cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Da Vinci -koodi (elokuva)
Juoni
Öinen murha Louvressa, Pariisin taidemuseossa, vie professori Robert Langdonin tutkimaan Jacques Saunièren murhaa ja hänen kuolinpaikallensa jättämää viestiä. Viesti on monimutkainen ja salakirjoitettu, ja ainoastaan Langdon pystyy murtamaan koodin. Hänen avukseen saapuu Sophie Neveu, Ranskan poliisin kryptologi. Viestin salaisuus vie heidät vaaralliseen ajojahtiin Ranskassa ja Britanniassa. He yrittävät ratkaista koodin, joka sisältää yhden kristinuskon varjelluimmista salaisuuksista: salaisuuden paljastumisen estääkseen katolinen kirkko on valmis jopa murhaamaan.
Kuvaukset
Elokuvan oikeudet ostettiin kirjailija Dan Brownilta 6 miljoonalla dollarilla. Elokuvan kuvaukset aloitettiin kesäkuun 30. päivänä vuonna 2005, noin kuukauden alkuperäistä aikataulua myöhässä.
Louvre antoi luvan kuvata kirjan kuvaamilla paikoilla museossa, mutta elokuvassa nähtävä Mona Lisa on kopio, sillä maalauksen valaisemiseen ei annettu lupaa. Westminster Abbey ja Saint-Sulpice kielsivät kuvaamisen, joten niiden asemasta käytettiin Englannin kirkolle kuuluvia Lincolnin tuomiokirkkoa ja Winchesterin tuomiokirkkoa.
Lincolnin kerrottiin saaneen 100 000 puntaa kuvausoikeuksista. Kuvaaminen siellä tapahtui 15.–19. elokuuta 2005 välisenä aikana. Katedraalin kello "Great Tom", joka lyö tasatunnein, oli hiljaa ensimmäistä kertaa sitten ensimmäisen maailmansodan. Kuvausten aikana 61-vuotias katolinen nunna sisar Mary Michael protestoi katedraalin ulkopuolella rukoillen 12 tuntia polvillaan; hänen mielestään pyhän paikan käyttäminen kerettiläisenä pitämänsä kirjan kuvauksiin oli jumalanpilkkaa.
Winchester vastasi kritiikkiin, että se käyttää kuvauspalkkion näyttelyyn ja Da Vinci -koodi -kirjan ja -elokuvan vastaisen luentosarjan rahoitukseen. Paavin kesäasunnon Castel Gandolfon kuvaukset suoritettiin Leicestershiressä Belvoirin linnalla. Elokuvan muut kuvauspaikat olivat Isossa-Britanniassa (muun muassa Fairfield Hallsissa Croydonissa, Temple Churchissa ja Burghley Housessa), Ranskassa ja Saksassa.
Elokuvan kohtauksia kuvattiin myös Pinewoodin studioilla Buckinghamshiressa.
Suomenlinnan telakka
pienoiskuva|[[Elias Martinin teos Viaporin kaleeritelakan rakennusvaiheesta vuonna 1782.]]
Suomenlinnan telakka eli Viaporin telakka on 1700-luvun jälkipuoliskolla rakennettu kuivatelakka Susisaaressa Suomenlinnassa, Helsingissä. Telakan suunnitteli Daniel Thunberg, joka sai kansainvälistä huomiota teknisten ratkaisujen myötä. Suomenlinnan telakka on Suomen vanhin kuivatelakka ja yksi Euroopan vanhimmista telakka-alueista. Se on myös ainoa kuivatelakka Suomessa Hangon itäpuolella. Kuivatelakan suuremman sisäaltaan pituus on 140 metriä, leveys 50 metriä. Pienemmän ulkoaltaan pituus on 120 metriä, leveys 21 metriä. Telakka-altaisiin johtaa 5 metrin syvyinen väylä. Telakalla on ollut keskeinen asema Suomenlinnan linnoituksen historiassa ja sitä voidaan pitää myös saavutuksena tekniikan historiassa.
Yksi tunnetuimmista telakalla rakennetuista aluksista on Suomenlinnan vanha lautta, M/S Suomenlinna-Sveaborg, vuodelta 1952.
Historia
Suomenlinnan telakan rakentaminen aloitettiin vuonna 1750. 1700-luvulla telakkalla rakennettiin useita sotalaivoja Ruotsin saaristolaivastoon. Suomen ollessa Venäjän alaisena, telakalla tehtiin lähinnä laivojen korjaustöitä ja sitä pidettiin säilytyspaikkana. Krimin sodassa vuonna 1855 Englannin ja Ranskan laivastot vaurioittivat telakkaa pahasti.
Telakan alueella toimi vuosina 1921–1935 Suomen Valtion lentokonetehdas, joka varusti merkittävästi ilmavoimia. Telakalla rakennettiin Suomen ensimmäiset lentokoneet. Ensimmäiset koneet olivat lisenssillä rakennettuja Caudron G.3 -koneita. 1930- ja 1940-luvulla telakka oli Suomen laivaston sukellusvenelaivueen tukikohta sekä huoltopaikka valtion aluksille. 1940-luku oli seuraava vilkas laivanrakennusaikakausi, kun kauppalaivoja valmistui Suomen sekä Neuvostoliiton tarpeisiin. Telakkalla rakennettiin troolareita sotakorvauksena Neuvostoliitolle.
1950-luvulla Valmet Oy eli entinen Valtion laivatelakka piti Suomenlinnan telakkaa sivutoimipisteenään, Katajanokan telakan ollessa päätelakka. Yksi syistä oli rautatieyhteys Katajanokalle. Suomenlinnan telakalle oli suunniteltu 1920-luvulla rautatiesiltaa Kaivopuistosta telakan lentokonetehtaalle, mutta suunnitelma ei ikinä toteutunut. Valmet teki Suomenlinnassa muun muassa puutavara- ja asuntolaivoja Neuvostoliittoon sekä proomuja ja losseja Suomeen. Viimeinen Suomenlinnassa rakennettu alus valmistui vuonna 1974, kun Valmet siirsi laivanrakennuksen Vuosaareen ja vuonna 1985 Valmet luopui Suomenlinnan telakasta.
Valmetin lähdettyä, Suomen valtio vuokrasi telakan vuonna 1987 Viaporin Telakka ry:lle, jonka hallinnassa se on ollut siitä lähtien. Telakalla korjataan muun muassa perinteisin käsityömenetelmin vanhoja perinnepuulaivoja. Viaporin Telakka ry on vuokrannut telakkaa edelleen yksityisyrittäjille, jotka harjoittavat alusten kunnostusta ja talvisäilytystä. Telakalla kunnostetaankin purjejaaloja sekä muita museoviraston ylläpitämään perinnelaivarekisteriin kuuluvia aluksia.
Viaporin Telakka ry on vuokrannut telakkaa myös isommille yrityksille. 2000-luvulla telakalla toimi Turun Korjaustelakka Oy, joka korjasi pääasiassa merivoimien ja rajavartiolaitoksen aluksia, mutta myös paikallisia laivoja, hinaajia ja Saimaalla liikennöiviä aluksia oli korjauksessa ja talvisäilytyksessä telakalla.
Tatra T81
Tatra T81 oli Tatran vuosina 1939–1942 valmistama kolmiakselinen, raskas maastokuorma-auto, jonka kantavuus oli 6 500 kg. Auto oli varustettu vetävällä telillä.
Auto suunniteltiin toisen maailmansodan aikana Saksan asevoimien tarpeisiin taistelujoukkojen huoltoa varten. T81:n seuraaja oli T111.
Suunnittelu
Toisen maailmansodan aikana nopeasti edennyt Wehrmacht tarvitsi raskaita kuorma-autoja tavaroiden kuljettamiseen eturintaman joukoille. Tatralle annettiin tehtäväksi suunnitella tarpeeseen sopiva kuorma-auto. Suunnittelutyö aloitettiin 1939 ja valmistui samana vuonna. Auton sarjatuotanto alkoi vuonna 1940.
Moottori
thumb|250px|left|Tatra T81H, [[puukaasutoiminen V8-moottori.]] Auton voimanlähteenä oli nelitahtinen, vesijäähdytteinen V8-diesel, jonka iskutilavuus oli 12,5 litraa. Nokka-akseli oli sijoitettu moottorinlohkoon ja moottorissa oli kuivapohjavoitelu. Polttoaineensyöttöjärjestelmänä oli Bosch PE 8 B 75 D. Magneetto oli 12-volttinen ja sen teho oli 300 W. Käynnistysmoottori oli 24-volttinen.
Voimansiirto ja alusta
Moottorin takana oli mekaanisesti toimiva kaksilevyinen kuiva kytkin, josta voima välittyi neliportaiseen synkronoimattomaan vaihteistoon, joka oli osa auton kantavaa rakennetta. Vaihteistoon oli integroitu myös kaksiportainen alennusvaihde. Vaihteiston takapää oli kytketty runkorakenteena toimineeseen keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli takana olleelle telille. Telin molemmat akselit olivat vetäviä. Taka-akseleilla oli heilurityyppinen erillisjousitus ja ne oli jousitettu pitkittäisin puolielliptisin lehtijousin, joiden etupäät oli kytketty etummaiseen ja takapäät taimmaiseen akseliin. Lehtijouset oli kiinnitetty keskeltä runkorakenteeseen ja toimivat samalla telin keinuvipuina. Etuakselilla oli päällekkäinen kolmiotuenta ja kierrejouset.
Käyttöjarruina oli jokaisella pyörällä paineilmatoimiset rumpujarrut. Seisontajarrua varten oli runkoputken takapäässä erillinen voimansiirtoon kytketty jarrurumpu, johon vaikutti kaksi mekaanisesti toimivaa jarrukenkää. Taka-akseleilla oli paripyörät.
Ohjaamo ja varusteet
Auton sähköjärjestelmä oli 12-volttinen, mutta sen voi kääntää 24-volttiseksi katkaisimen kautta. Akut olivat 12-volttisia ja niitä oli kaksi kappaletta.
Puukaasukäyttöisen muunnelman häkäpönttö oli sijoitettu ohjaamon taakse.
Käyttö
Autoja valmistettiin yhteensä 220 kappaletta kolmessa toimituserässä. Suurin osa, ja mahdollisesti kaikki, toimitettiin Ordnungspolizein Berliinin yksikön käyttöön. Joitain yksilöitä tiedetään tosin kulkeutuneen Wehrmachtillekin.
Seuraaja
Mallin seuraaja oli kantavuudeltaan 6,5-tonninen T111. T81:n valmistus päättyi 1942.
Maxime Demeautis
Maxime Demeautis (s. 20. toukokuuta 1986 Caen) on ranskalainen karateka ja potkunyrkkeilijä. Hän on kolminkertainen Kyokushinin EM-mitalisti ja on viisinkertainen Ranskan mestari.
Karateura
Demeautis saavutti Ranskan nuorten mestaruuden 2007 voitettuaan Ranskan Cupin loppuottelussa Romain Gentilen.
Demeautis saavutti hopeaa Hollannin mestaruuskisoissa 2008 hävittyään loppuottelun maamiehelleen Moustafa Oksuzille. Hän oli samana vuonna mukana All American Openissa, jossa hän sijoittui 16-parhaanjoukkoon.
Demeautis otteli sittemmin menestyksekkäästi kotimaassaan saavuttaen 2009 raskaansarjan pronssia ja 2010 hopeaa Ranskan Cupissa. Kesäkuussa 2009 Demeautis eteni kahdeksan parhaan joukkoon All American Openissa hävittyään viimeisessä ottelussaan Slawomir Wasille. Sittemmin 2010 toukokuussa Demeautis sijoittui seitsemänneksi Bukarestin EM-kisojen raskaassasarjassa. Marraskuussa 2010 Demeautis eteni kahdeksan parhaan joukkoon Belgradin avoimensarjan EM-kisoissa. Hän muun muassa pudotti avauskierroksella jatkosta Oleksandr Ieromenkon, kunnes hävisi sittemmin puolivälierissä turnauksen voittajalle Nicolae Stoianille.
EM-pronssia (2011)
Demeautis eteni helmikuussa 2011 toisen kerran peräkkäin Ranskan Cupin loppuotteluun, mutta hävisi mestaruuden tällä kertaa Djema Belkhodjalle. Maaliskuussa hän otteli Pariisin avoimensarjan EM-kisoissa, jossa Demeautisin kisat päättyivät toiselle kierrokselle hävittyään Da Silvalle tuomariäänin. Toukokuussa hän saavutti ensimmäistä kertaa menestystä kansainvälisissä turnauksissa voitettuaan Italian EM-kisoissa pronssia. Kesäkuussa Demeautis otteli All American Openissa, jossa hän putosi jatkosta toisella kierroksella hävittyään kahden jatkoerän jälkeen tuomariäänin. Marraskuussa hän oli myös mukana World Openissa, jossa kolmipäiväinen MM-turnaus päättyi ensimmäisenä päivänä kolmannelle kierrokselle hävittyään Yuta Sawamuralle.
Ensimmäinen Ranskan mestaruus (2014)
Vuosina 2012 ja 2013 Demeautisilta jäi Ranskan Cup väliin loukkaantumisen vuoksi. Sitä vastoin 2014 hän onnistui saavuttamaan ensimmäisen Ranskan mestaruuden raskaassasarjassa voitettuaan loppuottelussa Mohamed Boucheddan. Maaliskuussa Demeautis onnistui saavuttamaan Espanjan Openin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Valeri Ryzhovin. Kesäkuussa Demeautis oli mukana All American Openissa, jossa hän sijoittui avoimensarjan seitsemänneksi.
Demeautis oli jälleen helmikuussa 2015 saavuttamassa hopeaa Ranskan Cupissa hävittyään loppuottelun Mohamed Boucheddalle. Maaliskuussa hän voitti pronssia Lyon Openin raskaassasarjassa. Toukokuussa Demeautis sijoittui neljänneksi Berliinin EM-kisoissa hävittyään raskaansarjan pronssiottelun Nicolae Stoianille.
Helmikuussa 2016 hän hävisi Ranskan superraskaansarjan mestaruuden Jean Paul Jacquotille. Huhtikuussa Demeautis sitä vastoin saavutti Lyon Openin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Ali Zeghbabin. Toukokuussa hän oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa. Demeautis kohtasi avauskierroksella Borys Bulyskeriian.
Demeautis saavutti helmikuussa 2017 uransa toisen Ranskan mestaruuden voitettuaan tällä kertaa superraskaassasarjassa Sami Halekin. Toukokuussa hän oli mukana Ranskan EM-kilpailuissa. Hän eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa hän kohtasi Konstantin Kovalenkon. Demeautis hävisi kamppailun ja sijoittui turnauksessa seitsemänneksi. Joulukuussa Demeautis voitti Bayeux Openin avoimessasarjassa.
Demeautis hävisi superraskaansarjan Ranskan mestaruuden Mohamed Boucheddalle helmikuussa 2018. Marraskuussa Demeautis sijoittui viidenneksi Moldovan EM-kisojen avoimessasarjassa. Hän otteli vielä joulukuussa Venäjällä Baltic Cupissa, jossa Demeautis sijoittui viidenneksi.
Demeautis saavutti uransa kolmannen Ranskan mestaruuden helmikuussa 2020. Hän voitti loppuottelussa Ali Zeghbabin. Lokakuussa hän otteli Euroopan nyrkkeilyliiton tapahtumassa yksittäisen raskaansarjanottelun Morgan Denistä vastaan. Ottelu käytiin Kyokushin säännöillä, mutta nyrkkeilykehässä. Demeautis voitti ottelun tuomariäänin.
Marraskuussa 2021 Demeautis oli mukana EM-kilpailuissa Puolassa. Hän sijoittui raskaassasarjassa kahdeksan parhaan joukkoon hävittyään ainoan ottelunsa tuomariäänin. Demeautis oli mukana joulukuussa Baltic Cupissa, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Amid Mazaboville tuomariäänin.
Ranskan mestaruus ja EM-hopeaa (2022)
Helmikuussa 2023 Demeautis saavutti uransa viidennen Ranskan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Sacha Decosterdin. Toukokuussa hän oli mukana Puolan EM-kilpailuissa, jossa Demeautis eteni suoraan toiselle kierrokselle. Hän voitti edellisvuoden EM-pronssimitalistin Mate Badarin. Voiton myötä Demeautis kohtasi seuraavaksi välierässä keskisarjan Euroopan mestarin Bogomil Kostovin, jolle hän hävisi tuomariäänin. Tappion myötä Demeautis eteni pronssiotteluun, jossa hän voitti Andrzej Winiarskin puolipisteellä.
Potkunyrkkeily
Demeautis on otellut karaten ohella myös potkunyrkkeilyssä. Hän muun muassa oli mukana huhtikuussa 2011 Profight Karate Tournament 2 -turnauksessa, jossa Demeautis putosi jatkosta välierissä hävittyään Pacôme Assille.
Keskustaopiskelijat
Keskustaopiskelijat ry (KOL) on Suomessa toimiva korkeakouluopiskelijoille tarkoitettu poliittinen opiskelijajärjestö. KOL on myös yksi Suomen Keskustan sisarjärjestöistä. KOL on myös jäsenenä Pohjoismaiden Keskustanuorissa ja Euroopan liberaalinuorissa.
Keskustaopiskelijoiden tavoitteena on kasvattaa opiskelijoita aktiiviseen kansalaisuuteen ja edistää opiskelijoiden asemaa ja ajattelua yhteiskunnassa vaikuttamalla keskustan sisällä ja laajemmin erilaisissa opiskelijayhteisöissä. Ylioppilas- ja opiskelijakuntien edustajistovaaleihin keskustaopiskelijat asettavat omia paikallisia ehdokkaitaan, ja esimerkiksi vuoden 2015 ylioppilaskuntien edustajistovaaleissa keskustaopiskelijat saavuttivat suuremman kannatuksen kuin kokoomuksen tai SDP:n opiskelijajärjestöjen listat.
Periaateohjelmassaan Keskustaopiskelijat määrittelee olevansa äärikeskustalainen järjestö, joka uskoo kansanvaltaiseen yhteiskunnalliseen hajauttamiseen, antimaterialismiin, sosiaali- ja sivistysliberalismiin ja ympäristön kanssa tasapainossa elävään ihmiseen ja yhteiskuntaan.
Politiikka
KOL:n suuret poliittiset tavoitteet ja linjat määrittelee vuosittain pidettävä liittokokous, johon KOL:n osastoilla on oikeus jäsenmääränsä perusteella lähettää äänivaltaisia edustajia. Tällä hetkellä KOL:la on voimassa olevat ohjelmat koulutus-, sosiaali-, ympäristö-, ja kaupunkipolitiikasta ja kansainvälisistä asioista. Ohjelmien valmistelusta liittokokouksen käsiteltäväksi vastaa liittohallitus. Liiton poliittisen linjan määrittelystä vastaa liittokokousten välissä liittohallitus, mikäli liitolla ei ole asiaan liittokokouksen hyväksymää linjaa tai Suomen poliittinen tilanne on liittokokouspäätösten jälkeen oleellisesti muuttunut.
Koulutuspolitiikka
Keskustaopiskelijoiden koulutuspolitiikka perustuu mahdollisuuksien tasa-arvoon, jossa keskiössä on kaikkien yhtäläinen mahdollisuus kouluttautua ja kasvaa ihmisenä. Sivistys ja koulutus nähdään sekä yksilön että yhteisön etuna. snellmannilaisessa hengessä koulutuksen tarjoaminen kaikille nähdään erityisen tärkeänä Suomen kaltaiselle pienelle maalle. Keskustalainen kansanliike on KOL:n mukaan pohjimmiltaan sivistysliike, jossa itsensä kehittäminen on aatteen keskiössä. Ihminen pystyy itse kehittämään itseään, ja yhteisön vastuulla on tukea, motivoida ja antaa mahdollisuuksia tähän. Tärkeimpinä konkreettisina keinoina tämän toteuttamiseen liitto näkee maksuttoman koulutuksen tarjoamisen kaikille ja kaikki koulutusasteet käsittävän ja alueellisesti kattavan koulutusverkon.
Sosiaalipolitiikka
Opintotukea keskustaopiskelijat pyrkivät kehittämään kohti negatiivista tuloveroa, joka on yksi perustulon muodoista. Opintotuen tulisi joustaa työelämän suuntaan, kannustaa päätoimiseen opiskeluun ja perheen perustamiseen, antaa mahdollisuus monenlaiseen opiskeluun ja tukea heikoimmassa asemassa olevia opiskelijoita, jotta mahdollisuuksien tasa-arvo voisi täysimääräisesti toteutua. KOL kannattaa myös YTHS:n laajentamista ammattikorkeakouluopiskelijoille. Keskustaopiskelijat ovat vaatineet opiskelijoiden siirtämistä yleisen asumistuen piiriin.
Ympäristöpolitiikka
Ihmisten kulutustottumusten radikaali ja omaehtoinen muuttuminen ja lainsäädännölliset toimenpiteet ovat keskustaopiskelijoiden mielestä ympäristöpolitiikan perusta. Keskeisimmiksi ympäristöongelmiksi on KOL:n ympäristöpoliittisessa ohjelmassa määritelty ilmastonlämpeneminen, materiakeskeinen kulutuskulttuuri, puhtaan ja monimuotoisen luonnon turvaaminen ja uusiutuvan energian vallankumouksen ja vihreän teollisuuden toteuttaminen. Keinoiksi näiden ongelmien ratkaisuun keskustaopiskelijat esittävät mm. valtiolle ja alueille maksettavaa kaivosveroa, ulkomaisen lihan kulutuksen puolittamista, kivihiilen ja öljyn energiakäytön kieltämistä vuoteen 2030 mennessä ja globaaleja rajuja päästöleikkauksia.
Kansainväliset asiat
Perinteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa keskustaopiskelijat tukevat Suomen sotilaallista liittoutumattomuutta, vaativat Pohjolasta alkavaa ydinaseriisuntaa ja esittävät myös YK:n turvallisuusneuvoston roolin muuttamista siten, että pysyvistä jäsenyyksistä luovuttaisiin. KOL nostaa kuitenkin modernit kybersodankäynnit muodot perinteisten turvallisuusuhkien rinnalle ja esittää kybersotaa säätelevää kansainvälistä sopimusjärjestelmää. Kansainvälisen koulutuspolitiikan osalta KOL tukee Bolognan prosessin jatkokehittämistä, mutta vastustaa Euroopan unionin vallan kasvattamista koulutuksen järjestämiseen ja rahoittamiseen liittyvissä kysymyksissä. Kansainvälisessä taloudellisessa yhteistyössä keskustaopiskelijat vaativat kansainvälistä veroyhteistyötä lisättäväksi veronkierron ja -välttelyn torjumiseksi ja ympäristönsuojelun edistämiseksi. Vapaakauppasopimukset eivät myöskään saa johtaa siihen tilanteeseen, että isot yritykset valtaavat markkinat hintakilpailulla ja heikentävät julkisen sektorin palvelutuotantoa sekä paikallisten yritysten mahdollisuuksia menestyä ja kasvaa.
1930-luku
Liitto sai alkunsa tarkalleen 23. huhtikuuta 1937 Helsingissä, nimeksi tuli Maalaisliittolaiset ylioppilaat. Syynä liiton perustamiselle oli maalaisliittolaisesti ajattelevien tyytymättömyys Akateemisessa Karjalaseurassa (AKS) noussutta oikeistosuuntausta vastaan. Samalla haluttiin tuoda esiin puoluetunnukset, joita AKS:ssa ei oltu katsottu hyvällä. Ensimmäisen tilaisuuden puhujina olivat mm. Saksan vastustajana tunnetun ulkoministeri Rudolf Holsti sekä poliittisen uransa alussa ollut Urho Kekkonen, joka oli joutunut teoksensa Demokratian itsepuolustus (1934) ja muiden näkemystensä johdosto AKS:n oikeistosiiven hampaisiin.
1960-luku
Vuonna 1966 perustettiin nyt itsenäisenä organisaationa toiminut Keskustan Opiskelijaliitto. Seuraavat vuodet tulivat olemaan hyvin aktiivista yhteiskunnallisen ja opiskelijapoliittisen vaikuttamisen aikaa. Keskustan sisäisessä vaikuttamisessa KOL hakeutui niin sanotun Ryhmä 70:n linjoille. Ryhmä 70:n oli keskustan uudistamiseen tähdännyt ryhmä, johon kuului koulutettuja ja aatteesta kiinnostuneita ihmisiä, jotka olivat pettyneitä puolueen jämähtäneeseen tilanteeseen.
Korkeakoulupolitiikassa KOL otti äärimmäisen radikaalin linjan. Kun suuret ikäluokat tulivat opiskelemaan, niin heidän suunnastaan nousi halu saada opiskelijat mukaan yliopistojen hallintoon. Käynnissä olleessa hallintouudistuksessa KOL kannatti niin sanottua mies ja ääni -mallia, jossa yliopistojen korkein päätösvalta olisi käytännössä siirtynyt opiskelijoille itselleen. Myös opetusministeri Johannes Virolainen kannatti mies ja ääni -mallia. Kuitenkaan muiden puolueiden vastustuksesta johtuen KOL ja keskusta eivät saaneet tahtoaan läpi, vaan tyytyminen oli niin sanottuun yliopistohallinnon kolmikantamalliin. joka toteutettiin eri yliopistoissa 1970-luvun aikana.
1970-luku
Opiskelijoiden pääsy vaikuttamaan omiin asioihinsa oli kuitenkin merkittävä muutos verrattuna aiempaan tilanteeseen. Tämän seurauksena myös erilaisten opiskelijajärjestön yhteiskunnallinen merkitys lisääntyi. Suomen ylioppilaskuntien liitosta (SYL) tuli suuren jäsenmääränsä kautta voimakas yhteiskunnallinen vaikuttaja. Myös KOL:n panos suuntautui 1970-luvulla aiemmin epäpoliittiseen SYL:oon, kun hallintouudistustaistelu oli käyty loppuun. SYL:n johto olikin oikeastaan koko 1970-luvun KOL:n edustajien miehittämä. Vuosina 1973-74 SYL:n puheenjohtajana toimi muuan Jorma Ollila, joka on myöhemmin luonut menestyksekästä uraa liike-elämän puolella.
Pragmaattisen valtapolitiikan ohella myös aatepoliittiset kysymykset nousivat 1970-luvulla aiempaa voimakkaammin esille. Liiton entinen pääsihteeri Paavo Väyrynen nousi vuonna 1970 kansanedustajaksi aluepolitiikkaan ja aatteeseen nojanneella ohjelmalla. Samaan aikaan Nuoren Keskustan Liiton sisällä heräsi ekologinen ajattelu. Myös KOL oli merkittävä vaikuttaja puolueen politiikan uudistamisen tähdänneessä työssä.
1980-luku
KOL:lle 1980-luku oli identiteetin etsinnän aikaa. Ratkaisu löytyi uusista vaihtoehtoliikkeistä, joiden kanssa KOL hakeutui yhteistyöhön. Erityisesti uudet ekologiset liikkeet tekivät nousuaan, joiden kanssa yhteistyö oli ajoittain hyvinkin tiivistä. Tämän johdosta KOL oli nostamassa ekologisia kysymyksiä puolueen ohjelmaan. Ehkä merkittävin saavutus oli se, että Turun puoluekokouksessa vuonna 1980 keskusta hyväksyi ensimmäisenä suomalaisena puolueena ydinvoiman lisärakentamista vastustavan kannan. Ekologisten kysymyksien rinnalla tärkeä teema oli perustuloajattelun kannattaminen, jonka kautta ihmisten luovuudelle uskottiin löytyvät uusia mahdollisuuksia. Maininnanarvoisena saavutuksena on todettava myös Juha Kuisman ja Alpo Rusin vuonna 1980 julkaisema Avaus Äärikeskustaan -teos. Siinä nuoret ajattelijat hyökkäävät ihmisen ja luonnon välineellistämistä sekä keskustan ylhäältä alaspäin kulkevaa päätöksentekoa vastaan.
1990-luku
1990-luvun laman pyörteissä epäpolitisoituminen jatkui, ja tähän kehitykseen myös KOL:n oli sopeuduttava. Toiminta kuitenkin jatkui aktiivisena.
Liittohallitus
KOL:n liittohallitukseen kuuluvat tällä hetkellä puheenjohtaja, kaksi varapuheenjohtajaa sekä neljä muuta jäsentä. Liittohallitus valitaan liittokokouksessa vuodeksi. Lisäksi liitolla on pääsihteeri.
City Boy
City Boy on norjalaisen Donkeyboy-yhtyeen toiselta studioalbumilta, Silver Moonilta julkaistu elektro-pop -single. Single julkaistiin 29. marraskuuta 2011. Single on yltänyt Tanskassa ja Norjassa singlelistan 1. sijalle.
Miehen tie (täsmennyssivu)
Miehen tie voi tarkoittaa seuraavia:
Jyrki Rossi
Jyrki Tapani Rossi (s.16. joulukuuta 1962 Saarijärvi) on suomalainen kirjailija, psykologian ja uskonnon opettaja sekä yksi lukioaineiston nettipohjaisen opetuksen uranuurtajia. Rossi loi nettipohjaisen opetussivuston kirjojensa Kohtaamisia – suomalainen usko (Kirjapaja 1996) ja Suomalainen usko (Kirjapaja 1999) sivutuotteena. Hän lisäsi sivustolleen myös psykologian ja filosofian kurssimuistiinpanot. Nämä kurssimateriaalit ovat edelleen suuressa suosiossa suomalaisten lukiolaisten ja opettajien keskuudessa. Sivusto on myöhemmin laajentunut käsittelemään mm. Rossin harrastuksia, filateliaa, sukututkimusta ja myös sairauksia. Rossille tuli nimittäin vuosina 1993 ja 1998 aivoverenvuoto ns. subaraknoidaalivuoto, joihin hän oli menehtyä. Rossi kirjoitti sairaudestaan sivustollaan jo vuonna 1999, jolloin aivoverenvuodoista ei juurikaan löytynyt tietoutta edes suurimpien sairaaloiden sivustoilta. Hän onkin toiminut vertaistukena monelle aivoverenvuodon saaneelle potilaalle tai heidän omaisilleen.
Suomen Psykologianopettajat PSOP ry:n hallitus valitsi Jyrki Rossin vuoden 2016 psykologian opettajaksi Suomessa. Perusteluina valintaan pidettiin Rossin liki 30 vuotta kestänyttä uraa, jonka aikana hän on jakanut 17 vuotta opetusmateriaaliaan kaikkien opettajien ja opiskelijoiden käyttöön omien kotisivujensa kautta. Lisäksi Rossi on opiskelijoiden mukaan pidetty opettaja, joka osaa opettaa tieteelliset asiat ymmärrettävästi ja innostavasti.
Koulutus ja työ
Rossi valmistui vuonna 1986 Helsingin yliopiston Teologisesta tiedekunnasta teologian kandidaatiksi (nyk. maisteri) ns. kaksoispätevyydellä, eli hänellä oli pätevyys sekä kirkon papin virkaan että koulujen uskonnon, psykologian ja filosofian opettajan virkaan. Rossi suoritti opintojen jälkeen varusmiespalveluksen Vaasan Rannikkopatteristossa ja Santahaminan Rannikkotykistökoulussa kokelaskouluttajana vuosina 1986–1987. Rossi on sotilasarvoltaan vänrikki.
Armeijan jälkeen Rossi työskenteli Savonlinnassa sekä seurakunnan oppilaitosteologina että didaktikkona työpaikkanaan Joensuun yliopiston Savonlinnan opettajainkoulutuslaitos. Vuonna 1992 Rossin kotipaikaksi tuli syntymäkuntansa naapurikunta Äänekoski, jossa hän toimii edelleen lukion lehtorin virassaan. Rossi on suorittanut myös kouluhallinnon pätevyyden, toiminut pitkäaikaisena lukion apulaisrehtorina ja luennoivana opettajainkouluttajana eri puolilla Suomea.
Rossi ylläpitää edelleen vuonna 1999 perustamaansa ja ohjelmoimaansa nettisivustoaan Jyrki Rossin tosiviralliset kotisivut. Nettiopetuksen yhtenä uranuurtajana hän oli yksi yhdeksästä henkilöstä, joita nimettöminä haastateltiin Joensuun yliopistossa tehtyyn pro graduun, joka käsitteli tieto- ja viestintätekniikan käyttöä uskonnon opetuksessa. Rossin kotisivusto on hyvin laaja, tulostettuna yli tuhat A4-sivua, sisältäen niin opetusmateriaalia kuin erityisen laajan uskonto-osion, jossa Rossi esittelee lähes kaikki tälläkin hetkellä maassamme vaikuttavat uskonnolliset yhteisöt. Rossi on ollut yhteydessä niin henkilökohtaisesti kuin sähköpostitse noin viidenkymmenen eri uskonnollisen yhteisön edustajaan. Rossin uskontojen tuntemusta on hyödynnetty sekä wikipedian eri uskonnollisissa artikkeleissa   että Uusien uskonnollisten liikkeiden tutkijaverkoston (USVA ry:n) sekä Kirkon tutkimuskeskuksen kehittelemässä Uskonnot Suomessa -hankkeessa (mm. NMKY-liikkeen kohdalla), jonka tuloksena syntyi Uskonnot Suomessa -sivusto nettiin.
Aivoverenvuodot
Rossi sai vakavan sairauskohtauksen vuonna 1993. Aivokuvauksissa todettiin, että kyseessä oli lukinkalvonalainen aivoverenvuoto ns. subaraknoidaalivuoto. Kuvauksissa ei löydetty syytä kohtaukselle. Vuonna 1998 vuoto kuitenkin uusiutui ja tuolloin syyksi paikannettiin vuotanut aneurysma eli aivovaltimopullistuma. Aneurysma täytettiin platinalla ja myöhemmin pullistumaa on jouduttu korjaamaan lisää, viimeksi vuonna 2011. Rossille jäi sairauskohtauksista pysyviä, kroonisia vaivoja, joista jatkuvan kipuoireyhtymän vuoksi hänelle myönnettiin osatyökyvyttömyyseläke 1.4.2013 alkaen. Rossi on kertonut kotisivuillaan avoimesti sairaudestaan auttaakseen niin saman sairauskohtauksen saaneita kohtalotovereitaan kuin heidän omaisiaan.
Julkaisut
Lisäksi vuonna 1998 Rossi voitti ensimmäisen palkinnon Suomen tärkeimmässä eräkirjoituskilpailussa Eränkävijän vuosikirjaan novellillaan Kuninkaiden kohtaaminen. Rossia kehotti novellikokeiluun edesmennyt perhokalastaja ja kirjailija Harri Sirola.
Useita videojulkaisuja Youtubessa psykologian opetuksen tueksi mm.: Psykologian Maailma -sarja 1-60 osaa (2018)
Luis Lucchetti
Luis Alberto Lucchetti (18. marraskuuta 1902 La Plata, Argentiina – 6. elokuuta 1990 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia floretin joukkuekilpailussa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa floretin joukkuekilpailussa sekä kalvan yksilö- ja joukkuekilpailuissa. Hän osallistui myös vuoden 1936 kesäolympialaisiin Berliinissä ja kilpaili floretin ja kalvan joukkuekilpailuissa.
Torajärvi
Torajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Peeter Järvelaid
pienoiskuva|Peeter Järvelaid vuonna 2006. Peeter Järvelaid (s. 28. marraskuuta 1957) on virolainen oikeustieteilijä ja historioitsija. Hän on kirjoittanut pääasiallisesti Euroopan ja Viron oikeushistoriasta käyttäen semioottista ja yksilökeskeistä tutkimussuuntausta. Järvelaidin kirjoituksia on julkaistu viroksi, englanniksi, saksaksi, venäjäksi, ranskaksi, ruotsiksi, suomeksi ja latviaksi. 2000-luvulla hänen tutkimuksensa ovat keskittyneet 1900-luvun kansainvälisiin suhteisiin, mikä on vaatinut tutkimustyötä Saksan ja Puolan arkistoissa. Vuodesta 2012 Järvelaid on tutkinut pääasiallisesti Saksan diplomaattisen edustuksen toimintaa Baltiassa ja Suomessa.
Ura
Järvelaid on syntyi Tallinnassa, upseerin perheeseen. Hän valmistui juristiksi Tarton yliopistosta vuonna 1981 ja on väitellyt oikeustieteen tohtoriksi Moskovan Oikeuden Instituutissa vuonna 1990. Järvelaid työskenteli Tarton yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1981-1997. Hän oli vuodesta 1992 ylimääräinen Viron oikeushistorian professori sekä vuodesta 1993 vakituinen Viron oikeushistorian professori. Vuonna 1997 hän sai Alexander von Humboldt -säätiön stipendin, joka mahdollisti vuosina 1998-2000 ja 2012 jatkamisen tutkijana eurooppalaisen oikeushistorian alalla Max Planck -instituutissa ja muissa maineikkaissa Saksassa tutkimuskeskuksissa. Vuodesta 2000 Järvelaid on ollut oikeushistorian professori Nord-akatemiassa, josta myöhemmin tuli Tallinnan yliopiston oikeustieteen laitos. Vuosina 1997-2000 oli Järvelaid Viron oikeusministerin neuvonantaja. Hän on ollut Viron Maanpuolustusakatemian (2003-2005) ja Viron Meriakatemian (2006-2007) rehtori. Vuosien 2014-2015 vaihteessa hän toimi vierailevana tutkijana Regenburgin yliopiston oikeudellisessa instituutissa.
Tunnustukset
Järvelaidille myönnettiin vuonna 2003 ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz.
Aérospatiale
Aérospatiale oli ranskalainen ilmailualan yritys, joka valmisti pääasiallisesti sekä siviili- että sotilaslentokoneita ja raketteja. Yrityksen pääkonttori sijaitsi Pariisin 16. arrondissementissa.
Historia
Yhtiö muodostettiin vuonna 1970, kun valtion omistamat Sud Aviation, Nord Aviation ja Société d'études et de réalisation d'engins balistiques (SÉREB) yhdistyivät.
Lentokoneet
pienoiskuva|Concorde laskeutumassa.
Helikopterit
pienoiskuva|[[Royal Air Force|RAF:n Aerospatiale Puma HC1.]]
Fribourg-Gottéron
Fribourg-Gottéron on sveitsiläinen National League:ssa pelaava jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Fribourg. Seura on pelannut Sveitsin pääsarjan finaaleissa viisi kertaa, mutta ei ole kertaakaan voittanut mestaruutta.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
FPGA
FPGA (Field-programmable gate array, suomeksi ohjelmoitava porttimatriisi) on usean sovelluksen toteuttamiseen soveltuva järjestelmäpiiri/mikropiiri, jonka sisältämä logiikka voidaan ohjelmoida helposti uudelleen. FPGA-piirit ovat kehittyneet 1980-luvulla aikaisemmista ohjelmoitavista logiikkapiireistä kuten CPLD- ja PAL-piireistä, joita käytettiin järjestelmien digitaaliosien toteuttamiseen. Ohjelmoitavuuden ja useiden standardoitujen liityntävaihtoehtojen (esim. UART, I2C, SPI jne.) ansiosta FPGA-piirillä on mahdollista toteuttaa useita eri toiminnallisuuksia. FPGA-piirejä käytetään erityisesti sulautetuissa järjestelmissä, sekä yleisesti prototypointiin, pieniin ja jopa keskisuuriin tuotantosarjoihin. Aluksi FPGA-piirit eivät sisältäneet valmiita ohjelmoitavia prosessoriytimiä, mutta monipuolisimmat piirit saattavat sisältää useita prosessoreita ja niitä kutsutaankin usein FPGA-SoC-piireiksi.
Valtaosa FPGA-piireistä on digitaalisia, mutta on myös niin sanottua sekasignaalia (mixed signal) käsitteleviä piirejä. Sekasignaalia käsittelevät piirit käsittelevät sekä analogisia- että digitaalisia signaaleja samalla piisirulla.
Käyttökohteet
FPGA-piirit ovat välttämättömiä sellaisissa sovelluksissa, joissa standardointi kehittyy nopeasti esimerkiksi tietoliikenteessä, tai kehitetään uutta menetelmää esim. mittauksiin, anturointiin, lääketieteelliseen kuvantamiseen tai kvanttilaskennan demonstrointiin. Toiminnallisuuden (esim. salauksen, laskentakyvykkyyden jne) lisääminen olemassaolevaan ja toimivaan järjestelmään saattaa tapahtua joustavimmin ja nopeimmin FPGA-piiri(e)n avulla. Tästä esimerkkinä toimii anturien lisääminen matkapuhelimiin 2010-luvun alussa, kun käytössä olevien järjestelmäpiirien (ASIC/SoC) laskentakapasiteetti ei riittänyt käsittelemään lisääntyvien anturisignaalien laskentaan. Nopeimmat tuotteistajat lisäsivät erillisen FPGA-piirin pelkästään anturisignaalien laskentaan ja lisäsivät nopeasti järjestelmän suorituskykyä (muuttamatta järjestelmäpiiriä) ja menestystään markkinoilla. Tämän seurauksena osa anturivalmistajista myös kehitti erillisiä moduleja, jotka sisälsivät anturin lisäksi FPGA:n yleisimmillä järjestelmissä käytetyillä standardiliitynnöillä - ja vapauttivat/säästivät laskentaresursseja (engl. off-loading) järjestelmäpiireiltä. Samanlaista kehitystä tapahtuu autoteollisuudessa, puettavassa ja lentävässä/lennätettävässä elektroniikassa (UA/UAV), joissa järjestelmäpiirit ovat vasta kehtteillä tai joista on olemassa vasta ensimmäinen tuoteversio. On olemassa paljon sovelluksia (avaruus, anturointi, mittaustekniikka jne), joiden valmistusmäärät eivät tarvitse suorituskyvyn ja/tai kustannusten vuoksi parempaa integrointiastetta (ASIC/SoC/järjestelmä-/systeemipiiri) kuin FPGA.
Myös sovelluskohtaisia (esim autoelektroniikka) sovelluspiirejä on kehitetty (esim. Gowin Semiconductor Corp). Nissä on pyritty optimoimaan ko. sovellusalueen tyypillisten/standardoitujen liitännät, käytettävissä olevat jännitteet jne, ja näin ylimääräisten toimintojen määrä verrattuna ASIC-/SoC-/systeemipiireihin jää vähäiseksi jo kehityksen alkuvaiheessa.
Haittoja
Suurimpia haittapuolia FPGA-piirien käytöstä tuotannossa saattaa olla
Valmistusteknologiat
FPGA-piirit valmistetaan yleisimmin CMOS-teknologialla, johon on lisätty erilaisia muistioptioita (OTP engl. One Time Programmable, NVM engl. Non-Volatile Memory jne.) lisääviä valmistusaskelia, ja substraattina käytetään puolijohtavaa piitä. FPGA-piirien valmistusteknologiat ovat yleensä 1-3 sukupolvea jäljessä tiheimpien tuotanto-ASIC/IC-piirien valmistusteknologioista, ja siitäkin syystä ne ovat esim. hitaampia, mutta valmistuskustannuksiltaan halvempia kulutettua piin pinta-alaa kohti.
Myös eristävälle substratille valmistettuja (FD-SOI Fully Depleted Silicon on Insulator) FPGA-piirejä on julkaistu tehonkulutuksen minimoimiseksi ja häiriömarginaalien parantamiseksi. Tavoitteena on myös ollut säteilynkeston parantaminen esim. avaruussovelluksiin.
Käyttö ja ominaisuudet
FPGA-piirejä verrataan usein sovelluskohtaisiin mikropiireihin (ASIC ja järjestelmäpiiri (SoC, System on Chip)), sillä niiden sovellusalueet ovat usein samoja. FPGA-piirien suunnittelu poikkeaa huomattavasti esimerkiksi ASIC-piirien suunnittelusta. FPGA-piiriin verrattuna ASIC/SoC kuluttaa yleensä vähemmän tehoa ja sitä kautta lämpenee vähemmän, koska kaikki ylimääräiset liitännät ja elementit on karsittu pois. Yleensä FPGA-toteutus vie enintään n. 80% käytettävistä toiminnoista, mikä mahdollistaa toimintojen muuttamisen suunnittelun loppuvaiheessa esimerkiksi standardoinnin kehittyessä tai asiakastarpeiden muuttuessa. Vaikka ASIC/SoC on yleensä pienikokoisempi ja maksaa suurissa erissä vähemmän kuin saman toiminnalisuuden FPGA, suunnittelun ja koepiirien tuottaminen on huomattavsti nopeampaa. Näistä syistä sulautettujen laitteistojen tuotekehityksessä alkuvaiheessa käytetään FPGA-piirejä ja siirrytään ASIC/SoC-piirien käyttöön, kun tuotantomäärät kasvavat. Koska siirtyminen ASIC/SoC-piireihin ei tapahdu ilman uudelleen suunnittelua, valmistusta ja testausta, on siirtymisajankohta FPGAsta ASICiin/SoCiin määriteltävä siten, että ASIC/SoC-piirien mahdolistavat suorituskykylisäykset ja taloudellinen tehokkuus toteutuvat käytännössä. On huomattava, että siirtyminen FPGA:sta ASIC/SoC-piiriin tai joskus -piireihin vaatii tavallisimmin muutoksia myös useisiin muihinkin järjestelmän osiin kuten mm. tehontuottoon/käyttöjännitteisiin, kellotukseen, järjestelmäpiirilevyyn, testattavuuteen, mahdollisesti tarvittavaan salaukseen ja jopa tuotteen mekaaniseen ratkaisuun.
Ennen FPGA-piirien suunnittelua on valittava soveltuva valmistaja ja tuoteperhe. Tärkeimpiä valintakriteereitä ovat
Sekasignaali-FPGA-piiriä valittaessa on lisäksi selvitettävä ovatko piirin mahdollisten muunninten suorituskyky riittävä ja mitä muita analogisia/analogis-digitaalisia lohkoja (esim. lämpötilamittaus, kosketusanturien kontrollointi jne.) tai langattomia yhteys- (esim. bluetooth) ja salauslohkoja on saatavilla integroituna FPGA:han.
FPGA-piirien kasvaessa toteutuvan ajoituksen testaaminen saattaa kerralla koko piirille olla vaativa tehtävä. Siksi on kehitetty FPGA-piirejä, joissa ajoituksen hyväksyminen voidaan tehdä osittain lohkoille, joita kutsutaan verkkoalueiksi (engl. NoC, Network on chip), ja näin nopeuttaa ajoituksen testausta ja hallintaa.
Jamie Bloch
Jamie Bloch (oik. Yael Bloch; s. 17. heinäkuuta 1999, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Becky Montclairena komediasarjassa Wingin' It ja Yael Baronina nuortensarjassa Degrassi: The Next Generation sekä elokuvasta The Echo (2008).
Ura
Bloch sai ensimmäisen näyttelijän roolin vuonna 2007 elokuvasta Diary of the Dead. Seuraavana vuonna hän sai suuremman roolin Carlyna elokuvasta The Echo.
FPGA
Käyttö ja ominaisuudet
Piirin toiminnan suunnitteluun jokainen FPGA-piirin valmistaja tarjoaa oman alustakohtaisen ohjelmiston. Yleensä ohjelmisto on saatavilla Windows- ja Linux-käyttöjärjestelmille ja se on ominaisuuksiltaan erittäin monipuolinen. Arvokkaiden yrityslisenssien lisäksi suunnitteluohjelmistoista julkaistaan yleensä myös pieniä rajoituksia sisältävä ilmaisversio.
Jamie Bloch
Ura
Bloch ja Spencer MacPherson käsikirjoittivat ja näyttelivät vuonna 2015 valmistuneessa lyhytelokuvassa Reflection.
FPGA
Rakenne
FPGA-piiri koostuu geneerisistä logiikkaelementeistä, joiden toteuttama kombinatorinen logiikka ja väliset kytkennät ovat ohjelmoitavissa. FPGA-piirin valmistaja ilmoittaa yleensä logiikkaporttimäärän jota vastaavan toiminnallisuuden piiri pystyy parhaimmillaan toteuttamaan. Nykyaikaisissa piireissä tämä määrä lasketaan sadoissa tuhansissa porteissa. Käytännössä tästä maksimimäärästä jäädään usean kymmenen prosentin päähän, sillä ohjelmoitavien logiikkaelementtien välinen reititys piirillä optimaalisella tavalla on erittäin vaikeaa. Pitkät reitit logiikkalementtien välillä myös rajoittavat kellotaajuutta jolla piiriä voidaan käyttää. Mikäli logiikkaportteja tarvitaan enemmän kuin mihin yksi piiri pystyy, on useamman FPGA-piirin yhteiskäyttö mahdollista joillain alustoilla.
Aiheesta muualla
Circuit logique programmable
Leh
Leh  on Ladakhin alueen suurin kaupunki Jammun ja Kashmirin osavaltiossa Pohjois-Intiassa. Kaupungissa asui 28 639 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan.
Leh oli vuosisatoja tärkeä pysähdyspaikka kaupankäyntireittien varrella, Pakistanin sekä Kashmirin sijaitessa lännessä ja Tiibetin idässä. Alueen läpi kulki muun muassa suolaa, viljaa ja kašmirvillaa. Alue kärsi vakavista tulvista vuonna 2010, joiden seurauksena yli sata ihmistä kuoli.
Ocepechelon
Ocepechelon on sukupuuttoon kuollut meressä elänyt kilpikonnasuku. Suvun ainoa laji on Ocepechelon bouyai, ja se tunnetaan vain yhden Marokosta löydetyn kallon perusteella, joka on peräisin myöhäisliitukauden Maastricht-vaiheelta. pienoiskuva|vasen|Kuvia kallosta ja kokovertailu ihmisen kanssa pienoiskuva|oikea|Animaatio Ocepechelonin mahdollisesta ruokailutavasta Ocepechelonin kallo oli noin 70 senttiä pitkä, mikä tekee siitä yhden suurimmista tunnetuista merikilpikonnista. Sen erikoisin piirre oli sen luinen, putkimainen nokka, jolla se luultavasti imaisi vedestä pieniä kaloja, pääjalkaisia ja meduusoja ravinnokseen. Samankaltaista tekniikkaa hyödyntävät nykyisistä kilpikonnista muun muassa matamata ja näykkijäkilpikonna, mutta niistä poiketen Ocepechelonilla oli pitkä nokka. Eniten se muistutti ruokailutavoiltaan ja nokkansa rakenteelta putkisuukaloja ja nokkavalaita.
Fylogenia
Evers et al. (2019):
Purjehdus kesäolympialaisissa 1908
75px|right|Purjehdus Vuoden 1908 Lontoon kesäolympialaisten purjehdus järjestettiin 27. – 29. heinäkuuta ja 11. – 12. elokuuta 1908 Britanniassa Rydessä ja Hunters Quayssa. Laji oli olympialaisten ohjelmassa toista kertaa. Mukana oli 64 osanottajaa viidestä maasta. Kaikissa luokissa ei ollut tarpeeksi osallistujia, ja pronssi- ja hopeamitaleja jätettiin jakamatta. 15-metristen luokassa ei ollut yhtään osallistujaa.
Héctor Lucchetti
Héctor Pablo Lucchetti (9. maaliskuuta 1905 La Plata, Argentiina – ?) oli argentiinalainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia floretin joukkuekilpailussa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa. Hän kilpaili vielä vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä floretin ja kalvan joukkuekilpailuissa.
Mooseksen laulu
Mooseksen laulu tarkoittaa seuraavia asioita:
Vuoden 1992 raamatunkäännöksessä seuraavat kohdat, joista aikaisempien käännösten kohdalla käytettiin nimeä Mooseksen virsi: Mooseksen virsi on myös laulu, jota korpelalaisuudessa käytettiin pahojen henkien karkottamiseen.
MF Doom
MF DOOM (oik. Daniel Dumile (/ˈduːməleɪ/ DOO-mə-lay;  9. tammikuuta 1971 Lontoo, Iso-Britannia – 31. lokakuuta 2020 Leeds ) oli Yhdysvalloissa New Yorkin Long Islandilla varttunut hiphop-artisti. Hän esiintyi uransa aikana useilla muillakin taiteilijanimillä, joista tunnetuimpia ovat Viktor Vaughn, King Geedorah ja Supervillain. Sooloalbumiensa lisäksi hän teki yhteisalbumeita muun muassa Danger Mousen ja Madlibin kanssa. Hän toimi sekä MC:nä että tuottajana, ja teki myös instrumentaali-hiphopia. Hän oli yksi underground-hiphopin tunnetuimpia artisteja.
Dumile käytti taiteilijanimellään esiintyessään aina naamiota. Hänen alter egonsa pohjautui Marvelin sarjakuvakonnaan Tohtori Doomiin. Hänen yksityiselämästään tiedetään varsin vähän, mutta vuonna 2006 hän kertoi MySpace-sivullaan olevansa naimisissa ja kahden lapsen isä. Vaikka brittiläissyntyinen Dumile asuikin lähes koko elämänsä Yhdysvalloissa, hän päätti pysyä Ison-Britannian kansalaisena.
Dumile kuului aikaisemmin hiphop-yhtye KMD:hen, joka hajosi vuonna 1993 hänen bänditoveri-veljensä kuoltua auto-onnettomuudessa. Onnettomuuden jälkeen Dumile vetäytyi musiikkibisneksestä vuosiksi, palaten vuonna 1999 uudella taiteilijanimellään sooloalbumilla Operation Doomsday.
MF DOOM kuoli 31. lokakuuta 2020 Leedsissä, Englannissa ollessaan 49-vuotias. Vuonna 2023 Dumilen leski kertoi julkisuuteen artistin kuolleen verenpainelääkkeen aiheuttamaan harvinaiseen allergiseen reaktioon, angioedeemaan. Vastikään käyttöönotettu verenpainelääke aiheutti Dumilelle vakavia hengitysongelmia, jonka takia hänet vietiin St. Jamesin yliopistolliseen sairaalaan. Viimeiset päivänsä hän oli hengityskoneessa. Dumile kärsi ylipainosta, munuaissairaudesta ja kohonneesta verenpaineesta.
Soolojulkaisut
Nimellä DOOM
Nimellä MF DOOM
Nimellä Viktor Vaughn
Nimellä King Geedorah
Nimellä Metal Fingers
Merkittävimmät yhteisprojektit
Madvillain (yhdessä Madlibin kanssa)
Olli Heilimo
Olli Heilimo (8. tammikuuta 1918 Helsinki – 8. lokakuuta 2002 ) oli lääninrovasti ja tietokirjailija, joka julkaisi useita teoksia seurakuntien hallinnosta ja kirkkolainsäädännöstä.
Henkilöhistoria
Olli Heilimon vanhemmat olivat esittelijäneuvos Esko Heilimo ja Aino Lille ja puoliso vuodesta 1943 Kaija Karolina Repo. Heilimo tuli ylioppilaaksi 1939 ja suoritti teologian erotutkinnon 1946. Hän toimi nuorisopappina Ruokolahdella 1947, Mäntyharjulla 1947–1948, Lappeenrannassa 1948–1949 ja Imatralla 1949–1952. Rantasalmen kappalainen Heilimo oli 1953–1963, Heinolan maaseurakunnan kirkkoherra 1964–1968 ja Hämeenlinnan kirkkoherra vuodesta 1968. Hän oli Mikkelin tuomiokapitulin asessori 1960–1968 ja Hämeenlinnan tuomiorovasti vuodesta 1973. Heilimo oli useaan otteeseen kirkolliskokouksen ja sen asettamien toimikuntien jäsen. Helsingin yliopiston teologian kunniatohtoriksi hänen vihittiin 1973.
Paula af Heurlin
Paula af Heurlin (13. toukokuuta 1872 Helsinki – 15. marraskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen laulunopettaja ja raittiuden edistäjä.
Kolme kolikkoa lähteessä
Kolme kolikkoa lähteessä (Three Coins in the Fountain) on Jean Negulescon ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1954. Kolme kolikkoa lähteessä sai Oscar-palkinnot parhaasta värikuvauksesta ja laulusta. Lisäksi se oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi.
Elokuvassa kolme aviomiestä etsivää naista (Dorothy McGuire, Jean Peters ja Maggie McNamara) heittää kolikon Trevin-suihkulähteeseen toivoen sen tuovan onnea miehen etsinnässä.
Kokoerottelukromatografia
thumb|right|400px|Kokoerottelukromatografian teoriaa kuvaava piirros Kookkaat partikkelit eivät kulkeudu stationaarifaasin huokosiin ja kulkeutuvat nopeammin kokoerottelupylvään läpi. Pienet partikkelit kulkeutuvat huokosiin ja ne kulkeutuvat hitaammin. Kokoerottelukromatografia on kromatografinen menetelmä, jossa liuoksessa olevat molekyylit erotellaan kokonsa ja muotonsa, muttei molekyylipainonsa, mukaan. Sitä käytetään yleensä kookkaiden molekyylien, makromolekyylien tai makromolekyylikompleksien, kuten proteiinien ja teollisten polymeerien, erotteluun. Kun vesiliuosta käytetään kuljettamaan näyte kromatografiapylvään läpi, kokoerottelutekniikkaa kutsutaan geelifiltraatioksi eli geelisuodatukseksi. Orgaanista ajoliuosta käytettäessä kokoerottelutekniikkaa kutsutaan geelipermeaatiokromatografiaksi. Kokoerottelukromatografia on laajasti käytetty polymeerien karakterisointimenetelmä, koska sillä saadaan polymeerien molekyylipainot hyvin selvitettyä.
Sovellukset
Geelisuodatuksen pääsovellus on proteiinien ja muiden vesiliukoisten polymeerien fraktiointi, kun taas geelipermeaatiokromatografiaa käytetään orgaanisiin liuottimiin liukenevien polymeerien molekyylipainojakauman analysointiin. Kumpaakaan tekniikkaa ei tulisi sekoittaa geelielektroforeesiin, jossa sähkökenttää käytetään liikuttamaan molekyylejä geelin läpi riippuen niiden sähkövarauksesta.
Peetter
Peetter on miehen etunimi. Suomessa oli on vuoden 2020 loppuun mennessä 42 Peetter-nimistä henkilöä. Peetter on yksi muunnelma raamatusta peräisin olevasta etunimestä nimestä Pietari.
Kokoerottelukromatografia
Sovellukset
Kokoerottelukromatografia on laajasti käytetty tekniikka synteettisten ja biologisten polymeerien, kuten proteiinien, polysakkaridien ja nukleiinihappojen, puhdistukseen ja analyysiin. Biologit ja biokemistit käyttävät stationaarifaasina tyypillisesti polyakryyliamidia, dekstraania tai agaroosia ja suodattavat näytteet alhaisella paineella. Polymeerikemistit käyttävät stationaarifaasina tyypillisesti silikaa tai ristisidottua polystyreeniä ja ajavat näytteet korkealla paineella.