cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tähtien sota
Alkuperäinen trilogia
Tähtien sota sai ensi-iltansa 25. toukokuuta 1977 ja sai lisänimen Episodi IV – Uusi toivo vuonna 1979 julkaistussa kirjassa The Art of Star Wars. Episodi V – Imperiumin vastaisku sai ensi-iltansa 21. toukokuuta 1980, ollen edeltäjänsä tavoin myös taloudellinen- ja arvostelumenestys. Trilogian viimeinen elokuva, Episodi VI – Jedin paluu, sai ensi-iltansa 25. toukokuuta 1983. Alkuperäisen trilogian tarina keskittyy Luke Skywalkerin tavoitteeseen tulla jediksi, tämän taisteluihin Galaktista Imperiumia ja Darth Vaderia vastaan sekä Kapinaliiton pyrkimyksiin vapauttaa galaksi Imperiumin otteesta
Esiosatrilogia
Teknologian kehittyminen 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa, mukaan lukien kyky mallintaa tietokoneella esineitä liitettäväksi videokuvaan, inspiroi Lucasia harkitsemaan mahdollisuutta palata saagan pariin. Vuonna 1989 Lucas kertoi, että esiosaelokuvat olisivat ”uskomattoman kalliita.” Vuonna 1992 hän tunnusti, että hänellä oli suunnitelma luoda elokuville esiosatrilogia. Vuonna 1997 alkuperäinen trilogia julkaistiin teattereihin ”päivitettynä” tietokoneella luodulla kuvalla, jota aiottiin käyttää uudessa trilogiassa.
Episodi I – Pimeä uhka sai ensi-iltansa 19. toukokuuta 1999, Episodi II – Kloonien hyökkäys 16. toukokuuta 2002 ja Episodi III – Sithin kosto, elokuvasarjan ensimmäinen PG-13 -ikärajoitettu osa, 19. toukokuuta 2005. Ensimmäiset kaksi elokuvaa saivat sekalaisen vastaanoton ja kolmas osittain positiivisen. Trilogian tapahtumat alkavat 32 vuotta ennen Episodi IV:ää ja seuraavat Anakin Skywalkerin, Luken isän, jedikoulutusta ja hänen muuttumistaan sithiksi nimeltä Darth Vader, Galaktinen tasavallan korruptiota sekä Palpatinen / Darth Sidiousin hallitseman Imperiumin syntyä. Alkuperäisen trilogian ohella Lucas on kollektiivisesti kutsunut elokuvasarjan ensimmäistä kuusiepisodista tarinaa ”Darth Vaderin tragediaksi”.
Vuonna 2004 alkuperäisen trilogian DVD-versioita muokattiin lisää tuomaan jatkuvuutta esiosatrilogian kanssa, esimerkiksi muuttamalla Palpatinen ulkonäköä Imperiumin vastaiskussa ja Anakinin ulkonäköä Jedin paluussa, jotta nämä muistuttaisivat versioitaan esiosatrilogiassa.
Jatko-osatrilogia
Ennen alkuperäisen elokuvan julkaisua, mutta sen menestyksen antaman mahdollisuuden ansiosta, Lucas alkoi suunnitella ”yhdeksän elokuvan kolmea trilogiaa.” Hän kertoi tästä Time-lehden haastattelussa vuonna 1978, ja vahvisti hahmotelleensa ne vuonna 1981. Useissa vaiheissa olevan jatko-osatrilogian oli tarkoitus keskittyä Tasavallan jälleenrakentamiseen, Luken paluuseen samalla tavalla kuin Obi-Wan alkuperäisessä trilogiassa, Luken sisareen (jonka ei vielä silloin ollut päätetty olevan Leia), sekä Hanin, Leian, R2-D2:n ja C-3PO:n paluuseen. Mutta aloitettuaan työn esiosatrilogian parissa Lucas vaati, että Tähtien sodan oli tarkoitus olla vain kuusiosainen ja että jatko-osatrilogiaa ei tulisi.
Lucas päätti lopulta jättää elokuvasarjan tulevaisuuden muiden elokuvantekijöiden käsiin, kertoen tammikuussa 2012, ettei tee enää lisää Tähtien sota -elokuvia. Saman vuoden lokakuussa The Walt Disney Company osti Lucasfilmin ja asetti Episode VII:n ensi-illan vuodelle 2015. Kathleen Kennedy nimitettiin yhtiön johtajaksi ja hän toimi tulevien Tähtien sota -elokuvien tuottajana. Lucas antoi Kennedylle jatko-osia varten kaavailemansa tarinaluonnokset vuonna 2012 käydyn kaupan yhteydessä, mutta vuonna 2015 paljastettiin, että Lucasin ideat oli hylätty. Jatko-osatrilogian oli myös tarkoitus tehdä loppu Tähtien sodan laajennetusta universumista, joka hylättiin, jotta voitaisiin antaa elokuvantekijöille ”äärimmäinen luova vapaus” ja tarjota yleisölle ”yllätyksiä ja hienoja kokemuksia.”
Episodi VII – The Force Awakens sai ensi-iltansa 18. joulukuuta 2015, Episodi VIII – The Last Jedi 15. joulukuuta 2017 ja Episodi IX – The Rise of Skywalker 20. joulukuuta 2019. Episodi VII ja Episodi VIII olivat sekä taloudellinen että arvostelumenestys, mutta Episodi VIII sai katsojilta vaihtelevamman vastaanoton. Episodi IX sai vaihtelevan vastaanoton sekä kriitikoilta että katsojilta. Jatko-osatrilogian tapahtumat alkavat 30 vuotta Episodi VI:n jälkeen ja keskittyvät Voimalle herkän orvon, Reyn, matkaan Luke Skywalkerin opastamana sekä hänen taisteluunsa entisen iskusotilas Finnin ja X-siipilentäjä Poe Dameronin sekä Leia Organan johtaman Vastarinnan mukana Ensimmäistä ritarikuntaa sekä Ben Soloa alias Kylo Reniä, pimeälle puolelle kääntynyttä Leian ja Han Solon poikaa sekä Luken sisarenpoikaa, vastaan.
Antologiaelokuvat
Ennen Lucasfilmin myymistä Disneylle vuonna 2012 ja jatko-osatrilogian suunnittelun aikana, George Lucas ja alkuperäisen trilogian käsikirjoittajiin kuuluva Lawrence Kasdan alkoivat suunnitella yksittäistä elokuvaa Han Solon nuoruudesta. Helmikuussa 2013 Disneyn toimitusjohtaja Bob Iger julkisti Kasdanin suunnitelmat elokuvasta. Disneyn talousjohtaja Jay Rasulo kuvaili näitä yksittäisiä elokuvia alkuperäistarinoiksi.
Lucasfilm ja Kennedy ilmoittivat, että yksittäiset elokuvat tunnettaisiin yleisesti Tähtien sodan antologiasarjana, jonka elokuvia mainostetaan lisänimellä ”A Star Wars Story”. Ensimmäinen elokuva, Rogue One, kertoo kuinka Kapinaliitto sai haltuunsa alkuperäisessä Tähtien sota -elokuvassa mainitut Kuolemantähden piirustukset. Elokuva sai ensi-iltansa 16. joulukuuta 2016 ja oli sekä arvostelu että taloudellinen menestys.
Toinen elokuva, Solo, kertoo kuinka Han Solosta tuli salakuljettaja ja kuinka hän tapasi Chewbaccan ja Lando Calrissianin. Elokuva sai ensi-iltansa 25. toukokuuta 2018 ja sai vaihtelevan vastaanoton, mutta ei menestynyt kaupallisesti. Tästä huolimatta antologiaelokuvia aiotaan tehdä lisää, vaikka Lucasfilm päätti pitää taukoa Tähtien sota -elokuvien julkaisemisessa The Rise of Skywalkerin ensi-illan 2019 jälkeen.
