cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elisa Markula
Elisa Johanna Markula (s. 1966 ) on Olvin hallituksen jäsen ja VR:n toimitusjohtaja 30. elokuuta 2022 lähtien. Kesäkuussa 2021 Markula nimitettiin lääketukku Oriolan toimitusjohtajaksi, josta hän erosi 2022. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri. Ennen Oriolaa hän on toiminut Tikkurilan toimitusjohtajana sekä työskennellyt Paulig-konsernin kahviliiketoiminnan johtajana, että Legon, Snellmanin, SCA:n ja Fazerin palveluksessa. Markula nimitettiin VR:n toimitusjohtajaksi 26. elokuuta 2022.
Nodulipanssariselät
Nodulipanssariselät (Nodosauridae) olivat Ankylosauria-heimoon kuuluvia dinosauruksia, myöhäisjurakaudelta aina myöhäisliitukaudelle asti. Niitä eli Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa ja jopa Etelämantereella.
Kuvaus
vasen|pienoiskuva|259x259px|Nodosaurus, jossa voi huomata piikkejä|alt= Toisin kuin nuijahäntäpanssariselillä (Ankylosauridae) nodulipanssariselillä oli panssari, pieniä piikkejä ihossaan, mutta niillä oli molemmilla puoli yksi suuri piikki ruumiin sivuilla, joita tukivat lapaluiden erityiset luunupit. Näitä eri lajit käyttivät muun muassa puolustautuakseen saalistajilta. Muiden ankylosaurien tavoin nodulipanssariselät olivat keskikokoisia tai suuria, voimakkaita kasvinsyöjädinosauruksia, joilla oli pienet lehdenmuotoiset hampaat.
Luokittelu
Nodulipanssariselät heimon muodosti Othniel Charles Marsh vuonna 1890 Nodosauruksen mukaan. Alla oleva kladogrammi perustuu paleontologien Richard S. Thompsonin, Jolyon C. Parishin, Susannah C. R. Maidmentin ja Paul M. Barrettin vuoden 2011 analyysiin. Polacanthinaen sijoitus noudattaa Kenneth Carpenterin alkuperäistä määritelmää vuonna 2001.
Afrikanharlekiinit
Afrikanharlekiinit (Smithornis) on leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluva lintusuku. BirdLife Suomen maailman lintujen luettelon mukaan sukuun kuuluu 3 lajia.
Niilo Nikkilä
Pauli Niilo Nikkilä (16. syyskuuta 1907 Kemi – 1. helmikuuta 1957 Oulu ) oli suomalainen toimittaja ja kommunistipoliitikko.
Nikkilä syntyi työmiehen perheeseen. Hän meni kansakoulun jälkeen latojan oppiin ja työskenteli vuosina 1928–1929 sanomalehti Pohjan Voiman vastaavana toimittajana. Nikkilä liittyi Suomen kommunistiseen nuorisoliittoon vuonna 1926 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1928. Hän oli poliittisen toimintansa takia vangittuna vuosina 1932–1937.
Vapauduttuaan vankilasta Nikkilä työskenteli kirjapainoissa Oulussa, Kokkolassa, Mikkelissä ja Helsingissä. Hän oli jatkosodan aikana turvasäilössä vuosina 1941–1944.
Sodan jälkeen Nikkilä toimi SKDL:n Lapin piirisihteerinä kesään 1945 saakka, jolloin hän ryhtyi valmistelemaan sanomalehti Kansan Tahdon perustamista. Nikkilä työskenteli lehden päätoimittajana kuolemaansa saakka kirjoittaen pakinoita nimimerkillä Kärkevä. Hän toimi myös SKP:n piirikomitean puheenjohtajana sekä Oulun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä.
Ulan-Ude
Ulan-Ude on Burjatian tasavallan pääkaupunki Itä-Siperiassa Venäjällä, noin 75 km Baikaljärvestä kaakkoon Selengan ja sen lisäjoen Udan yhtymäkohdassa.
thumb|230px|Ulan-Udessa sijaitsee maailman suurin [[Leninin päätä esittävä patsas]]
Historia
Ulan-Uden perustivat venäläiset kasakat vuonna 1666, jolloin paikalle rakennettiin Udinsk-niminen linnake. Venäjän ja Kiinan välisellä kauppareitillä sijainneesta linnakkeesta kasvoi nopeasti ja kaupungiksi paikkakunta muutettiin vuonna 1775. Vuonna 1783 nimeksi vaihtui Verhneudinsk  ja siitä tuli paikallishallinnon keskus. 1800-luvun aikana kaupunkiin perustettiin naisten koulu, kaupunginvaltuusto, kirjasto, kaksi nahkatehdasta ja vodkan tislaamo. Vuonna 1899 kaupunkiin tuli katuvalaistus ja samana vuonna ensimmäinen juna saapui kaupunkiin Siperian rataa pitkin. Vuonna 1916 kaupungissa asui jo 16 000 asukasta.
Bolševikit ottivat Verkhneudinskin haltuunsa Venäjän sisällissodassa 23. tammikuuta 1918, mutta japanilaiset miehitysjoukot tulivat kaupunkiin jo saman vuoden elokuussa. Puna-armeija tuli takaisin maaliskuussa 1920. Kaupunki toimi jonkin aikaa Kaukoidän tasavallan pääkaupunkina, kunnes pääkaupunki siirrettiin Tšitaan. Vuoden 1923 toukokuussa kaupungista tuli Burjaatti-Mongolien autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunki.
Kaupunki sai nykyisen nimensä Ulan-Ude vuonna 1934 ja vuoteen 1939 mennessä kaupungin asukasluku oli kasvanut 125 000 henkeen. Kaupunkiin oli perustettu useita suuria tehtaita ja näiden työläiset tulivat pääosin Euroopan puoleiselta Venäjältä. Heidän myötään kaupunkiin muodostui kokonaan venäläisiä kaupunginosia. Työläisiä tuli vielä lisää kun kaupunkiin rakennettiin lentokonetehdas toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1959 kaupungissa oli 175 000 asukasta ja väkiluku kasvoi lisää Ulan-Uden kehittyessä merkittäväksi teollisuuskeskukseksi.
Talous
Kaupungin tärkeimmät teollisuudenalat ovat kone- (vetureita ja junanvaunuja), tekstiili-, puu-, elintarvike- ja sähkötekninenteollisuus.
Liikenne
thumb|230px|Ulan-Uden rautatieasema Ulan-Ude sijaitsee Siperian radan varrella. Sieltä on rautatieyhteydet Irkutskiin, Mongolian Ulan-Batoriin ja Tšitaan, joiden kautta liikennöidään edelleen suoraan Moskovaan, Kiinaan ja Vladivostokiin. Kaupungissa on jokisatama ja lentokenttä.
Kulttuuri
thumb|230px|Ooppera- ja balettiteatterin talo. Kaupungissa on kansallismuseo. Lisäksi lähellä joen rantaa olevassa vanhassa kaupungissa on säilynyt monia kauniita rakennuksia.
Koulutus
Ulan-Udessa on teknologia-, maatalous-, kasvatustieteiden- ja kulttuuri-instituutti sekä muita korkeakouluja ja ammattikouluja.
Wilson Raj Perumal
Perumal kuuluu Singaporen tamilivähemmistöön. Hänet on kotimaassaan tuomittu viiden vuoden vankeusrangaistukseen poliisin päälle ajamisesta, mutta hän pakeni ensin Britanniaan, sitten Suomeen, jossa hänet otettiin kiinni helmikuussa 2011.
