cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Runko (rakennustekniikka)
Betonirungot
Kerrostaloissa runko muodostuu nykyisin useimmiten betonielementeistä. Suomessa vanhimmat kaupunkien kivitalot on muurattu tiilistä. 1940–1950-lukujen kerrostalojen rungot ovat usein sekoitus tiilimuurirakenteita, paikalla valettua teräsbetonia ja kevytbetonia. 1960-luvulla alkoi betonielementtien valmistus, ja niiden standardointi kerrostalojen runkorakenteita varten synnytti Suomessa 1970-luvun alussa julkaistun BES-järjestelmän (sanasta betonielementtistandardi) ja 1980-luvulla liike- ja teollisuusrakennusten Runko-BES-järjestelmän. 2010-luvulla myös puutuoteteollisuus on tekemässä puuelementtien mitoituksesta ja liitostavoista vastaavaa Runko-PES-järjestelmää (puuelementtistandardi).
Teräsrungot
Teräsrungot kehitettiin Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla tavaksi tehdä entistäkin korkeampia taloja, pilvenpiirtäjiä, kaupunkien yhä kalliimmille tonteille. Teräsrunkorakentaminen on yleistä myös teollisuus- ja varastohalleissa ja pilvenpiirtäjiä matalammissa liikerakennuksissa, nykyisin usein suuriin lasijulkisivuihin yhdistettynä. Teräsrunkojen varhaisempi muoto oli rakennuksen rungon tekeminen valurautaisista osista. Tämän tekniikan merkittäviin kehittäjiin kuului ranskalainen arkkitehti Henri Labrouste.
Mansueto Velasco
Mansueto "Onyok" Velasco (s. 10. tammikuuta 1974 Bago City) on filippiiniläinen nyrkkeilijä. Hän saavutti olympiahopeaa nyrkkeilyn alle 48 kilogramman sarjassa vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa. Hänen veljensä Roel Velasco saavutti olympiapronssia niin ikään nyrkkeilyssä vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Fred Schepisi
thumb|Fred Schepisi vuonna 2012. Frederick Alan ”Fred” Schepisi AO ['skɛpsi] (s. 26. joulukuuta 1939 Melbourne) on australialainen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaustöitään ovat Jäätynyt mies (1984), Rakkauteni, kohtaloni (1985), Roxanne (1987), Huuto pimeydestä (1988), Sankari vai vakooja (1990), Moni kakku päältä kaunis (1994), Rakkauden yhtälö (1995) ja Viimeinen kierros (2001). Hän on ollut Kultainen palmu-, Emmy- ja Golden Globe -ehdokkaana.
Laikkuvoikukat
Laikkuvoikukat ovat monivuotisia ja keskikokoisia voikukkia, jotka voivat kasvaa noin 30 cm korkeiksi. Lehdet ovat liuskoittuneita ja lehdissä on sektiolle tyypillisesti lukuisia pieniä violetteja tai ruskehtavia laikkuja. Laikkuvoikukkien mykeröt ovat melko suuria ja mykeröiden kehtosuomut ovat pystyjä tai jonkin verran ulospäin kaartuneita. Kukkien väri vaihtelee vaaleankeltaisesta kirkkaankeltaiseen ja kukkien alapinnoilla on harmahtava juova. Hedelmien väri vaihtelee kullanruskeasta ruskeaan ja niissä on melko lyhyt kärki.
Laikkuvoikukat kasvavat laidunmailla sekä kosteilla niityillä.
New Scientist
New Scientistin päätoimitus sijaitsee Lontoossa. Brittiläisen painoksen lisäksi lehteä julkaistaan Yhdysvaltain ja Australian painoksena.
Operaatio Hopeakettu
Hyökkäys Muurmannin rataa kohti kolmesta kohdasta
Adolf Hitlerin alkuperäinen suunnitelma oli hyökätä Murmanskiin suoraan Petsamosta. Norjan joukkojen komentaja Eduard Dietl oli saanut suunnitelman tietoonsa joulukuussa 1940. Dietl epäili hyökkäyssuunnitelman onnistumista vaikean maaston ja ongelmallisen huollon vuoksi, hänen mielestään olisi pitänyt keskittyä strategisesti tärkeän Petsamon puolustamiseen. Huhtikuun 21. päivänä 1941 hän esitti Hitlerille että suoran hyökkäyksen sijaan katkaistaisiin Murmanskiin johtava rautatie etelämpää, jolloin kaupunki joutuisi eristetyksi. Toukokuun alussa Hitler esitti uusitun suunnitelman: hyökkäys Petsamosta Murmaskiin toteutettaisiin, mutta lisäksi hyökättäisiin Sallasta ja Kiestingistä itään katkaisemaan kaupunkiin johtava rautatie.
Dietlin vuoristoarmeijakunnan suorittama hyökkäys tapahtuisi Petsamosta Murmanskin kaupunkiin (koodinimi Platinakettu), XXXVI armeijakunnan kaksi divisioonaa hyökkäisi 350 kilometriä etelämpää Sallasta Kantalahteen ja katkaista sieltä Murmanskin rata (koodinimi Napakettu) ja vielä 150 kilometriä etelämpää suomalainen III armeijakunta hyökkäisi Kiestingin kautta Louheen ja ottaisi radan haltuunsa. Suunnitelmaan vaikutti merkittävästi Suomen sodanjohdon kanssa käydyt keskustelut, joissa Mannerheim oli todennut, että kahta divisioonaa suuremman hyökkäysvoiman huoltaminen lähes tiettömässä Lapissa olisi mahdotonta.
Murmanskin suunta – operaatio Platinakettu
17. heinäkuuta Dietlin oli pakko lopettaa hyökkäys ja ryhmittyä puolustukseen vain 45 kilometrin päähän Murmanskista. Myös XXXVI armeijakunnan ja suomalaisen III armeijakunnan hyökkäykset pysähtyivät neuvostojoukkojen kiivaaseen vastarintaan ja Murmanskin rata pysyi auki. Saksan sodanjohdon käskystä vuoristoarmeijakunta yritti vielä uutta hyökkäystä saatuaan SS-divisioona Totenkopfilta vahvistukseksi kaksi jalkaväkirykmenttiä ja ilmatukea Stuka-syöksypommittajilta, mutta 19. syyskuuta sen oli peräännyttävä jälleen Litsajoen taakse. Murmanskin sataman ja radan merkitys sodan lopputulokselle oli merkittävä, koska sen kautta puna-armeijalle virtasi materiaaliapua länsiliittoutuneilta koko sodan ajan, muun muassa yhteensä 4 048 panssarivaunua ja 3 052 lentokonetta.
Kantalahden suunta – operaatio Napakettu
Saksan 36. armeijakunnan 169. divisioonan ja SS:n taisteluryhmä Nordin tehtävänä oli 1. heinäkuuta 1941 alkaen hyökätä 400 kilometriä pohjoista ryhmää etelämpänä Sallan kohdalta kohti Alakurttia ja katkaista Muurmannin rata Kantalahden kohdalta. Hyökkäys pysähtyi 36 kilometrin päähän Kantalahdesta ja operaatio lopetettiin epäonnistuneena 22. syyskuuta 1941.
