cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Toronton yliajo
Toronton yliajo oli Kanadan Torontossa tehty autoisku 23. huhtikuuta 2018. Pohjoisen Toronton North Yorkin alueella tehdyssä iskussa kuoli 10 ja loukkaantui 14 ihmistä.
Tapahtumien kulku
Huhtikuun 23. päivä 2018 noin puoli kahdelta iltapäivällä Ryder Systemin vuokra-autopalvelulta vuokrattu valkoinen Chevrolet Express -pakettiauto ajoi jalkakäytävälle Pohjois-Toronton North Yorkissa. Keskeistä ja vilkasliikenteistä Yonge Street -katua etelään kulkenut pakettiauto ajoi jalkakäytävällä yli kahden kilometrin matkan osuen yli kahteenkymmeneen jalankulkijaan. Toronton poliisi lähestyi pysähtynyttä pakettiautoa hetkeä myöhemmin. Pakettiauton kuljettaja Alek Minassian yritti saada poliisit ampumaan itseään väittäen olevansa aseistettu, mutta lopulta poliisikonstaapeli Ken Lam pidätti hänet ampumatta yhtäkään laukausta.
Tekijä
Iskun tekijäksi epäilty Alek Minassian on Suur-Toronton alueeseen kuuluvassa Richmond Hillissä asunut 25-vuotias mies. Tekijän uskotaan lähettäneen sosiaaliseen mediaan viestejä, joissa hän kirjoitti naisvastaiseen miesliikkeeseen liittyvästä incel-termistä, joka tarkoittaa ”vastentahtoista selibaattia” kokevaa miestä sekä yllytti näitä miehiä kapinaan. Minassian mainitsi myös ihannoivansa joukkomurhaaja Elliot Rodgeria, joka syytti ongelmistaan naisia ja oli aktiivinen Redditin incel-subredditissä.
Uhrit
Iskussa oli kymmenen kuolonuhria ja 14 loukkaantunutta. Uhreista valtaosa oli naisia. Kuolleista kaksi oli Etelä-Korean kansalaisia ja yksi Jordanian kansalainen.
Noitavainot
pienoiskuva|pysty|[[Francisco Goya: Noitia lähdössä lentoon vuodelta 1797. Madridin museo.]] Noitavainot olivat Euroopassa myöhäiskeskiajalla alkanut, mutta uuden ajan alussa voimistunut liikehdintä noidiksi epäiltyjen ihmisten tuomitsemiseksi. Noituudella vahingoittaminen on yksi ihmiskunnan vanhimpia rikollisena pidettyjä toimia, ja se oli mainittu lakikirjoissa jo ainakin Hammurabin laista alkaen noin vuonna 1760 eaa. Suuret eurooppalaiset noitavainot syntyivät kuitenkin vasta sen jälkeen, kun 1400-luvulla kehitettiin uudenlainen noitateoria, jossa noidat liittoutuivat Paholaisen kanssa.
Noitavasara
pienoiskuva|Noituudesta rangaistaan. Kirjan­kuvitusta vuodelta 1508. Vuonna 1486 tai 1487 painettiin inkvisiittorien Jacob Sprenger (1436–1495) ja Heinrich Kramer (noin 1430–1505) kirjoittama pahamaineinen kirja Malleus maleficarum eli Noitavasara, saksaksi käännettynä Der Hexenhammer, jossa annettiin yksityiskohtaiset ohjeet noitien kuulustelemiseksi. Noitavasarassa musta magia selitettiin osaksi kerettiläistä harhaoppia, jota vastaan inkvisitio taisteli. Noituus oli jaettu 14 eri lajiin. Sprenger ja Kramer olivat kokeneita dominikaani-inkvisiittoreita, jotka polttivat eräässä hiippakunnassa 48 noitaa.
Osittain Kramerin ja Sprengerin vaikutuksesta paavi Innocentius VIII julkaisi bullan Summis desiderantes affectibus vuonna 1484. Siinä hyväksyttiin noitien polttaminen. Kirjeessä kumottiin vanhan kanonisen asiakirjan Canon Episcopin sääntö, joka luokitteli noituuden pakanauskonnoksi ja siten sen harjoittajat inkvisition toimivallan ulkopuolelle. Bullassa noituus luettiin saatananpalvonnaksi. Innocentius VIII:n bulla julkaistiin myös Noitavasaran liitteenä.
Noitasapattiteoria
1400-luvulla luotiin uudenlainen teoria noituudesta, jonka mukaan erityisesti naisnoidat liittoutuivat Paholaisen kanssa. Tämä liitto vahvistettiin lentämällä noitasapattiin irstailemaan Paholaisen kanssa. Teorian loivat aikakauden oppineet: niin teologit kuin juristitkin.
Noitaoikeudenkäynneissä käytettiin laajasti kidutusta todisteiden hankkimiseksi, mikä edisti noitavainojen syntymistä. Kidutetut syytetyt tunnustivat kiduttajien haluamia asioita, ja näitä tunnustuksia pidettiin totuutena. Sellaisilla alueilla, joissa kidutusta ei käytetty, jäivät vainotkin vähäisiksi. Noitavainoja hillitsi myös toimiva useampiportainen oikeuslaitos. Maissa ja alueilla, joissa ylemmät oikeusasteet valvoivat alioikeuksien päätöksiä, alioikeuksien tuomioita usein lievennettiin.
Helsinki MopoGP
Helsinki MopoGP on Helsingin Moottoripyöräilijäkerho -HMPK ry:n järjestämä mopoendurancekilpailu. Kilpailu on järjestetty vuosittain vuodesta 2005 lähtien elokuun lopussa. Kilpailu on endurance -tyyppinen 6 tunnin ajo johon osallistutaan 3-4 hengen joukkueella ja kilpavälineenä ovat viritetyt mopot. Kilpailu järjestetään Helsingissä Tattarisuon FK radalla.
Kilpailu on Suomen Moottoriliiton alainen ja vuonna 2015 se oli Mopoendurance SM sarjan neljäs ja viimeinen osakilpailu.
Kilpailun kulku
alt=Le Mans tyyppinen lähtö Helsinki MopoGP 2015 kilpailussa.|thumb|Helsinki MopoGP 2015 lähtö Kilpailussa on kaksi eri luokkaa, Proto ja Sport. Molemmat luokat kilpailevat yhtäaikaisesti mutta niiden sijoitukset lasketaan erikseen. Proto luokassa joukkueilla on enemmän vapauksia mopon muutoksille kuin Sport luokassa.
Ennen varsinaista kilpailua ajetaan kahden tunnin ajan vapaata harjoitusta, joka toimii myös kilpailun aika-ajoina. Harjoitusten aikana kuljettajat saavat ajaa kilparadalla ja pysähtyä välillä varikolle. Aika-ajon jälkeen on tunnin tauko ennen varsinaista kilpailua.
Noitavainot
Noitavainojen syyt
Kaupunkikulttuuri koki 1400–1600-luvulla myös suuria muutoksia. Yhä useampi lähti maaseudulta kaupunkeihin ja se aiheutti luokkariitoja, poliittisia ristiriitoja sekä sosiaalisia ongelmia. Lisäksi katovuodet, nälänhätä ja tautiepidemiat varjostivat jokaisen ihmisen elämää. Ihmisten pettymys, turhautuneisuus ja pelko oli kanavoitava johonkin. Historiantutkijat ovat havainneet, että usein noitasyytösten takana olivat myös erilaiset juridiset ja henkilökohtaiset konfliktit. Eräät psykohistoriallisesti orientoituneet tutkijat ovat puhuneet myös joukkopsykooseista.
Uskonpuhdistus johti Euroopassa perinteisen turvallisen maailmankuvan säröilemiseen, mikä osaltaan vaikutti aikakauden epäluuloisuuteen ja paniikkiin. Nachman Ben-Yehudan mukaan tämä voidaan havaita siitä, että vakavimmat vainot toimeenpantiin sellaisissa maissa kuin Saksassa, Ranskassa ja Sveitsissä, joissa katolisen kirkon asema oli heikoin, kun taas vakaan katoliset maat kuten Espanja, Italia ja Portugali säästyivät miltei kokonaan noitavainoilta.
Noitavainojen maantiede
pienoiskuva|vasen|Giles Coreyn kuolema 19. syyskuuta 1692 raskaiden kivien painon alla. Hänet tuomittiin noitana kuolemaan Salemin noitaoikeudenkäynnissä Amerikassa. Noitavainoja koettiin kristillisen kulttuurin piirissä useamman sadan vuoden ajan, mutta niiden yleisyys vaihteli suuresti eri maantieteellisillä alueilla ja eri aikoina. Noituussyytöksiä alettiin esittää Euroopassa 1300-luvulla, mutta ajalta ennen vuotta 1420 tunnetaan alle sata oikeudessa käsiteltyä juttua. Kokonaisuudessaan on arvioitu, että Euroopassa olisi poltettu vain noin tuhat noitaa ennen vuotta 1500. Suuremmat vainoaallot sijoittuvat saksankieliseen Eurooppaan vuosiin 1560–1650, siis uudelle ajalle selvästi reformaation jälkeen. Suomessa noitaoikeudenkäynnit osuvat puhdasoppisen protestantismin ajalle 1660- ja 1670-luvuille. Puolassa ja Venäjällä vainoja oli 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa. Arviot uhrien kokonaismäärästä ovat nykyisin noin 40 000 – 50 000 ihmistä kristityssä maailmassa yhteensä.
Vainojen laajuus vaihteli dramaattisesti maittain: Saksassa vainoissa kuoli arviolta 26 000 ihmistä kun taas Irlannissa vain neljä. Noitavainot levisivät koko Länsi- ja Keski-Eurooppaan sekä Baltian maihin ja Pohjoismaihin. Myös Venäjällä käytiin oikeutta noitia vastaan. Noitaoikeudenkäyntejä voidaankin pitää yhtenä tuon ajan eurooppalaisen kulttuurin yleisenä piirteenä. Laajimmat vainot tapahtuivat Länsi- ja Keski-Euroopassa, erityisesti Saksassa, Sveitsissä ja Ranskassa. Yksi tunnetuimpia noitaoikeudenkäyntejä on kuitenkin pohjoisamerikkalaisen Salemin kaupungin oikeudenkäynti, lähinnä siksi, että se on myöhemmin herättänyt laajaa kiinnostusta Yhdysvalloissa, ja sitä on tutkittu laajasti.
Vainot kiihtyivät usein levottomina aikoina, kun koettiin yleistä turvattomuutta. Merkitystä oli myös alueen valtauskonnolla. Roomalaiskatolisella alueella oli varhaiskeskiajalla suhtauduttu magiaan pitkään varsin suvaitsevaisesti. Vaikka magia oli kiellettyä, seurakuntapapit olivat todennäköisesti usein osallisina sen toteuttamisessa ja mukana saattoi olla kirkollisia elementtejä, kuten vihkivettä, ehtoollisleipää ja kirkollisia rukouksia. Magian käyttö ei varhaiskeskiajalla ollut rikos, vaan synti, josta selvisi kirkon näkökulmasta yleensä katumusharjoituksilla. Sydänkeskiajalla ja myöhäiskeskiajalla katolisen kirkon suhtautuminen tiukkeni, mutta esimerkiksi katolisessa Espanjassa pahamaineisena tunnettu inkvisitio surmasi uuden ajan alun vuosisatoinakin kuitenkin vain 826 ihmistä (tarkka luku tiedetään huolellisen oikeusprosessin takia!) ja näistäkin vain murto-osa oli noitia. Samaan aikaan protestanttisessa Euroopassa magia ja noituus samastettiin katoliseen menneisyyteen, jota alettiin pitää jopa epäkristillisenä. Maallikkojen johtamissa noitavainoissa tapettiin tuhansia ihmisiä ja paikallinen kostonhimo saattoi usein vaikuttaa tuomioihin.
Uhrit
Arviot noitavainojen uhrien lukumäärästä ovat vaihdelleet paljon. Pian vainojen loputtua 1700-luvulla muun muassa Voltaire arvioi satoja tuhansia ihmisiä poltetun roviolla. Vuonna 1792 ilmestyneessä teoksessa laskettiin uhrien määräksi 9 442 994. Nykyisten lähdekriittisten ja perusteltujen arvioiden mukaan uhreja on vähemmän kuin 250 000; lähes varmaa on, että uhreja on vieläkin vähemmän: 50 000 tai jopa puolet tästä. Uhreista arviolta 20–25 prosenttia oli miehiä.
Suomessa on ollut 453 noitaoikeudenkäyntiä, joista noin puolet on päättynyt vapauttavaan tuomioon. Kuolemantuomio annettiin vain sellaisesta noituudesta, jossa katsottiin noituuden aiheuttaneen jonkun kuoleman. Suomessa noituudesta tuomituista noin 70 prosenttia oli miehiä.
Noitavainot ja feministinen teoria
Osassa feministisiin teorioihin pohjautuvia noitavainojen tulkintoja noitavainoja on kuvattu ”sotana naisia vastaan”, jonka toimeenpanijoina oli ensisijaisesti miehiä ja erityisesti valtaapitäviä miehiä. Noitien leimaaminen ja murhaaminen oli kuitenkin todellisuudessa ruohonjuuritason toimintaa, johon osallistui niin miehiä kuin naisiakin. Suurin osa noitasyytöksistä syntyi naisten välisistä kiistoista ja miehet osallistuivat niihin vain sivuroolissa. Lisäksi noitavainot eivät rajoittuneet pelkästään naisiin, vaan esimerkiksi Islannissa 90 prosenttia, Virossa 60 prosenttia ja vuosina 1520–1699 Suomessa ainakin 50 prosenttia vainoissa tuomituista oli miehiä. Osa feministeistä on syyttänyt tämän esille tuovia historioitsijoita siitä, että he jatkavat täten naistenmurhaa (gynocide), koska he esittävät noitavainot muina kuin naisten vainoina.
Noitavainot nykyaikana
Vielä nykyään joissakin vahvasti taikauskoisissa ja perinteisiin nojaavissa yhteisöissä harjoitetaan noitavainoja. Nykyajan vainot vaativat tuhansia ihmishenkiä vuosittain. Etelä-Afrikan pohjoisosassa jopa satojen noidiksi epäiltyjen ihmisten uskotaan saaneen surmansa noitavainoissa 1990-luvulla. Kamerunissa järjestetään noitaoikeudenkäyntejä, joissa syytetty voi saada tuomion noitatohtorina esiintymisestä. Lynkkausjoukot ovat polttaneet elävältä tuhansia ihmisiä Tansaniassa, Keniassa ja Zimbabwessa 1990-luvulla. Noitavainot ovat jatkuneet myös vuosituhannen vaihteen jälkeen. Länsi-Keniassa väkijoukot polttivat 11 noidiksi epäiltyä miestä ja naista toukokuussa 2008. Nigeriassa noin 5 000 lasta on hylätty kymmenessä vuodessa vanhempien karkottaessa heidät noitina. Lapsia on syytetty avioeroista, sairauksista, onnettomuuksista tai työn menetyksestä. Afrikan noitavainojen syyt ovat usein myös poliittiset, sillä vaikutusvaltaiset noidat ja noitatohtorit ovat yleensä uudistusten jarruina. Pastorit saavat myös lisämainetta paljastaessaan uusia ”noitia”. Vuonna 2010 Haitilla tapettiin 45, joita syytettiin koleran levittämisestä voodoon avulla.
Parantala
Parantalaa on asuttanut neljän ison kantatilan suvut useissa ikäpolvissa, kuten Karppaset, Poikoset, Hyytiäiset ja Autioniemi. Jatkosodan aikana ja heti sen jälkeen sinne muutti evakkoon useita Karjalasta kotoisin olevia perheitä. thumb|200px|Kiimasjärvi keväällä 2009
Ascer
Elämä
pienoiskuva| [[Lundin tuomiokirkko|Lundin tuomiokirkon krypta.]] Ascerin isä jyllantilainen mahtimies Torkild, joka tunnetaan myös nimillä Sven Torgunnason tai Trundson. Torkildin sisko Bodil oli Tanskan kuningas Eerik I Ejegodin vaimo ja siten tämän kuningatar. Tämän ansiosta Ascerilla oli tätinsä kautta sukulaissuhde kuningashuoneeseen. 18. marraskuuta 1089 Ascer vihittiin Lundin piispaksi. Eerik Ejegodin kuoltua vuonna 1103 pyhiinvaellusmatkalla tuli Ascerista tämän pojan Harald Kesjan valtionhoitaja. Eerik oli aiemmin matkustanut Roomaan saadakseen Tanskan vapautettua kirkollisesti Hampuri-Bremenin arkkipiispan alaisuudesta. Tämä onnistuikin, ja paavi Paschalis II lähetti Tanskaan paavillisen legaattinsa mukanaan pallium osoittamaan Ascerin asemaa Pohjolan ensimmäisenä arkkipiispana. Tämä tapahtui vuoden 1104 tienoilla.
Ascer alkoi rakennuttaa Lundiin tuomiokirkkoa ja vihki vuonna 1123 käyttöön sen kryptan. Hänen myöhemmistä toimistaan virassaan on vain vähän tietoa. Knud Lavardin tultua murhatuksi vuonna 1131 Ascer oli vielä vanhoilla päivillään mukana valtakunnan verisissä valtataisteluissa. Aluksi hän oli kuningas Niilo Sveninpojan puolella, mutta siirtyi sitten Eerik Emunen puolelle ja vaikutti olennaisesti tämän voittoon Fotevikin taistelussa vuonna 1134. Lisäksi hän, tai mahdollisesti hänen veljenpoikansa, tuomiorovasti Eskil, onnistui torjumaan Hampuri-Bremenin arkkipiispan toimet Lundin arkkihiippakuntaa vastaan. Asceria on pidetty hurskaana ja kyvykkäänä miehenä, jolla ei kuitenkaan ollut poliittisia kykyjä ja on jäänyt siksi seuraajiensa Eskilin ja Absalonin varjoon. Yksi hänen veljistään, Sven, oli Viborgin piispa. Toinen veli, Kristian, oli Ascerin seuraajan Eskilin isä ja historioitsija Sven Aggesenin isoisä.
Jouluna
Jouluna on suomalaisen a cappella-yhtye Club for Fiven 8. marraskuuta 2013 julkaistu toinen joulualbumi ja järjestyksessään yhtyeen kuudes studioalbumi. Julkaisuviikollaan albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 27:nneksi (46/2013) ja neljännellä listaviikollaan se saavutti parhaan sijoituksensa, 9. Albumi on yli 16 000 kappaleen myynnillään myynyt kultaa.
Albumilta julkaistiin marraskuussa 2012 singlenä Mikko Kuustosen ja Tapiolan kuoron kanssa levytetty "Jouluenkeli"-kappale. Toinen single "Maa on niin kaunis" julkaistiin lokakuussa 2013.
Luettelo Suomen ulkopuolella sijaitsevista kaupungeista, joilla on suomenkielinen nimi
Tämä artikkeli on luettelo Suomen ulkopuolella sijaitsevista kaupungeista, joilla on suomenkielinen nimi. Artikkelissa ovat Suomen valtion nykyisten rajojen ulkopuolella sijaitsevat tai sijainneet kaupungit, joilla on vakiintunut tai aiemmin käytössä ollut suomenkielinen nimi.
Luetteloon kuuluvista nimistä ja tiedoista
Tähän luetteloon ei kuulu mikä tahansa paikannimi. Mukaan kuuluvia paikkakuntia ja niihin liittyviä tietoja valittaessa on syytä kiinnittää huomiota seuraaviin seikkoihin:
Huomattavaa: Vieraista kirjoitusjärjestelmistä (esimerkiksi kyrilliset aakkoset ja kiinalaiset sanamerkit) tämänhetkisen vallitsevan käytännön mukaan mekaanisesti suomeen latinaistetut nimet, kuten Leningrad, Nagasaki ja Qingdao, eivät kuulu tähän. Sen sijaan mukaan kuuluvat vallitsevaa käytäntöä aiemmin vakiintuneet ja siitä poikkeavat, edelleen yleisessä käytössä olevat nimet, kuten Peking ja Tokio.
Teidän kaupunkiin
Teidän kaupunkiin on rap-yhtye Vapaapudotuksen ensimmäinen kokopitkä albumi. Sen julkaisi Salaseura Productions vuonna 2002.
Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema
Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema tarkoittaa
HMS Terrible (1785)
HMS Terrible oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 13. joulukuuta 1781 Wellsiltä Rotherhithestä, missä köli laskettiin 7. tammikuuta 1783. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1785 ja valmistui 28. maaliskuuta - 12. huhtikuuta Deptfordissa ja lopulta kuparointi 2. heinäkuuta Woolwichissa.
Palvelus
Alus otettiin joulukuussa 1792 palvelukseen päällikkönään Skeffington Lutwidge. Alus lähti 22. huhtikuuta 1793 Välimerelle, missä se liittyi Hoodin johtamaan laivasto-osastoon. Alus osallistui 13. maaliskuuta 1795 Hothamin kahakkaan Genovan edustalla, jolloin sen tappiot jäivät kuuteen haavoittuneeseen. Se osallistui myös Hothamin kahakkaan Hyeresin edustalla 13. heinäkuuta.
Alus siirrettiin Sheernessiin vastaanottoalukseksi 1823 ja edelleen hiiliproomuksi huhtikuussa 1829. Alus romutettiin maaliskuussa 1836 Deptfordissa.
Pohjapiirros
pienoiskuva|Alimpina kuvassa omakotitalon pohjapiirrokset vuodelta 1937 Pohjapiirros eli pohjapiirustus on vaakatasoinen leikkauskuva rakennuksesta tai rakenteesta, kuten talosta. Pohjapiirros on merkittävä apuväline rakennettaessa siinä esitettyä rakennetta tai rakennusta. Pohjapiirros voidaan tehdä myös valmiin esineen kuvaamiseksi.
Pohjapiirrokseen merkityt mitat ilmoitetaan suurissa esineissä useimmiten senttimetreinä. Talon pohjapiirrokseen voidaan sisätilojen lisäksi merkitä esimerkiksi seinärakenteet ja sähköistysmerkinnät.
Kahal Shalomin synagoga
Kahal Shalomin synagoga on sefardijuutalainen synagoga Ródoksen kaupungissa Ródoksen saarella Kreikassa. Vuonna 1577 rakennettu synagoga on Kreikan vanhin edelleen käytössä oleva.
Historia
thumb|left|240px|Kahal Shalomin synagoga sisältä.
Osmanien valtakunnan aikaan Ródoksen juutalaiset vaurastuivat ja monia muualta karkotettuja sefardijuutalaisia asettui Ródoksen kaupunkiin, minne rakennettiin yhteensä kuusi synagogaa. Kahal Shalom oli niistä ainoa, joka selvisi toisen maailmansodan pommituksista.
Lidl-Trek
Tallin pyöräilijä Wouter Weylandt kuoli vuonna 2011 Italian ympäriajossa kaaduttuaan kolmannella etapilla. Häntä yritettiin elvyttää, mutta mitään ei ollut enää tehtävissä. Seuraavana päivänä talli päätti jättää ympäriajon kesken.
Tallin nimi muuttui vuoden 2016 alussa, kun italialainen kahviyhtiö Segafredo ryhtyi sen sponsoriksi. Kesällä 2023 pääsponsoriksi tuli päivittäistavarakauppaketju Lidl ja tallin nimeksi vaihtui Lidl-Trek.
Emilio Bulgarelli
Emilio Bulgarelli (15. helmikuuta 1917 Reggio di Calabria – 2. helmikuuta 1993 Napoli) oli italialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Hän oli puolustaja ja pelasi suurimman osan urastaan RN Napolille (sekä ennen että jälkeen toisen maailmansodan). Lisäksi hän pelasi Canottieri Olonalle.
Joseph Tainter
Joseph Anthony Tainter (s. 8. joulukuuta 1949) on yhdysvaltalainen antropologi ja historioitsija. Lukuisten artikkeleiden ohella hänen tunnetuin teoksensa on Kuinka yhteiskunnat romahtavat (1988), joka käsittelee mayojen korkeakulttuurin, Chacon kanjonin pueblointiaanikulttuurin sekä Rooman valtakunnan romahduksia verkkoteorian, energiatalouden ja kompleksisuusteorian näkökulmista. Tainterin mukaan kompleksisten yhteiskuntien säilyminen tai romahdus seuraa onnistumisesta tai epäonnistumisesta ongelmanratkaisussa ja yhteiskunnat romahtavat, kun niiden lisäinvestoinnit kompleksisuuteen eivät enää tuota riittävää rajahyötyä. Romahdus merkitsee nopeaa yhteiskunnan kompleksisuuden vähenemistä.
Elämä
Tainter opiskeli antropologiaa Kalifornian yliopistossa sekä Northwestern Universityssä, jossa hän suoritti tohtorintutkinnon vuonna 1975. Hän toimii tällä hetkellä professorina Utahin osavaltionyliopiston ympäristö- ja yhteiskuntatieteen laitoksessa. Aikaisemmin hän on toiminut yhdysvaltalaisen Rocky Mountain Forest and Range Experiment Stationin kulttuuriperintötutkimuksen projektinjohtajana sekä New Mexicon yliopiston antropologian professorina.
Kompleksinen yhteiskunta
Tainterin pääteoksen Kuinka yhteiskunnat romahtavat mukaan yhteiskuntien kompleksisuus kasvaa niiden pyrkiessä ratkaisemaan ongelmia. Lisääntyvä sosiaalinen kompleksisuus voidaan tunnistaa työnjaollisesta eriytymisestä ja erikoistumisesta, sitä säätelevien mekanismien kasvusta, symbolisen ja abstraktin viestinnän lisääntymisestä sekä sellaisen informaation tuottamiseen ja käsittelyyn erikoistuneen yhteiskuntaryhmän olemassaolosta, joka ei itse suoraan osallistu materiaaliseen tuotantoon. Kompleksisen yhteiskunnan ylläpito vaatii huomattavasti energiaa ja ympäristöresursseja. Kun kompleksinen yhteiskunta kohtaa jonkin ongelman, kuten maatalouden heikentymisen, pyrkii se vastaamaan ongelmaan luomalla uuden kerroksen byrokratiaa, infrastruktuuria tai yhteiskuntaluokkia.
Pääteoksessaan Tainter soveltaa malliaan kolmeen historialliseen romahtaneeseen kompleksiseen yhteiskuntaan, jotka ovat mayojen korkeakulttuuri, Chacon kanjonin pueblointiaanikulttuuri sekä Rooman valtakunta. Esimerkiksi Roomassa maatalouden tuottavuuden hitaasti heiketessä ja väestön kasvaessa henkeä kohden käytössä olleen energian määrä laski. Roomalaiset ”ratkaisivat” ongelman valtaamalla naapuriensa energialähteitä (konkreettisesti tämä tarkoitti metalleja, viljaa, orjia jne.). Rooman valtakunnan kasvaessa kommunikaatiojärjestelmien, hallinnon ja linnoitusjärjestelmien kustannukset kuitenkin kasvoivat mukana. Lopulta kustannukset kasvoivat niin suuriksi, että uusien valloitusten hyödyt eivät kattaneet ongelmanratkaisun kustannuksia, joita muodostui esimerkiksi vihollisten hyökkäysten ja satomenetysten myötä. Domitianus ja Konstantinus Suuri pyrkivät ratkaisemaan tilanteen kasvattamalla ja tiukentamalla hallintoa, mutta tämä vain johti väestöön kohdistuneen rasituksen kasvuun. Valtakunta jakautui kahtia, joista läntinen puolisko pian hajosi pikkuvaltioiksi. Rikkaampi itäinen osa säilyi pidempään eikä varsinaisesti romahtanut, mutta se kuihtui hitaasti voimakkaiden naapureiden hyödyntäessä sen heikkoutta.
Yleisen olettaman mukaan Länsi-Rooman tuho oli katastrofi valtakunnan asukkaille. Tainter kuitenkin väittää, että se oli jopa toivottava tapahtuma aikakauden ihmisille, joiden elintaso itse asiassa kohosi romahduksen myötä. Arkeologinen tutkimus on ihmisluiden avulla voinut osoittaa, että keskimääräinen ravitsemustaso nousi romahduksen jälkeen monissa osissa valtakuntaa. Tavalliset ihmiset hyötyivät imperiumin tuhosta, koska heidän ei enää tarvinnut investoida kalliin järjestelmän ylläpitoon. Tainter huomauttaa, että lännessä paikallisväestöt monessa tapauksessa tervehtivät hyökkääviä barbaareja vapauttajina.
Aleneva rajahyöty
Tainter aloittaa teoksensa kategorisoimalla aikaisempia, usein epäjohdonmukaisia selityksiä yhteiskuntien romahduksista. Tainterin mukaan vihollisen invaasiot, satojen epäonnistumiset, nälänhädät, tautiepidemiat tai ympäristöongelmat saattavat olla näennäisiä syitä romahdukselle, mutta lopullinen selitys löytyy yhteiskuntien sisäisestä rakenteesta, eli sosiaaliseen kompleksisuuten suunnattujen lisäinvestointien rajahyödyn alenemisesta. Näkemys poikkeaa esimerkiksi Jared Diamondin teoksesta Romahdus: Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä, jossa Diamond keskittyy ympäristön kulumisesta aiheutuviin ongelmiin. Tainter myös esittää tilastoja, joiden mukaan modernien teollisuusyhteiskuntien investoinnit energiaan, koulutukseen ja teknologiaan tuottavat alenevaa rajahyötyä. Nykyaikainen globalisoituva maailma kohtaa monia samoja ongelmia, jotka tuhosivat muinaisia sivilisaatioita.
Tainter ei kuitenkaan ehdottomasti ennusta teollisuusyhteiskunnan romahdusta, sillä jokin teknologinen innovaatio tai uusi energianlähde saattaa ainakin väliaikaisesti kasvattaa investointien rajahyötyä. Toisin kuin naapuriyhteiskuntien valtaaminen, joka aina lopulta tuottaa alenevaa rajahyötyä, tuottavuuden kasvattaminen uusilla innovaatioilla on ainoa tapa ratkaista kompleksisuuteen kohdistuvien investointien alenevan rajahyödyn ongelma.
Tainter on julkaissut myös useita artikkeleita, joista ”Complexity, Problem Solving, and Sustainable Societies” (1996) keskittyy ongelmanratkaisun energiakustannuksiin sekä energian ja kompleksisuuden suhteisiin ihmisten tuottamissa järjestelmissä.
Kestävyys
Romahduksen vastakkaisena ilmiönä Tainter on pyrkinyt lähestymään myös kestävyyden käsitettä. Hän ei pidä erityisen hyödyllisenä Gro Harlem Brundtlandin tunnettua kestävyyden määritelmää ”kestävä kehitys on kehitystä, joka tyydyttää nykyhetken tarpeet viemättä tulevilta sukupolvilta mahdollisuutta tyydyttää omat tarpeensa”, koska se lähestyy tautologiaa ja voisi käytännössä tarkoittaa mitä vain. Tainterin mukaan tarpeet ja arvot vaihtelevat yksilöiden, ajan ja paikan mukaan, ja jonkin arvon säilyttäminen tai saavuttaminen lähes väistämättä johtaa jonkin toisen arvon menettämiseen. Yhdessä Thomas Hoekstran ja Timothy Allenin kanssa hän on kehittänyt uutta kestävyyden lähestymistapaa, joka perustuu seuraaviin viiteen ohjeeseen: Heidän määritelmänsä mukaan kestävyys tarkoittaa "sellaisten järjestelmien kontekstien ylläpitoa, edistämistä ja kehittämistä, jotka tuottavat sellaisia hyödykkeitä, palveluita ja mukavuuksia kuin ihmiset tarvitsevat tai arvostavat, mutta hyväksyttävin kustannuksin ja vain niin kauan, kuin niitä tarvitaan tai halutaan".
Siniäinen (Laitila)
Siniäinen on Varsinais-Suomessa Laitilan Kodjalassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Härinänjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 7,6 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkunsa 1,1 kilometriä pitkä laskuoja Härinänjokeen.
Järvellä on 1,2 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa, joka on rantojen lähellä soistunutta. Rannoille on rakennettu toistakymmentä loma-asuntoa, joille johtaa tiet Kalannista tai Laitilasta. Laitilan ja Uudenkaupungin välinen raja ohittaa järven 200 metrin päästä etelässä.
Historia
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi oli kirjoitettu "Hunikkojärvi". Tuolloin järveä ympäröi suo ja se oli asumaton.
Satu Niiranen
Satu Niiranen (3. joulukuuta 1948 Liperi – 27. tammikuuta 1997 Liperi) oli suomalainen teatteriohjaaja. Hän ohjasi 1980- ja 1990-luvuilla pohjoissuomalaisia harrastajateattereita, toimi Oulun läänin läänintaiteilijana sekä Peräpohjolan opistossa järjestettyjen teatterialan kurssien johtajana. Niiranen toimi lisäksi useina vuosina Rovaniemellä järjestettyjen pääsiäis-teatterileirien johtajana.
Niirasen ohjauksiin kuului ooppera, koreografioita, kirkkonäytelmiä ja tanssiteatteria. Hänet tunnettiin erityisesti lastenteatterin uranuurtajana. Niiranen on julkaissut kouluille suunnatun kirjan Näyttämö elää.
Satu Niiranen oli opiskellut teatteritaidetta mm. Prahassa. Hän ohjasi kaiken ikäisiä harrastajia ilmaisemaan itseään luovasti. Läänintaiteilijana Oulun läänissä toimiessaan hän ohjasi aikuisia työväenopistossa, nuoria tanssiesityksissä ja lapsia teatterikerhoissa.
Warlock (yhtye)
thumb|Warlockin laulaja [[Doro Pesch esiintymässä vuonna 2007.]] Warlock on vuonna 1982 perustettu saksalainen heavy metal -yhtye. Yhtye muutti nimensä vuonna 1987 laulajansa ja viimeisen alkuperäisjäsenensä mukaan Doroksi.
Historia
Warlock perustettiin Düsseldorfissa, Saksassa, vuonna 1982. Tuolloin yhtyeen jäsenet olivat Peter Szigeti (kitara), Frank Rittel (basso), Rudy Graf (kitara) ja rumpali Michael Eurich. Pian yhtyeeseen liittyi laulajaksi Snakebite-yhtyeestä Dorothee Pesch. Yhtye otti runsaasti vaikutteita esimerkiksi Acceptilta ja Scorpionsilta, ja sen musiikki oli punk rock -tyylisesti yksinkertaista ja hyökkäävää. Yhtye julkaisi debyyttinsä Burning the Witches levy-yhtiö Mausoleumille ja kenties raskaimman albuminsa Hellbound Vertigo Recordsille. Kitaristi Niko Arvanitis korvasi Rudy Grafin kesken Hellbound-kiertueen.
1980-luvun puolivälin jälkeen yhtye siirtyi Phonogramille ja joutui muuttamaan tyyliään aikakauteen sopivammaksi ja popahtavammaksi. Yhtye itse ei ollut tyytyväinen uuteen, tuohon aikaan suosituilta yhtyeiltä kuten Scorpionsilta ja Dokkenilta kuulostavaan soundiinsa, ja soittikin livenä kappaleensa huomattavasti raskaampina. Albumi True as Steel sisälsi hitin ”Fight for Rock”, mutta albumin jälkeen Frank Rittel ja Peter Szigeti erosivat yhtyeestä ja tilalle liittyivät Tommy Bolan (kitara) sekä Tommy Henriksen (basso). Seuraavasta albumista Triumph and Agony tuli yhtyeen suosituin. Albumi sisälsi muun muassa hitit ”Für Immer” ja ”All We Are”, jonka videosta tuli MTV:llä suosittu. Pitkät kiertueet Amerikassa osoittautuivat kuitenkin liian rankoiksi Niko Arvanitikselle ja Michael Eurichille, ja heidän tilalleen yhtyeeseen liittyivät kitaristi Jon Levin sekä rumpali Bobby Rondinelli (ex-Rainbow). Tämän jälkeen Doro Pesch oli ainoa alkuperäisjäsen yhtyeessä.
Warlock ryhtyi uudessa kokoonpanossaan äänittämään viidettä albumiaan, jota ei kuitenkaan koskaan tullut. Yhtye nimittäin hävisi oikeudet nimeensä ex-managerilleen. Yhtye joutui siis vaihtamaan nimensä Doroksi, mutta kokoonpano pysyi kasassa, ja Doron vuoden 1989 albumista Force Majeure tulikin yhtyeen menestynein ja ainoa Yhdysvaltojen Billboard Top 200 -listalle päässyt albumi.
Munikonjärvi
Munikonjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Koukkelassa	oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Härinänjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 3,2 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 130 metriä leveä. Siihen laskee oja Tuuranjärvestä ja järven laskuoja lähtee järven pohjoisrannasta, josta saa alkunsa 2,4 kilometriä pitkä laskuoja Viikinojaan. Järvellä on 760 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin peltomaan ympäröimää suota ja metsää. Rannoille on rakennettu neljä loma-asuntoa. Uudenkaupungin ja Laitilan välinen raja kulkee Tuuranjärven ja sen välistä.
Jaana Airaksinen
Jaana Airaksinen (s. 24. syyskuuta 1961 Tervo) on suomalainen kirjailija ja kansalaisaktivisti. Hän on ollut Voima Kustannuksen tytäryhtiö Into Kustannuksen toimitusjohtaja vuodesta 2007 sekä Voima-lehden päätoimittaja 2004–2005 ja lehden toimitusjohtaja 2005–2007. Airaksinen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1989.
Airaksinen työskenteli Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) palveluksessa Papua-Uusi-Guineassa, New Yorkissa ja Malawissa 1989–1994.
Vuonna 2015 Airaksinen sai Suomen tietokirjailijat ry:n myöntämän tietokirjallisuuden edistämispalkinnon.
2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen Suomen EMUssa pysymiseen liittyen.
Airaksisen puoliso on kirjailija ja ympäristöaktivisti Risto Isomäki.
Cyril Abiteboul
Abiteboul on työskennellyt Renault’lla, johon hän liittyi vuonna 2001 kirjoitettuaan ylioppilaaksi. Hän oli Formula 1 -sarjassa kilpailevan Renault’n moottoriasiakkaan Caterham F1 Teamin tallipäällikkö vuosina 2012–2014. Hän siirtyi Caterhamille syyskuussa 2012 ja tallipäällikön paikan hän peri Tony Fernandesilta saman vuoden marraskuussa. Vuoden 2014 aikana Abiteboul erosi tehtävästään, kun talli myytiin uudelle sijoittajalle. Hän toimi Renault F1 -tallin tallipäälikkönä vuosina 2017–2020. Toukokuussa 2021 uutisoitiin, että Abiteboul siirtyy Mecachromen moottoriurheiluosaston tekniseksi neuvonantajaksi. Vuoden 2023 tammikuussa Abiteboul nimitettiin Hyundain rallitallin päälliköksi.
Domino (sarjakuvahahmo)
Domino (Neena Thurman) on Marvel Comicsin sarjakuvahahmo, jonka loivat Fabian Nicieza ja Rob Liefeld. Se teki varsinaisesti ensiesiintymisensä X-Force -sarjakuvan 11. numerossa vuonna 1992.
Sarjakuvissa
Hämärän menneisyyden omaavalla Dominolla on ollut pitkä ura monilla tiedustelualoilla, sekä organisaatioiden ja hallitusten agenttina, että palkkasoturina. Hän oli muun muassa henkivartijana Milo Thurmanille, joka oli kohteena monille terroristiryhmille, koska kykeni ennustamaan maailman tapahtumia. Ajan kuluessa hän ja Thurman rakastuivat toisiinsa. Thurman antoi hänelle lempinimen "Domino". Viitaten naisen valkoiseen ihoon ja mustaan täplään vasemman silmän ympärillä, josta tuli myös hänen pitkäikäinen koodinimensä. Thurmanin ja Dominon suhde jäi kuitenkin lyhytikäiseksi, kun organisaatio AIM hyökkäsi hallituksen laitokseen, jossa Thurmania pidettiin. Tapahtumat pakottivat Thurmanin syvemmälle valheelliseen elämään. Hänen esimiehensä hallituksessa kertoivat Thurmanin ja Dominon kuolleen.
X-Voima
Myöhemmin Domino liittyi palkkasoturiryhmään Six Packiin, jossa hän tapasi Cablen ja kehitti alun kestävälle ja läheiselle ystävyydelle. Useita kuukausia myöhemmin Cable kokosi ryhmän nuoria, sitoutumattomia mutanttisankareita muodostaakseen iskuryhmän nimeltä X-Voima. Dominoa esittänyt nainen auttoi Cablea muodostamaan ryhmän ja otti osaa useisiin tehtäviin heidän kanssaan. Todellisuudessa oikea Domino oli jäänyt Tolliverin vangiksi kuukausia aikaisemmin tämän kostaessaan isälleen Cablelle. Tolliver palkkasi erään mutanttimuodonmuuttajan soluttautumaan X-Voimaan. Ryhmän jäsenet saivat selville vale Dominon petoksen, mutta X-Voiman ensimmäinen tukikohta ehti tuhoutua. Cable itse vapautti Dominon Tolliverin vankeudesta. Pian Dominosta ja Cablesta tuli X-Voiman johtajapari. Myöhemmin Milo Thurman, joka uskoi yhä Dominon olevan kuollut, joutui Donald Piercen ja Lady Kuolemaniskun panttivangiksi, jotka aikoivat imeä Thurmanin vaistot ja tiedot Piercen omiin tarkoituksiin. Domino sai tietää kaappauksesta ja jäljitti Thurmanin ja Raatelijat Piercen uuteen tukikohtaan vanhaan Ase-X -laitokseen Kanadassa. Domino päihitti Piercen sekä Kuolemaniskun ja tuhosi Piercen tukikohdan, mutta ei pystynyt pelastamaan Thurmania ajoissa Piercen tiedonsiirtoprosessin tuhoisilta vaikutuksilta. Pierce oli pystynyt imemään osan Thurmanin neroudesta kyberneettisiin muistipankkeihinsa. Domino palasi pian X-Voimaan, mutta jätti ryhmän kun he ajautuivat pois puolimilitaristisesta alustaan. Hän palasi auttamaan ryhmää ajoittain, kuten taistelemaan Blobia vastaan, joka toimi Onslaughtina tunnetun uhan puolesta. Kun Cable ei ollut osa ryhmää, Domino toimi usein X-Voiman varajohtajana.
Myöhemmin hallituksen rahoittaman antimutanttiohjelman operaatio Suvaitsemattomuuden aikana Domino jäi Ekatarina Gryaznovan vangiksi, joka oli muuttunut kyberneettiseksi Ylivahdiksi. Gryaznova oli erään Dominon tuhoaman CIA:n osan jäsen, joka etsi kostoa. Hän tarjosi Dominolle tämän historiaa, mutta Domino sanoi sen olevan suurimmaksi osaksi valhetta. Domino pakeni, mutta sai tietää, että häneen oli istutettu laite, joka sotki Dominon todennäköisyysvoimansa. Samoihin aikoihin mutantti Jesse Aaronson etsi Dominoa, joka suostui etsimään Gryaznovaa ja Jessen veljeä. Kaksikko epäonnistui ja Domino jäi vangiksi. Jesse pyysi X-Voimaa apuun ja he pelastivat Dominon. Kaksikko liittyi X-Voimaan ja he taistelivat pian Jessen veljeä ja tämän ryhmää, Uusia Hellioneita vastaan.
Domino jätti X-Voiman jälleen palatakseen palkkasoturiksi. Myöhemmin hänet riivasi muukalainen Aentaros, jotta hän tappaisi vihollisensa Randall Shiren. Cable kohtasi hänet ja onnistui kumoamaan Aentaroksen suunnitelman. Myöhemmin Domino joutui salamurhaaja Marcus Tsungin kohteeksi. Domino pyysi X-Voiman apua ja selvisi häneen kiinnittyneen muukalaisen avulla. X-Voima voitti Tsungin ja muukalaisorganismin uskottiin kuolleen taistelussa. X-Voima voitti Tsungin täpärästi ja Domino pysyi ryhmässä kunnes hänen ryhmätoverinsa kuolivat kovassa taistelussa.
Veni Vidi Vici (albumi)
Veni Vidi Vici on Imperion debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 1995. Albumilta löytyvät muun muassa kappaleet "Nostra Culpa" ja "Amor Infinitus".
Karjala takaisin
"Karjala takaisin" on rap-kaksikko JVG:n ensimmäinen single heidän toiselta studioalbumiltaan jvg.fi. Kappaleen julkaisi Monsp Records -levy-yhtiö 16. huhtikuuta 2012, ja sillä vierailee laulaja Freeman. Kappaleen on tuottanut Sakke Aalto, ja siitä julkaistiin musiikkivideo toukokuussa 2012, jolla nähdään rap-artisti Gracias. "Karjala takaisin" sijoittui sijalle viisi Suomen virallisella singlelistalla ja sijalle 21 Latauslistalla. "Karjala takaisin" on myös mukana Leijonat 2012 -kokoelmalevyllä. Kappaleen kertosäe herätti hieman kohua, kun kappaletta soitettiin Hartwall Areenalla pelikatkojen aikana Jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2012.
Jaroslav Seifert
Jaroslav Seifert (23. syyskuuta 1901 Praha – 10. tammikuuta 1986 Praha) oli tšekkiläinen runoilija, kirjailija ja toimittaja. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1984.
Elämänvaiheet
Seifertin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1921. Teos huokui proletaarista vallankumousta ja optimismia. Hän oli tuolloin Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen jäsen ja sen julkaisujen toimittaja. Vuonna 1929 hänet kuitenkin erotettiin puolueesta, koska hän oli yhdessä muutamien muiden toverien kanssa arvostellut sen muuttumista liian bolsevistiseksi. Hän toimi 1930-luvulla toimittajana muun muassa Nová Scěna- ja Ranní Noviny -lehdissä. 1940-luvulla hän työskenteli sosiaalidemokraattisissa ja ammattiyhdistysten lehdissä.
Seifert lopetti 1949 lehtikirjoittelun ja omistautui täysin kirjallisuudelle. Hänen runonsa saivat useita kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja. Häneltä on vuosikymmenten aikana julkaistu eri kielillä kymmeniä teoksia. Suomeksi on julkaistu 1985 kokoelma Ruttopylväs (Morový sloup, suomentanut Hannu Ylilehto). Vuonna 1967 hän sai Tšekkoslovakian kansallistaiteilijan arvonimen.
Seifert oli yksi ihmisoikeusjulistus Peruskirja 77:n allekirjoittajista.
Tuotanto
Avantgardistisen runoilijaryhmän vaikutuksesta Seifert kallistui tuotannossaan jo 1920-luvulla herkkään runollisuuteen. Vuonna 1924 hän teki ryhmän johtajan Karel Teigen kanssa laajan kiertomatkan Euroopassa. Myös seuraavina vuosina hän matkusteli eri maissa. Tällöin hänen runouteensa tuli intiimimpi sävy, jota värittivät ironia, huumori ja melankolia.
Seifert on kotimaassaan sekä lukijoiden että kriitikoiden arvostama. Hänen runonsa ovat herkän melodisesti laulavia elämän ilojen ja surujen, rakkauden ja melankolian sekä kultaisen Prahan kuvauksia, jotka avautuvat helposti tavallisellekin lukijalle.
Norra skenet
Norra skenet on ruotsalaisen Ernst Nordinin suunnittelema veistos ja Uumajan yliopiston symboli. Ruostumattomasta teräksestä vuonna 1969 valmistunut veistos sijaitsee Uumajan yliopiston pihassa.
Historia
Osana Uumajan yliopiston kampuksen suunnittelua, veistoskilpailu järjestettiin vuonna 1967 ja sen voitti Ernst Nordin. Norra skenet pystytettiin kampukselle vuonna 1969 ja siirrettiin nykyiseen paikkaansa, lähelle yliopiston lampea, vuonna 1995, tehdäkseen tilaa opettajien koulutusrakennukselle.
Keltalepinkäisvireo
Keltalepinkäisvireo (Vireolanius leucotis) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen pohjois- ja luoteisosan Kolumbiasta Ecuadoriin, Peruun, Boliviaan, Brasilian etelässä Mato Grossoon saakka, sekä Guyanan, Surinamen, ja Ranskan Guayanan. Lajista tunnetaan neljä alalajia. William John Swainson kuvaili lajin holotyypin Ranskan Guyanasta vuonna 1837.
Dream Team (koripallo)
thumb|200px|[[David Robinson heittää vapaaheittoja vuoden 1992 olympialaisissa.]] Dream Team oli lempinimi Yhdysvaltain koripallomaajoukkueelle vuoden 1992 olympialaisissa. NBA:n mukaan olympialaisiin koottu joukkue oli monien mielestä kaikkien aikojen merkittävin kaikki lajit mukaan lukien.
Historia
Soulin olympialaisissa vuonna 1988 Yhdysvallat sijoittui yliopistopelaajilla pronssille, vaikka oli kisojen ennakkosuosikki. Vuonna 1989 tehtiin päätös, että ammattilaispelaajat saavat jatkossa osallistua olympialaisiin. Päätöksen myötä Yhdysvallat päätti lähettää kisoihin parhaan mahdollisen joukkueen. Olympialaisten peleissä Dream Team voitti kaikki vastustajansa selkeästi; pienimmällä marginaalilla joukkue voitti Kroatian, jonka se voitti 32 pisteellä.
Tuuranjärvi
Tuuranjärvi on Varsinais-Suomessa Uudessakaupungissa 	Kalannissa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Härinänjoen valuma-alueeseen.
Kvanttimekaniikan historia
thumb|300px|[[Bohrin atomimalli, elektroni "hyppää" alemmalle energiatasolle ja emitoi fotonin]] Kvanttimekaniikka kehitettiin varsinaisesti 1920-luvulla, mutta jo paljon aikaisemmin tunnettiin ilmiöitä, jotka voitiin tyydyttävästi selittää vasta kvanttimekaniikan avulla. Kvanttimekaniikkaa edeltäneitä, vuosina 1900–1925 kehitettyjä teorioita kutsutaan yhteisesti nimellä vanha kvanttiteoria.
Sohvasurffaajat
Sohvasurffaajat on dokumentaarinen matkaohjelma, jossa Lotta Kaihua ja Pia Asikainen kiertävät Mustanmeren ympäri sohvasurffaten.
Kvanttimekaniikan historia
Ennen kvanttiteoriaa
Ensimmäinen kvanttimekaniikkaan ja samalla kvanttikemiaan viittaava havainto tehtiin vuonna 1838, jolloin Michael Faraday löysi katodisäteet. Gustav Kirchhoff todisti epäsuorasti väitteen mustan kappaleen säteilystä vuonna 1859. Samana vuonna James Clerk Maxwell kiinnitti huomiota siihen, että useiden aineiden ominaislämpökapasiteetti pienenee alhaisissa lämpötiloissa, vaikka tunnettujen teorioiden mukaan sen olisi pitänyt pysyä vakiona. Hän arveli jo tuolloin, että tämä hänen vapausasteiden jäätymiseksi kutsumansa ilmiö saattaisi osoittautua ongelmaksi, johon klassinen fysiikka kaatuu. Ludwig Boltzmann ehdotti vuonna 1877, että fysikaalisen systeemin energiatilat voivat olla epäjatkuvia.
Sohvasurffaajat
Ensimmäinen tuotantokausi
thumb|255px|Ensimmäisen tuotantokauden tunnus. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yle TV2-kanavalla 23. tammikuuta 2012.
Toinen tuotantokausi
thumb|255px|Toisen tuotantokauden tunnus. Toinen tuotantokausi alkoi 24. kesäkuuta 2013.
Kvanttimekaniikan historia
Planckin ja Einsteinin kvanttiteoria
Kvanttiteorian isänä pidetään yleisesti Max Planckia, joka keksi sähkömagneettisen säteilyenergian syntyvän määräkokoisina paketteina. Tämä oli tulos, johon hän päätyi vuonna 1900 tutkittuaan mustan kappaleen säteilyä ja sen taajuusjakaumaa eri lämpötiloissa. Se oli osoittautunut ongelmalliseksi ja piinannut fyysikoita puoli vuosisataa.
Max Planck esitti vuonna 1900 Saksan fyysikkoseuran kokouksessa, että atomi luovuttaa energiaa epäjatkuvina "paketteina" eli kvantteina. Max Planckin teoriaa pidetään kvanttimekaniikan alkuna, vaikka paljon pohjatyötä tehtiin jo ennen Planckia ja hänen aikalaisiaan.
Planck esitti kaavan, jonka mukaan kvantin energia on suoraan verrannollinen taajuuteen:
Max Planckin ehdotus pienistä energiapaketeista toimi täydellisesti kaikilla sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksilla. Tästä huolimatta fyysikot eivät suostuneet suoraan uskomaan Planckin näkemystä, sillä se oli ristiriidassa klassisen fysiikan oppien kanssa. Planck itsekin pyrki sovittamaan teoriansa yhteen klassisen fysiikan kanssa, kuitenkaan onnistumatta.
Albert Einstein selitti valosähköisen ilmiön vuonna 1905. Einstein käytti apunaan ilmiön selittämisessä Planckin aiemmin esittämää kvanttiteoriaa. Valosähköisessä ilmiössä sähkömagneettinen säteily erottaa elektroneja esineiden pinnoista; ilmiö on selvimmin havaittavissa metalleissa. Einsteinin mukaan tämä ilmiö osoitti, ettei säteily ainoastaan synny määräsuuruisena kvantteina vaan säilyttää kvantittumisensa syntynsä jälkeenkin, joten jokainen kvantti myös absorboituu joko kokonaan tai ei ollenkaan. Valokvantti sai nimen fotoni, jota käytti ensimmäisenä Gilbert Newton Lewis vuonna 1926.
Bohrin atomimalli
200px|thumb|Bohrin malli Tanskalaisen fyysikon Niels Bohrin atomimallissa olennaisinta oli se, että atomi koostuu positiivisesti varautuneesta ytimestä ja elektronitasoista (aiemmin käytettiin nimitystä energiakuori, mutta parempi olisi käyttää energiatasoa), jotka kiertävät ydintä ympäri ellipsiradoilla. Bohrin mukaan klassisen mekaniikan lait eivät päde, kun elektronit virittäytyvät tai purkautuvat energiatasoilta toisille. Bohrin mallissa elektronit kiertävät energiatasoilla, jolla kullakin on oma ns. kvanttiluku, joka määrittää tason maksimaalisen energian. Jos elektronilla on vähemmän energiaa kuin energiataso sallii, elektroni hyppää alemmalle tasolle ja luovuttaa ylimääräisen energian kvanttina eli fotonina. Bohrin mallilla voidaan selittää muun muassa revontulet.
Bohrin mallissa on heikkouksia, jotka tekevät mallin vääräksi. Mallin yksinkertaisuuden takia sitä opetetaan edelleen kouluissa. Mallin heikkoutena on muun muassa oletus, että elektronit ovat hiukkasia. Nykyään tiedetään elektroneilla olevan sekä hiukkasmainen että aaltoluonne (kts. aaltohiukkasdualismi). Mallissa oletetaan myös, että elektronit kiertävät tarkoilla radoilla. Olettamus on kuitenkin väärä, sillä elektroneilla on vain tietty todennäköisyys sijaita tietyssä avaruuden pisteessä.
Kvanttimekaniikka
Einsteinin valosähköisen ilmiön teoria osoitti, että valolla on sekä aalto- että hiukkasluonne. Vuonna 1924 Louis de Broglie väitti, että samoin on myös elektronien ja muidenkin atomitason hiukkasten laita. Seuraavina vuosina monet fyysikot, erityisesti Werner Heisenberg ja Erwin Schrödinger kehittelivät tätä ajatusta edelleen ja perustivat täten kokonaan uuden fysiikan perusteorian, kvanttimekaniikan.
Termiä kvanttimekaniikka käytti ensimmäisenä Max Born vuonna 1924 ilmestyneessä artikkelissa "Zur Quantenmechanick".
Kvanttimekaniikka kuvaa atomitason tapahtumia, eikä sitä voida soveltaa suuriin kappaleisiin. Kvanttimekaniikan kehittyessä se alkoi saada järjenvastaisia ajatuksia ja sen kritiikki alkoi kasvaa. Kvanttimekaniikkaa ei ole lukuisten yritysten jälkeenkään pystytty osoittamaan vääräksi, päinvastoin.
Kvanttimekaaninen atomimalli
Kvanttimekaaninen atomimalli perustuu Schrödingerin yhtälöihin. Mallin mukaan elektronilla on tietty todennäköisyys esiintyä tietyssä paikassa. Fermionien mahdollisia tiloja määrää Paulin kieltosääntö. Kvanttimekaaninen atomimalli on todistettu useilla tarkoilla kokeilla oikeaksi.
Pauli Harju
Pauli Kalervo Harju (s. 9. syyskuuta 1960 Rovaniemi) on Pohjois-Pohjanmaan liiton johdossa toimiva Pohjois-Pohjanmaan maakuntajohtaja.
Pauli Harju syntyi kunnanjohtaja Kauno Harjun ja sairaanhoitaja Eira Kantasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1989 on lehtori Tarja Tolonen. Harju tuli ylioppilaaksi 1979 ja valmistui oikeustieteiden kandidaatiksi 1984, varatuomarin arvon hän sai 1985. Hän toimi Kuusamossa pankkilakimiehenä 1984–1985, Kemijärvellä käräjäoikeuden notaarina 1985 ja pankinjohtajana 1986–1991 ja Pudasjärvellä elinkeinoasiamiehenä 1991–1995. Taivalkosken kunnanjohtajaksi Harju valittiin 1995, Pudasjärven kaupunginjohtajaksi 2004 ja Pohjois-Pohjanmaan liiton maakuntajohtajaksi 2008. Harju työskenteli valtiovarainministeriössä maakuntauudistuksen muutosjohtajana elokuusta 2016 lokakuuhun 2017, palaten takaisin maakuntajohtajaksi ennen vuoden 2019 loppuun asti suunnitellun määräaikaisen tehtävänsä päättymistä.
Muuralan pappila
Muuralan pappila ja Pitäjäntupa sijaitsevat Espoon kirkonmäellä Espoon tuomiokirkon lähellä samassa pihapiirissä. Pappilan päärakennus on empiretyylinen ja rakennettu vanhemman pappilan kivijalalle. Pihapiiriin kuuluu siipirakennuksia 1700- ja 1800-lukujen vaihteesta.
Pappila on valmistunut 1853, ja sen on suunnitellut arkkitehti Jean Wiik. Rakennus on korjattu vuonna 2006. Siinä oli vuoteen 2017 asti Espoon ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherran virka-asunto jossa hänellä oli asumisvelvollisuus. Vuodesta 2021 lähtien Muuralan pappila on toiminut Espoon hiippakunnan piispalana.