cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Greenpeace Norden
Hallinto
Greenpeace Nordenin jokapäiväisestä toiminnasta vastaavat hallituksen valitsema tanskalainen pääsihteeri Mads Flarup Christensen ja Helsingissä, Tukholmassa, Oslossa ja Kööpenhaminassa sijaitsevat toimistot. Kampanjajohtajana yhdistyksessä toimii ruotsalainen Patrik Erikkson ja Suomessa kampanjoita koordinoi Tapio Laakso. Vuonna 2011 Greenpeace Nordenilla oli noin 70 työntekijää ja 500 vapaaehtoista.
Rahoitus
thumb|250px|right|Greenpeace katuvarainhankkija puhuu ohikulkijalle Helsingissä.Greenpeace ei ota vastaan rahoitusta yrityksiltä eikä julkiselta sektorilta. Vuonna 2011 järjestö sai Pohjoismaissa tukea 13,8 miljoonaa euroa, josta 94 prosenttia tuli suoraveloituksena yksityishenkilöiltä. Vuonna 2011 järjestöä tuki Pohjoismaissa 149 337 yksityishenkilöä, joista 98 823 oli Ruotsista, 24 733 Tanskasta, 24 394 Suomesta ja 1 387 Norjasta. Suomeen Greenpeace toi ensimmäisenä järjestönä feissauksen vuonna 2001. Noin 25 prosenttia kerätyistä varoista ohjataan Greenpeace Internationalin kautta Greenpeacen kansainväliseen työhön, kuten muihin toimistoihin, joissa varainhankinta on hankalampaa, esimerkiksi Kiinaan, Brasiliaan ja Venäjälle. Greenpeace Norden on julkaissut vuodesta 2005 alkaen kerran vuodessa vuosiraportin, jossa kerrotaan Greenpeace Nordenin tilinpäätöksestä, rahoituksesta, menoista, hallintorakenteesta sekä vuoden aikaisesta kampanjatoiminnasta.
Kritiikki järjestörakennetta kohtaan
Vihreän langan entisen toimittajan ja Suomen Metsäyhdistyksen viestinnän suunnittelijan, toimittaja Hannes Mäntyrannan mukaan Suomen Greenpeace on "ulkomailta johdettu, suljettu salaseura, joka harhaanjohtavasti sanoo jäsenikseen niitä, joiden ainoa rooli on maksaa järjestölle rahaa". Mäntyrannan mukaan Greenpeacen säännöissä sanotaan, että sen hallitus valitsee aina itse uuden hallituksen ja sitä ennen sen on kysyttävä Ruotsin Greenpeacen kantaa jäsenehdokkaisiin. Mäntyrannan mukaan järjestö myös salaa sen, ketkä kuuluvat hallitukseen, kuka järjestössä tekee päätökset ja millä perusteella ja mitä ne päätökset ovat, mistä järjestö saa rahansa ja mihin se ne käyttää. Hänen mukaansa Greenpeace on huomattavasti suljetumpi yhteisö kuin Greenpeacen salailusta kritisoimat pörssiyhtiöt, eikä Greenpeacea voi hänen mukaansa sanoa kansalaisjärjestöksi. Greenpeacen Suomen metsävastaava Matti Liimatainen on aiemmin kritisoinut Mäntyrannan kannanottoja: "Suomen metsäyhdistyksen Hannes Mäntyrannan viestintä perustuu valehtelemiseen. Vaikka tosiasiat ovat tiedossa, hän vääristelee." Liimataisen mukaan metsäteollisuuden rahoittama Metsäyhdistys on tukenut Maa- ja metsätalousministeriön tiedotussotaa ja valheellisten mielikuvien rakentamista.
Kampanjat
thumb|240px|Greenpeace protestoi sumuisessa säässä Helsingin keskustassa suomalaisyhtiön puunhankintapolitiikkaa vastaan maaliskuussa 2007
Metsät
Greenpeacen mukaan Suomessa metsien suojelussa on puutteita koko maassa. Greenpeacen mukaan Pohjois-Suomessa sijaitsevat luonnontilaisimmat ja laajimmat vanhat metsät. Järjestö katsoo valtion metsien hakkuiden haittaavan poronhoitoa ja luonnon monikäyttöä erityisesti Pohjois-Lapissa. Etelä-Suomessa ongelma on Greenpeacen mielestä suojelualueiden pieni määrä ja tehometsätalous, jossa avohakkuut jyräävät luonnon monimuotoisuuden. Suojelu on hakkuisiin verrattuna täysin riittämätöntä. Greenpeacen näkemyksen mukaan Suomeen tuotava puu on kestämättömästi hakattua puuta Venäjältä teollisuuden käytettäväksi tai trooppisista sademetsistä peräisin olevaa muun muassa parkettien ja kalusteiden raaka-ainetta.
Verkkouutisten artikkelin mukaan johtavat porotutkijat ja muun muassa Oulun yliopiston eläintieteen professori, vihreiden kansanedustaja Erkki Pulliainen ovat todenneet, että Greenpeacen Ylä-Lapin metsäkampanjan perustelu porojen riippuvaisuudesta luposta on vailla pohjaa. Greenpeace esittää perusteinaan Lapin paliskuntien yhdessä mm. Oulun yliopiston dosentti Pentti Sipilän kanssa vuosituhannen vaihteessa tekemää tutkimusta lupon esiintyvyydestä. Metsäntutkimuslaitoksen tutkimuksen mukaan paikallinen väestö ei tue Greenpeacea, ei edes poronhoitajien enemmistö. Verkkouutisten mukaan ylälappilaisten laaja enemmistö katsoo, että alueen ongelmat pitäisi ratkaista paikallisin voimin . Greenpeace on huomauttanut, että alueen nykyiset metsähakkuupäätöksetkään eivät ole paikallisia päätöksiä, vaan Metsähallituksen Helsingistä käsin tekemiä päätöksiä. Lisäksi Greenpeace on painottanut, että metsähakkuut uhkaavat Lapissa nimenomaan saamelaisten elämäntapaa ja kulttuuria, joiden harjoittamiseen heillä on sekä perustuslain että poronhoitolain takaama oikeus. Suomen porosaamelaiset ry sekä Saamelaisneuvosto ovat kiitelleet Greenpeacen toimintaa Lapin metsäkiistoissa.
Muun muassa SAK:n varapuheenjohtaja Matti Huutola ja europarlamentaarikko Ari Vatanen ovat sanoneet Greenpeacen ja muiden luontojärjestöjen esittävän virheellisiä tietoja Metsä-Lapin puunhakkuista sekä arvostelleet Greenpeacea välinpitämättömyydestä alueen asukkaiden työpaikkojen suhteen. Greenpeace sanoo kannattavansa alueella eri elinkeinojen yhteensovittamista ja perää valtiolta vastuuta huolehtia tästä pitkällä tähtäimellä. Myös metsähallituksen ja Suomen Metsäyhdistyksen edustajat ovat kritisoineet Greenpeacea sen toimintatavoista.
Kesällä 1995 Suomessa uutisoitiin Greenpeacen Itävaltaan viemästä puunkannosta, joka oli otettu valtion mailta Koitajoelta, Ilomantsista. Silloisen Greenpeacen metsävastaavien johdolla viety kanto oli heidän mukaansa avohakkuualueelta suojelualueeksi ehdotetusta aarniometsästä ja symboloi suomalaisen metsäteollisuuden puheiden ja tekojen ristiriitaisuutta. Metsähallituksen mukaan kanto oli varastettu hakkuualueelta saman vuoden toukokuussa noin 230–245-vuotiaasta puusta, joka oli kaatunut myrskyssä tielle ja oli peräisin normaalista metsästä. Greenpeacen mukaan puu oli kaatunut, koska sitä suojaava metsä oli avohakattu.
Itämeri
Greenpeace on tehnyt työtä 1980-luvun lopulta saakka suojellakseen Itämerta muun muassa myrkkysaasteiden, liikakalastuksen ja vaarallisen laivaliikenteen muodostamilta uhkilta. Nykyisin kampanjointi on keskittynyt mertensuojelualueiden verkoston perustamiseksi niin Itämerelle sen herkän ekosysteemin suojelemiseksi kuin maailmanlaajuisestikin. Mertensuojelualueet ovat alueita, joilla on kiellettyä kaikki luonnonvaroja hyödyntävät toimet, kuten kalastus ja soranotto, jätteiden hävittäminen ja läjitys, ja joilla rajoitettaisiin muun muassa meriliikennettä. Avomerialueiden hallinnointiin ja suojeluun ei nykyisellään ole olemassa lainsäädäntöä, ja mertensuojelualueiden katsotaan olevan tarpeen kiireesti, jotta biodiversiteetin kato ja muun muassa kalastuselinkeinon heikentyminen kyetään ehkäisemään.
Palmuöljydiesel
Greenpeace kampanjoi palmuöljystä valmistettua biodieseliä vastaan Pohjoismaissa vuosina 2007-2008. Rainbow Warrior pysäytti 30 000 tonnin palmuöljykuljetuksen lähdön Indonesiasta v. 2007. 10 000 tonnin kuljetus Porvoon jalostamolle oli mielenosoituksen kohde v. 2007. Greenpeacen mukaan Neste Oil on Suomen suurin palmuöljyn käyttäjä ja sen kasvusuunnitelmat palmuöljyn käyttäjänä ovat valtavat. Neste Oil ostaa palmuöljyn maailman suurimmalta palmuöljyn tuottajalta IOI:ltä, joka laajentaa toimintaansa Indonesiassa. Greenpeacen mukaan palmuöljydieselin runsas käyttö tuhoaa sademetsiä ja lisää ilmastopäästöjä vastoin alkuperäistä päämäärää.
Ydinvoimakampanjointi
Suomessa järjestö vastustaa edelleen sitkeästi Olkiluotoon rakennettavaa Suomen viidettä ydinreaktoria ja mahdollista satsaamista jo kuudenteen reaktoriin, sekä suunnitelmia pidentää Loviisan reaktoreiden käyttöikää. Greenpeace tiedotti Finlandia-talossa Fortumin osakkeenomistajille yrityksen ydinvoimahuijauksesta aprillipäivänä 2008. Greenpeace mukaan Areva-Siemens -voimalan CO2-vähennykset ovat vain 1/3-osa lupauksista ja 1/10-osa Kioton kauden lupauksista. Greenpeacen mukaan ydinvoimapäätös vähensi investointeja uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen. Greenpeace on myös kritisoinut Olkiluoto 3:n omistajia Pohjolan voimaa ja Fortumia, sillä Greenpeacen mukaan nämä ydinvoiman lisärakentamisestaan huolimatta investoivat Suomessa eniten fossiilisia polttoaineita käyttäviin voimaloihin.
Ydinvoiman lisärakentaminen
Greepeace vastustaa ydinvoiman lisärakentamista Suomessa Olkiluoto 3:n jälkeen. Keväällä 2010 Greenpeace alkoi yhdessä Suomen Luonnonsuojeluliiton, Maan ystävien, Luonto-Liiton ja Natur och Miljön kanssa kampanjoida ydinvoiman lisärakentamista vastaan keräämällä ydinvoimaa vastustavien äänestäjien yhteystietoja ja välittämällä kansanedustajille tietoa kuinka moni äänestäjä aikoo äänestää ydinvoimaa vastustavaa kansanedustajaa.
Greenpeacen mukaan ydinvoima ei voi vähentää merkittävästi Suomen kasvihuonekaasupäästöjä, sillä 85-90% Suomen päästöistä syntyy muilla sektoreilla kuin erillisestä sähköntuotannosta, eikä ydinvoimalla voi korvata sähkön ja lämmön yhteistuotantoa. Koska suuri osa Suomen erillisestä sähköntuotannosta on säätö- ja varavoimaa, jota tarvitaan sähkönkulutuksen nopeisiin vaihteluihin vastaamiseen, ei tasainen ydinsähkö Greenpeacen mukaan voi korvata kaikkea sähkön lauhdetuotantoa. Greenpeace viittaa Energiateollisuus Ry:n skenaarioon, jossa kuudennen ja seitsemännen ydinvoimalan rakentamisesta huolimatta sähköntuotannon päästöt eivät alittaisi Kioton sopimuksen vertailutasoa.
Itsekkyyden muistomerkki
Vuonna 2010 Greenpeace järjesti tempauksen, jonka seurauksena julkistettiin 29.6.2010 Helsingissä Eduskuntatalon edessä "Itsekkyyden muistomerkki", joka sittemmin siirrettiin huvilaomistaja Aulis Juneksen huvilan Linnunlaulu pihalle. Syyskuussa 2010 kiveen kaiverrutettiin lisäydinvoiman puolesta eduskunnassa 1.7.2010 äänestäneiden nimet. Graniittinen muistomerkki on 1,5 metriä leveä, 2,7 metriä korkea ja painaa neljä tonnia. Sittemmin Greenpeace on suhtautunut muistomerkkiin aikansa kuvana.
Tuomioita
Vihreiden puheenjohtaja Maria Ohisalo tuomitsi Greenpeacen kiipeämisen Eduskuntatalon pylväisiin, kun toimittaja kysyi, oliko se Ohisalon tuomitsemaa demokratian horjuttamista. Oikeus oli tuominnut sen tunkeutumiseksi rakennukseen.
Mysterious Traveller
Mysterious Traveller on fuusiojazz-yhtye Weather Reportin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1974 Columbia Recordsilla. Albumi oli alkuperäisbasisti Miroslav Vitousille viimeinen, ja hänen tilalleen tuli Alphonso Johnson. Myös Greg Errico, joka soitti rumpuja Sweetnighter-levyn kiertueella ja Mysterious Travellerin nauhoituksissa, kieltäytyi jäämästä pysyväksi jäseneksi. Hänen tilalleen tuli Ishmael Wilburn.
Antero Vipunen
Antero Vipunen on itämerensuomalaisessa kansanrunoudessa maan alla makaava vainaja tai jättiläinen; tietäjä, jolla on hallussaan arvokkaita ikiaikaisia loitsuja tai tietoja.
Kun Väinämöisen loitsusta puuttui kolme sanaa eli luotetta, hän meni ne saadakseen herättämään nukkuvan Vipusen joko hakkaamalla puut tämän haudalta tai menemällä suusta vatsaan. Vipunen saattoi myös nielaista tahallaan Väinämöisen. Vatsassa Väinämöinen takoi niin kovasti, että Vipunen luovutti ja antoi sanat vatsasärystä päästäkseen.
Viron kielessä vibu on jousipyssy, joten Virossa Vipunen on käsitetty taitavaksi jousimieheksi.
Edla
Edla on naisen etunimi. Se on muunnelma tanskalaisesta nimestä Edle, joka useiden keskieurooppalaisten nimien tapaan perustuu muinaissaksan sanaan ’jalo’ (adal tai edel). Suomessa Edlan rinnakkaismuotona on käytössä nimiasu Eedla.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on elokuuhun 2021 mennessä tilastoitu yli 4 600 Edla-nimistä naista. Eedloja on ollut noin 630.
Antero Vipunen
Useissa kertomuksen versioissa Vipusen mainitaan olevan ansastaja, kuten nimestä Vipunen voi päätellä. Vipu on eräänlainen ansalaite.
