cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimir Dudin
Vladimir Dudin (s. 13. joulukuuta 1941) on neuvostoliittolainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu.
Pieninkä (romaani)
Pieninkä: Erätarinoita Itä-Karjalasta 1942–44 on Jorma Ollikaisen eräromaani. Sen tarinat on alun perin julkaistu Savon sanomissa vuosina 1957–58 ja 1969–72. Tarinat on koottu kirjaksi postuumisti vuonna 1985 ja kirjaa varten ne ovat toimittaneet Mauri Auvinen ja Jouni Hirvaskero.
Vladimir Dudin
Dudin juoksi 3 000 metrin estejuoksussa maailmanennätysajan 8.22,2 Kiovassa 19. elokuuta 1969. Noin kuukausi myöhemmin hän saavutti Ateenan EM-kilpailuissa estejuoksussa pronssia ajalla 8.26,6. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui yhdeksänneksi ajalla 8.39,0. Maailmanennätyksen häneltä vei australialainen Kerry O'Brien heinäkuussa 1970.
Pieninkä (romaani)
Kirja kertoo Ollikaisen kokemuksista Pieningän erämaista Itä-Karjalassa, joissa hän liikkui ja metsästi jatkosodan asemasodan aikana, vuosina 1942–44. Tuona aikana Ollikainen toimi ammattimaisena metsästäjänä vallatulla alueella, toimittaen lihaa ja kalaa armeijan tarpeisiin.
Alberico Semeraro
Alberico Semeraro (19. tammikuuta 1903 Martina Franca – 24. toukokuuta 2000) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Taranton arkkihiippakuntaan 11. huhtikuuta 1925 ja nimitettiin Orian hiippakunnan johtoon 1. toukokuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ferdinando Bernardi, jota avustivat Nicola Margiotta ja Francesco Potenza.
Semeraro osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 17. maaliskuuta 1978.
Filostratos
Filostratos voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:
Sormiruokailu
pienoiskuva|250x250px|Lapsi syömässä itsenäisesti Sormiruokailu tai lapsentahtinen sormiruokailu tarkoittaa sitä, että lapsen annetaan syödä käsillään itse omaan tahtiinsa ja tyyliinsä. Lapselle asetetaan tarjolle ruokia, joista lapsi saa kiinni ja voi viedä suuhunsa itsenäisesti. Lapsi päättää itse mitä syö ja kuinka paljon. Sormiruokailu aloitetaan tavallisesti 5-7 kuukauden ikäisenä ja sopii kaikille terveinä syntyneille vauvoille. Lapsi syö yleensä samaa ruokaa kuin muutkin.
Ateriointi sormin
Perheen yhteistä ruokailua pidetään lapsen kehittymisen kannalta tärkeänä. Sormiruokailulla lapsi tai vauva pääsee osallistumaan yhteiseen ruokailuun ja on aktiivinen osallistuja ruokapöydässä. Tällöin vauva pääsee osalliseksi perheen ruokakulttuurista ja pystyy harjoittelemaan sosiaalisia taitoja.
Sormiruokailun tavoitteena on antaa lapselle miellyttävä ja positiivinen ateriointikokemus, jolloin aterioinnista tulee elämys. Sormiruokailussa vanhemman pääasiallinen tehtävä on laittaa lapselle tarjolle erilaisia ruokia, joista lapsi voi itse valita. Tarjolle laitetaan yleensä muutamia erilaisia ruokalajeja, jotka on pilkottu lapsen nyrkin kokoisiksi paloiksi.
Rusokorvaluura
Levinneisyys
Rusokorvaluuran tiedetään esiintyvän vain hyvin pienellä alueella Pohjois-Boliviassa, ja laji on tämän takia luokiteltu vaarantuneeksi. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Se saattaa kuitenkin olla yleisempi ja laajemmalle levinnyt.
Sormiruokailu
Ateriointi sormin
Sormiruokailun nähdään lisäävän lapsen itseluottamusta. Lapsen annetaan leikkiä ruoalla pöydässä, mitä pidetään lapsen tapana tutustua ruokaan. Lapsen annetaan myös sylkeä ulos ruoka, jota hän ei halua syödä. Lasta ei pakoteta syömään ruokaa, eikä lapsen suuhun saa laittaa ruokaa.
Syödessä vanhempien suositellaan puhuvan lapselle ruoasta, esimerkiksi nimeämällä ruoka-aineita ja kuvailemalla niitä.
Joissain perheissä lapsi sormiruokailee kaikki ateriansa, toisissa perheissä lasta osittain myös syötetään. Varttuneempi lapsi voi käyttää sormien lisäksi myös esimerkiksi lusikkaa. Sormiruokailu on yhtä turvallista kuin soseiden syöttäminen.
Sormiruokailun aloittaminen
Vauvaa suositellaan täysimettämään 4-6 kuukauden ikään asti. Äidinmaitokorviketta saavat vauvat aloittavat kiinteän ruoan syömisen usein noin 4 kuukauden ikäisenä. Äidinmaito tai maitokorvike on lapsen ensisijainen ravinnon lähde ensimmäisen vuoden ajan, vaikka lapsi sormiruokailisikin. Sormiruokailua tarjotaan aluksi vauvalle vasta imetyksen jälkeen, vauvan ollessa kylläinen ja tyytyväinen.
Lasta pidetään soveltuvana sormiruokailuun, jos hän osoittaa mielenkiintoa ruokiin ja yrittää tavoitella niitä itsenäisesti, pystyy tarttumaan ruokaan ja viemään sen suuhunsa, pystyy syömään sen sekä osaa kohdistaa katseensa ruokaan. Lapsen tulee osata istua itsenäisesti syöttötuolissa tai kevyellä tuella. Lapsi voi istua myös vanhempien sylissä. Nämä taidot kehittyvät yleensä noin kuuden kuukauden iässä.
Pinsettiote kehittyy noin 8 kk iässä, johon mennessä pureskelun taitokin on kehittynyt paremmaksi. Tällöin vauva osaa poimia pieniä esineitä etusormen ja peukalon otteella, joten hän osaa myös poimia pienempiä ruokapaloja. Puolivuotias syömistä harjoitteleva lapsi ei todennäköisesti osaa tarttua sellaisiin ruokiin, joita olisi vaikea liikutella kielellään, kuten herneitä.
Sormiruokailuun soveltuvat ruoka-aineet
Aloittamiseen parhaiten soveltuva ruoka-aine on kukka- tai paraskaalin varsi, sillä siinä on valmiina vauvaa varten varsi, josta pitää kiinni. Alkuun voi antaa myös höyrytettyjä tai uunissa kypsennettyjä vihannestikkuja tai –lohkoja. Ruokailuun soveltuu useat pehmeät hedelmät ja kasvikset, kuten banaani, mango, avocado, marjat ja tomaatti. Kypsä avokado leikattuna reilunkokoisiksi lohkoiksi on myös hyvä aloittamiseen ja siitä saa hyvän otteen.
Sormiruokailuun myöhemmin soveltuvat monenlaiset ruoka-aineet: keitettynä tarjolle sopivat perunat, parsakaali, porkkana, kananmuna ja sopivanmuotoiset pastat. Kurkut sopivat vauvan ruokailuun kuorittuna. Riisikakut ja suolattomat maissinaksut soveltuvat sormiruokailuun sellaisenaan. Myös kypsää mureaa lihaa, ruodoton kalaa ja broileria voidaan tarjota ja kasviperäisistä proteiineista tofu soveltuu hyvin. Rintamaitoa ja maidonkorviketta voidaan käyttää ruoanlaittoon ja lapsen ruokiin. Kuitenkin maito- ja hapanmaitotuotteita lapselle saa antaa vasta 10 kuukauden iästä lähtien. Tällöin lapselle voidaan tarjota esimerkiksi raejuustoa.
