cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thomas Pacchalenius
Thomas (Tomas, Tuomas) Pacchalenius (12. huhtikuuta 1703 Vanaja – 26. tammikuuta 1784 Lohja) oli suomalainen pappi, jota epäiltiin valtiopetoksesta.
Pacchaleniuksen vanhemmat olivat kappalainen Axel Pacchalenius ja Helena Florinus ja puoliso vuodesta 1736 Regina Roos (k. 1787). Hänet vihittiin papiksi 1734, Vanajan kappalainen hänestä tuli 1738 ja kirkkoherra 1740. Hän oli laajassa kirjeenvaihdossa Venäjällä asuviin tuttaviinsa ja sukulaisiinsa ja vuonna 1741 syttyneen Hattujen sodan aikana läheisissä tekemisissä venäläisten kanssa, mukaan lukien vallatun Hämeenlinnan komentaja. Vuonna 1748 Pacchalenius vangittiin epäiltynä valtiopetoksesta eli vehkeilystä Suomen irrottamiseksi Ruotsista ja liittämisestä Venäjän alaiseksi tasavallaksi. Hän oli vangittuna kaksi ja puoli vuotta, mutta Turun hovioikeus vapautti hänet perusteellisten tutkimusten jälkeen. Vuosien 1755–1756 valtiopäivät myönsi hänelle 3000 hopeataalaria hyvitystä vankeudesta. Hän sai myös rovastin arvon ja hänestä tuli Lohjan kuninkaallisen pitäjän kirkkoherra 1762.
Alppihiihdon maailmancup 2015–2016
Alppihiihdon maailmancup 2015–2016 oli historian 50. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Itävallan Söldenissä 24. lokakuuta 2015 ja päättyi Sveitsin Sankt Moritzissa 20. maaliskuuta 2016. Miehillä oli 44 osakilpailua 21 eri paikassa ja naisilla 40 osakilpailua 20 eri paikassa. Kauden aikana miehet ja naiset kilpailivat yhdessä kaupunkitapahtumassa ja miehillä oli ohjelmassa myös parisuurpujottelu. Lisäksi kalenterissa oli Sankt Moritzissa järjestetty joukkuekilpailu.
Kupiškisin kunnallispiiri
Kupiškisin kunnallispiiri on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Panevėžysin läänissä. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 23 118 asukasta. Elinkeinoja kunnallispiirin alueella ovat muun muassa turvetuotanto, puutavaroiden, rakennustarvikkeiden ja vaatteiden valmistus sekä maataloustuotteiden kehittäminen.
Andrea Zorzi
Andrea Zorzi (s. 29. heinäkuuta 1965) on entinen italialainen lentopalloilija, joka voitti urallaan muun muassa kaksi MM-kultaa Italian A-maajoukkueen mukana. Hän pelasi urallaan hakkurina. Hänet tunnettiin yleisesti lempinimellä Zorro.
Bormiossa vuonna 1986 tehdyn maajoukkuedebyyttinsä jälkeen Zorzi pelasi yhteensä 326 A-maaottelua Italian A-maajoukkueessa. Hän voitti olympiahopeaa kesäolympialaisissa 1996. Zorzi pelasi läpi uransa Italiassa huippuseurajoukkueissa voittaen muun muassa kaksi Italian-mestaruutta ja kerran Mestareiden liigan. Vuosina 1990 ja 1991 hänet valittiin vuoden arvokkaimmaksi lentopalloilijaksi maailmassa.
Peliuransa jälkeen hän on tehnyt yhteistötä italialaisten televisiokanavien ja kansainvälisten urheilulehtien kanssa. Nykyisin Zorzi kirjoittaa lentopalloaiheisia kirjoituksia kansainvälisen lentopalloliiton kotisivuille.
Portugalin ralli 2009
thumb|Jari-Matti Latvalan ralli päättyi keskeytykseen. Portugalin ralli 2009 (virallisesti 43. Vodafone Rally de Portugal 2009) oli Rallin MM-sarjan kauden 2009 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 2.–5. huhtikuuta.
Hinta
Hinnat määräytyvät markkinoilla kysynnän ja tarjonnan mukaan. Jos kysyntä ylittää tarjonnan eli on liikakysyntää, hinta nousee. Jos tarjonta ylittää kysynnän eli on ylitarjontaa, hinta laskee. Kun kysyntä ja tarjonta ovat yhtä suuret, hyödykkeen hinta vastaa teoriassa sen tuotantokustannuksia. Jos markkinoilla ei suostuta maksamaan tuotantokustannuksia vastaavaa hintaa, tuotantokustannukset ylittävät tulot, minkä vuoksi tuotantokustannukset pitää sopeuttaa markkinoilta saatavaan hintaan tappioiden välttämiseksi. Jos hyödyke on jo tuotettu, täytyy tyytyä siitä markkinoilla saatavaan tappiolliseenkin hintaan. Hintoja vääristävät esimerkiksi verot (kuten mm. arvonlisävero) nostamalla ja tukipalkkiot alentamalla hintoja. Lisäksi hintoja vääristää epätäydellinen kilpailu.
Portugalin ralli 2009
Ensimmäisen erikoiskokeen jälkeen kilpailun johdossa oli Henning Solberg, joka putosi 11. sijalle toisella erikoiskokeella jarruongelmien vuoksi. Jari-Matti Latvala nousi kärkipaikalle kilpailun toisella erikoiskokeella. Myöhemmin Latvala ajoi kilpailussa ulos. Auto pyöri ympäri useita kertoja ennen osumistaan puuhun. Toisena päivänä Hirvonen ajoi kärjessä, mutta Loeb otti eroa kiinni ja ajoi kilpailun voittoon. Marcus Grönholm oli mukana kilpailussa, mutta keskeytti toisena päivänä.
Hinta
Harkitulla hinnoittelulla saadaan aikaan psykologisia vaikutuksia. Asiakkaat valitsevat usein tuotteen, jonka hinta päättyy yhdeksikköihin. Yhdeksikköihin päättyvän hinnan ero tasahintaan on määrällisesti pieni, mutta vaikutuksiltaan merkittävä.
Celsiusaste
thumb|Lämpömittari celsius- ja fahrenheitasteikoilla. Celsiusaste (yksikön tunnus °C, yksikön nimen kirjoitusasu ”celsiusaste”, yleiskielessä ”aste”) on SI-järjestelmän mukainen lämpötilan johdannaisyksikkö. Celsius-asteikko on lämpötila-asteikko, jonka esitteli ruotsalainen tähtitieteilijä Anders Celsius vuonna 1742. Celsius-asteikko on empiirinen asteikko, jonka kaksi referenssipistettä ovat veden sulamis- ja kiehumispiste. Niille on annettu arvot 0 °C ja 100 °C. Mittausteknisesti Celsius-asteikko on välimatka-asteikko, jossa termodynaamisia laskelmia voi tehdä ainoastaan lämpötilaerojen avulla. Asteikosta tuli lopulta hyvin suosittu ja se on käytössä lähes koko maailmassa.
Celsius-asteikko SI-järjestelmässä
Celsiusaste on lämpötilan SI-järjestelmän mukainen kelvinin suora johdannaisyksikkö. Toisaalta voidaan ajatella, että celsiusaste on erityisnimi Kelvin-asteikon lämpötilojen erotuksille eli lämpötilaeroille.
Yksikön määritelmä
Lämpötilan perusasteikkona SI-järjestelmässä on kelvinasteikko. Se on termodynaaminen asteikko, eli siinä absoluuttinen nollapiste on määritelty nollaksi kelviniksi. Suuruudeltaan kelvin määritellään nykyisin antamalla Boltzmannin vakiolle kiinteä lukuarvo 1,380 649 · 10-23, kun yksikkönä on J K-1.
Celsiusasteikko on määritelty siten, että siinä lämpötilaerot ovat lukuarvoltaan yhtä suuret kuin kelvineinäkin, mutta 0 °C vastaa lämpötilaa 273,15 kelviniä, joka on varsin suurella tarkkuudella sama kuin veden jäätymispiste normaalissa ilmanpaineessa. Celsiuslämpötila merkitsee siis itse asiassa lämpötilan ja veden jäätymislämpötilan erotusta.
Aikaisemmin (vuonna 1954) kelvin oli määritelty lämpötilan yksiköksi, joka oli 1/273,16 termodynaamisesta lämpötilasta veden kolmoispisteessä. Kolmoispisteen lämpötilaksi oli siten määritelty 273,16 K ja Celsius-asteikon nollakohdaksi 273,15 K. Koska veden kolmoispiste on tarkemmin määriteltävissä kuin sulamispiste, joka riippuu myös vallitsevasta paineesta, sen avulla saatiin tarkempi lämpötila-asteikko. Koska veden jäätymispiste normaalissa ilmanpaineessa on noin 0,01 astetta alempi kuin sen kolmoispiste, oli jäätymispiste myös näin määritellyllä asteikolla varsin tarkoin 0 °C.
Määritelmän mukaan Celsius-asteikon asteväli on sama kuin Kelvin-asteikolla, eli lämpötilan muuttuessa yhden celsiusasteen verran on muutos vastaavan suuruinen kelvineinä. Lämpötilamuunnokset ovat siten helppoja laskea. Lämpötilan suureen tunnuksina käytetään t celsiusasteille ja T kelvineille. Muunnokset voidaan laskea kaavoilla ja
Suosituksia kirjoittamisesta
Standardin mukainen merkintätapa on käyttää yksikön tunnusta. Näin ollen on oikein kirjoittaa esimerkiksi 20 °C tai 20 celsiusastetta pienellä etukirjaimella. On vältettävä kirjoittamista 20° (ilman C:tä), 20 astetta tai 20 astetta celsiusta. Luvun ja yksikön °C välissä on aina välilyönti.
Historiaa
thumb|100px|Celsiuksen hahmottelema piirros mittaristaan, jolla oli käänteinen lämpötila-asteikko. Ruotsalainen astronomi Anders Celsius ehdotti vuonna 1742 lämpötila-asteikkoa, jonka kaksi referenssipistettä olivat veden sulamispiste ja kiehumispiste. Kiehumispisteeksi asetettiin 0 °C ja sulamispisteeksi 100 °C. Asteikko oli siten käänteinen verrattuna nykyisiin. Vain 10 vuotta aiemmin oli professori Joseph-Nicolas Delisle esitellyt Pietarin yliopistossa Delisle-asteikon, joka on voinut vaikuttaa käänteisen asteikon valintaan. Uppsalan yliopiston Museum Gustavianumissa on tallella lämpömittari, jossa on tällainen asteikko.
Ranskalainen Jean-Pierre Christin kehitti myös lämpömittarin, jonka referenssipisteet olivat jään sulamispiste (0 astetta) ja veden kiehumispiste (100 astetta), mutta hän ei huomioinut ilmanpaineen vaikutusta kiehumispisteen valinnassa. Christin julkaisi asteikkonsa paikallisessa lehdessä vuonna 1743. Cristinin asteita kutsuttiin ”centigradeiksi” ja mittareita ”Lyonin lämpömittareiksi”. Carl von Linné tilasi Uppsalan kasvitieteelliseen puutarhaan oman mittarin, joka toimitettiin sinne vuonna 1745 vuoden myöhässä. Sillä mitattiin jo loppuvuodesta lämpötiloja, joiden kirjaukset ovat säilyneet nykypäiviin asti. Myös Linnén mittarissa asteikko oli käännetty nykyiselleen, kuten Strömmer teki 5 vuotta myöhemmin. Erotukseksi Celsiuksen asteista näitä uusia asteita kutsuttiin aluksi nimillä ”Celsius Novum”, ”Ekström” (valmistajan mukaan) tai ”Strömm”. Linnétä ja Christiniä voidaan molempia pitää nykyasteikon keksijöinä ennemmin kuin Celsiusta, joka käytti käänteistä asteikkoa.
Osaksi SI-järjestelmää
Vuonna 1948 celsiusaste liitettiin SI-järjestelmän osaksi Kansainvälisen mitta- ja painokonferenssin tapaamisessa ''9. Conférence Générale des Poids et Mesures'' (CGPM) ja määrättiin olemaan 0,01 K alle kolmoispisteen. Samana vuonna Comité International des Poids et Mesures (CIPM) suositteli yksikön nimeksi celsiusaste (degree Celsius). Vuonna 1954 (10. CGPM) kelvin kiinnitettiin kolmoispisteeseen tarkasti lämpötilana 273,16 K, mikä vaikutti myös Celsius-asteikon määritelmään.
SI-järjestelmän myötä Celsius-asteikko otettiin käyttöön lähes koko maailmassa 1970-luvulle mennessä. Fahrenheit-asteikko on yhä käytössä lähinnä vain Yhdysvalloissa, ja sielläkin tieteellisissä yhteyksissä käytetään yleensä Celsius-asteikkoa. Kanadassa lämpötilat ilmoitetaan usein kummankin asteikon mukaan, etenkin Yhdysvaltojen rajan läheisyydessä. Isossa-Britanniassa Celsius-asteikkoa alettiin käyttää säätiedotuksissa vuonna 1962, mutta Fahrenheit-asteikkoa voidaan käyttää yhä epävirallisesti esimerkiksi mediassa.
Madogbo
Madogbo on vuoristoinen kylä Koinadugun piirikunnassa Sierra Leonen Pohjoisessa maakunnassa. Sen väkiluku on noin 50–60. Kylän suurin teollisuudenala on maanviljely. Valtaosa Madogbon väestöstä kuuluu djalonkejen etniseen ryhmään ja on muslimeita. Kylässä on vain yksi koulu, joka on Unicefin rakentama peruskoulu.
Kirjallisuuslehti
Kirjallisuuslehti on julkaisu, jossa julkaistaan kirjallisuutta, kuten novelleja, runoja sekä esseitä. Suomessa julkaistaan kirjallisuuslehtiä vain muutamia, muun muassa Parnasso.
Legio II Traiana Fortis
Legio II Traiana Fortis oli roomalainen legioona. Trajanus perusti sen vuonna 105 yhdessä Legio XXX Ulpia Victrixin kanssa Daakian sotaa varten.
Sodan jälkeen legioona siirrettiin, joko Tonavalle tai itään, ehkä Arabia Petraeaan. Legioona otti osaa Trajanuksen Parthian sotaan vuosina 115–117 ja se sijoitettiin Judeaan sodan jälkeen. Vuonna 125 se siirrettiin Aleksandriaan. Osia legioonasta otti osaa Hadrianuksen aikaiseen kolmanteen juutalaissotaan. Osia legioonasta toimi varuskuntina Ylä-Egyptissä. Legioonan osia otti varmasti osaa Lucius Veruksen sotaan Parthiaa vastaan.
Vuonna 175 legioona kannatti usurpaattori Avidius Cassiuta, ja myöhemmin Pescennius Nigeriä. Ennen Nigerin ja tämän vastustajan Septimius Severuksen lopullista yhteenottoa legioona vaihtoi kuitenkin puolta.
Caracalla antoi legioonalle lisänimen "Germanica", luultavasti koska legioona oli ottanut osaa germaaneja vastaan käydyssä sodassa. Puoli vuosisataa myöhemmin legioona taisteli Gallian keisarikunnan Postumusta vastaan. Legioona oli Egyptissä vielä 400-luvulla.
Brasilian lippu
thumb|220px|Brasilian lippu [[11. toukokuuta 1992–]] Brasilian lippu (, tai Auriverde, eli kultainen ja vihreä) on Brasilian liittotasavallan tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Lippu on otettu käyttöön 19. marraskuuta 1889 ja sen nykyinen versio hyväksyttiin 11. toukokuuta 1992. Lipun suhteet ovat 7.10. Lipun vihreä taustaväri symboloi Amazonin ja rannikon metsiä, ja keskellä oleva keltainen neljäkäs maan alla olevia rikkauksia. Lipun keskellä on tähtitaivasta kuvaava sininen ympyrä, jonka halki kulkee Brasilian motto Ordem e Progresso (suom. "järjestys ja edistys").
Tähdet
thumb|600px|Brasilian lipun tähdet ja osavaltion nimi, jota tähti symboloi thumb|300px|Brasilian lipun tähdistöt Brasilian lipun silmiinpistävä erikoisuus on, että se esittää todellista tähtitaivasta. Lippuun on kuvattu 27 tähteä sellaisina, kuin ne näkyivät Rio de Janeiron taivaalla 15. marraskuuta 1889 kello 20:30 illalla, jolloin Brasilian keisarikunta julistettiin tasavallaksi. Taivaan poikki kulkeva nauha on suurin piirtein taivaanekvaattorin kohdalla. Tähtien lukumäärä on muuttunut lipun alkuperäisestä 21 tähdestä, sillä jokaisella osavaltiolla on oma nimikkotähtensä ja osavaltioiden määrä on kasvanut vuoden 1889 jälkeen. Nykyinen muoto on ollut käytössä 12. toukokuuta 1992 lähtien.
Lipun tähdet ja tähdistöt ovat:
Osavaltioden liput
Osavaltioita ja liittovaltion piiriä kuvaavat tähdet:
Vaskikorento
Vaskikorento (Cordulia aenea) on kiiltokorentoihin kuuluva tummanvihreä sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko
Vaskikorennon ulkonäkö on kiiltokorentoihin kuuluvan Somatochlora-suvun lajien kaltainen. Toisin kuin useilla kiiltokorennoilla, vaskikorennon kasvojen sivuilla ei ole keltaisia täpliä. Vaskikorennon pääväri on tummanvihreä, ja ruumis on melko kiilloton. Takaruumiissa ei ole täpläkiiltokorennolle ja naaraspuoliselle hoikkakiiltokorennolle tyypillisiä keltaisia laikkuja.
Vaskikorennon takaruumis on 33–38 mm pitkä ja takasiipi 31–35 mm pitkä.
Katedraalikoulu
thumb|Keskiaikaista opiskelua ([[Codex Manesse)]]
Vaskikorento
Ulkonäkö ja koko
Koiraalla on muodoltaan huomattavan nuijamainen takaruumis, jonka levein kohta on 7. ja 8. jaokkeessa lähellä takaruumiin kärkeä. Koiraalla on myös selvästi kahtia jakautunut alempi perälisäke. Naraalla puolestaan on lyhyt ja tylppä sukuaukon suojus, mikä erottaa sen välkekorennon naaraasta, jonka sukuaukon suojus on pitkä ja terävä. Vaskikorento eroaa lähisukulajeistaan myös siipisuonituksen perusteella, sillä vaskikorennon takasiivessä on tyven ja siipikolmion välissä vain yksi poikkisuoni. Useimmilla Suomessa elävillä kiiltokorennoilla on samassa kohdassa kaksi poikkisuonta.
Katedraalikoulu
Katedraalikoulut olivat keskiajalla piispanistuinten yhteyteen perustettuja kouluja, joiden tarkoituksena oli kouluttaa uusia pappeja. Metzin piispan Krodegangin 700-luvulla kehittämä katedraalikoulujärjestelmä yleistyi frankkien valtakunnassa Kaarle Suuren aikana. Porvaristolla oli todennäköisesti kunnia saada oma jälkeläisensä kouluun. Pääsy oli mahdollista vain kirkolle taloudellisen avustuksen antaneiden keskuudesta ja ruokki kilpailua rikkaiden lahjoitusten suuruudesta. 1000-luvulla katedraalikouluja perustettiin paavi Gregorius VII:n toimeenpanemien uudistusten yhtenä osana. Useista katedraalikouluista kehittyi myöhemmin keskiaikainen yliopisto.
Vaskikorento
Elintavat
pienoiskuva|Parittelurengas Vaskikorennon aikuisten yksilöiden lentoaika on Suomessa toukokuun jälkipuoliskolta elokuun puoleenväliin. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin. Lentoaika on poikkeuksellisen varhainen muihin kiiltokorentoihin nähden.
Katedraalikoulu
Turun katedraalikoulu oli Suomen ensimmäinen koulu, ja se perustettiin luultavimmin vuonna 1276. Asiakirjoissa se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1326. Se sijaitsi alun perin tuomiokirkon yhteydessä sen muurissa olleessa rakennuksessa. Myöhemmin koulu siirtyi Suurtorin laidalle. Yksi sen kuuluisimmista opettajista oli Mikael Agricola. Katedraalikoulun oppilaita sanottiin teineiksi. Myös Viipurin hiippakunnan alaisuudessa toimi katedraalikoulu 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa.
Vaskikorento
Levinneisyys ja elinympäristö
Vaskikorentoa tavataan yleisenä pohjoisen Euraasian alueella ja paikoittain etelämpänä vuoristojärvillä. Levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Japaniin.
Katedraalikoulu
Aiheesta muualla
Saini Laarikkala: Hajatietoja Turun Katedraalikoulun 50-vuotiskauden 1670-1721 suomalais-nimisistä oppilaista. THArk 17 s. 137–147, 1964, Turku. Verkkoversio.
Vaskikorento
Levinneisyys ja elinympäristö
Suomessa laji on yleinen ja varsin runsas. Sitä esiintyy lähes koko maassa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta.
Vaskikorento elää monenlaisissa seisovissa vesissä. Tavallisimpia elinympäristöjä ovat lammet ja runsaskasvustoisiset järvet sekä merenlahdet, jokisuvannot ja suot.
Hermannin koulu
pienoiskuva|Hermannin koulu Hermannin koulu on yksi Salon viidestä yläasteesta. Oppilaita tulee osasta Saloa sekä entisistä Kiskon, Muurlan, Kiikalan ja Perttelin kunnista. Hermannin koulussa toimii kielipainotteisia luokkia. Oppilaita on noin 500.
Hermannin koulussa opiskellaan nelijaksojärjestelmässä (lukuvuosi on jaettu neljään 9–10 viikon jaksoon). Koulussa toimii oppilaskunta, johon kuuluu kaikki yläkoulun oppilaat. Oppilaskunnan hallitukseen kuuluu puheenjohtaja ja yksi jäsen jokaiselta luokalta. Koulussa on tukioppilaita, jotka pyrkivät lisäämään koulun hyvinvointia.
Ennen samassa rakennuksessa toimi myös Hermannin lukio, joka yhdistyi Laurin lukion kanssa Salon lukioksi syksyllä 2005.
Koulun rakennus sijaitsee Torikadulla, mutta vuoden 2018 keväästä vuoden 2021 kesään koulu toimi Ylhäistentiellä entisen Turun ammattikorkeakoulun tiloissa Torikadun tilojen sisäilmaongelmien vuoksi. Koulu muutti takaisin Torikadulle kesällä 2021, kun koulun remontti valmistui.
Amhara (osavaltio)
Amhara on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. Se on amhara-kansan kotimaa. Osavaltion pääkaupunki on Bahir Dar.
Amharassa sijaitsee Etiopian suurin sisävesiallas Tanajärvi sekä Simienin kansallispuisto, jossa on Etiopian korkein vuori Ras Dashen (4 550 metriä ).
Vuoden 2012 heinäkuun virallisten väestötilastojen mukaan Amharassa on noin 18,9 miljoonaa asukasta, joista miehiä on noin 9,5 miljoonaa ja naisia noin 9,4 miljoonaa. Alueen pinta-ala on noin 154 709 neliökilometriä ja asukastiheys noin 122 ihmistä neliökilometriä kohti.
Maatalous
Osavaltion karjankasvattajat omistavat 9,6 miljoonaa nautaa, 6,3 miljoonaa lammasta, 4,1 miljoonaa vuohta, 257 000 hevosta, 8 900 muulia, 1,4 miljoonaa aasia ja 14 000 kamelia, 8,4 miljoonaa siipikarjaeläintä ja 919 000 mehiläispesää.
Ratkaisemattomat tähtitieteen ongelmat
On olemassa vielä paljon tähtitieteeseen liittyviä asioita, joita ei ole vielä ratkaistu.
Kosmologia ja tähtitiede
Laajeneva maailmankaikkeus Miksei tyhjiön nollapiste-energia aiheuta valtavaa kosmologista vakiota? Mikä estää sitä tekemästä niin? Onko epätäydellinen kosmologinen vakio vastuussa havaitusta kiihtyvästä maailmankaikkeuden laajenemisesta?
Baryonigeneesi Miksi havaittavassa maailmankaikkeudessa on niin paljon enemmän materiaa kuin antimateriaa?
Pimeä aine Mitä pimeä aine on? Onko se jotenkin yhteydessä supersymmetriaan? Eikö ilmiön ominaispiirteet kerro jonkinlaisesta aineesta, vaan itse asiassa painovoiman lisääntymisestä?
Entropia Miksi maailmankaikkeudella oli niin vähän entropiaa menneisyydessä, jonka tuloksena oli menneisyys ja tulevaisuus ja termodynamiikan toinen laki?
Neutriinon massa Minkälainen mekanismi on vastuussa neutriinojen massan luomisesta? Onko neutriino oma antipartikkelinsa? Tai voisiko se olla antipartikkeli, joka ei yksinkertaisesti voi liittyä ja annihiloitua normaalin partikkelin kanssa sen epäsäännöllisen olomuotonsa vuoksi?
Alkeishiukkasten massa Suhteellisuusteorian ekvivalenssiperiaatteen mukaan kaikkien alkeishiukkasten inertian ja painovoiman suhde on sama. Ei kuitenkaan ole olemassa kokeellisia todisteita. Emme siis voi tietää makroskooppisen pienen antimateriakappaleen massaa.
Maailmankaikkeuden muoto Mikä on "muoto"? Kosmista laajenemista käsittelevä hypoteesi kertoo, että maailmankaikkeuden muoto voisi olla mittaamaton, mutta vuodesta 2003 Jean-Pierre Luminet ja muut ovat esittäneet, että maailmankaikkeuden muoto voisi olla Poincarén dodekaedrinen avaruus (Poincaré dodecahedral space). Onko muoto mahdotonta mitata, onko se Poincarén avaruus (ks. Poincarén otaksuma), vai onko se jokin muu 3-monisto.
Tähtitiede ja astrofysiikka
Auringon koronan lämpötila Miksi auringon korona on niin paljon auringon pintaa lämpimämpi?
Gammapurkaukset Kuinka nämä lyhytkestoiset, mutta voimakkaat ilmiöt syntyvät? Syyksi on arveltu mustan aukon syntyä valtavasta tähdestä.
Hipparcosin anomalia Kuinka kaukana Plejadit ovat?
Galaksin rotaatiokäyrä Onko pimeä aine syynä galaksin keskustaa kiertävien tähtien teoreettisen ja havaitun nopeuden eroavaisuuteen, vai onko kyse jostakin muusta?
Supernovat Mikä on tarkka määritelmä sille, milloin kuolevan tähden luhistuminen muuttuu räjähdykseksi?
Pioneer-anomalia Mikä aiheuttaa poikkeaman aurinkokunnan ulko-osiin lähetettyjen luotainten radoissa?
Magnum Music
Magnum Music Oy on MagnumLive Oy:n levymerkki, joka kustantaa ja julkaisee suomalaista musiikkia. Magnum Music on keskittynyt erityisesti suomalaiseen musiikkiin. Magnum Musicin verkkokauppa on Extrashop.
Aki Maeda
Aki Maeda (前田亜季 Maeda Aki, syntynyt 11. heinäkuuta 1985, Kanagawa, Japani) on japanilainen näyttelijä ja laulaja. Hänen isosiskonsa Ai Maeda on myös näyttelijä.
Aki Maeda tunnetaan länsimaissa ehkä parhaiten Noriko Nakagawan roolistaan elokuvassa Battle Royale.
Flatheadit
Flatheadit (omakielinen nimi salish) olivat pieni intiaanikansa nykyisen Montanan alueella. Heitä on arveltu olleen enimmillään noin 4 000 henkeä. 1600-luvulla flatheadit asustivat Bitterroot-vuorijonon ja Kalliovuorten välisillä seuduilla läntisimmässä Montanassa, ja olivat itäisin salish-kielisistä kansoista. 1700-luvun puolivälissä he liittyivät tasankojen paimentolaiskulttuuriin saatuaan hevosia. Vuosina 1804–1806 flatheadien sijainti kartoitettiin Lewisin ja Clarkin tutkimusretkien aikana, jotka suuntautuivat Pohjois-Amerikan länsirannikolle. Yhdysvaltoihin heidän suhteensa olivat suhteellisen hyvät. Perinteisiä vihollisia olivat mustajalat. Flatheadit muodostivat liiton usean samaan kieliryhmään kuuluneen lähikansan kanssa. Näistä mainittavimmat olivat nez percét, couer d'Alenet ja pend d'Oreillet.
Idän maahanmuuttajat
Flatheadit saivat ensimmäiset hevosensa vuoden 1730 seuduilla. He saattoivat varastaa ne shoshoneilta tai ostaa niitä Tyynenmeren rannikon espanjalaisilta kauppiailta. Kalastusta ja pienriistan metsästystä flatheadit eivät jättäneet kokonaan, mutta hevosten hankkiminen sai heidät suuntaamaan yhä enemmän kulkunsa itäisille preerioille biisonien perään. Heistä kehittyi mestarillisia ratsastajia. Saman vuosisadan puolivälissä shoshonit ja kutenait pitivät hallussaan Montanan pohjoisia tasankoja.
1800-luku ja sen tuomat muutokset
Monien muiden luoteisten intiaanien tavoin flatheadit kävivät tuottoisaa kauppaa Hudson Bay Companyn kanssa. Valkoisille kelpasivat turkikset, flatheadeille huovat, tupakka, viski ja tuliaseet. Myöhemmissä sotaisissa kohtaamisissa mustajalkojen kanssa flatheadit onnistuivat kääntämään monet yhteenotot edukseen kivääriensä ja sukulaiskansojen tarjoaman avun ansiosta. Flatheadit saivat tuekseen nez percet, coeur d'alenet, kalispelit ja spokanet, jotka ylivoimansa turvin metsästivät mustajalkain ja crowien omikseen väittämillä alueilla. Tasankojen rautaliitto oli murtunut, ja siihen kuuluneet kansat sotivat keskenään. Kostoretkillä Kalliovuorille mustajalat tekivät gros ventresien kanssa useita voimakkaita hyökkäyksiä flatheadien kyliin. thumb|Flatheadien alkuperäiset asuinalueet.
Montanan uudisasukkaat eivät halunneet puuttua näihin sotiin, vaan pysyttelivät omaa etuaan ajatellen erillään intiaanien keskinäisistä yhteenotoista. 1840-luvulla flatheadit saivat tietoa kristinuskosta, kun jesuiitat alkoivat käännyttää heitä katolisiksi. Esityön oli tehnyt siouxien surmaamaksi joutunut irokeesinverinen turkismetsästäjä Ignace Lamoose, joka oli liittynyt flatheadeihin vuonna 1816 ja ehtinyt tehdä kristinuskoa tutuksi. Yleisesti alueen intiaanien keskuudessa esiintyi hurmoksen kaltaisia uskonnollis-poliittisia liikkeitä, jotka muuttivat vanhetessaan muotoaan ja saivat kristinuskosta lainattuja piirteitä. Näiden liikkeiden perimmäisenä tarkoituksena oli palauttaa intiaanien elämä ennalleen ja häätää uudisasukkaat pois. Intiaanien intoa ryhtyä suurimittaisiin levottomuuksiin laimensi kuitenkin vuonna 1853 puhjennut isorokkoepidemia. Saman vuosikymmenen puolivälissä Washingtonin muuttuessa osavaltioksi alkoi Yhdysvaltain voimakas painostus flatheadeja ja muita alueen intiaaneja kohtaan näiden maiden luovuttamisesta. 1870-luvulla enin osa flatheadeista siirtyi reservaattiin lähelle alkuperäisiä kotiseutujaan heidän kunniakseen nimetyn järven eteläisille rannoille. Ylipäällikkönä toimiva Karhunkynsi kieltäytyi tottelemasta muuttokäskyä, mutta joutui lopulta luopumaan päällikkyydestään. Pieni osa flatheadeja pysyi hänen takanaan, kunnes vuonna 1891 Karhunkynsi antoi periksi Yhdysvaltojen vaatimusten edessä ja käsitti intiaanien ajan olevan ohi. Siirryttyään reservaattiin hän sai takaisin ylipäällikön aseman.
Nykypäivä
thumb|340px| Flatheadeita tiipiittensä edustalla 1900-luvun alussa. Nykyään flatheadien kulttuuri on elpymässä, samoin oma kieli. Heimon nuoret ihmiset ovat onnistuneet pyrkimyksissään herättää henkiin vanhoja perinteitä. Heillä on suuri, vuosikausien työ edessään, mutta esivanhemmiltaan saamalla sisukkuudellaan he uskovat puhaltavansa uuteen liekkiin kansansa kulttuurin. Länsi-Montanassa sijaitseva reservaatio on pinta-alaltaan noin 5 000 neliökilometriä metsäistä kalliomaata ja laaksoja. Flatheadien kanssa asuvat kootenait ja pend d`Oreillet. Kaikki kolme organisoitiin yhdeksi ja samaksi heimoksi vuonna 1936. Merkittäväksi henkilöksi nousi 1900-luvun aikana isänsä kautta flatheadien verenverinnön saanut D'Arcy McNickle, josta tuli yksi Yhdysvaltain maltillisen intiaaniliikkeen vaikutusvaltaisimmista johtajista. Hänet tunnettiin myös antropologian professorina ja kirjailijana. Eniten julkisuutta hänen teoksistaan on saavuttanut They Came Here First (”he tulivat tänne ensin”), joka käsittelee intiaanien ja valkoisten välisiä suhteita.
Nimen synty ja kansan alkuperä
thumb|left|Taiteilija Paul Kanen näki flatheadnaisen hyvin suippopäisenä, mutta tutkijoiden mukaan kallonmuotoilua harrastivat muut ympäristön heimot, eivät flatheadit. Flatheadeita pidettiin yleisesti urheina, vieraanvaraisina ja rehellisinä ja heimon naiset olivat kuuluja korkeasta moraalistaan. Flatheadit eivät latistaneet lastensa päitä, niin kuin joskus on väitetty. Heidän nimensä saattoi tulla preeriaintiaanien elekielestä, jossa heidän oma merkkinsä oli kädellä tehty viittaus päälaen kohdalla, joskus myös käsien painaminen molemmin puolin päätä niin kuin he olisivat litistäneet sitä.
Ulkonäkö, asuminen ja kulttuurin muuttuminen
Flatheadien uskonto oli hyvin sielukasta ja siihen sisältyi useita monimuotoisia tansseja. Heidän kulttuurissaan oli paljon läntisten kansojen perinteitä, mutta myös tasankojen heimoilta omaksuttuja tapoja. Tämä näkyi mm. heidän tavassaan rakentaa kahdenlaisia täysin toisistaan poikkeavia veneitä. Läntisimmät flatheadit tekivät puunkuorella päällystettyjä kanootteja, kun taas itäisimmät ryhmät olivat omineet tasankojen heimoilta biisininnahkaiset pyöreät "härkäveneet". Miesten kampaustyyli noudatteli Crow-intiaaneilta lainattua tapaa kääntää hiukset otsalta ylös korkeaksi kiehkuraksi. Pään yli kietaistut liinat vaihtuivat sulkiin ja sulkapäähineisiin. Alkuperäiset esihistoriallisella ajalla käytetyt osittain maahan kaivetut ja kaislamatoin päällystetyt asumukset vaihtuivat satulakattoisiin majoihin, jotka puolestaan saivat antaa tilaa tiipiille. Vuoristoissa yleisesti miesten käyttämät puun sisäkuorista tehdyt lannevaatteet ja paksut viitat korvattiin preeriaintiaanien suosimilla nahkavaatteilla. Ihonväriltään flatheadit eivät olleet niin kuparinruskeita kuin itäisemmät intiaanit, vaan heidän ihossaan oli havaittavissa häivähdys kellertävää vaaleutta.
Flatheadien vaaleampi iho ja heidän outo murteensa herättivät ihmetystä Lewisin ja Clarkin retkikunnan jäsenien keskuudessa heidän tehdessään tuttavuutta heimon erään leirikunnan kanssa syyskuussa 1805. Retkikunnan jäsenen John Ordwayn toteamus flatheadeista: "Niillä intiaaneilla oli oudoin kieli mitä olin siihen mennessä kuullut. Ajattelimme, että he saattoivat olla Walesilaisia intiaaneja." Toteamuksen takana oli legenda walesilaisesta prinssi Madokista, joka jo ennen Kristoffer Kolumbusta oli purjehtinut Amerikkaan ja perustanut siirtokunnan. Vaaleaihoiset intiaanit, kuten mandanit, yhdistettiin prinssi Madokin jälkeläisiin ja legenda on työllistyttänyt monia tutkijoita, jotka ovat yrittäneet kaivaa esille todistusaineistoa Madokista ja hänen kadonneesta siirtokunnastaan.
Päällikkyys
Flatheadien ja muiden salishankielisten kansojen muodostaman liiton ylipäälliköllä oli paljon valtaa. Hänen alaisuudessaan olivat kaikki heimopäälliköt, jotka valittiin tehtäviinsä viisautensa, rohkeutensa, jalomielisyytensä tai jonkun muun arvostetun ominaisuuden vuoksi. Heidät evästettiin päällikkyyteen monin neuvoin ja ohjein kylänvanhempien valistuksessa. Taitojensa mukaan he myös kunnostautuivat eri osa-alueilla kuten sodissa, metsästysretkillä tai kylien sisäisten asioiden järjestämisessä. Heimojen ja kyläkuntien kesken vallitsi yhteisymmärrys. Niin sodan kuin rauhan asioissa sanoi ylipäällikkö kuitenkin viimeisen sanan. Urheimmat soturit palkittiin urotöistään kunniamerkein. Joskus flatheadit saattoivat ottaa vankeja, joita pidettiin orjan asemassa. Ystäville he olivat anteliaita ja lojaaleja, mutta vihollisten kohtelu oli julmaa.
Aarre Mattila
Aarre Kalervo Mattila (12. maaliskuuta 1920 Hyvinkää – 21. toukokuuta 1970) oli suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Kaukasten Voimaa ja Hyvinkään Tahkoa. Hän oli pituudeltaan 179 cm.
Mattila voitti kymmenottelun Suomen-mestaruuden 1945, 1947 ja 1949 sekä saavutti SM-pronssia 1948. Hän otteli ennätyspisteensä 6004 Helsingissä 28. elokuuta 1949.
Filin metroasema
Fili on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 7. marraskuuta 1959.
Monster (Steppenwolfin albumi)
Monster on Steppenwolfin albumi vuodelta 1969. Huolimatta aiempaa heikommasta listamenestyksestä albumia pidetään Steppenwolf Live -albumin ohella yhtyeen pääteoksena ja tärkeimpänä albumina.
Yhtye ottaa albumilla kantaa Yhdysvaltojen silloiseen politiikkaan ja Vietnamin sotaan. Nimi "Monster" (suom. 'hirviö') viittaa Yhdysvaltojen poliittisiin päättäjiin, ja kappale "Draft Resister" on nimensä mukaisesti kunnianosoitus armeijan värväyksestä kieltäytyville. Nimikappaleen lyhennetty versio ja "Move Over" on julkaistu singlenä.
Yhtyeessä oli tapahtunut ennen albumin nauhoitusta miehistönvaihdos, kun kitaristi Michael Monarchin tuli Larry Byromin tilalle.
Arvo Hyökyranta
Arvo Nestori Hyökyranta (2. heinäkuuta 1920 Kiikoinen – 24. heinäkuuta 2009) oli suomalainen pikajuoksija ja aitajuoksija. Hän edusti Porin Pyrintöä ja oli pituudeltaan 181 cm.
Hyökyranta kilpaili maaotteluissa vuosina 1945–1950. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun maaottelukilpailun Oslossa 1948.
Hyökyranta voitti 400 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden 1948, 1949 ja 1950 sekä saavutti hopeaa Bertel Storskrubbin jälkeen 1945, 1946 ja 1947. Hän voitti 200 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden 1948 sekä saavutti 400 metrin juoksussa SM-hopeaa 1948 ja SM-pronssia 1946.
Hyökyranta teki 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 54,1 Helsingissä 11. syyskuuta 1948. 110 metrin aitajuoksussa hänen ennätyksensä oli 15,8 (Uusikaupunki 5. syyskuuta 1954) ja 400 metrillä 49,8 (Tampere 19. elokuuta 1946). 800 metrin juoksussa Hyökyrannan ennätys oli 1.55,0 (TUL:n ennätys 1947).
Keilailussa Hyökyranta saavutti mestariluokan. Hän toimi TUL:n yleisurheiluvalmennusvaliokunnassa, Pyrinnön johtokunnassa ja yleisurheilujaostossa. Ammatiltaan Hyökyranta oli kauppias. Hän harrasti teatteria, matkailua ja lentourheilua. Hyökyrannan kotikunta oli Pori.
The Graveyard
The Graveyard on King Diamond yhtyeen seitsemäs albumi, joka on julkaistu vuonna 1996 levymerkeillä Massacre Records ja Metal Blade Records.
Sähkömagneettinen yhteensopivuus
thumb|RF-antenni EMC-laboratoriossa. Sähkömagneettisella yhteensopivuudella eli EMC:llä tarkoitetaan elektronisen laitteen tai järjestelmän kykyä toimia luotettavasti luonnollisessa toimintaympäristössään. Laite ei saa myöskään tuottaa kohtuuttomasti sähkömagneettisia häiriöitä ympäristöönsä. Tämä koskee myös laitteen osien välistä vuorovaikutusta. Sähkömagneettiset häiriöt ovat ei-toivottua sähkömagneettista vuorovaikutusta laitteen sisällä tai laitteiden välillä.
Esimerkkejä sähkömagneettisista yhteensopimattomuuksista:
Häiriöiden kytkeytymismekanismit
Häiriöiden kytkeytyminen voidaan jakaa neljään päätyyppiin:
Häiriöiltä suojautuminen
Sähkömagneettisen säteilyn haitat aiheuttavat monilla teknologian aloilla ei toivottavia riskejä ja häiriöitä. Näitä häiriöitä on välttämätöntä valvoa ja vähentää, jotta haittoja esiintyisi mahdollisimman vähän.
Häiriön kytkeytymismekanismin selvittäminen
Jotta häiriöiltä pystytään suojautumaan täytyy selvittää:
Häiriösäteilyn ja häiriönsietokyvyn saaminen direktiivien mukaiseksi
EMC-direktiivi säännöstelee laitteiden sähköistä yhteensopivuutta EU-alueella, jonka noudattamisesta lopuksi vastaa laitteen valmistaja. EU:n alueella laitteen valmistaja takaa CE-merkinnällä laitteen olevan EU:n direktiivien mukainen, johon kuuluu EMC-direktiivi.
EMC-suunnittelu
EMC-suunnittelu on tärkeää ja pakollista, joka on otettava huomioon laitteen suunnittelun alussa. Ihanteellista olisi häiriölähteen vaimennus tai poisto ennen häiriön leviämistä. Hyvällä suunnittelulla voidaan välttyä jatkokustannuksilta. Suunnittelussa tulee huomioida:
Maadoitus
pienoiskuva|456x456px|Kaksi erillistä piiriä on kytketty samaan maajohtimeen. Johtimissa on impedanssia, jossa tapahtuu jännitehäviötä. Maa on minimi-impedanssinen piirin virtojen paluujohdin. Maadoitus aiheuttaa suuren osan galvaanisesti kytkeytyvistä häiriöistä joko suoraan, induktiivisesti, kapasitiivisesti tai RF-säteilyn kautta. Maadoitusta suunniteltaessa häiriöiden minimointi ei ole ainoa suunnittelun lähtökohta.
Maadoitusjohtimet voivat muodostaa suljettuja silmukoita, jotka ottavat vastaan häiriöitä muuttuvista magneettikentistä. Pitkät, suorat johtimet maadoituksessa toimivat antennina RF-säteilyn häiriöille. Maadoitusjohtimen lähellä kulkeva toinen johdin voi aiheuttaa siihen kapasitiivisesti johtuvia häiriöitä.
Piirilevyn suunnittelu
Laitteen piirilevyn suunnittelulla voidaan vaikuttaa paljon laitteen EMC -häiriöherkkyyteen. Piirilevyä suunniteltaessa EMC -häiriöitä voidaan vähentää seuraavia perusperiaatteita noudattamalla: Yleisimpiä sähkömagneettisten häiriöiden aiheuttajia ovat digitaaliset kellosignaalit, virta- ja jännitelähteiden kytkentätaajuudet, korkeataajuiset analogiset ja digitaaliset signaalit ja verkkojännite (50 Hz taajuus). Näiden aiheuttamia häiriöitä voidaan vähentää helpoiten pitämällä kytkennän teho- ja signaalitiet mahdollisimman kaukana toisistaan piirilevyllä ja minimoimalla kytkentöjen johtimien pituudet. Kytkennän häiriöille herkimmät (erityisesti analogiset) signaali- tai korkeataajuusosat voidaan lisäksi suojata piirilevyllä erillisellä metallikotelolla, eristämällä ne piirilevyn kuparialueille tehdyillä väleillä tai sijoittamalla ne monikerrospiirilevyn eri kerroksiin.
Sähkömagneettisten häiriöiden kytkeytymistä piirilevyllä voidaan vähentää eri keinoin. Galvaanista kytkeytymistä rajoitetaan esim. katkaisemalla johtava linja optoerottimilla tai kondensaattoreilla. Kondensaattori suodattaa matalataajuisia häriöitä. Johdinpituudet ja -silmukat minimoimalla ja sijoittamalla liittimet piirilevyn samalle sivulle vähennetään kytkennässä esiintyviä antenneja, jolloin häiriöiden kytkeytyminen sähkömagneettisena säteilynä vähenee. Piirilevyillä häiriöiden kytkeytymistä millä tahansa kytkeytymistavalla voidaan vähentää samoilla tavoilla, kuin eri kytkeytymistapojen aiheuttamia häiriöitä yleisesti.
Piirilevysuunnittelussa on myös huomioitava, että mitkään komponentit eivät reaalimaailmassa ole ideaalisia; jokaisessa komponentissa on resistanssia, induktanssia ja kapasitanssia. Tämän vaikutus piirilevysuunnitteluun riippuu pitkälti suunniteltavasta laitteesta; miten herkkä se on muiden komponenttien aiheuttamille häiriöille. Lisäksi piirilevysuunnittelussa on myös huomioitava kytkennän maadoitusreittien kulku, ja mahdolliset eri maapotentiaalit ja niiden aiheuttamat häiriöt.
Kotelointi
EMC-häiriöitä voidaan rajoittaa koteloimalla laite ja laitteen sisäisiä komponentteja. Onnistunut suojakotelointi suojaa sekä radiotaajuisilta häiriöiltä että sähkö- ja magneettikenttien kautta kytkeytyviltä häiriöiltä. Huonosti suunniteltu kotelo ottaa vastaan sekä aiheuttaa häiriöitä. Koteloinnin toimivuutta on vaikea simuloida ja lopullinen toimivuus ilmeneekin vasta testaamalla valmista tuotetta. Sähkölaitteen kotelo on usein kytketty maadoitukseen, jolloin se suojaa laitetta myös ulkopuolelta tulevilta sähköstaattisilta purkauksilta.
Koteloinnissa häiriöalttiuteen vaikuttavat:
Kaapelointi
Kaapeloinnin huolellisella suunnittelulla voidaan vähentää johtimien aiheuttamia ja vastaanottamia häiriöitä. Kaapeloinnin suunnittelussa tulee ottaa huomioon ainakin seuraavat asiat:
Kapasitiivista kytkeytymistä voidaan estää koteloimalla johtimet sähköä johtavalla materiaalilla, jolloin sähkökenttä johtuu koteloon johtimien sijasta. Johtimien välistä etäisyyttä voidaan myös kasvattaa niin, että ne eivät ole enää toistensa sähkökenttien vaikutusalueella. Kapasitiiviseen kytkeytymiseen vaikuttaa myös johtimien keskinäinen asento: mitä pienempi johtimien välinen kohtisuora pinta-ala on sitä pienempi kapasitanssi niiden välille muodostuu.
Laitteen testaus
Laitteen on täytettävä kansainväliset laatustandardit, jotta sen toimintavarmuus ja turvallisuus olisi taattu. Standardien mukaan laite ei saa tuottaa liikaa sähkömagneettisia häiriöitä ja toisaalta sen tulee kestää vaadittava määrä häiriöitä. Häiriöt voivat olla joko säteileviä tai johtuvia.
Laitteen sähkömagneettista yhteensopivuutta voidaan testata EMC-laboratorioissa. Testit jakaantuvat häiriönsieto- ja häiriönlähetystesteihin.
Häiriönsietotestaus
Eri häiriötyyppien sietoa testataan eri tavoilla. ESD-testauksessa voidaan käyttää kahta eri testaustapaa, purkautumista ilman tai kosketuksen välityksellä. Molemmissa tavoissa kondensaattori ladataan aluksi generaattorilla. Kosketustestauksessa generaattorin anturi erotetaan kondensaattorista tyhjiöreleellä. Tämän jälkeen anturi asetetaan haluttuun kohtaan testattavaa laitetta ja generaattori laukaistaan, jolloin kondensaattorin varaus pääsee purkautumaan anturin kautta testattavaan laitteeseen. Testattaessa purkautumista ilman välityksellä annetaan varauksen kulkeutua koko ajan anturiin, mutta anturi pidetään erillään testattavasta laitteesta. Tämän jälkeen anturi viedään haluttuun laitteen kohtaan ja sillä kosketetaan laitetta. Ennen kuin anturi koskee laitetta, varaus purkautuu ilmavälin välityksellä laitteeseen. ESD suojan testauksen standardina käytetään IEC 61000-4-2:ta.
Johtuvien RF-häiriöiden testaustavat on määritetty IEC 61000-4-6 standardissa. RF-häiriö voidaan kytkeä testissä laitteeseen kolmella eri tavalla. CDN (Coupling/Decoupling Network) on erityisesti häiriökytkeytymisen testaamiseen suunniteltu laite, jolla voidaan simuloida johtuvia RF-häiriöitä piirissä. Toinen laite johtuvien RF-häiriöiden testaamiseen on Sähkömagneettinen puristin (EM clamp). Se on kaapelin päälle kytkettävä putkimainen puristin, joka sisältää kahdenlaisia puolitettuja ferriittirenkaita ja jota voidaan käyttää mille tahansa kaapelityypille. Kolmas laite häiriönsiedon testaamiseen on indusointianturi (Current Injection Probe). Se on kaapelin päälle kytkettävä virtamuuntaja, joka kytkeytyy piiriin vain induktiivisesti, sillä se on suojattu kapasitiiviselta kytkeytymiseltä. Johtuvia RF-häiriöitä testataan 150kHz – 80MHz taajuusalueella.
IEC 61000-4-3 standardi määrittää säteilevien RF-häiriöiden siedon testaustavat. Sen mukaan antennilla on luotava 80MHz – 1000MHz taajuusalueen kattava RF-säteily ja testattava paikka on oltava suojattu säteilyn heijastumiselta. Taajuudenmuutoksen askelkoon on oltava korkeintaan 1% ja taajuutta on pidettävä vakiona niin että testattavalla laitteella on aikaa reagoida. Testattava laite on laitettava 0,8 metriä korkealle puupöydälle ja antenni sekä laite on asetettava standardissa määrätyllä tavalla toisiinsa nähden riippuen testauspaikasta. Ainakin metrin pituinen osuus laitteen johdosta on myös altistettava RF-häiriölle, mutta ferriittikuristimia voidaan käyttää kytkemään mahdollisesti pitemmästä johdosta vain tietty osa kerrallaan häiriölle alttiiksi. Testattavaa laitteistoa myös pyöritetään niin, että sen jokainen sivu on vuorollaan antennia kohti, myös pohja ja yläpuoli mikäli laitetta voidaan käyttää missä asennossa tahansa. Jokaisessa asennossa taajuusalue käydään läpi kaksi kertaa, kerran kummallakin antennin polarisaatiolla.
Häiriönlähetystestaus
Laitteen lähettämiä häiriösignaaleja voidaan mitata esimerkiksi spektrianalysaattorilla tai oskilloskoopilla. Koska häiriösignaalit ovat usein suuntautuneita yhteen tai muutamaan suuntaan, joudutaan niitä mittaamaan eri puolilta ja etäisyyksiltä laitetta. Laitteen häiriönlähetysteustaukseen käytetään pääosin kahta erilaista testaustapaa.
Avoimen alueen testauspaikalla (Open Area Test site) vastaanottoantenni, jonka korkeutta ja sijaintia pystytään helposti säätämään, mittaa laitteen lähettämiä häiriösignaaleja eri korkeuksilla ja suunnilla laitetta. Häiriöitä testataan tyypillisesti kolmen, kymmenen ja kolmenkymmenen metrin etäisyydeltä laitteesta. Tämä takaa, että lähi- ja kaukokentän signaalin vahvuudet tulevat mitatuksi. Mittauksen tarkkuutta voidaan kasvattaa peittämällä testausalueen maa sähkömagneettisesti heijastavalla alustalla, kuten esimerkiksi alumiinilevyillä. Testauspaikat rakennetaan CISPR 16-1-x standardin mukaisesti.
Puolikaiuttomassa huoneessa tehtävässä mittauksessa mittaus suoritetaan pääosin samalla tapaa, kuin avoimen alueen testauspaikalla, mutta mittaus suoritetaan huoneessa jonne ei pääse taustasäteilyä.
Sähköasennukset
Sähkölaitteistoja asennettaessa keskeisimpiä näkökohtia EMC:n suhteen ovat muiden muassa: Sähköasentaja ja -suunnittelija ovat ensisijaisessa vastuussa koskien kiinteiden asennusten EMC-vaatimuksien täyttymistä. Kiinteitä asennus voidaan koota useista laitteista, johiin voi kuulua erityislaitteita sekä muita EMC-direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia laitteita. Suojausvaatimusten ja asiakirjoja koskevien vaatimusten täyttämiseksi on suositeltavaa määritellä kaikkien näiden laitteiden EMC-ominaisuudet teknisissä asiakirjoissa. Kaksi komponenttien käyttöön ja hyviin teknisiin käytäntöihin liittyvää perusvaatimusta ovat, että komponenttien käyttötarkoitus on sen ominaisuuksien mukainen ja otetaan huomioon määrättyä kiinteää asennusta koskevat tunnustetut standradit ja menettelyohjeet.
Tällä hetkellä sähköalan työntekijöiden sähköpätevyysvaatimuksissa ei ole mainittu sähköasentajia ja -asennuksia koskevia EMC-säädöksiä.
EMC-säännökset
EU:ssa elektroniikkalaitteiden sähkömagneettista yhteensopivuutta säännellään EMC-direktiivi 2004/108/EY. Ajoneuvojen EMC-vaatimuksia käsittelee direktiivi 2004/104/EC.
Teknisesti EMC-vaatimuksia ja vaatimustenmukaisuuden testausta säätelee mm. monet CISPR:n, IEC:n ja CENELEC:n standardit.
Hallituksen esityksessä HE116/2016 pyritään saamaan EMC-direktiivi sisällytettyä myös kansalliseen sähköturvallisuuslakiin.
EMC-valvonta Suomessa
Viestintävirasto vastaa yleisradio- ja TV-vastaanottimien vaatimustenmukaisuuden valvonnasta. Muiden tuotteiden lähettämiä sähkömagneettisia häiriöitä valvoo Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes) osana sähköturvallisuuden valvontaa. Tukes ylläpitää avointa tietokantaa myyntikieltoon asetetuista tuotteista. Maahantuoja (valmistaja) on velvoitettu poistamaan myynnistä paitsi vaaralliset tuotteet, myös tuotteet jotka eivät täytä EMC-direktiivin vaatimuksia.
Viranomaisten valvontakeinot jakautuvat aktiivisiin ja reaktiivisiin. Aktiivista valvontaa ovat kenttä- ja asiakirjavalvonta sekä valvontahankkeet. Reaktiivista valvontaa taas on reagointi tuotteeseen kohdistuviin valituksiin tai jo sattuneisiin onnettomuuksiin.
Ennen vuotta 1994 sähkölaitteet oli pakko ennakkohyväksyttää valvontaviranomaisella. Tämän jälkeen markkinoilla olevia sähkölaitteita on valvottu markkinoille laskemisen jälkeen markkinavalvontana.
EU:n alueella käytettävä CE-merkintä on tarkoitettu valmistajan tai maahantuojan vahvistukseksi tuotteen turvallisuudesta ja vaatimustenmukaisuudesta. Merkintä on kuitenkin valmistajan itse itsellensä myöntämä, mistä johtuen se ei välttämättä aina ole asianmukaisesti testattu. CE-merkintää on löytynyt myös markkinavalvonnassa vaarallisiksi todetuissa tuotteissa huomattavissa määrin. Puolueettomia eurooppalaisia sertifiointimerkkejä ovat esimerkiksi Keymark, ENEC, sekä HAR.
Vuonna 2007 TUKESin EMC-testattujen laitteiden määrä 58 kpl, joista vaatimusten mukaisia noin 53%. Huomautus annettiin noin 8%, toimituskieltoon meni noin 13% ja myyntikieltoon noin 26%. Vaatimusten mukaisia laitteita oli siis vain hieman yli puolet. Tämä osaltaan kertoo valvonnan tarpeesta ja siitä, ettei nykyinen valvonnan taso riitä varmistamaan kaikkien laitteiden turvallisuutta.
Kenyatta International Conference Centre
Kenyatta International Conference Centre (KICC) on 32-kerroksinen tornitalo Kenian pääkaupungissa Nairobissa.
Jarred Tinordi
Jarred Tinordi (s. 20. helmikuuta 1992 Burnsville, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Chicago Blackhawksia. Tinordi on edustanut urallaan seitsemää NHL-seuraa, pelaten valtaosan urastaan seurojen farmijoukkueissa.