cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olga Kotljarova
Kotljarova voitti 1995 nuorten EM-kultaa 400 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa samalla matkalla sisäratojen EM-kisoissa. Vuonna 1997 hän karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 53,17, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Saman vuoden Universiadeissa hän voitti kultaa 400 metrillä ja pitkässä viestissä. Euroopan cupissa hän voitti pitkän viestin ja oli kolmas 400 metrillä. Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 51,03. Seuraavana vuonna hän voitti Budapestin EM-kisoissa EM-pronssia 400 metrillä ja hopeaa pitkässä viestissä. Kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa hän oli viides 400 metrillä ja kolmas 4 x 400 metrin viestissä.
Kotljarova karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 400 metrin välierissä, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa pitkässä viestissä. Hän voitti samana vuonna Euroopan cupissa pitkän viestin ja oli toinen 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa. Sevillan MM-kisoissa hän sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi ajalla 50,72 ja samoissa kisoissa hän oli voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän juoksi 400 metrillä kahdeksanneksi, mutta oli mukana voittamassa pitkässä viestissä olympiapronssia. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän voitti hopeaa 400 metrin juoksussa ja kultaa viestissä. Kolme vuotta myöhemmin Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupissa 400 metrin juoksun ajalla 50,09.
Kotljarova sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2005 800 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 2.00,94. Seuraavana vuonna hän voitti matkan Venäjän sisäratojen mestaruuden ja sijoittui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Göteborgin EM-kisoissa EM-kultaa ajalla 1.57,38 ja juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi.
Kotljarova oli mukana Venäjän viestijoukkuessa, joka teki yhä voimassa olevan sisäratojen maailmanennätyksen 4 x 400 metrin viestissä.
OG Ulla-Maija
OG Ulla-Maija (OGUM, oikealta nimeltään Tatu Varvikko, s. 31.7.1991 ) on forssalainen rap-artisti, joka aloitti uransa vuonna 2010 julkaisemalla parodioita suomiräp-kappaleista. Ennen rap-uraansa Varvikko soitti kitaraa ja lauloi metalliyhtyeessä. Nuorempana Varvikko myös esiintyi nimellä Tatrik ja osallistui Idols-yhteisö Subjectiin musiikkivideollaan.
OGUMin ”Makia”-kappaletta on kutsuttu sovinistikseksi ja naisiin kohdistuvaksi väkivalta-fantasiaksi. Varvikko itse kommentoi, että kappaleen lyriikka on mielipide yhdestä naisesta, ei yleistys kaikista naisista. Varvikon mielestä taiteen nimissä saa sanoa mitä vain.
Varvikko on syntynyt Forssassa, ja asunut sittemmin tiettävästi ainakin Kuopiossa.
Yksityiselämä
OG Ulla-Maija on kaksosten isä.
Sonnilammi
Sonnilammi on Kanta-Hämeessä Lopella Vojakkalan kylän lähellä sijaitseva umpilampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto. Lammen ympäristö erottuu terävärajaisena painaumana ja se saattaa siksi olla suppa. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Lampi on autio ja sinne johtaa viereiseltä yhdystieltä 2824 kärrypolku.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,9 metriä mpy. Lampeen ei tule tai lähde ojia, joten se on umpijärvi. Viereisiä, mahdollisesti samalla tavalla muodostuneita lampia ovat Kalattomanlammit ja Lintulammi.
Immunokromatografiset sivuvirtaustestit
Immunokromatografiset sivuvirtaustestit (LFT), jotka tunnetaan myös nimellä lateraalivirtauksen immunokromatografiset määritykset tai pikatestit, ovat yksinkertaisia laitteita, joiden tarkoituksena on havaita kohdeaineen esiintyminen nestemäisessä näytteessä ilman kalliita erikoislaitteita. Näitä testejä käytetään laajalti lääketieteellisessä diagnostiikassa kotitesteissä, hoitopaikkatesteissä tai laboratoriokäytössä. Esimerkiksi kotiraskaustesti on LFT, joka havaitsee tietyn hormonin. Nämä testit ovat yksinkertaisia ja taloudellisia, ja ne antavat tuloksen yleensä noin viidessä-30 minuutissa. Monet laboratoriosovellukset lisäävät yksinkertaisten LFT-testien herkkyyttä käyttämällä erityisiä lisälaitteita.
Näytetyyny toimii sienenä ja pidättää ylimääräisen näytteen nesteen. Kun neste on imeytynyt, se virtaa toiseen konjugaattityynyyn, johon valmistaja on varastoinut suola-sokerimatriisiin pakastekuivattuja bioaktiivisia hiukkasia, joita kutsutaan konjugaateiksi (ks. jäljempänä). Konjugaattityyny sisältää kaikki reagenssit, joita tarvitaan optimoituun kemialliseen reaktioon kohdemolekyylin (esim. antigeenin) ja sen kemiallisen kumppanin (esim. vasta-aineen) välillä, joka on immobilisoitu hiukkasen pinnalle. Tämä merkitsee kohdehiukkaset, kun ne kulkevat tyynyn läpi ja jatkavat matkaansa testi- ja kontrollilinjoille. Testiviivalla näkyy signaali, usein väri kuten raskaustestissä. Kontrolliviiva sisältää affiniteettiligandeja, jotka osoittavat, onko näyte virrannut läpi ja ovatko konjugaattityynyssä olevat biomolekyylit aktiivisia. Kun neste on läpäissyt nämä reaktiovyöhykkeet, se pääsee viimeiseen huokoiseen materiaaliin, sydänlankaan, joka toimii yksinkertaisesti jätesäiliönä.
Värilliset hiukkaset
Periaatteessa voidaan käyttää mitä tahansa värillistä hiukkasta, mutta yleisimmin käytetään kuitenkin lateksia (sininen väri) tai nanometrin kokoisia kultahiukkasia (punainen väri). Kultahiukkaset ovat punaisia paikallisen pintaplasmoniresonanssin vuoksi. Myös fluoresoivia tai magneettisesti leimattuja hiukkasia voidaan käyttää, mutta nämä vaativat kuitenkin elektronisen lukulaitteen käyttöä testituloksen arvioimiseksi.
Sandwich-määritykset
Sivuvirtaustestien sandwich-assay- ja competitive assay -muotojen välinen ero
Sandwich-testejä käytetään yleensä suurille analyytteille, koska niillä on yleensä useita sitoutumiskohtia. Kun näyte siirtyy määrityksen läpi, se kohtaa ensin konjugaatin, joka on kohdeanalyytille spesifinen vasta-aine, joka on merkitty visuaalisella tunnisteella, yleensä kolloidisella kullalla. Vasta-aineet sitoutuvat näytteessä olevaan kohdeanalyyttiin ja siirtyvät yhdessä, kunnes ne saavuttavat testilinjan. Testilinja sisältää myös kohdeanalyytille spesifisiä immobilisoituja vasta-aineita, jotka sitoutuvat siirtyneisiin analyyttiin sitoutuneisiin konjugaattimolekyyleihin. Testilinjalla näkyy tällöin visuaalinen muutos, joka johtuu konsentroituneesta visuaalisesta tunnisteesta, mikä vahvistaa kohdemolekyylien läsnäolon. Useimmissa sandwich-määrityksissä on myös kontrolliviiva, joka näkyy riippumatta siitä, onko kohdeanalyytti läsnä vai ei, jotta voidaan varmistaa lateraalivirtaustyynyn moitteeton toiminta.