Perumalin epäillään välittäneen seuroihin omia pelaajiaan ja siten voineen vaikuttaa pelituloksiin. Hän on julkistetuissa kuulusteluasiakirjoissa sanonut tehtäväkseen kehitellä otteluiden manipulointiin liittyviä uusia ideoita. Vedonlyönti on tapahtunut lähinnä Kiinan markkinoilla.
Heinäkuussa 2011 Perumal tuomittiin Lapin käräjäoikeudessa kahden vuoden ehdottomaan vankeuteen lahjomisesta elinkeinotoiminnassa, väärennyksestä, valtionrajarikoksesta ja haitanteosta virkamiehelle. Tuomio tuli Rovaniemen Palloseuran ottelutulosten järjestämisestä vuosina 2008–2011. Hän oli kärsinyt tuomiosta vuoden, kun hänet luovutettiin Unkariin. Siellä hän auttoi viranomaisia sikäläisessä ottelumanipulaatiossa mutta ollut samaan aikaan taustalla manipuloimassa Australian jalkapallo-ottelujen tuloksia.
Perumal otettiin kiinni Suomessa jälleen huhtikuussa 2014. Taustalla oli Singaporen antama kansainvälinen etsintäkuulutus. Luovutuksesta päättää oikeusministeriö. Hänen Suomen-matkansa syistä ei ole tietoa, mutta epäilyksiä on, että kyse olisi jälleen ottelutuloksien järjestelystä. Suomen houkuttelevuus johtuu siitä, että lainsäädäntö ei tunne urheilurikoksia. Rangaistukset rikollisesta toiminnasta ovat pienempiä kuin muissa Euroopan maissa tai muualla maailmassa.
Perumalin toimia on tutkittu myös Britanniassa.
Athene Alean temppeli
Athene Alean temppeli (myös Athena Alean temppeli) oli antiikin aikainen Athene Alealle omistettu kreikkalainen temppeli Tegean kaupungissa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisessä Aléan kylässä Tegéan kunnallisyksikön alueella Trípolin kunnassa.
Historia
Temppelin arkeologiset tutkimukset alkoivat A. Milchhöferin johdolla vuonna 1879 ja jatkuivat Wilhelm Dörpfeldin johdolla vuonna 1882. Kaivaukset suoritettiin vuosina 1900–1910 Gustave Mendelin ja Charles Dugas'n johdolla. Tuolloin temppelinraunioiden päällä olleet talot purettiin. Kaivaukset suoritti École française d’Athènes eli ranskalainen arkeologinen koulu Ateenassa. Suomalaisista tutkijoista temppeliä on tutkinut Jari Pakkanen.
Rakennus
pienoiskuva|upright=0.64|Temppelin [[akroterion-koristeena ollut Nike-veistos. Tegéan arkeologinen museo.]]
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu kokonaan marmorista. Temppelin stylobaatin koko oli 47,55 × 19,19 metriä. Temppelissä oli 6 × 14 pylvästä, yhteensä 36 pylvästä. Temppelin naos eli cella avautui itään. Sisällä cellassa oli Athenen norsunluinen kulttipatsas, sekä ainakin Pausaniaan aikana Asklepioksen ja Hygieian patsaat. Cellan kummallakin sivustalla oli seitsemän korinttilaista puolipylvästä. Temppelin itäpuolen ovelle johti ramppi, toinen johti temppelin pohjoispuolelta pienemmälle ovelle.
Temppelin päätykolmiokoristelut esittivät erilaisia myyttejä, kuten Kalydonin metsäkarjun metsästystä sekä tegealaista sukua olleen Telefoksen taistelua kreikkalaisia vastaan.
Temppelistä on säilynyt vain perustuksia ja vähäisiä rakenneosia. Temppelin koristeosia ja muita esinelöytöjä on Tegéan arkeologisessa museossa.
Movement
Movement voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Viherharlekiinit
Viherharlekiinit (Calyptomena) on leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluva lintusuku. BirdLife Suomen maailman lintujen luettelon mukaan sukuun kuuluu 3 lajia.
Lady Jane Grey
Lady Jane Grey (lokakuu 1537 – 12. helmikuuta 1554) oli Englannin kuninkaan Henrik VII:n tyttären tyttärentytär ja toimi de facto Englannin ja Irlannin kuningattarena yhdeksän päivän ajan vuonna 1553. Janen lyhyt valtakausi päättyi kuitenkin, kun viranomaiset kumosivat hänen kuningattareksi julistamisensa. Kuningatar Maria I:n hallituskaudella hänet lopulta teloitettiin maanpetoksesta syytettynä. Lady Jane Greyn hallitsijakausi on kuitenkin kiistanalainen.
Asema kruununperimyksessä
Janen asema kruununperimyksessä periytyi hänen äidiltään, lady Frances Brandonilta, joka oli saanut vaateensa Englannin kruunuun äitinsä, kuningas Henrik VII:n nuoremman tyttären Mary Tudorin kautta (Frances Brandonin isä, Suffolkin herttua Charles Brandon oli Mary Tudorin toinen aviomies). Lady Frances, joka kuoli vuonna 1559, luopui omasta vaateestaan tyttärensä hyväksi. Janella oli myös kaksi nuorempaa sisarta, Catherine Grey ja Mary Grey.
Koska miehet olivat etusijalla kruununperimyksessä, Suffolkit (ensin Brandonit ja myöhemmin Greyt) muodostivat Henrik VII:n perillisten nuoremman haaran. Vuoden 1544 kruununperimyslaki palautti sekä Marian että Elisabetin aseman kruununperimysjärjestyksessä, vaikka kumpikin olikin lain silmissä yhä avioton lapsi. Lisäksi laki antoi Henrik VIII:lle oikeuden muuttaa kruununperimysjärjestystä testamentissaan. Kuninkaan testamentti vahvisti hänen kolmen lapsensa aseman, minkä jälkeen testamentissa julistettiin, että mikäli yksikään hänen kolmesta lapsistaan ei saisi jälkeläisiä, Englannin kruunu siirtyisi hänen nuoremman sisarensa Mary Tudorin lapsille. Hän syrjäytti testamentissaan vanhemman sisarensa Margareeta Tudorin jälkeläiset, koska ei halunnut antaa Englannin kruunua Skotlannin monarkeille.
Monet protestantit olivat vaurastuneet, kun Henrik VIII oli sulkenut katolisia luostareita sekä jakanut kirkon maita ja muuta omaisuutta omille tukijoilleen. Northumberlandin herttua John Dudley, joka oli yksi huomattavimmista protestanttisista aatelisista, oli toiminut sijaishallitsijana Henrikin pojan Edvard VI:n hallituskaudella. Kun kävi selväksi, ettei Edvard VI eläisi kauan, maan paluuta katolisuuteen pelkäävä Dudley ryhtyi johtamaan rintamaa, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että valtaistuimelle nousisi protestantti eikä katolilainen Maria. Dudley järjesti nopeasti poikansa Guilford Dudleyn ja Janen välille avioliiton, koska toivoi voivansa siten kontrolloida uutta miniäänsä ja käyttää ylintä valtaa Englannissa. Kun vanhemmat kertoivat Janelle kihlauksesta, tämä kieltäytyi tottelemasta – hänestä Guilford oli ruma ja typerä. Historioitsijat ovat yhä ymmällään, miksi päällisin puolin hiljainen ja tottelevainen tyttö käyttäytyi aivan ennennäkemättömällä tavalla ja uhmasi vanhempiensa avioliittojärjestelyitä. Välittämättä Janen kieltäytymisestä hänen vanhempansa pakottivat hänet alistumaan.
