cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
VoIP
VoIP-puheluiden vaatimukset
Myös joihinkin matkapuhelimiin on mahdollista saada Javalla toteutettuja tai puhelimen käyttöjärjestelmässä olevia VoIP-sovelmia, joilla voi puhelimen GPRS tai WLAN-yhteyttä käyttäen soittaa toisiin samanlaisiin kännyköihin tai muihin nettipuhelimiin. Tällaiset puhelut maksavat vain GPRS-liikenteen tai WLAN-liikenteen tapauksessa internet-yhteyden hinnan. Tämä kuitenkin edellyttää GPRS-alueella hyvää kuuluvuutta (EDGE) ja WLAN-liikenteen osalta WLAN-verkon kuuluvuusalueen sisäpuolella pysyttelyä. Markkinoilla on myös VoWLAN-ratkaisuja, joilla tuetaan tukiasemasta toiseen siirtymistä (esimerkiksi tehtaan sisällä), normaalissa WLAN-verkossa siirtyminen tukiasemasta toiseen katkaisee puhelun. WLAN-verkkoa käyttäessä IP-puheluiden osalta ei voidakaan käytännössä käyttää termiä "mobiili", koska liikkuvuus on varsin rajoitettua.
Vahvuudet
IP-puheluiden tärkein etu paljon puhuvalle on niiden huokeus tavallisiin puheluihin verrattuna, joskin tämä pätee ainoastaan IP-puhelimesta IP-puhelimeen soitettujen puheluiden välillä. Varsinaista puhelinoperaattoria tarvitaan aina soitettaessa perinteiseen puhelin- tai matkapuhelinverkkoon. Huomioida tuleekin, että suurin osa puheluliikenteestä kohdistuu nimenomaan matkapuhelinliittymiin. Puhelua varten käytetään normaalin Internet-liittymän tietoliikennekaistaa, josta veloitetaan usein kiinteä kuukausihinta. Periaatteessa IP-puhelimen käyttäjä hankkii vain tarvittavat päätelaitteet ja maksaa kiinteän Internet-liittymän hinnan. Puheluiden edullisuus korostuu varsinkin soitettaessa ulkomaille kahden IP-puhelimen välisiä puheluita. Käytännössä investointi IP-puhelinjärjestelmään sekä vaadittuihin laitteisiin on kuitenkin vaikea kuolettaa, elleivät puheluliikenteen kustannukset synny pääasiallisesti yrityksen sisäisistä tai kuluttajien välisistä puheluista. Markkinoilla vallitsee väärä käsitys "ilmaisista" IP-puheluista; pääasiallisesti kustannukset ovatkin upotettuja kiinteisiin kk-maksuihin tai teleoperaattorit perivät normaalilla tavalla esimerkiksi matkapuhelimiin suuntautuneista puheluista lanka-matkapuhelumaksun, joka saattaa olla moninkertainen verrattuna matkapuhelinten välisiin puhelumaksuihin.
IP-puhelinsovellukset tarjoavat myös perinteistä puhelinverkkoa laajempia palveluita. IP-verkko ei aseta samanlaisia rajoituksia äänen laadulle kuin puhelinverkko. Videopuhelut eivät välttämättä maksa IP-verkossa sen enempää kuin äänipuhelutkaan. Tekniikan vielä kehittyessä IP-verkkoa voidaan tulevaisuudessa hyödyntää enenevissä määrin mm. videokonferensseissa, joiden osallistujat voivat olla ympäri maailmaa. IP-puhelimiin on liitetty yleensä myös pikaviestintä ja saatavuuspalvelu ja niiden avulla voi siirtää tiedostoja.
VoIP:n ongelmat
Suurin ongelma IP-puheluiden kannalta on Internet-verkon ruuhkautuminen. Jos IP-puheluliikenne kulkee priorisoimattomana muun Internet-liikenteen mukana, puheluun kuuluvat paketit saattavat hävitä ruuhkatilanteissa, jolloin äänen laatu heikkenee ja ääni alkaa lopulta pätkiä. Psykologisesti hankala asia on myös viive ja sen vaihtelu. Yhdensuuntainen viive Internetissä vaihtelee, mannertenvälisillä yhteyksillä se voi olla 80–100 millisekunnin välillä. Puheyhteyksillä alle 100 millisekunnin viive on yleensä huomaamaton, viiveen kasvaessa yli 400 millisekunnin normaali keskustelu käy vaikeaksi. Vertailun vuoksi tavallisessa puhelinverkossa maan sisäisten puheluiden viive on 10–20 millisekuntia, matkapuhelinverkossa viive on yleensä 180 millisekunnin luokkaa.
IP-puheluiden kannalta hankalin ja ruuhkaisin kohta on oma Internet-liittymä, runkoverkkojen ollessa kunnossa pakettihukka ja viiveen vaihtelu niissä on yleensä merkityksetöntä. Muiden verkkosovellusten käyttö samaan aikaan voi huonontaa laatua selvästi. Puheluiden priorisointi omassa käytössä olevassa Internet-liittymässä on onneksi suhteellisen helppoa. Runkoverkossa siihen tarvittaisiin palvelunlaadun (QoS) takaava järjestelmä.
IP-puhelut voivat olla ongelmallisia myös verkon kannalta. Normaalisti Internetiä käyttävät protokollat pystyvät vähentämään kaistankäyttöään verkon ruuhkautuessa, mutta IP-puhelut pyrkivät käyttämään koko ajan yhtä paljon kaistaa. Jos IP-puheluiden osuus kokonaisliikenteestä kasvaa, ne voivat haitata suhteettomasti muuta liikennettä.
Tulevaisuudessa IP-puheen ennustetaan kasvavan massiiviseksi viestintävälineeksi nykyisen sähköpostin tavoin. Tälläkin on varjopuolensa, sillä jo nyt on merkkejä haitakkeiden levittämisestä, palvelunestohyökkäyksistä sekä VoIP:n roskapostista. Tätä kutsutaan nimellä SPIT (Spam Over Internet Telephony). Vaikka SPIT:iä pyritään jo nyt torjumaan, se voi tehdä IP-puheesta hyvinkin roskapostin kaltaisen haittaviestinnän välineen.
Protokollat
IP-puheluiden yhdistämiseen, muodostamiseen ja IP-puheen välittämiseen IP-verkoissa on useita eri protokollia. ITU:n (International Telecommunication Union) H.323-standardia alettiin kehittää ISDN:n ja puhelinverkon kuvapuhelinjärjestelmien (H.320, H.323) pohjalta 1990-luvun puolivälissä. Mielenkiinto H.323:een on nykyisin vähentymässä, ja useimmat markkinoille tulevat laitteet ja järjestelmät pohjautuvat IETF:n (Internet Engineering Task Force) standardoimaan SIP-protokollaperheeseen. Toisin kuin H.323, SIP on kehitetty olemaan osa webbiä. Sen kanssa käytetään osoitteina URLeja ja SIPin käyttämät tekniset ratkaisut muistuttavat hyvin paljon HTTP:tä.
Sekä H.323 että SIP tarjoavat suunnilleen saman toiminnallisuuden puhelunmuodostusta varten, niillä pystytään soittamaan ääni- ja kuvapuheluita ja liittämään puhelu osaksi muuta audiovisuaalista esitystä tai neuvottelua.
Kookoskuitu
thumb|Kookoskuituharkko Kookoskuitu on kookospähkinän kuoresta valmistettu sivutuote. Kuitua valmistetaan pesemällä, kuumentamalla, pilkkomalla ja litistämällä raa'at kookospähkinät, minkä jälkeen tuotetta jatkoprosessoidaan halutun tiiviyden ja hienojakoisuuden mukaan. Kookoskuitua käytetään tekstiilien, kuten mattojen valmistukseen ja kasvien ja sienten viljelyyn sekä teollisuuden imeyttämisaineksena.
Kookoskuitua myydään yleensä paaleina, harkkoina ja levyinä puristeena, jonka voi laajentaa käyttöä varten vedellä yli kymmenkertaiseksi.
T-O-kartta
thumb|T-O-kartta [[Isidorus Sevillalainen|Isidorus Sevillalaisen teoksen Etymologiae ensimmäisestä painetusta versiosta. Kartan mukaan kolmesta tunnetusta maanosasta Aasiassa (ylhäällä) asuivat Seemin, Afrikassa (alaoikealla) Haamin ja Euroopassa (alavasemmalla) Jaafetin jälkeläiset.]]
thumb|right|200px|[[Hereford Mappa Mundi noin vuodelta 1300 Herefordin katedraalissa Englannissa. Klassinen T-O-kartta, jossa Jerusalem on keskellä, itä ylhäällä, Eurooppa alavasemmalla ja Afrikka alaoikealla.]]
T-O-kartta on keskiaikainen maailmankarttatyyppi, jossa nykyisestä käytännöstä poiketen oli itä ylhäällä. Sitä sanotaan myös Beatuksen kartaksi, koska yhden varhaisimmista tämän tyyppisistä kartoista laati 700-luvulla espanjalainen munkki Beatus Liébanalainen. Hänen karttansa oli hänen 12-osaisen ilmestyskirjaa selittävän teoksensa johdannossa.
Yleisemmin käytetty nimitys T-O (tai O-T) on mahdollisesti lyhenne latinan sanoista orbis terrarum, maan piiri, mutta viittaa samalla tällaisen kartan tyypilliseen ulkoasuun: siihen oli korostetusti merkitty Välimeri sekä suuret joet Don (Tanais) ja Niili, joita tuolloin pidettiin maanosien rajoina ja jotka yhdessä muodostivat kartalle T-kirjaimen muotoisen kuvion, sekä kartan reunoissa ympyrän eli ison O-kirjaimen muotoiseksi kuvattu valtameri (Okeanos).
Historia ja kuvaus
T-O-kartta esittää maailmaa sellaisena kuin sen ensimmäisenä kuvasi 600-luvulla Isidorus Sevillalainen teoksensa Etymologiae 14. luvussa, de terre et partibus)
Vaikka Isidorus kirjoitti Etymologiae-teoksessaan maan olevan "pyöreä", sanan merkitys ei ole yksiselitteinen. Joidenkin myöhempien tulkitsijoiden mukaan hän tarkoitti pyöreän kiekon muotoista litteää maata. Toisista Isidoruksen kirjoittamista teoksista käy kuitenkin selvästi ilmi, että hän piti maata pallon muotoisena. Teoria, jonka mukaan Maa on pallon muotoinen, olikin useimpien oppineiden käsitys viimeistään Aristoteleen ajoista lähtien, joka oli jakanut maailman ilmasto­vyöhykkeisiin. Aristoteleen mukaan napaseuduilla oli kylmä vyöhyke, päiväntasaajan lähettyvillä tappava kuuma vyöhyke sekä niiden välissä asuttava lauhkea vyöhyke.
thumb|left|Keskiaikaisten maailmankarttojen idealisoitu ennallistus (teoksesta Meyers Konversationslexikon, 1895, Aasia oikealla) thumb|Nykyaikaisen maantieteellisen tietämyksen mukainen "T-O-kartta", itä ylhäällä T-O-kartta esittää ainoastaan pallomaisen maailman pohjoista pallonpuoliskoa. Todennäköisesti sitä pidettiin, vaikkei asiaa näin suorastaan ilmaistukaan, eräänlaisena pohjoisen pallonpuoliskon lauhkean vyöhykkeen kuvaamiseen hyvin soveltuvana karttaprojektiona. Koska eteläisen pallonpuoliskon lauhkean vyöhykkeen uskottiin olevan asuttamaton ja saavuttamattomissa, sitä ei tarvinnut kuvata kartoilla. Tuolloin uskottiin, ettei kukaan voisi kulkea päivän­tasaajan seutujen kuuman vyöhykkeen poikki toisella pallon­puoliskolla oleviin tuntemattomiin maihin. Näitä kuviteltuja maita sanottiin antipodeiksi (lat. vastapuoli).
T-kirjaimen muotoinen kuvio jakoi kartassa näkyvät maa-alueet kolmeen osaan. T:n pystyviiva tarkoittaa Välimerta, vaakaviiva Niiliä sekä Mustaamerta, Asovanmerta ja siihen laskevaa Donia, joka keskiajalla tunnettiin nimellä Tanais. Nämä jakoivat maan kolmeen maanosaan, Aasiaan, Eurooppaan ja Afrikkaan. Näitä ympäröi ison O-kirjaimen muotoinen valtameri. Jerusalem sijoitettiin yleensä kartan keskikohtaan. Aasia oli yleensä yhtä suuri kuin molemmat muut maanosat yhteensä. Koska aurinko nousee idästä, Paratiisin eli Eedenin oletettiin sijaitsevan idässä, siis Aasiassa, ja Aasia sijoitettiin kartan yläosiin muiden maanosien yläpuolelle.
Tätä kvalitatiivisen ja käsitteellisen keskiaikaisen kartografian tyyppiä voitiin käyttää, paitsi yksin­kertaisiin kuvauksiin, myös äärimmäisen yksityis­kohtaisiin karttoihin. Varhaisimpiin karttoihin oli merkitty vain muutamia kaupunkeja ja tärkeimmät vesialueet.
London-luokka (linjalaiva)
London-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän 90-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu
Amiraliteetti hyväksyi 6. marraskuuta 1759 Sir Thomas Sladen suunnitelman uudesta alusluokasta. Luokan ensimmäinen alus HMS London oli 90-tykkinen, mutta toisen tilauserän kaikki kolme alusta olivat 98-tykkisiä. Tykkien lisäys ei kuitenkaan aiheuttanut muita merkittäviä muutoksia, koska nyt asennettiin kahdeksan 6 naulan tykkiä aiemmin aseistamattomalle puolikannelle.
Pekka Lempiäinen
Pekka Lempiäinen (26. helmikuuta 1888 Terijoki – 20. elokuuta 1939 Terijoki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Väkivallan virkamies
Väkivallan virkamies: Dokumentaarinen romaani Helsingissä tapahtuneesta henkirikoksesta, sen tutkijasta ja ihmisestä elämän päättyessä on Matti Yrjänä Joensuun esikoisromaani vuodelta 1976. Sen päähenkilö on rikostutkija Timo Harjunpää. Kirja kertoo arkipäiväisestä helsinkiläisestä surmatyöstä, jossa alkoholisoitunut eläkeläinen on pahoinpidelty hengiltä. Teos julkaistiin e-kirjana vuonna 2011 nimellä Harjunpää: Väkivallan virkamies.
Onni Kaartinen
Onni Kaartinen (7. tammikuuta 1910 Ironwood, Michigan – 5. maaliskuuta 1996 Silver Springs, Florida ) oli amerikansuomalainen toimittaja ja kommunistisen liikkeen vaikuttaja.
