cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sakurajima
Vuoden 1914 purkaus
Purkaus alkoi 11. tammikuuta 1914. Lähes kaikki saaren asukkaat olivat tuolloin jo poistuneet alueelta purkausta edeltäneiden viiden voimakkaiden maanjäristysten varoittamina. Purkaus alkoi räjähdyspurkauksena synnyttäen purkauspilviä ja pyroklastisia tuhkapilviä. 13. tammikuuta sattuneen voimakkaan, 35 henkeä vaatineen maanjäristyksen jälkeen tulivuori kuitenkin muuttui ylitsevuotavaksi tuottaen valtavan laavavirran.
Laavavirrat ovat Japanissa harvinaisia, mutta Sakurajiman laavavirrat jatkuivat kuukausia. Saari kasvoi niellen useita pienempiä lähialueen saarista ja muodosti lopulta kapean kannaksen yhdistyen pääsaareen. Jotkut Kagoshiman lahden osista mataloituivat ja lahden vuorovesi muuttui korkeammaksi.
Purkauksen loppupuolella vuoren alaisten magmakammion tyhjeneminen sai Airan kalderan keskuksen uppoamaan noin kaksi jalkaa (0,6 m). Purkauksen aiheuttamien tuhojen arvon arvellaan olleen yli 19 miljoonaa dollaria.
Nykyinen aktiivisuus
Sakurajiman aktiivisuus alkoi uudestaan vuonna 1955, ja tulivuori on siitä lähtien ollut lähes jatkuvassa purkautumisen tilassa. Vuosittain vuoressa esiintyy tuhansia pieniä räjähdyksiä, jotka viskaavat tuhkaa kilometrejä vuoren huipun yläpuolelle. 1960 vuorta valvomaan perustettiin Sakurajiman tulivuoriobservatorio, ja Sakurajima onkin nykyään yksi parhaiten tunnetuista tulivuorista maailmassa.
Vuoren tarkkaileminen ja suurten purkausten ennakoiminen ovat vuoren sijainnista johtuen erityisen tärkeitä. Vain parin kilometrin päässä tulivuoresta sijaitsee tiheään asuttu Kagoshima, jossa asuu noin 600 000 ihmistä, joten ennustamatta sattuneen purkauksen seuraukset olisivat vakavat. Kaupungissa toteutetaan säännöllisiä evakuointiharjoituksia, ja alueelle on rakennettu joukkosuojia, joihin asukkaat voivat paeta purkauksista lentäviä vulkaanisia pirstaleita.
Natsi-Saksan keskitysleirien naisvartijat
thumb|160px|Piirros SS-avustajattaresta. thumb|160px|SS-Oberaufseherin Irma Grese thumb|160px|SS-Aufseherin Juana Bormann thumb|160px|SS-Aufseherin Herta Bothe thumb|160px|SS-Oberaufseher Elisabeth Volkenrath Natsi-Saksan keskitysleirien naisvartijat olivat SS:ään kuuluneita vapaaehtoisia. Natsi-Saksan hallinnoimilla keskitysleireillä palveli enimmillään lähes 60 000 vartijaa, joista noin 3 500 oli naisia. Yksi pahamaineisimmista oli Auschwitz-Birkenaussa toiminut SS-Oberaufseherin Irma Grese, jota vangit kutsuivat ”kauniiksi pedoksi” ja ”Auschwitzin hyeenaksi”.
Naisvartijoita kutsuttiin yleisesti nimellä SS-Helferin (”SS-avustajatar”). SS:ään kuuluneilla naisilla oli oma arvohierarkiansa, mutta heistä korkea-arvoisinkaan ei voinut komentaa miespuolisia SS:n jäseniä. Kaikki naisten arvot olivat miesten arvoja alempia. Vapaaehtoiset naiset työskentelivät keskitysleireillä eri tehtävissä. KZ Ravensbrückissä, jossa naisvartijoita koulutettiin, palveli sen toiminta-aikana yli 3 000 naisvartijaa. Toisen maailmansodan jälkeen naisvartijoista useat tuomittiin kuolemaan tai vankeuteen joko vapauttajien tai leirin sijaintimaan oikeusasteissa.
Naisvartijoiden arvot
Järjestyksessä korkea-arvoisimmasta alimpaan.
Tyttöystäväkokemus
Tyttöystäväkokemus (, GFE) on seksityön palvelu, johon pyritään sisällyttämään kokemus tyypillisistä irtosuhteista poikkeavasta emotionaalisesta läheisyydestä. Termiä käyttävät seksityöläiset palvelusta, jonka sisältöön kuuluu muutakin kuin seksuaalinen kontakti kuitenkin ilman todellista parisuhdetta ja sen sitoutumista. Tyttöystäväkokemus on yksi tarjotuista palveluista myös laillisissa bordelleissa, kuten Moonlite BunnyRanchissa Yhdysvaltain Nevadassa. Sille ominaista on esimerkiksi seksin lisäksi halailu, suutelu, keskustelu ja flirttailu.
Tyttöystäväkokemuksesta tuli näkyvämpi käsite vuoden 2009 elokuvan The Girlfriend Experience ja vuonna 2016 alkaneen samannimisen televisiosarjan myötä.
Darren Criss
Darren Everett Criss (5. helmikuuta 1987 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan muun muassa Blaine Andersonin roolistaan musikaalitelevisiosarjassa Glee (2010–2015).
Criss näytteli salamurhaaja Andrew Cunanania rikossarjassa The Assassination Of Gianni Versace: American Crime Story (2018), josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Primetime Emmyllä, Golden Globella ja SAG-palkinnolla.
Ura
Darren Criss syntyi San Franciscossa. Hän muutti 1-vuotiaana perheensä kanssa Havaijille. Perhe palasi San Franciscoon vuonna 1992. Criss esiintyi 10-vuotiaana 42nd Street Moon -teatterin näytelmässä Fanny. Hän näytteli myös useissa muissa saman teatterin näytelmissä. Hän alkoi opiskella näyttelemistä Michiganin yliopistossa vuonna 2006. Criss suoritti kandidaattitutkinnon vuonna 2009. Criss on opiskellut myös musiikkia ja hän on soittanut viulua 5-vuotiaasta asti.
Criss on esiintynyt mm. näytelmissä Ylpeys ja ennakkoluulo, The Last Days of Judas Iscariot ja Kunnian miehiä. Opiskeluaikanaan hän oli mukana perustamassa teatteriryhmää Team StarKid. Ryhmä on tehnyt mm. Harry Potteria parodioivan musikaalin A Very Potter Musical, jossa Criss esiintyi pääosassa.
Televisiossa Criss on näytellyt musikaalisarjassa Glee Blaine Andersonia, homoseksuaalista lukiolaista. Hahmon ensiesiintyminen Gleessä oli jaksossa Never been kissed. Criss on näytellyt Gleessä vuodesta 2010 alkaen. Hän on vieraillut televisiosarjoissa Eastwick, Todistettavasti syyllinen ja Archer. Hän esiintyi Katy Perryn musiikkivideolla Last Friday Night (T.G.I.F.).
Criss sai ensimmäisen Broadway-roolinsa Daniel Radcliffen sijaisnäyttelijänä näytelmässä How to Succeed in Business Without Really Trying. Hän esiintyi näytelmässä tammikuussa 2012.
Criss on työskennellyt myös muusikkona. Hän julkaisi omakustanne-EP:n Human vuonna 2010. Hänellä on levytyssopimus Sony Music Entertainmentin kanssa. Criss on laulanut Gleen ja Team StarKidin tuotantojen soundtrackeillä. Hänen Gleessä laulamansa cover Katy Perryn kappaleesta Teenage Dream nousi Billboardin latauslistan ykköseksi.
Yksityiselämä
Criss kihlautui Mia Swierin kanssa tammikuussa 2018 seurusteltuaan hänen kanssaan 7,5 vuotta.
Soundtrackit
Team StarKid
Glee
Céleste Albaret
thumb|[[Jean-Claude Fourneau: Célest Albaret'n muotokuva, 1957.]] Célest Albaret, o.s. Gineste, (17. maaliskuuta 1891 Auxillac, Lozère, Ranska – 25. huhtikuuta 1984 Monfort-l’Amaury, Yvelines, Ranska) oli ranskalaisen kirjailijan Marcel Proustin palvelija. Hän kirjoitti muistelmat, jotka käsittelevät hänen isäntäänsä.
Elämäkerta
Céleste Gineste avioitui 1913 taksinkuljettaja Odilon Albaret’n kanssa, jonka säännöllinen asiakas oli Marcel Proust. Vuonna 1914 hän astui aviomiehensä suosituksesta Proustin palvelukseen. Albaret toimi palvelijana aina kirjailijan kuolemaan vuoteen 1922 saakka.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Proust eli hyvin eristäytynyttä ja suljettua elämää. Albaret osallistui siihen omalla tavallaan. Hän kirjoitti Proustin sanelusta, kokosi ja tarkasti Proustin pyytämiä tietoja, huolehti Proustin yhteyksistä sosiaaliseen verkostoon ja osittain tarjosi hänelle aineksia eräiden teosten henkilökuvien luomiseen.
Proustin kuoleman jälkeen Albaret ja hänen aviomiehensä ostivat hotelli Alsace Lorrainen ja nimesivät se uudelleen Hotelli Le Perleksi. Hotelli sijaitsi osoitteessa 14. rue des Canettes Pariisin VI kaupunginosassa. Vuosina 1954–1970 hän toimi yhdessä sisarensa Marie Ginesten kanssa Maurice Ravelin kotitalon Belvédèren hoitajana Montfort-l’Amauryssa.
Kirjassaan ”Kadonnutta aikaa etsimässä” Proust on ikuistanut taloudenhoitajansa nimellä Françoise. Teossarjan niteessä Sodoma ja Gomorra on henkilö, jonka nimi on Céleste Albaret.
Céleste Albaret -palkinto
Vuodesta 2015 lähtien Hôtel Littéraire le Swan ja kirjakauppa Fontaine Haussmann ovat yhteistyössä Cocktail et Culture -yhdistyksen kanssa jakaneet Prix Célest Albaret -palkintoa, jonka tarkoituksena on vuosittain palkita sinä vuonna ilmestynyt Marcel Proustia ja hänen tuotantoaan käsittelevä teos. Palkintoraadin muodostavat Jean-Paul Enthoven, Michel Erman, Laure Hillerin, Jacques Letertre, Jürgen Ritte sekä edellisen vuoden palkinnonsaaja. Palkinnon ovat saaneet:
Army Men: Green Rogue
Army Men: Green Rogue (tunnetaan myös nimellä Army Men: Omega Soldier) on The 3DO Companyn kehittämä ja vuonna 2001 julkaistu Army Men -pelisarjaan kuuluva ammuntapeli. Peli on julkaistu PlayStationille ja PlayStation 2:lle.
Vastaanotto
Metacritic-kerääjäsivustolla pelin PS2-versio sai 39/100 pistettä perustuen 13 kriittiseen arvosteluun.
Aiheesta muualla
Army Men
Abdulla Yameen
Abdulla Yameen oli Malediivien presidentti marraskuusta 2013 alkaen marraskuuhun 2018 saakka. Hän on maata lähes 30 vuotta, vuoteen 2008, hallinneen presidentti Maumoon Abdul Gayoomin velipuoli.
Yameen on opiskellut liiketaloutta Libanonissa ja valtiotiedettä Yhdysvalloissa.
Marraskuussa 2018 Ibrahim Mohamed Solih vannoi virkavalansa Malediivien uutena presidenttinä ja Abdulla Yameenin seuraajana. Yameenin valtakaudella vuosina 2013-2018 opposition edustajia oli vangittu ja ajettu maanpakoon. Yameen ei ollut paikalla Solihin virkaanastujaisissa, joissa sen sijaan olivat paikalla Yameenin aikana vankilaan tekaistujen ja poliittisesti motivoituneiden syytteiden takia joutuneet entiset presidentit Maumoon Abdul Gayoon ja Mohamed Nasheed. Paikalla oli myös Intian pääministeri Narindra Modi. Malediivien ja Intian välit olivat viilentyneet presidentti Abdulla Yameenin valtakaudella, sillä Malediivit lähentyi Kiinaa, joka investoi maahan runsaasti. Presidentti Solih sanoi jatkossa Intian olevan taas Malediivien tärkein kumppani.
Marraskuussa 2019 entinen presidentti Abdulla Yameen tuomittiin rahanpesusta viideksi vuodeksi vankeuteen. Syyttäjän mukaan yksityisen yrityksen maksama huomattava summa, joka oli tarkoitettu maan turismi-elinkeinoon, meni Yameenin omalle pankkitilille. Yameen itse kiisti syytteet.
Theodore Hall
right|thumb|Hallin Los Alamosin henkilöllisyystodistuskuva. Theodore Alvin Hall (alk. Holtzberg, 20. lokakuuta 1925 New York, Yhdysvallat– 1. marraskuuta 1999 Cambridge, Britannia) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko ja myöhemmin biokemisti Cambridgen yliopistossa Britanniassa. Työskennellessään Los Alamos National Laboratoryssä 1940-luvun puolivälissä hän luovutti ydinasetta käsitteleviä tietoja Neuvostoliitolle. Hänen kutsumanimensä oli Neuvostoliiton vakoiluelimissä Mlad, joka on slaavilainen nuorta merkitsevä juurimorfi.
Hall hyppäsi koulussa kolmen luokka-asteen yli ja pääsi 16-vuotiaana opiskelemaan Harvardin yliopistoon, josta hän valmistui 18-vuotiaana. Tammikuussa 1944 hänet värvättiin Los Alamosiin, missä ydinaseen kehitys oli käynnissä Robert Oppenheimerin johdolla. Saman vuoden aikana Hall kertomansa mukaan alkoi huolestua mahdollisesta Yhdysvaltain ydinasemonopolista siinä tilanteessa, että maa muuttuisi diktatuuriksi. Hän pääsi yhteyksiin Neuvostoliiton asiamiesten kanssa loppuvuonna 1944 ja luovutti näille tietoja mm. plutoniumpommista. Neuvostoliitto sai myöhemmin Yhdysvaltain ydinaseeseen liittyviä tietoja myös ainakin Klaus Fuchsilta ja David Greenglassilta sekä kahdelta muulta lähteeltä, joita ei ole tunnistettu.
Yhdysvallat tiesi tiettävästi jo vuonna 1950 Hallin vakoilusta. On epäselvää, miksi Hall ei joutunut pidätetyksi missään vaiheessa ennen Yhdysvalloista poistumistaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan asettumistaan vuonna 1962. Hallin rooli Neuvostoliiton ydinaseisiin liittyvässä vakoilussa tuli julki vasta 1990-luvulla, jolloin Venona-projektiin liittyvät asiakirjat tulivat julkisiksi. Hall ei tiettävästi koskaan katunut vakoiluaan.
Hall avioitui Joan Krakoverin kanssa vuonna 1947 ja sai tämän kanssa kolme tytärtä. Hän kuoli Cambridgessä 74-vuotiaana vuonna 1999.