Kruununperimyskysymys oli noussut ajankohtaiseksi Henrik VIII:n hallituskauden (1509–1547) uskonnollisten levottomuuksien aikana. Kun Henrikin protestanttinen poika ja seuraaja Edvard VI oli kuolemaisillaan vuonna 1553, hänen katolinen sisarensa Maria oli oletettu kruununperijä. Edvard VI kuitenkin nimesi kuolinvuoteellaan laatimassaan testamentissaan, John Dudleyn vaikutuksesta, perijöikseen isänsä sisaren Mary Tudorin protestanttijälkeläiset eikä sisarpuoltaan Mariaa. Hän tiesi siten jättävänsä käytännössä kruununsa lempiserkulleen Jane Greylle, joka oli hänen laillaan järkkymätön protestantti ja erittäin hyvin koulutettu.
Edvardin kuollessa – jos lukuun ei oteta Edvardin testamenttia, jonka pätevyys muutoinkin oli kyseenalainen, sillä se oli ristiriidassa vuoden 1544 kruununperimyslain kanssa – Jane oli kruununperimysjärjestyksessä neljäntenä Marian, Elisabetin ja äitinsä Francesin jälkeen. Hänen oikeutensa kruunuun oli siten ilmeisen heikko.
Nousu valtaistuimelle
thumb|left|Tuntemattoman taiteilijan 1500-luvulla tekemä maalaus, jonka oletetaan esittävän lady Jane Greytä. Edvard VI kuoli 6. heinäkuuta 1553, ja Northumberlandin herttua julistutti lady Jane Greyn Englannin kuningattareksi tämän oleskellessa New Innissä, Gloucesterissa 10. heinäkuuta 1553. Joidenkin tarinoiden mukaan herttua sai kavaluudellaan Janen asettamaan kruunun päähänsä. Jane kuitenkin kieltäytyi nimeämästä aviomiestään Guilfordia kuninkaaksi, vaan antoi hänelle sen sijaan Clarencen herttuan arvonimen. Se raivostutti Dudleyn perhettä: Guilfordin äiti neuvoi poikaansa kieltäytymään jakamasta aviovuodetta, ja lähtemään linnasta. Jane käski linnanvartijan pysäyttää aviomiehensä ja kertoi tälle, että vaikka häntä ei kiinnostanut, missä tämä yönsä viettäisi, niin päivisin tämän tuli olla hänen rinnallaan.
Northumberlandin herttualla oli edessään lukuisia tehtäviä hänen yrittäessään lujittaa valtaansa. Kaikkein tärkeintä oli eristää tai vangita Maria, jotta tämä ei voisi kerätä ympärilleen tukijoita. Maria sai kuulla ennakkoon herttuan aikeista, ja pakeni etäiseen Framlinghamin linnaan, Suffolkiin.
Janen asema monarkkina on kiistanalainen, sillä hänen nousuunsa valtaistuimelle liittyi ristiriitaisuuksia. Kruununperimyslaki vuodelta 1544 antoi Henrik VIII:lle oikeuden määritellä seuraajansa testamentissaan, kun taas kuningas Edvard VI:n julkinen testamentti, jossa kuningas nimesi Jane Greyn seuraajakseen, oli ristiriidassa em. lain kanssa, koska alaikäisenä Edvard ei ollut vielä päässyt siihen ikään, että olisi voinut laatia testamentin. Vaikka Janen “nousu valtaan” rikkoi Englannin lakeja, monet olivat valmiita hyväksymään hänet Englannin kuningattareksi, vaikkakin vain siksi, että halusivat näin estää Henrikin vanhinta tytärtä, katolilaista Mariaa nousemasta valtaistuimelle.
Kruunun menetys
Marian kannatus osoittautui kuitenkin vahvemmaksi kuin Janen osittain siksi, että kansa tunsi yhä sympatiaa prinsessan kaltoin kohdeltua äitiä Katariina Aragonialaista kohtaan. Framlinghamin linnassa Maria keräsi ympärilleen 20 000 miehen armeijan, ja marssi Lontooseen syrjäyttämään Janen. Aluksi vaikutti todennäköiseltä, että valtaistuimelle nyt noussut Maria säästäisi Janen hengen. Kuningatar Maria lähetti lady Janen luo John de Feckenhamin käännyttääkseen tämän takaisin katoliseen uskoon.
Teloitus
Sir Thomas Wyattin johtama protestanttien kapina vuoden 1554 ensimmäisten kuukausien aikana sinetöi Janen kohtalon, vaikka hänellä ei ollutkaan suoranaisesti mitään tekemistä kapinan kanssa. Wyattin aloittama kapina käynnisti mellakan, jonka sai aikaan Marian tuleva avioliitto katolilaisen prinssi Filipin (myöhemmän Espanjan kuninkaan 1556–1598) kanssa. Janen isä, Suffolkin herttua Henry Grey ja muut aateliset liittyivät mukaan kapinaan vaatien Janen paluuta valtaistuimelle. Filip neuvonantajineen painosti Mariaa teloituttamaan Janen, jotta mitään levottomuuksia ei enää tulevaisuudessa puhkeaisi. Maria tarjosi Janelle armahdusta, mikäli tämä kääntyisi katoliseen uskoon, mutta Jane kieltäytyi. Viisi päivää Wyattin pidätyksen jälkeen Jane ja Guilford teloitettiin.
12. helmikuuta 1554 aamulla viranomaiset hakivat Guilford Dudleyn huoneistaan Towerissa ja veivät hänet Tower Hillin julkiselle teloituspaikalle, missä hänen kaulansa katkaistiin. Hänen maalliset jäännöksensä vietiin hevoskärryillä takaisiin Toweriin ohi niiden huoneiden, missä Janea pidettiin vankina. Seuraavaksi Jane vietiin yksityiseen teloitukseen Tower Greenille, Towerin sisäpuolelle. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta yksityiset mestaukset sallittiin vain kuninkaallisille. Jane teloitettiin yksityisesti kuningatar Marian pyynnöstä, tämän kunnioituksesta serkkunsa tytärtä kohtaan. John de Feckenham, joka ei ollut onnistunut käännyttämään Janea, piti tälle seuraa koko teloituksen ajan. Jane oli päättänyt kuolla arvokkaasti, mutta kun hänen silmänsä oli sidottu, hän ei löytänyt tietään mestauslavalle. Hän alkoi joutua paniikkiin, kunnes joku tuntematon, mahdollisesti de Feckenham, auttoi häntä löytämään tien ja säilyttämään arvokkuutensa loppuun saakka.
Jane Grey kuoli kuudentoista vanhana. Ei ole löydetty mitään todisteita siitä, että hänen äitinsä olisi yrittänyt anomuksella tai muutoinkaan pelastaa tytärtään kuolemalta. Hänen isänsä odotteli jo omaa teloitustaan jouduttuaan vangiksi Wyattin kapinan jälkeen. Jane ja Guilford haudattiin St. Peter ad Vinculan kappeliin, Tower Greenin pohjoispuolelle. Kuningatar Maria eli vain neljä vuotta sen jälkeen, kun oli määrännyt serkkunsa tyttären Janen teloitettavaksi. Kuningatar Maria pidätytti Northumberlandin herttuan neljä muuta poikaa, John, Ambrose, Henry ja Robert Dudleyn näiden osallisuudesta isänsä juoneen, mutta myönsi heille myöhemmin armahduksen.
