cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antoni Tàpies
Huomionosoitukset
Tàpies sai vuonna 1981 Wolf-palkinnon. Barcelonassa sijaitsee hänelle omistettu Fundació Antoni Tàpies -museo. thumb|Antoni Tàpies -säätiö ja museo Barcelonassa.
Clet Feliho
Clet Feliho (s. 14. helmikuuta 1954 Conakry Ranskan Guinea) on beniniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Parakoun hiippakuntaan Nestor Assogba 21. heinäkuuta 1979. Hänet nimitettiin Kandin hiippakunnan piispaksi 29. tammikuuta 2000, ja piispaksi vihkiminen seurasi 10. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Nestor Assogba ja Felix Alaba Adeosin Job.
Marcus Miller
William Henry Marcus Miller, Jr. (s. 14. kesäkuuta 1959, New York) on yhdysvaltalainen jazz-säveltäjä, -sovittaja ja -multi-instrumentalisti. Miller on tullut tunnetuksi bassonsoitostaan, ja hänet tunnetaan erityisesti slap-soittotekniikan uranuurtajana. Hän on tehnyt yhteistyötä mm. Miles Davisin, Herbie Hancockin, Luther Vandrossin, Eric Claptonin sekä David Sanbornin kanssa ja levyttänyt myös useita omia albumeita.
Miller on palkittu useilla Grammyillä.
Leppälampi
pienoiskuva|Leppälampi Leppälampi on yli 400 asukkaan kylä Nurmijärven luoteiskulmassa, lähellä Vihdin Haimoon ja Vihtijärven kyliä. Kylä sijaitsee sekä Röykästä länteen lähtevän Korventien että myös Hangon ja Mäntsälän välisen valtatie 25:n varrella, ja se on osittain muotoutunut nykyiseen muotoonsa Korven kylän kanssa. Etelässä sijaitsee Nummenpään kylä. Leppälampi on erityisen tunnettu Nurmijärvi Golf -keskuksestaan.
Kylässä on Röykän-Leppälammen Nuorisoseura ry:n rakennus, joka on vuokrattavissa erilaisia tilaisuuksia varten. Kylässä toimi myös vanha Korven-Leppälammen koulu, jonka kunta lopulta myi vuonna 2007. Leppälammella oli myös muinoin pankki nimellä Leppälammen Osuuskassa.
Antilas
Antilas on karjalaisen kansanperinteen nimitys morsiamelle ennen häitä, kun hän on vielä äitinsä ja sukunsa ”oma”. Antilas on johdos sanasta antaa. Häissä äiti ”antaa” omansa toiselle suvulle.
Antilaan itkuvirsi esitetään häissä tai ennen häitä. Siinä surraan antilaan kovaa kohtaloa tai sitä, että äiti ”menettää” lapsensa. Itkuvirsissä antilasta myös neuvotaan ja opastetaan miehelään. Antilaan itkuvirren esittämiseen osallistuu usein antilas itse.
Aitopanssarimonnit
Aitopanssarimonnit (Callichthyinae) ovat panssarimonneihin kuuluvia kaloja.
Suvut
Aitopanssarimonnien alaheimossa on viisi sukua: :
Koko ja ulkonäkö
Aitopanssarimonneilla (kuten panssarimonneilla yleensäkin) ei ole suomuja vaan luulevyistä muodostunut panssari. Ne ovat muodoltaan pitkiä ja "makkaramaisia". Aitopanssarimonneilla on kaksi paria eteenpäin sojottavia viiksiä. Viikset ovat usein pitkät ja ulottuvat taakse käännettyinä selkäevän tyveen saakka. Viiksien lisäksi aitopanssarimonneilla voi olla nauhamaisia lisäkkeitä yläleuassaan ja läppämäisiä alaleuassaan. Toisin kuin monnisilla aitopanssarimonnikoiras on yleensä suurempi kuin naaras.
Alkuperä
Panssarimonnit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta ja ovat levinneet ylhäältä maanosan pohjoisosasta alas Argentiinan pohjoisosaan saakka.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Aitopanssarimonnit ovat pohjakaloja ja etsivät ruokaa pohjasta.
Vesiolot ja ravinto
Aitopanssarimonnit tyytyvät tavanomaisiin vesioloihin ja syövät peruskuivaruokaa. Ne tonkivat ruokaa soran joukosta, jonne ruoka helposti muuten jäisi pilaantumaan, ja ovat näin ollen hyviä "roskisdyykkareita".
Luhtapäästäinen
Luhtapäästäinen (Sorex palustris) on päästäislaji, jota tavataan lähinnä vain Pohjois-Amerikassa.
Kuvaus
vasen|pienoiskuva|Luhtapäästäinen Luhtapäästäinen kasvaa yleensä 15 senttimetrin pituiseksi, joiden paino on 8–18 grammaa. Niiden hännän pituudet vaihtelevat koko 57 millimetristä, jopa 89 millimetriin. Niillä on suhteellisen suuri kuono. Niillä on tummanharmaa tai musta turkki ja valkoinen vatsa. Niillä on mustat silmät ja pitkä häntä. Ne pystyvät juoksemaan myös veden päällä tietyn ajan. Ne ovat aktiivisia ympäri vuoden, joten ne eivät nuku talviunta.
Elinalue
Luhtapäästäisiä tavataan Alaskan ja Kanadan vesistöistä. Niitä ollaan myös löydetty pohjoisesta Yhdysvalloissa.
Elinympäristö
Luhtapäästäiset ovat yleisiä asukkaita pohjoisissa metsissä. Ne elävät yleensä virroissa ja muissa vesistöissä, jota ympäröi yleensä runsas kasvillisuus.
Ravinto
Luhtapäästäiset ovat loistavia sukeltajia, ja voivat olla veden alla noin 15 sekuntia. Ne syövät muun muassa koskikorentoja ja vaaksiaisia.
Lisääntyminen
pienoiskuva|256x256px|Luhtapäästäinen poikasten kanssa Luhtapäästäiset parittelevat yleensä joulukuusta syyskuuhun. Naaraan raskausaika on noin kolme viikkoa. Naaras synnyttää 3–10 poikasta keväällä tai kesällä. Pesä rakennetaan yleensä kuivatetuista kasveista.
Vaarat
Luhtapäästäisen vaaroihin kuuluvat muun muassa käärmeet, pöllöt, haukat, opossumit, ketut ja punailvekset.
Kirjomaasälpä
pienoiskuva|oikea|Kirjomaasälpä Kirjomaasälpä on graniittisiin syväkiviin kuuluva seosmineraali. Kirjomaasälpä on muodostunut lasimaisesta, tumman ruskeasta kvartsista (27 %), punertavasta maasälvästä (73 %). Sitä esiintyy graniittisten syväkivien pegmatiiteiksi kutsutuissa juonikivissä, joita on muodostunut syväkivien syntymisprosessin loppuvaiheessa. Näissä voi kvartsin ja maasälvän ohella olla kiillettä ja harvinaisten alkuaineiden muodostamia mineraaleja.
Se on Kanta-Hämeen maakuntakivi. Kirjomaasälpää löydettiin 1700-luvun malminetsinnän yhteydessä Tammelan seudulta kymmenien pegmatiittijuonteiden rakenteesta. Kivilajia esiintyy kuitenkin koko Suomessa.