169. divisioonan ja SS:n taisteluryhmä Nordin komentajana oli ratsuväenkenraali Hans Feige. Taisteluryhmä Nord ei ollut divisioonan vahvuinen, kolmesta rykmentistä koottu sotatoimiyhtymä, vaan ainoastaan kahden rykmentin vahvuinen pääasiassa sotapoliisivoimista koottu ja keski-iältään yli 30-vuotias osasto; sitä komensi SS-Brigadeführer Karl-Maria Demelhuber, joka uskoi yksiköstä muodostuvan kolmessa kuukaudessa taisteluosaston. Yksikkö oli joutunut siirtymään Rovaniemeltä raja-alueelle kolmessa vuorokaudessa. 169. divisioonaa komensi kenraaliluutnantti Kurt Dittmar.
Louhen suunta
right|thumb|[[Nikolaus von Falkenhorst ja Hjalmar Siilasvuo. Suomen armeijan kuva]]
Eteläisen ryhmän muodosti saksalaisille alistettu kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuon suomalainen 3. armeijakunta, jonka tehtävänä oli edetä Muurmannin radalle. Se onnistui etenemään Uhtualle ja Kiestinkiin, mutta jäi 70 kilometrin päähän Muurmanin radasta.
Hyökkäys suoraan Murmanskiin tai Kantalahteen radalle
Huhtikuussa 1941 esitti Eduard Dietl Adolf Hitlerille, että hyökättäisiin Muurmannin rataa vastaan keskitetyllä yhdellä hyökkäyksellä Kantalahteen, koska käytettävissä oleva joukkojen määrä oli vähäinen painopisteen muodostamiseksi. Hitler ei pitänyt keskittämistä välttämättömänä, koska Suomen rajalta Murmanskiin oli vain 120 kilometriä matkaa. Dietlin mielestä kuitenkin maasto oli vaativa, koska teitä ei juuri ole eikä peitteistä maastoa ja koska talvella lämpötila voi laskea kymmeniin pakkasasteisiin, mitä huomattavasti parempi ei ole kesäkään, koska routa estää sadevesiä imeytymästä tehokkaasti ja maa muuttuu tämän vuoksi kosteaksi. Dietlin esittämän näkökannan mukaan suomalaisetkaan eivät pitäneet vahvoja joukkoja Suomussalmesta Petsamoon ulottuvan rajansa 800 kilometriä pitkällä osuudella, vaan ainoastaan muutamia hiihtopartioita 65. leveyspiirin pohjoispuolella. Dietl lisäksi korosti huollon vaikeutta tundralla, mikä kuluttaisi kuljetustehtäviin taistelujoukkoja.
Dietlin näkemyksen mukaan ensisijaisesti olisi tullut varmistaa nikkelin saanti valtaamalla ensiksi Petsamo ja sitten hyökkäämällä Kantalahteen Muurmannin radan katkaisemiseksi, jolloin Murmanskilla ei olisi rautatieyhteyttä neuvostoliittolaisten hallussa pitämälle alueelle etelään ja se jäisi saarroksiin, jolloin sitä ei voisi käyttää sulana satamana länsiliittoutuneiden avustuskuljetuksissa tulevien tarvikkeiden kuljettamiseen neuvostoarmeijalle.
Dietlin näkökohtien seurauksena Hitlerin suunnitelmassa lisättiin operaatioon vielä 12 Saksan valtakunnan työpalveluosaston, kahta työpataljoonaa vastaavat (RAD-)ryhmät, K 363 ja K 376 Oberarbeitsführer Welserin johtamina.
Hyökkäys Muurmannin rataa kohti kolmesta kohdasta
Saksalaiset pioneerit aloittivat hyökkäysalueen valmistelun siviilipukuun puetun pioneerikomppanian voimin 20. kesäkuuta ja 21. kesäkuuta välisenä yönä. Loput, Tirolista, Steiermarkista ja Salzburgista kotoisin olevat joukot laskettiin Suomen puolelle 22. kesäkuuta kello 02:31. Joukot miehittivät operaatio Renntierin mukaisesti kaivosalueen ja Petsamon ydinalueet samana päivänä. Neuvostoliiton konsuli Markkinassa ehti raportoida Moskovaan joukkojen siirrosta, ennen kuin Gestapon miehet valtasivat konsulaatin. Konsulaatin henkilökunta vangittiin ja luovutettiin tarkkailijana toimineelle Suomen Valpolle, arkistot takavarikoi Gestapo.
Sandra Bergqvist
Sandra Ida Christina Bergqvist (s. 14. huhtikuuta 1980 Nauvo ) on suomalainen poliitikko, joka valittiin kansanedustajaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Ruotsalaisen kansanpuolueen ehdokkaana Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Bergqvist on ammatiltaan maatalousyrittäjä.
Bergqvist toimii eduskunnan lakivaliokunnan varapuheenjohtajana ja liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsenenä. Hän on Ruotsalaisen eduskuntaryhmän 2. varapuheenjohtaja (7.6.2019–).
Poliittinen toiminta
Bergqvist kirjoitti ylioppilaaksi Pargas svenska gymnasiumista vuonna 2000 ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi Åbo Akademista 2005. Hän on työskennellyt muun muassa Svensk Ungdomin Turunmaan piirin sihteerinä, Suomenruotsalaisten kansankäräjien tiedottajana, opetus- ja kulttuuriministeriön ylitarkastajana, Åbo Akademin projektikoordinaattorina sekä ennen kansanedustajaksi valintaansa Kuntaliiton palveluksessa vuodesta 2013 lähtien. Bergqvist on myös Suomenruotsalaisten kansankäräjien puheenjohtaja vuodesta 2019.
Paraisten kaupunginvaltuuston jäsen Bergqvist oli vuosina 2009–2013. Eduskuntavaaleissa 2019 hän sai 2 983 ääntä.
Kesäolympialaiset 1928
Vuoden 1928 kesäolympialaiset järjestettiin Amsterdamissa, Alankomaissa. Kisojen avajaiset olivat 28. heinäkuuta ja päättäjäiset 12. elokuuta 1928. Näissä kisoissa aloitettiin traditio, jossa Kreikan joukkue aloittaa joukkueiden esiinmarssin. Myös kisojen symbolina toiminut olympiatuli sytytettiin olympiapataan ensimmäistä kertaa.
Lajit
Vuoden 1928 kesäolympialaisissa kilpailtiin 17 eri urheilulajissa ja 109 kilpailutapahtumassa.
Osallistuneet maat
thumb|250px|Osallistujamaat Amsterdamin vuoden 1928 kesäolympialaisiin osallistui 46 maata.
Mitalitaulukko
Mitalitilaston ensimmäinen vuoden 1928 kesäolympialaisissa oli Yhdysvallat.
Hernberg
Hernberg on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Henri Miro
pienoiskuva|Henri Miro vuonna 1903. Henri (s. Enrique) Miro (13. marraskuuta 1879 Tarrega, Espanja – 19. heinäkuuta 1950 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, sovittaja, pianisti ja kriitikko. Hän opiskeli musiikkia katalonialaisessa luostarissa ja Bienvenido Sociasin johdolla Barcelonan konservatoriossa. Hän lähti synnyinmaastaan Ranskaan vuonna 1898 ja asettui Kanadan Montrealiin vuonna 1902. Hänen omien oppilaidensa joukossa olivat Lucio Agostini, Fleurette Beauchamp ja Rafael Masella.
Miron sävellysten joukossa ovat Messe solennelle (kantaesitetty 1904), kantaatti Vox populi (kantaesitetty 1928) ja Symphonie canadienne (kantaesitetty 1931). Hän oli operetti- ja konserttikapellimestari, mutta myös edelläkävijä radiokapellimestarina.
Big Bendin kansallispuisto
Big Bendin kansallispuisto on Texasissa Yhdysvalloissa sijaitseva kansallispuisto, joka perustettiin 12. kesäkuuta vuonna 1944. Puisto on 3 242 km² laajuinen, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain National Park Service. Vuosittain siellä vierailee noin 300 000–350 000 henkilöä, ja se on yksi Yhdysvaltain vähiten vierailluimmista kansallispuistoista.
thumb|450px|left|[[Rio Grande virtaa Santa Elenan kanjonissa. Kanjonin vasen puoli kuuluu Meksikolle, oikea Yhdysvalloille]]
Geologia
Puisto tunnetaan monimuotoisesta geologiastaan. Big Bendistä on löytynyt paljon fossiilejä myöhäisliitukaudelta pleistoseenikaudelle, pidemmältä ajalta kuin mistään muusta Yhdysvaltain kansallispuistosta. Vanhin Big Bendin fossiilimuodostumista, Boquillasin muodostuma (100-95 miljoonaa vuotta sitten) on peräisin ajoilta, jolloin matala meri jakoi Pohjois-Amerikan läntiseen ja itäiseen osaan peittäen myös Big Bendin alueen. Muodostumasta on löydetty muun muassa valtava merimatelija Platecarpus ja iso petokala Xiphactinus. Seuraava, Agujan muodostuma (80-75 miljoonaa vuotta sitten) on peräisin ajalta, jolloin tämä meri alkoi vetäytyä ja Big Bendin alue oli rehevä rannikkokosteikko. Muodostumasta on löydetty muun muassa valtava alligaattori Deinosuchus, kolmisarviliskoihin kuuluva Agujaceratops, Tyrannosaurus rexin pienempi sukulainen Teratophoneus sekä hadrosauri Kritosaurus. Sitä seurasi Javelinan muodostuma (75-60 miljoonaa vuotta sitten), jolloin meri vetäytyi lisää ja Big Bendista oli tullut kuivempi tulvatasanko. Muodostumasta on löydetty muun muassa valtava sauropodi Alamosaurus (jonka fossiileja on sieltä löytynyt enemmän kuin mistään muualta), hadrosauri Gryposaurus sekä valtava lentolisko Quetzalcoatlus. Kansallispuistossa on paikkoja, joissa voi kallioilla nähdä K/T-rajan. Kenotsooisen maailmankauden kerrostumista on löydetty muun muassa Pohjois-Amerikan viimeisimpiin kuuluva kädellinen, Rooneyia, brontoteeri Megacerops ja kolumbianmammutti.
En voi unohtaa
En voi unohtaa on suomalaisen Kaija Kärkinen & Ile Kallio -duon kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Se on kaikkiaan duon 7. albumi.
Big Bendin kansallispuisto
Luonto
Big Bendin vaihtelevissa elinympäristöissä elää suuri määrä kasvi- ja eläin lajeja. Kasveja on yli 1200 lajia (joista kaktuksia noin 60). Eläimistöön kuuluu 11 lajia sammakkoeläimiä, 56 lajia matelijoita, 40 lajia kaloja, 75 lajia nisäkkäitä, 450 lajia lintuja ja noin 3600 lajia hyönteisiä. Kaktusten, lintujen ja lepakoiden lajimäärät ovat suuremmat kuin missään muussa Yhdysvaltojen kansallispuistossa. Big Bend on ainoa paikka Yhdysvalloissa, jossa pesii tammikerttuli. Mustakarhut olivat miltei hävinneet alueelta ennen kansallispuiston perustamista, mutta kanta alkoi kasvaa 1980-luvulla, ja nykyään alueella elää noin 30-40 mustakarhua.
En voi unohtaa
Levy sisältää alaotsikkonsa mukaisesti Parhaat vuosilta 1991–2001, mutta myös uusia kappaleita. Ensimmäisen levyn viimeisen kappaleen Jan pariskunta sävelsi ja sanoitti tv-ohjelmassa Hotelli sointu.
BMW X2
BMW X2 (F39) on BMW:n vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa suuremman X1:n alapuolelle.
X2 esiteltiin konseptina Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2016. Tuotantomallin ensiesittely oli Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2018. X2 perustuu samalle UKL-pohjalevylle kuin esimerkiksi BMW X1 ja Mini Countryman. vasen|pienoiskuva|BMW X2 M Sport
Amleto Palermi
thumb|175px|Amleto Palermi vuonna 1914. Amleto Palermi (11. heinäkuuta 1889 Rooma – 20. huhtikuuta 1941 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
1930-luvulla ja 1940-luvun alussa Palermi ohjasi ja käsikirjoitti lähes kolmekymmentä sentimentaalista viihde-elokuvaa. Hänen vuonna 1940 ohjaamansa La peccatrice oli yksi tuon ajan harvoista sävyltään realistisista elokuvista. Samana vuonna Cinema-lehti nimesi Palermin Italian parhaaksi elokuvaohjaajaksi.
Carl Johan Jägerhorn
Carl Johan Jägerhorn af Spurila (14. joulukuuta 1819 Turku – 24. kesäkuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen kuvernööri, valtioneuvos, valtiopäivämies ja varatuomari.
Jägerhorn oli kapteeni Gustaf Johan Jägerhorn af Spurilan ja Justina Reimsin ainoa poika. Hän avioitui 22. kesäkuuta 1862 Louise Henriette Angelique von Knorringin kanssa. Päästyään ylioppilaaksi Helsingissä 1839 Jägerhorn opiskeli juristiksi ja valmistui varatuomariksi 1847. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1871. Jägerhornilla oli useita virkoja Suomen ritarihuoneella ja hän oli sen johtokunnan varapuheenjohtaja 1877. Jägerhorn osallistui aatellissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878 ja 1888 ja oli 1877–1878 säätyvaliokunnan puheenjohtaja. Jägerhorn oli viransijainen Uudenmaan läänin kuvernööri ja Helsingin keisarillisen palatsin vastaava 1875 ja 1877. Oulun läänin kuvernööri hän oli 1878–1883. Hänen sukulaisensa Carl Magnus Jägerhorn af Spurila oli ollut Oulun läänissä maaherra, läänin muodostuessa 1775 vuoteen 1782. Carl Johan Jägerhorn sai Pyhän Stanislauksen ritarikunnan ensimmäisen luokan kunniamerkin 1882. Kuvernööri Jägerhornia on kuvattu ”arvostetuksi virkamieheksi, joka oli lukemattomien toimikuntien puheenjohtaja”.
Puerto Baquerizo Moreno
Puerto Baquerizo Moreno on Galápagossaarten pääkaupunki, ja saariryhmän toiseksi suurin kaupunki. Vuoden 2015 tietojen mukaan siellä asui 26 prosenttia saarten asukkaista, noin 6 560 ihmistä. Kaupunki sijaitsee San Cristóbalin saaren länsiosassa, ja se on saanut nimensä Ecuadorin presidentin Alfredo Baquerizo Morenon mukaan.
Puerto Baquerizo Morenon pinta-ala oli vuonna 2009 noin 7,38 neliökilometriä. Se oli ollut vielä vuonna 2006 noin 1,54 neliökilometriä, mutta kaupunkiin oli liitetty laivaston tukikohdan alue.
Kenneth McGriff
pienoiskuva|Kenneth McGriff (oikealla) ja räppäri [[Ja Rule vuonna 1999.]] Kenneth ”Supreme” McGriff (s. 1961) oli New Yorkissa toimineen huumejengi ”Supreme Teamin” perustaja ja johtaja ennen kuin joutui vankilaan 1980-luvun lopussa.
