cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štúrovo
Štúrovon yhdistää Unkarissa sijaitsevaan Esztergomin kaupunkiin yli 500 metriä pitkä Mária Valéria -silta.
LFS
LFS voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Nikkei 225
Vuonna 2013 Japanin pörssi (JPX) perusti uuden JPX-Nikkei400 -indeksin.
Pohjois-Amerikan maantiede
thumb|Pohjois-Amerikka thumb|Pohjois-Amerikka satelliittikuvakoosteessa thumb|Pohjois-Amerikan kallioperä
Pinnanmuodot
Pohjois-Amerikassa on vanhoja ja nuoria vuoristoja. Nuorten Kordillieerien osat Pohjois-Amerikassa (mm. Kalliovuoret ja Sierra Nevada) kulkevat koko mantereen poikki sen länsipuolelta. Vuoret ovat nuoria poimuvuoria, joissa on aktiivisia tulivuoria. Vuoret nousevat yli neljän kilometrin korkeuteen, ja korkein huippu on Denali (6 194 m), joka tunnettiin nimellä Mount McKinley vuodesta 1896 vuoteen 2015. Vuorijonojen väliin jää tasankoja, altaita, kuten Mojaven aavikko, Kuolemanlaakso ja monet suolajärvet.
Mantereen itärannikolla kulkee Appalakit, joka on vanha vuorijono. Sen korkein kohta on Mount Mitchell (2 037 m). Vuoriston ja rannikon välissä on rannikkotasanko. Mantereen sisäosa koostuu valtavista tasangoista ja alangoista, ns. preeriasta. Jääkausien aikana suuret osa mannerta oli jäätiköiden peitossa, jotka ovat tehneet Kanadan ja Yhdysvaltojen alueiden sedimenttikerrokset.
Pohjois-Amerikan suurimmat joet ovat Missouri (4 088 km pitkä), Mississippi (3 766 km), Rio Grande (3 034 km), Columbia (2 044 km) ja Saint Lawrence (3 058 km). Saint Lawrence yhdistää Isotjärvet Atlanttiin. Mantereen suurin järvi on Yläjärvi (82 100 km²).
Ilmasto
Pohjois-Amerikan ilmasto vaihtelee alueittain. Ilmasto luonnollisesti kylmenee etelästä pohjoiseen mentäessä siten, että esimerkiksi Floridan ilmaston ollessa trooppinen, Yhdysvaltojen pohjoisosissa on jo neljän vuodenajan mannerilmasto, ja Kanadan pohjoisosissa se muuttuu arktiseksi. Etelä-Kaliforniassa vallitsee välimerenilmasto. Erityisen kuivaa on Pohjois-Meksikossa, Lounais-Yhdysvalloissa ja Kalliovuorten altaissa.
Tornadoja ilmenee laajalla alueella Keski-Yhdysvalloissa, ja mantereen eteläosiin kulkeutuu usein hurrikaaneja.
Kasvillisuus
Erilaiset metsät peittävät laajoja alueita Pohjois-Amerikassa. Lehtipuut viihtyvät hyvin lauhkeassa ilmastossa, ja Kaliforniassa kasvaa nahkealehtistä kasvillisuutta, sekä Australiasta tuotuja eukalyptuspuita. Subboreaalisella alueella kasvaa subboreaalista metsää. Tyynenmeren rannikolla menestyvät kookkaat puulajit, kuten punapuu.
Mantereen keskiosissa kasvaa ruohokasvillisuutta. Preeriaheiniä kasvaa tasangon niillä alueilla, joissa vuotuinen sademäärä on yli 750 mm. Muualla menestyvät vain matalat heinäkasvit. Pohjoisessa subboreaalisen vyöhykkeen pohjoispuolella Kanadassa ja Alaskassa on tundrakasvillisuutta eli pääasiassa pensaita, sammalia, jäkälää ja ruohoja.
Kale Teuronen
Kale Teuronen (17. tammikuuta 1912 – 24. joulukuuta 1986) oli suomalainen näyttelijä ja muusikko. Teuronen oli kotoisin Viipurista ja teki kiertueita 1930-luvulla Reino Helismaan sekä Martti Niemen kanssa.
1950-luvulla Teuronen aloitti elokuvanäyttelijänä, ja hänen tunnetuin roolinsa on Tuntemattoman sotilaan sotamies Susi.
Salibandyn Champions Cup 2019
Champions Cup 2019 on järjestyksessään 26. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. 2019 Champions Cup pelataan uudella järjestelmällä, jolloin cupiin osallistuu vain Euroopan neljän parhaan salibandymaan mestarit kaudelta 2017-2018 sekä miehistä, että naisista. Champions Cup pelataan 2019 Gävlessä.
Turnauksen voitti miehissä Classic, joka on kahdessa viime turnauksessa ollut hopealla. Tämä oli Classicin ensimmäinen EuroCup-voitto. Naisissa mestaruuden voitti ruotsalainen IKSU. IKSU:lle mestaruus oli kolmas perättäinen.
Joukkueet
Miehet
Naiset
Miehet
Välierät
Onnenpoika (Mikko Alatalon albumi)
Onnenpoika on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon kuudes albumi. Se julkaistiin Finnscandian Hi-Hat-levymerkillä vuonna 1979.
Salibandyn Champions Cup 2019
Miehet
Pronssiottelu
Onnenpoika (Mikko Alatalon albumi)
Samaan aikaan kun Alatalo keräsi - Suomea kiertäen - tietoa ja kokemuksia Siirtomaa-Suomen laulusarjan loppuunsaattamista varten, hänen lauluntekijäkumppaninsa Harri Rinne koetti yhdistellä yhteiskunnallista otetta sisältävää sanomaa ja vuosikymmenien takaista kuplettiperinnettä toisiinsa. Näistä aineksista syntyi Onnenpoika, Alatalon ensimmäinen todellinen kuplettilevy.
Muuten Finnscandia antoi Alatalolle vapaat kädet, mutta yhtiö ei tahtonut hyväksyä tämän omaa yhtyettä levylle. Laulajalle tämä oli kuitenkin tärkeää ja yhtye hyväksyttiin lopulta. Siihen kuuluivat: Heikki Hakola (rummut), Juuso Nordlund (basso), Raikku Nyyssönen (kitara) ja Mikon tuleva monivuotinen kumppani Masi Luoma (koskettimet). Soolokitarat soitti kuitenkin Janne Louhivuori.
Salibandyn Champions Cup 2019
Naiset
Välierät
Pronssiottelu
Onnenpoika (Mikko Alatalon albumi)
Onnenpojan kappaleista tunnetuin on Syksyn sävel-kupletti "Vesilasi, vessanavain, heiniä paali", jonka ansiosta - Alatalon kansansuosion lisäksi - albumi myi hyvin. Puhdasoppista Alatalo - Rinteen rautalankakuplettia edusti "Se on eldankaa". Samanhenkistä musiikkia he tulisivat tekemään 1980- ja 1990-luvuillakin.
Salibandyn Champions Cup 2019
Naiset
Finaali
Onnenpoika (Mikko Alatalon albumi)
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Salibandyn Champions Cup 2019
Lopputulokset
Miehet
Naiset
Yrjönkatu (Helsinki)
thumb|300px|Yrjönkatu poikkikatuineen ja puistoineen. Kuvan etäisyydet eivät ole oikeassa mittakaavassa. thumb|250px|Näkymä Yrjönkadun kaakkoisosasta luoteeseen. Keltainen kerrostalo vasemmalla on Yrjönkatu 4.