Viti Levu
Viti Levu on Fidžin saarivaltion suurin saari. Se on noin 170 km pitkä ja sen pinta-ala on 10 531 km² ja asukasluku noin 580 000 asukasta. Saaren metsien peittämässä keskiosassa on myös saarivaltion korkein huippu, 1 324 metriä (toisen lähteen mukaan 1 224 m ) korkea Tomanivi, joka on tunnettu myös nimellä Mt. Victoria).
Viti Levussa sijaitsee valtion pääkaupunki Suva ja siellä asuu lähes kolme neljäsosaa saarivaltion väestöstä. Muita merkittäviä kaupunkeja (sijaitsevat rannikolla) ovat:
Roskalaina
Roskalaina on joukkovelkakirjalaina, jonka luottoluokitus on BBB- (Standard & Poor's) tai Baa3 (Moody's) alhaisempi. Roskalainoihin liittyvien riskien johdosta niistä maksettava korko on yleensä korkeampi kuin muista velkapapereista.
Juho Hyvönen
Johan David (Juho Taavetti, J. T.) Hyvönen (14. helmikuuta 1891 Virtasalmi – 29. tammikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hyvönen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1922–1924 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hyvönen kirjoitti ylioppilaaksi 1911, valmistui filosofian kandidaatiksi 1913, filosofian maisteriksi 1914, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1916, sai varatuomarin arvon 1919 ja valmistui lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Politiikan ulkopuolella Hyvönen toimi kotitilan hoitajana ja asianajaja Helsingissä 1919–1923, Maataloustuottajain keskusliiton lakimiehenä 1919–1923, eduskunnan oikeusasiamiehen varamiehenä 1923, puolustusministeriön insinööriosaston yleisen toimiston päällikkönä ja valtionneuvoston esittelijänä 1923–1924, maatalousministeriön vanhempana hallitussihteerinä 1924–1928, maatalousministeriön esittelijäneuvoksena 1928–1932, Alkoholiliike Oy:n lainopillisena johtajana 1932–1957 ja eduskunnan talousvaliokunnan sihteerinä 1919. Hyvösen vanhemmat olivat talollinen Pietari Juhana Hyvönen ja Anna Katariina Halttunen. Hyvösen puoliso vuosina 1919–1935 oli Aune Maria Harlin ja vuodesta 1942 Sylvi Johanna Pere (e. Vallinheimo).
Hannele Klemettilä
Hannele Klemettilä (oik. Hannele Klemettilä-McHale, s. 1966 Helsinki) on suomalainen myöhäiskeskiajan kulttuurihistoriaan erikoistunut tutkija ja tietokirjailija. Tutkijankoulutusta hän sai Turun yliopiston kulttuurihistorian laitoksella, Pariisin EHESSin keskiajan historiallisen antropologian tutkimusryhmässä sekä Leidenin yliopiston keskiajan historian laitoksella. Klemettilän väitöstutkimuksesta ilmestyi laaja kansainvälinen julkaisu (Brepols 2006); samoja aiheita käsitteli tietokirja Keskiajan pyövelit (Atena Kustannus 2004). Klemettilä toimi Suomen Akatemian tutkijatohtorina 2008–2010 ja työskenteli Cambridgen yliopiston vierailevana tutkijana 2009–2010 sekä Lontoon yliopiston tutkijana 2010–2011. Hänet valittiin Cambridgen yliopiston ainaisjäseneksi toukokuussa 2010, ja hänellä on kulttuurihistorian dosentin arvo Turun yliopistosta.
Juho Hyvönen
Julkaisuja
Nimellä J. T. Hyvönen:
Bloomsburyn ryhmä
350px|thumb|Joitakin Bloomsburyn ryhmän jäseniä Garsington Manorissa, Lady Ottoline Morrellin maaseutuasunnossa lähellä Oxfordia. Vasemmalta oikealle: Lady Ottoline Morrell, Mrs. [[Aldous Huxley, kirjailija-kriitikko Lytton Strachey, skotlantilainen taidemaalari Duncan Grant ja taidemaalari-sisustussuunnittelija Vanessa Bell.]]
Hannele Klemettilä
Klemettilä on asunut useita vuosia ulkomailla, muun muassa Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Dubaissa. Nykyisin hän asuu Manhattanilla New Yorkissa. Hän on tehnyt tutkimustyötä tärkeimmissä eurooppalaisissa museoissa sekä käsikirjoitusarkistoissa (muun muassa Ranskan kansalliskirjasto, British Library ja Vatikaanin arkisto). Klemettilä on kirjoittanut monografioita, artikkeleita, kolumneja ja tehnyt Yleisradiolle kaksi radioesitelmäsarjaa.
Bloomsburyn ryhmä
Bloomsburyn ryhmä oli taiteilijoiden ja oppineiden ryhmä, joka kokoontui noin vuodesta 1905 toiseen maailmansotaan asti.
Kirjailija Virginia Woolf muutti vanhempiensa kuoltua sisaruksiensa kanssa Lontoon Bloomsburyn kaupunginosaan. Tästä syntyi nimi vapaamieliselle kirjalliselle seurapiirille, joka myöhemmin kokoontui Woolfin ja tämän aviomiehen Leonard Woolfin kotona.
Luettelo pikkuplaneetoista: 56001–57000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 56001:stä ja päättyen 57000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Bloomsburyn ryhmä
Ryhmään kuuluivat aika ajoin taloustieteilijä John Maynard Keynes ja kirjailijat Lytton Strachey, T. S. Eliot, Christopher Isherwood ja Vita Sackville-West. Ryhmälle oli ominaista modernismi ja esteettisten arvojen korostus. Useat ryhmän jäsenet olivat Cambridgen yliopiston filosofin G. E. Mooren ajatusten kannattaja.
Kereopa Te Rau
Kereopa Te Rau oli maori, joka tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin saksalaissyntyisen lähetyssaarnaaja Carl Völknerin murhasta. Hän vaikutti Pai Mārire- nimellä tunnetussa maorien uskonnollisessa liikkeessä. Murha liittyi maakiistoihin ja niistä syntyneisiin sotiin 1800-luvulla. Kereopa armahdettiin teloituksensa jälkeen vuonna 2014.
Lapinmyyrä
Lapinmyyrä (Microtus oeconomus) on keskikokoinen Pohjois-Euroopassa ja Aasiassa sekä Pohjois-Amerikan luoteisosissa (mukaan lukien Alaska ja Luoteis-Kanada) esiintyvä myyrälaji.
Kereopa Te Rau
Elämäkerta
Kereopa kuului Ngāti Rangiwewehin maoriheimoon ja hän oli yksi Te Ua Haumēnen, Pai Māriren perustajan opetuslapsista. Niin sanotun Waikaton sodan aikana hän taisteli Maorien kuningasliikkeen kannattajien puolella brittien siirtomaahallintoa ja näitä kannattaneita maoreja vastaan. Hänen vaimonsa ja kaksi tytärtään kuolivat todennäköisesti siirtomaahallinnon joukkojen hyökkäyksessä 21. helmikuuta 1864. Seuraavana päivänä myös hänen siskonsa kuoli yhteenotoissa.
Lapinmyyrä
Levinneisyys
Lapinmyyrää esiintyy Suomen pohjoisosissa. Yhtenäisen levinneisyyden eteläraja kulkee suunnilleen Rovaniemen tasolla. Lisäksi pieni erillinen kanta on löytynyt Pohjanlahden ulkosaarilta.
Muualla Euroopassa lajia esiintyy Siperiassa ja sieltä sen levinneisyyden eteläinen haara ulottuu Itämeren eteläpuolella Elbelle asti. Pohjoinen haara, johon Suomikin kuuluu, ulottuu Kuolan niemimaalle ja Pohjois-Skandinaviaan. Hollannissa, Unkarissa ja Skandinavian eteläosassa on lisäksi erilliset kannat.
