cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Työpsykologia
Organisaation toiminta
Organisaation tavoitteena on työn tekemisen avulla luoda lisäarvoa resursseista, eli tiedosta, materiaalista ja rahasta tuotteita ja palveluita. Työskentelyn tehokkuuteen voidaan vaikuttaa organisaation johtamisen avulla. Organisaatiopsykologia tutkii johtamista muun muassa suunnittelua, työn ja resurssien organisointia, työn johtamista ja valvomista.
Organisaation toimintaan vaikuttaa työntekijöiden ihmisoikeuksien toteutuminen ja työympäristön mielekkyys.
Organisaatiot muodostavat yksittäisten työntekijöiden kanssa psykologisen sopimuksen, jossa yksilö antaa organisaation käyttöön aikaa, tietotaitoa, luovuutta ja sitoutumista. Organisaatio puolestaan maksaa palkan, luo turvallisuuden tunnetta ja voi myös antaa sosiaalisen status aseman.
Arvot ja etiikka
Työn arvojen muutos on luonut työntekijöille ja organisaatioille kehittymistarpeita. Organisaation kulttuuri vaikuttaa millä tavalla jäsenet toimivat.Organisaatiokulttuuri voi olla samankaltaisuutta tai erilaisuutta korostava. Organisaation jäsenten kulttuurierot voivat johtaa helposti konflikteihin, jos eroavaisuuksista huolimatta ei selvästi korosteta erilaisuuden tärkeyttä.
Organisaatiopsykologiaan kuuluu osana sosiaalinen vastuu, joka on Kestävän kehityksen osa-alue. Organisaatio voi valita sosiaalisen vastuullisuuden aktiivisen kehittämisen, eettisten minimivaatimusten täyttämisen tai taistella vaatimuksista.
Persoonallisuus
Työntekijät poikkeavat toisistaan ominaisuuksiltaan esimerkiksi iän, sukupuolen, koulutuksen ja etnisen taustan osalta. Persoonallisuuspsykologia selittää ihmisten eroja tarkemmin esimerkiksi piirreteorioiden ja Big Five -teorian avulla.
Työtyytyväisyys ja -tehokkuus
Työtyytyväisyys ja -tehokkuus liittyvät toisiinsa. Työtehokkuus helpottaa tehtävien hoitamista ja antaa positiivisen työvireen. Työtyytyväisyys puolestaan vaikuttaa työmoraalin ja työntekijöiden omakuvan kautta käyttäytymisenä ja työtehokkuutena. Työtyytyväisyys linkittyy läheisesti työmotivaatioon, joka on motivaatioteorioiden osa-alue.
Motivaatiota voidaan selittää muun muassa tarveteorioiden avulla. Maslowin tarvehierarkiassa alemman tason tarpeet on tyydytettävä, ylemmän tason tarpeiden tyydyttämisesksi. Tarvehierarkiassa alhaalta ylös on (1)fysiologiset, (2) turvallisuuden, (3) yhteenkuuluvuuden ja rakkauden, (4) arvonannon sekä (5) itsensä toteuttamisen tarpeet. Teoriaa edelleen kehittäneen Clayton Alderferin teoriassa vastaavasti on (1) olemassaolo, (2) vuorovaikutus ja (2) kasvu. David McClellandin teoriassa puolestaan on liityntä, valta ja suoriutuminen. Herzberg sisältää motivaatiota mahdollisesti heikentävät hygieenia tekijöihin ja parantaviin motivaatiotekijöihin.
Motivaatiotekijät voidaan jakaa myös ihmisin sisäisiin ja ulkoisiin motivaatiohin. Sisäisiä motivaatioita on muun muassa kasvun tai kehittymisen tarpeet. Sisäisiä motivaatioita on vaikea muuttaa johtamisen avulla, kun taas ulkoisia motivaattoreita ei. Esimerkiksi palkaa voidaan helpommin muuttaa. Pelkästään motivaatio ei kuitenkaan riitä tehtävien suorittamiseen vaan yksilöt ja organisaatiot tarvitsevat myös tehtävien suorittamiseen vaadittavat taidot. Työntekijä voi kokea työssä niin sanottuaja flow kokemuksia, kun hänellä on tarvittavat taidot tehtävän hoitamiseen ja sekä ulkoiset ja sisäiset motivaatiotekijät toteutuvat tehtävässä.
Ryhmät
Työ- ja organisaatiopsykologiaan liittyy erilaisia ryhmiä. Ryhmien toimintaan liittyy ryhmän ominaisuudet ja ryhmäkäyttäytyminen. Ryhmien tekemiin päätöksiin vaikuttaa muun muassa ryhmäajattelu, jonka seurauksena ryhmä voi tehdä hyviä tai huonoja päätöksiä. Ryhmäajattelun huonoja päätöksiä kutsutaan Abilenen paradoksiksi, eli kaikki ryhmän jäsenet voivat tehdä epämieluisan päätöksen ajatellen muiden ryhmänjäsenten haluavan päätöstä.
Organisaatioissa neuvottelut käydään sekä ryhmien sisällä, että organisaation sidosryhmien kesken. Neuvotteluissa ongelmana voi olla osapuolien ajattelu kakun jakamisesta kakun kasvattamisen sijaan.
Aiheesta muualla
Arbeidspsychologie
Erkki Pajala
Erkki Pajala oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi niin teatterissa, televisiossa kuin elo­kuvissakin. Hänen tunnetuimpia televisio­roolejaan on Alpo Nieminen televisio­sarjassa Elämän­meno.
Yksityiselämä
Pajala oli naimisissa näyttelijä Eeva-Maija Haukisen kanssa. Hänen poikansa oli näyttelijä Turo Pajala.
Roomalainen tervehdys
thumb|[[Horatiusten vala, Jacques-Louis David vuodelta 1784.]] Roomalainen tervehdys on tervehtimiseen tai kunnioituksen osoittamiseen käytetty ele, jossa oikea käsi nostetaan vilkutusasentoon ilman vilkutukseen kuuluvaa toistuvaa sivuttaisliikettä.
Roomalaisen tervehdyksen väitetään olleen antiikin roomalaisten sotilaallinen ja valtiollinen tevehdys, mutta tästä ei ole selkeitä todisteita. Käsitys on saattanut syntyä 1700-luvulla Ranskassa.
Renessanssin jälkeen tervehdyksen ovat ottaneet käyttöön monet tahot. Yhdysvalloissa tervehdys tunnettiin Bellamyn tervehdyksenä keksijänsä Francis Bellamyn mukaan. Bellamyn tervehdyksellä vannottiin uskollisuutta Yhdysvaltain lipulle muun muassa kouluissa. Italian fasistit ottivat roomalaisen tervehdyksen käyttöön vuoden 1920 tienoilla ja fasistien vallan aikana se oli laajassa käytössä. Fasistit omaksuivat tervehdyksen käytön kirjailija Gabriele D’Annunziolta, joka otti sen käyttöön vuonna 1919 johtaessaan italialaisten aktivistien tilapäisesti hallitsemaa Fiumen kaupunkivaltiota. D’Annunzio itse poimi sen ilmeisesti vuonna 1914 valmistuneesta, antiikin Roomaan sijoittuvasta italialaisesta historiallisesta spektaakkelielokuvasta Cabiria, jonka käsikirjoituksen laatimiseen hän itse oli osallistunut. Benito Mussolinin hallinto määräsi vuonna 1923 käyttämään roomalaista tervehdystä koulujen lipunnostoseremonioissa.