Sormiruokailussa lapselle tarjottujen ruoka-aineiden tulee olla suolattomia ensimmäiseen ikävuoteen asti. Sokeria ei tule lisätä alle vuoden ikäisen lapsen ruokaan. Näin maut pysyvät puhtaina ja lapsi tutustuu erilaisiin makuihin. Ruoka-aineksia voidaan maustaa pienellä määrällä kuivattuja yrttejä.
Aluksi palojen on oltava riittävän suuria. Mitä pienempi lapsi on kyseessä, sitä suurempi palan tulisi olla. Ruokapalojen tulisi olla sellaisia että vauva saa ne helposti otettua nyrkkiinsä.
Vauvalle tarjottavan ruoan tulee olla riittävän pehmeää, mutta se ei saa olla niin pehmeää että musertuu vauvan käsissä. Ruoan soveltumista voi testata puristamalla sitä kielellä kitalakeen: mikäli ruoka muussaantuu, se on tarpeeksi pehmeää. Soveltumattomia ruokia ovat mm. pähkinät, kokonaiset viinirypäleet ja kirsikkatomaatit tai kivelliset hedelmät kivineen, jotka aiheuttavat tukehtumisvaaran.
Turvallisuus
Lapset kakovat ruokaa aikuisia helpommin, ja aikuinen saattaa vahingoissa työntää ruokaa syvemmälle yrittäessään auttaa. Tämä saattaa johtaa oksentamiseen. Sormiruokailevan lapsen kakomisrefleksi on erilainen kuin aikuisella. Aikuisella kakomisrefleksi laukeaa kielen takaosassa. Huoli sormiruokailevan tukehtumisesta liittyy usein siihen, että lapsi saattaa kakoa ruokaillessaan, mikä sekoitetaan tukehtumiseen. Reaktiot ovat yhteydessä toisiinsa mutta eivät ole sama asia. Kakomisrefleksi laukeaa puolivuotiaalla edempänä kielellä, joten kakomista tapahtuu helpommin kuin aikuisella ja silloin sen aiheuttama ruokapala on vielä kaukana hengitystiestä. Kun 6-7 kk kakoo syödessään, ei se tarkoita, että ruoka olisi liian lähellä hengitystietä ja harvoin se on merkki siitä, että lapsi olisi tukehtumassa.
Kovia suussa pyöriviä ruoka-aineksia, kuten pähkinöitä ei tule laittaa tarjolle tai lapsen käsien ulottuville, sillä lapsella on vaara tukehtua niihin. Tukehtumisvaaran vuoksi ruoka-aineen tulee olla sellainen ettei siitä irtoa palasia.
Itseluottamus
Sormiruokailu tarjoaa vauvalle onnistumisen kokemuksia. Se vahvistaa vauvan itseluottamusta, sillä se etenee vauvan ehdoilla. Lapsi oppii nauttimaan ruokailuista, kun ruokahetket ovat mukavia ja lapsen itsevarmuutta vahvistavia. Sormiruokailulla lapsista kasvaa ennakkoluulottomampia ruokailijoita, joilla on ruokaan kokeileva asenne.
Kylläisyyden säätelytaidot
Tutkimuksissa on todettu, että kun lapsi saa itse säännöstellä ruokansa määrää, kehittyy lapsella paremmin kylläisyyden säätelyn taito. Tämä voi vähentää lapsen ylipainoisuutta aikuisena.
Sosiaalisten taitojen kehittyminen
Sormiruokailu antaa vauvalle mahdollisuuden oppia ruokailua muita ruokailijoita seuraamalla. Itse ruokaillessa vauvan sosiaaliset taidot kehittyvät.
Motoristen taitojen kehittyminen
Sormiruokailu kehittää lapsen motorisia taitoja, kuten purentaa, sorminäppäryyttä ja käden ja silmän koordinaatiota. Sormiruokailevat lapset kokevat uusia muotoja ja koostumuksia ruoassa alusta alkaen, koska ruokaa ei tarjota lusikalla sosemuodossa. Saadessaan opetella pureskelua ja ruoan liikuttelua suussa, tulee lapsista nopeammin taitavampia ruoan käsittelijöitä kuin lusikalla syötetyistä lapsista. Kunnolla pureskelemaan oppimisesta on hyötyä myös puheen kehitykselle. Syödessään itse, lapsi syö vain tarpeellisen määrän, mikä saattaa ehkäistä riskiä ylipainoon vanhempana.
Ruoanlaittoon kuluva aika
Sormiruokailu mahdollistaa myös sen, ettei perheessä tarvitse kokata erikseen vauvalle ja muulle perheelle, kunhan ottaa huomioon pikkulapsille sopimattomat ruoka-aineet. Sormiruokaillessa lapsen on tarkoitus syödä samaa ruokaa kuin muutkin syöjät.
Ruokailun sotkuisuus
Sormiruokailu on usein sotkuista, mihin vanhempia kehotetaan varautumaan mutta suhtautumaan asiaan rennosti. Syödessään lapsi voi levittää ruokaa paljonkin, mikä aiheuttaa aikuisille tavallista enemmän siivottavaa ruokailun jälkeen. Aikuisen on siivottava lattialle pudonneet ruoanmurut heti syömisen jälkeen, ettei lapsi laita niitä suuhunsa myöhemmin.
Tukehtumisvaara
Jos aikuinen osaa sormiruokailun perussäännöt, sen sanotaan olevan yhtä turvallista kuin soseruokailun. Ruoka-aineet, jotka voivat jäädä suuhun pyörimään, kuten pähkinät, voivat saada lapsen tukehtumaan. Sormiruokailu aloitetaan suurilla ja pehmeillä paloilla ja edetään pienempiin ja vaikeammin työstettäviin paloihin. Ruoka-aineet, joista voi irrota palasia voivat myös aiheuttaa tukehtumisvaaran ja olla vaarallisia.
Historia
pienoiskuva|250x250px|Sormiruokailun vastakohta on perinteinen tapa, jossa lasta syötetään. Tällöin ruoan määrän päättää vanhempi.
Syöttäminen lusikalla
Länsimaissa kiinteisiin ruokiin siirrytään perinteisesti soseiden ja lusikalla syöttämisen kautta, jolloin vanhempi päättää mitä, milloin ja kuinka paljon lapsi syö.
Omin sormin suuhun -kirja (2010)
Suomenkielinen käännös sormiruokailu tulee englanninkielestä ilmauksesta "baby-led weaning". Sormiruokailu ei ole uusi idea, mutta teorian siitä miksi ja miten se toimii, kehitti Gill Rapley. Hän on kirjoittanut aiheesta kirjan Omin sormin suuhun (WSOY, 2010) yhdessä Tracey Murkettin kanssa (alkuperäinen teos Baby-led Weaning: Helping Your Baby to Love Good Food, 2008). Kirjaa pidetään monesti hyvänä aihetta käsittelevänä kirjana.
