cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oleg Kvaša
Oleg Vladimirovitš Kvaša (s. 26. heinäkuuta 1978 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka pelasi urallaan vasenta laitahyökkääjää. Kvaša aloitti pääsarjauransa Venäjällä TsSKA Moskovassa, mutta hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan jo 19-vuotiaana. Hän pelasi NHL:ssä Florida Panthersissa ja New York Islandersissa yhteensä 493 runkosarjaottelua tehopistein 81+136=217. Hänen odotettiin nousevan NHL:n tähtipelaajien joukkoon, mutta parhaimmillaan Kvaša teki runkosarjassa yhden kauden aikana 51 tehopistettä. NHL:stä hän palasi Venäjälle, jossa hän pelasi yhteensä kymmenessä seurassa. Venäjää Kvaša edusti kerran olympialaisissa ja kerran maailmancupissa.
Uran alku
Kvaša on TsSKA Moskovan kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä seuran kakkosjoukkueessa 16-vuotiaana Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa. Seuraavalla kaudella 1995–1996 hän debytoi maan pääsarjassa Kansainvälisessä liigassa, jossa tulokaskausi toi 38 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 2+3=5. Florida Panthers varasi Kvašan kolmannella kierroksella 65. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1996. Kauden 1996–1997 hän edusti TsSKA:ta Vysšaja Ligassa.
Siirtyminen Pohjois-Amerikkaan ja suuret odotukset NHL:ssä
Kaudeksi 1997–1998 Kvaša siirtyi Florida Panthersin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden farmijoukkue Beast of New Havenissa. Kaudella 1998–1999 Kvaša otti paikkansa Panthersin NHL-kokoonpanosta eikä palannut enää farmiin. Hänen tulokaskautensa NHL:ssä toi 68 runkosarjaottelussa tehot 12+13=25. Kaudella 1999–2000 Kvašalta odotettiin tasonnostoa, mutta jäi jälleen 25 tehopisteeseen. Heinäkuussa 2000 Panthers kauppasi Kvašan ja Mark Parrishin New York Islandersiin vaihdossa Roberto Luongoon ja Olli Jokiseen. Hänen ensimmäinen kautensa 2000–2001 joukkueessa toi 62 runkosarjaottelussa vain 20 tehopistettä.
Kaudella 2001–2002 Kvaša paransi hieman otteitaan ja teki runkosarjassa tehot 13+25=38. Hän esitti myös kohtalaisen hyviä otteita puolustussuuntaan. Kaudella 2002–2003 tehopisteitä syntyi vain 26, mutta kausi 2003–2004 jäi Kvašan parhaaksi NHL-kaudeksi. Hän esitti tasaisia otteita ja teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 15+36=51, joilla Kvaša voitti Islandersin sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Trent Hunterin kanssa.
Heinäkuussa 2004 Islanders korotti Kvašan palkkaa 1,55 miljoonaan dollariin. Hän teki saman vuoden elokuussa vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kvaša pelasi kauden 2004–2005 kotimaassaan NHL:n työsulun vuoksi. Hän siirtyi ensin syyskuussa 2004 Superliiga-joukkue Severstal Tšerepovetsiin ja joulukuussa Kvaša vaihtoi kasvattajaseuraansa TsSKA Moskovaan. Elokuussa 2005 hän teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Islandersin kanssa. Kaudella 2005–2006 Kvašan esitykset putosi taas aiemmalle tasolle, ja hän ajautui epäsuosioon sekä joukkueen valmentajien että fanien keskuudessa. Siirtotakarajalla, maaliskuussa 2006 Kvaša kaupattiin lopulta odotetusti muualle, kun Islanders kauppasi hänet Phoenix Coyotesiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon samalle kesälle.
Paluu Venäjälle
Kaudeksi 2006–2007 Kvaša palasi kotimaahansa Superliigaan ja siirtyi Vitjaz Tšehovin paitaan. Seuraavalla kaudella hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Aleksandr Koroljukin jälkeen. Kaudella 2008–2009 Kvaša jatkoi uraansa Superliigan tilalle perustetussa KHL:ssä Traktor Tšeljabinskin riveissä. Hän oli tehoilla 17+18=35 joukkueen paras maalintekijä ja oli sisäisen pistepörssin toinen. Kaudella 2009–2010 Kvaša jatkoi KHL-uraansa Atlantin joukkueessa. Kauden 2010–2011 hän pelasi Metallurg Magnitogorskissa ja kauden 2011–2012 Neftehimik Nižnekamskissa. Kaudeksi 2012–2013 Kvaša palasi taas kasvattajaseuraansa TsSKA Moskovaan.
Kvaša siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella Avangard Omskiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi, mutta teki kuitenkin 20 pelaamassaan ottelussa vain neljä tehopistettä. Omsk asetti Kvašan ensin siirtolistalle ja lähetti sitten VHL-joukkue Jermak Angarskiin lokakuun 2013 lopulla. Hän pelasi siellä neljä ottelua, kunnes Omsk purki Kvašan sopimuksen marraskuussa. Joulukuussa hän siirtyi jo uransa seitsemänteen KHL- ja yhdeksänteen Venäjän pääsarjaseuraansa Spartak Moskovaan.
Continental Cup -edustus Sofiassa ja paluu KHL:ään
Lokakuussa 2014 Kvaša siirtyi Bulgarian pääsarjajoukkue HK TsSKA Sofiaan lähinnä vahvistaakseen seuraa Continental Cupin toisella kierroksella. Varsin eksoottisen jääkiekkomaan joukkue sai samalla kerralla muita tunnettuja venäläisvahvistuksia; Vladimir Antipovin, Dmitri Bykovin, Mihail Ljubušinin, Dmitri Vlasenkovin ja Aleksei Privalovin. Marraskuussa Kvaša palasi KHL:ään ja siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella kazakstanilaisjoukkue Barys Astanaan. Kvaša pelasi Astanassa 20 runkosarja ja 6 pudotospeliottelua. Hän teki otteluissa vain kaksi maalia. Kausi 2014–2015 jäi Kvašan uran viimeiseksi.
Algeria yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Algeria on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 11 mitalia, joista kuusi on kultaisia. Sen kaikki MM-mitalit on saavutettu 800–3 000 metrin mittaisilta juoksumatkoilta.
Oleg Kvaša
Maajoukkueura
Kvaša pelasi myös 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1996, jolloin Kvaša voitti Euroopan-mestaruuden. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998. Vuoden 1997 turnaus päättyi pronssiin ja vuoden 1998 turnaus hopeaan. Jälkimmäisessä turnauksessa Kvaša jakoi myös neljällä osumallaan Venäjän sisäisen maalipörssin voiton Aleksei Krovopuškovin ja Dmitri Vlasenkovin kanssa. Hänet valittiin turnauksen toiseen tähdistökentälliseen.
Löytänä (järvi Viitasaarella)
Löytänä on Keski-Suomessa Viitasaarella Löytänän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Oleg Kvaša
Maajoukkueura
Kvaša edusti Venäjää Salt Lake Cityn olympiakisoissa 2002, jolloin hän voitti pronssia. Kvaša pelasi myös maailmancupissa vuonna 2004.
