cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ōme
Ōme on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Tamajoen varrella Taman alueella metropolin länsiosassa ja rajautuu Tokion Akirunon ja Hamuran kaupunkeihin, Hinoden, Mizuhon ja Okutaman maaseutukaupunkeihin sekä Saitaman prefektuurin Hannōn ja Iruman kaupunkeihin. Ōmessa on 135 585 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 103,31 neliökilometriä.
With My Own Eyes
With My Own Eyes on saksalaisen tuotantoryhmä Sash!:n kappale. Sen julkaisi X-IT Records heidän kolmannen, Trilenium-studioalbumin kolmantena singlenä. Kappaleella esiintyy suomalaislaulaja Inka Auhagen. Kappale oli merkittävä hitti monissa Euroopan maissa ja Britannian singlelistalla se saavutti jopa 10. sijan.
Oripohjanjärvi
Oripohjanjärvi on Pirkanmaalla Oriveden keskustaajamassa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 14,5 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Pehulan ja keskustan välissä peltoaukealla olevassa painaumassa. Ympäristön asutus on haja-asutusta, joskin puoli kilometriä länteen sijaitsevat keskustan asuinalueet. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka voi kuitenkin olla kokonaan koskeikkoa. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja sen rannat ovat matalaa kaislikko- ja koskeikkoaluetta, joka reunustaa peltomaita. Järven eteläpäässä on pikkulammikko ja itäpuolella Kivikarinjärven lampi. Rannoille on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoja tai rantasaunaa. Niille tulee tiet valtatieltä 9 lähteviltä pikkuteiltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,4 metriä mpy. Järveen laskee ympäröiviltä pelloilta kaksi ojaa sekä viereisestä Kivikarinjärven lammelta laskuoja. Oripohjanjärven oma laskuoja on 850 metriä pitkä suoraksi ruopattu laskuoja Oriselkään. Ojaa kutsutaan Pehulansalmeksi ja se on kaivettu järven eteläästä virtaamaan pikkilammen läpi.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa järven rannat oli merkitty niityiksi saman laajuisena kuin ne ovat nykyäänkin. Sen sijaan asutusta ei järven lähellä ollut nykyisellä tavalla. Järven laskuojaa ei piirretty alussa karttoihin, mutta vuoden 1977 kartassa sillä oli pikkulammen kautta kaivettu oja.
This Is All Yours
This Is All Yours on alternative rock -yhtye Alt-J:n toinen studioalbumi, jonka julkaisi 22. syyskuuta 2014 levymerkillä Infectious Music. Yhtyeen basisti, Gwil Sansbury erosi yhtyeestä ennen albumin tekemistä.
Greenwich Village
thumb|240px|Greenwich Village Greenwich Village on kaupunginosa Manhattanin länsiosassa, New Yorkissa. Se sijaitsee Broadwayltä länteen ja 14. kadulta etelään. Se on merkittävä boheemin kulttuurin maamerkki, tunnettu värikkäistä taiteellisesti suuntautuneista asukkaistaan ja heidän tuottamastaan vaihtoehtokulttuurista.
Alueella oli merkittävä vaikutus folkmusiikin syntyvaiheissa 1960-luvulla. Muiden muassa The Mamas & the Papas -yhtye on syntynyt ja Bob Dylan asunut Greenwich Villagessa.
Populaarikulttuurissa
Vuonna 1976 ilmestyi 1950-luvun alun tunnelmia kuvaava elokuva Nuoruuteni Greenwich Village. Vuonna 1994 alkanut TV-sarja Frendit tapahtuu Greenwich Villagessa, vaikka se on kuvattu Hollywoodissa.
Timo Kenakkala
Timo Kenakkala (s. marraskuu 1957) on ollut Hämeenlinnan kaupunginjohtaja vuodesta 2013. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori. Aikaisemmin hän oli Oulun apulaiskaupunginjohtaja ja toimi sitä ennen usean vuoden ajan Kemiran tutkimuskeskuksen johtajana sekä tutkijana Oulun yliopistossa ja Tampellassa. Hänen puolueensa on SDP.
Kenakkala voitti lentopallon Suomen-mestaruuden vuonna 1988 Rantaperkiön Iskun joukkueessa. Hän pelasi SM-sarjassa 280 ottelua ja Suomen maajoukkueessa 80 ottelua. Hän oli pelipaikaltaan passari. Hänen kasvattajaseuransa oli Oulunsuun Heitto, ja hän edusti tamperelaisen Rantaperkiön Iskun lisäksi Oulun Kiskoa ja Oulun Ettaa.
Kenakkala toimi Suomen Olympiakomitean hallituksessa vuosina 2000–2004 ja Suomen Lentopalloliiton hallituksessa vuosina 2000–2007.
Vuorisalo
Vuorisalo on sukunimi. Se on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Tomas Häyry
Tomas Häyry (s. 6. lokakuuta 1967) on Vaasan kaupunginjohtaja. Vaasan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan elokuussa 2011 hän sai 34 ääntä 51:stä. Hän oli toiminut kaupunginjohtajan sijaisena edelliskeväästä saakka. Tätä ennen hän oli toiminut kaupungin teknisen toimen johtajana, kehitysjohtajana sekä kaupunkisuunnittelun lakimiehenä. Hän on Vaasanseudun Kehitys Oy VASEKin puheenjohtaja.
Oume
Oume tarkoittaa seuraavia paikkakuntia:
El Salvadorin yliopisto
El Salvadorin yliopisto (, UES) on El Salvadorin pääkaupungissa San Salvadorissa toimiva julkinen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1841. Vuonna 2018 yliopistossa oli noin 60 500 opiskelijaa.
Yliopistolla on kaksitoista tiedekuntaa. Toiminta on jakautunut neljälle eri kampusalueelle.
Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto sijoittui vuonna 2018 El Salvadorin parhaana yliopistona vasta maailmanlistan sijalle 4 338.
Grant Morrison
Grant Morrison (s. 31. tammikuuta 1960) on skotlantilainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja -piirtäjä, joka tunnetaan ei-lineaarisista juonistaan ja vastakulttuurisista taipumuksistaan. Hänen kuuluisimpia teoksiaan ovat muiden muassa Doom Patrol, Animal Man, The Invisibles, Arkham Asylum ja JLA. Hän on tiettävästi kaaosmagian harrastaja. Morrisonin voi myös nähdä My Chemical Romancen musiikkivideoissa "Na Na Na" ja "SING". Hän on hyvä ystävä bändin keulahahmon Gerard Wayn kanssa.
Suurimman osan töistään Morrison on tehnyt DC Comicsille.
Just Around the Hill
Just Around the Hill on saksalaisen tuotantoryhmä Sash!:n kappale. Se julkaistiin heidän kolmannen, Trilenium-studioalbumin toisena singlenä 3. huhtikuuta 2000. Se on Sash!:n toinen kappale, jolla vierailee brittiläislaulaja Tina Cousins. Kappale saavutti Britannian singlelistan 8. sijan.
Beretta 87 Target
Beretta 87 Target on italialaisen Fabbrica d'Armi Pietro Berettan valmistama yksitoiminen itselataava massasulkuinen .22 LR -kaliiperinen pistooli. Aseen ensiesittely oli vuonna 2000. Ase soveltuu esimerkiksi tarkkuusammunnan harjoitteluun sekä ns. loukkuaseeksi metsästäjille.
Aseessa on päällä kiinteä weaver-kisko joka mahdollistaa erilaisten lisävarusteiden, kuten kiikaritähtäimen tai punapistetähtäimen asennuksen. Myös etupainoon, piipun alapuolelle, on jyrsitty muutaman sentin mittainen ura, johon saa kiinni esimerkiksi lasertähtäimen. Kyseessä ei kuitenkaan ole mitoitukseltaan standardi weaver-kisko, vaan normaalia kapeampi, joten lisävarusteiden täytyy olla erityisesti pistoolimalliin tehty. Beretta 87 Targetissa on täysin säädettävä takatähtäin ja ase toimitetaan kahdella erikorkuisella vaihtojyvällä varustettuna. Lippaanvapautin on aseen vasemmalla puolella kahvassa ja varmistin molemmin puolin asetta.
Aseen runko on valmistettu hiekkapuhalletusta ja mustaksi anodisoidusta zirkonium-alumiiniseoksesta. Luisti ja piippu on valmistettu sinistetystä teräksestä. Kahvalevyt ovat kovaa muovia. Vakiokahvat soveltuvat sekä oikea- että vasenkätisille, mutta aseesta on valmistajalta tilauksesta saatavissa myös kätisyyden mukaan muotoilluin, pähkinäpuisin kahvoin varustettu versio. Liipasimen laukaisuvastus tai etuveto eivät ole säädettävissä. Koska ase on valmistettu lähinnä ratakäyttöön, siinä ei ole myöskään vireestäpäästömekanismia.
Ase toimitetaan kovassa, muotoonpuristetussa muovilaukussa, puhdistustyökalulla, kahdella lippaalla, etupainon irrotustyökalulla, tähtäinten säätötyökalulla, jyvän irrotustyökalulla ja kahdella jyvällä varustettuna.
Kenttäpurku
Kenttäpurku ei normaalisti onnistu ilman piippupainon irrotustyökalua. Työkalu on pieni kuusiokoloavain ja se toimitetaan aseen mukana. Työkalun puuttuessa, mikä tahansa sopivan kokoinen kuusiokoloavain käy. Asetta kenttäpurettaessa poistetaan ensin piippupaino aseen mukana tulevalla työkalulla ja painetaan rungon vasemmalla puolella olevaa lukitusnappia sekä samanaikaisesti kiertämällä lukitussalpa alas. Tämän jälkeen koko ylärunko irtoaa eteenpäin työntämällä ja on purettavissa irrottamalla luisti, palautusjousi ohjaimineen sekä piippu toisistaan. Piippua ei saa itse yrittää irrottaa rungosta, sillä se on liimaamalla kiinni. Vain aseseppä saa suorittaa kyseisen toimenpiteen.
Kohdistus
Ase on tehtaalla valmiiksi kohdistettu 25 metrille niin, että tähtäyspiste on taulun mustan alueen alareuna. Aseeseen on tehtaalla asennettu 2,5 mm:n korkuinen jyvä. Aseen mukana tulee matalampi 2 mm:n vaihtojyvä, joka siirtää osumia ylöspäin.
Korkeuskohdistus tehdään takatähtäimen päällä olevalla ruuvilla niin, että osumien ollessa liian ylhäällä, ruuvia kierretään myötäpäivään ja osumien ollessa liian alhaalla, ruuvia kierretään vastapäivään. Yksi naksahdus siirtää osumaa noin 2,5 cm 25 metrin matkalla.
Sivukohdistus tehdään takatähtäimen oikealla puolella olevalla ruuvilla. Jos osumat ovat vasemmalla, ruuvia kierretään vastapäivään. Jos oikealla niin myötäpäivään.
Topi Kankainen
Topi Antero Kankainen (4. kesäkuuta 1912 Jyväskylä – 22. joulukuuta 1957) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten vuoden 1955 elokuvasta Tuntematon sotilas, jossa hän esitti rääväsuista hevosmies Korpelaa.
Dino Crisis 2
Dino Crisis 2 on Capcomin kehittämä ja julkaisema toimintaseikkailupeli. Capcom julkaisi pelin Japanissa ja Pohjois-Amerikassa PlayStationille syyskuussa 2000, Virgin Interactive Euroopassa marraskuussa. Pelin Microsoft Windows -versio julkaistiin kolme vuotta myöhemmin.
Pelaaminen
Peliin on lisätty enemmän aseita, kuten sekundaariset aseet, joita voi käyttää pääaseiden rinnalla. Pelattavuuden muutoksien lisäksi peli esittelee myös uusia dinosauruksia ja muita esihistoriallisia eläimiä, kuten Triceratops, Giganotosaurus, Allosaurus, Mosasaurus, Plesiosaurus, Oviraptor ja Inostrancevia.
Peliin on myös lisätty ”extinction points” ja ”combo points” -pisteet, jotka antavat pelaajalle mahdollisuuden ostaa ammuksia (joita ei enää joudu etsimään maasta) ja aseita, kuten myös salaisien asioiden ostamiseen pelin läpäisemisen jälkeen. Aseita (sekä ammuksia, lääkepakkauksia ja varusteita) voi ostaa pelin aikana tietyiltä alueilta löytyvistä tietokoneterminaaleista.
Uutuutena pelistä löytyy myös Extra Crisis, jossa on kaksi minipeliä: Dino Colosseum, jossa pelaaja kohtaa dinosauruksia lajeittain areenalla (samankaltainen kuin useissa taistelupelissä nähtävä survival mode) ja Dino Duel, jossa pelaaja voi taistella dinosauruksena toista dinosaurusta vastaan, kuten videopelissä Warpath: Jurassic Park. Pelaajan täytyy kerätä kaikki 11 ympäri pelialuetta löytyvää Dino Fileä, eli pieniä tietopaketteja pelin dinosauruksista, saadakseen loputtomat ammukset pelin läpäisemisen jälkeen.
Juoni
Peli sijoittuu vuoteen 2010. Edward City, kaupunki, joka on tarkoitettu täysin tieteellisille tutkimuksille Kolmannella Energialla, on kadonnut, ja sen paikalle on ilmestynyt esihistoriallinen viidakko. Etsintä- ja pelastusryhmä T.R.A.T. on lähetetty saarelle selvittämään, mitä on tapahtunut kaupungille ja sen asukkaille. Regina, ensimmäisen pelin päähahmo, on lähetetty mukaan kokemuksestaan dinosaurusten kanssa. Regina ja Dylan-niminen T.R.A.T-ryhmään kuuluva sotilas rantautuvat saarelle, mutta mukana tullut sotilastiimi kuolee suuren Velociraptor-lauman hyökätessä heidän kimppuunsa. Reginan ja Dylanin lisäksi hyökkäyksestä pelastuu myös Dylanin kaveri David, joka pelastaa heidät Tyrannosaurus rexiltä ampumalla tätä raketinheittimellä. David kuolee myöhemmin pelastaessaan Dylanin Allosaurukselta.
Pelin edetessä pelaaja kohtaa mustapukuisia ihmisiä, joista yksi käynnistää hologrammin, jossa esiintyvä tulevaisuuden Dylan kertoo saaren tapahtumista. Tutkijat olivat olleet tutkimassa aikamatkustusta Kolmannen Energian avulla. Yrittäessään siirtää dinosauruksia nykyisyyteen, konestoissa tapahtui vika, jonka seurauksena tutkijat joutuivat menneisyyteen, kaupunki tulevaisuuteen ja dinosaurukset nykyisyyteen. Tukikohdan itsetuhojärjestelmän käynnistyessä Dylan käynnistää satelliittilaserin, joka tuhoaa Giganotosauruksen lopullisesti. Dylanin tyttäreksi, Paulaksi, paljastuneen mustapukuisen tytön jalka jää kaatuvien laitteiden alle, eikä tämä pysty liikkumaan. Tukikohta on räjähtämäisillään, mutta Dylan päättää jäädä Paulan luokse. Dylan käskee tutkimuslevyä hallussaan pitävää Reginaa menemään nykyaikaan ja aikaportin avulla palaamaan pelastamaan heidät. Regina menee porttiin ja lupaa palaavansa takaisin.
Nathan Deakes
Nathan Deakes (s. 17. elokuuta 1977) on australialainen kävelijä. Deakes kilpaili 1997 kävelyn maailmancupissa, jossa sijoittui 20 kilometrin kävelyssä viidenneksikymmenenneksikolmanneksi ajalla 1.23.58. Kaksi vuotta myöhemmin hän käveli Sevillan MM-kisoissa samalla matkalla seitsemänneksi. Hän kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 20 kilometrin kävelyssä, jossa sijoittui kahdeksanneksi ajalla 1.21.03 sekä 50 kilometrin kävelyssä, jossa sijoittui kuudenneksi ajalla 3.47.29. Edmontonin MM-kisoissa 2001 Deakes oli 20 kilometrillä neljäs ajalla 1.20.55. Seuraavana vuonna hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 50 kilometrin kävelyn.
Deakes käveli 2004 kävelyn maailmancupissa kolmanneksi 20 kilometrillä ajalla 1.19.11. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisissa 20 kilometrillä. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän voitti 10 kilometrin kävelyn ajalla 39.36, 20 kilometrin kävelyn sekä 50 kilometrin kävelyn ajalla 3.42.53. Myöhemmin samana vuonna hän oli viides kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä.
Deakes on voittanut Australian mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä vuosina 2002–2006. Hän voitti maansa mestaruuden 2005 50 kilometrillä ja 2006 30 kilometrillä. Hän käveli 50 kilometrillä uuden maailmanennätyksen, 3.35.47, 2. joulukuuta 2006 Geelongissa.
Deakes voitti Osakan maailmanmestaruuskisoissa 2007 kultaa 50 kilometrillä.
Williams FW43B
Williams FW43B oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2021. Autolla kilpailivat Nicholas Latifi ja George Russell. Auto julkistettiin 5. maaliskuuta 2021.
Kapteeni Jack
'Kintpuash (1837–1873) oli modok-intiaaniheimon päällikkö ja heidän johtajansa modok-sodassa. Hänen modokinkielinen nimensä tarkoittaa sananmukaisesti "Mies-Jota-Närästää".
Varhainen elämä
Kintpuash syntyi luultavasti vuonna 1837. Hänen isänsä oli modok-intiaanien päällikkö, joka taisteli Kaliforniaan 1850-luvulla tulleita uudisasukkaita vastaan. Kintpuash ei kannattanut isänsä tavoin sotaa vaan halusi rauhan valkoisten kanssa. Olot modokien seuduilla rauhoittuivat, kun Kintpuashin isä kuoli ja Kintpuashista tuli päällikkö. Kintpuash oli kiinnostunut siirtolaisten elämäntavasta ja vietti monesti aikaa läheisessä uudisasukkaiden kaupungissa Yrekassa ja tutustui siellä joihinkin alueen uudisasukkaisiin. Siirtolaiset antoivat hänelle nimen Kapteeni Jack, jolla hän tuli myöhemmin tunnetuksi.
Modok-sota
1864 modokit elivät Tulejärven eteläpuolella perinteisellä asuinseuduillaan. Uudisraivaajat tavoittelivat aluetta, sillä se oli tuliperäisyytensä vuoksi hedelmällistä. Ongelmia modokien ja uudisasukkaiden välille syntyi koska modokit varastelivat uudisasukkaiden karjaa. Modocit sijoitettiin Klamath-reservaattiin, joka oli klamath-heimon kotiseutua. 1865 Kapteeni Jack johti modocit takaisin kotiseuduilleen, mutta Yhdysvaltain armeija palautti heidät reservaattiin 1869. Modocit kuitenkin toistivat paluunsa kotiseuduilleen vuonna 1870. Yhdysvaltain armeija lähetettiin jälleen palauttamaan Kapteeni Jackin joukko takaisin reservaattiin, mutta tällä kertaa jouduttiin aseelliseen yhteenottoon intiaanien kanssa ja modok-sota alkoi.
Kiinniotto
Kun modokit olivat kärsineet tappion lähellä Sand Buttea, heidän rivinsä alkoivat hajota. Pyydys-Jim antautui kannattajineen jättäen Jackille vain 37 soturia, joista heistäkin suurin osa hajaantui. Kapteeni Jack antautui 4. kesäkuuta armeijan onnistuttua piirittämään hänet ja 3 jäljelle jäänyttä soturia. Jack hirtettiin Fort Klamathissa 3. lokakuuta 1873. Armeija otti hänen päänsä irti ja lähetti sen Army Medical Museumiin 25 lokakuuta. 1898 se päätyi Smithsonian-instituutille joka palautti ne Jackin sukulaisille vuonna 1984.
Henri Richard
pienoiskuva
Joseph Henri Richard (29. helmikuuta 1936 Montreal, Quebec, Kanada – 6. maaliskuuta 2020 ) oli Montreal Canadiens -seuran jääkiekkoilija NHL-liigasta. Vuodesta 1955 vuoteen 1975 kestäneen uransa aikana hän voitti ennätykselliset 11 Stanley Cupia; pohjoisamerikkalaisessa ammattiurheilussa vain koripalloilija Bill Russell on voittanut NBA-liigassa yhtä monta suurta mestaruutta joukkuepelien saralla. Keskushyökkääjä Richard pelasi koko uransa Montrealissa ja saavutti liigan runkosarjassa 1256 ottelussa tehot 358 maalia ja 688 syöttöä (1046 pistettä). Jäähyjä kertyi 928 minuuttia.
Aluksi Henri tunnettiin parhaiten siitä, että hän oli Maurice ’The Rocket’ Richardin pikkuveli. Myös fyysisesti tätä vaatimattomampana hän sai lisänimen The Pocket Rocket (Taskuraketti).
Ruskoraitatokko
Ruskoraitatokko (Amblygobius phalaena) on tokkoihin kuuluva kala.
Udon
thumb|Kamaage udon thumb|Tempura udon thumb|Kitsune udon thumb|Mori udon Udon ( tai 饂飩) tarkoittaa japanilaisia paksuja, vehnästä valmistettuja nuudeleita. Kuten muitakin japanilaisia nuudeleita, udonia tarjotaan usein viileänä kesällä ja kuumana talvella. Lisäkkeetkin voidaan valita vuodenajan mukaan. Suurinta osaa lisäkkeistä ei kypsennetä erityisemmin ennen niiden lisäämistä, vaikka jotkut onkin keitetty rasvassa. Monia udon-lisäkkeitä voidaan käyttää myös soban kanssa.
Ruskoraitatokko
Alkuperä
Ruskoraitatokko elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Udon
Yleisimmin udonia tarjotaan kuumana nuudelikeittona miedosti maustetulla liemellä, yksinkertaisimmassa muodossaan (kake udon) pelkässä dashista, soijakastikkeesta ja mirinistä valmistetussa liemessä. Yleisiä lisäkkeitä ovat tempura (yleensä rasvassa keitettyä katkarapua tai kakiagea) tai abura-age (rasvassa paistettuja tofukuutioita sokerilla, soijakastikkeella ja mirinillä maustettuna). Mukana voi olla ohut viipale kamaboko-kalakakkua, shichimi-maustetta ja beni shōga -pikkelsiä.
Hydroksyyli
thumb|220px|Hydroksyyliryhmä (sinisellä)
Udon
Liemen maku ja lisukkeet vaihtelevat alueelta toiselle. Yleensä tummanruskeaa, tummasta soijakastikkeesta (koikuchi shōyu) valmistettua lientä käytetään Itä-Japanissa, kun taas vaaleaa, vaaleasta soijakastikkeesta (usukuchi shōyu) valmistettua Länsi-Japanissa. Tämä on otettu huomioon myös valmiiksi pakatuissa pikanuudeleissa, joita usein myydään eri versioina idässä ja lännessä.
Hydroksyyli
Hydroksyyli (-OH) on funktionaalinen ryhmä, joka koostuu yksinkertaisella kovalenttisella sidoksella sitoutuneesta vedystä ja hapesta. Suuremman molekyylin osana, eli orgaanisena funktionaalisena ryhmänä hydroksyyli on neutraali. Negatiivisesti varautunutta emäksistä ionia OH− sen sijaan kutsutaan hydroksidiksi. On olemassa myös sähköneutraali, vaikkakin voimakkaan reaktiivinen hydroksyyliradikaali.
Udon
Udonin alkuperästä on useita erilaisia näkemyksiä. Erään version mukaan udon on lähtöisin Kiinasta Nara-kaudella tuoduista myvyistä, joiden vehnästä leivotun taikinakuoren sisälle oli laitettu punapaputahnaa. Niitä kutsuttiin nimellä konton (混沌, ’sekava’, ’kaoottinen’), koska niillä oli epämääräinen muoto. Myöhemmin sana muuntui muotoon undon (温飩) ja lopulta Muromachi-kaudella muotoon udon. Itse nuudelien alkuperä voi kuitenkin olla pikemminkin vettä apuna käyttäen venytetyissä kiinalaisissa nuudeleissa (水引餅). Joka tapauksessa Edo-kauden alkupuolella 1600-luvulla Osakaan syntyi udonia tarjoavia ravintoloita, jotka ottivat jo pian valikoimaansa sobaruokalajeja. Myöhemmin soba nousi niissä udonia tärkeämmäksi tarjottavaksi.
Hydroksyyli
Hydroksyyli funktionaalisena ryhmänä
Hydroksyyli on Lewis-emäksinen ja koordinoituu Lewis-happoihin. Toisaalta superemäkset pystyvät poistamaan hydroksyylin vedyn vetyionina, vaikka vesiliuoksessa tämä ei onnistukaan. Superemästen kanssa on siis muistettava, että hydroksyyli on proottinen.
Hydroksyyliradikaali
Hydroksyyliradikaali on erittäin reaktiivinen, lyhytikäinen välituote, jota syntyy esimerkiksi hydroperoksidien (-OOH) hajotessa. Ilmakehässä hydroksyyli on "ilmakehän pesuaine", jonka reaktio haihtuvien orgaanisten saasteiden kanssa on niiden hajoamisen ensimmäinen vaihe. Eliöissä hydroksyyli on voimakkaasti hapettava vapaa radikaali, jolle ei ole hajottavaa entsyymiä, koska se reagoi nopeammin kuin ehtii diffundoitua entsyymin luo. Hydroksyyliradikaali vahingoittaa niin rasvahappojen, proteiinien kuin nukleiinihappojenkin rakennetta, minkä takia se on haitallista.
Peripateettinen koulukunta
Koulukunnan jäseniä, Aristoteleen seuraajia, kutsuttiin peripateetikoiksi ja koulukunnan filosofiaa peripateettiseksi filosofiaksi. Adjektiivina peripateettisella voidaan tarkoittaa kävelevää. Koulua kutsuttiin varsinkin myöhemmin toimintapaikkansa mukaan myös Lykeionin nimellä.
Aristoteleen aika
pienoiskuva|vasen|pysty=0.68|Platonia ja Aristotelesta kuvaava yksityiskohta [[Rafaelin freskosta Ateenan koulu seuraa käsitystä, jonka mukaan filosofointia harjoitettiin usein käveltäessä.]] Nimitys peripateettinen tulee muinaiskreikan sanasta peripatētikos, joka tarkoittaa ”kävelevää”. Aristoteleen koulukunta tunnettiin yksinkertaisesti nimellä Peripatos. Koulukunta sai tämän nimen Lykeionin katetuista pylväskäytävistä (peripatoi). Antiikin ajalta peräisin olevan tarinan mukaan nimi olisi peräisin siitä, että Aristoteleella oli istumisen sijaan tapana kävellä ympäriinsä käytävillä samalla kun hän opetti oppilaitaan. Tarina saattaa olla peräisin Hermippos Smyrnalaiselta. Jotkut ovat hylänneet tämän legendan kokonaan.
Koska Aristoteleen koulu liittyi näin läheisesti gymnasioniin, siihen alettiin viitata myös nimellä Lykeion. Ainakin alussa koulukunnan kokoontumiset olivat epämuodollisempia kuin mitä nimi ”koulu” antoi ymmärtää: koululla ei ollut lukujärjestystä, eikä oppilailta vaadittu tiettyjä opintoja tai maksua opetuksesta. Aristoteleen aikana koulun oppilaina olivat muun muassa Theofrastos, Eudemos Rhodoslainen, Fanias Eresoslainen, Aristoksenos sekä historioitsija Dikaiarkhos. Aivan kuten Akatemiassa, Aristoteleen koulussa oli sekä nuorempia että vanhempia oppilaita, vanhempien suorittaessa tutkimuksia ja luennoidessa, ja nuorempien toimiessa yleensä vanhempien oppilaina ja avustajina. Koulun päämääränä ei ainakaan Aristoteleen aikana ollut minkään opin edistäminen vaan filosofisten ja tieteellisten teorioiden tutkiminen. Koulua johtaneet toimivat vertaisina toisten joukossa.
Aristoteles opetti enemmän luennoimalla kuin Platonin tapaan keskustelemalla. Hän luennoi kahdesti päivässä. Aamupäivällä pidetyt luennot (, eōthinos peripatos) oli tarkoitettu pienemmälle, valitulle ja luotetulle oppilaspiirille. Ne käsittelivät vaikeatajuisempia filosofian alueita, kuten teologiaa, fysiikkaa ja dialektiikkaa. Näitä kutsuttiin esoteerisiksi opinnoiksi. Iltapäivällä pidetyt luennot (, deilinos peripatos) oli tarkoitettu suuremmalle joukolle kuulijoita, ja ne käsittelivät retoriikkaa, sofistiikkaa ja politiikkaa. Näitä kutsuttiin eksoteerisiksi opinnoiksi. Tällainen jako lähipiirille tarkoitettuihin opetuksiin ja yleisempiin opetuksiin, jotka sisälsivät edellisten pääkohdat ja joukon populaarimpia aiheita, oli tyypillinen useille kreikkalaisille filosofeille. On todennäköistä, että monet Aristoteleen nimissä säilyneet teokset perustuvat koulussa annettuihin luentoihin, tai toisin päin. Luentojen lisäksi koulussa suoritettiin erilaisia tieteellisiä tutkimuksia.
Aristoteleen jälkeen
Aristoteles toimi koulun johtajana kolmetoista vuotta, vuoteen 323 eaa., kunnes hän joutui palaamaan Makedoniaan välttyäkseen vainoilta makedonialaiskytköksiensä vuoksi. Aristoteleen kuoltua vuonna 322 eaa. koulun johtoon tuli hänen oppilaansa Theofrastos. Jotkut nykyajan tutkijoista ovat sitä mieltä, ettei koulusta tullut muodollisemmin organisoitua laitosta ennen tätä.
pienoiskuva|upright=1.1|[[Lykeionin arkeologista aluetta Ateenan Rigíllis-kadun varrella.]] Merkittävin peripateettisen koulun johtaja Aristoteleen jälkeen oli Straton, joka laajensi Aristoteleen filosofian naturalismia ja oli omaksunut eräänlaisen ateismin. Koulu alkoi taantua Lykonin tultua sen johtoon, koska hän ei ollut kovin kiinnostunut filosofiasta. Koulu oli kuitenkin toiminnassa ja sen johdossa oli joku nimetty filosofi keskeytyksettä Aristoteleen ajasta vuoteen 86 eaa. saakka. Lykonin jälkeen koulun johtajina toimivat todennäköisesti Ariston, Kritolaos, Diodoros Tyroslainen ja Erymneos.
Roomalainen kenraali Lucius Cornelius Sulla tuhosi Ateenan vuonna 86 eaa., ja kaikkien kaupungin filosofikoulujen toiminta häiriintyi pahasti. Andronikos Rhodoslainen on saattanut rakennuttaa koulun uudelleen myöhemmin ensimmäisellä vuosisadalla eaa., koska muun muassa uusplatonilaiset mainitsevat hänet koulun johtajana. Tämä on kuitenkin epävarmaa. Viimeistään toisella vuosisadalla jaa. koulu oli kuitenkin jälleen toiminnassa. Keisari Marcus Aurelius nimitti tällöin opettajia kaikkiin kaupungin tärkeimpiin kouluihin, myös Lykeioniin. Roomalaisella kaudella toimi vain muutamia merkittäviä peripateetikkoja; merkittävimpiin kuuluu Aleksanteri Afrodisiaslainen, joka kirjoitti lukuisia kommentaareja Aristoteleen teoksiin.
Koulun toiminnasta 200- ja 500-lukujen välillä ei ole tietoja, eikä sen varsinaista sulkemisvuotta tunneta. Peripateettisten filosofien toiminta muualla kuitenkin jatkui. Koulun toiminta on kuitenkin lakannut todennäköisesti viimeistään vuonna 529, jos se ylipäätään oli tuolloin enää toiminnassa. Sitkeän huhun mukaan keisari Justinianus I sulki tuolloin kaikki Ateenan filosofikoulut, mukaan lukien Lykeionin ja Akatemian. Todellisuudessa keisari ei määrännyt koulua suljettavaksi. Sen sijaan Ateenan kristityt viranomaiset lakkauttivat koulun julkisen rahoituksen, minkä jälkeen turhautuneet filosofit pakkasivat laukkunsa ja lähtivät Persian kuninkaan suojiin. Siellä ei kuitenkaan ollut sen parempaa, joten suurin osa palasi takaisin kuka minnekin.
Lykeionin sijaintipaikka löytyi Ateenan Kolonákin kaupunginosasta Rigíllis-kadun varrelta vuonna 1996. Lykeionin arkeologinen puisto avattiin yleisölle kaivausten jälkeen vuonna 2014.
Vaikutus
Uusplatonismin ja kristinuskon nousun myötä peripateettisuuden aika itsenäisenä filosofiana päättyi 200-luvulta alkaen. Uusplatonilaiset filosofit kuitenkin pyrkivät sulauttamaan Aristoteleen filosofian omaan järjestelmäänsä ja kirjoittivat lukuisia kommentaareja tämän teoksista.
Viimeiset Aristoteleen kommentaattoreina toimineet klassisen ajan filosofit olivat Simplikios ja Boethius 500-luvulla. Tämän jälkeen Aristoteleen teokset olivat lännessä enimmäkseen tuntemattomia, mutta niitä ylläpidettiin idässä, jossa niistä tuli keskeinen osa varhaista islamilaista filosofiaa. Islamilaisen filosofisen perinteen merkittävimpiä peripateetikkoja olivat Al-Kindi (Alkindus), Al-Farabi (Alpharabius), Avicenna (Ibn Sina) and Averroes (Ibn Rushd). 1100-luvulla teoksia alettiin kääntää latinaksi. Tämän seurauksena kehittyi vähitellen korkeaskolastiikka, johon luetaan muun muassa Tuomas Akvinolainen. Se ammensi Aristoteleen teoksista, Averroksen kommentaareista sekä Avicennan teoksista.
Silvia (Ruotsin kuningatar)
Kuningatar Silvia (s. 23. joulukuuta 1943, syntyjään Silvia Renate Sommerlath) on Ruotsin kuningatar ja kuningas Kaarle XVI Kustaan puoliso.
Peripateettinen koulukunta
Vaikutus
Lykeionin koulun nimestä tulee myös suomen kielen sana lyseo (lyceum).
Ansionlahti
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se on joka suunnalta peltomaiden ympäröimä ja ympäristön maat viettävät lampeen päin. Kaakossa kohoaa Papinvuori, jonka sivulla Niemenmäki jää lammen eteläpuolelle. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat avointa peltomaata. Lammelle ei johda tietä.
Peripateettinen koulukunta
Filosofeja
Peripateettisen koulun merkittävimpiä filosofeja olivat (koulun johtajien kaudet merkitty erikseen ):
Ansionlahti
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,4 metriä mpy, mikä 0,2 metriä ylempänä kuin Oriselkä, jonne lampi laskee. Laskuoja on suoraksi kaivettu 400 metriä pitkä pelto-oja. Lampeen laskee parikilometrinen pelto-oja, joka saa alkunsa Hietastenvuoren eteläpuolelta.
Silvia (Ruotsin kuningatar)
Ura
Ennen avioliittoaan Silvia oli töissä Argentiinan suurlähetystön konsulaatissa Münchenissä. Hän on työskennellyt myös lentoemäntänä.
Ansionlahti
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa näkyy, kuinka etelämpänä sijaitseva Pappilanselkä ja Koljonselkä ovat rantaviivaltaan erilaiset. Kun lisäksi tiedetään, että ennen kartan piirtämistä romahti Kaivannon kanavan patorakennelma vuonna 1830, on silloin Längelmäveden pinta laskenut noin kaksi metriä. Ansionlahti täytynyt aiemmin olla lammen sijasta Oriselän lahti, joka on myöhemmin maatunut lammeksi.
Peripateettinen koulukunta
Filosofeja
Kreikkalainen aika
Ansionlahti
Historiaa
Vuoden 1956 peruskartassa aivan kaikkea maata lammen ympäriltä ei vielä ollut raivattu peltomaaksi. Lampi oli kuitenkin joutunut kokonaan peltojen ympäröimäksi vuoden 1977 kartassa.
Peripateettinen koulukunta
Filosofeja
Roomalainen aika
Silvia (Ruotsin kuningatar)
Ura
Silvia puhuu kuutta kieltä; ruotsia, saksaa, ranskaa, espanjaa, portugalia ja englantia. Hän osaa myös ruotsalaista viittomakieltä.
Avioliitto
Silvia tapasi Ruotsin kruununprinssin Kaarle Kustaan vuoden 1972 kesäolympialaisten aikana. Kun Ruotsin silloinen kuningas Kustaa VI Aadolf kuoli 15. syyskuuta 1973, Kaarle Kustaasta tuli maan uusi kuningas Kaarle XVI Kustaa. Silvia ja Kaarle Kustaa ilmoittivat 12. maaliskuuta 1976 kihlauksestaan, ja heidät vihittiin avioliittoon 19. kesäkuuta samana vuonna. Vihkiminen toimitettiin Tukholman Suurkirkossa, ja sitä todisti 1 200 vierasta.
Avioliiton myötä Silviasta tuli Ruotsin kuningatar.
Kuningattaren hääpuku oli hankittu Diorin muotitalosta, ja sen suunnittelija oli Marc Bohan. Valkoista duchesse-silkkiä oleva kapealinjainen pitkähihainen hääpuku on malliltaan yksinkertainen ja sen pääntie on umpinainen. Pitkä laahus on kiinnitetty puvun selkään. Puku oli sopiva tausta Silvian käyttämälle kuningatar Sofian pitsihunnulle ja Bernadotte-suvun perinteikkäälle kuningatar Josefinan kameediadeemille.
Kunnianosoituksia
Kuningatar Silvialle on myönnetty seuraavat ulkomaalaiset kunnianosoitukset:
Vuonna 1990 Silvia nimettiin Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan kunniatohtoriksi.
György Dózsa
thumb|200 px|Dózsa a várfokon. Gyula Derkovitsin puuleikkaus. György Dózsa (k. 20. heinäkuuta 1514) oli transilvanialainen palkkasoturi ja Unkarin talonpoikaiskapinan johtaja. Hänet teloitettiin kapinan kukistuttua.
Ristiretkikäsky
Unkarin talonpoikaiskapinan taustalla oli ristiretkikäsky, jota koskevan bullan paavi Leo X antoi huhtikuussa 1514. Ristiretki annettiin Esztergomin arkkipiispan, kardinaali Tamás Bakóczin järjestettäväksi, mikä oli tavallaan hyvitys siitä, että hän oli hävinnyt paavinvaalissa edellisellä vuonna. Unkarin talonpojat vastasivat ristiretkikutsuun innokkaasti, ja pian heitä oli eri maakuntien kokoontumisleireillä jo 40 000. Joukossa oli talonpoikien lisäksi vaeltelevia opiskelijoita, munkkeja ja alempia pappeja, jotka kuuluivat yhteiskunnan alimpaan ja sorretuimpaan kerrokseen. Myöhemmin myös alempaa aatelia liittyi ristiretkeläisiin, joista 95 % oli kansallisuudeltaan unkarilaisia; loput olivat puolalaisia, serbejä ja valakialaisia. Joukkojen johtajaksi nimitettiin György Dózsa, alempaan aateliin kuuluva ratsuväen upseeri ja palkkasoturi, joka oli saanut mainetta turkkilaisia vastaan käydyssä sodassa. Kansallisuudeltaan Dózsa oli székelyi, Transilvanian unkarilainen.
Ristiretkeläisten innostukseen vaikutti turkkilaisia kohtaan tunnettu pelko ja lupaus syntien anteeksiannosta, mutta perimmäisenä syynä oli yleinen levottomuus ja tyytymättömyys vallitseviin oloihin. Mitä suuremmaksi joukko kasvoi, sitä levottomammiksi kardinaali Bakócz, kuningas Vladislaus II ja muut vallanpitäjät tulivat. Ristiretkeläisten elintarvike- tai vaatehuoltoa ei ollut suunniteltu, ja kun sadonkorjuun aika lähestyi, maanomistajat käskivät talonpoikien palata peltotöihin. Kun he kieltäytyivät, heidän perheenjäseniään pahoinpideltiin ja aseistettuja joukkoja lähetettiin heitä vastaan. Tämä johti verisiin välikohtauksiin jo toukokuun alussa, ja Bakóczi peruutti ristiretkikampanjan ja keskeytti joukkojen värväyksen. Hän myös kehotti Dózsaa joukkoineen lähtemään välittömästi Dalmatiaan turkkilaisia vastaan.
”Kansan ruhtinas”
Kardinaalin käskyt tulivat liian myöhään. Dózsa ei enää etsinyt kunniaa taistelussa turkkilaisia vastaan, vaan hän oli joutunut joukkojensa vallankumouksellisen hengen valtaan. Luettuaan Bakóczin kirjeen, jossa paavin bulla peruutettiin, hänen kerrotaan sanoneen: ”En ole hullu tai lapsi, jonka kanssa voitte leikkiä mielenne mukaan! Vannon Jumalan ja Pyhän Ristin nimeen, että teen teistä selvää.” Hän tarkoitti ”teillä” koko feodaalisten maanomistajien luokkaa, ja niin hän oli valmiina johtamaan ristiretkeä aatelisia vastaan.
Dózsa antoi Karcagin kaupungissa julistuksen, jossa hän nimitti itseään “kansan ruhtinaaiksi” ja käski kaikkia Unkarin talonpoikia liittymään joukkoihinsa kuolemanrangaistuksen uhalla ja kukistamaan aateliset. Vähän myöhemmin hän piti Ceglédissä puheen, jossa hän sanoi aikalaisensa, kroatialaisen kronikoitsijan Ludovic Tuberonnin mukaan:
Kapina leviää
Kapinaliike levisi nopeasti, enimmäkseen unkarinkielisille alueille, missä satoja aateliskartanoita ja linnoja poltettiin ja tuhansia aatelisia surmattiin. Samalla Dózsan joukot tuhosivat kaikki läänityksiä koskevat asiakirjat. Kapina oli sitäkin vaarallisempi, koska myös kaupunkien köyhälistö oli talonpoikien puolella, ja Budassa ja muuallakin heitä vastaan lähetetty ratsuväki joutui jalkautumaan päästäkseen kaupungin porttien läpi.
Dózsa valtasi Csanádin kaupungin ja linnoituksen, ja piispa ja linnan päällikkö seivästettiin. Seuraavaksi kuninkaan rahastonhoitaja siepattiin ja kidutettiin raa’asti kuoliaaksi Aradissa. Toisaalta monet aateliset, jotka antautuivat vapaaehtoisesti, päästettiin pakoon, ja Dózsa jopa auttoi usein heitä pakenemaan.
Dózsa oli kuitenkin menettämässä joukkojensa hallinnan, ja ne joutuivat yhä enemmän Ceglédin ”sosialistisen” kirkkoherran Lőrincz Mészárosin vaikutuksen alaisiksi. Talonpoikia yllyttivät myös suositut observantit eli ankaramman suuntauksen fransiskaanimunkit, jotka olivat kehittäneet erityisen ”kansanristiretken” ideologian. Sen mukaan aateliset olivat menettäneet oikeutensa, koska he olivat hankaloittaneet kuningaskunnan puolustusta ja estäneet ristiretkeläisiä toteuttamasta kutsumustaan. Unkarin talonpoikien pitäisi saada samat oikeudet kuin székelyillä oli Transilvaniassa.
Menestys oli vaikuttanut myös Dózsan moraaliin, ja Csanádin jälkeen hän antoi julistuksia, joita voidaan pitää nihilistisinä.
Aateliset kokoavat armeijansa
Aluksi näytti siltä, että hallitus ei pystyisi kukistamaan Dózsaa. Kesän aikana hän valtasi Aradin, Lippan ja Világosin linnat ja hankki itselleen aseita ja koulutettuja asemiehiä. Yksi hänen joukoistaan uhkasi pääkaupunkia. Mutta puolialastomien, huonosti aseistettujen talonpoikien oli lopulta hävittävä aateliston ritareille.
Kesäkuun loppuun mennessä kuningas ja aateliset olivat toipuneet alkujärkytyksestä, ja pienemmät kapinapesäkkeet tukahdutettiin nopeasti. Aatelisten armeijan komentajiksi tulivat lahjakas sotilas János Bornemissza ja transilvanialainen ylimys, myöhempi varakuningas István Báthory. Kaikki valtakunnan aatelisjoukot oli kutsuttu apuun, ja palkkasotureita värvättiin kiireesti Venetsiasta, Böömistä ja keisarilta.
Temesvárin taistelu
Ratkaiseva taistelu käytiin Temesvárissa, joka oli maan vahvimpia linnoituksia. Talonpoikien armeija, jonka vahvuus oli noin 30 000 henkeä, saapui kaupungin luo 15. kesäkuuta 1514. Tässä vaiheessa Dózsalla oli jo joitakin tykkejä, mutta ne eivät aiheuttaneet kovinkaan paljon vahinkoa. Dózsan armeija ei ollut valmistautunut pitkittyneeseen sodankäyntiin, kun taas Temesvár oli varustettu kestämään kuukausien piirityksen. Tässä tilanteessa kumpikaan osapuoli ei voinut saavuttaa ratkaisevaa voittoa.
Tähän mennessä alempaa aatelistoa edustava kansallinen puolue, jonka johdossa oli vasta 28-vuotias János Szapolyai, oli pysynyt puolueettomana. Kun Temesvárin piiritys jatkui, kumpikin osapuoli yritti saada Szapolyain tuen. Aateliset voivat kuitenkin luvata hänelle jotakin, mihin Dózsa ei pystynyt: pääsyn Unkarin valtaistuimelle. Szapolyai päätti siirtyä maanomistajien puolelle, ja talonpojat joutuivat kohtaamaan koko aateliston yhdistyneen armeijan. Dózsan joukot olisivat voineet lyödä heidät lukumäärässä ja taistelutahdossa, mutta eivät varustuksessa tai järjestyksessä. Kapinallisten pääjoukko antautui Temesvárin edustalla Szapolyaille 15. heinäkuuta 1514 ankaran taistelun jälkeen, ja haavoittunut Dózsa jäi vihollistensa käsiin.
”Kansan ruhtinas” György Dózsa teloitettiin julmalla tavalla pilkallisissa kruunajaisissa: hänet pantiin istumaan tulikuumalle rautaiselle valtaistuimelle, tulikuuma valtikka kädessä ja tulikuuma rautakruunu päässä. Kun hän oli vielä hengissä, hänen alaisensa pakotettiin syömään hänen paistuvaa lihaansa, mitä varten heitä oli pidetty nälässä viikon verran. Sen jälkeen heidätkin kidutettiin hengiltä. Kerrotaan, että Dózsa kuoli sankarillisesti huutoakaan päästämättä.
Kapinan seuraukset
300 px|thumb|György Dózsa 20 forintin setelissä vuodelta 1947. Muutamia muita vastaavia julmuuksia lukuun ottamatta suurin osa kapinallisista selvisi kuitenkin ilman suuria rangaistuksia, ilmeisesti siksi että heidän työvoimaansa tarvittiin. Silti on arvioitu, että noin 60 000 talonpoikaa menetti henkensä nelikuukautisessa kapinassa ja sen verisissä jälkiselvittelyissä. Talonpojat joutuivat korvaamaan tekemänsä vahingot, ja kollektiivisena rangaistuksena valtiopäivillä säädettiin lokakuussa 1514 laki ”ikuisesta palveluksesta”. Sen mukaan talonpojat eivät saaneet pitää aseita eivätkä vaihtaa maanomistajaa, ja lisäksi heidät velvoitettiin pakkotyöhön. Vaikka tätä periaatetta ei noudatettukaan aina tarkasti, se pysyi lainsäädännössä aina vuoteen 1848.
Kapinan vakavin seuraus oli sen aiheuttama tuho, joka sattui yhteen Euroopassa vallinneen taloudellisen laskukauden kanssa. Se heikensi Unkaria juuri silloin, kun voimia olisi tarvittu koko ajan vahvistuvaa osmanien valtakuntaa vastaan. Kesällä 1521 turkkilaiset valtasivat Šabacin ja Belgradin, ja Unkari jäi avoimeksi etelästä tuleville hyökkäyksille. Kaksitoista vuotta kapinan jälkeen, vuonna 1526, turkkilaiset murskasivat Unkarin armeijan Mohácsin taistelussa. Unkarissa on ajateltu, että taistelun päättyminen katastrofiin oli seurausta aiemmasta, kohtalokkaasta kapinasta.
Myllyhauta (Orivesi)
Myllyhauta on Pirkanmaalla Orivedellä Lyytikkälän ja Toritun kylien välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Oriselän itäpuolella ja se on Oriveden vesireitin läpivirtausjärvi. Sen etelä- ja pohjoispuolella kohoavat mäet, joiden välisessä painaumassa se sijaitsee. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria, mutta siitä työnyy itään pieni lahti. Luoteispuolen rantarinnettä on kutsuttu Särkäksi. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat peltomaata. Etelärannassa sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14223.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Järveen laskee etelästä Viuhonoja ja idästä Kortelahden laskuoja. Viuhonojan valuma-alue on sikäli laaja, että sen kautta laskevat parin kilometrin päässä sijaitsevat Valkeajärvi ja Kortejärvi. Vesireitin tulojoki Äijästensalmi tulee pohjoisesta Nihuanjärven, Saunalammin ja Laahuksen kautta ja laskujoki Särkänsalmi lähtee Myllyhaudan länsipäästä laskien heti Oriselkään.
Uusi linnoitus
Uusi linnoitus (, myös Νόβα Φορτέτσα, Nóva Fortétsa; ) eli Pyhän Markuksen linnoitus (Φρούριο Αγίου Μάρκου, Froúrio Agíou Márkou) on linnoitus Korfun kaupungissa Korfun saarella Kreikassa. Se on toinen kaupungin linnoituksista niin kutsutun Vanhan linnoituksen ohella, ja sen tavoin osa Unescon maailmanperintökohdetta Korfun vanhakaupunki.
Historia
Uuden linnoituksen rakennuttivat venetsialaiset. Sen tarkoituksena oli turvata kaupungin puolustus, johon Vanha linnoitus ei enää riittänyt. Linnoituksen rakentaminen alkoi vuonna 1576 ja se valmistui vasta vuonna 1645. Linnoituksen arkkitehtina toimi Francisco Vitelli, ja sen rakentamiseksi purettiin noin rakennusta. Rakentamisen jälkeen Uusi linnoitus toimi kaupungin päälinnoituksena.
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Uusi linnoitus koillisesta nähtynä. Myöhemminkin linnoitusta on muutettu ja laajennettu. Viimeiset venetsialaisaikaiset linnoitustyöt ovat vuosilta 1716–1735. Viimeinen suuri taistelu linnoituksella käytiin vuonna 1799 venäläisiä ja turkkilaisia joukkoja vastaan. Se johti antautumiseen neljän kuukauden piirityksen jälkeen.
Linnoitus kärsi vaurioita pommituksissa toisen maailmansodan aikana. Nykyisin Uusi linnoitus on Kreikan parhaiten säilyneitä linnoituskokonaisuuksia, ja Korfun Vanhan linnoituksen ja Korfun vanhankaupungin ohella Unescon maailmanperintökohde.
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Linnoituksen pohjakaava, itäkoillinen ylhäällä. Coronelli Vincenzo, 1688.
Rakennelma
Uusi linnoitus sijaitsee Ágios Márkoksen (Pyhän Markuksen) kukkulalla Korfun vanhankaupungin länsipuolella ja lähellä kaupungin vanhaa satamaa, jota se vartioi. Se on rakennettu bastionijärjestelmän mukaisesti ja kahteen tasoon. Ylempi osa tunnetaan nimellä Seitsemän tuulen bastioni. Länsipuolella on kuiva vallihauta sekä myöhemmin lisätty varustus, joka tunnetaan nimellä Skárponas.
Linnoituksessa on kaksi porttia, joista toinen on pohjoispuolella kohti satamaa ja toinen eteläpuolella. Portteja koristaa Venetsian tunnus Pyhän Markuksen leijona. Sisällä linnoituksessa on suuri määrä erilaisia varuskuntarakennuksia, maanalaisia holvikäytäviä ja kryptoja, ruutivarastoja ja muita säilytystiloja sekä vesisäiliöitä.
Vanha ja Uusi linnoitus oli yhdistetty toisiinsa muureilla, jotka ympäröivät myös koko alakaupungin. Ne purettiin 1800-luvulla. Linnoituksia yhdistää myös tunneli, joka on yhä jäljellä.
King Vidor
King Wallis Vidor (8. helmikuuta 1894 Galveston, Texas, Yhdysvallat – 1. marraskuuta 1982 Paso Robles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Vidorin ohjaajanura kattoi vuodet 1913–1980. Hän oli viidesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi ja hänet palkittiin vuonna 1979 kunnia-Oscarilla. Hän voitti Venetsiassa Kultaisen leijonan elämäntyöstä (1982) ja oli ehdolla Golden Globen saajaksi (1957). Hän toimi vuosina 1936–1938 Screen Directors Guildin johdossa.
Vidor esiintyi Walter Kleinin roolissa James Tobackin elokuvassa Rahan voima (Love and Money, 1982).
Hänen töidensä joukossa ovat Salama iskee kahdesti (1951) ja Sota ja rauha (1956).
Elämäkerta
King Vidor syntyi Galvestonissa Texasissa 1894. Lapsena hän selvisi hengissä tuhoisasta Galvestonin hurrikaanista syyskuussa 1900. Nuorena hän työskenteli paikallisessa elokuvateatterissa ensin lipunrepijänä ja myöhemmin koneenkäyttäjänä. Hän ehti työskennellä amatöörivalokuvaajana ennen kuin ryhtyi kuvaamaan uutiselokuvia paikallisista tapahtumista.
Vidor oli kolmesti naimisissa. Ensimmäisen vaimonsa Florence Vidorin kanssa (naimisissa 1914–1924) hän sai yhden lapsen. Eleanor Boardmanin kanssa hän oli naimisissa 1926–1931 ja sai kaksi lasta. Viimeinen avioliitto Elizabeth Hill Vidorin kanssa alkoi vuonna 1937 ja kesti ohjaajan kuolemaan saakka.
Palkinnot
Vidorin Oscar-ehdokkuudet
Tatói
Tatói on palatsi ja tila Acharnéen kunnassa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se toimi kuninkaallisena kesäpalatsina Kreikan kuningaskunnan aikana. Palatsi on nykyisin ränsistynyt.
King Vidor
Palkinnot
Vidorilla on tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa 6743 Hollywood Boulevard.
Tatói
Tatói on myös tilan eteläpuolella sijaitseva Acharnéen kaupungin kaupunginosa, jossa sijaitsee Dekéleian sotilaslentokenttä.
Varhaishistoria
Antiikin aikana Tatóin paikalla sijaitsi Dekeleian demos. Tilan alueelta on löydetty siihen liittyviä muurien osia sekä keramiikkaa, veistoksia ja piirtokirjoituksia. Osmanivallan aikana Tatói oli turkkilainen çiftlik (kreik. tsiflíki) -perintötila. Tila sai nimensä albanianvalakialaisesta päälliköstä nimeltä Tatoi.
Kuninkaallisena kesäpalatsina
Tatóin tilan hankki kuningas Yrjö I, joka osti sen Skarlátos Soútosilta toukokuussa 1872. Tuolloin paikalla oli vain pieni talo ja vähäisiä maatalousrakennuksia. Vuonna 1880 arkkitehti Sávvas Boúkis lähetettiin Venäjälle, jotta tämä kopioisi Tatóihin erään Pietarhovin palatsikokonaisuuden kartanoista. Päärakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1884. Kuningas Konstantin I ja kuningatar Sofia muuttivat Tatóihin vuonna 1889. Tatói mahdollisti kuninkaallisille yksityisemmän elämän kuin Kuninkaallinen palatsi, nykyinen Kreikan parlamenttitalo, Ateenassa.
pienoiskuva|vasen|Kuninkaallisen perheen lapsia Tatóissa. Postikortti noin vuodelta 1915. Myöhempinä vuosina alueelle rakennettiin lisää rakennuksia sekä muun muassa kuninkaallisen suvun hautausmaa. Palatsi toimi kuninkaallisena kesäpaikkana sotilasjuntan kauden alkuun vuonna 1967 saakka, jolloin kuninkaallinen perhe joutui poistumaan maasta. Virallisesti se säilyi kuninkaallisena kesäpaikkana monarkian lakkauttamiseen vuonna 1974 saakka.
Myöhempi historia
Aluetta on kunnostettu vuosina 2004–2012. Se on ollut tarkoitus muuttaa museoksi, mutta tämä ei ole vielä toteutunut. Museosuunnitelma nostettiin uudelleen esiin Kyriákos Mitsotákisin hallituksen aikana.
Rakennukset
pienoiskuva|Tatóin sivurakennuksia.
Tatói sijaitsee metsäisellä alueella Párnitha-vuoren itäpuolella Acharnéen kunnassa lähellä Varympómpia, noin 27 kilometriä pohjoiseen Ateenan keskustasta. Palatsialueen koko on hehtaaria. Nykyisin Tatóin alue on osa Párnitha-vuoren Natura 2000 -aluetta.
Varsinaisen palatsirakennuksen lisäksi alueella on muun muassa rakennuksia henkilökunnalle, autotalli, hevostalleja, varastotiloja sekä erilaisia maatalousrakennuksia.
Haudat
pienoiskuva|Tatóin palatsin mausoleumia: kuningas [[Konstantin I (Kreikka)|Konstantin I:n, kuningatar Sofian ja kuningas Aleksanterin haudat.]]
Tatóihin on haudattu seuraavat kuninkaallisen suvun jäsenet, mukaan lukien viisi Kreikan kuninkaista: