cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Howe
Muut teokset
Tolkienin teosten lisäksi Howe on tehnyt kuvituksia myös muun muassa Robin Hobbin, G. R. R. Martinin, Guy Gavriel Kayn, Charles de Lintin ja Robert Holdstockin tarinoihin sekä Beowulfiin. Howe osallistui myös Narnian tarinat: Velho ja Leijona -elokuvan lavastussuunnitteluun. Hänen omia teoksiaan ovat Cathédrale, Myth and Magic sekä John Howe Fantasy Art Workshop. Lisäksi hän on uudelleenkertonut ja kuvittanut tarinat Rip Van Winkle sekä The Knight with the Lion, The Story of Yvain.
SK Brann
Sportsklubben Brann on vuonna 1908 perustettu jalkapalloseura Bergenistä, Norjasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa.
Historia
26. syyskuuta 1908 miesjoukko Chirten K. Granin ja Birger Gjestlandin johdolla kokoontui bergeniläisessä kahvilassa ja päättivät perustaa jalkapalloseuran. Seuran nimi oli aluksi muodossa Ski- og Fodboldklubben Brann, mutta pian nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa Sportsklubben Brann. Ensimmäisen ottelunsa Brann pelasi toista bergeniläisjoukkuetta vastaan uudenvuodenpäivänä vuonna 1909. Ottelu päättyi lukemiin 1–1. Brannin otteet sen ensimmäisten vuosien aikana eivät olleet erityisen hyviä, mutta paranivat pikkuhiljaa ja vuonna 1917 joukkue selviytyi Norjan Cupin, missä se kuitenkin kärsi tappion Sarpsborgille maalein 4–1. Vuonna 1917 seura osti omaa kotikenttää varten tontin Bergenin eteläosasta. Stadion rakennettiin sijoittajien ja kannattajien rahoilla ja kaksi vuotta myöhemmin 25. toukokuuta uusi kotikenttä avattiin. Stadionin avaustottelussa joukkue kohtasi Norjan maajoukkueen ja hävisi maalein 6–2. Ensimmäisen suurvoittonsa joukkue saavutti vuonna 1923 selviydyttyään cupin loppuotteluun, missä se kaatoi Lynin maalein 2–1. Kaksi vuotta myöhemmin joukkue voitti cupin toistamiseen, tällä kertaa loppuottelussa sille hävisi Sarpsborg maalein 3–0.
Seuraavina vuosina joukkueen menestyskulku katkesi ja se pääsi Norjan korkeimmalle sarjatasolle vasta vuonna 1947. Vuonna 1950 se pelasi jälleen cupin finaalissa, mutta häivisi Fredrikstadille. 1960-luvulla Brannissa pelasi monia Norjan eturivin pelaajista kuten Roald Jensen ja Rolf Birger Pedersen ja se voitti kahtena peräkkäisenä kautena, 1962 ja 1963, ensimmäiset Norjan mestaruutensa. Seuraavina vuosina joukkue kuitenkin kärsi suuresti pelaajien loukkaantumisista ja Jensenkin lähti ulkomaille, minkä seurauksena se putosi jälleen korkeimmalta sarjatasolta. 1970-luvulla joukkue voitti kahdesti Norjan Cupin, vuosina 1972 ja 1976. 1980-luvulla joukkue vuoron perään putosi liigasta ja nousi sinne takaisin, kunnes vuonna 1987 onnistui vakiinnuttamaan paikkansa. 2002 joukkue joutui karsimaan putoamisesta, mutta onnistui säilyttämään paikkansa. Vuonna 2004 joukkue voitti ensimmäisen pokaalinsa 17 vuoteen kukistettuaan cupin loppuottelussa Lynin maalein 4–1.
Brann putosi kaudeksi 2015 1. divisioonaan, mutta nousi välittömästi takaisin pääsarjatasolle.
Hedonismi
Hedonismi (, 'nautinto', 'mielihyvä') on elämänfilosofian oppi, jonka mukaan keskeisiä ja tavoiteltavia ovat nautinto ja mielihyvä. Yksinkertaisimman eettisen hedonismin mukaan "hyväksi on mikä tahansa, mikä aiheuttaa mielihyvää".
Hedonismin perusidea on ajatus siitä, että kaikki teot voidaan mitata sen mukaan, kuinka paljon nautintoa ne tuottavat. Yksinkertaistettuna hedonisti pyrkii saavuttamaan mahdollisimman paljon nautintoa ja mahdollisimman vähän tuskaa.
Samanlaisia ajatuksia voi löytää John Stuart Millin klassisesta utilitarismista. Utilitarismi on teoria, joka arvostaa tekoja niiden tuottaman hyödyn ja tyytyväisyyden perusteella, mihin usein yhdistetään mielihyvä. Utilitarismi ei kuitenkaan ole hedonismia, joka keskittyy yksilön tyytyväisyyteen, vaan utilitarismi määrittää kaikkien tyytyväisyyden (vrt. individualismi ja kollektivismi).
Nykyisen hedonismin edeltäjiä
Epikurolaisuus oli hedonismin tunnetuin edustaja antiikin filosofiassa. Epikuros painotti rauhallista mielihyvää ja "halun vähentämistä". Epikurokselle nautinto oli kärsimyksen poissaoloa (aponia). Hän itse eli hyvin niukasti ja söi lähinnä leipää. Epikuros piti suurimpana ilona ystävien kanssa keskustelemista. Sen sijaan monet Epikuroksen seuraajat painottivat aistinautintoja, mistä epikurolaisuuden maine on kärsinyt.
Mölkälampi
Mölkälampi on metsäjärvi Ilomantsin keskustan itäpuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 24,6 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 73 kilometriä itään. Mölkälammen maastossa käytiin talvisodan aikana kiivas taistelu.
Maantiede
Mölkälammen pituus etelästä pohjoiseen on 800 metriä. Allas on melko tasaleveä, suurin leveys lännestä itään on noin 400 metriä. Järvessä on kolme luotoa. Noin yhdeksän hehtaaria Mölkälammesta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 16,5 metriä, sijaitsee keskellä järveä.
Mölkälampea reunustaa metsä- ja suomaa. Järven länsipuolella sijaitsee Mölkäkangas ja luoteispuolella Mölkäsuo. Etelärannalla on muutama pientalo. Mölkälammen itäpuolella sijaitsee Nuorajärven Karpanjärvi. Järviä erottavan kannaksen kapeimmat kohdat ovat noin 50-metrisiä.
Mölkälammen vesitilavuus on 2 144 000 kuutiometriä.
Mölkälampi (04.922.1.045) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9).
Nimzo-intialainen puolustus
Nimzo-intialainen puolustus on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti: on solideimpia puolustuksia valkoisen d4-avauksiin. Mustan viimeinen siirto estää valkoisen keskustan valtaukseen tähtäävän siirron e4, lisäksi musta uhkaa tuplata valkoisen sotilaat lyömällä c3:een. Tämä Aron Nimzowitschin kehittämä puolustus kuvaa hyvin modernin shakin periaatteita. Musta on valmis luopumaan lähettiparista saadakseen valkoiselle rikkonaisemman sotilasaseman. Nimzointialainen on hyvin tehokas avaus mustalle, joskus valkoinen siirtää 3.Rf3 estääkseen tavalliset Nimzot.
Valkean suosituimmat jatkot ovat 4.e3, Dc2 ja Rf3. Myös 4.f3, a3, Lg5, Db3 ja Ld2 saavat suosiota.
Muunnelmia
Rubinsteinin muunnelma Klassinen muunnelma 4.f3 -muunnelma Sämischin muunnelma Spielmannin muunnelma
Bulgarian parlamenttivaalit marraskuu 2021
Tulokset
Tulokset marraskuun 2021 vaaleissa olivat:
Karjatila High Chaparral
Karjatila High Chaparral on villiin länteen sijoittuva TV-sarja, jonka pääosissa ovat Leif Erickson ja Cameron Mitchell. Sarjaa tehtiin NBC:lle neljä tuotantokautta vuosina 1967–1971, yhteensä 98 jaksoa. Sarjan tuottajana toimi David Dortort, joka oli aiemmin tuottanut mm. huippusuositun Bonanza-sarjan. Karjatila High Chaparrallin tunnusmusiikin on säveltänyt David Rose, joka vastasi myös Bonanza-sarjan musiikista.
Sarjan keskushahmo on ”Big John” Cannon (Leif Erickson), The High Chaparral -nimisen karjatilan hoitaja Arizonassa 1870-luvulla. Muita päähenkilöitä ovat Big Johnin veli Buck (Cameron Mitchell) ja poika Blue Boy (Mark Slade). Perheen äiti Annalee (Joan Caulfield) saa surmansa intiaanin nuolesta jo ensimmäisessä jaksossa, minkä jälkeen John Cannon vie vihille naapuritilan omistajan Don Sebastián Montoyan (Frank Silvera) tyttären Victorian (Linda Cristal). Victorian myötä High Chaparralin tilalle tulee asumaan myös tämän veli Manolito (Henry Darrow).
Karjatila High Chaparral oli 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa yksi katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 17. huhtikuuta 1970 lähetetty jakso sai 1,47 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 39 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.
Chaparral on kreosoottipensaan kansanomainen nimitys.
Jeghegnadzor
Jeghegnadzor on Armeniassa sijaitsevan Vajots' Dzorin maakunnan pääkaupunki. Asukkaita kaupungissa on 8 357 (2009). Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 7 724 asukasta. Kaupunki sijaitsee viinintuotantoalueella.
Kaupungissa sijaitsee 1200-luvulla rakennettu Arpa-joen ylittävä silta. Puolen tunnin matkan päässä kaupungista sijaitsevat muun muassa Noravankin, Tanahatin ja Tsakhatskarin luostarit sekä pieniä kirkkoja.
Jalkapalloseura Arpa Jeghegnadzor on kotoisin kaupungista.
Latvialainen gambiitti
Latvialainen gambiitti on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla: Se on harvinainen ja teoreettisesti kyseenalaisenakin pidetty avaus. Se on myös harvinainen huipputasolla.
Siirto 2...f5 on mustan neljänneksi suosituin vastaus valkean toiseen siirtoon. Avauksen pääjatko on 3.Rxe5, joka tarjoaa valkealle selvästi mustaa paremmat voittomahdollisuudet, ainakin tilastollisesti.
Vladimir Nabokov viittaa latvialaiseen gambiittiin teoksessaan Luzhinin puolustus, josta on myös tehty elokuva.
Avauksen historiaa
Siirtoa 2...f5 analysoi teoksessaan ensimmäistä kertaa portugalilainen Pedro Damiano vuonna 1512. Niin sanottu Göttingenin käsikirjoitus sisältää ainoastaan muunnelman '''1. e4 e5 2. Rf3 d6 3. Lc4 f5 4. d3 f4'''. Mainittu avausvariantti luetaan kyseisessä siirtojärjestyksessä varsinaisesti Philidorin puolustuksen teoriaan kuuluvaksi (1. e4 e5 2. Rf3 d6 3. Lc4 f5 on Philidorin puolustuksen harvinaisempi sivumuunnelma nimeltä Philidorin vastahyökkäys ). Siihen voi päätyä siirtovaihdolla myös latvialaisesta gambiitista (1. e4 e5 2. Rf3 f5 3. Lc4 d6 4. d3 f4).
1600-luvulla latvialaista gambiittia tutki italialainen Gioacchino Greco (1600-1634). Hänen mukaansa avausta kutsuttiin vuosisatojen ajan Grecon vastagambiitiksi. Sen jälkeen avaus painui unholaan 200 vuoden ajaksi. 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla sitä analysoivat ja käyttivät pelissä saksalaiset mestarit Paul Rudolf von Bilguer ja Tassilo von der Lasa. Eräs avauksen muunnelmista (1. e4 e5 2. Rf3 f5 3. Rxe5 Df6 4. d4 d6 5. Rc4) on von Bilguerin mukaan nimeltään Bilguerin muunnelma.
Jokin ihmisessä (elokuva)
Jokin ihmisessä on 1956 valmistunut film noir -elokuva, jonka on ohjannut Aarne Tarkas. Mika Waltarin 1944 ilmestyneeseen pienoisromaaniin perustuva elokuva on toisen maailmansodan aikaan sijoittuva onneton rakkaustarina. Elokuvan virallinen ensi-ilta oli 13. huhtikuuta 1956 Helsingissä Adamsissa ja Tuulensuussa.
Latvialainen gambiitti
Avauksen historiaa
Latvialainen Karl Behting (Kārlis Bētiņš) alkoi analysoida ja käyttää latvialaista gambiittia vuoden 1900 jälkeen. Hän voitti avauksella useita pelejä. Pian avausta alkoi käyttää myös muita latvialaisia mestareita. Näistä voidaan mainita Vladimirs Petrovs ja Wolfgang Hasenfuss. Behtingin johdolla Riian seniorien klubin joukkue voitti vuosina 1934–1936 neuvottelupelinä käydyssä kirjepelissä Tukholman Shakkiklubin joukkueen. Riikalaiset pelasivat myös muita pelejä. Peli Vaasan kaupungin joukkuetta vastaan päättyi tasan, mutta toisen pelin riikalaiset voittivat. Tunnustuksena latvialaisten pelaajien työlle avauksen tekemisessä tunnetuksi maailman šakkiliitto FIDE vahvisti kongressissaan 1937 avauksen nimeksi latvialainen gambiitti.
Toisen maailmansodan jälkeen avausta on käytetty lähinnä kirjepeleissä. Sitä pelasi 1950-luvulla joitakin kertoja latvialainen Leonids Dreibergs (1908-1969). Säännöllisesti avausta pelasi aikanaan sekä lähipelissä että kirjepelissä saksalainen Jutta Hempel (s. 1960).
1990-luvun alun jälkeen latvialainen gambiitti on suurmestaripeleissä esiintynyt enää vain satunnaisesti. Amerikkalainen suurmestari Joel Benjamin kokeili sitä vuonna 1992. Lähishakin suurmestari Murray Chandler pelasi 1997 sitä kahdesti kirjepeleissä, mutta hävisi molemmat pelinsä.
Jokin ihmisessä (elokuva)
Juoni
Elokuva alkaa nuoren naisen kuolinvuoteen viereltä ja kertoo takaumana toisensa jo lapsena tunteneiden Kaukon (Jussi Jurkka) ja Osmin (Anneli Sauli) synkän tarinan, joka ajoittuu sotavuosien molemmin puolin. Romaanista poiketen Tarkas sijoitti tapahtumat toisen suursodan äärelle, päähenkilöiden Venäjän-vaiheet Ruotsiin ja Aunuksen retken Lapin sodaksi. Elokuvan päätös oli silloisten mittapuiden mukaan ”moraaliton”. Loppua muutettiin, mutta silti elokuvalle määrättiin 30 prosentin rangaistusvero. Tarkas itse piti elokuvaa ohjaustöistään parhaana.
Arviot
Inkeri Lius (Suomen Sosialidemokraatti) esitti aikalaisarviossaan pahoittelunsa siitä, että tekijät joutuvat kärsimään ankarasta 30 prosentin verosta, vaikka hän ruotikin elokuvaa kriittisesti toteamalla muun muassa, että sen ’moraalittomat’ kohtaukset vaikuttavat voimakkaammin kuin alkuperäisessä novellissa. Kriitikoiden yleinen linja olikin, ettei elokuva ole onnistunut.
Tarkas sai kuitenkin kiitosta elokuvallisten keinojen taitajana (Ywe Jalander, Vapaa Sana), samoin kuvaaja: ”– – karun realistista tyyliä noudatteleva elokuva [kuuluu] kotimaisessa tuotannossamme huippuluokkaan" (Modest Savtschenko, Työkansan Sanomat).
Kriitikko Arto Pajukallio on luonnehtinut elokuvaa kunnianhimoiseksi melodraamaksi, jonka päähenkilöt ovat poikkeuksellisen moderneja ja ristiriitaisia. Eräs toinen kriitikko (Tv-maailma 28/2012) taas kuvaa sitä aidoksi film noir -elokuvaksi, synkäksi rikosfilmiksi. Vuorosanat lähentelevät sietokyvyn rajaa, mutta miespääosan näyttelijä Jussi Jurkka on oikealla tavalla arvoitus.
Horacio Quiroga
thumb|Horacio Quiroga Buenos Airesissa 1900. Horacio Quiroga (1878–1937) oli uruguaylainen kirjailija, joka kirjoitti yli 200 novellia sekä näytelmiä ja runoja. Novelleissaan hän käsittelee paljon kuolemaa, ihmisten heikkouksia ja outoja tilanteita.
Viidakkoympäristöön sijoittamissaan kertomuksissa hän yliluonnollisuuksien ja kummallisuuksien avulla pyrkii esittämään ihmisen ja eläimen selviytymiskamppailua. Hän kuvaa taitavasti myös psyykkisiä sairauksia ja aistiharhoja. Häntä on verrattu Edgar Allan Poena ja häntä pidetään eteläamerikkalaisen fantasianovellin uranuurtajana. Häneltä ovat saaneet vaikutteita esimerkiksi Gabriel García Márquez latinalaisamerikkalaiseen maagiseen realismiinsa ja Julio Cortázar postmoderniin surrealismiinsa.
Quiroga matkusteli nuorena Euroopassa ja vietti pitkiä aikoja Argentiinassa, missä hän asui Buenos Airesissa. Hän teki retkiä viidakkoon Misionesin viidakkoalueelle, josta hän sai paljon aineistoa kertomuksiinsa.
IDL (ohjelmointikieli)
IDL (interaktiivinen datakieli, ) on 1970-luvun loppupuolella syntynyt ohjelmointikieli, jota on käytetty erityisesti luonnontieteissä kerätyn tiedon analysointiin ja visualisointiin. IDL:n kehittäjä on yhdysvaltalainen yhtiö ITT Visual Information Solutions (entinen Research Systems, Inc.).
Yleistä
IDL on vektorien käsittelyyn suuntautunut numeerinen vuorovaikutteiseen työskentelyyn sopiva kieli. Monet sen piirteet muistuttavat Fortrania. Sitä käytetään suurten tietoaineistojen vuorovaikutteiseen käsittelyyn, esimerkiksi kuvankäsittelyyn.
IDL:n toteutus 1980-luvulla pohjautui Fortraniin VAX/VMS-ympäristössä. Tämä näkyy yhä IDL:n syntaksissa: x = findgen(100)/10 y = sin(x)/x plot,x,y Huomaa, että toisen rivin laskutoimitus kohdistuu koko 100-alkioiseen ensimmäisellä rivillä luotuun ja alustettuun taulukkoon. Tämä muistuttaa yleiskäyttöisten vektoriohjelmointikielten (kuten APL tai J) ilmaisutapaa.
Vaikeuksia
Jotkin ominaisuuksista, jotka tekevät IDL:stä helpon vuorovaikutteisessa käytössä, vaikeuttavat laajojen ohjelmistojen kirjoittamista. Yhteinen nimiavaruus hankaloittaa mm. eri lähteistä olevien ohjelmien yhdistämistä. IDL:ssä ei ole tyhjiä taulukoita, muuttuvankokoisia dynaamisia taulukoita eikä mahdollisuutta sisäkkäisiin taulukoihin. Kielen olio-ominaisuudet jättävät muistinhallinnan ohjelmoijan vastuulle.
That’s How You Know
That's How You Know on musiikkinumero vuonna 2007 valmistuneeseen elokuvaan Lumottu (Enchanted). Musiikin sävelsi Alan Menken ja sanoitti Stephen Schwartz. Kappale tehtiin alun perin elokuvan pääosan esittäjän, Amy Adamsin laulettavaksi.
Kappale oli ehdolla parhaaksi kappaleeksi Critics’ Choice -gaalassa sekä vuoden 2008 Golden Globe -tilaisuudessa. Se oli ehdolla myös parhaaksi lauluksi vuoden 2008 Oscar-gaalassa.
Vaikka laulu tehtiin Adamsin laulettavaksi elokuvaan, Tony-palkinnon voittanut näyttelijä/laulaja Kristin Chenoweth, joka esittää Broadway-musikaalissa Wicked, esitti laulusta lyhennetyn version tanssioiden kanssa Oscar-gaalassa 2008.
Formula 1 -kausi 2019
Formula 1 -kausi 2019 oli Formula 1 -sarjan 70. maailmanmestaruuskausi.
Kaudella ajettiin 21 osakilpailua ja Formula 1 -sarjan 1 000:s Grand Prix kauden kolmannessa kilpailussa Kiinassa. Lewis Hamilton lähti kauteen hallitsevana kuljettajien maailmanmestarina ja Mercedes hallitsevana valmistajien maailmanmestarina. Sekä Hamilton että Mercedes uusivat mestaruutensa.
Kilpailukalenteri
Kauden 2019 virallinen kilpailukalenteri julkaistiin lokakuussa 2018.
Kauden 2019 kilpailukalenteri oli identtinen edellisen kauden kanssa, sekä osakilpailujen määrällään (21), että radoiltaan. Kauden viimeinen osakilpailu ajettiin harvinaislaatuisesti vasta joulukuussa.
Nopein varikkopysähdys
DHL on kaudesta lähtien jakanut Nopein varikkopysähdys -palkintoa  varikkokäyntien suoriutumisnopeuteen perustuen.
Kaudella 2019 palkinnon voitti Red Bull -talli 504 pisteellään.
Väittämä
Väittämä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
EbXML
EbXML (lyhenne sanoista Electronic business Extensible Markup Language) on määritysperhe, joka sisältää joukon standardeja ja muita määrityksiä sähköiseen liiketoimintaan.
EbXML-hankkeen tarkoituksena on edistää sähköistä kaupankäyntiä sekä yhtenäistää säädöksiä ja teknisiä ratkaisuja, parantaen siten kaikkien liiketoiminnan osapuolten toimintaa. Pyrkimyksenä on luoda globaali yhteisö, jossa eri yritykset koosta tai sijainnista riippumatta voivat viestiä keskenään ja löytää uusia osapuolia liiketoimintaansa.
EbXML-määritysperhe tarjoaa yrityksille kehyksen elektronisen liiketoiminnan käyttöönottoon, liikekumppaneiden löytämiseen, tiedonvälitykseen sekä yhteistyön ja sopimusten hallintaan.
