cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kino
Uudelleenkokoaminen 2020
Kitaristi Kasparjan ja Aleksander Tsoi ovat olleet myös mukana projektissa Simfonicheskoe kino (ven. СИМФОНИЧЕСКОЕ КИНО), jossa yhtyeen vanhaa musiikkia on esitetty rock-yhtyeen ja ison simfoniaorkesterin voimin. Kokoonpano on esiintynyt vuodesta 2010 lähtien.
Särmämaksaruoho
Levinneisyys
Särmämaksaruoho kasvaa Suomessa vain Ahvenanmaan pääsaarella ja harvinaisena Uudellamaalla. Ahvenanmaalla on lauhkea meri-ilmasto ja kalkkipitoinen ravinteikas kallioperä.
Sikoangervo
Lääke- ja ruokakasvina
Sikoangervoa käyttää ravintokasvinaan ainakin seuraavat: kangasiltayökkönen (Acronicta euphorbiae), sinimäkiyökkönen (Agrochola litura), tervakkoyökkönen (Ammoconia caecimacula), Brenthis hecate, angervohopeatäplä (Brenthis ino ino), kaarikääpiökoi (Ectoedemia angulifasciella), niittyrengaskehrääjä (Malacosoma castrense), angervokaitakoi (Monochroa lutulentella), angervokääpiökoi (Stigmella filipendulae) ja loistokääpiökoi (Stigmella splendidissimella).
Särmämaksaruoho
Kasvupaikka ja elinympäristö
Särmämaksaruoho on muiden maksaruohojen tavoin sopeutunut kuivuuteen ja paahteeseen. Kasvi kasvaa aurinkoisilla kallioilla, kedoilla ja mäenrinteillä.
Kartano (Lahti)
thumb|270px|[[Fellmaninpuisto Kartanossa.]] Kartano on Lahden 2. kaupunginosa, joka sijaitsee Vesijärven rannan ja keskustan eli Keski-Lahden kaupunginosan välissä. Kaupunginosa on saanut nimensä Fellmanin kartanosta, joka nykyään toimii Lahden historiallisena museona. Kartanon naapurikaupunginosia ovat pohjoisessa Niemi, kaakossa Keski-Lahti, lounaassa Sopenkorpi, lännessä Salpausselkä ja luoteessa Jalkaranta.
Särmämaksaruoho
Käyttö
Särmämaksaruohoa käytetään jonkin verran koristekasvina.
Kartano (Lahti)
Kaupunginosassa toimivia oppilaitoksisa ovat muun muassa Salpausselän koulu (yläkoulu), Lahden lyseon peruskoulu ja lukio, koulutuskeskus Salpaus (aiemmin esim. Lahden kauppaoppilaitos), Lahden ammattikorkeakoulu (LAMK, tekniikan ala, liiketalouden ja matkailun ala), aiemmin myös musiikin laitos).
Palveluita ja virkistymistä tarjoavat Sibeliustalo ja sen viereinen Lahden matkustajasatama (Vesijärven satama) ja läheinen Teivaan satama, Pikku-Vesijärvi puistoineen ja kesäteattereineen, Kisapuisto, tennishalli, Lahden jäähalli (Isku Areena), Lahden uimahalli ja Lanupuisto. Myös nyttemmin muuhun käyttöön siirtynyt, suojeltu Lahden vanha linja-autoasema on kaupunginosassa, samoin Kariniemen jätevedenpuhdistamo.
Esipuhdistaja
Esipuhdistaja on maataloudessa ja erityisesti viljanviljelyssä käytettävä laite, joka sijaitsee useimmiten kuivurin yhteydessä. Sillä saadaan poistettua viljan joukosta erilaisia epäpuhtauksia, kuten pölyä, roskia, akanoita ja piensiemeniä. Sitä käytetään varsinkin silloin, kun käsiteltävä viljaerä myydään teollisuuteen.
Vanhemmassa koneistetussa maataloudessa esipuhdistajan tehtävät hoidettiin tuultajalla eli viskurilla. Seuloilla varustettu viskuri on esipuhdistajaa monipuolisempi laite, sillä esipuhdistin ei lajittele viljaa.
Sinfonia nro 9 (Dvořák)
Antonín Dvořákin sinfonia nro 9 e-molli op. 95, lisänimeltään Uudesta maailmasta, valmistui vuonna 1892, kun Dvořák asui New Yorkissa.
Sinfonia on säveltäjänsä tunnetuimpia teoksia, ja se on nauttinut yleisön suosiota kantaesityksestään asti. Dvořák sisällytti teokseen Yhdysvaltojen intiaanien ja angloamerikkalaisten sävelmiä, ja sinfonian toinen ja kolmas osa saivat innoitusta Henry Wadsworth Longfellow’n Hiawatha-runoelmasta. Toisen osan englannintorvisoolo on spirituaalityylinen teema, joka tunnetaan Yhdysvalloissa myös nimellä ”Goin’ Home”. Se ei kuitenkaan ole kansansävelmä, vaan se on tullut erillisenä suosituksi Dvořákin oppilaan William Arms Fisherin sovituksena vuodelta 1922.
Sinfoniassa on neljä osaa:
Teoksen kantaesittivät New Yorkin filharmonikot Anton Seidlin johdolla Carnegie Hallissa 16. joulukuuta 1893.
Bill Sidwell
pienoiskuva|Bill Sidwell (oikealla) vuonna 1945.
Oswald William Thomas ”Bill” Sidwell (16. huhtikuuta 1920 Goulburn – 19. elokuuta 2021 ) oli australialainen tennispelaaja. Hän pääsi neljästi Grand Slam -turnauksen loppuotteluun ja voitti sen kerran, miesten nelinpelissä Yhdysvaltain mestaruusturnauksessa vuonna 1949. Hänen pelitoverinaan oli John Bromwich.
Muut finaalipaikat Sidwell sai Ranskan avoimissa (miesten nelinpeli, 1947) ja Australian mestaruusturnauksissa (1948, 1949). Hän pelasi myös Davis Cupissa vuosina 1948–1949.
Antonio di Rudinì
Antonio Starabba di Rudinì (16. huhtikuuta 1839 Palermo, Sisilia – 7. elokuuta 1908 Rooma) oli italialainen markiisi ja poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1891–1892 ja 1896–1898.
Elämäkerta
Rudinì kuului vapaamieliseen sisilialaiseen aatelissukuun. Hän liittyi vuonna 1860 puhjenneeseen vallankumoukseen ja vuonna 1864 hänet nimitettiin Palermon pormestariksi. Hän kukisti vuonna 1866 kaupungissa puhjenneen separationistien ja vanhoillisten kapinan, jonka aikana hän oli viikon saarrettuna kaupungintaloon. Palkintona tästä hänet ylennettiin Palermon prefektiksi, ja hän sai tehtäväkseen taltuttaa maantierosvous läntisessä Sisiliassa. Rudinì toimi vuonna 1868 jonkin aikaa Napolin prefektinä ja 1869 Italian sisäministerinä. Sen jälkeen hänet valittiin parlamentin edustajainkamariin, jossa hän vähitellen kohosi yhdeksi jyrkän oikeiston johtajista. Osallistuttuaan Francesco Crispin hallituksen kaatamiseen Rudinì kohosi helmikuussa 1891 pääministeriksi, muodostaen monien yllätykseksi hallituksensa yhdessä vasemmiston kanssa. Hän toimi oman hallituksensa ulkoministerinä ja muun muassa uudisti kolmiliiton Saksan ja Itävallan kanssa. Hänen ensimmäinen hallituksensa joutui eroamaan toukokuussa 1892.
