cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sivullinen
Suomennos
Kirjailija Toivo Pekkanen vertaa Suomen kouluhallituksen arvostelevassa kirjaluettelossa (1948) Albert Camus’n kerrontaa yhdysvaltalaiseen "kovaksikeitettyyn" rikoskirjallisuuteen, mutta pitää Camus’n tyyliä jalostuneempana ja kiittelee romaanin syvälle pyrkivää psykologista kuvausta. Arvostelussaan Pekkanen kirjoittaa, että "sävyltään toivottoman pessimistisenä se [Sivullinen] heijastaa viime aikojen ankarissa koettelemuksissa jauhetun ihmisen katkeraa elämännäkemystä."
Bertie Ahern
Patrick Bartholomew ”Bertie” Ahern (s. 12. syyskuuta 1951 Drumcondra, Dublinin kreivikunta) on irlantilainen poliitikko. Hän oli Fianna Fáil -puolueen johtaja vuodesta 1994 ja Irlannin tasavallan taoiseach eli hallituksen johtaja vuodesta 1997. Ahern ilmoitti huhtikuussa 2008 eroavansa puoluejohtajan ja taoiseachin tehtävistä korruptioepäilyjen vuoksi.
Poliittinen ura
Ahernin seuraajaksi valittiin Brian Cowen. Virallisesti Ahern erosi tiistaina 6. toukokuuta 2008.
Taoiseachina Ahern oli erittäin suosittu. Hänen aloittaessaan hallituksen johdossa Irlanti oli Euroopan unionin köyhimpiä jäsenvaltioita ja erotessaan maa oli EU:n rikkaimpia. Hän oli taoiseachina aktiivisesti mukana muun muassa Pohjois-Irlannin rauhanprosessissa ja on allekirjoittanut Pitkänperjantain sopimuksen.
Kirjailija Cecelia Ahern on Bertie Ahernin tytär.
Ulla-Maija Sievinen
Ulla-Maija Sievinen (ent. von Hertzen, o.s. Sievinen; s. 10. huhtikuuta 1954 Varkaus) on suomalainen filosofian kandidaatti, toimittaja ja kirjailija. Hänen puolisonsa on vuodesta 1994 ollut poliitikko Heikki S. von Hertzen.
Karl Menger
Karl Mengerin isä oli tunnettu taloustieteilijä Carl Menger.
Ajankijärvi
Ajankijärvi on Lapissa Pellossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Tornionjoen vesistöön. Napapiiri ylittää järven Laurinniemen ja Kenttäniemien välistä.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 645 hehtaaria eli 6,5 neliökilometriä. Se on 7,4 kilometriä pitkä ja 2,6 kilometriä leveä. Sen järvenselkä on järven ulkomittoihin nähden verrattain pieni. Sen eteläosa muodostuu 3,9 kilometriä pitkästä ja rnimmillään 500 metriä leveästä lahdesta. Muita lahtia ovat Niemivaaran ja Huhtavaaran välissä oleva Kotalahti ja pohjoispäässä sijaitseva Kasurilahti. Konikaulaan loppuvalla lahdella ei vaikuta olevan nimeä. Kasurilahden länsipuolella sijaitsee pieni Lompolo, joka on nimestään huolimatta myös lahti. Järven ympäristö on alavaa suo- ja metsämaata, mutta selvimmät maamerkit ovat siellä täällä kohoavat vaarat. Järven itärannassa erottuvat selvästi Niemivaara ja Huhtavaara. Myös järven länsirannat ovat paikoin jyrkkiä. Kauempana voi erottaa Alposvaaran huipun.
Järvessä on viisi saarta. Niiden yhteispinta-ala on 0,93 hehtaaria, mikä on noin 0,14 % järven kokonaispinta-alasta. Kaksi saarta ovat alle hehtaarin kokoiset. Suurin saari on Vekarasaari, jonka pituus on 130 metriä ja pinta-ala on yli 50 aaria. Toinenkin saari sijaitsee länsirannalla. Se on Saarukainen ja se on kapea mutta 130 metriä pitkä. Muut kolme saarta ovat luotoja.
Järven rantaviivan pituus on 23,2 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 0,67 kilometriä. Alueen haja-asutus on harvaa. Kartasta voidaan laskea neljä taloutta ja lähes 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 19672 Turtolasta sekä yhdystiet 19668 ja 19670 Juoksengilta. Asutus muodostaa Ajangin ja Ajankijärven kulmakunnat.
Historiaa
Maupertuis oli Ranskan tiedeakatemian retkikunnan johtajana Tornionlaaksossa vuosina 1736–1737. Tällä matkalla aluetta kartoitettiin ajan oloon nähden hyvinkin tarkkaan ja kartoissa on nimetty paikallisia järviä. Ajankijärven kohdalla luki vuodelle 1736 päivätyssä kartassa ”Lac Ajangi”, mutta järven tarkka muoto taisi olla kartturille sivuseikka. Vaikka Ajankijärven muoto ei vastaa nykytilannetta, on karttaan merkitty oikein ”Alpus Mt” ja ”Niemi Mt”, jotka voivat tarkoittaa nykyisiä Alpovaaraa ja Niemivaaraa. Niemivaara oli retkikunnalle tärkeä kohde, sillä sitä käytettiin kolmiomittauksen kiintopisteenä. Samaa kohtaa käytettiin myöhemmin Struven ketjussa ja sitäkin myöhemmin, kun Suomeen luotiin kolmiomittausverkostoa.
Järven ympäröimät metsä ja suoalueet olivat melko koskemattomia vuoden 1977 peruskartoissa. Selvät poikkeukset muodostivat Huhtavaaranjänkä ja järven länsirantojen suot, jotka oli ehditty jo silloin ojitettaa. Seuraavassa peruskartassa vuodelta 1987 on merkitty varaumia laajoille ojituksille järven pohjoispuolella. Järven kaakkoispuolella oli vuonna 1987 varaumia metsäalueiden metsäautoteille.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lohijärven alueella (67.92), jonka Ajankijoen valuma-alueeseen (67.924) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,2 metriä mpy.
Järvi saa kaiken vetensä omalta lähialueeltaan ja järvi on samalla Ajankijoen valuma-alueensa latvajärvi. Järven laskujoki on Ajankijoki, joka laskee kolmen kilometrin päässä Yliseen Pahtajärveen (41 ha). Joelle tulee pudotusta sillä matkalla 4,5 metriä. Vesireitin laskettua ensin Alinen Pahtajärveen (62 ha), se jatkaa Pahtajokena alle kolmen kilometrin päähän Majamajärveen, joka laskee kahden kilometrin päässä Majamalompoloon. Vesireitin viimeinen osuus on nimeltään Lumiojoki. Majamalompolo kuuluu yhtenä järvenä Tengeliönjoen reittiin.
Bulgarian vallankaappaus 1944
pienoiskuva|Kommunistipartisaaneja saapumassa [[Plovdiviin 9. syyskuuta 1944.]] Bulgarian vallankaappaus oli vuonna 1944 Bulgarian pääkaupungissa Sofiassa tehty vallankaappaus, jossa Saksaa tukenut hallitus syrjäytettiin.
Luettelo veto-oikeuden käytöstä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa
Tämä on luettelo veto-oikeuden käytöstä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa. Veto-oikeus turvallisuusneuvostossa kuuluu turvallisuusneuvoston viidelle pysyvälle jäsenvaltiolle. Pysyviä ovat Yhdysvallat, Kiina, Ranska, Britannia ja Venäjä. Kymmenellä vaihtuvalla jäsenellä ei ole veto-oikeutta.
