cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valistus
Tausta
Valistuksen pohjana oli optimistinen ajatus, että ihmisen oli mahdollista suunnitelmallisesti järjestää elinolojaan. Tämän ajattelutavan mahdollisena taustatekijänä voidaan pitää uskonsotien jälkeisen ajan olojen vakiintumista ja elintason nousua Länsi-Euroopassa. Siihen vaikuttivat myös keskusvallan merkityksen kasvu ja yhteiskunnan organisoituminen sekä siirtomaakaupan kasvu. Valistukselle olennaista oli myös kriittisyys, jolle loi edellytyksiä löytöretket, kolonialismi ja tutkimusmatkat, jotka antoivat mahdollisuuden verrata eurooppalaista kulttuuria ja yhteiskuntaa muihin.
Valistuksen edeltäjiä 1600-luvulla
Englantilaisen Francis Baconin mukaan kaikki tieto perustuu yksinomaan kokemukseen. Hollantilainen Hugo Grotius korosti luonnonoikeutta vastakohtana tahtoon perustuvalle oikeudelle. Käsityksestä, että kaikkialla oli alun perin vallinnut ihmisten luonnosta johtuva luonnonoikeus, muodostui perusta valistuksen yhteiskunnallisille opeille. Ranskalainen René Descartes korosti epäilyä kaiken inhimillisen tiedon lähtökohtana. Englantilaisen Thomas Hobbesin materialismi vaikutti voimakkaasti valistusajan materialisteihin. Materialistien mukaan aine oli ensisijainen ja ajattelu oli jotakin, jota tapahtuu aineessa. Englantilaisen John Locken ajattelu korosti aistihavaintojen ja itsehavaintojen merkitystä tiedon lähteenä. Locken mukaan ihmisellä ei ole mitään synnynnäisiä ajatuksia, vaan tieto syntyy kokemuksen ja havaintojen avulla.
Myös 1600-luvun ”oppineet libertiinit” (les libertins érudits) olivat eräänlaisia valistuksen edeltäjiä. Libertiinit eivät kuitenkaan pyrkineet muuttamaan yhteiskuntaa ja toimimaan julkisesti. Merkittävimpiä libertiinejä olivat La Mothe le Vayer ja Pierre Gassendi. Näiden lisäksi esityötä valistukselle teki skeptikkofilosofi Pierre Bayle.
Uuden tiedon vaikutus kulttuuriin
Aikaisemmin Euroopassa tunnettu maailmanhistoria oli ollut Lähi-idän ja Euroopan historiaa. Marco Polon kertomukset olivat jo vuosisatoja aikaisemmin tehneet tunnetuiksi Kiinan ja Intian kulttuureja. Niin sanotut löytöretket toivat Eurooppaan valtavan määrän tietoa eurooppalaisille vieraista kulttuureista ja uskonnoista. Muut kulttuurit olivat erilaisia kuin Euroopan kulttuuri. Antiikin tutkimus oli osoittanut, että antiikin ei-kristityt pystyivät elämään hyveellisesti. Nyt löytöretket osoittivat, että myös muiden uskontojen kannattajat elivät hyveellisesti. Tämä heikensi kristinuskon valta-asemaa ja oli omiaan vahvistamaan deismiä ja ateismia. Johdonmukaisinta ateismia edustivat ranskalaiset materialistit, kuten paroni Holbach ja Denis Diderot. Ateistista ajattelua esitteli yksityiskohtaisesti Holbachin teos Le Bons-Sens (1772, englanniksi Good Sense: or Natural Ideas Opposed to Supernatural), kansantajuistettu laitos kaksiosaisesta Système de la nature -teoksesta.
Valistuksen vuosisata
thumb|180px|Valistusaikainen kuva [[Encyclopédiesta. Filosofia ja järki repivät huntua totuuden yltä.]]
Nimitys valistusaika eli järjen aikakausi ilmentää sitä vastakohtaisuutta, joka vallitsi verrattuna edelliseen vuosisataan. 1600-luvulle olivat ominaisia muun muassa tiukka säätyjako (aatelisto, papisto, porvaristo, talonpojat), ankara kirjallinen sensuuri (valtio valvoi, mitä kirjoja sai julkaista) sekä toisinajattelevien vainot. Valistusajattelijat arvostelivat myös sotia sekä valtion ja kirkon ylivaltaa. Poikkeuksen 1600-luvulla olivat muodostaneet Hollanti ja Englanti, joissa porvariston valta oli kasvanut ja säätyerot olivat jo alkaneet kaventua. Näkyvimmin valistus tuli esille Ranskassa, koska sen filosofisia ja kaunokirjallisia teoksia arvostettiin ja luettiin paljon. Valistusaatteen perusta luotiin kuitenkin Britanniassa.
Luonnontieteet olivat edistyneet edellisillä vuosisadoilla, ja tämä vaikutti todellisuuskäsitykseen. Myös tiedot muista maanosista vaikuttivat käsityksiin yhteiskunnasta ja uskonnosta. Ajateltiin, että oma vuosisata oli edellistä kehittyneempi ja että järjen johtamina voitiin odottaa yhä valoisampaa tulevaisuutta
Valistusajattelijoista Denis Diderot ja Jean-Jacques Rousseau olivat lähellä romantiikkaa. He epäilivät, että valistus oli liian optimistinen ja luotti liikaa järkeen. Rousseau kysyi, onko taiteiden ja tieteiden edistyminen todella lisännyt ihmisten onnea ja hyvettä. Hän vastasi tähän kysymykseen kielteisesti (alkuperäisen aikeensa vastaisesti, koska Denis Diderot neuvoi hänen siten voittavan aihetta koskevan kirjoituskilpailun, kuten kävikin). Hän vaati paluuta luontoon. 1800-luvun romantiikka oli vastavaikutus valistusajan järkeen perustuvalle ajattelulle.
Ensyklopedistit
thumb|upright=0.5|[[Encyclopédien kansilehti.]] Valistusajattelijoiden keskeinen teos oli tietosanakirja Encyclopédie (”Ensyklopedia”). Se sisälsi 28 nidettä ja seitsemän täydennysosaa. Tietosanakirjan toimittajana oli Denis Diderot. Encyclopédie oli kulttuurin rakenteellinen esitys. Kirkko yritti useita kertoja estää tietosanakirjan painamisen, mutta useista painokielloista ja paavin pannaan julistamisesta huolimatta Diderot painatti kirjan Pariisissa – painopaikaksi merkittiin ulkomailla sijaitseva paikkakunta. Kuuluisimmat Encyclopédie’tä avustaneet olivat Julien Offray de La Mettrie, Claude Adrien Helvetius ja paroni d’Holbach.
Voltaire
thumb|left|[[Nicolas de Largillière, Voltaire, noin 1726.]] Voltaire (1694–1778) oli tunnettu valistuskirjailija, jota on pidetty myös liikkeen tunnuskuvana. Häntä vainottiin Ranskassa kirjoitustensa vuoksi, ja hän pakeni Britanniaan. Hän sai sieltä vaikutteita etenkin Newtonin ja Locken ajatuksista sekä Britannian uskonvapaudesta. Hän palasi Ranskaan vuonna 1729 ja alkoi ajaa maassa uusia aatteita. Voltaire keskittyi etenkin valistuksen ydinalueeseen, suhtautumiseen uskontoon ja kirkkoon. Hänen näkemyksensä aiheesta olivat radikaaleja: Voltaire kritisoi voimakkaasti kirkkoa ja kristinuskoa ja kannatti deismiä. Voltaire vastusti etenkin uskonnollisia vainoja ja vaati suvaitsevaisuutta ja uskonvapautta. Voltaire myös puolusti inhimillisyyttä ja ihmisen henkistä vapautta ja vastusti ennakkoluuloja, sensuuria, julmuutta oikeudenkäytössä ja väärinkäytöksiä. Voltaire oli taitava kirjailija, joka pyrkii vaikuttamaan julkisilla kirjoituksillaan sekä yksityisellä kirjeenvaihdollaan, jota hän kävi aikansa vaikutusvaltaisten henkilöiden sekä muiden valistuskirjailijoiden kanssa.
Britannia
thumb|[[John Locke|alt=]] Vuoden 1688 mainio vallankumous aloitti Englannissa uuden vapaamielisen ajan. 1700-luvulla Englanti oli suvaitsevaisuuden edelläkävijämaa, jossa perustuslaillinen monarkia turvasi kansan oikeudet ja poikkeavia uskonnollisia mielipiteitä arvostettiin. Uusi vapaus oli ennen kaikkea myös sananvapautta, ja ennakkosensuuri lakkautettiin Englannissa vuonna 1695. Vallankumoukselliset ja uskontoa rienaavat teokset voitiin kuitenkin vielä takavarikoida ja tekijöitä rangaista.
Poliittisia mielipiteitä alettiin vaihtaa kahviloissa, joissa kehittyi uusi lukeva yhteisö sanomalehtien ilmestymisen ansiosta, sekä klubeissa. Uusi kirjallisuus suunnattiin suurelta osin näiden asiakkaille, eli varakkaalle porvaristolle ja vapaamieliselle aatelille.
Keskeisiä henkilöitä Englannin valistuksessa olivat muun muassa filosofi John Locke, joka loi ajattelullaan pohjaa poliittiselle liberalismille, sekä kirjailijat Jonathan Swift ja Daniel Defoe.
Itävalta
Joosef II pyrki muuttamaan 1780-luvulla Itävallan ja Unkarin valistuksen vaatimusten mukaisiksi maiksi. Joosef II myönsi protestanteille ja juutalaisille uskonnonvapauden ja keisari yritti irrottaa maan katolisen kirkon paavin alaisuudesta. Keisari sulki myös luostareita ja kielsi kirkollisia seremonioita.
Ranska
Ranskassa valistuksessa keskeistä oli käytännöllinen ajattelu ja uskonnon kritisoiminen. Tämä oli tietysti ristiriidassa kirkon opetuksen kanssa. Myös Ranskassa porvaristo nousi valtaan valistuksen aikana.
Ruotsi
Vuosina 1771–1792 hallinnut Ruotsin kuningas Kustaa III oli valistunut itsevaltias, joka uudisti elinkeinoelämää ja rikoslainsäädäntöä.
Suomessa valistusaatteet levisivät 1700-luvulla lähinnä sivistyneistön keskuuteen. Eräissä kartanoissa oli valistusajattelijain teoksia. Myös oppineet ja papit tunsivat jonkin verran näitä aatteita. Valistuksen aatteet olivat myös esillä Valhalla-seurassa, joka toimi vuosina 1781-1786. Tunnetuin ja jyrkin ateistisluontoisen katsomuksen esittäjä silloisessa Ruotsissa oli papin poika, kirjailija ja dosentti Johan Kellgren, joka tunsi ranskalaisten materialistien tuotantoa. Tunnetuimpia suomalaisia valistusajattelijoita olivat Petter Forskål sekä suomalaisen (ja ruotsalaisen) liberalismin isänä pidetty Anders Chydenius.
Valistusaatteet synnyttivät Suomessa myös vastustusta. Turun piispa Johan Browallius nimitti materialisteja ja ateisteja ihmiskunnan häpeätahroiksi, ja vuonna 1749 itse kuningas kielsi yliopiston filosofisen tiedekunnan opettajia kajoamasta uskonnollisiin kysymyksiin. Henrik Gabriel Porthanin mukaan ateismia on rangaistava, koska se on yhteiskunnalle vaarallinen. Erityisesti Porthan varoitti ateismin levittämisestä rahvaan (talonpoikien) ja porvareiden keskuuteen. Hän kirjoitti vapaamielisestä papista: ”Hän on siinä määrin mieletön, että hän saarnoissaan ja Katekismusta koskevissa kuulusteluissaan selittää helvetin tulen pelkäksi vertauskuvalliseksi lauseeksi ja että paholainen ei enää vaikuta ihmisiin, tuskin lienee olemassakaan...”
Kun valistusaatteet levisivät pääasiassa aateliston keskuuteen, Kymin ja Porvoon kihla­kuntien talonpojat esittivät valtiopäiville valituksen herrojen vapaa-ajattelusta, ”joka ilmeni tolkuttomina ja tuomittavina lausuntoina uskonnon opeista ja sen pääkappaleista sekä Jumalan pyhästä sanasta ja jumalanpalvelusten sekä kalliiden armonosoitusten halveksintana.” Sivistyneistön piirissä ja varsinkin upseeristossa esiintyi nurjamielisyyttä papistoa kohtaan. Papisto moitti aatelisia siitä, että nämä eivät käyneet kirkossa eivätkä edes lähettäneet palvelusväkeäänkään. Papisto yritti taivuttaa herrasväkeä kirkkokurilla, mutta nämä vastasivat syytöksillä papiston huonosta elämästä kuten juopottelusta, ahneudesta jne. Herrasväen uskonnon halveksinta oli silloisen hallitusmuodon vastainen. Hallitus sääti lain, jonka mukaan kirkon toimitusten käyttö oli virkanimitysten ehto.
Saksa
thumb|[[Immanuel Kant|alt=]] Valistus alkoi vaikuttaa Saksassa noin 1650-luvulla ja päättyi noin 1700-luvun lopulla. Saksan valistus (saks. Aufklärung) erosi muun Euroopan valistuksesta. Toisin kuin Ranskassa ja Englannissa, Saksassa ei valistuksen aikaan ollut varsinaista kulttuurikeskusta, josta uusi aate olisi levinnyt sanomalehtien tai kahviloiden avulla. Saksassa valistuksen keskuksia olivat pappilat ja salongit, siksi saksalainen valistus oli uskonnollista ja painotti kansansivistystä. Uskontoa ei kritisoitu, sillä valistus keskittyi enemmän mystiikkaan ja esti täten riitaantumisen kirkon kanssa.
Oleellisia saksalaisia valistusajan henkilöitä olivat esimerkiksi filosofi Immanuel Kant, joka määritteli valistuksen esseessään ”Vastaus kysymykseen: Mitä on valistus?”. Kantin mukaan valistus on ihmisen pääsemistä ulos hänen itsensä aiheuttamasta alaikäisyyden tilasta. Hän otti valistuksen tunnuslauseeksi antiikin näytelmäkirjailija Horatiuksen näytelmästä ajatuksen: ”Sapere aude!” sananmukaisesti: ”Uskalla olla viisas!”.
Myös kirjailija Johann Wolfgang von Goethe sekä matemaatikko ja filosofi Gottfried Wilhelm Leibniz olivat merkittäviä saksalaisia valistusajan henkilöitä. Valistuksen sanotaan yhdistäneen Saksaa kulttuurillisesti, sillä valistus mahdollisti lehtien julkaisemisen vapautumisen sekä oikeusjärjestelmän parantumisen ja tuomioiden muuttumisen inhimillisemmiksi. Myöskään aateliston ja keskiluokan välillä ei ollut erimielisyyksiä ja osittain näiden muutosten ansiosta Saksasta tuli yhtenäinen kansakunta vuonna 1871.
Devon Levi
Levi on kuulunut Kanadan nuorten maajoukkueeseen. Levi oli mukana vuoden 2021 nuorten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Kanada ja Levi voittivat hopeaa. Levi valittiin Kanadan joukkueeseen myös vuoden 2022 talviolympialaisissa. Levi ei kuitenkaan pelannut olympialaisissa otteluakaan. Levi pelasi vuoden 2023 jääkiekon MM-kilpailuissa, jossa hän voitti Kanadan kanssa maailmanmestaruuden.
Levi on juutalainen ja hän opiskeli Hebrew Foundationin juutalaisessa koulussa.
Cizin
Cizin tai Kisin (mayaksi “Haiseva”) on mayojen kuoleman jumala sekä maanalaisen kuolleiden maailman hallitsija. Cizin polttaa sieluja Metnalin alamaailmassa. Hänen toinen hahmonsa on Kisin, maanjäristysten jumala. Cizin saattaa olla vain yksi pahantahtoisen manalan jumalan ilmentymä, joka esiintyy useissa eri hahmoissa (esim. Ah Puch, Xibalba ja Yum Cimil). Vanhoissa käsikirjoituksissa kuoleman jumala näkyy usein yhdessä sodan jumalan kanssa ihmisuhrauksia esittävissä kuvissa. Hänet kuvataan myös tuhoamassa sateen jumalan Chacin istuttamia kasveja. Cizin esitetään yleensä tanssivana luurankona, joka pitää kädessään savuketta. Lisäksi hänellä on kuoleman kaulapanta, josta roikkuu irtileikattuja silmiä. Espanjalaisvalloituksen jälkeen Cizin sulautui kristinuskon paholaiseen.
Loúsios
pienoiskuva|vasen|[[Loúsioksen rotko.]] Joki muodostaa Loúsioksen rotkon, joka on noin 15 kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä. Alueen luonto on suojeltua ja paikka on suosittu vaelluskohde. Rotkon alueella on useita luostareita.
Kreikkalaisessa mytologiassa Loúsios on saanut nimensä siitä, että nymfit Theisoa, Neda ja Agno kylvettivät (lūō) siinä vastasyntyneen Zeus-lapsen.
Luettelo Sysmän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Sysmän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sysmän kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Hylaeogena curtula
Hylaeogena curtula on Hylaeogena-sukuun ja jalokuoriaiset-heimoon (Buprestidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Boheman vuonna 1858. Sillä ei ole alalajeja.
Alessandro Preziosi
thumb|Alessandro Preziosi Alessandro Preziosi (s. 19. huhtikuuta 1973 Napoli, Campania, Italia) on italialainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjan Ihana Elisa kreivi Fabrizio Ristorina. Preziosi on kasvanut lakimiesperheessä ja on itsekin kouluttautunut alalle. Ennen näyttelijänuraansa hän työskenteli pari vuotta lakimiehenä Avellinossa Italiassa. Näyttelijän työnsä ohella Preziosi on muusikko ja levyttänyt kaikkiaan kolme albumia.
Preziosi tapasi Ihanan Elisan kuvauksissa vuonna 2003 näyttelijä Vittoria Puccinin. Hänellä on kaksi lasta, poika Andrea aiemmasta suhteestaan ja tytär Elena (s. 16.5.2006 Firenze) yhdessä Vittoria Puccinin kanssa.
Domuztepe
Domuztepe (turkkia, suomeksi 'sikakumpu') oli myöhäinen nuoremman kivikauden kylä Kahramanmaraşin maakunnassa eteläisessä Itä-Turkissa.
Axel Theodor Örnhjelm
Axel Theodor Örnhjelm (16. joulukuuta 1868 – 1957) oli suomalainen insinööri ja virka- valtiopäivämies.
Domuztepe
Se on ajoitettu vuosiin 6400-5450 eaa. Paikka sijaitsee etelään Kahramanmaraşista. Pääosa paikan asutuksesta oli Halaf-kaudella, jonka keskuista laajin se oli. Domuztepen ala on myöhäisellä Halaf-kaudella 20 ha.
Axel Theodor Örnhjelm
Örnhjelmin vanhemmat olivat Carl Theodor Örnhjelm ja Emilia Aurora Lovisa Malmgren ja puoliso vuodesta 1908 Elin Alexandra Castrén. Virka- ja valtiopäivämies Edgar Rafael Örnhjelm oli hänen veljensä. Axel Theodor Örnhjelm valmistui koneinsinööriksi 1894 ja palveli valtionrautateillä, ensin Viipurin rautatieasemala ja vuodesta 1904 rautateiden koneosastolla. Rautatiehallituksen koneinsinööri hänestä tuli 1909. Eläkkeelle Örnhjelm jäi vuoden 1936 alusta, rautateiden koneteknillisen toimiston päällikkönä ja apulaisjohtajana.
Örnhjelm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Domuztepe
Paikalta on löydetty muun muassa suuri hautakuoppa, johon on haudattu ensin eläinten, sitten noin 40 ihmisen luita. Koska luut ovat erillisiä, niiden ajatellaan kertovan jopa ihmissyönnistä. Lisäksi kuopasta on löydetty ruukunsirpaleita.
Panagía (saari)
Panagía ( eli Νησί της Παναγιάς, Nisí tis Panagías, ”Neitsyt Marian saari”) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Joonianmeressä Párgan kaupungin edustalla. Saari on asumaton.
Xiaomi Mi 9
Xiaomi Mi 9 on Xiaomin 6. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Panagía (saari)
thumb|left|240px|Panagían saari. Saari koostuu kahdesta korkeammasta kukkulasta, joita yhdistää matalampi kannas. Korkeimmalla kohdalla on pieni linna, jonka ranskalaiset rakensivat Párganlahden suojaksi vuonna 1808. Kannaksella on pieni valkoinen Neitsyt Marialle (Panagía) omistettu kirkko, josta saari on saanut nimensä. Kaunis saari on Párgassa suosittu nähtävyys ja vierailukohde, ja sen kirkko suosittu vihkipaikka.
Xiaomi Mi 9
Muotoilu
Xiaomi Mi 9 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,84 Gigahertsin kahdeksanydinsuoritin. Laitteessa on 6 gigatavua RAM-muistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kolme takakameraa, pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toinen kamera on 12 megapikseliä ja kolmas 16 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 20 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 60 fps ja 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutioilla 960 fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Mi-9_id11078
The Handmaiden
The Handmaiden (uudistettu latinisaatio: Agassi; tunnetaan Suomessa myös nimellä Palvelijatar ) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen eroottinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Park Chan-wook sekä tähdittänyt Kim Min-hee, Kim Tae-ri, Ha Jung-woo ja Cho Jin-woong. Se perustuu Sarah Watersin romaaniin Silmänkääntäjä. Elokuva kuitenkin sijoittuu Japanin miehittämään Koreaan, kun taas romaani sijoittuu Viktoriaaniseen aikakauteen.
Elokuva voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Bafta-palkinnon vuoden 2018 gaalassa.
Werner Heider
Werner Heider (s. 1. tammikuuta 1930, Fürth, Baijeri) on saksalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Willy Spillingin johdolla Nürnbergissä sekä Münchenin musiikkikorkeakoulussa.
Heiderille on myönnetty mm. Nürnbergin kaupungin kulttuuripalkinto 1990 ja Wolfram von Eschenbachin palkinto 1985.
Paasikiven I hallitus
Paasikiven senaatti eli Paasikiven I hallitus oli Suomen tasavallan toinen senaatti eli hallitus. Se toimi 27. toukokuuta 1918 – 27. marraskuuta 1918 eli 185 päivää. Nimitys senaatti korvattiin hallitusta tarkoittavalla nimityksellä valtioneuvosto vasta seuraavan hallituksen aikana.
Valtionhoitaja P. E. Svinhufvud ja senaatin johtoon tullut Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja J. K. Paasikivi olivat kumpikin näkyviä monarkian kannattajia, ja molemmat halusivat entisen hallituksen ministerien jatkavan ja sen ohjelman pysyvän voimassa. Paasikiven hallituksella oli eduskunnan koko porvarillisen osan tuki, vaikka Maalaisliitto ja Nuorsuomalaisen puolueen K. J. Ståhlbergia kannattanut siipi vastustivat monarkiaa ajanutta linjaa. Maalaisliitto ei ottanut osaa hallituksen muodostamiseen ja sen edustajat Kyösti Kallio ja E. Y. Pehkonen jäivät hallitukseen omalla vastuullaan.
Hallituksen aloittaessa toimintansa siihen kuului kuusi nuorsuomalaista, viisi Suomalaisen puolueen edustajaa, kaksi maalaisliittolaista ja yksi ruotsalaisen kansanpuolueen edustaja. Lisäksi hallituksessa oli yksi ammattiministeri. Kaksi Suomalaisen puolueen edustajaa ja RKP:n Frey erosivat hallituksesta 29. kesäkuuta 1918. Maalaisliittolaiset erosivat elokuussa johtuen Paasikiven senaatin aktiivisuudesta kuninkaan valitsemiseksi.
Hallitusohjelma
J. K. Paasikivi ilmoitti hallituksensa tärkeimmäksi tavoitteeksi hallitusmuotokysymyksen ratkaisemisen. Paasikivi uhkasi eduskuntaa omalla erollaan ja ilmeisesti myös koko senaatin erolla, mikäli monarkiaa ei hyväksyttäisi. Muiksi tehtäviksi hän ilmoitti muiden muassa ulkopolitiikan kehittämisen, Itä-Karjalan kysymyksen ratkaisun, maan sisäisen järjestyksen palauttamisen, sotalaitoksen organisoinnin, elintarviketilanteen parantamisen, kapinavahinkojen selvittämisen ja edeltäneen Svinhufvudin hallituksen aloittaman sisäisen uudistusohjelman toteuttamisen.
Harvester Rock
thumb|160px|Tapahtuman logo Harvester Rock on vuosittain Pielavedellä järjestettävä musiikkitapahtuma. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004 ja se on laajentunut vuosi vuodelta. Festivaali painottuu rock-musiikkiin ja sen eri genreihin. Tapahtuman järjestää Harvester Rock ry.
Tundrakurmitsa
Koko ja ulkonäkö
Juhlapuvussa vatsapuoli nokasta peräaukkoon on musta, selkäpuoli harmaan pilkullinen, päälaki ja kylki valkoiset. Talvipuvussa muistuttaa kapustarintaa, josta sen erottaa ääni ja mustat kainalot. Pituus 25–30 cm, siipien kärkiväli 55–85 cm, paino 170–320 g. Ääni on tunnusomainen kolmitavuinen ’pyy–ii–ee’, joka poikkeaa kapustarinnan äänestä.
Vanhin rengastettu yksilö on ollut 14 vuotta 3 kuukautta vanha.
Levinneisyys
Turndrakurmitsa pesii arktisilla saarilla ja rannikoilla Alaskasta ja Kanadasta Siperiaan. Euroopan puoleisella Venäjällä pesii noin 10 000 paria. Koko maailman populaation koko on noin 690 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Talvehtii Argentiinassa (amerikkalaiset populaatiot), Britanniassa, Tanskassa, Pohjois-Afrikassa ja Välimerellä, osa Siperian linnuista jopa Australiassa. Venäjän pesimälinnut muuttavat Suomen yli touko–kesäkuun vaihteessa ja heinä-lokakuussa.
Elinympäristö
Tundra-alueen rannat ja muut avomaat. Muuttoaikoina viihtyy etenkin lieterannoilla ja joskus kalliosaarilla.
Lisääntyminen
Pesii maassa avoimilla alueilla. Pesii vain kerran kesässä. Munii neljä munaa, haudonta-aika on 26–27 päivää. Molemmat emot hautovat, ja haudonta voi alkaa ennen kuin munaluku on täysi. Se on sopeutuma arktisiin oloihin, jotta munat eivät jäätyisi. Poikaset ovat pesäpakoisia ja ovat lentokykyisiä noin kuukauden ikäisinä. Sukukypsä kaksi– tai kolmevuotiaina.
Ravinto
Madot, hyönteiset, äyriäiset, nilviäiset ja muut pikkueläimet.
Kaikenkarvaiset ystäväni (kirja)
Kaikenkarvaiset ystäväni (All Creatures Great and Small) on kirjailija James Herriotin vuonna 1972 julkaistu romaani, johon pohjautuvat elokuvat Kaikenkarvaiset ystäväni (All Things Great and Small, 1974) ja Kaikenkarvaiset ystävämme (It Shouldn't Happen to a Vet / All Things Bright and Beautiful, 1975) sekä BBC:lle vuosina 1978–1980 ja 1988–1990 tehty samanniminen televisiosarja.
Osittain kirjailijan omiin kokemuksiin perustuva juoni kertoo kolmesta eläinlääkäristä 1930–1940-lukujen Yorkshiressä. Päähenkilönä on James Herriot, joka työskentelee oppipoikana Siegfried Farnonin eläinlääkäripraktiikalla. Mukana pyörii myös Siegfriedin olutta rakastava pikkuveli Tristan. Televisiosarjassa Herriotia näyttelee Christopher Timothy, Siegfried Farnonia Robert Hardy ja Tristan-pikkuveljeä Peter Davison.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Sveitsissä
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Sveitsissä.
Tällä hetkellä pääkaupungissa Bernissä on 88 suurlähetystöä, kun taas Genevessä, jossa sijaitsee Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan päämaja, on 33 lähetystöä, jotka ovat akkreditoituja Sveitsiin suurlähetystöinä. Useissa muissa maissa on Sveitsin akkreditoituja suurlähettiläitä Joidenkin maiden suurlähettiläät ovat akkreditoitu muista maista lähinnä Pariisista, Berliinistä ja Brysselistä.
Genevessä
(YK:n lähetystöt jotka toimivat myös Yhdistyneiden kansakuntien lähetystöinä)
Joseph Franklin Rutherford
Joseph Franklin Rutherford (8. marraskuuta 1869 — 8. tammikuuta 1942) oli Vartiotorniseuran kolmas presidentti. Häntä edelsi Charles Taze Russell ja seurasi Nathan Homer Knorr. Rutherfordin aikana Russellin perustamista löyhistä raamatuntutkijoiden ryhmistä muodostettiin kiinteä järjestö, Jehovan todistajat. Useat pitävät Rutherfordia Jehovan todistajien oikeana perustajana.
Nuoruusvuodet
Rutherford syntyi köyhään maanviljelijäperheeseen Morganin piirikunnassa, Missourissa. Hänen perheensä oli baptisteja. Rutherfordin isä salli poikansa koulunkäynnin vain, mikäli hän kustantaisi sen itse ja palkkaisi vielä tilalle rengin tekemään ne työt, jotka häneltä jäivät tekemättä. Rutherford otti lainan ja elätti itseään opiskeluaikanaan kiertävänä kirjaesittelijänä. Hän opiskeli lakitiedettä. Opiskelujensa jälkeen hän toimi tuomari El L. Edwarsin oppilaana ja oikeuden kirjurina Boonvillessä, Missourissa. Hän toimi myös erikois- tai sijaistuomarina samassa Missourin 14. tuomiopiirissä. Vaikka tämä sijaisuus kesti vain neljä päivää – joista kahtena ei oikeudessa ollut esillä yhtäkään juttua – hänestä on myöhemmin käytetty nimitystä "tuomari Rutherford".
Liittyminen Raamatuntutkijoihin
Vuonna 1894 Rutherford sai käsiinsä Russellin kirjoittamien Raamatun tutkielmien kolme ensimmäistä osaa. Hän tuli vakuuttuneeksi sanoman oikeellisuudesta. Rutherford kastettiin raamatuntutkijoiden jäseneksi vuonna 1906, ja jo seuraavana vuonna hänestä tuli Siionin Vartiotorni- ja Traktaattiseuran lainopillinen neuvonantaja. Russellin kuoltua 1916 hänen johtamansa raamatuntutkijat joutuivat hajaannuksen tilaan. Vartiotorniseurassa puhkesi valtataistelu, jonka seurauksena osakkeenomistajat valitsivat Rutherfordin 6. tammikuuta 1917 Russellin seuraajaksi Vartiotorniseuran presidenttinä. Russell ei melkoisella varmuudella ollut kaavaillut Rutherfordia seuraajakseen; testamentissaan hän oli antanut tälle varajäsenyyden Seuran johtokunnassa. Rutherfordin valintaa seurasi raamatuntutkijoiden liikkeen hajaantuminen; valintaan tyytymättömät perustivat omia ryhmittymiä. Rutherford puolestaan korvasi johtokunnasta eronneet jäsenet omilla kannattajillaan, mikä takasi Vartiotorniseuran taloudellisen johdon keskittymisen hänen omiin käsiinsä.
Rutherfordin valta kasvaa
Pian valintansa jälkeen Rutherford julkaisi Russellin Raamatuntutkielmien seitsemännen osan, "The Finished Mystery" ("Täyttynyt salaisuus"). Teos, joka sisälsi Ilmestyskirjan, Hesekielin ja Laulujen laulun yksityiskohtaisen kommentaarin, esiteltiin Russellin kuoleman jälkeen julkaistuna teoksena, jonka olivat saattaneet painokuntoon kaksi Vartiotorniseuran nuorta virkailijaa, George F. Fisher ja Clayton J. Woodworth. Monet raamatuntutkijat kieltäytyivät kuitenkin hyväksymästä teosta Russellin kirjoittamaksi, heidän mielestään se oli Rutherfordin laatima väärennös. Lisäksi kirja sisälsi harvinaisen voimakkaita ja suorasanaisia hyökkäyksiä kristillisiä kirkkoja ja niiden papistoa vastaan. Kristilliset kirkot olivat raivoissaan kirjan julkaisusta, ja ne vaativat sen kieltämistä. Valtiovallan edustajat taas sanoivat kirjan lietsovan sodanvastaisuutta ja kehottavan kieltäytymiseen aseista. Ensimmäisen maailmansodan riehuessa tätä pidettiin hyvin pahana asiana.
Täyttyneen salaisuuden julkaisemista seurasi vainon aalto. Sen huipentumana Rutherford ja joukko muita Vartiotorniseuran johtavia virkailijoita pidätettiin. Heitä syytettiin vakoilusta vihollisen (eli Saksan) hyväksi sekä vehkeilystä Yhdysvaltain sotaponnistuksia vastaan. Rutherford tovereineen tuomittiin 1918 kahdeksaksikymmeneksi vuodeksi vankeuteen, jota kärsimään heidät lähetettiin Atlantaan, Georgiaan. Sodan päätyttyä vetoomustuomioistuin kuitenkin totesi, ettei Rutherfordille ja hänen kumppaneilleen ollut annettu tasapuolista ja puolueetonta oikeudenkäyntiä. Tuomio kumottiin 14. toukokuuta 1919, ja vangitut vapautettiin.
Rutherford kumppaneineen katsottiin siis syyttömiksi, ja heidän maineensa palautettiin. Tämän osoittaa jo se, että Rutherford oli kuolemaansa 1942 saakka Yhdysvaltain asianajajaliiton jäsen – entiselle tuomitulle tämä olisi ollut mahdotonta. Vuosina 1939–1942 hän edusti Vartiotorniseuraa neljässätoista jutussa Yhdysvaltain korkeimmassa oikeudessa. Joukossa oli kaksi suullista käsittelyä, Schneider v. State of New Jersey (1939) ja Minersville School District v. Gobitis (1940). Missään vaiheessa hänen oikeuttaan toimia asianajajana ei asetettu kyseenalaiseksi.
Rutherfordin terveys kärsi kovin vankeusaikana. Hän sai keuhkovian, mikä teki hänen oleskelunsa talvisessa New Yorkissa, missä Seuran päämaja sijaitsi, hyvin vaikeaksi. Tämän johdosta hän vietti yleensä talvet San Diegossa, Kaliforniassa. Siellä hänen käytössään oli talo, jolle oli annettu nimi Beth Sarim eli Ruhtinaiden talo. Rutherford antoi talon olemassaololle myös teologisen selityksen. Hän selitti Vanhan testamentin aikojen "vanhojen arvokkaiden" eli patriarkkojen, profeettojen ja vanhurskaiden israelilaisten nousevan kuolleista jo ennen Harmageddonia. Beth Sarim oli hänen mukaansa valittu patriarkkojen ja kuningas Daavidin asunnoksi, kun he nousisivat kuolleista. Rutherfordin kuoleman jälkeen talo myytiin vähin äänin 1948.
Seuran johtajiston ollessa vankeudessa Vartiotorniseuran toiminta lamaantui. Kirjallisuutta ei voitu julkaista ja saarnaamistyö hiipui. Rutherfordin palattua takaisin hän aloitti työn uudelleenorganisoinnin. Hän aloitti uudelleen Vartiotornin julkaisun, ja saarnaamistyö aloitettiin uudelleen. Saarnaamistyön kannalta keskeisiä olivat Rutherfordin koollekutsumat suuret kokoukset eli konventit. Ensimmäinen suuri konventti järjestettiin keväällä 1919 Cedar Pointissa, Ohiossa. Siellä Rutherford selitti jokaisen kristityn tehtävänä olevan sovituksen sanan vieminen maailmaan. Lisäksi hän ilmoitti Vartiotornin rinnalle tulevasta uudesta aikakauslehdestä nimeltä "The Golden Age" ("Kultainen aika", nykyisin Herätkää!). Vuosina 1922–1928 Rutherford järjesti seitsemän suuren konventin sarjan, joissa kussakin hyväksyttiin julistus, joissa kirkot, valtiot ja Kansainliitto tuomittiin ankarin sanoin Saatanan juoniksi ja luomuksiksi. Jehovan todistajat pitävät niitä nykyään Ilmestyskirjan 8:1-9 ja 11:15-19 mainittuina pasuunanpuhalluksina.
Rutherford julkaisi vuonna 1920 kirjasen "Millions Now Living Will Never Die" ("Miljoonat, jotka nyt elävät, eivät koskaan kuole"). Siinä hän esitti vanhatestamentilliseen riemuvuosijärjestelmään perustuvan laskelman, jonka mukaan Jumalan valtakunnan piti saapua voimassaan vuonna 1925. Samaa Rutherford esitti myös seuraavana vuonna julkaistussa kirjassaan "The Harp of God" ("Jumalan harppu"), joka oli raamatuntutkijoiden opin systemaattinen esitys sekä ensimmäinen Rutherfordin julkaisema kirja. Tämä sai aikaan Jehovan todistajien keskuudessa voimistuneen julistus- ja käännyttämistyön. Raamatuntutkijoiden määrä kasvoi vuoteen 1925 25 000:sta 100 000:een. Vuoteen 1925 asetettujen toiveiden rauettua tyhjiin jäsenmäärä kääntyi ensi alkuun laskuun.
Teokratian luominen
Rutherford oli jo 1917 varmistanut itselleen Vartiotorniseuran taloudellisen ja hallinnollisen johdon. Hän ei kuitenkaan saanut julkaista mitä tahansa Vartiotorniseuran nimissä. Russell oli testamentissaan määrännyt, että kaikki Seuran julkaisema materiaali piti ensin hyväksyä viisimiehisessä julkaisukomiteassa, jonka jäsen Rutherfordkin oli. Hän oli kuitenkin jatkuvissa kahnauksissa komitean kanssa, ja vuonna 1925 hän hajotti sen komitean asetuttua vastustamaan hänen kirjoittamaansa opillisesti käänteentekevää artikkelia "Birth of the Nation" ("Kansakunnan synty"). Täten Rutherford sai täyden määräysvallan myös opillisissa kysymyksissä.
Artikkelissa Rutherford määritteli uudelleen Vartiotorniseuran aseman. Russellille Vartiotorniseura oli ollut oikeudellinen järjestö, jonka tehtävänä oli olla yksittäisten raamatuntutkijoiden ja heidän seurakuntiensa "palvelijatar". Sen tehtävä oli julkaista kirjallisuutta ja tukea raamatuntutkijoiden toimintaa tarjoamalla heille esimerkiksi oikeudellista apua. Artikkelissa Rutherford selitti, että raamatuntutkijat olivat tosiasiassa kansakunta, "Jumalan oma kansa", ja Vartiotorniseura oli tämän Jumalan kansakunnan näkyvä ilmaus. Täten Rutherford Vartiotorniseuran presidenttinä itse asiassa selitti olevansa seurakunnan presidentti, sen näkyvä johtaja.
Rutherford selitti lisäksi, että Jumalan kansalla on vain yksi kutsumus: saarnata "hyvää sanomaa Kristuksen läsnäolosta ja Jumalan valtakunnan tulemisesta". Jo 1919 hän oli selittänyt, että jokaisen kristityn raamatuntutkijan tehtävä on saarnata Matteuksen 24:14 täyttymykseksi. Tämän saarnaamistyön tarkoituksena oli, paitsi kutsua niin monta kuin mahdollista pelastukseen, myös julistaa Jumalan kunniaa ja tuomiota häviämässä olevalle maailmalle. Täten raamatuntutkijoiden saarnaamistyö oli Rutherfordin mukaan sinällään lopun ajan merkki. Rutherford "voimaperäisti" järjestön tulkinnan mukaan saarnaamistyötä huomattavasti. Hän lähetti raamatuntutkijat kaduille ja kirkkojen oville, vaati heitä kulkemaan talosta taloon ja kehotti heitä levittämään "Kultaista aikaa" ja kirjoittamiaan kirjoja. Myös äänilevyille painettuja Rutherfordin puheita käytettiin todistustyössä. Työn tehostamiseksi hän määräsi seurakuntiin virkailijat, joiden tehtävänä oli organisoida saarnaamistyötä ja raportoida siitä. Näin vielä sangen itsenäiset paikallisseurakunnat sidottiin kiinteästi Vartiotorniseuran päämajan yhteyteen. Rutherford piti myös lukuisia radioesitelmiä ja perusti Vartiotorniseuralle oman radioaseman.
Monet Russellin aikana mukaan tulleet raamatuntutkijat vierastivat kuitenkin saarnaamistyötä. He panivat enemmän painoa Russellin korostamalle luonteen kehittämiselle eli pyhitykselle. Toukokuun 1. päivän 1926 Vartiotornissa Rutherford hylkäsi koko luonteen kehittämisen käsitteen (se oli hänen mielestään "tekojen vanhurskautta"). Vuoden 1927 tammikuun 1. päivän Vartiotornissa hän tuomitsi jyrkästi "luomusten palvonnan", viitaten selvästi Russellin kunnioittamiseen. Seuraavan kuun 1. päivän lehdessä hän teki lopullisen pesäeron Russellin tuomitsemalla ajatuksen, jonka mukaan Russell olisi ollut Jeesuksen ennustama "uskollinen ja ymmärtäväinen orja". Russellin mielestä kaikki "hengestä siinneet" muodostivat yhdessä tämän orjaluokan, jonka näkyvä ilmaus oli jälleen kerran Vartiotorniseura. Täten Rutherford kiisti ajatuksen Russellin roolista Jumalan tahdon erityisenä tulkkina.
Raamatuntutkijoiden seurakunnat olivat kuitenkin vielä suhteellisen itsenäisiä. Niitä johtivat demokraattisesti valitut vanhimmat. Vuonna 1932 Rutherford kuitenkin romutti koko vanhinjärjestelmän, väittäen sitä epäraamatulliseksi. Seurakuntien vanhimmat erotettiin ja heidän tilalleen tulivat Vartiotorniseuran nimittämät seurakuntien palvelijat. Täten Russellin ajan itsenäisistä seurakunnista oli muodostunut tiukan keskitysti johdettu ja hierarkkinen järjestelmä, jossa kaikki valta oli keskittynyt Vartiotorniseuralle ja viime kädessä Rutherfordille itselleen.
Eräs ilmaus vallan keskittymisestä oli Rutherfordin vuonna 1931 käyttöön ottama uusi nimi, Jehovan todistajat. Se erotti hänen johtamansa järjestön omaksi liikkeekseen, ja toi samalla ilmi järjestön tarkoituksen: todistaa Jumalasta. Samalla Rutherford myös selitti, että Jehovan todistajat olivat Jehova Jumalan itsensä johtama järjestö, kyseessä oli siis teokratia.
Oppimuutokset
Tärkeimmät opilliset muutokset Russelliin verrattuna ovat seuraavat:
Yksityiselämä
Rutherfordin läheiset ystävät saattoivat kuvailla häntä hauskaksi ja joviaaliksi seuramieheksi. Yleinen mielikuva hänestä oli kuitenkin toisenlainen. Vartiotorniseuran päämajan Betelin työntekijät ja jopa hänen läheiset työtoverinsa ovat kuvailleet häntä kovaksi, ankaraksi ja häikäilemättömäksi mieheksi, jonka loukkaavuuteen saakka suorasukaiset puhuttelut ja ojennukset olivat pelättyjä "Beetel-perheen" keskuudessa. Tuomari Rutherford käytti usein karkeaa ja rahvaanomaista kieltä, ja vastustajiaan kohtaan hän saattoi jopa käyttäytyä uhkaavasti. Hän oli selkeästi vallanhimoinen, ja vastarinnan hän musersi häikäilemättä. Toisaalta Rutherford oli Jehovan todistajien mielestä myös periaatteistaan kiinni pitävä mies, tehokas organisoija sekä taitava puhuja.
Rutherford oli jo nuorena solminut avioliiton, ja liitosta Mary-vaimon kanssa hänellä oli yksi poika, Malcolm. Rutherfordin tultua Vartiotorniseuran presidentiksi hänen ja Maryn välit viilenivät ja katkesivat lopulta kokonaan, vaikka pariskunta ei koskaan ottanutkaan virallista avioeroa. Syytä välien katkeamiseen ei tiedetä, mutta todennäköisesti Rutherfordin kiivaalla ja ankaralla luonteella oli osuutta asiaan. Mahdollisesti myös Rutherfordin runsas alkoholin käyttö on vaikuttanut asiaan.
Viimeiset vuodet
Rutherford, joka tuohon aikaan oli jo vakavasti sairas, näki maailmansodassa välittömästi edessä olevan Harmageddonin tunnusmerkit. Hän ennusti, että fasismi saa haltuunsa koko maailman, Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Yhdysvaltoja myöten, ja että fasistit aloittavat Jehovan todistajien maailmanlaajuisen vainon, joka päättyy Jumalan väliintuloon ja pahojen ihmisten tuhoon. Vuonna 1941 hän kirjoitti Vartiotornissa, että aikaa Harmagedoniin on enää muutama kuukausi, ilmiselvästi uskoen siihen itsekin.
Rutherford toimi Vartiotorniseuran presidenttinä aina kuolemaansa asti. Hän menehtyi syöpään Beth Sarimissa, San Diegossa 8. tammikuuta 1942. Hänen seuraajakseen valittiin Nathan Homer Knorr. Rutherfordin noustessa Vartiotorniseuran johtoon hänen johdossaan oli noin 20 000 raamatuntutkijaa. Hänen kuollessaan Jehovan todistajia oli noin 115 000.
Barbara Ferries
Barbara Hale Ferries (s. 5. syyskuuta 1944 Houghton, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Ferries kilpaili vuoden 1964 talviolympialaisissa alppihiihdon suurpujottelussa ja pujottelussa edustaen Yhdysvaltoja.
Mikko Saarinen
pienoiskuva|Mikko Saarinen (oik.) alle 18-vuotiaiden MM-turnauksessa Lappeenrannassa 2014.Mikko Saarinen (19. heinäkuuta 1970 Tampere – 1. joulukuuta 2017 ) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja. Viimeksi hän toimi Pelicansin liigajoukkueen apuvalmentajana kausilla 2014–2015 ja 2015–2016.
Kaudella 2012–2013 hän toimi Bluesin päävalmentajana jääkiekon SM-liigassa. Aikaisemmin hän toimi Tapparan päävalmentajana vuosina 2008–2010 sekä väliaikaisena päävalmentajana vuonna 2005. Hän oli Tapparan apuvalmentajana vuosina 2003–2008, ja meriittilistaan kuuluu myös A-nuorten Suomen mestaruus vuodelta 2001.
Helmikuussa 2009 Saarinen sairastui sappitiehytsyöpään, ja joutui jäämään sairauslomalle loppukauden ajaksi. Saarinen onnistui voittamaan sairauden ja palasi Tapparan valmentajaksi kesällä. Saarinen valmensi vielä seuraavan kauden, ennen kuin erosi valmennustehtävistä. Kauden 2010–2011 Saarinen toimi Mestis-joukkue LeKi:n konsulttina ja tämän jälkeen kaksi vuotta Espoon Bluesin apuvalmentajana. 14. helmikuuta 2013 lähtien kauden loppuun hän toimi potkut saaneen Lauri Marjamäen sijaisena Bluesin päävalmentajana.
Saarinen toimi kaudella 2013–2014 MM-kotikisoihin valmistautuneen Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana Rauli Uraman alaisuudessa. Suomi sijoittui Lappeenrannan lopputurnauksessa kuudenneksi häviten Ruotsille puolivälierässä.
Viimeisessä valmennustehtävässään kausilla 2014–2015 ja 2015–2016 Saarinen toimi Pelicansin liigajoukkueen apuvalmentajana. Jälkimmäisestä kaudesta hän oli osan sairauslomalla, mutta palasi vielä pudotuspeleihin katsomovalmentajana.
Xiaomi Mi 9 SE
Xiaomi Mi 9 SE on Xiaomin 15. huhtikuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Muotoilu
Xiaomi Mi 9 SE -älypuhelimessa on 6-tuumainen näyttö Full HD+ -resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,3 Gigahertsin kahdeksanydinsuoritin. Laitteessa on 6 gigatavua RAM-muistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kolme takakameraa, pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toinen kamera on 13 megapikseliä ja kolmas 8 megapikseliä. Etukamera on puolestaan 20 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30 fps ja 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutioilla 120 fps, 720p (HD) -resoluutiolla voidaan videokuvata 960 fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Natalja Kljutšarjova
Natalja Kljutšarjova (Наталья Ключарёва, s. 1981) on venäläinen kirjailija ja runoilija. Hän on yksi merkittävimmistä 1980-luvulla syntyneistä venäläisistä kirjailijoista.
Kljutšarjova syntyi Permissä vuonna 1981 ja muutti Jaroslavliin vuonna 1992. Hän on valmistunut Jaroslavlin valtiollisen yliopiston filologisesta tiedekunnasta. Vuodesta 2005 lähtien hän on asunut Moskovassa tai Moskovan lähellä sijaitsevassa Žutškin kylässä. Hän on työskennellyt televisiotoimittajana ja toimittajana Pervoje sentjabrja (”Ensimmäinen syyskuuta”) -aikakauslehdessä. Hänen perheeseensä kuuluu vuonna 2011 syntynyt esikoinen.
Teokset
Natalja Kljutšarjova on ollut ehdokkaana erilaisten kirjallisuuspalkintojen saajaksi. Hän oli ehdokkaana Debjut-kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2002. Vuonna 2007 hän sai Juri Kazakovin kirjallisuuspalkinnon teoksella Odin god v Raju. Kljutšarjova on yksi harvoista 1980-luvulla syntyneistä venäläisistä kirjailijoista, joiden käännösoikeudet on myyty useisiin Euroopan maihin. Häntä pidetään yhtenä Venäjän kiinnostavimmista nuorista nykykirjailijoista.
Kljutšarjova kuvaa romaaneissaan, millaista on kasvaa nyky-Venäjän levottomassa ja nopeasti muuttuvassa yhteiskunnassa. Teoksissaan hän käsittelee sosiaalisia ongelmia kuten alkoholismia, huumeiden käyttöä ja syrjäytymistä nykyajan Venäjällä, mutta hän on kirjoittanut myös paljon lähimmäisenrakkauden kaltaisista teemoista. Päähenkilöt romaaneissa ovat yleensä miehiä. Teoksissaan Kolmannessa luokassa ja ''SOS! ''Kljutšarjova kuvaa päähenkilön matkaa junalla kaupungista toiseen sekä päähenkilön matkan aikana tapaamia henkilöitä Venäjän eri yhteiskuntaluokista. Vastaavanlainen junamotiivi on ollut tyypillinen venäläiselle kirjallisuudelle jo Tolstoista lähtien, ja myös monet nykykirjailijat ovat käyttäneet junamotiivia teoksissaan. Kljutšarjovan romaaneissa puhutaan myös paljon sielusta ja Jumalasta. Kirjallisina esikuvinaan hän pitää Tšehovia ja Dostojevskia.
Vaajakosken naulatehdas
thumb|Tehdasrakennus Vaajavirran suunnasta.
Vaajakosken naulatehdas oli SOK:n omistama vuonna 1939 toimintansa aloittanut metallituotteita valmistanut tehdas. Se lopetti toimintansa 1986. Tehdasrakennus sijaitsee Vaajavirran rannalla.
Naulatehdas oli vuoteen 1983 hallinnollisesti osa SOK:n Vaajakosken tehtaita. 1984–1986 se toimi Vaaja Rakennustarviketehtaiden alaisuudessa. Vuonna 1986 naulatehdas lopetti toimintansa ja rakennus myytiin kiinteistösijoitusyhtiö Vaajakosken Teollisuustalo Oy:lle. Vuokralaisina on nykyisin muiden muassa kirjapaino, autokorjaamo, kamppailulajiseura ja lounasravintola.
Lähteet
Vaajakosken naulatehdas VAKKA-arkistotietokannassa
Lūcija Garūta
150px|pienoiskuva|Lūcija Garūta Lūcija Garūta (14. toukokuuta 1902 – 15. helmikuuta 1977) oli latvialainen säveltäjä ja pianisti. Hän valmistui vuonna 1924 Latvian konservatoriosta ja jatkoi vuosina 1926–1928 musiikinopintojaan Pariisissa. Vuodesta 1940 lähtien Garūta toimi opettajana Latvian konservatoriossa. Hän sävelsi muun muassa oopperan, pianokonserton ja lauluja.
Sabré Cook
pienoiskuva|pysty|Cook vuonna 2019. pienoiskuva|Cook kilpailemassa W Seriesissä vuonna 2021. Sabré Cook (s. 21. toukokuuta 1994 Grand Junction, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen autourheilija.
Cook aloitti kartingin harrastamisen kahdeksanvuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuun kymmenvuotiaana. Hän osallistui vuonna 2017 SCCA National Championship Runoffs -kilpailuun ja ajoi vuonna 2018 osittaiset kaudet USF2000 Championship -sarjassa ja Yhdysvaltain Formula 4 -mestaruussarjassa. Vuonna 2019 Cook liittyi uuteen W Series -sarjaan. Hän sijoittui sarjassa esikoiskaudellaan kahdenneksitoista ja oli siten viimeinen kuljettaja, joka varmisti tulosten perusteella itselleen sarjapaikan seuraavaksi kaudeksi. Kausi 2020 jäi koronaviruspandemian vuoksi ajamatta, mutta Cook oli jälleen mukana kaudella 2021. Hän ei päässyt kauden aikana kertaakaan pisteille ja jäi sarjan viimeiseksi.
Kaudeksi 2023 Cook sai paikan Porsche Deluxe Carrera Cup North America -sarjasta voitettuaan naiskuljettajille järjestetyn koetilaisuuden.
Autourheilu-uransa ohella Cook opiskeli mekaanisen suunnittelun yliopistotutkinnon. W Seriesissä kilpaillessaan hän oli samalla Renault’n F1-tallissa jousituksen suunnitteluinsinöörinä. Hän on kertonut yhdeksi haaveekseen kisainsinöörinä työskentelemisen Formula 1 -sarjassa.
Vimma
thumb|300px|Vimma sijaitsee Turussa osoitteessa Aurakatu 16. Vimma on vuonna 2006 toimintansa aloittanut nuorille tarkoitettu taide- ja toimintatalo. Se sijaitsee Aurakadulla Turun keskustassa. Vimmassa järjestetään nuorisotoimintaa kuten erilaisia kursseja, taidepajoja ja konsertteja. Talossa toimii kahvila Kafé Vimma.
Taide- ja toimintatalo Vimman rakennus suunniteltiin vuonna 1906 Turun suomalaiseksi tyttökouluksi. Se edustaa tyyliltään uusgotiikkaa ja kansallisromantiikkaa keskiaikaisin vivahtein. Tilat kunnostettiin vuosina 2004–2006. Vimma toimii rakennuksen neljään kerrokseen sijoittuvissa tiloissa, jotka ovat kooltaan yhteensä noin 1 700 neliömetriä.
Aiheesta muualla
60.45222°N, 22.26389°W
Tasku
Farkkujen takatasku|thumb|250px Tasku on vaatekappaleen, laukun tai muun esineen ulko- tai sisäpinnassa oleva litteä tai pussimainen säilytyslokero, jonne voi sijoittaa mukana tarvittavia pieniä tavaroita. Tekstiilistä tai muusta taipuisasta materiaalista valmistettuja taskuja voi olla myös autojen, veneiden ja lentokoneiden sisäverhoilussa, kuten istuinten selkänojissa.
Vaatteissa taskut voivat olla päällikankaan päälle ommeltuja, yleensä päällikankaasta valmistettuja paikkataskuja kuten farkkujen takataskut, tai vaatteen sisään upotettuja, erilliseksi pussiksi ommeltuja sisätaskuja kuten yleensä farkkujen etusivutaskut. Paikkataskuja suositaan vapaa-ajan vaatteissa ja lastenvaatteissa, huomaamattomia sisätaskuja muodollisemmassa pukeutumisessa. Sisätaskun suu voi olla sijoitettu vaatteen saumaan tai taskua varten erikseen leikattuun halkioon. Sisätaskujen taskupussien valmistamiseen on kehitetty omia kangaslaatuja, kuten pocketing, taskutvilli ja taskuvelveton.
Taskujen valmistustapoja
Miesten puvuntakeissa ja pikkutakeissa käytetään lähinnä kolmentyyppisiä ulkotaskuja:
Hienommissa miesten kauluspaidoissa ei ole taskuja, useimpiin miesten paitoihin kuitenkin ommellaan paikkataskun mallinen rintatasku.
Etenkin ulkoilu- ja urheiluvaatteissa taskun suu on usein suljettavissa läpällä, napilla, vetoketjulla, tarranauhalla tms.
Historiaa
Vaatteiden taskut ovat kehittyneet erillisestä vyöllä kannettavasta säilytyspussista, jossa pidettiin rahoja, avaimia, tulentekovälineitä ja muita mukana tarvittavia pikkuesineitä. Vähitellen havaittiin varmemmaksi ommella pussi kiinni vaatteeseen, mieluummin huomaamattomiin vaatteen sisäpuolelle. Naisten vaatteissa tasku oli esiliinassa, leveän hameen sivusaumassa tai alushameen etuhelmassa, kunnes vaatemuodin käydessä vartalonmyötäisemmäksi naiset alkoivat taas käyttää vaatteista irrallaan olevaa säilytyspussia, käsilaukkua.
Kolmpersjärvi
Kolmpersjärvi (myös Kolmperänjärvi) on karu järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 25,6 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 16 kilometriä luoteeseen.