Tulevat elokuvat
Toukokuussa 2020 paljastettiin, että Taika Waititi, joka ohjasi The Mandalorianin ensimmäisen tuotantokauden päätösjakson, ohjaa ja käsikirjoittaa yhden Tähtien sota -elokuvan.
Huhtikuussa 2023, paljastettiin, että on tekeillä kolme eri aikakaudelle sijoittuvaa elokuvaa. James Mangold ohjaa ja käsikirjoittaa elokuvan, joka sijoittuu noin 25 000 vuotta ennen Skywalker-saagan tapahtumia ja kertoo jediritarikunnan synnystä. Dave Filoni ohjaa elokuvan, joka tulee toimimaan Disney+-sarjojen The Mandalorian, The Book of Boba Fett, Ahsoka ja Skeleton Crew muodostaman tarinan päätösosana. Sharmeen Obaid-Chinoy ohjaa ja Steven Knight käsikirjoittaa elokuvan, jonka tapahtumat sijoittuvat 15 vuotta The Rise of Skywalkerin jälkeen, ja joka keskittyy Rey Skywalkerin pyrkimyksiin rakentaa uusi jediritarikunta.
Varhaiset televisioelokuvat
Vuonna 1978 Yhdysvalloissa CBS-televisiokanava esitti Star Wars Holiday Specialin, jonka ohjasivat David Acomba ja Steve Binder. Ohjelman käsikirjoittivat George Lucasin tarinan pohjalta Pat Proft, Leonard Ripps, Bruce Vilanch ja Rod Warren. The Star Wars Holiday Special sisälsi 1970-luvun laulajien ja näyttelijöiden, kuten Diahann Carrollin ja Harvey Kormanin, esiintymisiä ja laulunumeroita. Mukana oli myös piirroselokuva, jossa nähtiin ensi kertaa palkkionmetsästäjä Boba Fett – varsinaisesti vasta Imperiumin vastaiskussa esiintynyt hahmo. Monet Tähtien sota -fanit eivät lainkaan pidä Star Wars Holiday Specialista. George Lucas itse on sanonut, että tuhoaisi sen jokaisen kopion, jos asia olisi hänen vallassaan. Holiday Specialia ei ole koskaan julkaistu virallisesti videolla tai DVD:llä, eikä näin luultavasti tule tapahtumaankaan.
Vuonna 1984 ilmestyi Jedin paluussa esiintyneiden ewokien seikkailuista kertova elokuva The Ewok Adventure. Sille ilmestyi vuonna 1985 myös jatko-osa Ewoks: Battle for Endor. 1980-luvulla ilmestyi myös lapsille suunnattu Ewokit-piirrossarja.
Animaatiot
Droidit-piirrossarja kertoo seikkailuista, joita Tähtien sodassa esiintyneet droidit C-3PO ja R2-D2 kokivat ennen Uuden toivon tapahtumia. Vuonna 2003 Cartoon Network -televisiokanavalla esitettiin Star Wars: Clone Wars -piirrossarja, jonka tuotti muun muassa Samurai Jack -piirretyistä tunnettu Genndy Tartakovsky. Jaksot kestivät noin kolme minuuttia. Clone Wars voitti vuonna 2004 Emmy-palkinnon. Clone Wars kertoi Kloonien hyökkäyksen ja Sithin koston väliin sijoittuvista tapahtumista. Clone Warsia tuotettiin 25 jaksoa.
Lucas perusti myöhemmin Lucasfilmille oman animaatiostudion Lucasfilm Animation. Sen ensimmäinen tietokoneanimoitu televisiosarja oli Star Wars: The Clone Wars, joka alkoi samannimisellä elokuvalla ja sijoittui samalle aikajanalle kuin edellinen Clone Wars -animaatio. Sarjan viisi ensimmäistä tuotantokautta esitettiin Cartoon Networkilla vuosina 2008–2013 ja kuudes tuotantokausi julkaistiin Netflixiin vuonna 2014. Sarjalle päätettiin vielä myöhemmin toteuttaa seitsemäs tuotantokausi, joka julkaistiin keväällä 2020 Disney+-suoratoistopalveluun. Vaikka edelliset televisiosarjat muutettiin osaksi Star Wars Legends -jatkumoa, The Clone Wars jäi osaksi kaanonia. Seuraava animaatiosarja Star Wars Rebels esitettiin Disney XD:llä vuosina 2014–2018. Sarja sijoittui Sithin koston ja Uuden toivon välille ja kertoi pienestä Imperiumia vastustavasta kapinallisjoukosta, joka päätyi myöhemmin osaksi isompaa kapinaa. Sarja vei myös loppuun muutaman The Clone Warsista kesken jääneen juonikuvion. Vuonna 2017 alkoi YouTubessa julkaistava 2D-animoitu verkkosarja Star Wars: Forces of Destiny, jonka jaksoista suurin osa keskittyy Tähtien sodan naispuolisiin hahmoihin. Vuosina 2018–2020 Disney Channelilla esitettiin Star Wars Resistance, joka keskittyy Vastarinnan vakooja Kazuda Xionoon ja jonka tapahtumat alkoivat kuusi kuukautta ennen The Force Awakensin tapahtumia ennen kuin ne myöhemmin risteävät jatko-osatrilogian tapahtumien kanssa. Vuonna 2021 Disney+:lla alkoivat uusi animaatiosarja Star Wars: The Bad Batch, joka kertoo Klooniyksikön 99, kutsumanimeltään ”Bad Batchin”, vaiheista The Clone Warsin tapahtumien jälkeen, sekä anime-lyhytanimaatioista koostuva antologiasarja Star Wars: Visions.
Näytellyt
Lucas paljasti vuonna 2005 aikovansa toteuttaa näytellyn televisiosarjan, joka sijoittuisi Sithin koston ja Uuden toivon välille. Tuottaja Rick McCallum paljasti vuonna 2012 projektin työnimeksi Star Wars Underworld ja vuonna 2013 sille oli tehty yli 50 käsikirjoitusta. Joulukuussa 2015 sarja oli yhä kehityksessä. Marraskuussa 2017 Bob Iger kertoi, että näytelty Tähtien sota -televisiosarja tultaisiin toteuttamaan julkaistavaksi vuonna 2019 Disney+:aan. Helmikuussa 2018 raportoitiin, että Tähtien sodalle ollaan toteuttamassa useita näyteltyjä televisiosarjoja.
Visuaalisista efekteistä vastaava Lucasfilmin tytäryhtiö Industrial Light & Magic avasi marraskuussa 2018 uuden osaston televisio- ja suoratoistotuotantoa varten nimeltä ILM TV. ILM TV:n tilat sijaitsevat Lontoossa ja saavat tukea yhtiön toimipisteiltä San Franciscosta, Vancouverista ja Singaporesta, ja uuden osaston odotetaan työstävän sekä nykyisiä että uusia sarjoja, alkaen sarjasta The Mandalorian.
Tähtien sodan aikajana
Tähtien sodan kaanon koostuu useista eri aikakausista, joista kolme ovat Skywalker-saagan elokuvien keskiössä. Viralliset nimitykset näille aikakausille annettiin tammikuussa 2021, ja aikajanaa laajennettiin uusilla aikakausille huhtikuussa 2023.
Ajat ilmaistu vuosina ennen ja jälkeen Yavinin taistelun. Yavinin taistelussa Luke Skywalker ja muut kapinalliset tuhoavat ensimmäisen Kuolemantähden. BBY = Before Battle of Yavin, Ennen Yavinin taistelua. ABY = After Battle of Yavin, Yavinin taistelun jälkeen.