Nykytilanne
ebXML:n on sanottu olevan enemmän kunnianhimoinen standardointihanke kuin käytännöllinen määritysperhe. Toimialariippumattomana hankkeena ebXML ei ole kyennyt määrittelemään monia asioita niin yksityiskohtaisesti kuin monet olisivat halunneet. Tämä on hidastanut standardien leviämistä ja ebXML:n käyttöönottoa.
Bulgarian parlamenttivaalit heinäkuu 2021
Bulgariassa järjestettiin vuonna 2021 kolmet parlamenttivaalit, joista toiset toimitettiin 11. heinäkuuta. Vaaleissa valittiin Bulgarian kansalliskokoukseen 240 edustajaa. Vaalit johtuivat siitä, että edellisten vaalien jälkeen ei saatu muodostettua hallitusta. Äänestysaktivisuus oli vain 42,2 %.
Tulokset
Paikkamäärät puolueittain olivat:
Judes Bicaba
Bicaba sai 4. kesäkuuta 2005 nimityksen Dégoudoun piispaksi. Hänet konsekroi Anselme Titianma Sanonin ja Philippe Ouédraogon avustama Zéphyrin Toé 1. lokakuuta.
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1989
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1989 toisen kerran. Kilpailut käytiin Länsi-Saksan Oberjochissa 1.–5. maaliskuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, hypyt, baletti ja yhdistetty.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Joukko
Joukko on matematiikassa joukko-oppiin kuuluva peruskäsite. Periaatteessa joukko on kokoelma olioita eli alkioita, joiksi joukon jäseniä kutsutaan. Joukko voi myös olla tyhjä alkioista, jolloin sitä kutsutaan tyhjäksi joukoksi.
Taskun sisältö
Naiivi esimerkki joukosta voisi olla taskun sisältö. Taskussa on kolikko, avain, noppa ja tulitikkulaatikko, jolloin joukossa on neljä alkiota. Alkioiden suhde toisiinsa on tasa-arvoinen siinä mielessä, että jokainen esine on taskun jäsen. Tulitikkuaskissa on polttamattomia tikkuja, joten sitä voidaan pitää siinä mielessä osajoukkona, vaikka kokonaisuutena se on myös alkio. Tyhjää joukkoa voisi esittää tyhjä tasku, joka laitetaan taskuun muiden esineiden sekaan. Jos taskussa oleva kolikko luiskahtaa tyhjään taskuun, muuttuu se sisemmän taskun alkioksi ja kuuluu siten joukkoon ja sen osajoukkoon samanaikaisesti.
Lukujoukko
Matematiikassa lukujoukoilla on erityisasema. Suurin osa matematiikasta käsittelee lukuja ja niiden muodostamat joukot ovat analyysin perusta. Tarkastelun kohteeksi voidaan valita tunnettujen lukujen osajoukko, esimerkiksi alle 100 olevien parillisten lukujen joukkoa. Tämän joukon koko on 50 alkiota ja joukkoa kutsutaan äärelliseksi joukoksi.
Koska tunnettuja lukuja on määrättömästi, sanotaan lukujoukon alkioita olevan äärettömän monta. Tällaiseen epäkäytännölliseen tilanteeseen on jouduttu, koska laskulait ovat voimassa yksinkertaisessa muodossaan vain, jos oletetaan lukuja olevan kuinka paljon tahansa. Esimerkiksi lukumääriä tai järjestystä ilmaisevat luvut eli luonnolliset luvut muodostavat tällaisen kompaktin kokonaisuuden. Tässä joukossa yhteen- ja kertolaskutoimitukset onnistuvat niin, että myös tulos kuuluu samaan lukujoukkoon. Tällaista joukkoa kutsutaan äärettömäksi joukoksi.
Myös kokonaisluvut, rationaaliluvut, irrationaaliluvut reaaliluvut ovat perinteisiä matematiikassa käytettyjä lukuja. Niitä voidaan kuvata havainnollisesti lukusuoralla. Nämäkin ovat äärettömiä joukkoja.
Vektorit
Vektorijoukoiksi kutsutaan sellaisia joukkoja, jossa on alkioina useamman lukujoukon yhdistelmiä. Esimerkiksi joukko ja joukko  voidaan ottaa muodostamaan yhdistelmäalkioita. Joukon A luvut ilmoitetaan ensimmäiseksi luvuksi ja joukon B alkiot toiseksi luvuksi. Kaikki tällaisen lukuparit (a, b) eli vektorit voidaan luetella joukoksi C, joka on
Joukko C on joukkojen A ja B karteesinen tulo eli.
Reaalilukujen parit muodostavat siten karteesisen tulon. Tätä lukujoukkoa voidaan havainnollistaa myös xy-tasolla, jossa x-koordinaatti meritsee lukuparin (x, y) vasenta lukua ja y-koordinaatti lukuparin oikeaa lukua. Tilaa eli avaruutta voidaan kuvata lukukolmikolla (x, y, z), joka esittää vektorijoukon alkiota. Lukukolmikoita käytetään yleisesti esittämään avaruuden kolmiulotteista tilaa, jonka paikkoja esittävät xyz-koordinaatiston vektorit eli pisteet (x, y, z).
Funktiot
Joukkojen alkioita voivat olla myös funktiot. Kaikkien funktioiden joukossa polynomit ovat sen osajoukko ja polynomeissa potenssifunktiot ovat polynomijoukon osajoukko. Funktioilla voi olla yhteisiä ominaisuuksia, jotka sopivat tarkasteltavaan tehtävään. Tällaisia funktioiden joukkoja ovat esimerkiksi alkeisfunktiot, lineaariset funktiot tai algebralliset funktiot.
Merkintöjä
thumb|[[Vennin diagrammilla voi esittää joukkoja ja niiden suhteita havainnollisesti. Kuvan joukossa on kreikkalaisia, kyrillisiä ja latinalaisia aakkosia, jotka on siksi ryhmitelty kolmeen osajoukkoon (ympyrät). Kahden osajoukon yhteiset alkiot ovat molempien ympyröiden sisällä. Osa alkiosta kuuluvat kaikkiin kolmeen osajoukkoon yhtä aikaa.]] Joukkoja voi havainnollistaa luetteloimalla tai piirtämällä sen alkiot. Joukon alkioiden luetteloimisen sijaan voidaan niiden tunnistamiseksi esittää alkioiden yhteinen ominaisuus. Voidaan sanoa vain, että lukujoukkoon A kuuluu kaikki alle 100 olevat parilliset luonnolliset luvut. Tämä voidaan merkitä kirjoittamalla joukon alkiot pilkulla erottaen aaltosulkujen sisään Luettelon loppuun lisätään kolme pistettä, jos luettelo jatkuu vielä pitkään, mutta joukon idea selvisi lukijalle. Yhteinen ominaisuus voidaan myös lisätä merkintään, jolloin lukija varmasti huomaa sen: Tällaista merkintää käytetään lukujonojen teoriassa.
Jos lukuja on äärettömän monta, voidaan luettelo aloittaa tai päättää kolmeen pisteeseen. Näin voidaan helposti esittää kaikki joukon B parittomat kokonaisluvut
Joukko-opissa on oleelista tietää, kuuluuko alkio tarkasteltavaan joukkoon. Ajatus kuulumisestä voidaan esittää väitteenä, jossa kuusi (6) kuuluu joukkoon A eli 6 \in A \, tai 102 ei kuulu joukkoon A eli. Useamman luvun tapauksessa merkitään eli luvut 2, 4 ja 6 kuuluvat (yksitellen) joukkoon tai osajoukko \{2, 4, 6\} kuuluu joukkoon. Kumpikin tulkinta merkitsee samaa asiaa.
Kaksi esiteltyä joukkoa ovat sama joukko, jos jokainen joukon A alkio esiintyy joukossa B, ja vastaavasti, jokaisen joukon B alkio esiintyy joukossa A. Tällöin merkkään A=B.
Ellei joukkoon kuulu mikään alkio, on joukko niin sanottu tyhjä joukko. Se merkitään symbolilla \varnothing. On olemassa vain yksi tyhjä joukko, sillä monen erilaisen tyhjän joukon olemassaolo ei ole joukko-opin hengen mukaista.
Alkioiden lukumäärä
Joukon alkioiden lukumäärä on äärellisen joukon tapauksessa selvä. Taskussa olevien esineiden lukumäärä selviää laskemalla esineet, joita taskussa on. Joukon koko on tällöin saatu lukumäärä.
Luonnollisten lukujen joukko on sen sijaan ääretön. Jos luetteloidaan lukujoukon lukuja lähtien liikkeelle sen pienimmästä luvuta 1, jatkaen seuraavaksi suurimmasta luvusta 2 ja näin edetään seuraavaksi suurimpaan lukuun jatkuvasti, on aloitettu laskemisprosessi, jonka loppumista ei voi odottaa. Lukujoukon tärkeä ominaisuus nimittäin on, että jokaisella luvulla n on myös seuraajana sellainen luku, joka on lukua yksi suurempi (n + 1). Luetteloon on siten mahdollista löytää aina vain yksi luku lisää eikä luettelointi siksi lopu milloinkaan. Lukujoukko on siten ääretön.
Rationaalilukujen joukko on myös ääretön, koska se sisältää kaikki luonnolliset luvut ja puuttuvat murtoluvut vielä niiden lisäksi. Kumpi on siten suurempi joukko: luonnolliset luvut vai rationaalit luvut? Arkinen järki sanoo rationaalilukujen joukkoa suuremmaksi, mutta matematiikassa voidaan esittää joukkojen vertailutilanne, jossa huomataan niillä olevan yhtä monta alkiota. Alkioita on molemmissa ääretön määrä. Erotukseksi äärelliselle lukumäärälle käytetään äärettömille joukoille lukumäärän mittana mahtavuutta. Sanotaan, että luonnolliset luvut, kokonaisluvut ja rationaaliluvut ovat yhtä mahtavat.
Irrationaaliluvut ja reaaliluvut sen sijaan ovat lukujoukkona edellisiä joukkoja vielä mahtavampia. Kun edellisien joukkojen mahtavuus on \aleph_0 (lue: alef-0), on jälkimmäisillä mahtavuus jo \aleph_1. Reaalilukujen rakenne on sellainen, että jokaisessa lukuvälissä on "yhtä paljon alkioita" kuin koko reaalilukujen joukossa. Reaaliluvut ovat irrationaalisten lukujen tavoin äärettömän tiheä. Tilanne ei muutu oleellisesti, jos tarkastellaan karteesia tuloa, sillä jokaiselle reaalilukujoukon \mathbb{R} alkiolle voidaan osoittaa yksi alkio.
Davide Simoncelli
thumb|Davide Simoncelli Davide Simoncelli (s. 30. tammikuuta 1979 Rovereto, Italia) on italialainen alppihiihtäjä.
Simoncelli laski ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa vuonna 1999 Madonna di Campigliossa. Palkintokorokkeelle hän ylsi ensimmäisen kerran vuonna 2002 Alta Badiassa sijoituttuaan toiseksi suurpujottelussa. Hän on voittanut urallaan kaksi suurpujottelun maailmancupin osakilpailua: vuonna 2003 Alta Badiassa ja 2006 Yongpyongissa. Simoncelli on menestynyt erityisesti Alta Badiassa, koska hän on ollut siellä voiton lisäksi neljä kertaa toinen.
Arvokilpailuissa Simoncelli on ollut suurpujottelussa yhdestoista Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 ja kuudes Schladmingin MM-kisoissa 2013. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli suurpujottelun 19:s ja Sotšissa 2014 17:s.
Jan Edström
Jan Edström (s. 22. syyskuuta 1960 Pietarsaari) on suomalainen pastori ja teologi, joka toimi Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä vuosina 1993–2006. Edström edusti Suomen ruotsinkielisiä baptisteja eli Finlands svenska baptistmissionia. Tämän jälkeen hän on toiminut Kirkon Ulkomaanavussa ja kirkon ruotsinkielisessä työssä Ekumeenisen vastuuviikon ruotsinkielisenä projektisihteerinä. 2011 hänet valittiin Suomen ruotsinkielisten vapaakirkkojen, Frikyrklig Samverkanin, puheenjohtajaksi kahdeksi vuodeksi.
Edström on opiskellut Åbo Akademissa ja seminaarissa Kaliforniassa. Hän on toiminut Pietarsaaren, Vaasan ja Helsingin ruotsinkielisten baptistiseurakuntien palveluksessa. Edström asuu Espoossa, hänellä on viisi lasta.
Toimiessaan Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä Edström osallistui suurta keskustelua herättäneen Kirkko turvapaikkana- oppaan kirjoittamiseen. Vuonna 2011 hänet valittiin Uskontojen yhteistyö Suomessa USKOT-foorumin puheenjohtajaksi kahdeksi vuodeksi. Foorumi oli tuolloin kolmen monoteistisen uskonnon (juutalaisuus, kristinusko, islam) yhteistyöelin, joka laajeni myöhemmin edustamaan useampia uskontokuntia.
Edströmiä seurasi ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä ortodoksipappi Heikki Huttunen.
Edström on aktiivinen trumpetisti ja on tuottanut levyn Vingar (IMU-CD 113), jossa esitetään uusia suomenruotsalaisten säveltäjien sovittamia virsiä ja lauluja.
William MacGillivray
pienoiskuva|William MacGillivrayWilliam MacGillivray (25. tammikuuta 1796, Aberdeen– 4. syyskuuta 1852, Aberdeen) oli skotlantilainen luonnontieteilijä, ornitologi ja taidemaalari.
MacGillivray syntyi Aberdeenissä William MacGillivrayn ja Ann Wishartin aviottomana lapsena. Williamin ollessa 3-vuotias perhe muutti Harrisin saarelle Ulko-Hebrideille. Hän kasvoi isänsä perheen luona. Syntyperänsä vuoksi hän koki lievää halveksuntaa myöhemmin tiedemiespiireissä, muun muassa Charles Darwin sanoi ettei MacGillivraylla ollut herrasmiehen tapoja ja ulkomuotoa.
Hän opiskeli lääketiedettä Aberdeenin King's Collegessa, mutta ei kuitenkaan saattanut opintojaan päätökseen, vaan palasi 3 vuoden kuluttua takaisin Harrisiin ja harjoitti siellä ajoittain lääkärin ammattia. Vuonna 1823 hän pääsi luonnonhistorian professori R. Jamesonin assistentiksi Edinburghin yliopistoon. Hän oli The Royal College of Surgeons of Edinburgh museon kuraattori vuodesta 1831, ja luonnonhistorian professori Marischal Collegessa Aberdeenissä vuodesta 1841. Hänet on haudattu Edinburghin New Caltonin hautausmaalle.
MacGillivray oli John James Audubonin ystävä ja kirjoitti suuren osan Audubonin Ornithological Biographies teoksesta vuosina 1830–1839. Audubon nimesi valkoluomikerttulin (Oporornis tolmiei) ystävänsä kunniaksi MacGillivray's Warbleriksi. MacGillivray kuvaili ja nimesi ruusulokin vuonna 1824.
Hänen poikansa John (1822–1867) ja Paul Howard MacGillivray (1834–1895) olivat myös luonnontieteilijöitä.
Paul MacGillivray lahjoitti 214 isänsä maalausta Lontoon Natural History Museumille 1892.
Nõva jõgi
Nõva jõgi on joki Nõvassa ja Noarootsissa Läänemaalla Viron pohjoisosissa, joka laskee Keibun lahteen Suomenlahdella.
Joen kulku
Joki virtaa metsä- ja suomaastossa kahden kunnan, Nõvan ja Noarootsin, alueella. Joki alkaa kaivetusta ojasta läheltä Leidisoon laitaa Varikun kylän eteläpuolelta. Musa raban kohdalla joen uoma muuttuu luontaisen oloiseksi pienine mutkineen. Uomaa on oikaistu parista kohdasta. Vaisi raban jälkeen alkaa viljelyalue. Alajuoksullaan joki virtaa Perakülän ja Nõvan rajalla ja laskee Rannakülassa Keibun lahteen, Suomenlahteen.
Luontoarvoja
Joki on lohen, purotaimenen, taimenen ja harjuksen luontaisen lisääntymisalue.
Ryijy
thumb|Suomalainen käsin tehty ryijy vuodelta 1936. Ryijy on pitkänukkainen villainen peite, jollaisia pidetään nykyisin lähinnä seinällä koristeena.
Ryijyjä voidaan valmistaa kahdella tavalla: kutomalla kangaspuissa tai ompelemalla nukat valmiiseen pohjaan. Ryijy koostuu loimi-, kude- ja nukkalangoista.
Suomen sana ryijy pohjaa varhaisuusruotsin sanaan ryia (nykyruotsissa rya). Se tulee muinaisskandinaavisesta sanasta ry tai ru, joka tarkoittaa takkuista ja karkeaa.
Ryijyn historia
Ryijyjä on tehty jo viikinkien aikana, jolloin niitä käytettiin venepeittoina ja käärinliinoina. Suomessakin niitä käytettiin tyypillisesti peitteinä ja lämmikkeinä, ei niinkään lattialla kuten itämaisia mattoja. 1500-luvun ryijyt olivat pitkänukkaisia ja joko yksivärisiä tai hillitysti kuvioitu villalangan luonnollisilla väreillä. Nukkaa pidettiin alaspäin.
1700-luvulla vuoteissa alettiin käyttää täkkejä, ja ryijyjä käytettiin juhlissa ja koristeina. Ryijyjä alettiin myös koristella ylenpalttisesti. Nukka leikattiin lyhyemmäksi, jotta kuviot erottuivat paremmin. Nukkaa pidettiin päällepäin. Eri alueille kehittyi tyypillisiä malleja, joita tehtiin esimerkiksi kapioiksi tai suvun morsiusryijyiksi. Niinpä vuosiluku, ihmishahmot ja sydänkuviot olivat suosittuja. Toisissa ryijyissä myös nurjalla puolella on nukka, usein nukkarivien välit ovat harvemmat kuin kuviopuolella ja nukkalanka on yksiväristä.
1800-luvulla ryijytuotanto alkoi taantua, kun teollistumisen myötä markkinoille tulivat halvat tehdastuotteet. Vastareaktiona teollistumiselle perustettiin taidemaalari Fanny Churbergin aloitteesta vuonna 1879 Suomen Käsityön Ystävät, jonka tehtäväksi määriteltiin suomalaisen käsityön edistäminen ja jalostaminen isänmaalliseen ja taiteelliseen suuntaan.
1800-luvun lopulla kansallisromantiikka nosti ryijyt uuteen kukoistukseen, ja tunnetut taiteilijat kuten Akseli Gallen-Kallela ja Louis Sparre alkoivat suunnitella taideryijyjä. Gallen-Kallelan Pariisin maailmannäyttelyyn vuonna 1900 suunnittelema jugend-henkinen Liekki-ryijy on ehkä ensimmäinen perinteisistä malleista vapaa taideryijy. Yksi 1900-luvun alun suurhankkeista oli myös arkkitehtikolmikko Gesellius-Lindgren-Saarisen suunnittelema Suur-Merijoen kartano, jonne kudottiin peräti 15 ryijyä. Varsinainen ryijyinnostus Suomessa alkoi 1920-luvulla. Sen käynnistäjänä oli vuonna 1924 ilmestynyt U. T. Sireliuksen tutkimus Suomen ryijyt. Impi Sotavalta ja Toini Nyström laativat sen pohjalta ryijyjen työpiirustusmalliston ja Suomen Käsityön Ystävät alkoi myydä ryijymalleja ja tarvikepaketteja. Malleja julkaistiin värikuvina muun muassa Kotiliesi-lehdessä. Taiteilijat alkoivat samalla suunnitella uusia ryijymalleja aluksi kansanryijyjen tyyliin. 1920- ja 1930-lukujen tunnetuimpia ryijysuunnittelijoita olivat Impi Sotavalta ja Maija Kansanen.
Nykyaikaiset ryijyt
thumb|Moderni ryijy Vasta 1920-luvun lopulla alkoi kansallisromanttisten mallien mukainen tyyli lopullisesti väistyä uusien taidesuuntausten, kubismin ja funktionalismin tieltä. Kansallisromanttisten koristelujen sijaan ryijy jaettiin nyt jyrkästi rajattuihin nelikulmioihin ja värit muuttuivat kirkkaammiksi. 1930-luvun lopulla Impi Sotavalta loi niin sanotun valööriryijyn, jossa oli luovuttu selvistä väripinnoista, ja Eva Brummer niin sanotun reliefiryijyn. Sodan jälkeen 1940- ja 1950-luvuilla Eva Brummer, Kirsti Ilvessalo ja Uhra-Beata Simberg-Ehrström loivat näillä uusilla tekniikoilla maalauksellisia ja värikkäitä ryijyjä. Erityisesti 1960-luvulla värikkäät taideryijyt olivat moderniin kotiin kuuluvia taide-esineitä.
1900-luvun loppuvuosikymmenien tunnetuimpia ryijysuunnittelijoita ovat muun muassa Ritva Puotila, Irma Kukkasjärvi ja Timo Sarpaneva.
Ryijyn hoitaminen
Tavallisessa huoneilmassa ryijy säilyy pitkään puhtaana ja tarvitsee harvoin vesipesua. Sitä voi huoltaa aika ajoin varovasti imuroimalla. Ryijyä voi tuulettaa varjossa ulkona kuivalla säässä, mutta vasta imuroinnin jälkeen, jotta ilmankosteus ei kiinnitä pölyä entistä tiiviimmin tekstiiliin. Ryijyä ei pidä ravistella. Vanhaa lumipesuohjetta ei pidä enää noudattaa nykylumen likaisuuden vuoksi.
Kirjallisuutta
Rya
Kykladit
Kykladit on Kreikan Egeanmeren saariin kuuluva saariryhmä, joka sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren eteläosissa. Saarten maapinta-ala on 2 572 km² ja asukasluku 117 987 (vuonna 2011). Saariryhmä käsittää yli 200 saarta.