Nopeaa ja edullista sandwich-pohjaista määritystä käytetään yleisesti kotiraskaustesteissä, joilla osoitetaan ihmisen koriongonadotropiinia (hCG) raskaana olevien naisten virtsasta.
Kilpailukykyiset määritykset
Kompetitiivisia määrityksiä käytetään yleensä pienille analyytteille, koska pienillä analyytteillä on vähemmän sitoutumiskohtia. Näyte kohtaa ensin kohdeanalyytin vasta-aineet, jotka on merkitty visuaalisella tunnisteella (värilliset hiukkaset). Testirivi sisältää kohdeanalyytin, joka on kiinnitetty pintaan. Kun kohdeanalyytti puuttuu näytteestä, sitoutumattomat vasta-aineet sitoutuvat näihin kiinnittyneisiin analyyttimolekyyleihin, jolloin näytteessä näkyy visuaalinen merkintä. Sitä vastoin kun kohdeanalyytti on näytteessä, se sitoutuu vasta-aineisiin ja estää niitä sitoutumasta testilinjan kiinteään analyyttiin, jolloin visuaalista merkkiainetta ei näy. Tämä eroaa sandwich-määrityksistä siinä, että kaistaleen puuttuminen tarkoittaa, että analyytti on läsnä.
Kvantitatiiviset testit
Useimmat LFT-testit on tarkoitettu toimimaan puhtaasti laadullisesti. On kuitenkin mahdollista mitata testiviivan voimakkuutta näytteessä olevan analyytin määrän määrittämiseksi. Useat yritykset käyttävät kannettavia diagnostisia laitteita, joita kutsutaan sivuvirtauslukulaitteiksi, joiden avulla saadaan täysin kvantitatiivinen määritystulos. Käyttämällä valaistuksessa ainutlaatuisia valon aallonpituuksia yhdessä joko CMOS- tai CCD-detektointitekniikan kanssa voidaan tuottaa signaalirikas kuva todellisista testiviivoista. Käyttämällä kuvankäsittelyalgoritmeja, jotka on suunniteltu erityisesti tiettyä testityyppiä ja väliaineita varten, viivojen voimakkuudet voidaan sitten suhteuttaa analyyttien pitoisuuksiin. Yhden tällaisen käsikäyttöisen lateraalivirtauslaitealustan on valmistanut Detekt Biomedical L.L.C.. Vaihtoehtoisilla ei-optisilla tekniikoilla voidaan myös raportoida kvantitatiivisia määritystuloksia. Yksi tällainen esimerkki on magneettinen immunomääritys (MIA) LFT-muodossa, joka mahdollistaa myös määrällisen tuloksen saamisen. Näytteen nesteen kapillaarisen pumppauksen vaihteluiden vähentäminen on toinen tapa siirtyä laadullisista tuloksista määrällisiin. Viimeaikaisessa työssä on esimerkiksi osoitettu kapillaarinen pumppaus, jossa virtausnopeus on vakio ja riippumaton nesteen viskositeetista ja pintaenergiasta.
Matkapuhelimet ovat osoittaneet, että niillä on suuri potentiaali kvantifioinnissa lateraalivirtausmäärityksissä, ei ainoastaan laitteen kameran, vaan myös valosensorin tai matkapuhelimen akun tuottaman energian avulla.
Kontrollilinja
Vaikka se ei ole ehdottoman välttämätöntä, useimmissa testeissä on toinen linja, joka sisältää vasta-ainetta, joka poimii vapaan lateksin tai kullan, jotta voidaan varmistaa, että testi on toiminut oikein.
Veriplasman uuttaminen
Koska hemoglobiinin voimakas punainen väri häiritsee kolorimetristen tai optiseen ilmaisuun perustuvien diagnostisten testien lukemista, veriplasman erottaminen on yleinen ensimmäinen vaihe diagnostisen testin tarkkuuden lisäämiseksi. Plasma voidaan erottaa kokoverestä integroitujen suodattimien tai agglutinaation avulla.
Nopeus ja yksinkertaisuus
Testituloksen saamiseen kuluva aika on näiden tuotteiden keskeinen tekijä. Testien kehittäminen voi kestää vain muutaman minuutin. Yleensä ajan ja herkkyyden välillä on kompromissi: herkempien testien kehittäminen voi kestää kauemmin. Tämän testimuodon toinen keskeinen etu muihin immunomäärityksiin verrattuna on testin yksinkertaisuus, sillä se vaatii yleensä vain vähän tai ei lainkaan näytteen tai reagenssin valmistelua.
Patentit
Tämä on erittäin kilpaillut ala, ja useat tahot vaativat alan patentteja, erityisesti Alere (entinen Inverness Medical Innovations, nykyisin Abbottin omistuksessa), joka omistaa Unipathin alun perin hakemia patentteja. Ryhmä kilpailijoita kiistää patenttien pätevyyden. Myös useilla muilla yrityksillä on patentteja tällä alalla.
Sovellukset
Sivuvirtausmäärityksillä on monenlaisia sovelluksia, ja niillä voidaan testata erilaisia näytteitä, kuten virtsaa, verta, sylkeä, hikeä, seerumia ja muita nesteitä. Tällä hetkellä kliiniset laboratoriot, sairaalat ja lääkärit käyttävät niitä nopeisiin ja tarkkoihin testeihin, joilla voidaan tutkia tiettyjä kohdemolekyylejä ja geeniekspressiota. Muita lateraalivirtausmääritysten käyttökohteita ovat elintarvike- ja ympäristöturvallisuus sekä eläinlääketiede kemikaalien sekä tautien ja toksiinien, löytämiseksi. LFT:tä käytetään yleisesti myös tautien, kuten ebolan, tunnistamiseen, mutta yleisin LFT on kotiraskaustesti.
COVID-19-testi
Sivuvirtausmääritykset ovat olleet ratkaisevassa asemassa COVID-19-testauksessa, sillä niiden etuna on, että ne antavat tuloksen 15-30 minuutissa. Sivuvirtausmääritysten järjestelmällinen arviointi COVID-19-pandemian aikana aloitettiin Oxfordin yliopistossa osana Yhdistyneen kuningaskunnan yhteistyötä Public Health Englandin kanssa. Kesäkuussa 2020 Yhdistyneessä kuningaskunnassa alkanut tutkimus FALCON-C19 vahvisti joidenkin lateraalivirtauslaitteiden (LFD) herkkyyden tässä tilanteessa. Erityisesti Innova SARS-CoV-2 Antigen Rapid Qualitative Test -laitteelle tehtiin laajennettu kliininen arviointi kenttätutkimuksissa, ja sen todettiin olevan hyvä virusantigeenin havaitsemis-/herkkyysominaisuuksiltaan ja spesifisyydeltään erinomainen, vaikkakin testipakkauksen epäonnistumisprosentti ja koulutuksen vaikutus olivat mahdollisia ongelmia. Arvioinnin jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus päätti tammikuussa 2021 avata Englannissa yläkouluja, joissa oppilaat ja opettajat ottavat päivittäin LFT-testin, osana niin kutsuttua "Operation Moonshot" -operaatiota. Tammikuun 19. päivänä 2021 MHRA ei kuitenkaan hyväksynyt päivittäisiä pikatestejä vaihtoehdoksi itseruiskutukselle.
LFT-testejä on käytetty COVID-19:n joukkotestaukseen maailmanlaajuisesti, ja ne täydentävät muita COVID-19:n kansanterveystoimenpiteitä.
Jotkut hallituksen ulkopuoliset tutkijat ovat ilmaisseet vakavia epäilyjä Innova LFD:n käytöstä Covidin seulontaan. Birminghamin yliopiston biostatistiikan professorin Jon Deeksin mukaan Innova-testi on "täysin sopimaton" yhteisötestaukseen: "Koska testistä voi jäädä huomaamatta jopa puolet tapauksista, negatiivinen testitulos osoittaa pienentynyttä Covid-riskiä, mutta ei sulje pois Covidia". Asiantuntijoiden esittämän kritiikin ja sääntelyviranomaisen puuttuvan hyväksynnän vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus "keskeytti" päivittäiset LFT-testit Englannin kouluissa tammikuun 2021 puolivälissä.
Santiago Arias
Santiago Arias Naranjo (s. 13. tammikuuta 1992 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on oikeana laitapuolustajana. Arias edustaa Espanjan liigassa pelaavaa Granadaa. Kauden 2020–2021 hän pelasi lainalla saksalaisessa Bayer Leverkusenissa. Hän on edustanut ammattilaisurallaan aiemmin kolumbialaista La Equidadia (2009–2011), portugalilaista Sportingia (2011–2013) ja alankomaalaista PSV Eindhovenia (2013–2018).
Arias pelasi Kolumbian maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi kolmessa alkulohko-ottelussa mutta ei enää jatkopeleissä. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Kolumbian kaikki neljä ottelua. Copa Américassa hän on pelannut vuosina 2015, 2016 ja 2019.
He vaelsivat auringossa
He vaelsivat auringossa (A Walk in the Sun) on Lewis Milestonen ohjaama yhdysvaltalainen sotaelokuva vuodelta 1945. Siinä toisen maailmansodan amerikkalaisjoukot etsivät Italian maaseudulla siltaa, joka heidän on määrä räjäyttää.
Tuotanto
Milestone tilasi Millard Lampellilta ja Earl Robinsonilta lyhyitä lauluja, joita käytettiin elokuvan suvantokohdissa. Laulut esittää Kenneth Spencer. Ennakkokatseluiden perusteella osa niistä jätettiin lopullisesta versiosta pois.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1986 sen olevan elokuvan Länsirintamalta ei mitään uutta (1930) rinnalla toinen niistä pasifistisista sotafilmeistä, joiden ansiosta Lewis Milestone jää elokuvan historiaan: ”Milestone välittää rehellisen lähikuvan Salernon rannalle nousevien amerikkalaisten miesten tunnelmista. Italian auringon alla nämä teksasilaisen divisioonan tuntemattomat sotilaat kohtaavat sodan pelot kaikessa järkyttävyydessään.”
Vuonna 2016 He vaelsivat auringossa otettiin mukaan Yhdysvaltojen National Film Registryyn, johon kootaan kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Samy Badibanga
Samy Badibanga (s. 1962 Kinshasa) on kinshasankongolainen poliitikko, joka nimitettiin maansa pääministeriksi vuonna 2016. Hän on opiskellut Sveitsissä ja Hollannissa ja työskennellyt kaivosalan yrityksissä. Vuosina 2009-2011 hän oli opposition presidenttiehdokkaan Étienne Tshisekedin neuvonantaja.
Aseväkivalta Ruotsissa
Aseväkivalta Ruotsissa on lisääntynyt jyrkästi nuorten miesten keskuudessa 2000-luvulla. Aseväkivalta alkoi lisääntyä nopeasti 2000-luvun puolivälissä ja lisääntyi nopeammin vuodesta 2013 lähtien maahanmuuton seuraksena. Vuoteen 2021 mennessä aseväkivalta oli kymmenkertaistunut 1990-luvun alusta lähtien. Tämä erottaa Ruotsin useimmista muista Euroopan maista, joissa aseväkivalta on vähentynyt tai pysynyt ennallaan. Aseväkivallan suhteellinen osuus Ruotsissa on suurempi kuin Länsi-Euroopan maissa. Suurin osa kasvusta liittyy jengiväkivaltaan Ruotsin sosiaalisesti haavoittuvaksi luokitetuilla asuma-alueilla (utsatt område), joilla on muuta maata korkeampi rikollisuusaste. Ampuminen tapahtuu noin viisi kertaa todennäköisemmin alueella, joka on virallisesti merkitty sosiaalisesti haavoittuvaksi alueeksi. Käytännössä aseväkivallan lisääntyminen rajoittuu näihin alueisiin eikä muualla maassa ole tapahtunut merkittävää muutosta. Ruotsin kansallinen rikostentorjuntaneuvosto (Brottsförebyggande rådet) ei vuoden 2021 raportissaan analysoinut ilmiön syitä Ruotsissa.
Aseväkivalta viittaa tarkoitukselliseen ja laittomaan aseelliseen voimankäyttöön yksilöä, ryhmää tai yhteisöä kohtaan. Ruotsinkielisissä lähteissä ilmiöstä puhutaan myös nimillä jengiammuskelut (gängskjutningar), ammuskelut (skjutningar) tai yleisemmin jengiväkivalta (gängvåldet).
Kehitys
Ruotsiin rakennettiin 1960–1970-luvuilla betonilähiöitä, joihin asutettiin töiden perässä tulleet ulkomaalaiset, mukaanlukien suomalaiset. Betonilähiöt ovat yksitoikkoisia ja niissä on huonot mahdollisuudet edetä elämässä. Yksi tilannetta pahentaneista asioista on ollut Ruotsin vapaa kouluvalinta, jonka seurauksena vanhemmat ovat ottaneet lapsensa pois heikkoina pitämistään kouluista. Näin nuoret ovat jakautuneet yhä selvemmin voittajiin ja häviäjiin – myös he, joilla on ruotsalaiset juuret. Tämän kehityksen seurauksena esimerkiksi Tukholman Rinkebyn kaltaisissa betonilähiöissä 2020-luvulla jopa 90 prosenttia on ulkomaalaistaustaisia, 40 prosenttia alle 25-vuotiaita ja työttömiä lähes kolme kertaa enemmän kuin Tukholmassa keskimäärin. Tällaisessa tilanteessa elävälle nuorelle ainoa vaihtoehto voi olla jengi, sillä se tarjoaa rahaa, asemaa ja turvaa. Jengit taistelevat vallasta ja huumekaupan reviireistä, jotka eivät rajoitu sosiaalisesti haavoittuviin asuma-alueiisiin tai syrjäytyneisiin maahanmuuttajiin. Järjestäytynyt rikollisuus sai Ruotsissa jalansijaa 1990-luvulla, kun moottoripyöräjengit ammattimaistuivat. Katujengit ilmestyivät lähiöihin 2000-luvulla.
Aseväkivallan syy-seuraussuhdetta on tutkittu vuonna 2017 julkaistussa raportissa, jossa tiedonlähteenä on Tukholman, Göteborgin ja Malmön poliisin rekisterit vuosilta 2011–2015. Henkirikosten määrä on laskenut 1990-luvun 100 vuotuisesta 2010-luvun 90 vuotuiseen tapaukseen. Kuitenkin samaan aikaan miesten kuolemaan johtaneet ammuskelut ovat lisääntyneet vuosittain 2 % ja sairaalahoitoa vaativat ampumavammat ovat lisääntyneet vuosittain 4 %. Lisäksi on näytetty toteen, että ammuskeluissa on tapahtunut merkittävä lisäys vuodesta 2006 alkaen ja että tämä lisäys on tapahtunut huono-osaisilla alueilla. Kolmen tutkitun kaupungin suurkaupunkialueella oli suurempi keskittymä (18 %) sellaisia henkirikoksia, jotka linkittyvät järjestäytyneeseen rikollisuuteen kuin vähemmän asutetuilla alueilla (7 %) vuosina 2002–2013. Tukholmassa ja Malmössä on nelinkertainen riski uudelle ampumiselle 100 metrin ja kahden viikon aikana ampumisen jälkeen. Poliisin tilastojen mukaan merkittävä osuus Ruotsiin laittomasti maahantuoduista tuliaseista on lähtöisin entisen Jugoslavian maista.
Raportin mukaan kuolemaan johtaneet ampumatapahtumat ovat Ruotsissa noin 4-5 kertaa yleisempiä kuin naapurimaissa, kuten Saksassa ja Norjassa, suhteutettuna väestön kokoon. Ruotsin kaupungeista suhteellisesti eniten ammuskeluja ensiintyi Malmössa. Vakavan väkivallan luonne muuttui tutkittavalla kaudella rikollisista liivijengeistä kaupunkien lähiöissä tapahtuvaan rikkollisuuteen. Ruotsissa on alempi kuolemaan johtaneden ampumarikosten selviämisprosentti (koko maassa: 50 %, suurkaupungeissa 25 %) verrattuna Saksaan ja Suomeen (90 %). Silminnäkijöitä on vaikea saada todistamaan tai edes kertomaan näkemistään väkivaltaisuuksista, koska rikollisjärjestöt uhkailevat ja pelottelevat todistajia. Ruotsalaiset eivät halua puhua aiheesta, sillä keskustelu menee hyvin helposti riitelyksi, vaan aiheesta on helpompi vaieta. Karkeasti voi jaotella, että oikeisto syyttää tilanteesta maahanmuuttoa, vasemmisto vähäosaisuutta ja syrjäytymistä.
Tammikuussa 2018 poliisin tilastojen mukaan ampumamurhien määrä kasvoi vuoden 2006 kahdeksasta vuoden 2017 neljäänkymmeneenkolmeen. Vuosien 2011–2017 jengisodan analyysi osoitti, että 1500 tapauksessa oli ampuma-aseita mukana ja näissä tapauksissa 131 ihmistä kuoli ja 520 loukkaantui. Helmikuussa 2018 kriminologi Jerzy Sarnecki totesi Forskning & Framsteg -lehden haastattelussa, että Ruotsin aserikosten lisääntyminen oli yllättänyt hänet, ruotsalaiset kriminologit yleensä ja Ruotsin poliisin. Hän luonnehti viimeaikaista kehitystä "hyvin vakavaksi".
Tukholman yliopiston tutkija Amir Rostamin mukaan poliisin tilastoista selviää, että vuonna 2018 ampumisten määrä on edelleen korkea. Tammi – marraskuussa 2018 ampumatapauksia oli 274, joissa oli yhteensä kuollut 42 ja haavoittunut 129 ihmistä. Lähes puolet (46 %) vuoden 2018 kaikista ampumistapauksista tapahtui julkisissa tiloissa ongelmallisiksi luokitetuilla asuma-alueilla. Sekä uhrit että tekijät ovat entistä nuorempia. Tutkija Amir Rostamin mukaan vuonna 2021 aseväkivallasta vastuussa ovat pääasiassa nuoret miehet ja usein toisen sukupolven maahanmuuttajat. .
Peter Svensson, entinen rikollisjärjestön johtotason jäsen, joka auttaa nykyään työkseen rikollisesta toiminnasta irti pyrkiviä, sanoo, että rikollisjärjestön jäsenet pystyvät ampumaan, koska he käyttävät rauhoittavia, jotka turruttavat tunteet. Sekä Peter Svenssonin tukijärjestön Fryshusetin toiminnassa että Tukholman poliisissa on huomattu, että naisten rooli rikoksissa ja jengeissä on kasvanut, joskin naisten osuus on kuitenkin yhä pieni. Svenssonin mukaan naiset ovat tyypillisesti olleet aluksi mukana tyttöystävänä mutta pyrkineet aktiivisesti ylöspäin hierarkiassa poikaystävän kannustamana. Naiset piilottavat ja kuljettavat aseita sekä huumeita, koska heillä on pienempi riski tulla pysäytetyiksi, hän sanoo.
Vuonna 2020 Ruotsissa tapahtui 366 ampumatapausta, joissa kuoli 47 ihmistä ja 117 haavoittui, mikä on 10 % enemmän kuin edellisenä vuonna. Myös vuonna 2020 noin puolet ampumistapauksista, jotka johtivat tappoihin, tapahtuivat ongelmallisiksi luokitetuilla asuma-alueilla. Rikollisjärjestöt houkuttelevat tai uhkailevat mukaan nuoria. Riski joutua mukaan rikolliseen toimintaan on erityisen suuri nuorilla, jotka asuvat maahanmuuttajavaltaisissa kaupunginosissa.
Tukholman poliisin tiedusteluyksikön johtaja Palle Nilsson piti suurimpana huolena vuonna 2020 sitä, että väkivalta kiihtyy. Hän on huolissaan myös siitä mahdollisuudesta, että järjestöt pystyvät kasvattamaan aseellista varustautumistaan. Peter Svenssonin mukaan suunta on mahdollista kääntää, mutta siihen tarvitaan pitkäjänteistä työtä. Svensonin mukaan varhaiset kokemukset siitä, että yhteiskunta ei ole auttanut, ovat toimineet monilla ensimmäisenä sysäyksenä rikollisuuteen. Svenssonin mukaan suurin osa jengien jäsenistä haluaa tietyssä vaiheessa ulos jengistä, yleensä 25–30-vuotiaina. Järjestäytyneeseen rikollisuuteen perehtynyt Kööpenhaminan yliopistossa työskentelevä antropologian professori Henrik Erdman Vigh sanoo, että rikollisjengien houkutus on siinä, että ne tarjoavat syrjäytyneille ihmisille mahdollisuuden silloin, kun heidän asemansa yhteiskunnassa on hyvin heikko. Katuväkivalta näyttäytyy Pohjoismaissa usein maahanmuuttajalähiöiden ongelmana, mutta professori Erdman Vigh korostaa, ettei kyse ole etnisyydestä, vaan syrjäytymisestä ja ulkopuolisuuden tunteesta. Syrjäytyminen ei ole niinkään ensimmäisen sukupolven maahanmuuttajien kuin seuraavien sukupolvien ongelma. Tilastojen mukaan ensimmäisen sukupolven maahanmuuttajat pärjäävät paremmin kuin toisen sukupolven, Erdman Vigh kertoo.
Ruotsin poliisiylijohtaja Anders Thornberg kertoi vuonna 2020 Financial Timesille, että maan demokratia on uhattuna. Syyksi Thornberg kertoi maan jengiväkivallan sekä rinnakkaisyhteiskuntien syntymisen sosiaalisista ja taloudellisista ongelmista kärsivillä kaupunkialueilla. Ruotsin poliisi on arvioinut maassa olevan tällä hetkellä 60 aluetta, jossa pääväestö on syntynyt Ruotsin ulkopuolella tai heillä on ulkomaiset vanhemmat. Kansallinen poliisijohtaja Mats Löfving arvioi Svenska Dagbladetin haastattelussa elokuussa 2020, että Ruotsissa eri rikollisjengeihin kuuluu yli 5 000 nuorta, jotka ovat valmiita aseelliseen väkivaltaan. Hänen arvionsa mukaan pelkästään Tukholmassa rikollisjengejä on ainakin 50.
Vuonna 2021 pitkäaikainen suuntaus aseväkivallan lisääntymisessä nosti Ruotsin ampuma-aseväkivallassa kuolleiden määrän toiseksi suurimmaksi heti Kroatian jälkeen kaikkien Euroopassa tutkittujen maiden joukossa. Useimmissa muissa tutkituissa maissa ampuma-asemurhat väheni. Laki ja järjestys sekä maahanmuutto ja integraatio mainittiin suosituimpien vastausten joukossa kysyttäessä äänestäjille tärkeintä vaaliteemaa vuoden 2022 vaaleissa.
Käsikranaattihyökkäykset
thumb|250px|right|Jugoslavialainen M75-käsikranaatti kuljetuspakkauksineen.
Tuliaseiden rikollisen käytön lisäksi myös käsikranaatti-iskut ovat lisääntyneet jyrkästi Ruotsissa 2000-luvulla. Käsikranaatti-iskujen syy-seuraussuhdetta on tutkittu vuonna 2019 julkaistussa raportissa, jossa tiedonlähteenä on Tukholman, Göteborgin ja Malmön poliisin rekisterit vuosilta 2011–2016. Tänä aikana Ruotsissa rekisteröitiin 77 laitonta käsikranaattiräjähdystä. Näissä räjähdyksissä kuoli yksi ja haavoittui yhdeksän henkilöä. Kaupunkien asukaslukuun suhteutettuna eniten käsikranaatti-iskuja rekisteröitiin Malmössä, jossa miljoonaa asukasta kohden tapahtui 7,6 iskua. Vastaava luku on Tukholmalle 1,6 ja Göteborgille 1,4. Suuri osa (32 %) iskuista tapahtui kesällä, erityisesti heinäkuussa. Kesällä ihmiset oleilevat enemmän ulkotiloissa, mikä selittää iskujen keskittyminen kesäaikaan. Vastaava ajallinen keskittyminen on havaittavissa myös ammuskeluissa, joskaan ei yhtä vahvana kuin kranaatti-iskuissa. Suurin osa (60 %) kranaatti-iskuista tapahtuu yöaikaan ja valtaosa niistä kohdistuu elottomiin kohteisiin, viranomaisiin tai instituutiohin. Kranaatti-iskujen kohteina ovat olleet autot, rakennukset, poliisilaitokset ja yhdessä tapauksessa Malmössä kunnallinen sosiaalitoimisto.
Kattavaa emppiiristä tietoa kranaatti-iskujen tekijöistä ei ole, joten luotettavaa tekijäprofiilia ei voida rakentaa. Ruotsin poliisin tiedustelurekisterit kuitenkin viittaavat siihen, että käsikranaattien laiton käyttö linkittyy rikollisjengeihin ja heidän viiteryhmiin. Perustuen 41 tunnistettuun tekijään ja 30 kranaatti- ja muuhun räjähdeiskuun Malmön alueella, voidaan todeta, että tekijät asuvat alueella, jossa isku tapahtuu. Valtaosassa tekijöistä on 20–30-vuotiaita sekä ennestään väkivallasta, huumeista tai ampuma-aserikollisuudesta poliisin rekisterissä olevia henkilöitä. Noin puolessa tapauksissa tekijä linkittyy suoraan rikollisjengiin, kuten moottoripyörä- tai katujengiin.
Iskuissa käytetyt käsikranaatit ovat armeijatason aseita ja tapahtumia voitaisiin pitää sisällissodan muotona, mikäli väkivalta kytkettäisiin ääriliikehdintään. Malmössä käsikranaattien on todettu olevan usein vanhoja aseita Jugoslavian hajoamissodista. Katukaupassa Balkanin alueelta tuotu automaattiase maksaa noin 1000 euroa, mutta käsikranaatti vain muutaman euron. Ruotsin poliisi epäilee, että asekauppiaat antavat käsikranaatteja kaupanpäällisinä, kun rikolliset ostavat tuliaseita. Kananmunankokoinen käsikranaatti on kokonsa puolesta helppo salakuljettaa, se voidaan esimerkiksi ommella bussin verhoiluun. Ruotsin poliisi olettaa, että joku on maahantuonut suuren käsikranaattierän, joka on sitten jaettu rikollisille. Poliisin löytämät käsikranaatit ovat yksinomaan entisen Jugoslavian M75-käsikranaatteja. Kranaattihyökkäysten lisäksi on olemassa lukuisia niihin liittyviä pommi -iskuja, joissa käytetään itsetehtyjä räjähteitä. Räjähteisiin liittyvien onnettomuuksien määrä kolminkertaistui vuodesta 2008 vuoteen 2016.
Sivulliset uhrit
Ruotsin poliisin mukaan vuonna 2018 ainakin yhdeksän sivullista ihmistä on kuollut ampuma-aseväkivallaltaan liittyvässä ristitulessa viime vuosina ja riski sivullisille kasvoi. Oikeusministeri Morgan Johansson totesi vuonna 2017 haastattelussa, että riski "viattomille ihmisille" oli pieni. Peter Svenssonin mukaan on yllätys, että sivullisia ei ole kuollut enempää. "Aiemmin saatettiin ampua varoitukseksi, nyt ammutaan tappamistarkoituksessa. Luotiliivitkään eivät välttämättä auta, koska yhä useammin ammutaan suoraan päähän. Jengien jäsenet liikkuvat useammin yleisillä paikoilla, mistä seuraa vaaraa täysin sivullisille", Peter Svensson sanoo. Hän kuitenkin muistuttaa, että suurin osa ruotsalaisista ei arjessaan joudu kosketuksiin jengiongelman kanssa.
Vuosina 2011–2020 tapahtuneissa 36 ampumatapauksessa kuoli tai haavoittui 46 sivullista. Näistä kahdeksan oli alle 15-vuotiaita. Tutkija Joakim Skurupin mukaan yhtenä syynä tähän on automaattisten ampuma-aseiden lisääntynyt käyttö.
Písek
Písek on Etelä-Böömin läänissä Tšekin tasavallassa sijaitseva kaupunki, jonka asukasluku on 30 119. Kaupunki sijaitsee Otava-joen varrella. Kaupungin nimi on tšekkiä ja tarkoittaa hiekkaa. .
Písek perustettiin arviolta 1200-luvulla ja varhaisin siitä löydetty maininta on vuodelta 1243. 1600-luvulla käydyn Kolmikymmenvuotisen sodan aikana eri joukot valloittivat Písekin kolmeen kertaan. Valloituksista viimeinen tapahtui syyskuussa 1620, jonka yhteydessä lähes koko kaupunki tuhoutui.
Gustav Stresemann
Gustav Stresemann (10. toukokuuta 1878 Berliini – 3. lokakuuta 1929 Berliini) oli saksalainen poliitikko ja tärkeä valtiomies Weimarin tasavallan aikaan. Hän palautti Saksan aseman kansainvälisessä diplomatiassa hävityn ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hän toimi Saksan 19. kanslerina lyhytaikaisesti vuonna 1923 ja oli Saksan ulkoministeri vuosina 1923–1929. Hän kannatti sovittelupolitiikkaa ja voitti ulkovaltojen luottamuksen kertomalla Saksan kunnioittavan Versailles’ssa solmittua rauhansopimusta. Stresemann sai vuoden 1926 Nobelin rauhanpalkinnon.
Politiikka
Stresemann pääsi kansallisliberaalin puolueen edustajana vuonna 1907 Saksan parlamenttiin. Hän nousi ensin kansallis-liberaalien puoluejohtajaksi ja vuonna 1918 perustamansa Saksan kansanpuolueen johtoon.
Stresemann lopetti saksalaisten passiivisen vastarinnan Ruhrin alueen miehitykselle ja sai tämän jälkeen neuvotteluilla ranskalaiset lopettamaan Ruhrin miehityksen vuonna 1924. Saksan kärsimän hyperinflaation lopettamiseksi hän nimitti Hjalmar Schachtin valtakunnanvaluuttakomissaariksi.
Stresemann solmi vuonna 1924 ensimmäisen maailmansodan voittajavaltojen kanssa Dawesin suunnitelman, jolla järjesteltiin niiden sotakorvaussaatavia. Hän näki sopimuksen mahdollisuutena poistaa ympärysvaltojen miehitysjoukot Saksasta ja taata talouden toipumiselle tärkeiden ulkomaalaisten lainojen saatavuus. Dawesin suunnitelman jälkeen hän solmi uuden Youngin suunnitelman vuonna 1929, jolla järjesteltiin edelleen sotakorvauksia.
Stresemann oli tärkeä tekijä Locarnon sopimuksia edeltäneissä neuvotteluissa ja Saksan pääsyssä Kansainyhteisön jäseneksi vuonna 1926. Lisäksi hän allekirjoitti vuonna 1926 Kellogg–Briand-sopimuksen.
Vaikka Stresemann hyväksyi Saksan uuden läntisen rajan Ranskan ja Belgian kanssa hän ei hyväksynyt Saksan uutta itärajaa ja toivon Danzigin, Puolan käytävän ja Sleesian osan palauttamista Saksalle.
Stresemann ystävystyi henkilökohtaisella tasolla muiden eurooppalaisten poliitikkojen kanssa. Hänen toimintansa Saksan ulkopolitiikassa loi Euroopan maiden välille vakautta 1920-luvun lopulla, mutta samalla Saksan uuden itärajan vastustaminen kertoo saksalaisten yleisestä vaikeudesta hyväksyä Versailles’n rauhansopimuksen uusia rajoja.
Luettelo suomalaisista sarjakuvista
Tämä on luettelo suomalaisista sarjakuvista.
Taula
Taula tarkoittaa:
Metsäläinen
Metsäläinen on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Ahoisten kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15,4 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaastoa, jota pienet peltoalat rikkovat. Järven lounaispuolella on Järvenmäki, jonka huiput kohoavat 20 metriä korkeuteen vedenpinnasta. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 13639.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Ruokojoen valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,5 metriä mpy. Siihen laskee muutama lyhyt metsäoja ympäröiviltä mäen rinteiltä ja san laskuoja lähtee järven lounaispäästä ja se yhtyy Lairoon laskevaan Ootanjokeen.
Place Vendôme
thumb|250px|La Colonne Vendôme Place Vendôme on aukio Pariisissa, Ranskassa. Se sijaitsee Tuileries'n pohjoispuolella ja Église de la Madeleinen itäpuolella. Se on myös Rue de la Paix'n alkupiste.
Place Vendôme muodostettiin alun perin aurinkokuningas Ludvig XIV:n voitokkaiden armeijoiden kunniaksi, ja sen ensimmäinen nimi oli Place des Conquêtes. Nimi kuitenkin vaihdettiin muotoon Place Louis le Grand, kun joukkojen voitokkuus osoittautuikin varsin vaihtelevaksi. Aukiolla olevan Colonne Vendôme -pylvään pystytti Napoleon Austerlitzin taistelun muistoksi.
Ludvig XIV antoi aukion suunnittelun vuonna 1686 arkkitehti Jules Hardouin-Mansartin tehtäväksi. Kuningas joutui vetäytymään hankkeesta rahanpuutteen vuoksi, mutta yksityiset rahoittajat mahdollistivat rakentamisen jatkamisen. Hardouin-Mansartin suunnittelema aukiota kiertävä rakennus valmistui vuonna 1725.
Aukion laidalla sijaitsee maailmankuulu luksushotelli Hôtel Ritz Paris ja lukuisia johtavien muotitalojen myymälöitä.
Friedrich Ebert
thumb|Ebert perheineen jouluna 1898. Friedrich Ebert (4. helmikuuta 1871 Heidelberg, Baden – 28. helmikuuta 1925 Berliini) oli saksalainen sosialidemokraattinen poliitikko, joka toimi vuosina 1913–1919 Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) puheenjohtajana, 1918–1919 tasavallaksi muuttuneen Saksan ensimmäisenä valtakunnankanslerina ja 1919–1925 sen ensimmäisenä valtakunnanpresidenttinä.
Nuoruus
Ebert syntyi Heidelbergissä Badenin suurherttuakunnassa räätäli Karl Ebertin perheeseen vuonna 1871. Hänen äitinsä Katharina (o.s. Hinkel) oli kotiäiti. Poikkeuksellista tuolle ajalle oli seikka, että isä oli katolilainen ja äiti protestantti. Hän vietti lapsuutensa vaatimattomissa oloissa ja kävi kansakoulunsa julkisessa oppilaitoksessa. 14-vuotiaana hän meni töihin satulantekijän kisälliksi ja opetteli satulasepän ammatin. Vuonna 1888 Ebert lähti Heidelbergistä.
Poliittinen ura
Ebert kiinnostui politiikasta vaellusvuosiensa aikana. Hän liittyi Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen asuessaan Mannheimissa 1889. Saman vuoden elokuussa ammattiliittotoiminnasta kiinnostunut Ebert valittiin satulantekijöiden liiton Hannoverin osaston sihteeriksi. Poliittisen aktiivisuutensa tähden Ebert joutui poliisin mustalle listalle ja hän joutui vaihtamaan oleskelupaikkaansa tiheään. Hän asusteli useissa saksalaisissa kaupungeissa, kunnes päätyi lopulta Bremeniin 1891. Hän teki aluksi sekalaisia töitä, kunnes pääsi sanomalehti Bremen Bürgerzeitungin päätoimittajaksi 1893. Muiden töidensä ohella hän toimi satulantekijöiden liiton paikallisosaston puheenjohtajana vuoteen 1905 saakka.
Vuonna 1894 Ebert meni naimisiin bremeniläisen työläisnaisen Louise Rumpin kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta.
Vuosisadan vaihteessa Ebertistä tuli kaupunginvaltuuston jäsen ja puolueen paikallinen puheenjohtaja. Ebertistä tuli puolueen maltillisen ja uudistusmielisen siiven johtaja sosialidemokraattisessa puolueessa. Kannatettuaan yhteistyötä liberaalipuolueiden kanssa hän ajautui riitoihin SPD:n radikaalin vasemmistosiiven kanssa jo tuolloin. Hänen organisointikykynsä ja hallinnolliset taitonsa nostivat hänen puolueen pääorganisaattoriksi sekä päätaloudenhoitajaksi. Hänestä tuli puoluesihteeri 1905 ja Saksan valtiopäivien jäsen Elberfeld-Barmenin vaalipiiristä 1912. Noihin aikoihin Ebert ystävystyi toisen sosialidemokraatin ja valtiopäivien jäsenen Philipp Scheidemannin kanssa. Puolueen puheenjohtajan August Bebelin kuoltua Ebert jakoi tehtävän Hugo Haasen kanssa.
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäiseen maailmansotaan lähdettäessä Ebert kannatti Saksan valmistautumista sotaan, jota piti isänmaallisena puolustustoimenpiteenä. Tammikuussa 1916 sotaa vastustanut Haase erosi tehtävistään, jolloin Ebertistä tuli puolueen ainoa puheenjohtaja ja samalla sen vaikutusvaltaisin henkilö. Ebertin johtamien maltillisten myönteinen suhtautuminen sotaan puolueen jakautumiseen huhtikuussa 1917, kun Haasen johtama vasemmistolaisin siipi erosi ja muodosti oman Saksan riippumattoman sosialidemokraattisen puolueen (USPD), joka aikanaan sulautui Saksan kommunistiseen puolueeseen (KPD). Kun sodan päättyminen keskusvaltojen tappioon näytti varmalta, valtakunnankansleriksi rauhanneuvotteluja johtamaan nimitetty prinssi Maximilian von Baden muodosti uuden hallituksen, johon hän otti ensimmäistä kertaa maan historiassa myös sosialidemokraatteja.
Tasavallan perustaminen ja spartakistikapina
thumb|[[Kansanvaltuutettujen neuvoston jäseniä joulukuussa 1918, Ebert toisena oikealta, hänestä vasemmalle Gustav Noske ja Philipp Scheidemann.]] Sodan loppuessa Saksassa puhkesi vallankumous. Prinssi Maximilian von Baden siirsi tehtävänsä Ebertille ja pian myös keisari Vilhelm II luopui vallasta. Ebert yritti ajaa perustuslaillisen monarkian jatkumista vaikka uuden hallitsijan johtamana. Kuitenkin vasemmistososialisti Karl Liebknecht julisti uuden vapaan sosialistisen Saksan tasavallan syntyneen. Kumotakseen Liebknechtin julistuksen ja rauhoittaakseen maassa ja etenkin Berliinissä syntyneitä levottomuuksia Philipp Scheidemann julisti puolestaan Saksan tasavallaksi. Ebertistä tuli vastoin tahtoaan ensin valtakunnankansleri ja seuraavana päivänä uuden sosialistisen väliaikaishallituksen, kansanvaltuutettujen neuvoston johtaja yhdessä Haasen kanssa. Ebert ja sosialidemokraatit tukivat puolustusministeri Gustav Nosken johtaman armeijan ja usein äärioikeistolaisten vapaajoukkojen (Freikorps) toimintaa vallankumouksellisia vastaan. Spartakistikapina ja muut kommunistien kapinat tukahdutettiin kovalla kädellä ja seuranneissa teloituksissa ammuttiin usein syyttömiäkin.
Kappin vallankaappaus
Weimarin kansalliskokouksessa 11. helmikuuta 1919 Ebert valittiin Saksan ensimmäiseksi presidentiksi. Virkanimike oli alkuun väliaikainen, mutta vakiintui 21. elokuuta. Kaikki kansalaiset eivät olleet kuitenkaan tyytyväisiä. Vuosi 1920 tarjosi haasteita uudelle tasavallalle sekä oikealta että vasemmalta.
Monarkistit ja äärioikeisto yrittivät Kapp Putschin nimellä tunnettua vallankaappausta Berliinissä. Kenraali Walther von Lüttwitzin ja poliitikko Wolfgang Kappin johtamat kapinalliset ajoivat Versailles’n rauhansopimuksen purkamista ja tasavallan purkamista. 13. maaliskuuta 1920 Freikorps-yksikkö Marinebrigade Ehrhardt valtasi Berliinin ja Weimarin laillinen hallitus joutui pakenemaan pääkaupungista. Sen tukahduttamiseksi Ebert ja Gustav Noske pyysivät jälleen tukea armeijalta ja vapaajoukoilta, jotka kieltäytyivät. He olivat periaatteellisesti kapinallisten puolella. Sen sijaan työväenluokka järjesti maanlaajuisen yleislakon sekä mielenosoituksia, jotka kaatoivat vallankaappausyrityksen ja pelastivat demokratian. Kapp ja Lüttwitz pakenivat Ruotsiin.
Äärioikeiston vallankumouksen epäonnistuttua vuorostaan kriisiä hyväksi käyttäneet kommunistit aloittivat oman kapinansa Ruhrin teollisuusalueella. Maaliskuun vallankumouksen nyrkkinä toimi suurimmillaan 50 000-henkinen Ruhrin punainen armeija, joka perustettiin samana päivänä kun Kappin vallankaappaus alkoi. Ebert ja Noske joutuivat tukeutumaan armeijan apuun. Armeija ei koskaan epäröinyt toimia kommunisteja vastaan ja vallankumous tukahdutettiin verisesti.
Ebert kuoli umpilisäkkeen puhkeamiseen jälkiseurauksiin Berliinissä kesken presidenttikauttaan 28. helmikuuta 1925. Hänet haudattiin syntymäkaupunkiinsa Heidelbergiin.
Friedrich Ebertin poika Friedrich Ebert nuorempi oli myös poliitikko. Hän toimi Weimarin tasavallan aikana SPD:ssä ja toisen maailmansodan jälkeen Itä-Saksan Sosialistisessa yhtenäisyyspuolueessa (SED).
Gustaf Filip Creutz (tilanomistaja)
Gustaf Filip Creutz (27. joulukuuta 1855 Pernaja – 25. marraskuuta 1914 Tukholma) oli suomalainen kreivi, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Creutzin vanhemmat olivat kreivi Carl Magnus Creutz ja Hortensia Eugenia Morsing ja puoliso vuodesta 1882 Hortense Maria Jenny Morsing (k. 1954). Hän palveli vapaaehtoisena armeijassa ja opiskeli Helsingin junkkarikoulussa, mutta ryhtyi sitten hoitamaan isänsä kuoltua Malmgårdin kartanoa. Creutz joutui ensimmäisen sortokauden aikana 1903 lähtemään maanpakoon Ruotsiin, mutta pääsi palaamaan sieltä takaisin Suomeen.
Greutz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1899, 1900 ja 1905–1906.
Strakonice
Strakonice on Etelä-Böömin läänissä Tšekin tasavallassa sijaitseva kaupunki. Kaupungin asukasluku on 22 888 (1.1.2018).
Júlio Duarte Langa
Langa jäi eläkkeelle 12. heinäkuuta 2004. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2015.
Konstantia Itävaltalainen
Konstantia Itävaltalainen (24. joulukuuta 1588 Graz – 10. heinäkuuta 1631 Varsova) oli Puolan kuningatar avioliittonsa kautta Puolan kuninkaan Sigismund III Vaasan kanssa.
Konstantia oli Sisä-Itävallan arkkiherttua Kaarle II:n ja Maria Anna Baijerilaisen tytär, ja Sigismundin edellisen vaimon Annan sisar.
Gabon
Gabon, virallisesti Gabonin tasavalta on noin 1,8 miljoonan asukkaan valtio Keski-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Kongon tasavalta, Kamerun ja Päiväntasaajan Guinea. Lännessä valtio rajautuu Guineanlahteen. Valtion pääkaupunki on Libreville.
Maantiede, luonto ja ilmasto
thumb|left
Suurin osa maata on kapeaa rannikkotasankoa lukuun ottamatta matalaa ylänköä. Tärkein joki on Ogooué. Maan korkein kohta on Mount Iboundji (1 580 m). Maan pinta-alasta 85 prosenttia on trooppista, tiheää sademetsää, jota pyritään suojelemaan biodiversiteettiä ja ekoturismia ajatellen. Lopé-Okandan luonnonsuojelualue ja Ivindon kansallispuisto ovat Unescon maailmanperintökohteita.
thumb|Metsänorsuja Gabonissa elää lähes 200 nisäkäslajia ja 600 lintulajia. Nisäkkäistä tunnetuimpia ovat gorillat ja simpanssit, metsänorsut, puhvelit, krokotiilit ja virtahevot. Loppukesästä rannikolla tavataan ryhävalaita ja merileopardeja eli leopardihylkeitä. Vuonna 2002 maahan perustettiin kolmetoista kansallispuistoa, joilla suojeltiin yli kymmenesosa maan pinta-alasta.
Gabonissa vallitsee tyypillinen päiväntasaajan ilmasto: kuuma ja kostea ympäri vuoden. Vuotuinen sademäärä on lähes koko maassa 1 250–2 000 mm vuodessa, mutta rannikolla ja ylängöllä sataa paikoin jopa 2 500 mm vuodessa.
Historia
Gabonin alue on ollut asuttuna jo 400 000 vuotta sitten. Réserve de la Lopén alueelta on löytynyt kalliomaalauksia. Gabonin varhaisimmat asukkaat olivat pygmejä. Pohjoisesta tulleet bantut levittäytyivät heidän tilalleen vaelluksissaan 1500-1700-luvuilla. On mahdollista, että varhaisempi väestö tuhoutui kulkutautipandemian takia.
1400-luvulla tulleet portugalilaiset purjehtijat olivat ensimmäiset eurooppalaiset, jotka saapuivat Gaboniin ja muodostivat pysyviä kauppayhteyksiä. 1500-luvulla saapuivat Hollantilaiset, englantilaiset ja ranskalaiset kauppiaat. Ranskalaiset kaappasivat 1846 erään orjalaivan ja vapauttivat sen vangit Komojoen suulla. Vapautetut orjat perustivat kaupungin Barakan lähetysaseman lähelle ja nimesivät sen Librevilleksi, joka on ranskaa ja tarkoittaa vapaata kaupunkia.
Ranska sai Gabonin haltuunsa vuonna 1885. Vuonna 1910 siitä tuli yksi Ranskan päiväntasaajan Afrikan neljästä territoriosta. Sen kaikki territoriot itsenäistyivät viikon kuluessa elokuussa 1960, Gabon 17. elokuuta.
Gabonin ensimmäinen presidentti oli vuonna 1961 valittu Léon Mba, jonka varapresidenttinä toimi Omar Bongo. Kun Mba kuoli 1967, Bongosta tuli presidentti. Hän toimi virassa kesäkuussa 2009 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Omar Bongon kuoleman jälkeen maan presidentiksi valittiin hänen poikansa Ali Bongo Ondimba.
Bongon suku on hallinnut Gabonia vuodesta 1967, ja se on yhdessä Togon hallitsevan suvun kanssa nykyisen Afrikan pitkäaikaisin poliittinen sukudynastia. Omar Bongo oli 42 vuotta Gabonin presidentti vuodesta 1967 vuoteen 2009, jolloin virkaan astui hänen poikansa Ali-Ben Bongo Ondimba. Bongon dynastiaa on sanottu myös kleptokratiaksi, sillä hallitseva perhe on haalinut itselleen valtavan omaisuuden Gabonin öljyvarallisuuden avulla. Gabonin vuoden 2016 presidentinvaaleja, joissa Ali Bongo voitti, on syytetty vilpillisiksi.
Politiikka
Itsenäistymisestä (1960) alkaen Gabonilla on ollut vain kaksi itsevaltaista presidenttiä; El Hadj Omar Bongo hallitsi maata vuodet (1967–2009), mikä teki hänestä pisimpään yhtäjaksoisesti vallassa olleen Afrikan valtionpäämiehen. Bongon kuoleman jälkeen väliaikaiseksi presidentiksi nousi senaatin puhemies Rose Francine Rogombe ja myöhemmin samana vuonna pidettyjen vaalien jälkeen Omar Bongon poika Ali Bongo Ondimba.
1990-luvun alussa Bongo esitteli uuden perustuslain, joka mahdollisti monipuoluejärjestelmän. Hallitsevana puolueena on pysynyt Gabonin demokraattinen puolue (, PDG). Bongo valittiin uuden järjestelmän mukaisissa vaaleissa uudelleen presidentiksi vuosina 1993 ja 1998. Vuonna 2003 perustuslakia muutettiin siten, että hän saattoi jatkaa edelleen.
Gabonin kaksikamarinen parlamentti koostuu kansalliskokouksesta ja senaatista. Aluehallinto valitsee senaatin 102 jäsentä epäsuorasti kuusivuotiskaudelle. Kansalliskokouksen 120 edustajaa valitaan yleisellä vaalilla viiden vuoden välein. Äänioikeus on 21 vuotta täyttäneillä. PDG on suurin puolue, sillä on 75 senaattoria ja 82 kansalliskokousedustajaa.