Natsi-Saksa seurasi perässä ja vuonna 1926 Kansallissosialistisen puolueen jäsenet alkoivat kättelyn sijaan tervehtiä toisiaan näin. Siitä lähtien se on tunnettu ”natsitervehdyksenä”. Eräät muut tahot, mukaan luettuna Yhdysvaltain koulut, lopettivat tällöin tervehdyksen käytön.
Toisen maailmansodan jälkeen roomalainen tervehdys on ollut käytössä muun muassa Chilen ja Syyrian puolustusvoimissa. Lisäksi Hizbollah käyttää sitä taistelijoidensa valatilaisuuksissa.
Isohaara
Isohaara on CMX-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi. Se ilmestyi 2. elokuuta 2002. Levyä äänittäessään yhtye vietti studiossa lähes puoli vuotta. Albumilta julkaistiin singleinä neljä kappaletta: ”Pohjoista leveyttä”, ”Minun sydämeni on särkynyt”, ”Minne paha haudattiin” ja ”Silmien takana”. Laulaja A. W. Yrjänän mukaan albumin keskeinen teema on ”ympäröivän ja sisäisen maailman hajoaminen masennuksen ja hölynpölyn kaaokseen”.
Kaikki kappaleet on säveltänyt CMX ja sanoittanut A. W. Yrjänä. Kappaleella ”Isohaara” on mukana myös Suutarilan ala-asteen 4C-luokka.
Charles Court
thumb|150px|Charles Court Charles Walter Michael Court (29. syyskuuta 1911 Crawley, Sussex, Englanti – 22. joulukuuta 2007 Nedlands, Australia) oli australialainen liberaalipuolueen poliitikko.
Court saapui perheineen Perthiin ollessaan kuuden kuukauden ikäinen. Hän istui Länsi-Australian osavaltion parlamentin alahuoneen jäsenenä vuosina 1953–1982 ja toimi osavaltion pääministerinä 1974–1982.
Court meni 3. kesäkuuta 1936 naimisiin Rita Steffanonin kanssa ja sai viisi poikaa. Heistä yksi, Barry (s. 1941), on naimisissa tennistähti Margaret Smith Courtin kanssa. Court kärsi 16. huhtikuuta 2007 lievän aivoinfarktin ja oli sen jälkeen tajuissaan, joskin puheongelmia jäi. Hän kuoli kotonaan 96 vuoden ikäisenä.
Münchenin verilöyly
thumb|Münchenin verilöylyn muistomerkki
Münchenin verilöyly tapahtui vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä, Saksassa, kun palestiinalaiset terroristit ottivat kaksitoista israelilaista olympiaedustajaa panttivangeiksi ja surmasivat heistä yksitoista. Panttivangeiksi joutuneista israelilaisista ainoastaan Gad Tsobari pääsi pakenemaan. Lisäksi kaappauksessa kuoli saksalainen poliisi ja viisi terroristia.
Hyökkääjät kuuluivat palestiinalaiseen Musta syyskuu -terrorijärjestöön. Järjestön nimi viittasi Lähi-idässä syyskuussa 1970 alkaneeseen, Mustan syyskuun nimellä tunnettuun konfliktiin. Kaksi järjestön jäsentä oli marraskuussa 1971 ampunut Jordanian pääministerin Wasfi Tellin Egyptin pääkaupungissa Kairossa.
Verilöylystä ja sen jälkeisistä teoista on tehty vuonna 2005 valmistunut elokuva München, jonka ohjasi Steven Spielberg. Verilöylyn uhrien muistoksi paljastettiin tapahtumapaikalla syyskuussa 2017 saksan- ja jiddišinkielinen muistolaatta, johon on kirjoitettu surmansa saaneiden israelilaisurheilijoiden nimet. Paljastustilaisuudessa olivat läsnä Israelin presidentti Reuven Rivlin, Saksan liittopresidentti Frank-Walter Steinmeier ja Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja Thomas Bach.
Tapahtumien kulku
Aamuyöllä 5. syyskuuta noin kello 4.30 kahdeksan palestiinalaista, urheilijoiksi pukeutunutta ja konepistoolein aseistautunutta Musta syyskuu -järjestön terroristia, johtajanaan Luttif Afif, kiipesi olympiakylää ympäröineen, noin kaksi metriä korkean verkkoaidan yli ja meni varastetulla avaimella osoitteessa Connollystrasse 31 sijaitsevaan rakennukseen. Rakennuksen toisessa ja kolmannessa kerroksessa olivat Israelin olympiajoukkueen majoitustilat. Terroristit koputtivat painituomari Moshe Weinbergin oveen. Oven avaamaan tullut Weinberg käsitti heti, mistä oli kysymys, ja käski maanmiehiään pakenemaan. Terroristit surmasivat vastarintaa tehneet Weinbergin ja painonnostaja Jossef Romanon.
Suomen olympiajoukkue oli majoitettuna noin sadan metrin päähän tapahtumapaikasta. Olympiastadionilla kisat jatkuivat alkuperäisen aikataulun mukaan, kunnes tilanteen vakavuus selvisi myös kisajärjestäjille. Olympiakisat keskeytettiin iltapäivällä hieman ennen kello 16:ta ja päivän loput kilpailut peruttiin.
Noin 300 aseistettua poliisia piiritti Connollystrasse 31:n lähiympäristöineen. Rakennukseen linnoittautuneet terroristit pudottivat illalla kello 19.30 alas piirittäjille paperin, johon he olivat kirjoittaneet vaatimuksensa. Terroristit vaativat 234 Israelin vankiloissa olevan vangin ja kahden Baader-Meinhof -terroristijärjestön jäsenen, Andreas Baaderin ja Ulrike Meinhofin vapauttamista. Israel kieltäytyi vaatimuksista.
Neuvotteluja palestiinalaisten kanssa kävivät poliisipäällikkö Manfred Schreiber, Länsi-Saksan sisäministeri Hans-Dietrich Genscher, olympiakylän pormestarina toiminut Walther Tröger ja KOK:n egyptiläinen jäsen A.D. Touny. Kriisikomiteaa johti Baijerin sisäministeri Bruno Merk.
Saman päivän iltapäivällä Tröger ja Genscher pääsivät käymään katsomassa panttivankeja. He arvioivat terroristeja olevan viisi. Terroristien huomattua, että heidän vaatimuksiinsa ei suostuta, he vaativat lentokonekuljetuksen Kairoon, Egyptiin. Illalla kello 22.00 he siirtyivät bussilla panttivankeineen läheiselle helikopterikentälle. Siellä terroristit nousivat pantivankeineen kahteen helikopteriin ja lensivät niillä 24 kilometrin päässä sijaitsevalle Fürstenfeldbruckin lentokentälle. Klo 22.30 lentokentällä terroristeja odotti poliisien väijytys. Seuranneessa kaksituntisessa tulitaistelussa kaikki yhdeksän panttivankia, viisi terroristia ja yksi poliisi saivat surmansa, vaikka tiedotusvälineet ensin ehtivätkin kertoa panttivankien pelastumisesta. Kolme eloon jäänyttä terroristia vangittiin.
Menehtyneiden urheilijoiden muistoksi olympiakisat olivat keskeytyksissä syyskuun 6. päivän ajan. Olympiastadionilla järjestettiin muistotilaisuus, johon osallistui 3 000 urheilijaa ja noin 80 000 katsojaa. Olympialippu liehui tilaisuuden ajan puolitangossa. Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja Avery Brundage vaati tiukkasäävyisen puheessaan, ettei olympialiike saa antaa periksi terroristeille. Israelin olympiajoukkueen tragediasta pelastuneet jäsenet matkustivat muistotilaisuuden jälkeen kotiin. Myös moninkertainen yhdysvaltalainen olympiamitalisti uimari Mark Spitz, itsekin juutalainen, matkusti kotimaahansa kesken kisojen, koska hänen pelättiin joutuvan siepatuksi. Kisoja jatkettiin jälleen 7. syyskuuta.
