cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Basra
Maantiede
thumb|vasen|Näkymää [[Shatt al-Arabille Basrassa.]] Basran kaupunki sijaitsee Etelä-Irakissa noin 50 kilometrin päässä Persianlahden rannikosta. Alue on soista tulvatasankoa, joka on syntynyt Eufrat ja Tigrisjokien tuomasta maaperästä. Tulvien, joenuoman muutosten ja siltin kasautumisen takia Basran varsinainen paikka on muuttunut historian aikana. Nykyinen kaupunki sijaitsee noin 10 kilometriä koilliseen alkuperäisestä paikastaan. Nykyinen kaupunki sijaitsee Shatt al-Arabin nykyisen uoman vieressä Basrah Bar-nimellä tunnetulla paikalla, jonne on kasautunut silttiä Shatt al-Arabiin yhdistyvän Karunjoen kautta. Nykyinen Basra on tulos aikanaan kolmen erillisen pienen kaupungin Basran, Al-ʿAshārin ja Al-Maʿqilin sulautumisesta yhteen.
Perustaminen ja varhainen historia
Arkeologisten kaivausten perusteella nykyisen Basran alueella on ollut asutusta jo vähintään pronssikaudelta lähtien. Nykyinen Basran kaupunki on kuitenkin perustettu vasta myöhemmin. Arabit saapuivat alueelle 635 ja tuolloin paikalla oli Vahishtabadh Ardasher-niminen persialainen asutuskeskus, jota arabit kutsuivat nimellä al-Khurayba eli "pieni raunio". Vuonna 638 yksi profeetta Muhammadin seuraajista Utba ibn Ghazwan perusti paikalle sotilasleirin kalifi Umar ibn al-Khattabin käskystä. Basran kaupunki kasvoi sotilasleirin ympärille. Basra oli varhain sisäisen levottomuuden ja kapinaliikkeen keskus. Basrasta, Kufasta ja Egyptistä peräisin olleet kapinalliset murhasivat kalifi Uthman ibn Affanin ja vuonna 658 Basran ulkopuolella käytiin niin sanottu kamelitaistelu Muhammadin leski Aišan kannattajien ja kalifi Ali ibn Abi Talibin joukkojen välillä. Kapinoita umaijadeja vastaan syttyi myös vuosina 683 ja 701.
Ibadilaisuussyntyi basralaisissa madrasoissa vuoden 720 paikkeilla ja levisi sittemmin Pohjois-Afrikkaan. Kaupunki oli myös varhaisten mystikkojen keskus, jotka vaikuttivat suufilaisuuden syntymiseen. Heitä olivat esimerkiksi Hasan al-Basri (k. 728) ja Rabi’a Basralainen (717–801). Basralaiset oppineet kehittivät arabian kielioppia ja filologiaa. Abul Awad al-Du’alia pidetään usein arabialaisen kieliopin tutkimuksen isänä. Kaupungista tuli myös tärkeä hadžille lähtevien pyhiinvaeltajien lähtöpiste ja nimellä Darb Zubayda tunnetusta pyhiinvaellusreitistä Basrasta Mekkaan tuli yksi kuuluisimmista. 700- ja 800-luvuilla Bagdad kuului maailman suurimpiin kaupunkeihin ja Basra kasvoi sen satamana. Kaupungissa asui arviolta 400 000 asukasta ja sen satamasta kulki kauppareittejä Kiinaan, Itä-Afrikkaan ja nykyisen Venäjän alueelle. Tuhannen ja yhden yön tarinoita pidetään yleisesti basralaisilta merimiehiltä kerättyinä. Basra oli myös orjakaupan keskus ja sen orjien myyntipaikka Suq al-Nakhkhasin tunnettiin laajalti. Mustat orjat (zanj) kapinoivat vuonna 868 polttaen Basran vuonna 871 ennen kapinan kukistumista.
Osmanien valtakunta ja britit
thumb|[[Ranskalainen Basran kartta vuodelta 1764.]] Basra ei vahingoittunut juurikaan mongolien valloittaessa aluetta, mutta mongolit tuhosivat Bagdadin ja paikalliset kauppareitit kärsivät Il-kaanien alaisuudessa. Ibn Battutan vieraillessa kaupungissa vuonna 1327 hän mainitsi kaupungin suurmoskeijan tarvitsevan korjauksia ja aikaan kuuluisien kieliopintutkijoiden ja ulaman olevan huonosti koulutettuja. Niin sanottu vanha Basra hylättiin lopulta kokonaan ja kaupunki siirrettiin "uuteen Basraan" koilliseen sen alkuperäisestä sijainnista. Basran kauppa elpyi uusien valtakuntien muodostuessa. Osmanien valtakunta valtasi Basran vuonna 1546 ja Aleppon kehitys kaupan keskuksena toi jälleen kysyntää kaupungin satamalle. Sataman kautta tuotiin Intiata esimerkiksi indigoa, tekstiilejä, mausteita ja lääkkeitä. Kaupan myötä kaupunkiin muodostui vähemmistöyhteisöjä, kuten armenialaiset, juutalaiset ja hindukauppiaat (baniyan). Sittemmin safavidit uhkasivat osmanien valtaa alueella. Safavifidit hallitsivat Bagdadia vuosina 1624–1638, mutta eivät onnistuneet Basran valtauksessa. Paikalliset kauppiaat joutuivat myös kilpailemaan britti- ja alankomaalaistenkauppiaiden kanssa alueella. Kaupunkia vaivasi kulkutauti vuonna 1773 ja sitä piirittivät persialaiset vuonna 1775. Kaupungin asukasluku tippui noin 40 000:ta ehkä vain noin 4 000:een.
Basran satama elpyi 1800-luvun puolella teknologian ja esimerkiksi liikenneverkon kehittymisen myötä. 1840-luvulla satamaan tuli noin 11 000 tonnia tavaraa vuosittain, mutta vuoteen 1890 mennessä määrä oli jo 100 000 tonnia ja vuonna 1913 400 000 tonnia. Tanzimat-uudistukset horjuttivat vanhanaikaista yhteiskuntaa ja uudet poliittiset suuntaukset alkoivat vallata alaa etenkin uuden kaupungin yläluokan keskuudessa. Esimerkiksi Taleb al-Naqibin vuonna 1911 perustama lehti al-Dustur alkoi vaatia itsenäisen Irakin perustamista. Britannia julisti sodan Osmanien valtakunnalle ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1914 ja 23. marraskuuta samana vuonna he valtasivat Basran. Osmanien vastahyökkäys seuraavan vuoden puolella epäonnistui. Sodan jälkeen britit miehittivät Irakia ja paikallisten heimojen kapina vuonna 1920 kukistettiin verisesti. Vuonna 1922 Faisal I:tä tehtiin osittain autonomisen Irakin kuningas. Britit aloittivat useita huomattavia infrastruktuuriprojekteja. Satamaa oli uusittu jo sodan aikana, Bagdadin ja Basran välinen rautatie valmistui vuonna 1919, lentopostiliikenne kaupunkien välillä alkoi vuonna 1927 ja kolmen vuoden kuluessa samalla reitillä oli matkustajaliikennettä.
Itsenäinen Irak
Irakin vuoden 1958 vallankumouksen jälkeen Basrasta tuli merkittävä öljynvientisatama. Kaupungista tehtiin myös Basran maakunnan keskus ja Basran yliopisto avattiin vuonna 1964. Kaupunki kärsi mittavia tuhoja Irakin–Iranin sodan (1980–1988) aikana ja sen siviiliuhrien määrä oli selvästi Irakin muita kaupunkeja suuremmat. Sodan alkaessa Basrassa oli noin 1,5 miljoonaa asukasta ja sen jälkeen vain 900 000. Iran hyökkäsi kaupunkia vastaan viiden divisioonan voimin vuonna 1982, mutta heidät pysäytettiin vain muutaman kilometrin päähän. Myös toinen hyökkäys kohti Basraa vuonna 1984 epäonnistui. Irakilaiset laukaisivat puolestaan kaupungista ohjuksia Iranin öljyterminaaleja vastaan. Kaupunkia pommitettiin jälleen Persianlahden sodan aikana. Monet irakilaiset sotilaat saivat surmansa ilmaiskuissa näiden vetäytyessä Kuwaitista niin sanotun kuoleman moottoritien kautta Basran eteläpuolella. Maaliskuussa 1991 basralaiset liittyivät Zubairista alkaneeseen kapinaan Saddam Husseinia vastaan, mutta kapina kukistettiin verisesti tuhansien paikallisten kadotessa turvallisuusjoukkojen käsissä.
Irakin sodan alettua vuonna 2003 Basra oli ensimmäinen koalition joukkojen piirittämä suuri irakilaiskaupunki. Kaupunkia piirittäneen brittisotilaat odottivat paikallisten kukistavan kaupungin puolustajat, mutta kun näin ei tapahtunutkaan brittijoukot valtasivat kaupungin. Irakin sodan jälkeen Basra oli brittijoukkojen valvonnassa. Britit olivat linnoittautuneet entiseen Saddam Husseinin palatsiin Shatt al-Arabin varrella. Joukkoja vastaan tehtiin jatkuvia hyökkäyksiä. Viimeiset brittijoukot vetäytyivät kaupungista 3. syyskuuta 2007, jonka jälkeen joukkoja oli enää Basran kansainvälisellä lentokentällä. Vastuu alueen turvallisuudesta luovutettiin kokonaan Irakille joulukuussa samana vuonna. Vuonna 2008 Irakin turvallisuusjoukot kävivät kiivaita taisteluja Basrassa vaikuttaneiden šiialaisten asejoukkojen, kuten Muqtada al-Sadrin johtaman Jaysh al-Mahdi-järjestön kanssa.
Väestö
thumb|Näkymää öiseen Basraan. Basran piirikunnan väkiluvuksi arvioitiin vuonna 2013 vajaa 1,1 miljoonaa (44 % koko Basran maakunnan 2,403 miljoonasta asukkaasta). Kaupungin asukkaiden valtaosa on šiialaisia arabeja. Kaupungin vähemmistöihin kuuluvat armenialaiset, assyrialaiset, romanit, afroirakilaiset ja mandealaiset.
Isisin leviämisen myötä Basran maakuntaan on tullut maan sisäisiä pakolaisia. Vuonna 2015 heitä oli maakunnassa 11 000 ja heistä suurin osa Basran kaupungissa.
Orbit Dance
Orbit Dance on suomalaisen death metal -yhtye MyGrainin ensimmäinen albumi. Albumi julkaistiin vuonna 2006.
Murfreesboro (Tennessee)
Murfreesboro on kaupunki Tennesseessä Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus ja huomattava koulukaupunki. Murfreesboro on Nashvillen metropolialueen toiseksi väekkäin kaupunki.
Maantiede
Murfreesboro sijaitsee Tennesseen maantieteellisessä keskipisteessä Nashvillen metropolialueen kaakkoisosassa. Etäisyys Nashvillen keskustasta on 50 kilometriä kaakkoon. Tennesseen keskipiste sijaitsee Old Lascassas Pikessa, ja se on merkitty laatalla. Stones River -joen läntinen haara virtaa Murfreesboron alueella.
Murfreesboron ilmasto on subtrooppinen leutoine talvineen ja kosteine, kuumine kesineen. Lämpötilojen vaihtelu on suurta, elokuun keskimääräinen ylin on 32,3 °C, tammikuun keskimääräinen alin puolestaan –3,7 °C. Tuhoisat tornadot koettelevat kaupunkia aika ajoin.
Historia
Murfreesboro perustettiin 1811, alkuun sen nimi oli Cannonsburgh poliitikko Newton Cannonin kunniaksi. Vain kuukauden päästä nimi muutettiin Murfreesboroksi kenraali William Lylten pyynnöstä. Taustalla on Lytlen ystävä, kenraali Hardy Murfree. Murfreesboro toimi Tennesseen pääkaupunkina 1818–1826. Se oli varhaisvaiheessaan maatalouskeskus, mutta 1850-luvulla myös merkittävä koulukaupunki, jonka lempinimenä oli Tennesseen Ateena. Yhdysvaltain sisällissodan katkerimpiin kuuluva taistelu, Battle of Stones River / Battle of Murfreesboro, käytiin muutama kilometri kaupungista luoteeseen vuodenvaihteessa 1863. Liittovaltion joukot saivat strategisesti merkittävän voiton konfederaation joukoista. Taistelualueella on nykyisin Stones River National Battlefield -puisto.
Sisällissodan haavat arpeutuivat hitaasti. Murfreesboron asema koulukaupunkina alkoi palautua vasta 1900-luvun alussa: 1911 perustettiin Middle Tennessee State Normal School, josta kehittyi sittemmin Middle Tennessee State University. Toisen maailmansodan jälkeen Murfreesboron talouselämä muuttui agraaripainotteisesta teollisuuden ja palvelualojen suuntaan. Kaupungin kasvu on ollut nopeaa: vuonna 1990 väkiluku oli noin 45 000, ja kymmenen vuotta myöhemmin jo 69 000. Seuraavan kahdenkymmenen vuoden aikana väkiluku kaksinkertaistui.
Talous
Murfreesboron ja sen ympäristön keskeisiä elinkeinoja ovat maatalous ja elintarviketuotanto, vakuutustoiminta, valmistava teollisuus (asusteet, veneet), alihankinta ja oppilaitokset.
Liikenne
Lähin kansainvälinen lentoasema on Nashvillen kansainvälinen lentoasema. Rutherfordin piirikunnan alueella palvelevat Smyrna Airport (MQY) ja Murfreesboro Municipal Airport (MBT). Valtatiet Interstate 24 ja 840 risteävät Murfreesborossa.
Maia Azarašvili
Maia Azarašvili ( s. 6. huhtikuuta 1964 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on pikajuoksija, joka urallaan edusti Neuvostoliittoa ja vuodesta 1992 alkaen Georgiaa.
Vuoden 1987 MM-kilpailuissa Roomassa Azarašvili karsiutui 200 metrillä välierävaiheessa. Vuoden 1988 olympiakisoissa Azarašvili selviytyi finaaliin jääden siinä seitsemänneksi. Hän sai myös pronssimitalin osana Neuvostoliiton pikaviestijoukkuetta, vaikka juoksi vain alkuerissä, mutta ei itse finaalissa.
Georgian väreissä Azarašvili juoksi 200 metrillä viidenneksi vuoden 1994 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Helsingissä. Hän osallistui myös vuosien 1993 ja 1995 MM-kilpailuihin, mutta ei yltänyt finaaleihin.
