cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mosambik yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Daegun 2011 MM-kisoihin osallistui vain kaksi mosambikilaisurheilijaa, eivätkä he menestyneet: Anatercia Quive karsiutui naisten 100 metrin juoksun ja Kurt Couto miesten 400 metrin aitajuoksun alkuerissä. Moskovassa 2013 Mosambikin ainoa edustaja Flavio Seholhe karsiutui miesten 1 500 metrin juoksun alkuerissä. Pekingissä 2015 Kurt Couto pääsi 400 metrin aitajuoksussa välieriin. Lontoossa 2017 ja Dohassa 2019 Creve Armando Machava karsiutui miesten 400 metrin aitajuoksun alkuerissä.
Maksukortti
Maksukortti on kortti, jolla voidaan maksaa tuotteista tai palveluista ilman käteistä rahaa. Maksukortteja voidaan käyttää yleisesti tuotteiden ja palveluiden maksamiseen tai rajoitetummin esimerkiksi matkakorttina.
Maksukorttien tekniikka
Ensimmäiset 1950-luvun Diners Club -luottokortit olivat kartonkia. Niillä oli tunnisteena asiakkaan allekirjoitus. Hiukan myöhemmin lisättiin luottokortin numero. Kartonkiset kortit eivät osoittautuneet kovin kestäviksi ja kun korttitiedot kopioitiin ostoskuiteille käsin, syntyi virheitä. Kartonkikortit korvattiinkin pian muovisilla. Ensimmäiset muoviluottokortit olivat 1958 julkaistu BankAmericard (Visan edeltäjä) ja American Express 1959.
Nykyisin maksukortit ovat tavallisesti 85,60 mm × 53,98 mm kokoisia muovikortteja. Kortin paksuus on 0,76 mm. Korttien muotoa säätelee standardi ISO/IEC 7810.
Korttitiedot alettiin painaa muovikorteille kohokirjoituksella. Tiedot käsittävät tavallisesti kortin numeron, kortinhaltijan nimen ja eräitä muita tietoja. Näitä tietoja käytetään maksettaessa leimauslaitteella eli ns. höylällä. Kohokirjoituksen tiedot siirretään maksukuitille asettamalla kortti höylään ja painamalla tiedot kuittiin. Suomessa yleisten Visa- ja Mastercard-korttien höyläys päättyi vuoden 2007 lopussa.
Luotto- ja pankkikorttien takana on nykyisin yleensä magneettiraita. Se otettiin koekäyttöön vuonna 1970. Raita yleistyi kuitenkin vasta vuosia myöhemmin.
Maksukortit ovat nykyisin usein sirukortteja. Sirukortilla on prosessorisiru, joka sisältää turvaprosessorin ja sen muistin. Sirukortti voi olla kontaktikortti, jonka käyttö vaatii kortin syöttämisen lukulaitteeseen. Sirukortti voi olla myös etäluettava. Etäluku tapahtuu radiosignaalin avulla, jolloin riittää kortin vieminen kortinlukijan läheisyyteen.
Suomen ensimmäinen sirumaksukortti oli vuonna 1987 käyttöön otettu Otakortti. 1990-luvun alussa otettiin siru käyttöön puhelukorteissa sekä 1993 Avant-kortissa. Luottokorteissa siru tuli käyttöön 2000-luvun alussa.
Korttinumero
Maksukortin numero on tavallisesti painettu kortin etupuolelle joko värillä tai kohokirjaimin. Yhdistelmäkortilla voi olla useampiakin numeroita kuten esimerkiksi korttiin liitetyn kanta-asiakastilin numero. Lisänumerot voivat näkyä kortin etu- tai kääntöpuolella.
Korttinumeron rakenne on määritelty standardissa ISO/IEC 7812-1:2006. Korttinumerossa on korkeintaan 19 numeroa ja se on seuraavaa muotoa:
MIIIII XXX... T
Korttinumeron ensimmäinen numero (M, engl. major industry identifier, MII) kertoo kortin myöntäjän toimialan seuraavan taulukon mukaisesti. Korttia voidaan kuitenkin käyttää myös numeron osoittaman toimialan ulkopuolella.
Numerosarjoissa 80ccc ja 9ccc tarkoittaa ccc kolminumeroista maatunnusta standardin ISO 3166-1 mukaisesti.
Numerointi ei ole kiinteä, vaan numeroalueita voidaan hakemuksesta antaa uusille kortin myöntäjille.
Korttinumero esitetään usein neljän numeron ryhmissä, mutta muunkinlaisia ryhmittelyjä esiintyy.
Korttimaksamisen sääntely ja turvallisuus
Korttimaksamista koskee eri instanssien sääntely. Sääntelijöinä ovat esimerkiksi korttijärjestöt (mm. Visa, Mastercard) ja Suomessa Finanssivalvonta. Sääntely koskee maksamisen teknistä toteuttamista sekä korttitiedon käsittelyä.
Turvallisen korttimaksamisen uhkina pidetään esimerkiksi erilaisia huijausyrityksiä, varkauksia, roskapostia, korttien kopiointia, korttitietojen kalastelua (verkkourkinta), tietomurtoja sekä tietokoneviruksia. Näillä keinoilla rikolliset pyrkimät saamaan käyttöönsä kortin tai kortin ja sen tunnusluvun PIN tai verkkokauppaostoksiin tarvittavat korttitiedot. Rikollisten tavoitteena on saada rahaa tai helposti rahaksi muunnettavia hyödykkeitä.
PCI DSS -standardi (Payment Card Industry Data Security Standard) luo turvaa korttimaksamiseen ja määrittelee korttimaksamisen turvallisuuden teknisten vaatimusten minimitason. Standardia hallinnoi kansainvälinen ja riippumaton toimielin PCI Security Standards Council.
Katso myös
Maksukorttien tyyppejä:
Maksukorttien tekniikkaa:
Josef Hiltl
Josef Hiltl (30. elokuuta 1889 – 20. huhtikuuta 1979) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Regensburgin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1914 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Constantinan titulaaripiispaksi 28. huhtikuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Buchberger.
Hiltl osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Othmar Schoeck
Othmar Schoeck (1. syyskuuta 1886 Brunnen, Schwyz – 8. maaliskuuta 1957 Zürich) oli sveitsiläinen säveltäjä. Hän oli merkittävin oopperan, kuoroteosten ja satojen laulujen säveltäjänä, mutta sai tunnustusta myös orkesterimusiikillaan.
Schoeck opiskeli Zürichin konservatoriossa ja suoritti lisäksi yksityisiä opintoja Max Regerin johdolla Leipzigissä. Hän pitäytyi vahvasti perinteisissä harmonioissa ja muodoissa, vaikka vallitseva virtaus oli hänen aikanaan dissonoivampi. Hänen oopperoihinsa kuuluu Heinrich von Kleistin draamaan sävelletty Penthesilea (1927). Sävellystyönsä ohella Schoeck johti orkesteria, säesti pianolla laulajia ja toimi opetusviroissa.
Lapin koulutuskeskus REDU
Lapin koulutuskeskus REDU on Rovaniemen koulutuskuntayhtymän ammatillinen oppilaitos. Ammattiopistossa opiskelee noin 5 000 opiskelijaa. Oppilaitos on perustettu 1.1.2006 ja siellä voi suorittaa seuraavat koulutusalat: Humanistinen ja kasvatusala, liiketalouden ja hallinnon ala, luonnotieteiden ala, sosiaali,- terveys- ja liikunta-ala, tekniikan ja liikenteen ala, luonnonvara- ja ympäristöala sekä matkailu,- ravitsemis- ja talousala.
Oppilaitoksella on yksiköitä Rovaniemellä, Ranualla, Kittilässä ja Sodankylässä.
Hadi Azizkhani
Hadi Azizkhani (s. 1978 ) on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton maailmanmestaruuden 2004. Hän voitti loppuottelussa Hassan Nazemin.
Riian satama
Satama voi ottaa vastaan syväykseltään enintään 14,7-metrisiä aluksia. Satama-alueen laiturien kokonaismitta on 13,8 kilometriä.
Riian matkustajasatama on osa satamaa. Riiassa käyvien laivamatkustajien määrä on kasvanut viime vuosina. Kaksi Tallink-varustamon matkustajalaivaa (syksyllä 2012: M/S Romantika ja M/S Silja Festival) liikennöi väliä Riika–Tukholma, ja alukset operoivat Latvian lipun alla. Lauttaliikenteen matkustajien määrä ylitti 700 000 vuonna 2011. Lisäksi satamassa vierailee lukuisia risteilyaluksia, jotka tuovat etenkin ruotsalaisia ja saksalaisia matkustajia. Risteilymatkustajien määrä on vaihdellut vuosittain 40 000 ja 85 000 välillä.
Liikenteen määrä
Jopa 80 prosenttia Riian vapaasataman rahdista on kauttakulkuliikennettä, joka on matkalla johonkin tai lähtee jostain IVY-maasta. Myös näiden maiden ja Kiinan kansantasavallan välisen kaupan vilkastuminen näkyy satamassa. Satama-alueella operoi yli 30 ahtausyritystä ja yli 30 laiva-agenttia. Vuonna 2012 satama onnistui kasvattamaan rahtimääriään erityisesti hiilen (14,9 milj. t.) ja öljytuotteiden (7,7 milj. t.) kauttakuljetuksen lisääntymisen ansiosta. Rahtimäärien kasvua oli myös vuonna 2014.
Riian sataman vuosittainen rahti- ja matkustajamäärä: Rahtimäärä voi vaihdella tilastosta toiseen jonkun verran. Matkustajamäärä sisältää sekä reitti- että risteilymatkustajat.
Hugo Toeppen
Hugo Anton Toeppen (8. lokakuuta 1853 Udzikowo, Puola – 26. syyskuuta 1933 Riverside) oli yhdysvaltalainen vapaapainija. Hänen seuransa oli saintlouisilainen Concordia Turnverein. Toeppen osallistui 50-vuotiaana St. Louisin olympialaisissa 1904 alle 71,7 kilon sarjaan, joissa hän putosi puolivälierissä. Hugon poika Manfred oli vesipalloilija.
Pierre Ollivier
Pierre Ollivier (1890 – ?) oli belgialainen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1924 alle 79 kilon sarjaan, josta hän voitti hopeaa.
Antonius Hofmann
Antonius Hofmann (4. lokakuuta 1909 – 11. maaliskuuta 2000) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Passaun hiippakuntaan 13. huhtikuuta 1936 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi sekä Berenicen titulaaripiispaksi 20. syyskuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Simon Konrad Josef Landersdorfer, jota avustivat Josef Freundorfer ja Josef Hiltl.
Hofmannista tuli Passaun piispa 27. lokakuuta 1968. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 1984.
Karkkilan Tienoo
Karkkilan Tienoo oli Karkkilaan ja Nummi-Pusulaan Uudellamaalla leviävä paikallislehti. Lehti perustettiin vuonna 1962, ja se ilmestyi kerran viikossa keskiviikkoisin. Lehteä julkaisi aiemmin Karprint Oy ja vuoden 2021 helmikuusta alkaen Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media. Karkkilan Tienoon julkaiseminen päättyi 1. joulukuuta 2022.
Monaco talviolympialaisissa 2014
Monaco osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Monacoa edusti viisi urheilijaa kahdessa eri urheilumuodossa. Lisäksi Monacon kisajoukkueeseen oli nimetty yksi varaedustaja miesten rattikelkkailun joukkueeseen. Avajaisissa joukkueen lipunkantajana toimi alppihiihtäjä Olivier Jenot.
Alppihiihto
Monaco sai kolme maapaikkaa alppihiihtoon.
Rattikelkkailu
Monaco sai yhden paikan kahden miehen kelkkakilpailuun. Kelkkajoukkue koostui kahdesta urheilijasta sekä varamies Rudy Renaldista.
* – Kelkan kuljettaja
George Abela
George Abela  (s. 22. huhtikuuta 1948) on maltalainen poliitikko, joka oli Maltan tasavallan presidentti 4. huhtikuuta 2009 alkaen viiden vuoden ajan eli vuoteen 2014 asti. Abela kuuluu Työväenpuolueeseen, joka on johtavassa asemassa Maltan politiikassa.
Abela on opiskellut Maltan yliopistossa englantia, maltan kieltä ja historiaa sekä oikeustiedettä.
Jayson Blair
Jayson Blair (s. 23. maaliskuuta 1976) on yhdysvaltalainen entinen The New York Timesin toimittaja. Hän ehti työskentelemään lehdessä viiden vuoden ajan ennen kuin paljastui, että hän oli keksinyt artikkeleja ja kopioinut niihin tietoja tiedotusvälineistä.
Blair erotettiin lehdestä toukokuun 2003 alussa. Skandaalin seurauksena myös New York Timesin vastaava päätoimittaja ja toimituspäällikkö ottivat lopputilin.
FK Sortavala
FK Sortavala (ven.ФК Сортавала) on karjalainen jalkapalloseura jonka kotipaikka Sortavalan kaupungissa. Joukkue pelasi Suomen kansallisissa sarjoissa 1995-1998. Ensimmäisellä kaudellaan se voitti Itä-Suomen Nelosen mestaruuden ja nousi Kolmoseen. Karjalan mestaruuden joukkue on voittanut kaksi kertaa ja oli viimeksi pronssisijalla vuonna 2000.
Hamberg
Hamberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lothar Thoms
Lothar Thoms (18. toukokuuta 1956 Guben – 5. marraskuuta 2017 Forst (Lausitz) ) oli Saksan demokraattista tasavaltaa edustanut saksalainen ratapyöräilijä. Hän oli kilometrin aika-ajon olympiavoittaja, nelinkertainen amatöörien maailmanmestari ja maailmanennätyksen haltija.
Thoms voitti kilometrin aika-ajon olympiakultaa Moskovassa 1980 sisäratojen maailmanennätysajalla 1.02,955. Hän kukisti hopeamitalisti Aleksandr Panfilovin lähes kahdella sekunnilla. Hänen maailmanennätyksensä rikkoi Martin Vinnicombe maaliskuussa 1989.
Thoms voitti kilometrin aika-ajon amatöörien maailmanmestaruuden 1977, 1978, 1979 ja 1981 sekä sai MM-hopeaa 1982 ja MM-pronssia 1983. Hän saavutti junioreiden EM-pronssia eräajossa 1974. Hän voitti DDR:n mestaruuden kilometrin aika-ajossa 1977, 1978 ja 1983.
Chandler Egan
Henry Chandler Egan (21. elokuuta 1884 Chicago – 5. huhtikuuta 1936 Everett) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiavoittaja.
Egan osallistui Saint Louis´n kesäolympialaisiin 1904, missä hän voitti joukkuepelin kultaa ja yksinpelin hopeaa kanadalaisen George Lyonin jälkeen. Amatöörien Yhdysvaltain-mestaruuden Egan voitti vuosina 1904 ja 1905. Myöhemmin hän suunnitteli useita golfkenttiä Yhdysvaltain länsirannikolle.
Eganin serkku Walter Egan pelasi myös Saint Louisin kesäolympialaisten kultaa voittaneessa joukkueessa.
Colourstrings
Colourstrings on soitinopetusmetodi, jonka ovat luoneet Géza Szilvay ja hänen veljensä Csaba Szilvay.
Soitinopetus on musiikkileikkikoulun luonnollinen jatke. Värien ja visuaalisen hahmottamisen avulla omaksutaan kaikki perusopetuksessa tarvittavat taidot ja tiedot. Colourstringsin käyttämä relatiivinen solmisaatio edistää intonaatiota, helpottaa transponointia ja edesauttaa sormien itsenäistä ja vapaata liikkumista soittimen kaikissa rekistereissä.
Colourstrings-opetusmateriaaleja on kehitelty viulun, alttoviulun, sellon ja kontrabasson opetukseen. Myös Colour Flute ja Colour Keys -opetusmetodit perustuvat Colourstings-menetelmään.
Emily
Emily on yleinen naisten etunimi erityisesti englanninkielisillä alueilla.
Reikäreuna-elokuvafestivaali
Festivaalin järjestäjänä toimii Taideyhdistys Roihu ry (2004 toimintansa aloittanut yhdistys). Festivaalin persoonallisuus on poikkitaiteellisuus ja tunnelma. Kohokohtana on ollut Kylpytynnyri-Kino (vuodesta 2011), jossa lyhytelokuvia katsotaan kylpytynnyreistä festivaalin baarin terassilla. Vuosittain elokuvien lisäksi festivaalilla ollaan kuultu musiikkia ja koettu kuvataidetta.
Päärakennuksena on toiminut Taiston elokuvateatteri Oriveden aseman vieressä. Myös vanha asematalo ja muut viereiset rakennukset ovat olleet Reikäreunan käytössä elokuvasaleina, taidenäyttely- ja majoitustiloina.
Reikäreunan aikana ollaan näytetty pitkiä- ja lyhytelokuvia sekä Suomesta että ulkomailta. Ohjelmassa on ollut vanha kotimainen elokuva. Vuodesta 2012 on näytetty myös live-säestettyjä elokuvia.
Reikäreunassa on lyhytelokuvakilpailu, jonka parhaat lyhytelokuvat raati on palkinnut haluamallaan tavalla. Kilpailuun on voinut osallistua kaikki Suomessa tuotetut enintään 30 minuuttia pitkät elokuvat.
Reikäreuna on ollut osa Oriveden kulttuuritapahtumien ketjua, Oriveden Suvea
Historia
Ensimmäisen kerran festivaali järjestettiin vuonna 2005. Ajatus festivaalin pystyttämiseen syntyi, kun Taideyhdistys Roihy ry:n jäsenet kaipasi lyhytelokuvilleen näkyvyyttä. Festivaali toteutettiin yhdessä Sirkus Supiaisen kanssa ja se sai vieraakseen Markku Pölösen.
Toisena vuonna päävieraaksi saapui Arto Halonen ja kolmantena vuonna festivaalien päävieraat olivat interaktiivisen elokuvan ammattilaiset Chris Hales ja Teijo Pellinen. Neljäntenä vuonnaan festivaali kasvoi kaksipäiväisestä viisipäiväiseksi. Vuonna 2008 lanseerattiin myös kaksi uutta vieraskategoriaa: taiteilijavieras ja satunnaisvieras.
Päävieras, taiteilijavieras ja satunnaisvieras muodostivat lyhytelokuvakilpailun raadin vuosina 2008-2014.
2008 päävieraina olivat Kummeli Alivuokralainen -elokuvan tekijät Matti Grönberg, Heikki Vihinen, Timo Kahilainen ja Heikki Silvennoinen. Taiteilija vieraana Kari Yli-Annala ja satunnaisvieraana puutarhuri Harri Entonen. Vuoden 2008 festivaalilla vieraili 1 510 kävijää.
Vuonna 2009 päävieraana oli elokuvaohjaaja Mari Rantasila, taiteilijavieraana kuvataiteilija Markku Arantila ja satunnaisvieraana hautausurakoitsija Timo Virtanen. Lyhytelokuvakilpailun voiton vei dokumentti Sniikkerit, jonka on ohjannut Heikki Slåen Metropolia ammattikorkeakoulusta. Kokonaisuudessaan festivaalilla vieraili 2250 henkeä, joka oli 750 henkeä enemmän kuin edellisenä vuonna.
Vuoden 2010 festivaali järjestettiin 9.-12.9.2010 ja lyheni nelipäiväiseksi. Festivaalin erityisvieraina olivat ohjaaja Aleksi Salmenperä päävieraana, kuvataiteilija Veli Granö taiteilijavieraana ja talous- ja velkaneuvoja Kirsti Lattunen satunnaisvieraana. Elokuvakilpailuun osallistui ennätykselliset 104 elokuvaa. Sen voitti Zagros Manucharin lyhytelokuva Vielä tämän hetken. Raati luonnehti elokuvaa omaperäiseksi, vaikuttavaksi ja kilpailun vahvimmaksi elokuvaksi. Voittaja kuittasi 400 euroa 500 euron palkintopotista ja 100 euron kunniamaininta myönnettiin Mari Aaltosen Syyslaululle. Yleisön suosikki vuonna 2010 oli Joni Männistön, Janne Kukkosen, JP Saaren ja Mikko Korhosen animaatio Katiska. Jaetulle toiselle sijalle yleisöäänestyksessä tulivat Reetta Aallon Marja-Sisko ja Outi Tienhaaran Haluatko tietää. Kuudes (2010) Reikäreuna teki uuden yleisöennätyksen, kun festivaalille osallistui kaiken kaikkiaan 2812 kävijää, mikä on yli 500 kävijää enemmän kuin vuonna 2009.
Vuoden 2011 päävieraana oli elokuvaohjaaja Matti Ijäs, taiteilijavieraana kuvanveistäjä Kari Tykkyläinen ja satunnaisvieraana työterveyshoitaja Päivi Suomela-Rautio. Elokuvakilpailun voitti Hannu-Pekka Peltomaan Kädessäni. Kunniamaininta myönnettiin Maarit Lallin Keinu Kanssain -elokuvalle. Festivaalilla vieraili 2300 ihmistä. Festivaalin uudeksi vetonaulaksi osoittautui Taiston pihalla ollut Kylpytynnyri-Kino, joka oli siitä lähtien Reikäreunan päävetonaula.
Vuoden 2012 päävieraana oli elokuvaohjaaja Anssi Mänttäri, taiteilijavieraana kuvataiteilija Outi Heiskanen ja satunnaisvieraana ambulanssikuski Pekka Määttä. Festivaalilla järjestettiin ensimmäistä kertaa livesäestetty elokuvanäytös (Buster Keatonin Kenraali) sekä höyryjuna-ajelu Tampereelta Orivedelle ja takaisin. Elokuvakilpailun voitti Lauri Randlan 3OHA. Festivaalilla vieraili 2700 ihmistä.
Vuoden 2013 päävieraana oli animaatio-ohjaaja Katariina Lillqvist, taiteilijavieraana kuvataiteilija Sari Tenni ja satunnaisvieraana parturi-kampaaja Ansu Syvänen. Elokuvakilpailun ensimmäinen palkinto (300 €) meni Jari Kokon dokumentille Rakastan sinua kyyneliin (2012). Toisen palkinnon (200 €) sai fantasiaelementtejäkin sisältävä fiktio Labyrintti (2013), jonka on ohjannut Lauri-Matti Parppei'''. '''Festivaalilla vieraili yli 2800 ihmistä.
Toistaiseksi viimeinen vuosi Reikäreunalle oli 2014, jolloin tapahtuma keräsi kaiken 3000 kävijää. Päävieraana oli elokuvaohjaaja Pirjo Honkasalo, taiteilijavieraana Samuli Heimonen, joka oli järjestämässä kahta ensimmäistä Reikäreunaa ja satunnaisvieraana kassaneiti Ronja Roth. Muita vieraita Reikäreunan juhlavuonna oli dokumenttiohjaaja Lasse Naukkarinen, Kjell-Åke Andersson ja Amer Ali.
Festivaalin lyhytelokuvan kilpailun voitti Juho Fossin dokumenttielokuva 1,048. Raadin mukaan kyseessä on voimakas elokuva ihmisen sosiaalisesta vastuusta uusien kontaktivälineiden maailmassa.
Raati palkitsi myös kaksi elokuvaa kunniamaininnoin. Ne menivät animaatioille Electric Soul ja Sukkavartaankatu 8. Joni Männistön Electric Soulia raati luonnehti visuaalisesti ja äänimaailmaltaan kauniiksi ja ehyeksi elokuvaksi. Elli Vuorisen Sukkavartaankatu 8:n ydin puolestaan on sen sisällön syvyydessä. ”Pelkistetyllä animaatiotekniikalla se luo äärettömän vaikuttavia tiloja ja saattaa meidät muistin, pelon ja unen maailmaan”, raati kuvaili. Yleisöäänestyksen voitti Antti Laakson ja Simo Ruotsalaisen Safari Heat.
Afternoons in Utopia
Afternoon in Utopia on Alphaville-yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin 5. kesäkuuta 1986.
R.O.O.T.S.
R.O.O.T.S. (akronyymi sanoista Route of Overcoming the Struggle) on rap-artisti Flo Ridan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2009.
Myynti
Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla 55,000 kappaletta, joten se sijoittui sijalle 8 Billboard 200 -listalla. Toisella viikolla albumia myytiin 32,000 kappaletta ja sijoittui sijalle 17. Albumia on nyt myyty 87 100 kappaletta.
Burt McKinnie
McKinnie osallistui Saint Louis´n kesäolympialaisiin 1904 saavuttaen hopeaa joukkuepelissä ja pronssia yksinpelissä. Jälkimmäisessä hän hävisi välierässä maanmiehelleen Chandler Eganille.
Syrakusan piiritys (214–212 eaa.)
thumb|Italialaisen Giulio Parigin 1600-luvun maalaus, jossa Arkhimedeen puolustuslaite kuvataan rautakourana. Syrakusan piiritys ja taistelu (214–212 eaa.) tapahtui toisen puunilaissodan aikana.
Kohti taistelua
Vähän Cannaen taistelun jälkeen Hannibal valitsi pääpaikakseen Capuan, jossa hänen karaistunut sotajoukkonsa lepäsi. Rooman joukkojen johtaja Marcus Claudius Marcellus saavutti sillä aikaa pienempiä voittoja ja alkoi 214 eaa. piirittää Syrakusaa, joka oli vaihtanut puolia Hannibalin puolelle.
Piiritys
Syrakusa oli sekä maan että meren puolelta hyvin varustettu, ja sitä puolustettiin monella kekseliäällä keinolla, joita Arkhimedes kehitteli, joskin tarinat puolustuskeinoista ovat luultavasti paikoitellen liioiteltuja. Maan puolelta ryntäävää vihollista vastaan hänen kerrotaan asettaneen heittokoneita, jotka  viskelivät nuolia ja keihäitä tai suuria kiviä tehden paljon vahinkoa. Meren puolella, jossa Marcellus itse johti rynnäkköä, kävi roomalaisille yhtä huonosti. Kaupungin muureilta pudoteltiin teräväpäisiä hirsiä, jotka lävistivät laivat, tai vedettiin rautakoukuilla laivan perä ilmaan, niin että keula upposi mereen. Väitetään jopa, että sellaisilla koneilla nostettiin muutamia laivoja ylös vedestä, heiluteltiin ilmassa ja viimein lyötiin rikki muureja vasten taikka heitettiin mereen ylösalaisin. Kun roomalainen laivasto poistui muurien luota etäämmäksi, käänsi Arkhimedes niitä kohti suuria polttopeilejä, jolloin muutamat laivat roomalaisten suureksi kauhuksi syttyivät tuleen keskellä merta. Piiritystä keski näin yli kaksi vuotta.
Valloitus
Kaupunki valloitettiin viimein yllätyshyökkäyksellä vuonna 212 eaa. Kaupungissa vietettiin eräänä yönä Artemis-jumalattaren juhlaa. Silloin Marcellus yhtäkkiä onnistui valtaamaan erään tornin, jota ei kyllin huolellisesti vartioitu. Sitä kautta pääsivät roomalaiset kaupunkiin. Marcellus käski, mikäli mahdollista, säästää asukkaiden hengen, ja halusi varsinkin saada Arkhimedeen elävänä käsiinsä. Mutta se toive ei toteutunut. Roomalainen sotamies tunkeutui tutkijan kammioon ja kehotti häntä seuramaan itseään. Arkhimedes, ollen tutkimuksiinsa vaipuneena ja kumartuneena tarkastelemaan hiekkaan piirrettyjä kuvioita, ei liikahtanut, vaan tarinan mukaan vastasi: "Älä riko minun ympyröitäni!" Ne olivatkin hänen viimeiset sanansa, sillä suuttunut roomalainen lävisti hänet heti miekallaan.
Aiheesta muualla
Jukka M. Heikkilän romaani Tyranni (1997) kertoo Syrakusan piirityksestä.
Heikki Montonen
Heikki Juhani Montonen (21. elokuuta 1943 Viipuri – 7. lokakuuta 2015 Helsinki ) oli suomalainen lentopalloilija. Hän pelasi Suomen lentopallomaajoukkueessa ja oli Karhulan Ratekon pelaaja ja valmentaja.
Hän oli Karhulan Ratekon pelaaja sen saavuttaessa suomenmestaruuden kausilla 1972–1973 ja 1973–1974. Hän oli maajoukkueen päävalmentaja 1974–1982.
Lopen Lehti
Lopen Lehti on Lopelle Kanta-Hämeessä leviävä paikallislehti. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1936. Se ilmestyy kerran viikossa torstaisin. Lehteä on julkaissut vuodesta 1995 Karprint Oy, Julkaisija vaihtui helmikuussa 2021. Nyt julkaisija on Etelä-Suomen Media. Lehden toimitus sijaitsee Lopella. Lehden päätoimittaja on Laura Ääri.
Metoksikloori
Metoksikloori (C16H15Cl3O2) on aromaattinen organoklooriyhdiste. Ainetta on käytetty kasvinsuojelussa hyönteismyrkkynä. Aineen käyttö Euroopan unionin alueella kiellettiin vuonna 2002.
Ominaisuudet
Huoneenlämmössä metoksikloori on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin.
DDT:n tavoin metoksikloori on umpieritysjärjestelmän toimintaa häiritsevä aine ja sen myrkyllisyys hyönteisille perustuu hormonitoiminnan häiritsemiseen. Sen aktiivisia metaboliitteja ovat eläimissä muodostuvat hydroksyloidut johdannaiset. Nisäkkäille se ei ole erityisen myrkyllinen, ja sen LD50-arvo on esimerkiksi kaneille suun kautta yli 6 g/kg. Metoksikloorille altistuminen voi vaurioittaa maksaa, munuaisia ja keskushermostoa. DDT:hen verrattuna metoksikloori biohajoaa luonnossa nopeammin, mutta voi silti kertyä ravintoketjussa.
Valmistus ja käyttö
Metoksiklooria valmistetaan kondensoimalla kloraalia ja anisolia. Katalyyttinä reaktiossa toimii rikkihappo.
Runonlaulajan patsas
Runonlaulajan patsas on kuvanveistäjä Alpo Sailon veistos, joka paljastettiin Sortavalassa Suomen kansalliseepoksen Kalevalan satavuotisjuhlavuoden kunniaksi vuonna 1935. Patsaan mallina oli karjalainen runonlaulaja Petri Shemeikka (1821–1915), jonka Sailo oli aikaisemmin tavannut. Venäjän kulttuuriministeriö on luokitellut veistoksen suojeltavaksi kulttuuriperintökohteeksi.
Historia
Ajatuksen Shemeikalle pystytettävästä patsaasta esitti ensimmäisenä kuvanveistäjä Alpo Sailo jo vuonna 1916. Innokkaana karelianistina tunnettu Sailo oli tavannut Shemeikan Öllölän Ristivaarassa vuonna 1908 ja samalla piirtänyt hänestä luonnoksia sekä ottanut joitakin valokuvia. Myöhemmin Sailo vertasi Shemeikan ulkomuotoa Leonardo da Vinciin ja sanoi heillä molemmilla olleen samanlaisia vahvoja henkisiä ominaisuuksia. Varsinaisesti hanke lähti kuitenkin käyntiin vasta 1927, jolloin sitä alkoivat suunnittelemaan Sortavalan kaupunginhallitus sekä edellisen vuoden Sortavalan laulujuhlista saaduilla tuloilla perustettu Raja-Karjalan säätiö. Se päätti ensimmäisenä hankkeenaan toteuttaa Kalevalan satavuotisjuhlan johdosta karjalaista runonlaulajaa kuvaavan patsaan, jonka tekijäksi valikoitui Sailo. Säätiön lisäksi 25 000 silloista markkaa maksaneeseen hankkeeseen käytettiin vuonna 1909 kuolleen Sortavalan pormestarin K. G. Bergin testamenttaamia varoja.
Patsaan sijoituspaikaksi tuli Sortavalan keskustassa sijainnut kolmion muotoinen aukio, jota rajasivat Karjalankatu, Brahenkatu (nyk. Väinämöisenkatu) sekä Raatihuoneenkatu (nyk. Lenininkatu). Torin muokkaaminen puistoksi aloitettiin vuonna 1928 arkkitehti Uno Ullbergin ja puutarha-arkkitehti Bengt Schalinin suunnitelmien mukaan. Aukiolle rakennettu puisto nimettiin myöhemmin Kolmikulmanpuistoksi ja nykyään se tunnetaan Väinämöisenpuistona.
Veistos paljastettiin seuraavien Sortavalan laulujuhlien yhteydessä 29. kesäkuuta 1935, jolloin kaupungissa oli yli 30 000 koti- ja ulkomaista vierasta. Itse patsas on valettu pronssista ja se on sijoitettu Sortavalan maalaiskunnan Riekkalansaaren Nukuttalahdesta louhitulle graniittijalustalle. Patsaan vieressä on myös muistokivi, jossa kerrotaan Elias Lönnrotin poikenneen runonkeruumatkallaan Sortavalassa vuonna 1828. Veistoksen tekemisessä Sailoa auttoi hänen oppilaansa Nina Stünkel, josta muutamaa vuotta myöhemmin tuli Sailon puoliso.
Myöhempi vaikutus
Kuvanveistäjä Alpo Sailo hyödynsi Runonlaulajan patsaan hahmoa myös vuoden 1935 Sortavalan laulujuhlia varten tekemässään julisteessa. Lisäksi se on myöhemmin esiintynyt muun muassa Kalevalan 150-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1985 julkaistuissa suomalaisessa ja neuvostoliittolaisessa postimerkissä. Sortavalalainen runoilija Ilmari Saarinen puolestaan on kirjoittanut veistokselle omistetun ruonon.
Asia League Ice Hockey
Asia League Ice Hockey eli ALIH on jääkiekon ammattilaisliiga, joka toimii Itä-Aasiassa. Liigaan kuuluu joukkueita Etelä-Koreasta ja Japanista. Kaudella 2022-2023 sarjassa pelaa kuusi joukkuetta. Liigan mestaruuspalkinto on nimeltään Championship Trophy.
Mestarit
Kaudella 2010-2011 sarjan finaalit jäivät pelaamatta Sendain maanjäristyksen ja siitä seuranneen tsunamin aiheuttaneen luonnonkatastrofin johdosta. Sen vuoksi sarjan voitto jaettiin finaaleihin välieristä selvinneiden Tōhoku Free Bladesin ja Anyang Hallan kesken. Kaudella 2019-2020 finaalit jätettiin pelaamatta koronaviruspandemian takia. Mestaruuden jakoivat PSC Sahalin ja Anyang Halla. Kaksi seuraavaa kautta jätettiin kokonaan pelaamatta koronapandemian takia eikä mestaruutta ratkaistu.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2012
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2012 pelattiin Kanadassa 26. joulukuuta 2011 – 5. tammikuuta 2012. Ottelupaikkakuntina olivat Calgary ja Edmonton. Kisat tuottivat Hockey Canadalle yli 22 miljoonan dollarin tuotot eli noin 17 miljoonaa euroa. Myös kisoissa tehtiin uusi nuorten MM-kisojen yleisöennätys 455 342 katsojaa, edellinen ennätys oli Ottawan kisoista 2009. Kisojen virallinen tunnuskappale oli "I Was There" jonka esitti Paul Brandt. Maailmanmestaruuden voitti Ruotsi voittaen turnauksen kaikki ottelut, Ruotsin edellinen maailmanmestaruus oli Länsi-Saksan kisoista 1981.
Alkusarja
Otteluiden alkamisajat ovat paikallista aikaa.
A-lohko
thumb|right|Venäjä–Ruotsi 31.12.2011 A-lohko pelasi ottelunsa Calgaryssä.
B-lohko
thumb|right|Suomi–Kanada 26.12.2011 B-lohko pelasi ottelunsa Edmontonissa.
Putoamissarja
Putoamissarjan viimeiseksi jäänyt joukkue putosi sarjaporrasta alemmaksi.
Loppusijoitukset
thumb|right|Ruotsi juhlii maailmanmestaruuttaan Tanska putosi 1. divisioonaan ja Saksa nousi pääsarjaan.
Palkinnot
thumb|[[Jevgeni Kuznetsov (jääkiekkoilija)|Jevgeni Kuznetsov ottelussa Venäjä - Ruotsi. ]]
Pistepörssi
O = Pelatut ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; +/− = Plus/Minus; JM = Jäähyt minuutteina
Sputnik Nižni Tagil
Sputnik Nižni Tagil on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Nižni Tagilista, Keski-Venäjän Sverdlovskin alueelta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL-liigssa. Seuralla on myös kakkosjoukkue Junior-Sputnik, joka pelaa RHL:ää.
Historia
Joukkueella on ollut historiansa aikana monta nimeä:
Puotila
Puotila on Helsingin 45. kaupunginosaan eli Vartiokylään kuuluva osa-alue Itä-Helsingissä, jossa on noin 4900 asukasta ja vajaat 730 työpaikkaa. Puotila on Helsingin vanhimpia lähiöitä.
Puotilan vanhimmat kerrostalot ovat valmistuneet syksyllä 1960. Osa kolmi- tai nelikerroksisista taloista muodostaa umpikortteleita, mikä on ajan lähiöissä epätavallista. Rapatut kolmikerroksiset talot rakennettiin vuosina 1961–1965. Yleisilme on selvästi 50-lukulainen. Puotilan pohjoiskulmassa Haarniskatien ympäristössä julkisivut ovat punatiiltä. Lähiö on yleiskaavassa merkitty rakennustaiteellisesti arvokkaaksi alueeksi. Puotilaan on valmistunut jonkin verran uutta täydennysrakentamista vuosina 1999–2006, erityisesti metroaseman läheisyyteen.
Puotilassa on kaksi vanhainkotia ja siksi alueen asukkaiden keski-ikä onkin kaupungin korkeimpia.
Puotilan yhdistää Vuosaareen Vartiokylänlahden ylittävä silta, joka avattiin 1. heinäkuuta 1966.
Palveluita ja rakennuksia
Puotilassa on kaksi koulua: Puotilan ala-aste, joka aloitti kansakouluna vuonna 1967, sekä Vartiokylän yläaste, joka on aloittanut yksityisenä Vartiokylän yhteiskouluna (rehtorina Aatto Tanninen). Jälkimmäisessä oli 1960-luvulla jopa 1 000 oppilasta, kun koulua kävi siellä iltavuorossa muiden lähiöiden koululaisia, kun niissä ei vielä ollut omia kouluja valmiina.
Rantakartanontien ja Porvoontien (nyk. Itäväylä) risteyksessä, urheilukentän reunassa oli lippakioski.
Ala-asteen viereisellä mäellä sijaitsee Vartiokylän työväentalo, jossa muun muassa järjestettiin tansseja 1960-luvulla. Nuorison houkuttelemiseksi se toimi myös nimellä Uusi Natsa.
1960-luvun alussa, kun nyk. Puotinharjua vasta rakennettiin, sitä kutsuttiin Puotila II:ksi (kakkoseksi), kun muutakaan nimeä sille ei vielä ollut.
Puotilan kartano oli 50-luvulla koulunakin, 60-luvulla myös asuinkäytössä, mutta on nykyisin ravintolakäytössä. Pienemmässä kartanorakennuksessa, ns. pehtorinpytingissä, toimii tiettävästi Suomen vanhin disko, Sven Tuuva klubi eli Svenkka. Kartanon entisessä vilja-aitassa toimiva Puotilan kappeli on suosittu hääkirkko.
Liikenneyhteydet
Vuonna 1998 avattu Puotilan metroasema toimii alueen joukkoliikenteen selkärankana. Metrolla pääsee Puotilasta Itäkeskukseen kahdessa, Vuosaareen neljässä ja keskustaan (Rautatientorille) 16 minuutissa. Metroasema sijaitsee puoliksi Puotinharjun osa-alueella. Puotilaa palvelevat myös bussilinja 97V sekä yölinjat 90N, 95N, 96N ja 97N. 1960-luvulla Puotilaan ajoi rautatientorilta HKL:n bussilinja 42 ja sen jälkeen 91.
Kiipijät
Kiipijät (Climacteris) on australiankiipijöiden heimoon kuuluva lintusuku.
Progress Glazov
Progress Glazov on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Glazovista, Keski-Venäjältä Udmurtian tasavallasta. Nykyisin seura pelaa nuorten toisella sarjatasolla NMHL-liigassa.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1954 ja tuolloin joukkueen nimi Traktor Glazov. Kausina 1957–1961 joukkue tunnettiin nimellä Torpedo Glazov. Nykyisen nimen joukkue sai vuonna 1962. Progress Glazov pelasi Neuvostoliiton aikana pääasiassa maan toisella sarjatasolla Pervaja Ligassa ja jatkoi Venäjän toisella tasolla Vysšaja Ligassa. Sarjan uudelleenjärjestelyiden myötä Progress putosi vuonna 2010 kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Seuran miesten kilpatoiminta loppui vuonna 2014, jonka jälkeen seura on osallistunut vain maan juniorisarjoihin. Kaudella 2016–2017 seura pelasi Iževskin kaupungissa nimellä Progress Iževsk.
Hevostaito
Hevostaito on Ksenofonin kirjoittama teos, joka käsittelee nimensä mukaisesti hevosiin liittyviä taitoja, kuten hevosen ostamista ja käsittelemistä ratsastuksessa sekä sodassa tarvittavien taitojen opettamista hevoselle. Ksenofonin teokset Hevostaito ja Ratsuväenkomentaja ovat tärkeimmät nykyaikaan säilyneet antiikin kreikkalaista hevoskulttuuria käsittelevät kirjalliset lähteet.
Historia
Ksenofon eli ja kirjoitti 400-luvun lopulla ja 300-luvun alussa eaa. Hän oli ammatiltaan sotilas ja harrastukseltaan hevosmies; hänen kiinnostuksensa hevosiin ei johtunut pelkästään käytännön vaatimuksista, vaan hän selvästikin rakasti hevosia. Hevostaidon Ksenofon on kirjoittanut vanhalla iällään. Teos on osoitettu yksityishenkilöille, siinä missä Ratsuväenkomentaja on tarkoitettu virkamiehille. Teosta on toisinaan pidetty Ksenofonin ohjeena pojalleen. Myöhemmin Ksenofon kirjoitti teoksesta uuden version laajempaa yleisöä varten. Hevostaito on kirjoitettu Ratsuväenkomentajan jälkeen, koska viimeksi mainittu mainitaan teoksessa.
Sisältö
Hevostaito koostuu kahdestatoista luvusta.