Poliisin toiminnan kritiikkiä
Entisen sotilaan Leroy Thompsonin mukaan poliisi teki menettelyssään monia virheitä, jotka yhdessä koituivat urheilijoiden kohtaloksi.
Kisajärjestäjät olivat perustelleet vaatimattomia turvatoimia pyrkimyksellä tehdä selvä pesäero vuoden 1936 Berliinin olympiakisoihin, jotka olivat olleet militaristisine tunnelmineen Adolf Hitlerin johtaman natsi-Saksan tarkoin suunniteltu propagandanäytös. Saksalaiset kutsuivat Münchenin olympialaisia nimellä ”Die heiteren Spiele” (hilpeät kisat). Turvamiehet olivat aseistamattomia ja heidät oli ohjeistettu tekemään itsensä mahdollisimman näkymättömiksi.
Verilöylyn jälkeisiä tapahtumia
Israelin ilmavoimien lentokoneet hyökkäsivät 8. syyskuuta 1972 Syyrian ja Libanonin alueilla sijainneita arabisissien tukikohtia vastaan. Iskuissa sai surmansa tai haavoittui noin 200 ihmistä ja niitä pidettiin Israelin kostona Münchenin verilöylystä.
Joukko Musta syyskuu -järjestön jäseniä kaappasi 29. lokakuuta 1972 Beirutista Ankaraan matkalla olleen Lufthansan matkustajakoneen ja vaati Länsi-Saksan hallitusta vapauttamaan vankeudesta kolme eloon jäänyttä Münchenin verilöylyyn osallistunutta järjestön jäsentä. Saksan hallitus suostui vaatimukseen saatuaan vakuutuksen, ettei Musta syyskuu -järjestö tee enää uusia hyökkäyksiä Saksaa vastaan. Tämän jälkeen koneen matkustajat ja miehistö vapautettiin. Israelin uskotaan myöhemmin salamurhanneen kaksi Saksan vapauttamista kolmesta terroristista. Münchenin verilöylyyn osallistunut palestiinalaisterroristi Jamal Al-Gashey kertoi vuonna 1999 antamassaan haastattelussa olevansa edelleen ylpeä teoistaan. Al-Gasheyn uskottiin vuonna 2012 olevan yhä elossa jossakin päin Pohjois-Afrikkaa.
Operaatio Jumalan kosto
Sittemmin Israelin tiedustelupalvelu Mossad aloitti Operaatio Jumalan koston yhdentoista Münchenin verilöylyssä toimineen palestiinalaisen salamurhaamiseksi. Mossad sai operaatioon apua myös eurooppalaisilta tiedustelupalveluilta. Operaatio päättyi virallisesti elokuussa 1973, mutta käytännössä se jatkui 1990-luvulle saakka. Mossadin entisen apulaisjohtajan David Kimchen mukaan operaatiossa ei niinkään ollut kyse kostosta, vaan pelon kylvämisestä palestiinalaisterroristeihin. Iskujen kohteiksi valittujen henkilöiden perheet saivat muutamia tunteja annen salamurhia kukkalähetyksen ja kortin, jossa oli teksti: ”Muistakaa, että me emme anna anteeksi emmekä unohda.”
Operaation nimissä tapettiin monia sellaisiakin ihmisiä, joiden yhteys Münchenin verilöylyyn oli vähintäänkin kyseenalainen. Heinäkuussa 1973 Mossadin agentit ampuivat Beretta-pistooleilla Norjan Lillehammerissa marokkolaisen tarjoilijan Ahmed Bouchikin, koska he luulivat tätä Musta syyskuu -järjestön johtajaksi Ali Hassan Salamehiksi. Israel maksoi murhatun omaisille korvauksia vuonna 1996. Palestiinan vapautusjärjestön (PLO) johtajan Jasser Arafatin tärkeänä neuvonantajana toiminut Salameh ja ainakin kymmenen muuta ihmistä saivat surmansa Mossadin järjestämässä autopommi-iskussa Libanonin pääkaupungissa Beirutissa 24. tammikuuta 1979.
Korvaukset uhrien omaisille
Elokuun lopulla 2022 ilmoitettiin Saksan liittovaltion, Baijerin osavaltion ja Münchenin kaupungin päässeen sopimukseen korvauksista verilöylyssä surmansa saaneiden urheilijoiden omaisten kanssa. Süddeutsche Zeitungin ja Der Spiegelin mukaan omaisille maksettava korvaussumma oli yhteensä 28 miljoonaa euroa, josta Saksan liittovaltion osuus oli 22,5 miljoonaa euroa, Baijerin osavaltion viisi miljoonaa euroa ja Münchenin kaupungin osuus 500 000 euroa. Süddeutsche Zeitungin mukaan Saksan liittopresidentti Frank-Walter Steinmeier aikoi ehdottaa asetettavaksi saksalais-israelilaisen historiatyöryhmän selvittämään Münchenin syyskuun 1972 tapahtumien tarkkaa kulkua. Lehden mukaan Steinmeier aikoi myös esittää uhrien omaisille anteeksipyynnön saksalaisten viranomaisten toiminnasta epäonnistuneessa panttivankien vapauttamisyrityksessä.
Ilona Ahti
alt=Kuvassa käsikirjoittaja Ilona Ahti|pienoiskuva|Ilona Ahti Ilona Ahti (s. 1987 Kirkkonummi) on suomalainen käsikirjoittaja ja kirjailija.
Hän on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan viestintä vuonna 2015 ja taiteiden maisteriksi Aalto-yliopistosta pääaineenaan elokuva- ja TV-käsikirjoitus vuonna 2018. Hänellä on myös näyttelijäopintoja Essexin yliopiston alaisesta East 15 –teatterikoulusta.
Hänen yhdessä Daniela Hakulisen kanssa kirjoittama elokuva Tytöt tytöt tytöt valittiin ensimmäisenä suomalaisena pitkänä näytelmäelokuvana Sundancen elokuvajuhlille kansainväliseen kilpailuun, missä se voitti parhaan kv. fiktioelokuvan yleisöpalkinnon. . Elokuva kilpaili myös Berliinin elokuvajuhlien Kristallikarhu-palkinnosta Generation 14plus -kilpasarjassa. Elokuvan oikeudet on maaliskuuhun 2023 mennessä myyty yli 50 maahan. Tytöt tytöt tytöt oli myös vuoden 2022 levitetyin suomalainen elokuva kansainvälisillä festivaaleilla, sillä se esitettiin 49 eri festivaalilla.
Ahti voitti yhdessä Hakulisen kanssa Tytöt tytöt tytöt –elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnon maaliskuussa 2023. Ahti ja Hakulinen voittivat myös parhaan elokuvakäsikirjoituksen Sylvi-palkinnon. Tämän lisäksi Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry:n jäsenet äänestivät Ilona Ahdin ja Daniela Hakulisen kaikkien aikojen ensimmäisen Vuoden käsikirjoittaja -palkinnon saajiksi marraskuussa 2022.
