cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lance Armstrong
Ammattilaisuran alku (1992–1995)
Ennen pyöräilykauden 1995 alkua Motorola-talli koki muutoksia ja esimerkiksi Armstrongin mentori, Phil Anderson päätti lopettaa pyöräilyn tallisotkujen myötä. Tallin huono kohtelu Andersonia kohtaan vaikutti myös muihin kilpailijoihin. Motorola päättikin nuorentaa joukkuettaan ja tallissa ajoivat muun muassa yhdysvaltalaiset George Hincapie, Bobby Julich sekä Kevin Livingston. Lisäksi joukkuetta täydennettiin italialaisilla Fabio Casartellilla sekä Andrea Peronilla. Kausi alkoikin Armstrongilta paremmin ja hän voitti Tour DuPontin. Hän osallistui myös kolmatta kertaa Ranskan ympäriajoon, jossa tallin suurin tavoite oli ajaa Armstrong koko kilpailun voittajaksi. Armstrong kävi lähellä etappivoittoa kolmannellatoista etapilla, jossa hän sijoittui toiseksi Serhij Ušakovin jälkeen. Kilpailun viidennelletoista etapille Motorola-tallin Fabio Casartelli oli ottanut uuden titaanirunkoisen pyörän. Kesken etapin hänen etupyöränsä lukkiutui ja hän iskeytyi tien vieressä olleeseen betonilohkareeseen. Casartelli kuoli lopulta kesken helikopterimatkan sairaalaan. Tieto järkytti Armstrongia, joka halusi kuitenkin jatkaa kilpailua ja voittaa etapin Casartellin kunniaksi. Talli jatkoikin kilpailua ja seuraavalla etapilla pyöräilijät kunnioittivat Casartellia ja antoivat Motorola-tallin ajajien ajaa yhdessä ensimmäisinä maaliin. Kilpailun kahdeksannellatoista etapilla Armstrong lähti epätyypillisesti irtiottoon tasaisella maastolla. Tämä yllätti muut ajajat ja lopulta hän onnistui ympäriajonsa ainoassa etappivoitossa. Armstrong ajoi ympäriajon lopulta loppuun asti ensimmäistä kertaa urallaan ja sijoittui 36:ksi. Kolme viikkoa ympäriajon jälkeen hän osallistui Clásica de San Sebastiániin, jonka loppukirissä hän voitti Stefano Della Santan. Samalla hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen pyöräilijä, joka on voittanut merkittävän eurooppalaisen klassikkokilpailun.
Syöpä ja parantuminen (1996–1997)
Armstrong asetti kaudeksi 1996 kunnianhimoiset tavoitteet ja Motorola hankki talliinsa muun muassa Max Sciandrin sekä eurooppalaisajajia ja antoi enemmän vastuuta yhdysvaltalaispyöräilijöilleen. Kauden ensimmäinen suurkilpailu oli Pariisi–Nizza-ajo, jossa Armstrong sijoittui toiseksi Laurent Jalabertin jälkeen. Tämän jälkeen hän voitti klassikkokilpailu La Flèche Wallonnen ja sijoittui muutamaa päivää myöhemmin Liège–Bastogne–Liègessä toiseksi Pascal Richardin jälkeen. Kauden seuraava suuri kilpailu oli Tour DuPont, jossa Armstrong voitti viisi etappia ja lopulta myös kokonaiskilpailun selvällä erolla. Hän piti tämän jälkeen kuukauden tauon kilpailuista ja osallistui seuraavaksi vasta Sveitsin ympäriajoon, jonka hän joutui jättämään kesken viimeisen etapin aikana. Tämä oli hänen ammattiuransa ensimmäinen keskeytys, jota ei ollut suunniteltu. Armstrong ei tuntenut oloaan parhaaksi mahdolliseksi, kun hän osallistui Sveitsin ympäriajon jälkeen Ranskan ympäriajoon. Sää oli huono koko ympäriajon ajan ja tämä vaikeutti erityisesti Armstrongin pyöräilyä. Hän joutuikin keskeyttämään kilpailun kuudennen etapin aikana. Kilpailun jälkeen Armstrong sanoi kärsineensä ympäriajon ajan sairastelusta. Hänen kauden päätavoitteensa oli kuitenkin Atlantan olympialaiset. Armstrong sijoittui aika-ajossa lopulta kuudenneksi ja maantieajossa muut kilpailijat tiesivät hänen vaarallisuutensa, eivätkä päästäneet häntä helppoihin irtiottoihin. Hän ei tuntenut olleensa kilpailussa fyysisesti parhaassa kunnossa ja sijoittui lopulta kahdenneksitoista. Motorola-tallin huono menestys johti lopulta sponsoroinnin päättymiseen ja pyöräilytalli lopetti toimintansa. Tämän myötä Armstorng solmi Cofidis-tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, jonka arvo oli 2,5 miljoonaa dollaria. Hän onnistui samalla saamaan monia Motorola-tallin pyöräilijöitä samaan talliin.
Ammattilaisura
Vakava sairaus jakaa Armstrongin uran kahteen osaan. 1990-luvun puolivälissä Armstrongin ura kilpapyöräilijänä oli hyvässä nousussa. Hän oli saavuttanut maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden (1993), Ranskan ympäriajon etappivoittoja ja useita klassikkokisojen voittoja Euroopassa. Vuonna 1996 todettu kivessyöpä oli kuitenkin vähällä lopettaa hänen uransa lyhyeen ellei jopa koko hänen elämäänsä. Kun syöpä havaittiin, se oli jo ehtinyt levitä aivoihin ja keuhkoihin. Nopeilla leikkauksilla ja aggressiivisella kemoterapialla Armstrongin henki kuitenkin saatiin pelastettua. Sairaudesta toivuttuaan Armstrong oli muuttunut mies niin henkisesti kuin fyysisesti; vahvarakenteinen aika-ajaja menetti syöpähoidoissa suuren osan lihasmassastaan.
Armstrong aloitti uuden olemuksensa rakentamisen puhtaalta pöydältä ja painoi lopullisessa kisakunnossaan seitsemän kiloa vähemmän kuin ennen sairastumistaan.
thumb|[[George W. Bush ja Armstrong pyöräilemässä Prairie Chapel Ranchilla]]
Tauko pyöräilystä
Aktiivisen pyöräilu-uran lopettamisen jälkeen Armstrong osallistui vuoden 2006 New Yorkin maratonille. Yhdessä urheiluvälinevalmistaja Niken kanssa hän kokosi ryhmän johon kuului useita tunnettuja juoksijoita. Armstrongin tavoitteena oli suorittaa maraton alle 3 tunnin ajassa. Juoksun aikana Armstrongilla oli ongelmia pohkeidensa kanssa ja hän oli hieman tavoiteajastaan jäljessä. Viimeisen 8 kilometrin aikana hän kuitenkin pystyi kiristämään vauhtiaan ja tuli maaliin ajassa 2.59.36 sijoittuen 856. sijalle. Kilpailun jälkeen Armstrong kommentoi suoritusta kuvaillen sitä "vaativimmaksi fyysiseksi suoritukseksi koskaan". Armstrong juoksi New Yorkin maratonin myös vuonna 2007. Hän paransi vuoden 2006 aikaansa liki 13 minuutilla juostuaan 2.46.43.