Kereopa Te Rau
Elämäkerta
Sittemmin Kereopa oli toisen Pai Māriren kannattaja Pātara Raukataurin mukana levittämässä uskoa Pohjoissaaren itärannikolla. 6. huhtikuuta 1864 hän oli mukana väijyttämässä brittien sotilasjoukkoa, joista maorit surmasivat seitsemän. Kereopa leikkasi irti joukkoa johtaneen Thomas Lloydin pään, jota hän sittemmin kuljetti silminnäkijöiden mukaan mukanaan lähetysretkillään. Te Ua Haumēne oli aiemmin ohjeistanut saarnaamaan rauhallisesti ja jättämään siirtolaiset rauhaan. Mahdollisesti aiempien kokemustensa takia Kereopa ei kuitenkaan tätä ohjetta noudattanut.
Lapinmyyrä
Tuntomerkit
Ruumiin pituus on n. 85–161 mm ja paino 20–80 g. Koiraat ovat noin 30 % suurempia kuin naaraat, ja Euroopan alalajit ovat pienempiä kuin Amerikan alalajit. Täysikasvuisen myyrän häntä on yleensä alle kolmannes eläimen pituudesta. Vanhoilla lapinmyyrillä se on yläpuolelta musta ja alta valkea. Turkin väri vaihtelee suuresti harmaanruskeasta kanelinväriseen, lähes oranssinsävyiseen. Turkin yleisväristä riippumatta kaikilla lainmyyrillä on selässään mustakärkisiä karvoja.
Elintavat
Lapinmyyrää esiintyy luonnossa rehevillä suolaikuilla, missä on turvemättäitä, joihin kaivautua varsinkin talvisin. Erityisesti ojitetuilla soilla sen kannat kasvavat kun vesiraja laskee ja lisää ravintoa on saatavilla. Runsaimmin lapinmyyriä tavataan pakettipelloilta, joissa sen esiintymistiheys voi olla jopa 200–300 yksilöä hehtaarilla. Lapinmyyrä aiheuttaa myös metsätuhoja taimikoissa ja metsitetyillä pelloilla.
Sabrina ja Saarten tyttäret
Sabrina ja Saarten tyttäret on vuonna 2015 perustettu laulukollektiivi. Yhtye koostuu noin 20:sta musiikin ammattilaisesta ja kokeneesta harrastajasta. Kollektiivin esityksissä yhdistyvät laulu, kehollinen ilmaisu, tanssi ja teatteri. Kollektiivin musiikki pohjautuu yhtyeen perustajan, musiikin maisteri Sabrina Ljungbergin (s. 1989) Kantelettaren runoihin luomiin sävellyksiin. Yhtye on myös kehittänyt kollektiivisen kuorosäveltämisen metodin, jossa kaikki laulajat osallistuvat aktiivisesti kollektiivin uuden musiikin sävellys- ja sovitusprosessiin.
Lapinmyyrä
Ravinto
Lapinmyyrä syö kesäisin sarojen, viljojen ja heinien vihreitä osia. Talviravintonaan se käyttää samojen kasvien maanalaisia osia. Se voi kaivaa turpeeseen useita metriä pitkiä käytäviä juuresta toiseen, samoin pakettipelloilla lapinmyyrä kaivautuu maahan paljon paremmin kuin peltomyyrä. Puun kuori on myyrälle lisäravintoa, johon se turvautuu talviaikana.
Lisääntyminen
Lapinmyyrä on tehokas lisääntymään. Kesän aikana naarailla voi olla jopa 3–4 poikuetta, joissa n. 6–7 poikasta. Poikaset voivat saavuttaa sukukypsyyden nopeasti. Lapinmyyräkannat vaihtelevat voimakkaasti 4–5 vuoden syklissä. Kannan nousuun liittyy usein talvilisääntyminen, jos ravintotilanne hangen alla on hyvä.
Sabrina ja Saarten tyttäret
Vuonna 2018 yhtyeeltä ilmestyi ensimmäinen musiikkivideo ja EP Lemmennosto. Toukokuussa 2019 Sabrina ja Saarten tyttäret julkaisi Saaren neito -musiikkivideon ja kesäkuussa yhtye julkaisi samannimisen EP:n. Keväällä 2020 julkaistiin Armottoman osa -single, joka on samalla osa lokakuussa 2021 ensi-iltansa saavaa Ainon tarinaa.
Kereopa Te Rau
Elämäkerta
Toukokuussa 1865 Ngāti Manawa- ja Ngāti Rangitihi -heimojen joukot estivät häntä siirtymästä Waikatoon saarnaamaan kuningasliikettä kannattaneille heimoille. Hän palasi Ōpōtikiin, mutta joutui pakenemaan Tūhoe-heimon alueelle siirtomaahallinnon joukkojen saapuessa alueelle. Hänen perässään tulivat siirtomaajoukot ja heitä tukeneet maorit, jotka hävittivät aluetta. Paikalliset maorit kyllästyivätkin Kereopan läsnäoloon ja päättivät luovuttaa tämän siirtomaahallinnolle syyskuussa 1871. Kereopa tuomittiin kuolemaan korkeimman oikeuden tuomiolla Napierissä joulukuussa 1871. Hänet hirtettiin 5. tammikuuta seuraavana vuonna.
Kereopan teloituksen jälkeen oikeudenkäyntiä on syytetty erilaisista epäoikeudenmukaisuuksista. Kereopaa vastaan todistaneille luvattiin syytesuoja, mutta ei ole selvää tiesikö oikeus tästä järjestelystä. Kereopa ei puolestaan saanut ketään puolustamaan itseään, koska siirtomaahallinto kieltäytyi auttamasta mahdollisia todistajia matkustamaan Napieriin. Kereopa armahdettiin kuolemansa jälkeen osana Uuden-Seelannin ja Ngāti Rangiwewehin sopimusta vuonna 2014.
Sabrina ja Saarten tyttäret
Kesäkuussa 2019 Sabrina ja Saarten tyttäret sijoittui arvostetussa Aarhus Vocal Festivalin kuorokilpailussa toiseksi ja sai lisäksi erikoispalkinnon innovatiivisimmasta esityksestä.
Kaukola (Käkisalmen piiri)
thumb|200px|Kaukola [[Käkisalmen piirin kartalla]] 200px|thumb|[[Kaukolan kirkko Suomen ajalta on säilynyt kuntakeskuksessa]] Kaukola eli Sevastjanovo on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalankannaksella Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Luoteis-Venäjällä. Nykyinen Kaukolan kunta sijaitsee pääosin samalla alueella kuin Suomen Kaukolan maalaiskunta ennen sotia, Laatokan länsipuolella Käkisalmesta luoteeseen. Suomen Kaukolaan sisältynyt Kaarlahti kuitenkin muodostaa nykyisin oman kaupunkikuntansa (Kuznetšnoje), joka jää nykyisen Kaukolan sisään. Nykykunta ulottuu myös entisen Käkisalmen maalaiskunnan, Räisälän ja Hiitolan alueille. Kunta rajoittuu pohjoisessa Karjalan tasavaltaan.
Kunnan pinta-ala on 375 neliökilometriä ja asukasluku vuonna 2010 oli 800.
Kaukolassa on nykyisin yhdeksän maaseututaajamaa:
Ruotsin kansallispäivä
thumb|right|200px|[[Ruotsin lippu]] Ruotsin kansallispäivää vietetään Ruotsissa 6. kesäkuuta, Kustaa Vaasan kruunajaisten (1523) vuosipäivänä. Sitä on vietetty myös Ruotsin 6. kesäkuuta 1809 saaman uuden perustuslain ja hallitusmuodon kunniaksi.
Kyseistä päivää alettiin viettää Ruotsin kansallispäivänä, kun Ruotsin valtiopäivät teki siitä päätöksen vuonna 1983. Päivää oli jo aiemmin vietetty vuodesta 1916 lähtien Ruotsin lipun päivänä, ja vuodesta 1983 lähtien näitä kahta on vietetty yhtä aikaa. Vuodesta 2005 lähtien 6. kesäkuuta on ollut yleinen vapaapäivä Ruotsissa. Samalla toinen helluntaipäivä menetti asemansa pyhä- ja vapaapäivänä.
Paraldehydi
Paraldehydi on orgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C6H12O3 ja rakennekaava (C2H4O)3. Paraldehydista käytetään myös nimityksiä 2,4,6-trimetyyli-1,3,5-trioksaani, parasetaldehydi ja p-asetaldehydi.
Paraldehydin moolimassa on 132,16 g/mol, sulamispiste 12,6 °C, kiehumispiste 124,5 °C, suhteellinen tiheys 0,99 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 13 °C lämpötilassa 12 g/100 ml, leimahduspiste 24 °C c.c., itsesyttymislämpötila 235 °C ja CAS-numero 123-63-7.
Paraldehydi on asetaldehydin kondensoitumistuote ja sitä valmistetaan käsittelemällä asetaldehydiä hapolla kloridisuolan kuten natriumkloridin tai sinkkikloridin läsnä ollessa ja jäähdyttämällä seosta 5 °C:n lämpötilaan. Paraldehydiä käytetään puudutusaineena ja orgaanisessa synteesissä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa.
Jüri Luik
Jüri Luik (s. 17. elokuuta 1966 Tallinna, Viro) on virolainen poliitikko, joka on toiminut puolustus- ja ulkoministereinä useissa hallituksissa 1990-luvulta lähtien. Hän toimi ulkoministerinä vuosina runsaan vuoden vuosina 1994-1995 Laarin ja Tarandin hallituksissa ja puolustusministerinä molemmissa Laarin ja Ratasin hallituksissa. Poliittisesti hän kuuluu alun perin Isänmaan ja Res Publican liittoon, jonka perustajajäseniin hän kuului. Puolue muutti nimensä 2018 Isänmaaliitoksi.
Mukana Viron uudelleenitsenäistymisessä
Jüri Luik opiskeli neuvostovallan viimeisinä vuosina Tarton yliopistossa ja valmistui vuonna 1989 lehdistöoppi pääaineenaan. Hän oli aloittanut vuonna 1988 toimittajauran virolaisessa kulttuurilehti Vikerkaarin toimittajana. Lehti oli Laulavan vallankumouksen aikaan keskeinen vaikuttaja virolaisessa yhteiskunnassa maan uudelleenitsenäistymistä rakennettaessa.
Diplomaatin ja ministerin urasta
Valmistumisensa jälkeen Luik siirtyi uudelleenitsenäistyneen Viron tasavallan ulkoministeriön palvelukseen. Ulkoministeriötä johti tällöin tuleva presidentti Lennart Meri. Luik toimi sen jälkeen ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä ja hetken aikaa Viron Iso-Britannian suurlähettiläänä Lontoossa.
220px|thumb|left|Vuonna 2017 Viro toimi EU:n puheenjohtajamaana. Kuvassa EU-kokouksesta, jossa mukana Luikin lisäksi EU:n varapuheenjohtaja [[Federica Mogherini (kuvassa keskellä).]] Jüri Luik valittiin syksyllä 1992 riigikoguun Isänmaan ja Res Publican liiton listoilta. Pian sen jälkeen joulukuussa 1992 hänestä tuli ensin Laarin hallituksen salkuton ministeri, jonka vastuulla olivat Venäjän kanssa käytävät neuvottelut, Virossa olevien venäläisjoukkojen vetäytymisestä sekä Viron ja Venäjän suhteet. Elokuussa 1993 hänestä tuli edelleen puolustusministeri ja vuoden 1994 alusta ulkoministeri. Ulkoministerin tehtävää hän hoiti vielä seuraavassa Tarandin hallituksessa, joka istui huhtikuuhun 1995. Ulkoministeriajanjaksoon ajoittui Venäjän kanssa tehty sopimus, jonka mukaan venäläisjoukot lähtivät Virosta elokuun loppuun 1994 mennessä. Tässä asiassa Luik toimi tiiviisti yhteistyössä presidentti Meren kanssa, joka sai lopulta sopimuksen aikaan heinäkuussa 1994 henkilökohtaisissa neuvotteluissa Venäjän presidentin Boris Jeltsinin kanssa.
Yli kaksi vuotta kestäneen ministeriuran jälkeen Luik palasi diplomaatin tehtäviin. Hän toimi vuosina 1996-1999 Viron suurlähettiläänä Benelux-maissa ja pysyvänä Viron edustajana Naton päämajassa Brysselissä. Hän palasi ministerintehtäviin Laarin muodostaessa toisen hallituksensa maaliskuun lopussa 1999, jolloin hänestä tuli jälleen puolustusministeri. Hän oli tehtävässä Laarin toisen hallituksen loppuun eli lähes kolme vuotta tammikuun loppuun 2002. Sen jälkeen palasi ulkoministeriöön, ja vuodesta 2003 hän siirtyi Viron suurlähettilääksi Yhdysvaltoihin Washingtoniin. Viron liityttyä Natoon Luik palasi Viroon hoitamaan Viron ja Naton välisiä asioita. Tammikuussa 2013 hän siirtyi Viron suurlähettilääksi Venäjälle Moskovaan, jossa tehtävässä hän oli kesään 2015. Sen jälkeen hän palasi Tallinnaan johtamaan Kansainvälistä puolustustutkimuslaitosta. Tässä tehtävässä hän toimi toukokuuhun 2017.
Vuonna 2016 käydyissä presidentinvaaleissa Luik oli mahdollisena ehdokkaana maansa uudeksi presidentiksi Ilveksen presidenttikauden päättyessä, kun vaalin valintavaihe riikikogussa oli päättynyt ratkaisemattomana. Hänen ehdokkuutensa jatkovalinnassa kaatui kuitenkin EKREn ja Keskustapuolueen vastustukseen. Jatkovaaleissa presidentiksi valittiin Kersti Kaljulaid.
Off!
pienoiskuva|upright|OFF! Active ja OFF! Teho -karkotteita. Off! eli SC Johnson OFF! on yhdysvaltalaisen S. C. Johnsonin kansainvälinen hyttyskarkotetuotesarjan tuotemerkki. Off!-tuotteita myydään Yhdysvalloissa, Kanadassa, Brasiliassa, Argentiinassa ja Suomessa. Sarjan tuotteista 80 prosenttia valmistaa Suomessa Oy Transmeri Ab Espoossa ja loput Puolassa. Offin tehoaineena käytetään dietyylitoluamidia eli N,N-dietyyli-meta-toluamidia ja ikaridiinia. Off! Teho -tuotteet karkottavat hyttysten lisäksi myös punkkeja, paarmoja ja mäkäräisiä. Off-tuotesarja tuli tunnetuksi erityisesti 1980- ja 1990-luvulla televisiomainoksista, jossa esiintyi ”lapinäijänä” tunnettu, jo edesmennyt enontekiöläinen Ilmari Mattila (1917–2002 ) ja hänen repliikkinsä ”Miksi sinä etelän mies huitot, miksi sinä et käytä Ohvia?”.
