cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lauri Suosalo
Lauri Suosalo oli johtavia kommunisteja Vaasassa ennen vuotta 1926, jolloin lähti Neuvostoliittoon. Ammatiltaan hän oli Vaasassa konepuuseppä. Kommunistisen toimintansa hän aloitti vuonna 1919, jolloin hän liittyi Sosialistisen nuorisoliiton Vaasan osastoon, jossa toimi myöhemmin johtokunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Vuosina 1923−1926 hän oli Suomen metallityöntekijäin liiton johtokunnassa.
Hän oli sodan aikana turvasäilössä ja komennettiin asepalveluun Pärmin pataljoonaan, mutta joutui pienemmän ryhmän mukana aluksi Karjalankannakselle. Siellä Valpon suorittamassa kuulustelussa Suosalo myönsi 19.3.1942, että on "tavallaan katkaissut sillat jo takanaan aikanaan kertomalla kuulustelupöytäkirjaan enemmän kuin puolueen jäsenen olisi sallittu tehdä".
Hänen isänsä oli Suomen sisällissodan aikana Pietarsaaren teloituksissa ammuttu entinen kansanedustaja Kalle Suosalo ja veljet näyttelijä ja teatterinjohtaja Martti Suosalo ja kansanedustaja Vilho Suosalo. Lauri Suosalo oli naimisissa Anna Reetta Kilpeläisen (1910−1988) kanssa. Hänkin oli kaksi kertaa vangittuna poliittisista syistä 1930-luvulla".
Jäämeri 30 päivässä
Jäämeri 30 päivässä on tammikuussa 2014 alkanut kymmenosainen kulttuuriohjelmasarja, jossa seurataan Ville Haapasalon matkaa pitkin Venäjän pohjoisrannikkoa, Pohjoisen jäämeren äärellä. Sarja kuvattiin syksyn 2013 aikana. thumb|350px|Jäämeren ja arktisen alueen kartta. Ohjelmasarjassa matkataan Murmanskista aina Beringinsalmeen saakka, pohtien Pohjoiseen meritiehen merkitystä tulevina vuosina rannikkoalueille. Sarjassa ei nimestään huolimatta matkata Jäämeren muille alueille kuten esimerkiksi Alaskaan, Kanadan pohjoisosiin, Grönlantiin tai Norjan Huippuvuorille.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 1. tammikuuta 2014 Yle Teema -kanavalla. Ohjelmasarjan on tuottanut Aito Media, ja hankkeeseen ovat Yle Teeman lisäksi osallistuneet Arte, NRK ja SVT. Sarjan ohjasi Iris Olsson. Ohjelmasarjan jaksot uusitaan ensiesityksen jälkeen kahdesti samalla viikolla ja ne ovat myös katseltavissa Yle Areenassa kesäkuuhun saakka. Tammikuun alussa Yle avasi ohjelmasarjalle myös 30 päivän ennakkokatselumahdollisuuden. Ohjelma rikkoi esitysaikanaan Yle Teeman katsojaluvut. Ohjelma voitti Kultaisen Venlan 2014.
Jaksot
Ville Haapasalo liikkuu kuvausryhmineen jakson eri osissa erityisesti seuraavilla alueilla ja paikkakunnilla.
20 suosikkia – Ei elämästä selviä hengissä
20 suosikkia – Ei elämästä selviä hengissä on Juice Leskisen kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet
Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Juice Leskinen, ellei toisin mainittu.
Bobby Robson
Valmennusura
Robson aloitti uransa valmentaja siellä, missä oli aloittanut myös pelaamisen eli Fulhamissa. 1968 alkanut pesti jäi lyhyeksi. Robson tuli seuraan tammikuussa ja lähtö oli edessä marraskuussa. 1969 Robson siirtyi Ipswich Townin päävalmentajaksi. Ipswichissä Robson nousi kuuluisuuteen ja sai mainetta sekä kunniaa. Robsonin johdolla Ipswich voitti FA Cupin vuonna 1978 ja UEFA Cupin 1981. Robsonin johdolla seura nousi Englannin 1. divisioonaan eli ylimmälle sarjatasolle. Vuosina 1981 ja 1982 Ipswich taisteli jopa mestaruudesta ollen lopulta kuitenkin sarjassa kakkossijalla. UEFA Cupin voitto 1981 nosti Robsonin lopullisesti kuuluisuuteen myös Englannin ulkopuolella.
Italian MM-kilpailuissa 1990 Englanti eteni Robsonin johdolla aina pronssiotteluun saakka ja mitali oli jo lähellä. Italian Salvatore Schillaci kuitenkin romutti Robsonin joukkueen unelman mitalista 86. minuutilla.
Englannin jalkapalloliitto ei jatkanut Robsonin sopimusta 1990 kisojen jälkeen ja hänen uransa jatkui PSV Eindhovenin päävalmentajana. Robson johdatti PSV:n kahteen Alankomaiden mestaruuteen, mutta sai lähteä 1992 vaatimattoman kansainvälisen menestyksen ja riitojen vuoksi.
Alankomaista Robson siirtyi Sportingin päävalmentajaksi Portugaliin. Marraskuussa 1994 Sporting antoi Robsonille potkut ja kilpakumppani FC Porto nappasi Robsonin. Sportingin harmiksi Robsonin valmentama Porto voitti lissabonilaiset Portugalin cupin finaalissa ja juhli kahtena seuraavana kautena liigamestaruutta.
Menestys Portossa sai FC Barcelonan kiinnostumaan englantilaisesta. Vuonna 1996 Robson siirtyi espanjalaisseuran päävalmentajaksi. Robson hankki seuraan muun muassa brasilialaisen Ronaldon 12 miljoonalla punnalla. Robsonin alaisuudessa Barcelona voitti cup-kilpailut Espanjassa sekä 1997 Cup-voittajien cupin. Robson, jonka apulaisvalmentajana toimi José Mourinho, valittiin tuolloin Vuoden valmentajaksi Euroopassa. 1997 Robson siirtyi päävalmentajan paikalta seuran General Manageriksi, mutta jätti tehtävät jo seuraavana vuonna ja palasi takaisin PSV Eindhoveniin.
Vuonna 1999 Robson toteutti lapsuuden unelmansa ottaessaan vastaan Newcastle Unitedin päävalmentajuuden. Robsonin johdolla Newcastle selviytyi Mestarien liigaan kausien 2002–2003 ja 2003–2004 päätteeksi. Työ Newcastlessa ei kuitenkaan ollut Robsonille helppoa ja hän joutui jalkapallopolitiikan juonittelun uhriksi. Robson ja Newcastlen seurajohto riitautuivat vuosien mittaan ja elokuun 2004 lopulla seuran puheenjohtaja Freddy Shepherd ilmoitti Robsonin potkuista kehnon alkukauden jälkeen. Potkujen taustalla olivat kuitenkin erimielisyydet Robsonin ja seuran johdon välillä. Robsonin potkujen jälkeen Newcastlen menestys on jäänyt vaatimattomaksi Graeme Sounessin ja Glenn Roederin valmennuksessa. Kauden 2008–2009 päätteeksi seura jopa tipahti Valioliigasta.
Myöhemmin Robson kritisoi avoimesti Shepherdin johtamistapoja ja Newcastlen organisaatiota. Newcastle-kannattajien sydämiin Robson on jäänyt monen mielestä yhtenä kaikkien aikojen parhaista Newcastle-valmentajista. Maaliskuussa 2005 Robson sai ”Freedom of City” -tunnustuksen Newcastle-upon-Tynen kaupungilta.