Rudinì tuli tosin kerran pääministeriksi maaliskuussa 1896, jälleen Crispin seuraajana, jonka hallitus oli kaatunut tällä kertaa italialaisten Etiopialle kärsimään kiusalliseen tappioon Aduan taistelussa. Rudinì solmi rauhan Etiopian kanssa ja tehdäkseen pesäeron aiempaan siirtomaavalloituspolitiikkaan hän myös luovutti Kassalan kaupungin briteille, mikä herätti tyytymättömyyttä Italiassa. Vuonna 1897 Rudinìn hallitus lakkautti joukon hallitusta vastustaneita opposition järjestöjä ja ammattiliittoja. Italian kaupungeissa puhjenneet mellakat ja sosiaaliset levottomuudet johtivat lopulta hallituksen eroon toukokuussa 1898. Sitä ennen hallitus oli yrittänyt rajoittaa kansalaisoikeuksia kuninkaallisilla määräyksillä ja Milanossa mellakoiden kukistaminen sotavoimin oli johtanut suureen verilöylyyn.
M/T Stena Natalita
M/T Stena Natalita on norjalaisen P/R Stena Ugland Shuttle Tanker III DA:n omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 2001 Tsuneishi Shipbuildingin telakalla Kagawassa, Japanissa. Kuollutta painoa Stena Natalitalla on 108 073 tonnia ja jääluokitus on 1A1. Stena Natalitan painolastikapasiteetti on 43,97 m³. Alus on rekisteröity Bahaman lipun alle, ja sen kotisatama on Nassau. Nykyisin aluksella operoi Stena Bulk.
Käyttöhistoria
14. syyskuuta 2000 laivan köli laskettiin. 27. joulukuuta 2000 alus laskettiin vesille. 25. toukokuuta 2001 vastavalmistunut alus luovutettiin Stena Ugland Shuttle Tank III:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Caymansaarten lipun alle. Huhtikuussa 2005 laiva rekisteröitiin Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nassau.
Nykyisin Stena Natalitaa isännöi norjalainen Teekay Marine Services.
Roscoe Tanner
Roscoe Tanner (s. 15. lokakuuta 1951 Chattanooga, Tennessee) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän kävi Stanfordin yliopiston.
Tanner muistetaan parhaiten hänen kahdesta saavutuksestaan Grand Slam -otteluissa 1970-luvun lopulla. Vuonna 1977 (tammikuussa) hän voitti Australian avoimissa miesten kaksinpelin Guillermo Vilasia vastaan. Vuonna 1979 hän eteni niin ikään kaksinpelissä finaaliin Wimbledonissa, mutta hävisi Björn Borgille.
Tannerilla ei ole paikkaa Newportin International Tennis Hall of Famessa, mutta hän kuuluu Stanford Athletic Hall of Fameen.
Terhi Vedenkivi
Terhi Vedenkivi (s. 9. tammikuuta 1956) on Kangasalla asuva runoilija ja kirjailija. Hän opiskeli luovaa kirjoittamista Viita-akatemiassa vuosina 1993-1996. Vedenkivi palkittiin useita kertoja Pirkanmaan kirjoituskilpailussa, jonka runoussarjan hän voitti vuonna 1999.
Terhi Vedenkivi on ollut Pirkkalaiskirjailijoiden jäsen vuodesta 2006 lähtien.
Oscar del calcio
Oscar del calcio on palkintogaala, jossa Italian jalkapallon pelaajayhdistys AIC palkitsee maan pääsarjan Serie A:n vuoden parhaat.
Paras pelaaja
thumb|Diego Milito
Paras maalivahti
thumb|Júlio César
Paras valmentaja
thumb|José Mourinho
Lars Sacklén
pienoiskuva|Lars Sacklén.
Lars Sacklén, ent. Sacklinius, (12. marraskuuta 1724 Mynämäki – 15. elokuuta 1795 Pori) oli suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies. Hän toimi Porin pormestarina vuodet 1750–1791.
Yleistä
Lars Sacklénia pidetään yhtenä Porin merkittävimmistä johtajista kautta aikojen. 41-vuotisen virkakautensa aikana hän sai kaupungin nousemaan isonvihan aiheuttamasta rappiotilasta yhdeksi maan merkittävimmistä kauppakaupungeista. Lisäksi Sacklén paransi muun muassa Porin köyhäinhuoltoa sekä terveydenhoitoa.
Sacklén syntyi Mynämäellä, jossa hänen isänsä toimi kirkkoherrana. Vuonna 1739 Sacklén kirjautui Turun akatemiaan, josta siirtyi viisi vuotta myöhemmin Turun hovioikeuden auskultantiksi. Vuonna 1747 hänet nimitettiin Vehmaan ja Ala-Satakunnan kihlakunnan tuomariksi.
Parin vuoden kuluttua Sacklén haki Porin pormestarin virkaa, mutta sai vaalissa vain vajaan kymmenyksen äänistä. Eniten ääniä saanut ehdokas kuitenkin peruutti hakemuksensa, jonka jälkeen Turun ja Porin läänin maaherra valitsi tehtävään Sacklénin.
Kaupunginjohtajana ja liike-elämässä
Sacklén oli myös itse mukana liike-elämässä. Hän perusti kaupunkiin sen ensimmäisen tupakan ja lasitavaroiden erikoisliikkeen sekä sijoitti varojaan paikalliseen tupakkatehtaaseen. 1781 hän perusti Tuorsniemen lasitehtaan, jonka tuotteita myytiin muun muassa Tukholmassa. Sacklénilla oli omistuksessaan myös tiilitehdas ja vuonna 1792 hän perusti tupakkatehtaan yhdessä majuri Henrik Johan von Knorringin kanssa.
Vuonna 1765 Pori sai jälleen tapulikaupunkioikeudet, joka oli pitkälti Sacklénin ansiota. Hän kannusti kaupungin porvareita purjehtimaan Itämeren alueen sijaan Välimerelle, jossa oli vähemmän kilpailua suomalaisten laivanvarustajien kesken. 1800-luvun alkuun mennessä Pori oli noussut yhdeksi Suomen johtavista ulkomaankauppakaupungeista. Kaupungin asukasluku oli myös yli kaksinkertaistunut hänen pormestarikaudellaan.
Maatalous ja valtiopäivätoiminta
Sacklén kunnostautui lisäksi maatalouden alalla. Hänellä oli Tuorsniemessä oma maatila, jossa Sacklén otti käyttöön alan viimeisimmät menetelmät. Hän noudatti erityisesti hyvän ystävänsä maataloustieteilijä Johan Kraftmanin luomia uusia metodeja. Vuonna 1783 Sacklénille myönnettiin ansioistaan maatalouden ja liike-elämän saralla kauppaneuvoksen arvonimi.
Valtiopäivämiehenä Sacklén toimi vuodesta 1751 lähtien kahdeksilla peräkkäisillä valtiopäivillä. Hattupuoluetta edustaneen Sacklén väitettiin kuuluneen kuningas Kustaa III:n vastustajiin ja Anjalan liiton tukijoihin. Hän kuitenkin selvisi esitetyistä syytteistä ja oli viimeisillä valtiopäivillään vuonna 1781 jälleen kuninkaan tukija.
Lars Sacklénin poika Johan Fredrik Sacklén teki merkittävän lääkärinuran Ruotsissa. Sacklénin mukaan on nimetty katu Porin VI kaupunginosassa.
