cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kari Toivonen
Ura
Uudessa työpaikassaan Toivonen alkoi laatia yhdessä Arvi Lindin kanssa tekstejä aikansa tunnetuille uutisankkureille Heikki Kahilalle ja Kauko Saarentaukselle. Sittemmin sekä Lind että Toivonen alkoivat myös lukea televisiouutisia ja näkyä muutenkin ruudussa. Ensimmäisiä kertoja Toivosta nähtiin televisiossa vuonna 1967 kun hän haastatteli juuri valmistuneen Helsingin Kaupunginteatterin hallituksen jäsentä Onni Turtiaista.
Toivonen luki uransa varrella uutisia monista merkittävistä tapahtumista, kuten ensimmäisestä kuulennosta 1969, Tšernobylin ydinonnettomuudesta 1986, presidentti Urho Kekkosen kuolemasta 1986 , Neuvostoliiton hajoamisesta 1991 , autolautta Estonian uppoamisesta 1994, Lahden MM-hiihtojen dopingskandaalista 2001 ja syyskuun 11. päivän iskuista 2001. Viimeiseksi suureksi uutiseksi hänen osaltaan jäi Kaakkois-Aasian hyökyaaltokatastrofi 2004.
Yksityiselämä
Toivonen oli avioliitossa Yleisradiossa ohjaajana työskennelleen Marjo Nurun kanssa vuodesta 1970 alkaen. Heille ei syntynyt lapsia.
Toivonen kuoli kotonaan Helsingissä pitkäaikaiseen sairauteen 28.9.2019.
Toinen voitelu
Toinen voitelu (engl. second anointing) on mormonien temppeleissään harjoittama pyhä toimitus. "Ensimmäinen voitelu" on osa valmistavia toimituksia, jotka suoritetaan kaikille endaumenttiin osallistuville. Tätä vastoin toinen voitelu tulee vain hyvin harvojen osaksi. Suurimmalle osalle MAP-kirkon jäsenistäkin kyseinen toimitus on kutakuinkin tuntematon. Kyseessä on ehkä eräs kirkon salaisimmista toimituksista.
Toisen voitelun tarkoituksena on välittää voideltaville "pappeuden täyteys". Siinä heidät voidellaan jo tämän elämän aikana kuninkaiksi ja papeiksi Israelille, heille luovutetaan pappeuden koko valtuus ja heistä tulee Jumalan salaisuuksien huoneenhaltijoita. Ero ensimmäiseen voiteluun on se, että ensimmäinen voitelu lupaa voideltujen tulevan kuninkaiksi ja papeiksi Israelille (hamassa) tulevaisuudessa, jos jäsen pysyy uskollisena liitoilleen, kun taas toinen voitelu antaa nämä valtuudet jo tässä elämässä. Toisen voitelun katsotaan tekevän voideltujen "kutsumisen ja valinnan varmaksi" (vrt. 2. Pietarin kirje 1:10).
Toinen voitelu annetaan tiettävästi vain aviopareille, jotka on sinetöity toisiinsa tai jotka on vihitty temppeleissä "täksi ajaksi ja iankaikkisuudeksi". Ensimmäisen kerran toisen voitelun toimitus annettiin Joseph Smithille ja hänen vaimolleen Emmalle 28. syyskuuta 1843. Kirkon alkuaikoina toisen voitelun toimitus oli jopa suhteellisen yleinen. Vuoteen 1914 mennessä yli 14 000 oli vastaanottanut toisen voitelun joko henkilökohtaisesti tai sijaistoimituksena. 1920-luvulla presidentti Heber J. Grantin aikana seremonia muuttui harvinaisemmaksi, ja välillä se käytännössä jopa lähes lakkasi. Nykyään seremonia on harvinainen, mutta arvellaan, että ainakin apostolit ja kirkon johtajat olisi voideltu toisella voitelulla. Minkäänlaisia arvioita toisen voitelun yleisyydestä on kuitenkin mahdotonta esittää, koska seremoniaa koskevaa tietoa tai siihen osallistuneita ei ole julkaistu. Mahdollisesti kirkon presidentti valitsee toisen voitelun saajat apostolien koorumin jäsenten ehdotuksesta.
Toisen voitelun kulku ei ole yksityiskohtaisesti selvillä. Buergerin, joka on tutkinut viittauksia toiseen voiteluun 1800-luvun päiväkirjamerkinnöissä, mukaan toinen voitelu koostui tuolloin kahdesta osasta, temppelin kaikkein pyhimmässä suoritettavasta voitelusta ja siunauksesta sekä myöhemmin kotona toimitetusta pesusta ja voitelusta. Ensin mies ja vaimo voideltiin ja siunattiin kätten päälle panemisella kuninkaiksi ja papeiksi (vaimo kuningattareksi ja papittareksi) Israelille. Toimitus suoritettiin temppelin kaikkein pyhimmässä, ja tätä ennen aviopari oli saanut vastaanottaa jalkojen pesun toimituksen. Voitelun aluksi voideltava mies johti endaumenttitoimituksissakin suoritettavan rukouspiirin, jossa hän rukoili siunausta itselleen ja perheelleen sekä Kristuksen kirkolle. Itse siunaamisen ja voitelun toimitti kirkon presidentti tai hänen valtuuttamansa. Eräät mormoniteologit ajattelevat, että toisessa voitelussa myös vaimolle annetaan sama "pappeuden täyteys" kuin hänen miehelleenkin, vaikka hän ei saisikaan mitään erityistä pappeuden virkaa. Seremonian toinen osa toimitettiin yksityisesti kotona. Siihen liittyi vaimon miehelleen kotona suorittama pesu ja voitelu tämän hautaamiseksi. Jeesuksen arvellaan saaneen toisen voitelun, sillä Johanneksen evankeliumin 12. luvussa kerrotaan tapauksesta, jossa Martan ja Lasaruksen sisar Maria voiteli tämän hautaamista varten kallisarvoisella nardus-voiteella. (Eräät varhaiset mormoniteologit ovat arvelleen, että Jeesus olisi ollut naimisissa Marian kanssa.) Ennen jalkojen pesua vaimo siunaa miehensä. Tämän jalkojen pesu ja voitelu -toimituksen ja toisen voitelun välillä voi kulua pitkä aika, jopa vuosia. Ei ole selvää, toimitetaanko toinen voitelu vielä samalla tavalla vai onko toimitus muuttunut aikain saatossa.
Toinen voitelu suoritettaneen nykyisin yleensä Salt Lake Cityn temppelin kaikkein pyhimmässä. Tiettävästi toimituksia suoritetaan siellä sunnuntai-iltapäivisin. Voitelu voidaan suorittaa myös muissa temppeleissä; niissä temppelin sinetöintihuone pyhitettäisiin tähän tarkoitukseen erityisellä rukouksella ennen toisen voitelun suorittamista.
Club Penguin
Club Penguin (CP) oli Miniclip-sivustolla ja omalla sivustollaan toiminut online-moninpeli. Pelissä pelaajien ohjaamat pingviinit pystyivät chattailemaan ja pelaamaan minipelejä lumipeitteisessä virtuaalimaailmassa. Peli julkaistiin 23. lokakuuta 2005. Kesällä 2007 Disney osti pelin oikeudet. Kauppojen jälkeen Disney palkkasi peliä kehittämään lisää animaattoreita ja teki pelistä mainoksia. Vuonna 2008 Club Penguinin pelaajamäärä oli yli 15 miljoonaa.