Kesällä 2005 skottiseura Heart of Midlothian FC houkutteli Robsonia päävalmentajaksi, mutta tämä kieltäytyi tehtävästä. Tammikuussa 2006 Irlannin jalkapalloliitto palkkasi Robsonin Irlannin maajoukkueen konsultiksi avustamaan Steve Stauntonia päävalmentajan tehtävissä.
Irlanti ei selvinnyt karsinnoista EM-kilpailuihin 2008, minkä vuoksi Robson ja päävalmentaja Staunton jättivät tehtävänsä lokakuussa 2007.
Terveys
Toukokuussa 2006 brittilehti Daily Mirror uutisoi Robsonin keuhkosyövästä. Robson oli toimitettu sairaalahoitoon juuri ennen Ipswich Townin ja Crystal Palacen välisen ottelun alkua. Ennen episodia Robson oli nimitetty Ipswich Townin kunniapuheenjohtajaksi.
Elokuussa 2006 Robsonilta poistettiin aivokasvain. Hän toipui leikkauksesta hyvin ja jatkoi työtänsä Irlannin maajoukkueen kanssa.
Toukokuussa 2007 Robsonilla todettiin syöpäkasvaimia keuhkoissa. Hän kuoli 31. heinäkuuta 2009 kotonaan County Durhamissa 76-vuotiaana. Hänet haudattiin perheen läsnä ollessa synnyinseudulleen County Durhamissa. Hänet siunattiin samassa kirkossa, jossa hän oli avioitunut Lady Elsien kanssa vuonna 1955.
Geoffrey Palmer
Geoffrey Dyson Palmer (4. kesäkuuta 1927 Lontoo, Englanti – 5. marraskuuta 2020 ) oli englantilainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan sitcomeissa kuten Herra Perrinin uusi elämä ja Vanha suola janottaa. Hän esiintyi myös tunnetuissa elokuvissa, kuten Kala nimeltä Wanda, Hullu kuningas, Hänen majesteettinsa rouva Brown sekä James Bond -elokuvassa Huominen ei koskaan kuole.
Yksityiselämä
Geoffrey Palmer syntyi Norah Gwendolen (o.s. Robins) ja Frederick Charles Palmerin perheeseen 4. kesäkuuta 1927 Lontoossa. Palmerilla on myös veli. Palmer toimi kirjanpitäjänä ennen kuin hänen tyttöystävänsä houkutteli hänet taiteiden pariin. Hänen ensimmäinen televisiotyönsä oli televisiosarjassa St. Ives vuonna 1955. Tämän jälkeen hän esiintyi lukuisissa televisio- ja elokuvarooleissa. Palmer oli vuodesta 1963 asti naimisissa Sally Greenin kanssa. He saivat kaksi lasta, tyttären Harietin ja pojan Charlesin, joka toimii televisio-ohjaajana ja oli vuosina 2001–2006 naimisissa näyttelijä Claire Skinnerin kanssa. Palmer oli näyttelijä Judi Denchin läheinen ystävä. Palmerille myönnettiin vuonna 2004 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimi, OBE.
Anabel Medina (yleisurheilija)
Anabel Medina Ventura (s. 15. joulukuuta 1996) on dominikaanilainen pikajuoksija.
Medina saavutti Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa pronssia 4 × 100 metrin viestissä 2018. Hän saavutti 2021 sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä pronssia World Athletics Relays -kilpailuissa sekä hopeaa Tokion olympialaisissa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden.
Medina juoksi 200 metrin ennätyksensä 23,36 Medellinissä 29. huhtikuuta 2017 ja 400 metrin ennätyksensä 51,74 Huelvassa 3. kesäkuuta 2021.
REDS Helsinki
REDS Helsinki (Red Wings ry) on helsinkiläinen jääkiekkoseura, jonka toiminta keskittyy lapsi- ja nuorisokiekkoiluun. Seurassa on yli 300 pelaajaa, ja sen kotihalli on Malmin jäähalli.
Historia
Red Wings ry Helsinki on perustettu vuonna 1974. Seuran juuret juontavat 1960- ja 1970-luvuilla pelattuun Helsingin Kanada-sarjaan, jossa kaikki joukkueet käyttivät NHL-joukkueiden nimiä. Red Wings edusti Kanada-sarjassa alun perin Itä-Helsingin Myllypuroa. Nykyisin painopiste on Koillis- ja Pohjois-Helsingissä, jossa sijaitsee myös vuonna 2006 valmistunut Malmin jäähalli.
Red Wings oli viimeinen Kanada-sarjasta nimensä säilyttänyt seura. Vuonna 2017-seuran toimintanimeksi vaihtui REDS Helsinki ja toiminnan painopiste muuttui lapsi- ja nuorisokiekkokeskeiseksi. Samalla seura uusi pelipaitansa ja -logonsa.
pienoiskuva|REDS Helsinki aikaisempi logo, Red Wings Helsinki.|alt=|206x206px
Nuorisotoiminta
Seuran toiminta nojaa laadukkaasti järjestettyyn kiekkokouluun sekä aloittaviin ikäluokkiin. Toiminnan tarkoituksena on liikuttaa alueen lapsia sekä kuulua HIFK-seurayhteisöön yhdessä HIFK:n, GrIFK:n, HJK:n, Salamoiden, Sipoon Wolfin ja Tiikereiden kanssa.
REDS Helsingin valmennuspäällikkönä toimii entinen liigakiekkoilija Nemo Nokkosmäki. Luisteluvalmennuksesta vastaa Ari-Pekka Nurmenkari.
REDSillä on kaudella 2018–2019 toimintaa kuudessa eri ikäluokassa välillä G2–E1.
Kulttuurintutkimus
Kulttuurintutkimus on monitieteistä ja ensisijaisesti länsimaisen nykykulttuurin tutkimukseen keskittyvää humanistis-yhteiskuntatieteellistä tutkimusta. Siinä on juonteita muun muassa sosiologiasta, kirjallisuustieteestä, mediatutkimuksesta, folkloristiikasta, etnologiasta, elokuvateoriasta, naistutkimuksesta, uskontotieteestä, filosofiasta ja taidehistoriasta.
Kulttuurintutkimuksessa käytetään oppialarajat ylittäviä teorioita ja metodeja. Tutkimuksen kohteena ovat monenlaiset kulttuuriset käytännöt (post)modernissa globaalistuvassa maailmassa: erilaiset kulttuuriset tekstit, jokapäiväisen elämän eri alueet, omat ja vieraat kulttuurit sekä taiteet. Eräs keskeinen tutkimuskohde ovat erilaiset alakulttuurit. Kulttuurintutkimukselle on tyypillistä kehittää kriittisiä välineitä suhteessa kulttuurin tarkasteluun, valtaan, merkitysten tuottamiseen ja levittämiseen. Lisäksi kiinnitetään huomiota itsereflektioon ja -kriittisyyteen sekä uusien, innovatiivisten kysymysten esittämiseen. Kulttuurintutkimus sisältääkin myös tieteenfilosofisia juonteita ja tieteen kritiikkiä.
Päähaarat
Kulttuurintutkimus jaetaan usein kahteen päähaaraan: kulturalismiin ja strukturalismiin.