Paluu pyöräilyn pariin
Syyskuussa 2008 pyöräilysivusto VeloNews kertoi Armstrongin palaavan huippupyöräilyn pariin kaudella 2009. Sivuston nimettömänä pysytelleiden lähteiden mukaan Armstrong ajaisi viisi kilpailua, joihin lukeutuisi Ranskan ympäriajo. Armstrongin entinen tallipäällikkö Johan Bruyneel kumosi myöhemmin julkisuudessa liikkuneet tiedot, joiden mukaan Armstrong siirtyisi Bruyneelin johtamaan Astana-talliin. Armstrong itse vahvisti paluunsa kilpapyöräilyyn VeloNewsin uutista seuraavana päivänä. Ensimmäisen kilpailunsa Armstrong polki Australiassa tammikuussa 2009. Hän oli Tour Down Under -kilpailun 51 kilometrin pituisessa kriteriumissa 64:s. Hän osallistui ensimmäisen kerran urallaan Italian ympäriajoon sijoittuen 12:nneksi. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui kolmanneksi. Kilpailun aikana kävi ilmi, ettei hänen ja kilpailun voittaneen tallitoverinsa Alberto Contadorin keskinäinen suhde ollut kovin hyvä. Armstrong perustikin yhteistyökumppaniensa kanssa uuden tallin, Team RadioShackin, jota edusti kaudesta 2010 lähtien. Pyöräilyn lisäksi hän ilmoitti aikovansa osallistua juoksu- ja triathlonkilpailuihin. Helmikuussa 2011 Armstrong ilmoitti lopettavansa pyöräilyuransa.
Doping-epäilyt
Armstrong oli tavannut dopingepäilyistä tunnetun lääkäri Michele Ferrarin ensimmäisen kerran vuonna 1995 ja asia tuli julkisuuteen 2000-luvun alussa.
Elokuussa 2005 ranskalainen urheilulehti L'Équipe väitti Armstrongin käyttäneen EPO:a suoritustensa parantamiseen. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI järjesti lehden väitteistä tutkimuksen. Tutkimusten johtajana toiminut Emile Vrijman (Alankomaat) totesi väitteet vääriksi ja UCI puhdisti Armstrongin maineen.
Kesäkuussa 2006 toinen ranskalainen lehti Le Monde väitti Armstrongin myöntäneen urheilussa kiellettyjen aineiden käytön lääkärilleen vuonna 1996. Lehti perusti tietonsa Armstrongin entisen tallikaverin Frankie Andreun syksyllä 2005 Dallasissa käydyssä oikeudenkäynnissä antamiin valaehtoisiin lausuntoihin. Oikeudenkäynnin ensisijainen tarkoitus oli Armstrongin ja vakuutusyhtiön riita vuoden 2004 Ranskan ympäriajon bonusrahoista.
Vuonna 2010 Armstrongin entinen tallikaveri Floyd Landis tunnusti käyttäneensä dopingia ja väitti Armstrongin neuvoneen häntä dopingin käytössä.
Tuomio ja tunnustus
Vaikka syytöksiä Armstrongin dopingin käytöstä oli esitetty jo hänen uransa aikana niitä ei oltu pystytty näyttämään toteen. Tilanne kuitenkin muuttui vuonna 2012. Helmikuussa Yhdysvaltojen syyttäjä aloitti rikostutkinnan Armstrongia vastaan. Kesäkuussa Yhdysvaltojen antidopingtoimisto USADA syytti Armstrongia virallisesti doping-aineiden käytöstä ja välittämisestä, ja asetti hänet tietojen perusteella kilpailukieltoon. Elokuussa Armstrong ilmoitti lopettavansa taistelun USADA:n dopingsyytöksiä vastaan, minkä USADA tulkitsi niin, että Armstrong asetettaisiin elinikäiseen kilpailukieltoon ja kaikki hänen saavutuksensa, mukaan lukien 7 Ranskan ympäriajon voittoa, mitätöitäisiin. Genevessä 22. lokakuuta pitämässään tiedotustilaisuudessa Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI vahvisti Lance Armstrongin elinikäisen kilpailukiellon ja mitätöi kaikki hänen tuloksensa 1. elokuuta 1998 alkaen. Hän joutui myös maksamaan takaisin palkintorahansa, jotka oli voittanut kyseisenä aikana.
Armstrong oli seitsemällä voitollaan Ranskan ympäriajon kaikkien aikojen menestynein pyöräilijä, mutta doping-tuomion myötä hänen parhaaksi sijoituksekseen kilpailussa jäi 36. sija vuodelta 1995. Armstrongin ympäriajon voittoja vuosina 1999-2005 päätettiin olla jakamatta uudelleen, koska monet Armstrongia vastaan voitosta kilpailleet on myös yhdistetty dopingin käyttöön.
Armstrong ei kommentoinut tuomiotaan pitkään aikaan, kunnes tammikuussa 2013 Oprah Winfreylle antamassaan haastattelussa hän tunnusti dopingin käytön. Armstrong oli käyttänyt suorituskykynsä parantamiseen epo-hormonia, verensiirtoja ja kasvuhormoneja, ja vetosi tehneensä niin koska pyöräilyssä menestyminen tuona aikana olisi ollut muuten mahdotonta. Haastattelun aikana Armstrong luonnehti uraansa "täydelliseksi tarinaksi, joka ei ollut totta" ja "suureksi valheeksi".
Dopingkäyttö
Motorola-tallissa Armstrongin kanssa ajanut Frankie Andreu sanoo dopingin tulleen pyöräilytalliin vuonna 1995, jolloin tallin ajajat kokivat, etteivät he pysty enää kilpailemaan eurooppalaistalleja vastaan, joiden oletettiin käyttävän kiellettyjä aineita. Hän myös kertoi Armstrongin käyttäneen steroideja, kasvuhormonia, epoa, testosteronia sekä kortisonia. Andreun mukaan Armstrongilla oli merkittävä rooli tallin dopingin käytössä.
Armstrong jäi kiinni dopingtesteissä vuoden 1999 Ranskan ympäriajossa. Tällöin hänen näytteestään löytyi kiellettyä kortikosteroidia, johon hänellä ei ollut lääkärin osoittamaa reseptiä. Tapaus päätettiin salata ja Armstrongin sanottiin käyttäneen kortisonivoidetta pyöräilysatulan aiheuttamiin kipuihin.
Pyöräilytyyli
Nuorena Armstrong tunnettiin itsepäisenä pyöräilijänä, joka ei halunnut kuunnella kokeneempien pyöräilijöiden neuvoja. Häntä pidettiin myös ylimielisenä. Toisaalta juniorimaajoukkueen fysioterapeutti Andy Pruitt kuvaili Armstrongin olleen "yli-ihminen". Hänet tunnettiin myös äärimmäisen voitontahtoisena urheilijana.
Ennen sairastumista syöpään Armstrongia pidettiin hyvänä yhden päivän kilpailijana, mutta muun muassa mentorinsa Phil Andersonin mielestä Armstrong ei ollut tarpeeksi hyvä ylämäkiajaja eikä aika-ajaja, jotta hän olisi pärjännyt usean päivän kestävissä kisoissa. Myöhemmin urallaan Armstrongista tuli yksi lajin parhaista ylämäkiajajista sekä aika-ajajista. Kyseisistä ominaisuuksista tulikin hänen valttikorttejaan ja hän käytti taitoaan hyväksi ottamalla eroa jyrkillä osuuksilla.
Hänen hapenottokykynsä todettiin olevan normaalia ihmistä parempi. 15-vuotiaana hänen hapenottokykyään kuvaava VO2-arvo oli 79,5 mL/kg/min. Myöhemmin hänen lukemansa on ollut peräti 85, kun taas korkein urheilijalla mitattu arvo on 94,0. Normaalin paikallaan olevan ihmisen arvo on 35,0. Hyvän hapenottokykynsä lisäksi Armstrong pystyi kestämään kipua normaalia urheilijaa paremmin. Tämä kehittyi hänen uransa aikana ja hän pystyikin tekemään normaalia enemmän maksimaalisia lihastoistoja.