Luku I käsittelee varsan eli vielä ratsastamattoman hevosen ostamista. Ksenofonin mukaan on tärkeintä arvioida hevosen jalat, koska huonojalkainen hevonen ei hyödy muistakaan ominaisuuksistaan. Jalkojen arviointi on puolestaan aloitettava kavioista. Tämän jälkeen on arvioitava muut ominaisuudet ja ruumiinosat, niin että valituksi tulee oikean kokoinen ja muotoinen sekä voimakas ja hyvälihainen varsa.
Luku II käsittelee varsan koulutusta. Ksenofonin mukaan varsa tulee antaa ammattilaisen koulutettavaksi; yksityishenkilön ei kannata tehdä sitä itse. Ksenofon neuvoo tekemään kouluttajan kanssa sopimuksen siitä, mitä hevosen on koulutuksen jälkeen osattava, aivan kuin kasvatettavaksi jätettäisiin oma poika. Hevonen koulutetaan pitämään ihmisistä niin, että se saa yksin ollessaan olla nälässä, janoissaan ja hyttysten vaivaamana, kun taas ihmisten läsnä ollessa nämä vaivat ovat poissa; näin se hakeutuu ihmisten seuraan. Hevonen tulee myös kouluttaa sietämään ääniä ja hälinää ympärillään.
Luku III käsittelee valmiiksi koulutetun ja ratsastetun hevosen ostamista. Tällöin tarkastelu alkaa hevosen hampaista. Tämän jälkeen on koeteltava muun muassa hevosen suitsimista, ratsastamista, tottelevaisuutta ja muuta luonnetta, kuten arkuutta tai vihamielisyyttä. Sodassa käyttökelpoisin ja turvallisin on hyväjalkainen, rauhallinen, nopea, sisukas, kestävä ja tottelevainen hevonen.
Luvut IV, V ja VI käsittelevät hevosen hoitamista kotona. Ensin Ksenofon antaa tallia sekä hevosten ruokkimista, sitomista ja harjaamista koskevia ohjeita. Hevostenhoitajalle tulee opettaa, kuinka hevosta on kohdeltava. Ksenofon antaa ohjeita myös siitä, miten hevosta on lähestyttävä, ettei itselle aiheudu vaaraa, sekä miten hevonen on suitsittava ja miten sitä tulee taluttaa.
Luku VII käsittelee hevosen selkään nousemista ja ratsastusharjoituksia. Hevosen selkään noustaan esimerkiksi keihään avulla tai pitämällä kiinni hevosen harjasta; ohjakset on pidettävä niin löysällä, ettei samalla vahingossa nykäistä hevosta. Hevosen selkään on parasta opetella nousemaan kummaltakin puolelta. Tämän jälkeen Ksenofon antaa ohjeita oikeasta, seisovasta istuma-asennosta; satulaa hänen aikanaan ei vielä käytetty. Tämän jälkeen Ksenofon käsittelee liikkeelle lähtemistä, ravia, laukkaamista sekä käännöksiä. Lopuksi käsitellään ratsailta nousemista.
thumb|240px|Hevonen ja hevosenhoitaja [[Mithridateen hautareliefissä. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]] Luku VIII käsittelee esteiden yli hyppäämistä, ylä- ja alamäkeen ratsastamista sekä erilaisia tilanteita, kuten nopea pysäytys, hevosen ryöstäytyminen käsistä, törmäys ja sotajoukon kohtaaminen.
Luku X antaa lisäohjeita ratsastustyylistä ja kuolaimista. Ksenofon pyrkii neuvomaan, kuinka hevonen saadaan liikkumaan ratsastettuna niin, että se näyttää ulkopuolisenkin silmissä upealta, vapaalta ja halukkaalta.
Luku XII käsittelee ratsumiehen varusteita sekä aseita. Ratsumiehellä on oltava hyvin istuva rintapanssari, kaulasuoja, kypärä, käsisuojukset (eri puolen käsille omanlaisensa) sekä muille ruumiinosille niitä nuolilta suojaavia siivekkeitä. Saappaat toimivat sekä kenkinä että suojuksina. Hevosella tulee olla päänsuoja, rintapanssari ja kylkisuojukset, sekä vatsaa suojaava huopa. Aseeksi sapeli on parempi kuin miekka ja heittokeihäät parempia kuin peitsi. Lopuksi Ksenofon antaa vielä neuvoja keihään heittämisestä.
Aiheesta muualla
Teos:
Arviointeja:
Itä-Pakila
Itä-Pakila on Pakilan kaupunginosan osa-alue Pohjois-Helsingissä. Omakoti- ja rivitalovaltaisella osa-alueella on 3 382 asukasta (31.12.2018) ja 753 työpaikkaa (31.12.2017).
Aluejako
Itä-Pakilan osa-alue (342) sijaitsee Tuusulanväylän ja Vantaanjoen välisellä alueella. Etelässä alue rajautuu Oulunkylään, pohjoisessa Tuomarinkartanoon. Osa-alueen halkaisee Suomen vilkasliikenteisin tie Kehä I, joka jakaa alueen kahteen suunnilleen yhtä suureen osaan.
Itä-Pakilan peruspiiri (405) kattaa Helsingin piirijakojärjestelmässä Itä-Pakilan osa-alueen lisäksi viereisen Tuomarinkartanon osa-alueen.
Palvelut
Itä-Pakilassa on yksi päivittäistavarakauppa. Kouluja on kolme: Metsolan ala-asteen koulu, Solakallion koulu sekä Toivolan koulu, joka on erityiskoulu.
Itä-Pakilan osa-alue
Vantaanjoen rannalla on kaksi siirtolapuutarhaa: vuonna 1946 perustettu Pakilan siirtolapuutarha ja sen viereen vuonna 1977 perustettu Klaukkalanpuiston ryhmäpuutarha. Siirtolapuutarha-alueiden läheisyydessä on myös viljelyspalstoja vuokrattavana. Vantaanjoen varressa on uimaranta.
Itä-Pakilassa on säilynyt 1700-luvulta peräisin oleva hirsinen maalaistalo, jota kutsutaan Pakin taloksi. Se on kunnostettu 1800-luvun asuun, ja sitä vuokrataan juhlapaikaksi.
Liikennemelu
Itä-Pakila on pääkaupunkiseudun meluisin postinumeroalue: siitä 97 prosenttia ylittää vuorokausimelulle asetetun 55 desibelin riskirajan. Melu aiheutuu tieliikenteestä. Taustamelu on pienhiukkasten jälkeen toiseksi tärkein ympäristön riski ihmisten terveydelle.
Francis Newton
Francis Clement ”Frank” Newton (3. tammikuuta 1874 Washington, DC – 3. elokuuta 1946 Greenwich, Connecticut) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiamitalisti.
Newton oli golfin lisäksi hyvä myös tenniksessä. Hän työskenteli kemistinä ja yritysmaailmassa.
The Breathtaking Blue
The Breathtaking Blue on Alphaville-yhtyeen kolmas albumi, joka julkaistiin 4. huhtikuuta 1989.
HMS Caledon (D53)
HMS Caledon (viirinumero I53 ja D53) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Caledon-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli ensimmäisessä ja toisen maailmansodan alun risteilijänä, kunnes muutettiin 1942 ilmatorjuntaristeilijäksi.
Valmistus
Alus tilattiin Birkenheadistä Cammell Lairdilta, missä köli laskettiin 17. maaliskuuta 1916. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 1917.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 6. kevyt risteilijäviirikköön ja myöhemmin se siirrettiin 1. kevyt risteilijäviirikköön kommodori Gowanin lippulaivaksi. Alus osallistui 17. marraskuuta 1917 Helgolandin taisteluun, missä siihen osui 12 tuuman kranaatti.
Elokuussa alus palautettiin vielä palvelukseen 2. kevyt risteilijäviirikköön. Se osallistui 1922 viirikön mukana Irlannin rannikkovesien valvontaan, kunnes alus siirrettiin syyskuussa Välimerelle.
Tammikuussa 1923 alus oli Itämerellä Memelissä Liettuan kapinan aikana. Alus törmäsi saksalaisen koealuksen kanssa helmikuussa Cuxhavenissa.
Alus poistettiin palveluksesta 17. elokuuta 1926 telakalle siirrettäväksi. Modernisoinnista palattuaan Caledon liitettiin 5. syyskuuta 1927 3. risteilijäviirikköön Välimeren laivastoon. Alus siirrettiin 31. heinäkuuta 1931 reserviin, mistä se palautettiin 1939 palvelukseen 7. risteilijäviirikköön. Elokuussa alus oli Scapa Flowssa.
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin Pohjanmerellä partioiviin yksiköihin. Lokakuussa 1939 alus liitettiin 12. risteilijäviirikköön. Partiointi Pohjanmerellä jatkui aina kesään 1940, jolloin alus siirrettiin Aleksandriaan Välimeren laivaston 3. risteilijäviirikköön. Alus suojasi viirikön mukana Välimeren saattueita.
Caledon liitettiin Punaiselle merelle sijoitettuun osastoon, joka otti osaa Brittiläisen Somalimaan tapahtumiin. Alus oli suojaamassa Berberan evakuointia ja tulitti maakohteita taistelujen tukemiseksi. Alus oli alueella koko vuoden 1941, minkä seurauksena alusta ei käytetty Tripolin sataman sulkemiseksi huhti-toukokuussa niin kuin oli suunniteltu.
Elokuusta lokakuuhun 1941 alus oli huollettavana Colombossa, mistä palattuaan se liitettiin Itäiseen laivastoon. Vuonna 1942 alus palasi Britteinsaarille muunnettavaksi ilmatorjuntaristeilijäksi. Alus oli Chathamin telakalla 14 syyskuuta 1942 - 7. joulukuuta 1943.
Telakalla alukselta poistettiin alkuperäiset tykit ja torpedoputket, joiden tilalle asennettiin kolme kaksiputkista 4 tuuman tykkiä, kaksi kaksiputkista Hazemeyer Boforsin 40 millimetrin ja kuusi kaksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alukselle asennettiin myös tutkajärjestelmät.
Caledon liitettiin ilmatorjuntaristeilijänä Kotilaivastoon ja edelleen Välimeren laivastoon. Välimerellä alus suojasi muun muassaelokuussa 1944 maihinnousua Etelä-Ranskaan Provenceen (operaatio Dragoon). Alukselle lisättiin huhtikuussa kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä ja syys-lokakuussa yhteensä kuusi 40 millimetrin Bofors Mk III. Tykit mahdollisesti korvasivat yhden kaksiputkisen ja yhden yksiputkisen 20 millimetrin tykin. Maihinnoususta vapauduttuaan alus siirrettiin itäiselle Välimerelle, missä se osallistui Kreikan taisteluihin.
Vuonna 1945 alus palasi kotivesille, missä sen aseistus poistettiin. Alus asetettiin reserviin Euroopan sotatoimien päätyttyä. Alus myytiin 22. tammikuuta 1948 ja siirrettiin Dover Industriesille Doveriin romutettavaksi 14. helmikuuta.
IncrediMail
IncrediMail oli sähköpostialusta, johon liittyi työpöydällä käytettävä asiakasohjelma ja palvelin. Palvelu on suljettu 20. maaliskuuta 2020 eikä asiakasohjelma ole enää saatavilla.
Kishore Kumar
Yksityiselämä
Kumar oli naimisissa neljä kertaa. Hänen kaikki vaimonsa olivat näyttelijöitä; Ruma Ghosh, Madhubala, Yogeeta Bali ja Leena Chandavarkar. Kumarilla oli kaksi poikaa, Amit Kumar Ruman kanssa ja Sumit Kumar Leenan kanssa.
Karl Mandelin
thumb|150px|Karl Rainer Wolfgang Mandelin
Karl Rainer Wolfgang Mandelin oli suomalainen jääkärieversti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan rykmentin komentajana. Mandelin osallistui vielä myöhemmin käytyihin talvi- ja jatkosotaan ensimmäiseen rykmentin komentajana ja jälkimmäiseen sotilasläänin komentajana.
Perhetausta ja opinnot
Hänen vanhempansa olivat apteekkari, filosofian maisteri Karl Fredrik Mandelin ja Emmelin Elis Ottilie von Dykowsky. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1913 Carin von Haartmanin kanssa.
Mandelin kävi kuusi luokkaa Vaasan suomalaista reaalilyseota ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Vasa nationiin. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1909–1913 sekä Münchenin yliopistossa vuosina 1913–1914. Hän teki vuonna 1919 armeijan komentamana opintomatkan Englantiin.
Jääkärikausi
Mandelin liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 28. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. thumb|300px|Ylennettävät Lockstedter Lagerissa 6. helmikuuta 1916. Oberzugführereiksi ylennettävinä [[Runar Appelberg, Karl Mandelin, Kaarlo Ståhlberg, Walter Horn, Gabriel von Bonsdorff, Harald Öhquist.]] Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamalta paluunssa jälkeen hänet komennettiin keväällä 1917 hoitamaan pataljoonan esikuntaan Hauptzugführerin tehtäviä ja oli tehtävässä aina pataljoonan kotiuttamiseen saakka. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa olla vuonna 1917 Lihaussa everstiluutnantti Thesleffin käytettävänä ja järjestellä pataljoonan siirtoa Suomeen.
thumb|left|350px|Jääkäripataljoonan päällystöä Libaussa syksyllä 1917. Alin rivi: Oberzugf. [[Hugo Österman, zugf. Eric Schauman, oberzugf. Gabriel von Bonsdorff, zugf. Paul Ljungberg, oberzugf. Karl Mandelin', zugf. Einar Johansson. Keskimmäinen rivi: luutnantti Franzen, luutnantti Huyssen, luutnantti Rüets, kapteeni Ulrich von Coler, kapteeni Eduard Ausfeld, tohtori Valter Sivén, yliluutnantti Stahel, Luutnantti Mellis, luutnantti Könnecke, tohtori Yrjö Salminen. Ylin rivi: oberzugf. Lauri Malmberg, oberzugf. Maximilian Savonius, oberzugf. Erik Heinrichs, oberzugf. Harald Öhquist, talouspäällikkö Arp, hauptzugf. Erik Jernström, zugf. Torsten Lesch, oberzugf. Lennart Oesch, zugf. Knut Solin, tohtori Häberle, zugf. Birger Homén, zugf. Gustaf Taucher.]]