Historiaa, vaikuttajia ja keskeisiä teoksia
Termi kulttuurintutkimus on peräisin brittiläiseltä Richard Hoggartilta, joka perusti 60-luvun alussa Birminghamin yliopistoon Birmingham Centre for Contemporary Cultural Studies -nykykulttuurin tutkimuksen laitoksen. Laitosta sittemmin johtanut jamaikalais-brittiläinen sosiologi Stuart Hall on eräs keskeisimpiä kulttuurintutkimuksen parissa toimivista henkilöistä. Myös yhdysvaltalainen Lawrence Grossberg on kulttuurintutkimuksen keskeisiä nykyvaikuttajia. Birmingham Centre for Contemporary Cultural Studies -laitos lakkautettiin vuonna 2002.
Kulttuurintutkimuksen synnyn kannalta keskeisiä teoksia ovat muun muassa Roland Barthesin Mytologioita (1957), Raymond Williamsin Culture and Society (1958) ja Richard Hoggartin The Uses of Literacy (1957). Kukin teoksista pyrkii omalla tavallaan tarkastelemaan toisen maailmansodan jälkeisiä kulttuurisia ja yhteiskunnallisia muutoksia.
Joitakin kulttuurintutkimuksen keskeisiä vaikuttajia ennen ja nyt:
Pauli Kallio
Pauli Kallio (s. 1960 Nivala) on suomalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, -kääntäjä ja -julkaisija. Hän on Suomen ainoa päätoiminen sarjakuvakäsikirjoittaja.
Kallio aloitti sarjakuvien käsikirjoittamisen 1990-luvun alussa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sellaisia alun perin sanoma- ja aikakauslehdissä julkaistuja sarjakuvia kuin Kramppeja & nyrjähdyksiä (piirtäneet muun muassa Christer Nuutinen, Sami Toivonen ja Mika Lietzen), Ornette Birks Makkonen (piirtänyt Ville Pirinen) ja Onnen lahjat (piirtänyt Kati Kovács). Kallio on tehnyt yhteistyötä lukuisten muidenkin kotimaisten sarjakuvapiirtäjien kanssa.
Kallio oli mukana sanoittamassa kappaletta "Rodeo Heart" 22-Pistepirkkojen albumille Lime Green DeLorean (2011).
Vuonna 1994 Kallio sai Puupäähattu-palkinnon ja vuonna 2021 Sarjakuva-Finlandian teoksesta Ammatti: käsikirjoittaja.
Kauko Karvonen
Kauko Karvonen (14. kesäkuuta 1895 Lappohja – 23. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja, joka toimi 1920–1930-luvuilla Suomen Palloliitossa ja 1920–1940-luvuilla Suomen Jääkiekkoliitossa. Hän oli Palloliiton varapuheenjohtajana, kun hän alkoi viedä eteenpäin myös jääkiekkoa. Karvosen aloitteesta Jääkiekkoliitto perustettiin 1929, ja hän toimi liiton ensimmäisenä puheenjohtajana. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi hänet ensimmäisenä Suomen Jääkiekkoleijonaksi.
Elämä
Kauko Karvonen syntyi Lappohjassa vuonna 1895. Hän opiskeli diplomi-insinööriksi. Karvonen aloitti jo nuorena uransa urheilujärjestöissä. Vuonna 1923 hänet valittiin Suomen Palloliiton liittohallitukseen ja vuonna 1927 liiton varapuheenjohtajaksi. Palloliitossa hän toimi vuoteen 1938 asti. Berliinissä 1936 Karvonen oli jalkapallomaajoukkueen joukkueenjohtajana. Seuratasolla Karvonen oli Helsingin Palloseuran puheenjohtaja.
Karvonen alkoi jo Palloliiton alaisuudessa kehittää myös suomalaista jääkiekkoa. Hän olikin merkittävä vaikuttaja Suomen jääkiekkoliiton perustamisessa. Hän oli kutsunut kokoon perustamiskokouksen, joka järjestettiin 20. tammikuuta 1929. Kokoukseen osallistui edustajia 17:stä jääkiekkojoukkueesta, jotka olivat sitten perustamassa Suomen jäähockeyliittoa. Seuraavassa kokouksessa nimi kuitenkin muutettiin jo Jääkiekkoliitoksi.
Karvonen valittiin Jääkiekkoliiton perustamiskokouksessa myös sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1942. Tuona aikana vasta luotiin perusteita suomalaiselle jääkiekolle. Lajia levitettiin hiljalleen koko Suomeen. Karvosen aikana maajoukkueen toiminta ehti vakiintua, ja se otti vuonna 1937 ensimmäisen voittonsa, kun Viro kaatui 2–1. Suomi ei kuitenkaan vielä tavoitellut kansainvälistä menestystä, eikä Karvonen ollut lähettämässä maajoukkuetta kuin kerran arvokisoihin. Suomi hävisi Baselissa pidetyissä vuoden 1939 MM-kilpailuissa kaikki ottelunsa. Karvosen aikana Jääkiekko liittyi vuonna 1937 Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon.
Karvonen istui vuosina 1929–1931 myös Jääkiekkoliiton liittohallituksessa, ja hän edusti 1934–1938 Jääkiekkoliittoa Suomen Olympiakomitean hallituksessa.
Merkitys ja tunnustukset
Karvonen teki uraauurtavaa työtä Suomen jääkiekon parissa ja rakensi Jääkiekkoliitolle sellaisen kivijalan, jonka pohjalle organisaatiota pystyi myöhemmin laajentamaan. Saavutustensa ansiosta Karvonen valittiin numerolla yksi sekä Jääkiekkoleijonaksi vuonna 1985 että Jääkiekkoliiton kunniajäseneksi.
Toiminta urheilun ulkopuolella
Valmistutuaan diplomi-insinööriksi Karvonen toimi suunnittelijana ja työpäällikkönä useilla vesivoimalaitos-, tehdasrakennus- ja talonrakennustyömailla. Sotien jälkeen hän toimi Lapin rakennusvaurioiden arvioimistyössä.
Gunnar Norho
thumb|150px|Gunnar Vilhelm Norho Gunnar Vilhelm Nyman myöh. Norho (6. helmikuuta 1893 Kalajoki – 28. tammikuuta 1969) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat kaupunginviskaali Bruno Wilhelm Nyman ja Ida Emilia Lindner. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Aleksandra (Sanni) Kuisminin kanssa.
Los Angeles Sparks
Los Angeles Sparks on yhdysvaltalainen naiskoripalloseura, joka pelaa Women's National Basketball Association -liigassa (WNBA). Seura pelaa kotiottelunsa Staples Center -areenalla Los Angelesin kaupungissa, Kaliforniassa. Areenalla pelaa kotiottelunsa myös viisi muuta urheiluseuraa, muun muassa NBA-seurat Los Angeles Lakers ja Los Angeles Clippers.
Gunnar Norho
Opinnot
Hän kävi viisi luokkaa Iisalmen yhteiskoulua ja yhden lukukauden Tampereen teknillistä opistoa sekä suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Lahden yhteiskoulussa vuonna 1936. Hän suoritti Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja Viipurin (Markovillan) upseerikokelaskurssin vuosina 1918–1919 sekä upseerien pioneerikurssin Haminassa vuonna 1921. Sotilaspedagogisen kurssin hän suoritti vuonna 1925 ja sotilashallinnollisten kurssien 1. jakson vuosina 1926–1927 ja 2. jakson vuosina 1927–1928.
Los Angeles Sparks
Sparks pelasi ensimmäisen kautensa WNBA:ssa vuonna 1997 ja oli näin yksi liigan kahdeksasta perustajaseurasta. Seura kuuluu liigan läntiseen konferenssiin yhdessä viiden muun seuran kanssa.
Ensimmäiset kaudet
Los Angeles Sparks jäi kahdella ensimmäisellä kaudellaan WNBA:n pudotuspelien ulkopuolelle, 1997 voittoprosentilla 50 (15 voittoa ja 15 tappiota) ja 1998 historiansa toiseksi heikoimmalla voittoprosentilla 40 (12 voittoa ja 18 tappiota). Kausi 1999 merkitsi Sparksin nousua liigan kärkiseurojen joukkoon. Seura voitti runkosarjassa 20 ottelua 32:sta ja sen voittoprosentti 62,5 oli läntisen konferenssin ja koko liigan toiseksi paras. Jatkopeleissä seura sai ensimmäisellä kierroksella vastaansa Sacramento Monarchsin, joka kaatui pistein 71–58 (pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella pelattiin tuolloin vain yksi ottelu, kaudesta 2000 lähtien on pelattu paras kolmesta –järjestelmällä), ja konferenssifinaaleissa vastaan asettui WNBA:ta liigan ensimmäisinä kausina ylivoimaisesti hallinnut Houston Comets, joka voitti ottelusarjan voitoin 2–1. Houston eteni lopulta kolmanteen peräkkäiseen mestaruuteensa.
Gunnar Norho
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi joukkueenjohtajaksi 5. jääkärirykmentin 15. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.
Los Angeles Sparks
Ensimmäiset kaudet
Vuonna 2000 Sparks hallitsi runkosarjaa yhdessä Cometsin kanssa. Voittoprosentti 87,5 (28 voittoa ja neljä tappiota) oli liigan paras ja Comets tuli heti perässä voittoprosentilla 84,4 (27 voittoa ja viisi tappiota). Runkosarjan kolmanneksi paras joukkue Sacramento Monarchs oli 21:llä voitollaan kuuden voiton päässä Cometsista ja seitsemän voiton päässä Sparksista. Pudotuspeleissä Sparks kohtasi ensimmäisellä kierroksella Phoenix Mercuryn, joka nujertui suoraan kahdessa ottelussa. Konferenssifinaaleissa seura sai vastaansa tutun vastuksen, Houston Cometsin, joka oli vahvempi suoraan voitoin 2–0 (pistein 77–56 ja 74–69). Comets voitti WNBA:n mestaruuden neljännen kerran peräkkäin. Kauden päätteeksi Sparksia ensimmäistä kauttaan valmentanut Michael Cooper, entinen NBA-koripalloilija (viisi NBA-mestaruutta Los Angeles Lakersin riveissä), palkittiin WNBA:n vuoden valmentajana.
Gunnar Norho
Sisällissodan jälkeinen aika
Norho palveli sisällissodan jälkeen edelleen 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin aluksi Kuopion jalkaväkirykmentti 4 ja sitten Tampereen rykmentti. Hän toimi rykmentissä aluksi koulutusaliupseerina 7. komppaniassa, josta hänet komennettiin 16. toukokuuta 1919 alkaen komppanian nuoremmaksi upseeriksi ja 11. lokakuuta 1919 alkaen III:n ja 5. kesäkuuta 1920 alkaen II pataljoonan rahastonhoitajaksi. Tampereen rykmentistä hänet komennettiin 25. syyskuuta 1920 harjoitusupseeriksi Kadettikouluun. Kadettikoulusta hän palasi rykmenttiinsä 3. tammikuuta 1921 ja sijoitettiin päälliköksi 1. komppaniaan. Norho komennettiin 15. tammikuuta 1921 nuoremmaksi upseeriksi korpraali- ja aliupseerikouluun, josta hän siirtyi 20. huhtikuuta 1921 nuoremmaksi upseeriksi 5. komppaniaan ja edelleen 19. toukokuuta 1921 alkaen rykmentin majoitusmestariksi. Ensimmäisen pataljoonan adjutantiksi hänet nimitettiin 18. marraskuuta 1921, mistä tehtävästä hänet siirrettiin 1. helmikuuta 1923 rykmentin ase- ja konekiväärinupseeriksi. Konekiväärikomppanian päälliköksi hänet nimitettiin 30. kesäkuuta 1924. Komppanianpäällikön tehtävistä hän siirtyi 31. joulukuuta 1927 rykmentin talouspäälliköksi.
Los Angeles Sparks
Kaudet 2001 ja 2002 – kaksi peräkkäistä mestaruutta
Kaudella 2001 Sparks hallitsi WNBA:ta ylivoimaisesti alusta loppuun asti. Runkosarjassa seura otti täsmälleen yhtä paljon voittoja kuin edelliselläkin kaudella ja voitti runkosarjan selvällä erolla seuraavaan joukkueeseen, itäisen konferenssin kärkijoukkueeseen Cleveland Rockersiin, jonka voittoprosentti oli 68,75 (22 voittoa ja 10 tappiota). Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Sparks kohtasi vanhan kilpakumppanin Houston Cometsin, joka nujertui suoraan kahdessa ottelussa. Konferenssifinaaleissa vastaan tuli Sacramento Monarchs, joka kaatui voitoin 2–1 ja loppuotteluissa Sparks voitti Charlotte Stingin suoraan kahdessa ottelussa, 75–66 ja 82–54. Sparksin keskushyökkääjä Lisa Leslie palkittiin kauden jälkeen WNBA:n arvokkaimpana pelaajana sekä liigan loppuottelujen arvokkaimpana. Sparksin hallinta jatkui myös kaudella 2002, jolla seura voitti ensin runkosarjan voittoprosentilla 78,1 (25 voittoa ja 7 tappiota), mikä oli hieman parempi kuin toiseksi sijoittuneella Houstonilla (voittoprosentti 75, 24 voittoa ja 8 tappiota), ja lopulta myös toinen WNBA-mestaruutensa. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella kaatui Seattle Storm suoraan 2–0 (pistein 78–61 ja 69–59), konferenssifinaaleissa Utah Starzz (nykyiseltä nimeltään San Antonio Silver Stars) niin ikään 2–0 (pistein 75–67 ja 103–77) ja pudotuspelien puhdas voittosarja sinetöityi loppuottelusarjassa New York Libertyä vastaan. Ensimmäinen loppuottelu päättyi pistein 71–63 ja mestaruuden ratkaissut toinen ottelu pistein 69–66.
Kaudesta 2003 eteenpäin
Jälkimmäistä mestaruusvuotta seuranneina kahtena kautena Sparks jatkoi menestyksekästä peliään runkosarjassa. Vuonna 2003 seura sijoittui läntisen konferenssin ensimmäiseksi voittoprosentilla 70,6 (24 voittoa ja 10 tappiota) ja vuonna 2004 sen runkosarjan voittoprosentti oli paitsi läntisen konferenssin, myös koko liigan paras, 73,5 (25 voittoa ja yhdeksän tappiota). Seattle Storm jäi taakse viiden voiton päähän. Mestaruus jäi kuitenkin kummallakin kaudella uupumaan. Vuonna 2003 Sparks eteni WNBA:n loppuotteluihin voitettuaan pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Minnesota Lynxin ja konferenssifinaaleissa Sacramento Monarchsin, mutta loppuotteluissa Sparks taipui Detroit Shockille tasaisessa ottelusarjassa voitoin 1–2 (pistein 75–63, 61–62 ja 78–83). Vuonna 2004 Sparks putosi jatkosta ensimmäisen kerran jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Sacramentoa vastaan voitoin 1–2. Kauden päätteeksi Sparks keräsi kuitenkin liigan arvokkaimmat yksilöpalkinnot Lisa Leslien ollessa liigan arvokkain pelaaja ja paras puolustuspään pelaaja.
