cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zack Addy
Hahmon historia
Boothin luovutettua Zack Sweetsin käsiin, Zack kertoo Sweetsille ettei auttaessaan Gormogonia tappanut edunvalvojaa vaan kertoi vain tämän olinpaikan. Toisin sanoen Zack uskoo Gormogonin itse tappaneen edunvalvojan. Sweets yrittää saada Zackin kertomaan asiasta viranomaisille, mutta Zack kieltäytyy pelätessään joutuvansa vankilaan. Hän muistuttaa Sweetsiä ettei hän saa kertoa asiasta, koska rikkoisi muuten lääkärin ja potilaan välistä vaitiolovelvollisuutta.
Neljännen tuotantokauden lopussa Boothin koomatodellisuudessa Zackia epäillään murhasta kun mies löydetään murhattuna suositusta Boothin ja Brennanin omistamasta yökerhosta. Zackia kuvataan "idiootiksi, joka joutui vankilaan murhasta jota hän ei tehnyt".
Hahmon luonne
Älystään huolimatta Zack on epävarma itsestään. Saatuaan tietää Brennanin seurustelleen oman oikeusantropologian opettajansa kanssa, Zack ajattelee useasti ääneen joutuuko hän joskus vastaavaan tilanteeseen Brennanin kanssa. Hänen kollegansa kuitenkin vakuuttavat hänet pian, ettei se ole mahdollista.
Zackilla on on-off suhde "paleontologian Naomin", vaikka Naomi vihjailikin ensimmäisellä kaudella olevansa tyytymätön parin seksiin. Kolmannella kaudella pari menee yhdessä Jeffersonian instituutin Halloween juhlaan pukeutuneina lehmän etu- ja takapäiksi (jaksossa "The Mummy in the Maze"). Zackilla ei ole ongelmia tehdä sopimattomia kommentteja toisten henkilökohtaisista elämistä ja kysyikin Boothilta neuvoa seksiä ja naisia koskien, jonka Booth kuitenkin jätti huomiotta. Angela vastasi kerran Zackin kysymykseen ja antoi tälle kirjan (Kama Sutra) auttaakseen häntä (jaksossa "The Pain in the Heart").
Zackin lapsuudesta tiedetään hyvin vähän. Jaksossa "The Wannabe in the Weeds" paljastetaan, että Zack oli lapsuudessaan laulaja. Kun Hodgins ei uskonut, Zack demonstroi kykynsä vaikkei se tuntunutkaan vähentävän Hodginsin epäilyjä. Zack oli kiintynyt ensimmäiseen mikroskooppiinsa (jakso "The Girl with the Curl") ja kuusivuotiaana hänellä oli silmälappu ("The Man with the Bone"). Tiedetään myös, että hän kävi yksityiskoulua ("Poika puussa"). Hänen kiinnostuksen kohteitaan ovat mm. lentokoneet, koripallon katselu ja sci-fi: Firefly, Taru sormusten herrasta, Star Wars, Stargate sekä Taistelutähti Galactica Zack ei tanssi koskaan, sillä hänen on sanottu tanssiessaan "näyttävän maronetilta myrskytuulessa".
Emily Deschanelin mukaan Zackilla on "lähes varmasti Aspergerin oireyhtymä", autismin spektriin kuuluva neurobiologinen erilaisuus. Vaikka Zack onkin hyvää tarkoittava, auttavainen ja ystävällinen, hän on usein hukassa kun tarvitaan sosiaalista intuaatiota tai kanssakäymistä. Zack on erittäin kirjaimellinen ja hän on usein hämmentynyt puhekielen sanonnoista ja metaforista, älykkyydestään huolimatta. Hänen yrityksensä sanonnoista eivät ole usein kovin menestyksekkäitä, kuten hänen viitatessa puhdistamansa kallon olevan "niin puhdas että viltä voisi syödä."
Kuten jaksossa "The Man in the Fallout Shelter" nähdään, Zackilla on suuri perhe jota hän arvostaa suuresti, viitaten joulun todellisen tarkoituksen olevan "veljet, siskot, veljen lapset, siskon lapset; 40 ihmistä jotka rakastavat sinua ja ovat onnellisia sinut nähdessään." Ensimmäisellä kaudella hän kertoo käyttävänsä lomat vieraillakseen perheensä luona. Vaikkei hän välttämättä nauti kyseisistä vierailuista, hän menee kotiinsa koska he rakastavat häntä.
Lähteet
Зак Эдди
VIA Rail
VIA Rail Canada, yleisesti VIA Rail, on vuonna 1978 perustettu Kanadan valtiollinen matkustajajunaliikennöitsijä. Yhtiö harjoittaa rautateiden henkilöliikennettä suurten asutuskeskusten välillä. VIA Railin henkilöjunat liikennöivät sekä valtion että yksityisten yhtiöiden omistamilla rataosuuksilla. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Montrealissa, Quebecissä. 270px|thumb|VIA Rail Canadan reittikartta. VIA Rail liikennöi junia kahdeksassa Kanadan provinssissa, eli kaikissa muissa provinsseissa paitsi Newfoundland-Labradorissa ja Prinssi Edwardin saarella. Myös maan pohjoisosan territoriot ovat yhtiön palveluverkon ulkopuolella. Yhtiön junatarjonta kattaa kaikki tärkeimmät asutuskeskukset Pohjois-Amerikan itä- ja länsirannikoiden välisellä alueella; junatarjontaa on myös Suurilta järviltä ja Hudsoninlahdelle. Vuosittain VIA Railin palveluita käyttää noin 3,9 miljoonaa matkustajaa.
Matkustajaliikenne Kanadassa ennen vuotta 1978
1960-luvulla oli jo käynyt selväksi, että sekä Canadian National Railwayn (CN) että Canadian Pacific Railwayn (CPR) matkustajajunat olivat kannattamattomia. CPR etsi keinoja päästä irti henkilöliikennevelvoitteestaan, mutta poliitikot ja hallitus estivät yhtiön suunnitelmat. Tämä pakotti yhtiön tarjoamaan supistettua henkilöliikennettä aina 1970-luvun loppuun saakka. Valtionyhtiö Canadian Nationalia taas kehotettiin investoimaan matkustajaliikenteeseen, ja näiden myötä yhtiö esitti useita uudistuksia muun muassa lippujen hinnoitteluun, kalustoon ja moottorivaunuihin. Erikoisjunatarjonta (muun muassa Rapido ja Turbo trains) johti jopa matkustajamäärän kasvuun.
Kuitenkin 1970-luvulla myös CN totesi henkilöliikenteen kannattamattomaksi ja pyrki CPR:n tavoin eroon henkilöliikenteen sille asettamasta rasitteesta. Rautateiden henkilöliikenteen palveluiden huononeminen nousi esille jopa vuoden 1974 valtiollisissa vaaleissa, kun Pierre Trudeaun hallitus lupasi kehittää Yhdysvaltain valtiollisen matkustajajunayhtiön, Amtrakin, mukaisen mallin. Kaksikielinen nimitys VIA tai VIA CN nousi tietoisuuteen vuonna 1976 kun Canadian National otti käyttöön uutta henkilöliikennekalustoa sekä erityisesti henkilöjunien vetoon tarkoitettuja vetureita. VIA-logo kulki vielä tällöin käsi kädessä CN-logon kanssa. Syyskuussa 1976 VIA julkaisi yhtenäisen aikataulun, joka käsitti tiedot sekä Canadian Nationalin että Canadian Pacificin henkilöjunista. Yhdistettyjen aikataulutietojen julkaisu oli ensimmäinen laatuaan Kanadan henkilöjunaliikenteen historiassa.
