puolittain fiktiivisen "hoitotason", jolle hän on kutsunut niin Platonin kuin Freudinkin. Taustana ovat jo lapsena kotona kuullut potilaskertomukset ja psykiatrian ja psykoanalyysin rikastamat keskustelut, joista Kortelainen jälkisanoissaan kiittää vanhempiaan.
Hurmio on satiirinen "kotilääkärikirja", jossa Kortelainen tuo esiin eri aikakausien potilaita, jotka ovat sairastuneet hurmioon, ja kutsuu tiimin hoitamaan heitä. Kortelainen aloittaa hurmion pohjustamisen kuvaamalla ranskalaisen kirjailijan Stendhalin poikkeamista Firenzeen ja sen kulttuuriaarteiden äärelle. Tästä kirjailijasta on saanut nimensä Stendhalin syndroomaksi kuvattu tauti, joka 1979 määriteltiin psykosomaattiseksi. Stendhalin syndrooma on kuvataiteen edessä hurmioitumista, se on esteettisen kokemuksen aiheuttama äärireaktio. Kortelainen esittelee myös sen sisarilmiöitä, kuten rakastumista ja uskonnollista hurmiota. Tautiin voi sairastua kuka tahansa. Kokemusta ei Kortelaisen mukaan kannata torjua vaan päinvastoin, pitää siitä kiinni kaksin käsin. Mutta jos tauti äityy oikein pahaksi, siihen auttaa esimerkiksi vahva kahvi. Hurmio on erityisen yleistä Italiassa, mutta Suomessa siihen sairastumisen riski on pieni.
Kasarmien taistelu
thumb|250px|Kroaatit saivat liittoarmeijan kasarmeista mm. panssarivaunuja. thumb|250px|Itä-Slavonian taisteluja syksyllä 1991.
Kasarmien taistelu eli kasarmien sota  oli Kroatian sodassa tapahtunut serbien liittoarmeijan kasarmien saartaminen ja valtaaminen. Se tapahtui Kroatiassa pääosin 14. - 19. syyskuuta 1991. Viimeiset Kroatiassa olevat liittoarmeijan tukikohdat antautuivat vuonna 1992. Kasarmien taistelua pidetään sodan ratkaisutaisteluna, koska huonosti aseistautunut Kroatia sai valtaamistaan kasarmeista itselleen huomattavat määrät raskasta aseistusta. Kroatia tarvitsikin tätä, koska serbit hyökkäsivät loka-joulukuussa kovalla voimalla Kroatiaa vastaan. Ennen 13. syyskuuta 1991 alkanutta kasarmien taistelua Kroatiassa oli taisteltu noin kaksi ja puoli kuukautta 25. kesäkuuta 1991 aloitetun itsenäistymisen jälkeen.
Peter Carrington aloitti EY:n rauhanvälityksen 7. syyskuuta 1991 ja sanoi rakentavansa rauhan kolmessa kuukaudessa. Carringtonin mielestä kolme kuukautta oli liian lyhyt aika, mutta EY:n Hans Van der Broek ei antanut enempää aikaa. Kroatiassa ei luotettu Carringtoniin. Syyskuussa serbit valtasivat Petrinjan kaupungin ja karkottivat kroaatit, jolloin Kupa-joesta tuli raja.
13. syyskuuta 1991 Kroatian hallitus irtautui Jugoslaviasta ja kutsui ministerinsä pois Belgradista, mutta ministerit eivät totelleet. Kroatia katkaisi 13. syyskuuta valvonnassaan olevien alueiden liittoarmeijan kasarmien veden, sähköt ja puhelinyhteydet. Van der Broek tuomitsi Kroatian toimet, jotka useiden kroaattien mielestä aloitettiin liian myöhään.
Artakserkses
Artakserkses on ollut useamman kuin yhden Persian kuninkaan nimi:
Kasarmien taistelu
Kasarmien taistelu päättyi Ey:n rauhanvälitykseen. Jokaista kasarmia kohden käytiin pitkät neuvottelut ennen evakuointia. Liittoarmeija pyrki tuohoamaan ne varusteet, joita se ei ottanut mukaan. Serbit evakuoivat valtaamattomat kasarmit aseineen 1. joulukuuta 1991 mennessä Bosniaan, josta ne osin lähetettiin takaisin Kroatiaan, nyt serbien puolelle rintamille. Osa kalustosta jäi Bosniaan sinne vuonna 1992 alkavaa sotaa varten. Esimerkiksi Zagrebin lähellä ollut Jastrebarskon kasarmin 160 tankkia ja tykistöä käsittävä suuri asearsenaali herätti karkeruutta kroaateissa. Kasarmien taistelu oli joko tekosyy tai todellinen syy siihen, että liittoarmeija hyökkäsi Slavoniassa ja Dalmatiassa. Dalmatiassa alkoi Dubrovnikin piiritys.
17. syyskuuta ensi kertaa myös Serbian hallituksen ja liittoarmeijan edustajat sopivat Igalossa tulitauosta, mutta neuvotteluista olivat poissa serbisissit, ja tulitauko vain kiihdytti sotaa. Liittotasavallan pääministeri Ante Marković erotti Igalon tulitauon jälkeisenä päivänä 18. syyskuuta 1991 puolustusministeri Valjko Kadiojevicin Jugoslavian hallituksesta, mutta Kadiojevic ei piitannut tästä. Toisaalta Kroatia ilmoitti 21. syyskuuta 2011 ettei tunnusta Jugoslavian liittohallituksen valtaa ja kutsui toisen kerran liittohallinnon virkailijansa kotiin. 4. lokakuuta Serbian ryhmä kaappasi varapresidentin johdolla vallan Jugoslaviassa.
Lielahden rautatieasema
Lielahden rautatieasema (, ratakm 193+393) on rautatieliikennepaikka Tampereen Lielahdessa. Se sijaitsee sekä Tampere–Seinäjoki-radalla että Tampere-Pori-radalla. Porin radan aikainen Lielahden ylikäytävä korvattiin vuonna 1927 Thure Hellströmin suunnittelemalla punatiilisella asemarakennuksella. Asema palveli pitkään kaupunginosan teollisuusyrityksiä. Nykyisen aseman kohdalta rakennettiin jo vuonna 1915 teollisuusraide Lielahden sellutehtaalle.
Nykyisen muotonsa Lielahden ratapiha sai 1970-luvun alussa, jolloin valmistuivat kaksoisraide Tampereen asemalta Lielahteen, uusi Pohjanmaan rata ja Nokian moottoritien ylikulkusilta ratapihan itäpäässä. Pohjanmaan suunnan henkilöjunat eivät koskaan käyttäneet Lielahden asemaa, sen sijaan se säilyi Porin radan henkilöliikennepaikkana vuoteen 1983 saakka. Lielahden asema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1978 ja asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Lielahden sellutehdas lopetti toimintansa vuonna 1985, mutta seuraavana vuonna käyttöön otettu kemihierretehdas käytti sivuraidetta omiin kuljetuksiinsa. Museovirasto on luokitellut Lielahden aseman valtakunnallisesti merkittäväksi suojelukohteeksi.
Juha Lahtinen
Juha Lahtinen (s. 1962) on Salossa asuva entinen valkeakoskelaisen jalkapalloseura FC Hakan toimitusjohtaja FC Haka Oy:n toiminnan alkamisesta 2008 syksyyn 2009 jolloin hän jatkoi seuran toiminnanjohtajana vuoden 2010 loppuun. Tätä ennen hän toimi Salon Palloilijat ry:n puheenjohtajana vuosina 1999-2006 sekä juniorivalmentajana vuosina 1997-2006.
Parsoninkameleontti
Parsoninkameleontti (Calumma parsonii) elää Madagaskarilla. Se kuuluu kissankokoisena kahteen suurimpaan kameleonttilajiin, ja siitä tunnetaan useita hyvinkin paljon toisistaan poikkeavia kirkkaanvärisiä ja usein kirjavia ilmenemismuotoja.
Parsoninkameleontti kasvaa 47 – 68 cm pitkäksi.
Baltimoren piirikunta
Baltimoren piirikunta on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 854 535 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Towsonin kunnallishallinnoton alue. Piirikunta on perustettu 30. kesäkuuta 1659.
Fantasia (albumi)
Fantasia on samannimisen suomalaisyhtyeen ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1975. Ensimmäisen CD-painoksen levystä julkaisi Rocket Records 2.6.2010.
Talousmetsä
thumb|Uudistustaimikkoa, jossa vallitsee täydellinen kuusivaltainen monokulttuuri. thumb|Puuntaimi nousee kenttäkerroksesta. thumb|Kenttäkerroksen eläimistöä. pienoiskuva|Tekopökkelö avohakkuu aukion laidalla.
Talousmetsä on omistuksellisista oloista riippumatta metsä, joka on varattu metsätalouden harjoittamiseen. Siinä pyritään taloudellisesti ja laadullisesti mahdollisimman arvokkaan puusadon tuottamiseen. Talousmetsissä puuta kasvatetaan ihmisten tarpeiden täyttämiseen.
Talousmetsien lisäksi Suomessa on luonnontilaisia metsiä, joita kutsutaan joskus myös nimillä aarniometsä, ikimetsä tai vanha metsä. Talousmetsiä ylläpitävät yksityiset metsänomistajat yleensä metsänhoitoyhdistysten kautta, valtion Metsähallituksen kautta sekä suurten metsäyhtiöiden kautta. Suurin osa Suomen metsistä on talousmetsiä. Metsähallitus Metsätalous Oy:n hallinnassa olevista metsistä käytetään nimitystä monikäyttömetsä, selventämään niiden roolia.
Talousmetsien laajuus Suomessa
Tiukasti suojeltuja metsiä, joissa metsätalous on kokonaan kiellettyä on 4,5 % koko Suomen metsä pinta-alasta (924 000 ha), kitu- ja joutomaista 8,2 % on suojeltu (1 885 000 ha). Etelä-Suomen metsistä 1,5 % ja kitumaista 1,8 % on suojeltu ja pohjois-Suomessa vastaavasti 8,3 ja 14,7 % (2004, 2006).
Puun määrä ja puulajit
Talousmetsien kasvunopeus ja puumäärä on kasvanut koko ajan jo yli sadan vuoden ajan. Nykyinen puumäärä on noin 2,5 miljardia kuutiometriä. Määrä on noin 40 % suurempi kuin 1970 -luvulla. Nykyinen kasvunopeus on 107 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Metsän kasvua on parantanut erityisesti pitkä metsäntutkimushistoria ja metsäammattilaisten toiminta. Lisäksi kasvua on kiihdyttänyt ilmastonmuutos.
Hakkuissa poistuva puumäärä vaihtelee vuosittain. Historian suurin hakkuukertymä oli vuonna 2018 78 miljoonaa kuutiometriä lähestyen suurinta kestävänä pidettyä hakkuumäärää 84 miljoonaa kuutiometriä. Vuoden 2019 hakkuut jäivät 72 miljoonaan kuutiometriin.
Suomessa talousmetsän valtapuuna on mänty, toiseksi tärkein puulaji on kuusi. Näistä saadaan sekä tukkia että kuitupuuta selluloosateollisuuden tarpeisiin. Jonkin verran on vähintään kokeilumielessä käytetty myös tuotuja puulajeja kuten siperianlehtikuusen ja contortamännyn istutuksia. Lehtipuista koivulla katsotaan perinteisesti olevan eniten taloudellista merkitystä.
Uudistaminen
Suomen ensimmäinen Metsälaki astui voimaan vuonna 1886. Lain keskeinen periaate "Metsiä älköön hävitettäkö" on ollut Metsälain uudistuksissa keskeistä myös sen jälkeen. Uudistamisvelvoite on aina maanomistajalla, jonka metsien käsittelyllä on metsän tila saatettu vajaatuottoiseksi.
Uudistaminen voidaan tehdä keinollisesti tai luontaisesti. Keinollista uudistamista on istutus ja kylvö. Luontaisessa uudistamisessa käytetään olemassa olevaa puustoa siementämään metsämaa. Hakkuutapoja on esimerkiksi siemenpuuhakkuu ja suojuspuuhakkuu.
Metsänhoito
Talousmetsien metsänhoidolla tarkoitetaan toimenpiteitä, joilla metsän tuottoa parannetaan. Metsänhoitoa ovat muun muassa maanmuokkaus, taimikonhoito, harvennukset, vesitalouden hoito ja lannoitus. Metsänhoidoksi voidaan lukea myös metsissä tehtävät harvennushakkuut, joilla parannetaan hakkuussa jäljelle jäävien puiden olosuhteita. Nykyisin metsänhoidossa suositaan ns. hallitun hoitamattomuuden periaatetta, jossa tehdään vain välttämättömät toimenpiteet ja jätetään tarpeettomat tekemättä. Tällä parannetaan kannattavuutta ja talousmetsien monimuotoisuutta. Raivaamatta jäävät kohdat lisäävät kerroksellisuutta ja suojapaikkoja, josta hyötyvät monet lajit.