Kirjat
Ensimmäinen Tähtien sota -kirja oli vuonna 1976, puoli vuotta ennen elokuvaa, julkaistu Tähtien sodan romaaniversio. Kirja ilmestyi George Lucasin nimissä, mutta sen haamukirjoitti Alan Dean Foster. Foster kirjoitti myöhemmin Tähtien sota -aiheisen kirjan Splinter of the Mind’s Eye, joka ilmestyi Suomessa 1980-luvulla nimellä Mustan lordin paluu.
1990-luvulla ilmestyi paljon Tähtien sota -kirjoja, kuten Timothy Zahnin Thrawn-trilogia ja Kevin J. Andersonin Jediakatemia-trilogia. Nämä kirjat kertoivat Jedin paluun jälkeisestä ajasta. Monet Tähtien sota -fanit pitävät Thrawn-trilogiaa laadukkaana, mutta yleisesti ottaen Tähtien sota -kirjojen tasoa pidetään heikkona.
Vuonna 1999 ilmestyivät Vector Prime ja New Jedi Order -kirjasarjan ensimmäinen osa. New Jedi Orderiin kuuluu 24 kirjaa, joita ovat kirjoittaneet esimerkiksi R. A. Salvatore, Michael A. Stackpole, James Luceno ja Sean Williams. New Jedi Orderin tapahtumat alkavat 25 vuotta Yavinin taistelun jälkeen. Ne kertovat toisesta galaksista saapuneen Yuuzhan Vong -lajin hyökkäyksestä Tähtien sodan galaksiin. Kirjasarjan aikana kuolee useita merkittäviä Tähtien sota -hahmoja. Sarja päättyy teokseen The Unifying Force (30 vuotta Yavinin taistelun jälkeen).
Jedi Knight -peleistä tuttu Kyle Katarn, joka varasti Kuolemantähden piirustukset Imperiumilta ja joka voitti taistelussa ja surmasi Jerecin, Darth Vaderiakin voimakkaamman pahan jedin ja joka myös voitti ja tappoi Desannin ja kymmeniä voimakkaita pimeyden jedejä, Imperiumin sotilaita ja palkkasotureita, ja joka on Luke Skywalkerin jediakatemiassa opettajana, auttaa uutta tasavaltaa New Jedi Orderissa taistelussa Yuuzhan Vong -lajia vastaan on myös pääsankarina Star Wars Dark Forces kirjassa, joka ei nimestä huolimatta perustu samannimiseen Tähtien sota -peliin.
Tähtien sodasta on myös julkaistu monia tietoteoksia, kuten elokuvissa ja Expanded Universessa esiintyvistä avaruusaluksista, aseista ja tekniikasta erittäin yksityiskohtaisesti kertova Essential Guide of Vessels and Vehicles.
Sarjakuvat
thumb|180px|Tähtien sota -sarjakuvalehden 10/1987 kansi. Ensimmäiset Tähtien sota -sarjakuvat julkaisi Marvel Comics vuosina 1977–1986. Niitä piirsivät muun muassa Archie Goodwin, Howard Chaykin, Al Williamson, Carmine Infantino, Walt Simonson, Michael Golden, Chris Claremont, Whilce Poratio, Jo Duffy ja Ron Frenz. Archie Goodwin ja Al Williamson piirsivät myös sanomalehdissä julkaistuja Tähtien sota -sarjakuvastrippejä vuosina 1979–1984.
1990-luvulta lähtien Tähtien sota -sarjakuvia on julkaissut Dark Horse Comics. Vuodesta 2004 lähtien kustantamo on julkaissut Tähtien sota -sarjakuvalehtiä, joiden nimet ovat Star Wars Republic, Star Wars Empire, Star Wars Jedi ja Star Wars Tales. Dark Horse lopetti Tähtien sota -sarjakuvien julkaisemisen vuonna 2014, jolloin lisenssi siirtyi takaisin Marvelille. Lisäksi IDW Publishing on julkaissut Tähtien sota -sarjakuvia vuodesta 2017 alkaen.
Suomessa Kustannus Oy Semic julkaisi Marvel Comicsin sarjakuvia vuosina 1977–1987. Dark Horse Comicsin sarjakuvia julkaisivat Suomessa vuosina 1996-1997 Semic, vuosina 1999–2002 Yhtyneet Kuvalehdet, vuosina 2003-2005 ja 2012 Egmont Kustannus sekä vuosina 2008–2011 Readme.fi. Lisäksi Jalava on julkaissut kolme albumia Star Wars-sarjakuvastrippejä (Käärmemestarit, Petturin peli ja Jedin kosto).
Videopelit
Tähtien sota -aiheisia videopelejä on julkaistu vuodesta 1982 lähtien jo yli 120 kappaletta. Pelien joukossa on niin ammunta-, seikkailu-, strategia- kuin roolipelejäkin. Yksi tunnetuimpia pelejä on vuonna 2003 julkaistu Star Wars: Knights of the Old Republic -roolipeli, joka voitti yli 40 erilaista pelipalkintoa. Parhaiten myynyt Tähtien sota -peli on vuonna 2004 julkaistu Star Wars: Battlefront. Tähtien sota -peliksi voidaan lukea myös vuonna 2005 julkaistu Lego Star Wars: The Video Game jatko-osineen, joissa liikutaan Lego-hahmoiksi muutetuilla Tähtien sota -hahmoilla. Vuonna 2008 julkaistussa Star Wars: The Force Unleashedissa pelaaja taas pääsee ohjaamaan Darth Vaderin salaista oppipoikaa, Starkilleriä.
Vuonna 2015 EA DICE julkaisi Star Wars: Battlefront -videopelin PlayStation 4- ja Xbox One -konsoleille sekä Microsoft Windowsille. Sen jatko-osa Star Wars: Battlefront II julkaistiin samoille alustoille vuonna 2017. Vuoden 2019 marraskuussa julkaistiin toimintaseikkailupeli Star Wars Jedi: Fallen Order.
Palmuripsiäinen
Palmuripsiäinen (Thrips palmi) on aikuisena noin 1 mm:n mittainen trooppinen tuhohyönteinen, joka viihtyy erityisesti orkideojen kukinnoissa. Palmuripsiäinen muistuttaa erityisesti tupakkaripsiäistä (Thrips tabaci) ja lavaripsiäistä (Thrips nigropilosus), mutta palmuripsiäisen tunnistaminen muista ripsiäisistä on vaikeaa ja vaatii usein laboratoriotutkimusta. Se ei luonnostaan elä Suomessa, vaan se tulee yleensä Aasiasta saapuvien leikko-orkideoiden mukana. Palmuripsiäinen ei pysty talvehtimaan lauhkealla tai boreaalisella ilmastovyöhykkeellä ulkona, mutta kesäaikaan pystyy tuottamaan 2–3 sukupolvea ulkona lauhkean vyöhykkeen oloissa. Palmuripsiäinen kuuluu niin sanottuihin karanteenituhoojiin, joiden havaitseminen tulee ilmoittaa kasvinsuojeluviranomaisille. Palmuripsiäinen voi levittää tospoviruksiin kuuluvaa tomaatin pronssilaikkuvirusta eli TSWV:ta (Tomato spotted wilt virus) ja palsamin kuoliolaikkuvirusta eli INSV:ta (Impatiens necrotic spot virus).
Koskisenkylä
thumb|200px|Koskisenkylä vuoden 1860 kartassa.
Seudun kylät mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Koskisenkylä esiintyy ensimmäisen kerran muodossa Koschola vuosina 1618–1623 laaditussa ruotsalaisessa verokirjassa. Vuonna 1848 kylässä asui 291 inkerikkoa ja 68 saksalaista. Jälkimmäiset olivat Venäjälle muuttaneita uskonnoltaan luterilaisia siirtolaisia, jotka työskentelivät Haapalanjoen suuhun 1700-luvun lopulla perustetussa lasitehtaassa. Vuonna 1862 kylä jakautui kahteen osaan, joista toinen kuului hoville ja toinen tilanomistajalle. Lisäksi oli tilanomistajan kartano.
