cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrew Kratzmann
Andrew Kratzmann (s. 3. marraskuuta 1971 Murgon, Queensland) on australialainen tennispelaaja. Hän on erikoistunut nelinpeliin. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalle nelinpelissä sijalle 13 maaliskuussa 2000. Hän on voittanut yhdeksän ATP-nelinpeliturnausta. Australian avoimissa 2000 hän pääsi loppuotteluun parinsa Wayne Blackin kanssa. Loppuottelun he hävisivät Ellis Ferreiralle ja Rick Leachille.
Hänen veljensä Mark Kratzmann on myös tennispelaaja.
Huuskonen
Huuskonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Uskontorikos
Suomen rikoslaissa rangaistaviksi on säädetty :
Ruotsin vanhassa lainsäädännössä uskontorikosten päätyypit olivat jumalanpilkka ja harhaoppien levittäminen. Rankaisematta jätetyn jumalanpilkan uskottiin aiheuttavan koko valtakunnalle onnettomuutta. Vielä vuoden 1734 laki määräsi tahallisesta jumalanpilkasta kuolemanrangaistuksen. Harhaoppien levittämisestä seurasi maastakarkotus. Myös noituutta on aiemmin pidetty uskontorikoksena. Vuoden 1734 lain mukaan se oli sovitettava kuolemalla vuoteen 1779 asti.
Suomen vuoden 1889 rikoslaki (39/1889) määräsi jumalanpilkasta kuritushuonetta enintään neljä vuotta tai vankeutta. Sakolla tai korkeintaan kuuden kuukauden vankeudella selvisi, jos teko tapahtui ajattelemattomuudesta tai pikaistuksesta (rikoslaki, 10 luku, 1 pykälä). Pyhän sanan, uskonnollisen opin, sakramentin tai kirkollisen tavan julkisesta pilkkaamisesta rankaistiin enintään kuuden kuukauden vankeudella tai 200 markan sakolla (RL 10:2). Jumalanpalveluksen, kirkollisen toimituksen tai uskonnonharjoituksen estämisestä oli enimmäisrangaistus kaksi vuotta vankeutta ja niiden tahallinen häirintä tuotti korkeintaan kuuden kuukauden vankeuden tai 300 markan sakon (RL 10:3). Yksityisessä kokouksessa tapahtuvan hartaudenharjoituksen estämisestä seurasi sakkoa tai vankeutta enintään kahdeksan kuukautta ja tällaisen toiminnan häirinnästä korkeintaan 300 markan sakko (RL 10:4). Korkeintaan kahden vuoden vankeuteen tai 50–4 000 markan sakkoon tuomittiin, jos pakottamalla, kavaluudella, lahjalla tai etua lupaamalla taivutteli uskontokunnan jäsenen kääntymään toiseen uskonoppiin (RL 10:5). Enintään 300 markan sakon sai, jos esti palvelijaansa tai muuta talonväkeä osallistumasta jumalanpalvelukseen riittävän usein (RL 10:6).
Bernhard Fredrik Godenhjelm
Henkilöhistoria
Godenhjelmin vanhemmat olivat taiteilija Berndt Abraham Godenhjelm ja Alexandra Fredrika Hornborg. Godenhjelm oli naimisissa vuodesta 1867 opettaja Ida Gustava Lindroosin (k. 1913) kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1858 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1862 ja maisteriksi 1864. Godenhjelm toimi Helsingin yliopiston saksankielen lehtorina 1866–1901.
Godenhjelm perusti yhdessä vaimonsa kanssa Helsinkiin ensimmäisen suomenkielisen tyttökoulun ja toimi sen johtajana 1869–1886 sekä koulun suomenkielen opettajana 1870–1885. Hän perusti myös Suomalaisen jatko-opiston ja oli sen johtajana 1881–1886, suomen ja saksan kielen opettajana 1881–1905 sekä psykologian opettajana 1885–1905. Godenhjelm sai professorin arvonimen 1901.
Godenhjelm osallistui säätyvaltiopäiville aatelissäädyssä sukunsa edustajana 1867, 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885.
Godenhjelm oli Kirjallisen kuukausilehden toimituksen jäsen 1866–1880 ja Kansanvalistusseuran toimikunnan jäsen 1890–1899. Hän toimitti Aleksis Kiven valitut teokset ja hän osallistui myös Vänrikki Stoolin tarinoiden suomentamiseen.
La Congolaise
La Congolaise on Kongon kansallislaulu. Sen sanoitti Levent Kimbangui ja sävelsi Français Jacques Tondra. Sanoitus on ranskankielinen. La Congolaise oli kansallislauluna aluksi vuosina 1959–1969. Se otettiin uudelleen kansallislauluksi vuonna 1991.
Cristian Rodríguez
Cristian Gabriel Rodríguez Barotti (s. 30. syyskuuta 1985 Juan Lacaze, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa uruguaylaista Peñarolia ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Rodríguezia kutsutaan myös lempinimellä Cebolla, jonka hän sai pelatessaan Peñarolissa ammattilaisuransa alussa. Sanottiin, että hän saa vastustajajoukkueen puolustuksen itkemään harhautuksillaan.
Seurajoukkueura
Rodríguez aloitti ammattilaisuransa nuorena paikallisjoukkue Peñarolista, joka pelasi Uruguayn pääsarjassa. Hän oli joukkueen mukana voittamassa pääsarjamestaruutta kaudella 2003. Vuonna 2004 hän kärsi loukkaantumisesta, jonka takia hän joutui olemaan sivussa muutamasta pelistä. Poissa ollessaan Rodríguez nähtiin TV-kameran välityksellä, kun hän oli katsomossa hyppimässä ja kannustamassa joukkueen fanien seurassa. Teosta ei kuitenkaan seurannut mitään rangaistusta tai vastaavaa.
Vuonna 2005 hän siirtyi ranskalaisjoukkue Paris Saint-Germainiin. Ensimmäisenä kautenaan Ranskassa Rodríguez ei kuulunut joukkueen avainpelaajiin, mutta toisella kaudellaan 2006–2007 hän oli vahvasti mukana auttamassa joukkuetta säilymään pääsarjassa. Ainoan maalinsa kaudella hän teki kotiottelussa Monacoa vastaan.
Heinäkuu 2007 Rodríguez siirtyi portugalilaiseen Benficaan vuoden lainasopimuksella. Hän oli kauden aikana joukkueensa tärkeimpiä pelaajia. Kauden jälkeen hän jäi Portugaliin ja siirtyi kesällä 2008 Portoon. Portossa hän muodosti hyvin toimivan hyökkäystrion yhdessä argentiinalaisen Lisandro Lópezin ja brasilialaisen Hulkin kanssa. Hän pelasi Portossa neljän kauden aikana 70 Primeira Ligan ottelua. Hän voitti Portugalin-mestaruuden 2009, 2011 ja 2012 sekä Portugalin cupin 2009, 2010 ja 2011. Hän pelasi 11 ottelua Porton voittaessa Eurooppa-liigan kaudella 2010–2011.
28. toukokuuta 2012 Rodríguez teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisen Atlético Madridin kanssa. Ensimmäisellä Atlético-kaudellaan hän pelasi Primera Divisiónissa 33 ottelua, näistä 12 avauskokoonpanossa. Hän voitti samalla kaudella Espanjan cupin. Atlético Madridin voittaessa Espanjan-mestaruuden kaudella 2013–2014 hän pelasi kaikkiaan 20 liigaottelussa, mutta vain kahdessa pelissä avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi kuusi Primera Divisiónin ottelua sekä lainasopimuksella viisi Serie A -ottelua Parmassa. Hän kävi keväällä 2015 lainalla myös brasilialaisessa Grêmiossa.
Maajoukkueura
Rodríguez teki ensiesiintymisensä Uruguayn maajoukkueessa jo 18-vuotiaana ystävyysottelussa Meksikoa vastaan lokakuussa 2003. Copa Américassa 2004 hän pelasi kaikki muut ottelut paitsi voitokkaan pronssiottelun. Esnimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Argentiinaa saman vuoden lokakuussa. Copa Américassa 2007 hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa Uruguayn sijoittuessa neljänneksi. Uruguayn voittaessa Copa Américan 2011 hän pelasi kahdessa alkulohkon ottelussa. Hän pelasi Uruguayn kaikki neljä ottelua MM-kilpailuissa 2014 ja Copa Américassa 2015. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Uruguayn kaikissa viidessä ottelussa, tosin vain kerran avauskokoonpanossa.
Kylmänkukat
Tuntomerkit
Kylmänkukat ovat melko matalia, lähes kauttaaltaan tuuheakarvaisia ruohoja. Niiden lehdet ovat hyvin kapealiuskaiset. Suuret, nuokkuvat ja kellomaiset kukat sijaitsevat yksittäin kukkavarsissa ja ne ovat väriltään usein punavioletista tummansiniseen. Niiden terä- ja verholehdet ovat yhdistyneet pelkiksi kehälehdiksi, ja niitä on yleensä kuusi. Emiö on suurikokoinen, heteet puolestaan lyhyitä. Kukinnan jälkeen kukkaperä ja emin vartalot alkavat kasvaa huomattavasti. Siitä kehittyy koristeellinen, pitkäkarvainen siemenkota. Kylmänkukat ovat kevään ensimmäisten kukkijoiden joukossa.
Esiintyminen Suomessa
Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kolme tai neljä kylmänkukkalajia ja yksi lajiristeymä. Uhanalainen kangasvuokko (P. vernalis) kasvaa Etelä-Suomen kuivilla harjukankailla. Sen suuret valkoiset kukat ovat ulkopinnaltaan punertavat. Violettikukkainen hämeenkylmänkukka (P. patens) esiintyy hyvin harvinaisena Hämeenlinnan ympäristössä ja Karjalankannaksella. Kolmas laji on ketokylmänkukka (P. vulgaris), joka esiintyi aiemmin muinaistulokkaana, mutta hävisi 1930-luvulla. Se on levinnyt uudelleen 2000-luvulla luonnonvaraisena uustulokkaana Saaristomeren Öröön. Neljäs laji on mahdollisesti ahokylmänkukka eli etelänkylmänkukka (P. pratensis), joka on havaittu kahdella Saaristomeren saarella, mutta jonka havaintoja pidetään toistaiseksi epävarmoina. Laji on saattanut levitä maahan osittain myös innokkaiden puutarhureiden siirtämänä. Nykyisin kasvatetaan puutarhoissa useita lajeja, kuten lännen- eli tarhakylmänkukkaa ja vuorikylmänkukkaa (P. montana).
Amy Johnson
Toisen maailmansodan sytyttyä Johnson liittyi brittien sotilaslentokoneita siirtolentäneisiin Air Transport Auxiliary -joukkoihin. Hän sai surmansa 37-vuotiaana lento-onnettomuudessa siirtolennolla Thamesin estuaarin yllä 5. tammikuuta 1941.
Varhaiset vuodet
Amy Johnson syntyi 1. heinäkuuta 1903 Kingston upon Hullissa Pohjois-Englannissa. Hänen isänsä John William Johnsonin suku omisti kalan vienti- ja tuontiliikkeen, ja hänen äitinsä Amy Hodge oli Hullin estisen pormestarin lapsenlapsi. Johnson oli perheen neljästä tyttärestä vanhin. Hän opiskeli ensin yksityiskouluissa Hullissa, sitten vuosina 1915–1922 Boulevard Municipal Secondary Schoolissa ja vuodesta 1922 Sheffieldin yliopistossa. Johnsonin suunnitelmana oli opiskella opettajaksi, mutta reputettuaan esikokeessa hän opiskelikin sen sijaan Bachelor of Arts -tutkinnon ranskassa, latinassa ja taloustieteessä. Hän valmistui yliopistosta vuonna 1925.
Valmistuttuaan yliopistosta Johnson kävi sihteerikurssin Hullissa ja työskenteli tilitoimistossa. Hän muutti vuonna 1927 Lontooseen, jossa hän työskenteli konekirjoittajana Crockers-lakitoimistossa. Vuonna 1928 hän liittyi Stag Lanen lentokentällä toimineen London Aeroplane Clubin jäseneksi ja aloitti lentotunnit syyskuussa 1928. Hän sai yksityislentäjän lupakirjan heinäkuussa 1929. Lupakirjan saatuaan hän alkoi tavoitella uraa ilmailun parissa. Hän aloitti lentokonetekniikan opiskelemisen ryhtymällä Stag Lanen päämekaanikon Jack Humphreysin apulaiseksi. Hän tuli kentälle aamuisin ennen päivätyötään ja taas iltaisin sen jälkeen, ja muut mekaanikot alkoivat kutsua häntä lempinimellä ”Johnnie”.
Ennätyslennot
pienoiskuva|Johnson Intiassa vuonna 1930 Jason-koneensa kanssa. Johnson jätti vuonna 1929 päivätyönsä vanhemmiltaan saamansa rahallisen tuen avustuksella. Hänet hyväksyttiin samana vuonna Royal Aeronautical Societyn kumppanijäseneksi, ja joulukuussa 1929 hän sai ensimmäisenä naisena Air Ministryn myöntämän mekaanikon lupakirjan. Johnson otti tavoitteekseen rikkoa yksinlennon nopeusennätys Englannista Australiaan. Hän suunnitteli ensin lentävänsä James Martinin suunnittelemalla uudella lentokoneella, mutta prototyypin viivästyttyä hän osti sen sijaan kaksi vuotta vanhan de Havilland Gipsy Moth -kaksitason. Johnson antoi koneelleen nimeksi Jason, joka oli viittaus hänen isänsä yritykseen, ja maalautti sen vihreäksi. Koneessa oli kaksi lisäpolttoainetankkia, joiden ansioista sillä saattoi lentää 13 tuntia kerralla.
Johnson lähti matkaan ennätysyritykselleen Croydonista 5. toukokuuta 1930. Hänellä oli tuolloin alle sadan tunnin kokemus yksinlennosta. Saapuessaan Karachiin 10. toukokuuta hän oli kaksi päivää edellä ennätyksen haltijan Bert Hinklerin aikaa, vaikka oli joutunut matkalla laskeutumaan kahdeksi tunniksi aavikolle huonon sään vuoksi. Hän jatkoi matkaa Kalkutan kautta Rangooniin, mutta huono sää, polttoaineen vähyys ja koneen kärsimät vauriot viivästyttivät häntä Rangoonissa ja myöhemmin Jaavalla. Hän saapui lopulta Port Darwiniin 19 ja puolen päivän lennon jälkeen ja sai sankarin vastaanoton, joskin juhlinta lähinnä kiusaannutti häntä. Hän sai onnittelut kuningas Yrjö V:ltä, Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimen (MBE) ja 10 000 punnan rahalahjan Daily Mail -sanomalehdeltä.
Ensimmäisen pitkän matkan lentonsa jälkeen Johnson jatkoi ennätysyrityksiä. Hän lähti 26. heinäkuuta 1931 yhdessä mekaanikko C. S. Humphreysin kanssa Jason II -nimen saaneella de Havilland Puss Moth -koneella kohti Tokiota. Kaksikko saapui perille 6. elokuuta lennettyään 78 tuntia 50 minuuttia. Johnson meni naimisiin niin ikään ennätyksiä rikkoneen lentäjä Jim Mollisonin kanssa 29. heinäkuuta 1932. Romanssi kehittyi äkkiä, sillä he olivat tunteneet vasta viikon, kun Mollison kosi Johnsonia. Johnson lähti 14. marraskuuta rikkomaan tuoreen aviomiehensä ennätysaikaa matkalla Kapkaupunkiin. Hänen aikansa, neljä päivää, kuusi tuntia ja 54 minuuttia, voitti vanhan ennätyksen kymmenellä tunnilla.
Johnson ja Mollison lähtivät 22. heinäkuuta 1933 de Havilland Dragon -koneella Walesista määränpäänään New York. Polttoaineen loppumisen seurauksena he joutuivat kuitenkin 39 tunnin lennon jälkeen tekemään pakkolaskun suolle Bridgeportissa. Epäonnistumisesta huolimatta heistä tuli ensimmäinen Atlantin lentokoneella lännestä itään ylittänyt aviopari, ja heidän lentonsa oli myös ensimmäinen suora lento Britanniasta Yhdysvaltoihin. Lokakuussa 1934 he osallistuivat Mildenhall–Melbourne-kilpailuun, jota he johtivat, kunnes navigaatiovirheet ja moottoririkko Allahabadissa pakottivat heidät keskeyttämään.
Vuoden 1934 loppuun mennessä Johnsonin ja Mollisonin liitto alkoi rakoilla. Mollison oli playboyn maineessa, oli uskoton ja joi runsaasti. Johnson haki avioeroa vuonna 1937 ja otti jälleen tyttönimensä käyttöön. Avioero myönnettiin 7. helmikuuta 1938. Yksityiselämänsä vaikeuksista huolimatta Johnson jatkoi ennätyslentoja: hän lensi toukokuussa 1936 Percival Gull -koneella Kapkaupunkiin ja takaisin rikkoen nopeusennätykset kumpaankin suuntaan sekä edestakaisen lennon ennätyksen. 1930-luvun lähestyessä loppuaan Johnsonin aika julkisuudessa alkoi kuitenkin olla ohi.
Ennätyslentojen jälkeen
Ennätyslentojen jäädessä hiljalleen taakse Johnson alkoi tavoitella uraa ilmailukonsulttina. Hän liittyi Women’s Engineering Society -yhdistykseen vuonna 1930 ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1934–1937, jolloin yhdistys keskittyi pitkälti ilmailuun. Hän myös järjesti väittelyitä, ensimmäisen niistä vuonna 1935 Mollisonin kanssa ennätyslentojen tarpeettomuudesta. Samalla hän jatkoi navigoinnin opiskelua ja aloitti Portsmouth, Southsea and Isle of Wight Aviation Companyn siirtolentäjänä vuonna 1939.
Toisen maailmansodan sytyttyä Johnson jatkoi aluksi työtään siirtolentäjänä, kunnes liittyi toukokuussa 1940 brittien sotilaslentokoneita siirtolentäneisiin Air Transport Auxiliary -joukkoihin, joiden naisosastoa johti hänen ystävänsä Pauline Gower. Hänet ylennettiin heinäkuussa 1940 first officeriksi.
Johnson kuoli 5. tammikuuta 1941 siirtolennolla sattuneessa onnettomuudessa. Hän sai varoituksen huonosta säästä, mutta päätti lähteä silti matkaan ja ohittaa pilvet yläkautta. Suunnitelma kuitenkin epäonnistui, ja Johnson eksyi pilvissä ja sumussa. Hän joutui lopulta hyppäämään Airspeed Oxford -koneestaan Thamesin estuaarin yllä. HMS Haslemeren miehistö näki laskuvarjohyppääjän vedessä, mutta tämä katosi aluksen päästyä lähelle. Johnsonin oletetaan ajautuneen laivan potkureihin ja saaneen surmansa. Hänen ruumistaan ei löydetty. Johnson oli kuollessaan 37-vuotias ja ehti 12-vuotisen ilmailu-uransa aikana lentää yli 2 500 tuntia.
Vuonna 1999 julkisuuteen tuli teoria, jonka mukaan brittiläinen ilmatorjunta olisi ampunut Johnsonin koneen alas. Thamesin estuaarin rannalla ilmatorjuntayksikössä ollut Tom Mitchell kertoi Johnsonin vastanneen kahdesti väärin, kun häneltä kysyttiin radioitse koodisanaa, minkä jälkeen hänen konettaan kohti avattiin tuli.
Merkitys ja muistaminen
Johnson tunnetaan yhtenä ilmailun romanttisen aikakauden sankareista ja ilmailun varhaisista pioneereista. Aikalaiset pitivät häntä rohkeana ja päättäväisenä lentäjänä sekä kyvykkäänä mekaanikkona ja feminismin uranuurtajana. Brittiläinen lehdistö kutsui häntä ”ilmojen kuningattareksi” (Queen of the Air). Luonteeltaan hän oli kuitenkin julkisuutta kaihtava, ja hänen kuvattiin olleen usein epävarma itsestään ja onneton.
Johnson sai jo eläessään lukuisia tunnustuksia. Hänelle myönnettiin vuonna 1930 egyptiläinen kultamitali rohkeudesta ja International League of Aviatiorsin naisten palkinto, vuonna 1931 Society of Engineeringin puheenjohtajan kultainen mitali, vuonna 1933 Segrave-palkinto ja League of Youthin kultainen kunniamitali ja vuonna 1936 Royal Aero Clubin kultainen mitali. Women’s Engineering Society perusti hänen nimeään kantavan naisilmailijoille tarkoitetun stipendin vuonna 1941.
Johnsonille on pystytetty patsaita ja muistomerkkejä Hulliin vuosina 1974 ja 2016 sekä Herne Bayhin lähelle hänen kuolinpaikkaansa niin ikään vuonna 2016. Hänen mukaansa on nimetty muun muassa Sheffieldin yliopiston Amy Johnson Building, Royal Aeronautical Societyn vuotuinen naisista ilmailussa kertova luento, ja yksi KLM:n, yksi EasyJetin ja kaksi Norwegian Air Shuttlen lentokonetta.
Populaarikulttuurissa
Johnsonin elämästä on kirjoitettu useita kirjoja. Niistä ensimmäinen, toimittaja Charles Dixonin kirjoittama Amy Johnson, Lone Girl Flier julkaistiin jo vuonna 1931, Johnsonin Australian-lennon jälkeisenä vuonna. Suurin osa hänestä kirjoitetuista kirjoista keskittyykin häneen lentäjänä ja erityisesti hänen lentomatkaansa Australiaan. Kattavimpia hänestä kirjoitettuja kirjoja on Constance Babington Smithin vuonna 1967 julkaistu Amy Johnson. Johnsonin syntymän satavuotispäivän kunniaksi vuonna 2003 julkaistiin Midge Gilliesin kirjoittama Amy Johnson – Queen of the Air.