Bulgarian vallankaappaus 1944
Neuvostoliiton julistettua sodan Bulgarialle 5. syyskuuta 1944 Bulgarian kommunistinen puolue (BKP) ja Bulgarian vapautusarmeija suunnittelivat vallankaappausta silloista hallintoa vastaan. Vallankaappaus alkoi 7. syyskuuta puna-armeijan ryhmityttyä Bulgarian rajalle. Puna-armeijan miehitettyä Bulgarian pohjoisosat ja vallattua Varnan sekä Burgasin kaupungit kapinallisjoukot valtasivat 9. syyskuuta Sofian. Bulgarian pääministeri Konstantin Muravievin hallitus syrjäytettiin ja uudeksi pääministeriksi asetettiin Kimon Georgiev. Dobri Terpeševin johtamat vapautusarmeijan joukot hyökkäsivät kaikkiin kyliin ja kaupunkeihin, joista kaikki eivät pistäneet vastaan. Bulgaria siirtyi myöhemmin liittoutuneiden puolelle. Bulgarian 1. armeijan joukot liittyivät taisteluun Saksaa vastaan yhdessä puna-armeijan 3. Ukrainan rintaman kanssa. Ne osallistuivat muun muassa operaatio Frühlingserwacheniin ja Wienin offensiiviin.
Luettelo veto-oikeuden käytöstä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostossa
Neuvostoliitto käytti ensimmäisenä pysyvänä jäsenvaltiona turvallisuusneuvostossa veto-oikeutta 16. helmikuuta 1946.
NMR
Resonanssiehto
Magneettikentässä oleva atomiydin absorboi radiotaajuista sähkömagneettista säteilyä (RF-säteilyä) resonanssitaajuudella, jonka suhde ytimen kohdalla vaikuttavaan magneettikentän voimakkuuteen on:
missä on atomiytimelle ominainen gyromagneettinen suhde.
Resonanssitaajuutta vastaava kulmataajuus on yhtä suuri kuin kyseisen ytimen Larmorin presession kulmataajuus.
Ydinmagneettisen resonanssin havaitseminen
Signaali voidaan vastaanottaa joko heti virityspulssin jälkeen tai joissakin sovelluksissa voidaan generoida ns. spin-kaiku.
NMR-spektroskopia
NMR on molekyylien rakennetutkimuksen perusväline. Se on ainoa menetelmä, jolla nesteeseen liuotetusta molekyylistä voidaan ratkaista sen rakenne ja myös sen kolmiulotteinen avaruusrakenne. NMR-menetelmässä mitattavasta yhdisteestä saadaan spektri, josta nähdään yhdisteen jokaisen atomin kemiallisesta ympäristöstä riippuva resonanssitaajuuden kemiallinen siirtymä ja signaalin intensiteetti (samanlaisten ytimien lukumäärä), sekä kytkeytyminen (saadaan tietoa muista läheisistä ytimistä ja molekyylin avaruusrakenteesta). Menetelmällä voidaan tutkia myös kiinteitä aineita tai kaasumaisia näytteitä. Rakenteen lisäksi NMR antaa tietoa molekyylien tai niiden osien liiketiloista.
Sovelluksia
Magneettikuvaus on yksi merkittävimmistä NMR-sovelluksista. Kuvantamista voidaan käyttää myös materiaalien ja esimerkiksi biologisten näytteiden rakenteen tutkimiseen. Magneettikuvauksen kontrasti eri kudosten välillä perustuu etupäässä protonitiheyteen, ydinten relaksaatioaikojen T1 ja T2 eroihin, sekä virtaukseen ja kemialliseen siirtymään.
Berbera
Berbera on kaupunki Luoteis-Somaliassa. Kaupunki oli siirtomaavallan aikaisen Brittiläisen Somalimaan pääkaupunki 1870–1941, jolloin pääkaupungiksi tuli Hargeisa. Strategisesti öljyreitillä sijaitsevassa kaupungissa on syväsatama, joka valmistui 1969. Se on edelleen Somalimaan tärkein kaupallinen satama. Kaupungilla on pitkä historia, sillä se on mainittu jo parintuhannen vuoden takaisissa kreikkalaisten kauppiaiden teksteissä. Vuoden 2005 arvion mukaan kaupungissa oli noin 240 000 asukasta.
Maantiede
thumb|vasen|260px|thumbtime=20|Kaupunkikuvaa videolla. Berbera sijaitsee Somalian pohjoisrannikolla noin 260 kilometriä Adenista etelään. Matkaa Berberasta Punaisenmeren suulle Bab al-Mandebiin on noin 210 kilometriä. Kaupunki on Guban–rannikkotasangon reunalla. Sen korkeus merenpinnasta on noin 90 metriä. Alueen ilmasto on kuuma ja kuiva, jonka takia kasvillisuus on harvaa. Berberan lähialueilla maalla ja merellä on arveltu olevan kaasu ja öljyvarantoja. Kaupungissa sijaitsee lentokenttä ja sinne tuodaan vettä putkilla kaupungin eteläpuolen vuorilta. Berberan satamassa on öljysatama, jota johtaa Total-niminen yhtiö. Euroopan unioni on tukenut Hargeysa–Berbera tien jälleenrakennusta, jotta Somalian sisämaahan saataisiin vietyä ruoka–apua tehokkaammin. Vuonna 2004 kaupunkiin avattiin sementtitehdas.
Berberan satamalla on suuri merkitys alueen taloudelle. Sen kautta kuljetetaan ulkomaille suurimmaksi osaksi karjaa. Vuonna 2010 sataman kautta kulki arviolta 2,5 miljoonaa eläintä. Noin 78 % niistä kuljetettiin Saudi-Arabiaan, 20 % Jemeniin ja loput Egyptiin ja Omaniin.
Historia
Berbera on historiallisesti ollut kiinteämmissä yhteyksissä Intian valtameren rannikon kaupunkeihin, kuin Somalian sisämaahan. Sen kautta kulki kauppaa Etiopian, Arabian, Persianlahden ja Jemenin alueilta Intian valtamerelle. Berbera on saattanut olla osa muinaisten egyptiläisten tuntemaa Puntmaata. Antiikin kreikkalaiset tunsivat kaupungin nimellä Malo. Antiikin aikojen jälkeisinä vuosisatoina Berberan pohjoispuolelta Arabiasta tuli useita muuttoaaltoja ja näiden muuttajien sekoittuminen paikallisiin loi nykyisen somalien kansan. Somaleista tuli tärkeä alueellinen voimatekijä Adalin sulttaanikunnan perustamisen myötä 1300–luvulla. Adal valloitti suuren osan Afrikan sarvea, mukaan lukien Berberan. Kaupunki liikkui ilmeisesti jonkin verran länteen alkuperäiseltä paikaltaan, sulauttaen itseensä Bandar Abbasin kylän. Etiopian–Adalin sodan aikana etiopialaiset tuhosivat kaupungin vuonna 1513.
Huonon sotamenestyksen takia alueelle kutsuttiin ottomaaneja, jotka käyttivät avun tarjousta syynä valloittaa ensin Massawa vuonna 1557 ja 1600–luvun puolella nimellisesti myös Berbera. Todellinen valta säilyi kuitenkin paikallisissa käsissä. Seuraavien 400 vuoden ajan kaupungin elämä keskittyi vuosittaiseen kauppatapahtumaan, jotka pidettiin loka−marraskuussa. Tapahtuman aikaan kaupungin asukaskunta kasvoi suuresti muualta tulleiden kauppiaiden myötä. Tärkein kauppatavara oli karja, jota vietiin muualle Punaisenmeren alueelle. Tapahtuma ei tuonut pelkästään voittoa kauppiaille, vaan levitti myös tauteja. Tästä syystä kaupungin ulkopuolelle perustettiin suuri hautausmaa.
Berberan tilanne muuttui eurooppalaisten laivastomahtien vakiinnuttaessa asemansa Intian valtamerellä. Tällöin tajuttiin Berberan, Adenin ja Bab al-Mandebin maantieteellinen tärkeys. Kaupunki säilyi kuitenkin eurooppalaisten taholta paljolti koskemattomana vuoteen 1825 saakka, jolloin kauppalaiva Mary Ann ankkuroitui kaupungin edustalle. Paikalliset näkivät sen uhkana elinkeinolleen ja katkaisivat yöllä sen köydet päästäen aluksen ajelehtimaan. Sen rantautuessa laiva poltettiin ja ryöstettiin, ja osa miehistöstä tapettiin. Paikallinen päällikkö pelasti selviytyneet miehistön jäsenet. Vastauksena tähän britit lähettivät kaupungin edustalle sotalaivan, joka saartoi kaupunkia estäen vuosittaisen kauppatapahtuman, kunnes kaupunki suostui maksamaan korvauksia. Eurooppalaiset kuvailivat kaupunkia köyhäksi hökkelikyläksi, jonka asukasluku oli noin 8 000 kesäisin ja monsuunikauden aikaan noin 40 000. 240px|thumb|vasen|Valokuva kaupungista vuodelta 1896. Eurooppalaisten lisäksi muutkin tahot olivat kiinnostuneita kaupungista. Egypti oli 1800–luvulla irrottautunut Ottomaanien vallasta ja valloitti Berberan vuosien 1874−1875 välillä. Egyptiläiset joutuivat kuitenkin vetäytymään 1880–luvun mahdistikapinan alettua Sudanissa. Välittömästi egyptiläisten vetäydyttyä vuonna 1884 britit ottivat kaupungin haltuunsa peläten muiden valtojen pääsevän muuten valtaan alueella, jonka tärkeys oli kasvanut Suezin kanavan myötä. Britannia, Ranska ja Italia perustivat omat Somalian protektoraattinsa ja tunnustivat toistensa alueet vuonna 1887. Alue ei kuitenkaan ollut erityisen tuottoisa, eivätkä britit juurikaan kehittäneet kaupunkia. He harkitsivat jopa koko alueesta luopumista, mihin vaikutti myös esimerkiksi Muhammad bin Abdullah Hassanin johtama paikallinen vastarinta.
Laura Innes
Laura Elizabeth Innes (s. 16. elokuuta 1957 Pontiac, Michigan; joidenkin lähteiden mukaan olisi syntynyt vuonna 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisio-ohjaaja.
Innes tunnetaan muun muassa Kerry Weaverin roolista televisiosarjasta Teho-osasto, jossa hänen hahmonsa oli mukana toisesta kaudesta lähtien. Hän jätti sarjan vuonna 2007. Sen lisäksi Innes on muun muassa ohjannut televisiosarjojen jaksoja muiden muassa West Wingiin. Television lisäksi hän on luonut uraa niin teatterissa kuin elokuvissakin. Innes on ollut kolme kertaa ehdolla Emmyyn.
Innes on naimisissa näyttelijä David Brisbinin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Nokia Lumia 530
Näyttö:
Ansa ja Oiva
thumb|right|Ansa ja Oiva Ansa ja Oiva ovat kirjailija Timo Parvelan luoma henkilöpari, joka on seikkailut omassa televisiosarjassaan ja kahdessa lastenkirjassa.
Ansan ja Oivan nimikkotelevisiosarjaa tuotettiin vuosina 1995–2001, ja alkuvuosina sitä esitettiin Veturi-ohjelman yhteydessä. Sarjassa Ansa (Mari Vainio) on vaunuemäntä ja Oiva (Ari-Kyösti Seppo) konduktööri. Suosion siivittäminä he lopulta saivat oman televisio-ohjelman, jossa kaksikko perustaa televisioaseman. Jaksoja kertyi lähes 300, kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä.
Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. NIistä ensimmäinen, vuonna 1999 ilmestynyt Ansa ja Oiva sai Finlandia-palkintoehdokkuuden.
Ansasta ja Oivasta on tehty myös kaksi äänitettä, Ansa ja Oiva veturiorkestereineen ja Ansa ja Oiva: Hei Kelaa! Ansa ja Oiva: Hei Kelaa! on Edel Recordsin vuonna 2001 tuottama äänite, jossa Mari Vainio ja Ari-Kyösti Seppo laulavat Timo Parvelan ja Pentti Rasinkankaan sanoittamia, Rasinkankaan säveltämiä lauluja.
Televisio-ohjelmat
Ansan ja Oivan televisio-ohjelmissa vieraili monia tunnettuja näyttelijöitä, kuten esimerkiksi Juha Veijonen, Heikki Määttänen, Jarmo Koski, Peter Franzén, Erja Manto, Mikko Kivinen, Vesa Vierikko, Heikki Nousiainen, Petteri Summanen, Susanna Haavisto, Tapio Liinoja, Kari Väänänen, Susanna Roine, Asko Sarkola, Jussi Lampi, Martti Suosalo, Kai Lehtinen ja Antti Pääkkönen.
Ansa ja Oiva
Veturi-ohjelmassa junaemäntä Ansa ja konduktööri Oiva tapaavat junassa, jossa ei ole matkustajia. Matkan varrella junaan hyppää monenlaisia matkustajia. Ohjelmaa esitettiin YLE TV1-kanavalla keväästä 1995.
Ansan ja Oivan TV-asema
Ansan ja Oivan TV-asema oli Yle TV1 -kanavalla vuosina 1999–2001 esitetty sarja, joka sai alkunsa Ansan ja Oivan suosiosta Veturi-ohjelman yhteydessä. Jaksoja kertyi lähes 300 kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä. Vuosien varrella ohjaajina toimivat Timo Lehtinen, Jusa Simonen ja Mikko Ylöstalo.
TV-asemassa kaksikko perustaa televisioaseman, jonka lähetyksiin kuuluivat muun muassa Skidilieriö, Satukulmio, Makukolmio, Yllätyshullut ja Nukkesairaala. Jaksoja on julkaistu myös DVD:inä.
Kirjat
Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. Ensimmäinen, Ansa ja Oiva, ilmestyi vuonna 1999. Kirjan alussa kaupunkielämään kyllästynyt kaksikko päättää muuttaa maalle. Siellä he aloittavat maanviljelyn viljelemällä karjalanpiirakoita, sokeria ja muita hyödyllisiä eineksiä. Kirja oli Finlandia-palkintoehdokas vuonna 1999. Toinen kirja, Ansa ja Oiva suurkaupungissa, julkaistiin vuonna 2000. Ansa ja Oiva muuttavat maaseudulta kaupunkiin kerrostaloasuntoon ja yrittävät sopeutua kaupunkielämän vaatimuksiin.
Polvilumpion ruston pehmentyminen
Polvilumpion ruston pehmentyminen tunnetaan myös nimella CMP ja Chondromalacia patellae
Luokittelu
Ruston pehmentyminen jaetaan neljään vaikeusasteeseen seuraavasti:
Anne Margrethe Hausken Nordberg
thumb|right|250px|Hausken maailmancupissa Siggerudissa kesäkuussa 2008 Anne Margrethe Hausken Nordberg (s. 23. tammikuuta 1976 Haugesund) on norjalainen suunnistuksen maailmanmestari.
Hausken kilpaili nuorempana hiihtosuunnistuksessa ja yleisurheilussa ja voitti ensin mainitussa nuorten maailmanmestaruuden. Suunnistuksen aikuisten arvokisoihin hän osallistui ensimmäisen kerran Sümegin EM-kilpailuissa 2002 ja saavutti sprintissä pronssia. Kolmissa seuraavissa arvokisoissa hän sijoittui sprintissä kymmenen parhaan joukkoon mutta vasta vuonna 2005 Aichin MM-kilpailuissa hän saavutti seuraavat mitalinsa, sprintissä ja viestissä hopeaa. Vuosi 2006 ei tuonut menestystä, ja vuoden 2007 parhaat saavutukset olivat Kiovan MM-kilpailuissa saavutetut viestin pronssi ja pitkän matkan neljäs sija.
Vuonna 2008 Hausken ylti vihdoin arvokisavoittajaksi. Ventspilsin EM-kilpailuissa hän voitti kultaa sprintissä kolmen sekunnin erolla Suomen Heli Jukkolaan, ja toisen kultamitalin hän sai pitkällä matkalla 53 sekuntia edellä Venäjän Tatjana Rjabkinaa. Heinäkuussa Olomoucin MM-kilpailuissa hän voitti sprintissä kultaa Suomen Minna Kaupin edellä. Vuosien 2009 ja 2013 MM-kilpailuissa hän voitti maailmanmestaruuden viestissä ja sijoittui vuosina 2010 ja 2015 viestissä hopealle sekä vuonna 2012 pronssille. Lisäksi hän sai vuonna 2015 sprinttiviestissä MM-pronssia sekä vuonna 2016 pitkällä matkalla EM-hopeaa ja MM-pronssia.
Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Hausken on voittanut vuonna 2008 ja vuonna 2005 hän sijoittui kolmanneksi. Puistosuunnistuksen maailmancupin hän voitti vuonna 2003 ja sijoittui seuraavana vuonna toiseksi. Lisäksi hän on voittanut Pohjoismaiden mestaruuksia.
Hausken meni naimisiin Anders Nordbergin kanssa vuonna 2010.
Geneettinen ajautuminen
thumb|Geneettisen ajautumisen simulaatio, jossa on seurattu 20 linkittymätöntä geeniä 10 yksilön (ylempi kaavio) ja 100 yksilön (alempi kaavio) populaatioissa. Ajautuminen fiksaatioon on nopeampaa pienemmässä populaatiossa. Geneettinen ajautuminen (tai Sewall Wright-efekti) on populaatiogenetiikan käsite, joka tarkoittaa populaation geneettisen koostumuksen ja erityisesti alleelifrekvenssien muuttumista sukupolvesta toiseen pelkästään lisääntymisprosessiin liittyvän geenien siirtymisen sattumanvaraisuuden takia. Ellei luonnonvalinta vaikuta eri alleelien säilymiseen tai häviämiseen, seuraavan sukupolven geenistö muodostuu satunnaisotoksena edellisestä sukupolvesta. Tähän otantaan liittyvät sukupolvien väliset geenikoostumuksen satunnaiset heilahtelut riippuvat populaation koosta: mitä pienempi populaatio, sen suuremmat heilahtelut.
Kapeammassa merkityksessä ajautumisella tarkoitetaan satunnaisprosessin jatkuessa sukupolvien mittaan tapahtuvaa alleelien yleistymistä joko populaatiossa vallitseviksi alleeleiksi tai niiden häviämistä lopulta sattuman vaikutuksesta.
Geneettinen ajautuminen voidaan jaotella myös pysyvään ja väliaikaiseen ajautumiseen. Pysyvää ajautumista tapahtuu jos populaatio on pysyvästi niin pieni, että mutaatio ja valinta eivät kykene uusimaan alleeleja ja ylläpitämään muuntelua. Väliaikaista ajautumista on esimerkiksi pullonkaulailmiö, jossa populaatio pienenee jostain syystä vähäksi aikaa hyvin pieneksi. Pienessä populaatiossa todennäköisyys sille, että myös kelpoisuudeltaan huonot alleelit sattumalta yleistyvät populaatiossa on suurempi kuin suuressa populaatiossa. Pieni populaatio myös hidastaa tahtia, jolla hyvät alleelit yleistyvät populaatiossa.
Eliöiden vallatessa uusia alueita pienissä populaatioissa sattumalla on tavanomaista suuremmat vaikutukset: pioneeriryhmä joka saapuu alueelle edustaa pientä osuutta kokonaispopulaatiosta; sopivissa olosuhteissa tämä pieni valikoima kuitenkin synnyttää uudenlaisen, alkuperäisestä poikkeavan populaation. Tätä ilmiötä kutsutaan perustajavaikutukseksi.
Ә
Ә, ә on kyrillinen švaa-kirjain, joka sisältyy abhaasin, baškiirin, dungaanin, kalmukin, kazakin, kurdin ja tataarin aakkosiin. Se kuului myös azerin ja turkmeenin aakkosiin, kunnes näitä kieliä alettiin kirjoittaa latinalaisella kirjaimistolla. (Myös latinalaiseen kirjaimistoon sisältyy švaa, joka on samannäköinen kuin kyrillinen vastineensa, mutta teknisesti ne ovat Unicode-merkistössä eri kirjaimia.)
Ääntäminen
Ә ääntyy azerissa, baškiirissa, kazakissa ja tataarissa laveana väljänä etuvokaalina . Dungaanissa se on lavea puolisuppea takavokaali  ja kalmukissa ja kurdissa välinen keskivokaali. Abhaasissa ә ei ole minkään äänteen merkki, vaan se osoittaa edeltävän konsonantin labiaalistumista, jota kansainvälisen foneettisen aakkoston mukaan merkitään yläindeksinä olevalla w-kirjaimella . Kirjain ә muodostaa siten edeltävän kirjaimen kanssa digrafin, jolla on oma paikka aakkosjärjestyksessä.
Vaaksa
thumb|Vaaksan tehdas Lohjalla. Myöhemmin siihen tuli Finlux-televisioiden valmistaja. Vaaksa Oy oli ekonomi Reino Liljan vuonna 1952 perustama vaatetusalan yritys, jonka toimitusjohtaja hän oli kuolemaansa vuoteen 1973 saakka. Yrityksen toimipaikka oli Helsingin Sörnäisissä Pääskylänrinteellä. Myöhemmin 1960-luvun alussa tuotanto siirrettiin Lohjalle, jonne yritys rakennutti tuotantotilat. Yritys valmisti aluksi lastenvaatteita mutta laajensi pian ulkoiluvaatteisiin. Vaaksa oli farmareiden ensimmäinen valmistaja Suomessa ja antoi niille myös nimen.
Vaaksa oli tunnettu erityisesti lasten ja nuorten urheilu- ja ulkoiluvaatteiden valmistajana jo ennen farkkumuodin alkua. Lastenvaatteiden ja farmareiden lisäksi yritys valmisti Suomi-anorakkia, suunnitteli ja valmisti suomalaiset partiopuvut 1970-luvulle saakka ja aloitti Suomen markkinoilla hupullisen, nahkaisin kiinnikkein napitettavan villakankaisen duffelin valmistuksen.
Laila Anttila oli Vaaksan mallisuunnittelija ja mallimestari 1953–1970. 1950-luvun puolivälissä tuli amerikkalainen merimies kysymään, saisiko hän yhdet housut autosta, johon juuri pakattiin valmiita vaatteita. Hänet lähetettiin yrityksen johtajan Liljan luokse, joka tunnisti Amerikan matkallaan näkemänsä farmarit miehen jalassa. Hän antoi miehelle Vaaksan housut ja takin korvaukseksi likaisista ja risaisista housuista, jotka Anttila sai malliksi kaavoille. Denimiä ei vielä silloin ollut, mutta jotakin kangasta tehdas sai PMK:lta, ja kankaita tuotiin myös ulkomailta. Dongareiksi alkuun nimitettyjä housuja otti ensimmäiseksi myyntiin Skoha, ja pian housut menestyivät niin että tilauksia tuli enemmän kuin tehdas saattoi toimittaa. Farkkuja valmistettiin myös vientiin. Valmistajan tunnukseksi housuihin tuli Vaaksan oma Väiski-logo. Myynnin noustua huippuunsa 1950-luvun puolivälissä Vaaksa haki jatkuvasti työntekijöitä ilmoituksilla Helsingin Sanomissa tarjoamalla "Hyväpalkkaista urakkatyötä". Farmareiden myynnin menestyksen taittoi Mattisen tulo markkinoille. Elokuussa 1955 syttyi silityskoneen kuumenemisesta tulipalo, joka aiheutti vaatevarastossa suurta vahinkoa.
Anttilan jälkeen yrityksen viimeisinä vuosina mallien suunnittelijana toimi Kestilästä siirtynyt Irja Leimu.
Yritys lopetti toimintansa Liljan kuoleman jälkeen. Reima-Pukine osti Vaaksan vuonna 1972. Molemmat olivat valmistaneet ulkoiluvaatteita etupäässä lapsille ja nuorille.
Julkistus
Julkistus on ohjelmiston elinkaaren vaihe, jossa ohjelman kehitys ja testaus on saatu päätökseen ja ohjelmatuote asetetaan käyttäjille saataville. Ohjelmistotuote voidaan julkistaa yleisesti saataville jollekin Internetissä sijaitsevalle palvelimelle. Jos ohjelmistotuote on tehty jollekin yksittäiselle asiakkaalle, ohjelmisto asennetaan sen sijaan kohdejärjestelmään.
Julkistuksessa ohjelmatuotteen komponentit kerätään ja pakataan yhteen pakettiin, lisätään tuoteinformaatio, lisenssiehdot ja riippuvuussuhteet toisista ohjelmista ja käyttöjärjestelmistä.
Rönsyleinikki
Rönsyleinikki (Ranunculus repens) on Euraasiassa yleinen, keltakukkainen leinikkikasvi. Suomessa laji on hyvin yleinen. Rönsyleinikki tunnetaan myös hankalana rikkakasvina.
Ulkonäkö ja koko
Monivuotinen rönsyleinikki kasvaa 15–50 cm pitkäksi. Varsi on rento, kalju tai harvakarvainen ja tavallisesti runsaan rönsyllinen. Rönsyt ovat maanmyötäisiä ja nivelistään juurehtivia. Monimuotoisella lajilla rönsyt voivat kuitenkin joskus puuttua kokonaan. Lehdet ovat tavallisesti pitkäruotisia ja lehden lapa on kolmisorminen. Keskilehdykkä on pitkäruotinen, sivulehdykät ovat lyhempiruotisia. Muodoltaan lehdykät ovat kertaalleen, joskus myös toistamiseen kolmisormisia tai -osaisia. Pikkuliuskat ovat hampaisia. Kukat sijaitsevat yksittäin varren ja haarojen päissä. Kukkaperä on uurteinen, ja kukkapohjus karvainen. Kukassa on kaksi kehäkiehkuraa. Verhiö on viisilehtinen, siirottava ja karvainen. Mesikuoppaisia terälehtiä on viisi kappaletta. Ne ovat 8–15 mm pitkiä ja väriltään kullankeltaisia. Suomessa rönsyleinikki kukkii kesä-elokuussa. Hedelmistö koostuu noin 3 mm pitkistä pähkylöistä, joissa on noin millimetrin pituinen, sirppimäinen ota. Rönsyleinikki on myrkyllinen kasvilaji.
Rönsyleinikki on monimuotoinen ja monirotuinen laji, josta esiintyy monenlaisia kantoja. Luonnonympäristöissä olevat alkuperäiskannat ovat usein suurempikokoisia kuin kulttuuriympäristössä esiintyvät rönsyleinikit. Viljelysmailla esiintyvät kannat voivat olla peräisin hyvinkin kaukaa ja poiketa suuresti muista paikallisista rönsyleinikkikannoista.
Levinneisyys
Rönsyleinikki on levinnyt koko Eurooppaan Etelä-Kreikkaa ja Venäjän eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Yhtenäinen levinneisyysalue jatkuu Aasian puolelle läpi eteläisen Siperian lähes Tyynelle valtamerelle saakka. Satunnaisemmin lajia kasvaa myös Keski- ja Pohjois-Siperiassa, Iranissa, Turkissa, Keski-Aasiassa ja Kiinassa. Laji on levinnyt myös Pohjois-Afrikkaan Marokosta Tunisiaan. Ihmisen mukana rönsyleinikki on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan, varsinkin mantereen itäosiin. Lisäksi lajia tavataan paikoin myös Keski- ja Etelä-Amerikassa, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa.
Elinympäristö
Rönsyleinikkiä tavataan monenlaisilla kasvupaikoilla varsinkin ihmisen muokkaamissa ympäristöissä. Sitä esiintyy tavallisena ojanvarsissa, pelloilla, puutarhoissa, joutomailla, istutuksissa, pihoilla, kosteilla niityillä, rannoilla, kosteissa lehdoissa, korvissa ja lähteiköissä.
Tuoreille nurmikoille ja viljelysmaille päästessään rönsyleinikki on hankalasti torjuttava kasvi, koska se leviää tehokkaasti rönsyjensä avulla. Kitkemällä lajia on hankala saada pois. Tehokkain torjuntakeino on ruiskutus torjunta-aineella, joka jättää nurmiheinän eloon, mutta tuhoaa rönsyleinikin.
Lehmät eivät yleensä koske rönsyleinikkiin sen myrkyllisen maun vuoksi. Heinän sekaan joutuessaan rönsyleinikki kuitenkin aiheuttaa maitoon maku- ja värivirheitä.
Brad Hunt
Bradley Shawn "Brad" Hunt (s. 24. elokuuta 1988 Maple Ridge, Brittiläinen Kolumbia ) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Vancouver Canucksia. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.
Ennen ammattilaisuraansa Hunt pelasi yliopistokiekkoa Bemidjin osavaltionyliopiston joukkueessa. Hänen suurin vahvuutensa on kova laukaus. NHL-debyyttinsä Hunt teki tammikuussa 2014.
José Luis Martínez-Almeida
José Luis Martínez-Almeida Navasqüés (s. 1975 Madrid) on espanjalainen poliitikko. Hän on Madridin pormestari kesäkuusta 2019 alkaen.
Martínez-Almeida on suorittanut oikeustieteen tutkinnon Comillasin paavillisessa yliopistossa vuonna 1998. Hän toimi valtion asianajajana (abogado del Estado) 2001–2007, Madridin itsehallintoalueen kulttuuriperintöjohtajana 2007–2011 ja aluehallituksen sihteerinä 2011–2013. Madridin kaupunginvaltuustoon hänet valittiin kesäkuussa 2015.
Martínez-Almeida valittiin Madridin pormestariksi Kansanpuolueen, Ciudadanosin ja Voxin tuella.
Tavukirjoitus
thumb|[[Katakana on toinen japanin kielessä käytettävistä tavumerkistöistä.]] Tavukirjoitus eli syllabinen kirjoitus on kirjoitusjärjestelmä, jossa kirjoitusmerkit kuvaavat tavuja.
Tavumerkkejä käyttäviä kirjoitusjärjestelmiä ovat esimerkiksi japanin kirjoitusjärjestelmä, cherokeelainen kirjaimisto, lineaari-B-kirjoitus ja todennäköisesti myös minolaiset kirjoitusjärjestelmät (kreetalaiset hieroglyfit, lineaari-A-kirjoitus), erilaiset intialaiset kirjoitusjärjestelmät sekä muinainen nuolenpääkirjoitus.
