cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pusula
Pusulan eteläosa on kallioista mäkimaata, pohjoisosa karua, soista ja runsasjärvistä metsäseutua. Pusulassa sijaitsee Keräkankare ja Kylmälähde, jotka kuuluvat Natura 2000 -alueisiin. Pusula on tunnettu luonnonkauniista kumpuilevista harjumaisemistaan ja aluetta on hyödynnetty mainoskuvauksiin: S-ryhmän Kotimaista-mainos kuvattiin Pusulan Suomelan kylässä.
Kirkonkylän palveluita ovat muun muassa elintarvikeliikettä, rautakauppa, huoltoasema, jonka yhteydessä toimii autohuolto, pankki, apteekki, kaksi parturi-kampaamoa, kukkakauppa, kyläkauppakeskus PikkuOmena, hammasteknikko ja ravintola. Kunnallisia palveluita ovat paloasema, kuntosali, nuorisotalo, päiväkoti, kirjasto, peruskoulu, vammaiskeskus ja terveysasema. Pusulan Hyönölän kylässä toimii Tuukkasen leipomo ja kahvila.
Pusulan kirkonkylässä on Pusulan kirkko (Carl Ludvig Engel, 1838) ja Kärkölän kylässä Kärkölän kyläkirkko (1842). Pusulan seurakunta kuului Espoon hiippakuntaan ja Lohjan rovastikuntaan. Se muodosti seurakuntayhtymän Nummen seurakunnan kanssa vuosina 1981–2012, nykyisin Pusula on yksi Lohjan seurakunnan alueseurakunnista. Seurakunnassa oli noin 2 400 jäsentä. Pusulan kirkko on rakennettu 1838 ja korjattu perusteellisesti 1932.
thumb|200px|left|[[Pusulan kirkko]]
Kylät
Ahonpää, Arimaa, Hattula, Hauhula, Herrala, Hirvijoki, Hyrkkölä, Hyönölä, Ikkala, Karisjärvi, Karjasjärvi, Kaukela, Koisjärvi, Kärkölä, Marttila, Mäkkylä, Pusula, Radus, Seppälä, Suomela, Tausta, Tölli, Uusikylä, Viiala, Vörlö
Vuoden 1980 taajamarajauksen mukaan Pusulan taajamat olivat Pusulan kylä (524 asukasta) ja Ikkala (213 asukasta).
Hermanni Pihlajamäki
Herman Matinpoika ”Hermanni” Pihlajamäki (11. marraskuuta 1903 Nurmo – 4. kesäkuuta 1982 Ähtäri) oli suomalainen painija ja olympiavoittaja.
Hermanni Pihlajamäen serkku oli olympiavoittaja Kustaa Pihlajamäki. Ammatiltaan molemmat olivat poliiseja. Myöhemmistä painijoista Juha Ahokas on sukua Hermanni Pihlajamäelle, joka oli Ahokkaan isoäidin veli.
Pihlajamäki edusti pitkään Nurmon Jymyä, mutta menestysvuosina hänen seuransa oli Vaasan Voima-Veikot.
Aïssatou Tounkara
pienoiskuva|Aïssatou Tounkara Aïssatou Tounkara (s. 16. maaliskuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 33 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta.
Julie Debever
pienoiskuva|Julie Debever Julie Debever (s. 18. huhtikuuta 1988) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä kolme ottelua. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 30-vuotiaana lokakuussa 2018. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului Ranskan joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan.
Copterline
thumb|250px|Copterlinen Sikorsky S-76 -helikopteri nousussa [[Helsinki-Malmin lentoasema|Malmin lentokentällä 2003]] Copterline Oy oli suomalainen vuonna 1990 rekisteröity, helikopterilentotoimintaa harjoittanut yritys. Kesäkuuhun 2000 saakka yhtiö toimi nimellä Copter Action Oy. 1990-luvun lopulla yhtiö osti alan vanhimman suomalaisyrityksen, vuonna 1960 perustetun Helikopteripalvelu Oy:n. Copterline asetettiin konkurssiin omasta hakemuksestaan 15. helmikuuta 2010. Copterline-nimellä reittilentoja jatkoi vuodesta 2011 lähtien Line-Support Oy ja operoijana sen virolainen tytäryhtiö Copterline OÜ.
Toiminta 2000–2008
Yhtiö lensi reittiliikennettä Helsingistä Hernesaaren helikopterikentältä Tallinnaan kahdella Sikorsky S-76 -matkustajahelikopterilla, kunnes liikennöinti reitillä keskeytettiin vuonna 2005 yhtiön helikopterin tuhouduttua onnettomuudessa.
Elokuussa 2006 Copterline myi jäljelle jääneen Sikorsky S-76 -helikopterinsa. Copterlinen Tallinnan-lennot olivat keskeytyksissä kesäkuusta 2006 lähtien. Tämän ajan yhtiö hoiti ainoastaan charter-lentoja. Viralliseksi syyksi ilmoitettiin huoltokatko.
Yhtiöllä oli myös Eurocopter EC 135 -helikoptereita, joita se käytti lääkäri- ja pelastushelikopteritoiminnassa Varkaudessa ja Oulussa.
Helikopterionnettomuus 10. elokuuta 2005
10. elokuuta 2005 Copterlinen Sikorsky S-76C+ -helikopteri (OH-HCI) putosi mereen Suomenlahdella Viron edustalla. Onnettomuudessa kuoli 14 ihmistä. Heistä suomalaisia oli kahdeksan (mukaan lukien kaksi lentäjää), virolaisia neljä ja yhdysvaltalaisia kaksi. Onnettomuuden seurauksena Copterline myi toisen Sikorsky-helikopterinsa.
Johto ja talous
Yrityksen viimeinen toimitusjohtaja oli Kari Hokka. Hallituksen puheenjohtajana toimi Pekka Jaatinen.
Copterline OÜ
Virolainen yhtiö Copterline OÜ aloitti helikopterilennot Helsingin ja Tallinnan välillä vuonna 2011 joksikin aikaa. Vuonna 2016 Copterline OÜ hakeutui konkurssiin.
Bernt Evensen
Bernt Evensen (8. huhtikuuta 1905 – 24. elokuuta 1979) oli norjalainen pikaluistelija ja pyöräilijä.
Yleiskilpailun maailmanmestaruuden Evensen voitti vuosina 1927 ja 1934. Vuonna 1927 hän saavutti ns. triplan, eli voitti Norjan, Euroopan ja maailmanmestaruuden. Voitettuaan neljännen Norjan mestaruutensa vuonna 1935 hän siirtyi työläisten Reidulf-seuraan, joka kuului Norjan työväen urheiluliittoon AIF:aan. Evensen ryhtyi järjestelemään Oslon Bislettillä työläisten MM-kisoja ja voittikin yhden mestaruuden venäläistä Jakov Melnikovia vastaan käydyn tiukan kamppailun tuloksena. Evensen jatkoi luistelu-uraansa aina vuoteen 1940 saakka.
Evensen oli myös hyvä ratapyöräilijä. Hän voitti lajissa kuusi Pohjolan mestaruutta. Hänet palkittiin Egebergs Ærespris -palkinnolla urheilumenestyksensä kunniaksi. Parhaimmillaan Evensen oli aateliskalenterin neljännellä sijalla vuosina 1928–1932.
Skin Yard
Skin Yard oli Seattlesta, Washingtonista kotoisin oleva grunge-yhtye. Se oli aktiivinen vuosina 1985–1992. Yhtye ei koskaan saanut valtavirtamenestystä, mutta vaikuttivat suuresti aikalaisiinsa, joista tunnetuimpina Soundgarden, The Melvins ja Green River.
Kaohsiung
Kaohsiung on kaupunki Taiwanin eli Kiinan tasavallan lounaisosassa Taiwaninsalmen rannikolla. Kaupunki on merkittävä teollisuuden keskus ja Kaohsiungin satama on Taiwanin merkittävin satama. Vuonna 2015 kaupungin asukasluku oli arviolta 2 778 918.
Maantiede
thumb|vasen|Näkymä Yushanvuorilla. Kaohsiung sijaitsee Taiwanin eli Kiinan tasavallan lounaisosassa Taiwaninsalmen rannikolla. Kaupungin keskustasta pohjoiseen sijaitsee Tainanin kaupunki. Kaohsiungin hallinnollisella alueella on pinta-alaa 2 946 km². Noin puolet alueen pinta-alasta on vuoristoa rakennetusta alueesta itään ja koilliseen. Vuoret ovat osa Yushanvuoria. Korkein huippu Kaohsiungin alueella on Yushanin eteläinen huippu, joka kohoaa 3 844 metrin korkeuteen merenpinnasta. Shoushan on puolestaan lähempänä kaupungin rakennettua aluetta kohoava huippu, joka tunnetaan matkailukohteena. Vuorilta kohti kaupunkia laskee useita jokia. Gaoping-joki on valuma-alueessa mitattuna Taiwanin suurin. Joki on myös kaupungin ja esimerkiksi paikallisen maatalouden pääasiallinen käyttöveden lähde. Kaohsiungin alueeseen kuuluu myös joitakin saaria. Kaupungin sataman ja Taiwaninsalmen välissä on Cijinin saari. Hallinnollisesti alueeseen kuuluvat myös Pratassaaret ja Spratlysaarten Jhongjhoun riutta kauempana merellä.
Kaohsiungin alueella vallitsee trooppinen monsuuni-ilmasto. Vuoden kylmimpänä aikana tammi-helmikuussa keskilämpötilat vaihtelevat 19,9–21,5°C välillä. Vuoden kuumimpana aikana kesä-elokuun välillä lämpötilat ovat puolestaan 28,3–29,5°C. Talvet ovat tyypillisesti kuivia ja kesät sateisia. Sateet painottuvat etenkin monsuunikaudelle toukokuusta syyskuuhun. Kuivin kausi kestää lokakuusta maaliskuuhun. Ajoittain esiintyy taifuuneja.
Historia
thumb|vasen|Vanha kaupunginmuurin portti. Ennen han-kiinalaisten siirtolaisten saapumista Taiwanille nykyisen Kaohsiungin aluetta asuttivat Taiwainin alkuperäiskansoihin kuulunut heimo, joita kiinalaiset kutsuivat nimillä Takow tai Makattao. Kiinalaisia siirtolaisia alkoi saapua Ming-dynastian aikana. Nykyinen Kaohsiungin alue tunnettiin alun perin nimellä Dagou alkuperäisheimon mukaan. Vuosien 1624 ja 1660 välillä alueella vaikuttivat hollantilaiset, jotka kutsuivat paikkaa nimellä Tancoia. Koxinga karkotti hollantilaiset Taiwanilta ja hän teki saaresta "itäisen pääkaupungin". Saaresta tuli kahteen osaan, Wannian ja Pingtung, jaettu prefektuuri. Nykyisen Kaohsiungin alue kuului Wannianin alueeseen. Wannianin hallinnollinen keskus oli Zuoying, jota voidaan pitää ensimmäisenä kaupunkikeskuksena nykyisen Kaohsiungin alueella. Zuoying oli myös Taiwanin ensimmäinen kaupunki, joka sai oman kaupunginmuurinsa. Myöhemmin hallinnollinen keskus siirrettiin Fongshaniin, joka sijaitsi myös nykyisen kaupungin alueella.
Vuonna 1863 Kaohsiungista tehtiin yksi Kiinan ulkomaalaisille kauppaille avoin sopimussatama. Vuonna 1864 paikalle avattiin tulliasema. Sataman merkitys kasvoi huomattavasti Japanin miehitettyä alueen vuonna 1895. Taiwan oli tärkeä eri raaka-aineiden lähde ja japanilaiset tarvitsivat niiden kuljetukseen soveltuvan sataman. Kaupungin satamaan tehtiin mittavia laajennustöitä vuosien 1904 ja 1907 välillä. Kaupungista tuli myös pohjois-etelä -suuntaisen rautatien päätepiste. Vuonna 1920 Kaohsiung sai japanilaisen nimen Takao kiinalaisten merkkien kao (高) ja hsiung (雄) mukaan. Toisen maailmansodan aikana satamalla oli huomattava merkitys Japnain sotatoimille Tyynellämerellä ja Kaakkois-Aasiassa. Sodan aikana kaupunkiin kasvoi myös teollisuutta.
Talous ja liikenne
thumb|Näkymä satamassa. Kaohsiung on huomattava teollisuuden keskittymä. Kaupungin teollisuuden aloihin lukeutuvat esimerkiksi telakka-, elintarvike- ja terästeollisuus, sekä paperi- ja petrokemiateollisuus. Linhain teollisuuspuisto on suuri teollisuusalue kaupungin rannikolla. Kaohsiungin teollisuuden kehityksellä oli huomattava osuus ko0ko maan kehityksellä huomattavaksi eri tuotteiden valmistusmaaksi. 1970-luvulta lähtien kaupungin onnistui houkutella ulkomaalaisia sijoittajia paikallisten raaka-aineiden jalostamiseen ja edelleen myyntiin.
Kaohsiungin satama on Taiwanin suurin satama ja huomattava vientisatama. Kaohsiungin kansainväliseltä lentoasemalta on liikennettä muihin suuriin kaupunkeihin Aasiassa. Maantiet ja rautatie yhdistävät kaupungin myös Taoyuanin kansainväliseen lentoasemaan ja lentoreitteihin muualle maailmaan. Rautatie yhdistää kaupungin myös Taiwanin suurnopeusjunaverkkoon.
Väestö
thumb|Liouhon yötori. Kaohsiungin asukasluku oli vuonna 2015 arviolta 2 778 918.
Bere Ferrersin rautatieasema
Bere Ferrersin rautatieasema on rautatieasema Bere Ferrersin kylässä Devonissa. Se sijaitsee Tamar Valley Linen varrella.
Asema avattiin 2. kesäkuuta 1890 nimellä Beer Ferris. Nimen kirjoitusasu muutettiin nykyiseen muotoonsa 18. marraskuuta 1897. Asemaa käytti 15 704 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Emelyne Laurent
pienoiskuva|Emelyne Laurent vuonna 2021. Emelyne Laurent (s. 4. marraskuuta 1998) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä viisi ottelua. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului joukkueeseen mutta ei pelannut yhtään ottelua.
Arrogante (1753)
Arrogante eli San Antonio de Padua oli Espanjan laivaston vuonna 1753 vesille laskettu 68-tykkinen Serio-luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Guernizosta. Alus laskettiin vesille joulukuussa 1753 ja otettiin palvelukseen 1755.
Palvelus
Alus osallistui seitsenvuotiseen sotaan, Yhdysvaltain vapaussotaan, Ranskan vallankumoussotaan ja Napoleonin sotiin.
Alus oli 16. helmikuuta 1797 Espanjan laivaston neljän linjalaivan ja fregatin muodostamassa osastossa Shaggaramuksen lahdella ankkurissa, kun Britannian laivaston suojaama hyökkäysosasto saapui lahden suulle. Aluksen päällikkö Don Raphael Bonasa poltti aluksensa seuraavana aamuna estääkseen sen valtaamisen.
Micmacin kieli
Micmac on mi’kmaq-intiaanien puhuma uhanalainen algonkin-kieli. Sitä puhuu äidinkielenä runsas 8,000 ihmistä. Puhujat asuvat Kanadassa kolmella paikkakunnalla: Listugujssa Quebecissä, Big Covessa New Brunswickissa ja Eskasonissa Nova Scotiassa. Yhdysvalloissa micmacin puhujat ovat keskittyneet Bostonin kaupungin ympäristöön.
Kultaisen šekiinin laulukilpailu
Kultaisen šekiinin laulukilpailu (Zecchino d’Oro) on italialainen lastenlaulukilpailu, jossa lapset esittävät uusia lapsille tehtyjä lauluja. Kilpailu järjestetään vuosittain ja se on esitetty joka vuosi myös Italian televisiossa RAI:n kanavilla. Kultaisen šekiinin laulukilpailusta on esitetty Suomen televisiossa kooste nimellä Lapset laulavat lapsille.
Kilpailun isänä pidetään Cino Tortorellaa, joka juonsi 50 ensimmäistä kilpailua joko yksin tai yhdessä muiden juontajien kanssa. Tortorella halusi luoda lapsille hieman San Remon musiikkifestivaaleja (Festival di Sanremo) vastaavanlaisen kilpailun. Kilpailun perusidea on säilynyt vuosien ajan suurin piirtein samanlaisena, vaikka kilpailun rakenteeseen onkin tehty useita erilaisia muutoksia vuosien varrella.
Nykyisin kilpailu on monipäiväinen ja siinä on mukana 12 kappaletta. Välillä kappaleita on ollut kilpailussa 14, mutta vuodesta 2008 lähtien kilpailukappaleiden lukumäärä on ollut 12. Suurimman osan kappaleista laulaa yksi lapsi kuoron kanssa, mutta osassa kappaleista laulajina on kaksi tai kolme lasta kuoron kanssa. Kaikki kappaleet ovat italiankielisiä, mutta Italian ulkopuolelta kotoisin olevat lapset ovat laulaneet aina osan esittämästään kappaleesta omalla äidinkielellään. Kilpailun voittajan valitsee lapsista koostuva tuomaristo.
Kappaleiden esittäjät valitaan karsintojen perusteella. Esikarsintoja järjestetään kevään sekä kesän aikana monissa eri Italian kaupungeissa kiertävän karsintakiertueen kautta. Esikarsinnoista jatkoon selvinneistä valitaan tarvittava määrä (yleensä 12–15) lasta esittämään sen vuoden kilpailukappaleita. Kilpailuun osallistuvien lasten yläikäraja on kymmenen vuotta.
Kultaisen šekiinin laulukilpailuun liittyen on tehty myös visailuohjelmat Zecchino Show ja Zecchino Family Show, joissa kilpailtiin siitä, kuinka hyvin joukkueet tuntevat Kultaisen šekiinin laulukilpailun kappaleita. Lisäksi vuonna 1968 Kultaisen šekiinin laulukilpailun voittaneen kappaleen Quarantaquatro gatti (suom. Neljäkymmentäneljä kissaa) pohjalta on luotu animaatiosarja 44 gatti.
Historia
Kultaisen šekiinin laulukilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1959 Milanossa ja ensimmäinen kilpailu esitettiin televisiossa 24.9.1959. Vuodesta 1961 alkaen kilpailu on järjestetty Bolognassa. Vuonna 1963 kilpailuun tuli mukaan lapsista koostuva kuoro, Piccolo Coro dell’Antoniano, joka laulaa osia kilpailussa esitettävistä kappaleista. Vuodesta 1963 alkaen kilpailukappaleet on julkaistu myös levyllä – aluksi vinyylilevyllä, mutta nykyisin CD-levyllä.
Alussa kilpailu järjestettiin keväisin, mutta vuonna 1976 kilpailu siirrettiin järjestettäväksi syksyllä. Siirron myötä kilpailu järjestettiin vuonna 1976 sekä keväällä että syksyllä. Samana vuonna kilpailuun tuli myös ensimmäistä kertaa esiintyjiä Italian ulkopuolelta ja 1976 jälkeen kilpailussa on ollut mukana vuodesta riippuen vaihtelevia määriä muunmaalaisia esiintyjiä aina vuoteen 2016 asti. Vuodesta 1976 alkaen kilpailussa on valittu varsinaisen voittajakappaleen lisäksi myös muita voittajia.
Vuonna 1977 kilpailu nähtiin Italian televisiossa ensimmäisen kerran värilähetyksenä ja vuodesta 1981 lähtien Italian televisiossa on esitetty kaikki kilpailun osat. Vuodesta 1991 lähtien kilpailuun on yhdistetty Antonianon instituutin hyväntekeväisyyskeräys Fiori della solidarietà (suom. Solidaarisuuden kukat), joka on vuodesta 2013 alkaen kantanut nimeä Cuore dello Zecchino d’Oro (suom. Zecchino d’Oron sydän eli Kultaisen šekiinin sydän).
Vuonna 2007 kilpailu järjestettiin 50. kerran. Tuona vuonna Cino Tortorella oli viimeistä kertaa juontamassa kilpailua täysipainoisesti, vaikka juonsikin vielä pieniä osia seuraavana vuonna. Vuosina 2007–2011 valittiin myös puhelinäänestyksellä kotikatsomoiden suosikkikappale, joka sai niin kutsutun telešekiinin (Telezecchino).
Vuonna 2008 kilpailu valittiin Unicefin Italian rauhan ja kulttuurin hyvän tahdon lähettilääksi ja nimikkeen myöntäjien mukaan samaisen vuoden kilpailukappaleista laulun Io più te fa noi (suom. Minä plus sinä on me) sanoitus sopii mainiosti tähän tehtävään. Vuodesta 2008 asti lapset ovat esittäneet kappaleitaan myös tunnettujen italialaisten ammattilaulajien, kuten Cristina D'Avenan, kanssa. Vuosina 2008–2012 valittiin varsinaisen voittajan eli kultašekiinin (Zecchino d'oro) uudenlaiset niin kutsutut "värišekiinit": punašekiini (Zecchino rosso), viheršekiini (Zecchino verde), sinišekiini (Zecchino blu), valkošekiini (Zecchino bianco). Telešekiinin (Telezecchino) tunnusväri oli violetti. Viisipäiväisen kilpailun jokaisena viitenä päivänä valittiin jokaisen "värišekiinin" voittajakappaleet: tiistaina punašekiini, keskiviikkona valkošekiini, torstaina sinišekiini, perjantaina viheršekiini ja viimeisenä päivänä lauantaina violetti telešekiini sekä koko kilpailun voittava kultašekiini.
Vuonna 2011 valittiin viimeisen kerran telešekiini, jonka tilalle tuli vuonna 2013 samankaltainen titteli "somešekiini" (Zecchino Social). "Somešekiiniksi" valitaan kappale, jota on äänestetty eniten "Tykkää"-painikkeella kilpailun Facebook-sivulla.
Vuonna 2016 kilpailussa oli viimeisimmän kerran mukana muunmaalaisia kuin italialaisia lauluja ja esiintyjiä. Lisäksi vuosina 2016–2018 kilpailu esitettiin yhden viikon sijaan neljänä perättäisenä lauantaina marras–joulukuussa. Aiemmin kilpailu esitettiin yhdellä viikolla tiistaista lauantaihin marraskuun puolenvälin tienoilla ja vuonna 2019 kilpailu esitettiin taas yhdellä viikolla – keskiviikosta lauantaihin joulukuun alussa.
Vuonna 2017 kilpailu järjestettiin 60. kerran ja noin puoli vuotta ennen sitä, 23.03.2017, kilpailun isänä ja kehittäjänä tunnettu Cino Tortorella kuoli. Vuonna 2017 kilpailuun kuitenkin palasi 11 vuoden tauon jälkeen 1960-luvulta alkaen kilpailussa esiintynyt Gigio-hiiri (Topo Gigio). Lisäksi vuodesta 2017 lähtien kilpailussa on ollut mukana vain italialaisia lauluja ja esiintyjiä.
Vuonna 2020 kilpailu oli tarkoitus järjestää 63. kerran, mutta siihen jouduttiin tekemään erilaisia muutoksia maailmanlaajuisen koronaviruspandemian takia. Vuosittain keväällä ja kesällä järjestetty, ympäri Italiaa kiertävä esittäjien etsintäkiertue jouduttiin peruuttamaan ja korvaamaan videoihin perustuvalla haulla. Videohaussa kukin kilpailuun esiintyjäksi haluava lähetti Antonianon instituuttiin videon, jossa hän laulaa jonkin 20 lauluvaihtoehdosta. Videoita lähetettiin yhteensä yli 3000 kappaletta eri puolilta Italiaa. Noiden videoiden perusteella valittiin joukko lapsia, jotka pääsivät alkusyksystä 2020 Antonianon instituutin teatterissa järjestettyyn lopulliseen karsintatilaisuuteen, jossa lopullisesti valittiin kilpailukappaleiden esittäjät. Varsinainen 63. Kultaisen šekiinin laulukilpailu oli tarkoitus järjestää joulukuun alussa 2020, mutta se siirrettiin toukokuulle 2021 syksyn 2020 mittaan Italiassa pahentuneen koronavirustilanteen takia. Vuoden 2020 eli 63. Kultaisen šekiinin laulukilpailu esitettiin lopulta tiivistetysti yhtenä päivänä 30.05.2021. Vuoden 2021 eli 64. Kultaisen šekiinin laulukilpailu esitettiin kolmena päivänä (03.12.–05.12.) joulukuun alussa 2021 ja kilpailukappaleiden esittäjät valittiin videohaulla samaan tapaan kuin edellisenäkin vuotena.
Vuonna 2022 kilpailu järjestetään 65. kerran. Tänä vuonna kilpailuun oli mahdollista hakea edellisten kahden vuoden tapaan hakuvideolla, mutta myös loppukeväästä eri puolilla Italiaa järjestettyjen karsintatilaisuuksien kautta, kun koronaviruspandemian myötä säädettyjen kokoontumisrajoitusten lieventymisen ja päättymisen myötä karsintatilaisuuksia oli taas mahdollista järjestää samaan tapaan kuin ennen vuotta 2020.
Achim Beierlorzer
Achim Beierlorzer (s. 20. marraskuuta 1967) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura
Beierlorzer aloitti uransa FC Nürnbergissä. Pelipaikkaa edustusmiehistöön ei tullut, vaan Beierlorzer siirtyi kahden reservijoukkueessa viettämänsä kauden jälkeen Jahn Forchheimiin. Hän edustis seuraan yhden kauden siirtyen 1989 Greuther Fürthiin. Beierlorzer pelasi seurassa seitsemän kautta esiintyen välillä myös Fürthin reservijoukkueessa. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2002 SC 04 Schwabachissa.
Kaudella 2002/03 Beierlorzer debytoi valmentajana SC Schwabachissa, josta siirtyi kauden jälkeen SV Kleinsendelbachiin. Hän toimi amatööriseuran pelaajavalmentajana vuoteen 2010 saakka, jolloin lopetti aktiiviuransa 42-vuotiaana. Peliuran päätyttyä hän palasi Greuther Fürthiin, jossa toimi alle 17-vuotiaiden joukkueen valmentajana 2010–2014. Beierlorzerin juniorivalmentajan ura jatkui kaudella 2014/15 RB Leipzigissa.
Helmikuussa 2015 Beierlorzerista tuli RB Leipzigin edustusjoukkueen päävalmentaja loppukauden kattavalla sopimuksella. Kausi päättyi Beierlorzerin komennossa 2. Bundesliigan 5. sijaan eikä joukkueen tavoite noususta Bundesliigaan toteutunut. Kauden jälkeen Ralf Rangnick nousi päävalmentajaksi ja Beierlorzer jatkoi apuvalmentajana. Kausi päättyi 2. Bundesliigassa toiseen sijaan ja nousuun pääsarjatasolle. Kauden jälkeen Beierlorzer siityi takaisin Leipzigin juniorivalmentajaksi.
Kesäkuussa 2017 Beierlorzer allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Jahn Regensburgin kanssa. Debyyttikaudellaan Beierlorzer luotsasi nousijajoukkueen 2. Bundesliigassa peräti viidenneksi. Kauden jälkeen seura teki hänen kanssaan vuoteen 2022 ulottuvan jatkosopimuksen. Beierlorzerin ura Jahnissa jäi kuitenkin kahteen kauteen hänen tehtyään toukokuussa 2019 kaksivuotisen sopimuksen Bundesliigaan nousseen FC Kölnin kanssa. Kölnin kausi Bundesliigassa alkoi heikosti ja joukkueen voitettua vain kaksi pelaamistaan 11 liigaottelusta, päätyi seurajohto erottamaan Beierlorzerin marraskuussa 2019. Vain yhdeksän päivää Köln-potkujensa jälkeen Beierlorzerista tuli toisen Bundesliigan häntäpään joukkueen FSV Mainzin päävalmentaja. Beierlorzer onnistui luotsaamaan Mainzin turvaan putoamiselta ja joukkue säilytti sarjapaikkansa. Hän sai potkut syyskuussa 2020. Viimeisessä ottelussa päävalmentajana Mainz kärsi 4–1 tappion VfB Stuttgartille. Joulukuussa 2021 Beierlorzer toimi yhdessä ottelussa RB Leipzigin väliaikaisena päävalmentajana.
Iltatähti (albumi)
Iltatähti on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1995.
Myllypuron vesitorni
Myllypuron vesitorni sijaitsee Helsingin Vartiokylän kaupungiosassa Myllypuron osa-alueella Viilarintien pohjoispuolella. Se valmistui vuonna 1965. Vesitornin suunnitteli arkkitehti Bertel Saarnio ja rakennesuunnittelusta vastasi Insinööritoimisto P. Simula. Rakentajana toimi Silta ja Satama Oy.
Tornin rakenne
270 px|thumb|Myllypuron vesitornin poikkileikkauskuva. Myllypuron vesitorni koostuu kahdesta päällekkäin olevasta kartionmuotoisesta vesisäiliöstä, jotka toimivat täysin erillään toisistaan ja kuljettavat vettä eri painepiireihin. Isompi alavesisäiliö on jaettu kahteen erilliseen lohkoon, mikä mahdollistaa altaan puhdistamisen vedenjakelua katkaisematta.
Tornin korkeus perustuksista on 49,5 metriä ja merenpinnasta yli 90 metriä. Alavesisäiliön tilavuus on 11 000 m3 ja ylävesisäiliön tilavuus 2 400 m³, yhteensä siis 13 400 m3. Torni on rakennettu paikallavaluna. Julkisivu on kauttaaltaan lämpöeristetty, ja rakennus on varustettu tihkuveden tarkkailutilalla. Varren ja alemman säiliön lämpöeristeenä on käytetty kevytsoraharkkoja, ylemmässä säiliössä kevytsorabetonia. Julkisivun suojaksi on kauttaaltaan ruiskutettu neljän sentin paksuinen betonikerros.
Toivo Rautavaara
Toivo Fredrik Rautavaara (27. helmikuuta 1905 Viipurin maalaiskunta – 4. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen hyötykasvitutkija, maatalous- ja metsätieteiden tohtori ja terveiden elämäntapojen puolestapuhuja, jolle myönnettiin professorin arvonimi. Hän oli Juho Vainion säätiön puheenjohtaja ja säätiön julkaiseman TEE-lehden päätoimittaja.
Myllypuron vesitorni
Tornin rakenne
Tornissa on myös radiotukiasema antenneineen ja suurtehohälytin. Torni on suunniteltu niin, että sitä voidaan näyttää yleisölle tarvittaessa: siellä on WC, 8 porrastasoa ja leveä ylätasanne kaiteineen.
Myllypuron vesitorni oli 1990-luvun puolivälin paikkeilla valaistu vihreäksi ylävesisäiliötä myöten.
Toivo Rautavaara
Elämäkerta
Rautavaaran vanhemmat olivat opettajia. Hän vietti osan lapsuuttaan kasvattiperheessä. Hän opiskeli maatalous- ja metsätieteitä, valmistui tohtoriksi 1947, kirjoitti ja luennoi etenkin Helsingissä ja Turussa, toimi elintarviketeollisuudessa tuotekehittelijänä, sanomalehtialalla, mainosalalla, opettajana, maataloushallinnon virkamiehenä ja jäi eläkkeelle maatilahallinnon puutarhaosaston osastopäällikön virasta 1972. Tämän jälkeen hän antautui kokopäivätoimisesti tutkimustyölle. Ammatillisten tehtävien ohella hän toimi aktiivisesti useissa järjestöissä, kuten maailmanlaajuisesti ensimmäisenä asialle omistautuneessa Lihavuudenvastustamisyhdistys ry:ssä, jonka puheenjohtajana hän toimi useita vuosia.
Rautavaara tuli tunnetuksi edustamiensa tieteiden popularisoijana ja kansanvalistajana. Hän otti elämäntehtäväkseen valistaa suomalaisia terveellisistä elämäntavoista ja luonnonmukaisesta viljelystä, ja hän puhui ympäristöarvoja kunnioittavan elämäntavan puolesta. Hän kirjoitti näistä aiheista 32 teosta, joihin kuuluvat muun muassa Sieniaapinen (1942), Suomen sienisato (väitöskirja, 1947), Miten luonto parantaa, Syömällä solakaksi (1951) ja Mihin kasvimme kelpaavat (1942). Viimeksi mainittu, uusien painoksien myötä klassikoksi noussut teos opetti jo pula-aikana suomalaisille, miten hyödyntää luonnonkasveja ruokana ja eläinten rehuna. Kirja sisältää kattavan valikoiman reseptejä eri kasvien ravintokäytöstä. Jotkut neuvoista on myöhemmin todettu kyseenalaisiksi. Rautavaaran näkemys, että kaikki sienet tai vaikkapa vehkat olisivat syöntikelpoisia, ei nykytietämyksen mukaan ole aukottomasti totta.
Hän myös kehitti suomen kieltä: sanat luonnonmukainen, herukka, tuoremehu, luontaistuote ja Mehu-Maija ovat hänen kehittämiään. Yhteiskunnallisilta näkemyksiltään Rautavaara oli visionääri, joka vastusti niin "holhousyhteiskuntaa" kuin metsien yksipuolista käyttöä ja kannatti energia- ja rehumetsien hyödyntämistä, luonnonmukaista ravintoa ja lyijytöntä bensiiniä.
Rautavaaran vaimo Karin (o.s. Kajava, 1901–1981) toimi kielenkääntäjänä ja Eduskunnan konekirjoittajana. Liitosta syntyi yksi lapsi, Helinä Rautavaara (1928–1998). Toivo Rautavaaran laaja, kansainvälinen luonnonkasvien ja -sienten käyttöä käsittelevä kirjasto on lahjoitettu osin Juho Vainion säätiölle, jonka puheenjohtajana hän toimi, ja osin Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskukselle.
Toivo Rautavaaran muistoksi on perustettu mitali, jonka myöntää Juho Vainion säätiö.
Kritiikkiä
Lääkärikunta suhtautui Rautavaaran ajamiin luontaishoitoihin kriittisesti. Rautavaara luennoi myös homeopaattisesta ja antroposofisesta hoidosta. Teoksessaan Terveyttä kasveista (1980) hän esitteli pitkän listan sairauksia ja niille rohtoja: katkokävelyyn hän suositteli "runsasta ja jatkuvaa" valkosipulin syöntiä, kilpirauhasen vajaatoimintaan merilevävalmisteita ja syöpään misteliä ja ruttojuurta.
HMS Sverige (1915)
HMS Sverige oli Ruotsin laivaston Sverige-luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin joulukuussa 1912. Alus laskettiin vesille 3. toukokuuta 1915 ja otettiin palveluksen 14. toukokuuta 1917.
Palvelus
Alus oli Karlskronassa 1917-1918. Helmikuussa 1918 se oli osa Suomen rannikolla purjehtinutta osastoa, joka teki maihinnousun Ahvenanmaalle. Saksan asevoimien saavuttua alus osallistui joukkojen vetäytymiseen maaliskuussa. Tämä jälkeen alus osallistui normaaliin rauhanajan palvelukseen.
Alus vieraili 1923 Sheernessissä ja Rosythissa. Muita laivastovierailuina olivat Helsinki, Kööpenhamina, Tallinna, Riika ja muut itämeren satamat kuten Kiel. Alus oli modernisoitavana 1938-1940. Toisessa maailmansodassa se oli mukana Ruotsin puolueettomuuden valvonnassa. Alus poistettiin 30. tammikuuta 1953 palveluksesta, jonka jälkeen alus romutettiin Karlskronassa.
Deseretin aakkoset
Deseretin aakkoset oli englannin kieleen 1800-luvun puolivälissä luotu äänteenmukainen kirjoitusjärjestelmä. Kirjoitusjärjestelmän kehitti tuolloisen Deseretin territorion alueella toimineen Deseretin yliopiston (sittemmin Utahin yliopisto) toimikunta Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentin Brigham Youngin johdolla.
Jane Moilanen
Jane Elisabet Moilanen (o.s. Korri, s. Nokia) on suomalainen mainonnan ja markkinoinnin ammattilainen ja yksi henkilöstökonsultointiyritys M2 Talent Oy:n perustajista. Koulutukseltaan hän on ekonomi ja valtiotieteiden kandidaatti.
Mars Reconnaissance Orbiter
thumb|MRO suorittaa ilmajarrutusta, taiteilijan näkemys. thumb|MRO laukaistiin Atlas V -kantoraketilla 12. elokuuta 2005.
Herefordshire
Herefordshire on muodollinen ja historiallinen kreivikunta ja yhtenäishallintopiiri Englannissa Länsi-Midlandsin alueella, lähellä Walesin rajaa. Se on maaseutua, joka tunnetaan lähinnä hedelmän- ja siiderintuotannostaan. Sitä ei pidä sekoittaa Hertfordshiren kreivikuntaan lähellä Lontoota. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Mars Reconnaissance Orbiter
Mars Reconnaissance Orbiter (MRO) on NASAn kiertolaistyyppinen Mars-luotain. Se laukaistiin Maasta 12. elokuuta 2005, saapui Marsin kiertoradalle 10. maaliskuuta 2006 ja aloitti tieteelliset tehtävänsä marraskuussa 2006, kun ilmajarrutus ja tekniset tarkistukset oli tehty. Luotaimen suunniteltiin aluksi tekevän mittauksia 25 kuukauden ajan, mutta se oli edelleen toiminnassa vuonna 2015.