Suomalaiseen siirtolaisperheeseen syntynyt Kaartinen osallistui 1930- ja 1940-luvuilla aktiivisesti amerikansuomalaisen kommunistisen liikkeen toimintaan. Vuosina 1937–1943 hän toimi Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön ja International Workers’ Orderiin kuuluneen Amerikan Suomalaisen Keskinäisen Avun Järjestön sihteerinä. 1940-luvulla Kaartinen työskenteli Työmies ja Eteenpäin -lehtien toimittajana. Hän osallistui myös New Yorkin Työntemppelin teatteritoimintaan. Myöhemmin Kaartinen asui New Yorkin osavaltion Spencerissä, josta hän 1980-luvulla muutti Silver Springsiin.
Hesperia (näyttelijä)
Hesperia (oikealta nimeltään Olga Mambelli, 9. heinäkuuta 1885 Bertinoro – 30. toukokuuta 1959 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja yksi mykkäelokuvan diivoista.
Varieteenäyttelijänä esiintynyt Hesperia teki ensimmäiset lyhytelokuvansa Cinesille vuonna 1912. Hänen läpimurtonsa oli Augusto Geninan käsikirjoittama ja Baldassarre Negronin ohjaama Zuma vuonna 1913. Vuonna 1914 Hesperia ja Negroni siirtyivät Milano Filmsille ja seuraavana vuonna Roomaan Tiber Filmille, joka oli juuri menettänyt suuren tähtensä Francesca Bertinin. Hesperian ja Bertinin välille syntyi ankara kilpailu, jonka tuloksena he tekivät samanaikaisesti kaksi Kamelianaisen elokuvaversiota.
Hesperia vetäytyi elokuva-alalta vuonna 1923 mentyään naimisiin ohjaaja Baldassarre Negronin kanssa. Hän teki uransa aikana noin 70 elokuvaa, joista vain harvat ovat säilyneet. Vuonna 1938 hän esiintyi vielä Olga Negronin nimellä elokuvassa Orgoglio.
Join the Rain
Join the Rain on suomalaisen power metal -yhtye Dreamtalen viides single. Se julkaistiin vuonna 2013. Kappale on myös yhtyeen samana vuonna julkaistulla World Changed Forever -albumilla.
Palaiochóri (Chalkidikí)
Palaiochóri (myös transl. Paleohóri) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Aristotéliin kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Παλαιοχωρίου, Topikí Koinótita Palaiochoríou). Kylän väkiluku on 1 489 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=1.06|Palaiochórin Néposin linnan rauniot. Palaiochórin kylä, suomeksi ”Vanha kylä”, sijaitsee noin viisi kilometriä itään Arnaíasta, 36 kilometriä luoteeseen kuntakeskuksesta Ierissóksesta ja 40 kilometriä koilliseen alueyksikön keskuksesta Polýgyroksesta. Se on rakennettu noin 550 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat bysanttilaisaikaisen Néposin linnan rauniot.
Aiemmin kylä kuului Arnaían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Aristotéliin kunnan Arnaían kunnallisyksikköön.
Roh Tae-woo
Roh Tae-woo (4. joulukuuta 1932 – 26. lokakuuta 2021 ) oli eteläkorealainen poliitikko ja kenraali, joka toimi Korean tasavallan presidenttinä 1988–1993.
Koulutus
Roh kävi koulua Daegussa yhdessä Chun Doo-hwanin kanssa. Hän valmistui 1955 yliopistosta luonnontieteiden alalta ja liittyi armeijaan.
Presidenttinä
Chun nimesi kesäkuussa 1987 Roh’n puolueensa presidenttiehdokkaaksi. Käytännössä tämä tarkoitti vallan siirtämistä suoraan Roh’lle, mikä aiheutti suuria demokratiaa vaatineita mielenosoituksia Soulissa ja muissa suurissa kaupungeissa. Roh lupasi mielenosoittajille uudistuksia ja julkaisi kesäkuun 29:nnen päivän julistuksen. Se toi uuden demokraattisemman perustuslain ja presidentin valitsemisen kansanvaaleilla. Vaaleissa Roh’n vastaehdokkaina olivat opposition johtohahmot Kim Joung-sam ja Kim Dae-jung (jotka molemmat pääsivät presidentiksi myöhemmin). Opposition äänet hajautuivat riiteleville Kimeille, mikä riitti Roh’n niukkaan voittoon. Näin Roh’ta tuli maan ensimmäinen vapailla vaaleilla valittu presidentti.
Roh'n presidenttikauden merkittäviä tapahtumia olivat Soulin olympialaiset 1988 ja suhteiden rakentaminen Pohjois-Koreaan. Roh jatkoi myös demokraattisten uudistusten tekemistä.
Roh’n valtakaudella leimasi myös taloudellinen epätasapaino sekä laajat mielenosoitukset. Hänet äänestettiin jopa hieman ennen kautensa loppumista Etelä-Korean historian huonoimmaksi poliitikoiksi.
Presidenttikauden jälkeen
Presidenttikauden jälkeen Roh ja Chun joutuivat oikeuteen vuoden 1979 vallankaappauksesta ja Gwangjun kansannousun verilöylystä sekä korruptiosta. Molemmat tuomittiin 1996 – Chun kuolemaan ja Roh 22,5 vuodeksi vankeuteen. Presidentti Kim Young-sam armahti heidät vuonna 1997.
Roh kuoli lokakuussa 2021. Hänellä oli ollut terveysongelmia 2000-luvun alusta saakka. Häneltä leikattiin vuonna 2002 eturauhasen syöpä ja joutui sen jälkeen olemaan useita kertoja sairaalassa.
Huijaaminen videopeleissä
Elektronisessa urheilussa huijaaminen on kiellettyä. Kohdatut tapaukset johtavat usein pitkäkestoiseen kieltoon osallistua turnauksiin, joka voi tarkoittaa sponsorien ja tulojen menetyksiä huijaamiseen osallistuneelle pelaajalle.
Huijausohjelmat
Huijausohjelma tai traineri on tietokoneohjelma, joka muokkaa videopelin toimintaa haluttujen vaikutuksien aikaansaamiseksi.
Trainerin avulla pelaaja voi antaa itselleen esimerkiksi kuolemattomuuden tai loputtomasti ammuksia. Traineri voi tehdä tämän esimerkiksi käyttämällä ohjelmoijien peliin jättämiä virheenetsintätiloja tai muokkaamalla pelitallennuksia. Jokainen traineri on yleensä suunniteltu tiettyä pelin versiota varten, joten väärän version käyttäminen saattaa aiheuttaa trainerin toimimattomuuden.
Trainereita on usein laitettu ”kräkättyjen” pelien alkuun.
Aimbot ja wallhack
Aimbot (myös aim-bot tai autoaim) on ohjelma tai skripti, joka ohjaa pelaajahahmon tähtäimen automaattisesti vastustajia kohti. .Useissa peleissä, mm. Counter-Strikessä pääosuma tekee paljon vahinkoa joten aimbotin käyttö on yleistä. Aimbot voi myös olla asetettavissa niin, että pelaaja voi tähdätä automaattisesti vastustajiensa eri osiin. Se voi huolehtia myös varsinaisesta ampumisesta. Wallhack on huijaus, joka mahdollistaa seinien läpi näkemisen. Se toteutetaan yleisimmin muuntelemalla seinätekstuureita läpikuultaviksi tai pakottamalla peliä siirtymään normaalista pelinäkymästä kokonaan tai osittain rautalankamalliin ja muuntelemalla ammusten ja/tai seinien fysiikoita.
