cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blaenavonin teollisuusmaisema
Historia
thumb|left|Blaenavon Ironworks noin vuonna 1800. Kun tehdas kasvoi, sen ja sen kaivosten ja louhosten yhteyteen alettiin rakentaa työläisten asuntoja. Samalla ympäristöön kohosi yksinkertainen rautatieverkosto, jonka avulla raakamateriaalia pystyttiin kuljettamaan tehtaaseen ja sen tuotteita markkinapaikoille.
Blaenavon Ironworksissa oli vuonna 1812 jo viisi masuunia, jotka tuottivat 14 000 tonnia rautaa vuodessa. Alueelta rakennettiin Monmouthshiren ja Breconin kanavalle 2,4 kilometriä pitkä Pwll Dun tunneli, joka oli osa pisintä koskaan rakennettua hevosvetoista rautatietä. Takkiraudan tuotanto oli suurimmillaan vuonna 1852, jolloin sitä valmistettiin peräti 666 000 tonnia.
James Shaffer
Jamesilla on tytär nimeltä Carmella Star, joka syntyi vuonna 2001.
Blaenavonin teollisuusmaisema
Historia
Blaenavon Company aloitti 1860-luvulla tuotannon uudessa terästehtaassa, mikä alkoi tehdä vanhasta rautatehtaasta tarpeettoman. Se suljettiinkin vuonna 1902. Blaenavonin arvo nousi, kun Sidney Gilchrist Thomas ja Percy Gilchrist kehittivät siellä vuonna 1878 Bessemer-prosessia paremmaksi. Vuosisadan lopulla perustettiin Forgesiden uusi asuinalue, ja Blaenavonin asukasluku oli vuonna 1891 noin 11 450. Aluetta kehitettiin myös työläisten sosiaalisia tarpeita huomioon ottaen, sillä siellä on monia kappeleita, kouluja, pubeja ja kauppoja.
Teräksenvalmistus kärsi 1900-luvun alussa alamäessä, mikä puolestaan mahdollisti hiilen viennin. Etelä-Walesin hiiltä vietiin ympäri maailmaa, ja hiilikaivokset työllistivät Walesissa vuonna 1913 suoraan peräti 250 000 ihmistä. Blaenavonin Big Pit -kaivosta suurennettiin ja uudestaan niin tehtiin vuonna 1948, kun Britannian hiiliteollisuus kansallistettiin. Blaenavonin väkiluku oli kuitenkin alkanut laskea vuoden 1921 noin 12 500 ihmisestä. Terästehdas lopetti vuonna 1938, ja Big Pitin hiilikaivos suljettiin 1980.
Blaenavonissa alettiin suojella vanhaa kaivosperintöä. Big Pitin kansallinen hiilimuseo (avattu 1983) ja Blaenavon Ironworksin suojelu ovat uudistaneet alueen taloutta.
Kohteet
thumb|[[Big Pitin kansallinen hiilimuseo.]] thumb|Pwll Dun tunnelin suuaukko. Blaenavon Ironworksin rautatehdas on teollisuusmaiseman keskiössä. Sen säilyneet masuunit antavat kuvan 1700- ja 1800-lukujen raudanvalmistuksesta. Yksi tehtaan vaikuttavimpia muistomerkkejä on vuonna 1839 valmistunut James Ashwellin nostotorni, jossa käytettiin vettä vastapainona. Blaenavon Ironworksissa on nähtävillä edelleen myös monia apurakennuksia, kuten valamiseen käytettyjä rakennuksia, kattilahuoneita, moottoritaloja ja työläisten rakennuksia.
Vuonna 1860 avattu Big Pitin kaivos on muutettu museoksi, ja se on toinen Britannian kaivosmuseoista, joissa vierailijat voivat käydä maan alla. Kaivokseen maanpinnalla liitetyt rakennukset ovat käytännössä siinä asussa, jossa ne olivat toiminnan lopettua 1980. Vanhimmat rakennukset ovat 1800-luvun lopulta ja uusimmat 1970-luvulta. Rinteessä päärakennusten yläpuolella ovat vuonna 1939 valmistuneet kaivosmiesten kylpylä ja ruokala.
Rautatehtaan pohjoispuolella on monia historiallisia muistomerkkejä. Pen-fford-gochin alue on noin 40 hehtaarin laajuinen, ja siellä on paljon todisteita muun muassa juonten paljastamisesta huuhtomalla. Sen eteläpuolella on monia jälkiä hyvin alkeellisista kuilukaivoksista. Garn-yr-erw’ssä puolestaan on noin vuonna 1806 avatun Engine Pitin, Blaenavonin vanhimman kuilukaivoksen, jäänteet. Alueella on myös vanhoja louhoksia, kuten vuonna 1819 avattu Pwll Du.
Teolliuusmaisemaan kuuluu myös monia todisteita ja jäänteitä vanhoista liikennelaitteista, joilla kuljetettiin raakamateriaalia ja takkirautaa. Tehdasta palveli tiheä rautatieverkko. Niistä merkittävin oli vuonna 1817 valmistunut Hill’s Tramroad.
Garnddyrysin valimo aloitti toimintansa 1817. Sen merkittävimmät jäänteet ovat raudantyöstön jäte, vesivoimaan käytetyt lammet, johtajan talon ja työläisten talojen rauniot sekä rautateiden jäänteet. Laakson toiselle puolelle perustettiin uusi terästehdas 1850-luvun lopulla, jolloin Garnddyrysin toiminnot siirrettiin sinne.
Blaenavonin kaupunki kehittyi monella tavalla tehdastoiminnan yhteydessä. Sinne rakennettiin taloja työntekijöille ja yhtiön omia kauppoja. Monet kaupungin rakennukset ovat 1800-luvulta, ja ne heijastavat ajan kulttuuria. Ensimmäisiin teolliuuspatruunoihin liittyviä rakennuksia ovat Tŷ Mawrin kartano ja Pyhän Pietarin kirkko. Etelä-Walesissa kappelit olivat merkittäviä sekä koulutuksen että uskonnon kannalta. Blaenavonissa ovat Bethlehemin (vuodelta 1820), Horebin (1862) ja Moriahin kappelit (1888). Kappelien aseman veivät 1800-luvulla työntekijöiden instituutit, ja Blaenavoninkin huomattavin rakennus on vuonna 1895 valmistunut Workmen’s Hall and Institute.
Iowa
Iowa ([iowa], amerikkalaisittain ['aıəwə]) on Yhdysvaltojen 29. osavaltio. Se liittyi liittovaltioon 28. joulukuuta 1846. Osavaltion virallinen nimi on State of Iowa (suom. Iowan osavaltio) ja sen postitunnus on IA. Osavaltion nimi tulee iowa-intiaaneista, eräästä Yhdysvaltojen alkuperäiskansoista. Iowan rajanaapureita ovat Minnesota pohjoisessa, Nebraska ja Etelä-Dakota lännessä, Missouri etelässä sekä Wisconsin ja Illinois idässä. Iowan pääkaupunki on Des Moines.
Maantiede
Iowan rajanaapureita ovat Minnesota pohjoisessa, Nebraska ja Etelä-Dakota lännessä, Missouri etelässä ja Wisconsin ja Illinois idässä.
Iowan maasto on pääosin joko kukkulaista tai tasankoa. Korkeus merenpinnasta kasvaa itäkaakosta länsiluoteeseen mentäessä, ja osavaltion korkein kohta on 511 metrin korkuinen Hawkeye Point sen luoteisosassa. Pinnanmuodoiltaan moniulotteisin alue on Driftless Area -niminen ylänkö, jossa Mississippin sivujoet kulkevat 90–120 metriä korkeiden kallioiden vierestä. Osavaltion itärajan muodostaa Mississippi ja länsirajan Missouri sekä sen sivujoki Big Sioux. Suurin osa Iowasta kuuluu Mississippin valuma-alueeseen, vain läntisimmistä osista vedet virtaavat Missouriin.
Tiedostamaton
Tiedostamaton (tai tiedostumaton tai alitajuinen) on käsite, joka yksinkertaisesti ja väljästi ajateltuna näyttäisi suoraviivaisesti selittävän mielen piirteitä, joista emme ole suoraan tietoisia tai joita emme suoraan havaitse. Syvempi tutkiminen paljastaa kuitenkin, että asia on erittäin monimutkainen tietoisuuden kehittymisen eli emergenssin osalta.
Iowa
Maantiede
Iowan ilmasto on mantereinen, ja siellä voidaan erottaa neljä vuodenaikaa. Tammikuun alin lämpötila on osavaltion luoteisosassa −10 astetta ja kaakkoisosassa −6 astetta. Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Des Moinesissa on liki 30 astetta. Keskimääräinen alin on pakkasen puolella marraskuusta maaliskuuhun. . Kesät ovat sateisempia kuin talvet, ja vuotuinen sadanta vaihtelee luoteisen 660 millimetristä kaakon 965 millimetriin. Lunta on harvoin koko talvea, mutta kovia lumimyrskyjä voi olla myöhään syksyllä ja alkukeväästä. Tulvia voi olla nopean lumien sulamisen ja kesämyrskyjen seurauksena.
Tiedostamaton
Tiedostamattomasta ei ole yksimielisyyttä. Esimerkiksi behavioristit katsovat, että tulisi löytää vain erilaisia tapoja, joita ärsyke–vaste-parit tuottavat sen sijasta, että spekuloitaisiin tiedostumattomilla ja tietoisilla mielentiloilla. Vielä nykyäänkin psykologiassa vallitsee perustavanlaatuinen erimielisyys siitä, minkälainen tiedostumaton mieli voisi olla tai onko sellaista ylipäätään olemassa. Akateemisen psykologian ulkopuolella (ns. pop-psykologian piirissä) tiedostumattomalla mielellä ajatellaan olevan useita ominaisuuksia aina animalistisesta ja infantiilista (lapsenomaisesta) superälykkääseen ja mystiseen.
Iowa
Historia
Iowan alueelle tuli todennäköisesti paleointaaneja noin 14 000 vuotta sitten, kun osa siitä vapautui mannerjäätikön alta. Varhaisimmat arkeologiset todisteet ovat 8 500 vuoden takaa. Intiaanit alkoivat asua ensimmäisellä vuosituhannella kylissä maatalouden kehittymisen seurauksena. Osavaltion itäosissa eli 300-luvulta 1600-luvulle intiaaneja, jotka rakensivat kuvakumpuja. Suurin osa varhaisista intiaaneista puhui siouxilaisia kieliä.
Tiedostamaton
Esimerkkinä voi käyttää vaikkapa auton ajamista. Taitava kuljettaja ajaa kuin transsissa, usein tiedostamatta ajavansa. Ajon päätyttyä tietoinen mieli voi havahtua huomaamaan kuljettajan saavuttaneen määränpäähänsä. Juuri ajamista opetteleva henkilö taas on tuskallisen tietoinen ajamisen jokaisesta motorisesta alitehtävästä.
Iowa
Historia
Ranskalaiset Louis Jolliet ja Jacques Marquette olivat vuonna 1673 todennäköisesti ensimmäiset eurooppalaiset Iowassa. Ensimmäinen pysyvä eurooppalainen asutus kehittyi vasta 1830-luvun alussa. Aluetta kuitenkin tutkittiin ja käytettiin metsästykseen.
Tiedostamaton
Myös useiden biologisten prosessien, kuten hengityksen, tasapainon säilyttämisen ja ruoansulatuksen, voidaan katsoa toimivan alitajunnan ohjaamana. Alitajunnan rooli on kiistanalainen, sillä mm. biologia kutsuu näitä toimintoja autonomisen hermoston toiminnoiksi.
Iowa
Historia
Iowa kuului Louisianan ostoalueeseen, jonka Thomas Jefferson osti vuonna 1803 Napoleonilta Yhdysvalloille. Eurooppalaiset eivät kuitenkaan voineet asettua sinne ennen kuin intiaaneilta oli ostettu käyttöoikeus Mississippin laaksoon 40 suola- ja tupakkatynnyrillä 1832. Vaikka myöhemmin osavaltioon perustettiin pieni reservaatti, intiaanit menettivät kaikki maansa 1800-luvulla. Viimeinen alue ostettiin siouxeilta vuonna 1851.
Iowan territorio perustettiin 1838, ja sen asukasluku kasvoi nopeasti, kun sinne alkoi muuttaa uudisasukkaita. Vuonna 1838 asukkaita oli noin 23 200, kun niitä oli jo vuonna 1860 lähes 675 000. Sisällissodan aikana Iowa oli rauhatonta rajaseutua, mutta siellä ei käyty yhtään varsinaista taistelua. Iowassa ei otettu käyttöön syrjiviä Jim Crow -lakeja, mutta sielläkin oli de facto segregaatioon perustuva järjestelmä, joka kumottiin vasta vuonna 1948.
Maatalous muodosti 1900-luvulla Iowan talouden selkärangan, mutta vuosisadan aikana maatalouden merkitys on kuitenkin vähentynyt. Monet nuoret ovat muuttaneet pois maaseudulta, ja monet heikosti kannattavat, pienet tilat ovat kaatuneet. Tämän seurauksena maatilan keskikoko kasvoi 1900-luvulla selvästi; vuonna 1950 keskikoko oli 69 hehtaaria, kun se oli 1900-luvun lopulla 142 hehtaaria. Palvelualat ohittivat 2000-luvun alussa maatalouden. 2000-luvulla Iowassa on tapahtunut poliittisen painopisteen muutos, sillä demokraatit nousivat osavaltiota hallinneiden republikaanien edelle.
Hallinto ja politiikka
thumb|left|Osavaltion hallintorakennus Des Moinesissa. Rakennuksessa on parlamentin molemmat kamarien tilat, kuvernöörin toimisto ja muiden viranomaisten tiloja. Iowan perustuslaki hyväksyttiin 1857. Sen mukaan osavaltion toimeenpanovaltaa johtaa kuvernööri. Vuodesta 2017 kuvernöörinä on ollut republikaani Kim Reynolds, joka on osavaltion ensimmäinen naiskuvernööri.
Iowa on jaettu 99 piirikuntaan. Piirikuntien rajat on määritelty perustuslaissa, ja niitä pystyy muuttamaan vain perustuslain lisäyksellä.
Iowa on merkittävässä asemassa Yhdysvaltain kansallisessa politiikassa. Se tunnetaan parhaiten roolistaan presidentinvaaleissa, jossa se on toiminut vuodesta 1972 ensimmäisenä osavaltiona, jossa järjestetään esivaalit. Kaikki ehdokkaat käyttävät runsaasti aikaa ja rahaa, jotta he saisivat voiton ensimmäisessä äänestyksessä.
Talous
thumb|oikea|Tuulivoimaloita Iowan maaseudulla. Iowa on maatalousvaltio, joka tuottaa muun muassa sikoja, maissia, maitoa ja omenoita.