Antero Vipusen alkuhahmon arvellaan lainatun saamelaisista tarinoista, joissa käytiin noita Antereeuksen haudalla hakemassa tietoja. Jotkut ovat arvelleet, että Antero Vipunen perustuisi apostoli Andreakseen, jota kuvastavaa vinoristiä olisi pidetty vipuansana.
Edla
Nimipäivät
Ruotsissa Edla-nimi on sisältynyt almanakkaan vuodesta 1901 alkaen. Nimipäivänä on siellä 10. maaliskuuta.
Antero Vipunen
Antero Vipusesta kertovan tarinan on myös arveltu olevan lainaa muinaisesta Egyptistä, sillä egyptiläinen tarina Ramses II:n pojasta, Satni-Khamuasetista, sisältää vastaavuuksia Antero Vipuseen. Satni-Khamuaset etsii kaiken synnyn salaisuutta joutuen kysymään neuvoa Nineferkaptah-nimiseltä vainajalta.
Muuta
Antero Vipunen antoi nimensä myös Yrjö Karilaan toimittamalle teokselle, jossa esitellään erilaisia pelejä, leikkejä sekä yleis- ja knoppitietoa (Antero Vipunen: arvoitusten ja ongelmien, leikkien ja pelien sekä eri harrastelualojen pikkujättiläinen). WSOY, Porvoo 1950. 1. painos).
Poitevin (koira)
Poitevin, tunnettu aiemmin yläpoitounajokoirana (chien du Haut-Poitou), on ranskalainen koirarotu.
Ulkonäkö
thumb|right|200px|Suomeen tuotu yksilö näyttelyssä. Poitevin tuo ensinäkemältä mieleen ajokoiran ja vinttikoiran risteytyksen, ja sen lempinimi onkin "ranskalaisten ajokoirien vinttikoira". Se on ulkonäöllisiltä piirteiltään erityisen hienostunut, ja yhtä aikaa sekä tyylikäs, voimakas että keveästi liikehtivä. Pää on pitkä ja kapea. Kallo on melko litteä, otsapenger erittäin vähäinen. Silmät ovat suuret ja väriltään ruskeat. Korvat ovat riippuvat, keskikokoiset ja ohuet. Kuono on pitkä ja hieman kyömy, kirsu suuri ja leveä. Kaula on pitkä ja jalomuotoinen. Rintakehä on pitkä ja erittäin syvä, selkä tiivis ja hyvin lihaksikas. Alalinja on hieman kohoava. Häntä on ohut, keskipitkä ja hieman kaartuva. Karvapeite on lyhyt ja kiiltävä. Väreistä yleisempi on kolmivärinen (tricolor), joka esiintyy joko mustalla satulalla tai suurin mustin laikuin. Toinen sallittu väritys on huomattavasti harvinaisempi valko-oranssi. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 62–72 cm ja narttujen 60–70 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Poitevin työskentelee yleensä ajueissa. Se tunnetaan "itkevästä" haukustaan, jota kutsutaan ranskaksi termillä hurleur. Sitä käytetään suurriistan, etupäässä villisian ja kauriin, metsästykseen.
Alkuperä
Poitevin merkitsee "poitoulaista" tai "Poitousta peräisin olevaa", ja tarkemmin ottaen rotu on peräisin Poitiersin alueelta. Se on yksi Ranskan vanhimmista ajokoirista. 1600-luvun lopulla tai 1700-luvun alussa markiisi François de Larrye risteytti Ranskan kruununprinssin omistamien ajokoirien jälkeläisiä englanninhirvikoirien kanssa. Lopputuloksena oli koira, joka soveltui suden metsästykseen. Alun perin jalostuslinjoja tai ns. kantarotuja oli kolme: larrye, montemboeuf ja céris. Kaksi jälkimmäistä olivat yleensä väriltään valko-oransseja. Larrye-muunnos osoittautui metsästysominaisuuksiltaan kahta muuta paremmaksi, ja se olikin jalostuksessa kahta muuta kantarotua merkittävämpi. Koska jalostukseen oli käytetty sekä ranskalaisia että englantilaisia ajokoiria, alkoivat ranskalaiset kutsua rotua "bastardiksi" (bâtard). Kun de Larrye mestattiin giljotiinilla vuonna 1793, kuoli poitevin lähes sukupuuttoon.
Carpark North
Carpark North on tanskalainen alternative/electropop-yhtye. Sen jäsenet ovat Lau Højen (laulu, kitara), Søren Balsner (laulu, basso) ja Morten Thorhauge (rummut).
Poitevin (koira)
Alkuperä
1800-luvun alussa de la Besge de Montmorillonin veljekset jatkoivat jalostusta muutaman jäljelle jääneen yksilön avulla. Vuonna 1842 rabies kuitenkin tappoi valtaosan heidän koiristaan, minkä vuoksi he toivat kettukoiria Englannista rodun elvytystä varten vuonna 1844. 1800-luvun aikana jalostukseen käytettiin erityisen paljon urosta nimeltä Traveller, ja sen sanotaan olevan lähes kaikkien poitevinien esi-isä. Maailmansotien aikaan rotu oli jälleen kuolla sukupuuttoon ja myös tällä kertaa tilanne korjattiin risteytyksillä englanninkettukoirien kanssa.
Carpark North
Carpark North julkaisi ensimmäisen demonsa, Carstereon, vuonna 2001 ja siitä tuli Tanskan kautta aikojen eniten myyty demo. Debyyttialbumillaan Carpark North (2003) yhtye antoi uuden elämän tanskalaiselle electropopmusiikille. Albumia myytiin yli 50 000 kappaletta. Kyseisen albumin tuotti Jon Schumann, joka on tuottanut levyjä muun muassa Kashmirille ja Mewille. Albumi sisälsi singlenäkin julkaistun kappaleen ”Transparent and Glasslike”, josta tuli hitti ja joka soi elokuvassa Midsommer.
Carpark Northin toinen albumi All Things to All People (2005) myi Tanskassa kultalevyrajan rikki. Samana vuonna yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa.
Plouhinec (Finistère)
thumb|250px|Laivan hylky Plouhinecissa
Plouhinec on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 106 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Plouhinecin pinta-ala on 28 neliökilometriä.
Jouluprinssi
Jouluprinssi (A Christmas Prince) on vuonna 2017 Netflixissä  julkaistu yhdysvaltalainen komedia/draama-jouluelokuva. Elokuvan on ohjannut Alex Zamm sekä kirjoittanut Karen Schaler ja Nathan Atkins.
Armenialaiset aakkoset
Armenialaiset aakkoset ovat kirjaimisto, jolla on kirjoitettu armenian kieltä aina 400-luvulta alkaen. Armenialaisen kansanperinteen mukaan aakkosiston kehitti Mesrop Maštots vuonna 405. Se on latinalaisen, kreikkalaisen ja kyrillisen kirjaimiston tapaan äännekirjoitukseen (yksi kirjain vastaa yhtä äännettä, ei tavua tai merkkiä) perustuva järjestelmä, jossa merkitään sekä vokaalit että konsonantit. Armenialaisilla aakkosilla on kirjoitettu kahta kirjakieltä: itäarmenian ja länsiarmenian kieltä. Kirjoitusjärjestelmään kuuluvat sekä suur- että pienaakkoset. Aakkoston kirjaimilla on myös numeroarvot.
Armenian translitteraatio
Armenian translitteraatio kansainvälisen ISO 9985 -standardin sekä kansallisen standardin puuttuessa Wikipediassa sovelletun käytännön mukaan:
Wikipedia-siirtokirjoituksessa sulkeisiin merkityt kirjaimet otetaan mukaan kirjaimen esiintyessä sanan alussa. Ւ/ւ ei esiinny itsenäisenä kirjaimena nykyaikaisessa itäarmenialaisessa aakkostossa.
