cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valérien Ismaël
Ura pelaajana
Ismaël pelasi Ranskan nuorisomaajoukkueissa, muttei edustanut aikuisten tasolla mitään maajoukkuetta. Hän olisi voinut Ranskan lisäksi pelata Togon paidassa, sillä hänen isänsä on togolainen.
Ismaëlin uran loppua varjosti 14. elokuuta 2006 harjoituksissa sattunut säärimurtuma, joka piti hänet sivussa pelikentiltä vuoden 2007 kevääseen saakka. Ismaël lopetti ammattilaisuransa Hannoverissa vuonna 2009.
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Ismaël toimi Hannover 96:n organisaatiossa urheilutoimenjohtajana kesästä 2009 lähtien. Marraskuussa 2011 hän debytoi valmentajana Hannoverin II-joukkueessa. Hän valmensi joukkuetta kesään 2013 saakka, kunnes siirtyi VfL Wolfsburgin U23-joukkueen päävalmentajaksi. Ismaël johdatti joukkueen Regionalliga Nordin voittoon.
Kesäkuun alussa 2014 Ismaëlista tuli 2. Bundesliigaan pudonneen FC Nürnbergin päävalmentaja. Seura pelasi Ismaëlin alaisuudessa alle odotusten ja hän sai potkut tehtävistään jo marraskuussa 2014. Kesällä 2015 Ismaël palasi VfL Wolfsburgin U23-joukkueen päävalmentajaksi. Ismaëlin johdolla Wolfsburg voitti Regionalliga Nordin mestaruuden kauden 2015/16 päätteeksi.
Lokakuussa 2016 Ismaël nousi Wolfsburgin edustusjoukkueen päävalmentajaksi Dieter Heckingin saatua potkut tehtävistään. Ismaëlin väliaikaista sopimusta jatkettiin marraskuun alussa kahdella vuodella. Ismaëlin alun hyvä noste ei kuitenkaan kantanut pitkälle, eikä Wolfsburg onnistunut nousemaan hänen johdollaan pois putoamiskurimuksesta. Seura voitti hänen alaisuudessaan vain kuusi pelaamistaan 17 ottelusta. Seura erotti Ismaëlin helmikuun lopussa 2017.
Lokakuussa 2020 Ismaëlista tuli Englannin Mestaruussarjan Barnsleyn päävalmentaja. Hän luotsasi Barnsleyn Mestaruussarjan nousukarsintoihin, joissa joukkue kuitenkin kärsi tappion Swansea Citylle yhteismaalein 2–1. Kauden jälkeen Ismaël jätti Barnsleyn ja siirtyi Mestaruussarjaan pudonneen West Bromwichin päävalmentajaksi.
Ismaëlin johdolla West Bromwich aloitti kauden 2021/22 vahvasti ja pelasi 10 ensimmäistä otteluaan tappioitta. Vuodenvaihteen jälkeen tulokset heikentyivät ja kun seura voitti vain yhden tammikuussa pelaamistaan viidestä ottelusta, päätyi seurajohto erottamaan Ismaëlin helmikuun alussa 2022.
Maaliskuussa 2022 Ismaëlista tuli Turkin Superliigan Beşiktaşin päävalmentaja. Heikkojen tulosten vuoksi seura purki hänen sopimuksensa lokakuun lopulla 2022.
Toukokuussa 2023 Ismaël palasi Englantiin, kun hänestä tuli Mestaruussarjan Watfordin päävalmentaja.
Albert Lindfors
Forssassa lapsuutensa ja myöhemmän aikuisikänsä asunut lasimestarin poika Lindfors opiskeli Tukholman teollisuuskoulussa. Kesken opintojen hän matkusti pariksi vuodeksi Keski-Eurooppaan ja Italian opiskelemaan ja työhön. Hän palasi Ruotsiin 1886 ja suoritti piirustuksenopettajan tutkinnon. Sen jälkeen hän opiskeli Tukholmassa Kuninkaallisessa taideakatemiassa ja sai opinnot suoritetuksi 1889. Suomen palattuaan hän toimi Suomen taiteilijaseuran hallituksen jäsenenä ja intendenttinä ja aloitti opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa. Hän teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan, ja hänen töitään oli näytteillä Pariisin Salongissa. Palattuaan Suomeen hän asettui vuosisadan vaihteessa asumaan Forssaan, jonne hän perusti 1906 elokuvateatterin, Suomen ensimmäisen maaseututeatterin. Teatteri otettiin vuosikymmenten jälkeen 2000-luvulla entistettynä jälleen elokuvateatterikäyttöön nimellä Forssan elävienkuvien teatteri.
Lindfors on suunnitellut Forssan vanhan siunauskappelin lasimaalaukset. Helsingissä Pyhän Sydämen kappelissa on hänen maalaamansa Kristus-maalaus.
Evoluutioteorian historia
Evoluutioteorian historia on melko pitkä, sillä jo eräät antiikin filosofit arvelivat, että eläimet ovat saattaneet muuttua ajan myötä. Antiikin aikana pohdinnat evoluutiosta jäivät kuitenkin vain ajatuksen asteelle. Euroopassa antiikin ajan pohdinnat jäivät pitkäksi aikaa varjoon Rooman valtakunnan luhistuttua, mutta esimerkiksi jatkuivat islamilaisessa maailmassa, josta latinankielisiä käännöksiä lopulta ilmaantui myös Eurooppaan. Ajan henki oli Euroopassa pitkään epäsuotuisa, sillä kristinuskon Raamattu oli suurin auktoriteetti huomattavankin pitkään, eikä evoluutioajatuksia voitu hyväksyä saati sitten edes pohdittu.
Teoriat ennen Darwinia
Nykyaikainen evoluutioajattelu sai alkunsa 1700- ja 1800-luvuilla. Ensimmäisiä uuden ajan ajattelijoita ja tutkijoita olivat 1700-luvun ranskalaiset valistuksen ajan filosofit. Valistuksen aika merkitsi läpimurtoa tieteen ja tutkimuksen saralla. Evoluutiosta kirjoitti ja keskusteli esimerkiksi aikakautensa tunnetuin biologi Georges Buffon. Buffonin edistykselliset ajatukset torjui erityisesti teologinen tiedekunta, ja hän joutui peruuttamaan kehitykseen viittaavat kannanottonsa.
Charles Darwinin isoisä, lääketieteen tohtori Erasmus Darwin oli 1700-luvun jälkipuoliskolla arvostettu tutkija Englannin tiedeyhteisöissä. Hän sai vuonna 1767 suuren määrän Englannin kanavaverkoston tunnelista kaivettuja fossiileita tutkittavakseen. Monet fossiileista muistuttivat nykyisiä eläimiä, mutta olivat kuitenkin eri lajia. Hänelle syntyi ajatus, että eläinten on täytynyt kehittyä vähitellen. Hän jatkoi ajatustaan loogisesti pidemmälle päätyi johtopäätökseen, että kaikella nykyisellä elämällä on täytynyt olla yhteinen alkuperä. Hän esitti alkuperän olleen meressä syntynyt mikroskooppisen pieni "elävä säie". Hänen suurimpia esteitään kuitenkin oli ajan henki, joka ei suosinut moisia ajatuksia. 1700-luvulla uskonnolla ja kirkolla oli huomattavasti enemmän vaikutusvaltaa, kuin sata vuotta hänen jälkeensä eläneen pojanpoikansa aikaan, joka vielä silloinkin joutui arvostelijoiden hampaisiin. Taikausko ja tietämättömyys olivat valloillaan vielä hallitsevassa luokassa, eikä hän voinut riskeerata työpaikkaansa ja toimeentuloaan. Hän kuitenkin kirjoitti aikansa merkittävimmän lääketieteellisen teoksen vuonna 1794 julkaistun kirjan Zoonomia. Kirjan lopussa hän toi esille ajatuksen lajien muuttumisesta, mutta se jäi monelta huomaamatta. Hän toi esiin muun muassa luonnonvalinnan, olemassaolotaistelun ja parhaiden yksilöiden eloon jäämisen, kaikki keskeisiä ajatuksia hänen syntymättömän pojanpoikansa mullistavassa kirjassa. Hänen kehitystä koskevat ajatuksensa tehtiin kuitenkin naurettaviksi ja mitätöitiin. Hänen ajatuksillaan oli kuitenkin merkittävät vaikutukset 1800-luvun myöhempään evoluutiotutkimukseen.
Jean Baptiste Lamarck esitteli 1802 täydellisen evoluutioteorian ja täydensi sitä 1809 kirjassaan "Eläintieteen filosofia", mutta hänen työtoverinsa, kirjaimellisesti Raamattuun uskova aikansa vaikuttavimpia henkilöitä ollut, luonnonhistorian professori Georges Cuvier tyrmäsi sen arvovallallaan. Cuvier teki Lamarckin ajatukset naurettavaksi. Hän löysi niistä puutteita ja virheitä, mutta häneltä jäi huomaamatta että evoluutioteorian lukuisat kohdat, jotka olivat täysin oikein. Tärkein Lamarckin perusajatus oli, että eliöt ovat muuttuneet vähitellen ja sopeutuneet ympäristöönsä. Ehkäpä Cuvierin tunnetuin lentävä lausahdus oli "fossiilista ihmistä ei ole olemassa." Cuvier kuoli 1832 mutta hänen ehdoton auktoriteettinsa jäi painostamaan tutkijoita. Lamarckin ajatukset tehtiin naurettaviksi esimerkiksi kokeella, jossa eläviltä hiiriltä leikattiin hännät pois sukupolvi toisensa jälkeen, ja aina ne kasvoivat yhtä pitkiksi. Nykyisin moisen kokeen tekeminen tekisi lähinnä sen suorittajan naurettavaksi. Lamarck ei pystynyt vastaamaan kritiikkiin. Hän kuoli 85-vuoden iässä sokeutuneena ja unohdettuna. Lamarckin ajatukset kuitenkin vaikuttivat voimakkaasti myöhempiin ajatuksiin evoluutiosta, eikä vieläkään lamarkismi ole täysin kuollut.
Darwinin evoluutioteoria
thumb|left|Charles Darwinin teorioilla oli merkittävä vaikutus evolutiiviseen ajatteluun Biologiset evoluutioteoriat tulivat tunnetuksi vasta 1859. Silloin julkaistiin Charles Darwinin "Lajien synty luonnollisen valinnan vaikutuksesta". Kirja syntyi viisi vuotta kestäneen maailmanympärimatkan aikana tehtyjen havaintojen innoittamana. Darwinia innoitti erityisesti hänen isoisänsä teos sekä lisäksi englantilaisen papin, Thomas Malthusin 1798 ilmestynyt teos Essay on the Principle of Population. Teos vahvisti hänen käsitystään luonnonvalinnasta. Darwin valmisteli kirjaa useita vuosia, keräsi siihen todistusaineistoa ja ajatuksia havainnoimalla, tutkimalla ja kirjeenvaihdon kautta. Darwinin ajatukset eivät kuitenkaan olleet uusia, eivätkä ne syntyneet tyhjästä. Hän myös kertoo sen kirjassaan, jossa hän luettelee evoluutioajatuksia esittäneitä henkilöitä. Darwinin suuri ansio oli, että hän esitti ajatuksensa loogisesti sekä keräsi niitä tukemaan valtavan määrän todistusaineistoa ja esimerkkejä. Näin hän pystyi puolustamaan teorioitaan lajinkehityksestä epäilijöitä vastaan. Myös 1800-luvulla luonnontieteellinen tietämys oli noussut riittävälle tasolle, ja ajan henki oli sopiva.
1900-luku
1920- ja 1930-luvuilla osin virheellisen darwinismin korvasi synteettinen evoluutioteoria (moderni synteesi). Nykyinen teoria ei ole tarkalleen ottaen darwinismia, mutta siitä puhuvat nykyisin lähinnä luomisuskoiset. Synteettiseen evoluutioteoriaan vaikuttivat ajan kehittyneet tutkimusmenetelmät ja uudet oivallukset biologiassa. Geenien yhteisvaikutuksen lopputuloksena on kokonaissopeutuminen. Populaatioissa geenit vaihtuvat yksilöiden risteytyessä ja niin syntyy geenivirtoja. Jos populaatiot eristäytyvät ja eri suuntiin tapahtuva kehitys jatkuu riittävän pitkään, syntyy uusia lajeja eli tapahtuu lajiutuminen. Synteettisen teorian mukaan evoluutio on vähittäistä, mutta siinä saattaa tapahtua hyppäyksiä, esimerkiksi jos sattuma puuttuu peliin.
Nykyinen käsitys evoluutiosta on muuttunut Darwinin ajoista. Darwinin elinaikana ei vielä tunnettu molekyylibiologiaa, eikä mitään esimerkiksi DNA:sta.
Evoluutioteorian historiaa Suomessa
Suomessa evoluutioteoriaa esiteltiin ensimmäistä kertaa Suomen Tiedeseuran 25-vuotisjuhlakokouksessa vuonna 1864. Eläintieteen professori Fredrik Wilhelm Mäklin ei osannut antaa arvoa evoluutioteorialle, ja "Tiedeseuran ystävät" laativat vastalauseen Helsingfors Dagbladiin. Adolf Erik Nordenskiöld kirjoitti Darwinin teorian puolesta Litterär Tidskriftissä. Suomen kielellä darwinismia esitteli ensimmäisenä A. J. Mela Savo-karjalaisen osakunnan vuosijuhlassa helmikuussa 1872 pitämässään esitelmässä ”Ihmisen synty”.
Vuonna 1889 käytiin kuuluisa ”uskonsota Jyväskylässä”. Eero Erkon toimittama Keski-Suomi aloitti kirjoitussarjan Ihmiskunnan lapsuuden ajoilta. Siitä syntyi kiivas keskustelu, ja evoluutioteoriaa puolustivat Kuopiosta Minna Canth ja Juhani Aho.
Darwinin polveutumisoppi ja käsitys luonnonvalinnasta vakiintuivat jo 1900-luvun vaihteessa sekä yliopiston että koulujen biologian (luonnonhistorian) opetukseen Suomessa. Tämä oli paljolti J. A. Palménin, J. P. Norrlinin ja A. J. Melan vaikutusta. Darwinin valintaoppia kehityksen selittäjänä eivät tosin edes kaikki suomalaiset filosofit hyväksyneet vielä paljon myöhemminkään.
Iljušin Il-18
Iljušin Il-18 on neuvostoliittolainen matkustaja- ja kuljetuskone, jonka pohjalta on kehitetty tiedustelukone Iljušin Il-20, taistelunjohtokone Iljušin Il-22 sekä kaukomeritiedustelukone ja sukellusvenetorjuntakone Iljušin Il-38.
Iljušin Il-18 oli Aeroflotin ensimmäinen potkuriturbiinikone, joka suunniteltiin Vickers Vanguardin ja Lockheed Electran kaltaiseksi keskipitkän matkan matkustajakoneeksi. Ensimmäisen kerran prototyyppi lensi 4. heinäkuuta 1957 neljällä Kuznetšov NK-4 -potkuriturbiinimoottorilla varustettuna. Ensilennon jälkeen tuotettiin neljä muuta prototyyppiä ja 20 koneen mallisarja, josta osa varustettiin Ivženko AI-20 -moottorein, jotka tulivat myös ensimmäisen tuotantokoneen moottoreiksi. Koelennot suoritettiin loppuun maaliskuussa 1958 ja tuotanto oli alkanut 1957 päättyen 1968.
Ensimmäisissä tyypeissä Il-18 ja Il-18B oli tilaa 84 matkustajalle, mutta ongelmia moottoreiden kanssa. 111-paikkaista Il-18V:ä ryhdyttiin valmistamaan 1961. Pidemmän matkan Il-18I:ä ryhdyttiin valmistamaan 125-paikkaisena lisäpolttoainetankein. Se ei kuitenkaan tullut käyttöön, vaan sen tarjoama kokemus ja ominaisuudet hyödynnettiin 125-paikkaisessa Il-18D:ssä, mikä tuli käyttöön 1966. Viimeisin valmistukseen tuleva malli oli Il-18E, jossa oli Il-18D:n laaja runko ja Il-18V:n siivet.
Venäjän laivasto omaksui tyypin Iljušin Il-38 -muodossa sukellusvenetorjunta- ja kaukomeritiedustelukoneena. Venäjän ilmavoimien lisäksi joitain koneita on käytössä edelleen pääasiassa kuljetuskoneina.
Neville Southall
thumb|Neville Southall Neville Southall (s. 16. syyskuuta 1958 Llandudno, Wales) on walesilainen jalkapallomaalivahti. Southall pelasi lähes koko uransa Evertonissa, johon hän siirtyi Burystä heinäkuussa 1981. Evertonin jälkeen Southall pelasi lyhyitä jaksoja 12 eri joukkueessa, pääasiassa Englannin alasarjoissa. Keväällä 2000 hän palasi yhden ottelun ajaksi Valioliigaan siirryttyään Bradford Cityyn.
Southall voitti Evertonin paidassa Englannin cupin vuosina 1984 ja 1995, Englannin liigan vuosina 1985 ja 1987 sekä Euroopan cupvoittajien cupin vuonna 1985. Southall pelasi Evertonissa ennätykselliset 578 liigaottelua. Cup-ottelut mukaan lukien Southall edusti vuosina 1981–1998 Evertonia yhteensä 750 ottelussa. Hänet valittiin Englannin jalkapallotoimittajien Vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1985. Southall pelasi Walesin maajoukkueessa 92 kertaa, mikä oli aikanaan maan ennätys. Southall ei koskaan pelannut jalkapallon arvokisoissa, vaikka hänen huippuvuosinaan maajoukkueessa pelasivat myös monet muut Englannin liigan maineikkaista pelaajista, kuten Kevin Ratcliffe, Ian Rush ja Mark Hughes sekä myöhemmissä vaiheissa myös muun muassa Dean Saunders ja Ryan Giggs.
Southallin kulta-aika kesti varsin pitkään, sillä häntä pidettiin yleisesti yhtenä maailman parhaista maalivahdeista 1980-luvun puolivälistä pitkälle 1990-luvulle. Hänet tunnettiin erinomaisena refleksitorjujana, minkä lisäksi hän vaikutti täysin pelottomalta pahoissakin maalineduskahinoissa. Tästä huolimatta hän loukkaantui uransa aikana hyvin harvoin. Pisin tällainen jakso sattui vuoteen 1986.
Neville Southallille myönnettiin vuonna 1997 MBE-mitali ja Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyys ansioistaan jalkapallossa.
Sodankylän elokuvajuhlat
thumb|Jono [[Dardennen veljekset|Dardennen veljesten elokuvan Rosetta näytökseen Sodankylässä 17. kesäkuuta 2005.]] Sodankylän elokuvajuhlat perustettiin vuonna 1986 Sodankylän kunnan ja kolmen suomalaisen elokuvantekijän, Anssi Mänttärin sekä Aki ja Mika Kaurismäen yhteistyönä. Festivaalijohtajana toimi alusta alkaen kuolemaansa saakka Peter von Bagh. Hänen seuraajansa on Timo Malmi.
Sodankylän elokuvajuhlat on tullut kansainvälisesti tunnetuksi erikoisten puitteittensa ja ohjelmistonsa ansiosta (mm. orkesterin säestämät mykkäelokuvanäytökset).
Festivaalilla on vuosien varrella vieraillut useita kansainvälisesti merkittäviä ja tunnettuja elokuvantekijöitä – esimerkiksi Carlos Saura vuonna 2017, Milos Forman vuonna 2008 ja Francis Ford Coppola 2002.
Sodankylän elokuvajuhlilla ei ole kilpailuja, eikä muita palkintoja kuin yleisöäänestys toiveuusinnasta. Von Bagh oli ylpeä siitä, että verrattuna yleensä elokuvajuhliin näiden juhlien keskipisteenä on elokuva, eikä huomiota anneta ”cockteilkutsuille tai ajatukselle, että tulisipa ministeri käymään”.
Tapahtuman yleisöennätys, 35 000 kävijää, tehtiin vuonna 2023. Vuonna 2019 tapahtumassa oli 31 000 kävijää ja vuonna 2015 kävijöitä oli noin 30 000.
Vuoden 2015 juhla omistettiin Peter von Baghin muistolle.
Elokuvajuhla sai vuonna 2015 Eurooppalaisten kulttuurifestivaalien kattojärjestö EFFEn palkinnon yhtenä kahdestatoista tämän vuoden trendikkäimmistä festivaaleista Euroopassa. Matkailutoimittajien Kilta ry palkitsi tammikuussa 2018 Sodankylän elokuvajuhlat vuoden matkailutapahtumana.
Sodankylä-palkinto
Elokuvajuhlien aikana myönnetään Sodankylä-palkinto henkilölle, joka on merkittävästi edistänyt kotimaista elokuvakulttuuria. Palkinto on jaettu vuodesta 1988 alkaen.
Kadunnimiä
Elokuvajuhlien innoittamana ja 1986 juhlilla vierailleen ohjaaja Samuel Fullerin mukaan eräs Sodankylän keskustan katu on nimetty Samuel Fullerin kaduksi elokuvajuhlien ajaksi. Kadun nimeä ei ole virallisesti uudelleennimetty, vaikka virallistamista on ajettu eteenpäin.
Kesällä 2013 päätettiin Vasantie-niminen katuosuus nimetä Peter von Baghin mukaan, Peter von Baghin kaduksi. Peter von Baghin kuoleman jälkeen Sodankylässä päätettiin nimetä Jäämerentien ja Vasantien välinen kävelykatu pysyvästi Peter von Baghin kaduksi. Alun perin Vasantie olisi pitänyt nimetä kyseiseksi kaduksi, mutta osoite- ym. teknisten syiden vuoksi päädyttiin nimeämään pelkkä kävelykatu.
Kirjoja ja dokumentteja
Elokuvajuhlien taiteellisena johtaja Peter von Bagh kirjoitti vetämiensä aamukeskustelujen pohjalta Sodankylä ikuisesti -teoksen. Teos julkaistiin kesäkuussa 2010 elokuvajuhlien 25. juhlavuoden kunniaksi. Elokuvajuhlien aamukeskustelujen pohjalta koostettiin myös dokumentti Sodankylä ikuisesti: elokuvan vuosisata, jonka ensimmäinen osa näytettiin Yle Teemalla juhlavuoden kunniaksi samalla viikolla kuin elokuvajuhlat.
Sanna Maari Tyystin dokumenttielokuva Paluu Sodankylään (2010) seuraa ohjaaja Anssi Mänttärin paluuta filmijuhlille neljännesvuosisadan tauon jälkeen.
SikTh
SikTh on englantilainen progressiivista metallia ja mathcorea soittava yhtye. Vuonna 1999 perustettu yhtye on julkaissut kolme studioalbumia. Vuosina 2009–2014 yhtye oli tauolla. SikThin tekninen soittotyyli on vaikuttanut djent-tyylisuunnan kehitykseen.
Historia
SikTh perustettiin Lontoossa 1999, ja ensimmäisen vuoden aikana yhtyeen jäsenet vaihtuivat usein. Lopullinen kokoonpano muodostui vuonna 2001. SikTh sekoitti musiikissaan sellaisia genrejä, kuten thrash metalia, metalcorea, death metalia ja power metalia. Lisäksi heidän musiikissaan on runsaasti progressiivisia elementtejä ja soitanta on hyvin teknistä. SikThiä pidetään djent-suuntauksen uranuurtajana Meshuggahin ohella
Toukokuussa 2007 yhtyeen laulajat Mikee Goodman ja Justin Hill ilmoittivat eroavansa yhtyeestä kuluvan vuoden aikana henkilökohtaisten syiden ja muiden musiikkiprojektiensa vuoksi. He erosivat syyskuussa 2007. Muut yhtyeen jäsenet ilmoittivat yhtyeen hajoamisesta toukokuussa 2008. 15. tammikuuta 2012 SikThille luotiin viralliset Facebook-fanisivut, missä ei vielä kerrottu yhtyeen palaamisesta. Vuoden 2014 alussa SikTh ilmoitti esiintyvänsä samana vuonna Download-festivaalilla. Keikasta tulleen hyvän palautteen vuoksi yhtye palasi studioon vuonna 2015. EP nimeltä Opacities julkaistiin sen vuoden joulukuussa. Justin Hill erosi vuonna 2016 ja hänet korvasi Joe Rosser. Vuonna 2018 julkaistiin SikThin kolmas studioalbumi The Future in Whose Eyes?
Kesäkuun 17. päivänä 2021 laulaja Joe Rosser kertoi Facebook-päivityksessä vetäytyvänsä musiikista. Hän sanoi "Lähden jatkamaan kokopäiväistä uraani logistiikan parissa. Kirjoitan silti Mask of Virtuelle. Mutta tällä hetkellä luulen, että olen saanut tarpeekseni musiikista."
Maaliskuussa 2022 SikThin alkuperäisen kokoonpanon kerrottiin palanneen yhteen juhlistaakseen yhtyeen 20 vuotta kestänyttä uraa. Kokoonpano esiintyi kahdella keikalla saman vuoden marraskuussa.
Plévenon
Plévenon (bretoniksi Plevenon) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannalla, noin 38 kilometriä Dinanin kaupungista luoteeseen.
Kunta sijaitsee niemimaalla, jonka kärki Cap Fréhel on suosittu matkailukohde. Cap Fréhel on suojeltua nummea, jossa kanervat ja piikkiherneet kukoistavat. Niemimaalta on paikoin jopa 70 metrin äkkijyrkänne mereen. Jyrkillä kallioseinämillä ja rannikon saarilla elää noin 700 merilintuparia, kuten myrskyliitäjiä ja ruokkeja.
Cap Fréhelissä on kaksi majakkaa. Vanhemman ja pienemmän majakan rakennutti vuonna 1685 tunnettu arkkitehti-insinööri Siméon Garangeau. Hän työskenteli Vaubanille, joka puolestaan oli Ranskan kuningas Ludvig XIV sotilasarkkitehti. Suurempi majakka rakennettiin vuonna 1950. Se on 30 metriä korkea ja majakan valo yltää 110 kilometrin päähän.
Helsingin vapaaseurakunta
Helsingin vapaaseurakunta on helsinkiläinen vapaaseurakunta. Seurakunnan kokoontumistilat sijaitsevat Annankadulla, Punavuoressa. Seurakunnan johtava pastori on Ari Korolainen.
Ursula Happe
Ursula Happe (o.s. Krey, 20. lokakuuta 1926 Danzigin vapaakaupunki – 26. maaliskuuta 2021 Dortmund) oli saksalainen uimari. Hän voitti kesäolympialaisissa 1956 naisten 200 metrin rintauinnin kultaa ajalla 2.53,10.
Happen poika Thomas Happe on käsipallon olympiamitalisti.
Sinä, minä & musa
Sinä, minä & musa on rap-artisti Timi Lexikonin toinen pitkäsoitto, joka julkaistiin 31. toukokuuta 2013 Sony Musicin kautta. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 26. sijalle. Albumin ensimmäinen musiikkivideo julkaistiin maaliskuussa 2012 kappaleesta "Moon kuu", ja toinen kesäkuussa 2012 kappaleesta "Tää kesä". Kolmas musiikkivideo julkaistiin toukokuussa 2013 kappaleesta "Perhosefekti".
Bernardo Alberto Houssay
Bernardo Alberto Houssay (10. huhtikuuta 1887 – 21. syyskuuta 1971) oli argentiinalainen fysiologi. Hän toimi professorina Buenos Airesissa 1910−1946. Hän sai vuonna 1947 Nobelin lääketieteenpalkinnon yhdessä Carl ja Gerty Corin kanssa selvitettyään aivolisäkkeen etulohkon ja sen erittämän sokeritautia aiheuttavan tekijän osuutta hiilihydraattiaineenvaihdunnassa.
Kuitti
Kuitti (myös kassakuitti) on yleisesti käytössä oleva suorituksesta saatava, vapaamuotoinen kirjallinen tai sähköinen todiste. Kuitin luovuttaja toteaa transaktion tapahtuneen. Siitä todisteena toimii kuitti-asiakirja.
Veroviranomaiset vaativat, että veroilmoituksen kuitit pitää säilyttää kuusi vuotta verovuoden päättymisestä.
Suomen laki
Laki ei kuitenkaan koske
Korkeimman hallinto-oikeuden päätöksen mukaan kuittia ei tarvitse tulostaa, jos asiakas ei sitä halua.
Takuu ja kuitti
Mikäli ostetulla tuotteella on takuu, käytetään kuittia usein takuutodistuksena. Käytännön maksutapahtumissa kuitti voi olla pienestä paperinpalasta (~lämpöpaperikuitti) tai suuremmissa kaupoissa useista sivuista koostuva dokumentti. Jos kuluttaja valittaa yritykselle laitteen rikkoutumisesta, yritys ei voi kieltäytyä korjaamisesta vain sen perusteella, ettei takuun voimassaoloa ole näytettävissä. Takuukuitin olemassaolo ei ole ratkaiseva tekijä arvioitaessa, kuuluuko vian korjaaminen yrityksen vastuulle vai ei.
Kuitin sisältämät tiedot
Lain mukaan kuitissa on oltava seuraavat tiedot :
Sara Nordin
Sara Nordin (s. 26. maaliskuuta 1993 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa nykyisin Åland Unitedin riveissä Naisten Liigassa. Nordinin entisiä seuroja ovat olleet KIF Örebro DFF, Fiorentina sekä Umeå IK.
Kita-Kyūshū
Kita-Kyūshū (, ’Pohjois-Kyūshū’) on kaupunki Kyūshūn saarella Japanissa Fukuokan prefektuurissa. Kaupunki sijaitsee noin puolimatkassa Shanghain ja Tokion välissä. Kaupungin väkiluku on 977 465 asukasta (2014), mutta esikaupunkeineen väkiluku yltää yli kahden miljoonan. Kaupungista on vain 20 minuutin matka Shinkansen-luotijunalla Kyūshūn saaren suurimpaan kaupunkiin, Fukuokaan. Kita-Kyūshū on valittu yhdeksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
Uusi Kita-Kyūshūn lentoasema avattiin 16. maaliskuuta 2006. Kokuran rautatieasema on Kyūshūn toiseksi suurin rautatieasema ja sillä on 120 000 käyttäjää päivittäin.
Maantiede
Kita-Kyūshūn ja Shimonosekin kaupungin Yamaguchin prefektuurissa erottaa Kanmonin salmi.
Historia
Kita-Kyūshūn tunnus on kukan sisällä oleva tyylitelty kanji-merkki 北 (kita), joka tarkoittaa pohjoista. Kukan viisi terälehteä symboloivat niitä viittä kaupunkia, jotka yhdistyivät Kita-Kyūshūn kaupungiksi helmikuussa 1963. Kita-Kyūshū sai virallisesti kaupungin arvon 1. huhtikuuta 1963.
Kokuran prefektuuri
Kokuran prefektuuri perustettiin samaan aikaan Fukuokan prefektuurin kanssa 1871, kun japanilainen klaanijärjestelmä poistettiin käytöstä. Vaikka Kokuran prefektuuri liitettiin osaksi Fukuokan prefektuuria jo 1876, on prefektuurin toimistorakennus yhä olemassa. Se sijaitsee Riverwalk Kita-Kyūshūta vastapäätä. Kokuran kaupunki perustettiin vuonna 1900.
Kita-Kyūshūn kaupunki
Kita-Kyūshūn kaupunki muodostettiin 10. helmikuuta 1963, ja se sai virallisen suurkaupungin arvon 1. huhtikuuta 1963. Kaupunki muodostettiin liittämällä Mojin, Kokuran, Tobatan, Yahatan ja Wakamatsun kaupungit yhteen. Kaupungin keskittyy Kokuran keskiaikaisen kaupungin ympärille.
Onnekas Kokura
Kokura oli Yhdysvaltain ydinaseen Fat Manin pääkohteena 9. elokuuta 1945. Majuri Charles Sweeney oli saanut käskyn pudottaa pommin näkökontaktissa kaupungin kanssa, mutta pilvet estivät näkyvyyden. Siksi pommi pudotettiin varakohteeseen Nagasakiin. Sodan jälkeen japanin kieleen syntyi ilmaisu "Kokuran onni" kuvaamaan tilannetta, jossa henkilö välttää jotain ikävää tietämättä siitä itse.
Aluejako
250px|pienoiskuva|Kitakyūshūn suuralueet
Kita-Kyūshū jakautuu seitsemään suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on Yahata Nishi-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Kokura Minami-ku. Kaupungin ydinalueen muodostaa Kokura Kita-ku.
Väestö
Kita-Kyūshūn kaupunki on paljon isompi pinta-alaltaan kuin prefektuurin pääkaupunki Fukuoka, joka on pinta-alaltaan vain 340,03 km².
Kirjailijat
thumb|[[Kokuran linna]] thumb|[[Mori Ōgain talo Kokurassa]]
Kirjailija Mori Ōgai asui Kokurassa useita vuosia, ja hänen kotinsa on tätä nykyään avoimena yleisölle Kokura Kita-kun alueella. Täällä hän kirjoitti kirjansa Kokura nikki (Kokuran päiväkirja). Talo sijaitsee kymmenen minuutin kävelyn päässä Kokuran asemalta.
Myös kirjailija Seichō Matsumoto syntyi Kokurassa. Matsumoton museo sijaitsee kaupungin keskustassa lähellä Kokuran linnaa. Hänen lisäkseen kirjailija Ashihei Hino syntyi silloisessa Wakamatsun kaupungissa, nykyisessä Wakamatsu-kussa. Myös hänen syntymäpaikassaan voi vierailla.
Festivaalit
Kita-Kyūshūssa järjestetään useita paikallisia festivaaleja pitkin kesää, mukaan lukien Tobata Gion Yamagasa Tobata-kun alueella sekä Wasshoi Hyakuman -matsuri, joka kerää kaikki festivaalit yhteiseen paraatiin ja lopputapahtumaan Kokura Kita-kun kaupungintalon lähelle.
Nähtävyydet
Maisemallisia nähtävyyksiä kaupungissa ovat Hiraodain tasanko ja Adachi-vuori  Kokura Minami-kun alueella; Sarakura-vuori  ja Kawachin tekojärvi Yahata Higashi-kussa ovat suosittuja ulkoilualueita.
Hiraodain alue sisältää myös Shonyodon luolan, jossa voi kesällä kulkea noin kilometrin jäätävässä vedessä.
Radio
CrossFM aloitti toimintansa Kita-Kyūshūssa, mutta on myöhemmin levinnyt Fukuokaan, Kurumeen, Yukuhashiin ja Ōmutaan, ollen näin Fukuokan prefektuurin suosituimpia radio-asemia.
Liikenne
thumb|250px|[[Kanmonkyōn silta.]]
Kita-Kyūshū sijaitsee Kanmonin salmen eteläpuolella ja on keskeinen linkki Honshūn ja Kyūshūn saarien välillä. Kaupungissa on suuri satama ja aivan sen vierestä kulkee saaret yhdistävä Kanmonkyōn silta.
Karjakaivo
Karjakaivo on noin kolmen hehtaarin laajuinen syvä korpijärvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksion kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Urja idässä ja Orajärvi pohjoisessa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee puolisentoista kilometriä Karjakaivosta länteen. Karjakaivon itäistä, lammenomaista laajentumaa kutsutaan nimellä Lehmänämpäri.
Kita-Kyūshū
Lentoliikenne
Kita-Kyūshūn lähistölle avattiin 16. maaliskuuta 2006 Kita-Kyūshūn lentoasema, joka toimii vuorokauden ympäri. Se on huomattavasti suurempi kuin aikaisempi Kokuran lentoasema ja sijaitsee keinotekoisella saarella lähellä Kandan kylää. Myöhemmin lentokenttä tullaan yhdistämään Kokuran juna-asemaan pikarautatiellä. Kentän avautuessa uusi lentoliikenneyritys StarFlyer aloitti toimintansa.
Karjakaivo
Karjakaivo lienee ollut lehmien vakituinen juottopaikka. Lehmänämpäri-nimi on ainoa laatuaan Suomessa, ja se merkittiin karttaan vasta 1972.
Karjakaivon ympäristö on Karjakaivon ulkoilualuetta, jonka pinta-ala on noin 4,6 neliökilometriä.
Kita-Kyūshū
Junaliikenne
JR Kyūshūn omistama Kokuran rautatieasema on viimeinen asema San'yō Shinkansen -linjalla ennen Hakatan rautatieasemaa ja kaikki Shinkansen-junat pysähtyvät siellä. Asemalla on myös paikallis- ja pikajunia Kagoshiman- ja Nippon pääradalle. Kaupungin sisällä liikennettä hoitavat bussit ja monorail-junat.
Mojikōn rautatieasema on JR Kyushun tärkeimmän linjan, Kagoshiman pääradan pohjoinen pääasema.
Kita-Kyūshūn monorail yhdistää Kokuran aseman Kokura Minami-kun kanssa.
Laivaliikenne
Kita-Kyūshūssa on Länsi-Japanin suurin autolauttasatama. Pääsatama on Shin-Moji, mutta pienemmät satamat sijaitsevat myös Moji-kossa ja Kokurassa lähellä juna-asemaa. Autolautat liikennöivät Kita-Kyūshūsta Shimonosekiin, Matsuyamaan, Tokushimaan, Kōbeen, Osakaan, Tokioon, Ulsaniin (Korea) ja Busaniin (Korea).
Kanmon-Kita-Kyūshūn alueella toimii kolme lauttalinjaa.
Talous
thumb|250px|[[Isetanin kauppakeskus Kokurassa.]]
Nippon Steel Corporation on yhä tärkeä työllistäjä Kita-Kyūshūn alueella, vaikkakin sen Yahatan ja Tobatan tehtaita on supistettu suuresti sitten 1960-luvun kulta-ajoista. Zenrin, joka on tunnettu laadukkaista kartasto-ohjelmistoistaan ja navigointiohjelmistoista sekä TOTO, Japanin suurin kylpyhuonekalustevalmistaja pitävät päämajaansa Kita-Kyūshūssa.
Kokura Kita-kussa sijaitsee useita suuria kauppakeskuksia, kuten Kitakyūshūssa päämajaansa pitävä Izutsuya sekä Isetan lähellä Kokuran asemaa.
Pienempiä kauppakeskuksia edustavat Cha Cha Town, jonka omistaa Nishitetsu juna- ja bussiyhtiö. Cha Cha Town sijaitsee Kokura Kita-kussa Sunatsun bussivarikon vierellä. Kauppakeskukseen on hyvät yhteydet busseilla ja keskuksen keskellä sijaitsevalla lavalla pidetään usein ilmaiskonsertteja. "Cha" on paikallista Kitakyūshūn murretta.
Riverwalk Kita-Kyūshū on uusin kauppakeskus Kokuran alueella. Riverwalk Kita-Kyūshū sisältää useita merkkiliikkeitä, Starbucks-kahvilan, NHK TV:n Kita-Kyūshūn toimiston, kaksi teatteria, elokuvateatterin ja Kita-Kyūshūn kunnallisen taidemuseon haaran. Riverwalk Kita-Kyūshū sijaitsee aivan Kokuran linnan Murasaki-joen vieressä.
Kita-Kyūshūn tiede- ja tutkimuspuistossa on neljä yliopistoa ja yhdeksän tutkimusorganisaatiota ja sen tavoitteena on tulla Aasian teknologiankehityksen keskukseksi.
Louise Bessette
pienoiskuva|Louise Bessette vuonna 2017. Louise Bessette (s. 20. kesäkuuta 1959 Montréal) on kanadalainen pianisti. Hän on erikoistunut nykytaidemusiikkiin ja on edistänyt oman maansa säveltäjien tunnettavuutta sekä Kanadassa että kansainvälisellä tasolla. Hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan jäseneksi 18. lokakuuta 2001 ja Québecin ritarikunnan jäseneksi vuonna 2005. Vuonna 2019 hänelle myönnettiin Kenraalikuvernöörin palkinto esittävistä taiteista klassisen musiikin alalla.
Bessette syntyi neljästä lapsesta nuorimpana ja aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana. Hänen äitinsä ja isoäitinsä soittivat urkuja. Bessette pääsi Montréalin konservatorioon 12-vuotiaana ja opiskeli siellä vuoteen 1982. Hänen opettajansa oli Raoul Sosa. Hän oli harjoitellut Olivier Messiaenin tuotantoa ja lähti opettajansa suosituksesta Pariisiin opiskelemaan Messiaenin toisen vaimon, Yvonne Loriod'n johdolla. Bessette viipyi kaupungissa vuoteen 1996 saakka ja sai opintojensa tueksi Canada Councilin stipendin. Hän pääsi tapaamaan Messiaenin useampaan otteeseen ja myöhemmin osallistui Messiaenin suuren satavuotisjuhlatapahtuman (2008) järjestämiseen Montréalissa. Pariisia Bessette pitää yhä toisena kotinaan.
Bessette on opettanut professorina Montréalin konservatoriossa. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1999 ja isänsä 2017. Hän meni naimisiin vuonna 1996 ja hänellä on poika Antoine, joka oli Bessetten äidin kuollessa kuukauden ikäinen. Poika on sittemmin toiminut musiikin parissa sellistinä.
Andreaskirkko
Andreaskirkko on helsinkiläinen vapaaseurakunta. Seurakunta on Missionskyrkan i Finland-kirkkokunnan jäsen. Seurakunnan kirkko sijaitsee Korkeavuorenkadulla, Kaartinkaupungissa. Seurakunta tekee yhteistyötä paikallisesti, kansallisesti ja kansainvälisesti sekä tukee satunnaisesti useita lähetys- ja avustustehtäviä ulkomailla. Seurakunnan johtaja on Markus Österlund.
Andreaskyrkan on Helsingin ensimmäinen vapaakirkollinen seurakunta. Vuonna 1891 seurakunnassa aloitettiin suomenkielinen toiminta, joka jakautui suomenkieliseksi vapaaseurakunnaksi vuonna 1923.
Minskin eläintarha
Minskin eläintarha on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin kaakkoisosassa toimiva eläintarha. Se perustettiin vuonna 1984, ja sille on varattu 42 hehtaarin alue. Edustettuina on yli 160 eri eläinlajia, joihin kuuluvat muiden muassa huuhkajat, karhut, egyptinkoirankuonolepakot ja laamat. Minskin eläintarha osallistuu useisiin luonnonsuojelu- ja jalostushankkeisiin. Se myös tarjoaa eläinmaailmaan perehdyttäviä kursseja. Ratsastusopetukseenkin on mahdollisuus, ja lomien aikana järjestetään paljon aktiviteetteja, kuten teatteriesityksiä, kilpailuja, hevosnäytöksiä, workshopeja ja kyselyjä.
Mykola Bažan
thumb|upright|Mykola Bažan noin 24-vuotiaana vuonna 1928. thumb|upright|Mykola Bažan ukrainalaisessa kolikossa. Mykola Platonovytš Bažan (, ; 9. lokakuuta (J: 26. syyskuuta) 1904 Kamjanets-Podilskyi – 23. marraskuuta 1983 Kiova) oli neuvostoliittolainen ja ukrainalainen kirjailija ja runoilija. Hän sai työstään Stalin-palkinnon.
Bažania syytettiin 1930-luvun alussa "neuvostotodellisuudesta irtautumisesta", "idealismista" ja nationalismista. Hän ryhtyi Stalinin vainojen aikaan kirjoittamaan virallisesti hyväksyttyyn tyyliin ja omisti trilogiansa Bezsmertia (1935–1937, 'Kuolemattomuus') Sergei Kiroville. Hänen sen jälkeinen tuotantonsa edustaa stalinistista isänmaallisuutta ja kuuluu viralliseen neuvostorunouteen.
Luettelo Helsingin kaupunginvaltuutetuista, 2017–2021
Valtuustokauden 2017–2021 Helsingin kaupunginvaltuutetut valittiin kuntavaaleissa 2017. Helsingin kaupunginvaltuusto koostuu 85:stä edustajasta.
Kaupunginvaltuutetut
Luettelo on järjestetty valtuustoryhmien kokojen mukaisesti.
Christian Santos
Christian Santos (s. 24. maaliskuuta 1988 Puerto Ordaz) on puolalaisia sukujuuria omaava venezuelalainen jalkapalloilija, joka pelasi kaudella 2015–2016 Alankomaiden Eredivisien NEC Nijmegenissä. Vasenjalkainen Santos on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Venezuelan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Santos aloitti uransa Saksassa, jonne hän oli muuttanut viisivuotiaana isänsä työn perässä. Vuosina 2008–2011 hän pelasi Arminia Bielefeldin kakkosjoukkueessa. Pelejä seuran ykkösjoukkueessa ei kuitenkaan kertynyt. Vuodet 2011–2013 Santos pelasi Belgian 2. divisioonan KAS Eupenissa, jossa otteluita kertyi 58 ja maaleja 25. Heinäkuussa 2013 Santos siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen Waasland-Bevereniin, mutta polvivamma esti häntä pelaamasta yhtään ottelua seuran paidassa.
Maajoukkueura
Santos debytoi Venezuelan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Avausmaali syntyi lokakuussa 2015 MM-karsintaottelussa Brasilian verkkoon. Santos nimettiin Venezuelan ryhmään vuoden 2016 Copa América Centenarioon.
Saavutukset
Seurajoukkuetasolla
Lisa Lantz
Lisa Lantz (s. 26. lokakuuta 1987 Delsbo, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Linköpingsin riveissä.
Deportees
Deportees on vuonna 2003 perustettu ruotsalainen indiepop-yhtye, joka on julkaissut viisi albumia.
Neuvostoliiton toimeenpaneva keskuskomitea
Neuvostoliiton toimeenpaneva keskuskomitea oli Neuvostoliitossa vuosina 1922–1938 toimineen neuvostoparlamentin nimitys. Sen asema ja tehtävät määriteltiin Neuvostoliiton perustamissopimuksessa (1922) ja perustuslaissa (1924). Toimeenpaneva keskuskomitea jakautui kahteen kamariin: liittoneuvostoon ja kansallisuuksien neuvostoon.
Valinta
Neuvostoliitossa korkeinta valtaa käytti vuosittain määräajaksi ja erityisestä syystä muulloinkin koollekutsuttava Liittoneuvostokongressi. Sinne neuvostokansalaiset valitsivat edustajiaan tyypillisesti välillisillä vaaleilla, kunkin jäsentasavallan omien neuvostokongressien edustajien valitsemina.
Neuvostokongressin edustajien valinnassa suosittiin perustuslain (1924, 9. artikla) mukaan kaupunkeja, joiden neuvostoista valittiin yksi edustaja 25 000 äänioikeutettua kohden. Alueilta (maakunnissa sijaitsevista neuvostoista), valittiin vain yksi kokousedustaja 125 000 asukasta kohden. Neuvostokansalaiset eivät tällöin siis olleet tasa-arvoisia edustuksellisuuden osalta, vaan kaupunkilaisilla oli viisinkertainen paino maaseutuasukkaisiin nähden.
Liittoneuvostokongressi valitsi tyypillisesti viikon tai kaksi kestäneen kokoontumisensa eli kongressin aikana toimeenpanevan keskuskomitean hoitamaan Neuvostoliiton asioita kongressien välisenä aikana. Keskuskomitean liittoneuvostoon valittiin 371 edustajaa kongressiedustajien joukosta kunkin Neuvostoliiton jäsenvaltion asukasluvun suhteessa (perustuslain 14. artikla). Toimeenpanevan keskuskomitean toisen kamarin, kansallisuuksien neuvoston edustajien valinta ei puolestaan riippunut jäsentasavallan asukasmäärästä. Kukin neuvostotasavalta sai valita viisi edustajaa ja autonominen tasavalta yhden edustajan kansallisuuksien neuvostoon (15. artikla).
Tehtävät
Vuoden 1924 perustuslaki, erityisesti sen 1. artikla määrittelee toimeenpanevan keskuskomitean ja sen elimien tehtävät. Toimeenpaneva keskuskomitea oli käytännössä Neuvostoliiton parlamentin asemassa. Mahdollinen perustuslain muuttaminen kuuluu perustuslain 2. artiklan mukaan keskuskomitean liittoneuvostolle.
Toimeenpanevan keskuskomitean johto ja vallankäyttö
Toimeenpanevan keskuskomitean johdossa oli puhemiehistö, johon toimeenpaneva keskuskomitea valitsi Neuvostoliiton perustajavaltioiden määrän mukaan neljä puheenjohtajaa (artikla 27). Neuvostoliiton perustivat Venäjän SFNT, Valko-Venäjän SNT, Ukrainan SNT ja Transkaukasian SNT. Uusien valtioiden liittyessä puheenjohtajien määrä kasvoi. Lisäksi keskuskomitean molemmissa kamareissa oli oma 7-jäseninen puheenjohtajistonsa. Yhteensä toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajistoon (hallintoneuvostoon) valittiin perustuslain (1924 alkuperäisen version) mukaan kaikkiaan 21-jäsentä (artiklat 25–26). Se oli todellinen vallankäyttäjä. Toimeenpanevan keskuskomitean istuntojen välillä puhemiehistö käytti keskuskomitean lainsäädännöllistä, toimeenpano- ja hallintovaltaa (artiklat 29–30).
Ainakin muodollisesti puheenjohtajiston ohjauksessa ja valvonnassa toimi toimeenpanevan keskuskomitean valitsema ainakin 12-jäseninen Kansankomissaarien neuvosto (perustuslain artiklat 37-41).
Puheenjohtajistolla oli oikeus keskeyttää tai kumota kansankomissaarien neuvoston tekemiä päätöksiä, samoin kuin jäsentasavaltojen kansankomissaarien päätöksiä tai jäsentasavaltojen kansanneuvostojen päätöksiä (artiklat 31-32).
Seuraaja
Neuvostoliiton vuoden 1936 perustuslaki muutti Neuvostoliiton valtionjohdon asemaa muun muassa kirjaamalla (kommunistisen) puolueen aseman keskeisenä valtiollisena elementtinä. Tämän uuden, "Stalinin perustuslain" astuttua voimaan, toimeenpanevan keskuskomitean korvasi vuonna 1938 Neuvostoliiton korkein neuvosto.
Maurice Evans
Maurice Evans voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:
Ourcq
Joki alkaa Villardellestä Fère-en-Tardenoisn itäpuolelta laskee Marneen lähellä Lizy-sur-Ourcqia.
Ourcq kulkee osan matkastaan kanavoidussa uomassa. Siitä erkanee 1800-luvulla rakennettu kanava, Canal de l’Ourcq, joka johtaa Bassin de la Villetteen Pariisiin. Sen jatkeita Pariisissa ja Saint-Denis'ssä ovat Canal Saint-Martin ja Canal Saint-Denis.
Mikael Obrenović
thumb|Mikael Obrenović. Mikael Obrenović (16. syyskuuta (J: 4. syyskuuta) 1823 Kragujevac – 10. kesäkuuta (J: 29. toukokuuta) 1868 Kosutnjak, lähellä Belgradia) oli Serbian ruhtinas vuosina 1839–1842 ja 1860–1868. Hänet salamurhattiin.
Elämäkerta
Mikael oli ruhtinas Miloš Obrenovićin toiseksi vanhin poika ja hän peri kruunun vanhemman veljensä Milanin kuoltua 8. heinäkuuta 1839. Saatuaan Turkin hyväksynnän hän astui hallitsijan tehtäviin seuraavana vuonna, mutta hänet syöstiin vallasta vuonna 1842 senaattori Vučićin johtaman kapinan seurauksena. Sen jälkeen hän eli maanpaossa ja matkusteli, mutta pääsi palaamaan Serbiaan, kun hänen jo aiemmin syrjäytetty isänsä palautettiin valtaistuimelle vuonna 1858. Mikael toimi sen jälkeen armeijan ylipäällikkönä ja kohosi uudelleen Serbian ruhtinaaksi isänsä kuoltua 26. syyskuuta 1860.
Mikael oli saanut länsimaisen koulutuksen ja osoittautui valistuneeksi hallitsijaksi, joka pyrki edistämään oikeusvaltion kehittämistä aiemman despoottisen hallinnon sijaan. Vuonna 1861 hyväksytty uusi perustuslaki toisaalta lisäsi ruhtinaan valtaoikeuksia, ja vähitellen hänen hallintonsa muuttui itsevaltaisemmaksi. Mikaelin valtakaudella perustettiin vakinainen asevelvollisuusarmeija (1861), valtion hypoteekkipankki (1862), Serbian oppineiden seura (1864) ja kansallisteatteri sekä otettiin käyttöön oma valuutta (1868). Eurooppalaisten suurvaltojen tuella Mikael onnistui vähitellen irrottamaan Serbian Ottomaanien valtapiiristä. Vuonna 1867 turkkilaiset joutuivat luopumaan viimeisistä linnakkeistaan ja vetivät sotajoukkonsa kokonaan pois Serbiasta. Mikael pyrki myös yhdistämään eteläslaavit turkkilaisvastaiseksi Balkanin liitoksi, mutta tämä liitto hajosi pian hänen kuoltuaan.
Ruhtinas Mikael erosi ensimmäisestä vaimostaan Julia Hynuadista avioliiton lapsettomuuden vuoksi ja kihlautui Katarina Konstantinovićin kanssa. Mikael salamurhattiin vuonna 1868 hänen ollessaan kävelyllä Topčiderin puistossa kihlattunsa kanssa. Syyllisiksi epäiltiin kilpailevan Karađorđevićin suvun kannattajia. Uudeksi hallitsijaksi tuli Mikaelin 13-vuotias serkunpoika Milan.
Richard Thompson (muusikko)
Thompson tunnetaan parhaiten ehkä Fairport Convention -yhtyeen jäsenyydestä vuosina 1967 - 1971. Yhtyeestä erottuaan Thompson on enimmäkseen jatkanut soolouralla, mutta hän on tehnyt musiikkia myös Linda Thompsonin kanssa sekä eräiden väliaikaisten yhtyekokoonpanojen jäsenenä.
Puokiojärvi
Puokiojärvi sijaitsee Puokion kylän läheisyydessä Puolangan kunnassa Kainuussa, Oulun läänissä. Puokiojärvi on kylän suurimpia järviä. Sen kalakantaan kuuluvat yleisimmät suomalaiset kalalajit, mutta siihen istutetaan säännöllisesti myös kirjolohta ja siikaa. Järvi on syvimmillään neljäntoista metrin syvyinen.
Richard Thompson (muusikko)
Thompson on vuodesta 1974 lähtien ollut uskonnoltaan suufilainen. Eräitä 1970-luvun levyjään lukuun ottamatta hän ei kuitenkaan ole erityisemmin käsitellyt uskonnollisia aiheita musiikissaan.
Fairport Convention ja siirtyminen soolouralle
Thompson nousi maineeseen vuonna 1967 perustetun Fairport Convention -yhtyeen jäsenenä. Yhtyettä perustettaessa Thompson oli vasta 17-vuotias, mutta hän kasvoi yhdeksi kokoonpanon kantavista voimista sekä kitaristina, säveltäjänä että sovittajana. Thompson oli mukana Fairport Conventionin viidellä ensimmäisellä albumilla, jotka julkaistiin nopeassa tahdissa vuosina 1968 - 1970. Näiden joukossa olivat yhtyeen ehkä tunnetuimmat levyt Unhalfbricking (1969), Liege & Lief (1969) ja Full House (1970). Hän kuitenkin jätti yhtyeen vuonna 1971. Vuonna 1972 ilmestyi Thompsonin ensimmäinen sooloalbumi Henry the Human Fly, minkä lisäksi hän oli mukana yhden albumin tehneessä The Bunch -kokoonpanossa. Tämän jälkeen hän jatkoi levytysuraansa yhdessä vaimonsa Linda Thompsonin kanssa.
Puokiojärvi
Rannat ovat asuttuja, pohjoisen puolelta järven ohi kulkee seututie 800, jonka vieressä on pieni uimaranta laitureineen. Muuten järven ympäri ei ole yhtenäistä tieyhteyttä. Itärannan puolella Pelkosenniemen kohdalla on Isosaari-niminen saari.
Richard Thompson (muusikko)
Richard ja Linda Thompsonin yhteinen ura
Thompsonien pariskunta teki kuusi yhteistä albumia vuosina 1974 - 1982. Näistä tunnetuimpia ovat ensimmäinen ja viimeinen: I Want To See the Bright Lights Tonight (1974) ja Shoot Out the Lights (1982). Nämä levyt luetaan usein folkrockin klassikoiden joukkoon. Rolling Stone valitsi jälkimmäisen 1980-luvun yhdeksänneksi parhaaksi rocklevyksi. Sen ilmestyessä Thompsonit olivat päätyneet avioeroon. Richard jatkoi soolouralla.
Thompsonin sooloura
Thompsonin ensimmäinen sooloalbumi avioeron jälkeen oli Hand Of Kindness (1983). Soolotuotannosta varsinkin Amnesia (1988), Rumor And Sigh (1991), Mirror Blue (1994) ja ''you? me? us?'' (1996) ovat ihailijoiden ja rock-kriitikoiden keskuudessa hyvin arvostettuja. Suureen kaupalliseen menestykseen Thompson ei ole yltänyt, mutta hänellä on vahva kulttisuosio sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Thompson on asunut Kaliforniassa 1990-luvun alusta lähtien.
Soololevyjensä sanoituksissa Thompson esiintyy usein tarinankertojana. Hänet laulujensa päähenkilöt ovat usein omalaatuisia, jopa häiriintyneitä luonteita tai muuten vain raiteiltaan suistuneita ihmisiä. Myös yhteiskunnalliset ja poliittiset kannanotot kuuluvat Thompsonin musiikkiin, joka on välillä hyytävän synkkää ja välillä terävän sarkastista.
Viimeaikaiset vaiheet
Thompson on jatkanut aktiivisesti uraansa 2000-luvulla. Ikääntyvän lauluntekijän taiteellinen profiili on pysynyt korkeana. Hänen uudemmatkin albuminsa, kuten Mock Tudor (1999), Front Parlour Ballads (2005) ja Sweet Warrior (2007), ovat saaneet kriitikoilta myönteisen vastaanoton.
Suomessa Thompson on esiintynyt vain harvoin, viimeksi Helsingissä 18. 8. 2008.
Italialainen mehiläinen
thumb|Italialainen mehiläinen Italialainen mehiläinen (Apis mellifera ligustica) on eräs tarhamehiläisen alalaji. Se on mehiläisen alalajeista kaikkein yleisimmin tarhattu. Väritykseltään italialainen on keltainen tai vaaleankeltainen. Sen takaruumiin tyvi on keltainen ja takaruumiissa on mustia raitoja. Muihin tarhamehiläisen alalajeihin verrattuna italialaiset ovat lauhkeita ja helposti käsiteltäviä. Ne talvehtivat suurena yhdyskuntana ja parveilevat muita alalajeja vähemmän.
Specialisterne
Specialisterne on vuonna 2004 perustettu tanskalainen insinöörialan henkilöstöyritys, joka on erikoistunut työntekijöihin, joilla on Aspergerin oireyhtymä tai lievä Kannerin autismi.
Specialisterne tarjoaa asiakasfirmoilleen osa-aikaista henkilökuntaa muun muassa ohjelmistotestaukseen. Etenkin firman ohjelmistotestaajat ovat hyvässä maineessa, koska he ovat tuottavampia ja tekevät 90 prosenttia vähemmän virheitä kuin muut vastaavassa tehtävässä työskentelevät. Suurin osa yrityksen henkilökunnasta kykenee työskentelemään vain 20-25 tuntia viikossa, mutta kunnat maksavat Tanskassa osa- ja kokopäivätyön välisen palkkaeron henkilöille, jotka eivät kykene työskentelemään kokopäiväisesti. Osa henkilökunnasta on varhaiseläkkeellä. Heille ei makseta palkkatukea, mutta he saavat pitää eläkkeen palkkansa lisäksi.