Marantz
pienoiskuva|Marantz 2235 -viritinvahvistin 1970-luvun puolivälistä. pienoiskuva|Marantz MR 215 -viritinvahvistin vuodelta 1980. pienoiskuva|Integroitu vahvistin Marantz 1122DC, valmistettu 1977–1980. pienoiskuva|Marantz CD-52 cd-soitin. Marantz on alun perin yhdysvaltalainen äänentoistolaitemerkki, jonka nykyisin omistaa Marantzin ja Denonin fuusiossa vuonna 2002 syntynyt D+M Group. Vuonna 1953 New Yorkissa perustettu Marantz-merkki oli vuosina 1980–2001 hollantilaisen Philipsin omistuksessa.
Historiaa
Marantz-yhtiön perusti New Yorkissa vuonna 1953 graafisen suunnittelijan koulutuksen saanut musiikinharrastaja Saul B. Marantz (1911–1997), koska uskoi pystyvänsä rakentamaan parempia hifilaitteita kuin markkinoilla silloin oli. Hän oli rakennellut äänilaitteita jo toisen maailmansodan lopusta alkaen, vapauduttuaan sotilaspalvelusta. Hän esimerkiksi irrotti autoradion vuoden 1940 Mercurystään ja teki siitä itselleen paremman kotivastaanottimen kuin mitä kaupoista sai.
Saul Marantzin ensimmäinen kaupallinen tuote oli laadukas esivahvistin Audio Consolette, joka tarjosi monia taajuuskäyrävaihtoehtoja vastaamaan vuonna 1948 markkinoille tulleiden LP-levyjen hyvin kirjavia taajuuskorjaustapoja. Sen seuraajamalliin Model 1 otettiin mukaan Recording Industry Association of America -järjestön vuonna 1954 kehittämä RIAA-korjain, josta tuli alan standardi eikä laitteissa pian enää tarvittu muita korjainpiirejä. Marantzin 1950-luvun tuotteet olivat vielä monoäänentoistoa tarjoavia putkilaitteita; stereoäänen aika tuli vasta 1950-luvun lopulla ja transistorien 1960-luvun puolivälissä.
Pian Saul B. Marantzin avuksi tuli sähköinsinööri Sidney Smith, joka kehitti yhtiön ensimmäiset päätevahvistimet. Vuonna 1961 mukaan liittyi Richard Sequerra, ja kolmikko alkoi vahvistimien ohella kehittää uusia radiovastaanottimia eli virittimiä Yhdysvalloissa vuonna 1961 aloitetuille FM-lähetyksille (suom. ULA). 1960-luvun puolenvälin jälkeen esiteltyä Marantz 10B -viritintä pidetään yhä yhtenä kaikkien aikojen parhaista.
Superscope 1964–1980
Malli 10B:n tuotekehitys vaati paljon aikaa ja rahaa niin, että huonosti kannattava yritys jouduttiin myymään 1964 Superscope-yhtiölle, joka siirsi sen pääkonttorin New Yorkista Kaliforniaan seuraavana vuonna. Tehdas muutti isompiin tiloihin New Yorkin Woodsidessa, ja yrityksen henkilöstömäärä kasvoi pian 60:stä 150:een. Pian valmistus kuitenkin siirrettiin Japaniin Standard Radio -yhtiölle (myöhemmin Marantz Japan) lukuun ottamatta huippumalleja, jotka rakennettiin Kaliforniassa. Vuonna 1968 perustaja Saul Marantz jättäytyi yhtiöstä pois.
Philips 1980–2001
Vuonna 1980 Superscope myi Marantzin Philipsille lukuun ottamatta Pohjois-Amerikan toimintoja, jotka jäivät Superscopelle. Philips kehitti yhdessä Sonyn kanssa CD-levyä, ja kaupan ansiosta Marantz sai hyvät kontaktit digitaalisen äänentoiston huippututkimukseen maailmassa. Philipsin ensimmäinen CD-soitin julkaistiin 1982 Marantz-merkin alla mallinimellä CD-63. Vuonna 1978 Pioneerilta siirtynyt Ken Ishiwata otti Marantzin tuotekehityksen johtoonsa 35 vuoden ajaksi. Marantzin huippumalleja alettiin nimittää Ken Ishiwatan nimikirjaimin KI Signature -laitteiksi. Superscope ei onnistunut 1980-luvulla pitämään Marantz-merkkiä kehityksen tasalla Pohjois-Amerikassa vaan joutui valmistamaan sillä merkillä halpoja ”räkkistereoita”. Vuonna 1987 se myi Marantz-merkin Pohjois-Amerikan oikeudet chicagolaiselle Dynascan-yhtiölle, mutta sekään ei saanut merkkiä uuteen lentoon vaan myi Pohjois-Amerikan Marantz-oikeudet 1990 Philipsille. Näin Marantz-mallistosta tuli taas maailmanlaajuisesti yhtenäinen.
Philips kehitti Pioneerin kanssa Laserdisc-kuvalevyn, jonka ansiosta kotiteatteritrendi voimistui. Marantz-merkillä ryhdyttiin kehittämään ja valmistamaan kotiteatterivahvistimia, videoprojektoreja ja maailman ensimmäisiin kuuluvia litteänäyttöisiä tv-vastaanottimia plasmanäyttötekniikalla. Vuonna 1999 Philips ja Sony julkaisivat yhdessä kehittämänsä Super Audio CD -tekniikan, ja Marantz-merkillä kehitettiin SACD-levyille sopivia soittimia.
D+M Group 2002–
Vuonna 2001 Philipsin tytäryhtiönä toiminut Marantz Japan osti Marantz-merkin oikeudet itselleen Philipsiltä. Seuraavana vuonna Marantz Japanin ja japanilaisen Denonin yhteiseksi omistajaksi tuli kansainvälisen sijoittajaryhmän perustama holdingyhtiö D & M Holdings, nykyiseltä nimeltään D+M Group, joka omistaa nykyisin Marantzin ohella audiolaitemerkit Denon, Heos ja Boston Acoustics. Philips oli osaomistajana D+M:ssä vuoteen 2008 asti. D+M omisti jonkin aikaa myös high-end-audiomerkin McIntosh Laboratories, mutta myi sen italialaiselle Fine Sounds sPa:lle 2012.
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 2009
Kilpailut
Unicef Aquatic Games yhdisti kilpauinnin osalta yhteen nuorten ja aikuisten SM-kilpailut. Ideana oli, että aamujaksoissa uitaisiin nuorten alkuerät, aikuisten alkuerät ja viimeiseksi nuorten nk. ”kuuma erä” eli finaali. Aamun uintien perusteella jaettaisiin nuorten mitalit, jonka lisäksi 8. parasta aikuista tai nuorta pääsisivät illan aikuisten SM-finaaliin. Kilpailuissa jaettiin myös Uinnin Kalevan Malja, jonka voitti HSS. Nuorten pistekilpailun voitti Raision Urheilijat.
Tulokset
Taulukossa on joka lajin kohdalla ylemmällä rivillä nuorten mitalit ja alemmalla rivillä aikuisten mitalit.
Lasihelmipeli (albumi)
Lasihelmipeli on Vesa-Matti Loirin studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1984. Levyn sävellykset ja sovitukset ovat Olli Ahvenlahden. Sanoitukset ovat Elvi Sinervon kääntämiä Hermann Hessen tekstejä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Olli Ahvenlahti.
Mellersta Österbotten
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Mellersta Österbotten oli Uudessakaarlepyyssä vuosina 1881–1882 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden julkaisija oli Vaasasta kirjapainon ostanut lukkari W.J. Nessler. Toimittajana työskenteli pastori Johannes Bäck. Kerran viikossa ilmestynyt Mellersta Österbotten ilmoitti olevansa etupäässä kirkollisia asioita käsittelevä Uudenkaarlepyyn, Pietarsaaren ja Kokkolan paikallislehti. Kielikysymyksessä se oli maltillisen suomenmielinen. Lehti osoittautui pian kannattamattomaksi, ja uusi kustantaja alkoi julkaista sen tilalla ruotsinmielistä Norra Postenia.