Talousmetsien luonnonhoito
Metsätaloudessa havahduttiin 1980-luvulla metsäluonnon köyhtymiseen. Metsäsektorin toimijat, viranomaiset, tutkimuslaitokset, yliopistot ja muut tahot alkoivat kehittämään uusia metsätalouden menetelmiä, joilla voitaisiin parantaa myös monimuotoisuuden rakennepiirteitä. Samalla alkoi myös Metsälain ja Luonnonsuojelulain uudistustyö. 1990-luvulla tuli voimaan uusi Metsälaki ja Luonnonsuojelulaki, joissa oli mittava määrä erilaisia monimuotoisuutta parantavia määräyksiä. Samalla metsänhoidon suosituksiin ja -ohjeisiin tuli kattava valikoima erilaisia toimenpiteitä, joilla toteutuessaan olisi positiivisia vaikutuksia monimuotoisuuteen. Suomen talousmetsät ovat pääosin PEFC sertifioituja. Viime aikoina myös ympäristöjärjestöjen kehittämä FSC -sertifiointi on kasvattanut osuutta.
Kenttäkerros ja muu metsien käyttö
Metsässä kasvaa myös varpuja, ruohoja, eri eläimiä ja sieniä. Talousmetsien virkistyskäyttö, metsästys, sienestys ja marjastus ovat mahdollisia. Suomessa ja eräissä Pohjoismaissa on lailla säädetty jokamiehenoikeus, joka takaa yhdessä metsästyslainsäädännön kanssa nämä toimet. Talousmetsissä taloudellista tuottoa voidaan saada myös muilla tavoilla kuin puuntuotannolla. Esimerkiksi tryffelin, pakurin tai muun metsässä kasvatettavan lajin kasvattaminen voi olla puunmyyntituloja parempaa. Esimerkiksi sienisato voi olla arvoltaan puun taloudellista tuottoa korkeampi. Vastaavasti esimerkiksi korvasienen on todettu innostuvan tuottamaan itiöemiä maan pinnan rikkoontuessa.
Talous- ja luonnontilaisen metsän eroavuuksia
Mustikan peittävyys talousmetsässä on nykyisin noin 6 %, vielä 1950-luvulla se oli 18 %. Mustikan ovat korvanneet vadelma, metsäkastikka ja metsälauha.
Talousmetsässä tapahtuneen myrskytuhon jälkeen tuhoutuneet puut kerätään pois metsätuholain perusteella, jotta ne eivät toimi metsätuholaisten kasvualustana, mutta luonnontilaisessa metsässä ne jäävät paikalleen.
Metsäpalon jälkeen kuusikko taimettuu lehtipuilla, mutta talousmetsässä hakkuun jälkeen istutetaan yleensä vain yhtä puulajia. Lehtipuut tulevat luontaisesti ja ensimmäisessä taimikonhoidossa on yleensä jo sekapuusto. Talousmetsissä suositaan sekapuustoa, koska sekapuusto on vähemmän altis tuhoille, lehtikarike parantaa maaperän olosuhteita ja se parantaa monimuotoisuutta.
Männiköissä on havaittu tapahtuvan lievempiä metsäpaloja noin 70 vuoden välein, mutta niissä metsä ei pala kokonaan, vaan jäljelle jää eläviä mäntyjä, joiden sekaan voi kasvaa muita puulajeja. Luonnontilaisessa usein lievästi palaneessa männikössä on yli 150-vuotiaita puita sata kappaletta hehtaarilla. Männiköissä voi olla useita sukupolvia eri-ikäisiä mäntyjä, jotka ovat palaneet mutta jatkaneet kasvua hyvinkin vanhoiksi.
Häiriöitä on lyhyt- ja pitkäkestoisia. Talousmetsissä vastaavia häiriöitä jäljitellään hakkuilla ja kulotuksilla. Metsäpalojen yleisyys määrittää sen, hallitseeko metsämaisemaa kuusi- vai mäntyvaltaisuus. Erityyppisten häiriöiden aiheuttamat valoisat luonnontilaiset metsät ovat nykyisin jokseenkin harvinaisia, koska metsäpalot sammutetaan tehokkaasti myös suojelualueilla.
Jos luonnontilainen metsä on välttynyt metsäpaloilta ja myrskytuhoilta pitkiä aikoja, sen kehitystä ja rakennetta säätelee puiden kuoleminen ja uudistuminen pienalavaltaisesti. Tällaisessa metsässä lahopuuta syntyy hyvin tasaisesti pitkän ajan kuluessa.
Jalostus
Metsäteollisuus käyttää raakapuuta 74,9 miljoonaa kuutiometriä, josta se kerää Suomen talousmetsistä 57,7 miljonaa m³. Siitä 30 miljoonaa m³ käytetään mekaanisessa metsäteollisuudessa ja vajaa 45 miljoonaa m³ sellu- ja paperiteollisuudessa. Polttopuuna käytetään 5,1 miljoonaa m³. Talousmetsien käytössä huomionarvoista onkin, että yleensä jokaiselle puulle on käyttökohde tiedossa jo ennen hakkuita. Puusta tehdään esimerkiksi rakennuksia, huonekaluja, papereita, pakkauskartonkeja, astioita, fossiilista muovia korvaavia tuotteita, polttoainetta, hammastahnaa, jäätelöä, lääke- ja kosmetiikkateollisuuden tuotteita, rehua ja lukuisia erilaisia komposiittituotteita. Puu on uudistuvana materiaalina nähty myös ilmastoratkaisuna.
Kōichi Tanaka
Kōichi Tanaka (, s. 3. elokuuta 1959) on japanilainen tutkija, jolle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto 2002 biologisten makromolekyylien massaspektrometriaan ja NMR-spektrometriaan liittyvästä tutkimuksesta.
Tanaka syntyi ja kasvoi Toyamassa Japanissa. Hän valmistui Tōhokun yliopistosta 1983.
Tajua Mut! -toimintamalli
'''Tajua Mut! -toimintamalli''' on työkalu nuorten varhaiseen tukemiseen eri elämäntilanteissa. Päätavoitteena on nuorten syrjäytymisen ehkäisy tarjoamalla nuorelle tukea mahdollisimman varhaisessa vaiheessa yhden luotettavan aikuisen koordinoimana. Palvelu on ilmainen ja sitä voivat käyttää Tajua Mut! -toimintamallia käyttävien kuntien nuoret ja nuoria työssään kohtaavat ammattilaiset kaikilta sektoreilta ja toimialoilta. Mikä tahansa kunta Suomessa voi halutessaan ottaa toimintamallin käyttöön.