Gunnar Norho
Luottamustoimet
Norho toimi Tampereen rykmentin kunnianeuvoston puheenjohtajana vuosina 1926 ja 1928 ja Hollolan kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1931–1932 sekä Lahden kaupungin verotuslautakunnan jäsenenä vuonna 1933.
Los Angeles Sparks
Kaudesta 2003 eteenpäin
Kaudella 2005 Sparks pelasi heikommin kuin vuosiin. Se saavutti runkosarjassa voittoprosentin 50 (17 voittoa ja tappiota) ja se pääsi jatkopeleihin vain yhden voiton erolla Phoenix Mercuryyn. Jatkossa seura putosi jo ensimmäisellä kierroksella Sacramenton ollessa vahvempi suoraan kahdessa ottelussa. Vuonna 2006 Sparks paransi jälleen peliään ja voitti läntisen konferenssin runkosarjan voittoprosentilla 73,5. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella seura voitti Seattle Stormin voitoin 2–1, mutta ei onnistunut etenemään loppuotteluihin hävittyään konferenssifinaaleissa Sacramento Monarchsille suoraan voitoin 0–2. Lisa Leslie palkittiin kauden jälkeen jo kolmannen kerran WNBA:n arvokkaimpana pelaajana.
Kaudella 2007 Sparks ei päässyt pudotuspeleihin ensimmäisen kerran sitten vuoden 1998. Seuran kahdeksan kauden pudotuspeliputki on WNBA:n historian pisin. Lisa Leslien ollessa äitiyslomalla ja toisen keskeisen pelaajan Chamique Holdsclaw'n lopetettua uransa kesäkuussa, Sparks pelasi historiansa heikoimman kauden. Sen voittoprosentti oli 29,4 (kymmenen voittoa ja 24 tappiota), jolla se jäi liigan hännille.
Tehokkaimmat pelaajat
Keskushyökkääjä Lisa Leslie, kolminkertainen olympiavoittaja, WNBA:n arvokkaimman pelaajan palkinnon kolminkertainen voittaja ja WNBA:n loppuottelujen arvokkaimman pelaajan palkinnon kaksinkertainen voittaja, on eniten pisteitä tehnyt pelaaja Sparksin historiassa. Hän on edustanut seuraa sen ensimmäisestä kaudesta lähtien ja on ollut eniten pisteitä kerännyt Sparks-pelaaja seitsemällä kaudella, 1997–2001, 2004 ja 2006. Hänen pistekeskiarvonsa on ollut Sparksin paras yhdeksänä kautena, 1997–2004 ja 2006.
Kausina 2002 ja 2003 eniten pisteitä kerännyt Sparks-pelaaja oli niin ikään vuonna 1997 seurassa aloittanut Mwadi Mabika, joka pelasi noina kausina enemmän otteluita kuin Leslie, 2002 yhden ottelun enemmän ja 2003 yhdeksän ottelua enemmän. Kaudella 2005 eniten pisteitä teki seuraan ennen kauden alkua tullut Chamique Holdsclaw, olympiavoittaja vuodelta 2000, ja 2007 tulokaspelaaja Sidney Spencer. Vain viisi ottelua kaudella pelanneella Holdsclaw'lla sekä viisi ottelua kauden aikana sivussa olleella Taj McWilliams-Franklinillä oli kuitenkin parempi pistekeskiarvo kuin Spencerillä.
Sparksin yhden kauden piste-ennätys, 680 kaudelta 2006, on Lisa Leslien hallussa. Leslie oli vuodesta 1997 eteenpäin, kymmenenä peräkkäisenä kautena, myös Sparksin sisäisen levypallotilaston kärkinimi. Kaudella 2007 tilastoa johti Christi Thomas.
Together
Together voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Norwich (Connecticut)
Norwich on kaupunki Yhdysvaltojen itärannikolla sijaitsevassa Connecticutin osavaltiossa. Sen pinta-ala on 76,4 km² (vettä 3 km²). Asukasluku on 40 493. Vuonna 2010 asukkaista oli noin 70 prosenttia valkoisia, 10 prosenttia mustia ja 12,6 prosenttia latinoja. Kaupunki on perustettu vuonna 1659.
Hr. Ms. Java (1921)
Hr. Ms. Java oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Java-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 31. toukokuuta 1916 telakkanumerolla 165. Alus laskettiin vesille 6. elokuuta 1921 ja se otettiin palvelukseen 1. toukokuuta 1925. Aluksen valmistumista olivat viivästyttäneet telakkatyöläisten lakot, materiaalien puute ja erilaiset muutokset suunnitelmissa.
Palvelus
Java otettiin palvelukseen toukokuussa 1925, ja se teki heinäkuusta elokuuhun 1925 koulutuspurjehduksen Ruotsiin ja Norjaan. Lokakuussa alus lähti Hollannin Itä-Intiaan, ja se saapui 28. marraskuuta Sabangiin. Tyynellämerellä alus vieraili 8. marraskuuta 1928–23. tammikuuta 1929 Filippiineillä, Kiinassa ja Japanissa, jossa se osallistui 4. joulukuuta keisarin kruunajaisten yhteydessä Jokohamassa pidettyyn laivastokatselmukseen. Alus teki 2. syyskuuta - 2. joulukuuta 1930 toisen purjehduksen Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Alus lähti 6. maaliskuuta 1937 kotimatkalle ja suojasi 27. huhtikuuta–4. toukokuuta Espanjan sisällissodan aiheuttaman uhan vuoksi saattueita Gibraltarinsalmessa. Se saapui Nieuwediepiin 7. toukokuuta.
Alus osallistui 17.–22. toukokuuta Spitheadissä pidettyyn laivastokatselmukseen, jonka jälkeen alus poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin huollettavaksi telakalle Willemsoordissa. Telakalla alukselle asennettiin neljä kaksiputkista Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuunaa ja alkuperäinen tulenjohtojärjestelmä korvattiin Hazelmayer-järjestelmällä. Lisäksi aluksen mastoja lyhennettiin.
Java palasi palvelukseen 3. tammikuuta 1938, ja kuukautta myöhemmin alus lähti Espanjan vesille, mistä se palasi 19. helmikuuta. Alus lähti 4. toukokuuta Suezin kautta Hollannin Itä-Intiaan.
Toisen maailmansodan alkaessa Alankomaat julistautui puolueettomaksi. Huhtikuussa 1940 risteilijät Java ja Hr. Ms. De Ruyter, tukialus Hr. Ms. Zuiderkruis ja kaksi sukellusveneviirikköä määrättiin Jaavalla valmiuteen, kun liikkui huhuja keisarillisen Japanin laivaston keskityksestä Formosan alueella.
Saksan hyökättyä 10. toukokuuta 1940 Alankomaihin, jolloin kaikki Hollannin Itä-Intiassa olevat saksalaisalukset tuli vallata. Javan valtausryhmä miehitti Padangissa Hapagin rahtialukset Bitterfieldin (7 659 gt), Wuppertalin (6 737 gt) ja Rheinlandin (6 622 gt).
Alus suojasi 18. tammikuuta 1941 Ajoen saariryhmästä ensimmäisen saattueensa, johon kuuluivat rahtialukset Brastagi, Kota Nopan, Kota Tjandi''. Saattue hajaantui 23. tammikuuta. Java oli maaliskuussa huollettavana, kun huolto keskeytettiin laivaston saatua tiedon Admiral Scheerin Intian valtamerellä olosta. Etsinnöistä huolimatta saksalaisalusta ei löydetty.
Alus lähti 23. huhtikuuta Suvasta Brisbaneen saattaen kahta rahtialusta. Alus kohtasi heinäkuussa Torresinsalmessa matkustaja-alus Jagersfonteinin, joka kuljetti amerikkalaisia lentäjiä. Lentäjät saivat myöhemmin mainetta Kiinassa lentävinä tiikereinä. Java saattoi matkustaja-aluksen Jaavalle. Marraskuussa alus oli edelleen saattuetehtävissä Suvan ja Surabajan välillä.
Alankomaat julisti 8. joulukuuta sodan Japanille, joka oli hyökännyt Pearl Harboriin. Java oli ilmoituksen aikana matkalla Singaporeen, jossa se liitettiin osaksi Britannian kuninkaallisen laivaston amiraalin Leytenin johtamaa osastoa. Java suojasi helmikuun alkuun saakka useimpia Singaporeen matkanneita saattueita, mutta se kävi myös tiedustelumatkalla Kookossaarilla tarkastamassa saarten tilanteen.
Java, Evertsen ja Hr. Ms. Van Nes kohtasivat 18. tammikuuta 1942 merellä saattueen MS2, johon kuuluivat muun muassa RMS Aquitania ja sen saattajana ollut HMAS Canberra. Aquitanialla oli noin 3 500 miestä Singaporeen. Saattue saapui Ratai Bayhin Sumatralle, mistä joukot kuljetettiin edelleen kuudella pienemmällä alankomaalaisella KPM-aluksella ja yhdellä brittiläisellä alukella. Uusi saattue lähti tunnuksella MS2A Singaporeen, jonne se saapui 24. tammikuuta. Java oli edelleen saattueen suojana.
Laivasto sai 26. tammikuuta raportin Länsi-Borneon rannikolle lähelle Apinsalmea kokoontuvista japanilaisista aluksista. Amiraali Helfrich määräsi Javan ja Hr. Ms. Trompin yhdessä hävittäjien Hr. Ms. Banckertin ja Hr. Ms. Piet Heinin kanssa tuhota japanilaisten saattueen. Myöhemmin saatujen tietojen mukaan saattueeseen kuului yksi rahtialus ja lukuisia pienempiä aluksia, jolloin alankomaalaisosasto vetäytyi.
Java suojasi 31. tammikuuta saattuetta DM2, joka saapui 5. helmikuuta Singaporeen. Risteilijä oli kuitenkin eronnut polttoainepulan vuoksi saattueesta jo edellisenä päivänä merellä. Alus liitettiin 3. helmikuuta eri maiden laivastoista koottuun yhdistettyyn iskuosastoon.
Bankansalmen taistelu
Alus osalltistui ABDA:n laivasto-osastoon mukana 13.–14. helmikuuta 1942 Bankansalmen kahakkaan Japanin laivaston maihinnousuosaston kanssa.
Osasto lähti Oosthavenista iltapäivällä 14. helmikuuta Gasparinsalmeen. Osastoon kuuluivat risteilijät sekä hävittäjät Alankomaiden laivaston Van Ghent, Kortenaer, Piet Hein ja Banckert, Yhdysvaltain laivaston USS Barker, USS Stewart, USS Bulmer, USS John D. Edwards, USS Pillsbury ja USS Parrott''. Noin puoli viisi seuraavana aamuna Van Ghent osui riuttaan.
Balin taistelu
Keisarillisen Japanin laivaston risteilijän Chokain tiedustelukone oli kello 09.20 havainnut osaston, joka joutui ilmahyökkäykseen muutamaa tuntia myöhemmin. Ensimmäisessä hyökkäysaallossa oli seitsemän lentotukialus Ruyjolta lähtenyttä Kate-torpedopommittajaa, joihin oli asennettu pommit. Pommitus oli kuitenkin tehoton. Osasto saapui 16. helmikuuta Tandjong Priokiin Bataviaan lukuun ottamatta Javaa ja muutamaa hävittäjää, jotka menivät tankattaviksi tankkeri Tan 1:lle Ratai Bayhin Sumatralle.
Java saapui 17. helmikuuta osaston mukana Tjilatjapiin, josta matka jatkui seuraavana iltana Balin maihinnousuosastoa vastaan. Osastoon kuuluivat Java, De Ruyter ja neljä hävittäjää, mutta Kortenaer ajoi karille. Loppuosa alkuperäisestä osastosta lähti myöhemmin kohti Surabayaa. Taistelussa Javaan osui yksi 4,7 tuuman kranaatti, joka pinnallisten vaurioiden lisäksi haavoitti kahta miestä. Alus saapui 20. helmikuuta Surabayaan.
Jaavanmeren taistelu
Iskuosasto lähti illalla 25. helmikuuta merelle partioidakseen Madoeran rannikolla. Osasto palasi Surabayaan seuraavana päivänä. Osasto lähti vielä samana iltana partiomatkalle Jaavanmerelle. Se joutui varhain 27. helmikuuta ilmarynnäkön maaliksi, jolloin HMS Jupiter sai väistettyä pommit. Osasto saapui Surabayaan myöhemmin samana päivänä. Doorman johti osaston illalla 27. helmikuuta merelle tuhotakseen havaitut Jaavalle matkaavat saattueet. Japanilaiset havaitsivat osaston ja osasto kohtasi japanilaisten saattueen suojueen, johon kuuluivat raskaat risteilijät Nachi ja Haguro, kaksi kevyttä risteilijää ja neljätoista hävittäjää.
Jaavan pohjoisrannikon edustalla ABDAn laivasto-osasto joutui japanilaisten yllättämäksi. Nachin laukaisema 61 cm torpedo osui lähelle Javan taaempaa ammusvarastoa, joka räjähti. Ilmatorjuntakannen 40 millimetrin tykkien asemat syttyivät tuleen ja aluksen perä katkesi läheltä miehistön tiloja. Vauriot aiheuttivat suuren vuodon perän konehuoneessa ja aluksen kallistumisen. Kaikki elektroniset laitteet sammuivat ja ainoa asia minkä miehistö kykeni tekemään oli aluksen hylkääminen. Yhtään pelastusvenettä ei kyetty sähkön puuttumisen vuoksi laskemaan, joten kaikki kelluva heitettiin yli laidan. Alus upposi noin viidessätoista minuutissa vieden mukanaan 512 miehistönjäsentä mukaan lukien päällikön Ph. B. M. van Straelenin.
Hassan Nader
Hassan Nader (s. 8. heinäkuuta 1965 Casablanca, Marokko) on marokkolainen entinen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Nader vietti suurimman osan urastaan Portugalissa, jossa hän voitti muun muassa Portugalin maalikuninkuuden Farensen riveissä kaudella 1994–1995. Nader edusti myös Marokkoa vuoden 1994 MM-kisoissa, jossa hän teki yhden maalin.
Gärdserumin piiri
Aiheesta muualla
thumb|left|Åtvidabergin kunnan piirit
Herennia Etruscilla
thumb|pysty|Herennia Etruscillaa mahdollisesti esittävä veistos. Herennia Cupressenia Etruscilla (k. 251–253?) oli Rooman keisarinna.
Etruscilla oli kotoisin ylhäisestä etruskisuvusta. Noin vuoden 230 paikkeilla hän meni naimisiin Gaius Messius Quintus Deciuksen kanssa. He saivat kaksi poikaa, Herennius Etruscuksen ja Hostilianuksen. Syys- tai lokakuussa 249 Decius nousi keisariksi kukistettuaan vastustajansa Philippus Arabsin. Tämän jälkeen Herennia nimitettiin Augustaksi. Hostilianus jäi äitinsä kanssa Roomaan samalla kun Decius ja Herennius sotivat Balkanilla gootteja ja karpeja vastaan.