Syväkivet ovat karkearakeisia, koska niiden jähmettyminen tapahtuu hitaasti. Mineraalit kiteytyvät tietyssä järjestyksessä, viimeisinä kiteytyvät maasälvät ja kvartsit. Kvartsi muodostaa kolmiulotteisen verkostorakenteen vaaleanpunertavan maasälvän sisälle. Kirjomaasälvän maasälpä on tavallisesti kalimaasälpää, mutta voi olla myös albiittia eli Na-maasälpää.
Kirjomaasälvän hiotun poikkileikkauspinnan kuvionti muistuttaa kulmikasta arabialaista tai hebreankielistä kirjoitusta. Kirjomaasälpää käytetään korukivenä.
Benedict Arnold
Benedict Arnold (14. tammikuuta 1741 Norwich, Connecticut – 14. kesäkuuta 1801 Lontoo, Iso-Britannia) oli yhdysvaltalais-brittiläinen kenraali, joka oli yksi siirtokuntien armeijan komentajista Yhdysvaltain vapaussodassa, kunnes hän vuonna 1780 loikkasi brittien puolelle. Yhdysvalloissa hänen nimestään tuli petturin synonyymi.
Varhaiset vuodet
Benedict Arnoldin isä oli menestyvä liikemies, ja perhe edusti Norwichin ylintä sosiaaliluokkaa. Benedict oli kuusilapsisen perheen toinen. Neljä lapsista kuoli jo lapsuusiässä keltakuumeeseen, ja Benedictin lisäksi vain hänen sisarensa Hannah selvisi aikuisikään. Lasten kuoleman jälkeen perheen isän terveys huononi merkittävästi, ja nuoren Benedictin opinnot yksityiskoulussa jäivät kesken rahojen loppumisen vuoksi. Äitinsä sukulaissuhteiden avulla hän pääsi kahden enonsa oppiin lääke- ja sekatavarakaupan alalla, mutta kaipasi jotakin suurempaa.
Vuonna 1755 Arnold anoi pääsyä siirtokuntien militiaan seitsenvuotisessa sodassa, mutta ei saanut äitinsä hyväksyntää. Kaksi vuotta myöhemmin Arnold liittyi lyhyeksi aikaa militiaan. Keväällä 1760 hän värväytyi uudelleen, mutta karkasi armeijasta. Jätettyään sotilaspalvelun Arnold siirtyi liike-elämän palvelukseen. Toimittuaan muutaman vuoden lääketuotteiden ja kirjojen kauppiaana hän osti osuuden pienestä kauppalaivastosta ja kuljetti kauppa-artikkeleita Kanadaan ja Länsi-Intiaan.
Sotakenttien sankarina
Sotatoimien puhjettua huhtikuussa 1775 Arnold liittyi amerikkalaisiin kapinallisiin Bostonin piirityksessä. Toukokuussa hän oli mukana valtaamassa brittien hallitsemaa Fort Ticonderogaa New Yorkissa. Samana syksynä siirtokuntien armeijan ylipäällikkö George Washington nimitti Arnoldin johtamaan 700 miehen joukkoa, jonka oli tarkoitus vallata Quebec. Everstiksi ylenneen Arnoldin ja kenraali Richard Montgomeryn hyökkäys vahvasti linnoitettua Quebecia vastaan 31. joulukuuta 1775 kuitenkin epäonnistui. Montgomery kaatui ja Arnold haavoittui musketinkuulasta vasemman jalkansa akillesjänteeseen. Hänet ylennettiin taistelun jälkeen prikaatinkenraaliksi, ja hän rakensi Champlainjärvelle oman laivueen, jolla onnistui tuottamaan merkittäviä tappioita vihollislaivastolle 11. lokakuuta 1776 käydyssä Valcour Islandin taistelussa.
Hashimoton tyreoidiitti
Yleensä aikuisiällä puhkeava sairaus on 5–10 kertaa yleisempi naisilla kuin miehillä. Hakaru Hashimoto kuvasi mukaansa nimetyn sairauden vuonna 1912.
Benedict Arnold
Sotakenttien sankarina
Saavutustensa jälkeen Arnold nostettiin sankariksi, mutta monet komentajat suhtautuivat epäillen hänen kärsimättömään innokkuuteensa. Kun siirtokuntien kongressi helmikuussa 1777 myönsi viidelle nuoremmalle upseerille ylennyksen kenraalimajureiksi, mutta ohitti Arnoldin, hän oli vähällä erota protestiksi armeijasta. Washington kuitenkin suostutteli hänet jatkamaan. Torjuttuaan kaksi kuukautta myöhemmin brittien hyökkäyksen Connecticutin Danburyssä Arnold sai ylennyksen kenraalimajuriksi. Hän jäi kuitenkin edelleen samanarvoiseksi itseään kokemattomampien komentajien kanssa ja oli tästä katkera.
Hashimoton tyreoidiitti
Äkillisesti tuhotuvasta kilpirauhaskudoksesta vapautuu verenkiertoon suuria määriä kudokseen varastoitunutta kilpirauhashormonia. Tämä johtaa sairauden aaltoiluun.
Benedict Arnold
Sotakenttien sankarina
Heinäkuussa 1777 Arnold sai määräyksen pysäyttää brittien eteneminen pohjoiseen New Yorkiin. Prikaatinkenraali Barry St. Legerin joukot olivat jo piirittäneet tuhannen irokeesiliittolaisensa kanssa Fort Stanwixin, jonne Arnoldin oli määrä johtaa vahvistusjoukkonsa. Miehistönsä riittämättömyyden vuoksi hän turvautui juoneen ja lähetti kaksi intiaanitiedustelijaansa levittämään perätöntä huhua St. Legerin leiriin. Sanantuojat väittivät Arnoldin johtaman monen tuhannen sotilaan armeijan lähestyvän brittileiriä vain joidenkin kilometrien päässä. St. Legerin irokeesiliittolaiset uskoivat huhun todenperäisyyteen ja vetäytyivät takaisin Kanadaan. St. Leger joutui keskeyttämään piirityksensä liittolaistensa lähdön jälkeen. Joitakin viikkoja myöhemmin Arnold osallistui keskeisessä roolissa Saratogan taisteluihin, joissa siirtokuntien armeija sai merkittävän voiton kenraali John Burgoynen brittijoukoista.
Puolenvaihto kesken sodan
Arnold rampautui Saratogassa tapahtuneen haavoittumisen seurauksena ja joutui jättämään komentajan tehtävät. Sen sijaan hänet nimitettiin heinäkuussa 1778 Philadelphian komendantiksi. Hän eleli kaupungissa ylellisesti ja hankki itselleen rahaa kyseenalaisilla tavoilla, mikä alkoi herättää huomiota. Pennsylvanian hallitus esitti paheksuntansa tästä ja asia nousi esille myös kongressissa. Kenraali Washington joutui vastentahtoisesti antamaan hänelle nuhtelun. Arnold vaati asian käsittelyä sotaoikeudessa voidakseen puhdistaa maineensa. Philadelphiassa hän oli ystävystynyt lojalisteina pidettyjen henkilöiden kanssa ja meni huhtikuussa 1779 naimisiin lojalistina tunnetun Margaret Shippenin kanssa. Tämän jälkeen Arnold alkoi tehdä salaisia yhteydenottoja brittien päämajaan.
Keväällä 1780 Arnold varoitti brittejä suunnitellusta siirtokuntien armeijan hyökkäyksestä Kanadaan. Sen jälkeen hän haki nimitystä West Pointin linnoituksen komentajaksi, minkä hän myös sai elokuussa 1780. West Point sijaitsi avainkohdassa pohjoisten ja eteläisten siirtokuntien välissä, ja siellä oli siirtokuntien armeijan tärkein ammusvarasto. Arnold alkoi käydä salaisia neuvotteluita brittikenraali Henry Clintonin kanssa, kertoi odotettavissa olevasta nimityksestä ja tarjoutui vaihtamaan puolta sekä luovuttamaan linnoituksen briteille 20 000 punnan korvausta vastaan. Suunnitelma kuitenkin paljastui, kun Arnoldin yhteyshenkilönä toiminut brittimajuri John André jäi amerikkalaisten vangiksi. Arnold pakeni tällöin brittilaivaston turviin ja André hirtettiin vakoojana. Kenraalin loikkauksella ei ollut suurta vaikutusta sodan kulkuun. Arnold otettiin brittiarmeijaan prikaatinkenraalina, mutta kovin paljon häntä ei arvostettu. Amerikkalaisten puolella maanpetturin maine syveni kun hän syyskuussa 1781 johti brittiarmeijan hyökkäystä Connecticutin New Londoniin, lähelle entistä kotiseutuaan. Saman vuoden lopussa hän siirtyi Englantiin.
Sodan jälkeen
Arnold ei saanut vakituista virkaa Britannian armeijassa ja pyrki myöhemmin elättämään itsensä erilaisilla liikeyrityksillä ja keinotteluilla. Hän asui välillä Kanadassa ja toimi 1790-luvulla kaapparilaivan kapteenina Länsi-Intiassa. Eläkepäiviään hän vetäytyi viettämään Lontooseen, missä hän kuoli vuonna 1801.
Kankaantausta
thumb|140px|Kankaantaustan sijainti
Kankaantausta on kylä Kokemäellä. Se sijaitsee noin 10 kilometrin päässä kaupungin keskustasta Huittisiin johtavan Ronkantien varrella.
Historia
Kivikaudella 5000–4000 eaa. alueella oli varhaista asutusta, sillä ns. Litorinameren lahdet ulottuivat Kankaantaustaan asti. Kivikautista jäämistöä onkin seudulta löytynyt runsaasti. Pronssi- ja rautakauden tiedot ovat heikompia, tosin muutamia esineitä on siltäkin ajalta seudulta löydetty.
Alussa asutus keskittyi Kokemäenjoen varrelle joen toimiessa kuljetusreittinä. Teitä oli vähän ja nämäkin olivat osan vuotta huonokuntoisia. Alueen vanhimpia teitä oli Suurena postireittinä tunnettu Kokemäeltä Huittisten kautta Hämeenlinnaan kulkenut tie, joka oli jo merkitty Kustaa II Aadolfin aikaiseen karttaan. Tämän tien varteen Ronkankankaan Huittisten puoleista päätä ruvettiin kutsumaan Kankaantaksi, josta myöhemmin muodostui Kankaantausta. Varsinainen kirjatietoihin perustuva astus alkoi torpparikaudella. 1800-luvun alussa alueella oli ainakin yksi kirjoihin merkitty talo; Kangas Lauri, muu asutus oli pääasiassa torppareita.
Tom Sawyerin seikkailut (vuoden 1938 elokuva)
Tom Sawyerin seikkailut (The Adventures of Tom Sawyer) on Norman Taurogin ohjaama koko perheen seikkailuelokuva vuodelta 1938. Se on ensimmäinen Mark Twainin klassikkoromaanista tehty värielokuva (Technicolor). Aiemmin romaani oli filmatisoitu mykkäelokuvina 1907 ja 1917 sekä äänielokuvana 1930 (ohj. John Cromwell).
Tuotanto
Elokuvan ohjaajaksi kiinnitettiin alun perin H.C. Potter, mutta hänet erotettiin jo alkuvaiheessa. George Cukor ohjasi sitten joitakin kohtauksia mutta kieltäytyi jatkosta, jolloin ohjaajaksi otettiin Norman Taurog.
Tuottaja David O. Selznick järjesti Tomin roolin esittäjän etsimiseksi valtakunnallisen etsintäkampanjan, samanlaisen kuin pari vuotta aiemmin Scarlett O’Haran näyttelijän etsinnässä elokuvaan Tuulen viemää. Tom Sawyerin roolin sai 25 000 hakijan joukosta bronxilaisen palomiehen poika Tommy Kelly, jonka merkittävimmäksi rooliksi tämä elokuva jäi. Kelly suoritti myöhemmin tohtorintutkinnon ja teki elämänuransa kansainvälisissä järjestöissä, muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestössä (FAO).
Vastaanotto
Kellyn roolityötä kehuttiin, ja William Cameron Menzies sai lavastuksestaan Oscar-ehdokkuuden, mutta elokuva ei ansainnut tuotantokustannuksiaan takaisin vaan jäi 300 000 dollaria tappiolle.
FK Šinnik Jaroslavl
Šinnik on jalkapalloseura Jaroslavlin kaupungista Venäjältä. Joukkue pelaa nykyisin Venäjän jalkapallon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösdivisioonassa.
Historia ja saavutukset
Seura on perustettu vuonna 1957 nimellä "Himik", jolla se tunnettiin vuoteen 1960  saakka. Neuvostoliiton mestaruussarjassa se pelasi vuonna 1964. Venäjän liigassa se on parhaimmillaan ollut neljäs, vuonna 1997. Kaudella 2003–2004 se selvisi Venäjän cupissa välieriin. Se on pelannut Venäjän korkeimmalla sarjatasolla kausina 1992, 1997–1999, 2002–2006 ja 2008, ja toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kausina 1993–1996, 2000–2001, 2007 ja 2009-2011.
Irma Vienola-Lindfors
Irma Vienola-Lindfors (7. toukokuuta 1930 Joensuu – 19. syyskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija, balettipedagogi ja tanssikriitikko.
Vieno-Lindfors aloitti Maggie Gripenbergin modernin tanssin oppilaana mutta siirtyi sitten klassiseen balettiin. Hän sai 1950 kiinnityksen oopperan balettikuoroon ja tanssi solistitanssijana 1954–1958. Hän oli jäsenenä monissa 1950-luvun elokuvissa esiintyneessä oopperan tanssiryhmässä.
Oma tanssijanura päättyi, kun hän solmi avioliiton arkkitehti Teuvo Lindforsin kanssa ja perusti perheen. Hän kuitenkin jatkoi 1959–1966 opettajana kahdessa balettikoulussa. Hän toimi vapaana tanssikriitikkona ja -kirjoittajana 1959–1973 ja Helsingin Sanomissa vuodesta 1974 eläkkeelle jäämiseen saakka.
Vienola-Lindfors oli yksi Kansantanssi- ja musiikkiryhmä Katrillin perustajista.
Koreografi Tiina Lindfors on hänen tyttärensä.
Oskar Nyström
Oskar Nyström (1885 Oulu – 1925 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja kuplettilaulaja.
Oskar Nyström syntyi vuonna 1885 Oulussa. Reino Hirvisepän mukaan hän oli jo pikkupojasta alkaen iloinen lauleskelija, jota ei paljon tarvinnut yllyttää esiintymisiin. Tarpeeksi matkusteltuaan hän asettui aloilleen ja perusti perheen. Elääkseen hän ryhtyi laulamaan silloin muodissa olevia J. Alfred Tannerin ja Pasi Jääskeläisen tunnetuksi tekemiä laulelmia. Laulajan tie kulki luonnollista rataansa ensin pienimuotoisissa tilaisuuksissa ja myöhemmin kabareissa, elokuvien väliajoilla sekä myös kahviloissa ja ravintoloissa. Esiintymismatkoillaan Nyström kiersikin sitten ahkerasti Suomea ristiin rastiin. Reino Hirvisepän mukaan Nyström oli tyypillinen taiteilijaboheemi: ailahteleva, valoisa ja leikkisä, hyvinä päivinä liikaakin irti maasta, masennustiloissa taas helposti epätoivoon vaipuva ja lasista lohdutusta etsivä. Parhaimmillaan hän oli kuitenkin värikäs ja innostava persoonallisuus.
Julkaisut
Nyströmin kupletit julkaisi E. E. Falck (hänen vaimonsa Ebba o.s. Falck) vuonna 1923. Kupletit ilmestyivät kuutena vihkosena nimellä "Humoristisia lauluja". Kuplettiensa aiheina Nyströmillä - kuten yleensä sen ajan viisumaakareilla - olivat ajankohtaiset päivän tapahtumat kuten pula-aika, kieltolaki, elokuvat, eri ammattien harjoittajat ja tietenkin vastakkaisen sukupuolen edustajat. Hirvisepän mukaan tunnetuin ja myös suosituin Nyströmin lauluista on hänen kuplettinsa "Naiskonduktööri". Reino Hirviseppä kertoo, että Tannerin menestyksekäs esimerkki saattoi sekä Nyströmin että monen muun hupilaulajan seuraamaan monessakin suhteessa tätä ajan kuplettikuningasta. Hänen mukaansa myös Nyströmin ohjelmistossa tapaa aiheeltaan, tekotavaltaan ja joskus jopa säveleltään samoja kupletteja kuin Tannerilla, tosin jo väljähtyneinä ja uudesti lämmitetyn makuisina. Esimerkkinä Tannerin jäljittelyistä Hirviseppä mainitsee muun muassa kappaleet "Posetiivari", "Tanssit Tarvaisen torpassa", "A mita ostamaks", "Meripojan tervehdys", "Autoduetto", "Neuvoja naimattomille" ja "Ryssän tulo Suomeen". Hirviseppä mainitsee tässä yhteydessä myös Tatu Pekkarisen, jolta vaikutteita on usein myös selvästi havaittavissa.
Arvioita
Pirjo Kukkonen sen sijaan korostaa sitä, että Nyström oli kuitenkin värikäs esiintyjä, jota voi täydellä syyllä verrata Tanneriin. Tässä yhteydessä hän mainitsee esimerkkeinä muun muassa kappaleet Onks teillä kuponkii, Suurlakkomuistoja, Kieltolaki-laulu, Havaintoja elävistä kuvista, Helsinki ennen ja nyt, Heila Hermannista, Baalit mallassaunassa ja Neuvoja naimattomille.Jäljittelyä tai ei, niin joka tapauksessa kuplettiin, jos mihin taiteen lajiin pätee vanha sanonta, jonka mukaan "uskovaisten tavara on yhteistä". Sävellyksissä ei pyrittykään omaperäisyyteen, vaan mahdollisimman tuttuja melodioita käytettiin aina, kun sopiva sattui löytymään. Kupletissa painopisteenä olikin naseva sanallinen ilmaisu. Puheosuuksia olikin esityksissä paljon, ainakin joka säkeistön välissä. Eräs kupletti-ilmaisun tehokeino olikin valita nimenomaan tuttu melodia, jolloin kuuntelija ei keskity kuuntelemaan musiikkia, vaan keskittyy seuraamaan esitykseen liittyvää mimiikkaa ja nasevaa tarinaa.
Kuoleman jälkeinen aika
Oskar Nyströmin osaksi koitui traaginen kuolema hänen uransa parhaassa kukoistuksessa 40-vuotiaana vuonna 1925. Hänen tuotantoaan alettiin levyttää vasta hänen kuolemansa jälkeen. Suurin osa levytyksistä tehtiin vuosina 1927–1929. Suomalaisista artisteista eniset Nyströmin tuotantoa ovat levyttäneet Heikki Tuominen ja Armas Hanttu. Myös amerikansuomalaiset tekivät levytyksiä jonkin verran, asialla olivat muun muassa Hannes Saari, Elmer Lamppa ja Kuuno Sevander.
Päiväntasaajan Guinean lippu
thumb|250px|Päiväntasaajan Guinean lippu. Päiväntasaajan Guinean lippu on Päiväntasaajan Guinean kansallissymboli vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella.
Päiväntasaajan Guinean lippu koostuu sinisestä kolmiosta sekä vihreästä, valkoisesta ja punaisesta vaakaraidasta. Maan itsenäistyessä lipussa ei vielä ollut maan vaakunaa, vaan se on lisätty lippuun myöhemmin. Päiväntasaajan Guinean ensimmäisen presidentin Francisco Macías Ngueman aikana lippuun vaihdettiin uusi vaakuna, mutta 21. elokuuta 1979 lippu ja siinä oleva vaakuna palautettiin alkuperäiseen asuunsa. Lipun mittasuhteet ovat suunnilleen 2:3.
Montserratin vaakuna
pienoiskuva|upright|Montserratin vaakuna Montserratin vaakuna on Yhdistyneelle kuningaskunnalle (Britannia) kuuluvan Karibianmerellä sijaitsevan saaren Montserratin tunnus. Sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1909.
Päiväntasaajan Guinean lippu
Lipun sininen kolmio symboloi merta, joka yhdistää valtion osat toisiinsa. Vihreä raita symboloi maan kasvillisuutta, johon suuri osa maan kansasta luottaa elinympäristönään. Valkoinen kuvaa rauhaa ja punainen maan itsenäisyyden puolesta kuolleiden vuodattamaa verta. Keskellä olevassa vaakunassa on kuitukapokkipuu, jonka alla kirjoitettiin kertomusten mukaan ensimmäinen sopimus paikallisen hallitsijan ja Espanjan välillä. Vaakunan kuusi tähteä kuvaavat puolestaan valtion koostumista viidestä erillisestä saaresta ja manneralueesta.
Montserratin vaakuna
Vaakunan vihreäpukuinen nainen kuvaa Ériu-mytologiaan perustuvaa Irlannin personifikaatiota Eriniä. Naisella on kädessä kultainen harppu, joka viittaa Irlantiin ja Irlannin vaakunaan. Risti symboloi kristinuskoa.
Vaakuna viittaa saaren asukkaiden irlantilaiseen taustaan, koska väestö on Oliver Cromwellin saarelle karkottamien irlantilaisten jälkeläisiä.
Opettajatar
Opettajatar on Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1933. Kooltaan tämä työ on 55×47 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se lahjoitettiin vuonna 2005 (Nanny ja Yrjö Kauniston kokoelma).
Mallina Opettajatar-maalauksessa on kansakoulunopettaja neiti Boxtröm Snappertunasta.
Entr’acte
Entr’acte on ranskalaisen René Clairin ohjaama avantgarde-elokuva vuodelta 1924.
Entr’acte tehtiin Ruotsalaisen baletin dadaistisen Relâche-esityksen välinäytökseksi. Baletin ohjaaja Francis Picabia antoi René Clairille tilanteen, josta hän ohjasi elokuvan. Musiikin elokuvaan teki Erik Satie. Clair kutsui Satien työtä ensimmäiseksi otoksittain tehdyksi elokuvasävellykseksi.
Entr’actessa ei ole varsinaisesti juonta, vaan se koostuu hölmöistä ja toisiinsa liittymättömistä kohtauksista. Yhdessä kohtauksista Marcel Duchamp ja Man Ray pelaavat shakkia, ja Man Rayn vie mukanaan vesisuihku. Duchampin ja Rayn lisäksi cameorooleissa nähdään muitakin Pariisin taidepiirien tunnettuja hahmoja, muun muassa Jean Börlin, Georges Auric sekä Francis Picabia ja René Clair itse.
Aiolialainen pylväsjärjestelmä
pienoiskuva|Aiolialainen [[kapiteeli (arkkitehtuuri)|kapiteeli.]] Aiolialainen pylväsjärjestelmä tai aiolialainen tyyli on eräs antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa käytetty pylväsjärjestelmä. Se oli käytössä arkaaisella kaudella, mutta jäi käytöstä klassiselle kaudelle tultaessa.
Historia
Aiolialainen tyyli vaikuttaa perustuvan aasialaisiin ja mahdollisesti myös egyptiläisiin esikuviin, sillä samantyyppisiä kapiteeliaiheita tunnetaan muun muassa Kyprokselta, Megiddosta ja Samariasta. Aiolialaista tyyliä pidetään joskus joonialaisen tyylin edeltäjänä, ja siksi sitä on kutsuttu myös protojoonialaiseksi tyyliksi. On kuitenkin myös mahdollista, että aiolialainen ja varhainen joonialainen tyyli kehittyivät yhteisistä esikuvista toisistaan riippumatta. Aiolialainen tyylisuunta sai nimensä Aioliin eli Aiolian alueesta Vähän-Aasian luoteisrannikolla.
pienoiskuva|vasen|upright=0.45|Aiolialaistyylinen koristeaihe.
Ominaisuudet
Aiolialaiset pylväät muistuttivat monin tavoin joonialaisia pylväitä. Kapiteeli muodostui kahdesta lehtikerroksesta, jossa ylemmät lehdet taipuivat ylöspäin ja alemmat alaspäin. Kapiteelin yläosassa on kaksi ylöspäin kaartuvaa voluuttia sekä palmunlehväkuvio.
Esimerkkejä
Aiolialainen tyyli oli aina vähemmän käytetty kuin tunnetummat doorilainen, joonialainen ja korinttilainen pylväsjärjestelmä. Se tunnetaan muun muassa Mytilenestä ja Napesta Aioliin saariin kuuluneelta Lesbokselta, Neandreiasta Troaksesta ja Larissasta Aioliista noin vuosilta 600–580 eaa. Sitä esiintyy myös muun muassa 600-luvulla eaa. rakennetussa Hera Argeian temppelissä Suur-Kreikassa yhdessä muiden tyylien kanssa.
Fanta Damba
Fanta Damba on malilainen laulaja, joka tunnetaan myös nimellä La Grande Vedette Malienne. Hän syntyi muusikkoperheeseen Ségoun kaupungissa vuonna 1938. Damba aloitti laulamisen jo lapsena kasvaessaan muusikkoperheessä. Hän aloitti äänittämisen parikymppisenä Radio Malille. Vuonna 1975 hänestä tuli ensimmäinen malilainen naislaulaja, joka on tehnyt soolokiertueen Euroopassa.
Roope Elimäki
Roope Elimäki (s. 18. kesäkuuta 1993 Luumäki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Elimäki on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Ura
Elimäki on Valkealan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana KooKoohon kaudeksi 2008–2009, jolloin Elimäki toimi seuran C-nuorten kapteenina. Hän voitti C-nuorten I-divisioonan runkosarjassa KooKoon sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 22+30=52. SM-karsinnoissa Elimäki oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jussimatti Jaskarin kanssa tehoilla 2+8=10. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Kiekkoreippaan B-nuoriin ja kaudella 2010–2011 Elimäen ura jatkui Pelicansissa. Kaudella 2011–2012 hän nousi seuran A-nuorten varakapteeniksi ja kaudella 2012–2013 kapteeniksi. Elimäki oli jälkimmäisellä kaudella Pelicansin paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 21+28=49, joilla hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan pistepörssissä neljänneksi. Elimäki voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +13.
Kesäkuussa 2013 Elimäki solmi juniorisopimuksen Pelicansin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi joukkueessa harjoitusotteluita, mutta ei kuitenkaan tehnyt kaudella 2013–2014 vielä liigadebyyttiään. Elimäki debytoi kuitenkin miesten peleissä pelattuaan viisi ottelua lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa tehopistein 1+1=2. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi joukkueeseen vuoden mittaisella Mestis-sopimuksella. Elimäen tulokaskausi siellä toi 43 runkosarjaottelussa tehot 12+11=23. Hän oli Peliittojen kolmanneksi paras maalintekijä ja voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +1.
Kesällä 2015 Elimäki harjoitteli Peliittojen ohella myös Pelicansin SM-liigajoukkueen mukana. Hänet nostettiin uransa ensimmäiseen liigaotteluun jo runkosarjan 2015–2016 avauskierroksella 11. syyskuuta 2015 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Elimäki merkittiin Pelicansin kolmosketjun oikeaan laitaan Henri Heinon ja Juhani Tyrväisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.19 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Elimäki teki 2. joulukuuta 2015 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana kaikkiaan 14 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Elimäki pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin Peliitoissa, joiden paras pistemies ja syöttäjä hän oli tehoilla 8+20=28.
Huhtikuussa 2016 Elimäki teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Pelicansin kanssa. Kausi 2016–2017 oli hänelle varsinainen tulokaskausi SM-liigassa, joka toi Elimäelle 49 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 7+4=11. Huhtikuussa 2017 Pelicans käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Elimäen kanssa. Tammikuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kompositapylväsjärjestelmä
Kompositapylväsjärjestelmä (<, ’yhteen liitetty’) on roomalaisessa arkkitehtuurissa kehittynyt pylväsjärjestelmä, joka on yhdistelmä joonialaisesta ja korinttilaisesta pylväsjärjestelmästä.
Roope Elimäki
Ura
Kauden 2018–2019 kynnyksellä, syyskuussa 2018 Elimäki jäi Pelicansista sivuun henkilökohtaisten syiden vuoksi. Hän palasi kaukaloihin marraskuussa ja haki pelituntumaa kuuden ottelun verran Peliittojen Mestis-joukkueesta ennen paluutaan Pelicansin vahvuuteen joulukuussa. Kaudella 2019–2020 Elimäki teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+4=12. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla Peliitoissa.
Kompositapylväsjärjestelmä
Kompositapylvään kapiteelin eli pylväänpään alaosassa on kaksi kerrosta korinttilaiselle kapiteelille ominaisia akantinlehtiä, ja yläosassa joonialaiselle kapiteelille tyypilliset voluutit ja kyma. Pylväänvarret ja baasi eli jalusta ovat muutoin samanlaisia kuin joonialaisessa ja korinttilaisessa tyylissä. Kompositapylväsjärjestelmä on luettu omaksi järjestelmäkseen vasta renessanssiajasta lähtien.
Roope Elimäki
Ura
Tammikuussa 2021 Elimäki siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyEttan-joukkue Nybro IF:ään oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Kaudeksi 2021–2022 Elimäki palasi Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaan riveihin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Elimäki oli tehoilla 12+22=34 Kiekko-Vantaan paras syöttäjä Kristjan Komben kanssa ja toiseksi paras pistemies Joni Piipposen jälkeen. Helmikuussa 2022 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2022–2023 Elimäki nimettiin Kiekko-Vantaan kapteeniksi.
Kivarinjärvi
pienoiskuva|Kivarinjärvi. Kivarinjärvi on kylä Puolangalla Kainuussa samannimisen järven etelärannalla ja seututien 837 varrella. Kylä sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Puolangan keskustaajamasta länteen. Kylä kuuluu kirkonkylän koulupiiriin.
Tommy Shannon
thumb|Tommy Shannon vuonna 2006. Tommy Shannon (s. 1946) on yhdysvaltalainen basisti.
Shannon syntyi Tucsonissa, Arizonassa, ja muutti 9-vuotiaana Länsi-Teksasiin. Hän tapasi Johnny Winterin 1960-luvun lopulla ja teki hänen kanssaan lyhyesti yhteistyötä.
Shannon soitti kymmenisen vuotta bassoa Stevie Ray Vaughan & Double Trouble -yhtyeessä. Hedelmällinen yhteistyö päättyi vasta Stevie Ray Vaughanin kuolemaan lento-onnettomuudessa 1990.
Shannon on jatkanut muusikonuraansa turman jälkeen.
Laura Arffman
Laura Arffman (s. 29. elokuuta 1985 Kitee) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee Yleisradiossa, jossa hän on toiminut uutistenlukijana Urheiluruudussa sekä raportoinut useista urheilutapahtumista.
Koulutus
Arffmanilla on viestinnän tutkinto Jyväskylän ammattikorkeakoulusta ja maisterin tutkinto Jyväskylän yliopistosta valtio-opista.
Työura
Toimittajan uransa alussa Arffman teki viestinnän opintoihin kuuluvan harjoittelun silloiseen Urheilulehteen. Syksyllä 2008 hän aloitti työt Iltalehden urheilutoimituksessa. Pari vuotta myöhemmin hän päätyi Yleisradion radiouutisiin, ja syksyllä 2011 hän aloitti Yleisradion kotimaan toimituksessa. Vasta tuolloin hän jätti työskentelyn Iltalehden urheilutoimituksessa kokonaan. Arffmann siirtyi Yleisradion urheilutoimitukseen tammikuussa 2012.
Arffman kokosi lehdistön joukkueen pesäpallon naisten Liitto-Lehdistö-otteluun vuonna 2013.
Yksityiselämä
Arffman on naimisissa Anssi Pentsisen kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Elijah Muhammad
thumb|200px|Elijah Mohammed. Elijah Muhammad (oik. Elijah Poole 7. lokakuuta 1897, Sandersville, Yhdysvallat - 25. helmikuuta 1975) oli Nation of Islam -järjestön johtaja vuodesta 1934 aina kuolemaansa vuoteen 1975 asti.
Elämä
Elijah Muhammad, syntymänimeltään Elijah Poole, syntyi Georgian osavaltiossa 13 lapsen vuokraviljelijäperheeseen. Hänen isänsä oli Willie Poole, Sr. (1868–1942) ja hänen äitinsä Mariah Hall (1873–1958). 16-vuotiaana hän jätti kodin ja lähti matkustamaan ympäri Yhdysvaltoja. Vuonna 1917 hän meni naimisiin Clara Evansin (myöhemmin Äiti Clara Muhammed) kanssa. Vuonna 1923 hän asettui asumaan Detroitiin, missä hän työskenteli autotehtaassa.
Muhammad tutustui 1930-luvun alussa Wallace Fard Muhammadiin. Fard Muhammad oli tuolloin jo perustanut Temple of Islam -järjestön Detroitissa.
Muhammad määrättiin lähtemään Detroitista 26. toukokuuta 1931. Hän lähti kaupungista ja katosi vuonna 1934. Hän ryhtyi käyttämään Fardilta saamaansa nimeä Elijah Muhammad ja nousi Nation of Islam -järjestön johtajaksi. Vuonna 1942 Muhammad pidätettiin Washingtonissa, muun muassa siksi, että hän oli kehottanut NOI:n jäseniä välttämään asepalvelusta sodan aikana. Muhammad joutui vankilaan neljäksi vuodeksi.
Hänet on haudattu Illinoisin Thorntoniin. Elijah Muhammadin kuoleman jälkeen hänen poikansa Warith Deen Muhammed nousi Nation of Islam -järjestön johtajaksi.
1990-luvun alussa Elijah Muhammadin mukaan nimettiin katu Elijah Muhammad Boulevard Detroitissa.
Tuomas Tolonen
Ura
Tolonen on Kajaanin Hokin kasvatti. Hän harjoitteli seuran miesten Mestis-joukkueen ringissä kaudella 2011–2012. Huhtikuussa 2012 Tolonen teki Hokin kanssa vuoden mittaisen Mestis-sopimuksen. Hän lähti kauteen 2012–2013 niin ikään joukkueen kolmosmaalivahtina ja pelasi kautensa vielä A-nuorissa. Tolonen puki 12 Mestiksen runkosarjaotteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kauteen 2013–2014 Tolonen lähti Hokin kakkosmaalivahtina Teemu Seppäselle. Hän pelasi kuusi runkosarjaottelua. Tolonen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhden ottelun verran lainalla II-divisioonajoukkue Sotkamon Kiekossa.
Kaudella 2014–2015 Tolonen jatkoi Hokin kakkosmaalivahtina Antti Lehtoselle. Hän sai torjuntavastuuta 12 runkosarjaottelussa, mutta ei kuitenkaan onnistunut ottamaan odotettua kehitysaskelta. Joulutauon jälkeen Hokki vahvisti maalivahtiosastoaan Timo Niemellä, joten Tolonen putosi lopulta joukkueen kolmosmaalivahdiksi. Hän haki kauden aikana pelituntumaa myös kahden ottelun verran Suomi-sarjajoukkue Iisalmen Peli-Karhuista, jonne Tolonen siirtyi kaudeksi 2015–2016 jatkamaan uraansa vuoden mittaisella sopimuksella. Hän nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja torjui IPK:n Suomi-sarjan mestaruuteen. Joukkue nostettiin tämän myötä suoraan Mestikseen.
Tolonen jatkoi Mestikseen nousseessa IPK:ssa myös kaudella 2016–2017. Hän jakoi joukkueen torjuntavastuun varsin tasaisesti Antti Leskisen kanssa ja Tolonen pelasi runkosarjaottelua torjuen yhden nollapelin. IPK ajautui kauden päätteeksi karsintasarjaan, mutta onnistui kuitenkin säilyttämään sarjapaikkansa. Tolosella oli karsintasarjan paras torjuntaprosentti (94,1%). Kaudella 2017–2018 hän jäi niukasti joukkueen kakkosmaalivahdiksi Aleksi Autiolle.
Kauden 2018–2019 kynnyksellä Tolonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Orlik Opoleen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä näin ollen runkosarjan avauskierroksella 14. syyskuuta 2018 vieraissa KS Unia Oświęcimia vastaan. Tolonen torjui Orlikin 3–2-jatkoaikatappioon päättyneessä ottelussa 36 kertaa. Hän pelasi 17 runkosarjaottelua, mutta Tolosen otteet eivät kuitenkaan vakuuttaneet Orlikin seurajohtoa ja hänen sopimuksensa purettiin marraskuussa. Joulukuussa 2018 Tolonen palasi try-outille IPK:n Mestis-joukkueeseen, kun joukkue tarvitsi uutta maalivahtia sopimuksensa purkaneen Aleksi Aution tilalle. IPK:n maalivahtiosasto täydentyi lyhyen sopimuksen tehneellä Dennis Saikkosella, mutta hänen lähdettyä tammikuun 2019 puolessä välissä Sveitsiin seura teki samalla loppukauden kattavan sopimuksen Tolosen kanssa. Kaudella 2019–2020 hän toimi pääasiassa IPK:n kakkosmaalivahtina Henri Kiviaholle. Tolonen pelasi runkosarjassa 17 ottelua torjuen kaksi nollapeliä.
Tolonen palasi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Kajaanin Hokkiin. Häntä oli houkuttelemassa joukkueeseen Hokin maalivahtivalmentajana aloittava Teemu Seppänen. Hokki lähti kauteen niin ikään kolmella maalivahdilla. Tolonen pelasi alkukaudella pääasiassa Antti Karjalaisen aisaparina, kun kolmas maalivahti Juho Järvinen haki peliaikaa Suomi-sarjasta. Mestiksen ollessa keskeytettynä Karjalainen siirtyi tammikuussa 2021 Slovakiaan, joten kauden edetessä Tolonen jakoi torjuntavastuuta varsin tasaisesti Järvisen kanssa.
Pyhä Julius I
Pyhä Julius I (n. 280–12. huhtikuuta 352) oli paavi 6. helmikuuta 337 – 12. huhtikuuta 352. Hän oli syntyperäinen roomalainen. Hänet valittiin Pyhän Markuksen seuraajaksi, kun paavinistuin oli ollut tyhjänä neljän kuukauden ajan. Hän toimi areiolaisuutta vastaan ja kutsui koolle Sardican kirkolliskokouksen, jossa areiolaisuus tuomittiin.
Julius on pyhä katolisessa kirkossa, ja ortodoksinen kirkko puolestaan kunnioittaa hänen tukemaansa pyhää Atanasios Suurta ortodoksisuuden isänä.
Liberius
Liberius, joka oli paavina 17. toukokuuta 352 – 24. syyskuuta 366, on varhaisin paavi, jota ei ole vielä kanonisoitu. Hänen paaviuskaudellaan käytiin kiistoja Atanasios Suuren asemasta; Liberius kieltäytyi tuomitsemasta Atanasiosta, mikä puolestaan johti Liberiuksen kahden vuoden maanpakoon, jonka aikana paavinistuin oli vastapaavi Felix II:n hallussa.
Balkanin taistelut (ensimmäinen maailmansota)
Balkanin taistelut ovat ympärys- ja keskusvaltojen välisiä taisteluita ensimmäisessä maailmansodassa Balkanilla. Keskusvalloista alueen taisteluihin osallistuivat Itävalta-Unkari, Bulgaria ja Saksan keisarikunta sekä ympärisvalloista Ranska, Montenegro, Venäjän keisarikunta, Serbia ja Yhdistynyt kuningaskunta sekä myöhemmin ympärysvaltoihin liittyneet Romania ja Kreikka.
Romanian taistelut
Romania oli ennen sotaa Itävalta-Unkarin liittolainen, mutta se liittyi ympärysvaltoihin elokuussa 1916. Syynä tähän oli halu vallata Transilvania. Aluksi Romanian joukot etenivät nopeasti Transilvanian puolelle. Saksa ja Itävalta iskivät takaisin syyskuun alussa. August von Mackensenin johdolla ne etenivät lokakuussa Mustanmeren rannalle ja valtasivat marraskuussa Bukarestin.
Petri & Pettersson Brass
Petri & Pettersson Brass on suomalainen Kuopiossa vuonna 1971 perustettu popyhtye. Sen menestyskappaleita ovat olleet muun muassa "Maalaismaisema", "Louie Louie", "Päättömällä pollella", "Sylvian äiti", "Kalifornian unet", "Twenty-Five or Six to Four", "Nuoruus" sekä "Angie".
Bändin suosituin kappale on ”Maalaismaisema” (1971), Jukka Virtasen suomennos Elton Johnin sävelmästä ”Country Comfort”.
Historia
Bändi aloitti aikoinaan nimellä The Burdocks (’takiaiset’) vuonna 1966, mutta soitti nimellä "Heikki Pettersson Kvintetti" kun tarvittiin tanssimusikkia, ja tällöin seuraan liittyi myös hanuristi. Nimi vaihtui vuonna 1969 Heikki Pettersson Sekstetiksi, kun mukaan tuli saksofonisti ja Hannu Pettersson vaihtoi kitarasta trumpettiin. Yhtye ehti vielä keikkailla nimellä Dynamites Brass vuonna 1971, kunnes elo-syyskuussa 1971 yhtye sai nykyisen ja pysyvän nimen Petri & Pettersson Brass julkaistessaan kappaleen Maalaismaisema.
Yhtye osallistui nimellä Heikki Petterson Sextet EMI:n järjestämään kilpailuun vuonna 1970 ja voitti Itä-Suomen mestaruuden. Kilpailussa haettiin neljää parasta suomalaista popyhtyettä, yhtä kustakin neljästä (pohjoinen, itä, etelä, länsi) ilmansuunnasta. Kilpailun voittajat pääsivät levyttämään samana vuonna ilmestyneelle kokoelma-LP:lle Ilmansuunnat Finnvoxin studioilla. Yhtye levytti kappaleet ”Peluri” (”Cincinnati Kid”) ja ”Saigoniin” nimellä Pettersson. Levyn julkaisi Parlophone.
Bändin ydinjoukon muodostavat veljekset voittivat Kevään sävel -kilpailun vuonna 1985 kappaleella ”Yli merten yli vuorten”.
Petri & Pettersson Brass keikkaili ympäri Pohjoismaita. Nykyään yhtye on esiintynyt vain Suomessa.
Yhtyeen levy Hitit on julkaistu vuonna 2007 edesmenneen Ari Petterssonin muistoksi. Yhtye keikkailee edelleen.
Kokoonpano
Pääjoukko, joka koostui Petterssonin veljeksistä
Muita bändin jäseniä:
Tim Kazurinsky
pienoiskuva|Tim Kazurinsky Timothy Jay "Tim" Kazurinsky (s. 3. maaliskuuta 1950 Johnstown) on yhdysvaltalainen komedianäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten NBC:n komediasarjasta Saturday Night Live. Muita tunnettuja rooleja ovat muun muassa Cadet Sweetchuck Poliisiopisto–elokuvissa ja Pulmuset, jossa Kazurinsky esiintyi kuudennen tuotantokauden jaksoissa.
Sam Gibbons
thumb|Sam Gibbons Sam Melville Gibbons (20. tammikuuta 1920 – 10. lokakuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, koulutukseltaan lakimies.
Tampassa, Floridassa syntynyt Gibbons valmistui Henry B. Plant High Schoolista ja Floridan yliopistosta. Hän sai toisen maailmansodan aikaisesta palveluksestaan Pronssitähden.
Gibbons istui vuosina 1953–1958 Floridan edustajainhuoneessa ja sen jälkeen vuosina 1959–1962 Floridan senaatissa.
Gibbons oli Yhdysvaltain kongressin pitkäaikainen jäsen; hän istui liittovaltion edustajainhuoneessa vuosina 1963–1997.
Fritz Noether
thumb|Fritz Noether Fritz Alexander Ernst Noether (7. lokakuuta 1884 Erlangen, Baijeri, Saksa – 10. syyskuuta 1941 Orjol, Neuvostoliitto) oli saksalainen matemaatikko.
Elämä
Turun yliopiston kirjastosta on löytynyt akateemikko Rolf Nevanlinnan sinne aikoinaan toimittamien papereiden joukosta Fritz Noetherin papereita. Tarkempaa tietoa papereiden kulkeutumisesta Suomeen ei ole, vain arvailuja.
Ammatilliset saavutukset
Hänen merkittävimmät ammatilliset saavutuksensa asettuvat funktioanalyysin alalle. Häntä pidetään ruotsalaisen matemaatikon Ivar Fredholmin mukaan nimetyn Fredholm-operaattorin keksijänä. Venäläisessä kirjallisuudessa siitä yleensä käytetään nimitystä Noetherin operaattori.
Ekinus
Doorilaisessa pylväsjärjestelmässä ekinus oli tyynymäinen ja alun perin hyvin litteä ja laakea. Myöhemmin se leveni ylöspäin noin 45 asteen kulmassa. Joonialaisissa pylväissä ekinus koostui voluuteista ja niiden välissä olleesta kyma- eli lehtinauhakoristelusta. Ekinuksen päällä oli kummassakin järjestelmässä abakus-laatta, joka kannatti arkkitraavia.
Lyaasit
Lyaasit ovat entsyymejä, jotka katkaisevat atomien välisiä kovalenttisia sidoksia ja katalysoivat uusien sidosten muodostumista. Tyypillisiä reaktioita ovat eliminaatioreaktiot muodostaen kaksoissidoksia tai rengasrakenteita tai additioreaktiot kaksoissidokseen. Lyaasit poikkeavat hydrolaaseista siten, että ne eivät katalysoi hydrolyysiä eli veden liittämistä. Reaktioissa ei myöskään tapahdu hapetus- tai pelkistysreaktioita. Monien lyaasien katalysoimat reaktiot ovat reversiibeleitä ja voivat tapahtua kumpaan suuntaan tahansa riippuen olosuhteista. Additioreaktioissa lyaaseja kutsutaan usein syntaaseiksi. Kaikkien lyaasien ryhmään kuuluvien entsyymien EC-numeron ensimmäinen numero on 4.
Lyaasien luokittelu
Lyaasit luokitellaan 7 alaryhmään kansainvälisen biokemian ja molekyylibiologian järjestön IUBMB:n luokittelujärjestelmän mukaisesti. Luokittelu perustuu entysymien katalysoimiin reaktioihin ja on seuraava:
Australialainen jalkapallo
Australialainen jalkapallo eli aussifutis on 1800-luvun puolivälissä Australian Melbournessa kehitetty yksi monista jalkapallon esimuodosta juonensa juurtavista lajeista. Paikalliset kutsuvat peliä nimillä footy ja aussie rules. Lajin johtava liiga on Australian AFL. Sen yleisökeskiarvot ovat yli 30 000 katsojaa peliä kohden. Samaan pystyy maailmassa ainoastaan neljä muuta ammattilaissarjaa; NFL Yhdysvalloissa, Major League Baseball Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä jalkapallon pääsarjat Englannissa ja Saksassa.
Australialaista jalkapalloa pelataan 18-miehisillä joukkueilla tavallisesti krikettiä varten suunnitelluilla, soikion muotoisilla kentillä. Kentän pituus voi olla jopa 185 metriä. Suojavarusteita ei käytetä, vaikka voimakkaat taklaukset ovatkin olennainen osa peliä. Pallo on soikea. Euroopassa lajia pelataan yhdeksänmiehisillä joukkueilla tavallisella jalkapallokentällä.
Historia
Australialainen jalkapallo kehitettiin 1850-luvulla Melbournessa, joka oli uusi kultaryntäyksen aikaan rakennettu kaupunki. Siellä, kuten muuallakin brittiläisen asutuksen alueella kriketti oli suosituin urheilulaji. Kriketinpelaaja Thomas Wentworth Wills oli huolestunut kriketinpelaajien fyysisen kunnon ylläpitämisestä kesäkauden aikana. Wills oli syntynyt Australiassa, mutta käynyt koulunsa Englannissa Rugby Schoolissa, joka on yksi rugbyn syntypaikkoja. Hänen aloitteestaan Melbourne Cricket Clubin pelaajat ryhtyivät talviharjoituksenaan pelaamaan silloista jalkapalloa, jolla ei vielä ollut kirjoitettuja yhdenmukaisia sääntöjä. Melbournessa pelille kehitettiin omanlaisensa säännöt, joissa oli vaikutteita useista Englannin yksityiskouluissa pelatuista jalkapallopeleistä. Melbourneen ja Geelongiin perustettiin lajia varten seurat vuosina 1858 ja 1859, ja niitä voidaankin pitää kaikki jalkapallonsukuiset lajit huomioon ottaen maailman vanhimpina jalkapalloseuroina. Alkuun säännöissä ei rajoitettu pelaajamäärää lainkaan, kunnes 1880-luvulla pelaajamääräksi vakiintui 20 joukkuetta kohti.
Australialaisen jalkapallon säännöissä päätettiin kieltää silloin rugbyssä sallittua ollut jaloille potkiminen. Laji lähti myös monilta muilta osin kehittymään eri suuntaan. Sääntöjen mukaan pelaaja, joka sai pallon puhtaasti ilmasta kiinni, oli oikeutettu vapaapotkuun. Palloa sai kuljettaa käsillä vapaasti, kunnes vuonna 1865 otettiin käyttöön sääntö, jonka mukaan palloa piti pompauttaa maassa kymmenen metrin välein. Merkittävin eroavaisuus muihin jalkapallopeleihin oli paitsion puuttuminen kokonaan, millä oli merkittävä vaikutus pelin luonteeseen: pelaajat pystyivät olemaan pelin aikana sekä pallon etu- että takapuolella. Vuodesta 1874 pisteitä ei enää saanut pallon kuljettamisesta maalipuiden välistä, vaan maali piti tehdä potkaisemalla.
thumb|left|200px|Maalitolpat Australialaisessa muodossa otettiin käyttöön myös omanlaisensa näköinen maali, joka koostui kahdesta pitemmästä ja niiden ulkopuolella olleista kahdesta pienemmästä maalitolpasta. Poikkeava tapa on myös vuonna 1891 käyttöön otettu pelin aloittaminen keskeltä tuomarin pallolla. Ensimmäiset maininnat maalituomarien käytöstä ovat vuodelta 1874. Tasmaniassa otettiin käyttöön maalituomarin lipunheilutus merkiksi maalista vuonna 1884, ja vuonna 1886 tapa otettiin käyttöön Victorian osavaltiossa.