cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Perístasi
Perístasi on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Katerínin kuntaan, Pierian alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Περιστάσης, Dimotikí Koinótita Peristásis). Kaupungin väkiluku on 2 545 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|[[Aleksanteri Suuri|Aleksanteri Suurelle omistettu muistomerkki Perístasissa.]] Perístasin pieni kaupunki sijaitsee noin 2,5 kilometriä itään Katerínin kaupungin keskustasta ja noin 4,5 kilometriä sisämaahan Egeanmereen kuuluvan Thermaïkóslahden rannasta. Kaupunki on nykyisin kasvanut kiinni Kateríniin ja voidaan lukean sen esikaupungiksi.
Aiemmin kaupunki kuului Paralían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Katerínin kunnan Paralían kunnallisyksikköön.
RM 3
RM 3/VTS oli HKL:n raitiovaunusarja. Valmet, Tampereen Raitiovaunutehdas ja STR valmistivat 15 näitä numeroilla 16-30 olleita raitiovaunuja vuonna 1959. Pituus oli 13,5 m, leveys 2,30 m ja korkeus 3,60 m. Teho oli 300 V/50 kW. Uudempi Karia HM V oli lähes samanlainen RM 3:n kanssa. Vaunuja peruskorjattiin vuosina 1981-1986. Mm. rahastajanaitiot poistettiin. Viimeiset RM 3-vaunut poistuivat liikenteestä 2003.
Priha
Priha on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Major League Baseball -kausi 1931
Major League Baseball -kauden 1931 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat Philadelphia Athletics ja St. Louis Cardinals, samat joukkueet kuin edelliselläkin kaudella. Athletics haki kolmatta peräkkäistä mestaruuttaan, mutta sai tunnustaa Cardinalsin tällä kertaa paremmaksi voitoin 3–4.
Barker
Barker voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Huberin talo (Tampere)
Huberin talo on arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema funkistyylinen rakennuskokonaisuus Tampereella, osoitteessa Hallituskatu 3–5. Se koostuu kahdesta nelikerroksisesta lamellista, joista ensimmäinen on valmistunut Kirkkokadun puolelle vuonna 1949 ja toinen Aleksis Kiven kadun kulmaan vuonna 1950. Talo on saanut kutsumanimensä siinä toimineesta Huberin vesijohtoliikkeestä.
Strömmer suunnitteli kohdetta pitkään. Ensimmäiset piirustukset hän teki jo vuonna 1939, mutta sodan vuoksi rakennushanke lykkääntyi. Myöhemmin alueen asemakaavaa muutettiin, ja Strömmer laati uudet piirustukset vuosina 1947–1948. Suunnittelussa häntä avusti arkkitehti Kerttu Nuoliala.
Pitkärannan kaivos
Pitkärannan kupari- ja rautakaivos sijaitsi Impilahdella Laatokan Karjalassa ja se oli toiminnassa 1772–1920. Kaivos tuotti kuparin ohella myös tinaa, rautaa ja hopeaa. Malmia louhittiin toiminta-aikana yhteensä 1,11 miljoonaa tonnia. Malmin pitoisuus olivat 1,50 % kuparia, 0,10 % tinaa, 40 % rautaa ja hopeaa 40 grammaa tonnissa malmia.
Pitkärannan kaivoksen omistajat olivat Pietarista ja myös kaivoksen tuottama kupari ja rauta vietiin Pietariin. Kuljetuksia helpotti se että Pitkärannan kaivokset sijaitsivat Laatokan rannan tuntumassa. Pitkärannan kaivokselle rakennettiin 1898 Suomen ensimmäinen korkeajännitelinja sähkön siirtoa varten.
Kaivostoiminnan alkuvaiheet
Pitkärannassa on kaivettu kuparia jo 1772. Vuonna 1810 aluetta tutki venäläinen vuorivirkamies, Saksista kotoisin ollut Anton Furman joka mielestä kuitenkin kupariesiintymän louhiminen ei ollut kannattavaa. Vuosina 1814–1820 pietarilainen ylityömestari Tšabotarev teki perustamnsa yhtiön nimiin alueella valtauksia ja koekaivauksia. Tämä toiminta päättyi 1820 yhtiön varojen loppumiseen.
Vuonna 1832 kaivoksen valtauskirjat ja privilegiot siirtyivät venäläiselle suurtilanomistaja ja kollegineuvos Vsevolod Omeljanoville. Hän hankki kaivoksen johtajaksi Saksista kotoisin olleen Gustaf Fredrik Albrectin ja kaivoksella työskenteli myös muita saksilaisia Kaivosmiehiä. Pääosa työvoimasta oli kuitenkin Omeljanovin Venäjältä tuottamia maaorjia. Omeljanov ei saanut kaivosta menestymään ja hän kuoli kaivokseen omaisuutensa menettäneenä 1846. Albrecht erosi Omeljanovin palveluksesta 1839 ja hän teki seuraavana vuonna omia valtauksia Pitkärannan alueella. Hän hankki myös privilegiot valtauksilleen mutta joutui varojen loputtua myymään ne 1842 Pietarissa ja Haminassa yritystoimintaa harjoittaneelle Henrik Kleelle. Klee hankki palvelukseensa kaivosmiehiä Ruotsin Falunista.
Kaivostoiminta pääsee vauhtiin 1850-luvulla
Omeljanovin perikunta myi kaivoksen ja Pyhän Mitrovanin ruukin Pitkärannan kupari- ja tinakaivosyhtiölle jonka omisti viisi pietarilaista liikemiestä. He ostivat myös Kleeltä tämän omistamat valtaukset ja Aleksandra-ruukin. Kaivoksta kehitettiin nyt voimalla erityisesti paroni Moritz von Ungern-Stenbergin johtajakaudella 1851–1859. Kaivosmiehiä värvättiin Sillbölen rautakaivokselta sekä myös mahdollisesti Saksista. Kuparin vuosituotanto vaihteli 100–150 tonnin välillä vuosina 1854–1862 kun se aikaisemmin oli ollut vain noin 5 tonnia vuodessa.
Hiljaiselon kausi 1860- ja 1870-luvuilla
Pitkäranta-yhtiöksi nimensä 1857 muuttanut kaivosyhtiö vaihtoi sittemmin omistajaa ja yhtiö joutui 1860-luvulla taloudellisiin vaikeuksiin kehnon johtamisen, pääoman puutteen ja kaivoksen rakennuksia tuhonneen tulipalon vuoksi. Ruukki ja kaivos myytiin 1867 pakkohuutokaupassa ja ne päätyivät lopulta vanhan yhtiön viimeisen johtajan veljelle, ranskalaiselle Antoine Joffriaudille. Joffriaud ei kyennyt kehittämään ruukkia ja myös kaivoksen kuparin tuotanto hiipui lähes olemattomiin. Vuonna 1875 kaivosyhtiö siirtyi pietarilaiselle pankkiiriliike E. M. Meyer & Co:lle.
Pitkärannassa sijainnut Lupikon rautakaivos oli saanut alkunsa 1856 tehdystä valtauksesta ja eri omistajavaihdoksien jälkeen se oli siirtynyt Pietarissa asuneelle Ludvig Nobelille joka vuokrasi kaivoksen 1888 E. M. Meyer & Co.:lle.
Kaivosta nykyaikaistetaan 1880-luvulla
Kaivoksen hiljaiselo jatkui vielä joitain vuosia mutta 1879 uusi omistaja palkkasi vuori-intendentti Hjalmar Furuhjelmin (1828–1886) toteuttamaan kaivoksen uudistusohjelmaa. Kaivoksen johtajaksi valittiin saksalainen Otto Gottlob Trüstedt. Kaivoksella käynnistettiin mittava rakennus- ja uudistusohjelma ja sinne saapui myös Furuhjelmin Ruotsin Falunista palkkaamia kaivosmiehiä. Malmin louhinnassa alettiin käyttää dynamiittia ja kaivoksen pumppu- ja nostokoneistot muutettiin konevoimalla käyviksi. Malmin louhintaa kehitettiin suunnitelmalliseksi eikä enää pyritty vain ryöstölouhimaan parhaita paikkoja. Malmin etsinnässä otettiin käyttöön magnetometriset menetelmät ja timanttiporaus. Kuparin tuotanto nousi vuoden 1880 10 tonnista 215 tonniin vuonna 1886 ja vuonna 1890 tuotanto oli jo lähes 300 tonnia. Pitkärannan kaivos tuotti myös erityisesti 1880-luvulla ja 1890-luvun alussa jonkin verran tinaa (5–10 % kuparin määrästä) ja pieniä määriä hopeaa.
1890-luvun alussa kuparin maailmanmarkkinahinnan puolittuminen hiljensi kaivostoimintaa ja Pitkärannan ruukin toiminnan painopistettä alettiin siirtää kuparin tuotannosta punamullan valmistukseen ja lasiteollisuuteen. Pitkärantaan oli perustettu 1889 lasitehdas jonka päätuotteena olivat pullot ja päämarkkina-alueena Pietari. Monet Pitkärannan tehtaan lasinpuhaltajat olivat venäjänsaksalaisia. Kaivoksen tuottamia sivutuotteita hyödyntäneet sulfaatti- ja punamultatehtaat oli perustettu taas 1880-luvun lopulla.
Pitkärannan kaivoksen kuparintuotanto oli huipussaan 412 tonnia vuonna 1891, mutta vuosituotanto alkoi siitä alentua niin että se oli vuonna 1898 enää 253 tonnia ja vuosisadan vaiheessa 219 tonnia. Monet kaivokselle töihin tulleet ruotsalaiset palasivat näihin aikoihin kotimaahansa. Kaivoksen ja ruukin johtajaksi tuli 1890 Trüstedtin vävy Gustaf Gröndal.
Painopiste rautamalmin tuotantoon 1890-luvulla
Pitkärannan raudan tuotantoa haittasi se että malmi sisälsi vain 20–25 % rautaa. Kaivoksen johtajana toiminut Gröndal kehitti 1890-luvulla rikastusmenetelmän jolla siitä saatiin 60–65-prosenttista. Neljän kilometrin päähän kaivoksesta Ristiojalle valmistui 1897 sähkömagneettinen rikastuslaitos joka sai tarvitsemansa sähkön läheisen Uuksunjoen koskiin rakennetuista Uuksun, Kivenkulman ja Jukakosken voimalaitoksista. Sähkö johdettiin 7 800 voltin jännitteellä 1898 valmistunutta 7,5 kilometrin pituista voimalinjaa pitkin Ristiojalle ja Lupikon kaivokselle. Voimansiirtolinja oli ensimmäinen laatuaan Suomessa. Ristiojan laitos sijaitsi Laatokan rannalla ja rikaste voitiin kuljettaa vesitse Pietariin.
E. M. Meyer & Co luopui Pitkärannasta 1895 ja se siirtyi pietarilaisten sijoittajien omistamalle Pitkäranta Koppar & Tennverk -yhtiölle josta muodotettiin 1896 Bergverks Aktiebolaget Lagoda niminen yhtiö. Pitkärannan tuotanto alkoi painottua nyt rautamalmin tuottamiseen ja Ristiojan rikastuslaitoksen ohella yhtiöllä oli Pietarissa koksimasuuni raudan valmistusta varten. Pitkärannan raudan vuosituotanto vaihteli vuosina 1897-1903 kymmenen tuhannen ja viidentoista tuhannen tonnin välillä. Suurimmillaan se oli 17 855 tonnia vuonna 1899.
Kaivostoiminta päättyy
Vuonna 1899 kaivoksen osti pietarilainen Aleksandrovskin teräsvalimo joka toivoi saavansa Pitkärannasta rautamalmia tuotantolaitoksilleen. Uusi omistaja lopetti lasitehtaan ja punamultatehtaan 1899 halutessaan keskittää toiminnan rautamalmin tuottamiseen. Vuonna 1902 valmistui Pitkärantaan uusi rikastuslaitos mutta jo seuraavana vuonna Aleksandrovski osakeyhtiö teki konkurssin ja yhtiön omaisuus siirtyi Venäjän valtionpankin haltuun. Pitkärannassa oli sattunut näihin aikoihin suuri tulipalo ja kun pankki ei saanut myöskään kaivostoimintaa uudelleen liikkeelle, päättyi Pitkärannan kaivoksen toiminta 1904.
Myöhemmät vaiheet
Pitkärannan kaivos ja siihen liittyvät teollisuuslaitokset siirtyivät 1916 norjalaisen Christopher Diesenin omistamalle Oy Diesen Wood Company Ab:lle. Diesen osti Pitkärannan ennen kaikkea siksi että kaupan mukana tuli 3 000 hehtaarin metsäomaisuus. Jatkossa Pitkärannassa harjoitettiin metsäteollisuutta ja Diesen Wood perusti sinne selluloosatehtaan. Rautamalmin tuotanto oli käynnissä Lupikon kaivoksessa vielä 1918–1920 jolloin sitä tuotettiin yhteensä yli 4 000 tonnia.
Keväällä 1935 insinööri Olavi Erämetsä löysi Pitkärannan sinkkimalmista indiumia sellaisia määriä, että metallin teknillinen erottaminen olisi voinut olla mahdollista.
Pitkärannan kaivosta 1880-luvuilla johtaneen Otto Gottlob Trüstedtin poika Otto Trüstedt (1866–1929) oli vuori-insinööri, joka oli etsimässä Outokummun malmiesiintymää 1908–1910 ja myöhemmin hän osallistui Outokummun kaivoksen perustamiseen. Otto Trüstedt julkaisi 1907 myös tutkimuksen Pitkärannan kaivoksen historiasta nimellä Die Erzlagerstätten von Pitkäranta am Lagoda-See.
Eduard Tisse
Eduard Tisse (1897–1961) oli neuvostoliittolainen elokuvaaja. Hän teki vuodesta 1924 yhteistyötä Sergei Eisensteinin kanssa ja kuvasi kaikki tämän elokuvat. Hänen osuutensa klassisen neuvostoliittolaisen elokuvan synnyssä oli merkittävä.
Upwords
thumb|Suomenkielinen Upwords-peli käynnissä. thumb|Päättynyt englanninkielinen Upwords-peli.
Upwords on kolmiulotteinen sanaristikkolautapeli 2–4 pelaajalle. Se muistuttaa kaksiulotteista Scrabble-peliä, mutta kirjaimia voi latoa myös päällekkäin. Peliä suositellaan yli 10-vuotiaille.
Pelin on keksinyt Elliot Rudell ja se on julkaistu 20 kielellä. Alkuperäinen julkaisija oli Milton Bradley -yhtiö, joka yhdistyi pelin nykyiseen oikeudenhaltijan Hasbron kanssa. Hasbro antoi pelille uuden nimen 'Scrabble Upwords'. Suomessa pelin on julkaissut Parker Brothers sovitettuna suomen kieleen. Pelin tuotenimi oli 'UPWORDS'.
Pelin alussa kaikki pelaajat saavat seitsemän satunnaista kirjainlaattaa, joista pelaaja pyrkii muodostamaan sanoja pelilaudalle, joka on 10x10-ruudukko. Sanoja muodostetaan joko lisäämällä kirjaimia suoraan pelilaudalle pysty- tai vaakasuoraan tai toisten kirjainten päälle. Jokaisesta sanasta, johon lisätään vähintään yksi kirjain, saa pisteitä sanassa olevien kirjainten verran mukaan luettuina päällimmäisen kirjaimen alla olevat kirjaimet. Kahden sanan risteyksessä olevat kirjaimet lasketaan kahteen kertaan. Yksikerroksisen sanan kirjaimista saa kaksinkertaiset pisteet. Suomenkielisessä pelissä vierasperäisistä kirjaimista 'B', 'C', 'D', 'F', 'G' saa kaksi lisäpistettä, kun ne laitetaan ensimmäistä kertaa sanaan. Jos pelaaja käyttää kaikki seitsemän kirjainta yhdellä pelivuorolla, hän saa kymmenen ylimääräistä pistettä. Yhden pelivuoron aikana laudalle sijoitettujen kirjainten pitää olla samalla suoralla.
Peli päättyy, kun kaikki kirjainlaatat on nostettu pussista ja yhden pelaajan laatat loppuvat, tai kun kukaan pelaajista ei pysty muodostamaan uusia sanoja, tai kun kaikki pelaajat ovat peräjälkeen luopuneet pelivuorostaan. Pelin lopussa käyttämättä jääneistä laatoista vähennetään kustakin 5 pistettä. Pelin voittaa se, jolla on pelin päättyessä eniten pisteitä.
Miklusėnai
pienoiskuva|Miklusėnai Miklusėnai on kylä eteläisessä Liettuassa, Alytusin kunnallispiirissa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kylässä asui 1021 asukasta.
National League
National League of Professional Baseball Clubs, joka tunnetaan yksinkertaisesti nimellä National League (NL), on vanhempi kahdesta liigasta, jotka muodostavat nykyisen Major League Baseball -sarjasysteemin, ja maailman vanhin edelleen olemassa oleva ammattilaisten urheiluliiga. Toinen liiga Major League Baseballissa on American League.
Liigojen mestarit ovat vuodesta 1903 kohdanneet World Seriesissä, niin sanotussa ammattilaisten maailmanmestaruusottelussa. Mestaruusottelu on jäänyt pelaamatta vain kaksi kertaa – vuonna 1904 boikotin ja 1994 pelaajien lakon takia.
National League -joukkueet ovat voittaneet 49 ja hävinneet 66 kaikkiaan 115:stä World Series -sarjasta vuosina 1903–2019. Washington Nationals on National Leaguen hallitseva mestari voitettuaan pennantin 2019. New York/San Francisco Giantsilla ja Dodgersilla on eniten National Leaguen mestaruuksia, molemmilla 23, kun taas St. Louis Cardinals on National Leaguen joukkueista se, jolla on eniten World Series voittoja – kauden 2014 jälkeen 11.
National League pelattiin vuoteen 1968 yhtenä sarjana, jonka voittaja oli suoraan liigamestari ja selvisi World Seriesiin. Vuonna 1969 liiga jaettiin kahteen divisioonaan, itään ja länteen, joiden voittajat ratkaisivat mestaruuden ottelusarjassa. Vuodesta 1994 lähtien on divisioonia ollut kolme, ja näiden voittajien lisäksi myös paras lohkokakkonen on päässyt mukaan pudotuspeleihin niin sanotulla villillä kortilla.
Perustaminen
Vuoteen 1875 toiminut National Association of Professional Base Ball Players oli vaarallisen heikko. Yhdistys kärsi auktoriteetin puutteesta valtaseuroja kohtaan, otteluohjelman valvomattomuudesta, epävakaista jäsenistä, yhden joukkueen ylivoimaisuudesta ja erittäin alhaisista pääsymaksuista, joka ei kannustanut seuroja noudattamaan liigan sääntöjä.
William Hulbert, chicagolainen liikemies ja Chicago White Stockings -seuran virkailija, lähestyi useita NA-seuroja suunnitelmineen keskusjohtoisemmasta liigasta. Lisäksi viittä hänen tähtipelaajaansa uhkasi karkottaminen NAPBBP:stä, koska Hulbert oli allekirjoittanut heidät seuraansa kyseenalaisin keinoin, joten Hulbertille oli oman edun mukaista luoda oma liiga. Kun St. Louis oli rekrytoitu, neljä läntistä seuraa kokoontuivat Louisvillessä, Kentuckyssa, tammikuussa 1876. Kun Hulbert oli puhunut neljälle muulle seuralle New Yorkissa 2. helmikuuta 1876, National League perustettiin kahdeksan perustajajäsenen voimin. Perustajajäsenet olivat:
Uuden liigan toimivalta testattiin ensimmäisen kauden jälkeen. Athletic ja Mutuals kieltäytyivät tekemästä pelimatkoja länteen loppukaudesta ja mieluummin pelasivat paikallisia ei-liiga joukkueita vastaan. Hulbert reagoi seurojen uhmaan erottamalla ne, joka ei ainoastaan järkyttänyt baseball seuraajia (New York ja Philadelphia oli kaksi väkirikkainta kaupunkia liigassa), vaan teki samalla selväksi seuroille, että liigan otteluohjelman noudattaminen on rehellisen kilpailun kulmakivi, josta ei tingitä.
National League toimi kuuden seuran voimin kausina 1877 ja 1878. Seuraavien vuosien aikana eri ryhmiä liittyi ja poistui liigasta. Vuoteen 1880 mennessä kuusi kahdeksasta perustajajäsenestä oli lopettanut. Kaksi jäljelle jäänyttä alkuperäistä National League seuraa, jotka toimivat edelleenkin ovat Atlanta Braves ja Chicago Cubs. Ensimmäisen kerran liiga jatkoi täsmälleen samalla jäsenistöllä siirryttäessä kaudesta 1881 kauteen 1882. Tällöin edustettuna olivat seuraavat kahdeksan kaupunkia: Chicago, Detroit, Cleveland, Buffalo, Troy (lähellä Albanya), Worcester, Boston, ja Providence.
Kilpailevat liigat
NL kohtasi ensimmäisen vahvan kilpailijan, kun American Association alkoi pelata vuonna 1882. AA pelasi kaupungeissa, joissa NL:llä ei ollut joukkuetta, tarjosi sunnuntai-pelejä ja alkoholijuomia paikallislakien salliessa, ja myi halvempia lippuja kaikkialla (25 senttiä verrattuna NL:n standardin 50 senttiä, mojova summa monille 1882).
National League ja American Association pelasivat aikansa World Series -versiota seitsemän kertaa kymmenen rinnakkaiselokautensa aikana. Nämä kilpailut olivat epäjärjestäytyneempiä kuin modernin sarjan, kestäen kolmesta jopa viiteentoista otteluun, kaksi kertaa (1885 ja 1890) päättyi sarja tasatilanteeseen. NL voitti neljä kertaa ja AA vain kerran, vuonna 1886.
Alkaen Pittsburgh Piratesista vuonna 1887, National League alkoi ryöstää American Associationin seuroja korvatakseen lopettaneiden seurojen aiheuttamaa vajausta. Tämä heikensi AA:n vakautta.
Union Association perustettiin vuonna 1884 ja se lopetti toimintansa ensimmäisen kauden jälkeen, sen liigamestari St. Louis Maroons liittyi NL:ään. Players Leaguen perusti Brotherhood of Professional Base-Ball Players, urheilun ensimmäinen pelaajien liitto, joka ei ollut saanut NL:ta muuttamaan työkäytäntöjä kuten palkkakattoa ja varausmenetelmää, joka sitoi pelaajaa ryhmäänsä loputtomiin. NL kärsi monia tähtipelaajien menetyksiä Players Leagueen, mutta PL kaatui yhden kauden jälkeen.
Laajeneminen (1887–1899)
National Leaguesta tuli 12-joukkueen sarja, jolla oli monopoliasema 1890-luvun loppupuolella. Liigassa syntyi lukuisia sisäisiä ristiriitoja, ei vähiten suunnitelmasta tukea joitakin omistajia (muiden katkerasti vastustaessa) muodostaa "trusti", jolla olisi yhteinen omistusoikeus kaikkiin kahteentoista joukkueeseen. NL käytti monopoliasemaansa pakottaakseen 2.400 dollaria rajan vuosittaisiin pelaajapalkkoihin vuonna 1894.
Kumppanuus American Leaguen kanssa
Oltuaan kahdeksan kautta 12 joukkueen liiga, NL supistui takaisin kahdeksaan joukkueeseen ja kaudella 1900 poistuivat sen joukkueet Baltimoressa, Clevelandissa, Louisvillessä ja Washingtonissa. Tämä tarjosi mahdollisuuden kilpailuun. Kolme näistä kaupungeista sai paikan uudessa American Leaguessa (AL, entinen Western League), joka aloitti toimintansa vuonna 1900 National Leaguen luvalla, joka piti American Leaguea vähempiarvoisena liigana. AL kieltäytyi uudistamasta kansallista sopimusta, kun se päättyi, ja 28. tammikuuta 1901 AL virallisesti ilmoitti olevansa toinen suuri liiga (Major League) National Leaguen ohessa. Vuoteen 1903, nousukas AL oli perustanut uusia joukkueita National Leaguen kaupungeissa: Boston, Chicago, New York, Philadelphia ja St. Louis. Vain Cincinnati Redsillä ja Pittsburgh Piratesilla ei ollut AL joukkuetta markkinoillaan.
Aluksi National League kieltäytyi tunnustamasta uutta liigaa, mutta todellisuudessa paljon osaamista ja rahaa oli valutettu uuteen liigaan. Kahden vuoden katkeran väittelyn jälkeen uusi versio kansallisesta sopimuksesta allekirjoitettiin vuonna 1903. Tämä merkitsi sitä, että kumpikin liiga virallisesti hyväksyy toisen liigan tasavertaisena, kunnioittaa keskenään pelaajien sopimuksia, ja sopimusta pelata World Series.
Major League Baseball oli joutua radikaalin uudelleenjärjestelyn kouriin marraskuussa 1920. Tyytymättöminä American League puheenjohtajaan ja Kansallisen toimikunnan johtajaan Ban Johnsoniin, NL:n omistajat hajottivat liigan 8. marraskuuta aloittaen neuvottelut MLB:n uudelleenorganisoinnista Black Sox Skandaalin seurauksena. Samalla kolme Johnsonille vihamielistä AL joukkuetta (Boston Red Sox, Chicago White Sox, ja New York Yankees) vetäytyi American Leaguesta ja liittyi kahdeksaan National Leaguen joukkueeseen muodostaen uuden National Leaguen. 12. joukkue olisi se, joka viidestä Johnsonille uskollisesta AL joukkueesta ensimmäisenä päättäisi liittyä, jos ei kukaan, niin joukkue olisi perustettu Detroitiin, joka oli ylivoimaisesti suurin yhden joukkueen kaupunki tuolloin. Neljä päivää myöhemmin, 12. marraskuuta, molemmat osapuolet tapasivat (ilman Johnsonia) ja päättivät palauttaa molemmat liigat ja korvata tehottoman Kansallisen toimikunnan komissaarilla. Komissaariksi valittiin liittovaltion tuomari Kenesaw Mountain Landis.
National Leaguen joukkueet pysyivät samoina vuodesta 1900 aina kauteen 1952 saakka. Vuonna 1953 Braves muutti Bostonista Milwaukeen, vuonna 1966 he muuttivat jälleen - Atlantaan. Vuonna 1958 Brooklyn Dodgers ja New York Giants siirtyivät Los Angelesiin ja San Franciscoon, jolloin Major League Baseball esiintyi Yhdysvaltain länsirannikolla ensimmäistä kertaa.
Laajentumisen aikakausi (1962–)
National League jäi kahdeksan joukkueen liigaksi yli 60 vuodeksi. Vuonna 1962 liiga joutui kilpailemaan Continental liigan kanssa ja kohtaamaan American Leaguen yksipuolisen laajennuksen 1960. NL:an lisättiin joukkueet New York Mets ja Houston Colt .45 s. "Colts" nimettiin Houston Astrosiksi kolme vuotta myöhemmin. Vuonna 1969 liigaan lisättiin vielä San Diego Padres ja Montreal Expos (nykyisin Washington Nationals), jolloin liigasta tuli 12-joukkueinen ensimmäistä kertaa vuoden 1899 jälkeen. Vuonna 1993 liiga laajeni 14-joukkueiseksi lisäämällä Colorado Rockies ja Florida Marlins. Vuonna 1998 Arizona Diamondbacksistä tuli liigan viidestoista seura, ja Milwaukee Brewers siirtyi American Leaguesta National Leagueen tehden National Leaguesta 16-joukkueen sarjan, jota se oli kauteen 2013 saakka. Siirto tehtiin siksi, että molempiin liigoihin haluttiin parillinen määrä joukkueita, joka sopii paremmin otteluohjelmaan. Kaudelle 2013 Houston Astros siirrettiin NL:sta AL:an, jolloin kummassakin liigassa on nykyisin 15 joukkuetta.
Vuonna 1969 seurauksena laajentumisesta, National League, jossa ensimmäiset 93 vuotta joukkueet olivat kilpailleet yhtenä ryhmittymänä, organisoitiin kahdeksi kuuden joukkueen divisioonaksi, joiden voittajat kohtasivat National League Championship Seriesissä oikeudesta edetä World Seriesiin.
Vuonna 1994 liiga jaettiin jälleen uudelleen, nyt kolmeen maantieteelliseen divisioonaan. Kolmas postseason-kierros lisättiin samanaikaisesti: kolmen divisioonan mestarit sekä villi kortti -joukkue (paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue) kohtasivat nyt National League Division Seriesissä. Koska pelaajien lakko kuitenkin keskeytti sarjan 1994, systeemi otettiin käyttöön ensimmäisen kerran seuraavalla kaudella.
Pitäen itseään enemmän "perinteisenä" tai "puhtaana" liigana, National League ei ole koskaan ottanut käyttöön designated hitter -sääntöä, joka hyväksyttiin American Leaguessa vuonna 1973. Teoriassa tämä tarkoittaa, että pelinjohtajan rooli on suurempi National Leaguessa. Kaiken kaikkiaan NL:ssä syntyy vähemmän juoksuja, koska syöttäjän on myös lyötävä vuorollaan.
1990-luvulla American Leaguen ja National Leaguen presidentin virat lopetettiin. Lisäksi kaikki tuomarit olivat yhteiset MLB:n valvonnassa. Tämän jälkeen liigoja ei erota toisistaan mikään muu kuin designated-hitter sääntö ja perinteet.
Kauden 2014 jälkeen Giants on voittanut eniten NL mestaruuksia (23), perässä Dodgers (21, sekä yksi AA viiri) ja Cardinals (19 plus 4 AA viiriä). Cardinals on voittanut eniten World Series -mestaruuksia (11) sen jälkeen Giants (7), Dodgers (6), Pirates (5) ja Reds (5). St. Louis omistaa myös kunnian olla ainoa AA seura, joka on voittanut NL seuran 1800-luvun World Seriesissä.
National League 1876–1968
merkinnät
National League Championship Series
Vuodesta 1969, jolloin National League jaettiin useampaan divisioonaan, liigamestaruus on ratkennut postseasonilla erillisellä loppuottelusarjalla, jonka voittaja etenee World Seriesiin.
Félix Pyat
Aimé Félix Pyat (1810–1889) oli ranskalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko. Hän toimi asianajajana vuodesta 1831 ja oli radikaalien sanomalehtien avustaja. Lisäksi hän kirjoitti useita kumoukselliseen henkeen sopivia näytelmiä, kuten Les deux serruriers.
Pyat oli 1848 kansalliskokouksen radikaalien johtajia. Jouduttuaan syytteeseen osallisuudesta Ledru-Rollinin kapinayritykseen kesäkuussa 1849 hän pakeni Lontooseen, missä hän oleskeli vuoteen 1869. Ranskaan palattuaan hän julkaisi Combat- ja Vengeur-nimisiä lehtiä, joissa olleilla kirjoituksilla hän joudutti kommunististen levottomuuksien puhkeamista 1870 ja 1871. Hän oli Pariisin kommuunin johtajia ja pakeni kapinan kukistumisen jälkeen maasta. Hän palasi Ranskaan vasta yleisen armahduksen ansiosta 1880. Hän oli vuodesta 1888 edustajakamarin jäsen.
Lynn Turner
Julia Lynn Womack Turner (13. heinäkuuta 1968 Marietta, Georgia, Yhdysvallat – 30. elokuuta 2010 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen murhaaja.
Elämänvaiheet
Helen Womack ja hänen aviomiehensä adoptoivat Turnerin, kun tämä oli pikkulapsi. Kun Turner oli viiden ikäinen, Helen erosi miehestään ja kasvatti Lynnin yksin siihen saakka kunnes meni uusiin naimisiin. Murrosiässä Lynn Turnerilla oli huumeongelmia, ja hän joutui hoitoon huumeklinikalle Atlantaan. Kun Turner oli 20-vuotias, hän meni töihin hätäkeskuspäivystäjäksi.
Karpio
Karpio on vanha suomalainen kuivan tavaran tilavuuden mittayksikkö. Tavallisesti yksi karpio vastasi kolmasosa tynnyriä, kymmentä kappaa tai 21 kannua. Kun yksi kappa on 4,58 litraa, on yksi karpio 45,8 litraa. Joillakin paikkakunnilla karpio tarkoitti tilavuusmittaa, jonka suuruus vaihteli 5–10 kapan välillä.
Karpionmaa tarkoitti pellon tai kasken pinta-alaa, johon voitiin kylvää yksi karpio viljaa. Sen suuruus vaihteli siten, että yksi karpionmaa vastasi puolta panninmaata tai 1/4–1/2 tynnyrinalaa.
Lynn Turner
Randy Thompson
Lynn Turner oli alkanut seurustella Forsythin piirikunnan apulaisšeriffi Randy Thompsonin kanssa vuosi sen jälkeen, kun oli nainut Glennin. Turner osteli Thompsonillekin ylellisiä lahjoja ja vei hänet risteilylle. Tammikuussa 1996 heille syntyi tytär, Amber. Toinen lapsi oli Blake-niminen poika. Thompson antoi Turnerille kihlasormuksen, mutta tämä ei suostunut laittamaan sitä sormeensa. Vuonna 1998 Thompson korotti henkivakuutuksensa summaa sadasta tuhannesta dollarista kahteen sataan tuhanteen Lynnin pyynnöstä. Heidän suhteensa alkoi rakoilla, ja Turner väitti Thompsonin lyöneen häntä nyrkillä. Turner sai oikeuden päätöksestä 400 dollarin korvaukset. Thompson ilmeisesti murtui, ja otti kahdesti lääkeyliannostuksen. Vuonna 1999 hän muuttikin pois Turnerin luota. 19. tammikuuta 2001 Lynn ja Randy kokoontuivat sopiakseen järjestelyistä lastensa kanssa. Kolmen päivän päästä Randy Thompson kuoli. Lynn oli tarjonnut hänelle kuolemaansa edeltäneinä päivinä Jell-O-hyytelöä.
Tuomio ja kuolema
Sekä Randy Thompson että Glenn Turner olivat molemmat kuolleet sohvalle huopaan käärittyinä. Thompsonin ruumiista löytyi avauksessa kalsiumoksalaattikiteitä, mikä viittasi etyleeniglykolimyrkytykseen. Turner pidätettiin 1. marraskuuta 2002, ja maaliskuussa 2007 tuomaristo langetti hänelle elinkautisen vankeuden ilman pääsyä ehdonalaiseen. Turner löydettiin 30. elokuuta 2010 sellistään tiedottomana. Häntä yritettiin elvyttää, mutta hän kuoli 40 minuutissa.
Jesper Nelin
Nelin voitti kultaa osana Ruotsin miesten viestijoukkuetta Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018. Hän hiihti kilpailussa toisen osuuden. Samojen kisojen yhteislähtökilpailussa hän oli yhdeksäs. Hän sai EM-kilpailuissa 2019 hopeaa pikakilpailussa ja sekapariviestissä. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui takaa-ajossa 11:nneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Nelin saavutti hopeaa viestissä. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sai viestissä pronssia.
St. Lawrencen piirikunta
St. Lawrencen piirikunta on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 108 047 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 7 306 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Cantonin kylä (village).
Piirikunta perustettiin vuonna 1802 ja se on saanut nimensä Saint Lawrence -joelta.
Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 92,1 prosenttia on valkoisia, 2,28 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 2,23 prosenttia mustia. 8,14 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 97,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 38 vuotta.
Timo Rahko
Timo Kalevi Rahko (s. 25. maaliskuuta 1939 Rovaniemen maalaiskunta ) on suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun patologisen anatomian professori 1973–1995 ja patologian professori 1995–1998.
Rahkon entinen puoliso on pianotaiteilija Raija Alestalo-Rahko. Rahkon veli on professori Kauko Rahko.
Lempilapset
Lempilapset on suomalaisen kokeellisen musiikin yhtyeen Eturivin 7" vinyylisingle, joka julkaistiin keväällä 2000.
Hugues-Bernard Maret
Hugues-Bernard Maret, Bassanon herttua (1. toukokuuta 1763 Dijon – 13. toukokuuta 1839 Pariisi) oli ranskalainen lehtimies, diplomaatti ja poliitikko. Hänellä oli Napoleonin vallan aikana tärkeä asema Ranskan hallituksessa.
Maret oli alkuperäiseltä koulutukseltaan lakimies. Ranskan vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 hän ryhtyi julkaisemaan Bulletin de l'Assemblée nationale -nimistä lehteä ja osallistui myös Le Moniteur Universelin perustamiseen. Hän kuului näkyviin feuillantteihin. Maret siirtyi 1792 diplomaatiksi, kun hänet nimitettiin Ranskan lähettilääksi Englantiin. Vuonna 1793 hänet nimitettiin suurlähettilääksi Napoliin, mutta matkalla asemapaikkaansa hän jäi itävaltalaisten vangiksi, ja vapautui vasta 1795. Napoleon Bonaparten kaapattua vallan Ranskassa vuonna 1799 Maret nimitettiin konsulaatin pääsihteeriksi. Hänestä tuli Napoleonin luotettu neuvonantaja ja keisarikunnan perustamisen jälkeen vuonna 1804 valtiosihteeri. Hän sai 1809 Bassanon herttuan arvon. Maret toimi huhtikuusta 1811 marraskuuhun 1813 Ranskan ulkoministerinä ja järjesti helmi–maaliskuussa 1812 Preussin ja Itävallan kanssa sopimukset, jotka mahdollistivat Napoleonin sotaretken Venäjälle. Vuonna 1813 hän oli myös sotaministerinä. Maret auttoi Napoleonia palaamaan Elbalta vuonna 1815 ja toimi sisäministerinä satapäiväisen keisarikunnan aikana.
Bourbonien palattua valtaan Maret oli maanpaossa vuoteen 1820. Kuninkaaksi tullut Ludvig Filip antoi hänelle vuonna 1831 päärinarvon ja nimitti hänet 10. marraskuuta 1834 pääministeriksi. Maret ei saanut hallitusta muodostettua, ja erosi jo kahdeksan päivän kuluttua.
Maret oli vuodesta 1803 Ranskan akatemian ja vuodesta 1832 Académie des sciences morales et politiques -akatemian jäsen.
Telkkälän kaivos
Malmiesiintymä löydettiiin 1960-luvulla Taavetti Töllin lähettämän kansannäytteen perusteella. Outokumpu Oy louhi malmiesiintymän yläosaa avolouhoksena 1969–1970 ja vuonna 1987 löydettyä syvemmällä sijainnutta malmiesiintymää maanalaisesta kaivoksesta 1988–1992. Avolouhoksesta saatu malmi kuljetettiin Aijalan ja Virtasalmen kaivosten rikastamoille rikastettavaksi. Maanalaisen kaivoksen malmi taas kuljetettiin autoilla ja proomuilla Enonkosken Laukunkankaan kaivoksen rikastamolle rikastettavaksi. Kiveä louhittiin 950 000 tonnia, josta rikastetun malmikiven osuus oli 610 000 tonnia ja sivukiven osuus 340 000 tonnia. Kaivoksen rikastushiekkajäte sijoitettiin Aijalan, Virtasalmen ja Enonkosken kaivosten jätealueille.
Viitteet
61.17986°N, 28.02792°W
Indian (lentoyhtiö)
Indian, aiemmin Indian Airlines oli intialainen lentoyhtiö, jonka kotipaikka oli Mumbai. Yhtiö oli toinen kahdesta valtio-omisteisesta intialaisesta lentoyhtiöstä, toinen on Air India.
Lentoyhtiö nimettiin nykyisen nimiseksi joulukuussa 2005. Intian hallitus ilmoitti vuonna 2007 että lentoyhtiöt Indian ja Air India yhdistetään. Osana yhdistymistä perustettiin National Aviation Company of India Limited (NACIL) -yhtiö, johon Air India (ja sen tytäryhtiö Air India Express) ja Indian (ja sen tytäryhtiö Alliance Air) yhdistetään. Yhdistymisen jälkeen lentoyhtiö sai nimen Air India.
Hälvälän kaivos
Hälvälän nikkeli-kuparikaivos sijaitsi Kerimäellä ja se oli toiminnassa 1988–1992. Malmia louhittiin toiminta-aikana 0,25 miljoonaa tonnia. Malmin pitoisuudet olivat 1,41 % nikkeliä ja 0,35 % kuparia. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy.
Hälvälän nikkeli-kupariesiintymä löytyi vuonna 1970 ja siitä muodostettiin 1980-luvulla perustetun Enonkosken Laukunkankaan kaivoksen sivukaivos. Malmia louhittiin aluksi avolouhoksesta ja sen jälkeen maanalaisesta kaivoksesta. Malmi kuljettiin rikastettavaksi Laukunkankaan kaivokselle, jonne malmin käsittelyssä syntynyt rikastushiekka myös sijoitettiin. Hälvälän kaivoksen sivukivi sijoitettiin avolouhoksen pohjoispuolella sijainneelle 1.5 hehtaarin jätekivialueelle tai käytettiin kaivoksen täyttämiseen.
Hälvälän vedellä täyttyneen louhoksen veden pH on noin 4–4,1. Tulva-aikoina louhoksen vettä vuotaa louhoksen kaakkoispuolella sijaitsevaan metsäojaan, josta vesi laskee edelleen Kulkkujokeen. Kaivoksen sivukivialueita ei ole peitetty eikä maisemoitu.
Lähteet
62.00778°N, 28.95433°W
Art Lande
Art Lande (s. 5. helmikuuta 1947 New York) on yhdysvaltalainen jazzpianisti, -rumpali, -säveltäjä ja -pedagogi. Hän oli Grammy-ehdokkaana 1987 soolopianoalbumistaan Hardball!.
New Yorkissa varttunut Lande aloitti pianotunnit nelivuotiaana, opiskeli Williams Collegessa ja muutti 22-vuotiaana San Franciscon alueelle. Hänen esikoisalbuminsa oli saksalaiselle ECM Recordsille levytetty melodinen ja meditatiivinen Red Lanta (1973), jolla toisena muusikkona kuullaan norjalaista saksofonisti-huilisti Jan Garbarekia. Albumin nimi on anagrammi Art Landen nimestä.
Vuonna 1976 Lande perusti oman kvartetin nimeltä Rubisa Patrol, jossa trumpettia soitti Mark Isham, bassoa Bill Douglass ja rumpuja aluksi Glenn Cronkhite ja myöhemmin Kurt Wortmann. Jazzstandardien lisäksi Rubisa Patrol soitti paljon myös ryhmän alkuperäissävellyksiä. Yhtye esiintyi paljon San Franciscon alueella ja kierteli pikkubussilla ympäri Eurooppaa. Yhtye levytti albumit Rubisa Patrol (ECM 1976), Desert Marauders (ECM 1977) ja The Story Of Ba-Ku (1750 Arch Records 1978)
1980-luvun alussa Lande opetti Cornish College of the Arts -oppilaitoksessa Seattlessa, vuosina 1983–1986 Sveitsin Sankt Gallenissa ja Lausannessa sekä vuodesta 1987 Naropa Universityssä Coloradon Boulderissa, jossa hän on siitä lähtien asunut.
Lande tunnetaan sekä jazzsäveltäjänä että pop- ja jazzstandardien persoonallisena tulkkina. Jälkimmäisestä ovat esimerkkejä hänen soolopianoalbuminsa The Eccentricities of Earl Dant (taas anagrammi omasta nimestä, 1977), Hardball! (1987), Melissa Spins Away (1987), Friday the Thirteenth (1996, Thelonious Monkin sävellyksiä) ja While She Sleeps (2005).
1990-luvulta alkaen Lande on soittanut pianon ohella myös rumpuja monissa kokoonpanoissa.
Yhtyeen jäsenenä
Paul McCandlessin kanssa Rabbit Ears Productions (lastenmusiikkia)
Kestävyys
Kestävyys viittaa seuraaviin:
Jonas Svensson
Jonas Svensson (s. 6. maaliskuuta 1993 Verdal) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessa pelaavaa AZ Alkmaaria.
Svensson pelasi Norjan eri juniorimaajoukkueissa yhteensä noin 60 ottelua. Norjan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa kesäkuussa 2016 Islantia vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 16 A-maaottelua, joista kahdeksan on kuulunut MM-karsintoihin.
Suvi (elokuva)
Suvi on Eero Tuomikosken käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1981. Se jäi kriitikkona ja dokumentaristina tunnetun Tuomikosken ainoaksi pitkäksi näytelmäelokuvaksi. Nimiosaa esittää Tellervo Savela, Suvin poikaystävää Timo Reinikka ja Suvin äitiä Tuija Ahvonen.
Tarinan keskushenkilöinä ovat elämänsä suuntaa etsivä Suvi ja tämän äiti Päivi, joka arvioi tekemiään valintoja. Heidän ympärillään pyörivät Päivin alkoholisoitunut ex-mies Aulis ja tämän uusi naisystävä sekä Suvin poikaystävä. Taustalla vaikuttavat myös Päivin katkeroitunut vanha äiti ja sotamuistojaan hautova veteraani-isä.
Öljyväkirehu
Öljyväkirehu on proteiinia sisältävää, eläinten ruokintaan käytettävää väkirehua, jota saadaan öljykasvien siemenistä. Väkirehuksi nimitetään rehua, jossa on paljon energiaa painoyksikköä kohti. Öljyväkirehuja saadaan kasviöljypuristamoiden ja -uuttamoiden sivutuotteina. Maailman käytetyin öljyväkirehu on soijarouhe, jota tuodaan Suomeenkin ulkomailta. Suomessa kasvatetuista viljoista valmistetaan rypsi- ja rapsirouhetta. Öljyväkirehuja saadaan myös maapähkinän, pellavan, puuvillan ja auringonkukan siemenistä.
Riivattu (elokuva)
Riivattu on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen yliluonnollinen kauhuelokuva, jonka on käsikirjoittanut Leigh Whannell, ohjannut James Wan ja jonka pääosia näyttelevät Patrick Wilson ja Rose Byrne. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa 1. huhtikuuta 2011. Elokuvassa nuori lapsiperhe hankkii uuden talon ja huomaa kauhukseen koomassa olevan lapsensa vetävän puoleensa pahansuopia olentoja.
Tuotanto
Käsikirjoituksen elokuvaan teki Leigh Whannell ja sen ohjasi James Wan. Elokuva kuvattiin Los Angelesin alueella alkuvuodesta 2010. Elokuva esitettiin vuonna 2010 Toronton elokuvajuhlilla.
Glarusin Alpit
Glarusin Alpit  on  Länsi-Alppien osa. Se sijaitsee Sveitsissä, Alppi-Reinin  länsipuolella neljän kantonin alueella:  Glarus, Graubünden, St. Gallen ja Uri. Alueen korkein huippu on 3 614 metriä korkea Tödi.
Koska vuoristo on syrjäinen eikä siellä ole yli 4 000 metrin huippuja, siellä ei ole yhtä paljon vuorikiipeilijöitä kuin suosituimmilla Alppien osilla. Sen sijaan alueella kulkee kansainvälinen vaellusreitti, joka vie myös Unescon maailmanperintökohteelle, jonka nimi on Sveitsin tektoninen areena Sardona.
Pål André Helland
Pål André Helland (s. 4. tammikuuta 1990 Orkanger) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2015 Norjan pääsarjassa pelaavaa Rosenborgia.
Helland teki ensiesiintymisensä Norjan pääsarjassa 20. kesäkuuta 2009, kun Rosenborg voitti Aalesundin vieraissa 3–0. Hän kävi kausina 2010 ja 2011 lainalla toiseksi korkeimman sarjatason Ranheimissa, ja pelasi Rosenborgissa vain kaksi liigaottelua, kunnes siirtyi kaudeksi 2012 toisen sarjatason Høddiin. Sieltä Helland palasi Rosenborgiin kesken kauden 2013.
Welcome to the Family (kappale)
"Welcome to the Family" on yhdysvaltalaisen Avenged Sevenfold -yhtyeen toinen single albumilta Nightmare. Single on julkaistu 19. lokakuuta 2010. Se on yhtyeen toinen single, joka on julkaistu ilman alkuperäistä rumpalia, "The Reviä", joka kuoli 28. joulukuuta 2009. The Rev kuitenkin kirjoitti kyseisen laulun ja teki siihen myös rumpuraidat. "Welcome to the Family" on myös Call of Duty: Black Ops -pelin soundtrackilla.
Keisarijalokotka
Keisarijalokotka eli afrikanapinakotka (Stephanoaetus coronatus) on Afrikassa elävä suuri päiväpetolintu. Se on nykyään sukunsa ainoa laji. Toinen laji oli Madagaskarissa elänyt Stephanoaetus mahery, joka kuoli sukupuuttoon noin 1000 vuotta sitten saarelle tulleiden ihmisten hävitettyä sen saaliseläimet, jättiläismakit.
Koko ja ulkonäkö
thumb|240px|left|Keisarijalokotka Ugandassa Keisarijalokotkan ruumiinpituus on 80–90 senttiä ja siipiväli jopa 180 senttiä. Koiras painaa 2,7–4,1 kiloa ja naaras 3,1–4,7 kiloa. Se on yksi Afrikan suurimmista ja voimakkaimmista kotkista. Naaras on koirasta suurempi. Sen rinta on myös värikkäämpi kuin koiraan ja siipien alapinnassa on yksi musta juova vähemmän. Pään töyhtö on suurempi koirailla. Laji on värikäs, selkä, siivet ja pää ovat mustat tai tummanruskeat. Rinta on kerman tai punertavan värinen. Se on tummien poikkiraitojen viiruittama. Sillä on metsälinnulle tyypilliset lyhyet, pyöreät ja nopeasti käännettävät siivet. Siipien lentosulkien valkoisella pohjalla kulkee kolme mustaa juovaa. Jalat ovat suuret ja voimakkaat. Höyhenetön alue on väriltään keltainen. Muutoin ne ovat hyvin höyheniset ja viiruiset aina nilkkoihin asti. Silmät ovat keltaiset tai oranssit. Varpaat ovat lyhyet, mutta suurikynsiset. Pyrstö on pitkä ja leveä. Nuoret yksilöt ovat selkäpuolelta vaaleanruskeanharmaita ja höyhenten kärjet ovat valkoiset. Vatsapuoli ja pää ovat valkoiset. Pyrstö on harmaanruskea ja siinä on neljä tummaa juovaa. Silmät ovat harmaansiniset tai ruskehtavat. Nuorten keisarijalokotkien väritys muuttuu vähitellen tummemmaksi ja vahvemmaksi ja ne saavat aikuisen höyhenpuvun 5–6-vuotiaina.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keisarijalokotkaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa melko laikuttaisesti. Lännessä muun muassa Senegalisa ja Liberiassa, idässä Sudanissa ja Etiopiassa ja etelässä Angolassa, Sambiassa, Zimbabwessa, Mosambikissa ja Etelä-Afrikassa. Levinneisyys kattaa 6 500 000 km². Keisarijalokotkien määräksi arvioidaan alle 10 000 yksilöä, mutta se voi olla suurempikin. Laji ei ole uhanalainen. Se on kuitenkin taantumassa metsien hävittämisen ja saaliseläinten liiallisen pyynnin takia. Keisarijalokotkaa on kokonsa maineensa takia vainottu, koska sitä pidetään pienikokoisten karjaeläinten verottajana.
Laji kuuluu Afrikan sopimukseen, joka kieltää keisarijalokotkan pyydystämisen ja tappamisen ilman painavaa syytä. Se kuuluu myös lajin kansainvälistä kauppaa rajoittavaan CITES-sopimukseen. Keisarijalokotka elää monilla suojelualueilla ja jotkin metsänhoitajat suojelevat linnun pesiä koska se rajoittaa nuoria puita vahingoittavien eläinten määrää. Ensimmäinen eläintarhassa syntynyt keisarijalokotkan poikanen kuoriutui San Diegon eläintarhassa Yhdysvalloissa vuonna 1996.
Keisarijalokotkan elinympäristöä ovat metsät ja tiheät metsiköt. Se elää sademetsissä, jokirantametsät ja vuoristometsät ainakin 3000 metrin korkeuteen asti. Se voi ilmestyä myös viljelmille ja pienille metsäsaarekkeille, sekä etsiä ruokaa myös kuivilta savanneilta ja uudismetsistä.
Elintavat
Keisarijalokotkat elävät perheryhminä, joihin kuuluu naaras, koiras ja niiden 1–2 poikasta jotka eivät vielä ole lähteneet omille teilleen. Ne ovat melko äänekkäitä. Koiraat päästävät näytöslentojen aikana läpitunkevaa ja kauas kuuluvaa keeoowee-keeoowee-keeoowee-huutoa. Naaraat puolestaan päästävät khoi-khoi-khoi-ääntä erityisesti pesältä. Siltä tulee myös kimeää kwee-kwee-kwee-ääntä koiraan tuodessa ruokaa pesälle. Tätä ääntä käyttävät myös poikaset.
Ravinto
thumb|left|195px|Keisarijalokotkan yleisin saaliseläin Kibalen kansallispuistossa, Ugandassa on [[punahäntämarakatti (Cercopithecus ascanius). ]] Keisarijalokotka voi tappaa monta kertaa itseään suuremman saaliin ja laji onkin Afrikan kotkista voimakkain. Keisarijalokotkan ravinnosta 98 % on nisäkkäitä. Ne syövät erityisesti kädellisiä, mutta etenkin niiden puutteessa myös pieniä antilooppeja, jyrsijöitä, tamaaneja ja mangusteja. Ne syövät myös matelijoita kuten varaaneja ja käärmeitä, sekä lintuja kuten sarvinokkia, kyyhkyjä ja helmikanoja. Toisinaan kotkat käyttävät myös raatoja. Kibalen kansallispuistossa, Ugandassa tehdyssä tutkimuksessa huomattiin että tutkittujen keisarijalokotkien ravinnosta 84 % muodostui apinoista ja ne verottivat 2 % apinakannasta joka vuosi. Muita saaliseläimiä olivat sukeltaja-antiloopit, sekä yksittäiset hedelmälepakot, jyrsijät, sivettieläimet ja sarvinokat. Iturin sademetsässä Kongon demokraattisessa kädellisten osuus on 88 % prosenttia. Ne syöksyvät saaliin kimppuun yleensä pudottautumalla oksalta, mutta voivat myös napata saaliin lennosta jos saalis elää puussa tai sitten tappaa sen maassa. Isoimmat saaliit paloitellaan maassa ja lihanpalat kätketään puihin ja siitä riittää syötävää useiksi päiviksi. Keisarijalokotkapari voi saalistaa yhdessä ja jakaa saaliin keskenään. Koiras voi kiinnittää apinoiden huomion itseensä jolloin naaras pääsee yllättämään saaliinsa. Keisarijalokotkan iskiessä kohti apinaa se kääntää jalkansa ja alavartalonsa eteenpäin ja iskee sellaisella voimalla että saalis kuolee melkein heti. Jos apina ei kuitenkaan kuole iskun tuottamasta voimasta, keisarijalokotkan suuret kynnet aiheuttavat kuolettavat vammat eläimen sisäelimille.
Lisääntyminen
Keisarijalokotkat pariutuvat eliniäkseen. Monien muiden petolintujen tapaan koiras esittää naaraille kosintalentoja, joissa se tekee syöksyjä ylös alas. Aina tämän tehtyään se alkaa lepatella siipiään ja kääntää päänsä taakse ja huutaa kovaa noin 30 sekuntia. Jos naaras liittyy mukaan ne voivat ottaa toisistaan kiinni kynsillään ja syöksyä kärrynpyörämäisesti alas päästäen irti vasta vähän ennen maahan syöksyä. Pesällä koiras kosiskelee juoksemalla siivet koholla naaraan ympärillä. Lisääntymiskausi vaihtelee alueittain, mutta yleensä se on heinä-lokakuussa, jolloin sateet ovat loppuneet. Pesä on yleensä suuren puun oksanhaarassa. Sen halkaisija voi olla 2,5 metriä ja syvyys 3 metriä. Se rakennetaan oksista ja muurataan vihreillä lehdillä. Pesä on tavallisesti 12–46 metrin korkeudessa maanpinnasta. Keisarijalokotkapari käyttää pesää useita vuosia kunnes uusi pari perii sen. Pesään lisätään uutta materiaalia joka vuosi.
Naaras munii 1–2 munaa joita haudotaan noin 50 päivää. Sekä koiras että naaras voivat hautoa ja toinen niistä hankkii puolisolleen ruokaa 3–5 päivän välein. Yleensä hautoja on naaras, mutta roolit voivat vaihtua. Jos poikasia kuoriutuu kaksi, vahvempi tappaa sisaruksensa pian kuoriutumisen jälkeen. Yleensä voittaja on ensiksi kuoriutunut. Se saa ensimmäiset 2 kuukautta isältään ruokaa pesälle ja molemmat vanhemmista puolustavat pesää raivokkaasti sitä lähestyviltä tunkeilijoilta. Poikanen saa ensimmäiset sulkansa untuvien tilalle noin 40 päivän iässä ja lajille tyypilliset töyhtösulat noin 2 kuukauden kuluttua. Höyhenpeite on kokonaan kehittynyt 76 päivän päästä kuoriutumisesta. Poikanen alkaa räpytellä siipiään 40–50 päivän ikäisenä vahvistaakseen lentolihaksiaan ja tekee ensilentonsa noin 4-kuukautisena. Pesästä lähdön jälkeenkin vie vähintään 2 kuukautta ennen kuin se saa ensimmäisen saaliinsa. Se on kuitenkin yleensä riippuvainen vanhemmistaan vielä pesästä lähtöä seuraavat 9–12 kuukautta, jolloin se saa ruokaa 3–5 päivän väliajoin ja harjoittelee saalistusta. Pitkän kasvatusajan takia keisarijalokotkapari pystyy pesimään yleensä vain joka toinen vuosi.
Wilson
Wilson viittaa muun muassa seuraaviin:
Lauren Alaina
Lauren Alaina|thumb Lauren Alaina (syntynyt Lauren Alaina Suddeth, 8. marraskuuta 1994) on amerikkalainen laulaja Rossvillestä, Georgiasta. Alaina tuli tunnetuksi American Idolin 10. tuotantokaudelta, jossa hän sijoittui toiseksi – vain kuudentoista vuoden ikäisenä.
Aikaisempi elämä
Alaina syntyi 8.11.1994 Kristy ja J.J. Suddethille Rossvilleen, Georgiaan. Alaina on kristitty. Lauren on opiskelija Lakeview-Fort Oglethorpe High Schoolissa Georgiassa, ja hän toimii koulussa myös cheerleaderinä. Alaina aloitti laulamisen serkkunsa Holly Witherowin ansiosta.
Niels Oude Kamphuis
Niels Oude Kamphuis (s. 14. marraskuuta 1977 Hengelo, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti urallaan alankomaalaista Twenteä sekä saksalaisia Schalke 04:ä ja Borussia Mönchengladbachia. Alankomaiden maajoukkueessa Oude Kamphuis pelasi yhden A-maaottelun.
Ernst Rudorff
thumb|right|Ernst Rudorff