cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elokuvastudio
Historiaa
Mykkäelokuvien alkuaikoina sisäkohtaukset kuvattiin päiväsaikaan rakennuksessa, jossa oli suuret avattavat kattoikkunat luonnonvalon säätelemiseksi. Pian kehitettiin niiden tilalle tehokkaita ja siirreltäviä sähkövalaisimia. Äänielokuvien myötä 1920-luvulla tuli tarve eristää kuvausstudio ulkopuolisilta ääniltä, mutta myös ikkunoiden ja säänvaihtelun aiheuttamilta valaistuksen muutoksilta ja muilta häiriöiltä, kuten uteliailta sivullisilta. Särisevien kaarilamppujen tilalle oli löydettävä äänettömiä valaisimia. Kameroihin oli kehitettävä niiden käyntiääntä eristäviä koteloita ja äänettömiä dolly-laitteita, ja myös elokuvatyöryhmän tuli äänielokuvan myötä oppia pysymään hiljaa aina kameran käydessä.
Salla Koskela
Koskela on kirjoittanut ylioppilaaksi Vuokatin urheilulukiosta ja opiskelee metsätieteitä Itä-Suomen yliopistossa.
Elokuvastudio
Historiaa
Sähkövaloilla valaistua, äänielokuvia varten kehitettyä elokuvastudiota alettiin Hollywoodissa kutsua nimellä sound stage. Siinä ikkunattomassa hallissa sijaitsevaa kuvaustilaa ympäröi metallinen pilari-palkkikehikko eli trussi, johon on kiinnitetty siirreltäviä, teholtaan ja valaisukulmaltaan säädettäviä elokuvavalaisimia ja varsien päässä riippuvia siirreltäviä mikrofoneja. Trussirakenteissa kulkee siltoja ja ramppeja, joita pitkin työntekijät voivat kiipeillä valaisimia ja mikrofoneja säätämässä. Trussi mahdollistaa myös kameran sijoittamisen kutakin kuvaa varten tarkalleen haluttuun kuvakulmaan. Tukirakennelma ja muut studion varusteet on yleensä pinnoitettu mattamustiksi, ettei niistä aiheudu tahattomia heijastuksia näyttelijöihin eikä lavasteisiin.
Salla Koskela
Suomen Olympiakomitea valitsi Koskelan syksyllä 2017 vuoden opiskelijaurheilijaksi.
Elokuvastudio
Historiaa
Ulkopuolisilta häiriöiltä suljettu elokuvastudio helpottaa tuotantohenkilöstön työtä, sillä he voivat suunnitella ja rakentaa lavasteet ja muut kuvausolosuhteet juuri halutunlaisiksi ja säilyttää ne sellaisina koko kuvausvaiheen ajan. Toisaalta valaistusta, kameran kuvakulmaa ja lavastuksen yksityiskohtia voidaan säätää vapaasti jokaista otosta varten erikseen.
Digitaalinen lavastus
Digitaalisia lavasteita käyttävän elokuvan näyttelijät kuvataan chroma key -studiossa. Tällaisessa studiossa kokonainen tausta tai erikokoisia pintoja on maalattu yhdellä kirkkaalla värillä (yleensä vihreä tai sininen [green-, blue screen], koska näitä värejä ei esiinny ihmisen kehossa). Jälkituotantovaiheessa voidaan värilliset osat korvata esimerkiksi maisemalla tai toisella kuvalla.
Jarkko Tallqvist
Aikaisemmin Tallqvist on edustanut muun muassa Kakkosen lohkossa B pelannutta KaaPoa sekä ÅIFK:ta, TPS:aa, FC Jazzia, VPS:aa ja Turun Interiä, joista neljän jälkimmäisen riveissä hän on pelannut Veikkausliigaa yhteensä 86 ottelun verran. Otteluissa hän on tehnyt yhden maalin. Tallqvist pelasi ensi kertaa pääsarjassa 3. elokuuta 1997 TPS:n paidassa vierasottelussa FC Jazzia vastaan. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan liigamaalinsa hän teki vuorostaan Jazzin paidassa vierasottelussa FC Hakaa vastaan 17. toukokuuta 2001.
Octave
Octave voi tarkoittaa seuraavaa:
Ruunaan savotat
Ruunaan savotat on laulaja Pekka Himangan single vuodelta 1980. Himankaa säestää Jaakko Salon orkesteri. Salo on myös sovittanut singlen kappaleet. Levymerkki on Rondo ja luettelotunnus ROS 52.
Singlen kappaleet ovat Himangan albumilta Kostamuksen tyttö (Rondo ROLP 43, 1980). Nimikappale on myös kokoelma-albumilla Maailman valot.
William Hyde Wollaston
William Hyde Wollaston FRS (6. elokuuta 1766 – 22. joulukuuta 1828) oli brittiläinen tiedemies, joka löysi alkuaine palladiumin vuonna 1802 sekä toisen platinametallin rodiumin vuonna 1804.
Wollaston oli vuonna 1802 ensimmäinen, joka havaitsi Auringon spektrissä tummia viivoja, jotka myöhemmin tunnetaan nimellä Fraunhoferin viivat.
Wollastonista tuli Royal Societyn jäsen vuonna 1793 ja hän toimi lyhyesti sen puheenjohtajana vuonna 1820. Hän sai vuonna 1802 arvostetun Copley-mitalin, jota on jaettu yhtämittaisesti vuodesta 1731.
Wollastonille myönnettiin myös RS:n Royal Medal vuonna 1828. Hänen itsensä mukaan on nimetty vuodesta 1831 jaettu Wollaston-mitali. John Franklin nimesi vuonna 1821 hänen mukaansa Wollaston-järven Saskatchewanissa, Kanadassa. Myös mineraali wollastoniitti on nimetty hänen mukaansa.
Alan Greenspan
thumb|Alan Greenspan. Alan Greenspan (s. 6. maaliskuuta 1926) on yhdysvaltalainen ekonomisti, joka oli Yhdysvaltojen keskuspankin puheenjohtaja 1987–2006. Greenspanin kaudelle keskuspankin johdossa ajoittui vuoden 2000 IT-kupla ja kuplan puhkeaminen.
Knut Bergsland
Knut Bergsland (7. maaliskuuta 1914–9. heinäkuuta 1998) oli norjalainen kielitieteilijä, joka toimi fennougristiikan professorina Oslon yliopistossa 1947–1981. Hän tutki pääasiassa saamen kieltä ja Eskimo-aleuttilaisia kieliä.
Alan Greenspan
Eläkkeelle jäätyään Greenspan johtaa omaa konsulttiyhtiötään ja on ollut Britannian pääministeri Gordon Brownin neuvonantaja.
Näkemyksiä
Syyskuussa 2007 julkaistuissa muistelmissaan Greenspan arvosteli presidentti George W. Bushin hallintoa. "Elinikäiseksi libertaarirepublikaaniksi" tunnustautuva Greenspan arvosteli republikaanijohtoisen kongressin valtion varojen tuhlausta ja sanoi pyytäneensä presidentti Bushia estämään veto-oikeudellaan menojen kasvua, mihin tämä ei suostunut.
Muistelmissaan Greenspan kirjoittaa, että Irakin sodassa oli suurelta osin kysymys öljystä, vaikka Yhdysvaltain ja Britannian virallisen kannan mukaan tavoitteena oli riisua Saddam Hussein joukkotuhoaseista ja lopettaa hänen "tukensa terrorismille."
Kenneth I MacAlpin
frame|Kenneth I MacAlpin Kenneth I MacAlpin (, n. 810–858) oli Skotlannin kuningas vuosina 843–858. Hän oli skottien kuninkaan Alpin II:n poika.
Kenneth valittiin isänsä kuoleman jälkeen kuninkaaksi Gallowayssa 843. Vuonna 843 skotit voittivat piktit ja yhdistivät skottien ja piktien kuningaskunnat. Kennethin kerrotaan pyrkineen päämääräänsä häikäilemättömästi. Kerran hän esimerkiksi kutsui joukon piktipäälliköitä juhlapäivälliselle ja sitten tappoi heidät. Kennethistä tuli yhdistyneen Alban kuningaskunnan kuningas. Tämän vuoksi häntä pidetään Skotlannin kuningaskunnan perustajana. Hän hallitsi pääkaupungistaan Sconesta käsin ja kuoli vuonna 858 tiettävästi kasvaimeen.
Hänen seuraajakseen tuli hänen veljensä Donald I sen aikaisen perimysjärjestelmän mukaisesti.
Parkkari
Parkkari on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Yhdystie 8300
Yhdystie 8300 on Suomen tieverkkoon kuuluva, Oulusta alkava ja Oulujoen pohjoisrantaa seuraileva Utajärvelle johtava yhdystie. Tie alkaa Oulusta Hintan kaupunginosasta, jossa se haarautuu valtatiestä 20, ja johtaa Sanginsuun, Päivärinteen, Muhoksen Montan ja Utajärven keskustaajaman kautta Keski-Niskaan, jossa se yhtyy valtatiehen 22. Tie ylittää Sanginjoen ja Utosjoen ja sen pituus on noin 77 kilometriä. Tie on päällystetty koko matkaltaan ja suurin nopeusrajoitus on 80 km/h.
Historiaa
1950-luvulta 1970-luvulle saakka tie oli osa tuolloin Oulun ja Kajaanin välillä kulkenutta kantatietä 77. Oulujoen eteläpuolta kulkevan valtatie 22:n valmistuttua joen pohjoispuolella kulkeva tie muutettiin aluksi maantieksi 830 ja 1990-luvun puolivälissä edelleen yhdystieksi 8300.
Minä olen – Elokuva tundralla asuvien ihmisten taiteesta: Nykytaide
Minä olen – Elokuva tundralla asuvien ihmisten taiteesta: Nykytaide on toinen osa Markku Lehmuskallion ohjaamasta, käsikirjoittamasta, tuottamasta, kuvaamasta sekä leikkaamasta suomalaisesta kaksiosaisesta dokumenttielokuvasta vuodelta 1992. Elokuvasarjan ensimmäinen osa on Minä olen – Elokuva tundralla asuvien ihmisten taiteesta: Esihistoria ja kohtaaminen (1992).
Elokuva on taidedokumentti, jossa esitellään arktisella alueella asuvien kansojen 1900-luvulla tekemää taidetta. Elokuvassa esitettäviä aineistoja ovat muun muassa patsaat, performanssit, piirrokset, tanssi, veistokset, videtaide, valokuvat sekä dokumenttifilmien katkelmat.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Markku Lehmuskallio voitti vuonna 1993 Erikois-Jussin yhteisesti dokumentin molemmista osista.
Erwin Bach
Erwin Bach on saksalainen musiikkituottaja.
Mensuraalinotaatio
Mensuraalinotaatio eli mensuraalinuottikirjoitus ( 'mitta') osoittaa musiikin rytmiä nuottien aika-arvoilla. Se otettiin käyttöön vuonna 1250. Järjestelmä oli käytössä 1200–1600-luvulla, ja se on nykyisen viivastonotaation edeltäjä.
Tay (täsmennyssivu)
Tay voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Nanny Larsén-Todsen
pienoiskuva|Nanny Larsén-Todsen Nanny Isadora Larsén-Todsen (2. elokuuta 1884 Kalmar – 26. toukokuuta 1982 Tukholma) oli ruotsalainen oopperalaulaja (sopraano), joka tunnetaan Richard Wagnerin roolien tulkitsijana. Hän saavutti suosiota varsinkin Bayreuthin musiikkijuhlilla Brünnhildenä ja Isoldena.
Larsén-Todsen sai Litteris et Artibus -mitalin vuonna 1920. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemiaan vuonna 1924, ja hän sai hovilaulajan (Hovsångare) arvon vuonna 1925.
Silkkiheinä
Silkkiheinä (Imperata cylindrica) on monivuotinen heinäkasvi, jonka punasävyisiä lajikkeita kasvatetaan koristekasveina. Tällainen koristeheinänä käytettävä lajike on esimerkiksi hurmesilkkiheinä (Imperata cylindrica 'Rubra').
Yksi kasvi voi tuottaa jopa 3 000 siementä. Laji lisääntyy myös suvuttomasti maavarsimukuloiden avulla.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kasvi on alkujaan Aasiasta kotoisin, mutta se on yleinen kaikkialla kosteassa tropiikissa. Sitä tavataan leveyspiirien 45° N ja 45° S välisellä vyöhykkeellä alle 2 000 metrin korkeudella. Se menestyy monenlaisissa elinympäristöissä hiekkadyyneiltä kosteikkoihin. Maavarret kasvavat parhaiten noin 23 asteen lämpötilassa. Yli 4,5 asteen pakkanen tuhoaa maavarret.
Silkkiheinää pidetään yhtenä maailman kymmenestä hankalimmasta rikkaruohosta.
Luettelo Stratovariuksen kappaleista
Tämä on luettelo metallimusiikkiyhtye Stratovariuksen kappaleista. Kappaleita voi järjestää raidan, kappaleen nimen, kappaleen keston, albumin tai julkaisuvuoden mukaan.
Pyhäjärven kahakka
pienoiskuva|Heikki Kaljunen [[Terijoki|Terijoen punakaartin esikunnassa vuonna 1918.]] Pyhäjärven kahakka oli Viipurin läänin Pyhäjärvellä 20. marraskuuta 1917 tapahtunut aseellinen yhteenotto, jossa vastakkain olivat Heikki Kaljusen johtama Viipurin työväen järjestyskaartin osasto sekä Jalmari Pusan komentama Pyhäjärven suojeluskunta.
Luettelo Suomen siviili-ilmailun lento-onnettomuuksista
2010-luku
Kevytilmailu alkoi riippuliitimistä, joka ei Suomessa näkynyt onnettomuustilastoissa kuten esim. Yhdysvalloissa. Toisaalta riippuliito-onnettomuuksia ei tutkittu 1970- ja 1980-luvuilla lento-onnettomuuksina. 1990-luvun lopulta kevytilmailu on kasvanut ja myös siksi onnettomuuksia tapahtuu enemmän.
Pyhäjärven kahakka
Marraskuun yleislakon levottomuuksiin liittyvät tapahtumat saivat alkunsa, kun Kaljusen johtama työväen järjestyskaartin osasto lähti 19. marraskuuta suorittaman elintarvike- ja asetakavarikkoja Karjalan kannaksen pitäjiin. Saavuttuaan seuraavana päivänä Pyhäjärven asemalle, Kaljusen joukkoa oli vastassa parisataa suojeluskuntalaista, jotka alkoivat ampumaan asemalle pysähtynyttä järjestyskaartin junaa. Lyhyen tulitaistelun seurauksena sai välittömästi surmansa kaksi suojeluskuntalaista, loppujen lähtiessä pakoon tai jäätyä Kaljusen miesten vangeiksi.
Luettelo Suomen siviili-ilmailun lento-onnettomuuksista
2010-luku
Suomen ilmatilan ulkopuolella tapahtui Suomen helikopteri-ilmailun suurin onnettomuus: Copterlinen Sikorsky S-76C tuhoutui 10. elokuuta 2005 Tallinnan edustalla. Kaksi ohjaajaa ja kaksitoista matkustajaa hukkui kopterin syöksyessä mereen. Onnettomuustutkinnan mukaan syynä oli tekninen vika: servomoottorin virheellinen pintakäsittely sai aikaan pyrstöroottorin tuhoutumisen, josta onnettomuus sai alkunsa. Servon mäntiä on luotettavuuden maksimoimiseksi kaksi ja toisen toiminnan pitäisi riittää – tämänkin takia Sikorsky ei hyväksynyt teknistä syytä, joka johtaisi sen korvausvastuuseen. Myös trombia syytettiin onnettomuudesta. Ohjaaja sinkoutui ohjaamosta ulos, joten ohjaajan istuinvyöt olivat auki jossain vaiheessa. Ohi lentäneen toisen kopterin kärkipyörteet, törmäys lintuparveen ja tiedustelupalvelut esiintyivät onnettomuuteen liittyvissä salaliittoteorioissa.
Pyhäjärven kahakka
Välikohtaus oli osa jo keväästä asti käynnissä olleeseen työväenliikkeen ja porvariston väliseen valtataisteluun, joka lopulta johti tammikuussa 1918 käynnistyneeseen sisällissotaan. Järjestyskaartin suorittamien elintarviketakavarikkojen taustalla oli maassa vallitseva ruokapula ja jopa suoranainen nälänhätä, joka paheni entisestään varakkaiden maanviljelijöiden ja porvariston hamstrattua itselleen elintarvikkeita. Työväen järjestyskaartit yrittivät riisua porvaristoa aseista myös turvatakseen 14. marraskuuta käynnistyneen yleislakon onnistumisen. Pyhäjärven kahakan aikaisten tapahtumien kulusta ei kuitenkaan ole tarkkaa selvyyttä, sillä lehtiuutisoinnin ja myöhemmän kirjallisuuden välillä on paljon ristiriitaisia tietoja.
Luettelo Suomen siviili-ilmailun lento-onnettomuuksista
2010-luku
Purjelentokoneiden onnettomuudet lisääntyivät, kun liitokoneista siirryttiin suurempien oppilasmäärien kouluttamiseen vintturihinatuilla nykyaikaisilla purjelentokoneilla.
Pyhäjärven kahakka
Taustaa
Tapahtumat käynnistyivät yleislakon toiseksi viimeisenä päivänä 19. marraskuuta, kun Kaljusen johtama parinsadan työväenkaartilaisen joukko lähti Viipurista Karjalan kannaksen pitäjiin tekemään tarkistuksia elintarvikkeiden, aseiden ja räjähdysaineiden takavarikoimiseksi suojeluskuntalaisilta ja heidän kannattajiltaan. Joidenkin lähteiden mukaan määräys oli tullut Helsingistä työväen järjestyskaartien ylipäälliköltä Ali Aaltoselta. Kaljusen mukaan sellaista ei kuitenkaan ollut, vaan Antreasta esitettiin avunpyyntö, kun porvarien pelättiin hyökkäävän lakkolaisia vastaan.
Luettelo Suomen siviili-ilmailun lento-onnettomuuksista
2010-luku
Moottoripurjekoneet eli moput ovat välimuoto purjelennon ja kevytilmailun välillä, pyrkimyksenä moottorilento kohtuullisilla kustannuksilla.
Ilmapalloille on sattunut vain yksi onnettomuus, vaikka harrastuslentäminen on laajentunut liiketoiminnaksi 1980-luvulta lähtien.
Vuoden 2007 kohdalla on esimerkinomaisesti kuvattu kaikki vakavat lento-onnettomuudet, ei vain kuolemaan johtaneet.
Pyhäjärven kahakka
Taustaa
Sisällissodan voittaneen osapuolen myöhemmässä vapaussotakirjallisuudessa Kaljusen osastoa on kutsuttu ”rankaisuretkikunnaksi”, kun taas aikakuden sanomalehdet kirjoittivat muun muassa ”punakaartin lentävästä osastosta”.
Luettelo Suomen siviili-ilmailun lento-onnettomuuksista
2010-luku
Vuoden 2010 alussa Ilta-Sanomissa olleen artikkelin mukaan 2000-luvun lento-onnettomuuksien määrä (pois lukien laskuvarjo-onnettomuudet) oli yllä olevan taulukon mukainen paitsi
Pyhäjärven kahakka
Edeltävät tapahtumat
Sunnuntaina 18. marraskuuta Viipuriin saapui Kotkasta tulleella junalla kaksi työväen järjestyskaartin komppaniaa, joihin liittyi vielä muutama kymmenen viipurilaista. Kaljusen johtama osasto lähti liikkeelle varhain seuraavana aamuna, pysähtyen ensimmäiseksi Antreaan, jossa Kaljusen mukaan tavattiin kuusi aseistautunutta miestä. Jokaiselta takavarikoitiin Browning-pistooli ja lisäksi hän väitti kylästä löytyneen 35 muuta asetta.
Antreasta matka jatkui Hiitolaan, jonne juna saapui hieman ennen puoltapäivää. Kylässä tehtiin kotitarkastuksia, joissa Kaljusen mukaan löydettiin jauhoja ja muita elintarvikkeita sekä erilaisia aseita. Lisäksi kahdeksan miestä pidätettiin ”uhmailevan” käytöksen vuoksi. Kauppiaiden kodeista löydetyt elintarvikkeet vietiin paikalliseen työväen osuuskauppaan, josta niitä alettiin myymään yleisölle. Järjestyskaartin kerrottiin myös ammuskelleen Hännilän kartanoon tehdyn tarkastuksen yhteydessä, jolloin salin katto ja arvokkaat huonekalut olivat rikkoutuneet.
Kahakka
Käkisalmesta Kaljunen miehineen jatkoi vielä samana iltana Pyhäjärvelle. Suojeluskunnan vaikutusvalta oli paikkakunnalla niin suuri, että pitäjässä oli päätetty jäädä kokonaan yleislakon ulkopuolelle. Sotahistorioitsija Sampo Ahton mukaan ensimmäinen viikko oli sujunut rauhallisesti, mutta aamulla 20. marraskuuta Pyhäjärven aseman läpi kulki Raudun rautatieläisten lakkokomitean juna, josta uhattiin pian palata näyttämään, kuka on vahvin. Suojeluskuntaa tapahtuma ei huolettanut, koska se tiesi, ettei rautulaisilla ole aseita. Ahton mukaan pitäjästä aikaisemmin pois ajetut järjestyskaartin miehet saivat suostuteltua Kaljusen suuntamaan myös Pyhäjärvelle ”mahtailevana” pidettyä suojeluskuntaa vastaan.
Järjestyskaartin juna saapui Pyhäjärven asemalle hämärän jo laskeuduttua. Paikallinen suojeluskunta tiesi odottaa heitä, ja oli koonnut asemalle 200–300 miestä, joista kuitenkin vain noin 40 oli aseistettuja. Kaljusen mukaan junaa alettiin tulittamaan välittömästi sen saavuttua asemalle, mutta kaartilaiset olivat jo aikaisemmin nousseet pois, ja näin suojelukuntalaiset ampuivat tyhjiä vaunuja. Järjestyskaartilaiset kiersivät aseman kummallekin sivustalle, josta he pelto-ojiin suojautuen vastasivat suojeluskuntalaisten tuleen. Myös Metsäpirtin suojeluskunta oli tietoinen Kaljusen saapumisesta, ja kansakoulunopettaja K. A. Sihvon johtama 40 miehen osasto yrittikin ennättää pyhäjärveläisten avuksi. Sakkolan asemalla he kuitenkin saivat tiedon, että järjestyskaartin juna oli jo ohittanut paikan, jonka jälkeen Sihvon joukko päätti kääntyä takaisin, pelätessään Kaljusen tulevan myös Metsäpirttiin.
Noin 20 minuuttia kestänyt laukaustenvaihto päättyi lopulta suojeluskuntalaisten patruunoiden loppuessa. Kaksi suojeluskuntalaista sai surmansa ja seitsemän haavoittui, joukossa oli myös pimeässä omien luodeista osumia saaneita. Järjestyskaartin miehistä ei yksikään ilmeisesti edes haavoittunut. Suurin osa suojeluskuntalaisista onnistui pakenemaan, mutta useita kymmeniä jäi vangiksi, ja heidät suljettiin junanvaunuihin järjestyskaartin suorittaman tarkistuksen ajaksi. Eronen ja Komonen kertovat vuonna 1930 ilmestyneessä kirjssaan suojeluskuntalaisiin iskeneestä paniikista, jonka seurauksena useat juoksivat suoraan järjestyskaartilaisten syliin. Kaljusen kertomus kahakan aloittajasta pitää todennäköisesti paikkansa, koska he eivät kirjassaan mainitse asiasta, kuten ei myöskään välikohtauksesta Hakkapeliitta-lehteen vuonna 1937 kirjoittanut Jalmari Pusa.
Pastori O. H. Vuorivirran kerrottiin seuraavana päivänä neuvotelleen Kaljusen kanssa ”välirauhan”, jonka mukaan vangit vapautetaan ehdolla, että Pyhäjärvellä noudatetaan jatkossa elintarvikelakia. Kaljunen kuitenkin kiisti Evert Huttuselle antamassaan haastattelussa tällaisen sopimuksen solmimisen. Kaljunen kertoi myös Vuorivirran nuhdelleen häntä raamatunlauseella ”joka miekkaan tarttuu, se miekkaan hukkuu”, johon Kaljunen vastasi, ettei hänellä ole miekkaa, vaan ”kuningas Colt”.
Paluumatka
Pyhäjärveltä Kaljusen osasto jatkoi illalla 21. marraskuuta Rautuun, jossa suojeluskuntalaiset olivat katkaisseet rautatien nimismies Urho Seitolan johdolla. Raudussa Kaljunen kertoi takavarikoineensa muutaman elintarvikekätkön, mutta kun tieto järjestyskaartin saapumisesta oli levinnyt, ehtivät rautulaiset piilottaa aseensa. Tämän jälkeen järjestyskaarti palasi seuraavana iltana Käkisalmeen ja sieltä edelleen 23. marraskuuta takaisin Viipuriin. Kaljusen mukaan ihmiset olivat asemilla hurraamassa ja kehottivat heitä palaamaan.
Paluumatkan aikana tapahtui vielä kaksi välikohtausta, joissa kuoli kaksi suojeluskuntalaista. Käkisalmen Suotniemellä sai 22. marraskuuta surmansa kunnallislautakunnan puheenjohtajana toiminut opettaja Johannes Komonen ja vuorokautta myöhemmin Kavantsaaressa suojeluskuntaan kuulunut maanviljelijä Juho Olkinuora. Tapuksiin syyllisiä olivat paikalliset työväenkaartit, joiden tekemisistä Kaljunen ei suostunut ottamaan vastuuta. Komonen sai surmansa Suotniemen kansakoululla tapahtuneessa ampumavälikohtauksessa ja Olkinuora puolestaan ollessaan mukana viiden suojeluskuntalaisen ryhmässä, joka oli mennyt Kavantsaaren työväentalolle vaatimaan takavarikoituja aseita takaisin. Sosialidemokraattisen Työ-lehden mukaan miehet eivät olleet varoituslaukauksesta huolimatta pysähtyneet, jolloin heitä kohti ammuttiin ja Olkinuora kuoli päähän tulleesta osumasta. Porvarillisen Wiipurin Sanomien mukaan laukaukset ammuttiin ilman varoitusta.
Muistomerkit
Vuonna 1937 Pyhäjärven asemalle pystytettiin kahakassa kaatuneiden suojeluskuntalaisten muistomerkki. Pitäjä jäi toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutetuille alueille, ja muistomerkki on todennäköisesti tuhoutunut.
Kavantsaaressa surmansa saanut Juho Olkinuora on haudattu Antrean hautausmaalle sisällissodan valkoisten sankarihautaan, jolla on lokakuussa 1919 paljastettu arkkitehti Väinö Keinäsen suunnittelema muistomerkki.
Darlington
Darlington on noin asukkaan kaupunki ja  asukkaan yhtenäishallintopiiri County Durhamin muodollisessa kreivikunnassa Koillis-Englannin rannikolla, noin sata kilometriä Skotlannin rajalta etelään. Darlingtonin kaupunki ei muodosta omaa kuntaansa (unparished area).
Vain noin kaksi prosenttia Darlingtonin väestöstä kuuluu etnisiin vähemmistöihin, kun koko maan keskiarvo on yli yhdeksän prosenttia. Kaupungin kakkosliigassa pelaava jalkapallojoukkue Darlington F.C. on lempinimeltään ”The Quakers”, kveekarit.
Darlington tunnetaan rautateiden historiasta: maailman ensimmäinen matkustajajuna kulki Darlingtonin kautta. Siellä on ollut alaan liittyvää teollisuutta (veturi- ja tavaravaunutehtaita) sekä nyttemmin rautatiemuseo.
Hjalmar Svanberg
Ludvig Hjalmar Svanberg (11. huhtikuuta 1869 Vehmaa – 20. joulukuuta 1954 Tyrvää) oli suomalainen kirkkoherra, jonka on sanottu olleen Suomen Puolustusvoimien kirkollisen työn isä. Hän esitteli suunnitelmansa Suomen vapausarmeijan kirkollisesta työstä kenraali Mannerheimille 31. maaliskuuta 1918. Maaliskuun viimeistä päivää vietetään tästä syystä Puolustusvoimien kirkollisen työn vuosipäivänä.
Svanbergin vanhemmat olivat ratsutilallinen, valtiopäivämies Henrik Svanberg ja Eeva Vilhelmina Lindgrén. Svanberg toimi muun muassa kirkkoherran virka-apulaisena, pitäjänapulaisena ja vt. kirkkoherrana Hausjärvellä 1894–1902 ja kirkkoherrana Kuortaneella 1902–1912, Vilppulassa 1912–1922 sekä Tyrväällä 1922–1951. Hän sai 1918 rovastin arvon ja oli myöhemmin myös lääninrovastina. Lisäksi hän toimi kirkkoherrana ollessaan myös tuomiokapitulin asessorina.
Hjalmar Svanbergin poika Ensio Rislakki (ent. Svanberg) oli kuuluisa kirjailija ja toimittaja, joka tunnettiin myös nimimerkillä Valentin. Teollinen muotoilija Eero Rislakki on Svanbergin pojanpoika.
Rengaskokki
Rengaskokki (Synchiropus ocellatus) on merikokkeihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
120px|pienoiskuva|vasen|Kutuasuinen koiras pullistelemassa Rengaskokki kasvaa noin kuusisenttiseksi. Sen vartalo on pyöreämuotoinen, valkoisen ja ruskean kirjava. Laajoissa huntumaisissa evissä on rengaskuvioita, joita koiras esittelee osana soidinkäyttäytymistään.
Alkuperä
Rengaskokki elää luonnossa Läntisellä Tyynellämerellä.
Käyttäytyminen
Rengaskokki tarvitsee rauhallisen akvaarion ja paljon piiloja. Se lähtee tyypillisesti liikkeelle illansuussa ja etsiskelee pikkueläimiä. Yhdessä akvaariossa voi pitää vain yhtä koirasta, mutta naaraita voi olla kaksi tai kolmekin (jos ruokaa riittää).
Ravinto
Useimmat rengaskokit syövät vain itse pyydystämiään eläviä pieneliöitä. Siksi niitä voi pitää vain kypsässä riutta-akvaariossa, eikä kovin monta samassa altaassa ettei ruoka lopu. Jotkut yksilöt saattavat huolia lihapitoisen lisäruoan, esimerkiksi massiäyriäiset.
Geremias Steinmetz
Geremias Steinmetz (s. 26. helmikuuta 1965) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Palmas-Francisco Beltrãon hiippakuntaan 9. helmikuuta 1991 ja nimitettiin Paranavaín hiippakunnan piispaksi 5. tammikuuta 2011. Hänet konsekroi piispaksi Dadeus Gringsin ja Fernando Panicon avustama José Antônio Peruzzo 25. maaliskuuta 2011.
Partisaanivalssi
Partisaanivalssi on puolalaisen Stanisław Magierskin säveltämä, toisen maailmansodan aikana syntynyt laulu, joka on tullut tunnetuksi monissa maissa. Sen alkuperäinen nimi on ”En voi tulla tänään luoksesi” tai ”Kehtolaulu. Suullisena perinteenä levinneen laulun sävelmä on nykymuodossaan erilainen kuin millaiseksi Puolan vastarintaliikkeen jäsen, apteekkari Magierski sen alun perin vuonna 1943 sävelsi.
Laulun sanoissa mies kertoo rakkaalleen, että on lähdössä metsässä odottavien aseveljien mukaan. Hän sanoo että ellei palaa, hän jatkaa elämäänsä kotipeltojen viljantähkissä.
Suomennokset
Laulusta on tehty ainakin viisi suomennosta: Sauvo Puhtilan ”Tänään en voi luokses tulla, yöhön synkkään tieni käy”, Pauli Salosen ”Tulen luokses takaisin”, Heikki Harman ”En voi tulla tänään luokses”, Heimo Anttiroikon ”En voi jäädä vierellesi” sekä Paavo Helistön salanimellä Paul Holm tekemä suomennos, joka alkaa sanoin ”Tänään en voi luokses tulla, yöhön lähden pimeyteen”. Laulun monista suomalaislevytyksistä tunnetuimpia lienevät Cumulus-yhtyeen ja Arja Saijonmaan versiot, minkä lisäksi ”Partisaanivalssia” ovat esittäneet monet sooloartistit, laulu- ja soitinyhtyeet sekä kuorot.
Luettelo televisiosarjan Doctor Who jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Doctor Who jaksoista. Vuosina 1963-1989 sarjan tarinat koostuivat lähes poikkeuksetta moniosaisista, 25 minuutin mittaisista jaksoista. Sarjan palattua televisioon vuonna 2005 suurin osa tarinoista on muodostanut yksiosaisen 45 minuutin pituisen kokonaisuuden. Englanninkielisen nimen vieressä on ilmoitettu tarinan suomenkielinen nimi, jos sellainen on sille annettu. Vuosien 1963-1989 tarinoiden kohdalla nämä ovat MTV3 Scifin suomennoksia jaksojen nimistä, vuodesta 2005 eteenpäin puolestaan Yle TV2:n suomennoksia.
Vuosina 1963-1966 (tarinasta An Unearthly Child tarinaan The Gunfighters) tarinakokonaisuuksien nimiä ei ilmoitettu lähetyksissä, vaan jokainen jakso nimettiin erikseen. Näiltä vuosilta tarinakokonaisuuksista käytetään yleensä samaa työnimeä jota ohjelman tuotantoryhmäkin käytti.
Osa 1960-luvun jaksoista (yhteensä 97) on kadonnut BBC:n tuolloisissa arkistoseulonnoissa. Tätä tehtiin, koska kaikkien vanhojen ohjelmien säilyttämiseen ei ollut riittävästi tilaa eikä resursseja.
Ensimmäinen Tohtori (William Hartnell)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=17% | Jaksojen nimet ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 1 (1963–1964)
!colspan=8|
Kausi 2 (1964–1965)
!colspan=8|
Kausi 3 (1965–1966)
!colspan=8|
Toinen Tohtori (Patrick Troughton)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=17% | Jaksoja tarinassa ! width=12% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 4 (1966–1967)
!colspan=8|
Kausi 5 (1967–1968)
!colspan=8|
Kolmas Tohtori (Jon Pertwee)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 7 (1970)
!colspan=8|
Kausi 8 (1971)
!colspan=8|
Kausi 9 (1972)
!colspan=8|
Kausi 10 (1972–1973)
!colspan=8|
Neljäs Tohtori (Tom Baker)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 12 (1974–1975)
!colspan=8|
Kausi 13 (1975–1976)
!colspan=8|
Kausi 14 (1976–1977)
!colspan=8|
Kausi 15 (1977–1978)
!colspan=8|
Kausi 16 (1978–1979)
!colspan=8|
Kausi 17 (1979–1980)
!colspan=8|
Viides Tohtori (Peter Davison)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 19 (1982)
!colspan=8|
Kausi 20 (1983)
!colspan=8|
Kuudes Tohtori (Colin Baker)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 21 (1984) — jatkuu
!colspan=8|
Kausi 22 (1985)
!colspan=8|
Seitsemäs Tohtori (Sylvester McCoy)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 24 (1987)
!colspan=8|
Kausi 25 (1988–1989)
!colspan=8|
Yhdeksäs Tohtori (Christopher Eccleston)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 1 (2005)
World War Three Kolmas maailmansota The Doctor Dances Tanssiva Tohtori The Parting of the Ways Tiet eroavat 18. kesäkuuta 2005
Kymmenes Tohtori (David Tennant)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Jouluspesiaali (2005)
!colspan=8|
Kausi 2 (2006)
The Satan Pit Kuolettava kuilu 10. kesäkuuta 2006 Doomsday Tuomiopäivä !colspan=8|
Jouluspesiaali (2006)
!colspan=8|
Kausi 3 (2007)
Evolution of the Daleks Uusi sukupolvi The Family of Blood Verenhimoinen perhe The Sound of Drums Last of the Time Lords Rummut pärisevät Lajinsa viimeinen 30. kesäkuuta 2007 !colspan=8|
Jouluspesiaali (2007)
!colspan=8|
Kausi 4 (2008)
The Poison Sky Tappava taivas Forest of the Dead Kuolleiden metsä Journey's End 4.13 Matkan pää 5. heinäkuuta 2008 !colspan=8|
Välikauden erikoisjaksot (2008-2010)
!colspan=8|
Yhdestoista Tohtori (Matt Smith)
{| class="wikitable" width=100% !No ! width=17% | Tarinan nimi !Koodi ! width=10% | Jaksoja tarinassa ! width=17% | Nimi Suomessa ! width=14% | Käsikirjoittaja ! width=14% | Ohjaaja !Britannian ensiesitys !colspan=8|
Kausi 6 (2011)
!colspan=8|
Jouluspesiaali (2011)
!colspan=8|
Kausi 7 (2012-13)
!colspan=8|
Kausi 8 (2014)
Kuolema taivaassa ! colspan="8" |
Jouluspesiaali (2014)
! colspan="8" |
Kausi 9 (2015)
260 The Witch's Familiar Liittolaiset 26. syyskuuta 2015 262 Before the Flood Ennen tulvaa 10. lokakuuta 2015 264 The Woman Who Lived Ikuinen elämä Catherine Tregenna 24. lokakuuta 2015 266 The Zygon Inversion Vaikea valinta Peter Harness ja Steven Moffat 7. marraskuuta 2015 269 270 Heaven Sent Hell Bent Pelastava enkeli Piru irti Steven Moffat Rachel Talalay 28. marraskuuta 2015 5. joulukuuta 2015 ! colspan="8" |
Jouluspesiaali (2015)
! colspan="8" |
Jouluspesiaali (2016)
! colspan="8" |
Kausi 10 (2017)
279 280 The Pyramid at the End of the World The Lie of the Land Pyramidi Valheen verkko Peter Harness ja Steven Moffat Toby Whithouse Daniel Nettheim Wayne Yip 27. toukokuuta 2017 3. kesäkuuta 2017 ! colspan="8" |
Jouluspesiaali (2017)
! colspan="8" |
Kolmastoista Tohtori (Jodie Whittaker)
{| class="wikitable" width="100%" !No ! width="17%" | Tarinan nimi !Koodi ! width="10%" | Jaksoja tarinassa ! width="17%" | Nimi Suomessa ! width="14%" | Käsikirjoittaja ! width="14%" | Ohjaaja !Britannian ensiesitys ! colspan="8" |
Lähteet
Episodi di Doctor Who (quarta stagione)
Luettelo absoluuttisesti kirkkaimmista lähitähdistä
Kirkkaat lähitähdet ovat tässä tähtiä, joiden absoluuttinen kirkkaus on yli +8,5 eli mukaan ei lasketa punaisia kääpiötähtiä. Tähtiä on lueteltu muutamissa aurinkoa ympäröivissä palloissa, esim. pallossa jonka säde on 10 parsekia. Luettelot vain suunta-antavia, ei täydellisiä. Auringon tyyppisen tähden spektriluokka on G2V. Auringonkaltaisia ovat tähdet, joiden spektri on F, G tai K ja spektrissä esiintyy V.
Stereoskooppi
Stereoskooppi on laite stereografisten kuvien eli stereokuvien katselua varten. Stereokuvat ovat eräs stereoskopian muoto. Niissä on painettu kaksi toisistaan hiukan eroavaa kuvaa vierekkäin, ja kolmiulotteisuuden illuusio tulee näkyviin, kun kuvaa katsotaan stereoskoopilla. Syvyysvaikutelman voi saada aikaan myös ilman stereoskooppia: tällöin kuvaa on katsottava kieroon siten, että kahden sijasta näkyykin kolme kuvaa. Näistä keskimmäinen näyttää kolmiulotteiselta.
Luettelo absoluuttisesti kirkkaimmista lähitähdistä
Tähdet 10-13 parsekin välissä
Tähden etäisyys 32.7 - 42.4 valovuotta Auringosta.
Stereoskooppi
Stereoskoopit ja stereografiset kuvat olivat suosittuja 1800-luvulla.
Luettelo absoluuttisesti kirkkaimmista lähitähdistä
Joitain tähtiä, jotka yli 15 parsekin päässä
Nämä tähdet ovat yli 48,9 valovuoden päässä Auringosta.
Luettelo pikkuplaneetoista: 420 001–421 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 420001:stä ja päättyen 421000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nalle Luppakorva
Nalle Luppakorva on puolalainen Zbigniew Rychlickin vuonna 1957 luoma opettavainen nukkeanimaatio. Suomessa sarjaa on esitetty Pikku Kakkosessa syksystä 1979 alkaen. Puolan televisio myi sarjan 22 eri maahan. Sarjassa on 104 jaksoa. Yksi jakso kestää noin kahdeksan minuuttia. Se esitettiin vuosina 1975–1987. Sarjan suomenkielisessä versiossa kertojana toimi Heikki Määttänen. Suomennoksista vastasi Jertta Ratia-Kähönen. Nalle Luppakorvasta on tullut Suomessa yksi suosituimmista Pikku Kakkosen ohjelmista.
Sarjassa Luppakorva kertoo ennen nukkumaan menoa päivän tapahtumista, joihin liittyy opetus. Hän on luultavasti metsän ainut yksin ilman vanhempia asuva lapsi. Hän leikkii naapurien lasten kanssa ja käy lastentarhassa. Luppakorva on useimmissa sarjan jaksoissa luonteeltaan ja käytökseltään aikuismaisempi ja siksi vanhemmatkin naapurit turvautuvat useinkin hänen apuunsa. Niinpä hän usein joutuu muun muassa lapsenvahdiksi ystävilleen. Lisäksi hän auttaa, on vähäosaisten ja pienempien tukena antamalla esimerkiksi hiiripariskunnalle ja pienille linnuille kodin ja ruokaa. Nallen sukulaisista tiedetään vain sen verran, että hänen tätinsä asuu teddykarhujen aseman lähellä, jonne on vain muutaman pysähdyksen matka junalla.
Osa sarjan jaksoista on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Jaksoja on voinut katsoa myös Yle Areenasta.
Acrothamnus
Acrothamnus on kanervakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajeja tavataan Australiassa. Osa suvun lajeista on epävirallisesti luettu toisiin sukuihin ja monilla on synonyymejä. Usein suvun lajeja on yhdistetty sukuun Leucopogon.
Tammettu virta
Kirjan nimi tarkoittaa padottua virtaa, "tammi" (ruots. damm) on murteellinen sana padolle.
Kirjan tapahtumat
Koti, isä ja kansakoulu ovat hallitsevia asioita Jokijärven pojan laajenevassa elämänpiirissä. Koulu on järven takana, mutta suurempi ongelma kuin ylitettävä järvi on jokapäiväinen pärjääminen koulun ja vastarannan vaativassa maailmassa, jossa herkän ja pätemisenhaluisen Kalle-pojan on yritettävä ”monen herran” palvelemista.
Vielä tärkeämpää – ja paljon vaativampaa – kuin opettajan miellyttäminen on isojen poikien suosio. Siksi numerot yhä vain huononevat kermapullosta ja pikku kantelusta huolimatta. Ongelmia todella riittää, sillä veronsa vaatii myös pojan heräävä sukupuolisuus – ja kaiken kukkuraksi on korttipiru, suvun miesten perinteinen vainooja, ottanut hänet pauloihinsa.
Kotona mielialoja hallitsee Hermanni-isä, joka savotoilla viipyessäänkin on voimakkaasti läsnä Kallioniemen tuvassa ja Kalle-pojan ajatuksissa. Isän luonne on voimakas ja ristiriitainen, ja hänen vaikutuksensa pojan elämässä on yhtä aikaa kotiin sulkeva ja maailmaa räjähdysmäisesti avaava. Pojan varttuessa selkosten, erämaan maailma avautuu hänelle. Isän asema työnjohtajana avaa Kallelle savottatyömaat ja niiden värikkäät ihmiset, joiden kautta tulee myös tieto laajemmista yhteiskunnallisista ongelmista, pula-ajasta ja kärjistyvistä luokkatunteista. Niiden merkkinä riippuu Jokijärvelläkin jo joidenkin talojen seinällä suojeluskunta kivääri – ja yhtä merkitsevästi se Hiltu-Jakin, railakaspuheisen naapurin seinältä puuttuu.
Kallioniemeen rakennetaan uusi pirtti. Kallen isoäiti kuolee ja isoisä, jota kirjassa kutsutaan Ukkeliksi, muuttaa hetkeksi Kallioniemeen. Kirjan loppuvaiheessa Hermanni sairastuu keuhkokuumeeseen ja kotiin päästyään hän alkaa saada mielisairauden piirteitä.
Sovitukset
Kirjan tapahtumista kertoo Mikko Niskasen elokuva Elämän vonkamies (1986).
Arto Laitinen
Arto Laitinen (s. 1969 Koria) on suomalainen filosofian professori Tampereen yliopistossa. Laitisen erikoisaloja ovat poliittinen filosofia, yhteiskuntafilosofia, inhimillisen toiminnan luonne, sosiaalinen ontologia sekä etiikka ja metaetiikka.
Laitinen on ollut tutkijana Helsingin yliopiston Tutkijakollegiumissa ja filosofian dosentti Jyväskylän yliopistossa.
Kääpiökalliokenguru
Kääpiökalliokenguru (Petrogale concinna) on erittäin uhanalainen kengurulaji. Se luokiteltiin aiemmin omaan sukuunsa Peradorcas.
Kääpiökalliokengurua tavataan kahdella erillisellä alueella Australiassa. Laji on rajoittunut pohjoisen Australian hiekkakivi- tai graniittikallioihin, jyrkänteisiin ja rotkoihin. Turkki on himmeän punaruskea, ja siinä on vaaleanharmaata ja mustaa marmorikuviota. Kääpiökalliokenguru on arka ja enimmäkseen aktiivinen yöllä.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on arnheminmaankalliowallabi.
Atle Selberg
thumb|right|Atle Selberg
Atle Selberg (14. kesäkuuta 1917 Langesund, Norja – 6. elokuuta 2007 Princeton New Jersey, Yhdysvallat) oli norjalainen Fieldsin mitalin saanut matemaatikko. Hänet tunnetaan analyyttistä lukuteoriaa ja automorfimuotoja koskevista tuloksistaan. Erityisesti hän tutki näiden yhteyttä spektriteoriaan.
Selberg syntyi Langesundissa Norjassa. Kun hän oli vielä koululainen, hän vaikuttui Srinivasa Ramanujanin tutkimuksista. Selberg opiskeli Oslon yliopistossa, missä hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 1943.
Toisen maailmansodan aikana Selberg työskenteli yksin eikä voinut julkaista tuloksiaan, sillä Saksa oli miehittänyt Norjan. Sodan jälkeen hänen tuloksensa tuli julki, muun muassa todistus sille, että Riemannin zeeta-funktion nollakohtien kriittisellä suoralla Re(s)=1/2 olevien nollakohtien lukumäärä verrattuna kaikkiin funktion nollakohtiin on aidosti positiivinen. Sodan jälkeen Selberg keskittyi seulamenetelmän tutkimiseen. Menetelmä oli matemaatikkojen tiedossa ennestään, mutta Selberg keksi uusia käyttötapoja menetelmälle. Vuoden 1947 julkaisussaan hän esitteli Selbergin seulan, jolla pystyi antamaan ylärajoja joidenkin ongelmien ratkaisujen olemassaololle. Muun muassa Chenin lause pystyttiin todistamaan Selbergin seulan avulla. Vuonna 1948 Selberg keksi alkeellisen todistuksen alkulukulauseelle. Paul Erdős keksi samaan aikaan Selbergin idean avulla toisen todistuksen alkulukulauseelle, mikä aiheutti riidan tutkijoiden välille siitä, kumpi keksi todistuksen ensimmäisenä. Vuonna 1950 Selberg sai saavutuksistaan Fieldsin mitalin.
Selberg muutti Yhdysvaltoihin 1950-luvulla, ja hän oli siitä asti töissä Institute for Advanced Studyssa. 1950-luvulla hän yhdisti spektriteorian lukuteoriaan, ja tämä tutkimus kulminoitui Selbergin jälkikaavaan, joka on hänen tunnetuin tuloksensa. Tämä kaava antaa duaalisuuden Riemannin pinnan pituusspektrille ja Laplacen matriisin ominaisarvoille. Tulos on analoginen alkulukujen ja Riemannin zeeta-funktion duaalisuuden kanssa. Vuonna 1986 Selberg sai Wolfin palkinnon.
Taiskan diskografia
Taiska on suomalainen laulaja. Hänen diskografia koostuu neljästä studioalbumista, neljästä kokoelmasta ja kahdeksastatoista singlestä.
Countess
Countess on alankomaalainen metalliyhtye, jonka omalaatuinen ja melko kitarapainotteinen, karkea musiikki on saanut vaikutteita vanhoista black metal -yhtyeistä, kuten Venomista, Bathorysta ja Hellhammerista. Heavy metal -vaikutteita yhtye on saanut muun muassa Manowarilta ja Manilla Roadilta.
Leviathan (yhtye)
Leviathan on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen black metal -yhtye. Sen ainoa jäsen on Jef "Wrest" Whitehead. Yhtyeen musiikki yhdistelee depressiivistä black metallia ja dark ambientia.
Neljän kokopitkän studioalbumin lisäksi Leviathan on julkaissut vuosina 1998-2002 ainakin 13 demoa, joista suurin osa kestää yli tunnin. Yhtye on julkaissut myös lukuisia split-levyjä mm. Xasthurin ja Crebainin kanssa, tehnyt yhteistyötä yhdysvaltalaisen drone doom -yhtye Sunn O))):n sekä Nachtmystiumin kanssa. Wrest soittaa myös Twilightissa ja Hate Meditationissa virallisena jäsenenä.
Wrestillä oli lyhyen aikaa myös Lurker of Chalice -niminen projekti, joka keskittyi Leviathania kokeellisempaan musiikkiin. Leviathanin albumi Massive Conspiracy Against All Lifen piti alun perin julkistaa Lurker of Chalicen nimissä, mutta Wrest päätti lopettaa sivuprojektinsa keskittyäkseen jälleen Leviathaniin, julkaisten uuden albuminsa sen nimissä.
Yhtye oli jäissä vuosien 2008-2011 välisen ajan johtuen Wrestiä vastaan nostetuista väkivaltarikossyytteistä. Wrest todettiin syyttömäksi ja hän palasi Leviathanin pariin julkaisemalla uuden albumin True Traitor, True Whore.
Split-julkaisut
Näiden lisäksi Leviathan on julkaissut kokoelmia vanhoista demoista, sekä uudelleenjulkaistun The Speed of Darkness -splitin ilman Iuvenesin kappaleita.
Tulppaanikuume
Tulppaanikuume on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Justin Chadwick. Elokuva kertoo ajasta, jolloin tulppaanien hinta alkoi nousta.
Kriitikot kehuivat elokuvan lavastusta ja muuta ulkoasua, mutta moittivat näyttelijätyötä.
Rupert Vansittart
thumb|Rupert Vansittart heinäkuussa 2017. Rupert Nicholas Vansittart (s. 10. helmikuuta 1958 Cranleigh, Surrey, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt lukuisia rooleja niin televisiossa, elokuvissa, teatterissa kuin radiossakin. Usein hänen esittämänsä roolit ovat komediarooleja. Hänen roolejaan ovat muun muassa lordi Charles Ashfordly ITV:n draamasarjassa Sydämen asialla (1992–2009) ja lordi Yohn Royce HBO:n sarjassa Game of Thrones (2014–2019).
Vuonna 1995 Vansittart esitti Mr. Hurstia draamasarjassa Ylpeys ja ennakkoluulo. Hän on esiintynyt yhdessä Rowan Atkinsonin kanssa useissa sarjoissa, kuten Mr. Bean ja Kovat koppalakissa, sekä elokuvassa Johnny English – uudestisyntynyt. Elokuvassa Neljät häät ja yhdet hautajaiset (1994) hän näytteli Georgea. Vuonna 1995 Vansittart näytteli lordi Bottomsin roolissa elokuvassa Braveheart – taipumaton.
Vansittart avioitui näyttelijä Emma Kate Watsonin (nyk. Vansittart) kanssa vuonna 1987 ja heillä on kaksi lasta.
Tomás Vaquero
Tomás Vaquero (26. maaliskuuta 1914 – 2. elokuuta 1992) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. joulukuuta 1941 ja nimitettiin São João da Boa Vistan hiippakunnan piispaksi 2. heinäkuuta 1963. Paulo de Tarso Campos konsekroi hänet 15. elokuuta Agnelo Rossin ja José Varanin avustamana.
Vaquero osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 23. tammikuuta 1991.
Zoë Kravitz
Zoë Isabella Kravitz (s. 1. joulukuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Rakkauden resepti (2007), Stranger in You (2007), X-Men: First Class (2011), After Earth (2013), Divergent – Outolintu (2014), Mad Max: Fury Road (2015), Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset (2018) ja The Batman (2022). Kravitz oli Teen Choice -palkintoehdokkaana roolistaan X-Men: First Classissa.
Varhaiselämä
Zoë asui äitinsä kanssa 11-vuotiaaksi asti, jolloin hän muutti Miamiin isänsä luokse asuen kesät äidin luona. Kravitz kävi Country Day Schoolia Miamissa sekä Rudolf Steiner Schoolia Manhattanilla New Yorkissa. Sen jälkeen hän alkoi opiskella newyorkilaisen yliopiston esittävän taiteen konservatoriossa. Hän lopetti koulun yhden vuoden jälkeen ja muutti Brooklyniin aloittaakseen elokuvauran. Kravitz on kertonut sairastaneensa anoreksiaa ja bulimiaa lukioajoista noin 24-vuotiaaksi asti.
Ura
Uransa alussa Kravitzilla oli sivuosat muun muassa elokuvissa Rakkauden resepti ja Stranger in You. Vuonna 2011 hän näytteli Angel Salvadorea elokuvassa X-Men: First Class. Sen jälkeen Kravitz näytteli sivuroolissa Christinaa vuonna 2014 ensi-iltaan tulleessa elokuvassa Divergent – Outolintu sekä sen jatko-osissa.
Kravitz on työskennellyt mallina muotilehdissä kuten Venus Zine ja Elle. Hän on myös esiintynyt Vera Wangin hajuvesimainoksissa.
Yksityiselämä
Kravitzilla on sisar- ja velipuoli äitinsä uudesta avioliitosta näyttelijä Jason Momoan kanssa.
Kravitz kihlautui näyttelijä Karl Glusmanin kanssa helmikuussa 2018. Joulukuussa 2020 Kravitz haki avioeroa Glusmanista heidän 18 kuukautta kestäneen liittonsa jälkeen. Avioero astui voimaan elokuussa 2021.
José Varani
Dom José Varani (14. lokakuuta 1915 – 24. kesäkuuta 1990) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jaboticabalin hiippakuntaan 23. joulukuuta 1939 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi sekä Altavan titulaaripiispaksi 27. elokuuta 1950. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Augusto Álvaro da Silva, jota avustivat Manoel da Silveira d'Elboux ja Gabriel Paulino Bueno Couto.