Populaarihistoriassa lady Janea kutsutaan joskus “yhdeksän päivän kuningattareksi” (10.–19. heinäkuuta 1553) tai ”kolmentoista päivän kuningattareksi” (6.–19. heinäkuuta 1553) – on epävarmaa, milloin hän itse asiassa nousi valtaistuimelle ja milloin hänet syrjäytettiin. Yleisempi versio kuitenkin on ”yhdeksän päivän kuningatar”. Historioitsijat pitävät hänen lyhyen hallituskautensa ensimmäisenä päivänä joko hänen edeltäjänsä kuolinpäivää, 6. heinäkuuta, tai hänen virallista julistamistaan kuningattareksi, 10. heinäkuuta. Lady Jane oli maineeltaan yksi aikansa oppineista naisista, ja historioitsija Alison Weir kuvaa häntä yhdeksi “vuosisadan järkevimmistä naisista”.
Lady Jane Grey populaarikulttuurissa
Lady Jane oli aiheena Nicholas Rowen tragediassa Lady Jane Grey vuodelta 1715. Siinä painotetaan Janen kohtalon traagisuutta. Jane oli myös pääosassa Ann Rinaldin kirjassa Nine Days a Queen – The Short Life and Reign of Lady Jane Grey vuodelta 2005.
Bob Dylanin laulu “Queen Jane Approximately” kertoo mahdollisesti Jane Greystä. Myös Rolling Stonesin ”Lady Jane” -kappale kertoo Janen kohtalosta.
Lisäksi Harry Potter -kirjasarjan Korpinkynnen tupakummitusta, Harmaata leidiä, pidetään Jane Greyn hahmona. thumb|Lady Jane Grey Preparing for Execution,[[George Whiting Flaggin maalaus vuodelta 1853.]]
Kultasiipimesikko
Kultasiipimesikko (Purnella albifrons) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kultasiipimesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Otto Roquette
Otto Roquette (19. huhtikuuta 1824 Krotoschin, Posen – 18. maaliskuuta 1896 Darmstadt, Saksa) oli saksalainen runoilija. Hän oli ranskalaista syntyperää.
Roquette oli vuodesta 1869 Saksan kirjallisuuden ja historian sekä saksan kielen professori Darmstadtin polyteknisessä koulussa. Roquette saavutti menestystä esikoisteoksellaan, eeppis-lyyrisellä saturunoelmalla Waldmeisters brautfahrt (1851), joka on iloinen, metsäntuoksuinen ylistyslaulu reininviinille ja vapaalle vaelluselämälle, ajalle ominaiseen tapaan se kuvaa "abstraktia nuorekkuutta".
Roquetten muita teoksia ovat runollinen kertomus Hans Haidekuckuck (1855), Der tag von St. Jakob (1852), Liederbuch (1852; 3. p. nimellä "Gedichte" 1880), joukko novelleja ja näytelmiä, muun muassa Gevatter tod (1873), romaani Das buchstabirbuch der leidenschaft (1878), jotka kertovat vakavasta pyrimyksestä syvällisyyteen asettamatta koskaan kiistanalaiseksi esikoisteoksen arvoa Roquetten raikastetuimpana ja pidetyimpänä teoksena. Kirjallisuushistorian alalta hän julkaisi teokset ''Leben und dichten Joh. Christian Günthers (1860) ja Geschichte der deutschen dichtung'' (1861–1863). Roquetten muistelmateos Siebzig jahre ilmestyi 1893.
Makareus
Makareus tai Makar  oli kreikkalaisessa mytologiassa usean mieshahmon nimi.
Mistelisieppomesikko
Mistelisieppomesikko (Grantiella picta) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mistelisieppomesikkoa tavataan Australiassa. Lajin populaatioksi arvioidaan 8 500–43 000 sukukypsää yksilöä. Laji on vähenemässä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten keihäänheitto
Karsinta
thumb|270px|Helsingin olympiakisojen miesten keihäänheittokilpailu käytiin Olympiastadionilla.
Karsinta käytiin 23. heinäkuuta kello 10.00 alkaen. Kilpailijat jaettiin kahteen karsintaryhmään. Karsintarajan 64,00 metriä ylitti 17 kilpailijaa. Pisimmän heiton karsinnassa heitti Suomen Toivo Hyytiäinen.
1. karsintayhmä
2. karsintaryhmä
Loppukilpailu
thumb|220px|[[Toivo Hyytiäinen saavutti Helsingin kisoissa isäntämaan ainoan yleisurheilumitalin.]] Loppukilpailu käytiin samana päivän karsinnan kanssa, 23. heinäkuuta kello 16.00 alkaen. Kolmen heittokierroksen jälkeen kuusi pisimmälle heittänyttä urheilijaa jatkoivat kolmelle viimeiselle kierrokselle. Kukaan tästä kuusikosta ei parantanut tulostaan viimeisillä heittokierroksilla.
Kilpailussa ei ollut suurta ennakkosuosikkia. Lontoon olympiakisojen 1948 mitalisteista Helsingissä kilpaili enää 42-vuotissyntymäpäiväänsä lähestynyt Unkarin József Várszegi, joka karsiutui loppukilpailusta. Kisojen isäntämaa Suomella vähintään yksi mieskeihäänheittäjä oli voittanut olympiamitalin kolmissa edellisissä olympiakisoissa, ja tälläkin kertaa maan kaikki kolme osallistujaa etenivät loppukilpailuun, jossa vuoden 1950 Euroopan mestari Toivo Hyytiäinen jatkoi pronssillaan Suomen mitaliputkea lajissa. Hyytiäisen mitali oli myös Suomen ainoa yleisurheilumitali Helsingin kisoista ja siten erityisen huomionarvoinen ennen toista maailmansotaa yleisurheilun suurvaltana tunnetulle maalle.
Menestynein maa Helsingin miesten keihäänheitossa oli kuitenkin Yhdysvallat, joka otti kaksoisvoiton Cyrus Youngin voittaessa 24-vuotissyntymäpäivänään Yhdysvaltain ensimmäisen ja vuoteen 2020 asti ainoan olympiakullan miesten keihäänheitossa toisella kierroksella heittämällään uudella olympiaennätyksellä 73,78 metriä. Kaksoisvoittoon maalle varmisti hopeamitalisti William Miller 1,32 metriä Youngia lyhyemmällä heitolla. Kolmas yhdysvaltalainen, myöhempi maailmanennätyksen haltija Franklin Held, sijoittui yhdeksänneksi. Ensimmäistä kertaa kesäolympialaisissa Helsingissä kilpailleen Neuvostoliiton parhaiten sijoittunut edustaja Viktor Tsybulenko oli neljäs hävittyään Hyytiäisen 71,89 metrin pronssitulokselle 17 senttimetriä: Tsybulenko sijoittui mitaleille kaksissa seuraavissa kesäolympialaisissa.
Sick, Sick, Sick
Sick, Sick, Sick on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen viidenneltä albumilta Era Vulgaris 8. toukokuuta 2007. Kappaleen on kirjoittanut Josh Homme, Troy Van Leeuwen, Joey Castillo ja Chris Goss. Sille kuvattiin aiempien singlejen tapaan musiikkivideo.