Club Penguin lakkautettiin 29. maaliskuuta 2017, ja samana päivänä julkaistiin sen seuraaja, Club Penguin Island. Disney lakkautti myöhemmin myös Club Penguin Islandin. Club Penguin Islandin epäviralliseksi korvaajaksi on muodostunut Club Penguin Rewritten.
Club Penguin syntyi pelistä nimeltä Penguin Chat.
Pelaaminen
Pelissä jokainen pelaaja ohjasi omaa pingviinihahmoaan. Pingviiniä ohjattiin klikkaamalla hiirellä kentän kohtaa, johon pelaaja halusi pingviinin saarella liikkuvan. Myös ovet toimivat pelissä klikkaamalla. Pingviinit kävelivät vaappuen oikeiden pingviinien tapaan. Pelissä oli mahdollista myös heittää lumipalloja, tanssia, istua ja vilkuttaa. Club Penguin oli saatavilla englanniksi, portugaliksi, ranskaksi, espanjaksi ja saksaksi. Saatavilla oli epävirallisia käännöksiä muillekin kielille, kuten suomeksi, ruotsiksi ja tanskaksi, mutta ne eivät välttämättä kattaneet koko peliä.
Agentit
Salaiset agentit olivat pelaajia, jotka valvoivat pelin turvallisuutta ja saattoivat antaa porttikieltoja muille pelaajille. Apunaan heillä oli puhelimen näköinen pelin sisäinen tavara, jolla he pystyivät etäsiirtymään haluamaansa paikkaan. Lisäksi agenteilla oli kymmenen salaista tehtävää suoritettavanaan, ja pelin sisällä oli agenteille tarkoitettu salainen päämaja. Agenttien pääviholliset olivat ilkeä Herbert-jääkarhu ja tämän kiltti, mutta uskollinen apuri Klutzy-rapu.
Agentiksi pääsivät ne pelaajat, jotka olivat läpäisseet Club Penguinin agenttitestin. Kutsun testiin pelaaja saattoi saada jo agenttina toimivalta pelaajalta. Salaisia agentteja oli pelissä hyvin paljon, sillä ohjeet testin suorittamiseen löytyivät internetistä.
Vuonna 2010 agenttien puhelimesta julkaistiin uusi versio. Toisin kuin entisten PSA-agenttien tehtävät, EPF-agenttien tehtävät tapahtuivat pelitilassa. Uuden tehtävän alkaessa agentin Spy Phone alkoi vilkkua punaisena, ja tehtävänanto annettiin Command Roomissa (CP). Tehtäväpaikalle saavuttaessa Spy Phone alkoi vilkkua vihreänä. Sitä painamalla pääsi minipeliin, jonka ratkaisemalla pelaaja ansaitsi pingviinilleen EPF-mitalin. Mitaleilla oli mahdollista ostaa agenttivaatteita Spy Phonen Elite Gear-osiosta. Vanhoja PSA-tehtäviä oli mahdollista suorittaa Command Roomin VR-huoneessa. Vanhojen tehtävien joukossa oli myös yksi uusi tehtävä.
Ninjat
Ninjat olivat pingviinejä, jotka olivat pelanneet Card-Jitsu-minipeliä ansaiten vöitä valkoisesta mustaan. Kun pingviini oli ansainnut mustan vyön, hänen täytyi otella senseitä vastaan. Voitettuaan sensein ninja sai naamion ja pääsyoikeuden ninjojen salaiseen piilopaikkaan. Ninjat kykenivät saamaan voimakortteja, ja he pystyivät ostamaan amuletin, jolla pääsi pelaamaan Card-Jitsu fire-, Card-Jitsu water- ja Card-Jitsu snow -minipelejä.
Pufflet
Pufflet olivat pingviinien lemmikkejä, joita pystyi ostamaan pelinsisäisestä lemmikkikaupasta. Niitä oli kymmentä eri väriä, joiden lisäksi saatavilla oli myös sateenkaari-puffle, jonka sai läpäisemällä kaikki Puffle Hotelin tehtävät, ja kultainen puffle, jonka saavutti poraamalla Mine Cavella. Rekisteröitymättömät pelaajat pystyivät ostamaan enintään kaksi pufflea, joiden värivaihtoehdot olivat sininen ja punainen. Rekisteröityneet käyttäjät pystyivät ostamaan enintään 20 pufflea. Puffleja hoidettiin virtuaalilemmikin tavoin. Niitä oli mahdollista taluttaa myös oman iglun ulkopuolella. Joitakin puffleja pystyi ottamaan mukaan peleihin. Jäsenmaksua maksaneet pelaajat pystyivät ostamaan joitain erityisiä puffleja ja puffleille hattuja, kun taas tavalliset pingviinit pystyivät hankkimaan hattuja ja erityispuffleja vain koodeilla.
Club Penguinissa järjestettiin Party-nimisiä juhlia, joista sai uuden keräilypinssin, uusia kalusteita igluun sekä vaatteita pingviinille. Juhlissa oli mahdollista kerätä NPC-hahmoista tehtyjä postimerkkejä. Tällaisia Party-henkilöitä olivat esimerkiksi PH (lyhennös sanasta: Puffle Handler) Gary (keksijä), Rockhopper (merirosvo), Cadence (DJ), Franky (soittaja), G Billy (soittaja), Petey K (soittaja), Stompin' Bob (soittaja), Aunt Arctic (lehden kirjoittaja), Sensei (ninjojen "opettaja"), Rookie (EPF apuri) ja Herbert (jääkarhu). Klutzy (rapu) oli Party-henkilö, josta ei voinut saada uniikkia postimerkkiä.
Maailma
Club Penguinissa joihinkin pelimaailman paikkoihin voi päästä vain kartan kautta, ja jotkut paikat olivat löydettävissä vain tiettyinä päivinä.
Joka pelaajalla oli oma iglunsa, jota rekisteröitynyt ja jäsenmaksua maksava pelaaja voi myös sisustaa. Muut pelaajat pystyivät menemään rekisteröitymättömän pelaajan igluun vain, jos pelaaja oli merkitty ystäväksi. Ainoastaan rekisteröityneet pelaajat pystyivät tekemään omasta iglustaan kaikille vapaakulkuisen ja ostamaan sinne tavaroita.
Lemmikkikauppa (The Pet Shop) sijaitsi Plazassa. Rekisteröityneet pelaajat pystyivät ostamaan sieltä leluja puffleilleen. Katalogista oli mahdollista ostaa muitakin lemmikkejä.
Club Penguinissa järjestettiin ajoittain juhlia, jolloin lähes koko pelimaailma oli koristeltu. Silloin peliin ilmestyi paikkoja, joihin pääsivät vain jäsenet.
Ninjojen piilopaikkaan (Ninja Hideout) pääsi Dojo Courtyard -alueelta. Sieltä ninjat pystyivät ostamaan ninja-asun, iglun ja huonekaluja.
The Penguin Times
The Penguin Times oli Club Penguinin oma lehti. Se ilmestyi joka torstai, ja se kertoi viimeisimmistä tapahtumista kuten kilpailuista, juhlista, uusista alueista ja peleistä. Lehdessä oli myös vitsejä, arvoituksia ja sarjakuvia, joita pelaajat pystyivät itse lähettämään lehteen. Lehden kirjoittaja oli Aunt Arctic, josta oli tehty peliin myös postimerkki.
