cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chrysler
Uusi notkahdus ja nousu 1993–1997
pienoiskuva|Toisen sukupolven (2000–2004) [[Chrysler Sebring, joka korvasi Euroopassa Stratusin vuonna 2001.]] pienoiskuva|1998–2004 [[Chrysler 300M]] pienoiskuva|2000–2006 [[Chrysler PT Cruiser]] pienoiskuva|2003–2007 [[Chrysler Crossfire]] pienoiskuva|2004–2010 [[Chrysler 300C]]
1990-luvun loppu oli Chryslerille taas kerran kulta-aikaa, kunnes multimiljardööri Kirk Kerkorian teki valtausyrityksensä. 36 miljoonalla osakkeellaan Kerkorian oli Chryslerin suurin yksittäinen omistaja. Hänen todelliset vaikuttimensa eivät ole tiedossa, mutta se mitä julkisesti tiedetään on, että hän yritti monimutkaisen LBO-menettelyn kautta saada yhtiön hallintaansa, tässä kuitenkaan onnistumatta.
Kerkorianin toimet johtivat Chryslerin etsimään itselleen suojausmekanismeja. Chrysler oli jo 1990-luvun puolivälissä käynyt neuvotteluja Daimler-Benz -yhtiön kanssa mahdollisen yhteistyön aloittamisesta, mutta hanke ei ollut edennyt sen pidemmälle. Daimler-Benz oli siis luonnollinen valinta Chryslerille, joka suojautuakseen valtausyrityksiltä osti D-B:n osakkeita ja tämä vastavuoroisesti osuuden Chryslerista.
Yhdistymisen tuottamia etuja alettiin pian hypettää. Alabaman Tuscaloosassa valmistettu Mercedes-Benz M-sarja:n SUV oli niin kysytty malli, että tehdas ei kyennyt vastaamaan tilauksiin, vaan autoa joutui jonottamaan. Itävallan Grazissa sijaitsevalla, Jeep Grand Cherokee -malleja kokoonpanevalla Magna Steyr -tehtaalla taasen oli vapaata kapasiteettia. Yhteisyrityksen sopimusten kautta Daimler sai osan M-sarjan autoistaan valmistettua Itävallassa ja säästi siten Euroopan markkinoille tarkoitettujen malliensa osalta sekä aikaa että rahaa.
Mielihyvä ei kuitenkaan kestänyt kovinkaan pitkään, ja huhut siitä, että "merger of equals" oli itse asiassa peitelty yritysosto, saivat lisäpontta. Daimler oli uuden yhtiön dominoiva osapuoli ja se näkyi selkeästi muun muassa Yhdysvaltain toimintojen johtajanimityksissä. Vuoden 2001 maaliskuuhun mennessä toistakymmentä Chryslerin pitkäaikaista johtajaa oli joko siirtynyt eläkkeelle tai irtisanottu. Minivanit olivat pitkään olleet Chryslerin menestystuote, mutta nyt etenkin japanilaismerkit olivat tuoneet tuotteita samoille markkinoille ja tämä leikkasi Chryslerin voittoja. Taistelussa kapenevasta markkinaosuudestaan Chrysler alkoi tarjota ostajille suuria alennuksia sekä matalakorkoisia rahoitussopimuksia ja nämä toimet söivät katetta entisestään. Vuonna 2000 Chrysler Groupin johtoon nimettiin saksalainen Dieter Zetsche, D-B:n pitkäaikainen ja kokenut luottomies. Vuonna 2003 Kirk Kerkorian haastoi Zetschen ja DaimlerChryslerin oikeuteen sijoittajien harhauttamisesta. Hän vaati korvauksena miljardia dollaria ja väitti että D-B:n johtaja Jürgen Schrempp oli laskenut liikkeelle valheellisen merger of equals -sloganin, jolla omistajat ja sijoittajat oli harhautettu mukaan fuusioon. Fuusion jälkeen yhtiön oskkeen arvo oli ollut jatkuvassa liu'ussa alaspäin. Osakkeen arvo oli vuoden 1999 alkupuolella 108 USD ja maaliskuussa 2003 se oli painunut alle 27 dollarin. Chryslerin tappio vuoden 2000 kolmannella neljänneksellä oli 512 miljoonaa dollaria. Tämän suuruusluokan tappioita yhtiö oli kokenut viimeksi vuonna 1991.
Fuusiolla tavoitellut synergiaedut jäivät todella laihoiksi. Niistä tärkeimpinä voi mainita Mercedes-Benzin diselmoottoreiden sovittamisen Jeep- ja Chrysler -mallien keulalle joillain markkina-alueilla, Toisen sukupolven Mercedes-Benz Sprinteriin perustuvat Dodge Sprinter -hyötyajoneuvot ja Mercedes-Benz SLK -perustainen Chrysler Crossfire.
Ilmaan voidaan heittää kysymyksiä kuten "kannattiko fuusio ylipäätään tehdä" ja "mitä fuusiolla haettiin, saavutettiinko jotain ja jos ei, niin miksi". Yhtiön alamäestä on aina helpoin syyttää johtoa ja hallitusta, toisinaan voidaan osoittaa myös ulkopuolisten faktorien ja jopa puhtaan sattuman osuus menestykseen tai epäonneen. Olisivatko asiat Chryslerin kannalta menneet toisin, mikäli joitain asioita olisi tehty eri tavalla, on puhtaasti spekulaatioiden varassa. Kriitikoiden sormi osoittaa kuitenkin joitain Yhdysvaltain markkinoiden kannalta tehtyjä päätöksiä, joilla on voinut olla vaikutus yhtiön taloudelliseen alamäkeen:
DaimlerChryslerin johtajaksi tammikuussa 2006 nimetty Dieter Zetsche ilmoitti huhtikuussa 2007, että yhtiö aikoo myydä Chrysler Groupin. Fuusion alkuvaiheessa parhaassa terässä ollut yhtiö oli enää raunio, johon Daimler joutui kaatamaan jatkuvasti lisää rahaa. Käytännössä Daimler joutui maksamaan, päästäkseen eroon kaikista Chryslerin aiheuttamista sitoumuksista.
Cerberus-aikakausi 2007–2009
pienoiskuva|2007–2009 [[Chrysler Aspen]] pienoiskuva|2008- [[Chrysler Voyager|Chrysler Grand Voyager]]
Helmikuun 14. päivänä vuonna 2007 DaimlerChrysler antoi ilmoituksen, että se on halukas luopumaan omistamastaan Chrysler Groupista. Tämä herätti kiinnostusta suurissa investoreissa kuten Cerberus Capital Management, Blackstone Group, Magna International sekä Kirk Kerkorian, joka jätti Chrysler Groupista 4,58 miljardin dollarin tarjouksen. Toukokuun 14. päivänä vuonna 2007 DaimlerChrysler myi 80 % osuuden Chrysler Groupista Cerberus Capitalille 7,4 miljardin dollarin kauppahinnasta.
Cerberus Capitalin johtoon kuului entisiä Chrysler-johtajia ja yhtiön takana oli myös poliittista arvovaltaa. Ennen kauppasumman siirtoa, 3. päivänä elokuuta, yhtiö ilmoitti jälleen joukkoirtisanomisesta, jonka myötä 13 000 ihmistä menetti työpaikkansa. Tehtaiden kylttien vaihtotyö alkoi hitaasti, elokuun ensimmäisestä päivästä lähtien. Useissa tapauksissa Cerberus ei kustantanut kylttien vaihtoa, vaan työntekijät tai johtajat ainoastaan peittivät kyltistä nimen Daimler. Esitteissä, varaosapakkauksissa ym. olleita tunnuksia päivitettiin satunnaisesti, joten varaosia ja komponentteja toimitettiin DaimlerChrysler-logolla aina siihen asti, kun Fiat otti yhtiön haltuunsa. Uudelle yhtiölle annettiin nimi Chrysler Holdings LLC, jonka alaisuudessa toimivat jatkuvaa voittoa tuottanut Chrysler Financial sekä automotive-yhtiö Chrysler Corporation, LLC.
Yrityskaupan jälkeen yhtiön henkilöstön odotukset olivat taas kerran korkealla. Cerberus loi itsestään kuvan patrioottisena toimijana, jonka tarkoitus on pelastaa suuri amerikkalainen ajoneuvovalmistaja. Jo vuoden 2007 aikana alkoi käydä ilmi, että Cerberus Capitalin todellinen kohde oli ollut voitollinen Chrysler Financial -rahoitusyhtiö, itse ajoneuvovalmistuksen ollessa täysin toisarvoista. Cerberus Capitalin toimitusjohtaja, multimiljardööri Steve Feinberg, ei esimerkiksi sijoittanut Chrysleriin yhtään omaa rahaa, siirsi komponenttivalmistusta Kiinaan ja pyrki myös myymään koko Chryslerin kiinalaisille. Lisäksi Cerberus otti 10 miljardin lainan, jonka takuina se käytti Chryslerin omaisuutta.
Amerikkalaisessa talousalan lehdistössä oli artikkeleita, joiden mukaan Cerberus etsi yhteistyön muotoja Volkswagenin, Tatan, Magnan ja suurten japanilaisvalmistajien kanssa. Loppukesästä 2007 yhtiö ilmoitti perustavansa Chryslerille uudet suunnittelukeskukset Puolaan, Intiaan ja Kiinaan.
Fiat-aikakausi 2009–
pienoiskuva|2011– [[Chrysler 300, Euroopassa nimellä Lancia Thema.]] pienoiskuva|Toisen sukupolven [[Chrysler 200 (2014–2016)]] pienoiskuva|2016– [[Chrysler Pacifica]]
Vuonna 2007 alkaneen finanssikriisin seurauksena Chryslerin myynti putosi 30 % vuotta aiemmasta. Muiden amerikkalaisvalmistajien pudotus ei ollut läheskään yhtä raju. Marraskuun 18. päivänä 2008 Chrysler pyysi rahoitusta liittovaltion varoista, jotta se ei joutuisi maksukyvyttömään tilaan. Koska Daimler omisti Chryslerista vielä 20 prosentin siivun, yhtiön pääomistaja Cerberus esitti Daimlerille vaateen lisärahoituksen järjestämisestä. Joulukuun 19. päivänä vuonna 2008 Yhdysvaltain väistyvä presidentti Bush lupasi yhtiölle 4 mrd. dollarin hätälainan, mikäli se pystyy maaliskuun 2009 loppuun mennessä esittämään kelvollisen saneerausohjelman. Tammikuussa 2009 Chrysler ja Fiat S.p.A. allekirjoittivat aiesopimuksen, jolla tähdättiin yhtiöiden väliseen liittoon. Chrysler vaati lisää rahoitusta, sen vastineeksi presidentti Obaman uusi hallinto edellytti velkojen uudelleenjärjestelyjä ja yhtiön työntekijöiden palkkojen laskemista muiden ajoneuvovalmistajien tasolle. Ammattiliitto UAW suostui palkkojen alentamiseen tietyin ehdoin ja 27. päivänä huhtikuuta vuonna 2009 Daimler-omistus Chryslerissa lakkasi täysin. Neuvottelut pankkien ja hedgerahastojen kanssa, joille yhtiö oli velkaa noin 6,9 mrd. dollaria, päättyivät tuloksettomina 29. huhtikuuta. Huhtikuun 30. päivänä presidentti Obama ilmoitti, että Chrysler pääsee Chapter 11 -järjestelyn piiriin ja saa siten konkurssisuojan.
Chrysler pysäytti tuotantonsa yhtiön kaikissa 23 tehtaassa. Daimlerin maksamien irtautumisrahojen myötä ammattiliitto UAW:n eläkerahastosta tuli 57 % prosentin osuudella Chryslerin suurin pääomistaja ja Fiat sai erilaisten teknologiasiirtojen myötä 20 prosentin osuuden. Chryslerin suurimmat velkojat haastoivat yhtiön tässä vaiheessa oikeuteen. Korkeimmalta oikeusasteelta saadun tuomion jälkeen pystyttiin yhtiön omistusjärjestelyjä jatkamaan. Kymmenes päivä heinäkuuta vuonna 2009 allekirjoitetun sopimuksen mukaisesti Chrysler LLC -yhtiöstä tuli Chrysler Group LLC, josta Fiat omisti 20 %, ja samalla Chryslerin johto siirtyi Fiatin käsiin. Yhtiön tehtaiden tuotanto käynnistyi uudelleen 29. päivänä heinäkuuta.
Yhtiön johtajaksi nimetty Sergio Marchionne esitteli 4. päivänä marraskuuta vuonna 2009 suunnitelmaansa konsernin seuraavalle viisivuotiskaudelle. Siihen kuului muun muassa autojen erilaisten pohjalevyjen määrän pudottaminen yhdestätoista seitsemään. Fiatin ja Chryslerin malleja tultaisiin yhdistämään ja limittämään, pienintä kokoluokkaa konsernin tuotannossa edustaisi vuonna 2007 markkinoille tuotu uusi Fiat 500.
Syksyllä 2010 Fiat teki päätöksen Chrysler- ja Lancia-merkkien yhdistämisestä. Molemmat merkit työskentelisivät täst'edes yhteistyössä ja kehittäisivät yhteisen malliston. Myynti ja markkinointi jakautuisivat siten, että englanninkielisillä markkinoilla (ml. Iso-Britannia ja Irlanti) autojen brändinä olisi Chrysler ja muualla Euroopassa ja Venäjällä se olisi Lancia. Lanciaa tultaisiin myymään osassa markkina-alueita olemassa olevien Fiat- ja Chrysler-edustusten kautta ja myös uusia edustuksia tultaisiin hankkimaan. Osa Euroopassa myytävistä malleista tulisi olemaan Yhdysvalloissa valmistettuja, mutta täällä ne myytäisiin Lancia-brändin alla.
Tammikuussa 2014 Fiat-konserni ilmoitti, että ostavansa ammattiliitto UAW:n muodostamalta VEBA (Voluntary Employee Beneficiary Association) -varainhallintaorganisaatiolta sen hallinnassa olleen osuuden Chrysler Group LLC:stä. Fiat-konserni omisti yhtiön nyt 100-prosenttisesti ja siitä tehtiin konserniin kuuluva tytäryhtiö.
Joulukuun 16. päivänä vuonna 2014 annettiin ilmoitus, jonka mukaan Chrysler Group LLC:n nimeksi muuttuu FCA US LLC.
Kanada-cupin 1981 kokoonpanot
Jääkiekon Kanada-cupin 1981 kokoonpanot joukkueittain.
Valkovenäläiset
Kansan enemmistö asuu Valko-Venäjän valtiossa, mutta runsaasti valkovenäläisiä on myös muissa entisen Neuvostoliiton maissa, erityisesti Venäjällä, Ukrainassa, Latviassa, Kazakstanissa, Puolassa (Białystokin provinssi) ja Liettuassa. Maastamuuton tuloksena heitä asuu myös Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Israelissa.
Historia
220px|thumb|vasen|Valkovenäläisiä kansallisasuissa vanhassa valokuvassa. Valko-Venäjä esiintyi terminä ensimmäistä kertaa 1200-luvulla. Valkoiseen viittaava nimi tulee sanasta Bela, joka tarkoittaa valkoista tai vapaata. Nykyiset valkovenäläiset polveutuvat Valko-Venäjän länsiosien alueelle 500–700-luvuilla asettuneista slaaviheimoista, joita olivat dregovitšit, krivitšit ja radivitšit. Etenkin luoteessa slaavit sekoittuivat myös paikallisiin baltteihin. Valkovenäläisen kulttuurin juuret löytyvät Kiovan Rusin valtiosta, ja etenkin sen alaisesta Polatskin ruhtinaskunnasta. Keskiajalla valkovenäläisistä käytettiin nimitystä ruteenit ja litvinit, joista jälkimmäisellä viitattiin myös liettualaisiin, jotka hallitsivat suurta osaa Valko-Venäjästä Liettuan suuriruhtinaskunnan kautta 1200- ja 1500-luvuilla. Liettuan suuriruhtinaskunnassa kehittyi myös ruteenin kieli, josta myöhemmin muodostui nykyinen valkovenäjän kieli.
Lublinin unionin myötä vuonna 1569 Liettuasta ja siten nykyisestä Valko-Venäjästä tuli osa Puola-Liettuaa. Puolan myöhemmissä jaoissa he päätyivät puolestaan Venäjän keisarikunnan ja Katariina Suuren alaisuuteen. Ensimmäisen maailmansodan melskeessä valkovenäläiset saivat ensimmäistä kertaa myös oman valtion, Valko-Venäjän kansallisen tasavallan, joka oli tosin saksalaisjoukkojen miehittämä. Sen korvasi sittemmin Neuvostoliittoon kuulunut Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta. Kun Venäjä romahti ja tilalle asettui Neuvostoliitto, valkovenäläiset olivat vaarassa menettää kulttuurillisen identiteettinsä. Propagandassa valkovenäläiset esitettiin usein takapajuisina maalaisina, jotka puhuivat ja kirjoittivat "vääränlaista" venäjän kieltä. Venäjä korvasikin valkovenäjän kielen suurilta osin käytöstä 1900-luvun loppupuoleen mennessä. Riian sopimuksella 1921 Valko-Venäjän länsiosat liitettiin Puolaan, mutta toisessa maailmansodassa Neuvostoliitto miehitti alueen jälleen vuonna 1939. Toinen maailmansota teki valtavaa vahinkoa alueella. Maa menetti kolmanneksen väestöstään ja monet kylät ja kaupungit tuhoutuivat. Väestö kasvoi takaisin sotaa edeltäneisiin lukemiin vasta 1980-luvulla.
Valko-Venäjä itsenäistyi joulukuussa 1991. Valtaan vuonna 1994 noussut Aljaksandr Lukašenka on hallinnut maata osin yksinvaltiaan ottein ja hän on myös lähentänyt suhteita Venäjään. Nykyistä hallintoa on syytetty muun muassa ihmisoikeusrikkomuksista.
Kathy Griffin
Kathy Griffin (s. 4. marraskuuta 1960 Oak Park, Illinois, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen stand up -koomikko, näyttelijä ja juontaja. Griffin on tunnettu roolista Vicki Groenerinä sarjassa Hei, olen Susan (1996–2000), mutta suureen julkisuuteen hän nousi Yhdysvalloissa omaa elämäänsä esittelevän tositelevisiosarjan Takana loistava tulevaisuus (Kathy Griffin: My Life on the D-List, 2005–2010) myötä. Se esittelee Griffinin elämää D-luokan julkkiksena Yhdysvalloissa. Sarja nousi suosioon Yhdysvalloissa, mutta sitä on esitetty myös Yhdysvaltojen ulkopuolella. Suomessa sarjaa on esittänyt Subtv.
Kathy Griffin on saanut tositelevisiosarjastaan Emmy-palkinnon vuosina 2007 ja 2008. Hän on tehnyt töitä myös ääninäyttelijänä ja televisiojuontajana.
Lapsuus ja nuoruus
Griffin on viidestä sisaruksesta nuorin. Hän syntyi chicagolaisessa Oak Parkin esikaupungissa Illinois’ssa. Hänen äitinsä Maggie oli sairaalan hallintovastaava, ja hänen isänsä John oli elektroniikkaliikkeen johtaja. Hänet kasvatettiin katolilaiseksi ja hän opiskeli myös katolilaisessa koulussa, mutta nykyisin hän pitää itseään ”langenneena katolilaisena”. Griffin opiskeli Oak Park and River Forest High Schoolissa, josta hän valmistui vuonna 1978.
Ura
Griffin aloitti esiintymisen 1980-luvun alussa losangelesilaisessa improvisointiryhmässä nimeltään The Groundlings. Griffin kertoi myöhemmin yhdysvaltalaisen E!-kanavan haastattelussa, että hän kävi usein katsomassa The Groundlingsin esityksiä ennen kuin päätti itse liittyä. Liittymisen jälkeen Griffin ryhtyi esittämään stand up -komiikkaa ja hänestä tuli osa nopeasti kasvavaa vaihtoehtoisen komedian liikettä Los Angelesissa. Tällöin hän esiintyi Un-Cabaret-järjestön järjestämissä tilaisuuksissa sekä omassa stand up -show’ssaan Hot Cup of Talk, josta myöhemmin vuonna 1998 tuli myös hänen omien HBO-kanavalla esitettyjen ohjelmiensa nimi.
Griffinistä julkaistiin toukokuussa 2017 kuva, jossa hän roikottaa veriseltä näyttävää kumista silloisen Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin päätä. Sen jälkeen Griffin joutui aggressiivisten hyökkäysten kohteeksi ja menetti kaikki työnsä Yhdysvalloissa. Töitä on sen sijaan Yhdysvaltojen ulkopuolella. Hän aloitti maailmankiertueen, jonka yksi esiintymispaikka on Suomi.
Tuomas Holopainen
Tuomas Lauri Johannes Holopainen (s. 25. joulukuuta 1976 Kitee) on suomalainen muusikko ja musiikkituottaja, joka on tullut tunnetuksi erityisesti Nightwish-yhtyeen kosketinsoittajana, johtohahmona sekä pääasiallisena säveltäjänä ja sanoittajana.
Uran alkuvaiheet
Holopainen aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana sekä klarinetinsoiton, musiikinteorian ja musiikkitiedon opinnot yhdeksänvuotiaana musiikkiopistossa, josta hän sai myös päättötodistuksen. Hän on soittanut tenorisaksofonia jazz-yhtyeessä ja klarinettia puhallinorkestereissa, kuten puolustusvoimien soittokunnassa suorittaessaan asevelvollisuuttaan. Vietettyään varusmiespalveluksessa yhdeksän kuukautta Holopainen lopetti klarinetin ja saksofonin soiton.
Raskaammasta musiikista, jota hän ei aikaisemmin voinut sietää, Holopainen kiinnostui noin 15-vuotiaana ollessaan vaihto-oppilaana Wichitassa Yhdysvaltain Kansasissa. Isäntäperhe houkutteli hänet Guns N’ Rosesin ja Metallican yhteiskonserttiin, joka Holopaisen omien sanojen mukaan muutti hänen elämänsä. Metallican näkeminen livenä 22. syyskuuta 1992 heidän huipullaan muutti Holopaisen elämän, jonka jälkeen hän osti heidän kaikki albuminsa ja johti muun muassa Megadethiin ja Panteraan. Palattuaan Kiteelle hän liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä Dismal Silenceen, jossa hän soitti myös ensimmäistä kertaa kosketinsoittimia. Tätä seurasi Darkwoods My Betrothed, jonka Heirs of the Northstar -albumilla (1995) julkaistiin Holopaisen ensimmäinen kappale, levyn outro ”A New Heaven, A New Earth”. Toinen Holopaisen uran alkuaikojen yhtye oli Nattvindens Gråt, jonka kanssa hän myös pääsi levyttämään.
Holopaisen mukaan myös Vangelis on hänen esikuvansa.
Nightwish
Vuonna 1996 Holopainen sai ajatuksen omasta yhtyeestä, jossa olisi naislaulaja, kitara ja koskettimet. Sen ensimmäiset kappaleet ”Forever Moments”, ”Etiäinen” ja ”Nightwish”, jotka Holopainen sävelsi varusmiespalvelusaikanaan, olivat akustista tunnelmamusiikkia. Tästä alkunsa saanut Nightwish-yhtye on myöhemmin noussut maailmanmaineeseen.
Muut yhtyeet
Holopainen soittaa koskettimia myös For My Pain... -nimisessä yhtyeessä, joka on kuitenkin suurimmaksi osaksi viettänyt hiljaiseloa vuonna 2002 äänitetyn esikoisalbumin jälkeen. Lisäksi hän on toiminut sessiomuusikkona Timo Rautiaisen, Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen, Kotiteollisuuden, Sethianin ja Kylähullujen albumeilla sekä vieraillut Kari Peitsamon Taistelujen tiellä -albumilla (urkusoolo kappaleessa ”Viiala”) ja Suburban Triben Manimal-albumilla (koskettimet kappaleessa ”Drowning”). Hän on ajoittain soittanut myös Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen ja Kotiteollisuuden live-esiintymisissä.
Vuonna 2018 Holopaisen, Troy Donockleyn ja Johanna Kurkelan yhtye Auri julkaisi ensimmäisen levyn ja toinen levy seurasi vuonna 2021. Darkwoods My Betrothed palasi tauolta vuonna 2020 ja Holopainen osallistui yhtyeen levylle Angel of Carnage Unleashed.
Sooloalbumi
Helmikuussa 2013 Tuomas Holopainen ilmoitti suunnittelevansa sooloalbumia Music Inspired by the Life and Times of Scrooge, joka ilmestyi vuoden 2014 huhtikuussa. Ensimmäinen single ja musiikkivideo kappaleesta ”A Lifetime of Adventure” ilmestyi helmikuussa 2014. Levyn inspiraationa toimii Roope Ankka.
Henkilökuva
Holopainen kuvailee itseään eskapistiksi, mikä ilmenee muun muassa Walt Disneyn tuotannon suurena ihannointina. Hän kirjoitti esipuheen vuonna 2006 julkaistuun Rokkikukot-sarjakuvakirjaan. Aku Ankka -lehdessä ilmestyi 24. huhtikuuta 2013 sarjakuva, jossa esiintyivät Holopaista ja Jouni Hynystä esittävät hahmot nimeltä Hopolainen ja Hymynen. Muusikot olivat itse saaneet kirjoittaa heitä esittävien hahmojen suomenkielisten puhekuplien sisällöt englanninkielisten alkuperäistekstien pohjalta. Hahmot oli piirtänyt Kari Korhonen.
Holopainen kokee musiikin fantasiana, ja hänelle on mielekkäämpää puhua musiikin kautta. Hän on muun muassa sanonut, että Nightwish ei ole yhtye vaan tunnetila. Nightwish on hänen sielunkuvansa, josta hän ei halua päästää irti ainakaan vielä. Holopainen kuitenkin toivoo tulevaisuudessa populaarimusiikin lisäksi voivansa säveltää elokuvamusiikkia. Musiikillisina esikuvinaan hän pitää Vangelisia ja Hans Zimmeriä.
Näyttelijä Miitta Sorvali on Holopaisen täti. Tuomas Holopainen on naimisissa Johanna Kurkelan kanssa.
Holopainen asuu rakentamassaan omakotitalossa Kiteellä. Hänen harrastuksiinsa kuuluvat elokuvat, kirjallisuus ja matkailu. Vuodesta 2016 alkaen hän on laatinut yhdessä puolisonsa Johanna Kurkelan kanssa sanaristikoita muun muassa Punainen Pelikaani -ristikkolehteen.
Soittimet
Holopainen suosii Korgin syntetisaattoreita. Hänen ensimmäinen oma syntetisaattorinsa oli Korg N364. Holopaisen lavavarustukseen (2008) kuuluu kaksi Korg Tritonia, joissa hän käyttää Korg Oasysin sampleja, ja Korg Karma. Hän on käyttänyt myös Korg Trinityä.
TCP
TCP on tietoliikenneprotokolla tietokoneiden väliseen luotettavaan tiedonsiirtoon. Toisin kuin IP- tai UDP-protokollat TCP sisältää mekanismeja vikatilanteesta toipumiseen.
Esimerkiksi verkkosivujen hakeminen tehdään siten, että selaimen ja palvelimen välille muodostetaan TCP-yhteys, jossa selain voi lähettää tavujonoja palvelimelle (sivupyyntö) ja toisinpäin (sivun sisältö tai virheviesti).
TCP:n paikka OSI-mallissa on kuljetuskerroksessa.
Historia
Tutkimusta epäluotettavien siirtoteiden käyttöön oli tehty pitkään joista yhtenä merkittävimpänä teoreettisena työnä Claude Shannonin tutkimustyö (1948). Siirtotietä, joka voi kadottaa tai muuttaa viestiä, käsitellään TCP:ssä uudelleenlähetysmenetelmällä (Automatic Repeat Request, ARQ).
Varhaiset versiot TCP/IP protokollapinosta on kuvattu Internet Experiment Note (IEN) dokumenteissa: IEN 2 -dokumentissa TCP-protokollan tehtävät jaetaan kahtia eri kerroksiin ja esitellään IP-protokollan versio 0. TCP:n vastuulle jää "päästä-päähän" tapahtuva kommunikaatio ja IP:n vastuulle reititettävä "hyppy-hypyltä" kommunikaatio, jotka aiemmin olivat molemmat TCP:n tehtäviä.
Multipath TCP (MPTCP, ) on laajennus, joka mahdollistaa saumattoman siirtymisen matkapuhelinverkon (3G, 4G) ja WiFi-verkon välillä, sekä käyttämään useampia yhteyksiä yhtäaikaisesti paremman kaistanleveyden saamiseksi.
TCP-yhteys
pienoiskuva|Kolmitiekättely. TCP-yhteys sisältää kolme vaihetta. Yhteyden muodostaminen, tiedonsiirto sekä yhteyden katkaisu.
TCP-yhteys pitää muistissa yhteyden tilaa ja alempi IP-kerros ei tiedä yhteydestä vaan toimii kertaluontoisesti.
Yhteyden muodostaminen
Yhteyden muodostamiseen käytetään kolmitiekättelyä, jossa yhteyden aloittajan laite lähettää ensiksi kohdelaitteelle SYN-paketin (SYNchronization) ja kohdelaitteen saatua SYN-paketin vastaan laite vastaa aloittajalle SYN/ACK-paketilla (ACKnowledgement) merkkinä että SYN-paketti on saapunut. Lopuksi aloittajalaite vastaa kohdelaitteelle ACK-paketilla merkiksi, että on ottanut kohdelaitteen SYN/ACK-paketin vastaan.
Tiedonsiirto
Tiedon siirtovaiheen aikana useat eri mekanismit varmistavat datan eheyden. Näitä mekanismeja ovat sekvenssinumerointi TCP-pakettien järjestyksen varmistamiseksi, tarkistussummat virheiden tarkistusta varten sekä ajastimet ja tunnistimet hukatuille paketeille ja viiveelle. Yhteyden muodostuksen aikana yhteyden välillä jaetaan sekvenssinumerot, joiden perusteella datavirrasta tunnistetaan kullekin yhteydelle kuuluvat paketit. Jokaisesta vastaanotetusta TCP-paketista lähetetään kuittaus lähettäjälle. Jos kuittausta ei tule, paketti lähetetään uudestaan.
Yhteyden päättäminen
Yhteys päätetään nelitiekättelyllä. Yhteyden molemmat osapuolet katkaisevat yhteyden erikseen. Molemmat lähettävät FIN-paketin ja molemmat kuittaavat sen ACK-paketilla.
Yhteyden voi myös katkaista suoraan jompikumpi osapuoli lähettämällä RESET-valitsimella varustetun paketin. Toimenpide on ilmaisu katkaista yhteys heti, eikä vastauspaketteja lähetetä.
Tiedonsiirto
TCP-tiedonsiirtoon liittyy useita parametreja minkä verran yhdessä paketissa kerralla lähetetään. Maksimi segmentin koko (MSS) kertoo miten suuren paketin vastapuoli voi kerralla vastaanottaa.
Tiedonsiirron tehokkuutta varten on kehitetty laajennuksia, kuten skaalautuva lähetysikkunan koko. TCP pyrkii hyödyntämään verkon koko kaistaa, mutta vikatilanteen tapahtuessa lähetettävän tiedon määrää on supistettava ja tieto on lähetettävä uudelleen. Tehokkuutta voidaan parantaa lähettämällä useita paketteja kerralla odottamatta edellisen kuittausta. Vastaanottaja ja lähettäjä voivat neuvotella lähetysikkunan koon ennen lähetystä.
Ruuhkanhallinta
Pakettien katoaminen johtuu yleensä ruuhkasta internetin reitittimillä. Näissä tilanteissa reitittimelle saapuu enemmän paketteja kuin se ehtii välittämään eteenpäin. Kun reitittimen puskuri täyttyy, ylimääräiset paketit joudutaan hylkäämään. Jos datan lähettäjä vain itsepintaisesti uudelleenlähettäisi paketit, se lisäisi reitittimen ruuhkaa entisestään. Sitä varten TCP:hen on kehitetty ruuhkanhallintamekanismeja. Ruuhkanhallintamekanismit ovat pitäneet internetin käyttökelpoisena, vaikka liikenteen määrä on kasvanut vuosien saatossa räjähdysmäisesti. Osa ruuhkanhallintamekanismeista on standardisoitu.
TCP seuraa viestien välitykseen käytettävää aikaa (round-trip time, RTT) ruuhkanhallintaan.
Oleellisia TCP:n ruuhkanhallinta-algoritmeja:
TCP:ssä on käytetty John Naglen mukaan nimettyä Naglen algoritmia (, korvaajat ja ) ruuhkan hallintaan, joka rajoittaa pienten pakettien lähettämistä kunnes kuittaukset saapuvat. Naglen algoritmi voi koota pieniä paketteja yhdeksi kerralla lähetettäväksi kun ruuhka helpottaa.
TCP-kehys
(Pituus on 32-bitin monikerta)
Vaihtoehtoja
Uudempia TCP:n kanssa samantyyppistä palvelua tarjoavia protokollia ovat
TCP suunniteltiin hajallaan olevien paikkojen väliseen liikenteeseen, josta johtuen se ei sovellu hyvin datakeskuksen sisäiseen liikenteeseen. Datakeskuksien tarpeiden vuoksi on ehdotettu DCTCP (Data Center TCP) -protokollaa ja Homa-protokollaa.
UDP-based Data Transfer Protocol (UDT) on UDP:lle perustuva protokolla, joka lisää UDP:n päälle omat mekanismit luotettavuuden ja ruuhkan hallintaan.
Standardointi
TCP on IP numero 6. IP-porttien numerointi löytyy artikkelista portti. kuva:IP-paketti.png
Haavoittuvuudet
TCP:ssä on haavoittuvuuksia, jotka mahdollistavat mm. TCP-kaappauksen.
ATC-koodi H
Anatomis-terapeuttis-kemiallisen lääkeluokituksen H-koodiryhmään kuuluvat systeemisesti käytettävät hormonivalmisteet. Ryhmään ei lueta kuuluvaksi insuliineja eikä sukupuolihormoneja. Yhteensä ryhmään kuuluu viisi alaryhmää.
Lablachère
thumb|250px|Notre-Dame de Bon Secours''-kirkko Lablachèressa Lablachère on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 520 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lablachèren pinta-ala on 26 neliökilometriä.
Lafarre (Ardèche)
thumb|250px|Lafarren päätie Lafarre on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 57 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lafarren pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Euroopan-mestaruuskilpailut 2018
Euroopan-mestaruuskilpailut 2018 (myös nimellä Super-EM 2018) oli urheilun monitapahtuma, joka järjestettiin Glasgow’ssa, Skotlannissa ja Berliinissä, Saksassa 2.–12. elokuuta 2018. Glasgow’ssa kilpailtiin Euroopan-mestaruudesta uintilajeissa, pyöräilyssä, golfissa, voimistelussa, soudussa ja triathlonissa, kun taas Berliinissä kilpailtiin yleisurheilussa. Nämä olivat ensimmäiset monen lajin yhteiset Euroopan-mestaruuskilpailut; vuonna 2015 järjestettiin suuremman kokoluokan kisat, ensimmäiset Euroopan kisat, jotka ovat vuorossa seuraavan kerran vuonna 2023.
Tumbleweed Connection
Tumbleweed Connection on Elton Johnin kolmas studioalbumi ja se julkaistiin vuonna 1970. Vuonna 2003 se sijoittui sijalle 455 Rolling Stonen 500 kaikkien aikojen parasta albumia -listalla. Bernie Taupinin sanoituksissa on edellisen albumin tavoin vaikutteita Yhdysvaltain lännestä ja kirjoittajan omasta lapsuudesta Lincolnshiressa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Elton John ja sanoittanut Bernie Taupin ellei toisin mainita.
Lamastre
thumb|250px|Katu Lamasttren kylässä Lamastre on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 467 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lamastren pinta-ala on 25 neliökilometriä.
Lamastren kunnassa on useita vanhoja linnoja tai linnojen raunioita: Château de Peychélard (rauniot), Château de Retourtour (rauniot) ja Château d'Urbillac.
A1-talli Brasilia
A1-talli Brasilia on brasilialainen talli, joka kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausilla 2005–2006–2008–2009.
Gran Alianza por la Unidad Nacional
Gran Alianza por la Unidad Nacional, (suomeksi suunnilleen Kansallisen yhtenäisyyden suurliitto,) myös "Unidad", lyh. GANA on El Salvadorissa vaikuttava keskustaoikeistolaiseksi itsenä määrittelevä puolue. Se perustettiin vuonna 2010, ja käytännössä sen perustivat Arena-puolueesta eronneet jäsenet, ja se tekee yhteistyötä vasemmistolaisen FMLN-puolueen kanssa. GANAn presidenttiehdokas Nayib Bukele valittiin vuoden 2019 vaaleissa El Salvadorin presidentiksi. Jo vuonna 2014 puolue oli ollut mukana presidentinvaalissa ehdokkaanaan Arenasta siirtynyt entinen presidentti Antonio Saca.
Puolueella on 11 parlamenttipaikkaa yhteensä 84:stä vuoden 2018 tilanteen mukaan.
Koha-Suomi
Koha-Suomi Oy on täysin kuntien omistama yhtiö, jonka kautta kunnat ylläpitävät ja kehittävät Koha-kirjastojärjestelmää yhteistyössä. Yritys on perustettu loppukesällä 2016 Kohti Kohaa –hankkeen tuloksena. Yritys toimii non-profit-periaatteella; sen tavoitteena ei ole tuottaa taloudellista voittoa. Yritys toimii tiiviissä yhteistyössä omistajakuntien kirjastojen kanssa. Koha-Suomi Oy:n kotipaikka on Mikkeli.
Kirjastokimpat ja kirjastot
Lisäksi Vaski-kirjastojen Koha käyttöönottoprojekti on käynnistynyt huhtikuussa 2020.
Kai Hansen
Kai Michael Hansen (s. 17. tammikuuta 1963 Hampuri, Länsi-Saksa) on saksalainen muusikko.
Hansen on yksi vuonna 1984 perustetun metallimusiikkia esittävän Helloween-yhtyeen perustajajäsenistä. Alun perin Hansen toimi Helloweenissa sekä kitaristina että laulajana, kunnes Michael Kiske liittyi yhtyeen varsinaiseksi laulajaksi vuonna 1986. Hansen jätti Helloweenin vuonna 1989, minkä jälkeen hän perusti Gamma Ray -yhtyeen, jonka kanssa hän esiintyy edelleen. Vuosina 1996–2001 Hansen vaikutti myös perustamassaan Iron Saviorissa, ja vuonna 2011 hän liittyi Michael Kisken perustamaan Unisonic-yhtyeeseen.
Hansenia pidetään yhtenä merkittävimmistä hahmoista power metalin, joka on pitkälti Helloweenin lanseeraama musiikkigenre, saralla. Häntä on kutsuttu power metalin kummisedäksi, koska hän on ollut perustamassa sekä Helloweenia, Gamma Rayta että Iron Savioria, jotka ovat merkittävimpien power metal-yhtyeiden joukossa. Hän on esiintynyt metallimusiikin parissa paitsi muusikkona, mutta myös tuottajana ja on tuottanut esimerkiksi Stormwarriorin kaksi ensimmäistä studioalbumia. Hän on myös esiintynyt vierailevana artistina esimerkiksi Blind Guardianin, Michael Kisken ja HammerFallin julkaisuilla.
Helloween
Hansenin musiikkiura käynnistyi vuonna 1978 Gentry-nimisessä yhtyeessä, johon kuului hänen lisäkseen myös Iron Saviorin sittemmin Hansenin kanssa perustanut Piet Sielck. Vuonna 1984 hän perusti Helloweenin yhdessä kitaristi Michael Weikathin, basisti Markus Grosskopfin ja rumpali Ingo Schwichtenbergin kanssa toimien sekä kitaristina että laulajana yhtyeen ensimmäisellä EP-levyllä Helloween (1985) sekä ensimmäisellä pitkäsoitolla Walls of Jericho (1985). Vuonna 1986 hän koki vaikeaksi esiintyä sekä kitaristin että laulajan roolissa, joten tuolloin vasta 19-vuotias Michael Kiske liittyi yhtyeen vakituiseksi laulajaksi.
Kisken liityttyä Helloweeniin yhtye nauhoitti kenties koko power metalin merkittävimmät albumit, eli Keeper of the Seven Keys Part I:n ja Keeper of the Seven Keys Part II:n, jotka ilmestyivät peräkkäin vuosina 1987 ja 1988. Näiden albumien ilmestyttyä Hansen vaikutti Helloweenin riveissä vielä vuoden 1989 livealbumilla Live in the U.K., joka ilmestyi Yhdysvalloissa nimellä I Want Out: Live ja nousi Yhdysvaltain Billboardin albumilistalla sijalle 123. Vuonna 1989 Hansen kuitenkin jätti Helloweenin lopullisesti. Yhtyeessä hänen paikkansa otti sittemmin Roland Grapow.
Gamma Ray ja Iron Savior
Erottuaan Helloweenista lopullisesti vuoden 1989 tiimoilla, päätti Hansen perustaa oman yhtyeensä. Pian laulaja Ralf Scheepers, basisti Uwe Wessel ja rumpali Mathias Burchard liittyivät vastikään perustettuun yhtyeeseen ja yhtyeen debyyttialbumi Heading for Tommorrow ilmestyi vuotta myöhemmin. Jo seuraavalla albumilla, vuoden 1991 Sigh No Morella yhtye oli kokenut ensimmäisen miehistönvaihdoksensa, ja nyt toiseksi kitaristiksi oli liittynyt Dirk Schlächter ja rumpaliksi Uli Kusch, joka hänkään ei kestänyt yhtyeen kyydissä Sigh No Morea pidemmälle vaan liittyi Helloweenin rumpaliksi vuonna 1993.
Vuoden 1993 studioalbumi Insanity and Genius jäi puolestaan Scheeperin viimeiseksi studioalbumiksi Gamma Rayn kanssa. Yhtyeen seuraavalla albumilla, vuoden 1995 Land of the Freellä, Hansen kantoi itse lauluvastuun, josta hän oli aikanaan Helloweenissa vielä soittaessaan luopunut. Tästä huolimatta Land of the Free keräsi ylistystä metallimusiikkipiireissä ja albumia seuranneella Euroopan-kiertueella taltioitiin myös yhtyeen ensimmäinen livealbumi Alive '95. 1990-luvun kuluessa päivänvalon näki vielä kaksi uutta studioalbumia, vuoden 1997 Somewhere Out in Space ja vuoden 1999 Power Plant. Etenkin Somewhere Out in Spacea voidaan pitää merkittävänä julkaisuna siksi, että se merkitsi yhtyeen siirtymistä avaruutta käsitteleviin sanoituksiin ja teemoihin.
Vuonna 2001 Gamma Rayn kuulijoiden helpotukseksi Hansen poistui Iron Savior -yhtyeestä vuoden 2001 Dark Assault -albumin jälkeen ja tämän keskittyessä Gamma Rayn kanssa työskentelyyn. Power Plantin seuraaja No World Order! ilmestyi vielä samana vuonna jatkaen Somewhere Out in Spacen avaruusteemaisten konseptialbumien sarjaa. Vuonna 2003 ilmestyi jälleen uusi livealbumi Skeletons in the Closet, mutta uutta materiaalia yhtyeeltä saatiin odottaa aina vuoteen 2005 asti, kunnes Majestic-studioalbumi ilmestyi vihdoin kauppojen hyllyille.
Unisonic, Pumpkins United ja sooloura
Vuodesta 2011 lähtien Hansen on vaikuttanut entisen Helloween-laulaja Michael Kisken perustamassa Unisonic-kokoonpanossa. Yhtye julkaisi EP-levyn Ignition ja pitkäsoiton Unisonic vuonna 2012. Kaksi vuotta myöhemmin yhtye julkaisi ensin toukokuussa EP-levyn For The Kingdom ja elokuussa pitäsoiton Light Of Dawn.   Kesällä 2017 kokoonpano julkaisi livetaltioinnin Live In Wacken, joka on tallennettu edellisenä kesänä Wacken Open Air festivaalilla Saksassa.
Hansen julkaisi ensimmäisen soololevynsä, Hansen & Firends XXX – Three Decades In Metal syksyllä 2016. Albumilla albumilla vierailevat muun muassa Dee Snider, Michael Kiske, Ralf Scheepers, Hansi Kursch, Tobias Sammet sekä Piet Sielck. Hansen esiintyi Wackenin Open Air festivaalilla elokuussa 2016, josta ilmestyi Unisonicin lisäksi myös Hansen & Firends livetaltiointi Thank You Wacken vuonna 2017.
Laulutekniikka ja soitintarvikkeisto
thumb|220px|Hansen esiintymässä Gamma Rayn konsertissa [[Japanissa.]] Laulaessaan Helloweenin tuotoksilla ammattimuusikon uransa alkutaipaleella Hansenin laulutapa muistutti thrash metal-laulajien suosimaa tyyliä. Tähän valintaan on voinut vaikuttaa tuolloinen thrash metalin merkittävä suosionnousu. Hänen seuraajansa Michael Kiske taas suosi Iron Maidenin Bruce Dickinsonin tapaista puhdasta, mutta korkeaa laulutyyliä. Pääasiassa hän itse esiintyi raspisella ja karhealla laulutekniikalla täydentäen vokaaliosuuksiaan korkeanuottisilla väliosilla. Vuodesta 1995 lähtien Gamma Rayn vokaaliosuuksia hoitanut Hansen on sittemmin muuttanut laulutapaansa enemmän power metalin tyyppiseksi, melodisemmaksi ja selvemmäksi, vaikka hän suosii edelleenkin aika ajoin karheampien osuuksien hyödyntämistä kappaleissa.
Please Please Me
Please Please Me on brittiläisen The Beatles -yhtyeen esikoisalbumi, jonka monoversio julkaistiin 22. maaliskuuta 1963 ja stereoversio noin kuukautta myöhemmin. Albumi sisältää yhtyeen ensimmäiset singlehitit ”Love Me Do” ja ”Please Please Me” ja cover-kappaleen ”Twist and Shout”. Please Please Me nauhoitettiin pääasiassa yhden päivän aikana, 11. helmikuuta 1963. Levy tehtiin nopeasti, koska sen tarkoitus oli käyttää hyödyksi hieman aiemmin ilmestyneen ”Please Please Me” -singlen menestystä.
Albumin lauluista huomattava osa on John Lennonin ja Paul McCartneyn itse säveltämiä ja sanoittamia. Se oli aikanaan poikkeuksellista, sillä brittiläisillä rock and roll -yhtyeillä oli tapana levyttää enimmäkseen yhdysvaltalaisia lainakappaleita. Omien laulujen tekijätiedot on tällä albumilla merkitty muotoon McCartney/Lennon, ja vasta myöhemmin kirjoitusasuksi vakiintui Lennon/McCartney. Levyn lainakappaleet ovat rock and roll- ja R&B-tyylisiä.
”Do You Want to Know a Secret” -kappaleessa solistina on George Harrison ja kappaleessa ”Boys” Ringo Starr. Albumin tuottaja George Martin soittaa koskettimia kappaleissa ”Misery” ja ”Baby It’s You”.
Taustaa
The Beatles oli kesäkuussa 1962 saanut levytyssopimuksen EMIn Parlophone-levymerkiltä. Ensimmäinen single ”Love Me Do” ilmestyi 5. lokakuuta, ja se saavutti Britannian Record Retailer -listan 17:nnen sijan. 14. lokakuuta Beatles esiintyi ensimmäistä kertaa televisiossa, kun se esitti Granada TV:n People and Places -ohjelmassa kappaleet ”Love Me Do” ja ”Some Other Guy”.
Toinen single ”Please Please Me” ilmestyi 11. tammikuuta 1963, ja se nousi Record Retailer -listan toiseksi sekä lukuisten muiden brittiläisten listojen kärkeen. Pian yhtye esiintyi ensimmäisen kerran valtakunnallisessa televisiolähetyksessä, kun se soitti ”Please Please Men” playbackinä ohjelmassa Thank Your Lucky Stars. Ohjelmaa seurasi miljoonia nuoria katselijoita, ja Beatlesin esitys sai musiikkilehdistössä paljon kehuja. Yhtye käynnisti 2. helmikuuta kiertueen Helen Shapiron kanssa, mutta se keskeytyi esikoisalbumin äänitysten vuoksi.
Äänitykset
thumb|right|Abbey Roadin studio Albumi tehtiin nopeasti, koska tarkoitus oli hyötyä ”Please Please Me” -singlen menestyksestä. Alun perin se ajateltiin äänittää livenä Liverpoolin Cavern Clubilla, mutta lopulta levy-yhtiö EMIn painostuksesta päädyttiin studiolevyn tekemiseen. Levy nauhoitettiin Lontoossa Abbey Roadin studiossa, joka tuolloin tunnettiin nimellä EMI Studios. Brittiläisen popalbumin standardi oli neljätoista kappaletta, joten Beatlesin piti äänittää albumia varten kymmenen kappaletta. Neljä kappaletta oli jo valmiiksi julkaistu singleillä.
Tarvittavat kymmenen kappaletta äänitettiin 11. helmikuuta 1963 sessiossa, joka kesti vajaat kymmenen tuntia ja maksoi 400 puntaa. Loput neljä kappaletta oli äänitetty jo edellisvuonna ja julkaistu kahden singlen A- ja B-puolina. ”Love Me Dosta” tosin valittiin albumille hieman singleversiota myöhemmin äänitetty levytys, jossa rumpuja soittaa Andy White. Versio julkaistiin myöhemmin EP-levyllä The Beatles’ Hits sekä singlenä Yhdysvalloissa. White soittaa rumpuja myös kappaleessa ”P.S. I Love You”, joka oli ilmestynyt alun perin ”Love Me Don” B-puolella. Tuottaja George Martin soittaa pianoa kappaleessa ”Misery” ja celestaa kappaleessa ”Baby It’s You”. Helmikuun 11:nnen päivän sessiossa äänitettiin myös yhdestoista kappale, ”Hold Me Tight”, jota ei kuitenkaan valittu levylle. Siitä levytettiin seitsemän kuukautta myöhemmin uusi versio, joka julkaistiin yhtyeen seuraavalla albumilla With the Beatles.
Please Please Me -albumin äänittäminen kesti kaksitoista tuntia ja koko albumin tekeminen editointi ja miksaus mukaan lukien 25 tuntia. Vuosia myöhemmin, kun Beatlesin levytykset muuttuivat kunnianhimoisemmiksi, samassa ajassa saatiin hädin tuskin yksi kappale valmiiksi. 11. helmikuuta 2013, kun albumin tuotteliaimmasta äänityspäivästä oli kulunut 50 vuotta, joukko brittiläisiä tähtimuusikoita yritti tehdä Abbey Roadin studiolla omat versionsa levyn kappaleista kahdessatoissa tunnissa. Sessiosta tehtiin radio-ohjelma, joka julkaistiin BBC Radio 2 -kanavalla.
Musiikki
thumb|upright|Yhtyeen omista kappaleista albumilla suurin osa on John Lennonin kirjoittamia. Albumilla on kahdeksan John Lennonin ja Paul McCartneyn kirjoittamaa laulua sekä kuusi lainakappaletta, jotka ovat rhythm and blues- ja rock and roll -tyylisiä ja kuuluivat yhtyeen keikkaohjelmistoon. Musiikillisesti Beatles otti vaikutteita Etelävaltioista peräisin olevasta afroamerikkalaisesta rhythm and bluesista ja countrysta ja yhdisti ne Yhdysvaltain koillisosien tyttöyhtyeille tyypillisiin lauluharmonioihin. Tämä loi soundin, jollaista Paste-lehden mukaan ”popmaailma ei ollut koskaan kuullut”. Poikkeuksellista oli myös itse kirjoitetun materiaalin määrä, sillä tuolloin brittiläiset rock and roll -yhtyeet levyttivät yleensä vain yhdysvaltalaisia lauluja ja pyrkivät jäljittelemään niiden alkuperäistä soundia. Yhdysvaltalaisetkin tähdet Chuck Berry, Buddy Holly ja Roy Orbison turvautuivat toisinaan ulkopuolisiin laulunkirjoittajiin. The Beatles – Suuri historia -kirjan kirjoittaja Tenho Immonen on tämän vuoksi pitänyt albumia ”pienoisena vallankumouksena”. AllMusic-sivusto määrittelee albumin genreiksi merseybeatin, rock and rollin, poprockin ja AM-popin.
Vuonna 1963 popyhtyeet julkaisivat enimmäkseen singlejä ja EP-levyjä. LP-levyt olivat niitä kalliimpia ja harvinaisempia, ja ne oli useimmiten koottu muutamasta hitistä ja lukuisista täytekappaleista. Myös Please Please Me edusti tätä trendiä, ja albumin kanteen oli jopa kirjoitettu teksti ”With Love Me Do and 12 other songs”
Yhtyeen omista kappaleista John Lennonin kokonaan tai lähes kokonaan kirjoittamia ovat ”Ask Me Why”, ”Please Please Me”, ”Do You Want to Know a Secret” ja ”There’s a Place”. Myös ”Misery” on pääosin Lennonin tekemä, vaikka Paul McCartney on avustanut sen tekemisessä. ”I Saw Her Standing There” puolestaan on McCartneyn tekemä kappale, jonka kirjoittamisessa Lennonin rooli oli vähäinen. McCartney kirjoitti lisäksi suurimman osan kappaleesta ”Love Me Do” sekä kokonaan laulun ”P.S. I Love You”. Beatlesin käytäntö oli, että kappaleen kirjoittaja myös lauloi sen. ”There’s a Place” on poikkeus, sillä siinä Lennon laulaa soolona vain muutaman rivin ja loput yksiäänisesti McCartneyn kanssa. John Lennonin kirjoittamassa ”Do You Want to Know a Secret” -kappaleessa solistina on George Harrison ja cover-kappaleessa ”Boys” rumpali Ringo Starr. Tämä juontui perinteisestä reilun pelin hengestä, jossa kukin sai solistisen hetkensä.
Jo albumin kahdesta ensimmäisestä kappaleesta, ”I Saw Her Standing There” ja ”Misery”, tulee esiin Paul McCartneyn ja John Lennonin sanoitusten perustavanlaatuinen ero. Edellinen on enimmäkseen McCartneyn kirjoittama ja sävyltään hyvin optimistinen, kun taas jälkimmäisessä Lennon käsittelee hylätyksi tulemisen ja yksinäisyyden tuntoja, joihin hän palasi usein myöhemmässäkin tuotannossaan.
Please Please Me on Beatlesin ainoa albumi, jossa kappaleiden tekijöiden nimet ilmoitettiin järjestyksessä McCartney/Lennon, kun myöhemmin muodoksi vakiintui Lennon/McCartney. Albumin kokonaispituus on 31 minuuttia ja 48 sekuntia.
Tietoa kappaleista
Albumin avaa vuonna 1961 kirjoitettu ”I Saw Her Standing There”, joka on ensimmäisiä Lennon/McCartney-sävellyksiä. Kappale kertoo tarinan pojasta, joka näkee tanssilattialla ulkonäöltään ”vertaansa vailla” olevan tytön. Lennon osallistui kappaleen tekemiseen viimeistelemällä melodian ja muuttamalla sanoituksen kahta ensimmäistä riviä. ”Miseryn” kirjoittamisen Lennon ja McCartney aloittivat erään keikan jälkeen takahuoneessa tammikuussa 1963. Kappale tehtiin alun perin Helen Shapiron levytettäväksi, mutta se päätyi lopulta Kenny Lynchille, josta tuli ensimmäinen ulkopuolinen Lennon/McCartney-kappaleen levyttänyt artisti. ”Anna (Go to Him)” on Arthur Alexanderin kirjoittama kappale, joka ilmestyi hänen singlenään syyskuussa 1962, mutta siitä ei tullut hittiä. ”Chainsin” kirjoittajat ovat Carole King ja Gerry Goffin. Se oli pieni hitti vuodenvaihteessa 1962–1963 The Cookiesin esittämänä.
Rumpali Ringo Starrin laulama ”Boys” on alkujaan tyttöyhtye The Shirellesin levytys, jonka ovat kirjoittaneet Luther Dixon ja Wes Farrell. Kappaletta oli laulanut keikoilla myös aikaisempi rumpali Pete Best. ”Ask Me Why” on Lennonin kirjoittama kevyt rakkauslaulu, jota yhtye oli esittänyt jo pitkään Liverpoolin Cavern Clubilla. Lennonin työstämä nimikappale ”Please Please Me” sai innoituksensa jostain Roy Orbisonin balladista sekä Bing Crosbyn vuonna 1932 levyttämästä kappaleesta ”Please”.
B-puolen aloittaa tekstiltään pintapuolinen ja sävellykseltään yksinkertainen ”Love Me Do”, joka kulkee enimmäkseen kahden soinnun varassa. Sitä seuraa ”P.S. I Love You”, jonka McCartney kirjoitti Hampurissa vuonna 1961. Sanoitukseltaan se on hänelle tyypillinen: sentimentaalinen ja optimistinen. Se on rakkauslaulu, joka McCartneyn mukaan ei kerro kenestäkään tietystä henkilöstä, vaikka hänen onkin väitetty kirjoittaneen sen silloiselle tyttöystävälleen. Albumin toinen The Shirelless -cover on ”Baby It’s You”, joka oli ollut top 10 -hitti alkuvuodesta 1962. John Lennonin kirjoittamassa ja George Harrisonin laulamassa kappaleessa ”Do Yo Want to Know a Secret” kertoja huomaa rakastuneensa. Hän haluaa kuiskata tämän salaisuuden rakkaalleen ja pyytää, ettei tämä kerro asiasta kenellekään. Aihe oli peräisin elokuvan Lumikki ja seitsemän kääpiötä laulusta ”I’m Wishing”, jossa Lumikki laulaa kaivon ääressä kyyhkysille: ”Wanna know a secret? Promise not to tell?” Kappaleesta tuli Billy J. Kramerin esittämänä suuri hitti, kun se kesäkuussa 1963 nousi Britannian listaykköseksi.
”A Taste of Honey” on Ric Marlow’n ja Bobby Scottin samannimiseen näytelmään kirjoittama kappale vuodelta 1960. Alun perin sen oli levyttänyt Bobby Scott and Combo -elokuvan soundtrackille. ”There’s a Place” esittelee yhden Lennonin sanoituksille tyypillisen teeman: lohdutuksen etsimisen omista ajatuksista, unelmista ja muistoista. Albumin päättää lainakappale ”Twist and Shout”, joka oli ollut edellisvuonna Yhdysvalloissa top 20 -hitti The Isley Brothersin levytyksenä. Beatlesin versio on tunnettu John Lennonin karjuvasta laulutyylistä, sillä kappale äänitettiin session viimeisenä, kun hän oli jo melkein menettänyt äänensä. Se oli jätetty viimeiseksi, koska George Martin pelkäsi, ettei Lennon pystyisi sen jälkeen enää laulamaan muita kappaleita.
Kaikkia esikoisalbumin kappaleita kuultiin myös Beatlesin konserteissa. Pisimpään soittolistalla pysyi ”Twist and Shout”, jota soitettiin vuosina 1962–1965. Se oli pitkään konserttien päätösnumero, kunnes se vuonna 1964 vaihdettiin ensimmäiseksi. Kappaleita ”Please Please Me”, ”Boys” ja ”I Saw Her Standing There” esitettiin vuoteen 1964 asti.
Kansitaide
Beatlesin tuottaja George Martin halusi alun perin levyn nimeksi Off the Beatle Track. Paul McCartney piirsi joitakin ideoita kantta varten, kunnes suunnitelmasta luovuttiin. Martin suunnitteli itse, että kannessa olisi kuva yhtyeestä Lontoon eläintarhan hyönteistalon edessä. Eläintarha piti kuitenkin ajatusta mauttomana eikä antanut kuvauslupaa.