cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Berliinin neljän vallan sopimus
Berliinin sopimus
Sopimusvallat eivät päässeet yksimielisyyteen Berliinin oikeudellista asemaa koskevista periaatteellisista kysymyksistä vaan pitivät kukin asiasta entisen kantansa. Jotta edes monista käytännön kysymyksistä voitiin sopia, sopimustekstin I osan Berliinin asemaa koskeneet perussäännökset jätettiin tarkoituksella sen verran epämääräisiksi, niin etteivät ne olleet ristiriidassa sen enempää länsivaltioiden kuin Neuvostoliitonkaan käsityksen kanssa. Sopimukseen päästiin kuitenkin siitä, että vallinnutta tilannetta ei pitänyt muuttaa voimakeinoin tai niillä uhkaamalla ja ettei mikään valtioista saanut muuttaa sopimusten mukaista tilannetta yksipuolisesti. Samalla sovittiin, että Länsi-Berliini ei edelleenkään ollut osa Saksan liittotasavaltaa eikä sen hallinnassa, mutta tunnustettiin sen ja Saksan liittotasavallan väliset läheiset siteet.
Sopimuksen mukaan Länsi-Berliinin ja Saksan liitto­tasa­vallan väliselle henkilö- ja tavara­liikenteelle maa- tai vesiteitse ei saanut asettaa esteitä. Saksan demo­kraattisen tasa­vallalla oli vain rajoitetut oikeudet valvoa tätä kautta­kulku­liikennettä.
Sopimuksen mukaan Länsi-Berliinin asukkailla oli myös tietyin ehdoin oikeus vierailla Itä-Berliinissä ja muualla Saksan demo­kraattisen tasavallan alueella. Se ei kuitenkaan merkinnyt Berliinin muurin purkamista eikä taannut Itä-Saksan asukkaille oikeutta matkustaa Länsi-Berliiniin.
Sopimus mahdollisti myös, että Steinstückenin ja muiden Länsi-Berliiniin kuuluneiden pienien eksklaavien ongelmat voitiin ratkaista molempien Saksan valtioiden keskenään sopimilla aluev­aihdoilla.
Kumpikaan Saksan valtioista ei kuulunut sopimuksen alle­kirjoittaja­valtioihin, joskin Neuvosto­liitto neuvotteli ja sopi sen liitteiden sisällöstä myös Itä-Saksan hallituksen kanssa, ja vastaavasti Yhdysvallat, Britannia ja Ranska neuvottelivat asiasta myös Länsi-Saksan hallituksen kanssa.
Neljän vallan sopimus tehtiin englannin, ranskan ja venäjän kielillä, ja kaikki nämä erikieliset tekstit ovat yhtä autenttiset ja todistus­voimaiset. Autenttista saksan­kielistä tekstiä ei näin ollen ole. Molemmat Saksan valtiot kuitenkin teettivät siitä myös saksankieliset käännökset, jotka jonkin verran poikkeavat toisistaan.
Vaikutuksia
Sen jälkeen kun sopimus oli tehty, Neuvostoliitto käytti sen epämääräistä sanamuotoa hyväkseen yrittääkseen löyhentää Länsi-Berliinin siteitä Saksan liittotasavaltaan. Kuitenkin sopimus vaikutti suuresti idän ja lännen välisen jännityksen lientymiseen Berliinin osalta sekä myös Saksan molempien osien välisten yhteyksien laajenemiseen. Siten se oli osaltaan myös myötävaikuttamassa kehitykseen, joka vuonna 1990 lopulta johti Saksojen jälleen­yhdistymiseen.
Pian neljän vallan sopimuksen solmimisen jälkeen, joulukuussa 1971 Saksan liitto­tasavalta ja Saksan demo­kraattinen tasavalta tekivät keskenään sopimuksen Länsi-Saksan ja Länsi-Berliinin välisistä kautta­kulku­teistä ja matkustamista koskevista määräyksistä.
Vuonna 1972 molemmat Saksan valtiot tekivät myös 1972 Saksojen perus­sopimuksen, joka tuli voimaan kesäkuussa 1973. Sillä Saksan valtiot tunnustivat toisensa, päättivät normalisoida keskenäiset välinsä ja sitoutuivat kunnioittamaan toistensa suvereniteettia. Maat sopivat myös, että ne aikoivat myöhemmin tehtävien erillisten sopimusten mukaisesti kehittää keskinäistä yhteistyötään muun muassa talouden, tieteen ja teknologian, liikenteen, posti- ja tieto­liikenne­yhteyksien, kulttuurin, urheilun ja ympäristönsuojelun alalla. Nämä sopimukset mahdollistivat, että syyskuussa 1973 molemmat Saksan valtiot hyväksyttiin Yhdistyneiden kansakuntien jäseniksi.
Nämä sopimukset kuuluivat sarjaan kansainvälisiä sopimuksia, joiden on toisaalta nähty vahvistaneen lopullisesti kylmän sodan aikaisen Euroopan kahtiajaon, kun taas toiset ovat nähneet niiden aloittaneen kehityksen, joka lopulta johti kylmän sodan päättymiseen. M. E: Sarotte kirjoitti vuonna 2001, että kaikista peloista huolimatta molemmat osapuolet suostuivat liennytyksen ja keskenäisen vuoropuhelun tuloksena tekemään toisilleen myönnytyksiä ja solmimaan sopimuksia.
Kansainvälisissä sopimuksissa, jotka Saksan liittotasavalta allekirjoitti vuoden 1971 jälkeen, oli säännöllisesti neljän vallan sopimukseen viittaava erityinen Länsi-Berliinin lauseke, joka koski sitä, millä ehdolla sopimus voitiin saattaa voimaan myös Länsi-Berliiniä koskevaksi.
Kun sopimuksen II osassa todettiin, että Länsi-Berliini ei edelleenkään ollut osa Saksan liittotasavaltaa eikä sen hallinnassa, mutta tunnustettiin sen ja Saksan liittotasavallan väliset läheiset siteet, samalla tosiasiallisesti - sinänsä kirjaamattomana - todettiin, että vastaavasti Itä-Berliini ei ollut osa Saksan demokraattista tasavaltaa eikä sen hallinnassa, mutta tunnustettiin sen ja Saksan demokraattisen tasavallan väliset läheiset siteet.
Sopimuksen lakkaaminen
Kun Saksat yhdistyivät, Yhdysvallat, Ranska, Iso-Britannia, Ranska ja molemmat Saksan valtiot tekivät 12. syyskuussa 1990 sopimuksen Saksaa koskevista lopullisista järjestelyistä. Sopimuksen 7. artiklan mukaan entiset voittaja­valtiot luopuivat Berliiniä ja koko Saksaa koskevista oikeuksistaan ja vastuistaan, minkä vuoksi myös Berliiniä koskenut neljän vallan sopimus lakkasi olemasta voimassa.
Andrei Alén
Andrei Alén (s. 1981 ) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän näytteli Rahikaista Aku Louhimiehen elokuvassa Tuntematon sotilas (2017).
Alén syntyi Helsingissä ja varttui Lontoossa. Hän aloitti näyttelemisen Ylioppilasteatterissa, jonka jälkeen hän opiskeli näyttelemistä Lahden kansanopistossa. Tämän jälkeen hän pääsi opiskelemaan Lontoon East 15 Acting Schooliin.
Alénilla on vaikea lukihäiriö, mikä ei estä häntä työskentelemästä käsikirjoittajana.
Hänen isänsä on ralliautoilija Markku Alén. Myös hänen veljensä Anton Alén on rallikuski.
ATC-koodi C
Anatomis-terapeuttis-kemiallisen lääkeluokituksen C-koodiryhmään kuuluu sydän- ja verisuonisairauksien lääkkeet. Ryhmä jaotellaan edelleen yhdeksään ryhmään.
Harvinaiset-verkosto
Harvinaiset-verkosto on valtakunnallinen harvinaisryhmiä edustavien ja harvinaistyötä tekevien sosiaali- ja terveysjärjestöjen yhteistyöverkosto. Verkoston tavoitteena on parantaa harvinaisiin sairaus- ja vammaryhmiin kuuluvien ja heidän läheistensä asemaa Suomessa. Verkosto auttaa tunnistamaan harvinaisuuteen liittyviä haasteita ja näkökulmia.
Verkoston kattojärjestönä on EURORDIS, joka on harvinaisten sairauksien kansainvälinen etujärjestö. Harvinaiset-verkosto liittyi siihen 2011.
Verkoston toiminnan rahoittajaksi tuli 2007 vuodesta lähtien Raha-automaattiyhdistys ensin nelivuotisella projektirahoituksella ja 2012 lähtien kohdennetulla toiminta-avustuksella.
Harkko-harvinaisasiantuntijatyöryhmä perustettiin 2015 vahvistamaan verkoston kokemusääntä.
Harvinaisten sairauksien kansallinen ohjelma
Harvinaiset-verkosto on ollut aktiivisesti mukana Suomen Harvinaisten sairauksien kansallisen ohjelman synnyssä ja kehittämisessä osallistumalla Sosiaali- ja terveysministeriön asettamiin työryhmiin.
Ensimmäinen Harvinaiset sairaudet -työryhmä toimi 4.6.2014 – 31.12.2015. Taustalla oli Euroopan neuvoston vuonna 2009 antama harvinaisia sairauksia koskeva suositus, jonka yhtenä tavoitteena oli kansallisten ohjelmien aikaansaaminen jäsenvaltiossa vuoden 2013 loppuun mennessä. Ohjausryhmän tuotoksena syntyi raportti Harvinaisten sairauksien kansallinen ohjelma 2014-2017 .
Jatkotyöryhmä asetettiin ajalle 20.5.2016 – 31.12.2017 seuraamaan ja edistämään harvinaisten sairauksien kansallisen ohjelman toteutumista. Työryhmän yhtenä tehtävänä oli edesauttaa harvinaissairauksien yksiköiden keskinäistä koordinointia.
Kolmannen Harvinaiset sairaudet -työryhmän toimikausi oli 1.1.2018 – 31.12.2019. Se laati Harvinaissairauksien kansallinen ohjelma vuosille 2019 -2023 julkaisun, joka julkaistiin heinäkuussa 2019. Ohjelman toimitti työryhmän Harvinaiset-verkoston edustaja Risto Heikkinen.
Edustukset
Harvinaiset-verkostolla on edustus jokaisessa viidessä yliopistollisen sairaalan harvinaisyksikön johto- tai ohjausryhmässä sekä Terveyskylän virtuaalisairaalan Harvinaissairauksien talon ohjausryhmässä.
Kokemusasiantuntijuus
Kokemustiedon merkitys korostuu monissa harvinaissairauksissa. Harvinaiset-verkostossa on toiminut harvinaissairaista ja heidän läheisistään koostuva kokemusedustajaraati eli Harkko-työryhmä vuodesta 2015 alkaen. Harvinaisasiantuntijoiden työryhmän tapaamisissa käsitellään yleisesti harvinaissairaan asemaan ja palveluihin liittyviä ajankohtaisia asioita.
Jelena Kolomina
Jelena Vladimirovna Kolomina (s. 24. tammikuuta 1981) on kazakstanilainen hiihtäjä. Kolomina on osallistunut Torinon olympialaisiin 2006 ja Vancouverin olympialaisiin 2010. Olympialaisissa hänen paras saavutuksensa on yhdeksästoista sija 30 kilometrin vapaan hiihtovan yhteislähtökilpailussa Torinon olympialaisissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin Kolomina on osallistunut kahdeksan kertaa ja hänen paras saavutuksensa on 21. sija vapaan sprintissä Lahden 2011 MM-kilpailuissa Maastohiihdon maailmancupin osakilpailussa Kolomina on sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi Canmoren 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2005.
Harvinaiset-verkosto
Kokemusasiantuntijuus
== Harvinaisten sairauksien päivä === Kansainvälistä harvinaisten sairauksien päivää vietetään maailmanlaajuisesti joka vuosi helmikuun viimeisenä päivänä. Päivän tarkoituksena on lisätä tietoisuutta harvinaisista sairauksista ja vammaryhmistä ja näihin liittyvistä haasteista. Harvinaisten sairauksien päivä on vuotuinen tiedottava kampanja, jota koordinoi harvinaisryhmiin kuuluvien yhdistysten eurooppalainen kattojärjestö Eurordis.
Harvinaiset-verkosto on osallistunut Harvinaisten sairauksien päivän kampanjointiin Suomessa alusta saakka. Verkosto on järjestänyt vuosittain erilaisia tapahtumia ja tiedotuskampanjoita yhteistyössä eri harvinaisryhmien kanssa.
Ensimmäistä kansainvälistä harvinaisten sairauksien päivää vietettiin 29.2.2008. Helmikuun viimeinen päivä on valittu harvinaisten sairauksien päivän ajankohdaksi, koska joka neljäs vuosi se on karkauspäivä ja siten harvinainen päivä.
Pro Life Suomi
Pro Life Suomi, täydelliseltä nimeltään Ihmisoikeusjärjestö Pro Life Suomi ry, on suomalainen abortteja vastustava järjestö, joka on perustettu vuonna 2005. Järjestön puheenjohtajana toimii viulunsoiton opettaja Hanna Brummer ja varapuheenjohtajana pastori ja Helsingin kaupunginvaltuutettu (KD) Mika Ebeling.
In the Groove
In the Groove (lyhennettynä ITG) on nelipaneelista tanssiohjainta käyttävien tanssipelien sarja. Pelin on kehittänyt Roxor Games.
14. tammikuuta 2006 In the Groove North American Tournament Finals -kilpailussa Las Vegasissa Nevadassa Roxor Games ilmoitti "In the Groove 3" -kolikkopelin sekä Playstation 2 -julkaisun "In the Groove 2" -pelistä ilmestyvän vuoden 2006 aikana.
Pelaaminen
pienoiskuva|ITG:n peliruutu kaksinpelissä. pienoiskuva|Modeja voidaan käyttää pelaamisen helpottamiseen sekä vaikeuttamiseen. Peli on hyvin fyysinen ja vaatii pelaajalta koordinaatiokykyä, tarkkuutta ja kestävyyttä. Kuten Konamin kolikkopelissä Dance Dance Revolution (DDR), pelaaja seisoo suurella metallisella tanssiohjaimella, joka on noin metrin pituinen ja kahden metrin levyinen. Ohjain on jaettu 9 osaan. Osista 4 on käytössä ja merkitty nuolisymboleilla vasen, alas, ylös ja oikea. Pelaaja astuu jaloillaan nuolille oikeissa sarjoissa musiikin rytmissä. Musiikki soitetaan koneen kaiuttimista.