Keräilypinssi
Pinssi oli pelin pikkukuva, joka asetettiin pelaajakortin vasempaan yläreunaan. Se vaihtui perjantaisin kahden viikon välein. Pinssit olivat piilotettuina eri alueille, ja ne saattoivat olla lähes mitä tahansa esineitä tai kuvia. Pinssit olivat valkoreunaisia ja pienikokoisia. Joskus pinssin saaminen näkyviin vaatii useamman esineen klikkailemista. Niitä voi olla myös piilossa jonkun esineen sisällä. Jokainen pelaaja pystyi ostamaan eri maiden lippukuvioisia pinssejä vaatekauppakatalogin takasivuilta. Joitain pinssejä oli mahdollista saada vain jäsenyydellä (engl. member tai membership).
Skansen Kronan
Skansen Kronan on linnake Hagan kaupunginosassa Göteborgissa, Ruotsissa.
Linnoitus, joka alun perin rakennettiin kaupungin muurien ulkopuolelle, sijoittuu nykyään Göteborgin kaupunkikeskustassa Hagan kaupunginosaan. Sitä käytettiin sotilasmuseona 2004 saakka. Nykyään Skansen Kronania käytetään konferensseissa ja yksityistilaisuuksissa.
Pohjois-Korean jääkiekkomaajoukkue
Pohjois-Korean jääkiekkomaajoukkue on Pohjois-Korean edustusjoukkue kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue pelaa maailmanmestaruuskilpailuissa Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n 3. divisioonassa. Maa liittyi Kansainväliseen jääkiekkoliittoon vuonna 1963, ja vuonna 2021 sillä oli 200 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa. Maassa oli vuonna 2021 kolme jäähallia.
Pintaliitos
pienoiskuva|[[USB-muistin sisäpuoli.]] Pintaliitos on elektroniikassa menetelmä liittää komponentteja suoraan piirilevylle. Pintaliitoksen etuna on komponenttien tiiviimpi asettelu ja se sallii automaation käytön kokoonpanossa ja juotoksessa, joka parantaa merkittävästi luotettavuutta ja tuo suuria säästöjä kustannuksissa. Nykyisin lähes kaikki kaupallisesti valmistettu tekniikka käyttää pintaliitostekniikkaa.
Pintaliitostekniikalla liitetyt komponentit ovat pintaliitoskomponentteja. Komponenttien paketointityypit voidaan jakaa kolmeen luokkaan:
Pintaliitoksessa komponentin liittämiseen ei käytetä kantaa mikropiirille. Pintaliitos on suurelta osin korvannut reikäpiirilevyille asennuksen. Pintaliitos voi käyttää esimerkiksi juotospalloja (Ball grid array).
Pintaliitoskomponentit ovat elektroniikassa käytettyjä pieniä komponentteja, joilla ei voi toteuttaa kaikkia perinteisemmän elektroniikan kytkentöjä. Komponenttien pienemmän koon vuoksi niillä voi kuitenkin mahduttaa kytkentöjä pienempään tilaan. Juottaminen on erilaista kuin perinteisten jalallisten komponenttien tapauksessa, koska pintaliitoskomponenteissa ei ole reikiin juotettavia jalkoja ja piirilevyyn ei tarvitse porata reikiä. Tyypillisiä käsityökaluja, joita pintaliitoskomponenttien juottamisessa käsin voidaan käyttää, ovat suurennuslasi sekä pinsetit.
Historia
Pintaliitosta on aikoinaan kutsuttu "tasoasennukseksi".
1970- ja 1980-luvuilla automaatio piirilevyjen kokoonpanossa yleistyi erilaisille laitteille. Perinteiset komponentit olivat hankalia, koska komponenttien jalat eivät aina sopineet piirilevyn rei'istä. Tästä johtuen operaattorien oli usein ratkaistava ongelmia ja pysäytettävä valmistuskoneita, joka hidasti kokoonpanoa ja nosti kustannuksia. Koska komponentien jalkojen ei tarvitse kulkea piirilevyn läpi komponentit voitiin juottaa suoraan piirilevyyn ja pintaliitos syntyi ja yleistyi nopeasti.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1938
pienoiskuva Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1938 olivat lajin 12. maailmanmestaruuskilpailut, ja ne pelattiin Prahassa, Tšekkoslovakiassa. Kanada kukisti loppuottelussa Euroopan-mestaruutensa uusineen Ison-Britannian ja voitti kymmenennen maailmanmestaruutensa. Yhdysvallat ei yllättäen selvinnyt kuuden parhaan joukkoon. Kanada joutui jatkosarjassa yllättävän tiukoille. Se voitti Saksan vasta jatkoajan jälkeen. Unkarin kanssa Kanada pelasi puolestaan tasapeliin kolmesta pelatusta pakollisesta jatkoerästä huolimatta.
Alkusarja
Alkusarjalohkojen kolme parasta etenivät jatkoon.
Jatkolohko C
Lohkojen voittajat ja Saksa etenivät välieriin. Saksa pääsi jatkoon etukäteen laaditun säännön perusteella, jonka mukaan Kanadan tai Yhdysvaltain voittaessa lohkonsa myös lohkon paras eurooppalainen joukkue pääsee mitaliotteluihin.
Laskentalajittelu
Algoritmin aikakompleksisuus on lineaarinen eli O(n). Se on stabiili, mutta ei toimi minimitilassa. Algoritmin kompleksisuudesta käytetään yleisesti myös muotoa O(n + k), missä n tarkoittaa järjesteltävien alkioiden määrää ja k alkioiden mahdollisten arvojen lukumäärää. Usein k lasketaan dynaamisesti alkioiden maksimi ja minimiarvojen erotuksena avulla.
Koska n-suuruisen syötteen järjestäminen kokonaisia alkioita vertaamalla vaatii pahimmassa tapauksessa Ω(n log n) vertailua, on laskentalajittelu varsin tehokas menetelmä, kunhan oletettu k on tarpeeksi pieni. Tarkemmin sanottuna, kun.
Laskentalajittelu tarvitsee väliaikaistaulukkoa. Näin ollen laskentalajittelu ei ole minimitila-algoritmi (vaatii ylimääräistä tilaa).
Laskentalajittelun periaate on seuraava:
Edellä oleva periaate soveltuu tapauksiin, joissa avainavaruus on pienempi kuin lajiteltavien alkioiden määrä. Ts. menetelmästä tulee käyttökelvoton, jos mahdollisia avaimia on enemmän kuin lajiteltavia avaimia, koska apuvektorin koko kasvaa valtavaksi. Tästä syystä yleisessä tapauksessa em. menetelmää sovelletaan järjestämällä aineisto samalla periaatteella useampaan kertaan eri avaimen osien suhteen: ensin vähiten merkitsevien avaimen osien suhteen edeten kohti eniten merkitseviä avaimen osia. Koska menetelmä on stabiili, säilyttävät vähiten merkitsevien osien mukaan järjestetyt osat järjestyksensä. Näin aineisto voidaan järjestää "paloittain".
Esimerkki
Esimerkki laskentalajittelusta: Olkoon A 10:n pituinen syötevektori // A[1..10] A = {5,0,1,4,4,5,0,4,1,3} // A:n sisältö Havaitaan, että vektorin A pienin arvo on 0 ja suurin 5. Periaatteen mukaisesti kohta 1. on nyt tehty. Näin ollen muodostetaan apuvektori B: Olkoon B 6:n pituinen apuvektori // B[0..5] Apuvektori B:n sisällöksi sijoitetaan numeroiden esiintymien lukumäärät: B = {2,2,0,1,3,2} Nollia siis 2, ykkösiä 2, kakkosia 0, kolmosia 1, nelosia 3 ja vitosia 2. Periaatteen kohta 2. on nyt tehty. Seuraavaksi kohta 3, eli lukujen kumulointi: B = {2,4,4,5,8,10} Eli: 1. alkio -> 2 1. alkio + 2. alkio -> 4 1. alkio + 2. alkio + 3. alkio -> 4 1. alkio + 2. alkio + 3. alkio + 4. alkio -> 5 1. alkio + 2. alkio + 3. alkio + 4. alkio + 5. alkio -> 8 1. alkio + 2. alkio + 3. alkio + 4. alkio + 5. alkio + 6. alkio -> 10 Nyt kohta 3. on tehty. Havaitaan myös, että B:n viimeisen alkion kumuloitunut arvo (10) on sama kuin syötevektorin A viimeinen indeksi. Seuraavaksi kohta 4. Olkoon C 10:n pituinen tulosvektori // C[1..10] Kohta 4. tehty, siirrytään kohtaan 5. Aluksi C = {, , , , , , , , , , } Lähdetään käymään vektoria A läpi lopusta alkuun päin. Viimeinen luku A:ssa on 3. Katsotaan apuvektorista B sen sijainti tulosvektorissa C. Kolmonen menee siis paikalle 5. (Koska B[3] = 5). C = {, , , ,3, , , , , } Vähennetään B[3]:n arvoa yhdellä. Toiseksi viimeinen luku A:ssa on 1. Sen paikka on 4. (Koska B[1] = 4) C = {, , ,1,3, , , , , } Vähennetään B[1]:n arvoa yhdellä. Jatketaan taaksepäin: luku 4, sen paikka on 8. (Koska B[4] = 8) C = {, , ,1,3, , ,4, , } Vähennetään B[4]:n arvoa yhdellä. Luku 0, sen paikka on 2. C = { ,0, ,1,3,, ,4, , } Vähennetään B[0]:n arvoa yhdellä. Luku 5, sen paikka on 10. C = { ,0, ,1,3,, ,4, ,5} Vähennetään B[5]:n arvoa yhdellä. Luku 4, sen paikka on nyt 7. C = { ,0, ,1,3, ,4,4, ,5} Vähennetään B[4]:n arvoa yhdellä. Luku 4, sen paikka on nyt 6. C = { ,0, ,1,3,4,4,4, ,5} Vähennetään B[4]:n arvoa yhdellä. Luku 1, sen paikka on nyt 3. C = { ,0,1,1,3,4,4,4, ,5} Vähennetään B[1]:n arvoa yhdellä. Luku 0, sen paikka on nyt 1. C = {0,0,1,1,3,4,4,4, ,5} Vähennetään B[0]:n arvoa yhdellä. Viimeinen käsiteltävä luku on 5, sen paikka on nyt 9. C = {0,0,1,1,3,4,4,4,5,5} Vähennetään B[5]:n arvoa yhdellä. Näin koko syötevektori käytiin läpi ja tulosvektori sisältää samat arvot kuin syötevektori, stabiilisti lajiteltuna.
PKL
Lyhenne PKL tai Pkl voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kultainen kulma
pienoiskuva|Kultaisen kulman Ψ ja sen eksplementtikulman suhde on kultainen leikkaus φ.Kultainen kulma on geometriassa kulma, jonka suuruus määräytyy kultaisen leikkauksen mukaisesta suhteesta täydestä kulmasta. Täysi kulma jaetaan kahteen osaan, jotka ovat toistensa eksplementtikulmia. Kultainen kulma on näistä kahdesta pienempi Ψ, joka toteuttaa kultaisen leikkauksen (suhde φ ≈ 1,618034) ja missä kulmien summa on täysi kulma eli esimerkiksi asteina. Eräs kultaisen kulman määrittävän lauseke on Eri kulma-asteikoilla saadaan tästä
Tarrha
Tarrha (joskus Tarra; myös Tarrhos,, Tarba, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Sfakián kunnan alueella lähellä Agía Roumélin kylää.
Maantiede
Tarrhan poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Kreetan lounaisosissa saaren etelärannikolla, nykyisin Samarián rotkona tunnetun rotkon eteläpäässä rotkossa virtaavan, kaupungista nimensä saaneen Tarrhaios (nyk. Tarraíos) -virran rannalla. Kaupunki oli rakennettu pienen matkan päähän merenrannasta nykyisen Palaiá Agía Roumélin (”Vanha Agía Rouméli”) eli Ylemmän Agía Roumélin kohdalle. Maanpinta kaupungin paikalla on noussut antiikin ajoista noin 3,6 metriä.
Historia
Tarrhan asutus oli mahdollisesti peräisin minolaiselta kaudelta eli Kreetan pronssikaudelta. Antiikin ajan kaupungin asema poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona tunnetaan heikosti. Se on luetteloitu polikseksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Kaupunki oli polis ainakin hellenistisellä ja todennäköisesti jo klassisella kaudella, ja mahdollisesti jo arkaaisellakin kaudella. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Tarrhaios.
Tarrha löi omaa hopearahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Varhaisin maininta kaupungista on peräisin Theofrastokselta. 300–200-luvuilla eaa. Tarrha oli todennäköisesti osa Vuoristolaisten liittoa eli Kreetan lounaisosien vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Elyros, Lissos, Syia, Poikilassos ja Hyrtakina. 100-luvun eaa. alkupuolella se oli puolestaan mukana Kreetan liitossa.
Tarrha ja sen satama kukoistivat vielä roomalaisella ja bysanttilaisella kaudella. Se mainitaan vielä Ptolemaioksella sekä Stadiasmus Maris Magnissa. Tarrha tuotti muun muassa lasiesineitä. Sen muita elinkeinoja olivat paimennus, mehiläistarhaus ja vuorilla kasvaneen puutavaran tuotanto sekä näihin liittynyt merikauppa.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Apollon kävi Tarrhan alueella lepäämässä surmattuaan Pythonin ja rakastui siellä nymfi Akakallikseen. Heidän syleilynsä kestivät niin kauan, että Apollon unohti käynnistää aamunkoiton. Tästä seurasi pisin koskaan koettu yö. Tarrhaa on joskus arveltu yhdeksi Apollonin varhaisimmista kulttipaikoista. Kaupunki tunnettiin Apollonin oraakkelistaan ja pyhäköstään sekä näkijä Karmanorin kotipaikkana. Sieltä oli kotoisin myös ensimmäisellä vuosisadalla elänyt grammaatikko Lukillos.
Veronika Halder
Halder sijoittui maailmancupissa 2001–2002 yhdeksänneksi ja oli yksiköissä kymmenes vuoden 2002 EM-kilpailuissa. Seuraavalla kaudella hän paransi maailmancupin kokonaiskilpailun sijoituksensa kuudenneksi ja ylsi viidennelle tilalle MM-kisoissa. Halder oli vuonna 2004 MM-kilpailujen viides ja oli samalla sijalla myös maailmancupissa, jonka lisäksi hän oli voittamassa EM-pronssia joukkuekilpailussa.
Tarrha
Historia
Tarrha hylättiin 300–400-luvulla jaa., tai viimeistään 600-luvulla saraseenien hyökkäysten alettua. Kaupungin säilyneet muinaisjäänteet kuvattiin kirjallisesti ensimmäisen kerran 1400-luvulla, ja paikka tunnistettiin Tarrhaksi 1800-luvulla.
Veronika Halder
Halder oli Torinon olympialaisissa 2006 viidenneksi nopein ja sijoittui maailmancupissa viidenneksi. Hän sai pronssia yksiköissä vuoden 2008 EM-kilpailuissa ja sijoittui kisoissa neljänneksi 2010. Halder oli yksikkökilpailun kahdestoista olympialaisissa 2010.
Tarrha
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Tarrhasta löydettyjä lasiastioita, 400 eaa.–200-luku jaa. [[Chanián arkeologinen museo.]]
Tarrhan paikalla on säilynyt joitakin antiikin aikaisia raunioita. Varhaisempien matkakuvausten perusteella niitä on ollut näkyvissä enemmän vielä 1400-luvulla.
Tarrhassa oli Apollon Tarrhaiokselle omistettu temppeli ja parantola. Temppeli sijaitsi oletettavasti nykyisen Neitsyt Marian (Panagía) kirkon paikalla virran länsirannalla. Temppelin osat oli myöhemmin käytetty toiseen rakennukseen, jonka raunioiden paikalle nykyinen kirkko puolestaan on tehty. Paikalla on säilynyt temppelin rakennuskivien lisäksi mosaiikkilattiaa, joka on ajoitettu ensimmäiselle vuosisadalle eaa.
Virran itäpuolella on roomalaisaikaisten linnoitusmuurien ja muiden rakennusten jäänteitä. Pieniä suhteellisen korkeita muurinosia on edelleen pystyssä. Myös myöhempien rakenteiden alla olevista vanhemmista, kreikkalaisen kauden muureista on säilynyt joitakin jäänteitä. Kaupungin hautausmaita on löydetty muun muassa sen länsipuolelta. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa lasiesineitä ja niiden osia.
Antanavas
Antanavas on lounaisessa Liettuassa, Marijampolėn läänissä sijaitseva kirkonkylä. Se kuuluu Kazlų Rūdan kuntaan. Vuonna 2001 siellä oli 695 asukasta.
Ladun seisake
Ladun seisake oli rautatien seisake Vuokatin urheiluopiston alueella Sotkamon kunnan Vuokatin kylässä rataosalla. Liikennepaikka sijaitsi hieman yli kilometrin päässä Vuokatin rautatieasemalta Joensuun suuntaan.
Latu avattiin liikenteelle 1. huhtikuuta 1947, ja aikataulunmukainen henkilöliikenne lakkautettiin 17. elokuuta 1993. Itse liikennepaikka lakkautettiin vasta 9. tammikuuta 2005.
Seisakkeen vanha betonikatos on yhä olemassa.
Kaksi sydäntä tahdissa
Kaksi sydäntä tahdissa on Lloyd Baconin ohjaama yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä kuvattu musikaalikomediaelokuva vuodelta 1953. Kaksi sydäntä tahdissa -elokuvan pääosissa ovat Donald O’Connor, Janet Leigh ja Buddy Hackett elokuvadebyytissään.
Elokuvan käsikirjoituksen laativat Oscar Brodney ja Don McGuire. Elokuvan tuottajina toimivat Leonard Goldstein ja Ted Richmond Universal Picturesille. Henry Mancini sävelsi elokuvaan musiikin. Kaksi sydäntä tahdissa sai ensi-iltansa 6. joulukuuta vuonna 1953 Yhdysvalloissa. Kalifornian Los Angelesin ensi-ilta oli 30. joulukuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 23. heinäkuuta vuonna 1954.
Kaksi sydäntä tahdissa -elokuvan otoksia käytettiin Columbon jaksossa "Sammunut tähti" vuonna 1975. Jaksossa vanhentunut Janet Leigh näyttelee eläköitynyttä Hollywood-tanssija ja -laulajaa, joka katselee haikeana Kaksi sydäntä tahdissa -elokuvaa.
John Loder
John Loder (oik. John Muir Lowe ) oli brittiläis-yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvista Kuningas Salomon kaivokset (1937) ja Sabotaasi (1936).
Ura
Loder aloitti elokuvauransa Saksassa 1926 (Rouva ei halua lapsia). Sieltä hän siirtyi Hollywoodiin, jossa hän esiintyi muun muassa Paramountin ensimmäisessä äänielokuvassa The Doctor's Secret (1929). 1930-luvulla hän palasi Britanniaan, jossa hänestä tuli suosittu elokuvatähti. Kun toinen maailmansota syttyi Loder palasi Yhdysvaltoihin, mutta hän sai pääosia vain B-elokuvissa ja pikkurooleja muissa elokuvissa. Hän esiintyi Broadwayllä ennen kuin palasi Britanniaan 1950-luvun alussa. Parin elokuvan jälkeen hän vetäytyi vaimonsa kanssa ranchilleen Argentiinaan. Hän teki vielä kaksi elokuvaa (1965 ja 1970).
Yksityiselämä
Loder oli naimisissa neljä kertaa:
Kumandinit
Kumandinit ovat Venäjällä Altain tasavallassa, Altain aluepiirissä ja Kemerovon alueella asuva kansanryhmä, joka puhuu altain kielen pohjoismurteisiin kuuluvaa kumandia. Neuvostoaikana heitä pidettiin altailaisina. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
M. G. Stenius
Mårten Gabriel Stenius (11. toukokuuta 1844 Kontiolahti – 22. huhtikuuta 1906 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen kauppapuutarhuri, puutarhasuunnittelija ja Haagan huvilakaupungin perustaja.
Kumandinit
Kumandinit asuvat etupäässä Altain aluepiirin Soltonin ja Krasnogorskojen piireissä sekä Altain tasavallan Turotšakin piirissä. Vuonna 1926 heitä laskettiin olevan 6 300 henkeä. Seuraavan kerran kumandinit rekisteröitiin erillisenä kansana vuoden 2002 väestönlaskennassa, jolloin heitä oli yhteensä 3 100. Kumandin kieltä ilmoitti osaavansa 1 000 henkeä. 99,7 % kumandineistä puhuu venäjää. Alueellisesti he jakautuivat seuraavasti:
Kumandinien kuten muidenkin altailaisryhmien esi-isiä ovat turkkilaiset heimot, joihin on sulautunut samojedejä ja kettejä. Kumandi ja altain muut pohjoismurteet kuuluvat turkkilaisten kielten uiguurilais-oguusilaiseen ryhmään. Kumandilla on yhteisiä piirteitä myös šoorin sekä osittain hakassin kanssa. Etelämurteet, joihin altain kirjakieli perustuu, kuuluvat kirgiisiläis-kiptšakkilaiseen ryhmään. Tämän takia erot kumandin ja altain kirjakielen välillä ovat huomattavat. Eräät tutkijat pitävät kumandia erillisenä kielenä.
M. G. Stenius
Lapsuus ja koulutus
M. G. Stenius kuului vanhaan suomalaiseen Steniuksen sukuun. Hänen vanhempansa olivat Kontiolahden kappalainen Bengt Mårten Stenius ja Kristina Elisabeth Winter.
Stenius oli vain kaksivuotias isänsä kuollessa, eikä varattomalla perheellä ollut varaa lasten koulutukseen. Hän kävi lyhyen ajan koulua Kuopiossa ja pääsi Varkauden tehtaalle apteekkarin oppilaaksi. Farmaseutintutkinnon hän läpäisi 1863 Kuopiossa. Työskennellessään apteekin puutarhassa lääkeyrttien kanssa hän kiinnostui puutarhanhoidosta. Proviisorin tutkintoon tarvittiin hyvät tiedot kasvitieteestä, joten Stenius haki alan tietämystä Kööpenhaminan maatalouskorkeakoulusta. Kolmen vuoden opintojen jälkeen hän suoritti candidatus hortulanus -tutkinnon 1871 ja haki sen jälkeen vielä lisäoppia Pietarin keisarillisesta pomologisesta puutarhasta. Stenius oli ensimmäinen suomalainen muodollisen koulutuksen saanut puutarhasuunnittelija.
Elämäntyö
Palattuaan Suomeen 1872 Stenius sai ensimmäiseksi tehtäväkseen suunnitella Turun Tähtitorninvuoren eli nykyisen Vartiovuoren puiston, jonne tulevat paviljongit ja muut rakennukset suunnitteli arkkitehti Frans Sjöström. Helsinkiin Stenius perusti 1873 yhdessä puutarhuri Fredrik Paludanin kanssa kauppapuutarhan. Leppäsuolla sijainnut puutarha oli pian Suomen suurin, ja sen oheen Stenius perusti maan ensimmäisen kukkakaupan Helsingin keskustaan 1879. Senaatin avustuksella hän aloitti puutarhallaan opetustoiminnan, jonka tuloksena Suomeen syntyi kokonainen sukupolvi kauppapuutarhureita.
Steniuksen perustama Steniuksen perustama kukkakauppa toimi Kluuvikadulla 1930-luvulle saakka. Nykyisin sen seuraajana voidaan pitää Lauttasaaressa toimivaa Kukkakauppa Steniusta.
Stenius oli perustamassa puutarhayhdistystä sekä Turkuun että Helsinkiin ja hän johti useita Helsingfors Trädgårdsgille -yhdistyksen puutarhanäyttelyitä Ylioppilastalossa ja Palokunnantalossa. Steniuksen puutarhakoulu lakkautettiin, kun Suomen Puutarhayhdistys perusti oman koulun Helsingin Eläintarhaan. Stenius suunnitteli puutarhoja huviloihin, kartanoihin ja parantoloihin sekä puistoja Helsinkiin, Imatralle, Kuopioon, Käkisalmeen, Mäntän ruukkiin ja Sortavalaan.
Kilpailu puutarha-alalla kiristyi ja johtaminen kävi liiaksi yhden miehen voimille. Leppäsuon puutarhan omistajaksi tuli 1895 Aktiebolaget M. G. Stenius, jonka toimitusjohtajana Stenius työskenteli vähän aikaa, mutta keskittyi sitten yrityksen kiinteistöihin. Huopalahden rautatieaseman ympäristöön nouseva Haagan huvilakaupunki oli 1900-luvun alkuvuosina keskeisessä asemassa Steniuksen kehitellessä ideoitaan. Stenius oli ostanut 1886 Helsingin ulkopuolelta Huopalahdesta Backaksen tilan turvatakseen yrityksensä jatkuvuuden, sillä Leppäsuon puutarha sijaitsi vuokramaalla ja hän ei voinut olla varma vuokrasuhteen jatkumisesta. Backakseen Stenius perusti laajan puutarhan kasvihuoneineen, joissa kasvatettiin ruukkuruusuja ja keittiökasviksia. Kun Helsingin ja Turun välinen rautatie linjattiin Huopalahden kylän läpi, sinne ilmaantui uusia mahdollisuuksia.
Steniuksen aloitteesta arkkitehti Lars Sonck laati Haagan huvilakaupungiksi nimetyn uuden yhdyskunnan ensimmäisen asemakaavan, joka valmistui 1901. Haagan ensimmäiset huvilat rakennettiin vuokramaalle, jonka yhtiö omisti. Stenius rakennutti myös itselleen huvilan, jonne hän perheineen muutti 1904. Hän laati usean huvilan piirustukset, mutta ei saanut pitkään seurata Haagan kehitystä, sillä hän kuoli huvilassaan sydänkohtaukseen 1906.
Marc Gassot
Marc-Fredrik Marie Philippe Gassot (s. 28. joulukuuta 1971 Kuopio) on suomalais-ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterituotannoissa.
M. G. Stenius
Elämäntyö
Steniuksen kuoltua M. G. Stenius Oy:n johdossa jatkoi hänen poikansa Sigurd Stenius, jonka aikana yhtiö tilasi arkkitehti Eliel Saariselta kunnianhimoisen Munkkiniemi–Haaga-suunnitelman.
Marc Gassot
Elämä ja ura
Gassot’n äiti on suomalainen ja isä ranskalainen journalisti Philippe Gassot. Hän vietti varhaislapsuutensa Pariisissa ja oppi ensimmäisenä kielenään ranskan. Vanhempien erottua 1970-luvun lopulla Gassot muutti 6-vuotiaana äitinsä kanssa Siilinjärvelle. Hän opiskeli tiedotusoppia Pohjois-Savon opistossa 1992–1993 ja näyttelijäntyötä Lahden kansanopistossa 1995–1996. Gassot valmistui Teatterikorkeakoulusta 2002 ja Jacques Lecoqin teatterikoulusta 2006. Hän on opiskellut myös École Philippe Gaulierissa 2018 ja 2021. Hänen erityistaitoihinsa kuuluvat miimi ja klovneria. Gassot on näytellyt Turun kaupunginteatterissa, Espoon kaupunginteatterissa, Teatteri Takomossa, KOM-teatterissa, Tampereen Teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa.
Gassot voitti miimiesityksellään Dark Side of the Mime vuoden 2014 Teatteriteko-palkinnon. Hänet valittiin myös 2014 Vuoden teatterinäyttelijäksi. Gassot on työskennellyt tanskalaisessa Out Balanz -ryhmän esityksessä Next Door vuodesta 2013. Esitys Next Door voitti Brightonin BE Festivalin juryn pääpalkinnon sekä yleisöpalkinnon vuonna 2013. Next Door on vieraillut muun muassa Edinburgh Fringe-, CPH Stage-, Skena Up-, sekä Chicago Physical Theatre Festival -festivaaleilla. Suomessa Gassot on näytellyt TV-sarjoissa Pysäyttäkää Nyqvist, Suden hetki, Melkein totta, Aktivistit ja Keisari Aarnio.
Östersundomin kirkko
Östersundomin eli Itäsalmen kirkko (ruots. Östersundoms kyrka) on Helsingissä sijaitseva kirkko, joka ennen vuotta 2009 kuului Sipooseen. Kirkko on nykyisen Helsingin vanhin. Östersundomin kirkko siirtyi vuoden 2009 alusta Sipoon suomalaiselta ja ruotsalaiselta seurakunnalta Helsingin Mikaelin seurakunnalle ja Matteus församlingille Sipoon lounaisosien liittyessä osaksi Helsinkiä.
Kappelin historiaa
Alun perin Östersundomiin rakennettiin rukoushuone saariston asujaimiston tarpeisiin 1600-luvun jälkipuolella, mutta tarkka rakentamisajankohta ei ole tiedossa. Aiempina vuosisatoina kappelin luo päästiin vesitse. Östersundomin rukoushuonetta kutsuttiin 1690-luvulta alkaen Östersundomin kappeliksi, vaikka Östersundom ei virallisesti ollutkaan saanut kappeliseurakunnan asemaa. Kappeliseurakuntaan kuuluivat 1600-luvun lopulla Sipoosta Itäsalmi, Granö, Talosaari, Gumböle ja Kärr sekä Helsingin pitäjästä hallinnollisesti Sipooseen kuuluneet Puotila, Vuosaari, Mellunkylä, Länsisalmi, Westerkullan kartano, Hakunila ja Sotunki.
Kappeli kärsi isonvihan aikana erittäin pahoja vaurioita, ja pikkuvihan jälkeen 1700-luvun puolivälissä se oli niin huonossa kunnossa, että se täytyi purkaa.
Kirkkorakennus
Uuden kappelin rakentaminen entiselle paikalleen alkoi vuonna 1753 ja rakennustyö valmistui seuraavana vuonna. Puinen rakennus on tornillinen, matalaseinäinen, korkeakattoinen, päädyistään särmätty ja aumattu pitkäkirkko. Sisäkatteena on särmikäs puuholvaus. Kirkkorakennukseen liittyy koillisnurkassa sakasti ja länsipäädyssä eteinen, jonka päällä on korkeahuippuinen torni. Sen kellot ovat vuosilta 1755 ja 1773. Kirkon pinta-ala on 200 neliötä, 6-äänikertaiset urut on valmistanut Urkurakentamo Veikko Virtanen vuonna 1968. Kirkon alttaritaulu Jeesus tyynnyttää myrskyn on vuodelta 1934 ja sen on maalannut Hjördis Nyberg. Votiivitaulu pohjoisseinällä kuvaa Kustaa II Aadolfia ja Kaarle XII:ta Kristuksen ristin juurella. Muu kirkossa oleva irtaimisto on saatu pääasiassa lahjoitusten kautta. Lehterikaiteen tussipiirrokset on tehnyt 1700-luvun jälkipuoliskolla Georg Christopher Killian.
Kappeli korjattiin perusteellisesti vuonna 1895, jolloin se sai muun muassa uuden kellotapulin. Kappeli sai keskuslämmityksen vuonna 1912 ja sähkövalot asennettiin 1948. Vuonna 2003 kappelissa uusittiin sähköasennuksia ja se maalattiin sisältä. Samana vuonna kappelin nimi muuttui Östersundomin kirkoksi.
Vaikka kirkko hautausmaineen kuuluu nykyään Helsingin seurakuntayhtymälle, sipoolaiset voivat vuoteen 2040 saakka lunastaa hautausmaasta hautapaikan, ja sukuhautojen käyttöoikeus säilyy myös tämän jälkeen.
Aiheesta muualla
60.24945°N, 25.18767°W
Väri (täsmennyssivu)
Väri voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Keijärvi (järvi Ylöjärvellä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 141 hehtaaria eli 1,4 neliökilometriä. Keijärvi alkaa Vaasantien kohdalta ja jatkuu pohjoissuunnassa aina Asuntilaan asti. Keijärvi on tärkeä osa Ylöjärven kaupunkikuvaa ja esimerkiksi Ylöjärven kaupungintalon valtuustosalista aukeaa näkymä järvelle. Se on 3,1 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järven pohjoispää on kapea ja ilmeeltään lahtimainen järvenosa. Järven keskiosassa itään työntyy lyhyt Runnunlahti. Myös pieni Suojaistenlahti voidaan mainita. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka sijaitsee Runnunlahden edustalla. Tähän Pukkisaareen tulee rannasta lyhyt pengertie. Saarella on useita rakennuksia.
Järven rantaviivan pituus on 11 kilometriä. Järven länsiranta ja sen pohjoispään itäranta on rakennettu täyteen Ylöjärven keskustaajaman asuinalueita. Muut järvenrannat ovat metsä- tai peltomaata. Itärannassa kohoaa Runnunlahden eteläpuolella kallioinen Isomäki ja lounaisrannan muodostaa Teivaalanharjun rinteet. Keijärven eteläpään halki kulkee Tampere–Seinäjoki-rautatie, joka erottaa Keijärvestä pienen lammen. Keijärven ja kyseisen lammen välillä kulkee venetunneli. Järven vieressä kulkee radan suuntaisena valtatie 3.
Virkistys ja kalastus
Järven rannalla on kaksi Ylöjärven kaupungin virallista uimarantaa, Aron ranta ja Räikän ranta. Lisäksi Aron rannan tuntumassa on soutuveneranta. Keijärvessä ei saa käyttää motorisoituja kulkuvälineitä.
Keijärven kalalajeihin kuuluvat hauki, ahven, kiiski, muikku, lahna, sorva, ja särki. Siikaa ja muikkua kalastetaan yleisesti verkoilla. Uisteleminen on hieman harvinaisempaa moottorivenekiellosta johtuen, mutta uistellen saatavat kalat ovat siika, hauki, ahven ja lahna. Vesistöön on istutettu kuhaa, järvitaimenta, kirjolohta sekä planktonsiikaa. Keijärven pohjassa on monia lähteitä, jotka voivat heikentää Keijärven jääpeitettä talvisin. Keijärven jäällä liikkuessa pitääkin olla varovainen, vaikka jään paksuus olisi riittävä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Keijärven valuma-alueeseen (35.313) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144 metriä mpy. Järven länsirantaan laskee taajama-alueelta kaksi ojaa ja järven pohjoispäähän yksi oja. Suurin oja laskee Suojastenlahteen, joka on hyvin rehevöitynyt. Järven laskupuro on Myllypuro, joka alkaa Runnunlahdesta ja laskee yli kolmen kilometrin päässä Näsijärveen ensin Lielahden Nuorlahteen ja siitä edelleen Siivikkalanlahteen.
Nikolai Tirkkonen
Frans Nikolai Tirkkonen (5. huhtikuuta 1875 Tampere – 17. joulukuuta 1926 Tampere) oli suomalainen kauppias ja kauppaneuvos (1919).
Lapsuus ja nuoruus
Nikolai Tirkkosen isä oli Johan (Juhana) (s. 28.4.1841 Joroinen, k. 10.10.1892 Tampere) ja äiti Hedvig Maria (s. 19.12.1842 Tyrvää, k. 2.1.1919 Tampere). Vanhemmat olivat vuonna 1869 ryhtyneet kulkukauppiaiksi ja kiersivät hevoskuormineen pitkin Savoa ja Keski-Suomea. Kauppa sujui hyvin ja muutaman vuoden jälkeen he ostivat myyntikojun Tampereen kauppatorin laidan ns. pilaripuodeista. Samana vuonna kuin poika Nikolai syntyi, he siirsivät menestyvän kangas- ja lankakauppansa puutaloon Kauppakatu kuuteen.
Vuosi isänsä kuoleman jälkeen Nikolai Tirkkonen lähti kauppiaan oppiin ulkomaille, Berliiniin, Lontooseen ja Pariisiin. Leskeksi jäänyt Maria Tirkkonen jatkoi kaupan hoitoa.
Tirkkosen talo ja liiketoiminnan laajeneminen
thumb|Jugendtyyliä edustava Tirkkosen talo. Palattuaan takaisin Suomeen Nikolai Tirkkonen jatkoi kauppatoimintaa yhdessä äitinsä kanssa. Vuonna 1901 vanhan puisen kauppatalon paikalle valmistui Tirkkosen kauppahuoneelle Kuninkaankadun ja Kauppakadun kulmaan jugendtyylinen kolmikerroksinen Tirkkosen liiketalo, jonka olivat suunnitelleet arkkitehdit Lars Sonck ja Birger Federley.
Taloa laajennettiin jo vuonna 1906 Kuninkaankadun puolelle. Samalla talossa otettiin käyttöön erikoisuus, englannista hankittu sisäinen putkiposti. Paineilmalla toimiva järjestelmä kuljetti kuitit ja rahat 13 eri osastolta pääkassaan, joka palautti loppurahat kuitteineen. Tirkkosen kauppahuoneella oli käytössään myös Tampereen ensimmäinen pakettiauto, joka hankittiin vuonna 1910.
Nikolai Tirkkonen johti kauppahuoneen kangasmyymälää, joka oli sijoitettu Berliinistä otetun mallin mukaan kahteen kerrokseen. Äiti Maria vastasi lankaosasta. Molemmat asuivat liiketalon kolmannessa kerroksessa.
Nikolain Tirkkonen aloitti myös liikkeensä myymien tuotteiden postimyynnin. Myös tämän idean hän oli lainannut ulkomailta. Vuonna 1903 ilmestyi ensimmäinen Tirkkosen Muotijournaali, jossa esiteltiin muun muassa kangastuotteita ja alusasusteita.
Näsilinnan suihkukaivo
Vuonna 1909, toiminimi J. Tirkkosen 40-vuotisen toiminnan juhlapäivänä, Nikolai Tirkkonen lahjoitti Tampereen kaupungille varat suihkukaivon hankkimiseen. Varoilla rakennettiin vuonna 1913 valmistunut suuri Näsikallion suihkukaivo Mustanlahden kallion etelärinteeseen Hämeenpuiston pohjoispäähän. Suihkukaivon kolme pronssiveistosta teki kuvanveistäjä Emil Wikström ja graniittiset muut rakennelmat suunnitteli arkkitehti Birger Federley.
Perhesuhteet
Nikolai Tirkkonen oli naimisissa Fanny Maria Törnuddin (s. 17.11.1876 Ilmajoki) kanssa. Pariskunnalla oli kaksi lasta, Tauno Juhani Uolevi (s. 2.8.1898) ja Erkki Juhani (s. 27.5.1901).
Karamelli
thumb|Lautasellinen karamellia rikottuna. Karamelli on sokeria kuumentamalla valmistettu ruskea sulate. Sitä käytetään erilaisissa vanukkaissa ja muissa jälkiruuissa sekä makeisissa. Karamellia käytetään myös elintarvikkeiden väriaineena (E150a, sokerikulööri).
Valmistettaessa karamellia sokeri kuumennetaan hitaasti n. 170 °C lämpötilaan, kunnes väri muuttuu halutuksi (vaalean ruskeasta tumman ruskeaan). Kuumennettaessa sokerin molekyylit hajoavat ja muodostavat uusia yhdisteitä, joilla on karamellille tyypillinen väri ja aromi.
Puhekielessä karamelli-nimitystä käytetään usein mistä hyvänsä makeisista.
Tähdet, tähdet (1. tuotantokausi)
Tähdet, tähdet -televisiosarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla 9. maaliskuuta – 27. huhtikuuta 2014. Kaudella Suomen parhaan esiintyjän-tittelistä kilpailivat Jari Sillanpää, Vicky Rosti, Olli Herman, Diandra, Timo Rautiainen, Irina, Laura Pyrrö ja Stig. Alun perin Stigin tilalla ohjelmassa piti esiintyä rap-artisti Juno, mutta hän joutui vetäytymään ohjelmasta vedoten aikatauluihinsa.
Kahdeksan suoraa lähetytystä kattaneella kaudella artistit esittivät viikoittain vaihtuvan genren mukaisia kappaleita.
Vakiotuomareina kaudella toimivat Maria Veitola ja Juhani Merimaa. Viikoittain ohjelmassa nähtiin tuomarina myös yksi kyseisen viikon musiikkigenren ammattilainen. Kauden juonsi Mikko Leppilampi. Sairastumisen vuoksi Juhani Merimaa ei tuomaroinut lainkaan semifinaalissa sekä kauden päättäneessä finaalissa.
Finaalissa ohjelman voittanut Jari Sillanpää sai 59,5 % annetuista äänistä.
1. suora lähetys (9.3.2014)
Ensimmäisen lähetyksen teemana oli hip hop ja vierailevana tuomarina toimi rap-artisti Iso H. Ensimmäisessä jaksossa kukaan kilpailijoista ei vielä pudonnut.
2. suora lähetys (16.3.2014)
Toisen lähetyksen teemana oli 1980-luvun pop ja vierailevana tuomarina toimi Ressu Redford. Timo Rautiainen sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
3. suora lähetys (23.3.2014)
Kolmannen lähetyksen teemana oli ooppera ja vierailevana tuomarina toimi Lilli Paasikivi. Stig sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
4. suora lähetys (30.3.2014)
Neljännen lähetyksen teemana oli R&B- ja Soulmusiikki ja vierailevana tuomarina toimi Sami Saari. Vicky Rosti sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
5. suora lähetys (6.4.2014)
Viidennen lähetyksen teemana oli Heavy Rock ja vierailevana tuomarina toimi Timo Kotipelto. Laura Pyrrö sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
6. suora lähetys (13.4.2014)
Kuudennen lähetyksen teemoina olivat diskomusiikki sekä kilpailijoiden väliset duetot. Vierailevana tuomarina toimi Eini. Irina sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
7. suora lähetys (20.4.2014)
Seitsemännen lähetyksen teemoina olivat musikaali sekä reggae. Vierailevana tuomarina toimivat Marco Bjurström ja Pelle Miljoona. Olli Herman sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta juuri ennen finaalia.
8. suora lähetys (27.4.2014)
Kahdeksannessa lähetyksessä, eli finaalissa finalistit Diandra ja Jari Sillanpää esittivät valitsemansa kappaleen kuluneelta kaudelta, yhden oman kappaleensa sekä kappaleen teemalla "kaikkien aikojen biisi". Vierailevana tuomarina toimi Danny. Jari Sillanpää sai finaalissa 59,5 prosenttia annetuista äänistä ja voitti kilpailun.
Apollinari Vasnetsov
thumb|200px|Apollinari Vasnetsov
Apollinari Mihailovitš Vasnetsov (6. elokuuta (J: 25. heinäkuuta) 1856 Rjabovo Vjatkan kuvernementissä - 23. tammikuuta 1933 Moskova) oli venäläinen taidemaalari ja graafikko, jonka veli on tunnetumpi Viktor Vasnetsov. Hän oli erikoistunut näkymiin Moskovan keskiaikaisesta historiasta.
Vasnetsov oli taidemaalari ja graafikko. Hän ei koskaan saanut akateemista taidekoulutusta. Hän opiskeli vanhemman veljensä Viktor Vasnetsovin johdolla, joka oli kuuluisa venäläinen taidemaalari. Vuodesta 1882 Apollinari Vasnetsov ja veljensä Viktor Vasnetsov asuivat ja työskentelivät Abramtsevossa, jossa hän sai vaikutteita Vasili Polenovilta. Vuosina 1898-1899 hän matkusteli ympäri Eurooppaa. Venäjän luonnon eeppisten maisemien lisäksi hän loi oman tyylinsä historiallisen maisemamaalaustyylinsä historiallisen ja arkeologisen tiedon perusteella. Hänen maalauksensa esittävät visuaalisen kuvan keskiaikaisesta Moskovasta. Hän oli Vaeltajien jäsen vuodesta 1900 alkaen ja Keisarillisen taideakatemian akateemikko vuodesta 1900. Hän oli yksi Mir iskusstvan perustajista ja ohjaajista.
Pikkuplaneetta 3586 Vasnetsov, jonka löysi neuvostoliittolainen astronomi Ljudmila Žuravljova vuonna 1978, on nimetty Viktor ja Apollinari Vasnetsovin mukaan.
Allen Collins
Elämä ja ura
Collins meni naimisiin vuonna 1970 Kathy Johnsin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi tytärtä. Häissä olivat vieraina Lynyrd Skynyrdin jäsenet, mutta Johns pelkäsi heidän pitkien hiuksensa häiritsevän vanhempiaan. Ratkaisuksi jäsenet kätkivät hiuksensa peruukkien alle. Yhtye soitti hääjuhlissa ensimmäistä kertaa kappaleen "Free Bird". Collins oli tuottelias säveltäjä ja kirjoitti useita tunnettuja Lynyrd Skynyrdin kappaleita, kuten "Free Bird", "Gimme Three Steps" ja "That Smell". Yhtye sai levytyssopimuksen vuonna 1972 ja nousi suosioon debyyttialbumi Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerdin ilmestyttyä.