cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suezin kriisi
Hyökkäys
Hyökkäyksen alun kiivaan vastarinnan jälkeen Israel valtasi Gazan kaistan marraskuun alkupäivinä ja lähes koko Siinai oli sen hallussa 6. marraskuuta mennessä. Hyökkäyksen aikana maa sai tärkeää ilmatukea, aseistusta ja logistista apua Ranskalta. Lisäksi Egypti oli keskittänyt joukkonsa kanava-alueelle brittien ja ranskalaisten ilmahyökkäysten alettua. Israel oli saavuttanut tavoitteensa Tiraninsalmen avaamiseksi valloittamalla Siinain eteläkärjen ja salmen suun kaksi saarta. Koko operaatiossa oli saanut surmansa noin 200 israelilaista, kun taas egyptiläisten puolella tappiot olivat tuhansia. Maan armeija oli myös kärsinyt huomattavat materiaalitappiot. 7. lokakuuta Israel ilmoitti purkaneensa Egyptin kanssa vuonna 1949 tehdyn aseleposopimuksen, mikä tarkoitti käytännössä aikeita jäädä niemimaalle. Brittien ja ranskalaisten maajoukot saapuivat kanava-alueelle vasta edelleen jatkuneiden ilmaiskujen jälkeen 5. marraskuuta.
Yhdysvalloissa uutinen kriisistä otettiin vastaan raivostuneena. Eisenhowerilla oli vain viikko seuraaviin presidentinvaaleihin. Maa ryhtyi ajamaan tulitaukoa YK:ssa ja yritti estää Neuvostoliiton väliintulon. Yhdysvalloille oli tärkeää, että Neuvostoliitto ei voisi käyttää tilannetta vahvistaakseen omaa asemaansa Lähi-idässä. Israelin Yhdysvallat uhkasi tuomita hyökkäävänä osapuolena. Liittolaiselleen Britannialle maa ilmoitti puolestaan Yhdysvaltojen ja Britannian erityissuhteen olevan vaakalaudalla. Neuvostoliitossa Hruštšov näki kriisin tilaisuutena ohjata maailman huomio pois tällä välin alkaneesta Unkarin kansannoususta. Maan pääministeri Nikolai Bulganin oli puolestaan uhannut osapuolia jopa ydinaseilla. 7. marraskuuta taistelevat osapuolet taipuivat YK:n turvallisuusneuvoston antamaan tulitaukovaatimukseen.
Seuraukset
thumb|Kuvaa uutisarkistoista Suezin kriisin jälkimainingeista. Ranska ja Britannia suostuivat vetämään joukkonsa kanava-alueelta ja niiden tilalle alueelle sijoitettiin YK:n joukkoja. Keskeisiä toimijoita YK:n rauhanturvajoukkojen perustamiseksi olivat pääsihteeri Dag Hammarskjöld ja Kanadan ulkoministeri Lester B. Pearson. Pearson soi ansioistaan tilanteen hoitamisesta Nobelin rauhanpalkinnon seuraavan vuonna. Näin sai lopulta alkunsa Yhdistyneiden kansakuntien UNEF I -rauhanturvaoperaatio, johon myös vuotta aikaisemmin Yhdistyneiden kansakuntien jäseneksi liittynyt Suomi osallistui. Ranska ja Britannia olivat viimeistä kertaa olleet keskeisessä asemassa Lähi-idän sodissa ja Suezin kriisin ratkaisu merkitsi viimein niiden suurvalta-aseman murenemista. Niiden tilalle Lähi-idässä olivat nousseet Yhdysvallat ja Neuvostoliitto. Britannian Edenille kriisi merkitsi uran loppua. Nasserille kriisi oli huomattava voitto. Vihollinen ei ollut saanut kanava-aluetta ja hänen hallintonsa ei ollut hajonnut. Nasserista tuli arabimaailman ja laajemmin koko kolmannen maailman sankari kolonialistien vastaisessa taistelussa.
Israel ei ollut yhtä taipuvainen vetäytymiseen. Siihen oli kuitenkin lopulta taivuttava Yhdysvaltojen uhattua vetää kaiken tukensa maalta. Israel viivytteli pitämällä hallussaan kaistaletta niemimaalta Eilatista niemimaan kärkeen ja miehittämällä edelleen Gazaa, mutta lopulta näiltäkin alueilta vetäydyttiin maaliskuussa 1957, kun Yhdysvallat oli luvannut Tiraninsalmen pysyvän avoinna israelilaiselle merenkululle. Toisin kuin Britannian Edenistä, Ben-Gurionista tuli Israelin politiikan suurmies, joka oli käynyt tasaveroisena neuvotteluja suurvaltojen kanssa. Kaikkiin tavoitteisiinsa Israel ei ollut päässyt, mutta esimerkiksi Tiraninsalmi oli nyt avattu ja egyptiläiset joukot eivät palanneet asemiinsa Siinain niemimaalla. Armeija oli osoittanut kykynsä sodassa, mikä näkyi myös politiikkaan siirtyneiden Moshe Dayanin ja Shimon Peresin poliittisena menestyksenä.
Keskuslukitus
thumb|200px|Keskuslukituksen kauko-ohjain avaimenperässä. Keskuslukitus on autojen varuste ja osa lähes kaikkien uusien autojen sähköjärjestelmiä. Sen tehtävänä on avata ja lukita ajoneuvon ovien ja luukkujen lukot.
Historia
Pitkään 1980-luvulle keskuslukitus oli vain kalliimmissa malleissa, joko vakiona tai lisävarusteena. Joihinkin malleihin oli mahdollista asentaa jälkikäteen tarvikesarja, tämä koostui useista johtonipuista, kytkimistä ja muista osista. Usein monen automallin erikoisvarustellut versiot sisälsivät poikkeuksetta keskuslukituksen. 1990-luvun lopulla keskuslukitus alkoi yleistyä nopeasti. Yksi yleistymisen syy oli etenkin CAN-väylän käyttöönotto autojen sähköjärjestelmissä. Koska keskuslukituksen komponentit saavat ohjauskomennot väylältä, jonka johdotus on joka tapauksessa olemassa, tarvitsee tehtaalla sen lisäksi asentaa vain kyseinen huokea alihankkijan toimittama yleismallinen vakiokomponentti.
Nykyään keskuslukitus on autoissa vakiovarusteena.
Keskuslukituksen eri muodot
Keskuslukitusta on pääasiassa kolmea eri tyyppiä:
Sara Sintonen
Sara Sintonen (s. 1971 Tampere) on suomalainen kasvatusalan tutkija ja opettajankouluttaja Helsingin yliopistossa. Hän on toiminut yliopiston opettajankoulutuslaitoksen yliopistonlehtorina vuodesta 2002. Hänen nykyinen opetusalansa on varhaiskasvatus.
Sara Sintonen on musiikin tohtori, hän on väitellyt Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osaston tieteelliseltä linjalta vuonna 2001 aiheenaan mediakasvatus. Sintonen on myös Helsingin yliopiston (Kasvatustieteellinen tiedekunta) ja Turun yliopiston (Humanistinen tiedekunta) dosentti.
Joseph Patrick Kennedy II
Kennedy perusti voittoa tuottamattoman organisaation Citizens Energy Corporation. Vuonna 1986 hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen Massachusettsista ja hän toimi edustajainhuoneen jäsenenä kahdentoista vuoden ajan, vuodesta 1987 vuoteen 1999.
Hän erosi Sheila Rauchista ja avioitui myöhemmin Beth Kellyn kanssa. Hänen poikansa Joe Kennedy III valittiin edustajainhuoneeseen vuonna 2013.
Tenavatähti 1992
Levy koostuu pääsääntöisesti iskelmämusiikista, mutta mukana on myös monta lastenlaulua sekä kaksi kansanlaulua. Laulut esitetään suomeksi lukuun ottamatta yhtä pohjoissaamenkielistä ja yhtä ruotsinkielistä esitystä.
Neusis
Neusis on antiikin kreikkalaisten matemaatikkojen käyttämä geometrinen rakenne.
Geometrinen rakenne
Neusis koostuu tietyn mitan (a) pituisen elementin sovitusviivasta kahden käyrän (l ja m) väliin niin, että viiva a tai sen jatke kulkee pisteen p kautta. Toisin sanoen viivan toisen pään täytyy sijaita käyrällä l ja toisen pään käyrällä m niin, että viiva a suuntautuu kohti pistettä p.
Neusis voidaan muodostaa käyttämällä "Neusis viivotinta": viivotinta, joka on kiinnitetty pisteen p kohdalle. Kuvassa viivottimen toinen pää on merkitty keltaisella pallolla, jossa on ristikko. Tämä piste merkitsee viivoittimen nollakohtaa. Toinen, sinisellä merkitty piste, kuvaa etäisyyttä origosta. Keltaista pistettä siirretään käyrää l pitkin kunnes sininen piste osuu käyrälle m. Näin löydetty viivoittimen etäisyys on merkitty kuvaan tummansinisellä palkilla.
Käyttö
Neusis on ollut tärkeä työkalu ratkaistaessa geometrisia ongelmia, jotka eivät ole geometrisia konstruktiotehtäviä. Esimerkiksi kulman jakaminen kolmeen yhtä suureen osaan ja tasasivuisen seitsenkulmion muodostamisessa. Muun muassa Arkhimedes käytti neusista, mutta hiljalleen sen käyttö unohtui.
Unohtuminen
Matematiikan historiaa tutkineen Thomas Little Heathin mukaan kreikkalainen matemaatikko Oinopides (noin 440 eaa.) oli ensimmäinen, joka suosi geometrisia konstruktiotehtäviä neusiksen käytön sijasta. Hippokrates Khioslainen mahdollisesti pyrki välttämään neusiksen käyttöä. Sata vuotta myöhemmin Eukleides vähätteli neusiksen merkitystä teoksessaan Alkeet.
Seuraava hyökkäys neusista vastaan tuli noin 400 luvulla eaa., jolloin Platonin idealismi kasvatti suosiotaan. Tämän vaikutuksen myötä syntyi kolme geometristen ongelmien luokkaa:
Lopulta neusis oli soveltuva vain ongelmiin, joita ei voitu ratkaista muilla keinoilla. Neusiksesta tuli viimeinen vaihtoehto, jota käytettiin vain kun kaikkia muita oli jo kokeiltu.
Kate Bosse-Griffiths
Käte Bosse-Griffiths (16. kesäkuuta 1910 Wittenberg, Saksan keisarikunta – 4. huhtikuuta 1998 Swansea, Wales ) oli saksalaissyntyinen egyptologi, joka ryhtyi muutettuaan Walesiin kymrinkieliseksi kirjailijaksi.
Penikkatauti
Penikkatauti tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sairauksia:
Shafi Goldwasser
Shafrira Goldwasser on israelilais-yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on tutkinut urallaan erityisesti kryptografiaa.
Elämä
Goldwasser syntyin israelilaisille vanhemmille New Yorkissa vuonna 1958. Hän kävi koulun Israelissa, mutta palasi Yhdysvaltoihin suorittamaan yliopisto-opintoja. Goldwasser opiskeli matematiikkaa Carnegie Mellon -yliopistossa, jossa hän kiinnostui ohjelmoinnista. Hän hakeutui opiskelemaan tietojenkäsittelytiedettä Kalifornian yliopistoon. Siellä hän tutstui Silvio Micaliin, jonka kanssa hän kehitti Goldwasser-Micali kryptosysteemin ja jonka kanssa hänet myöhemmin palkittiin Turing-palkinnolla.
Valmistuttuaan Berkeleystä vuonna 1984, hän siirtyi postdoc-opiskelijaksi Massachusetts Institute of Technologyyn. Jatko-opintojensa jälkeen hän jatkoi MIT:ssä työntekijänä ja hänestä tuli MIT:n professori vuonna 1997. Vuodesta 1992 eteenpäin hän on toiminut myös Israelissa sijaitsevan Weizmann-instituutin tietojenkäsittelytieteen ja sovelletun matematiikan professorina.
Palkinnot
Goldwasserille myönnettiin Turing-palkinto vuonna 2012 ja Grace Murray Hopper -palkinnon vuonna 1996.
Derek Warwick
Derek Stanley Arthur Warwick (s. 27. elokuuta 1954 New Alresford, Englanti, Iso-Britannia) on entinen englantilainen kilpa-autoilija. Warwick ajoi Formula 1 -sarjassa kausilla 1981–1990 ja 1993. Warwick saavutti neljä palkintosijaa, mutta ei yhtään voittoa tai paalupaikkaa.
Pikkusarjat
Derek Warwick aloitti kilpailemisen vuonna 1966 12-vuotiaana asuinalueensa omassa Southern England Area Go-Kart Championshipissa. Neljän karting-vuoden jälkeen Warwick aloitti kilpailemisen Stock Car -autoilla Isossa-Britanniassa. Spedeworthin tiimissä. Hän ei kuitenkaan ajanut sitä kuin vuoden, ja vuonna 1970 hän siirtyi ajamaan Super-Stox luokkaan. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli sarjassaan Englannin mestari ja seuraavana vuonna meriittilistalle lisättiin koko Britannian mestaruus sekä maailmanmestaruus. Warwick sai sarjasta paljon kokemusta kilpailuista: hän nimittäin ajoi Super-Stoxeissa yli 500 kilpailua ja voitti niistä yli 300. Kaudeksi 1975 Warwick siirtyi Open Wheel -sarjoihin. Warwick ajoi 1975–1976 Formula Fordeja ja pärjäsi niissäkin hyvin jälkimmäisenä vuonna. Hän voitti 33 kilpailua 62:sta. Hän voitti Euroopan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Britannian sarjassa ja Formula Ford Festivaleilla.
Formula 3 ja 2
Vuodeksi 1977 Warwick sai paikan Formula 3 -sarjassa. Hän oli seitsemässä kilpailussa toinen, mutta voittoa ei vielä tullut. Seuraavana vuonna hän kuitenkin saavutti 9 voittoa. Warwick voitti Vandervell F3 Championshipin ja jätti taakseen muun muassa Nelson Piquet'n. Warwick oli myös B.P. F3 Championshipissä toinen, jonka Piquet puolestaan voitti. Vuodeksi 1979 Warwick ei vieläkään saavuttanut F1-paikkaa, mutta nousi edelleen korkeammalle, nyt Formula kakkosiin ajamaan Theodore Racingin autoja. Tallin auto oli kuitenkin kaikkea muuta kuin kilpailukykyinen ja tiimi menikin konkurssiin kauden päätteeksi. Seuraavana vuonna hän pääsi Tolemanin F2-talliin, jonka autolla hän oli jälleen siellä päässä tuloslistoja, missä hänet oli totuttu näkemään. Warwick oli Euroopan F2-sarjan toinen ja sai vihdoin sen, mitä halusi: paikan Formula 1:ssä.