Vuonna 1762 Sacklén oli Tukholmassa mukana perustamassa Suomen ensimmäistä vapaamuurariloosia.
Martin Lel
thumb|Martin Lel Martin Lel (s. 29. lokakuuta 1978 Kapsabet, Nandin piirikunta, Kenia) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Lel juoksi 2002 toiseksi Venetsian maratonilla ajalla 2.10.02. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Bostonin maratonilla ja voitti Lissabonin puolimaratonin ajalla 1.00.10, MM-kultaa Vilamouran puolimaratonin MM-kisoissa sekä New Yorkin maratonin. Vuonna 2005 hän voitti Lontoon maratonin ajalla 2.07.26. Seuraavana vuonna hän oli Lontoon maratonilla toinen ajalla 2.06.41. Lel voitti vuonna 2007 sekä Lontoon että New Yorkin maratonit. Vuonna 2008 Lel voitti Lontoon maratonin jo kolmannen kerran. Voittoaika 2.05.15 oli Lontoon maratonin uusi reittiennätys. Pekingin olympialaisissa Lel sijoittui maratonilla viidenneksi.
Johan Fredrik Sacklén
Johan Fredrik Sacklénin isä oli pormestari, kauppaneuvos Lars Sacklén, äiti Eeva Elisabet Jaanson ja puoliso Maria Elisabeth Ihlström. Sacklén tuli ylioppilaaksi Turussa 1778, mutta siirtyi Upsalaan 1783, missä hänestä tuli lääketieteen tohtori 1788. Hän hoiti useita lääkärinvirkoja Ruotsissa, samoin kuin toimi sotalääkärinä Suomen sodassa. Asessorin arvon Sacklén sai 1793 ja lääkintöneuvoksen 1833. Hänen teoksensa Sveriges läkarehistoria (3 osaa, 1822–1824, täyd. 1835) ja Sveriges apothekare-historia (1833) ovat merkittäviä myös suomalaisen henkilöhistoriallisen tutkimuksen kannalta.
Lauren Potter
Lauren Potter (s. 10. toukokuuta 1990 Inland Empire, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Becky Jackson televisiosarjassa Glee. Potterilla on Downin oireyhtymä.
Ura
Lauren Potter näytteli elokuvassa Mr. Blue Sky vuonna 2007. Hän vieraili televisiosarjassa Glee ensimmäisen kerran vuonna 2009. Hänen piti alun perin esiintyä vain kahdessa jaksossa, mutta hahmon saaman suosion takia hänen sopimustaan jatkettiin ja hänen roolinsa suureni sarjan toisella tuotantokaudella. Potter esiintyy internetsarjassa Leader of the Pack vuonna 2012.
Kuten Gleen roolihahmollaan Beckyllä, Potterilla on Downin oireyhtymä. Marraskuussa 2011 presidentti Barack Obama nimitti hänet komiteaan, joka neuvoo Valkoista taloa kehitysvammoja ja oppimisvaikeuksia omaaviin ihmisiin liittyvissä asioissa. Potter on osallistunut kiusaamisenvastaisiin kampanjoihin ja kertonut kärsineensä koulukiusaamisesta myös itse.
Yksityiselämä
Lauren Potter syntyi Inland Empiressa Los Angelesin alueella. Hän kävi lukiota Riversidessa ja jatkoi sen jälkeen opintojaan Irvine Valley Collegessa.
Potter alkoi seurustella Sean McElween kanssa vuonna 2009. McElwee tuli tapaamaan Potteria Down-yhdistyksen tapahtumaan nähtyään tämän televisiossa. Potter on hyviä ystäviä Gleen vastanäyttelijöidensä Dianna Agronin ja Lea Michelen kanssa.
Terry Paine
Terence Lionel Paine (s. 23. maaliskuuta 1939 Winchester, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pelaaja-aikanaan Paine edusti Southamptonia vuosien 1956 ja 1974 välillä 713 kertaa, tehden 160 maalia. Hän on Southamptonin historian eniten otteluja pelannut pelaaja. Paine edusti myös 111 pelin verran Hereford Unitedia.
Englannin maajoukkueessa Paine pelasi 19 ottelua, tehden 7 maalia. Vuonna 1963 hän pelasi ensimmäisen täyden maaottelunsa ja samana vuonna hän teki hattutempun Wembleyn stadionilla pelatussa ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. Vuonna 1966 Englannin valmentaja Alf Ramsey valitsi Painen MM-joukkueeseen vuoden 1966 MM-kisoihin. Kisoissa hän pelasi yhdessä alkulohkon ottelussa Meksikoa vastaan. Englanti voitti kisoissa maailmanmestaruuden.
Myöhemmin urallaan Paine toimi Cheltenham Townin managerina.
Émile Reynaud
Yksityiselämä
thumb|Émile Reynaud'n praksinoskooppi: Apina muusikkona.
Dee Bradley Baker
Dee Bradley Baker (s. 31. elokuuta 1962 Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan monipuolisista äänistään ja erityisesti hirviöiden äänistä.
Elämäkerta
Baker asuu Burbankissa, Kaliforniassa vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa.
Ääninäyttelijänä
Bakerin ura ääninäyttelijänä sai alkunsa hänen esiintyessään teatterissa Walt Disney Worldissä, jossa Nickelodeonin tuottajat huomasivat hänen kykynsä. Uuden työnsä puolesta Bakerin täytyi muuttaa Los Angelesiin, jota hän aluksi piti kauheana paikkana. He tarjosivat vuonna 1993 Bakerille töitä televisio-ohjelmassa Legends of the Hidden Temple, jossa hän oli kuuluttajaäänenä ja jättimäisenä puhuvana kivenä.
Uransa aikana Baker on esiintynyt yli 150 animaatiosarjassa, kuten Cow & Chicken, Tehotytöt, Paavo Pesusieni, Mike, Lu & Og, Codename: Kids Next Door, Teen Titans, Duck Dodgers ja Avatar. Lisäksi hän on tehnyt myös ääniä useimmiten hirviöille ja muukalaisolennoille eri videopeleihin, joista tunnetuimmat ovat Halo 2- ja Halo 3 -pelit (hahmo Gravemind). Baker on tehnyt äänirooleja niin näytelmäelokuviin kuin animaatioelokuviin, joista kenties merkittävin oli Space Jamissa, jossa hän oli Repe Sorsan äänenä. Useimpien muiden ääninäyttelijöiden tavoin Baker ei ole koskaan saanut suurta pääroolia animaatioelokuvissa ja on lähinnä tehnyt pieniä äänirooleja elokuviin. Vuodesta 2007 lähtien esitetyssä Finias ja Ferb -sarjassa Baker esittää Nokkaeläin-Perryä. Bakerin mukaan hän äänitti hahmon äänen kerran, minkä jälkeen sarjan tuottanut Walt Disney Television Animation on käyttänyt samaa ääntä joka jaksossa, jossa hahmo esiintyy.
Baker on myös kertonut, ettei ääninäytteleminen ole yksinkertaista, mutta usein alalla työskentelevät tuottajat olettavat niin. Hänen mielestään turhauttavinta ääninäyttelijän työssä on katsoa, kuinka kuuluisat näyttelijät vievät heidän töitään lähinnä animaatioelokuvissa. Tämä on Bakerin mielestä turhauttavaa siksi, että alalla on paljon lahjakkaampia ihmisiä ja he tekevät työnsä huomattavasti pienemmällä palkalla.