1800-luvun lopussa Koskisenkylään perustettiin zemstvolaitoksen ylläpitämä koulu. 1900-luvun alussa toinen kylänosista toimi Jaaman kihlakunnan Laukaan volostin sekä poliisipiirin keskuksena. Ilmeisesti näihin aikoihin Soikkolan ortodoksiseen seurakuntaan kuuluneeseen kylään rakennettiin oma tšasouna.
Vuonna 1926 Koskisenkylän kyläneuvostoalue käsitti 119 taloutta ja 497 asukasta. Siihen kuului kolme kylänosaa, kaksi pienempää asutusta, saha, mylly sekä neljä huuttoria. Väestönlaskennan mukaan alueen asukkaista 381 oli inkerikkoja, 82 venäläisiä, 7 virolaisia, 3 suomalaisia ja 2 lättejä. Vuonna 1936 Koskisenkylä sai kansallisen inkeroisen kyläneuvoston statuksen. Vuonna 1939 se lakkautettiin ja liitettiin Soikkolan kyläneuvostoon.
Sodan jälkeen Koskisenkylän väkiluku väheni, mutta samalla siitä muodostui suosittu lomanviettopaikka. Vakituisia asukkaita oli 101 vuonna 1966, 78 vuonna 1975, 33 vuonna 1989 ja 27 vuonna 2002. 1990-luvun alussa kylään rakennettiin kymmeniä uusia huviloita. Laukaansuun sataman perustaminen kylän viereen on muuttanut voimakkaasti ympäristöä ja pakottanut monet kesäasukkaat siirtymään muualle. Kylän tulevaisuus riippuu sataman kehityksestä. Toistaiseksi ei tiedetä, nielaiseeko sen sataman laajeneva teollisuusalue, tuleeko siitä sataman henkilökunnan asuinpaikka tai missä määrin se voi säilyä perinteisenä maalaiskylänä.
Lähteet
59.66972°N, 28.45222°W
Mikrohedelmöitys
thumb|Siittiötä ruiskutetaan munasolun sisään mikrohedelmöityksessä. Mikrohedelmöitys eli ICSI on hedelmöityshoitomenetelmä, jossa yksittäinen siittiö ruiskutetaan ohuella putkella suoraan munasolun sisään. Mikrohedelmöitys on sovelias hoitokeino pariskunnille, joiden hedelmättömyys johtuu miehen siemennesteen laadusta. Siittiöitä saattaa olla vähän, tai niiden liikkuvuus tai morfologia voi olla huono.
Tekniikka ja tulokset
Siemennestettä tarkastellaan mikroskoopin alla, ja siittiö valitaan arvioiden sen hyvää muotoa ja liikkuvuutta. Munasolu pidetään maljalla paikallaan mikropipetillä. Siittiö imetään ohueen lasikapillaariin ja siirretään kypsän munasolun sisään mikroinjektiotekniikan avulla.
Mikrohedelmöityksen tulokset munasolun hedelmöittämisessä ovat olleet hyviä. Esimerkiksi kohtalaisen vaikeassa miehen spermaviassa tavallisen koeputkihedelmöityshoidon (IVF) hedelmöitysosuus on 26 % ja mikrohedelmöityshoidon 58 %.
Linka A
Linka A (A-linja) on yksi Prahan metron kolmesta metrolinjasta. Linja on noin 17 kilometrin mittainen ja siihen kuuluu nykyisin yhteensä 17 metroasemaa. Linjan nykyisiä pääteasemia ovat Nemocnice Motol (Motolin yliopistollinen sairaala) ja Depo Hostivař. Linjan ensimmäinen osuus avattiin vuonna 1978.
A-linjan tunnusväri on vihreä.
Robert Noorduyn
Robert Noorduyn (6. huhtikuuta 1893 Nijmegen, Alankomaat – 22. helmikuuta 1959 South Burlington, Vermont, Yhdysvallat) oli Alankomaissa syntynyt ja muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa toiminut lentokoneinsinööri.
Alku
Robert Noorduyn opiskeli insinööriksi Alankomaissa ja Saksassa. Vuonna 1913 hän muutti Englantiin, jossa opetteli lentämään Gaudron G II -koneella. Hän työskenteli teknikkona Sopwithin lentokonetehtaassa.
Noorduyn pestattiin 1917 työnjohtajaksi British Aerial Transport -yhtiöön, jonka pääsuunnittelija oli alankomaalainen Frits Koolhoven. Kuten muutkin ensimmäisen maailmansodan lopussa perustetut yhtiöt, BAT oli lyhytikäinen. Se lopetti toimintansa vuonna 1919.
Anthony Fokker oli muuttanut vuonna 1919 Saksasta Alankomaihin ja perustanut sinne lentokonetehtaan. Hoorduyn oli palannut Alankomaihin ja sai töitä Fokkerilta. Fokker halusi laajentaa toimintaansa myös Yhdysvalloissa, ja Noorduyn lähettiin Teterboroon johtamaan Fokkerin sikäläistä tehdasta.
Suunnittelutyö
Teterborossa Noorduyn johti Fokker Universal -matkustajakoneen suunnittelua. Kone oli tehty erityisesti Kanadan markkinoita varten, jossa myynti sujui hyvin. Hän johti myös sen seuraajan Fokker Super Universalin kehitystötä ja kehitti yksimoottorisesta F.VIII:sta kaksimoottoriversion.
Neftekamsk
Neftekamsk on noin 121 733 asukkaan kaupunki Baškortostanin tasavallan luoteiskolkassa Kaman varrella, 250 kilometriä pääkaupungista Ufasta luoteeseen. Jos tarkastellaan hieman laajempaa, lähistön maaseutua sisältävää Neftekamskin kaupunkipiirikuntaa, asukkaita oli vuonna 2010 yhteensä 133 535.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1952–1953
Vuonna 1953 jääkiekon SM-sarja pelattiin kahdessa kuuden joukkueen lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa ja toiseksi sijoittuneet pronssiottelussa. Kaksi viimeistä putosi suomensarjaan. Mestaruuden voitti TBK Tampereelta, loppuottelussa se voitti Hämeenlinnan Tarmon.
B-lohko
Sarja supistettiin 10 joukkueen sarjaksi seuraavalle kaudelle. Sarjasta putosivat Tampereen Pallo-Veikot, Kronohagens IF, Rauman Lukko ja Turun Pyrkivä. Sarjaan nousivat Tampereen Kilpa-Veljet ja Kuopion Palloseura.
Neftekamsk
Historia
Neftekamsk perustettiin vuonna 1957 ja kaupunki siitä tuli 1963.
Pelágio Sauter
pienoiskuva|Pelágio Sauter (vasemmalla) Kunnianarvoisa Pelágio Sauter (9. marraskuuta 1878 Hausen am Tann, Zollernalbkreis, Saksa – 23. marraskuuta 1961 Campinas, Goiânia, Brasilia) oli saksalainen redemptoristi ja pappi, jonka paavi Franciscus julisti kunnianarvoisaksi 7. marraskuuta 2014.
Robert Noorduyn
Suunnittelutyö
Noorduyn siirtyi vuonna 1929 Bellanca-tehtaaseen, joka oli Wilmingtonissa Delawaressa. Hän suunnitteli yhtiölle Bellanca Skyrocket -lentokoneen ja osallistui myös Bellanca Pacemakerin kehitysversion suunnitteluun.
Vuonna 1932 hän toimi Pitcairn-Cierva Autogiro Company of America -yhtiössä. Hän suunnitteli yhtiön ensimmäisen nelipaikkaisen autogiron, Pitcairn Autogiro PA-19.