Osavaltion pinta-alasta noin 89 prosenttia on maatiloja. Yhdysvaltojen sisäisessä vertailussa (2005) Iowa sijoittuu:
Kaivostoiminta rajoittuu teollisuusmineraaleihin: kipsiin ja sementtiin. Yli 80 prosenttia osavaltion sähköstä tuotetaan kivihiilivoimaloilla. Tuulienergian osuus on kasvamassa.
Osavaltion alueella toimii seitsemän yli 5 000 henkeä työllistävää työnantajaa. Niiden joukossa on neljä sairaalaa ja Iowan osavaltionyliopisto, sijoitusneuvontayhtiö Principal Financial Group ja lentokoneiden osia valmistava Rockwell Collins.
Iowassa on kaikkiaan 47 lentoasemaa. Satamia on kolme: Burlington, Dubuque ja Keokuk.
Merikokit
Merikokit (Callionymidae) on erikoisen näköisten ahvenkalojen heimo. Merikokit ovat pienikokoisia ja elävät trooppisissa merissä, lähinnä Indopasifisen merialueen länsiosissa. Heimoon kuuluu noin 130 lajia, jotka jaetaan 18 sukuun. Heimon suurikokoisin laji Callionymus gardineri kasvaa lähes 30 cm pitkäksi, kun pienin laji, uhanalainen Callionymus sanctaehelenae jää parisenttiseksi.
Iowa
Väestö ja kulttuuri
Iowan korkeakouluista parhaiksi valittiin 4icu:n vertailussa vuonna 2013 :
Iowan yliopisto tukee osavaltion taidekulttuuria. Siellä paikallinen taiteilija Grant Wood teki monet töistään. Yliopiston Writers’ Workshopilla on kansallista mainetta, ja sieltä ovat valmistuneet muun muassa Flannery O’Connor, Wallace Stegner, John Irving, Rita Dove ja Jane Smiley.
Merikokit
Merikokit liikkuvat hitaasti, kuin leijaillen, lähellä koralliriutan pintaa ja etsivät siitä pieneläimiä ravinnokseen. Joitakin lajeja pidetään riutta-akvaarioissa. Ne syövät harvoin muuta kuin itse pyydystämäänsä elävää ruokaa, joten akvaariossa on oltava tarpeeksi pieneliöstöä niiden ruoaksi.
Iowa
Väestö ja kulttuuri
Monet musiikkitapahtumat ovat suosittuja. Joka kesä Davenportissa järjestetään jazzkornetisti Bix Beiderbecken mukaan nimetty jazzfestivaali. Tunnettuja iowalaisia muusikoita ovat myös Meredith Willson ja Glenn Miller. Iowasta ovat kotoisin myös alternative metal -yhtyeet Stone Sour ja Slipknot, jolla on albumi nimeltään Iowa. The Devil Wears Prada on tehnyt kotiseutuhenkisen kappaleen nimellä ”Dez Moines”.
Dubuquen sinfoniaorkesteri toimii Dubuquessa.
Urheilu
Iowassa ei ole nykyisin joukkueita pohjoisamerikkalaisissa pääsarjoissa. Ammattilaisjoukkueita pelaa tai on pelannut baseballissa, koripallossa, jääkiekossa ja amerikkalaisessa jalkapallossa. Iowa Wild pelaa jääkiekon AHL-liigassa. Waterloo Black Hawks on junioriseura. Iowa Energy pelaa koripalloa NBA:n D-liigassa. Iowa Barnstormers on arena football -joukkue.
Iowassa järjestetään joka vuosi köydenveto Iowan ja Illinoisin joukkueiden välillä Mississippi-joen yli.
Rhoiptelea chiliantha
Rhoiptelea chiliantha on koppisiemenisten Fagales-lahkoon kuuluvan Rhoipteleaceae-heimon ainoa laji, joka on läheistä sukua jalopähkinäkasveille (Juglandaceae).
Tuntomerkit
Laji on puu, jonka silmut ovat suomuttomat. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat korvakkeelliset, lehdykät ovat sahalaitaisia; lehdissä on kilpimäisten karvojen muodostama peite. Kukinto on riippuva ja monihaarainen ja kukat ovat järjestyneet siinä kolmittain. Kolmikon keskimmäinen kukka on ilmeisesti kaksineuvoinen ja siinä on kehänpäällinen sikiäin; laitakukat ovat yksineuvoisia. Heteitä on kuusi. Emikukat sijaitsevat norkkomaisissa kukinnoissa. Hedelmä on siivellinen pähkinä.
Levinneisyys
Rhoiptelea chiliantha kasvaa Vietnamin pohjoisosassa ja siihen liittyvässä osassa Kiinaa.
Luokittelu
Laji on tavallisesti viety jalopähkinäkasveihin (Juglandaceae), joiden kanssa se kuuluukin samaan kladiin Fagales-lahkon evoluutiopuussa. Kladin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa suomuttomat silmut, päätepariset lehdet, kukan kehän nelilukuisuus ja endospermin eli ravintovaraston puuttuminen siemenestä.
De Havilland Canada
thumb|250px|[[DHC-6 Twin Otter]] De Havilland Canada (lyh. DHC) on kanadalainen Longview Aviation -konserniin kuuluva lentokonevalmistaja.
Yhtiön perusti alun perin vuonna 1928 englantilainen de Havilland -yhtiö. Englantilaisyhtiön tytäryritys siirtyi toisen maailmansodan aikana Kanadan valtion omistukseen. Ilmailun nousukaudella vuonna 1986 yhtiö yksityistettiin ja myytiin yhdysvaltalaiselle Boeingille. Sittemmin Bombardier-konserniin kuuluva Bombardier Aerospace osti yhtiön Boeingilta.
Helmikuussa 2006 Longview Aviation -konserniin kuuluva Viking Air, joka toimii Victoriassa, Kanadassa, osti Bombardieriltä valmistusoikeudet kaikkiin alkuperäisiin de Havilland-koneisiin, joihin kuuluvat muun muassa:
Bombardier jatkoi DHC-8 Dash 8 -koneen tuontantoa 7. marraskuuta 2018 asti, jolloin myös sen valmistusohjelma myytiin Longview Aviationille. Sekä Dash 8 -koneen että vanhempien de Havilland -koneiden valmistus siirrettiin uudelleen perustetulle De Havilland -yhtiölle.
Yhtiö ilmoitti syyskuussa 2022 rakentavansa 1 500 -hehtaariset tuotantotilat Calgaryn lähistölle Albertassa.
Kappelisatama
Kappelisatama (ruots. Kapellhamnen) on kaupunginosa Hangossa, Uudellamaalla. Kaupunginosa on saanut nimensä paikalla todennäköisesti jo 1400-luvulla sijainneesta kappelista. Ensimmäiset kirjalliset lähteet kappelista ovat vuodelta 1631. Nykyisin kappelin tarkempi sijainti ei ole tiedossa, mutta vuonna 2006 kappelin hautausmaa löytyi. Vuonna 1935 Hangon kotiseutututkimuksen ystävät pystyttivät Kappelisatamaan muistomerkin paikalle, jossa kappelin on luultu sijaitsevan.
Samsung Gear S3
Samsung Gear S3 on Samsungin Gear -tuoteperheeseen kuuluva kolmannen sukupolven älykello. Laitteesta on saatavilla kahdenlaista mallia, Gear S3 Classic ja Gear S3 Frontier. Classic on hienostuneempi ja soveltuu hyvin käytettäväksi minkä tahansa asukokonaisuuden kanssa. Frontier taas on hieman enemmän sporttinen ja sopii paremmin urheiluun tai retkeilyyn.
Gear S3 julkaistiin syyskuussa 2016, kun Samsung oli aikaisemmin kertonut julkaisevansa kolme uutta Gear S3 -mallia.
