cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nilosaharalaiset kielet
thumb|250px|Nilosaharalaisten kielten levinneisyys keltaisella Nilosaharalaisten kielten kielikunnan muodostaa noin 160 Afrikassa, pääosassa Niilin ja Charin yläjuoksujen tuntumassa puhuttavaa kieltä. Vuonna 1987 näiden kielten puhujia oli arvion mukaan yhteensä noin 11 miljoonaa, joista käytetään myös yhteisnimitystä nilootit. Kielikunnan sisäinen kirjo on laaja ja onkin kiistanalaista, pitäisikö se jakaa useampaan pienempään kielikuntaan. Nilosaharalaisia kieliä on tutkittu huomattavasti vähemmän kuin suurempia kielikuntia.
Etelä-Kaarela
Etelä-Kaarela ( ruots.   Södra Kårböle ) on entinen Helsingin kaupunginosa. Se sai alkunsa vuoden 1946 alueliitoksessa, jossa Helsingin maalaiskunnassa (nyk. Vantaalla) sijainnut Kaarelan kylä pilkkoutui kahteen osaan. Pohjois-Kaarela jäi maalaiskunnan puolelle ja Etelä-Kaarela liitettiin Helsinkiin. Nimi muutettiin Kaarelaksi vuonna 1992.
Qax
Qax on kaupunki Azerbaidžanissa Kaukasuksen pääjonon etelärinteen juurella. Se sijaitsee Alazanin sivujoen Kürmükçayn varrella 345 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Qaxin piirin keskus. Sen kautta kulkee Yevlaxin, Şəkin ja Tbilisin välinen maantie. Asukkaita on 13 000 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Qaxin taajamasta tuli kaupunki vuonna 1967. Siellä on elintarviketeollisuutta.
Karankamäki
Karankamäki on kylä Mäntyharjun kunnassa, Etelä-Savossa. Valtatie 5 sivuaa Karankamäkeä etelästä, ja siltä on viitoitus kylään.
Kylän länsipuolella sijaitsee Peruvesi, joka laskee kylän eteläosassa jokien, koskien (Volan-, Esalan- ja Jusolankoskien) ja lampien kautta Karankamäen itäpuolella sijaitsevaan Lahnaveteen. Volankoskella on ainakin ollut mylly ja voimalaitos.
Kylästä on koulukyytireitti kirkonkylässä toimivalle Mäntyharjun yhtenäiskoululle.
Karankamäen luoteispuolella on Pertunmaan kunta. Karankamäen kylän pohjoisosan voidaan tulkita jatkuvan Pertunmaan puolelle.
Leonard Kirwa Kosencha
Leonard Kirwa Kosencha (s. 21. elokuuta 1994) on kenialainen keskimatkojen juoksija.
Kosencha voitti Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 kultaa 800 metrin juoksussa ikäluokan kaikkien aikojen parhaalla ajalla 1.44,08. Hän juoksi ennätyksensä 1.43,40 Monacossa 20. heinäkuuta 2012.
Pyrstötimalit
Pyrstötimalit (Leiotrichidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajit on aikaisemmin luettu kuuluvaksi timaleihin Pyrstötimalien taksonomia on edelleen osittain epäselvä, eikä heimo ole välttämättä monofyleettinen. BirdLife Suomen käyttämän luokituksen mukaan pyrstötimaleihin kuuluu 19 sukua ja 119 lajia.
Pyrstötimaleja tavataan Afrikasta ja Kaakkois-Aasiasta. Niiden elinympäristöä ovat niin metsät kuin avoimet savannitkin ja ravintoa ovat hyönteiset. Heimon lajien koko ja väritys vaihtelee huomattavasti.
Maailman pisin pajunköysi
Maailman pisin pajunköysi on ruotsalaisten Åke Perssonin ja Thomas Oldrupin kirjoittama vuonna 2010 Ruotsissa ilmestynyt kirja. Kirja kumoaa historiallisia väärinkäsityksiä, esimerkiksi sen, että orjat eivät oikeasti rakentaneet Egyptin pyramideja. Kirjan alkuperäisen version on kustantanut Historiska Media.
Suomenkielinen Antti Immosen suomentama versio ilmestyi elokuussa 2015 Atena Kustannuksen kustantamana. Suomenkielisessä versioissa on kymmenen Suomeen liittyvää lisäväärinkäsitystä, jotka on kirjoittanut Panu Väänänen.
Kirja on hieman samankaltainen kuin Daniel Rydénin vuonna 2012 Ruotsissa ilmestynyt Maailmassa on virhe, jota voidaankin pitää itsenäisenä jatko-osana Maailman pisimmälle pajunköydelle.
Monster Hunter (elokuva)
Monster Hunter on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut hirviöelokuva, jonka on tuottanut, kirjoittanut ja ohjannut Paul W. S. Anderson. Elokuva perustuu löyhästi Capcomin samannimiseen videopelisarjaan. Pääosissa esiintyvät Milla Jovovich, Tony Jaa, Tip ”TI” Harris, Meagan Good, Diego Boneta, Josh Helman, Jin Au-Yeung ja Ron Perlman.
Ohjaaja Paul W.S. Anderson on suunnitellut sarjaan perustuvaa elokuvasovitusta vuodesta 2012 lähtien. Capcom julkisti elokuvan virallisesti lokakuussa 2018, ja tuotanto alkoi samassa kuussa Impact Picturesin ja Constantin Filmin kanssa. Elokuvan kuvaukset alkoivat 5. lokakuuta 2018 ja päättyivät 19. joulukuuta Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa.
Juoni
CPT:n johtamaan sotilaalliseen eliittijoukkoon kuuluva Artemis (Jovovich) putoaa portaalin kautta jättiläishirviöiden asuttamaan maailmaan. He tapaavat metsästäjän (Jaa), joka auttaa heitä selviytymään hirviöiden maailmassa ja taistelemaan niitä vastaan, kun he etsivät tietä kotiin.
Kehitys
Vuonna 2012 Resident Evil -ohjaaja Paul W. S. Anderson huhuttiin ohjaavan elokuvasovituksen Monster Hunter -sarjasta. Anderson kertoi löytäneensä Monster Hunter -sarjan Japanin-matkoiltansa noin vuonna 2008, minkä jälkeen hän oli tullut sarjan faniksi ja piti elokuvan sovitusta ”intohimoisena projektina”. Muutaman vuoden kuluttua pelien löytämisestä Anderson kertoi aloittaneensa keskustelut Capcomin kanssa elokuvan tekemisen oikeuksien turvaamisesta.
Tokion Game Show -näyttelyn aikana Capcomin tuottaja Ryozo Tsujimoto myönsi, että Hollywoodissa kehitettiin Monster Hunter -elokuvaa. Muutamaa kuukautta myöhemmin Anderson sekä tuottaja Jeremy Bolt, jotka molemmat auttoivat Capcomin Resident Evil -pelien elokuvasovituksissa, olivat saaneet Capcomilta oikeudet Monster Hunter -sovitukseen noin viiden vuoden keskustelujen jälkeen. He ennakoivat elokuvasta kokonaista sarjaa Monster Hunter -elokuvia. Anderson kertoi olevansa kiinnostunut Monster Hunter -ominaisuudesta paitsi sarjan suosion, myös ”heidän luomansa uskomattoman kauniin, mukaansatempaavan maailman” vuoksi. Anderson oli jo kirjoittanut käsikirjoituksen, jossa amerikkalainen henkilö vedetään Monster Hunter -sarjan asetettuun rinnakkaisuniversumissa ja hän oppii taistelemaan hirviöitä vastaan ja joutuu lopulta käsittelemään tilannetta, jossa hirviöt siirtyvät takaisin todelliseen maailmaan ja aloittavat hyökkäykset, kuten viimeinen ilmastotaistelu Los Angelesin kansainvälisellä lentokentällä. Käsikirjoituksen tässä vaiheessa käsite oli perustunut reaalimaailman nuoreen Lucas-nimiseen aikuishahmoon, jota haettiin sankarina ajamaan hirviöt takaisin todellisesta maailmasta fantasiaan; tässä muodossa käsikirjoitus olisi selittänyt, miksi tietyt legendat todellisessa maailmassa näyttivät olevan linjassa fantasiamaailman hirviöiden kanssa. Käsikirjoituksen kehittyessä vuosien varrella Anderson siirtyi pois ”nuoren aikuisen” käsitteestä, kun tyylilaji oli liikaa käytetty Hollywoodissa, ja oli sen sijaan kehittänyt käsikirjoituksen Avatarin ja Kadonneen arkin metsästäjien asettamiin tiloihin.
Elokuva julkistettiin virallisesti toukokuussa 2018. Andersonin mukaan sarjan tuoreimman pelin, Monster Hunter: Worldin, menestys sai monet elokuvan jakelijat etsimään potentiaalia Monster Hunter -elokuva vain saadakseen selville, että hän on jo lukinnut oikeudet.
Sivuhenkilöt Monster Hunter -maailmassa perustuvat uuden Monster Hunter: World -pelin hahmoihin. 25. syyskuuta 2018 räppäri T.I.0 ja näyttelijä Ron Perlman asetettiin näyttelijöiksi elokuvaan. T.I. näyttelee Linkiä, kun taas Perlman esittää Metsästäjän miehistön amiraalia. Tony Jaa esittää miespääosaa, Metsästäjää. Lokakuussa 2018 Diego Boneta liittyi näyttelijäkaartiin. Anderson on muun muassa todennut, ettei heidän tarvitse luoda uusia hirviöitä, koska sarjassa on tarpeeksi vaihtelua, jonka he voivat vetää elokuvalle.
Esituotanto
Edistämällä Andersonin arvostusta pelistä, hän totesi, että kaikki metsästäjien käyttämät panssarit ja aseet perustuvat pelisarjan varusteisiin ja sisältävät ainakin yhden hahmon, joka käyttää väärin sovitettuja panssareita, mikä heijastaa pelaajan kykyä pelin sisällä sekoittaa ja sovittaa panssarisarjoja hyödyllisten tulosten saavuttamiseksi. Anderson halusi käyttää elokuvan erilaisia asetuksia sopiakseen pelin lajikkeeseen, vaikka tunnusti, että elokuvassa ei näy niin paljon vaihtelua kuin Monster Hunter -pelin pelaamisessa useita tunteja. Jovovich, joka ilmoitti olevansa myös videopelisarjan fani, pystyi valitsemaan, millaisilla aseilla hän halusi hahmonsa näytettävän, ja kokeili pelin sisällä kaventaakseen valintansa kaksoislapalle, molemmat tehokkaina aseina pelissä ja että ”luulin, että he näyttävät todella kauniilta toimintajaksossa”.
Elokuvan hirviöt perustuvat edelleen peliin, mukaan lukien sarjan allekirjoitus hirviö Rathalos; pelisarjan ohjaaja Kaname Fujioka ja tuottaja Ryozo Tsujimoto antoivat panoksen elokuvan hirviöiden kuvaamiseen. Elokuvassa on myös palicoja, tuntevia kissan kaltaisia lajeja, jotka auttavat metsästäjiä pelisarjassa, ja siihen sisältyy Meowscular Chef, Monster Hunter: Worldissa esitelty palico, joka toimi kerran amiraalin omana avustajana ennen kuin hänestä tuli kokki. Capcom auttoi luomaan elokuvan puitteet, ottaen kanonisesti Monster Hunter World -tapahtumien jälkeen, uudella alueella Monster Hunter -ympäristössä, mutta sisältäen puolia useista sarjan peleistä.
Kuvaaminen
Elokuvan on tuottanut Constantin Films. Tuotanto alkaisi syyskuussa 2018 Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa, noin 60 miljoonan Yhdysvaltain dollarin budjetilla. Resident Evil -elokuvien parissa työskentelevä erikoistehosteistudio Mr. X VFX osallistui myös tuotantoon. Constantin työskenteli useiden kansainvälisten jakelijoiden kanssa julkaisuoikeuksien suhteen, kun taas Constantin rahoittaa elokuvan tuotantoa.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 5. lokakuuta 2018 Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa. Milla Jovovich ilmoitti, että kuvaukset päättyivät 19. joulukuuta 2018.
Markkinointi
Elokuvan teaser esiteltiin ensimmäisen kerran Shanghain kansainvälisellä elokuvajuhlilla kesäkuussa 2019 yhdessä ilmoituksen kanssa, että Toho ja Tencent valvovat elokuvan levitystä Aasian maissa.
Julkaisu
Monster Hunterin oli alun perin tarkoitus saada ensi-iltansa 4. syyskuuta 2020, mutta se viivästyi COVID-19-pandemian vuoksi. Ensimmäinen virallinen traileri julkaistiin 14. lokakuuta 2020. Ensi-iltansa elokuva sai Alankomaissa 3. joulukuuta 2020 ja Yhdysvalloissa 18. joulukuuta.
Punakylkibarbi
Punakylkibarbi (Puntius bimaculatus) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Punakylkibarbin suurin tavattu pituus on 7,0 senttimetriä. Punakylkibarbi elää trooppisissa, 22–24 astetta lämpimissä olosuhteissa. Lajia tavataan Intiassa ja Sri Lankassa. Punakylkibarbin ravintoa ovat levät ja hajoamistuotteet.
Pujo (täsmennyssivu)
Pujo voi tarkoittaa seuraavia:
Pujo on myös sukunimi. Sen tunnettuja kantajia ovat:
Kareem Streete-Thompson
Kareem Streete-Thompson (s. 30. maaliskuuta 1973 Ithaca, Yhdysvallat) on caymansaarelainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä ja pikajuoksussa. Hän edusti ensin Caymansaaria, mutta vaihtoi kansalaisuuttaan yhdysvaltalaiseksi. Streete-Thompson kuitenkin otti Caymansaarten kansalaisuuden uudelleen vuonna 1999. Hän voitti hopeaa pituushypystä sekä sisäratojen MM-kisoissa 2001 että Pan-Amerikan kisoissa 1999 ja pronssia samasta lajista Kansainyhteisön kisoissa 2002. Streete-Thompson osallistui olympialaisiin kolmesti vuosina 1992–2004. Hän oli pituushypyn lisäksi mukana 100 metrin juoksussa Barcelonan kisoissa 1992 ja Ateenan olympialaisissa 2004. Streete-Thompsonin paras olympiasijoitus oli 13. sija pituushypystä vuodelta 2000. Tuolloin hän jäi vain sentin päähän finaalipaikasta.
Okahammashai
Okahammashai (Pseudotriakis microdon) on luomihaikaloihin kuuluva suurehko kalalaji. Se on okahammashaiden heimon (Pseudotriakidae) ainoa laji. Joskus samaan heimoon luetaan kuitenkin myös okahammashain läheinen sukulaislaji hoikkanauhahai (Gollum attenuatus).