Löytänä (järvi Viitasaarella)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 647 hehtaaria eli 6,5 neliökilometriä, se on 6,7 kilometriä pitkä ja 2,5 kilometriä leveä. Se sijaitsee lähellä Puhtiputaan rajaa ja Valtatie 4 kulkee sen läheltä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 21,69 miljoonaa kuutiometriä eli 0,02169 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,4 metriä ja suurin syvyys on 11 metriä. Järven rantaviivan pituus on 24,1 kilometriä.
Oleg Kvaša
Pelityyli
Kvaša on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Hän laukoo oikealta. Isokokoinen Kvaša tunnettiin NHL-vuosinaan varsin lahjakkaana pelaajana, mutta kuitenkin hieman laiskana ja epätasaisena suorittajana. Hänen odotettiin nousevan liigan tähtipelaajien joukkoon, mutta parhaimmillaan Kvaša teki runkosarjassa yhden kauden aikana 51 tehopistettä.
Algeria yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Algerian menestynein MM-kisaurheilija on Noureddine Morceli, joka voitti 1 500 metrin juoksussa kultaa vuosina 1991, 1993 ja 1995. Hassiba Boulmerka saavutti samoina vuosina naisten 1 500 metrillä kultaa, pronssia ja kultaa. Djabir Saïd-Guerni saavutti 800 metrin juoksussa pronssia Sevillassa 1999 ja kultaa Pariisissa 2003. Azzedine Brahmi saavutti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1991, Taoufik Makhloufi hopeaa 1 500 metrin juoksussa Dohassa 2019 ja Djamel Sedjati hopeaa 800 metrin juoksussa Eugenessa 2022. Pistesijoille ovat yltäneet Yasmina Azzizi viidenneksi seitsenottelussa Tokiossa 1991, Morceli neljänneksi 1 500 metrillä ja Azzedine Sakhri kahdeksanneksi maratonilla Ateenassa 1997 , Saïd-Guerni viidenneksi 800 metrillä, Ali Saïdi-Sief viidenneksi 1 500 metrillä, Raya Bahouli seitsemänneksi kolmiloikassa ja Tarek Boukensa kahdeksanneksi 1 500 metrillä Helsingissä 2005 , Boukensa viidenneksi ja Antar Zerguelaine kuudenneksi 1 500 metrillä Osakassa 2007, Rahouli kahdeksanneksi kolmiloikassa Daegussa 2011, Taoufik Makhloufi neljänneksi 1 500 metrillä ja Larbi Bouraada viidenneksi kymmenottelussa Pekingissä 2015, Abdelmalik Lahoulou kahdeksanneksi 400 metrin aitajuoksussa Dohassa 2019 sekä Slimane Moula viidenneksi 800 metrin juoksussa Eugenessa 2022.
Löytänä (järvi Viitasaarella)
Luontoarvoja
Järven eliöstöön kuuluvat ahven, muikku ja jokirapu.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen pohjoisosan alueella (14.43), jonka Löytänän valuma-alueeseen (14.438) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,9 metriä mpy. Järven vedet laskevat Ylä-Keiteleeseen Lökönjokea pitkin.
Teloitus
thumb|300px|Saksalaisjoukot teloittavat neuvostopartisaaneja ampumalla syksyllä 1941. Teloitus on tuomioistuimen tai viranomaisen laillisesti langettaman kuolemantuomion täytäntöönpano, jolloin ihminen surmataan rangaistukseksi rikoksesta.
Lain auktorisoimia teloitustapoja nykyisin
Teloitus suoritetaan maailmassa nykyisin yleensä jollain yhdeksästä eri menetelmästä, jotka ovat eri maiden laeissa auktorisoinnin yleisyysjärjestyksessä (22. kesäkuuta 2012 tilanteen mukaan): hirttäminen, teloitusryhmän edessä ampuminen (monta laukausta yhtä aikaa) tai muu ampuminen (yksi laukaus), kivitys, myrkkyruiske, mestaus, kaasukammio, sähkötuoli tai pudottaminen. Joidenkin maiden lait auktorisoivat useamman kuin yhden teloitustavan.
Pierre Hadot
Pierre Hadot (21. helmikuuta 1922 Pariisi, Ranska – 24. huhtikuuta 2010) oli ranskalainen filosofi ja filosofian historioitsija, joka oli erikoistunut antiikin filosofiaan ja erityisesti uusplatonismiin. Hadot oli École des hautes études en sciences sociales (EHESS) -koulun johtaja vuosina 1964–1986. Vuonna 1982 hänet nimitettiin Collège de Francen professoriksi kreikkalaisen ja roomalaisen ajattelun historian oppituolille (chaire d'histoire de la pensée hellénistique et romaine). Hän jäi eläkkeelle tehtävästä vuonna 1991, jolloin hänestä tuli collegen professeur honoraire.
Hadot tunnetaan muun muassa filosofian käsitteen analyysistään antiikin Kreikassa teoksessaan Mitä on antiikin filosofia? (1995). Hadot tunnisti ja analysoi antiikin filosofian "hengellisiä harjoituksia" (mikä edelsi Michel Foucault'n kiinnostusta näihin käytäntöihin hänen Seksuaalisuuden historiansa toisessa ja kolmannessa osassa). Hadot katsoi, että Sokrateen hahmo on avain filosofian alkuperäisen käsitteen löytämiseen. Sokraattista terapiaa luonnehti ennen kaikkea yhteys ihmisten välillä. Hadotin toistuva teema on, että filosofeja tulisi arvioida sen mukaan, miten he elävät elämäänsä, mitä he tekevät; ei sen perusteella, mitä he sanovat. Filosofia ilmenee keskustelussa, ei kirjoituksissa ja luennoissa; näin filosofia sellaisena kuin sitä opetetaan yliopistoissa on enimmäkseen vääristymä alkuperäisestä.
Carl August Standertskjöld (s. 1814)
Ura
Standertskjöld kävi 1829–1834 Haminan kadettikoulun ja palveli valmistuttuaan vänrikkinä ja aliluutnanttina ''Henkikaartin 2. tykistöprikaatissa''. Standertskjöld oli vuosina 1837–1845 Kaukasiassa sotimassa sikäläisiä kapinallisia vuoristokansoja vastaan. Kapteeniksi vuonna 1846 ylennetty Standertskjöld määrättiin 1847 Tulan kivääritehtaan johtajan apulaiseksi. Hänestä tuli eversti 1847 ja kenraalimajuri 1855 sekä kenraaliluutnantti 1867.
Standertskjöld oli vuodesta 1857 Iževskin kivääritehtaan johtaja ja vuodesta 1858 Tulan kivääritehtaan johtaja. Hän toimi Tulan asetehtaan vuokraajana 1864–1870 ja vuonna 1871 hänet nimitettiin Venäjän kaikkien kivääri- ja ammustehtaiden ylitarkastajaksi. Tässä virassa hän oli vuoteen 1880 saakka. Sen jälkeen hän toimi 1880–1881 Venäjän armeijan tykistön päähallinnon tykistökomitean aseosaston varajäsenenä. Standertskjöld sai eron sotapalveluksesta 1881.