Kykladien nimi viittaa siihen, että niiden on antiikin aikana ajateltu muodostavan kehän (kyklos) Deloksen saaren ympärille. Kykladien kooltaan suurimmat saaret ovat Náxos, Ándros ja Páros. Väkiluvultaan suurimmat ovat Sýros, Náxos ja Santorínin saariryhmän pääsaari Thíra. Saarten perinteinen keskuskaupunki ja suurin asutus on Sýroksella sijaitseva Ermoúpoli. Muut suurimmat kaupungit ovat Náxoksen kaupunki, Tínoksen kaupunki sekä Pároksen Paroikiá.
Kykladien saaret ovat tuliperäisiä ja vuoristoisia. Kreikan ainoa toimiva tulivuori sijaitsee Santorínilla. Saaret tunnetaan muun muassa perinteisestä kykladisesta arkkitehtuurista valkoisiksi kalkittuine taloineen, sinikupolisine kirkkoineen ja tuulimyllyineen. Monet saarista ovat suosittuja turistikohteita. Saarista erityisesti Mýkonos sekä tulivuorikalderastaan tunnettu Santoríni ovat turistien suosiossa. Delos on Unescon maailmanperintökohde. Tínos on Kreikan uskonnollisia keskuksia ja maan suosituimpia pyhiinvaelluskohteita.
Historia
thumb|left|240px|[[Oían kylä Santorínilla.]] thumb|left|240px|Tuulimyllyjä [[Mýkonos|Mýkonoksen saarella.]] Esihistoriallisena aikana noin vuosina 3200–2100 eaa. Kykladien saarilla vaikutti Egeanmeren pronssikautisiin kulttuureihin kuuluva niin kutsuttu kykladinen kulttuuri. 2000-luvulla eaa. kykladinen kulttuuri vaikutti samaan aikaan minolaisen kulttuurin kanssa. Esi- eli protokykladisen kulttuurin vanhimmat löydökset ovat Kéan saarelta noin vuodelta 3200 eaa. Tämän jälkeen kulttuuri kehittyi kolmessa vaiheessa, joiden merkkejä on löydetty muun muassa Mílokselta ja Náxokselta (3200–2800 eaa.), Sýrokselta (2800–2200 eaa.) sekä jälleen Mílokselta (2200–2000 eaa.). Kulttuuri tunnetaan muun muassa marmorisista idoliveistoksista, niin kutsutuista kykladisista idoleista.
Loppuvaiheessaan kykladinen kulttuuri sulautui yhteen ensin minolaisen ja sitten mykeneläisen kulttuurin kanssa. Minolaisen kulttuurin tunnetuin kohde saarilla on Akrotírin minolainen kaupunki Thíralla. Se oli merkittävin tunnettu kyseisen kulttuurin asutus Kreetan ulkopuolella.
Daharro
Daharro on kaupunki Hiiraanissa, Somaliassa. Kaupunkia asuttavat pääosin hawiyet. Daharro käyttää UTC+3-aikavyöhykettä. Kaupungin lämpötila on yleensä melko lämmin. Daharro on suurimmaksi osaksi erämaata.
Kykladit
Historia
Antiikin aikana saaret saivat nimen Kykladit (Kykládes). Nimi viittaa siihen, että saarten ajateltiin muodostavan kehän (kyklos) yleishelleenisenä Apollonin kulttikeskuksena tunnetun Deloksen saaren ympärille. Kykladien ympärillä levittäytyivät puolestaan hajanaisemmat Sporadit (Sporádes). Kreikkalaisessa mytologiassa Kykladit olivat alun perin nymfejä, jotka merenjumala Poseidon muutti saariksi.
Persialaissodissa osa saarista oli Persian ja osa Ateenan johtaman kreikkalaisliittouman puolella. Sodan jälkeen Delos toimi Ateenan johtaman Deloksen meriliiton nimellisenä keskuksena ja alkuvaiheessa sen kassan säilytyspaikkana. Siihen liittyivät kaikki muut saaret paitsi Melos (nykyinen Mílos) ja Thera (Thíra). Myöhemmin saaret valloitti ensin Makedonia ja sitten Rooman valtakunta. Roomalaisena aikana monet saarista toimivat karkotuspaikkoina. Monien saarten historiasta tunnetaan yksityiskohtia muun muassa Herodotoksen, Thukydideen ja Strabonin teosten välityksellä.
300-luvulta 1200-luvulle Kykladit olivat osa Bysantin valtakuntaa. Saaret olivat kuitenkin usein merirosvojen hyökkäysten kohteena ja monet niistä autioituivat ja asutettiin välillä uudestaan, jotkut moneenkin kertaan. 1200-luvulla venetsialaiset valloittivat Kykladit. Monet saaret olivat osa Náxokselta johdettua Náxoksen herttuakuntaa. Venetsialaisvallan muistona useimmilla suuremmilla saarilla on venetsialaisaikainen linna eli kástro tai sellaisen rauniot. Merirosvot vainosivat saaria aina 1800-luvun alkuun saakka. Tämän vuoksi väestö asui aiemmin yleensä saarten sisäosissa korkeammalle linnan läheisyyteen rakennetuissa kylissä. Tätä perua ovat saarten vanhat pääkylät eli chórat.
Osmanit valtasivat suurimman osan Kykladien saarista vähitellen 1500-luvulla ja loput seuraavina vuosisatoina. 1800-luvun alussa monet saarista olivat eturintamassa Kreikan vapaustaistelussa ja muun muassa rahoittivat sitä merkittävästi. Kykladeista tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vaiheittain 1820–1830-lukujen kuluessa. 1800-luvulta lähtien, merirosvouhan väistyttyä, saarten väestö on palannut saarten rannoille. Näin ovat kehittyneet monien saarten uudemmat suuret pää- ja satamakaupungit. Monet kaupungeista kehittyivät merkittäviksi kauppamerenkulun keskuksiksi. Esimerkiksi Ermoúpoli oli aikanaan yksi Kreikan merkittävimpiä höyrylaivaliikenteen keskuksia ja se on edelleen Kykladien keskuspaikka.
Saaret
Kykladien suurimmat saaret ovat:
thumb|right|275px|Kykladien kartta. thumb|right|275px|[[Ermoúpolin kaupunki, Kykladien perinteinen keskuskaupunki.]] thumb|right|275px|[[Náxos|Náxoksen saarta ja Filótin kylä.]] thumb|right|275px|[[Amorgós|Amorgóksen saari ja Chozoviótissan luostari.]]
Hallinto
Kykladien alue kuuluu Etelä-Egean saarten alueeseen. Sen saaret on vuodesta 2011 jaettu yhdeksään alueyksikköön, Ándroksen, Kéa-Kýthnoksen, Míloksen, Mýkonoksen, Náxoksen, Pároksen, Sýroksen, Thíran ja Tínoksen alueyksikköön, ja nämä edelleen 19 kuntaan. Vuoteen 2011 saakka Kykladit muodostivat Kykladien prefektuurin.
Alueyksiköt ja kunnat
Kykladien saaret kuuluvat seuraaviin alueyksiköihin ja kuntiin (väkiluvut vuodelta 2011):
thumb|right|300px|Kykladien saariryhmän kunnat vuoden 2011 alusta.
FS Du Chayla (1895)
Du Chayla oli Ranskan laivaston vuonna 1898 palvelukseenotettu D'Assas-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin maaliskuussa 1894. Alus laskettiin vesille 10. marraskuuta 1895 ja se otettiin palvelukseen helmikuussa 1898.
Palvelus
Alus osallistui vuonna 1907 Casablancan maihinnousuun. Ensimmäisessä maailmansodassa se oli Atlantilla vuosina 1914-1916 ja Punaisella merellä vuosina 1916-1918 ennen palvelustaan Libanonin rannikolla sodan lopulla. Alus oli Mustallamerellä vuosina 1918-1919. Vuonna 1918 pääosa aluksen tykeistä luovutettiin maavoimille ja alukselle jäi ainoastaan kaksi 164, neljä 76 ja neljä 47 millimetrin tykkiä. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1921 ja se romutettiin vuonna 1923.
Psykoterapia (lehti)
Psykoterapia on psykoanalyysia ja psykoanalyyttista psykoterapiaa käsittelevä aikakauslehti, jota julkaisevat Therapeia-säätiö ja -yhdistys. Lehti ilmestyy neljästi vuodessa.
Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia. Lehden päätoimittajia ovat psykiatri Martti Tuohimetsä (vastaava) ja psykologian dosentti Juhani Ihanus.
Iso-Suokko
Iso-Suokko on saareton metsäjärvi Ilomantsin keskustan koillispuolella Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 25,7 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 65 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede
Iso-Suokon pituus etelästä pohjoiseen on 1,15 kilometriä. Järven eteläosa on yli 300 metriä leveä, keski- ja pohjoisosa ovat kapeampia. Noin viisi hehtaaria Iso-Suokosta on vähintään kymmenen metriä syvä.
Iso-Suokkoa reunustaa metsä- ja suomaa. Järven länsipuolella sijaitsee Suokonsaari ja Suokonsuo. Lounaispuolella on Pieni-Suokko ja eteläpuolella Sakasti. Pohjoisrannalla on muutama pientalo. Iso-Suokon itäpuolella sijaitsee Myllylampi (144,7 metriä mpy). Järviä erottavan kannaksen kapeimmat kohdat ovat noin 100-metrisiä. Kannasta pitkin kulkee Taitajan taival.
Iso-Suokon vesitilavuus on 1 863 000 kuutiometriä.
Iso-Suokko (04.922.1.005) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9).
Mason Finley
Mason Finley (s. 7. lokakuuta 1990) on yhdysvaltalainen kiekonheittäjä. Aiemmin hän kilpaili myös kuulantyönnössä. Hän saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kiekonheiton pronssia ennätyksellään 68,03 metriä.
Finley voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuden sekä kuulantyönnössä että kiekonheitossa 2009. Hän saavutti Shenzhenin universiadeissa 2011 pronssia kuulantyönnössä tuloksella 19,72. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui kiekonheitossa 11:nneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia toisella kierroksella heittämällään ennätystuloksellaan 68,03. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.
Finley on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden kiekonheitossa 2016, 2017 ja 2021. Kuulaa hän on työntänyt parhaimmillaan hallissa 20,71 Lawrencessa tammikuussa 2011 ja ulkoradoilla 19,89 niin ikään Lawrencessa 20. huhtikuuta 2012.
Sakari Katajamäki
Sakari Katajamäki (s. 1974 ) on filosofian tohtori ja toimii Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Edith – suomalaisen kirjallisuuden kriittiset editiot -yksikön päällikkönä. Hän on ollut Aleksis Kiven Seuran puheenjohtaja vuodesta 2014 ja opettaa Sibelius-Akatemiassa sävellystä.
Katajamäki on ollut muun muassa Bibliophilos-lehden päätoimittaja. Hänen Lauri Viitaa käsittelevä väitöskirjansa ''Kukunor. Uni ja nonsensekirjallisuuden traditio Lauri Viidan runoelmassa'' ilmestyi 2016 (ntamo).
Lakonia
Lakonia eli Lakonian alueyksikkö (Περιφερειακή ενότητα Λακωνίας, Perifereiakí enótita Lakonías) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Peloponnesoksen alueella ja sen hallinnollinen keskus on Spárti. Alueyksikön pinta-ala on 3 636 neliökilometriä ja asukasluku 89 138 (vuonna 2011).
Lakonian alue käsittää Peloponnesoksen niemimaan kaakkoisosan. Se vastaa paljolti historiallista Lakonian maakuntaa ja antiikin Lakoniaa.
Maantiede
Lakonian pohjoispuolella sijaitsee Arkadian alueyksikkö ja länsipuolella Messenian alueyksikkö. Lakonian länsiosaa hallitsee koko Peloponnesoksen korkein vuori Taÿ́getos. Keskiosissa sijaitsee alueen tärkeimmän joen Evrótas-joen laakso. Toiseksi tärkein joki on Evrótaksen sivujoki Oinoúntas. Lakonian länsiosassa sijaitsee vuoria, jotka ovat Lakonian ja Arkadian rajalla sijaitsevan Párnonas-vuoren eteläisiä jatkeita. Lakoniaan kuuluvat Peloponnesoksen etelärannikon kaksi itäisintä niemimaata, Mánin niemimaa ja Maléan niemimaa. Niiden välissä sijaitsee Lakonianlahti, johon Evrótas-joki laskee. Lakonian edustalla sen eteläpuolella sijaitsee Kytheran saari, joka kuuluu Attikan alueyksikköön.
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu viiteen kuntaan seuraavasti:
Antiikki
pienoiskuva|Näkymä antiikin [[Spartan Menelaionilta Taÿ́getos-vuorelle.]] Lakonia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Alue on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella ja merkittävä keskus jo mykeneläisellä pronssikaudella. Antiikin aikana Lakonia vastasi Spartan eli Lakedaimonin kaupunkivaltion vallassa ollutta aluetta, vaikka itse sen nimi esiintyykin antiikin lähteissä vain harvoin. Maakunnan nimestä tulee tyyneyttä ja lyhytsanaisuutta ilmaiseva adjektiivi lakoninen, mikä viittaa antiikin spartalaisten puhetapaan.
Doorilaiset spartalaiset saivat Lakonian valtaansa sen varhaisemmilta asukkailta akhaijeilta vaiheittain doorilaisvalloituksen jälkeen. Koko Lakonia oli spartalaisten vallassa 700-luvun eaa. puoliväliin tultaessa. Tämän jälkeen spartalaiset alkoivat valloittaa alueita Argokselta sekä Arkadiasta ja Messeniasta. Laajimmillaan vuodesta 547 eaa. lähtien Lakoniaan kuului suuri osa Peloponnesoksen eteläosasta. Sen alue oli jaettu spartalaisten ja perioikien kesken.
Lakoniassa puhuttu doorilaismurre tsakoni on edelleen lähempänä muinaiskreikkaa kuin muut helleeniset murteet, vaikkakin nykypäivänä murteen puhujien määrä on laskenut.
Myöhempi historia
pienoiskuva|Näkymä keskiaikaisen [[Mystras|Mystraksen linnalta Evrótas-joen laaksoon.]]
Keskiajalla Lakonian alueen asuttivat slaavit. 700-luvun lopussa keisarinna Irenen aikana Bysantti pyrki saamaan alueen uudelleen valtaansa. Lopulta Bysantti sai valtaansa ainakin tasangot, siinä missä osa väestöstä siirtyi vuorille. Kun frankit ottivat Lakonian valtaansa 1200-luvulla neljännen ristiretken jälkeen, antiikin Spartan paikalla oli edelleen Lakedaimoniaksi kutsuttu asutus. Vuonna 1248 Vilhelm II Villehardouin rakennutti sen läheiselle kukkulalle Mystraksen linnoituksen, josta kasvoi merkittävä linnoituskaupunki ja Lakonian keskus. Se säilytti tämän aseman 1800-luvulle saakka, jolloin itsenäistyneen Kreikan hallitus rakennutti Spártin kaupungin antiikin Spartan paikalle.