Toimintamallia voivat käyttää Tajua Mut! -kuntien nuoret itse lähettämällä Nuoren yhteydenottopyynnön tai nuoria työssään kohtaavat eri alojen ammattilaiset. Tajua Mut! kannustaa nuoria kohtaavia ammattilaisia huomaamaan muutoksen tai muun asian nuoressa, joka herättää huolta, ja ottamaan sen puheeksi nuoren kanssa. Nuoren luvalla ammattilainen välittää nuoren nimen ja yhteystiedot Tajua Mut! -tietojärjestelmän kautta kunnan etsivään nuorisotyöhön.
Molemmilla tavoilla tehdyssä yhteydenottopyynnössä tieto välittyy kunnan etsivälle nuorisotyöntekijälle, joka ottaa yhteyttä nuoreen 5 arkipäivän sisällä pyynnön lähetyksestä. Hän kuuntelee ja auttaa nuorta löytämään oikeat tahot tilanteen ratkaisemiseksi. Etsivä tuntee kuntansa eri toimijat ja hänellä on laaja yhteistyöverkosto. Nuori saa tukea ja neuvoa etsivältä nuorisotyöntekijältä ja tarvittaessa ohjauksen eteenpäin tarvittaviin palveluihin yhden luotettavan aikuisen koordinoimana.
Verkostoyhteistyö
Toimintamallin avulla lisätään myös yhteistyötä eri toimijoiden kesken sekä kasvatetaan ja vahvistetaan nuoria työssään kohtaavien toimijoiden verkostoa ja tiedonkulkua heidän välillään. Yhteistyön puute on osoittautunut merkittäväksi ongelmaksi monissa lastensuojeluun liittyvissä tapauksissa Suomessa, ja siksi lapsi tai nuori ei ole saanut apua ajoissa. Tajua Mut! -malli mahdollistaa ammattilaisten yhteistyön varhaisessa vaiheessa niin, ettei harmeista kasva ongelmia. Yhteistyö aloitetaan vain lapsen, nuoren ja tarpeen mukaan huoltajien luvalla. Toimintamallin kulmakiviä ovat: ennalta ehkäisy, saumaton, moniammatillinen yhteistyö ja lapselle tai nuorelle räätälöity tuki.
Tajua Mut! -toimintamalli ei korvaa ammattilaisten toimenkuviin kuuluvia muita auttamiskeinoja tai esim. lastensuojeluilmoitusta, vaan tulee niiden rinnalle tukemaan erityisesti yhteistyön vahvistumista. Ajatuksena on tarjota väline aiempaa varhaisempaan puuttumiseen.
Taustaa
Tajua Mut! -toiminnan taustalla on hollantilainen monialaisen yhteistyön malli, jota alettiin käyttää vuonna 1998 Rotterdamin kaupungissa. Vuonna 2010 se tuli lakisääteiseksi kaikissa Hollannin kunnissa. Sitra toi toimintamallin Suomeen osana vuonna 2013 käynnistynyttä syrjäytymisen ehkäisyyn tähtäävää Nuoren tilannekuva -hankekokonaisuutta.
Sitran koordinoimissa piloteissa on kehitetty uusi, Suomen kulttuuriin ja lainsäädäntöön soveltuva versio. Ensimmäinen pilotti aloitettiin kesällä 2013 Mikkelissä, jossa Tajua Mut! koskee 13–28-vuotiaita nuoria. Pilotoinnin positiivisten kokemusten myötä Mikkelin kaupunki vakinaisti toimintamallin osaksi nuorten ohjaus- ja neuvontapalvelu Olkkarin toimintaa.
Toinen pilotti käynnistyi keväällä 2014 Espoossa. Siellä toimintamallin piirissä ovat 9–28-vuotiaat lapset ja nuoret. Toimintamalli on vakinaistettu Espoossa osaksi nuorten kanssa tehtävää työtä. Vuoden 2015 alussa pilotointi alkoi Keravalla ja Riihimäki käynnisti vuoden 2016 alkupuolella neljännen pilotin. Toiminta on vakinaistettu myös Riihimäellä ja Keravalla.
Tuusula otti toimintamallin käyttöön vuonna 2017 ja Nivala vuonna 2018. Kerava koordinoi Tajua Mut! -toimintamallin kansallisen levittämisen hanketta vuosina 2017-2018.
Tajua Mut! -toimintamallin vaiheet
Kun nuoria työssään kohtaava ammattilainen huolestuu nuoresta, hän ottaa huolensa puheeksi nuoren kanssa. Jos keskustellessa ammattilainen arvioi nuoren tarvitsevan tukea, jota hän itse ei pysty tarjoamaan, ammattilainen kertoo mikä Tajua Mut! toimintamalli on ja kysyy lupaa nuoren yhteystietojen lähettämiseen etsivälle nuorisotyöntekijälle toimintamallin avulla. Jos nuori antaa luvan, ammattilainen kirjaa tietojärjestelmään sen nuoren yksilöinti- ja yhteystiedot. Huolen syytä ei merkitä järjestelmään. Ilmoituksen tehnyt ammattilainen voi seurata tietojärjestelmästä vain itse tekemiään ilmoituksia. Hän voi tarvittaessa jatkaa ilmoituksen kestoa tai poistaa sen. Hän ei kuitenkaan voi katsoa tietojärjestelmästä muiden tekemiä liputuksia tai etsiä yksittäisen lasten tai nuorten tietoja.
Etsivä nuorisotyöntekijä vastaa tietojärjestelmään tulevien yhteydenottopyyntöjen seuraamisesta. Hän ottaa nuoreen yhteyttä viikon sisällä yhteydenottopyynnön lähetyksestä, ensisijaisesti puhelimitse.
Nuoren oma näkemys tilanteesta ja ratkaisumahdollisuuksista on keskeinen.
Lisätietoa: Ennakointidialogit verkostoyhteistyössä (Terveyden ja hyvinvoinnin laitos).
Vaikutukset ja kehittämisehdotuksia
1. Tajua Mut! -toimintamalli tarjoaa nuorelle tukea ja palveluohjauksen yhden tahon koordinoimana. Nuoren ei tarvitse itse tuntea palveluverkostoa eli löytää oikeaa tahoa hänen tilanteensa ratkaisemiseksi ja tuen saamiseksi. Avun saaminen helpottuu ja palvelusta toiseen pompottelu vähenee.
2. Toimintamalli auttaa löytämään myös ne lapsen tai nuoren kanssa työskentelevät henkilöt, jotka eivät vielä kuulu ammattilaisen olemassa olevaan verkostoon. Kun jokainen ammattilainen ei tapaa lasta tai nuorta erikseen, vaan tiedonkulku ja tietoisuus eri tahoista nuoren asian ympärillä paraneeu, voidaan välttää päällekkäistä työtä.
