cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaavi
Muut kylät
Luikonlahden vanha koulu (Onnela) sijaitsi keskellä kylää. Se oli maakunnallisesti arvokkaaksi rakennuskohteeksi luetteloitu kohde. Koulun oli rakentanut Juankosken Säyneisestä kotoisin ollut Heikki Kettunen. Rakennus oli yksikerroksinen. Siinä oli kaksi luokkaa, opettajanhuone sekä kahden huoneen asunto opettajalle sekä keittiö.
Hirsinen koulurakennus oli alkujaan punainen. Vuonna 1926 koulu vuorattiin pysty- ja vaakalaudoituksella ja se sai keltaisen maalipinnan. Vuonna 1939 Luikonlahden koulu maalattiin viherätäväksi ja vuonna 1964 siniharmaaksi. Myöhemmin Luikonlahden vanhalla koululla oli julkisivuissa laudoituksen uusrenessanssille tyypillinen vaalea pääsävy kehystettynä tummemmalla maalatuin vuorilistoin.
Vanha koulu tuhoutui tulipalossa huhtikuussa 2016. Palonsyyntutkinnassa palo varmistui tuhopoltoksi.
Muutama kilometri Luikonlahdesta Kaaville päin sijaitsee Melttusvirta, jossa on Suomen sodan aikainen taistelupaikka. Paikalle on pystytetty taistelujen muistomerkki ja opastaulu.
Maarianvaaran seurantalo
Kaavin Maarianvaarassa sijaitseva seurantalo ”Kisamäki” on hirsirakenteinen ja luonnonkivisokkelille rakennettu talo. Se pystytettiin alun perin lainajyvästön ja nuorisoseuran yhteiseksi tilaksi. Rakennuksen tontin lahjoitti Enso-Gutzeit Oy.
Lainajyvästön toiminta loppui vuonna 1960, mistä lähtien talo on ollut Maarianvaaran nuorisoseuran käytössä. Seurantalon ulkoasua on luonnehdittu yksinkertaiseksi ja selkeäksi. Se on säilyttänyt alkuperäisen ilmeensä, mm. ikkunat ja ovet. Seurantalon kuistien katoksia on muotoiltu persoonallisesti.
Juutilan valimo
Kaavin Vehkalahdessa sijaitseva Juutilan valimo on toiminut vuodesta 1881 lähtien. Vanha valimo jäi tyhjilleen vuonna 1983, jolloin uudet työtilat valmistuivat. Juutilan vanha valimo siirrettiin myöhemmin pihapiirin ulkopuolelle ja se on toiminut valimomuseona vuodesta 2004 lähtien.
Muut kulttuuriympäristökohteet
Kaavilla on inventoitu yhdeksän esihistoriallista asuinpaikkaa. Ne ovat pääosin Rikkaveden rannalla. Maarianvaaran kylän lähellä ovat Tyynelän, Jokilahden, Vainoniemen ja Saviniemen tyven kivikautiset asuinpaikat. Huutolahdenmäen kivi- ja/tai pronssikautinen asuinpaikka sekä Lammaslahden, Mustalahden ja Niemen kivikautiset asuinpaikat ovat Luikonlahden rannalla. Kirkonkylän lähellä Kaavinjärven Lehtosaaressa on myös kivikautinen asuinpaikka.
Ala-Potkun haka ja niitty Kortteisen kylällä sekä Kärkkäälän metsälaitumet Koskenniemellä Luikonlahdessa on myös inventoitu kaavilaisten kulttuuriympäristökohteiden joukkoon.
Kulttuuri
pienoiskuva|Sivakan lavan historia on liki 100-vuotinen. Kaavi Blues-festivaali on järjestetty Kaavilla vuodesta 2005 alkaen. Kesäteatteritoimintaa on Luikonlahdessa ja Maarianvaarassa.
Sivakan lava
Sivakan lava Kaavin Sivakkavaarassa on yksi Suomen vanhimmista yhä toimivista tanssilavoista. Lavan historia on lähes 100-vuotinen. Eräiden tietolähteiden mukaan tansseja on pidetty Sivakan lavalla jo vuonna 1907.
TGK
TGK on lyhenne, joka tarkoittaa RAO UES:sta yhtiöitettyjä ja yksityistettyjä, Venäjän federaatiossa sijaitsevia sähkövesivoima-, hiilivoima-, maakaasuvoima- sekä yhdistelmävoimalaitoksia, jotka tuottavat myös lämpöä. Venäjän sähköenergiauudistus aiheutti prosessin, jossa RAO UES:n omistamat voimalaitokset jaettiin neljäksitoista alueelliseksi tuotantoyhtiöksi. Näihin liitettiin alueellisia sähköntuotantoyhtiöitä ja jotka aluekoossaan myytiin huutokaupoin RAO UES:n omistajuudesta muille yhtiöille, myös ulkomaalaisille, kuten ranskalaisille, saksalaisille ja suomalaisille.
Kaavi
Kulttuuri
Iloharju
Iloharjun urheilutalo kirkonkylällä on alueen tunnetuimpia huvittelupaikkoja. Iloharjun kulta-aikaa elettiin 1970- ja 1980-luvuilla. Muusikko Juice Leskinen teki tuolloin kappaleen ”Tango Iloharjulla soi”.
TGK
Huutokauppojen perusteella yhtiöt siirtyvät erilaisten omistajayhteisöjen omistukseen, eikä niitä ei voida enää pitää RAO UES-yhtymän tytär- tai osakkuusyhtiöinä. Kuitenkin valtiollinen energiapolitiikka vaikuttaa markkinaehtoistamisenkin jälkeen joissain yrityksissä siten, että huomattavana omistajana voi toimia esimerkiksi Gazprom tai sitä lähellä oleva taho.
Kaavi
Kulttuuri
1980-luvulla Kaavilla konsertoivat myös ulkomaiset yhtyeet kuten yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye W.A.S.P., tanskalainen rock-yhtye D-A-D, englantilainen heavy metal -yhtye Girlschool sekä brittiläinen punk-yhtye UK Subs. Viime vuosina tanssi-iltoja on järjestetty harvakseltaan.
TGK
Fortum ja TGK-10
Fortum yritti hankkia Kolskenergoa ja Lenenergoa ostamalla enemmistöosuuden Luoteis-Venäjällä toimivasta TGK-1:stä, jolla on merkittävästi myös vesivoimaa. Koska tätä ei pidetty yksityisissä lausunnoissa suotavana, hankki Fortum enemmistöosakkuuden TGK-10:stä Länsi-Siperiasta Etelä-Uralilta.
Kaavi
Ruokakulttuuri
Kaavin pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla mikkeljsoppa eli keitto lampaasta, mykyistä ja ohraryynimakkaroista sekä pannukakku.
TGK
Fortum ja TGK-10
Fortumin enemmistöomistamalla TGK-10:llä ei ole vesivoimaa, joten se on Gazpromin toimittaman maakaasun varassa tai puolella laitoksistaan kivihiilen varassa, mikäli maakaasua ei käytetä. Kivihiilen käyttökustannuksiin vaikuttavat myös päästöoikeudet.