Irv ”Gotti” Lorenzo ja Murder Inc.
Vuonna 1997 Irv ”Gotti” Lorenzo perusti veljensä kanssa levy-yhtiö ”Murder Inc.:n”, jonka kulissientakaisen omistajan sanotaan olleen McGriff, joka oletettavasti rahoitti yhtiön aloittamisen huumerahoilla. Toisten lähteiden mukaan Lorenzo sai rahat yhtiön aloittamiseen Def Jam -levy-yhtiölle tuottamistaan hiteistä.
Elinkautinen
Heinäkuussa 2001 poliisi pysäytti McGriffin autossa Harlemissa, ja häneltä löydettiin luvaton ase ja paljon käteistä. Vuoden 2002 lopussa McGriff pidätettiin tapahtumasta seuranneesta aseen hallussapitosyytteestä. Istuessaan vankilassa McGriffiä vastaan nostettiin lisää syytteitä ja Murder Inc.:iä, sen omistajia sekä McGriffiä syytettiin rahanpesusta. Rahanpesusyytteistä luovuttiin myöhemmin. Rahanpesusyytteiden lisäksi McGriffiä vastaan nostettiin murha- ja huumekauppasyytteitä, ja helmikuussa 2007 McGriff tuomittiin elinkautiseen kolmen miehen murhan tilaamisesta ja erinäisistä huumerikoksista.
Supreme ja 50 Cent
Vuonna 2005 käynnissä olleessa oikeudenkäynnissä, jossa syytettiin Murder Inc. -yhtiötä rahanpesusta yhteistyössä Kenneth McGriffin kanssa, syyttäjän todistaja ja entinen McGriffin rikoskumppani Jon Ragin todisti McGriffin olleen 50 Centin ampumisen tilaaja.
Hay Amores
"Hay Amores" on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijän Shakiran sanoittama kappale, jonka hän on tuottanut yhdessä brasilialaisen Antonio Pinton kanssa vuoden 2007 elokuvaan Rakkautta koleran aikaan. Shakira esitti sen livenä vain kaksi kertaa, elokuvan ensi-illassa ja Rock in Ríossa Madridissa 2008, jossa hän omisti sen Íngrid Betancourtille.
Musiikkivideo
Videolla näkyy Shakira portaikkossa sytytettyjen kynttilöiden kanssa pukeutuneena punaiseen mekkoon. Tämän lisäksi siinä on katkelmia elokuvan kohtauksista.
YouTubessa musiikkivideo julkaistiin heinäkuussa 2020, ja se ylitti puolitoista miljoonaa näyttökertaa ensimmäisten kahden kuukauden aikana.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Hay amores on saanut useita nimityksiä ja yhden palkinnon.
Nuestra Tierra - Paras kansallinen elokuvaääniraita - Voittaja
Shock Awards - Elokuvan ääniraidan paras kappale - Ehdokas
Audi
pienoiskuva|Audin logo 1985–2009 pienoiskuva|Audin logo 2009–2016 pienoiskuva|Audin huoltokyltti sisältäen alkuperäisen logon Audi AG on saksalainen, Volkswagen-konserniin kuuluva liikennevälinevalmistaja, jonka päätehdas sijaitsee Ingolstadtissa Saksassa. Audi ja sen tytäryhtiöt valmistavat autoja, moottoreita ja moottoripyöriä.
Hay Amores
Palkinnot ja ehdokkuudet
Oye! - Paras kappale elokuvassa, sarjassa tai saippuaoopperassa - Ehdokas
Golden Globe Awards - Paras alkuperäinen kappale - Ehdokas
Audi
Yritys
Audi Groupin pääomistaja on Volkswagen Group, jonka omistuksessa 99,55 prosenttia osakepääomasta. Audin päämaja sijaitsee Ingolstadtissa Saksassa, missä on myös yhtiön päätehdas. Audi valmistaa autoja Saksassa lisäksi Neckarsulmissa. Audin tehtaita on myös Italiassa, Unkarissa, Espanjassa, Belgiassa, Slovakiassa, Intiassa, Thaimaassa ja Kiinassa.
”Audi Brand Groupiin” kuuluu kolme automerkkiä, Audi, SEAT ja Lamborghini. Lisäksi siihen kuuluu moottoripyöriä valmistava Ducati. Audi Group toimitti vuonna 2012 yhteensä 1 634 312 autoa asiakkaille; näistä pääosa oli Audeja. Yritys toimitti lisäksi hieman yli kaksituhatta Lamborghinia ja noin 175 000 muuta Volkswagen Groupiin kuuluvaa automerkkiä. Ducatin moottoripyöriä Audi toimitti 16 768 kappaletta.
Historia
pienoiskuva|Audi A8
Vuonna 1910 August Horch perusti nimeään kantavan autotehtaan, joka alkoi valmistaa Audi-merkkisiä autoja. Nimi Audi tulee Horch-nimen latinankielisestä vastineesta.
1930-luvulla autovalmistajat Audi, DKW, Horch ja Wanderer sulautuivat Auto Union AG -nimiseksi yhtiöksi. Audi-merkin neljä rengasta kuvaavat näitä neljää yhtiötä.
Vuonna 1958 Daimler-Benz AG osti valtaosan Auto Groupista. Seitsemän vuotta myöhemmin Auto Union siirtyi Volkswagenin tytäryhtiöksi. Vuonna 1969 NSU sulautettiin Audiin. Audi kuuluu edelleen Volkswagen-konserniin. 1970-luvun lopulla esiteltiin ensimmäinen dieselmoottorilla varustettu malli Audi 100 Diesel.
Roel Velasco
Roel Velasco (s. 26. kesäkuuta 1972) on entinen filippiiniläinen nyrkkeilijä, joka saavutti olympiapronssia nyrkkeilyn 48 kilogramman sarjassa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Hänen pikkuveljensä Mansueto Velasco saavutti olympiahopeaa seuraavissa, Atlantassa järjestetyissä kesäolympialaisissa. Roel Velasco saavutti myös hopeaa amatöörinyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1997.
Audi
Historia
Vuonna 1998 urheiluautovalmistaja Lamborghini siirtyi Audin omistukseen.
Roel Velasco
Roel Velasco oli ensimmäinen filippiiniläinen urheilija, joka voitti mitalin Hyvän tahdon kisoissa vuonna 1998.
Audi
Audin myynti Suomessa
Audin ensimmäisenä maahantuojana Suomessa toimi Oy Veho Ab, jolla oli myös Mercedes-Benzin sekä aiemman DKW:n edustus. Ensimmäiset Audit tilastoitiin ajoneuvorekisterissä Auto Union -nimen alle yhdessä DKW:n kanssa; omana merkkinään Audi on esiintynyt virallisissa tilastoissa vuodesta 1970 lähtien. Audin yleistymistä hidasti sen melko kallis hinta muihin saman kokoluokan autoihin verrattuna.
Roel Velasco
Velasco työskentelee nykyään Filippiinien armeijassa merivoimien palveluksessa ja toimii myös Filippiinien nyrkkeilymaajoukkueen valmentajana.
Audi
Audin myynti Suomessa
Esimerkiksi vuonna 1975 Audin pienin malli 50 maksoi Suomessa lähes 10 000 markkaa enemmän kuin hieman suurempi Volkswagen Golf. Audi 50:n korvasi pian sen sisarmalli Volkswagen Polo. Audin pääasiallinen myyntimalli Suomessa 1970-luvun ajan oli vuonna 1969 esitelty, ns. ylempään keskiluokkaan kuulunut Audi 100. Vuoden 1979 lopussa Suomessa oli rekisterissä hieman yli 8 000 Audia.