Viitasaaren elokuvaviikolla Ahdille, Hakuliselle ja elokuvan ohjaaja Alli Haapasalolle myönnettiin Tytöt tytöt tytöt –elokuvasta perinteikäs Humanismin käsi –palkinto huhtikuussa 2023. Elokuva valittiin myös Suomen Oscar-ehdokkaaksi vuonna 2022. Yhdysvaltalainen Rotten Tomatoes -sivusto listasi Tytöt tytöt tytöt vuoden 2022 neljänneksi parhaaksi elokuvaksi maailmassa.
Aalto-yliopiston elokuvataiteen linjan päättötyönään Ahti käsikirjoitti 19-minuuttisen lyhytelokuvan Kotimatka (engl. Homebound), jonka ohjasi Marika Harjusaari ja tuotti Paria Eskandari. Lyhytelokuva kuvattiin Etelä-Afrikassa. Kotimatka palkittiin Nordic Generation -palkinnolla Haugesundin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla 2019 ja parhaana opiskelijaelokuvana Tampereen elokuvajuhlilla 2020.
Kustannusyhtiö Tammi julkaisee Ilona Ahdin kirjoittaman ”Stop Secret” –lastenromaanisarjan ensimmäisen osan Hikisukka Hirmunen syyskuussa 2023. Teoksen on kuvittanut lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnolla vuonna 2020 palkittu kuvittaja Miila Westin.
Ahti asuu Kolumbiassa, mutta on aiemmin asunut Suomen lisäksi myös Etiopiassa, Nepalissa, Tansaniassa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös edustanut Suomea naisten jalkapallon partneripelaajana kehitysvammaisten urheilijoiden Special Olympics -kesämaailmankisoissa Los Angelesissa vuonna 2015.
Aigars Fadejevs
Aigars Fadejevs (s. 27. joulukuuta 1975) on latvialainen 20 kilometrin ja 50 kilometrin kävelijä.
Aigars Fadejevs sijoittui vuoden 1996 Atlantan olympialaisissa kuudenneksi. Vuonna 1998 hän saavutti 20 kilometrillä hopeaa Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2000 Fadejevs saavutti olympiahopeaa Sydneyn olympialaisissa.
Spiritual Healing
Spiritual Healing on Death-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Spiritual Healing on Death-yhtyeen tuotannossa jonkinlainen vedenjakaja. Se on ensimmäinen albumi, jonka sanoituksissa Chuck Schuldiner käsittelee enemmän erilaisia yhteiskunnallisia asioita elävien kuolleiden, väkivallan ja kuoleman sijaan. Schuldinerin sävellystyö oli hioutunut kolmen albumin myötä ja Spiritual Healingin raidasta raitaan vaihteleva tempo, lisätyt harmoniat ja mutkikkaat melodiakulut ovat osoitus Schuldinerin kehittymisestä sekä soittajana että säveltäjänä.
Aikalaisiinsa verrattuna Spiritual Healing ei ole yhtä brutaali, nopea tai vimmainen kuin jotkin näkyvyyttä saaneet grindcore-albumit. Kriitikot 1990-luvun alussa eivät siten nostaneet albumia musiikkityylin pioneerijulkaisuksi tai merkittävyydeltään samaan luokkaan edes Scream Bloody Goren tai Leprosyn kanssa. Death-julkaisuna se on kuitenkin merkittävä suunnannäyttäjä 1990-luvun lopun Death-tuotannolle.
Nimi Spiritual Healing tarkoittaa vapaasti käännettynä henkiparannusta tai uskonparannusta ilman modernin lääketieteen apua. Termi oli ajankohtainen albumin julkaisun aikaan, koska kuuluisa skeptikko James Randi paljasti henkiparantaja Peter Popoffin huijariksi yhdysvaltalaisessa keskusteluohjelmassa The Tonight Show Starring Johnny Carson.
Jossain vaiheessa toisen ja kolmannen Death-albumin äänitysten välisenä aikana Chuck Schuldiner kyllästyi yhtyeen pyörittämiseen muun muassa erilaisten jatkuvien aikatauluristiriitojen ja henkilökohtaisten erimielisyyksien takia. Spiritual Healingin ilmestyttyä Schuldiner päätti jatkossa palkata vain sessiomuusikoita soittamaan tuleville albumeilleen. Spiritual Healing oli Deathin kolmas albumi ja kaikissa aikaisemmissa Death-julkaisuissa oli ainoastaan yksi pysyvä soittaja – Chuck Schuldiner.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Paweł Kryszałowicz
Paweł Kryszałowicz (s. 23. kesäkuuta 1974 Słupsk, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kryszałowicz on pelannut urallaan pitkään muun muassa Eintracht Frankfurtissa. Maajoukkueessa hän on pelannut 33 ottelua, joissa hän on tehnyt 10 maalia. Hän edusti Puolaa MM-kilpailuissa 2002; ensimmäisessä ottelussa hän tuli vaihtopelaajana toiselle puoliajalle ja kaksi muuta ottelua hän pelasi alusta loppuun.
Humber (automerkki)
thumb|250px|Humber 12 vuodelta 1937 250px|thumb|Humber Hawk -farmari Humber on englantilainen vuosina 1901–1976 valmistettu automerkki. Humber-tehtaan oli aiemmin perustanut Thomas Humber ja se keskittyi aluksi polkupyörien valmistukseen.
Autojen valmistus alkoi vuonna 1901. Ensimmäiset Humberit olivat kevyitä ja suhteellisen suorituskykyisiä autoja, jotka suunnitteli Louis Coatalen. Varhainen malli oli Humber Humberette. Humber 8 HP:ssa oli kaksisylinterinen kaksoissytytyksellä varustettu 1 525 cm³ moottori. 8 HP:n huippunopeus oli 60 km/h. 8 HP:tä valmistettiin vuosina 1908–1910.
Humber Pullmania valmistettiin vuoteen 1953 asti. 5,1 metriä pitkään autoon mahtui yhdeksän matkustajaa kuljettaja mukaan luettuna. Pullmanissa oli 4,1 litran kuusisylinterinen moottori.
Humber Hawk oli vuosina 1945–1967 valmistettu suurikokoinen auto, jota tuotiin myös Suomeen ainakin vuonna 1958.
Rootesin huippumalli oli Humber Imperial: siinä oli kolmen litran kuusisylinterinen moottori, automaattivaihteisto, vinyylikatto ja edessä levyjarrut. 1640 kiloa painavan Imperialin huippunopeus oli 160 km/h.
Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1967. Automerkkiä valmisti vielä toinen englantilaisyhtiö Rootes Group vuoteen 1976. Viimeinen malli oli Humber Sceptre.
Sam Simon
Samuel Michael ”Sam” Simon (6. kesäkuuta 1955 Los Angeles, Yhdysvallat – 8. maaliskuuta 2015 Los Angeles) oli yksi Simpsonit-televisiosarjan alkuperäisistä kehittäjistä. Hän oli sarjan vastaavana tuottajana eli showrunnerina yhdessä Matt Groeningin ja James L. Brooksin kanssa kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella ja käsikirjoitti itse joitain varhaisia jaksoja. Simon oli tuottamassa ja käsikirjoittamassa myös muun muassa televisiosarjoja Terveydeksi, The Tracey Ullman Show ja The Drew Carey Show.
Nuoruus ja opiskelu
Samuel Simon syntyi Los Angelesissa vuonna 1955. Hänen vanhempansa olivat Arthur ja Joan Simon. Hänen isänsä Arthur omisti vaateyrityksen ja äiti Joan taidegallerian. Samuel kasvoi Beverly Hillsin alueella.