Kesäkuussa 251 Decius ja Herennius saivat surmansa Abrittuksen taistelussa gootteja vastaan. Eloonjääneet sotilaat huusivat Gaius Vibius Trebonianus Galluksen keisariksi. Yllättäen Hostilianusta ei surmattu, vaan hän sai jakaa vallan Galluksen kanssa. Etruscilla sai myös pitää Augustan-arvonimensä. Hostilianus kuitenkin kuoli jo heinäkuussa 251 ehkä kulkutautiin tai Galluksen murhauttamana. Etruscillan kohtalosta ei ole varmaa tietoa, mutta hän luultavasti kuoli Galluksen aikana.
Hr. Ms. Sumatra (1921)
Hr. Ms. Sumatra oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Java-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1916. Alus laskettiin vesille 29. joulukuuta 1920 ja valmistui 26. toukokuuta 1926.
Palvelus
Uransa alun alus oli lähinnä Hollannin Itä-Intiassa, josta se palasi kotimaahan modernisoitavaksi kesäkuussa 1938. Työ kuitenkin viivästyi Espanjan sisällissodan vuoksi, jolloin alus joutui saattuepalvelukseen. Modernisoinnin päätyttyä alus oli koululaivana tehden 1939 kaksi koulutuspurjehdusta, Välimerelle ja Skotlannin rannikolle.
Toisessa maailmansodassa alus oli lähinnä saattueiden suojaamistehtävissä. Se muun muassa kuljetti Alankomaiden hallitsijaperheen jäseniä Kanadaan. Aluksella havaittujen vikojen vuoksi se ei ollut kelvollinen taistelutehtäviin.
Alus upotettiin 9. kesäkuuta 1944 Ouistrehamissa osaksi Gooseperryn aallonmurtajaa, joka suojasi liittoutuneiden rakentamaa Mulberry-satamaa. Aluksen pääaseilla korvattiin Flores-luokan sluuppien tykit, jotka olivat kuluneet käyttökelvottomiksi.
In God We Trust
thumb|Motto 20 [[Yhdysvaltain dollari|dollarin setelissä.]] In God We Trust on Yhdysvaltojen virallinen motto. Liittovaltion lisäksi sitä käyttää mottonaan myös Floridan osavaltio. Mottoa käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1864. Yhdysvaltojen virallinen tunnuslause siitä tuli vuonna 1956. Maan lakiin motto on määriltelty lauseella: ”’In God we trust’ is the national motto” (suom. ”’In God we trust’ on kansallinen motto”).
Moton hyväksyntä viralliseksi tunnuslauseeksi oli osa Yhdysvaltain kylmän sodan aikaisia toimia erottautua ateistisena valtiona esiintyneestä Neuvostoliitosta.
In God We Trust motto on myös Nicaraguassa käytässä muodossa En Dios Confiamos espanjankielisenä versiona Nicaraguan córdoban seteleissä.
Eneda Tarifa
Eneda Tarifa (s. 30. maaliskuuta 1982) on albanialainen laulaja ja juontaja. Hän osallistui vuonna 2002 albanialaiseen Festivali i Këngës -laulukilpailuun kappaleella Qëndroj. Vuonna 2006 hän sijoittui neljänneksi Albanian suurimmassa laulukilpailussa Kënga Magjikessa kappaleella Rreth zjarrit tënd. Vuonna 2007 hän osallistui jälleen Festivali i Këngësiin kappaleella E para letër. Vuonna 2010 hän voitti Top Fest -laulukilpailun kappaeella Me veten ja työskenteli tuon jälkeen Top Channel -kanavan ohjelman Portokalli juontajana.
Vuonna 2018 Tarifa toimi Albanian The Voice Kidsin tähtivalmentajana.
Matti Saari (taiteilija)
Matti Saari (s. 4. syyskuuta 1932 Kauhava ) on suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Saari opiskeli ABC-piirustuskoulussa vuosina 1953–1956. Yksityisopetusta Saari sai Väinä Fredrik Mäeltä ja M.F Myllymäeltä.
Puutarhuri
Puutarhuri on tutkintonimike henkilölle, joka on suorittanut puutarhatalouden perustutkinnon toisen asteen oppilaitoksessa. Tutkinto antaa yleisen kelpoisuuden ammattikorkeakouluopintoihin ja kelpoisuuden yliopisto-opintoihin sen mukaan kuin asianomainen yliopisto päättää. Opiskelu kestää peruskoulupohjaisena kolme vuotta (120 ov), mihin sisältyy 20 opintoviikkoa työharjoittelua. Opiskelu on mahdollista myös ylioppilaspohjaisena, aikuiskoulutuksena tai oppisopimuskoulutuksena. Tutkintotodistuksen saadakseen opiskelija suorittaa näyttökokeen. Ylioppilas- ja aikuiskoulutuslinjoilla opiskeluaika on lyhyempi kuin peruskoulupohjaisilla linjoilla. Myös näihin opintoihin sisältyy työssäoppimisjakso.
Näyttökokeen suorittaminen ei edellytä alan opintoja tai työkokemusta, vaan niihin voi periaatteessa ilmoittautua kuka tahansa, joka katsoo, että hänellä näyttökokeessa vaadittavat tiedot ja taidot, ja näin hän voi saada tutkintotodistuksen. Kuitenkin käytännössä lähes kaikki näyttötutkinnon suorittajat ovat hankkineet alan perustaidot työelämässä tai koulussa.
Puutarhatalouden perustutkinnon suuntautumisvaihtoehtoja ovat viherala (viherrakennus), kukka- ja puutarhakauppa-ala sekä viljelyala.
Valmistuneet puutarhurit voivat hakeutua erikoistumaan floristiksi, puisto- tai viljelypuutarhuriksi, arboristiksi (puunhoitaja) yhden vuoden kestävässä ammattitutkintoon valmistavassa koulutuksessa sekä ammattikorkeakouluun hortonomiksi tai yliopistoon siltä osin kuin asianomainen yliopisto päättää. On olemassa myös muita alan ammattitutkintoja, esimerkiksi golfkenttien hoitoon ja viinintuotantoon liittyvät.
Puutarhurin tyypillisiä työtehtäviä
Viljelyala:
Kukka- ja puutarhakauppa-ala:
Medusan verkko (vuoden 2002 elokuva)
Juoni
Tapahtumat kietoutuvat yhdysvaltalaisen tiedustelupalvelu CIA:n salaisen Treadstone-operaation ja erityisesti sen ensimmäisen agentin Jason Bournen (Matt Damon) ympärille.
Puutarhuri
Puutarhurin tyypillisiä työtehtäviä
Viherala:
Medusan verkko (vuoden 2002 elokuva)
Juoni
Kalastajat löytävät Välimerestä tajuttoman miehen, jolla on ampumahaavoja. Mies ei muista henkilöllisyyttään eikä sitä, miten on joutunut mereen ja miksi häntä on ammuttu. Miehen lonkasta löytyt kapseli sisältää Sveitsissä olevan pankkitilin tiedot. Pankista hän löytää muun muassa oman passinsa, jonka mukaan hän on yhdysvaltalainen Jason Bourne. Bourne joutuu virkavallan kanssa kahnauksiin ja pakenee Yhdysvaltain lähetystöön ja sieltä edelleen tapaamansa Marie Helena Kreutzin (Franka Potente) kanssa Pariisiin. Bournelle selviää, että hän on tehtävässään epäonnistunut CIA:n salaisen hankkeen erikoisagentti ja että hänen työnantajansa pyrkii eliminoimaan hänet. Kreutzin kanssa Bourne selvittää lisää menneisyyttään, alkaa jäljittää takaa-ajajiaan ja...
Amerikan karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019
Amerikan karsinnat salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailuihin 2019 järjestetään helmikuussa 2019 Detroitissa, Yhdysvalloissa. Karsintoihin osallistuu vain Yhdysvallat ja Kanada.
Joukkueet pelaavat kaksi ottelua. Tuplaottelun voittaja pääsee joulukuussa pelattavaan MM-lopputurnaukseen.
Palmgren-konservatorio
Palmgren-konservatorio (aikaisemmin Palmgren-opisto ja Porin musiikkiopisto) on Porissa sijaitseva Satakunnan maakunnan suurin musiikkioppilaitos ja alueen ainoa konservatorio. Oppilaitos järjestää musiikkialan toisen asteen ammatillista koulutusta sekä taiteen perusopetusta. Palmgren-konservatorio aloitti musiikkiteknologian ammatillisen koulutuksen opetushallituksen luvalla ensimmäisenä konservatoriona Suomessa vuonna 2000. Palmgren-konservatorion rehtorina toimii Markku Ollila ja vs. koulutussuunnittelijana Sanna Heljakka.
Konservatorio on nimetty Porissa syntyneen säveltäjä Selim Palmgrenin mukaan. Palmgren-konservatorion historia alkaa vuonna 1931 perustetusta Porin Kansankonservatoriosta, josta myöhemmin tuli Porin musiikkiopisto. 1970-luvulta asti opetukseen on kuulunut myös rytmimusiikin opetus.
Palmgren-konservatorio järjestää musiikinopetuksen lisäksi ammattitaiteilijoiden konserttisarjaa, jossa esiintyy mielenkiintoisia kotimaisia ja kansainvälisiä muusikkovieraita sekä klassisen että rytmimusiikin lajeissa.
Rosenlew-museo
Rosenlew-museo on Porin Aittaluodossa sijaitseva museo. Se esittelee pysyvässä perusnäyttelyssään Porissa vuosina 1853–1987 toimineen Rosenlewin sukuyhtiön (W. Rosenlew & Co, myöhemmin W. Oy W. Rosenlew Ab) historiaa, toimintaa ja tuotantoa.
Rosenlew-museo avattiin joulukuussa 2006 Satakunnan Museon hankkeena. Museota rahoittivat Euroopan unioni, Porin kaupunki sekä Rosenlewin suku. Yhteistyökumppaneina toimivat muun muassa Turun yliopisto ja Svenska Kulturfonden i Björneborg. Museorakennus on 1860-luvulta peräisin oleva kruununmakasiini, jonka on suunnitellut arkkitehti Georg Theodor Chiewitz.
FC Kouvola
FC Kouvola on vuonna 1991 perustettu suomalainen jalkapalloseura Kouvolasta.
FC Kouvolan miesten edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa kaudella 1999. Seuran toiminta päättyi keväällä 2001, jolloin se ja salibandyseura Kymen Salibandy siirtyivät perinteikkään Susien alaisuuteen. Yhdistymishetkellä FC Kouvolalla oli 12 joukkuetta ja noin 150 jäsentä. Muun muassa Tuomas Aho pelasi seurassa juniorina.
Anjovis
thumb|Muna-anjovisvoileipiä. Anjovis on kalasäilyke, joka on useimmiten sokerisuolattua ja maustettua kilohailia (Sprattus sprattus). Anjovista käytetään mm. voileivissä ja janssoninkiusauksen valmistamiseen. Samoilla mausteilla voidaan säilöä myös silakkaa, tuotetta kutsutaan janssonfileiksi.
Peter Egge
Peter Andreas Egge (1. huhtikuuta 1869 Trondheim, Sør-Trøndelag, Norja – 15. heinäkuuta 1959 Oslo, Norja) oli norjalainen näytelmäkirjailija, prosaisti ja toimittaja.
Nuoruus ja avioliitto
Egge oli toiseksi vanhin perheen yhdeksästä lapsesta. Vanhemmat olivat kotoisin Nord-Trøndelagista. Kesät hän vietti usein maaseudulla. Myöhemmin hänen kirjailijatyönsä aiheet liikkuivat usein Trondheimissa, ja teoksissaan hän käsitteli perinteisiä maaseudun tapoja Innherredissä, jossa hän asui lapsena ja myöhemmin aikuisena.
Egge avioitui 1897 Anna Marie Svensenin kanssa, ja he asettuivat asumaan Kristianiaan, nykyiseen Osloon. Hänen poikansa oli norjalainen poliitikko ja vastarinnan jäsen Ørnulf Egge.
Ura
Egge valmistui Trondheimin katedraalikoulusta 1887. Hänen esikoisteoksensa Almue ilmestyi 1891. Myöhemmin hän työskenteli toimittajana Trondheimissa Dagspostenissa Sen jälkeen hänen aikansa jakautui toimittajan ja kirjailijan työhön. Hän kirjoitti suosittuja komedioita, joista ensimmäinen oli Faddergaven (1897), mutta kirjoitti myös vakavia näytelmiä. Kjærlighed og venskap (1905) on hyvä esimerkki vakavia aiheita käsittelevistä näytelmistä. Koko uransa hän kirjoitti sekä komedioita että vakavia näytelmiä. Hänen parhaita teoksiaan ovat Jomfru Nelly Maartens (1897), Gammelholm (1899) ja avioliittoromaani Sydän (1907).
1920-luvun alussa Egge alkoi irtautua komedian ja romanttisten tarinoiden kirjoittajan kuvasta. Den hellige sjø (1922) merkitsi siirtymistä romanttisista aiheista uusrealismiin. Tyyli muuttui kuvailevaksi. Tyylin muutos johti vähitellen teoksen Savun halki (1925) syntyyn, ja sitä pidetään hänen parhaana teoksenaan.
Egge oli tuottelias kirjailija. Häneltä ilmestyi teos melkein vuosittain, viimeinen vuonna 1955. Hän kirjoitti neliosaiset muistelmat Minner 1948–1955.
Egge oli Norjan kirjailijaliiton (Den Norske Forfatterforening) puheenjohtaja 1913–1916 ja uudestaan 1935 ja toimi kirjallisen neuvoston puheenjohtajana 1920 ja 1929.
Oi kallis kaupunki
Oi kallis kaupunki on syksyllä 1974 ja keväällä 1975 ensiesitetty suomalainen televisiosarja, jonka pääosissa nähdään iskelmälaulajana suosituksi tullut Kim Floor ja nuori näyttelijä Eija Nousiainen. Yle TV2:n Teatteritoimituksen tuottamaan sarjaan tehtiin yhdeksän jaksoa. Jorma Savikon kirjoittamissa, aikakaudelle tyypillisissä yhteiskunnallisesti valveutuneissa tarinoissa konservatiivinen pintaliitäjä (Floor) seikkailee Lahtea muistuttavan kaupungin kunnallispolitiikassa ja oppii vastuullista politiikantekoa. Sarjan ohjasi Matti Tapio.
Tryserumin piiri
Tryserumin piiri sijaitsee Valdemarsvikin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Valdemarsvikin kunnan piirit