Syksyllä 2009 Top of the Limit -sivusto sijoitti Bakerin viidennelle sijalle laatimassaan kymmenen parhaan videopelien ääninäyttelijän listassa.
Helmikuussa 2012 Baker sai Annie-ehdokkuuden kloonisotilaiden roolista Star Wars: The Clone Warsissa.
FFmpeg
FFmpeg on kokoelma vapaita ohjelmistoja, jotka voivat tallentaa, muuntaa ja suoralähettää digitaalista ääntä ja videota. FFmpeg:tä kehitetään Linuxissa, mutta se voidaan kääntää monille muille käyttöjärjestelmille, esimerkiksi Windowsille. FFmpeg-projekti sisältää libavcodec-koodekkikirjaston.
Projektin aloitti Gerard Lantau (Fabrice Bellardin nimimerkki) ja nyt sitä ylläpitää Michael Niedermayer. Suurin osa FFmpeg:n kehittäjistä on myös mukana MPlayer-projektissa ja FFmpeg:n kotisivut ovat MPlayerin palvelimella.
pienoiskuva|FFmpegiä käyttäviä sovelluksia kuten [[Video Disk Recorder|VDR, xine, MPlayer ja VLC.]]
Projektin rakenne
FFmpeg koostuu monesta komponentista:
Julkaisut
FFmpeg:tä julkaistaan LGPL:än tai GNU GPL:än alla, riippuen siitä mitä alikirjastoja sisällytetään. Muodollisia julkaisuja ei ole. Sen sijaan, FFmpeg:n kehittäjät suosittelevat käyttämään viimeisimpiä Subversion-tilannevedoksia (snapshot), sillä projekti ylläpitää jatkuvasti vakaata kehitysrunkoa.
Laillinen status
FFmpeg:n kehittäjät ovat takaisinmallintaneet ja uudelleentoteuttaneet mm. seuraavat patentoidut koodekit:
FFmpegin tekijöiden mukaan ei ole selkeää sisältääkö se patentoituja algoritmeja muun muassa johtuen standardien käyttämistä sanamuodoista. Lisäksi lait vaihtelevat eri maissa ja monet maat eivät tunnusta patentteja ohjelmistoalgoritmeille.
Ohjelmistopatentit ovat maakohtaisia, joten patentit ovat voimassa vain siellä, missä keksijä on sitä hakenut ja se on myönnetty. Jotkin Euroopan unionin maat, kuten Suomi, myöntävät patentteja myös ohjelmistoille ja koodekeille, vaikka ohjelmistopatentit eivät ole vielä voimassa Euroopassa.
Moni näiden koodekkien valmistajista on julkaissut tuotteensa sellaisten ehtojen alla, jotka kieltävät takaisinmallinnuksen, myös yhteensopivuustarkoituksessa. Nämä käyttöehdot eivät ole lainvoimaisia kaikissa maissa.
Näistä syistä moni jakelu ei sisällä FFmpeg:tä välttyäkseen lakiongelmilta. Suomessa FFmpegin käyttö lienee täysin laillista, koska ohjelmistopatentit eivät ole lainvoimaisia Suomessa.
Haarautukset
Libav oli vaihtoehtoinen kirjasto, jonka osa kehittäjistä haarautti FFmpegistä maaliskuussa 2011.
Libav levisi, koska yksi skismaattisista kehittäjistä oli myös Debian- ja Ubuntu-käyttöjärjestelmien paketoija, ja hän vaihtoi tämän kirjaston FFmpeg:n tilalle. FFmpeg oli kuitenkin aktiivisemmin kehitetty ja otti käyttöönsä kaikki parannukset ja bugikorjaukset libav:sta, jossa bugien korjaus saattoi kestää kuukausia tai vuoden verran. Debian vaihtoi takaisin FFmpegiin vuonna 2015. Nykyisin libav-projekti on lakkautettu.
Käyttö
FFmpeg on perusmuodoltaan komentoriviohjelma, mutta soveltuu myös kevyeen videon editointiin, kuten leikkauksiin tai yhdistämiseen.
Tiedoston voi uudelleenpakata YouTuben suositeltuihin asetuksiin (Progressive scan, High Profile, 2 consecutive B frames, closed GOP. GOP of half the frame rate, CABAC, variable bitrate, Chroma subsampling: 4:2:0 ), olettaen tiedoston olevan 60 fps, jolloin I-framella alkava Group of Pictures (GOP) (parametri -g) on puolet kuvataajuudesta. (lähteenä ). ffmpeg -i video.mp4 -c:v libx264 -profile:v high -preset veryslow -bf 2 -g 30 -crf 18 -pix_fmt yuv420p tulos.mp4
FFmpeg-dokumentaatiosta DVD-levyn rippaus (levyn salaus avattu) DivX5-yhteensopivaksi videoksi MPEG-4-videolla ja MP3-ääniraidalla: ffmpeg -i dvd_1.vob -f avi -c:v mpeg4 -b:v 800k -g 300 -bf 2 -c:a libmp3lame -b:a 128k elokuva.avi
Kvartäärikausi
Kvartäärikausi on nykyinen geologinen kausi sekä viimeinen kenotsooisen maailmankauden kolmesta kaudesta. Kvartäärikauden alku ja edeltäneen neogeenikauden loppu määritellään Maan ilmaston kautta, joka muuttui kausien vaihteessa hyvin hitaasti viilenevästä hyvin epävakaaksi, mikä merkitsi lämpenemis- ja viilenemisjaksojen vuorottelemista. Kvartäärikausi alkoi vuoden 2013 arvioiden mukaan noin 2,588 miljoonaa vuotta sitten ja se jaetaan yleensä kahteen epookkiin, varhaisempaan pleistoseeniin ja myöhäisempään holoseeniin. Eläinkunta oli kvartäärikauden alkaessa melko nykymuotoinen, mutta useita eläinlajeja on kuollut sukupuuttoon sen aikana. Mantereet ovat sijainneet koko kauden ajan suurin piirtein nykyisillä paikoillaan.
Kvartäärikauden ajallinen määritelmä on muuttunut aiheesta käydyn pitkän keskustelun jälkeen. Kauden katsottiin aiemmin alkaneen 1,8 tai 1,6 miljoonaa vuotta sitten. Geologinen yhteisö siirsi vuonna 2009 kvartäärin ja sen epookin pleistoseenin alkukohdan 2,588 miljoonaan vuoteen, jolloin Maan ilmasto kylmeni huomattavasti.
Ihmisen evoluutio
thumb|200px|[[Homo habilis|Homo habiliksen pääkallo.]] Kvartäärikaudelle on ollut tyypillistä ihmisen evoluutio Afrikassa. Työkaluja valmistanut Homo habilis eli Afrikassa 2,5–1,8 miljoonaa vuotta sitten. Sitä seurasivat kehittyneemmät Homo ergaster 1,9–1,4 miljoonaa ja Homo erectus 1,5–0,5 miljoonaa vuotta sitten. Homo erectus oppi tulenteon mahdollisesti jo 1,5 miljoonaa vuotta sitten, loi Acheulin alkeellisen kivityökalukulttuurin 1,2 miljoonaa vuotta sitten sekä levittäytyi Afrikan ulkopuolelle. Euroopanihminen, joka on luultavasti sama kuin heidelberginihminen, eli noin 780 000 – 250 000 vuotta sitten, osasi käyttää tulta ja oli todennäköisesti sekä neandertalinihmisen että nykyihmisen edeltäjä. Nykyihmisen arvioidaan kehittyneen 200 000 – 100 000 vuotta sitten ja levinneen Eurooppaan noin 35 000 vuotta sitten.
Hirsch
Hirsch on etu- ja sukunimi, joka saksan ja jiddišin kielissä tarkoittaa hirvieläintä. Se on yleinen esimerkiksi Saksan alueelta lähtöisin olevilla juutalaisilla.
Futaba Kioka
Futaba Kioka (s. 22. marraskuuta 1965 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Kioka debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 75 maaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia.
Joutsan lukio
Joutsan lukio on Joutsan kirkonkylällä toimiva lukiokoulutusta antava oppilaitos. Koulu on profiloitunut hyväksi yleislukioksi.
Perustaminen ja historia
Lukion perustaminen juontaa Joutsassa vuoteen 1946, jolloin Joutsan Yhteiskoulun Kannatusyhdistys ry sai luvan perustaa oppikoulun. Ensimmäisenä rehtorina toimi Antti Hossola. Muista alkuvuosien opettajista mainittakoon muun muassa jääkärieversti Iivari Kauranen. Uuden koulurakennuksen vuonna 1960 suunnitteli arkkitehti Aarne Ehojoki.
Lukio-oikeudet Joutsan Yhteiskoulu sai vuonna 1961. Samana vuonna myös nykyinen lukiorakennus valmistui. Joutsan Yhteiskoulu siirtyi kunnan omistukseen vuonna 1973 ja vuotta myöhemmin siirryttiin peruskoululaitokseen. Tässä vaiheessa syntyi Joutsan lukio.
2000-luvun alkuvuosista lukion opiskelijamäärä on merkittävästi laskenut. Vielä vuonna 2009 lukiolaisia oli yhteensä 120, mutta vuonna 2018 opiskelijoita oli 78. Pääosa oppilaista tulee Joutsan, Luhangan ja Hartolan kuntien alueelta.
Peruskorjaus
Joutsan lukiorakennuksen peruskorjaus aloitettiin maaliskuussa 2007. Väistötiloina toimivat muun muassa Joutsan Opintola ja työväentalo. Koulu palasi takaisin lukiorakennukseen vuoden 2008 alussa. Rakennus vihittiin uudelleen käyttöön toukokuussa 2008.
Rehtorit
1946–1967 Antti Hossola, 1967–1998 Rauno Kivistö, 1998–2003 Paavo Valkonen, 2003–2012 Seppo Degerman.
Giddyups
Sirkesalo ja Saari perustivat Giddyupsin jälkeen Veeti & The Velvets -yhtyeen. Neliäänistä a cappella-laulua kuultiin jo Giddyupsin Seasons of the shake-albumin raidalla ja singleraidalla One of these stories.
Singlet
A1 & B1: säv./san. Raine Salo, sov. Giddyups
A1: säv. Raine Salo, san. Akiboy - Raine Salo, sov. Giddyups - Raine Salo
B1: säv./san. Akiboy, sov. Giddyups - Raine Salo
A1: säv./san./sov. Raine Salo
B1: säv./san. Akiboy, sov. Giddyups
A1: säv./san. Akiboy - Sami Saari, sov. Giddyups
B1: säv./sov. Giddyups, san. Akiboy
Tatu Mannberg: akustinen kitara
Tuottaja: Jussi Tegelman - Giddyups
A2: säv./san./sov. Giddyups
Tuottaja: Jussi Tegelman
A1: säv. Giddyups, san. Akiboy
B1: säv. Raine Salo, san. Akiboy
Kalliomaksaruoho
Kalliomaksaruoho (Sedum rupestre) on monivuotinen maksaruoholaji, jota esiintyy Euroopassa. Se kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Varren yläosan lehdet ovat liereitä, tasasoukkia ja otakärkisiä. Huiskilomainen kukinto on ennen kukkimista nuokkuva, sitten pystyksi muuttuva. Keltaiset teriöt sisältävät viidestä yhdeksään lehteä, tavallisesti seitsemän.
Kalliomaksaruohoa käytetään salaattikasvina.
Pyhäjärvi Ul:n vaakuna
thumb|150px|right|Pyhäjärvi Ul:n vaakuna (1956–1968) Pyhäjärvi Ul:n vaakuna on kunnan nimestä aiheensa saanut puhuva vaakuna. Vaakunan vene viittaa epäsuorasti sanaan 'järvi' ja siitä nouseva risti sanaan 'pyhä'.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä vene, josta nousee apilaristi; molemmat kultaa”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 15. lokakuuta 1956. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1969, kun Pyhäjärvi Ul liitettiin Karkkilan kuntaan.
Ljudmila Ulitskaja
thumb|Ljudmila Ulitskaja vuonna 2009 Ljudmila Jevgenjevna Ulitskaja ; (23. helmikuuta 1943 Davlekanovo, Baškortostan, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka on kirjoittanut romaaneja ja novelleja. Hän asuu Moskovassa.
Tausta ja koulutus
Ulitskaja asui nuoruutensa Moskovassa ja opiskeli Moskovan valtionyliopistossa. Hän on koulutukseltaan geneetikko ja työskenteli perinnöllisyystieteen ja biokemian alalla Moskovan yliopistossa, mutta hänet erotettiin, kun hän oli levittänyt työpaikalla samizdat-kirjallisuutta, ja hän ryhtyi juutalaisen teatterin kirjalliseksi neuvonantajaksi. 1990-luvun alussa hän kirjoitti kaksi elokuvakäsikirjoitusta (Sestritški Liberti, Сестрички Либерти, 1990 ja Женщина для всех, 1991).
Kirjallinen ura
Ulitskaja julkaisi ensimmäisen teoksensa 50-vuotiaana. Hänen ensimmäinen romaaninsa Sonetška (Сонечка) ilmestyi Novy Mirissa 1992. Se tuli melkein heti hyvin suosituksi ja oli ehdokkaana Venäjän Booker-palkinnon saajaksi. Hänen teoksiaan on käännetty eri kielille, ja hän on saanut niistä palkintoja ulkomailla ja Venäjällä, muun muassa Venäjän Bookerin teoksesta Kazus Kukotskogo (Казус Кукоцкого, 'Kukotskin tapaus', ei suom.) (2001). Uskontojen ongelmaa käsittelevää teosta Daniel Stain, perevodtšik (2006) sanotaan myydyn miljoonan kappaleen verran.
Ulitskajan tekstit käsittelevät paitsi naisen elämää toisen maailmansodan jälkeisessä neuvostoyhteiskunnassa myös muita "toiseuksia": etnisiä eroja, fyysistä erilaisuutta ja vammaisuutta. Hänen kertomustensa "sankarit" ovat usein maan vähäisimpiä ja hiljaisimpia. Ulitskajan teos Kazus Kukotskogo kertoo moskovalaisen suvun tarinan 1940-luvulta 1990-luvulle ja se toi hänelle ensimmäisenä naiskirjailijana parhaan romaanin Venäjällä vuonna 2001. Ulitskaja on yksi nyky-Venäjän menestyneimmistä kirjailijoista: hänen teoksensa saavat jatkuvasti paljon lukijoita.
Elke Heidenreich nosti hänen teoksensa esiin televisio-ohjelmassa Saksassa, ja sen jälkeen ne ovat olleet sikäläisillä bestseller-listoilla. Ulitskaja on osallistunut aktiivisesti poliittiseen keskusteluun ja allekirjoitti yhtenä ensimmäisistä taiteen ja tieteen edustajien vastalauseen Venäjän toimista Ukrainan kriisin yhteydessä. Ulitskaja on vieraillut Suomessa vuonna 2014.
Kostroman kuvernementti
thumb|250px|Kuvernementin kartta. Kostroman kuvernementti (myös lääni, ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1929. 1900-luvun alussa sen pinta-ala oli 84 675 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 387 000 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Kostroman kaupunki.
thumb|left|120px|Kuvernementin vaakuna. thumb|250px|Kuvernementin kartta vuodelta 1821. Moskovan kuvernementtiin kuulunut Kostroman provinssi ja Arkangelin kuvernementtiin kuulunut Galitšin provinssi perustettiin vuonna 1719. Vuonna 1778 ne yhdistettiin Kostroman käskynhaltijakunnaksi, joka jakautui Kostroman ja Unžan alueisiin. Käskynhaltijakunta muutettiin kuvernementiksi vuonna 1796.
Kostroman kuvernementti rajoittui pohjoisessa Vologdan, idässä Vjatkan, etelässä Nižni Novgorodin ja Vladimirin sekä lännessä Jaroslavlin kuvernementteihin. Vuoteen 1918 saakka siihen kuului 12 kihlakuntaa, joiden keskuksina toimivat Bui, Galitš, Jurjevets, Kinešma, Kologriv, Kostroma, Makarjev, Nerehta, Soligalitš, Tšuhloma, Varnavin ja Vetluga. Muita kaupunkeja olivat Kadyi, Luh, Pljos, Sudislavl ja Unža Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 99,6 % venäläisiä. Vetlugan kihlakunnassa oli noin 2 000 maria ja Kostroman esikaupungissa noin 800 tataaria. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, käsityöammatit ja teollisuus.
Jorge E. Hirsch
Jorge Eduardo Hirsch (s. 1953 Buenos Aires) on argentiinalainen fyysikko, joka on toimii professorina Kalifornian yliopistossa. Hän on tunnettu kehittämästään h-indeksistä, jolla pyritään mittaamaan samanaikaisesti yksittäisen tutkijan julkaisutehokkuutta ja tuotettujen julkaisujen merkittävyyttä.
Mike Dunham
Mike Dunham (s. 1. kesäkuuta 1972 Johnson City, New York, USA) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti, jolla on pitkä ura takanaan NHL:ssä. Nykyään hän on New York Islandersin maalivahtivalmentaja.
Ura
Dunham aloitti uransa Mainen yliopiston joukkueessa, jossa oli samaan aikaan myös toinen tunnettu maalivahti Garth Snow. Joukkue voitti yliopistosarjan (NCAA) mestaruuden Dunhamin viimeisenä kautena, 1992–93.
Hänet valittiin kolmannella kierroksella (#53) vuoden 1990 NHL:n varaustilaisuudessa New Jersey Devilsiin, jossa hän pelasi kaksi ensimmäistä kauttaan. Vuosina 1998–2000 hän pelasi Nashville Predatorsissa, mutta myytiin New York Rangersiin kesken kauden. Atlantan kautta hän päätyi nykyiseen joukkueeseensa New York Islandersiin. Dunham ilmoitti lopettavansa uransa 10. syyskuuta 2007. Samalla Islanders ilmoitti palkanneensa Dunhamin uudeksi maalivahtivalmentajakseen.
Dunham oli mukana vuoden 2002 talviolympialaisissa USA:n hopeaa voittaneessa joukkueessa. MM-kilpailuissa 2004 hän saavutti pronssimitalin.
Antti Heikkilä (jääkiekkoilija, 1943)
Antti Heikkilä (s. 30. lokakuuta 1943 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilja ja jääkiekkovaikuttaja. Aktiiviuransa aikana hän pelasi puolustajana.
Heikkilän veljekset Antti ja Lasse ovat olleet tärkeitä vaikuttajia porilaisen kiekkoilun nousussa.
Peliura
Antti Heikkilä pelasi Porin Karhuissa ja Ässissä yhteensä 20 kautta 1961–1981 SM-sarjaa ja -liigaa. Hän voitti kolme Suomen mestaruutta ja yhteensä 6 mitalia. Otteluita Heikkilälle kertyi 561 ja pisteitä 144 + 116 runkosarjassa. Lisäksi hän pelasi 29 pudotuspeliottelua saldolla 10 + 5. Ässät on jäädyttänyt Antti Heikkilän pelinumeron 2.
Antti Heikkilä pääsi pukemaan maajoukkueen pelipaidan 11 A-maaottelussa tehden tehot 1 + 2. Hän edusti Suomea kerran MM-kisoissa, vuonna 1966.
Ura valmentajana ja muissa tehtävissä
Antti Heikkilä siirtyi Ässien valmentajaksi vuonna 1981. Hän johti Ässien peliä viiden kauden ajan. Antti Heikkilä on toiminut myös Ässissä toimitusjohtajana ja markkinointipäällikkönä. Lisäksi hän on ollut Suomen Jääkiekkoliiton liittovaltuustossa ja valmennusvaliokunnassa.
Antti Heikkilä on porilaisissa urheilupiireissä erittäin tunnettu, mutta myös joidenkin mielissä vihattu persoona. Hän tuli tunnetuksi Ässien ja FC Jazzin taloussotkuista 1990-luvun lopulta ja 2000-luvun alusta. Monien mielestä hänen rahapolitiikkansa toimitusjohtajana ajoi jalkapalloseura FC Jazzin huonoon tilaan. Pimeästi maksetut palkat ja palkkiot toivat tuomiot porilaisen jalkapalloseuran FC Jazzin kuudelle entiselle johtomiehelle 1994–97 tapahtuneista talousrikoksista. Porin käräjäoikeus tuomitsi heidät perjantaina ehdollisiin vankeusrangaistuksiin, joiden pituudet ovat kuudesta kahdeksaan kuukautta. Jazzin entinen toiminnanjohtaja Pentti Joensuu ja entiset johtokunnan jäsenet Antti Heikkilä ja Esko Suikkanen saivat kahdeksan kuukautta ehdollista vankeutta törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta. Seuran entisistä puheenjohtajista Ilkka Huttusen tuomioksi tuli 7 kuukautta 15 päivää ja Arto Vitikan tuomioksi 6 kuukautta 15 päivää törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta. FC Jazz kuopattiinkin vuonna 2004 Veikkausliigasta putoamisen jälkeen Veroviraston haettua sen konkurssiin. Verovirastolla oli veroja, maksuja ja muita saamisia porilaisseuralta yhteensä 506 436,64 euroa.
Miho Kaneda
Miho Kaneda on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Kaneda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Karikkoselkä
right|thumb|200px|Karikkoselkä, kraatteri harmaalla
Karikkoselkä on kraatterijärvi Petäjävedellä Keski-Suomessa. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Jyväskylästä länteen ja noin viisi kilometriä Petäjäveden kirkolta kaakkoon. Järvi kuuluu Päijänteen vesistöalueeseen ja Petäjäveden reittiin.
Karikkoselkä eroaa muista alueen järvistä selvän pyöreähkön muotoisena. Muut järvet ovat tyypillisiä jääkauden muovaamia luode–kaakko-suuntaisia. Karikkoselän eteläpää on meteoriittikraatteri ja pohjoisosa pitkänomainen Petäälahti. Järvi on Autionsalmen kautta yhteydessä Petäjävesi-järveen länteen ja sieltä etelään Suoliveden suunnan eli Petäjäveden reitin ja edelleen Jämsän kautta Päijänteeseen.
Karikkoselkä on pienin Suomen tunnetuista törmäyskraattereista. Sen läpimitta on 1,4 kilometriä ja syvyys 150 metriä, mutta kraatterin pohjalla on yli sadan metrin paksuinen sedimenttikerros. Kraatterin iäksi on määritelty 250–450 miljoonaa vuotta. Järven suurin syvyys on 26 metriä ja kokonaispinta-ala on noin 2,5 km².
Järven syntytapa oli mahdollista päätellä jo sen muodosta ja sen ympäriltä löydetyistä pirstekartioista. Myös magneettiset mittaukset osoittivat poikkeamia järven kohdalla. Lopullinen varmistus saatiin järven pohjan porauksin ja vuonna 1996 Karikkoselkä voitiin virallisesti määritellä Suomen seitsemänneksi meteoriittikraatteriksi.
Tylakoidi
thumb|250px|Tylakoidipinojen muodostamat viivastot (keskellä, oikealla) näkyvät [[Vuokot|vuokkokasvin viherhiukkasesta otetusta TEM-mikroskooppikuvassa.]] Yhteyttämiskalvostot eli tylakoidit ovat kasvien viherhiukkasissa ja syanobakteerien solukalvolla sijaitsevia, valosta energiaa kerääviä elimiä.
Sana tylakoidi johtuu kreikan säkkiä tai pussia tarkoittavasta sanasta thylakos.
Tylakoidit muistuttavat ulkoisesti hieman vihreistä kolikoista tehtyä pinoa.
Palveluliikenne
Palveluliikenne on joukkoliikennettä, joka useissa kaupungeissa korvaa hiljentyneitä tavallisia linja-autovuoroja. Palvelureittejä ajetaan usein pienemmällä kalustolla ja matkustajien lisäksi kuljetetaan myös kaupungin tai kunnan sisäistä postia, koulujen ruokia sekä muuta rahtia. Usein palveluliikenne toteutetaan ostoliikenteenä.
Palveluliikenne voi myös olla osa matkapalvelukeskusta jolloin matkapalvelukeskus hyödyntää myös palvelulinjojen tarjoamaa kapasiteettia. MPK voi esimerkiksi automaattisesti tehdä palvelulinja tilauksen taksin sijasta silloin kun se asiakkaan ja aikataulun kannalta on mahdollista. Modernin palveluliikenteen reitti muodostuu sekä kiinteistä pysäkeistä että pysäkkien välillä tehtävästä kutsuohjatusta toiminnasta. Tämä toimintamalli mahdollistaa myös ovelta-ovelle palvelun esimerkiksi vanhusten asuttamien talojen pihoilla ja muissa paikoissa.
Kokemukset pienissä ja keskisuurissa kaupungeissa ovat osoittaneet että automatisoidulla palvelulinjalla on mahdollista ajaa pääosa (>90%) kaupungin yhteiskunnan maksamista matkoista ja avoimen joukkoliikenteen matkoista.
Reijo Eino Salo
Reijo Eino Valdemar Salo (14. huhtikuuta 1939 Seinäjoki – 6. marraskuuta 2018 Seinäjoki ) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti Seinäjoen Maila-Jusseja.
Reijo ”Reksi” Salo valittiin vuoden lukkariksi 1969 ja samana vuonna hän saavutti SM-hopeaa. Hän pelasi kahdessa Liitto–Lehdistö- sekä yhdessä Itä–Länsi-, Mestarit–Muu Suomi- ja TUL:n Pohjola–Etelä-ottelussa.
Heinrich Thun
Heinrich Thun (s. 1. syyskuuta 1938) on entinen itävaltalainen moukarinheittäjä. Hän on maansa moukarinheittäjistä päässyt lähimmäksi voimassa olevaa maailmanennätystä.
Thun sijoittui Rooman 1960 olympialaisten moukarinheitossa yhdeksänneksi tuloksella 63,53 m. Tokion 1964 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 64,73 m mutta sai loppukilpailussa parhaalla heitollaan vain tuloksen 62,76 m ja sijoittui 15:nneksi. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 58,17 m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 neljänneksi tuloksella 65,23 m.
Thun voitti moukarinheitossa Itävallan mestaruuden vuosina 1957–1964 ja 1966. Hän paransi Itävallan ennätystä 15 kertaa vuosina 1957–1963. Linzissä 3. elokuuta 1958 hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaismoukarinheittäjänä 60 metrin rajan tuloksellaan 60,96 m. Lähimmäksi maailmanennätystä, 90 senttimetrin päähän, hän pääsi heittäessään uransa parhaan tuloksen 69,77 m 15. syyskuuta 1963. Se säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1976 saakka.
Kriisi (saari)
Kriisi on saari Iin kunnassa Perämerellä. Se sijaitsee Oulun kunnanrajan tuntumassa Martinniemen ja Halosenlahden länsipuolella noin neljän kilometrin päässä mantereelta. Saaren pohjoispuolella sijaitseva Kriisin Ymmyrkäinen on maannousun vuoksi kasvanut kiinni Kriisin saareen. Lähimmät muut saaret ovat Satakari pohjoisessa, Välikari kaakossa ja Satakarinletto lännessä.
Kriisi sekä Kriisin Ymmyrkäinen ovat matalia, kivikkoisia saaria, joiden korkein kohta on noin kolme metriä merenpinnan yläpuolella.
Kriisin kummeli ja loisto
Kummelin vieressä sijaitsee 1920–1930-luvulla rakennettu pimeänavigoinnin mahdollistava betonirakenteinen sektoriloisto. Loisto on sammutettu ja korvattu kummelin huippuun sijoitetulla kevytrakenteisella valolaitteella.
Anssi Löfman
Anssi Löfman (s. 29. kesäkuuta 1987 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Löfman osaa pelata myös laidassa.
Ura
Löfman on Saimaan Pallon kasvatti. Hän voitti joukkueensa sisäisen pistepörssin B-nuorissa kaudella 2003–2004 ja C-nuorissa kaudella 2002–2003. Kaudella 2006–2007 Löfman voitti seuran A-nuorten sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Markus Rämän kanssa tehoilla 9+17=26. Hän toimi SaiPan kapteenina. Samalla kaudella Löfman teki SM-liigadebyyttinsä ja hän pelasi kauden aikana kaikkiaan neljä ottelua tehden yhden maalin. Löfmanin liigauran avausosuma syntyi jo hänen ensimmäisessä SM-liigaottelussaan 22. helmikuuta 2007 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hän keräsi ottelussa myös neljä jäähyminuuttia. Jo ennen liigadebyyttiään Löfman oli tehnyt kauden aikana debyyttinsä miesten peleissä pelaamalla neljä Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Maaliskuussa 2007 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa.
Kaudella 2007–2008 Löfman vakiinnutti paikkansa SaiPan SM-liigajoukkueessa. Tulokaskausi toi Löfmanille 41 runkosarjaottelussa tehot 5+1=6, mutta hän pelasi osan kaudestaan vielä myös A-nuorissa. SM-liigan puolella Löfman pelasi lähinnä nelosketjun keskushyökkääjänä, laidoillaan tuolloin myös tulokaskauttaan pelanneet Elmeri Kaksonen ja Jonne Virtanen. Kolmikko solmi tammikuussa 2008 kaksivuotiset jatkosopimukset. SaiPan pääyhteistyökumppani Maxit valitsi Löfmanin kauden nuoreksi pelaajaksi ja palkitsi hänet 2000 euron stipendillä maaliskuussa 2008. Lokakuussa 2008 Löfman jatkoi sopimustaan vuodella kevääseen 2011 saakka.
Löfman aloitti kauden 2008–2009 SaiPan varakapteenina. Hän pelasi erinomaisen alkukauden oli tekemässä läpimurtoaan, kunnes lokakuussa 2008 Jokerien Tomi Mäki taklasi Löfmania polvella sillä seurauksella, että hän joutui pitkäksi aikaa sivuun. Mäki sai ottelussa ulosajon ja tuomittiin yhden ottelun pelikieltoon. Löfmanin toipumiseen ennustettiin menevän jopa puoli vuotta, mutta hän pääsi harjoittelemaan jo marraskuun loppupuolella. Löfmanin kausi jäi lopulta 36 runkosarjaottelun mittaiseksi ja se toi hänelle tehot 4+6=10.
Ensimmäinen kokonainen liigakausi 2009–2010 toi Löfmanille tehot 8+8=16. Hänen seuraavaan kauteensa 2010–2011 sisältyi kuitenkin parin kuukauden polvivamma, jonka Löfman sai lokakuussa 2010. Maaliskuussa 2011 hän jatkoi SaiPa-sopimustaan kahdella vuodella. Kaudella 2011–2012 Löfman rikkoi ensimmäisen kerran kymmenen maalin rajan ja teki henkilökohtaisen maaliennätyksensä 11 osumallaan. Hänen kautensa jäi kuitenkin vain 33 runkosarjaottelun mittaiseksi loukkaantumisten takia; tammikuussa 2012 Löfman joutui viikoiksi sivuun ylävartalovamman takia. Kyseinen kylkiluuvamma uusiutui saman kuun lopulla, kun hän oli palannut jo kaukaloihin. Löfmanin toipumisajaksi ennustettiin noin kuukausi.
Kaudella 2012–2013 Löfman teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+19=28, joilla hän oli SaiPan toiseksi paras pistemies Stefano Giliatin jälkeen. Kaudeksi 2013–2014 Löfman siirtyi kaksivuotisella sopimuksella JYPin riveihin. Hän voitti joukkueessa European Trophyn mestaruuden. Joulukuussa 2014 Löfman teki kaksivuotisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Kaudella 2014–2015, kevään 2015 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras syöttäjä yhdeksällä syöttöpisteellään. Löfman voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Löfman oli kaudella 2015–2016 JYPin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+14=27. Kaudella 2016–2017 hän pelasi loukkaantumisen vuoksi runkosarjassa vain 37 ottelua. Löfman voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2017–2018 Löfman palasi kolmivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa SaiPaan. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Löfmanin kausi jäi loukkaantumisten vuoksi kuitenkin vain 20 ottelun mittaiseksi ja se päättyi jo Tapaninpäivänä 2017. Myös kausi 2018–2019 hänellä jäi loukkaantumisten vuoksi vain 23 runkosarjaottelun mittaiseksi. Kaudella 2019–2020 Löfman oli SaiPan neljänneksi paras pistemies tehoilla 8+16=24. Hän nousi loppukaudella aina joukkueen ykkössentteriksi asti, kun Teemu Ramstedt jätti SaiPan.
Löfman siirtyi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Kaudella 2021–2022 hän kärsi jälleen loukkaantumisista ja Löfmanin kausi päättyi jo tammikuussa 2022.
Pieniä tutkielmia
Pieniä tutkielmia on nimensä mukaisesti kokoelma Aristoteleen lyhyempiä luonnontieteellisiin tutkimuksiin perustuvia psykologiaa ja ruumiin toimintaa käsitteleviä tutkielmia. Ne liittyvät läheisesti Sielusta-teokseen, ja käsittelevät muun muassa muistia, aistimista ja unia. Teosten näkökulma on kuitenkin Sielusta-teosta empiirisempi.
Historia
Pieniä tutkielmia kokoaa yhteen laskutavasta riippuen seitsemän tai yhdeksän Aristoteleen kirjoittamaa tutkielmaa. Kokoelma ja sen nimi ei kuitenkaan ole peräisin Aristoteleelta itseltään tai edes antiikin ajalta, vaan se on muodostunut keskiajalla. Kokoelma on tunnettu latinankielisellä nimellään Parva naturalia viimeistään 1200-luvun lopulla, jolloin Aegidius Roomalainen viittasi kyseisiin tutkielmiin tällä nimellä. Kokoelmasta käytettiin myös nimiä Parvi libri ja Parvi libri naturales (”Pieniä kirjoja luonnontieteestä”).
Kokoelman tekstit täydentävät Aristoteleen psykologian alan pääteosta Sielusta. Tutkielmien välillä on viittauksia toisiinsa. Simo Knuuttilan mukaan tämä voi tarkoittaa sitä, että tutkielmat on mahdollisesti kirjoitettu samoihin aikoihin, sekä sitä, että jo Aristoteles itse on saattanut pitää tutkielmia toisiinsa liittyvinä. Toisaalta Aristoteles vaikuttaa usein muokanneen teoksiaan jälkeenpäin. Aristoteleen teos Eläinten liikkeestä muistuttaa Pieniä tutkielmia -kokoelman teoksia sekä sisällöltään että lähestymistavaltaan.
Kokoelman tutkielmat käännettiin latinaksi 1100-luvulla. Vilhelm Moerbekelainen teki uuden käännöksen 1260-luvulla. Keskiajalla näitä teoksia tutkittiin yhdessä Sielusta-teoksen kanssa, ja muun muassa Albert Suuri teki Pienistä tutkielmista lyhennetyn parafraasin oman Sielusta-teoksensa osaksi. Myös Tuomas Akvinolainen tutki ja hyödynsi kyseisiä tutkielmia.
Osat
Pieniä tutkielmia -kokoelman teokset käsittelevät Aristoteleen itsensä mukaan asioita jotka ”ovat yhteisiä sielulle ja ruumiille”. Tällaisia ovat aistiminen, muistaminen, into, himoitseminen ja muu haluaminen, nautinto, sekä tuska, jotka ovat yhteisiä kaikille eläimille. Lisäksi näihin kuuluu toimintoja, joista osa on yhteisiä vain joillekin eläville olennoille; näitä ovat valveillaolo ja nukkuminen, nuoruus ja vanhuus, sisäänhengitys ja uloshengitys, sekä elämä ja kuolema.
Aistimisesta ja aistittavista
Aistimisesta ja aistittavista (De sensu et sensibili) on Aristoteleen kirjoitus noin vuodelta 350 eaa. Se käsittelee aistien toimintaa ja perustuu hänen psykologisiin tutkimuksiinsa. Teos on keskeneräinen.
Muistista ja mieleen palauttamisesta
Muistista ja mieleen palauttamisesta (De memoria et reminiscentia) käsittelee muistin toimintaa. Aristoteles puhuu muistin toiminnasta sielun liikkeinä. Tätä on myöhemmin ryhdytty kutsumaan assosioinniksi, ja sitä pidetään perusteena sille, kuinka aivot toteuttavat muistin.
Nukkumisesta ja valveillaolosta
Nukkumisesta ja valveillaolosta (De somno et vigilia) käsittelee nukkumista, valvomista ja unettomuutta. Aristoteles kirjoitti teoksen noin vuonna 350 eaa.
Unista
Unista (De Insomniis) käsittelee unia ja selittää niiden syntyä. Aristoteles selittää unien olevan jälkikuvia aistimuksista.
Unen aikana tapahtuvasta ennustamisesta
Unen aikana tapahtuvasta ennustamisesta (De divinatione per somnum) käsittelee sitä, ennustavatko unet tulevia tapahtumia.