Kun koneeseen on syötetty tarpeeksi rahaa, valitsee pelaaja haluamansa pelitavan ja pelaajien lukumäärän. Tämän jälkeen pelaaja valitsee haluamansa kappaleen koneen kappalelistasta. Samalla pelaaja valitsee kappaleen vaikeustason: Novice, Easy, Medium, Hard, tai Expert (lueteltu helpoimmasta vaikeimpaan).
Kun kappale, vaikeustaso ja muut asetukset on valittu, alkaa pelivaihe. Neljä paikallaan olevaa nuolta (engl. receptors) näkyy näytön yläosassa: vasen, alas, ylös, oikea. Kappaleen edetessä nuolia ilmestyy ruudun alaosasta liikkuen kohti paikallaan olevia nuolia. Kun liikkuva nuoli peittää paikallaan olevan nuolen täysin, pelaaja astuu vastaavalle nuolelle ohjaimella. Painallus on rytmissä soivan kappaleen kanssa. Pelaaja saa pisteitä painamalla oikeita nappeja oikeaan aikaan.
Jokaisen kerran pelaajan astuessa nuolelle peli antaa askeleesta arvosanan sen mukaan, miten lähellä se oli oikeaa painalluskohtaa. Parhaasta heikoimpaan arvosanat ovat Fantastic, Excellent, Great, Decent ja Way Off. Jos pelaaja ei osu nuoleen lainkaan, näkyy ruudulla "Miss". Ruudulla näkyy myös pelaajan "combo", joka ilmaisee yhteen putkeen saatuja Fantastic-, Excellent- tai Great-arvosanoja. Sama ilmestyy jos missaat nuolia peräkkäin
Sinileppärousku
Sinileppärousku (Lactarius quieticolor) on rouskujen sukuun kuuluva laji. Se on erinomainen ruokasieni.
In the Groove
Pelaaminen
Näytöllä näkyvä "life bar" mittaa pelaajan kykyä osua askeliin. Pelin alussa palkki on puolessa välissä. Kone antaa jokaisesta pelaajan askeleesta arvosanan sen mukaan, miten lähellä oikeaa painallusaikaa askel oli. Jos kone antaa askeleen arvosanaksi Fantastic, Excellent tai Great, palkki nousee. Palkki pysyy paikallaan arvosanalla Decent ja laskee, jos pelaaja saa Way Off- tai Miss-arvosanan. Miina-askeleeseen osuminen (jalan pitäminen nuolella samaan aikaan kun miina-askel osuu kohdalle) laskee palkkia roimasti. Pelaaja epäonnistuu (fail) jos palkki tyhjenee kokonaan kappaleen aikana. Pelaaja voi jatkaa kappaleen loppuun asti, mutta ei voi enää saada pisteitä. Kappaleen loputtua peli päättyy mikäli pelaaja on epäonnistunut.
Sinileppärousku
Ulkonäkö
Sinileppärousku on kokonaan väriltään lähinnä sinivihreän sävyinen ja maltokin on samanväristä. Sinileppärousku muistuttaa männynleppärouskua.
Elinympäristö
Sinileppärouskua tavataan harvinaisena mäntymetsissä. Se ei kasva nimestään huolimatta lepän seurassa.
In the Groove
Pelaaminen
Ylälaidassa näkyy pelaajan pisteprosentti. Pelin alussa se näyttää "00.00%" ja kasvaa pelaajan saadessa Fantastic-, Excellent- ja Great-arvosanoja. Tarkempaa osumaa merkitsevät arvosanat kasvattavat prosenttia enemmän. Pelaajan tavoite on saada pelkkiä Fantastic-arvosanoja tavoittaen "100.00%", täydellisen tuloksen. Pienemmät prosenttiluvut ilmaisevat kuinka lähellä pelaajan suoritus oli sataa prosenttia.
Historia
In the Groove perustuu avoimen lähdekoodin StepMania-moottoriin, jonka oli alun perin tarkoitus palvella pelaajia Dance Dance Revolution -simulaattorina. Vaikka peli oli käytännössä DDR-klooni, on moottori muokkautunut ajan kuluessa useita erilaisia rytmipelejä tukevaksi. ITG:tä tuotetaan Yhdysvalloissa, missä pelin kanssa työskentelee lähinnä pitkän linjan tanssipelaajia. Alkuperäisessä julkaisussa on valittavana yhteensä 72 kappaletta, joista kymmenen on aktivoitavissa erikseen (unlock) ja yksi kappale (Liquid Moon) pelattavissa vain Marathon-pelitilassa.
Myöhemmin RedOctane julkaisi PlayStation 2 -version In the Groove -pelistä. Peli sisälsi neljä "esikatselukappaletta" (engl. preview songs) tulevasta In the Groove 2 -kolikkopelistä. Peli julkaistiin 17. kesäkuuta 2005. Se sisälsi monia uusia ominaisuuksia, kuten Novice-vaikeustason, uusia Marathon-ratoja (engl. course) ja uudet Fitness- ja Training-pelitilat.
Amusement Showcase International 2005 -tapahtumassa Chicagossa Roxor Games ilmoitti In the Groove 2:n ilmestyvän omassa pelikabinetissaan sekä päivityspakettina vanhaan In the Groove -pakettiin. Kabinetit valmistaa Andamiro, Pump It Up -tanssipelistä tunnettu yritys. Myös vanhan Dance Dance Revolution -koneen pystyy muuttamaan päivityspaketilla In the Groove 2:ksi. In the Groove 2 sisältää 65 uutta kappaletta ja myös jokaisen kappaleen sekä Marathon -radan alkuperäisestä In the Groove:sta. 9. toukokuuta 2005 Konami teki valituksen Roxoria vastaan tavoitteenaan muiden asioiden ohella estää päivityspakettien myynti.
Askelten arvosanat (Judgements)
Kuten monissa muissakin tanssipeleissä, pelaaja saa arvosanan sen mukaan, miten hyvin hän osuu kappaleen rytmiin askeleillaan. Parhaasta huonoimpaan lueteltuna arvosanat ovat "Fantastic!", "Excellent", "Great", "Decent", "Way Off" ja "Miss". Pelin aikana kaikilla vaikeustasoilla paitsi Novicella ITG2:ssa kaikkien arvosanojen paitsi "Fantastic!":in ja "Miss":in edessä tai jäljessä on viiva; edessä oleva viiva tarkoittaa liian aikaista painallusta, jäljessä oleva nuoli liian myöhäistä painallusta. ITG2:n Novice-tasolla "Decent":stä tulee "Too Early tai Too Late" ja "Way Off":sta tulee "Way Early tai Way Late". Novice-tasolla on kuitenkin mahdollisuus saada Too Early -arvosana ja sen jälkeen painaa paneelia uudelleen paremman arvosanan saamiseksi.
Jos pelaaja saa vietyä onnistuneesti hold- tai roll-askeleen loppuun, saa hän arvosanaksi "Yeah!". Mikäli näin ei käy, näkyy ruudulla "Bad".
