cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palojoensuu
Palojoensuu on Enontekiön kunnassa, Muonionjoen rannalla sijaitseva vaarojen ja suoalueiden ympäröimä noin sadan asukkaan kylä. Ajettaessa Palojoensuun kylästä Muoniosta Kilpisjärvelle johtavaa valtatietä 21 pohjoiseen saavutaan Karesuvannon kylään. Etelään päin ajettaessa seuraava kylä on Äijäjoki ja sen jälkeen Sonkamuotka. Kylästä itään johtavaa kantatietä 93 pitkin pääsee Enontekiön kuntakeskukseen Hettaan, jonne matkaa on 26 kilometriä.
Palojoensuusta alkaa kirjailija Yrjö Kokon vuonna 1947 nimeämä Neljän tuulen tie. Se kulkee Kilpisjärven kautta Norjaan Jäämeren rannalle asti.
Dominik Mašín
Dominik Mašín (s. 1. helmikuuta 1996 Městec Králové, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä.
Palojoensuu
Enontekiön neljäs kirkko sijaitsi Palojoensuussa vuosina 1827–1856, mutta se purettiin ja uusi kirkko rakennettiin nykyiseen kirkonkylään, Hettaan.
Dominik Mašín
Seuraura
Mašín on SC Kolínin kasvatti. Hän muutti jo 14-vuotiaana omilleen Prahaan ja siirtyi HC Slavia Prahaan. Kaudella 2010–2011 Mašín jakoi lukemalla +19 seuran C-nuorten sisäisen tehotilaston voiton Vojtěch Žemličkan ja Josef Burešin kanssa. Kaudella 2013–2014 hän oli Slavian tehokkain puolustaja tehoilla 2+19=21, joilla Mašín jakoi koko Extraliga juniorůn puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan HC Dukla Jihlavan Filip Dundáčekin ja HC Kometa Brnon Jakub Zbořilin kanssa. Mašín voitti myös koko sarjan jäähypörssin 102 minuutillaan.
Palojoensuu
Palojoensuun kylässä on hautausmaa, vanhan kirkonpaikan muistomerkki ja vanha kyläkoulumiljöö, jonka asuntolassa matkailijat voivat kesäisin yöpyä. Asuntola on nykyisin kylätalona, jonka tiloja voi vuokrata kokous- ja juhlakäyttöön kyläyhdistykseltä.
Moses Sithole
Moses Sithole (s. 17. marraskuuta 1964) on eteläafrikkalainen sarjamurhaaja, joka tunnetaan niin sanotuista ABC-murhista. ABC-murhat saivat nimensä tapahtumien alettua Atteridgevillestä jatkuen Boksburgiin ja loppuen Clevelandiin Johannesburgin lähiöihin.
Dominik Mašín
Seuraura
Tampa Bay Lightning varasi Mašínin toisella kierroksella 35. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Peterborough Petes 25. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi Petesiin kaudeksi 2014–2015. Mašín oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Lokakuussa 2015 hän teki Lightningin kanssa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen. Mašín jatkoi kaudella 2015–2016 Petesissä, jonka varakapteeniksi hän nousi. Mašín oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+32=40. OHL-kauden jälkeen, huhtikuussa 2016 hän siirtyi amatööritryout-sopimuksella AHL-joukkue Syracuse Crunchiin, jossa Mašín pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Moses Sithole
5. joulukuuta 1997 Sithole tuomittiin 2 410 vuodeksi vankeuteen 38 ihmisen murhasta sekä 40 raiskauksesta ja satunnaisista pienemmistä teoista aikavälillä 1994–1995. Yhdistetty rangaistus koostuu 12 vuodesta jokaista 40:tä raiskausta kohti, 50 vuodesta jokaista 38:aa murhaa kohti sekä viidestä vuodesta jokaista kuutta ryöstöä kohden.
Dominik Mašín
Seuraura
Kauden 2016–2017 Mašin pelasi kokonaan Syracuse Crunchin AHL-joukkueessa, jossa hän pelasi tulokaskaudellaan kaikkiaan 69 runkosarjaottelua tehopistein 3+3=6 ja 22 playoff-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Mašín eteni joukkueen kanssa aina Calder Cup-finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Grand Rapids Griffins otteluvoitoin 4–2. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Tampa Bay Lightning nimesi hänet loukkaantuneiden listalle. Kuntouduttuaan kymmenen päivää myöhemmin seura lähetti Mašínin Crunchiin. Hän oli kaudella 2017–2018 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. AHL-kauden päätteeksi, toukokuussa 2018 Lightning nosti Mašínin NHL-joukkueensa harjoitusvahvuuteen loukkaantumisten varalta, mutta hän ei kuitenkaan saanut loppukaudella siellä peliaikaa. Myös kauden 2018–2019 Mašín pelasi kokonaan farmijoukkue Crunchissa. Hän jakoi lukemalla +36 koko AHL:n tehotilaston toisen sijan Chicago Wolvesin Gage Quinneyn kanssa edellään vain Wolvesin Zach Whitecloud.
Moses Sithole
Vuonna 2000 hänellä kerrottiin olevan AIDS.
Dominik Mašín
Seuraura
Heinäkuussa 2019 Mašín teki Lightningin kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Syyskuussa seura asetti hänet siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Mašínia vuorokauden kuluessa, hänet lähetettiin farmijoukkue Crunchiin, jossa Mašín pelasi jälleen kokonaan kauden 2019–2020.
Kaudeksi 2020–2021 Mašín siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura Amur Habarovskiin. Hän pelasi siellä 32 runkosarjaottelua tehopistein 2+9=11. Toukokuussa 2021 Mašín teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän pelasi alkukaudella 2021–2022 15 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes lokakuussa Mašín jätti Amurin ja siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Hänelle joukkuetta suositteli myös Mašínin kanssa edellisellä kaudella Amurissa pelannut maanmies, Ilveksessä pelannut maalivahti Marek Langhamer. Mašín voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kesäkuussa 2022 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2022–2023 Mašín sai 5. tammikuuta 2023 Helsingin IFK:n pelaajan laukauksen käteensä ja hän joutui jättämään ottelun kesken. Mašín oli sivussa noin kaksi kuukautta ja hän palasi kaukaloihin maaliskuussa. Mašín teki ensimmäisen playoff-maalinsa SM-liigassa ensimmäisessä puolivälieräottelussa 18. maaliskuuta 2023 Porin Ässiä vastaan. Hänen osumansa jäi Ilveksen 5–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Mašín keräsi myös tasakentällisen teholukeman +4. Mašín voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kesäkuussa 2023 hän teki Ilveksen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Mašín pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Tšekin kapteenina. Valmennus valitsi Mašínin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Mašín toimi Tšekin kapteenina. Puolivälieräottelussa Venäjää vastaan hän sai kakkossyöttöpisteen Jakub Vránan tekemään 3–2-voittomaaliin jatkoajalla ajassa 65.55 ja se ratkaisi Tšekille välieräpaikan. Kanadaa vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi Mašin valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän johdatti Tšekin lopulta hopeaan.
Mašín pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin hän toimi Tšekin kapteenina ja johdatti joukkueen pronssiin. Mašín pelasi samana vuonna myös World Junior A Challengessa, jolloin hän toimi Tšekin kapteenina. Mašín edusti myös Tšekin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013. Yhteensä hän on pelannut 12 nuorten ja 54 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Mašín on pelannut 14 ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupissa 17. joulukuuta 2020 Moskovan TsSKA Arenassa Suomea vastaan. Mašín merkittiin heti Tšekin ykköspuolustajapariin Andrej Šustrin viereen. Hän sai ottelussa kakkossyöttöpisteen Lukáš Jašekin tekemään maaliin ja Mašín keräsi teholukeman +2.
Pelityyli
Mašín on kuvaillut itseään kahden suunnan pelaajaksi, joka haluaa olla vahva omassa päässä, mutta myös tukea hyökkäyksiä ylöspäin, ja auttaa hyökkääjiä sitä kautta.
Muuta
Mašínin pikkuveli Patrik pelaa hyökkääjänä Ranskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 2:n Moselle Amnéville HC:ssä. Hänellä on myös pääsarjataustaa Extraliga-joukkue HK Hradec Královésta kolmen Mestarien liigan ottelun verran kaudelta 2018–2019.
Dominik Mašín harrasti lapsena myös jalkapalloa.
Vaalimaan raja-asema
pienoiskuva|300px|Vaalimaan rajanylitysasema Venäjältä saapuessa thumb|300px|Vaalimaan rajanylityspaikka lähestyy Suomesta mentäessä Vaalimaan raja-asema on Vaalimaan kylässä Virolahden kunnassa sijaitseva Suomen itärajan vilkkain matkustajaliikenteen rajanylityspaikka. Vuonna 2012 asemalla tilastointiin 3 495 458 matkustajan rajatarkistusta. Vaalimaan liikenne oli vuosina 2011 ja 2012 matkustajien osalta hieman Lappeenrannan Nuijamaan raja-asemaa vilkkaampaa. Venäjän puoleinen raja-asema on nimeltään Torfjanovka, joten ylityspaikkaa kutsutaan myös nimellä Vaalimaa-Torfjanovka. Raja-asema avattiin vuonna 1958.
Raja-asemalla on ajoittain ruuhkautumista. Merkittävien pyhien aikaan saattaa Vaalimaan raja-asemalta olla jopa mittavia jonoja kummallakin puolella rajaa. Rajanylityspaikan Venäjän puolen toimintaan vaikuttavat Venäjän tullin ja Venäjän FSB:n rajapalvelun lisäksi kuorma-autoliikennettä tarkastavan Väyläviraston tarkastustoiminta sekä muiden rajalla rajanylitykseen liittyen toimivien virastojen toiminta.
Kuorma-autot ja henkilöautot tullataan eri jonoissa.
Aiheesta muualla
Vaalimaan rajavartio- ja rajatarkastusasema
Da Vinci -koodi
Da Vinci -koodi on yhdysvaltalaisen Dan Brownin vuonna 2003 julkaistu romaani, joka rakentuu historiallisten arvoitusten ympärille. Teos on ollut suuri maailmanlaajuinen myyntimenestys. Jo vuoteen 2006 mennessä kirjaa oli myyty 40 miljoonaa kappaletta ja se oli käännetty 42 kielelle. Ilmestymisvuonnaan se jäi myynnissä toiseksi vain J. K. Rowlingin viidennelle Harry Potter -kirjalle Harry Potter ja Feeniksin kilta.
Vuonna 2006 romaanista ilmestyi Ron Howardin ohjaama elokuvasovitus Da Vinci -koodi. Vatikaanista reagoitiin voimakkaasti Brownin kirjan ja elokuvasovituksen suosioon. Kirkko järjesti sarjan julkisia keskusteluja torpatakseen niissä esitetyt salaliittoteoriat kirkon historiaan liittyen. Vatikaani myös kielsi elokuvan jatko-osien kuvaamisen alueellaan, koska ne nähtiin "rikoksena Jumalaa vastaan".
Historiantutkimuksen näkökulma
Kirja esittää, että Magdalan Maria eli Maria Magdaleena olisi ollut Jeesuksen vaimo ja he olisivat saaneet tyttären, josta polveutui Merovingien kuningassuku. Väitettä tuetaan kirjassa tunnettuja taideteosten ja legendojen yksityiskohdilla. Kirjailija itse ei pidä näitä elementtejä kuvitteellisina; hän itse julistaa tämän teoksensa nimisivulla.
Legendan mukaan Magdalan Maria vei Graalin maljan Marseilleen. Koska ”San Greal” eli ”Pyhä Graal” muistuttaa sanaa ”Sang Real”, joka tarkoittaa kuninkaallista verta, kirjailija esittää että Magdalan Maria kantoi maljana kohtuaan ja siinä Jeesuksen lasta. Arvostelijat ovat huomauttaneet, että tällaisella sanojen erittelyllä löydetään salaisia merkityksiä sanasta kuin sanasta. Kirjailija pitää myös mahdottomana ajatusta siitä, että Jeesus olisi ollut naimaton. Tosin sen ajan juutalaisessa yhteiskunnassa oli uskonnollisia liikkeitä, joissa toimi naimattomina pysytelleitä miehiä, kuten ilmeisesti niin sanottuja Kuolleenmeren kääröjä käyttänyt juutalaisyhteisö. Myöskään Paavali ei ilmeisesti ollut naimisissa.
Kirjan juonen mukaan valtaan noussut kristinuskon haara ei hyväksynyt tällaista Jeesuksen inhimillisyyttä ja pyrki tukahduttamaan tiedon siitä. Da Vinci -koodin mukaan varhainen katolinen kirkko muun muassa vaati Magdalan Mariaa kutsuttavan huoraksi. Tämä on täysin ristiriidassa virallisen elämäkerran kanssa; elämäkerran ovat hyväksyneet molemmat katoliset kirkot ja suomeksi se on ilmestynyt kaksiosaisessa teoksessa Kirkkovuoden Pyhät.
Da Vinci -koodissa mainitaan sensuroimattomana tietolähteenä gnostilainen Filippuksen evankeliumi, jossa Jeesus suutelee Mariaa. Gnostilaisuuden asiantuntijat pitävät kirjan väitteitä usealta osin väärinä. Gnostilaisessa kirjallisuudessa suudelma on vertauskuva muun muassa salaisen, pelastavan tiedon välittämiselle. Eräässä toisessa gnostilaisessa evankeliumissa Jeesus suutelee veljeään Jaakobia, ja Jaakob vastaanottaa ja ymmärtää pelastavan tiedon. Kirjassa pidetään gnostilaisuutta valtakirkon nujertamana uskonnollisena liikkeenä, joka ymmärsi Jeesuksen inhimillisyyden. Gnostilainen kirjallisuus kuitenkin piti Jeesusta puhtaasti hengellisenä, aineen kahleista vapaana olentona. Gnostilaisuus piti esimerkiksi Jeesuksen kärsimyksiä ristillä näennäisinä. Gnostilaisuudessa myös pidettiin suvunjatkamista valitettavana asiana. Tämä johtui luultavasti seksuaalikielteisyydestä tai kielteisestä suhtautumisesta olemassaoloon aineellisessa maailmassa.
Juonenmukaiset väitteet suhteessa tämänhetkiseen historian tietoon
Da Vinci -koodi on oikeassa muun muassa siinä, että jotkut ryhmät pitivät gnostilaisia kirjoituksia arvovaltaisina, ja että näitä kirjoituksia tuhottiin kristinuskon saatua suosituimmuusaseman.
Punjab
Nimi Punjab tarkoittaa ”viiden joen maata” ja muodostuu persian sanoista panj ’viisi’ ja aab ’vesi’. Nimi viittaa Indusjoen sivujokiin Beas, Chenab, Jhelum, Ravi ja Sutlej.
Punjabin alue tuli brittien hallintaan Englannin Itä-Intian kauppakomppanian liitettyä sen itseensä 29. maaliskuuta 1849. Siitä tehtiin Brittiläisen Intian provinssi, jonka pääkaupungiksi tuli Lahore. Alue jaettiin 34 ruhtinaskuntaan, joiden paikalliset johtajat olivat provinssin kuvernöörin alaisia. Provinssi jaettiin kahtia vuonna 1947, kun Intia ja Pakistan itsenäistyivät.
Sikhiläisyys on alueen pääuskonto Intian puolella. Noin 60 % asukkaista on sikhejä, 37 % hinduja ja loput 3 % ovat pääasiassa kristittyjä ja muslimeja. Pakistanin puolella punjabilaisten valtauskonto on islam, jota tunnustaa yli 99 prosenttia väestöstä.
Kirk Alyn
Kirk Alyn (oik. John Feggo jr. (8. lokakuuta 1910 Oxford, New Jersey – 14. maaliskuuta 1999 Woodlands, Texas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Aloitti uransa Broadwaylla kuoropoikana ja viihdyttäjänä vaudevillessä. Näytteli elämänsä aikana lähes 50:ssä elokuvassa ja useissa tv-sarjoissa.
Alyn syntyi New Jerseyssä vuonna 1910, ja hänen isänsä toivoi hänestä puuseppää, mutta hän alkoi tanssijaksi Broadwayn vaudevilleissa. Hän muutti sieltä Hollywoodiin jossa tapasi näyttelijä ja laulaja Virginia O'Brien jonka kanssa hän avioitui vuonna 1942. He erosivat vuonna 1955.
Hänet muistetaan parhaiten valkokankaan ensimmäisenä Teräsmiehenä; Alyn näytteli Krypton -planeetalta tullutta outoa vierasta sarjassa The adventures of Superman, 1948 ja elokuvassa Atom Man vs. Superman, 1950. Alyn sanoi että Teräsmies pilasi hänen uransa koska hän ei sen jälkeen pystynyt saamaan muita rooleja Hollywoodista, mistä hän kertoi olleensa vuosia katkera. Hän pääsi vielä joihinkin sarjoihin 1950-luvulla, mutta samaan aikaan yleistyvä televisio alkoi näyttämään myös sarjoja, mikä vuoksi pieniä elokuvateattereita alettiin sulkea, ja sarjojen tuottaminen elokuvateattereihin alkoi hiipua. Hän palasi New Yorkiin jossa jatkoi näyttelemistä Broadwaylla. Hänestä tuli 1970-luvulla kysytty esiintyjä erilaisissa sarjakuva- ja elokuvatapahtumissa. Hän näytteli vielä vuonna 1978 julkaistussa Teräsmies elokuvassa Lois Lanen isää, mutta se kuitenkin leikattiin pois elokuvasta, myöhempään televisioversioon se kuitenkin lisättiin takaisin.
Alyn sairastui 1980-luvulla alzheimerin tautiin, ja kuoli Woodlandsissa, Texasissa 14. maaliskuuta 1999.
Marisa Pavan
Marisa Pavan (s. 19. kesäkuuta 1932) on italialaissyntyinen näyttelijä. Hänen kaksossisarensa oli vuonna 1971 kuollut näyttelijä Pier Angeli.
Marisa Pavan esiintyi itse muun muassa elokuvissa Tatuoitu ruusu (1955), Harmaapukuinen mies (1956), Keskiyön mysteeri (1957) ja Lippulaivan kapteeni (1959). Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1956. Hän voitti samana vuonna Golden Globen vastaavassa kategoriassa ja oli vuonna 1957 Bafta-ehdokkaana.
Pavan oli naimisissa näyttelijä Jean-Pierre Aumontin kanssa vuodesta 1956 tämän kuolemaan 2001. Parilla oli kaksi poikaa.
Rusit
Rusit eli russit olivat viikinkejä, jotka liikkuivat, osittain asuivatkin ja harjoittivat kauppaa muinaisella Venäjällä. He kulkivat jokia myöten ryöstäen ja verottaen paikallista väestöä alavirtaan. Vähitellen viikingit alkoivat asettua paikoilleen ja solmia avioliittoja slaavien kanssa. Sopeutuminen onnistui niin hyvin, että myöhemmin hallitseva viikinkieliitti omaksui myös slaavilaisen kielen itselleen.
Arkeologiset löydöt todistavat, että skandinaaveja liikkui Laatokan ympäristössä 700-luvun lopulta lähtien. Varjagit perustivat Aldeigjuborgin eli Laatokanlinnan vuonna 753. Sen synty on ajoitettu vuoteen 753 dendrokronologian avulla. Kaupungissa asui alkuvaiheessa ainakin skandinaaveja ja itämerensuomalaisia, viimeistään 900-luvulla myös slaaveja. Kaupunki sijaitsi Laatokkaan laskevan Olhavanjoen varrella, jota pitkin kauppa-alukset ja soturijoukkiot matkasivat Itämereltä kohti Konstantinopolia tai Volgalle. Laatokanlinnaan asti pääsi suurilla merien ylityksiin sopivilla viikinkilaivoilla ja ylös jokea laivoja pienemmillä jokiveneillä.
Nestorin kronikan mukaan alueen slaavilaiset ja suomalais-ugrilaiset heimot lopettivat veron maksun varjageille ja perustivat itsehallinnon. Ajauduttuaan keskinäisiin kahakoihin he kuitenkin päättivät vuonna 862 lähettää valtuuskunnan varjagien eli russien maalle hakemaan itselleen ruhtinasta, joka hallitsisi heitä ja tuomitsisi lakien mukaan. He valitsivat hallitsijoikseen kolme varjagiveljestä: Rurikin (skand. Hrörek), Sineuksen ja Truvorin sukuineen. Rurik ryhtyi hallitsemaan Novgorodia, Truvor Izborskia ja Sineus Belozerskia (Valkeajärvi Vologdan alueella). Varsin pian kaksi veljeksistä kuoli, ja jäljelle jäi Rurik koko Novgorodin hallitsijaksi. Näiden kolmen varjagin mukaan maa nimettiin Russkaja zemljaksi eli Rusien maaksi. Rurik ryhtyi jakamaan miehilleen kaupunkeja: yhdelle Polotskin, toiselle Rostovin ja kolmannelle Belozerskin.
Nestorin kronikka mainitsee Novgorodin ensimmäisen kerran vuoden 859 yhteydessä, joskin arkeologisten tutkimusten mukaan kaupunki on satakunta vuotta nuorempi. Tämän vuoksi onkin todennäköisempää, että nimenomaan Rurikinlinna oli ensin ja vasta sitten Novgorod (suomeksi 'uusilinna'). Rurik rakennutti Rurikinlinnan ilmeisesti Laatokanlinnan (Aldeigjuborg) palon jälkeen 860-luvulla. Rurikin kuoltua hänen sukulaisensa Oleg (skand. Helgi) liitti Novgorodin Kiovan Rusin valtakuntaan ja siirsi pääkaupungin sinne.
Rusien alkuperä
Eräs käsitys rusien alkuperästä on, että he olivat enimmäkseen lähtöisin nykyisen Ruotsin alueelta. Heidän nimensä palautuu ilmeisesti itämerensuomalaiseen väännökseen Uplannin rannikolla sijaitsevan Roslagenin alueen nimestä. Siitä johdettu ruotsit-nimi omaksuttiin rautakauden kuluessa itämerensuomalaisiin kieliin tarkoittamaan ruotsalaisia merenkulkijoita. Tämän jälkeen ruotsi-nimitys levisi itäslaavilaisiin murteisiin muodossa rusj, ja rusit alkoivat itsekin käyttää sitä itsestään.
Vähitellen rusit slaavilaistuivat ja jättivät nimensä perintönä paikannimen Rossija, joka viittaa nykyään Venäjään. Tämä teoria on ensimmäistä kertaa esitetty jo 1870-luvulla, ja useimmat kielitieteilijät pitävät sitä edelleen uskottavimpana selityksenä rusit-nimet alkuperästä.
Neuvostoliitossa ja sittemmin Venäjällä on usein asetettu kyseenalaiseksi joko rusien läntinen alkuperä tai heidän vaikutuksensa Venäjän historiaan. Tätä ajatusta on ajanut antinormanistinen koulukunta. Venäläiset tutkijat ovat vuosikymmenien kuluessa esittäneet rusit-nimestä ja rusien alkuperästä useita vaihtoehtoisia teorioita, joita läntinen tutkimus ei kuitenkaan pidä todennäköisinä. Näistä useimmiten esitetty on väite, jonka mukaan rusit olivat slaaveja Itämeren länsi- tai eteläpuolelta.
Nykyisin venäläinen tutkimus ei useimmiten enää kiistä skandinaavista vaikutusta, ja vastaavasti skandinaavinen tutkimus korostaa slaavilaisen kulttuurin vaikutusta ruseihin.
Lähteet
Wladyslaw Duczko: Viking Rus. Brill Publishing: Boston-Leiden 2004.
Munkki (täsmennyssivu)
Munkki voi tarkoittaa seuraavia:
Barnabas
pienoiskuva|200px|Barnabaan patsas [[Mafrassa, Portugalissa.]] Barnabas, alkujaan Josef (Apostolien teoissa myös Justus), oli leeviläinen ja apostoli Paavalin työtoveri. Myös häntä kutsutaan apostoliksi. Barnabas toimi Jerusalemin alkuseurakunnassa ja seurasi Paavalia tämän lähetysmatkoilla.
Barnabas oli kotoisin Kyproksen saarelta Salamiin kaupungista. Häntä pidetään Kyproksen kirkon perustajana ja saaren suojeluspyhänä. Perimätiedon mukaan Barnabas kivitettiin kuoliaaksi Salamiissa vuonna 75, ja hänet haudattiin kaupungin lähelle paikalle, jossa nykyisin sijaitsee Apostoli Barnabaan luostari. Hauta löydettiin vuonna 477, jonka jälkeen paikalle rakennettiin luostari.
Barnabaan nimiin on laitettu perinteessä apostolisten isien kirjoituksiin luettu Barnabaan kirje, joka ei kuitenkaan todennäköisesti liity Barnabaaseen.
Thomas Grandi
thumb|Thomas Grandi Thomas Grandi (s. 27. joulukuuta 1972 Bolzano, Italia) on entinen kanadalainen alppihiihtäjä. Hän oli erikoistunut tekniikkalajeihin (suurpujotteluun ja pujotteluun).
Grandi aloitti kilpailemisen alppihiihdon maailmancupissa kaudella 1992–1993. Hän sijoittui ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon sijoituttuaan joulukuussa 1996 Alta Badian suurpujottelussa kymmenenneksi. Kaudella 1997–1998 Grandi sijoittui Park Cityssä suurpujottelun kolmannelle sijalle.
Grandi voitti joulukuussa 2004 kaksi suurpujotteluosakilpailua, Alta Badiassa ja Flachaussa. Palkintokorokesijoituksia hänellä on maailmancupissa yhteensä yhdeksän.
Vuoden 2002 talviolympialaisissa Grandi sijoittui suurpujottelussa 12. sijalle ja pujottelussa 16. sijalle. Hän osallistui myös vuoden 2006 talviolympialaisiin sijoittuen suurpujottelussa 10. sijalle ja pujottelussa 9. sijalle.
Grandi lopetti uransa maailmancup-tasolla keväällä 2007, mutta hän teki paluun maailmancupiin kaudelle 2008–2009. Hän kuitenkin lopetti uransa saman kauden jälkeen keväällä 2009. Grandin vaimo on hiihtäjä Sara Renner. Parilla on Aria-niminen tytär.
Tähkäjäkkärät
Lajeja
Suomessa esiintyvät ahojäkkärä koko maassa ja norjanjäkkärä ja lumijäkkärä Lapissa.
Muhammad (nimi)
Muhammad on arabiankielinen nimi, joka tarkoittaa "ylistettyä". Tunnetuin ja tiettävästi ensimmäinen nimen kantaja oli islamin profeetta Muhammed (n. 570–632), jonka mukaan muslimit joka puolella maailmaa edelleen nimeävät lapsiaan.
Muhammad on selvästi yleisempi miehen kuin naisen nimenä, mutta se on naisillakin yleinen nimi.
Juuri
Muhammad on samaa konsonanttijuurta ḥ-m-d kuin muutamat muut arabiankieliset "ylistykseen" viittaavat nimet: Ahmad (أحمد, Aḥmad), Hamad (حمد, Ḥamad), Hamid (حامد, Ḥāmid tai حميد, Ḥamīd) ja Mahmud (محمود, Maḥmūd).
Suosio
Maailmanlaajuisesti Muhammad on yleisin etunimi, sen nimisiä on kymmeniä miljoonia. Monissa islamilaisissa maissa se on niin yleinen, että se voidaan kirjoittaa käyttäen pelkkää yleisesti tunnettua lyhennystä: Bangladeshissa ja Malesiassa Md. tai Md, Somaliassa Med.
Vuonna 2010 Muhammad oli noussut suosituimmaksi annetuksi pojannimeksi Isossa-Britanniassa. Yhdysvalloissa se nousi sadan suosituimman pojannimen joukkoon vuonna 2013 ja kymmenen kärkeen vuonna 2019.
Islamilaisessa maailmassa Muhammad päätyy usein näennäisnimeksi. Esimerkiksi Indonesian entisen presidentin koko nimi oli Suharto, mutta joissakin yhteyksissä hän itse pidensi sen Muhammed Suhartoksi. Kiinassa Muhammadista on saanut alkunsa hui-kiinalaisten muslimien yleisin sukunimi Ma (yksink.: 马, perint.: 馬, pinyin: Mǎ).
Suomessa
Vuoden 2022 loppuun mennessä Mohammad tai sen jokin muunnos oli Suomessa nimenä yli 25 000 ihmisellä. Nimestä on käytössä monia kirjoitusasuja, joita olivat suosituimmuusjärjestyksessä Mohamed (noin 6600), Mohammed (noin 3800), Mohammad (noin 2600), Muhammad (noin 1700), Mahamed (noin 800), Mohamad (noin 800), Mehmet (noin 600), Muhammed (noin 400), Muhamed (noin 250), Mehmed (noin 100), Muhamad (noin 80), Muhamet (noin 60), Mahamad (noin 45), Mohand (noin 50), Muhammet (alle 35), M'hammed ja Mahammed (kumpikin alle 30), Mohammod (alle 20), sekä M'hamed (alle 15). Muotoja Mahommed, Mammed tai Muhammod ei esiintynyt lainkaan. Muoto Hamid esiintyy 400 kertaa ja Ahmed  noin 5800 kertaa, Ahmad 1500 kertaa.
Muunnelmat
Nimestä Muhammad esiintyy monta erilaista kirjoitusmuotoa puhutun kielen ja käytetyn transkriptiotavan mukaan. Kielitoimiston ohjepankin mukaan islamin profeetasta kirjoitettaessa voi käyttää joko suomeen vakiintunutta sovinnaismuotoa Muhammed tai arabian kirjakieltä vastaavaa kirjoitusasua Muhammad.
Kääpiöakara
Kääpiöakara (Nannacara anomala) on kääpiökirjoahven.
Koko ja ulkonäkö
Kääpiöakarakoiras voi kasvaa 8 cm pitkäksi, naaras jää alle viisisenttiseksi. Pohjaväri on koiraalla sinisävyinen, naaraalla kellansävyinen. Kyljessä silmän korkeudella kulkee tumma raita. Naaras muuttuu kutuaikana ruutukuvioiseksi.
Vesiolot ja ravinto
Kääpiöakaralle sopiva lämpötila on 22–25 astetta ja pH 6–8. Akvaariossa kääpiöakara syö kuivaruokaa, mutta suosii pakastettua ja elävää ruokaa, kuten surviaisentoukkia.
Valokuvataiteen valtionpalkinto
Valokuvataiteen valtionpalkinto on Taiteen edistämiskeskuksen visuaalisten taiteiden toimikunnan (aiemmin valokuvataiteiden toimikunnan) myöntämä tunnustus ansiokkaasta työstä valokuvataiteessa viimeisen kolmen vuoden aikana tai pitkäaikaisesta työstä valokuvataiteen hyväksi. Palkinto voidaan myöntää myös yhdistykselle tai yhteisölle.
Valokuvataiteen valtionpalkintoa on jaettu vuodesta 1968.
Vuonna 1993 taiteen valtionpalkinnot korvasi Suomi-palkinto.
Palkinnon suuruus oli 6 000 markkaa vuonna 1977, 10 000 mk per palkinnonsaaja vuonna 1981 , 19 500 mk vuonna 1986 , 20 000 markkaa per palkinnonsaaja vuonna 1990 , 15 000 euroa vuonna 2008 ja vuodesta 2015 alkaen 13 500 euroa.
Vuosina 2020–2021 palkintoa ei jaettu.
Stężyca (Pommerin voivodikunta)
Stężyca on maalaiskunta Kartuzyn piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 10 675. Kunnan hallintokeskus on Stężycan kylä. 215px|pienoiskuva|vasen|Kunnan kartta Stężycan kunnan 18 kylää ovat Borucino, Czaple, Gapowo, Gołubie, Kamienica Szlachecka, Klukowa Huta, Łączyno, Łosienice, Niesiołowice, Nowa Wieś, Pierszczewo, Potuły, Sikorzyno, Stężyca, Stężycka Huta, Szymbark, Zgorzałe sekä Żuromino. Sen pinta-ala on noin 161 neliökilometriä. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat valtatie 20 sekä voivodikunnan tiet 214 ja 228. Stężyca rajautuu Kartuzyn, Chmielnon, Somoninon, Kościerzynan, Sulęczynon ja Sierakowicen kuntiin.
Stężycan kunnan alue sijaitsee fyysis-maantieteellisesti Kasubian järviseudulla. Kunnan pinta-alasta noin 52 prosenttia on maatalousmaata ja lähes 30 prosenttia metsää. Siitä noin 60 prosenttia on Kasubian maisemapuiston alueella. Kunnan matalin kohta on noin 160 metriä merenpinnan yläpuolella ja se sijoittuu Jezioro Ostrzyckie -järvelle, kun taas korkein kohta on noin 329 metrin korkeuteen yltävä Wieżyca-kukkula.
Stężycan kunnan väestö on kasvanut viimeisten vuosikymmenten aikana huomattavasti; vuonna 1995 sen väkiluku oli 7 628. Vuoden 2019 joulukuussa 49,1 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 50,9 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 28,0 prosenttia, työikäiset 58,5 prosenttia ja eläkeikäiset 13,6 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 34,6 vuotta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 45,4 prosenttia oli kašubinkielisiä. Kunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 2,8 prosenttia.
Aune Antti
Antti piti ensikonserttinsa Helsingissä 1931 ja ensimmäisen konserttinsa Wienin juhlaviikoilla Musikvereinin salissa 1936, mistä alkoi hänen kansainvälinen uransa. Hän konsertoi kotimaan lisäksi Tukholmassa, Kööpenhaminassa, Oslossa, Berliinissä, Varsovassa, Budapestissa, Pariisissa ja Lissabonissa. Orkesterin solistina Antti lauloi Tor Mannin, Nikolai Malkon, Fritz Buschin, Ernest Ansermet'n, Alberto Ereden ja Ernst Křenekin johtaessa. Vuosina 1937–1938 Antti osallistui Salzburg International Opera Guild -nimisen oopperaseurueen Yhdysvaltain- ja Kanadan-kiertueelle, jolla hän lauloi W. A. Mozartin Così fan tutte- ja Gioacchino Rossinin Gambiale di matrimonio -oopperan sopraanopääroolin. Kiertueen aikana Antti piti lisäksi kymmenkunta konserttia amerikansuomalaisille.
Aune Antti lauloi uransa aikana paljon äänilevyille ja esiintyi useasti radiossa. Hän levytti myös kevyempää ohjelmistoa nimimerkillä Anneli. Sota-aikana Antti esiintyi usein rintamalla ja hyväntekeväisyystilaisuuksissa, joissa häntä säesti usein Kosti Vehanen. Vuodesta 1960 Antti opetti laulua Helsingissä omassa laulustudiossaan. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Willendorfin Venus
pienoiskuva|376x376px|Willendorfin venus.
Willendorfin Venus on nuoremmalta paleoliittiselta kivikaudelta peräisin oleva patsas, joka esittää uhkein mittasuhtein kuvattua alastonta naista. Tällaiset ns. venuspatsaat liittyivät ns. Gravetten kulttuuriin. Pienoispatsas on pituudeltaan 11,1 cm. Sen löysi 1908 arkeologi Josef Szombathy Willendorfin kylästä Ala-Itävallasta läheltä Kremsin kaupunkia. Se on veistetty huokoisesta kalkkikivestä, jota seudulla ei esiinny. Pinta on värjätty punaokralla. Veistoksen iäksi on arvioitu 24 000–26 000 vuotta. Veistosta säilytetään Wienin luonnonhistoriallisessa museossa.
Willendorfin Venuksen kiviaines on todennäköisimmin peräisin Italiasta Gardajärven lähettyviltä tai mahdollisesti Ukrainan Izjumista.
Jennette McCurdy
thumb|Jennette McCurdy vuonna 2012. Jennette Faye McCurdy (s. 26. kesäkuuta 1992 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, laulaja ja kolumnisti. Hänen tunnetuin roolinsa on Sam Puckett vuosina 2007–2012 tehdyssä Nickelodeonin televisiosarjassa iCarly sekä sen spin-off -sarjassa Sam & Cat.
McCurdy teki ensimmäisen roolinsa elokuvassa Shadow Fury vuonna 2001. Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa Murha Hollywoodissa (2003). Myöhemmin hän on näytellyt lähinnä Disney Channelin ja Nickelodeonin televisioelokuvissa kuten Tiger Cruise (2004) ja The Last Day of Summer (2007).
Joy Gruttmann
Joy Gruttmann (s. 6. joulukuuta 1995) on saksalainen laulaja ja ääninäyttelijä. Hän esittää Schnappi-krokotiilia ja lauloi "Schnappi, das kleine Krokodil" -laulun (2001), joka nousi listaykköseksi CD-singlenä Saksassa vuonna 2005.
Jennette McCurdy
McCurdy on lisäksi vieraillut useissa muissa tv-sarjoissa, joita ovat mm. CSI, Veljemme on nero, Kova laki, Zoey 101, Will & Grace ja The Birthday Boys. Lisäksi McCurdy on tehnyt useita äänirooleja, mm. The Cleveland Show'ssa ja Madagascarin pingviineissä.
Vuonna 2011 McCurdy on kirjoittanut artikkeleita Wall Street Journal-lehteen. Hänestä on sittemmin tullut Seventeen -lehden kolumnisti. Lisäksi hän on kirjoittanut The Huffington Postiin. McCurdylla on kolme isoveljeä, Marcus, Scott ja Dustin. Hän varttui Garden Grovessa, Kaliforniassa. McCurdyn äiti Debra kuoli syyskuussa 2013 taisteltuaan 17 vuotta syöpää vastaan.
Joy Gruttmann
Gruttmann syntyi Gelsenkirchenissä. Hänen tätinsä on "Schnappi, das Kleine Krokodilin" säveltänyt Iris Gruttmann.
Bloodsport (sarjakuvahahmo)
Bloodsport on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä superrikollinen ja Teräsmiehen vihollinen. Hahmon loivat John Byrne ja Karl Kesel huhtikuussa 1987. Hahmosta on ollut useita eri versioita, joista tunnetuin on ollut Robert DuBois. Bloodsport käyttää laitetta, joka voi teleportata hänelle minkä tahansa aseen.
Taustaa
Ensimmäinen Bloodsport oli Robert DuBois, jolla oli pakkomielle Vietnamin sotaan ja sai henkisen romahduksen kuultuaan veljensä joutuneen mukaan sotaan. Saatuaan värväyslomakkeen hän pakeni Kanadaan, koska hän pelkäsi kuolemaa. DuBoisin nuorempi veli Mickey naamioitui Robertiksi ja otti hänen paikkansa. Saatuaan tietää, että hänen veljensä oli menettänyt kätensä ja jalkansa taistelussa, Robert tuli hulluksi syyllisyydestä. Lopulta Robertiin ottivat yhteyttä miljardööri Lex Luthorin palveluksessa olevat henkilöt, jotka etsivät pelinappulaa murhatakseen Luthorin arkkivihollisen Teräsmiehen. He myös varustivat DuBoisin arsenaalilla tehokkaita, kehittyneitä aseita, mukaan lukien ase, joka ampui kryptoniittiluoteja. Robert otti itselleen nimen Bloodsport ja ryhtyi jahtaamaan Teräsmiestä. Bloodsport onnistui kukistamaan Teräsmiehen kryptoniittiluodilla, mutta kuntouduttuaan Teräsmies onnistui kukistamaan Bloodsportin ja hänet vangittiin.
Toinen Bloodsport oli Alexander Trent, joka oli fanaattinen rasisti ja valkoisen ylivallan kannattajaryhmän jäsen, jonka sekä Perry White että Franklin Stern kohtasivat nuoruudessaan. Hän ottaa käyttöön nimen Bloodsport, jota afro-amerikkalainen käytti ironisesti aiemmin. Hänen kehoonsa on myös kiinnitetty samanlainen teleportteri, jota hän voi käyttää myös aseiden kutsumiseen. Teräsmiehen kukistettua Trentin hän joutui samaan vankilaan yhdessä Robertin kanssa ja heidän kaksinkamppailunsa aikana Trent pystyy aktivoimaan teleporttinsa ja tuomaan aseet mukaansa. Syntyneessä hämmennyksessä DuBois kuolee vartijoiden ampumana yrittäessään paeta. Veljeskunta polttaa Trentin elävältä vankilassa myöhemmin, koska hän osoitti heikkoutta DuBoisin edessä. Yritysvastainen vigilantti Demolitia, josta tuli naispuolinen versio Bloodsportista on sittemmin käyttänyt teleporttitekniikkaa.
Tuntematon kolmas hahmo otti Bloodsportin nimen tarinassa Superman #652 heinäkuussa 2006 ja lopulta liittoutui Hellgrammiten, Silver Bansheen, Kryptonite Manin, Lelumiehen, Puzzlerin, Livewiren ja Riotin kanssa Teräsmiehen kukistamiseksi. Teräsmies yritti pysäyttää kaikki roistot, varsinkin kun Bloodsport ampui Jimmy Olsenia, johon luoti pysäytettiin. Näiden tapahtumien jälkeen Bloodsport ilmestyi toiselle planeetalle kuljetettujen pahiksien joukkoon Salvation Runissa ja oli Guardianin nopeasti kukistama uhka.
Dark Nights: Death Metalin tapahtumien jälkeen DuBois otettiin takaisin DC-universumiin. Hänen veljensä kuoleman jälkeen hänen henkinen tilansa heikkeni, ja hänestä tuli palkkasoturi Bloodsport. Epäonnistuttuaan Teräsmiehen tappamisessa, hänet lähetettiin Belle Reveen, kunnes hänet pakotettiin Suicide Squad -ryhmään, jonka tehtävänä oli tutkia Multiversumia Amanda Wallerin omien henkilökohtaisten pyrkimysten vuoksi.
British Academy Film Awards 2015
Paras brittielokuva: Kaiken teoria
Paras ohjaus: Boyhood
Eniten palkintoja: The Grand Budapest Hotel (5)
Eniten ehdokkuuksia: The Grand Budapest Hotel (11) British Academy Film Awards 2015 oli järjestyksessään 68. Bafta-palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2014 elokuville. Gaala järjestettiin Royal Opera Housessa Lontoossa 8. helmikuuta 2015. Gaalan juonsi jälleen Stephen Fry.
Televisionti
Gaala nähtiin ensi kertaa suorana lähetyksenä Suomessa TV5-kanavalla klo 23.00.
Sebastian Kehl
thumb|200px|Sebastian Kehl vuonna 2016 Sebastian Kehl (s. 13. helmikuuta 1980 Fulda, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saksan Bundesliigassa Borussia Dortmundissa. Kehlin pelipaikka oli keskikenttä.
Kehl aloitti uransa Hannover 96:ssa vuonna 1999 ollessaan 19-vuotias. Hän ehti pelata seurassa 32 ottelua ja tehdä kaksi maalia ennen siirtoaan SC Freiburgiin. Freiburgissa Kehl pelasi lähes kaksi kautta, tehden 40 liigaottelussa neljä maalia ja viidessä UEFA Cup -ottelussa kolme maalia. Kesken toisen Freiburg-kauden hän siirtyi Borussia Dortmundiin, jossa hän voitti Saksan mestaruuden. Borussia Dortmundin riveissä hän pääsi myös pelaamaan Mestarien liigassa, jossa joukkue ei tosin menestynyt.
Pier Angeli
pienoiskuva|Pier Angeli Anna Maria Pierangeli, taiteilijanimeltään Pier Angeli, (19. kesäkuuta 1932 Sardinia, Italia – 10. syyskuuta 1971 Los Angeles, Yhdysvallat) oli italialainen näyttelijä. Hän syntyi Cagliarissa, Sardiniassa, ja aloitti elokuvauransa kotimaassaan, mutta siirtyi sittemmin Yhdysvaltoihin.
Angelin elokuvien joukossa ovat Huomenna on liian myöhäistä (1950), Kolme rakkautta (1953), Intohimon liekki (1954), Salaperäinen Casbah (1956), Vihainen hiljaisuus (1960), Sodoma ja Gomorra (1962) ja Taistelu Ardenneilla (1965). Näyttelijä Marisa Pavan on hänen kaksossisarensa.
Angeli oli naimisissa näyttelijä-laulaja Vic Damonen kanssa vuosina 1954–1959 ja säveltäjä Armando Trovajolin kanssa 1962–1969. Hänellä oli rakkaussuhde myös James Deaniin. Angeli kuoli lääkemyrkytykseen 39-vuotiaana.
Bugbear Entertainment
Bugbear Entertainment on suomalainen videopelejä kehittävä yritys, joka on tunnettu erityisesti ajopelien kehittäjänä. Yritys on perustettu vuonna 2000, ja sen kotipaikka on Helsinki.
Yrityksen tuotteisiin kuuluu FlatOut -pelisarja, jota julkaisi Empire Interactive. Oikeudet sarjan immateriaalioikeuksiin ja sarjan kehitys ovat siirtyneet toisille kehittäjille Empiren mentyä konkurssiin.
Vuonna 2012 julkaistiin Bugbearin kehittämä Ridge Racer Unbounded, joka on osa Namcon Ridge Racer -pelisarjaa. Yritys on kehittänyt usean vuoden ajan Wreckfest-ajopeliä, joka on julkaistu Steam-palvelussa early access -nimikkeenä vuonna 2014. Vuonna 2016 yritys julkaisi ensimmäisen pelattavan version Stuntfest pelistä early access -julkaisuna.
Wreckfest on julkaistu virallisesti kesäkuussa 2018. Loppuvuodesta 2018 ilmoitettiin THQ Nordicin ostaneen enemmistöosuuden Bugbearin osakkeista.
Historia
Bugbearin kantamuoto Carts Entertainment perustettiin jo vuonna 1997. Take-Two Interactive halusi julkaista Carts Entertainmentin Wipeout-henkisen kaahailupelin, jota he olivat markkinoineet Lontoon ECTS-messuilla. Julkaisija halusi kulkuneuvoihin renkaat, eikä ohjausta saatu muutoksien jälkeen toimimaan kunnolla. Vuonna 1999 julkaistu Thrust, Twist’n Turn sai huonon vastaanoton kriitikoilta. Carts Entertainmentin tarina loppui pelin julkaisuun, sillä kehittäjät eivät halunneet enää tehdä töitä Take-Twolle. Yrityksellä oli tuolloin myös TV-peli Pirate Ships (1998) MoonTV:lle
Janne Alanenpää suunnitteli Tatu Blombergin kanssa toisenlaista peliä Thrust, Twist’n Turnin grafiikkamoottorin päälle, mutta hankkeen saamiseksi käyntiin heidän piti perustaa uusi yritys, Bugbear. Rallipelin prototyyppi valmistui puolessa vuodessa, ja sitä lähdettiin esittelemään Lontoon ECTS-messuille. Julkaisusopimus tehtiin itävaltalaisen JoWood-yrityksen kanssa. Se tarjosi tuplasti pelin tuotantobudjetin verran rahaa ja maksoi heti alkuun puolet summasta, mikä helpotti pienen yrityksen toimintaa huomattavasti. Vuonna 2001 julkaistu Rally Trophy myi yli 600 000 kappaletta ja sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Jatko-osaa ei ehditty tehdä, sillä JoWood ajautui ongelmiin pörssissä. Tyhjän päälle pudonnut Bugbear kehitti Activision Value -julkaisijalle Yhdysvaltain markkinoille suunnatun Tough Trucks -autopelin.
Seuraavaksi Bugbear alkoi kehittää jokamiesluokasta vaikutteita saanutta FlatOut-autopeliä, jolle ei löytynyt julkaisijaa ellei sitä kehittänyt samaan aikaan myös konsoleille. Blomberg käänsi pelimoottorin PlayStation 2:lle, ja kahdessa kuukaudessa pelin esittelyversio konsolille oli valmis. Julkaisija Empire oli käännöksestä innoissaan ja saapui seuraavalla viikolla Suomeen, jolloin julkaisusopimus allekirjoitettiin. Vuonna 2004 julkaistu FlatOut menestyi niin hyvin, että jatko-osan kehittäminen oli selvää.
Pelit
Bugbear Entertainment
Carts Entertainment
Nailonsukkamurhat
Nailonsukkamurhat on Kuopiossa vuosina 1964 ja 1965 tapahtunut paljon huomiota herättänyt surmatapaus, jonka aikana surmansa sai kaksi nuorta naista.
Ensimmäinen uhri oli 26-vuotias konsulentti Terttu Mikkonen, joka löydettiin 8. joulukuuta 1964 kerrostaloasunnosta Kuopion Hatsalasta osoitteesta Puistokatu 4. Mikkonen oli kuristettu, ja hänen kaulaansa oli sidottu nailonsukka. Surmaaja oli myös raiskannut ruumiin.
HM (lehti)
HM: The Hard Music Magazine on yhdysvaltalainen musiikkilehti, joka keskittyy hard rockiin ja kristinuskoon. Artikkelit käsittelevät kristillisten artistien uutisia ja levyarvosteluja. Uusiutuvat So and So Sez -haastattelut keskittyvät artisteihin, jotka usein eivät ole kristittyjä ja soittavat maallisissa yhtyeissä, tarkoituksenaan keskustella heidän musiikistaan, tulevista kiertueista, albumeista ja ottaa selvää heidän näkymyksistään Kristuksesta ja muista hengellisistä ajatuksista.
Nailonsukkamurhat
Poliisi pidätti teosta epäiltynä 23-vuotiaan varastomiehen, jonka henkilöllisyystiedot kuvineen julkaistiin medioissa. Epäilty oli tavannut Mikkosen ravintolassa surmapäivänä, ja hänen mukaansa Mikkoselle saattoi tulla käsitys, että hän saapuisi tämän asunnolle illalla. Todellisuudessa varastomies oli yön toisen naisen luona. Lähes 15 vuorokauden jälkeen poliisi vapautti hänet.
HM (lehti)
Historia
195px|left|thumb|Heaven's Metal -fanzine. Kannessa power metal -yhtye Theocracy.
Nailonsukkamurhat
Toinen uhri oli 16-vuotias Raili Laitinen, joka löydettiin 3. tammikuuta 1965 kotoaan Maljalahdesta Hapelähteenkatu 7:stä. Laitisen vaatteet oli revitty, ja hänenkin kaulassaan oli nailonsukka.
HM (lehti)
Historia
Stryperin The Yellow and Black Attack -ep:n myötä vuonna 1984 kristillisen metallimusiikin käsite syntyi ja löi itsensä läpi valtavirrassa. Harrastajamäärän kasvaessa syntyi kysyntää kristillistä metallia käsittelevälle lehdelle, koska tavalliset musiikkilehdet eivät kirjoittaneet aiheesta usein. Doug Van Pelt julkaisi kesäkuussa 1985 Heaven's Metal -fanzinen ensimmäisen numeron, joka aloitti vaatimattomasti 6-sivuisena keltaiselle paperille valokopioituna julkaisuna. Nöyrästä alusta huolimatta Van Peltin ystävä laittoi mainoksen Kerrang!-lehteen, joka oli tämän brittiläisen julkaisun 100. numero — juhlanumero, jota painettiin 100 000 lisäkappaletta. Tämä vaikutti suuresti siihen, miten moni tilasi lehden ennakkoon. Tuohon aikaan melkein jokainen kristillinen levy-yhtiö oli kiinnostunut kristillisestä metallista ja mainostivat kiinnittämiään yhtyeitä Heaven's Metalissa, koska se oli ilmestyessään ainoa lehti, joka käsitteli suuntausta erityisesti.
Heaven's Metalin laatu parani ja toimittajakunta kasvoi suosion myötä, ja lehden päätoimittajasta Doug Van Peltistä tuli alan piireissä tunnettu hahmo. Lehdelle kertyi omistautunut, 15 000 lukijan yleisö. Yhtyeiden myyntiluvut usein kasvoivat, kun niitä käsiteltiin lehdessä. Esimerkiksi 1990-luvulla Heaven's Metal (lyhennettiin tuolloin HM:ksi) oli ainoa lehti joka käsitteli P.O.D.-yhtyettä. Sen levy-yhtiö oli kiitollinen tästä ja Atlantic Records palkitsi Van Peltin kultaisella P.O.D.-koristelaatalla. Musiikkialalla tällaisia kultaisia levyjä annetaan henkilöille, jotka vaikuttavat myyntilukuihin. 1990-luvulla HM solmi jakelusopimuksen suuren lehtimyyjän kanssa, joka nosti painosmäärän 13 000:sta 22 000:n. Tämän ansiosta Van Pelt alaisineen pystyi nostamaan mainosten hintoja, mikä teki HM:sta kestävän liikeyrityksen.
Kaksi tiettyä artikkelia tekivät HM:n erityisen tunnetuksi. Ensimmäisessä, vuonna 1998, King’s X -yhtyeen laulaja Doug Pinnick paljasti yksityiselämästään erään seikan, joka aiheutti kohua. Toinen taas oli vuonna 2002 julkaistu Alice Cooperin haastattelu, jossa hän kertoi ensimmäistä kertaa julkisesti olevansa tunnustava kristitty — hän oli välttänyt leimautumasta "julkisuus-kristityksi" — koska pian uutispalvelut ympäri maailmaa huomasivat haastattelun ja tiedottivat siitä eteenpäin.
Lokakuussa 2004 Doug Van Pelt toi Heaven's Metalin takaisin erillisenä fanzinenaan, joka alkuperäisen tavoin keskittyy kristinuskoon ja raskaaseen musiikkiin, vaikkakin vähemmän muodollisesti. Heaven's Metal -fanzine keskittyy myös perinteisempiin metallimusiikin lajeihin, jotka eivät ole yhtä lailla valtavirran suosiossa kuin ne, joita HM Magazine käsittelee. Heaven's Metal julkaistaan HM Magazinen välissä.
Nailonsukkamurhat
Mielentilatutkimus, tuomio ja myöhemmät vaiheet
Tuomiosta valitettiin Itä-Suomen hovioikeuteen. Siellä Kiviojan puolustusasianajaja Valto Riekkinen sai muutettua rikosnimikkeet kahdesta murhasta kahdeksi tapoksi, mutta rangaistusseuraamus pysyi samana.
HM (lehti)
Historia
Nykyisin Doug Van Pelt on sekä HM Magazinen että Heaven's Metalin päätoimittaja ja julkaisija.
Nailonsukkamurhat
Mielentilatutkimus, tuomio ja myöhemmät vaiheet
Kivioja vapautui ehdonalaiseen vuonna 1972. Seitsemän vuotta myöhemmin hän kertoi Nykyposti-lehden haastattelussa, että hänellä oli ollut lista 13 naisesta, jotka oli tarkoitus tappaa. Rikostoimittaja Hannes Markkulan kirjan Suomalainen murha mukaan Kivioja vaihtoi vapautumisen jälkeen nimensä ja syyllistyi sen jälkeen pienempiin rikkeisiin. Lehdistö ei niistä kertoessaan koskaan ole viitannut "nailonsukkamurhiin" eikä entiseen henkilöllisyyteen.
Guy Hocquenghem
pienoiskuva|Guy Hocquenghem vuonna 1983. Guy Hocquenghem (3. joulukuuta 1946 – 28. elokuuta 1988) oli ranskalainen esseisti, kirjailija ja sukupuolivähemmistöaktivisti.
Tausta
Guy Hocquenghem syntyi arvostetussa Pariisin esikaupungissa ja kävi Lycée Lakanal -koulua Sceaux'ssa. Hänen äitinsä toimi opettajana samassa kaupungissa sijaitsevassa Lycée Marie-Curiessa. Tuosta ajasta on tietoja hyvin vähän, mutta 12–13-vuotiaana otettu valokuva on kuitenkin olemassa.
Akateemisen koulutuksensa hän sai pariisilaisessa eliittikoulussa École normale supérieure (ENS), jonka oppilaaksi hän kirjoittautui 1965. Hänen elämänsä merkkipaaluksi muodostui Pariisin kevään 1968 liikehdintä ja etenkin silloin suoritettu Pariisin yliopiston Sorbonnen valtaus. Seuraavalla vuosikymmenellä hän oli itse organisoimassa tai aktiivisesti osallistui usein homojen vapautusta vaativien liikkeiden toimintaan. Erityisesti hän osallistui Front homosexuel d'action révolutionnaire -järjestön toimintaan ja oli sen johtavia hahmoja. Hän ystävystyi useiden Pariisissa opiskelevien ulkomaisten opiskelijoiden kanssa ja opasti heitä toimimaan uudessa kotikaupungissaan. Erityisesti hän avusti tunisialaisia opiskelijanuoria osallistumaan homojen emansipaatiota vaativan liikkeen toimintaan.
Vuonna 1972 hän julkaisi Le Nouvel Observateur -lehdessä pitkän kirjeen, jossa hän julkisesti ilmoitti olevansa homoseksuaali. Näin hänestä tuli ensimmäinen ranskalainen, joka tuli ulos kaapista lehdistön kautta ja julkisesti kertoi seksuaalisesta suuntauksestaan. Saman vuonna hän julkaisi teoksensa Le désir homosexuel, joka on homoseksuaalisen vallankumouksen manifesti.
Vuodesta 1979 lähtien hän kirjoitti Libération-lehteen. Vuosina 1979–1986 hän opetti filosofiaan Pariisin yliopistossa sekä Vincennes-Paris-VIII-osastossa.
Guy Hocquenghem kuoli aidsiin 1988, jolloin hän oli 41-vuotias. Hänen tuhkansa on kätketty Père Lachaisen hautausmaan kolumbaarioon.
Kieltolaki (Suomi)
thumb|Vuoden 1917 kieltolain ensimmäinen sivu [[Suomen säädöskokoelma|asetus­kokoelmassa.]]
Kieltolaki (aluksi nimeltään asetus alkoholipitoisten aineiden valmistuksesta, maahantuonnista, myynnistä, kuljetuksesta ja varastossapidosta) oli Suomessa vuosina 1919–1932 voimassa ollut alkoholijuomia koskenut kieltolaki. Tänä aikana Suomessa ei saanut myydä, eikä itse valmistaa alkoholijuomia. Viinan kotipoltto oli kielletty jo aiemmin, vuonna 1866.
Kieltolain suora seuraus oli, että alkoholia alettiin salakuljettaa ulkomailta. Kieltolain voimaantulo liittyi yleiseen äänioikeuteen, sillä erityisesti naisäänestäjät kannattivat kieltolakia. Kieltolaki on usein nähty ”naisten lakina”. Alkoholin kielto oli myös yksi SDP:n Forssan ohjelman sisältämistä vaatimuksista.
Suomalaiset keräsivät adressin kieltolain kumoamiseksi keväällä 1931. Kieltolaki päätettiin lopulta kumota: 29.–30. joulukuuta 1931 pidetyssä kansanäänestyksessä yli 70 prosenttia äänestäneistä äänesti lain kumoamisen puolesta. Kieltolaki päättyi 5. huhtikuuta 1932 klo 10, jolloin ensimmäiset Oy Alkoholiliike Ab:n eli nykyisen Alkon myymälät avattiin.