Hanny Allston
Johanna "Hanny" Allston (s. 12. helmikuuta 1986) on australialainen suunnistaja ja kestävyysjuoksija.
Suunnistuksen nuorten MM-kilpailuissa 2005 Allston voitti pronssia keskimatkalta. Seuraavana vuonna nuorten MM-kisoissa Allston voitti kultaa pitkällä matkalla ja hopeaa sprintissä. Aikuisten MM-kisoissa 2006 hän voitti kultaa sprintissä. Allstonista tuli ensimmäinen suunnistuksen maailmanmestaruuden voittanut australialainen.
Allston voitti Melbournen maratonin vuonna 2007 ajalla 2.40.34.
Willie Rushton
William "Willie" George Rushton (18. elokuuta 1937 Lontoo – 11. joulukuuta 1996 Lontoo) oli brittiläinen kirjailija, näyttelijä ja pilapiirtäjä. Hän oli mukana perustamassa Private Eye -satiirilehteä vuonna 1961, ja That Was the Week That Was -televisio-ohjelmaa 1962. I'm Sorry I Haven't a Clue -visailuohjelman vakiojäseniin hän kuului vuodesta 1974 aina kuolemaansa saakka.
Rushton kirjoitti muun muassa kirjat William Rushton's Dirty Book (1964), The Filth Amendment (1981) ja Willie Rushton's Great Moments of History (1985).
Nazgûl
Nazgûl (yksikkö ja monikko sama) ovat fiktiivisiä hahmoja J.R.R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta. Ne olivat Sauronin palvelijoita Keski-Maassa. Niitä kutsuttiin nimillä nazgûl, Sormusvarjot, Yhdeksän ratsastajaa, Mustat ratsastajat, Sormusaaveet tai vain nimellä Yhdeksän. Quenyaksi niitä kutsutaan nimellä úlairi, mutta sitä käytettiin harvoin. Kirjassa sanotaan, että nazgûl ”olivat hänen (Sauronin) vaarallisimpia palvelijoitaan.”
Nazgûl Tolkienin tuotannossa
Yhdeksästä tuli Sauronin voimakkaimpia palvelijoita Toisella Ajalla. Kerrottiin, että kolme niistä oli númenorilaisia, jotka Sauron turmeli. Ne olivat mahtavimpia ihmisistä, joille Sauron antoi yhdeksän mahtisormusta.
Pitkään kantajat käyttivät Sormuksia saavuttaakseen suuren hyvinvoinnin ja voiman. Tuhoava voima aiheutti sen, että niiden fyysinen muoto katosi täysin ja niistä tuli vain varjoja. Vain mustan viitan antaman muodon takia kuolevainen ihminen saattoi nähdä ne. Niiden silmät saattoi nähdä mustasta pukeutumisesta johtuen, ja ne hehkuivat helvetillistä tulta. Niillä oli monia aseita ihmisiä vastaan kuten pitkät teräksiset miekat ja manatut tikarit.
Niillä ei ollut vain aseinaan miekkoja, vaan niitä ympäröi tuhon luonne, mikä vaikutti kaikkeen elävään. Se vaikutti Merriin, vaikka hän ei fyysisesti haavoittunut iskiessään Noitakuningasta miekallaan. Raskas suru tehosti Mustan hengityksen tehoa saaden elinvoiman ja läsnäolon heikkenemään. Niiden hengitys, jota kutsuttiin nimellä Musta hengitys, oli myrkyllistä, ja niiden huuto aiheutti pelkoa ja epätoivoa kaikissa, jotka sen kuulivat. Jotkut nazgûlista olivat kokeneita velhoja, ja käyttivät taikojaan aseenaan.
Nazgûl ilmestyivät ensi kertaa vuonna 2251 Toista Aikaa ja olivat pian Sauronin henkilökohtaisia palvelijoita. Ne katosivat kun Sauronin tuhosi Haltiain ja Ihmisten Viimeinen Liitto, mutta ne selviytyivät, koska valtasormus selviytyi. Ne palasivat vuonna 1300 Kolmatta Aikaa kun nazgûlien herra, Angmarin Noitakuningas, johti hyökkäystä Arnorin kuningaskuntaa vastaan. Hänet lyötiin väliaikaisesti vuonna 1975 ja hän palasi Mordoriin. Vuonna 2000 ne valtasivat Minas Ithilin kahden vuoden piirityksen jälkeen ja siitä tuli nazgûlien linnoitus, minne he kokosivat Sauronin armeijaa. Vuonna 2942 Sauron palasi Mordoriin ja paljasti itsensä. Kaksi tai kolme nazgûlia lähetettiin valtaamaan takaisin hänen linnoituksensa Dol Guldur Synkmetsässä. Heitä johti Khamûl, nazgûlin alipäällikkö ja itäläisten johtaja ja ainoa nazgûl, jonka nimi mainitaan Tolkienin taruissa.
Vuonna 3017 hieman ennen Taru sormusten herrasta -kirjan tapahtumia Sauron käski sormusvarjojen hakea Valtasormuksen ”Konnun Reppulilta”. Pukeuduttuaan Mustiksi ratsastajiksi ne etsivät Bilbo Reppulia, jolla oli, kuten Klonkulla oli ollut, valtasormus hallussaan.
Tällöin nazgûl käytti mustia ratsuja. Bruinen-joen pyyhkäistessä nazgûlien yli niiden hevoset hukkuivat ja ne joutuivat palaamaan Mordoriin hakemaan uusia ratsuja. Ne ottivat ratsuikseen siivekkäät pedot, jolloin niitä alettiin kutsua siivekkääksi nazgûliksi.
Pelennorin taistelussa Sauron lähetti kaikki nazgûlit Angmarin Noitakuninkaan johdolla valtaamaan ensiksi Osgiliathin ja sitten Minas Tirithin. Pelennorin kenttien taistelussa Noitakuningas ja muut siivekkäillä pedoilla ratsastavat nazgûlit kylvivät pelkoa Minas Tirithissä. Kun Minas Tirithin suuri portti murtui, ratsasti Noitakuningas portista sisään ja ainoastaan Gandalf pysyi häntä vastassa. Kun Rohirrim saapui kentille, tappoi Noitakuningas Théodenin, Rohanin kuninkaan, mutta Dernhelm eli Eowyn tappoi Merrin avustuksella Noitakuninkaan. Muut nazgûlit tuhoutuivat, kun Sauron tuhottiin.
Sormusaaveiden nimet
Tolkien on itse nimennyt vain muutaman sormusvarjon. Niiden johtaja oli Angmarin Noitakuningas ja toinen komentaja oli nimeltään Khamûl. Ainakin kolme niistä oli númenorilaista rotua. Khamûl oli itäläisten johtaja ja ainoa nazgûl, joka tunnettiin nimeltä. Kirjassa Gothmog, Morgulin komentaja, saattoi olla nazgûl. Elokuvassa hän on epämuodostunut örkki.
Pelissä The Lord of the Rings: The Battle for Middle-earth II - The Rise of the Witch-king eräs nazgûleista, Angmarin pääkaupungin Carn Dûmin (=Punaisen haudan) päällikkö ja Noitakuninkaan oikea käsi, on saanut nimen Morgomir.