3. Tajua Mut! -toimintamalli mahdollistaa julkisen, yksityisen ja kolmannen sektorin välisen yhteistyön tavalla, joka ei ole sidoksissa yksittäisen kunnan organisaatiorakenteeseen.
4. Toimintamalli tarjoaa ammattisille työkalun auttaa nuorta myös siinä tapauksessa, että nuoren tarvitsema tuki tai palvelu ei olisi heille tuttu tai he eivät tuntisi tahoa jonka puoleen nuoren kannattaisi kääntyä. Etsivä nuorisotyö hoitaa jatkokoordinoinnin ja ohjauksen nuorta tukien.
4. Tajua Mut! -toimintamallin painopiste on varhaisen vaiheen tuessa, jonka avulla voidaan ennaltaehkäistä vakavampia ongelmia ja syrjäytymistä. Ennaltaehkäisevät ja varhaisen vaiheen palvelut ovat tutkitusti myös kustannustehokkaampia kuin korjaavat toimenpiteet. Varsinkin syrjäytymisen ehkäisemisen kustannusvaikutukset ovat merkittävät.
5. Nuorisotutkimusseuran selvityksen mukaan toimintamallin käytön haasteeksi voi nousta nuorten parissa toimivien viranomaisten houkutteleminen sen aktiivikäyttäjiksi. Tähän kiinnitetään huomiota koulutuksissa.
6. Espoon hanke osoitti, että puheeksi ottamiseen tulee järjestää koulutusta. Koulutuksissa on palautteen jälkeen painotettu puheeksi ottamisen menetelmiä.
7. Nuorisotutkimusseuran selvityksessä ehdotetaan, että halukkaat huoltajat tulisi sitoa entistä tiiviimmin osaksi verkostoyhteistyötä ja pohtia järjestelmän ulottamista osaksi perhetyötä sekä perheiden tukea.
Vertex
Vertex voi tarkoittaa:
Porin Karhut
Porin Karhut oli vuosina 1960–1967 toiminut porilainen urheiluseura, jolla oli toimintaa jääkiekossa ja jalkapallossa. Karhut perustettiin vuonna 1960, kun Porin Palloilijat ja Porin Kärpät yhdistivät toimintansa. Karhujen paras saavutus on jääkiekon suomenmestaruus kaudelta 1964–1965. Seuran toiminta itsenäisenä seurana päättyi vuonna 1967, kun se yhdistyi RU-38:n kanssa Porin Ässiksi. Karhujen jalkapallojoukkue jatkoi toimintaansa vielä kauden 1968 Ässien kakkosjoukkueena Suomensarjassa.
Seuran perustaminen
Juhannuslehdon jääkiekkorata avattiin helmikuussa 1949 mahdollistaen jääkiekon harrastamisen Porissa. Useat porilaiset urheiluseurat ottivat jääkiekon toimintaansa ja jääkiekon suosio ohitti Porissa nopeasti jääpallon. Porin Kärpät vakiinnutti 1950-luvulla paikkansa jääkiekon Suomen sarjassa. Kaudella 1956–1957 se oli lähellä nousta jopa SM-sarjaan, mutta jäi lopulta karsinnoissa SM-sarjapaikasta huonomman maalieron vuoksi. Porin Palloilijoilla oli omassa päälajissaan jalkapallossa hieman vastaava tilanne; se oli vuonna 1945 noussut Suomensarjaan, tippunut sieltä Maakuntasarjaan 1951, ja uudelleen suomensarjaan se nousi vuonna 1959. PoPa:n ja Kärppien ykkösjoukkueiden toiminnalliset ja taloudelliset resurssit eivät tuntuneet riittävän korkeimmalle sarjatasolle. Keskustelut seurojen yhdistämisestä aloittivat PoPa:n puheenjohtaja Erik Wallin ja Kärppien Jalo Ahlsten, jotka työskentelivät Porin kaupungin palveluksessa ja joilla oli vierekkäiset työhuoneet raatihuoneella. Yhdistymisneuvotteluja auttoi se, että seuroilla oli eri ykköslajit ja että niillä oli yhteinen historia, Kärpät oli syntynyt irtautumalla PoPa:sta vuonna 1932. Neuvottelujen tuloksena päätettiin perustaa uusi seura, Porin Karhut. Virallisesti tämä toteutettiin siten, että Porin Palloilijat muutti nimensä Porin Karhuiksi lokakuussa 1960 ja Kärppien pelaajat liittyivät Karhuihin.
Ensimmäinen kausi
Kärppien jääkiekkojoukkueessa ei ollut aiemmin ollut selkeää valmentajaa. Sattumoisin kokenut maajoukkuepelaaja Matti Lampainen muutti töiden perässä Poriin ja hänet palkattiin Karhuihin pelaajavalmentajaksi. Lampainen uudisti pelaajien harjoitussysteemin ja johdatti joukkueen jääajan perässä useita kertoja viikossa Tampereelle, jossa oli tuolloin lähin tekojäärata. Karhut peri Kärppien paikan jääkiekon Suomen sarjassa. Uusien harjoitusmenetelmien tukemana kausi 1960–1961 sujui Karhuilta mainiosti. Karhut voitti jokaisen pelinsä aina tammikuun lopulle asti, jolloin se hävisi tiukan pelin Kokkolan Hermekselle. Hermes oli hävinnyt kaudella vain yhden ottelun aiemmin Karhuja vastaan, siten joukkueet näyttivät päätyvän sarjassa tasapisteisiin, jolloin maaliero ratkaisisi paremmuuden. Molemmilla joukkueilla oli joitakin pelejä pelaamatta sarjasta, Hermeksen viimeinen peli ja Karhujen toiseksi viimeinen peli oli merkitty alun perin samalle päivälle, mutta Hermes sai siirrettyä oman ottelunsa Kokkolan Jäähaukkoja vastaan samalle päivälle kuin Karhujen viimeinen peli. Lopulta Karhut voitti viimeisen pelinsä Raahen Vesaa vastaan 6–3, mutta Hermes voitti ”sisarjoukkueensa” peräti 19–1 ja näytti menevän paremman maalieronsa turvin mestaruussarjan karsintaan. Silloin Porin Pallo-Toverit, Kärppien pitkäaikainen kiistakumppani, joka oli jo tuolla kaudella varmasti tippumassa Suomensarjasta, yllättäen luovuttikin viimeisen ottelunsa. Sääntöjen mukaan luopuneen joukkueen kaikki pelit mitätöitiin, jolloin Karhujen maalieroksi tulikin yhden maalin parempi kuin Hermekselle. Syitä PPT:n luopumiselle ei tarkemmin tiedetä, mutta julkinen salaisuus Porissa oli, että PPT:lle myöhemmin ilmestynyt pakettiauto saattoi liittyä neuvotteluihin, joita käytiin ennen viimeisen ottelun luovuttamista. Jääkiekkoliitto haistoi kuitenkin asiassa palaneen käryä ja määräsi Karhujen ja Hermeksen välille uusintaottelun puolueettomalle kentälle Tampereelle. Myöhemmin keväällä liitto lisäksi muutti sääntöjä maalisuhdeasiassa.