Kaavi
Vesiretkeily ja kalastus
Vaikkojoen melontareitti (50 km) mutkittelee pääosin erämaatunnelmissa koskesta toiseen. Vaikkojoki on myös tunnettu kalapaikka. Istukaslajeina siellä ovat kirjolohi ja harjus. Luontaisia saalislajeja ovat taimen, säynävä sekä harjus. Vaikkojoen varressa voi patikoida ja hiihtää omia reittejä pitkin. Alueen luonto on monin paikoin suojeltua.
Kaavinjärvellä ja Rikkavedellä voi veneilyn ja melonnan ohella myös kalastaa. Vesillä liikkujien käytössä on useita satamia.
pienoiskuva|Kaavinkoski yhdistää [[Kaavinjärvi|Kaavinjärven ja Rikkaveden.]]
Luontopolut
Kortteisessa on noin 10 kilometriä pitkä perinnepolku. Mäntyjärvellä on kaksi kyläpolkua: Harjas-Matin polku (5,5 km) ja Leppäkertun kierros (2,5 km). Harjas-Matin polku on kyläpolku, joka esittelee kylän asutushistoriaa, geologiaa, kasvillisuutta sekä metsästys- ja marjastusmaita. Leppäkertun kierros on lapsiperheille suunniteltu polku.
Telkkämäen kaskiperinnetilalla on kaksi luontopolkua: Laitumen kierto (0,9 km) ja Rietulan kierto (1,9 km). Polut esittelevät kaskeamisen vaikutuksista luontoon.
Kirkonkylä
Kirkkoharjun ja Iloharjun välisessä maastossa on valaistu 5 kilometrin mittainen kuntorata. Talvisin alueella on kunnan hoitama valaistu hiihtolatu (5 km). Latureittejä on myös vierasvenesataman läheisyydessä (n. 2 km) ja Paanalansuolla (n. 5 km). Laduilla voi hiihtää sekä perinteisellä että vapaalla tyylillä. Sääolosuhteiden salliessa kunnan hoitamia latureittejä on myös Kaavinjärven jäällä. Kaskenkierto-latu (10 km) kulkee kirkonkylältä Rasimäkeen. Latureitille on yhteys kirkonkylän valaistulta ladulta.
Koulukeskuksen läheisyydessä on pienpelialue, jossa on talvisin jääkiekkokaukalo. Kesäisin siellä on tenniskenttä. Kirkonkylältä löytyvät myös sulkapallokenttä, yleisurheilukenttä sekä kaksi beachvolley-kenttää.
Kirkonkylän yleinen uimaranta on Kaavinjärven pohjoispäässä. Sen kunnossapidosta vastaa Kaavin kunnan liikuntatoimi. Alueen peruskorjaus valmistui vuonna 2012. Rannalla on leikkipaikkoja ja kiikkuja, kuntoiluvälineitä, beachvolley-kenttä sekä pukukopit ja WC:t. Alueella on mahdollisuus myös talviuintiin.
Muut kylät
Luikonlahden ja Kortteisen kouluilla on lähiliikuntapaikat jääkiekkokaukaloineen. Maarianvaaran koululla on jääkiekkokaukalo.
Yleisiä uimarantoja on Luotosella, Luikonlahdessa, Maarianvaaran Somparannassa, Melttusella, Mäntyjärvellä, Retusen Hallalahdessa sekä Pieni-Kortteisen rannalla Säynevirrassa.
Kortteisessa on suunnistajille kiintorastiverkosto.
Liikunta- ja urheiluseuroja
Kaavilaisia liikunta- ja urheiluseuroja ovat Judoseura Koshado ry ja Kaavin Kaiku ry. Judoseura Koshadon toiminnassa painottuu judon ohella kuntourheilu. Kaavin Kaiulla on hiihto-, jääkiekko-, lentopallo-, salibandy-, sulkapallo- ja yleisurheilujaostot
Koillis-Savon Tanssijat ry järjestää lavatanssiharjoituksia kirkonkylällä. Viikonloppukurssit kuuluvat myös seuran toimintaan.
Liikenneyhteyksiä
Kaavin kautta kulkevia maanteitä:
Tietilastoja
Maantiet kunnan alueella (vuonna 2014):
Keskimääräinen vuorokausiliikenne (vuonna 2014):
Liikennesuorite (vuonna 2014):
Maanteiden päällyste (vuonna 2014):
Kevyen liikenteen väyliä on kirkonkylällä ja Luikonlahdessa.
Maanteitä on valaistu kirkonkylän lisäksi Luikonlahdessa, Maarianvaarassa, Kortteisessa, Rasimäessä ja Sivakkavaarassa.
Kaavin kunnan alueella tapahtui vuosina 2007–2011 yhteensä 110 liikenneonnettomuutta. Onnettomuuksissa loukkaantui 23 ja kuoli yksi henkilö. Eniten onnettomuuksia tapahtui maantiellä 573. Kunnan alueella tapahtuneista poliisin tietoon tulleista liikenneonnettomuuksista yhteiskunnalle aiheutuneet kustannukset olivat keskimäärin 1,9 miljoonaa euroa vuodessa. Vuosina 2007–2011 kunnan alueen teillä tapahtui 20 hirvi- ja peuraonnettomuutta sekä 3 muuta eläinonnettomuutta.
Kelikamerat
Etäisyyksiä kirkonkylältä lähimmille valtateille:
Etäisyyksiä Kaavin kirkonkylältä
Taksitiheys
Ensihoitopalvelut
Ensihoitopalveluja Kaavilla tuottaa Pohjois-Savon Sairaanhoitopiiri, KYS Ensihoitokeskus. Kaavilla ei enää sijaitse omaa ensihoitoyksikköä, vaan lähin ambulanssi tulee Juankoskelta tai Tuusniemeltä.
Koulutus ja kirjasto
Kaavilla on yksi alakoulu (Kaavin koulu). Kaavin yläkoulu yhdistyi Juankosken yläkouluun 2010, jonka jälkeen vuosiluokkien 7–9 opetusta annettiin Juankoskella muutaman vuoden ajan. 1.8.2015 alkaen Kaavin yläkouluopetus on kuulunut hallinnollisesti Tuusniemen kunnan organisaatioon ja opetusta on annettu Tuusniemen yhtenäiskoulussa.
Kaavin kirjasto palvelee Kirkonkylän koulun naapurissa sijaitsevan toimipisteensä, usean kunnan yhteisen kirjastoauton ja verkkokirjaston välityksellä.
Kaavi kuuluu Kuopion kansalaisopiston Koillis-Savon alueopiston toimialueeseen.
Tunnettuja kaavilaisia
Kaavilla syntyneitä tai asuneita tunnettuja henkilöitä ovat muun muassa:
Paikallislehti
Kaavilla ilmestyy paikallislehti Koillis-Savo. Lehden levikkialueen muodostavat Kaavin ja Tuusniemen kunnat sekä Kuopion kaupunkiin kuuluvat Juankosken ja Riistaveden alueet. Koillis-Savon levikki on 5 658 kappaletta (2012). Lukijoita lehdellä on noin 17 000. Lehden päätoimittaja (1.9.2017 alkaen) on Minna-Liisa Mathalt.
Koillis-Savo muuttui kaksipäiväisestä yksipäiväiseksi vuoden 2014 alussa: lehti ilmestyy torstaisin.
Christina Gestrin
Anna Christina Gestrin (s. 12. tammikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja entinen kansanedustaja. Hän toimi Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen varapuheenjohtajana vuosina 1998–2005 ja hän oli ruotsalaisen eduskuntaryhmän puheenjohtaja vuosina 2003–2007. Tällä hetkellä hän johtaa RKP:n ympäristövaliokuntaa.