Vuonna 1977 Canadian Nationalin toiminta järjestettiin uudelleen. Yhtiö eriytti osan toimintaansa erilleen varsinaisesta rautatieliikenteestä. Tämän seurauksena muun muassa yhtiön junalauttatoiminta eriytettiin omaksi yhtiökseen nimeltä CN Marine, ja samalla henkilöliikenne eriytettiin kokonaan VIA Railin toiminnaksi. Henkilöliikenneyhtiön nimeksi vakiintui myöhemmin VIA Rail Canada.
Matkustajaliikenne Kanadassa vuoden 1978 jälkeen
1. huhtikuuta 1978 Canadian National -yhtiön henkilöliikennetoiminta aloitti omana erillisenä valtionyhtiönään. Yhtiön hallintaan siirtyi Canadian Nationalin henkilöliikennekalusto kokonaisuudessaan. Useiden kuukausien neuvotteluiden jälkeen, 29. lokakuuta 1978, VIA Rail otti hoidettavakseen myös Canadian Pacific Railwayn henkilöliikenteen sekä henkilöliikennekaluston.
VIA Railin henkilöliikenteen tarjontaan eivät kuuluneet yksityisten yhtiöiden kuten BC Railin, Algoma Central Railwayn, Ontario Northland Railwayn sekä Quebec North Shore and Labrador Railwayn henkilöliikenne. Erilleen jäivät myös useat CN:n ja CPR:n lähiliikenteen reitit, sekä CN:n matkustajaliikennetarjonta Newfoundlandissa. Aluksi VIA ei omistanut rataa, vaan sen täytyi maksaa käyttömaksuja. Usein VIA:n junat olivatkin maaseudun sivuratojen ainoita käyttäjiä.
VIA:lla oli aluksi valtaisa määrä erilaista kalustoa, ja yhtiö hoiti henkilöliikennettä useilla kymmenillä reiteillä Nova Scotiasta Brittiläiseen Kolumbiaan sekä Hudsoninlahdelle. Yhtiön aikataulut kattoivat yli 150 junaa viikossa, mukaan lukien pitkänmatkanjunat, taajamajunat ja tärkeiden yhteysvälien junat.
Intercityliikenteen uudestisyntymä
1970–1980-lukujen vaihteessa matkustajamäärät kohosivat lähes ennätyslukemiin laman, inflaation ja polttoaineiden kallistumisen vuoksi.
Tästä huolimatta matkustajamääristä ei ollut VIA:n toiminnan pelastajaksi. Vuonna 1981 pääministeri Pierre Trudeaun hallitus puolsi voimakkaasti liikenneministeri Jean-Luc Pépinin suunnitelmaa VIA:n määrärahojen tuntuvasta pienentämisestä. Tämä tarkoitti sitä, että yhdessä yössä kaksi viidesosaa junavuoroista lakkautettiin rahoituksen puutteen vuoksi. Lakkautettujen junavuorojen listalla olivat usein täpötäydet Super Continental ja Atlantic. Budjetin leikkaus tiesi sitä, että VIA:lle jäi vain yksi pitkänmatkanjuna, The Canadian.
VIA käytti vuorojen lakkauttamisesta syntyneen tilaisuuden hyväkseen ja hankkiutui eroon osasta kalustoaan. Vanhimmat yksiköt olivat tuolloin jo yli 30 vuotta vanhoja. Samalla yhtiö kuitenkin solmi sopimuksen Bombardier Transportationin kanssa uusista nopeista vetureista sekä vaunuista tärkeimmille reiteille. Kehittynyttä teknologiaa, muun muassa kallistuvakorisuutta, kokeiltiin VIA:n uusissa LRC-junissa (Light, Rapid, Comfortable – kevyt, nopea, mukava), mutta teknologia osoittautui epävarmaksi. Ongelmien etsintä ja korjaaminen vei vuosia.
Palvelutason nosto
Pääministeri Brian Mulroneyn hallitus voitti vaalit vuonna 1984, ja VIA sai kauan kaipaamansa ystävän korkeassa asemassa. VIA:n budjettileikkauksia vähennettiin, ja osa jo lakkautetusta liikenteestä otettiin uudelleen mukaan junatarjontaan. Näihin kuuluivat muun muassa Super Continentalin palauttaminen liikenteeseen, teko joka tiettävästi oli Mulroneyn lupaus läntisen Kanadan äänestäjille. Myös Atlantic otettiin mukaan junatarjontaan. Mulroneyn hallitus nosti rahoitusta siten, että VIA saattoi tilata uutta kalustoa sekä kunnostaa vanhoja vaunuja. Uusia vetureita tilattiin: toimittajaksi valittiin General Motors Diesel Division, jonka veturit olivat käytössä osoittautuneet luotettavimmiksi.
Kalliolampi (Multia, Karhila)
Kalliolampi on Keski-Suomessa Multialla Karhilan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
VIA Rail
Palvelutason nosto
Tähän aikaan tapahtui myös Kanadan pahin junaturma. 8. helmikuuta 1986 VIA:n itään matkalla ollut Super Continental ja Canadian Nationalin tavarajuna törmäsivät lähellä Hintonin kaupunkia Albertassa. Onnettomuuden syy oli todennäköisesti tavarajunan kuljettajan erehtyminen opastimien tulkinnassa. Turmassa kuoli 23 henkilöä, ja se on edelleen Kanadan vakavin junaturma kuolonuhrien määrällä mitattuna.
Kalliolampi (Multia, Karhila)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,6 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Lammen tilavuudeksi on saatu 436 100 kuutiometriä eli 0,436 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 5,7 metriä ja suurin syvyys on 14,0 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. .
Alexander von Zemlinsky
thumb|Alexander von Zemlinsky Alexander von Zemlinsky (14. lokakuuta 1871 Wien – 15. maaliskuuta 1942 Larchmont, New York) oli itävaltalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Zemlinsky aloitti piano-opinnot nuorena ja soitti kouluaikoinaan urkuja synagogassaan. Vuonna 1884 hän aloitti opintonsa Wienin konservatoriossa. Hän opiskeli pianon soittoa ja säveltämistä ja voitti koulun pianokilpailun vuonna 1890. Zemlinsky tutustui Arnold Schönbergiin tämän liityttyä Polyhymnia-orkesteriin, johon Zemlinsky kuului. Heistä tuli pian läheiset ystävät. Schoenberg meni myöhemmin naimisiin Zemlinskyn Mathilde-siskon kanssa. Zemlinsky opetti Schönbergille myös kontrapunktia. Zemlinsky toimi lukuisten ooppera- ja konserttitalojen kapellimestarina Saksassa ja Itävallassa. Vuonna 1938 hän muutti Yhdysvaltoihin.
Kalliolampi (Multia, Karhila)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Sarajoen alueeseen (35.674) se kuuluu.
Alexander von Zemlinsky
Säveltäjän varhaisissa teoksissa on huomattavissa vaikutteita Johannes Brahmsin musiikista ja myöhäisemmissä teoksissaan hän käytti wagnerimaisia harmonioita. Toisin kuin Schönberg Zemlinsky ei kirjoittanut atonaalista tai dodekafonista musiikkia. Zemlinskyn teoksista tunnetuimpia on hänen Lyyrinen sinfoniansa (1923): seitsenosainen teos orkesterille, sopraanolle ja baritonille.
