cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loisnokkelit
Koko ja ulkonäkö
thumb|upright|left|Loisnokkeli Loisnokkelit ovat hieman yli 20 sentin pituisia solakkaruumiisia lintuja. Nokka on leveä ja vankka, tyviosasta pyöristynyt, ylempää litteähkö ja kärjestä vähän kaareva. Jalat ovat lyhyet. Lajit erottaa parhaiten nokan väristä: loisnokkelin nokka on kokonaan punainen, isoloisnokkelin taas punaista kärkeä lukuun ottamatta keltainen. Isoloisnokkelin tunnistaa lennossa vaaleasta alaperästä. Molemmat lajit ovat muutoin lähes ruskeita. Niille on myös tyypillistä pitkä pyrstö.
Levinneisyys
Loisnokkeleita tavataan laajalti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Isoloisnokkelin levinneisyys ulottuu Senegalista itään Etiopiaan ja sieltä etelään Etelä-Afrikkaan saakka. Loisnokkeli elää mantereen itäosissa. Lajien levinneisyys menee osittain päällekkäin, ja joskus samalla alueella voi olla molemman lajin edustajia. Kahden näin lähisukuisen ja elintavoiltaan samanlaisen lajin eläminen niin lähekkäin on hyvin harvinaista. Loisnokkelit ovat vähentyneet suurten nisäkkäiden vähenemisen ja tuholaismyrkkyjen käytön vuoksi, ja paikoin ne ovat hävinneet kokonaan. Karjan pesuun käytetyt aineet tappaa ilmeisesti punkkien lisäksi myös niitä syöviä lintuja. Loisnokkeleista on karjalle hyötyä loisten hävittäjinä ja korvatulosten ehkäisijänä, mutta karjankasvattajat eivät usein pidä niistä, koska ne ärsyttävät nautojen nahkaa ja pitävät haavoja auki syömällä arpikudoksen ja ruven pois. Loisnokkeleiden on myös väitetty levittävän tauteja, kuten karjaruttoa, mutta tämä ei pidä paikkaansa. Loisnokkelit hävittävät sen sijaan verta imeviä kärpäsiä, jotka levittävät tauteja. Tämän vuoksi esimerkiksi Kenian maasait ja Gambian fulanit suosivat niitä.
Elintavat
thumb|Isoloisnokkeliparvi [[kafferipuhvelin selässä Keniassa.]] Loisnokkelit ovat äänekkäitä lintuja, jotka viettävät pääosan elämästään isojen nisäkkäiden iholla. Yhdessä eläimessä voi liikkua tusinan verran nokkeleita. Terävien kynsien ansiosta ne eivät putoa, vaikka isäntäeläin juoksisi. Lisäksi jäykkä, tikkamainen pyrstö tukee lintua pystysuoralla pinnalla, kuten isännän kyljellä. Ne voivat kavuta sen vatsapuolelle sekä ylös että alas ja kiivetä jalkoja pitkin yhtä ketterästi kuin tikat puunrungolla.
Ravinto
Loisnokkelien pääravintoa ovat isäntäeläinten iholla pesivät ja ympärillä lentävät hyönteiset. Ne syövät etenkin punkkeja ja kärpäsiä, mutta myös täitä. Syöpäläisten imemä veri on kuitenkin tärkeämpää kuin loinen itse. Loisnokkelit repivät eläinten haavoista kärpäsentoukkien lisäksi myös lihaa ja juovat niistä verta. Ne pitävät haavat avoimina nokkimalla arpikudoksen ja ruven. Nokkelit ovat mieltyneet myös eläinten korvavahaan. Loisnokkelilajien nokan muoto on erilainen, ja ne poistavat loisia eri tavoin. Loisnokkelin nokka on ohuempi ja litteämpi kuin sukulaislajilla, joten se ”saksii” loiset pois isäntäeläimestä. Tanakkanokkaisempi isoloisnokkeli sen sijaan kiskaisee syöpäläisen pois.
Tukholman lääni
Tukholman lääni on yksi Ruotsin 21 läänistä. Se sijaitsee Ruotsin itärannikolla Itämeren rannalla. Läänin länsiosan jakaa kahtia Mälarenin vesistö. Läänin pohjoisosa kuuluu Uplannin ja eteläosa Södermanlandin historialliseen maakuntaan. Pohjoisessa Tukholman läänin rajanaapuri on Uppsalan lääni ja lounaassa Södermanlandin lääni. Läänillä on myös hieman maarajaa Suomen kanssa Märketin luodolla Ahvenanmaalla. Läänin pääkaupunki on Tukholma, joka on samalla koko Ruotsin pääkaupunki.
Valtiota läänissä edustaa Tukholman lääninhallitus. Seutuhallinnon osalta toimivaltainen on Tukholman alue. Valtiopäivävaaleissa lääni on jaettu Tukholman kunnan vaalipiiriin ja Tukholman läänin vaalipiiriin.
Läänijaon kehitys
Tukholman läänin ja Uppsalan läänin käsittänyt Uplannin lääni oli olemassa vuosina 1634–1640 ja 1655–1713. Näiden ajankohtien välissä vuosina 1641–1654 alue oli jaettuna kahteen lääniin. Vuonna 1714 tehtiin alueen uusi ja lopulliseksi jäänyt jako kahteen lääniin.
Tukholman kaupunki ei alun perin kuulunut Tukholman lääniin, vaan muodosti oman hallintoalueensa, jonka nimitys oli överståthållarämbetet. Vaikka Tukholma ei ollutkaan osa Tukholman lääniä, niin se oli silti sen pääkaupunki. Kaikkien muiden läänien pääkaupungit ovat kuuluneet lääniin. Vuoden 1968 alussa Tukholma yhdistettiin muun läänin kanssa. Ennen hallintoalueiden yhdistämistä Tukholman kaupungin läänikoodi oli 01 ja läänikirjain A. Tukholman läänin läänikoodi puolestaan oli 02 ja läänikirjain B. Liitoksen jälkeen läänikoodiksi otettiin Tukholman kaupungin läänikoodi 01 ja läänikirjaimeksi AB.
Vuoden 1952 kuntauudistus ei muuttanut läänin rajoja, mutta 1970-luvun kuntauudistus muutti. Vuonna 1971 Upplands-Bron kunta liitettiin Uppsalan läänistä Tukholman lääniin. Vastaavasti Tukholman läänistä liitettiin Uppsalan lääniin Knivstan kunta sekä osia nykyisistä Uppsalan ja Östhammarin kunnista pohjoisessa. Liitoksen myötä Östhammarin ja Öregrundin kaupungit vaihtoivat lääniä. Lännessä Tukholman lääniin ja Södertäljen kuntaan liitettiin aiemmin Södermanlandin läänissä sijainneet Enhörnan ja Hölön maalaiskunta sekä Taxingen seurakunta jaetusta Mariefredin kaupungista. Tämän jälkeen Tukholman läänin rajoja ei ole muutettu.
Vaakuna
Vaakunaselitys: Ylöspäin suuntautuvassa kultaisessa kiilassa musta aarnikotkan pää, jonka nokka ja kieli punaiset, vasemmalla sinisessä kentässä kultainen Pyhän Eerikin pää, oikealla punaisessa kentässä kultainen valtakunnanomena. (Ruotsiksi: Sköld, genom en uppåtriktad kil av guld, vari ett avslitet svart griphuvud med näbb och tunga röda, kluven i blått, vari ett S:t Erikshuvud av guld, och i rött, vari ett riksäpple av guld.)
Nykyinen lääninvaakuna on yhdistelmä Tukholman kaupungin sekä Södermanlandin ja Uplannin maakuntavaakunoista. Södermanlandin vaakunasta mukaan ei ole otettu koko aarnikotkaa, vaan ainoastaan sen pää. Vaakuna on vuodelta 1968, jolloin överståthållarämbetet ja Tukholman lääni yhdistettiin. Överståthållarämbetetin vanhemmat vaakunat olivat muunnelmia Tukholman kaupungin vaakunasta. Aiempi Tukholman läänin vaakuna vuodelta 1947 oli yhdistelmä Södermanlandin ja Uplannin maakuntien vaakunoista.
Maantiedettä
Tukholman lääni on asukasluvultaan Ruotsin suurin ja tiheimmin asuttu. Ruotsin väestöstä noin 22 % asuu Tukholman läänin alueella.
Tukholman läänissä harjoitetaan mittavaa maataloutta, vaikka alkutuotannossa työskenteleekin vain pieni osa väestöstä. Norrtäljen kunnassa maatalouden osuus on kuitenkin huomattava, ja siellä sijaitsee 40 % läänin maatalousyrityksistä.
Suurimmat taajamat
Vuonna 2010 Tukholman läänissä sijaitsi 134 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu läänin 10 suurinta taajamaa.
Läänin pääkaupunkia vastaava keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat sijaitsevat useammassa kuin yhdessä kunnassa.
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo läänissä sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan läänissä asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus ja kierrätys, energiahuolto ja ympäristötoiminta sekä rakennustoiminta. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden toimiala on tuntematon.
Björn Nyberg (veneenrakentaja)
thumb|Björn ”Nalle” Nyberg Björn ”Nalle” Nyberg (5. toukokuuta 1933 Viitasaari – 30. elokuuta 2010 Luvia) oli suomalainen veneenrakentaja ja -suunnittelija. Hän oli alkuperäiseltä koulutukseltaan sahateknikko ja työskenteli alalla Ruotsissa ja Englannissa. 1960-luvulla Nyberg alkoi valmistaa veneitä Satakunnassa Luvialla.
Nyberg suunnitteli Scylla-purjeveneen. Sen esikuvana Nyberg käytti muun muassa norjalaisen Colin Archerin suunnittelemia luotsikuttereita. Hän yhdisti norjalaiset ja ruotsalaiset vaikutteet vanhaan luvialaiseen veneenrakennusperinteeseen ja onnistui luomaan venetyypin, josta tuli suosittu purjehtijoiden keskuudessa. Nybergin veneveistämö valmisti neljänkymmenen vuoden aikana yli 70 Scylla-venettä.
Tukholman lääni
Valtiopäivävaalit
Tukholman lääni on jaettu kahteen vaalipiiriin. Seuraavassa on lueteltu vaalipiirien nimet ja suluissa on ilmoitettu kunkin vaalipiirin kiinteät paikat (ruots. fasta mandat) vuoden 2010 valtiopäivävaaleissa. Kiinteiden paikkojen lisäksi valtiopäivävaaleissa on koko maassa 39 tasauspaikkaa (ruots. utjämningsmandat), jotka jaetaan vaalipiirien kesken vasta vaalien jälkeen.
Björn Nyberg (veneenrakentaja)
Scylla-veneillä purjehtivat muun muassa näyttelijä Antti Litja sekä kirjailija Antti Tuuri. Vuonna 1985 elokuvaohjaaja Pekka Parikka julkaisi Scylla-veneen rakentamisesta ja ensipurjehduksesta kertovan kirjan Myrskylintu nousee siivilleen.
Tukholman lääni
Valtiopäivävaalit
Tukholman kunnan vaalipiiriin kuuluu vain Tukholman kunta. Tukholman läänin vaalipiiriin puolestaan kuuluvat kaikki muut Tukholman läänin kunnat.
Björn Nyberg (veneenrakentaja)
Nybergille myönnettiin vuonna 1994 puuvenemestarin arvonimi, Suomenlahden puuveneilijät ry puolestaan myönsi vuonna 2010 hänelle vuotuisen Pro Puuvene -palkinnon. Nyberg oli myös mukana rakentamassa ja suunnittelemassa vuonna 2010 Luvialla vesille laskettua kaljaasi Ihanaa.
Tukholman lääni
Läänin kunnat
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa sekä 1970-luvun kuntauudistuksessa Tukholman läänissä tehtiin paljon kuntaliitoksia, ja lääniin jäi 23 kuntaa. Kaikkien kuntaliitosten jälkeen uusissa kunnissa ei kuitenkaan oltu tyytyväisiä, joten vuonna 1983 Salemin kunta erotettiin Botkyrkan kunnasta ja Vaxholmin kunta jaettiin kahtia, jolloin muodostui uudelleen Österåkerin kunta. Nykvarnin kunta erotettiin omaksi kunnakseen Södertäljen kunnasta vielä vuonna 1998. Näiden jakamisten jälkeen Tukholman läänissä on nykyisin 26 kuntaa. Monet läänin kunnista ovat Ruotsin mittapuulla pinta-alaltaan pieniä, mutta asukkaita niissä on paljon. Norrtäljen kunta on pinta-alaltaan ylivoimaisesti suurin ja kattaa melkein kolmanneksen läänistä.
Kunnista Södermanlandissa sijaitsevat kokonaan Nykvarn, Södertälje, Salem, Botkyrka, Huddinge, Haninge ja Nynäshamn. Uplannissa sijaitsevat kokonaan Ekerö, Järfälla, Sollentuna, Solna, Sundbyberg, Lidingö, Danderyd, Täby, Vallentuna, Österåker, Norrtälje, Upplands Väsby, Sigtuna ja Upplands-Bro. Nackan kunta sijaitsee muutoin Södermanlandissa, mutta entinen Boon pitäjän alue sijaitsee Uplannissa. Värmdön kunta taas sijaitsee muutoin Uplannissa, mutta Nämdön pitäjän alue sijaitsee Södermanlandissa.
Lidingön, Sundbybergin, Solnan, Tukholman ja Vaxholmin kunnat ovat päättäneet ottaa uudelleen käyttöön kaupunkinimityksen.
Väestönkehitys
Vuoden 2011 lopussa 28,9 prosenttia läänin väestöstä oli ulkomaalaistaustaisia, joista 21,7 prosenttia oli syntynyt ulkomailla.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan läänissä asui 57 577 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 2,9 prosenttia läänin väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 13,8 prosenttia läänin asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin läänissä asui 82 562 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 5,3 prosenttia läänin väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden läänin asukkaiden mediaaninettotulot olivat 215 075 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa läänin väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Väestö maakunnittain
Tukholman läänissä oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 2 091 473 asukasta, jotka jakaantuivat eri maakuntiin seuraavasti:
Kaikki maakunnat kuuluvat lääniin vain osittain.
Jarega
Jarega (komiksi ja venäjäksi Я́рега) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Uhtan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Malyi Voivož -joen yläjuoksulla 24 kilometriä Uhtasta lounaaseen. Kahden kilometrin päässä taajamasta on Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien Jaregan asema. Asukkaita on 8 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1930-luvulla Jaregan öljyntuotantoalueen yhteyteen. Vuonna 1944 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Simple Dreams
Simple Dreams on yhdysvaltalaisen laulaja Linda Ronstadtin studioalbumi vuodelta 1977. Levyn on julkaissut Elektra/Asylum Records ja sen on tuottanut Peter Asher.
Albumilla esiintyvistä vierailijoista tunnetuimpia on kappaleella ”I Never Will Marry” duetoiva Dolly Parton.
Levyn on äänittänyt ja miksannut Val Garay The Sound Factory -studiossa Los Angelesissa 23. toukokuuta ja 22. heinäkuuta välisenä aikana 1977. Garayn apulaisena on ollut Mark Howlett. Miksaus on tehty Aphex Aural Exciter -systeemillä. Masteroinnin on tehnyt Doug Sax Los Angelesissa The Mastering Labissa.
Kannen graafinen suunnittelija on Kosh ja valokuvat on ottanut Jim Shea.
Kappaleet
Sivu 1
Sivu 2
Musiikkikasetin kansipaperissa ei ole tietoja kappaleiden tekijöistä, mutta "It's So Easy" on tuttu Buddy Hollyn, "Simple Man, Simple Dream" John David Southerin, "Blue Bayou" Roy Orbisonin, "Poor Poor Pitiful Me" Warren Zevonin ja "Tumbling Dice" The Rolling Stonesin tuotannosta. "Old Paint" puolestaan on perinteinen cowboylaulu.
Muusikot
Seuraavat muusikot esiintyvät levy-yhtiönsä suosiollisella luvalla: Mike Auldridge (Flying Fish Records Inc.), Dolly Parton (RCA Records) ja Herb Pedersen (Epic Records).
Kappale-erittely
"It's So Easy"
"Carmelita"
"Simple Man, Simple Dream"
"Sorrow Lives Here"
"I Never Will Marry"
"Blue Bayou"
"Poor Poor Pitiful Me"
"Maybe I’m Right"
"Tumbling Dice"
"Old Paint"
Konsertit
Albumin ilmestymisen aikoihin Linda Ronstadt esiintyi Wolf & Russmillerin järjestämissä konserteissa Fresnon Selland Arenalla 16. syyskuuta 1977 ja kaksi päivää myöhemmin San Diegon Sports Arenalla mukanaan entinen The Eaglesien jäsen Bernie Leadon ja Michael Georgiades Band. Euroopan-kiertue oli suunnitteilla loppuvuodeksi.
Kinoliinihappo
Kinoliinihappo (C7H5NO4) on aromaattinen dikarboksyylihappo, joka sisältää pyridiinirakenteen. Kinoliinihappo on aminohappo tryptofaanin aineenvaihduntatuote.
Biologinen rooli
Kinoliinihappoa muodostuu tryptofaanin hajottamistuotteena osana niin kutsuttua kynureniinireittiä. Reitissä muodostunut α-amino-β-karboksimukonisemialdehydi syklisoituu kinoliinihapoksi. Kinoliinihappo voi reagoida fosforibosyylipyrofosfaatin kanssa kinoliinihappofosforibosyylitransferaasin katalysoimana muodostaen nikotiinihappomononukleotidia, jota eliöt käyttävät NADP+:n synteesissä. Yhdiste voi myös dekarboksyloitua, jolloin muodostuu nikotiinihappoa, jota voidaan niin ikään hyödyntää NADP+:n biosynteesissä.
Aivoissa kinoliinihappoa tuottavat erityisesti makrofagi- ja mikrogliasolut, jotka liittyvät immuunipuolustukseen. Kinoliinihappo on eksitotoksiini eli neuroneille myrkyllinen yhdiste. Yhdiste on NMDA-reseptorien agonisti ja voi tuottaa myös reaktiivisia radikaaleja. Aivojen kinoliinikonsetraatio on normaalista 50–100 nmol/l, mutta se on koholla eräiden sairauksien kuten AIDS:in ja Huntingtonin taudin  yhteydessä.
Kalajärven purolaakso
Kalajärven purolaakso on Pohjois-Espoossa, Espoonjoen latvavesistössä sijaitseva Glimsinjoen vesistön osaan kuuluva paikallisesti arvokas luontokohde.
Ympäristö
Erittäin kirkasvetinen puro on syönyt itselleen jyrkän uoman laakson pohjalle. Yläosan hidasvirtainen luhtainen osuus on karikepohjainen. Sen alapuolelta alkavalla koskiosuudella pohja koostuu pitkälti karkeasta sorasta ja hiekasta, mutta paikoin on myös kivikkoisempia osuuksia. Kivet ovat yleisesti sammalten peittämiä. Purossa on myös kohtuullisesti liekopuuta jonka lisäksi sinne on kertynyt paljon hakkuutähteitä.
Yläjuoksulla ympäröivä metsä on havupuuvaltaista, mutta puron kosteassa lähiympäristössä kasvaa lehtokasvillisuutta, mm. kookkaita tervaleppiä. Laakson pohjalla puronvarren metsä vaihtuu vähitellen lehtipuuvaltaiseksi.
Alue on suojeltu luonnonsuojelulain nojalla, mutta siihen kohdistuu kuormitusta Kalajärvestä ja sitä ympäröivästä asutuksesta.
Kalajärven purolaakson yli kulkee pitkospuureitti, joka alkaa Kalajärventien loppupäästä.
Katso myös
Kalajärvi (järvi Espoossa)
What Makes You Beautiful
”What Makes You Beautiful” on brittiläis-irlantilaisen poikabändin One Directionin esikoissingle heidän ensimmäiseltä studioalbumiltaan Up All Night (2011). Syco Records julkaisi sen 11. syyskuuta 2011 yhtyeen ensimmäisenä singlenä. One Direction nousi kuuluisuuteen sijoituttuaan Britannian X Factorissa kolmannelle sijalle vuonna 2010. Kappaleen ovat sanoittaneet Rami Yacoub, Carl Falk sekä Savan Kotecha ja tuottaneet Yacoub ja Falk.
Kalervo Lindström
Sulo Kalervo Lindström (s. 17. joulukuuta 1933 Kymi) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Luhdikas
Luhdikas on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Luhdikas on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Kalervo Lindström
Päästyään ylioppilaaksi Lindström opiskeli sanomalehtialaa Yhteiskunnallisessa korekeakoulussa Helsingissä. Hän on työskennellyt artikkelitoimittajana, toimitussihteerinä, toimituspäällikkönä ja päätoimittajana.
Luhdikas
Maantietoa
Järvi on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee metsikössä avosuon ympäröimänä. Siihen laskee pohjoisesta metsäoja ja kaakosta Pitkäjärven ja Sahrikkaan yhteinen laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee sen lounaispäästä ja virtaa 1,5 kilometriä ja jatkaa siitä Raattaansuonojana Kyrösjärven Penijoenlahden pohjukkaan. Järven ympärillä on kolme maatilaa peltoineen, mutta järven rannoilla ei ole rakennuksia. Lähimmät tiet, jotka haarautuvat seututielle 276, kulkevat läheisille maatiloille.
Kantei
Kantei on Japanin pääministerin virka-asunto. Se sijaitsee Japanin pääkaupungissa Tokiossa. Kantein nykyinen päärakennus otettiin käyttöön huhtikuussa 2002. Rakennuksessa on yhteensä kuusi kerrosta, joista yksi sijaitsee maanpinnan alapuolella.
