cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bonnier Publications
Tieteen Kuvalehti
Tieteen Kuvalehti on Pohjoismaiden suurin yleistajuinen tiedettä (etenkin kulttuuria, luontoa, tekniikkaa ja lääketiedettä) käsittelevä aikakauslehti. Suomenkielinen Tieteen Kuvalehti toimitetaan tanskankielisen Illustreret Videnskab -lehden pohjalta. Tieteen Kuvalehden tyypillinen lukija on yli 20-vuotias, kaupungissa asuva koulutettu mies.
National Geographic Suomi
National Geographic Suomi on tiedeaiheinen aikakauslehti. Lehden levikki on 10 225 (LT 2013), ja sen lukijat ovat tyypillisesti korkeasti koulutettuja ja hyvätuloisia.
Jussi Helminen
Helminen opiskeli Teatterikoulussa ja suoritti koulun teatteritutkinnon vuonna 1971. Varsinaisen näyttämöuransa hänen on sanottu aloittaneen Turun ylioppilasteatterissa, vaikka hän oli 1970-luvun alkuvuosista lähtien mukana myös tuolloin alkunsa saaneen Ahaa-teatterin toiminnassa, joka keskittyi lasten- ja nuortenteatterin tuottamiseen.
Vuonna 1986 Helminen siirtyi ohjaajasta teatterinjohtajaksi, kun hänet valittiin Oulun kaupunginteatterin johtajaksi. Hänen johtajakautensa kesti vuoteen 1990, ja sen aikana teatterissa nähtiin muun muassa vuonna 1987 paljon kohua herättänyt Jumalan teatterin performanssi, jonka Helminen oli varta vasten tilannut Teatterikorkeakoulusta herättämään keskustelua teatterin senhetkisestä tilasta.
Bonnier Publications
KotiMikro
KotiMikro (vuoteen 2004 Kompuutteri kaikille ) on vuonna 1997 perustettu tietokonelehti. Se ilmestyy kolmen viikon välein, 18 kertaa vuodessa.
Jussi Helminen
Vuonna 1990 Helminen siirtyi Oulusta Tampereen Työväen Teatterin johtajaksi. Hänen Tampereella vuoteen 1998 saakka kestäneellä johtajakaudellaan teatteriin saatiin uusi johtosäänto, jossa päätösvalta teatterin ohjelmistosta annettiin teatterinjohtajalle. Vuonna 2000 Helminen valittiin Espoon kaupunginteatterin johtajaksi. Helminen on virassaan ajanut näkyvästi uuden teatteritalon rakentamista Espooseen, ja vuonna 2011 Länsiväylä-lehti nimesi hänen ponnistuksensa Vuoden kaupunkiteoksi 2011.
Bonnier Publications
Kunto Plus
Kunto Plus on hyvinvointiin ja terveyteen erikoistunut aikakauslehti. Lehden kohderyhmänä ovat työssäkäyvät yli 30-vuotiaat naishenkilöt. Lehden levikki on 14489 (LT 2016).
Tee Itse
Tee Itse on nikkarointiin erikoistunut aikakauslehti. Lehti ilmestyy 18 kertaa vuodessa, ja sen levikki on 10 961 (LT 2013).
Johan Aleksander Auvinen
Johan Aleksander Auvinen (11. heinäkuuta 1875 Savonlinna – 24. syyskuuta 1950 Savonlinna) oli suomalainen liikemies ja kauppaneuvos, ''And. Auvinen Oy'':n perustaja ja toimitusjohtaja.
Johannes Askolin
Johannes Askolin (11. marraskuuta 1843 Pornainen – 13. maaliskuuta 1912 Porvoo) oli Porvoossa vaikuttanut kauppias, tehtailija ja kauppaneuvos (1895). Hän aloitti uransa puotipoikana kauppias Henrik Vilhelm Hjorthin kauppahuoneessa. Askolin toimi laivanvarustajana, puutavarakauppiaana, lahjoittajana sekä kunnallismiehenä. Hän omisti useita sahalaitoksia ja kartanoita.
Johan Aleksander Auvinen
Auvinen kävi neljä luokkaa reaalilyseota, suoritti Kuopion kauppakoulun 1893–1896 ja työskenteli sitten Lyypekissä Piehl & Fehlingin konttorissa opiskellen samalla Lyypekin kauppakoulussa. Palattuaan Suomeen hän oli aluksi työssä Häkli, Lallukka ja Kumppanin liikkeessä Viipurissa 1897 ja teki sitten opintomatkan Venäjälle. Auvinen oli toiminimi And. Auvisen prokuristina 1898–1910 ja vuonna 1910 muodostetun And. Auvinen Oy:n toimitusjohtajana 1910–1950. Hän oli myös Savonlinnan höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana 1900–1907 ja Saimaan höyrylaiva Oy:n toimitusjohtajana 1909–1916. Auvinen oli Keskuskauppakamarin jäsen 1920–1925, PYP:n hallintoneuvoston jäsen 1927–1943 ja Suomen sahanomistajain yhdistyksen hallituksen jäsen 1924–1941. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1926. Auvinen kuului Savonlinnan kaupunginvaltuustoon 1907–1911, 1913–1918, 1923–1925 ja 1929–1930.
Johannes Askolin
Lapsuus ja uran alku
Johannes Askolin oli sepän poika Pornaisista. Perheeseen kuuluivat äiti Anna, vanhemmat sisaret Sina ja Fredrika sekä pikkuveli Emanuel. Johanneksen isä Johan Askolin kuoli pojan ollessa 10-vuotias, isoisä oli kuollut kolme vuotta tätä ennen. Hän sai 15-vuotiaana paikan puotipoikana Porvoossa, Hjorthin kauppahuoneessa. Omistajan Henrik Hjorthin lisäksi kauppahuoneen liikeasioita hoitivat hänen isoveljensä Theodor ja sisar Flora. Nuorin sisar Märtha oli avioitunut, eikä ollut kauppahuoneen palveluksessa. Johannes opiskeli viisi vuotta kauppiaaksi Hjorthin opastuksella ja ajan salliessa kirjoista Floran avustamana. Vuonna 1862 Theodor kuoli, ja lokakuussa 1864 kuoli myös kauppahuoneen omistaja Henrik Hjorth. Tammikuussa 1865 Hjortin kauppahuone siirtyi Johannes Askolinin nimiin. Syyskuussa samana vuonna Flora (synt. 1826) ja Johannes vihittiin.
Johan Aleksander Auvinen
Auvisen vanhemmat olivat olivat kauppaneuvos Anders Auvinen ja Olga Schataloff. Hän oli naimisissa vuodesta 1901 runoilijana tunnetun kansakoulunopettaja Helmi Katarina Roosin kanssa. Historioitsija, kauppaneuvos Juhani Auvinen oli heidän poikansa. Auvinen on haudattu Talvisalon hautausmaalle Savonlinnaan.
Johannes Askolin
Kauppiasura
Maaseudun väellä oli kovat ajat mm. katovuosien vuoksi Askolinin alkaessa hoitaa Hjorthin kauppaliikettä itsenäisesti. Askolin kehotti isäntiä viljelemään Porvoon seudulla hyvin menestyvää kauraa sekä tekemään tukkipuista lankkuja, koska järeälle sahatavaralle oli vientimarkkinoita. Johannes osti kauran ja lankut ja myi isännille tavaroita, joita maataloudessa tarvittiin.