”Sick, Sick, Sick” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 165. Single menestyi Suomessa kohtalaisen hyvin ja debytoi Suomen virallisen listan sijalla 18. Singlen B-puolina julkaistiin kappaleet ”I’m Designer”, ”Goin’ Out West” ja ”Christian Brothers”. Kappaleella on vierailemassa The Strokes -yhtyeestä tunnettu Julian Casablancas.
James Ford
James Ford (s. 11. joulukuuta 1981 Leek, Britannia) on brittiläinen musiikkialalla toimiva tuottaja, miksaaja ja muusikko. Hän on työskennellyt muun muassa Arctic Monkeysin, Depeche Moden, Klaxonsin, Mumford & Sonsin ja The Last Shadow Puppetsin kanssa.
Selenga
Selenga on joki Keski-Aasiassa Mongolian ja Venäjän federaatioon kuuluvan Burjatian alueilla. Selenga on 1 205 kilometriä pitkä, josta Mongolian puolella on 835 kilometriä. Joen alajuoksu soveltuu laivaliikenteelle, mitä kuitenkin haittaa noin puoli vuotta kestävä jääpeite.
Selengan lähdehaarat Ider, Delgermörön, ja Bügsiin Gol saavat alkunsa Mongolian puolelta Hangaivuoristosta. Sieltä se virtaa itäkoilliseen, sitten pohjoiseen ja lopulta länteen. Selenga laskee Burjatiassa Baikaljärveen 30 kilometriä leveänä viuhkamaisena suistona. Baikal laskee edelleen Angaran ja Jenisein kautta Jäämereen.
Selengan merkittäviä sivujokia ovat Orhon ja Uda oikealta sekä Hövsgöljärven laskujoki Egin-Gol vasemmalta. Selengan valuma-alue on 1,2 miljoonaa km².
thumb|left|250px|Satelliittikuva Selengan suistosta. thumb|left|250px|Selengan vartta Burjatiassa.
Aasianharlekiinit
Aasianharlekiinit (Eurylaimus) on harlekiinien heimoon kuuluva lintusuku. BirdLife Suomen maailman lintujen luettelon mukaan sukuun kuuluu 2 lajia.
Undisputed III: Redemption
Undisputed III: Redemption on vuonna 2010 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Isaac Florentine ja käsikirjoittanut David N. White. Pääosissa näyttelivät Scott Adkins ja Mykel Shannon Jenkins.
Juoni
Venäläinen Boyka ei ole enää entisensä pelätty vanki kärsittyään polvivamman edellisessä ottelussaan Chambersiä vastaan. Boyka on tyytynyt vain siivoamaan vessojen lattioita, kunnes hän kuulee uudesta vankiloiden keskinäisestä turnauksesta. Päästäkseen turnaukseen Boyka vakuuttaa Gagalle olevansa kunnossa voittamalla nykyisen vankilanmestarin Sykovin. Boyka matkaa Georgiassa pidettävään kansainväliseen salaturnaukseen, jossa voittajalle on luvassa vapautus vankilasta. Valitettavasti Boyka kuulee paikan päällä ikävän yllätyksen: hänen on oltava voitosta varma sillä häviävät ottelijat teloitetaan.
Hassisen kone (kappale)
Hassisen kone on samannimisen joensuulaisyhtyeen ensisingle vuodelta 1980. Levyn on julkaissut Hilse Kustannus tunnuksella Hilse-Levyt YÄK-06. Levykannen on suunnitellut nimimerkki Aku.
A-puolen kappaleesta äänitettiin uusi versio Hassisen koneen debyytti-levylle, Täältä tullaan Venäjä. B-puolella on kappale nimeltään "Kolumpia orkesteri". Levyetiketti on painettu käsin kirjoitetusta tekstistä ja tässä kappaleen nimi on muodossa "Kolumbia orkesteri".
Molempien kappaleiden sävel ja sovitus on merkitty Hassisen koneen nimiin ja sanat on tehnyt Ismo Alanko.
Jakaman valuma-alue
Jakaman valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.34) on Näsijärven–Ruoveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 157,04 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,24 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kukkulanselän Vankavesi Näsijärvellä, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Koljonselälle Näsijärven alueelle (35.31).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kuusi aluetta tai valuma-aluetta :
Hand It Over
Hand It Over on yhdysvaltalaisen rockyhtye MGMT:n kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen neljänneltä studioalbumilta Little Dark Age 5. tammikuuta 2018. Kappale on yhtyeen jäsenten Andrew VanWyngardenin ja Ben Goldwasserin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
Kappale julkaistiin digitaalisena latauksena ja se tuli myös saataville suoratoistopalvelu Spotifyhyn.
Diktynnan temppeli
Diktynnan temppeli eli Diktynnaion oli antiikin aikainen Diktynnalle eli Britomartikselle omistettu kreikkalainen temppeli Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde, joka tunnetaan nykyisin myös nimillä Díktyna tai Díktina, sijaitsee Rodopóksen niemimaalla Plataniáksen kunnassa.
Historia
Temppeli oli rakennettu alun perin arkaaisella kaudella 600-luvun lopulla eaa. Uusi temppeli rakennettiin samalle paikalle noin vuonna 524–519 eaa. Herodotoksen mukaan sen rakensivat samoslaiset, joiden siirtokuntana Kydonia oli. Temppelin paikka oli sama, jossa kreetalaisessa mytologiassa Diktynna hyppäsi mereen paetessaan kuningas Minosta. Ajan kuluessa Diktynna samaistettiin Artemiihin.
pienoiskuva|vasen|Diktynnaionin arkeologista aluetta. Diktynnaion oli antiikin ajan Kreetan merkittävin kulttipaikka ja monet saaren kaupunkivaltiot, kuten Kydonia ja Polyrrhenia, kiistelivät sen hallinnasta. Temppeli oli ilmeisesti alun perin Kydonian hallinnassa. Polyrrhenia hallitsi sitä 200-luvun eaa. alkupuolella, ja Kydonia jälleen 100-luvulla ja ensimmäisen vuosisadan alussa eaa. Roomalaisten vallattua saaren se siirtyi ilmeisesti lopullisesti Polyrrhenian valtaan. Joskus Diktynnaionin on ehdotettu olleen jopa kaupunki, joka olisi lyönyt omaa rahaa. Temppelin uudelleenrakentamista suunniteltiin ilmeisesti jo keisari Augustuksen kaudella, mutta työ jäi ilmeisesti kesken.
Temppeli kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella keisari Hadrianuksen sekä tämän seuraajien aikana. Hadrianuksen aikana noin vuonna 123 jaa. rakennettiin temppelin viimeinen vaihe, jonka rauniot ovat paikalla edelleen. Roomalaisella kaudella rakennettiin myös temppelin ja Polyrrhenian kaupungin välinen tie. Kerrotaan, että ihmiset toivat uhrilahjansa kävellen temppelille paljain jaloin. Temppelin tuottamia lahjoitusvaroja käytettiin julkisten töiden rahoittamiseen eri puolilla Kreetaa.
Temppelin arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1942.
Rakennus ja löydökset
pienoiskuva|upright=0.7|[[Artemis|Artemiin patsas Diktynnan temppelistä roomalaiselta kaudelta. Chanián arkeologinen museo.]]