Yrjönkatu on vajaan kilometrin mittainen kaakkois-luoteissuuntainen katu Helsingin keskustassa. Sen varrella sijaitsee muun muassa historiallisesti merkittävä Hotelli Torni. Katu on saanut nimensä venäläisen Pyhän Yrjön ritarikunnan mukaan. Alun perin (1820) kadun nimi oli Sankt Georgs Gatan, mutta jo vuonna 1836 sana Sankt (pyhä) poistettiin kadun nimestä. Suomenkielinen nimi Yrjönkatu vahvistettiin vuonna 1909.
Yrjönkadun kaakkoisin osa (Yrjönkatu 2a) sijaitsee Ullanlinnan kaupunginosassa, muutoin kadun alkupään parillinen puoli (Yrjönkatu 2b–Yrjönkatu 12-14) on Punavuoren alueella ja pariton puoli (Yrjönkatu 1 ja Yrjönkatu 3) Kaartinkaupungissa. Uudenmaankadun risteyksestä luoteeseen Yrjönkatu sijaitsee Kampin alueella.
Katu on yksiajoratainen, kaksikaistainen ja kaksisuuntainen (Eerikinkadun ja Simonkadun välinen osuus on yksisuuntainen). Autokaistat on päällystetty nupukivin, jalkakäytävät ovat asfalttipäällysteisiä, paitsi Kalevankadun ja Simonkadun välisellä osuudella, missä on käytetty harmaita katukiviä. Katu on valaistu ylösripustetuin valaisimin.
Yrjönkadulla on liikennevalot seuraavissa risteyksissä: Uudenmaankatu, Bulevardi, Lönnrotinkatu ja Simonkatu.
Yrjönkadun vanhin rakennus on Sebastian Gripenbergin käsialaa vuodelta 1884 osoitteessa Yrjönkatu 18–Bulevardi 8 ja uusin vastaavasti Hänninen & Hansion suunnittelema talo vuodelta 1980 kadun luoteisosassa.
Vuonna 2018 Yrjönkadulle avattiin uusi hotelli Hotel St. George.
Korkeavuorenkatu–Bulevardi
thumb|Näkymä Yrjönkadun ja Uudenmaankadun risteyksestä luoteeseen. Taustalla Hotelli Torni.
Yrjönkatu haarautuu Korkeavuorenkadusta luoteeseen hieman Johanneksenkirkon pohjoispuolella. Sen alkupää sijaitsee usean eri kaupunginosan alueella. Erottajankadun, Uudenmaankadun ja Yrjönkadun muodostamassa kolmiossa sijaitsee Dianapuisto, viralliselta nimeltään Kolmikulman puisto. Puisto peruskorjattiin vuosina 2006 ja 2007. Suihkulähteet otettiin jälleen käyttöön, kalusteet ja valaistus uusittiin. Valtaosa Yrjönkadun alkupään arkkitehtuurista on 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alusta. Yrjönkadun kaakkoisimmassa osassa kulkee raitiolinja 10.
Rakennuksista on lueteltu pariton ja parillinen puoli erikseen kaakosta lähtien, kursiivilla on mainittu poikkikadut, Yrjönkadulta alkavat kadut sekä Yrjönkatuun välittömästi liittyvät puistot.
Bulevardi–Kalevankatu
thumb|Yrjönkatu 11 sijaitsee Vanhaa kirkkopuistoa vastapäätä.
Bulevardin ja Lönnrotinkadun välisellä osuudella Yrjönkadun parillinen puoli rajoittuu Vanhaan kirkkopuistoon eli Ruttopuistoon. Yrjönkatu 9:ssä toimii muun muassa Suomen Hypoteekkiyhdistys. 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun arkkitehtuurin lisäksi Bulevardin ja Kalevankadun välisellä osuudella on pelkistetympää 1930-luvun arkkitehtuuria. Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu toimi osoitteessa Yrjönkatu 24 vuodesta 1890 vuoteen 1937. Bulevardia pitkin Yrjönkadun poikki kulkevat raitiolinjat 3 ja 6.
Kalevankatu–Simonkatu
thumb|Yrjönkatu 23:n kohdalla katu tekee 90 asteen mutkan. Vasemmalla Hotelli Torni, oikealla Yrjönkadun uimahalli. thumb|Yksityiskohta uimahallin sisäänkäynnistä.
Yrjönkadun luoteinen osa on molemmin puolin tiiviisti rakennettu. Katu tekee tällä kohdalla kaksi noin 90 asteen mutkaa. Osuudella sijaitsee muun muassa kolme arkkitehti Heikki Kaartisen suunnittelemaa taloa. Arkkitehtonista yleisilmettä hallitsee noin 70-metrinen Hotelli Torni. Osoitteessa Yrjönkatu 21b sijaitsee 4. kesäkuuta 1928 avattu Yrjönkadun uimahalli, joka oli vuosikymmeniä Suomen ainoa julkinen uimahalli. Parittomalla puolella on myös Amos Andersonin taidemuseo. Se sijaitsee Forumin kauppakeskuksen korttelissa, ja rakennuksen porttikäytävän kautta Yrjönkadulta on kulkuyhteys kauppakeskuksen sisäpihalle. Vastakkaisella puolella katua Yrjönkatu 30:ssä sijaitsee Lilla Teatern.
Kaajärvi
Kaajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Porte
Porte on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. . Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 1 092 asukasta. pienoiskuva|left
Joe Smith (Martti Innanen)
Joe Smith on Martti "Huuhaa" Innasen luoma fiktiivinen lontoolainen kansainvälinen seikkailija.
Hahmo esiintyi Innasen kirjoittamissa ja esittämissä parodisissa seikkailuaiheisissa radiokuunnelmissa. Kuunnelmat Joe Smith seikkailu viitakossa ja Joe Smith Rasilian satemetsässä julkaistiin myös C-kasetti- ja LP-formaatissa.
Osa kuunnelmista julkaistiin Innasen vuonna 1967 julkaisemassa kirjassa Seikkailu viitakossa. Vuonna 2015 Yle Radioteatteri tuotti Joe Smithistä kuunnelman, johon sisältyy kolme tarinaa: Tartsan ja Pielaveten salainen aarre, Joe Smith Ekyptissä ja Joe Smith Intiassa.
Ala-Utoksen vesivoimalaitos
Ala-Utoksen vesivoimalaitos sijaitsee Utajärvellä. Oulujoki Osakeyhtiön rakentama voimala valmistui vuonna 1957.
Rakentaminen ja käyttöönotto
Utasen vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä rakennettiin alakanavan sivuun pieni voimalaitos. Utajärveen laski pohjoispuolelta Utosjoki, jonka tuomat vedet oli tarkoitus purkaa järvestä alakanavaan sivupenkeren läpi rakennetun ylisyöksyaukon kautta. Kun Utajärven vedenpinta oli 5–6 metriä ylempänä, syntyi ajatus tämän putouksen hyväksikäytöstä. Ylisyöksyaukon tilalle rakennettiin segmentillä suljettava tulva-aukko, tämän sivuun vaatimaton koneasemarakennus ja toiseen sivuun uittokouru Utosjoen uiton johtamiseksi alakanavaan. Syksyllä 1957 koneisto oli valmiiksi asennettu ja energiatuotanto alkoi 0,5 megawatin teholla.
Daphne Maxwell Reid
thumb|Reid vuonna 2012 Daphne Maxwell Reid (s. 13. heinäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän valmistui Bronx High School of Sciencesta ja Northwestern Universitysta.
Suuri yleisö muistaa afroamerikkalaisen Reidin parhaiten Vivian Banksin roolista televisiosarjassa Bel-Airin prinssi. Hänen puolisonsa on näyttelijä Tim Reid.
Aegypiinae
Aegypiinae on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintujen alaheimo.