Johnsonin tarina on myös filmatisoitu useaan otteeseen. Vuonna 1942 julkaistiin Herbert Wilcoxin ohjaama They Flew Alone (tunnettu myös nimellä Wings and the Woman), jossa Johnsonia esitti Anna Neagle. Laura Mulveyn ja Peter Wollenin ohjaama vuoden 1980 Amy!-elokuva tutkailee Johnsonin tarinan pohjalta sankarikuvaa. Vuonna 1984 julkaistussa Nat Crosbyn ohjaamassa elämäkerrallisessa Amy-elokuvassa pääosaa esittää Harriet Walter.
Johnson on ollut inspiraationa usealle musiikkiteokselle. Jo 1930-luvulla hänestä ja hänen saavutuksistaan tehtiin kymmenisen erilaista musiikkikappaletta, joista tunnetuimmaksi nousi Amy, Wonderful Amy. Muita hänestä kirjoitettuja kappaleita ovat Johnnie, Our Aeroplane Girl, A Lone Girl Flier ja Just Plain Johnnie. Myös Al Stewartin kappale Flying Sorcery kertoo hänestä.
Uudenirlanninpunamesikko
Uudenirlanninpunamesikko (Myzomela pulchella) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Uudenirlanninpunamesikkoa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Irlannin saarella. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
GT Academy
thumb|GT Academy logo thumb|GT Academy kuljettajat vuonna 2014 GT Academy (myös Nissan PlayStation GT Academy ja Nismo PlayStation GT Academy) on Nissanin ja Sonyn vuosittainen järjestämä kilpailu, jossa etsitään virtuaalimaailman PlayStation Gran Turismo -pelisarjan avulla uutta tapaa tulla ammattikilpakuljettajaksi. Kokonaiskilpailun voittaja saa palkinnoksi vuoden sopimuksen Nissanin kanssa ja mahdollisuuden kilpailla jossain huipputason kilpasarjassa.
Adolfo Rodríguez Saá
Adolfo Rodríguez Saá (s. 1947) on argentiinalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä viikon ajan vuoden 2001 lopussa. Hän on ollut pitkään San Luisin maakunnan senaattori. Koulutukseltaan hän on lakimies.
Erämaa (albumi)
Kappaleet
Suurin osa kappaleista on Tuure Kilpeläisen säveltämiä ja sanoittamia. Lisäksi Ajatuksen voima-kappaleen Tuure on tehnyt yhdessä Jarno Karjalaisen ja Aarne Riikosen kanssa, Tämä tie-kappaleen sanoitus on Tuure Kilpeläisen ja Inderjit Khalsan käsialaa ja Uskoton-kappaleen sävellys on Tuuren, Jarnon ja Rockan käsialaa. Sairasloma-kappaleen tekemiseen ovat Tuuren lisäksi osallistuneet Jarno, Rocka, Jiri ja Aarne.
Ulkopalsta
Ulkopalsta eli ulkotila eli takalikkotila oli maakirjaan omalla numerollaan ja maakirjaverollaan merkitty pieni itsenäinen tila, jolle ei kuitenkaan sen pienuuden vuoksi verollepanossa merkitty manttaalia. Maakirjan pito lopetettiin 1953. Jos ulkopalstalla ei asuttu, sitä viljeltiin tavallisesti toisessa lohkokunnassa sijaitsevan päätalon työvoimalla ja välineillä. Vaikka ulkopalsta sijaitsi toisen kylän rajojen sisällä, se luettiin isojaossa pääkylään kuuluvaksi tavallisena taloille kyläluvun mukaan jaettavana maana. Jos ulkopalstan rajoja ei ollut määritelty, sai tällainen tila isojaossa kylän tilusalasta saman verran kuin sen riidattomien rajojen sisälle oli kuulunut. Ulkopalsta sai myös lohkokunnassa mahdollisesti olevasta liikamaasta niin paljon metsää ja takamaata kuin sillä aiemmin ollut maakirjavero edellytti. Takamaa tarkoitti aikoinaan tilaan kuuluvaa melko pientä maa-aluetta toisessa kylässä. Yleisemmin ulkopalstaksi kutsutaan kaukana talosta sijaitsevaa tilusta.
Fernando Birri
Fernando Birri (13. maaliskuuta 1925 Santa Fe, Argentiina – 27. joulukuuta 2017 Rooma, Italia ) oli argentiinalainen elokuvaohjaaja, jota kutsuttiin ”uuden eteläamerikkalaisen elokuvan isäksi”. Hänen tunnettuihin elokuviinsa kuuluu muun muassa Vanha mies, jolla on valtavat valkoiset siivet (1988).
Wetarinpunamesikko
Wetarinpunamesikko (Myzomela kuehni) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Fernando Birri
Birri opiskeli elokuva-alaa Roomassa Centro sperimentale di cinematografiassa 1950–1953. Hän palasi Santa Fehen 1956 ja perusti Universidad Nacional del Litoral -yliopistoon elokuvainstituutin. Seuraavana vuonna hän ryhtyi kuvaamaan Santa Fen köyhälistön kurjuutta. Hanke kesti kolme vuotta ja päättyi 1958. Vuonna 1966 sai ensi-iltansa hänen 33-minuuttinen dokumenttinsa Tire Dié, joka sai kriitikkojen kiitokset. Hän jatkoi siksi samalla linjalla, ja 1960 valmistui Buenos Aires, Buenos Aires ja sen jälkeen 1961 Los Inudados, josta hänelle myönnettiin Venetsian elokuvajuhlien palkinto parhaasta esikoisohjauksesta.
Wetarinpunamesikko
Levinneisyys
Wetarinpunamesikkoa tavataan Indonesiassa Wetarin saarella. Aiemmin laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain pienellä saarella ja sen populaation uskotaan olevan pieni. Uusimpien tietojen mukaan laji saattaa kuitenkin olla yleisempi, kuin aiemmin on luult u ja vuodesta 2016 alkaen se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Töpökolibrit
Töpökolibrit (Chaetocercus) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu kuusi neotrooppisella alueella elävää lajia.
Fernando Birri
Birri ohjasi vielä yhden elokuvan, La Pampa (1963), jonka jälkeen hän jätti elokuvat 12 vuodeksi. 1985 valmistui hänen Ernesto Che Guevarasta tekemänsä elokuva Mi hijo el Che. Che oli aiheena seuraavassakin elokuvassa, Che, ¿muerte de una utopia?, mutta se ei saanut kaupallista levitystä. Sittemmin hän teki kaksi elokuvaa, El siglo del viento (1999) ja ''ZA 05. Lo viejo y lo nuevo (2006).
Birri oli vuonna 2009 vierailevana professorina Yhdysvalloissa Tuftsin yliopistossa, jossa hän opetti kahdella latinalaisamerikkalaista elokuvaa käsitelleellä kurssilla.
Ranskan keisarikunta
Ranskan keisarikunta voi tarkoittaa:
Kettukolibrit
Kettukolibrit (Selasphorus) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu seitsemän Keski- ja Pohjois-Amerikassa elävää lajia.
Turisas
Turisas on muinaissuomalaisen sodanjumalan Tursaan mukaan nimetty folk metallia ja viikinkimetallia soittava yhtye, jonka perustivat Mathias Nygård ja Jussi Wickström Hämeenlinnassa vuonna 1997. Yhtyeen tyyliä kutsutaan myös ”battle metaliksi” yhtyeen debyyttialbumin nimen mukaisesti. Yhtyeen kolmas albumi Stand Up and Fight julkaistiin Suomessa 23. helmikuuta 2011.
Yhtye on tunnettu viulun ja harmonikan käytöstä kansanmusiikille ominaisella tavalla.