Jane Moilanen
Jane Moilanen toimi tätä ennen perustamansa House of Branding -konsulttiyhtiön toimitusjohtajana. Vuosina 1998–2008 hän työskenteli TeliaSoneran brändi- ja markkinointijohdon tehtävissä Suomessa ja Ruotsissa. Sonerassa hän toimi myös useissa kansainvälisissä, uuden liiketoiminnan käynnistämisprojekteissa.
Deseretin aakkoset
Kirjaimiston tarkoituksena oli helpottaa alueella muuttavien siirtolaisten - Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lähetyssaarnaajat kehottivat tuohon aikaan kirkkoon liittyneitä muuttamaan Ison Suolajärven laaksoon vahvistamaan paikallisia mormoniasutuksia - kielten opiskelua. Englannin kielen latinalaisiin aakkosiin perustuva oikeinkirjoitusjärjestelmähän on osin vanhentunut ja hyvin työläs oppia, minkä takia uuden, äänteenmukaisen kirjoitusjärjestelmän kehittämisen ajateltiin helpottavan uuden kielen omaksumista. Deseretin aakkosto oli laadittu nimenomaan englannin kielen äännejärjestelmän mukaan, mutta sillä olisi voinut kirjoittaa myös muita kieliä - joko sellaisenaan tai erikoismerkkien turvin.
Jane Moilanen
Ennen TeliaSoneraa Moilanen loi uransa mainostoimistoissa vuodesta 1982 ja nousi McCann Helsingin toimitusjohtajaksi 33 vuoden iässä. Jane Moilasella on ollut uransa aikana lukuisia luottamustehtäviä, mm. QPR Software Oyj:n, World Trade Center Helsinki ry:n ja Suomen markkinointijohto ry:n hallituksen jäsen, sekä Mainostoimistojen Liiton ja IIC Finland ry:n hallituksen puheenjohtaja. Hän oli myös jäsenenä pääministeri Lipposen nimeämässä Suomi Strategia -työryhmässä.
Mars Reconnaissance Orbiter
MRO:n päätavoite on mitata Marsin vesivaroja. Se myös kartoittaa laskeutumispaikkoja tuleville pinta-asemille ja jopa miehitettyjä lentoja varten. Sen kamera pystyy erottamaan pinnalta jopa muutaman kymmenen sentin kokoisia kappaleita. Näin ollen se saattaa jopa löytää ESAn Mars Express -mission kuljettaman englantilaisen Beagle 2 -laskeutujan, jonka laskeutuminen epäonnistui vuoden 2003 lopulla.
Herefordshire
Hallinto
Herefordshiren yhtenäishallintopiiri perustettiin vuonna 1998, kun Hereford ja Worcesterin kreivikunta ja siihen kuuluneita hallintopiirejä lakkautettiin. Yhtenäishallintopiirin hallinnollisena keskuksena toimii Herefordin kaupunki, jossa sijaitsevassa kreivikunnantalossa piirivaltuusto kokoontuu. Vuonna 2017 valitussa valtuustossa on 53 valtuutettua, joista 12 on sitoutumatonta, 13 kuuluu konservatiivipuolueeseen, 8 It’s Our County -puolueeseen, 7 vihreään puolueeseen ja 7 liberaalidemokraatteihin. Yhtenäishallintopiirin vastuulla on tuottaa suurin osa Herefordshiren alueen julkisista palveluista, muun muassa sosiaali- ja terveyspalvelut, jätehuolto, kaavoitus, liikenne, peruskoulutus ja kirjastopalvelut.
Mars Reconnaissance Orbiter
Luotaimen kehitystyö maksoi 416 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Sen sanotaan olevan suurin Marsiin lähetetty luotain, ja sen antennin avulla luotaimen on tarkoitus saavuttaa jopa 6 Mbit/s tiedonsiirtonopeus Maahan.
Luotain laukaistiin Atlas V -kantoraketilla laukaistiin 12. elokuuta 2005 kello 14.43 Suomen aikaa (7.43 paikallista aikaa). Alkuperäinen laukaisupäivä oli 9. elokuuta, mutta sitä jouduttiin lykkäämään raketissa ilmenneiden vikojen takia.
Osana Mars-toimintaa
MRO:n tarkoitus on tehdä alustavaa perustyötä, jota hyödynnetään NASAn myöhemmissä Mars-ohjelmissa. Vuonna 2008 Phoenix-laskeutuja laskeutui Marsin pinnalle, ja NASA kehittelee parhaillaan erittäin kehittynyttä Mars Science Laboratory -mönkijää, jonka ensimmäinen laukaisutilaisuus on vuonna 2011. MRO:n huipputarkkojen instrumenttien avulla suunnittelijat voivat valita kummallekin tehtävälle parhaan mahdollisen laskeutumispaikan. MRO tulee toimimaan linkkiasemana, jonka kautta nämä myöhemmät tehtävät välittävät tietonsa Maahan. Lisäksi MRO pystyy avustamaan tulevia aluksia laskeutumisvaiheessa välittämällä kriittistä navigaatiodataa.
Deseretin aakkoset
Erikoismerkistöjen ja muunneltujen aakkosten käyttö oli periaatteessa tuttua mormonismin historiasta, olihan Mormonin kirja Joseph Smithin mukaan laadittu "reformoidulla egyptin kielellä". Deseretin aakkosilla ladottiin kaksi lukemistoa, Mormonin kirjan alkuosa (1. Nefistä Omniin) sekä hyvin pienenä, vain muutaman kappaleen painoksena koko Mormonin kirja. Lisäksi paikallisessa, Deseret News -nimisessä lehdessä julkaistiin latinalaisten aakkosten lisäksi myös Deseretin aakkosilla kirjoitettuja artikkeleita. Aakkosia käytettiin myös jonkin verran paikallisissa mitaleissa, kolikoissa ja muistomerkeissä.
Uuteen kirjaimistoon asetetut toiveet eivät kuitenkaan täyttyneet. Suurin osa alueella muuttaneista siirtolaisista oli eurooppalaisia, jotka olivat tottuneet käyttämään latinalaista kirjaimistoa, ja uuden mielikuvituksellisen kirjoitusjärjestelmän oppiminen oli heille englannin oikeinkirjoituksen oppimista haastavampaa. Lisäksi laajamittainen painatustoiminta Deseretin aakkosilla olisi käynyt hyvin kalliiksi. Projektista luovuttiin vähitellen.
Herefordshire
Osa-alueet
Rutlandin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Deseretin aakkoset
Deseretin aakkoset taulukkomuodossa
Isojen ja pienten kirjainten välillä on vain kokoero, ei muuta eroa.
Herefordshire
Osa-alueet
Herefordshiren paikallishallinnosta vastaa 137 kuntaa (civil parish), joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kuntien tehtävä on lähinnä edustaa asukkaitaan poliittisessa keskustelussa, joka koskee niiden aluetta. Osa kunnista järjestää asukkailleen myös palveluita, kuten hautausmaita, bussikatoksia, julkisia vessoja ja viljelypalstoja.
Mars Reconnaissance Orbiter
Asettuminen kiertoradalle ja ilmajarrutus
Heliumia sisältävä painesäiliö oli odotettua kylmempi, minkä vuoksi polttoainesäiliön paine jäi 21 kPa (3 psi) odotettua alhaisemmaksi. Tämä vähensi moottorin tehoa 2%. MRO kompensoi menetetyn tehon pidentämällä polttoaikaa 33 sekuntia. Luotaimen lopullinen nopeus Marsiin nähden oli vain 0,17 m/s aiottua nopeampi.
Laitteisto
thumb|right|400px|MRO:n laitteistot MRO:n päämääränä on etsiä todisteita vedestä sekä tutkia Marsin ilmakehän ominaispiirteitä ja geologiaa.
Herefordshire
Talous
Herefordshiren maanviljely on kokenut uuden myllerryksen, kun mansikoita on alettu kasvattaa muovitunneleissa, jolloin satokausi pitenee eivätkä marjat kärsi sateesta. Mansikanpoimijoita tulee Itä-Euroopasta sesonkityöhön, ja nämä ulkomaalaiset työläiset sekä maisemassa kauas näkyvät muovitunnelien pellot ovat muuttaneet Hereforshiren aiemmin uneliaita hedelmätarhoja näkyvästi.
Mars Reconnaissance Orbiter
Laitteisto
Luotaimen mukana on kuusi tieteellistä laitetta, sekä kaksi apulaitteistoa, jotka keräävät dataa luotaimen alijärjestelmistä. Lisäksi on tarkoitus suorittaa kolme teknologiakoetta, joiden avulla esitellään tulevien tehtävien mukaan asennettavaa tekniikkaa.
CAF (täsmennyssivu)
CAF voi tarkoittaa seuraavia asioita
Mars Reconnaissance Orbiter
HiRISE
High Resolution Imaging Science Experiment (HiRISE, "korkearesoluutioinen kuvauskoe") on kamera, joka muodostuu 0,5 metrin kokoisesta peilikaukoputkesta. Sen resoluutio on 1 mikroradiaani, eli se pystyy havaitsemaan metrin kokoisen kohteen 300 km:n etäisyydeltä. Se tuottaa kuvia kolmella värialueella; sinivihreällä, punaisella ja infrapunan lähellä.
Herefordshire
Väestö
Herefordshirellä on vanhastaan vahvat kulttuuriset yhteydet Walesiin, sillä kreivikunnan lounaisosissa puhuttiin kymrin kieltä paikoitellen vielä 1900-luvun alkupuolella. Nykyään walesiläinen identiteetti on pitkälti kadonnut seudulta, vaikka jotkut yksittäiset paikalliset sitä toki korostavatkin. Herefordshiren kielellinen historia näkyy kuitenkin edelleen muun muassa lukuisissa kymriläisperäisissä paikan- ja sukunimissä.
Mars Reconnaissance Orbiter
HiRISE
HiRISEn avulla saadaan stereokuvia, joiden avulla alueen topografia voidaan mitata 0,25 metrin tarkkuudella. Näitä käytetään mahdollisten laskeutumisalueiden kartoittamiseen. Myös yleisö voi esittää kuvattavia kohteita.
Sanasta miestä (Aki Sirkesalon albumi)
Sanasta miestä on vuonna 2005 julkaistu Aki Sirkesalon sooloalbumi. Albumi ehti valmistua ennen Sirkesalon kuolemaa Intian valtameren tsunamikatastrofissa 2004. Levy julkaistiin alkuperäissuunnitelman mukaisesti helmikuussa 2005 omaisten suostumuksesta. Albumi nousi suoraan Suomen virallisen listan sijalle 1.
Mars Reconnaissance Orbiter
CTX
Context Imager eli CTX (”yleiskuvaaja”) tuottaa mustavalkokuvia, joiden pikseliresoluutio on kahdeksan metriä. CTX on suunniteltu toimimaan yhdessä toisten kuvauslaitteiden kanssa, jotta tutkittavista alueista saadaan käyttökelpoiset yleiskuvat.
MARCI
Mars Color Imager (MARCI, "Marsin värikuvaaja") ottaa kuvia Marsista viisi näkyvällä ja kaksi ultravioletin valontaajuudella. MARCIn tiedoista luodaan kartta koko planeetasta, jonka avulla voidaan seurata muutoksia Marsin ilmastossa päivittäisellä ja vuosien aikavälillä. Lisäksi laitteen avulla saadaan Marsista päivittäiset sääraportit.
CRISM
Compact Reconnaissance Imaging Spectrometers for Mars (CRISM, "Pieni tiedustelukuvausspektrometri") on spektrometri, joka toimii infrapunan ja näkyvän valon taajuuksilla. Sen tarkoituksena on tehdä yksityiskohtaiset kartat Marsin pinnan mineraaleista. CRISMin resoluutio on 18 metriä 300 kilometrin korkeudelta. Se toimii 400–4 050 nanometrin välisellä alueella, josta se mittaa 560 kanavaa joista jokainen on 6,55 nanometrin levyinen.
MCS
Mars Climate Sounder (MCS, "Mars-ilmastosondi") on yhdeksänkanavainen spektrometri. Näistä yksi toimii näkyvällä/lähes infrapunataajuudella (0,3–3,0 µm) ja kahdeksan toimii infrapunataajuuksilla (12–50 µm). Nämä kaistat on valittu lämpötilan, paineen, vesihöyryn ja pölymäärien mittaamista varten.
Laite tarkkailee Marsin horisonttia ja jakaa sen pystysuoriin kaistaleisiin, joista tehdään erilaisia mittauksia. Mittauksien perusteella saadaan päivittäiset sääkartat, joista nähdään lämpötila, paine, kosteus ja pölymäärät.
SHARAD
SHARAD (Shallow Subsurface Radar, "Huokoisen pinnan tutka") on koe, jonka tarkoitus on selvittää Marsin jäätiköiden sisäistä rakennetta. Lisäksi tutkan avulla pyritään saamaan planeetanlaajuista tietoa pinnanalaisista jää-, kivi- sekä vesikerroksista. thumb|Taiteilijan näkemys MRO-luotaimesta skannaamassa Marsin pintaa SHARADin avulla. SHARAD toimii 15 ja 25 MHz:n radiotaajuusalueilla. Sen erotustarkkuus on pystysuunnassa jopa 7 metriä, ja signaali voi tunkeutua jopa kilometrin syvyyteen. Horisontaalinen erotustarkkuus on 0,3–3 km. SHARAD on suunniteltu toimimaan Mars Expressin MARSIS-tutkan kanssa, jolla on pienempi resoluutio mutta suurempi tunkeutumiskyky. Italian avaruusjärjesto ASI on valmistanut molemmat instrumentit.
Gravity Field Investigation Package
MRO:n nopudessa tapahtuvista muutoksista voidaan päätellä Marsin painovoimakentässä olevia pieniä muutoksia. Luotaimen nopeus havaitaan radiosignaalin dopplersiirtymän avulla.
Atmospheric Structure Investigation Accelerometers
Orbiteriin asennettujen herkkien kiihdytysmittarien avulla voidaan tehdä havaintoja ilmakehän tiheydestä. NASAn tiedotteissa ei kerrota, kestääkö koe koko tehtävän ajan vai ainoastaan ilmajarrutuksen ajan.
Teknologiakokeet
Electra on ohjelmistopohjainen UHF-radio, jolla on tarkoitus pitää yhteyttä muihin luotaimiin niiden lähestynis- ja laskeutumisvaiheessa sekä Marsissa toimiessa. Radion avulla voidaan muodostaa luotaimien välisiä yhteyksiä 1 kbps:n nopeuksista aina 2 Mbps asti. Lisäksi Electra tarjoaa doppler-tietojen keräämisen, tallennusmahdollisuuden sekä huipputarkat ajastuspalvelut. Doppler-dataa voidaan käyttää loppuvaiheen laskeutumispaikan määrittämisessä sekä laskeutumisradan laskemisessa. Näiden tietojen avulla luotaimien ja mönkijöiden sijainti voidaan määrittää Marsin pinnalla erityisen tarkasti. Koska Electra on modeemitasolle asti määritelty ohjelmisto, siihen voidaan päivittää uusia modulaatio-, koodaus- ja protokollatoimintoja luotaimen kiertäessä Marsia.
Optical Navigation Camera ("Optinen navigointikamera") ottaa kuvia Marsin kuista Phoboksesta ja Deimoksesta, ja määrittelee luotaimen kiertoradan tähtien asennon perusteella. Tämä ei ole tehtävän onnistumisen kannalta merkittävää, mutta se otettiin mukaan, jotta sitä voitaisiin hyödyntää tulevissa tehtävissä. Optista navigointikameraa kokeiltiin onnistuneesti vuoden 2006 helmi- ja maaliskuussa.
Rakenne
thumb|250px|Mars-luotaimien kokovertailutaulukko: MRO, [[Mars Global Surveyor ja Mars Odyssey.]]
Lockheed Martin Space Systems suunnitteli ja rakensi avaruusaluksen ja asensi siihen sen tieteelliset instrumentit Denverissä. Instrumentit rakennettiin tehtävää varten, ja niiden valmistamisen osallistuivat Arizonan yliopisto, Johns Hopkinsin yliopiston sovelletun fysiikan laboratorio, Italian avaruusjärjestö (ASI) Roomassa, Malin-yhtiön avaruustiedelaitteita valmistava yksikkö Kaliforniassa sekä JPL.
Aluksen primaarirakenne on tehty pääosin kerroslevystä, jonka pintalevyt ovat hiilikuitukomposiittia ja ydin alumiinihunajakennoa. Titaanista valmistettu polttoainesäiliö on aluksen suurin osa.
Herefordshire
Tunnukset
Herefordshiren lipussa on tummanpunainen pohja kuvastamassa kreivikunnan punertavaa maaperää ja punaruskeaa herefordkarjaa. Lipun keskellä on kaksi sinistä ja yksi valkoinen aaltomainen raita symboloimassa kreivikunnan halki virtaavaa Wyejokea, ja sen alaosassa on valkoinen herefordsonnin pää. Lippu otettiin käyttöön 2. marraskuuta 2019 ja sen suunnitteli Jason Saber.
Mars Reconnaissance Orbiter
Sähkötehon tuotanto
thumb|250px|Mars Reconnaissance Orbiterin aurinkopaneeli. Mars Reconnaissance Orbiter saa kaiken sähkövirtansa kahdesta aurinkopaneelista. Kumpikin paneeli suunnataan kohti Aurinkoa itsenäisesti. Molempien paneelien mitat ovat 5,35 m × 2,53 m. Paneelin etupuolella on 3 744 aurinkokennoa yhteensä 9,5 m² verran. Erittäin hyvän hyötysuhteen omaavat GaAs-aurinkokennot pystyvät muuttamaan yli 26 % valosta sähköksi. Kennot on yhdistetty toisiinsa siten, että ne tuottavat 32 voltin jännitteen. Marsin etäisyydellä paneelit pystyvät tuottamaan yhteensä 2 kilowatin tehon (6 kW Maan kiertoradalla).
Herefordshire
Tunnukset
Vuonna 2004 Herefordshiren nimikkokukaksi valittiin misteli Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Mars Reconnaissance Orbiter
Sähkötehon tuotanto
MRO käyttää kahta uudelleenladattavaa NiMH-akkua silloin, kun aurinkokennot eivät osoita Aurinkoa kohti. Tällaisia tilanteita ovat mm. laukaisu, kiertoradalle asettuminen sekä ilmajarrutus. Lisäksi Mars peittää säännöllisesti auringonvalon aluksen ollessa kiertoradalla. Kummassakin akussa on 50 Ah:n varastot. Luotain ei voi käyttää koko kapasiteettia, sillä jännite putoaa kun akkuja ladataan. Mikäli jännite putoaa 20 voltin alle, tietokone lakkaa toimimasta. Siksi suunnitelman mukaan kapasiteetista voidaan hyödyntää vain 40 %.
Tietokone
thumb|300px|MRO pystyy välittämään 3 kertaa enemmän tietoa kuin kuvan muut luotaimet yhteensä. Mars Reconnaissance Orbiterin päätietokoneena on 32-bittinen RAD750-prosessori, jossa on 10,4 miljoonaa transistoria ja joka toimii 133 MHz:n nopeudella. Tämä prosessori on säteilynkestävä versio PowerPC750:stä (eli G3-prosessorista), ja se käyttää tarkoitukseen suunniteltua emolevyä. RAD750 on RAD6000:n seuraaja.
Nykyaikaisiin prosessoreihin verrattuna nämä lukemat voivat vaikuttaa alitehoisilta, mutta suoritin on poikkeuksellisen kestävä ja vakaa, ja se pystyy toimimaan jopa keskellä aurinkomyrskyä.
Käyttöjärjestelmänä on VxWorks, johon on lisätty huomattavat määrät vikasietoprotokollia sekä monitorointiominaisuuksia.
Tiedot tallennetaan 160 Gb:n (20 gigatavun) flashmuistiin, joka koostuu yli 700 256 Mb:n muistisirusta. Kapasiteetti ei ole suinkaan ylimitoitettu käsiteltävään tietomäärään nähden; yksi HiRISEn kuva voi viedä jopa 28 Gb.
Navigointijärjestelmät
Navigaatiojärjestelmät kertovat luotaimen sijainnin, kurssin ja asennon.
Rakettimoottorit ja asennonmuutokset
Luotaimessa on 1 175 litran polttoainesäiliö. Painetta säädellään lisäämällä toisesta tankista paineistettua heliumkaasua. 70 % polttoaineesta käytettiin kiertoradalle siirtymiseen.
MRO:n mukana on 20 rakettimoottoria. Kuusi suurta moottoria voivat kukin tuottaa 170 Newtonin työntövoiman; yhteensä niistä saadaan 1 020 N, joka käytetään lähinnä kiertoradalle siirtymiseen. Kuusi keskikokoista moottoria tuottavat kukin 22 N, mikä käytetään korjausliikkeisiin kiertoradalle siirtymisessä. Lisäksi kahdeksan pientä moottoria tuottavat 0,9 N, jota käytetään asennon korjaamiseen luotaimen kiertäessä planeettaa.
Tuloksia
Coloradon yliopiston tutkijaryhmä löysi kesäkuussa 2009 MRO:n HiRES-kameran kuvista muinaisen järven jäänteet Marsin päiväntasaajan läheltä. Järvi oli arviolta 450 metriä syvä, 200 neliökilometrin laajuinen ja kuivui arviolta 3,4 miljardia vuotta sitten.
MRO:n pitkä mittausaika on mahdollistanut Marsin vuodenaikojen havainnoinntia ja näihin liittyvän aktiivisuuden kuten pölymyrskyjen, maanvyöryjen ja vaeltavien dyynien kuvaamisen. Lisäksi MRO on havainnut tuoreita meteoriittikraattereita.
Viviane Asseyi
Asseyi edustaa seuratasolla Bordeaux'ta. Aiemmin hän on pelannut Rouenissa vuosina 2008–2010, Montpellierissä 2010–2016 ja Marseillessa 2016–2018.