Tavumerkistöissä on vähemmän merkkejä kuin sanakirjoitusmerkistöissä mutta enemmän kuin aakkostoissa.
Teekuppi
thumb|240px|Keltainen teekuppi. Teekuppi on isohko, useimmiten keraaminen kuppi, josta juodaan teetä. Teekupit valmistetaan usein valamalla mutta joskus myös dreijaamalla. Monissa harrastajaseuroissa valmistetaan teekuppeja.
Maciste ja manalan valtiatar
Maciste ja manalan valtiatar (, ”Maciste, maailman vahvin mies”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Antonio Leonviola. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Lou Degni alias Mark Forest.
Juoni
Maailman vahvin mies Maciste löytyy tällä kertaa tuhansia vuosia sitten kaukaiselta mantereelta, jossa maan alla asuvat salaperäiset myyrämiehet tulevat öisin ulos luolistaan kaappaamaan orjia timantti- ja kultakaivoksiinsa. Maciste lähtee tummaihoisen apurinsa Bangon kanssa vapauttamaan valoa karttavien myyrämiesten orjuuttamaa Aranin prinssiä Lothia, mutta he joutuvat vangiksi näiden maanalaiseen valtakuntaan, jota hallitse pimeyteen tuomittu julma kuningatar Halis Mojab. Macisteen rakastuva kuningatar saa tietää olevansa kotoisin maan päältä ja pakenee, mutta saa valon sokaisemana surmansa. Maciste murtautuu kahleistaan, vapauttaa orjat ja romahduttaa myyrämiesten luolat.
Tuotanto ja vastaanotto
Maciste ja manalan valtiatar on Antonio Leonviolan toinen peplum-elokuva samana vuonna ilmestyneen Maciste kauhujen maassa jälkeen. Se on myös Mark Forestin toinen Maciste-filmi sen jälkeen kun ohjaaja Carlo Campogalliani oli herättänyt italialaisen mykkäelokuvan henkilöhahmon henkiin vuoden 1960 lopulla ensi-iltansa saaneessa  Kuninkaiden laakson jättiläisessä. Elokuva on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Rooman Cinecittàssa, Tor Caldaran luonnonsuojelualueella ja Umbrian marmorilouhoksilla. Armando Trovajolin säveltämää musiikkia käytettiin myös samaan aikaan tuotetussa Umberto Scarpellin Il gigante di Metropolisissa. Manalan valtiattaressa esiintyy Leonviolan edellisen elokuvan tavoin myös toinen kehonrakentaja Paul Wynter, joka oli voittanut Mr. Universe -kilpailun vuonna 1960.
Elokuva on lapsellisesta juonestaan ja heikoista näyttelijäsuorituksistaan huolimatta melko viihdyttävä toimintaseikkailu, jota on kutsuttu ”tyylilajin pieneksi helmeksi”. Sen suurimpia ansioita ovat mielikuvitukselliset visuaaliset oivallukset, joita sittemmin hyödynnettiin monissa muissa peplum-filmeissä. Ajatus maanalaisesta valtakunnasta on lainattu edellisenä vuonna julkaistusta George Palin Aikakoneesta. Moira Orfein esittämä Manalan valtiatar tuo tarinaan dramaattista jännitettä ja lihaskimppu Forest on pääosassa hieman luontevampi kuin muissa elokuvissaan. Näppärä tieteisfiktion, sadismin ja erotiikan yhdistelmä teki Manalan valtiattaresta aikanaan melkoisen yleisömenestyksen. Se tuotti Italiassa yhteensä 543 miljoonan liiran pääsylipputulot.
Macisten ja manalan valtiattaren Suomen ensi-ilta oli Helsingin Savoy-elokuvateatterissa 2. marraskuuta 1961. Sitä mainostettiin ”mittavaksi historialliseksi ensiesitykseksi”: ''Maailman voimakkain mies uskomattomissa seikkailuissa! Hämmästyttävä voimainkoitos – Maciste ja ”Musta Herkules” Paul Wynter vastakkain! Pimeyden lumoava ruhtinatar kietoo Macisten tenhovoimaansa... Maciste, maailman vahvin mies, joka tarumaisilla voimillaan vapauttaa kokonaisen kansan Manalan orjuudesta!'' Jo muutaman päivän kuluttua elokuvaa kehuttiin ”ehdottomaksi yleisömenestykseksi”. Samalla nimellä tunnetaan Suomessa myös toinen peplum-elokuva, Riccardo Fredan ohjaama Maciste all’Inferno (”Maciste helvetissä”) vuodelta 1962.
DVD-julkaisut
Elokuvan laajakangasversio on julkaistu DVD:llä Italiassa ainoastaan italiankielisenä versiona. Amerikkalaisen Retromedian julkaiseman Voittamattoman Herkuleen kylkiäisenä tuleva Mole Men Against the Son of Hercules (”Myyrämiehet vastaan Herkuleen poika”) -niminen versio on heikkotasoinen tv-kopio.
Howard Jacobs
Howard Trevor ”Howy” Jacobs (s. 1955 Lontoo) on molekyylibiologian professori Tampereen yliopiston lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunnassa, ja toimi 1.3.2015 - 31.12.2017 Helsingin yliopiston Viikin kampuksella toimivan Biotekniikan instituutin johtajana. Mitokondriotutkijana profiloitunut Jacobs toimi Suomen Akatemian akatemiaprofessorina vuosina 2006-2016 ja on johtanut vuodesta 2002 alkaen kansallista tutkimuksen huippuyksikköä FinMITiä, johon kuuluu neljä tutkimusryhmää Helsingin ja Tampereen yliopistoista. Yksikkö tutkii erilaisia tautimekanismeja käyttämällä viljeltyjä soluja ja malliorganismeja, kuten banaanikärpäsiä, jotka kantavat mitokondrioihin liittyviä geenivirheitä.
GMail Drive
200px|right|GMail Drive Logo GMail Drive on Microsoft Windowsille tehty epävirallinen laajennus, joka mahdollistaa yli seitsemän gigatavun (5.8.2008) kokoisen Gmail-sähköpostitilin käytön tallennustilana. Liitetyn Gmail-tilin sisältö näkyy Windowsissa kuten tavallinen kiintolevy ja tiedonsiirto tapahtuu tavallisten kopioi, leikkaa ja liitä -toimintojen avulla.
Howard Jacobs
Professori Jacobs on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2002. Hänen tutkimusryhmänsä sai arvostetun, EU:n myöntämän Descartes-palkinnon vuonna 2004. Professoriliitto valitsi hänet vuoden professoriksi vuonna 2009.
GMail Drive
GMail Drivea vastaavat ohjelmat löytyvät myös Linuxille (GmailFS) ja Mac OS X:lle (gDisk).
Howard Jacobs
Jacobs on tullut tunnetuksi myös muun muassa punk-henkisestä ulkoasustaan.
GMail Drive
Toiminta
thumb|200px|GMail Drive [[Windows XP:ssä]] GMail Drive käyttää tilin Saapuneet-kansiota tiedostojen tallennukseen. Tiedostot tallennetaan sähköpostiviestien liitetiedostoiksi, jolloin niihin pätee sama 20 Mt kokorajoitus kuin liitetiedostoihin yleensä. Aiemmin liitetiedostoiksi ei hyväksytty myöskään sovelluksia .exe-ohjelmatiedostoina, mutta tämä rajoitus on nyttemmin poistettu. Kokorajoituksenkin voi kiertää esimerkiksi pakkaamalla enimmäiskoon ylittävät tiedostot pakkausohjelmalla (esimerkiksi WinRar tai WinZip) ja valitsemalla pakkauksen ohella suoritettavaksi tiedoston pilkkomisen (split). Näin isokin tiedosto siirtyy Gmailiin pienemmissä osissa.
Yhteen Gmail-tiliin voi olla kirjautuneena samaan aikaan useasta eri osoitteesta, joten GMail Drive mahdollistaa jaetun tiedostopalvelimen pystytyksen helposti; Käyttäjien tarvitsee vain asentaa GMail Drive ja kirjautua sillä käyttäen samaa käyttäjätunnusta ja salasanaa. Tämän jälkeen heillä on käytössään jaettu asema tiedostonvaihtoon.
Tiedostojen selaaminen, lataaminen, poistaminen ja jopa katselu (Kuvat, DOC, PDF, MP3) onnistuvat myös Gmailin varsinaisesta web-käyttöliittymästä tavallisella www-selaimella.
Ongelmat
Gmailin käyttöehdot eivät erityisesti salli tai kiellä GMail Driven käyttöä tai yleensä tilin tallennustilan käyttöä muuhun kuin sähköpostien säilytykseen.
GMail Drivea ei kannata käyttää tilillä, jota käyttää myös jollain POP3-sähköpostiohjelmalla (esimerkiksi Mozilla Thunderbird, Outlook Express), koska tällöin kaikki tilille lähetetyt tiedostot päätyvät myös sähköpostiohjelman Saapuneet-kansioon ja asetuksista riippuen tämä saattaa jopa poistaa tiedoston sisältävän viestin palvelimelta heti ladattuaan sen.
Ibanin kieli
Iban on Borneon saarella puhuttu iban-kansan malaijilais-polynesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään 750 000 ihmistä Borneon Malesiaan kuuluvassa osassa, 21 000 Bruneissa ja 15 000 saaren Indonesiaan kuuluvassa eteläosassa. Iban kuuluu malaijin ja minangkabaun tavoin malaijilaisten kielten alaryhmään.
Ken Leung
Kenneth ”Ken” Leung (s. 21. tammikuuta 1970 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan suosituissa elokuvissa kuten Saw, X-Men: Viimeinen kohtaaminen ja Shanghai Kiss. Hän on esiintynyt myös Miles Straumena ABC:n televisiosarjassa Lost sekä Karnakina Marvel-televisiosarjassa Inhumans.
Nuoruus
Leung syntyi New Yorkissa ja kasvoi Two Bridgesin alueella Manhattanin Lower East Sidella. Sittemmin hänen perheensä muutti Midwoodiin, Brooklyniin, jossa hän varttui ennen high schoolin suorittamista loppuun Old Bridgessä, New Jerseyssä.
Myöhemmin Leung kävi New Yorkin yliopistoa (NYU) ja opiskeli siellä myös näyttelemistä Catherine Russellin ja Nan Smithnerin kanssa.
Ura
Vuonna 1997 Leung teki näyttelijän debyyttinsä Brett Ratnerin elokuvassa Rush Hour – Rankka pari ja vuonna 2000 Edward Norton valitsi hänet näyttelemään elokuvaansa Keeping the Faith. Siitä lähtien Leung on esiintynyt lukuisissa itsenäisissä- ja televisioelokuvissa, muun muassa neljässä Brett Ratnerin ja kahdessa Spike Leen elokuvassa. Vuonna 1998 hän näytteli hahmoa nimeltä James the Less ja Jumalaa Terrence McNallyn intohimoisessa näytelmässä Corpus Christi, ja vuonna 2002 teki Broadway-debyyttinsä Tony-palkinnon voittaneessa musikaalissa Thoroughly Modern Millie.
Vuonna 2007 Leung näytteli toista pääosaa Shanghai Kiss -nimisessä independent-elokuvassa Hayden Panettieren kanssa, ja ansaitsi roolistaan erikoismaininnan San Francisco International Asian American Film Festival -tapahtumassa. Samana vuonna hän vieraili HBO:n Sopranos-sarjan viimeisen kauden jaksossa. Vierailu inspiroi Lostin tekijöitä valitsemaan hänet näyttelemään Miles Straumea sarjan neljännelle kaudelle.
Brodie Retallick
Brodie Allan Retallick (s. 31. toukokuuta 1991 Rangiora) on uusiseelantilainen rugby union -pelaaja, joka edustaa ITM Cup -seura Bay of Plenty Steamersia ja Super Rugby -seura Chiefsiä. 204 senttimetriä pitkä ja 120 kilogrammaa painava Retallick kuuluu myös Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueeseen. Pelipaikaltaan Retallick on lukko.
Retallickin ensimmäinen ITM Cup -seura oli Hawke's Bay, jota hän edusti vuonna 2011. Vuodesta 2012 hän on kuulunut Bay of Plenty -seuraan. Kansainvälisessä Super Rugby -sarjassa Retallick debytoi vuonna 2012, Chiefsin paidassa. Hän on voittanut mestaruuden kahdesti, vuosina 2012 ja 2013.
Retallick voitti Uuden-Seelannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kanssa ikäluokan MM-kultaa vuonna 2011. Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueessa hän debytoi seuraavan vuoden tammikuussa Irlantia vastaan. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Retallick oli mukana saavuttamassa kultaa.
Marraskuussa 2014 Retallick valittiin vuoden parhaaksi rugby union -pelaajaksi maailmassa.
Fennica
Fennica voi tarkoittaa useampaa asiaa
Neljä vuodenaikaa
Neljä vuodenaikaa on Antonio Vivaldin säveltämä neljän viulukonserton sarja. Sarja sävellettiin noin vuonna 1720 ja julkaistiin vuonna 1725. Neljä vuodenaikaa on Vivaldin tunnetuin teos.
Vivaldi julkaisi konserttojen yhteydessä sonetteja.
Osat
Jokaisessa Neljän vuodenajan konsertossa on kolme osaa, joista kaksi on nopeita ja yksi hidas.
Konserttojen osat ovat:
KPE
KPE tai kpe voi viitata seuraaviin asioihin:
Selena
Selena (oik. Selena Quintanilla-Pérez; 16. huhtikuuta 1971 Lake Jackson, Texas – 31. maaliskuuta 1995 Corpus Christi, Texas) oli amerikanmeksikolainen laulaja, jonka musiikkityyli oli pop-tyylinen tejano. Hän syntyi Jehovan todistaja -perheeseen Teksasissa. Billboard -lehti nimesi Selenan 90-luvun parhaiten myyneeksi latinoartistiksi. Hän oli myös aikansa seksi-ikoni sekä Coca-Colan mainoskasvo Teksasissa. Lisäksi hän teki cameoroolin elokuvassa Don Juan DeMarco sekä meksikolaisessa telenovelassa. Selena oli äänialaltaan lyyrinen mezzosopraano.
Hänen elämästään on tehty elokuva Selena.
Elämä
Selenan ensimmäinen single ilmestyi hänen ollessaan 12-vuotias. Hän sai vuoden parhaan naislaulajan Tejano Music Awardin vuonna 1987. Pian hän solmi levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Hän voitti levyllään Selena Live! Grammyn. Vuonna 1994 albumilta Amor Prohibido julkaistiin singlenä neljä listaykköshittiä, ja levyä on nyt myyty Yhdysvalloissa viisinkertaisen platinan verran. Selena omisti myös Selena ETC -vaatemyymäläketjun.