Uusintaottelu oli tiukka, mutta Karhut voitti sen lopulta 4–2. Siten Karhut selvitti tiensä Mestaruussarjan karsintaan, jonne selvisivät lisäksi etelälohkon voittaja Hämeenlinnan Tarmo ja itälohkon voittaja KalPa. Karsintasarja oli erittäin tasainen. Ennen viimeistä ottelua Karhut-KalPa, Tarmo johti sarjaa pisteellä, mutta sillä oli huonompi maaliero kuin Karhuilla ja KalPalla. Varmistaakseen nousunsa, KalPa ja Karhut sopivat pelaavansa viimeisen ottelun tasan. Ottelu päättyi 4–4 ja siten Karhut ja KalPa nousivat SM-sarjaan. Tarmo teki sopupelistä protestin, mutta se hylättiin myöhemmin Jääkiekkoliiton syyskokouksessa.
Ensimmäiset kaudet SM-sarjassa
thumb|250px|Karhujen [[Erkki Harju kamppailee Ilveksen Jarmo Wasaman kanssa]] Kausi 1961–1962 oli Karhujen ensimmäinen SM-sarjassa. Joukkuetta vahvistettiin omilla junioreilla, mutta lisäksi Tapparasta siirtyi lupaava puolustaja Risto Lampi ja KalPasta hyökkääjä Ossi Hyppönen. Kausi sujui sarjanousijalta varsin hyvin; yhdeksän voittoa, kaksi tasapeliä ja seitsemän tappiota. Karhut sijoittui sarjan viidenneksi.
Seuraavalle kaudelle valmistauduttaessa Karhut koki pahan takaiskun, kun porilainen Rosenlewin Urheilijat-38 nappasi valmentajakseen Matti Lampaisen. RU-38 panosti kovasti jääkiekkoon ja hankki kovia pelaajia edellisen kauden mestarista Ilveksestä. Karhut menetti joukkueestaan myös Jaakko Honkasen, joka siirtyi HIFK:hon. Menetykset päätettiin korvata värväämällä pelaajia muista joukkueista, koska omista junioreista ei saatu riittäviä vahvistuksia. Lukosta Karhuihin siirtyivät Anssi Salonen ja Pertti Koskelainen, Ilveksestä Matti Jansson ja KalPasta Tuomo Pirskanen ja Keijo Koistinen. Muissa joukkueissa ei katsottu hyvällä porilaisjoukkueiden värväystoimintaa. Jääkiekkoliitto otti myöhemmin käyttöön karanteenisysteemin pitkälti porilaisjoukkueiden toiminnan vuoksi.
Kausi 1963–1964 sujui samoissa merkeissä. Uudet tulokkaat joukkueeseen olivat Tuomo Pirskanen KalPasta, Erkki Harju Ilveksestä sekä Jaakko Honkanen HIFK:sta, joka palasi joukkueeseen pelattuaan yhden kauden HIFK:ssä armeijan vuoksi. Omista junioreista edustusjoukkueeseen nostettiin muiden muassa Juha Rantasila, myös Veli-Pekka Ketola pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa kauden viimeisessä pelissä. Sijoitus sarjassa oli jälleen kuudes seitsemällä voitolla, neljällä tasapelillä ja seitsemällä tappiolla.
Mestaruus
thumb|left|[[Veli-Pekka Ketola vuonna 1965]] Pori oli ollut viimeinen SM-sarjapaikkakunta, jossa ei vielä ollut tekojäärataa. Lopulta sellainen saatiin kauden 1964–1965 kynnyksellä, kun Isomäen tekojäärata vihittiin käyttöön 19. lokakuuta 1964. Porista oli noussut edellisellä kaudella toinenkin joukkue SM-sarjaan, RU-38, joka pystyi taustakonsernin tuella hankkimaan kovia pelaajia joukkueeseensa. Karhutkin hankki alkavalle kaudelle riveihinsä Kaj Matalamäen Ilveksestä.
Kauden avausottelu Karhuilla oli RU-38:aa vastaan, mutta ennen ottelua tapahtui erikoinen lahjusskandaali. RU-38 ilmoitti julkisuuteen, että Karhujen joukkueenjohtaja Antero Lartola oli yrittänyt lahjoa heidän maalivahtinsa Tapani Suominen. Jääkiekkoliitto asetti Lartolan elinikäiseen toimitsijakieltoon, tuo kielto kuitenkin kumottiin kaksi vuotta myöhemmin. Avausottelun Karhut voitti 5–2.
Kauden alkupuoli oli Karhuilta varsin ailahtelevainen, kymmenen ottelun jälkeen joukkueella oli koossa yhdeksän pistettä. Mutta sen jälkeen tuli viiden ottelun voittoputki, joka nosti Karhut tasaisen sarjan kärkijoukkoon. Voittoputki katkesi tasapeliin TPS:ää vastaan, mutta sarjan toiseksi viimeisessä pelissä Karhut voitti historiansa ensimmäistä kertaa Lukon lähes 10 000 katsojan edessä Raumalla. Karhut ja Ilves olivat tasapisteissä ennen viimeistä ottelukierrosta. Viimeinen sarjapeli Karhuilla oli SM-sarjasta putoamisensa varmistanutta Tapparaa vastaan. Karhut voitti lopulta tiukan ottelun kotonaan 2–1. Kun Ilveskin voitti oman ottelunsa, jouduttiin mestaruudesta pelaamaan uusintaottelu.