Valandil
Valandil on kuvitteellinen henkilö J. R. R. Tolkienin fantasiamaailmassa Keski-Maassa. Hän on Isildurin nuorin eli neljäs poika ja hänestä tuli isänsä kuoleman jälkeen Arnorin korkea kuningas, kun hänen vanhemmat veljensä sekä isänsä tappoivat örkit. Sen sijaan Gondorin kruunua tämä ei vaatinut, koska oli vasta 12-vuotias, jolloin hänen serkkunsa Melendil hallitsi Gondoria. Elrond oli hänen opettajansa. Hänen jälkeensä kuninkaaksi nousi hänen poikansa Eldacar.
Käärmekotkat (alaheimo)
Käärmekotkat (Circaetinae) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintujen alaheimo. Siihen kuuluu viisi sukua, joita tavataan vain Vanhassa maailmassa.
Useimpien käärmekotkalajien kynnet ovat lyhyet ja vahvat, ja soveltuvat hyvin kiinnipitämiseen sekä nopealiikkeisten, myrkyllistenkin käärmeiden tappamiseen. Käärmekotkat eivät ole immuuneja käärmeenmyrkkyä vastaan, joten käärmeen tappamiseen tarvitaan ketteryyttä, ja myös säärien paksut suomut saattavat suojata lintua jonkin verran. Käärmekotkien koko vaihtelee paljon. Filippiinienkotka on yksi maailman suurimmista kotkalajeista, kun taas pienin laji pikkuharjakotka ei kasva suurta varpushaukkaa kookkaammaksi, ja kuuluu kotkista pienimpiin.
Käärmekotkat elävät pääosin Afrikassa ja Aasiassa, mutta käärmekotkaa tavataan myös Euroopassa. Useimmat käärmekotkalajeista suosivat ravinnokseen etenkin käärmeitä ja sammakoita sekä muita matelijoita, sen sijaan nisäkkäitä ja lintuja ne eivät yleensä syö. Poikkeuksena on filippiinienkotka, joka saalistaa muun muassa apinoita ja sarvinokkia.
The Cold Light of Day
The Cold Light of Day on Mabrouk El Mechrin ohjaama vuonna 2012 ensi-iltansa saanut toimintatrillerielokuva. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Sigourney Weaver ja Henry Cavill.
Paul Heyman
thumb|Paul Heyman Paul Heyman (s. 11. syyskuuta 1965) on tullut ihmisten tietoisuuteen miehen ohjattua entisen minipromootion, Eastern Championship Wrestlingin, yhdeksi maailman tunneutuimmista vapaapainipromootioista, Extreme Championship Wrestlingiksi. ECW:n mentyä vararikkoon alkuvuodesta 2001, Heyman on esiintynyt World Wrestling Entertainmentin riveissä selostajana, SmackDown-brandin toimitusjohtajana, sekä managerina. Heyman teki paluun WWEhen vuonna 2012 oltuaan jokusen vuoden poissa. Nykyään hän toimii Brock Lesnarin managerina.
Yakari
Yakari on lapsille suunnattu intiaanisarjakuva.
Alun perin Yakaria tekivät sveitsiläisen sarjakuvataiteilija Derib (Claude de Ribaupierre) ja käsikirjoittaja Job (André Jobin). Vuodesta 2016 käsikirjoittajana on toiminut Joris Chamblain. Yakaria on ilmestynyt vuosina 1973–2016 yhteensä 39 albumia. Yakarista on tehty myös animaatiosarjoja.
Yakarin hahmo
Yakari on pieni siouxintiaanipoika, jonka erityispiirre on, että hän osaa eläinten kieliä. Myös eläimet ymmärtävät toisiaan, ja niillä voi olla taikavoimia. Yakarin toteemieläin on Suuri Kotka, joka antaa usein kryptisiä neuvoja. Tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Amerikkaan. Valkoisia ei sarjassa vielä näy, mutta hevosia jo.
Yakari suomeksi
Yakari ilmestyi suomeksi ensimmäisen kerran jatkosarjana Non Stop -lehdessä vuosina 1977–1978. Yakari ja valkoinen biisoni ilmestyi Non Stop -albumina 7/1978. Otava on julkaissut nämä ja kuusi muuta albumeina.
Icky Thump
Icky Thump sijoittui ensimmäisellä viikollaan Britanniassa sijalle 1 ja debytoi sijalla 2 Billboard 200 -listalla. Sitä myytiin ensimmäisellä viikolla Yhdysvalloissa 223 000 kappaletta.
Purennanohjain
thumb|Nite-Guide thumb|Nite-Guide thumb|Nite-Guide Purennanohjaimet on vakiintunut yleisnimeksi ryhmälle muovisia tehdasvalmisteisia oikomiskojeita.
Icky Thump
Suomalaisista musiikkilehdistä Soundi antoi albumille 5/5 tähteä ja Rumba 4/5 tähteä.
Purennanohjain
Tavallisimmin purennanohjainta käytetään syvän purennan hoidossa korjaamaan etuhampaiden aiheuttamaa limakalvoärsytystä.
Joissakin purennanohjainmalleissa on useita kokoja, ja toisissa sama koko käy kaikille. Koon saa mitattua suusta tai kipsimallin päältä kojeen mukana tulevalla mitalla, ja kojetta voi sovittaa muovipussissa kipsimallien päällä.
Käyttö
Purennanohjainta käytetään tavallisesti useiden kuukausien ja vuosien ajan muutamia tunteja päivässä ja öisin. Totuttelu kannattaa aloittaa päiväkäytöstä, ja potilaan olisi syytä pitää päiväkirjaa yö- ja päiväkäytöstä. Kaikkein tärkeintä hoidon onnistumisen kannalta on potilaan ja vanhempien motivointi hoitoon, sillä vain kojeen säännöllinen pitäminen tuo tuloksia. Niinpä hoidoista suuri osa epäonnistuu, koska potilas ei pidä kojetta ohjeiden mukaan.
Châtillon-sur-Thouet
Châtillon-sur-Thouet on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee aivan Parthenayn kaupungin koillispuolella. Kunnan pinta-ala on 16,4 neliökilometriä ja siellä on arviolta 2 688 asukasta (vuonna 2016).
Joseph Beuys
thumb|Joseph Beuys Joseph Beuys (12. toukokuuta 1921 Krefeld, Saksa – 23. tammikuuta 1986) oli vaikutusvaltainen saksalainen taiteilija, joka tuli tunnetuksi 1960-luvulla.
Beuys opiskeli Düsseldorfin taideakatemiassa. Hänet tunnetaan ritualistisista julkisista esityksistään ja siitä, kuinka hän tarmokkaasti puolusti taiteen parantavaa voimaa ja yleismaailmallisen inhimillisen luovuuden mahtia. Esiintymisten lisäksi Beuys teki veistoksia, ympäristöteoksia, vitriinejä, taidegrafiikkaa ja julisteita sekä tuhansia piirroksia. Hän oli myös innokas opettaja ja osallistui Saksan politiikkaan. Beuys oli karismaattinen ja ristiriitainen hahmo, ja siksi hänen merkityksestään länsimaiselle taiteelle on käyty ajoittain kiivastakin keskustelua.
Beuys palveli toisen maailmansodan aikana vapaaehtoisena natsi-Saksan ilmavoimissa Luftwaffessa. Krimin taistelun aikana hänen koneensa törmäsi maahan huonossa säässä talvipakkasilla. Beuysin myöhemmän kertoman mukaan hänet löytäneet tataarit yrittivät suojata Beuysiä paleltumiselta käärimällä hänet rasvaan ja huopiin. Nämä materiaalit esiintyivät myöhemmin hänen taiteessaan keskeisissä rooleissa. Ilmeisesti Beuysin löysi koneen hylystä todellisuudessa kuitenkin saksalainen etsintäpartio ja hän toipui onnettomuudesta sotasairaalassa.
