cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tamara
Tamara on erityisesti slaavilaisia kieliä puhuvissa maissa yleinen naisen etunimi. Nimi on muunnelma heprealaisesta, Raamatussakin esiintyvästä nimestä Tamar tai Taamar, joka merkitsee palmupuuta. Suomessa Tamara-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä kaikkiaan 1422.
Tomáš Jurčo
Tomáš Jurčo (s. 28. joulukuuta 1992 Košice ) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura
Jurčo oli varauskelpoinen vuoden 2011 NHL:n varaustilaisuudessa. Puolueeton kykyjenetsintätoimisto Central Scouting Service listasi Jurčon 20. parhaaksi Pohjois-Amerikassa pelaavaksi kenttäpelaajaksi lopullisessa arvioinnissaan ennen varaustilaisuudessa, ja lopulta Detroit Red Wings varasi hänet toisella kierroksella, koko tilaisuuden 35. pelaajana.
Jurco teki syksyllä 2020 yksivuotisen sopimuksen Las Vegas Golden Knightsin kanssa.
Maajoukkueura
Jurčo on edustanut Slovakiaa nuorten arvokisoissa kolmeen otteeseen, keväällä 2009 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa sekä nuorten MM-kisoissa 2011 ja 2012.
Pelityyli
Jurčo on tunnettu loistavasta kiekonkäsittelytaidostaan.
Muuta
Videot Jurčon erilaisista tempuista ovat saavuttaneet suosiota YouTube -videopalvelussa, ja NHL on myös noteerannut hänet omilla sivuillaan.
Sarah Meier
Sarah Meier (s. 4. toukokuuta 1984 Bülach) on sveitsiläinen taitoluistelija ja Euroopan mestari Bernistä 2011. Lisäksi Meier on voittanut EM-kilpailuista hopeaa Varsovasta 2007 ja Zagrebista 2008. Hän on kahdeksankertainen Sveitsin mestari.
Meierin koko perhe harrastaa luistelua, ja ensimmäisen kerran Sarah pääsi jäälle jo kaksivuotiaana. 4-vuotiaana hän osallistui lasten luistelukurssille, ja pian hän pääsi jo kilpailemaan. Ensimmäisen kerran hän onnistui kaksoisaxelissa 10-vuotiaana, ja kolmoislutzissa jo 12-vuotiaana. 13 vuoden iässä hän pystyi suorittamaan kaikki kolmoishypyt.
Meierin äiti on kansainvälinen luistelutuomari. Hänen siskonsa ja äitinsä harrastavat muodostelmaluistelua. Sarahin täti on entinen taitoluistelija ja nykyään Sarahin valmentaja. Sarahin isä, setä ja kaksi serkkua harrastavat jääkiekkoa.
Luigi Facta
Luigi Facta (16. syyskuuta 1861 – 5. marraskuuta 1930) oli italialainen poliitikko, joka toimi vuonna 1922 viimeisenä Italian pääministerinä ennen fasistien valtaannousua.
Luigi Facta syntyi Pinerolossa Piemonten alueella Luoteis-Italiassa. Hän astui politiikkaan vuonna 1892 ja toimi Italian valtiovarainministerinä vuosina 1910–1914 sekä 1919–1920. Ensimmäisen maailmansodan alettua Facta kannatti Italian puolueettomuutta, mutta hänen yrityksistään huolimatta Italia osallistui sotaan. Hänen poikansa kaatui sodassa.
Factasta tuli Italian pääministeri vuoden 1922 alkupuolella. Saman vuoden heinäkuussa hänet erotettiin pääministerin tehtävistä, koska hänen johtamansa hallituksen ei katsottu toimineen riittävästi fasistien pysäyttämiseksi. 28. lokakuuta 1922 Benito Mussolini marssitti noin 20 000 fasistia Roomaan. Facta pyysi kuningas Viktor Emanuel III:lta lupaa käyttää armeijaa fasisteja vastaan. Kuningas kieltäytyi ja lopulta joutui nimittämään Mussolinin pääministeriksi.
Facta ei uskaltanut vastustaa Mussolinia avoimesti ja toimi Italian parlamentissa. Hän kuoli Pinerolossa vuonna 1930.
Euroopanpyökki
thumb|oikea|240px|Kasviokuva vuodelta 1887. Franz Eugen Köhler, [[Köhler's Medizinal-Pflanzen]] Euroopanpyökki eli lehtopyökki eli pyökki (Fagus sylvatica) on tammen ja kastanjan sukuinen lehtipuu, joka on metsiä muodostava kliimaksivaiheen laji laajalti Euroopassa.
Kuvaus
Euroopanpyökki voi saavuttaa lähes 50 metrin korkeuden. Sen lehdet ovat puikeansoikeita, ehytlaitaisia, kiiltävänsileitä. Puun kuori on sileä, harmaa tai harmaanvalkoinen. Lajin kahta noin 1,5 cm pitkää pähkinää ympäröi piikkinen kehto.
Pyökki on kliimaksilaji laajoilla alueilla Keski- ja Länsi-Euroopassa sekä Etelä-Euroopan vuoristoissa. Kasvupaikoillaan varsinkin alamailla se syrjäyttää usein muut puulajit, ja lopulta metsässä ei kasva juuri muuta kuin pyökkiä. Se kestää taimena hyvin varjostusta. Häiriön sattuessa, esimerkiksi suuren pyökin kaatuessa tai tautiepidemian tappaessa metsää, aukkopaikan voivat vallata joko metsässä jo kasvavat pyökintaimet tai pioneeripuiden, kuten rauduskoivun, vaahteran, raidan ja haavan muodostama varhaisen sukkessiovaiheen metsä. Myöhemmin pyökkien ilmaannuttua alueelle, muut puulajit joutuvat taas antamaan tilaa pyökeille. Vuoristometsissä pyökki kasvaa usein saksanpihdan ja metsäkuusen kanssa.
Levinneisyys
Luonnonvarainen euroopanpyökki vaatii vuoden keskilämpötilaksi kahdeksan celsiusastetta. Levinneisyysalue on siten Espanjan pohjoisosista aina Englantiin ja Etelä-Skandinaviaan ja idässä Valko-Venäjälle, Ukrainaan ja Pohjois-Balkanille saakka. Euroopanpyökki arvostaa mereistä tai puolimantereista lehtimetsäilmastoa, jossa sillä on kilpailuetu pohjoisempana hallitsevaan kuuseen. Skandinaviassa pyökki kasvaa reliktilajina Norjan etelärannikolla, Ruotsissa koko Etelä-Ruotsissa, pohjoisimmillaan noin 150 km Tukholmasta etelään, ja yleisenä puulajina koko Tanskassa kaikilla sille soveltuvilla kasvupaikoilla. Baltiassa pyökkiä tavataan pohjoisimmillaan Latvian ja Liettuan rajaseudulla, jossa se joutuu kilpailemaan samasta elintilasta kuusen kanssa.
Pleistoseenikaudella lämpiminä jaksoina pyökkiä kasvoi myös nyky-Suomen alueella. Tätä nykyä Suomessa pyökki on hyvin harvinainen koristepuu eteläisimmässä Suomessa. Kuitenkin lounaisimmassa osassa maata pyökkiä saattaa tavata harvoin myös viljelykarkulaisena. Suomessa pyökkimetsikköä on istutettu Riilahden kartanon alueelle Raaseporin Bromarvissa, missä pyökki myös lisääntyy luontaisesti.
Käyttö
Puuta käytetään sen kauniin värin (puna-ruskeatäpläinen), kovuuden ja kulutuksenkestävyyden takia paljon erityisesti huonekaluteollisuudessa huonekaluihin, parketteihin ja muuhun sellaiseen. Euroopanpyökistä valmistetaan myös jäätelöpuikkojen ja mehujäiden puutikut.
Lajikkeita
thumb|none|Pyökin lehtiä syksyn väreissä. thumb|none|Hedelmiä thumb|none|Pyökin puuainesta.
Nihonium
Nihonium on synteettinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Nh ja järjestysluku 113. Venäläiset fyysikot loivat tämän alkuaineen 2003 Dubnassa, moskoviumin ohella, samoin kuin japanilainen RIKEN:in tutkimusryhmä 2004. IUPAC vahvisti alkuaineen löytämisen 30. joulukuuta 2015 ja pitää ensimmäisenä löytäjänä RIKEN:in ryhmää. Nihonium tunnettiin useita vuosia IUPAC:n antamalla väliaikaisella nimellä ununtrium (väliaikainen kemiallinen merkki Uut). Nimi tulee Japania tarkoittavasta sanasta Nihon.
12. elokuuta 2012 RIKEN:in tutkimusryhmä ilmoitti onnistuneensa valmistamaan nihoniumin isotooppia, joka hajosi ensin dubniumiksi ja sitten mendeleviumiksi.
Nihonium on erittäin radioaktiivista ja sen pysyvimmän isotoopin 286Nh puoliintumisaika on vain noin seitsemän sekuntia. Jaksollisessa järjestelmässä nihonium kuuluu booriryhmään ja sen ominaisuuksien oletetaan olevan samankaltaisia kuin kevyempien booriryhmän aineiden. Nihoniumin kemiasta ei tiedetä paljonkaan, koska sitä on valmistettu vain muutamia atomeja.
Isotoopit
Nihoniumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki nihoniumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan 10 radioaktiivista isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 278–287. Alkuaineen pysyvin isotooppi on 286Nh, jonka puoliintumisaika on noin seitsemän sekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden röntgenium-282:ksi. Seuraavaksi pysyvin isotooppi on 285Nh jonka puoliintumisajaksi on mitattu noin 3,3 sekuntia. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle yhden sekunnin.
Nikomedeia
Nikomedeia (usein Nikomedia;, ) oli antiikin aikainen kaupunki Bithyniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen İzmitin kaupungin paikalla.
Maantiede
Nikomedeia sijaitsi Bithyniassa Propontiin (nyk. Marmaranmeri) itäisimmän kärjen muodostaneen Astakoksenlahden tai Nikomedeianlahden eli nykyisen İzmitinlahden pohjukan koillisrannalla. Se oli rakennettu hieman pohjoiseen varhaisemman Astakoksen kaupungin paikasta, joka oli saman lahdenpohjukan kaakkoisrannalla. Nykyisin Nikomedeian paikka on İzmitin kaupungin alueella noin 91 kilometriä itäkaakkoon Istanbulista. Kaupungilla oli edullinen sijaintipaikka, sillä se sijaitsi Euroopan ja Vähän-Aasian yhdistäneen päätien varrella, ja sillä oli myös satama.
Kaupungin itäpuolella sijaitsi Boane-järvi (nyk. Sapanca Gölü), joka tunnettiin latinaksi nimellä Sunonensis Lacus. Sen ja siihen liittyneen Sangarios-joen kautta suunniteltiin usein (muun muassa Plinius nuoremman ja Justinianus I:n aikana) kanavaa, joka olisi yhdistänyt Propontiin Mustaanmereen. Hanke ei koskaan toteutunut.
Historia
Nikomedeian kaupunki perustettiin hellenistisellä kaudella, ja se korvasi varhaisemmat Astakoksen ja Olbian, joista ensin mainittu oli tuhoutunut Lysimakhoksen hyökkäyksessä. Uuden kaupungin perusti vuonna 264 eaa. Nikomedes I, joka nimesi sen itsensä mukaan. Se perustettiin joko näiden varhaisempien kaupunkien lähelle tai Olbian paikalle, ja sinne siirrettiin niiden aikaisempia asukkaita. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Nikomēdeus.
pienoiskuva|vasen|Nikomedeiassa [[Licinius|Liciniuksen aikana n. 308–324 lyöty solidus. Kuvituksessa seppelöity pää ja teksti sekä istuva Juppiter Optimus Maximus ja teksti .]] pienoiskuva|vasen|Nikomedeiassa [[Valentinianus I:n aikana n. 364–375. lyöty solidus. Kuvituksessa keisari sekä tekstit .]] Nikomedes teki kaupungista Bithynian valtakuntansa pääkaupungin. Se nousi lyhyessä ajassa varsin suureksi ja kukoistavaksi kaupungiksi, ja kukoisti yli 600 vuotta. Kaupunki kilpaili Nikaian kanssa Bithynian tärkeimmän kaupungin ja metropoliin asemasta. Roomalaisella kaudella kaupungista tuli roomalainen colonia eli sotilassiirtokunta sekä Rooman Bithynian provinssin pääkaupunki.
Arrianos oli kotoisin Nikomedeiasta. Se oli myös paikka, jossa Hannibal päätti päivänsä oman kätensä kautta. Plinius nuorempi mainitsee kirjeissään keisari Trajanukselle kaupungin kärsineen tuhoja suuressa tulipalossa. Se kärsi usein myös maanjäristyksistä, ja kunnostettiin aina keisareiden lahjoituksilla; sekä skyyttien tai goottien (256 jaa.) hyökkäyksestä.
Nikomedeia toimi Diocletianuksen pääkaupunkina tetrarkian aikana vuosina 286–324. Nikomedeiassa sanotaan kuolleen paljon marttyyrejä kristittyjen vainoissa Diocletianuksen ja Maximianuksen aikana. Myös Konstantinus Suuren aikana Nikomedeia oli alueen pääkaupunki, kunnes Konstantinus siirsi Rooman valtakunnan pääkaupungin Roomasta Byzantioniin, josta tuli Konstantinopoli. Konstantinus kuoli Villa Ankyronissa lähellä Nikomedeiaa.
Nikomedeia tuhoutui vuonna 358 maanjäristyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa. Kaupunki rakennettiin uudelleen, mutta aiempaa pienemmässä koossa. Kaupunki nousi vielä Theodosius II:n aikana 408–450. Hyvien liikenneyhteyksiensä vuoksi se säilyi tärkeänä sotilaallisena keskuksena, jolla oli tärkeä rooli Bysantin kamppailussa kalifaattia vastaan.
Vuoden 840 jälkeen Nikomedeia oli Optimatoin teeman pääkaupunki. Tuolloin suurin osa vanhasta merenrantakaupungista oli hylätty. Arabialaisen maantieteilijä Ibn Khurdadhbihin mukaan vanha kaupunki oli enimmäkseen raunioina. Asutus oli ilmeisesti rajoittunut mäellä olleeseen linnakkeeseen. Kaupunki oli 1080-luvulla Aleksios I Komnenosin pääasiallinen sotilaskeskus taistelussa seldžukkeja vastaan, ja ensimmäinen ja toinen ristiretki piti siellä leiriä.
Ottomaanien valtakunta uhkasi kaupunkia Bysantin häviön jälkeen 1302 kahdesti ennen kuin se murtui lopullisesti vuonna 1337. Kaupungin alueella on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Nikomedeian sattumalta purkutöiden yhteydessä esiin tulleita raunioita. pienoiskuva|Hautastele Nikomedeiasta, n. 150–100 eaa.
Plinius mainitsee, että kaupungin lukuisiin julkisiin rakennuksiin kuuluivat myös muun muassa forum, buleuterion eli neuvoston talo ja Kybelen temppeli. Libanios puolestaan mainitsee kaupungin termit, basilikat, temppelit, gymnasionit, koulut ja julkiset puutarhat. Muiden tekstilähteiden perusteella kaupungissa tiedetään olleen ainakin Demeterille, Isikselle, Romalle ja Commodukselle omistetut temppelit, teatteri, pylväiköin reunustettu katu sekä Diocletianuksen palatsi.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on İzmitin arkeologisessa museossa, İzmirin arkeologisessa museossa sekä Istanbulin arkeologisessa museossa.
Cornelia de Lange -oireyhtymä
Cornelia de Lange -oireyhtymä on oireisto, johon kuuluu kehitysvammaisuutta, epämuodostumia ja poikkeuksellista lyhytkasvuisuutta. Lisäksi potilaiden kasvonpiirteet ovat hyvin samanlaiset.
Kehitys
Kehitysvamman aste vaihtelee lievästä vaikeaan. Lapsi oppii usein kävelemään huomattavasti tavallista myöhemmin. Klassisessa muodossa lapset oppivat kävelemään noin viisivuotiaina, lievässä muodossa alle kaksivuotiaina. Monet eivät opi koskaan puhumaan, mutta tuella ja rohkaisulla hekin oppivat käyttämään muutamia sanoja. Lievää muotoa sairastavat voivat oppia puhumaan, mutta oppiminen voi olla hidasta, ja puhe voi ilmaantua vasta viisi-kuusivuotiaana. Tukitoimena he opettelevat tukiviittomia. Lapset ovat yllättävän näppäriä käsistään.
Tunnusmerkkejä
CdL-ihmisillä on samanlaiset ulkonäköpiirteet. Heillä on ohuet usein yhteen kasvaneet kulmakarvat (synofrys) ja pitkät silmäripset. Nenä on usein pieni ja nenänkärki pysty. Nenän etäisyys ylähuulesta on pitkä. Suu on sirppimäinen, ja suupielet kaartuvat alaspäin. Leuka on pieni ja kaula lyhyt. Ääni on usein matala ja karhea.
Oireyhtymään liittyy usein epämuodostumia, mutta raajapoikkeavuuksien kirjo vaihtelee suuresti. Esimerkiksi sormia tai jopa kämmen saattaa puuttua. Kyynärnivelen liikerajoitus on yleisin oire, samoin lyhyt peukalon kämmenluu.
Terveys
CdL-lapsilla on usein takaisinvirtaus eli refluksioireita (GER-oireita). Heillä esiintyy myös epilepsiaa, verihiutaleiden vähyyttä ja unihäiriöitä.
Oireyhtymä jaotellaan usein "lievään" ja "klassiseen" eli vaikeaan sairausmuotoon. Suunnilleen kymmenen prosenttia CdL-lapsista, joilla on klassinen muoto, on sydämen rakenne poikkeava, mutta näistä vain kolmella prosentilla niin vakava, että avosydänleikkaus on välttämätön. Lievässä muodossa sydänviat ovat lieväoireisia ja niillä on hyvä ennuste.
Yleensä vammaisilla on lisäksi jonkin asteinen kuulovamma. Myös likinäköisyyttä esiintyy, eikä roikkuva yläluomi (ptoosi) ole harvinainen.
Genetiikka
Oireyhtymän aiheuttaa geenivirhe. Noin 60 prosentilla oireyhtymän syynä on NIPBL-geenivirhe.
NFC:n mestaruusottelu
NFC:n mestaruusottelu on amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliiga NFL:n ottelu, jonka voittaja on National Football Conferencen pudotuspeliturnauksen voittaja ja NFC:n mestari.
NFC:n mestaruusottelu syntyi AFL- ja NFL-liigojen yhdistyttyä vuonna 1970 NFL:ksi. NFC:en jäi kolmetoista entisen NFL:n joukkuetta ja American Football Conference eli AFC muodostettiin kymmenestä entisestä AFL-joukkueesta ja kolmesta NFL-joukkueesta: Baltimore Coltsista, Cleveland Brownsista ja Pittsburgh Steelersistä.
NFL:n pudotuspelit
Nykyinen pudotuspelien turnausjärjestelmä on ollut käytössä vuodesta 1970, jolloin AFL ja NFL yhdistyivät. Pudotuspelit pelataan rinnakkain kahden konferenssin, AFC:n ja NFC:n, sisäisinä. NFC:n pudotuspeleihin selviää kuusi joukkuetta: neljä divisioonavoittajaa ja kaksi niin kutsuttua villin kortin joukkuetta voittoprosentin perusteella. Jokaisella pudotuspelikierroksella vain voittaja selviää jatkoon ja lopulta kaksi jäljelle jäänyttä joukkuetta kohtaavat NFC:n mestaruusottelussa.
FS Bourayne (1869)
Valmistus
Alus tilattiin Nantesin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin huhtikuussa 1867. Alus laskettiin vesille toukokuussa 1869 ja se otettiin palvelukseen huhtikuussa 1870.
Palvelus
Bourayne poistettiin alusluettelosta 27. kesäkuuta 1889.
Alfalaktalbumiini
thumb|250px|α-laktalbumiinin rakenne Alfalaktalbumiini (α-laktalbumiini) on tyypillinen maidon proteiini.
Alfalaktalbumiinia tarvitaan maitorauhassolussa laktoosin synteesiin. Koska laktoosin synteesiin alveolisolujen Golgin laitteessa tarvitaan α-laktalbumiinia, on sitä luonnollisesti myös maidossa. Lehmänmaidossa pitoisuus on 1,2 g/kg. α-laktalbumiinin osuus kaikista maidon proteiineista on 3,7 %.
Alfalaktalbumiinin biologinen tehtävä on laktoosin muodostamisen lisäksi sitoa kalsiumia. Tämän mahdollistavat alfalaktalbumiinin sisältämät aminohapot, asparagiini ja lysiini. Koska alfalaktalbumiini sisältää runsaasti kysteiiniä, joka muodostaa proteiinin tertiäärirakenteeseen vaikuttavia rikkisiltoja, on se helposti denaturoituva.
Tukki
Tukki voi tarkoittaa seuraavia:
Noordwijk
Noordwijk on 26 000 asukkaan kaupunki läntisessä Hollannissa. Kaupungin pinta-ala on 51,53 km², josta 16,12 km² on vettä. Kaupunki sijaitsee 25 km Amsterdamista ja 20 km Haagista.
Noordwijkissä sijaitsee Euroopan avaruusjärjestön tutkimuskeskus ESTEC.
Matkailijat tulevat Noordwijckiin useimmin meren ja 13 km pitkä hiekkarannan takia. Rantahietikossa on myös dyynejä.
Alueen ensimmäisiä elinkeinoja olivat kalastus ja villiyrttien keräily. Kukkasipulien kasvatus aloitettiin 1800-luvulla.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Noordwijkin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Aurinkomäki
thumb|[[Pelle Positiivi esiintymässä Aurinkomäen lavalla 2012]] Aurinkomäki (aikaisemmin Helleborgin mäki) on puisto Keravan keskustassa Keravan rautatieaseman vieressä. Puiston yhteyteen on rakennettu leikkipuisto ja esiintymislava.
Aurinkomäkeä pidetään Keravan suosituimpana puistona, ja sinne on suunniteltu terassirakennusta, jonka katolla voisi olla kahvila.
HMS Marigold (K87)
HMS Marigold (viirinumero K87) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Aurinkomäki
Puisto tunnettiin aikaisemmin Helleborgin mäkenä alueella aiemmin sijainneen puisen huvilan mukaan. Helleborgin huvila toimi Keravan ensimmäisenä kirkkona.
HMS Marigold (K87)
Valmistus
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Abereenistä Hall, Russell and Companyltä, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1940 telakkanumerolla 755. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta ja valmistui 28. helmikuuta 1941.
Aurinkomäki
Esiintymislava
Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiopiskelijat ovat suunnitelleet Aurinkomäen katsomon, sekä esiintymislavan yläpuolella olevan teoksen Tuulipurje. Amfiteatterimaiseen ulkoilmakatsomoon mahtuu 300 katsojaa.
HMS Marigold (K87)
Palvelus
Aluksen miehistö pelasti 7. toukokuuta 1941 merestä 19 torpedoidun SS Ixion eloonjäänyttä 320 kilometriä Reykjavikistä lounaaseen. Alus lähti 16. marraskuuta 1941 kohdatakseen saattueen Gibraltarin itäpuolella, kun sen tyypin 271 tutkalla havaittiin kello 23.16 jotain 30 merimailia itään Europa Pointista. Aluksen suunnatessa kohti kohdetta kohde todettiin pinnalla olevaksi sukellusveneeksi, joka sukelsi ennen kuin Marygold törmäsi siihen. Kaikuluotain havainnon perusteella alukselta pudotettiin viisi syvyyspommia, jotka oli asetettu etriin. Korvetti kadotti maalin, mutta uusi havainto tehtiin viisitoista minuuttia myöhemmin. Alukselta laukaistiin uusi kymmenen syvyyspommin isku, jossa syvyyspommit asetettiin 150–300 jalkaan. Sukellusvene nousi pintaan korvetin takaa, jolloin avattiin tykkituli. Sukellusveneen miehistö jätti aluksensa ja Marygoldin miehistö pelasti merestä eloonjääneet, jotka kertoivat aluksensa olleen U-433.
Aluksen miehistö pelasti 15. kesäkuuta 1942 merestä 610 kilometriä Espanjan Corunnasta länteen Saksan laivaston sukellusveneen U-552 torpedoimien kauppa-alusten SS Etribin, SS Slemdalin ja SS Thurson yhteensä sata eloonjäänyttä. Aluksen miehistö pelasti 13. marraskuuta Oranin edustalla 81 eloonjäänyttä U-81:n torpedoimalta ''SS Maronilta.
Alus upposi 9. joulukuuta 1942 Regia Aeronautican lentokoneen torpedoimana Algerin edustalla.
YouTuben pääkonttorin ammuskelu 2018
YouTuben pääkonttorin ammuskelu 2018 tapahtui San Brunossa, Kaliforniassa 3. huhtikuuta 2018. Ainakin kolme loukkaantui. Teon naispuolinen epäilty Nasim Aghdam kuoli. Hän väitti sosiaalisessa mediassa YouTuben sensuroineen hänen eläinten oikeuksia ja veganismia käsitteleviä videoitaan.
Ab urbe condita
Ab urbe condita (latinaa, ) tarkoittaa seuraavia:
STS
Lyhenne STS voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Judo Euroopan kisoissa 2019
Euroopan kisojen 2019 judo käytiin Tšižovka-Arenalla Valko-Venäjän Minskissä 22.−25. kesäkuuta 2019. Kilpailut toimivat samalla judon Euroopan-mestaruuskilpailuina. Kisojen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa miehille ja naisille sekä sekajoukkuekilpailu.
Mitalistit
Lähteet: International Judo Federation, Judoinside
Michale Graves
thumb|Michale Graves (vasemmalla) ja [[Marky Ramone.]] Michale Graves (oik. Michael Emanuel, s. 21. maaliskuuta 1975 Dumont, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.
Graves tuli tunnetuksi Misfitsin solistina vuosina 1995–2000. Hän lauloi albumeilla American Psycho, Famous Monsters ja Cuts from the Crypt  sekä kirjoitti muun muassa laulut ”Saturday Night”, ”Dig Up Her Bones”, ”Shining”, ”The Haunting”, ”Fiend Club”, ”This Island Earth” ja ”Fiend Without a Face”. Hänellä on soolouran lisäksi useita muita yhtyeprojekteja (Gotham Road, Lost Boys). Hän on esiintynyt myös muutamissa elokuvissa ja vieraillut muiden yhtyeiden levyillä.
Adeline Genée
thumb|right|Adeline Genée
Dame Adeline Genée (6. tammikuuta 1878 Hinnerup, Tanska – 23. huhtikuuta 1970 Esher, Englanti) oli tanssija, koreografi ja opettaja, joka toimi Royal Academy of Dancingin perustavana puheenjohtajana.
Genéen alkuperäinen nimi kokonaisuudessaan oli Anina Margarete Kirstina Petra Jensen. Hän oli maanviljelijän tytär, mutta 8-vuotiaana hänet adoptoi hänen setänsä, Alexander Genée, joka johti kiertävää balettiyhtiötä. Genée sai opetusta sedältään ja tämän vaimolta, Antonia Zimmermannilta, ja teki ensimmäisen esiintymisensä kymmenen vuoden iässä Kristianiassa (nykyisessä Oslossa), Norjassa. Tämän jälkeen hän siirtyi Berliiniin, jossa työskenteli oopperassa; sitten hän sai paikan Münchenissä, jossa esiintyi vuonna 1896 Coppélia-baletissa.
Genéen uran käännekohta koitti vuonna 1897, kun hän sai kutsun Lontoon Empire Theatrelta. Empire Theatre oli varsinaisesti musiikkisali, mutta suuri osa sen laajasta ohjelmistosta koostui baletista. Baletin johtajana toimi Katti Lanner. Genée esiintyi seuranneen vuosikymmenen aikana lukuisissa baleteissa, joiden joukossa oli hänen setänsä tuottama Coppélian esitys vuonna 1906.
Vuosina 1908–11 Genée matkusti kolme kertaa pidemmäksi aikaa Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi muiden muassa musikaaleissa The Soul Kiss (1908) ja The Bachelor Belles (1910). Hänen yhteistyönsä Empire Theatren kanssa päättyi vuonna 1909, jolloin hän esiintyi Giacomo Meyerbeerin oopperassa Robert le Diable. Genée jatkoi satunnaista esiintymistä itse tuottamissaan baleteissa, joihin lukeutuivat La Camargo ja La Danse; molemmat vuodelta 1912. Vuonna 1912 Genée matkusti jälleen Yhdysvaltoihin, minkä jälkeen hän lähti myös Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Hänen viimeinen balettinsa oli The Pretty Prentice (1916). Tanssijana hän jäi eläkkeelle vuonna 1917.
Uransa loppua kohden Genée jäi jossain määrin Sergei Djagilevin Ballets russes -yhtiön toiminnan varjoon. Genée oli kuitenkin merkittävä hahmo kansallisen balettiperinteen kasvussa Englannissa. Vetäydyttyään tanssijanahän jatkoi toimintaansa muun muassa Royal Academy of Dancingin puheenjohtajana (1936–54). Vuonna 1950 hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame ensimmäisenä tällä tavoin kunnioitettuna tanssijana.
Toppakaktukset
Toppakaktukset (Matucana) on eteläamerikkalainen, vajaat 20 lajia käsittävä kaktuskasvisuku, jonka pallomaisilla lajeilla on enimmäkseen punaiset, kolibrien pölyttämät kukat. Tieteellinen nimi tulee sen perulaisen kaupungin nimestä, jonka läheisyydestä suvun tyyppilaji (M. haynei) löytyi. Lähimpiä sukulaisia ovat suvut Oreocereus ja Oroya sekä mahdollisesti Denmoza.
Tuntomerkit
Toppakaktukset ovat matalakasvuisia, yksi- tai monivartisia ja toisinaan mätästäviä. Varsi on pallomainen tai lieriömäinen, enintään puolen metrin korkuinen. Varressa on muutama tai paljon matalia uurteita ja kyhmyjä (podarioita). Areoleissa eli kääpiöversoissa on sekä karvoja että piikkejä, joita voi olla paljon tai joissakin tapauksissa ei yhtään. Kukat sijaitsevat kasvin latvan tuntumassa ja ovat suppilomaisia tai kapean putkimaisia ja enimmäkseen vastakohtaisia, väriltään kirkkaanpunaisia, oranssisia, vaaleanpunaisia tai keltaisia. Kasvi kukkii päivisin. Pohjuksen areolit ovat joko kaljuja tai karvaisia. Hetiö on toisinaan tyveltään kasvanut yhteen, ja joskus siinä on karvamaisia joutoheteitä. Hedelmä on pallomainen tai pitkänomainen, lähes mehevä, ontto ja pitkittäin avautuva; kehälehtien jäänteet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat muodoltaan vaihtelevia.
Levinneisyys
Toppakaktukset ovat kotoisin Perun Andeilta.
Lajit
Toppakaktuslajeja on seuraavat 17:
Aleksi Matšavariani
Aleksi Matšavariani (23. syyskuuta 1913 Gori – 31. joulukuuta 1995) oli georgialainen säveltäjä ja kapellimestari.
Matšavariani valmistui Tbilisin konservatoriosta vuonna 1936. Myöhemmin vuodesta 1963 lähtien hän toimi konservatoriossa professorina. Hän sävelsi lukuisia baletteja ja oopperoita; hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat esimerkiksi baletti Othello (1957), oopperat Mat i sin (1945) ja Den moei Rodini (1954) sekä sinfonia Piat monologov (1971). Niistä viimeinen voitti Šota Rustaveli -palkinnon. Matšavariani sävelsi musiikkia myös moniin näytelmiin.
Matšavariani toimi Georgian sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana vuosina 1956–1958 ja Georgian säveltäjäliiton johtajana vuosina 1962–1968.
Aatehistoria
Aatehistoria on ihmiskunnan sivistyksen historiaa: oppia ja tutkimusta siitä, miten eri aatteet ovat syntyneet suhteessa omaan aikaansa ja ympäristöönsä. Sen näkyvin osa on (luonnon)tieteiden historian tutkimus. Laajemmin sen tutkimuksen kohteena on eri aikoina ja eri yhteyksissä syntynyt kirjallisuus ja oppineisuus, sekä kulloinkin käytetyt menetelmät esimerkiksi historian ja luonnontieteiden tutkimuksessa.
Aatehistoria eroaa filosofian historiasta, vaikka nämä osa-alueet ovat läheisesti yhteyksissä toisiinsa ja usein päällekkäisiä. Aatehistorian keskeisiä ajatuksia ovat, että aatevirtaukset eivät synny ja kehity eristyksissä niitä luovista ja hyödyntävistä ihmisistä, ja että on tutkittava ihmisten kulttuuria, elämää ja ympäristöä jotta voitaisiin ymmärtää heidän ajatteluaan.
Länsimaiden aatehistoria
Länsi-Euroopan aatehistoria aloitetaan usein joko keskiajasta tai vasta uuden ajan alkaessa. Sen aikajanalle kuuluvat ainakin seuraavat aatteet ja henkilöt:
Liisa Karpo
Liisa Karpo (o.s. Juntunen) on Helsingissä toimiva elokuvatuottaja. Hän on kotoisin Hauholta ja käynyt lukion Hämeenlinnassa. Karpo valmistui ammattikorkeakoulu Stadiasta medianomiksi vuonna 2005. Hän on perustanut oman tuotantoyhtiönsä napafilms oy:n vuonna 2009 ja toimii sen toimitusjohtajana. Karpo on keskittynyt urallansa kansainvälisiin yhteistuotantoihin, kuten Boys Who Like Girls (Miehen malli), Cheer Up, Golden Dawn Girls. Hän on EAVE alumni vuodelta 2016 ja EURODOC alumni 2010. Karpolla on vahva fiktioelokuvahistoria ja hän on työskennellyt useissa fiktioelokuvatuotannoissa tuotantopäällikkönä, -koordinaattorina ja markkinointipäällikkönä mm. elokuvissa Postia pappi Jaakobille, Kielletty Hedelmä, Tali-Ihantala 1944. Karpo on tuottanut Jussi ehdokkuudet saaneet Ari Matikaisen ohjaamat pitkät dokumenttielokuvat Venäjän vapain mies sekä Sota ja mielenrauha.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1986–1987
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1986–1987 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 32. kausi. Cupiin osallistui 31 joukkuetta, joista hallitseva mestari Steaua Bukarest pääsi suoraan toiselle kierrokselle. Joukkueet pelasivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Praterstadionilla, Wienissä 27. toukokuuta 1987. Portugalilainen FC Porto voitti loppuottelussa saksalaisen Bayern Münchenin maalein 2–1.
Kauden paras maalintekijä oli seitsemän maalia tehnyt, puolivälierissä pudonneen Belgradin Punaisen tähden Borislav Cvetković.
GTO
GTO voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Korvasieni
Korvasieni (Gyromitra esculenta) on kotelosieniin kuuluva yleisesti erittäin herkullisena pidetty, mutta käsittelemättömänä tappavan myrkyllinen sienilaji. Korvasienen myrkyistä noin 90 prosenttia on gyromitriiniä, joka on hengenvaarallinen solumyrkky, mutta herkästi haihtuva ja vesiliukoinen. Korvasieni on helposti tunnistettavissa ruskeasta, ontosta, hyvin poimuisesta ja epäsäännöllisen muotoisesta lakistaan. Se kasvaa keväällä ja alkukesällä etenkin hiekkaisissa kangasmetsissä alueilla, joissa maanpinta on rikkoutunut.
Samankaltaisia lajeja
Myös muut korvasienten sukuun kuuluvat lajit, kuten laakakorvasieni (Gyromitra perlata), kaitakorvasieni (Gyromitra longipes), kesäkorvasieni (Gyromitra sphaerospora) ja lehtokorvasieni (Gyromitra gigas) ovat ulkonäöltään samankaltaisia. Myös piispanhiippa (Gyromitra infula), pohjanpiispanhiippa (Gyromitra ambigua), poimukellomörsky (Ptychoverpa bohemica) ja kartiohuhtasieni (Morchella elata) ovat samankaltaisia.
Esiintyminen
Korvasieni kasvaa verraten yleisenä hemi-, etelä-, keski- ja pohjoisboreaalisen vyöhykkeen hiekkapohjaisissa kangasmetsissä. Etelämpänä korvasientä on tavattu yleisenä vuoristoseutujen metsistä, kuten Keski-Euroopan Alpeilta sekä Pohjois-Amerikasta Kaskadeilta ja Sierra Nevadasta. Eteläisimmät esiintymät on löydetty Meksikosta ja Turkista.
Suomessa korvasieni kasvaa koko maassa. Useimmista metsäsienistä poiketen korvasienen kasvuaika ajoittuu kevääseen ja alkukesään: Etelä- ja Keski-Suomessa korvasienet ilmestyvät maan pinnalle huhti–toukokuussa ja Pohjois-Suomessa kesäkuussa, tosin maan eteläosissa sieniä voi löytyä vielä kesäkuussakin ja Lapissa heinäkuussakin. Pohjois-Suomessa korvasienisadot ovat melko tasaisia, mutta etelässä korvasieni on oikullinen ja hyviä satovuosia on vain toisinaan.
Korvasienen satoa voi yrittää lisätä rikkomalla maata ja lisäämällä selluloosapitoista ainetta, kuten sanomalehteä. Kuoppa peitetään hiekalla. Satoa saattaa tulla jo seuraavana keväänä tai viimeistään kolmen vuoden päästä, jos lainkaan.
Myrkyllisyys
thumb|right|[[Metyylihydratsiini (CH3N2H3), myrkyllinen aineenvaihduntatuote.]] Tuore korvasieni sisältää gyromitriinia, joka on hengenvaarallinen solumyrkky. Se on lämpöä ja kylmyyttä kestävä, mutta herkästi haihtuva ja vesiliukoinen yhdiste. Väärin valmistetun tai keittämättömän korvasienen syöminen aiheuttaa akuutin myrkytyksen. Ei tiedetä, kuinka suuri määrä korvasientä riittää aiheuttamaan myrkytyksen, mutta siihen vaikuttaa oleellisesti se, onko kyse raaoista vai puutteellisesti käsitellyistä sienistä. On kuitenkin arvioitu, että gyromitriinin LD50-arvo ihmiselle olisi 20–50 mg/kg, mikä vastaa 400–1 000 grammaa tuoreita korvasieniä.
Gyromitriini hajoaa elimistössä ja muodostaa metyylihydratsiinia, joka on varsinainen myrkytyksen aiheuttaja. Metyylihydratsiini vaikuttaa keskushermostoon ja haittaa B6-vitamiinin normaaleja toimintoja. Lisäksi myrkky vaurioittaa maksaa ja ruoansulatuskanavaa, harvemmin munuaisia. Gyromitriinin on todettu olevan myös syöpäriskiä lisäävä karsinogeeni. Gyromitriinimyrkytyksen oireita ovat pahoinvointi, päänsärky, oksentelu, vatsakipu, väsymys ja kova ripuli, joka voi olla veristä. Myös neurologiset oireet, kuten huimaus, heikotus ja silmävärve ovat mahdollisia. Oireet alkavat tyypillisesti 5–8 tunnin kuluttua syömisestä, mutta oireeton aika voi olla jopa 36 tuntia. Ilman sairaalahoitoa potilas saattaa kuolla muutaman päivän sisällä.
Jos puutteellisesti käsiteltyjä korvasieniä on syöty ateriaksi tai raakaa sientä on maistettu vähäinen määrä, kerta-annos lääkehiiltä saattaa riittää. Oireetonta ja lievästi vatsaoireista potilasta voidaan seurata kotona. Mikäli potilaalla on neurologisia oireita tai voimakkaita suolisto-oireita, myrkytys vaatii sairaalahoitoa. Mikäli potilas on syönyt ateriaksi raakoja tai esimerkiksi suoraan pannulla paistettuja korvasieniä, tilanne vaatii aina sairaalahoitoa vaikkei oireita olisi ehtinyt kehittyä. Hoitona on kerta-annos lääkehiiltä ja mahdollisesti myös mahan tyhjennys, ellei potilas ole jo oksentanut useita kertoja. Korvasienen myrkyille ei ole varsinaista antidoottia. Myrkytyksen neurologiset oireet muistuttavat isoniatsidin aiheuttamia oireita, joten niiden hoitoon on käytetty B6-vitamiiniruiskeita.
Vaikka korvasientä pidetään tuoreena tappavan myrkyllisenä, Suomesta tunnetaan vain kaksi korvasienen aiheuttamaa kuolemantapausta. Ne ovat vuosilta 1949 ja 1953, ja molemmissa tapauksissa lapsi oli syönyt käsittelemätöntä korvasientä.
Käyttö ravinnoksi
thumb|200px|Korvasieniä torilla Myrkyllisyydestään huolimatta korvasieni on yksi kaikkein herkullisimmista suomalaisista ruokasienistä. Siinä on hieno ja tunnistettavan vahva aromi ja ravunlihaa muistuttava koostumus. Korvasieni kuului perinteiseen kauppasieniluetteloon 1. heinäkuuta 2012 asti, ja sen jälkeen se on kuulunut Eviran (sittemmin Ruokaviraston) ylläpitämään suositeltujen ruokasienien luetteloon. Suomessa korvasieniä myydään sekä raakoina että esikäsiteltyinä; raakoina myytävissä korvasienissä täytyy lain mukaan aina olla mukana varoitusteksti ja käsittelyohjeet.
Korvasieniä syödään Suomen lisäksi lähinnä Venäjällä. Keski-Euroopan maissa korvasientä pidetään yleensä syötäväksi kelpaamattomana myrkkysienenä, eikä Ruotsissakaan sitä ole enää suositeltu syötäväksi esikäsiteltynäkään sitten vuoden 1996.
Esikäsittely
Korvasienet on käyttöä varten keitettävä kaksi kertaa viisi minuuttia vedessä, jota on kolme osaa ja yksi osa sieniä. Kummankin keittämisen jälkeen sienet huuhdellaan hyvin, eikä keitto- tai huuhteluvettä käytetä uudestaan. Keittäminen kannattaa tehdä avonaisessa kattilassa, jotta myrkkyä haihtuu keitinhöyryn mukana ilmaan eikä tartu kanteen. Pelkkä ryöppäys eli nopea kiehauttaminen esimerkiksi rouskujen tapaan ei riitä, vaan korvasienet tulee keittää.
Korvasientä käsitellessä tulee ehdottomasti huolehtia oikeista menettelytavoista sen myrkyllisyyden takia. On suositeltavaa, että korvasienet kerätään eri koriin tai pussiin kuin muut sienet, sillä niiden sisältämä gyromitriini saattaa saastuttaa muut sienet. Korvasienien puhdistamisen ja koskettelemisen jälkeen kädet on pestävä huolellisesti. Kasvoihin koskettelua on vältettävä ja erityisesti varottava suuta ja silmiä. Väljässä vedessä keittäminen vähentää myös radioaktiivista cesiumia. Keittämisessä syntyvässä höyryssä on gyromitriinia, joten sen hengittämistä on vältettävä.
Korvasienet voidaan myös säilöä kuivaamalla. Tällöin kuivaustulos on varmistettava hyvin, että varsinkin paksuhkot jalkaosat ovat kuivuneet rapsahtavan kuiviksi. Aiemmin korvasienten kuivaamista on pidetty myös hyvänä keinona myrkyn poistamiseksi, mutta nykytiedon mukaan kuivaaminen jättää sieniin myrkkyjäämiä ja myös kuivatut korvasienet tulee keittää ennen käyttöä. Kuivattuja korvasieniä liotetaan ennen keittämistä vähintään kaksi tuntia vedessä, jota on kaksi desilitraa jokaista kymmentä grammaa kuivattuja sieniä kohden. Keittäminen tehdään kuivatuille ja liotetuille korvasienille aivan samoin kuin tuoreillekin.
Aivan täysin myrkyttömäksi korvasientä ei esikäsittelylläkään koskaan voida saada. Tämän takia korvasientä ei kannata syödä usealla peräkkäisellä aterialla, vaikka korvasienet olisivatkin niin huolellisesti esikäsiteltyjä kuin mahdollista. Samasta syystä korvasientä ei myöskään suositella lainkaan pienten lasten eikä raskaana olevien tai imettävien naisten ravinnoksi.
Muuta
Suomalainen kemian professori Heikki Pyysalo tunnettiin korvasienitutkimuksistaan. Nykyiset korvasienen käsittelyohjeet on luotu Pyysalon tutkimusten pohjalta.
Tukki (asetekniikka)
Myös useissa suustaladattavissa pistooleissa käytetään tukkia, johon piippu, lukkomekanismi ja muut osat kiinnitetään.
Tukin materiaali
Pähkinäpuisen tukin arvon määrää pääasiassa puumateriaalin laatuluokka ja työn laatu yleensä. Tässä kaiverrusten laatu ja karhennusten tiheys ovat olleet määrääviä. Mitä tiheämmät kaiverrukset ovat, esimerkiksi 23 linjaa tuumalla, sitä vaativammat ne ovat toteuttaa.
Tukin osat ja rakenne
Tukin osat ovat etutukki, mahdollinen pistooliperä, sen jatkona olkatuki eli perä ( joka yleensä jakaantuu tukin kaulaan ja tukin lapaan ) ja siinä mahdollisesti oleva poskipakka. Taaimmaisena on usein perälevy joko kumista, muovista tai puutukkisissa sotilasaseissa usein teräksestä. Tukki on useimmiten otekohdiltaan karhennettu ja myös kuvioitu esimerkiksi Fleur-de-Lis -kuvioin ym. Joskus tukeissa on myös koristeleikkauksia. Metalliosien koristelun yhteydessä puhutaan kaiverruksista.
Tukit voivat olla tavanomaisen metsästystukin lisäksi taittuvia, katkaistavia, piipunsuuhun yltäviä kokotukkeja, tukin lavan osalta eurooppalaismallisia ns. sianselkätukkeja, peukalonreiällisiä tarkkuustukkeja tai sotilasaseista tuttuja ns. luurankotukkeja. Ilman pistooliperää olevaa suorakaulaista haulikontukkia sanotaan lentoonammuntatukiksi tai englantilaiseksi tukiksi.
Automaatti- tai puoliautomaattiaseissa on usein erillinen pistoolikahva. Suomessa rynnäkkökiväärin etutukkia kutsutaan kädensuojaksi, sillä sen tarkoitus on - sen lisäksi, että se tarjoaa hyvän otteen - suojata kättä kuumaksiammutulta piipulta.
Tukin vaikutus aseeseen
Tukin sovittamista lukkorunkoon ja piippuun kutsutaan petaamiseksi. Vielä 1940-luvulle lähes kaikki kiväärit pedattiin niin, että tukki kosketti koko pituudeltaan lukkopiippuun. Niinpä aseen kohdistus ei pysynyt paikallaan, vaan saattoi vaihdella sääolojen ja piipun lämpenemisen mukaan jopa useita senttejä sadalla metrillä johtuen tukkipuun sinänsä hyvin vähäisestä elämisestä.
Nykyään petaus tehdään puutukkeihin usein erilaisia kovettuvia petausmassoja apuna käyttäen. Muovi- tai polyuretaanitukkia ei tarvitse pedata. Lisäksi metsästysaseiden tukit pedataan nk. vapaastivärähteleväksi, eli piippu ei kosketa tukkia. Tällöin kosteuseläminen ei vaikuta aseen tarkkuuteen.
Nykyisin tukeissa on yhä useammin erilaisia säätömahdollisuuksia: perän harjan korkeutta ja perälaatan vahvuutta voidaan jo usein muuttaa. Muovit syrjäyttänevät puun ainakin edullisempien metsästysaseiden tukeissa hinnallaan, säänkestävyydellään ja lujuudellaan.
Tukkeja valmistavaa ammattilaista kutsutaan tukkisepäksi eroksi puusepästä.
Manggarai
Manggarai on Indonesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Kielellä on noin 900 000 äidinkielistä puhujaa. Suurin osa heistä asuu Floresin saarella. Kieli jakautuu neljään tärkeimpään murteeseen.
John Light
John Light (s. 30. joulukuuta 1973, Birmingham Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Suomessa hänet muistetaan tv-sarjoista Isä Brown ja hänen laumansa, Naiskonstaapeli 56 sekä Holby Cityn sairaala.
Meri sisälläni
Meri sisälläni on espanjalainen vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Alejandro Amenábarin ohjaama elokuva. Se perustuu tositarinaan galicialaisesta merimiehestä Ramón Sampedrosta (Javier Bardem), joka vammautuu uimahyppyonnettomuudessa ja taistelee 28 vuotta eutanasian puolesta ja oikeudesta lopettaa oma elämänsä.
John Light
Isä Brown ja hänen laumansa -sarjassa hän näytteli päähahmo Isä Brownin vihollista, herrasmiesvaras Flambeauta, ja Naiskonstaapeli 56 -sarjassa ylikomisario Nelsonia. Lisäksi hän näytteli TV-sarjassa Kuin naimisissa.
Meri sisälläni
Palkinnot
Meri sisälläni voitti vuoden 2004 Oscarin ja Golden Globen parhaana vieraskielisenä elokuvana. Se voitti myös 14 Goya-palkintoa sekä muun muassa European Film Awardsin parhaasta ohjauksesta ja miespääosasta.
John Light
Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Hamilton: Tyttäresi tähden ja Albert Nobbs.
Xaçmaz
Xaçmaz on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kaspianmereen laskevan Qudyalçayjoen varrella 157 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Xaçmazin piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakusta Venäjälle johtava rautatie. Asukkaita on 41 000 henkeä (vuonna 2010).
Enneadi
thumb|upright|Atum Enneadilla tarkoitetaan muinaisen Egyptin jumalryhmää. Nimitys tulee kreikankielisestä sanasta, joka tarkoittaa yhdeksää. Muinaisegyptiläiset käyttivät jumalryhmästä nimeä Pesed-jet. Jumalryhmässä saattoi nimestä huolimatta olla joko enemmän tai vähemmän kuin yhdeksän jumalaa. Jokaisella tärkeällä uskonnollisella keskuksella oli oma enneadinsa.
Xaçmaz
Xaçmazista tuli piirikeskus vuonna 1930, kaupunkimainen taajama vuonna 1935 ja kaupunki vuonna 1938. Se on maatalousalueen keskus, jossa tuotetaan elintarvikkeita ja kudotaan mattoja. Kaupungissa on historiallinen museo ja mattomuseo.
John Light
Yksityiselämä
Light meni 2007 naimisiin näyttelijä Neve Campbellin kanssa. Pari erosi vuonna 2011. Light'n isä on John Light senior.
Enneadi
Yksi kuuluisimmista enneadeista on Heliopoliin kaupungissa (muinaisegyptinkieliseltä nimeltään Iunu) vallalla ollut jumalyhdeksikkö. Siihen kuuluivat luojajumala Atum, hänen poikansa Shu ja tyttärensä Tefnut, Shun ja Tefnutin avioliitosta syntynyt poika Geb ja tytär Nut sekä Gebin ja Nutin avioliitosta syntyneet kaksi poikaa Osiris ja Seth ja kaksi tytärtä Isis ja Neftys.
Peltosänkiö
Peltosänkiö (Odontites vernus) on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon, sänkiöiden (Odontites) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ruohovartinen, yksivuotinen ja matalakasvuinen kasvilaji. Peltosänkiö muistuttaa paljolti punasänkiötä (Odontites vulgaris) ja lajit luetaan joskus yhdeksi lajiksi. Lajit eroavat toisistaan varren haaraisuuden sekä lehtien ja kukinnon ulkonäön perusteella. Suolasänkiö (Odontites litoralis) eroaa peltosänkiöstä kukkien ulkonäön ja kasvupaikkojensa perusteella.
Peltosänkiö voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi. Varsi on joko kokonaan haaraton tai yläosastaan muutamaan kertaan haaroittunut. Haarat ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat puikeita ja leveimmillään lähellä tyveä. Peltosänkiön kukinto on varren päässä oleva yksipuoleinen, tähkää muistuttava terttu. Kukintojen alimmat kukat ovat melko matalalla; kukinto alkaa seitsemännestä–yhdeksännestä nivelestä. Kukkien teriö on vaaleanpunainen sekä hienokarvainen, ja jokaisessa kukassa on yksi emi, jonka vartalo on kukan ylähuulta pidempi. Verhiön liuskat ovat kapeita, teräväkärkisiä ja suunnilleen hedelmän pituisia. Peltosänkiö kukkii kesä–heinäkuussa.
Peltosänkiö kasvaa erilaisilla kulttuurivaikutteisilla kasvupaikoilla. Usein sitä tavataan ruispelloilta ja joutomailta.
Matematiikan päivä
Matematiikan päivää vietetään Suomessa vuosittain 22. lokakuuta. Ajankohta valikoitui suomalaisen matemaatikon Rolf Nevanlinnan syntymäpäivän mukaiseksi. Kahta kuukautta aiemmin, 22. elokuuta vietetään matematiikan päivää Australiassa, kahta kuukautta myöhemmin, 22. joulukuuta, puolestaan Intiassa matemaatikko Ramanujanin syntymäpäivän kunniaksi. Päivän ideoi Mielikuvituskoulu-niminen yhteisö, ja sen aikana toteutettiin erilaisia matematiikkaan liittyviä tempauksia. Matematiikan päivästä löytyy lisätietoa sen Facebook-sivulta.
Ogdoadi
pienoiskuva|[[Denderan Hathorin temppelin Ogdoadia kuvaava reliefi.]] Ogdoadilla tarkoitetaan tarkoitetaan muinaisen Egyptin jumalryhmää. Sana tulee kreikankielisestä sanasta joka tarkoittaa kahdeksaa. Ryhmä muodostui neljästä jumalparista, joita palvottiin Hermopoliissa ja joita egyptiläiset kutsuivat nimellä šmun ’kahdeksan’. Nämä jumalat olivat kaaoksen alkuvoimia. Muinaisegyptiläiset käyttivät jumalryhmästä nimeä Khemenu. Jumalryhmä oli erityisen suosittu Hermopoliin (muinaisegyptinkieliseltä nimeltään Wenu) ympäristössä, mutta sitä palvottiin laajasti myös muualla Egyptissä.
Matematiikan päivä
Vuonna 2015 Matematiikan päivän teemana oli matematiikan tuominen lähemmäs jokaisen ihmisen arkipäivää. Sittemmin päivän järjestäminen näyttää unohtuneen.
Ogdoadi
Ogdoadiin katsottiin kuuluvan neljä sammakkopäistä ja neljä käärmepäistä jumalaa, ja heidän uskottiin hallinneen maailmankaikkeutta ennen maailman luomista. Jumalat olivat sammakkoja ja jumalattaret käärmeitä. Jumalasta ja jumalattaresta muodostetut parit edustivat kaaoksen eri puolia, jotka olivat olemassa ennen auringonjumalan syntyä. Nun ja hänen vaimonsa Naunet edustivat alkuvettä, Heh ja Hehet rajatonta avaruutta, Kuk (Kek) ja Kauket (Keket) pimeyttä sekä Amon ja Amonet salattua voimaa tai läpinäkymättömyyttä.
Matematiikan päivä
Yhdysvalloissa on vuodesta 1988 vietetty vastaavin tarkoitusperin \pi:n päivää 14. maaliskuuta eli amerikkalaisen päiväysmerkintätavan mukaan 3/14 ; päivä sai vuonna 2009 virallisen aseman Kongressin Edustajainhuoneen hyväksyttyä asiaa koskevan päätöslauselman.
Suomen matemaattinen yhdistys järjestää joka toinen vuosi tammikuun alussa jonkin yliopiston kanssa yhteistyössä Matematiikan päivät -tapahtuman. Se on suunnattu ensi sijassa yliopistojen ja korkeakoulujen piirissä toimiville matemaatikoille. Päivien ohjelmassa on yleensä kuitenkin myös laajemmalle yleisölle tarkoitettuja osioita. Ensimmäiset Matematiikan päivät järjestettiin Helsingin yliopistossa 8.–9.1.1998, mutta tapahtuman edeltäjää Matemaatikkopäiviä oli järjestetty jo vuodesta 1963. Viimeksi Matematiikan päivät pidettiin Oulun yliopistossa 2.–3. tammikuuta 2020.
Silvanoksen opetukset
Silvanoksen opetukset on gnostilainen apokryfinen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VII, kirja 4). Kirjoitus sisältää nimensä mukaisesti muuten tuntemattoman gnostilaisen opettajan Silvanoksen opetuksia. Se ajoitetaan noin vuosiin 250–300.
Kirjoituksen jakeista mielenkiintoisimpia ovat 99.13, jonka mukaan Kristuksella on yksi hypostaasi (olemus, salattu hengellinen todellisuus), sekä 102.3, jonka mukaan Kristus on käsittämätön suhteessa tähän hypostaasiin. Termi hypostaasi otettiin myöhemmin Nikean kirkolliskokouksessa käyttöön kolminaisuusopin määritelmässä.
Kirjoitus on alun perin kirjoitettu kreikaksi. Nag Hammadin kirjastosta tunnetaan sen koptinkielinen käännös.
CMYK
thumb|300px|CMYK-värikuutio CMYK on yksi kuvatiedostoissa ja painotuotteissa käytettävistä väritiloista. Lyhenne CMYK tulee englannin sanoista Cyan (syaani), Magenta (magenta), Yellow (keltainen) ja Key (avainväri eli musta). Väriavaruus tarkoittaa niitä värejä, joita käytetään sekä valokuvia että piirustuksia tallennettaessa, esitettäessä, tulostettaessa ja painettaessa.
Kuvia tallennetaan CMYK-muodossa yleensä vain tulosteissa ja painotuotteissa käyttämistä varten, koska CMYK-väriavaruus ei sovellu esimerkiksi kuvien näyttämiseen tietokoneen näytöllä. Tietokoneiden näytöt käyttävät yleensä kolmiväristä RGB-värimallia. CMYK on yleisistä väriavaruuksista suppein, eli sillä voidaan muodostaa vähiten erilaisia värejä. Laajin on puolestaan LAB, jota käytetään laajuutensa vuoksi usein välitilana muunnoksissa eri väriavaruuksien välillä.
CMYK-avaruuden perusvärit on valittu kuvien paperille painamiseen soveltuviksi. Tätä väriavaruutta käytetäänkin pääasiassa painotuotteissa, jolloin puhutaan neliväripainosta.