Vientitoiminnan edistämiseksi Askolin osti vuonna 1865 osuuksia valtamerialus Vellamosta porvoolaisten liikemiesten August Eklöfin ja Leonard Simolinin kanssa. Suuret alukset olivat talven merillä ja palasivat keväällä kotisatamiinsa. Näin Askolin sai tuotettua ulkomailta myytävää kauppaansa. Askolinilla oli vuosina 1865–1875 osittaisia tai kokonaisia osakkuuksia purjealuksissa. Vuonna 1888 hän jätti purjealukset kokonaan ja siirtyi käyttämään tehokkaampia höyrylaivoja. Hänellä oli osakkuuksia kaikissa neljässä Porvoon seudun höyrylaivaosakeyhtiössä.
Lankkutavaran vientikauppa oli kannattavaa, ja Askolin hankki osakkuuksia maakuntien pieniin sahoihin. Samalla Askolin sahautti omat tukkinsa edullisesti. Askolin perusti rakenteeltaan helposti siirrettävän sahalaitoksen, joka siirrettiin toiselle paikkakunnalle, kun edellisellä oli metsävarat hyödynnetty. Vuonna 1874 Askolin keskittyi pelkästään puutavarakauppaan ja muutti uusiin liiketiloihin. Askolin kiersi eri pitäjissä ostamassa tukkipuita, sopien kaadoista ja kuljetuksista ja maksaen kaupoista käsirahaa ja ennakkoa. Askolinin kaupantekotapaan kuului myös lainojen myöntäminen isännille puustoa vastaan, jolloin tukit olivat takaisinmaksuvälineinä. Askolinin toimintaketjussa omat sahat tuottivat puuta vientiin omissa aluksissa, kaupanteon hoiti oma vientiliike ja oma tuontiliike toi paluumatkalla myytävää omille tukku- ja vähittäisliikkeille. Piensahoista Askolin siirtyi vähitellen suursahoihin. Vuonna 1884 Askolin perusti ensimmäisen suursahan merenrannalle Koskenkylään ja sitten toisen Pernajan Isnäsiin.
Puutavarakaupoista kertyvän rahan Askolin sijoitti maa- ja metsäomaisuuteen. Samalla Askolin hankki omistukseensa lukuisia kartanoita tavoitteenaan tehokas maanviljely ja karjanhoito. Hän toteutti uudistus- ja perusparannustoimia ja laati kokonaisvaltaisia viljelyssuunnitelmia. Omat meijerit ja jauhomyllyt pyörivät omien sähkölaitosten voimalla. Oman tiilitehtaan tuotanto käytettiin lähes kokonaan omaan rakennustoimintaan.
Tiloihin ja kartanoihin kuuluivat muun muassa Koskenkylän kartano, Greggbölen kartano, Isnäsin ja Gislarbölen kartanot Pernajassa, Myrskylän kartano ja Paavolan kartano Myrskylässä, Rutumin kartano Lapinjärvellä, Kankaan kartano Orimattilassa, Pirlaxin kartano ja Essvikin tilayhdistelmä Porvoossa sekä kartanoihin liittyviä tiloja ja tilayhdistelmiä.
Forsbyn kartanon tuhoutuneen päärakennuksen paikalle hän rakennutti linnan Malmgårdin kartanon innoittamana. Linnaa ryhtyi suunnittelemaan arkkitehti John Settergren, jolle Askolin asetti vaatimuksen, että linnassa tulee olla ainakin yksi torni. Rakennustyöt aloitettiin 1906, ja jugend-tyylinen 3-kerroksinen kivilinna valmistui 1908. Puistoon rakennettiin myös keilarata paviljonkeineen. Linna tunnetaan nimillä Koskenkylän kartano tai Forsby gård.
Kunnallismies ja hyväntekijä
Johannes Askolin valittiin Porvoon ensimmäiseen kaupunginvaltuustoon vuonna 1874, ja hän jatkoi toimessa yhtäjaksoisesti 34 vuotta, vuoteen 1908 saakka. Hän toimi taksoituslautakunnan jäsenenä, rahatoimikamarin puheenjohtajana (nykyisin vastaa kaupunginhallituksen puheenjohtajan asemaa) sekä erilaisten liikelaitosten luottamustehtävissä. Jotkut vaikutusvaltaiset henkilöt pitivät Askolinia rahakamarin puheenjohtajaksi liian sivistymättömänä ja suoraviivaisena, ja Askolinin 60-vuotispäivien jälkeen hänet korvattiin heti varapuheenjohtaja Gustaf Söderströmillä.
Askolin perusti vuonna 1906 sekä Koskenkylän että Isnäsin kansakoulut, palkkasi niihin opettajat ja kustansi kouluruokailun. Hän piti myös huolen äitinsä ja sisartensa toimeentulosta näiden kuolemaan saakka. Hän antoi lahjoituksia mm. porvoolaiselle Suomen ensimmäiselle kansanopistolle, Porvoon kaupungin historian kirjoitustyöhön ja Näsinmäen hautausmaan siunauskappeliin, Porvoon kaupunginkirjaston laajentamiseen ja Myrskylän kunnalle vähävaraisten auttamiseksi. Pornaisten kunnalle hän antoi summan, jonka korkotuloista tuli käyttää varoja lämpimään kouluateriaan varattomien vanhempien lapsille. Askolinin testamentti sisälsi lahjoituskirjoja Keuhkotaudin Vastustamisyhdistykselle parantolan rakentamiseksi Porvooseen ja sen korkorahastoksi.
Dark Sun (rockyhtye)
Dark Sun on suomalainen vuonna 1991 perustettu space rock -yhtye. Perustajajäseniä olivat Santtu Laakso (basso), Ylli (Moog ja kitara), Kari "King Doom" Kuusinen (kitara) ja Antti Luostarinen (rummut). Laulajaksi tuli vielä yhtyeen nimeä päätettäessä Janne "Captain Gizmo" Kuokkanen (laulu, koskettimet). Yhtyeessä vaikuttaneita muusikoita ovat edelleen riveissä soittavat Mikko "Mik Ronik" Kuokkanen (koskettimet) ja Juha "Jurza" Häikiö (kitara) sekä vuosia vakituisena jäsenenä ollut, mutta sittemmin eronnut Mikko "Mike Camaro" Savolainen (rummut). Ryhmästä poistuneita pitempiaikaisia jäseniä ovat olleet mm. Kari Tammi (koskettimet) ja Hermanni "Hemppa" Peltola (rummut) sekä Petri "Sadisti" Sadinmäki (koskettimet). Keikoilla ja nauhoituksissa Dark Sun on käyttänyt mm. rytmi-, huilu-, viulu- ja puhallinmuusikoita, mutta esimerkiksi esiintymiset Saksassa ja Ruotsissa yhtye on hoitanut peruskokoonpanollaan, lukuun ottamatta Hawkwind-yhtyeen perustajajäsentä saksofonisti-huilisti-laulaja "Uncle" Nik Turneria, jonka kanssa Dark Sun on kerran myös levyttänyt. . Yhtyeeltä on ilmestynyt studioalbumi Feed Your Mind vuonna 1997 ja livealbumi Ice Ritual vuonna 2000.
Johannes Askolin
Avioliitot ja perhe-elämä
Johannes Askolin solmi kolme avioliittoa. Vuonna 1865 solmittu ensimmäinen avioliitto Flora Emerentia Hjorthin (s. 15. tammikuuta 1826) kanssa oli tiettävästi onnellinen. He saivat kaksi lasta. Vuonna 1866 syntyi poika Johannes Vilhelm eli "Janne". Vuonna 1868 syntyi tytär Märtha Johanna, joka menehtyi vauvana. Flora-vaimo kuoli heinäkuussa 1877 vain 51-vuotiaana. Äidin ja Jannen välit olivat olleet lämpimät. Isän kanssa suhde oli jäänyt etäiseksi, kun tämä keskittyi liiketoimiin. Äidin kuolema järkytti poikaa ja hänen terveytensä heikkeni. Jannesta tuli sairastelusta huolimatta ylioppilas vuonna 1886. Isä toivoi pojasta liikkeensä jatkajaa, mutta Jannea kiinnosti upseerin ura. Terveys ei kuitenkaan kestänyt sotilaselämää, ja hänet siirrettiin reserviin. Janne ryhtyi kohentamaan kuntoaan pyöräilen, mutta kuoli sydänkohtaukseen pyöräretkellään vuonna 1897.