Kristin Otto
thumb|Kristin Otto altaassa vuonna 1982. Kristin Otto (s. 7. helmikuuta 1966 Leipzig, Itä-Saksa) on saksalainen uimari, joka edusti urheilu-urallaan Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän voitti historian ensimmäisenä naisena kuusi kultamitalia yksittäisissä olympialaisissa Soulissa 1988: 50 m:n vapaauinnissa, 100 m:n vapaa-, perhos- ja selkäuinneissa sekä 4 × 100 m:n vapaa- ja sekauintiviesteissä.
Vuoden 1982 MM-kilpailuissa Otto voitti kultaa 100 m:n selkäuinnissa sekä 4 × 100 m:n vapaa- ja sekauintiviesteissä. Vuoden 1986 MM-kilpailuissa hän voitti 100 m:n vapaauinnin, 200 m:n sekauinnin ja oli mukana DDR:n voitokkaissa 4 × 100 m:n vapaa- ja sekauintiviestijoukkueissa. Lisäksi Otto sai hopeaa 50 m:n vapaa- ja 100 m:n perhosuinneissa.
Otto voitti EM-kultaa 100 m:n vapaa-, perhos- ja selkäuinneissa vuonna 1987 sekä 100 m:n selkäuinnissa 1989.
Kristin Otto lopetti uimarinuransa vuonna 1989 ja on sen jälkeen toiminut urheilutoimittajana jälleenyhdistyneen Saksan televisiossa.
Swimming World Magazine nimesi Kristin Otton ”vuoden naisuimariksi” vuosina 1984, 1986 ja 1988. Tittelit mitätöitiin kaikkien muiden Saksan demokraattista tasavaltaa edustaneiden uimarien tavoin vuonna 2013 DDR:n systemaattisen dopingohjelman vuoksi. Hän oli vuosina 1988 ja 1989 Saksan demokraattisen tasavallan vuoden urheilija.
Ifat
thumb|200px|Ifatin sulttaanikunta vuoden 1300 tienoilla. Ifat oli keskiaikainen valtio nykyisen Etiopian alueella Awashjoen laaksossa ja ympäröivillä vuoristoalueilla. Se syntyi 1200-luvun loppupuolella Walashma-dynastian perustajan Wali Ashman aikana. Ifat valloitti Šoan valtakunnan ja alisti valtaansa muita pieniä muslimivaltioita. Maan väestö koostui islamiin kääntyneistä seemiläisistä ja kuušilaisista kansoista, jotka harjoittivat maanviljelyä ja karjanhoitoa. Tärkeä merkitys oli myös Zeilan satamakaupunkiin johtaneella kauppareitillä.
1300–1400-luvuilla Ifat kävi jatkuvia sotia kristityn Etiopian kanssa. Keisari Yeshak I valloitti sen vuonna 1415 ja Zara Yakob hävitti alueen perusteellisesti vuonna 1445. Ifatin itäosa liitettiin Adalin sulttanikuntaan.
Catia
CATIA on suunnittelussa käytettävä tietokoneavusteisen suunnittelun ohjelmisto, joka tukee kolmiulotteista mallinnusta. Ohjelmisto on laajalti käytössä erityisesti lentokone-, auto- ja matkapuhelinteollisuudessa.
Historia
pienoiskuva|Kolmiulotteisena mallina ajettava työstökoneen toiminnan simulaatio Catiassa. Simulaatiot voidaan ajaa reaaliaikaisina ja niihin voidaan kytkeä muun muassa törmäystarkastelu tai kappaleiden liikeratojen tilavuusmallinnus. Ohjelmiston kehitti omaan käyttöönsä Dassault, joka kehitti CATI-suunnittelutyökalunsa. CATI:n nimi vaihtui muotoon CATIA ja se kaupallistettiin vuonna 1981, jolloin tytäryhtiö Dassault Systèmes perustettiin kehittämään ja markkinoimaan ohjelmistoa. CATIA on myöhemmin integroitu Dassault Systèmesin PLM-tuoteperheeseen (PLM l. tuotteen elinkaaren hallinta). Markkinointikanavana toimii IBM.
Yleistä
Alun CAD-ohjelmasta CATIA on kehittynyt tuotteita kolmiulotteisesti mallintavaksi suunnittelujärjestelmäksi. Laajimmillaan ohjelmisto jäljittelee ympäristön ja tuotteiden toimintaa kattavilla virtuaalisilla simulaatioilla. Tuotteista voidaan rakentaa virtuaalisesti toimivia malleja, esimerkiksi tosiaikaisesti simuloitu lentokoneen ohjaamo toimintoineen.
Ohjelman toiminnot
Piirrepohjaisuus on useiden mekaniikkasuunnitteluohjelmistojen ominaisuus, jossa mallia muokkaavat toiminnot, eli piirteet, säilyvät mallin rakenteena. Mallia muokkaavat arvot talletaan tietokantaan sen sijaan että niistä ainoastaan generoitaisin mallin geometria. Tällöin arvoja voidaan muuttaa myöhemmin, ja geometria päivittyy vastaavasti. CATIAlle ominaista on lisäksi parametrien ja lisättyjen piirteiden luontijärjestyksen tallennus mallin tietokantaan aikajärjestyksessä; tämä antaa lisämahdollisuuksia mallin muokkaukseen ja geometristen piirteiden myöhempään organisointiin.
Kokoonpanomallin muutamalla parametrillä voi ohjata kaikkien osien tai osakokoonpanojen piirteitä tehokkaasti (esimerkiksi muuttamalla pituutta ja leveyttä muuttuvat kaikki kokoonpanon osat parametrien mukaan). Malliin voidaan luoda myös erilaisia mallintamisen reunaehtoja (rules ja laws) jotka joko varoittavat tai estävät syöttämästä ei-toivottuja parametreja malliin. Säännöillä voidaan vaikkapa muuttaa automaattisesti osan kokoa jos tietyt reunaehdot täyttyvät (esimerkiksi jos palkin pituus on yli tietyn rajan valitaan korkeampi palkki). Monimutkaisempien sääntöjen luomiseen voidaan käyttää Knowledgeware -osioita.
Tyypillisten 3D-suunnitteluohjelmistojen tapaan komponenttia (osaa) muutettaessa muutos heijastuu automaattisesti kokoonpanoihin ja piirustuksiin joissa kyseinen osa esitetään.
Toimintojen ryhmittely
Ohjelmisto on modulaarinen: kuhunkin työasemaan voidaan rakentaa eri ominaisuuksia valitsemalla halutut moduulit, joihin eri tehtäviin tarkoitetut toiminnot on ryhmitelty. CATIAssa näitä moduuleita kutsutaan nimellä workbenches.
Versiointi
Nykyinen versio CATIA V6 julkaistiin kesäkuussa 2008. Tuote on osa valmistajan PLM 2.0 -tuotetiedon hallintajärjestelmää. Myös edellistä V5 versiota tuetaan ja kehitetään yhä. Muutokset V6:ssa olivat pienempiä kuin edellisessä V5-versiopäivityksessä vuonna 1999. Tuolloin ohjelmisto lähes uudelleenkirjoitettiin V4 versioon verrattuna; perusmuutos oli parametrisuus ja NURBS-pintojen käyttö laskennassa.
Pääversioiden lisäksi ohjelmasta tulee noin puolen vuoden välein uusia toimintoja sisältäviä revisioita, esimerkiksi vuoden 2010 lopulla uusimmat versiot olivat Catia V62011 ja Catia V5R20.
Anacreon
Anacreon voi viitata seuraaviin:
Orsini
Orsini on italialainen aatelissuku. Orsinit kuuluivat Rooman vanhimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin sukuihin. Sukuun kuuluu lukuisia kardinaaleja ja kolme paavia: Celestinus III, Nikolaus III ja Benedictus XIII.