Diktynnan temppelin rauniot sijaitsevat Ménies-nimisessä lahdenpoukamassa sijaisevan hiekkarannan äärellä, lähes Rodopóksen niemimaan päässä sen koillisrannikolla. Antiikin aikana niemi tunnettiin nimellä Tityros.
Temppeli on koko Kreetan ainoa tunnettu peripteraalitemppeli. Se edusti doorilaista tyyliä ja sen koko oli noin 14 × 33,5 metriä. Temppeli oli rakennettu noin 55 × 50 metrin kokoiselle terassitasanteelle, joka oli kolmelta merenpuoleiselta sivulta reunustettu stoilla eli pylväshalleilla. Temppelin alttari sijaitsi sen lounaispuolella. Alueen sisäänkäynti oli propylonin kautta.
Paikalta on löydetty myös muun muassa akveduktin jäänteitä sekä neljä suurta vesisäiliötä. Laaksosta temppelin länsipuolelta on löydetty pyhiinvaeltajille tarkoitettujen majoitusrakennusten ja muiden talojen sekä jonkinlaisen agoran sekä odeionin kaltaisen rakennuksen rauniot. Polyrrheniaan johtaneen tien pituudeksi mainitaan antiikin lähteissä 11 roomalaista mailia eli yli 16 kilometriä, joskin temppelin ja kaupungin välinen etäisyys on ollut suurempi. Osia tiestä on löydetty, ja sen leveys on ollut noin kuusi metriä.
Arkeologisissa kaivauksissa paikalta on löydetty muun muassa Artemiin patsas sekä Hadrianuksen patsaan pää. Ne ovat nykyisin Chanián arkeologisessa museossa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – naisten keihäänheitto
Helsingin olympiakisojen naisten keihäänheittoon osallistui 21 urheilijaa edustaen 13 kansallisuutta. Kilpailu käytiin 24. heinäkuuta.
Karsinta
Karsintaraja oli 39,00.
Angry Birds Epic
Angry Birds Epic on vuoropohjainen taistelupeli. Sitä pelataan yhdellä tai useammalla henkilöllä, edelleen Angry Birds-possuja vastaan. Tapahtumapaikkana on Angry Birds Go!n tavoin Possusaari. Linnuilla on erilaisia seikkailupeleistä tuttuja rooleja kuten punainen lintu on pelissä soturi ja keltainen lintu toimii velhona. Peli poikkeaa Angry Birds Go! -pelin tavoin suuresti aikaisemmista Angry Birds-peleistä. Pelissä ritsalla (joka on kaikissa muissa Angry Birds -peleissä olennainen asia) ei ole oikeastaan mitään merkitystä.
Pelattavat hahmot
Pelattavat linnut:
Possut
Pelissä on todella paljon erilaisia possuja. Yleisimpiä possuja ovat esim. Pikkupossu (Stick pig), Tuhma possu (Rogue), Roguekapteeni (Rogue Leader) ja vaikka jättipossu (Brute).
Peliin ilmestyy myös välillä "spesiaalipossuja" joita ovat esim kultapossu (Golden Pig) ja rikas possu (Wealthy Rogue)
Kromihydroksidi
Ominaisuudet ja valmistus
Kromihydroksidia muodostuu sinertävänvihreänä geelimäisenä veteenliukenemattomana sakkana Cr3+-yhdisteiden, kuten kromi(III)sulfaatin ja emästen välisellä reaktiolla. Hydrioksidista tunnetaan myös hydraatteja, joissa kideveden määrä vaihtelee.
Angry Birds Epic
Possut
Pelin pääpahikset ovat Prinssipossu (Prince Porky), joka muuttuu hyväksi lopussa, Velhopossu (Wizpig) ja kunkkupossu (King Pig).
Kromihydroksidi
Ominaisuudet ja valmistus
Happoemäsluonteeltaan kromihydroksidi on amfolyyttinen aine eli se voi toimia sekä happona että emäksenä. Hapot liuottavat kromihydroksidia, jolloin muodostuu Cr3+-ioneja ja emäsylimäärä liuottaa kromihydroksidia, jolloin muodostuu kompleksinen heksahydroksokromaatti((III)ioni eli kromiitti-ioni [Cr((OH)6]3-.
Kromihydroksidia voidaan käyttää vihreänä väriaineena ja muiden kromiyhdisteiden valmistamiseen.
The Devil’s Daughter
The Devil’s Daughter on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Frank Powellin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Theda Bara ja Paul Doucet.
The Devil’s Daughter perustuu Gabriele D’Annunzion romaaniin La Gioconda (1899) ja Joseph H. Trantin samannimiseen näytelmään (1902), joiden pohjalta Garfield Thompson laati elokuvan käsikirjoituksen. Eleonora Duse oli näytellyt alkuperäisessä teatterituotannossa, joka oli saanut ensi-iltansa New Yorkissa 4. marraskuuta 1902. Gabriele D’Annunzio oli valinnut Theda Baran elokuvan pääosaan jo ennen kuin D’Annunzio oli myynyt romaaninsa elokuvaoikeuksia Foxille.
Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimillä The Vampire ja La Gioconda Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä ja Floridan St. Augustinessa. The Devil’s Daughter sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. kesäkuuta 1915. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.
Vasemmistososialistinen vihreä ryhmä
thumb|VSG:n logoVasemmistososialistinen vihreä ryhmä on Pohjoismaiden neuvostossa toimiva vasemmistolainen puolueryhmä. VSG:hen kuuluu kahdeksan puoluetta seitsemästä neuvoston jäsenmaasta ja itsehallintoalueesta. Ryhmän tavoitteita ovat muun muassa pohjoismaisen hyvinvointimallin vaaliminen ja kehittäminen sekä Pohjoismaiden kansainvälisen aseman edistäminen. VSG korostaa myös kestävää kehitystä, monikulttuurisuutta ja vapaata sivistystyötä. VSG on neuvoston neljästä ryhmästä pienin.
Juha Svahn (näyttelijä)
Juha Paul Svahn (s. 6. helmikuuta 1955) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja valokuvaaja. Hän on työskennellyt näyttelijänä vuodesta 1981.
Unkarin Grand Prix 2015
Unkarin Grand Prix 2015 oli Formula 1 -kauden 2015 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 26. heinäkuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa, Unkarissa.
Juha Svahn (näyttelijä)
Svahn on esiintynyt muun muassa elokuvissa Young Love, Rakkauden rasvaprosentti ja Sooloilua. Kiinnitettynä hän on ollut Riihimäen Teatterissa (1981–1983), Kokkolan kaupunginteatterissa (1983–1991) ja Rovaniemen Teatterissa (1991–1993). Vuodesta 2020 lähtien hän on esiintynyt MTV3:n saippuasarjassa Salatut elämät Ingvar Mustavaaran roolissa. Vuonna 2001 hänellä oli samassa sarjassa sivurooli sotilasmestari Siekkisenä, joka simputti Saku Salinia tämän ollessa asepalveluksessa.
Unkarin Grand Prix 2015
Kilpailu
Ennen kilpailua järjestettiin hiljainen hetki menehtyneen F1-kuljettajan Jules Bianchin muistoksi.
Piiri (hallintoalue)
Piiri on Neuvostoliitossa 1929 luotu paikallishallinnon hallintoalue.
Unkarin Grand Prix 2015
Kilpailu
Mercedes-kaksikko Lewis Hamilton ja Nico Rosberg miehittivät eturivin aika-ajoissa kahdeksannen kerran kaudella. Ferrarin Sebastian Vettel starttasi kilpailuun ruudusta kolme, ennen Red Bullin Daniel Ricciardoa. Kolmannen rivin täydensivät suomalaiskuljettajat Kimi Räikkönen ja Valtteri Bottas.
Ensimmäinen startti epäonnistui, koska Williamsin Felipe Massa ei ajanut tarpeeksi hyvin omaan lähtöruutuunsa, jolloin lähtöruudun sensorit eivät toimineet ja sen takia jouduttiin ajamaan yksi ylimääräinen lämmittelykierros. Tämä tarkoitti sitä, että ylimääräinen lämmittelykierros vähennettiin kilpailukierroksista, joten kilpailussa ajettiin 69 kierrosta. Massa sai viiden sekunnin aikarangaistuksen, jonka hän kärsi ensimmäisen varikkopysähdyksensä yhteydessä. Toinen startti sujui moitteettomasti - Sebastian Vettel sai kolmannesta ruudusta loistostartin ja ampaisi ykkösmutkaan kärkipaikalle. Toiseksi nousi Vettelin tallikaveri Kimi Räikkönen ja kolmanneksi Nico Rosberg. Hamilton putosi paalupaikalta neljänneksi. Daniel Ricciardon ja Valtteri Bottaksen renkaat osuivat toisiinsa ensimmäisessä mutkassa. Molemmat selvisivät osumasta, eikä siitä jaettu rangaistuksia. Ricciardo putosi seitsemänneksi. Ensimmäisellä kierroksella kahdeksannessa mutkassa Lewis Hamilton lukitsi jarrunsa, ja joutui ajamaan šikaanin suoraksi mutta jäi lopulta kymmenenneksi. Hamilton kuitenkin raivasi tiensä sija kerrallaan ylöspäin.
Ricciardo oli juuttunut tallikaverinsa Daniil Kvjatin perään, ja Kvjatia pyydettiin radioitse päästämään Ricciardo ohitseen. Kvjat totteli ja päästi Ricciardon ohi. Ricciardo ohitti edellään ajaneen Nico Hülkenbergin ja myöhemmin Valtteri Bottaksen ja nousi takaisin neljänneksi. Kierroksella 19 Sergio Pérez ja Pastor Maldonado kolaroivat, mutta molemmat pystyivät jatkamaan kilpailuaan. Maldonado sai kolarin aiheuttamisesta viiden sekunnin aikarangaistuksen. Hamilton onnistui ohittamaan DRS-systeemin avulla Ricciardon pääsuoralla ja nousi neljänneksi kilpailussa. Tässä vaiheessa Vettel oli ensimmäisenä, Räikkönen toisena, Rosberg kolmantena ja Hamilton neljäntenä.
Räikkösen kilpailu meni pilalle, kun hänen autoonsa iski MGU-K vika, joka söi Kimiltä vauhtia ja jarruja. Kilpailun alkuvaiheessa Räikköseltä oli lähtenyt auton keulasta kamera irti. Räikkösen tilanne huononi entisestään, kun kierroksella 42 Nico Hülkenbergin etusiipi putosi auton alle ja rikkoutui radalle. Hülkenberg ajoi etusiiven pudottua päin rengasvallia ja joutui keskeyttämään kilpailun. Kärkimiehet tulivat toista kertaa varikolle vaihtamaan renkaansa. Turva-auto tuli radalle. Uusintalähdössä kolmantena ollut Rosberg onnistui heti ohittamaan ongelmista kärsineen Räikkösen ja nousi toiseksi. Taaempana Daniel Ricciardo yritti ohittaa Lewis Hamiltonin ensimmäiseen mutkaan ulkokautta. Hamilton lukitsi eturenkaansa ja osui Ricciardoon. Hamiltonilta rikkoutui etusiipi, ja hän joutui tulemaan varikolle vaihtamaan etusiipensä. Brittikuski sai kolarista varikon läpiajorangaistuksen. Uusintalähdön jälkeisellä kierroksella Max Verstappen törmäsi Valtteri Bottakseen, ja rikkoi Bottaksen takarenkaan, ja palan etusiivestään. Bottas putosi pisteiltä. Kolarista ei jaettu rangaistuksia. Sergio Pérez keskeytti kierroksella 54 kilpailun jarrujen hajottua. Keskeytys oli Pérezille ainoa koko kauden aikana. Kierroksella 63 kolmanneksi noussut Ricciardo yritti ohittaa toisena ajavan Nico Rosbergin, mutta valui renkaat lukossa leveäksi, jolloin Rosberg pystyi kuittaamaan Ricciardon uudestaan. Rosberg kuitenkin leikkasi Ricciardon eteen, ja rikkoi hänen etusiipensä ja oman takarenkaansa. Tästäkään osumasta ei jaettu rangaistuksia. Molemmat joutuivat tulemaan vielä varikolle. Näiden osumien myötä Daniil Kvjat nousi toiseksi, mutta hän sai 10 sekunnin aikarangaistuksen ylinopeudesta turva-auton takana. Max Verstappen sai myös varikon läpiajorangaistuksen, mutta onnistui pitämään sijoituksensa. Pastor Maldonado sai vielä rangaistukset varikon ylinopeudesta ja turva-auton takana ohittamisesta. Yhteensä Maldonado sai kolme rangaistusta koko GP:n aikana.
Unkarin Grand Prix'n voittoon ajoi Sebastian Vettel. Voitto oli Vettelin uran 41:n, jolla hän nousi tasoihin Ayrton Sennan kanssa GP-voittojen määrässä. Voitto oli Vettelin kauden toinen ja myös toinen Ferrari-urallaan. Toiseksi kilpailussa ajoi Daniil Kvjat rangaistuksestaan huolimatta. Red Bullin toinen kuljettaja Daniel Ricciardo ajoi kolmanneksi. Palkintosijat olivat Red Bullille kauden ensimmäiset, ja Kvjatille palkintosija oli hänen uransa ensimmäinen. Kvjat oli kaikkien aikojen toinen palkintokorokkeelle noussut venäläiskuljettaja. Ensimmäinen oli Vitali Petrov, joka ajoi kolmanneksi Australiassa 2011. Neljänneksi sijoittui Max Verstappen ja viidenneksi McLarenin Fernando Alonso. Lewis Hamilton nousi kuudenneksi. Seitsemänneksi ajoi Romain Grosjean, joka kärsi myös kilpailun aikana rangaistuksen, syynä tähän vaarallinen päästäminen varikolta. Nico Rosberg nousi kahdeksanneksi. Yhdeksänneksi ajoi McLarenin toinen kuljettaja Jenson Button. McLaren ajoi ensimmäistä kertaa kauden aikana molempien autojen turvin pisteille. Kymmenenneksi sijoittui Marcus Ericsson. Valtteri Bottas oli lopulta 13:s. Kimi Räikkösen kilpailu jäi kesken kierroksella 57. Kilpailun joutuivat myös keskeyttämään Toro Rosson Carlos Sainz sekä Manorin Will Stevens.
Kilpailu oli ensimmäinen kerta "nykyisellä turbon aikakaudella", kun Mercedes GP -kuljettaja ei ollut palkintopallilla.
