cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koulukoti
Historia
Koulukotien kovaotteisia kasvatusmenetelmiä alettiin kritisoida ensimmäisen kerran 1950-luvulla ja 1960-luvulla kritiikki voimistui entisestään. Asiaa tutkineiden komiteoiden mukaan koulukotien ruumiilliset rangaistukset olivat välttämättömiä kasvatustyössä. Tuohon aikaan koulukodeissa oli rangaistuksena muun muassa raippoja ja pitkiä eristyksiä putkassa. Koulukodeissa oli myös seksuaalista väkivaltaa sekä simputusta, ja lomille pääsi harvoin, jos koskaan. Vuonna 1964 koulukoteja oli 18.
Sosiologi Vesa Puurosen mukaan “lapsilla ei aina ollut osaa eikä arpaa siihen, että he joutuivat koulukotiin. He eivät olleet välttämättä tehneet mitään väärää, eivätkä vanhemmatkaan. Riitti, että sosiaalilautakunnassa katsottiin, että perheet olivat huonoja, kykenemättömiä huolehtimaan lapsistaan. Monet joutuivat koulukotiin siksi, etteivät he syystä tai toisesta kyenneet käymään koulua. Oli myös koulupinnausta, pikkurikollisuutta, kolttosia, kepposia, kiroilua, valehtelua, uppiniskaisuutta.” Puurosen mukaan koulukodeissa elettiin kurin ja pelon ilmapiirissä, jossa lapsille ei kehittynyt mitään sosiaalisia elämäntaitoja eikä luottamusta muihin ihmisiin. Myöskään koulutusta ei juuri saanut ja Puurosen haastattelemien entisten koulukodin asukkaiden elämässä keskeistä on ollut koulun käymättömyys ja ammatillinen osaamattomuus. Vaikka jotkut olivat pärjänneet hämmästyttävän hyvin ja lukeneet ja oppineet itse, olivat monet olleet pitkään vankiloissa.
Koulukodit vuonna 2010
Vuonna 2010 Suomessa oli kahdeksan koulukotia, kuusi valtion ja kaksi yksityisen yhteisön ylläpitämää.
Hirschin raportti
Hirschin raportti (engl. Hirsch Report) oli Yhdysvaltojen energiaviraston tilaama tutkimus, jossa selvitettiin öljyhuipun ajankohtaa, seurauksia ja vastausta riskien hallitsemiseksi. Raportin virallinen nimi oli Peaking of World Oil Production: Impacts, Mitigation, and Risk Management. Raportti julkaistiin helmikuussa 2005. Pääkirjoittajana toimi energia-alan asiantuntija Robert L. Hirsch, jonka mukaan raporttia on nimitetty. Raportin johdanto alkoi sanoilla, että öljyhuippu on ennennäkemätön riskienhallintaongelma.
Sotilasavustus
Sotilasavustus on avustus, joka voidaan maksaa varusmies- tai siviilipalveluksessa olevalle asevelvolliselle ja hänen omaiselleen palvelusajalta. Asevelvollisella tarkoitetaan naista tai miestä, joka on aseellisessa, aseettomassa tai siviilipalveluksessa. Avustuksen saamiseen vaikuttavat asevelvollisen ja avustukseen oikeutetun omaisen palvelusaikana käytettävissä olevat nettotulot.
Asevelvollisen omaiselle suoritettava avustus koostuu perusavustuksesta, asumisavustuksesta sekä erityisavustuksesta, joilla turvataan kohtuullinen toimeentulo.
Asevelvolliselle itselleen sotilasavustuksena maksetaan opintolainojen korot, jotka erääntyvät maksettaviksi palvelusaikana, sekä erityisestä syystä asumisavustus hänen käytössään olevasta asunnosta aiheutuviin kohtuullisiin menoihin.
Sotilasavustusta haetaan Kansaneläkelaitokselta. Sen päätöksistä valitetaan sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunnalle.
Kuilu (vuoden 1910 elokuva)
thumb|[[Asta Nielsen]] Kuilu (myös Tuhon partaalla, ) on vuonna 1910 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Urban Gadin ohjaaman melodraaman pääosaa esittää Asta Nielsen. Kuilu oli suuri yleisömenestys ja teki Nielsenistä kansainvälisesti tunnetun elokuvatähden.
Juoni
Musiikinopettaja Magda Vang on kihloissa papin pojan Knudin kanssa, mutta karkaa sirkustaiteilija Rudolphin matkaan. Rudolph käyttää Magdaa säälimättä hyväkseen ja tämä vajoaa vähitellen yhä alemmas. Kun Knud yrittää pelastaa Magdan, miesten välille syntyy kaksinkamppailu ja Magda tappaa Rudolphin.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto
Hjalmar Davidsenin Kosmorama-yhtiön tuottama Kuilu oli halvalla tehty intohimodraama, joka samana vuonna julkaistun Valkoisen orjakaupan tavoin perustui ”rohkeaan” eroottiseen teemaan. Sen kohokohta on Asta Nielsenin ja Poul Reumertin esittämä provokatiivinen ”gauchotanssi”, jossa miehen ympärille kietoutuva nainen kiihoittaa ja alistaa tämän. Tunnettujen teatterinäyttelijöiden ansiosta Kuilua voitiin silti markkinoida taide-elokuvana.
Kaksikelainen elokuva oli aikanaan poikkeuksellisen pitkä, mutta myös dramaattisesti hyvin rakennettu. Se osoitti kokoillan elokuvan kaupalliset mahdollisuudet ja synnytti Saksasta alkunsa saaneen alueellisiin yksinoikeuksiin perustuvan levitys- ja markkinointimallin. Tanskalaiset yhtiöt siirtyivät jo seuraavana vuonna tuottamaan pääosin useampikelaisia elokuvia.
Nielsenin esikoiselokuva sai valtavan yleisönsuosion ja teki hänestä yhden maailman ensimmäisistä elokuvatähdistä. Ohjaaja Urban Gad ja Nielsen siirtyivät pian Berliinin, jossa he tekivät kymmenittäin menestyselokuvia. Kuilu antoi myös suunnan tanskalaiselle mykkäelokuvalle, jonka suosio perustui monimutkaisten rakkausjuonien eroottissävyiseen käsittelyyn.
Kuilua esitettiin helsinkiläisessä Scala-elokuvateatterissa tammi-helmikuussa 1911 poikkeuksellisesti kahden viikon ajan. ”Näytäntökauden suurinta loistonumeroa” mainostettiin ”mestarillisena kokotunnin näytelmänä” ja sen kerrottiin maksaneen yhtiölle 5 600 markkaa. Elokuva näytettiin alkuperäisen pituisena, joten mukana oli myös monissa maissa pois leikattu ”gauchotanssi”. Kuilu oli yksi ensimmäisistä Suomessa ennakkotarkastetuista elokuvista, tosin sen tarkastus perustui ilmeisesti käsiohjelmaan, jossa tanssikohtausta ei mainittu. Lapsilta elokuva oli kuitenkin kielletty.
DVD-julkaisu
Asta Nielsenin neljä tanskalaiselokuvaa, Kuilu, Musta uni (Den sorte Drøm, 1911), Palavat intohimot (Balletdanserinden, 1911) ja Valoa kohti (Mod lyset, 1919) on julkaistu DVD:llä vuonna 2005. Elokuvat on varustettu Ronen Thalmayn säestyksellä ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Puolustusvoimien kansainvälinen keskus
Historia
Syyskesällä 1966 Satakunnan tykistörykmentti sai yllättäen käskyn ryhtyä huolehtimaan Kyproksella toimineiden YK:n rauhanturvajoukkojen suomalaisen pataljoonan täydennysjoukkojen vastaanottamisesta, varustamisesta ja kouluttamisesta sekä palvelussitoumuksensa päättävän henkilöstön kotiuttamisesta.
YK-koulutuskeskus perustettiin Pääesikunnan 27. lokakuuta 1969 antamalla käskyllä Satakunnan tykistörykmentin yhteyteen Niinisalon varuskuntaan Kankaanpäähän nimellä YK-koulutuskeskuksen esikunta. Nimi muutettiin vuoden 1982 alusta lukien muotoon YK-Koulutuskeskus (lyhenne YK-KoulK). Samassa yhteydessä määrättiin, että keskus oli YK-asioissa suoraan puolustusministeriön alainen. YK-Koulutuskeskukselle valmistuivat omat tilat vuonna 1985.
Niinisalon varuskunnassa toimineet joukko-osastot ja -yksiköt, mukaan lukien YK-Koulutuskeskus, liitettiin maaliskuun alussa 1992 yhtymätasoiseksi Tykistöprikaatiksi. Vuoden 2001 alussa tehdyssä laajassa organisaatiouudistuksessa YK-Koulutuskeskus irrotettiin Tykistöprikaatista ja siitä tuli suoraan Pääesikunnan alainen Puolustusvoimien Kansainvälinen Keskus (PvKvK).
Keskus vastasi Suomen rauhanturvaamistoimintaan tarkoitettujen joukkojen kouluttamisesta ja perustamisesta vuoden 2008 alkuun saakka, jonka jälkeen tehtävä siirtyi Porin prikaatille Säkylään. Samalla keskus muutti Niinisalosta Tuusulan Hyrylään varuskunta-alueelle. Vuodesta 2015 keskus on sijainnut Helsingissä Santahaminan saarella, jonne rakennettu Santahamina-talo valmistui helmi-maaliskuussa 2015.
Toiminta
Keskus järjestää sotilaallisen kriisinhallinnan kursseja johtaja- ja asiantuntijahenkilöstölle YK:n, Naton, EU:n ja Afrikan unionin johtamiin kriisinhallintaoperaatioihin sekä tukee muiden hallinnonalojen osallistumista kansainväliseen siviilikriisinhallintaan.
Puolustusvoimien kansainvälinen keskus muodostaa yhdessä Kriisinhallintakeskuksen ja Poliisiammattikorkeakoulun kanssa Kokonaisvaltaisen Kriisinhallinnan Osaamiskeskuksen.
Keskuksen vuosipäivä on Yhdistyneiden kansakuntien päivänä 24. lokakuuta.
Johto
Keskuksen johtajina ovat toimineet:
Kohtalon tähti
Kohtalon tähti on vuonna 1952 ensi-iltansa saanut Vincent Shermanin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka pääosissa ovat Clark Gable, Ava Gardner ja Broderick Crawford. Elokuva jäi sivuosassa olevan Lionel Barrymoren viimeiseksi elokuvaksi. Kohtalon tähdessä sekoittuvat romantiikan ja westernin ainekset, ja elokuva sijoittuu 1840-luvun Texasiin, missä raja-asukas auttaa Texasin itsenäistymisprosessia Meksikosta. Kohtalon tähti on Gablen ja Gardnerin toinen yhteinen elokuva.
Kohtalon tähden oli käsikirjoittanut Borden Chase Howard Estabrookin tarinan pohjalta. Elokuvan tuotti Z. Wayne Griffin, ja sen tuotanto- ja levittäjäyhtiönä oli Metro-Goldwyn-Mayer. Kohtalon tähti kuvattiin Coloradossa ja MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä noin 1,6 miljoonan dollarin budjetilla vuonna 1951 toukokuun puolesta välistä kesäkuun loppuun.
Kohtalon tähti sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 31. tammikuuta vuonna 1952 New Yorkissa. Yhdysvaltain maanlaajuinen ensi-ilta oli 8. helmikuuta, ja Suomessa elokuva sai ensi-illan 7. marraskuuta 1952. Elokuva uudelleenesitettiin Suomessa 3. syyskuuta vuonna 1965. MGM:n merkinnöissä elokuva tuotti Yhdysvalloissa ja Kanadassa 2 478 000 dollaria ja ulkomailla 1 444 000 dollaria. Lopulta elokuva toi voittoja 990 000 dollarin edestä. United Artists ja MGM julkaisivat Kohtalon tähden VHS:lle vuonna 1994, ja Warner Bros. julkaisi elokuvan DVD:lle vuonna 9. syyskuuta 2011.
Sarjakuvakustantamo
Sarjakuvakustantamo on yritys, joka julkaisee sarjakuvia. Ensimmäiset sarjakuvakustantamot perustettiin Yhdysvaltoihin 1930-luvun alussa. Samoihin aikoihin sarjakuvat alkoivat yleistyä sanomalehdissä ja niitä alettiin julkaista omina lehtinään. Varhaisia suuria sarjakuvakustantamoita jotka ovat edelleen toiminnassa olivat Timely Comics (nykyään Marvel Comics) ja DC Comics.
Suomalaisista sarjakuvakustantamoista suurin on Sanoma-konsernin omistama Sanoma Magazines, joka julkaisee muun muassa Aku Ankka-lehteä. Toinen suuri Suomessa toimiva sarjakuvakustantaja on Egmont Kustannus, joka osti suomalaisen Semicin. Egmont julkaisee muun muassa Marvelin ja DC Comicsin lehtiä, Tex Willeriä ja Harald Hirmuista.
Reise, Reise
Reise, Reise (suom. ”matkaan, matkaan”) on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin Saksassa 27. syyskuuta 2004 ja muualla Euroopassa hieman aiemmin. Pohjois-Amerikassa albumi ilmestyi 16. marraskuuta 2004. Reise, Reise äänitettiin vuosien 2003–2004 aikana Málagassa, Espanjassa. Toukokuussa 2005 Rammstein julkaisi Reise, Reisesta erityisen japanilaisen version, jossa oli kaksi bonuskappaletta ja erilainen kansi. Kannen kuvaa käytettiin myöhemmin myös Rosenrot-albumin kannessa. Sana Reise tarkoittaa saksaksi matkaa, mutta ”Reise, Reise” on saksalaisten merimiesten käyttämä huudahdus, jonka tarkoitus on herättää merellä matkaavan laivan miehistö aamuisin ja samalla ilmaista, että merimatka jatkuu.
Rammstein julkaisi neljä albumin kappaletta myös singleinä. Singlet olivat ”Mein Teil”, ”Amerika”, ”Ohne dich” ja ”Keine Lust”. ”Mein Teil” pohjautuu Saksassa maaliskuussa 2001 sattuneeseen ihmissyöntitapaukseen, jossa Armin Meiwes söi erään internetissä tapaamansa miehen. ”Mein Teil” julkaistiin heinäkuussa 2004. ”Amerikan” musiikkivideossa yhdysvaltalaiset lavastavat ensimmäisen kuukävelyn.
Reise, Reise on muiden Rammsteinin albumien tapaan laulettu pääosin saksaksi. Kappale ”Amerika” on laulettu osin englanniksi ja ”Moskau” osin venäjäksi.
Levylle on myös piilotettu Japan Airlinesin lennon 123 viimeiset 35 sekuntia ennen maahantörmäystä. Sen voi kuunnella kelaamalla levyä taaksepäin ensimmäisen kappaleen alussa. Levyn kansitaide muistuttaa myös mustaa laatikkoa.