Askolin solmi toisen avioliittonsa tammikuussa 1879. Toinen vaimo oli vaasalainen kaunotar Berta Johansson (s. 25. helmikuuta 1856). Pari sai vuonna 1881 pojan, joka kuoli alle vuoden ikäisenä. Berta oli tuhlaavainen ja vietti juhlia aviomiehen hoitaessa liiketoimiaan. Talvella 1883 Berta Askolin palvelusväen mukaan karkasi venäläisen upseerin kanssa Venäjälle, eikä koskaan palannut. Johannes Askolin anoi erivapautta uuteen avioliittoon, kun viranomaisasiat oli selvitetty.
Askolin avioitui kolmannen vaimonsa, porvoolaisen Rosa Vilhelmina Nykoppin (s. 11. maaliskuuta 1856) kanssa vuonna 1883. Rosa oli Askolinin ensimmäisen vaimon Flora Hjorthin Märta-sisaren tytär. Vuonna 1880 leskeksi jääneellä Rosalla oli aiemmasta avioliitosta poika Nils Oskar Osvald (s. 1875) sekä tytär Ella Rosa Sofia (s. 1876). Pariskunnalle syntyi vuonna 1890 tytär Maini Johanna Vilhelmina, jota vanhemmat hemmottelivat. Perheeseen kuului myös Rosan äiti, Märta Langén o.s. Hjorth. Askolin halusi adoptoida Rosan vanhemmat lapset. Nils Oskar ei suostunut adoptioon, eikä halunnut siirtyä Askolinin liikkeen palvelukseen. Hän oli juopottelevainen ja kuoli 28-vuotiaana vuonna 1903. Ellasta tuli Askolinin adoptiotytär vuonna 1900, mutta hän kuoli vuonna 1909. Johannes Askolin menehtyi vuonna 1912 aivohalvaukseen. Rosa Askolin eli vain noin vuoden miehensä kuoleman jälkeen. Askolinin ainoa perijä oli hänen tyttärensä Maini Askolin. Perheen hautamonumentin Porvoon Näsin hautausmaalle suunnitteli kuvanveistäjä Walter Runeberg.
The Blue Room (EP)
The Blue Room on englantilaisen rock-yhtyeen Coldplayn kolmas EP ja ensimmäinen joka julkaistiin levy-yhtiö Parlophonen kautta.
EP:n versio "Don’t Panicista" on erilainen kuin yhtyeen ensimmäisellä studioalbumilla, Parachutesilla, joka julkaistiin vuonna 2000. Myös EP:n neljäs raita, "High Speed", julkaistiin Parachutesilla, mutta samana versiona. Kaksi EP:n kappaleista on julkaistu jo aikaisemmin yhtyeen edellisellä EP:llä Safety: "Bigger Stronger" ja "Such a Rush".
Alkuperäisestä painoksesta tehtiin vain 5 000:n kopion erä, mutta EP uudelleenjulkaistiin vuonna 2001, jolloin erä oli suurempi.
Lowol Guéou
Lowol Guéou on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kargué sijaitsee Dogonin ylängön vuoristoisella luoteisreunalla 55 kilometriä Bandiagarasta luoteeseen. Kunnassa on 9 000 ja keskuskylässä 600 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede
Lowol Guéoun kunnan pinta-ala on 180 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Bandiagaran piirin Kendién, etelässä Pignari Banan, lännessä Moptin piirin Kounarin ja Konnan sekä pohjoisessa Douentzan piirin Dangol-Borén kuntiin.
Asutus
Kuntaan kuuluu 20 kylää, joista suurin on lähes tuhannen asukkaan Boui. Asukkaat ovat nononkeja, dogoneja ja fulbeja.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Tärkein liikenneväylä johtaa Barasta Karguén kautta Moptin ja Gaon väliselle RN16-maantielle Sambéréen. Yleisin liikenneväline ovat hevoskärryt. Sadeaikaan yhteydet ovat heikot.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, ja maapapu. Niiden ohella viljellään fonioa, seesamia, hibiskusta, maapähkinää, riisiä ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja, keräilyä, pienimuotoista metsästystä sekä tuotetaan puutavaraa ja hiiltä. Karguéssa on karjatori ja viikoittaiset markkinat, Bimassa ja Kayel Toupéssa puutavaratorit.
Kunnassa toimii viisi alakoulua, lukutaitokeskus ja viisi koraanikoulua. Karguéssa on heikkotasoinen terveyskeskus ja Ouro Guéoussa karjan rokotuspaikka. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Matkailu
Kalliorinteiden välissä sijaitsevan Karguén nähtävyyksiä ovat komea moskeija ja maanantain toripäivä. Kunta on Sévarén läheisyydestä huolimatta matkailijoille lähes tuntematon eikä mitään matkailupalveluita ole. Karguén kautta pääsee Kendién ja Borkon dogonikyliin sekä edelleen Bandiagaraan.
The Beach Boys’ Christmas Album
The Beach Boys' Christmas Album on The Beach Boysin joululevy, joka julkaistiin 16. marraskuuta 1964. Albumi sisälsi viisi Beach Boysin omaa laulua ja seitsemän muuta joululaulua. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa kultaa (sertifioitu huhtikuussa 1982). The Beach Boys' Christmas Album (Capitol T-2164/ST-2164) nousi parhaimmillaan kuudenneksi Billboardin erityisellä vuoden lopun viikoittaisella joululevyn listalla. Se oli tällä listalla 13 viikkoa vuosien 1964–1968 välisenä aikana.
Yhtyeen omista kappaleista ”Little Saint Nick” oli noussut suosituksi jo vuotta aiemmin ja ”The Man with All the Toys” nousi hitiksi jouluna 1964. ”Christmas Day” oli ensimmäinen Beach Boys -kappale, jonka soololauluosuudet lauloi Al Jardine.
Yhtyeen johtohahmo Brian Wilson tuotti levyn rock-kappaleet, mutta perinteisten joululaulujen sovitukset hän antoi Dick Reynoldsin (Wilsonin fanittaman The Four Freshmenin sovittaja) tehtäväksi. Näihin Reynolds järjesti orkestraatiot ja Beach Boys lauluosuudet. Albumi julkaistiin sekä mono- että stereona. Stereomiksauksen teki studioteknikko Chuck Britz ja se oli viimeinen Beach Boysin todellinen stereoalbumi ennen vuoden 1968 Friendsiä.
Jaavanjalokotka
Jaavanjalokotka (Nisaetus bartelsi) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa Jaavan saarella Se on aiemmin kuulunut sukuun Spizaetus, josta se on siirretty nykyiseen. thumb|left|180px|Jaavanjallokotka Ragunanin eläintarhassa Jakartassa. thumb|left|180px|Jaavanjallokotka Ragunanin eläintarhassa Jakartassa. Populaation suuruudeksi arvioidaan 600–900 yksilöä, ja määrä on vähenemässä metsäalueiden pienenemisen vuoksi. Sen elinpiiriä ovat lähinnä kosteat metsät, tavallisimmin 500–1 000 metrin korkeudessa. Se pesii joka toinen vuosi yleensä tammi-heinäkuun välisenä aikana. Poikastuotto arvioidaan vähäiseksi. Sen pääasiallista ravintoa ovat pienet nisäkkäät, mutta joskus myös linnut, käärmeet ja sisiliskot.