Noorduyn Norseman
Noorduyn perusti Walter Claytonin kanssa vuonna 1933 Montrealiin oman yhtiön, Noorduyn Aircraft Limitedin. Sen päätuote oli Noorduyn C-64 Norseman. Yhtiön nimi muuttui 1935 muotoon Noorduyn Aviation. Yhtiö kaatui toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1953 Noorduyn pyrki synnyttämään kaatuneen yhtiön uudelleen, mutta hän sairastui ja kuoli vuonna 1959.
Opera Cava
Opera Cava -festivaali järjestettiin vuosittain kesäisin Nilsiän Louhosareenalla. Nilsiän Satua vai totta -musiikkifestivaalin nimeksi vaihdettiin vuonna 2004 Opera Cava. Opera Cavan toiminnanjohtajana ja taiteellisena johtajana toimi 31. toukokuuta 2006 asti oopperalaulaja Satu Vihavainen. 1. Kesäkuuta 2006 toiminnanjohtajana aloitti Kimmo Hellgrén ja taiteellisena johtajana jatkoi edelleen Satu Vihavainen. Oopperasäätiön hallitus ilmoitti maaliskuussa 2008, että se hakeutuu konkurssiin.
Menneitä produktioita:
Oopperoiden lisäksi Opera Cava -festivaali järjesti konsertteja ja tapahtumia.
Veikko Kankkonen
Esa Veikko Antero "Viki" Kankkonen (s. 5. tammikuuta 1940 Sotkamo) on suomalainen, vuonna 1964 olympiakultaa voittanut mäkihyppääjä.
Mäkihypyssä Kankkosen seura oli Lahden Hiihtoseura. Kankkonen pelasi myös golfia, jossa hän voitti SM-joukkuehopeaa 1978 ja -pronssia 1977. Pesäpalloa hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1962–1963 edustaen Lahden Maila-Veikkoja. Hänen poikansa Anssi Kankkonen on menestynyt golfaaja. ,
Koulutukseltaan Kankkonen on sorvaaja ja liikunnanohjaaja. Hänellä on kolme lasta ja useita lastenlapsia. Eläkkeelle hän jäi liikuntasihteerin työstä Lahden kaupungilta.
Härkäsaari
Härkäsaari voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ram-Zet
Ram-Zet on avant-garde metalia soittava norjalainen yhtye, joka on perustettu 1998. Yhtyeen perusti laulaja-kitaristi Zet yhden miehen projektina, josta tuli täysikokoinen yhtye rumpali Küthin sekä basisti Solemin liityttyä yhtyeeseen. Tällä kokoonpanolla julkaistiin esikoisalbumi Pure Therapy syyskuussa 2000. Tämän jälkeen yhtye on julkaissut kolme albumia. Yhtyeen albumit muodostavat jatkuvan tarinan, joka kertoo skitsofreniaa sairastavasta potilaasta (Zet) ja hoitajasta (Sfinx) joka yrittää auttaa häntä pakenemaan epäilyttävästä mielisairaalasta.
Prothom Alo
Prothom Alo (bengaliksi প্রথম আলো) on päivittäin julkaistava bangladeshilainen sanomalehti. Se ilmestyy Dhakassa. Prothom Alo tarkoittaa bengalin kielellä ensimmäistä valoa. Lehti perustettiin vuonna 1998 ja sen tämänhetkinen päätoimittaja on Matiur Rahman.
California Memorial Stadium
California Memorial Stadium (Usein pelkästään Memorial Stadium) on amerikkalaiseen jalkapalloon suunniteltu stadion Berkeleyssä Kalifornian yliopiston kampusalueella. Yliopiston urheilujoukkue Golden Bears käyttää Memorial Stadiumia kotikenttänään.
Memorial Stadium avattiin alun perin vuonna 1923. Se listattiin National Register of Historic Places -listalle 27. marraskuuta 2006. Nykyisin stadionin katsojakapasiteetti on 71 799 henkilöä, mikä tekee siitä Pohjois-Kalifornian suurimman jalkapallostadionin.
Hung in a Bad Place
Hung in a Bad Place on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on kolmas raita yhtyeen viidennellä studioalbumilla Heathen Chemistry (2002). ”Hung in a Bad Place” on Oasiksen ensimmäinen kappale, jonka kirjoitti yhtyeen uusi kitaristi Colin ”Gem” Archer.
Kappale julkaistiin promosinglenä kesällä 2002. Kappaletta ei kuitenkaan julkaistu virallisesti singlenä, eikä se saanut listasijoituksia.
Live-esitykset
thumb|300px|Kuvakaappaus kappaleen videosta ”Hung in a Bad Place” esitettiin livenä ensimmäisen kerran lokakuussa 2001. Kappaletta soitettiin ainoastaan Heathen Chemistry Tour -kiertueen aikana, eikä sillä ollut tilaa Oasiksen myöhemmillä soittolistoilla.
Tuotanto
Lähteet:
Pärspäänjärvi
thumb|Kurkolanniemen kärki ja Pärspäänjärvi vuoden 1860 kartalla. thumb|Järvi pohjoisesta nähtynä. Pärspäänjärvi (, myös Липово, Lipovo ja Липовое, Lipovoje) on järvi Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Kurkolanniemen pohjoisosassa. Vedeltään suolapitoinen järvi on yhteydessä Suomenlahteen Lipovka (ven. Липовка) -nimisen kanavan kautta. Niemimaan keskiosassa sijaitseva Valkeajärvi laskee Pärspäänjärveen pienen puron kautta. Järven pinta-ala on 5,3 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 44,6 neliökilometriä.
Järven pohjoispäässä on aikaisemmin inkerinsuomalaisten asuttama Kurkulan kylä. Hävinneitä kyliä ovat länsirannalla sijainnut Vena ja etelärannalla sijainnut Peräkylä (ven. Перкале, Perkale). Inkerikkojen asuttama Pärspää on kauempana Suomenlahden rannalla. Alue kuuluu Kurkolanniemen rauhoitusalueeseen. Pärspäänjärven rannoilla on runsaasti ennen toista maailmansotaa rakennetun sotilastukikohdan jäänteitä. Kurkulassa toimii rajavartiosto.
Aiheesta muualla
59.74444°N, 28.15306°W
Tampere tulessa 1918
Tampere tulessa 1918 on Timo Malmin ja Ari Järvelän toimittama kirja, joka käsittelee Tampereen taistelua vuonna 1918 siihen osallistuneiden näkökulmasta. Teos koostuu muistelmista, päiväkirjaotteista, kirjeistä ja raporteista taistelujen ajalta. Teoksen on julkaissut Atena vuonna 2008.
Jälkisanojen mukaan Tampere on noussut Euroopan historian suurten sotakaupunkien joukkoon: Varsova, Madrid, Stalingrad, Leningrad, Berliini ja Tampere.
S4C
S4C (lyhenne kymrinkielisestä nimestä Sianel Pedwar Cymru,, mutta puhekielessä yleensä pelkästään Pedwar) on kymrinkielinen julkisen palvelun televisiokanava, jonka toiminta-alue on Wales, vaikka kanava on nähtävissä koko Britanniassa. Se oli ensimmäinen kymrinkieliselle yleisölle suunnattu televisiokanava aloittaen säännölliset lähetykset 1. marraskuuta 1982. Samalla se on Britannian viidenneksi vanhin televisiokanava (BBC Onen, ITV:n, BBC Twon ja Sky 1:n jälkeen). S4C:n sisarkanava Channel 4, joka kattaa koko muun Britannian, aloitti lähetykset päivää myöhemmin.