Henk Timmer
right|250px|thumb|Henk Timmer Henk Timmer (s. 3. joulukuuta 1971 Hierden, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Timmer on edustanut urallaan Heerenveeniä, Feyenoordia, FC Zwollea, AZ Alkmaaria ja AFC Ajaxia. thumb|left|180px|Henk Timmer Timmer on pelannut myös Alankomaiden maajoukkueessa. Hän kuului Alankomaiden joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa.
Euclides da Cunha
Euclides da Cunha (1866 Santa Rita do Rio Negro, Cantalago, Brasilia – 1909 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen kirjailija ja toimittaja, opettaja ja insinööri. Hänen teoksensa Os Sertões on brasilialaisen kirjallisuuden klassikkoja ja herätti ilmestyessään 1902 suurta huomiota. Teos on ensimmäinen vastalause syrjäseutujen unohdetun väestön kohtelulle. Sen on samalla sekä tieteellinen että kaunokirjallinen teos.
Filippos II Filoromaios
Filippos II Filoromaios (, "roomalaisten ystävä") oli seleukidien hallitsijasuvun viimeinen kuningas vuosina 65 eaa. - 64 eaa. Hänen isänsä oli Filippos I. Vuonna 83 eaa. Armenian Tigranes II valtasi Seleukidien valtakunnan rippeet. Kolmannen Mithridateen sodan aikana roomalaiset kukistivat Tigraneen ja nimittivät Antiokhos XIII:n Syyrian hallitsijaksi. Vuonna 67 eaa. Filippos II valtasi suurimman osan tämän valtakunnasta. Pompeius teki kuitenkin koko Syyriasta Rooman provinssin vuonna 64 eaa. Filippos II hallitsi tämän jälkeen vain osaa Kilikiasta. Vuonna 56 eaa. hän oli ehdolla Egyptin Kleopatra VII:n sulhaseksi, mutta Rooman Syyrian maaherra Aulius Gabinius esti tämän ja antoi luultavasti teloittaa Filippoksen.
Lone Star
Lone Star voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Southern Manitoba Railway
Southern Manitoba Railway on heinäkuussa 1999 perustettu kanadalainen rautatieyhtiö, jonka kotipaikka on Winnipeg Manitobassa. Yhtiön rataverkon pituus on 128 kilometriä, ja se palvelee Manitoban provinssin eteläisen osan maatalouden kuljetustarpeita. SMNR:llä on yhdysliikenneasema Morrisissa Canadian National Railwayn kanssa.
2 Fast 2 Furious
2 Fast 2 Furious on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut elokuva, joka on jatko-osa elokuvalle Hurjapäät. Elokuvalle on tehty kuusi jatko-osaa: Hurjapäät: Tokio Drift, Fast & Furious, Fast & Furious 5, Fast & Furious 6, Fast & Furious 7 ja Fast & Furious 8.
Juoni
Autokilpailukohtauksen päätteeksi poliisi nappaa Brian O’Connerin ja uhkaa tätä vankilatuomiolla lähinnä ykkösosassa tehtyjen tekojen perusteella – ellei hän suostu auttamaan virkavaltaa soluttautumalla huumekeisari Carter Veronen palvelukseen ja auttamalla poliisia nappaamaan tämän.
Brian suostuu, mutta poliisin hänelle tarjoama pari ei kuitenkaan kelpaa, vaan sellainen pitää hakea vanhasta kaverista Roman Pearcesta. He soluttautuvat roiston palvelukseen kuljettaakseen tämän huumerahoja, samalla kun poliisi valmistautuu pidättämään tämän heti, kun tämä ottaa likaiset rahat vastaan. Verone pakenee veneellä ja Brian sekä Roman aikovat hypätä Yenkolla veneeseen. He onnistuvat, mutta Roman murtaa kätensä ja Brian saa lievän aivotärähdyksen. Verone osoittaa kaksikkoa haulikolla, mutta Roman antaa Brianille pistoolin. Brian ampuu Veronea olkapäähän, ja kun tämä yrittää ottaa vielä haulikkoa, Monica tulee kannelle ja ottaa sen itse.
Arvioita
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä 2 Fast 2 Furious on yhtä tympeä autorymistely kuin edeltäjänsäkin: ”Keskiössä ovat komeat ja coolit mutta tarinahenkilöinä täysin yksiulotteiset kukkoilijat, joiden lakia uhmaava elämäntapa ja toinen toistaan kiillotetummat kaarat ovat vähä-älyisen glorifioinnin kohteena.”
Discursus politicus de prudentia
Discursus politicus de prudentia on Turun akatemian professorin Mikael Wexioniuksen laatima valtio-opin väitöskirja vuodelta 1641. Se on Suomen ensimmäinen väitöskirja ja ensimmäinen Suomessa painettu kirja. Teoksen nimi on kokonaisuudessaan ''Discursus politicus de prudentia: tum legislatoriâ tum politicâ seu civili, Deo ter opt. maximo benign annuente''.
Discursus politicus de prudentia käsittelee valtioviisautta ja se liittyy Wexioniuksen hyveitä käsitteleviin moraalifilosofisiin tutkimuksiin. Teoksen mukaan valtioviisaus (prudentia) on viisautta ja varovaisuutta, joka pyrkii toimimaan hyveellisesti valtion ja kansan parhaaksi. Teoksessa suositellaan lainsäädännön ohjenuoriksi oikeudenmukaisuutta, hyödyllisyyttä, toteuttamiskelpoisuutta, yhdenmukaisuutta jumalallisen ja luonnollisen oikeuden kanssa sekä selkeyttä ja lyhyyttä.
Bibliofiilien seura julkaisi teoksesta vuonna 1983 näköispainoksen, johon sisältyy Iiro Kajannon tekemä suomennos nimellä Valtio-opillinen väitöskirja järkevyydestä.
Koulumies
Koulumies on suomalainen sukunimi, jonka muutamat Schulman-suvun jäsenet ovat ottaneet. Tunnettuja Koulumiehiä ovat:
Opaskoira
thumb|300px|Suomalainen opaskoira valjaissaan. thumb|300px|Sokea opaskoiransa kanssa [[Brasiliassa.]] thumb|300px|Opaskoiria. Opaskoira toimii apuna ja tukena sokeille tai vaikeasti heikkonäköisille. Koira on hyvä apuväline liikkumiseen, sillä koira pysyy opitulla reitillä, näkee vastaantulevat mahdolliset esteet ja kiertää ne.
Opaskoira näyttää paikalleen pysähtymällä kadunreunat ja muut ylityspaikat liikenneväylissä ja myös sellaiset esteet, joita ei turvallisesti voi kiertää. Opaskoirankäyttäjä pystyy liikkumaan koiransa avulla itsenäisesti. Silloin kun opaskoira ei toimi oppaana, se on tavallinen perhekoira. Koiralla on myös tärkeä sosiaalinen merkitys käyttäjälleen ja hänen perheelleen.
Suomen lainsäädännössä on monessa kohdin annettu opaskoirille ja niiden käyttäjille erivapauksia. Liikuntavammaisen avustajakoiran tavoin opaskoiran kanssa saa mennä yleiselle uimarannalle, ravintoloihin, lasten leikkipaikalle, toriaikana torille, kunnostetulle ladulle ja urheilukentälle, vaikka järjestyslaki sen muilta koirilta kieltääkin. Opaskoiran kanssa saa mennä myös terveydensuojeluasetuksen tarkoittamaan elintarvikehuoneistoon. Opaskoirasta ei tarvitse suorittaa koiraveroa.
Opaskoirien koulutus
Näkövammaisten liiton Vantaalla, Itä-Hakkilassa sijaitsevassa Opaskoirakoulussa kasvatetaan, koulutetaan ja luovutetaan käyttöön kaikki Suomessa toimivat opaskoirat. Nykyään lähes kaikki koulutettavat koirat ovat labradorinnoutajia. Jonkin verran opaskoirina käytetään myös kultaisianoutajia, labradorinnoutajan ja kultaisennoutajan risteytyksiä sekä saksanpaimenkoiria. Suomen Opaskoirakoulu Oy on aloittanut opaskoirien koulutuksen 1.9.2012 Opaskoirakoulu Viiksessä Kuopiossa kaikille Suomen näkövammaisille. Johtavana kouluttajana toimii Juha Herttuainen, joka on tehnyt mittavan työn opaskoirien kouluttajana. Ensimmäiset opaskoirat luovutetaan käyttäjille keväällä 2012.
Opaskoiratoiminnan tärkeänä perustana ovat vapaaehtoistyötä tekevät hoitoperheet. Lähes kaikki opaskoirapennut kasvatetaan Opaskoirakoulussa. Vuosittain pentuja syntyy 70–80. Pennut luovutetaan vapaaehtoisiin hoitokoteihin 7–8 viikon iässä. Soveltuvuustesteihin koirat tulevat noin 1,5-vuotiaana. Opaskoiran koulutus kestää 20 viikkoa. Koirat luovutetaan käyttäjilleen kolme viikkoa kestävällä yhteistoimintakurssilla.
Historia
Ensimmäiset opaskoirat koulutettiin vuonna 1916 Saksassa. Suomessa opaskoiratoiminta käynnistyi sotamarsalkka Mannerheimin aloitteesta, kun hän toimi Suomen Punaisen Ristin puheenjohtajana. Mannerheim vetosi opaskoirien saamiseksi sodassa näkönsä menettäneille. Ensimmäiset opaskoirat luovutettiin käyttöön talvisodassa näkönsä menettäneille sotasokeille syksyllä 1940. Seitsemän vuotta myöhemmin vuonna 1947 perustettiin Opaskoirakoulu ja vuonna 1948 Opaskoirayhdistys, jonka tehtävänä oli hankkia opaskoiria siviilisokeille.
Kiinan kommunistinen puolue
Kiinan kommunistinen puolue on Kiinan kansantasavaltaa hallitseva puolue ja siten tärkeä osa Kiinan kansantasavallan hallintoa. Puolue perustettiin 1921.
Historia
Toukokuun neljännen päivän liikkeen aikoihin 1919 kommunismia ja marxilaisuutta esiteltiin Kiinan lehdistössä. Vastaperustettu Neuvostoliitto lupasi luopua imperialismista Kiinassa. Kommunismi oli uusin ja selitysvoimaisin yhteiskuntateoria, jonka avulla saattoi kritisoida myös länsimaita. Pekingin yliopiston professori Li Dazhao julistautui kommunistiksi ja sai oppilaakseen mm. Mao Zedongin. Komintern lähetti myös edustajiaan Kiinaan 1919 ja järjesti siellä opintopiirejä.
1. heinäkuuta 1921 perustettiin Kiinan kommunistinen puolue Shanghain ranskalaisella alueella sijaitsevassa tyttökoulussa, sillä hallinto ei katsonut sitä suopeasti. Puolueessa oli tuolloin 57 jäsentä, joista 12 oli paikalla sitä perustamassa. Sen ero muihin järjestöihin oli aluksi varsin pieni, mutta tilanne muuttui jäsenkunnan myötä. Puolue osallistui Kominterniin.
1920-luvun alussa Wuhanin lakkoliikkeen kukistamisen jälkeen Kommunistinen puolue alkoi hakea liittolaista, sillä Komintern ei uskonut niin pienen liikkeen saavan mitään aikaan, etenkään kun Kiinassa oli niin vähän työläisiä. Komintern suositteli edistyksen ja kehityksen voimana liittolaiseksi Kuomintang-puoluetta, ajatuksena tehdä porvarillinen vallankumous ennen proletariaatin vallankumousta. Kuomintang suostui, sillä se halusi Kominterniltä apua hallinnon organisointiin ja sotilaskoulutukseen.
Kommunistit eivät kuitenkaan saaneet toivomaansa puolueliittoa, vaan Kommunistisen puolueen jäsenet liittyivät Kuomintangiin (GMD). Myös GMD:n hallitukseen päätyi johtavia kommunisteja. Kominternin avulla GMD:stä tehtiin voimakas ja kurinalainen puolue, joka sai myös oman armeijan. Sun Zhongshan otti puolueen lähes diktatuurimaiseen otteeseen. Vähitellen Kantonissa päämajaansa pitävän puolueen sotilasmahti kasvoi riittävän suureksi pohjoisen sotapäälliköiden haastamista varten.
Sun Zhongshanin kuoleman jälkeen 1925 GMD:n johtoon jäi ammottava aukko, jonka otti itselleen kenraali Tšiang Kai-šek. Hän johdatti puolueen pohjoiselle sotaretkelle, kahtena siipenä. Rannikkoa pitkin kulkeva Jiangin itsensä johtama siipi päättikin lopettaa vasemmiston tukemisen ja järjesti teurastuksen Shanghaissa. Wuhaniin päätynyt siipi tuki ensin kommunisteja Tšiangia vastaan, mutta käänsi sitten kelkkansa ja GMD:n ja kommunistien ero oli lopullinen. GMD jatkoi sotaretkeään ja valloitti koko maan, minkä jälkeen alkoi taistelu kommunisteja vastaan.
Kommunistit ajautuivat maaseudulle, jossa Mao Zedong perusti Jiangxin neuvoston. Samalla politiikka muuttui työläispuolueesta talonpoikia tukevaksi. GMD ajoi puolueen pitkälle marssille Yan'aniin 1936, josta kommunistit tekivät uuden tukikohtansa. Kommunistit pitivätkin aluetta siitä lähtien hallussaan ja harjoittelivat siellä hallintoa. Neuvostoliitto ei vieläkään osannut päättää pitäisikö tukea kommunisteja vai GMD:tä.
1937 Japani hyökkäsi Kiinaan, mutta GMD:tä innosti enemmän taistelu kommunisteja kuin japanilaisia vastaan. Puolue kuitenkin pakotettiin yhteisrintamaan kommunistien kanssa. Kommunistit voimistuivat huomattavasti sodan aikana. Japanin antauduttua alkoi Kiinan sisällissota, missä kommunistit vähitellen valtasivat koko maan ja karkottivat GMD:n Taiwanin saarelle. Kiinan kansantasavalta julistettiin perustetuksi 1949, mikä lopulta auttoi Neuvostoliittoa päättämään mikä kanta oli voittoisa.
Valtaanpääsynsä jälkeen kommunistit tekivät lukuisia uudistuksia, ensimmäisinä lakeina hyväksyttiin maauudistus ja avioliittolaki. Puolue on siitä lähtien pitänyt käytännön yksinvaltaa maassa, vaikka siellä on muutamia muitakin puolueita. Aluksi hallintomallia katsottiin Neuvostoliitosta ja pyrittiin raskaan teollisuuden tukemiseen, sittemmin tämä todettiin epäonnistuneeksi. Mao Zedong aloitti kulttuurivallankumouksen 1966, mikä irtautti Kiinan lopullisesti Neuvostoliitosta ja eristi sen käytännössä koko muusta maailmasta 1970-luvulle saakka. Vuonna 1978 aloitettiin Deng Xiaopingin talousuudistukset, jotka vähitellen veivät yhteiskuntamallin pois sosialismista, vaikkei termin käytöstä vieläkään ole luovuttu.
Enemmän aiheesta: Kiinan tasavallan historia, Kiinan kansantasavallan historia
Hallinto
Puolueen viiden vuoden välein kokoontuva puoluekokous valitsee keskuskomitean, jossa on noin 300 jäsentä. Se puolestaan valitsee politbyroon ja sen pysyvän komitean. Pysyvässä komiteassa on yhdeksän jäsenestä, jotka muodostavat Kiinan hallinnon ytimen. Keskuskomitealla on lisäksi sihteeristö.
Xi Jinpingin, Jiang Zeminin ja Hu Jintaon "puoluesiivet"
Kiinassa on ollut kaksi poliittista ryhmittymää, Jiang Zemininin ja Hu Jintaon "puoluelaiset". Jiang oli Kiinan puoluesihteeri ja presidentti (johtaja) 1989-2002 ja Hu 2003-2012, Xi vuodesta 2012.
Jiangin johtama "Shangain siipi", eliittisiipi, ajaa markkinataloutta, puolue-eliitin etuja, itärannikon talouskasvua ja vahvaa keskushallintoa. Hun johtama "tuanpai"-siipi, populistisiipi, koostuu tavallisesta kansasta, lähinnä puolueen nuorisojärjestön kasvateista. Se haluaa alueiden ja yhteiskunnan tasaista kehitystä ja poliittisia toimintavapauksia. Se edistää talouskasvua alikehittyneillä seuduilla.
Xin tavoitteet
Xin tavoitteena on Kiina-keskeinen maailmanjärjestys ja puolueen tiukka ote arjesta ja taloudesta. Vapaa markkinatalous, kansalaisvapaudet ja ihmisoikeudet tulee nujertaa. Xi on kuitenkin harkitseva ja pitkäjänteinen, toisin kuin Mao. Hän välttänee sotia. Vyö ja tie -investointiohjelma ("uusi silkkitie") kattaa yli 150 valtiota.
Kiinan kommunistisen puolueen johtajat
thumb|[[Xi Jinping.]] Ennen vuotta 1982 puheenjohtaja oli korkein valtataho puolueessa ja pääsihteeri toimi byrokraattisemmassa tehtävässä puheenjohtajan alaisuudessa. Sittemmin pääsihteeri on ollut puolueen korkein vallanpitäjä.
Pekka ja Pätkä puistotäteinä
Pekka ja Pätkä puistotäteinä on Armand Lohikosken ohjaama Puupää-elokuvasarjan neljäs elokuva vuodelta 1955. Kaikkiaan Suomen Filmiteollisuuden tuottamaan sarjaan tehtiin 13 osaa. Tässä elokuvassa Puupää-sarjaan tulee uusi hahmo, talonmies Pikkarainen, jota esittää Armas Jokio. Pikkarainen oli tosin elokuvan Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä käsikirjoituksessa, mutta osuutta ei kuitenkaan kuvattu. Jokio on tätä ennen esittänyt pientä sivuosaa päivällisvieraana vuonna 1953 valmistuneessa Puupää-elokuvassa Pekka Puupää kesälaitumilla.
Juoni
Pekka ja Pätkä etenevät tässäkin elokuvassa kommelluksesta toiseen. He kokeilevat useita töitä, ensin autonkorjaajana, sitten puutarhurina, maalarina, myymäläapulaisena, hengenpelastajana, ja mukaan mahtuu myös elokuvalle nimen antanut naiseksipukeutumiskohtaus, jossa he kokeilevat puistotädin ammattia.
Mikään ei ota luonnistuakseen, sillä esimerkiksi levykaupan kuormaa purkaessaan he onnistuvat hajottamaan säpäleiksi 1 500 kappaleen erän "Karvarin Kalle" -nimistä rillumareiäänilevyä. Liikkeessä juuri asioiva korkeakulttuuria harrastava hienostunut herra merineuvos lupaa ostaa koko erän kiitokseksi inhoamansa roskaviihteen hävittämisestä.
Loits
Loits on virolainen metallimusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen musiikki on alalajiltaan black metallia.
Pekka ja Pätkä puistotäteinä
Juoni
Puistotädit tutustuvat Otto-poikaan, jonka juoppo holhooja on hylännyt oman onnensa varaan. Poika kertoo heille äitinsä kuolleen ja isänsä olevan merillä. Isä on kuitenkin palannut meriltä ja etsii poikaansa sosiaalivirkailijan avulla. Etsintöjen aikana merimies ja virkailija rakastuvat toisiinsa, ja isä ja poika löytävät toisensa.
Arviot
Aikalaiskriitikoilta elokuva saa yksimielisen tyrmäyksen lukuun ottamatta Ottoa esittävää Risto Jussilaa, jota pidetään poikkeuksellisen luontevana lapsinäyttelijänä. 2000-luvun kriitikko pitää elokuvaa pehmeämpänä muihin Puupää-elokuviin verrattuna, jopa pirttihirmu Justiinasta tulee lempeäsydäminen.
Loits
Kantaa ottavien kansallismielisten sanoitustensa vuoksi yhtye on herättänyt ristiriitaista huomiota. Yhtyeen sanoitukset kertovat kansallisesta ylpeydestä, patriotismista ja esi-isen kunnioittamisesta.
Hiiri (osoitinlaite)
thumb|Logitechin hiiri. thumb|Yhä useampi uusi ostettu hiiri on langaton. Tietokoneeseen kytketään langaton vastaanotin. Hiiri on tietokoneen osoitinlaite, joka liittyy erityisesti graafiseen käyttöliittymään. Tyypillisesti hiiri on kämmenen alle sopiva rasia, jota käyttäjä liikuttelee pöydällä (yleensä hiirimaton päällä). Hiiri rekisteröi kaksiulotteisen liikkeen ja välittää informaation tietokoneelle, jonka näytössä liikkuu osoitinsymboli vastaavasti. Hiiressä on lisäksi painikkeita (joissakin malleissa vain yksi, mutta tavallisemmin kaksi tai kolme ja joskus enemmänkin), joiden avulla käyttäjä voi valita ja käsitellä hiirellä osoittamiaan kohteita käyttöliittymässä.
Perinteisen hiiren sijasta samaan tarkoitukseen voidaan käyttää myös muunlaisia osoitinlaitteita, joihin lukeutuvat erityisesti kannettavissa tietokoneissa tavattavat kosketuslevy (ns. tasohiiri), osoitintappi (ns. tappihiiri) ja hiiren edeltäjä trackball (ns. pallohiiri). Nykyisin suurin osa tietokoneiden käyttöliittymistä on suunniteltu hiiren avulla käytettäväksi, joten jokin hiiren kaltainen osoitinlaite on lähes välttämätön varuste.
Ajanmukaisissa tietokonehiirissä on erilaisia tarkkuuksia. Jotkut halvimmat optiset hiiret kykenevät erottelemaan vain 800 pistettä tuumalle eli 800 dpi, kun taas parhaimmat tietokonepelaamiseen tarkoitettujen hiirten erottelukyky on jopa yli 16000 dpi.
Historiaa
thumb|[[Douglas Engelbartin kehittelemä hiiri vuodelta 1964.]] Hiiren keksijäksi mainitaan usein Douglas Engelbart. Engelbart oli keksinyt hiiren vuonna 1961 ja vuonna 1965 julkaistussa raportissa vertailtiin eri ratkaisuja, joista hiiri voitti ylivoimaisesti. Saksalainen Telefunken ehti julkaisemaan oman Rollkugel-hiirensä ennen Engelbartin julkista esittelyä. Trackball (suom. nimityksiä mm. ohjainpallohiiri; ohjainpallo) on vanhempi keksintö.
Engelbart kehitti osoitinlaitteen graafista käyttöliittymää varten. Laitteen ensimmäinen versio vuodelta 1964 oli kulmikas puinen rasia, jonka pohjassa oli kaksi pyörivää metallilevyä ja yläpinnassa yksi painonappi. Engelbart teki laitteelle vuonna 1967 patenttihakemuksen, joka myönnettiin vuonna 1970 (patenttinumero 3,541,541). Laitteen virallinen nimi oli ”X–Y-asemaosoitin näyttöjärjestelmälle”. Puhekielessä laitetta alettiin pian kutsua hiireksi, koska rasian johto toi mieleen siimahännän.
Kaupalliseen käyttöön hiiri levisi Apple Computerin Lisa-mikrotietokoneessa 1980-luvun alkupuolella. Vuonna 1984 julkistetussa Apple Macintoshissa hiiri oli jo vakiovarusteena. Apple sai idean Xeroxilta, joka piti osoitinhiirtä liian kalliina kaupalliseen käyttöön. Applen suorittaman kehitystyön ja massatuotannon avulla hinta saatiin painettua muutamaan Yhdysvaltain dollariin.
Vuonna 1982 julkaistuun suosittuun Commodore 64 -tietokoneeseen hiiri oli saatavana lisävarusteena, mutta vain harvat käyttäjät hankkivat sen. Vuonna 1985 julkaistujen 16-bittisten kotitietokoneiden Atari ST:n ja Amigan graafinen käyttöjärjestelmä ja hiiri olivat jo olennainen osa laitteen toimintaa.
IBM PC -yhteensopiviin tietokoneisiin hiiren toivat Mouse System ja Genius 1980-luvun lopulla. PC Paintbrush -piirrosohjelmaa myytiin paketissa hiiren kanssa. Myös monet muut suositut hyötyohjelmat, kuten Wordperfect ja Lotus 1-2-3 ja pelit, osasivat hyödyntää hiirtä. Microsoftin julkaisemasta Microsoft Mouse -hiirimallista tuli pitkäksi aikaa yhtiön ainoa hyvin menestynyt oheislaite, yhtiön keskittyessä pitkään lähinnä ohjelmistoihin.
Hiiren käyttö videopeleissä
Hiirtä on käytetty myös erilaisien pelien ohjaimena kuten Marble Madness -pelin kotiversiossa sekä Amegas (1987) ja Lemmings (1990) -peleissä. Myös seikkailupelit kuten Maniac Mansion (1987) tukivat alustasta riippuen hiiren käyttöä.
Myöhemmin hiiri on tullut yleisimmäksi ohjaintavaksi muun muassa strategiapelien pelaamisessa.
Eri hiirityyppejä
thumb| Pallohiiren toiminta: 1. Hiiren liikuttaminen kääntää palloa. 2. Pallo pyörittää rullia. 3. Rullissa on kiinni pyörivät levyt, joissa on valoreikiä. 4. [[LED valaisee reikien läpi. 5. Sensorit aistivat valon määrän muutokset, joista lasketaan hiiren liikesuunta.]]
Mekaaninen hiiri on ennen käytössä ollut hiiri, jossa pohjassa olevat rullat välittävät liikkeen tiedon. Eräät hiiret käyttivät potentiometriä liikkeen tunnistamiseen. Myöhempi malli on ns. pallohiiri, jossa hiiren alla oleva pallo siirtää hiiren liikkeen kahteen tai myöhemmin yhteen koordinaattipyörään, joiden liikkeet rekisteröityvät valodiodin ja -anturin avulla.
Optisen hiiren liikkeentunnistus perustuu siihen, että hiiren alaosasta loistava valo heijastuu alustan kautta hiiren antureihin. Optisen hiiren etuna on, ettei sitä tarvitse pallohiiren tavoin aika ajoin puhdistaa eikä se ole myöskään yhtä altis käytettävän alustan epätasaisuuksille. Varhaiset optiset hiiret tarvitsivat erityisen heijastavan alustan. Nykyiset mallit ovat laserhiiriä, jotka tunnistavat liikkeen tarkemmin ja joita voidaan käyttää lähes millä tahansa alustalla.
Rullahiiren päällä on keskimmäisen painikkeen kohdalla pieni tasavälein lukkiutuva pyöriteltävä rulla, jonka avulla voidaan vierittää esimerkiksi ikkunan sisältöä. Rulla toimii yleensä myös kolmantena painikkeena.
Pelihiiri on suunniteltu kestämään kovaa käyttöä ja sen näppäimet liikkuvat nopeasti. Kalleimmissa pelihiirissä on lisäpainoja hiiren kosketustuntuman säätämiseksi pelaajan mukaisesti. Pelihiiri on tarkin myös kuvankäsittelyn, koska sillä voi siirtää osoitinta näytöllä vain vähän kerrallaan. Halvimmat hiiret maksavat viidestä kymmeneen euroon ja kalleimmat pelihiiret pari sataa euroakin.
Hiiri voi olla langaton, jolloin signaali tietokoneelle ei kulje kaapelin kautta vaan radioaaltoina. Kun hiiri ei ole fyysisesti kiinni tietokoneessa, se on vapaammin liikuteltavissa.
Langaton hiiri
Langattomassa hiiressä johto on korvattu yleensä radioaaltolähettimellä ja -vastaanottimella. Myös infrapunavastaanotinta on joskus käytetty. Vastaanotin voidaan kytkeä esimerkiksi tietokoneen PS/2- tai USB-väylään. Vastaanotin voi olla isompi erillinen laite, jossa suoritetaan myös hiiren paristojen lataus tai se voi olla hyvin pieni USB-liitäntään kytkettävä lähetin.
Langaton hiiri käyttää laitteesta riippuen muun muassa 27 MHz, 49 MHz ja 2,4 GHz taajuuksia. Bluetooth-laitteet käyttävät 2,4 GHz taajuutta ja ne kykenevät noin 500 kbps tiedonsiirtonopeuteen. Bluetooth käyttää taajuushyppelyä, jonka nopeus on 1600 hyppyä sekunnissa ja siinä on 79 ennalta jaettua kanavaa, joiden väli on 1 MHz. Hiiren kantama on noin 10 metriä. Bluetoothilla pystytään toteuttamaan kaksisuuntainen yhteys, joten myös hiirelle pystytään lähettämään tietoa.
Radioaaltoja käyttäessään langaton hiiri on altis häiriöille, mitä aiheuttavat esimerkiksi metallipinnat ja muut langattomat laitteet. Tätä pyritään estämään muun muassa uudelleenlähetyksellä, taajuushyppelyllä, sekä lähettämällä laitetunnistetta, jonka avulla vastaanotin voi erottaa hiiren. Osa hiiristä on tehtaalla paritettu vastaanottimen kanssa eikä niitä voi vaihtaa ristiin, usein paritus tapahtuu automaattisesti laitteita käyttöön otettaessa tai manuaalisesti painamalla laitteissa olevaa "connect" tai vastaavaa painiketta ja laitteet voi silloin parittaa uudelleen esimerkiksi vanhan vastaanottimen hukkuessa kunhan uusi vastaanotin on yhteensopiva.
Langaton hiiri tarvitsee oman virran tyypillisesti paristoja käyttämällä. Langattoman hiiren virrankulutusta pyritään vähentämään asettamalla hiiri lepotilaan, kun sitä ei liikuteta. Myös säätämällä optisen anturin tehoa pystytään vähentämään virrankulutusta.
Muita osoitinlaitetyyppejä
Hiiren lisäksi on kehitetty useita muita osoitinlaitteita.
Kosketusnäytöllisissä laitteissa voidaan valinnassa käyttää sormea, esimerkiksi tarkoitukseen valmistettua kynämäistä osoitinta tai oikeaa kynää. Graafisten sovellusten apuna käytetään digitointialustoja ja paineen tunnistavaa elektronista kynäosoitinta, joiden avulla digitaalinen piirtäminen muistuttaa tavanomaista kynäpiirrostekniikkaa.
Kaulusluri
Kaulusluri (Eos squamata) on punalurien sukuun kuuluva kaija.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 27 cm. Aikuisen linnun höyhenpuvun väritys vaihtelee, tavallisin on yleisväriltään punainen ja sillä on violetinmusta kaulus, joka joillakin yksilöillä on leveä ja huomiota herättävä mutta toisilta se lähes puuttuu. Vatsa ja pyrstön alapeitinhöyhenet ovat purppuranväriset ja hartiahöyhenet himmeän purppurat mustin kärjin. Isot peitinhöyhenet ja siipisulat ovat mustakärkiset ja -reunaiset. Pyrstö on päältä purppuranpunainen ja punaruskea alta. Nokka on oranssinpunainen, iiris keltainen tai oranssi ja koivet harmaat. Nuorella linnulla alapuolen höyhenissä on voimakas purppuran sävy, siipien yläpeitinhöyhenet ovat vihertävät ja iiris on ruskea. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen
Kaulusluri esiintyy Indonesiassa Papuan länsiosan saarilla Irian Jaya Baratissa (muun muassa Maju ja Weda) sekä Pohjois-Molukeilla.
Kauluslurin esiintymisalue on kooltaan 20 000–50 000 neliökilometriä, maailman populaation koko on 100 000–500 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Kauluslurit elävät alavien maiden metsissä sekä istutetuissa kookospalmumetsiköissä.
Lisääntyminen
Ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto
Kauluslurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa, etenkin Erythrina puiden mettä ja siitepölyä syöden. Ne syövät luultavasti myös hedelmiä ja hyönteisiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.
Tulenväki
Tulenväki on tulen haltijoiden väki suomalaisessa mytologiassa. Tulenväki elää tulessa ja tekee tulen ominaisuudet. Tuli siis polttaa ja liikkuu, koska tulen haltijat polttavat ja liikkuvat. Palovamma johtuu tulenväen vihasta, ja palovammoja jopa kutsutaan tulenvihoiksi.
Tulenvihan hoitoon käytetään muun muassa vettä tai lunta, jotka sisältävät veden väkeä, joka karkottaa tulenväen. Tulenväkeä voidaan myös loitsussa vaatia parantamaan aiheuttamansa vahingot. Usein lausuttiin tulen syntysanat, joiden mukaan jokin jumalainen olento on iskenyt ensimmäisen tulen taivaassa.
Tulenväkeä saatettiin käyttää muiden haltijoiden aiheuttamien vihojen parantamiseen siten, että ne aiheuttanut väki peloteltiin pois tulenväen avulla. Tulenväkeä oli erityisesti saunassa, jossa parannettavia usein hoidettiin.
Tulenväkeen ilmeisesti kuuluvat miespuolinen henkiolento Panu ja naispuoliset panuttaret. Erään panuttaren nimeksi mainitaan Munnu. Munnua käsketään loitsussa tuomaan Pohjolasta jäätä tulenvihojen hoitoon.
Ilmeisesti jotkut kokivat olevansa tulenväen sukua. Kun eräältä raivon vallassa parantavalta noidalta eli intomieheltä kysyttiin, miten hän voi paljain käsin nostaa kuuman kiven kiukaalta, hän vastasi: "Tuli ei polta tuttuansa".
Tulen väen ottaminen
Erään lappalaiselta opituksi sanotun perinteen mukaan tulenväkeä saattoi ottaa mukaansa, jos otti kolmesta metsäpalon polttamasta juurakosta puukon kärjellä tuhkaa puhtaaseen riepuun. Sitten kuului loitsia:
Sitten uhrataan kolme tippaa verta. Kun sitä riepua kantaa mukanaan punaisella nauhalla sidottuna, niin tulenväki tulee mukana. Ennen erityisiä tapauksia, jolloin tulenväen apua tarvitaan, näkee tulenväen läsnäolon salamoinnin tapaisena. (SKVR:XII1 3711, Pukkila, 1888)
Krambambulja
Krambambulja on vuonna 2001 perustettu valkovenäläinen poprock-yhtye. Yhtyeen nimi kuvaa perinteikästä, hunajaa ja yrttejä sisältävää alkoholijuomaa.
Yhtye voitti vuoden parhaan yhtyeen, albumin ja kappaleen palkinnot valkovenäläisen rockin vuoden 2002 palkintojuhlissa (, ’rock-kruunajaiset’). Yhtye joutui sittemmin Valko-Venäjän valtionjohdon epäviralliselle mustalle listalle. Siksi yhtyeen musiikkia soitetaan ja yhtye esiintyy ajoittain esimerkiksi Liettuassa, Puolassa ja Venäjällä, mutta sen musiikkia ei soiteta Valko-Venäjän valtiollisilla radiokanavilla, eikä yhtyeen uudempia julkaisuja myydä yhtyeen kotimaassa julkisesti. Yhtiö julkaisee tuotantoaan osaksi Internetin välityksellä.
The Sound of Perseverance
The Sound of Perseverance on Death-yhtyeen seitsemäs ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998.
The Sound of Perseverance on jälleen uusi askel Death-tuotannossa, tällä kertaa enemmän melodisen death metalin tai progressiivisen metallin suuntaan. Tyylillisesti samaan lopputulokseen päästään, jos yhdistetään kolmen edellisen albumin (Human, Individual Thought Patterns ja Symbolic) ominaispiirteet. Kappaleiden keskimääräinen kesto kasvoi jo yli kuuteen minuuttiin ja albumilla on genrelle erikoinen kappale: instrumentaali "Voice of the Soul".
Merkittävin ero aikaisempaan Death-tuotantoon kuuluu kuitenkin Chuck Schuldinerin laulussa. Deathin tavaramerkiksi muodostunut Schuldinerin matala murinalaulu muuttui The Sound of Perseverancella korkeaksi ja raastavaksi, miltei kirkumiseksi.
Joidenkin The Sound of Perseverancen raitojen nimistä oli alun perin määrä päätyä vasta Chuck Schuldinerin uuden yhtyeen, Control Deniedin, esikoislevylle. Kun Death allekirjoitti levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa vuoden 1997 lopussa, Schuldiner lupautui tekemään vielä yhden Death-albumin ennen keskittymistä Control Deniediin. Siten esimerkiksi "Scavenger of Human Sorrow" ja "Spirit Crusher" ovat kirjattu historiaan Death-levytyksinä, eivätkä Control Denied -tuotantona.
Kappaleet
Kappale Spirit Crusher julkaistiin singlenä ja live-videona.
Rudolf Koivu -palkinto
Rudolf Koivu -palkinto on Rudolf Koivun elämäntyön kunniaksi vuodesta 1949 jaettu palkinto, joka jaetaan lasten- ja nuortenkirjan kuvittajalle. 10 000 euron suuruinen palkinto jaetaan nykyisin joka toinen vuosi.
Palkinnon myönsi vuoteen 1983 Rudolf Koivu -säätiö, 1983–1986 Grafia ry yhdessä Suomen Nuorisokirjailijat ry:n kanssa ja 1986–1996 Suomen Kirjasäätiö. Vuodesta 1997 palkinnon on myöntänyt Grafia.
Paul Masson
thumb|Masson ja [[Léon Flameng.]]
Paul Masson (30. marraskuuta 1876 Mostaganem, Algeria – 30. marraskuuta 1944) oli ranskalainen pyöräilijä.
1896 Ateenan kesäolympialaisissa Masson osallistui kolmeen kilpailuun, joista voitti jokaisen. Kahden kilometrin ratapyöräilyn hän voitti ajalla 4.58,2. Kymmenen kilometrin kilpailussa hän kävi tiukkaa taistelua maanmiestään Léon Flamengia vastaan, mutta Masson julistettiin voittajaksi alle sekunnin erolla. 333 metrin kilpailun hän voitti ajalla 24,0 sekuntia.
USS Cannon
USS Cannon (runkonumero DE-99) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa se suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty George H. Cannonin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Wilmingtonista Delawaresta Dravo Corporationilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 25. toukokuuta 1943 kumminaan rouva E. H. Cannon ja otettiin palvelukseen 26. syyskuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään G. Morris.
Palvelus
Alus lähti 30. marraskuuta Philadelphiasta Trinidadiin, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus aloitti saattueiden suojaamisen Recifestä ja Rio de Janeirosta. Täältä alus teki muun muassa yhden matkan Gibraltarille öljyä Välimeren operaatioihin kuljettavien tankkereiden suojana.
Alus saapui 4. joulukuuta 1944 Nataliin, missä sille siirtyi brasilialainen miehistö, joka aloitti alukseen tutustumisen. Cannon poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta ja siirrettiin Brasilialle 19. joulukuuta Natalissa.
Baependi
pienoiskuva|CTE Baependi Brasilian laivasto nimesi aluksen CTE Baependiksi runkonumerolla D-17. Alus poistettiin 1974 Brasilian laivaston alusluettelosta ja romutettiin.
Tähkävaahtera
Tähkävaahtera (Acer spicatum) on vaahteroiden (Acer) sukuun kuuluva laji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Saskatchewaniin ja Newfoundlandiin ja etelässä Pennsylvaniaan sekä Appalakkien vuoristossa Georgian pohjoisosiin.
Tähkävaahtera on kesävihanta pieni puu tai pensas, joka kasvaa 3–8 metrin korkuiseksi.
Atte Korhola
Ura
Atte Korhola väitteli Helsingin yliopiston maantieteen laitoksella vuonna 1993. Hänen luonnonmaantieteen alaan kuuluva väitöskirjansa käsitteli Suomen rannikkoalueiden kohosoiden kehityshistoriaa ja ekosysteemidynamiikkaa sekä ilmaston ja paikallisten ympäristötekijöiden osuutta soiden kehityksessä. Hän on toiminut luonnonmaantieteen ja hydrobiologian dosenttina Helsingin yliopistossa.
Korhola hoiti arktisen globaalimuutoksen määräaikaisen professorin virkaa vuosina 2002–2007. Hän oli Suomen Akatemian ympäristötoimikunnan jäsen, ja lisäksi hän on toiminut Suomen arktisen tutkimuksen strategian kirjoittajana ja kauppa- ja teollisuusministeriön turpeen käyttöä selvittäneessä työryhmässä sekä lukuisissa ilmastonmuutokseen liittyvissä asiantuntijatehtävissä.
Korhola on johtanut Helsingin yliopiston ympäristömuutoksen tutkimusyksikköä (ECRU) vuodesta 1999. Hänet nimitettiin ympäristömuutoksen professoriksi vuonna 2007, ja hän toimii Helsingin yliopistossa myös bio- ja ympäristötieteellisen tiedekunnan yhteiskunnallisesta vuorovaikutuksesta vastaavana varadekaanina.
Korhola on keskittynyt myöhemmässä tutkimuksessaan ilmastonmuutokseen, hiilen kiertoon, ekosysteemien ilmastovasteeseen, vesistöjen ekologiaan ja pohjasedimenteistä löytyvien fossiilisten pieneliöiden jäänteiden ja siitepölyhiukkasten kartoittamiseen ja analysointiin. Korhola on osoittanut tieteellisissä artikkeleissaan, että fossiililöydöksiä voidaan käyttää epäsuorana mittarina Suomen ilmastossa tapahtuneelle historialliselle vaihtelulle. Lisäksi Korhola on julkaissut vesistöjen ravinnekuormituksen muutoksia käsitteleviä tieteellisiä artikkeleita. Akateemisen toimintansa ohessa Korhola on toiminut ministeriöiden, järjestöjen ja yritysten asiantuntijana ympäristöasioissa, luennoinut ilmastonmuutoskysymyksistä erilaisissa tapahtumissa sekä osallistunut aktiivisesti ilmastokeskusteluun mediassa. Hän on koordinoinut useita kansallisia ja kansainvälisiä ilmastonmuutokseen liittyviä tiedehankkeita sekä julkaissut yli 120 ympäristömuutoksen eri ulottuvuuksia käsittelevää artikkelia kansainvälisissä vertaisarvioiduissa tiedesarjoissa. Korhola johtaa Helsingin ja Tukholman yliopistojen yhteistä strategista Arctic Avenue –hanketta, joka pyrkii vahvistamaan yliopistojen välistä tutkimusyhteistyötä arktisen tutkimuksen alueella. Hän on Euroopan Tiedeakatemioiden (EASAC) ympäristötyöryhmän jäsen ja kuuluu usein kansainvälisten tutkimusverkostojen johtoelimiin. Korhola on Elinkeinoelämän valtuuskunta EVA:n Fellow ja Suomen World Visionin hallituksen jäsen. Korhola on myös yksi toimittajista Journal of Paleolimnology ja Quaternary International -lehdissä.
Näkemyksiä
Atte ja Eija-Riitta Korholan mukaan ympäristöjärjestöjen ajama ilmastopolitiikka on ollut sarja virhearviointeja, jotka kiihdyttävät metsätuhoa ja ovat haitallisia ilmastonmuutoksen hillintään. Atte Korholan mukaan järjestöjen ilmasto- ja energiakannanotot perustuvat yksipuoliseen tietoon.
Yksityiselämä
Korhola on vakaumuksellinen kristitty.
Short Dog’s in the House
Short Dog's in the House on yhdysvaltalaisen hip-hop artisti Too Shortin kuudes albumi vuodelta 1990. Albumin kannen koirateema on inspiroinut monia artisteja, kuten Snoop Doggia.
Arvostelu
Albumi on saanut kriitikoilta positiivista palautetta.
Sijoitukset
Albumi myi platinaa.
Pistojoki
Pistojoki on Vienan Kemijoen vesistön lähdejoki Karjalan tasavallassa Venäjällä.