Ratakatu
pienoiskuva|[[Selim A. Lindqvist|Selim A. Lindqvistin ja Elia Heikelin suunnittelema rakennus osoitteessa Ratakatu 1c–3 / Yrjönkatu 2b. Rakennettu 1889.]] pienoiskuva|[[Helsingin normaalilyseo osoitteessa Ratakatu 6a (alun perin 2). Rakennus valmistui vuonna 1878 arkkitehti F. A. Sjöströmin suunnittelemana.]] Ratakatu (ruots. Bangatan) on katu Helsingin kantakaupungissa. Katu alkaa Korkeavuorenkadulta ja kulkee Fredrikinkadulle, jonka toisella puolella sijaitsee Fredrikintori. Kadun alkupää Korkeavuorenkadun ja Yrjönkadun välillä kuuluu Kaartinkaupungin kaupunginosaan ja loppuosa Punavuoreen. Yrjönkadun ja Laivurinrinteen välisellä osuudella katu on Punavuoren ja Ullanlinnan kaupunginosien raja.
Katu on saanut nimensä tehtailija Erik Röön 1800-luvun puolivälissä Ruoholahteen siirretyn köydenpunontaradan mukaan. Kadun alkuperäinen ruotsinkielinen kirjoitusasu vuodesta 1842 lähtien oli Ban Gatan, vuoden 1866 karttaliitteen mukainen suomenkielinen nimi oli Paanakatu. Jo vuonna 1881 käytössä ollut Ratakatu lisättiin karttaan 1890-luvulla. Nykyiset kirjoitusasut Ratakatu–Bangatan vahvistettiin virallisesti vuonna 1909.
Heikki Kurikka
Heikki Artturi Kurikka (31. lokakuuta 1887 Kuortane – 6. toukokuuta 1972 Helsinki) oli eteläpohjalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka tuli tunnetuksi etenkin sahateollisuuden edistäjänä eri puolilla Suomea, mutta myös muun muassa laivanvarustajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1948. Heikki Kurikan liikekumppanina oli usein veli Svante Kurikka, joka sai kauppaneuvoksen arvon 1962. Heikki Kurikan työtä sahateollisuudessa jatkoi hänen poikansa, ekonomi Heikki Olavi Kurikka.
Kurikka syntyi Kuortaneella, jossa hänen isänsä, myös nimeltään Heikki Kurikka, harjoitti maanviljelyn ohella sahatoimintaa. Kun isä yhdessä Salomon Niinimaan ja Juho Heikkilän kanssa osti vuonna 1912 Kouran höyrysahan Nurmosta, sen johtoon asetetettiin 25-vuotias poika Heikki, joka oli käynyt Tuomarniemen metsänvartijakoulun. Sittemmin Heikki Kurikka nuorempi oli perustamassa, omistamassa ja johtamassa monia puunjalostusyrityksiä. Näitä olivat Suolahden Puu Oy (per. 1927), Vuokalan Saha Oy Savonrannalla (ost. 1939), Viitasaaren Saha Oy (myllytoimintaa vuodesta 1940), Alavuden Puunjalostustehdas Oy (per. 1917) sekä kyllästettyä puuta valmistanut Lapinkesto Oy Aavasaksalla. 1960-luvulta alkanut rakennemuutos teki monista pienistä sahoista huonosti kannattavia, ja monet Heikki Kurikan sahayrityksistä myytiin Rauma-Repolalle.
Koska valtaosa Kurikan omistamien sahojen tuotannosta vietiin ulkomaille, Heikki Kurikka kiinnostui 1930-luvun alussa myös rahtilaivatoiminnasta. Hän perusti neljä varustamoa, jotka olivat Vaasan Laiva Oy, Kouran Laiva Oy, Kurikan Laiva Oy ja Kuurtanes Oy. Yhtiöillä oli suurimmillaan neljä noin 5;000 dwt:n höyrylaivaa (Koura, Kemi, Kurikka ja Kuurtanes) ja vuodesta 1962 lähtien lippulaivana 13 000 dwt:n kokoinen M/S Vaasa Leader, jolla kuljetettiin useiden vuosien ajan Euroopasta Kanadan länsirannikon Vancouveriin muun muassa Volkswagen-autoja osana Vaasan Laivan ja Suomen Tankkilaivan yhteistä Tyynenmeren rahtilinjaa nimeltä Vaasa Line. Pääosa alusten lastista oli Suomen satamista lähdettäessä puutavaraa. Kurikan yhtiöt harjoittivat merenkulkua aina 1970-luvulle asti, jolloin laivat myytiin suuremmille varustamoille.
Sahateollisuuden ja varustamotoiminnan ohella Heikki Kurikka perusti tiilitehtaita, joista kaksi oli Ilmajoella ja yksi Ylivieskassa. Kurikka hankki omistukseensa myös metsää sekä Kaltsilan kartanon Vesilahdella.
Dirty Licks
Dirty Licks on lohjalainen, vuonna 2004 perustettu rock-yhtye. Silloin yhtye tunnettiin nimellä Pink Rockers ja bändissä oli myös eri kokoonpano, mutta se ei toiminut. Keikkoja bändi on tehnyt jo jonkin verran ja kaksi demoa on valmistunut. Dirty Licks teki levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa keväällä 2008. Yhtyeen single Misled Youth tuli kauppoihin 4. kesäkuuta ja albumi Too Little Too Late julkaistiin 3. syyskuuta 2008.
Harry J. Anslinger
Harry Jacob Anslinger (20. toukokuuta 1892 – 14. marraskuuta 1975) oli yhdysvaltain huumevirasto Federal Bureau of Narcoticsin (FBN) pääjohtaja vuosina 1930–1962. Anslinger muistetaan parhaiten kannabiksen demonisoinnista 1930-luvun Yhdysvalloissa erinäisten kampanjoiden avulla, ja häntä pidetään toisinaan yksin vastuullisena kannabiksen kieltämiselle Yhdysvalloissa sekä sitä seuranneelle, lähes maailmanlaajuiselle, kannabiksen kieltolaille.
Saǥai Muittalægje
thumb|250px|right|Saǥai Muittalægje Saǥai Muittalægje (nykyaikaisella oikeinkirjoituksella Ságaid Muitaleaddji; suom. 'Uutisten kertoja') oli Anders Larsenin perustama pohjoissaamenkielinen sanomalehti, jota julkaistiin 1904–1911. Saǥai Muittalægje oli ensimmäinen lehti, joka julkaisi Isak Saban Saamen suvun laulun runoversion 1. huhtikuuta 1906.
Lehdellä oli kaksi tarkoitusta. Sen oli tarkoitus valistaa saamelaista lukijakuntaa ja samaan aikaan edistää saamelaisten poliittisia tavoitteita. Vaikka lehti ilmestyikin vain vuosien 1904–1911 ajan, oli sillä kuitenkin keskeinen rooli saamelaisten poliittisessa liikehdinnässä 1900-luvun alussa. Siinä muun muassa julkaistiin Isak Saban Saamen suvun laulun runoversio vuonna 1906.
Suicideboysin diskografia
$uicideboy$-yhtyeen diskografia.
Edmund Barton
Edmund Barton (18. tammikuuta 1849 – 7. tammikuuta 1920) oli australialainen poliitikko ja tuomari. Hän oli myös Australian korkeimman oikeuden ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1903–1920.
Barton toimi Australian ensimmäisenä pääministerinä 1901–1903, minkä myötä hänestä tuli kansallissankari. Hänen merkittävin saavutuksensa oli Australian itsenäistymisliikkeen johtaminen 1890-luvulla. Hänet valittiinkin maan ensimmäiseksi pääministeriksi, mutta hän jätti tehtävän siirtyäkseen Australian korkeimman oikeuden tuomariksi.
