cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ólga Vasdéki
Ólga Vasdéki (, s. 26. syyskuuta 1973 Vólos) on kreikkalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kolmiloikassa. Hän edusti seuratasolla Panellinios GS:ää. Vasdéki voitti kultaa vuoden 1998 EM-kisoista ja pronssia sekä MM-kisoista 1999 että sisäratojen EM-kisoista 1996. Lisäksi hän voitti muun muassa Välimeren kilpailut 1997. Vasdéki osallistui olympialaisiin kolmesti, vuosina 1996–2004. Hänen parhaaksi olympiasijoituksekseen jäi viides tila Atlantan kisoista 1996.
Vasdéki voitti yhteensä kuusi maansa mestaruutta vuosina 1993–2004. Hänen kolmiloikkaennätyksensä 14,67 oli sillä hetkellä Kreikan ennätys ja Vasdéki on edelleen maansa kaikkien aikojen tilastossa kolmantena. Hän on pituushypyssä Kreikan tilastoissa kymmenenneksi paras. Ólgan veli Spýros oli olympiatason pituushyppääjä.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Ylimystö
thumb|Puolalaista ylimystöä 1500-luvulta. Ylimystö (myös ylhäisö, ylimykset) on ylin, pysyvästi etuoikeutettu yhteiskuntaluokka, jonka asema perustuu syntyperään, varallisuuteen, sosiaaliseen asemaan tai muuhun vastaavaan syyhyn. Sääty-yhteiskunnan ylin luokka oli aateli, jonka tehtävänä alkuaan oli valtion puolustaminen. Se muodostui, kun kuninkaista ja ruhtinassuvuista koostunut sukuaateli ja korkeimmista virkamiehistä ja sotilaspäällystöstä muodostunut palvelusaateli sulautuivat yhteen. Nykyisin aatelin erioikeudet on poistettu miltei kaikissa maissa.
Camputers Lynx
Tietokone perustui Zilog Z80 -mikroprosessoriin ja sillä oli tarkoitus käyttää CP/M-käyttöjärjestelmää. Ensimmäisenä julkaistussa mallissa oli 48 kilotavua RAM-muistia. Tietokone suunniteltiin vaihtamaan muistilohkoa 64 kilotavun osissa. Tietokoneesta suunniteltiin 96 kilotavun ja 128 kilotavun muistilla varustetut versio. Syyskuussa 1983 96 kilotavun malli pääsi myyntiin ja 48 kilotavun mallin omistajat pystyivät päivittämään siihen lähettämällä tietokoneen Camputersille, jossa sen ROM-piiri vaihdettiin ja lisää muistia asennettiin. Viivästykset levykeaseman kanssa lykkäsivät 128 kilotavun mallia, joka olisi pystynyt suorittamaan CP/M-käyttöjärjestelmää. 48 ja 96 kilotavun mallit käyttivät Z80A-prosessoria kun taas huippumalli suunniteltiin Z80B-prosessorille. 128 kilotavun malli lykkääntyi vuodelle 1984 ja joulukuussa 1983 tietokoneet eivät myyneet toivotulla tavalla.
Yritys joutui ongelmiin velkojensa kanssa. Yritys suljettiin vuonna 1984 ja sen omistukset myytiin Anston Technologylle, joka yritti myydä tietokonetta edelleen: 48 kilotavun malli nimettiin Leisure-malliksi ja 128 kilotavun malli Laureate-malliksi. Hinnan pudotukset eivät riittäneet tilanteen korjaamiseen.
Arviolta kappaletta Lynxiä myytiin.
Nakam
Nakam (hepr. נקם) (kosto) oli juutalainen terroristiryhmä, joka koostui noin viidestäkymmenestä holokaustiselviytyjästä, ja jonka johtajana toimi Abba Kovner. Ryhmä tuli tunnetuksi kahdesta operaatiostaan, joista alkuperäisessä oli tarkoitus myrkyttää saksalaisen Nürnbergin kaupungin vesijohtovesi kostona Natsi-Saksan suorittamasta holokaustista. Ryhmän alkuperäinen suunnitelma kuitenkin epäonnistui, kun ryhmän johtaja Kovner pidätettiin brittiläisten viranomaisten toimesta, ja ryhmä joutui luopumaan tuomastaan myrkystä.
Alkuperäisen suunnitelman epäonnistuttua ryhmän loput jäsenet päättivät myrkyttää leipomoita, jotka vastasivat ruuan toimittamisesta yhdysvaltalaisiin vankiloihin, jossa pidettiin Natsi-Saksan sotarikollisia. Tämä suunnitelma onnistui osittain, ja ryhmän jäsenet onnistuivat myrkyttämään ainakin kolmetuhatta leipää arseenilla. Vaikka leivät ja muut elintarvikkeet saatiin myrkytettyä, loppujen lopuksi myrkky ei ollut tarpeeksi vahvaa, ja vangit kärsivät ainoastaan pahoinvoinnista ja oksentelusta, eikä kenenkään tiedetä kuolleen.
Jyry-Sisu
Jyry-Sisu (lyhyesti Jyry) on Oy Suomen Autoteollisuus Ab:n vuodesta 1953 lähtien tuotannossa ollut, Suomessa valmistettu raskas kuorma-automallisto. Jyry-mallisto poistui tuotannosta vuonna 1980 esitellyn S-sarjan myötä.
K-sarja
Jyry-Sisun ensimmäiset mallit K-30, K-31 ja K-33 tulivat markkinoille vuonna 1953. Mallit K-30 ja K-33 oli varustettu Henschel 513DC -moottoreilla ja K-31-malli 152-hevosvoimaisella Leyland O.680 -moottorilla. K-sarjan Jyryt erottaa ulkoisesti saman ajankohdan Kontio-Sisuista konepeiton sivupellin kiinnikkeiden perusteella: Jyryssä on kolme kiinnikettä, Kontiossa kaksi. left|thumb|200px|Jyry-Sisu K-44SP vuosimallia 1962.
Ensimmäinen nelivetoinen Jyry vuodelta 1955 oli mallia K-36 voimalaitteenaan 250-hevosvoimainen mekaanisesti ahdettu Rolls-Royce. Se oli tarkoitettu järeäksi lavetinvetäjäksi.
Esimerkiksi mallissa K-44 SP (kuvassa) on 165 hevosvoiman Leyland O.680-moottori ja vetotapa 4x4+2: etuakseli ja telin etummainen akseli vetävät. Suomen ulkopuolella harvinainen, mm. puutavara-autojen kantavuutta ja maastokelpoisuutta parantava vetotapa tuli Sisuihin vuonna 1959.
Vuoden 1964 mallia olevassa, nykyään museoautoksi rekisteröidyssä K-34SP-yksilössä on Leyland O.680-moottori, synkronoimaton 6+1-vaihteinen ZF-vaihteisto ja mallia Sisu ATK oleva vetoakselisto.
Jokapyörävetoista K-42BP 6x6 -mallia kokeiltiin puolustusvoimissa vuonna 1960 tykinvetäjänä auto-traktori-ratkaisussa, jossa auto vetää tykkiä tiellä ja kuljettaa lavallaan maastovetäjänä toimivaa telatraktoria. Kokeilu ei johtanut laajempaan käyttöön.
1960-luvun puolivälissä pitkänokkaisia malleja alkoi korvata ns. puolibulldog-mallinen K-140-sarja. Teräksinen konepeitto vaihtui lujitemuoviseen. Sarjaan kuuluvan K-148SP-mallin merkittävä käyttäjä oli TVH, jolle niitä toimitettiin aura-autoiksi 514 kappaletta vuosina 1965-66.
Nokaton KB-sarja
left|thumb|200px|Sisu KB-117 ohjaamo kipattuna. Vuonna 1962 Sisu alkoi valmistaa nokattomia KB-112- ja KB-117-malleja. Näistä KB-117 oli kaksiakselinen ja KB-112 kolmiakselinen teliauto. Näissä malleissa oli tuolloin harvinainen hydraulisesti toimiva kippiohjaamo. Ohjaamot valmisti Kiitokori. Edeltävissä vuoden 1961 malleissa KB-107 ja KB-102 kippiohjaamoa ei ollut. Leylandin 265-hevosvoimaisella O.690-moottorilla varustettu muunnos KB-112 BPT oli tuotannossa vuosina 1963-1973.
KB-sarjan autoja valmistettiin vähän, vain joitakin kymmeniä kappaleita. Vuonna 2020 Suomessa on ajokuntoisina yksi KB-117- ja yksi KB-112-mallin edustaja. left|thumb|200px|Sisu M-162 -lavettiauto.
M-sarja
Hytin muodon ja kokoamistavan perusteella Nakkikopiksi tai Niittikopiksi kutsuttu KB:n seuraaja, nokaton M-sarja, tuli markkinoille vuonna 1969.
Ennen siviilimalleja kulmikas hytti oli otettu käyttöön KB-46 -tykinvetäjässä.
Moottoritehot kasvoivat edelleen. Vuonna 1981 valmistuneessa Sisun 50-vuotisjuhlamallissa M-162 BEV:ssä moottori oli Cummins NTE 400, teholtaan 405 hevosvoimaa. M-sarjan tuotannon lähestyessä loppuaan 1980-luvun alkuvuosina kulmikasta hyttiä muotoiltiin lasikuituisella ilmanohjaimena toimivalla korotuksella.
R-sarja
left|thumb|200px|Jyry-Sisu R-141BPT Leyland O.690-moottorilla TVH:n väreissä. Vuoteen 1970 mennessä otettiin tuotantoon R-sarja. Kaksiakselinen R-141 korvasi K-141:n ja R-142 nostotelimalli K-142:n. Autojen massa kasvoi ja teliautoissa alettiin käyttää nostoteliä, joka oli tullut Sisun valikoimaan Vanajan Autotehdas Oy:n fuusioiduttua Oy Suomen autoteollisuus Ab:n kanssa 1968. Esimerkiksi R-141 BPT -malli, missä BPT osoittaa voimalaitteeksi Leyland O.690:n turboversion, oli tuotannossa vuosina 1968-1980.
Lavettiauto R-146 CZT-6x6 edusti R-sarjan raskainta osaa. TVH:n käytössä olleessa autossa oli 315 hevosvoiman Rolls-Royce Eagle MK III -moottori ja jokapyöräveto. Vaihteisto koostui 13-vaihteisesta Fullerista ja 2-nopeuksisesta jakovaihteistosta, jolloin käytössä oli 26 vaihdetta eteenpäin. Tasauspyörästön lukkoja oli kuusi.
Carl potenssiin 2
Carl potenssiin 2 (Carl²) on kanadalainen animaatiosarja. Teletoon-kanavan tuotantoa olevaa sarjaa on tehty vuodesta 2005 alkaen. Suomessa sarjaa esittää Nelonen.
Victoria Åberg
Ulrika Victoria Åberg (23. helmikuuta 1824 Loviisa – 15. heinäkuuta 1892 Weimar, Saksa) oli suomalainen Düsseldorfin koulukuntaan kuulunut taidemaalari. Hän oli yhdessä Alexandra Frosterus-Såltinin kanssa ensimmäisiä merkittäviä suomalaisia naistaiteilijoita.
Elämänvaiheet
Åbergin vanhemmat olivat kirjanpitäjä Gustaf Anton Åberg ja Maria Agata o.s. Grönqvist. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1848 ja sen jälkeen Hans Guden johdolla Düsseldorfin taideakatemiassa 1858–1860 sekä vielä Dresdenissä ja Weimarissa 1863.
Åberg toimi piirustuksenopettajana eri oppikoulussa vuosina 1846–1868. Hän muutti 1860-luvulla pysyvästi Saksaan ja oleskeli sitten myös useaan otteeseen Italiassa. Vuodesta 1883 Åberg asui Weimarissa. Åbergin saksalaisen romantiikan hengessä tehdyt maisemamaalaukset saivat paremman vastaanoton ulkomailla kuin Suomessa.
Ersun Yanal
Ersun Yanal (s. 17. joulukuuta 1961) on turkkilainen jalkapallovalmentaja. Helmikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Alanyasporin päävalmentajana.
Ura
Yanal aloitti valmennusuransa Denizlisporin apulaisvalmentajana vuonna 1994. Seuran päävalmentajaksi hän nousi elokuussa 1998. Yanalin debyyttikausi oli menestyksekäs, kun Denizlispor palasi hänen alaisuudessaan takaisin Turkin superliigaan. Yanalin kauden paras sijoitus pääsarjassa oli kahdeksas kaudella 1999/2000.
Denizlisporista Yanal siirtyi MKE Ankaragücün päävalmentajaksi. Seura menestyi hänen johdollaan loistavasti sijouttuen kaudella 2001/02 liigassa neljänneksi. Tämän jälkeen Yanal jatkoi uraansa Gençlerbirliğin peräsimessä. Hänen johdollaan seura pelasi hyvin UEFA Cupissa ja eteni Turkin cupin finaaliin sekä 2003 että 2004.
Menestyksen myötä Yanalista tuli vuonna 2004 Turkin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Yanalin johdolla Turkki taisteli vahvasti paikasta MM-kisoihin 2006, mutta liitto erotti hänet yllättäen kesäkuussa 2005.
Saarnet
Saarnet (Fraxinus) ovat oliivipuukasveihin (Oleaceae) kuuluvia puita. Saarnien puuaines on vahvaa ja elastista ja sen käyttökohteena ovat mm. huippubaseballmailat ja sähkökitarat.
Ersun Yanal
Ura
Lokakuussa 2005 Yanal palasi Turkin liigaan Manisasporin päävalmentajana. Syyskausi oli seuralta loistava ja talvitauolla seura oli liigassa neljäntenä. Kehno kevätkausi pudotti seuran kauas kärjestä ja sarjapaikka säilyi vain muutaman pisteen turvin. Yanal erosi tehtävästään toukokuussa 2007, kun seuran ottelu jouduttiin perumaan katsomoväkivaltaisuuksien vuoksi.
Maaliskuussa 2010 Yanal palasi Turkin jalkapalloliiton palvelukseen urheilutoimenjohtaksi. Hän erosi tehtävästä lokakuussa 2011. Valmennustehtäviin hän palasi joulukuussa 2011, kun Eskişehirspor palkkasi hänet Michael Skibben seuraajaksi. Yanalin johdolla seura pelasi Eurooppa-liigassa kaudella 2012/13 pudoten kolmannella karsintakierroksella Olympique de Marseillea vastaan.
Heinäkuun alussa 2013 Yanal siirtyi suurseura Fenerbahçen päävalmentajaksi. Yanalin johdolla Fenerbahçe voitti Turkin mestaruuden kolmen vuoden tauon jälkeen. Mestaruus varmistui kolme kierrosta ennen Turkin Superliigan päättymistä. Fenerbahçe pelasi mestaruuden ratkaiseen ottelun 50 000 naisen ja lapsen kannustaessa stadionilla. Kauden jälkeen Yanal allekirjoitti kaksivuotisen jatkosopimuksen Fenerbahçen kanssa. Hän kuitenkin erosi tehtävistään jo elokuussa 2014.
Marraskuussa 2014 Yanal palasi Trabzonsporin päävalmentajaksi puolitoistavuotisella sopimuksella. Yanalin johdolla seura sijoittui Turkin liigassa viidenneksi kaudella 2014/15. Hän erosi tehtävästään heinäkuussa 2015, kun joukkue ei talousvaikeuksien vuoksi pystynyt operoimaan riittävän hyvin siirtomarkkinoilla.
Yanal palasi Trabzonsporin päävalmentajaksi kesällä 2016 kaksivuotisella sopimuksella. Debyyttikaudellaan Yanal luotsasi Trabzonsporin kuudenneksi Turkin liigassa. Kehnosti alkanut kausi 2017/18 johti Yanalin potkuihin lokakuun puolivälissä 2017.
Joulukuussa 2018 Yanal palasi Fenerbahçen päävalmentajaksi reilun neljän vuoden tauon jälkeen. Hän sai potkut maaliskuussa 2020 heikkojen tulosten vuoksi.
Marraskuussa 2020 Yanalista tuli Antalyasporin päävalmentaja. Menestys seurassa jäi heikoksi ja lopulta Yanal sai potkut lokakuussa 2021.
Helmikuussa 2023 Yanalista tuli Alanyasporin päävalmentaja.
Uskonrauha
Uskonrauha on uskonasioita koskeva (rauhan)sopimus. Tunnettuja uskonrauhoja ovat esimerkiksi
Omar Ahmed el Ghazaly
Omar Ahmed el Ghazaly (s. 9. helmikuuta 1984 Kairo) on egyptiläinen yleisurheilija, joka kilpailee kiekonheitossa. Hän on voittanut Afrikan-mestaruuskilpailuissa kolme ja Afrikan kisoissa kaksi mitalia. El Ghazaly on osallistunut olympialaisiin kolmesti, vuosina 2004, 2008 ja 2012. Hänen paras olympiasijoituksensa on 23. tila Pekingin kisoista 2008.
Barry
Barry voi tarkoittaa seuraavia:
NoiseTracker
NoiseTracker on tracker-ohjelma musiikin tekemiseen. Vuonna 1989 ruotsalaiset ohjelmoijat Pex “Mahoney” Tufvesson ja Anders “Kaktus” Berkeman julkaisivat NoiseTrackerin päivityksenä SoundTrackeriin. Ohjelma korjasi bugeja ja se oli paremmin konfiguroitavissa. Suurena parannuksena ohjelma kasvatti instrumenttien määrän 15:stä 31:een.
Ohjelmalla musiikkia tehneisiin tunnettuihin muusikoihin kuuluu Axwell.
Ed Moses
Glenn Edward ("Ed") Moses, Jr. (s. 7. kesäkuuta 1980 Loma Linda, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uimari. Hän voitti vuoden 2000 Sydneyn kesäkisoissa olympiakultaa ja -hopeaa. Hänen samanniminen isänsä on ilmavoimien eversti ja äitinsä Sissy Moses koulun opettaja. Moses on huippu-uimariksi sikäli poikkeuksellinen, että hän aloitti ympärivuotisen harjoittelun vasta lukioikäisenä.
Maansa karsinnoissa vuoden 2000 olympialaisiin Moses rikkoi Yhdysvaltain-ennätyksen. Itse kisoissa hän saavutti kaksi mitalia: hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja kultaa maailmanennätyksen tehneen 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueen jäsenenä. Vuoden 2000 NCAA:n-mestaruuskisoissa hän teki 100 ja 200 metrin rintauinnissa maailmanennätyksen. Hän valmistui vuonna 2005 Virginian yliopistosta urheilulääketieteestä. Hän on myös toiminut vapaaehtoistyössä yliopistojoukkueen apulaisvalmentajana.
23. tammikuuta 2002 Moses ui Tukholmassa 100 metrin rintauinnin maailmanennätykseksi 57,47. Samassa kuussa hän teki maailmanennätyksen myös 200 metrin rintauinnissa, jota vielä paransi Berliinissä 17. tammikuuta 2004 aikaan 2.02,92.
Maamar Mamouni
Maamar Mamouni (s. 28. helmikuuta 1976 Tours, Ranska) on ranskalais-algerialainen entinen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Mamouni pelasi suurimman osan urastaan Ranskassa ja erityisesti Le Havressa.
Maajoukkueura
Mamouni edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1999–2005 pelaten 30 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. kesäkuuta 1999 Tunisiaa vastaan.
Isaak I Komnenos
Isaak I Komnenos (1007—1061) oli Bysantin keisari 1057–1059. Hän oli ensimmäinen Komnenos-suvun keisareista. Hänen isänsä oli Manuel Komnenos, joka oli ollut upseerina keisari Basileios II:n armeijassa. Ennen kuolemaansa isä oli jättänyt Isaakin ja tämän veljen Johanneksen keisarin huostaan. Basileios huolehti poikien kasvatuksesta, ja heidät nimitettiin korkeisiin sotilasvirkoihin. Basilieoksen kuoleman jälkeen seuranneiden heikkojen keisareiden aikana Isaak pääsi armeijan ja aateliston suosioon. Kun aatelisto kapinoi vuonna 1057, Isaak valittiin uudeksi keisariksi.
Isaakin tärkein tavoite oli valtakunnan raha-asioiden järjestely. Isaak sairastui sotaretkellä unkarilaisia ja petsenegejä vastaan vuonna 1059. Hän nimitti veljensä Johanneksen sijaan seuraajakseen Konstantinos Dukaksen. Isaak parani mutta ei pyrkinyt takaisin valtaan vaan vietti loppuelämänsä luostarissa.
Byte (lehti)
Byte oli vaikutusvaltainen mikrotietokoneita käsittelevä lehti 1970- ja 1980-luvuilla. Lehti käsitteli alaa laajasti siinä missä monet kilpailijat keskittyivät vain esimerkiksi MS-DOSiin tai Macintoshiin. Lehti käsitteli koko "pienten tietokoneiden ja ohjelmistojen" alaa toisinaan sisältäen myös supertietokoneita ja korkean tavoitettavuuden järjestelmiä käsitteleviä artikkeleita.
Lehti painotti alussa "tee-se-itse" lähestymistapaa julkaisemalla muun muassa ohjelmien lähdekoodilistauksia eri ohjelmointikielillä. Lehden painopiste siirtyi myöhemmin kohti tuotearvosteluja ja "miten se toimii" -tyyppisiä artikkeleita.
Lehti aloitti vuonna 1975 ja ensimmäinen numero ilmestyi syyskuussa 1975. Keväällä 1979 lehden omistaja/julkaisija Virginia Williamson myi lehden McGraw-Hillille. Toukokuussa 1998 lehti myytiin CMP Medialle. Viimeinen numero ilmestyi heinäkuussa 1998.
Gunnar de Frumerie
Per Gunnar Fredrik de Frumerie (20. heinäkuuta 1908 Nacka – 9. syyskuuta 1987 Täby) oli ruotsalainen säveltäjä ja pianisti. Hän oli arkkitehti Gustaf de Frumerien ja pianisti Maria o.s. Helledayn poika. Koti oli hyvin musikaalinen, ja de Frumerie sävelsi jo koulupoikana. 12-vuotiaana hän alkoi opiskella pianonsoittoa ja musiikinteoriaa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuonna 1928 hän voitti kolme ensimmäistä palkintoa Hirschin pianoliikkeen sävellyskilpailussa. Hän jatkoi opintojaan Wienissä ja vuonna 1930 Pariisissa Alfred Cortot'n johdolla.
Man Is the Bastard
Man Is the Bastard oli kalifornialainen powerviolence-genren pioneeriyhtye. Genren nimitys on peräisin Man Is The Bastardin kappaleesta ”Hispanic Small Man Power”. Yhtye perustettiin vuonna 1991 ja se hajosi 1997.
Gunnar de Frumerie
Hän työskenteli Tukholman musiikkikorkeakoulussa pianonsoiton opettajana 1945–1975.
Man Is the Bastard
Kokoelma julkaisuissa
Tuntematon julkaisuvuosi
Gunnar de Frumerie
Tuotanto
De Frumerie sävelsi vuonna 1940 oopperan Singoalla, joka perustuu Viktor Rydbergin romaaniin. Hänet muistetaan myös romansseistaan, joiden sanat ovat usein Pär Lagerkvistin käsialaa.
Myös soolokonsertot muodostavat keskeisen teosryhmän: mm. 2 pianokonserttoa, viulukonsertto, klarinettikonsertto ja Concertino oboelle. De Frumerie muokkasi toisesta sellosonaatistaan konserton ja sitten siitä pasuunakonserton. Kyseinen konsertto oli de Frumerien viimeinen valmistunut sävellys, ja hän laati sen erityisesti ruotsalaiselle pasuunavirtuoosille Christian Lindbergille.
LJN
LJN (myös LJN Toys) oli vuosina 1970–1994 toiminut lelu- ja videopeliyritys. LJN tunnettiin erityisesti lisenssipeleistään, joista suurin osa oli elokuvista tehtyjä pelejä, kuten Back to the Future, Friday the 13th ja A Nightmare on Elm Street. Pelien kehitys oli aina ulkoistettu muille yrityksille.
Yrityksen perusti Jack Friedman, joka myi yrityksen vuonna 1985 MCA:lle 66 miljoonan dollarin kauppahintaan. Vuosien tappioiden jälkeen MCA myi LJN:n Acclaimille vuonna 1990. Acclaim sulautti yrityksen itseensä vuonna 1995.
Juokseva koira
thumb|Juokseva koira -kuvio antiikin ajan lattiamosaiikissa. Juokseva koira tai Vitruviuksen kierukka eli kierukkanauha on alun perin antiikin Kreikasta peräisin oleva koristeornamentti, joka muodostuu aaltoja muistuttavista spiraalimaisista kuvioista. Se on suosittu koristeaihe uusklassisessa arkkitehtuurissa.
Stryków
thumb|230px|Kirkko Strykówin keskustassa Stryków on kaupunki Puolassa, Łódźin voivodikunnassa. Se on samannimisen kunnan keskuskaupunki. Kaupungissa on 3 566 asukasta (2007).
Stryków mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1389. Kaupunkioikeudet se sai kuningas Jagellolta vuonna 1394. Kaupunki kasvoi kauppapaikaksi 1700-luvulla, ja se sai kuningas Sigismund II:lta oikeudet järjestää markkinat kahdeksan kertaa vuodessa. Puolan toisessa jaossa vuonna 1783 Stryków joutui Preussin alaisuuteen.
Vuonna 1807 Stryków siirtyi Varsovan suurherttuakunnalle ja vuonna 1815 Kongressi-Puolalle. Venäjän tsaarit rahoittivat 1700- ja 1800-luvuilla kaupungin tekstiiliteollisuuden kehittämistä. Vuonna 1870 Stryków menetti kaupunkioikeutensa monen muun alueen kaupungin tavoin. Stryków sai rautatieaseman vuonna 1903, kun se osui Łódźista Varsovaan johtavalle junaradalle, ja vuonna 1920 se sai kaupunkioikeutensa takaisin. Toisessa maailmansodassa Strykówin asukkaista noin 45 prosenttia kuoli. Ennen sotaa kaupungin väkiluku oli ollut noin 5 000, joista juutalaisia oli 2 000. Kuolleiden joukossa oli lähes koko kaupungin juutalaisväestö.
Vitaaliveljet
Vitaaliveljet tai vitaliaanit olivat 1300-luvun lopun ja 1400-luvun alun Itämerellä ja Pohjanmerellä vaikuttanutta merirosvojen ja kaappareiden löyhä kokonaisuus. Kyse oli enemmän tai vähemmän löyhästi toistensa kanssa tekemisissä olleista saksalaisista aatelismiehistä tai porvareista, jotka olivat hankkineet laivoja itselleen ja rosvosivat miehineen laivoja kuninkaiden nimissä. Vitaaliveljet sanoivat olevansa ”Jumalan ystäviä ja kaikkien vihollisia”. Heitä oli enimmillään yhteensä parisen tuhatta, ja he pystyivät varustamaan noin sata laivaa. Tärkeä keskuspaikka oli Gotlanti, mutta 1300-luvun lopulla vitaaliveljiä majaili myös Suomen rannikon linnoissa ja saaristossa.
Vitaaliveljet ryöstelivät laivoja pääasiassa Tanskan salmien ja Ahvenanmeren välisellä alueella. Tiedossa on useita dokumentoituja tapauksia kaappauksista ja ryöstöistä, jopa kaupunkien ryöstelystä. Vitaaliveljien toiminta loppui Itämeren kaupankäynnin kasvaessa, kun kauppalaivat aseistettiin vahvemmin ja alukset alkoivat liikkua suuremmissa saattueissa.
Vitaaliveljeskunnan historia
Vitaaliveljien toiminta alkoi 1300-luvun lopulla Gotlannista käsin Ruotsin kuninkaan Albrekt Mecklenburgilaisen antamien kaapparikirjeiden valtuuttamana. Kun kuningatar Margareetan joukot saartoivat Tukholman, kaapparijoukkiot yhdistyivät murtamaan saartoa ja toimittamaan elintarvikkeita saarrettuihin kaupunkeihin. Tästä tuleekin vitaaliveljien nimitys (, elintarvikkeet), elintarvikkeiden kuljettamisesta piiritettyyn Tukholmaan Mecklenburgilaisen tukijoiden taistellessa Margareetaa vastaan.
Kaappaustoiminnan alku
Vitaaliveljet mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1392, kun he kaappasivat kaksi elbingiläistä laivaa. Eritoten vitaaliveljet vainosivat Margareetaa tukeneiden lyypekkiläisten laivoja. Vitaliaanit kaappasivat vuonna 1392 piispa Tordin, ja hänet vietiin vangiksi Tukholmaan. Sen seurauksena Albrekt Mecklenburgilainen ja Tukholma julistettiin pannaan. Kaapparikapteeni Hanneksen johdolla vitaliaanit hyökkäsivät Norjan Bergeniin vuoden 1393 kiirastorstaina. Mukana olivat muun muassa vitaliaanikaappareista Klaus Störtebecker, maisteri Wigbold ja Gödeke Michels koostuva laivasto, jota oli vahvennettu 900 asemiehellä. Norjalaisten alun kiivaasta vastarinnasta huolimatta kaupunki ryöstettiin perin pohjin.
Gotlannista vitaaliveljien tukikohta
pienoiskuva| Gotlannin Visby oli vitaaliveljesten tukikohta ja suojasatama. Vuonna 1394 vitaaliveljet ottivat haltuunsa Gotlannin Visbyn, josta tuli heidän tukikohtansa ja pakopaikkansa. He toimivat myös Turun saaristosta käsin. Turun linnan päällikkönä vuosina 1395–1398 toiminut Knut Bosson oli liittoutunut mecklenburgilaisten kanssa, minkä vuoksi hän tuki vitaaliveljien kaapparitoimintaa ja antoi heidän toimia alueella.
Vuonna 1398 Saksalaisen ritarikunnan suurmestari Konrad von Jungingen tuli Gotlantiin 84 aluksella ja nousi maihin noin neljän tuhannen asemiehen kanssa. Vitaaliveljet pakenivat, ja Visby antautui heti. Saksalainen ritarikunta piti Gotlantia hallussaan vuoteen 1408. Margareetan päästyä voitolle valtataistelussa osa vitaliaaneista, kuten Sven Sture, Arent Styke ja Otto von Peccatel, siirtyivät hänen palvelukseensa, mutta enemmistö jatkoi kaapparitoimintaansa. Koska Albrekt Mecklenburgilaisen myöntämät kaapparikirjat eivät olleet enää minkään arvoisia, kaappareista tuli virallisesti merirosvoja.
Suomessa vitaaliveljet ryöstelivät 1395 Viipurin seuduilla ja Nevajoella, Turun saaristossa sekä Pohjanmaalla, ja joksikin aikaa he saivat haltuunsa Korsholman linnan
Vitaaliveljien loppu
1400-luvulle tultaessa vitaaliveljien toiminta oli tyrehtynyt tukijoiden ja tukikohtien puutteeseen. Käännekohtana voidaan pitää vuotta 1398, jolloin heidät karkotettiin Gotlannista. Tämän jälkeen joukon johtajista vain Klaus Störtebecker, Maister Wigbold ja Godeke Michels jatkoivat toimintaansa Pohjanmerellä Friiseinsaarilta 1 500 miehen kanssa. Johtajat vangittiin ja teloitettiin parin vuoden aikana, joten vitaliaanien olemassaolo lähestyi loppuaan. Vitaliaanit mainitaan viimeisen kerran 1429, jolloin tällä nimellä kutsuttu ryhmä ryösti ja poltti Bergenin.
Triumph-luokka (linjalaiva)
Triumph-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka. Se oli ensimmäinen brittiläinen 74-tykkinen alusluokka, jolla oli 24 naulan tykit ylemmällä tykkikannella.
Suunnittelu
Luokan alukset tilattiin alun perin 11. tammikuuta 1757 Dublin-luokan lisätilauksena. Ne nimettiin 17. ja 30. maaliskuuta. Kummankin tilaus kuitenkin uudistettiin 21. toukokuuta uuden ja selvästi suuremman aluksen suunnitelmien mukaisena, mikä oli kopioitu vuonna 1747 vallatusta Ranskan laivaston L'Invinciblestä. Vuonna 1793 kummankin aluksen yläkannen tykit vaihdettiin 18 naulan tykkeihin.
Alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkejä ja ylemmällä tykkikannella kolmekymmentä 24 naulan tykkiä. Näiden lisäksi puolikannella oli neljätoista ja keulakannella kaksi 9 naulan tykkiä.
Edla Niemi
Edla Niemi (s. 29. joulukuuta 1987) on suomalainen thainyrkkeilijä. Hän edustaa Helsinki Thaiboxing Clubia (HTBC) valmentajanaan Petri Martinez. Niemen saavutuksiin lukeutuu thainyrkkeilyn Euroopan mestaruudet vuosilta 2012 ja 2013 alle 75-kiloisten sarjassa, ja MM-pronssi vuodelta 2012. Vuonna 2013 Niemi edustaa Suomea vielä thainyrkkeilyn PM-kisoissa Tanskassa.
Niemi opiskelee fysioterapeutiksi Otaniemessä Laurea-ammattikorkeakoulussa. Hän on toiminut vuodesta 2010 aikidoseura Machikara ry:n puheenjohtajana sekä Suomen Aikidoliiton hallituksessa ja liiton juniori- ja nuorisovaliokunnan puheenjohtajana. Hän on harjoitellut kamppailulajeja 12-vuotiaasta saakka.
Kuningas (albumi)
Kuningas on suomalaisen pop/rock-yhtye Cliftersin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1987. Levy on äänitetty Topsonic-studiolla ja sen on julkaissut Fazer Finnlevy -levy-yhtiö Kräk!-merkillä sarjanumerolla KRÄLP 35. Lisensoitu One Inch Rock Ky:ltä Levykannen on valmistanut Kirjapaino Erkki Kuronen.
Karl-Emil Virta
Karl-Emil Virta (vuoteen 1906 asti Eldström, 18. marraskuuta 1899 – 11. heinäkuuta 1930) oli suomalainen pikamatkojen juoksija, ja 1920-luvulla Työväen Urheiluliiton paras neljännesmaileri. Turkulainen Emil ”Epu” Virta oli Suomessa kolmas, joka alitti 400 metrin haamurajan 50 sekuntia. Tuolloinen TUL:n ennätysaika 49,9 rikottiin vasta 1940-luvun puolenvälin jälkeen.
Emil Virran seura oli Maarian Kisatoverit.
John Rogers
Alfred John Rogers (s. 10. huhtikuuta 1953 Paradise Hill, Saskatchewan) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä 14 peliä ja WHA:ssa 44 peliä vuosina 1973–76.
Rogers pelasi juniorijääkiekkoa Edmonton Oil Kingsissä vuosina 1970–73. Hän loukkasi kaudella 1971–72 polvensa ja vamman korjaamiseksi tehtiin leikkaus. Kesällä 1973 hänet varasi sekä NHL:n Minnesota North Stars (vuorolla 29) että WHA:n Edmonton Oilers (vuorolla 6). Rogers aloitti heti syksyllä 1973 ammattilaisuransa, mutta alkukausi meni Minnesotan farmijoukkue New Haven Nighthawksissa. Ensimmäisen NHL-pelinsä hän pelasi joulukuussa 1973 ja teki heti maalin. Minnesotassa Rogers pelasi kuitenkin vain kymmenen peliä, ja kausi jatkui farmissa. Kaudella 1974–75 Rogers pelasi suurimmaksi osaksi myös New Havenissa, ja kun tuli selväksi, että hän ei mahtuisi Minnesotan vakiokokoonpanoon, päätti Rogers siirtyä NHL:n kanssa kilpailevan WHA-liigan Edmonton Oilersiin.
Oilersissa Rogers pelasi kaudella 1975–76 44 peliä, joissa teki tehopisteet 9+8. Hän lopetti pelaajauransa kauden päätyttyä.
Jääkiekkouransa aikana Rogers työskenteli pelikauden ulkopuolella maataloudessa.
Trinidad-Tobagon lippu
thumb|350px|Trinidad-Tobagon lippu Trinidad-Tobagon lippu hyväksyttiin maan lipuksi 31. elokuuta 1962. Punainen väri symboloi maan ja sen kansan elinvoimaa sekä auringon lämpöä ja energiaa. Valkoinen symboloi saaria ympäröivää merta, kansallista puhtautta ja ihmisten tasa-arvoa. Musta symboloi kansan yksimielisyyttä ja energiaa sekä rikkauksia.
Meanderi (taide)
thumb|Meanderikuvio [[Ródos|Ródokselta.]] Meanderi on alun perin antiikin Kreikassa friisinä tai reunakoristeena käytetty katkeamattomana nauhana jatkuva viivaornamenttikuvio. Se muistuttaa spiraalia, mutta on muodoiltaan suorakulmainen. Meanderi on saanut nimensä Fryygiassa virtaavan mutkittelevan Maiandrosjoen mukaan.
Kirjokiven rautatieasema
Kirjokiven rautatieasema on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Kouvolan Valkealassa, Kirjokiven kartanon läheisyydessä. Asema avattiin liikenteelle 24. lokakuuta 1889. Asemarakennuksen on ilmeisesti suunnitellut Bruno Granholm ja sen ulkoasu on muuttunut huomattavasti alkuperäisestä. Rakennusta laajennettiin 1916. Miehitys asemalla lopetettiin 25. toukokuuta 1968 ja tavaraliikenne lakkautettiin 1976. Tavaraliikennettä jatkettiin kuitenkin vielä 1980-luvulla ja ratapihaa käytettiin tavaravaunujen säilytykseen vuoteen 2000 saakka, jonka jälkeen sivuraiteet poistettiin käytöstä. Henkilöliikenne lakkautettiin 2. kesäkuuta 2002 ja liikennepaikka lakkautettiin 1. kesäkuuta 2003. Asemarakennus myytiin Kirjokiven kartanolle ja se siirrettiin pois vuonna 2005. Muut asema-alueen rakennukset siirtyivät 2007 Senaatti-kiinteistöille ja sitä kautta myyntiin.
Suurikuusikon kaivos
thumb|Kaivosaluetta kesäkuussa 2007. Kittilän kaivos (myös Suurikuusikon kultakaivos) on Kittilässä sijaitseva Euroopan suurin kultakaivos. Kaivosta operoi Agnico Eagle Mines.
Kaivoksen rakentamispäätös tehtiin seuraavana kesänä. Ensimmäiset kultaharkot kaivokselta valmistuivat keväällä 2009. Suurikuusikon kaivoksen vuosituotanto on noin 170 000 unssia eli noin 5 500 kiloa kultaa.
Suurikuusikon esiintymän malmin kultapitoisuus on korkea, mutta kulta esiintyy pääasiassa arseenikiisun hilassa niin sanottuna refraktorisena eli näkymättömänä kultana, mikä tekee siitä vaikeasti rikastettavaa. Kullanerottamisprosessissa käytetään muun muassa autoklaavihapetusta ja syanidiliuotusta. Rikastusprosessin haastavuus oli pääsyy pitkään tutkimusvaiheeseen ennen kaivostoiminnan käynnistämistä.
Geologisesti esiintymä on osa Kittilän vihreäkivivyöhykkeen yli kahden miljardin vuoden ikäisiä Porkosen tai Kautoselän muodostumia. Esiintymän isäntäkivet ovat mafisia pyroklastisia vulkaniitteja. Itse esiintymä on syntynyt hieman myöhemmin orogeenisten prosessien yhteydessä. Kulta esiintyy Kiistalan hiertovyöhykkeeseen liittyvissä juoniparvissa.
Syksyllä 2015 kaivoksella ilmeni jätealtaan vesiongelmia.
2022 kaivoksella työskenteli 466 (omaa) työntekijää.
Aiheesta muualla
67.91389°N, 25.4°W
Saksin maapäivät
Historia
Nykyaikainen kaksikamarinen perustuslakiin perustuva kansanedustuslaitos otettiin käyttöön silloisessa Saksin kuningaskunnan syyskuussa 1831. Vuonna 1871 Saksi liittyi omana osavaltionaan osaksi Saksan keisarikuntaa. Maapäivien vaaleissa 5. maaliskuuta 1933 Kansansosialistit voittivat 45% paikoista. Nämä olivat viimeiset vapaat vaalit Saksissa vuoteen 1990 asti. Saksin maapäivät lakkautettiin 1934 natsien toimesta ja perustettiin uudelleen vuonna 1946 Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle. Ne lakkautettiin taas 1952 Itä-Saksan toimesta, kun maassa lakkautettiin kaikki osavaltiot. Maapäivät perustettiin uudestaan Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen.
Vaalijärjestelmä
Maapäivävaalit suoritetaan viiden vuoden välein suhteellisella sekavaalitavalla. Edustujia maapäiville saadakseen on puolueen voitettava vähintään kaksi yhden edustajan vaalipiireistä tai saavutettava vähintään 5% koko osavaltion puoluelistaäänistä. Maapäivillä on vähintään 120 edustajaa. Maapäivien edustajista 60 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitapaa käyttäen. Loput paikoista täytetään puoluelistoilta. Puolueet voivat kuitenkin saada ns. ylijäämäpaikkoja (saks. Überhangmandat) jos he voittavat enemmän edustajia vaalipiireistä kuin heidän puolueensa olisi oikeutettu saamaan puoluelistaäänien perusteella. Tällöin syntyy myös muille puolueille jaettavia tasaamispaikkoja (saks. Ausgleichsmandat), joita jaetaan jotta maapäivien edustuksen suhteellisuus säilyisi. Tämän takia maapäivien edustajamäärä voi olla suurempi kuin 120 edustajaa.
Vuoden 2019 maapäivävaaleissa edustajamäärä jäi poikkeuksellisesti yhtä edustajaa pienemmäksi minimimäärästä eli 120:sta. Tämä johtui siitä että vaalien suuren voittajan AfD: n olisi pitänyt saada 39 paikkaa maapäivillä, mutta koska osa AFD:llä ei ollut ehdokkaita täyttämään lopullista paikkaa, jäi viimeinen paikka täyttämättä ja maapäivillä on vain 119 paikkaa, eli yksi vähemmän kuin tavallinen minimimäärä.
Atrophia Red Sun
Atrophia Red Sun on puolalainen death metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1995 Krakovassa, Puolassa.
Vesa Annola
Vesa Antero Annola (s. 19. joulukuuta 1964 Evijärvi) on toiminut kauppaoikeuden professorina Vaasan yliopistossa vuodesta 2007. Hänen tutkimuksensa liittyvät etenkin sopimuksiin ja Contract Designiin sekä arvopaperimarkkinoihin ja pankkitoimintaan.
Annola väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa (2005) ja kauppatieteiden tohtoriksi Vaasan yliopistossa (2003). Ennen nykyistä tehtäväänsä Annola toimi eri tehtävissä Turun yliopistossa ja Turun kauppakorkeakoulussa. Annola on saanut varatuomarin arvon Vaasan hovioikeudesta.
Hän on kirjoittanut monografioita muun muassa sopimuksen dynaamisuudesta, sisäpiirisääntelystä, sopimustulkinnasta sekä tukikirjeistä. Hänen tieteelliset artikkelinsa liittyvät näiden teemojen ohella myös yhtiöoikeuteen, sopimussuunnitteluun ja vakuuksiin.
Tällä hetkellä Annola toimii lääkemarkkinoinnin valtakunnallisen itsesääntelyelimen, Lääkemarkkinoinnin valvontakunnan puheenjohtajana. Annola on myös mm. arvopaperimarkkinoiden itsesääntelyelimen, Sijoituslautakunnan varajäsen.
Jorma Ihatsu
Evakkoperheen poika Jorma Ihatsu kävi keskikoulun Haminassa ja valmistui merkonomiksi Kotkan kauppaoppilaitoksesta. Vuonna 1957 hän pääsi kauppaneuvos Olavi Uiton ja tämän veljen Yrjö Uiton omistaman Ajattaren liikkeenhoitajaksi. Ihatsu eteni pienosakkaaksi ja lopulta Ajattaren pääomistajaksi. Vuonna 1966 Uitot ja Ihatsu perustivat Valintatalon ja seuraavana vuonna Aleksi 13:n.
Ihatsun onnistui neuvotella tukkuportaan ohittava toimitussopimus Valintataloille ensin Valion ja sitten monien muidenkin tavarantoimittajien kanssa. Hän johti Valintataloa kilpailijoitaan nopealiikkeisemmäksi mainonnan ja muun jatkuvan kampanjoinnin avulla. Valintatalo oli pitkään Helsingin Sanomien suurin mainostaja. Televisiomainonnassa Ihatsu oli mukana luomassa mainosjinglejä ”Valintatalon kassissa on talous vatupassissa” sekä ”Ajatar on Forumissa, Forumissa Mannerheimintiellä”.
120 myymälän ketjuksi kasvanut Valintatalo myytiin Eka-yhtymälle vuonna 1986. Konsernin emoyhtiö Euromarket Oy, johon kuuluivat myös Fotoyks-valokuvausliikeketju, Kehä-Siivous ja Juniormainos, haettiin konkurssiin 1990-luvun alun laman aikana.
Michael Todd
thumb|Michael Todd vuonna 1952. Michael ”Mike” Todd (synt. Avrom Hirsch Goldbogen; ) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja teatterituottaja. Hän sai tunnettuutta upeiden show-lavasteidensa ja musikaaliensa myötä. Häntä kutsuttiin ”show-bisneskuninkaaksi”. Todd käytti uutta Todd-AO:ksi kutsuttua laajakangasmenetelmää tunnetuimmassa elokuvassaan Maailman ympäri 80 päivässä (1956), joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Todd tunnettiin myös näyttelijä Elizabeth Taylorin kolmantena aviomiehenä. Hän sai surmansa lento-onnettomuudessa maaliskuussa 1958.
Pirkan Pyöräily
Pirkan pyöräily on vuodesta 1978 lähtien järjestetty vuosittainen kuntoilutapahtuma. Sen lähtö- ja maalipaikkana toimii Tampereen jäähalli. Tapahtuma järjestetään nykyisin kaksi viikkoa ennen juhannusta, lisäksi sitä seuraavalla viikolla järjestetään Pirkan yöpyöräily. Pirkan pyöräilyn päämatkat ovat 134 kilometriä pitkä Klassikko ja 217 kilometriä pitkä Pirkan lenkki. Nykyään järjestetään myös Hiekkapirkka (pituus 170 km pääasiassa hiekkateillä), Pirkan pyhä (pituus 43 kilometriä) ja Lilliputti (neljä kilometriä). Klassikon reitti kiertää Näsijärven, Pirkan lenkki kiertää Nokian ja Hämeenkyrön kautta seuraten loppumatkan Klassikon reittiä. Pirkan Pyhän reitti kiertää Pyhäjärven ympäri ja Lilliputti-reitti on jäähallin ympäristöstä.
Head Office Finland
Head Office Finland on sisältömarkkinointitoimisto ja osa kansainvälistä Head Office -sisältömarkkinointiketjua, joka on osa Sanoma-konsernia. Mediakonserni Sanoma toi yrityksen Suomeen syksyllä 2014.
Pirkan Pyöräily
Pirkan pyöräilyyn osallistuu vuosittain noin 2 000 pyöräilijää, mutta 2010-luvulla osallistujia on ollut lähemmäs 3 000. Osallistujamäärä oli korkeimmillaan vuonna 1982, jolloin pyöräilyyn osallistui lähes 4 000 henkilöä. Klassikko tai Pirkan lenkki lasketaan osaksi Pirkan kierroksen suorittamista. Pyöräilyn 20 kertaa suorittaneet nimetään mestaripyöräilijöiksi ja saavat itselleen pysyvän, punataustaisen kilpailunumeron. Nykyään tapahtumassa ei ole ajanottoa. Pirkan pyöräilyn voi suorittaa polkupyöräilyn lisäksi myös rullaluistelemalla.
Head Office Finland
Marraskuussa 2015 Sanoma tiedotti, että Head Office Finland siirtyy osaksi Sanoma Content Marketing -yksikköä.
Historia
Sanoma Media Belgium osti Head Officen kesällä 2012, kaupalla Sanoma halusi vahvistaa sisältömarkkinointistrategiaansa. van Lembergen perusteli myyntiä sillä, että yrityksen kasvumardollisuudet olivat rajalliset: Belgia oli markkina-alueena pieni, pääomasijoittajat eivät ymmärtäneet bisnestä ja mainostoimistoja yritys kiinnosti lähinnä siinä, että ne voisivat sen avulla paikata omia tappioitaan. van Lembergiä kiinnosti Sanoman tarjoama journalistinen perspektiivi.
Yritys on voittanut alallaan kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja, syksyllä 2013 se valittiin vuoden sisältömarkkinointitoimistoksi Content Marketing World Conferencessa.
Mediakonserni Sanoma toi yrityksen Suomeen syksyllä 2014. Sanoma siirsi yrityksen yhteyteen Sanoma Yritysjulkaisut -yksikön, joka oli aiemmin kuulunut Magazine Mediaan. Yksikön asiakkaita olivat muun muassa Finnair, Orion ja Nordea ja se valittiin neljästi peräkkäin Suomen parhaaksi asiakaslehtitaloksi Taloustutkimuksen joka toinen vuosi tekemässä tutkimuksessa. Suomen Head Office toimii Belgian yrityksen alaisuudessa. Sen toimitusjohtajaksi valittiin Kati Sulin, joka siirtyi paikkaan Fazerista, jossa hän oli toiminut online- ja mediajohtajana. Head Office -ketju toimii Suomen ja Belgian lisäksi myös Hollannissa ja sen asiakkaisiin kuuluvat muun muassa Unilever, Renault, ABB ja Bridgestone.
Vuonna 2014 Head Office työllisti 270 henkilöä, sen liikevaihto oli 40 miljoonaa euroa ja sillä oli asiakkaita 17 maassa.
Tuotteet
Head Office Finland tuottaa asiakkaidensa brändeille sisältöä kaikkiin niiden kanaviin. Esimerkkisisältöjä ovat jutut asiakaslehtiin, uutiskirjeisiin, verkkosivuille ja intranetiin. Yritys analysoi myös yleisöjä ja seuraa viestinnän tuloksia.
Asiakkaat
Head Office Finlandin asiakkaita ovat muun muassa DNA:n yritysliiketoiminta, Teollisuussijoitus, Finnair, Orion, Nordea ja työeläkeyhtiö Varma, jolle tehdään Varma-asiakaslehteä.
Saladin Grunér
pienoiskuva|Saladin Grunér ja Augusta Maria Lovisa Grunér. Kuvaaja [[Johan Jakob Reinberg.]] Saladin Grunér (9. heinäkuuta 1824 Hämeenlinna – 25. maaliskuuta 1894) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Grunérin vanhemmat olivat C. H. Grunér ja Sophia Albertina Wikberg ja puoliso vuodesta 1856 Augusta Maria Lovisa Ithimaeus. Grunér palveli ensin vänrikkinä 11. suomenmaalaisessa linjapataljoonassa ja vuodesta 1850 aliluutnanttina Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonassa. Luutnantiksi hänet ylennettiin vuonna 1851. Vuonna 1855 hänet määrättiin pataljoonansa esikunnan adjutantiksi ja ylennettiin alikapteeniksi. Krimin sodan alussa Grunér palveli vanhempana adjutanttina Suomeen sijoitettujen joukkojen esikunnassa. Sodan lopulla 1855 hänet määrättiin palvelukseen 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonaan, mutta mainitussa virassa pysytettynä. Grunér ylennettiin kapteeniksi 1856 ja majuriksi 1862, jolloin hänet määrättiin 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan Mynämäen komppanian päälliköksi. Everstiluutnantiksi hän yleni 1863 ja everstiksi 1867. Kun ruotujakoiset tarkk’ampujapataljoonat lakkautettiin Suomessa 1868, Grunér siirrettiin reserviin. Hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina marraskuussa 1876.
Painfull Love
Painfull Love on puolalaisen doom/death metal -yhtye Atrophia Red Sunin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1995.
Pasi Puistola
SM-liigauran alku Ilveksessä
Puistola on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti seurassa B-nuorten SM-pronssia keväällä 1995. Puistola debytoi SM-liigassa kaudella 1997–1998, jolloin koko kausi kului Ilveksen SM-liigajoukkueen vahvuudessa. Hän teki 48 runkosarjaottelussa tehot 3+13=16 ja yhdeksässä playoff-ottelussa syntyivät tehot 1+1=2. Puistola valittiin SM-liigan vuoden tulokkaaksi ja hänet palkittiin Jarmo Wasaman muistopalkinnolla. Puistola sijoittui tulokkaiden pistepörssissä toiseksi SaiPan Ville Immosen jälkeen. Hän voitti keväällä 1998 SM-hopeaa.
Puistola teki toisella SM-liigakaudellaan 1998–1999 44 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Hän myös vahvisti Ilveksen A-nuoria keväällä 1999, jolloin he voittivat SM-hopeaa. Puistola oli kevään 1999 pudotuspeleissä tehoilla 5+4=9 pelipaikastaan huolimatta paras maalintekijä, toiseksi paras pistemies Kärppien Jari Viuhkolan jälkeen, Ilveksen paras pistemies sekä tehokkain puolustaja. Hän pelasi kauden aikana myös EHL:ssä tehden viidessä ottelussa tehot 4+1=5. Puistola siirtyi kesken neljännen SM-liigakautensa 2000–2001 loppukaudeksi Porin Ässiin lokakuussa 2000 hänen 12 pelaamansa ottelun jälkeen. Siirron taustalla olivat pelilliset syyt ja palkka.
Tappara-vuodet 2001–2006
Toukokuussa 2001 Puistola palasi Tampereelle, mutta siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tapparan riveihin. Hän voitti keväällä 2002 SM-hopeaa. Puistola teki tammikuussa 2003 kaksivuotisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa. Hän voitti keväällä 2003 Suomenmestaruuden. Puistolan tulokaskaudella 1997–1998 tekemät tehot 3+13=16 olivat pitkään hänen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa. Hän teki uuden piste-ennätyksensä kuuden kauden jälkeen kaudella 2004–2005, jolloin Puistola teki 54 runkosarjaottelussa tehot 6+20=26. Hän oli Tapparan tehokkain puolustaja ja sijoittui SM-liigan puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Puistola oli myös Tapparan sisäisen syöttöpörssin toinen Stefan Öhmanin jälkeen sekä sisäisen pistepörssin neljäs Marko Ojasen kanssa. Hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen huhtikuussa 2005.
Viimeisimmällä SM-liigakaudellaan 2005–2006 Puistola teki yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+16=30. Hän voitti SM-liigan puolustajien maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi Ilveksen Ville Koistisen ja HPK:n Jukka-Pekka Laamasen jälkeen. Kevään 2006 pudotuspelit päättyivät kuitenkin Puistolan osalta kolmeen otteluun nivusvamman takia.
Vuodet ulkomailla
Puistola ei käyttänyt Tappara-sopimuksessaan ollutta optiota kaudelle 2006–2007, vaan hän siirtyi Elitserien-joukkue HV71:een kaksivuotisella sopimuksella. Puistola teki siellä ensimmäisellä kaudellaan hyvät tehot 11+23=34, joilla hän oli Elitserienin viidenneksi tehokkain puolustaja. HV71:n sisäisessä pistepörssissä Puistola oli kolmas maanmiehensä Jukka Voutilaisen kanssa. Kaudella 2007–2008 hän voitti tehoilla 11+21=32 puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi joukkuetovereidensa Mikko Luoman ja Johan Åkermanin jälkeen. Puistola teki joulukuussa 2007 kolmivuotisen jatkosopimuksen HV71:n kanssa. Hän voitti keväällä 2008 Ruotsinmestaruuden.
Kaudella 2008–2009 Puistola sijoittui tehoilla 6+25=31 puolustajien pistepörssissä toiseksi Djurgårdens IF:n Marcus Ragnarssonin jälkeen. Hän jakoi Ragnarssonin kanssa myös puolustajien syöttöpörssin voiton. Puistola voitti keväällä 2009 Elitserien-hopeaa. Hän pelasi kauden aikana myös Mestarien liigassa. Kaudella 2009–2010 Puistola teki yhden kauden piste-ennätyksensä Elitserienissä tehoilla 13+26=39. Hän oli liigan neljänneksi tehokkain puolustaja sekä puolustajista toiseksi paras maalintekijä joukkuetoverinsa David Petrasekin jälkeen. Puistola oli HV71:n sisäisen pistepörssin kolmas. Hän jakoi kevään 2010 pudotuspelien puolustajien pistepörssin voiton joukkuetovereidensa Petrasekin ja Adam Almqvistin kanssa. Puistola voitti kauden päätteeksi Ruotsinmestaruuden. Kaudella 2010–2011 Puistola sijoittui tehoilla 5+23=28 Elitserienin puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän toimi HV71:n varakapteenina.
Toukokuussa 2011 Puistola teki vuoden mittaisen sopimuksen KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsin kanssa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Donbass Donetskiin. Puistola mahtui joukkueen kokoonpanoon kuitenkin vain 20 runkosarjaotteluun. Hän edusti Donetskia kauden aikana myös Continental Cupissa, jonka joukkue voitti.
Paluu Tapparaan
Kaudeksi 2013–2014 Puistola palasi nelivuotisella sopimuksella Tapparaan. Hänen ensimmäinen sopimuskautensa päättyi SM-hopeaan. Kaudella 2014–2015 Puistolan rooli Tapparassa jäi hyvin pieneksi ja joukkue lainasi hänet syyskuussa 2014 marraskuun maaottelutaukoon asti kestäneellä sopimuksella Kalevan Pallon paitaan paikkaamaan Mikko Jokelan loukkaantumista. Puistola pelasi loukkaantumistenkin vuoksi lopulta kauden aikana vain 23 runkosarjaottelua. Elokuussa 2015 hänen kerrottiin yhteisymmärryksessä lähtevän Tapparasta. Puistolalla oli kuitenkin edelleen sopimus seuran kanssa. Tappara lainasi hänet lokakuussa Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Siirtotakarajalla helmikuussa 2016 Tappara kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Pelicansiin. Puistola vietti loppukauden kuitenkin lähinnä toipilaana loukkaantumisen vuoksi, eikä pelannut otteluakaan Pelicansissa.
Puistola jatkoi kaudella 2016–2017 alkuperäisen sopimuksensa mukaisesti Pelicansissa. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi.
Kauden jälkeen Puistola lopetti uransa.
Maajoukkueura
Puistola oli voittamassa myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 1998. Hän on miesten ja alle 20-vuotiaiden MM-kullallaan Janne Ojasen ja Niko Kapasen ohella ainoa suomalaispelaaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden molemmista ikäluokista. Yhteensä Puistola on pelannut 77 A-, 23 nuorten ja 12 poikien maaottelua.
Perhe
Puistolalla on vaimo ja pojat Patrik (s. 2001) ja Niklas (s. 2004) sekä tytär Elli (s. 2010). Heistä Patrik pelaa hyökkääjänä Jukureissa ja hänet valittiin Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi vuonna 2016.
Iso Katkerajärvi
Iso Katkerajärvi  muodostaa Pienen Katkerajärven kanssa suolajärven Suezin kanavan eteläisen ja pohjoisen osan välille. Järvien pinta-ala on yhteensä noin 250 neliökilometriä ja ennen kanavan rakentamista niiden kohdalla oli kuivia suolalaaksoja. Koska kanavassa ei ole sulkuportteja maaston tasaisuuden vuoksi, virtaa järveen vapaasti vettä Punaisestamerestä ja Välimerestä.
Semnan
Semnan (myös muodossa Samnān) on historiallinen, maakuntakeskuksena toimiva kaupunki ja aliprovinssitason hallintoalue (šahrestan) Iranin Semnanin provinssissa. Semnanin kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 184 kilometriä Teheranista itään.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 153 680. Edeltävinä väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 29 036 (1956), 31 058 (1966), 38 786 (1976), 64 891 (1986), 75 131 (1991), 91 045 (1996) ja 126 780 (2006).
Pentti J. Huhtala
Pentti Johannes Huhtala (6. toukokuuta 1926 Kuusankoski – 19. kesäkuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.