Uusintaottelu pelattiin 13. helmikuuta 1965 Tampereella. Karhujen ja Ilveksen johtajat olivat sopineet ottelupaikkakunnaksi Tampereen, koska sinne mahtui enemmän katsojia ja se oli joukkueille taloudellisesti kannattavampaa. Pelaajiakaan vieraspeli ei liiemmin haitannut, koska Karhut oli voittanut kauden aikana vieraissa paljon useammin kuin kotonaan. Ottelun alku myöhästyi varsin erikoisesta syystä, Karhujen huoltaja Simo Heikkilä oli unohtanut joukkueen luistimet pakettiautoonsa Poriin. Kaiken lisäksi unohdus huomattiin vasta Tampereella. Joukkueenjohtaja Niilo Herrala keksi soittaa apua Porin taksiasemalta, josta joku taksikuski sitten murtautui Heikkilän autoon ja kiidätti luistimet räntäsateessa Tampereelle. Ottelun alku myöhästyi noin puoli tuntia. Ilves lähti otteluun ennakkosuosikkina, mutta Karhujen maalivahti Matti Jansson pysäytti Ilveksen alkurynnistyksen haamutorjunnoillaan. Ilveksen rynnistys laantui, kun Karhut sai ensimmäisen erän puolivälissä tehtyä kaksi maalia. Karhut voitti ottelun lopulta 1–5 ja voitti näin Suomen mestaruuden.
Viimeiset kaudet
thumb|vasen|Porin Karhut kaudelta 1965–66 Mestaruuden myötä Karhut pääsi osallistumaan ensimmäistä kertaa pelattuun Jääkiekon Euroopan cupiin. Siellä Karhut kohtasi Vålerenga Ishockeyn Oslosta. Marraskuussa 1965 Karhut pelasi Oslossa kaksi ottelua Vålerengaa vastaan, jotka se hävisi 8–2 ja 2–1. Ensimmäinen ottelu ajautui kolmannessa erässä joukkotappeluksi, jonka seurauksen myös valmentaja Lasse Heikkilä joutui yhden ottelun toimitsijakieltoon. Heikkilä oli edellisen kauden jälkeen lopettanut pelaamisen, ja keskittyi pelkästään valmentamiseen. Joulukuussa Karhut kohtasi Vålerengan Porissa, jossa pelit päättyivät 3–1 ja 4–4.
SM-sarjassa Karhujen kausi 1965–1966 oli mestaruuden jälkeen vaikea. Uudenlaisella lohkosysteemillä pelatussa sarjassa Karhut joutui putoamissarjaan. Siellä Karhut kuitenkin ryhdistäytyi ja vältti putoamisen.
Kausi 1966–1967 sujui Karhuilta myös varsin vaisusti. Joukkue jäi sarjataulukossa yhdeksänneksi 21 pisteellä. Vaikka paikallisvastustaja RU-38 voitti SM-sarjan, kävi Karhujen kotipelejä katsomassa enemmän katsojia (43 619) kuin RU-38:n pelejä.
Jalkapallo
Jalkapallossa Karhut peri PoPan paikan Suomensarjassa. Ensimmäisellä kaudellaan 1960 sini-keltaraidallisissa paidoissa ja valkoisissa housuissa pelanneet Karhut taistelivat viimeiseen asti lohkovoitosta ja mestaruussarjapaikasta, mutta jäi kuitenkin sarjassa kolmannelle sijalle. Seuraavana vuonna Karhut jäi yhdeksänneksi. Vuonna 1962 joukkue putosi Maakuntasarjaan, josta se pystyi nousemaan takaisin Suomensarjaan kauden 1964 päätteeksi. Kausina 1965–1967 Karhut pelasi Suomensarjassa. Karhujen jalkapallojoukkue jatkoi toimintaansa vielä kauden 1968 Ässien kakkosjoukkueena Suomensarjassa.
Karhut ja RU-38 yhdistyvät Ässiksi
Kesäkuun lopulla 1967 julkistettiin yllättäen tieto Karhujen ja RU-38:n yhdistymisestä. Karhujen puolella yhdistymisen syyt olivat lähinnä taloudelliset. Seura oli velkaantunut kun se oli hankkinut pelaajia muista joukkueista. Juniorityö ei ollut kyllin hyvää tuottamaan tarpeeksi pelaajia edustusjoukkueelle. Lisäksi ei uskottu Porin kokoisen kaupungin elättävän kahta huippujoukkuetta. Uuden joukkueen nimeksi tuli Ässät.
Ranvika
Ranvika oli Pohjois-Norjan Etelä-Varangin kunnan suurin lintuvuori. Vuori sijaitsee lähellä Pykeijan kylää, josta sinne on puolentoista tunnin kävelyrupeama. Lintuvuorella pesi vuosittain jopa 10 000 lokinsukuista pikkukajavaparia. Ranvika oli tunnettu lintuharrastajien matkailukohde. Pikkukajavat ovat dramaattisesti vähentyneet 1980-luvun alusta lähtien. Nykyään Ranvikassa ei pesi enää yhtään pikkukajavaa.
Forza Horizon 2
Forza Horizon 2 on Microsoft Studiosin julkaisema avoimen pelimaailman ajopeli, joka julkaistiin alun perin Pohjois-Amerikassa 30. syyskuuta 2014 Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Peli on jatkoa vuonna 2012 ilmestyneelle Forza Horizonille ja osa Forza Motorsport -pelisarjaa.
Pelissä pelaaja voi ajella vapaasti avoimessa pelimaailmassa ja osallistua kilpailuihin ja erilaisiin tapahtumiin edetäkseen pelissä. Pelissä uutena asiana on dynaaminen säävaihtelu. Peli sisältää myös moninpelin, sekä paikallisen että verkossa pelattavan.
Peli on saanut positiivisen vastaanoton. Pelin Xbox One-versiolla on GameRankingsissa keskiarvona 86.03 % ja Metacriticissä 86/100. IGN antoi pelille arvosanaksi 9/10, Eurogamer 9/10, Official Xbox Magazine 8/10, ja Computer and Video Games 9/10. Suomessa Gamereactor antoi pelille arvosanaksi 8/10, Suomen IGN 9.1/10, V2.fi 4.5/5 ja Dome.fi 4.5/5.
Amerplast
Amerplast Oy (vuosina 2001–2014 Suominen Joustopakkaukset Oy) on vuonna 1952 perustettu joustomuovipakkausten valmistaja. Amerplastin joustomuovipakkauksia käytetään valtaosassa Suomen markkinoilla olevissa kuluttajatuotteissa, etenkin ruoka- ja pehmopaperipakkauksissa. Yrityksen perusti Sami Suominen yhdessä Marja-vaimonsa kanssa.
Amerplast on yksi Euroopan suurimmista elintarvike- ja hygieniatuotteiden muovipakkausvalimistajista. Amerplastilla on toimintoja Suomessa, Puolassa, Saksassa, Ruotsissa ja Venäjällä. Tehtaat sijaitsevat Suomessa Tampereen Leinolassa ja Puolan Grodzisk Mazowieckissä sekä BorkiWyrkissä. Ikaalisten Hakumäen tehtaan toiminta lakkautui vuoden 2017 lopussa, jolloin AmerGrip (entinen Minigrip-pussit) tuotanto siirrettiin Tampereen tehtaalle. Amerplastin pääkonttori sijaitsee Tampereella Leinolan tehtaan yhteydessä. Suomessa tunnetuin Amerplastin valmistama tuote on Minigrip-pussit ja kaupan ostoskassit. Amerplast on Suomen markkinajohtaja kaupan ostoskassien valmistajana. Kaikissa yhtiön valmistamissa kaupan ostoskasseissa käytetään kierrätysmuovia ja Essi-kiertotalouskassi-konseptissa käytössä on myös kotitalouksien kierrättämää muovia.
Historiaa
Amerplastin perustivat Pyynikin panimon kemistinä toiminut Sami Suominen ja hänen puolisonsa Marja Suominen vuonna 1952 kauppaamaan perhepiirissä kehitettyjä ja valmistettuja vauvojen muovisia vaippahousuja ja sadetakkeja, jollaisia he olivat nähneet asuessaan Yhdysvalloissa 1940-luvun lopulla. Niistä tuotevalikoima laajeni pian vähittäiskaupan ja kulutustavarateollisuuden tarvitsemiin muovipakkauksiin, kuten muovikasseihin, niputettuihin ja rullatavarana myytyihin hedelmäpusseihin ja muovikääreisiin. 1980-luvulla yritys valmisti myös erilaisia laminoiduissa monikerrosmateriaaleissa tarvittavia kalvoja ja pakkausratoja muun muassa lihanjalostus- ja leipomoteollisuudelle.
Perustajaomistaja Sami Suomisen tapaturmainen kuolema 63-vuotiaana käynnisti yrityksen myyntiaikeet. Vuonna 1986 Neste osti osakekannasta 31 prosenttia ja vuonna 1988 Lassila & Tikanoja 69 prosenttia.
Pakicetus
Pakicetus oli valaiden, pyöriäisten ja delfiinien kantamuoto, joka käveli vielä neljällä jalalla. Se eli noin 50 miljoonaa vuotta sitten eoseenikaudella Pakistanin alueella. Se oli suurin piirtein koiraeläinten kokoinen. Sillä oli valaille tyypillinen korvaluu. Sen nilkkaluut osoittavat, että se oli sukua sorkkaeläimille, joten valaiden lahkoon kuuluvat eläimet polveutuvat sorkkaeläinten kanssa samoista kantamuodoista.
Amerplast
Historiaa
1990-luvulle tultaessa Amerplast joutui taloudellisiin vaikeuksiin, kun Persianlahden sota nosti muoviraaka-aineiden maailmanmarkkinahintoja, Suomen talous ajautui vaikeaan lamaan ja yritys kärsi jo ennestään huonosta kannattavuudesta muun muassa toimintojensa päällekkäisyyksien ja liian pienten liiketoiminta-alueiden takia. Vuosina 1990–1991 Amerplast teki 300 miljoonan markan liikevaihdolla 18 miljoonaa tappiota. Monet saneerauskierrokset uuden toimitusjohtajan Heikki Bergholmin johdolla vähensivät työntekijämäärää noin 10 prosentilla, toimihenkilöiden määrää neljänneksellä, selkeyttivät tuotevalikoimaa ja yritysorganisaatiota ja lakkauttivat kannattamattoman Skinnskattebergin muovikassitehtaan Ruotsissa.
Pakicetus
Pakicetus tarkoittaa "Pakistanin valasta". Ne olivat lihansyöjiä. Pakicetus kasvoi 1–2 metriä pitkäksi.
Amerplast
Historiaa
Suuret laiteinvestoinnit lisäsivät monikerroskalvojen valmistuksen, painatuksen ja saumauksen kapasiteettia. Amerplast hyötyi myös synergiaeduista niin ikään Lassila & Tikanojan omistaman J W Suomisen kanssa; Bergholm oli senkin toimitusjohtaja. Viennin osuus saatiin kasvuun muun muassa juuri avautuneiden Baltian maiden, Puolan ja Pietarin alueen avulla niin, että 1990-luvun puolivälissä 40 prosenttia Amerplastin tuotannosta meni Suomen ulkopuolelle. Suurimpia vientimenestyksiä olivat pehmopapereiden, vaippojen ja terveyssiteiden muovipakkaukset alojen kansainvälisille suuryrityksille. Tehtaan perustaminen Pietarin alueelle kuitenkin epäonnistui kulttuurierojen ja valuuttakurssimuutosten takia. Paremmin onnistui Puolan Grodzisk Mazowieckiin vuonna 1999 rakennettu Amerplastin tehdas, joka suunniteltiin palvelemaan myös Länsi-Euroopan markkinoita. Tehtaasta on tullut Puolan suurin ja yksi Euroopan suurimmista joustopakkaustehtaista.
Vuonna 2014 Suominen myi joustopakkausliiketoimintansa enemmistöosuuden brittiläiselle pääomasijoittajalle Lonsdale Capital Partnersille sekä yrityksen toimivalle johdolle mutta jäi itse mukaan kymmenen prosentin osuudella. Nimeksi otettiin jälleen Amerplast.
Kim Leine
Kim Leine (s. 28. elokuuta 1961 Bø) on tanskalais–norjalainen kirjailija.
Leine varttui Norjassa Jehovan todistajien parissa. Hän muutti teini-ikäisenä isänsä luokse Tanskaan ja asui 15 vuotta Grönlannissa. Leine muutti takaisin Tanskaan vuonna 2004. Hänen esikoisteoksensa Kalak ilmestyi vuonna 2007. Leinen neljäs romaani Ikuisuusvuonon profeetat sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon vuonna 2013.
Leine on koulutukseltaan sairaanhoitaja. Nykyään hän on päätoiminen kirjailija ja asuu perheensä kanssa Kööpenhaminassa. Leine on kertonut aiemmista päihdeongelmistaan.
Shenzhen
Shenzhen (, pha̍k-fa-sṳ: Chhṳ̂m-chun) on kaupunki Guangdongin maakunnassa eteläisessä Kiinassa. Kaupunki sijaitsee Hongkongin erityishallintoalueen pohjoispuolella. Nykyinen Shenzhen on muodostunut vuonna 1980 perustetusta erikoistalousalueesta, joka on kasvanut räjähdysmäisesti. Vielä vuonna 1979 alueella oli vain noin 30 000 asukasta, mutta vuoden 2010 väestönlaskennassa asukasluku oli jo 10 358 381 ja vuoden 2017 lopussa arviolta 12 528 300. Kasvu perustui alun perin paljolti halvalle ja runsaalle työvoimalle, mutta nykyisin teollinen tuotanto painottuu paljolti korkeaan teknologiaan.