Perjodki
thumb|250px|Perjodkista Vitoslavlitsyn ulkomuseoon siirretty Neitsyt Marian syntymän kirkko. Perjodki on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin ja Pestovon välisen maantien varrella kymmenen kilometriä Borovitšista itään. Kylässä on 478 ja kunnassa 2 200 asukasta (vuonna 2011).
VIA Rail
Lisää budjettileikkauksia
Inflaatio ja kasvavat kulut pakottivat hallituksen leikkaamaan VIA:n määrärahoja, ja Mulroneyn hallituksen vuoden 1989 budjetissa leikkaukset ylittivät jopa Trudeaun hallituksen leikkaukset. Liikenneministeri Benoit Bouchard valvoi junatarjonnan vähennystä, kun 15. tammikuuta 1990 kaikkiaan 55% VIA:n junaliikenteestä lakkautettiin kokonaan.
Perjodki
Maantiede ja asutus
Perjodkin kunnan pinta-ala on 447,7 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Borovitšin piirin Opetšenski Posadin, Joglan ja Borovitšin, lännessä Progressin ja pohjoisessa Kontšanskoje-Suvorovskojen kuntiin sekä idässä Mošenskojen piiriin. Pinta-alasta 67 % on metsää ja 28 % maatalousmaata.
VIA Rail
Lisää budjettileikkauksia
Super Continental joutui jälleen lakkautettavien listalle, kuten myös monet maaseudun liikennepalvelut. Tärkeiden yhteysvälien junatarjontaa supistettiin rajusti, samoin kuin läntisen Kanadan palveluita. The Canadian siirrettiin pohjoisemmalle Canadian Nationalin reitille, samalle reitille jota Super Continental aiemmin oli käyttänyt. Tämä reitti kulki läpi harvaan asuttujen ja vähäeleisten maisemien lävitse Toronton–Vancouverin välillä. Suuret keskilännen kaupungit Regina ja Calgary jäivät kokonaan ilman henkilöjunaliikennettä. Tämä osaltaan aiheutti suurta tyytymättömyyttä Ottawan päättäjiä kohtaan.
Perjodki
Maantiede ja asutus
Seudulla virtaavat Mstan sivujoki Velgija, jälkimmäisen sivujoki Bystritsa, Uverin sivujoet Suhaja ja Holynka sekä Suhojejärveen laskeva Žužilka. Suurimmat järvet ovat Borovskoje, Suhoje ja Limandrovo. Kunnan alueella sijaitsee Borovskojen ja Suhojen karstijärvien rauhoitusalue sekä neljä luonnonmuistomerkkiä.
VIA Rail
Lisää budjettileikkauksia
Virallinen selitys reitin vaihdolle oli syrjäseutujen palveluiden parantaminen, mutta todellinen syy lienee ollut poliittinen: uuden reitin varrelta oli parlamenttiin valittu useita parlamentinjäseniä, ja Albertasta kotoisin oleva ministeri Harvie André julisti avoimesti vähät välittävänsä siitä, vaikka ei koskaan näkisi matkustajajunaa kotikaupungissaan Calgaryssä.
Perjodki
Maantiede ja asutus
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Tuhunin taajama ja 32 kylää: Bortnik, Dubrovi, Jeremejevo, Karmanovo, Katšalovo, Kononovo, Korovajevo, Korovkino, Kotovo, Krasnaja Gora, Kurakovo, Lipovets, Maklakovo, Maškino, Myšljatšje, Novoselitsy, Orehovo, Paltsevo, Paport, Petuhovo, Potšinnaja Sopka, Šastovo, Šedomitsy, Sušerjovka, Telbovitši, Tšaplinka, Tuhun, Valugino, Vilatšovo, Vilovataja Gorka, Vlasiha ja Zasypenje. Asutuskeskuksista suurin on vajaan 600 asukkaan Potšinnaja Sopka. Samanniminen maalaiskunta liitettiin Perjodkiin vuonna 2010.
VIA Rail
Lisää budjettileikkauksia
Budjettileikkaukset olivat VIA:lle lähes katastrofaaliset. Yhtiö pienentyi, ja välittömästi alkoi järkeistää toimintaansa ja kalustoaan. Tämän vuoksi yhtiön kalusto alkoi pikkuhiljaa koostua kunnostetuista vaunuista ja LRC-junista.
Perjodki
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan tärkein liikenneväylä on Borovitšin ja Pestovon välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Borovitšiin, Mošenskojeen, Pestovoon ja Novgorodiin.
VIA Rail
Leikkaukset jatkuvat
Pääministeri Jean Chrétienin hallituksen valinta ei säästänyt VIA Railia lisäleikkauksilta vuonna 1993. Valtiovarainministeri Paul Martinin ensimmäisessä budjetissa toteutetut leikkaukset johtivat Atlanticin lakkauttamiseen, jättäen itäisen kaukoliikenteen kokonaan Ocean-junan vastuulle. Tämäkin leikkaus oli todistettavasti poliittinen, sillä vähemmän käytetty Chaleur -junavuoro säästyi leikkauksilta.
Perjodki
Liikenne, talous ja palvelut
Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maatalous ja puunjalostus. Kunnassa toimii kolme maatalousyritystä, kolme pientä puunjalostuslaitosta, lihanjalostamo sekä rakennustarvike- ja metallialan yritykset. Asukkailla on lähes tuhat palstaviljelmää.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, posti ja muutamia kauppoja. Palveluja on myös Potšinnaja Sopkassa, Tuhunin taajamassa ja eräissä muissa kylissä.
VIA Rail
Renessanssia?
VIA Railin seuraava rahoitusohjelma sai lempinimen Renaissance (renessanssi), ja sen myötä yhtiö hankki brittiläis-ranskalaiselta yhtiöltä käytettyjä matkustajavaunuja sekä uusia General Electricin valmistamia vetureita LRC-yksiköiden tilalle. Kalustomäärän lisääntyminen helpotti myös aikataulusuunnittelua, sillä enää kaluston saatavuus ja kalustokierto eivät muodostaneet jäykkää ongelmaa ja myöhästymisien ketjuuntumista. Samalla useita henkilöliikenteen asemia remontoitiin matkustajaviihtyvyyden takaamiseksi, ja useisiin pisteisiin hankittiin myös yhdysliikennemahdollisuuksia.
24. lokakuuta 2003 liikenneministeri David Collenette tiedotti uudesta 700 miljoonan Kanadan dollarin lisämäärärahasta vuosina 2003–2008. Tämä lisärahoitus oli kuitenkin liian vähäinen tarpeisiin nähden, sillä VIA Fast -merkillä suunnitellun nopean junaliikenteen aloittaminen Québec—Windsor-reitillä vaatisi korjauksia ja lisäinvestointeja yhteensä viiden miljardin dollarin edestä.
Renaissance -kalusto kärsi myös useista ongelmista, ja ranskaa puhuvat työntekijät antoivatkin niille nimeksi déplaisance (epämukavuus).
Rahoitusleikkausten neljäs kierros
Pääministeri Paul Martin tiedotti 18. joulukuuta 2003, että kaikki valtiolliset rahoitusohjelmat pantaisiin jäihin. Tähän kuului myös VIA:n 700 miljoonan dollarin viisivuotissuunnitelma sekä edellisen pääministerin Chrétienin hallituksen kuutta viikkoa aiemmin julkaisema Renaissance II - suunnitelma. Julkisuuteen tuli myös eturistiriita, sillä pääministeri perheineen oli investoinut eri yhtiöiden kautta suuren summan rahaa Voyageur Colonial Bus Lines -linja-autoyhtiöön, joka oli VIA:n pahin kilpailija Quebecin ja itäisen Ontarion alueella.
Martinin hallituksen säästökuurin vuoksi The Bras d'Or -turistijuna jouduttiin jälleen kerran lakkauttamaan syyskuussa 2004. Lakkautuslistalle joutui myös Montreal–Toronto -reitin yöjuna Enterprise, joka lopetettiin syyskuussa 2005.
VIA Rail tänään
Poliittisen heittosäkin roolistaan huolimatta VIA:n hallinto ja johto päättäväisesti pitävät mantereen poikki kulkevan The Canadianin liikenteessä. Nykyisin juna kulkee kolmesti viikossa Torontosta Vancouveriin ja takaisin. Jasperissa on Skeena vaihtoyhteys Prince Rupertiin. Ocean liikennöi kuudesti viikossa Montrealista Halifaxiin. Hudson Bay liikennöi kahdesti viikossa Winnipegin ja Churchillin välillä.
Kansainvälinen liikenne hoidetaan yhteistyössä yhdysvaltalaisen Amtrakin kanssa: Maple Leaf -pikajuna liikennöi Torontosta Albanyn ja Buffalon kautta New Yorkiin. Amtrak liikennöi Adirondack -junaa Montrealin ja New Yorkin välillä. Tämän lisäksi Amtrakin Cascades liikennöi Vancouverin ja Seattlen välillä. Tiheintä VIA:n liikenne on sen tärkeimmälä yhteysvälillä tiheään asutulla Quebec–Windsor -reitillä.
VIA Rail on valtiollinen yhtiö, jonka tehtävänä on toimia liikeyrityksenä.
Thomas Royou
Abbé Royou, oikealta nimeltään Thomas-Marie Royou (1743–1792) , oli ranskalainen filosofian professori ja toimittaja.
Ennen Ranskan vallankumousta Royou tunnettiin ranskalaisen valistuksen vastustajana; hän toimi sisarensa miehen Élie Fréron’n johtaman Année littéraire -aikakauslehden avustajana.
Fréron’n kuoltua vuonna 1776 Royou ryhtyi johtamaan Année littérairea, sillä hänen sisarenpoikansa oli tehtävään vielä liian nuori.
Abbé Royou oli myös toimittajana Journal de Monsieur -lehdessä, jonka ilmestymisen Ranskan akatemia sai lopetetuksi vuonna 1783 lehden julkaistua akatemian kokouksesta epäkunnioittavan yhteenvedon.
Vallankumouksen aikana, vuonna 1790 hän perusti Galart de Montjoien, Julien Louis Geoffroyn ja veljensä Jacques-Corentin Royoun kanssa lehden Ami du roi (Kuninkaan ystävä), joka oli äärirojalistinen ja josta tuli liikkeen ehkä keskeisin äänitorvi. Hän kirjoitti lehteen vastavallankumouksellisten piirien erittäin paljon arvostamia artikkeleita.
Ami du roi -lehti lopetettiin asetuksella 4. toukokuuta 1792 ja abbé Royou asetettiin syytteeseen lehdistönvapauden väärinkäytöstä. Hänet haastettiin Ranskan korkeimpaan oikeuteen, mutta sairas apotti meni maan alle, ja kuoli jonkin aikaa sen jälkeen.
Tero Pennanen
Tero Juhani Pennanen (s. Espoo) on suomalainen kosketinsoittaja. Hän on soittanut Maija Vilkkumaan ja Anna Erikssonin yhtyeissä sekä myös mm. Johanna Kurkelan vuonna 2005 ilmestyneellä Hetki hiljaa -levyllä ja Erinin keikoilla.
Musiikkiuran ohella Tero tunnetaan myös sisustusarkkitehtina ja äänisuunnittelijana. Äänisuunnittelua on tehnyt jonkin verran elokuville mutta nykyään tekee äänisuunnittelua oman yrityksen Vilu Designin kautta.
Lisäksi Tero on tehnyt yhteistyötä viulisti Kukka Lehdon kanssa sekä duona että Pauanne-yhtyeen nimissä.
Televisiossa Teroon on voitu törmätä sekä muusikkona muun muassa Kingissä ja Bumtsibum-ohjelman toisessa versiossa että vuodesta 2018 alkaen tuomarina Suomen kaunein koti -ohjelmassa.
Horten Ho 229
Horten Ho IX (myös Horten Go 229 ja Gotha Go 229 ) oli saksalainen toisen maailmansodan lopun kokeellinen suihkulentokone. Kaksi prototyyppiä valmistui vuosien 1944–1945 aikana. Kolmas prototyyppi oli tekeillä. Konetyypistä oli tarkoitus tulla hävittäjä.
Konetyypin suunnittelivat Hortenin veljekset, Walter ja Reimar – ja heistä etenkin viimeksi mainittu. Kaikki Hortenien suunnittelemat koneet olivat lentäviä siipiä.
Mallia kutsutaan myös Gotha Go 229 koska Gothaer Waggonfabrik oli koneiden valmistaja.
Konetyypin historia
Ho 229:n tuotantoversiossa olisi ollut paineistettu ohjaamo ja moottoreiksi suunniteltiin BMW 003 -suihkumoottoreita. Moottorityyppi ei kuitenkaan ehtinyt valmistua, joten prototyypeissä käytettiin Junkers Jumo 004 -suihkumoottoreita. Prototyypin paineistamattoman ohjaamon vuoksi pilotin oli käytettävä painepukua lennon aikana. Sodasta säästynyt prototyyppi kuljetettiin sodan jälkeen operaatio Paperclipin puitteissa Yhdysvaltoihin. Kone on esitteillä Udvar-Hazy Centerissä Washingtonin ilmailu- ja avaruusmuseossa, jossa se on restauroitavana.
thumb|Horten Ho 229 varastoituna Yhdysvalloissa
Koneen suunnittelussa yksi lähtökohta ilmanvastuksen vähentäminen, jota olisi ainoastaan siiven tuottaman nosteen sivuvaikutuksena. Ho 229 olisi lähes täyttänyt Hermann Göringin 1 000-1 000-1 000-vaatimuksen (1 000 kilometrin tuntivauhti, 1 000 kilometrin lentomatka, 1 000 kilon pommikuorma) ja sai rahoituksen. Göring oli ilmoittanut ettei aio enää hyväksyä uusia kaksimoottorisia elleivät ne täyttäisi tätä vaatimusta.
Koneen muotoilu oli edistyksellinen, heijastaen vähän tutka-aaltoja takaisin ja sitä voidaan täten kutsua ensimmäiseksi häivelentokoneeksi. Hortenin veljekset olivat siis kehittämässä tutkalle lähes näkymätöntä lentokonetta. Tätä tarkoitusta edistämään koneen pinta pinnoitettiin ohuella sahanpurun ja hiilipölyn seoksella. Tavoite oli absorboida tutkajärjestelmien sähkömagneettista säteilyä, kuten brittien käyttämän Chain Home varoitusjärjestelmän tapauksessa. Seoksen esiintymistä käytetyissä prototyypeissä on tutkittu, ja eräissä kohdissa on havaittu heikkoa absorboitumista.
Koneen teknologiassa oli kuitenkin aikansa rajoitteita ja piiloutuminen tutkalta oli rajattu tiettyyn suuntaan koneen ja tutkan välillä. Kone kuitenkin oli riittävän vaikeasti havaittava ja riittävän nopea, jotta se olisi ehtinyt Lontooseen ennen torjuntahävittäjien nousua ilmaan.
Gaspard Béby Gnéba
Gaspard Béby Gnéba (s. 6. tammikuuta 1963) on norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1992 ja nimitettiin Manin hiippakunnan piispaksi 18. joulukuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. maaliskuuta 2008. Pääkonsekraattorina toimi Barthélémy Djabla, jota avustivat Joseph Niangoran Teky ja Jean-Pierre Kutwa.
Antony Armstrong-Jones
'''Antony Charles Robert Armstrong-Jones, Snowdonin 1. jaarli''', GCVO, RDI (7. maaliskuuta 1930 – 13. tammikuuta 2017 ) oli brittiläinen valokuvaaja. Hän oli naimisissa prinsessa Margaretin kanssa vuosina 1960–1978 ja sai elinikäisen päärinarvon vuonna 1999. Hänestä on käytetty myös nimeä lordi Snowdon.
Armstrong-Jones työskenteli useille tunnetuille lehdille, ja hänen kuviaan on päätynyt muun muassa National Galleryyn.
Thurman Munson
pienoiskuva|Thurman Munson vuonna 1970.Thurman Lee Munson (7. kesäkuuta 1947 Akron, Ohio – 2. elokuuta 1979 Canton, Ohio) oli yhdysvaltalainen baseballsieppari. Hän pelasi koko vuonna 1969 alkaneen Major League -uransa New York Yankeesissa.
Munson oli seitsenkertainen All-Star-pelaaja ja voitti kolme Gold Glovea vuosina 1973–1975.
Munson harjoitteli lentämistä Akron–Cantonin alueellisella lentoasemalla Ohiossa vuonna 1979, kun hän epäonnistui laskeutumisessa sillä seurauksella, että hän kuoli ja kaksi kyydissä ollutta loukkaantui. Hän oli 32-vuotias.
Miklós Rózsa
Miklós Rózsa (18. huhtikuuta 1907 – 27. heinäkuuta 1995) oli unkarilaissyntyinen säveltäjä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvamusiikista, kuten Ben-Hurista (1959), jolla hän voitti parhaan musiikin Oscar-palkinnon.
Rózsa syntyi Budapestissa ja tutustui jo lapsena vanhempiensa kautta unkarilaiseen perinne- ja taidemusiikkiin; isä oli hyvin toimeen tuleva tilanomistaja ja teollisuusmies sekä musiikin harrastaja ja äiti klassinen pianisti. Miklós alkoi 5-vuotiaana soittaa viulua, sitten alttoviulua ja pianoa.
Rózsa muutti Leipzigiin, Saksaan. Hänen oli tarkoitus opiskella kemiaa, mutta hän päätyi opiskelemaan täyspäiväisesti musiikkia Leipzigin konservatorioon Hermann Grabnerin johdolla. Rózsa sai pian julkaistuiksi ensimmäiset teoksensa, jousitrion op. 1 ja pianokvinteton op. 2. Hän sai vuonna 1929 diplominsa cum laude -arvosanoin. Marcel Duprén kehotuksesta Rózsa siirtyi Pariisiin, jossa häneltä valmistuivat muiden muassa Unkarilainen serenadi op. 10 pienelle orkesterille sekä Teema, muunnelmia ja finaali op. 13. Viimeksi mainittu otettiin vastaan huomattavan hyvin, ja sen esityksiä johtivat arvostetut kapellimestarit, kuten Charles Münch, Karl Böhm, Georg Solti, Eugene Ormandy ja Leonard Bernstein.
Rózsa kiinnostui ystävänsä, säveltäjä Arthur Honeggerin johdattamana elokuvamusiikista 1930-luvulla. Hän lähti Alexander Kordan kanssa Hollywoodiin, jossa valmistui Rózsan säveltämä elokuva Bagdadin varas (1940). Säveltäjä jäi Kaliforniaan loppuiäkseen ja ehti sinä aikana työstää musiikkia yli sataan elokuvaan. Uransa aikana hän oli kaikkiaan 17 kertaa ehdolla Oscarin saajaksi ja myös sai palkinnon kolme kertaa: Ben-Hurin lisäksi Noidutusta (Spellbound, 1945) ja Kaksoiselämästä (A Double Life, 1947).
Rózsan myöhempiä elokuvia olivat Sherlock Holmesin yksityiselämä (The Private Life of Sherlock Holmes, 1971), Sinbad, merten sankari (The Golden Voyage of Sinbad, 1974) ja Viimeinen kirja (Providence, 1977). Sherlock Holmesin yksityiselämän elokuvamusiikin materiaali pohjautui osin aiempaan viulukonserttoon, jonka hän oli omistanut Jascha Heifetzille vuonna 1956. Rózsan muuhun konserttimusiikin kuuluvat mm. Sinfonia Concertante (op. 29) viululle, sellolle ja orkesterille, sekä János Starkerin tilaama sellokonsertto (1969).
Säveltäjä kuoli Los Angelesissa 88-vuotiaana. Hän oli vuodesta 1943 naimisissa Margaret Finlasonin kanssa, ja he saivat kaksi lasta.
Faust (Gounod’n ooppera)
Faust (saksassa nimellä Margarethe) on Charles Gounod'n säveltämä viisinäytöksinen grand opéra. Tekstin ovat Goethen pohjalta kirjoittaneet Jules Barbier ja Michel Carré. Teoksen kantaesitys oli Pariisin Théâtre-Lyriquessa 1859. Faust esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran jo 1876.
Päähenkilöt
Faustin roolin kuuluisia esittäjiä ovat mm. Nicolai Gedda, Alfredo Kraus ja Jussi Björling. Kuuluisia Margaretoja ovat olleet mm. Joan Sutherland ja Victoria de los Ángeles. Mefisto kuuluu oopperakirjallisuuden merkittävimpiin bassorooleihin. Roolin kuuluisiin tulkkeihin kuuluvat Marcel Journet, Boris Hristov, Nikolai Gjaurov sekä Samuel Ramey.
Synopsis
Tässä esitetty lyhennetty synopsis jakautuu neljään näytökseen. Viisinäytöksissä versiossa tässä esitetty neljäs näytös jakautuu kahdeksi näytökseksi, joissa on enemmän kohtauksia.
Tapahtuu Saksassa keskiajan lopulla.
Ensimmäinen näytös
Tutkijankammiossaan vanha ja elämään kyllästynyt Faust on aikeissa päättää päivänsä. Tarttuessaan myrkkymaljaan hän kuulee työhönmenevien maalaisten ylistyslaulun keväiselle luonnolle ja sen luojalle. Faust kiroaa Jumalan, joka ei ole pystynyt häntä auttamaan ja huutaa paholaista luokseen. Tämä ilmestyykin Mefiston hahmossa ja lupaa vanhukselle takaisin nuoruuden kaikkine nautintoineen ja ihastuttavan tytön, Margaretan rakkauden. Mefisto lupaa palvella Faustia maan päällä ja saa siitä palkaksi Faustin kuoltua hänen sielunsa. Mefisto taikoo maljassa olevan myrkyn elämännesteeksi, joka muuttaa vanhuksen nuorukaiseksi. Faust lähtee Mefiston opastamana maailmalle etsimään nuoruuden nautintoja.