Jaavanjalokotka on Indonesian kansallislintu. Siitä käytetään yleisesti nimitystä garuda, joka tarkoittaa hindulaisuuden ja buddhalaisuuden lintumaisia olentoja. Tieteellinen nimi on annettu Hans Bartelsin mukaan.
Helmikuussa 2012 jäljellä arvioitiin olevan noin 325 yksilöä, pääasiassa Malangbong Länsi-Jaavan metsäalueella sekä muutamia Itä-Jaavalla. Keski-Jaavan Mount Merapin metsät ovat paljaita tulivuorenpurkauksen vuoksi, ja Diengin ylängön metsäalue on hakattu paljaaksi maanviljelykselle. Lintu sopeutuu huonosti muuttuviin oloihin, koska ne suosivat kotoperäistä Rasamala-puuta ja ravinnokseen kotoperäistä jaavalaista rottaa. Populaation määrän pitäisi olla 1 450 paria, ja ilman suojelutoimia sen arvioidaan häviävän vuoteen 2025 mennessä.
Jari Laurila
Jari-Matti Laurila (20. tammikuuta 1955 Hyvinkää) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Laurila aloitti seurassa (Hyvinkään Tahko) pesäpallon pelaamisen 13-vuotiaana. Saavutuksina on kolme SM-kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi sekä yksi Cup-mestaruus. Itä–Länsi-ottelussa Laurila on pelannut neljä kertaa ja Liitto–Lehdistö-kamppailussa kolmesti.
Richie Porte
Richard Julian "Richie" Porte (s. 30. tammikuuta 1985 Launceston, Tasmania) on australialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2008–2022. Hän kilpaili australialaisessa Praties-joukkueessa, tanskalaisessa Team Saxo Bank-Sungard -tallissa, brittiläisessä Team Sky / Ineos Grenadiers -joukkueessa sekä yhdysvaltalaisissa BMC Racing Teamissa ja Trek-Segafredossa.
Porte voitti vuoden 2010 Tour de Romandie -kilpailussa aika-ajoetapin 26 sekunnin erolla Alejandro Valverdeen. Saman vuoden Italian ympäriajossa hän sijoittui kokonaiskilpailussa seitsemänneksi ja voitti nuorten kilpailun. Hän johti kokonaiskilpailua etappien 11–13 jälkeen. Hän voitti Pariisi–Nizza-ajon 2013 55 sekunnin erolla Andrew Talanskyyn. Hän voitti kilpailun viidennen etapin irtioton jälkeen ja viimeisenä osuutena ajetun aika-ajon. Hän voitti aika-ajon Australian-mestaruuden 2015. Hän voitti Pariisi–Nizzan jälleen 2015 puolen minuutin erolla Michał Kwiatkowskiin. Hän voitti neljännen etapin ja ylämäkiaika-ajona ajetun viimeisen etapin. Hän voitti samana vuonna Katalonian ympäriajon kukistettuaan neljällä sekunnilla Alejandro Valverden.
Porte voitti 2017 Tour Down Underin kokonaiskilpailun 48 sekunnin erolla Esteban Chavesiin. Hän voitti kilpailussa kaksi etappia. Hän voitti saman vuoden Tour de Romandien 21 sekunnin erolla Simon Yatesiin. Hän ohitti Yatesin viimeisenä etappina ajetussa aika-ajossa. Hän voitti Sveitsin ympäriajon 2018 kukistettuaan Jakob Fuglsangin minuutilla ja kahdella sekunnilla. Hän voitti vuoden 2020 Tour Down Underin 25 sekunnin erolla Diego Ulissiin. Hän voitti kilpailun kolmannen etapin. Saman vuoden Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti vuonna 2021 Critérium du Dauphinén 17 sekunnin erolla Aleksei Lutsenkoon.
RIL-palkinto
RIL-palkinto on Suomen Rakennusinsinöörien Liiton vuosittain jakama tunnustus, joka on jaettu vuodesta 1972 alkaen. Palkinto annetaan kohteelle, jonka suunnittelussa ja toteutuksessa on osoitettu erinomaista rakennusalan osaamista.
Kilpailun tuomaristoon kuuluu sekä alan ammattilaisia että julkisen sanan edustajia. Se valitsee kolme ehdokasta loppukilpailuun. Voittajan valitsee ”yhteiskunnallisesti merkittävä henkilö”.
Palkitut
Vuodesta 1972 on palkittu seuraavat kohteet:
1889
Vuosi 1889 oli normaalivuosi, joka alkoi tiistaista.
Benjamin M. Miller
Benjamin Meek Miller (13. maaliskuuta 1864 – 6. helmikuuta 1944) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Miller oli presbyteeri ja kuoli Selmassa, Alabamassa 79-vuotiaana.
Yhdistelmätekniikat
Yhdistelmätekniikat ovat eri taiteenaloilla käytettyjä aineksia, kuvia, sanoja, esineitä tai muita materiaaleja yhdisteleviä tekemisen prosesseja ja tekotapoja. Yhdistelmätekniikoita käytetään muun muassa maalaustaiteessa, piirustuksessa, kuvanveistossa, valokuvassa, elokuvassa, videoissa, runoudessa tai äänitetuotannossa.
Historiallisesti keskeisin on kollaasi, jonka varhaishistoria on pitkä, mutta jota kehitettiin paljon 1910-luvulta alkaen. Yhdistelmätekniikat liittyvät tekotapoihin ja menetelmiin, vaikka niiden rajat ovatkin epäselviä.
Grande Prairie
Grande Prairie on 47 076 asukkaan (2006) kaupunki Kanadassa, Albertan provinssin luoteisosassa, Peace Riverin kunnassa. Kaupungin muodostamalla metropolialueella asuu kaikkiaan 71 868 asukasta. Grande Prairie on Albertan seitsemänneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Alberta Highway 43 -tien varrella ja on Alaskan tien suurin kaupunki Edmontonin ja Fairbanksin välillä.
Kaupungin tärkeimpiä työllistäjiä ovat maatalous, metsätalous, öljyn- ja maakaasun tuotanto sekä palvelualat.
Historia
Ensimmäiset eurooppalaiset olivat tiettävästi 1770-luvun alkupuolella alueella liikkuneet turkiskauppiaat. Hudson's Bay Company rakensi nykyisen kaupungin alueelle vuonna 1881 turkiskauppa-aseman. Vuonna 1908 alueelle muutti noin 75 siirtolaisperhettä, jotka asettuivat alueelle viljelemään maata. Seuraava suurempi joukko siirtolaisia saapui ensimmäisen maailmansodan päätyttyä 1918, kun suuri ryhmä sotaveteraaneja perusti maatilansa kaupungin läheisyyteen. 1930-luvulla kuivuus vaivasi provinssin eteläosaa ja monet epätoivoiset maanviljelijät muuttivat maatilansa kauemmaksi pohjoiseen ja aina Grande Prairien lähistölle saakka. Alueen maaperä on erityisen hyvälaatuista maanviljelyn tarpeisiin. Nykyisin Grande Prairien alue tuottaa enemmän viljaa kuin koko Manitoban provinssi.
Vuonna 1947 Leducin kunnan alueelta löydettiin öljyesiintymiä, minkä takia etsinnät laajennettiin koko provinssin alueelle. Myöhemmissä tutkimuksissa öljy- ja maakaasuesiintymiä löydettiin myös Peace Riverin alueelta. Esiintymien hyödyntämisen johdosta alueen asukasluku kasvoi voimakkaasti.