Rooman vanhat suvut kertoivat mielellään tarinoita myyttisestä alkuperästään. Yhden tarinan mukaan eräällä flanderilaisella leskellä oli poika, jota imetti kesytetty karhu. Tämä poika, Orso, saapui Roomaan noin vuonna 425, ja hän sai maata Umbriasta. Tarinan mukaan suku olisi saanut nimensä tämän Orson mukaan. Suvun alkuperä voidaan joka tapauksessa jäljittää aina Ursus de Paroon ja vuoteen 998 saakka. Orsinit nousivat merkittävään asemaan ensi kerran 1100-luvun lopussa, kun Giacinto Orsinista tuli paavinvaalin jälkeen paavi Celestinus III. Celestinuksen anteliaat lahjat veljenpojilleen loivat pohjan Orsinien huomattavalle maaomaisuudelle.
Seuraavien 100 vuoden aikana uskollisuus paaville kehittyi Orsinin suvussa vankaksi ja myös kannattavaksi perinteeksi. Orsinit nousivat paavinvaltaa tukevien guelfien johtoon ja vastustivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria tukevia ghibelliinejä ja Colonnan sukua. Orsinin ja Colonnan mahtisukujen raivokas valtataistelu leimasikin Rooman ja sen lähialueiden politiikkaa vuosisatojen ajan.
Vuonna 1241 Rooman senaattori Matteo Orsini esti kaupunkia joutumasta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik II:n ja Colonnan suvun käsiin. Orsinit saivat 1200-luvun loppuun mennessä yhä enemmän valtaa kirkon politiikassa ja hallinnossa. Neljä Orsinin suvun jäsentä nousi kardinaaleiksi, ja yhdestä heistä, Giovanni Gaetano Orsinista, tuli paavi Nikolaus III vuonna 1277. Orsinien guelfi-yhteydet toivat heille lisäksi maita ja arvonimiä Napolin Angevinin kuningaskunnasta. Orsinit tukivat 1200-luvun lopussa paavi Bonifatius VIII:tta, kun tämä hyökkäsi Colonnan sukua vastaan. Kaikki suvun jäsenet eivät kuitenkaan kannattaneet Bonifatiusta. Kardinaali Napoleone Orsini tuki, osin perhesyistä, Colonnan sukua ja Ranskaa. Hän kannatti myös Klemens V:n valintaa paaviksi vuonna 1305.
Orsinit säilyttivät siitä eteenpäin hallitsevan asemansa Rooman ylimystön piirissä. Ainoastaan Borgioiden valtakausi 1400–1500-luvulla muodosti poikkeuksen. Silloin Orsinit häädettiin linnoistaan ja kolme suvun jäsentä teloitettiin. Tätä jaksoa lukuun ottamatta Orsinit toimivat jatkuvasti johtavissa asemissa niin armeijassa, valtionhallinnossa kuin kirkossa. Vuonna 1629 Orsineista tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ruhtinaita, ja 1718 heistä tuli ruhtinassuku myös Roomassa. Vuonna 1724 Pietro Francesco Orsinista tuli paavi Benedictus XIII.
LSG Group
LSG Group on saksalainen ruokapalveluyhtiö. Se tarjoaa lentoyhtiöille cateringin sekä lennon aikaisen tuotemyynnin palveluita. Vuonna 2016 se oli Gategroupin jälkeen toiseksi suurin lentoyhtiöiden catering-palveluiden tarjoaja 20 prosentin markkinaosuudellaan. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Neu-Isenburgissa, Saksassa. Sillä on 140 toimipistettä 40 maassa. Yhtiön palveluksessa oli vuoden 2022 lopussa yli 20 000 työntekijää.
Historia
pienoiskuva|LSG Sky Chefsin korkeakuormainauto lastaamassa ruokaa [[Virgin American lentokoneeseen Los Angelesissa vuonna 2013.]] LSG Groupin juuret ulottuvat vuoteen 1942, jolloin American Airlines perusti catering-yhtiö Sky Chefsin. Lufthansa perusti vastaavan LSG-tytäryhtiön vuonna 1966. LSG laajensi 1970-luvulla toimintaansa Italiaan, Egyptiin, Yhdysvaltoihin ja Aasiaan. Vuonna 1993 LSG hankki vähemmistöosuuden Sky Chefsistä, jonka jälkeen yhtiöt alkoivat käyttää yhteistä LSG Sky Chefs -brändiä. Uudesta brändistä tuli tuolloin maailman suurin catering-brändi. Se jatkoi 1990-luvulla laajentumistaan Latinalaiseen Amerikkaan, Kanadaan, Itä-Eurooppaan ja Etelä-Afrikkaan. Nykymuotoinen LSG Group syntyi vuonna 1995, kun Lufthansa perusti catering-toimintansa emoyhtiöksi LSG Lufthansa Service Holding AG:n. Vuonna 2001 LSG hankki Sky Chefsin kokonaan omistukseensa. LSG Sky Chefsin emoyhtiö otti käyttöön nimen LSG Group vuonna 2016.
Lufthansa myi vuonna 2020 LSG Sky Chefsin toiminnot Euroopassa Gategroupille. Huhtikuussa 2023 Lufthansa teki sopimuksen LSG Groupin myymisestä Aurelius Groupille loppuvuodesta 2023.
Brändit ja toiminta
pienoiskuva|LSG Sky Chefsin logo. LSG Groupin alle kuuluu kolme eri aloilla toimivaa brändiä: LSG Sky Chefs, Retail inMotion ja SCIS Air Security. LSG Sky Chefsin pääasiallinen toimiala on catering-palvelut. Se valmistaa lentoyhtiöiden käyttöön yli 300 miljoonaa annosta lentokoneruokaa vuosittain. Cateringin ohella LSG Sky Chefs tuottaa muun muassa lounge-tilojen ruokapalveluita sekä konsulttipalveluita lentoyhtiöille. Retail inMotion tarjoaa lentoyhtiöille lennoilla tapahtuvaa tuotemyyntiä sekä tuotemyynnin ennakkotilauspalveluita. SCIS Air Security tarjoaa turvallisuusalan palveluita 39 lentoasemalla Yhdysvalloissa.
Chojnice
Chojnice on kaupunki Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Kaupungin asukasluku oli 40 056 vuonna 2015. Kaupunki on Chojnicen piirikunnan hallintokeskus.
Länsimaat
400px|thumb|[[Samuel P. Huntington|Huntingtonin näkemys maailman kulttuurialueista, läntinen kristikunta tummansinisellä, ortodoksinen kristikunta vaaleansinisellä. ]]
Länsimaat on hieman epämääräinen kulttuurillisia, poliittisia ja maantieteellisiä seikkoja sisältävä käsite, jolla viitataan usein Yhdysvaltoihin, Kanadaan ja suureen osaan Euroopasta. Länsimaissa voidaan kulttuurillis-poliittisessa mielessä katsoa olevan mukana myös länsimaiden siirtokunnista itsenäistyneet maat, ainakin Australia ja Uusi-Seelanti. Toisinaan länsimaiksi luetaan myös Israel, joka on länsimaiden pitkäaikainen liittolainen ja jonka väestöstä merkittäväksi koettu vähemmistö on eurooppalaista syntyperää, ja latinalaisen Amerikan maat. Vaikka Venäjä on historiallisesti määritelty eurooppalaiseksi maaksi, sen sisällyttämisestä länsimaailmaan keskustellaan edelleen.
Käsitteen ideologisesta puolesta voidaan sanoa, että länsimaat katsovat usein edustavansa modernisaatiota, demokratiaa, markkinataloutta, sivistystä ja jopa rauhaa. Tämä tulee hyvin ilmi esimerkiksi Euroopan unionin perustuslaissa. Toisaalta länsimaiden historiallinen tausta perustuu usein kolonialismiin.
Kylmän sodan aika
Kylmän sodan aikana Euroopasta luettiin usein länsi­maihin vain ne maat, jotka eivät kuuluneet Neuvosto­liiton hallitsemaan itäblokkiin. Lännen vastapuolena oli itä, johon kuuluivat kommunistiset Neuvosto­liitto ja Kiina sekä niiden vaikutuspiirissä olevat maat. Tämäntyyppiset vanhat jaot ovat käyneet kyseenalaisemmiksi maailman muuttuessa, mutta niitä käytetään joskus edelleen. Länsi–itä-akselia muistuttaa läheisesti jako (rikkaaseen) pohjoiseen ja (köyhään) etelään, jossa viitataan vaurauden jakaantumiseen maapallolla.
Ensimmäinen, toinen ja kolmas maailma
Varsinkin aiempina vuosikymmeninä puhuttiin usein ensimmäisestä, toisesta ja kolmannesta maailmasta. Tällöin ensimmäinen maailma sisälsi länsimaat. ”Läntinen yhteisö” eroaa kuitenkin sosioekonomisesta termistä ”ensimmäinen maailma” siinä, että esimerkiksi Etelä-Amerikka lasketaan joskus osaksi läntistä yhteisöä, mutta suuri osa maanosan asukkaista on köyhiä. Japani on rikas ja osa ”ensimmäistä maailmaa”, mutta ei ole kulttuuriltaan länsimainen.
Saksalainen näkökulma
Suomalaisen kannattaa huomata, että saksankielisessä kulttuurissa on erotettu kaksi tai kolme tähän kuuluvaa käsitettä. Westliche Welt merkitsee kutakuinkin samaa kuin nykysuomen länsimaat, mutta samoin on ollut tapana suomentaa hieman toisenlaista hahmotusta edustava Abendland (jonka rinnalla esiintyy orientin vastakohtana Okzident). Abendland-käsite on monille suomalaisille tuttu Oswald Spenglerin pääteoksen Der Untergang des Abendlandes (1917–1920, suomennettu nimellä Länsimaiden perikato) otsikosta.
Kulttuurien kamppailu
Yhdysvaltalainen politiikan tutkija Samuel P. Huntington esittää kirjassaan Kulttuurien kamppailu ja uusi maailmanjärjestys (1996, suomennos 2003) oman näkemyksensä kylmän sodan aikaisesta maailmasta. Kirjassa maailmanyhteiskunta jaetaan yhdeksään sivilisaatioon, länsimaiseen, ortodoksiseen, latinalaisamerikkalaiseen, islamilaiseen, afrikkalaiseen, hindulaiseen, buddhalaiseen, kiinalaiseen ja japanilaiseen. Kirjan mukaan länsimaihin kuuluvat Yhdysvallat ja Kanada sekä suuri osa Euroopasta, Oseaniasta ja Filippiineistä.
Hänen näkemyksensä on kiistanalainen: joidenkin kriitikoiden mielestä länsimaihin pitäisi sisällyttää koko Amerikan manner sillä kaikki mantereen valtiot ovat Euroopan entisiä siirtokuntia ja siten länsimainen kulttuuri on vaikuttanut niihin vahvasti, lisäksi suurimmalla osalla mantereen väestöstä on eurooppalaiset sukujuuret. Latinalaisessa Amerikassa aihe on myös mielipiteitä jakava: joidenkin mielestä he kuuluvat länteen, joidenkin mielestä he ovat oma kulttuurinsa. Jodenkin mielestä koko Eurooppa, myös entinen itäblokki, pitäisi sisällyttää länsimaihin, sillä he näkevät Euroopan jakamisen länteen ja itään pelkkänä muistona rautaesiripusta, jolla ei ole suurta vaikutusta kylmän sodan jälkeiseen yhteiskuntaan.
Veikko Hänninen
Veikko Armas Hänninen (3. huhtikuuta 1929 Jyväskylä – 24. tammikuuta 1981 Jyväskylä) oli suomalainen eräkirjailija.
Hänninen kuvasi kirjassaan Siima soi hauenkalastusta heittovavalla keskisuomalaisilla metsälammilla.
PHMG
PHMG on biosidinen desinfiointiaine, jonka vaikutus perustuu sen voimakkaaseen kationiseen varaukseen fysiologisella pH-alueella. Positiivisesti varautunut PHMG-molekyyli kiinnittyy elävän solun negatiivisesti varattuun solukalvoon. PHMG estää solukalvon toimintaa, muun muassa sokerimolekyylien oton ravintoliuoksesta soluun. Bakteerit ovat herkempiä kuin homeet (sienet). Nisäkässolut ovat herkempiä PHMG:n toksiselle vaikutukselle kuin mikrobisolut, keuhkosolut erityisen herkkiä. PHMG aiheuttaa keuhkosolujen nekroottisen kuoleman jo 2 ppm (2 mg/litra) pitoisuudessa, kun homesienet yleisesti kestävät 50–200 ppm pitoisuuksia.
Island Lake (Kanada)
53.83861°N, -94.60167°W
PHMG
Suun kautta otettuna PHMG ei ole kovin myrkyllistä, mutta se on hengitysmyrkyllinen aiheuttaen sekä koe-eläimissä että ihmisellä pienten keuhkoputkien (bronkioolit) nekroottisen tuhoutumisen. Tästä seuraa keuhkoputkien interstitiaalikudoksen tulehdus ja keuhkofibroosi. Keuhkofibroosista seuraa keuhkojen hapenottokyvyn pysyvä alentuminen. PHMG osoitettiin aiheuttajaksi Etelä-Koreassa sattuneisiin vammautumisiin ja kuolemantapauksiin liittyen sen käyttöön asuntojen sisäilman kostuttimissa.
Island Lake (Kanada)
Island Lake on kylä Manitoban provinssin koillisosassa Kanadassa samannimisen järven saaressa. Kylän asukasluku on 59 henkeä. Kylä sijaitsee 297 kilometriä itään Thompsonista, lähellä Ontarion rajaa. Alueen muut kylät ovat Garden Hill sekä St. Theresa Point. Island Laken lentoasema palvelee sekä Island Laken että Garden Hillin kyliä.
PHMG
PHMG:tä on aiemmin käytetty 200–5 000 ppm vesiliuoksena ihon ja instrumenttien desinfiointiin. Euroopan komissio kielsi 1.2.2013 alkaen PHMG:n käytön Euroopan unionin maissa kaikilla sen aiemmilla sovellusalueilla.
Integral Satcom Initiative
Integral Satcom Initiative (ISI) on eurooppalainen tutkimusyhteisö, joka pyrkii koordinoimaan satelliittitietoliikenteen teknistä tutkimusta. Suomeksi se on "integroitu tietoliikennesatelliittialoite". ISI on eräs Euroopan komission 7. puiteohjelmassa luoma teknologiayhteisö.
Sen toiminta alkoi 19. kesäkuuta 2005.
ESTP
Euroopan avaruusteknologian yhteisö eli European Space Technology Platform (ESTP) on 7. puiteohjelmassa yhteisö, jossa pääosapuolet ovat ESA ja Euroopan komission avaruusalan yksikkö. Se pyrkii koordinoimaan EU:n avaruusteknologian rahoitusta ja tutkimusteemoja.
Yhteisö on julkaissut ensimmäisen strategisen tutkimussuunnitelmansa (SRA). Sen pohjalle ehkä luodaan JTI-ohjelma, mutta vuonna 2008 näyttää siltä, että tällainen ehkä luodaan satelliittikaukokartoitusta muttei teknologioita varten.
Buddy Longway
Buddy Longway on sveitsiläisen Deribin (Claude de Ribaupierre) luoma lännensarjakuva.