High school -aikanaan Simon pelasi amerikkalaista jalkapalloa, paini ja piirsi sarjakuvia koulun lehteen. Simon värvättiin Stanfordin yliopistoon pelaamaan amerikkalaista jalkapalloa. Hän lopetti kuitenkin yksien harjoitusten jälkeen. Opiskeluaikanaan Simon piirsi urheilusarjakuvia San Francisco Chronicleen. Hänen pääaineensa oli psykologia.
Käsikirjoittajaksi ja tuottajaksi
Valmistumisensa jälkeen Simon työskenteli Filmation Studiosille, jossa hän aloitti kuvasuunnitelmien tekijänä. Hän siirtyi tämän jälkeen käsikirjoittajaksi ja oli tekemässä sarjoja The New Adventures of Mighty Mouse and Heckle & Jeckle ja Fat Albert and the Cosby Kids.
Simon oli Filmationilla neljän vuoden ajan ja lähetti sitten käsikirjoituksen Taxi-komediasarjan tuottajille. Hänestä tuli pian tämän jälkeen sarjan yksi sarjan pääkirjoittajista. Simon alkoi myös tuottaa sarjaa. Hän siirtyi pian myös muihin sarjoihin ja käsikirjoitti sekä tuotti televisiosarjoja Terveydeksi ja It’s Garry Shandling’s Show. Vuonna 1984 Simon loi Ken Estinin kanssa lyhytaikaisen Leslie Nielsen -sarjan Shaping Up.
Simpsonit
Ken Estin kuului James L. Brooksin Gracie Filmsin tekemän The Tracey Ullman Show’n luojiin. Simon tunsi Brooksin Taxin kautta ja sai paikan ohjelman käsikirjoittaja-tuottajana. Ohjelmassa esitettiin Matt Groeningin tekemää lyhyttä animaatiota, josta kehittyi Simpsonit. Simon auttoi tekemään Simpsoneista sarjan, josta tuli televisiohistorian pisimpään jatkunut tilannekomediasarja. Simon vaati, että sarjaa tehtäisiin samalla tavalla kuin joitakin näyteltyjä tilannekomedioita; esimerkiksi käsikirjoittajat tekivät työnsä yhdessä. Simon valitsi myös itse monet sarjan ensimmäisistä käsikirjoittajista. Hän oli vastaava tuottaja Groeningin ja Brooksin kanssa 1. ja 2. tuotantokaudella.
Simpsonien jälkeen
Simpsonien jälkeen Simon oli luomassa lyhytaikaista The George Carlin Show’ta. Sen jälkeen hän oli mukana useassa Drew Careyn projektissa. Hän toimi muun muassa viiden vuoden ajan The Drew Carey Show’n konsultoivana tuottajana. Hän myös ohjasi 29 jaksoa sarjasta sekä joitakin Frendien ja Men Behaving Badlyn jaksoja.
thumb|[[Sea Shepherd Conservation Societyn Simonin mukaan nimetty MY Sam Simon.]] Simon alkoi keskittyä 2000-luvulla myös moniin filantrooppisiin toimiin. Hän perusti 2002 Simpsonit-varoilla Sam Simon -säätiön, joka kouluttaa koiria vammaisten lasten auttamiseen, perusti eläinlääketieteellisen palvelun ja johti Feeding Families -nimistä vegaanien ruokapankkia. Simon oli myös Pelastakaa Lapset -järjestön suurin yksittäinen lahjoittaja sekä Sea Shepherd Conservation Societyn ja People for the Ethical Treatment of Animalsin merkittävä tukija.
Simon palasi televisioon 2012, jolloin hän toimi Charlie Sheenin neuvonantajana sarjassa Terapian tarpeessa (Anger Management). Simonilla diagnosoitiin marraskuussa 2012 paksusuolen syöpä, ja hänelle annettiin vain joitakin kuukausia elinaikaa. Kesällä 2013 Simon lahjoitti koko omaisuutensa eläinsuojelun ja lasten hyväksi.
Yksityiselämä
Simon oli naimisissa näyttelijä Jennifer Tillyn kanssa 1984–1991 ja avioitui Playboy-malli Jami Ferrellin kanssa vuonna 2000. Heidänkin liittonsa päättyi eroon. Simon oli tunnettu eläinrakkaudestaan ja hyväntekeväisyydestään sekä kiihkeänä ateismin kannattajana.
Tieto Simonin sairastamasta parantumattomasta paksusuolen syövästä tuli julki maaliskuussa 2013. Tauti oli todettu loppuvuodesta 2012, jolloin lääkärit antoivat hänelle elinaikaa enintään puoli vuotta. Simon kuoli sairauteen kotonaan Los Angelesin Pacific Palisadesin alueella maaliskuussa 2015.
Lakeija
Lakeijalla tarkoitetaan sisäpalvelijaa, yleensä miespuolista. (englanniksi lackey). Lakeijan tyypillisiä tehtäviä on mm. ovenavaus vieraille, isäntänsä saattaminen ja juoksupoikatehtävät.
Hieman halventavasti lakeijaksi voidaan kutsua myös ylemmässä asemassa olevaa henkilöä nöyristelevää ja mielistelevää alaista tai kannattajaa.
Eräs kuuluisimpia näin kutsuttuja oli kenraalisotamarsalkka Wilhelm Keitel, Adolf Hitlerin uskollinen, mielistelevä apuri. Keiteliä kutsuttiinkin selän takana nimillä Lakaitel eli "Pikku Lakeija" tai Hovinarri.
Cebu
Cebu on saari Filippiineillä. Se kuuluu Cebun provinssiin, jonka pääkaupunki on Cebu. Cebua ympäröi 167 pienempää saarta, joita ovat muun muassa Bantayan ja Daanbantayan. Cebussa on yli 3 850 989 asukasta (2007). Saari on Filippiinien tiheimmin asutettu saari, ja on Luzonin jälkeen taloudellisesti toiseksi tärkein. Saarella käy noin kaksi miljoonaa turistia vuodessa.
Cebun alkuperäisiä asukkaita kutsutaan nimellä cebuano. Lisäksi saarella asuu vähemmistöinä muun muassa espanjalais- ja kiinalaisperäisiä ihmisiä. Cebun kieltä puhuttiin aluksi vain Cebun saarella, mutta nyt se on pääkieli myös joillakin muilla Filippiinien saarilla.
Cebussa on kuusi kaupunkia ja 47 kuntaa. Kaupungit ovat:
Pantalica
Pantalica on suuri nekropoli Sisiliassa Italiassa. Alueella on noin viisi tuhatta vuosille 1200–600 eaa. ajoitettua hautaa. Pantalica sijaitsee Anapon ja Calcinaran jokien laaksoissa Syrakusan kaupungin lähellä Cassaron, Sortinon, Ferlan kunnissa Lounais-Sisiliassa. Yhdessä Syrakusan kaupungin kanssa Pantalica on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2005 lähtien.
Jorma Mattila (kuvataiteilija)
Jorma Mattila (30. marraskuuta 1913 Helsinki – 14. huhtikuuta 1997) oli suomalainen kuva­taiteilija. Mattila syntyi Helsingissä 30.11.1913. Mattilan isä oli Suursaaressa syntynyt kuva- ja valokuvataiteilija J.W. (Ville) Mattila. Suursaari oli taiteilijoiden suosima kesänveittokohde, ja myös Mattilan taiteilijaperhe vietti kesänsä siellä. Jorma Mattila harrasti piirtämistä aivan lapsesta saakka ja sai alkuopetuksen taiteilijaisältään sekä hänen taiteilijatovereiltaan. Myöhemmin hän oli useita vuosia Yrjö Verhon yksityisoppilaana akvarelli- ja öljy­väri­maalauksessa. Grafiikkaa hän opiskeli Erkki Hervon ja Viktor Kuuselan oppilaana.
Mattilan teoksia oli ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä vuonna 1940 Ateneumissa järjestetyssä Pro Patria -näyttelyssä. Vuonna 1944 hänen teoksiaan oli esillä Galleria Hörhammerin nuorten näyttelyssä. Mattilan töitä nähtiin myös Kumlinin Taidesalongin Lapin Kuvaajien näyttelyssä mm. Eero Neli­markan teosten rinnalla. Hänen viimeisimpiä näyttelyitään oli Ikivihreät Galleria Otsossa 1997 sekä yksityisnäyttely Villa Valmogårdissa, Kauniaisissa 1997.
Mattila teki kaksi opintomatkaa Pariisiin, jonka jälkeen hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Galerie Artekissa 1958. Lähes vuosittain pidettyjen yksityisnäyttelyiden lisäksi Mattilan teoksia on ollut mukana useissa ryhmänäyttelyissä mm. Helsingissä, Turussa Väinö Aaltosen museossa, Oulussa, Lappeen­rannassa ja Tukholmassa. Hänen maalauksiaan ja piirroksiaan ovat ostaneet mm. Kauniaisten kaupunki, Espoon kaupunki, Aktia- ja Merita –pankit, Tapiolan Lämpö, Amos Andersonin taidemuseo sekä lukuisat yksityiset keräilijät.
Pitkän taiteilijauransa aikana Jorma Mattila ehti perehtyä useisiin tyylisuuntiin. Nuoruusvuosin naturalististen öljy- ja akvarellimaalausten aiheina olivat pääasiassa maisemakuvaukset, Lapin luonto, Helsingin kaupunki ja satamat. Näistä Mattilan taiteen pääpaino siirtyi vuosikymmenien ajaksi abstraktiin taiteeseen. Hänen abstraktia taidettaan on luonnehdittu älylliseksi ja selkeälinjaiseksi. Tämän rinnalla hän teki myös tunteikkaampia miniatyyriakvarelleja. Itse hän luonnehti töitään värin, valon ja varjon leikiksi. 1960- ja 70 lukujen taitteessa Mattilan taiteellinen huomio oli grafiikassa, lähinnä abstraktia surrealistisin vivahtein. Viimeisinä vuosinaan Mattila palasi takaisin naturalistiseen ilmaisuun. Hänen akvarellinsa kuvasivat usein Espoon Nuuksion kansallispuiston sekä Espanjan Andalucian maisemia.
Jorma Mattila on tehnyt merkittävän työn taltioidessaan tussipiirustuksin Kauniaisten ja Espoon katoavaa huvilakulttuuria. Hän on tehnyt yli 200 piirrosta rakennuksista, joista monet on sittemmin purettu. Näitä piirroksia on julkaistu Erkki Härön kirjassa Espoon rakennuskulttuuri ja kulttuurimaisema – Byggnadskulturen och kulturlandskapet i Esbo (1984) sekä Asuminen ennen ja nyt – Kauniaisten huvilakulttuuria (1988) toim. Larma T., Erävuori J., Palmgren K., Stenberg S., Vaenerberg H.
Taiteilija kuoli 14.4.1997. Hänen muistonäyttelynsä pidettiin saman vuoden lokakuussa Espoon kulttuuri­keskuksessa Tapiolassa.
Hopeapensaskasvit
Heimon kokonaislevinneisyys kattaa Pohjois-Amerikan lauhkeat ja viileät alueet sekä osan Euraasiaa. Trooppisilla alueilla heimoon kuuluvia lajeja tavataan Kaakkois-Aasiassa ja Pohjois-Australiassa.
Suvut
Hopeapensaskasvien heimoon kuuluu vain kolme sukua:
Henrik Helpiö
thumb|[[Alvar Gullichsenin ja Klaus Nyqvistin Markku-liitolle suunnittelema ja Henrik Helpiön rakentama teos  Ukk’ram – Salaperäinen alus Porin Noormarkussa.]] Henrik Helpiö ((s. 1953 Helsinki} on uusikaupunkilainen käsityötaiteilija. Hän aloitti koulunkäynnin ruotsinkielisessä koulussa Loviisan Valkossa ja muutti Pietarsaaren kautta Uuteenkaupunkiin vuonna 1963. Hän valmistui Kauppaoppilaitoksesta merkonomiksi vuonna 1976. Hän on vastannut koneiden toteutuksesta Alvar Gullichsenin Bonk Business -kokonaisuudessa. Vuonna 2004 Helpiö toimi päälavastajana Uudenkaupungin ja Kustavin vesillä toteutetussa tosi-tv-sarjassa Suuri Seikkailu. Helpiön töiden retrospektiivinen näyttely Pommista Bonkkiin avautui Uudessakaupungissa kesällä 2023.
Valse Triste
Valse Triste voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota
Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota käytiin vuosina 1652–1654 Englannin tasavallan ja Alankomaiden tasavallan välillä. Sota oli ensimmäinen neljästä maiden välisestä sodasta, ja se käytiin kokonaan merellä laivastojen välisenä merisotana.
Sodan syynä oli kilpailu ulkomaankaupan hallinnasta. Se alkoi Englannin aloitettua 1630-luvulla hollantilaisten alusten kaappaamisen Englannin kanaalissa ja laajeni siitä täysimittaiseksi merisodaksi. Lopulta Englanti saavutti lähialueidensa valvonnan ja pakotti Hollannin hyväksymään Englannin monopolin siirtomaidensa kauppaan.
Taustaa
Englanti ja Alankomaat olivat 1500-luvulla läheisiä liittolaisia vastustaessaan Habsburg-suvun pyrkimyksiä. Habsburgit hallitsivat Itävallan keisarikuntaa, Espanjaa ja monia pienempiä alueita. Kumpikin maa pyrki estämään Espanjan merivallan kasvua. Niinpä Englanti tuki alankomaalaisten Espanjan-vastaista taistelua kahdeksankymmenvuotisessa sodassa lähettämällä sille rahaa ja joukkoja. Alankomaiden hallinnossa oli pysyvä Englannin edustaja takaamassa yhteistoiminnan. Englannin vuonna 1604 Espanjan kanssa tekemä erillisrauha teki särön yhteistoimintaan, mutta pian sen jälkeen syttyneessä kolmikymmenvuotisessa sodassa ne olivat samalla puolella.
Pyykki
thumb|Nykyajan pyykinpesua [[pesukoneen ja pyykkikorin avulla.]] Pyykki eli pyykinpesu on vaatteiden, lakanoiden, pyyhkeiden ja muiden likaantuvien tekstiilien pesemistä kotitalouksissa ja laitoksissa. Pestävät vaatteet eli pyykki pestään yleensä isompi erä kerrallaan. Kotioloissa käytettäviä pyykinpesutapoja ovat liotus, käsinpesu ja konepesu, kun taas kemiallinen pesu ja muut erikoiskäsittelyt onnistuvat vain alan yrityksissä, pesulaliikkeissä. Kotona itse tehdyn pyykinpesun vaihtoehtoja ovat kerrostalojen pesutuvat, itsepalvelupesulat ja varsinaiset palvelupesulat, jotka hoitavat kaikki pyykinteon työvaiheet maksua vastaan.
Osa vaatehuoltoa
Toiminnallisesti ja asuntojen suunnittelun kannalta pyykinpesu on osa vaatehuoltoa, johon kuuluu monta vaihetta:
Vaatehuoltoon voi liittyä myös tahranpoistoa ja vaatteiden korjausta, kuten irronneiden nappien ompelua. Jokainen yllä luetelluista vaiheista vaatii omat välineensä ja tilansa.