AKT-lehti
AKT-lehti on Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliiton jäsenlehti, joka ilmestyy 12 kertaa vuodessa. Lehti on ilmestynyt lähtien vuodesta 1957 ja sen levikki on yli 50 tuhatta kappaletta. Vuosina 2003–2012 lehden päätoimittajana toimi Hilkka Ahde.
Andy Murray
Andrew Barron ”Andy” Murray (s. 15. toukokuuta 1987 Dunblane, Skotlanti, Iso-Britannia) on skotlantilainen tennispelaaja ja olympiavoittaja. Murray aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005. Hän nousi ATP-listan ykköseksi 7. marraskuuta 2016 julkaistulla listalla. Listan toiselle sijalle hän oli noussut ensimmäisen kerran jo elokuussa 2009. Hän on pituudeltaan 191 cm ja painaa 84 kg. Oikeakätinen Murray on voittanut urallaan 45 ATP-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä. Hän on pelannut 11 kertaa Grand Slam -turnauksen loppuottelussa, ja saavuttanut kolme voittoa; Yhdysvaltain avoimet 2012 ja Wimbledonin tennisturnaus 2013 sekä Wimbledonin tennisturnaus 2016. Olympiakullan Murray voitti Lontoossa 2012. Tuolloin finaalissa kaatui Roger Federer suoraan kolmessa erässä. Murray voitti toisen kerran peräkkäin olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan Juan Martín del Potron kaksinpelin loppuottelussa erin 3–1. Hänestä tuli samalla ensimmäinen kaksinkertainen tenniksen kaksinpelin olympiavoittaja.
Nuoruus
Murray syntyi 15. toukokuuta 1987 vanhemmilleen, Judylle ja Williamille. Hänellä on isoveli, Jamie Murray, joka on paremmin nelinpeleissä menestynyt tennispelaaja. Murrayn vanhemmat erosivat hänen ollessaan 9-vuotias.
Kahdeksanvuotiaana Andy Murray säilyi hengissä Dunblanen verilöylystä, jossa kouluun kohdistuneessa iskussa kuoli itsemurhan tehneen Thomas Hamiltonin lisäksi kuusitoista lasta ja opettaja ammuskelun seurauksena. Murray ja hänen vanhempi veljensä Jamie onnistuivat piiloutumaan rehtorin pöydän alle ja säilyivät siten joukkosurmasta hengissä.
Uran alku
Murray aloitti tenniksenpeluun 3-vuotiaana. 15-vuotiaana Murray muutti Barcelonaan, Espanjaan, jossa hän opiskeli kansainvälisessä koulussa ja harjoitteli Emilio Sánchezin Sánchez-Casal-akatemiassa.
Vuonna 1999 Murray voitti alle 12-vuotiaiden Orange Bowl -turnauksen. Vuonna 2002 Murray aloitti junioriuransa, voittaen kaksi turnausta kyseisenä vuonna. Vuonna 2004 Murray voitti Yhdysvaltain avointen poikien kaksinpelin voittamalla loppuottelussa Serhi Stah’ovskyin. Nelinpelissä hän pääsi välieriin veljensä kanssa. Seuraavana vuonna Ranskan avoimissa hän pääsi kaksinpelissä välieriin. Junioreiden maailmanlistalla Murray oli parhaimmillaan toisena tammikuussa 2004.
2005–2007
left|thumb|Andy Murray Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2008. Maaliskuussa 2005 Murraysta tuli 17-vuotiaana nuorin Davis Cupissa pelannut britti. Huhtikuussa hän teki debyyttinsä ATP-tason turnauksessa Barcelona Openissa, johon hän pääsi mukaan villillä kortilla. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Jan Hernychille. Ensimmäisen ATP-tason voittonsa Murray saavutti kesäkuussa pelaamassaan Queen's Clubin tennisturnauksessa, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Santiago Venturan. Toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 30 olleen Taylor Dentin. Kolmannella kierroksella hän hävisi tiukan taistelun Thomas Johanssonia vastaan. Murray osallistui miesten Grand Slam -turnaukseen ensimmäisen kerran Wimbledonissa, jossa hän voitti toisella kierroksella 14:nneksi sijoitetun Radek Štěpánekin, mutta hävisi kolmannen kierroksen ottelussaan 18:nneksi sijoitetulle David Nalbandianille.
Vuoden 2006 Wimbledonissa Murray voitti kolmannella kierroksella turnauksessa kolmanneksi sijoitetun Andy Roddickin suoraan kolmessa erässä, mutta hävisi seuraavassa ottelussaan 18:nneksi sijoitetulle Marcos Baghdatisille. Vuosina 2006 ja 2007 Murray voitti San Josén turnauksen ja jälkimmäisenä vuonna myös Pietarin turnauksen. Vuoden 2007 Wimbledon-turnaus jäi loukkaantumisen takia väliin.
2008–2009
Vuonna 2008 Murray voitti tammikuussa Dohan turnauksen ja helmikuussa Marseillen turnauksen. Wimbledonissa hän selviytyi puolivälieriin voitettuaan kokeneet vastustajansa Fabrice Santoron, Xavier Malissen ja Tommy Haasin sekä neljännellä kierroksella Richard Gasquet'n eräluvuin 5–7, 3–6, 7–6(3), 6–2, 6–4. Puolivälierässään Murray hävisi toiseksi sijoitetulle Rafael Nadalille eräluvuin 3–6, 2–6, 4–6. Elokuussa hän voitti Masters-sarjan turnauksen Cincinnatissa. Yhdysvaltain avoimissa Murray selviytyi ensi kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen loppuotteluun. Hän voitti välierissä turnauksen ykköseksi sijoitetun Rafael Nadalin eräluvuin 6–2, 7–6(5), 4–6, 6–4. Loppuottelussa hän hävisi Roger Federerille lukemin 2–6, 5–7, 2–6. Turnauksen jälkeisellä rankinglistalla hän nousi ensi kertaa urallaan neljänneksi. Lokakuussa Murray voitti Masters-turnauksen Madridissa ja Pietarin turnauksen. Madridin turnauksen välierissä hän voitti jo kolmannen kerran urallaan Roger Federerin, maailman entisen ykköspelaajan. Neljännen kerran Federer kaatui marraskuussa 2008 Masters Cupissa Shanghaissa.
Frank M. Dixon
pienoiskuva|Frank M. Dixon vuonna 1942.Frank Murray Dixon (25. heinäkuuta 1892 Oakland, Kalifornia – 11. lokakuuta 1965, Birmingham, Alabama) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Andy Murray
2008–2009
Murray saavutti viidennen voittonsa Federeristä tammikuussa 2009 Dohan turnauksessa, jonka loppuottelussa Murray voitti Andy Roddickin eräluvuin 6–4, 6–2. Helmikuussa 2009 hän voitti Rotterdamin turnauksen loppuottelussa jalkavaivaisen Rafael Nadalin eräluvuin 6–3, 4–6, 6–0. Maaliskuussa hän otti Indian Wellsin Masters-turnauksen välierissä kuudennen voittonsa Roger Federeristä, mutta hävisi loppuottelussa Rafael Nadalille. Kaksi viikkoa myöhemmin Murray voitti Miamin turnauksen loppuottelussa Novak Đokovićin eräluvuin 6–2, 7–5 ja saavutti näin uransa 11:nnen ATP-turnausvoittonsa. Murray selvisi Ranskan avoimissa puolivälieriin, mutta hävisi chileläiselle Fernando Gonzálezille. Kesäkuussa 2009 Murray voitti Queen's Clubin ruohokenttäturnauksen ensimmäisenä brittinä 71 vuoteen; loppuottelussa hän kukisti James Blaken erin 7–5, 6–4. Wimbledonissa Murray pääsi välieriin saakka, mutta hävisi sitten Andy Roddickille luvuin 4–6, 6–4, 6–7(7), 6–7(5). Elokuussa Murray voitti Montréalin turnauksen loppuottelussa Juan Martín del Potron lukemin 6–7(4), 7–6(3), 6–1 ja marraskuussa Valencian turnauksen loppuottelussa Mihail Južnyin luvuin 6–3, 6–2.
2010–2011
Australian avoimissa 2010 Murray selvisi aina finaaliin asti pudotettuaan muun muassa hallitsevan mestarin, espanjalaisen Rafael Nadalin puolivälierissä ja kroatialaisen yllättäjän Marin Čilićin välierissä. Murray kuitenkin hävisi finaalissa maailmanlistan ykköselle sveitsiläiselle Roger Federerille. Ranskan avointen neljännellä kierroksella Murray hävisi Tomáš Berdychille ja Wimbledonin välierässä Rafael Nadalille. Elokuussa 2010 Murray voitti Canada Masters -turnauksen Torontossa. Turnauksen välierässä hän voitti maailmanlistan ykkösen, Rafael Nadalin ja finaalissa Roger Federerin. Yhdysvaltain avointen kolmannella kierroksella hän hävisi Stanislas Wawrinkalle. Lokakuussa pelatussa Shanghai Masters -turnauksessa Murray voitti finaalissa Federerin.
Frank M. Dixon
Dixon osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Heinäkuussa 1918 hänen ohjaamansa kone ammuttiin alas Soissonsin yllä Ranskassa ja hän loukkaantui niin, että hänen oikea jalkansa jouduttiin amputoimaan. Ranskan hallitus myönsi Dixonille myöhemmin Croix de Guerre -mitalin.
Andy Murray
2010–2011
Vuoden 2011 Australian avoimissa Murray pääsi finaaliin, mutta hävisi tällä kertaa Novak Đokovićille. Ranskan avoimissa Murray hävisi välierissä Rafael Nadalille suoraan kolmessa erässä. Kesäkuussa Murray voitti Queen's Clubin tennisturnauksen toistamiseen.
Olympiakultaa ja ensimmäinen Grand Slam -turnausvoitto (2012)
Tammikuussa 2012 Murray voitti Brisbanen turnauksen päihitettyään loppuottelussa Aleksandr Dolgopolovin. Australian avoimissa Murray hävisi välierissä maailmanlistan ykköselle, Novak Đokovićille neljä tuntia ja 50 minuuttia kestäneessä ottelussa luvuin 3–6, 6–3, 7–6(4), 1–6, 5–7. Dubain turnauksen loppuottelussa Murray hävisi Roger Federerille voitettuaan välierissä Đokovićin. Maaliskuussa pelatussa Miamin turnauksessa Murray pääsi jälleen loppuotteluun, mutta hävisi Đokovićille. Huhtikuussa Murray hävisi kahdessa pelaamassaan turnauksessa puolivälierissä, ensin Tomáš Berdychille ja sitten Milos Raonicille. Ranskan avoimissa Murray hävisi puolivälierissä David Ferrerille. Wimbledonissa Murray pääsi loppuotteluun Federeriä vastaan. Murray voitti ensimmäisen erän 6–4, mutta hävisi ottelun lopulta neljässä erässä luvuin 6–4, 5–7, 3–6, 4–6. Heinä-elokuussa kisatuissa Lontoon olympialaisissa Murray saavutti uransa suurimman voiton voitettuaan kaksinpelissä olympiakultaa. Loppuottelussa hän päihitti Roger Federerin suoraan kolmessa erässä murskaluvuin 6–2, 6–1, 6–4. Murray pääsi loppuotteluun myös sekanelinpelissä, jossa hän pelasi yhdessä Laura Robsonin kanssa. He hävisivät sen kuitenkin valkovenäläisille, Maks Mirnylle ja Viktoryja Azarenkalle kolmanteen erään venyneessä ottelussa. Yhdysvaltain avoimissa Murray saavutti ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa voitettuaan lähes viisi tuntia kestäneessä, kaikkien aikojen pisimmässä Yhdysvaltain avointen loppuottelussa puolustavan mestarin Novak Đokovićin. Ottelu päättyi Murrayn voittolukemiin 7–6(10), 7–5, 2–6, 3–6, 6–2. Murraysta tuli ensimmäinen brittiläinen miestennispelaaja vuoden 1936 jälkeen, joka on voittanut Grand Slam -turnauksen.
Wimbledonin mestaruus (2013)
Murray avasi kauden 2013 voittamalla Brisbanen turnauksen. Loppuottelussa hän voitti ensimmäistä ATP-finaaliaan pelanneen Grigor Dimitrovin luvuin 7–6(0), 6–4. Australian avoimissa Murray eteni loppuotteluun, jossa hävisi Novak Đokovićille. Maaliskuussa hän voitti Miamin Masters-turnauksen ja kesäkuussa Queen's Clubin turnauksen. Murray saavutti vihdoin Wimbledonin mestaruuden, kun hän voitti loppuottelussa Novak Đokovićin suoraan kolmessa erässä. Viimeksi brittiläismies oli voittanut turnauksen vuonna 1936, jolloin Fred Perry oli mestari.
Toinen Wimbledonin mestaruus ja ATP World Tour Finalsin ensimmäinen voitto (2016)
Murray voitti Wimbledonin mestaruuden toisen kerran urallaan. Hän päihitti loppuottelussa Milos Raonicin suoraan kolmessa erässä.
Murray voitti ATP World Tour Finalsin ensimmäistä kertaa. Finaalissa kaatui Novak Djokovic 6-3 6-4
Derrick De Marney
Derrick De Marney oli brittiläinen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Näyttelijänä De Marney muistetaan ehkä parhaiten Alfred Hitchcockin elokuvasta Nuori ja viaton (1937).
Kazuo Misaki
Kazuo Misaki (, s. 25. huhtikuuta 1976 Chiba, Japani) on japanilainen entinen vapaaottelija. Hän voitti Priden välisarjan mestaruuden vuonna 2006 tuomariäänin Denis Kangia vastaan. Misaki on otellut myös Pancrasen ja Sengokun keskisarjan mestaruudesta, mutta hävisi molemmat titteliottelut. Misaki otteli ensimmäisen kerran Strikeforcessa 3. maaliskuuta 2012, jossa hän voitti Paul Daleyn tuomariäänin.
Derrick De Marney
De Marney aloitti näyttämöllä 1926 ja siirtyi elokuviin 1928. Toisen maailmansodan aikana hän ohjasi brittihallitukselle dokumenttielokuvan Malta GC (1942), jonka jälkeen hän toimi tuottajana ja näyttelijänä (muun muassa Quartier Latinin hullu, 1946).
De Marneyn veli Terence De Marney oli myös näyttelijä.
Ehrhardt
thumb|[[Ehrhardt E-V/4 -panssariauto ensimmäisen maailmansodan ajalta.]] Heinrich Ehrhardt oli saksalainen vuosina 1904–1922 Ehrhardt-merkkisiä ajoneuvoja valmistanut yritys. Sen perusti aikaisemmin Fahrzeugfabrik Eisenachilla toiminut Heinrich Ehrhardt, joka oli hankkinut kokemusta Wartburg- ja Dixi-autojen valmistuksesta. Yrityksen vetovastuu oli Ehrhardtin pojalla, Gustav Ehrhardtilla. Tuotantolaitokset sijaitsivat Düsseldorfissa ja Zella St. Blasiissa. Ehrhardt valmisti maineeltaan laadukkaita henkilöautoja sekä sotilasajoneuvoja.