Ensimmäiset Keskimaa-roolipelit nimeävät sormusaaveista muut kuin Khamûlin; Er-Murazor (itse noitakuningas, númenorilainen), Dwar of Waw (suom. Wawin Dwar), Indur Dawndeath (Indur Aamukuolema), Akhorahil, Hoarmurath (númenorilainen), Adûnaphel the Quiet (naispuolinen númenorilainen, suom. Adûnaphel Hiljainen), Ren the Unclean (Ren Saastainen) and Uvatha the Horseman (Uvatha Ratsastaja), mutta yhtäkään näistä nimistä tai yksityiskohdista ei pidetä paikkansapitävinä Tolkienin kanssa, varsinkaan kun yhdenkään sormusaaveen ei oleteta olleen nainen.
Sanan merkityksestä
Nazgûl tulee Tolkienin kehittämän mustan kielen sanoista ”nazg”, sormus, ja ”ûl”, aave. Mielenkiintoinen pikkutieto on, että Skotlannissa puhuttavassa gaelin kielessä (minkä Tolkien filologina varmasti tiesi) on sana nazg, joka myös tarkoittaa sormusta.
Kirjassa nazgûl on nimenomaan ryhmän nimi, yhdeksää kutsutaan siis nazgûliksi, ei nazgûleiksi.
Joroisten kirkko
Joroisten kirkko on tasavartinen ristikirkko, jossa on noin tuhat istumapaikkaa. Kirkko on rakennettu vuonna 1793 ja otettu käyttöön vuonna 1795. Sen on suunnitellut rakennusmestari Juhana Karppinen Iisalmesta. Kirkon itäisessä ristivarressa alttarin takana on erillinen sakaristo ja muiden ristivarsien päässä on eteiset. Kirkon harjalla kohoaa pieni lyhtytorni. Joroisten kirkon katto, joka oli alun perin paanukatto, on päistään aumattu.
Joroisista tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1631. Siihen asti Joroinen oli ollut Rantasalmen kappeliseurakunta, jota palveli Kerisalossa sijainnut kappeli. Sen sijaintipaikka on nykyisin tuntematon. Ensimmäinen kirkko Joroisiin rakennettiin 1640-luvulla, mutta se joutui rappiolle parissa vuosikymmenessä. Uusi kirkko valmistui vuonna 1686. Paajalan kartanon isännän everstiluutnantti Nils Grotenfeltin pääosin rahoittama kirkko palveli seurakuntaa vuoteen 1767, jolloin se määrättiin hylättäväksi. Sitä ennen kirkon lehteri oli eräänä sunnuntaina romahtanut alas.
Nils Grotenfeltin ja hänen perheensä lahjoituksia kirkkoon ovat vuodelta 1701 peräisin olevaan saarnatuoliin 1762–1763 tehty maalauskoristelu jossa on Jeesuksen ja apostolien kuvat sekä suuri kattokruunu vuodelta 1698. Kirkon esineistöä on siis säilynyt Joroisten aiemmasta kirkosta. Saarnatuolissa oleva tiimalasi on valmistettu Tukholmassa 1765. Joroisten kirkon alttaritaulun on maalannut Pekka Halonen vuonna 1901. Alttaritaulun aiheena on 'Jeesus herättää opetuslapsia'. Taulun lahjoittivat Lovisa ja Aleksandra Grotenfelt Frugårdin kartanosta. Vanhin muisto seurakunnan historiasta on sakastiin sijoitettu viipurilaisen Valentin Betgen käsialaa oleva vanha alttaritaulu vuodelta 1667. Se on seurakunnan kolmannen kirkkoherran Tuomas Laurinpoika Iskaniuksen lahjoittama.
Kirkossa on Kangasalan urkutehtaan valmistamat pneumaattiset urut vuodelta 1955. Uruissa on 30 itsenäistä ja kaksi siirtoäänikertaa. Nykyinen kellotapuli on vuodelta 1772. Ensimmäinen tapuli rakennettiin 1640-luvulla ja toinen valmistui 1694. Kellotapulissa on kaksi Tampereelta hankittua kelloa. Kellotapulissa toimii pieni kirkkomuseo, joka on avoinna kesällä torstai-illan toriajan yhteydessä.
Joroisten kirkko toimii kesäisin tiekirkkona.
Oppimisteoria
Käsitys oppimisesta on muuttunut aikakausien mukaan. Perusoppimisprosesseina voidaan nähdä:
Kognitivismi ja behaviorismi
Keskeisimpiä oppimisteorioita ovat nykysuuntaus kognitivismi ja myöhemmin siitä "jalostettu" konstruktivismi. Näissä keskeistä on oppijan oma rooli oppimisessa ja tiedon ymmärtäminen sekä ajattelu. Nämä suuntaukset lähtivät kehittymään 1960-luvulta.
Ennen 60-lukua vallassa ollut behaviorismi ja uus-behaviorismi perustivat oppimisnäkemyksensä siihen, että ihminen on ärsykkeisiin reagoiva mekaaninen kone, eikä tunteilla, motivaatiolla, mielentiloilla ym. ole mitään merkitystä oppimisen kannalta. Behaviorismissa keskeisiä oppimismalleja olivat välineellinen ehdollistuminen ja klassinen ehdollistuminen.
Gagnén oppimistyylit
1900-luvulla vaikuttanut Robert M. Gagné erotteli oppimisen eri tyylejä:
Suomalaisia oppimisteoreetikkoja
Tämän hetken merkittäviä suomalaisia oppimisteoreetikkoja ovat muun muassa
Vine
Vine voi tarkoittaa:
Kerho
Kerho tai kerhotoiminta on yleensä harrastusluonteista. Kerho on vapaa-ajan pienimuotoinen ryhmä, joka voi olla joko vapaa-aloitteinen tai esimerkiksi koulun, seurakunnan, yhdistyksen, kunnan tai poliittisen järjestön ohjaama ryhmä. Kerhotoimintaa voi olla myös laajemmassa muodossa esimerkiksi vapaaehtoisjäsenyyteen perustuvissa markkinointiorganisaatioissa.
Aiemmin kerhoa kutsuttiin klubiksi.
Aiheesta muualla
Клуб Club
LaGuardian lentokentän pommi-isku
LaGuardian lentokentän pommi-isku oli terroriteko New Yorkin LaGuardian lentoasemalla 29. joulukuuta 1975. Iskussa kuoli 11 henkeä ja loukkaantui 75. Yksikään järjestö ei ole ilmoittautunut syylliseksi, eivätkä viranomaiset ole onnistuneet jäljittämään syyllistä.
Pommin teho vastasi 25 dynamiittipötköä. Se räjähti matkustajaterminaalin matkatavara-alueella, joka oli täynnä lomalaisia.
Vakavimmat epäilyt kohdistuivat kroatialaiseen itsenäisyystaistelija Zvonko Busiciin, joka kaappasi lentokoneen 9 kuukautta myöhemmin. Busic tuomittiin kaappauksesta ja rautatieasemalle tehdystä pommi-iskusta, mutta hänen yhteyksiään LaGuardian pommiin ei kyetty koskaan vahvistamaan.
Orazio Semeraro
Orazio Semeraro (4. huhtikuuta 1906 Veglie – 22. elokuuta 1991) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Brindisin arkkihiippakuntaan 11. elokuuta 1929 ja nimitettiin Cariatin hiippakunnan johtoon 22. maaliskuuta 1957. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adeodato Giovanni Piazza, jota avustivat Nicola Margiotta ja Corrado Ursi.