Audin maahantuonti siirtyi Wihuri Oy Volkswagenille saman katon alle Volkswagenin kanssa vuonna 1975, ja maahantuontiyhtiön nimi muutettiin Wihuri Oy Volkswagen-Audiksi. Wihuri luopui Volkswagenin ja Audin maahantuonnista elokuun lopussa 1977, ja samassa yhteydessä Kesko perusti sitä varten uuden yhtiön, VW-auto Oy:n. Vuoden 1988 lopussa Audeja oli Suomen ajoneuvorekisterissä 19 339 autoa, jolloin se oli 19. yleisin henkilöautomerkki.
Vuoden 1999 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli 30 149 Audi-merkkistä autoa. Näistä eniten oli malleja 80 (12 674 kpl), 100 (7 937 kpl) ja A4 (4 360 kpl). Tuolloin Audi oli 18. yleisin automerkki Suomessa.
Laatuvarmenne
Laatuvarmenne on Suomen sähköisen allekirjoituslain määritelmä PKI-varmenteelle, joka täyttää tietyt muodolliset vaatimukset. Itse varmenteella sijaitsevien PKI-avainten tietoturvatasolle on määritetty vahvuusvaatimuksia, mutta suurin osa säännöksistä koskee varmenteen myöntäjää sekä varmenteen myöntämispolitiikkaa. Tärkeää on, että avain on suojatulla PKI-avainlaitteella kuten sirukortilla, varmenteita saavien henkilöys todennetaan (kukaan ei saa väärällä nimellä varmenteita), varastetut varmenteet lisätään nopeasti sulkulistalle ja järjestelmän luotettavuudesta pidetään hyvää huolta. Laatuvarmenteella tehty digitaalinen allekirjoitus on vähintään yhtä pätevä kuin tavallinenkin (ks. laki sähköisestä allekirjoituksesta).
ʻIolanin palatsi
ʻIolanin palatsi (, havaijiksi Hale Aliʻi ʻIolani) on Honolulussa sijaitseva palatsi, joka on toiminut aikaisemmin Havaijin kuninkaallisena palatsina. Se on ainoa Yhdysvaltain maaperällä sijaitseva kuninkaallinen palatsi. Tyyliltään se edustaa ns. amerikkalais-firenzeläistä tyyliä, joka puolestaan perustuu italialaiselle renessanssiarkkitehtuurille.
Palatsin nimi, ‘iolani, tarkoittaa sananmukaisesti "taivaallinen haukka" ja viittaa havaijinhiirihaukkaan. ‘Iolani oli myös kuningas Kamehameha IV:n yksi etunimistä.
Palatsia vastapäätä seisoo nykyään Kamehamehaa esittävä patsas. Palatsin naapurissa sijaitsevat Havaijin lainsäädäntöelimen hallintorakennus sekä kuvernöörin virka-asunto, Washington Place.
Havaijin kuningaskunnan aika
Rakennuskustannukset olivat tähtitieteelliset 340 000 dollaria. Rakennusmateriaaleja hankittiin niin Yhdysvaltain mantereelta kuin Havaijiltakin. Kustannuksia nosti myös se, että palatsissa oli aikaansa nähden poikkeuksellisen edistyksellisiä hienouksia kuten kylmä ja kuuma vesijohtovesi, sisävessa, puhelin sekä sähkövalaistus; ennen esim. Valkoista taloa. Palatsissa on kolme kerrosta: kellari (pinta-alaltaan 1207 m2) sekä ensimmäinen (noin 3158 m2) ja toinen (noin 3901 m2) kerros. Palatsin viimeistelyyn ja kalustamiseen käyettiin vielä ylimääräiset 47 500 dollaria. Palatsin talleihin laitettiin vielä 15 000 dollaria.
Vuonna 1883 palatsin yhteyteen rakennettiin erillinen kruunajaispavilijonki, jossa Kalākaua ja hänen vaimonsa Kapi‘olani kruunattiin. Kuninkaallisen kaartin parakkirakennukset ovat sijainneet palatsin läheisyydessä jo vuodesta 1872 lähtien. Parakkeja on sittemmin käyetty muihinkin tarkoituksiin kuten pakolaisten majoittamiseen, varastona ja Havaijin kansalliskaartin päämajana.
Vallankaappauksen jälkeen
Viimeinen palatsissa hallinnut monarkki oli kuningatar Lili‘uokalani. Hänen miehensä John Owen Dominis ei kuitenkaan asunut ‘Iolanin palatsissa huonon terveydentilansa ja palatsin portaikoiden takia. Pääsääntöisesti valkoisista maanomistajista koostuva, Turvallisuuskomiteaksi itseään kutsuva, ryhmittymä marssi Yhdysvaltojen tukemana palatsiin 16. tammikuuta 1893. Välttääkseen verenvuodatuksen Lili‘uokalani luopui vallasta väliaikaisesti seuraavana päivänä. Tarkoituksena oli saada Yhdysvaltain presidentiltä, Grover Clevelandilta, kielteinen vastaus Turvallisuuskomitean yritykseen liittää Havaiji osaksi Yhdysvaltoja.
Lili‘uokalani pidätettiin 16. tammikuuta 1895, kun väliaikaishallitus syytti tätä salaliitosta Havaijin tasavaltaa vastaan. Hänet määrättiin kotiarestiin, mutta henkilökohtaisen asuntonsa (Washington Place) sijaan hänet vangittiin ‘Iolanin palatsiin. Kuningattaren entinen palatsi toimi hänen vankilanaan syyskyyn 6. päivään saakka, minkä jälkeen hän sai palata omaan kotiinsa, jossa hän asui kuolemaansa, vuoteen 1917, saakka. Lili‘uokananin oikeudenkäynti pidettiin hänen entisessä valtaistuinsalissaan. Ollessaan vankeudessa ‘Iolanin palatsissa, Lili‘uokalani ompeli tilkkutäkin, joka koostuu yhdeksästä ruudusta ja jonka hän sai valmiiksi samana päivänä, kun pääsi vankeudesta. Tilkkutäkkiä pidetään yhtenä Havaijin historian merkittävimmistä yksittäisitä artikkeleista ja se on edelleen esillä palatsissa.
Vallankaappauksen jälkeen, palatsin nimi vaihdettiin muotoon Toimeenpaneva rakennus ja sen arvokas irtaimisto, jota osavaltio on sittemmin pyrkinyt hankkimaan takaisin, huutokaupattiin pois. Toimeenpanevassa rakennuksessa toimivat ensin Havaijin tasavallan, sitten territorion ja lopulta osavaltion hallinto aina vuoteen 1969 saakka, jolloin osavaltion lainsäädäntöelin muutti vastavalmistuneeseen rakennukseensa.
Havaijin osavaltiossa
1960-luvulle tultaessa palatsin kunto oli huono, mikä osittain ajoi osavaltion lainsäädäntöelimen uuteen rakennukseen. Friends of Iolani Palace -niminen järjestö aloitti 1970-luvulla entisöintityöt, joiden tarkoitus oli palauttaa palatsi entiseen loistoonsa. Junior League of Honolulu -niminen naisjärjestö rahoitti työt, jotka saatiin päätökseen vuonna 1978, jolloin palatsi avattiin yleisölle museona.
Vuonna 2008 ryhmä havaijilaisia suoritti palatsissa talonvaltauksen ja sanoi edustavansa Havaijin kuningaskunnan hallintoa, joka ei tunnusta Havaijia Yhdysvaltain osavaltiona vaan itsenäisenä kuningaskuntana. Tämä huolimatta siitä, että Yhdysvallat oli jo Clintonin presidenttikaudella vuonna 1993 tunnustanut, että Yhdysvallat oli aktiivinen toimija Havaijin kuningaskunnan lopettaneessa vallankumouksessa, ja pyysi Yhdysvaltojen puolesta tätä anteeksi.
Nykyään
Palatsin omistaa virallisesti Havaijin osavaltio, mutta se on vuokrattu Friends of Iolani Palacelle, joka vastaa museon ylläpitämisestä.
Palatsi on avoinna yleisölle tiistaista lauantaihin. Tämän lisäksi palatsissa voidaan järjestää yksityistilaisuuksia, kuten häitä. Havaijin kuvernööreistä Ben Cayetano, John David Waiheʻe III ja Neil Abercrombie ovat järjestäneet virkaanastujaisensa palatsissa.
Vuodesta 1966 lähtien ‘Iolanin palatsi on merkitty NRHP-kohteeksi. Lisäksi palatsi on National Historic Landmark -kohde, jollaiseksi se merkittiin vuonna 1962.
Aegyptus (provinssi)
Aegyptus oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti suunnilleen nykyisen Egyptin. Egypti tuli Rooman vallan alle vuonna 30 eaa., ja se pysyi osana Roomaa ja myöhempää Bysanttia aina vuoden 641 muslimivalloitukseen saakka. Aegyptuksen provinssi jaettiin kuitenkin myöhäisroomalaisella kaudella useammaksi provinssiksi.
Maantiede
Aegyptuksen provinssi käsitti suunnilleen nykyisen Egyptin valtion alueen Siinaita lukuun ottamatta. Kuten Egyptissä aina, sen pääaluetta olivat Niilin suisto ja varsi, jotka olivat hedelmällistä maatalousmaata. Tämän alueen itä- ja länsipuolelle levisivät laajat aavikot. Provinssin raja varsinkin lounaissuunnan aavikolla oli epäselvä. Provinssissa oli hyvin vanhoja muinaisen Egyptin ajalla syntyneitä kaupunkeja, joista monet olivat hellenistisellä kaudella saaneet kreikkalaiset nimet, sekä uudempia, hellenistisellä kaudella perustettuja – sekä myös muutamia roomalaisella kaudella perustettuja – kreikkalaisen kaupunkivaltiomallin mukaisia kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Aleksandria (lat. Alexandria).
Kaupunkeja
Aegyptuksen provinssin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia
Ptolemaioksen hallitsijasuvun jäsenet hallitsivat Egyptiä aina vuoteen 30 eaa. saakka. Tällöin roomalainen kenraali Octavianus eli myöhempi keisari Augustus valtasi Egyptin ja syrjäytti Ptolemaios-sukuisen kuningatar Kleopatra VII:n. Roomalaiset tekivät Egyptistä provinssin nimeltä Aegyptus. Egypti oli alistettu suoraan keisarin hallintaan, ja maata hallitsi keisarin valitsema prefekti. Tulot menivät keisarin kassaan ja senaattorisäätyisiltä oli kielletty astumasta jalallaankaan Egyptiin. Egyptin tärkein tehtävä oli kuitenkin tuottaa viljaa Rooman valtakunnalle ja erityisesti pääkaupungin Rooman viljahuolto oli lähes täysin egyptiläisen vehnän varassa. Egyptin hallintoa ei muutettu suuremmin Ptolemaiosten aikaan verrattuna ja kreikkalaisia nimitettiin jatkossakin korkeimpiin virkoihin.
Ensimmäinen roomalainen prefekti Gaius Cornelius Gallus sai Ylä-Egyptin Rooman valtaan. Toinen prefekti Aelius Gallus yritti vallata Arabian, mutta epäonnistui. Kolmas prefekti Gaius Petronius puolestaan antoi kunnostaa kastelukanavat ja elvytti näin maanviljelyä.
Keisari Neron hallituskaudesta eteenpäin Egypti sai kokea vuosisadan kestävän nousukauden, mutta Marcus Aureliuksen aikana korkea verotus sai egyptiläiset kapinoimaan. Vuonna 175 Avidius Cassius julistautui vastakeisariksi Egyptissä, mutta hänet syrjäytettiin kun kuultiin Marcus Aureliuksen olevan matkalla häntä kukistamaan. Vuonna 193 Pescennius Niger julistautui keisariksi Syyriassa ja sai Egyptin pian valtaansa, mutta Septimius Severus kukisti hänet pian. Caracalla antoi egyptiläisille, kuten muillekin valtakunnan vapaasyntyisille asukkaille, Rooman kansalaisoikeudet vuonna 212.
Aegyptuksen provinssi oli olemassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, ja sen alue jaettiin kolmeen uuteen provinssiin, jotka olivat Aegyptus Jovia, joka voidaan nähdä provinssin perillisenä, sekä Aegyptus Herculia ja Thebais. Ne kuuluivat Oriensin diokeesiin. Noin vuodesta 395 lähtien Aegyptus Jovian provinssin nimenä esiintyy jälleen Aegyptus, mutta se käsitti edelleen aikaisempaa pienemmän alueen. Se oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Aegyptuksen diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Suurimpia muutoksia Egyptissä roomalaiskaudella oli kristinuskon leviäminen maahan ensimmäisellä vuosisadalla ja 100-luvulla. Ajoittaisista vainoista huolimatta kristinusko levisi aluksi Aleksandrian juutalaisten keskuudesta kreikkalaisille ja heidän kauttaan egyptiläisille. Vuoden 200 tienoilla Aleksandriasta oli tullut yksi kristinuskon tärkeimmistä paikoista ja teologian keskus; tärkeitä hahmoja tässä olivat mm. Origenes, Klemens Aleksandrialainen sekä Athanasios Suuri.
Vuonna 312 Konstantinus Suuri julisti kristinuskon yhdeksi valtion hyväksymistä uskonnoista. 300-luvulla Egyptissä levisi areiolaisuudeksi tunnettu kristinuskon suuntaus, joka kiellettiin Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 325. Tämä johti mellakoihin ja kapinoihin Egyptissä.
Teatteri (täsmennyssivu)
Teatteri voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Dansk Melodi Grand Prix 2022
Dansk Melodi Grand Prix 2022 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edusta Eurovision laulukilpailuun 2022. Kilpailu pidettiin avoimena kilpailuna, johon lähetetyistä ehdotuksista kahdeksan valittiin kilpailun finaaliin. Finalistit julkaistiin 10. helmikuuta.
Finaali kilpailtiin 5. maaliskuuta Jyske Bank Boxen -hallissa Herningissä. Finaalissa voittajan tuloksen päättivät katsojat tekstiviesti- ja mobiilisovellusäänestyksellä. Finaali pidettiin kaksikierroksisena. Ensimmäisellä kierroksella äänestettiin kolme kappaletta superfinaaliin, jossa voittaja valittiin. Kilpailun voitti yhtye Reddi kappaleella "The Show". Finaalia seurasi 985 000 katsojaa.
Tarantonlahti
thumb|Tarantonlahti Tarantonlahti on merenlahti Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä, eteläisessä Italiassa. Sitä ympäröi Italian alueet ovat Apulia, Basilicata ja Calabria.
Tärkeimmät lahteen laskevat joet ovat Basento, Sinni ja Agri. Suurimpia kaupunkeja lahden rannalla ovat Taranto ja Gallipoli. Lahti on noin 140 kilometriä pitkä ja leveä.
Summa contra gentiles
Summa contra gentiles (Summa pakanoita vastaan) on Tuomas Akvinolaisen vuosien 1258 ja 1264 välisenä aikana kirjoittama skolastinen filosofinen ja teologinen teos. Teoksen tarkoituksesta, tarkoitetusta lukijakunnasta ja sen suhteesta Tuomaan muihin töihin on väitelty paljon. Se luokitellaan kuitenkin yleensä summa-tyyppisiin teoksiin, teologisiin synteeseihin, samoin kuin Tuomaan Kommentaari Pietari Lombardialaisen Sentensseihin ja Summa theologiae, vaikkakin kaikkien näiden käsittelemissä asioissa ja alkuperäisessä tarkoituksessa on suuria eroja.
Teoksen rakenne
Summan rakenne on erikoinen verrattuna Tuomaan muihin summa-teoksiin ja muuhun skolastiseen kirjallisuuteen. Teos jakaantuu pääpiirteittäin kahteen osaan: kirjat I–III käsittelevät totuuksia, jotka ovat luonnostaan ihmismielen saavutettavissa, ja kirja IV käsittelee totuuksia, joita luonnollinen järki ei kykene ymmärtämään, kuten Pyhää Kolminaisuutta, lihaksitulemista, sakramentteja ja ylösnousemusta.
Täsmällisemmin esitettynä ensimmäinen osa käsittelee totuuksia, jotka koskevat Jumalaa ja jotka ihmismielen luontaiset kyvyt kykenevät ymmärtämään. Tuomaan mukaan voidaan tietää, että Jumala on olemassa, että Jumala on yksi ja että Jumala on hyvä eikä äly tarvitse siinä apua. Kukin kolmesta ensimmäisestä kirjasta tarkastelee ihmiskunnan luonnollista Jumala-ymmärrystä eri tavalla. Kirja I käsittelee Jumalaa itseänsä, kuten hänen tietämistään ja tahtomistaan. Kirja II käsittelee Jumalaa hänen toimiessaan, hänestä lähtevinä tekoina, kuten luomisena. Kirja III näyttää kuinka Tuomaan mielestä kaikilla asioilla on päätöksensä Jumalassa.
Kirjan IV voidaan katsoa peilaavan kirjojen I–III rakennetta, vaikka se tarkasteleekin asioita jumalallisen ilmoituksen näkökulmasta. Niinpä kirjan IV ensimmäinen osa käsittelee Jumalaa itseään, kuten Pyhää Kolminaisuutta, toinen osa Jumalan tekoja, kuten lihaksitulemista ja sakramentteja, ja kolmas osa Jumalaa kaiken loppuna, kuten kuolleiden ylösnousemuksena.
Teoksen rakenne on synnyttänyt väittelyitä. Jotkut kristityt ovat katsoneet, että jako jumalallisiin ja inhimillisiin totuuksiin on tarpeeton. Tuomas katsoi kuitenkin, että kaksijakoisuus johtuu pelkästään ihmistiedon rajoitteista. On olemassa vain yksi totuus sinänsä, Jumalan tieto itsestään. Ihmisillä, jotka ovat riippuvaisia aisteista luonnollisen tiedon lähteinä, on kahdenlaista tietoa Jumalasta. Toista havainnollistaa ”pakanain” eli ei-kristittyjen tietämys Jumalasta, se mitä voidaan tietää luonnollisella järjellä, ja toiseen kuuluvat ne asiat, jotka voidaan tietää vain kristillisen ilmoituksen valossa. Koska Tuomas käsittelee kaksijakoisesti sitä, mitä Jumalasta voidaan tietää, monet ovat kutsuneet Summaa — ainakin sen kolmen ensimmäisen kirjan osalta — hänen kaikkein filosofisimmaksi teoksekseen siinä merkityksessä missä filosofia nykyään ymmärretään.
Teoksen tarkoitus
Monet ovat epäilleet Raymundusta koskevan legendan paikkansapitävyyttä, ja vaikka legenda pitäisikin paikkaansa, sitä että Tuomas olisi tarkoittanut teoksen lähetystyön käsikirjaksi joko annettavaksi uskottomille heidän luettavakseen, tai dominikaanien omaksi koulutusoppaaksi pakanoiden kanssa käytäviin väittelyihin valmistautumiseksi. Yhtenä todisteena on pidetty sitä, että Tuomas viittaa teoksessaan ainoastaan muutaman kerran muslimeihin ja sanoo itse, ettei tunne näiden kirjoituksia kovinkaan paljon. Lähetystyön oppaat olivat kuitenkin tuohon aikaan yleisiä dominikaanisessa kirjallisuudessa, ja niillä oli tietyt mittapuut koskien vastustajien argumenttien tuntemusta. Näin Tuomaan Summa ei olisi ollut kovinkaan hyvä teos tässä tarkoituksessa.
Toinen huomio ohittaa teoksen historian kokonaan ja keskittyy siihen, mitä teksti itsessään käsittelee. Joissakin kaikkein varhaisimmissa Summan käsikirjoituksissa teoksella on eri nimi kuin Summa contra gentiles. Sitä kutsutaan myös nimellä Kirja katolisen uskon totuudesta vääräuskoisten virheitä vastaan. Teos on myös hyvin erilainen kuin summa-tyyppiset teokset yleensä. Vähemmän tunnettu nimi tekisikin kirjasta enemmän totuutta, vaikkakin katolisen uskon totuutta, käsittelevän kirjan. Nykyään kirja nähdäänkin enemmän tutkielmana totuudesta, siitä kuinka ihmiset voivat saada tietoa materiaalisista asioista, jotka johtavat tietämykseen jumalallisesta.
Crotale
pienoiskuva|Ranskan ilmavoimien Crotale-ohjuksia sotilasparaatissa Pariisissa (2003). Crotale on ranskalaisen Thomson CSF Matran valmistama joka sään lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä, jolla kyetään torjumaan lentokoneiden lisäksi myös matalalla lentävät merimaaliohjukset. Järjestelmästä on kaksi versiota liikkuva maalla käytettävä sekä sotalaivoille asennettava.
Alun perin Rockwell International ja ranskalainen Thomson-Houston suunnittelivat Crotale R440 järjestelmää Etelä-Afrikalle nimellä Cactus. Ranskan asevoimien kiinnostuttua ohjusjärjestelmästä se osti sen sekä ilmavoimille että laivastolle.
Järjestelmän valvonta- ja tulenjohtotutkien toimintasäde on 20 kilometriä, ja televisioseuranta toimii 15 kilometriin asti. TV-seurannassa voidaan käyttää joko päivänvalo- tai lämpökameroita tarpeen mukaisesti. Järjestelmän avulla voidaan seurata kahdeksaa uhkaavinta maalia samanaikaisesti. Tulenjohtojärjestelmä pystyy seuraamaan yhtä hyvin leijunnassa olevaa helikopteria kuin yli kahden Machin nopedella lentävää hävittäjää. Järjestelmän omien antureiden ohella se voi hyödyntää muiden ohjusvaunujen lähettämää signaalia, optiselta maalinosoittimelta lähetettävää tietoa ja ilmatorjunnan viestiverkosta saatavaa ilmatilannekuvaa.
Käyttö Suomessa
Suomen puolustusvoimat käyttää Crotalen NG järjestelmän modernisoitua versiota CrotaleNG MOD, jonka merkintä Suomen puolustusvoimissa on Ilmatorjuntaohjus 90M tai ItO 90M. Vuonna 2007 aloitettu modernisointiprojekti saatiin päätökseen vuonna 2010.
Crotale-ohjuksin voidaan suojata valtakunnallisesti tärkeitä kohteita tai joukkoja, ja se kykenee torjumaan lentokoneiden ja helikopterien lisäksi myös risteilyohjuksia.
thumb|right|Suomalainen Crotale Helsingissä Suomi oli ensimmäinen uuden sukupolven Crotalen (NG = New Generation) ostaja. Pekka Majurin toimittaman Suomen sotavarustuskirjan mukaan yhden ohjusvaunun hinnaksi voitiin 1990-luvun puolivälissä laskea noin 50 miljoonaa markkaa (noin 8,4 milj. euroa). Osa tästä hinnasta jäi kuitenkin Suomeen, sillä ajoneuvoalusta ja pääosa apujärjestelmistä on tehty Suomessa. Yksittäisen ohjuksen hintaa ei ole kerrottu, mutta sama lähde kertoo sen olevan sadoissa tuhansissa markoissa (kymmeniä tuhansia euroja).
Ominaisuudet
pienoiskuva|Crotale-ohjusjärjestelmä ranskalaisen La Motte-Picquet fregatin kannella (1999) pienoiskuva|Crotale-ohjusjärjestelmä ranskalaisen Tourville fregatin kannella (1999)
Eumelos
Eumelos voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Helsingin vaalipiiri
Helsingin vaalipiiri on yksi eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Sieltä valitaan 23 kansanedustajaa. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Helsingin vaalipiiri perustettiin vuonna 1952, mitä ennen kaupungin alue kuului Uudenmaan vaalipiiriin.
Helsingin vaalipiiri käsittää vain Helsingin kaupungin. Se on Suomen eduskuntavaalien vaalipiireistä ainoa, joka käsittää vain yhden kunnan, mutta tämän yhden kunnan suuren asukasluvun takia Helsingin vaalipiiri on Suomen vaalipiireistä se, josta valitaan toiseksi eniten kansanedustajia (eniten kansanedustajia valitaan Uudenmaan vaalipiiristä). Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa vaalipiirissä oli 499 581 äänioikeutettua.
Nykyiset kansanedustajat
Tämä on luettelo Helsingin vaalipiirin nykyisistä kansanedustajista:
Aikaisempia kansanedustajia
Tämä on luettelo Helsingin vaalipiirin aikaisemmista kansanedustajista:
K3b
K3b (KDE Burn Baby Burn ) on CD- ja DVD-levyjen luontiin tarkoitettu tietokoneohjelma KDE-työpöytäympäristöä käyttäville Unix-pohjaisille käyttöjärjestelmille. Ohjelma sisältää graafisen käyttöliittymän, jolla erilaiset levynluontitehtävät, kuten tavallisissa CD-soittimissa toimivien äänilevyjen luonti erillisistä äänitiedostoista ja CD/DVD levyjen kopioiminen, onnistuvat. K3b:llä onnistuu myös suora levyltä-levylle kopiointi. Kehittyneemmillä käyttäjillä on mahdollisuus muuttaa ohjelman vakioasetuksia paremmin omaan käyttöönsä sopiviksi. Itse levynpoltto tapahtuu K3d:ssä päätteellä (eli komentorivillä) cdrecord tai wodim, cdrdao ja growisofs -työkalujen avustuksella. Versiosta 1.0 lähtien K3d sisältää sisäänrakennetun DVD-levyn tuontiohjelman (”rippaaja”).
K3b voitti vuonna 2006 parhaan multimediatyökalun aseman LinuxQuestions.org -sivuston äänestyksessä 70% äänimäärällä.
Kuten useimmat KDE -ympäristön ohjelmat, myös K3b on kirjoitettu C++ -ohjelmointikielellä, ja se käyttää graafista Qt-käyttöliittymäkirjastoa. K3b on julkaistu GPLv2-lisenssillä.
Francesco Toldo
Francesco Toldo (s. 2. joulukuuta 1971 Padova, Italia) on italialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hänet muistetaan parhaiten vuoden 2000 EM-kilpailuista, jolloin hän oli Italian sankari Alankomaita vastaan pelatussa välieräottelussa, torjuessaan ottelun ja rangaistuspotkukilpailun aikana neljä Hollannin rangaistuspotkua.
Ura
Toldo teki Serie A -debyyttinsä 12. syyskuuta Cagliaria vastaan vuonna 1994 ACF Fiorentinan paidassa. Hän pelasi joukkueessa vuosina 1993–2001, jonka aikana Toldo nousi vuoden 2000 EM-kisojen aikana halutuimpiin maalivahteihin ja hänet valittiinkin samana vuonna Serie A:n parhaaksi maalivahdiksi. EM-kisojen jälkeen siirtomarkkinoilla nousi useita huhuja Toldon uudesta seurasta ja muun muassa FC Barcelona oli kiinnostunut ostamaan hänet. Toldo pelasi kuitenkin vielä yhden kauden Fiorentinassa ja voitti joukkueensa kanssa vielä Italian cupin. Vuonna 2001 hän lopulta siirtyi pois Fiorentinasta Interiin, jonka kanssa Toldo teki sopimuksen vuoteen 2006 asti. Hän pelasi neljä kautta ykkösmaalivahtina kunnes vuonna 2005 joukkueeseen saapunut brasilialainen Júlio César syrjäytti Toldon ykkösmaalivahdin roolista. Hän pelasikin kaudella 2005–2006 vain kahdeksan ottelua. Huolimatta varamaalivahdin roolista Toldo voitti ensimmäisen Scudettonsa Interissä kaudella 2005–2006 ja jatkoi sopimustaan 30. kesäkuuta 2009 asti. Voitettuaan Interin paidassa jo neljännen Scudettonsa hän päätti kuitenkin jo maaliskuussa 2009 jatkaa sopimustaan Interin kanssa aina vuoteen 2011 asti.
Kauden 2009–2010 päätyttyä Interin triplamestaruuteen, joukkueen voitettua Serie A:n, Italian cupin ja Mestarien liigan ilmoitti Toldo kesäkuussa 2010 päättävänsä pelaajauransa.
Eumelos Korinttilainen
Eumelos Korinttilainen (, ; 700-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Korintista. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista.
Eumelos oli Amfilytoksen poika ja kuului bakkhiadien ylimystösukuun. Eusebios, joka piti häntä Arktinoksen aikalaisena, ajoitti hänet 5. olympiadiin eli vuoteen 760 eaa.; hieman myöhemmin Eusebios tosin sijoittaa hänet 9. olympiadiin eli vuoteen 744 eaa. Eumeloksen nimi viittaa hänen runoilijankykyihinsä.
Teokset
Eumelos vaikuttaa kirjoittaneen erityisesti runoelmia, jotka koostivat genealogisia ja historiallisia myyttejä. Hänen nimiinsä laitettiin antiikin aikana seuraavat teokset:
Eeposten Titanomakhia, Europia ja Korinthiaka on joskus katsottu muodostavan niin kutsutun ”korinttilaisen kykloksen” eli Korintin kaupunkiin liittyneen tarupiirin.