Konepesu
Konepesussa valitaan pyykin laadun mukaan oikea pesuohjelma ja veden lämpötila, jolla kone pesee pyykin. Ohjelma voi olla esimerkiksi hienopesu, kirjopesu, valkopesu tai erittäin likaisen pyykin pesu. Pyykin määrän mukaan valitaan koko koneellinen tai puolikoneellinen pesu, myös pikapesu on mahdollinen. Oikea valinta säästää vettä ja pesuun tarvittavaa energiamäärää. Ennen pesun aloittamista lisätään sopiva määrä pyykinpesuainetta ja mahdollinen huuhteluaine. Konepesun päättyessä kone voi automaattisesti lingota pyykin, jonka jälkeen se voidaan ripustaa kuivumaan ilmavasti esimerkiksi pyykkinaruille tai rumpukuivata. Konepesu kestää pesukoneesta ja ohjelmasta riippuen puolesta tunnista muutamaan tuntiin.
Pesutulokseen vaikuttavia tekijöitä
Pesutulokseen vaikuttaa olennaisesti pesuveden kovuus ja puhtaus. Mitä kovempi vesi, sitä enemmän tarvitaan pesuainetta puhtaan pyykin saavuttamiseksi. Suomessa vesijohtovesi on yleensä varsin pehmeää. Pintavesi tai ruosteinen vesi voi värjätä erityisesti valkoisen pyykin.
Oikeasta pesulämpötilasta syntyy ajoittain monenlaista keskustelua. Vaatevalmistajien suositus on pitäytyä vaatteeseen merkityissä hoito-ohjeissa. Pesu kuluttaa vaatteita, ja usein pelkkä tuuletus voisi riittää. Mikrobien hävittämisessä korkeampi pesulämpötila on teoriassa matalaa parempi, mutta puhtaan pyykin bakteerimäärä moninkertaistuu kuitenkin heti kun siihen kosketaan käsin, eikä vaatteista ole vaaraa saada tartuntaa kuin isojen haavaumien tapauksessa. Esimerkiksi Japanissa pyykki pestään yhä valtaosin kylmällä vedellä ilman, että terveyshaittoja olisi havaittu.
Pyykinpesun historiaa
thumb|Pyykinpesua [[Jean-Baptiste Chardinin maalauksessa (noin 1735).]] Perinteinen vaatteiden pesupaikka on läheisen vesistön rannassa tai kaivon äärellä. Ison pyykkimäärän liottaminen, keittäminen, lyöminen ja hankaaminen ja käsin tapahtuva huuhtelu on fyysisesti yhtä raskasta työtä kuin metsätyö tai kivenhakkuu, mutta useimmissa kulttuureissa naisten tehtävä. Helpotusta työhön toi sosiaalisuus, sillä pyykinpesupaikat olivat yleensä monen talon tai koko naapuruston yhteisiä. Köyhissä maissa näkee yhä naisjoukkoja pesemässä ja kuivattamassa pyykkejään vesistöjen rannoilla.
Helsingissä alettiin 1800-luvun lopulla kiinnittää huomiota työläisnaisten ja herrasväen piikojen kurjiin pyykkioloihin etenkin talvisin, jolloin pyykit oli huuhdeltava avannossa viimaisessa pakkastuulessa. Kaavailtiin talvisin tyhjien uimahuoneiden käyttämistä pyykinhuuhtelusuojina, kunnes Helsingin kaupunki rakensi rannoille kymmenkunta huuhteluhuonetta. Maaliskuussa 1884 avattiin ensimmäinen koneistettu itsepalvelupesula, Theodor Höijerin piirtämä kaksikerroksinen kivitalo Pitkänsillan pieleen Kruununhaassa. Siellä pyykin saattoi jättää yöksi likoamaan lukittaviin altaisiin ja palata seuraavana päivänä pesemään pyykki Huber-yhtiön kylmällä ja kuumalla vesihanalla varustetussa pesualtaassa, joita oli 24. Huuhteluun käytettiin merivettä. Höyrykonekäyttöisen linkouksen jälkeen pyykin saattoi kuljettaa hissillä ylös kuivaushuoneeseen, jonka pyykkinarujen yhteydessä oli myös mankeli ja silitysvälineitä. Vähitellen alkoivat kaupungin rantavedet olla jätevesien laskun takia niin likaisia, ettei merivedessä voinut enää huuhdella pyykkejä. Yhdessä vesijohtoverkoston rakentamisen kanssa tämä osaltaan vauhditti rakennusten pohjakerroksiin sijoitettujen perustuvien pyykkitupien tuloa. .
Peschiera del Garda
Peschiera del Garda on vanha linnoituskaupunki Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa. Kaupungissa on runsaat 10 000 asukasta, ja se sijaitsee Gardajärven etelärannalla.
Gardajärven laskujoki Mincio saa alkunsa Peschierasta.
Pacheco
Pacheco on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Cebuano
Cebuano tai cebu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Valse Triste (yhtye)
Valse Triste on eräs vanhimmista suomalaisista hardcore punk -yhtyeistä. Se perustettiin 1980-luvun alussa Kauhajoella.
Miehen työ
Miehen työ on Aleksi Salmenperän ohjaama draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 23. helmikuuta 2007. Elokuvan pääosissa näyttelevät Tommi Korpela, Jani Volanen, Maria Heiskanen ja Stan Saanila.
Valse Triste (yhtye)
Yhtye on toiminut vuosien saatossa useilla eri kokoonpanoilla. Jäsenistöön on eräässä vaiheessa kuulunut myös Teijo-Kalevi Lusa, joka tunnetaan paremmin Raamatun profetioita käsittelevistä kirjoistaan.
Yhtyeen sanoitukset ovat todella mystisiä ja ammentavat aiheensa lähinnä arkipäiväisten asioiden ja universaalien totuuksien väliltä. Myös musiikillinen ulosanti on erikoista ja rytmikästä, tuoden näin väriä tavalliseen hardcorepunk - mättöön.
Yhtyeen nimi tulee Sibeliuksen samannimisestä kappaleesta, joka on ranskaa ja tarkoittaa ”alakuloinen valssi”.
Miehen työ
Palkinnot
Miehen työ keräsi kaikkiaan 11 Jussi-ehdokkuutta, muun muassa sarjoissa paras elokuva, ohjaus (Salmenperä), miespääosa (Korpela) miessivuosa (Volanen) ja käsikirjoitus (Salmenperä), joista se voitti parhaan miessivuosan ja parhaan miespääosan palkinnot.
Anna Virtanen
Anna Virtanen (tammikuu 1890 – 29. toukokuuta 1918 Lappeenranta) oli Sääksmäeltä kotoisin ollut työmiehen tytär, joka Suomen sisällissodan aikana toimi Sääksmäen punakaartin naiskomppanian päällikkönä.
Sodan loppuvaiheessa Virtanen jäi Lahdessa valkoisten vangiksi ja hänet toimitettiin Hennalan vankileirille. Virtanen siirrettiin myöhemmin Lappeenrannan vankileirille, jossa sotatuomari Toivo Tapanainen tuomitsi hänet kuolemaan. Virtanen teloitettiin Lappeenrannassa 29. toukokuuta 1918.