Tulan kivääritehtaan vuokraajana Standertskjöld oli Venäjän suurimpia asetehtailijoita. Vuonna 1868 hän aloitti teolliset sijoitukset Suomeen ostamalla osuuden Lupikon ruukista läheltä Pitkäärantaa. Muut osakkaat olivat ruotsalaiset Jonas Wahlstedt ja Ludvig Nobel. Myöhemmin ruukki siirtyi kokonaan Nobelin omistukseen. 1870-luvulla Standertskjöld sijoitti myös Suomen sahateollisuuteen. Hän perusti 1872 Inkeroisten puuhiomon Anjalankoskelle Sippolaan ja 1873 Sahatehdas Oy C. A. Standertskjöldin sahalaitoksen Kotkan Hovinsaareen. Hän sijoitti varoja myös Porin konepajaan.
Standertskjöld osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1882.
Omistukset
Standertskjöld keräsi Tulan asetehtaan vuokraajana toimiessaan huomattavan omaisuuden, jonka hän sijoitti suomalaiseen maaomaisuuteen sekä teollisuuteen. Hän osti 1853 Kirstulan kartanon Hämeenlinnan pitäjästä, 1871 Laukon ja Tottijärven kartanot Vesilahdelta sekä 1880-luvulla Koiskalan kartanon Nastolasta, Häihän ja Pirklahden kartanot Porvoon maalaiskunnasta sekä Hausjärveltä Ryttylän maatilan. Hän omisti myös useita maatiloja Venäjällä.
Standertskjöld rakennutti Helsingin Pohjoisrantaan "palatsimaisen" nelikerroksisen kerrostalon eli niin sanotun Standertskjöldin talon, jonka suunnitteli Theodor Höijer. Talo valmistui vuonna 1885. Taloa korotettiin ullakkokerroksella vuonna 1952 arkkitehti Antero Pernaja.n suunnitelman mukaan
Perhe ja yksityiselämä
Standertskjöld korotettiin vapaaherraksi 1874 ja hänen sukunsa merkittiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1876 vapaaherrallisena sukuna 52. Hänen vanhempansa olivat kapteeni Carl August Standertskjöld ja tämän ensimmäinen vaimo Christina Maria Uggla.
Standertskjöld oli naimisissa kaksi kertaa.
Standertskjöldin lapsia olivat:
Stig Strand
thumb|Stig Strand vuonna 2014. Stig Strand (s. 25. elokuuta 1956 Tärnaby) on ruotsalainen entinen alppihiihtäjä.
Strand voitti vuonna 1983 pujottelucupin yhdessä Ingemar Stenmarkin kanssa. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua pujottelussa.
Strand lopetti uransa vuoden 1984 olympialaisten jälkeen. Myöhemmin hän on toiminut kommentaattorina Ruotsin televisiossa.
Teemu Hartikainen
Teemu Hartikainen (s. 3. toukokuuta 1990 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Hartikainen tunnetaan fyysisenä pelaajana, joka ei kaihda mennä laitakahinoihin tai maalin eteen. Hän pelaa Sveitsissä Geneve-Servetessä. Hän on voittanut olympiakultaa ja maailmanmestaruuden.
SM-liiga ja KalPa
Hartikainen kuului KalPan organisaatioon jo kaudella 2005–2006, jolloin hän edusti joukkueensa B-nuorten joukkuetta, pelaten runkosarjassa 9 ottelua tehoin 5+9=14. Seuraavalla kaudella hän pelasi B-nuorten joukkueen lisäksi 11 ottelua A-nuorten SM-liigassa tehoin 2+1=3. Hän pelasi molempien joukkueiden mukana myös pudotuspeleissä.
Hartikainen debytoi SM-liigassa kaudella 2007–2008, pelaten joukkueen edustusmiehistössä yhden ottelun. Muun kauden hän vietti A-nuorten SM-liigassa voittaen mestaruuden. Samana keväänä hän edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ollen joukkueensa paras pistemies. NHL-seura Edmonton Oilers varasi Hartikaisen NHL:ään vuoden 2008 varaustilaisuudessa kuudennella varauskierroksella numerolla 163.
Läpimurtonsa SM-liigaan Hartikainen teki kaudella 2008–2009, jolloin hän vakiinnutti paikkansa KalPan liigajoukkueessa. Tulokaskaudellaan 51 ottelua tehoin 17+6=23 pelannut Hartikainen sivusi kaudella myös aiemmin Sami Kapasen nimissä ollutta KalPan tulokkaiden yhden kauden maaliennätystä. . Pudotuspeleissä KalPa selviytyi pronssiotteluun, jossa se kukisti Espoo Bluesin lukemin 1–2, voittaen pronssia. Hartikainen palkittiin myös SM-liigan kauden parhaalle tulokkaalle annettavalla Jarmo Wasaman muistopalkinnolla. . Keväällä hän oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Suomi sijoittui turnauksessa kuitenkin seitsemänneksi eikä saavuttanut mitalia, kun taas Hartikainen saavutti turnauksen pistepörssissä yhdeksännen sijan parhaana suomalaispelaajana.
Luettelo Pietarin metron asemista
pienoiskuva|Pietarin metrokartta. Tämä on luettelo Pietarin metron asemista.
Teemu Hartikainen
Lähtö Pohjois-Amerikkaan
Suomen kiekkokaukaloissa vietettyjen vuosien jälkeen Hartikainen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Kauden 2010–2011 Hartikainen vietti kuitenkin pääosin Edmontonin AHL-liigassa pelaavan farmijoukkueen, Oklahoma City Baronsin riveissä pelaten 66 runkosarjaottelua tehoin 17+25=42. Tammikuussa 2011 hänet valittiin myös AHL:n kuukauden parhaaksi tulokaspelaajaksi. Loistavien AHL:ssä esittämiensä otteiden johdosta Oilers kutsui Hartikaisen kokoonpanoonsa runkosarjan päätteeksi. Debyyttinsä NHL-jäillä hän teki 17. maaliskuuta Phoenix Coyotesia vastaan. Ottelu päättyi Oilersin tappioon lukemin 3–1, mutta Hartikainen sai ottelussa ensimmäisen tehopisteensä NHL:ssä antamalla syötön Magnus Pääjärvi-Svenssonin tekemään ylivoimamaaliin. Ensimmäisen NHL-maalinsa Hartikainen teki 27. maaliskuuta 2011 Calgary Flamesia vastaan.
Hartikaisen tulokassopimus Edmonton Oilersin kanssa loppui keväällä 2013. Hartikainen ei kuitenkaan tehnyt Oilersin kanssa kaksisuuntaista jatkosopimusta vaan solmi kaksivuotisen sopimuksen KHL-seura Salavat Julajev Ufan kanssa.
KHL ja paluu Eurooppaan
Hartikainen pelasi yhdeksän kautta Salavat Julajevissa. Hän palasi Suomeen kesken kauden 2021–2022 pudotuspelien ja seura purki hänen sopimuksensa.
Kaudeksi 2022–2023 Hartikainen teki sopimuksen sveitsiläisen NLA-seura Geneve-Serveten kanssa.
Maajoukkueessa
Keväällä 2008 Hartikainen toimi Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina. Hän pelasi myös vuosien 2009 ja 2010 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Päävalmentaja Jukka Jalonen kutsui Hartikaisen huhtikuun 2010 lopussa Saksan MM-kisoihin valmistautuvaan A-maajoukkueen leiriryhmään Euro Hockey Tourin Ruotsin LG Hockey Games -turnaukseen. Hartikainen teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa toisessa ottelussa Tšekkiä vastaan Mikael Granlund vapautettua hänet läpiajoon. Hartikainen ei kuitenkaan päässyt lopulliseen MM-kisajoukkueeseen.
Seuraavan kerran Hartikainen edusti maajoukkuetta Karjala-turnauksessa marraskuussa 2013.
Hartikainen valittiin edustamaan Suomea vuoden 2018 talviolympialaisiin.
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2006
Vuoden 2006 Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin São Paulossa, Brasiliassa 12.–23. syyskuuta 2006. Mestaruuden voitti Australia, joka voitti loppuottelussa Venäjän. Pronssia sai Yhdysvallat.
School Days
School Days voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2006
Puolivälierät
20. syyskuuta 2006
Välierät
21. syyskuuta 2006
Pronssiottelu
23. syyskuuta 2006
Loppuottelu
23. syyskuuta 2006
Australian kultamitalijoukkue
Erin Phillips, Tully Bevilaqua, Jennifer Screen, Penny Taylor, Emma Randall, Hollie Grima, Kristi Harrower, Laura Summerton, Belinda Snell, Jennifer Whittle, Emily McInerny, Lauren Jackson.
Isojoenranta
Isojoenranta on Porin 18. kaupunginosa Kokemäenjoen rannalla. Sen naapurikaupunginosia ovat lännessä Murtosenmutka, pohjoisessa Ruosniemi, idässä Sunniemenranta, sekä Ulvilaan kuuluvat Harjunpää ja Sunniemi. Etelässä, Kokemäenjoen toisella puolella ovat Kalaholma, Lukkarinsanta ja Aittaluoto. Isojoenrannan kohdalla Harjunpäänjoki laskee Kokemäenjokeen. Harjunpäänjoki muodostaa kaupunginosan Sunniemen vastaisen rajan.
Isojoenranta kuuluu Toejoen ja Kalaholman koulupiiriin, ja sen postinumeroita ovat 28220 ja 28240.
Pesänselvittäjä
Pesänselvittäjä on tuomioistuimen määräämä kuolinpesän virallisselvittäjä, jonka tehtävänä on velkojen maksaminen sekä muut tarvittavat toimenpiteet pesän saattamiseksi sellaiseen tilaan, jossa perinnönjako voidaan aloittaa.
Pesänselvittäjän tulee ryhtyä kaikkiin sellaisiin toimiin, jotka ovat tarpeen kuolinpesän selvittämiseksi. Ensimmäisenä tehtävänä pesänselvittäjällä on jäämistöomaisuuden haltuunotto. Tämän jälkeen selvittäjän on maksettava pesän velat ja perittävä saatavat. Pesänselvittäjä on oikeutettu maksamaan pesänselvitysvelkoja pesän varoista päältäpäin selvityksen aikana. Pesänselvittäjä voi myös luovuttaa kuolinpesän konkurssiin, tosin tämä on harvinaista ja tulee kyseeseen lähinnä kun pesällä on realisoitavaa yritysomaisuutta.
Pesänselvittäjä ei ole viranomainen, mutta Suomessa tuomioistuin (käräjäoikeus) määrää pesänselvittäjän toimeensa hakemuksesta, sekä tarvittaessa voi myös erottaa hänet. Poikkeustapauksessa, kuten laajoissa ja monimutkaisissa pesissä, pesänselvittäjiä voi olla useitakin.
Perinnönjakoa ei voi aloittaa ennen kuin pesänselvittäjä ilmoittaa selvityksen päättyneeksi. Perinnönjako itsessään ei kuulu pesänselvittäjän toimivaltaan, vaan toimitusjakoa varten voidaan määrätä erillinen pesänjakaja. Sama henkilö voi olla sekä pesänselvittäjä että -jakajakin. Kun mahdollinen omaisuuden ositus ja perinnönjako on toimitettu sekä tullut lainvoimaiseksi, pesänselvittäjän on luovutettava kullekin osakkaalle tälle perintönä tuleva omaisuus. Pesänselvittäjän toimivalta toisin sanoen jatkuu siihen saakka, kunnes selvittäjän hallinnassa oleva pesän omaisuus on luovutettu perinnön saaville osakkaille.
Omaisuuden ositusta varten pesänselvittäjää ei voi määrätä.
Pesänselvittäjää koskevat lain säännökset löytyvät perintökaaresta, sen 19. luvusta.
Besançon Racing Club
Besançon Racing Club on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1905. Sen kotipaikka on itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa sijaitseva Besançon.
Rok Tičar
Seuraura
Kaudeksi 2007–2008 Tičar siirtyi Ruotsiin ja Timrå IK:n J20-joukkueeseen. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja sisäisen pistepörssin neljäs tehoilla 11+9=20. Tičar pelasi kauden aikana myös neljä Elitserien-ottelua tehden niissä yhden syöttöpisteen. Kaudella 2008–2009 hän voitti Timrån J20-joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 12+22=34. Elitserienin puolella Tičar pelasi yhden ottelun.
Tičar palasi kaudeksi 2009–2010 kasvattajaseuraansa HK Acroni Jeseniceen pelaamaan Itävallan Erste Bank Eishockey Ligaa. Hän teki runkosarjassa 45 ottelussa tehot 13+15=28 ja oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Keväällä 2010 Tičar pelasi HK Jesenicessä myös Slovenian liigan pudotuspeleissä, jotka päättyivät Slovenian-mestaruuteen. Syyskuussa 2010 hän teki joukkueen kanssa kevääseen 2012 ulottuvan jatkosopimuksen.
Tičar oli kaudella 2010–2011 tehoilloa 24+44=68 koko EBEL:n pistepörssin kolmas Vienna Capitalsin François Fortierin ja Benoît Grattonin jälkeen. Hän oli samalla sijalla myös liigan syöttöpörssissä. Kaudeksi 2011–2012 Tičar siirtyi 1+2-vuotisella sopimuksella Saksan DEL:ssä pelaavaan Krefeld Pinguineen. Hän teki Krefeldissä kauden aikana 20 tehopistettä. Kesällä 2012 Tičar teki sopimuksen toisen DEL-joukkueen, Kölner Haien kanssa. Hän voitti kaudella 2012–2013 joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +13. Kaudella 2013–2014 Tičar oli tehoilla 9+23=32 Krefeldin paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Alexander Weißin ja Andreas Falkin kanssa.
Kaudeksi 2014–2015 Tičar siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavaan. Hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Ladislav Nagyn jälkeen tehoilla 11+19=30. Heinäkuussa 2015 Tičar teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Slovanin kanssa. Kaudella 2015–2016 hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+17=31. Kaudeksi 2016–2017 Tičar siirtyi jatkamaan KHL-uraansa Avtomobilist Jekaterinburgin riveihin.
Maajoukkueura
Tičar edusti Sloveniaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2013 ja 2015. Hän oli vuoden 2013 turnauksessa joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+3=6 ja palkittiin Slovenian yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Tičar pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010, 2012 ja 2016. Hän teki vuoden 2010 turnauksessa tehot 7+3=10, joilla Tičar voitti turnauksen maalipörssin ja oli B-lohkon pistepörssin toinen joukkuetoverinsa Žiga Jegličin jälkeen. He voittivat turnauksen B-lohkon kultaa ja olivat nostamassa Sloveniaa vuodeksi 2011 MM-kilpailujen pääsarjaan. Vuoden 2009 turnauksesta Tičar voitti A-lohkon hopeaa. Vuoden 2011 pääsarjaturnauksessa hän oli kolmella osumallaan Slovenian paras maalintekijä Tomaž Razingarin kanssa. Joukkue putosi kuitenkin IA-divisioonaan, mutta nousi jälleen pääsarjaan vuoden 2012 turnauksesta tulleen kullan myötä. Tičar oli tehoilla 3+3=6 Slovenian paras pistemies ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Vuoden 2016 turnauksessa hän toimi joukkueen varakapteenina ja voitti kultaa.
Tičar pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa, jotka päättyivät F-lohkon voittoon ja Slovenian nousuun varsinaiseen olympiaturnaukseen. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 (B-lohkon pronssia) ja 2009 sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 (A-lohkon hopeaa) ja 2007 (A-lohkon hopeaa).
Hj. Nortamon peruskoulu
'''Hj. Nortamon peruskoulu''' on Raumalla sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 7–9. Sen rehtorina toimii Kaisa Eskola. Vuonna 2021 koulussa oli noin 480 oppilasta. Koulu on nimetty raumalaisen Hj. Nortamon mukaan.
Koulu tunnettiin aikaisemmin nimellä Uotilanrinteen peruskoulu, ja se sijaitsi Uotilassa osoitteessa Uotilan Vanhatie 68. Samassa rakennuksessa sijaitsi kirjasto, Nummen koulu ja Heikkilän päiväkodin esikouluryhmä. Vuoteen 2007 asti rakennuksessa toimi Uotilanrinteen lukio ja vuoden 2008 loppuun asti tiloissa myös Unajan koulu. Vuonna 2015 Uotilanrinteen peruskoulu siirtyi Otan koulun tiloihin, mutta oppilaat käyttivät valinnaisaineissa Lyseon koulun tiloja. Puolestaan vuonna 2016 (eli seuraavana lukuvuonna) Uotilanrinteen peruskoulu siirtyi Aronahteen koulun tiloihin ja nimi muuttui samalla Hj. Nortamon peruskouluksi.
Konjakki
thumb|Braastad XO -konjakkia ja tulppaaninmuotoinen konjakkilasi Konjakki on Ranskassa määräalueella viinistä tislattu rypäleviina. Konjakki on brandyn alalaji. Sitä valmistetaan valkoisista viinirypäleistä tehtyä mehua käyttämällä ja tislaamalla, minkä jälkeen se kypsyy tammitynnyreissä useita vuosia.
Nimitys
Konjakki on nimetty Cognacin kaupungin mukaan. Konjakki-sana on suojattu maantieteellisenä merkintänä, ja sitä voivat käyttää vain Cognacin alueen tuottajat. Koska tislattujen juomien asetus kieltää maantieteellisen merkinnän kääntämisen suomen kielelle, konjakki-sanaa ei esimerkiksi pakkausmerkinnöissä saa käyttää Suomessa myytävästä aidosta konjakista, vaan nimenä tulee olla ranskankielinen Cognac.
Tuotanto
Konjakkia saa Ranskan lain valvoman appellation d’origine contrôlée (AOC) -säädöstön mukaan tuottaa vain Cognacin AOC-alueella Länsi-Ranskassa. Konjakin tuotantoalueen rajat vahvistettiin 1. toukokuuta 1909 annetulla asetuksella, ja alueeseen kuuluu Charente-Maritimen departementti kokonaisuudessaan, suurin osa Charenten departementtia sekä muutamat kunnat Dordognen ja Deux-Sèvresin departementeista. Alueen rajat määriteltiin geologian professori Henri Coquandin 1800-luvulla seudun maaperästä tekemien tutkimusten perusteella. Alueen maaperä on erittäin kalkkista ja ilmasto merellinen ja leuto. Nämä olosuhteet tuottavat ohutta ja hapanta mutta hyvin aromaattista viiniä, joka soveltuu erittäin hyvin brandyn valmistamiseen. thumb|400px|Konjakin tuotantoalueet. Vuonna 1938 konjakin tuotantoalue jaettiin kuuteen kasvualueeseen, cruhun. Joka crulla on omat tyypilliset piirteensä sekä maaperässä että ilmastossa, mikä antaa rypäleille omanlaatuisensa luonteen.
Neljä suurinta konjakintuottajaa ovat Courvoisier, Hennessy, Martell ja Rémy Martin.
Valmistus
Konjakki valmistetaan tekemällä mehua valkoisista viinirypäleistä. Mehuun käytetään 95-prosenttisesti Ugni blanc -rypäleitä, mutta myös Folle blanchea ja Colombardia käytetään usein. Rypäleet poimitaan lokakuun ja marraskuun aikana, ja ne puristetaan välittömästi joko perinteisillä lautaspuristimilla tai nykyaikaisilla paineilmapuristimilla. Puristamisen jälkeen mehu laitetaan käymisastioihin. Käymisvaiheessa viiniin ei saa lisätä sokeria, eikä myöskään rikkidioksidia käytetä. Käyminen kestää kolme viikkoa, minkä jälkeen viini on noin 8–9-prosenttista ja hapanta. Yhteen konjakkilitraan tarvitaan yhdeksän litraa viiniä. thumb|Kuparisia konjakintislauspannuja. Viini tislataan välittömästi käymisen jälkeen, ja tislaus on ohi maaliskuun 31. päivään mennessä. Konjakki tislataan kahdesti, toisin kuin useimmat muut brandyt: ensimmäisen tislauksen jälkeen se on noin 30-prosenttista alkoholia ja toisen tislauksen jälkeen 72-prosenttista. Viini esilämmitetään nykyisin ennen tislausta. Tislaus on lain mukaan suoritettava kuparipannuissa: kupari jakaa lämmön tasaisesti ja auttaa pidättämään viinissä tiettyjä sulfiitteja ja rasvahappoja. Toisessa tislauksessa käytettävän pannun vetoisuuden on oltava lain mukaan korkeintaan 30 hehtolitraa. Koko tislaus kestää alle 24 tuntia.