In the Grooven judgment window (aika suhteessa pelattavan kappaleen rytmiin, jotta pelaaja saisi tietyn arvosanan askeleestaan) on hiukan helpompi (eli suurempi) kuin DDR:ssä, joten "Fantastic!"-arvosanan saaminen on helpompaa kuin DDR:n vastaavan "Marvelous!!":in (pelaaja voi astua askeleellaan "enemmän ohi" ja silti saada saman arvosanan), "Excellent!":in saaminen on helpompaa kuin "Perfect!":in ja niin edelleen. ITG:ssä "Fantastic"-arvosana on mukana kaikissa pelimuodoissa, kun taas DDR:n "Marvelous" on vain saatavilla Nonstop- tai Oni-radoilla.
thumb|200px|Esimerkki ITG2:n tulosruudusta
Pisteytys
Jokaisesta askeleen arvosanasta pelaaja saa pisteitä seuraavasti:
Hold- ja Roll-askeleet:
Miinaan osuminen poistaa 6 pistettä. Miinan väistämisestä ei anneta pisteitä.
Nämä pisteet jaetaan kappaleen suurimmalla mahdollisella pistemäärällä, jolloin saadaan pisteprosentti. Tämä prosentti näkyy sekä pelitilassa että tulosruudussa.
Arvosanat
Heinäkuussa 2008, Groovestats-sivuston mukaan, ITG-sarjan 113:sta Expert-tason kappaleesta 100:sta arvosanaksi on saatu 4 stars, eli joku pelaaja on ilmoittanut saaneensa 100 % kyseisestä kappaleesta.
Kappaleet ja artistit
ITG-sarjan useista artisteista on alla lueteltuna joitakin tunnetuimpia:
Monet pelaajat ajattelevat ZiGZaGin olevan Kyle Ward, mutta tämän väitteen puolesta ei ole toistaiseksi löytynyt todisteita. Sekä Roxor että Kyle Ward itse ovat kumonneet väitteet. Molemmat haluavat pitää kiinni ZiGZaGin anonymiteetistä.
Kappaleet
Huomatkaa että kaikki kappaleet ovat esitetty Expert-tasolla! Joitakin tunnetuimpia kappaleita ITG-sarjassa ovat seuraavat:
Pandemonium – Alkuperäisen In the Groove -pelin vaikein kappale. Pandemonium:in tahti on 330 iskua minuutissa ja se sisältää runsaasti hyppyjä, sekä erittäin nopeaa jatkuvaa nuolivirtaa (stream). Kappaleen Expert-tason vaikeusasteeksi on merkitty täydet 13. Jos tämä kappale epäonnistuu niin Life Depleted ja Round Failed-tekstin keskellä on hymyilevä pääkallo. Pandemonium on remix Kyle Wardin kappaleesta Indulgence.
Euphoria – Toinen erittäin vaikea kappale, joka sisältää nopeita (yli 18 askelta sekunnissa) pyrähdyksiä. Tämä kappale on suhteessa helppo päästä läpi, mutta hyvien pisteiden saaminen on todella vaikeaa. Monet pelaajat huomaavat saavansa parempia pisteitä Pandemonium:sta.
Determinator – Vaikeimpiin kuuluva kappale, joka on muuten melko helppo, mutta sisältää pitkän 1/24-tahtisten askeleiden sarjan (kappaleen nopeudessa 14,7 iskua sekunnissa), joka on kaikkein nopein ei-pyrähtävä sarja ITG-peleissä. Vaikka sarja kestää "vain" kuusi sekuntia, se tekee kappaleesta yhden vaikeimmista läpi päästävistä kappaleista..
Bloodrush – ITG2:ssa julkaistu kappale on Determinatorin ohella 12-tasoisten kappaleiden kärkeä. Kappaleen hidastuksessa (eng. slowdown) ei kappaleen vaikeus helpotu, vaan se pikemminkin nousee, sillä hitaasti rullaavien nuolien ajoittaminen on vaikeampaa. Pelin beta-versiossa kappale oli Expert-tasolla merkitty 13-blockiksi, mutta lopulliseen julkaisuun sen merkittyä vaikeustasoa pudotettiin yksi taso alemmaksi.
VerTex² – Kappaleen nopeus vaihtelee jatkuvasti (melko hitaasta [88 BPM], silmittömän nopeaan [555 BPM]), askelkuviot ovat äärimmäisen monimutkaisia sekä nopeita ja kappale on ripoteltu täyteen miinoja. Kappaletta pidetään nelipaneelisten tanssipelien historian vaikeimpana kappaleena. Kuvaavasti VerTex²:n maailmanennätys Expert-tasolla on pelisarjan kappaleista kaikkein alhaisin – "98.11%". Vuonna 2013 saatiin uusi ennätys - huikea "99.91%" Kappaleen epäonnistuessa Round Failed-tekstin perässä on ² -merkki.
Summer ~Speedy Mix~ – Myös tason 13 kappale Expert-tasolla. Nimensä mukaisesti nopea kappale sisältää pitkiä nuolisarjoja sekoitettuna suureen määrään hyppyjä..
Hardcore of the North - PC-versiossa esiintyvä Säkkijärven polkka-remix.
Vertex - Aiemmin mainitun "Vertex²"-kappaleen aiempi versio. Expert-tasolla vain 12, mutta kiihtyy lopussa nopeampaan tempoon kuin Vertex².
Pelaajien vastaanotto
ITG on tavallaan DDR-piirien tuotos vastauksena tanssipelimarkkinoiden suppeaan ja heikkoon valikoimaan. Aktiivisten harrastajien keskuudessa ITG:n voisi sanoa voittaneen erän kilpailijoita vastaan. Kuitenkin kiistanalaisuuksiakin löytyy, joista yleisesti muutamia ovat:
Ricardo Pereira
Ricardo Alexandre Martins Soares Pereira, pelaajanimeltään Ricardo (s. 11. helmikuuta 1976 Montijo, Portugali) on portugalilainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti kotimaansa seurojen lisäksi espanjalaista Betisiä ja englantilaista Leicester Cityä. Hänet tunnettiin etenkin hyvänä rangaistuspotkujen torjujana.
Ricardo aloitti uransa CD Montijossa, jossa hän pelasi 18 ottelua kaudella 1993–1994. Montijosta hän siirtyi Boavista FC:hen, jossa hänestä tuli sankari johdatettuaan joukkueen UEFA Cupin välieriin. Vuodesta 2003 lähtien Ricardo edusti Sportingia. Kesällä 2007 hän siirtyi Real Betisiin.
Portugalin maajoukkueessa Ricardo on pelannut 79 A-maaottelua. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän oli vielä varamaalivahtina. Hän pelasi EM-kisoissa 2004, joissa Portugali pääsi loppuotteluun asti mutta hävisi Kreikalle lopulta 1-0.
Ricardo oli mukana myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa välierätappio Ranskalle tiesi joutumista pronssiotteluun ja siinä tappio Saksalle sijoittumista kisoissa neljänneksi. Ricardo valittiin kisojen 23 parasta pelaajaa käsittävään tähdistöjoukkueeseen, johon valittiin maalivahdeiksi hänen lisäkseen Gianluigi Buffon ja Jens Lehmann.
Istukkanisäkkäät
Istukkanisäkkäät eli istukalliset nisäkkäät (Eutheria) on synnyttävien nisäkkäiden (Theria) alaluokkaan kuuluva nisäkkäiden osaluokka, jonka lajeille tyypillinen piirre on selvästi kehittynyt istukka. Suurin osa nykyään elävistä nisäkkäistä on istukallisia, ja myös ihminen ja kaikki Suomessa tavatut nisäkäslajit kuuluvat istukkanisäkkäisiin. Nykyisin elävistä nisäkkäistä vain pussieläimet ja nokkaeläimet eivät kuulu istukkanisäkkäisiin.
Istukkanisäkkäät eroavat muista nisäkkäistä siinä, että sikiö saa ravintonsa raskauden aikana istukan kautta. Emo kantaa jälkeläisiä kohdussaan, kunnes ne ovat täysin kehittyneet ja voivat syntyä. Raskausaika vaihtelee lajin koon mukaan pienien jyrsijöiden muutamasta viikosta norsujen 22 kuukauteen. Alaluokan lajeja tavataan jokaisella mantereella ja jokaisessa meressä.
Varhaisin tunnettu istukkanisäkäs Eomaia scansoria on liitukaudelta. Sen jäänteet on löydetty Kiinasta.
RAF
RAF on lyhenne seuraavista asioista:
Räjähdysherkkää kemiaa
Räjähdysherkkää kemiaa (Numb) on Harris Goldbergin ohjaama ja käsikirjoittama draamakomediaelokuva vuodelta 2007. Sen ensi-ilta oli Tribecan elokuvajuhlilla. Elokuva kuvattiin Kanadassa. Sen on arvioitu liikkuvan romanttisen komedian ja vakavan draaman välimaastossa. Elokuvan pääosassa on Frendit-televisiosarjasta tunnettu Matthew Perry.
Juoni
Elokuva kertoo hermoheikosta, kroonisesti masentuneesta käsikirjoittajasta, joka ravaa kallonkutistajalta toiselle saadakseen elämänsä järjestykseen. Miehen onni näyttää kääntyvän, kun hän tutustuu avomieliseen ja iloluontoiseen Saraan (Lynn Collins). Ote uudesta onnesta on kuitenkin melko haparoiva ja arvaamaton, sillä hän ajautuu suhteeseen naispsykiatrin kanssa, jolla on myös omat ongelmansa.
UN Peacemaker
UN Peacemaker on tiedotuksen ja tiedonhallinnan työväline, jolla Yhdistyneet kansakunnat haluaa tukea kansainvälisiä rauhanturva-ammattilaisia.
UN Peacemaker välittää kansainvälisille sovittelijoille resursseja, kuten tietoa rauhansopimuksista ja rauhanturvatoimeksiannoista. Tietopankki sisältää yli 350 allekirjoitettua sopimusta aina vuodesta 1945 lähtien ja yli 500 dokumenttia, artikkelia ja poimintoa kirjoista, jotka korostavat merkillepantavia analyyseja YK:n välityksestä tai vastaavista teemoista. Ennen kaikkea UN Peacemaker sisältää laajan juridisen kirjaston sisältäen oikeudellisen rakenteen, joka opastaa YK:n pyrkimyksiä rauhanturvatyössä. Lisäksi sivuston kautta on helposti saatavissa tietoa rauhanturvaamisesta, sillä se tarjoaa rauhanturvaajan työkalulaatikon, opittuja tietoja, juttumuistion, operationaalisen opastusmuistion ja tutkielmia sekä kommentteja rauhansopimuksista ja rauhanprosessihallinnosta.
Rauhanturvaluennot on rakennettu YK:n laajamittaisen kokemuksen pohjalta. Opastuksessa ja kommenteissa puolestaan on hyödynnetty YK:n henkilöstön ja rauhanturvaajien haastatteluja.
Palvelu on julkaistu 3. lokakuuta 2006 ja se on osa YK:n Poliittisten asioiden osaston (DPA) pyrkimystä tuottaa tietoa ja tukea YK:n pääsihteeria ja hänen edustajiaan heidän pyrkimyksissään ratkaista kansainvälisiä kiistoja ja sisäisiä konflikteja.
Globalisti
Globalisti on henkilö, joka uskoo, että talous- ja ulkomaanpolitiikka tulisi suunnitella kansainvälisesti eikä vain jonkin tietyn maan edun mukaiseksi. Toisaalta, globalisti voidaan määritellä myös integraation seurauksena yhdentynyttä globaalia rakennetta kannattavaksi henkilöksi tai henkilöksi, joka kannattaa Yhdistyneitä kansakuntia (YK). Globalismi on 1900-luvun ajattelua, jossa kansallisvaltiot ovat matkalla merkityksettömyyteen.
Termin huomattava käyttö
Termin globalismi merkkiesiintyminen oli kanadalaisen intellektuellin John Raulston Saulin teoksessa The Collapse of Globalism and the Reinvention of the World vuonna 2005.
Yhdysvaltalainen politiikan tutkija Ian Bremmer on omaksunut globalismi-käsitteen, joka arkipäiväisesti ajateltuna viittaa "me vastaan ne" -ajatteluun. Bremmerin mielestä 1900-luvun globalismi on epäonnistunut.
Termiä globalisti on käyttänyt Yhdysvaltojen presidentti Donald Trump loppuvuonna 2019 Yhdistyneiden kansakuntien istunnossa. Puheessaan Trump julisti, että tulevaisuus ei kuulu globalisteille.
Globalismiksi nimetty internationalismi
Rockefeller-suvun internationalismilla on pitkät juuret, sillä he olivat perustamassa Kansainliittoa. Se ei kuitenkaan ottanut tuulta alleen.
Yhdistyneiden kansakuntien puuhamiehenä toimi amerikkalaisen miljardöörisuvun vaikutusvaltainen John D. Rockefeller, Jr., joka myös lahjoitti YK:lle sen New Yorkissa sijaitsevan päämajan tontin.
Myöhemmin Rockefellerin poika David Rockefeller jatkoi vuosikymmenten ajan isänsä työtä vaikutusvaltaisena globalistina, ja hän on käyttänyt itsestään ja perheestään termiä internationalistit.
David Rockefeller perusti vuonna 1973 järjestön nimeltä Trilateraalinen komissio, joka on yksi keskeisistä globalismiorganisaatioista.
Kansallismieliset vastaan globalistit
Suomen silloisen pääministerin Alexander Stubbin mukaan jako globalisteihin ja "lokalisteihin" on korvannut vanhan jaon oikeistoon ja vasemmistoon. Hänen mukaansa globalistit näkevät yhdentyvän maailman mahdollisuutena, mutta lokalistit pyrkivät suojaamaan itsensä kansainvälistymiseltä kääntymällä sisäänpäin. Myös Perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-ahon mukaan perinteinen oikeisto-vasemmisto-jako on menettänyt merkityksensä. Hänen mukaansa uusi jakolinja kulkee globalistien ja kansallismielisten välillä. Ranskalainen kansallismielinen poliitikko Marine Le Pen määritteli vuoden 2017 presidentinvaaleissa globalistien vastavoimaksi "isänmaallisen" puolueensa, joka tavoittelee Ranskan "vapautta" ja "itsemääräämisoikeutta". Ranskan presidenttiä Emmanuel Macronia on pidetty globalistipresidenttinä.
Antisemitistiset virhekäsitykset
Historiallisesti nimitystä on käytetty myös antisemitistisessä mielessä juutalaisista. Termi juontaa juurensa siitä, että 1900-luvun juutalaisvihamieliset olivat sitä mieltä, ettei juutalainen ole uskollinen maalleen. Siionin viisaiden pöytäkirjoissa uskoteltiin juutalaisten suunnittelevan maailmanvalloitusta. Termiä on käyttänyt muun muassa Ku Klux Klania johtanut David Duke kutsuessaan Britannian EU-eroa voitoksi "juutalaisesta globalistiagendasta". Termiä on käyttänyt myös Yhdysvaltain presidentti Donald Trump Charles ja David Kochista, jotka rahoittavat republikaanien poliittisia liikkeitä.
Impulse
Impulse voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Cliffhanger
thumb|[[Salatut elämät|Salattujen elämien cliffhanger vuodelta 2004.]] thumb|Salattujen elämien cliffhangerit vuosilta 2001 ja 2005.
Cliffhanger (englantia, ’kielekkeellä riippuja’) tarkoittaa fiktioteoksessa kuten kirjassa, elokuvassa tai televisiosarjan jaksossa tarinan yhtäkkistä lopetusta, jossa keskeinen hahmo jää epätoivoiseen tai epävarmaan tilanteeseen, esimerkiksi roikkumaan kallionkielekkeeltä. Cliffhangeria voi seurata teksti ”jatkuu”.
Cliffhangereita käytetään hyvin paljon television jatkuvajuonisissa sarjoissa. Varsinkin tuotantokauden viimeinen jakso päätetään mielellään cliffhangeriin, jotta katsojat saadaan palaamaan sarjan pariin myös seuraavalla tuotantokaudella. Cliffhangereista tunnetut tv-sarjat ovat usein jännityssarjoja. Myös saippuasarjojen jaksot päättyvät tyypillisesti cliffhangereihin.
Kirjan yksittäisen luvun tai televisiosarjan jakson lopetuksena cliffhanger on usein nautittava, mutta jos koko teos päättyy cliffhangeriin, se tuottaa helposti lukijassa pettymyksen, sillä tarinasta jää silloin puuttumaan ratkaisu. Cliffhangeriin päättyvä teos herättääkin yleensä toiveen jatko-osasta. Sen vuoksi cliffhangerit olivat hyvin suosittuja 1930-luvun amerikkalaisissa elokuvasarjoissa.
Esimerkkejä
Star Trek: The Next Generation -sarjan kaksiosaisen jakson ”The Best of Both Worlds” ensimmäinen osa on kolmannen kauden päätösjakso ja jää jännittyneeseen tilaan. Neljäs kausi alkaakin toisella osalla, jossa tilanne saa päätöksen. Animaatiosarjassa Simpsonit kaksiosaisen jakson ”Kuka ampui johtajan?” (Who Shot Mr. Burns?) ensimmäinen osa päätti sarjan kuudennen tuotantokauden (tämä oli parodia vastaavasta Dallasin cliffhangerista). Jakson ensimmäisen osan cliffhangerissa luki ruudun alalaidassa ”to be continued...” (”jatkuu”). Cliffhangerista tunnettuja sarjoja ovat myös muun muassa 24, Batman ja Lost.
Saippusarja Salattujen elämien lähes jokainen jakso on päättynyt cliffhangeriin.
Tilannekomediasarja Kuplan jokaisen jakson lopussa sarjan kertoja esitti kysymyksiä, joita katsojallekin saattoi tulla mieleen jakson aikana, ja totesi: ”näihin kysymyksiin – ja moniin muihin – vastataan seuraavassa Kuplan jaksossa”. Sarjan viimeisen jakson loppu sisälsi monta samanaikaista cliffhangeria, joissa useimmat keskeiset hahmot olivat välittömässä hengenvaarassa. Kertojanääni esitti jälleen kysymyksensä, joihin ei koskaan saatu vastausta.
Historia
Tuhannen ja yhden yön tarinoissa kertojahahmo Šeherazaden henki riippuu jatkuvista tarinoista.
1800-luvun romaanit olivat kuuluisia cliffhangereista, ja monet yhdistävät ne Charles Dickensiin, joka kirjoitti sarjamuotoisia jatkokertomuksia. Kertomuksia julkaistiin jaksottain lehdissä.
Euroopan unionin perusoikeuskirja
Euroopan unionin perusoikeuskirja, usein lyhyesti vain perusoikeuskirja, on asiakirja, jossa määritellään Euroopan unionin tasolla pätevät perusoikeudet. Perusoikeuskirjassa nämä oikeudet on ensimmäistä kertaa määritelty laajasti ja ymmärrettävästi. Perusoikeuskirja julkaistiin jo vuonna 2000 Nizzan hallitusten välisessä konferenssissa ja uudestaan hieman muokattuna vuonna 2007, mutta tuolloin se ei vielä ollut oikeudellisesti sitova. Lissabonin sopimus sisältää kuitenkin sitovan viittauksen perusoikeuskirjaan, joten vastedes se pätee koko EU:ssa lukuun ottamatta Puolaa ja Tšekkiä, jotka neuvottelivat siihen poikkeuksen.
Atlantic Coast Conference
thumb|ACC-yliopistot Atlantic Coast Conference (ACC) on yksi NCAA:n konferensseista. Sen toiminta aloitettiin vuonna 1953 ja konferenssiin kuuluu kaksitoista yliopistoa. Vuoteen 2014 mennessä koulujen määrää nostetaan neljääntoista.
Croton Distributing Reservoir
Croton Distributing Reservoir oli New Yorkissa ollut suurikokoinen tekojärvi. Se rakennettiin vuosina 1839-1842. Järvi oli pinta-alaltaan 16 000 neliömetriä, ja sen graniittiset muurit olivat 15 metriä korkeat ja 7,5 metriä paksut. Muurien päällä kulki kävelytie, josta oli näkymät yli kasvavan kaupungin. Tekojärvi oli osa New Yorkin vesihuoltoa, jonne johdettiin vettä rautaputkilla 66 kilometriä pohjoisempana olevasta Croton-joesta. Tekojärvi sijaitsi Viidennellä avenuella 40. ja 42. katujen välisellä alueella.
Tekojärvi purettiin 1900-luvun alussa, ja nykyään samalla paikalla sijaitsee New Yorkin kaupunginkirjaston pääkirjasto New York Public Library, joka valmistui vuonna 1911.
Metsävahakkaat
Metsävahakkaat (Hygrophorus) on Hygrophoraceae-heimoon kuuluva suku.
Elinympäristö
Metsävahakkaita esiintyy kangasmetsissä ja lehdoissa, toisin kuin helovahakkaat, joita tavataan niityillä ja kulttuuriympäristössä.
World Series of Poker 1973
World Series of Poker 1973 oli historiansa neljäs. Kauden aikana järjestettiin yhdeksän turnausta, mestaruusturnaus mukaan lukien. Mestaruusturnauksen voitti Walter "Puggy" Pearson, jolle mestaruusturnauksen voitto oli hänen ensimmäisensä. Turnaukseen osallistui 13 pelaajaa.
Crack a Smile... and More!
Crack A Smile... and More! on Poisonin studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2000. Levy-yhtiö hyllytti albumin vuonna 1998, mutta se julkaistiin vuonna 2000 bonusmateriaalilla höystettynä.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 131.
Kokoonpano
+
Mouilleron-Saint-Germain
pienoiskuva|vasen|upright|Saint-Hilairen kirkko Kunnan nähtävyyksiä on Saint-Hilairen kirkko. Kirkon torni vahvistettiin linnoitukseksi satavuotisen sodan aikana 1400-luvulla.
Suunduk
Suunduk ( tai eli Suindik) on Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosan kaakkoiskuolella arolla. Joen pääuoma kuuluu Venäjälle Orenburgin alueeseen. Uraljoessa on yhtymäkohdassa Iriklinskin patoallas, mihin joki laskee.
Pääuoma
Joen lähteet sijaitsevat ylängöllä lähellä Tšeljabinskin alueen rajaa ja se virtaa 174 kilometriä kunnes se yhtyy Uraljokeen 1 828 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa. Joki kulkee aluksi metsäiseltä kukkulalta etelään alavalle arolle ja kääntyy sitten kohti kaakkoa. Joen varressa sijaitsee Zelenodolbsk ja sen talousvesiallas, jonka jälkeen joki kääntyy taas etelään. Eteläisellä reitllä sijaitsevat kylät Andrianopol ja Bolotovsk. Sitten joki kääntyy lounaaseen ja siihen yhtyy luoteesta Karabutakin, Baitukin ja Solontšankan sivujoet. Joen varressa sijaitsee Kvarkenon pikkukaupunki. Kun saavutaan Urus-Kiskenin ja Jakši-Akžarin sivujoille, alkaa Suunduk mutkitella voimakkaasti. Ennen Kusemia siihen yhtyy vielä Žaman-Akžar ja Kusemissa Žuldybai.
Pääuoma päättyy Uraljokeen, jonka vedenpintaa on nostettu alempana sijaitsevalla padolla niin, että patoallas ulottuu lähes Kusemin kylään asti. Padolla korkeuseroa voi olla 43 metriä ja siinä toimii Iriklinskaja GES, joka on 30 megavatin vesivoimalaitos.
Sivujoet
Suunduk ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 6 430 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat): Lähteet: 1 =
Jerry Ross
Jerry Ross (9. maaliskuuta 1926 – 11. marraskuuta 1955) oli yhdysvaltalainen musikaalisäveltäjä ja lauluntekijä, joka nousi 1950-luvulla huomattavaan maineeseen Richard Adlerin kanssa työstämillä musikaaleilla John Murray Anderson’s Almanac, The Pajama Game ja Damn Yankees.
Ross otettiin vuonna 1982 postuumisti Songwriters Hall of Fameen. Hänen leskensä Judy ja tyttärensä Janie ottivat lauluntekijän puolesta huomionosoituksen vastaan.
Isojen poikien leikit
Isojen poikien leikit on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka seuraa Cory Matthewsin elämää ja hänen jokapäiväisiä kommelluksiaan ja niihin liittyviä opetuksia Coryn aikuisuuteen ja avioliittoon asti. Sarjaa tehtiin yhteensä 158 jaksoa 7 tuotantokauden verran.
Suomessa sarjaa esitti 1990- ja 2000-luvulla MTV3 ja myöhemmin myös Disney Channel.
Juoni
Sarja keskittyy Cory Matthewsin elämään, ja muut hahmot yleensä auttavat tai vaikeuttavat hänen eloaan lapsesta lähtien. Hänen paras kaverinsa on usein kapinallinen Shawn Hunter, jonka vanhemmat eivät kykene elättämään poikaansa, mutta hänellä on paljon tyttöystäviä, mitä Cory usein kadehtii. Coryn isä ja äiti ovat työtätekeviä vanhempia, jotka yrittävät ansaita kohtuullisen elannon elättääkseen kolmea lasta, sarjan lopussa jo neljää. Lapsista vanhin on Eric. Hän on hauska, komea ja usein ei kovin älykäs, ja hän yrittää kaikin keinoin pysyä erossa pikkuveljestään Corystä. Kolmikon nuorin on Morgan, joka joskus käyttää asemaansa saadakseen, mitä haluaa, ja pitää veljiään tyhminä ja toivottomina.
Teatterilaiva (vuoden 1951 elokuva)
Teatterilaiva on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut George Sidneyn ohjaama ja Arthur Freedin tuottama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali, johon sekoittuu romantiikan ja draaman aineksia.
Isojen poikien leikit
Katsojaluvut
Kausikohtaiset katsojaluvut perustuvat ABC:llä esitettyihin jaksoihin.
Teatterilaiva (vuoden 1951 elokuva)
Teatterilaiva perustuu Oscar Hammerstein II:n ja Jerome Kernin samannimiseen Show Boat -musikaaliin, jota esitettiin Broadwaylla alun perin vuodet 1927–1929. Elokuva perustuu myös Edna Ferberin romaaniin Show Boat (1926), johon Broadway-musikaalikin pohjautuu. Romaanin ja musikaalin pohjalta John Lee Mahin laati elokuvan käsikirjoituksen. Metro-Goldwyn-Mayer oli elokuvan tuotantoyhtiönä.
Teatterilaivan pääosissa ovat Kathryn Grayson, Ava Gardner ja Howard Keel. Romaani ja Broadway-musikaali on ennen vuotta 1951 filmatisoitu kahdesti vuosina 1929 ja 1936. Toisin kuin vuoden 1936 versiossa, vuoden 1951 versiossa ei ole yhtään alkuperäisen Broadway-musikaalin näyttelijää. Vuoden 1951 Teatterilaiva on taloudellisesti menestynein kaikista kolmesta musikaalin elokuvasovituksesta, ja Teatterilaivasta tuli MGM:n vuoden 1951 suosituimpia elokuvamusikaaleja. Kokonaisuudessaan elokuva oli ilmestymisvuotensa kolmanneksi yleisöllisesti menestynein elokuva. Teatterilaiva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta vuonna 1952.
Juoni
Teatterilaiva sijoittuu 1800-luvun lopun Mississippiin ja siellä joki- ja teatterilaiva Cotton Blossomiin. Cotton Blossom esittää etelän hienointa musikaaliviihdettä, jonka suurimmat tähdet ovat Julie LaVerne (Ava Gardner) ja hänen aviopuolisonsa Steve Baker (Robert Sterling). Julie ja Steve joutuvat lähtemään jokilaivalta, koska heidän avioliittonsa on laiton Julien puoliverisyyden takia. Heidän paikkansa ottavat jokilaivan omistajan ja kapteenin Andy Hawksin (Joe E. Brown) Magnolia-tytär (Kathryn Grayson) ja uhkapelaaja Gaylord Ravenal (Howard Keel). Magnolia ja Gaylord rakastuvat, avioituvat, jättävät teatterilaivan ja muuttavat Chicagoon, missä he elävät Ravenalin uhkapelien voitoilla. Gaylordin onni kääntyy uhkapeluussa, ja hän menettää rahansa. Kun Magnolia ja Gaylord ovat varattomia, syyllisyyden valtaama Gaylord jättää Magnolian tietämättä kuitenkaan, että Magnolia on raskaana. Magnolia on jätetty oman onnensa nojaan, hän on rahaton ja raskaana, mutta hän päättää aloittaa elämänsä puhtaalta pöydältä.
Musikaalinumerot
thumb|right|270px|[[Kathryn Grayson elokuvan trailerissa]]
Tuotanto
Alkuperäinen Edna Ferberin romaani Show Boat julkaistiin vuonna 1926. Romaanin pohjalta Oscar Hammerstein II ja Jerome Kern sanoittivat ja sävelsivät samannimisen Show Boat -musikaalin, joka sai ensi-iltansa Broadwayn Ziegfeld Theatressa 27. joulukuuta vuonna 1927. Musikaalia esitettiin 572 esitystä, ja sen viimeinen esitys oli 4. toukokuuta vuonna 1929. Musikaalin tuotti Florenz Ziegfeld. Romaanin että musikaalin pohjalta John Lee Mahin laati vuoden 1951 elokuvasovituksen käsikirjoituksen.
Teatterilaivan suunnittelu alkoi jo kesäkuun alussa vuonna 1942. Joulukuussa 1943 Kathryn Grayson ilmoitettiin ”todennäköisesti” näyttelevän Magnolia Hawksin roolin. Toukokuussa 1944 tuottaja Arthur Freed valitsi Judy Garlandin Julie LaVernen rooliin. Joulukuussa 1945 ilmoitettiin tuotannon alkavan kesällä 1946, jolloin uutena tulokkaana oli Walter Huston kapteeni Andy Hawksin roolissa. Kuitenkin tuotanto siirtyi, ja joulukuussa 1949 ilmoitettiin Parthy Hawksin roolissa olleen Ethel Barrymoren vetäytyneen projektista. Tällöin Mildred Natwickia harkittiin Parthyn rooliin, mutta rooli meni lopulta Agnes Mooreheadille. Kun Huston kuoli vuonna 1950, Eddie Foyta harkittiin Hustonin tilalle ennen kuin Joe E. Brown palkattiin rooliin. Tuotantoyhtiö MGM muutti edelleen aikatauluja ja teki muutoksia muun muassa käsikirjoitukseen. Helmikuussa 1950 ilmoitettiin Garlandille ja MGM:lle tulleen sopimusongelmia, mikä johti edelleen tuotannon siirtymisen myöhempään ajankohtaan. Tuotanto olisi tässä vaiheessa pitänyt alkaa elokuussa 1950, mutta Garland irtisanoi sopimuksensa MGM:n kanssa syyskuussa 1950. Tämän jälkeen Lena Horne ja Dinah Shore olivat seuraavia vaihtoehtoja Julie LaVernen rooliin ennen kuin se lopulta meni Ava Gardnerille.
Teatterilaivan kuvaukset alkoivat 17. marraskuuta vuonna 1950. Teatterilaivan budjettina oli 2 389 000 dollaria, ja se kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Mississippin Natchezissa ja tuotantoyhtiö MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan kuvaukset päättyivät tammikuun alussa vuonna 1951.
Julkaisu ja vastaanotto
Teatterilaiva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 17. heinäkuuta vuonna 1951 Los Angelesin Hollywoodissa. New Yorkin ensi-ilta oli 19. heinäkuuta 1951. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen Teatterilaiva pääsi kotimaassaan 24. syyskuuta 1951. Suomessa elokuva sai ensi-illan Rea-elokuvateatterissa 28. maaliskuuta vuonna 1952. Elokuvan levityksestä vastasi sen tuotantoyhtiönäkin toiminut Metro-Goldwyn-Mayer.
Ilmestyessään Teatterilaiva oli niin taloudellisesti, yleisöllisesti kuin kriittinenkin menestys. Elokuva tuotti alkuperäisen teatteriesityskautensa aikana 5 293 000 dollaria Yhdysvaltain ja Kanadan alueilla. Ulkomailla elokuva tuotti 2 328 000 dollaria. Yhteensä elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 7 621 000 dollaria, ja lopulta Teatterilaiva toi MGM:lle voittoa 2 337 000 dollarin verran. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 89 prosenttia on myönteistä perustuen yhdeksään arvosteluun.
Basilikat
Basilikat (Ocimum) on huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Tunnetuin basilikalaji on maustebasilika (O. basilicum). Sukuun kuuluu myös pyhäbasilika (O. tenuiflorum eli O. sanctum), joka on tunnettu hindujen keskuudessa ja josta on sekä punaisia että vihreitä muotoja. Muita basilikalajeja ovat kamferibasilika (O. americanum eli O. canum), pensasbasilika (O. gratissimum) ja vuoribasilika (O. kilimandscharicum), jotka ovat puuvartisia. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti 100–150 lajia. On myös olemassa erilaisia risteymälajeja. Näistä yksi on sitruunabasilika, joka on todennäköisesti mauste- ja kamferibasilikan risteymä. Basilikat sisältävät eteerisiä öljyjä, joiden mukaan ne muodostavat kuusi ryhmää. Nämä ovat linaloli-, metyylikavikoli-, metyylikinnamaatti-, sineoli-linaloli-, sitruuna- ja hedelmätyyppi.
Teatterilaiva (vuoden 1951 elokuva)
Muut julkaisut
Lux Radio Theater lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 11. helmikuuta vuonna 1952, jolloin Ava Gardner, Kathryn Grayson, Howard Keel, Marge Champion, Gower Champion ja William Warfield uusivat elokuvaroolinsa.
Teatterilaiva on julkaistu DVD:nä monesti. Warner Home Video omistaa kaikkien Teatterilaivojen oikeudet, ja WB on julkaissut vuoden 1951 elokuvaversion kuudesti DVD:nä vuosien 2000–2013 aikana. MGM on julkaissut elokuvan kerran DVD:nä vuonna 2007.
Tukholman poliisitalo
thumb|upright=1.25|Poliisitalon eteläinen julkisivu. Tukholman poliisitalo on Tukholman keskustassa Kungsholmenin saarella sijaitseva rakennuskompleksi, jossa toimii Tukholman läänin poliisiviranomaisen ja valtakunnan poliisihallinnon päämaja. Poliisitalon osoite on Kungsholmsgatan 33–47.
Poliisitalon vanhin osa rakennettiin vuosina 1903–1911, ja sen on suunnitellut arkkitehti Gustaf Lindgren. Arkkitehtuurihistorioitsija Fredric Bedoiren mukaan se on tyyliltään ruotsalainen vastine siirtomaissa suosituille mahtipontisille hallintorakennuksille, joiden ulkonäkö pyrki korostamaan esivallan auktoriteettia. Tyylissä on myös vaikutteita karoliiniajan arkkitehtuurista. Rakennusta laajennettiin vuonna 1938 Carl Melinin suunnittelemalla osalla ja myöhemmin useilla muilla lisärakennuksilla. Lennart Kolten suunnittelema valtakunnanpoliisihallinnon kolmiosainen talo rakennettiin 1971–1975. Sen tieltä purettiin Kruununprinsessa Loviisan lastensairaala.
Lähteet
59.33139°N, 18.03917°W
James Shigeta
Havaijilla syntynyt Shigeta oli sukutaustaltaan japanilainen. Hän opiskeli New Yorkin yliopistossa ja voitti vuonna 1960 Golden Globe -palkinnon.
Shigeta esiintyi lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa oli Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli (1988). Hän oli myös Mulanista (1998) tunnettu ääninäyttelijä ja levyttänyt muusikko.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1979
Etelä-Afrikan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. maaliskuuta 1979 Kyalamin radalla Etelä-Afrikassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Gilles Villeneuve.
Mircea Snegur
thumb|right|Mircea Snegur ja [[Manfred Wörner moldovalaisessa postimerkissä.]] Mircea Ion Snegur (s. 14. tammikuuta 1940 Trifăneşti, Romania, nyk. Moldovassa) oli Moldovan ensimmäinen presidentti 1990–1996. Hän toimi pitkään neuvostotasavallan johdossa.
Hän opiskeli Kišinjovin maatalousinstituutissa, josta valmistui 1961, ja siitä saakka vuoteen 1968 hän työskenteli kollektiivitilan johdossa Floreștin alueella. Hän oli kommunistisen puolueen jäsen vuodesta 1964, hänestä tuli 1971 maatalousministeri, 1985 Moldavian puolueen keskuskomitean sihteeri ja 1989 korkeimman neuvoston presidiumin puhemies ja vuodesta 1990 itsenäisen Moldovan presidentti. Hänet valittiin 1991 ensimmäisissä vapaissa vaaleissa.