Battlefield Bad Company 2 -pelissä on viittaus levyn kanteen, kun eräässä tehtävässä löydetään musta laatikko, joka on kansikuvan värinen ja siinä on saksan kieltä.
Pete McCaffrey
John Paul ”Pete” McCaffrey (24. joulukuuta 1938 Tucson, Arizona – 4. maaliskuuta 2012 Belleair, Florida) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
McCaffrey pelasi AAU:ssa ja voitti Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa olympiakultaa Tokiossa 1964. Hän pelasi myös Yhdysvaltain neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1963 MM-kilpailuissa.
McCaffrey kuoli 73-vuotiaana Floridan Belleairissa 4. maaliskuuta 2012.
Avro Anson
thumb|Avro 652a Anson T.21 lentoonlähdössä Avro Anson (lempinimi: Faithful Annie) oli englantilainen kaksimoottorinen kuljetuslentokone, jonka ensilento lennettiin maaliskuussa 1935. Konetyypin ensimmäinen sarjakone valmistui joulukuussa samana vuonna, ja tyyppi otettiin Britannian kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) palveluskäyttöön maaliskuussa 1936. Anson oli alun perin meritiedustelukone, jota käytettiin kuitenkin paljon yhteys- ja harjoituspommikoneena. Ansoneita rakennettiin Isossa-Britanniassa 8 138 kappaletta ja Kanadassa 2 882 kappaletta. Konetyypin tuotanto päättyi vuonna 1952. RAF poisti tyypin käytöstä vuonna 1968. thumb|Avro 652a Anson T.21
Konetta käyttivät Australia, Kanada, Egypti, Suomi (3 kpl), Englanti, Grönlanti, Irlanti, Uusi-Seelanti, Etelä-Afrikka, Turkki ja Yhdysvallat.
Suomen ilmavoimat
pienoiskuva|Suomen ilmavoimien Anson Tikkakoskella maaliskuussa 1940. Suomen ilmavoimat käytti Ansoneita koulukoneina. Kolme konetta hankittiin 1937 samaan aikaan Blenheim-pommittajien kanssa, ja niiden tarkoituksena oli helpottaa ajanmukaiseen lentokalustoon siirtymistä. Koneilla koulutettiin ohjaajia, tähystäjiä ja radiosähköttäjiä. Tyyppi oli Ilmavoimien ensimmäinen sisäänvedettävällä laskutelineellä varustettu. Viimeinen kolmesta ilmavoimien Ansonista lensi viimeisen lentonsa vuonna 1947, ja se poistettiin kirjanpidosta vuonna 1952.
Bullet for My Valentine
Bullet for My Valentine (Bullet' , B4MV, BFMV) on Walesin Bridgendissä vuonna 1998 perustettu brittiläinen metalcore/hardcore-yhtye.
Aluksi yhtye tunnettiin nimellä Jeff Killed John ja se soitti Limp Bizkit-, Metallica- ja Nirvana-covereita. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Hand of Blood", "4 Words (To Choke Upon)", "All These Things I Hate (Revolve Around Me)", "Tears Don't Fall", "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)", "Scream Aim Fire", "Hearts Burst Into Fire", "Waking the Demon", "Your Betrayal", "Fever" ja "The Last Fight".
Alkuajat
Jeff Killed John -yhtyeen perustivat Matthew Tuck (kitara ja laulu), Michael Paget (kitara ja taustalaulu), Nick Crandle (basso) ja Michael Thomas (rummut) vuonna 1998 opiskellessaan musiikkia Bridgendin yliopistossa. He soittivat Metallican ja Nirvanan cover-kappaleita. Yhtye julkaisi vuonna 2002 CD:n jolla olevat kaksi kappaletta "You" ja "Play with Me" tuotti Greg Haver.
Uransa alussa yhtye seurasi nu metal -suuntausta kuten Korn ja Limp Bizkit tavoitteenaan aikaansaada kaupallisesti menestyvää musiikkia. Basisti Crandlen lähtö uhkasi olla yhtyeen loppu, mutta hänet korvattiin Jason Jamesilla, joka oli käynyt samaa koulua Matthew Tuckin kanssa. Nu metal -trendin hiipumisen aikoihin yhtye vaihtoi nimekseen Bullet for My Valentine. Samalla yhtye myös vaihtoi musiikkinsa tyylisuuntaa.
Levytyssopimus
Bullet For My Valentinen konsertoitua paljon Roadrunner Records -levy-yhtiö kiinnostui yhtyeestä. Levytyssopimus Roadrunner Recordsin kanssa ei kuitenkaan toteutunut, mutta yhtye allekirjoitti pian viiden albumin sopimuksen Sony Music Entertainmentin kanssa. Laulaja Matthew Tuck on sanonut, että Sonyn kanssa yhtyeellä on enemmän mahdollisuuksia ja vaihtoehtoja. Isossa-Britanniassa levy-yhtiönä on Visible Noise.
The Poison
thumb|upright|Yhtyeen vanha logo. Yhtyeen esikoisalbumi The Poison julkaistiin Isossa-Britanniassa 3. lokakuuta 2005 ja Yhdysvalloissa 15. helmikuuta, jossa se pääsi Billboard 200 -listan sijalle 128. Marraskuun 15. päivään mennessä albumia oli Yhdysvalloissa myyty 350 000 kappaletta.
Albumin ensimmäinen single "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)" julkaistiin Yhdysvalloissa Trustkill Recordsin levittämänä 19. syyskuuta 2005. Yhteensä singlejä tältä albumilta julkaistiin neljä: "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)", "All These Things I Hate (Revolve Around Me)", "Tears Don't Fall" ja "4 Words (To Choke Upon)". Näistä viimeinen löytyy EA Sportsin peleistä NHL 06 ja Madden 06. "Hand of Blood" -kappaletta on käytetty peleissä Need for Speed: Most Wanted ja Burnout Revenge.
Bullet for My Valentine soitti Download Festivalissa, Donington Parkissa kolmena vuotena peräkkäin. Ensiesiintyminen tässä festivaalissa oli vuonna 2004 Barfly-lavalla. 2005 yhtye oli jo alkanut saavuttaa mainetta soittaessaan Snickers-lavalla. Vuonna 2006 yhtye siirtyi lähelle pääesiintyjän asemaa soittaen sunnuntai-iltana Guns N’ Rosesin ja Funeral for a Friendin kanssa samalla lavalla. Muilla kiertueilla yhtye oli avausyhtyeenä Metallicalle ja Guns N’ Rosesille kesällä 2006. Yhtyeen ensimmäinen live-DVD, The Poison: Live at Brixton, syntyi taltioinnista Lontoon Brixton Academyssa.
Bullet for My Valentinen ollessa kiertueella vuonna 2006 yhdessä Rob Zombien kanssa Matthew Tuck haukkui nettikirjeessään Zombien kiertueryhmineen 17 yhteisen keikan jälkeen. Eniten Tuckia suututti ”lämppäriyhtyeiden saama paskamainen kohtelu”. Yhtye ei ollut tyytyväinen puolen tunnin soittoaikaansa, sound checkiin tai pukuhuoneisiin. Hän syytti Zombieta myös ahneudesta, koska fanien piti pulittaa pelkistä t-paidoista 40 dollaria ja lisäksi keikkojen huono äänenlaatu ei miellyttänyt yleisöä. Huolimatta pian seuranneista anteeksipyynnöistä BFMV pudotettiin kiertueelta jo seuraavana päivänä.
Vuonna 2006 marraskuun aikana yhtye oli kiertueella yhdessä As I Lay Dyingin ja Protest the Heron kanssa. Matt Tuck kärsi kuitenkin tällöin kurkunpään tulehduksesta, joten useita konsertteja jouduttiin siirtämään aikaisintaan tammikuulle. Tuckin nielurisojen poistosta seurannut yli kuukauden mittainen toipumisaika johti muun muassa Metallican lämmittelyn perumiseen Sick of the Studio '07 -kiertueella. Machine Head otti BFMV:n paikan kiertueilla.
Scream Aim Fire
17. marraskuuta 2007 kuvatun musiikkivideon "Scream Aim Fire" nimi on myös BFMV:n toisen albumin nimi. 11 kappaletta sisältävä albumi on nauhoitettu Sonic Ranch Studiossa ja sen on tuottanut Colin Richardson. Bullet for My Valentine ei pehmentänyt soundiaan toisella levyllään, vaan soitti nyt aiempaa nopeatempoisemmin ja aggressiivisemmin. Myös sanoitukset olivat vahvempia, kuten esimerkiksi levyn nimikappaleessa "Scream Aim Fire". Albumi julkaistiin muissa maissa 28. ja Yhdysvalloissa 29. tammikuuta 2008. Scream Aim Fire pääsi Billboard 200 -listan sijalle 4, Albumia myytiin julkaisuviikollaan pelkästään USA:ssa 53 000 kappaletta ja muissa maissa muutamassa viikossa yli 250 000. Kappale "Scream Aim Fire" on mukana Guitar Hero World Tour-nimisessä pelissä.
Yhtye päätti Taste of Chaos -nimisen Pohjois-Amerikan kiertueen yhdessä Atreyun, Idiot Pilotin, Blessthefallin ja Avenged Sevenfoldin kanssa. He esiintyivät myös Rock am Ring- ja Rock im Park ja Download Festival -festivaaleilla kesäkuussa 2008. Yhtye joutui peruuttamaan osan Kanadan kiertueestaan ja lentämään takaisin kotimaahan tukemaan basisti Jason ”Jay” Jamesia, jonka tytär joutui sairaalaan. Heinäkuussa yhtye lähti pääesiintyjänä No Fear Music Tour:lle Pohjois-Amerikkaan yhdessä Bleeding Throughin, Cancer Batsin ja Black Tiden kanssa.
Yhtye kävi myös Australiassa ja Uudessa-Seelannissa yhdessä Avenged Sevenfoldin ja Atreyun kanssa ja palasi sinne tammi-helmikuussa Big Day Out- festivaaleihin.
Uusi EP Road to Nowhere julkaistiin 9. päivä joulukuuta sisältäen 4 kappaletta, 3 uutta sekä "Ashes of the Innocent". Yhtye oli pääesiintyjänä ensimmäistä kertaa pidettävässä Hammerfestivaaleissa kotikaupungissaan Walesissa.
Temper Temper
Bullet For My Valentinen neljäs studioalbumi Temper Temper julkaistiin helmikuussa 2013. Fanien mielipiteet albumista vaihtelivat hyvinkin paljon. Albumilla ei ole juuri ollenkaan huutolaulua, ja bändin musiikkityylissä oli tapahtunut jälleen iso harppaus kevyempään suuntaan.
Meduusa
Meduusa tai Medusa voi viitata seuraaviin asioihin:
Bullet for My Valentine
Raising Hell (Standalone-single)
Bullet For My Valentine julkaisi 2013 vuoden lopussa standalone-singlen nimeltä "Raising Hell". Fanit ottivat kappaleen vastaan erittäin hyvin. Kappaleessa on paljon huutolaulua, mutta myös puhtaita osuuksia ja se voisi hyvinkin olla yksi Scream Aim Fire -levyn kappaleista. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo.
Bullet for My Valentinen keskustelua herättävä tyylilaji
Bullet for My Valentinen soittaman musiikin luokittelu herättää keskustelua, koska yhtyeen musiikkityyliä on vaikea luokitella yksiselitteisesti. Yhtyettä on luonnehdittu metalcoren lisäksi metalliksi, hardcoreksi ja punkiksi. Yhtye kuitenkin aloitti uransa punk metal -yhtyeenä.
Schillerinajokoira
Schillerinajokoira on Ruotsista kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 6. Rodusta huolehtii Ruotsissa Svenska Schillerstövareföreningen ja Suomessa Suomen Ajokoirajärjestö.
Ulkonäkö
Karvapeite on tiiviisti rungonmyötäinen ja karhea. Pohjaväri on punaruskea (sävyltään kullanruskeasta lämpimään punaruskeaan), jossa on musta mantteli. Yhtenäinen mantteli kattaa niskan, selän, lapojen yläosan, kylkien, lanteen ja hännän yläpuolen alueen; punaruskea väritys kattaa pään, kurkun, rinnan, lapojen alaosan, eturaajat, takaraajat ja hännän alapuolen. Rinnassa ja varpaissa sallitaan pieni määrä valkoista väritystä.
Alkuperä
1800-luvun viimeisten vuosikymmenten aikana paikalliset ajokoiraharrastajat päättivät vakiinnuttaa ja parantaa tuolloin olemassa olleita sukulinjoja. Kyseistä projektia edistivät Svenska Kennelklubbenin perustaminen ja koiranäyttelyiden aloittaminen. Eräs harrastajista oli maanviljelijä Per Adolph Schiller, joka asui Ruotsin länsirannikolla Bohuslänissa Stenungsundin pitäjässä. Hänen tiedetään käyttäneen rodun luomiseen eteläsaksalaisia, sveitsiläisiä ja itävaltalaisia ajokoiria. Toisen teorian mukaan kantakoirat olisivat olleet eteläsaksalaisia, sveitsiläisiä ja englantilaisia ajokoiria - viimeksi mainituista etenkin harrieri olisi ollut vaikuttavana rotuna.
Schillerin kantakoirat Tamburini I ja Ralla I olivat sisaruksia, joiden isä oli Sancho ja emä Flinta. Sanchon perimään vaikuttivat huomattavasti smoolanninajokoira ja Kavlås-sukulinja, sekä myös Grothin koirat. Edellä mainitut Kavlåsin tilan "Lilla Släppet" -ajueen koirat olivat alun perin todennäköisesti Etelä-Saksasta. Flinta puolestaan polveutui kapteeni O.B. Rydholmin kahdesta sisaruksesta, jotka kantoivat englantilaista ja sveitsiläistä ajokoiraperimää.
Vuonna 1886 Tukholmassa järjestettiin maan ensimmäinen koiranäyttely, ja Schiller esitteli siellä Tamburini I:n ja Ralla I:n, jotka voittivat molemmat ajokoirien ryhmän parhaan palkinnon - tämä huolimatta siitä, että hänen itsensä mukaan ensiksi mainitulla oli monia ulkoisia vikoja. Sen jälkeen Schiller teetti Tamburinilla ja Rallalla pentueen, ja ennen pitkää jalostuksessa käytetyn sisäsiitoksen vuoksi populaatiosta tuli erittäin homogeeninen. Eräs käytetyistä koirista oli Mufti-niminen uros, joka oli peräisin kapteeni Rydholmin kennelistä. Schillerin tavoitteena oli melko kevytrakenteinen ja notkea koira, jolla oli hyvä hajuaisti, voimakkaat raajat ja kuuluva haukku. Hän piti parhaat yksilöt itsellään jalostusta varten, ja myi loput sekä eri puolille Ruotsia että myös Norjaan ja Suomeen. Rotu oli selkeästi yhdenmukaisempi ja laadukkaampi kuin muut kyseisen ajan ruotsalaiset ajokoirat, mutta samalla myös niitä sisäsiittoisempi.
Vuonna 1893 julkaistu Svenska Kennelklubbenin ensimmäinen kantakirja luokitteli Schillerin kasvattamat ajokoirat risteytyslinjoiksi. Vasta vuonna 1907 ryhmän alaotsikoksi tuli schillerstövare, ja vuonna 1913 rodun nimeksi pelkästään schillerstövare, minkä jälkeen sitä ei yhdistetty enää muiden ajokoirien perimään.
Schillerin kuoltua hänen veljensä Karl jatkoi jalostusta, ja rodusta tuli pian suosittu ympäri Ruotsia. Se on kuitenkin perinteisesti ollut runsaslukuisin Länsi-Ruotsissa ja Taalainmaalla. Eniten rodun pentuja syntyi 1970-luvulla, jolloin niitä rekisteröitiin vuosittain yli 700. 1980-luvulla populaation määrä alkoi kuitenkin huveta, koska samaan aikaan myös kettujen lukumäärä pieneni. Tästä huolimatta schillerinajokoiran maine säilyi hyvänä vuosikymmenien ajan omistautuneiden kasvattajien ja erinomaisten metsästysominaisuuksiensa ansiosta. Tärkeimpiä kenneleitä historiassa ovat olleet mm. Jägmästaregårdens, Skogis ja Ödemarkens.
Eläke
Eläke on henkilölle tai hänen perheelleen maksettava korvaus työuran jälkeen sekä silloin, kun hän on kykenemätön ansaitsemaan elantoaan vamman tai sairauden vuoksi.
Eläkkeet maksetaan Suomessa suurimmalta osin kunkin vuoden työeläkemaksusta. Osa eläkkeistä rahoitetaan käyttämällä niihin aiemmin kerättyjä rahastoja. Kansaneläkkeiden kulut rahoitetaan kokonaan valtion verovaroista.
Tulonsaaja voi myös säästää itselleen yksilöllistä lisäeläkettä yksityisen järjestelmän kautta, jolloin kyseessä on usein eläkevakuutus. Lisäeläkevakuutuksien vakuutusmaksutulot eivät ole kuitenkaan riittäneet aina maksussa olleiden lisäeläkkeiden kattamiseen, ja esimerkiksi yrittäjien lisäeläkkeet on jouduttu kustantamaan vuodesta 1997 alkaen 60–70 prosenttisesti eläkelaitosten yhteisillä peruseläketurvan vakuutusmaksuilla ja varoilla, joista valtio on kustantanut osan. Verovaroista kustannetaan myös tutkinnon suorittamisen ja alle kolmivuotiaan lapsen hoidon ajalta karttunut työeläkkeenosa, jota maksetaan vain niille, jotka ovat ehtineet ansaita koko työuransa aikana vähintään 18 410,22 euroa vuoden 2021 tasossa laskettuna.
Työkyvyttömyyseläkkeen rinnalla voit ansaita korkeintaan 40 % eläkettä edeltävästä ansiotasosta. Osatyökyvyttömyyseläkkeellä ansaintaraja on 60 %. Täydellä työkyvyttömyyseläkkeellä voi kuitenkin aina ansaita 837,59 (vuonna 2021) euroa kuukaudessa, vaikka henkilökohtainen ansaintaraja onkin pienempi.
Eläkerahastot ovat suuria sijoittajia rahoitusmarkkinoilla. Vuonna 2008 Morgan Stanley arvioiden maailman eläkerahastoissa olevan maailmanlaajuisesti 20 biljoonan Yhdysvaltain dollarin arvosta pääomaa.
Eläkejärjestelmät
Yksityisiin rahastoihin perustuvissa järjestelmissä rahoitusmarkkinat, mm. pörssikurssit vaikuttavat eläkkeiden kertymiseen, ja ne voivat menettää arvoaan talouden taantumassa. Työnantajien hallinnoivat rahastot voivat menettää varansa yhtiön konkurssissa, jolloin työntekijät jäävät ilman eläkettä.
Suomen järjestelmässä lakisääteiset eläkkeet ovat tiedossa jo ennen niiden maksamisen alkamista. Eläkettä myös maksetaan koko lopun elinajan. Kerran tienattu eläke ei voi hävitä eläkevakuutusyhtiön tai työnantajan konkurssin vuoksi. Mikäli joku eläkelaitoksista ajautuisi vaikeuksiin, joutuisivat muut yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti maksumiehiksi.
Eläkeikä
Eläkkeelle jäämisen ikä vaihtelee Euroopassa noin 60 ja 72 vuoden välillä. Lähes kaikissa maissa eläkeikiä nostetaan 2010-, 2020- ja 2030-luvuilla. Näitä toimia on perusteltu sillä että keskimääräinen elinaika on kasvanut, ja siitä sama osuus pitäisi tehdä edelleen työtä.
Todellinen eläkkeellejäämisikä on Ranskassa 58,8 vuotta, Saksassa 61,3 vuotta, Kreikassa 61,7 vuotta ja Britanniassa 62,6. Euroopan nuorimpana jäädään eläkkeelle Sloveniassa, keskimäärin 58,5-vuotiaana.
Saksassa eläkeikä on ollut yleinen 65 vuotta, mutta hallitus päätti vuonna 2007 nostaa sen vähitellen 67 vuoteen.
Britanniassa eläkeikä on ollut 65 vuotta miehille ja 60 vuotta naisille, mutta vuonna 2010 aloittanut konservatiivi-liberaalihallitus on ilmoittanut "tarkistavansa" sitä.
Suomessa
Vuonna 2017 eläkejärjestelmää uudistettiin niin, että nuoremmilla ikäluokilla eläkeiän alaraja tulee olemaan 65 vuotta. Julkisilla aloilla on ammatilisia ja henkilökohtaisia eläkeikiä, jotka poikkeavat yleisestä eläkeiästä.
Eläkeiän nousu alkoi Suomessa vuonna 2018, jolloin vuonna 1955 syntyneiden eläkeikä oli 63 vuotta ja 3 kuukautta. Eläkeikä nousee ikäluokittain 3 kuukaudella, kunnes saavutetaan 65 vuoden ikä. Vuonna 1965 ja sitä myöhemmin syntyneiden alin vanhuuseläkeikä sidotaan suomalaisten elinikään, joka vahvistetaan lähempänä eläkeikää.
Kolmas ikä
Eliniän pidentymisen myötä eläkevuosista on muodostunut uusi ikävaihe, niin sanottu kolmas ikä. Sitä odotetaan ja siihen hakeudutaan.
Eläkekritiikki
Joka kolmas yli 75-vuotias nainen on köyhä Suomessa. Monilla kotitöitä tehneillä naisilla on vain kansaneläke. Johtaja Hannu Uusitalon (Eläketurvakeskus) mukaan kansaneläke on jäänyt jälkeen muista tuloista 1980-luvun lopulta alkaen. Heikko eläke on noin 40 000 eläkeläisellä. Eläkeläiset eivät saa osallistua työmarkkinaneuvotteluihin. Heillä ei ole budjettien teossa neuvotteluasemaa eläkkeen inflaatiosuojan varmistamiseksi.
Järvenjärvi
Järvenjärvi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Siinain pommi-iskut 2004
Siinailla Egyptissä tehtiin 7. lokakuuta 2004 kolme autopommi-iskua, joissa menehtyi yhteensä 34 ihmistä ja noin 170 loukkaantui. Ensimmäinen iskuista tapahtui Tabassa ja kaksi myöhempää Ras al-Shitanissa.
Ensimmäisen iskun kohteena oli Taban Hilton -hotelli, jonka koko julkisivu romahti tuon autopommin aiheuttaman räjähdyksen voimasta. Tässä iskussa 31 ihmistä menetti henkensä.