Gestrin toimi kansanedustajana vuosina 2000–2015. Hän nousi eduskuntaan kesken vaalikauden Rainer Erlundin tilalle. Vuoden 2003 vaaleissa hän tippui eduskunnasta, mutta hän pääsi kuitenkin jatkamaan kansanedustajana europarlamenttikautensa loppuun istuneen Astrid Thorsin varanaisena. Kun Thors palasi eduskuntaan vuoden 2004 eurovaalien jälkeen, RKP:n edustajana parlamenttiin valittiin kansanedustaja Henrik Lax, ja Gestrin jatkoi hänen tilallaan. Gestrin oli ehdolla vuoden 2014 eurovaaleissa. Hän sai 16 427 ääntä ja jäi varasijalle Nils Torvaldsin varahenkilöksi. Syksyllä 2014 Gestrin ilmoitti, ettei pyri jatkokaudelle eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Gestrin oli RKP:n ääniharava Espoossa keräten 2 532 ääntä tullen valituksi valtuustoon.
Eduskunnassa Gestrin oli jäsen suuressa valiokunnassa ja ympäristövaliokunnassa. Hän on myös Pohjoismaiden neuvoston ympäristö- ja luonnonvaravaliokunnan puheenjohtaja sekä Parlamentaarisen Itämerikonferenssin jäsen.
Gestrin toimii myös Suomessa ruotsinkielisen väestön etua ajavan Folktingetin hallituksen puheenjohtajana.
Gestrin on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri. Hänen isänsä oli ministeri Kristian Gestrin.
Regionalismi
Regionalismi (lat. regio, seutu tai paikkakunta) on paikallisuutta korostavaa ja kansainvälisyyttä kaihtavaa taidetta, kotiseututaidetta. Se on Euroopassa ja Yhdysvalloissa eri aikoina esiintynyt taiteen suuntaus, jossa pitäydyttiin kotiseudun aiheissa ja vieroksuttiin kansainvälistä modernismia. Regionalismi oli suosittua etenkin 1930-luvulla, jolloin se liittyi nationalistisiin ihanteisiin.
Regionalismiksi nimitetään esimerkiksi amerikkalaisen taiteen realistista suuntausta, jossa taiteilijat usein välttivät kaupungin ja nopeasti kehittyvän teknologian kuvaamista ja kiinnittivät huomiota maaseutuelämän näkymiin. Regionalistinen tyyli kukoisti Yhdysvalloissa vuosien 1930 ja 1935 välisenä aikana. Sen tunnetuimmat edustajat ovat Grant Wood, John Steuart Curry ja Thomas Hart Benton. Yhdysvaltain regionalismi oli suosittua varsinkin suuren lama-ajan aikana.
Suomessa regionalismia harjoitti muun muassa Vilho Lampi (1898–1936), Oulussa syntynyt taidemaalari, joka asui Limingan kylässä. Eräs hänen aforismeistaan kuuluu: Lammen lisäksi kotiseutunsa kuvaamiseen keskittyneitä suomalaisia ammattitaiteilijoita ovat olleet muun muassa kittiläläinen Kalervo Palsa (1947–1987) ja neittäväläinen Olli Seppänen (1921–1968). Vilho Lampea on usein nimitetty lakeuden maalariksi ja Olli Seppäsen persoonallista tyyliä neittäväläistyyliksi tai neittäväläiseksi naivismiksi
Paitsi kuvataiteessa regionalismi esiintyy tyylisuuntana myös kaunokirjallisuudessa ja arkkitehtuurissa.
Arkkitehtuurissa regionalismi on postmodernismin rinnalla esiintynyt ja kansainvälistä rationalistista arkkitehtuuria vastustanut suuntaus. Regionalismi on pyrkinyt säilyttämään ja tallentamaan paikalliskulttuurin arvoja. Suomessa regionalismia edustaa Oulun koulukunta.
Tämän ohella käsite regionalismi on muussa merkityksessä käytössä myös politiikan ja kansainvälisten suhteiden tutkimuksessa.
Kirjahylly
thumb|250px|Puinen kirjahylly unkarilaisessa Kalocsan episkopaalisessa kirjastossa Kirjahylly on huonekalu, jossa yleensä säilytetään kirjoja. Kirjahyllyjä on monenlaisia, mutta tavallisimmin kirjahylly koostuu päätyosista sekä näiden välissä olevista hyllyistä. Kirjahylly voi olla suunniteltu myös muiden esineiden kuin kirjojen säilytykseen, ja yleensä siihen asetetaan myös koriste-esineitä tai viihde-elektroniikkaa.
Kirjahylly on yleensä kokopuinen tai nykyisin usein lastulevystä valmistettu. Se saattaa käsittää myös erilaisia kaappeja, joissa voi olla vetolaatikot tai umpinaiset tai lasitetut ovet.
Usein kirjahylly on suunniteltu asetettavaksi seinää vasten, mutta se voi toimia myös tilan jakajana. Kirjahylly voi olla myös seinään kiinni asennettava.
Suurten avokirjastojen kirjahyllyt sijoitetaan seinänvierustojen lisäksi usein parittain, taustat vastakkain keskelle lattiaa vapaasti seisoviksi. Kirjahyllyjen väliin jätetään käytävät, joissa asiakkaat voivat liikkua kirjoja tutkimassa. Varastokirjastoissa ja arkistoissa käytetään usein tilaa säästäviä, kiskoilla liikkuvia ja kammesta pyörittämällä yhteen ja erikseen liikuteltavissa olevia siirtohyllystöjä. Kun tarvitaan vain yksi, hyllyjä siirtämällä paikkaansa vaihtava välikäytävä, saadaan samaan tilaan jopa 70 % enemmän hyllytilaa.
Lähteet
Półka
Albert Charles Saunders
thumb|Albert Charles Saunders Albert Charles Saunders (12. lokakuuta 1874 – 18. lokakuuta 1943) oli Prinssi Edwardin saarelta kotoisin oleva kanadalainen poliitikko ja juristi.
Asplenia
Asplenia itsessään ei ole hengenvaarallista, mutta sillä on todettu seuraavanlaisia komplikaatioita:
Albert Charles Saunders
Saunders toimi Summersiden pormestarina neljänä kautena. Hänet äänestettiin ensimmäistä kertaa provinssin lainsäätöelimeen vuonna 1919 ja hänestä tuli PEI Liberal Partyn puheenjohtaja 1923. Hän johti liberaalit voittoon vuoden 1927 vaaleissa. Saunderin hallitus uudisti julkisten koulujen opetussuunnitelman, nosti opettajien palkkoja sekä paransi saaren tiestöä.
Asplenia
28 vuotta jatkuneessa tutkimuksessa 740:ltä toisen maailmansodan veteraanilta poistettiin taistelukentällä perna, joista kuusi prosenttia kuoli keuhkokuumeeseen (odotetun 1,3:n sijaan) ja 4,1 prosenttia iskeemiseen sydänsairauteen (odotetun 3:n sijaan). Muiden sairauksien osuuksissa ei huomattu merkittäviä eroja.
Albert Charles Saunders
Saunders toimi saaren pääministerinä vuoteen 1930, jolloin hän hyväksyi paikan provinssin korkeimmassa oikeudessa.