Ensimmäiset henkilöautot
Wartburgien tapaan ensimmäiset Ehrhardtit olivat Decauvillen lisenssillä valmistettuja. Vuosina 1904–1906 valmistetut mallit myytiin nimellä Ehrhardt-Decauville. Ensimmäinen itse suunniteltu auto oli vuonna 1905 esitelty Fidelio, jonka voimanlähteenä oli 1 272-kuutioinen kaksisylinterinen moottori. Vuodesta 1906 tuotevalikoima käsitti vain itse suunniteltuja malleja. Vuodesta 1909 alkaen autoissa oli nelisylinteriset sivuventtiilimoottorit. Malliston huipulla oli 50-hevosvoimainen, iskutilavuudeltaan 7 956-kuutioinen malli, joka esiteltiin vuonna 1913. Se oli ensimmäinen nelipyöräjarruin varustettu saksalainen auto.
All Summer Long
All Summer Long on The Beach Boysin kuudes studioalbumi ja yhtyeen toinen vuonna 1964 ilmestynyt albumi. The Beatlesin johtaman britti-invaasion jälkimainingeissa nauhoitettu levy merkitsi käännekohtaa The Beach Boysin ja lauluntekijä Brian Wilsonin uralla. All Summer Long nousi Yhdysvaltain listaneloseksi. Neljä albumin kappaleista julkaistiin myös EP-levynä Four by The Beach Boys.
Ehrhardt
Panssariauto
Ensimmäisen maailmansodan aikana Ehrhardt valmisti Saksan asevoimille vuosina 1915–1919 yhteensä 33 E-V/4-panssariautoa, joita käytettiin pääasiassa itärintamalla. Sodan jälkeen ne olivat osallisina Sleesian kansannousuissa.
All Summer Long
Albumin historiaa
Helmikuun alussa 1964 Brian Wilsonin intensiivisen sävellyskauden tuloksena syntyivät muun muassa kappaleet ”I Get Around”, ”All Summer Long”, ”Wendy” ja ”Girls on the Beach”. Beach Boysit äänittivät lauluosuutensa 21-vuotiaan Brian Wilsonin tuottamien, sessiomuusikoiden soittamien instrumentaalipohjien päälle.
”I Get Around” julkaistiin pari kuukautta ennen albumia singlenä ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen listaykkönen Yhdysvalloissa. Se oli myös yhtyeen ensimmäinen Top10-hitti Britanniassa (listaseitsemäs). Albumi julkaistiin heinäkuussa 1964 ja se nousi listaneloseksi Yhdysvalloissa.
Ehrhardt
Sodanjälkeiset mallit
Sodan päätyttyä valmistuksessa oli kaksi henkilöautomallia: vuonna 1918 esitellyt nelisylinterinen ja 40-hevosvoimainen sekä kuusisylinterinen ja 55-hevosvoimaiset mallit. Yrityksen yhdistyttyä Szawen kanssa vuonna 1922 se jatkoi toimintaansa nimellä Ehrhardt-Szawe.
All Summer Long
Albumin historiaa
All Summer Long merkitsi myös muutosta yhtyeen sisäisissä suhteissa. Wilsonien isä ja yhtyeen manageri Murry Wilson oli dominoinut vuosia veljeksiä ja heidän tekemisiään, mutta tämä albumi merkitsi käännekohtaa suhteessa. ”I Get Aroundin” äänitysten aikaan yhtye erotti hänet managerin tehtävistä.
Albumin kansi
Kesäisessä levynkannessa on värikkäiden valokuvien muodostama fotomontaasi. Valokuvien ottajiksi on merkitty aiempia kansikuvia ottaneet Kenneth Veeder ja George Jerman, mutta on jäänyt epäselväksi kuka otti etukannen värikuvat ja takakannen mustavalkoiset studiokuvat. Kuvat on otettu samalla Malibun pohjoispuolisella Paradise Cove -rannalla kuin Surfin’ Safarinkin kansi. Hiekalla on kuvattu vain neljää yhtyeen jäsentä (Brian, Carl, Dennis ja Mike) yhdessä kahden tytön kanssa. Al Jardine oli kuvauspäivänä flunssassa ja hänen kuvansa ovat myöhemmältä päivältä.
Albumin ensimmäisessä painoksessa kappale ”Don't Back Down” oli kannessa väärinkirjoitettuna ”Don't Break Down”.
Vuoden 2001 uudelleenjulkaisu
All Summer Long julkaistiin uudelleenmasteroituna CD-levynä yhdessä Little Deuce Coupen kanssa vuonna 2001. CD sisältää ylimääräiset kappaleet ”Be True To Your School” (single-versio), ”All Dressed Up for School”, ”Little Honda” (vaihtoehtoinen versio) ja ”Don’t Back Down” (vaihtoehtoinen versio).
Haaksirikkoutuneet
Swept Away on vuoden 2002 italialainen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Guy Ritchie ja jonka pääosassa näyttelevät Madonna, Adriano Giannini ja Bruce Greenwood. Elokuvan julkaisi Screen Gems ja tuotti Matthew Vaughn. Elokuva sai pääosin kielteisiä arvioita kriitikoilta eikä se kerännyt paljoa lipputuloja.
Palkinnot
Elokuva voitti viisi Golden Raspberry -palkintoa vuoden 2002 Razzie-palkintogaalassa:
Chauncey Sparks
pienoiskuva|Chauncey Sparks vuonna 1943. George Chauncey Sparks (8. lokakuuta 1884 – 6. marraskuuta 1968) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi Alabaman kuvernöörinä 1943–1947. Hän oli uudelleen ehdolla 1950.
Sparks vaikutti loppuelämänsä lakialalla ja kuoli Eufaulassa 1968.
Tatsuya Kawajiri
Tatsuya Kawajiri (, s. 8. toukokuuta 1978 Ibaraki, Japani) on japanilainen kevytsarjan vapaaottelija. Hän voitti Shooton välisarjan mestaruuden vuonna 2004 tyrmättyään titteliottelussa Vitor Ribeiron. Kawajiri onnistui myöhemmin 2006 puolustamaan titteliään voitettuaan Joachim Hansenin, joka hylättiin potkaistuaan Kawajiria nivuseen. Hän pääsi myöhemmin ottelemaan DREAMin ja Strikeforcen kevytsarjan mestaruudesta, mutta hävisi molemmat ottelunsa. Hän otteli UFC:ssä vuosina 2014–2016, tilastolla 3–3.
Javi Márquez
Javier "Javi" Márquez Moreno (s. 11. toukokuuta 1986 Barcelona, Katalonia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti vuonna 2020 päättyneellä pelaajaurallaan Espanjan Primera Divisiónissa Espanyolia, Mallorcaa, Elcheä ja Granadaa. Uransa loppupuolella hän pelasi yhden vuoden Yhdysvalloissa New York Cosmosin joukkueessa.
Ura
Márquez on Espanyolin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 19. syyskuuta 2009 ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Hän pelasi ottelussa 30 minuuttia tullen vaihdosta kentälle Ben Saharin tilalle.
20. joulukuuta 2009 hän onnistui tekemään ensimmäisen maalinsa pääsarjassa kotiottelussa Almeríaa vastaan.
Alfred Jacobsson
Johan Alfred Jacobsson (27. lokakuuta 1841 Turku – 15. helmikuuta 1931) oli suomalainen puutavara-alan liikemies, lahjoittaja, valtiopäivämies.