Semeraro osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
The Dodos
The Dodos on yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka muodostavat Meric Long ja Logan Kroeber.
Eino Hyyryläinen
Eino Hyyryläinen on suomalainen sotakirjailija.
Hyyryläisen esikoisromaani Omat vaiko viholliset kertoi talvisodan tapahtumista Suomussalmen rintamalla konekiväärijoukkueen ryhmänjohtajan näkökulmasta. Romaani Kaukopartioelämää taas kuvasi kahta luutnantti Ilmari Honkasen johtamaa kaukopartioretkeä Äänisen yli venäläisten selustaan tammi-helmikuussa 1942. Toisella näistä retkistä helmikuussa 1942 tuhottiin Petrovski Jamin huoltokeskus.
Goottilaiset kirjaintyypit
thumb|Esimerkkejä kirjaintyypeistä. Goottilaiset kirjaintyypit eli murretut kirjaimet ovat gotiikan myötä Pohjois-Ranskassa ja Saksassa kehittyneitä kirjaintyyppejä. Nykyään niitä käytetään lähinnä käsin tehtävässä koristekirjoituksessa, kuten kutsukorteissa tasapäistä tussiterää tai huopakynää käyttäen. Mahdollinen viimeistely hoituu kärkiterällä. Kirjoittaessa terä kulkee 40–45 asteen kulmassa vetoon nähden. Perinteisiä goottilaisia kirjaintyylejä ovat tekstuura, schwabach ja fraktuura, mutta myös rotunda on luettu niihin. On myös muotoiltu uudempia, 1900-luvulla syntyneitä kirjaintyyppejä, jotka ovat saaneet omat nimensä.
Kehitys
Parempaa kirjoitusnopeutta haettaessa syntyi Saksassa 1400-luvulla pyöreämuotoisempi ja yksinkertaisempi schwabach (mahdollisesti viittaa samannimiseen paikkakuntaan). Numerot olivat samanlaiset kuin tekstuurassa. Renessanssin aikakaudella 1500-luvulla edellisistä kehittyi koristeellisempi, schwabachia ohuempi ja korkeampi fraktuura ( 'murtunut'), jonka varhaisten tunnuspiirteiden on sanottu edustavan tyypillistä barokkia.
Tavaralajimenetelmä
Tavaralajimenetelmä on metsänhakkuumenetelmä, jossa jo metsässä ennen puun kuljettamista metsäautotien päähän puutavara lajitellaan puulajien mukaan. Vuonna 2005 maailmassa myytiin noin 2900 pohjoismaisella puutavaralajimenetelmällä tarkoitettua metsäkonetta, joista 1700 oli valmistettu Suomessa.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1921
Vuoden 1921 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IK Sirius ja IFK Uppsala. Uusintaottelun jälkeen Sirius voitti ensimmäisen Ruotsin-mestaruutensa.
Alkuerät
23. tammikuuta
Tiheikköluura
Tiheikköluura (Hylopezus dives) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1921
Loppuottelu
Uusintaottelu 6. maaliskuuta 1921 Uppsalassa.
Tiheikköluura
Levinneisyys
Tiheikköluuraa tavataan Kolumbiassa, Costa Ricassa, Hondurasissa, Nicaraguassa ja Panamassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maengmum Pimnitchakun Bumrungkit
Pimnitchakun Bumrungkit (, s. 5. marraskuuta 1995), paremmin tunnettu lempinimellään Maengmum (thai: แมงมุม) on thai-kiinalainen näyttelijä, malli ja laulaja yrityksestä nimeltä TV THUNDER.
Elämäkerta
Maengmum syntyi Samut Prakanissa, Thaimaassa. Hän on perheen toinen lapsi, ja hänellä on yksi isosisko nimeltä Maengpor sekä yksi pikkuveli nimeltä Ice. Maengmum on 163 cm pitkä, painaa 45 kg, ja hänen horoskooppinsa on Skorpioni.
Maengmum kävi Samut Prakanin Poonpermpon tarhassa pienenä, valmistui Praditsueksa peruskoulusta Chantaburista, kävi Adventist Ekamai -lukiota Bangkokissa, ja on tällä hetkellä opiskelemassa Bangkokin yliopistossa lentoyhtiöliiketoiminnan johtoa, jonne hän värväytyi vuonna 2014. Aluksi hän aikoi opiskella elokuvaohjausta yliopistossa, koska se sopi hänen työhönsä, mutta sitten hän päätti opiskella lentoyhtiöiden liikkeenjohdon hallintaa, sillä se on todella mielenkiintoista sekä siinä oppii englantia.
Maengmum aloitti uransa viihdeteollisuudessa tulemalla TV-show-juontajaksi "Strawberry Cheesecake" yritykseen vuonna 2008. Sen jälkeen, kun hän lopetti televisiojuontajana olemisen vuonna 2010, hän alkoi esiintyä enemmän televisiossa, sarjoissa ja elokuvissa.
2. syyskuuta 2019 Maengmum vaihtoi nimensä sosiaalisessa mediassa Tanshi-nimeen. Myöhemmin hän selitti Facebookissa, että "Tanshi" on nimi, jonka hänen äitinsä antoi hänelle.
Laulu-ura
Maengmum julkaisi ensimmäisen virallisen biisinsä lokakuun 3, 2018 nimeltä "ยังไงก็เสียใจ (SORRY)". Kappale on Youtubessa, Spotifyssa ja muissa musiikkisovelluksissa. Maengmum lauloi tämän laulun livenä Thai TV -ohjelmassa nimeltä Masterkey Lokakuun 5.
Filmografia
Draamat Elokuvat TV ohjelmat
Sosiaalinen media
Facebook
Instagram
Youtube
Twitter
Diskografia
ยังไงก็เสียใจ (SORRY) - Together With Me The Next Chapter OST (3. Lokakuuta 2018)
Jalkatennis
right|thumb Jalkatennis on Tšekkoslovakiassa 1920-luvun kehitetty pallopeli, jossa verkon erottamat pelaajat tai joukkueet potkivat palloa verkon puolelta toiselle. thumb|Jalkatennis (single)
Evelyn Marsden
Evelyn Marsden (myöhemmin Evelyn James; 15. lokakuuta 1883 Stockyard Creek, Etelä-Australia – 30. elokuuta 1938 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli ainoa RMS Titanicilla mukana ollut australialainen nainen, joka selviytyi onnettomuudesta. Marsden toimi laivalla stuerttina ja hoitajana ensimmäisen luokan matkustajille. Hän pelastui yhdessä Mary Sloanin kanssa pelastusveneeseen 16. Myöhemmin Sloan lähetti siskolleen kirjeen, jossa hän kertoi, että hänet ja Marsden vietiin tri Simpsonin huoneeseen juomaan viskiä ja vettä onnettomuuden aikana. Tämän jälkeen tri Simpson kiirehti pois eikä häntä nähty tämän jälkeen. Myös Marsdenin eno George Robinson oli mukana laivalla.
Marsden työskenteli myös RMS Olympicillä ennen kuin hän siirtyi Titanicille. Onnettomuuden jälkeen Marsden palasi kotiinsa Australiaan. Marsden meni myöhemmin naimisiin tohtori William Abel Jamesin kanssa ja he muuttivat Wallaroohon, jossa asuivat 15 kuukautta ennen kuin muuttivat Bondiin, Sydneyyn. Evelyn kuoli 30. elokuuta 1938 ja hänen miehensä viikkoa myöhemmin. Heidät haudattiin Waverley Cemeterylle Sydneyyn. Heidän hautansa pysyi merkitsemättömänä vuoteen 2000 saakka, kunnes hautakivi siirrettiin heidän hautansa kohdalle 5. lokakuuta.
Edvard Hagerup Bull
Edvard Hagerup Bull (10. kesäkuuta 1922 Bergen, Norja – 15. maaliskuuta 2012) oli norjalainen säveltäjä. Häntä pidetään nykymusiikin säveltäjänä.
Bull opiskeli Oslon konservatoriossa sekä Darius Milhaudin, Jean Rivierin ja Olivier Messiaenin oppilaana Pariisin konservatoriossa (1948–1953). Diplomiopintoja hän suoritti Charles Koechlinin ja Boris Blacherin oppilaana Berliinin musiikkikorkeakoulussa.
Bull on säveltänyt kaksi oopperaa, kolmekymmentä orkesteriteosta ja kamarimusiikkia. Hänen kolmas trumpettikonserttonsa Rhapsody in Rags on omistettu Ole Edvard Antonsenille. Muita teoksia ovat huilukonsertot Ad usum amicorum ja Pastorale og Perpetuum mobile.
Bullin isoisä oli norjalainen poliitikko Edvard Hagerup Bull, ja hän oli sukua Edvard Griegille.
Luigi Martella
pienoiskuva|Luigi Martellan piispanvaakuna Luigi Martella (9. maaliskuuta 1948 Depressa – 6. heinäkuuta 2015) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Otranton arkkihiippakuntaan 10. huhtikuuta 1977 ja nimitettiin Molfetta-Ruvo-Giovinazzo-Terlizzin hiippakunnan johtoon 13. joulukuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. maaliskuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Francesco Cacucci, jota avustivat Donato Negro ja Bruno Musarò.
Souk
thumb|[[Djemaa el-Fna, souk Marrakechin vanhassakaupungissa Marokossa.]] Souk tai souq on markkinapaikka, jollaisia on länsiaasialaisissa ja pohjoisafrikkalaisissa kaupungeissa.
Töyhtöelenia
Töyhtöelenia (Elaenia flavogaster) on Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä Länsi-Intian saaristossa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan töyhtöelenia on 16–17 cm:n pituinen. Selästään laji on oliivinruskea, ja siivet ja pyrstö ovat harmaammat. Siivissä on myös kaksi valkoista siipijuovaa. Päälaella on selvästi erottuva töyhtö, ja silmien ympärillä on valkoiset renkaat. Vatsastaan töyhtöelenia on vaaleankeltainen. Ulkonäöltään töyhtöelenia muistuttaa erityisesti savannieleniaa (Elaenia chiriquensis), joka on kooltaan hieman pienempi ja jonka töyhtö ei ole yhtä selvästi erottuva.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keski-Amerikassa töyhtöelenian levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panamaan. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andeilla Venezuelasta Kolumbiaan, Guyanasta, Surinamesta, Ranskan Guayanasta, Brasiliasta, Paraguaysta ja Argentiinan pohjoisosista. Lintu puuttuu paikoitellen Amazonian keskiosista. Lisäksi töyhtöeleniaa tavataan Trinidad ja Tobagosta ja monilta muilta Pienten Antillien saarilta. Linnun elinympäristöä ovat metsät, savannit, pensaikot ja puutarhat. Töyhtöelenian elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Andeilla lajia tavataan korkeammallakin kasvavista metsistä.
Mongolian parlamenttivaalit 2016
Ehdokasasettelu
12 puoluetta asetti ehdokkaita vaaleihin. Kansan tahto – vihreä puolue ei saanut osallistua sillä heillä oli epäselvyyksiä papereiden kanssa.
Töyhtöelenia
Elintavat
Töyhtöeleniat liikkuvat yleensä pareittain, mutta niitä voi nähdä myös suurina äänekkäinä parvina hedelmäpuissa. Kun linnut ovat jännittyneitä, ne ovat erityisen äänekkäitä ja ne pitävät pään töyhtöään kohotettuna. Ravintonaan laji käyttää marjoja ja hedelmiä sekä hyönteisiä. Töyhtöelenian pesä on kuppimainen ja sijaitsee oksalla melko lähellä maanpintaa. Naaras munii kaksi munaa, ja joskus pesimäkaudessa on samalla parilla kaksi pesintää.
Punaperäluura
Punaperäluura (Hylopezus fulviventris) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Punaperäluuraa tavataan Kolumbiassa, Perussa ja Ecuadorissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Cadillac Eldorado
Cadillac Eldorado on yhdysvaltalaisen Cadillacin valmistama luksusauto, jota valmistettiin vuodesta 1953 vuoteen 2002 kahdeksassa sukupolvessa.
Historia
Cadillac lanseerasi Eldoradon mallistonsa huipulle ja esitteli sen mallivuodelle 1953. Eldoradon tarkoitus oli erottua kaikista muista autoista kaikkinaisella loistokkuudellaan ja suurilla tehoillaan. Eldoradoa oli kuitenkin saatavana ainoastaan 2-ovisena convertiblenä ja lisäksi se ylihinnoiteltiin lähes puolet kalliimmaksi kuin muut Cadillacit. Eldoradon kysyntä ei vastannut odotuksia ja vuoden 1953 mallia valmistettiin vain 532 kappaletta.
HMS Sandwich (1759)
HMS Sandwich oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1759 vesillelaskettu Sandwich-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Cadillac Eldorado
Historia
Seuraavana vuonna Cadillac alensi tuntuvasti Eldoradon hintoja (vuosimalli 1953 maksoi 7750 dollaria, 1954 puolestaan 5738 $. Maltillisempi hinnoittelu lisäsi myyntiä ja vuoden 1954 aikana Eldoradosta tuli filmitähtien ja poliitikkojen auto Marilyn Monroesta Dwight Eisenhoweriin.  Vuoden myynti oli 2150 kappaletta. Kaksi seuraavaa vuotta kasvattivat Eldoradon menestystä ja sen hinnat lähtivät uuteen nousuun. Mallistoon tuli convertiblen lisäksi hardtop-korimalli, joka sai nimekseen Eldorado Seville. Tätä ei pidä sekoittaa myöhempään, vuosien 1976-2004 Cadillac_Seville-mallistoon, mikä kilpaili Euroopan keskikokoisten sedan-autojen kanssa.
pienoiskuva|oikea|270px|1959 Eldorado Brougham (Pinin Farina) Vuosina 1957–1958 Cadillac kokeili ilmajousitusta 4-ovisessa (takaovet kaappariovia), tuolloin monissa Yhdysvaltain osavaltioissa kielletyllä nelivalojärjestelmällä varustetussa, laajalti käsityönä valmistetussa Eldorado Brougham -mallissaan. Vuosimallia 1957-1958 valmistui yhteensä 704 kappaletta. Brougham sai muotoilujohtaja Harley Earlin valintoina tunnusmerkikseen General Motorsin Motorama-näyttelyjen koeautojen Orleans (1953: panoraamalasit ja ensimmäinen 4-ovinen hardtop-katto ) sekä El Camino (1954: harjatusta ruostumattomasta teräksestä tehty katto) piirteitä. Vähäisten koriste- ja tekniikka-erojen ohella 365 kuutiotuuman V8-moottori tuotti vuoden 1957 kahdella nelikurkkuisella kaasuttimella 325 hevosvoiman nimellistehon, ja vuonna 1958 kolmella tuplakaasuttimella (nk. Tri-Power) 335 hevosvoimaa ; Eldorado Broughamiin asennettaviksi valittiin tuotannosta vain kokeissa kaikkein hiljaisimmat moottoriyksilöt. Ostajakunta piti enemmän tutuista ja turvallisista ratkaisuista, eikä suostunut maksamaan jo perusvarustuksella suunnatonta 13 074 dollarin hintaa Brougham-mallin teknisistä kokeiluista, sillä Rolls-Royce -mallit maksoivat tuolloin noin 10 000 dollaria.
