cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taka-Baikalian aluepiiri
Taka-Baikalian aluepiiri on Venäjän federaation subjekti kaakkoisessa Siperiassa. Alue rajoittuu koillisessa Sahan tasavaltaan, idässä Amurin alueeseen ja Kiinan Sisä-Mongoliaan, etelässä Mongoliaan, lännessä Burjatiaan ja luoteessa Irkutskin alueeseen. Taka-Baikalian aluepiirin pääkaupunki on Tšita.
Aluepiiri muodostettiin 1. maaliskuuta 2008 yhdistämällä entinen Tšitan alue ja sen sisällä sijainnut Agan Burjatian autonominen piirikunta, joka sinänsä oli myös osa Tšitan aluetta.
Maantiede
Pinnanmuodostus on vuoristoinen (1 000–1 900 metriä merenpinnasta). Tyypillisiä ovat koillis–lounaissuunnassa kohoavat harjanteet ja niitä erottavat jokilaaksot. Etelässä on laaja tasanko. Korkein kohta on Kodar-harjanteen Pik BAM (3 073 metriä) ja matalin alueelta pois virtaava Amurjoki (292 metriä). Tšitan lähellä sijaitsevassa Jablonovyivuoristossa sijaitsee Amurin, Jenisein ja Lenan vedenjakaja. Itään Tyyntä valtamerta kohti virtaavat Ingoda ja Onon yhtyvät Šilka-joeksi, joka yhdessä Argunin kanssa muodostaa Amurin. Jenisein vesistöön kuuluvat länteen virtaavat Selengan sivujoet Hilok ja Tšikoi. Pohjoiseen virtaavat Vitim ja Oljokma kuuluvat Lenan vesistöön. Järviä on melko vähän.
Ilmasto on ankaran mannermainen. Talvi on pitkä, kylmä ja vähäluminen. Tammikuun keskilämpötila on –37,5 °C pohjoisessa ja –19,7 °C etelässä. Kylmyysennätys on Kalarin piirissä mitattu –64 °C. Kesä on lyhyt ja lämmin. Heinäkuun keskilämpötila on +15 °C pohjoisessa ja +21 °C etelässä. Kasvukausi kestää 100–140 päivää pohjoisessa ja 150–160 päivää etelässä. Suurin osa alueesta kärsii kuivuudesta. Vuotuinen sademäärä vaihtelee vuoriston 600 millimetristä etelä- ja kaakkoisosien 300 millimetriin. Sateista 80–90 % saadaan kesällä ja syksyllä.
Yli puolet pinta-alasta on metsää.
Historia
Taka-Baikalian kanta-asukkaita ovat burjaatit ja evenkit. Venäläiset saapuivat seudulle 1640-luvulla. Vuonna 1653 kasakat rakensivat Irgenin ja Nertšinskin linnakkeet. Vuonna 1655 perustettiin Nertšinskin voivodikunta. Vähitellen rakennettu linnakejärjestelmä liitti alueen Venäjään. Venäläiset uudisasukkaat toivat mukanaan ortodoksisen uskonnon, maanviljelyn ja tuliaseet. Argunin ja Amurin rannoilla venäläiset kohtasivat kiinalaiset. Heidän välillään käydyt yhteenotot päättyivät vuonna 1689 solmittuun Nertšinskin sopimukseen, jossa määriteltiin ensimmäisen kerran maiden välinen raja.
1700–1800-luvulla Taka-Baikalian kautta kulkivat Venäjän ja Kiinan väliset tärkeimmät kauppareitit. Huomattava merkitys oli soopelin ja muiden turkiseläinten metsästyksellä. 1700-luvun alussa seudulle syntyi kaivosteollisuutta. Venäjän keisariperheen omistama Nertšinskin vuoriteollisuuspiirikunta tuotti kultaa ja hopeaa. Taka-Baikaliasta kehittyi Venäjän tärkein pakkotyö- ja karkotusalue, jonka vankiloihin lähetettiin vallankumouksellisesta toiminnasta tuomittuja dekabristeja, narodnikkeja, sosialistivallankumouksellisia ym.
Huomattava merkitys oli vuonna 1851 perustetuilla Taka-Baikalian kasakkajoukoilla. Samana vuonna muodostettiin Taka-Baikalian alue, jonka keskuksena toimi Tšita. 1800-luvun lopussa rakennettu Siperian rautatie lisäsi asutusta ja nopeutti teollisuuden kehitystä. Samaan aikaan Taka-Baikaliasta muodostui yksi Venäjän tärkeimmistä karjatalousalueista. Talouden kehitys edisti seudun kulttuurielämää.
1900-luvun alussa Taka-Baikalia joutui mukaan Venäjän vallankumous- ja sotatapahtumiin. Vallankumoukselliset työläiset ja sotilaat pitivät hallussaan Tšitaa vuosien 1905–1906 vaihteessa. Ensimmäisen maailmansodan aikana alueelle oli sijoitettu noin 80 000 sotavankia. Neuvostovalta julistettiin Tšitassa helmikuussa 1918. Samaan aikaan alueella toimi kasakkapäällikkö Grigori Semjonovin johtamia vastavallankumouksellisia joukkoja. Elokuussa 1918 japanilaisten tukeman Siperian väliaikaisen hallituksen joukot valtasivat Tšitan. Maaliskuussa 1919 punaiset aloittivat partisaanitaistelun valkoisia joukkoja vastaan. Helmikuussa 1920 amiraali Koltšakin joukot vetäytyivät Taka-Baikaliaan. Huhtikuussa 1920 Verhneudinskissa perustettiin Kaukoidän tasavalta, jonka joukot valtasivat Tšitan saman vuoden helmikuussa. Valkoiset vetäytyivät Mantšuriaan. Vuonna 1921 Kaukoidän tasavallan armeija kävi taisteluita Roman von Ungern-Sternbergin joukkoja vastaan.
Kaukoidän tasavalta liitettiin Venäjän SFNT:hen marraskuussa 1922. Samalla muodostettiin Kaukoidän aluepiiriin kuulunut Taka-Baikalian lääni. Vuosina 1930–1937 alue kuului Itä-Siperian aluepiiriin. Syyskuussa 1937 muodostettiin Tšitan alue, johon kuuluneet aikaisemman Zejan alueen piirit liitettiin vuonna 1948 Amurin alueeseen. Alueen pohjoisosassa oli vuoteen 1938 saakka Vitimin–Oljokman kansallinen piirikunta.
Maailmansotien välisenä aikana Taka-Baikalian kehitystä määritti varautuminen Japanin muodostamaan sotilaalliseen uhkaan. Erityistä huomiota kiinnitettiin kaivos- ja metsäteollisuuden sekä rautatieliikenteen kehittämiseen. Vuonna 1945 Tšitan lähellä sijaitsevasta Molokovkan kylpylästä johdettiin Japanin vastaisia sotatoimia. Sodan jälkeen Tšitan alueelle oli sijoitettu 77 000 japanilaista sotavankia.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Tšitan alueen toimeenpanevan komitean korvasi uusi aluehallinto. Hallinnon ensimmäiseksi päämieheksi nimitettiin Boris Ivanov. Helmikuussa 1996 alueen johtajaksi tuli Ravil Geniatulin, joka myöhemmin valittiin virkaan kolmesti yleisillä vaaleilla. Vuonna 1994 alueen kansanedustajien neuvoston korvasi uusi lakiasäätävä elin alueduuma. Joukkojen määrää ja aseistusta vähennettiin ja Kiinan kanssa tehtiin uusi rajankäynti. Suuri osa kaivosyrityksistä lopetti toimintansa 1990-luvun aikana.
Väestö
Aluepiirin väkiluku on 1 117 000 henkeä ja väestötiheys 2,6 henkeä neliökilometrillä (vuonna 2009). Asutus on keskittynyt Siperian rautatien varrelle ja jokilaaksoihin. Pohjoisosa on hyvin harvaan asuttua.
Kaupunkiväestön osuus on 63,7 % (vuonna 2009). Kaupunkeja on 10 ja kaupunkimaisia taajamia 41. Kaupungeista suurin on Tšita (307 300 henkeä vuonna 2009). Muut kaupungit ovat huomattavasti pienempiä: Krasnokamensk (57 000), Borzja (30 500), Petrovsk-Zabaikalski (19 500), Nertšinsk (14 100), Šilka (14 000), Balei (13 000).
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan aluepiirin väestöstä 89,8 % on venäläisiä, 6,1 % burjaatteja, 1,0 % ukrainalaisia ja 0,7 % tataareja. Burjaatit asuvat etupäässä Agan Burjatiassa. Evenkejä on 1 500 henkeä. He asuvat aluepiirin pohjoisosassa Kalarin, Tungirin–Oljokman ja Tungokotšenin piireissä.
Hallinto
Taka-Baikalian aluepiiri on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Tšita. Aluepiirin lainsäädäntöelin on lainsäädäntökokous. Toimeenpanovaltaa johtaa kuvernööri Ravil Geniatulin.
Kunnallista itsehallintoa varten Taka-Baikalian aluepiiri on jaettu 31 piiriin ja neljään kaupunkipiirikuntaan.
Piirit
Suluissa piirin hallinnollinen keskus.
Talous
Taka-Baikalian tärkeimmät teollisuudenalat ovat kaivos-, metsä- ja puunjalostusteollisuus sekä koneenrakennus ja rautametallurgia. Kaivosteollisuus tuottaa kultaa, molybdeeniä, tinaa, lyijyä, sinkkiä ja kivihiiltä. Maatalous on keskittynyt nautakarjan ja porojen hoitoon. Lisäksi harjoitetaan turkiseläinten metsästystä.
Liikenne
Aluepiirin eteläosan kautta kulkee Siperian rautatie. Karymskojessa siitä haarautuu Kiinan Manzhouliin johtava rata. Jälkimmäisestä haarautuu Borzjassa yhteys Mongolian Tšoibalsaniin. Pohjoisosan kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Tärkeimmät maantiet ovat Irkutskin ja Tšitan välinen M55-valtatie sekä Habarovskiin johtava M58. Tšitasta on maantieyhteys Zabaikalskin kautta Kiinaan ja Borzjasta Mongoliaan. Lentoliikenne yhdistää Tšitan Moskovaan ja Venäjän muihin kaupunkeihin sekä Pekingiin. Paikallisia lentokenttiä on muun muassa Krasnokamenskissa ja Tšarassa. Laivaliikennettä on lähinnä Šilka-joella.
Neljät häät ja yhdet hautajaiset
Neljät häät ja yhdet hautajaiset (Four Weddings and a Funeral) on Mike Newellin ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1994. Elokuvan pääosia näyttelevät Hugh Grant ja Andie MacDowell.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Neljät häät ja yhdet hautajaiset äänestettiin kaikkien aikojen 23. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista.
Thibaut II (Navarra)
Nuoruus
Thibaut oli Thibaut I:n ja tämän kolmannen vaimon, Margarita de Bourbonin vanhempi poika. Hän peri isänsä arvonimet 14-vuotiaana, mutta hänen äitinsä ja Aragonian Jaakko I toimivat sijaishallitsijoina kunnes Thibaut tuli täysi-ikäiseksi v. 1256. Thibaut vahvisti Navarran fuerot, eräänlaisen perustuslain, joka rajoitti hänen valtaansa. Hän yritti perustella hallitsijanasemaansa jumalallisella oikeudella, joka oli uusi ajatus Navarrassa. Paavi Aleksanteri IV voiteli Thibautin 1257, ja kruunasi tämän 1259.
Sisäpolitiikka
Thibaut pyrki vastustamaan vallan hajatumista aatelille ja vähentämään fuerojen hänelle asettamia rajoituksia kääntymällä porvariston puoleen. Thibaut verotti porvareita raskaasti, mutta nämä kannattivat häntä silti, koska saivat kuninkaalta vapauksia, arvovaltaa ja poliittista vaikutusvaltaa. Thibaut perusti Espinalin (nyk. Aurizberri/Espinal) kaupungin v. 1269.
Neljät häät ja yhdet hautajaiset
Juoni
Elokuva seuraa erään ystäväporukan edesottamuksia Charlesin (Hugh Grant) näkökulmasta. Charles on tyylikäs mutta kömpelö englantilaismies, joka ihastuu viehättävään amerikkalaiseen Carrieen (Andie MacDowell), johon hän törmää tämän tästä useissa häissä ja yksissä hautajaisissa.
Thibaut II (Navarra)
Sisäpolitiikka
Thibaut jatkoi isänsä uudistuksia. Hän paransi hallintoa, valtion taloudenpitoa, ja järjesti Navarran ensimmäisen väestönlaskennan 1266; sen mukaan Navarran väkiluku oli 150 000. Thibaut jatkoi myös isänsä valtataistelua Pamplonan piispan kanssa, mikä liittyi baskien ja oksitaanien välisiin kiistoihin.
Neljät häät ja yhdet hautajaiset
Juoni
Ensimmäisissä häissä naimisiin menevät Angus ja Laura (Timothy Walker ja Sara Crowe). Charles on sulhaspoika eli bestman, jo unohtaa ottaa sormukset mukaan. Charlesia ja hänen sinkkuystäviään huolettaa se, etteivät he kenties koskaan pääse naimisiin. Angusin ja Lauran häissä Charles tapaa Carrien ensimmäistä kertaa ja viettää tämän kanssa seuraavan yön. Charles kuitenkin suree salaa sitä, että tämä taitaa olla vain yhden yön juttu. Carrie kiusoittelee häntä teeskentelemällä, että nyt kun he ovat maanneet yhdessä, heidän täytyy myös mennä kihloihin. Charles hämmentyy, sillä hän luulee Carrien olevan tosissaan, kunnes tajuaa koko jutun olleen vitsi. Carrie lähtee takaisin Amerikkaan sanoen, että hän ja Charles saattoivat menettää jotain ainutkertaista. Ensimmäisissä häissä esiintyy myös Rowan Atkinson, joka esittää valmistuvaa pappiskokelasta. Serena iskee silmänsä Charlesin komeaan kuulovammaiseen veljeen Davidiin. Bernard yrittää iskeä Lydiaa alkuillasta ja onnistuukin myöhemmin, kun molemmat ovat kyllin juopuneita.
Thibaut II (Navarra)
Ulkopolitiikka
Thibaut löysi itselleen tukijan Ranskan kuninkaasta Ludvig IX:tä, joka johdonmukaisesti tuki toisia kuninkaita näiden vasalleja vastaan. Thibaut nai Ludvigin tyttären Isabellan 6. huhtikuuta 1255. Thibaut toimi Ludvigin neuvonantajana, ja Ludvig vastaavasti auttoi sovittelemaan Navarran sisäisiä kiistoja. Kun Kastilian Alfonso X:n tytär Berengaria kihlattiin Ludvigin pojan Louisin kanssa, Kastilia antoi Navarralle oikeuden käyttää Fuenterrabían ja San Sebastiánin satamia.
Heinäkuussa 1270 Thibaut lähti Ludvigin mukana kahdeksannelle ristiretkelle. Ludvig menehtyi punatautiin Tunisin piirityksen aikana, ja Thibaut kuoli lapsettomana Sisilian Trapanissa ollessaan paluumatkalla. Hänen jälkeensä kuninkaaksi tuli hänen veljensä Henrik. Thibautin leski Isabella palasi Ranskaan, missä hän kuoli muutamaa kuukautta myöhemmin, ja haudattiin Provinsiin.
Neljät häät ja yhdet hautajaiset
Juoni
Seuraavissa häissä juhlitaan Bernardin ja Lydian (David Haigh ja Sophie Thompson) naimisiinmenoa. Pari tapasi toisensa edellisen parin häissä, joissa Lydia oli morsiusneitona. Atkinson esiintyy toisen kerran, tällä kertaa aloittelevana ja kömmähtelevänä valmiina pappina, joka suorittaa ensimmäisen vihkiseremoniansa hääparin perheystävänä. Vihkitilaisuutta seuraava häävastaanotto osoittautuu Charlesille varsin epämiellyttäväksi. Ensin hän tapaa Carrien, joka täysin yllättäen esittelee hänet sulhaselleen sir Hamish Banksille (Corin Redgrave), joka on varakas skotlantilainen maanomistaja ja poliitikko. Seuraavaksi Charles saa huomata, että hänet on määrätty istumaan pöytään, joka on täynnä hänen entisiä tyttöystäviään. Hän törmäilee myös yhtenään Henriettaan (Anna Chancellor), jonka Charlesin ystävät ovat ristineet ”Ankannaamaksi” ja jonka kanssa Charlesilla on ollut aiemmin vaikea suhde. Serena on opetellut viittomakieltä ja tulee juttelemaan Davidin kanssa. Kun ilta alkaa olla päättymäisillään, Edward löytää itsensä vahingossa Bernardin ja Lydian hääsviitistä ja joutuu piiloutumaan vaatekaappiin, kun ”hääyötään” innokkaasti odottavat vastanaineet kompuroivat huoneeseen. Charles ei pysty hiipimään ulos huoneesta tulematta nähdyksi. Myöhemmin Charlesilla on jälleen yksi tunteikas kohtaaminen Henriettan kanssa. Sen jälkeen Charles törmää yksinään olevaan Carrieen, jonka Charles luuli jo lähteneen häävastaanotolta yhdessä Hamishin kanssa. Charles ja Carrie päätyvät viettämään yhdessä toisenkin yön.
Bernardin ja Lydian häiden jälkeen Charles saa Carrielta yllättävän hääkutsun Skotlantiin. Ollessaan Lontoossa hankkimassa parille häälahjaa Charles törmää Carrieen eräässä kaupassa ja päätyy auttamaan häntä hääpuvun valitsemisessa. Carrie myös hämmentää Charlesia kertomalla harrastaneensa seksiä yli 30 miehen kanssa (Charles kuulee olevansa mies numero 32). Myöhemmin Charles yrittää kömpelösti tunnustaa Carrielle rakastavansa tätä ja vihjaa, että jos tämän avioliitto ei onnistukaan, niin hän itse aloittaisi mielellään suhteen tämän kanssa. Charles on kuitenkin sanoissaan melko ontuva, ja tunnustus tulee selvästikin liian myöhään.
Kolmansissa häissä Carrie ja Hamish menevät naimisiin skotlantilaisessa linnassa. Charles ottaa osaa häihin masentuneena siitä, että Carriesta tulee tilaisuudessa Hamishin vaimo. Kun häävastaanotto on käynnissä, Gareth (Simon Callow) neuvoo ystäviään etsimään itselleen vieraiden joukosta mahdollisen kumppanin. Fionan veli Tom (James Fleet) yrittää kömpelösti flirttailla papin vaimon kanssa, kun taas Charlesin sisar Scarlett (Charlotte Coleman) ryhtyy juttelemaan pitkän ja komean amerikkalaisen kanssa. Katsellessaan Carrien ja Hamishin liihottelua tanssilattialla Charles paljastaa rakkautensa Carrieen ystävälleen Fionalle (Kristin Scott Thomas). Fiona masentuu ja tunnustaa olleensa rakastunut Charlesiin siitä saakka, kun he tapasivat vuosia sitten. Charles yllättyy ja tuntee myötätuntoa, muttei voi anna vastakaikua Fionan tunteille. Häissä Matthew’n (John Hannah yhdessä ensimmäisistä elokuvarooleistaan) kumppani Gareth saa yhtäkkiä sydänkohtauksen ja kuolee.
Carrien ja Hamishin häitä seuraavat Garethin hautajaiset. Hautajaisissa Matthew lausuu W. H. Audenin runon Funeral Blues kunnioittaen hänen ja Garethin välistä suhdetta. Hautajaisten jälkeen Charles ja Tom keskustelevat siitä, onko tosirakkauden etsiminen täysin toivoton yritys. He pohtivat myös sitä, että vaikka heidän ystäväporukkansa onkin pitänyt itseään ylpeinä sinkkuina, Gareth ja Matthew ovat tosiasiassa olleet koko ajan pariskunta ja ”naimisissa”.
Neljänsissä häissä epätoivoinen Charles on luvannut mennä naimisiin Henriettan kanssa. Tom kokee yhtä häävierasta ohjatesssaan salamarakastumisen. Juuri ennen vihkiseremoniaa Carrie kuitenkin saapuu kirkkoon ja paljastaa, että hän ja Hamish ovat eronneet muutama kuukausi aiemmin. Charlesin usko tulevaan avioliittoon horjuu, ja hän paljastaa sen kuurolle veljelleen Davidille (David Bower). Kun Charles ja Henrietta ovat alttarilla ja pastori kysyy, vastustaako joku heidän liittoaan, David viittoilee Charlesille, ettei tämän pidä mennä naimisiin jonkun sellaisen kanssa, jota tämä ei rakasta. Kun pappi kysyy Charlesilta, tahtooko tämä ottaa Henrietan vaimokseen, Charles vastaa kieltävästi. Henrietta lyö Charlesia nyrkillä, ja häät keskeytyvät.
Lopussa Carrie käy epäonnistuneista häistä toipuvan Charlesin luona ja pyytää anteeksi, että tuli häihin. Charles tunnustaa tajunneensa kirkossa, että se ihminen, jonka kanssa hän haluaisi viettää lopun elämäänsä, ei ollut Henrietta. Charles ehdottaa Carrielle, että he eivät menisikään naimisiin vaan ryhtyisivät vain toistensa elinkumppaneiksi sanoen: ”Luuletko, että voisit harkita olla menemättä minun kanssani naimisiin koko loppuelämäsi ajaksi?” Carrie vastaa: ”Kyllä.”
Lopputeksteissä nähdään kuvakooste elokuvan henkilöhahmojen tulevaisuudesta. Jokainen hahmo nähdään viettämässä hääpäiväänsä (Matthew on löytänyt uuden rakkauden), paitsi Fiona, joka näytetään (satiirisesti) yhdessä prinssi Charlesin kanssa. Kooste päättyy kuvilla Charlesista ja Carriesta, jotka ovat onnellisesti naimattomia ja pienen pojan vanhemmat.
Ähtärin eläinpuisto
Ähtärin eläinpuisto eli Ähtäri Zoo on suomalainen eläintarha. Puistossa on noin 60 eri eläinlajia, joista tunnettuja ovat erityisesti karhut ja pandat. Suurin osa eläimistä on havumetsävyöhykkeelle tyypillisiä lajeja.
Eläinpuiston perustamisesta lähtien sen suurin omistaja on ollut Ähtärin kaupunki. Vuonna 2018 kaupunki omisti eläinpuistosta 99,3 prosenttia.
Eläinpuisto sijaitsee Ähtärissä Inhan kylässä, valtatie 18:n varrella noin viisi kilometriä itään kaupungin keskustasta. Eläinpuistolla on oma rautatieseisake, Eläinpuisto-Zoo. Matkailualueella sijaitsevat Eläinpuiston leirintäalue ja hotelli Mesikämmen, jonka Ähtärin Eläinpuisto Oy omistaa. Ähtärin Eläinpuisto Oy:llä on noin 50 vakituista työntekijää.
Puistossa käy vuosittain noin 150 000 vierailijaa.
Historia
Eläinpuisto syntyi Ähtärin kunnanjohtaja Väinö Jaakolan aloitteesta, ja se on elävöittänyt pienen syrjäisen kunnan taloutta. Ähtärin eläinpuisto avattiin 17. kesäkuuta 1973. Puiston ensimmäinen eläin oli Köpi-niminen hirvi. Pari vuotta myöhemmin saapuivat sudet ja ilvekset.
Perustamisesta lähtien Ähtärin eläinpuiston tavoitteena on ollut rakentaa eläimille tilavat ja luonnolliset elinolosuhteet. Tämän vuoksi puistossa on ensisijaisesti vain pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeen lajeja.
Aiemmin eläinpuiston yhteydessä sijaitsi Santerin seikkailumaa, joka tunnettiin myös nimellä Mini-Suomi.
Eläimet
Ähtärin eläinpuisto on Euroopan eläintarhajärjestön jäsen ja osallistuu sen suojeluohjelmiin.
Eläinpuistossa on noin 60 eläinlajia, joista suurin osa on talviseen ilmastoon sopeutuneita lajeja. Karhujen lisäksi puistossa on esimerkiksi ahmoja, susia ja ilveksiä sekä erittäin uhanalaisia lumileopardeja, jotka Korkeasaaren eläintarha lahjoitti Ähtärin eläinpuistolle 30-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 2003. Lisäksi puistossa on useita lintulajeja.
Pandat
pienoiskuva|Ähtärin eläinpuiston pandatalo.
Keväällä 2016 kerrottiin, että eläinpuisto saisi vuonna 2017 Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlan kunniaksi isopandoja Kiinasta. Ähtärin eläinpuiston ja Kiinan kansallisen pandahallinnon välinen sopimus pandojen vuokraamisesta allekirjoitettiin huhtikuussa 2017. Pandat saivat nimekseen Lumi ja Pyry.
Luettelo Laihian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Laihian julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää pohjalaisen Laihian kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Totuusfunktio
Totuusfunktio on matemaattisen logiikan termi, joka tarkoittaa totuusarvon (tavallisesti tosi tai epätosi) antamista väitelauseelle (propositio). Totuusfunktion tulee täyttää seuraavat aksioomat:
Tapio Pöyhönen
Tapio Pöyhönen (19. marraskuuta 1927 Helsinki – 27. elokuuta 2011 Helsinki) oli Työväen Urheiluliiton (TUL) osastopäällikkö ja merkittävä toimija työväenurheilun piirissä.
Totuusfunktio
Tavallisessa Tosi/Epätosi-kaksiarvologiikassa totuusarvoa Tosi ilmaistaan usein bitillä 1_\mathbf{} ja totuusarvoa Epätosi bitillä 0_\mathbf{}. Tällöin totuusfunktio on mikä tahansa funktio f_\mathbf{}, jonka pituus on 0_\mathbf{}:aa suurempi kokonaisluku n_\mathbf{} ja joka saa arvon 0_\mathbf{} tai 1_\mathbf{} jokaista n_\mathbf{}-pituista bittijonoa kohti. Esimerkiksi totuustaulussa
Tapio Pöyhönen
”Tappari” Pöyhönen pelasi koripalloa maaottelutasolla ja oli Suomen koripallojoukkueen kapteeni Helsingin olympialaisissa 1952. Pesäpalloa hän pelasi Työväen Mailapojissa. Moottoriurheilijana hän osallistui kolmesti Päijänne-ajoihin ja sijoittui parhaimmillaan yleisessä sarjassa kahdeksanneksi. Pöyhönen lopetti aktiiviurheilun 1960-luvun alussa. Veljensä Seppo Pöyhösen kanssa hän 1960-luvulla elvytti TUL:in hiipuneen koripallotoiminnan.
Totuusfunktio
on kuvattu eräs 3_\mathbf{}-pituisista totuusfunktioista, jossa siis funktio f_\mathbf{} saa arvon 1_\mathbf{} muun muassa silloin, kun -bittijonona on. Yleisesti tunnettu esimerkki 2_\mathbf{}-pituisista totuusfunktioista on propositiologiikan JA-konnektiivi, jossa f_\mathbf{}-funktiomerkinnän tilalla on yleensä \land-merkki, joka lisäksi - niin kuin 2_\mathbf{}-paikkaisissa funktioissa useinkin - merkitään väliin edessä olemisen sijaan. Näillä merkinöillä JA-totuusfunktio on siis tällainen: ja 1\land 1=1.
Tapio Pöyhönen
Pöyhönen aloitti työuransa Elannon makkaratehtaalla. Vuonna 1956 hän siirtyi työhön TUL:iin jaostosihteeriksi, ja 1966 hänestä tuli osastopäällikkö. Hän oli Suomen olympiakomitean valmennustoimikunnan jäsen ja vuodet 1972–1976 sen puheenjohtaja.
Totuusfunktio
Jonkin kiinteän totuusfunktio-joukon (mahdollisesti äärettömän) kohdalla tärkeä kysymys on, onko tämä totuusfunktio-joukko täydellinen. Totuusfunktioiden joukon täydellisyydellä tarkoitetaan sitä, että joukon totuusfunktioita käyttäen voidaan ylläkuvatussa mielessä yhdistellä mikä tahansa haluttu totuusfunktio. Yleinen esimerkki täydellisestä totuusfunktio-joukosta on propositiologiikasta tutut JA- TAI- ja EI-konnektiivit (merkitään \land ,\lor ja \lnot), sillä niitä käyttäen mikä tahansa totuusfunktio voidaan esittää disjunktiivisessa normaalimuodossa. Tässä tapauksessa täydellinen totuusfunktio-joukko sisältää kaksi 2-paikkaisia totuusfunktioita (JA ja TAI) sekä yhden 1-paikkaisen totuusfunktion (EI), mutta yleisessä tapauksessa annetut totuusfunktiot voivat olla pitempiä. Emil Post:n esittämän menetelmän avulla on mahdollista selvittää mistä tahansa totuusfunktio-joukosta, onko se täydellinen vai ei. Tämä menetelmä perustuu seuraavaksi esitettäviin totuusfunktio-luokkiin.
Tapio Pöyhönen
Pöyhönen kannatti TUL:n kriisiaikoina 1975 puheenjohtajaksi Niilo Hämäläistä, mutta valituksi tuli Osmo Kaipainen, joka sitten järjesti 1976 Pöyhösen eläkkeelle. Jukka Kemppinen on luonnehtinut Pöyhöstä sanoin: ”Tappari on epätavallisen viisas mies”.
Totuusfunktio
0P:
Tähän luokkaan kuuluvat 0:n säilyttävät totuusfunktiot. Tässä 0:n säilyttäminen tarkoittaa sitä, että totuusfunktion arvona on 0 silloin, kun syötteessä kaikkien bittimuuttujien arvona on 0. Esimerkiksi h(0000)=0 on 0:n säilyttävä totuusfunktio täysin riippumatta siitä mitä arvoja se muilla syötteillä saa. Artikkelin alussa totuustaululla esitetty f ei ole 0:n säilyttävä totuusfunktio.
1P:
Tähän luokkaan kuuluvat 1:n säilyttävät totuusfunktiot. Tässä 1:n säilyttäminen määritellään aivan vastaavasti 0:n säilyttämiseen nähden. Esimerkiksi g(11)=1 on 1:n säilyttävä totuusfunktio.
Tähän luokkaan kuuluvat isotoniset totuusfunktiot. Isotonisuuden määrittely perustuu järjestykseen, joka määritellään toisaalta yksittäisten totuusarvojen ja tätä kautta myös useista totuusarvoista (totuusarvo kutakin bittimuuttujaa kohti) koostuvien syötteiden välillä. Totuusarvojen välinen järjestys määritellään niin, että 0 on pienempi kuin 1 ("Tosi on suurempi kuin epätosi."), mikä merkitään 0 < 1, mistä merkintää laajennetaan tavalliseen tapaan ottamaan huomioon myös yhtäsuuruus, jolloin esimerkiksi 0 \leq 1 ja 1 \leq 1, mutta 1 \leq 0 ei ole voimassa. Nyt järjestys laajennetaan useammasta totuusarvosta koostuvalle syötteelle niin, että syöte s on pienempi tai yhtäsuuri kuin syöte t, jos tämä on voimassa erikseen kullakin syötteen totuusarvolla yllä määritellyn totuusarvojen välisen järjestyksen suhteen. Esimerkiksi, mutta ei ole voimassa, koska vasemmanpuoleisessa syötteessä kolmas ja viides bittimuuttuja on arvoltaan aidosti suurempi (siis 1 > 0-tilanne) kuin vastaava kohta oikeanpuoleisessa syötteessä. Tässä tapauksessa kuitenkaan myöskään ei ole voimassa (Nyt vasemmanpuoleisessa neljäs bittimuuttujan arvo on aidosti suurempi kuin oikeanpuoleisessa.), mikä tarkoittaa sitä, että nämä kaksi syötettä eivät ole vertailtavissa, eli on olemassa syötteitä, joita ei voi asettaa keskinäiseen järjestykseen, mikä tarkoittaa sitä, että annettu järjestys ei ole täydellinen. (Täydellisessä järjestyksessä kaikilla syötteillä s ja t olisi voimassa se, että joko s \leq t tai t \leq s.)
Totuusfunktio f on isotoninen, jos sen kaikilla vertailtavissaolevilla syötteillä s \leq t on voimassa, eli funktio antaa aidosti pienemmälle syötteelle pienemmän tai yhtäsuuren arvon kuin suuremmalle syötteelle. (Jos syötteet ovat samat, silloin tietysti funktion antama totuusarvokin on sama.) Artikkelin alussa totuustaulussa esitetty totuusfunktio f ei ole isotoninen, sillä mm., mutta ei ole voimassa. Sen sijaan -totuusfunktio on isotoninen, sillä siinä järjestysvertailtavissa olevat ei-samat syötteet ovat ja 10 \leq 11 ja jokaisen kohdalla g antaa vasemmanpuoleiselle pienemmälle syötteelle pienemmän tai yhtäsuuren totuusarvon kuin suuremmalle oikeanpuoleiselle.
Totuusfunktion osoittaminen ei-isotoniseksi totuustaulusta katsomalla onnistunee helpoiten löytämällä kaksi syötettä, jotka eroavat toisistaan vain yhden bittimuuttujan arvon suhteen ja joista funktion arvo on 1 siinä missä kyseisen bittimuuttujan arvo on 0 ja päinvastoin. (Esimerkiksi artikkelin alun totuustaulun f-totuusfunktiolla on tällaiset syötteet, kun syötteiksi valitaan, joissa arvoltaan eroava syötteen bittimuuttuja on siis tässä tapauksessa ensimmäinen kolmesta.) On helposti osoitettavissa, että funktio on isotoninen tarkalleen silloin, kun tällaista syöteparia ei ole.
SD:
Tähän luokkaan kuuluvat itseduaaliset totuusfunktiot. Funktion itseduaalisuus perustuu sen "käyttäytymiseen" suhteessa EI-konnektiiviin, jonka käyttö voidaan laajentaa myös useammasta bittimuuttujasta koostuvaan syötteeseen soveltamalla EI-konnektiivia kuhunkin bittimuuttujaan erikseen.
(esimerkiksi ) Totuusfunktion f koon ollessa n se on itseduaalinen, jos sen kaikilla syötteillä
on voimassa. Toisin sanoen tämä tarkoittaa sitä, että funktion arvo muuttuu aina vastakkaiseksi, jos syötteessä kaikkien bittimuuttujien arvot muutetaan vastakkaisiksi. Esimerkiksi -totuusfunktio on itseduaalinen, ja tätä vaatimusta toteuttaa osaltaan se, että siinä mm..
Volkswagen Touareg
Volkswagen Touareg I (2002–2010)
Ensimmäisen sukupolven Touareg (Typ 7L) perustuu samalle PL71-pohjalevylle kuin Porsche Cayenne ja Audi Q7.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä Touareg sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 3,2-litrainen VR6 (220 hv) ja 4,2-litrainen V8 (310 hv), dieselvaihtoehtona pumppusuutintyyppinen 5,0 V10 TDI (313 hv). Vuoden 2003 alussa tuli myös viisisylinterinen 2,5 TDI (163/174 hv).
Syksyllä 2004 esiteltiin Volkswagen Phaetonin 6,0-litraisella (450 hv) W12-moottorilla varustettu Touareg. Vuoden lopulla tuli yhteispaineruiskutteinen 3,0-litrainen V6 TDI (224 hv) ja samaan aikaan VR6-moottorin teho nousi 241 hevosvoimaan.
Syksyn 2005 uutuusmoottori oli suorasuihkutteinen 3,6 V6 FSI (280 hv). vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Vuoden 2006 lopulla Touareg koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudenmalliset ajovalot. V8 muuttui suorasuihkutteiseksi, jolloin sen teho nousi 350 hevosvoimaan. 3,2 VR6 poistui samalla valikoimasta. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Touareg R50 Vuonna 2007 esiteltiin malliston huipulle urheilullinen Touareg R50, jossa V10-dieselmoottorin teho oli nostettu 351 hevosvoimaan. Loppuvuonna V6-dieselmoottorin teho nousi 240 hevosvoimaan.
Volkswagen Touareg II (2010–2018)
Vuonna 2014 Touareg koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uuden etusäleikön. Myös peräosassa tehtiin pieniä muutoksia yksityiskohtiin.
Volkswagen Touareg III (2018–)
Kolmannen sukupolven Touareg esiteltiin keväällä 2018, ja se perustuu samalle modulaariselle MLB-pohjalevylle kuin muun muassa Audi Q7- ja Bentley Bentayga -mallit. Auto on edeltäjäänsä 77 millimetriä pidempi ja 44 millimetriä leveämpi, mutta korkeudeltaan hieman matalampi. Lisäksi se on keventynyt painoltaan rakenteissa runsaasti käytetyn alumiinin ansiosta. Uutena ominaisuutena mallissa on nelipyöräohjaus.
Vuoden 2018 Euro NCAP -kolaritestistä Touareg sai tulokseksi täydet viisi tähteä. pienoiskuva|vasen
Kustaa Aadolfin kirkko (Helsingborg)
thumb|Kustaa Aadolfin kirkko.
HMS Sparrow (U71)
Valmistus
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1944. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1946 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 16. joulukuuta.
Palvelus
Alus romutettiin toukokuussa 1958.
Mandrill
Mandrill on New Yorkin Brooklynissä vuonna 1968 perustettu funk-yhtye.
Ryhmän perustivat kolme veljestä: Carlos Wilson (pasuuna, laulu), Lou Wilson (trumpetti, laulu) sekä Ric Wilson (saksofoni, laulu). Veljekset syntyivät Panamassa, mutta kasvoivat musikaalisessa perheessä Brooklynissä Bedford-Stuyvesantin naapurustossa. Yhtye soitti aluksi triona ja harjoitteli kauneushoitolassa, jossa Wilsonien äiti työskenteli. Myöhemmin mukaan tulivat Claude Cave (koskettimet, perkussiot, laulu), Bundie Cenac (basso), Charles Padro (rummut, perkussiot, laulu) ja Omar Mesa (kitara, laulu). Nimen yhtye lainasi afrikkalaiselta paviaanilajilta sen värikkään kuonon ja perhekeskeisen laumahierarkian vuoksi. Seitsemänjäseniseksi kasvanut yhtye liittyi Polydor levy-yhtiöön ja julkaisi debyyttialbuminsa Mandrill vuonna 1970. Jazz- ja latino rock-vaikutteinen esikoiselevy nousi Billboardin listalla sijalle 48.
Debyytin jälkeen Fudgie Kae korvasi Bundie Cenacin yhtyeen basistina. Uutta albumia sävellettäessä Wilsonien lisäksi muu yhtye osallistui enemmän kappaleiden tekoon kuin edellisellä julkaisulla. Mandrill is julkaistiin vuonna 1972 ja siltä otettu single Git It All oli yhtyeen ensimmäinen single, joka nousi Billboardin soul-listalle. Toisen albumin julkaisun jälkeen Charles Padro jätti Mandrillin ja uudeksi rumpaliksi tuli Neftali Santiago.
Mandrill saavutti tähänastisen uransa huippukohdan kolmannella albumillaan Composite Truth, joka menestyi kaupallisesti kahta edeltänyttä levyä paremmin. Levyn kappaleista Fencewalk ja Hang Loose on tullut hittejä ja yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Vuonna 1973 ilmestynyt Composite Truth sijoittui soul-albumien listalla sijalle 28, joka on yhtyeen korkein listasijoitus. Vielä samana vuonna Mandrill julkaisi albumin Just Outside of Town, jossa uutta oli blues- ja country-vaikutteet. Santanan ja Betty Davisin kanssa levyttänyt kitaristi Douglas Rodriguez korvasi Omar Mesan ennen seuraavaa albumia.
Vuonna 1974 ilmestynyt tupla-albumi Mandrilland jäi yhtyeen viimeiseksi Polydor Recordsin kautta julkaistuksi levyksi. Seuraavaksi levy-yhtiöksi tuli United Artists, joka julkaisi yhtyeen seuraavan albumin Solid vuonna 1976. Levy-yhtiön vaihdon aikaan tapahtui myös henkilövaihdoksia, kun Rodriguez, Kae ja Santiago lähtivät yhtyeestä. Heidän tilalleen tulivat Brian Allsop (basso), Andre Lock (rummut) ja Tommy Trujillo (kitara). Seuraavana vuonna ilmestyneellä albumilla Beast from the East yhtyeeseen liittyi neljäs Wilsonin veljes, kun Wilfredo "Wolf" Wilson tarttui bassoon ja perkussioihin.
SS Vestkusten
SS Vestkusten oli vuonna 1858 rakennettu 232 brt:n matkustajahöyrylaiva, joka upposi 22. lokakuuta 1913 Merenkurkussa Rönnskärin lähellä. Haaksirikossa hukkui 34 ihmistä (13 matkustajaa, 19 miehistön jäsentä ja kaksi venäläistä luotsia), ja vain yksi matkustaja selvisi hengissä kiivettyään laivan etumastoon. Lisäksi laivassa olleet 41 lehmää ja kahdeksan hevosta menehtyivät.
Mandrill
Kahden heikommin menestyneen levy jälkeen Mandrill siirtyi United Artistsilta Arista Recordsille. Vuonna 1977 ilmestynyt We Are One ei ole yhtä kokeellinen kuin yhtyeen aikaisemmat levyt. Lisäksi latino- ja afrikkavaikutteet ovat aikaisempaa pienemmässä roolissa. Mandrill teki Aristalle vielä kaksi levyä – New Worlds vuonna 1978 ja Getting in the Mood kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1982 Montage Records julkaisi Mandrillin levyn Energize, joka oli yhtyeen viimeinen studioalbumi ennen vuoden 2020 paluulevyä Back in Town.
SS Vestkusten
Vestkustenin haaksirikko oli Suomen merialueiden pahin rauhanajan merionnettomuus ennen autolautta M/S Estonian uppoamista syksyllä 1994.
Mandrill
Lou Wilson, vanhin perustajaveljeksistä, menehtyi sydänhalvaukseen tammikuussa vuonna 2013. Hän kuitenkin ehti osallistua albumin Back in Town tekemiseen ja häntä kuullaan albumin jokaisella kappaleella.
SS Vestkusten
Varhainen historia
SS Vestkusten rakennettiin Ruotsissa vuonna 1858, ja se edusti valmistuessaan silloisen laivanrakennustekniikan huipputasoa. Alus purjehti Eskilstuna-nimen alla vuoteen 1868, jolloin se myytiin Göteborgiin ja sen nimeksi tuli Falken. Falken liikennöi Ruotsin etelärannikolla, mutta myöhemmin se myytiin Sundsvalliin. Laivalle tehtiin peruskorjaus vuonna 1890, ja muutaman vuoden kuluttua se myytiin Suomeen Kaskisiin Kaskö-Sundsvall-varustamolle, ja se liikennöi tämän jälkeen Kaskisten ja Sundsvallin välisellä reitillä.
Mandrill
Mandrillin musiikkia kuullaan elokuvissa kuten The Greatest (1977) ja The Warriors (1979).
SS Vestkusten
Varhainen historia
Vuonna 1899 Falken törmäsi sakeassa sumussa saksalaiseen Norrköping-höyrylaivaan, jolloin laivaemäntä ja kaksi matkustajaa saivat surmansa. Vähän myöhemmin Falken ajoi karille ja upposi. Alus nostettiin ylös, mutta sitä ei enää asetettu liikenteeseen. Vuonna 1909 turkulainen kapteeni K. G. Örnbom osti useita vuosia käyttämättömänä olleen Falkenin ja kunnosti sen liikennettä varten. Noin 100 000 markan remontissa muun muassa laivan matkustajahytit ja salonki uusittiin kokonaan, ja sen uudeksi nimeksi tuli Vestkusten.
Haaksirikko
Vestkusten alkoi kulkea Vaasasta Härnösandiin sekä Sundsvalliin, ja kesäaikaan se poikkesi myös Porissa, Kristiinankaupungissa ja Kaskisissa kuljettaessaan viljaa ja karjaa. Vestkustenin kilpailijana näillä reiteillä oli vaasalaisen Svea-varustamon Carl von Linne -laiva. Vestkustenin kantavuus oli 232 brt, pituus 30 metriä ja leveys 7 metriä, ja siinä oli tilaa 70 matkustajalle.
Mandrill
Lukuisat hip hop -artistit ovat samplanneet Mandrillin musiikkia. Tunnetuimpia näistä ovat Public Enemy, Ice Cube ja Kanye West.
SS Vestkusten
Haaksirikko
1910-luvulla merenkurkun laivaliikenteen keskinäinen kilpailu sai liikennöitsijät ottamaan yhä suurempia riskejä. Vestkusten liikennöidessä Vaasa–Härnösand–Sundsvall-linjalla se lähti 22. lokakuuta 1913 kovassa aallokossa kuljettamaan viljaa, karjaa ja kappaletavaraa. Sää oli lähtöhetkellä sumuinen, ja kun laiva oli päässyt sisäsaariston ulkopuolelle, navakka tuuli yltyi lounaismyrskyksi. Alus suuntasi suojaan Rönnskärin saaristoon odottamaan parempaa säätä.
Illalla kello kuuden aikaan Vestkusten harhautui pois reitiltään kahdesta venäläisestä luotsista huolimatta. Matkan jatkuessa puolinopeudella laivan perä osui kariin. Osuman seurauksena Vestkusten kallistui vasemmalle. Kallistuman kasvaessa laivan lastiruumaan pääsi vettä, ja se alkoi upota. Mereen jo laskettu ja kuormattu pelastusvene jäi kaatuvan laivan alle, ja aluksen kannelta sinkoutui ihmisiä veteen. Laivan upottua vain sen savutorvi ja mastonhuiput jäivät pinnalle. Yhtä matkustajaa lukuun ottamatta kaikki laivassa olleet 34 henkilöä hukkuivat onnettomuudessa.
Seuraavana päivänä samalle reitille Vaasasta lähteneeltä Svea-yhtiön Carl von Linne -laivalta havaittiin uponneen Vestkustenin mastot, ja ainoa henkiinjäänyt pelastettiin.
Vestkustenin hylystä nostettiin sen höyrykone vuonna 1934. Vaasalainen urheilusukelluskerho Delfin ry löysi hylyn uudelleen vuonna 1976, ja sieltä nostettiin erilaista esineistöä, jota on esillä Vaasan Merimuseossa. Hylky on edelleen paikallaan Holmbergsgrundetissa Vaasa-Rönnskär väylän varrella mutta pahoin hajonneena.
Eläinpuisto-Zoo
Eläinpuisto-Zoo on rautatieliikennepaikka Ähtärissä rataosuudella. Virallisesti liikennepaikka on seisake. Se on avattu 31. toukokuuta 1981. Asemalla pysähtyy päivittäin neljä taajamajunaa, kaksi Seinäjoelle ja kaksi Jyväskylään.
Liikennepaikalla ei ole asemarakennusta, vaan pelkkä betonikatos ja puinen asemalaituri. Seisakekatokseen on 1990-luvulla maalattu eläinaiheisia kuvia lähellä sijaitsevaan eläinpuistoon liittyen. Kävelymatkan etäisyydellä on Ähtärin matkailualue, jossa sijaitsevat muun muassa Ähtärin eläinpuisto, leirintäalue, Hotelli Mesikämmen, Ähtäri-halli ja Eero Hiirosen Ylävedet-veistos.
Erämaan laulu (operetti)
Erämaan laulu (The Desert Song) on Sigmund Rombergin säveltämä operetti, johon tekstit ovat tehneet Oscar Hammerstein II, Otto Harbach ja Frank Mandel. Operetin ensi-ilta oli Broadwaylla 1926.
Operetin tarinassa salaperäinen Punainen varjo ryöstää ranskalaisen naisen ja vie hänet Saharaan. Ilmenee kuitenkin, että hän on Marokon kuvernöörin poika.
Erämaan laulun suomenkielisen tekstin on tehnyt Jaakko Leppo (1947), ja sen version kantaesitys oli Helsingin Kansanteatterissa 1951. Operetin on julkaissut Tampereen Teatteri 1934. Sen on käytettävissä Kansalliskirjastossa filmikortteina.
SAYC
SAYC (Standard American Yellow Card) on suosittu bridgen tarjoussysteemi, jota käytetään paljon erityisesti Pohjois-Amerikassa. Se sisältää viiden kortin yläväriavauket ja vahvan sangin. Pelaajat voivat kuitenkin itse lisätä siihen uusia konventioita, jotka sovitaan erikseen oman partnerin kanssa.
Tarjoussysteemien rooli
Tarjoussysteemien perusidea on, että pari pääsisi optimisitoumukseen ja saisi mahdollisimman paljon pisteitä. Systeemeissä yritetään myös tehdä vastustajien tarjoamisesta mahdollisimman vaikeaa.
Historia
"SAYC" on Charles Gorenin ja hänen aikalaistensa 1940-luvulla kehittämä systeemi. Gorenin systeemistä tuli niin suosittu, että lähes kaikki yhdysvaltalaiset pelaajat käyttävät sitä. Yhdysvaltojen joukkue on jopa voittanut MM-kisat Gorenin systeemiä käyttäen.
Muutoksia alkoi esiintyä 1960-luvulta lähtien. Vuoteen 2000 mennessä oli kehitetty täysin uusia tarjoussysteemejä kuten "Precision-risti" ja "2/1 täyspelivaatimus".
Tavallisimmat systeemisopimukset
Systeemissä useimmin käytetyt konventiot:
SAYC konventioita
Erilaisia konventioita SAYC:iin:
Kantola (Hämeenlinna)
Kantola on Hämeenlinnan 19. kaupunginosa, joka sijaitsee keskustasta katsoen etelässä, Vanajaveden toisella puolella. Kantola koostuu pääosin 1950-luvulta alkaen rakentuneesta teollisuusalueesta sekä pienestä asuinalueesta, jossa on kaksi kerrostaloa ja noin 15 pientaloa. Tulevaisuudessa kaupunki on kaavaillut Kantolaan lisää asumista ja palveluja teollisuustoiminnan väistyessä hitaasti pois alueelta. Kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa vuonna 2014 avattu Kantolan tapahtumapuisto, Kantolanniemen siirtolapuutarha, Hämeenlinnan kiipeilykeskus Hänkki, Lihateollisuuden tutkimuskeskus sekä Hämeen Sanomien toimitalo. Suurimmat Kantolassa nykyään toimivat teollisuuslaitokset ovat Lujabetonin betonitehdas ja Vanajan Keksien keksitehdas. Vuodesta 1960 Kantolassa toimineen keksitehtaan alkuperäinen toimija oli OTK:n omistama Kantolan Keksi. Niiden lisäksi alueella on muun muassa auto- ja rautakauppoja. Kantolan eteläosassa sijaitsevat viljasiilot ympäröivine rakennuksineen ovat eräitä Hämeenlinnan korkeimmista rakennuksista.
Historiaa
1700-luvulla Kantolaniemen alueella oli peltoja, harjanteella metsää ja rannoilla niittyjä. Niemen koko itäosa oli kosteaa niittyä. 1800-luvulla Kantolanniemeä hallitsi Kantolan tila, joka oli osa Vanajan piispankartanoa. Nykyisin siitä on jäljellä enää 1800-luvun lopun kivinavetta. Vuonna 1933 niemen kärkeen rakennettiin 7,8 hehtaarin kokoinen siirtolapuutarha.
Kantolan siiloihin valmistui syyskuussa 2017 Pohjoismaiden suurin seinämaalaus eli muraali. Sen on tehnyt australialainen taiteilija Guido van Helten. Viljasiilot omistaa nykyisin valtionyhtiö Suomen Viljava Oy.
CrashCourse
CrashCourse on opetusvideoita julkaiseva YouTube-kanava. Kanavan aloittivat yhdysvaltalaiset Hank Green ja hänen veljensä John. Maaliskuussa 2017 kanavalla on yli viisi ja puoli miljoonaa tilaajaa ja yli 550 miljoonaa katselukertaa. Kanavan ensimmäinen video julkaistiin 2.12.2011.
Rahoitus
Kanava saa rahoituksensa Patreon-joukkorahoitusalustan avulla. Patreonissa kanavalla oli 7 468 tukijaa, jotka lahjoittivat kanavalle kuukausittain yhteensä 29 480 $ (19.3.2017).
Sisältö
Kanava on julkaissut opetusvideosarjoja maailmanhistoriasta, Yhdysvaltain historiasta, maailmankaikkeuden historiasta, fysiikasta, kemiasta, biologiasta, ekologiasta, anatomiasta ja fysiologiasta, taloustieteestä, tähtitieteestä, filosofiasta, kirjallisuudesta, psykologiasta, immateriaalioikeuksista, Yhdysvaltain politiikasta ja hallinnosta sekä peleistä. Maaliskuussa 2017 kanavalla on julkaistu videoita aiheista fysiikka, mytologia, tietotekniikka ja sosiologia.
Erg Chech
thumb|250px|Erg Chech Pohjois-Afrikan kartalla. Erg Chech on hiekka-aavikko Saharan länsiosassa Algerian ja Malin alueella. Se sijaitsee El Eglabin ja Tanezrouftin tasankojen välisessä painaumassa. Pohjoisessa hiekkadyynien korkeus jopa 300 metriä. Alue on äärimmäisen kuuma ja kuiva.
Tšekin historia
Tšekin historia koostuu kolmen historiallisen alueen historiasta: Böömistä, Määristä ja Sleesian kaakkoisosasta. Ne olivat välillä omia kuningaskuntiaan, sitten vuosisatoja Habsburgien vallan alla. 1900-luvulla oli kommunismin kausi. Vuodesta 2004 Tšekki on kuulunut Euroopan unioniin.
Kainiitti
thumb|Kainiittia Kainiitti on mineraali, joka on kaliumkloridin ja magnesiumsulfaatin yhdiste. Sen nimi tulee kreikan kielisestä uutta tarkoittavasta sanasta, sillä kainiittia esiintyy suhteellisen uusissa kivilajeissa. Kemiallinen kaava on KMgSO4Cl•3H2O.
Tšekin historia
Varhainen historia
thumb|150px|left|[[Dolní Věstonicen Venus.]] Nykyisestä Tšekistä on löytynyt monia jäänteitä kivikautisesta asutuksesta. Brnon eteläpuolelta on löydetty Dolní Věstonicen Venus, joka on yksi vanhimpia tunnettuja keraamisia veistoksia ja ylipäänsä ensimmäisiä poltetusta savesta tehtyjä esineitä. Se edustaa kivikautista Gravetten kulttuuria.
Kainiitti
Esiintyminen
Kainiittia esiintyy joissakin sedimenttisissä ja tuliperäisissä kivilajeissa sekä suolaesiintymissä. Sitä esiintyy samoissa paikoissa haliitin, sylviitin ja karnalliitin kanssa. Sitä on löydetty Itävallasta, Yhdysvalloista, Ukrainasta, Italiasta ja Saksasta.
Tšekin historia
Varhainen historia
Böömin alueella asui 500-luvulla eaa. boii-niminen kelttiheimo, jonka mukaan Böömi (Bohemia) on saanut nimensä. Kelttejä seurasivat germaanit, ja heitä slaavit jotka saapuivat alueelle noin 400-luvulla jaa.
Slaavien rauhaisa elo keskeytyi, kun avaarit hyökkäsivät alueelle 500-luvulla. Määrin alueen tšekkiläiset heimot auttoivat Kaarle Suurta karkottamaan avaarit ja pääsivät hänen suojelukseensa. Määrien vasallivaltiosta kehittyi kuningaskunta, jota kutsuttiin laajimmillaan Suur-Määriksi. Sen kuningas kutsui Kyrilloksen ja Metodioksen levittämään bysanttilaista uskoa torjuakseen germaanien kasvavan vaikutuksen. Metodioksen kuoltua Määri siirtyi kuitenkin roomalaiskatolisen kirkon vaikutuspiiriin, ja kyrillisen kirjoituksen sijasta alettiin käyttää latinalaista kirjaimistoa. Suur-Määri kukistui vuonna 907 unkarilaisten hyökkäyksiin.
Böömin kuninkaan arvonimen saivat ensimmäisinä Vratislav II (1085) ja Vladislav II (1158), perinnöllinen arvonimestä tuli Ottokar I Přemyslista (1198) alkaen. Ottokar II Přemyslin (kuningas 1253–1278) aikana Böömin kuningaskunta oli laajimmillaan ja käsitti muun muassa myös nykyiseen Itävaltaan kuuluvista maakunnista suurimman osan. 1200-luvulla alueelle alkoi muuttaa saksalaisia. Matkallaan Puolasta Unkariin vuonna 1241 mongolit karttoivat Tšekinmaata. Vuonna 1346 kuninkuuden peri Kaarle, josta sittemmin järjestysnumerolla IV tuli myös keisari. Kaarle IV perusti Keski-Euroopan ensimmäisen yliopiston hallituskaupunkiinsa Prahaan, joka oli tuolloin Euroopan merkittävimpiä kaupunkeja.
Tšekkiläinen katolinen pappi Jan Hus (noin 1370–1415) oli ensimmäisiä uskonpuhdistajia ja hänet poltettiin lopulta roviolla katolisen kirkon Konstanzin kirkolliskokouksen yhteydessä. Paavin julistaessa ristiretken harhaoppisuutta vastaan Husin kannattajat eli hussilaiset nousivat kapinaan hussilaissodissa.
Habsburgien vallassa
thumb|Comenius Böömin kruunu siirtyi vuonna 1526 vuosisatojen ajaksi Habsburg-suvulle ja alueesta tuli jälleen kiinteämmin osa Roomalaista keisarikuntaa. Böömin aateliston ja Habsburg-keisarien välinen kamppailu vallasta johti lopulta yhteenottoon 1618, josta käynnistyi koko Keski-Eurooppaa riepotellut kolmikymmenvuotinen sota. Tšekkien oikeuksien kannalta lopputulos oli katastrofi: Valkeavuoren taistelun jälkeen (1620) alakynteen jääneet protestanttiset aateliset menettivät pitkälti valtansa ja vastedes myös "Böömin kruunun maiden" asioista päätettiin Wienissä. Tšekin kirjakielen käyttö tyrehdytettiin, ja uudelleen kieltä alettiin kehittää vasta 1700- ja 1800-lukujen taitteessa, jolloin alkanut kansallinen herääminen johti 1800-luvun mittaan nykyaikaisen tšekkiläisen kansakunnan syntyyn. Kansallismielisen liikkeen keskeisiä hahmoja olivat František Palacký ja Johan Amos Comenius. Vuoden 1848 jälkeen Habsburgien valtakunta jakaantui Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaksi, ja Tšekki ja Slovakia alkoivat erkaantua toisistaan. Slovakia oli osa Unkaria, kun taas Tšekkiä hallittiin Wienistä. Böömi oli Itävalta-Unkarin teollistuneimpia alueita, ja vähitellen tšekkiläinen enemmistö syrjäytti saksankielistä vähemmistöä taloudellisista valta-asemista.
Maailmansodat
Ennen toista maailmansotaa Saksa liitti itseensä länsivaltojen suostumuksella (syyskuun 1938 Münchenin sopimus) Tšekkoslovakian saksalaisenemmistöiset niin sanotut sudeettialueet. Pian tämän jälkeen Saksa miehitti jäljelle jääneen Tšekin ja muodosti tšekkien asuinalueesta Böömin ja Määrin valtakunnanprotektoraatin (Reichsprotektorat Böhmen und Mähren), joka oli Saksan hallinnon alainen, samalla kun Slovakiasta tuli muodollisesti itsenäinen Saksan vasallivaltio. Protektoraatin johtaja oli SS:n tiedustelupalvelun SD:n johtaja Heydrich kunnes hänet brittiläis-tšekkoslovakialaisessa operaatiossa 27. toukokuuta 1942 surmattiin. Toisen maailmansodan lopussa Prahassa olleet Vlasovin saksalais-venäläiset joukot kääntyivät saksalaisia vastaan ja kaupungissa taisteltiin lyhyen aikaa. Kenraali Pattonin johtama 3. armeija vapautti Tšekkoslovakian läntisimmät osat ja puna-armeija loput. Amerikkalaisjoukot vetäytyivät Neuvostoliiton kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti.