cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eddy Merckx
Merckx voitti ammattilaisten maailmanmestaruuden 1967, 1971 ja 1974. Suurklassikoista hän voitti Milano – San Remon seitsemän kertaa, Liège-Bastogne-Liègen viidesti, Pariisi-Roubaix'n kolme kertaa sekä Flanderin ja Lombardian ympäriajot kahdesti.
Merckx vetäytyi kilpauralta vuonna 1978, 32 vuoden ikäisenä. Tämän jälkeen hän on keskittynyt muun muassa omaa nimeään kantavia polkupyöriä valmistavan yrityksen johtamiseen.
Vuonna 1996 belgialaisten kuningas antoi Eddy Merckxille paronin nimen ja arvon. Vuonna 2003 Brysselin metroon avattiin hänen mukaansa nimetty asema.
Ykä Mattila
Ura
Mattila toimi lauluyhtyeen Ykä, Matti ja Liisa kitaristina ja laulajana sekä soittajana yhtyeessä Jättiläinen. Uransa myöhäisvaiheessa Mattila esiintyi tiuhaan vanhainkodeissa ja ulkoilmatapahtumissa.
Ykä, Matti ja Liisa -kokoonpanossa esiintyivät Ykä Mattilan lisäksi Matti Kontio ja Liisa Lääveri. Mattila ja Lääveri olivat Risto Suurlan mukana myös yhtyeessä Ykä, Risto ja Liisa.
Muuta
Polkupyöräilyä harrastaneen Mattilan ideasta sai alkunsa niin sanottu Sohwi-pyöräily.
Näyttelijä Kaisa Hela on Yrjö Mattilan tytär.
Herakleia Sintike
Herakleia Sintike (, myös, ”Strymonin Herakleia”; ) oli antiikin aikainen kaupunki Traakiassa nykyisen Bulgarian alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Petrichin kaupunkia.
Maantiede
Herakleia sijaitsi lisänimensä mukaisesti Sintikessä Traakiassa tai traakialaisessa Makedoniassa. Se oli rakennettu Strymon-joen (nyk. Strymónas, Struma) länsirannalle. Kaupungin etäisyys Filippoista oli Tabula Peutingerianan mukaan 55 roomalaista mailia kuljettuna roomalaista tietä, joka kulki läheisen järven pohjoispuolelta, tai 52 mailia toista tietä, joka kulki sen eteläpuolelta.
pienoiskuva|vasen|pysty=0.94|[[Maximinus Daian Herakleiassa lyöttämä follis noin vuodelta 313. Kuvituksessa keisarin seppelöity pää ja teksti sekä Herakles ja teksti .]]
Historia
Herakleia oli alun perin traakialaisen sintialaisten heimon asutus. Se oli Sintiken keskus. Kreikkalaisena kaupunkina sen perusti Makedonian kuningas Kassandros noin vuonna 300 eaa. Herakleian historiasta tiedetä antiikin lähteistä vain vähän. Liviuksen mukaan Demetrios, Filippos V:n poika, murhattiin siellä. Myöhäisantiikin aikana Herakleian syrjäytti Paroikopolis (myös Parthikopolis, Parthenopolis), joka perustettiin lähelle 100-luvulla jaa.
pienoiskuva|vasen|pysty=0.94|[[Konstantinus II|Konstantinus II:n Herakleiassa lyöttämä solidus noin vuodelta 326–330. Kuvituksessa keisarin seppelöity rintakuva ja teksti sekä Victoria ja teksti .]] Kaupungin paikka tunnistettiin vuonna 2002. Sen arkeologisia kaivauksia on suoritettu vuodesta 2007.
Rakennukset ja löydökset
Herakleia Sintikestä on löydetty muun muassa kahden julkisen rakennuksen rauniot. Toinen on 300-luvulta eaa. ja toinen 22 metriä pitkä ja 16 metriä leveä basilika roomalaiselta kaudelta. Löytöihin lukeutuu myös lukuisia kaupungissa lyötyjä rahoja.
Dawn Zulueta
Marie Rachel Salman Taleon (s. 4. maaliskuuta 1969 Manila, Filippiinit) on filippiiniläinen televisio- ja elokuvanäyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Dawn Zulueta.
Televisiomainoksista näyttelijän uralle ponnistanut Dawn Zulueta teki ensimmäisen elokuvaroolinsa 1986 elokuvassa Nakagapos Na Puso. Hän näytteli useissa filippiiniläisissä elokuva- ja televisiotuotannoissa vuoteen 1997, minkä jälkeen hän piti muutaman vuoden tauon. Vuonna 2003 Dawn Zulueta näytteli elokuvassa Filipinas, minkä jälkeen hänen uransa on jatkunut lukuisilla roolitehtävillä television ja valkokankaiden draamoissa ja romanttisissa komedioissa.
Käsikirjoitettujen roolien ohella Dawn Zulueta on juontanut useita filippiiniläisiä viihdeohjelmia.
Dawn Zulueta on voittanut useita alansa palkintoja, kuten Box Office Entertainment Awardsin vuonna 2013.
Sem
thumb|Semin kirkko Sem on kylä Tønsbergissä Vestfoldin läänissä Norjassa. Kylä sijaitsee viisi kilometriä länteen Tønsbergin kaupungista. Vuonna 2022 siellä oli noin 2700 asukasta.
Sem yhdistettiin Tønsbergin kuntaan 1. tammikuuta 1988.
James Thomas
Elämä
Thomas ei koskaan tuntenut isäänsä, ja hänen äitinsä vanhemmat kasvattivat Jamesin. Nämä antoivat hänelle lempinimen "Son". Jo nuorena Thomas alkoi tehdä veistoksia savesta. Hänen erityispiirteensä oli pääkalloveistokset, joille hän hankki paikallisilta hammaslääkäreiltä aidot hampaat. Hänen töitään on ollut esillä gallerioissa New Yorkissa, Los Angelesissa ja Washington D.C.:ssä.
Znojmo
Znojmo on kaupunki Tšekissä, Etelä-Määrin läänissä. Vuoden 2022 alussa kaupungissa asui noin 33 300 asukasta. Se on lääninsä toiseksi suurin kaupunki Brnon jälkeen.
James Thomas
Elämä
Thomasin toinen mielenkiinnon kohde oli musiikki. Hänen setänsä opetti Sonille kitaransoiton alkeet. Myöhemmin hän alkoi soitella Yazoo Cityn baareissa yhdessä muun muassa Elmore Jamesin kanssa. Hän soitteli kappaleita kuten "Catfish Blues" ja "Cairo Blues", jälkimmäisen ansiosta häntä välillä kutsuttiinkin "Cairo" Son Thomasiksi. Varsinaisen elantonsa Thomas kuitenkin hankki haudankaivajana. Myöhemmin kun hänen terveytensä meni huonommaksi, hän alkoi työskennellä huonekaluliikkeessä. Vuonna 1961 hän muutti Mississipin Lelandiin.
Znojmo
Historia
Znojmo mainitaan ensimmäisen kerran jo 1000-luvulla. Böömin kuningas Ottokar I Přemysl myönsi sille kaupunkioikeudet vuonna 1226 ensimmäisenä kaupunkina Etelä-Määrissä.
James Thomas
Elämä
Vuonna 1967 musiikintutkija, folkloristi William Ferris "löysi" Thomaksen. Thomaksesta tuli keskeinen henkilö monissa Ferriksen töissä kuten kirjassa Blues From The Delta ja dokumenttifilmeissä Mississippi Delta Blues (1969), James 'Son Ford' Thomas: Delta Blues Singer (1970), Give My Poor Heart Ease (1975), I Ain't Lying (1975) ja Made In Mississippi (1975). Thomaksesta tuli huomattava bluesmuusikko, joka levytti useita albumeita levymerkeille kuten Transatlantic, Matchbox ja Southern Folklore sekä keikkaili aktiivisesti, muun muassa vuonna 1981 Euroopassa American Folk Blues Festival -kiertueen mukana.
Son Thomas kärsi huonosta terveydestä koko aikuisikänsä, minkä takia hän vaikutti ikäistään vanhemmalta. Vuonna 1981 häntä ammuttiin vahingossa vatsaan, ja vuonna 1991 hän joutui leikkaukseen aivokasvaimen vuoksi. Toukokuussa 1993 Thomas sai sydäninfarktin, josta hän ei koskaan toipunut, ja hän kuoli sairaalassa 66-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Znojmo
Ystävyyskaupungit
Lähde:
Zan Coulibaly
Zan Coulibaly on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Marka-Coungo sijaitsee 77 kilometriä Dioïlasta luoteeseen. Kunnassa on 18 500 ja keskuskylässä 6 000 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Zan Coulibalyn kunnan pinta-ala on 387 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Dioïlan piirin Binkon ja etelässä Dioumanin, lännessä Katin piirin Baguinéda-Campin ja pohjoisessa Koulikoron piirin Méguétanin kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja ja dogoneja. Puhutuin kieli on bambara.
Kunnan läpi kulkee maantie RN6. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja seesamia. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Ténenkou
Ténenkou on kaupunki, kunta ja Moptin alueen Ténenkoun piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sisämaan suistoalueella 90 kilometriä Moptista länteen. Kunnassa on 11 300 asukasta (vuonna 2009).
Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin alueeseen. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, bozoja, bambaroita ja belloja. Vähemmistönä on maureja ja tuaregeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkein viljelykasvi on riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Röntgenputki
Röntgenputki on röntgensäteilyn tuottamiseen tarkoitettu elektroniputki. Se on historiallisesti ensimmäinen tunnettu tapa synnyttää röntgensäteilyä laboratoriossa. Röntgenputki on edelleen yleisin tapa tuottaa säteilyä lääketieteellisessä röntgenkuvauksessa.
Toimintaperiaate
Tyhjiöputkessa olevasta hehkulangasta irtoaa elektroneja, jotka kiihdytetään putkessa olevassa sähkökentässä. Suurinopeuksiset elektronit iskeytyvät putken keskellä olevaan metallilevystä tehtyyn anodiin ja jarruuntuvat voimakkaasti. Sähködynamiikan yhtälöiden mukaan kiihtyvässä liikkeessä oleva sähköisesti varattu hiukkanen lähettää sähkömagneettista säteilyä. Elektronin liike-energiasta osa muuttuu säteilyenergiaksi, niin sanotuksi jarrutussäteilyksi (bremsstrahlung). Jarrutussäteilyn spektri on jatkuva. Törmäyslevyn materiaalista ja elektronien kiihdytysjännitteestä riippuen voi syntyä myös niin sanottua karakteristista säteilyä, joka on spektrityypiltään viivaspektri. Toisin kuin jarrutussäteilyn tapauksessa, jossa jarruuntuva elektroni lähettää säteilyä, karakteristisen säteilyn lähteenä toimivat anodimateriaalin atomit. Kun suureen nopeuteen kiihdytetyt elektronit iskeytyvät anodimateriaalin atomeihin, osa atomeista siirtyy elektroniseen viritystilaan. Viritystilan purkautuessa atomi tyypillisesti säteilee alkuaineelle ominaista sähkömagneettista säteilyä. Röntgenalueella olevaa karakteristista säteilyä käytetään hyväksi muun muassa röntgenkristallografiassa.
thumb|200px|Keskeltä halkaistu moderni kiinteäanodinen röntgenputki.
Iso-Naakkima
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1 100 hehtaaria eli 11 km². Se on 5,0 kilometriä pitkä ja 3,5 kilometriä leveä. Sen muoto on pyöreä ja sen järvenselkä on täysin avoin. Sen erottaa Pieni-Naakkimasta 100–550 metriä leveä ja 2,5 kilometriä pitkä Ketvelen kannas. Kannaksen ylittää 750 metriä pitkä Välijoki, joka on Pieni-Naakkiman laskupuro.
Järvessä on laskettu olevan 30 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 30 hehtaaria, mikä on noin 2,6 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista Salonsaari, Mähönsaari, Kimarinsaari ja Isosaari ovat yli hehtaarin suuruisia, 22 muuta saarta ovat yli aarin ja loput kolme ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Saaret sijaitsevat rannan tuntumassa.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 52 miljoonaa m³ eli 0,052 km³. Järven keskisyvyys on 4,7 metriä ja suurin syvyys on 16,7 metriä. Syvin kohta sijaitsee järvenselän keskellä.
Törmäyskraatteri
thumb|Törmäyskraatterin sijainti järven suhteen. Törmäyskraatteri sijaitsee järven luoteispäässä lähellä rantaa (koordinaatit viitteenä ). Sen halkaisija on ollut noin kolme kilometriä ja se syntyi noin 900–1200 miljoonaa vuotta sitten. Kraatterin alkuperäiset muodot ovat eroosion vaikutuksesta kuluneet tasaisiksi ja alueen kallioperä on viimeisen jääkauden päättymisen aikana jäänyt kasautuneiden maakerrosten alle.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Iso-Naakkiman valuma-alueeseen (14.937) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,2 metriä mpy.
Iso-Naakkiman valuma-alueella on 13 muuta yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, joista yhdeksän laskee suoraan tai välillisesti Iso-Naakkimaan. Niistä huomattavimpia ovat Pieni-Naakkima (331 ha), joka laskee Välijokea myöten, Säytjärvi (107 ha), joka laskee Pieni-Naakkiman kautta, Iso-Valkeinen (47 ha) ja Pieni-Valkeinen (9 ha), joiden yhteinen laskuoja laskee järven luoteisrantaan, ja lopuksi on Rasimaisenlampi (13 ha), joka laskee järven länsirantaan.
Spider-Man (vuoden 2000 videopeli)
Spider-Man on Neversoftin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna usealle alustalle.
Peli oli ensimmäinen Hämähäkkimieheen perustuva 3D-grafiikkaa käyttävä peli. Siinä on vaikutteita Spider-Man: The Animated Seriesistä ja Spider-Man Unlimitedistä niin äänten kuin hahmojen ulkonäönkin osalta. Pelissä on myös mukana muita Marvelin sankareita, kuten Liekki, Daredevil ja Kapteeni Amerikka.
Trang
Trang on 60 000 asukkaan kaupunki Etelä-Thaimaassa. Se on Trangin provinssin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Trang on muodostunut kauttakulkupaikaksi matkustettaessa Andamaanienmeren saarille.
Scania Citywide
Scania Citywide on ruotsalaisen kuorma- ja linja-autovalmistaja Scanian valmistama kaupunkilinja-automalli. Mallia on valmistettu vuodesta 2011 lähtien Scanian Słupskin tehtaalla Puolassa korvaten aikaisemmat mallit Scania OmniLinen, Scania OmniLinkin (Citywide LE) ja OmniCityn (Citywide LF).
Citywide LE (low entry) on matalalattiainen etuovelta keskisillalle, jonka jälkeen on yksi porras. Takapenkille on noustettava vielä yksi porras. Malli perustuu Scanian K-sarjan alustoille. Citywide LF (low floor) on täysin matalalattiainen, jota on saatavina 2- ja 3-akselisen lisäksi myös nivelversiona. Alustana on Scanian N-sarja.
Scania Citywide LE Suburban on SOE Busprodutionin valmistama linja-automali. Citywide LE Suburban tuli OmniExpress 320LE mallin tilalle vuonna 2018. Suomessa ensimmäisen ison (51 auton) tilauksen teki Koiviston auto-Konserni, jo heti uuden mallin tultua markkinoille. Myöhemmin myös Pirkanmaan Tilausliikenne, Nobina Finland , Oubus , Savonlinja , Revon Turistiliikenne ja Mennään Bussilla Oy hankkivat myös näitä autoja.
Tekniset tiedot
Pituus: 10,9-18,1 m<BR> Leveys: 2,55 m<BR> Korkeus: 3,3-3,4 m<BR> Moottori: <BR> 250/280/320/360 hv Euro 6 (diesel)<BR> 280 hv Euro 6 (biodiesel)<BR> 280 hv Euro 6 (bioetanoli)<BR> 280/340 hv Euro 6 (maa-/biokaasu)<BR>
Myrskyn jälkeen (Yön albumi)
Myrskyn jälkeen on marraskuussa 1985 ilmestynyt Yön kolmas studioalbumi. Se on ensimmäinen levy, jonka Yö teki ilman edellisenä kesänä yhtyeestä eronnutta Jussi Hakulista. Hänen tilalleen oli uudeksi jäseneksi liittynyt kitaristi Markku Petander. Hakulinen oli aikaisemmin säveltänyt ja sanoittanut Yön kappaleet, mutta nyt kaikki sävellykset on merkitty yhtyeen nimiin ja sanoitukset on tehnyt yhtä lukuun ottamatta Olli Lindholm. Todellisuudessa sävellykset ovat kuitenkin Yön yksittäisten jäsenten tekemiä, mutta ne kreditoitiin yhteisellä päätöksellä koko yhtyeelle. Esimerkiksi "Niin paljon me teihin luotettiin" ja "Enkelille" ovat Lindholmin sävellyksiä. Tavasta luovuttiin Yön seuraavan albumin jälkeen. Kyseessä on myös yhtyeen ensimmäinen levy, jonka tuottajana toimi T. T. Oksala. Lindholm on myöhemmin kertonut, että albumin valmistuminen on suureksi osaksi Oksalan ansiota.
Listamenestys
Levy nousi ilmestyttyään listoille kuuden viikon ajaksi mutta ei kuitenkaan ollut samanlainen menestys kuin yhtyeen kaksi ensimmäistä timanttia ja kultaa myynyttä albumia. Korkeimmillaan se oli sijalla 13 joulukuussa 1985.
Singlet
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet Niin paljon me teihin luotettiin ja Enkelille. Lisäksi Tuhat kilometriä luotasi ilmestyi Leijat-singlen B-puolella.
Kappaleet
Kaikki sävellykset Yö ja sanoitukset Olli Lindholm, paitsi Onnellinen perhe sanat Pelle Miljoona.
Avaruussankarien legioona
Avaruussankarien legioona eli Superlegioona (engl. Legion of Super-Heroes) on sarjakuvia julkaisevan DC Comicsin supersankariryhmä. Ryhmän luojina olivat Otto Binder ja piirtäjä Al Plastino. Superlegioona esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1958 Adventure Comics -sarjakuvalehden numerossa 247. Suomeksi alkuperäisiä tarinoita julkaistiin Kirjamono Oy:n kustantamassa Teräsmiehen poika -lehdessä vuosina 1961-1968, sekä Teräspoika-lehdessä vuonna 1969.
Superlegioonan tarinat sijoittuvat 3000-luvulle ja se on tunnettu ryhmänä, jossa on suuri määrä sankareita. Teräspoika oli usein ryhmän ns. johtaja 50-luvun sarjakuvissa. Kolme teini-ikäistä sankaria (Salamapoika, Saturnustyttö ja Kosminen poika 2900-luvulta kutsuivat itseään Superlegioonaksi, jotka saivat inspiraatiota Teräspojasta ja he myös halusivat saada hänet ryhmän jäseneksi. Sankarit matkasivat ajassa taaksepäin hakeakseen sankarin heidän aikaansa ja tehdäkseen Teräspojalle testejä. Hyvin suoriutuneiden testien myötä he palkitsivat Teräspojan ottamalla hänet Superlegioonan jäseneksi ja lähettämällä hänet takaisin omaan aikaansa.
Superlegioona on käynyt läpi kaksi suurta uudelleenkäynnistystä sen ajon aikana. Alkuperäinen versio korvattiin uudella uudelleenkäynnistetyllä versiolla "Zero Hour" -jutun tapahtumien jälkeen vuonna 1994, ja toinen uudelleenkäynnistetty tiimi esiteltiin vuonna 2004. Tiimin neljäs versio, joka oli lähes identtinen alkuperäisen version kanssa, esiteltiin vuonna 2007. Vuonna 2019 DC julkisti uuden sarjan, jonka on kirjoittanut Brian Michael Bendis ja piirtänyt Ryan Sook. Sarja päättyi tammikuussa 2021 12 numeron jälkeen.
Crossover-tarinassa Doomsday Clock Tohtori Manhattanin kokeilujen seurauksena hän pyyhki pois koko Avaruussankareiden legioonan olemassaolon. Myöhemmin kun hän kumosi tekonsa tämä palautti myös legioonan olemassaolon.
Superlegioonasta on tehty myös animaatiosarja televisiolle: Yhdysvaltojen entisellä kaapelikanavalla Kids' WB:llä esitettiin Warner Brosin tuottamaa Legion of Super Heroes -sarjaa vuosien 2006–2008 aikana.
Ryhmän jäsenet
Superlegioonalla on ollut useita eri kokoonpanoja.
Aare (nimi)
Aare on miehen etunimi, joka on käytössä ainakin Suomessa ja Virossa. Suomessa nimi on vuoden 2021 loppuun mennessä annettu 472 miehelle.
Arusha
Kaupungissa on solmittu monia merkittäviä sopimuksia. Tansanian itsenäisyyden myöntävät asiakirjat allekirjoitettiin kaupungissa vuonna 1961. Vuonna 1993 kaupungissa solmittiin Arushan rauhansopimus Ruandan hallituksen ja RPF kapinallisliikkeen kanssa tarkoituksena lopettaa Ruandan sisällissota. Nykyisin kaupungissa toimii YK:n Ruandan kansanmurhaa tutkiva kansainvälinen sotarikostuomioistuin, Ruanda-tuomioistuin.
Jalkapallo
Tansanian ylimmässä jalkapallosarjassa, Vodacom Premium Leaguessa, Arushaa edustaa joukkue JKT Oljoro.
Charles Alexandre de Calonne
Elämä ja ura
Calonnen isä oli virkamies Douaissa, ja Calonne työskenteli nuoruudessaan eri viroissa muun muassa Artois’n alueella. Hän oli vuodesta 1768 intendenttinä Metzissä ja vuodesta 1774 Lillessä saavuttaen kyvykkyydellään talouskysymyksissä vähitellen hovin huomion. Hän arvosteli Jacques Neckerin tapaa hoitaa valtion finansseja.
Marraskuussa 1783 Calonne nimitettiin Ranskan valtiovarainministeriksi (Contrôleur général des finances) epäpätevän Henri Lefèvre d’Ormessonin tilalle. Ranskan valtio oli tuohon aikaan toivottoman velkaantunut upotettuaan valtavia rahasummia Yhdysvaltain vapaussotaan. Valtion budjetit olivat vuodesta toiseen alijäämäisiä, jolloin valtio oli jatkuvasti kassakriisin partaalla. Lisäksi sodan päätyttyä kansa odotti veronkevennyksiä korotusten sijaan. Calonne perusti vuonna 1784 kuoletusrahaston velanmaksua varten ja toteutti seuraavana vuonna kulta- ja hopearahojen uudistuksen, mutta nämä keinot osoittautuivat riittämättömiksi uhkaavan vararikon torjunnassa. Calonnen mielestä valtion tuli vahvistaa luottamusta kansantalouteen lisäämällä menojaan. Ehdotus sai vastakaikua hovissa, jossa oli vieroksuttu Neckerin ja Turgot’n säästölinjaa. Calonne onnistuikin piristämään kansantaloutta, mutta joutui jatkuvasti ottamaan uusia lainoja vanhojen korkojen maksamiseksi, joten lopulta ainoaksi ulospääsytieksi jäi verotuksen lisääminen.
Elokuussa 1786 Calonne esitteli kuningas Ludvig XVI:lle kunnianhimoisen taloudellisen uudistusohjelman, johon sisältyi aatelis- ja pappissäädyn verovapauden lakkauttaminen asettamalla uusi, kaikkia säätyjä koskeva maavero. Ehdotukseen sisältyi myös maan sisäisten tullirajojen poistaminen, suolatullin ja henkiveron alentaminen, talonpoikien tienrakennusvelvollisuuden poistaminen sekä leimaveron korotus. Calonne arvasi, että aatelin hallitsemat parlamentit (kuninkaan päätöksiä vahvistavat oikeusistuimet) tulisivat jarruttamaan uusien verojen asettamista aatelille, joten hän yritti ohittaa parlamentit kutsumalla helmikuussa 1787 Versailles’hin koolle erityisen notaabelikokouksen, johon kutsuttiin aatelisia, papistoa ja virkamiehiä eri puolilta Ranskaa. Edes notaabelikokous ei kuitenkaan suostunut tukemaan uusia veroja. Lisäksi Calonne joutui paljastamaan kokoukselle valtion vuosittaisen alijäämän olevan jo yli 100 miljoonaa livreä, mikä heikensi entisestään luottamusta valtion finanssien hoitoon. Ludvig XVI erotti Calonnen huhtikuussa 1787. Ranskan valtionvelan on arveltu kasvaneen 650 miljoonalla livrellä Calonnen 41 kuukautta kestäneen valtiovarainministerikauden aikana. Hänen seuraajakseen nimitettiin arkkipiispa Étienne Charles de Loménie de Brienne. Notaabelikokouksen epäonnistuminen johti kuninkaan ja parlamenttien väliseen valtakamppailuun, jonka päätteeksi kuningas joutui lopulta kutsumaan koolle säätyjen yleiskokouksen ja luopumaan itsevaltiudesta.
Pariisin parlamentti yritti vielä saada Calonnea tilille tämän ministerikauden toimista, joten hän siirtyi elokuussa 1787 Lontooseen Englantiin. Hän julkaisi siellä seuraavina vuosina useita poliittisia kirjoituksia, joissa puolusteli toimintaansa. Hän vastusti alusta alkaen Ranskan vallankumouskehitystä ja kritisoi maanpaosta käsin feodaalisten instituutioiden lakkauttamista. Joulukuusta 1790 alkaen Calonne oli maanpakoon asettuneiden rojalistiemigranttien ja erityisesti kuninkaan veljien Provencen kreivin ja Artois’n kreivin pääneuvonantajana. Hän menetti tämän aseman Ranskan monarkian kukistuttua kokonaan elokuussa 1792. Calonne pääsi palaamaan Ranskaan Napoleonin aikana vuonna 1802 ja kuoli pian sen jälkeen.
Royal Bank of Scotland
The Royal Bank of Scotland on yksi Ison-Britannian vanhimmista pankeista. Se perustettiin vuonna 1727 Edinburghissa, Skotlannissa, jossa se yhä edelleen pitää päämajaansa. Sen osake noteerataan Lontoon pörssissä. Taseensa perusteella (1 639,86 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2015 maailman 16. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi.
The Royal Bank of Scotland oli ensimmäinen Britannian suurista pankeista, joka aloitti verkkopankkitoiminnan. Royal Bank of Scotland painattaa useita erilaisia seteleitä, jotka ovat käypiä maksuvälineitä Skotlannissa. Setelien nimellisarvot ovat 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 puntaa. Se on myös ainoa pankki Britanniassa, joka painaa edelleen yhden punnan seteleitä, ja sen sadan punnan seteli on kaksi kertaa suurempi kuin maan keskuspankin painattamista seteleistä suurin (50 puntaa). Jotta liikepankki voi painattaa omia seteleitään Britanniassa, pitää sen hankkia keskuspankilta (Bank of England) seteleitä sen määrän arvosta kuin se tahtoo painattaa seteleitä. Koska useat liikepankit painattavat seteleitä hyvin suurien summien edestä (jopa satoja miljoonia puntia), eivät tavalliset setelit ole käytännöllisiä. Niinpä liikepankit ostavat Bank of Englandilta "miljoonaseteleitä" eli seteleitä, joiden arvo on miljoona puntaa tai enemmän. Näitä seteleitä ei koskaan nähdä julkisuudessa, vaan ne ovat käytössä ainoastaan pankkien sisäisessä liikenteessä.
Royal Bank of Scotland oli myös ensimmäinen brittipankki, joka painatti juhlaseteleitä. Koska kuningattarella eli valtiolla on yksinoikeus lyödä metallirahaa, RBS keksi ryhtyä painattamaan juhlaseteleitä, joiden aihe poikkeaa pankin tavallisista seteleistä. Juhlasetelien painosmäärät ovat rajattuja, ja niiden aiheina ovat olleet mm. EU-huippukokous, kuningatar Elisabet II:n 50-vuotishallitsijajuhla (Golden Jubilee), kuningataräiti Elisabet, ammattilaisgolfaaja Jack Nicklaus, kirjailija Robert Louis Stevenson, puhelimen keksijä Alexander Graham Bell, St. Andrewsin golfkerho (maailman vanhin golfkerho, "golfin koti") sekä Edinburghin kuninkaallisten kirurgien koulun 500-vuotisjuhla. Juhlasetelien aiheena on yleensä ollut jokin olennaisesti Skotlantiin liittyvä asia.
2008 osakeanti
The Royal Bank of Scotland toteutti vuonna 2008 Britannian yrityshistorian suurimman uusmerkintäannin. Annin koko oli 12 miljardia puntaa, jolla pankki rahoitti mm. edellisvuonna toteuttamaansa ABN Amron yritysostoa.
RBS Suomessa
The Royal Bank of Scotlandilla on konttori jokaisessa Pohjoismaassa. RBS:n Helsingin konttori sijaitsee Mikonkadulla. RBS:n ja sen kokonaan omistaman tytäryhtiön RBS Nordisk Rentingin asiakkaat ovat suomalaisia suuryrityksiä. Kuten monet skotlantilaisyhtiöt, myös RBS järjestää Helsingissä tammikuisin Robert Burnsia, Skotlannin kansallisrunoilijaa, juhlistavia Burns Night (Burnsin päivällinen) -illanviettoja, joiden pääteemana on haggis-perinneruoan syöminen.
RBS Nordisk Renting
Nordisk Renting AB perustettiin vuonna 1986, ja vuoteen 2011 mennessä se on tehnyt yli 500 omaisuudella taattua kauppaa. Nordisk Rentingin Suomen-kiinteistökannan arvo on tällä hetkellä noin miljardi euroa. RBS Nordisk Renting on pitkään tehnyt yhteistyötä useiden merkittävien suomalaisten yrityskumppanien kanssa. Nordisk Renting Oy on täysin Nordisk Renting AB:n omistuksessa oleva tytäryhtiö, ja se kuuluu The Royal Bank of Scotland (RBS) -konserniin.
Antti Rajamäki
pienoiskuva|Antti Rajamäki vuonna 1972.
Antti Juhani Rainer Rajamäki (s. 14. heinäkuuta 1952 Teuva) on entinen suomalainen pikajuoksija.
Rajamäki voitti 100 metrin Suomen mestaruuden viidesti (1973, 1974, 1975, 1977 ja 1978) ja 200 metrin kolmasti (1972, 1975 ja 1978). Rooman EM-kisoissa 1974 hän selviytyi 200 metrillä finaaliin, jossa ei kuitenkaan voinut juosta loukkaantumisen takia. Prahan EM-kisoissa 1978 Rajamäki selviytyi välieriin 200 metrillä ja oli mukana myös 4 × 400 metrin viestissä, jonka alkuerissä hänen akillesjänteensä katkesi. Tämä loukkaantuminen käytännössä päätti Rajamäen huippu-uran.
Rajamäki piti pitkään hallussaan sekä 100 että 200 metrin juoksujen Suomen ennätyksiä. 100 metrin ennätys 10,43 syntyi 19. kesäkuuta 1978 (sen rikkoi Ari Pakarinen vuonna 1994) ja 200 metrin 20,69 3. elokuuta 1975 (rikkoi Tommi Hartonen vuonna 2000). Joukkue Antti Rajamäki, Raimo Vilén, Erik Gustafsson ja Markku Juhola juoksi Münchenin olympialaisissa 1972 4 × 100 metrin viestijuoksun Suomen ennätyksen 39,30, joka säilyi ennätyksenä vuoteen 2010 asti. Myös alle 23-vuotiaiden 200 metrin ennätys oli Rajamäellä pitkään: 18. elokuuta 1974 syntyneen ennätyksen 20,79 rikkoi Visa Hongisto vuonna 2007.
Seuratasolla Rajamäki edusti Teuvan Rivakkaa, Kauhajoen Karhua ja Karijoen Tapparaa. Hänen tyttärensä Susanna Rajamäki oli maajoukkuetason seitsenottelija.
Charlotte Benkner
Charlotte Benkner (o.s. Enterlein, 16. marraskuuta 1889 Leipzig, Saksa – 14. toukokuuta 2004 Youngstown, Ohio, Yhdysvallat) oli nainen, jota virheellisesti pidettiin maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä marraskuusta 2003.
Benkner ehti asua Saksassa vain varhaisimmat lapsuusvuotensa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1896. Hänen perheellään oli siellä hotelli. Nuorena naisena hän tapasi kerran presidentti Theodore Rooseveltin.
Bibliothèque Universelle et Revue Suisse
Bibliothèque Universelle et Revue Suisse oli sveitsiläinen kirjallisuuslehti, joka ilmestyi 1862–1924.
Historia
Juste Olivier avusti vuodesta 1842 Revue suisse -nimistä kirjallisuuslehteä, joka tuli 1860 hänen omistukseensa. Revue suisse yhdistyi 1852 Bibliothèque universelle de Genève -julkaisuun, ja uudeksi nimeksi tuli Bibliothèque universelle et Revue suisse.
Lehden avustajia ovat olleet muun muassa Edmond Gilliard, taide- ja kirjallisuuskriitikko vuosina 1911–1913, ja Charles-Ferdinand Ramuz.
Charlotte Benkner
Benkner (silloin Enterlein) meni vuonna 1908 naimisiin Karl Benknerin kanssa. Hän asui Pennsylvaniassa ja Ohiossa ennen vetäytymistään Arizonaan. Benkner oli jo 110 vuotta täyttänyt ja Arizonan vanhin, kun hän palasi Ohioon.
Benknerin sisko Tillie Hare kuoli lähes 100-vuotiaana 25. tammikuuta 2004. Charlotte itse eli vielä muutaman kuukauden. Hän kuoli lyhyen sairaalassa olon jälkeen 114-vuotiaana.
Benkneriä luultiin maailman vanhimmaksi eläväksi ihmiseksi Mitoyo Kawaten kuoleman jälkeen. Myöhemmin Guinnessin ennätysten kirja myönsi kyseisen kunnian Ramona Trinidad Iglesias-Jordanille, jonka osoitettiin syntyneen Benknerin kanssa samana vuonna jo 31. elokuuta tai 1. syyskuuta.
Darod
thumb|right|Kartta Somalian klaaneista vuodelta 1977 Darod eli darood on somaliklaani, jonka jäseniä asuu Somaliassa, Somalimaassa, Keniassa ja Etiopiassa (varsinkin Ogadenin alueella). Klaaniin kuuluu noin viidennes Somalian väestöstä. Sen alaklaaneja ovat Dolbohanta, Majerteen, Marehan, Ogaden ja Warsangeli.
Historia
Tarun mukaan Darod-klaanin esi-isä tuli 900-luvulla Arabian niemimaalta Somalian pohjoisosaan ja nai Dir-klaanista vaimon. Nykykäsityksen mukaan tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa, koska arabialaiset nimet ilmestyivät käyttöön vasta 1400-luvulla.
PhotoReading
PhotoReading (suom. "valokuvalukeminen") on pikalukemisen menetelmä. Menetelmän väitetään nopeuttavan tekstin lukemista ja omaksumista. Valokuvalukemista pidetään muiden pikalukutekniikoiden tavoin näennäistieteenä eli huuhaana.
Menetelmän kuvaus
PhotoReading-menetelmän on kehittänyt Paul Scheele, jonka samannimisessä teoksessa menetelmä on myös kuvattu.
PhotoReading-menetelmä koostuu viidestä askeleesta, jotka muodostavat tekniikan rungon. Nämä askeleet ovat: 1) valmistautuminen, 2) esikatseleminen, 3) valokuvalukeminen, 4) jälkikatseleminen ja 5) aktivointi. Tyypillisesti PhotoReading-lukija läpikäy kaikki viisi askelta, joskaan aina tämä ei ole välttämätöntä. 300-sivuisen tietokirjan tapauksessa arviot askeleiden kestosta ovat valmistautuminen (alle 1 min), esikatseleminen (n. 1 min), valokuvalukeminen (2-5 min), jälkikatseleminen (5-15 min) ja aktivointi (0-90 min). Askeleiden kestot riippuvat paljolti lukijan tavoitteista. Suurinta vaihtelua askeleiden kestossa on aktivoinnissa.
Varsinainen valokuvalukeminen on tekniikan kolmas askel. Scheele suosittelee, että ennen valokuvalukemista on hyödyllistä tiedostaa oma tavoite ja selvittää silmäilemällä, vastaako teksti omaa tavoitetta. Varsinainen valokuvalukeminen on vaihe, jossa lukija etenee materiaalin alusta loppuun hyvin nopeasti, tyypillisesti n. sivu-sekunnissa. Valokuvalukemisen tarkoituksena on edetä nopeammin, kuin mitä mieli pystyy tietoisesti havaitsemaan, jotta prosessointi tapahtuisi nopeutetun oppimisen pedagogian mukaisesti ei-tietoisella tasolla. Valokuvalukemista voi seurata tauko tai siitä voi jatkaa suoraan seuraavaan askeleeseen.
Valokuvalukemista seuraava askel on jälkikatselu, jonka aikana lukija pyrkii tulemaan tietoiseksi tekstin rakenteesta sekä herättämään kysymyksiä. Näiden tarkoitus on selkiyttää lukijan tavoitetta ja pyrkimyksiä tekstin kanssa.
Kritiikki
PhotoReading-menetelmää pidetään näennäistieteenä eli huuhaana. Psykologian dosentti Jukka Hyönän mukaan PhotoReading tai pikalukeminen ei ole linjassa modernin silmänliiketutkimuksen kanssa, eikä siten pidä kumpaakaan mahdollisina. Myös Turun Yliopiston kognitiivisen psykologian dosentti Johanna Kaakisen mukaan pikalukutekniikat ovat huuhaata - pelkästään silmän fysiologia osoittaa useimmat pikalukutekniikat mahdottomiksi.
Aiheesta muualla
PhotoReading
Kaphoornari
Kaphoornari tarkoittaa merenkulkijaa, joka on kiertänyt Kap Hornin purjealuksella. Tiukasti määritellen kaphoornareiksi hyväksytään vain Kap Hornin purjekauppalaivalla kiertäneet merikapteenit. Kaphoornareilla on ollut kansainvälinen järjestö, alkujaan Ranskassa vuonna 1937 perustettu yhdistys A.I.C.H. (Amicale Internationale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies). A.I.C.H. lopetettiin vuonna 2003. Suomessa on toiminut kaksi kansallista alaosastoa: Manner-Suomessa Amicale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies Finlandais, joka lopetettiin vuonna 2006, ja Ahvenanmaalla vuoteen 2003 asti
thumb|Kap Horn Suomella on kaphoornareihin liittyen erikoisasema sikäli, että Kap Hornin kiertämiseen kykeneviä purjekauppalaivoja kuului viimeksi ahvenanmaalaisen Gustaf Eriksonin laivastoon. Merikapteenien koulutukseen puolestaan kuului pakollinen harjoittelu purjealuksilla, joten kapteeneiksi aikovat pestautuivat usein Eriksonin aluksiin. Näistä aluksista viimeisinä Kap Hornin kiersivät Pamir ja Passat vuonna 1949.
Suomessa oli toukokuussa 2009 elossa 13 kaphoornaria.
A.I.C.H.
A.I.C.H. eli Association Amicale Internationale des Capitaines au Long-Cours-Cap Horniers oli kansainvälinen merenkulkijoiden järjestö, jonka jäseneksi pääsivät Kap Hornin kiertäneet merikapteenit. thumb|Nelimastoparkki Pommern kiersi Kap Hornin esimerkiksi vuosina 1931, 1932, 1933 ja 1938.
Yhdistyksen perusti vuonna 1937 ranskalainen merikapteeni Yves Menguy 34 muun perustajajäsenen kanssa Saint-Malossa Ranskassa. Yhdistyksellä oli Suomessa kaksi alaosastoa, Ahvenanmaan ja Suomen alaosastot. Suomen osasto perustettiin vuonna 1965 ja lakkautettiin vuonna 2006. Ahvenanmaan osasto perustettiin 3. marraskuuta 1961. Suomen osaston jäsenten elämäkertatietoja on julkaistu teoksessa A.I.C.H. Section Finlandaise, Livre d'Or.
Jäsenillä on erilaisia nimityksiä. Albatrossi on jäsen, joka on kiertänyt Kap Hornin purjelaivan päällikkönä. Muu varsinainen jäsen on Malamok, joka on myöhemmin suorittanut merikapteenintutkinnon. Ylimääräinen jäsen on Cape Pigeon. Ahvenanmaan osastoon hyväksyttiin muitakin merikapteeneita. Siihen kuului noin 150 jäsentä, joista 60 oli varsinaisia kaphoornareita.
Veljeskunta lopetettiin Saint-Malossa vuonna 2003. Lopettamispäätös tehtiin Maarianhaminassa Tall Ships Racen yhteydessä vuonna 2000 pidetyssä Kap Horn -kongressissa. Toiminta jatkuu kuitenkin monessa maassa kansallisella tasolla. Ahvenanmaan alaosaston lakkauttamisen jälkeen perinteitä on vaalinut Ålands Kap Hornförening.
Ahvenanmaalla on yhdistyksen kunniaksi taiteilija Allan Palmerin veistos Meren vapaus ja veljeys.
Manuel Noriega
Manuel Antonio Noriega Moreno (11. helmikuuta 1934 – 29. toukokuuta 2017 ) oli panamalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli Panaman sotilasdiktaattori vuosina 1983–1989.
Nousu valtaan
Manuel Noriega oli ammattisotilas, joka oli saanut suuren osan upseerikoulutuksestaan Perussa Chorriloksen sotilasakatemiassa ja Yhdysvaltain School of the Americasissa. Noriega osallistui vuonna 1968 Omar Torrijosin johtamaan populistiseen sotilasvallankaappaukseen Panaman kansalliskaartin luutnanttina. Torrijos ylensi Noriegan everstiluutnantiksi ja nimitti hänet maan sotilastiedustelun johtoon. Tässä tehtävässä Noriega johti kampanjaa maan länsiosien talonpoikaississien murskaamiseksi ja järjesti poliittisten vastustajien ”katoamisia”.
Torrijosin kuoltua lento-onnettomuudessa vuonna 1981 hänen seuraajakseen nousi Rubén Darío Paredes, ja Noriega yleni puolustusvoimien esikuntapäälliköksi. Noriega ylennytti itsensä kenraaliksi elokuussa 1983 vahvistaakseen asemaansa Panaman tosiasiallisena johtajana.
Vuonna 1984 järjestetyissä presidentinvaaleissa Noriegan tukema Nicolas Ardito Barletta voitti hyvin niukasti opposition syyttäessä vaaleja vilpillisiksi. Barlettan valta jäi kuitenkin vähäiseksi Noriegan pitäessä todellista valtaa. Barlettan erottua syyskuussa 1985 hänet korvasi varapresidentti Eric Arturo Delvalle.
Välirikko Yhdysvaltojen kanssa
Noriega oli pitkään Yhdysvaltain liittolainen ja sai rahaa CIA:lta vuodesta 1955 aina vuoteen 1986. Vastineeksi Noriega salli muun muassa Yhdysvaltain kuunteluasemien perustamisen Panamaan sekä toimi välikätenä rahan ja aseiden toimittamisessa El Salvadorissa ja Nicaraguassa toimiville oikeistovoimille. Yhdysvaltain ja Noriegan välit katkesivat vasta helmikuussa 1988, kun Yhdysvaltain huumevirasto DEA asetti hänet syytteeseen huumekaupasta. Yhdysvallat alkoi myös syyttää Noriegaa Kuuban tukemisesta.
Panamassa paljastukset Noriegan osallisuudesta oppositiojohtajan murhaan johtivat laajoihin levottomuuksiin ja presidentti Delvallen pyrkimykseen syrjäyttää Noriega. Delvalle joutui kuitenkin Noriegan kontrolloiman parlamentin erottamaksi, ja hänen sijalleen astui Manuel Solis Palma. Toukokuun 1989 presidentinvaaleissa Yhdysvaltain tukema oppositiopoliitikko Guillermo Endara sai murskavoiton, mutta Noriega mitätöi vaalituloksen.
Syrjäyttäminen
Yhdysvaltain ja Panaman välien kiristyminen ja useat Yhdysvaltain tukemat kaappausyritykset johtivat 15. joulukuuta 1989 Panaman parlamentin julistamaan maan olevan sotatilassa Yhdysvaltain kanssa. 24 000 yhdysvaltalaista sotilasta hyökkäsi täysmittaisessa miehitysoperaatiossa Panamaan 20. joulukuuta. Hyökkäys johti jo muutamassa päivässä Panaman armeijan tappioon, vaikka hajanaiset taistelut jatkuivat useita viikkoja. Noriega pakeni aluksi apostoliseen nuntiatuuriin, Pyhän istuimen edustustoon mutta antautui 3. tammikuuta 1990.
Noriegan antauduttua hänet lennätettiin Yhdysvaltoihin ja asetettiin syytteeseen kahdeksasta huumekauppaa, rahanpesua ja järjestäytynyttä rikollisuutta koskevasta rikoksesta. Vuonna 1992 Noriega sai 40 vuoden vankilatuomion, jonka hän istui liittovaltion vankilassa Miamissa. Noriegan tuomio lyhennettiin 30 vuoteen vuonna 1999. Panama vaati hänen luovuttamistaan vastaamaan syytteisiin poliittisten vastustajien murhista, joihin hänet tuomittiin syylliseksi poissa olevana 1995. Noriegan lakimiehen mukaan hänet olisi vapautettu yhdysvaltalaisesta vankilasta syyskuussa 2007. Noriega jäi kuitenkin miamilaiseen vankilaan odottamaan päätöstä luovutuksesta Ranskaan.
Kesä-heinäkuussa 2010 Pariisissa käytiin uusi oikeudenkäynti, jossa Noriega tuomittiin seitsemäksi vuodeksi vankeuteen kolumbialaisen huumerahan pesemisestä ranskalaispankissa.
Sunnuntaina 11. joulukuuta 2011 Noriega palautettiin Panamaan, jossa häntä odotti uusia vankeustuomioita.
Noriega kuoli 29. toukokuuta 2017 sairaalassa pääkaupungissa Panamassa. Hänellä oli jo aiemmin todettu aivokasvain.
Esiharappalaiset kulttuurit
thumb|right|200px| Varhaisia Induslaakson alueen kulttuureja noin 3300–2600 eaa.
Esiharappalaiset kulttuurit olivat Indus-kulttuurin eli Harappa-kulttuurin edeltäjäkulttuureja, joita oli monta Etelä-Aasiassa. Indus-kulttuuri oli varhainen kaupunkisivilisaatio nykyisen Pakistanin ja Intian alueella Indus-joen varrella 2600–1900 eaa. Se tunnetaan säännöllisesti rakennetuista kaupungeistaan.
Vaikka monet ovat ajatelleet induskulttuurin, Intian ja Pakistanin alueen varhaisen kaupunkisivilisaation, ilmestyneen äkkiä, kulttuuri on löytöjen mukaan kehittynyt asteittain kivikautisesta kulttuurista. Pääpiirteittäin kehitys jaetaan kahteen vaiheeseen:
Joiltakin induskulttuurin paikoilta on löydetty esiharappalainen ja varhaisharappalainen vaihe. Esimerkiksi Harappasta löydetään esiharappalainen Ravi-kausi 3300 (3500?) – n. 2800 eaa. kausi ja varhaisharappalainen Kot Diji -vaihe n. 2800–2600 eaa. Linnoittaminen oli tyypillistä jo esi- ja varhaisharappalaisille keskuksille. Kirjoitus syntyi Ravi-kaudella, jolloin väestötiheys Induksen laaksossa kasvoi. Tällä kaudella eri kulttuurien samankaltaisuus kasvoi.
Varhaiset maanviljelijät 7000–5500 eaa.
Lähi-idässä siirryttiin maanviljelyyn viimeistään 8500–6000 eaa., ja pian syntynsä jälkeen maanviljely levisi itäänkin päin ja saapui Induslaakson vuorten rinteille. Monet muutkin kulttuuripiirteet näyttävät levinneen lännestä varhaisen Induskulttuurin alueelle.
Nuorempi eli uusi kivikausi alkoi Belutshistanissakin 7000 eaa., saviruukut joskus 6000 eaa. Näin alkoi 6000–4000 eaa. vallinnut maatalouskylien kausi. Alusta lähtien taloja tehtiin mutatiilistä, ja kauppa kukoisti. Kylässä mutatiiliset pyöreät ja neliskulmaiset talot olivat sikin sokin.
Kehitystä kivikaudesta alkaen valottavat parhaiten Mehrgarhin löydöt, jotka kertovat Belutshistanin maanviljelykulttuurin kehityksestä vuodesta 7000 eaa. paikka on Bolanjoen varrella, 30 km nykyisestä Sibin pikkukaupungista. Mehrgahr I n. 7000 eaa. oli esikeraaminen, neoliittinen kulttuuri. Viljeltiin mm ohraa, kasvatettiin lampaita.
Keramiikka otettiin käyttöön 6000–5500 eaa. (II). Nauta, puuvilla, tiilirakenteita, ihmisen savikuvia, lapis lazuli -kauppaa Iranin kanssa.
Varhaisen viljelykylän keskiala oli noin 2,7 ha. Suurin kylä oli tuolla ajalla noin 12,5 ha. Tämmöinen oli esimerkiksi Kili kul Mohammad-vaiheen Tharo Hill Sindhissä.
Alueellistuva kehitys alkaa 5500 eaa.
Viimeistään noin 5500 eaa. paikalliset kulttuurit näkyvät eri keramiikkatyyleinä. Noin 5000 eaa. asutus alkoi olla pysyvää.
Belutshistanin kulttuuri siirtyi noin 4500 eaa. Induksen tasangolle ja dreija otettiin käyttöön noin 4300 eaa. Kylät kasvoivat ja niiden luku lisääntyi. Niinpä Togau-vaiheessa noin 4300–3800 eaa. oli jo ainakin 7 suurta yli 10 ha kylää. Suurin kylä oli Quetta Miri, jonka ala oli 23 ha. Asutus oli yhä Belutsistanin vuorilla. Kylän keskikoko oli 3,5 ha. .
Linnoitettuja kyliä 4000 eaa.
Noin 4000 eaa. maanviljelijät levittäytyivät Belutsistanin ylempiin osiin ja alempaan Sindiin. Näihin aikoihin syntyi Indus-laaksoon kasvavia keskuksia. Maanviljelyasutuksia syntyi Brahuin kukkuloille, Zhob-joen laaksoon ja makranin rannikoille, näitä sanotaan Nalin, Zhobin ja Kullin kulttuureiksi. Nämä kulttuurit erosivat huomattavastikin toisistaan. Nalin kulttuuri teki punaista keramiikkaa ja hautasi kuolleensa maahan, Kullin kulttuuri poltti vainajansa ja teki kivistä viivakuvioita sisältäviä pieniä laatikoita.
Hieno maalattu ja kiillotettu keramiikka ilmestyi 4000 eaa.:n jälkeen. Luultavimmin tavaroiden merkitsemiseen tarkoitetut sinetit tulivat pian tämän jälkeen. Maalaamaton keramiikka noin 3600 eaa. jälkeen. Kupari otettiin käyttöön n. 4800 eaa. (Mehrgarh III, khalkoliittinen kausi), levisi laajalle vasta n. 4000 eaa.
Noin 3800 eaa. alkoi Hakra-Kechi Beg -vaihe. Tällöin Hakran kulttuuri vallitsi pääosin Bahawalpurissa ja lähialueilla. Siihen liittyi 10 yli 20 ha suuruista kylää ja 13 10–20 ha kokoista kylää. Suurin oli Chambrawala Ther, jonka ala oli noin 35 ha Kylän keskikoko oli 6,6 ha. Hakra-kyliä oli noin sata. Samaan aikaan Kachi Bagin vaihe vallitsi Balutsistanissa. Siellä suurin kyylä oli Dabar Kot 24,3 ha, yli 20 ha kyliä 3 kpl, 10–20 ha kyliä 8a kpl.
Esiharappalainen vaihe
Noin 3500 eaa. alueelle levisi esiharappalainen kulttuuri, johon liittyi lapis lazuli -kauppa. Tähän liittyvät Mehrgarhin kaudet IV-VI. Esiharappalaiseksi voidaan sanoa Ravi-vaihetta eli Hakra-vaihetta, jolloin kulttuuri kehittyi voimakkaasti muun muassa Hakra-joen alueella. Ehkä varhaisin Indus-kirjoitus on vuodelta 3500 eaa. Harappasta.
Harappa 1 ja 2-vaiheista 3300–2800 eaa. on löydetty ruukunsirpaleita, joissa on Indus-kirjoituksen näköisiä merkkejä. Niinpä Indus-kirjoituksen alku sijoittuu Ravi-vaiheeseen ehkä n. 3300 eaa. , samoihin aikoihinhan Mesopotamiassa, Elamissa ja Egyptissä omaksuttiin kirjoitus. Mutta näissä varhaisissa kirjoituksissa ei ollut montakaan merkkiä.
Belutshistanissa oli kaksi kulttuuria noin 3000:
Varhaisharappalainen vaihe
Kaupunkisuunnittelun ajatus on esiintynyt Kot Dijissä jo ennen 2600 eaa. Klassisen induskulttuurin synty tapahtui Kot Dijin, Rehman Dheri ja Banawalin kolmiossa välillä noin 2700–2600 eaa. Noin 2600 eaa. ilmestyi Rehman Dheriin, jonka ala oli 22 hehtaaria ja asukasluku 12 000, pohjois-etelä-asemakaava. Kunalissa tehtiin ensi kertaa tiiliä esiharappalaisten ja harappalaisten standardien mukaan. 2920–2550 eaa. Kalinbanganissa otettiin keinokastelu käyttöön, ja tiilten vakiomitat 3:2:1, joka edelsi Induskulttuurin myöhempiä 1:2:4 mittoja. Banawalissa on merkkejä aikaisemman asutuskerroksen tuhoutumisesta, ja uusien säännöllisempien rakentamisesta, ja puolustusvalleista. Kirjoitusta sisältävät Indus-sinetit ilmaantuivat vasta Harappa 3A-vaiheessa.
Paikalliset kulttuurit 3200–2800 eaa.
Vuorilla, Sindhissä ja Punjabissa vallitsi Kot Dijin perinne. Suurin Kot Diji -vaiheen asutuskeskus oli Harappa, jonka ala oli tuolloin 40 ha. Monia suuria keskuksia oli Bahawalpurin osavaltiossa Länsi-Punjabissa. Yli 20 ha keskuksia oli 5, 10–20 ha keskuksia 11. . Kot Dijin paikkoja on löydetty yhteensä 111, ja keskimääräinen ala on 6,3 ha. Idempänä Punjabissa, Rajasthanissa ja Haryanassa vallitsi Siswalin traditio. Tältä ajalta on Kalibangan I. Sen suurin keskus oli Rakhigarhim, jonka ala oli 40 ha. Yli 20 ja keskuksia oli 2, yli 10 ha keskuksia 7. Mutta pieniä paikkoja oli suuri määrä. Paikkoja oli 165, joitten keskikoko oli 4,3 ha. Quettan lähellä oli Damb Sadaatin kulttuuri. Sen suurin keskus oli 23 ha Quetta Miri. Tämä oli ainoa yli 20 ha keskus. Mundigak 18,75 ha ja Kranai Hill 10,7 ha. olivat ainoat muut yli 10 ha keskusket. Puolet asutuksista alle 1 ha. . Asutusten keskikoko 2,64 ha, löytöpaikkoja 37. .
Etelä-Balutsistanissa, Sindhissä ja Gujaratissa vallitsi Amri-Nalin perinne. Ainakin 164 paikkaa on löydetty. Niiden keskikoko on 3,67 ha. . Suurimpia löytöpaikkoja olivat Gurajarin Dholavira, 30 ha ja Balutshistanin Las Belan alueen LB-1 22 ha. Kaksi yli 20 ha paikkaa. Kuusi 10–20 ha paikkaa. Nimikkopaikan Amrin ala 8 ha, Nalin ala 5,7 ha. . Amrista on löydetty varhaisia villiaaseja, joita tuohon aikaan käytettiin hevosen sijasta. Amrin-Nalin perinteen lisäksi Gujaratissa oli Anartan kuparikautista keramiikkaa, Pre-Prabhasin Somtnathissa ja Padrin esiharappalaista asutusta. .
Varhainen riisin viljely
Riisi tunnettiin Idusjoen-Gangesjoen jokivarsilla jo 7000–6000 eaa. mutta yleisemmin sitä viljeltiin vasta 3000–2500 eaa. .
Esiharappalaisen kulttuurin jako
Possehlin aikajako
S. P. Guptan käyttämä aikajako
Dikshitin käytämä jako
So Far, So Good... So What!
So Far, So Good... So What! on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin kolmas studioalbumi. Albumi äänitettiin Kalifornian Los Angelesissa Music Grinder Studios -äänitysstudiolla, ja levy-yhtiö Capitol Records julkaisi albumin vuoden 1988 tammikuussa. Albumin tuottivat Paul Lani ja Megadethin laulaja ja kitaristi Dave Mustaine.
Albumilta julkaistiin kolme singleä: Sex Pistols -cover “Anarchy in the U.K.“, “Mary Jane“ ja “Liar“, mutta yksikään singejulkaisu ei noussut listoille. Tämän johdosta albumin nousua Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan 28. listasijalle voidaan pitää merkittävänä saavutuksena, sillä sen singlejulkaisut eivät tehostaneet albumin kaupallista menestymistä. Albumin kappaleista “Anarchy in the U.K.“ ja “In My Darkest Hour“ julkaistiin musiikkivideot.
So Far, So Good... So What! sai yleisön keskuudessa positiivisen vastaanoton ja se myi Yhdysvalloissa 400 000 kappaletta kuukaudessa julkaisunsa jälkeen, ja se oli yhtyeen siihenastisen uran nopeiten myynyt albumi. So Far, So Good... So What! myi lopulta platinaa Yhdysvalloissa. Yleisömenestyksestä huolimatta albumin vastaanotto oli kriitikoiden keskuudessa vaihteleva.
Tuottaja Paul Lani erotettiin tehtävistään albumin miksauksen alkaessa, ja albumin miksasi Michael Wagener.