Anatomia
Okahammashai on melko suurikokoinen hai. Koiras voi kasvaa noin 2,7 metrin mittaiseksi ja naaras vielä pidemmäksi, noin 3 metrin pituiseksi. Okahammashain etummainen selkäevä on pitkä ja matala ja taaempi kolmiomainen. Silmät ovat soikeat ja luomet alkeelliset. Silmien takana sijaitsevat hengitysaukot ovat lajilla suuret. Okahammashain suu on suuri ja ulottuu silmien taakse. Suun hammasriveissä voi olla 200 hammasta. Hampaat ovat pieniä ja teräviä ja laji syö kaloja ja selkärangattomia eläimiä. Evät ja hain iho ovat pehmeät ja väritykseltään se on ruskehtavan harmaa.
Okahammashainaaras on ovovivipaarinen. Poikaset siis syntyvät elävinä ja ovat noin 70–140 cm pitkiä. Poikasia on tyypillisesti kahdesta neljään. Okahammashain poikaset ovat ainoita haita eräiden sillihaikaloihin kuuluvien lajien poikasten lisäksi, jotka syövät hedelmöittymättömät munasolut vielä ollessaan kohdussa.
Levinneisyys
Okahammashaita tavataan hyvin laikuttaisesti kaikista valtameristä. Sitä tavataan pääasiassa Atlantin länsi- ja eteläosissa, Islannin lähistöltä, Tyynellä valtamerellä Uuden-Seelannin ja Japanin, Kiinan ja Taiwanin rannikkoseuduilta. Okahammashai on syvän veden kala ja elää yleensä 200–1 890 metrin syvyydessä merenpinnasta.
Okahammashait ovat rauhallisia eivätkä hyökkää ihmisten kimppuun. Okahammashaikannan koosta ja elintavoista ei ole tarkkaa tietoa ja IUCN luokittelee sen puutteellisesti tunnetuksi. Toisinaan okahammashaita saadaan sivusaaliina kalastettaessa trooleilla ruijanpaltaita (Hippoglossus hippoglossus) tai keltarousseja (Hoplostethus atlanticus). Laji on esiintymisalueillaan niin harvinainen, että sen kalastamisella ei ole juurikaan taloudellista merkitystä. Laji on kuitenkin niin harvinainen ja hitaasti lisääntyvä, että arvokkaampien kalalajien sivusaaliina kiinnijääminen on uhka lajille. Okahammashain liha on syötävää ja myös sen eviä ja rustoja voidaan hyödyntää.
Tropidosteptes cardinalis
Tropidosteptes cardinalis on kuneluteiden (Miridae) heimoon ja nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon kuuluva hyönteinen. Lajia tavataan Pohjois-Amerikan valtioista. Se kuvattiin ensimmäisen kerran tieteelle vuonna 1878. Laji on väriltään oranssimusta.
Smaragdiboa
Smaragdiboa, smaragdipuuboa eli vihreä puuboa (Corallus caninus) on jättiläiskäärmeiden heimoon kuuluva myrkytön kuristajakäärme. Lajia pidetään yleisesti lemmikkinä ja eläintarhoissa.
Koko ja ulkonäkö
Smaragdiboa kasvaa enintään noin 2,2 m pitkäksi. Vartalo on rakenteeltaan hento ja litteä, häntä on pitkä.
Selän väritys vaihtelee smaragdinvihreästä vaaleanvihreään. Kyljissä on keltaista väriä ja vatsapuolella hieman valkoista, myös selässä on valkoisia kuvioita. Nuorten väritys on aluksi oranssinpunainen ja siinä on valkoisia laikkuja, mutta väri muuttuu vihreäksi yhdeksän kuukauden iässä. Aikuisten vanhetessa vihreä väri tummuu. Smaragdiboan ominaisuudet vaihtuvat elinalueesta riippuen, esimerkiksi Amazon-joen yksilöt kasvavat suurimmiksi, ja Perun eteläosan yksilöt ovat muita tummempia. Lajin voi sekoittaa helposti vihreään puupytoniin (Morelia viridis), joka elää kuitenkin eri mantereella. Vihreän puupytonin erottaa smaragdiboasta esimerkiksi siten, että puupytonilla pään päällä on turkoosinsinisiä laikkuja. Tällainen samankaltaisuus johtuu konvergentistä evoluutiosta.
Levinneisyys
Smaragdiboaa tavataan Etelä-Amerikassa Amazonin valuma-alueella Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa, Pohjois-Boliviassa, Brasiliassa, Venezuelassa, Guyanassa, Surinamessa ja Ranskan Guyanassa.
Elinympäristö
Smaragdiboan elinympäristöä ovat sademetsät 1 000–2 000 metrin korkeudessa. Laji on yöeläin, ja se on taitava kiipeilijä joka saalistaa puissa.
Ravinto
Smaragdipuuboa tappaa saaliinsa kuristamalla. Smaragdiboa syö pääasiassa pieniä nisäkkäitä, mutta myös pieniä lintuja, liskoja ja sammakoita. Nuorten yksilöiden ja poikasten tiedetään syövän pieniä liskoja ja sammakoita.
Lisääntyminen ja kasvu
Laji elää vankeudessa enintään 15 vuoden ikäiseksi.
Viholliset
Smaragdiboan suurin vihollinen ihmisen ohella on pikkuharpyija (Morphnus guianensis). Smaragdiboat pystyvät kuitenkin piiloutumaan hyvin puiden lehvästöön vihreän värinsä avulla.
Virkkula
Virkkula tai Wirkkula voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Unkarin Grand Prix 2010
Unkarin Grand Prix 2010 oli Formula 1 -kauden 2010 12. osakilpailu, joka kilpailtiin 1. elokuuta Hungaroringin moottoriradalla Budapestissä, Unkarissa. Kilpailun voitti Mark Webber, jolle voitto oli kauden neljäs ja hän nousi MM-sarjan kärkipaikalle. Heikki Kovalainen oli 14.
Lymytantereinen
Lymytantereinen (Gautieria otthii) on Gomphaceae-heimoon luettava maanalaisia, mukulamaisia itiöemiä tuottava sieni. Se poikkeaa voimakkaasti mukulasienistä kuten jänönmukulasta sokkelomaisen rakenteensa puolesta, ja sillä on selkeä juurimainen rihmasto. Se on kimmoisa ja epäsäännöllinen, lyhytikäinen ja muuttuu nopeasti pahanhajuiseksi. Sienestä on Suomesta tähän mennessä yksi havainto vuodelta 2010 Ristijärven Koljatinvaaralta rehevästä sammalikosta. Lajinmäärityksen on tehnyt italialainen tutkija Angelo Bincoletto. Levinneisyydestä ei voi sanoa varmaa, mutta muun muassa Norjasta ja Ruotsista lajia on tavattu aiemmin. Suvun lajit vaikuttavat olevan pääasiassa kalkinvaatijoita ja lähinnä havupuiden juurisieniä.
Morris Trachsler
Morris Trachsler (s. 15. heinäkuuta 1984 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa National League A -joukkue ZSC Lionsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Trachsler on pelityyliltään puolustava sentteri, jonka vahvuuksiin kuuluu alivoimapelaaminen ja aloitukset. Hänen hyökkäyspään taitonsa ovat kuitenkin rajalliset.
Seuraura
Trachsler on SC Rapperswil-Jonan kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin GCK Lionsissa, jonka miesten joukkueessa Trachsler debytoi 17-vuotiaana Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä kaudella 2001–2002. Hän pelasi siellä kauden aikana kaksi runkosarja- ja yhdeksän playoff-ottelua. Trachsler pelasi kauden aikana miesten pelejä myös lainalla kahden ottelun verran sarjatasoa alempana 1. Ligan EHC Dübendorfissa. Kaudella 2003–2004 hän nousi ZSC Lionsin Nationalliga A -joukkueeseen, jossa Trachslerin tulokaskausi toi 30 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 sekä 13 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2004–2005 hän eteni Zürichin kanssa aina NLA:n finaaleihin saakka, mutta Sveitsin-mestaruuden vei kuitenkin HC Davos otteluvoitoin 4–1.
Kaudeksi 2005–2006 Trachsler siirtyi Genève-Servette HC:n riveihin. Kaudella 2007–2008 hän eteni joukkueen kanssa NLA:n finaaleihin häviten ne aiemmalle seuralleen ZSC Lionsille otteluvoitoin 4–2. Kaudella 2009–2010 Genève hävisi finaalit seitsemännessä ottelussa SC Bernille voitoin 4–3. Kaudella 2011–2012 joukkue ajautui NLA:n karsintasarjaan saakka, mutta Genève onnistui kuitenkin säilyttämään sarjapaikkansa ja Trachsler voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Trachsler palasi kaudeksi 2012–2013 kolmivuotisella sopimuksella ZSC Lionsiin. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti Sveitsin-mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Trachsler teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+16=24. Zürich eteni finaaleihin, mutta hävisi ne kuitenkin HC Davosille voitoin 4–1. Tammikuussa 2015 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Zürichin kanssa.
Maajoukkueura
Trachsler edusti Sveitsiä Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011, 2012, 2013 ja 2015, joista vuoden 2013 turnaus päättyi hopeaan. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Joseph Alanen
Otto Joseph Alanen (myös Joseph-Alanen; 2. marraskuuta 1885 Tampere – 6. toukokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen jugend-tyylisuuntaa edustanut taidemaalari. Hänen maalauksensa olivat pääasiassa Kalevala-aiheisia ja edustivat muinaissuomalaista koristetyyliä.
Tausta ja koulutus
Joseph Alanen oli tamperelaisen työnjohtajan poika. Hänen veljiään olivat osuustoimintavaikuttaja ja vuorineuvos Julius Alanen sekä lääninrovasti Eelis Alanen. Alanen valmistui 1905 sähköteknikoksi Tampereen teollisuuskoulusta. Hän opiskeli Kaarlo Vuoren yksityisoppilaana piirustusta, maalausta ja anatomiaa ja jatkoi taideopintoja Tukholmassa. Hän opiskeli myös Berliinissä ja Dresdenissä vuosina 1906–1910. Siellä hänen opettajinaan olivat muun muassa Hans Dahl ja Lovis Corinth (1858–1925). Suomeen palattuaan Alanen toimi Tampereen käsityöseminaarin piirustuksen ja väriopin opettajana 1910–1916 ja oli myös tamperelaisen Aamulehden taidearvostelijana vuosina 1912–1916.
Joseph Alanen kuoli Helsingissä vuonna 1920 espanjantautiin 34-vuotiaana.
Tuotanto taiteilijana
pienoiskuva|150px|Alanen ateljeessaan 1918–1919 Ensimmäisen näyttelynsä Alanen piti Tampereella Palanderin talon ateljeessa vuonna 1910. Seuraava Kalevala-aiheinen näyttely oli Helsingissä. Myöhemmin hän piti omia taidenäyttelyitä muun muassa Helsingissä Strindbergin taidesalongissa.
Vuonna 1918 Joseph Alanen vuokrasi Helsingin Siltasaaresta taiteilija-ateljeen yhdessä kuvanveistäjä Aarre Aaltosen ja säveltäjä J. A. A. Pohjanmiehen kanssa.
Alanen keskittyi maalauksissaan pitkälti Kalevalaan, jota hän lähestyi jugend-tyylistä käsin. Alasella oli muihin suomalaisiin Kalevalan kuvaajiin verrattuna aivan oma muotokielensä. Hän tulkitsi Kalevalaa vahvasti vertauskuvallisena runoelmana. Hänen tyylinsä mukaili tekstiilitaidetta, ja temperatekniikan ansiosta maalaukset olivat usein freskomaisia. Alanen uudisti Kalevala-taiteen muotokieltä, mutta hänen maalatessaan teoksia jugend-tyyli oli jo hieman vanhanaikaista. Hän kuitenkin jatkoi aiheen parissa kuolemaansa saakka. Alanen maalasi yli sata Kalevala-aiheista teosta.
Alanen maalasi myös julkisia monumentaaliteoksia, joiden aiheet olivat Suomen historiasta. Tampereen kaupungille hän maalasi Elinan surma -triptyykin (1917) ja Tampereen työväenteatteriin teoksen Hämeen valloitus (1912). Kansallis-Osake-Pankin Tampereen-konttoriin (myöhempi Osuuspankintalo) hän teki seinämaalaukset Ilmarinen kyntää kyisen pellon (ennen vuotta 1912) ja Elonkorjuu (1917). Niistä ensimmäinen, joka oli lähinnä jäljitelmä Akseli Gallen-Kallelan tunnetusta maalauksesta, tuhottiin pankin väliseinän purkamisen yhteydessä vuosina 1962–1963.
Alanen teki myös isänmaallishenkisiä postikorttisarjoja ja muun muassa puuleikkausina toteutetun "Aktivisti-sarjan". Siinä esiteltiin sisällissodan valkoisen puolen kuuluisia aktivisteja. Vuonna 1919 Alanen suunnitteli Viron vapaustaistelua varten Hans Kalmin johtaman Pohjan Pojat -rykmentin lipun ja käsivarsimerkin. Myös suojeluskuntamerkin perusversio sekä toistakymmentä suojeluskuntalippua ovat Alasen suunnittelemia.
Kaulajoki
Kaulajoki on Saaristomereen laskevan Aurajoen sivujoki Pöytyällä Varsinais-Suomessa. Joki tunnetaan myös nimellä Jalkalanjoki. Joen valuma-.alueen pinta-ala on 109,33 km² eikä sen valuma-alueella ole järviä.
Joessa on sijainnut useita myllyjä mm. Jalkalankoskessa ja Ellistenkoskessa. Myllyistä on vielä eräitä jäännöksiä havaittavissa.
Joki laskee Aurajokeen Pöytyän Kaulansuussa, ja sen valuma-alue kattaa Pöytyän kunnan vuosien 2005 Karinaisten ja 2009 Yläneen kuntoliitoksia edeltänestä alueesta sen itäisen osan.
Jokeen laskevat vedet Hirvisuon länsiosasta Haapaojan kautta ja Kontolanrahkan eteläosasta Rahkasuonojan kautta.
Joen varrelle jäävät jokisuusta joen latvalle lueteltuna Pöytyän Kaulansuun, Jalkalan, Ellisten, Vistolan, Karhunojan, Kaulanperän, Kumilan ja Helttulan kylät. Joen ylittää Pöytyän karhunojalla yhdystie 2250 ja Pöytyän Kaulanperällä yhdystie 2254.
Virkkula (Liminka)
pienoiskuva|Liminganlahden luontokeskus. pienoiskuva|Lintutarkkailijoita lintutornissa Liminganlahdella. Virkkula on Limingan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Lumijoelle johtavan seututien 813 varressa, noin viisi kilometriä Limingan kirkonkylästä länteen. Virkkulan ja Rantakylän yhteisalueella asuu noin 300 asukasta. Ensimmäiset tiedot Virkkulan asutuksesta on vuodelta 1548. 1800-luvulla Virkkulassa suoritettiin rahdin purkua ja lastausta.
Virkkulassa sijaitsee arkkitehtien Maija Myllylän ja Pentti Myllymäen suunnittelema vuonna 1998 rakennettu Liminganlahden luontokeskus, vuonna 1988 rakennettu lintutorni ja maankohoamisen luontopolku, jossa havainnollistetaan opastetauluilla vuosisatojen aikana tapahtunutta alueelle tyypillistä maankohoamista. Virkkula on Liminganlahden suosituin käyntikohde.
Virkkulassa Lumijoki laskee Perämereen. Virkkulassa toimii yhteinen kyläyhdistys Rantakylän kanssa.
Prekognitio
Prekognitio eli ennaltatietäminen on aistien ulkopuolisen havainnoinnin muoto, jossa henkilö väittää saaneensa tietää tulevan tapahtuman ennalta yliluonnollisin keinoin. Prekognition ilmiö saattaa liittyä myös laajempaan selvänäköisyyteen. Monesti prekognitiotiedon on väitetty ilmenneen unissa. Unista ennustaminen eli oneiromantia on oma ilmiönsä, eräs unien tulkinnan muoto.
Väitetyn ilmiön yleisyys on motivoinut tutkimusta aiheesta. Usein on esitetty, että eläimillä olisi prekognitiivisia kykyjä, koska ne osasivat esimerkiksi paeta joulukuun 2004 tsunamia ennen kuin se oli iskenyt. Eläimet ovat osanneet paeta tai käyttäytyneet oudosti myös ennen eräitä muita luonnonkatastrofeja. Luonnollinen selitys ilmiölle on joidenkin eläinten tiettyjen aistien huomattava herkkyys ihmisten aisteihin verrattuna. Eläimet saattavat esimerkiksi kuulla erittäin matalien taajuuksien ääniä ja havaita herkästi sähkökenttämuutoksia.
Kristian Tettli Rennemo
Kristian Tettli Rennemo (s. 1. marraskuuta 1984) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Leksvik IL:ää.
Rennemo hiihti ensimmäisen kilpailunsa maailmancupissa 14. maaliskuuta 2009 sijoittuen 42. sijalle Trondheimissa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Kilpailu oli hänen ainoansa maailmancupissa kyseisellä kaudella. Kaudella 2009–2010 Rennemo hiihti maailmancupia Pohjoismaissa järjestetyissä osakilpailuissa. Kaudet 2010–2011 ja 2011–2012 Rennemo kiersi maailmancupia säännöllisesti. Tämän jälkeen hän on hiihtänyt maailmancupissa kaksi kilpailua vuonna 2013 ja yhden vuonna 2014. Henkilökohtaisissa maailmancupin osakilpailuissa Rennemon paras sijoitus on 12. sija Oslossa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 10. maaliskuuta 2012.
Tony Longo
Tony Longo (19. elokuuta 1961 – 21. kesäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli monissa televisiosarjoissa, esimerkiksi Tunteita ja tuoksuja, Laverne & Shirley, Simon & Simon, Alice, Perfect Strangers, Sydney ja Monk. Hän on näytellyt myös elokuvissa Synttärit, Mulholland Drive, Kodittomat koirat ja ison jäljen arvoitus, Viimeinen partiopoika, vuoden 1994 versiossa elokuvasta Enkelit, Eraser – suojelija, Commando – kotien puolesta ja Kiviset ja Soraset: Viva Rock Vegas.
Kookkaana miehenä Longo valittiin usein rooleihin, joissa edellytettiin pituutta ja vähä-älyisyyttä, kuten Mad Dog 1980-luvun komediassa 1st & Ten, jossa hän esitti tukimiestä kuvitteellisessa jalkapallojoukkueessa California Bulls. Mad Dogin rinnalla oli tukimiehenä Dr. Death, jota näyttelijä Donald Gibb, joka on urallaan näytellyt samanlaisia rooleja kuin Longo.
Songbird
Songbird voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Andra Manson
Andra Manson (s. 30. huhtikuuta 1984) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee korkeushypyssä. Hän voitti pronssia sisäratojen MM-kilpailuista vuonna 2008. Manson myös voitti nuorten MM-kisat vuonna 2002. Hänen ennätyksensä on 2,35 metriä, jonka hän hyppäsi vuonna 2009.
Ruth Benedict
Ruth Benedict (oik. Ruth Fulton; 5. kesäkuuta 1887 – 17. syyskuuta 1948) oli yhdysvaltalainen antropologi. Hän oli merkittävä sosiaaliantropologian pioneeri ja feministinen pioneeri yhteiskuntatieteissä.
Benedict syntyi New Yorkissa ja valmistui Vassar Collegesta vuonna 1909. Vuonna 1919 hän meni opiskelemaan Columbian yliopistoon, jossa hän opiskeli Franz Boasin oppilaana, ja valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1923. Margaret Mead, jonka kanssa Benedictillä epäillään olleen romanttinen suhde, ja Marvin Opler opiskelivat samassa paikassa ja samaan aikaan Benedictin kanssa.
Benedictin opettajaa ja mentoria Franz Boasia on kutsuttu yhdysvaltalaisen antropologian isäksi, ja hänen opetuksensa ja näkökulmansa ovat selvästi nähtävissä Benedictin töissä. Boasin kiihkeä egalitarismi vaikutti Benedictiin, joka jatkoi sitä tutkimuksissaan ja kirjoituksissaan.
Benedictin keskeiset teokset Kulttuurin muodot sekä Krysanteemi ja miekka ovat menestyksekkäimpiä ja myydyimpiä antropologian kirjoja. Ne levittivät käsitystä, jonka mukaan kulttuurin merkitys persoonallisuuden kehittymiseen on suuri.
Benedict oli rasismin ja uskonnollisen kiihkoilun suorapuheinen vastustaja. Suvaitsevaisuus korostui kaikessa hänen työssään. Benedict oli kiinnostunut dynamiikasta yksilön ja yhteiskunnan välillä, persoonallisuuden kehittymisestä ja kulttuurin tavoista määrittää persoonallisuutta.
Teos: Kulttuurin muodot
Ruth Benedictin teos Kulttuurin muodot on yksi myydyimpiä ja merkittävimpiä antropologian teoksia. Teos tiivistää kirjoittajan käsitykset kulttuurista perinpohjaisesti ja teoreettisesti. Benedict uskoi opettajansa Franz Boasin tavoin kulttuurin olevan ihmisten valinnan tulos. Kirja koostuu seuraavalla tavalla: Ensimmäiset kappaleet selittävät ”kulttuuristen muotojen teorian” huolellisesti. Kolme etnografista kappaletta kuvaavat Zuni-, Dobu- ja Kwakiutl-intiaanien yhteisöjä selvittäen eri yhteisöjen ”kansanluonnetta”.
Benedictin mukaan kulttuurit rakentuvat sen mukaan, mitä ihmisyhteisöt kulttuurilaitoksissaan arvostavat ja millaisia sosiaalisia merkityksiä asioille annetaan: nuoruuden korostus, puberteetti, sota, avioliitto, taide. Muut kulttuurin osat muotoutuvat palvelemaan tätä tiettyä ja tietyllä tavalla arvossa pidettyä asiaa. Kulttuurin muotojen tuntemus on sosiaaliselle ajattelulle välttämätöntä ja ajattelu muotoutuu kulttuurin eri muotojen toteutuessa. Benedictin teoreettinen lähestymistapa on kulttuurisissa teorioissa ja vertailuissa. Benedict teki itse kenttätöitä ja Kulttuurin muodot - teoksessa olevat etnografiset esimerkit ovat myös hänen kenttätyötään. Pääpaino ei antropologille epätyypilliseen tapaan ole kuitenkaan etnografioissa ja vertailussa, vaan kulttuurisissa teorioissa. Benedict tutki pienimuotoisia yhteisöjä ja laajensi ymmärrystä suurempien yhteiskuntien ongelmiin soveltaen tutkimustuloksia siellä. Benedictin mukaan ihmiset sitoo yhteen kulttuuri: Yhteiset ideat, tavat, käytänteet ja standardit. Edellä mainittujen tutkiminen on hänen mukaan tie kulttuurin ymmärtämiseen.
Riesengebirge
pienoiskuva|Sněžka, korkein kohta. Riesengebirge (saksaa, tarkoittaa jättiläisvuoret) tai Krkonoše (tšekiksi) tai Karkonosze (puolaksi) on vuoristo Tšekin pohjoisosissa ja Puolan lounaisosissa. Se on osa Sudeettien vuorialuetta ja siellä sijaitsee Tšekin ja Sudeettien korkein kohta Sněžka (puolaksi Śnieżka ja saksaksi Schneekoppe) joka nousee 1 603 metriin.
Kummallakin puolella vuoristoa sijaitsee kansallispuistot; Krkonošen kansallispuisto Tšekissä ja Karkonoszen kansallispuisto Puolassa. Nämä kansallispuistot kuuluvat Unescon Man and the Biosphere Programme -ohjelmaan. Elben alkulähde sijaitsee vuoristossa.
Punalipun kunniamerkki
Punalipun kunniamerkki (myös Punaisen lipun kunniamerkki, ) oli vuosina 1918–1991 Neuvostoliitossa jaettu sotilaskunniamerkki. Se oli Neuvosto-Venäjän ja myöhemmän Neuvostoliiton ensimmäinen sotilaskunniamerkki ja myös maan korkein kunniamerkki vuoteen 1930, Leninin kunniamerkin perustamiseen saakka.
Yleisvenäläinen toimeenpaneva keskuskomitea perusti kunniamerkin Venäjän sisällissodan aikana syyskuussa 1918. Sitä jaettiin aluksi vain Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan alueella, kunnes elokuussa 1924 kunniamerkistä tehtiin yleisneuvostoliittolainen. Myös muilla neuvostotasavalloilla oli vuoteen 1924 saakka vastaavia kunniamerkkejä.
Puna-armeijaan, miliisiin ja turvallisuuspalveluihin kuuluvien yksityishenkilöiden ohella Punalipun kunniamerkkejä jaettiin sotilasyksiköille, laivoille, kaupungeille, valtionyrityksille sekä erilaisille organisaatioille. Myöhempinä vuosina sa saatettiin myöntää myös pelkkien palvelusvuosien perusteella ilman aikaisemmin vaadittua taistelukokemusta. Vuosina 1924–1991 Punalipun kunniamerkkiä jaettiin yhteensä 581 300 kappaletta.
Siviileille myönnetty vastine Punalipun kunniamerkistä oli Työn punalipun kunniamerkki.
Seppo Suokunnas
Seppo Ilmari Suokunnas (s. 2. elokuuta 1945 Alastaro), on suomalainen pappi, professori, dosentti, kirjailija.
Perhetaustat
Suokunnas syntyi Alastarolla Varsinais-Suomessa johtaja Veikko ja pankkivirkailija Lyyli (s. Salokannel) Suokunnaksen perheeseen.
Suokunnas avioitui terveydenhoitaja Aino Anne li Kivisaaren kanssa 1969. Perheeseen syntyivät lapset Minna, Sanna ja Tiina.
Koulutus
Ylioppilaaksi Suokunnas tuli Loimaan yhteiskoulusta 1965. Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa hän suoritti kolme tutkintoa. Ylempi teologian kandidaatin tutkinto valmistui 1971 ja teologian lisensiaatin 1977 sekä teologian tohtoriksi hän väitteli hyväksytysti 1982 ja sai tohtorin paperit 1983. Alemman pastoraalitutkinnon Suokunnas suoritti 1973 ja ylemmän 1978. Papiksi hänet vihittiin 1971.
Työura
Suokunnas toimi aluksi Salo-Uskelan papiston apulaisena 1971.
Helsingin yliopistossa Suokunnas toimi useaan otteeseen. Ensiksi hän oli käytännöllisen teologian tilapäisenä assistenttina 1971-73 sekä käytännöllisen teologian assistenttina 1975-77 ja 1980-81 sekä teologisten harjoitusten valvojana 1977-81. Käytännöllisen teologian vt. professorina hän oli 1984-86 ja vs. lehtorina 1986-89. Lisäksi hän on toiminut käytännöllisen teologian dosenttina vuodesta 1983.
Yannick Ossok
Yannick Dieudonné Ossok (s. 6. kesäkuuta 1986 Yaoundé, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja. Ossok edustaa PIF:iä.
Ossok pelasi kaudet 2007 ja 2008 Thaimaan pääsarjassa Royal Thai Policen ja BEC Tero Sasanan joukkueissa. Kaudeksi 2009 hän siirtyi Pallo-Iiroihin Suomen Kakkoseen allekirjoittaen yhden kauden mittaisen sopimuksen. Hän kävi tätä ennen Veikkausliigassa pelaavan Valkeakosken Hakan testattavana. Kaudeksi 2010 Ossok teki sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan VPS:n kanssa. Sopimus kuitenkin purettiin siihen sisältyneen koeajan aikana, ja Ossok siirtyikin toiseen Kakkosen seuraan, Salon Palloilijoihin. Elokuussa 2010 Ossok siirtyi maltalaiseen Ghajnsielemiin.
Ossok pelasi kaudella 2011–2012 Mostassa 28 Maltan Valioliigan ottelua. Kaudella 2013 hän pelasi 27 ottelua Thaimaan pääsarjassa edustaen Police Unitedia. Keväällä 2015 Ossok edusti jälleen Mostaa pelaten seitsemän liigaottelua.
Ossok on edustanut Kamerunia juniorimaajoukkuetasolla.
Seppo Suokunnas
Työura
Muihin koko kirkkoa palveleviin tehtäviin Suokunnasta on myös tarvittu. Hän on toiminut suomenkielisen virsikirjakomitean sihteerinä 1974-79 ja 1981-84 sekä käsikirjakomitean sihteerinä ja asiantuntijana 1989.
Tarastenjärven jätteenpolttolaitos
Tarastenjärven jätteenpolttolaitos on Tampereen Tarasteen kaupunginosassa sijaitseva Tammervoiman voimalaitos. Laitos käyttää vuodessa noin 150 000 tonnia jätettä, josta se tuottaa noin 100 GWh sähköä ja 300 GWh lämpöä. Jätteenpolttolaitoksen rakentaminen aloitettiin syyskuussa 2013 ja se otettiin tuotantokäyttöön vuoden 2016 alussa. Laitoksessa hyödynnetään Pirkanmaalta ja Jyväskylästä kerättyä syntypaikkalajiteltua sekajätettä. Voimalaitos maksoi noin 100 miljoonaa euroa.
Seppo Suokunnas
Työura
Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksessä (SLEY) Suokunnas on palvellut SLEY-Kirjat Oy:n toimitusjohtajana 1990-91, toiminnanjohtajana 1991-2005 sekä Sanansaattaja-lehden päätoimittajana 1991-2005.
Tarastenjärven jätteenpolttolaitos
Tammervoiman omistavat Tampereen Sähkölaitos ja Pirkanmaan Jätehuolto.
Seppo Suokunnas
Työura
Helsingin evankelisen kansankorkeakoulun (HEO) päätoimisena teologisten aineiden opettajana Suokunnas oli 1971-73 ja rehtorina 1973-75. Toisiin tehtäviin siirryttyään Suokunnas toimi HEO:ssa tuntiopettajana 1976-80.
Sibelius Akatemian hymnologian opettajana Suokunnas toimi 1981-84. Viimeinen työrupeama hänellä oli Hakunilan kappalaisena 2006-09. Eläkkeelle Suokunnas siirtyi 1.1.2010.
Sivu- ja luottamustoimet
Seurakunnan luottamustehtäviin Suokunnas myös osallistui. Vantaan seurakuntien kirkkovaltuuston jäsen hän oli 1980-84 ja Tikkurilan seurakuntaneuvoston jäsen 1981-84 sekä Hakunilan seurakuntaneuvoston jäsenenä hän toimi 1985-87 sekä varapuheenjohtajana 1987-90.
Huomioita
Suokunnas on ollut musiikkisuuntautunut koko ikänsä. Harrastusalueelle on kuulunut kuorolaulantaa, yksinlauluja, pianonsoittoa sekä urkujen soittamista. Suokunnas oli aikanaan myös Radion sinfoniakuorossa.
Suokunnaksen virsi- ja Siionin Kanteleen laulutietous on mittavaa lähtien jo väitöstutkimuksesta. Vuonna 1999 valmistuneen Siionin Kanteleen uudistuksessa Suokunnaan työskentelyosuus on ollut suuri. Vuonna 2019 valmistui Siionin Kanteleen päivitetty laitos. Siihen Suokunnas on päivittänyt tekijämerkinnät, runoilija-, säveltäjä- ja laulukohtaiset listat sekä tekijänoikeuksien omistus- ja haltijatiedot ajan tasalle. Auliisti hän on jakanut virsitietoutta selkeässä muodossa lukuisten kirjojensa ja radio-ohjelmiensa välityksellä. Yleisradiolle hän teki yhden talvikauden Päivän virsi -ohjelmaa. Maanantaista-perjantaihin Suokunnas esitteli aina uuden virren, kaikkiaan 185 kappaletta. Suokunnaan sävelmä on virressä 34. Hänen virsirunoiluaan on virsissä 91, 216 ja 443. Virren 443 Suokunnaan runot on Catharina Östman ruotsintanut. Nämä ovat mukana Suomen ja Ruotsin ruotsinkielisissä virsikirjoissa. Siionin Kanteleessa lauluissa 61 ja 134 on Suokunnaan sanat.
Tasavallan presidentti myönsi teologian tohtori Seppo Ilmari Suokunnaalle professorin arvonimen vuonna 2018. Arvonimen myöntämisen taustalla ovat Suokunnaan tehtävät Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan palveluksessa sekä hänen monet luottamustehtävänsä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon keskushallinnon erilaisissa komiteoissa ja johtokunnissa.
Sotilasarvoltaan Suokunnas on yliluutnantti.
Suokunnas musiikin piiriin kuuluvien harrastusten lisäksi mielellään valokuvaa, kävelee luonnossa ja harrastaa kirjallisuutta.
Jukka O. Kauppinen
Jukka O. Kauppinen (s. 16. heinäkuuta 1970 ) on suomalainen tietotekniikka- ja ilmailutoimittaja. Hän on erikoistunut kirjoittamaan strategia- ja simulaattoripeleistä, demoskenestä sekä laajemmista tietoteknisistä ja digitaalisen kulttuurin aiheista. Hänet tunnetaan myös nimimerkillä Grendel. Kauppinen on toinen iisalmelaisen Byterapers-demoryhmän perustajista. Kauppinen on yksi Tampereen pelimuseon perustajajäsenistä sekä sen aktiiveja. 2020 Kauppinen oli jäsenenä työryhmässä, jonka valmisteleman ehdotuksen perusteella demoskene lisättiin Suomen kansalliseen Unesco n elävän perinnön luetteloon ensimmäisenä digitaalisena harrastuskulttuurina.
Antti Kempas
thumb|Antti Kempas [[yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2007|Osakan MM-kisoissa 2007]] Antti Heikki Juhani Kempas (s. 3. lokakuuta 1980 Helsinki) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa seuratasolla Keski-Uudenmaan Yleisurheilua. Kempas on edustanut Suomea kaksissa olympialaisissa (Peking 2008 ja Lontoo 2012), MM-kilpailuissa Helsingissä 2005, Japanin Osakassa 2007 ja Korean Daegussa 2011 sekä EM-kilpailuissa Göteborgissa 2006. Arvokilpailujen paras sijoitus on 11. tila Osakan MM-kilpailuissa. Hän voitti urallaan kuusi aikuisten Suomen mestaruutta. Maaotteluissa Kempas edusti Suomea 22 kertaa.
Kempas voitti Kalevan kisoissa 2006 SM-kultaa 20 kilometrillä. Hän kilpaili Göteborgin EM-kisoissa 50 kilometrillä, mutta keskeytti. Hän voitti 2007 sisäratojen Suomen mestaruuden 5 000 metrin kävelyssä. 20. toukokuuta 2007 Kempas alitti kävelyn Euroopan cupissa Osakan MM-kisojen 50 kilometrin kävelyn A-rajan käveltyään ennätyksekseen 3.57.59. Hän voitti Kalevan kisoissa kultaa 20 kilometrillä. Osakassa hän sijoittui 50 kilometrillä 11:nneksi ajalla 3.59.34.
Kalevan kisoissa 2008 Kempas sijoittui 20 kilometrillä hopealle niukasti Jarkko Kinnuselle hävinneenä. Pekingin 2008 olympialaisissa Kempas oli 50 kilometrillä 20:s. Hän voitti 20 kilometrin Suomen-mestaruuden Kalevan kisoissa 2010 ja oli samana vuonna toinen 30 kilometrin SM-kilpailussa. Hän sijoittui 20 kilometrillä kolmanneksi Kalevan kisoissa 2011. Daegun MM-kilpailuissa hänet hylättiin 50 kilometrin kävelyssä.
Walterin lause
Matematiikassa Walterin lause, John H. Walterin todistama ja mukaan nimetty, on lause joka luokittelee luokitteli äärelliset ryhmät, joiden Sylowin 2-aliryhmät ovat Abelin ryhmiä. Helmut Bender käytti Benderin metodia antamaan yksinkertaisemman todistuksen.
André Maurois
André Maurois, oik. Émile Salomon Wilhelm Herzog (26. heinäkuuta 1885 – 9. lokakuuta 1967 ) oli ranskalainen kirjailija. Hän kirjoitti kaunokirjallisuutta ja elämäkertateoksia. Hän oli Ranskan akatemian jäsen.
Erityisesti arvostetaan Maurois'n kirjoittamia elämäkertoja, esimerkiksi kirjailijoista Percy Bysshe Shelley, Benjamin Disraeli, lordi Byron, Marcel Proust, Honoré de Balzac.
Sayyid-dynastia
Sayyid-dynastia oli Delhin sulttaanikuntaa vuosina 1414-1451 hallinnut dynastia, joka seurasi vallassa Tughluq-dynastiaa. Ensimmäinen Sayyid-dynastian sulttaani oli Khirz Khan, joka toimi hallitsijana vuosina 1414-1421. Sayyid-dynastian valta-asema kesti vuoteen 1451 asti, jolloin Lodi-dynastia nousi valtaan.
Sissiradisti
Sissiradisti on viestintään erikoistunut sissi- ja tiedustelualiupseeri.
Sissiradistit Suomen Puolustusvoimissa
Suomen Puolustusvoimat kouluttaa varusmiehiä sissiradistin tehtäviin Jääkäriprikaatissa, Kainuun prikaatissa, Karjalan prikaatissa, Porin prikaatissa sekä Utin jääkärirykmentissä. Lisäksi Rajavartiolaitos kouluttaa sissiradisteja Lapin rajavartioston ja Pohjois-Karjalan rajavartioston Rajajääkärikomppanioissa sekä Erikoisrajajääkärikomppaniassa.
Sissiradistin palvelus kestää 347 vuorokautta. Koulutukseen kuuluu viestikoulutusta kuten sähkötystä eli morsetusta, sekä sissikoulutusta, joka sisältää monipuolista asekoulutusta ja erämiestaitoja. Kriisiaikana sissiradistit huolehtivat kauimpana omista joukoista liikkuvien sissi- ja tiedustelupartioiden viestiyhteyksistä käyttäen HF-taajuuksilla toimivia radioita.
Sissiradistien erikoistaito on sähkötys, joka on luotettava tapa kommunikoida satojenkin kilometrien päähän. Sähkötystä on myös hyvin vaikea jäljittää ja häiritä. Sähkötystaidon saavuttaminen vaatii ahkeraa harjoittelua, saavutetun taidon säilyttäminen ei kuitenkaan edellytä säännöllistä harjoittelua, vaan pitkänkin tauon jälkeen kerran opittu taito palautuu lyhyessä ajassa. Nykyaikaiset viestivälineet mahdollistavat myös digitaalisten lähetelajien käytön, mutta käsisähkötys on edelleen käytössä varamenetelmänä.
Sissiradistien koulutusta pidetään yhtenä puolustusvoimain uuvuttavimmista, johtuen mm. raskaista sissiharjoituksista, joihin usein yhdistetään viestintäharjoittelua. Seurauksena on usein tavallista raskaampi rinkka sekä muita sissejä vähäisemmät yöunet. Päästäkseen sissiradistiksi hakijan on läpäistävä vaativat rytmi- ja kuntotestit.
Reservin sissiradistien järjestö on Sissiradistikilta ry, joka järjestää mm. vapaaehtoista koulutusta reserviläisille.
Nauvon positiivi
Nauvon positiivi on Suomen vanhin säilynyt urkusoitin. Se on rakennettu vuoden 1664 tienoilla ja on nykyään Kansallismuseon kokoelmissa. Nauvon keskiaikaiseen kirkkoon rakennettiin 1660-luvun puolivälissä uudet urut, joita käytettiin seuraavien urkujen tuloon, vuoteen 1791, saakka. Tuolloin vuorineuvos J. A. af Petersén osti positiivin Dragsfjärdiin, jossa se oli käytössä 90 vuotta. 1800-luvun lopussa urut siirrettiin kirkon kellotapuliin pois uusien urkujen tieltä. Vuonna 1915 soitin siirrettiin Kansallismuseoon. Sitä on soitettu eräässä konsertissa vielä 1960-luvun alussa, jonka Yleisradio äänitti, mutta nykyisin se on soittokunnoton.
Kaapin yläosa on 1600-luvun puolivälistä, alaosa 1746 Carl Petter Lenninghin tekemästä korjauksesta. Samassa yhteydessä lisättiin Scharf. Uruissa sanotaan olevan pillejä vielä kaappiakin varhaisemmilta ajoilta. Äänitystapa poikkeaa nykykäsityksestä huomattavasti ja on renessanssille ominainen. Uruissa on ilmalaatikon lovien perusteella arveltu alkujaan olleen myös jokin kieliäänikerta, luultavimmin 8-jalkainen regaali. Kangasalan Urkutehdas korjasi positiivia 1947, mutta sitä ei saatu kunnolla soittokuntoon. Juhani Martikainen on kirjoittanut väitöskirjassaan mm. tästä positiivista.
Kangasalan Urkurakentamo on rakentanut Lahden Mukkulan kirkkoon vuonna 1993 Nauvon positiivin tyyliset urut.
Nicky Shorey
Shorey aloitti uransa harjoittelijana Leyton Orientissa vuonna 1998. Shorey murtautui edustusjoukkueeseen ja pelasi muutamia otteluita kausina 1999–2000 ja 2000–2001. Shorey herätti Readingin managerin Alan Pardewin kiinnostuksen ja 10. helmikuuta 2001 hän siirtyi 25 000:lla punnalla Royalseihin. Hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanon pelaajaksi.
Shoreyn hyvät peliesitykset kaudella 2006–2007 takasivat Readingin fanien mielestä hänelle paikan Englannin maajoukkueessa ja he lauloivat pitkin kautta laulua "Shorey For England". Kauden kuluessa Brittimediatkin alkoivat puoltaa Shoreyn valintaa maajoukkueeseen ja hänet valittiinkin 25. toukokuuta 2007 pelattuun B-maajoukkueeseen otteluun Albaniaa vastaan. Shorey oli ottelun aloituskokoonpanossa ja hänet vaihdettiin kentältä pois 73. minuutilla. Englanti voitti Burnleyn kotistadionilla Turf Moorilla pelatun ottelun maalein 3–1. Elokuussa 2008 Shorey siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Aston Villaan. Elokuussa 2010 hän siirtyi West Bromwichiin. Heinäkuussa 2012 Shorey vaihtoi Readingiin, jota oli edustanut aiemmin vuosina 2001–2008.
Päävalmentaja Steve McClaren valitsi Shoreyn maajoukkueeseen kesäkuun 2007 alussa pelattuihin ystävyysotteluun Brasiliaa vastaan ja EM-karsintaotteluun Viroa vastaan. Debyyttinsä hän teki 1. kesäkuuta 2007 Wembleylla pelatussa 1–1 tasapeliin päättyneessä Brasilia-ottelussa, jossa hän pelasi täydet 90 minuuttia.
Listayhtiö
Listayhtiö eroaa pörssiyhtiöstä siten, että pörssiyhtiö on listattu nimenomaan pörssiin. Pörssiyhtiöt ovat aina listayhtiöitä, mutta kaikki listayhtiöt eivät ole pörssiyhtiöitä.
Suomen linnut – Havaintokirja
Suomen linnut – Havaintokirja on Lasse J. Laineen laatima Suomen linnut -sarjan havaintokirja lintuharrastajille. Kirjan alussa ja lopussa taittosivuilla on luettelo Suomessa havaituista lintulajeista tieteellisine nimineen. Muistiinpano-osassa linnut on jaoteltu heimoittain, ja kunkin linnun kohdalla on tilat havaintomerkinnöille. Luonnonvaraisten lintujen lisäksi omana osanaan on ei-luonnonvaraisia lintuja eli tarhakarkulaisia. Alussa opastetaan merkintöjen teko. Erillisenä osana on pesimälintujen ja ruokintapaikan lintuen havaintoja varten tehdyt taulukot. Lopuksi esitellään Suomen maakuntalinnut.
Kirjassa on virallisesti havaittujen lisäksi kaksi lajia, jotka eivät olleet vielä kirjan ilmestyessä saaneet rariteettikomitean hyväksyntää, tuhkakirvinen ja ruostepäälepinkäinen. 17 alalajia on saanut epävirallisen suomenkielisen nimen. Södersved huomauttaa tundrahanhen alalajin flavirostris nimeämisestä islannintundrahanheksi. Laji pesii kuitenkin vain Länsi-Grönlannissa.
Luettelo pahimmista lento-onnettomuuksista
Tämä on luettelo pahimmista lento-onnettomuuksista maailmassa. Luettelossa on otettu huomioon vaara- ja onnettomuustilanteet sekä terrorismi- ja muut hyökkäykset. Luettelo on rajattu vähintään 50 kuolemantapauksesta ylöspäin. Luettelossa on mukana siviili- ja sotilaslentokoneet.
El Tebin toinen taistelu
El Tebin toinen taistelu oli brittien ja mahdien Sudanin välillä käyty taistelu 29. helmikuuta 1884 niin sanotun Mahdistisodan aikana. Taistelu käytiin Gerald Grahamin johtamalla brittien sotaretkellä Sudaniin ja se päättyi brittien voittoon.