cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jyväskylän Katulähetys
Jyväskylän Katulähetyksessä vallitsee ekumeeninen ajattelutapa, käsitys, jonka mukaan elävässä uskossa olevia ja siten pelastuvia on useissa kristillisissä suuntauksissa, vaikka toissijaisissa opinkohdissa onkin eroavaisuuksia. Yhdistyksessä siis uskotaan, etteivät toissijaiset opinkohdat kuten esimerkiksi se, onko kastettava vauvat vai vain uskonsa tunnustaneet ja onko kastettava upottamalla vai valelemalla, ratkaise pelastusta. Näin ollen siihen kuuluu ihmisiä sekä evankelis-luterilaisesta kirkosta, ortodoksikirkosta että vapaista suunnista.
Vuodesta 2001 lähtien yhdistys on julkaissut neljä kertaa vuodessa tiedotuslehteä, jonka nimi on Vapautetut. Lehti on luettavissa yhdistyksen nettisivuilla.
Yhdistyksen ensimmäisenä toiminnanjohtajana aloitti Jorma Soini vuonna 1982. Hänen jälkeensä Erkki Arvaja toimi toiminnanjohtajana vuodesta 2000 vuoteen 2013, jolloin hän jäi eläkkeelle. Lokakuusta 2013 lähtien toiminnanjohtajana on ollut Usko Hintikka. Yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2000 on toiminut Pekka Arposuo.
Toiminta
Yhdistys on toiminnaltaan laajempi kuin muut katulähetysyhdistykset. Se hoitaa nykyään joitakin tehtäviä, jotka muissa Suomen kaupungeissa hoidetaan ja Jyväskylässäkin aikaisemmin hoidettiin kunnallisesti. Se järjestää päihdeongelmaisille tukiasuntoja ja päiväkeskustoimintaa, auttaa perheitä ja nuoria, harjoittaa kierrätystoimintaa kirpputoreineen ja työllistää pitkäaikaistyöttömiä eri yksiköissä. Yksikköjä ovat Ensiaskel (Kankitie) Seppälänkankaalla, Etappi Taka-Keljossa, Kalliomäki Puuppolassa, Köhnis Köhniöllä, Myllis Myllyjärvellä, Nurmela Vesangassa, Rasila Keljonkankaalla sekä Salmiranta ja Takalaiton Kuokkalassa. Yksiköt järjestävät muun muassa tuettua asumista päihdeongelmaisille ja muille asumistukea tarvitseville. Jyväskylän Katulähetyksellä on myös Eko Center -kirpputorit Jyväskylän keskustassa, Seppälänkankaalla ja Muuramessa ja nuorisotalo Cafe Center Gummeruksenkadulla samassa rakennuksessa kuin keskustan Eko Center -kirpputori. Jyväskylän katulähetys tekee päihdetyössään yhteistyötä eri tahojen, mm. Jyväskylän kaupungin, kanssa.
Pasvalysin kunnallispiiri
Pasvalysin kunnallispiiri on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Panevėžysin läänissä. Pohjoisessa kunnallispiiri rajoittuu Latviaan. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 32 530 asukasta. Merkittäviä elinkeinoja alueella ovat muun muassa maa- ja metsätalous.
Laurette Taylor
Laurette Taylor (1. huhtikuuta 1884 – 7. joulukuuta 1946) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli pääasiassa teatterissa, mutta myös mykkäelokuvissa. Monet pitävät häntä 1900-luvun teatteritaiteen johtohahmona. Yksi Taylorin merkittävimpiä rooleja oli matriarkka Amanda Wingfield Tennessee Williamsin näytelmän Lasinen puutarha alkuperäisessä Broadway-tuotannossa. Tuo esitys oli yksi teatterihistorian dramaattisimmista comebackeistä.
Fritiof Fryxell
Fritiof M. Fryxell (27. huhtikuuta 1900 – 19. joulukuuta 1986) oli yhdysvaltalainen geologi ja vuorikiipeilijä. Hän syntyi Molinessa, Illinoisissa ruotsalaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Hän kävi Augustana Collegessa, joka sijaitsee läheisellä Rock Islandilla. Hän valmistui vuonna 1922 parhaiden aineiden ollessa englannin kieli, ja biologia. Hänestä tuli englannin kielen lehtori University of Illinois at Urbana-Champaign:issa, ja geologian tohtori Chicagon yliopistossa, jossa hän kirjoitti väitöskirjan jäätiköistä. Fritiof on kirjoittanut lukuisia kirjoja ja tutkielmia. Fryxellillä oli yksi poika Roald Fryxell, ja vaimo Regina Fryxell.
Fritiofille on myönnetty muutamia kunnianosoituksia ja palkintoja, mm. The Fryxell Geology Museum Augustanan Collegessa on nimetty hänen mukaan niin kuin Antarktiksella sijaitseva Lake Fryxell'kin.
Vättern
Vättern (aik. ) on Keski-Ruotsissa sijaitseva järvi, joka on Motalanvirran vesistön pääjärvi. Sen jakavat neljä lääniä seuraavasti: pohjoisessa Örebron-, lännessä Länsi-Götanmaan-, idässä Itä-Götanmaan- ja etelässä Jönköpingin lääni. Se on perinteisesti kuulunut vastaavasti Närken, Länsi-Götanmaan, Itä-Götanmaan ja Smålandin maakuntiin. Vättern on Ruotsin toiseksi suurin järvi. Sen laskujoki on Motalanvirta, joka laskee Norrköpingin Bråvikenissä Itämereen. Motalanvirran vettä on hyödynnetty, kun Götan kanavan itäistä osuutta rakennettiin kulkemaan Vätternin kautta. Kanava poistuu Motalanvirrasta Norsholmissa ja se laskee Itämereen Slätbakenissa Söderköpingissä.
Vuosittainen suurtapahtuma Vätternrundan pyöräillään järven ympäri Motalasta.
Yleistä
Vätternin järviallas on muodostunut kallioperän ruhjelaaksoon, joka on murtumisensa jälkeen joutunut useiden jääkausien aikana mannerjäätiköiden kuluttamaksi. Vättern on 130 kilometriä pitkä, 31 kilometriä leveä ja sen keskimääräinen pinta-ala on 1 886 neliökilometriä. Järven rantaviivan pituus on 554 kilometriä. Tiedot pinta-alasta, tilavuudesta ja rantaviivan pituudesta vaihtelevat lähteestä toiseen. Rantaviivan pituus on määritetty kartoista, joiden mittakaava on 1:10 000.
Järven suuri syvyys on kiehtonut ranta-asukkaita aina, vaikka pitkään sanottiin järven olevan pohjaa vailla. Syvin kohta sijaitsee järven eteläpäässä suurimman saaren Visingsön eteläpuolella. Sieltä on mitattu yli 120 metrin arvoja ja kaikuluotauksen aikakaudella on lukema 128 metriä valittu suurimmaksi syvyydeksi. Mittaamista haittaa liejupohja, joka antaa pehmeänä massana kaikuluotauksessa huonosti vastakaikua. Järven keskisyvyyden selville saamiseen on täytynyt luodata koko järvi. Keskisyvyys on 40,8 metriä, mutta sille on julkaistu muitakin arvoja kuten esimerkiksi 39,9 metriä ja 40 metriä. Järven tilavuuden arvo riippuu määritetystä keskisyvyydestä. Virallista tilavuutta etsiessä voi löytää arvoja 77,6 kuutiokilometriä (km³ ), 78 km³, 73,5 km³ tai 74 km³. Myös valuma-alueen koosta on erilaisia arvioita, joiden suhteelliset erot ovat kuitenkin pieniä. Valuma-aluen pinta-ala on 6 376 km² ja järven pinta-ala, joka on 1 886 km², on siitä 30 %. Järvi laskee itään päin Motalassa alkavaa Motalanvirtaa myöten noin 39 kuutiometriä sekunnissa. Valuma-alueen pinta-alan ja järven vesitilavuuden suhde tuottaa harvinaisen pitkän teoreettisen viipymäajan 55,9 vuotta. Viipymäksi on ilmoitettu myös esimerkiksi 58–60 vuotta.
Järvenosia
Vätternin järvenselkä on avoin ja lähes saareton. Järvi on muodoltaan kuin vene eikä sillä esiinny niemiä ja lahtia merkittävästi. Motalan kaupungin edustalla sijaitsee kuitenkin laaja Motalabukten eli Motalanlahti. Se on leveäsuinen lahti, jossa sijaitsee pieniä saaria. Motalabuktenin vastarannalla Karlsborgin edustalla on toinen pienempi lahti. Molemmissa lahdissa kulkee Göta kanavan vesiliikennettä. Järven pohjoispäässä on rantaviiva mutkittelevampi kuin muualla järvellä. Rannikolla esiintyy pieniä niemiä ja lahtia sekä pienimuotoinen saaristo. Kaksi suurimpia lahtia ovat itärannassa sijaitsevat Forsaviken ja Hargeviken. Duvfjärdenin takana muuttuu järvi salmien muodostamaksi sokkeloksi, jonka takana aukeaa luoteessa Alsenin lahti ja koillisessa monilahtinen Kärrafjärden. Sokkelossa sijaitsevia salmia ovat esimerkiksi Stora Hammarsundet ja Lillasundet. Alsenin perällä sijaitsee kapea lahti Viken.
Saaria
Järven saaret sijaitsevat yleensä rannikon tuntumassa ja ovat pieniä. Jos mukaan lasketaan kaikki yli 25 neliömetrin saaret, saadaan 858 saarta. Niiden rantaviivan pituus on noin 250 kilometriä.
Vätternillä on muutama suurikin saari. Vätternin keskellä sijaitsee Visingsön saari (26 km²), josta yli puolet on viljelyssä. Se on 14 kilometriä pitkä ja 2,8 kilometriä leveä. Saarella asuvista alle 800 asukasta suurin osa on Tunnerstadissa ja sinne kulkee Grännasta lautta. Järven pohjoisosassa sijaitsee keskellä järvenselkää Stora Röknen, joka on metsäinen saari, joka on lähes autio. Saaren länsipuolella lähellä rantaa on Lilla Röknen, joka on samanlainen saari. Pohjoispään saaristossa sijaitsee vielä kolme suurempaa saarta: Stora Aspön ja Lilla Aspön, jotka ovat metsäsaaria, sekä salmissa sijaitseva Öna, joka on osin viljelty saari. Duvfjärdenin saariston keskisuuria saaria ovat esimerkiksi Svilen, Trulsan, Grönön, Kärholmen, Äspholmen, Sneden, Enholmen ja Lövön. Motalan edustalla sijaitsevassa Fjukissa on majakka.
Ilmasto
Alueellinen sadanta on 650 millimetriä vuodessa ja haihdunta 450 millimetriä vuodessa. Motalavirran keskivirtaama on 39 kuutiometriä sekunnissa, joka vastaa valuntana noin 200 millimetrin vuosipoistumaa.
Järvi jäätyy harvoin kokonaan. Vuosina 1880–1951 jäätyi järvi 26 kertaa. Nykyaikana on järvelle kehittynyt jääpeite keskimäärin seitsemän vuoden välein.
Asutus
Järven rannat ovat paikoin jyrkkärinteistä metsämaata, joka ei ole soveltunut viljelyyn. Alavilla alueilla on maata raivattu laajoiksi peltoaukeiksi, jossa on myös tiheämpi asutus. Järven rantakaupunkeja ovat etelästä vastapäivään lueteltuna Bankeryd, Jönköping, Huskvarna, Gränna, Vadstena, Motala, Askersund, Olshammar, Karlsborg ja Hjo. Rannan läheisyydessä sijaitsevat myös Habo, Ödeshög ja Mölltorp. Vätternistä otetaan raakavettä, josta valmistetaan juomavettä 250 000 asukkaalle.
Vättern on yhdistetty Vänerniin Götan kanavalla, jota pitkin voi kuljettaa tavaraa tai kulkea veneellä. Kanava jatkuu Vänernistä Götajokea pitkin Kattegatiin ja Atlantille. Vätternistä kanava jatkaa itään Itämerelle.
Vesiliikenne
Götan kanavaa rakennettiin 20 vuotta ja se valmistui 1832. Vänernin ja Vätternin välinen osuus valmistui 1822 ja Vätternistä Itämerelle vuonna 1832. Kanava rakennettiin liian myöhään, sillä sen kilpailija rautatiet saivat tavarakuljetuksista pääosan. Osa kanavasta on niin matala, etteivät merikelpoiset laivat pysty oikasemaan sen kautta sisämaahan. Kanavalla toimii edelleen pienimuotoista tavarankuljetusta ja matkustajaliikennettä, mutta pääosan käyttäjistä ovat pienveneilijöitä.
Kanavasta huolimatta Vätternillä ei ole kauppamerenkulun satamia tai luotsitoimintaa ulkomaankauppaa varten.
Järvellä on jonkin verran ammattikalastusta ja runsaasti veneliikennettä, joka hyödyntää myös Götan kanavaa.
Järven tila
Vättern on lähes oligotrofinen järvi. Järven vesi on hyvin kirkasta ja sen näkösyvyys on noin 10–15 metriä. Veden ravinnepitoisuudet ovat verrattain alhaiset, koska veden fosforipitoisuus 4–6 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l), typpipitoisuus 700–800 μg/l ja klorofyllipitoisuus 800–1 200 μg/l.
Eläimiä
Kirkasvetinen Vättern on kalaisa järvi, jossa elää noin 30 kalalajia. Tavallisia ja harvinaisempia kalalajeja ovat ahven, ankerias, hauki, harjus, härkäsimppu, kiiski, kirjoeväsimppu, kirjolohi, kivisimppu, kolmipiikki, kuha, kuore, kymmenpiikki, lahna, lohi, made, muikku, mutu, nahkiainen, nieriä, pasuri, pikkunahkiainen, rantanuoliainen, salakka, siika, sorva, suutari, särki, taimen, toutain ja turpa. Arvostetumpia saaliskaloja ovat nieriä, taimen, siika, harjus ja salakka. Järvessä elää sekä jokirapu että täplärapu. Järvessä elää reliktinä viime jääkauden loppuvaiheen arktista eläimistöä. Ne viihtyvät yleensä pohjan lähellä, missä vesi on kylmintä. Reliktieläimiksi luetaan esimerkiksi erilaiset massiäyriäiset (Mysis relicta, Idothea entomon), valkokatka, okakatka sekä eräät muut katkat (Gammaracanthus loricatus, Gammarus cancelloides, Pontoporeia Weltneri ja Limnocalanus marcrurs) ja härkäsimppu. Järven kuroutuessa irti Itämerestä jäi järveen vangiksi myös nieriä, harjus ja kuore.
Luonnonsuojelu
Vätternin rannikot ovat pääosin asuttuja ja viljeltyjä. Järven saariastoa ja rannikoita on suojeltu katoavien elinympäristöjen ja lintujen pesimärauhan säilymisen vuoksi. Saaristojen vähäisyys ja poikkeuksellisen jyrkät rinteet rannikoiden metsärannoilla ovat olleet suojelun perusteina.