Buddy Longwaytä julkaistiin vuodesta 1972 alkaen Tintin-lehdessä ja albumeina. Vuoteen 1987 mennessä Derib julkaisi 16 albumia ja vuosina 2002–2006 vielä neljä.
Buddy Longway suomeksi
Ensimmäinen albumi Sainuk ilmestyi suomeksi Zoom-albumina 14/1975. Vuonna 2017 Apollo julkaisi niteen Myötä- ja vastamäessä, joka sisältää neljä ensimmäistä seikkailua.
Sylt
thumb|274px|Sylt. Sylt (, friisiksi Söl) on saari Pohjoisfriiseinsaarilla. Se on Saksan Pohjanmeren saarista suurin ja kuuluu Schleswig-Holsteinin osavaltioon. Saaren pinta-ala on 96,01 neliökilometriä, ja sen korkein kohta yltää 52 metrin korkeuteen. Kapeimmalta kohdaltaan saari on alle 400 metriä leveä. Saaren länsirannalla on 40 kilometriä pitkä hiekkaranta. Myrskyvuoksi kuluttaa saarelta jatkuvasti maa-ainesta.
Liikenne
Saarelle ei ole autotietä. Vuodesta 1927 alkaen saarelle on ollut rautatieyhteys Hindenburgin pengersiltaa pitkin. Junat kuljettavat myös autoja matkustajineen. Laivalla Syltille pääsee pohjoisesta Rømøn saaren kautta Tanskasta sekä Amrumin saaren kautta etelästä. Westerlandissa sijaitsevalle Syltin lentoasemalle on säännöllinen lentoyhteys eri puolilta Saksaa.
Asukkaat
Saarella asuu vajaat 20 000 asukasta. Hallinnollisesti saari koostuu viidestä kunnasta, joista suurin on Syltin kunta. Saaren suurimmat taajamat ovat Westerland, Kampen ja Wenningstedt-Braderup.
Matkailu
Syltillä käy vuosittain lähes miljoona matkailijaa, jotka yöpyvät saarella keskimäärin runsaan viikon ajan. Matkailijat ovat lähes pelkästään saksalaisia, sillä ulkomaalaisten osuus yöpymisistä on vain noin yksi prosentti.
Historiaa
Toisessa maailmansodassa Sylt oli tärkeä tukikohta, ja Saksan armeija rakensi sinne runsaasti rakennuksia. Sodan jälkeen britit ottivat sen haltuunsa, ja ilmavoimilla oli tukikohta saaren pohjoiskärjessä Listissä vuoteen 1946 asti.
Aiheesta muualla
54.91583°N, 8.33083°W
Virkistysuimala Puikkari
thumb|right|250px|Sisäkuva uimahallista. Virkistysuimala Puikkari on Pudasjärven kaupungin keskustaajamassa Kurenalla sijaitseva uimahalli.
Vuonna 1999 valmistuneessa uimahallissa on pääallas, tenava-allas, poreallas, monitoimiallas, kylmäallas, opetusallas sekä liukuallas- ja mäki. Rakennuksessa on myös kuntosali- ja kokoustilat.
Kai Kajanus
Kai Kajanus (12. joulukuuta 1908 Tukholma – 19. heinäkuuta 1994 Tukholma) oli suomalainen viulutaiteilija ja konserttimestari. Hän soitti lähes 30 vuotta Helsingin kaupunginorkesterissa, usein konserttimestarina, kunnes siirtyi vuonna 1958 Tukholman kuninkaalliseen filharmoniseen orkesteriin. Siinä hän soitti ensiviulua eläkeikäänsä saakka. Kajanus sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1957, samana vuonna kuin hänen sisarensa, harpputaiteilija Lilly Kajanus-Blenner.
Olavi Silvo
Olavi Edvard Johannes Silvo (20. heinäkuuta 1922 – 16. kesäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen nuortenkirjailija.
Silvo valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1946, lisensiaatiksi 1966 ja maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1970. Hän toimi ympäristötoksikologian dosenttina Helsingin yliopistossa.
Kai Kajanus
Robert Kajanuksen muusikkoperheeseen syntynyt Kai Kajanus sai ensimmäisen viulunsa kuusivuotiaana ja pääsi 16-vuotiaana opiskelemaan Franz Lisztin musiikkiakatemiaan Budapestiin. Hän opiskeli viulunsoittoa myös Berliinin Sternin konservatoriossa ja kehittyi erittäin taitavaksi orkesterimuusikoksi ja viulusolistiksi.
Jukka Rahja
Juhana (Jukka) Rahja (19. heinäkuuta 1887 Kronstadt – 31. elokuuta 1920 Pietari) oli pietarinsuomalainen seppä ja poliitikko. Jukka oli yksi kolmesta Rahjan bolševikkiveljeksestä. Muut veljekset olivat Eino ja Jaakko. Heistä varsinkin Jukka ja Eino vaikuttivat voimakkaasti Suomen kommunistisen puolueen (SKP) alkuaikojen linjauksiin. Jukka Rahja kuului SKP:n johtajistoon puolueen perustamisesta (1918) kuolemaansa asti. Puolueoppositio murhasi Rahjan elokuussa 1920.
Nuori kumouksellinen
Jukka Rahja syntyi Kronstadtissa Venäjällä sinne Pohjanmaalta muuttaneiden siirtolaisten perheeseen. Hän osallistui poliittiseen toimintaan jo varhain ja liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1903. Kaksi vuotta myöhemmin Rahja osallistui epäonnistuneeseen kapinaan, jonka jälkeen hän pakeni Suomeen. Rahja jatkoi poliittista toimintaansa Suomen sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa (SSN). Rahja palasi Venäjälle vuonna 1913, ja hän vaikutti muun muassa bolševikkien Pietarin-komitean toimeenpanevassa komissiossa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 405 001–406 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 405001:stä ja päättyen 406000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Jukka Rahja
Vallankumoukset
Välittömästi lokakuun vallankumouksen jälkeen bolševikkien Suomen aluekomitea nimitti Jukka Rahjan kenraalikuvernööri Pavel Šiškon apulaiseksi. Pesti jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi Suomen senaatin kieltäydyttyä hyväksymästä kyseistä kaksikkoa. Rahja jatkoi bolševikkitoverinsa Adolf Taimin kanssa vallankumouksen agitoimista Suomessa. Hän osallistui SDP:n puolueneuvoston kokoukseen 19.–22. tammikuuta ja vaati aseiden ottamista käyttöön. Tapaamisen jälkeen Rahja alkoi organisoida aseistusta Suomeen. Hankinnoilla lastattu juna lähti Pietarista 27. tammikuuta ja saapui Tampereelle 2. helmikuuta. Rahja kuitenkin haavoittui molempiin jalkoihinsa taistelussa, kun valkoiset yrittivät pysäyttää junan Kämärän asemalla, eikä hän siten pystynyt enää osallistumaan sisällissodan muihin taisteluihin. Helmikuussa kansanvaltuuskunta nimesi Rahjan viralliseksi edustajakseen Venäjällä.
Rahjan teesit ja SKP:n perustaminen
Jukka Rahja oli keskeinen henkilö Suomalaista kommunistista puoluetta perustettaessa Moskovassa elokuussa 1918. SKP:ta alettiin perustaa sen jälkeen kun suomalaisten sosiaalidemokraattien kokous hyväksyi äänin 76–16 Rahjan esittämät teesit, joissa vaadittiin 1. valmistautumista uuteen aseelliseen vallankumoukseen, 2. virheellisten näkemysten jyrkkää tuomitsemista, 3. rautaista työväen diktatuuria, 4. kaiken maan ja kapitalistisen omaisuuden pakkoluovuttamista sekä 5. kansainvälisen vallankumouksen edistämistä ja tukea neuvostovallalle Venäjällä. Teesejä arvostelivat varsinkin Suomen ammattiyhdistysliikkeessä toimineet, jotka äänestyksen hävittyään poistuivat pitämään omaa kokoustaan.
Rahja kuului uuden puolueen keskuskomiteaan, jossa hän pysyi pientä taukoa (11.9.1919–24.4.1920) lukuun ottamatta kuolemaansa asti. SKP:n edustajakokouksessa elokuussa 1919 Rahja johti omia ryhmäkokouksia, joiden esitysten jäätyä tappiolle hän kieltäytyi liittymästä keskuskomiteaan.
Jukka Rahja oli mukana Kominternin perustavassa kokouksessa ja toisessa maailmankongressissa. Rahja myös toimi Pietarin kansainvälisen sotakoulun poliittisena komissaarina, ja hän oli SKP:n sotilaslinjan ja -järjestön johtohenkilö. Lisäksi hän toimitti Suomessa asevelvollisille jaettua laitonta Punasotilas-lehteä.
Murha
Jukka Rahja ammuttiin 31. elokuuta niin sanotuissa Kuusisen klubin murhissa, kun oppositiokommunistit Aku Paasin johdolla päättivät ryhtyä vallankumoukselliseen puhdistustyöhön. Rahjan ampui Allan Hägglund. Murhaoppositioksi sittemmin nimetyn ryhmän jäsenet tulivat lähinnä Pietarin punaupseerikoulusta, jota Rahja johti itsevaltaisin ottein. Opposition jäseniä oli ennen tapahtunutta erotettu puolueesta ja vangittu. Vangittujen kuulusteluissa Rahja oli ilmaissut valmiutensa ampua Voitto Eloranta, joka vuonna 1923 teloitettiin Rahjan murhasta tuomittuna. Hänen leskensä Elvira Willman-Eloranta teloitettiin pari vuotta myöhemmin.
Perhe
J. Rahjan vaimo oli Olga Repo ja ainoa lapsi Jukka Jukanpoika Rahja (1921–1935), sittemmin Hannes Järvimäen ottopoika.
Düsseldorfin koulukunta
thumb|250px|[[Werner Holmberg kuuluu suomalaisiin Düsseldorfin koulukunnan edustajiin. Maantie Hämeessä, 1860.]] thumb|250px|[[Carl Friedrich Lessing, Romanttinen maisema.]] Düsseldorfin koulukunta oli 1800-luvulla merkittävimpiä saksalaisia taidekoulukuntia. Se syntyi Düsseldorfin taideakatemian piirissä, jonka perusti vaaliruhtinas Karl Theodor 1767. Akatemian organisoi uudestaan Fredrik Vilhelm III, joka nosti sen johtoon Peter von Corneliuksen. Corneliuksen ura jäi niin lyhyeksi, ettei hän ehtinyt saada omia näkemyksiään esille akatemiassa, ja se edustaakin pikemminkin Schadowin näkemyksiä, jonka johtajakaudella akatemia nousi maineeseen maisemamaalauksessa.
Düsseldorfin taideakatemia oli pohjoismaisten taiteilijoiden suosiossa, joten koulukunnalla oli merkittävä vaikutus myös muiden Pohjoismaiden ja Suomen taiteeseen.
Daniel Nwoke
Daniel Chimezie Nwoke, pelaajanimeltään Daniel, (s. 16. kesäkuuta 1983 Lagos, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Daniel pelasi vuodesta 2001 asti Maltalla ennen siirtoaan Suomeen. Kaudella 2002–2003 hän voitti Maltan I divisioonan maalikuninkuuden 20 maalilla 18 pelissä ja auttoi joukkueensa liigaan. Seuraavalla kaudella huhut veivät häntä Atlético Madridin riveihin ja hän kävi myös belgialaisten liigaseurojen testeissä. Kesällä 2006 Daniel kävi TamU:n testissä ja vakuutti valmentaja Ari Hjelmin. Siirto seuraan tapahtui kuitenkin vasta toukokuussa 2007. Kaudella 2008 Daniel siirtyi Tampereen Pallo-Veikkoihin ensin lainalle ja sitten pysyvästi loppukaudeksi. Daniel teki kaudelle 2009 TPV:n kanssa sopimuksen heinäkuun loppuun. Vuonna 2010 Daniel siirtyi pelaamaan Miesten Ykköstä PK-35:n paitaan Vantaalle, josta hän siirtyi kauden jälkeen vapaalla siirrolla takaisin Maltan pääsarjaan Floriana FC:n riveihin.
Alexondra Lee
Pennsylvaniassa syntynyt Lee on menestynyt myös baletin maailmassa. Hän aloitti tanssiharrastuksensa nelivuotiaana.
Mallinurallaan Lee pääsi vuonna 2001 Stuff-lehden 101:n kauneimman naisen listan 81. sijalle.
Mikko Sirén
Mikko Sirén (s. 31. joulukuuta 1975) on suomalainen rumpali, joka soittaa muun muassa yhtyeissä Apocalyptica, Emigrate, Megaphone ja Kengurumeininki. Hän toimi sessiomuusikkona Apocalyptican esiintymisissä vuodesta 2003 ja hänestä tuli yhtyeen varsinainen jäsen nauhoitetun albumin ja 200 konsertin jälkeen vuonna 2005.
Sirén oli osana rap-artisti Cheekin kokoonpanoa aina vuoden 2018 Valot sammuu -keikoille saakka.
Ayọ
Joy Olasunmibo Ogunmakin (s. 14. syyskuuta 1980) on saksalainen laulaja-lauluntekijä, joka asuu Pariisissa. Hänet tunnetaan laulajanimellä Ayọ tai Ayo., joka tarkoittaa joruban kielellä iloista. Ayọn musiikki on soul-, folk- ja reggae-tyylistä.
Ayọn ensimmäinen albumi Joyful julkaistiin vuonna 2006. Albumin ensimmäinen single oli ”Down on My Knees”.
Saimaanharju
Saimaanharju on taajama Taipalsaaren kunnan eteläosassa Etelä-Karjalan maakunnassa. Saimaanharju on Taipalsaaren väkirikkain taajama, jossa asui vuoden 2018 lopussa yhteensä 1 806 ihmistä.
Julkisia palveluja Saimaanharjulla tarjoavat esimerkiksi päiväkoti, Saimaanharjun koulu (yläaste), Taipalsaaren kirjasto ja Taipalsaaren hyvinvointiasema. Kaupallisia palveluja edustavat esimerkiksi K-market, S-market, parturi-kampaamo, ravintola, tietokonehuolto ja apteekki. Saimaanharjun eteläisellä puolella sijaitsee Saimaanharjun venesatama, sekä matonpesupaikkana toimiva Vaateranta. Vaaterannasta on löydetty kivikautinen punamultahautakalmisto ja asuinpaikka.
Saimaanharjun lähistöllä on monia harjuja, jotka kuuluvat toiseen Salpausselkään.
Konstunkangas
Saimaanharjun länsipuolella sijaitseva Konstunkangas luetaan joissain yhteyksissä omaksi taajamakseen. Konstunkankaan ja Saimaanharjun välillä kulkeva Taipalsaarentie erottaa alueet toisistaan. Konstunkankaan eteläosassa sijaitsee vuonna 1969 valmistunut Taipalsaaren sairaala, jonka Lappeen kunnan perustama kuntainliitto rakensi alun perin B-mielisairaalaksi. Konstunkankaan länsipuolella sijaitsee Konstunhiekan uimaranta, joka on suosittu uimapaikka kesäisin. Rannassa sijaitsee kivikautinen asuinpaikka.
Hans Fagius
Hans Fagius (s. 1951) on ruotsalainen urkuri. Hänet kutsuttiin Ruotsin kuninkaallisen akatemian jäseneksi vuonna 1998.