Aleksi Kaatrasalo
Aleksi Kaatrasalo (s. 1990, Humppila) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän on edustanut pääsarjaurallaan lentopallon Mestaruusliigassa Hurrikaani Loimaata vuodesta 2009 alkaen. Kaatrasalo voitti kaudella 2011–12 SM-hopeaa Hurrikaanin riveissä pelaten avausseitsikon keskitorjujana. Kaudelle 2014-2015 hän teki sopimuksen Pielaveden Sammon kanssa.
S4C
Kymrinkielisen television alkulähteillä (1960–1970)
Kauan ennen S4C:n perustamista yleisradioyhtiö BBC Cymru ja silloiset kaupalliset toimijat Teledu Cymru (1961–1964) ja HTV Cymru (vuodesta 1964 eteenpäin) palvelivat kymrinkielisiä televisiokatsojia lähettämällä silloin tällöin paikallisilla lähettimillä ohjelmia. Ohjelmia lähetettiin yleensä katsojille hankalina aikoina, kuten aamupäivisin ja myöhäisiltaisin. Järjestely ei luonnollisesti tyydyttänyt kymrinkielisiä katsojia, jotka pitivät palvelua laihana lohtuna, eikä se myöskään onnistunut saamaan puolelleen englanninkielisiä katsojia, koska kymrinkieliset ohjelmat siirsivät englanninkielisten ohjelmien esitystä, ja tiettyjä ohjelmia ei välttämättä esitetty Walesin alueella lainkaan.
Aleksi Kaatrasalo
Vuonna 2012 Kaatrasalo valittiin maajoukkueeseen, ja hän pelasi kesällä 2012 ensimmäiset A-maaottelunsa maajoukkueessa. Maaotteluita Kaatrasalolle on toistaiseksi kertynyt yhteensä kuusi (elokuu 2012). Kaatrasalo valittiin kauden miestulokkaaksi Mestaruusliigassa kaudella 2011–12.
S4C
Kymrinkielisen television alkulähteillä (1960–1970)
Vuonna 1962 kaupallinen televisioyhtiö ITV pani vireille huutokaupan pohjoisen ja läntisen Walesin kanavapaikan omistuksesta. Kanavapaikan sai Wales W&N Ltd., jota kutsuttiin ruudussa nimellä Teledu Cymru. Se lähetti runsaasti kymrinkielistä ohjelmistoa. Lähetysverkon rakentamisessa ilmenneet Walesin laajojen vuoristojen aiheuttamat ongelmat ja osittain sen aiheuttamat talousongelmat ajoivat W&N:n parissa vuodessa konkurssiin. Etelä-Walesin ITV-toimija Television Wales and West otti Teledu Cymrun toiminnot haltuunsa.
Aleksi Kaatrasalo
Kaatrasalo on edustanut urallaan myös Saarijärven Pullistusta 1-sarjassa sekä pelannut Kuortaneen urheilulukion joukkueessa 1- ja 2-sarjaa nuorten maajoukkueen riveissä. Kaatrasalo kuului vuosina 1989–1990 syntyneiden nuorten maajoukkueikäryhmään juniorivuosinaan.
S4C
Sorrettu kielivähemmistö ei luovuta (1970–1980)
1970-luvulla kymrinkieliset aktivistit kampanjoivat laajasti äidinkielellään toimivan televisiokanavan puolesta, jonka entistä paremman kannattavuuden todisti tammikuussa 1977 aloitettu BBC Radio Cymru. Sekä konservatiivipuolue että työväenpuolue antoivat vaalilupaukset, että mikäli voittaisivat vuoden 1979 vaalit, ne perustaisivat neljännen televisiokanavan, joka lähettäisi yksinomaan kymrinkielistä ohjelmaa. Pian konservatiivien vaalivoiton jälkeen virkaatekevä sisäministeri William Whitelaw teki – vaalilupauksista huolimatta – periaatepäätöksen kymrinkielistä televisiokanavaa vastaan sanoen, että järjestelmä palveli kymrinkielisiä tarpeeksi hyvin jo sellaisenaan.
Seurauksena oli poliisin ja mielenosoittajien välisiä rajuja mellakoita varsinkin Llanellin ja Bangorin kaupungeissa. Jotkut protestoivat hallitusta vastaan kieltäytymällä maksamasta televisiolupaansa uhmaten sakko- tai vankilatuomiota, toiset hyökkäsivät väkivalloin BBC:n ja HTV:n studiorakennuksiin, ja rohkeimmat toteuttivat jopa (enimmäkseen pienimuotoisia) terrori-iskuja walesiläisiin televisiolähettimiin. Näistä tapauksista kenties tunnetuin on tammikuun 23. päivän aamuna vuonna 1980 tehty pommi-isku Glamorganin kreivikunnassa sijaitsevalle Wenvoen televisiolähettimelle, joka keskeytti koko Etelä-Walesin televisiolähetykset vajaan vuorokauden ajaksi. Samana vuonna kansallismielisen Plaid Cymru -puolueen johtaja Gwynfor Evans uhkasi aloittaa nälkälakon, ellei pääministeri Margaret Thatcher antaisi siunaustaan kymrinkieliselle kanavalle.
Neljäs kanava lyödään lukkoon (1980–1982)
Mitä peittoalueeseen tulee, kanavan viivästyminen oli siinä mielessä hyvä asia, että pahimmat taajuuksien yhteentörmäykset selvitettiin 1960-luvun taajuusuudistuksessa, jolloin toista kaupallista kanavaa odotettiin perin kiihkeästi. Tämä ei tietenkään ratkonut kaikkia näkyvyysongelmia – varsinkaan Walesissa, missä maanpinta on tunnetusti vuoristoista ja täten televisiolähettimien kantomatka ei ole yhtä pitkä kuin yleensä – mutta S4C:n ja Channel 4:n aloitus oli kuitenkin menestys verrattuna 15 vuotta myöhemmin tapahtuneeseen Channel 5:n aloittamiseen, jolloin puolet Yhdistyneen kuningaskunnan asukkaista eivät voineet vastaanottaa kanavaa.
Ohjelmisto
S4C on julkisen palvelun televisiokanava ja se on velvoitettu lähettämään kymrinkielisiä ohjelmia useilta eri aihealueilta. Englantilaisen sisarkanavansa Channel 4:n tapaan S4C ei tuota itse ohjelmia, vaan tilaa niitä BBC Cymrulta ja itsenäisiltä tuotantoyhtiöiltä. Ensimmäisen vuosikymmenensä aikana kanava osti myös paljolti ohjelmistoa HTV Cymrulta, mutta ITV:n muuttuessa valtakunnalliseksi verkoksi se lopetti ohjelmien tuottamisen S4C:lle. BBC Cymru täyttää julkisen palvelun velvoitteensa tuottamalla ohjelmistoa S4C:lle ilmaiseksi – esimerkiksi uutisohjelma Newyddion ja saippuasarja Pobol y Cwm ovat BBC:n tuottamia ohjelmia. Analogiaikana Channel 4 täytti julkisen palvelun velvoitteensa BBC:n tapaan tarjoamalla ohjelmiaan S4C:lle ilmaiseksi, mutta tämä käytäntö on digiaikaan siirtyessä lopetettu, koska C4 sai oman kanavapaikkansa maanpäällisestä televisioverkosta.
Analogisena aikana Channel 4 ei ollut saatavilla Walesissa, koska S4C vei sen kanavapaikan. Tämä ärsytti kymriä taitamattomia ihmisiä, kuten vaihto-oppilaita ja muualta Walesiin muuttaneita, jotka yleensä käänsivät antenninsa lähimmän Englannissa sijaitsevan lähettimen suuntaan välttääkseen S4C:tä. Tietyt amatöörit jopa lähettivät Channel 4:n signaalia laittomasti eteenpäin Walesiin protestina pelkän S4C:n näkyvyydelle. S4C:tä lähetettiin myös Irlannin kaapeliverkoissa 1990-luvulle saakka, koska Channel 4 ei suostunut lisensoimaan muualla Britanniassa näkyvää kanavaansa Irlannin televisioverkkoihin.