Järven itärannikolla sijaitsee seuraavia suojelualueita (ruotsinkieliset nimet):
Järven länsirannikolla sijaitsee seuraavia suojelualueita:
Vedenpinnan korkeus ja sen säännöstely
Järven vedenpinnan korkeudet on mitattu Motalassa vuodesta 1807 alkaen, ilmeisesti epäsäännöllisesti, ja vuodesta 1858 alkaen kerran päivässä. Toinen mittauspiste perustettiin järven eteläpäähän Jönköpingiin vuonna 1901. Nykyiset mittaukset suoritetaan korkeusjärjestelmässä RH1900 eli RH00, joka vastaa karkeasti korkeutta metreinä merenpinnasta. Mittaustilastoja kootaankin vertailukelpoisiin taulukoihin, jonka rajana on vuosi 1959. Tässä esitettävät luvut sisältävät tiedot ajalta 1807–1936 ja 1959–2020.
Vuosina 1807–1936 ovat vedenpinnan korkeudet vaihdelleet arvojen 87,97 metriä (LW) ja 89,08 metriä (HW) välillä, keskikorkeuden ollessa 88,49 metriä (MW). Vuosina 1959–2020 ovat vastaavat arvot olleet 87,92 metriä (LW), 88,95 metriä (HW) ja 88,51 metriä (MW). Vuosisatojen jälkeen on maankohoamisen epätasaisuus saattanut järven etelä- ja pohjoispäät erlaiseen tilanteeseen. Eteläpää kohoaa hitaammin kuin järven pohjoispää, joten järviallas kallistuu hiljalleen kohti etelää. Siksi siellä sijaitsevassa Jönköpingissä koetaan toistuvasti korkeita vedenkorkeuksia ja jopa tulvia enemmän kuin järven pohjoispäässä.
Järven säännöstely aloitettiin 1930-luvulla ja vuonna 1959 sovittiin nykyäänkin käytössä oleva säännöstelyohjeistus. Säännöstelyn eräs tehtävä on tasoittaa suuria vedenkorkeuseroja juoksuttamalla vettä hallitusti. Säännöstelyohjeissa määrätäänkin ehkäisemään vedenkorkeuden ylittämästäi ylärajaa 88,70 metriä ja toisaalta alittamasta alarajaa 88,30 metriä. Vuosittaiset korkeusvaihtelut ovat tavallisesti olleet noin 0,3–0,4 metriä. Korkeuserojen sisältämä vesimäärä on 0,73 kuutiokilometriä eli hyvin suuri. Korkeanveden aikana ovat juoksutukset kasvaneet suurimpia virtaamia 100 kuutiometristä 110 kuutiometriin sekunnissa, mutta samalla on pystytty pienentämään keskivirtaamia 42 kuutiometristä 40 kuutiometriin sekunnissa.
Vesistösuhteita
Vättern on Motalanvirran vesistön (päävesistötunnus 67) läpivirtausjärvi, jossa Motalanvirta, Vättern ja Husqvarnaån latvavesineen muodostavat sen pääuoman. Motalanvirta laskee Itämereen Norrköpingin kautta ja Götan kanavaa myöten Söderköpingissä. Motalanvirran valuma-alueen pinta-ala on 15 481 neliökilometriä, josta Vätternin valuma-aluen ala on 6 376 neliökilometriä eli noin 41 % siitä.
Järven laskevia jokia ja puroja
Vättern on valumalueensa pääjärvi, jolloin sen laskujoki Motalanvirta kuuluu myös vesistöalueen pääuomaan. Tulouomat on luetteloitu Motalasta alkaen kiertäen järvi pohjoisen kautta vastapäivään. Vesistöviranomaiset ovat valinneet järven eteläpäähän tulevan Husqvarnaånin yläjuoksun pääuomaksi, joten sen nimi on järveen tulevien jokien luettelossa kirjoitettu lihavoituna. Taulukkoon viittaavat lähteet on koottu sen alapuolelle ja rivikohtaiset viittäukset on mainittu oikeassa sarakkeessa. Lähteet: 1 = ruotsinkielisestä wikipediasta, 2 = tieto saatu SMHI:n verkkopalvelusta etsimällä sieltä joen tiedot, 3 = tieto saatu SMHI:n jokien karttatietopalvelusta (lähde Modeldata ), 4 = mitattu kartasta (ei tarkka arvo ), 5 = tieto saatu SMHI:n järvien karttatietopalvelusta VISS
Luonnonhistoriaa
Viimen jääkaudella Fennoskandian mannerjäätikkö peitti Ruotsin alueet paikoitellen yli kaksi kilometriä paksulla mannerjäätiköllä. Vätternin yllä vaikutti tuolloin Keski-Ruotsin virtauskieleke, joka virtasi etelän suuntaan. Kun jääkauden kylmimmän vaiheen jälkeen käynnistyi ilmaston asteittainen lämpeneminen, alkoi myös jäätikkö sulaa voimakkaasti ja sen reuna vetäytyi kohti pohjoista. Noin 14 000 vuotta sitten on mannerjäätikkö kutistunut niin paljon, että mannerjäätikön reuna sijaitsi Vätternin eteläpuolella, ja tuhat vuotta myöhemmin kulki reuna järven yli Visingön kohdalta. Jäätikön reunasta työntyi järvialtaaseen järven levyinen ja järven eteläosan pituinen kieleke, joka peitti järvialtaan kokonaan. Jäätikön reuna perääntyi 300 vuodessa Motalan seuduille ja kieleke lyheni etelässä kolmasosan verran järven nykypituudesta. Nuoremmalla dryaskaudella, noin 12 700–11 600 vuotta sitten, lähes pysähtyi reunan perääntyminen, jolloin reuna vuoroin eteni ja perääntyi pysytellen yli 1 000 vuotta samalla seudulla. Järvialtaan vapaaseen osaan kertyi vettä, jolloin sinne muodostui Vätternin jääjärvi.
Ennen nuorempaa dryaskautta on järvialtaassa sijainnut jäätikkökieleke vuorottain edennyt ja perääntynyt kolmesti ennen kuin se dryaskauden jälkeen suli kokonaan pois. Vätternin jääjärvi yhtyi silloin sitä suurempaan Baltian jääjärveen muodostaen siihen pitkänomaisen lahden. Kielekkeen sulaminen päästi myös korkealla lainehtineen Baltian jääjärven vedet tunkeutumaan jäätikön reunaan myöten kauemmaksi länteen. Lopulta ne lainehtivat Billingenin vuoren itärinteillä. Vuoren länsipuolella sijaitsi Vänernin itäpuolelle työntyvä merenlahti, jonka vedet ylettyivät Billingenin länsirinteille. Meren ja jääjärven vedenpinnoilla on noin 25 metrin korkeusero.
Mannerjäätikkö puski Billingenin vuorta päin ja toimi siten jäätikköpatona Baltian jääjärven vesille. Noin 11 640 vs alkoi jäätikköpato vuotaa vettä ja lopulta virtaavat vedet sulattivat tiensä vuoren ohitse. Baltian jääjärvestä tyhjeni noin kahdessa vuodessa vähintään 25 metriä vettä. Vedenpinnan lasku alensi myös Vätternin lahden vedenpintaa, mutta se säilytti todennäköisesti yhteytensä Itämereen. Mannerjäätikön reuna vetäytyi vielä pohjoisemmaksi, jolloin aukesi Billingenin lasku-uomaakin alavampi salmi. Tätä muinaista salmea kutsutaan Närkensalmeksi ja sen kautta muodostui salmiyhteys Itämeren ja Atlantin välille. Närkensalmesta tunkeutui noin 11 500 vuotta sitten pulsseittain merivettä Itämeren länsiosiin ja Vätternin lahteen. Vedestä sekoittui murtovettä, jonka suolapitoisuus jäi laimeammaksi kuin valtamerissä. Närkensalmen kautta pääsi myös merellistä eläimistöä tunkeutumaan Itämerelle. Tätä Itämeren vaihetta kutsutaan Yoldiamereksi erään Yoldiasimpukan mukaan (Portlandia arctica, aiemmin Yoldia arctica).
Maankohoaminen on ollut aikaisemmin nopeampaa kuin se on nykyään ja samalla järvialtaan pohjoispää on kohonnut nopeammin kuin sen eteläpää. Vätternin pohjoispuolelle kohosi merenpohjasta pieniä saaria, jotka maatuivat maatuivat myöhemmin toisiinsa muodostaen suurempia saaria. Lopulta Vätternistä johti Yoldiamereen enää kolme salmea; yksi itään, toinen pohjoiseen ja kolmas luoteeseen. Salmet maatuivat yksitellen ja lopulta Vättern kuroutui erilleen Itämeren Yoldiavaiheesta. Sen vesi muuttui tutkimuksien mukaan makeaksi noin 11 200 vuotta sitten. Vätternin vaihe itsenäisenä järvenä kuitenkin päättyi Itämeren vedenpinnan alkaessa nousta. Sen aiheutti alkuun se, että Närkensalmi maatui, jolloin sinne jäi virtaamaan laskujoki. Itämerestä oli tullut taas makeavetinen järvi, jota kutsutaan Ancylusjärveksi erään Ancyluskotilon mukaan (Ancylus fluviatilis). Maankohoaminen nosti laskujoen kynnystä, jonka seurauksena myös Ancylusjärven vedenpinta kohosi ja se tulvi Vätterniin järveen Motalan kaupungin kohdalta tehden siitä taas lahden. Keski-Ruotsin maankohoaminen on ollut nopeampaa kuin Tanskan salmien kohdalla. Itämeren Ancylusvaihe löysikin uuden laskujoen paikan Tanskan salmista, jossa se sijaitsee vieläkin. Itämeren pinta Keski-Ruotsissa alkoi maankohoamisen takia jälkeen laskea ja Vättern kuroutui viimeisen kerran omaksi järvekseen. Kuroutumisajankohdaksi on määritetty noin 9 600 vuotta sitten, jolloin Itämeren Littorinavaihe oli alkamassa. Valtamerien vedenpinta oli edellisten tapahtumien kanssa samaan aikaan kohonnut niin korkealle, että merivettä alkoi tulvia Tanskan salmista Itämerelle. Tämä käynnisti hitaasti väkevöittävän suolaantumisvaiheen, joka johti Littorinamerenä tunnettuun Itämeren vaiheeseen alkaen noin 8 500 vuotta sitten.
Maankohoaminen jatkuu edelleen. Järven eteläranta kohoaa 1,3 millimetriä vuodessa ja järven luusua Motalassa 2,7 millimetriä vuodessa. Vedenpinnan korkeus seuraa Motalan laskukynnystä, joten eteläpään rannat kohoavat vedestä 1,4 millimetriä vuodessa.
Etymologiaa
Järven nimi katsotaan aiemmin tarkoittaneen muinaisruotsissa sanaa ”vettä” (muinaisgermaaninen *watōr, muinaisruotsin *vætur). Järven nimen kirjoitusasu on eri aikoina ollut Wetur (vuosina 1222–1230, 1246), Uætur (1231–1240), Wætor (1289, 1297, 1454), Wætir (1303), Uætur (1325), Wætur (1325, 1413) ja Wæt(h)ur (1420, 1445, 1505, 1526). Nimen nykyinen kirjoitusasu on vakiintunut myöhemmin. Vanhoissa eri-ikäisissä paikannimissä on esiintynyt jälkiliitteenä -vättern, mikä vahvistaa kirjoitusasun tarkoittavan sanaa ”vettä”.
Tutkimuksen alkuhistoriaa
Järveä on kauan pidetty pohjattomana järvenä. Sillä on sanottu vielä 1800-luvulla olevan vesiyhteys niinkin kauaksi kuin Mustamereen ja Bodenjärveen. Vuonna 1704 kerrottiin, että järven syvyys on mitattu narulla, joka oli 300 ruotsalaista syltä pitkä (534 metriä). Pohjaa ei löytynyt. Myöhemmin Daniel Tiselius (1682–1744) sai Hästholmenin eteläpuolella suurimmaksi syvyydeksi 55 syltä (98 metriä).
Toinen varhain esitetty ja totena pysynyt teoria on G. Holmin ja A. G. Nathorstin vuonna 1885 esittämä väite, että järven pohja on kallioperän ruhjelaakso.
Suomenlinnan kurikomppania
Suomenlinnan Kurikomppania eli Suomenlinnan Työvelvollisten Kurikomppania oli 1930-luvulla toiminut Suomen armeijan rangaistusyksikkö. Komppaniaan komennettiin muun muassa aseistakieltäytyjät. Tunnetuimpia sinne passitettuja oli Arndt Pekurinen.
Yhtenä komppanian päälliköistä toimi Arvo Kartano, joka sai huonon maineen kurinpitotavoistaan.
Komppania toimi Helsingin edustalla Suomenlinnassa. Suomenlinnan rakennuksista A 3 on edelleen nimeltään Kurikomppania. Vuosina 1990–1991 rakennukseen peruskorjattiin neljä asuntoa.
Kirurginen sairaala (Helsinki)
Helsingin Kirurginen sairaala, josta usein käytetään lyhyempää nimeä Kirurgi tai lempinimeä Kirra, on Helsingin Ullanlinnassa Tähtitorninmäen puistoalueen reunassa, Kasarmikadun varrella sijaitseva sairaala. Vuonna 1888 valmistunut sairaala kuuluu hallinnollisesti Helsingin yliopistolliseen keskussairaalaan ja edustaa 1800-luvun lopun uusklassismia.
Suuresta sairaalan tarpeesta johtuen kaupunki luovutti tontin sairaalaa varten korvauksetta. Sairaalan ensimmäiset suunnitelmat teki Hampus Dalström 1870-luvun puolessa välissä. Ne eivät kuitenkaan tyydyttäneet lääkäripiirejä, joten senaatti julisti vuonna 1877 suuren arkkitehtuurikilpailun, jonka voitti sveitsiläinen Sigismund Rangier. Lisäksi lunastettiin Ludwig Bohnstedtin ja Ernst Jacobssonin suunnitelmat. Rakennuksen rakennustoimikunta ei kuitenkaan pitänyt suunnitelmia toteuttamiskelpoisina, vaan se rupesi yhdistelemään elementtejä eri kilpailutöistä Dahlströmin ja Frans Sjöströmin johdolla. Sjöstromin työtä jatkoi tämän kuoltua Helge Rancken, ja lopulliset Sjöstromin nimissä olleet piirustukset vahvistettiin vuonna 1885. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1886 ja ne valmistuivat 1888.
Sairaalaan on myöhemmin rakennettu lisärakennuksia, muun muassa vuonna 1973 valmistunut päivystysosasto, jonka suunnittelivat Eija ja Olli Saijonmaa. Sen yhteydessä oli myös helikopterikenttä.
Päivystystoiminta sairaalassa loppui vuonna 1994 ja helikopterikenttä purettiin muutostöiden yhteydessä vuonna 2010. Vuonna 2015 päivystystoiminta sairaalassa alkoi uudelleen, kun Korva-, nenä- ja kurkkutautien päivystyspoliklinikka siirtyi evakkoon Silmä-korvasairaalasta.
Nykyisin sairaalassa toimii muun muassa Korvaklinikka lukuun ottamatta Foniatrian poliklinikkaa, joka on Rubik kiinteistössä Maistraatinportilla 2, 6 krs:ssa.