Näiden kahden Ras al-Shitanissa tapahtuneen pommi-iskun kohteina olivat ravintola ja leirintäalue. Tässä ensimmäisessä iskussa menehtyi kolme ihmistä. Toisessa ei tullut ihmisuhreja.
Raippaluodon silta
thumb|[[Seututie 724 Raippaluodon sillalla.]] Raippaluodon silta on vinoköysisilta, joka yhdistää Raippaluodon saaren mantereeseen Mustasaaren kunnassa. Silta on Suomen pisin, 1 045 metriä. Se rakennettiin korvaamaan lauttayhteys. Sillan rakentaminen maksoi noin 150 miljoonaa markkaa (noin 25 miljoonaa euroa). Silta on osa seututietä 724. Sillan on suunnitellut oululainen suunnittelutoimisto SuunnitteluKortes. On ehdotettu, että Raippaluodon sillan jatkeeksi rakennettaisiin Merenkurkun silta Ruotsiin.
Raippaluodon sillan peruskivi muurattiin 3. kesäkuuta 1996, ja presidentti Martti Ahtisaari avasi sillan liikenteelle 27. elokuuta 1997.
Silta
Sillan pituus on 1 045 metriä, ja se on Suomen pisin silta. Toiseksi pisin on Heinolassa sijaitseva Tähtiniemen silta, jolla on pituutta 924 metriä. Raippaluodon sillan siltakannen leveys on 12 metriä, josta kahdeksan metriä on kaksikaistaisen ajoradan käytössä, ja loput vajaat neljä metriä toimii kevyen liikenteen väylänä. Sillan kokonaispinta-ala on 12 540 m². Pisin silta-aukko on pituudeltaan 250 metriä ja sen vapaa korkeus on 26 metriä. Kannatinpylväät kohoavat 82 metrin korkeuteen.
Sassanidit
thumb|Sassanidien dynastia laajimmillaan vuonna 619 jaa. vähän ennen lopullista romahdusta. Sassanidit tai sasanidit (ساسانیان, Ṣāṣānīyān) olivat persialainen hallitsijasuku, joka hallitsi Persiaa ja suuria alueita Lähi-idässä toisen Persian valtakunnan aikana vuosina 226–651. Sassanidien dynastian perusti Ardašir I, kun hän oli lyönyt viimeisen Parthian arsakidisukuisen kuninkaan Artabanos IV:n. Dynastia päättyi, kun shaahi Yazdegerd III hävisi 14-vuotisen taistelun umaijadien kalifaatille, ensimmäiselle islamilaiselle valtakunnalle.
Savannah
Maantiede
Savannah sijaitsee Savannah-joen suulla Georgian osavaltion kaakkoisosassa Chathamin piirikunnassa lähellä Etelä-Carolinan rajaa. Alue on Atlantin valtameren vastaista rannikkotasankoa. Pohjoisessa on soista ja matalaa aluetta ja maa kohoaa kohti etelää ja länttä. Muutamia kilometrejä Savannah-jokea ylävirtaan sijaitsee Savannah National Wildlife Refuge. Meren rannikolla sijaitsevat puoelstaan Tybee- ja Wassaw Wildlife Refuge.
Ilmasto alueella on subtrooppinen. Sää on kuuma ja kostea lähes koko vuoden ympäri. Iltapäiväsateet ovat tyypillisiä kesäpäiville ja talvisin saattaa tulla joitakin lumisateita.
Sassanidit
Valtakunnan alueeseen kuului alueita nykyisestä Iranista, Irakista, Armeniasta, Afganistanista, Turkista, Syyriasta, Pohjois-Intiasta, Pakistanista, Kaukasiasta, Keski-Aasiasta ja Arabiasta, sekä Khosrau II:n aikana Egyptistä, Jordaniasta, Israelista ja Libanonista. Sassanidit kutsuivat valtakuntaansa nimellä Erānshahr ايرانشهر (Iranshaehr), iranilaisten valtakunta.
Savannah
Historia
thumb|vasen|[[James E. Oglethorpen patsas.]] thumb|vasen|Vanhoja rakennuksia kaupungin historiallisessa osassa. Savannahin nimen alkuperästä on useampia eri versioita. Nimen sanotaan juontuneen joko sawana-nimisistä intiaaneista tai shawneen kielen nimestä Savannah-joelle. Savannah perustettiin 12. helmikuuta 1733, kun englantilainen James E. Oglethorpe johti paikalle 114 siirtolaisen joukon Englannin Gravesendistä. Georgiasta tehtiin brittiläisen Amerikan 13. siirtokunta. Siirtokunta perustettiin puskuriksi Espanjan Floridaa vastaan. Monet ensimmäisistä siirtolaisista olivat köyhiä ja Oglethorpe kielsi siirtokunnastaan katoliset, orjat, alkoholin ja lakimiehet. Oglethorpe suunnitteli myös Savannahin ruutukaavan mukaisen kaavoituksen. Paikka olikin ensimmäinen kaupunkisuunnitelman mukaisesti rakennettu kaupunki. Alkuperäiseen kaavaan kuului kaikkiaan 24 aukiota, joita oli tarkoitus käyttää kaupunkilaisten kokoamisessa espanjalaisten tai merirosvojen hyökkäyksiä vastaan. Uuteen kaupunkiin muutti sittemmin siirtolaisia eri puolilta maailmaa. Hieman ennen Yhdysvaltojen vapaussotaa sen asukasluku oli noin 3 000, mikä teki siitä maan 20. suurimman kaupungin. Paikka oli myös tärkeä satama, jonka kautta vietiin maataloustuotteita Englantiin.
Sassanidit
Myöhäisantiikin käsittävää sassanidikautta on pidetty kulttuurillisesti edistyneenä aikakautena, ja se oli viimeinen merkittävä Persian imperiumi ennen islamin ekspansiota alueelle. Valtakunnan kulttuurillinen vaikutus oli merkittävä myös sen rajojen ulkopuolella, aina Roomaa, Kiinaa, Intiaa ja Afrikkaa myöden. Sassanidikulttuuri vaikutti myös ajallisesti eteenpäin sitä seuranneeseen islamilaiseen kulttuuriin, jolle periytyi muun muassa sassanidien arkkitehtuuria ja kirjallisuutta.
Savannah
Historia
Britit ja kapinalliset taistelivat kaupungin omistuksesta vapaussodan aikana. Se jäi ensin kapinallisten käsiin, mutta britit jälleenvaltasivat sen vuonna 1778. Kapinalliset yrittibvät turhaan vallata kaupungin takaisin vuonna 1779. Kuitenkin lopulta vuonna 1782 britit palasivat englantiin hyläten kaupungin kapinallisille. Sittemmin se toimi Georgian siirtokunnan pääkaupunkina sodan loppuun saakka vuonna 1783. Kaupungin ympäristön huomattavat riisiviljelmät hylättiin suuren keltakuume-epidemian aikana vuonna 1820. Riisin sijaan alettiin vilejllä puuvillaa. Savannahin puuvillapörssistä tuli huomattava tekijä maailman puuvillamarkkinoilla. Eli Whitney oli keksinyt cotton ginin Savannahissa vuonna 1793. Vuonna 1819 SS Savannah oli puolestaan ensimmäinen valtameren ylittänyt höyrylaiva sen purjehtiessa Savannahista Englannin Liverpooliin. Savannahissa vuonna 1834 valmistunut SS John Randolph oli puolestaan ensimmäinen kokonaan raudasta valmistettu alus.
Sassanidit
Alkuvaiheet (205–310)
Sassanidien dynastian perusti Ardašir I, joka oli Anahita-jumalattaren pappien sukua Istakhrista Persiksestä. Hänen isänsä Babak (myös Papak tai Papag) oli alun perin pienen Kheirin kaupungin hallitsija, mutta hän oli noin vuonna 200 syrjäyttänyt Gocihrin, joka oli bazrangidien, Persiksen Parthian alaisuudessa olleen klienttisuvun, viimeinen kuningas. Hänen äitinsä Rodhagh oli Persiksen maaherran tytär. Rodhagh oli ehkä kurdi. Suvun perustaja oli Ardaširin isänisä Sassan, Anahitan temppelin ylipappi. Ardašir väitti myöhemmin Sassanin olleen sukua Akemenidien hallitsijasuvulle. Lähteissä on jonkin verran ristiriitaisuuksia, ja erään teorian mukaan Sassan olisi ollut Ardaširin isä. Babak olisi Sassanin kuoleman jälkeen adoptoinut Ardaširin.
Savannah
Historia
Yhdysvaltain sisällissodan sytyttyä Pohjoisvaltiot saarsivat kaupungin mereltä. Etelävaltioiden jäätyä tappiolle kaupungin asukkaat antautuivat William T. Shermanin joukoille vuonna 1864. Toiveena oli monien muiden kaupunkien kaltaiselta tuholta säilyminen, mutta vallanvaihdos johti silti laajamittaisiin hävitystöihin. Kaupungin historiallisia kohteita entisöitiin 1900-luvun alussa. Vuonna 1912 savannahilainen Juliette Gordon Low perusti ensimmäisen tyttöpartion. Elpyminen ja jälleenrakentaminen taantui ensimmäisen maailmansodan jälkeen, jolloin puuvillakärsäkkäät aiheuttivat laajoja tuhoja alueen puuvillatiloilla. Vuonna 1955 perustettu Historic Savannah Foundation alkoi ajaa keskustan historiallisten rakennusten entisöintiä ja lopulta monet rakennukset suojeltiin. Kaupungista tehtiin National Historic Landmark vuonna 1966 ja kaupungin historialliseen osaan kuuluu nykyisin yli 2 300 arkkitehtuurillisesti tai historiallisesti merkittävää rakennusta. Turismin merkitys alkoi kasvaa 1980- ja 1990-luvuilla ja siihen liittyen kaupungin merenrantaan suuria rakennushankkeita.
Sassanidit
Alkuvaiheet (205–310)
Arsakidikeisari Artabanos IV oli näihin aikoihin keskittynyt dynastian sisäisiin valtataisteluihin veljensä Vologases VI:n kanssa Mesopotamiassa, joten Babakin paikallinen vallantavoittelu ei saanut hänen huomiotaan. Babak ja hänen poikansa Sapor onnistuivat laajentamaan valtansa koko Persiksen alueelle. Seuraavat tapahtumat ovat jääneet epäselviksi. Tiedetään kuitenkin, että Babakin kuoleman jälkeen vuoden 208 tienoilla Ardašir, joka oli näihin aikoihin Darabgirdin maaherra, ajautui omaan valtataisteluunsa veljensä Saporin kanssa. Lähteiden mukaan Sapor kuoli vuonna 222, kun rakennuksen katto sortui hänen päälleen juuri kun hän oli lähdössä tapaamaan veljeään. Ardašir julistautui kuninkaaksi ja murhasi muut elossa olevat veljensä. Ardašir siirsi nyt pääkaupungin etelämpään Ardashir-Khwarrahiin, nykyiseen Firouzabadiin. Kaupunkia oli helppo puolustaa ja huoltoreitit ympäröiviltä vuorilta toimivat, joten siitä tuli Ardaširin vallan keskus. Kaupunkia ympäröi korkea ympyränmuotoinen muuri, joka oli mahdollisesti kopioitu Darabgirdistä. Pohjoispuolella oli suuri palatsi, jonka jäänteet ovat säilyneet.
Savannah
Talous
thumb|Kaupungintalo. Savannahin nykyisiin teollisuudenaloihin lukeutuvat esimerkiksi paperi-, elintarivke-, kemikaali-, lentokone- ja telakkateollisuus. Kaupungin satamalla on huomattava merkitys koko Kaakkois-Yhdysvaltojen alueen teollisuudelle. Savannahin satama kuuluu maan suurimpien konttisatamien joukkoon. Huomattava merkitys kaupungin talouden kannalta on myös asevoimilla. 3. jalkaväkidivisioonan tukikohta Fort Stewart sijaitsee muutaman kymmenen kilometrin päässä kaupungista. Itse kaupungissa sijtisee Hunter Army Airfield. Kaikkiaan tukikohdat työllistävät tuhansia paikallisia. Turismilla on ollut kasvava merkitys ja matkailijoita vetävät kaupunkiin esimerkiksi sen historiallinen alue.
Sassanidit
Alkuvaiheet (205–310)
Vakiinnutettuaan asemansa Persiksessa Ardašir laajensi alueitaan nopeasti, vaati uskollisuutta paikallisilta ruhtinailta Farsissa ja saaden nopeasti hallintaansa Kermanin, Esfahanin, Susianan ja Mesenen provinssit. Tämä ekspansio tuli nyt Parthian kuninkaan ja Ardaširin vasalliherran Artabanos IV:n tietoon. Aluksi Artabanos määräsi Khuzestanin maaherran marssimaan Ardaširia vastaan vuonna 224. Ardašir sai suuren voiton. Artabanos hyökkäsi itse Ardaširin kimppuun vuonna 224. Armeijat kohtasivat Hormizdeghanissa, missä Artabanos IV tapettiin. Ardašir valtasi Artabanoksen kuoleman seurauksena muinaisen Parthian länsiosat. Vuonna 226 Ardašir kruunattiin Ktesifonissa Persian valtakunnan ainoaksi hallitsijaksi, ”kuninkaitten kuninkaaksi”. Tästä alkoi nelisatavuotinen sassanidikausi.
Savannah
Talous
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Savannahissa aikavälillä 2012–2016 olivat 39 386 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 22 497 dollaria. 24 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Sassanidit
Alkuvaiheet (205–310)
Seuraavien vuosien aikana paikallisten kapinoiden seurauksena Ardašir laajensi valtakuntaansa edelleen itään ja lounaaseen. Hän valloitti Sistanin, Gorgānin, Khoresanin, Margianan, Balkhin ja Khwarezmian. Hän liitti myös Bahrainin ja Mosulin sassanidien alueisiin. Myöhemmät sassanidipiirtokirjoitukset väittävät myös Kušanan, Turanin ja Mekranin kuninkaiden alistuneen sassanidivaltaan, vaikka numismaattisten todisteiden nojalla näyttää siltä, että vasta Ardaširin poika Sapor I valloitti nämä alueet. Lännessä hyökkäykset Hatraa, Armeniaa ja Adiabeneä vastaan eivät olleet yhtä onnistuneita.