Fox
Fox voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Svanberg
Svanberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ronja Arvilommi
Ronja Arvilommi on suomalainen entinen lapsinäyttelijä. Hänen ensiesiintymisensä oli vuonna 2008 ensi-iltansa saaneessa Kaisa Rastimon perhe-elokuvassa Myrsky. Arvilommi esittää elokuvan pääosan, johon hänet valittiin viidensadan tytön joukosta. Hän sai roolisuorituksestaan parhaan lapsinäyttelijän palkinnon Schlingelin elokuvajuhlilla vuonna 2008. Arvilommi esiintyi elokuvan jälkeen myös muutamassa televisiomainoksessa. Vuonna 2011 hän esiintyi Turun Ruotsalaisen Teatterin Les Misérablesissa Cosetten roolissa. Tämän jälkeen hän on ollut mukana Turun Nuoren Teatterin produktioissa.
Jo ennen Myrskyn ilmestymistä Arvilommi tanssi Turun kaupunginteatterin Prinsessa Ruusunen -satunäytelmässä, johon hän pääsi balettiryhmänsä kautta.
Jaakko Uski ja Vihtori Koski
Jaakko Uski ja Vihtori Koski (k. 1918?) olivat Haminan punakaartin johtomiehiä Suomen sisällissodan aikana 1918. Uski oli taustaltaan poikkeuksellinen punapäällikkö, sillä hän oli ollut aiemmin Jehovan todistaja. He lähettivät paljon valkoisiksi tiedettyjä Kouvolan salaisen tutkintakomitean tuomittavaksi kuolemaan. Sodan jälkeen molemmat pakenivat Venäjälle. Uski saattoi punapäällikön virassa Haminassa istua kirkonmenojen aikana kirkonpenkissä, ja jumalanpalveluksen päätyttyä ratsastaa hevosella väkijoukkoon. Aili Tiitta -nimisen todistajan mukaan Uski ja Koski joutuivat mahdollisesti Haminan punaisten tappamiksi pian Pietariin saapumisensa jälkeen. Miehet katosivat vuonna 1918, Koski saattoi tosin olla elossa Moskovassa vielä 1950-luvulla.
Nikkilä
Nikkilä on Sipoon kunnan hallinnollinen keskus, jossa sijaitsee muun muassa kunnanvirasto. Nikkilässä on kolme ruokakauppaa, pizzerioita, kampaamoja, huoltoasema, kirpputori, kahviloita ja useita baareja. Nikkilässä on myös kaksi yläastetta ja lukiota, yksi suomen- ja yksi ruotsinkielinen. Sipoon kunnankirjaston pääkirjasto sijaitsee Nikkilässä. Julkista terveydenhuoltoa tarjoaa Nikkilän sosiaali- ja terveysasema. Vuoden 1995 taajamarajaukseen asti Nikkilä muodosti oman taajamansa, nykyisin se on osa kuntarajat ylittävää Helsingin keskustaajamaa.
Nikkilän osa-alueen väkiluku vuonna 2020 oli 3 248.
Rautatie
Nikkilän läpi kulkee Kerava–Porvoo-rata, ja kylän pohjoisosassa sijaitsee vanha Nikkilän rautatieasema. Radan henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1981, ja asemalla pysähtyvät enää Porvoon museorautatien lättähatut kesälauantaisin. Muu liikenne on ohimenevää tavaraliikennettä. Tulevaisuudessa osa Helsingistä Keravalle kulkevista lähijunista saattaa jatkaa Nikkilään asti. Matka Keravalta Nikkilään kestäisi 11 minuuttia, ja liikenne voisi alkaa 2020-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Aiheesta muualla
60.37667°N, 25.26833°W
Tavares
Tavares voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tykistökomentaja
Tykistökomentaja on joukko-osastossa kenttätykistöstä vastaava taistelevien aselajin joukkojen komentajan toimintaa tukeva komentaja, tämän alainen. Tykistökomentajana on voinut jalkaväkirykmentissä toimia esimerkiksi patteriston komentaja. Rykmenttien komentajat olivat yleensä everstejä, joten tykistökomentajat olivat vastaavasta everstiluutnantteja.
Kun nykyään sotatoimiyhtymä on divisioonan asemesta prikaati, niin tykistökomentajana voi toimia prikaatiin sisältyvän kenttätykistörykmentin komentaja.
Ylempien johtoportaiden tasolla voi tykistökomentaja olla ylipäällikköä tukeva aselajiupseeri.
Helsingin kaupungin liikenneliikelaitos
alt=|pienoiskuva|M300-sarjan metrojuna Helsingin kaupungin liikenneliikelaitos (HKL, ) on Helsingin kaupungin omistuksessa oleva liikelaitos, joka liikennöi metroliikennettä, omistaa metron infran ja kaluston sekä vastaa niiden ylläpidosta.
Aiemmin HKL liikennöi metron lisäksi myös raitiovaunu- ja lauttaliikennettä sekä kehitti ja ylläpiti joukkoliikenteen (myös muun kuin metron) infrastruktuuria. HKL:n toiminnot oli jaettu eri yksiköihin, joita olivat liikennöinti, kunnossapito, infra ja kalusto, toiminnanohjaus sekä yhteiset palvelut. Vuoden 2010 alusta aloitti toimintansa uusi kuntayhtymä, Helsingin seudun liikenne (HSL). Pääkaupunkiseudulla aikaisemmin toimineista organisaatioista uuteen kuntayhtymään siirtyivät YTV Liikenne sekä HKL:n suunnittelu- ja tilaajatoiminnot sekä matkalippujen tarkastus.
Syyskuussa 2021 Helsingin kaupunginvaltuusto teki päätöksen HKL:n yhtiöittämisestä. Raitiotieliikenteestä vastaava Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne Oy aloitti toimintansa 1. helmikuuta 2022. HKL on sen jälkeen vastannut vain metron liikennöinnistä ja sen infrastruktuurista.
Liikennetarjonta
Joukkoliikenteen osuus suhteessa muihin liikennemuotoihin on Helsingissä suurempi kuin muissa Suomen kaupungeissa. Tähän vaikuttavat Helsingin asukastiheys, joka on Suomen oloissa korkea, sekä ahdas kaupunkirakenne ja joukkoliikenteen suuri käyttöaste. Autoilun etujärjestö Autoliitto katsoo, että yhtenä syynä tähän on autoliikennettä haittaava yhdyskuntasuunnittelu.
Helsingin kantakaupungin joukkoliikenne tukeutuu suurelta osin raitiovaunuihin. Helsingin sisäiset linja-autolinjat sekä muualle pääkaupunkiseudulle Helsingin keskustasta säteittäisesti suuntautuvat seutulinjat on reititetty kantakaupungista ulos pääväyliä pitkin, ja ne palvelevat kantakaupunkia pääosin ainoastaan pääväylien varrella, pysäkkivälien ollessa tyypillisesti harvempia kuin raitiovaunuilla. Lisäksi metrolla on kantakaupungin alueella seitsemän asemaa. Kantakaupungin liikenteeseen voidaan lukea myös Suomenlinnan lauttaliikenne, joka on Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenteen tytäryhtiö. Lauttaliikenteen liikennöintisopimukset tekee HSL Suomenlinnan Liikenne Oy:n kanssa.
Koillisen sekä läntisen Helsingin joukkoliikenneyhteydet perustuvat bussilinjojen lisäksi VR:n lähiliikenteeseen, jota liikennöidään tihein vuorovälein Kehäradalla sekä Keravan ja Leppävaaran kaupunkiradoilla. Suurempien asemien ympäristössä ajetaan liityntäbussilinjoja. Helsingin keskustasta säteittäisesti esikaupunkeihin suuntautuvat bussilinjat avustavat myös vähäisenä liityntäliikenteenä esikaupunkien rautatieasemille.