Kuolema
Selena kuoli henkirikoksen uhrina yhteen laukaukseen teksasilaisessa Days Inn motellissa huoneessa nro 158 23-vuotiaana. Hänen viimeinen sanansa oli: "Yolanda". Häntä ampui selkään hänen oman ihailijakerhonsa puheenjohtaja, sairaanhoitaja Yolanda Saldívar. Kuolinsyy oli verenhukka. Murhan syynä oli häneen kohdistuneet kavallusepäillyt. Hänet saatiin kiinni motellin parkkipaikalla hänen uhatessaan ampua itsensä. Saldívar tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, ja hän voi hakea ehdonalaiseen aikaisintaan vuonna 2025. Hautajaisiin osallistui yli 30 000 fania.
Rekilaulu
Rekilaulu (viroksi regilaul ) on suomalaisten ja virolaisten käyttämä nimitys, jolla voidaan tarkoittaa kahta erilaista kansanlaulun muotoa. Sillä on viitattu alkujaan alkusointuiseen, kalevalamittaiseen runostoon, jota se Virossa edelleen tarkoittaakin. Suomessa taas termi on sittemmin vakiintunut merkitsemään lähinnä nelisäkeistä ja riimillistä, uudempaa kansanlaulua.
Uudemmat rekilaulut
Rekilaulujen loppusoinnut sijoittuvat säkeistön toiseen ja neljänteen säkeeseen. Niille on usein pidetty luontaisena luonnonjohdantoa: aiemmassa säkeessä piirretään luonnonkuva, joka seuraavassa säkeessä vertautuu laulun varsinaiseen sanomaan.
1600- ja 1700-lukujen Suomessa uusimittainen riimillinen laulu oli vielä vakiintumatonta ja sitä esiintyi erilaisissa muodoissa. Uusimittaisen laulamisen huippu saavutettiin rekilaulussa, josta oli tullut 1800-luvulla Suomen suosituin laulumuoto. Rekilaulu oli puhdasta kansanperinnettä: se välittyi suullisesti ja korvakuulolta, eikä lauluja ollut tapana kirjoittaa muistiin. Sitä harjoitettiin etenkin piirileikkien yhteydessä. Perinnettä on myöhemmin ylläpidetty esimerkiksi toisen maailmansodan aikaan, jolloin tanssimista korvattiin piirileikeillä.
Etymologia
Rekilaulu-termin alkuperän on katsottu olevan saksan kielessä, josta se on lainautunut Baltiaan ja viron kielen kautta edelleen osaksi suomalaista sanavarastoa. Teorian mukaan sen juuret ovat saksan kielen piirilaulua tarkoittavassa sanassa reihenlied tai reigenlied. Muiden muassa Vihtori Laurila vastusti tätä käsitystä viitaten Henrik Gabriel Porthanin kirjaukseen lauluperinteen harjoittamisesta rekimatkustamisen yhteydessä, myös kritisoiden termin pitämistä oppineiden luomuksena ja sen yhdistämistä vain piiritansseihin. Lauri Kettunen esitti termin johtuvan viron sanasta regivärss, jonka tausta taas oli saksan kielen termissä rege-wärs. Saksan rege tarkoittaa järjestystä tai riviä, mutta kansa yhdisti sen sitä muistuttavaan, rahvaalle ominaista kulkuvälinettä tarkoittavaan viron sanaan regi (reki).
Fennica (elokuvayhtiö)
Oy Fennica Ab tai Fennica-Filmi oli suomalainen elokuvatuotantoyhtiö. Sen perusti vuonna 1926 liikemies Armas Willamo kumppaneineen. Hallituksen varajäsenenä toimi venäläisperäinen liikemies Georg Uschakoff. Virallisesti se oli ”teknisten ja muiden luvallisten tavaroiden agentuuri- ja myyntiliike”.
Lapinlahti (Helsinki)
Lapinlahti on puistomainen osa Helsingin läntistä kantakaupunkia. Hallinnollisesti Lapinlahden osa-alue luetaan kuuluvaksi Kampinmalmin peruspiiriin ja Länsisataman kaupunginosaan. Lapinlahden pinta-ala on 0,41 neliökilometriä ja vuoden 2018 lopussa siellä asui asukasta. Vuoden 2017 lopussa alueella oli työpaikkaa.
Lapinlahti sijaitsee Ruoholahden pohjoispuolella, Seurasaarenselän itärannalla Lapinlahti-nimisen merenlahden äärellä. Pohjoisessa Lapinlahden ja Etu-Töölön raja kulkee Hietaniemenkatua pitkin, ja myös Ourien saaret kuuluvat Etu-Töölöön. Lapinlahden itärajana on Mechelininkatu, etelärajana Porkkalankatu ja Länsiväylä kuitenkin niin, että näiden risteyksen pohjoispuolella olevan toimistorakennuksen tontti kuuluu Ruoholahteen.
Fennica (elokuvayhtiö)
Vuonna 1928 Willamo rahoitti nuorten Valentin Vaalan ja Teuvo Tulion ensimmäisen elokuvan Mustat silmät, joka valmistui seuraavana vuonna. Yhtiö toimi viiden ensimmäisen Vaalan elokuvan tuotantoyhtiönä. Kuudeskin elokuva ehdittiin aloittaa, mutta sen teki loppuun toinen tuotantoyhtiö.
Lapinlahti (Helsinki)
Suurimman osan Lapinlahden alueesta muodostavat alueella sijaitsevat hautausmaat sekä Lapinlahden sairaalan tontti. Alueen pohjoisosassa sijaitsee vuonna 1829 käyttöön otettu Hietaniemen hautausmaa, jonne monet kansakunnan merkkihenkilöt on haudattu. Sen eteläpuolella ovat Ortodoksinen hautausmaa, Helsingin islamilainen hautausmaa, Suomen Kaartin hautausmaa ja Helsingin juutalainen hautausmaa.
Lapinlahden sairaala (Lapinlahdentie 2) on Suomen ensimmäinen mielisairaalakäyttöön rakennettu sairaala. Sitä ennen Suomessa oli jo Seilin hospitaali, joka toimi kuitenkin ensin myös spitaalisten hoitolaitoksena. Lapinlahden sairaala valmistui vuonna 1841, arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnitelmien mukaisesti. Alue on monelta osin suojeltu rakennussuojelulain nojalla. Merkittävä osa psykiatrian klinikan toimintoja on kuitenkin äskettäin siirretty HYKSin Psykiatriakeskukseen, entiseen Hesperian sairaalaan. Sairaalarakennus on tällä hetkellä tyhjillään, mutta mielenterveysjärjestöt pyrkivät aloittamaan tiloissa psyykkisen hyvinvoinnin keskuksen toiminnan.
Fennica (elokuvayhtiö)
Vuonna 1932 Vaala osti vähemmistöosuuden Oy Fennica Ab:sta. Seuraavana vuonna myös Tulio osti yhden osakkeen. Vuonna 1934 yhtiö joutui talousvaikeuksiin, mutta se välttyi konkurssilta epämääräisten olosuhteiden vallitessa, jossa myös tuotantoyhtiö Aho & Soldan kärsi tappioita. Konkurssiin Oy Fennica Ab asetettiin vuonna 1949, jolloin sen toimialueena oli ollut viimeiset vuodet turpeennosto.
Kati Kovács
upright|pienoiskuva|Kati Kovács, [[Göteborgin kirjamessut, lokakuussa 1995.]]
Kati Kovács (oik. Marje Katalin Kovács, [kovaːtʃ], s. 26. joulukuuta 1963 Helsinki) on suomalainen sarjakuvataiteilija.
Naivistisella tyylillä piirtävä Kovács on yksi Suomen tunnetuimpia sarjakuvantekijöitä. Hänet on kutsuttu näyttelyihin ja hänen töitään on julkaistu eri puolilla Eurooppaa sekä Hongkongissa. Kovácsin töitä on käännetty ruotsiksi, saksaksi, ranskaksi ja unkariksi.