Lohjan Yhteislyseon lukio
Lohjan Yhteislyseon lukio, aiemmin Lohjan lukio, on noin 850 opiskelijan lukio. Se sijaitsee Lohjan Anttilan kaupunginosassa, niin sanotulla Pohjolan mäellä.
Lukio on perustettu vuonna 1914. Nykyinen koulurakennus on valmistunut vuonna 1954. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aarne Ervi. Valmistuessaan koulutalo oli Pohjoismaiden suurin oppikoulurakennus. Rakennusta laajennettiin viimeksi vuosina 1998-1999. Koulurakennus on kärsinyt homeongelmista ja se korjataan perusteellisesti. Vuonna 2018 lukion tilat siirtyivät väistöön Lohjan Rantapuistoon.
Lukiota laajennettiin 2009 siten, että palloiluhalli Tennarin yhteyteen rakennettiin uusi liikuntasali, ja lukion entinen liikuntasali muutettiin luokka- ja hallintotiloiksi.
Koulun rehtorina toimii Panu Ruoste ja apulaisrehtorina Juha Nurmi.
Soikkokaksikko
Soikkokaksikko (Neottia ovata) on Euraasiassa kasvava kämmekkälaji. Soikkokaksikko on rauhoitettu Suomessa Ahvenanmaata lukuun ottamatta.
Herttakaksikon tapaan soikkokaksikkokin tunnettiin aiemmin myös tieteellisellä sukunimellä Listera.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|left|Soikkokaksikon kukinto.
Soikkokaksikko on sekä sukunsa että muiden kämmekkäkasvien joukosta helposti tunnistettava kasvi. Kasvilla on suikerteleva vaakajuurakko, jonka avulla se lisääntyy kasvullisesti ja muodostaa kasvustoja. Noin 20–60 senttimetriä korkean kasvin varsi on tanakka. Varren alaosassa on lähes vastakkain kaksi soikeaa, 5–20 cm pitkää lehteä. Niiden keskeltä nousee runsaskukkainen, 7–25 cm pitkä tähkämäinen kukinto. Yksittäisten, pitkähuulisten kukkien väri vaihtelee vihreästä rusehtavaan. Kukan kannukseton huuli on 1–1,5 pitkä ja sen kärki kaksiliuskainen. Kukan muut kehälehdet ovat noin 0,5 cm pitkiä ja toisiaan kohti kaartuvia. Huulen tyvellä on mesijuova, josta juovat pienet hyönteiset pölyttävät kukan. Pölyttämättömän kukan huuli osuu kukinnon varteen, mutta myöhemmin se nousee laskusillan tapaan ylös, jotta pölyttäjät eivät enää turhaan kävisi kukassa. Suomessa soikkokaksikko kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on pystyhkö, pullea kota. Teriö säilyy usein tuoreena siementen varisemiseen asti, jopa elokuulle.
Levinneisyys
Soikkokaksikkoa tavataan lähes koko Euroopasta pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Levinneisyysalue ulottuu keskisen Venäjän läpi Länsi-Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Lajia tavataan myös muun muassa Kaukasuksella, Turkissa ja Iranissa. Soikkokaksikkoa on löytynyt tulokkaana myös Pohjois-Amerikasta.
Suomessa soikkokaksikkoa kasvaa harvinaisena lähes koko maassa, eniten eteläisessä Suomessa. Yleinen laji on kuitenkin ainoastaan Ahvenanmaalla, jossa se lienee pääsaaren yleisin kämmekkälaji.
Elinympäristö
Soikkokaksikko kasvaa rehevillä ja kosteilla niityillä, letoilla, lehdoissa ja korpimetsissä. Aikaisemmin laji hyötyi perinteisestä niitty- ja karjataloudesta, mutta on nykyään suuresti taantunut luonnonlaidunten umpeenkasvun takia. Laji on kalkinsuosija.
Kokkolan satama
Kokkolan satama (,, LOCODE: FI KOK ) on Kokkolan kaupungissa, Ykspihlajan kaupunginosassa sijaitseva, Pohjanmaan suurin ja Suomen vilkkaimpiin kuuluva satama. Satama-alue jakautuu kolmeen osaan: kantasatamaan, Hopeakiven satamaan ja syväsatamaan. Vuonna 2014 sataman kokonaisliikennemäärä oli 8,6 miljoonaa tonnia. Sataman välittömässä läheisyydessä sijaitsee Kokkolan suurteollisuusalue (KIP, Kokkola Industrial Park).
Historia
Kokkolan satamaa käyttänyt vuosittainen tonnisto oli Suomen suurin vuosina 1800–1834.
Toukokuussa 1973 satamassa sattunut öljyvarastopalo oli Suomen siihen asti tuhoisin tulipalo, jossa.
Syväsataman alueelle valmistui keväällä 2003 Kokkolan tuulipuisto, jossa oli kaksi 1 MW:n tuulivoimalaa. Tuulipuistoa suunniteltiin laajennettavan neljällä 3 MW:n tuulivoimalalla. Teollisuusalueelle vahvistettiin tuulivoiman lisärakentamisen salliva vaiheyleiskaava vuonna 2012. Tuulipuisto todettiin kuitenkin kannattamattomaksi vuonna 2015, jolloin niiden rakennuttaja PVO Innopower ilmoitti, että tuulipuisto puretaan.
Vuoden 2015 alussa satama muuttui liikelaitoksesta osakeyhtiöksi.
Syväsatama
pienoiskuva|Kokkolan syväsatama.
Syväsataman rakennustyöt alkoivat 1980-luvun alkupuolella, ja aluetta kehitettiin voimakkaasti seuraavan vuosikymmenen aikana. Irtotavaraliikenteeseen erikoistuneen syväsataman vuosikapasiteetti on noin 5 miljoonaa tonnia. Satamassa olevat 40 tonnin nosturit ja kuljetinjärjestelmät mahdollistavat 40 000 tonnin lastaus- ja purkutehon vuorokaudessa. Syväsatamaan johtaa 13 metriä syvä, vuonna 2000 valmistunut laivaväylä. Vuonna 2018 aloitettiin hanke, jossa väylän syvyys kasvatetaan 14,0 metrin kulkusyvyyden vaatimusten mukaiseksi ja Syväsataman satama-allas ja laiturirakenne syvennetään 14 metrin kulkusyvyiseksi. Hankkeen on tarkoitus valmistua vuoden 2020 aikana. Hankkeen toteuttavat yhteistyössä Väylävirasto ja Kokkolan Satama Oy ja sen yhteiskustannukseksi on arvioitu 63 miljoonaa euroa, josta 35 miljoonaa euroa on varattu väylän syventämiseen, 10 miljoonaa euroa sataman syventämiseen ja 18 miljoonaa euroa Kokkolan Sataman hankkeeseen liittyvien hankintoihin.
Laituripaikoista syvimmät ovat yhdessä 650-metrisen laiturialueen muodostavat paikat 10–12, joiden syväys on 13,0 metriä. Laituri 7 on öljyn ja öljytuotteiden käsittelyyn tarkoitettu, enintään 140-metristen ja syväykseltään 9,5-metristen alusten käyttöön.
Hopeakiven satama
Hopeakiven satama on melko äskettäin aivan syväsataman eteläpuolelle valmistunut laiturialue. Siinä on 160 metriä pitkä 9,5 metrin syväyksen laituripaikka ja 150-metrinen 11,0 metrin syväyksen laituripaikka.
Kantasatama
pienoiskuva|Kokkolan kantasataman katettu joka sään terminaali.
Kantasatamassa on viisi laituripaikkaa. Paikat 1–2 muodostavat yhdessä 323 metriä pitkän alueen 9,5 metrin syväyksellä. Laituri 4:ssä on joka sään terminaali enintään 122 metriä pitkille ja 8,3 metrin syväyksen aluksille. Ulkoisesti se on noin 130 metriä pitkä katettu terminaalirakennus (AWT), johon purkava tai lastaava laiva voi ajaa sisälle. Tällöin lasti ei lastauksen aikana altistu sään vaikutuksille. Laituri 5 on 83-metrinen kemikaaliterminaali syväykseltään enintään 9,5 metrin aluksille.
Erityisesti kappaletavaran käsittelyyn erikoistunut kantasatama aidattiin vuosituhannen alun jälkeen EU:n terrorismin vastaisen direktiivin mukaisesti.
Rahtimäärä
Kokkolan satamasta viedään maailmalle venäläistä rautamalmia. Kostamuksesta saapuu Ykspihlajan ratapihalle Kokkolan satamaan 3–4 junaa vuorokaudessa ja kussakin junassa on 60 vaunua täynnä rautamalmia. Suurin koskaan Perämerellä käynyt alus oli vuonna 2013 Kokkolan satamassa käynyt Navios Lumen, johon lastattiin rautapellettejä. Satamassa alus lastattiin 13 metriin sataman syvyyden vuoksi ja topattiin ulkona satamasta 14,6 metriin.
Rahtimäärältään vuosi 2014 oli sataman ennätysvuosi. Aluskäyntejä oli tuolloin yhteenä 588.
Kokkolan sataman vuosittainen rahtimäärä: (*) Alkuvuoden 2015 tilastossa on vain ulkomaanliikenne, joka oli pienentynyt runsas 30 prosenttia edellisvuodesta. Kotimaan rahti tulee tämän lisäksi.
Frederick Banting
Frederick Grant Banting (14. marraskuuta 1891 – 21. helmikuuta 1941) oli kanadalainen lääketieteilijä, joka sai Nobelin palkinnon yhtenä insuliinin keksijöistä 1923. Palkinnon johdosta hän sai ritarinarvon ja Sir-arvonimen.
Brittiläissyntyinen Banting muutti Torontoon, Kanadaan 1921, ja alkoi työskennellä professori John Macleodin alaisena yhdessä jatko-opiskelija Charles Bestin kanssa. Hän sitoi koe-eläiminä käytettyjen koirien haiman tiehyet niin että niihin kertyi salaperäistä "haimaeritettä", jota saatettiin käyttää diabeteksesta kärsivien koirien hoitoon.
Yhdessä James Collipin kanssa he kehittivät menetelmää edelleen niin että saatettiin käyttää tavallisten syntymättömien vasikoiden ja sikojen haimoja. Niiden "haimaeritteestä" erotettua ainetta alettiin kutsua insuliiniksi. Kokeiluvaiheessa aineen työnimi oli isletiini koska sitä eristettiin ns. saarekesoluista (engl. islet)
Ajatus syntyi koska Banting maalaispoikana tiesi että maanviljelijät useinkin astuttivat teurastukseen menossa olevat lehmät ja siat koska teurastamo maksoi eläimestä kokonaispainon mukaan. Tiedemiehenä hän myös tiesi että eläin ei tarvitse ruuansulatusnesteitä sikiötilassa eli niiden haimassa olisi vain saarekesoluja joista hän saisi tarvitsemaansa ainetta. Menetelmää kehitettiin ja siitä tulikin tavanomaisin insuliinin tuotantotapa aina uuteen menetelmään asti eli bakteerikantaan kytkemiseen.
Banting ja Macleod saivat Nobelin palkinnon 1923. Banting jakoi osakkuutensa Charles Bestin kanssa, koska katsoi tämän ansainneen palkinnon Macleodin sijaan. Macleod puolestaan jakoi palkintosummansa James Collipin kanssa.
Insuliinin kehitystyö oli poikkeuksellisen nopeaa; muutamien kuukausien kuluttua alkuperäisestä ajatuksesta ainetta voitiin jo tuottaa massoittain. Ensimmäisen insuliinilla hoidetun diabetespotilaan nimi oli Leonard Thompson.
Ta (kana)
Alkuperä
Hiragana た on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 太 ja katakana タ kanjista 多.
Tarkkeet
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut だ ja ダ, jotka lausutaan.
Štrbské Pleso
thumb|Štrbské Pleso Štrbské Pleso on hiihto- ja matkailukeskus Ylä-Tatralla, Slovakiassa. Vuodesta 1948 se on ollut osa Vysoké Tatryn kuntaa. Se on saanut nimensä Štrbské pleso -järven mukaan, jonka etelärannalle maanomistaja Jozef Szentiványi perusti metsästysmajan vuonna 1872. Ensimmäiset hotellit alueelle rakennettiin vuonna 1875. Sittemmin alueella rakentaminen ja liikenneyhteydet kehittyivät. Järven rannoille rakennettiin muun muassa keuhkoparantoloita. Erityisesti alueelle rakennettiin uusia hotelleita ja ympäristöä korjattiin ja uudistettiin alueella pidettyjen vuoden 1970 pohjoismaisten hiihtolajien MM-kisojen vuoksi. Siellä on järjestetty myös säännöllisesti lukuisia mäkihypyn ja hiihdon maailmancupin osakilpailuita sekä muita talviurheilutapahtumia, muun muassa talviuniversiadit vuonna 1987.
Ta (kana)
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ta », ja niiden soinnilliset vastineet « da ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille た. Hiragana た kirjoitetaan neljällä vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille タ. Katakana タ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Kaksi ensimmäistä vetoa vastaavat merkkiä ク.
Lisenssimaksu
Lisenssimaksu eli rojalti on immateriaalioikeuksien, kuten teollisoikeuden alaisuuteen kuuluvien tavaramerkin, patentin, mallioikeuden, liikeidean tai näiden yhdistelmien käyttämisestä teoksen tai tuotteen oikeuksien omistajalle maksettava sopimuspohjainen korvaus eli tekijänpalkkio. Esimerkiksi kaupallisista tietokoneohjelmista maksetaan usein lisenssimaksuja tai patentin alaisen tuotteen kaupallisesta käyttämisestä patentin omistajalle. Rojaltilla tai lisenssimaksulla voidaan viitata myös esimerkiksi kaivosoikeuksien vuokraamisesta maksettavaan korvaukseen.
Sergio (nimi)
Sergio on italian- ja espanjankielinen miehen etunimi. Se äännetään italiaksi ja espanjaksi. Portugalin kielessä vastaava miehen etunimi on Sérgio. Nimet Sergio ja Sérgio perustuvat latinankieliseen nimeen Sergius. Ne ovat näin ollen samaa alkuperää kuin venäjänkielinen miehen etunimi Sergei.
Suomessa etunimi Sergio on vuoteen 2023 mennessä annettu alle 332 miehelle ja alle kymmenelle naiselle. Etunimi Sérgio on annettu alle 61 miehelle ja alle kymmenelle naiselle.
Tunnettuja Sergio- ja Sérgio-nimisiä
Lisäksi:
Rasmus Tarkiainen
Rasmus on opiskellut liikuntapedagogiikkaa Jyväskylän yliopistossa.
Hangon linnoitus
thumb|Gustavsvärnin linnoituksen raunioita kuvattuna vuoden 1900 aikoihin. pienoiskuva|[[Albert Edelfelt|Albert Edelfeltin maalamat Gustafsvärnin rauniot]] Hangon linnoitus (ruots. Hangöbefästningarna) oli 1700-luvun lopulla Hankoon rakennettu linnoitus, joka koostui kallioluodoille rakennetuista Gustavsvärnin, Meijerfeldtin ja Gustaf Adolfin linnakkeista sekä mantereella olleesta Kuningattarenvuoren varustuksesta. Saarilinnakkeet muodostivat Hangon satamaan vievää meriväylää suojaavan kolmion.
Hangon Tulliniemeen rakennettiin ensimmäinen tykkien kenttälinnoite Brunerskärin skanssi jo 1600-luvun lopulla. Varsinaisesti Hangon linnoituksen rakennustyöt alkoivat 1788–1790 käydyn Kustaa III:n sodan jälkeen, jolloin Tulliniemeen ja läheisiin saariin rakennetut tilapäiset kenttälinnoitteet päätettiin korvata pysyvillä linnoituslaitteilla Hangon sataman suojaamiseksi. Linnoitustyöt suunnitteli linnoittajaprikaatin komentaja von Kierting apulaisenaan kapteeni Carl Nycander ja linnoittaminen alkoi keväällä 1793. Linnoitustyöt jatkuivat 1800-luvun alkuun saakka, mutta linnoitus jäi kuitenkin keskeneräiseksi.
Hangon linnoituksen varustuksia on yhä jäljellä Gustavsvärnin ja Gustaf Adolfin saarilla.
Jurassic Park (SNES)
thumb|Ensimmäisen persoonan näkymä [[Velociraptorista vierailijakeskuksen sisällä.]]
Jurassic Park on Ocean Softwaren kehittämä ja julkaisema Jurassic Park -elokuvaan ja Michael Crichtonin romaaniin perustuva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin Super Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1993.
Suurin osa pelistä pelataan ylhäältä päin muistuttaen Zelda-pelejä. Kun pelaaja menee rakennuksen sisään, kuvakulmaksi muuttuu ensimmäinen persoona. Peli yhdisti kaksi eri kuvakulmaa sekä 3D-pelaamisen neljännen sukupolven konsolille ja oli yksi ensimmäisiä pelejä jossa oli surround-ääni (Dolby Pro Logic).
Pelaaminen
Pelissä pelaaja ohjaa Alan Grantia ja tarkoituksena on suorittaa tiettyjä tehtäviä ja paeta saarelta. Tehtäviä voivat olla Velociraptorien pesän tyhjentäminen munista tai bunkkerin generaattorin käynnistäminen, mikä mahdollistaa esimerkiksi porttien avaamisen ja sulkemisen. Ympäri saarta olevat hahmot voivat kommunikoidan pelaaja kanssa antamalla ohjeita, tosin jotkin neuvot ovat tahallisesti ilkeitä. Peli tukee SNES Mousea kun pelataan ensimmäisestä kuvakulmasta tai kun operoidaan tietokonepäätteitä. Pelin ääniraita koostuu erilaisista musiikeista, jotka vastaavat aluettä mitä pelaaja kulloinkin tutkii (paitsi kaksi Tyrannosaurus rexiä, joilla on oma tunnusmusiikki). Pelin läpäisy vie yleensä 2–3 tuntia, tosin jotkut tehtävät – kuten kaikkien 18 raptorin munan kerääminen - voivat hidastaa pelaajan etenemistä. Pelissä ei ole mahdollista tallentaa, mutta mahdollisuuksia jatkaa pelissä kuolemisen jälkeen on rajattomasti. Niinpä pelaaja joutuu pelaamaan pelin yhdeltä istumalta läpi.
Muita Jurassic Park -pelejä on tehty NES:lle, Game Boylle, Sega Mega Drivelle, Sega Game Gearille, DOS:lle ja Commodore Amigalle. Missään niistä ei ole samanlaista pelitapaa, vaikka ne sijoittuvat samaan tarinaan. Kaikki paitsi versiot Sega Genesikselle, Game Gearille and Sega CD:lle on kehittänyt ja julkaissut Ocean Software.
Koverin lentokenttä
Koverin lentokenttä oli suomalaisten jatkosodassa käyttämä lentokenttä Venäjällä Karjalan tasavallassa, Aunuksen kaupungissa. Se valmistui tammikuussa 1944. Kentän pituus oli 1 km, ja leveimmillään kenttä oli n.150 m. Kentän rakensivat venäläiset sotavangit, sekä samalle vankileirille sijoitetut poliittisista syistä tuomitut suomalaiset vangit. Kenttää käytti Suomen ilmavoimien Lentolaivue 32: n toisen lentueen Curtiss Hawk koneet.
Kentällä sijaitsi rakennukset päivystäville lentäjille, radistille sekä mekaanikoille. Lisäksi kentällä oli majoitustilana toimiva parakki. Alueella oli myös ruokala, jossa palveli ja asui lotta. Etäämmällä Aunusjoen varressa olivat erikseen asuinrakennukset, sekä rantasauna.
Kentän kiitorata tuhottiin 18.6.1944 kaivamalla siihen ojia ja kuoppia. Lopullisesti lentokenttä tuhottiin venäläisten suurhyökkäyksen alettua räjäyttämällä se 25.6.1944. Curtiss Hawkit siirrettiin operoimaan Uomaan lentokentälle, Sääksjärvelle, Pitkärannan ja Kolatselän välille.
Tyyne Savia
pienoiskuva|Tutu (1930), johon koreografian teki [[Helvi Salminen. Tanssikoulujen ja teattereiden yhteistyö. Tyyne Savian kuva.]] pienoiskuva|Tyyne Savia (1943) Tyyne Savia (30. syyskuuta 1887 Tampere – 18. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvausalan kouluttaja. Hän omisti 1900-luvun alkupuolella useita valokuvaamoja Tampereella ja Helsingissä. 1920-luvulta alkaen hän järjesti valokuvausalan kursseja ja opetti Taideteollisessa keskuskoulussa yli kahden vuosikymmenen ajan.
Elämä ja ura
Savia syntyi Tampereella. Hän ryhtyi työskentelemään 14-vuotiaana Ida Nymanin valokuvaamossa, joka sijaitsi hänen asuintalossaan. Valokuvaamisen lisäksi hän oppi työskennellessään ruotsin kielen. Vuonna 1917 Savia osti kuvaamon itselleen, mutta se paloi vuoden 1918 levottomuuksissa.
Savia muutti Helsinkiin elokuussa 1918 ja perusti kuvaamot Sociéte Paris ja Atelier Paris. Ne sijaitsivat Aatran talossa Mikonkadulla (nyk. Mikonkatu 19).
Savia alkoi kouluttautua valokuvauksen alalla seuraamalla saksankielistä kirjallisuutta ja toimittuaan mm. tulkkina saksalaisten asiantuntijoiden järjestämillä kursseilla. Hän alkoi järjestää ammatillista koulutusta valokuvaajille 1920-luvun alusta alkaen yksityisesti, Suomen Valokuvaajain liiton nimissä ja ammattienedistämislaitoksella. Hän teki opintomatkan Tukholmaan, Göteborgiin, Malmöhön ja Kööpenhaminaan vuonna 1929 Suomen Valokuvaajain Liitolta hakemallaan matka-apurahalla ja toisen Saksaan. Hän opetti Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1928–1951.
Savian ominta alaa olivat muotokuvat ja henkilökuvat. Hän pyrki pehmeisiin muotoihin, joiden aikaansaamiseksi hän käytti ajalle ominaista suurireikäistä tyllikangasta objektiivin edessä. Toisaalta hän oli tunnettu teatteri- ja tanssivalokuvaaja. Hän kuvasi erityisesti Suomen Kansallisteatterin ja Suomalaisen oopperan näyttelijöitä ja esiintyjiä. Savia ja Atelier Paris valtasivat kuvausmarkkinoita Suomen Kansallisteatterin kuvauksia aikaisemmin hallinneelta Jukka Kuusistolta 1930-luvun alussa.
Valokuvaaja Tyyne Böök on muistellut Saviaa: ”Savia on aina ollut semmoinen pehmeä ja naisellinen. Toisinaan pukeutui niin hauskasti, oikein viimeistä muotia.”
Jean Erdman
thumb|Jean Erdman vasemmalla. Jean Erdman Campbell (20. helmikuuta 1916 – 4. toukokuuta 2020 Honolulu) oli yhdysvaltalainen nykytanssija ja koreografi.
Erdman oli naimisissa Joseph Campbellin kanssa vuodesta 1938 miehen kuolemaan 31. lokakuuta 1987. Hän lopetti työnsä Grahamin balettiryhmässä ja perusti vuonna 1944 omansa. Hän on myöhemmällä urallaan opettanut muun muassa Columbian ja New Yorkin yliopistoilla.
Erdman oli Maya Derenin keskeneräisen Medusa-elokuvan tähti vuonna 1949. Hänelle sävelsivät teoksia muiden muassa John Cage ja Alan Hovhaness; hän teki yhteistyötä myös Henry Cowellin ja Lou Harrisonin kanssa. Hänen tunnetuimpia töitään on The Coach with the Six Insides, joka esitettiin 114 kertaa Broadwayn ulkopuolella vuosina 1962–1963.
The Two Gentlemen of Verona toi Jean Erdmanille vuonna 1972 parhaan koreografian Tony-palkintoehdokkuuden. Erdman palasi 1970-luvulla Havaijille, jossa hän asuu kuolemaansa asti.
Ole Christian Veiby
pienoiskuva|Veiby vuonna 2014. Ole Christian Veiby (s. 17. kesäkuuta 1996) on norjalainen ralliautoilija. Hän kilpailee WRC2-sarjassa kartanlukijansa Torstein Eriksenin kanssa. Veiby voitti Norjan rallimestaruuden vuonna 2019. Hän kilpailee myös rallicrossissa.
Arkkitehtitoimisto CJN
thumb|[[Accountor Tower Espoossa.]] thumb|[[Pasilan virastokeskus Helsingissä.]] Arkkitehtitoimisto CJN Oy (aiemmin Castrén–Jauhiainen–Nuuttila ja Jauhiainen–Nuuttila) on suomalainen arkkitehtitoimisto, joka on nykyään osa KVA Design Groupia. Sen perustivat arkkitehdit Heikki Castrén, Juhani Jauhiainen ja Marja Nuuttila. Toimisto tunnetaan muun muassa suunnittelemistaan suurista toimistorakennuksista.
Historia
CJN:n perustajat työskentelivät alkujaan Viljo Revellin arkkitehtitoimistossa, jota Heikki Castrén johti Revellin ollessa Kanadassa toteuttamassa Toronton kaupungintaloa. Revellin kuoltua yllättäen vuonna 1964 toimiston muut arkkitehdit jatkoivat sen toimintaa ja perustivat vuonna 1965 arkkitehtitoimisto Heikki Castrén & Co:n jatkamaan keskeneräisiä suunnitteluhankkeita. Vuonna 1972 sen seuraajaksi perustettiin Castrén–Jauhiainen–Nuuttila Oy. Vuodesta 1974 toimisto käytti myös nimeä CJN Oy. Castrénin kuoltua toimiston nimenä oli vuosina 1980–1988 Jauhiainen–Nuuttila Oy. Marja Nuuttila luopui osakkuudesta vuonna 1988, minkä jälkeen nimenä oli jonkin aikaa Jauhiainen–CJN Ky, ja sittemmin pelkkä CJN Oy. Toimiston mainittaviin arkkitehteihin kuuluivat myös muun muassa Mirja Castrén ja Juhani Katainen.
Castrén–Jauhiainen–Nuuttilalla oli merkittävä rooli suomalaisessa toimistorakentamisessa, ja sen arkkitehtien on sanottu olleen alansa huippuja Suomessa erityisesti 1960–1980-luvuilla. Sen suunnittelemia tunnettuja kohteita ovat muun muassa niin sanottu Nesteen torni eli nykyinen Accountor Tower Espoossa, Pohjolatalo Kouvolassa ja Pasilan virastokeskus sekä sittemmin purettu Pasilan rautatieasema Helsingissä. Nesteen torni oli pitkään Suomen korkein tornitalo, Pasilan virastokeskus puolestaan Suomen suurin toimistorakennus kerrosneliöissä laskettuna. Vuosina 1975–1986 toimisto suunnitteli rakennuksia Libyaan, Kuwaitiin, Algeriaan ja Vietnamiin yhteistyössä arkkitehti Kari Virran kanssa.
Vuonna 2016 CJN:n omistaneet yrittäjä-arkkitehdit Juhani Jauhiainen, Kari Somma, Eero Valtiala, Hannu Mikola, Olli Rouhiainen ja Veli-Markku Kukkanen myivät yrityksen Vartola Oy:lle, joka oli Kalle Vartolan perustaman KVA Arkkitehdit -toimiston pääomistaja. Nykyään CJN, KVA ja arkkitehtitoimisto Mika Päivärinne Oy muodostavat yhdessä KVA Design Groupin.
Suunnittelutöitä
thumb|[[Espoon kaupungintalo hieman ennen purkamistaan vuonna 2022.]] Luettelon yleislähteet:
Encores
Encores on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin neljä kappaletta sisältävä ja livenä äänitetty EP-levy. Se julkaistiin vuonna 1993, hieman yhtyeen On The Night -live-albumin jälkeen.
Clamart
Clamart [klamaʁ] on Ranskan kunta Pariisin lounaisella esikaupunkivyöhykkeellä, noin 9 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 52 457 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8,77 neliökilometriä.
Petit-Clamart tuli tunnetuksi vuonna 1962 presidentti Charles de Gaullen murhayrityksen tapahtumapaikkana. Algerian itsenäistymistä vastustaneen OAS-järjestön ampujat avasivat tulen de Gaullen mustaa Citroën DS -autoa kohti, mutta kukaan ei haavoittunut. Iskun suunnittelija Jean Bastien-Thiry oli kotoisin Clamartista. Hän on viimeinen rikollinen, joka on Ranskassa teloitettu ampumalla.
Senatus consultum
Senatus consultum (lat. senaatin päätös) oli Rooman senaatin virkamiehille antama ohje, jolla ei ollut tasavallan aikana lain voimaa, mutta jota oli käytännössä noudatettava. Keisariajalla siitä tuli lainvoimainen. Päätökset kirjattiin pronssitauluun.
Clamart
Vuonna 1982 clamartilaisessa Antoine-Béclère-sairaalassa syntyi Ranskan ensimmäinen koeputkilapsi. Vuonna 2004 Jasser Arafat kuoli Clamartissa sijaitsevassa Percyn sotilassairaalassa.
Senatus consultum
Senatus consultum ultimum (lat. senaatin viimeinen päätös) tai senatus consultum de re publica defendenda oli senaatin antama hätätilajulistus, jossa virkamiehiä vaadittiin suojelemaan tasavaltaa kaikin keinoin. Sen sanamuoto oli esimerkiksi "Consules darent operam ne quid detrimenti respublica caperet" ("Katsokoot konsulit, ettei valtiolle koidu mitään pahaa"). Julistus annettiin Gaius Gracchusta (121 eaa.), Catilinaa (63 eaa.), Publius Clodius Pulcheria (kun hän oli kuokkinut Bona Dea-palvontamenoissa 62 eaa.) ja Julius Caesaria (49 eaa.) vastaan. Se antoi käytännössä konsuleille poikkeustilavaltuudet, joiden laajuus oli kuitenkin epäselvä. Tämän johdosta esimerkiksi Cicero joutui vaikeuksiin toimistaan Catilinan salaliiton kukistamiseksi.
Сенатус-консульт
Mercury-Redstone 3
Mercury-Redstone 3 (MR-3, lento tunnetaan myös nimellä Freedom 7 ) oli Yhdysvaltojen ensimmäinen miehitetty avaruuslento ja osa Mercury-ohjelmaa. Se toteutui 5. toukokuuta 1961. Astronautti Alan Shepard kävi 183,3 kilometrin korkeudella. Lento kesti 15 minuuttia ja 28 sekuntia.
Lento oli siis pelkkä hyppy avaruuteen, koska Redstone-kantoraketti ei ollut kyllin voimakas nostamaan alusta kiertoradalle. Se onkin historian lyhin avaruuslento. pienoiskuva|vasen|[[Alan Shepard tukialukselle nostamisen jälkeen.]]
Muisti
thumb|Olin Levi Warnerin Muisti (1896). Library of Congress
Muisti on kyky tallentaa ja palauttaa mieleen menneitä kokemuksia. Ihmisen muisti jaetaan sensoriseen muistiin, lyhytkestoiseen työmuistiin ja pitkäaikaiseen säilömuistiin. Muistin häiriöt tunnetaan yhteisnimellä amnesia. Muistia ihmisen mielen ominaisuutena tutkivat kognitiivinen psykologia, rememologia ja kognitiotiede.
Muisti ja evoluutio
Muisti kehittyi parantamaan eliöiden sopeutumista ympäristöön. Jos eliö havaitsi esimerkiksi jonkin toiminnan tai paikan vaaralliseksi, se oppi muistin avulla välttämään sitä. Selkärankaisten eräs piirre on muisti; jopa kalat oppivat jotakin. Alkeellisemmillakin eläimillä, kuten muurahaisilla, on todettu jonkinlaista hermostollista muistia, tosin valtaosa muurahaisen "muistista" on ulkomaailmassa, jonne se merkitsee kulkemansa reitit ja tärkeät paikat erilaisin hajujäljin.
Muistitapahtuma
Muistin toiminnassa on neljä vaihetta: tallentaminen, säilyttäminen, palauttaminen ja tunnistaminen. Osa tiedoista on muistissa vain muutaman sekunnin ajan. Tätä kutsutaan sensoriseksi muistiksi. Työmuistiksi kutsutaan sitten hieman pidempikestoista muistia, johon kuuluu tarkkaavuusjärjestelmä ja tietynlaisia väliaikaisia tietovarastoja. Selviytymisen kannalta suotuisat tai haitalliset asiat (esim. opiskelun tulokset, palaminen tai kipu) jättävät aivoihin tyypillisesti pysyvämpiä muistijälkiä.
Muistijäljet
Lyhytaikaisen muistin ohella ihmisellä on pitkäkestoisempi muisti eli kestomuisti, jossa aivoihin jää muistijälkiä. Kun tietyt impulssit kulkevat toistuvasti tiettyjä hermoratoja pitkin, saavat ne synapsissa aikaan rakenteellisia ja toiminnallisia muutoksia, jolloin ne käytön myötä laajenevat ja vapauttavat suurempia määriä välittäjäainetta. Tämän myötä vastaanottajasolussa välittäjäaineen reseptorikohdat lisääntyvät tai herkistyvät. Näin ollen ei enää tarvita yhtä suurta impulssimäärää jotta vastaanottajasolu reagoisi (so. ottaisi informaatiota vastaan). Näin syntyy impulssin kulkua helpottava hermosolujen muodostama reitti. Tämä on assosiatiivisen muistitoiminnan ydin.
Jotta synapsien toiminta tehostuisi, on vastaanottajasolun kyettävä jollakin tavalla viestittämään lähettäjäsolulle, että impulssit ovat ylittäneet synapsin. Kun solut eivät tällaista viestiä saa, ne kuolevat. Varsinkin lapsen aivoissa syntyy helposti uusia solujen välisiä yhteyksiä samalla kun käyttämättömiä häviää. Kun muistirataa harjoittaa, siirtyvät sitä auttamaan myös sellaiset solut, jotka muuten saattaisivat keskittyä muihin tehtäviin.
Isoaivokuoren pohjaosassa sijaitseva hippokampus kerää ja työstää kaiken aistitiedon sekä lähettää työstetyn tiedon säilömuistiin aivokuorelle. Aivot siirtävät niin sanotun syvän unen aikana valveillaoloaikana opittuja asioita ja lyhytkestoisen muistin sisältöä hippokampuksesta otsalohkon alueelle, jolloin syntyy pitkäkestoisia muistoja. Tämä tapahtuu syvään uneen liittyvien hitaiden aivoaaltojen ja niihin liittyvien aktiivisuuspiikkien aikana. . Syvän unen laadullinen heikentyminen on yhteydessä muistin heikkenemiseen.
Ilman hippokampusta ihminen menettää kyvyn tallentaa asioita muistiinsa (vrt. esim. Milnerin tutkima potilas H.M.). Hippokampuksen poistamisen jälkeen myös kyky muistaa lähimenneisyyden tapahtumia heikkenee. Ilmeisenä pidetään hippokampuksen osallistumista muistiaineksen tallentamiseen. Aivokuorella sijaitsevasta asiamuistin (ks. jäljempänä) eri palasista on yhteys hippokampukseen, joka taas yhdistelee niitä toisiinsa eri aistinalueilta ja siirtää muihin aivokuoressa oleviin muistin osiin. Se jäsentelee irrallaan pitkin aivokuorta olevat muistijäljet kokonaisuudeksi, jonka lopullinen talletuspaikka on kuitenkin aivokuorella.
Etanan lyhytkestoinen muisti perustuu siihen, että hermosolujen tiettyihin proteiineihin yhdistyy fosfaattiryhmiä. Pitkäkestoisessa muistissa puolestaan monet geenit kytkeytyvät soluissa toimintaan tai pois toiminnasta CREB-nimisen proteiinin valitessa toimivat ja lepäävät geenit. Samat proteiinit ovat osoittautuneet keskeisiksi hiiren ja ilmeisesti myös ihmisen muistille.
Tapahtumamuisti
Ihminen tekee päivittäin monia asioita, joita hänen ei tarvitse erikseen ajatella tai niihin keskittyä. Tällaisia arkipäivän tilanteita ovat esimerkiksi käveleminen, syöminen sekä polkupyörällä tai autolla ajo. Nämä tiedostamattomista yksityiskohdista koostuvat ehdollisiin reflekseihin kuuluvat toiminnot perustuvat tapahtumamuistiin. Tavallisessa puheessa sanotaan usein, että jokin asia "on selkäytimessä", mutta kaniineilla tehdyissä kokeissa on havaittu tapahtumamuistin lopullisen sijaintipaikan olevan pikkuaivoissa. Useat tällaiset perustoimintojen muistijälkien radat ovat muodostuneet jo pienenä lapsena, ja esimerkiksi ihminen, joka on jo lapsena oppinut ajamaan pyörällä osaa yhä kymmenien vuosien tauon jälkeen ajaa polkupyörää.