HMS Sandwich (1759)
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1759 läntiseen laivueeseen päällikkönään Henry Speke. Heinäkuussa Richard Norburystä tuli aluksen päällikkö, jolloin siitä tehtiin kontra-amiraali Francis Gearyn lippulaiva. Alus liitettiin Hawken laivastoon 20. marraskuuta mennessä. Alus osallistui seuraavana vuonna Quiberonin retkeen. Se kuului keväällä ja kesällä 1760 Boscawenin osastoon. Alus oli mukana Belleislen operaatioissa 6. huhtikuuta - 8. kesäkuuta 1761. Alus osallistui 1762 Basque Roadsin sulkuun ja poistettiin seuraavana vuonna palveluksesta.
Alus osallistui 1780 Cabo de São Vicenten taisteluun amiraali Sir George Rodneyn lippulaivana. Alus muutettiin vielä samana vuonna uivaksi patteriksi ja oli vuodesta 1790 alkaen satamapalveluksessa. Se romutettiin 1810.
Cadillac Eldorado
Historia
Vuodelle 1959 neliovisen Eldorado Broughamin valmistus ulkoistettiin Pinin Farinalle kustannussyistä (käsityön suuri osuus), ja koska tarpeelliset lisätyöt olivat häirinneet Fleetwood-divisioonan koritehtaan prosesseja. Häiriö oli havaittu merkittäväksi vuosien 1957-1958 Eldorado Broughameissa, joita valmistui vain yksi kappale per tuotantopäivä. Vuosimallin 1959 valmistusmäärä jäi 99 kappaleeseen: kolmella sivuikkunalla varustettu limusiinikatto poikkesi Cadillac-vakiomallien kattorakenteesta mm. taaksepäin kallistetuilla etutolpilla enteillen vuoden 1961 muutosta, ja se palasi tavanomaisiin edestä saranoituihin oviin (kuva). Lennokkaiden vuosimallin 1959 vakiosiipien sijaan Brougham oli jo saanut hillityt vuosimallin 1960 siivet takalokasuojiinsa. Pininfarina valmisti lisäksi 101 kappaletta vuosimallin 1960 Eldorado Brougham-mallia, mikä edellisvuoden tavoin oli muotoiltu hillitysti, kromikoristeita vähennetty sarjamallin verrattuna, ja korisaumat tinattu näkymättömiin. Molemmat vuosimallit käyttivät Cadillacin 130 tuuman alustaa, ja korin pituus ja leveys oli samat 225 ja 80 tuumaa kuin Cadillac-sarjamalleissa pois lukien pidennetyt limusiiniversiot. Hankaluuksia aiheuttanut ilmajousitus oli säilytetty vielä näissä erikoismalleissa, joiden valmistuksen päättyessä se jäi pois. Pienen valmistusmäärän ja alkuperäisen korkean myyntihinnan vuoksi elegantit Pininfarina-Eldoradot ovat eräitä harvinaisimpia ja kalleimpia Cadillac-klassikkomalleja. Ne olivat myös viimeiset käsityönä valmistetut Cadillac-mallit.
Cadillacin vuonna 1970 esittelemä, ja vuoteen 1977 asti ainoa moottorivaihtoehto oli jättimäinen 500 kuutiotuuman l. 8,2 litran V8 moottori. Tuolloin vaihtoehdoksi tuli pienempi 425 kuutiotuuman l. 6,9 litran V8-moottori. Vuoden 1976 Bicentennial Edition -avoauto, 200 kappaleena Cadillac-yhtiön 200-vuotisjuhlan kunniaksi valmistettu erikoismalli on 7. sukupolven Eldoradon halutuin versio : ostamista jonotettiin, ja niistä pyydettiin jopa 20 000 dollaria, joka merkitsi kaksinkertaista listahintaa. . Vuosi 1976 merkitsi samalla myös Eldoradolle ja koko Cadillacille erään aikakauden vääjäämätöntä loppua, sillä tuona vuonna Cadillac poisti viimeisenä amerikkalaisena autonvalmistajana kangaskaton autoistaan.
Winnipegjärvi
thumb|300px|Winnipegjärven rantaa Winnipeg Beachissa Winnipegjärvi sijaitsee keskisessä Kanadassa Manitoban provinssissa, lähellä Yhdysvaltojen rajaa, Winnipegin kaupungin pohjoispuolella.
Järven pinta-ala on 24 420 km², ja se peittää alleen noin 3,7 % provinssin kokonaispinta-alasta. Se on samalla Kanadan viidenneksi suurin, Pohjois-Amerikan seitsemänneksi suurin ja maailman 12. suurin makean veden allas.
Pohjois–etelä-suunnassa järvi on 436 kilometriä pitkä, ja leveimmältä kohdaltaan noin 111 kilometriä leveä. Järvi on kokoisekseen varsin matala, sen keskisyvyys on vain 13 metriä ja syvin kohta on 61 metrin syvyinen kapea luonnon muovaama kanava, The Narrows, joka yhdistää etelä- ja pohjoisaltaat toisiinsa. Järven rantapituus (saaret mukaan lukien) on 1 750 kilometriä. Koko järven vesimäärä on noin 371 km³. Se on samalla yksi maailman suurimmista vesivoimalla tuotetun sähkön vesivarastoista.
Järven itärannoilla kasvaa koskematonta boreaalisen vyöhykkeen havumetsää. Metsiä halkovat valjastamattomat joet, joita on ehdotettu Yhdistyneiden kansakuntien maailmanperintökohteiksi. Järveä ympäröivät myös koskemattomat hiekkarannat sekä korkeat kalkkikivitörmät, joilla on useita lepakkoluolia. Järven monista saarista useimmat ovat koskemattomia, ja Little George Island on määritelty ekologiseksi suojelukohteeksi.
Winnipegjärvellä on potentiaalia myös alueen ekoturismin vetonaulana, sillä muualla eteläisessä Kanadassa ja Manitobassa ei ole vastaavia alueita. Järvi on geologisesti ja maantieteellisesti ainutlaatuinen, sillä suurin osa sen rannoista on edelleen luonnontilassa. Järven eteläosassa sijaitsevat Hecla–Grindstone Provincial Park ja Grand Beach Provincial Park ovat suosittuja matkailukohteita.
Saaret ja saariryhmät
Winnipegjärvessä on noin 638 saarta, joista 399 on nimeämättömiä tai kuuluvat johonkin saariryhmään.
McGurk’s Barin pommi-isku
McGurk’s Barin pommi-isku oli terroriteko Belfastissa Pohjois-Irlannissa vuonna 1971. Puolisotilaallinen lojalistiryhmittymä Ulster Volunteer Force (UVF) räjäytti pommin katolisten suosimassa pubissa. Räjähdyksen voimasta rakennus romahti, 15 henkeä sai surmansa ja 17 loukkaantui. Poliisi epäili aluksi, että räjähdys oli IRAn pommi, joka räjähti vahingossa katolisten alueella. Vuonna 1977 pakoauton kuljettaja tunnusti, ja hänet tuomittiin 15-kertaiseen elinkautiseen vankeuteen. Muita syyllisiä ei ole löydetty.