Armstrongilla todettiin jo alku-uransa aikana olevan selkäkipuja, joiden takia hänen täytyi kiinnittää huomiota pyöräilyasentoonsa. Hän joutui ajamaan kovillakin nopeuksilla selkä normaalia ylempänä, mikä lisäsi ilmanvastusta. Kyseinen pyöräilytyyli vaati enemmän voimaa sekä korkeampaa kipukynnystä. Toisaalta pyöräilyasento antoi keuhkoille enemmän tilaa, josta oli apua hapenotossa erityisesti pitkäkestoisissa kilpailuissa.
Yksityiselämä
Armstrongin äiti on Linda Armstrong ja biologinen isä Eddie Gunderson, jonka suku oli norjalainen. Pari meni naimisiin samana vuonna, kun Lance syntyi. Avioliittoa kesti vain muutaman vuoden, jonka jälkeen he erosivat ja Lance siirtyi asumaan äitinsä kanssa. Tämän jälkeen Linda meni naimisiin Terry Armstrongin kanssa, joka myös adoptoi Lancen. Pari ei ollut kuitenkaan kauan naimisissa.
Armstrong kävi high schoolia Plano Eastin koulussa, mutta hänet erotettiin koulusta vuonna 1989, koska hän oli ollut lukuisilta tunneilta poissa kilpailuiden takia. Hän suoritti kuitenkin koulun loppuun Bending Oaksin yksityiskoulussa.
Piermario Morosini
Piermario Morosini (5. heinäkuuta 1986 – 14. huhtikuuta 2012) oli italialainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana italialaisissa seuroissa.
Morosini kuoli Italian toiseksi korkeimman sarjatason, Serie B:n ottelussa Pescarassa 14. huhtikuuta 2012. Livornoa edustanut Morosini kaatui kentälle kesken ottelun ja hänelle annettiin ensiapua. Hän kuoli sydänkohtaukseen matkalla ambulanssilla sairaalaan. Serie A:n bergamolaisen joukkueen Atalanta BC:n kotistadionin Stadio Atleti Azzurri d'Italian eteläpääty on omistettu Bergamossa syntyneen Morosinin mukaan.
Lovikääpä
Lovikääpä (Postia lowei) on Suomessa vain muutaman kerran tavattu, erittäin uhanalainen kääpälaji. Sitä kasvaa vanhoissa metsissä kelottuneissa ja kaatuneissa männyn rungoissa, harvoin myös kuusella. Ruskolahottaja.
Lovikäävän itiöemä on yksivuotinen ja pileaattinen tai puoliresupinaattinen. Puoliresupinaattisessa muodossa resupinaattisen osan reunus on pullean pumpulimainen. Lakit ovat hyllymäisiä tai tylppiä. Tuoreena pehmeän itiöemän perusväri on valkoinen, yläpinta vahamainen tai vettyneen kuultava. Kuivaessaan itiöemä saa meripihkanruskean sävyn ja muuttuu hauraaksi. Alapinnan reunoilla hammassuiset pillit ovat kulmikkaita ja niitä mahtuu 4–6 millimetrille, mutta muuten pillit yhteensulautuvat sokkeloiksiksi ja niiden koko kasvaa 1–2 millimetrillä. Lovikääpä on tuoksuton ja miedon makuinen.
Lovikäävän tunnistus on hankalaa ja usein se onnistuu vain poissulkemalla muut lajit. Vertaa poimulakkikääpään, joka on lovikääpää kovempi.
Lyhythäntäkenguru
Lyhythäntäkenguru eli quokka, joskus myös kääpiövallabi (Setonix brachyurus) on sukunsa Setonix ainoa laji. Se on noin kotikissan kokoinen pussieläin. Se on kasvinsyöjä ja pääasiallisesti yöeläin. Lyhythäntäkengurun toinen nimitys quokka on johdettu noongarin kielen sanasta, joka on oletettavasti ollut gwaga.
Levinneisyys
Luonnossa lyhythäntäkenguru elää hyvin suppealla alueella Länsi-Australiassa. Se on käynyt harvinaiseksi, mutta on suojeltuna lajina selvinnyt rannikon edustan saarilla, joita ovat Bald Island, Rottnest Island ja Garden Island. Lisäksi se esiintyy harvalukuisena Penguin Island -saarella. Näillä saarilla ei ole kettuja eikä kissoja. Rottnest Islandilla se on jopa yleinen; siellä se asuu hyvinkin erilaisissa ympäristöissä puolikuivista pensastoista aina ihmisen hoitamiin puutarhoihin.
Kuvaus
Lyhythäntäkenguru painaa 2,5–5 kg ja on pituudeltaan 40–54 cm. Sillä on kenguruksi lyhyt häntä: 25–30 cm. Lyhythäntäkenguru on rakenteeltaan tanakka; sillä on pyöreäsärmäiset korvat sekä lyhyt ja leveä pää. Kömpelöltä vaikuttavasta ulkonäöstään huolimatta se kykenee kiipeämään pieniin puihin ja pensaisiin. Sen karhean turkin väri vaihtelee harmahtavan ruskeasta kellertävään.
Käyttäytyminen
Lyhythäntäkenguru on luonteeltaan sosiaalinen. Se kokoontuu suuriksi ryhmiksi sinne missä ravintoa on saatavilla: Erityisesti se pitää heinä-, sara- ja mehikasveista sekä kasvien lehdistä. Rottnest Islandilla joidenkin yksilöiden terveydentila on heikentynyt merkittävästi hyvää tarkoittavien turistien tarjottua niille sopimatonta ravintoa kuten leipää. Nykyään vierailijoita pyydetäänkin olemaan ruokkimatta lyhythäntäkenguruja. Liikkeiltään lyhythäntäkenguru on suurkenguruiden kaltainen: Se etenee loikkimalla, hyppyjensä pituutta vaihdellen.
Lisääntyminen
Australian mantereella lyhythäntäkenguru lisääntyy ympärivuotisesti, mutta Rottnest Islandilla vain loppukesästä. Se synnyttää vain kerran vuodessa, yhden poikasen kerrallaan. Ravintomineraaleista kuparia esiintyy Rottnest Islandilla melko vähän, minkä on todettu haittaavan lyhythäntäkengurun lisääntymistä siellä.
Lyhythäntäkenguru ja ihminen
Lyhythäntäkenguru ei pelkää ihmistä, vaan tulee usein ihmisen lähelle, erityisesti Rottnest Islandilla. Siellä kävijöitä on kuitenkin sakon uhalla kielletty kajoamasta lyhythäntäkenguruihin. Ikävimmissä tapauksissa kävijät ovat vahingoittaneet ja jopa surmanneet lyhythäntäkenguruja. Tällöin myös rangaistukset ovat olleet tuntuvasti ankarampia.
Uhanalaisuus
Vaikka lyhythäntäkengurua esiintyykin rannikon pienillä saarilla runsaasti, sen levinneisyysalue on hyvin suppea, ja siksi sen uhanalaisuusluokitukseksi on määritetty vaarantunut. Australian mantereella, jossa sitä uhkaavat saalistajat kuten ketut, se tarvitsee tiheää kasvillisuutta pakopaikakseen. Maatalouden kehittyminen on vähentänyt lyhythäntäkengurulta tällaisia luontaisia pako- ja asuinpaikkoja, mikä osaltaan on vaikeuttanut sen selviämistä. Toisaalta ongelmaa ovat pahentaneet dingot, ihmisen tuomat kissat ja koirat sekä myös vielä jäljellä olevien soiden raivaus ja poltto.
Eurooppalaisten löydös
Lyhythäntäkenguru oli ensimmäisiä eurooppalaisten Australiasta löytämiä nisäkkäitä. Alankomaalainen merenkulkija Samuel Volckertzoon kirjoitti vuonna 1658 Rottnest Islandilla nähdystä ”villistä kissasta”. Vuonna 1696 Willem de Vlamingh luuli lyhythäntäkenguruja rotiksi, ja antoi saarelle hollanninkielisen nimen Rottenest.
Vanhat kaupungit Suomessa
Vanhoiksi kaupungeiksi kutsutaan ennen vuoden 1959 lakiuudistusta kaupungeiksi tulleita Suomen kaupunkeja. Valtaosa niistä perustettiin alun perinkin kaupungeiksi, mutta osa uusimmista perustettiin kauppaloiksi ja muutettiin myöhemmin kaupungeiksi, esimerkiksi kaksi nuorinta, vuonna 1905 epäitsenäisestä kauppalasta kaupungiksi muuttunut Lahti ja vuonna 1891 epäitsenäisestä kauppalasta kaupungiksi muuttunut Iisalmi.
Termi vanha kaupunki tuli käyttöön sen takia, että vuonna 1959 säädetyn lain perusteella alettiin kaupungeiksi muuttaa kauppaloita, joille ei tullut kaikkia vanhojen kaupunkien velvoitteita. Näistä kaupungeista alettiin vastaavasti käyttää nimitystä uusi kaupunki. Vanhojen kaupunkien tuli itse huolehtia monista muualla Suomessa valtiolle kuuluneista tehtävistä. Niissä oli siis pitemmälle viety kunnallinen itsehallinto kuin muissa kunnissa, mutta myös monia erityisrasituksia. Kyse oli vuonna 1789 valtakunnan porvaristolle ja kaupungeille annetusta kuninkaallisesta vakuutuksesta ja siinä mainituista kaupunkien erioikeuksista. Esimerkiksi tuomarit valittiin kaupunginvaltuuston päätöksellä. Kaupungit saivat säätää omia järjestyssääntöjä asioista, joissa maalla oli noudatettava yleistä lakia. Helsingissä luovuttiin omasta liikennejärjestyssäännöstä vuonna 1957 ja ryhdyttiin soveltamaan yleistä tieliikennelakia. Vuonna 1959 säädettiin laki, jolla tehtiin mahdolliseksi muuttaa kauppaloita ns. uusiksi kaupungeiksi, joilla ei ollut kaikkia vanhojen kaupunkien raskaita velvollisuuksia, esimerkiksi velvollisuutta maistraatin ylläpitoon.
Vanhoissa kaupungeissa oli kaupungin itse ylläpitäminä raastuvanoikeus, maistraatti, ulosottovirasto kaupunginvouteineen ja syyttäjänvirasto kaupunginviskaaleineen. Myös poliisilaitos oli kunnallinen. Kaupungit joutuivat alun perin pitämään myös kaupunginvankilaa. Edellä mainitut kunnalliset laitokset valtiollistettiin vuonna 1978 uuden kunnallislain mukaisesti. 1980- ja 1990-luvuilla raastuvanoikeudet, maistraatit, ulosotto- ja syyttäjänvirastot sekä poliisilaitokset lakkautettiin eräistä kaupungeista (Heinola 1985, Iisalmi 1990, Kaskinen 1983, Kristiinankaupunki 1983, Loviisa 1984, Porvoo 1992, Tammisaari 1980 ja Uusikaarlepyy 1982), jolloin ne päätyivät kihlakunnanoikeuksien ja nimismiespiirien alaisuuteen. Lisäksi Maarianhaminasta lakkautettiin raastuvanoikeus vuonna 1981 ja Torniosta vuonna 1988.
Nimitys ei ole virallinen eikä sitä ole lainsäädännössä määritelty. Nimitys esiintyy useimmiten muodossa niin sanotut vanhat kaupungit.
Mosambikin parlamentti
Mosambikin parlamentti on Mosambikin lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Siinä on 250 jäsentä, jotka valitaan vaaleilla viisivuotisille kausille.
Parlamenttivaaleissa käytetään suhteellista vaalitapaa. Vaalialueina ovat provinssit, joista valitaan yhteensä 248 edustajaa. Lisäksi parlamenttiin valitaan yksi edustaja sekä muualla Afrikassa asuville että Euroopassa asuville mosambikilaisille. Aiemmin parlamenttipaikkaan vaadittiin puolueelta yli 5% kannatus, mutta alaraja poistettiin vuonna 2006.
Parlamenttivaalit järjestetään joka viides vuosi yhdessä presidentinvaalin kanssa. Parlamenttivaaleihin puolueet asettavat ehdokkaansa listoille, jotka toimitetaan keskusvaalikomitealle. Komitea tarkastaa ehdokkaiden laillisuuden.
Kéwa
Kéwa on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kouakourou sijaitsee Nigerjoen rannalla 35 kilometriä Djennéstä pohjoiseen. Kunnassa on 24 200 asukasta (vuonna 2009).
Kéwan kunnan pinta-ala on 986 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Djennén piirin Deraryn, Ouro Alin ja Néma-Badenyakafon sekä pohjoisessa Togué Morarin, koillisessa Moptin piirin Ouro Modin ja idässä Soyen, luoteessa Ténenkoun piirin Diakan ja Diafarabén ja lounaassa Ségoun alueen Macinan piirin Matomon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Nigerin lisäksi kunnan alueella virtaavat sen sivujoet Bani, Tounanké, Donantièpa ja Toumantié, jotka muodostavat useita järviä.
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat bozoja, somonoja, fulbeja, bambaroita ja songhaita.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Kunnassa pidetään kolmet viikoittaiset markkinat.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu seitsemän alakoulua ja kaksi terveysasemaa.
Jukka Harju
Jukka Harju (s. 1975) on Radion Sinfoniaorkesterin soolokäyrätorvensoittaja. Harju opettaa myös Sibelius-Akatemiassa sekä Metropolia Ammattikorkeakoulussa ja esiintyy säännöllisesti kamarimuusikkona ja solistina.
Jukka Harju on toiminut RSO:n soolokäyrätorvensoittajana vuodesta 2008. Hän on lisäksi toiminut äänenjohtajana Claudio Abbadon johtamassa Gustav Mahler -orkesterissa, EU:n nuoriso-orkesterissa, Ranskan radion orkesterissa sekä Tukholman sinfoniaorkestereissa. Hän kuuluu myös The Golden Horns -käyrätorvikvartettiin. Harju on kantaesittänyt useita uusia teoksia, mm. tilaamansa Osmo Tapio Räihälän käyrätorvikonserton.
Harju on toiminut myös ohjaajana, leikkaajana ja kuvaajana Ylen video- ja tv-tuotannoissa.
Abdelkader Hachlaf
Abdelkader Hachlaf (, s. 3. elokuuta 1978) on marokkolainen este-, maasto- ja keskimatkojen juoksija.
Hachlaf voitti 2001 Välimeren kisoissa 1 500 metrin juoksun ja sijoittui samana vuonna matkan kahdeksanneksi Edmontonin MM-kisoissa ajalla 3.36,54. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Afrikan-mestaruuskisoissa ja juoksi vuoden lopussa GP-finaalissa kuudenneksi ajalla 3.34,46. Vuonna 2003 Hachlaf voitti MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrin juoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kuudenneksitoista Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla ja kolmanneksitoista Pariisin MM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 8.35,17. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metrillä yhdestoista. Hachlaf kärähti keväällä 2004 dopingista ja oli kilpailukiellossa 26. huhtikuuta 2004 – 25. huhtikuuta 2006.
Haclaf voitti kilpailukieltonsa päättymisen jälkeen 2006 hopeaa Afrikan-mestaruuskisoissa estejuoksussa ajalla 8.33,52. Myöhemmin hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa esteissä kahdeksanneksi ajalla 8.28,80. Seuraavana vuonna hän oli Osakan MM-kisoissa yhdeksäs ajalla 8.24,18. Vuonna 2008 Hachlaf karsiutui Valencian sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrin alkuerissä ja sijoittui Pekingin olympialaisissa 3 000 metrin esteiden 15:nneksi. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 3 000 metrin esteiden alkuerissä.
Femaye
Femaye on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Taga sijaitsee Banijoen länsirannalla 20 kilometriä Djennéstä koilliseen. Kunnassa on 16 400 asukasta (vuonna 2009).
Kuntaan kuuluu 21 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, markoja, fulbeja ja bozoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, durra ja riisi. Tagan ja Dorobougoun kylissä pidetään markkinat.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tagasta on kuivana aikana reitti Djennéen ja Sofaraan. Tulva-aikaan liikennöinti tapahtuu vesiteitse. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua, yläkoulu ja terveysasema.
Anna Itävaltalainen (Ranska)
thumb|upright|Anna Itävaltalainen, tuntemattoman taiteilijan maalaus 1600-luvulta. right|thumb|upright|[[Peter Paul Rubens, Anna Itävaltalaisen muotokuva, 1622–1625.]] Anna Itävaltalainen oli Ranskan kuningatar, Ludvig XIII:n puoliso ja aurinkokuningas Ludvig XIV:n äiti.
Anna syntyi Espanjassa Habsburg-sukuun kuuluneiden vanhempien, Espanjan kuningas Filip III:n ja tämän puolison Margaret Itävaltalaisen, lapsena. Hänet naitettiin Ranskan kuninkaalle vuonna 1615 eli 14-vuotiaana. Heille syntyi kaksi lasta, Ludvig (1638) ja Philip (1640). Avioliitto ei ollut onnellinen vaan täynnä epäluuloja, ja Ludvig koetti järjestää asiansa niin, ettei Anna saisi valtaa käsiinsä leskikuningattarena. Kun Ludvig XIII kuoli vuonna 1643, nelivuotias Ludvig XIV kruunattiin kuninkaaksi ja parlamentti asetti Annan sijaishallitsijaksi. Anna otti aseman vastaan mutta jätti käytännön hallintatoimet pääministerille, Jules Mazarinille, jonka juoruttiin olleen myös hänen rakastajansa.
Kun Ludvig XIV tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1651, Anna siirsi vallan hänelle mutta vaikutti edelleen paljon kulisseissa poikansa kautta. Mazarinin kuoltua Anna vetäytyi vuonna 1661 luostariin, jossa hän kuoli viisi vuotta myöhemmin.
Alexandre Dumas'n kirjassa Kolme muskettisoturia Anna on keskeinen hahmo.
Matti Koskenkorva
Matti Koskenkorva (25. joulukuuta 1880 Haapavesi – 8. lokakuuta 1965) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka menestyi kansainvälisestikin 1900-luvun alkuvuosina.
Koskenkorva alkoi kilpailla hiihtäjänä vasta 24-vuotiaana. Hän osallistui Oulun hiihdon 30 kilometrille ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja sijoittui kolmanneksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti Oulussa ensimmäisen voittonsa. Tammikuussa 1908 hän hiihti 30 kilometrillä epävirallisen maailmanennätyksen 1.38.05. Samana vuonna hän uusi Oulun hiihdossa 30 kilometrin voittonsa ja sijoittui elämänsä ensimmäisessä 60 kilometrin kilpailussaan toiseksi.
Vuonna 1909 Koskenkorva pääsi edustamaan Suomea Pohjoismaisiin kisoihin Tukholmaan. Hän hiihti 60 kilometriä aikaan 4.34.45 ja voitti toiseksi sijoittuneen lähes 13 minuutilla. Palkintopokaalinsa hän vaihtoi myöhemmin ompelukoneeseen, joka oli köyhälle maalaisperheelle tärkeämpi kapistus. Samana vuonna hän voitti kolmannen kerran Oulun hiihdon 30 kilometrin kilpailun ja kukisti Helsingin kansainvälisissä hiihtokisoissa Ruotsin Haldo Hanssonin niukasti. Seuraavana vuonna Koskenkorva sijoittui Viipurin kansainvälisissä talvikisoissa 30 kilometrin hiihdossa toiseksi.
Vuonna 1911 Suomi ja Ruotsi kilpailivat vapaaherra Reinhold von Willebrandin pokaalista Helsingissä ja Matti Koskenkorva avusti Suomen joukkuevoittoon oltuaan kilpailussa nopein ajalla 2.23.58 lähes 18 minuutin erolla seuraavaan. Oulussa hän voitti jo neljännen kerran. Vuoden 1913 Pohjoismaisissa kisoissa Östersundissa hän hiihti 60 kilometriä aikaan 5.05.24 ja voitti Ruotsin Albin Lingvallin yli 25 minuutilla ja Norjan Lauritz Bergendahlin tasan puolella tunnilla. Oulun hiihdossa hän voitti 60 kilometrin kilpailun. Hän paransi Oulussa myös 30 kilometrin epävirallista ME-tulostaan hiihtämällä kymmenen kilometrin kierrokset aikoihin 31.49, 31.26 ja 31.22 ja saaden loppuajakseen 1.34.37. Kesällä 1914 Koskenkorva loukkaantui pahasti töissään sahalla lankunkantajana. Hän palasi kuitenkin kilpaladuille ja osallistui seuraavana talvena Holmenkollenin 50 kilometrin kilpailuun, jossa hän sai ajan 4.46.40 ja sijoittui yhdeksänneksi vaikka joutui hiihtämään lähes koko matkan katkenneella suksella.
Sotavuosina Koskenkorva kilpaili vähemmän ja innostusta heikensi myös rahapalkintojen poistuminen. Suomen talvikisoissa vuonna 1919 Helsingissä hän sijoittui nuorempiensa seurassa 30 kilometrillä viidenneksi ja 60 kilometrillä kolmanneksi. Puijolla hän voitti 50 kilometrin kilpailun ja jätti Tapani Nikun toiseksi yli kolmella minuutilla. Kaksikko palasi Iisalmesta saakka kotiinsa Haapavedelle hiihtämällä. Ainoan Suomen mestaruutensa Koskenkorva voitti yli 45-vuotiaitten sarjan 10 kilometrillä vuonna 1926. Viimeisen kerran hän kilpaili Ounasvaaralla vuonna 1929 sijoittuen kolmanneksi.
Matti Koskenkorvan tytär Venla kilpaili myös hiihtäjänä ja voitti Ounasvaaralla vuonna 1928.
Sojuz TMA-19M
Sojuz TMA-19M on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 15. joulukuuta 2015 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 46:n miehistöön.
ISS:ään telakoiduttaessa Sojuzin automaattinen Kurs-telakointijärjestelmä ei toiminut, minkä vuoksi lennon komentaja Malentšenko suoritti telakoitumisen käsin. Ongelma viivytti telakoitumista 10 minuuttia. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan 18. kesäkuuta 2016.
Kaljukkaat
Kaljukkaat, aikaisemmalta nimeltään kalliotimalit (Eupetidae) on afrikkalainen pienikokoisten varpuslintujen heimo. Kaljukkaat elävät Keski- ja Länsi-Afrikan trooppisissa sademetsissä. BirdLife Suomen luokituksen mukaan kaljukkaiden heimoon kuuluu kolme sukua ja neljä lajia. Lajit ovat keltapääkaljukas (Picathartes gymnocephalus), punapääkaljukas (Picathartes oreas), huilujuoksija (Eupetes macrocerus) ja kivikkokipittäjä (Chaetops frenatus). Toisinaan kaljukaat katsotaan heimoksi (Picathartidae) ja huilujuoksija ja kivikkokipittäjä omiksi heimoikseen Eupetidae ja Chaetopidae.
Kaljukkaiden suvun (Picathartes) päässä ei ole höyheniä, vaan kirkkaan väristä ihoa. Ne ovat keskikokoisia, hoikkia lintuja, joilla on vankka, varismainen nokka sekä pitkä kaula, pyrstö ja jalat. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset. Jalat ovat voimakkaat, ja lintu lentää harvoin. Se liikkuu pikemmin hyppien kuin kävellen. Kaljukkaat syövät selkärangattomia, kuten hyönteisiä ja nilviäisiä, sekä sammakkoeläimiä ja liskoja. Ne elävät tiheillä, kivisillä metsäalueilla, joissa on isoja, sammalpeitteisiä kivenlohkareita, kalliojyrkänteitä ja luolia. Ne pesivät pienissä ryhmissä ja rakentavat mudasta kupolimaisen pesän, joka on kiinnitetty luola- tai jyrkänneseudun kallioon. Pesään munitaan yksi tai kaksi munaa sadekauden aikaan. Kaljukkaat ovat paikkalintuja.
Joyce (laulaja)
Joyce aloitti uransa 1960-luvun lopulla, ja sen jälkeen hän on levyttänyt yli 20 sooloalbumia ja ollut mukana lukemattomilla muiden artistien levyillä, kuten Elis Regina, Toninho Horta, Vinícius de Moraes ja Yoko Kanno. 2000-luvulla hän on tehnyt paljon yhteistyötä João Donaton kanssa. Joycen työtä on usein verrattu alkuvaiheen yhdysvaltalaiseen fuusiojazziin.
Hän innostui musiikista kuunnellessaan veljensä kitaransoittoa ja toisaalta myös Ella Fitzgeraldia, Miles Davisia ja Billie Holidayta. Hän pääsi helposti mukaan musiikkipiireihin saatuaan jo lapsena paljon kannustusta.
Joyce käyttää musiikistaan nimitystä "MCB" (brasilialainen luova musiikki) eikä MPB, brasilialainen kansanmusiikki. Hän on tehnyt nauhoituksia elokuviin ja televisiolle ja on ollut "Cantos do Rio" -televisio-ohjelman vetäjänä.
Hän on kirjoittanut muistelma Fotografei Você na Minha Rolleyflex. Kirjassaan hän käsittelee kokemuksiaan bossa novan ja MPB:n suuntauksissa ja tarjoaa kiinnostavan muotokuvan monista muusikkotovereista, kuten João Gilbertosta.
Hän on tehnyt yhteistyötä Yoko Kannon kanssa ensimmäisellä animealbumilla Wolf's Rain.
Joyce on naimisissa rumpali Tutty Morenon kanssa, joka soittaa hänen yhtyeesään. Hänen tyttäristään kaksi, Clara Moreno ja Ana Martins, on myös laulajia.
Joyce vieraili ensi kerran Suomessa vuonna 2009, jolloin hän esiintyi yhtyeensä kanssa Vantaan Frutas Tropicales -festivaalilla.
Megakoolon
Termi megakoolon viittaa lääketieteessä epätavallisen laajentuneeseen paksusuoleen. Tila voi olla akuutti tai krooninen. Chagasin tauti on sen maailmanlaajuisesti yleisin aiheuttaja. Toksinen megakoolon on muihin suolistosairauksiin, kuten haavaiseen koliittiin tai Crohnin tautiin liittyvä mahdollinen, mutta harvinainen ja hengenvaarallinen komplikaatio. Megakoolon voi olla myös esimerkiksi synnynnäinen. Aganglioninen megakoolon tarkoittaa Hirschsprungin tautia.
Ummetus ja vatsan turvotus lukeutuvat megakoolonin mahdollisiin oireisiin.
Claude Chappe
thumb|Chappen vuoden 1809 lennätintornin kopio Claude Chappe (25. joulukuuta 1763 – 23. tammikuuta 1805) oli ranskalainen keksijä, joka suunnitteli 1792 ensimmäisen teleliikenteen merkinantolaitteen. Chappen kehittämä lennätin levisi nopeasti Ranskassa ja muualla Euroopassa.
Chappe syntyi Ranskassa Brûlonissa. Hän sai kirkollisen koulutuksen, mutta kadotti kutsumuksensa Ranskan vallankumouksessa. Chappe ja hänen neljä työtöntä veljeään alkoivat suunnitella merkinantojärjestelmiä.
Chappe rakensi 1792 veljensä Ignace Chappen (1760–1829) tukemana Pariisi–Lille-reitille 120 mailin pituisen optisen lennättimen, ensimmäisen niin sanotun Chappe-lennättimen. Reitin varrella oli 15 viestiasemaa. Ignace Chappe kuului Ranskan vallankumouksellisiin voimiin ja osallistui Ranskan vallankumoukseen. Hän sai järjestettyä veljelleen Claudelle mahdollisuuden merkinantojärjestelmän rakentamiseen.
Muutamaa vuotta myöhemmin Chappe-lennättimen reittejä oli Ranskassa useita. Chappe-lennätin pysyi käytössä 1800-luvun puoleen väliin saakka.
Chappe hukuttautui kaivoon 1805.
Pornolaulu
Kappale kertoo omalla tavallaan siitä, kuinka seksuaalisuudesta nousi 1960-luvulla julkinen puheenaihe.
Pornolaulu julkaistiin vinyylisinglenä kappaleen "Minä olen paakari" kanssa. Kappale on julkaistu myöhemmin muun muassa kokoelmalevyillä Hurja joukko ja 20 suosikkia – Rotestilaulu.
Sara Ussher
Sara Ussher on suomalainen sulkapalloilija. Hän voitti sulkapallon naisten kaksinpelin Suomen mestaruuden kaudella 1980–1981 sekä nelinpelin Suomen mestaruuden yhdessä Nina Sundbergin kanssa kaudella 1993–1994. Ussher edusti HBC Helsinfors Badminton Club -sulkapalloseuraa.
Yūsuke Minagawa
Jalkapallomaajoukkue
Minagawa debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 2014.
Cisse – pieni kunnianosoitus
Cisse – pieni kunnianosoitus on LampLiteLtd:n julkaisema kirja muusikko Cisse Häkkisestä (30. tammikuuta 1951 - 26. joulukuuta 1990). Sen on kirjoittanut jalkapalloilija, nykyinen taiteilija, kirjailija ja lähihoitaja Atik Ismail. Kirja ilmestyi 15. maaliskuuta 2008.
Prenocephale
Prenocephale on sukupuuttoon kuollut Pachycephalosauridae-heimoon kuuluva dinosaurussuku. Se eli liitukaudella Mongolian alueella. Se oli kasvinsyöjä ja noin 2,4 metriä pitkä. Sen nokka oli kapeampi kuin muiden samaan heimoon kuuluvien sukujen. Dinosauruslöydöt, joita on pidetty sukuina Homalocephale ja Sphaerothus, ovat ehkä Prenocephaleen poikasia tai nuoria. Tylocephale, joka kuului samaan heimoon Prenocephaleen kanssa, eli ehkä samoilla seuduilla.
pienoiskuva|vasen|Taiteilijan näkemys
Borneonharjakotka
Borneonharjakotka (Spilornis kinabaluensis) on harjakotkien sukuun kuuluva kaakkoisaasialainen haukkalaji. Sitä tavataan Indonesiassa, Bruneissa ja Malesiassa.
Borneonharjakotkan populaation kooksi arvioidaan alle 15 000 yksilöä, ja kanta on pienenemässä. Siksi se on luokiteltu vaarantuneeksi. Sen uhkana on elinalueiden supistuminen metsänhakkuiden vuoksi.
Laji elää vuoristoisilla alueilla ikivihreissä metsissä 750–2 900 metrin korkeudessa. Joillakin alueilla sitä esiintyy samoilla seuduilla kuin harjakotkaa, ja silloin niiden elinpiirejä erottaa muutama sata metriä korkeudessa merenpinnasta.
Ulkonäkö
Borneonharjakotkan pituus on 51–56 senttiä. Se on metsissä elävä pieni ja tumma haukka. Sen höyhenys on tummanruskea, ja alapuolella, siivissä ja niskassa on vaaleampia täpliä. Niskapuolella on suuri umbranruskea alue. Kurkku on musta. Pyrstö on melko pitkä, musta, ja siinä on leveä valkoinen raita. Siivet ovat pitkät, kärjissä on mustaa, lentosulkien tyvessä valkoista.
Dryden Mitchell
Dryden Vera Mitchell (s. 15. kesäkuuta 1976 Renodo Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on Alien Ant Farm -yhtyeen laulaja ja perustajajäsen. Hän on myös levyttänyt elokuvan 50 First Dates soundtrackille The Curen alkuperäiskappaleen Friday, I'm In Love. Dryden on eniten tullut tunnetuksi Alien Ant Farmin kautta.
Dryden Mitchell
Garissan yliopiston isku
Garissan yliopiston isku tapahtui 2. huhtikuuta 2015, kun ryhmä aseistautuneita miehiä hyökkäsi Kenian pohjoisosassa lähellä Somalian rajaa sijaitsevassa Garissan kaupungissa yliopiston kampukselle. Iskun tekijäksi ilmoittautui al-Shabaab. Hyökkääjät ottivat opiskelijoita panttivangeiksi. Eloonjääneiden mukaan hyökkääjät erottelivat opiskelijoiden joukosta kristityt ja ampuivat heidät heti. Kenian asevoimat hyökkäsivät terroristeja vastaan. Panttivangeista ainakin 147 sai surmansa.
Tapahtumat
Naamioituneet hyökkääjät saapuivat Garissan yliopiston kampusalueelle aamulla 2. huhtikuuta ja ampuivat kaksi yliopistolle palkattua vartijaa. Tämän jälkeen he etenivät kampukselle huutaen silminnäkijöiden mukaan olevansa al-Shababista ja surmasivat valikoiden kristittyjä opiskelijoita. Osa opiskelijoista yllätettiin näiden ollessa valmistautumassa kokeisiin luokkahuoneissa. Osa heistä pääsi pakoon kampusaluetta ympäröivän aidan läpi. Iskuun vastanneet Kenian turvallisuusjoukot piirittivät lopulta hyökkääjät kampusalueella sijaitsevaan naisten asuntolaan. Neljä hyökkääjistä kuoli, kun heidän räjähteillä varustetut itsemurhavyönsä räjähtivät. Hyökkäyksen jälkeen viranomaiset ilmoittivat pidättäneensä yhteensä viisi henkilöä.
Body Language
Body Language on Kylie Minoguen yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 20. marraskuuta 2003 ja äänitettiin saman vuoden kesänä Iso-Britanniassa, Irlannissa ja Espanjassa. Minogue työskenteli myös muiden lauluntekijöiden kanssa, mukaan lukien Richard Stannard, Julian Gallagher, Cathy Dennis, Johnny Douglas, Karen Poole, Emilíana Torrini ja Dan Carey (Sunnyroads).
Albumi sisältää neljä singleä, joista kolme on virallisia singlejä ja yksi promootiosingle. Ensimmäinen single "Slow" saavutti Top 10-listan useissa maissa. Kappale saavutti ykkössijan Australiassa ja Britanniassa. Toinen single "Red Blooded Woman" oli myös onnistunut. Kolmas single "Chocolate" oli kohtalainen menestys.
D2
D2 tai D2 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pertti Oksa
Pertti Oksa (24. huhtikuuta 1957 Mikkeli – 4. maaliskuuta 2015 Mikkeli ) oli suomalainen ravintolaketjun ja panimon perustaja. Hän laajensi äitinsä Mikkeliin perustamaa ravintolaketjua ja oli suomalaisen pienpanimotoiminnan uranuurtajia.
Hän hankki vuonna 2002 omistukseen Saimaan Juomatehtaan, joka aloitti nimellä Saimaan Panimo vuonna 1999. Hän perusti 2006 Helsinkiin Bruuveri-panimoravintolan. Hän sai alan ammattilaisilta vuoden olutkrouvari-tittelin ja panimon oluet menestyivät testeissä. Hän toimi alojensa liitoissa ja yrittäjäjärjestöissä
Oksa vaikutti myös kunnallispolitiikassa kotikaupungissaan Mikkelissä.
August Johann Rösel von Rosenhof
220px|thumb|August Johann Rösel von Rosenhof 220px|thumb|August Johann Rösel von Rosenhofin [[sammakkokuvitusta.]] August Johann Rösel von Rosenhof  (1705–1759) oli saksalainen luonnontutkija ja eläinmaalari. Hän teki hyvin pikkutarkkoja kuvia eläimistä ja hyönteisistä. Kuvat ilmestyivät teoksessa Insektenbelustigungen (4 osaa, 1746–1761).
Volkssturmgewehr 1-5
Volkssturmgewehr 1-5 (VG 1-5, tunnetaan myös nimillä Versuchs-Gerät 1-5 ja Gustloff) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen itselataava kivääri. Ase suunniteltiin mahdollisimman yksinkertaiseksi ja helposti valmistettavaksi. Sen pääkäyttäjäkunnan muodostivat puolisotilaalliset Volkssturm-joukot.
Volkssturmgewehr 1-5:n kehitti Gustloff-Werken suunnittelija Karl Barnitzke osana primitiivisten aseiden ohjelmaa vuonna 1944. Ohjelman tavoite oli luoda yksinkertaisia ja nopeasti valmistettavia aseita, joita Liittoutuneiden sotatoimien johdosta romahtanut ja materiaalipulasta kärsivä Saksan teollisuus pystyisi valmistamaan. Ase käytti samaa lipasta ja patruunaa kuin monimutkaisempi Sturmgewehr 44 -rynnäkkökivääri. Muilta osin ase muistutti rakenteeltaan enemmän itselataavaa pistoolia kuin rynnäkkökivääriä.
Hvalvík
Hvalvík on kylä Färsaarilla Streymoyn saaren itärannalla. Sen väkiluku on 210. Kylä on kaksoiskylä samassa laaksossa olevan Streymnesin kylän kanssa, ja niiden yhteinen asukasluku ylittää 400 henkeä. Alueen väkiluku on ollut kasvussa viime vuosina.
Hvalvíkin puukirkko on rakennettu 1829 entisen 1700 rakennetun kirkon tuhouduttua myrskyssä. Se on kolmanneksi vanhin Färsaarten kirkoista ja vanhin perinteiseen mustaan puukirkkotyyliin rakennettu. Rakennukseen käytetty puu saatiin laivasta, joka haaksirikkoutui Saksunissa 1828. Kirkon saarnatuoli on rakennettu 1609, ja se on tuotu Tórshavnista.
Kirkko on kuvattuna färsaarelaisissa postimerkeissä vuonna 1997.
FC Kööpenhamina
FC Kööpenhamina, lyhennettynä FCK, on tanskalainen jalkapalloseura Kööpenhaminasta. Se perustettiin vuonna 1992, kun Boldklubben 1903 ja Kjøbenhavns Boldklub yhdistyivät. Se on osa Parken Sport & Entertainmentia ja pelaa ottelunsa 42 765 -paikkaisella Parkenilla.
Seura on historiansa aikana voittanut yhdeksän Tanskan liigamestaruutta ja kahdeksan Tanskan cup-mestaruutta. 2000-luvulla se on paikallisvastustajansa Brøndbyn kanssa hallinnut suvereenisti tanskalaista jalkapalloa. FC Kööpenhamina on myös voittanut Royal Leaguen kahdesti. Kaudella 2006–2007 se selvisi ensimmäisen kerran Mestarien liigan lohkovaiheeseen ja kaudella 2010–2011 ensimmäisenä tanskalaisseurana kilpailun pudotuspeleihin.
Seuralla on viime vuosina ollut Pohjoismaiden suurin yleisökeskiarvo.
Tatsuya Sakai
Tatsuya Sakai (s. 19. marraskuuta 1990 Fukuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Sakai debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 2014.
Annantehtaan seurakunta
Annantehtaan seurakunta oli ortodoksinen seurakunta Suojärvellä Raja-Karjalassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Seurakunta kuului Karjalan hiippakunnan neljänteen valvontapiirin ja käsitti Suojärven kunnan eteläosan. Vuonna 1935 seurakunnan väkiluku oli 4 383.
Historia
Kreivitär Anna Orlova-Tshesmenskaja perusti Suojärven Karatsalmen kylään Pyhän Annan rautaruukin vuonna 1809. Tehtaan työläiset ja kyläläiset kaipasivat omaa kirkkoa. Työläiset keräsivät rahasumman, jolla rakennettiin Annantehtaan ensimmäinen kirkko vuonna 1878. Kirkko paloi vuonna 1883. Uusi kirkko rakennettiin vuonna 1889 ja se oli pyhitetty apostolien Pietarin ja Paavalin muistolle. Annantehtaasta muodostettiin Suojärven ortodoksisen seurakunnan alainen kappeliseurakunta vuonna 1896. Vuonna 1920 Suojärven ortodoksinen seurakunta jaettiin kahtia ja Annantehtaan kappelista tuli itsenäinen seurakunta. Seurakunta lakkautettiin sotien jälkeen muiden luovutettujen alueiden seurakuntien tavoin.
Viulukonsertto (Tšaikovski)
Pjotr Tšaikovskin viulukonsertto D-duuri op. 35 on yksi suosituimpia koskaan sävellettyjä viulukonserttoja.
Syntyhistoria
Tšaikovski sävelsi viulukonserton kevään 1878 aikana. Se oli yksi niistä teoksista, jotka auttoivat häntä pääsemään yli vuotta aikaisemmin päättyneestä onnettomasta avioliitostaan. Teoksen nopeus ja aurinkoiset tunnelmat antavat vaikutelman, että säveltäjä toipui varsin nopeasti tästä elämäänsä järkyttäneestä parisuhteesta. Yhtenä syynä tähän oli todennäköisesti hänen entisen oppilaansa, viulisti Iosif Kotekin miellyttävä seura. He keskustelivat yhdessä konserton soolo-osasta.
Tšaikovski halusi omistaa konserttonsa tunnetulle unkarilaiselle viulistille Leopold Auerille, mutta tämä totesi aluksi, että se oli mahdoton soittaa (Nikolai Rubinstein oli sanonut samoin Tšaikovskin Pianokonsertosta nro 1). Viulukonserton soitti sen ensi-illassa 4. joulukuuta 1881 venäläinen viulisti Adolf Brodski. Vuosia myöhemmin Auer väitti, ettei hän suinkaan ollut pitänyt teosta mahdottomana soitettavaksi, vaan hänen mielestään sen eräät osuudet olivat olleet liian vaikeita ja hän oli kehottanut Tšaikovskia muuttamaan ne, mihin säveltäjä ei ollut suostunut. Toisaalta Auer ylisti vuolaasti konserton parhaita kohtia.
Kuuluisa wieniläinen kriitikko Eduard Hanslick, joka tyrmäsi myös Franz Lisztin ja Richard Wagnerin musiikin, arvosteli teosta ankarin sanoin. Hanslick kirjoitti muun muassa: "Viulua ei enää soiteta, sitä kiskotaan, se revitään kappaleiksi, se piestään mustaksi ja siniseksi... Friedrich Vischer tässä äskettäin kirjoitti eräistä irstaista maalauksista, että ne 'haisevat silmään'. Tšaikovskin viulukonsertto herättää sen kauhistuttavan ajatuksen, että saattaa olla musiikkia, joka haisee korvaan." Tästä huolimatta konsertosta on tullut yksi Tšaikovskin rakastetuimmista teoksista.
Orlando Bloom
Orlando Jonathan Blanchard Bloom (s. 13. tammikuuta 1977) on englantilainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia roolisuorituksia lienevät hänen läpimurtoroolinsa Taru sormusten herrasta -trilogian (2001–2003) Legolasina sekä Will Turnerin rooli Pirates of the Caribbean -sarjassa (2003–2017).
Lapsuus
Orlando Bloom syntyi Canterburyssä, Kentin kreivikunnassa, Englannissa. Hänet nimettiin 1600-luvun alulla vaikuttaneen säveltäjä Orlando Gibbonsin mukaan. Lapsena hänelle kerrottiin, että hänen isänsä oli hänen äitinsä Sonia Constance Copelandin puoliso, Etelä-Afrikassa syntynyt kirjailija ja apartheidin vastustaja Harry Bloom. Todellisuudessa Orlandon isä oli kuitenkin perheystävä Colin Stone, josta tuli hänen huoltajansa Harry Bloomin kuoltua vuonna 1981. Totuus isyydestä paljastettiin Orlandolle vasta kun hän oli 13-vuotias.
Bloom opiskeli kolme vuotta näyttelemistä lontoolaisessa Guildhall School of Music and Dramassa.
Ura
Bloom tuli tunnetuksi Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogian myötä, jossa hän näytteli Legolasia, Sormuksen Saattueeseen kuulunutta haltiaa. Hän pyrki alun perin Faramirin rooliin, mutta koska David Wenham oli jo valittu siihen, hänelle suositeltiin Legolasin roolia. Bloomin ensimmäinen pääosarooli oli elokuvassa Kalsiumipoika vuonna 2004. Hän näytteli myös kolmessa ensimmäisessä Pirates of the Caribbean -elokuvassa. Neljännessä hän ei esiintynyt, mutta palasi rooliinsa viidennessä elokuvassa Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge vuonna 2017.
Bloom näytteli Legolas-haltiaa myös Peter Jacksonin ohjaaman Hobitti-elokuvatrilogian toisessa ja kolmannessa osassa.
Bloom teki Broadway-debyyttinsä Romeon ja Julian miespääosassa vuonna 2013.