Melody Thornton
Melody Thornton, tunnetaan myös nimillä Mel ja Baby Doll, (s. 28. syyskuuta 1984, Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen laulaja-tanssija ja malli, joka kuului popyhtyeeseen The Pussycat Dolls. Hänen äitinsä on meksikolainen ja isänsä afroamerikkalainen. Hänellä on vanhempi sisko Nichole. Thornton on ollut myös taustalaulajana Christina Aguileralla.
Thornton on äänityypiltään sopraano. Koe-esiintymisessä hänen tarvitsi ainoastaan laulaa, ja hänet hyväksyttiin saman tien The Pussycat Dolls-yhtyeeseen joulukuussa 2003. Yhtyeen muut jäsenet kutsuivat häntä "Baby Dolliksi", koska hän oli nuorin bändissä. Thornton lauloi ja tanssi kuuden naisen yhtyeessä kahdeksan vuotta, kunnes erosi vuonna 2010 riitaannuttuaan yhtyeen päävokalistin ja keulahahmon Nicole Scherzingerin kanssa. Yhtyeen kolme muuta laulajaa, Ashley Roberts, Kimberly Wyatt ja Jessica Sutta jättivät bändin myös osittain samoista syistä. Vanhempaa kaartia edustanut Carmit Bachar oli poistunut jo aiemmin. Yhtyeen viimeiseksi albumiksi jäi Doll Domination, josta tuli debyyttialbumi PCD:n tavoin listahitti niin Yhdysvalloissa kuin Euroopassa.
Thornton siirtyi yhtyeestä soolouralle. Hän esiintyi Jason Derulon musiikkivideossa "Don't Wanna Go Home" vuonna 2011 ja on tehnyt yhteistyötä useiden muiden artistien kanssa.
Kankaanpää (täsmennyssivu)
Kankaanpää tarkoittaa seuraavia:
Link Wray
thumb|Link Wray esiintymässä Seattlessa 2005. thumb|Link Wray esiintymässä New Yorkissa 2003. Frederick Lincoln ”Link” Wray Jr. (2. toukokuuta 1929 Dunn, Pohjois-Carolina Yhdysvallat – 5. marraskuuta 2005 Kööpenhamina Tanska) oli rock-kitaroinnin uranuurtajia. Link Wray on usein mainittu eräänä särökitarasoundin ja voimasointujen ensimmäisistä käyttäjistä. Link Wrayn kerrotaan muun muassa tehneen tahallaan reikiä kitaravahvistimensa kaiutinkartioon särösoundin aikaansaamiseksi ennen varsinaisten säröpedaalien keksimistä. Link Wrayn soundin kerrotaan vaikuttaneen syvästi muun muassa Jeff Beckin, Jimi Hendrixin, Marc Bolanin, Neil Youngin ja Bob Dylanin musiikkiin.
1970-luvun loppupuolella hän oli mukana Robert Gordonin esikoisalbumilla ja kakkosalbumilla Fresh Fish Special.
Link Wray esiintyi Suomessa useasti vuosina 1979–1997.
Link Wrayn kappale ”Rumble”
Link Wrayn tunnetuin kappale on vuonna 1958 julkaistu instrumentaali ”Rumble” Link Wray & His Ray Menin kanssa, jota myös suomalainen yhtye 22-Pistepirkko on ahkerasti soittanut keikoillaan ja jopa levyttänyt The Others -nimellä. Kappale on myös inspiroinut useita kuuluisia rock-muusikkoja, kuten Iggy Popia ja Led Zeppelinin Jimmy Pagea.
”Rumblea” on myös käytetty monesti eri yhteyksissä viihteessä, esimerkiksi elokuvissa Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta, Independence day – Maailmojen sota ja Blow.
Yksityiselämä
Wray muutti Kööpenhaminaan 1980-luvulla mentyään naimisiin tanskalaisen Olive-vaimonsa kanssa. Viimeiset vuotensa hän vietti Tanskassa. Hän kuoli vuonna 2005 kotonaan Kööpenhaminassa, ja hänet haudattiin Kööpenhaminan Christianshavnin kaupunginosaan.
Commodore CDTV
CDTV oli ensimmäinen tietokone, joka oli varustettu CD-ROM-asemalla vakiona. CDTV oli lyhenne sanoista Commodore Dynamic Total Vision.
Commodore julkaisi laitteen maaliskuussa 1991. Se suunniteltiin kodin viihdekeskukseksi ja se kilpaili Philipsin CD-i-laitteen kanssa markkinoista, joita kumpikaan ei onnistunut tavoittamaan.
CDTV oli periaatteessa musta Amiga-tietokone, joka oli varustettu CD-ROM-asemalla, mutta vakiona sen mukana ei tullut näppäimistöä, hiirtä tai levykeasemaa. Commodore markkinoi pääasiassa laitetta Amigan käyttäjäkunnalle suunnatuissa lehdissä, mutta yhteisö vältti laitetta, koska he odottivat CD-ROM-asemaa Amigan muille koneille, joka lopulta ilmestyikin Amiga 570:n muodossa.
CDTV epäonnistui kaupallisesti ja se korvattiin Amiga CD32 -pelikonsolilla.
HMCS Annapolis
HMCS Annapolis (viirinumero I04) oli Kanadan laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä USS MacKenzie (runkonumero DD-175).
Palvelus
Alus liitettiin Tyynenmeren laivastoon, jossa se kuului 2. ja 4. hävittäjälaivueeseen. Alus poistettiin palveluksesta 27. toukokuuta 1922 Mare Islandilla, minkä jälkeen se sijoitettiin valmiusreserviin San Diegoon.
Alus palautettiin 6. marraskuuta 1939 palvelukseen San Diegossa. Se siirrettiin Tukikohtia aluksista -sopimuksen nojalla Britannian kuninkaalliselle laivastolle 3. syyskuuta 1940. Alus saapui 20. syyskuuta 1940 Halifaxiin Kanadaan, jossa se poistettiin palveluksesta 24. syyskuuta.
HMCS Annapolis
Alus siirrettiin 24. syyskuuta Kanadan laivastolle nimellä HMCS Mackenzie. Kanadalainen miehistö saapui 29. tammikuuta alukselle ja se otettiin palvelukseen. Alus nimettiin 2. lokakuuta HMCS Annapolikseksi.
Alus vaurioitui pahoin neljännen kattilahuoneen tulipalossa, jossa kattilahuone ja taaempi savuhorni tuhoutuivat täysin. Tulipalon syyksi paljastui väärä käyttö. Alus siirrettiin Halifaxin telakalle korjattavaksi. Korjausten aikana aluksen ensimmäinen kattilahuone poistettiin käytöstä, mikä heikensi aluksen suorituskykyä merkittävästi, ja lisäksi alukselle asennettiin kanadalaisvalmisteinen SW1C-tutka.
Helmikuussa 1941 alus aloitti korjausten jälkeiset koeajot, joiden päätyttyä se liitettiin läntiseen saattajaosastoon Halifaxiin. Alus saattoi vuoden lopun Halifaxin ja Newfoundlandin välillä saattueita. Se ei kyennyt heikon toimintamatkansa ja konetehonsa vuoksi toimimaan Atlantin vaativissa olosuhteissa.
Kesäkuussa 1943 alus siirrettiin 8. saattajaryhmään, jossa se oli paikallissaattajana. Alus siirrettiin 10. saattajaryhmään helmikuussa 1944. Aluksen saattuetehtävät vähenivät uusien alusten saapuessa palvelukseen, joten se siirrettiin toukokuussa Halifaxiin koululaivaksi.
Toukokuussa 1945 tehtiin päätös aluksen poistamisesta palveluksesta. Aluksen tehtävät Halifaxissa päättyivät 4. kesäkuuta. Alus poistettiin palveluksesta 15. kesäkuuta ja sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 21. kesäkuuta Boston Iron and Metal Corporationille. Se lähti seuraavana päivänä hinattuna romutettavaksi Bostoniin Massachusettsiin.
Muuta
Aluksen laivakello on Annapolis Royalin kaupungissa Nova Scotiassa.
Itä–Länsi-ottelu 1959
Vuoden 1959 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 13. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 25. Itä-Länsi-ottelu ja kahdeksastoista ja neljäs perättäinen, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4045. Ottelu päättyi tasan 3–3.
Toinen nuorten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Saarijärvellä ja se päättyi Lännen 1–3 voittoon.
Miesten Itä-Länsi
Avausheiton suoritti professori Lauri Pihkala.
Juoksulista
Länsi aloitti sisällä.
Kiihdytyskisat
thumb|300px|Kaksi dragster-kilpa-autoa. Kiihdytyskisat eli drag race tai drag racing on autoilla, dragstereilla ja moottoripyörillä ajettava kiihdytyskilpailu. Kisan tarkoituksena on päästä lähtölinjalta maalilinjalle joko nopeimmin tai mahdollisimman lähelle kilpailijan indeksiaikaa. Drag racing on varsin suosittua Yhdysvalloissa, mutta se on levittäytynyt Eurooppaan, Australiaan, Väli-Amerikkaan, Etelä-Afrikkaan ja Lähi-itään. Suomessa järjestetään joka vuosi kiihdytysajon SM-kilpailut. Heinäkuun ensimmäisenä viikonloppuna järjestetään FIA:n Nitro Nationals, jossa kilpailevat kovimman luokan kiihdytysautot, kuten Top Fuelit, Pro Stockit ja Funny Carit.
Historia
Drag racingin juuret ovat Yhdysvalloissa, missä nuoret miehet kilpailivat teillä ja kaupungeissa. 1930-luvulla kilpailu alkoi siirtyä maaseudulle, missä esimerkiksi kuivuneet järvet toimivat kisapaikkoina. Lajille alettiin luoda säännöstöä 1940-luvulla ja ensimmäinen pelkästään drag racingiä varten rakennettu rata avattiin vuonna 1950 Santa Anaan Kaliforniaan. Kilpailijoiden turvallisuus oli alusta alkaen huomion kohteena.
Kiihdytyskisat Suomessa
Ensimmäiset kiihdytyskisat Suomessa ajettiin 18. kesäkuuta 1975 Keimolan moottoriradalla.
FHRA:n järjestämiä kiihdytyskisoja ajetaan kahdella radalla: Kauhavalla LSK Business parkissa ja Pieksämäen Motoparkissa. Lisäksi ajetaan katuautoilla muun muassa Hyvinkäällä, Kauhajoella, Kiikalassa, Vaasassa ja Porissa.
Kilpailu
Drag race -kilpailu on yksinkertainen kuvattava, kaksi autoa rinnakkaisilla radoilla kilpailee siitä, että kumpi pääsee nopeimmin lähdöstä maaliin. Normaalisti kiihdytyssuora on neljännesmailin, eli 402,336 metrin pituinen.
Suomessa kilpailu on yleensä kaksipäiväinen. Ensimmäisenä päivänä ajetaan lajittelu- ja karsinta-ajoja (qualification), joissa autot lajitellaan eliminaattorikaavioon (ladder), ja osa kilpailijoista karsitaan pois. Toisena päivänä ajetaan eliminaattorikaavion mukaiset lähdöt. Lähdön voittaja jatkaa ja hävinnyt putoaa kilpailusta.
Kisalähtö alkaa näyttävällä renkaiden lämmittämisellä eli burnoutilla. Kuljettaja kaasuttaa vetävät pyörät sutimaan jotta ne lämpiäisivät hyvin ja pito paranisi; samalla renkaiden sutiminen tuottaa huomattavan määrän savua. Renkaat myös puhdistuvat kivistä ja mahdollisista roskista.
Lähtö on tärkeä kuljettajalle auton hallinnan takia. Jos auto on erittäin tehokas, pyöristä voi kadota pito ja kisa on mitä todennäköisimmin hävitty. Jos taas renkaissa on erittäin hyvä pito, auton etupää nousee eli auto keulii. Keuliminen on varsin huono asia neljästä syystä:
Tosin tähän on poikkeus, Pro-ryhmissä, muissa nopeissa autoissa tai moottoripyörissä (<7 s) hyvin pieni keuliminen ja jos suunta on oikea, auto (tai moottoripyörä) kulkee lujaa.
Kun lähtövaihe on ohi ja auton renkaat pitävästi radalla, kuljettaja voi keskittyä auton ohjaamiseen ja vaihteiden vaihtamiseen (ryhmästä riippuen). Kuljettajan pitää kiinnittää erityistä huomiota siihen, ettei auto ajaudu kilpailijan puolelle rataa, tästä seuraa välitön hylkäys. Myös vaihteiden vaihdon ajoittaminen moottorin kierroslukuun nähden on tärkeää.
Tietyissä ryhmissä ajoneuvoille määritellään ryhmä- tai ajoneuvokohtainen indeksiaika, jota ei saa alittaa. Liian hyvän ajan saanut tuomitaan hylätyksi. Tämän johdosta kisoissa näkee toisinaan hidastelua ennen maaliviivaa. Indeksiajoilla on tarkoitus saada esimerkiksi täysin toisistaan poikkeavat stock-ryhmän kilpurit kisaamaan tasaväkisesti, tai pitää kilpailukustannukset kurissa koko ryhmälle kiinteäksi määrätyllä indeksillä.
Kilpailuryhmät
Drag race -kisoja käydään muun muassa seuraavissa ryhmissä (suluissa tyypillinen kyseisen ryhmän nopea aika tai aikahaarukka):
Autoryhmiä:
Moottoripyöräryhmiä:
Miehet ja naiset kilpailevat samassa ryhmässä niin junioreiden kuin aikuisten sarjoissa.
Timo Lehtovaara
Timo Lehtovaara (s. 1965 Saarijärvellä) on suomalainen kuoronjohtaja, sovittaja ja musiikinopettaja. Lehtovaara perusti Kamarikuoro Kampin Laulun, jota hän johti vuosina 1990–2005. Kuoro voitti muun muassa Klemetti-kuorokilpailun Orivedellä 1996, Corkin kansainvälisen kuorokilpailun Irlannissa 1997 ja Béla Bártok -kilpailun Unkarin Debrecenissä 2002. . Tampereen Sävel-kuorokatselmuksessa 1997 Kampin Laulu oli paras kuoro, saavuttaen kolme kultaleimaa. Ensimmäisessä Harald Andersen-kamarikuorokilpailussa Helsingissä vuonna 2003 kuoro sijoittui kolmanneksi. Vuonna 1998 Kampin Laulu esiintyi Taiwanissa, Taipein kansainvälisillä kuorofestivaaleilla. Vuonna 2003 kuoro teki konserttimatkan Australiaan esiintyen Sydneyssä, Brisbanessa ja Canberrassa.
Minna Juti
Minna Marjatta Juti (s. 15. elokuuta 1960 Harjavalta) on suomalainen viestintäalan ammattilainen ja yrittäjä, joka työskenteli pitkään eri aikakauslehtien toimittajana ja päätoimittajana sekä toimitussihteerinä ja -päällikkönä.
Timo Lehtovaara
Lehtovaara on johtanut myös muun muassa Turun konservatorion kamarikuoroa 2003-08 sekä uudelleen syksystä 2018 alkaen, Mieskuoro Laulun Ystäviä ja Suomen Kanttorikuoroa (CCF). Turkulaisen Chorus Cathedralis Aboensis -sinfoniakuoron taiteellisena johtajana Lehtovaara toimi vuosina 2008–2014.
Minna Juti
Minna Juti syntyi maanviljelijä Timo Jutin ja taidemaalari Tuula Laintilan perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1980–1986 oli toimittaja Tapio Vahtokari ja toinen vuodesta 1991 on toimittaja Pasi Tuohimaa. Juti tuli ylioppilaaksi 1979. Hän työskenteli toimittajana Länsi-Suomessa 1979–1981, Uudessa Suomessa 1982, Jaanassa 1982–1984 ja Me Naiset -lehdessä 1984–1987. Metsälehden toimitussihteeri Juti oli 1987–1988 ja Glorian 1988–1994. Hän oli Kaksplus-lehden päätoimittaja 1994–1998 ja Glorian Kodin toimituspäällikkö 1999–2002 ja päätoimittaja vuodesta 2003. Tästä tehtävästä hän irtisanoutui 2015 ja ryhtyi viestintäalan suunnittelutoimiston osakkaaksi.
Timo Lehtovaara
Vuonna 2000 Timo Lehtovaara toimi kymmenen kulttuuripääkaupungin yhteisen kuoroprojektin (Voices Of Europe) Helsingin vastaavana kuoronjohtajana. Projektiin liittyi kuukauden mittainen konserttikiertue Euroopassa. Timo Lehtovaara on toiminut vuoden 2005 Tampereen Sävel -kilpailun tuomaristossa sekä vuoden 2007 Tampereen Sävel -kilpailun taiteellisena johtajana. Lehtovaara on toiminut Suomen Kuoronjohtajayhdistyksen hallituksessa vuosina 1998–2001, Sekakuoroliiton taiteellisena johtajana vuosina 2001–03, sekä Sulasolin taiteellisena johtajana syksystä 2012 alkaen. Vuodesta 2001 Timo Lehtovaara on toiminut Turussa Puolalanmäen musiikkilukion musiikin lehtorina. Musiikkilukion kamarikuoro Chorus Iucundus on menestynyt mm. Tampereen Sävel -katselmuksessa, saaden 2015 kaksi kultaleimaa, ja 2017 yhden kultaleiman. Chorus Iucundus pääsi myös Derryn kansainväliseen kuorokilpailuun Pohjois-Irlannissa 2018, ja saavutt erikoispalkinnon parhaasta vanhan musiikin teoksen tulkinnasta.
Suomen Kuoronjohtajayhdistys on antanut Lehtovaaralle tunnustuksen "Vuoden kuoronjohtaja 2009 ".
Lehtovaara on toiminut Sibelius-Akatemiassa kuoronjohdon ja musiikin sovittamisen lehtorina vuosina 1997–2001. Lisäksi Lehtovaara on opettanut kuoronjohtoa Tampereen konservatoriossa vuosina 1996–1998, Klemetti-Opiston kesäkursseilla vuosina 1997–2005 ja Turun konservatoriossa vuosina 2006–2008, sekä lukuisilla lyhytkursseilla. Lisäksi hän kirjoittaa jatkuvasti sovituksia kuoroille, orkestereille ja muille kokoonpanoille. SULASOL on julkaissut Lehtovaaran kirjoittaman Sovitusoppaan 2014.
Lehtovaara on myös toiminut muusikkona, sovittajana ja tuottajana yli 70 äänitteellä. Musiikin tyylien skaala yltää kuoromusiikista irlantilaisen kansanmusiikin kautta lastenmusiikkiin saakka. Vuosina 1999–2001 hän oli muusikkona mukana TV2:n suositussa Huvitutti-lastenkonserttisarjassa. Lehtovaara soittaa muun muassa bassoa, huilua ja erilaisia etnisiä puhaltimia sekä sahaa.
Jarmo Laivoranta
thumb|Jarmo Laivoranta joulukuussa 2011. Jarmo Juhani Laivoranta (s. 16. maaliskuuta 1943 Lokalahti) on keskustalainen poliitikko Varsinais-Suomesta. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1991–1995.
Laivoranta oli kunnanvaltuutettu Lokalahdella vuosina 1969–1970 ja Maskussa 1977–2004. Maskussa hän oli valtuuston puheenjohtaja 1991–2000 ja hallituksen puheenjohtaja 1985–1988. Vuonna 2004 Laivoranta jätti Maskun kunnallispolitiikan ja muutti Turkuun. Hänet valittiin Turun kaupunginvaltuustoon vuoden 2008 kunnallisvaaleissa. Hän on ehdolla myös vuoden 2017 vaaleissa.
Ammatiltaan Laivoranta on yrittäjä ja rakennustoimisto Lainio & Laivoranta Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Dry As a Bone
Dry As a Bone on grunge-yhtye Green Riverin toinen EP. Se nauhoitettiin 1986 ja julkaistiin seuraavana vuonna Sub Pop Recordsilla. Siitä tehtiin uusintapainos vuonna 1990 yhdistämällä se yhtyeen albumiin Rehab Doll ja lisäämällä bonuskappaleita, jolloin se julkaistiin nimellä Rehab Doll/Dry As a Bone.
Tähti (pelikone)
Tähti on Veikkauksen, aikaisemmin Raha-automaattiyhdistyksen valmistama rahapeli-automaatti. Pelissä on tavoitteena saada voittava yhdistelmä voittolinjalle. Tähti-kuvio korvaa minkä tahansa kuvion voittolinjalla.
Voittolinja koostuu muiden Veikkauksen hedelmäpelien tapaan kolmesta kiekosta. Tähtikuviot vastaavat voittolinjalla mitä tahansa muuta kuviota. Koneessa on lukitus- sekä tuplausmahdollisuus päävoittoon saakka. Koneen päävoitto on RAY:n pelikoneuudistuksen myötä marketeissa ja kioskeissa 50 ja ravintoloissa sekä pelisaleissa 75 euroa. Tuplausvaihtoehdot ovat kruuna ja klaava. Tähti antaa nimensä mukaan kolmesta tähdestä päävoiton. Yksi tähti oikealla tai vasemmalla rivillä antaa 0,40–2,00 euroa eli panoksen kaksinkertaisena takaisin. Tähden tullessa keskiriville ei tule voittoa, mutta sen voi lukita seuraavalle kierrokselle, mikä lisää huomattavasti voittotodennäköisyyttä.
Yhdysvaltain Grand Prix 1984
Yhdysvaltain Prix 1984 tai Dallasin Grand Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta 1984 Fair Parkissa Dallasissa Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Keke Rosberg, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Aika-ajo
Aika-ajon nopein oli Nigel Mansell Lotuksellaan. Hän kiersi radan ajassa 1.37,41, joka merkitsi keskinopeutta 144,719 km/h. Seuraavat lähtöruudut valloittivat Elio de Angelis, René Arnoux, Niki Lauda ja Ayrton Senna. Keijo Rosberg oli kahdeksanneksi nopein.
Kilpailu
Kilpailussa oli tarkoitus ajaa 78 kierrosta eli 304 kilometriä tai kaksi tuntia riippuen siitä kumpi tulisi ensinnä täyteen. Huonokuntoisen radan vuoksi kilpailussa ajettiin vain 68 kierrosta. Kuljettajien mielestä Dallasin katurata oli kuoppainen ja vaarallisen ahdas. Sateen sattuessa uusi asfalttikin olisi ollut liukas. Radan kuopat ja Dallasin yllä leijunut 40 asteen kuumuus tekivät kilpailusta raskaan ajettavan.
Paalupaikalta lähtenyt Mansell siirtyi heti kärkeen. Toiseksi ehti Derek Warwick, joka yritti ohitusta kahdeksannella kierroksella, mutta hän päätyi rengaskasaan ja keskeyttämiseen. Tämän jälkeen kärjessä ajoivat Mansell, Lauda ja de Angelis. Kilpailun puolivälissä johdossa ajoi edelleen Mansell, mutta toiseksi oli kirinyt Rosberg. Tässä vaiheessa oli kuusi kilpailijaa keskeyttänyt kilpailun.
Viisi kärkimiestä oli kolmen sekunnin sisällä. Rosberg putosi vähäksi aikaa kolmanneksi, mutta sitten hän ampaisi Mansellin ja Prostin ohi kärkeen. Rosberg sai tehtyä pientä kaulaa, mutta Prost ja de Angelis seurasivat. Kierroksella 50 Prost siirtyi johtoon ja Rosberg jäi toiseksi René Arnouxin seuratessa kolmantena. Tässä vaiheessa 11 autoa oli keskeyttänyt. Sitten Prostin auto teki tenän ja hän ajoi radan sivuun. Rosberg sai näin kärkipaikan helposti, eikä hän enää luopunut siitä. Rosberg otti uransa kolmannen Grand Prix -voiton todella kuumissa olosuhteissa.
Erikoinen tapahtuma sattui viimeisellä kierroksella kun Nigel Mansell ajoi kolarin ja lähti työntämään autoaan kohti maalilinjaa. Kuumuuden ja fyysisen rasituksen takia Mansell pyörtyi radalle. Hän ei kuitenkaan loukkaantunut tai jäänyt auton alle. Mansell ei päässyt maaliin asti, mutta sijoittui silti kuudenneksi.
Syyskuun kyy
Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Jukka Salo. Video on kuvattu Helsingin Vasikkasaaressa sijaitsevassa vanhassa öljysäiliörauniossa.
Single debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12. Parhaimmillaan se on ollut listan sijalla yhdeksän.
The Ride
The Ride on puolalaisen laulajan Rafał Brzozowskin esittämä kappale, jolla hän edusti Puolaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Skrunda
Skrunda on kaupunki Kuurinmaalla Latviassa, noin 150 kilometriä Riiasta luoteeseen. Vuonna 2005 siellä oli asukkaita 2637.
Historia
Skrunda mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1253 historiallisissa lähteissä. Liivin ritarikunta rakensi sinne linnan vuonna 1368, mutta se on tuhottu.
Kaupunginoikeudet Skrunda sai vuonna 1996 ja se onkin Latvian uusin kaupunki.
Tutka-asema
Neuvostoliitto rakensi Skrundan lähelle vuonna 1964 sotilasalueen, joka sijaitsee noin 9 km Skrundan keskustasta pohjoiseen. Alueen ensimmäinen tutka Dnepr pystytettiin vuonna 1967, jolloin se aloitti toimintansa, valmiiksi se saatiin vuonna 1971. Vuonna 1984 siellä alettiin työstää toista tutkaa Darjalia.
Latvian itsenäistyttyä tämä antoi Venäjän sotilaiden kuitenkin pitää Skrundan tutka-aseman käytössään ja sitä ylläpidettiinkin vuoteen 1998 asti. Tutkarakennukset on tuhottu, mutta sotilasalueella on vielä jäljellä muita autioituneita rakennuksia. Latvian yksityistämisvirasto myi tukikohdan yhteyteen rakennetun pienen kaupungin huutokaupalla 2010. Tukikohdan osti huutokaupassa venäläisyritys Aleksejevskoje-Serviss, joka maksoi kaupungista 2,2 miljoonaa euroa. Yritys sai kaupassa 45 hehtaaria maata, kymmenen asuinkerrostaloa, kaksi yökerhoa ja ostoskeskuksen.
Tutkan sähkömagneettisen säteilyn terveysvaikutuksia on tutkittu ja sen on todettu aiheuttaneen terveyshaittoja lähialueen lapsille.
Muumilaakson marraskuu
Muumilaakson marraskuu  on Tove Janssonin viimeinen romaanimuotoinen muumikirja. Se julkaistiin vuonna 1970. Kirjan jälkeen Jansson kirjoitti vielä muumiaiheisia kuvakirjoja. Muumilaakson marraskuu on julkaistu vuonna 2007 myös WSOY:n kustantamana suomenkielisenä äänikirjana, jossa lukijana toimii Kari Paju.
Koska useimpien muumikirjojen suomentaja Laila Järvinen kuoli ennen teoksen julkaisua vuonna 1969, tämän kirjan suomensi Kaarina Helakisa.
Kirjan kaikki alkuperäiset kuvituspiirrokset on talletettu Muumimuseoon.
Nummen Säästöpankki
Nummen Säästöpankki oli vuonna 1875 perustettu säästöpankki Nummella, Uudellamaalla. Pankin pääkonttori sijaitsi Nummella Oinolan kylässä keltaisessa säästöpankin talossa, kunnes se sulautettiin Länsi-Uudenmaan Säästöpankkiin vuonna 1991. Säästöpankin talo on yhä jäljellä Oinolassa ja kuuluu osaksi Nummen valtakunnallisesti merkittävää kulttuuriympäristöä.
Nummen säästöpankin talletuskanta ennen pankin sulautumista Länsi-Uudenmaan Säästöpankkiin oli 79,1 miljoonaa markkaa (1990).
Historia
10. maaliskuuta 1872 Nummen kunnallislautakunta laati ehdotuksen Nummen Säästöpankin perustamiseksi. Perustamissääntö vahvistettiin Suomen senaatin toimesta 18. helmikuuta 1873, mutta itse perutstaminen venyi vuoteen 1875, sillä 400 markan kantarahaston merkitsijöiden löytäminen oli vaikeaa.
Nummen Säästöpankki avasi ovensa asiakkaille ensimmäistä kertaa 31. heinäkuuta 1875 Antsepän talossa Oinolassa, jossa pankin konttori toimi tuolloin. Antsepän talon jälkeen pankki toimi Oinolan kansakoululla, Nummen kunnanhuoneella, Nummen seuratalolla ja Nummen osuuskaupassa, kunnes pankin omat toimitilat valmistuivat Oinolaan vuonna 1928.
Vuoden 1907 alusta pankki oli avoinna kaksi kertaa kuukaudessa ja vuoden 1916 alusta jokaisen viikon lauantaina. Vasta elokuussa 1925 pankki oli avoinna joka arkipäivä.
Sivukonttorit
Tammikuussa 1965 Nummen Säätöpankin ensimmäinen sivukonttori avattiin Leppäkorpeen. Vuonna 1962 avattiin sivukonttori myös Saukkolaan. Länsi-Uudenmaan Säästöpankin alaisuudessa viimeinen Nummella sijainnut sivukonttori, Saukkolan konttori, laukkautettiin 2020.
Nummen Säästöpankin johtokunnan puheenjohtajat
Aikaisemmin johtokunnalle kuulunut pankin asioiden hoito siirtyi pankin hallitukselle ja isännistölle vuonna 1897.
Nummen Säästöpankin kamreerit ja toimitusjohtajat
Kamreerit on esitetty vuoteen 1947 ja toimitusjohtajat vuodesta 1947.
Uģis Prauliņš
Uģis Prauliņš (s. 17. kesäkuuta 1957 Riika) on latvialainen säveltäjä, kosketinsoittaja ja ääni-insinööri. Hän valmistui vuonna 1989 Latvian valtionkonservatoriosta Ģederts Ramansin sävellysluokalta. Hän kuului progressiivista rockia esittäneeseen Vecās mājas -yhtyeeseen, ja vuodesta 2004 lähtien hän on toiminut Latvian säveltäjäliiton johdossa. Prauliņšin sävellysten joukossa ovat rockooppera Pilsēta (1991), Missa Rigensis (2002) sekä elokuvamusiikki elokuviin Drosme nogalināt ja Baiga vasara.
Cholet
47.06°N, 0.87833°W
Cholet on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Maine-et-Loiren departementissa ja Pays de la Loiren alueella. Se on osa historiallista Maudesin aluetta.
Maantiede
Cholet sijaitsee Maine-et-Loiren äärimmäisessä lounaisnurkassa. Alueella on kohtalaisia ylänkömuodostelmia, sillä sen keskikorkeus on 124 metriä merenpinnasta ja se muodostuu kaupungin kohdalla 63 metriä merenpinnasta olevasta matalimmasta kohdasta ja korkeimmillaan alue on 184 metriä merenpinnasta.
Kaupungin ilmasto on sekoitus merellistä ja ylängön ilmastoa, joka pysyy kohtalaisen lauhkeana ympäri vuoden.
Historia
Kaupungin nimi tulee latinan sanasta coletum, joka puolestaan merkitsee kaalia. Alueelta onkin tehty merkittäviä historiallisia kaalinviljelyyn liittyviä löytöjä.
Myös suola on näytellyt merkittävää roolia kaupungin historiassa, ja vuonna 1343 Ranskan kuningas Filip VI sääti siitä valtion monopolin ja määräsi tunnetun ja pahennusta herättäneen suolaveron eli gabellein. Kaupungista tuli tämän myötä eräs keskeinen suolahallinnon paikka.
Kaupungin taloudellisen kasvun syy oli kuitenkin tekstiiliteollisuuden voimakas nousu koko vanhan kuningasvallan aikana. Kuitenkin 1800-luvulla tekstiiliteollisuuden koneistumisen aikana siirtyi kaupungin teollisuuden pääpaino kenkäteollisuuteen ja näin siitä tuli pelastus työttömiksi joutuneille tekstiiliteollisuuden kutojille.
Nykyisin kaupungin ongelma on merkittävän kolmannen toimialan puuttuminen, eli palvelujen tuotanto ei ole pystynyt korvaamaan käytöstä poistuneita koneita.
Olli Isoaho
Olli Matias Isoaho (s. 2. maaliskuuta 1956 Kerava) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Helsingin Jalkapalloklubissa Isoaho voitti Suomen mestaruuden vuosina 1978 ja 1981 sekä Suomen Cupin vuonna 1981.
Hän pelasi 127 SM-sarjaottelua vuosina 1973–1982 ja teki niissä yhden maalin. Myöhemmin hän pelasi ulkomailla Saksassa 1982–1983 (seurana Arminia Bielefeld), Hongkongissa 1983–1984 (Seiko Sport), Ruotsissa 1985–1987 ja 1989–1990 (Västerås SK) sekä Norjassa 1988 (Moss FK). Isoaho voitti Seiko Sportissa pelatessaan Hongkongin mestaruuden.
Reprise Records
Reprise Records [rɪ'priːz] on yhdysvaltalainen levy-yhtiö. Se on Warner Music Groupin omistuksessa ja toimii Warner Brothers Recordsin alaisuudessa.
Frank Sinatra perusti Reprisen vuonna 1960 ja myi sen Warner Brothers Recordsille 1963. Tunnettuja varhaisvuosien kiinnityksiä ovat olleet muun muassa Joni Mitchell, Jimi Hendrix ja Captain Beefheart. Neil Young julkaisee albuminsa yhä Reprisen kautta.
Reprise Records on julkaissut muun muassa Green Dayn, The Smashing Pumpkinsin, Avenged Sevenfoldin, The Usedin, Mastodonin, Eric Claptonin, Fleetwood Macin, Josh Grobanin, My Chemical Romancen, Army of Loversin ja Oasiksen tuotantoa.
Quimperlé
thumb|250px|Quimperlé
Quimperlé on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 10 850 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Quimperlén pinta-ala on 32 neliökilometriä.
Konstaapeli Intiassa
Konstaapeli Intiassa on kanadalainen komediadraamasarja vuodelta 2017. Se kertoo Doug D’Mellosta (Russell Peters), poliisista, joka lentää sairaan isänsä luokse Mumbaihin ja sotkeutuu murhatutkimukseen.
Ensimmäinen tuotantokausi on neljän jakson pituinen.
Näyttelijät ja hahmot
Lähde:
Pont-l’Abbé
thumb|250px|Kirkon rauniot Pont-l’Abbéssa
Pont-l’Abbé on kunta Finistèren departementissa Bretagnen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 7 849 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Pont-l’Abbén pinta-ala on 18 neliökilometriä.
Anglosaksit
thumb|Anglosaksien muuttoliike 400-luvulla. thumb|Englannin kansat noin vuonna 600. Anglit punaisella, saksit ruskealla, juutit keltaisella.
Anglosaksit ovat Englantia varhaiskeskiajalta lähtien asuttaneita germaanisia kansoja, jotka puhuivat alun perin muinaisenglannin kieltä. Englannin historiassa käsite anglosaksinen aika tarkoittaa aikaa kansainvaelluksista vuoteen 1066, jolloin normanni Vilhelm Valloittajasta tuli Englannin kuningas. Nykyajan briteistä monet ovat anglosaksien jälkeläisiä, ja nimityksellä viitataan nykyisiinkin englantia puhuviin kansoihin.
Anglosaksilainen väestö pohjautuu 400- ja 500-luvuilla alkaneeseen kehitykseen, jolloin angleja, sakseja ja muutamia muita germaaniheimoja tunkeutui Ison-Britannian saaren itä- ja sittemmin myös etelärannikolle kansainvaellusten pyörteissä. He olivat lähtöisin Pohjois-Saksan, Hollannin ja Tanskan alueelta.
Beda Venerabilisin mukaan kaikki anglosaksit polveutuivat kolmesta germaaniheimosta: angleista, sakseista ja juuteista. Beda kirjoitti, että nämä kansat muuttivat 400-luvulla Pohjois-Saksasta Britteinsaarille brittien hallitsijan Vortigernin kutsumina. Vortigern pyysi heidät apuun taistelussa piktejä ja skotteja vastaan, jotka tekivät ryöstöretkiä etelään nykyisen Skotlannin alueelta.
Ison-Britannian itäisiin ja eteläisiin osiin syntyi saksilaisten (sittemmin angleihin sulautuneina anglosaksien) asutuksia ja kuningaskuntia. 600-luvun alussa olivat muodostuneet anglosaksien seitsemän kuningaskuntaa Wessex, Mercia, Itä-Anglia, Northumbria, Sussex, Kent ja Essex. Vuonna 829 Wessex nousi hallitsevaan asemaan.
Germaaniheimot sulauttivat itseensä tai tunkivat länteen britit, jotka olivat saaren aikaisempaa kelttiläistä väestöä. Kelttiläistä kieltä puhuvien väestöjen haltuun jäivät Ison-Britannian saaresta lopulta lähinnä Wales, Cornwallin niemimaa, Cumbria ja suurin osa Skotlantia. Tulokkaat tekivät muinaisenglannista Britannian valtakielen. Anglosaksit alkoivat kääntyä muinaisuskosta kristinuskoon 600-luvulla.
Uudemmalla ajalla anglosaksiin, normanniranskaan ja latinaan pohjautuva englannin kieli syrjäytti Walesissa, Cornwallissa, Skotlannissa ja Irlannissa kelttikieliä niin, että niistä on enää vain vähäisiä jäänteitä jäljellä.