Christer Sarlin
Christer Sarlin (s. 1951) on suomalainen Yleisradiossa työskentelevä urheilutoimittaja. Sarlin selostaa Ylellä muun muassa ammuntaa, nyrkkeilyä, pikaluistelua, tennistä ja pöytätennistä. Sarlin aloitti työskentelyn Ylen radiourheilussa vuonna 1982 ja siirtyi television puolelle 1990-luvulla.
Suomen luisteluliitto valitsi hänet vuoden 2015 parhaaksi luistelutoimittajaksi. Sarlin on perehtynyt myös nyrkkeilyn saloihin: hänen toimittajanuransa yksi kohokohdista on Muhammad Alin tapaaminen Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa.
Vuonna 2022 julkaistiin Sarlinin 511-sivuinen tietokirja Mitalisadetta ja mustia silmiä — Suomen nyrkkeilyn olympiahistoria (Docendo).
Uhta (joki)
Uhta on Petšoran vesistöön kuuluvan Ižman sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 199 kilometriä, valuma-alueen laajuus 4 510 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 13 kilometrin päässä joen suusta 48,9 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Timanin selänteeltä. Sen varrella sijaitsee Uhtan kaupunki sekä Vodnyin ja Šudajagin kaupunkimaiset taajamat.
CyberLink PowerCinema
CyberLink PowerCinema on CyberLinkin tuote, joka soittaa mediaa, kuten elokuvia DVD:nä, TV:tä musiikkia ja radiota. PowerCinemasta on julkaistu vähintään 6 versiota. PowerCinema tuotteesta voi ladata 30 päivän ilmaisen kokeilujakson, jonka jälkeen tuotetta ei voi enää käyttää.
Bhutanin sota
Bhutanin sota, tunnetaan myös nimellä Duar-sota, käytiin brittiläisen Intian ja Bhutanin välillä vuosina 1864–1865.
Sota
Iso-Britannia julisti sodan Bhutanille marraskuussa 1864. Bhutanilla ei ollut varsinaista armeijaa, joten sen joukot koostuivat dzong-vartijoista, jotka olivat aseistettu lunttulukoilla, jousilla, nuolilla, miekoilla, puukoilla ja katapulteilla. Jotkut näistä dzong-vartijoista, jotka kantoivat kilpiä ja olivat pukeutuneet rengaspanssareihin, onnistuivat lyömään hyvinvarustettuja brittijoukkoja.
Bhutanin sota kesti vain viisi kuukautta. Huolimatta Bhutanin voittamista taisteluista, päättyi sota Bhutanin häviöön. Sinchulan sopimuksessa Bhutan joutui luovuttamaan alueita Assamista, Bengalista ja Dewangirista. Sinchulan sopimus kesti vuoteen 1910 asti, jolloin osapuolet tekivät Punakhan sopimuksen, joka kesti vuoteen 1947 asti.
Ruotsi kesäolympialaisissa 2004
Ruotsi osallistui Ateenan kesäolympialaisiin 2004 115 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa seitsemän mitalia, joista neljä oli kultaisia, kaksi hopeista ja yksi pronssinen.
Matti Huumo
Matti Valio Huumo (s. 7. syyskuuta 1933 Nurmo) on suomalainen kirjailija.
Huumon esikoisromaani Vainotulet käsittelee hänen omakohtaisiin kokemuksiinsa perustuen maaltapakoa ja maaseudun autioitumista.
Lars Rosenblad
Lars Rosenblad (s. 5. huhtikuuta 1965 Parainen ) on Mantra Communicationsin konsultti. Hänestä tuli valtiotieteiden kandidaatti vuonna 1993 ja valtiotieteiden maisteri vuonna 1994. Hän oli Yleisradio Oyj:n toimittaja vuosina 1988–1994, Svenska social- och kommunalhögskolanin journalistiikan opettaja ja tutkija vuosina 1994–1998, Nya Ålandin päätoimittaja vuosina 1998–2002, toimitusjohtaja ja kustantaja vuosina 2001–2002, Vasabladetin varapäätoimittaja vuosina 2003–2006, vastaava päätoimittaja vuosina 2009–2010 ja HSS Median liiketoiminnan kehitys- ja uusmediapäällikkö vuosina 2007–2009.
Odgers Berndtson
Odgers Berndtson on toiminut Suomessa vuodesta 1990. Odgers Berndtonin kumppaniyrityksiä ovat Pointer Search Finland, joka on perustettu 2018, ja Nordic Interim Finland, joka on perustettu 2013. Pointer Search Finland tarjoaa suorahaku- ja muita rekrytointipalveluita johtotason tehtäviin sekä muihin keskeisiin rooleihin keskisuurissa, ja pienemmissä kasvu- ja start up -yrityksissä. Nordic Interim Finland tarjoaa vuokrajohtajia, jotka auttavat yrityksiä muutoksen, kriisin, täyskäännöksen, liiketoiminnan kasvun tai kansainvälistymisen kanssa.
Laura Robson
Laura Robson (s. 21. tammikuuta 1994 Melbourne, Australia) on englantilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA:n maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 27 heinäkuussa 2013 ja nelinpelissä sijalle 82 maaliskuussa 2014. Robson voitti vuonna 2008 14 vuoden ikäisenä tyttöjen kaksinpeliturnauksen Wimbledonissa. Hän saavutti olympiahopeaa sekanelinpelissä Lontoossa 2012 yhdessä Andy Murrayn kanssa.
Robson on pelannut jokaisen neljän Grand Slam -turnauksen pääsarjassa kaksinpeliä. Parhaimmillaan hän on selviytynyt niissä neljännelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2012 ja Wimbledonissa 2013. Vuonna 2012 hän pääsi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen loppuotteluun Kantonissa.
Nuoruus ja junioriura
Robson syntyi 21. tammikuuta 1994 Melbournessa, Australiassa, kolmantena lapsena vanhemmilleen, Andrew'lle sekä Kathylle. Hänen vanhempansa ovat australialaisia. 18 kuukauden ikäisenä Robson ja hänen perheensä muuttivat Singaporeen, ja kuuden vuoden ikäisenä Britanniaan. Seitsemänvuotiaana hän aloitti opiskelemisen Suttonin tennisakatemiassa. 10-vuotiaana hän allekirjoitti sopimuksen rahastoyhtiö Octagonin kanssa, ja vuotta myöhemmin Adidasin , sekä Wilson Sporting Goods -yhtiön kanssa. Työskenneltyään useiden eri valmentajien, mukaan lukien Britannian tennisliiton johtajan, Carl Maesin kanssa, hän valitsi valmentajakseen Martijn Bokin vuonna 2007. Bok sanoi myöhemmin, että vaikka Robsonilla "oli ongelmia hallita tunteitaan", hän "näki heti...paljon potentiaalia Laurassa." Robson aloitti myös harjoittelemisen National Tennis Centressä Bokin, Maesin ja Nigel Searsin ohjauksessa, ottaen samalla oppitunteja kotonaan.
Robsonin ensimmäinen turnaus junioreiden ITF-kiertueella oli toukokuussa 2007 pelattu Värnamon turnaus Ruotsissa, jossa hän selviytyi karsintojen kautta aina puolivälieriin saakka. Saman vuoden aikana hän selviytyi kahdessa ITF-turnauksessa loppuotteluun, ja otti ensimmäisen turnausvoittonsa lokakuussa. Vuoden 2008 ensimmäisellä puoliskolla Robson pääsi loppuotteluun kolmessa eri turnauksessa, mutta putosi myös ennen kolmatta kierrosta kolmessa peräkkäisessä turnauksessa.
Robson osallistui vuonna 2008 ensimmäistä kertaa junioreiden Grand Slam -turnaukseen Wimbledonissa. Sijoittamaton Robson voitti toisella kierroksella ykköseksi sijoitetun Melanie Oudinin. ja loppuottelussa Noppawan Lertcheewakarnin. Robsonista tuli tyttöjen turnauksen nuorin voittaja sitten vuoden 1994, jolloin Martina Hingis voitti turnauksen. Edellisen kerran brittiläinen tennispelaaja voitti tyttöjen turnauksen vuonna 1984, jolloin Annabel Croft saavutti mestaruuden.
Tauon jälkeen Robson palasi kentille joulukuussa, häviten kuitenkin toisen kierroksen ottelunsa. Kauden päättäneessä Orange Bowl -turnauksessa hän joutui luovuttamaan kolmannella kierroksella vatsan rasitusvamman vuoksi. Vuoden lopussa hän oli ehdolla BBC:n valitsemaksi vuoden nuoreksi urheilijaksi.
Palauduttuaan vammastaan Robson pelasi Australian avointen tyttöjen turnauksessa, jossa hän oli viidenneksi sijoitettu. Välierissä hän kohtasi edellisen vuoden Wimbledonin loppuottelun uusinnassa Noppawan Lertcheewakarnin. Robson voitti ottelun ja selviytyi loppuotteluun, jossa hän hävisi Ksenija Pervakille. Turnauksen jälkeen Robson aloitti harjoittelemisen Gil Reyesin, Andre Agassin entisen valmentajan kanssa. Vuoden 2009 Ranskan avointen tyttöjen turnauksessa Robson oli ykköseksi sijoitettu noustuaan maailmanlistan ykköseksi aikaisemmin samana vuonna. Hän kuitenkin hävisi toisella kierroksella Sandra Zaniewskalle luvuin 6–7, 6–1, 3–6. Myös Wimbledonissa 2009 Robson hävisi toisella kierroksella, tällä kertaa Quirine Lemoinelle. Yhdysvaltain avoimissa Robson hävisi välierissä Jana Buchinalle.
Vuonna 2010 Robson hävisi Australian avointen tyttöjen kaksinpelifinaalissa Karolína Plíškoválle. Wimbledonissa Robson hävisi välierissä Sachie Ishizulle.
Ammattilaisura
left|thumb|180px|Robson Wimbledonissa 2008, jossa hän voitti tyttöjen turnauksen.
WTA-debyytti ja ensimmäiset Grand Slam -turnaukset (2008–2009)
Robson teki ammattilaisdebyyttinsä syyskuussa 2008 10 000 dollarin ITF-turnauksessa Limogesissa, Ranskassa. Hän joutui luovuttamaan toisen kierroksen ottelussaan olkapäävamman vuoksi. Seuraavalla viikolla hän pelasi Shrewsburyn ITF-turnauksessa, jonne hän pääsi mukaan villillä kortilla. Turnauksessa hän selviytyi välieriin asti, jossa hän hävisi maailmanlistan sijalla 105 olleelle Maret Anille. WTA-kiertueella Robson teki debyyttinsä Luxemburgissa lokakuussa, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 42 olleelle Iveta Benešoválle luvuin 6–1, 2–6, 3–6. Marraskuussa Robson otti ensimmäisen ITF-turnausvoittonsa, kun hän päihitti Sunderlandin turnauksen loppuottelussa Samantha Vickersin.
Ensimmäinen WTA-otteluvoitto (2010)
Kauden alussa Robson pelasi Hopman Cupissa yhdessä Andy Murrayn kanssa. He selviytyivät turnauksen loppuotteluun, jossa Robson voitti María José Martínez Sánchezin, mutta Murray hävisi Tommy Robredolle. Espanja voitti turnauksen kukistettuaan brittiläiset sekanelinpelissä. Seuraavaksi Robson osallistui Australian avointen karsintoihin, joissa hän putosi toisella kierroksella. Australian avointen nelinpelissä Robson pelasi Sally Peersin kanssa. He pääsivät puolivälieriin asti, jossa Marija Kirilenko ja Agnieszka Radwańska olivat parempia. Kesäkuussa Robson otti uransa ensimmäisen otteluvoiton WTA-turnauksessa, kun hän voitti Birminghamin turnauksen ensimmäisellä kierroksella Stefanie Vögelen hänen luovutettua toisessa erässä. Toisella kierroksella Robson hävisi kolmanneksi sijoitetulle Yanina Wickmayerille suoraan kahdessa erässä. Wimbledonissa Robson hävisi ensimmäisellä kierroksella neljänneksi sijoitetulle Jelena Jankovićille luvuin 3–6, 6–7(5). Yhdysvaltain avoimissa Robson putosi karsinnoissa hävittyään kolmannen ottelunsa.
Syyskuussa Robson selviytyi karsintojen kautta Tokion WTA-turnauksen pääsarjaan, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Gréta Arnille. Kauden viimeisessä turnauksessaan, Osakan WTA-turnauksessa, Robson selviytyi karsintojen kautta pääsarjaan, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Kimiko Date Krummille. 21. syyskuuta 2010 Robson lopetti yhteistyön valmentajansa, Martijn Bokin kanssa, koska Bokilla ei ollut tarpeeksi aikaa kiertää turnauksia Robsonin kanssa.
Toiselle kierrokselle Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa (2011)
Robsonin uudeksi valmentajaksi tuli ranskalainen Patrick Mouratoglou. Tammikuussa Hopman Cupissa itseään loukannut Robson teki paluun kentille maaliskuussa. Hän kuitenkin luovutti ottelunsa heti ensimmäisessä turnauksessaan paluunsa jälkeen, ja palasi kentille uudestaan huhtikuun lopulla. Toukokuussa Robson selviytyi välieriin Indian Harbour Beachin ITF-turnauksessa, jossa hän hävisi ykköseksi sijoitetulle Alison Riskelle. Robson ja valmentaja Mouratoglou lopettivat yhteistyönsä vain neljä päivää ennen Wimbledonin alkua. Villin kortin Wimbledoniin saanut Robson voitti ensimmäisellä kierroksella Angelique Kerberin kolmieräisessä ottelussa. Toisella kierroksella hän hävisi Marija Šarapovalle luvuin 6–7, 3–6. Wimbledonin jälkeen Robson pääsi loppuotteluun Wokingin ITF-turnauksessa, jossa hän joutui luovuttamaan toisen erän alussa vasemman käsivarren kipeydyttyä.
Robson Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2010.|thumb|right|250px Robson pääsi karsintojen kautta Yhdysvaltain avointen pääsarjaan, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Ayumi Moritan, joka luovutti toisessa erässä. Robson voitti ensimmäisen erän 7–6(5). Toisella kierroksella Robson hävisi Anabel Medina Garriguesille 2–6, 3–6. Hänen seuraava turnauksensa oli Tokion WTA-turnaus syyskuun lopulla, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Alexandra Dulgherun. Toisella kierroksella Robson hävisi Ana Ivanovićille luvuin 5–7, 4–6.
Grand Slam -turnausten pääsarjoihin ja olympiahopeaa (2012)
Robson selvitti tiensä Australian avointen pääsarjaan voitettuaan kaikki karsintaottelunsa. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Jelena Jankovićille. Hän teki Fed Cup -debyyttinsä helmikuussa, voittaen kaikki kolme pelaamaansa nelinpeliä Heather Watsonin kanssa. Ranskan avoimiin Robson joutui karsimaan, ja hävisi viimeisen karsintaottelunsa. Hän pääsi kuitenkin lucky loserina mukaan pääsarjaan, kun Silvia Soler Espinosa loukkaantui harjoituksissa. Robson hävisi pääsarjan ensimmäisellä kierroksella 29:nneksi sijoitetulle Anabel Medina Garriguesille. Wimbledonissa Robson hävisi avauskierroksella Francesca Schiavonelle luvuin 6–2, 4–6, 4–6. Heinäkuussa Robson pääsi välieriin Palermon turnauksessa voitettuaan muun muassa toisella kierroksella toiseksi sijoitetun Roberta Vincin. Välierässä hän hävisi lopulta Barbora Záhlavová-Strýcoválle.
Robson pääsi mukaan Lontoon olympialaisten kaksinpeliin, kun Petra Martić vetäytyi turnauksesta loukkaantumisen vuoksi. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 22 olleen Lucie Šafářován suoraan kahdessa erässä. Toisella kierroksella hän hävisi tiukassa taistossa maailmanlistan kolmoselle, Marija Šarapovalle. Robson pelasi nelinpelissä Heather Watsonin kanssa. He hävisivät ensimmäisellä kierroksella Angelique Kerberille ja Sabine Lisickille. Robson pääsi villillä kortilla mukaan olympiaturnauksen sekanelinpeliin yhdessä Andy Murrayn kanssa. Kaikki heidän pelinsä venyivät kolmanteen erään, ja ratkaisevaan match-tiebreakiin. He selvittivät tiensä loppuotteluun, jossa he hävisivät valkovenäläisille Viktoryja Azarenkalle ja Maks Mirnylle luvuin 6–2, 3–6, [8–10]. Olympialaisten jälkeen Željko Krajan alkoi valmentaa Robsonia.
Robson pääsi suoraan mukaan Yhdysvaltain avointen pääsarjaan. Hän voitti turnauksen ensimmäisellä kierroksella Samantha Crawfordin 6–3, 7–6(6). Toisella kierroksella Robson voitti kolminkertaisen Yhdysvaltain avointen voittajan, Kim Clijstersin luvuin 7–6(4), 7–6(5). Tämä jäi Clijstersin uran viimeiseksi kaksinpeliotteluksi. Kolmannella kierroksella Robson yllätti turnauksen suosikkeihin kuuluneen Li Nan. Hänestä tuli Samantha Smithin ja vuoden 1998 jälkeen ensimmäinen brittiläisnainen, joka on selviytynyt Grand Slam -turnauksessa 16 parhaan joukkoon. Neljännellä kierroksella hän hävisi Samantha Stosurille 4–6, 4–6 pelastaen kahdeksan ottelupalloa. Seuraavaksi Robson pelasi sijoittamattomana Guangzhou International Women’s Openissa, jossa hän voitti toisella kierroksella toiseksi sijoitetun Zheng Jien ja puolivälierissä seitsemänneksi sijoitetun Peng Shuain. Välierissä hän voitti kolmanneksi sijoitetun Sorana Cîrstean, ja selviytyi ensimmäistä kertaa urallaan WTA-turnauksen loppuotteluun. Viimeksi brittiläisnainen pääsi loppuotteluun vuonna 1990. Loppuottelussa Robson hävisi kuitenkin taiwanilaiselle Hsieh Su-weille kolmessa erässä luvuin 3–6, 7–5, 4–6. Robson johti kolmatta erää 3–0.
Lokakuussa Robson pelasi HP Openissa Osakassa, jossa hän hävisi puolivälierissä Chang Kai-Chenille luvuin 4–6, 6–3, 6–7(4). Hän päätti kautensa tähän turnaukseen, ja aloitti harjoittelemisen kohti uutta kautta. Kauden jälkeen Robson palkittiin WTA-kiertueen vuoden tulokkaana.
Wimbledonin neljännelle kierrokselle (2013)
Robson aloitti kauden 2013 Shenzhenin ja Hobartin turnauksilla. Australian avoimissa Robson eteni kolmannelle kierrokselle voitettuaan Melanie Oudinin ja toisella kierroksella Wimbledonin voittajan, toisen vasenkätisen pelaajan, Petra Kvitován yli kolme tuntia kestäneessä ottelussa. Kolmannella kierroksella hän hävisi Sloane Stephensille suoraan kahdessa erässä. Helmi-maaliskuussa Robson hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa Dohassa, Dubaissa ja Indian Wellsissä. Miamissa hän pääsi toiselle kierrokselle voitettuaan Camila Giorgin. Huhtikuussa pelatussa Charlestonin turnauksessa Robson hävisi toisella kierroksella Eugenie Bouchardille. Katowicessa ja Oeirasissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella. Toukokuun alussa Robson lopetti yhteistyön valmentajansa, Željko Krajanin kanssa. Robson pääsi kolmannelle kierrokselle Madridin turnauksessa voitettuaan Magdaléna Rybárikován ja maailmanlistan sijalla neljä olleen Agnieszka Radwańskan. Kolmannella kierroksella hän hävisi Ana Ivanovićille kolmieräisen ottelun. Rooman turnauksessa Robson voitti Venus Williamsin, mutta hävisi toisella kierroksella Serena Williamsille.
thumb|right|200px|Robson Australian avoimissa 2013. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Robson hävisi harjoituskaverilleen, Caroline Wozniackille. Ranskan avointen jälkeen hän aloitti yhteistyön uuden valmentajansa, Miles Maclaganin kanssa, joka on aiemmin valmentanut muun muassa Andy Murrayta. Birminghamin ruohokenttäturnauksessa Robson hävisi ensimmäisellä kierroksella ja Eastbournessa toisella kierroksella. Wimbledonissa Robson eteni neljännelle kierrokselle voitettuaan muun muassa kymmenenneksi sijoitetun Marija Kirilenkon. Neljännellä kierroksella hän hävisi virolaiselle Kaia Kanepille kahdessa erässä – molemmat tie breakissa. Heinä-elokuun vaihteessa Robson pelasi Carlsbadin turnauksessa, jossa hän hävisi toisella kierroksella Petra Kvitoválle. Elokuussa hän jätti Kanadan avoimet, Cincinnatin turnauksen sekä New Havenin turnauksen väliin rannevamman vuoksi. Hän palasi kentille Yhdysvaltain avoimiin, missä hän pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Lourdes Domínguez Linon ja Caroline Garcian. Kolmannella kierroksella hän hävisi Li Nalle. Syyskuussa pelatussa Kantonin turnauksessa Robson saavutti kauden ensimmäisen puolivälieräpaikkansa. Puolivälierässään hän hävisi Zheng Jielle kolmessa erässä. Robsonin kausi päättyi lokakuussa pelatun Osakan turnauksen ensimmäiseen kierrokseen, jossa hän hävisi Kimiko Date-Krummille.
Pelityyli
Vasemmalla kädellä pelaavan Robsonin vahvuuksiin kuuluvat kova syöttö sekä kämmenlyönti. Tennispelaaja Ana Ivanović sanoi vuonna 2008 Robsonilla olevan potentiaalia ja kertoi hänen lyövän palloa todella kovaa. Entisen tennispelaajan, Samantha Smithin mukaan Robsonilla ei ole ollenkaan heikkouksia. Serena Williamsin mukaan Robson pelaa hyvin joka osa-alueella. Hän on kehunut myös Robsonin nopeutta, kovaa syöttöä ja lyöntien voimakkuutta.
Yksityiselämä
Robsonin vanhemmat asuvat Kreikassa. Hänen isänsä työskentelee öljy-yhtiössä, ja hänen äitinsä on entinen ammattilaiskoripalloilija. Laura on nuorin kolmesta sisaruksesta, joista Emily toimii arkkitehtina Uudessa-Seelannissa, ja Nicholas opiskelee kemiaa Durhamissa. Nick osallistui myös uinnin olympiakarsintoihin. Hänen isoisän isänsä ja setänsä olivat molemmat jalkapalloilijoita, ja myös hänen serkkunsa ovat urheilijoita. Hänellä on sekä Australian että Britannian kansalaisuus, jälkimmäisen hän sai helmikuussa 2008. Robson opiskeli tennisharjoitusten ohessa kotonaan ottaen oppitunteja Oxford Home Schoolingin kautta.
Menestys Grand Slam -turnauksissa
Robson kesäolympialaisissa Lontoossa vuonna 2012.|thumb|right|200px
Soile Isokoski
Soile Marja Isokoski (s. 14. helmikuuta 1957 Posio) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän on arvostetuimpia äänialansa edustajia kansainvälisillä konsertti- ja oopperalavoilla.
Ura
Isokoski opiskeli Sibelius-Akatemian Kuopion osastossa. Hän valmistui 1984 laulunopettajaksi ja suoritti lauludiplomin laulutaiteen lehtorin Seija Mikkosen johdolla. Samana vuonna hän suoritti kirkkomusiikkiosastolla kanttori-urkurin tutkinnon. Isokoski opiskeli laulua myös lehtori Gunni Granbergin ja Malmön musiikkikorkeakoulun professorin Dorothy Irvingin johdolla. Uransa hän aloitti kirkkomuusikkona, Ruukin Paavolan seurakunnan kanttorina 1985–1987. Ensikonserttinsa hän piti Sibelius-Akatemiassa Helsingissä 1986. Hänen oopperadebyyttinsä oli Suomen Kansallisoopperassa La Bohèmen Miminä 1987, ja sitä seurasivat Figaron häiden kreivitär ja Così fan tutten Fiordiligi.
Isokoski oli Suomen Kansallisoopperan solistilaulaja vuosina 1987–1994. Hän on esiintynyt kaikissa Euroopan suurissa oopperataloissa, kuten Wienin valtionooppera, Lontoon Royal Opera House, Pariisin Théâtre du Châtelet ja Opéra Bastille, Milanon La Scala, Berliinin valtionooppera (Staatsoper Unter den Linden), Deutsche Oper Berlin, Baijerin valtionooppera Münchenissä, Hampurin valtionooppera, Dresdenin Semperoper ja Kölnin ooppera. Isokosken ensiesiintyminen New Yorkin Metropolitan-oopperassa oli vuonna 2002 Figaron häiden kreivittärenä. Kesällä 2007 hän esiintyi Ruusuritarin marsalkattarena San Franciscon oopperassa. Los Angelesin oopperassa hän debytoi marraskuussa 2010 Lohengrinin Elsan osassa. Wienin valtionoopperassa Isokoski on laulanut 16 eri roolia. Hänen ensimmäinen roolinsa siellä oli Taikahuilun Pamina vuonna 1993. Lopullisena läpimurtoroolinaan Isokoski pitää siellä vuonna 1995 laulamaansa Taika-ampujan Agathea. Vuonna 2008 Isokoskelle myönnettiin Wienin valtionoopperan kamarilaulajattaren arvonimi. Valtionoopperan pääjohtaja Ioan Holender korosti juhlapuheessaan, että arvonimeen ei riitä pelkästään pitkä yhteistyö, vaan laulajan tulee olla myös "yleisön, ei vain talon lemmikki". Wienin valtionoopperan 140. syntymäpäivän juhlanäytöksessä toukokuussa 2009 Isokoski lauloi Don Giovanni -oopperan Donna Elviran osan, jonka hän on laulanut siellä vuosina 1994–2009 20 kertaa.
Laulettuaan menestyksekkäästi syksyllä 2014 Wienin valtionoopperassa Ariadne Naxoksella -oopperan nimiroolin ja Ruusuritarin marsalkattaren roolin  Isokoski kertoi lopettavansa oopperauransa mutta jatkavansa opettamisen ohella liedlaulajana ja orkestereiden solistina. Ariadnen prokuktio on julkaistu vuonna 2020 dvd-levynä ja vuonna 2021 cd-levynä.
Isokoski on esiintynyt myös monilla musiikki- ja oopperajuhlilla, kuten Salzburgin musiikkijuhlilla (Salzburger Festspiele), Lontoon  Proms-festivaaleilla, Edinburghin, Luzernin, Orangen, Tanglewoodin, Ravinian ja Glyndebournen festivaaleilla sekä Savonlinnan Oopperajuhlilla. Isokoski on laulanut oopperarooleja suomeksi, saksaksi, englanniksi, ranskaksi, italiaksi, venäjäksi ja tšekiksi.
Isokoski on esiintynyt monien maineikkaiden kapellimestarien kanssa, kuten Jukka-Pekka Saraste, Esa-Pekka Salonen, Osmo Vänskä, Leif Segerstam, Sakari Oramo, Seiji Ozawa, John Eliot Gardiner, Sir Colin Davis, Zubin Mehta, Daniel Barenboim, Sir Simon Rattle, Bernard Haitink, Riccardo Muti, Claudio Abbado, Valeri Gergijev, Daniele Gatti, Vladimir Ashkenazy, James Levine, Pierre Boulez ja Christoph von Dohnányi.
Isokosken konserttiohjelmisto on monipuolinen, ja siihen sisältyy myös harvoin esitettäviä teoksia, kuten Paul Hindemithin Das Marienleben kokonaisuudessaan. Hän on konsertoinut pianisti Marita Viitasalon kanssa laajasti ympäri maailmaa. Haastatteluissa hän on sanonut, että juuri lied on hänen ominta aluettaan. Liedin pyhäköksi kutsutussa Lontoon Wigmore Hallissa Isokoski esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1992. 2000-luvulla hän on kuulunut vakituisiin vierailijoihin siellä. Vuonna 2006 pidetty konsertti on julkaistu Wigmore Hallin omalla levymerkillä. Wienin Musikvereinissa ja Konzerthausissa Isokoski on pitänyt useita konsertteja   Hän on konsertoinut myös Amsterdamin Concertgebouwssa ja New Yorkin Carnegie Hallissa. Lokakuussa 2011 Isokoski piti Helsingin Musiikkitalon ensimmäisen resitaalin.
Isokoski on levyttänyt paljon ja saanut arvostettuja palkintoja levytyksistään. Pianisti Marita Viitasalon kanssa hän on levyttänyt pohjoismaisten säveltäjien sekä Schubertin, Schumannin, Richard Straussin ja Bergin musiikkia. He ovat levyttäneet myös Wolfin Italialaisen laulukirjan yhdessä baritoni Bo Skovhusin kanssa. Suomalaisia hengellisiä lauluja Isokoski on levyttänyt Helsingin kaupunginorkesterin kanssa sekä virsiä Marita Viitasalon säestyksellä. Isokoski on levyttänyt Helsingin kaupunginorkesterin kanssa myös ranskalaista laulutaidetta. Lisäksi on monia ooppera- ja oratoriolevytyksiä ja kultalevyn 2006 tuonut Jouluyö, juhlayö yhdessä Ylioppilaskunnan Laulajien kanssa. Isokoski osallistui vuosina 2002–2004 Ylen suureen hankkeeseen, jossa nauhoitettiin kaikki vuoden 1986 virsikirjan virret.
Vuonna 2002 Isokoski sai ensimmäisenä suomalaisena laulajana Gramophone Editor’s Choice Award -palkinnon Straussin Vier letzte Lieder -sarjan levytyksestä Berliinin radio-orkesterin kanssa. Janne-palkinnon hän sai samasta levytyksestä 2002. Vuonna 2006 ilmestynyt Sibelius: Luonnotar Orchestral Songs  voitti 2007  MIDEM Classical Award -palkinnon ja BBC Music Magazinen Vuoden levy 2007 -palkinnon. Syksyllä 2009 ilmestyneestä Hindemithin Das Marienleben -teoksen levytyksestä Isokoski on saanut huippuarvostelut.
Helsingin Musiikkitalon avajaiskonserteissa 31. elokuuta – 2. syyskuuta 2011 Isokoski lauloi Sibeliuksen lauluja John Storgårdsin johtaman Helsingin kaupunginorkesterin solistina.
Isokoski toimii myös opettajana. Hän pitää mestarikursseja kotimaassa ja ulkomailla. Kesäkuussa 2014 Isokoski kutsuttiin Oulun ammattikorkeakoulun uuteen musiikin lehtorin virkaan. Hän keskittyy erityisesti klassisen laulun sekä lied- ja oopperataiteen opetukseen. Isokoski on myös kutsuttu vierailevaksi professoriksi Taideyliopiston Sibelius-Akatemiaan lukuvuodeksi 2015–2016. Taideneuvosto valitsi hänet valtion musiikkitoimikuntaan kaudeksi 2015–2016. Isokoski toimii myös laulukilpailujen tuomaristossa. Hän oli Cardiff Singer of the World 2015 -laulukilpailun sekä varsinaisen Main Prize että Song Prize -tuomariston jäsen.
Kadunnimi
Kadunnimi on taajama-alueella sijaitsevan tien, kadun, polun tai muun väylän nimi. Termiä voidaan käyttää myös laajemmin tarkoittamaan mitä tahansa kaavanimeä eli asemakaavassa tai muussa vastaavassa kaavoituksessa nimettyä kohdetta, kuten puistoa tai aukiota. Kadunnimiä ja muita kaavanimiä käytetään yleensä osana kiinteistöjen osoitteita. Nimet merkitään maastoon tavallisesti katukilvillä. Kadunnimiä voidaan vaihtaa, mutta nimen ja osoitteiden muuttaminen voi hankaloittaa kadun varrella asuvien tai asioivien ihmisten elämää.
Nimet ja osoitteet
Suuressa osassa maailmaa kadunnimet ovat tärkeitä katujen varrella sijaitsevien kiinteistöjen osoitteiden muodostamisessa. Tyypillinen katuosoite koostuu kadunnimestä ja kiinteistön yksilöivästä numerosta sekä mahdollisesta tarkemmasta kiinteistön osan tai asunnon tunnisteesta. Osoitteita voidaan kuitenkin määrittää toisinkin. Esimerkiksi Japanissa kaduilla ei yleensä ole nimiä; sen sijaan kortteleilla on tunnisteet, joista kiinteistöjen osoitteet muodostetaan.
Nimistön suunnittelu
Vanhojen kaupunkien kaduille on usein muodostunut perinteisiä nimiä ilman erillistä suunnitteluprosessia. Uusia katuja kaavoitettaessa niille suunnitellaan yleensä nimet. Maailmalla yleinen tapa nimetä säännöllisen ruutukaavan kadut on yksinkertaisesti numeroida ne. Toinen tyypillinen tapa on nimetä uuden alueen kadut jonkin tietyn teeman mukaan. Katuja voidaan nimetä myös jonkin henkilön tai tapahtuman kunniaksi.
Nimistösuunnittelun politiikkaa
Kadunnimien valinnalla voi olla monenlaisia poliittisia motiiveja. Kadunnimessä käytetyt kielet voivat olla itsessään kielipoliittisia kannanottoja, ja erityisesti henkilöiden mukaan annetuilla kadunnimillä voi olla poliittisia motiiveja. Kadunnimi voidaan myös vaihtaa poliittisista syistä. Esimerkiksi Yhdysvalloissa Kalifornian San Franciscossa eräs kuja nimettiin 1980-luvulla puolalaisen vallankumousjohtajan Lech Wałęsan mukaan Lech Walesa Streetiksi, mutta vuonna 2014 nimeksi vaihdettiin Dr. Tom Waddell Place paikallisen aktivistin Tom Waddellin kunniaksi sen jälkeen kun Lech Wałęsan seksuaalivähemmistöjen vastaisista lausunnoista nousi kohua, ja San Franciscon valtuusto katsoi ettei Wałęsan kunnioittaminen enää sopinut kaupungin arvoihin.
Nimen vaikutus kadun kehitykseen
Yhdysvalloissa on jonkin verran tutkittu kadunnimen vaikutusta kadulla sijaitseviin kiinteistöihin ja alueen talouteen. Vuonna 2007 julkaistussa tutkimuksessa tutkittiin Martin Luther King Juniorin mukaan nimettyjä katuja, joita on Yhdysvalloissa yli 700 kaupungissa. Tutkimuksessa todettiin kansalaisoikeusaktivistin nimen houkuttelevan kadulle julkisen hallinnon virastoja ja kirkkoja, mutta toisaalta antavan alueelle riippumatta sen todellisesta väestörakenteesta tietynlaisen afroamerikkalaisen alueen maineen, joka yhdysvaltalaisessa valtavirtakulttuurissa usein yhdistetään korkeaan rikollisuuteen.
Tracedawn (albumi)
Tracedawn on suomalaisen metalliyhtye Tracedawnin ensimmäinen studioalbumi. Sen on miksannut Mikko Karmila ja masteroinut Mika Jussila. Kappaleesta ”Without Walls” on tehty myös musiikkivideo.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 29.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tracedawn.
Teleutit
Teleutit ovat Venäjällä Kemerovon alueella, Altain aluepiirissä ja Altain tasavallassa asuva kansanryhmä, joka puhuu altain kielen etelämurteisiin kuuluvaa teleutia. Neuvostoaikana teleuteja pidettiin altailaisina. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Teleutit asuvat etupäässä Kemerovon alueen Belovon, Gurjevskin ja Novokuznetskin piireissä. Pieniä ryhmiä on Altain aluepiirin Zarinskin ja Kytmanovon piireissä sekä Altain tasavallan Šebalinon piirissä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 2 650 teleutia ja 1 900 teleutin puhujaa, heistä lähes kaikki Kemerovon alueella. 99,8 % teleuteista puhuu venäjää. Kemerovon alueen teleuteista 67,8 % osaa teleutin kieltä.