Analogisten lähetysten lopettamiseen saakka S4C piti yllä omaa tekstitelevisiopalveluaan nimeltä Sbectel (kymr. Sbec, kurkistaa/vilkaista), mutta digitaaliseen aikaan siirtyessä sen päivittäminen lopetettiin ja kanava siirtyi käyttämään yksinomaan interaktiivista "red button" -palvelua, joka Suomessa tunnetaan super-teksti-tv:nä. Vaikka Sbecteliin ei enää päivitetä itsenäistä sisältöä, ohjelmatekstitykset ovat yhä saatavilla analogisen tekstitelevision välityksellä niille katsojille, joilla on sopiva vastaanotin.
Walesin parlamentti on koettanut edistää kymrin oppimista monilla eri tavoilla ja eräs näistä tavoista on lain säätäminen televisio-ohjelmien tekstityksistä. Tämän lain takia kaikki S4C:n kymrinkieliset ohjelmat on tekstitetty englanniksi katsomiskynnyksen madaltamista varten; tekstitykset ovat saatavilla teksti-TV:n ja DVB:n välityksellä. Myös kymrinkielisiä kuulovammaisia palvellaan tekstittämällä suuri osa ohjelmistosta kymriksi. Tiettyjä ohjelmia, kuten lastenohjelmia ja uutislähetyksiä varten, teetetään erityiset tekstitykset kymrin kieltä opiskelevia katsojia varten. Tekstit ovat lähes identtisiä normaalin kymrinkielisen tekstityksen kanssa, mutta vaikeimpien sanojen kohdalle lisätään sulkuihin englanninkieliset vastineet oppimisen helpottamiseksi.
Urheilu
Urheilulähetykset ovat aina olleet suuri osa S4C:n ohjelmistoa ja kanavan Chwaraeon y penwythnos (Urheiluviikonloppu) -lähetykset ovat niittäneet kuningaskunnan laajuista huomiota ja arvostusta. Nykyäänkin urheilusisältö on kanavan suosituinta ohjelmistoa, mutta analogisena aikana se oli vielä suositumpaa, sillä kanavan signaali kattoi myös kaakkoisen Irlannin ja osia Englannista. Näillä alueilla antennit käännettiin juuri urheilulähetysten takia walesiläisten lähetinten suuntaan. Tuohon aikaan S4C:n jalkapallo-ohjelma Sgorio oli Britannian ainoa ohjelma, joka lähetti eurooppalaisia liigoja maanpäällisessä verkossa. Tietyt amatöörit lähettivät S4C:n signaalia eteenpäin omille alueilleen laittomasti, jotta muutkin katsojat kauempana Walesin vastaisesta rajasta pystyivät katsomaan jalkapalloa. Nykyään tämä käytäntö on turha, sillä S4C:n suora lähetys on saatavilla internetissä ympäri maailmaa.
S4C:n suorat lähetykset rugby unionista kulkevat nimellä Y Clwb Rygbi ja tällä hetkellä kanava panostaa rugbytarjonnassaan eniten kansainväliseen Pro 12-liigaan (yhdessä BBC:n kanssa), josta se näyttää viikonloppuisin kaksi walesiläisten joukkueiden ottelua: yhden lauantai-iltapäivällä ja toisen sunnuntai-iltana. Lisäksi kanavalla on oikeudet Walesin maajoukkueen syyssarjoissa ja Six Nationsissa pelattaviin otteluihin, Walesin seurajoukkueiden pääsarjaan, kansallisen WRU Challenge Cupin ratkaisuotteluihin, Englannin ja Walesin yhteiseen cupkilpailu LV Cupiin sekä Heineken Cupin kohokohtiin. Ennen S4C:llä on nähty myös Ranskan Top 14 -sarjan otteluita.
Jalkapallossa kanava on tunnettu Sgorio-ohjelmastaan, jota lähetetään maanantaisin ja lauantaisin ja jossa nähdään kohokohtia ja analyysejä sekä kansallisista että kansainvälisistä jalkapallosarjoista. Lauantaisin pääpaino on walesiläisissä joukkueissa, jolloin nähdään myös suoria otteluita Walesin valioliigasta sekä BBC:n Final Scoren kaltainen suora tulospalvelu.
Viime vuosina S4C on lähettänyt suorana myös krikettiä, pääasiassa otteluita on nähty Glamorganin kreivikunnallisesta sarjasta. S4C:llä on myös rallin MM-sarjan koostelähetysten oikeudet Walesin rallin takia.
Sisarkanavat
Vaikka S4C itsessään on muualla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivan Channel 4:n sisarkanava, sillä on silti omia digiverkossa ja internetissä toimivia itsenäisesti hallittuja kanaviaan.
S4C2
220px|oikea thumb|220px|oikea|S4C2:n tunnus vuoteen 2007 saakka. Taltioitu kanavan testilähetyksestä heinäkuussa 1999. S4C2 oli BBC Cymrun ja S4C Authorityn yhdessä ylläpitämä analogisessa kaapelissa, satelliitissa ja digitaalisessa antenniverkosta vuosien 1999–2011 välillä toiminut televisiokanava.
Vuonna 1998 BBC osti aikaisemmin kaapelioperaattorien yhdessä omistaman politiikkaan keskittyneen The Parliamentary Channel-kanavan ja nimesi sen uudelleen BBC Parliamentiksi. Kanava lähettää politiikkaan keskittyviä makasiiniohjelmia ja parlamenttien, työryhmien sekä muiden päätöstentekoelinten suoria istuntoja ympäri maailmaa. Alusta alkaen se lähetti myös Walesin parlamentin tiettyjä istuntoja koko Britanniaan. Walesilaisten mielestä omaa kotimaata koskevia ohjelmia ei kuitenkaan ollut tarpeeksi, eikä parlamentin istuntoja lähetetty juurikaan suorana. Seuraavana keväänä S4C ja BBC Cymru aloittivat neuvottelut ajankohtais- ja poliittisen ohjelmatarjonnan laajentamista koskevat neuvottelut, jotka päätyivät BBC Parliamentia vastaavan, osaksi kymrinkielisen kanavan perustamiseen Walesissä. S4C2 aloitettiin syyskuussa 1999 ja ensi alkuun se tarjosi pelkästään suoria lähetyksiä Walesin parlamentista ja muina aikoina BBC Parliamentin simulcastia. Walesin parlamentissa edustajat voivat puhua joko englanniksi tai kymriksi, ja sen takia kanava tarjosi kahta eri ääniraitaa, joista toiseen englanninkieliset puheenvuorot tulkattiin kymriksi ja joista toiseen kymrinkieliset puheenvuorot tulkattiin englanniksi.
Vuonna 2000 kanava alkoi kuitenkin lähettää, BBC Parliamentin tavoin, poliittisia makasiiniohjelmia, jotka keskittyivät nimenomaan Walesin asioihin ja paikallisiin puheenaiheisiin. Pian ohjelmatarjonta ei enää käsittänytkään pelkästään poliittisia ohjelmia, vaan myös Eisteddfod-festivaalin tapahtumia, pääkanavan ohjelmiston kanssa yhteentörmänneitä urheilulähetyksiä, ylimääräisiä Newyddion-lähetyksiä ja paljon muuta sisältöä, joka ei mahtunut pääkanavalle, lähetettiin S4C2:lla. Laajan paikallisen sisältönsä takia lisäkanava sai paljon kehuja sekä kansalta että kriitikoilta, mutta tammikuussa 2010 se lopetti parlamentin suorien istuntojen lähettämisen tuntemattomasta syystä, mutta huhtikuussa S4C jatkoi parlamenttilähetyksiä pääkanavallaan lähettämällä istuntoja jälkilähetyksenä öisin ohjelmassa nimeltä Y Dydd yn Y Cynulliad (Päivä parlamentissa). Syyskuussa S4C2 poistettiin Skyn satellittiverkosta, lokakuussa Virgin Median kaapeliverkosta, marraskuun lopussa antenniverkosta ja sen lähetykset loppuivat kokonaan 6. joulukuuta 2010, jolloin se poistui Freesatin satelliittiverkosta.
BBC tuotti S4C2:lle Walesin parlamentin istuntojen lähetykset ja ne ovat nykyään saatavilla BBC:n Democracy Live -verkkosivustolla. Joitakin istuntoja lähetetään BBC Parliamentilla. Eisteddfodin, muiden festivaalien ja urheilutapahtumien erikoislähetykset ovat siirtyneet pääkanavan interaktiiviseen red button -palveluun.
S4C Digidol
S4C Digidol oli maaliskuuhun 2010 digiverkossa toiminut variaatio S4C:n pääkanavasta. Digidolin kaikki ohjelmat olivat kymrinkielisiä – toisin kuin pääkanavalla, jolla lähetettiin myös Channel 4:n englanninkielistä ohjelmistoa. Silloin kun pääkanavalla näytettiin englanninkielistä ohjelmistoa, Digidol-kanavalla lähetettiin joko alkuperäistä ohjelmistoa tai uusintoja aikaisemmista kymrinkielisistä lähetyksistä. S4C lopetti englanninkielisten ohjelmien näyttämisen digisiirtymän yhteydessä, jolloin Digidolista tuli S4C:n pääkanava.
Clirlun
Teräväpiirtoversio pääkanavasta, joka käynnistettiin kuukausi digisiirtymän jälkeen huhtikuussa 2010. Kanava on saatavilla antenniverkossa, kaapelissa ja satelliitissa ilmaiseksi ympäri Britanniaa. Budjettileikkausten takia kanava kuitenkin lakkautetaan vuoden 2012 lopussa.
Rahoitus ja säätövalta
S4C on mainosrahoitteinen kanava, mutta se saa myös vuosittaisen 90 miljoonan punnan suuruisen apurahan Britannian kulttuuri- ja urheiluministeriöltä. Lisäksi joitakin BBC Cymrun tuottamia kymrinkielisiä ohjelmia (kuten Newyddion ja Pobol y Cwm) tarjotaan S4C:lle ilmaiseksi, jotta BBC saa täytettyä kymrinkielisen julkisen palvelun vaatimuksensa. Vuodesta 2013 vastuu kanavan rahoituksesta alkaa vähitellen siirtyä BBC:lle ja kulttuuri- ja urheiluministeriön rahoitus vähenee kuuteen prosenttiin nykyisestä. BBC suunnittelee panostavansa kanavaan vuosittain 76 miljoonaa puntaa, joka pienentää kanavan budjettia neljänneksellä. Walesin kieliseura Cymdeithas yr Iaith on julkisesti vastustanut tätä päätöstä ja vaatii rahoitusmuutoksen perumista.
Bauhausin diskografia
Bauhaus oli vuonna 1978 Northamptonissa perustettu englantilainen rock-yhtye.
Valkeajärvi (Jaaman piiri)
Valkeajärvi on järvi Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Kurkolanniemen keskiosassa. Matala ja hiekkapohjainen, vedeltään kirkas Valkeajärvi laskee Pärspäänjärveen pienen puron kautta. Järven pinta-ala on 3,2 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 9,2 neliökilometriä.
Järven länsipäässä on aikoinaan sijainnut inkerikkojen asuttama Hamalan kylä. Nykyään alue kuuluu Kurkolanniemen rauhoitusalueeseen.
Aiheesta muualla
59.69°N, 28.115°W
Tennis kesäolympialaisissa 1912
Vuoden 1912 kesäolympialaisten tennis järjestettiin 5. toukokuuta – 5. heinäkuuta 1912 Ruotsissa. Tämä oli viides kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 80 osanottajaa 14 eri maasta. Tapahtumia oli kahdeksan.
Gianina Ernst
Gianina Ernst (s. 31. joulukuuta 1998) on saksalainen mäkihyppääjä.
Ernst saavutti nuorten MM-kilpailuissa kultaa joukkuekilpailussa 2015 ja 2017 sekä hopeaa sekajoukkuekilpailussa 2017. Hän oli 28:s Sotšin olympialaisissa 2014 ja 25:s Lahden MM-kilpailuissa 2017.
Ernst sijoittui jaetulle toiselle sijalle uransa ensimmäisessä maailmancupin osakilpailussa Lillehammerissa joulukuussa 2013. Se on toistaiseksi hänen ainoa palkintosijansa maailmancupissa. Continental Cupin osakilpailussa hän on parhaimmillaan sijoittunut kolmanneksi.
Petra Wimbersky
Petra Wimbersky (s. 9. marraskuuta 1982 München) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Wimbersky pelasi junioriaikoinaan TSV Ottobrunnin ja SpVgg Unterhachingin joukkueissa. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1999, jolloin hän siirtyi Bayern Münchenin riveihin. Hän pelasi siellä vuoteen 2002 asti, ennen kuin solmi sopimuksen 1. FFC Turbine Potsdamin kanssa. Vuonna 2006 hän siirtyi pelaamaan nykyiseen seuraansa 1. FFC Frankfurtiin.
Maajoukkueessa Wimbersky on pelannut vuodesta 2001 lähtien, ja on tähän mennessä tehnyt 16 maalia ja pelannut 70 ottelua. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 2007 ja olympiapronssia Ateenasta 2004.
American History X
American History X on yhdysvaltalainen Tony Kayen ohjaama rikosdraamaelokuva vuodelta 1998. Se käsittelee aiheita kuten rasismi, laiton maahanmuutto, uusnatsismi ja mustien jengien hyväksikäyttämät haavoittuvaiset nuoret. Pääosissa näyttelevät Edward Norton (Derek Vinyard) ja Edward Furlong (Danny Vinyard). Sivurooleissa näyttelevät muun muassa Beverly D’Angelo, Jennifer Lien, Ethan Suplee, Fairuza Balk, Avery Brooks, Elliott Gould ja Stacy Keach. Edward Norton sai elokuvasta parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Elokuva kuuluu Internet Movie Databasen 50 parhaan elokuvan joukkoon.
Juoni
Entinen uusnatsi Derek Vinyard (Norton) vapautuu vankilasta kolmen vuoden tuomion jälkeen. Hän sai tuomion tapettuaan kaksi mustaihoista miestä, jotka yrittivät varastaa hänen autonsa. Vankilassa hänen silmänsä ovat kuitenkin auenneet: hän näkee muiden uusnatsien petturuuden ja tajuaa lopulta, ettei hyvä tai paha johdu ihonväristä. Vankilassa hänen luotettavin ystävänsä oli musta mies.
Mitar Martinović
Mitar Martinović (8. marraskuuta 1870 – 11. huhtikuuta 1954) oli montenegrolainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi muun muassa Montenegron pääministerinä ensimmäisen Balkanin sodan aikaan ja kenraalina ensimmäisessä maailmansodassa.
Elämäkerta
Mitar Martinović syntyi Montenegron Bajicessa lähellä Cetinjen kaupunkia 8. marraskuuta 1870 ja hän opiskeli sotilaskoulussa Italian Torinossa valmistuen vuonna 1890. Valmistumisensa jälkeen Martinović liittyi Montenegron armeijaan, jossa hän yleni vuonna 1902 kenraaliksi. Vuosien 1907 ja 1910 välillä hän toimi myös kotimaansa puolustusministerinä.