cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Salahminjärvi
Maantiede
Salahminjärven itäpuolinen Lontanlampi (119,3 metriä mpy) laskee Jatapuroa järven itärannalle. Koillispuolinen Marttisenjärvi (147,0 metriä mpy) laskee Marttisenjokea järven pohjoisrannalle. Salahminjärven korkeustaso on N2000-järjestelmällä 109,52 metriä merenpinnan yläpuolella, karttaan on merkitty lukema 109,2 metriä ja vaihteluväliksi 108,19–109,69 metriä. Salahminjärven luusua sijaitsee altaan lounaiskolkassa, josta lähtee virta etelään.
Salahminjärveä alettiin säännöstellä vuonna 1953. Järven luusuassa on säännöstelypato. Salahminjärven ekologinen tila on hyvä. Fosforimäärästä noin puolet aiheutuu luonnonhuuhtoumasta, peltoviljelyn osuus on myös merkittävä. Järven vesitilavuus on 38 117 000 kuutiometriä.
Salahminjärvi (04.541.1.001) kuuluu Salahminjärven lähialueeseen (04.541), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Salahminjärven valuma-alue (04.54) ja ensimmäinen on Iisalmen reitin valuma-alue (04.5). Salahminjärvi on laajin Salahminjärven lähialueen neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Lontanlampi.
Salahminjärvi on Vieremän neljänneksi laajin vakavesi. Tilavuudeltaan se on Iso-Iin jälkeen suurin.
Felicity – neitsyestä nymfomaaniksi
Felicity – neitsyestä nymfomaaniksi on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut australialainen seksploitaatioelokuva, jonka on ohjannut John D. Lamond.
Juoni
Elokuva kertoo nuoresta Felicity-tytöstä, jonka seksuaalisuus on heräämässä. Felicity on elänyt sisäoppilaitoksessa suojattua elämää. Hän saa isältään kesälomalahjaksi matkan Hongkongiin. Matkan aikana Felicity tutustuu vapaaseen seksiin, löytää ystäviä ja rakkauden.
Barbien perhe ja ystävät
Tässä artikkelissa esitellään Barbien perhe ja ystävät. Pian Barbie (Roberts) -nuken valmistuksen aloittamisen jälkeen Barbielle alettiin kehitellä ystäviä ja perhettä. Vuosien varrella tämä joukko on kasvanut varsin mittavaksi.
1497 Tampere
1497 Tampere on päävyöhykkeen asteroidi eli pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykeellä. Kohteen löysi 22. syyskuuta 1938 suomalainen astronomi Yrjö Väisälä Turussa. Pikkuplaneetan läpimitta on 19 km, ja se nimettiin Tampereen kaupungin mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1938 SB1.
Martti Vaula
Martti Vaulan vanhemmat olivat leipuri Johan Viktor Vikbäck ja Julia Aurora Andelin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta vuonna 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1914. Hän toimi suomen kielen ja historian opettajana Haapamäen yhteiskoulussa vuosina 1915–1917, Tyrvään yhteiskoulussa vuosina 1917–1918 ja Oriveden kansanopistossa vuosina 1918–1919.
Vaula on Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa 1919–1920 ja sen jälkeen Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa historian sijaisopettajana 1920–1922, latinan ja suomen tuntiopettajana 1925–1927 sekä suomen, historian ja yhteiskuntaopin apulaislehtorina 1931–1947 ja suomen kielen vanhempana lehtorina 1947–1954.
Vaula kirjoitti suomen kielen ja kirjallisuuden aloilta oppikirjoja sekä artikkeleita muun muassa Virittäjä-lehteen.
Ristiina (nimi)
Ristiina on naisen etunimi. Se on Kristinan suomalainen muunnelma.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on toukokuuhun 2021 mennessä tilastoitu yli 400 Ristiina-nimistä naista.
Nimipäivä
Ristiina-nimi oli mukana Suomen almanakassa vuonna 1858. Nimipäivä oli 24. heinäkuuta.
Tulennielijä
Tulennielijä on Uniklubin kuudes albumi, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 2018. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12 sekä fyysisten albumeiden listan sijalla 5. Albumi on myös ensimmäinen uudella kokoonpanolla.
Albumille biisejä ovat tehneet Jussin lisäksi Janne Selo joka on tehnyt kokonaan osan albumin kappaleista, kosketinsoittaja Tuomas Lepistö ja Jani Auvinen jonka käsialaa on albumin nimikkokappale. Singleinä on julkaistu Laavaa, Pakkopaita ja Tulennielijä (radio edit).
Bed of Roses
”Bed of Roses” on yhdysvaltalaisen Bon Jovi -yhtyeen kappale vuodelta 1992. Sen on kirjoittanut yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi, ja se on yhtyeen viidennen studioalbumin Keep the Faith viides kappale. ”Bed of Roses” on Bon Joville hyvin ominainen hard rock -balladi. Se julkaistiin albumin toisena singlenä 26. tammikuuta 1993, ja siitä tuli yksi yhtyeen uran tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleista.
Lukuisissa eri maissa singlelistoille noussut ”Bed of Roses” esitteli yhtyeen 1990-luvun musiikillisesti kypsemmän uuden linjan, jossa näkyi ratkaiseva ero yhtyeen 1980-luvun glam metal -tyyliin. Singlelistoilla kappale menestyi Keep the Faith -albumin singleistä parhaiten, ja esimerkiksi Yhdysvalloissa se nousi Billboard Hot 100 -singlelistan kymmenenneksi ja Hot Mainstream Rock Tracks -listan viidenneksi.
Kappaleesta tuli suosionsa johdosta yksi Bon Jovin konserttien vakiokappaleista, ja se on mukana muun muassa yhtyeen kokoelma-albumilla Cross Road sekä uudelleen sovitettuna versiona albumilla This Left Feels Right. Yhtye levytti kappaleen myös espanjankielisenä versiona, joka julkaistiin nimellä ”Cama de Rosas”.
Gloria Ubiebor
Gloria E. Ubiebor (o.s. Kemasuode, s. 30. joulukuuta 1979 Bomadi, Delta) on nigerialainen pikajuoksija.
Ubiebor oli Ateenan olympialaisissa 2004 mukana Nigerian joukkueessa, joka sijoittui pikaviestissä seitsemänneksi ajalla 43,42. Seuraavana vuonna hän oli jälleen mukana maansa viestijoukkueessa, joka juoksi Helsingin MM-kisoissa seitsemänneksi ajalla 43,25. Vuoden 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Bambousissa hän oli 100 metrin juoksussa seitsemäs ajalla 12,14 ja karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 24,38. Hän sijoittui seuraavana vuonna Afrikan kisoissa 100 metrillä kuudenneksi ajalla 11,53.
Ubiebor karsiutui Pekingin olympialaisissa 2008 200 metrin alkuerissä, ja oli mukana Nigerian pikaviestijoukkueessa. Joukkue sijoittui alun perin kolmanneksi ajalla 43,04, mutta nousi myöhemmin olympiahopealle kun edelle sijoittunut Venäjän joukkue hylättiin vuonna 2016. Seuraavana vuonna hän kärähti dopingista ja sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyi 23. heinäkuuta 2011.
Ubiebor on 150 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviaikoinaan 65 kilogrammaa.
Mari Turunen
Mari Turunen (s. 23. maaliskuuta 1970 Joensuu) on suomalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti Kummeli-sarjoista ja -elokuvista. Turunen lopetti opintonsa Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella vuonna 1995 koskaan varsinaisesti valmistumatta: pro gradu -työ jäi tekemättä.
Hänellä on ollut vuodesta 1997 kiinnitys Tampereen Teatteriin, mitä ennen hän näytteli Lahden kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on työskennellyt vierailevana näyttelijänä muun muassa Espoon kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa.
Turunen on avoliitossa valokuvaaja Harri Hinkan kanssa.
Pirttijärvi (Virrat, Siekkiskylä)
Pirttijärvi on Pirkanmaalla Virroilla Siekkiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,2 metriä mpy.
Soittolista
Soittolista -termillä tarkoitetaan yleensä listaa jollakin radiokanavalla tiettynä ajanjaksona soitettavasta musiikista. Joskus soittolista voi olla lista sen hetken suosituimmista tietyn musiikkityylin musiikkikappaleista järjestettynä suosituimmuusjärjestykseen, esimerkiksi TOP 40 -lista. Tällaisia hittilistoja löytyy suosituimpien radio-ohjelmien koostamina sekä perinteiseen tapaan levymusiikkia soittavilta musiikin ammattilaisilta koottuna.
Soittolistoille pääsevät yleensä musiikkiartistin tai yhtyeen suosituimmat single-levytykset. Parhaimpina esimerkkeinä voidaan mainita Michael Jacksonin Bad-levy, jolta nousi viisi singleä Billboard Hot 100 -soittolistan ensimmäiseksi vuosina 1987–1988.
Soittolistojen lisäksi kerätään tietoa levymyynnistä, jolloin on kyse erikseen levyalbumien ja -singlejen levymyyntilistasta. Levymyynnin singlelistat ovat laajentuneet pikkuhiljaa käsittämään myös Internet-lataukset ja suoratoiston.
Radiotuotannossa soittolista, ajolista, on myös tekninen termi, joka tarkoittaa listaa lähetyksessä soitettavasta musiikista. Yleiskeskustelussa termit sotketaan monesti keskenään, ja radioasemia syytetään "soittolistojen" käytöstä silloin, kun tarkoitetaan orjallista tietyn formaatin noudattamista. Soittolista laaditaan joko toimittajan/DJ:n itsensä tekemänä tai käytetään automaattista musiikinvalintajärjestelmää, joka tiettyjen ehtojen mukaan valitsee soitettavan musiikin.
Suomessa radiokanavien soittolistojen laadinnassa keskeisiä henkilöitä ovat kanavien musiikkipäälliköt (esim. Mikko Koivusipilä ), joille levy-yhtiöiden promoottorit esittelevät uutuuslevyjä viikoittain. Musiikkipäällikkö lisää eli ”äddää” sopiviksi arvioimiaan kappaleita soittolistalle. Tässä vaiheessa kappale soi kanavalla harvakseltaan, kunnes se testataan, eli siitä esitetään lyhyitä otteita valikoidulle kuulijakunnalle, jonka antaman palautteen perusteella parhaiten testanneet kappaleet nostetaan voimasoittoon ja huonosti testanneet poistetaan listalta. Kappale pysyy listalla niin kauan kuin se testaa hyvin, kaupallisilla kanavilla jopa useita kuukausia, mutta esimerkiksi Radio Suomessa toistokerrat ovat huomattavasti harvalukuisempia.
Radioasemien käyttämiä ajolistaohjelmistoja
Useimmat, kuten kaikki edellä mainitut radioasemien listaohjelmistot ovat palvelinpohjaisia.
Historia
20. syyskuuta 1940 Billboard-lehti julkaisi lehden ensimmäisen listan musiikin suosituimmuudesta. Billboard Hot 100 - soittolista ja samalla uusi sisältö radiosoitto-ohjelmien rungoksi syntyivät.
Arto Muna ja Millennium
Arto Muna ja Millennium on vuosina 1999–2002 toiminut ja vuonna 2014 paluun tehnyt suomalainen rock-yhtye.
Yhtyeen nimivaihtoehtona oli myös Lasse Erjamo ja Internet. Orkesterin viralliseen työasuun kuului valkoinen kauluspaita, tumma solmio ja tummat housut. Viimeisen esiintymisensä yhtye teki vuonna 2002 Karmarock-festivaalilla.
Vuonna 2000 Arto Muna ja Millennium sai Emma-ehdokkuuden sarjassa Vuoden pop-/rocktulokas.
J. H. Erkon kirjoituskilpailu
J. H. Erkon kirjoituskilpailu on suomalainen kirjoituskilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1957. Kilpailua järjestivät alun perin Sanoma Oy ja Suomen Nuorisoseurat. Myöhemmin palkinnosta ovat vastanneet nuorisoseurojen ohella Mikkelin ammattikorkeakoulu ja Suomen Nuoriso-opisto. Vuodesta 2013 kilpailun järjestämisestä on vastannut Suomen Nuoriso-opisto. Palkinto on nimetty runoilija J. H. Erkon mukaan.
Kilpailu on suunnattu alle 30-vuotiaille kirjoittajille, jotka eivät ole vielä julkaisseet esikoisteostaan.
Peter Jackson
Peter Robert Jackson (s. 31. lokakuuta 1961 Pukerua Bay, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, joka tunnetaan muun muassa J. R. R. Tolkienin kirjojen pohjalta tehdyistä Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiasta ja Hobitti-elokuvatrilogiasta.
Lapsuus
Peter Jackson syntyi 31. lokakuuta 1961 pienessä uusiseelantilaiskylässä Pukerua Bayssä. Hän oli perheen ainoa lapsi.
Jacksonin kiinnostus elokuvia kohtaan syttyi, kun Jackson näki yhdeksänvuotiaana ensimmäistä kertaa King Kongin, joka on edelleen yksi hänen lempielokuvistaan. Kahdeksanvuotiaana Jackson sai Super-8mm:n elokuvakameran, jolla hän kuvasi kavereiden kanssa pieniä lyhytelokuvia.
Ura
Teini-ikäisenä Jackson hankki vieterivetoisen 16mm Bolex-kameran, jolloin hänen elokuvaharrastuksensa syveni. Hän kuvasi 16 mm:n kameralla elokuvat Bad Taste (1987) ja Meet the Feebles (1989). Vasta Aivokuolleessa (1992) hän käytti 35 mm:n kameraa. Jacksonin ensimmäiset elokuvat edustivat splatter-genreä. Jackson vaihtoi tämän jälkeen tyyliä ja ansaitsi suuren yleisön arvostusta Taivaallisten olentojen (1994) myötä.
Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogian osat saivat ensi-iltansa vuosina 2001–2003. Jackson käsikirjoitti trilogian yhdessä Fran Walshin ja Philippa Boyensin kanssa. Jackson toimi ohjauksen lisäksi trilogian tuottajana. Jackson teki cameoroolin jokaisessa elokuvassa. Sormuksen ritareissa miehenä Briissä, Kahdessa tornissa sotilaana Helmin Syvänteen taistelussa ja Kuninkaan paluussa merirosvona. Myös Jacksonin lapset Billy ja Kate tekevät cameon jokaisessa trilogian osassa: Sormuksen ritareissa hobittilapsina, Kahdessa tornissa rohanilaisina pakolaisina ja Kuninkaan paluussa gondorilaisina lapsina ja hobittilapsina.
Jackson laihdutti Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogian ja King Kongin välisenä aikana yli 35 kiloa.
Vuonna 2009 sai ensi-iltansa Jacksonin ohjaama Oma taivas.
Lokakuussa 2010 julkistettiin, että Jackson ohjaa Taru sormusten herrasta -trilogian tapahtumia edeltävän Hobitti-elokuvatrilogian, jonka kuvausten oli määrä alkaa helmikuussa 2011. Alun perin Guillermo del Toron oli tarkoitus ohjata elokuvat, mutta hän joutui vetäytymään hankkeesta toukokuussa 2010 tuotannon kohdattua toistuvia viivästyksiä studioiden ongelmien vuoksi. Jackson tuotti elokuvat ja osallistui niiden käsikirjoittamiseen. Hobitti-trilogian osat ovat Odottamaton matka (2012), Smaugin autioittama maa (2013) ja Hobitti – Viiden armeijan taistelu (2014).
Peter Jackson työstää Steven Spielbergin kanssa Hergén Tintti-sarjakuvien filmatisointeja. Ensimmäinen elokuva, Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus sai ensi-iltansa vuonna 2011. Nimellisesti sen ohjasi Spielberg ja tuotti Jackson, vaikka käytännössä he ovat jossakin määrin yhteisohjanneet elokuvaa. Vielä nimeämättömän jatko-osan ohjaa Jackson ja tuottaa Spielberg.
Jackson on myös hankkinut elokuvaoikeudet Naomi Novikin esikoiskirjaan Kuninkaan lohikäärme. Tämä elokuva aloittaa elokuvasarjan, jonka myöhemmät osat pohjautuvat kirjan jatko-osiin.
Lokakuussa 2016 paljastui, että Jacksonin seuraava projekti on Kävelevät koneet -kirjasarjaan perustuva elokuvasarja, jonka ensimmäisen osan hän tuottaa ja käsikirjoittaa Fran Walshin ja Philipa Boyensin kanssa.
Tiravinjärvi
Tiravinjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Siekkiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,2 metriä mpy.
Gardon
Gardon on 71 kilometriä pitkä joki eteläisessä Ranskassa. Se saa alkunsa Cévennes-vuoristosta ja päättyy Beaucairen kaupungin kohdalla Rhôneen, jonka oikeanpuoleinen sivujoki Gardon on. Useita Gardonin sivujokia kutsutaan myös samalla nimellä.
Gardonin ylittää kaksi historiallista siltaa: roomalainen akvedukti Pont du Gard ja 1500-luvulla rakennettu Pont Saint-Nicolas. Pont Saint-Nicolas -siltaan päättyvä Gardonin rotko on suosittu virkistysalue, jossa harrastetaan kajakointia, melontaa, kiipeilyä ja patikointia.
Vuoden 2002 syyskuussa ja vuoden 2003 joulukuussa Gardon tulvi ennätyskorkealle. Tulvat vahingoittivat useita joen siltoja, muun muassa Pont Saint-Nicolas'ta, joka on kuitenkin sen jälkeen täysin korjattu.
Maarit Peltoniemi
Maarit Peltoniemi (s. 10. huhtikuuta 1969 Kaustinen) on suomalainen laulaja, joka Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 1994 nimettiin tangoprinsessaksi. Vuonna 1998 julkaistiin hänen ensimmäinen albuminsa Haaveiden laiva.
Lisäksi Maarit vierailee Juhonpojat-yhtyeen levyllä Kohtalo.
Perquimansin piirikunta
Perquimansin piirikunta on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 005 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Hertfordin kunta. Piirikunta on perustettu 1668.
Zealia Bishop
Zealia Brown Bishop (4. kesäkuuta 1897 – 29. kesäkuuta 1968) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti enimmäkseen nykypäivään sijoittuvia romanttisia tarinoita, mutta hänen tunnetuimmat teoksensa ovat H. P. Lovecraftin vuosina 1928–1930 haamukirjoittamia kauhukertomuksia, jotka ilmestyivät pulp-lehti Weird Talesissa. Bishop keksi tarinoihin perusidean, jonka pohjalta Lovecraft kirjoitti kokonaisen novellin. Usein Lovecraft lisäsi tarinoihin viittauksia Cthulhu-tarustoon. Bishop ja Lovecraft olivat myös kirjeenvaihtoystäviä, mutta riitaantuivat myöhemmin maksamattomien laskujen takia.
Bishopilta julkaistiin vuonna 1953 kokoelma The Curse of Yig, joka sisälsi kolme Lovecraftin kanssa kirjoitettua kauhutarinaa ja muistelman ”H. P. Lovecraft: A Pupil’s View” (’H. P. Lovecraft: oppilaan näkökulma’). Toinen henkilökuva käsitteli August Derlethiä. Fantasy & Science Fiction -lehdessä tuoreeltaan julkaistu arvio kuvaili Bishopin kauhutarinoita vähäpätöisiksi mutta kiitti henkilökuvia erinomaisiksi. Lovecraft-tutkija S. T. Joshin (2001) mukaan Bishopin Lovecraft-elämäkerta vilisee virheitä.
Moottoritorpedovene Syöksy
Moottoritorpedovene Syöksy (MTV 4) oli Suomen merivoimien Nuoli-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus
Vene tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä. Se otettiin Suomen merivoimien palvelukseen 1928. Sen torpedot oli sijoitettu aluksen perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.
Palvelus
Syöksy ja Vinha hyökkäsivät 6. heinäkuuta 1941 kahden Hangosta pois pyrkivän purjeveneen kimppuun. Alukset yrittivät ensin upotusta torpedoin ilman tulosta, minkä jälkeen Syöksy syöksyi purjealuksen keulan editse pudottaen syvyyspommin. Purjealus vaurioitui pahoin, minkä jälkeen moottoritorpedoveneet poistuivat paikalta ennen taistelukosketusta saattajina toimineisiin vartioveneisiin.
Vinha, Syöksy ja kolmas moottoritorpedovene sekä kaksi vartiomoottorivenettä olivat 19. heinäkuuta väijymässä neljää venäläistä kuljetusalusta ja niiden varmistuksena olleita kahta muuta alusta Kolgalahden suulla. Saattuetta ei kohdattu, mutta seuraavana aamuna havaittiin Neuvostoliiton laivaston hävittäjä, joka avasi tulen veneitä kohti. Yksi kranaatti osui aivan Vinhan perän taakse irrottaen potkurin sekä peräsimen. Alus sai myös vuodon.
Hävittäjän keskittäessä tulensa vaurioituneeseen alukseen Syöksy suoritti torpedohyökkäyksen hävittäjää vastaan. Torpedo ei osunut, mutta hävittäjän keskittyessä torpedon väistämiseen saatiin Vinha vietyä turvaan Söderskärin majakalle.
Vinha ja Syöksy olivat 2. syyskuuta partiomatkalla Koiviston eteläpuolella yllättäessään neuvostoliittolaisen kahden kuljetusaluksen saattueen. Hyökkäyksen lopulla Syöksy upotti torpedoimalla s/s Meeron.
Syöksy upotti miinanraivaaja T-41:n (Kirov) Suursaaren luona 22 syyskuuta 1941.
Syöksy toimi laivueen johtoveneenä hyökkäyksessä, jossa upotettiin panssaritykkivene Krasnoje Znamja Lavansaaren satamassa syksyllä 1942. Johtoveneessä hyökkäykseen osallistui laivueen päällikkö kapteeniluutnantti Jouko Pirhonen ja Syöksyn päällikkö sotilasmestari Toimi Ovaskainen.
Syöksyn toinen potkuriakseli katkesi ja peräsin repesi irti lokakuussa 1942. Alus todettiin telakoitaessa jo liian huonokuntoiseksi enää torpedotehtäviin ja korjauksen jälkeen se siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla.
Syöksy ja Nuoli tuotiin rauhan tulon jälkeen takaisin Suomeen ja telakoitiin Suomenlinnaan. Syöksy menestyneimpänä lajissaan oli varattu Sotamuseolle, mutta lopulta kävi niin, että molemmat veneet romutettiin yhdessä Iskun ja Sisun kanssa.
Täplärapu
Täplärapu (Pacifastacus leniusculus) on Pohjois-Amerikasta peräisin oleva rapulaji, joka tuotiin 1960-luvulla Ruotsiin ja Suomeen korvaamaan rapuruton tuhoamaa alkuperäistä jokirapukantaa. Täpläravun alkuperäinen elinalue on Kalliovuorten länsipuolella, etenkin Oregonin ja Washingtonin osavaltioissa. Pohjolaan täplärapu tuotiin Kalifornian ja Nevadan rajamaastossa olevasta kirkasvetisestä Tahoe-järvestä, jonka kanta on peräisin usean eri alueilta tuodun rapukannan istutuksista.
220px|pienoiskuva|vasen|Saksen hangassa oleva vaalea täplä on täpläravun tuntomerkki.
Tuntomerkit
Täpläravulla on suuremmat ja pulleammat sakset kuin jokiravulla, ja täpläravun kuori on myös sileämpi. Saksen hangassa on useimmiten vaalea tai sinertävä täplä, josta laji on saanut nimensä. Molemmat lajit kasvavat suunnilleen samanmittaisiksi.
Kasvu ja elintavat
Täpläravun yksilönkehitys voi olla nopeampi kuin jokiravun, ainakin täplärapukannan ollessa istutuksen jälkeisessä nopean kehityksen vaiheessa. Esimerkiksi vuonna 2003 kuoriutuneet poikaset ovat voineet olla pääosin pyyntikokoisia rapuja kesien 2005 ja 2006 ravustusaikana, kun jokiravut saavuttavat vastaavan koon vuosina 2008–2012. Kehitysnopeuden vertailu tosin on vaikeaa ja kiistanalaista, sillä uusien, kehittyvien populaatioiden ja vanhojen vakiintuneiden populaatioiden vertaaminen voi hämätä ja asetelma usein suosii täplärapua. On myös esitetty, että vanhoissa, vakiintuneissa populaatioissa jokiravun ja täpläravun kehitys ja kasvu on hyvin samanlaista.
Piemontiitti
thumb|Piemontiittia Piemontiitti eli piedmontiitti on silikaattimineraaleihin, tarkemmin sanoen sorosilikaatteihin kuuluva mineraali. Sen nimi tulee Italian Piedmont-nimisestä alueesta. Se kuuluu samaan mineraaliryhmään epidootin kanssa. Kemiallinen kaava on Ca2(AlMnFe)3Si3O12(OH).
Täplärapu
Kasvu ja elintavat
Vaikka molemmat rapulajit viihtyvät monenlaisissa vesissä, täpläravulle ihanteellisimpia elinympäristöjä ovat suuret, kivikkoiset tai kiinteäpohjaiset järvet, kun jokirapu puolestaan suosii virtavesiä. Tyypillinen syvyys on 0,5–4 m, mutta hyviä täplärapusaaliita on mahdollista saada yli kymmenenkin metrin syvyydestä, jos siellä vain on ravuille kelvollisia pohjia.
Piemontiitti
Esiintyminen
Piedmontiittia esiintyy metamorfisissa ja mangaanipitoisissa kivilajeissa sekä hydrotermisissä juonissa. Sitä on löydetty Italiasta, Ranskasta, Japanista, Australiasta, Yhdysvalloista ja Marokosta.
Täplärapu
Kasvu ja elintavat
Täplärapu on jokiravun tavoin hämäräaktiivinen, mutta lähtee liikkeelle jokirapua aikaisemmin, usein jo iltapäivällä.
Rapurutto ja täplärapu
Kuten muutkin Eurooppaan tuodut amerikkalaiset rapulajit myös täplärapu sietää rapuruttoa, mutta kantaa sitä. Itä-Suomen yliopiston tutkimukset ovat vahvistaneet luonnonkannoissa tehdyt havainnot, joiden mukaan täplärapukin voi kuolla saatuaan rapuruttotartunnan. Useimmat täplärapukantamme ovat rapuruton kantajia. Tavallisimmin 5–20 prosentissa yksilöistä on havaittavissa pieniä mustia tai tummanruskeita laikkuja, ns. melanisoituneita alueita. Yleisimmin nivelkohdissa sijaitsevat laikut ovat seurausta ravun puolustusjärjestelmän toiminnasta, näin rapu estää ruttosienen leviämisen muualle elimistöönsä. Ruttoa kantavan täpläravun pääseminen jokirapuveteen johtaa jokirapujen sairastumiseen rapuruttoon ja joukkokuolemaan.
Täpläravun luonnonkannoissa on sekä Suomessa että Ruotsissa todettu vaihtelua, jopa luonnonkantojen romahtamisia on kuvattu. Täplärapukantojen vaihtelun syitä ei täysin tunneta, mutta yhtenä merkittävänä syynä pidetään rapuruttoa. Täplärapu on siten Eurooppaan kotiuttamisen jälkeen herkistynyt taudille, jota vastaan sillä on yhä ilmeisen vankka vastustuskyky alkuperäisellä levinneisyysalueellaan Pohjois-Amerikassa. Täpläravun on todettu sairastuvan Pohjoismaissa myös muihin aiemmin tuntemattomiin tauteihin, jotka voivat mm. haitata lisääntymistä.
Haitallinen vieraslaji
Täplärapu sisältyy EU:ssa haitallisten vieraslajien luetteloon vuoden 2016 alusta alkaen. Tällaisten lajien maahantuonti, myynti, kasvatus, käyttö ja ympäristöön päästäminen on koko EU:ssa yleisesti ottaen kielletty. MMM:n mukaan Suomi on kuitenkin neuvotellut myönnytyksiä täpläravun osalta, mikä mahdollistaa täpläravun pyynnin ja myynnin jatkumisen kotimaassa. Lajia ei kuitenkaan saa kasvattaa eikä levittää uusiin vesistöihin.
Pyynti
- pitäisi luoda artikkeli Ravustus, mutta lähteellisenä
Täplärapuja pyydetään niiden tyypillisiltä olinpaikoilta, kuten kivikoista ja kolojen kaivamiseen soveltuvilta, usein nopeasti syveneviltä rannoilta. Myös monet ihmisen rakennelmat, kuten raunioituneet kivilaiturit ovat erinomaisia rapupaikkoja.
Täplärapujen pyyntivälineet ovat jokseenkin samat kuin jokiravuille, tosin esimerkiksi rapuonkien ja haaskapyynnin käyttö on matalilla rannoilla verrattain tuloksetonta. Tehokkainta pyynti on siis yleensä merroilla, joita voi käyttää syvemmälläkin. Myös esimerkiksi rapuliippien käyttö voi olla sopivilla rannoilla hyvinkin tehokasta. Mertoja, etenkin vanhanmallisia pystymertoja, olisi hyvä käydä kokemassa muutaman kerran alkuyöstä, sillä rapujen on todettu olevan yllättävän hyviä karkaamaan niistä. Moderneissa makaavissa merroissa ravut pysyvät melkoisen hyvin, mutta saalista voi kuitenkin yleensä parantaa lisäämällä kokemiskertoja muutamaan yössä. Liippejä ja rapuonkia olisi hyvä kokea pyyntiaikana 15–30 minuutin välein.
Syötteinä pyydyksissä käytetään yleensä kalaa. Tehokkaimpina pidetään särkikaloja, kuten särkeä ja lahnaa. Näitä heikompia, mutta käyttökelpoisia vaihtoehtoja ovat esimerkiksi hauki, ahven ja salakka. Hätätilassa voi syöttinä käyttää esimerkiksi sammakkoa, perunaa tai oikeastaan mitä vain pyydyksessä pysyvää lihaa. Syötin pitäisi olla niin suuri, etteivät ravut lähtisi hakeutumaan kovin aikaisin ulos pyydyksistä. Syöttikalat pitäisi mieluiten pyytää samasta vedestä, jossa ravustetaan raputautien yms. leviämisen estämiseksi.
Seisovassa vedessä on esimerkiksi särkikalasyötin todettu houkuttelevan rapuja n. 13 neliömetrin kokoiselta alueelta, joten pyydyksiä ei kannata sijoitella viittä metriä lähemmäs toisistaan. Virtaavissa vesissä syötin haju leviää pidemmälle alavirtaan, houkutellen rapuja jopa kymmenien metrien päästä.
Täplärapu on kotimaisen jokirapumme tavoin hämäräaktiivinen, mutta lähtee liikkeelle jokirapua aikaisemmin, usein jo iltapäivällä. Tämän takia pyydykset kannattaa laittaa veteen jo alkuillasta. Paras syöntihetki on yleensä jo alkuyöstä. Usein myöhään aamuyöllä koetaan toinenkin syöntihuippu. -->
Die Weißen Blätter
Die Weißen Blätter oli saksalainen kerran kuukaudessa ilmestynyt kirjallisuuslehti, jota julkaistiin 1913–1920. Se oli merkittävä ekspressionistisen liikkeen edistäjä. Sen perusti Erik-Ernst Schwabach, ja sitä julkaisi vuodesta 1915 René Schickele.
Die Weißen Blätterin ensimmäisten vuosien numeroiden sivumäärä oli yleensä noin 98–120 sivua, ja sen levikki oli noin 3 000 kappaletta. Sota-aikana lehden koko pieneni vähitellen, ja vuonna 1918 se oli enää kolmannes alkuperäisestä. Tämän seurauksena pidempiä kaunokirjallisia töitä enää julkaistu yhtä paljon ja poliittisia keskusteluita ja kulttuurikritiikkejä jouduttiin rajoittamaan.
Die Weißen Blätterissa julkaistiin joitakin merkittäviä kaunokirjallisia töitä. Tunnetuin niistä on Franz Kafkan Muodonmuutos. Muita lehdessä julkaistuja töitä oli Gottfried Benn Ithaka, Walter Hasencleverin näytelmä Der Sohn ja Heinrich Mannin Madame Lagros. Gustav Meyrinkin Golem julkaistiin lehdessä jatkokertomuksena 1913–1914 ja Max Brodin Tycho Brahes Weg zu Gott vuonna 1915.
Takayuki Tanii
Takayuki Tanii (, s. 14. helmikuuta 1983 Namerikawa) on japanilainen kävelijä.
Tanii saavutti Bygdoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1999 pronssia 10 000 metrin kävelyssä ajalla 42.40.86. Hän oli samalla matkalla seitsemäs alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Kingstonissa 2002. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 15:nneksi. Hän voitti kultaa Aasian kävelymestaruuskilpailujen 20 kilometrillä 2007 ajalla 1.21.09.
Tanii sijoittui 50 kilometrin kävelyssä yhdeksänneksi MM-kilpailuissa Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013. Hän voitti kultaa 50 kilometrin kävelyssä Incheonin Aasian kisoissa 2014 ajalla 3.40,19. Hän saavutti pronssia 50 kilometrin kävelyssä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ajalla 3.42.55.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – Lohko B
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2021 B-lohkossa pelasivat Suomi, Kanada, Yhdysvallat, Latvia, Italia, Saksa, Norja ja Kazakstan.
Saksa vs. Italia
<section begin="Saksa vs. Italia"/><section end="Saksa vs. Italia"/>
Kanada vs. Latvia
<section begin="Kanada vs. Latvia"/><section end="Kanada vs. Latvia"/>
Norja vs. Saksa
<section begin="Norja vs. Saksa"/><section end="Norja vs. Saksa"/>
Suomi vs. Yhdysvallat
<section begin="Suomi vs. Yhdysvallat"/><section end="Suomi vs. Yhdysvallat"/>
Latvia vs. Kazakstan
<section begin="Latvia vs. Kazakstan"/><section end="Latvia vs. Kazakstan"/>
Norja vs. Italia
<section begin="Norja vs. Italia"/><section end="Norja vs. Italia"/>
Kazakstan vs. Suomi
<section begin="Kazakstan vs. Suomi"/><section end="Kazakstan vs. Suomi"/>
Kanada vs. Yhdysvallat
<section begin="Kanada vs. Yhdysvallat"/><section end="Kanada vs. Yhdysvallat"/>
Latvia vs. Italia
<section begin="Latvia vs. Italia"/><section end="Latvia vs. Italia"/>
Yhdysvallat vs. Kazakstan
<section begin="Yhdysvallat vs. Kazakstan"/><section end="Yhdysvallat vs. Kazakstan"/>
Suomi vs. Norja
<section begin="Suomi vs. Norja"/><section end="Suomi vs. Norja"/>
Kazakstan vs. Saksa
<section begin="Kazakstan vs. Saksa"/><section end="Kazakstan vs. Saksa"/>
Kanada vs. Norja
<section begin="Kanada vs. Norja"/><section end="Kanada vs. Norja"/>
Yhdysvallat vs. Latvia
<section begin="Yhdysvallat vs. Latvia"/><section end="Yhdysvallat vs. Latvia"/>
Latvia vs. Norja
<section begin="Latvia vs. Norja"/><section end="Latvia vs. Norja"/>
Italia vs. Kazakstan
<section begin="Italia vs. Kazakstan"/><section end="Italia vs. Kazakstan"/>
Norja vs. Yhdysvallat
<section begin="Norja vs. Yhdysvallat"/><section end="Norja vs. Yhdysvallat"/>
Saksa vs. Suomi
<section begin="Saksa vs. Suomi"/><section end="Saksa vs. Suomi"/>
Italia vs. Kanada
<section begin="Italia vs. Kanada"/><section end="Italia vs. Kanada"/>
Suomi vs. Latvia
<section begin="Suomi vs. Latvia"/><section end="Suomi vs. Latvia"/>
Yhdysvallat vs. Saksa
<section begin="Yhdysvallat vs. Saksa"/><section end="Yhdysvallat vs. Saksa"/>
Norja vs. Kazakstan
<section begin="Norja vs. Kazakstan"/><section end="Norja vs. Kazakstan"/>
Kanada vs. Suomi
<section begin="Kanada vs. Suomi"/><section end="Kanada vs. Suomi"/>
Erik Edner
Ednerin vanhemmat olivat Turun kaupungin kassanhoitaja, raatimies Erik Edner ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Maria Detlofson. Hänen kasvatusisänään toimi haminalainen kauppias Jakob Forsell. Erik tuli ylioppilaaksi 1736 ja aloitti maisterinopinnot luonnontieteissä. Vuonna 1742 hän suoritti pro gradun, ja maisteriksi hän valmistui vuonna 1745. Edner vihittiin papiksi 1748.
Erik Edner toimi Lempäälässä ensin vt. kirkkoherrana 1748 ja armovuodensaarnaajana 1749 sekä sitten seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1750 lähtien. Hän oli tarmokas kirkkoherra, joka edisti köyhäinhoitoa, aloitti lasten säännöllisen kouluopetuksen ja ankaralla kurinpidolla (mm. jalkapuun käytöllä) lisäsi kansan lukutaitoa. Rovasti hänestä tuli vuonna 1773.
Ednerin toiminnassa oli näkyvissä voimakas yleishyödyllisten, taloudellisten asioiden harrastus.
Erik Edner oli naimisissa vuodesta 1750 Anna Magdalena Justanderin kanssa. Anna Justanderin isä Henrik Justander (1676–1749) oli Lempäälän kirkkoherrana ennen Edneriä 1712–1749.
Edner kuoli vuonna 1779. Lempäälässä myönnetään vuosittain Erik Edner -mitali huomattavaa kotiseudun kehittämistä tehneelle lempääläiselle.
Lempäälän kuntaan vuonna 2017 valmistuneen Virta-kampuksen aulasali on nimetty Erik Ednerin mukaan.
Pentti Lumikangas
Pentti Ilmari Lumikangas (23. marraskuuta 1926 Kylmäkoski – 6. syyskuuta 2005) oli suomalainen taidegraafikko. Hänet tunnetaan vähäeleisistä kuivaneulapiirroksista, akvatintoista ja tussipiirustuksista, joissa on tyypillisesti oviaukkoja, siltoja ja ikkunoita, etenkin klassisten rakennusten muotoja pelkistettyinä ja abstrahoituina.
Henkilöhistoria
Lumikankaan vanhemmat olivat Lauri ja Fanny Lumikangas. Hän oli naimisissa Tuula Lumikankaan kanssa, perheeseen syntyi kolme lasta. Lumikangas opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1945-1947, jossa hänen grafiikan opettajanaan toimi Aukusti Tuhka. Lumikangas työskenteli ensin kuvittajana ja jätti päivätyönsä Elannon mainostaiteilijana vasta 1962.
Taiteellinen tuotanto
Lumikangas debytoi Helsingissä vuonna 1954. Luonteenomaista Lumikankaan taiteelle oli autiuden, hiljaisuuden ja runollisen mystiikan kuvaaminen. Lumikangas käytti paljon kuivaneula- ja akvantintatekniikkaa. Monet teosten aiheet ovat matkoilta peräisin esim. Espanjasta ja Pompeijista Italiasta. Tunnetuimpia töitä ovat mm. Pylväsmaisema, Portti, Muuri, Talvipuutarha, Yucca, Varjo seinällä, Katkenneet pylväät, Odottajat, Harmaa lyhty, Kierretorni, Kierreportaat, Kivimalja, Temppeli, Tyhjentyneet kasvihuoneet sekä Tie ja laituri.
Lumikangas osallistui lukuisiin näyttelyihin, kuten Suomen Taiteilijain ja Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyihin. Hänen teoksiaan oli esillä myös Suomen Taidegraafikoiden 30- ja 50-vuotisnäyttelyssä ja Taidekeskus Salmelan näyttelyssä 1999, samoin kuin monissa kansainvälisissä näyttelyissä. Yksityisnäyttelyn Lumikangas piti Tampereella Sara Hildénin taidemuseossa 1991 ja Helsingissä Galleria G:ssä vuonna 1998. Hänen muistonäyttelynsä nimi oli Ajaton tila, joka kuvaa hyvin teosten hiljaista tunnelmaa.
Lumikankaan teoksia on monissa kokoelmissa, kuten Henna ja Pertti Niemistön kokoelmassa, Ateneumin taidemuseossa Helsingissä, Amos Andersonin taidemuseossa, Wihuri-säätiöllä, Sara Hildenin taidemuseossa, Suomen Taidegraafikoilla ja Valtion kokoelmissa. Ulkomaisia kokoelmia ovat mm Nasjonalgalleriet Oslo, Nationalmuseumissa Tukholmassa, Göteborgin taidemuseossa Victoria and Albert Museumissa Lontoossa ja Eremitaašissa Pietarissa.
Lumikangas sai valtion taidekilpailussa ensimmäisen palkinnon 1966. Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyn palkinnon hän sai 1968 ja Helsingin kaupungin taidegrafiikan kilpailun ensimmäisen sijan 1965. Ulkomailla hän sai kultamitalin Intian III triennaalissa 1975. Pro Finlandia -mitali Lumikankaalle myönnettiin 1971 ja professorin arvonimi 1988. Hän oli Vuoden taiteilija 1977. Kuvataiteilijain valtionpalkinnon hän sai sekä 1970 että 1985 ja Espoo-palkinnon 1990.
Jari Kouki
Jari Juhani Kouki (s. 1962) on suomalainen filosofian tohtori, joka on vuodesta 2002 lähtien työskennellyt metsäekologian professorina Joensuun yliopistossa, sittemmin Itä-Suomen yliopistossa. Tätä ennen hän oli määräaikainen metsätaloudellisen ympäristönhoidon ja metsien monikäytön professori (1996-2001).
Kouki valmistui filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1991. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1991) tarkasteli vesikasveja syöviin kovakuoriaisiin kuuluvan lummenälvikkään ja sille tärkeän ulpukan välistä vuorovaikutusta. Tutkimus oli otsikoitu Interaction between a specialist herbivore, Galerucella nymphaeae, and its host plant, Nuphar lutea.
Kouki on toiminut ja toimii useiden metsäekologian ja lähialojen aihepiirin tieteellisen julkaisun artikkelien arvijoijana. Hän on tehnyt tutkimustyötä ja ollut tiedotusvälineiden haastateltavana esimerkiksi metsäpalojen ja metsän kulottamisen jälkeisen uudistumisen aihepiireistä. Lisäksi esimerkiksi syyskuussa 2021 Nature-tiedelehdessä julkaistu laajan tukijajoukon yhteisartikkeli metsien kuolleiden puiden merkityksestä ekosysteemien luontaisessa hiilen kierrossa on herättänyt runsaasti kiinnostusta tiedemaailmassa ja tiedotusvälineissä.
Teoksia
(osa)
Nightcrawler
Nightcrawler on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Dan Gilroyn ohjaama ja käsikirjoittama mustan huumorin sävyttämä jännityselokuva. Jake Gyllenhaal näyttelee Lou Bloomia, joka alkaa kuvata öisin onnettomuuksia ja rikoksia ja myydä materiaalia Los Angelesin uutiskanaville. Muissa rooleissa ovat muun muassa Rene Russo, Riz Ahmed ja Bill Paxton.
Elokuvan ensi-ilta oli Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2014. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 31. lokakuuta 2014.
Jake Gyllenhaal sai roolisuorituksestaan parhaan miespääosan Golden Globe, Bafta ja SAG-ehdokkuudet.
Bradley Wiggins
Ammattipyöräilijä Gary Wigginsin poika Bradley Wiggins syntyi Belgiassa, mutta varttui Lontoossa. Isänsä jälkiä seuraten hän aloitti pyöräilyn nuorena, Lontoon Herne Hill -velodromilla 12-vuotiaana. Hänet aateloitiin vuonna 2013.
Wiggins ilmoitti uransa päättymisestä joulukuussa 2016.
Ratapyöräily
Ratapyöräilyn MM-kisoissa Wiggins on voittanut kultaa henkilökohtaisessa takaa-ajossa vuosina 2003, 2007 ja 2008. Joukkuetakaa-ajossa hän on saavuttanut Britannian joukkueessa kultaa vuosina 2007 ja 2008, hopeaa vuosina 2000, 2001, 2003 ja 2016 sekä pronssia vuonna 2002. Madison-ajon maailmanmestaruuden hän voitti Mark Cavendishin kanssa 2008 ja 2016.
Wiggins teki 7. kesäkuuta 2015 Lontoon olympiavelodromilla tunninajon maailmanennätyksen 54,526 kilometriä. Aiempi ME oli Alex Dowsettin 52,937 kilometriä.
Maantiepyöräily
Wiggins aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002. Hän edusti Française des Jeux -tallia 2002–2003, Crédit Agricolea 2004–2005, Cofidista 2006–2007, Team Columbiaa 2008, Garmin-Slipstreamiä 2009 ja Team Skyta vuodesta 2010 huhtikuuhun 2015. Tämän jälkeen hän aloitti uudessa Team Wigginsissä.
Hän voitti pitkään etupäässä aika-ajokilpailuja, muun muassa Dauphiné Libérén prologin ja Dunkerquen neljän päivän ajon aika-ajoetapin 2007 sekä De Pannen kolmen päivän ajon aika-ajo-osuuden ja Ison-Britannian aika-ajomestaruuden 2009 ja 2010. Italian ympäriajossa 2010 hän voitti Amsterdamissa ajetun 8,4 kilometrin avausetapin.
Vuonna 2013 Wiggins voitti Britannian ympäriajon. Aika-ajon MM-kilpailussa hän sai hopeaa. Vuonna 2014 hän voitti aika-ajon maailmanmestaruuden.
Ruohokanukka
Ruohokanukka (Cornus suecica) on monivuotinen, matalakasvuinen ruohokasvi kanukoiden suvussa. Se kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi ja sillä on vaakasuora juurakko. Sen lehdet ovat soikeat, yläpinnaltaan aluksi karvaisia ja alapinnaltaan sileitä ja sinivihreitä. Ruohokanukan kukinnon alla on neljä suurta valkoista, terälehtimäistä suojuslehteä, jotka ympäröivät pieniä mustanpunaisia sarjamaisessa ryhmässä kasvavia kukkia. Suurta kukkaa muistuttavat valkoiset suojuslehdet muodostavat valekukan, joka houkuttelee pölyttäjiä. Osasta mustanpunaisia kukkia syntyy puolisenttisiä loistavanpunaisia luumarjoja tiiviiksi ryppääksi. Linnut syövät marjoja mielellään. Ruohokanukka kukkii Suomessa alku- ja keskikesällä.
Levinneisyys
thumb|left|275px|Ruohokanukan kukkia [[Sørfjorden (Ullsfjord)|Sørfjordenin vuonon rannalla, Pohjois-Norjassa.]] Suomessa ruohokanukka on yleinen saaristoissa ja merenrannoilla Suomenlahden ja Pohjanlahden rannikoilla. Kaikkein yleisimmin kasvia tavataan Lapin merellisissä pohjoisosissa. Sisämaassa ruohokanukkaa tavataan kosteikoissa, kuten lehdoissa, korvissa ja purojen varsilla. Sitä tavataan myös Keski-Pohjanmaalla ja Järvi-Suomen pohjoisissa osissa sekä Laatokan Karjalassa.
Chicago Union Station
Chicago Union Station on Chicagossa Yhdysvalloissa sijaitseva rautatieasema. Asemaa ovat vuodesta 1972 lähtien käyttäneet sekä kaukoliikenneyhtiö Amtrak että Chicagon paikallisjunayhtiö Metra. Asemaa käyttää vuosittain noin kolme miljoonaa Amtrak-asiakasta ja 35 miljoonaa Metra-asiakasta, mikä tekee asemasta Yhdysvaltain kolmanneksi suurimman käyttäjämäärän perusteella. Aseman läpi kulkee keskimäärin noin 300 junaa päivässä.
Daniel Burnhamin suunnittelema Union Station avattiin toukokuussa 1925 noin kymmenen vuoden rakennustöiden jälkeen. Aseman rakentaminen maksoi 75 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä nykyrahassa vastaa noin miljardia dollaria.
Sakari Tohka
Sakari Erkki Tohka (3. huhtikuuta 1911 Suonenjoki – 29. tammikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Tohka kuului Lokakuun ryhmään ja hänen teoksensa edustavat realistista ekspressionismia. Tohkan veistokset ovat rosoisia, valoisia ja rytmikkäitä vastapainona kuvanveiston tiukalle klassismille.
Teknikon poika Tohka opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa vuonna 1931 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1932–1934. Hän debytoi vuonna 1933.
Tohkan taidetta on ollut esillä useissa näyttelyissä kotimaassa ja ulkomailla. Hänen julkisia töitään ovat esimerkiksi suihkukaivo henkivakuutusyhtiö Suomen puistikossa, sekä Uskelan ja Mäntän sankaripatsaat. Tohka veisti lisäksi muun muassa presidentti Juho Kusti Paasikiven patsaan Presidentinlinnan Valtiosalia edeltävään Atriumiin.
Tohka palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1955. .
Thomas Cook
Thomas Cook -matkailuyhtiö
Thomas Cookin perustaman yhtiön nimeksi tuli vuonna 1871 Thomas Cook & Son, kun hänen poikansa tuli osakkaaksi yhtiöön. Vuonna 1924 yhtiöstä tuli osakeyhtiö nimeltään Thomas Cook & Son Ltd. Yhtiön nimi, kansallisuus ja omistajat ovat sen jälkeen vaihtuneet useaan kertaan, mutta perustajan nimi on säilynyt osana yhtiön ja sen seuraajien nimeä.
Vuonna 1928 Thomas Cook & Son Ltd siirtyi Wagon-Lits -yhtiön omistukseen. Vuoden 1948 jälkeen yhtiön omistajina oli muun muassa brittiläisiä rautatieyhtiöitä ja pankkeja. Vuonna 2002 Thomas Cookin osti saksalainen C&N Touristik -niminen matkailualan yhtiö. Thomas Cookin toiminta jatkui osana tätä yritystä ja koko saksalais-brittiläisen yhtiön nimeksi muutettiin Thomas Cook AG. Vuonna 2007 Thomas Cook AG ja brittiläinen MyTravel Group plc yhdistyivät Thomas Cook Group plc -nimiseksi yhtiöksi, joka on listattu Lontoon pörssiin ja kuuluu FTSE 100 -indeksiin.
Matkanjärjestäjä Thomas Cook joutui konkurssiin 22. syyskuuta 2019. Thomas Cookin matkoilla oli tällöin 600 000 matkustajaa ympäri maailmaa. Suomessa yhtiö omistaa matkatoimisto Tjäreborgin, jonka matkoilla oli tällöin 3 400 matkustajaa. Tjäreborg jatkaa toimintaansa.
Johannes Alarik von Knorring
Johannes Alarik von Knorring (31. toukokuuta 1847 Valkeala – 14. maaliskuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen hovioikeudenneuvos, vapaaherra ja moninkertainen valtiopäivämies.
Von Knorringin vanhemmat olivat tuomari, vapaaherra Sebastian von Knorring ja Fredrika Ottiliana Finckenberg ja puolisot vuodesta 1875 Ina Johanna Ringbom (k. 1887) ja Jenny Nana Gustava Jägerskiöld. Von Knorring tuli ylioppilaaksi Turussa, suoritti tuomarintutkinnon 1870 ja sai varatuomarin arvon 1873. Hän oli pitkään Turun hovioikeuden palveluksessa, toimien hovioikeudenneuvoksena 1900–1903 ja uudelleen vuodesta 1907, sen jälkeen kun oli ollut välillä poliittisista syistä tehtävästä erotettu.
Moottoritorpedovene Nuoli
Moottoritorpedovene Nuoli (MTV 5) oli Suomen merivoimien Nuoli-luokan moottoritorpedovene, joka ostettiin 1928 Britanniasta.
Valmistus
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Britanniasta. Se otettiin merivoimien palvelukseen 1928 nimellä MTV-5. Aluksen torpedot oli sijoitettu aluksen perään, joten sen täytyi liikkua torpedoja nopeammin ampuessaan ne. Tämä ei ollut helppo tapa ahtailla vesillä.
Palvelus
Talvisodassa vene oli sisaraluksineen Koivistolla, jossa niitä yritettiin käyttää Neuvostoliiton laivastoa vastaan. Meren jäätyminen kuitenkin esti suunnitellun toiminnan, joten alukset laskivat 12.-13. joulukuuta 1939 Koiviston eteläpuolelle 12 miinaa. Pian miinoituksen jälkeen vene siirrettiin sisaraluksineen telakoitavaksi Helsinkiin.
Alus upotti ainakin yhden venäläisen raivaajan Suursaaren edustalla syyskuussa 1941, jolloin Nuolen päällikkönä oli luutnantti, myöhemmin Mannerheim-ristin ritariksi nimitetty Kaarlo Kajatsalo. Vene siirrettiin Laatokalle muiden saman luokan alusten tavoin elokuussa 1943 ja aseistettiin yhdellä 20 mm:n tykillä ja kolmella miinalla. Välirauhan jälkeen alus palautettiin Suomenlinnaan, jossa se makasi telakoituna muutamia vuosia, kunnes romutettiin muiden mukana.
Vääräjärvi (Virrat, Siekkiskylä)
Vääräjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Siekkiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 19,3 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,6 metriä mpy.
Verkkofootbag
Verkkofootbag on urheilulaji, jossa pelaajat yrittävät ainoastaan jalkojaan käyttäen saattaa pelivälineen, hieman golfpalloa suuremman footbagin, verkon yli vastustajan kenttäpuoliskolle. Verkkofootbagia pelataan joko kaksin- tai nelinpelinä sulkapallokentän kaltaisella areenalla. Nelinpelissä parilla on käytössään kolme kosketusta, joilla toimittaa pallo verkon yli. Nostoista, passeista ja iskuista syntyvät pallorallit tuovat mieleen rantalentopallon, mutta verkkofootbagissa kosketus palloon on sallittu vain polven alapuolisella osalla. Vain omasta syötöstään voi saada pisteen, erävoittoon tarvitaan 15 pistettä ja ottelun voittoon kaksi voitettua erää.
Hugh Keays-Byrne
Hugh Keays-Byrne (s. 18. toukokuuta 1947 Srinagar, Brittiläinen Intia – 1. joulukuuta 2020 Gosford, Australia) oli brittiläis-australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten rooleistaan toimintaelokuvissa Mad Max (1979) ja Mad Max: Fury Road (2015).
Elämä ja ura
Keays-Byrne syntyi Intiassa brittiläiseen perheeseen. Hän muutti lapsena Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Hän näytteli nuorena Royal Shakespeare Company -teatterissa. Vuonna 1973 hän muutti Australiaan, jonne hän oli matkustanut teatteriseurueensa mukana. Hän oli metodinäyttelijä, jolle elokuvaohjaaja George Miller antoi konnan roolin kahdessa eri Mad Max -elokuvassa.
Nintendo Space World
Space World oli Nintendon järjestämä videopelitapahtuma, joka yleensä pidettiin Nintendon laitepaljastuksia varten. Space Worldia ei järjestetty vuosittain, kuten useita muita suuria pelitapahtumia. Space World järjestettiin aina Japanissa, joko Tokiossa tai Kiotossa, jossa Nintendolla on päämaja.