Varhaisvuodet
Barton syntyi Sydneyn esikaupungissa Glebessä. Hän oli pörssivälittäjä William Bartonin ja Mary Louise Bartonin yhdeksäs lapsi. Hän opiskeli oikeustiedettä Sydneyn yliopistossa ja valmistui erinomaisin arvosanoin. Hänestä tuli asianajaja vuonna 1871. Hän pelasi myös krikettiä ja eräällä pelimatkalla Newcastleen vuonna 1870 hän tapasi tulevan vaimonsa Jane Mason Rossin. He avioituivat vuonna 1877.
Aluepolitiikka
Vuonna 1876 Barton oli Sydneyn yliopiston vaalipiirissä ehdolla Uuden Etelä-Walesin parlamentin alahuoneeseen, mutta häntä ei kuitenkaan valittu kuin vasta kolmannella kerralla vuonna 1879. Vaalipiiri kuitenkin lakkautettiin jo heti seuraavana vuonna ja Bartonista tuli Wellingtonin vaalipiirin edustaja vuosiksi 1880–1882. Itä-Sydneyn vaalipiirin edustajana hän toimi vuosina 1882–1887. Tässä vaiheessa Barton ei pitänyt tarpeellisena korostaa vapaakauppamyönteisyyttään. Vuonna 1882 hänestä tuli parlamentin puhemies ja vuonna 1887 hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneeseen. Tammikuussa 1889 hänestä tuli George Dibbsin hallituksen oikeuskansleri.
Eden (muusikko)
Eden (oik. Jonathon Ng, s. 23. joulukuuta 1995) on irlantilainen laulaja ja tuottaja.
Hän tuotti aiemmin musiikkia The Eden Project -nimellä, mutta vaihtoi nimeä vuonna 2015. Hän on julkaissut uransa aikana kaksi extended play -levyä ja kaksi studioalbumia.
Säynätsalo (suuralue)
Säynätsalo on Jyväskylän yhdeksäs suuralue. Suuralue vastaa entistä Säynätsalon kuntaa, joka liitettiin Jyväskylään vuonna 1993. Säynätsalon suuralueeseen kuuluvat Säynätsalon, Lehtisaaren, Muuratsalon ja Kinkovuoren kaupunginosat.
Säynätsalon suuralueella on 3 294 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 22,3 neliökilometriä.
Jacques Hadamard
pienoiskuva|Jacques Hadamard. Jacques Salomon Hadamard (8. joulukuuta 1865 – 17. lokakuuta 1963) oli ranskalainen matemaatikko. Hän todisti alkulukulauseen vuonna 1896.
Hadamard opiskeli École Normale Supérieuressa ja ryhtyi poliittisesti aktiiviseksi Dreyfusin tapauksen yhteydessä; kapteeni Alfred Dreyfus oli hänen velipuolensa. Hänen opiskelijoitaan olivat muiden muassa Maurice Fréchet, Paul Lévy, Szolem Mandelbrojt ja André Weil.
Hadamardin mukaan on myös nimetty Hadamardin matriisi. Hänelle myönnettiin Grand Prix des Sciences Mathématiques vuonna 1892 ja Prix Poncelet vuonna 1898. Hän kuoli Pariisissa 97-vuotiaana.
Jean-François Champollion
thumb|200px|Jean-François Champollion, [[Léon Cogniet'n tekemä muotokuva, 1831.]] Jean-François Champollion (23. joulukuuta 1790 Figeac, Lot – 4. maaliskuuta 1832 Pariisi) oli ranskalainen orientalisti ja egyptologi. Hän loi pohjan modernille egyptologialle ratkaisemalla hieroglyfien arvoituksen Rosettan kiven avulla.
Varhainen elämä ja opinnot
Champollion syntyi Figeacin kaupungissa Ranskassa vuonna 1790. Hän sai yksityisopetusta yhdeksänvuotiaaksi asti, minkä jälkeen hänet lähetettiin kouluun Grenobleen, missä hänen isoveljensä jo opiskeli. Grenoblessa Champollion opiskeli muinaisia kieliä, etenkin Egyptin kieliä.
Champollion muutti Pariisiin vuonna 1807 ja opiskeli Collège de Francen itämaisten kielten koulussa. Hän oppi muun muassa persiaa, etiopialaista ge’eziä, sanskritia, zendiä, pahlevia ja arabiaa, ja hän alkoi kirjoittaa koptin kielen sanakirjaa ja kielioppia.
Ura
Grenoblen tiedekunnan lakkautuksen 1815 jälkeen Champollion jatkoi työskentelyä egyptiläisten tekstien parissa. Niitä ei aiemmin ollut pystytty tulkitsemaan, mutta Champollion alkoi havaita yhteyksiä hieroglyfien ja muiden tekstien välillä. Hän kirjoitti havainnoistaan kirjeen Lettre à M. Dacier vuonna 1822 ja kaksi vuotta myöhemmin pitemmän tutkielman muinaisen Egyptin kirjoitusjärjestelmistä. Tutkielma herätti heti suurta huomiota, sillä se tarjosi jo pitkään etsityn avaimen Egyptin hieroglyfien tulkitsemiseen.
Champollionin tutkimusten jälkeen egyptologia lähti todelliseen nousuun. Aikaisemmin käsittämättömiä tekstejä pystyttiin nyt tulkitsemaan. Tämä mahdollisti entistä paremman muinaisten egyptiläisten yhteiskunnan ja kulttuurin tutkimisen. Champollionia pidetäänkin nykyään modernin egyptologian isänä. Laajasta tutkimuksestaan huolimatta Champollion ei kyennyt yksin selvittämään kaikkia muinaisen egyptin kielen sanoja ja kielioppisääntöjä. Hän loi silti perustan kielen tutkimukselle, jota käytetään yhä tänäkin päivänä.
Champollion käytti tutkimuksensa pohjana vuonna 1799 löydettyä Rosettan kiveä. Kiveen oli kaiverrettu teksti kolmella eri kirjoituksella, hieroglyfeillä, demoottisella kirjoituksella sekä kreikkalaisella kirjoituksella ja kahdella kielellä, muinaisegyptiksi ja kreikaksi. Champollion tutki tekstien rakennetta yhdistääkseen eri kielten sanat ja rakenteet toisiinsa. Champollionin sujuva koptin kielen taito auttoi häntä suuresti tulkitsemaan tekstejä. Oleellinen hieroglyfien arvoituksen ratkaisemiseen johtanut oivallus oli se, että Champollion totesi ensimmäisenä hieroglyfien olevan foneettisia merkkejä eikä symbolista kuvakirjoitusta, kuten perimätieto ja harvat hieroglyfejä käsittelevät vanhat kirjalliset lähteet virheellisesti kertoivat.
Champollion onnistui pitkällisen tutkimuksen jälkeen translitteroimaan egyptinkielisiä tekstejä. Hän muunsi hieroglyfit ensin koptin kielen aakkosille ja siitä edelleen nykyaikaisille aakkosille. Champollion tunsi 864 eri hieroglyfimerkkiä, mutta nykyään niitä tiedetään olleen hiukan enemmän.
Champollionista tuli vuonna 1826 Louvren egyptiläisen museon kuraattori. Hän kävi Egyptissä vuosien 1828–1830 aikana. Palattuaan hän otti vastaan häntä varta vasten perustetun egyptologian professorinviran.
Kuolema
Champollion kuoli vuonna 1832 ollessaan kirjoittamassa egyptin kielen kielioppia ja sanakirjaa. Teos julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Hanns Martin Schleyer
thumb|Hanns Martin Schleyer vuonna 1973. Hanns Martin Schleyer (1. toukokuuta 1915 Offenburg, Saksa – 19. lokakuuta 1977 Mulhouse, Ranska) oli Saksan liittotasavallan työnantajaliiton puheenjohtaja ja CDU:n jäsen. Baader–Meinhof-ryhmä kaappasi ja surmasi Schleyerin vuonna 1977.
