cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viides kolonna
pienoiskuva| Propagandajuliste Yhdysvalloista toisen maailmansodan ajalta. Viides kolonna on termi, jolla kutsutaan ryhmää, joka pyrkii heikentämään laajempaa joukkoa sen sisältä käsin, yleensä vihollisryhmän tai vieraan valtion hyväksi toimien. Viidennen kolonnan toiminta voi olla joko avointa tai salaista. Salassa kootut joukot voivat aktivoitua avustamaan ja tukemaan ulkoa tulevaa hyökkäystä. Myös asevoimien järjestäytyneitä toimia voidaan nimittää viidenneksi kolonnaksi. Viidennen kolonnan salassa tapahtuva toiminta voi olla sabotaasia, disinformaation levittämistä tai puolustusjärjestelmien vakoilua ulkoisen uhkaajan hyväksi.
Termin alkuperä
Espanjan sisällissodassa Madridin piirityksen aikana 1936 kansallismielinen kenraali Emilio Mola kertoi häntä haastatelleelle toimittajalle, että kaupunkia lähestyi neljä kolonnaa (hänen komentamiensa joukkojen lisäksi Francon, Varelan ja Queipo de Llanon joukot), mutta niitä tuki lisäksi kaupungin sisäpuolella viides kolonna, kansallismielisten tukijat, jotka heikensivät tasavaltalaisten hallintoa sisältä käsin.
Termi levisi laajaan käyttöön Espanjassa, ja Ernest Hemingway poimi sen nimeksi ainoalle näytelmälleen, jonka hän kirjoitti Madridissa pommitusten aikana ja julkaisi 1938 osana teosta The Fifth Column and the First Forty-Nine Stories.
Vaikka Molanin lausuntoa pidetään termin alkuperänä, historioitsija Christopher Clark on lainannut itävaltalaisen sotilasattasea Joseph Pomiankowskin helmikuussa 1906 kirjoittamaa kirjettä, jossa tämä kirjoittaa miten "[serbialaisten] radikaalien viidennen kolonnan rauhan ajan toiminta myrkyttää systemaattisesti eteläslaavilaisten väestön asenteita ja voi, jos pahin tapahtuu, aiheuttaa erittäin vakavia hankaluuksia armeijallemme."
Yhdysvallat ja Iso-Britannia, toinen maailmansota
pienoiskuva| [[Dr. Seuss -sarjakuva 13. helmikuuta 1942, jossa amerikanjapanilaisia edustava viides kolonna ”odottaa merkkiä kotimaasta”. ]] Kun amerikkalaisten osallistuminen sotaan Euroopassa tuli yhä todennäköisemmäksi 1930-luvun lopussa, termillä ”viides kolonna” varoitettiin yleisesti mahdollisen kapinamielialan, eripuran ja epälojaaliuden lietsomisesta Yhdysvalloissa. Pelkoa lisäsi Ranskan nopea tappio vuonna 1940, jonka syitä haettiin valtion sisäisestä heikkoudesta ja saksalaismielisen ”viidennen kolonnan” toiminnasta. Life-lehdessä kesäkuussa 1940 julkaistu valokuvasarja varoitti ”kaikkialla näkyvistä merkeistä natsien viidennen kolonnan toiminnasta”. Samassa kuussa alahuoneelle pitämässään puheessa Winston Churchill vakuutti parlamentin jäsenille, että ”parlamentti on antanut meille valtuudet puuttua viidennen kolonnan toimintaan kovalla kädellä”.
pienoiskuva|Sudeettialueiden [[Freikorps-joukkoja.]]
Tšekkoslovakia
Tšekkoslovakian saksankielisen vähemmistön järjestöt muodostivat Sudeettialueiden Freikorps-joukot, jotka avustivat Natsi-Saksan pyrkimyksiä. Osa joukoista esitti olevansa ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustettuja itsepuolustusryhmiä, joilla ei ollut mitään tekemistä Saksan hyökkäyksen kanssa kaksikymmentä vuotta myöhemmin. Freikorps-joukkoja kuitenkin määritteli niiden toiminta 1938–39, ei niiden alkuperäinen perustamisajankohta tai -syy: ”Sama ilmiö toistui Tšekkoslovakiassa. Henleinin Freikorps-joukot olivat viides kolonna”.
Neuvostoliitto
Vuonna 1945 Yhdysvaltain ulkoministeriön laatimassa asiakirjassa natsi-Saksan suunnitelmia verrattiin kansainvälisen kommunistisen liikkeen toimintaan toisen maailmansodan lopussa: "Kommunistinen puolue on viides kolonna samalla tavalla kuin natsien Bund-ryhmät, paitsi että jälkimmäiset ovat yksinkertaisia ja tehottomia kommunisteihin verrattuna”. Arthur M. Schlesinger Jr. kirjoitti vuonna 1949: ”Neuvostoliiton valtti – sen taistelukärki – ovat viidennet kolonnat, paikalliset kommunistiset puolueet”.
Japani
Japanissa asuvia pohjoiskorealaisia, varsinkin Pohjois-Korean hallitusta lähellä olevan Ch'ongryŏn-organisaation jäseniä on syytetty ”viidenneksi kolonnaksi”, ja he ovat joutuneet sekä verbaalisten että fyysisten hyökkäysten kohteeksi. Näin on käynyt varsinkin sen jälkeen, kun Kim Jong-ilin hallitus tunnusti siepanneensa Japanista ihmisiä ja tehneensä kokeita ballistisilla ohjuksilla.
Israel
Useat Israelin juutalaiset poliitikot, rabbit, toimittajat ja historioitsijat uskovat, että Israelin arabit samastuvat enemmän palestiinalaisten aatteeseen ja tavoitteisiin kuin Israelin valtioon tai sionismiin ja ovat viitanneet tähän noin kahteenkymmeneen prosenttiin Israelin väestöstä viidentenä kolonnana.
Seuraava saalis
Seuraava saalis on vuonna 1976 julkaistu poliittinen toimintatrilleri. Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery, Cornelia Sharpe, Albert Paulsen, Adolfo Celi, Marco St. John, Ted Beniades ja Charles Cioffi. Elokuvan on ohjannut Richard C. Sarafian.
Viides kolonna
Länsimaissa asuvat muslimit
Jihadin vastainen kirjallisuus on kuvannut länsimaisia muslimeja ”viidentenä kolonnana”, joka pyrkii horjuttamaan länsimaista identiteettia ja arvoja edistääkseen islamilaisen liikkeen arvoja, viime kädessä perustaakseen kalifaatin länsimaihin. Pariisissa 2015 Charlie Hebdo -lehden toimitukseen suunnatun hyökkäyksen jälkeen brittiläisen UKIP-puolueen Nigel Farage julisti, että Euroopalla on ”viides kolonna kotimaissamme”. Vuonna 2001 hollantilainen poliitikko Pim Fortuyn kutsui puheessaan muslimimaahanmuuttajia ”viidenneksi kolonnaksi” samana iltana, jona hänet erotettiin Leefbaar Nederland -puolueen johtajan virasta.
Ukraina ja Venäjä
Venäläiset tiedotusvälineet käyttivät toistuvasti termiä viides kolonna vuoden 2014 Itä-Ukrainan venäläisiä tukevien mielenosoitusten aikana kuvatessaan mitä tahansa kritiikkiä Venäjän politiikkaa ja sen tavoitteita kohtaan Ukrainassa.
Populaarikulttuurissa
Frank Capran elokuvassa Meet John Doe (1941) toimittaja Henry Connell varoittaa poliittisesti naiivia John Doeta erään liikemiehen suunnitelmista edistää omia poliittisia tavoitteitaan John Doe -kerhojen avulla.
Alfred Hitchcockin elokuvassa Saboteur (1942) Robert Cummings pyytää apua taistelussaan Yhdysvaltojen sotaponnistuksia sabotoivaa "viidettä kolonnaa" vastaan.
Termiä käytetään useissa toisen maailmansodan ajan lyhyissä animaatioelokuvissa. Putte Possu-sarjassa yleisön joukossa olevia "viidennen kolonnan" jäseniä pyydetään poistumaan välittömästi elokuvateatterista. Looney Tunesin Foney Fables-jaksossa lampaan vaatteissa olevaa sutta kutsutaan "viidenneksi kolonnaksi".
Graham Greenen kirjan Hiljainen Amerikkalainen (1955) toisessa kappaleessa on tunnettu lause "Viides kolonna, kolmas osasto, seitsemäs päivä".
Tierp
Tierp on samannimisen Tierpin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Uppsalan läänissä ja Uplannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 587 asukasta.
Tierp oli 1970-luvun kuntauudistukseen asti kauppala.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1976
Etelä-Afrikan Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. maaliskuuta Kyalamin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda, jolle voitto oli kauden toinen
Braathens Regional Aviation
Braathens Regional Aviation on Malmössä kotipaikkaansa pitävä alueellinen lentoyhtiö, joka operoi säännöllistä BRA Braathens Regional Airlinesin (BRA) markkinoimaa kotimaan liikennettä yhdessä sisaryhtiönsä Braathens Regional Airwaysin kanssa. Yhtiön kotikenttänä toimii Malmön lentoasema.
Kohteet
Braathens Regional Aviation ei operoi lentoja omalla nimellään. Sen sijaan se operoi lentoja BRA Braathens Regional Airlinesille.
Kentin yliopisto
Kentin yliopisto (The University of Kent) on Kentissä, Englannissa vuonna 1965 perustettu yliopisto. Opiskelijoita yliopistossa on lähes 19 300, joista noin 15 000 opiskelee perustutkintoa (undergraduate) ja loput jatkotutkintoa (postgraduate). Noin 24 % opiskelijoista tulee Ison-Britannian ulkopuolelta ja yliopistossa on edustettuna yli 128 kansallisuutta.
Brysseliin avattiin kansainvälisten opintojen yksikkö vuonna 1998 ja Medwayn kampus aloitti toimintansa vuonna 2005. Kentin yliopistolla on myös kansainväliset keskukset Pariisissa, Roomassa ja Ateenassa.
Yliopisto on jakaantunut kuuteen collegeen, jotka ovat:
Yliopistossa on kolme tiedekuntaa: Humanistinen, luonnotieteellinen ja yhteiskuntatieteellinen tiedekunta.
Colleget omistavat omat tilansa niin seminaarihuoneista luentosaleihin ja opiskelijoita varten luotuihin asuintiloihin. Näiden lisäksi kampusalueella on myös Parkwood -niminen 'opiskelijakylä' sekä ulkopuolinen, japanilaiskulttuuria edustava Chaucer College, jonne myös opiskelijoilla on mahdollisuus majoittautua.
Kentin yliopistossa opiskelleita suomalaisia ovat muun muassa Tarja Halosen tytär Anna Halonen ja kirjailija Laura Honkasalo. Tarja Halonen on yliopiston kunniatohtori.
Kansalaisluottamus
Kansalaisluottamus oli aikaisemmin Suomen laissa tunnettu käsite. Vuoden 1889 rikoslain nojalla rikoksiin syyllistynyt, joka tuomittiin kuritushuone- tai vankeusrangaistuksiin, oli useissa tapauksissa sen lisäksi tuomittava lisärangaistuksena ainiaaksi tai määräajaksi (1–15 vuodeksi) menettämään myös kansalaisluottamuksensa. Tällöin hän oli kansalaisluottamusta vailla tietyn ajan vielä sen jälkeen, kun hänet oli vapautettu.
Kansalaisluottamuksen menettänyt henkilö ei ollut äänioikeutettu eikä vaalikelpoinen kunnallisissa tai valtiollisissa vaaleissa. Häntä ei voitu nimittää valtion tai kunnan virkaan eikä valita jäseneksi kunnallisiin lautakuntiin tai yhdistyksen hallitukseen. Hän ei myöskään voinut toimia todistajana eikä toisen henkilön asiamiehenä oikeudessa. Lisäksi henkilö, joka oli menettänyt kansalaisluottamuksensa, ei saanut toimia kauppiaana eikä harjoittaa eräitä laissa mainittuja elinkeinoja.
Kansalaisluottamuksen menettäminen merkittiin myös kirkonkirjoihin ja siviilirekisteriin, ja se oli merkittävä virkatodistukseen.
Jos alle 18-vuotias syyllistyi rikokseen, josta oli säädetty kansalaisluottamuksen menetys, hänet tuomittiin sen asemesta vain todistajaksi kelpaamattomaksi, enintään kolmeksi vuodeksi.
Kansalaisluottamuksen menettämisseuraamus poistettiin eräiden muiden lisärangaistusten (mm. maan palvelukseen kelpaamattomuuden) ohella Suomen rangaistusjärjestelmästä vuonna 1969, todistajaksi kelpaamattomuus jo vuonna 1953.
Silverpilen
thumb|250px|C5-tyypin metrovaunu eli Silverpilen. Silverpilen on kaupunkitarinoiden mukaan Tukholman metrossa Ruotsissa kummitteleva metrojuna. Usein junan mainitaan koostuvan hopeankiiltäväkylkisistä C5-sarjan metrovaunuista. Vain yksi C5-sarjan juna on rakennettu, ja se koostui kahdeksasta vaunusta. Junayksikkö rakennettiin 1960-luvun puolessa välissä koeliikenteeseen, mutta se on korvattu uudemmalla kalustolla. Junan vaunuista kuusi romutettiin 1990-luvun lopussa.
Silverpilen oli liikenteessä vain harvoin, jolloin tuon hopeanhohtoisen junan näkeminen yöllä sai ihmisten mielikuvituksen heräämään. 1980-luvulla kerrottuja kaupunkitarinoita Silverpilenistä keräsi ruotsalainen folkloristi Bengt af Klintberg, ja tarinoita Silverpilen-aavejunasta kerrottiin ruotsalaisessa televisiosarjassa Det spökar 10. joulukuuta 1997.
Kaupunkitarinasta on useita versioita. Erään version mukaan aavemetrojuna liikennöi hylätyissä metrotunneleissa ja sen näkevät vain metron työntekijät. Toisen version mukaan aavemetrojunan voi nähdä keskiyön jälkeen ohittamassa asemaa suurella nopeudella. Jotkut väittävät Silverpilenin jopa pysähtyvän ottamaan matkustajia kyytiin, ja matkustajien katoavan viikoiksi, kuukausiksi ja jopa vuosiksi ennen kuin poistuvat aavejunasta. Kaupunkitarinoiden mukaan Silverpilen on joko tyhjä tai sen matkustajina on aaveita.
Eräät versiot kytkevät aavejunan metronlinjan 11 eli sinisen linjan käyttämättömään Kymlingen metroasemaan. Kymlingen asemalla on aaveaseman maine, sillä ihmiset sanovat että vain kuolleet poistuvat junasta Kymlingessä.
Robert Näkki
Robert Näkin vanhemmat olivat työmies, itsellinen Erik (Uus)Näkki ja Helena Korjus. Hän pääsi ylioppilaaksi Haminan ruotsalaisesta yksityislyseosta 1895 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon vuonna 1900. Näkki sai varatuomarin arvon 1903.
Elissa
thumb|Elissa Elissa (oikealta nimeltään Alissar Khoury, s. 27. lokakuuta 1972) on libanonilainen poplaulajatar. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 2001 Baddi Doubin kanssa, mutta hänen ensimmäinen hittinsä oli vuonna 2002 julkaistu duetto Ragheb Alaman kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin Elissa teki levytyssopimuksen Rotanan kanssa.
Tähtiyhdistys
Tähtitieteen harrastajien yhteenliittymää kutsutaan tähtikerhoksi tai tähtiyhdistykseksi.
Suomen suurin tähtitieteellinen yhdistys on Ursa, joka toimii Helsingistä käsin kaikkialla Suomessa. Sillä on jo yli 13 000 jäsentä ja omaa kustannus- ja lehtitoimintaa.
Suomessa on lisäksi yli 40 paikallista tähtiharrastusyhdistystä.
Aiheesta muualla
Ursa
Tverin Karjala
thumb|300px|right|Tverinkarjalaisten kylien sijainnit.
Tverin Karjala tarkoittaa karjalaisten asuma-alueita Tverin alueella Venäjällä 150–200 km Moskovasta luoteeseen. Maantieteellisenä alueena Tverin Karjala on hajanainen. Tverinkarjalaiset asuvat melko hajallaan laajalla alueella, jonka asukkaista enemmistö on venäläisiä. Tverin alueella on virallisen väestökirjanpidon mukaan 20 000 kansallisuudeltaan karjalaista (2000), mutta todellisen lukumäärän arvellaan olevan lähempänä 100 000. Karjalan kieli sekä kulttuuri on säilynyt sadoissa kylissä. Uskonnoltaan tverinkarjalaiset ovat olleet perinteisesti ortodokseja.
Historia
Ylisen Volgan pohjoispuolinen alue oli kärsinyt paljon 1500- ja 1600-luvuilla sodissa ja maanomistajat halusivat autioille mailleen viljelijöitä ja veronmaksajia. Alueelle saapui sitten Stolbovan rauhan jälkeen vuonna 1617 Käkisalmen läänistä ja Inkeristä ortodoksista karjalais- ja inkeroisväestöä sotia, Ruotsin luterilaisia uskonvainoja ja verotusta pakoon. Venäjällä he asettuivat asumaan etupäässä Tverin alueelle, Tverin kaupungin pohjoispuolelle. Inkeriin jääneitä kutsutaan inkerikoiksi. Tverin Karjalaan muutti kaikkiaan 20 000 henkeä, jotka menestyivät alueella hyvin, koska siellä oli tilaa. Vuoden 1834 väestölaskennassa heitä oli noin 83 000 henkeä, vuonna 1858 noin 93 000 ja vuonna 1890 jo 132 332. Vuonna 1895 Tverin karjalaisia oli noin 180 000 henkeä. Venäjän keisarikunnassa järjestetyssä ainoassa väestönlaskennassa vuonna 1897 karjalaisia ilmoitettiin olevan noin 117 000, mutta tässä laskennassa kaikki venäjää puhuvat luokiteltiin kansallisuudeltaan venäläisiksi. Vuonna 1926 karjalaisia oli jo 140 567 eli enemmän kuin varsinaisessa Karjalassa. Näiden lisäksi asui Tverin läänin alueella saman verran osittain tai kokonaan venäjänkielisiä karjalaisia. Joten karjalaisten todellinen lukumäärä vuonna 1926 oli lähes 250 000 henkeä. Samassa väestönlaskennassa asui Tverin läänissä yli 2 600 virolaista. A. Vershinsky listaa alueelta vuodelta 1932 yli 100 täysin karjalaista kylää, joten aivan marginaalisesta väestöryhmästä ei ollut kysymys.
Tverissä karjalaiset olivat maaorjia muiden Keski-Venäjän talonpoikien tapaan. Vuoden 1861 reformissa he saivat henkilökohtaisen vapautensa ja suurtilat joutuivat luovuttamaan kyläkunnille lisää maata sarkajaossa viljeltäväksi. Yksityistä maata talonpojat alkoivat saada vasta Stolypinin reformissa vuoden 1909 jälkeen. Taloutta paransi myös rautatien rakentaminen Pietarista (sivurata Lihoslavlista Toržokiin valmistui vuonna 1911) 1840-luvulla Moskovaan. Karjalaisten talous ja kulttuuri kehittyi. Pietarin–Moskovan rautatie tarjosi työtä ja paikalliset tuotteet voitiin markkinoida paremmin Moskovaan ja Pietariin.
Karjalaisten määrän kasvu hidastui vuosina 1890–1926. Tähän olivat syynä ensimmäinen maailmansota, vallankumous 1917 ja kommunistinen järjestelmä. Karjalaisten määrä aleni jyrkästi 1930-luvulta alkaen. Maatalouden pakkokollektivisointi supisti yksityisen maatalouden kasvitarhan ja kotitarvekarjan asteelle. Samassa yhteydessä varakkaat viljelijät eli kulakit karkotettiin pakkotöihin. Tverin läänistä muodostettiin Kalininin alue, koska Tverin kaupungin nimi muutettiin Kalininiksi neuvostoaikana.
Nykyisyys
Vuonna 1990 perustettiin Tverinkarjalaisten kulttuuriseura. Seuralla on laaja toimintaohjelma. Pääasiana on karjalankielen elvyttäminen. Karjalaisiksi ilmoittautuneita oli vuonna 1989 vain 23 000, joskin todellisen määrän oletetaan sijaitsevan noin 100 000 karjalaisen paikkeilla. Lihoslavlin, Maksatihan, Rameškin ja Spirovon piireissä aloitettiin 1993 vapaaehtoinen äidinkielenopetus ja Tverin yliopistoon perustettiin karjalais-suomalainen osasto kouluttamaan opettajia karjalaispiirien peruskouluihin. Seura julkaisee Karielan sana -nimistä lehteä.
Tverin Karjalan maaseudulla on vielä joissakin kylissä tapana vanha perinne, jossa suuren leivinuunin jälkilämpöä käytetään saunomiseen. Uuni on niin tilava, että sinne mahtuu kyykyssä istumaankin. Sama perinne on tuttu myös vepsäläisille sekä laajalti tunnettu Keski- ja Etelä-Venäjällä. Itä-Suomessakin leivinuunia on harvakseltaan käytetty parantamiskylpyihin. Tapa on jo kuitenkin katoamassa. Vielä löytyy kuitenkin henkilöitä joilla on muistitietoa tämäntapaisesta saunomisesta.
Tverinkarjalaisten kansallinen kulttuuriautonomia
Venäjän federaation laki kansallinen kulttuuriautonomia -nimisistä järjestöistä hyväksyttiin 17.7.1996. Jo saman vuoden joulukuussa (19.12.1996) pidettiin Lihoslavlissa tverinkarjalaisen kansallisten kulttuuriautonomioitten perustamista valmisteleva kokous. Edustajia oli 67 yhteensä seitsemältä hallintoalueelta. Venäjän kansallisuusasiain ministeriöstä oli kaksi edustajaa, joista toinen oli lain valmisteluun osallistunut A. V. Pozdnjakov. Organisaatiokomitean puheenjohtajaksi valittiin Viktor Jolkin. Vuoden 1997 alkupuolella perustettiin kuusi piiritason "autonomiaa": Vesjegonskin, Zubtsovan, Lihoslavlin, Maksatihan, Ruameškan ja Tverin kaupungin. Perustaminen eteni edellä mainitun lain mukaan seuraavalle tasolle siten, että 15.11.1997 perustettiin Tverin oblastin Tverinkarjalaisten kansallinen kulttuuriautonomia. Sen hallituksen puheenjohtajaksi valittiin Viktor Jolkin. Helmikuussa 1998 hallitus valitsi puheenjohtajaksi Zinaida Golovkinan; valinta vahvistettiin vuosikokouksessa 16.4.1998. Työ jatkui – nimi vain muuttui kulttuuriseurasta kulttuuriautonomiaksi. Vuosiksi 1999–2005 laadittiin kielen ja kulttuurin kehittämisohjelma, jolle saatiin rahoitus oblastin budjetista. Vuonna 2001 perustettiin kaksi uutta jäsenautonomiaa: Molokovan piiriautonomia ja Sonkovan piirin Bereškovan kyläpiirin "autonomia". Kielen opiskelun avuksi ilmestyi Zoja Turicevan lukukirja Armaš šana ja Ljudmila Gromovan oppikirja Aiga paissa i lugie karjalakši. Tverinkarjalaisten historiaa eri puolilta on valottanut Anatoli Golovkin venäjänkielisissä kirjoissaan. Kulttuuria vaalii ainakin 12 folkyhtyettä ja kaksi kanteleyhtyettä. Kaksi karjalaisyhtyettä on saanut "kansanyhtyeen" arvon. Karjalan kieltä opetetaan 11 koulussa ja Lihoslavlin opettajaopistossa, jossa koulutetaan myös karjalan kielen opettajia. Huomiota on kiinnitetty myös lapsiin ja nuoriin: karjalaisen lastenkulttuurin ensimmäinen festivaali on jo pidetty; kulttuuriautonomiaan on perustettu sekä oblastin että piiritason nuoriso-osastot. Tverinkarjalaisten kansallinen kulttuuriautonomia toimii karjalan kielen ja karjalaisen kulttuurin säilymisen turvaksi.
Karjalankielistä runoutta ja kirjallisuutta
Vuonna 1998 julkaistiin runokirja Oma randa, jonka runot on kirjoittanut Stanislav Tarasov. Kirja sisältää noin 40 runoa, jotka ovat kirjassa sekä karjalaksi että venäjäksi. Kirjasta on vuonna 2008 otettu uusintapainos. Uusi teos on paranneltu ja laajennettu laitos. Uudessa laitoksessa runoja on 60, ja lisäksi se sisältää pitkän karjalankielisen novellin Küünelet. Vuonna 2004 julkaistiin uusi karjalankielinen teos Kuz'micca, joka on kirjoittanut Nikolai Balakirev sujuvalla karjalan kielellä. Se on kertomus tverinkarjalaisen kylän ja sen värikkäitten asujien vaiheista. Ljudmila Gromova (Barhatova) on myös kirjoittanut runsaasti tverinkarjalaisten kylien ja ihmisten vaiheita käsittelevää runoutta. Runot on pääosin julkaistu Karielan sana -lehdessä. Tämä karjalaisten oma lehti julkaisee jokaisessa numerossaan myös karjalankielistä runoutta. Karjalaisväestö lähettää omia runojaan ja kylien elämää kuvaavia kertomuksiaan lehteen.
Murteet
thumb|right|Tverinkarjalaisen Irina Novakin kielinäyte tverinkarjalaksi. Tverinkarjala kuuluu karjalan kielen etelämurteisiin eli varsinaiskarjalaan. Tverinkarjala eroaa kuitenkin suuresti pohjoisemmista karjalaismurteista ja sitä pidetäänkin toisinaan omana kielenään. Sen aakkoset ovat A, B, C, Č, D, E, F, G, H, I, J, K, L, M, N, O, P, R, S, Š, Z, Ž, T, U, V, Y, Ä, Ö ja liudennusmerkki '.
Tverinkarjala jakautuu kolmeen erillään olevaan murrealueeseen. Pohjoisin näistä, Vesjegonskin alue, sijaitsee Rybinskin tekojärven länsipuolella. Alueeseen kuuluvat Vesjegonsk-, Sandovo-, Lesnoje-, Molokovo- sekä Krasnyi Holm -nimisiä kaupunkeja ympäröivät kylät. Murretta osaavat vain vanhukset.
Tverin Karjalan pääalueeseen eli Tolmatsun alueeseen kuuluvat Spiirova-, Ruameška-, Lihoslavlja ja Kozlova-nimiset taajamat ja kirkonkylät ja niiden lähikylät (edelliset nimet tverinkarjalaisessa asussa). Täällä kieli on säilynyt kaikkien sukupolvien kielenä, ja karjalaa kuulee puhuttavan yleisesti esimerkiksi kaupoissa vielä nykyäänkin.
Eteläisin ja pienin tverinkarjalan puhuma-alue sijaitsi Zubtsovin eli Djoržan seudulla. Siihen kuuluivat Aleksandrovskoi-, Nouvoi-, Semnovskoi-, Vasiljevskoi-, Ivanovskoi- ja Matjugino-nimiset kylät ja taajamat. Seutu kärsi pahoin toisessa maailmansodassa rintaman kulkiessa sen yli. Myös perinteisen elämänmuodon lakkauttaminen maatalouden kollektivisoinnin yhteydessä nopeutti zubtsovinkarjalaisten sulautumista. Nykyisin nämä eteläisimmät tverinkarjalaismurteet ovat jo hävinneet. Petroskoin yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan niin kutsutun Etelä-Tverin eli Djorzhan karjalaisia oli vuonna 1890 yhteensä 1 664 henkilöä, vuonna 1911 yhteensä 1952 henkilöä, mutta vuonna 1993 jäljellä oli vain 70 henkilöä, jotka ilmoittivat karjalan käyttökielekseen. Vuonna 2002 julkaistun toisen tutkimuksen mukaan noin 500 henkilöä puhui edelleen Djorzhan murretta, mutta käytti pääkielenään venäjää. Aluetta on Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vaivannut huomattava muuttokato, kun nuoremmat karjalaiset ovat muuttaneet palvelujen perässä lähinnä Moskovaan.
Hyvin läheinen tverinkarjalalle oli myös sen länsipuolella Novgorodin alueella puhuttu valdainkarjalan eli novgorodinkarjalan murre. Sitä voidaan pitää lähinnä Tverin Karjalan länsimurteena. Sitä puhutaan edelleen Valdain kaupungin etelänpuoleisissa pikkukylissä keskuspaikkana Pushtoshkan kylä.
Tverinkarjalaiset piirit
Tärkeimmät tverinkarjalaiset piirit eli rajonat vuodelta 1989:
Lähteet
Kirjallisuus
Itke en lemmen tähden
Itke en lemmen tähden (alk. Nur nicht aus Liebe weinen) on saksalainen laulu, jonka on säveltänyt Theo Mackeben ja sanoittanut Hanz Beckmann. Saksaksi ehkä kuuluisimman version on laulanut Zarah Leander. Suomalaiset sanat lauluun on tehnyt Kyllikki Solanterä. Laulua ovat laulaneet suomeksi muun muassa, Birgit Kronström, Vera Telenius ja Johanna Rusanen-Kartano.
Hubert Lanz
pienoiskuva|250px|Hubert Lanz sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä 1948. Hubert Lanz (22. toukokuuta 1896 – 15. elokuuta 1982) oli saksalainen kenraali. Toisessa maailmansodassa hän komensi XVIII Armeekorpsia ja otti osaa Ranskan valtaukseen. Vuonna 1941 hän komensi Saksan 2. armeijaa Jugoslavian taistelun aikana. Operaatio Barbarossan aikana hän komensi Saksan Armeijaryhmä A:ta. Hänen joukkonsa osallistuivat Toiseen Harkovan taisteluun ja myöhemmin hän komensi Armeeabteilung Lanzia Stalingradin tappion jälkeen. Sodan aikana Lanz suunnitteli salaliittoa Hitleriä vastaan aikeenaan pidättää hänet tämän vieraillessa hänen päämajassaan Poltavassa. Hitler kuitenkin päätti vierailla Zaporozhyessa, jolloin suunnitelma epäonnistui. Vuonna 1943 Lanz komensi XXII Gebirgskorpsia Kreikassa. Sodan lopussa Lanz antautui joukkoineen liittoutuneille Itävallassa. Hänet tuomittiin vankeuteen sotarikoksista, mutta hänet vapautettiin vuonna 1951. Lanz toimi sodan jälkeen Vapaan demokraattisen puolueen jäsenenä ja Saksan armeijan sotilaallisena neuvonantajana. Vuonna 1954 hän kirjoitti kirjan 1. Gebirgs-Division. Hän kuoli Münchenissä vuonna 1982.
Älvkarleby
Älvkarleby on taajama Älvkarlebyn kunnassa Ruotsissa. Taajama sijaitsee Uppsalan läänissä ja Uplannin historiallisessa maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa siellä oli 1 647 asukasta. Älvkarlebystä on kotoisin jalkapallojoukkue Älvkarleby IK. Taajaman halki virtaavaan Daljokeen on rakennettu vesivoimala.
HMCS Montreal (K319)
HMCS Montreal (viirinumero K319) oli Kanadan laivaston vuonna 1943 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus tilattiin lokakuussa 1941 Canadian Vickers Limitediltä Montrelista ja sen köli laskettiin 23. joulukuuta 1942. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1943 ja se otettiin palvelukseen 12. marraskuuta.
Härkärodeo
thumb|Rodeoratsastaja härän selässä Härkärodeo on rodeourheilulaji, jossa ratsastaja yrittää pysyä härän selässä vähintään 8 sekuntia pitäen vain yhdellä kädellä kiinni köydestä, joka on sidottu härkään. Se on ehkä kaikkein kuuluisin rodeolaji.
HMCS Montreal (K319)
Kanadan laivasto
HMCS Montreal saapui Halifaxiin 29. marraskuuta 1943 ja se oli koulutettavana St. Margaret's Bayssä tammikuun 1944. Alus lähti 25. helmikuuta 1944 St. Johnsista Londonderryyn, jossa se liitettiin johtoalukseksi Kanadan 4. saattajaryhmään. Ryhmän mukana alus suojasi kahtatoista Atlantin ylittänyttä saattuetta. Alus siirrettiin syyskuussa Londonderryssä 26. saattajaryhmään, minkä jälkeen se palveli Britannian lähivesillä.
Härkärodeo
Ennen kilpailua ratsastajat ja härät arvotaan pareiksi. Ratsastaja asettuu härän selkään, joka päästetään areenalle kun ratsastaja ilmoittaa olevansa valmis. Lähistöllä on koko suorituksen ajan "rodeoklovneja", jotka pyrkivät varmistamaan ratsastajan turvallisuuden suorituksen päätyttyä houkuttelemalla härän huomion pois ratsastajasta.
HMCS Montreal (K319)
Kanadan laivasto
Alus pelasti 17. joulukuuta Saksan laivaston karille ajaneen sukellusveneen U-1209 eloonjääneet lähellä Land's Endiä. Alus lähti 12. maaliskuuta 1945 saattueen ON290 mukana Kanadaan, ja se saapui 31. maaliskuuta Shelburneen. Alus siirrettiin Shelburnessa telakalle tropiikkiin siirtymisen vuoksi. Alus vapautui telakalta elokuun lopulla, mutta se kuitenkin pysyi Halifaxin alueella ennen reserviin siirtoa 5. lokakuuta. Alus myytiin vuonna 1947 ja se romutettiin Sydneyssä.
Härkärodeo
Härkärodeossa ratsastajan suoritus arvioidaan pistein 0–100. Myös härkä saa pisteet. Tuomareita on yleensä kaksi, joista kumpikin antaa sekä härälle että ratsastajalle 0–25 pistettä. Täyteen pistemäärään päästäkseen molempien on saatava kummaltakin tuomarilta 25 pistettä. Yli 80 pisteen suoritus on todella hyvä. Härän pistemäärään vaikuttavat eläimen nopeus, voima ja liikkuvuus, ratsastajan pisteisiin puolestaan tasapaino ja tyyli. Jos ratsastaja putoaa tai koskee vapaalla kädellä härkää, köyttä tai itseään, hänet hylätään.
Eläinoikeusjärjestöt ovat esittäneet kritiikkiä härkärodeota kohtaan. Heidän mukaansa ratsastajan saappaissa olevat kannukset ja härän kupeiden ympäri sidottava hihna aiheuttavat kipua härälle. Hihnaa käytetään, jotta härkä potkisi enemmän takajaloillaan.
Adjágas
Nimi Adjágas on pohjoissaamea ja tarkoittaa olotilaa unen ja valveilla olemisen välillä.
HMCS Montreal (K319)
Aluksen päälliköt
Aluksen päällikköinä palvelivat :
Tapio Tiitu
Tapio Tiitu (s. 23. joulukuuta 1944 Lapua) on yksi ikäpolvensa kansainvälisesti tunnetuimpia urkutaiteilijoitamme. Hän on konsertoinut säännöllisesti kotimaassa, kaikissa Pohjoismaissa sekä useimmissa Euroopan maissa (muun muassa Westminster Abbey -Lontoo, Notre Dame -Pariisi) sekä Yhdysvalloissa, Japanissa, Baltian maissa ja Venäjällä. Australian debyytin hän teki vuonna 1997 Sydneyn oopperatalossa.
Solistikonserttien lisäksi hän on toiminut urkurina monien kansainvälisesti nimekkäiden instrumentalistien, kuorojen sekä laulajien partnerina niin Suomessa kuin ulkomailla.
Tapio Tiitulla on lukuisia koti- ja ulkomaisia radio- ja TV-esiintymisiä sekä kymmeniä levytyksiä.
Luettelo Suomen tähtiyhdistyksistä
Tämä on aakkostettu luettelo Suomen tähtiyhdistyksistä.
Ranskan Indokiina
Ranskan Indokiina oli Ranskan siirtomaa vuosina 1887–1954. Sen alue käsitti nykyisten Vietnamin, Laosin ja Kambodžan valtioiden alueet. Siirtomaan pääkaupunkina toimi ensin Saigon vuosina 1887–1901, minkä jälkeen pääkaupunki siirrettiin Hanoihin.
Pohjolan talo (Reykjavík)
Pohjolan talo on pohjoismainen kulttuurikeskus Islannin pääkaupungissa Reykjavíkissä. Sen suunnitteli suomalainen arkkitehti Alvar Aalto, ja se rakennettiin vuosina 1965–1968. Talo toimii islantilaisen ja muun pohjoismaisen kulttuurin yhdyssiteenä. Se sisältää muun muassa kirjaston, jossa on yli 30 000 pohjoismaista kirjaa.
Ranskan Indokiina
Toisen maailmanodan jälkeen Ranska yritti saada aluetta takaisin hallintaansa, jolloin ensimmäinen Indokiinan sota alkoi. Vuosina 1949–1950 Ranska ratifioi yksittäiset sopimukset, jotka tunnustivat Vietnamin, Laosin sekä Kambodžan itsenäisiksi valtioiksi osana Ranskan unionia. Valtioiden johtajat olivat tosin nukkehallitsijoita, eivätkä ne saaneet varsinaista itsenäisyyttä kuin vasta Geneven konferenssin jälkeen vuonna 1954, jonka jälkeen Ranska ja Việt Minh lopettivat sotimisen.
Tapio Tiitu
Hänelle on myönnetty Sonning-musiikkipalkinto Tanskassa ja vuonna 2009 tasavallan presidentti myönsi hänelle Pro Finlandia -kunniamerkin. Tiitu on toiminut muusikkona Temppeliaukion kirkossa vuoden 2015 alkuun saakka ja jatkaa edelleen konsertoivana urkutaiteilijana
Yksityiselämä
Tapio Tiitun poika on salibandynpelaaja Tero Tiitu.
Rokkiletti
Rokkiletti on Kari Peitsamo Revivalin albumi. Se sisältää Status Quon tunnetuksi tekemiä kappaleita Peitsamon suomennoksina.
Lähteet
Äänitearkisto: suomalaisen musiikin tietokanta
Melite
Melite voi viitata seuraaviin:
Ahmed Faras
Ahmed Faras (s. 1946 Mohammédia) on marokkolainen entinen jalkapalloilija ja vuoden 1975 Afrikan vuoden jalkapalloilija. Hyökkääjänä ja keskikentällä pelannut Faras vietti koko uransa SCC Mohammédian riveissä, jossa hän voitti Marokon maalikuninkuuden kahdesti vuosina 1969 ja 1973, sekä Marokon mestaruuden vuonna 1980 ja Marokon cupin vuonna 1975. Faras edusti myös Marokkoa maajoukkuetta vuosina 1965–1979 ja saavutti tuona aikana Afrikan-mestaruuden vuonna 1976. Hän on myös Marokon maajoukkueen kautta aikain paras maalintekijä.
Stolen Life
Stolen Life on ruotsalaisen Arch Enemy -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin Japanissa 25. helmikuuta 2015 levymerkillä Trooper Entertainment.
Rotana Records
Rotana Records on saudiarabialainen levy-yhtiö. Se on suurin levy-yhtiö Lähi-idässä. Se kuuluu Saudi Prince Al-Waleed bin Talalin perustama Rotana-konserniin johon kuuluu elokuvantuotantoyhtiö (Rotana Studios), lehti (Rotana Magazine), televisioyhtiö (Rotana TV), seitsemän musiikkikanavan radioyhtiö (Rotana Radio). Rotana Recordsiin kuuluu yli 100 arabiamaiden artistia, muun muassa Egyptistä, Libanonista.
Rotana Recordsin omistaa prinssi Al-Walid ibn Talal ibn Abdelaziz al-Saud.
Ostrovnon taistelu
Ostrovnon taistelu käytiin 25. heinäkuuta–26. heinäkuuta 1812 Ostrovnassa Vitebskin kuvernementissa Napolin kuninkaan Joachim Muratin komentamien ja venäläisen Aleksandr Ostermann-Tolstoi komentamien joukkojen kesken. Venäläiset voittivat aikaa toistamalla hyökkäyksiä ranskalaisia vastaan.
Perwez
Perwez ( ja ) on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Perwezillä on 50,81 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2007 kunnassa asui 7 621 asukasta ja asukastiheys oli 150 as./km². Kunnan pormestarina toimii André Antoine.
Perwezin naapurikunnat ovat Incourt, Walhain ja Ramillies Vallonian Brabantissa sekä Gembloux ja Eghezée Namurin provinssissa.
Vuoden 2006 Italian ympäriajon kolmas etappi alkoi 8. toukokuuta 2006 Perwezistä ja päättyi Namuriin.
Kylät
Malèves-Sainte-Marie-Wastines, Orbais, Thorembais-les-Béguines ja Thorembais-Saint-Trond.
Királyn kylpylä
thumb|Királyn kylpylän turkkilainen osa. Királyn kylpylä on turkkilaisten rakentama kylpylä Budapestissä. Kylpylän rakentamisen aloitti pašša Arslan vuonna 1565. Kylpylä rakennettiin Budan linnan alueelle, jotta siellä voitaisiin kylpeä taisteluidenkin aikana, joten sen lähistöllä ei ole kuumaa lähdettä, vaan vesi on aina johdettu kylpylään kauempaa. Turkkilaisvallan jälkeen kylpylä joutui Königin suvun haltuun. Siihen rakennettiin vuonna 1796 siipirakennukset klassiseen tyyliin, mutta alkuperäinen osa on yhä näkyvissä kahdeksankulmaisine uima-altaineen. Kylpylä tuhoutui toisessa maailmansodassa, ja se kunnostettiin vuonna 1950.
Királyn kylpylässä on neljä uima-allasta, joiden lämpötila on 26–40 astetta, ja kaksi saunaa: "kuiva sauna" ja turkkilainen hamam eli höyrysauna.
Ei nimeä
Ei nimeä (Sin nombre) on Cary Fukunagan ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalais-meksikolainen eeppinen draamaelokuva. Vuonna 2009 valmistunut elokuva kertoo Meksikon halki kohti Yhdysvaltoja matkaavista laittomista siirtolaisista. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 30. lokakuuta 2009.
Conor Clapton
Conor Clapton (21. elokuuta 1986 – 20. maaliskuuta 1991 New York, New York, Yhdysvallat) oli muusikko Eric Claptonin poika.
Claptonin äiti oli italialainen näyttelijätär Lory Del Santo, johon Eric Claptonilla oli ollut lyhytaikainen suhde. Poika putosi newyorkilaisen kerrostalon 53. kerroksen ikkunasta 20. maaliskuuta 1991 ja kuoli välittömästi. Onnettomuus sattui yhdentoista aikaan aamulla. Conor on haudattu Pyhän Maria Magdaleenan kirkkoon Ripleyssä, Surreyssä.
Conorin kuolema vaikutti Eric Claptonin elämään suuresti. Muusikko palasi lavalle yhdeksän kuukautta tapauksen jälkeen. Clapton ja Will Jennings yhdessä kirjoittivat 4-vuotiaan muistolle laulun "Tears in Heaven". Claptonille Grammyn tuonut balladi julkaistiin hänen albumillaan Unplugged (1992). Kappale oli jo vuonna 1991 soinut elokuvassa Rush.
Conorin kuoleman jälkeiset tunteet heijastuvat myös monissa muissa Claptonin kappaleissa. Pojasta kertovat esimerkiksi laulut "Lonely Stranger" ja "The Circus Left Town". Jälkimmäisessä muusikko muistelee viimeistä kertaa, jolloin näki poikansa elossa. He olivat onnettomuutta edeltäneenä iltana olleet seuraamassa sirkusta.
Lory Del Santo on haastattelussaan ilmoittanut nähneensä tapauksesta painajaisia vuosia sen sattumisen jälkeen. Hän on myös ilmoittanut, että ei ole Eric Claptonin kanssa puhunut tapauksesta sanaakaan.
Voyager 1
thumb|Voyagerin kaaviokuva Voyager 1 -avaruusluotain on miehittämätön aurinkokunnan ulkoplaneettoja ja tähtienvälistä avaruutta tutkimaan 5. syyskuuta 1977 lähetetty luotain, joka on vielä tällä hetkellä (2023) toimintakuntoinen ja toiminee neljännenkin vuosikymmenensä loppuun. Se on Maasta kauimpana sijaitseva ihmisen tekemä laite. Voyager 1 on ohittanut Aurinkokunnan ulkoisimman vaikutusalueen (katso heliosfääri), eli se on saavuttanut tähtienvälisen avaruuden. Voyager-avaruusohjelman toinen avaruusluotain oli Voyager 1:n kanssa identtinen Voyager 2.
21 miljardin kilometrin etäisyydellä (141 AU) Auringosta Voyager 1 on saavuttanut hidastuneen aurinkotuulen alueen eli heliovaipan, mikä on terminaatiošokin jälkeinen Aurinkokunnan alue joka merkitsee siirtymää Aurinkokunnasta tähtienväliseen avaruuteen. Tältä etäisyydeltä Voyager 1:n radiosignaalilta kestää yli 13 tuntia saapua Jet Propulsion Laboratoryn ohjauskeskukseensa. Luotain on hyperbolisella radalla ja on saavuttanut pakonopeuden, mikä merkitsee sitä, että luotain ei enää palaa Aurinkokuntaan. Aivan kuin Pioneer 10, käytöstä poistettu Pioneer 11 ja sisarluotain Voyager 2, Voyager 1:stä on tulossa tähtienvälinen luotain.
Voyager 1:n tehtävänä oli Jupiterin ja Saturnuksen sekä niiden kuiden ja rengasjärjestelmien tutkiminen, nykyinen tehtävä on heliopaussin havaitseminen ja aurinkotuulen sekä tähtienvälisen aineen hiukkasmittaus.
Kummassakin Voyager-luotaimessa on voimanlähteenä kolme radioisotoopin hajoamisen tuottamasta lämpösäteilystä virtaa tuottavaa generaattoria (ns. RTG-generaattori), jotka ovat suuresti ylittäneet lasketun käyttöikänsä ja niiden oletettiin tuottavan riittävästi virtaa Maan kanssa viestivää radiolähetintä varten noin vuoteen 2020 asti.
Voyager 1:ssä on mukana tähtitieteilijä Carl Saganin kokoamat kultaiset levyt (muun muassa Chuck Berryn esittämä rock ’n’ roll -kappale Johnny B. Goode) ja vinyylilevysoitin. Levyissä on suorat koordinaatit luoksemme Maa-planeetalle, kaiverrukset mies- ja naishahmoista sekä valokuvia, musiikkikappaleita ja äänitervehdyksiä Maan eri kielillä. Tallennettuna on myös luonnonääniä, kuten ukkosta, tuulta ja sadetta. Niissä on myös levytettynä Igor Stravinskyn Kevätuhri, Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carterin tervehdys ja Blind Willie Johnsonin Dark Was the Night -gospel-blueskappale. Mukana on myös eri kansojen ja heimojen musiikkia, kuten navajonkielistä laulua, intialainen raga ja Salomonsaarten panhuilunsoittoa, sekä äänitykset 55 eri kielellä, joissa tervehditään mahdollisia älyllisiä yhdyskuntia.
Luotain on ottanut Pale Blue Dot -nimellä tunnetun kuvan Maasta.
Lentosuunnitelma ja laukaisu
thumb|Voyagerien reitit. Voyager 1 suunniteltiin aluksi Mariner-avaruusohjelman Mariner 11 -luotaimeksi. Se suunniteltiin hyödyntämään aikansa uutta tekniikkaa, planeettojen painovoiman linkovaikutusta. Sattumalta planeettojenvälisten luotainten kehitys osui yhteen kerran 175 vuodessa tapahtuvan planeettojen keskinäisestä asemasta johtuvan ”Suuren planetaarisen kiertomatkan” kanssa, millä tarkoitetaan toisiaan seuraavien planeettojen painovoimien linkovaikutusten sarjaa, mikä mahdollistaa ainoastaan minimaalista polttoainemäärää kurssinkorjauksiin käyttäen yksittäisen avaruusluotaimen vierailla kaikilla neljällä Aurinkokunnan kaasujättiläisplaneetalla: Jupiterilla, Saturnuksella, Uranuksella ja Neptunuksella. Identtiset Voyager 1 ja Voyager 2 -luotaimet suunniteltiin suurta planetaarista kiertomatkaa silmällä pitäen ja niiden laukaisut ajoitettiin niin, että haluttaessa voitaisiin toteuttaa tuo matka.
NASA laukaisi Voyager 1:n matkaan 5. syyskuuta 1977 Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 41:ltä Titan IIIE Centaur -kantoraketilla, hieman sisaraluksensa Voyager 2:n jälkeen. Vaikka Voyager 1 lähti sisaraluksensa jälkeen, se lähetettiin nopeammalle radalle, niin että se saavuttaisi Jupiterin ja Saturnuksen ennen sisaralustaan.
Jupiterin ohilento
Voyager 1 aloitti Jupiterin valokuvaamisen tammikuussa 1979. Se oli lähimpänä Jupiteria 5. maaliskuuta 1979, 349 000 kilometrin päässä planeetan keskipisteestä.
Lähietäisyys mahdollisti suuremman havaintotarkkuuden. Suurin osa kuita, rengasjärjestelmiä, magneettikenttiä ja säteilyä koskevista havainnoista tehtiinkin ohilentoa edeltävänä ja seuraavana vuorokautena. Planeetan valokuvaus päättyi huhtikuussa.
Kumpikin Voyager-luotain teki tärkeitä uusia havaintoja Jupiterista ja sen kiertolaisista. Yllättävin niistä oli Io-kuun tuliperäinen toiminta, mitä ei ollut aikaisemmin havaittu Maasta tai Pioneer 10 ja Pioneer 11 -luotaimien ohilennoilla.
Saturnuksen ohilento
thumbnail|175px|right|Saturnus Voyager 2:n kuvaamana.
Jupiterin painovoiman aiheuttama linkovaikutus toimi suunnitellusti ja luotain suuntasi Saturnukseen, minkä ohilento tapahtui 12. marraskuuta 1980 124 000 kilometrin etäisyydellä planeetan pilvikerrostuman yläosasta. Luotain havaitsi Saturnuksen renkaiden monimutkaisen rakenteen ja tutki Saturnuksen ja sen Titan-kuun kaasukehää. Koska Titanilla havaittiin paksu kaasukehä, päätti Voyagerin lennonjohto Jet Propulsion Laboratoryssa ohjata luotaimen Titanin läheltä tapahtuvalle ohilennolle ja keskeyttää ”suuren planetaarisen kiertomatkan”. (Suuren planetaarisen kiertomatkan jatkamisesta katso Uranuksen ja Neptunuksen osioita Suuren kiertomatkan suorittaneen Voyager 2 -luotaimen artikkelissa)
Titanin ohilennon aiheuttama painovoiman lisälinkovaikutus vei Voyager 1:n planeettojen ratatason ulkopuolelle, mikä päätti sen planeettojentutkimusvaiheen. On arvioitu että kummallakin Voyager-luotaimella olisi riittävästi virtaa ainakin joidenkin mittalaitteiden käyttämiseksi vuoteen 2020 asti.
Heliopaussi
Voyager 1:n suunnatessa tähtienväliseen avaruuteen sen mittalaitteet jatkavat Aurinkokunnan tarkkailua; JPL:n tiedemiehet käyttävät plasma-aaltotutkimuslaitteita Voyager 1 ja Voyager 2 -luotaimissa tutkiakseen heliopaussia.
Voyager 1:n aurinkotuuli-ilmaisin lopetti toimintansa vuonna 1990, eikä sen tarkkaa asemaa suhteessa heliosfääriin tiedetä. Kuitenkin toukokuussa 2005 NASA ilmoitti lehdistötiedotteessaan, että tutkijat olivat saavuttaneet konsensuksen siitä, että Voyager 1 oli nyt heliovaipassa.
Kuljettu matka
15. elokuuta 2006 luotain saavutti 100 AU:n (n. 15 miljardin kilometrin) etäisyyden Maasta, mikä tekee siitä kaikkein kauimpana Maasta olevan ihmisen tekemän laitteen. Voyager 1:n laskettiin 21.10.2009 olevan 16,67 miljardin kilometrin etäisyydellä Maasta. Voyager 1 loittonee Aurinkokunnasta noin 3,6 AU:ta vuodessa (noin 17,2 km/s), eli nopeammin kuin Voyager 2. Voyager 1 ei suuntaa mitään tiettyä tähteä kohti, mutta vaikka luotain suuntaisi kohti lähintä tähteä, Alfa Centauria, matkaan kuluisi noin 80 000 vuotta. NASAn Voyager-sivuston etusivulla on reaaliaikainen etäisyyslaskin Voyager-luotainpariin.
12. syyskuuta 2013 NASA ilmoitti 36-vuotiaan Voyager 1:n matkanneen jo 19 miljardin kilometrin etäisyydelle Auringosta ja päässeen siten tähtienväliseen avaruuteen asti eli ulos Aurinkokunnastamme. Mittausaineiston perusteella tutkimusryhmä katsoi Aurinkokunnasta poistumisen tapahtuneen 25. elokuuta 2012. Kyseessä on tutkijoiden mukaan suurin ihmiskunnan saavutus avaruudessa sitten Kuuhun laskeutumisen. Asia varmistui, kun luotain lähetti uudenlaista dataa, josta voitiin päätellä luotaimen siirtyneen ulos Aurinkokunnasta.
Jukat
Jukat eli miekkajukat (Yucca) on parsakasvien suku. Siihen kuuluu 40–50 ikivihreää kasvia, joilla on kovat, miekkamaiset lehdet ja valkoiset kukat. Jukat erottaa samaan heimoon kuuluvista agaaveista siinä, että niiden lehtiruusuke ja lehdet eivät ole meheviä.
Jukat elävät luonnonvaraisina puoliaavikoilla. Niiden pölyttäjinä toimivat yöperhoset. Yhdysvalloissa kasvaa noin 50 jukkalajia, 30 lajia kasvaa Meksikossa ja siitä etelään Guatemalaan asti. Niitä kasvatetaan koristekasveina, ja ne ovat levinneet luontoon myös muilla mantereila, mutta sopivien pölyttäjien puutteessa villiintyneet jukat leviävät vain suvuttomasti. Huonekasvina käytettävä pullojukka kuuluu kuitenkin eri sukuun, mutta samaan heimoon kuin jukat.
AFI
AFI ("Asking For It", "Anthems For Insubordinates", vuodesta 1997 "A Fire Inside" ) on yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka varhaiset EP:t ja albumit olivat tyyliltään hardcore-punkia. Jade Pugetin liittyminen yhtyeeseen 1998 ja vuoden 1999 albumi Black Sails in the Sunset merkitsivät muutosta yhtyeen musiikille ja myöhemmät albumit toivat yhtyeen ilmaisuun elementtejä muun muassa elektronisesta musiikista, glam-rockista ja alternative-rockista. Yhtye kasvatti mainettaan energisenä punk-yhtyeenä ensin paikallisesti, mutta muuntautumiskykyinen ja aina musiikillisesti uudistuva AFI onnistui lyömään itsensä läpi ympäri maailman, josta suurin kiitos vuoden 2003 menestysalbumille Sing The Sorrow, joka pelkästään kotimaassaan on myynyt liki 2 miljoonaa kappaletta.
Ensimmäiset vuodet
AFI perustettiin vuoden 1991 kesäkuussa Kaliforniassa, Ukiahissa yhtyeen jäsenien ollessa vielä lukiossa. Davey Havok (oikealta nimeltään David Passaro, myöhemmin Marchand) ja Vic Chalker halusivat palavasti perustaa rock-yhtyeen, vaikka kummallakaan ei ollut minkäänlaista ymmärrystä musiikki-instrumenteista. Yhtyeen nimeämisen jälkeen Havok ja Chalker pyysivät mukaan ystävänsä Mark Stopholesen ja Adam Carsonin, joka oli maininnut hankkineensa rumpusetin. Hänestä tuli näin ollen yhtyeen rumpali, Havok varasi laulajan pestin ja Vic sekä Mark arpoivat instrumenttinsa.
Pian yhtyeen perustamisen jälkeen Vic Chalker erosi yhtyeestä ja paikkaajaksi löytyi Geoff Kresge. AFI julkaisi ensimmäisen tuotoksensa, "Dork"-EP:n varhain vuonna 1993 Loose Change -yhtyeen kanssa, jossa kitaristina toimi AFI:n tuleva jäsen Jade Puget. EP:n julkaisun ja pienimuotoisen, paikallisen keikkailun jälkeen AFI hajosi ja jäsenet lähtivät opiskelemaan, Kresge muutti New Yorkiin soittamaan street-punk-yhtyeessä Blanks 77. Puolen vuoden päästä hajoamisesta Davey, Adam, Geoff ja Mark päättivät kuitenkin koota rivistönsä AFI:n muodossa vielä kerran, huomatakseen yhtyeen omaavan potentiaalia johonkin suurempaan 200 ihmisen edessä soitetun Kalifornian Phoenix Theaterin keikalla. Paikalle kerääntyneen ennätysyleisön ja ylitsevuotavan positiivisen palautteen jälkeen jäsenet päättivät jättää opiskelunsa siihen paikkaan ja jatkavansa AFI:ssa täysipäiväisesti.
Vuosien 1993 ja 1995 välissä yhtye tehtaili Key Lime Pie- ja Wingnut-levy-yhtiöiden kautta useita EP- ja split-julkaisuja. Näitä olivat Behind The Times (1993), Eddie Picnic’s All Wet (1994), This Is Berkeley, Not West Bay (yhdess Black Fork, Dead and Gone ja Screw 32 -yhtyeiden kanssa, 1994), AFI/Heckle (1995), Bombing the Bay (1995), ja Fly In the Ointment (1995).
Answer That And Stay Fashionable, levy-yhtiön vaihto
Debyyttialbumi Answer That and Stay Fashionablen julkaisi 11.8.1995 Wingnut Records. Tuottajana toimi muun muassa Rancid-yhtyeen laulaja/kitaristi Tim Armstrong. Albumi sisälsi aikaisempien julkaisujen tapaan reipastempoista, poikamaista punk-rockia, jonka sanoitukset käsittelivät niin aamuäreyttä, lukiofutareiden tyhmyyttä kuin aamiaismurojen valinnan vaikeutta. Samana vuonna yhtye kiinnitettiin Offspring-yhtyeen nokkamies Dexter Hollandin pyörittämälle Nitro Recordsille, jonka kautta albumi julkaistiin uudelleen. Yhtye alkoi käyttää termiä ”East Bay Hardcore” musiikkinsa kuvailemiseen.
Very Proud Of Ya, Kresgen eroaminen
18.6.1996 julkaistiin kakkosalbumi Very Proud Of Ya, joka jatkoi pitkälti samalla linjalla debyytin kanssa. Albumin ensimmäisestä kappaleesta "He Who Laughs Last" tehtiin yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Albumin tiimoilta kierrettiin Yhdysvaltoja taajaan ja laajalti, jonka jälkeen basisti Geoff Kresge päätti erota yhtyeestä ottaakseen vastaan pestin kaveriyhtye Tiger Armyn basistina. Kresgen korvaajaksi yhtye sai lainaan tuolloin punk-yhtye The Forcessa vaikuttaneen Hunter Burganin, joka hoiti loput keikat ja myös äänitti basso-osuudet seuraavalle albumille, 11.11.1997 julkaistuun raskasta ja huomattavasti vihaisempaa kappalemateriaalia sisältäneeseen Shut Your Mouth and Open Your Eyesiin. Myös tuleva kitaristi Jade Puget oli albumin teossa mukana laulamassa taustoja, joka tekee levystä ensimmäisen nykykokoonpanon sisältäneen AFI-albumin.
All Hallow's EP, The Art Of Drowning, Sing The Sorrow
5.10.1999 julkaistiin All Hallow’s EP, joka sisälsi kappaleiden Fall Children, The Boy Who Destroyed the World ja single Totalimmortalin lisäksi Misfits-coverin Halloween. Viides studioalbumi, 19.9.2000 julkaistu The Art Of Drowning otti jälleen askeleen eteenpäin alternativen suuntaan, eritoten kappaleiden 6 To 8, Ever and a Day ja Morningstar myötä. Albumi oli myös ensimmäinen, joka pinnisti Yhdysvaltojen viralliselle albumilistalle sijalle 174 ja myi yli 100 000 kappaletta kotimaassaan. AFIn olivat nyt noteeranneet myös valtavirran levymerkit, mikä aiheutti kiivaan kamppailun, että yhtye siirtyisi pieneltä levymerkiltä suurempaan. Voiton vei DreamWorks Records, jonka tallissa julkaistiin yhtyeen suurmenestys, vuoden 2003 Sing The Sorrow. Levy myi nopeasti enemmän kuin yksikään aikaisempi AFI-albumi ja voitti 2003 MTV Music Video Awardseissa parhaan videon palkinnon videolla Girl’s Not Grey.