Yhtye on saavuttanut suosiota erityisesti Manner-Euroopassa, jossa pohjoismainen metallimusiikki on menestynyt 2000-luvun alkuvuosina hyvin. Yhtye on käynyt tutuksi musiikkinsa lisäksi värikkäistä, soturihenkeä huokuvista esiintymisasuistaan ja rankasta show-meiningistään. Yhtyeen nimi "Turisas" perustuu Mikael Agricolan käyttämään Tursas-nimen kirjoitusmuotoon 1500-luvulta.
Huhtikuussa 2020 ilmestyi Markus Laakson kirjoittama ja Liken kustantama Ensiferumista, Moonsorrow’sta, Finntrollista, Turisaksesta ja Korpiklaanista kertova kirja Folk Metal Big 5.
Onnettomuus
Kitaristi Georg Laakso joutui 31. lokakuuta 2005 Hattulassa auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena yhtye vietti kuukausien ajan hiljaiseloa. Tapaus sai julkisuutta, koska poliisi oli käynyt kaksi kertaa onnettomuuspaikalla löytämättä maassa maannutta Laaksoa. Onnettomuuden seurauksena kitaristi halvaantui kenties loppuelämäkseen. Laakso joutui yhdeksän kuukautta myöhemmin jättämään yhtyeen raskain mielin.
Julkaisut
thumb|Turisas esiintymässä [[Jalometalli Festival|Jalometalli-festivaaleilla vuonna 2008.]]
Darling (vuoden 2007 elokuva)
Darling on Johan Klingin Ruotsissa ohjaama elokuva vuodelta 2007.
Juoni
Elokuva kertoo kahdesta työttömäksi jäävästä tukholmalaisesta. Eva (Michelle Meadows) on nuori muotikaupan myyjä, joka viihtyy keskustan rikkaiden seurapiireissä. Bernhard (Michael Segerström) on kuusikymppinen insinööri, josta ei olla työmarkkinoilla enää kiinnostuneita.
Aiheesta muualla
Darling (2007 film)
Lohilaaksolaisten saaga
thumb|Saagan tapahtumapaikkojen kartta. Lohilaaksolaisten saaga on tunnetuimpia  Islanninsaagoista eli Islannin sukusaagoista. Se on kirjoitettu 1200-luvun alkupuolella, eikä sen kirjoittajaa tunneta.
Saaga kertoo Laxárdalurin suvusta ja sen riidoista. Tarinan taustalla ovat luultavasti todelliset tapahtumat, mutta saagassa niitä on muunneltu. Saagaa arvostetaan sen korkeatasoisen tyylin, yhtenäisen kerronnan ja päähenkilöiden elävän luonteenkuvauksen vuoksi.
Lohilaaksolaisten saagan tapahtumat alkavat 800-luvulta, jolloin Haraldr Kaunotukan itsevaltaiseen hallintoon tyytymättömät päälliköt perhekuntineen lähtivät Norjasta asuttamaan Islantia. Saaga käsittelee näiden sukujen välistä toimintaa; avioliittoja, kauppamatkoja, sotaa ja kostoretkiä. Saaga päättyy kristinuskon saapumiseen vuoden 1000 tienoilla kuningas Olavin aikana.
Lohilaaksolaisten saaga on julkaistu suomeksi vuonna 1967.
Bølan kalliopiirrokset
Bølan kalliopiirrokset ovat Stodin kylässä Steinkjerin kunnassa Pohjois-Trøndelagin läänissä Norjassa. Kuvakenttä kohoaa muutama sata metriä Snåsavatnetin ylle ja sijaitsee siihen laskevan Bølajoen varrella kosken partaalla. Se on kuuluisa suurta peuraa esittävästä kuvasta, joka on lähes luonnollisen ihmisen kokoinen. Sitä kutsutaan norjaksi Bølareinen. Muita kuvioita on yhteensä noin 30. Vuosittain kalliokuvilla käy 50 000 kävijää.
Tutkimuksia
Vuonna 2001 kalliota tutkittiin tarkemmin. Silloin löydettiin joen vierestä kulkevalta polulta kulunut, mutta selvästi erottuva ihminen, jolla oli sauva kädessään ja sukset tai lumikengät jalassaan. Koska hiihtäjä sijaitsi polulla, tutkittiin maastoa tarkoituksena löytää polulle uusi reitti, kun turpeiden alta löydettiin vielä noin 20 muuta kuviota lisää.
Uudet kuviot kuuluvat kuvakenttään, jota vahva kvartsijuonne halkoaa. Juonteen eri puolet kallistuvat vastakkaisiin suuntiin. Toinen sivu kallistuu joelle ja toinen junaradan puolelle. Juonteen kohdalta löytyi lintua esittävä piirros. Hiihtäjä on radan puoleisella sivulla.
Kallion pinta on kuvioiden hakkaamisen jälkeen rapautunut ja kuvioiden alkuperäiset urat ovat nykyään matalampia tai hävinneet. Tämän vuoksi uusien kuvapaneelien sisältämiä kuvioita on ollut vaikeaa hahmottaa. Kahdelle erilaisella dokumentointitekniikalla on löytynyt joitakin hankalia kuvioita. Mustalla hiilipalasella ja ohuella paperilla voidaan hankaamalla löytää valkoiseksi jääviä kuvioita. Tällä tavalla löytyi linnun alta uusi hirvikuvio. Myös katkelmia muista peuraeläimistä huomattiin, mutta osa eläinten muista osista ovat tuhoutuneet.
Bölan peura
Peura löydettiin 1842, kun Benjamin Vikran nosti tunturilla turvetta. Myöhemmin kuvio maalattiin punamaalilla ja sitä kohdeltiin kansallisaarteena ja nähtävyytenä. Bölan peura on Norjan parhaiten tunnettu kalliopiirros.
Bölan hiihtäjä
Kallion kulunut pinta on tuhonnut kuviota hieman. Piirrosten yökuvauksissa syksyllä 2004 huomattiin, että hiihtäjä oli alun perin piirretty vaillinaisesti. Kohtia ristiselästä ja alaselästä oli alun perin jätetty hakkaamatta. Samalla paljastui kaksi hirveä esittävää pientä kuviota, jotka olivat jääneet hiihtäjän "alle". Toisen takajalka kulki hahmon kaulan poikki. Hirvet olivat katkelmallisia, sillä kallion pinnan kuluminen häivytti eläinten yksityiskohtia.
Vastaavalla tavalla tehtyjä kuvioita tunnetaan esimerkiksi Lånkesta (Stjørdalissa), joka on saman pituinen, ja Bardalista (Beistadissa). Ainoat piirroksien hiihtäjät tunnetaan Uikujoen Zalavrugassa Venäjän Karjalassa.
Ferdinand Verbiest
220px|thumb|Ferdinand Verbiest vuonna 1736 julkaistussa ranskalaisessa kirjassa. Ferdinand Verbiest (9. lokakuuta 1623 – 28. tammikuuta 1688) oli flaamilainen jesuiittalähetyssaarnaaja Kiinassa Qing-dynastian aikana. Verbiest tunnetaan myös kiinalaisella nimellä Nan Huairen. Hän toimi myös diplomaattina, kartanpiirtäjänä ja kääntäjänä laajan kielitaitonsa ansiosta.
Kuninkuusravit 2011
Vuoden 2011 Kuninkuusravit järjestettiin Ylöjärvellä Teivon raviradalla 30.–31. heinäkuuta. Kyseessä olivat kolmannet Teivossa pidetyt Kuninkuusravit, edelliset oli järjestetty vuosina 1978 ja 1995. Tampereen Hippos toimi Kuninkuusravien isäntänä vuosina 1932, 1945 ja 1953
Kuningatartittelin voitti kolmannen kerran peräkkäin Pertti Puikkosen ohjastama ja valmentama I.P. Vipotiina. Kaikki kolme osalähtöä voittaneen tamman yhteisaika 9.31,8 oli kuningatarkilpailun uusi ennätys. Se oli myös 2,1 sekuntia parempi kuin Villihotin voittoaika oriiden kilpailussa.
Kuninkuusravien yhteydessä ravataan perinteisesti myös 4- ja 5-vuotiaille suomenhevosille tarkoitetut Pikkuprinssi ja Pikkukunkku. 4-vuotiaiden Pikkuprinssin voitti Ylöjärvellä Tommi Kylliäisen ohjastama Elmoori ja 5-vuotiaiden Pikkukunkun Jukka-Pekka Kauhasen Gustav Dahlia.
Somonot
thumb|Somonokylä 1900-luvun alussa. Somonot ovat bambaroille läheistä sukua oleva kalastajaryhmä Nigerjoen varsilla Malissa ja Guineassa. Heitä arvioidaan olevan noin 15 000 henkeä.
Somonot elävät Nigerin keskijuoksulla Bamakon ja Macinan välillä, Banijoen varrella sekä Nigerin yläjuoksulla aina Kouroussan alueelle saakka. Keskijuoksun järvi- ja suoalueen bozoihin verrattuna somonoja voidaan pitää pikemminkin bambaroihin kuuluvana ammattiryhmänä kuin erillisena kansana. Paikoitellen somonot ja bozot ovat sekoittuneet keskenään. Ryhmän on katsottu muodostuneen 1600–1800-luvuilla Segun valtiossa.
Lauri Merikivi
Lauri Merikivi (s. 23. marraskuuta 1982 Pudasjärvi ) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Kaudella 2018–2019 hän valmensi SM-liigassa pelaavaa Jyväskylän JYPiä. Merikivi on valmentanut aikaisemmin myös JYPin A-nuoria sekä Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta.
Seuraura
Merikivi aloitti valmentajauransa vuonna 2005. Hän valmensi ensin Oulun Kärppien naisten joukkuetta, kunnes siirtyi Kärppien U18-joukkueen päävalmentajaksi. Sen jälkeen Merikivi valmensi Mestis-joukkue Heinolan Peliittoja vuosina 2013–2016. Kahden JYPin A-nuorten valmennuskauden jälkeen hän siirtyi SM-liigan JYPin päävalmentajaksi.
Maajoukkueura
Merikivi on toiminut apuvalmentajana Suomen U18-, U17- ja U16-vuotiaiden maajoukkueissa.
Pikkupunamesikko
Pikkupunamesikko (Myzomela adolphinae) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pikkupunamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ihodenjoki
Ihodenjoen vesistö on pieni rannikkovesistö, jonka vesistöalueen pinta-ala 191 km². Järvisyysprosentti vesistöalueella on lähinnä Otajärven ansiosta 4,28 %. Otajärveen laskevia pienempiä järviä ovat Sulkaluoma, Sarkonjärvi, Hiittiöjärvi, Lahnio, Kapalojärvi ja Vanevesi Laitilassa Vaimaron kylän länsipuolella. Pohjoisesta Otajärveen laskevat Kaljasjärvi ja Kodisjoki, jonka varrella sijaitsee entisen Kodisjoen kunnan keskustaajama. Kodisjokeen laskeviin järviin kuuluu Ahmasjärvi.
Fairey III
Fairey III oli Britannian kuninkaallisten ilmavoimien tiedustelu- ja hävittäjä lentokoneperhe, jonka käyttäjänä oli muun muassa Fleet Air Arm maailmansotien välillä. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn Stockportin tehtaalla vuodesta 1918.
Varhaisemmat versiot
Fairey IIIA ja IIIB koneet olivat palveluksessa sodan lopulla ja joitakin IIIB koneita käytettiin merimiinojen paikantamiseen. Fairey IIIC otettiin palveluskäyttöön marraskuussa 1918 ja se ei kerennyt mukaan sotatoimiin ennen aselepoehtojen astumista voimaan. Seitsemän Fairey IIIC:tä siirrettiin HMS Pegasuksella Arkangeliin Pohjois-Venäjällä oleville joukoille.
Fairey IIID
Fairey IIID oli palveluskäytössä Kuninkaallisilla ilmavoimilla ja Fleet Air Armilla. Lisäksi yksitoista konetta myytiin Portugalin ilmavoimille ja joitakin kuusi konetta siirrettiin Australian laivastolle. Konetta myytiin myös Alankomaille ja Ruotsille.
Strikeforce: Revenge
Strikeforce: Revenge oli toinen Strikeforcen vapaaottelutapahtuma. Se pidettiin San Joséssa HP Pavilion at San Jose -urheiluhallissa 9. kesäkuuta 2006. Alistair Overeem otteli ensimmäistä kertaa Pohjois-Amerikassa.
Kiulu
Kiulu on astia, josta heitetään saunassa vettä kiukaalle. Se on perinteisesti puusta valmistettu pienehkö kimpiastia, jonka kimpilaudoista yksi on muita pidempi siten, että laudan yläpää muodostaa kädensijan. Toisaalta jotkin kiulut on valmistettu metallista, paitsi kädensija puusta.
Jaana Malytcheva
Jaana Malytcheva (s. 1988) on suomalainen fitness-urheilija, joka voitti lokakuussa 2015 Lahden Messukeskuksessa järjestetyssä Nicole Wilkins Championship -kilpailussa bikini fitnessin alle 160-senttisten sarjan. Hän voitti myös kaikkien pituusluokkien voittajien kesken ratkaistun overall-tittelin ja sai IFBB-liiton ammattilaiskortin. Edellisenä vuonna Malytcheva oli saman kilpailun toinen ja SM-overall -voittaja. Keväällä 2015 hän oli EM-kisoissa toinen ja syksyllä Arnold Schwarzeneggerin nimikkokilpailussa Espanjassa kolmas.
Ensimmäisissä ammattilaiskisoissaan Tukholmassa toukokuussa 2016 Malytcheva sijoittui kolmanneksi.
Sulo Iivonen
Sulo Wilhelm Iivonen (28. syyskuuta 1895 Viipuri – 18. lokakuuta 1962) oli suomalainen taidemaalari.
Fairey Barracuda
pienoiskuva|Barracudan kolmitahopiirros Fairey Barracuda oli Fairey Aviation Companyn kehittämä torpedo- ja syöksypommittaja. Kone suunniteltiin korvaamaan Fairey Swordfish ja Fairey Albacore -koneet. Kone oli Britannian laivaston ilmavoimien käytössä toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn, Blackburn Aircraft Limitedin, Boulton Paulin ja Westland Aircraftin tehtailla.
Sulo Iivonen
Sulo Iivonen opiskeli Tallinnassa Ants Laipmanin johdolla 1931. Iivosen taiteilijadebyytti oli Viipurissa vuonna 1925. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn 1928.
Nokimesikot
Nokimesikot (Melidectes) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Nokimesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kymmenen lajia.
Thure Sundell
Thure Georg Sundell (21. syyskuuta 1864 Benvik, Kaskinen – 27. toukokuuta 1924 Kaskinen) oli suomalainen taidemaalari.
Thure Sundell opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1879–1893 sekä Tukholmassa Ruotsin Kuninkaallisessa taideakatemiassa 1883–1885. Sundell oli tunnettu maisemamaalarina. Hän vieraili vuosina 1885–1890 Göteborgissa asuneen ja kukkakauppiaana toimineen veljensä luona ja teki tässä yhteydessä useita maalausmatkoja Bohuslänin saarille maalaten merimaisemia. Kotikaupungissaan raatimiehenä toiminut Sundell asui taidemaailmasta syrjäänvetäytyneenä Kaskisissa Raatimiehenkatu 21:ssä sijainneessa talossaan ja maalasi Kaskisten kivisiä rantamaisemia ja saaristoluontoa. Hänen kotitalostaan on jäljellä tontilla sijainnut huvimaja.
Kestilä (taajama)
thumb|Kestilän kirkko. pienoiskuva|Kestilän peruskoulu. Kestilä eli Kestilän kirkonkylä on Siikalatvan kunnassa sijaitseva taajama, ja entisen Kestilän kunnan kirkonkylä. Taajama sijaitsee noin 35 kilometriä kuntakeskuksesta Pulkkilasta itään. Taajama oli Kestilän kunnan kuntakeskus, kunnes vuoden 2009 alussa Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Rantsilan kunnat yhdistyivät Siikalatvan kunnaksi, jonka kuntakeskukseksi tuli Pulkkilan kirkonkylä. Vuoden 2020 lopussa taajamassa oli 472 asukasta.
Taajamassa sijaitsee vuosina 1854–1855 valmistunut puinen ristikirkko.
Taajamassa risteävät Suomen pisin seututie 800 ja seututie 822.
Songbird (tietokoneohjelma)
Songbird on avoin, GPLv2-lisensoitu mediasoitin, joka on saatavilla OS X:lle ja Windowsille.
Songbird-projektin perusti Rob Lord, ja siitä vastaa Pioneers of the Inevitable -ryhmä. Songbird perustuu XULRunneriin, Mozilla-projektista tuttuun ajonaikaiseen kirjastoon, jonka lisäksi se käyttää GStreameria.
Tavanomaisista mediasoittimista poiketen Songbirdin käyttöliittymään on integroitu WWW-selain, jossa voi käyttää kirjanmerkkejä ja välilehtiä. Lisäksi käyttöliittymä on lokalisoitavissa yli 25:lle kielelle. Ohjelman ulkoasu on käyttäjän muokattavissa verkosta ladattavilla teemoilla, ja toiminnallisuutta voi muunnella liitännäisillä. Songbird tukee Applen iPodia, mutta iPhonen tai Microsoftin Zunen tuki on vasta kehitteillä.
Molukkienpunamesikko
Levinneisyys
Molukkienpunamesikkoa tavataan Indonesiassa. Lajin on kuvattu olevan suhteellisen yleinen Tanimbarin saarilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bryan Hartnell
Bryan Calvin Hartnell on toinen kahdesta eloonjääneestä, jotka selvisivät  sarjamurhaaja Zodiac Killerin suorittamista  veritöistä. .
Krimin federaatiopiiri
Krimin federaatiopiiri on yksi Venäjän yhdeksästä federaatiopiiristä. Se kattaa Krimin niemimaalla olevat, ennen Venäjän miehitystä Ukrainaan kuuluneet alueet, joiden siirtymistä Venäjän osaksi vuonna 2014 muu kansainvälinen yhteisö ei ole hyväksynyt.
Bryan Hartnell
Hartnell (20) oli tyttöystävänsä Cecelia Shepard (22) kanssa piknikillä syyskuussa 1969 syrjäisellä Berryessajärvellä Kaliforniassa, kun tuntematon mies ilmestyi heidän luokseen. Mies oli peittänyt kasvonsa hupulla, ja kertoi karanneensa vankilasta Montanassa tai Coloradossa. Hän halusi rahaa ja auton paetakseen Meksikoon. Hartnell tarjosi lompakkoaan ja autonsa avaimia. Vieras ei ottanut kumpaakaan, vaan sitoi nuoret muovisella pyykkinarulla, ja alkoi puukottaa heitä silmittömästi. Tämän tehtyään vieras käveli pois. Lähellä olleet kalastajat kuulivat kirkumista ja hälyttivät puistoa valvovat vartijat paikalle. Ambulanssi vei uhrit sairaalaan kriittisessä tilassa. Kaksi vuorokautta myöhemmin Shepard menehtyi.
Poliisin tutkiessa tapahtumapaikalla mistä murhaaja oli tullut he löysivät renkaanjäljet uhrien auton takaa. Tarkempi tutkimus paljasti auton oveen kirjoitetun päivämäärän ja pyöreän symbolin, jonka yli kulki risti. Merkki oli sarjamurhaaja Zodiacin omaksuma tunnus, ja ovipellissä oleva päivämäärä sama, jolloin hän oli käynyt edellisten uhriensa Darlene Ferrinin ja Michael Renault Mageaun kimppuun.
Krimin federaatiopiiri
Krimin federaatiopiiriin kuuluu kaksi federaatiosubjektia: Krimin tasavalta ja Sevastopolin liittokaupunki. Federaatiopiirin hallinnollinen keskus on Simferopol. Oleg Belaventsev on nimitetty presidentin täysivaltaiseksi edustajaksi Krimin federaatiopiirissä.
Bryan Hartnell
Hartnell toipui vammoistaan. Teon tekijää ei saatu kiinni poliisien vuosikausia kestäneestä uurastuksesta huolimatta.
Apostolinen vikaari
Apostolinen vikaari on paavin sijaisen arvonimi valtiossa, jossa ei ole katolista piispaa. Tällainen henkilö johtaa apostolista vikariaattia. Nimitystä käytetään myös paavin erikoislähettilään arvonimenä. Norjan katolinen seurakunta kuului vuoteen 1892 asti Ruotsin apostoliseen vikariaattiin. Sen jälkeen apostolinen vikaari työskenteli sekä Oslossa että Tukholmassa. Tanska sai oman apostolisen vikaarin 1892 ja Suomi 1923. Suomen apostolinen vikaarikunta korotettiin hiippakunnaksi 1955.
Katolisen kirkon paikallishallinnon järjestäminen riippuu kirkon aseman vakiintuneisuudesta alueella tai valtiossa. Uusi lähetysalue on aluksi papin johtama missio sui iuris. Sitä seuraa apostolinen prefektuura, jota johtaa apostoliseksi prefektiksi kutsuttu pappi. Hänet nimittää tehtäväänsä paavi ja hänellä on piispan valtuudet, mutta häntä ei ole vihitty piispaksi. Seuraava aste on apostolinen vikariaatti, jota seuraa piispan johtama hiippakunta.
Minerva
Roomalaiset omaksuivat Minervan luultavasti etruskeilta, joilla oli jumalatar Menrva, joskin Varron mukaan Minerva oli sabiinilaista perua. Minerva oli käsityöläisten ja opettajien suojelusjumala, ja hänen pääjuhlaansa Quinquatrusta juhlivat pääasiassa taiteilijat ja käsityöläiset. Minerva Medican ominaisuudessa Minerva oli myös lääkärien jumalatar, jolla oli temppeli Esquilinus-kukkulalla. Rooman suojelusjumalattarena Minervalla oli päätemppeli Aventinus-kukkulalla.
Erkki Hytönen
Erkki Olavi Hytönen (27. toukokuuta 1933 Tampere – 22. joulukuuta 2020 ) oli suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi 39 maaottelua Suomen miesten maajoukkueessa ja osallistui 18-vuotiaana Oslon talviolympialaisiin 1952 sekä vuosina 1954–1958 neljiin MM-kilpailuihin. Sarjatasolla "Ekku" Hytönen edusti Tapparan- ja sen edeltäjän TBK:n riveissä. Hän palasi kaukaloon myöhemmin yhden kauden ajaksi Hilparan paidassa.
Temperamenttinen ja isokokoinen Hytönen oli kolmesti urallaan mestaruussarjan "kauden jäähykuningas". Hytönen voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1953, 1954, 1955 ja 1959, saavuttaen myös kaksi SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia. Vuosina 1962–1965 Hytönen toimi Tapparan ykkösvalmentajana ja saavutti mestaruuden vuonna 1964. Hytönen on aateloitu Tapparan Hall of Fame -kunniagalleriaan numerolla kahdeksan.
Dimitri Pätzold
Dimitri Pätzold (s. 3. helmikuuta 1983 Öskemen, Neuvostoliitto) on saksalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa DEL-seura Straubing Tigersissä. Hän on aiemmin pelannut NHL-seura San Jose Sharksissa Pätzold valittiin Saksan olympiaryhmään Vancouverin kisoihin 2010, joissa hän pelasi yhden ottelun Suomea vastaan. Suomi voitti kyseisen ottelun 5–0.
Pätzold muutti perheensä kanssa Saksaan 13-vuotiaana.
Atelier Goldner Schnitt
Atelier Goldner Schnitt Oy (lyh. AGS) on naisten ylemmän hintaluokan muodin postimyyntiyritys, jonka pääpaikka on Oberfrankenin Münchbergissä Saksassa. Yrityksen palveluksessa on noin 700 työntekijä, ja se toimii myös 9 muussa maassa. AGS keskittyy täydelliseen istuvuuteen ja ”kuin mittatyönä” tehtyyn muotiin. Yritys tunnetaan omasta mittataulukostaan, joka käsittää 25 perinteisestä standardimitoituksesta poikkeavaa kokoa.
Yrityksen historia
Christian ja Heinrich Wirth perustivat yrityksen vuonna 1926 Münchbergissä Saksassa. Se kasvoi lyhyttavarakaupasta, jota heidän äitinsä piti 1920-luvulla. Heinrich Wirthin kuoleman jälkeen vuonna 1975 hänen poikansa Klaus Wirth siirtyi AGS:n toimitusjohtajaksi. Hän laajensi liiketoimintaa vuosien myötä: ensimmäinen tytäryhtiö perustettiin jo 1972 Oerlingeniin Sveitsiin – sitä seurasivat Itävalta (1978), Alankomaat (1987), Ranska (1991), Belgia (1993), Suomi (1998), Ruotsi (2003) ja lopuksi Norja vuonna 2004. Klaus Wirth vetäytyi liikkeenjohdosta vasta 2006, ja hänen seuraajakseen tuli Joachim Groschopp. Gerald J. Corbae on elokuusta 2013 AGS:n pääjohtaja. Marcus Anton tuli mukaan markkinointi- ja myyntijohtajaksi vuoden 2005 lopussa.
Tuotemerkki
AGS tunnettiin jo 1960-luvulla ”istuvuusasiantuntijana”. Wirthin perustajaperhe huomasi silloin mahdollisuuden erikoistumiseen ja kehitti omalla ompelukaavaperiaatteellaan kokoihin perustuvan malliston. Nykyään AGS:n valikoimassa on 25 eri kokoa pituuksissa normaali, lyhyt ja extralyhyt sekä erimuotoisia malleja. Tässäkin keskitytään edelleen ”kuin mittatyönä” tehtyyn muotiin. Nykyisen nopeatempoisen maailman vastapainona Atelier Goldner Schnitt painottaa erityisesti ompelijan käsityötaitoa sekä siihen liittyviä perinteitä ja laatua.
Toinen erikoisuus ovat kuvastot, joita AGS lähettää asiakkailleen vuodesta 1970 lähtien. Asiakkaat voivat tarkastella vaatteita kuvista, mutta myös ”tunnustella” niiden laadun kuvastoon liimatuista kangasnäytteistä. Kuvastojen lisäksi tuotteita voi ostaa vuodesta 2006 lähtien myös verkkokaupasta sekä omasta outlet-myymälästä (vuodesta 2010). Syksyllä 2015 AGS:n valikoimaan tulivat myös miesten muoti ja sisustus- ja koristetuotteet sekä aidot korut.
Tammikuussa 2016 Atelier Goldner Schnitt sai uuden ilmeen, muun muassa uuden logon.
Marylandin yliopisto (College Park)
thumb|Vuonna 1898 rakennettu Morrill Hall säästyi lähes koko kampusalueen vuonna 1912 tuhonneelta tulipalolta. Marylandin yliopisto (, joskus lyhenteillä UM, UMD, UMCP tai Maryland) on julkinen tutkimusyliopisto, joka sijaitsee College Parkin kaupungissa Marylandissa, lähellä Washingtonin rajaa. Yliopisto on perustettu vuonna 1856 ja se on Marylandin yliopistojärjestelmän pääyliopisto. Yliopistoon kirjoittautui vuonna 2010 yli 37 000 opiskelijaa, joten se on osavaltion suurin yliopisto ja suurin Washingtonin metropolialueen yliopistoista.
Miha Verlič
Miha Verlič (s. 21. elokuuta 1991 Maribor, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Fischtown Pinguinsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Verlič on HDK Mariborin kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä vain 15-vuotiaana Slovenian pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kaudeksi 2009–2010 Verlič siirtyi Tšekkiin HC Slezan Opavan A-nuoriin. Hän pelasi kauden aikana myös kahden ottelua seuran miesten joukkueessa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. česká hokejová ligassa. Kauden 2010–2011 Verlič pelasi kokonaan Slezanin A-nuorissa.
Verlič siirtyi kaudeksi 2014–2015 jatkamaan EBEL-uraansa Graz 99ersiin. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Villacher SV:n riveihin. Huhtikuussa 2016 Verlič teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän oli 21 osumallaan Villachin toiseksi paras maalintekijä maanmiehensä Jan Urbasin jälkeen. Kaudella 2017–2018 Verlič oli tehoilla 15+18=33 joukkueen sisäisessä pistepörssissä kolmantena, kunnes maaliskuussa 2018 hän siirtyi loppukauden sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin liigan siirtotakarajalla.
Kaudeksi 2018–2019 Verlič siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Fischtown Pinguinsiin.
Maajoukkueura
Verlič edusti Sloveniaa Sotšin olympiakisoissa 2014 ja Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä jälkimmäisen turnauksen karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2017 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2016 ja 2018, joista ensimmäistä turnausta päättyi kultaan. Vuoden 2018 turnauksessa Verlič oli Slovenian paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+4=7 ja hän jakoi koko turnauksen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +4.
Verlič pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäinen turnaus päättyi B-lohkon hopeaan ja ensimmäinen A-lohkon pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin Verlič voitti A-lohkon hopeaa.
Muuta
Verličin isoveli Jure pelaa maalivahtina Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:n Remparts de Toursissa. Veljesten isä Andrej Verlič on toiminut Slovenian ikäkausimaajoukkueiden johtotehtävissä.
Erakkorastas
Erakkorastas (Catharus guttatus) on pohjoisamerikkalainen rastaisiin kuuluva varpuslintu.