Jacobssonin vanhemmat olivat kauppalaivuri Johan Jacobsson ja Charlotta Albertina Myhrberg. Hän kävi yläalkeiskoulun ja kauppakoulun sekä teki vielä vuonna 1870 opintomatkan Englantiin, Ranskaan ja Saksaan. Jacobsson perusti 1870 oman puutavaraliikkeen Turkuun. Hän toimi vuodesta 1881 Akaan Höyrysaha Oy:n toimitusjohtajana ja vuodesta 1888 Vartsalan Höyrysaha Oy:n toimitusjohtajana. Jacobsson oli Kemi Oy:n johtokunnan jäsen, Merivakuutus Oy Tritonin johtokunnan puheenjohtaja, Turun Osakepankin hallintoneuvoston jäsen sekä Åbo Akademin hallituksen jäsen.
Jacobsson oli Turun edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1899. Hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1879–1903 ja rahatoimikamarin jäsen 1885–1890. Jacobsson toimi lisäksi Ruotsin varakonsulina Turussa 1890–1918. Hän lahjoitti biologisen museon Turun kaupungille 1902–1906 sekä teki lukuisia lahjoituksia Åbo Akademille. Jacobssonin kodin irtaimistosta on muodostettu Ett Hem -niminen kotimuseo empiretyyliseen puupientaloon Turun Piispankadulla.
Alfred Jacobsson oli naimisissa vuodesta 1877 Helene Kumlinin kanssa.
Leatherman (henkilö)
Leatherman (n. 1839–1889, suomeksi Nahkamies) oli kulkuri, joka pukeutui nahkavaatteisiin ja vaelsi vuosikausia Connecticut- ja Hudsonjokien välisellä alueella. Leathermanin taustasta ei tiedetä juuri mitään, mutta hän oli ehkä alun perin kanadanranskalainen tai ranskalainen, koska hän osasi puhua ranskaa.
Leatherman kulki lähes 600 kilometrin pituista reittiä Uuden-Englannin Connecticutissa ja osan matkaa New Yorkin osavaltion puolella. Yhteen lenkkiin kului 34–36 päivää, jonka jälkeen hän aloitti saman alusta. Hän asui reittinsä varrella luolissa ja kivenkoloissa, joita kutsutaan nykyään nimellä leatherman caves. Ihmiset suhtautuivat häneen yleensä ystävällisesti ja antoivat hänelle ruokaa. Muutamat kaupungit tekivät irtolaislakiin poikkeuksen Leathermania varten, jotta hän sai kulkea vapaana.
Keväällä 1888 Uutta-Englantia koetteli yksi Yhdysvaltojen historian pahimmista lumimyrskyistä. Leatherman selvisi siitä luultavasti pitämällä tulta luolassaan, mutta hän kuoli seuraavana vuonna. Kuolinsyyksi todettiin suusyöpä.
Nykyään suurimmat kaupungit, joiden läpi Leatherman kulki toistuvasti, ovat Bridgeport, New Haven ja Stamford.
Nahkamies populaarikulttuurissa
Yhdysvaltalainen grunge-yhtye Pearl Jam levytti kappaleen nimeltä ”Leatherman” vuonna 1998.
”Uuden-Englannin nahkamies” mainitaan J. Karjalaisen kappaleessa ”Mennyt mies” albumilta Et ole yksin (2013).
Charlie Maxwell
pienoiskuva|Charlie Maxwell vuonna 1959. Charles Richard ”Charlie” Maxwell (s. 8. huhtikuuta 1927) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi Major League -tasolla vuosina 1950–1964. Hän syntyi ja pelasi yliopistobaseballia Michiganissa ennen palvelemisesta Yhdysvaltain armeijassa.
Maxwellin ammattilaisjoukkueina olivat Boston Red Sox, Baltimore Orioles, Detroit Tigers ja Chicago White Sox. Hän oli All-Star-pelaajana vuosina 1956–1957 ja pääsi Michigan Sports Hall of Fameen vuonna 1997.
L’amico Fritz
L’amico Fritz on Pietro Mascagnin (1863–1945) säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Se sai kantaesityksensä Roomassa 31. lokakuuta 1891. Gustav Mahler johti oopperan esityksen Hampurissa 16. tammikuuta 1892.
L’amico Fritzin libretisti oli P. Suardon alias Nicola Daspuro. Italiankielinen libretto pohjautuu Émile Erckmannin ja Alexandre Chatrianin romaaniin L’ami Fritz (1864). L’amico Fritz on Mascagnin tunnetuimpia teoksia, mutta ei yhtä usein kuultu kuin sitä edeltänyt ooppera, verismin merkkiteos Cavalleria rusticana (1890).
The Preacher’s Wife (albumi)
The Preacher's Wife on Whitney Houstonin samannimistä elokuvaa varten levyttämä soundtrack-albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1996. Levy on maailman kaikkien aikojen myydyin gospel-albumi.
Hentokiurunkannus
Hentokiurunkannus (Corydalis intermedia, syn. C. fabacea) on Euroopassa tavattava, emäkkikasvien heimoon kuuluva monivuotinen lehtokasvi. Suomessa laji on alueellisesti uhanalainen, ja se on rauhoitettu entisten Oulun ja Lapin läänien alueella. Hentokiurunkannus on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|190px|Hentokiurunkannuksen kota. thumb|vasen|190px|Hentokiurunkannus kuvattuna Jakob Sturmin teoksessa "Deutschlands Flora in Abbildungen" (1796).
Hentokiurunkannus on piilotalvehtiva geofyytti, jonka kasvu alkaa keväällä juurien pieniin täyteismukuloihin edellisenä kasvukautena kerätyn energiavaraston avulla. Kasvi kuihtuu pian kukinnan ja siemenien kehittymisen jälkeen ja kesän yli säilyy ainoastaan juurimukula.
Muista kiurunkannuksista hentokiurunkannus muistuttaa melko paljon pystykiurunkannusta (C. solida). Pystykiurunkannus on kuitenkin tanakampi, sillä on kukkia 10–20 kappaletta ja sen kukkien tukilehdet ovat liuskakärkisiä. Se ei myöskään ole niin vaatelias kasvupaikan suhteen kuin hentokiurunkannus.
Hentokiurunkannus voi risteytyä pystykiurunkannuksen ja nuokkukiurunkannuksen kanssa.
Levinneisyys
Hentokiurunkannusta tavataan lähinnä Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Alpeilta ja Saksasta itään Ukrainaan ja Länsi-Venäjälle. Pohjoisessa lajia tavataan Fennoskandiassa Pohjois-Norjaan saakka, etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan. Suomessa lajia tavataan runsaimmin Ahvenanmaalla ja Saaristomeren alueella sekä Lounais-Suomen, Uudenmaan ja Etelä-Hämeen lehdoissa. Muualla maassa laji on harvinainen. Pohjoisin tunnettu kasvupaikka on Etelä-Lapissa.
Elinympäristö
Hentokiurunkannus on vaatelias lehtoniittyjen ja lehtojen kasvi, joka suosii erityisesti pähkinäpensaslehtoja. Lajin kasvupaikkoja uhkaa paikoitellen kuusettuminen ja sen myötä liiallinen varjostuminen.
Karen Dior
Geoffrey Karen Dior (14. helmikuuta 1967 – 25. elokuuta 2004 ) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän toimi pornonäyttelijänä aktiivisesti vuosina 1989–2003. Karen Dior kuoli vuonna 2004 sairastamaansa maksakirroosiin 37-vuotiaana.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1952 – miesten permanto
Miesten voimistelun permantokilpailussa osanottajia oli kaikkiaan 185 ja he edustivat 29 eri kansakuntaa. Lopulliset sijoitukset ratkesivat kahden yhteenlasketun suorituksen - pakollisten ja vapaavalintaisten liikkeiden - perusteella.
Lifeforce Records
Lifeforce Records on saksalainen levy-yhtiö, joka on erikoistunut metalcoren, death metalin sekä post-hardcore -musiikin julkaisemiseen.
Stig Tainio
Stig Tainio (23. joulukuuta 1952 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja.