cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juha Tarkka
thumb|upright|Juha Tarkka historiaseminaarissa Suomen Pankissa vuonna 2016. Juha Tarkka (s. 1954) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskenteli vuoteen 2019 saakka Suomen Pankissa johdon neuvonantajana johdon sihteeristössä ja toimi Suomen Pankissa eri tutkimustehtävissä vuodesta 1980.
Tarkka on vuodesta 2020 toiminut Kansantaloudellisen aikakauskirjan päätoimittajana.
Koulutukseltaan Tarkka on valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1995 otsikolla Approaches to Deposit Pricing: A Study in the Determination of Deposit Interest and Bank Service Charges. Tarkan väitöskirjaa ohjasivat Erkki Koskela ja Seppo Honkapohja.
Sharm el-Sheikh
Sharm el-Sheikh  on kaupunki Egyptissä Siinain niemimaan eteläkärjessä, Punaisenmeren rannikolla. Kaupunki on kasvanut vasta 1900-luvulla matkailukohteena ja sen asukasluku vuonna 2006 oli 38 478.
Maantiede
thumb|vasen|Paikallista hiekkarantaa. thumb|vasen|Kauppakeskus. Sharm el-Sheikh sijaitsee Egyptin Siinailla niemimaan kaakkoisosassa Janub Sina’n kuvernoraatissa. Sen koillispuolella kulkee Akabanlahdelle kulkeva Tiraninsalmi.
Ilmasto
Sharm el-Sheikhissa vallitsee aavikkoilmasto. Kuumin kuukausi on elokuu, jolloin päivän keskimääräinen ylin lämpötila on 38,8 °C ja keskimääräinen alin lämpötila 28,3 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin päivän keskimääräinen ylin lämpötila on 21,9 °C ja keskimääräinen alin lämpötila 13,5 °C. Vuosittainen sadanta on noin 9 millimetriä.
Historia
Paikan strateginen merkitys kasvoi sittemmin sen sijainnin takia. Sharm el-Sheikh hallitsee Akabanlahdelle johtavaa Tiraninsalmea. Israelin itsenäisyyssodan jälkeen Egypti toi paikalle rannikkotykistöä salmen hallitsemiseksi. Salmi oli retti Israelin Eilatin satamaan. Israel valtasi egyptiläisten asemat Suezin kriisin ytheydessä vuonna 1956 ja sittemmin alueella oli Yk:n joukkoja. Egyptin vetäytyminen YK:n joukkojen toiminnasta, sekä salmen uusi sulkeminen johtivat osaltaan kuuden päivän sotaan vuonna 1967. Israelin lippu laskettiin Sharm el-Sheikhssa huhtikuussa 1982 ja viimeiset israselilaiset joukot poistuviat niemimaalta. Israelin miehitysaikana paikkakunnasta oli alettu rakentaa matkailukohdetta. Tätä työtä jatkettiin Egyptin vallan palatessa alueelle. Nykyisin Sharm el-Sheikhissa sijaitsee lukuisia matkailijoille tarkoitettuja hotelleja, ravintoloita ja yökerhoja. Alueen rannikko on suosittu snorklaus- ja sukelluskohde.
Väkiluku
thumb|Al-Mustafan moskeija. Sharm el-Sheikhin asukasluku oli vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 38 478.
Kirjavainen
Kirjavainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Marta (jalkapalloilija)
Marta on valittu maailman parhaaksi naisjalkapalloilijaksi viisi kertaa peräkkäin vuosina 2006–2010 sekä kuudennen kerran vuonna 2018. Vuonna 2004 hän saavutti äänestyksessä kolmannen sijan Saksan Birgit Prinzin ja Yhdysvaltain Mia Hammin jälkeen ja vuonna 2005 toisen sijan Prinzin jälkeen.
Seurajoukkueura
Marta aloitti peliuransa Vasco da Gamassa, jonka lakkautettua naisjoukkueensa hän pelasi pienessä minasgeraisilaisessa Santa Cruzissa. Marta kiinnitti kykyjenetsijöiden huomion vuonna 2003 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, ja siirtyi vuonna 2004 Ruotsin Damallsvenskan-sarjan Umeå IK:hon, jonka kanssa hän saavutti Ruotsin liiga- ja cup-mestaruuden että UEFA Cupin.
Viiden menestyksekkään Ruotsin-kauden jälkeen Marta siirtyi tammikuussa 2009 Los Angeles Soliin, joka kuului Yhdysvaltain ammattilaisliigan WPS:n joukkueisiin. Sol voitti liigan runkosarjan, mutta seura päätti vetäytyä liigasta vain yhden kauden jälkeen. Toinen kalifornialaisseura FC Gold Pride varasi Martan pelaajaoikeudet helmikuussa 2010 järjestetyssä WPS Dispersal Draft -varaustilaisuudessa. WPS:n sarjatauon aikana Marta pelasi kotimaassaan Santosissa, jonka kanssa hän voitti Copa Libertadoresin ja Copa do Brasilin. Kaudeksi 2011 Marta siirtyi uutena joukkueena WPS-liigaan liittyneeseen Western New York Flashiin.
Vuonna 2012 Marta siirtyi Ruotsiin Tyresö FF:ään, mutta lähti seurasta kun se teki konkurssin. Hänelle jäi saamisia yli miljoona kruunua. Uusi seura oli FC Rosengård. Rosengårdin kauden päätyttyä Marta siirtyi pelaamaan Yhdysvaltoihin Orlandon joukkueeseen.
Maajoukkueura
Marta oli vuoden 2007 maailmanmestaruuskisojen supertähti, vaikka hänen johdattamansa Brasilia hävisikin loppuottelun Saksalle. Marta epäonnistui loppuottelussa rangaistuspotkussa. Hän on kuulunut maansa MM-kisajoukkueeseen myös vuosina 2003, 2011, 2015 ja 2019.
Marta on myös ainoa maajoukkuejalkapalloilija – myös miehet huomioiden – joka on onnistunut maalinteossa viidessä MM-turnauksessa. Ranskan MM-lopputurnauksessa 2019 Brasilian voitettua Italian 1–0 alkulohkonsa päätösottelussa, Marta ohitti Miroslav Klosen ja on nyt yksin eniten maaleja (17) MM-lopputurnauksissa tehnyt pelaaja. Yhteensä 112 maajoukkuemaalillaan Marta on seitsemänneksi paras maalintekijä naisten maajoukkueissa. Listan kärjessä on yhdysvaltalainen Abby Wambach 184 maalilla.
Vasil Kolarov
thumb|Vasil Kolarov Vasil Petrov Kolarov (, 16. heinäkuuta 1877 – 23. tammikuuta 1950) oli bulgarialainen kommunistipoliitikko, maan ensimmäinen väliaikainen tasavaltalainen valtionpäämies.
Kolarov syntyi Šumenissa. Hän liittyi Bulgarian työväen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen 1890-luvulla ja vuoteen 1905 mennessä sen "kapeaan" (vallankumoukselliseen) siipeen. Hänet valittiin parlamenttiin 1913, 1919, 1920 ja 1923. Tuolloin Kolarov kuului puolueen johtoon ja toimi aktiivisesti Kominternissä. Vuonna 1923 hän johti Georgi Dimitrovin kanssa kapinaa, joka epäonnistui ja Kolarov pakeni Neuvostoliittoon, jossa hän eli parikymmentä vuotta.
Kolarov palasi Bulgariaan toisen maailmansodan lopussa Puna-armeijan mukana ja hänet valittiin uudelleen parlamenttiin. Hänet valittiin myös 1946 ja hänestä tuli Bulgarian väliaikainen presidentti aina joulukuuhun 1947 asti. Tuon jälkeen hänestä tuli Dimitrovin hallituksen ulkoministeri. Kun Dimitrov kuoli 1949, Kolarov valittiin pääministeriksi. Hän ei esiintynyt julkisuudessa ja kuoli muutaman kuukauden kuluttua.
Homeostaasi
thumb|[[Veden kiertokulku Maapallolla]] Homeostaasi on tietyn systeemin sisällä vallitseva tasapaino. Termiä käytetään tavallisesti biologiassa tarkoitettaessa elimistön tai pienemmän systeemin tasapainoa. Elävän olennon homeostaasi säätyy erilaisten palautemekanismien avulla. Näitä ovat esimerkiksi erilaiset entsyymit, hormonit ja mekaaniset ärsykkeet.
Esimerkiksi ruumiinlämmön osalta ihmisen keho reagoi sekä omista toiminnoistaan johtuviin että ulkoisten lämpötilavaihteluiden aiheuttamiin vaihteluihin elimistön lämpötilassa. Iholla se tapahtuu muun muassa hikoilemalla ja ihokarvojen asennonmuutoksilla sekä sisäisesti ääreisverenkierron ja pulssin säätymisellä, jotta homeostaasi säilyisi. Pienemmässä mittakaavassa muun muassa solun lipidihomeostaasi tarkoittaa solun lipidien määrän aktiivista tasapainotusta solun soluelinten välillä ja niiden tarpeiden mukaan. Kolmas esimerkki homeostaasista on verensokerin tasapaino, jonka tunnetuin säätelevä tekijä on vereen haimasta erittyvä insuliini.
Sana homeostaasi tulee kreikan kielen sanoista homois (sama) ja stasis (pysyvä). Käsitteen kehitti Walter Cannon vuonna 1932.
Aiheesta muualla
Savireguliacija
Konenäkö
Konenäkö on digitaaliseen televisiokameraan ja automaattiseen kuvankäsittelyyn perustuva havainnointijärjestelmä. Konenäössä tietokonenäköä sovelletaan teolliseen tarkoitukseen. Järjestelmä koostuu valonlähteestä, kohteesta, kamerasta, tietokoneesta ja siinä toimivassa kuvankäsittelyohjelmasta, joka tulkitsee kuvan automaattisesti. Sovelluskohteita ovat esimerkiksi pullonpalautusautomaatti ja teollisuuden robottisolut.
Konenäöllä voidaan korvata ihmiselle rasittavia rutiinitehtäviä esimerkiksi liukuhihnalla tai suorittaa ihmisen näkökyvylle mahdottomia tehtäviä käyttämällä avuksi aallonpituuksia, joita ihmisen silmä ei pysty havaitsemaan.
Konenäköjärjestelmän osat
Kaikkein tärkein osa konenäköjärjestelmästä on valo. Se tuottaa sen informaation lähteen jolla informaatio muuttuu valonlähteestä kohteen kautta havainnoitsijaan. Valon muuttuminen tehdään tai se aiheutuu sen optisen välitilan kautta jossa valo kulkee. Kaikki alla olevat selitykset ovat vain osa sitä kokonaisuutta jolla valoa siis muutetaan osaksi sitä tapahtumaa jolla havainnoija sitten lopuksi kokee. Havainnoija voi olla ihminen tai konenäköjärjestelmään liitetty laite/järjestelmä. Päätarkoitus on kuitenkin, että valon tuottamaa tietoa käytetään jollain tavalla.
Tyypillinen konenäköjärjestelmä, joka kuvaa kuljettimella kulkevia kappaleita, voi koostua muun muassa seuraavista osista:
Valokenno laukaisee kameran kappaleen kulkiessa kameran ohi. Valaistusjärjestelyillä kuva on mittausta varten saatu optimaaliseksi korostamalla tarkkailtavia kohtia kuvasta.
Kuva siirretään digitaalisessa muodossa liitäntäkortin kautta tietokoneelle, jossa sitä voidaan käsitellä. Kuvan tulkitsemisessa on yleensä useita vaiheita. Aluksi kuvasta voidaan suodattaa kohinaa pois tai yksinkertaistaa muuttamalla harmaasävykuva vain mustaa ja valkoista sisältäväksi kuvaksi. Tämän jälkeen yksinkertaistetusta kuvasta voidaan laskea, mitata tai tunnistaa kappaleita tai kappaleen osia. Mittaustuloksien perusteella tietokoneohjelma luokittelee kappaleen ennalta ohjelmoidulla tavalla, esimerkiksi hyvä tai huono. Tieto välitetään kameraa seuraaville laitteille tuotantolinjalla, jotka voivat esimerkiksi poistaa huonot kappaleet liukuhihnalta.
Useimmat konenäköjärjestelmät käyttävät mustavalkoisia kameroita, mutta värikameroiden käyttö yleistyy jatkuvasti.
Erillistä tietokonetta ei aina tarvita, sillä kamerat, joissa on sisäänrakennettu tietokone, älykamerat, ovat yleistyneet. Älykameran käyttö tekee erillisien tietokoneen ja liitäntäkortin käytön tarpeettomaksi, jolloin systeemistä tulee edullisempi ja varmempi.
FireWire ja USB -väylien yleistymisen myötä ne ovat tulleet myös konenäköjärjestelmien osaksi. Näihin väyliin liitettävät kamerat ovat helppokäyttöisempiä kuin aiemmat oman liitäntäkortin vaatineet.
Konenäköprosessi
Esikäsittelymenetelmiä ovat
Kuvaparista koostuvien stereokuvien esikäsittelyssä pyritään palauttamaan pikselien z-informaatio.
Kuvankäsittelymetodeja
Konenäkösovellukset sisältävät yleensä valmiita metodeja kuvankäsittelyä varten, muun muassa seuraavia:
Useimmissa tapauksissa konenäköjärjestelmät käyttävät useita eri tekniikoita kokonaisen tarkastuksen tekemiseen. Viivakoodin lukeva järjestelmä saattaa myös selvittää kappaleen pinnan eheyden ja mitata kappaleen leveyden ja pituuden.
Menetelmät joiden luokittelu konenäöksi on tulkinnanvaraista
Joskus näissä käytetään kameraa, tarkoitukseen tehdyn sensorin sijasta:
Rannikkoryhmä
Alkujaan Rannikkoryhmän alueella Talvisodan aikaan toimi Merivoimien alaiset eversti Arvo Lyytisen joukot, jotka alistettiin 18. helmikuuta 1940 suoraan Kannaksen armeijalle, sitten 27. helmikuuta 4. divisioonalle. Seuraava muutos tapahtui jo 28. helmikuuta, jolloin muodostettiin Viipurin rannikkolohko -niminen yhtymä selventämään Viipurinlahden johtosuhteita. Tämäkään ei jäänyt lopulliseksi ja 1. maaliskuuta armeijakuntaa vastaava sotatoimiyhtymä nimettiin Rannikkoryhmäksi.
Perääntyminen Viipurinlahden länsipuolelle
Viipurinlahden lähialueella taistelleiden puolustuksen alkaessa murtua sai 4. divisioonan esikunta käskyn aloittaa valmistelut väliasemasta luopumiseksi ja ns. taka-asemaan vetäytymiseksi. Divisioonan esikunta antoi 27. helmikuuta alaisilleen joukoille käskyt vetäytymisestä. Päivän aikana käytiin vielä kiivaitakin taisteluita Viipurinlahden itäpuolella väliasemassa. Vetäytyminen alkoi seuraavana yönä, ja viimeiset joukot aloittivat vetäytymisensä 28. helmikuuta iltapäivällä. Divisioonan viimeiset varmistusosastot Viipurinlahden itärannalta poistuivat seuraavan päivän iltana. Divisioonan muut joukot olivat ryhmittymässä jo käytännössä täysin linnoittamattomaan, taka-asemaan Viipurinlahden länsirannalle. Koiviston saarilta vastikään Säkkijärvelle saapunut JR 12 sai 24. helmikuuta käskyn edelleen Viipurin lohkon komentajalle alistettuna marssia Tervajoen suuntaan, ryhmittyä runkomiehitykseksi suurelle laivaväylälle Suonionsaaren ja Koivuniemen väliselle lohkolle ja aloittaa linnoitustyöt. Sitä mukaa kun JR 11:n osia saapui Viipurinlahden itäpuolelta Sommeelta, siirtyi JR 12 Koivuniemen lohkolle. Viimeisenä vapautui 1.maaliskuuta Suonionsaarelta III/JR12. DivisioonalIe alistetut Polkupyöräpataljoona 5 ja Erillinen Pataljoona 7 ryhmittyivät yhtymän lohkon läntiselle osalle. Kenttätykistörykmentti 4 ryhmittyi siten, että sen koko tuli voitiin keskittää JR 11:n lohkolle. Divisioonan puolustukseen ryhmittymisen suojasivat Uuraassa yhä taisteluaan jatkaneet I/JR11 ja ja Erillinen Pataljoona 21, jotka 3. maaliskuuta illalla tapahtuneen irtautumisen jälkeen koottiin Tervajoelle.
Viipurinlahden länsipuolelle tuodut uudet yksiköt
Viipurin lohkon reservinä olivat Vilajoella 1. maaliskuuta Laatokan Karjalasta saapulnut Erillinen Pataljoona 18 ja Kevyt Osasto 4. Lisäksi samalla alueella oli vielä 600 miehen vahvuinen Osasto Miettinen, joka pyrki perustamaan päämajan paikalle kuljettamista menneellä vuosisadalla valmistetusta 30 tykistä kahta patteristoa. Venäläiset valtasivat kuitenkin jo taistelun alkuvaiheessa pääosan näistä aseista, joita ei vetovoiman puuttuessa voitu siirtää ja osasto taisteli suurimmaksi osaksi jalkaväkenä.
Komentosuhdejärjestelyt eivät vielä rajoittuneet tähän, vaan 7. maaliskuuta siirtyi Rannikkoryhmän oikea raja Vilajoen tasalle. Tämän linjan länsipuolelle jääneistä joukoista muodostettiin eversti P. J. Paalun komentama Taisteluryhmä Paalu.
Näin suomalaisten elävä voima oli ryhmitetty 1. maaliskuuta 1940 siten, että Rannikkoryhmän oikealla sivustalle ryhmitettiin puolustukseen sekalaisia joukkoja alistukseensa saanut eversti Lyytisen Viipurin Lohko ja vasemmalla eversti Johan Arajuuren komentama 4. divisioona.
Sönke Wortmann
thumb|right|Sönke Wortmann vuonna 2006
Pohjansaha
Pohjansaha on Merikarvialla sijaitseva kylä. Se sijaitsee Pohjanmaan rantatien varrella Merikarvian ja Porin rajan tuntumassa noin 15 kilometriä kunnan keskustaajaman eteläpuolella.
Rannikkoryhmä
Taistelut Viipurinlahdella ja sen länsipuolella
thumb|Kenraalimajuri Oeschin johtaman Rannikkoryhmän puolustusalue Viipurinlahden länsipuolella.
Vihreä nauha
100px|right Vihreä nauha on vihreä tietoisuusnauha. Se on ollut käytössä maailmalla monissa eri tilanteissa osoittamaan solidaarisuutta tai tukemista jotakin tiettyä asiaa kohtaan. Vihreä nauha on äänetön viesti kertoa ympäristölle, että henkilöt eivät ole tilanteessa yksin. Suomessa Vihreä nauha -kampanjan lanseerasivat Tapiolan Toimihenkilöt lokakuussa 2011. Kampanjalla haluttiin osoittaa tukea Tapiolassa työskennelleille irtisanomisuhan alla olleille henkilöille. Vihreää nauhaa on käytetty myös Otavamediassa, kun yhtiö ilmoitti aloittavansa yt-neuvottelut loppuvuodesta 2011. Kampanja levisi myös muihin suomalaisiin lehtitaloihin 2011 loppuvuoden yt-neuvottelujen sumassa.
Rannikkoryhmä
Taistelut Viipurinlahdella ja sen länsipuolella
Puna-armeijalla oli Tuppuran ja Teikarin valtauksen jälkeen avoin ura Viipurinlahden luoteisrannalle Häränpääniemeen ja Vilaniemeen. Hyökkäys manteretta vastaan alkoi 4. maaliskuuta, ja vasemmalla sivustalla rannikkoa puolustaneet erilliset pataljoonat joutuivat heti vaikeuksiin. Venäläisten hyökkäysvaunujen odottamaton tunkeutuminen jääkentän yli sai aikaan jo itsestään melkoisen sokkivaikutuksen. Suomalaisten onneksi Vilajoenlahden pohjukkaan edenneet panssarit etenivät liian nopeasti edeltävään jalkaväkeen nähden. Jalkaväki torjuttiin ja Vilaniemeen päässeet panssarit tuhottiin tai karkotettiin. Sen sijaan venäläiset olivat saaneet päivän aikana sillanpääaseman Häränpääniemeen. Seuraavana päivänä puna-armeija sai myös Vilaniemeen sillanpääaseman. He tunkeutuivat sinne yhtä aikaa kolmesta eri suunnasta. Erilliset pataljoonat joutuivat sekasortoon ja perääntyivät sisämaahan. Lopulta sillanpääasemat yhtyivät ja se vakiintui nopeasti. Hyökkääjä kuljetti jatkuvana nauhana jalkaväkeä ja panssareita Viipurinlahden vastarannalle. Sodan viimeisen viikon alussa johtosuhteiden laajan uudelleenorganisoinnin jälkeen suomalaisten puolustus oli järjestetty venäläisten sillanpääaseman ympärille seuraavasti: Vasemmalla toimi 4. divisioonan yksittäisosastoista koottu Osasto Varko, sen oikealla puolella Karjaniemestä Vilaniemeen puolustuksesta vastasi sirpaleinen, erillisistä pataljoonista nivottu taisteluarvoltaan hyvin arvaamaton Ryhmä Berg. Vilajoesta oikealle vastuuta kantoi puolestaan Taisteluosasto Paalu, johon kuului sekalainen koostumus eri täydennyspataljoonista ja 11. maaliskuuta alkaen myös Viipurin Lohko. Oikealla sivustalla toimineet taisteluarvoltaan vahvat 4. divisioonan joukot olivat vetäytyneet rannikolle 10. maaliskuuta. Saaristotaisteluvaiheen aikana se oli kuitenkin kuluttanut voimansa käytännössä loppuun. Silti ne pystyivät torjumaan neuvostojoukkojen ylimenohyökkäykset lohkollaan 10. maaliskuuta jälkeenkin, mutta tappiot olivat raskaat. Puna-armeijan tykistö toimi 4. divisioonan lohkolla kiivaasti aina rauhan tuloon saakka. Toistuvat vyörytykset saivat etenkin JR 12:n miesvahvuuden laskemaan. Sen miesvahvuus laski alle 250 mieheen.
Sodan päättyessä hyökkääjällä oli aloite käsissään kautta koko Viipurinlahden rintaman. Venäläisten sillanpää asema oli liki 10 kilometriä syvä ja seitsemän kilometriä leveä. Suomalaisten puolustus oli kulutettu sirpaleiseksi ja ohueksi. Suomalaisten puolustus oli romahtamaisillaan, joten rauha tehtiin oikeastaan yhdennellätoista hetkellä.
Vihreä nauha
Tietoisuusnauha on lyhyt kankaasta muodostettu silmukka, jota käytetään osoittamaan jonkin asian kannatusta tai tukemista. Nauhat ovat suosittuja anglosaksisissa maissa. Useat ryhmät käyttävät nauhoja kannatussymboleinaan ja nauhan merkitys riippuu sen väristä. Esimerkiksi punainen nauha symboloi tukea AIDSin sairastajille ja violetti tai valkoinen tukea Alzheimerin tautia sairastaville. Vaaleanpunaisen nauhan aiheena on rintasyöpä. Oranssin nauhan aiheena on multippeliskleroosi (MS).
Nauhat kiinnitetään yleensä vaatteisiin tai ne solmitaan esimerkiksi auton antennin ympärille.
Pohjansaha
Alun perin Ahlaisiin kuulunut Pohjansaha on saanut nimensä Uksjoen rannalle vuonna 1756 perustetusta sahasta. Sen ensimmäiset omistajat olivat porilaiset kauppiasveljekset Olof ja Henrik Inberg. Omistajiin kuuluivat vuosien varrella myös muun muassa ruukinpatruuna Berndt Johan Hastfer sekä asessori Jonas Beckman, kreivi Samuel af Ugglas ja maaherra Erik af Wetterstedt. Saha jatkoi toimintaansa 1860-luvulle saakka, kunnes Prinsjärven ja Sahajärven kuivaaminen vähensivät Uksjoen virtaamaa. Lisäksi Pohjansahassa oli muun muassa puutavaran lastauspaikka sekä laivaveistämö. Pohjansahan edustalla sijaitsevassa Haminaholman saaressa puolestaan toimi höyrysaha 1800–1900-lukujen vaihteessa.
Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918 kylässä käytiin Pohjansahan taistelu.
A Day at the Races
A Day at the Races on vuonna 1976 julkaistu brittiläisen Queen-yhtyeen viides albumi. Se äänitettiin vuonna 1976 Isossa-Britanniassa ja julkaistiin samana vuonna 18. joulukuuta. Albumi pääsi Ison-Britannian, Japanin ja Alankomaiden listoilla ykköseksi. Albumi oli ensimmäinen jota tuottamassa ei ollut neljä ensimmäistä albumia tuottanut Roy Thomas Baker, yhtye tuotti albumin omin voimin.
Albumi on nimetty Marx-veljesten komediaelokuvan Päivä kilpa-ajoissa englanninkielisen nimen mukaan samoin kuin edellinenkin albumi A Night at the Opera.
Sönke Wortmann
Sönke Wortmann (s. 25. elokuuta 1959) on saksalainen elokuvaohjaaja.
A Day at the Races
Albumin single "Long Away" on yksi Queenin kappaleista, joita pääasiallinen solisti Freddie Mercury ei laula. Hänen sijaansa lauluosuudesta vastaa kitaristi Brian May. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat Somebody To Love, Good Old-Fashioned Lover Boy ja Tie Your Mother Down, joista viimeisin oli julkaisunsa jälkeen lähes aina Queenin konserttien avauskappale.
Sönke Wortmann
Wortmann syntyi Marlissa ja pelasi ylioppilaskirjoitustensa jälkeen ammattitason jalkapalloa. Hän päätyi kuitenkin opiskelemaan sosiologiaa ja lopulta Hochschule für Fernsehen und Film Müncheniin sekä Lontoon Royal College of Artiin.
Elokuva- ja televisiouransa näyttelijänä aloittanut Wortmann on saavuttanut suurimmat menestyksensä ohjaajana 1990–2000-luvuilla. Hänen töitään ovat Allein unter Frauen (1991), Vapautunut mies (1994) ja Bernin ihme (2003).
A Day at the Races
Julkaisut
Albumi julkaistiin 10. joulukuuta 1976 Britanniassa ja 18. joulukuuta 1976 Yhdysvalloissa vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumi nousi Britannian myyntilistalla parhaimmillaan ensimmäiselle sijalle 24 listaviikon aikana ja se palkittiin kultalevyllä 1. joulukuuta 1976. Yhdysvaltojen myyntilistalla albumi kipusi viidennelle sijalle 19 listaviikon aikana ja palkittiin myös kultalevyllä.
CD-levynä albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1986. Vuonna 1991 Hollywood Records julkaisi CD-levyn uudelleen kahden bonuskappaleen kera. Euroopassa ja Japanissa CD-levy julkaistiin uudelleen vuosina 1993-1994 sekä Japanissa vielä 1998. Vuonna 2001 Japanissa julkaistiin äänenlaadultaan parannettu remasteroitu CD-levy, joka sittemmin julkaistiin myös Euroopassa ja Japanissa uudelleen vuonna 2004.
Luettelo Haute-Viennen kunnista
border|right|200px|Haute-Viennen sijainti Tämä on luettelo Haute-Viennen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 201 kuntaa.
Temburong
pienoiskuva|Temburongin piirikunta Temburong on Brunein itäisin piirikunta. Se on eksklaavi, jonka erottaa muusta Bruneista Bruneinlahti ja Malesia. Piirikunnan pääkaupunki on Bangar.
Brunein ensimmäinen kansallispuisto, Ulu Temburongin kansallispuisto, sijaitsee Temburongin eteläosassa kattaen 55 000 hehtaaria Temburongin metsästä.
Adlerfelt
Adlerfelt oli ruotsalainen aatelissuku 1700-luvulla. Suvun yksi haara oli vapaaherrallinen.
Suku sai alkunsa, kun aatelisen Trafverhjelm-sukuun kuuluneen Johan Jacobsson Trafvaren poika Carl Johansson (1643–1705) yleni kuninkaalliseksi hovikamreeriksi ja hänet aateloitiin vuonna 1693 nimellä Adlerfelt. Hänen sukunsa merkittiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1272. Hänen poikansa Gustaf Adlerfelt otti osaa Pultavan taisteluun. Nuorempi poika Pehr Adlerfelt (1680–1743) kohosi kenraalimajuriksi 1719 ja korotettiin vapaaherraksi vuonna 1720. Hänen sukunsa merkittiin vapaaherralliseksi suvuksi numero 178. Myös Pehr Adlerfeltin poika Carl Adlerfelt ryhtyi sotilasuralle ja nousi isänsä tavoin kenraalimajuriksi. Vapaaherrallinen sukuhaara sammui vuonna 1769 ja koko suku vuonna 1808.
Santa Lucia (yhtye)
Santa Lucia oli suomalainen vuosina 1984–1992 toiminut rockyhtye, joka oli kotoisin Kemistä. Yhtye julkaisi uransa aikana neljä singleä, yhden LP:n ja yhden mini-LP:n.
Yleistä
Santa Lucia nousi julkisuuteen versiollaan Vera Teleniuksen hittikappaleesta ”Miljoona ruusua” vuonna 1988. Sen ainoaksi jäänyt albumi Arktista Hysteriaa ilmestyi Poko Rekordsin julkaisemana kaksi vuotta myöhemmin. Kappaleet ”Harhaa” ja ”Pelastus Avaruudesta” julkaistiin singlenä. Yhtye hajosi 1990-luvun alussa jäsenten muutettua opiskelemaan eri puolille Suomea. Viimeinen julkaisu oli neljän kappaleen mini-LP/EP Neljä Tunnelia Tuonelaan vuonna 1992.
Santa Lucia esiintyi kolmesti loppuvuonna 2011. Viimeinen esiintymisistä oli Helsingissä Metal Warning IV -festivaaleilla marraskuussa.
Yhtye julkaisi koko tuotannostaan CD-levyn Arktista hysteriaa – Koko tuotanto 1988–1992. CD koostuu aiemmin julkaistusta albumista sekä yhdeksästä bonuskappaleesta. Elokuussa 2019 yhtyeen koko levytetty tuotanto sekä myös aiemmin julkaisemattomia äänityksiä julkaistiin kolmen vinyylilevyn kokoelmana. Yhdysvaltalaisessa Rolling Stone -musiikkijulkaisussa sitä kutsuttiin "vuoden cooleimmaksi uudelleenjulkaisuksi".
Israel Eurovision laulukilpailussa
Israel osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna. Maa on voittanut kilpailun neljä kertaa: vuosina 1978, 1979, 1998 ja 2018. Vuoden 1998 voitto oli erityisen kohuttu, kun sen voitti transsukupuolinen laulajatar Dana International. Israel on kilpaillut vuosina 1973–2016 39 kertaa. Maa on ohittanut viisi kilpailua: 1980 (vaikka se oli voittanut vuonna 1979), 1984, 1994, 1996 ja 1997.
Israel on käyttänyt monessa kappaleessaan kansalliskieltään hepreaa. Joissakin lauluissa on käytetty myös englantia. Vuonna lavalla nähtiin ensimmäistä kertaa Israelin arabi laulamassa arabian kielellä.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Israelin kappale esitettiin ilman orkesterisäestystä vuoden 1998 kilpailussa.
De lege lata
De lege lata on oikeustieteen termi, jolla viitataan voimassa oleviin oikeussääntöihin (säädetyn lain kannalta).
Kanada-cup 1987
Kanada-cup 1987 (engl. Canada Cup 1987) oli IIHF:n, NHL:n ja NHLPA:n järjestämä jääkiekkoturnaus. Se oli järjestyksessään neljäs Kanada-cup. Kanadassa ottelut pelattiin Calgaryssa, Hamiltonissa, Halifaxissa, Reginassa, Sydneyssä ja Montrealissa. Yhdysvallat pelasi kaksi alkusarjan otteluaan Hartfordissa. Mitalipelit pelattiin Montrealissa ja Hamiltonissa. Mestaruuden voitti Kanada.
Taustaa
Suomi otti osaa turnaukseen karsiuduttuaan edellisestä cupista. Näin ollen osallistujat olivat jälleen samat kuin kahdessa ensimmäisessä turnauksessa. Suomen lisäksi osaa ottivat Kanada, Neuvostoliitto, Yhdysvallat, Ruotsi ja Tšekkoslovakia. Turnausjärjestlmä oli sama kuin vuoden 1984 turnauksessa, eli viiden ottelun alkusarjaa seurasivat välierät ja loppuottelut, jotka pelattiin paras kolmesta ottelusta -periaatteella.
Välierät
Kanada eteni alkusarjasta tappioitta jatkoon. Sen ainoat pistemenetykset olivat tasapelit Neuvostoliittoa ja Tšekkoslovakiaa vastaan. Neuvostoliitto jäi pisteen päähän Kanadasta. Ruotsi onnistui ainoana joukkueesa voittamaan Neuvostoliiton alkulohkossa. Ruotsi ja Tšekkoslovakia pääsivät myös jatkopeleihin.
Välierissä Kanada sai vastaansa Tšekkoslovakian, jota vastaan se oli alkulohkossa pelannut tasapelin. Kanada ei häkeltynyt Tšekkoslovakian vakuuttavasta avauserästä, vaan nousi 0−2-tappioasemasta 5−3-voittoon. Mario Lemieux teki Kanadan maaleista kaksi. Tšekkoslovakian maalivahtina taas pelasi tuleva NHL-tähti Dominik Hasek. Kaikissa Tšekkoslovakian otteluissa torjunut Hasek oli torjuntaprosentillaan ja päästettyjen maalien keskiarvollaan Kanadan Grant Fuhriakin parempi. Neuvostoliitto taas kohtasi Ruotsin. Neuvostoliitto karkasi kolmen maalin johtoon eikä päästänyt Ruotsia tasoittamaan.
Loppuottelusarja
Loppuotteluissa olivat vastakkain Kanada ja Neuvostoliitto. Kaikki kolme loppuottelua päättyivät lukemiin 6–5 ja kaksi ensimmäistä vasta jatkoajalla. Ensimmäisessä pelissä Neuvostoliitto karkasi jo 4−1-johtoon, mutta Kanada kiri ottelun tasalukemiin. Kolme minuuttia ennen varsinaisen peliajan päättymistä Wayne Gretzky vei Kanadan johtoon, mutta seuraavassa vaihdossa Neuvostoliitto tasoitti ottelun. Ottelu eteni näin jatkoajalle, jonka aikana voittomaalin teki Aleksandr Semak. Toinen loppuottelu pelattiin Hamiltonissa. Sen ratkaisijaksi nousi hattutemppumaalillaan Lemieux, kun jatkoaikaa oli pelattu jo 30.07 minuuttia. Kolmas ja ratkaiseva loppuottelu pelattiin niin ikään Hamiltonissa. Kolmaskin loppuottelu oli menossa jatkoajalle. Voittomaali syntyi runsas minuutti ennen varsinaisen peliajan loppumista, kun Lemieux teki maalin.
Turnauksen loppuotteluja, jossa olivat vastakkain Kanada ja Neuvostoliitto, on yleisesti pidetty yhtenä kaikkien aikojen parhaimpina jääkiekkoilun historiassa. Neuvostoliitto ehti johtaa kolmatta loppuottelua jo maalein 3–0. Ensimmäisen erän jälkeen Neuvostoliitto johti jo maalein 4−2, mutta toisen erän aikana Kanada tasoitti ja meni johtoon. Ensimmäisessä loppuottelussa voittomaalin laukonut neuvostoliittolaishyökkääjä Semak iski vielä tasoitusmaalin, mutta puolitoista minuuttia ennen varsinaisen peliajan päättymistä Gretzky−Lemieux-kaksikko ratkaisi pelin. Gretzky syötti ja Lemieux laukoi voittomaalin.
Katsojat ovat syyttäneet loppuottelun tuomarilinjaa puolueellisesta toiminnasta. Vuosikymmeniä myöhemmin on levittetty YouTube-sivustolle videoita, joissa käy ilmi, ettei kanadalainen tuomari toiminut oikein ottelun aikana.
Turnauksessa Gretzky ja Lemieux pelasivat ensimmäistä kertaa yhdessä Kanadan maajoukkueessa. Lemieux oli turnauksen yhdeksässä ottelussa paras maalintekijä ja pistepörssin toinen tehopistein 11+7. Lemieux'n maaleista lisäksi neljä oli voittomaaleja.
Neuvostoliiton kokeneesta miehistöstä nousivat eniten esille hyökkääjäkaksikko Vladimir Krutov ja Sergei Makarov. Neuvostoliittolaistähdet saavuttivat pistepörssin kolmannen ja neljännen sijan ja olivat Gretzkyn ja Lemieux'n lisäksi ainoat, jotka pelasivat turnauksen yli piste per peli -keskiarvolla. Gretzkyn omien sanojen mukaan vuoden 1987 Kanada-cup oli parasta jääkiekkoa, jota hän on urallaan pelannut.
Suomi turnauksessa
Leijonien päävalmentaja Rauno Korpi kokosi Kanada-cupiin varsin NHL-pitoisen miehistön. Kenttäpelaajista yli puolet oli pelannut edeltävän kauden aikana Pohjois-Amerikassa, kuten myös ykkösmaalivahti Kari Takko. Lisäksi Timo Jutilalla, Hannu Virralla ja Matti Hagmanilla oli kokemusta NHL:stä. Pelaajilla oli siis enemmän kokemusta NHL:stä kuin aikaisemilla Kanada-cupiin osallistuneilla Suomen joukkueilla. Tuolloin 19-vuotiaalla Teppo Nummisella oli vasta edessään mittava NHL-ura.
Leijonien turnaus oli heikko. Alkusarjan jokaisesta pelistä tuloksena oli tappio ja vain kahdessa ottelussa Leijonat onnistui tekemään enemmän kuin yhden maalin. Neuvostoliittoa vastaan Suomi sinnitteli 3−3-tasapelin ensimmäisessä erässä, johon se nousi 3−1-tappioasemasta. Lopulta Neuvostoliitto voitti lukemin 7−4. Numminen pelasi ottelussa maskitta, vaikka hänen nenänsä oli murtunut.
Turnauksessa Suomen paras pistemies oli Christian Ruuttu tehopistein 2+1. Ruuttu oli myös ainoa suomalainen, joka teki turnauksessa enemmän kuin yhden maalin. Kolmeen tehopisteeseen ylsi Ruutun lisäksi vain Raimo Helminen tehopistein 0+3. Kari Takko pelasi turnauksessa hyvin, eritoten Ruotsia ja Tšekkoslovakiaa vastaan.
Alkusarja
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja.
Adlerflycht
Adlerflycht oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut aatelissuku numero 1234. Schwabian ja Reinin alueen sihteeri Christoffer Björkman aateloitiin vuonna 1691 nimellä Adlerflycht. Hän, samoin kuin hänen samanniminen poikansa, teki elämäntyönsä valtakunnan saksalaisilla alueilla.
John Clellon Holmes
John Clellon Holmes (12. maaliskuuta 1926 Holyoke, Massachusetts, Yhdysvallat – 30. maaliskuuta 1988 Old Saybrook, Connecticut, Yhdysvallat )  oli yhdysvaltalainen kirjailija ja beat-sukupolven johtohahmo.
Holmes oli ensimmäinen, joka käytti ilmaisua beat-sukupolvi. Jack Kerouacilta lainaamaansa sanaa beat käyttäen hän kutsui vuonna 1952 artikkelissaan The New York Times Magazinessa beat-sukupolveksi konservatiivista Amerikkaa vieroksunutta taiteilija- ja elämäntaiteilijajoukkoa. Holmes käsittelee beat-kulttuuria romaaneissaan Go (1952) ja Nothing to Declare (1967)
Holmes opetti eri yliopistoissa ja oli vuodesta 1976 melkein kuolemaansa saakka Arkansasin yliopistossa professorina ja perusti sinne luovan kirjoittamisen opetusohjelman.
De lege ferenda
De lege ferenda -kannanotto on mielipide siitä, minkälainen esittäjän näkemyksen mukaan kyseessä olevan oikeussäännön pitäisi tulevaisuudessa olla.
Katso myös
Latein im Recht
Olkisellu
Olkisellu tarkoittaa oljesta valmistettua selluloosaa, jota käytetään paperin raaka-aineena. Olkisellu oli ennen yleisempää, mutta nykyisin Euroopassa on vain yksi olkisellutehdas, Dunacell Unkarissa. Aasiassa olkisellun valmistus on vielä yleistä, mutta vähenee koko ajan.
Chris Barnes
Chris Barnes (s. 29. joulukuuta 1967) on yhdysvaltalainen death metal -laulaja, joka nykyään esiintyy perustamassaan yhtyeessä Six Feet Under.
Barnes oli myös Cannibal Corpsen perustajajäsen ja pääasiallinen sanoittaja yhtyeen neljällä ensimmäisellä albumilla Eaten Back to Life, Butchered at Birth, Tomb of the Mutilated ja The Bleeding.
Chris Barnesin ura muusikkona alkoi vuonna 1986 yhtyeessä Tirant Sin. Vuonna 1987 hän teki ensimmäisen demonauhansa nimeltä Legions of the Undead yhtyeen Leviathan riveissä. Barnesin ura lähti nousuun, kun Cannibal Corpse perustettiin Buffalossa, New Yorkissa vuonna 1988.
Vuonna 1994 Chris Barnes erosi Cannibal Corpsesta musiikillisten ja henkilökohtaisten erimielisyyksien takia kesken Cannibal Corpsen viidennen studioalbumin nauhoitusten. Hieman aiemmin, vuonna 1993, Barnes oli perustanut sivuprojektina uuden yhtyeen Six Feet Under, jonka parissa Barnes ryhtyi työskentelemään täysipäiväisesti vuodesta 1995.
Laulajana Chris Barnes tunnetaan erityisesti äärimmäisen matalasta ävystä murinalaulu, jonka hän tuottaa sekä lavalla että studiossa ilman muita teknisiä apuvälineitä kuin usein käyttämänsä Shure SM58 -mikrofoni. Vaikka Barnes käyttää laulutekniikassaan syvää pallea- ja kurkkuääntä, useimmiten hän pyrkii silti artikuloimaan sanoitukset selkeästi.
Six Feet Underin aikana Barnesin kirjoittamien sanoitusten aiheet ovat laajentuneet muun muassa yhteiskunnallisiksi kannanotoiksi yksilönvapauden rajoittamista, sotaa ja vallan väärinkäyttöä vastaan.
Unkarinkielinen Wikipedia
Unkarinkielinen Wikipedia on Wikipedian unkarinkielinen versio. Se aloitettiin 8. heinäkuuta 2003 ja ylitti 50 000 artikkelin rajapyykin helmikuussa 2007. Uralilaisilla kielillä toimivista Wikipedioista unkarinkielinen on artikkelimäärältään toiseksi suurin heti suomenkielisen jälkeen. Nykyään artikkeleita on 481 146 (1.1.2021).
Chris Barnes
Chris Barnes on tunnustanut julkisesti polttavansa marihuanaa. Barnes on aktiivisesti puhunut myös kannabiksen laillistamisen puolesta.
Barnes suunnitteli alkuperäisen Cannibal Corpsen ja Six Feet Underin logon sekä vastasi Six Feet Underin Warpath-albumin kansitaiteesta.