Kortelahti (Orivesi)
Kortelahti on Pirkanmaalla Orivedellä Lyytikkälän ja Toritun kylien välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee peltoaukealla haja-asutusalueella Oriselän itäpuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on pyöreän muotoinen. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen lähiympäristössä on kiinteää asutusta kolmen talouden verran. Ainakin kaksi niistä on maatiloja. Rannalle on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14223.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,9 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme pelto-ojaa. Sen itärannassa on lähde. Laskuoja lähtee sen lounaisrannasta ja se laskee 300 metrin päässä Myllyhautaan, joka vuorostaan laskee Oriselkään.
She Wolf (kappale)
She Wolf on kolumbialaislaulaja Shakiran kappale hänen samaa nimeä kantavalta kahdeksannelta studioalbumilta. Sen julkaisi Epic Records albumin johdantosinglenä 10. heinäkuuta 2009. Kappaleen sanoittivat Shakira, John Hill, ja Sam Endicott. Shakira ja Hill myös tuottivat kappaleen. Kappaleesta on julkaistu 6 heinäkuuta 2009 myös espanjankielinen versio nimeltään "Loba", jolla vierailee Jorbe Drexler. Musikaalisesti "She Wolf" on disco, hi-NRG ja synthpop-inspiroitu kappale, joka sisältää yksityiskohtia Shakiran tylsistyneisyydestä hänestä välittämätöntä kumppaniaan kohtaan sekä siitä että hän näyttää miten hänet voi saada tyytyväiseksi.
Julkaisunsa jälkeen "She Wolf" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka yllättyivät kappaleen erilaisuudesta moniin muihin senaikaisiin kappaleisiin verrattuna. Kaupallisesti "She Wolf" menestyi hyvin listakaavioilla. Se pääsi kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Kanadassa, Saksassa, Italiassa, Espanjassa sekä Isossa-Britanniassa. Yhdysvalloissa "She Wolf" pääsi Billboard Hot 100 -listan 11.- sekä Dance/Club Play Songs -listan ensimmäiselle sijalle. Espanjankielinen versio "Loba" pääsi sekä Hot Latin Songsin että Tropical Songsin listojen kärkeen. "She Wolf" myi tuplaplatinaa Espanjassa sekä platinaa Italiassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa.
Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon ohjasi Jake Nava ja se sisältää Shakiran tanssimassa lukuisissa kohteissa, kuten punaisessa luolassa sekä kultaisessa häkissä. Kriitikkojen palaute videota kohtaan oli positiivista, joista monet yllättyivät Shakiran tanssitaidoista. Kappaleen edistämiseksi Shakira on esittänyt kappaleen lukuisissa konserteissa ja musiikkifestivaaleilla. Se oli myös osa The Sun Comes Out World Tourin esityslistaa vuonna 2010.
Shacknasty Jim
pienoiskuva|Shacknasty Jim vuonna 1873.Shacknasty Jim (1851–1881) oli modoc-soturi. Hänen nimensä on muunnelma sanasta, joka tarkoittaa vasenkätistä miestä. Hän osallistui Modoc-sotaan. Hän antautui Yhdysvaltain armeijalle ja toimi heidän tiedustelijanaan ja auttoi löytämään modoc-sotureita. Hän kuoli tuberkuloosiin 1881.
Evangelinen piirikunta
Evangelinen piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 33 443 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on Ville Platten kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1910.
Raila Odinga
Raila Amolo Odinga  (s. 7. tammikuuta 1945) on kenialainen oppositiojohtaja, liikemies ja poliitikko. Vuoden 2007 presidentinvaalissa hän hävisi niukasti vastaehdokkaalleen Mwai Kibakille. Odingan kannattajat eivät tunnustaneet vaalitappiota vaan ryhtyivät mielenosoituksiin, jotka poliisi pyrki tukahduttamaan. Vuosina 2008–2013 Odinga oli Kenian pääministeri.
Tausta ja yksityiselämä
Etniseltä taustaltaan Odinga on luo, joka puolestaan on Kenian kolmanneksi suurin etninen ryhmä. Hänen isänsä Oginga Odinga toimi Kenian ensimmäisenä varapresidenttinä. .
Hän opiskeli konetekniikkaa Itä-Saksassa ja valmistui maisteriksi vuonna 1970, minkä jälkeen hän palasi Keniaan. Vuosina 1970–1974 Odinga työskenteli yliopistolehtorina Nairobin yliopistossa. .
Odinga on naimisissa Ida Odingan (s. Ida Anyango Oyoo) kanssa ja heillä on neljä lasta: kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Heidän vanhin tyttärensä Winnie on nimetty Winnie Mandelan ja heidän vanhin poikansa Fidel Fidel Castron mukaan.
Poliittinen ura
Poliittisen uransa aikana Odinga on kuulunut useaan eri puolueeseen: Forum For Restoration of Democracy (vuoteen 1992 saakka), Ford-Kenya (1992–1994), National Development Party (1994–2002), Kenya African National Union (2000–2002), Liberal Democratic Party (2002–2005), Orange Democratic Movement (2005–). Kenian parlamentissa Odingan johtama puolue ODM (Orange Democratic Movement) on toiseksi suurin puolue presidentti Uhuru Kenyattan hallitsevan Jubilee-puolueen jälkeen.
Odinga aloitti poliittisen toimintansa 1970- ja 1980-luvuilla. Vuonna 1982 häntä syytettiin maanpetoksesta ja juonittelusta presidentti Daniel arap Moita vastaan, minkä johdosta Odinga istui vankilassa kuusi vuotta ilman oikeudenkäyntejä. Vuonna 1991 hän pakeni maasta osoitettuaan mieltä Kenian yksipuoluejärjestelmää vastaan ja sai turvapaikan Norjasta. . Seuraavana vuonna Odinga palasi Keniaan ja asettui ehdolle parlamenttivaaleissa. Hän tuli valituksi nairobilaisesta Langatan vaalipiiristä.
Vuonna 2007 Odingan suosio kasvoi ja hän ajautui törmäyskurssille Mwai Kibakin kanssa. Välit näiden kahden johtamien poliittisten blokkien välillä pahenivat ja yltyivät mellakoiksi. Lopulta YK:n pääsihteeri Kofi Annan ja Tansanian presidentti Jakaya Kikwete toimivat neuvottelijoina kriisin ratkaisemisessa: vallanjaossa Kibakista tuli presidentti ja Odingasta pääministeri. Pääministerin virka luotiin tuolloin käytännössä uudelleen. .
Elokuussa 2017 Keniassa pidettiin presidentinvaalit, joissa ilmoitetun vaalituloksen mukaan istuva presidentti Uhuru Kenyatta voitti vastaehdokkaansa Raila Odingan 54 %:n ääniosuudella. Oppositioehdokas Odinga piti vaalitulosta vilpillisenä. Kenian korkein oikeus asettui samalle kannalle ja kumosi vaalituloksen. Ratkaisu oli historiallinen, koska koskaan aikaisemmin ei minkään Afrikan maan oikeuslaitos ollut tehnyt vastaavanlaista ratkaisua.
Lokakuussa 2017 pidettiin uusintavaalit, joissa Kenyatta sai 98 % äänistä, sillä oppositio boikotoi vaaleja. Korkein oikeus hylkäsi uusintavaaleista tehdyt valitukset. Vaalien jälkeen maassa oli levottomuuksia opposition kannattajien ja poliisin välillä. Marraskuussa 2017 Uhuru Kenyatta vannoi virkavalansa toiselle kaudelleen Kenian presidenttinä. Raila Odinga ei tunnustanut vaalien laillisuutta.
Maaliskuussa 2018 presidentti Kenyatta ja oppositiojohtaja Raila Odinga lopettivat keskinäisen vihanpitonsa kädenpuristukseen, joka oli Keniassa merkittävä symbolinen ele (The Handshake). Jo itsenäisen Kenian alkuvaiheeseen juontuva riita alkoi riitapuolten isien Jomo Kenyattan ja Oginga Odingan välirikosta ja poliittisesta vastakkainasettelusta.
Lokakuussa 2018 Afrikan unionin komission puheenjohtaja Moussa Faki nimitti Odingan AU:n infrastruktuurin kehityksestä vastaavaksi korkeaksi edustajaksi.
Matthias Jernvall
Matthias Jernvall, sukunimi vuoteen 1814 Rautelius (13. maaliskuuta 1784 Somero – 29. elokuuta 1832 Somero) oli suomalainen kirkkoherra ja arkkiveisujen tekijä.
Jernvallin vanhemmat olivat Someron Rautelan Suutelan talollinen Jöran Henriksson ja Kaisa Henriksdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1809 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1812.
Jernvall toimi Auran kappalaisen apulaisena vuodesta 1812, Turun suomalaisessa seurakunnassa vt. kappalaisena sekä virka- ja armovuodensaarnaajana vuonna 1818 ja vakinainen kappalaisena vuodesta 1819 (astui virkaan 1821) sekä viimeksi Someron kirkkoherrana vuodesta 1830.
Jernvall kirjoitti arkkiveisun Turun palosta 1827.
Jernvall oli naimisissa vuodesta 1821 Kristina Maria von Hausenin kanssa.
Laurent de Brunhoff
thumb|Laurent de Brunhoff vuonna 2008. Laurent de Brunhoff (s. 30. elokuuta 1925 Pariisi, Ranska) on ranskalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän opiskeli Pariisissa. Hän on asunut Yhdysvalloissa vuodesta 1985.
Brunhoff menetti isänsä Jean de Brunhoffin ollessaan 12-vuotias ja jatkoi myöhemmin tämän kehittämää Babar-sarjaa.
Oswald Mbuyiseni Mtshali
Oswald (Joseph) Mbuyiseni Mtshali (s. 1940 Vryheid, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen runoilija. Esikoisrunokokoelma Sounds of a Cowhide Drum ilmestyi 1971. Siihen oli koottu hänen aiemmat runonsa. Se menestyi kotimaassa, ja se julkaistiin myös Yhdysvalloissa ja Englannissa. Menestys poiki myös kritiikkiä, sillä kielellisesti tekstit eivät olleet täydellisiä, mutta musta väestönosa otti kokoelman omakseen. Toinen kokoelma Fireflames ilmestyi 1980, mutta se kiellettiin poliittisista syistä.
Suomennettuja runoja
Julkaisussa: Kiiltomadon testamentti : sodan ja rauhan tekstejä, toim. Anneli Kajanto, Helsinki: Maaseudun sivistysliitto 1984 ISBN 951-9436-29-4 (runojen suomentajaa ei mainita)
Julkaisussa: Kulttuurivihkot 1985; nro 4 suom. Ella Karhu
Carl Eugen Armfelt
Carl Eugen (Eugéne) Armfelt (11. helmikuuta 1863 Karjaa – 29. helmikuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen kreivi, arkkitehti ja valtiopäivämies.
Armfeltin vanhemmat olivat kreivi Carl Magnus Mauritz Armfelt ja Eugenia Palmfelt ja puoliso vuodesta 1890 Katarina Amalia Dorotea Schmidt. Armfelt tuli ylioppilaaksi Turussa 1883 ja suoritti arkkitehdin tutkinnon Dresdenissä 1888. Armfelt toimi ensin yleisten rakennusten ylihallituksessa ja sitten vuodesta 1892 Turun lääninrakennuskonttorin apulaisarkkitehtina. Turkuun hän suunnitteli muun muassa koulurakennuksen kuuromykille.
Armfelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.
Robert Severin af Björksten
Robert Severin af Björksten (27. joulukuuta 1852 Turku – 3. helmikuuta 1904 Tammisaari) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Af Björkstenin vanhemmat olivat Johan Alfred af Björksten ja Vivika Lovisa Fransiska de Geer till Tervik ja puoliso Ceres Ellen Ramsay. Axel Waldemar af Björksten oli hänen veljensä. Robert Severin af Björksten oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1891.
Jean de Brunhoff
thumb|Jean de Brunhoffin hauta. Jean de Brunhoff (9. joulukuuta 1899 Pariisi, Ranska – 16. lokakuuta 1937 Montana, Sveitsi) oli ranskalainen lastenkirjailija ja kuvittaja, joka kehitti vaimonsa Cécile de Brunhoffin kanssa Babar-norsun.
Brunhoffin kuoli tuberkuloosiin 37-vuotiaana, ja Babar-sarjaa jatkoi hänen myöhemmin poikansa Laurent de Brunhoff.
Jean ja Cecile de Brunhoff (1903–2003) on haudattu Père-Lachaiseen.
Millie
Millie eli Millie Small (oik. Millicent Dolly May Small; 6. lokakuuta 1946 Clarendon, Jamaika – 5. toukokuuta 2020 Lontoo, Iso-Britannia) oli jamaikalaissyntyinen laulaja. Hän teki ensimmäisen levytyksensä vuonna 1960 sen jälkeen, kun oli voittanut Kingstonissa kykyjenetsintäkilpailun. Aluksi Millie esiintyi Roy Pantonin kanssa duona, jonka nimi oli Roy and Millie. Vuoden 1963 lopussa hän matkusti Lontooseen, jossa hän uudelleen levytti The Cadillacsin kappaleen ”My Boy Lollipop” ska-versiona. Siitä tuli vuonna 1964 todellinen hitti ympäri maailman, myös Suomessa. Se on Millien menestynein levytys. Ensilevytys oli jäänyt Beatles-huuman varjoon. Millie vieraili Suomessa joulukuussa 1964, jolloin hän konsertoi ja esiintyi televisiossa. Marion Rung on tehnyt kappaleesta samannimisen coverversion suomeksi ja Lotta & Anders Engbergs Orkester ruotsiksi (”På min sommaräng”).
Millien musiikkityyli edustaa jamaikalaista ska-tyyliä, joka syntyi 1950-luvulla ja levisi 1960-luvun alussa Britanniaan. ”My Boy Lollipopia” onkin pidetty ensimmäisenä kansainväliseen suosioon nousseena ska-levytyksenä.
Millie jatkoi esiintymisiä ja kiertueita 1970-luvun alkupuolelle saakka. Hän asui silloin Singaporessa ja palasi sitten Britanniaan, jonne hän asettui asumaan. Hänellä on aikuinen tytär, joka on opiskellut taiteita ja musiikkialaa.
Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja
Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja (alk. Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantoja) oli Suomen sisällissodan aikana ilmestynyt sanomalehti, joka oli kansanvaltuuskunnan virallinen tiedotuslehti ja äänenkannattaja. Se ilmestyi aluksi Helsingissä ja myöhemmin Viipurissa 1. helmikuuta – 24. huhtikuuta 1918. Lehden julkaisemisesta vastasi Emil Elon johtama Suomen kansanvaltuuskunnan posti- ja tiedotusasiainosasto. Päätoimittajina olivat Eetu Salin ja Onni Tuomi.
Historia
Lehti perustettiin heti sisällissodan käynnistyessä viralliseksi tiedotuskanavaksi, jonka julkaistavaksi annettiin kaikki kansanvaltuuskunnan tiedotteet sekä erilaiset lait ja määräykset. Alkuperäinen nimi muutettiin 26. helmikuuta, koska julkaisun haluttiin olevan myös kansanvaltuuskunnan äänenkannattajana toimiva sanomalehti. Tiedonantaja ilmestyi 8. huhtikuuta saakka Helsingissä ja 11. huhtikuuta lähtien Viipurissa, jonne kansanvaltuuskunta evakuoitiin ennen Helsingin taistelua. Lehden julkaiseminen lopetettiin Viipurin taistelun alla 24. huhtikuuta, kun suurin osa kansanvaltuuskunnasta pakeni Neuvosto-Venäjälle. Lehteä ilmestyi Helsingissä yhteensä 54 numeroa ja Viipurissa 12.
Päätoimittajaksi valittiin tehtävään vastahakoisesti suostunut Eetu Salin, joka ei juurikaan kirjoittanut lehteen, vaan keskittyi toimituksen hoitamiseen. Salin erosi tehtävästään jo 23. helmikuuta ajauduttuaan kiistoihin kansanvaltuuskunnan kanssa lehden linjasta, jonka jälkeen hänen tilalleen nimitettiin 15. maaliskuuta Onni Tuomi. Muita toimittajia olivat Toivo Alavirta ja Armas Karvosenoja ja lehden taloudenhoitajana työskenteli kirjaltaja Kalle Pasanen. Toimitus sijaitsi kansanvaltuuskunnan päämajakseen ottamassa Senaatintalossa ja se painettiin takavarikoiduissa Hufvudstadsbladetin ja Helsingin Sanomien kirjapainoissa. Viipurissa lehden toimitus oli lakkautetun Karjalan Aamulehden tiloissa Pohjolankadulla.
Tiedonantajan ohella punaisten hallitsemalla alueella ilmestyi yhdeksän sosialistista päivälehteä, joista se lainasi uutismateriaalia. Punaisten hallussa ollut Suomen Tietotoimisto puolestaan välitti Tiedonantajan aineiston Helsingin ulkopuolella ilmestyneille sanomalehdille. Venäjän uutisia saatiin aluekomitealta tai Pietarin lehdistä. Maaliskuun lopussa kaupunkiin lähetettiin kirjeenvaihtajaksi Edvard Torniainen. Euroopan tapahtumia seurattiin myös Venäjän lehtien avulla, ja muista Pohjoismaista sekä rintamalinjan pohjoispuolelta saatiin tietoja Ruotsista saapuneiden kuriirien välityksellä. Tiedot punakaartien sotatoimista tulivat suoraan rintamaesikunnilta tai Työmiehen rintamakirjeenvaihtajalta.
Kansanvaltuuskunta julkaisi myös Tiedonantajan ruotsinkielistä versiota Finlands Folkkommissariats Notisblad. Lisäksi paikalliset työväenjärjestöt perustivat omia tiedotuslehtiään, joita ilmestyi Hangossa, Loviisassa, Porissa, Porvoossa, Tammelassa ja Tampereella.
Sacrifice (Motörheadin albumi)
Sacrifice on Motörheadin neljästoista studioalbumi. Albumi jatkaa raskaampaa linjaa edeltäjänsä tavoin ja se on toinen ja viimeinen lyhytaikaiseksi jääneestä yhtyeen kokoonpanosta: Lemmy Kilmister, Phil Campbell, Michael Burston eli "Würzel" ja Mikkey Dee. Würzel jätti yhtyeen albumin valmistuttua. Nauhoitusten alussa Würzel oli jo näyttänyt väsyneen Motörheadiin, sillä hän ei osallistunut aktiivisesti kappaleiden kirjoittamiseen, kuten muut yhtyeen jäsenet. Würzel soitti vain yhden täyden soolon kappaleessa "Dog Face Boy" johon Phil Campbellin mukaan meni kuusi tuntia ja viimeisen puolikkaan soolon kappaleessa "Out Of The Sun". Kappale "Sex And Death" kirjoitettiin studiossa kymmenessä minuutissa viimeisenä nauhoituspäivänä. "Make 'Em Blind" - kappale on täysin improvisoitu, kappaleessa näkee rumpali Mikkey Deen soittotaidot. Albumin nimiraita on jäänyt keikkasettien vakiokappaleeksi, sen aikana yhtyeen rumpali yleensä esittää rumpusoolon yhtyeen muiden jäsenten poistuessa sillä aikaa lavalta. Rumpusoolon loputtua jäsenet palaavat soittamaan kappaleen loppuun. Albumin kansikuvaa tarkkaan katsottaessa hahmon suussa ja kielessä voidaan nähdä piirteitä miehen ja naisen sukupuolielimistä.
Mikaela Nylander
Mikaela Birgitta Nylander (s. 27. maaliskuuta 1970 Porvoo) on suomalainen entinen RKP:n kansanedustaja ja nykyinen politiikan taustavaikuttaja. Nylander on toiminut elokuusta 2021 Anna-Maja Henrikssonin valtiosihteerinä, ensin vuodet 2021–2023 oikeusministerin valtiosihteerinä ja kesäkuusta 2023 lähtien opetusministerin valtiosihteerinä.
Sacrifice (Motörheadin albumi)
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kilmister, Burston, Campbell, Dee, ellei toisin mainittu.
Mikaela Nylander
Nylander valittiin eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2003 vaaleissa. Porvoon kaupunginvaltuustossa Nylander on ollut ensimmäisenä varapuheenjohtajana 2001–2005 ja vuodesta 2005 lähtien puheenjohtajana. Hän toimi Ruotsalaisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana 2011–2015. Nylander on ollut Saaristoasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana vuodesta 2003. Vuodesta 2015 hän on ollut Yleisradion hallintoneuvoston jäsen. Nylander putosi eduskunnasta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Nylander on työskennellyt tuntiopettajana Porvoon kauppaoppilaitoksessa ja Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulussa. Hän on ollut myös Astrid Thorsin erityisavustaja Euroopan parlamentissa ja RKP:n ministeriryhmän erityisavustajana.
Alkoksidi
Alkoksidi on alkoholin konjugaattiemäs, eli se mitä syntyy, kun alkoholin hydroksyylistä poistetaan protoni. Alkoksidi koostuu orgaanisesta ryhmästä, johon on sitoutunut negatiivisesti varautunut happi. Myös enolaatti on eräänlainen alkoksidi, mutta se reagoi toisin.
Stabiloimattomat alkalialkoksidit ovat erittäin voimakkaita eli superemäksiä. Alkoksideja ei voi pitää vesiliuoksessa, koska vesi toimii happona, jolloin syntyy alkoholia ja oksidia tai hydroksidia. Esimerkiksi titaanioksidia valmistetaan titaanisopropoksidista (isopropanolin johdannainen).
Koska alkoholit ovat veden johdannaisia, alkalimetallien alkoksideja voidaan valmistaa vastaavalla tavalla kuin hydroksideja, eli liuottamalla alkoholiin reaktiivista metallia kuten natriumia tai kaliumia. Natriummetoksidi, jota voidaan valmistaa liuottamalla natriumia metanoliin, on tyypillinen esimerkki.
Washingtonin piirikunta (Louisiana)
Washingtonin piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 46 582 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on Franklintonin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1819.
Tuija Vuoksiala
Tuija Vuoksiala (o.s. Oksanen, s. 25. elokuuta 1961 ) on kilpauransa lopettanut suomalainen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen MM-pronssimitalisti. Hänen seuransa on Vehkalahden Veikot.
Vuoksiala sijoittui kolmanneksi 10 kilometrin kilpailussa Lahden MM-kisoissa 1987. Kultaa voitti Norjan Sanna Grønlid ennen Neuvostoliiton virolaista Kaija Parvea. Oslon MM-kilpailuissa 1990 Vuoksiala hiihti avausosuuden Suomen pronssia voittaneessa viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Seija Hyytiäinen ja Pirjo Mattila. Kultaa voitti Neuvostoliitto ennen Norjaa. Olympialaisissa Vuoksiala kilpaili Lillehammerissa 1994; hän sijoittui kymmenenneksi viestissä, 36:nneksi pikamatkalla ja 55:nneksi normaalimatkalla.
Tuija Vuoksiala sai pojan vuonna 1997 ja asuu nykyisin Haminassa. Ammatiltaan hän on kuntohoitaja ja hieroja. Hän toimii kokoomuksen edustajana Haminan kaupunginvaltuustossa. Hänen aviomiehensä Heikki Vuoksiala on ollut kansallisen kärkipään ampumahiihtäjä.
Liperin kirjasto
Liperin kirjasto on Liperin kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto. Nykyinen kirjastorakennus on vuodelta 1988. Taustaltaan Liperin kirjasto on Suomen vanhin suomenkielinen pitäjänkirjasto, joka perustettiin vuonna 1845. Nykyinen kirjastorakennus on yksi kunnan kolmesta yleisestä kirjastosta; myös Ylämyllyllä ja Viinijärvellä taajamissa on kirjastot (Ylämyllyn kirjasto ja Viinijärven kirjasto). Lisäksi Liperissä kiertää yhdessä Outokummun kaupungin ja Polvijärven kunnan kanssa ylläpidetty kirjastoauto Ketunlenkki.
Liperin kirjastot toimivat osana Joensuun seutukirjastoa ja Vaara-kirjastojen kirjastokimppaa. Kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös liperiläisten lainaajien käytettävissä.
Valkeajärvi (Orivesi, Lyytikkälä)
Valkeajärvi on Pirkanmaalla Oriveden Lyytikkälän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,9 metriä mpy. Järveen ei tule mistään ojia, mutta sillä on laskuoja, joka lähtee sen luoteisrannasta. Oja yhtyy mäen alarinteillä Kortelahdenniityllä Kortejärveltä tulevaan Viuhonojaan, joka laskee Oriselkään laskevaan Myllyhautaan.
Kortejärvi (Orivesi)
Kortejärvi on Pirkanmaalla Oriveden Lyytikkälässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 14,4 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee Oriveden Lyytikkälän ja Laasolan välisellä mäkisellä ylänköalueella. Järven etelärantoja reunustavat korkean mäen jykähköt rinteet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Etelärannassa kulkee rinteen alla tie ja järven pohjoispuolelta sen ohittaa rantoja viistäen rautatie. Järven itäpäässä on entinen maatila ja kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tie yhdystieltä 14223.
Historiaa
Vuoden 1986 peruskartassa oli vanha radan ylittävälle tielle merkitty uusi tielinjaus, jossa ylitetään rautatie kallioleikkauksen kohdalta. Järven maatila oli aina ollut pieni, joten peltoja ei ole järven rannoilla ollut koskaan paljon. Vanhimmassa paruskartassa ja vuoden 1977 kartassa näkyi rautatien pohjoispuolella järven vettä. Nykyään vesi on sieltä kuivinut pois.
Annie-gaala 1994
Annie-gaala 1994 oli 22. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1994 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 12. marraskuuta 1994 ATAS Plaza-teatterissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Ehdokkaat ja voittajat
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Louis de Funès
thumb|Louis de Funès. Louis Germain David de Funès de Galarza (31. heinäkuuta 1914 – 27. tammikuuta 1983) oli ranskalainen näyttelijä. Hän kuuluu maansa komedian suuriin nimiin ja tuli myös kansainvälisesti tunnetuksi muun muassa elokuvasta ”Rabbi” Jacobin hassut seikkailut (1973). Hänen vanhempansa olivat espanjalaisia.
Funèsille myönnettiin vuonna 1980 kunnia-César. Hän kuoli sairauskohtaukseen 68-vuotiaana kärsittyään viimeisinä vuosinaan sydänvaivoista.
Paavo Hyökki
Paavo Iivari Hyökki (s. 17. syyskuuta 1981 Espoo) on suomalainen kuoronjohtaja. Hän on valmistunut Sibelius-Akatemian kuoronjohtoluokalta 2013.
Hyökki on toiminut taiteellisena johtajana sekä kuoronjohtajana mm. Helsingin Poliisilaulajissa (2006–2014), Medicantossa (2005–2013), Lain Huudossa (2009–), Ahjo Ensemblessä (2013–2021), Mieskuoro Laulajissa (2014–) ja Chorus Cathedralis Aboensiksessa (2021-) sekä vieraillut mm. Kirkkonummen kamariorkesterissa (2011, 2012, 2013). Vuodesta 2017 hän on toiminut myös Suomen Mieskuoroliiton edustuskuoro Liiton Miesten taiteellisena johtajana.
Hyökin isä on professori Matti Hyökki ja hänen veljensä on Pasi Hyökki. Myös molemmat heistä ovat toimineet kuoronjohtajina.
Kilpailumenestys
Kansainvälisen kuorokilpailun A1-sekakuorosarjan voitto Lain Huuto -kuoron kanssa (Canta al Mar, Espanja 2014).
M/S Westwood Pomona
M/S Westwood Pomona on yhdysvaltalaisen Westwood Shipping Linesin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu Rauma-Repolan Rauman telakalla vuonna 1985. Kuollutta painoa Westwood Pomonalla on 9 334 tonnia. Alus on rekisteröity Bahaman lipun alle ja sen kotisatama on maan pääkaupunki Nassau.
Käyttöhistoria
Huhtikuussa 1985 alus luovutettiin Rederi Ab Gustav Erikssonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tuolloin alus oli nimeltään Degerö. Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin laivalla Suomen ja Länsi-Euroopan välillä. Vuonna 1995 Degerö vaihtoi omistajaa, kun United Shipping osti sen.
Tammikuussa 2002 laiva rekisteröitiin Birka Cargo Ab:n omistukseen. Myös aluksen nimi vaihtui; Birka Forest, jonka jälkeen se siirtyi reitille Hanko–Rauma–Antwerpen. Syksyllä 2003 Kappa Kraftliners vuokrasi Birka Forestin linjalle Piitime–Bremen–Sherness–Terneuzen. Heinäkuussa 2004 Kent Line vuokrasi aluksen ja vaihtoi sen nimeksi Kent Loyalist.
Nykyisen omistajan, Westwood Shipping Linesin omistukseen alus päätyi 4. lokakuuta 2005. Luovutus tapahtui kuitenkin vasta 15. tammikuuta 2006, jolloin alus myös sai nykyisen Westwood Pomona -nimensä.
Jalkapallokenttä
thumb|Jalkapallokenttä päätyrajan takaa katsottuna. Jalkapallokenttä on jalkapallossa käytettävä pelikenttä.
Pelialusta
Virallisia jalkapallo-otteluita voidaan pelata niin luonnollisella kuin keinotekoisellakin alustalla. Luonnonmateriaaleista yleisiä ovat nurmi ja hiekka. Keinotekoisen pelialustan täytyy olla väriltään vihreä.
Luonnonkentän pinnan alle maaperään voidaan vetää lämmitysputket, joiden avulla estetään pakkasvauriot. Vedenpoisto varmistetaan lisäämällä maaperään esimerkiksi hiekkaa. Noin puolen metrin syvyydessä on yleensä kerros soraa ja kiveä.
Keinotekoisella kentällä on polyetyleenistä tehtyä tekonurmea, joka on kiinnitetty betonialustan päällä istuvaan muovimattoon. Alinna on vedenpoistojärjestelmä, johon vesi tulee betonissa olevien reikien kautta.
Viralliset mitat
thumb|400px|Jalkapallokentän mitat. Jalkapallokenttä on suorakaiteen muotoinen. Sen rajaavat sivurajat ja päätyrajat. Jalkapallokilpailun järjestäjällä on oikeus määritellä pelikentän pituus ja leveys tietyissä rajoissa. Kansainvälisissä otteluissa kentän pituus on 100–110 metriä ja leveys 64–75 metriä. Muissa otteluissa vaihteluvälit ovat suuremmat, 90–120 metriä ja 45–90 metriä.
Kentän jakaa pituussuunnassa kahteen osaan keskiraja. Sen keskelle piirretty keskiympyrä on säteeltään 9,15 metriä.
Kentän kummassakin päässä on tolppien ja yläriman muodostama maali, jonka leveys on 7,32 metriä ja korkeus 2,44 metriä. Maalin taakse voidaan kiinnittää maaliverkko.
Maalin edessä on maalialue, joka ulottuu kummastakin maalitolpasta 5,5 metriä päätyrajan suuntaan sekä kentälle päin. Maalitolpista 16,5 metriä päätyrajan suuntaan sekä kentälle päin on rangaistusalue. Sen keskellä 11 metrin päässä maaliviivasta on rangaistuspotkupiste.
Kentän jokaisessa kulmassa on kulmalippu ja säteeltään yhden metrin pituinen neljännesympyrä, jonka rajaamalta kulma-alueelta annetaan kulmapotku.
Kentän sivurajojen ulkopuolella on kummankin joukkueen tekninen alue, jossa istuvat taustahenkilöt, vaihtopelaajat ja kentältä vaihdetut pelaajat.
Suzy Delair
pienoiskuva|Suzy Delair vuonna 1950. Suzy Delair (oikealta nimeltään Suzanne Pierrette Delaire; 31. joulukuuta 1917 Pariisi – 15. maaliskuuta 2020 ) oli ranskalainen näyttelijä ja laulaja.
Delair sai von 17-vuotiaana ensimmäisen filmiroolinsa elokuvassa L'or dans la rue (1934). Hän tuli tunnetuksi muiden muassa Henri-Georges Clouzot'n elokuvista Murhaaja asuu numerossa 21 (1942) ja Kolmas aste (1947). Hänen elokuva-alan huippukauttaan olivat 1940- ja 1950-luku, jolloin hän esiintyi Alexander Kordan, Abel Gancen, Luchino Viscontin ja Gérard Ouryn ohjaamissa filmeissä. Niistä kenties tunnetuin on Viscontin Rocco ja hänen veljensä (1960).
Musiikkialalla Delair muistetaan varsinkin hänen tulkinnastaan laulusta "Avec son tralala".
Alicia Alonso
Alicia Ernestina de la Caridad del Cobre Martinez Hoya eli Alicia Alonso (21. joulukuuta 1920 Havanna – 17. lokakuuta 2019) oli kuubalainen balettitanssija ja koreografi. Hänen perustamastaan tanssiryhmästä muodostui Kuuban kansallisbaletti, jota hän johti lähes 70 vuotta.
Elämäkerta
Hoya syntyi Havannassa 21. joulukuuta 1920. Hän oli toinen upseeriperheen kahdesta tyttärestä. Hän aloitti flamencon tanssimisen nuorena espanjalaisen isoisänsä suosituksesta. Baletin tanssimisen hän aloitti 8-vuotiaana.
Hoya rakastui 16-vuotiaana baletin opiskelija Fernando Alonsoon. Pari meni naimisiin ja he muuttivat New Yorkiin. Alonso synnytti pian Laura-tyttären ja jatkoi balettiopintojaan Yhdysvalloissa ja Lontoossa.
Ollessaan 19-vuotias Alonso menetti näkönsä osittain verkkokalvon irtauman takia. Hänelle tehtiin useita korjausleikkauksia mutta ne epäonnistuivat, ja Alonso eli suurimman osan elämästään vaikeasti näkövammaisena. Tästä huolimatta hän pystyi luomaan uran tanssijana ja koreografina.
Alonso kuoli 98-vuotiaana vuonna 2019.
Ura
Alonso aloitti ammattiuransa balettitanssijana New Yorkissa 1930-luvun lopulla. Hän oli yksi vuonna 1941 perustetun American Ballet Theatren perustajajäsenistä. 1940-luvulla hän nousi maineeseen mm. Gisellen tulkitsijana.
Menestyksestä huolimatta Alonso palasi vuonna 1948 Kuubaan ja perusti oman balettiryhmän. Tästä ryhmästä kehittyi myöhemmin Kuuban kansallisbaletti (Ballet Nacional de Cuba). Hän teki kiertueen Etelä-Amerikassa ja esiintyi myös Venäjällä vuonna 1952 sekä Pariisin oopperassa vuonna 1953. Vuosina 1955–1959 hän esiintyi joka vuosi vierailevana tähtenä Monte Carlon Ballets Russessa. Hän saavutti lopulta menestystä Amerikassa ja Euroopassa Neuvostoliitto mukaan lukien. Näkövamman takia muiden esiintyjien oli oltava lavalla aina sovitussa ja Alonson ennalta tietämässä paikassa. Lisäksi hän käytti näyttämövaloja apunaan tilan hahmottamisessa.
Alonso johti Kuuban kansallisbalettia vielä yli 90-vuotiaana. Kaikkiaan hän johti kansallisbalettia ja sen edeltäjää melkein 70 vuoden ajan, ja hän nosti sen kansainvälisesti arvostetuksi balettiryhmäksi. Alonso jatkoi myös tanssijanuraansa vanhuuteensa saakka; vielä vuonna 1995 hän esiintyi muiden ikääntyvien balettitanssijoiden kanssa San Franciscossa Middle of the Sunsetissa. Hän voitti uransa aikana lukuisia palkintoja ja julkaisi myös omaelämäkerrallista kirjallisuutta.