Nimi Kirurgi (Kirurgen) on käytössä myös lähellä sijaitsevan raitiovaunulinja 10:n päätepysäkin nimenä.
HUS keskitti huhtikuussa 2020 koronaviruspandemia potilaiden hoitoa Kirurgiseen sairaalaan ja se avasi sinne vuodeosaston näille potilaille. Lisäksi sairaalassa toimi myös koronapotilaiden hoitoa varten avattu teho-osasto. Koronaosasto suljettiin toukokuussa 2021 kun potilaiden määrä lähti laskuun. Kirurgisen sairaalan koronaosastojen avaamisesta uudestaan käynnistyi keskustelu joulukuussa 2021 kun koronapotilaiden määrä lähti jälleen nousuun.
Meksikonvaris
Meksikonvaris (Corvus sinaloae) on varisten heimoon kuuluva Meksikon kotoperäinen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää maan luoteis- ja länsiosan Etelä-Sonorasta Lounais-Nayaritiin. L. Irby Davis kuvaili lajin holotyypin Sinaloan Escuinapasta vuonna 1958.
Omega SA
Omega SA on sveitsiläinen, vuonna 1848 perustettu luksus- ja arvokellojen valmistaja. Omegan Speedmaster professional -kello oli yhdysvaltalaisten astronauttien käyttämä kello ja ensimmäinen rannekello kuussa. Omegan Seamaster-kello on myös ollut James Bondin kellona elokuvissa.
Historia
Vuonna 1848 23-vuotias Louis Brandt perusti La Chaux-de-Fondsiin taskukelloja valmistavan yrityksen. Louis Brandt kuoli vuonna 1879, ja hänen kaksi poikaansa ottivat toiminnan haltuun.
Vuonna 1892 yritys valmisti ensimmäisen repeater-kellon. Vuonna 1909 Omegan kelloa käytettiin kansainvälisessä kuumailmapallorallissa, Gordon-Bennett Cupissa. Vuonna 1929 Omega valmisti ensimmäisen iskunkestävän kellon. Vuonna 1932 Omegan kelloa käytettiin ensimmäisen kerran olympialaisten virallisena ajanmittausvälineenä.
Kellojen arvo
Tampereella järjestettiin 18. maaliskuuta 2018 huutokauppa, jossa myytiin kaksi Omegan Speedmaster -rannekelloa. Ne olivat voittokelloja Pohjois-Päijänteen 10-vuotisjuhla-ajoista Jyväskylässä vuonna 1959, jolloin kellon arvo oli 40 000 markkaa. Kilpailun voittaneen Martti Mäkisen kello huudettiin 36 000 eurolla ja hänen kartturinsa Yrjö Paalasen kello huudettiin 43 000 eurolla.
Sirenikin kieli
Sirenikin kieli on kuollut eskimo-aleuttilainen kieli, joka kuuluu jupikkikielten ryhmään. Yhdessä naukaninjupikin ja siperianjupikin kanssa se muodostaa siperianjupikkikielten alaryhmän.
1900-luvun alkuun saakka sirenikiläiset asuivat Tšuktšien niemimaan etelärannikolla Providenije- ja Preobraženije-lahtien välillä. 1900-luvun alussa kieltä puhui noin 130 henkeä, vuonna 1954 noin 30 ja vuonna 1988 enää neljä henkeä.
Viimeinen kielenpuhuja kuoli Sirenikin kylässä vuonna 1997. Kylässä asuvat jupikit puhuvat nykyisin siperianjupikkia.
Transhuman
Transhuman on yhdysvaltalaisen teknisen thrash metal -yhtye Believerin viides studioalbumi, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2011 Metal Blade Recordsilla. Albumi käsittelee transhumanismia eli ajatussuuntausta, jonka mukaan ihminen voi järkevästi ohjatun tieteellisen ja teknisen kehityksen kautta ylittää nykyihmisyyden rajoitukset ja kehittää itseään paremmaksi niin ruumiillisesti, mielellisesti kuin yhteisöllisestikin. Yhtye kertoo panostaneensa albumilla musiikilliseen kokonaisuuteen, johon käytettiin aiempaa enemmän instrumenttikerroksia."
Ensio Pailemo
Ensio Sakari Pailemo (vuoteen 1935 Brander) (2. toukokuuta 1924 Helsinki – 6. helmikuuta 2004) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Viipurin Reipasta ja Helsingin Kisa-Veikkoja, ja oli pituudeltaan 181 cm.
Pailemo voitti 200 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Vaasassa 1948 ajalla 22,8. Hän saavutti samalla matkalla SM-pronssia 1951. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1947, 1948, 1950, 1951 ja 1952 sekä saavutti SM-hopeaa 1949.
Pailemo sijoittui 200 metrin maaottelujuoksussa kolmanneksi Helsingissä ja Oslossa 1948.
Hän juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,0 Helsingissä 5. elokuuta 1948 ja 200 metrillä 22,2 Helsingissä 13. elokuuta 1948.
Josefiina Kilpinen
Josefiina Kilpinen (s. 20. lokakuuta 1982 Jyväskylä) on suomalainen uransa päättänyt skicrosslaskija. Hän edusti urallaan Jyväskylän Freestyleseuraa.
Kilpinen sijoittui Rukan MM-kilpailuissa 2005 skicrossissa yhdeksänneksi.
Freestylehiihdon maailmancupissa Kilpinen kilpaili ensimmäisen kerran marraskuussa 2002 Tignesissa. Kaudella 2003–2004 hän laski kolme kertaa toiseksi ja sijoittui kauden kokonaistuloksissa neljänneksi. Kaudella 2005–2006 Kilpinen sijoittui kerran kolmanneksi.
Hong Su Jong
Hong Su Jong (s. 9. maaliskuuta 1986 N. Hamgyong) on pohjoiskorealainen voimistelija. Hän voitti hopeaa MM-kisoissa vuonna 2007 hyppykilpailussa. Jong kilpaili myös Ateenan olympialaisissa 2004, mutta ei saanut mitaleja.
Towerin prinssit
thumb|[[John Everett Millais, Towerin prinssit, 1878]] Towerin prinssit, Edvard V (4. marraskuuta 1470 – 1483?) ja hänen veljensä Shrewsburyn Rikhard, ensimmäinen Yorkin herttua (17. elokuuta 1473 – 1483?), olivat Edvard IV:n ja Elisabet Woodvillen ainoat pojat.
Edvard IV kuoli huhtikuun 9. päivänä vuonna 1483. Hän jätti jälkeensä kaksi poikaa, Edvardin ja Richardin, joista Edvard oli vanhin ja siten kruununperijä. Pojat olivat isänsä kuollessa vasta 12- ja 9-vuotiaita. Edvard IV oli testamentissa määrännyt valtionhoitajaksi nuorimman veljensä Glouchesterin herttuan Rikhardin, joka isoveljensä kuoleman jälkeen käytännössä johti Englantia. Prinssit siirrettiin Toweriin pian kuninkaan kuoleman jälkeen. Prinssit katosivat mystisesti kesän 1483 jälkeen, eikä heidän kohtalonsa ole vieläkään ratkennut.
Epäillyt
Kautta historian Rikhard III:ta on pidetty syyllisenä poikien murhaan. Rikhardin siirrettyä pojat Towerin kuninkaalliseen huoneistoon Edvardin kruunauspäivää lykättiin. Myöhemmin Edvardilta evättiin kruununperimys kokonaan vedoten siihen, että hänen isänsä oli ollut laillisesti kihloissa toisen naisen kanssa mennessään naimisiin poikien äidin, Elizabeth Woodvillen kanssa. Avioliitto oli siten mitätön ja kuningasparin lapsetkin tämän vuoksi lain mukaan aviottomia. Poikien setä Rikhard kruunattiin kuninkaaksi pian tämän jälkeen, kesäkuun 26. päivänä. Heinäkuussa prinssit nähtiin vielä leikkimässä Towerin pihalla, mutta tämän jälkeen silminnäkijähavainnot harvenivat, kunnes loppuivat kokonaan. Poikien kohtalosta alkoi liikkua huhuja, mutta varmuutta kesän 1483 jälkeisistä tapahtumista ei ole vieläkään saatu.
Syitä siihen, miksi Rikhard olisi halunnut murhata veljenpoikansa, on spekuloitu paljon. Vaikka prinssit oli lain mukaan todettu äpäröiksi, olisi joku taho esimerkiksi saattanut käyttää heitä tekosyynä kapinointiin, ja siksi he olisivat saattaneet olla uhka tuoreelle hallitsijalle. Erityisen outona on pidetty sitä, ettei Rikhard mitenkään kommentoinut prinssien katoamista. Huhuista huolimatta Rikhardin syyllisyyttä – tai syyttömyyttä – ei ole pystytty todistamaan, koska prinssien jäännösten perusteella ei pystytä kertomaan heidän tarkkaa kuolinaikaansa. Jos he todella kuolivat vuonna 1483, Rikhard olisi todennäköisin syyllinen heidän murhaansa. Toisaalta luiden perusteella prinssit ovat yhtä hyvin voineet kuolla kahta vuotta myöhemmin, jolloin Rikhard oli Bosworthin taistelukentällä, kaukana Lontoosta ja Towerista. Tällöin todennäköisempää olisi ollut, että Rikhardin viholliset, jotka pyrkivät valtaan Englannissa, murhauttivat pojat.
Rikhard III:n luottomiestä, Buckinghamin herttua Henry Staffordia on myös pidetty mahdollisena syyllisenä murhiin. Stafford pyrki uuden kuninkaan kautta saavuttamaan omia etujaan. Hänellä oli myös kytköksiä Henrik Tudoriin (Henrik VII), joka myöhemmin voitti Rikhardin Bosworth Fieldin taistelussa ja kruunattiin kuninkaaksi. Staffordin syyllisyys edellyttäisi prinssien kuolleen viimeistään syksyllä 1483, sillä Stafford teloitettiin tuolloin kuningasta vastaan kapinoimisesta.
Henry Tudorin noustua valtaan mies nimeltä James Tyrrell, joka oli aiemmin toiminut Rikhard III:n palveluksessa, vangittiin ja tuomittiin vuonna 1502 "tarkemmin määrittelemättömästä maanpetoksesta" syytettynä. Hänen teloituksensa jälkeen ilmoitettiin, että Tyrrell oli ennen kuolemaansa tunnustanut prinssien murhan. Selitykseen uskottiin, ja muiden muassa Thomas More raportoi Tyrrellin syylliseksi prinssien murhaan kirjoittamassaan Rikhard III:n elämäkerrassa, joka julkaistiin vuonna 1534. Nykyhistorioitsijat kuitenkin pitävät Tyrrelliä pelkkänä syntipukkina.
Luut Westminster Abbeyssa
Huhuista huolimatta nuorten prinssien kohtalosta tai hautauspaikasta ei saatu varmuutta ennen vuotta 1674, jolloin työmiehet löysivät White Towerin portaikkoa korjatessaan puisen kirstun, joka sisälsi ihmisen luita.Ymmärtämättä luiden mahdollista merkitystä, työmiehet olivat heittäneet ne pihalle muiden roskien kanssa. Vasta myöhemmin tarinan tullessa esille, oli luut kerätty pihamaalta talteen. Tämän prosessin aikana on enemmän kuin mahdollista että kaksisataa vuotta vanhat luut vaurioituivat ja niistä myös luultavasti katosi osia. Luut haudattiin Westminster Abbeyhin vuonna 1678 ja vasta vuonna 1933 hauta avattiin uudelleen mahdollisen todistusaineiston keräämiseksi. Radiohiiliajoitusta ei voitu käyttää hyväksi, mutta luiden ikää yritettiin päätellä hammastutkimusten kautta. Lääketieteen asiantuntijoiden mukaan luut olisivat kuuluneet kahdelle samanikäiselle lapselle kuin prinssit olivat kadotessaan vuonna 1483. Myöhemmät tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, ettei luiden perusteella pystytä arvioimaan poikien ikää tarkalleen, vaan heitto saattaa olla jopa 2–4 vuotta suuntaan tai toiseen. Koska kyse on lasten luista, ei niiden perusteella pystytä myöskään selvittämään lasten sukupuolta, eli ne ovat yhtä hyvin voineet kuulua kahdelle tytölle. Luut ovat siis nykytutkimuksen valossa vain aihetodistuksen piiriin kuuluvaa, ja koska luut ovat ainoa johtolanka mikä tutkijoilla tällä hetkellä on, on todennäköistä, ettei mysteeri ratkea ikinä.
Tuomari (elokuva)
Tuomari (The Punisher) on Jonathan Hensleighin ohjaama Marvel Comicsin sarjakuviin perustuva elokuva vuodelta 2004. Se kertoo sarjakuvahahmo tuomarista, jota esittää Thomas Jane.
Juoni
Entisellä Delta Forcen operaattorilla ja FBI:n agentilla, Frank Castlella oli kaikki; rakastava perhe, hieno elämä ja tulossa oli rauhallinen työ. Viimeisellä tehtävällään Castle soluttautui asekauppoihin. FBI:n saapuessa paikalle, he kuitenkin joutuvat ampumaan yhden kaupassa mukana olleista rikollisista. Tämä ilmenee kuuluisan rikollispomon, Howard Saintin toiseksi pojaksi ja Saint alkaa välittömästi hautomaan kostoa.
Saatuaan Castlen henkilöllisyyden selville Saint lähettää joukkonsa tappamaan hänet perheineen. Castle joutuu todistamaan perheensä kuoleman mutta jää itse henkiin. Tästä lähtien hän alkaa toteuttaa kostoaan Saintille pettyneenä lakiin ja poliisien toimintaan. Käyttäen kaikkia 20 vuoden aikana oppimia taitojaan Castle aloittaa nerokkaan ja strategisen hyökkäyksen, joka päättyy elokuvan lopussa viimeiseen välienselvittelyyn. Castle saa huijattua Saintin tappamaan parhaan ystävänsä ja vaimonsa tappaen sitten kaikki Saintin liittolaiset ja lopulta itse Saintin. Castle kuitenkin päättää jatkaa taisteluaan pahantekijöitä vastaan, vaikka on jo saanut rangaista Saintia.
Kaapusiepot
Kaapusiepot (Cyanoptila) on sieppojen (Muscicapidae) heimoon kuuluva lintusuku. Edward Blyth kuvasi suvun tieteelle vuonna 1847.
Lajit
Sukuun kuuluu ainoastaan seuraavat kaksi lajia:
Anísio Silva
Anísio de Souza Silva (s. 18. kesäkuuta 1969 São Paulo) on brasilialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kolmiloikassa. Hän edusti seuratasolla Associção Atética Guarua. Silva voitti Pan-Amerikan kisoissa yhden mitalin ja maanosansa mestaruuskilpailuissa yhteensä viisi mitalia, joista neljä on kultaisia ja yksi hopeinen. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti vuosina 1992–1996, mutta karsiutui kummallakin kerralla.
Jouko Huotari
Jouko Armas Antero (Jussi) Huotari (23. marraskuuta 1918 Nuijamaa – 2004 ) oli suomalainen jatkosodan aikainen hävittäjälentäjä joka saavutti 17,5 ilmavoittoa 291 sotalennolla vuosina 1941–1944. Siviiliammatiltaan hän on veturinlämmittäjä.
SC DHfK Leipzig
300px|thumb|Seuran naissoutajia vuodelta 1958. SC DHfK Leipzig on saksalainen urheiluseura Leipzigista. Se perustettiin Saksan demokraattisessa tasavallassa vuonna 1954 Leipzigin urheilukoulun (Deutsche Hochschule für Körperkultur) seuraksi. Sen lajeihin kuuluvat monien muiden ohessa yleisurheilu, käsipallo ja uinti. SC DHfK on maailman menestynein urheiluseura edustajiensa 93 olympiamitalilla ja 136 maailmanmestaruudella vuoteen 1989 mennessä. Joukkuelajeissa seuran menestynein jaosto on käsipallojaosto, jonka suurin saavutus on Euroopan seurajoukkueiden mestaruus vuodelta 1966.
Jouko Huotari
Huotari tuli Lentolaivue 24:n palvelukseen marraskuun alussa 1940. Hän lensi vuoteen 1943 saakka Brewster F2A-hävittäjillä ja sen jälkeen Messerschmitt Bf 109 G-hävittäjillä. Ilmavoitoista 7,5 tuli Brewster-hävittäjillä lentäessä ja 10 Messerschmitt-hävittäjillä lentäessä.
SC DHfK Leipzig
Seuran jalkapallojaosto perustettiin vuonna 1954. Kaksi maajoukkueen kannalta lupaaviksi katsotuista pelaajista koostettua seuran joukkuetta pelasi toisella sarjatasolla DDR-Ligassa, mutta seuran jalkapallotoiminta lopetettiin jo yhden kauden jälkeen molempien joukkueiden odotettua heikomman menestyksen vuoksi.
Jouko Huotari
Sotien jälkeen Huotari oli ilmavoimien palveluksessa marraskuuhun 1958 saakka. Hän julkaisi muistelmansa vuonna 2003.
Sophia Heikkilä
Sophia Heikkilä (o.s. Karlsson, s. 22. lokakuuta 1982 ) on suomenruotsalainen näyttelijä. Hän valmistui vuonna 2010 Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Heikkilä on näytellyt Svenska Teaternissa ja Ruotsin Kuninkaallisessa draamateatterissa sekä televisiosarjoissa.
Hän on naimisissa näyttelijä Pelle Heikkilän kanssa ja heillä on kolme tytärtä.
Takêv (maakunta)
thumb|right|250px|Maakunnan sijainti kartalla Takêv tai Takeo on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 3 563 neliökilometriä ja sen alueella asui vuoden 2008 väestönlaskennan aikaan 843 931 ihmistä. Takeon maakunta jakaantuu kymmeneen piirikuntaan.
Hagen
Hagen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin metropolialueen itäisellä reunalla, noin 15 kilometriä Dortmundin kaupungista etelään. Kaupungin kohdalla joet Lenne, Volme ja Ennepe kohtaavat Ruhrjoen. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Hagenissa oli 187 944 asukasta, Se on pinta-alaltaan 160,4 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukastiheys on 1 234 asukasta neliökilometriä kohti.
Hagen mainittiin tekstissä ensimmäisen kerran vuoden 1200 tienoilla, Volme- ja Ennepe-joen yhtymäkohdassa sijaitsevana maatilana. Kaupunki alkoi kasvaa nopeasti 1800-luvulla, Ruhrin alueen kivihiilen kaivaustöiden sekä teräksen tuotannon mukana. Vuonna 1928 kaupungissa oli jo yli 100 000 asukasta.
Hagenissa toimii Nordrhein-Westfalenin suurin yliopisto, FernUniversität Hagen. Yliopistossa on noin 74 000 opiskelijaa. Se on Saksan ainoa etäopetusta antava valtion rahoittama yliopisto.
thumb|center|800px|Panoraamakuva Hagenista.
Securitas (jumalatar)
Securitas ("Turvallisuus") on roomalainen jumalatar, turvallisuuden henkilöitymä, jota roomalaiset kunnioittivat valtakunnan pysyvyyden takeena. Hän oli myös kuolleiden hautarauhan suojelija. Securitas kuvattiin kypsänä naisena, jonka pää nojasi käsivarteen.
Šibenik-Knin
Šibenik-Knin piirikunta (Šibensko-kninska županija) on piirikunta Etelä-Kroatiassa Dalmatian suuralueella. Sen hallinnollinen keskus on Šibenik. Muita kaupunkeja piirikunnassa ovat Drniš, Knin, Skradin ja Vodice. Piirikunnan asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 99 633. Vuosina 2011–2018 väkiluku laski 8,9 prosenttia. Piirikunnan pinta-ala on 2 984 neliökilometriä.
pienoiskuva|vasen|[[Šibenik on Šibenik-Knin piirikunnan hallinnollinen keskus.]]
Leena Reikko
Leena Reikko (s. 1959 Pori) on suomalainen toimittaja ja entinen Yleisradion kirjeenvaihtaja. Uutisraporttien lisäksi hän on tehnyt myös pidempiä dokumentteja.
Reikko kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1978 Porin Lyseosta. Vuonna 1987 hän valmistui Tukholman yliopiston sosiaalikorkeakoulusta sosiaalityöntekijäksi. Kolme vuotta myöhemmin Reikko aloitti freelance-toimittajana Yleisradion kirjeenvaihtajana Istanbulissa, josta hän muutti vuonna 1998 Libanonin pääkaupunkiin Beirutiin. Vuosina 2001–2006 Reikko toimi Yleisradion avustajana Jerusalemissa. Israelin lisäksi hän teki reportaaseja myös muista Lähi-idän maista, kuten Libanonista, Irakista ja Syyriasta.
Irakissa Reikko ystävystyi silloisen Kurdistanin isänmaallisen liiton johtajan Jalal Talabanin kanssa josta tuli myöhemmin Irakin presidentti
Haastatteluissa Reikko kertoi kyllästyneensä levottomaan Lähi-itään, minkä vuoksi hän palasi takaisin Suomeen vuonna 2006. Hän muutti kotiseudulleen Satakuntaan ja asuu nykyään Nakkilassa.
Alex Zingerle
Nuorten MM-kilpailuissa 2013 Zingerle sijoittui suurpujottelussa hopealle. Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2012. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Val d’Isèressä joulukuussa 2013 oltuaan suurpujottelussa 18:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Arne Berner
Arne Morten Berner (15. marraskuuta 1927 Helsinki – 9. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen Liberaalisen Kansanpuolueen ministeri ja kansanedustaja. Hän edusti vuosina 1966–1971 Kymen läänin vaalipiiriä. Berner toimi kauppa- ja teollisuusministerinä 1970–1971 ja 1976–1977, ministeri ulkoasiainministeriössä 1982–1983 ja II sosiaali- ja terveysministerinä 1970–1971. Presidentin valitsijamies hän oli 1968.
Poliittinen ura
Vuonna 1962 Arne Berner teki Suomen ensimmäisiin kuuluvan amerikkalaistyylisen vaalikampanjan Kymen vaalipiirissä tuolloin Vapaamielisten Liiton ehdokkaana. Liikkuva kampanja käsitti toritilaisuuksia ja paljon ihmisten tapaamista ja kättelyä. Vapaamielisten Liitolla ei vaalipiirissä ollut minkäänlaista jäsen- tai järjestöpohjaa tukena, vaan kampanjan tukikohtina palvelivat enemmänkin Berner-yhtymän autoliikkeet Kouvolassa ja Lappeenrannassa sekä liiketuttavat ja perheen aiemmat poliittiset tukijat. Vaikkei Berner, vaalipiirissä uuden pienpuolueen ehdokas, silloin päässytkään lävitse, hän keräsi yli kolmetuhatta henkilökohtaista ääntä.
Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa, yhdistyneen Liberaalisen Kansanpuolueen (joka yhteensä keräsi vaalipiirissä yhteen paikkaan suoraan oikeuttavat yli kymmenentuhatta ääntä) ehdokkaana ollessaan Arne Berner sitten keräsi itse vielä enemmän ääniä kuin neljä vuotta aiemmin ja sai listallaan eniten ääniä nousten eduskuntaan, jossa pysyi kaksi kautta.
Eduskunnassa 1970-luvun alussa hän sai osakseen puolueensa uuden nuorison voimakastakin arvostelua joidenkin henkilökohtaisten konservatiivisten kantojensa ja äänestämistensä johdosta.
Itävallan Grand Prix 1980
Itävallan Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. elokuuta 1980 Österreichringillä Itävallassa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Jean-Pierre Jabouille.
Dōjiman riisitori
Dōjiman riisitori (堂島米市場, Dōjima kome ichiba) on entinen riisin markkinapaikka Osakassa, Japanissa.
Edokaudella samurait keräsivät maanviljelijöitä riisiä eräänlaisena verona. Se, mitä jäi samurain oman perheen käytöstä yli, myytiin markkinoilla. Osakan riisimarkkinat olivat maan suurimmat, koko valtakunnan riisin hinta asettui niiden kysynnän ja tarjonnan mukaan. Näin riisi oli rahatalouden varhainen edeltäjä.
Se oli entisaikoina Nakanoshiman saaren talouselämän vertauskuva.
Auvo Kiiskinen
Auvo Joose Antero Kiiskinen (26. tammikuuta 1925 Eno – 7. tammikuuta 1983 Tampere) oli suomalainen kansantaloustieteilijä ja professori. Hän oli Tampereen yliopiston kansantaloustieteen professori 1962–1983. Kiiskinen tutki Suomen teollistamista ja aluepoliittista suunnittelua sekä taloudellista kasvua.
Kiiskinen valmistui ylioppilaaksi 1944, valtiotieteiden kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1957. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1961. Hän oli Taloudellisen tutkimuskeskuksen tutkija 1951–1959, Yhteiskunnallisen korkeakoulun (Tampereen yliopisto) kansantaloustieteen vt. professori 1960–1962 ja professori 1962–1983 sekä taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaani 1965–1968. Hän oli Taloustieteellisen Seuran puheenjohtaja 1962. Hän oli myös Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1974.
Sergei Golovkin
Sergei Aleksandrovitš Golovkin (1959–1996) oli sarjamurhaaja, jonka uhreiksi joutui yksitoista poikaa Moskovan seudulla vuosien 1986 ja 1992 välillä. Viimeiset kolme uhriaan Golovkin houkutteli rautatieasemalta autotalliin, jossa hän surmasi nämä.
Golovkin tuomittiin kuolemaan vuonna 1996, ja hänestä tuli viimeisin Venäjän teloittama henkilö.
Funeral for a Friend
Funeral for a Friend on vuonna 2001 perustettu walesilainen post-hardcore-yhtye. Ensimmäiset studioalbumit olivat tyylilajiltaan screamoa, josta yhtye erkani kolmannella albumillaan. Funeral for a Friend on toiminut mm. My Chemical Romance -yhtyeen lämppärinä. Funeral For A Friend on konsertoinut Suomessa kolme kertaa Nosturissa vuosina 2007, 2008 ja 2013.
Dirk Plönissen
Dirk Plönissen (s. 1967) on saksalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan saksalaisesta televisiosarjasta Siska, jossa hän esitti rikoskomisario Robert Dallbergiä, vuosina 2007-2008. Hän on näytellyt myös sarjoissa Kettu ja Rikospaikalla.
Naukaninjupik
Naukaninjupik (omakielinen nimi: нывуӄаӷмит ) on eskimo-aleuttilainen kieli, joka kuuluu jupikkikielten kieliryhmään. Yhdessä siperianjupikin ja sirenikin kanssa se muodostaa siperianjupikkikielten alaryhmän. Kieltä kutsutaan myös nimillä (englanniksi) Naukan ja Naukanski.
Dirk Plönissen
Plönissen on valmistunut musiikki- ja teatterikoulusta Stuttgartista vuonna 2000.
Pilkkukäärmeenpää
Pilkkukäärmeenpää (Channa punctata) on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva makeassa- ja murtovedessä elävä luukalalaji. Marcus Elieser Bloch kuvasi lajin tieteelle vuonna 1793. Lajia käytetään syöttinä suurempia kaloja ongittaessa.
Naukaninjupik
Kieltä puhutaan Lavrentijan (Лаврентия), Lorinon (Лорино) ja Uelenin (Уэлен) kylissä Tšukotkassa Venäjän Kaukoidässä. Naukaneihin kuuluu noin 350 ihmistä, joista noin 75 puhuu kieltä (vuonna 1990 L.D. Kaplan).
Pilkkukäärmeenpää
Ulkonäkö ja koko
Pilkkukäärmeenpäällä on pitkä, tyvestä pilkullinen selkäevä. Lajilla on suussaan pieniä hampaita. Pilkkukäärmeenpää on tavallisesti 15 senttimetrin mittainen, mutta voi yltää jopa 31 senttimetrin mittoihin.
Naukaninjupik
Kieltä kirjoitetaan kyrillisin aakkosin. Raamattu on käännetty kokonaisuudessaan naukaninjupikiksi vuonna 1680.
Pilkkukäärmeenpää
Elinympäristö ja levinneisyys
Lajia tavataan lammista, soista ja ojista. Aikuiset yksilöt suosivat virtaamattomia vesistöjä. Sopivin lämpötila lajlle on 22–28 °C. Pilkkukäärmeenpää on levinnyt 11 valtion alueelle Aasiassa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Osmo Sillman
Osmo Sillmanin poikia ovat arkkitehdit Jonas ja Mika Sillman.
Luke Evans
Luke George Evans (s. 15. huhtikuuta 1979 Pontypool, Wales) on walesilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterissa West Endin tuotannoissa ja teki läpimurtonsa vuoden 2010 elokuvassa Titaanien taistelu.
Jupikkikielet
thumb|300px|Eri jupikkikielet kartalla.
Luke Evans
Evans esiintyi Bard Jousimiehen roolissa Peter Jacksonin ohjaamassa Hobitti-elokuvatrilogiassa. Hän on näytellyt myös esimerkiksi elokuvissa Immortals, Kolme muskettisoturia, Fast & Furious 6, Dracula Untold ja Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö.
Jupikkikielet
Jupikkikielet eli juppikkilaiset kielet muodostavat kieliryhmän, joka kuuluu eskimo-aleuttilaisen kielikunnan eskimokielten ryhmään. Puhujia on arviolta noin 17 000.
Eläviä jupikkikieliä tunnetaan neljä:
Luke Evans
Evans on kotoisin Aberbargoedin kylästä eteläisessä Walesissa. Hänen vanhempansa, muurari ja siivooja, ovat Jehovan todistajia. Evans lopetti koulun 16-vuotiaana, jätti Jehovan todistajat ja alkoi tehdä töitä ansaitakseen rahaa lauluopintoihin. Hänen onnistui päästä stipendillä opiskelemaan musiikkiteatteriin erikoistuneeseen The London Studio Centreen. Evans valmistui sieltä vuonna 2000 ja vietti seuraavat vuodet esiintyen teatterimusikaaleissa. Hän esiintyi myös 15 jakson mittaisessa roolissa saippuasarjassa Crossroads.