Elämä
Schleyer syntyi kansalliskonservatistiseen perheeseen. Hänen isänsä oli tuomari. Hänen kaukainen sukulaisensa oli katolinen pappi Johann Martin Schleyer, joka kehitti keinotekoisen volapükin kielen. Hanns Martin Schleyer opiskeli lakia Heidelbergin yliopistossa vuonna 1933. Vuonna 1939 hän väitteli tohtoriksi Innsbruckin yliopistossa.
Toisen maailmansodan aikana Schleyer oli länsirintamalla. Rintamalta hän sai tehtävän Prahan opiskelijaliitossa. Hän oli töissä Bernhard Adolfilla, joka oli saksalainen taloustieteilijä protektoraatissa. Juuri Adolf toi Schleyerin virkoihin Määrissä ja Böömissä. 5. toukokuuta 1945 Schleyer pakeni Prahasta. Sodan jälkeen hän oli SS-upseeriutensa vuoksi liittoutuneiden sotavankina kolme vuotta. Hänet vapautettiin vuonna 1948.
Schleyer vastusti 1960-luvulla työsulkuja, ja natsitaustan takia 1968 opiskelijaliiton jäsenet kuvailivat häntä monet vuodet kapitalismin irvikuvaksi, joten hänestä tuli opiskelijaliiton vihollinen.
Kaappaus
Baader–Meinhof-ryhmä kaappasi Schleyerin 5. syyskuuta 1977 Kölnissä. Hän oli matkalla autolla kotiin. Hänen perässään ajoi toinen auto, jossa oli kaksi poliisia ja henkivartija. Yhtäkkiä auton eteen työnnettiin lastenvaunut, jolloin hänen autonkuljettajansa oli pakko pysähtyä. Samalla Schleyerin auton eteen tuli toinen auto. Terroristit hyppäsivät toisesta autosta ja alkoivat ampua. Autonkuljettaja kuoli, samoin poliisit ja henkivartija. Kiivaan tulituksen jälkeen terroristit katosivat Schleyer mukanaan.
Saksan liittohallitus sai 6. syyskuuta terroristeilta vaatimuskirjeen. Kirjeessä kerrottiin, että Schleyer vapautetaan, jos hallitus vapauttaa vankilasta 14 terroristia. Hallitus pysytteli odottavalla kannalla, ja parin päivän kuluttua sieppaajat suostuivat välittäjään. Viranomaiset päättivät salata neuvottelut, sillä Schleyerin pelättiin jo tulleen murhatuksi.
28. syyskuuta Ranskassa ilmestyvä vasemmistolehti Libération sai kuvan siepatusta Schleyerista. Valokuvassa oli lappu, jossa luki: ”RAF:n vankina 20 päivää”. Sieppaajat vaativat poliisia lopettamaan Schleyerin etsinnän ja vapauttamaan 11 terroristia.
8. lokakuuta ranskalaiset lehdet julkaisivat kuvan Schleyeristä. Valokuvan lisäksi oli kirje Schleyeriltä, jossa vedottiin viranomaisiin, että nämä säästäisivät hänen henkensä ja suostuisivat terroristien ehtoihin, koska Schleyerin kaappaajat eivät jaksaisi enää kauan odottaa.
Kun Schleyer kaapattiin Kölnissä, hänet vietiin Erftstadtin laitamilla sijainneeseen kerrostaloon. Myöhemmin hänet siirrettiin Alankomaihin ja sieltä edelleen Brysseliin. Saksan poliisilla oli kohtuullisen paljon tietoa Schleyerin olinpaikasta. Monet poliisit sanoivat, että Schleyer oli moottoritien vieressä olevissa kerrostaloissa.
Lokakuun 17. päivänä saksalainen terrorismin vastainen GSG 9 -yksikkö vapautti palestiinalaisten terroristien (joilla oli yhteyksiä Baader–Meinhofiin) kaappaaman Lufthansan lennon 181 lentokoneen Mogadishun lentokentällä. Kaappauksen jälkeisenä päivänä RAF:n jäsenet Andreas Baader, Gudrun Ensslin ja Jan-Carl Raspe tekivät Stuttgartin Stammheimin vankila‎ssa itsemurhan.
19. lokakuuta tuntemattomaksi jäänyt nainen soitti Deutsche Presse-Agentur -uutispalvelun toimitukseen ja antoi vihjeen Schleyerin murhasta ja auton tarkasta sijainnista. Kello 21.11 hänet löydettiin ammuttuna Audi 100 -henkilöauton tavaratilasta Ranskan Mulhousessa.
Savusavu
Savusavu on kaupunki Fidžin saarivaltiossa. Se sijaitsee Vanua Levun saarella. Savusavu perustettiin kauppakaupungiksi. Nykyään myös matkailu on merkittävä elinkeino. Savusavun asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa 6 833.
Ralph Perry (pokerinpelaaja)
Rafael "Ralph" Perry (syntyjään Rafael Perivoskin) on venäläissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on pelannut pokeria ammatikseen vuodesta 1992.
Korkeiden panosten käteispeleihin erikoistunut Perry voitti toistaiseksi ainoan World Series of Poker -rannekkeensa 1 500 dollarin pot limit omaha -turnauksessa vuonna 2006. Samana vuonna 50 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa hän oli viidestoista ansaiten 137 280 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Perry on parhaimmillaan ollut kolmas vuonna 2002, jolloin Robert Varkonyi voitti.
Vuonna 2006 Perry edusti Venäjää Intercontinental Poker Championship -turnauksessa.
Perryn perheeseen kuuluu vaimo Merri ja kaksi poikaa (Sean ja Joseph). Elokuussa 2007 Perryn pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
José Azcona del Hoyo
José Simón Azcona del Hoyo (26. tammikuuta 1927 – 24. lokakuuta 2005) oli hondurasilainen poliitikko, joka edusti Hondurasin liberaalipuoluetta (PLH). Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1986–1990.
Karl Taillepierre
thumb|Karl Taillepierre (2009)
Karl Taillepierre (s. 13. elokuuta 1976) on ranskalainen kolmiloikkaaja.
Taillepierre karsiutui loppukilpailusta Edmontonin MM-kilpailuissa 2001, mutta oli kahdeksas Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 tuloksella 16,46 metriä. Hän karsiutui jälleen Ateenan olympialaisissa 2004, mutta sijoittui seuraavan vuoden Helsingin MM-kilpailuissa viidenneksi tuloksella 17,27 metriä. Vuoden 2006 Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa ja Göteborgin EM-kilpailuissa Taillepierre karsiutui, kuten kävi myös Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 2007. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli neljäs Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 17,12 metriä. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 Taillepierre karsiutui.
Taillepierren ennätys on 17,45 metriä, jonka hän hyppäsi Angersissa 16. heinäkuuta 2005. Sisäradoilla hän on hypännyt 17,12 metriä Torinossa 7. maaliskuuta 2009. Pituushypyssä hänen ennätyksensä ovat vastaavasti 779 ja 780 senttimetriä, jotka hän saavutti Strasbourgissa 23. kesäkuuta 2005 ja Aubièressä 18. helmikuuta 2006.
Red Amick
Richard "Red" Amick (19. tammikuuta 1929 Kansas City, Missouri – 16. toukokuuta 1995 Crystal River, Florida) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1959–1960. Vuonna 1959 hän keskeytti ja vuonna 1960 hän oli sijalla 11.