Vuoden 2005 syksyllä Chris Barnes liittyi virallisesti suomalaiseen death metal -yhtyeeseen Torture Killer, joka sai alkunsa Six Feet Underin kappaleita soittavana coveryhtyeenä. Barnes muun muassa äänitti lauluraidat yhtyeen toiselle pitkäsoitolle Swarm!, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2006. Chris Barnes ilmoitti 31. tammikuuta 2008 jättäneensä Torture Killerin sopuisissa merkeissä.
Julkaisut
Cannibal Corpse
Six Feet Under
Torture Killer
Amerikannokkavarpuset
Amerikannokkavarpuset (Hesperiphona) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Amerikannokkavarpuset elävät Pohjois-Amerikan metsissä ja ovat lähisukuisia nokkavarpusille (Coccothraustes), johon sukuun ne usein sijoitetaan. Alla oleva luokittelu perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen nimistöön.
Dunacell
Dunacell on Euroopan viimeinen olkisellutehdas Dunaújvárosissa Unkarissa. Tehdas kuuluu Delfort Groupiin ja on perustettu 1962 ja se on erikoistunut olki- ja pellavasellun tuottamiseen.
Andrea Sartoretti
Ura
Sartoretti aloitti uransa juniorina yleispelaajana, mutta vaihtoi lopulta hakkuriksi. Hän pelasi ensimmäisen kautensa miesten sarjatasoilla kaudella 1987–1988, kun hän esiintyi Italian C2-liigan Citta di Castellon riveissä. Citta di Castello nousi kauden päätteeksi A2-liigaan, jossa Sartoretti pelasi seuran riveissä aina kauden 1991 loppuun asti. Hänet valittiin kauden jälkeen parhaimmaksi junioripelaajaksi Italiassa.
Tämän jälkeen hän siirtyi Italian A1-liigaan, mitä pidetään maailman kovimpana lentopallosarjana. Hän joukkueensa oli Messaggero Ravenna, jossa hän pelasi aina kauden 1996 loppuun asti. Hän siirtyi kauden jälkeen Pallavolo Modenan riveihin, joka on yksi maailman menestyneimmistä seurajoukkueista. Sartoretti voitti kaudella 1997 Modenan riveissä Italian mestaruuden sekä Italian Cup-mestaruuden.
Sartoretti pelasi lopulta vain yhden kauden Pallavolo Modenassa siirtyen Acqua Paradiso Gabeca Montichiariin kausiksi 1998–2000. Montichiarissa hän ei saavuttanut seurajoukkuetasolla menestystä joten hän teki sopimuksen Bre Banca Lannutti Cuneon kanssa kausista 2000–2002. Hän voittikin seuran riveissä CEV-Cupin mestaruuden sekä Italian-cupin mestaruuden kaudella 2002. Kauden 2002 jälkeen hän teki kolmivuotisen sopimuksen Trentinon kanssa, joka päättyi kaudella 2005.
Sopimuksen päätyttyä Sartoretti palasi Pallavolo Modenan riveihin jossa hän voitti kaudella 2008 Challenge Cupin mestaruuden sekä CEV-Cupin hopean kaudella 2007. Hän pelasi joukkueessa aina uransa loppumiseen vuoteen 2009 saakka.
A-maajoukkue
Italian A-maajoukkueessa Sartoretti teki ensiesiintymisensä vuonna 1993. Hän nousi nopeasti joukkueen johtajaksi, ja saavutti Lentopallon maailmanliigan voiton vuosilta 1994, 1995, 1997, 1999 sekä 2000. Vuonna 1998 hän otti Italian A-maajoukkueen kanssa maailmanmestaruuden sekä maailmancupin voiton. Heti seuraavana vuonna hän voitti Euroopan mestaruuden maajoukkueen kanssa, jonka jälkeen vielä kerran maailmanliigan kaudelta 2000.
thumb|Sartoretti Gabeca Montichiarin paidassa vuonna 2003. Vuoden 2003 EM-kisoissa hän johdatti Italian A-maajoukkueen mestaruuteen, ja hänet valittiin parhaimmaksi pelaajaksi. Viimeisin vuosi A-maajoukkueessa Sartoretilla oli vuonna 2004, jolloin hän päätti komean A-maajoukkueuransa Ateenan kesäolympialaisiin. Hän ilmoitti jo ennen kisoja että jättäisi A-maajoukkuepelit kokonaan. Sartoretti pelasi ehkä uransa parhainta lentopalloa olympialaisissa, ja johdatti joukkueen olympiahopealle.
A-maajoukkueurallaan Sartoretti pelasi 328 virallista A-maaottelua. Hän voitti useita eri palkintoja sekä mestaruuksia maalleen. Hänet on nostettu yhdeksi Italian maajoukkueen parhaimmista pelaajista kautta aikojen.
Tuotemerkki
Sartoretin tunnetuin ”tuotemerkki” on aloitussyöttö, josta hän on saanut lempinimekseen ”Sartorace” (suom. sartoässä). Kummallinen syötön aloitustyyli on perujaan Città di Castellon juniorijoukkueesta, jossa hän aloitti lentopalloilijan uransa. Takaseinä oli niin lähellä syöttörajaa, että hänen täytyi lähteä syöttöön sivuttaisessa asennossa niin, että toinen jalka koski seinään. Lentopallon nykysääntöjen mukaan syöttötilaa pitää olla paljon, mutta Sartoretin tyyli ei ole muuttunut nuorena opitusta tyylistä. Aloitussyöttö oli Sartoretilla yksi maailman kovimmista.
Sartoretin syöttöä ei turhaan pelätty maailmalla jo kaudesta 1991 lähtien, sillä Sartorettin sijoittuu Italian A1-liigan ässäsyöttöjen kaikkien aikojen tilastossa ylivoimaisesti ykköseksi.
Joukkueessa
thumb|Sartoretti toimii nykyisin valmentajana Italian A1-liigassa.
Oink's Pink Palace
OiNK's Pink Palace (OiNK) oli BitTorrent-trakkeri, joka keskittyi pääasiassa musiikkialbumien jakamiseen. Se suljettiin 23. lokakuuta 2007 IFPI:n (International Federation of the Phonographic Industry), BPI:n (British Phonographic Industry) ja viranomaisten toimesta. Ennen sulkemistaan sitä pidettiin yhtenä vaikutusvaltaisimmista musiikkipalveluista.
Trakkerille pääsi rekisteröitymään ainoastaan silloin, jos vastaanotti kutsun sivuston käyttäjältä. Käyttäjiä oli ennen sivuston sulkemista noin 180 000. Palvelu ei ollut maksullinen, vaan lahjoitusten antaminen sivustolle oli vapaaehtoista. Wired-lehti kuvasi sivustoa yhtenä maailman suurimmista ja tarkimmin ylläpidetyistä online-musiikkitietokannoista. Epävirallisesti on arvioitu, että palvelun kautta sen käyttäjät olisivat jakaneet noin 200 000 levyä, jolloin se olisi ollut suurempi kuin maailman suurin verkkomusiikkikauppa iTunes. Musiikkivalikoima oli havaittavasti painottunut harvinaisempaan musiikkiin ja sen käyttäjinä oli myös nimekkäitä muusikoita, nimekkäimpänä Nine Inch Nailsin Trent Reznor.
IFPI:n mukaan OiNK oli ennen virallista julkaisupäivää vuotaneiden levyjen suurin lähde internetissä. Organisaation mukaan ainakin 60 laajempaa levyjulkaisua vuoti sivustolle vuonna 2007. Uutispalvelu TechCrunch kommentoi IFPI:n lehdistötiedotteen arvion alkuperäislähteestä olevan väärä ja piti sivustoa lähinnä paikkana, jonne ilmestyivät hyvin nopeasti muualla vuodetut levyt.
Hotel Transylvania: Monsterimania
Hotel Transylvania: Monsterimania on vuonna 2022 ensi-iltansa saava Jennifer Kluskan ja Derek Drymonin ohjaama kolmiulotteinen animaatioelokuva. Se on Hotel Transylvania-elokuvasarjan neljäs ja viimeinen osa.
Rezina
Rezina on kaupunki Moldovan pohjoisosassa Dnestrjoen länsirannalla. Kaupunki on Rezinan piirin keskus. Se sijaitsee noin 95 kilometriä Moldovan pääkaupunki Chișinăusta pohjoiseen. Transnistrian Rîbnițan kaupunki sijaitsee Dnestrin itäisellä vastarannalla. Joen yli kulkee silta; maanteitse kaupunkien keskustojen välimatka on viisi kilometriä. Myös rautatie kulkee Rezinan pohjoisosien kautta (Mateuti) joen yli.
Rezinan väkiluku oli vuoden 2014 alussa noin 12 800 ja koko Rezinan piirin 51 200. Kaupungin väkiluku oli kasvanut noin kahdella ja puolella tuhannella vuosikymmenessä, sillä vuonna 2004 asukkaita oli 10 196.
thumb|210px|left|Kalkkikiveen koverrettua Tipovan kallioluostaria Rezinan eteläpuolella.
Rezinan eteläpuolella, maanteitse noin 34 kilometrin päässä Rezinasta sijaitsee Tipovan kylä, jossa on Moldovan nähtävyyksiin lukeutuva Tipovan luostari. Sen vanha osa on kalkkikivikallioon koverrettu luolastoluostarin Nistrun jokilaaksoa reunustavalla kalliolla. Kalliotörmän päälle on myöhemmin rakennettu uusi kirkko ja luostarirakennuksia.
Gordie Howe
Gordon ”Gordie” Howe O.C. (31. maaliskuuta 1928 Floral, Saskatchewan, Kanada – 10. kesäkuuta 2016 Sylvania, Ohio, Yhdysvallat ) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan 32 kautta NHL:ssä ja WHA:ssa. Oikean laitahyökkääjän paikalla pelannut Howe tunnettiin yleisesti lempinimellä ”Mr. Hockey”. Hän oli kuuluisa hyökkäystehoistaan, fyysisestä vahvuudestaan ja etenkin uransa pituudesta. Hän pysyi NHL:n pistepörssin kärkiviisikossa peräti kahdellakymmenellä peräkkäisellä kaudella.
Howe voitti urallaan Detroit Red Wingsissä neljä Stanley Cupia ja Houston Aerosissa kaksi WHA:n mestaruutta. Howe lopetti uransa keväällä 1971 pelattuaan 25 kauden ajan Red Wingsissä. Hän palasi kuitenkin kahden vuoden päästä WHA:n Houston Aerosiin yhdessä poikiensa Markin ja Martyn kanssa. Gordie Howe palasi Hartford Whalersissa NHL:ään vielä 51-vuotiaana, kun WHA yhdistyi NHL:ään. Howe teki NHL-urallaan 1 850 pistettä 1 767 runkosarjaottelussa. Hänet palkittiin kuudesti sekä Art Ross Trophyllä että Hart Memorial Trophyllä, ja hänet valittiin 23 kertaa NHL:n tähdistöotteluun.
Nuoruus ja uran alku
Gordon Howe syntyi maatilalla lähellä Saskatchewanin Floralia. Hän oli yhdeksänlapsisen perheen kuudes lapsi. Perhe muutti pian syntymän jälkeen Saskatooniin, missä Gordie kasvoi ja oppi pelaamaan jääkiekkoa. Hän aloitti luistelemisen 4-vuotiaana ja osallistui ensimmäiseen sarjaansa 9-vuotiaana. Gordie aloitti uransa maalivahtina, siirtyi kuitenkin puolustajaksi ja päätyi hyökkääjäksi. Hän harjoitteli nuorena paljon, mutta hänen koulunsa ei sujunut hyvin: hän muun muassa kävi kolmannen luokan kahdesti.
Howe osallistui Winnipegissä 15-vuotiaana New York Rangersin järjestämälle harjoitusleirille. Hän palasi koti-ikävän takia kotiinsa ennen leirin päättymistä. Seuraavana vuonna hän teki paremman vaikutuksen Detroit Red Wingsin leirillä. Howe teki leirin jälkeen sopimuksen Red Wingsin kanssa, joka lähetti hänet junioriseuraansa Galtiin. Hän ei kuitenkaan saanut Ontario Hockey Associationin sääntöjen takia lupaa pelata joukkueessa. OHA:ssa sai pelata vain rajattu määrä pelaajia Kanadan länsiosista. Howe olikin vuoden pelaamatta, vaikka harjoittelikin joukkueen mukana. Hän ansaitsi elantonsa Galt Metal Industriella pistehitsarina.
Pitkä ura Detroitissa
thumb|left|Vaikka Howe tunnettiinkin urallaan nimenomaan numerosta yhdeksän, hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan numerolla 17. Howen ensimmäinen ammattilaiskausi oli alasarjajoukkue Omaha Knightsissa, mutta 18-vuotiaana hän teki sopimuksen Red Wingsin kanssa. Hän ansaitsi NHL:ssä 5 000 dollaria, mutta hänen palkkansa olisi pudonnut 3 000 dollariin, jos hänet olisi lähetetty farmiseuraan. Howe pelasi kuitenkin koko kauden 1946–1947 Detroitissa. Hän oli noin 183 senttimetriä pitkä ja painoi yli 90 kilogrammaa ja oli tuohon aikaan yksi liigan kookkampia pelaajia. Howe teki ensimmäisellä kaudellaan seitsemän maalia, mutta hän herätti huomiota kovaotteisella pelityylillään sekä kannattajissa että vastustajissa. Hänet laitettiin Sid Abelin ja Ted Lindsayn kanssa samaan ketjuun, joka tunnettiin myöhemmin nimellä ”The Production Line”.
Howe–Lindsay–Abel-ketju nousi 1940-luvun lopulla NHL:n tehoikkaampiin ja oli nostamassa Red Wingsiä NHL:n huipulle. Hän tuplasi selvästi maalisaldonsa toisella kaudellaan, ja hänet valittiin 1948 ensimmäiseen tähdistöotteluunsa. Kauden 1948–1949 pudotuspeleissä Howen pistesaldot alkoivat nousta NHL:n huippumiesten rinnalle. Hän teki pudotuspelien aikana kahdeksan maalia ja yhteensä yksitoista pistettä. Kaudella 1949–1950 Howe sijoittui NHL:n pistepörssissä kolmanneksi ketjukavereidensa jälkeen. Pudotuspeleissä Howe loukkaantui pahoin, kun hän yritti taklata Toronto Maple Leafsin Ted Kennedyä. Howe törmäsi laitaan ja jäi makaamaan tajuttomana jäälle. Hänen uransa oli jopa lähellä päättyä, ja hänelle jouduttiin tekemään leikkaus paineen pienentämiseksi aivoissa. Red Wings onnistui ilman Howeakin voittamaan Maple Leafsin, ja joukkue eteni lopulta Stanley Cup -mestaruuteen voitettuaan seitsemässä ottelussa New York Rangersin.