Näitä huijauskeinoja käytetään monissa internet-ammuskelupeleissä, kuten Counter-Strike: Sourcessa, Half-Lifessa, Call of Duty 4: Modern Warfaressa ja Modern Warfare 2:ssa. Niiden käyttö moninpeleissä on lähes aina kiellettyä, ja koetaan epäreiluna kanssapelaajia kohtaan. Huijauksien havaitsemiseen ja estoon keskittyneitä ohjelmistoja ovat muun muassa Valve Anti-Cheat, Metabans, EasyAntiCheat ja PunkBuster. Internet-pelissä huijaamisesta kiinnijääminen johtaakin useimmiten pysyvään estoon pelipalvelimelle.
Huijauskoodit
Huijauskoodi on videopelaamisen helpottamiseksi käytettävä apuväline. Se voi olla peliin syötettävä tekstinpätkä, näppäinyhdistelmä tai järjestys, jossa painetaan painikkeita. Huijauskoodin käyttö antaa mahdollisuuksia esimerkiksi päästä seuraavalle tasolle, muuttua voittamattomaksi tai saada lisäpisteitä.
Huijauskoodeja käytettiin alun perin videopelien testausvaiheessa. Niiden avulla voitiin helpottaa pelien hankalia kohtia, ja näin välttyä samojen kohtien toistuvalta pelaamiselta mahdollisia virheitä etsittäessä. Koodit jätetään useimmiten julkaisuversioon hakkereiden löydettäviksi tai ne ilmoitetaan esimerkiksi pelipakkauksessa tai pelin verkkosivustolla.
Joissain videopeleissä huijauskoodien käyttö saattaa evätä mahdollisuuden ansaita saavutuksia.
Esimerkki tunnetusta koodista on Konami-koodi.
Modit
Modeilla on pieni ero huijauskoodeihin. Modeissa itse peliä muutetaan esimerkiksi lisäämällä tasoon jokin esine, jota ei löydy alkuperäisestä pelistä. Huijauskoodeilla peliä aina helpotetaan (esimerkiksi aseissa on loputtomat ammukset), kun taas modaamisessa pelin vaikeus voi pysyä ennallaan. Modeja on melkein ainoastaan saatavilla PC-peleille.
Tunnetuimmat modaukset löytyvät kenties Grand Theft Auto: San Andreasista, Midtown Madnessissä. Myös esimerkiksi Counter-Strike on itse asiassa Half-Life-pelin modi.
Viitteet
Trainer (Software) Trainer Трейнер (игры) 游戏外挂
Lasse Pöysti -show
Lasse Pöysti -show (alkujaan Justus järjestää kaiken) oli Mainos-TV:n vuosina 1959–1961 esittämä suomalainen television viihdesarja, jonka pääosassa oli näyttelijä Lasse Pöysti. Sarjassa Pöysti näytteli Justus-nimistä hyväsydämistä nuorta miestä, joka johti Kaikki Järjestyy Ab -nimistä yritystä ja ratkoi tuntemattomien ihmisten ongelmia. Sarjaa esitettiin suorina lähetyksinä joka toinen viikko. Jaksot muodostuivat välillä useasta erillisestä sketsistä ja välillä vain yhdestä pitkästä tarinasta. Käsikirjoittajina toimivat Pöystin ohella Benedict Zilliacus (nimimerkki Bez) ja Henrik Tikkanen (nimimerkki Henrik). Sarjan ohjasi Karl Ehder. Justuksen on sanottu olleen yksi Suomen television alkuaikojen pidetyimpiä hahmoja.
Syyskuussa 1959 käynnistyneen sarjan nimi oli alkuun Justus järjestää kaiken, mutta syyskaudella 1960 se muutettiin muotoon Lasse Pöysti -show. Pöysti ohjasi sarjan pohjalta samana vuonna elokuvan Justus järjestää kaiken, jota kuitenkin arvosteltiin juonen hajanaisuudesta ja päähahmon muuttamisesta kyynisemmäksi.
Johan Ludwig Mowinckel
Johan Ludwig Mowinckel (22. lokakuuta 1870 – 1. joulukuuta 1943) oli norjalainen laivanvarustaja ja Liberaalipuolueen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1924–1926, 1928–1931 ja 1933–1935 sekä neljästi ulkoministerinä, joista kolme pääministerin toimen ohessa. Hän osallistui aktiivisesti Kansainliiton toimintaan. Mowinckelin ulkopoliittisia tavoitteita olivat puolueettomuus, pienin mahdollinen sotilaspuolustus ja läheinen suhde Britannian kanssa.
Maksatiha
Maksatiha on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Mologajoen rannalla 117 kilometriä Tveristä pohjoiseen. Taajama on Maksatihan piirin keskus. Sen kautta kulkee Bologojen ja Sonkovon välinen rautatie (Maksatihan asema). Asukkaita on 9 300 henkeä (vuonna 2009).
Europe (Jits Bakkerin veistos)
pienoiskuva|Jits Bakkerin veistos Europe Turun Yliopistonkadun alkupäässä Europe on hollantilaisen taiteilijan Jits Bakkerin Turun kaupungille lahjoittama pronssiveistos, jonka jalusta on mustagraniittia.
Maksatiha
Maksatihan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1545. Nimitys perustuu ristimänimeen Maksim. Vuodesta 1772 lähtien kylä kuului Bežetskin kihlakunnan Rybinskin volostiin. Vuonna 1870 rakennettiin Maksatihan rautatieasema. Kaupunkimaisen taajaman statuksen Maksatiha sai vuonna 1928. Nykyään taajamassa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1859 rakennettu Kaikkien pyhien kirkko ja kotiseutumuseo.
Europe (Jits Bakkerin veistos)
Alun perin veistos saapui Turkuun vuonna 2004 Hansapäivien aikaan. Teos oli tuolloin esillä kaupungintalon ala-aulassa. Lopullisen sijoituspaikkansa veistos sai paljastustilaisuudessa 11. kesäkuuta 2008 osoitteessa Yliopistonkatu 2.
Bakker on hakenut innoituksensa teokseen kreikkalaisesta mytologiasta. Europe tai Europa oli Foinikian prinsessa, johon ylijumala Zeus iski silmänsä. Valkoisen härän hahmossa hän vietteli prinsessan. Tämän istuuduttua härän muodossa olevan jumalan selkään härkä juoksi meren poikki Kreetalle, jossa paljasti todellisen olemuksensa. Useiden taiteilijoiden käyttämä aihe havainnollistaa Lähi-idästä Eurooppaan saatuja kulttuurivaikutteita.
Lähteet
60.45561°N, 22.27599°W
Shahab Hosseini
thumb Shahab Hosseini (s. 3. helmikuuta 1974 Teheran) on iranilainen näyttelijä ja valokuvamalli. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Nader ja Simin: Ero.
Vuonna 2021 Hosseini palkittiin parhaan miespääosan Jussilla Hamy Ramezanin ohjaamasta draamaelokuvasta Ensilumi (2020).
Siperianlillukka
Siperianlillukka (Rubus humulifolius) on monivuotinen, pääasiassa Venäjällä kasvava kasvilaji. Suomessa siperianlillukka on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Luopioisten luja
Luopioisten luja on rap-artisti Tykopaatin toinen studioalbumi. Albumin julkaisi 3. joulukuuta 2008 Joku Roti Records. "Vaimomatskuu"-kappale on ladattavissa maksutta Redrum-187 -sivustolla.
Siperianlillukka
Ulkonäkö ja koko
Siperianlillukka kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Sen varsi on pysty, tyvestä puutunut, rönsytön, monilehtinen ja tiheään hentopiikkinen. Lehtilapa on leveänpuikea tai munuaismainen ja 3–5-liuskainen. Liuskat ovat pitkäsuippuisia ja isohampaisia. Valkoiset kukat ovat yksittäin, tai kukinto on 2–5-kukkainen huiskilo. Verho- ja terälehdet ovat suippoja ja noin 10 mm pitkiä. Siperianlillukka kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmä on punainen kerrannaisluumarja. Kasvi kuitenkin lisääntyy pääasiassa kasvullisesti.
Luopioisten luja
Kappaleet
"Säteilen"-kappale sisältää samplen Jean Michel Jarren kappaleesta "Oxygene Part IV".
Siperianlillukka
Ulkonäkö ja koko
Siperianlillukka muistuttaa jonkin verran matalakasvuista lillukkaa (R. saxatilis).
Levinneisyys
Siperianlillukka on mantereinen, euraasialainen laji. Sen yhtenäisehkö kasvualue alkaa Äänisen alueelta Venäjältä ja jatkuu itään päin aina Tyynellemerelle saakka. Lajin läntisin kasvupaikka on ollut Jyväskylän Kypärämäessä. Siperianlillukka lienee ollut Suomessa uustulokas, joka saapui Keski-Suomeen venäläisten sotajoukkojen huoltokuljetusten mukana joko isovihan aikana 1710-luvulla tai Suomen sodan aikana 1808–1809. Suurimmillaan kasvusto oli Jyväskylässä 1920-luvun lopulla lähes hehtaarin kokoinen. Jyväskylän siperianlillukkakasvusto alkoi pienetä 1930-luvulla ojitusten ja rakentamisen myötä. Viimeiset alkuperäiset kasviyksilöt tuhoutuivat 1950-luvun lopulla omakotitalojen rakentamisen alle. Tätä ennen kasvia oli kuitenkin siirretty Laukaaseen kahteen metsikköön. Myöhemmin näistä kasviyksilöistä lajia on mikrolisätty ja siirretty luontoon Jyväskylään lähelle alkuperäistä kasvupaikkaa ja Sallaajärven aarnialueelle sekä muutamiin puutarhoihin. Siperianlillukka katsotaan Suomesta hävinneeksi lajiksi, koska nykyiset esiintymät ovat istutusperäisiä.
Elinympäristö
Siperianlillukka on mantereinen sisämaan kasvilaji. Se menestyy parhaiten maaperältään kosteahkoissa ja ravinteikkaissa metsissä. Suomen esiintymä kasvoi lehtomaisessa, rehevässä korvessa.
Roturisteytyskoira
Roturisteytyskoira on kahden tai useamman koirarodun harkitusta yhdistämisestä syntynyt jälkeläinen. Roturisteytyskoira on siis kirjaimellisesti sekarotuinen koira. Yleensä sekarotuisuudella kuitenkin viitataan koiraan, jonka taustaa ei tunneta tai siinä on sattumanvaraisesti monia rotuja, kun taas roturisteytyskoira on aina harkitun koiranjalostuksen tulos.
Terveys
Hyvin suunniteltu roturisteytys tuottaa jälkeläisille monimuotoisen geeniperimän. Geneettinen monimuotoisuus puolestaan on yhteydessä yksilön terveyteen ja elinvoimaan. Ilmiötä kutsutaan heteroosiksi. Parhaimmillaan roturisteytyskoira on siis terveempi kuin puhdasrotuinen koira, jonka geeniperimä on usein suppea.
Jos roturisteytyskoira kuitenkin syntyy yhdistelmästä, jonka molemmat rodut kärsivät samoista sairauksista, ne ilmenevät suurella todennäköisyydellä myös roturisteytyskoirassa. Huonosti valittu roturisteytysyhdistelmä ei siis lisää terveyttä.
Rekisteröinti
Suomessa roturisteytyskoirat rekisteröidään Suomen Kennelliiton ER-rekisteriin. Koirien roduksi merkitään aina se, johon roturisteytyksen kautta haetaan parannusta. Myös roturisteytyskoirien jälkeläiset, mikäli toinen niiden vanhemmista on puhdasrotuinen, merkitään vielä kahden sukupolven ajan ER-rekisteriin. Roturisteytykseen tarvitaan aina Suomen Kennelliiton lupa.
Glyseroli-3-fosfaatti
Glyseroli-3-fosfaatti (C3H9O6P) on glyserolin ja fosforihapon muodostama esteri. Yhdiste on tärkeä muun muassa lipidien biosynteesissä.
Metabolia
Glyseroli-3-fosfaattia muodostuu eliöissä kahdella tavalla. Glyserolikinaasientsyymi katalysoi fosfaattiryhmän siirtoa ATP-molekyyliltä glyserolille. Ihmisellä tämä entsyymi on aktiivinen maksassa. Eräillä eliöillä fosfaattiryhmän luovuttajana voi toimia myös jokin muu nukleotiditrifosfaatti. Muissa kudoksissa glyseroli-3-fosfaattia muodostuu dihydroksiasetonifosfaatista glyseroli-3-fosfaattidehydrogenaasin katalysoimana. Reaktio voi tapahtua kumpaankin suuntaan, ja entsyymi katalysoi myös glyseroli-3-fosfaatin hapettamista dihydroksiasetonifosfaatiksi. Pelkistäminen vaatii koentsyymiksi NADH-molekyylin ja hapettaminen NAD+-molekyylin, mitokondriaalinen entsyymi käyttää FAD-molekyyliä
Glyseroli-3-fosfaatti toimii rasvahappomolekyylien vastaanottajana rasvojen biosynteesissä. Rasvahappomolekyylit ovat kiinnittyneet koentsyymi-A:han muodostaen asyylikoentsyymi-A:ta. Tältä molekyyliltä glyseroli-3-fosfaatti-O-asyylitransferaasi siirtää rasvahapon ja esteröi sen glyserolin ykköshiilen hydroksyyliryhmään, ja näin muodostuu lysofosfatidaatti- eli lysofosfatidihappomolekyyli. Sama entsyymi liittää vielä toisen rasvahappomolekyylin glyseroliin, jolloin muodostuu fosfatidaatti- eli fosfatidihappomolekyyli.
Glyseroli-3-fosfaatilla on rooli myös NAD+-molekyylin regeneroinnissa hengitysketjun yhteydessä.
David Canary
David Canary (25. elokuuta 1938 Elwood, Indiana, Yhdysvallat – 16. marraskuuta 2015 Wilton, Connecticut, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjassa Bonanza, jossa hän esitti tilanhoitaja Candy Canadayta vuosina 1967–1970 ja 1972–1973. Muita sarjoja olivat All My Children ja One Life to Live. Hän oli naimisissa näyttelijä Maureen Maloneyn kanssa.
Áron Szilágyi
Áron Szilágyi (s. 14. tammikuuta 1990 Budapest) on unkarilainen miekkailija. Hän kilpaili olympialaisissa ensimmäistä kertaa vuoden 2008 kisoissa Pekingissä. Siellä hän jäi säilän yksilökilpailussa 15. ja joukkuekilpailussa seitsemännelle sijalle. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Szilágyi voitti kultaa säilän yksilökilpailussa ja hänestä tuli nuorin miekkailun henkilökohtainen olympiavoittaja 116 vuoteen. Hän otti kultaa säilän yksilökilpailussa myös Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Tokion 2020 olympialaisissa Szilágyi voitti semifinaalissa georgialaisen Sandro Bazadzen 15–13. Finaalissa Szilágyi voitti Luigi Samelen lukemin 15–7. Szilágyi on ensimmäinen kolme henkilökohtaista olympiakultaa peräkkäin voittanut säilämiekkailija ja ensimmäinen tähän saavutukseen pystynyt miesmiekkailija. Szilágyi oli myös mukana Unkarin joukkueessa, joka sijoittui säilän joukkuekilpailussa kolmanneksi.
The Last Will and Testament of Rosalind Leigh
The Last Will and Testament of Rosalind Leigh on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Rodrigo Gudiñon ohjaama ja käsikirjoittama kanadalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Aaron Poole ja Vanessa Redgrave. Ohjaaja Gudiño on Rue Morgue -aikakauslehden perustaja ja päätoimittaja, ja The Last Will and Testament of Rosalind Leigh on hänen ensimmäinen ohjaama ja käsikirjoittama pitkä elokuva. Hän tekee elokuvassa myös cameoroolin poliisina. The Last Will and Testament of Rosalind Leigh kuvattiin Torontossa. Rue Morgue Cinema ja Someone At The Door Productions olivat elokuvan tuotantoyhtiöitä.
Juoni
Antiikkisten esineiden keräilijä Leon Leigh (Aaron Poole) perii hänen edesmenneen äitinsä, Rosalind Leigh’n (Vanessa Redgrave), talon. Utelias Leon saa selville, että koko talo on mystisen kultin pyhäkkö. Useat oudot tapahtumat saavat Leonin vakuuttuneeksi, että hänen äitinsä yrittää tavoittaa häntä tuonpuoleisuudesta.
Csonka
pienoiskuva|Doxa vuodelta 1905, ensimmäinen unkarilainen auto. pienoiskuva|János Csonka ja hänen suunnittelemansa yksisylinterisellä moottorilla varustettu auto vuonna 1909. Csonka János Automobilgyár oli itävaltaunkarilainen autonvalmistaja, joka toimi vuosina 1900–1912. Yrityksen perusti János Csonka.
Autotekniikan uranuurtaja János Csonka aloitti oman autotuotantonsa toimittamalla Unkarin postilaitokselle alumiinirunkoisia, motorisoituja kolmipyöräisiä ajoneuvoja, joista ensimmäinen ilmestyi Budapestin katukuvaan 12. marraskuuta 1900. Moottorivalikoimaan kuuluivat yksi- ja kaksisylinteriset vaihtoehdot.
Vuonna 1904 postilaitos tilasi kahdeksan nelisylinterisellä moottorilla varustettua autoa. Ensimmäinen postin tilaamista autoista valmistui Budapestin teknillisellä korkeakoululla 31. toukokuuta 1905. Tätä päivämäärää pidetään Unkarin autoteollisuuden alkuna. Doxa-nimisessä autossa oli nelisylinterinen moottori, jonka sylinteriryhmä oli valettu kahdessa osassa sekä tasauspyörästö. Takaosassa oli kahden kuutiometrin kokoinen tavaratila. Auton luotettavuutta testattiin 2 000 kilometrin mittaisella koeajolla. Unkarin autokerhon johtaja Béla Zichyn esityksestä suunniteltiin 24-hevosvoimaisella moottorilla varustettu muunnelma. Kaksi näistä autoista osallistui vuonna 1909 kilpailuun, jonka reitti kulki Budapestistä Berliinin kautta Müncheniin, ja ne sijoittuivat kilpailussa hyvin. Autoissa oli Glattfelderin valmistamat korit. Vuonna 1910 postiautoja valmistettiin vielä 31 ja seuraavana vuonna kuusi kappaletta.
Vuonna 1909 János Csonka suunnitteli yksisylinterisellä neljän hevosvoiman moottorilla varustetun pikkuauton. Sylinterin halkaisija oli 90 mm ja iskun pituus 100 mm. Moottori ja vaihteisto oli integroitu yhtenäiseksi ja autossa oli akseliveto. Csonka vastasi itse sekä moottorin, voimansiirron että rungon suunnittelusta. Autoja valmistui ensimmäisenä vuonna kolme kappaletta, ja ne olivat liikenteessä 1930-luvulle asti.
Csonka päätti keskittyä pikkuautoihin ja suunnitteli vuonna 1911 nelisylinterisellä kahdeksan hevosvoiman tehoisella moottorilla varustetun auton, jossa oli useita edistyksellisiä piirteitä. Sen sylinteriryhmä oli valettu yhdessä osassa, ja moottori, kytkin sekä vaihteisto oli rakennettu yhdeksi kokonaisuudeksi. Autoja valmistui kaikkiaan 14 kappaletta, joista 12 päätyi postilaitokselle, yksi MÁG-yhtymälle sekä yksi lääkäri Ágost Benárdille. Lempinimellä "autoileva tohtori" tunnettu Benárd osallistui autollaan kansainvälisiin kilpailuihin. Mallin valmistuslisenssi myytiin kanadalaiselle yritykselle sekä MÁG:ille, joka sai postilaitokselta toimeksiannon 50 kappaleen valmistuksesta. Pian valmistuksen aloittamisen jälkeen puhkesi ensimmäinen maailmansota, ja autoihin varatut moottorit otettiin asevoimien haltuun.
János Csonka joutui lopettamaan autonvalmistuksen vuonna 1912 ajauduttuaan erimielisyyksiin johtavien unkarilaisten konepajayritysten kanssa. Valmistusoikeudet siirtyivät Röckille, MÁG:lle sekä Magyar Vagon- és Gépgyárille.
Csonka-autojen tuotannon päättyessä kokonaistuotantomääräksi tuli yli 150 kappaletta.
Mara Berni
Berni valmistui pianistiksi, opiskeli näyttelemistä Teresa Franchinin johdolla ja aloitti esiintyjänuransa televisiossa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Luigi Comencinin ohjaama Valkoista orjakauppaa Napolissa (La tratta delle bianche, 1953). Sivuroolit elokuvissa kuten L'amore in città (”Rakkautta kaupungissa”, 1953) tekivät Bernin tunnetuksi yhtenä 1950-luvun italiaisen elokuvan vaaleista povipommeista. Hänen ensimmäinen pääosansa oli Giorgio Bianchin elokuvassa Buonanotte... avvocato! (”Hyvää yötä, asianajaja”, 1955). Myöhemmin Berni näytteli lukuisissa vähäpätöisissä komedioissa ja seikkailuelokuvissa sekä työskenteli teatterissa ja televisiossa.
G. G. Ronimus
Gabriel Gideon Ronimus (12. elokuuta 1875 Viipuri – 23. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden suomentaja.
Ronimuksen vanhemmat olivat director cantus Filip Ronimus ja Maria Pullinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Viipurin lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1898 ja maisteriksi 1900.
Ronimus oli saksan- ja ranskankielten lehtorina Jyväskylän lyseossa 1899–1900, Joensuun lyseossa 1900–l9Ol, Vaasan suomalaisessa reaalilyseossa 1901–1902 sekä samojen saksan- ja ranskankielten kollegana Jyväskylän lyseossa 1902–1903 sekä 1903–1918 saman koulun reaalilinjan luokilla V–VIII. Viimeksi Ronimus oli Savonlinnan lyseossa saksan- ja ranskankielten vanhempana lehtorina 1921–1934. Viimeiset vuotensa Ronimus asui Helsingissä.
Ronimus kuoli 62-vuotiaana Mehiläisen sairaalassa Helsingissä.
Plagiári
Plagiári on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Πλαγιαρίου, Dimotikí Koinótita Plagiaríou). Kaupungin väkiluku on 5 392 (vuonna 2011).
Plagiárin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin 10 kilometriä lounaaseen Thérmin kaupungista ja noin 20 kilometriä etelään Thessalonikin keskustasta. Nykyinen asutus on syntynyt vuonna 1923 alueelle Itä-Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena muuttaneiden kreikkalaisevakkojen kylänä. Paikalla aiemmin olleen turkkilaiskylän nimi oli Ouzoún Alí (Ουζούν Αλή). Nimenvaihto toteutettiin vuonna 1926. Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Demetriokselle (Ágios Dimítrios).
Aiemmin kaupunki kuului Míkran kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thérmin kunnan Míkran kunnallisyksikköön.
Niasso
Niasso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 20 kilometriä Sanista lounaaseen. Kunnassa on 13 200 ja kylässä 700 asukasta (vuonna 2009).
Niasson kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Siadougoun ja Syn, idässä Sanin, etelässä Dahin ja N’Torosson ja lännessä Djéguenan ja N’Goan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Pohjoisrajalla virtaa Banijoki. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 27 kylää, joista suurimmat ovat yli tuhannen asukkaan Tana ja Djénéna. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja boboja.
Kunnassa toimii kaksi julkista alakoulua, viisi kyläkoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), kolme koraanikoulua ja kymmenen lukutaitokeskusta. Niassossa on terveyskeskus, synnytyslaitos ja lääkevarasto. Vesihuolto käsittää perinteisiä ja nykyaikaisia kaivoja sekä kuusi käsikäyttöistä porakaivoa.
Linus Sundell
Linus Sundell (27. marraskuuta 1868 Kirkkonummi – 23. lokakuuta 1937 Kirkkonummi) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Malaysia Airlinesin lento 370
Malaysia Airlinesin lento 370 (MH370/MAS370), joka lensi myös codeshare-tunnuksella China Southern Airlinesin lento 748 (CZ748/CSN748), katosi matkalla Malesian Kuala Lumpurista Kiinan Pekingiin 8. maaliskuuta 2014. Yhteys lentokoneeseen katkesi 8. maaliskuuta noin kello 1.30 Malesian aikaa. Kone oli lähtenyt Kuala Lumpurista kello 0.41, ja sen oli määrä saapua Pekingiin aikataulun mukaan aamulla kello 6.30. Lentokoneessa oli 227 matkustajaa ja 12 miehistön jäsentä. Miehistöön kuuluivat lentokapteeni, perämies ja kymmenen stuerttia. Suurin osa matkustajista oli Kiinan kansalaisia. Koneen miehistö ei ollut ilmoittanut lennonjohdolle ongelmista.
Ainakin kahden matkustajaluettelossa olleen henkilön passit oli varastettu, eivätkä he olleet lennolla. Malesia tutki myös mahdollisuutta terrorismiin. Mahdollisesti viidellä matkustajalla oli varastettu tai väärennetty passi.
Lentokone
Lento 370 lennettiin Boeing 777-2H6ER -koneella. Koneen sarjanumero on 28420 ja rekisteritunnus 9M-MRO. Kone on 404:s valmistettu Boeing 777. Se lensi ensilentonsa 14. toukokuuta 2002, ja se toimitettiin uutena Malaysia Airlinesille 31. toukokuuta 2002. Lentokoneessa on kaksi Rolls-Royce Trent 892 -moottoria, ja se voi kuljettaa 282 matkustajaa. Kone 9M-MRO oli kulkenut 53 460 lentotuntia ja 7 525 sykliä, eikä ollut aiemmin osallisena merkittävissä ongelmatapauksissa.
Lentoyhtiön toimitusjohtajan mukaan turmakoneen siivenkärki oli katkennut vuonna 2012, ja noin metri kärkeä oli repeytynyt. Kone kuitenkin korjattiin lentokuntoon, ja se sai luvan lentoihin.
Boeing 777 -konetyyppiä pidetään turvallisuushistoriansa puolesta lähes virheettömänä, ja se onkin turvallisuudeltaan yksi parhaista. Konetyypin ensimmäinen kaupallinen lento tehtiin kesäkuussa 1995, minkä jälkeen 777-konetyypille on tapahtunut vain neljä vakavaa onnettomuutta: Tammikuussa 2008 muutama matkustaja loukkaantui, kun polttoaineputkien jäätyminen ja siitä johtunut polttoaineensyöttöhäiriö aiheutti British Airwaysin lennon 38 moottoritehojen loppumisen ja kone teki pakkolaskun Lontoon Heathrow’n lentokentälle. Vuonna 2011 Kairon lentoasemalla pysähdyksissä olleessa EgyptAirin koneen ohjaamossa syttyi tulipalo. Onnettomuus ei vaatinut kuolonuhreja. Heinäkuussa 2013 kolme matkustajaa kuoli ja 181 loukkaantui, kun Asiana Airlinesin lento 214 epäonnistui laskeutumisessa San Franciscon kansainväliselle lentoasemalle. Vuoden 2014 heinäkuussa 298 ihmistä sai surmansa, kun Malaysia Airlinesin lento 17 ammuttiin alas Ukrainan ilmatilassa.
Koneen reitin muutos
Kone nousi Kuala Lumpurin kansainväliseltä lentoasemalta 8. maaliskuuta 2014 kello 0.41 ja saavutti Malesian ilmatilan rajan aikataulun mukaan noin 40 minuutin kuluttua. Se oli matkalla Pekingin kansainväliselle lentoasemalle. Kone oli yhteydessä lennonjohtoon paikallista aikaa klo 1.19, mutta sen toisiotutkasignaali katosi klo 1.22. Koneen toisiotutkavastain joko sammui tai se sammutettiin. Tällöin kone oli juuri siirtynyt Vietnamin ilmatilaan Etelä-Kiinan meren yllä ja sen kurssi oli koilliseen kohti Pekingiä. Kone ei ollut enää yhteydessä Vietnamin lennonjohtoon.
Malesian armeijan lähteiden mukaan koneesta saatiin tutkahavaintoja sen jälkeen, kun se katosi lennonjohtojen tutkista. Kone muutti oletettavasti kurssia Kota Bharun jälkeen ja laski korkeutta. Lentokoneen toisiotutkalähetin ei ollut päällä, joten se ei näkynyt siviililennonjohdolle. Lisäksi turmakone matkasi sotilaslähteiden mukaan vielä 500 kilometriä Malakansalmeen viimeisen yhteydenoton jälkeen. Kun kone ohitti Penangin saaren, sen perämiehen matkapuhelin muodosti yhteyden saaren puhelinmastoon, vaikka lentäjien kuuluu sammuttaa puhelimet ennen koneeseen nousua. Perämiehen soittoyrityksestä ei ole kuitenkaan todisteita.
Koneen ACARS-kommunikaatiojärjestelmä lähetti neljä tuntia koneen katoamisen jälkeen signaaleja, jotka satelliitit havaitsivat. Viimeinen varmistettu signaali oli Malesian aikaa kello 8.11, noin 7,5 tuntia katoamisen jälkeen. Viranomaiset saivat määritettyä ACARS-signaalin perusteella koneen oletetun sijainnin keskelle Intian valtamerta, Perthin länsipuolelle.
Koneen kohtalo
Malesian pääministeri Najib Razakin 24. maaliskuuta 2014 antaman tiedotteen mukaan satelliittitiedot ja analyysit viittasivat siihen, että lento MH370 syöksyi toistaiseksi tuntemattomasta syystä Intian valtamereen. Kaikki koneen matkustajat ja miehistön jäsenet kuolivat onnettomuudessa.
Tapausta selvittäneen malesialaisen tutkijaryhmän 500-sivuisen raportti julkaistiin kesällä 2018. Varmoja tietoja raportissa oli vähän, mutta useita huhuja ja salaliittoteorioita voitiin kumota. Raportin mukaan koneen kapteeni ja perämies olivat levänneitä, eikä heidän taustoistaan löytynyt mitään taloudellista, henkistä tai psyykkistä kuormitusta. Kone oli hyvässä kunnossa, ja se oli huollettu ohjeiden mukaan. Tiedustelupalvelut eivät kaksinkertaisen tarkistuksenkaan jälkeen löytäneet yhdenkään matkustajan taustoista mitään epäilyttävää. Lentokapteeni kuului Malaysia Airlines -yhtiön luottolentäjiin.
Tutkijoiden mukaan oli kuitenkin varmaa, että joku oli koneen ohjaimissa sen poiketessa reitiltään. Siten poikkeamista ei aiheuttanut tekninen vika eikä autopilotti. Koneen reitti vaikutti tarkoin harkitulta. Viimeisen yhteydenoton jälkeen kone kääntyi jyrkästi vasemmalle, ylitti Malesian, kaarsi loivasti oikealle ja jatkoi matkaa Thaimaan ja Indonesian välillä ennen kääntymistä kohti etelää. Kone lensi Andamaanienmeren yllä mahdollisimman kaukana rannikoilta, ehkä välttääkseen tutkat.
Koneessa oli polttoainetta 7,5 tunnin lentoa varten, kun matka Kuala Lumpurista Pekingiin olisi kestänyt aikataulun mukaan 5,5 tuntia. Kun koneesta saatiin viimeinen, jo heikko signaali, se oli ollut ilmassa seitsemän tuntia 38 minuuttia. Siten tutkijoiden mukaan todennäköisin syy koneen putoamiseen oli polttoaineen loppuminen.
Mikään terroristiorganisaatio ei ole ottanut vastuuta tapauksesta, eikä terrorismista ole tutkijoiden mukaan muitakaan viitteitä.
Malesian hallinnon ja Australian liikenneturvallisuusviraston virallisen teorian mukaan koneessa syntyi jonkinlainen paniikki, joka esti kommunikoinnin. Matkustajat ja miehistön jäsenet menettivät tajuntansa ennen kuin laskeutumispaikkaa ehdittiin löytää, ja kone jatkoi autopilotilla matkaa, kunnes tuhoutui.
Koneen etsintä
pienoiskuva|upright|vasen|[[Kiinan ilmavoimat|Kiinan ilmavoimien Iljušin Il-76 laskeutumassa Perthiin, Australiaan. Kone auttoi etsinnöissä.]] Kadonneen koneen etsinnästä tuli epätoivoinen tehtävä, sillä haravoitava alue oli satojentuhansien neliökilometrien laajuinen, ja meren syvyys oli useita kilometrejä. Myös näköhavaintoja koneesta pidettiin epätodennäköisinä, sillä oletetulla katoamisalueella liikennöi vain satunnaisia rahtilaivoja. Virallinen etsintäoperaatio aloitettiin Australian johdolla kymmenen päivän kuluttua matkustajakoneen katoamisesta.
29. heinäkuuta 2015 mahdollisesti koneen siiven osa löydettiin Madagaskarin lähellä olevalta Réunionin saarelta, joka sijaitsee noin 3 000 kilometrin päässä uskotusta onnettomuuspaikasta. Osa kuljetettiin Toulouseen tutkittavaksi. 3. syyskuuta Ranskan syyttäjät vahvistivat osan olevan onnettomuuskoneesta, sillä huoltonumerot täsmäsivät.
Lisää kadonneen koneen pikkuosia löytyi Mosambikin rannikolta joulukuussa 2015 ja Etelä-Afrikan rannikolta maaliskuussa 2016. Kappaleiden löytöpaikat olivat linjassa koneen oletetun putoamispaikan ja merivirtojen vaikutuksista tehtyjen laskelmien kanssa. Muita onnettomuuskoneen osia ei ole toistaiseksi löytynyt.
Koneen etsinnät päätettiin lopettaa tilapäisesti 17. tammikuuta 2017. Siihen mennessä etsinnät olivat tulleet maksamaan noin 128 miljoonaa euroa.
Amerikkalainen Ocean Infinity -yhtiö ilmoitti 10. tammikuuta 2018 aloittavansa koneen etsinnät uudelleen. Ocean Infinityn etsintä päättyi 29. toukokuuta 2018 tuloksettomana, kun yritys oli tutkinut merenpohjaa 86 000 neliökilometrin alueelta paikoin jopa kuuden kilometrin syvyydessä. Muita yksityisiä tai virallisia etsintöjä ei ole suunniteltu.
Tapausta yli vuoden tutkinut ja uusinta teknologiaa hyödyntänyt brittiläinen ilmailuinsinööri Richard Godfrey kertoi vuonna 2021 löydöstensä osoittavan matkustajakoneen syöksyneen Intian valtamereen noin 2 000 kilometriä Australian Perthistä länteen. Koneen mukana kadonneiden omaiset vetosivat Godfreyn tutkinnan julkistamisen jälkeen Malesian viranomaisiin uusien etsintöjen aloittamiseksi. Vuoteen 2023 mennessä mikään virallinen taho ei kuitenkaan ollut tehnyt päätöstä uusista etsinnöistä.
Miehistö
Kaikki miehistön jäsenet olivat Malesian kansalaisia. Lennon kapteeni oli 53-vuotias Zaharie Ahmad Shah. Hän tuli töihin Malaysia Airlinesille vuonna 1981, ja hänellä oli 18 365 tunnin lentokokemus. Perämies oli 27-vuotias Fariq Abdul Hamid, joka oli työskennellyt lentoyhtiölle vuodesta 2007 ja oli lentänyt 2 763 lentotuntia. Myös Fariq oli pätevä lentämään Boeing 777 -konetta suoritettuaan simulaattorikoulutuksensa.
Varastetut passit
Matkustajaluetteloon ilmoitettiin kaksi varastetuilla passeilla liikkunutta miestä, 61-vuotias itävaltalainen ja 37-vuotias italialainen. Miehet eivät kuitenkaan koskaan nousseet koneeseen, ja tutkimuksissa he kertoivat, että heidän passinsa oli varastettu Thaimaassa vuosina 2012 ja 2013. Passivarkautta lukuun ottamatta miehillä ei ollut yhteyttä keskenään. Interpol ilmoitti, että molemmat passit oli listattu kadonneiden ja varastettujen passien tietokantaan. Malesian sisäministeri Ahmad Zahid Hamidi arvosteli maan maahanmuuttoviranomaisia, jotka eivät ilmeisesti estäneet miehiä liikkumasta väärillä passeilla.