Toinen näytös
Kaupunkilaiset viettävät iloista markkinajuhlaa. Majatalon edustalle kokoontuneet ylioppilaat, sotilaat, porvarit, nuorempi ja vanhempi naisväki esittävät iloisia laulujaan. Sinne saapuu myös Valentin, Margaretan veli, joka ennen sotaan lähtöään uskoo sisarensa nuoren ystävänsä Siebelin huostaan. Wagner, eräs ylioppilaista, alkaa laulaa laulua rotasta, mutta keskeyttääkin äkkiä paikalle ilmestyvä Mefisto, joka omassa laulussaan kuvailee irvokkaasti kullan kaikkivoipaa mahtia, jota jokainen ruhtinaasta kerjäläiseen kilvan palvelee. Hän ennustaa myös kädestä, että Wagner tulee kaatumaan taistelussa, ja Siebelille hän sanoo, että kukat, joita tämä koskettaa, lakastuvat. Mefisto loihtii majatalon kylttinä olevasta tynnyristä viiniä ja tarjoten sitä kaikille kohottaa maljan Margaretan kunniaksi. Valentin pitää ehdotusta häväistyksenä ja paljastaa miekkansa, jonka Mefisto kuitenkin taikakeinoin katkaisee. Kaikki tajuavat nyt olevansa tekemisissä paholaisen kanssa. Miehet suuntaavat miekkojensa ristinmuotoiset kahvat kohti Mefistoa ja voimallista koraalia laulaen saavat hänet lannistetuksi.
Seuraa eloisa tanssikohtaus, jossa neitoset ja nuorukaiset markkinahumun innostamina karkeloivat valssin pyörteissä. Mefisto johdattaa Faustin paikalle. Kun Margareta ilmestyy nuorten joukkoon, Faust pyrkii hänen seuraansa. Tyttö kuitenkin torjuu hämmästyneenä nuoren aatelismiehen ehdotuksen ja kiiruhtaa pois. Valssi jatkuu ja näytös päättyy sen säveliin.
Kolmas näytös
Siebel, joka on rakastunut Margaretaan, saapuu hänen talonsa puutarhaan antaakseen tytölle kukkavihon. Mutta Mefiston ennustuksen mukaan kukat kuihtuvat hänen kätensä kosketuksesta. Vasta hänen kastettuaan sormensa vihkiveteen paholaisen kirous häviää. Siebel jättää kukkakimppunsa talon seinustalle toivoen Margaretan sen sieltä löytävän ja poistuu. Faust tulee Mefiston seurassa. Kun tämä huomaa Siebelin kukat, hän päättää Faustin puolesta tuoda tuoda tytölle lahjan, jollaisesta tämä ei voi uneksiakaan. Faust jää puutarhaan haaveilemaan Mefiston lähtiessä hakemaan lahjaa, ja pian hän tuleekin takaisin mukanaan kallisarvoinen korulipas, jonka hän asettaa oven viereen. Mefisto ja Faust poistuvat. Margartan ajatukset viipyvät hänen tapaamassaan ylhäisessä, miellyttävässä nuorukaisessa. Siebelin kukat eivät saa häneltä suurtakaan huomiota osakseen, mutta sitä enemmän oven viereen ilmestynyt arvokas lipas. Tyttö ei malta olla sitä avaamatta ja löytää lippaasta toinen toistaan hienompia koruja. Koetellessaan niitä hän laulaa "jalokiviaarian", jonka loistokkaat korukuviot säihkyvät kilpaa lippaan aarteiden kanssa. Puutarhaan saapuu nyt Margaretan naapuri Martta. Heidän yhdessä ihastellessa koruja Mefisto katsoo hetken tulleen ilmestyä Faustin kanssa paikalle. Järjestääkseen nuorille tilaisuuden olla kahden hän houkuttelee Martan syrjään kertoen tämän miehen kuolleen sotaretkellä ja tarjoutuen saman tien hänen tilalleen. Lemmenkipeä leski lämpenee nopeasti komean muukalaisen lähentelystä. Mefisto kuitenkin eksyttää hänet jäljiltään ja suo näin nuorille rakastavaisille tilaisuuden hämärtyvän yön lumoavien tuoksujen keskellä tunnustaa toisilleen tunteensa. Kohtaus päättyy Faustin rientäessä Margaretan jäljessä hänen asuntoonsa ja sulkiessa hänet syleilyynsä Mefiston voitonriemuisen pilkkanaurun kaikuessa öisessä puutarhassa.
Neljäs näytös
Margareta on tullut kirkkoon rukoilemaan Herralta armoa. Mutta varjoista kuuluu Mefiston ääni, joka kieltää häneltä anteeksiannon ja tuomitsee hänet ikuiseen kadotukseen. Margareta kuulee joka puolelta ääniä, jotka syyttävät häntä.
Faust on Mefiston valtakunnassa Kyöpelinvuorella. Mefisto yrittää saada Faustin unohtamaan Margaretan ja juhlimaan aamunkoittoon. Juuri kun Faust on päässyt ilonpidonmakuun, hän näkee oudon naisen kuolleen lapsensa kanssa. Faust vaatii Mefistoa auttamaan hänet heti Margaretan luokse.
Vankilassa Faust tapaa sekavan Margaretan, joka on tuomittu kuolemanrangaistukseen lapsensa murhasta. Faust aikoo vapauttaa tytön, mutta tämä haluaa kärsiä rangaistuksensa. Rukoileva Margareta näkee paholaisen ja käskee Faustia ajamaan sen pois pyhästä paikasta. Faust verisine käsineen ja uhkaavine katseineen herättää Margaretassa kauhua. Margareta toivoo sielunsa pääsevän taivaaseen samalla kun Mefisto julistaa Margaretalle ikuista kadotusta. Taivaallinen kuoro ilmoittaa Margariten sielun pelastuneen.
Muuta
Samaan Faust-aiheeseen on Arrigo Boito säveltänyt ja librettoinut oopperan Mefistofele.
Tintti-sarjakuvasta tutun Milanon satakielen Bianca Castafioren bravuuri oli koruaaria tästä Gounod’n oopperasta.
Pieni Pirttijärvi (Multia)
Pieni Pirttijärvi on Keski-Suomessa Multialla Karhilan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä. .
Powerslam
Powerslam on amerikkalaisessa vapaapainissa yleinen body slam -liike, missä hyökkäävä painija pamauttaa puolustavan painijan mattoon (yleensä ylitseheitto tai läimäytys mattoon ilmasta) selkä tai kasvot edellä. Näitä slameja ovat muun muassa John Cenan AA (Fireman's carry takeover powerslam), Mark Henryn World's Strongest Slam (Fallaway slam), Brock Lesnarin F-5 ja The Rockin Rock Bottom (Side slam).
Rooman ryöstö (846)
thumb|Pyhä Chiara Assisilainen karkottaa saraseenit (maalaus 1630, San Marino Rooman ryöstö (846) oli pohjois-afrikkalaisten saraseenien tekemä ryöstöretki Roomaan yöllä 24. elokuuta 846.
Hyökkäyksen teki vuonna 800 Tunisian alueelle muodostunut itsenäinen aghlabidien emiirikunta, joka oli muodollisesti vasallisuhteessa abbasidien kalifaattiin. Aghlabidit hallitsivat merirosvolaivoillaan keskistä Välimerta ja olivat alkaneet haastaa Bysantin herruutta aloittamalla Sisilian valtauksen vuonna 827. Aghlabidit olivat jo vuonna 830 päässeet Tiberjokea pitkin Roomaan, missä he olivat ryöstäneet Vanhan Pietarin kirkon sekä Pyhän Paavalin kirkon. Hyökkäys toistui suuremmalla voimalla 16 vuotta myöhemmin. Se kohdistui ensin rannikolla Ostiaan ja jatkui jokea pitkin Roomaan, missä suuret Pietarin ja Paavalin kirkot ryöstettiin uudelleen ja Pietarin kirkon varuskunta surmattiin. Kaupunkilaiset osallistuivat vastahyökkäykseen ja pakottivat saraseenit vetäytymään maitse Castelvolturnoon rakentamaansa linnoitukseen.
Tapahtumien jälkeen paavi Leo IV (847–855) antoi rakennuttaa Vatikaanin kukkulan ympärille muurin, mura leonine, tulevia hyökkäyksiä vastaan. Muurien ympäröimä alue sai 1500-luvulta alkaen oman hallintonsa. Nykyinen Vatikaanivaltio käsittää jotakuinkin tämän alueen, josta käytettiin nimeä Città leonina. Saraseenit tekivät uuden hyökkäyksen seuraavana vuonna 849, mutta nyt Rooma oli saanut avukseen muiden rannikkokaupunkien laivastoja, jotka oli sijoitettu Ostiaan. Kun merirosvojen purjeet ilmestyivät näkyviin, vastahyökkäys hajotti saraseenien laivueen ja sai aikaan suurta tuhoa.
Pöytäalho
Pöytäalho on Järvenpään 6. kaupunginosa ja yksi Järvenpään keskeisiä (ydinkeskustan) kaupunginosia. Alue koostuu pääosin vuokrakerrostaloista. Pöytäalho sijaitsee heti Järvenpään rautatieaseman itäpuolella. Kaupunginosasta löytyvät esimerkiksi kaupungintalo, Järvenpää-talo, Järvenpään kaupunginkirjasto, Järvenpään taidemuseo, sekä Järvenpään sosiaali- ja terveyskeskus (JUST), ortodoksinen kirkko ja vesitorni. Pöytäalhon asukasluku oli vuoden 2014 lopussa 4 016. Kaupunginosan palvelutarjontaan kuuluvat muun muassa vuonna 2019 maailman parhaaksi ruokakaupaksi valittu K-Citymarket Järvenpää, kauppakeskus Aalloppi, Burger King, McDonalds, Star Pizza, PH7 Bakery ja Cooperin kulma. Pöytäalhon naapurikaupunginosia ovat Keskusta, Pajala, Isokytö, Kinnari ja Terhola.
Aasiankultakissa
Aasiankultakissa, (Catopuma temminckii eli Profelis temminckii eli Felis temminckii) on Kaakkois-Aasiassa elävä kissaeläin.
Ulkonäkö
Aasiankultakissa on keskikokoinen kissaeläin, jonka pituus on 90 cm, häntä 50 cm ja paino 12–16 kg. Vankeudessa kultakissa voi elää 20-vuotiaaksi, mutta niiden keskimääräinen elinikä luonnossa on todennäköisesti paljon lyhyempi. Turkki on yleensä ketunpunainen tai kullanruskea, mutta myös mustaa ja harmaata väritystä esiintyy. Turkki on yleensä tasavärinen lukuun ottamatta vatsapuolen yksittäisiä täpliä ja toisinaan heikosti erottuvia täpliä muualla turkissa. Kiinassa on kuitenkin värimuunnos, jolla on leopardin kaltaisia täpliä, ja se muistuttaa leopardikissaa. Täplikäs turkki on väistyvä ominaisuus, toisin sanoen kun täplikäs ja tasavärinen kissa risteytyvät, pennut ovat tasavärisiä.
Levinneisyys ja asuinalueet
Aasiankultakissoja asuu kaikkialla Kaakkois-Aasiassa aina Tiibetistä ja Nepalista Etelä-Kiinaan ja Sumatralle. Laji suosii metsäisiä alueita, joissa on kallioisia paikkoja, ja sitä tavataan subtrooppisissa lehtimetsissä ja trooppisissa sademetsissä. Joskus satunnaisesti aasiankultakissoja tavataan avoimemmassa maastossa. Niitä on sekä alavilla mailla että kolmen kilometrin korkeudessa Himalajan vuoristossa.
Käyttäytyminen
Tästä näkymättömästä saalistajasta ei tiedetä kovinkaan paljon, ja pääosa tiedoista on peräisin vankeudesta elävistä yksilöistä. Aiemmat havainnot viittasivat siihen, että aasiankultakissat ovat lähinnä yöeläimiä, mutta tuore tutkimus kahdesta kultakissasta paljasti että aktiivisuus ei noudata säännöllistä rytmiä. Niiden oletetaan elävän lähinnä yksin. Ne ääntelevät suhisemalla, sylkemällä, naukumalla, kehräämällä, murisemalla ja kurluttamalla. Muita vankeudessa elävillä kissoilla havaittuja kommunikointitapoja ovat hajumerkintä, virtsan suihkutteleminen, puiden raapiminen tassuilla ja pään hierominen jotakin vasten.
Saalistus
Aasiankultakissa saalistaa mieluiten maassa, mutta tarvittaessa se myös kiipeää. Saalistaessaan se vaanii ja hyökkää kissaeläimille tyypilliseen tapaan. Sen tiedetään saalistavan lintuja, matelijoita, jyrsijöitä, muita pieniä nisäkkäitä ja joskus pieniä ja nuoria peuroja, ja se on hyvin sopeutuvainen ravintonsa suhteen. Aasiankultakissan on nähty saalistavan pareittain suurta eläintä metsästäessään. Vankeudessa ne kynivät suurten lintujen sulat ennen kuin syövät ne. Niiden on nähty kaivelevan jätteitä, mikä on kissaeläimille harvinaista. Joskus harvoin ne saalistavat lähellä ihmisasutusta tai vaanivat kotieläimiä.
Tarinoita
Thaimaan joillakin alueilla kultakissasta käytetään nimeä Seua fai ("tulitiikeri"). Paikallisten tarinoiden mukaan kultakissan turkin polttaminen karkottaa tiikerit. Sen lihan syömisellä sanotaan olevan sama vaikutus. Erään heimon parissa uskotaan että yksittäisen karvan pitäminen mukana riittää. Alkuperäiskansojen keskuudessa kissaa pidetään kiivasluonteisena, mutta vankeudessa se on tiettävästi hyvin sävyisä ja rauhallinen.
Alalajit ja suojelu
Aasiankultakissan populaation suuruutta ei tiedetä, mutta se on IUCN:n luettelossa luokiteltu vaarantuneisiin. Sitä metsästetään sen turkin vuoksi ja yhä enemmän siksi, että sen luita käytetään perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä. Suurin vaara on kuitenkin elinalueiden tuhoutuminen. Näitä kissaeläimiä on jonkin verran eläintarhoissa, mutta ne lisääntyvät vankeudessa aika huonosti.
Alalajeja tunnetaan kolme:
Monte Carlo -ralli 2015
pienoiskuva|Voittajapari Ogier - Ingrassia reitillä Monte Carlo -ralli 2015 (viralliselta nimeltään 83. Rallye Monte Carlo) oli MM-rallikauden 2015 avausralli, joka ajettiin 22. tammikuuta – 25. tammikuuta. Kilpailussa oli 15 erikoiskoetta, joiden suunniteltu yhteispituus oli 355,48 kilometriä. Siirtymiä oli 1 047,60 kilometriä ja kokonaispituus oli 1 403,08 kilometriä. Kilpailun päätukikohtina toimivat Gapin kunta Kaakkois-Ranskassa, sekä Monacon ruhtinaskunta.
Vuoden 2015 kilpailu oli järjestyksessään historian 83. Monte Carlo -ralli.
Kilpailun voittajaksi ajoi hallitseva maailmanmestari Sébastien Ogier, jonka kotiseudulla Gapissa reitti kulki.
Ensimmäinen kilpailupäivä
Kilpailun kaksi ensimmäistä erikoiskoetta ajettiin torstaina 22. tammikuuta 2015. Kilpailun avauserikoiskokeella yhdeksänkertainen maailmanmestari, yhden kilpailun ajaksi MM-sarjaan paluun tehnyt Sébastien Loeb ajoi vaikeissa olosuhteissa hämmästyttävästi 22 sekunnin pohjat toiseksi tulleeseen Ott Tänakiin. MM-sarjan virallinen sivusto ylisti Loebin suoritusta yhtenä kaikkien aikojen parhaista MM-sarjassa.
Toiselle erikoiskokeelle pohja-ajan ajoi hallitseva maailmanmestari Sébastien Ogier. Tauolle lähdettiin Loebin johtaessa 13,3 sekunnin erolla Ogieriin. Kolmantena torstain jälkeen oli Jari-Matti Latvala, jonka ero päivän yllättäjään Tänakiin oli vain 2,5 sekuntia. Kärkiviisikon täydensi toinen Ford-kuljettaja Elfyn Evans, 47,4 sekuntia kärjelle jääneenä. WRC-autokunnista avauspäivänä joutui keskeyttämään Monte-spesialisti Bryan Bouffier, joka ajoi yksityiskuljettajana Fordilla.
Toinen kilpailupäivä
pienoiskuva|Dani Sordo ajoi toisena Hyundai-tehdaskuljettajana kuudenneksi
Toisena kilpailupäivänä ajettiin kahteen otteeseen kolmen erikoiskokeen ja 67,05 kilometrin pituinen lenkki. Päivän avauserikoiskokeelle Loeb toisti uudelleen edellisen päivän suorituksensa, ja tuplasi johtoasemansa Ogieriin nähden. Viidennellä EK:lla Ogier onnistui kuitenkin lyömään Loebin selvästi, ja kaventamaan eron vain kolmeen sekuntiin ennen huoltoa.
Kahdet pohja-ajat ajaneen Robert Kubican kilpailu oli mennyt käytännössä pilalle jo avauspäivän toisella EK:lla, jossa Kubica oli pyörähtämisen jälkeen joutunut pysähtymään sähkö-ongelmien vuoksi, ja menetti kymmenen minuuttia.
Perjantain viimeisellä erikoiskokeella Loeb osui autollaan kiveen ja rikkoi Citroëninsa takajousituksen. Hän pystyi tuomaan auton erikoiskokeen maaliin, mutta joutui keskeyttämään siirtymällä. Myös toinen Citroën-tehdaskuljettaja Kris Meeke joutui keskeyttämään samalla erikoiskokeella. Loebin keskeytettyä Sebastien Ogierin johto kahden päivän jälkeen tallikaveriinsa Jari-Matti Latvalaan nähden oli jo minuutin ja 45,9 sekuntia. Volkswagenin kolmoisjohdon takasi Andreas Mikkelsen noin kaksi ja puoli minuuttia Ogierin perässä.
Kolmas kilpailupäivä
pienoiskuva|Henning Solberg oli ensimmäinen pistesijojen ulkopuolelle jäänyt kuljettaja
Lauantain ensimmäinen erikoiskoe ajettiin siirtymänä yleisöturvallisuuden vuoksi. Yli odotusten neljännellä sijalla ajanut Ott Tänak lipui EK:lla 10 soran liukastamassa mutkassa ojaan, ja menetti 18 minuuttia. 51,7 kilometrin maratonerikoiskokeelle pohja-ajan ajanut Robert Kubica oli nopein yli puolen minuutin erolla seuraavaan.
Päivän kahdella viimeisellä erikoiskokeella Jari-Matti Latvala onnistui kaventamaan Sébastien Ogierin johtoa yli minuutilla, ja päivän päätteeksi eroa oli 42,8 sekuntia Ogierin hyväksi. Kolmannella sijalla jatkoi kolmas Volkswagen-kuljettaja Andreas Mikkelsen hieman yli minuutin Latvalalle jääneenä.
Neljäs kilpailupäivä
pienoiskuva|EK 14 tunnetaan paremmin legendaarisena Col de Turinin erikoiskokeena
Power Stage
Power Stage -erikoiskokeena ajettiin kilpailun päättävä Col Saint Jean - Saint Laurent 2.
Lopputulokset
pienoiskuva|Thierry Neuville sijoittui lopulta viidenneksi Kilpailuun osallistui yhteensä 94 autokuntaa, joista maaliin selvisi 78.
Oheisluokkina kilpailussa ajettiin sekä WRC 2- että WRC 3 -luokassa. WRC 2 -luokan voitti yleiskilpailun 12:nneksi sijoittunut Stéphane Lefebvre, ja WRC 3 -luokan voitti yleiskilpailun 22:nneksi nopein Quentin Gilbert.
Kädenvääntö
thumb|Kädenväännön lähtöasetelma thumb|Yläkautta vääntäminen (vas.) ja prässäys (oik.) thumb|Hook-vääntöä Kädenvääntö on kilpaurheilumuoto ja vapaa-ajan harrastus, jossa kaksi kilpailijaa mittelevät kätensä voimia. Kädenvääntöä voi harrastaa tavallisella pöydälläkin, mutta etenkin kilpaurheilumuodossa lajiin kuuluu oleellisena osana virallinen, tarkkojen mittojen mukainen kädenvääntöpöytä, kuten kuvissa. Pöytä sisältää mm. kaksi vetotappia, alustyynyt kyynärpäiden alle sekä voitto/häviötyynyt molemmille puolille.
Viralliset säännöt
Lähtöasetelmassa (kuva) kilpailijat asettavat kyynärpäät pöydän alustyynyille ja niiden tulee pysyä kiinni tyynyissä koko väännön ajan. Tämän jälkeen otetaan nyrkkiote siten, että ranteet ovat suorassa, molempien peukaloiden ensimmäinen nivel näkyvissä, sekä yhteinen ote on muutenkin molemmissa suunnissa keskellä pöytää ylhäältäpäin katsottuna. Toisella kädellä pidetään kiinni vetotapista ja otetta siitä ei saa irrottaa ennen väännön päättymistä. Hartialinjan tulee olla pöydän suuntainen, katse omaan käteen ja vähintään yhden jalan täytyy koskettaa maata. Kämmen ei saa myöskään osua omaan olkapäähän missään vaiheessa. Kaikenlaiset kellot, korut yms., jotka voivat aiheuttaa vahinkoa väännön aikana, ovat kiellettyjä. Käsien täytyy myös olla paljaat, eli tukisiteet tms. eivät ole sallittuja. Jos kilpailijat eivät saa otetta 30 s. aikana, tulee ns. tuomariote. Mikäli ote taas irtoaa lähdön jälkeen, kädet sidotaan yhteen remmeillä. Tuomari lähettää kilpailijat komennolla "READY - GO". Voittaja on se, joka saa väännettyä vastustajan ranteen yläpuolisen osan tyynyn yläreunan tasalle. Kilpailussa tuomarin / tuomareiden tehtävä on valvoa edellä mainittuja asioita. Ennen väännön alkamista virheistä voi seurata varoitus, esim. jos jompi kumpi liikuttaa kättään tuomariotteessa. Väännön aikana virheet taas johtavat väännön pysäyttämiseen ja kahdesta virheestä seuraa häviö. Tarkemmat säännöt löytyvät lähteestä artikkelin lopusta.
Virallisella pöydällä ja säännöillä haetaan reilua, mutta samalla myös turvallista kamppailua kilpailijoille.