Piiri (hallintoalue)
Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen nimitys on ollut käytössä joissakin Neuvostoliiton seuraajavaltioissa kuten Venäjällä, Ukrainassa ja Valko-Venäjällä. Esimerkiksi Latviassa piireistä on luovuttu kuntauudistuksen yhteydessä vuonna 2009.
Yesh Atid
Yesh Atid (hep. יֵשׁ עָתִיד) on israelilainen liberaali puolue, joka on perustettu vuonna 2012.
Ensimmäisissä parlamenttivaaleissaan vuonna 2013 Yesh Atid voitti 19 paikkaa ja nousi heti Knessetin toiseksi suurimmaksi puolueeksi.
Vuonna 2019 se oli perustamassa Israelin kestävyys -puolueen kanssa Sininen ja valkoinen -allianssia, johon nykyään kuuluvat myös Telem sekä sitoutumaton edustaja Gabriel Ashkenazi.
Vuoden 2022 vaaleissa puolue sai 24 paikkaa Knessetissä ja siitä tuli sen toiseksi suurin puolue.
Ideologia ja näkemyksiä
Yesh Atid katsoo, että Israelin tulisi olla kotimaa kaikille juutalaisille, mutta turvata uskonnosta riippumatta kaikkien kansalaisten oikeudet. Mitä tulee sionismiin, puolue edustaa liberaalia sionismia.
Lisäksi puolue kannattaa mm.:
Roberto Ravaglia
Roberto Ravaglia (s. 26. toukokuuta 1957 Venetsia Italia) on uransa päättänyt italialainen kilpa-autoilija. Hän voitti urallaan muun muassa vakioautojen Euroopan mestaruuden kahdesti (1986 ja 1988) ja maailmanmestaruuden kerran (1987). Lisäksi hän voitti kolmasti Italian vakioautojen mestaruuden kolmasti. Vuonna 1989 Ravaglia kruunattiin myös Saksan vakioautosarja DTM:n mestariksi.
Ravaglia ajoi kilpauransa alkuvuosina myös Formula-autoilla. Hän aloitti vuonna 1980 Italian kansallisessa Formula Fiat Abarth -luokassa sijoittuen kauden kokonaispisteissä viidenneksi. Vuosina 1981 ja 1982 hän kilpaili Italian Formula 3 luokassa ja ajoi siinä ohessa F3:n Euroopanmestaruussarjassa. EM-loppupisteissä hän sijoittui vuonna 1983 viidenneksi. Vuonna 1985 hän siirtyi formuloista vakioautojen pariin ja kilpaili siellä uskollisesti BMW:llä aina vuoteen 1996 asti. Viimeisen aktiivivuotensa 1997 Ravaglia kilpaili GT-autojen MM-sarjassa McLaren BMW:lla. MM-sarjan loppupisteissä hän oli kahdeksas ja Le Mansin 24 tunnin ajossa autokunta Eric Helary, Peter Kox ja Ravaglia sijoittuivat toiseksi McLarenin ottaessa kaksoisvoiton. Vuonna 2017 Ravaglia palasi vielä kerran ajamaan yhden kilpailun Italian MINI Challenge Pro -sarjassa.
Rosvosynodi
Rosvosynodi eli ryövärikonsiili tarkoittaa monofysiittisen riidan johdosta Efesoksessa 449 pidettyä kirkolliskokousta. Aleksandrian patriarkan Dioskuroksen johtama puolue kohdisti väkivaltaa antiokialaisen jumaluusopillisen suunnan kannattajaan, Konstantinopolin patriarkka Flavianukseen. Kokousta sanotaan Efesoksen toiseksi kirkolliskokoukseksi, mutta myös Efesoksen kolmanneksi kirkolliskokoukseksi.
Kirkolliskokouksen päätökset puolustivat monofysitismiä. Kokousta eivät kristilliset kirkot tunnusta, ja se sai myöhemmin lisänimen ”ryövärikonsiili”.
U-Cont
Historiaa
U-Contin tarina alkoi Matti Korhosen Pieksämäelle perustamasta yhden miehen korjauspajasta vuonna 1966. Reijo Sistonen tuli yritykseen toiseksi yhtiömieheksi vuonna 1967. Alussa elanto tuli työkoneiden korjauksesta nimellä Konehitsaus Korhonen & Sistonen. Reijo toi kuitenkin mukanaan säiliön valmistuksen taidon, joka loi pohjan U-Contin tulevien vuosien tuotantoon. Yhtiön alkutaipaleella valmistettiin säiliöiden lisäksi muita tuotteita, kuten kiukaita, junanvaunujen korjausta sekä muuta korjaustoimintaa asiakkaan tarpeisiin. Yritys muutti Joroisiin vuonna 1979 ja Muurikka-pannut tulivat yhtiön tuotevalikoimaan 1980-luvun alussa, jolloin aloitettiin niiden valmistus säiliön hukkaosista. Tuohon aikaan myös alkoi yrityksen vientitoiminta Sipako-polttoainekontin vetämänä. Tällöin päävientialueena oli Neuvostoliitto. Vuonna 1988 yrityksen perustaja Matti Korhonen myi osuutensa Reijo Sistoselle joten yrityksen nimi vaihdettiin Savon Konehitsaukseksi.
1990-luvun alussa yritykselle valmistuivat uudet toimitilat Joroisiin ja samaan aikaan kehitettiin U-cont -ratkaisu polttoaineen jakeluasemien rakentamiseen. U-cont on moduulirakenteinen polttoaineen jakeluasema, joka nopeuttaa asennusaikaa perinteiseen eli erillisellä säiliöalueella ja mittarikentällä varustettuun jakeluasemaan verrattuna huomattavasti. Vuonna 1996 yritys fuusioitui Muurikka Oy:n kanssa ja nimeksi vaihdettiin U-Cont Oy. Hieman myöhemmin perustettiin U-Contille tytäryhtiöt sekä Venäjälle että Puolaan. Vuonna 2000 Muurikka irtautui jälleen erilliseksi yhtiöksi. Viime aikoina yrityksessä on panostettu huomattavasti uusiutuviin energiamuotoihin, minkä seurauksena U-Cont on ollut St1 Biofuelsin kanssa tiiviissä yhteistyössä. Tämän yhteistyön tuloksena St1 Biofuels on rakennuttanut leipomoteollisuuden jätteitä hyödyksi käyttävän liikenne-etanolitehtaan Lappeenrantaan, Närpiöön ja Haminaan, sekä nyttemmin myös Vantaalle ja Lahteen. U-Cont on toiminut näissä jokaisessa projektissa sekä osanvalmistuksessa, että kokoonpanossa.
Lähteet
http://www.u-cont.fi
http://www.tekniikkatalous.fi/metalli/article384021.ece?s=r&wtm=-13032010
Lappeenrannan teknillisen yliopisto energiatekniikan opiskelijan Kandidaattityö U-Contin kehitysprojektista
Kosin stadion
Kosin stadion oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Kosin kaupungissa Kosin saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee kaupungin keskustan länsipuolella Panagí Tsaldári ja Megálou Alexándrou -katujen välisellä alueella.
thumb|left|240px|Kosin stadionin arkeologista aluetta. Stadion rakennettiin 100-luvulla eaa. Sen pituus oli noin 180 metriä ja leveys noin 30 metriä. Stadionin arkkitehtuuri yhdisteli doorilaista ja joonialaista tyyliä. Kreikkalaisella ajalla stadionissa oli penkit vain itäsivulla. Roomalaisella ajalla lisättiin penkit myös länsisivulle.