Tislaamisen jälkeen syntynyttä raakaa konjakkia kutsutaan ”elämänvedeksi” (eau-de-vie). Eau-de-vie on väritöntä, ja sen alkoholipitoisuus on noin 72 tilavuusprosenttia. Se laitetaan tammitynnyreihin kypsymään vähintään kahdesta vuodesta jopa yli 50 vuoteen. Tammitynnyreihin käytettävän tammen pitää lain mukaan olla vähintään 50-vuotiasta. Tynnyreihin käytetään puun alaosan puuainesta. Tynnyrin yleisin tilavuus on 350 litraa. Uusia tynnyreitä käytetään nuoren konjakin varastointiin kuuden kuukauden ajan ennen sen siirtämistä vanhempiin tynnyreihin. Tammitynnyristä liukenee juomaan erilaisia aromiaineita, kuten tanniinia ja ligniiniä, ja konjakki saa tammitynnyristä myös rusehtavan värinsä. Tynnyreissä olevasta nesteestä haihtuu vuosien kuluessa 3–6 prosenttia, mistä alkoholia on 0,4–0,5 prosenttiyksikköä. Haihtunutta osaa kutsutaan ”enkelten osuudeksi”. Se korvataan tynnyreissä vuosittain tuoreemmalla konjakilla.
Konjakkeihin sekoitetaan useita eri tisleitä eri vuosikerroilta ja tuotantoalueilta. Tavallisessa VS-konjakissa voi olla 40 eri tislettä ja joissain konjakeissa jopa 200. Valmis konjakki laimennetaan vähitellen 40-prosenttiseksi lisäämällä tislattua vettä tai laimeaa brandya. Jotkut tuottajat värjäävät konjakin lopuksi karamellisoidulla sokerilla tai maustavat sitä sokerisiirapilla.
Laadut
Konjakin kypsytysajan mukaiset laatuluokat ranskalaisen ammattijärjestö Bureau national interprofessionnel du cognacin (BNIC) luokituksessa:
Lisäksi laatu Hors d’âge vastaa XO-laatua, mutta käytännössä sitä käytetään useimmiten jopa sitäkin vanhempiin sekoituksiin.
Historia
1600-luvulla saivat alkunsa ensimmäiset suuret konjakkitalot. Konjakin tuotantoon liittyvät alat kasvoivat 1700-luvulla, jolloin alueelle syntyi myös lasipullo- ja kuljetuslaatikkoteollisuutta. Vuonna 1872 viinikirva saapui konjakkialueelle, mikä esti konjakin tuotannon, kunnes köynnökset oli saatu korvattua amerikkalaisilla.
Nauttiminen
thumb|Konjakkia pyöreäkupuisessa aromilasissa Konjakki voidaan nauttia sellaisenaan tai juomasekoituksessa. Sitä suositaan kahvin ja suklaan kanssa juotavaksi. Sellaisenaan konjakki nautitaan yleensä joko suuresta ja pyöreäkupuisesta aromilasista tai tulppaaninmuotoisesta ylöspäin suippenevasta lasista. Konjakkiammattilaisten Cognac Summit -kokouksen suosituksen mukaan konjakki tulisi nauttia tulppaaninmuotoisesta lasista, sillä se säilyttää konjakin aromit ja ohjaa ne suoraan nauttijan nenään ilman, että alkoholin höyryt ryntäisivät lasista ulos.
Louise (kuningatar)
Louise Wilhelmine Frederikke Caroline Auguste Julie (saksaksi: Luise Wilhelmine Friederike Caroline Auguste Julie von Hessen-Kassel, 7. syyskuuta 1817 – 29. syyskuuta 1898) oli saksalainen prinsessa, josta tuli Kristian IX:n puolisona Tanskan kuningatar.
Louise oli lapsettoman kuninkaan Fredrik VII:n serkku, ja kun hän meni naimisiin Kristianin kanssa, Kristianista tehtiin kruununperijä.
Louise ja Kristian saivat kuusi lasta, joista neljä päätyi Euroopan mahtavimmille valtaistuimille. Dagmar nai Venäjän keisari Aleksanteri III:n, Alexandra taas Britannian Edvard VII:n. Vanhin poika Fredrik VIII sai Tanskan kruunun, kun taas nuorempi Vilhelm valittiin Kreikan kuninkaaksi nimellä Yrjö I.
Poliittinen järjestelmä
Poliittinen järjestelmä on politiikan ja hallinnon järjestelmä, joka on usein tiiviissä yhteydessä oikeusjärjestelmän, talousjärjestelmän, yhteiskuntajärjestelmän ja kulttuurijärjestelmän kanssa. Poliittiseen järjestelmään kuuluu eri poliittisia instituutioita, kuten poliittista kirjoa edustavia puolueita. Erilaisia poliittisia järjestelmiä ovat esimerkiksi monarkia, tasavalta ja demokratia. Valtiomuoto on järjestelmän peruskäsite.
Poliittisessa järjestelmässä on selkeä ero hallinnon ja kansalaisten välillä. Järjestelmällä on tietty alue, jolla se vaikuttaa ja jonka piirissä kansalaiset ovat. Järjestelmästä riippua kansalaisten ja hallinnon välinen vuorovaikutus vaihtelee kansanvallasta alistamiseen.
Mimosa (maalaus)
Mimosa on taiteilija Alvar Cawénin öljyvärimaalaus paperille vuodelta 1914. Kooltaan maalaus on 70 × 54 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Hallonbladin kokoelmiin.
Alvar Cawénin tuotannossa kubismia alkoi esiintyä vuonna 1913 luonnonmuotojen varovaisena tyylittelynä. Hän oli tämän vuosikymmenen alkuvuosina opiskellut ja omaksunut kubismiakin Pariisissa sinne suuntautuneilla opintomatkoillaan. Mimosa on maalattu Pariisissa vuonna 1914. Tässä voimakkain syksyn värein toteutetussa maalauksessa Cawén säilyttää alkuperäisen aiheen tunnistettavuuden muodon, rakenteen ja värienkin osalta. Asetelman keskeisiä esittäviä tekijöitä ovat peili, hedelmät, pöytä, taustaverho ja kannu. Hän yhdistää orgaanisia ja geometrisia muotoja tilaa jäsentävästi sekä kuvaa valon himmenemisen syvyysvaikutelmaa luodakseen edestä taakse.
Alvar Cawénin kubismi loi maalaukseen rytmistä rakennetta ja hierarkiaa, toi uusia ulottuvuuksia sekä tuki ja jäsensi niitä. Hän sai myönteisimmän vastaanoton silloisista suomalaisista kubisteista kriitikoilta. Mimosa oli yksi hänen syksyllä 1914 Suomen Taiteilijain näyttelyyn tuomistaan kubistisista maalauksista, ja se ostettiin sieltä heti Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Cawénia kiiteltiin siitä, että hän näytti, että "kubismikasvi voi kehittyä kauniiksi myös Suomen ilmanalassa".
Lempäälän vapaaherrakunta
Lempäälän vapaaherrakunta muodostui lahjoituksesta, jonka Jöns Kurki (Juho Knuutinpoika Kurki) sai vuonna 1650. Siihen kuului 81 taloa Lempäälästä ja Vesilahdelta. Kurki korotettiin 1651 vapaaherraksi, ja hän sai vielä loput Lempäälän taloista. Talot peruutettiin Kurjen suvulta 1672–1687.
Johan Anders Murto
Johan (Hannes) Anders Murto (6. tammikuuta 1884 Oulu – 6. syyskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja valtion seerumilaboratorion ja Pasteur-laitoksen johtaja.
Murron vanhemmat olivat kelloseppä Anders Murto ja Maria Kaakinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1905 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1909, lisensiaatiksi 1912 ja tohtoriksi 1914. Murto toimi valtion seerumilaboratoriossa amanuenssina 1911–1912 ja assistenttina 1913–1916. Hän oli seerumilaboratorion ja Pasteur-laitoksen johtajana vuodesta 1916 alkaen. Murto oli Helsingin yliopiston serologian dosenttina 1918-1924 ja Suomalainen Tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1919 alkaen.
Teoksia
Nimellä J. A. Murto:
Richard Farnsworth
Farnsworth oli parhaan miespääosan ehdokkaana vuoden 2000 Oscar-gaalassa, roolistaan elokuvassa The Straight Story. Farnsworthin uran toisen Oscar-ehdokkuuden tuonut roolisuoritus jäi lopulta hänen vuonna 1937 alkaneen uran viimeiseksi. Hän teki 6. lokakuuta 2000 itsemurhan kotonaan New Mexicossa kärsittyään parantumattomasta luusyövästä. Farnsworth oli aiemmin 90-luvulla sairastanut eturauhasen syövän.
Farnsworthilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa hän sai vuonna 1978 sivuosasta elokuvassa Tuli ratsain vieras mies.
Algot
Algot tai Algoth on pääasiassa pohjoismaissa esiintyvä miehen etunimi.
Lubumbashi
Lubumbashi (entinen ranskankielinen Élisabethville tai hollanninkielinen  Elisabethstad) on Kongon demokraattisen tasavallan toiseksi suurin kaupunki ja maan kaakkoisosan keskus. Tämä kuparinlouhintateollisuudesta vaurastunut kaupunki on Katangan maakunnan pääkaupunki. Lubumbashin asukasluku vuonna 2004 oli noin 1,3 miljoonaa.
Algot
Suomessa nimi Algot on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 775 ja Algoth alle 50 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Algotin nimipäivä on 13. helmikuuta.
Lubumbashi
Sijainti
Lubumbashi sijaitsee noin 1000 metriä merenpinnan yläpuolella niin sanotulla kuparivyöhykkeellä, joka ulottuu Kongon eteläosasta Sambian keskiosiin. Kafwe-joki virtaa läheisellä Sambian rajalla liittyäkseen Sambesi-jokeen etelämpänä.
Lubumashi sijaitsee Ilebosta, Kolwezista ja Kindusta tulevien rautateiden risteyskohdassa. Rautatietä pitkin kuljetetaan mm. kuparia, kobolttia, sinkkiä, tinaa ja hiiltä. Kaupungissa on myös kansainvälinen Luanon lentokenttä.
Historia
Lubumbashi perustettiin vuonna 1910. Sen nimi oli vuoteen 1965 saakka Elisabethville.
Vuonna 1960 Belgian Kongon itsenäistyessä Belgiasta Katangan maakunta julistettiin itsenäiseksi. Lubumbashi toimi tämän separatistisen valtion pääkaupunkina vuoteen 1963 saakka, jolloin YK:n joukot, jolta Kongo oli pyytänyt apua tilanteen ratkaisemiseksi, kukistivat kapinan.
Mobutu Sese Sekon aikana kaupunki oli alennustilassa, mutta vuosina 1999–2003 se toimi valtion pääkaupunkina.
Talous ja kulttuuri
Lubumbashi on kansallisesti tärkeä taloudellinen ja teollinen keskus. Siellä valmistetaan tekstiilejä, elintarvikkeita, painotuotteita, tiiliä ja kuparijalosteita.
Lubumbashi on väestörakenteeltaan monikansallinen. Suurimpia väestöryhmiä ovat sangat, lambat, lubat, lundat ja rundat. Kaupungin valtakieli on swahili, josta on kehittynyt siellä erityinen kingwana-murre.
Arto Heikkilä
Kauko Arto Heikkilä (s. 25. heinäkuuta 1948) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Joensuun kaupunginteatterissa. Heikkilä on syntynyt Tampereella ja hän on työskennellyt aikaisemmin Kuopion ja Jyväskylän kaupunginteatterissa. Heikkilä on näytellyt useissa suomalaisissa elokuvissa mm. Arto Halosen elokuvassa Prinsessa ja tv-sarjassa Suomalaisia tunnustuksia.
Hän on ollut Suomen kommunistisen puolueen listoilla ehdokkaana kunnallisvaaleissa ja eduskuntavaaleissa.
Seychellien kreoli
Seychellien kreoli (omakielinen nimi Seselwa ) on ranskaan perustuva kreolikieli, joka on yksi Seychellien virallisista kielistä ranskan ja englannin ohella. Seychellien kreolilla ei ole tunnettuja murteita ja kielen läheisin sukukieli on Mauritiuksella puhuttu morisyen. Vuonna 2002 kielellä arvioitiin olevan noin 75 000 puhujaa, eli noin 95 % kaikista Seychellien asukkaista puhuu sitä.
Seychellien kansallislaulu on kirjoitettu kreoliksi.
Historia
Kieli alkoi kehittyä 1750-luvulta alkaen, kun ranskalaiset ilmoittivat Seychellien kuuluvan heille ja lähettivät sinne 15 valkoihoista ranskalaista ja näiden afrikkalaiset orjat mukanaan muskottipähkinän ja neilikan siemeniä, joita näiden oli tarkoitus alkaa viljellä. Vuonna 1811 britit valoittivat saaret, jolloin kreolikieleen omaksuttiin myös jonkin verran vaikutteita englannin kielestä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan kreoliksi vuonna 2014.
Fonologia
Seychellien kreolin ääntämys pohjautuu ranskan fonologiaan, mutta siitä puuttuvat nasaalivokaalit.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Oikeinkirjoitus
Seychellien kreoli käyttää seuraavia kirjaimia:
Kielioppi ja sanasto
Lukusanat 1–10 kreoliksi:
Yhdysvaltain perustajaisät
thumb|300px|[[John Trumbull, Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus, 1819.]] Yhdysvaltain perustajaisät olivat poliittisia johtajia, jotka joko allekirjoittivat Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen tai ottivat muulla tavoin osaa Amerikan vallankumoukseen auttaen maata itsenäistymään Ison-Britannian hallinnasta tai olivat merkittävässä roolissa Yhdysvaltain perustuslain laatimisessa tai olivat muuten merkittävässä roolissa hallinnon asettamisessa perustuslain vaatimaan muotoon.
Perustajaisiä kutsutaan lisäksi kahdella avainkäsitteellä; The Signers (suom. allekirjoittajat eli miehet, jotka allekirjoittivat itsenäisyysjulistuksen) ja The Framers (suom. kehystäjät eli ne, jotka osallistuivat perustuslain laatimiseen). Nykyiset historioitsijat kuitenkin laskevat perustajiin tätä laajemman ryhmän, jotka olivat mukana maan itsenäisyystaistelussa ja kansakunnan luomisessa.
Keskeisimmät perustajaisät ovat John Adams, Benjamin Franklin, Alexander Hamilton, John Jay, Thomas Jefferson, James Madison ja George Washington. Nämä seitsemän avainhenkilöä määrittelee historioitsija Richard B. Morris kirjassaan Seven Who Shaped Our Destiny: The Founding Fathers as Revolutionaries vuodelta 1973. Professori Joseph J. Ellisin laatima Encyclopedia Britannican artikkeli vuodelta 2007 listaa edellä mainittujen henkilöiden lisäksi merkittävimmiksi perustajaisiksi Samuel Adamsin, Patrick Henryn, John Marshallin ja George Masonin.
Kaledonistit
Vaihto toimii neljän vuoden sykleissä. Ensin Kanadaan suuntaa kahdeksan suomalaista opiskelijaa, jotka viettävät kesän torontolaisten opiskelijoiden vieraina. Työharjoittelu Kanadassa kestää noin kaksi kuukautta, minkä lisäksi tutustutaan kanadalaiseen elämänmenoon, kulttuuriin, urheiluun ja yritysmaailmaan. Kaksi vuotta myöhemmin suomalaiset isännöivät samankokoista kanadalaisryhmää Helsingin seudulla. Tästä jälleen kahden vuoden kuluttua valitaan uudet suomalaisopiskelijat, jotka lähtevät Kanadaan.
Toiminnan pohjalla pyörii yhdistys, Kaledonistit ry. Yhdistyksen hallituksen muodostaa kukin vaihtoryhmä neljän vuoden kautensa ajan. Yhdistyksen jäseniä ovat vaihdon alumnit. Yhdistyksen tärkein tehtävä on toimia apuna vaihdon taloudenpidossa.
Historia
Vaihdon perusta luotiin Polyteknikkojen kuoron vieraillessa Torontossa vuonna 1950. Kuoron jäsenet vierailivat Toronton yliopiston kulttuuri- ja virkistystoimintaa järjestävässä Hart House -yhdistyksessä. Kuorolaiset kertoivat Otaniemen kampuksen rakennushankkeesta ja innostivat paikallisia opiskelijoita osallistumaan tähän seuraavana kesänä. Vaihto-ohjelma sai alkunsa, kun kuorolaisten kutsuun vastattiin, ja seuraavana vuonna kahdeksan opiskelijaa saapui Suomeen Toronton yliopiston Hart Housen johtajan Nicholas Ignatieffin johdolla. Kahden viikon matkustelun ja juhlimisen jälkeen vieraat halusivat jo osallistua Teekkarikylän rakentamiseen. Kanadalaiset aloittivat työnteon ja olivat mukana luomassa perustusta kylän saunalle.
Vuonna 1954 kymmenen suomalaista opiskelijaa lähti Torontoon. Kaksi ensimmäistä viikkoa he tutustuivat paikallisiin tapoihin ja nähtävyyksiin matkustaen Kanadassa kanadalaisten isäntien johdolla. Tämän jälkeen he aloittivat työt eri paikoissa. Kesän lopussa suomalaiset kokoontuivat Hart Housen maatilalle Kaledoniaan, joka sijaitsee lähellä Torontoa. Lammen rannalle suomalaiset rakensivat saunan, jossa myöhempien vuosien vaihtoryhmät ovat monesti viettäneet juhannusta.
Vaihdon pituus ja ajoitus ovat vaihdelleet vuosikymmenten aikana. Vaihtoa järjestettiin 1970-luvulla myös talvisin, ja pidempiäkin harjoittelujaksoja on kokeiltu. Nykyinen neljän vuoden sykleissä tapahtuva, joka toisen vuoden kesäkuukausille ajoittuva vaihtojärjestely vakiintui vuonna 1985. Vaihtoon osallistuneiden isäntänä toimivat aina jo vaihdossa olleet. Tämä takaa sen, että jokainen vaihtoryhmä tutustuu vähintään kahteen ulkomaiseen vaihtoryhmään.
Tomi Karhunen
Tomi Karhunen (s. 29. lokakuuta 1989 Oulu) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa.
Junioriura
Karhunen syntyi Oulussa, mutta hän aloitti jääkiekkoilun alun perin Leppävirran Kiekko -75:ssä. Tämän jälkeen Karhunen siirtyi pelaamaan Joensuuhun ja Jokipoikiin. Hän siirtyi Oulun Kärppien A-nuoriin kaudeksi 2006–2007. Karhunen puki samalla kaudella jo kahteen SM-liigaotteluun, kun Jaakko Suomalainen oli sivussa. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa.
SM-liigasopimus ja vuodet haastajana
Kaudeksi 2009–2010 KalPa vuokrasi Karhusen Mestiksen nousijajoukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hän pelasi siellä lopulta vain kaksi ottelua. Lokakuussa 2009 Karhunen palasi loppukaudeksi lainalle Kärppien A-nuoriin. Hän torjui joukkueen kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuteen. Toukokuussa 2010 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Karhunen teki SM-liigadebyyttinsä kauden 2010–2011 yhdeksännellä kierroksella 7. lokakuuta 2010 vieraissa Tapparaa vastaan. Hän torjui Kärppien 3–1-tappioon päättyneessä ottelussa 19 kertaa. Karhunen toimi syyskaudella pääasiassa kakkosmaalivahtina Petri Koivistolle, kunnes Koiviston loukkaannuttua marraskuussa 2010 Kärpät vahvisti maalivahtiosastoaan Ville Hostikalla. Hostikka oli joulutaukoon asti tryoutilla ja sai loppukauden mittaisen sopimuksen. Karhunen pelasi liigauransa ensimmäisen nollapelin 28. joulukuuta 2010 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Ottelusta oli sivussa sekä Koivisto että Hostikka. Karhunen torjui Kärppien 0–1-voittoon päättyneessä ottelussa 40 kertaa. Koiviston kuntouduttua hän putosi kuitenkin joukkueen kolmosmaalivahdiksi. Kaikkiaan Karhunen pelasi kauden 2010–2011 aikana 13 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 89,86. Hän pelasi myös kahden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Laserissa. Huhtikuussa 2011 Karhunen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa.
Kaudella 2011–2012 Karhunen pelasi pääasiassa Ville Hostikan kakkosmaalivahtina yhdeksän runkosarjaottelua torjuen kuitenkin kuusi voittoa ja yhden nollapelin. Tammikuussa 2012 hän putosi kuitenkin Kärppien kolmosmaalivahdiksi, kun joukkue täydensi maalivahtiosastoaan Johan Backlundilla. Karhunen pelasi alkukaudella myös viisi Mestis-ottelua lainalla Kiekko-Laserissa, joka ajautui kuitenkin konkurssiin joulukuussa 2011. Tammikuun 2012 lopulla Kärpät vuokrasi hänet loppukaudeksi Slovakian Extraligassa pelaavaan HC Slovan Bratislavaan. Karhunen teki samalla kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa. Loppukaudella hän jakoi Bratislavassa tasaisesti torjuntavastuun Branislav Konrádin kanssa ja Karhunen voitti kauden päätteeksi Slovakian-mestaruuden. Kaudella 2012–2013 Karhunen toimi pääasiallisena kakkosmaalivahtina Backlundille. Hän pelasi 24 runkosarjaottelua torjuen yhdeksän voittoa ja neljä nollapeliä sekä ja yhdessä playoff-ottelussa.