Savannah
Väestö
Savannahin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 136 286 ja vuoden 2017 arvion mukaan 146 444. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 347 611. Kaupungin asukkaista 39,1 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 36,2 %), 54.7 % afroamerikkalaisia, 0,2 % intiaaneja, 4,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,2 % aasialaisia. 8,6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 5,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Sassanidit
Alkuvaiheet (205–310)
Ardaširin poika Sapor I (tai Shapur, 241–272), jonka äiti oli kuninkaallista parthialaista sukua, jatkoi laajentumista ja valloitti Baktrian ja Kušanan. Hän kävi myös useita sotia 200-luvun kriisin kourissa ollutta Roomaa vastaan. Sapor tunkeutui syvälle roomalaisalueille, valloitti ja ryösteli Antiokiassa vuonna 253 tai 256. Lopulta hän löi Rooman keisarit Gordianus III:n, Philippus Arabsin ja Valerianuksen. Viimeksi mainittu jopa vangittiin vuonna 260, mikä oli ennennäkemätön häpeä roomalaisille. Sapor juhlisti voittoaan kaivertamalla Naqsh-e Rostamiin vaikuttavia kivireliefejä. Vuosina 260–263 Sapor I menetti joitakin voittamistaan alueista Rooman liittolaiselle Odaenathukselle (latinalaisittain Septimius Odaenathus).
Saporin kehitysohjelma oli kunnianhimoinen. Hän perusti lukuisia kaupunkeja, joista osaan asettui maahanmuuttajia roomalaisalueilta. Osa saapujista oli kristittyjä. Kaksi kaupunkia nimettiin Saporin mukaan: Bishapur ja Nešabur. Sapor suosi manikealaisuutta ja sen profeettaa Mania, ja hän lähetti heidän lähetyssaarnaajiaan ulkomaille.
Myöhemmät hallitsijat kumosivat Saporin suhteellisen vapaamielisen uskontopolitiikat. Saporin seuraaja Bahram I (273–276) tapatti Manin. hänen poikansa Bahram II (276–293) oli heikko hallitsija, joka menetti useita provinsseja Rooman keisari Carukselle. Hänen hallituskaudellaan myös suurin osa Armeniaa luovutettiin Rooman keisari Diocletianukselle. Bahram II jatkoi isänsä uskontopolitiikkaa. Lyhyen aikaa hallinnutta Bahram III:a seurasi Narseh, joka ryhtyi taas sotaan roomalaisia vastaan. Aluksi menestys keisari Galeriusta vastaan oli kohtuullista, mutta Narseh haaremeineen joutuivat väijytykseen ja hänet voitettiin Armeniassa vuonna 297. Sodan päättäneessä rauhansopimuksessa sassanidit luovuttivat kaikki maat Tigriksestä länteen ja lupasivat olla puuttumatta Armenian ja Georgian asioihin. Tappion johdosta Narseh erosi vuonna 301 ja kuoli vuotta myöhemmin. Hänen poikansa Hormizd II (302–309) nousi valtaistuimelle. Hän kukisti kapinat Sistanissa ja Kušanassa, mutta ei kyennyt pitämään ylimystöä kurissa. Beduiinit tappoivat hänet metsästysretkellä 309.
Ensimmäiset kultaiset vuodet (309–379)
thumb|Sassanidilainen kolikko 300-luvulta Hormizd II:n kuoleman jälkeen etelän arabit alkoivat hyökkäillä ja ryöstellä valtakunnan eteläosan kaupunkeja. He hyökkäsivät myös sassanidisuvun kotiprovinssiin Farsiin. Samaan aikaan Persian ylimystö tappoi Hormizd II:n vanhimman pojan, sokaisivat toisen ja vangitsivat kolmannen. Kolmas pakeni myöhemmin vankeudestaan roomalaisten alueille. Kruunu varattiin Hormmizd II:n erään vaimon syntymättömälle lapselle. Sapor II:n (309–379) sanotaan olevan historian ainoa kohdussa kruunattu – kruunu sijoitettiin hänen äitinsä vatsalle. Pojan synnyttyä valtakuntaa hallitsivat hänen äitinsä ja ylimystö. Saporin vartuttua hän ryhtyi itse hallitsemaan ja osoittautui siinä tehokkaaksi.
Sapor II johti pienen mutta kurinalaisen armeijansa arabeja vastaan. Arabit peitottiin ja eteläisten alueiden turvallisuus taattiin. Sitten hän aloitti ensimmäisen kampanjansa roomalaisia vastaan lännessä ja alku oli menestyksekäs. Singaran piirityksen jälkeen hänen valloitusretkensä kuitenkin pysähtyi, koska imperiumin itälaidalla paimentolaiset hyökkäilivät ja uhkasivat Transoxianan aluetta, joka oli strategisesti tärkeä Silkkitien hallinnan kannalta. Saporin armeija oli lisäksi liian pieni lännestä vallattujen alueiden pitämiseksi hallussa. Hän solmikin rauhan Constantius II:n kanssa. Sopimukseen kuului ajallisesti rajoitettu hyökkäämättömyyssopimus.
Saporin kuollessa Persian valtakunta oli voimansa tunnossa. Viholliset idässä oli rauhoitettu ja Armenia oli persialaisten vallan alla.
Välikausi (379–498)
Sapor II:n kuolemasta Kavadh I:n (488–531) ensimmäisiin kruunajaisiin vallitsi suhteellinen rauhan kausi lukuun ottamatta ajoittaista kahakointia Itä-Rooman eli Bysantin valtakunnan kanssa. Sassanidien uskontopolitiikka heilahteli tänä aikana edestakaisin, suunnan riippuessa kuninkaasta. Sapor II:n aikana luotu hallintokoneisto pysyi vahvana ja imperiumi toimi suhteellisen tehokkaasti.
Kuollessaan vuonna 379 Sapor II jätti imperiumin velipuolelleen Ardašir II:lle (383–388) ja pojalleen Sapor III:lle (383–388). Ardašir ei kyennyt täyttämään veljensä saappaita ja Saporia riivasi melankolia, joka esti suuret saavutukset. Bahram IV (388–399) oli isäänsä aktiivisempi, mutta ei saavuttanut suuria. Hänen poikaansa Yazdegerd I:tä (399–421) on joskus verrattu Konstantinus Suureen. Konstantinuksen tavoin hän oli ruumiiltaan vahva ja diplomaattisesti taitava, mutta myös opportunisti. Yazdgerdin politiikkaan kuului uskonnollinen suvaitsevaisuus, joka mahdollisti uskonnollisten vähemmistöjen nousun. Kristittyjen kiusaaminen lopetettiin ja hän jopa rankaisi vainoihin osallistuneita ylimyksiä ja pappeja. Hän solmi kestävän rauhan roomalaisten kanssa ja meni naimisiin juutalaisen prinsessan kanssa, joka synnytti hänelle Narsi-pojan.
Yazdegerd I:n seuraaja, hänen poikansa Bahram V (421–438), on paremmin tunnettuja sassanidikuninkaita ja monien myyttien sankari. Myytit säilyivät aina arabivalloituksen jälkeisiin aikoihin saakka. Myös Bahram-e Gurina tunnettu kuningas sai kruunun isänsä äkillisen kuoleman (tai salamurhan) jälkeen. Vuonna 427 hän murskasi idässä nomadikapinan ja laajensi Persian vaikutusvaltaa alueella. Bahramin kuva säilyi vuosisatoja Buharan (nykyinen Uzbekistan) alueen kolikoissa. Bahram V syrjäytti myös Armenian persialaisalueen vasallikuninkaan ja teki Armeniasta provinssin.
Bahram V:n urheudesta, kauneudesta ja voitoista taistelusta roomalaisia, turkkilaisia, intialaisia ja afrikkalaisia vastaan kerrotaan monia tarinoita. Tarinoissa kuvaillaan myös hänen metsästysseikkailujaan ja rakkaustarinoita. Hänen lisänimensä Gur tarkoittaakin villiaasia, joita hän mielellään metsästi. Bahramin aika oli myös kirjallisesti ja musiikillisesti tuotteliasta. Myös urheilu, esimerkiksi poolo, yleistyi hovin huvituksena.