Toleman
F1-sarjassa Warwick debytoi kaudella 1981 Toleman-tallissa. Hän ei kuitenkaan osallistunut ensimmäisiin kilpailuihin, vaan vasta neljänteen kilpailuun San Marinon GP:hen. Auto oli suunniteltu ottamalla mallia tallin Formula 2 -autosta ja voimanlähteenä käytetty Hart-turbomoottori oli epäluotettava. Lisäksi talli kärsi talousongelmista, minkä vuoksi autoa ei voinut kehittää kauden aikana. Warwick karsiutui kaikissa vuoden 1981 paitsi päätöskisassa Caesars Palacen kilpailussa, jossa hänen kilpailunsa päättyi keskeytykseen. Kaudella 1982 auton luotettavuusongelmat jatkuivat ja Warwick ajoi maaliin vain kahdesti. Kauden aikana merkittävimmät saavutukset olivat kilpailun nopeimman kierroksen ajaminen Hollannin GP:ssä sekä palkintokorokesijasta taisteleminen Britannian GP:ssä, joka päättyi kuitenkin keskeytykseen. Warwick ajoi Toleman-tallissa vielä kaudella 1983, jolloin hän keräsi loppukaudesta tallille säännöllisiä pistesijoja ajamalla neljässä kilpailussa peräkkäin pisteille.
Siirtyminen Renault -talliin
Kaudella 1984 Warwick palkattiin Alain Prostin tilalle Renault’lle. Warwick taisteli avausvoitostaan kauden avauskisassa Brasiliassa, kunnes tekniset ongelmat pakottivat hänet keskeyttämään kilpailun. Kausi oli Warwickin paras ja hän oli lopulta MM-pisteissä seitsemäs. Satunnaisista palkintosijoista huolimatta menestyksekkään tallin kehityssuunta oli kääntynyt alaspäin ja kauden 1985 lopussa talli vetäytyi Formula 1 -sarjasta.
Brabham
Warwick jäi kauden 1986 alussa ilman tallipaikkaa, koska vuoden 1985 aikana käydyt sopimusneuvottelut Lotuksen kariutuivat Ayrton Sennan ja tallin sponsorin päätökseen. Senna halusi vahvan ykköskuskin aseman itselleen, koska uskoi, ettei talli kyennyt tarjoamaan kahta mastaruudesta taistelevaa autoa. Jäädessään ilman tallipaikkaa Warwick ajoi urheiluautosarjoja, kunnes Brabhamin omistanut Bernie Ecclestone ilmoitti puhelimitse tarvitsevansa Paul Ricardin testeissä menehtyneen Elio de Angeliksen tilalle. BMW:n moottorista huolimatta auto osoittautui vaikeasti ajettavaksi eikä Warwick saanut kauden aikana yhtään pistettä. Tämä oli Warwickin ensimmäinen pisteetön kausi sitten vuoden 1982.
Arrows ja Lotus
Pettymyksellisen Brabham -kauden jälkeen Warwick ajoi Arrows -tallissa kolme kautta heikoin tuloksin, koska tallilla oli rahahuolia ja auto kärsi ajoittain luotettavuusongelmista. Vuonna 1990 Warwick siirtyi Lotus-talliin, mutta talli oli kuin varjo parhaista ajoistaan, koska auto ja Lamborghinin moottori kärsivät suunnittelu- ja teho-ongelmista. Myös talli itse kärsi rahan puutteesta.
Viimeinen yritys Footworkilla
Warwick siirtyi kausien 1991–1992 ajaksi muihin autosarjoihin ja palasi Formula 1 -sarjaan kaudella 1993 Footworkiksi nimensä vaihtaneeseen Arrows-talliin. Auto oli Warwickin mielestä hänen ajotyylilleen sopiva, mutta suurin ongelma autossa olivat hänen mielestään pienet tekniset suunnitteluvirheet. Kauden 1993 jälkeen Warwick lopetti Formula 1 -uransa.
Ruotsin Grand Prix
Ruotsin Grand Prix oli Ruotsissa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.
thumb|Paikkakunnat, joissa Ruotsin Grand Prix on järjestetty. Ruotsi on tähän mennessä ainoa Pohjoismaa, jossa on ajettu Formula 1:siä. Ruotsin GP ajettiin vuosina 1973–1978 Scandinavian Raceway -nimisellä moottoriradalla Anderstorpissa.
Ruotsin GP:n menestyneimmät kuljettajat ovat vuoden 1979 maailmanmestari Jody Scheckter ja Niki Lauda, jotka ovat voittaneet kilpailun kahdesti. Heidän autoistaan Scheckterin vuoden 1976 Tyrrell P34 ja Laudan vuoden 1978 Brabham BT46 olivat erikoisimmat, koska Tyrrell oli kuusipyöräinen ja Brabhamin takasiiven alapuolelle oli asennettu ulkopuolinen tuuletin.
Kilpailu oli suosittu Ruotsissa Ronnie Petersonin ja Gunnar Nilssonin ajaessa Formula 1 -sarjassa 1970-luvulla, kunnes he kuolivat vuonna 1978 (Peterson Italian GP:ssä ja Nilsson kivessyöpään kauden lopussa), minkä jälkeen kilpailua ei enää järjestetty.
Mauri Mattila
Mauri Jalmari Mattila (16. joulukuuta 1930 Mynämäki – 8. marraskuuta 2005 Helsinki ) oli suomalainen lääkäri, Helsingin yliopiston farmakologian professori. Hän tutki farmakokinetiikkaa, hengitysteiden ja keskushermoston farmakologiaa ja myös lääkkeiden ja alkoholin yhteisvaikutuksia. Hän oli Suomen kliinisen psykofarmakologian ja liikennelääketieteen tutkimuksen perustaja.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1950. Mattila valmistui Helsingin yliopistosta farmaseutiksi 1954 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1961. Hän väitteli nikotiinin ja sen johdosten farmakologiasta 1963 (LKT 1964). Hän teki vuosina 1965-66 ja -69 opintomatkat Lontooseen King's Collegeen, University Collegeen ja Hammersmithin sairaalaan, jotka ohjasivat tohtori Mattilan työtä kliinisen farmakologian suuntaan. Vuodesta 1968 lähtien hän oli farmakologian apulaisprofessori ja vuosina 1974–1995 henkilökohtainen ylimääräinen farmakologian professori Helsingin yliopiston farmakologian ja toksikologian laitoksella, joskin hän useaan otteeseen hoiti myös kliinisen farmakologian professuuria.
Professori Mattila julkaisi yli 300 tieteellistä artikkelia tai katsausta pääosin kliinisen farmakologian alalta. Hän oli yhteenä 20 väitöskirjatyön ohjaaja. Ohjattavista mainittakoon esimerkiksi professori Markku Linnoila, joka eteni Yhdysvaltain alkoholitutkimuslaitoksen (NIAAA) kliiniseksi johtajaksi.
Subjektivismi (ontologia)
Ontologinen tai metafyysinen subjektivismi on ontologinen näkökanta, jonka mukaan todellisuuden olemassaolo riippuu tajunnasta. Sen mukaan havainto on todellisuutta, eikä taustalla ole erillistä todellisuutta, joka olisi olemassa havainnoista riippumatta. Subjektivismi voi myös pitää tietoisuutta todellisena havainnon sijasta.
Subjektivismi on toisaalta eräs vastaus kysymykseen ”onko todellisuus olemassa?”, ja toisaalta kysymykseen ”riippuuko todellisuus meistä, vai onko se itsenäinen?”. Ensin mainitun suhteen subjektivismin vastakohtana on ontologinen realismi, jälkimmäisen suhteen ontologinen objektivismi. Objektivismi katsoo, että on olemassa kaiken taustalla oleva 'objektiivinen' todellisuus, joka havaitaan eri tavoilla.
George Berkeleyn empiristinen idealismi (subjektiivinen idealismi) oli eräs subjektivismin muoto, koska hän katsoi, että oliot ovat olemassa vain sikäli kuin ne havaitaan. Platonilainen realismi taas oli eräs objektivismin muoto, koska se katsoi, että ideat ovat olemassa objektiivisesti ja meistä riippumatta.
Alessandro
Alessandro on italiankielinen muoto etunimestä Aleksanteri. Nimen kantajia ovat olleet muun muassa:
Cannabis Cup
Cannabis Cup on High Timesin järjestämä vuosittainen kannabiksen ympärille keskittyvä festivaali. Sen perusti Steven Hager vuonna 1987, ja se pidetään joka marraskuu Amsterdamissa. Tapahtumassa on ollut kilpailuja lukuisissa sarjoissa sekä lisäksi elävää musiikkia, komediaa ja kannabikseen liittyvien tuotteiden näyttely. Cupin aikana otetaan myös uusia jäseniä Counterculture Hall of Fameen.
Lafferin käyrä
300px|thumb|Periaatekuva käyrästä, pystyakselilla on valtion verotulot ja vaaka-akselilla veroaste. Todellisuudessa käyrä ei välttämättä ole symmetrinen tai yksihuippuinen. Lafferin käyrä on malli, joka kuvaa valtion verokertymää veroasteen funktiona. Se ennustaa, että valtion verotulot kasvavat veroasteen mukana vain tiettyyn pisteeseen asti. Sen jälkeen verotulot alkavat laskea, jos verotusta edelleen nostetaan. Veroastetta, joka tuottaa suurimman verokertymän, sanotaan "optimiveroksi". Käyrän muodon perustelu nojaa siihen, että verotus paitsi kasvattaa verokertymää myös aiheuttaa työn tarjonnan laskua ja veronkiertoa. Tarpeeksi korkeilla veroasteilla jälkimmäiset vaikutukset ylittävät ensimmäisen.
Koska osa näistä kannustinhaitoista toteutuu viiveellä, lyhyen aikavälin lisätuloja tuottava veronkorotus voi pitkällä aikavälillä vähentää verotuloja. Siis lyhyen aikavälin "optimiveroaste" on suurempi kuin pitkän aikavälin.
Lisäksi verotus aiheuttaa tehokkuustappioita (deadweight loss), joihin verotuloja pitää verrata.
Optimaalisen verotuksen teoria ei tutki edellä mainittua "tulot maksimoivaa veroastetta" vaan sitä, miten verotuloja kerätään mahdollisimman pienin tehokkuustappioin.
Historia
Käyrä on nimetty Arthur Lafferin mukaan, mutta Laffer viittasi aiempiin samankaltaisiin ajatuksiin, joita olivat esittäneet arabifilosofi Ibn Khaldun vuonna 1377 teoksessaan Muqaddimah ja John Maynard Keynes.
Filosofi-taloustieteilijä David Hume esitti samanlaisia ajatuksia esseessään Of Taxes vuonna 1756, samoin toinen skottitaloustieteilijä Adam Smith vuonna 1776.
Vuonna 1924 Yhdysvaltain valtionvarainministeri Andrew Mellon perusteli vastaavasti veronkevennyksiä. Hän alensi verotuksen 73 prosentista 24 prosenttiin.
Teoriaa
Perustava idea veroasteen ja verotulojen välillä on että veroasteen muutoksilla on kaksi seurausta verotuloihin: välitön vaikutus sekä dynaaminen käyttäytymisvaikutus.
Välitön vaikutus on yksinkertaisesti se, että jos veroastetta alennetaan verotulot alenevat veronalennuksen verran – päinvastainen ilmiö toteutuu veroja korotettaessa.
Dynaaminen käyttäytymisvaikutus ottaa huomioon positiivisen vaikutuksen joka alentuvalla veroasteella on työhön, tuotantoon ja työllisyyteen ja täten veropohjaan, tämä vaikutus kannustaa lisäämään työtä, tuotantoa ja työllisyyttä. Veroasteen nostamisella on päinvastainen vaikutus (sanktio) veronalaiseen toimintaan.
Välitön vaikutus vaikuttaa tyypillisesti päinvastaiseen suuntaan kuin dynaaminen käyttäytymisvaikutus. Täten kun välitön sekä dynaaminen vaikutus yhdistetään, on seurauksena epäselvyyttä veroasteen muutoksen vaikutuksista verotuloihin.
Kuva esittää Lafferin käyrän periaatetta, kuva ei esitä mitään todellista veroasteen ja verotulojen suhdetta. Veroasteella 0 prosenttia, valtio ei keräisi yhtään verotuloja, oli veropohja miten suuri tahansa. Veroasteella 100%, valtio ei myöskään saisi yhtään verotuloja, koska kukaan ei olisi halukas työskentelemään jos palkka verojen jälkeen olisi nolla (ts. veropohjaa ei olisi). Näiden ääripäiden välissä on kaksi veroastetta jotka molemmat keräävät saman verran verotuloja: korkea veroaste pienellä veropohjalla ja pieni veroaste suurella veropohjalla.
Lafferin käyrän teoria ei ainakaan kaikissa tapauksissa vastaa todellisen maailman kokemuksia.
Lafferin käyrä Suomessa
Mauri Kotamäki (2015) tutkimuksen mukaan Suomessa ansiotuloveron alentaminen rahoittaisi itsensä noin 72-prosenttisesti. Kotamäki tutkii Lafferin käyrää makrotaloustieteellisellä mallilla, jossa veroasteet ovat efektiivisiä veroasteita. Käytetty malli muistuttaa läheisesti Trabandtin ja Uhligin (2011) laajasti siteerattua mallia.
Lundberg (2017) tutkii artikkelissaan OECD-maiden Laffer-käyriä pitkälti samoin menetelmin kuin Matikka ja Kotakorpi (2017). Tutkijan saamien tulosten mukaan puolestaan Suomi olisi Laffer-käyrän väärällä puolella; tutkimuksen teon aikana ylin efektiivinen rajaveroaste Suomessa oli 72 %, kun Laffer-käyrän huippu on tulosten mukaan 68 %. Toisin sanoin Lundbergin (2017) tulosten mukaan korkeimpien rajaveroasteiden alentaminen lisäisi verotuloja Suomessa. Lundberg ei huomioi verotuksen tulonmuuntoa, mutta toisaalta tutkija huomioi tulovaikutuksen sekä työnantajan sosiaaliturvamaksut (toisin kuin Matikka ja Kotakorpi (2017)).
Kotamäki ja Tanskanen (2021) pyrkivät artikkelissaan yhdistämään elinkaarinäkökulman mikrotaloustieteellisen käyttäytymisen mallintamiseen tutkiessaan Lafferin käyrää. Tutkijat tarkastelevat ansiotuloveron, kunnallisveron ja työntekijän eläkemaksun muutosten vaikutusta työntekoon ja verokertymään verraten käyttämänsä elinkaarimallin tuloksia aiempiin teoreettisiin laskelmiin. Tulosten mukaan ansiotuloveron muutokset käyttäytyvät elinkaarimallissa melko samalla tavalla kuin teoreettisissa laskelmissa, mutta verotuksen kiristyessä yli 10 prosenttiyksikköä nykytasoltaan tapahtuu merkittävä siirtymä osa-aikatyöhön, jolloin verotulojen lasku jyrkkenee. Kunnallisverotusta kiristämällä saavutettu verotuoton huippukohta on merkittävästi korkeammalla verotuksen tasolla kuin ansiotuloverossa, johtuen kunnallisveron kohdistumisesta enemmän etuustuloon. Tutkimuksessa tarkastellaan myös veronkaltaisen työeläkemaksun vaikutusta laajasti tulkittuun verokertymään. Veromuutosten vaikutus työnteon määrään on sitä suurempi, mitä enemmän vero kohdistuu työntekoon verrattuna etuustuloon. Tulosten mukaan ansiotuloveron ja työeläkemaksun muutokset vaikuttavat voimakkaammin työntekoon kuin kunnallisveron muutokset.
Lágymányos
Lágymányos on Budapestin kaupunginosa sen XI osa-alueella. Siellä oli 19 741 asukasta vuonna 2001.
Lágymányos sijaitsee Tonavan läntisellä rannalla Budan puolella. Se ulottuu Rákóczin sillalta, joka tunnetaan myös Lágymányosin siltana, Gellértinvuoden juurelle Vapaudensillalle. Alueella on muun muassa Budapestin tekniikan ja taloustieteiden yliopiston pääkampus.
Johann Georg Wagler
thumb|250px|Johann Georg Wagler Johann Georg Wagler (28. maaliskuuta 1800 Nürnberg, Saksa – 23. elokuuta 1832, Moosach, München, Saksan liitto) oli saksalainen eläintieteilijä, erikoisalanaan herpetologia.
Wagler kuoli oman aseensa vahinkolaukaukseen ollessaan keräämässä näytteitä.
Kungsör
Kungsör on samannimisen Kungsörin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä Södermanlandin ja Västmanlandin historiallisten maakuntien rajalla Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 452 asukasta.
Kungsör oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Montsoreaun linna – Nykytaiteen museo
Nykytaiteen museo – Montsoreaun linna (Ranska: Château de Montsoreau – Musée d'art contemporain) on ranskalainen nykytaiteen museo Loiren laaksossa Montsoreaussa. Vuonna 2016 avattu museo sijaitsee Montsoreaun linnassa, joka on muutettu tätä tarkoitusta varten.
Museo ja kokoelma
Museon kokoelma keskittyy vuoden 1965 jälkeiseen taiteeseen, ja se on peräisin Philippe Méaille -kokoelmasta. Käsitetaide on erityisen edustettuna, mukaan lukien kansainvälisten taiteilijoiden teokset. Tässä on maailman suurin Art & Language (suomi: Taide ja kieli)-teosten kokoelma.
Joutselän taistelu
Joutselän taistelu käytiin Karjalankannaksella Ruotsin ja Venäjän välisen sodan (1555–1557) alkuvaiheissa vuonna 1555 alueella, joka myöhemmin kuului Kivennavan kuntaan. Taistelussa Juho Maununpojan johtama 500 miehen suomalaisjoukko voitti huomattavasti suuremman venäläisjoukon. Taistelu on jäänyt sotahistoriaan, koska Juho Maununpoika ajan sodankäyntitavasta poiketen hyödynsi taitavasti maastoa, suksimiesten liikkuvuutta sekä yllätystä ja korvasi siten suuren miesalivoiman. Sotataidollisesti Joutselän taistelua voidaan verrata talvisodan mottitaktiikkaan. Taistelun kunniaksi pystytettiin Joutselkään muistomerkki vuonna 1931. Muistomerkki murskattiin vuonna 1963 viereiseen kuoppaan, joka vuonna 1975 peitettiin maamassoilla tienristeystä kunnostettaessa. Vuonna 1981 Santahaminaan pystytettiin muistomerkin näköispatsas.
Ewan Stewart
Ewan Stewart (s. 8. heinäkuuta 1957 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä.
Joutselän taistelu
Taustaa
Sodan syynä oli mm. valtakuntien välisen rajan epämääräisyys. Sotaan johtaneita rajakahakoita oli käyty jo vuodesta 1553 alkaen, ja kummallakin puolella oli käynnissä varustautuminen täysimittaiseen sotaan. Syksyllä Kustaa Vaasa komensi Suomessa olevat joukot Viipuriin sekä antoi määräyksen kunnostaa Viipurin ja Olavinlinnan varustuksia sekä kerätä muonaa ja varusteita rajalinnoituksiin. Viipurissa joukkojen johdossa olevat suomalaiset aateliset arvioivat, että tilanne oli otollinen sodan aloittamiseen. He esittivät kuninkaalle tammikuussa 1555, että maavoimat hyökkäisivät Laatokan Karjalaan ja laivasto Nevaa pitkin Pähkinälinnaan. Tavoitteena olisi Pähkinälinnan ja Käkisalmen läänin valtaaminen. Sotatoimiin tottuneista itäsuomalaisista koottaisiin taistelujoukot, länsisuomalaisista huoltojoukot. Armeijan vahvuus olisi 10 000 miestä.
Ewan Stewart
Stewart syntyi Glasgow’ssa, Skotlannissa. Hänen isänsä on muusikko Andy Stewart. Stewart muutti Lontooseen vuonna 1975 ja alkoi työskennellä teatterissa. Hän näytteli televisiossa 1979, minkä jälkeen hän siirtyi elokuvien näyttelijäksi. Tunnetuin elokuva, jossa hän on näytellyt, on vuoden 1997 kassamenestys Titanic. Hän on ollut myös kuvaajana vuonna 1989.
Joutselän taistelu
Taustaa
Taistelutaktiikasta Kustaa Vaasa oli antanut ohjeen välttää taistelua venäläisiä vastaan avoimessa maastossa. Sen sijaan tuli käyttää väijytyksiä ja yöllisiä hyökkäyksiä. Tiet oli suljettava murroksin ja käytävä niiden takaa tulitaistelua.
Taistelu
Taistelua koskeva esitys noudattaa J. O. Hannulan esitystä teoksessa Sotataidon historia II. Hannula oli Sotakorkeakoulun sotahistorian ja strategian opettaja. Hänen esityksensä Joutselän taistelusta perustuu taistelumaastossa suoritettuun rekonstruointiin.
Venäläisten voimat
Pajari Ivan Grigorjevits Bibikovin johtama pääjoukko ylitti rajan 10. maaliskuuta 1555 ja alkoi marssia neljään osaan jakautuneena kohti Kivennapaa. Venäläisten sotajoukon miesluvuksi mainitsee Tegelin kronikka kaikkiaan 30 000 miestä, joista 13 000 miehinen pääjoukko aloitti hyökkäyksen Joutselän kylän kohdalta 11. maaliskuuta 1555 kohti Kivennapaa. Tämän artikkelin lähteet pitävät tätä lukumäärää liioiteltuna, mutta arvioivat Joutselän tietä edenneitä venäläisiä olleen taistelussa useita tuhansia.
Tegelin kronikan Joutselkää koskeva ruotsinkielinen teksti on julkaistu Hannulan taistelukuvauksen yhteydessä.
Juho Maununpojan voimat ja ryhmitys
Kivennavan puolustuksesta vastasi vouti Juho Maununpoika (Jöns Månsson). Hänellä oli käytettävissään noin 560 miehen joukko. Siihen kuului 3 ruotua (noin 60 miestä) ratsuväkeä ja 5 ruotua (noin 100 miestä) jalkaväkeä. Lisäksi joukkoon kuului noin 400 aseistettua talonpoikaa. Kivennavan linnan raskas tykistö oli talvioloissa vaikeasti liikuteltavaa, ja sen takia Juho Maununpojan valitsema tykkityyppi oli nikhaka, 2–2,5 tuuman laivatykki, joita hän kiinnitytti viisi kappaletta lavetteina toimiviin rekiin. Jalkaväen hyvän liikkuvuuden perustana olivat sukset.
Joutselän aukealla syvä lumi rajoitti ratsuväen käyttöä. Sen takia ratsuväki ja suksettomat jalkamiehet sijoitettiin ryhmityksen keskustaan, tarkoituksena oli sitoa etenevä vihollinen hyökkäämällä tien suunnassa. Suksilla liikkuvat eli suurin osa jalkaväestä sijoitettiin sivustoille. Näiden osastojen tavoitteena oli saarrostaa tietä pitkin etenevä vihollinen. Suksimiesten hyökkäysnopeutta edisti se, että aukea maasto Joutselästä rajaa kohti on loivasti laskevaa. Sivustoille sijoitettu pääosa suksimiehistä oli viholliselta näkymättömissä, todennäköisesti leveässä rintamassa.
Taistelutapahtumat
Kun venäläisten etujoukko havaitsi suomalaisjoukon keskustan, se pysähtyi ja levittäytyi tulitaistelua varten. Levittäytymisen ollessa käynnissä suomalaisten pienet tykit ampuivat yhteislaukauksen ja välittömästi tämän jälkeen suomalaiset aloittivat hyökkäyksen keskustassa saarrostaen syvän lumen haittaamia ja hämmentyneitä venäläisjoukkoja, jotka eivät olleet vielä ehtineet taisteluryhmitykseen. Pajari Bibikov kaatui heti hyökkäyksen alussa suomalaisten tykkien yhteislaukaukseen. Kertoman mukaan hän kaatui viinatuoppi kädessään, jonka hän oli juuri kohottanut Juhana (Juho) Maununpojan kunniaksi. Pian venäläiset näkivät, että sivustojen metsistä ilmestyi suomalaisia suksimiehiä, jotka etenivät kaukana tiestä kohti rajaa. Järjestäytymätön venäläiskärki ei voinut pitää puoliaan suomalaisjoukon keskustan hyökkäystä vastaan, vaan pakeni.
Juho Maununpoika päätti jatkaa hyökkäystä venäläisten taisteluun valmistautumattoman päävoiman sivustoja vastaan. Järjestäytymättömänä venäläisjoukko ei kyennyt vastarintaan, vaan alkoi paeta laumana kohti rajaa. Suomalaisjoukot olivat onnistuneet katkaisemaan paluutien, mutta eivät miesten vähälukuisuuden takia pystyneet estämään venäläisjoukon pakoa. Kuultuaan pääjoukon tappiosta muutkin rajan ylittäneet venäläisosastot kääntyivät takaisin.
Joutselän taistelu sai Kustaa Vaasan muuttamaan Suomea koskevia taktisia ohjeita. Uudet ohjeet perustuivat Juho Maununpojan taktiikkaan. Ohjeissa korostetaan tiedustelua, vihollisen taistelutavan tuntemista, hyökkäävää puolustusta, vihollisen uupumusta ja yllätystä.
Lasse Laatunen
thumb|Lasse Laatunen heinäkuussa 2013. Lasse Osmo Tapani Laatunen (s. 28. marraskuuta 1950 Heinola ) on suomalainen järjestömies, joka työskenteli Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) työmarkkinajohtajana 2012–2014. Aiemmin hän toimi EK:n lakiasiainjohtajana. Hän on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.
Laatunen on ollut työnantajajärjestön palveluksessa Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton laki- ja sosiaaliasioista vastaavana johtajana 1984–2005, sektorijohtaja 1998–2005. Hän oli 2005–2008 työmarkkinasektorin lakiasiainjohtaja, ja vuosina 2008–2012 hän oli EK:n lainsäädäntö- ja kauppapolitiikka -sektorin lakiasiainjohtaja. Yli neljänkymmenen vuoden ajan hän vaikutti merkittävästi Suomen työmarkkinoihin edustaessaan työnantajia niin kutsutuissa kolmikantaneuvotteluissa.
Eläköitymisen jälkeen Laatusen välit EK:hon menivät poikki ja hän on nykyään läheinen SAK:n kanssa. SAK:n entinen puheenjohtaja Lauri Ihalainen on hänelle ystävä ja perhetuttu.
Laatunen kuuluu työmarkkinoiden keskusjärjestöjen eläkeneuvotteluryhmään. Laatunen toimii Eläketurvakeskuksen (vuodesta 1984), Kansaneläkelaitoksen sekä Tapaturmavakuutuslaitosten liiton hallituksen jäsenenä.
Ville Taulo
Ville Taulo (s. 14. elokuuta 1985 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Taulo edusti kaudella 2007 Veikkausliigassa pelaavaa FC Lahtea, mutta kaudeksi 2008 tiet erkanivat. Taulo solmi kaksivuotisen pelaajasopimuksen HJK:n kanssa.
Veikkausliigassa Taulo on pelannut 60 ottelua, ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Suomen maajoukkueessa hän on pelannut kolme ottelua A-maajoukkuetasolla ja lisäksi lukuisia juniorimaaotteluita. Hän on ollut muun muassa RKC Waalwijkin sekä NEC Nijmegenin testattavana.
Kirkkokari
Maantiede
Kirkkokari on 0,30 hehtaarin kokoinen saari Köyliönjärven pohjoisosassa. Se on pienin järven viidestä saaresta. Sieltä on matkaa mantereelle noin 200 metriä ja eteläpuoliseen Kaukosaareen sata metriä. Kirkkokari on samaa osittain vedenalaista harjumuodostumaa kuin järven keskellä sijaitsevat Kaukosaari ja Kirkkosaari. Kivikkoisen saaren korkein kohta kohoaa vain noin metrin korkeudelle vedenpinnasta. Vielä 1900-luvun alussa Kirkkokari oli täysin puuton luoto, mutta nykyisin saarta reunustavat korkeat puut.
Pyhiinvaellusperinne
Perimätiedon mukaan talonpoika Lalli surmasi Piispa Henrikin tammikuussa 1156 Köyliönjärven jäällä. Läheisestä saaresta muodostui myöhemmin keskiajalla pyhiinvaelluspaikka. Viimeistään 1400-luvun alussa saareen rakennettiin Köyliön ensimmäinen kirkko tai kappeli, joka oli käytössä ainakin sadan vuoden ajan. Kirkkokari oli Pyhän Henrikin tienä tunnetun pyhiinvaellusreitin alkuperäinen lähtöpaikka, josta suunnattiin kohti piispa Henrikin hautapaikkaa Nousiaisten kirkkoa. Myöhemmin reitiksi vakiintui Turun tuomiokirkosta Kokemäellä sijaitsevaan Pyhän Henrikin saarnahuoneeseen johtava kulkureittien yhdistelmä, joka kulki myös Kirkkokarin kautta. Pyhiinvaellusperinne jatkui uskonpuhdistuksesta huolimatta ainakin 1600-luvulle saakka, jolloin Kirkkokarin lähellä mantereella järjestettiin myös vilkkaita markkinoita. Niiden yhteydessä saarella pidettiin säännöllisesti jumalanpalveluksia. Pyhiinvaellukset ja uhrilahjojen tuonti Kirkkokarille hiipuivat lopullisesti vasta 1700-luvun aikana.
Penikkatauti (ihmisellä)
Penikkatauti eli säären lihasaitio-oireyhtymä on lihaskiinnitysten ja -kudosten tulehdus sääriluussa (syndroma tibialis medialis). Penikkataudille tyypillistä on kipu tai arkuus säären sisäosan puolella, yleensä puolivälissä, säärtä kosketettaessa tai painettaessa. Juostaessa kipu on pahimmillaan alussa mutta voi hävitä myöhemmin. Kipua saattaa myös esiintyä, kun paino asetetaan jalalle (käveleminen tai portaiden nouseminen).
Kirkkokari
Kaivaukset Kirkkokarissa
Kaivauksissa saatiin näkyviin hirsikerros, jonka perusteella saarella oli sijainnut noin 7 × 11 metrin kokoinen kivi- tai hirsirakennus. Rakennus oli peittänyt lähes puolet koko saaren pinta-alasta. Kaivauksissa ei löydetty merkkejä hautauksista. Nykyisin Kirkkokarissa on nähtävissä osa kivijalkaa, joka ei kuitenkaan ole jäänne vanhasta kirkosta. Kivijalka on rovasti Salmisen ja vapaaherra Cedercreutzin johdolla kaivausten aikana rakennettu muistomerkki. Siihen kerättiin saarella olleita kiviä, jotka asettiin suurin piirtein keskiaikaisen kappelin seinälinjoille.
Penikkatauti (ihmisellä)
Hoitotapa ja lääkitys
Paras hoitotoimenpide on lepo. Lisäksi käytetään tavanomaisia tulehduskipulääkkeitä ja paikallista kylmähoitoa. Juoksua ja muita jalkoja rasittavaa liikuntaa pitäisi välttää, kunnes kipu hellittää eikä enää tule esiin liikkuessa. Ehkäisyssä tärkeää on juoksutekniikan kartoittaminen sekä jalkaterän lihasten ja pohkeiden voimaharjoittelu. Juoksemisen ohella erilaisilla hyppyharjoituksilla voidaan jalkoja totuttaa sietämään tärähtelyä paremmin. Leikkaushoito auttaa vain niillä, joilla oireilun taustalla on lihasaitio-oireyhtymä.
Muualla raajoissa
Lihasaitio-oireyhtymää esiintyy myös reisissä ja käsivarsissa. Niissä tauti ilmenee harvemmin kuin säärissä mutta on silloinkin erittäin kivulias.
Kirkkokari
Kaivaukset Kirkkokarissa
Kirkkokarilta on löydetty rahaa, kullattu hopeinen kantasormus, jossa on Kristuksen kasvokuva, Pyhää Olavia esittävä pyhiinvaellusmerkki, joka todennäköisesti on peräisin Norjan Trondheimista, joitakin tinaesineitä sekä gagaatti- ja meripihkahelmiä, jotka saattavat olla peräisin rukousnauhasta. Lisäksi saarelta on löydetty ikkunalasia ja ikkunoiden puitteissa käytettyä lyijynauhaa. Osa löydöistä on värjättyä lasia, joten kappelissa on tavallisten ikkunoiden lisäksi ollut ainakin yksi lasimaalaus. Numismaatikko Otto Alcenius laati Kirkkokarin kolikoista luettelon, jonka mukaan saarelta kaivettiin yhteensä 66 hopea- ja 78 kuparirahaa. Hänen mukaansa vanhimmat löydetyistä rahoista olivat kuningas Albrekt Mecklenburgilaisen (1338–1412) ajalta peräisin olevia brakteaatteja. Alcenius ajoitti lisäksi yhteensä 17 kolikkoa keskiajalle. Arkeologi Pekka Sarvas luetteloi rahat uudelleen 1970-luvulla. Hänen mukaansa brakteaatit ovat peräisin vasta 1500-luvulta. Myöhäisimmät rahalöydöt puolestaan ovat kuningas Aadolf Fredrikin valtakaudelta 1700-luvun puolivälin jälkeen. 1500-lukua edeltävien löytöjen puuttuminen saattaa selittyä sillä, että paikallisilla asukkailla oli 1800-luvulla tapana kaivaa rahoja. Vanhimmat ja hauraimmat rahat ovat mahdollisesti tuhoutuneet.
Vuosien 1904–1905 jälkeen Kirkkokarilla ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia, mutta vuonna 1998 Museovirasto suoritti saarella kartoituksen.
Nykyinen pyhiinvaellusperinne ja muistomerkit
Kirkkokari on yksi harvoista katolisen kirkon pyhiinvaelluspaikoista Pohjoismaissa. Suomen katolinen kirkko järjestää vuosittain Turusta alkavan pyhiinvaelluksen, joka päättyy Kirkkokarilla järjestettävään muistomessuun. Muistomessu pidetään kesäkuun 18. päivää lähimpänä olevana sunnuntaina.
Kappelin perustusten lisäksi Kirkkokarissa on nähtävissä vuonna 1955 paljastettu kristinuskon Suomeen saapumisen muistomerkki, sekä 1999 valmistunut Pyhän Henrikin alttari. Kirkkokarille voi soutaa Ristolan kyläyhdistyksen veneellä, joka on vapaasti käytettävissä Lähteenkylän rannassa. Samassa rannassa on nykyisin myös lautta, jolla pyhiinvaeltajat ja muut suuremmat ryhmät pääsevät saarelle.
Beg for Mercy
Beg for Mercy on yhdysvaltalaisen hiphop-ryhmä G-Unitin debyyttialbumi vuodelta 2003. Menestyneen Get Rich or Die Tryin' -albumin jälkeen rap-artisti 50 Cent perusti oman levymerkkinsä G-Unit Recordsin. Hän teki sopimukset jo entuudestaan tuntemiensa artistien Lloyd Banksin, Young Buckin ja Tony Yayon kanssa. Yayo joutui kuitenkin vankilaan laittomasta aseiden hallussapidosta albumin nauhoituksien aikana. Tästä syystä hänen ääntään ei juurikaan albumilla kuulla. Beg for Mercyä myytiin 2,3 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa ja 4 miljoonaa maailmanlaajuisesti. Albumilla esiintyy vain yksi vieraileva artisti, mikä on hip hop -albumeille hyvin harvinaista. Esiintyvä artisti on Joe.
Lotfi Benzarti
Lotfi Benzarti (, s. Monastir) on tunisialainen jalkapallovalmentaja. Tammikuusta 2012 lähtien hän on toiminut Emirates Clubin päävalmentajana.
Hänen veljensä Faouzi on jalkapallovalmentaja.
Valmennusura
Benzarti aloitteli valmentajana 1980-luvulla ja tuli kesken kauden 1984–1985 US Monastirin valmentajaksi. Hän onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa sijoittuen neljä pistettä putoamisrajan yläpuolelle. Benzarti sai jatkaa seuraavankin kauden päävalmentajana, mutta joukkueen menestyksen jäätyä heikoksi hän sai potkut kesken kautta 1986–1987. Sittemmin Benzarti otti Olympique de Béjan valmennusvastuun ja onnistui säilyttämään joukkueen pääsarjassa. Hän sai jatkaa valmentamista myös kaudella 1987–1988, mutta ei kyennyt nostattamaan joukkueen pääsarjasijoitusta edelliskautta korkeammalle.
Ensimmäisen mestaruutensa Benzarti saavutti ES Sahelin päävalmentajana kaudella 1999–2000, joukkueen voitettua CAF Cupin. Seuraavalla kaudella hänet korvasi kauden alussa algerialainen Mahieddine Khalef. Sittemmin Benzarti palasi vielä valmentamaan US Monastiria kolmekautta, jonka aikana parhaaksi sijoitukseksi jäi kuudestila kaudella 2002–2003.
Kaudella 2008–2009 Benzarti siirtyi Saudi-Arabian valioliigassa pelanneen Najran päävalmentajaksi. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi sijalle yhdeksän.
Kaudeksi 2009–2010 siirtyi valmentamaan arabiemiirikuntalaista Baniyasia, joka onnistui nousemaan kyseiselle kaudelle pääsarjaan. Benzartin johdolla Baniyas sijoittui Arabiemiirikunnan pääsarjassa neljänneksi.
Toukokuussa 2011 hän siirtyi kesken kauden saudiarabialaisen Al-Wehdan päävalmentajaksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan joukkuetta putoamiselta Saudi-Arabian 1. divisionaan. Benzarti jätti tehtävänsä elokuussa 2011. Kuukautta myöhemmin hän siirtyi qatarilaisen Al Kharitiyathin päävalmentajaksi, mutta ei onnistunut saamaan joukkueeleen yhtään voittoa Qatarin pääsarjassa ja hänet erotettiin tehtävästään.
Tammikuussa 2012 Benzarti siirtyi Emirates Clubin päävalmentajaksi.
Djimrangar Dadnadji
Djimrangar Dadnadji (1. tammikuuta 1954 – 31. joulukuuta 2019 ) oli tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä tammikuusta marraskuuhun 2013. Hän nousi pääministeriksi edeltäjänsä erottua ja säilytti hallituksen keskeiset ministerit ennallaan. Hän erosi vajaan vuoden kuluttua parlamentin aloittaman epäluottamusäänestyksen edellä.
Elastomeeri
thumb|[[Kuminauha on esimerkki elastomeeristä.]]
Elastomeeri on polymeeri, joka on kumimaisen elastinen. Se siis muovautuu venytettäessä tai puristettaessa, ja palautuu tämän voiman lakattua likimain alkuperäiseen muotoonsa.
Elastomeereista ja lisäaineista valmistetaan elasteja kuten kumeja ja termoelasteja.
Usein elastomeereiksi luetaan vähintään kaikki polymeerit, jotka ovat huoneenlämpötilassa lasisiirtymälämpötilansa ja sulamispisteensä välisessä kumimaisessa olomuodossa. Lisäksi eräiden määritelmien mukaan elastomeereiksi lukeutuvat vain kertamuovit, joissa on oman määritelmänsä mukaisesti ristisidoksia. Tätäkin tarkempien määritelmien mukaan ristisidosten tulee olla harvassa, jolloin kertamuovin elastisuus on suuri. Elastomeerin saatetaan kaiken edeltävän lisäksi vaatia pystyvän venymään elastisesti vähintään kaksinkertaiseksi tai jopa nelinkertaiseksi. pienoiskuva|Amorfisen kestomuovin faasidiagrammi. Y-akselilla on [[kimmokerroin (Pa) ja X:llä suhteellinen lämpötila. Pieni kimmokerroin (E1>E2) merkitsee helppoa muovautuvuutta. Tg: lasisiirtymä. Tm: sulamispiste. Näiden välissä polymeeri on kumimainen. Polymeeri on yleisen määritelmän mukaan elastomeeri, jos se on huoneenlämpötilassa kumimaisessa olomuodossa.|vasen|424px]] Taas laajemman määritelmän mukaan elastomeeripolymeerit voivat olla pelkkien kertamuovien lisäksi myös termoplastisia muoveja eli amorfisia tai puolikiteisiä kestomuoveja, jotka ovat huoneenlämmössä kumimaisessa olomuodossaan. Esimerkki tällaisesta kestomuovista on vulkanoimaton eli ristisidokseton luonnonkumi (cis-1,4-polyisopreeni). Monet kestomuovit eivät tosin ole kovin elastisia – venytettäessä ne saattavat jäädä pysyvästi venytettyyn muotoonsa, sillä niiden molekyyliketjut pääsevät liukumaan toistensa ohi ristisidosten puutteen vuoksi. Selkeämmin elastisia, ja siten laajemman määritelmän mukaan elastomeereihin kuuluvia kestomuoveja, ovat esimerkiksi kolmoisblokki-polymeerit. Nämä voivat vastata ominaisuuksiltaan jopa vulkanoituja luonnonkumeja. Näiden polymeeriketjujen rakenne on An-Bx-An, eli ne koostuvat kahdesta kemiallisesti erilaisesta monomeeristä: A ja B. Nämä eivät liukene toisiinsa hyvin, joten ketjujen päiden A-polymeerit muodostavat keskinäisiä eli toisiinsa suuntautuneita pallomaisia alueita polymeerimassaan. Alueilla A-monomeerit sitoutuvat toisiinsa voimakkaasti, mutta ei-kovalenttisesti. Alueet käyttäytyvät silti lähes kuin kovalenttiset ristisidokset estäen ketjujen liukumista toistensa ohi. B-ketjut eivät muodosta yhtä voimakkaita sidoksia toistensa välille. B-ketjuosat ovat pitkiä, mahdollistaen siten polymeeriketjuille suuren liikkuvuuden. Yhdessä nämä ominaisuudet tekevät polymeerimassasta hyvin elastisen.
Usein vulkanoitu luonnonkumi luetaan elastomeeriksi. Määritelmästä riippuen elastomeereiksi saatetaan lukea mm. polybutadieeni, etyleeni-propyleeni kopolymeerit, styreeni-butadieenikumit ja etyleeni-vinyyliasetaatti.
La finta semplice
La finta semplice, KV 51 / KV 46a, on Wolfgang Amadeus Mozartin kaksitoistavuotiaana säveltämä kolminäytöksinen opera buffa. Sitä on esitetty Suomessa nimellä Ovela tyttö. Oopperan libreton sovitti Marco Coltellini pohjaten varhaisempaan librettoon, jonka Carlo Goldoni oli tehnyt Salvatore Perillon dramma giocosoa varten.
Oopperan synty
Mozartin perhe saapui kotoaan Salzburgista Wieniin syyskuussa 1767, mutta 23. lokakuuta he matkustivat Brnoon pakoon Wienissä riehunutta isorokkoepidemiaa. He jatkoivat 26. lokakuuta matkaansa Olomouciin, jossa Mozart sairastui isorokkoon. Mozart toipui 10. marraskuuta, mutta hänen sisarensa Nannerl sairastui samaan tautiin. Jouluna 1767 perhe palasi Brnoon, ja 10. tammikuuta 1768 takaisin Wieniin. Mozarteille myönnettiin 19. tammikuuta Maria Teresian ja keisari Joosef II:n audienssi.
Auttaakseen nuorta Mozartia keisari esitti toiveen saada kuulla hänen säveltämänsä ooppera Wienissä. Laadittiin sopimus, jonka mukaan Mozart lupautui kirjoittamaan oopperan sadan dukaatin korvausta vastaan. Libretoksi valittiin La finta semplice, jonka Wienissä vuodesta 1758 asunut firenzeläinen ”teatterirunoilija” Marco Coltellini sovittaisi Carlo Goldonin alkuperäisestä libretosta. Sävellystyö alkoi huhtikuussa, ja isänsä avulla Mozart sai pian ensimmäisen näytöksen valmiiksi laulajien tyydytykseksi. Huolimatta libretistin aiheuttamista viivästyksistä koko partituuri valmistui määräajassa heinäkuussa 1768.
Hovin musiikkipiirien mielialat kääntyivät kuitenkin Mozarteja vastaan, eikä La finta semplicen kantaesitys Wienissä toteutunut. Todennäköisesti ooppera esitettiin seuraavana vuonna Salzburgissa, ruhtinasarkkipiista Schrattenbachin hoviteatterissa.
Tapahtuma-aika ja -paikka
Oopperan tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun puolivälin Cremonaan, poikamiesveljesten Don Cassandron ja Don Polidoron maatilalle, jossa Cremonan alueelle sijoitettujen unkarilaisten joukkojen kapteeni Fracasso ja hänen apulaisensa Simone asustavat.