cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuiluanalyysi
Ohjelmistotuotanto
Ohjelmistotuotannossa kuiluanalyysin työkaluilla arvioidaan mitkä ominaisuudet tai toiminnot on vahingossa jätetty pois, mitkä on tarkoituksellisesti poistettu ja mitkä ovat vielä toteuttamatta. Ohjelmistotuotannossa kuiluanalyysin raportteja käytetään projektin hallintaan ja kehitysprosessin parantamiseen sekä arvioimaan liiketoiminnan tehokkuutta.
Kenneth Ham
Kenneth "Hock" Todd Ham (s. 12. joulukuuta 1964 Plainfield, New Jersey) on yhdysvaltalainen astronautti ja Yhdysvaltain laivaston upseeri. Hänet valittiin NASAn astronauttikoulutukseen elokuussa 1998 hänen toimiessaan F/A-18E/F Super Hornetin koelentäjänä. Hän toimi sukkulalennon STS-124 pilottina. Hän toimi 14. toukokuuta 2010 laukaistun sukkulalennon STS-132 Atlantis komentajana.
Andre Kostelanetz
thumb|André Kostelanetz vaimoineen vuonna 1963. André (Abram) Kostelanetz (, 22. joulukuuta 1901 Pietari – 13. tammikuuta 1980 Port-au-Prince, Haiti ) oli venäläis-yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja ja musiikkisovittaja, joka oli yksi easy listening -musiikin pioneereja.
Vuonna 1920 Kostelanetz aloitti opinnot Pietarin konservatoriossa. Helmikuuhun 1922 hän työskenteli apulaiskapellimestarina ja valmentajana Mariinski-oopperassa. Vuonna 1922 hän muutti New Yorkiin. Neljä vuotta myöhemmin Kostelanetz esiintyi ensimmäistä kertaa Manhattan Opera Housessa yhdessä laulaja Helen Stanleyn kanssa. Vuonna 1928 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja aloitti CBS Orchestran kapellimestarina vuonna 1930. Sen jälkeen Kostelanetz aloitti radiolähetykset (Chesterfield Radio Program). Hän myös toimi elokuvamusiikkikapellimestarina elokuvissa Unelmien sävel (1935), That Girl from Paris (1936) ja Hitting a New High (1937), joiden pääosaa esitti hänen tuleva vaimonsa Lily Pons. Toisen maailmansodan aikana Kostelanetz esiintyi yhdessä vaimonsa kanssa lukuisissa United Service Organizationsin konserteissa.
Vuonna 1953 Kostelanetz ryhtyi työskentelemään New Yorkin filharmonikkojen kanssa ja aloitti ”Special Concerts” -sarjansa. Vuosina 1963–1979 hän esitti filharmoonikkojen kanssa ”Promenade”-konserttisarjaa. Viimeisessä konsertissaan hän johti 31. joulukuuta 1979 San Francisco Symphony Orchestraa.
Kostelanetz loi radioesiintymissään innovatiivisen musiikkityylin, joka yhdisti perinteisiä konserttinumeroita ja hänen omia sovituksiaan ajan suosikkikappaleista. Hän loi harmonisesti rikkaan ja runsaan äänimaailman, joka oli suurta ja radiossa viihdyttävää. Kostelanetzin sovitustavasta ja sen tunnusomaisesta äänimaailmasta tuli 1930–1950-lukujen Hollywood-elokuvamusiikille käytännön standardi.
Bullfinch-luokka
Bullfinch-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka, joka muodostui kahdesta aluksesta. Alukset valmisti hullilainen Earle's Shipbuilding.
Alukset
Amiraliteetti lähetti 5. lokakuuta 1895 tarjouspyynnön Earle's Shipbuildingille Hulliin kahdesta 30 solmun nopeuteen kykenevästä aluksesta. Luokan alukset olivat huono kauppa telakalle, joka ajautui konkurssiin ennen niiden valmistumista.
Chang’e 2
350px|thumb|Piirros luotaimesta Chang'e 2 (嫦娥二号|t=嫦娥二號) on Kiinan kansantasavallan toinen Kuuluotain, ja se laukaistiin 1. lokakuuta 2010 Pitkä marssi 3C -kantoraketilla Xichangin avaruuskeskuksesta. Luotain tutki pääasiallisen tehtävänsä jälkeen myös asteroidi Toutatista.
Se on Kuuta 100 kilometrin korkeudella kiertävä luotain, mutta testaa myös pehmeän laskeutumisen tekniikoita Avaruusluotain on kopio Chang'e-1-luotaimesta, mutta mm. sen kamera on tarkempi (1 metrin resoluutio)
Chang'e 2 -ohjelma on maksanut 134 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Luotain laukaistiin matkaan 1. lokakuuta 2010 Kiinan kansallispäivänä. Laukaisu televisioitiin valtion omistamalta CCTV-televisiokanavalta.
Kuuluotain saapui Kuun kiertoradalle 9. lokakuuta 2010. Se lensi 100 km:n korkeudella - myöhemmin rata laski 15 km:n korkeuteen. Luotaimen ottamista kuvista koottiin korkean resoluution kartta Kuun pinnasta. Kiinan uutistoimisto Xinhuan mukaan luotaimen keräämistä tiedoista saatu kartta on tähän mennessä tarkin saatu Kuun kartta.
Kun luotain oli saanut pääasiallisen tehtävänsä hoidettua, sen toimintaa päätettiin jatkaa uudella tehtävällä. 9. kesäkuuta 2011, luotain poistui Kuuta kiertävältä radalta ja suuntasi kohti Maa–Aurinko L2 Lagrangen pistettä, 1,5 miljoonan kilometrin päässä. Luotain saapui L2-pisteeseen 25. elokuuta 2011, ja lähti sieltä 15. huhtikuuta 2012. Luotain ohitti Maan lähelle tuleviin asteroideihin kuuluvan Toutatiksen 13. joulukuuta 2012, etäisyyden ollessa vähimmillään noin 800 m asteroidin pinnasta. Tämän jälkeen luotain jatkoi matkaansa avaruudessa.
Stepanoz II
Stepanoz II oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas Khosroiani-dynastiasta vuosina 637/642–n. 650.
Stepanoz oli Adarnase I:n poika ja seuraaja. Hän jatkoi isänsä Bysanttia myötäilevää politiikkaa ja Bysantin keisari antoi hänelle luultavasti patricius-arvonimen. Hänen täytyi kuitenkin tunnustaa vuonna 645 kalifi hallitsijakseen, kun arabit etenivät Georgiaan. Valtaistuimelle häntä seurasi hänen poikansa Adarnase II. Kivilaatassa Džvarin luostarissa Mtskhetassa mainitaan kirkon tärkeimmät rakentajat: Stepanoz patricius, Demetre hypatos ja Adarnase hypatos. Georgialaiset tutkijat ovat perinteisesti pitäneet heitä samoina henkilöinä kuin Guaramin poika Stepanoz I, Stepanoz I:n veli Demetre ja Adarnase I. Professori Cyril Toumanoff on tästä kuitenkin eri mieltä: hänen mielestään kyse on Stepanoz II:sta, Stepanoz I:n veljestä Demetrestä ja Stepanoz II:n pojasta Adarnase II:sta.
Draperia
Antiikin veistoksissa ja maalauksissa ihmisfiguurien yllä olevat kangasdraperiat kuvattiin taidokkaasti aseteltuina. Varsinkin hellenistisen ajan veistoksissa monimutkaisesti laskostetut kankaat toimivat tärkeinä sommitteluelementteinä. Myös aikakauden pukeutuminen loi lähtökohtia runsaiden draperioiden kuvaamiselle.
Kangasmassoja kuvattiin myöhemminkin samaan tapaan, vaikka vaatetuksessa olisin jo suosittu tyköistuvampia malleja. Aiheen puolesta irrallisia suuria kankaita on käytetty etenkin muotokuvien tehokeinona. Muun muassa gotiikan taiteelle liehuvat ja sirolinjaiset draperiat sekä laskosten korostunut kuvaaminen olivat luonteenomaisia.
Luettelo Kaksosten tähdistön tähdistä
Luettelo Kaksosten tähtikuvion tähdistä.
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Daniel Stern
Daniel Stern voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Käpälä
thumb|right|250px|Koiran etukäpälä. A) Kynsi, B,C,E) [[polkuanturat, D) kinnerkynsi.]] Käpälä eli tassu on kynnellisten neljällä raajalla kävelevien nisäkkäiden raajan uloin osa.
Katso myös
Muilla eläimillä raajan uloimman osan nimiä:
Bensonhurst (Brooklyn)
pienoiskuva|Bensonhurstin naapurustoa. Bensonhurst on naapurusto New Yorkin Brooklynissa Yhdysvalloissa. Alueelle syntyi aiemmin maine Brooklynin Little Italyna, mutta sittemmin siitä on tullut monikulttuurisempi.
Hatanpään terveysasema
Hatanpään terveysasema on Tampereen Hatanpään kaupunginosassa toimiva kaupungin terveysasema. Se sijaitsee Pyhäjärven itärannalla sijaitsevan Tays Hatanpään sairaalan rakennuksessa. Käynti terveysasemalle tapahtuu sairaalan pääovesta.
Bensonhurst (Brooklyn)
Historiaa
1980-luvulla alueelle alkoi tulla paljon maahanmuuttajia muun muassa Venäjältä, Lähi-idästä, manner-Kiinasta ja Hongkongista. 2000-luvulla aasialaistaustaisten osuus alueen väestöstä alkoi kasvamaan räjähdysmäisesti. Bensonhurstia on nykyään kutsuttu myös Brooklynin Chinatowniksi  ja Little Hong Kongiksi.
Millisekuntipulsari
Millisekuntipulsari on pulsari joka pyörii akselinsa ympäri 1-10 millisekunnissa. Niitä on havaittu sähkömagneettisen spektrin radio-, röntgen- ja gammasäteiden osuuksissa. Niiden alkuperän johtava teoria on, että ne ovat vanhoja, nopeasti pyöriviä neutroni-tähtiä joiden pyörimisnopeus on vaihtunut kun siihen tuli enemmän materiaalia sen kumppanitähdeltä.
Höntönvaara
Kylässä on toistakymmentä asukasta, asuttuja taloja on kymmenkunta. Sähköt kylään tulivat vuonna 1973. Tie saatiin 1957. Kylän koulu lakkautettiin 1980-luvun alussa; nyt rakennus on yksityiskäytössä. Kylässä toimii metsästysseura.
Höntönvaarasta on syntyisin Japanin parlamentin ylähuoneen jäsen Marutei Tsurunen.
Nourredine Kourichi
Nourredine Kourichi (, s. 12. huhtikuuta 1954 Ostricourt, Ranska) on ranskalais-algerialainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Kourichi kuului Algerian maajoukkueeseen vuosien 1982 ja 1986 MM-kisoissa.
Hannu Savola
Hannu Tapani Savola (18. lokakuuta 1949 Paavola – 13. helmikuuta 2007 Helsinki) oli Ilta-Sanomien vastaava päätoimittaja. Hänet valittiin tehtäväänsä syyskuussa 2006 edellisen päätoimittajan Antti-Pekka Pietilän erottua kohun keskellä.
Savola kävi Sanoman toimittajakoulun 1971–1972. Hän työskenteli Helsingin Sanomien politiikan toimituksessa 1973–1976, lehden päätoimittajien erityisavustajana 1976–1978, toimitussihteerinä 1978–1980 sekä politiikan toimittajana 1980–1982. Suomen Kuvalehden toimituspäälliköksi Savola kutsuttiin 1982. Hän palasi Sanoma Osakeyhtiön palvelukseen 1985 Ilta-Sanomien toimittajaksi. Ilta-Sanomissa hänen vastuullaan oli paljolti talouden seuraaminen. Paitsi omalla nimellään, hän kirjoitti lehteen myös nimimerkillä Diileri. Savola kuoli sairauskohtaukseen 57-vuotiaana.
Hannu Savola oli yksi lokakuussa 1981 ilmestyneen, kohutun Tamminiemen pesänjakajat -teoksen kirjoittajista. Sen kirjoittivat työnantajaltaan salaa Helsingin Sanomien politiikan toimittajat.
Trikosaani
pienoiskuva|Trikosaanin rakenne Trikosaani eli n-trikosaani (C23H48) on 23-hiilinen suoraketjuinen hajuton alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää valkoista ainetta. Trikosaanin rakennekaava on CH3(CH2)21CH3, moolimassa 324,637 g/mol, sulamispiste 47,4 °C, kiehumispiste 381 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0,7969 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 638-67-5. Trikosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja on liukoinen dietyylieetteriin ja hiilitetrakloridiin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Anne Archer
Anne Archer (s. 24. elokuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat petetyn vaimon rooli vuoden 1987 elokuvassa Vaarallinen suhde ja Cathy Ryanin rooli vuoden 1992 elokuvassa Näkymätön vihollinen.
Yksityiselämä
Anne Archerin vanhemmat olivat molemmat näyttelijöitä, mikä vaikutti vahvasti Archerin uravalintaan. Hän meni naimisiin William Davisin kanssa 1968, mutta he erosivat myöhemmin. Vuonna 1979 Archer meni naimisiin Terry Jastrow’n kanssa. Archerilla on kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta. Alun perin kristilliseen tieteeseen uskonnoltaan kuulunut Archer on vuodesta 1975 asti lukeutunut skientologeihin.
Elektra (ooppera)
thumb|180px|Elektra ja Agamemnonin hauta. Frederic Leightonin maalaus vuodelta 1869. Elektra Op. 58, TrV 223 on Richard Straussin säveltämä ooppera Hugo von Hofmannsthalin librettoon. Se sai ensi-iltansa Dresdenissä 25. tammikuuta 1909. Libreton pohjana on libretistin näytelmä, joka puolestaan pohjaa vanhaan Sofokleen tragediaan. Elektran uudistuksellinen sävelkieli ja päähenkilön hirviömäisyys on tehnyt siitä vaikeasti lähestyttävän ja se ei ole suosiossa noussut muiden säveltäjän teosten tasolle vaikka teknisesti sen voidaan katsoa olevan yksi hänen huippusuorituksistaan.
Eugene Turenne Gregorie
Eugene Turenne Gregorie (tai E.T. Gregorie tai Eugene T. "Bob" Gregorie tai E.T. "Bob" Gregorie tai Eugene "Bob" Gregorie tai Bob Gregorie, kaikkia eri kirjoitusmuotoja käytetään) oli amerikkalainen huvijahtien- ja autojen suunnittelija. Bob työskenteli läheisessä yhteistyössä Edsel Fordin kanssa ja heidän käsialaansa ovat monet Fordin 1930- ja 40-lukujen mallit. Vaikka Bob oli keskeyttänyt opiskelunsa high schoolissa ja oli siten vailla mitään tutkintoja tai esim. taideopintoja, hän kohosi Fordin design-osaston johtajaksi. Siirryttyään eläkkeelle hän palasi takaisin huvijahtien suunnitteluun.
Perhetausta
Bob syntyi Hempsteadin kaupungissa, Nassaun piirikunnassa, New Yorkin Long Islandilla lokakuun 12. päivänä vuonna 1908 ja hän sai kasteessa nimen Eugene Turenne Gregorie Jr. Hän oli Eugene Turenne Gregorien ja Alva Palmer Gregorien ensimmäinen poika ja sai isänsä nimen lisäksi lempinimen "Bob", erotukseksi Gregorie Seniorista. Bobin isä oli yrittäjä ja osakesijoittaja ja hänen äitinsä sivistynyt taidemaalari.
Ura
thumb|1936 Lincoln-Zephyr, "Amerikan ensimmäinen menestyksekkäästi virtaviivaistettu auto". thumb|1940 Lincoln-Zephyr Continental Cabriolet thumb|1941 Lincoln Continental Convertible thumb|1949 Mercury, Gregoiren viimeinen yhdessä Edsel Fordin kanssa suunnittelema malli.
Huvipursien suunnittelu
Lopetettuaan high school-opintonsa, Gregorie sai vuonna 1926 piirtäjän paikan newjerseyläisen, huvipursia valmistaneen Electric Launch Companyn palveluksessa. Siellä hänen esimiehensä oli pääarkkitehti William Fleming. Työskenneltyään ELCO:lla noin vuoden Bob vaihtoi työpaikkaa ja siirtyi manhattanilaisen, alusten designiin erikoistuneen firman, Cox & Stevensin, palvelukseen. Siellä hän työskenteli syksyyn 1928.
Autojen suunnittelu
Gregorien ensimmäinen työ oli suunnitella Euroopan markkinoille uusi malli. Vuonna 1927 markkinoille tuotu Model A ei muodostunut Fordin eurooppalaisille tytäryhtiöille sellaiseksi menestystarinaksi kuin kotimaassaan. Monet Euroopan valtiot verottivat autoja niiden iskutilavuuden mukaan ja 3,3-litraisella rivinelosella varustettu Model A rankattiin kilpailijoihinsa verrattuna huomattavasti kalliimpaan veroluokkaan. Pienemmällä moottorilla varustettuna auto oli hengetön ja fyysisesti samankokoisiin kilpailijoihinsa verrattuna varustelultaan karu. Gregorie teki nopeaa jälkeä ja vuonna 19322 Fordin eurooppalaiset tytäryhtiöt pääsivät tuomaan markkinoille täsmäsuunnitellun Ford Model Y:n. Malli oli mittasuhteiltaan onnistunut ja siitä muodostui menestys Britanniassa. Seuraavaksi Gregorie sai tehtäväkseen suunnitella Model A:n seuraajan, 1932 Fordin.
Gregorie oli jo vuonna 1932 suunnitellut Edsel Fordin henkilökohtaiseen käyttöön, alumiinipellistä erikoistyönä häntä varten valmistetun veneperäisen speedsterin. Tässä autossa oli monia design-kikkoja, joita ei siihen aikaan vielä yleisesti autonvalmistuksessa käytetty ja monia niistä on sovellettu mukaeltuna Fordin myöhemmin valmistamissa malleissa. Tässä autossa oli voimanlähteenä Fordin upouusi sivuventtiili-V8 -moottori, joka oli ensimmäinen hinnaltaan edullinen massavalmistettu V8-moottori. Monet alan harrastajat sekä autohistorioitsijat pitävät tätä Edsel Fordin -32 Speedsteriä kaikkien aikojen ensimmäisenä "Hot Rod" -autona. Kaksi vuotta myöhemmin Edsel ja Gregorie suunnittelivat uuden, matalalinjaisella alumiinikorilla varustetun speedsterin. Tämä kustom-malli antoi monia vaikutteita ensimmäiselle Lincoln Continentalille.
Fordin designin historiasta kirjoittanut Jim Farrell kiteyttää näiden kahden lahjakkaan miehen suhteen: "Gregorien tärkein ominaisuus oli, että hän pystyi siirtämään kolmiulotteiseen muotoon Edsel Fordin visiot. Samalla kun Edsel kertoi näkemyksiään, Bob Gregorie luonnosteli ne paperille." Gregorien ja Edsel Fordin kädenjälki näkyy kaikissa vuosien 1935 – 45 välisenä aikana valmistetussa Ford, Mercury, Lincoln-Zephyr ja Lincoln -autossa sekä Fordin hyötyajoneuvoissa ja traktoreissa.
Fordin jälkeen
Henry Ford ei nähnyt yhtiön omaa suunniotteluosastoa mitenkään tarpeellisena ja Gregorie jäi isän ja pojan konfliktin välimaastoon. Gregorie jätti Ford Motor Companyn Edsel Fordin kuoltua vuonna 1943, mutta palasi takaisin vuonna 1944, Henry Ford II:n pyynnöstä. Tällä kertaa hän ei viihtynyt yhtiössä kuin kaksi vuotta, johtuen jatkuvista näkemyseroista yhtiön uuden "Whiz Kids"-nimellä tunnetun johtokunnan kanssa. Hänen, ja samalla Edsel Fordin viimeinen suunnittelutyö Fordille oli '49 Mercury. Fordilta lähdettyään Gregorie ei enää palannut autoteollisuuden pariin.
Gregorie muutti Floridaan ja jatkoi siellä työskentelyään huvijahtien suunnittelun parissa. Eugene Turenne Gregorie kuoli 94-vuotiaana joulukuun 1. päivänä, vuonna 2002 Floridan St. Augustinessa.
HMAS Nizam
HMAS Nizam (viirinumero G38) oli Australian kuninkaallisen laivaston N-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Aluksen omistajana toimi koko sen palvelusuran Britannian kuninkaallinen laivasto.
Valmistus
Alus tilattiin 15. huhtikuuta 1939 vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa John Brown and Companylta Clydebankistä, missä köli laskettiin 27. heinäkuuta työnumerolla 564. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 19. joulukuuta päällikkönään komentajakapteeni Max J. Clark miehistön koostuessa australialaisista. Alus valmistui 8. tammikuuta 1942 määrättynä 7. hävittäjälaivueeseen. Aluksen sopimuksen mukaiset valmistuskustannukset ilman aseita ja varastoja olivat 400 963 puntaa ja 16 shillinkiä.
Palvelus
Oltuaan Greenockissa koeajoissa HMAS Nizam saapui 23. tammikuuta 1941 Scapa Flow’hun, jossa se liittyi kotilaivastoon miehistön kouluttamiseksi. Alus törmäsi taistelulaiva HMS Royal Oakin hylkyyn, jolloin sen potkurit vaurioituivat ja se joutui palaamaan John Brown and Companyn telakalle korjattavaksi. Se palasi palvelukseen 6. helmikuuta. Suojattuaan joukkojenkuljetussaattuetta alus palasi Scapa Flow’hun 16. helmikuuta ollen koulutuksessa aina 7. maaliskuuta saakka, jolloin se palasi valmistajan telakalle havaittujen vikojen korjaamiseksi. Alus lähti 21. maaliskuuta Clydestä suojaten joukkojenkuljetussaattueen Gibraltarille, jossa se jatkoi kouluttautumista Force H:ssa. Nizam lähti 31. maaliskuuta Gibraltarilta suojatakseen Highland Monarchin Freetownin ja St. Helenan kautta Simonstowniin, jonne ne saapuivat 17. huhtikuuta. Nizam jatkoi HMAS Napierin kanssa matkaansa Durbanin, Mombasan, Adenin ja Suezin kautta liittyäkseen Välimeren laivaston 7. hävittäjälaivueeseen. Punaisellamerellä alus raivasi miinoja Australiasta joukkoja Lähi-itään kuljettaneiden RMS Queen Maryn ja RMS Queen Elizabethin reitiltä.
Välimeren laivastossa
Saavuttuaan Aleksandriaan 4. toukokuuta 1941 alus suojasi yhdessä Välimeren laivaston alusten kanssa Queen Elizabethin läntiseltä Välimereltä Aleksandriaan. Nizam tulitti Scarpantoa yhdessä HMS Ilexin, HMS Jervisin ja HMS Havockin kanssa. Kommandojoukkojen noustua alukselle Aleksandriassa alus kuljetti heidät Kreetalle Soudanlahdelle, jossa alukselle siirrettiin maista haavoittuneita ja tukikohtajoukkojen miehiä kuljetettavaksi Aleksandriaan. Seuraavien kahden edestakaisen Aleksandrian ja Kreetan välisellä matkalla alus evakuoi joukkoja Kreetalta. Viimeisellä matkalla aluksella oli 698 sotilasta ja Napierilla 705 miestä, joista pääosa oli australialaisia.
pienoiskuva|Näkymä HMAS Nizamin komentosillalta keulaan kesäkuussa 1941. Alus teki operaatiosta vapauduttuaan huoltomatkan Tobrukiin, minkä jälkeen seuraavat kolme viikkoa se oli Syyrian rannikolla tukemassa maajoukkojen taistelua Vichyn Ranskan joukkoja vastaan. Alus oli Beirutinlahdella HMS Naiadin, HMS Phoeben, HMS Jaguarin ja HMS Kingstonin kanssa, kun ne joutuivat 23. kesäkuuta tulitaisteluun kahden pakoon pyrkivän Vichyn Ranskan laivaston hävittäjän kanssa. Syyrian taisteluiden päätyttyä alus palasi Tobrukin kuljetuksiin tehden kaikkiaan 14 edestakaista matkaa.
Alus törmäsi 14. elokuuta Tobrukin satamassa hylkyyn, jolloin sen keula vaurioitui pahoin. Aluksen viereen osui 17. syyskuuta ilmahyökkäyksessä pommi sen poistuessa Tobrukista, jolloin aluksen öljypumppu vaurioitui. Kingston otti liikuntakyvyttömän aluksen hinaukseen vieden sen kauemmas rannikolta, jossa miehistö korjasi vian. Aleksandriaan palattuaan alus siirrettiin telakalle korjattavaksi.
Ron Underwood
Ronald Brian Underwood (s. 6. marraskuuta 1953 Glendale, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat Väristyksiä (1990), Kaupunkicowboyt (1991), Sydän ja sielut (1993), Sanaton (1994), Kaverini, mahtava Joe (1998) ja Pluto Nash (2002).
HMAS Nizam
Välimeren laivastossa
Loka- ja marraskuussa alus suojasi Maltalle matkaavia saattueita. Matkojen yhteydessä alus osallistui Sollumin ja Bardian pommituksiin. Alus oli mukana matkalla, jossa HMS Barham tuhoutui 25. marraskuuta torpedoiden osuttua siihen. Alus osallistui taistelulaivan eloonjääneiden pelastamiseen ja kuljetti heidät Aleksandriaan.
Ron Underwood
Underwood syntyi Glendalessa, Kaliforniassa, ja opiskeli high schoolin jälkeen jonkin aikaa lääketiedettä ennen siirtymistään elokuva-alalle. Hän on ollut ehdolla Emmyn (1989) ja Razzie-palkinnon (2003) saajaksi.
HMAS Nizam
Välimeren laivastossa
Alus oli mukana yhdeksän hävittäjän kuljettaessa Syyrian rannikolta Haifasta Kyprokselle Famagustaan 30 000 intialaissotilasta, jotka korvasivat saarella olleet brittijoukot, jotka kuljetettiin Haifaan. Operaatio kesti viisi vuorokautta.
Joulukuussa alus oli mukana suojaamassa Aleksandriasta Maltalle voimakasta laivasto-osastoa, jonka mukana matkasi HMS Breconshire. Italian laivasto oli samanaikaisesti merellä, mutta osastot eivät kohdanneet toisiaan.
Itäisessä laivastossa
Tammikuussa 1942 Nizam, Napier ja HMAS Nestor lähtivät Välimereltä Singaporeen. Adeniin saavuttuaan alukset hajaantuivat. Nizam ja Nestor saattoivat Hurricane-koneita kuljettaneen lentotukialus HMS Indomitablen Jaavalle, jonne koneet lensivät ennen rannikon näkemistä. Tehtävän aikana Välimereltä saapuneet alukset liitettiin itäiseen laivastoon, jonka tukikohta oli Trincomaleessa. Alus oli viisi viikkoa telakalla Bombayssa.
Syyskuussa Diego Suarezin antauduttua alus saapui Madagaskarin rannikolle liittyen siellä olevaan laivastoon. Välittömästi se liitettiin länsirannikolle joukkoja kuljettavan saattueen suojaksi. Majunga antautui 10. syyskuuta, jolloin Nizam siirtyi osaston mukana Tamataveen. Kaupunki antautui 18. syyskuuta, ja samana päivänä matkalla Durbaniin Nizam ja HMS Hotspur valtasivat Vichyn Ranskan lipun alla purjehtineen kauppa-alus Marshall Gallenin, joka oli paennut Madagaskarilta. Kauppa-alus kuljetettiin Durbaniin. Kaksi päivää myöhemmin alukset kohtasivat toisen Vichyn Ranskan kauppa-aluksen, Antral Pierren, jonka miehistö upotti aluksensa ennen sen valtausta.
Nizam siirrettiin Simonstownissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen 28. joulukuuta 1942. Tammikuussa 1943 C. H. Brooks vastaanotti aluksen päällikkyyden. Alus saapui 4. tammikuuta Kilindiniin, josta se lähti partiomatkalle Intian valtamerelle helmikuussa itäisen laivaston alusten mukana. Alus pelasti sukellusveneiden upottamien MV Sebastion Cermanon (13. heinäkuuta) ja Cornish Cityn (31. heinäkuuta) miehistöt. Alus lähti 26. heinäkuuta Durbanista Diego Garcian kautta Australiaan, ja se saapui 13. elokuuta Geraldtoniin, josta se jatkoi edelleen Melbourneen telakalle.
Alus palasi palvelukseen lokakuussa aloittaen Intian valtamerellä saattueiden suojaamisen. Alus joutui sukellusveneen maaliksi 17. lokakuuta, mutta kumpikin torpedo kyettiin väistämään. Marraskuussa alus palasi itäiseen laivastoon Kilindiniin, ja se oli joulukuussa Adenissa suojaamassa saattueita.
Itäisen laivaston siirtyessä uudelleen käyttöönotettuun Trincomaleehen, Nizam ja Napier liittyivät laivastoon 27. tammikuuta 1944. Alukset saapuivat Trincomaleehen 6. helmikuuta. Nizam lähti laivaston mukana 8. maaliskuuta Bengalinlahdelle, ja se osallistui 19. huhtikuuta tehtyyn iskuun Sabangiin Sumatralla. Toukokuusta marraskuuhun alus suojasi laivaston aluksia Intian valtamerellä, kunnes se palasi Melbourneen telakalle.
Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa
Itäisen laivaston, joka oli muodostunut Britannian kuninkaallisen laivaston suurimmaksi laivastoksi, nimi vaihtui marraskuussa Tyynenmeren laivastoksi. Nizam oli telakalla Melbournessa 3. marraskuuta 1944 – 31. tammikuuta 1945. W. F. Cook vastaanotti aluksen päällikkyyden 1. helmikuuta, ja Port Phillipin lahdella järjestettyjen koeajojen jälkeen alus lähti 9. helmikuuta Fremantleen.
Alus liittyi 9. heinäkuuta Napierin, HMS Strikerin, HMS Arbiterin ja Glenarthneyn muodostamaan Task Unit 112.2.6:een. Se lähti osaston mukana palvelusalueelle, ja ne liittyivät 19. heinäkuuta HMS Indefatigablen ja sitä suojanneiden HMS Wranglerin ja HMS Wakefulin muodostamaan osastoon. Alukset liittyivät 20. heinäkuuta TF57:ään. Strikerin siirrettyä kalustonsa laivaston lentotukialuksille, Nizam saattoi sen takaisin Manukselle, jonne osasto saapui 27. heinäkuuta.
Alus saattoi 1. elokuuta Arbiterin TF37:n luo lähelle Saipania. Nizam tarkasti japanilaisen sairaalalaiva Kirumarun, joka oli matkalla Jokosukasta Marcussaarelle. Sairaalalaiva sai jatkaa matkaansa. Nizam liittyi 7. elokuuta TF37:ään, jonka mukana se siirtyi Japanin rannikolle kuten myös Yhdysvaltain 3. laivasto. Lentotukialusten lentokoneet hyökkäsivät 9.–10. elokuuta kohtaamatta merkittävää vastarintaa. 12. elokuuta kello 10.40 saatiin tieto, että Japani oli hyväksynyt antautumisehdot. Suunnitellut hyökkäykset peruutettiin. Indefatigablen koneet jatkoivat 13. elokuuta hyökkäyksiä Tokion alueelle, kunnes 15. elokuuta Tyynenmeren alueen komentaja keskeytti sotatoimet. Kello 11.20 annettiin yleinen määräys lopettaa sotatoimet Japania vastaan.
Nizamilta lähetettiin 20. elokuuta kaksi upseeria ja 19 miestä USS Simsille. Alus siirtyi 27. elokuuta TF37:n mukana Tokionlahdelle. Allekirjoitusseremonian aikana 2. syyskuuta alus oli partioaluksena Tokionlahdella kuljettaen sotilashenkilöstöä alueella.
Nizam ja HMNZS Gambia siirrettiin 12. syyskuuta Yhdysvaltain 5. laivaston mukana Wakayamaan. Alukselta lähetettiin osasto vastaanottamaan vapautuneita australialaisia sotavankeja, joiden joukossa oli neljä HMAS Perthiltä pelastunutta. Alus joutui 17. syyskuuta taifuunin riepottamaksi, mutta se selviytyi ilman suurempia vaurioita. Nizam ja Gambia palasivat 19. syyskuuta Tokiossa TF37:ään, ja 24. syyskuuta alus vapautettiin palaamaan Australiaan.
Alus matkasi Guamin, Manuksen ja Jomardin salmen kautta Sydneyyn, jonne se saapui 5. lokakuuta kello 10. Alus poistettiin Australian laivastosta 17. lokakuuta, ja se otettiin samana päivänä palvelukseen Britannian kuninkaallisessa laivastossa nimellä HMS Nizam. Aluksen australialainen miehistö siirrettiin HMAS Quadrantille, jonka brittimiehistö siirtyi Nizamille. Alus siirrettiin Britteinsaarille, jossa se romutettiin vuonna 1956.
Gashapon
thumb|Gashapon-leluautomaatteja Japanissa Gashapon (, gashapon) tarkoittaa kolikkoautomaateista saatavia japanilaisia keräilyleluja ja -esineitä. Onomatopoeettinen nimi tulee äänestä, jonka leluautomaatti päästää: ensin väännetään kolikko sisään ("gacha") ja sitten kuuluu plop-ääni ("pon"), kun pallo tipahtaa luukusta alas. Gashapon on Bandai Companyn rekisteröimä tavaramerkki.
Dikumaroli
Dikumaroli on luonnossa esiintyvä antikoagulantti, joka vaikuttaa kuten varfariini (joka keksittiin tutkittaessa dikumarolin toimintaa) K-vitamiiniin. Dikumaroli on kumariinin johdos. Kumariini ei itse vaikuta hyytymistekijöihin, mutta useat sienet muuttavat sen aktiiviseksi dikumaroliksi. Dikumaroli löydettiin tutkittaessa syytä karjassa esiintyvään verenvuototautiin, jolloin havaittiin syynä olleen homehtuneet makeantuoksuiset mesikkä-ruohokasvit.
Gashapon
Japanissa leluautomaateista voi ostaa muun muassa erilaisia kännykkäkoruja, koottavia tai valmiiksi koottuja nukkeja, eläinmaskotteja ja ajoneuvojen pienoismalleja. Usein aiheina ovat mangasta, animesta tai peleistä tutut hahmot, mutta muovista valetaan myös muita pop-kulttuurin ikoneja. Suoraan automaatista ostettuna hintahaarukka on noin eurosta kolmeen. Lelut on pakattu kapseleihin, ja ostaja saa automaatista satunnaisen kapselin.
Dikumaroli
Dikumaroli identifikoitiin 1940, ja siitä tuli 4-hydroksikumariinien prototyyppi. Sitä käytettiin lyhyen aikaa verenohennuslääkkeenä, mutta 1950-luvun puolivälissä sen korvasi yksinkertaisempi johdannainen varfariini (kauppanimi Marevan) ja muut 4-hydroksikumariini-johdannaiset.
Suun kautta nautittuna se vaikuttaa parin päivän sisällä.
Gashapon
Gashapon-lelujen yksityiskohdat mallien muoteista viimeisteltyyn maalaukseen ja osien istuvuuteen on toteutettu huomattavasti paremmin kuin länsimaisissa vastineissa. Materiaali on useimmiten korkeatasoista polyvinyylikloridia.
Keräilynukkeja valmistetaan myös aikuisviihdehahmoista. Japanissa kännykkäkoruja käyttävät kaikenikäiset. Keräilijät voivat maksaa harvinaisista leluista tai koruista korkeita summia. Sarjakuva- ja lelukaupat myyvät keräilijöille valmiiksi pakattuja jokaisen mallin sisältäviä sarjoja. Näin pääsee halvemmalla kuin ostamalla leluja sokkona suoraan automaatista. Jos sarjaan kuuluu yksi tai useampi salainen malli, ne myydään yleensä erikseen.
Budan linna
thumb|Näkymä linnaan [[Tonavan yli.]]
Budan linna on Unkarin kuninkaiden entinen linna Budapestin I osa-alueella, Linnavuoren eteläkärjessä.
Sitten Unkariin hyökkäsivät ottomaanit, ja palatsi alkoi rappioitua. Se tuhoutui lähes kokonaan, kun kristityt valtasivat kaupungin takaisin 1686.
Vuonna 1715 Kaarle III määräsi rauniot purettaviksi. Niiden päälle kasattiin maata, ja osia keskiaikaisesta linnoituksesta on kaivettu jälleen esiin toisen maailmansodan tuhojen jälkeen. Tilalle hän rakennutti pienen barokkipalatsin. 1700-luvun puolivälissä sitä laajennettiin Wienin loistokkaiden palatsien vertaiseksi.
Vuonna 1849 unkarilaiset vallankumoukselliset piirittivät linnaa ja se paloi poroksi. Se uusittiin 1850–1856, ja sitä kunnostettiin 1875–1912. Vuoden 1918 vallankumous syrjäytti Habsburgit, ja linnasta tuli itsenäisen Unkarin valtionhoitajan Miklós Horthyn palatsi.
Linna on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1987.
S/S Kotvio II
S/S Kotvio II on suomalainen höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1884 Rosenlewin Porin konepajalla. Alus rakennettiin Rosenlewin omaan käyttöön hinaajaksi ja se nimettiin S/S Näsijärveksi. Alus hinasi tukkeja omistajansa käytössä Tampereen pohjoispuolisilla vesillä liikkuen lähinnä Näsijärven alueella. Vuodet 1916–1917 alus oli liitettynä venäläiseen sotalaivastoon, jolloin se oli aseistettu tykillä.
Vuonna 1935 Kotvio Oy osti aluksen ja vaihtoi siihen toisesta yhtiön hinaajasta Tamperelaisen K.F. Dunderbergin konepajan valmistaman kolmisylinterisen höyrykoneen sekä antoi alukselle sen nykyisen nimen S/S Kotvio II. Kotvion sahan omistuksessa alus hinasi haloilla ja muulla sahatavaralla lastattuja proomuja aina siihen saakka kun uittotoiminnan väheneminen lopetti hinaajien työt.
Ansioliikenteen loputtua aluksen osti Kotvion sahan entinen työnjohtaja joka myi sen myöhemmin Tampereen kaupungille. Kaupunki suunnitteli asettavansa Kotvio II:n näytteille teknilliseen museoon. Museointi kuitenkin lykkääntyi ja alusta säilytettiin ulkona jolloin sen kunto rapistui. Museoinnin sijaan Vilppulan veneilijät ostivat aluksen joka mittavan peruskorjauksen jälkeen laskettiin uudelleen vesille heinäkuussa 1995.
Jonna Voronkoff
Jonna Voronkoff (s. 27. toukokuuta 1977 Uusikaupunki) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa Laitilan Jyskettä.
Voronkoff on saavuttanut maantiekävelyn SM-kilpailuissa (20 km) hopeaa vuonna 2001 ja pronssia vuonna 2000. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 3 000 metrin kävelyssä pronssia vuosina 1997, 1998 ja 1999. SM-kävelyviesteistä hänellä on 3 × 3 000 metriltä kultaa vuodelta 1997, hopeaa vuosilta 1996, 2000, 2017 ja 2022, pronssia vuosilta 2001, 2018 ja 2021.
Voronkoff on edustanut Suomea Kävelyn maailmancupissa vuonna 1997 ja Eurooppa Cupissa vuonna 1998 sekä nuorten maaotteluissa useita kertoja.
Nuorten sarjoissa hän on saavuttanut useita SM-mitaleja ja myös nuorten Pohjoismaiden mestaruuskisoista 19-vuotiaana pronssia 5 000 metrin kävelyssä.
Voronkoff on myöhemmin voittanut SM-mitaleita myös N35- ja N40-sarjoissa.
Bruce Kirby
Bruno Giovanni Quidaciolu eli Bruce Kirby (24. huhtikuuta 1928 – 24. tammikuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan muun muassa televisiosarjasta Columbo. Hän esiintyi myös muissa televisiosarjoissa sekä elokuvissa.
Perttelin Kajala
Kajala eli Perttelin Kajala on kylä Salossa, entisen Perttelin kunnan alueella. Kajala sijaitsee yhdystien 2401 varrella. Se voidaan joskus nähdä osaksi Inkerettä, sillä osa Kajalasta sijaitsee Inkereen taajamassa. Alueelta on matkaa Salon keskustaan noin 10 kilometriä.
Kylän virallinen nimi muutettiin muotoon Perttelin Kajala Salon seudun kuntaliitoksen 2009 jälkeen, kun myös Kiskossa oli Kajala-niminen kylä, jonka nimeksi vastaavasti tuli Kiskon Kajala.
Kiwa Inspecta
pienoiskuva|Kiwa Suomen pääkonttori, Sörnäistenkatu 2. Kiwa Inspecta on tarkastus-, testaus-, sertifiointi-, konsultointi- ja koulutusalan palveluyritys. Sen edeltäjä, valtion Tekninen tarkastuslaitos, perustettiin 1975. Nykymuotoinen yhtiö rekisteröitiin 2007.
Kiwa toimii yhteensä yli 100 toimipaikassa yli 40 maassa, pääasiassa Euroopassa, Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Yhteensä henkilöstöä on yli 1600, joista Suomessa reilut 550.
Kiwa Inspectalla on yli 75 000 asiakasta, joita se palvelee vuosittain yli 400 000 palvelutoimituksella.
Kiwa Inspectan pääomistajana toimi vuoteen 2015 asti (71,5 %) 3i, kansainvälinen sijoittaja, joka keskittyi yritysjärjestelyihin, infrastruktuurisijoituksiin ja velkajärjestelyihin. Se osti Inspectan vuonna 2007 suomalaiselta pääomasijoittaja MB Rahastoilta. 3i on listattu Lontoon pörssissä vuodesta 1994. Inspectan vähemmistöomistajina toimivat ICG-rahastot sekä yrityksen toimiva johto.
ACTA* (Kiwa) -ryhmä osti Inspectan vuonna 2015. Kauppa sinetöitiin tiistaina 9. kesäkuuta 2015. Kaupan toteuduttua ACTA*sta kasvoi testaus-, tarkastus- ja sertifiointialan (TIC = testing, inspection, certification) yritys, jolla on yli 4300 asiantuntijaa n. 40 maassa. ACTA*n juuret ovat vuodessa 1948, jolloin Hollannin kansalliset vesilaitokset perustivat Kiwa NV-yrityksen juomavesijärjestelmien testausta ja sertifiointia varten. Vuodesta 2004 yritys on kehittynyt kansainväliseksi testaus-, tarkastus- ja sertifiointiyritykseksi sekä orgaanisen kasvun että yritysostojen kautta. Kiwa tarjoaa tuotteiden ja prosessien TIC-palveluita monille toimialoille 50 maassa toimistoiltaan 22 maasta käsin.
Inspecta on yksi Suomen Green Building Councilin perustajajäsenistä.
Historia
Vuonna 1975 Suomen valtio perusti Teknillisen tarkastuslaitoksen, TTL:n, varmistamaan painelaitteiden ja muiden turvallisuuskriittisten kohteiden turvallisuuden. Samana vuonna Ruotsissa astui voimaan kansallisia testauspaikkoja koskeva uusi laki, ja vuonna 1977 Ruotsissa perustettiin Statens Anläggningsprovning -tarkastuslaitos.
1990-luvulla monissa maissa julkisessa omistuksessa olevia tarkastusyrityksiä alettiin yksityistää kilpailun lisäämiseksi. Vuonna 1995 Ruotsi poisti testaus- ja tarkastusmonopolinsa ja nimi Statens Anläggningsprovning muuttui SAQ Kontroll AB:ksi. Tammikuussa 1998 myös Suomen markkinat vapautettiin, ja samassa yhteydessä TTL:sta tuli Inspecta.
Liina (nimi)
Liina on suomalainen naisen etunimi.
Kiwa Inspecta
Historia
Vuonna 2000 Inspecta osti Suomen johtavan rikkomattoman testauksen (NDT) yrityksen, Huber Testing Oy:n. Inspectan laajentuminen Suomen ulkopuolelle alkoi vuonna 2005, kun Latvian toiminnot alkoivat. Vuonna 2006 Inspecta hankki osia DNV:stä, joka oli aiemmin ostanut SAQ Kontroll AB:n Ruotsissa. Sittemmin Inspecta on kasvanut sekä orgaanisesti että yritysostoin Suomessa, Ruotsissa, Latviassa, Virossa, Norjassa, Tanskassa, Liettuassa ja Puolassa.
Liina (nimi)
Monissa muissa maissa esiintyvän Lina-nimen tavoin Liina on alkuperältään joko lyhenne nimestä Pauliina tai Karoliina tai mahdollisesti latinalaisen miehennimen Linus naispuolinen vastine. Liinan nimipäivä on samana päivänä kuin Pauliinan, 22. kesäkuuta.
Kiwa Inspecta
Historia
2015 alkaen Inspecta on ollut osa kansainvälistä Kiwaa, jonka pääpaikka on Hollannissa.
Liina (nimi)
Suomessa nimi Liina oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 481 henkilölle.
Kiwa Inspecta
Yhteistyökumppanit
AEL - Inspectan ja AEL:n yhteistyösopimuksen tavoitteena on tukea suomalaisten yritysten toiminnan ja henkilöstön kehittämistä.
Isännöintiliitto - Inspectalla on yhteistyösopimus Isännöintiliiton kanssa. Isännöintiliittoon kuuluu yhteensä yli 2/3 Suomen isännöijistä, ja liiton jäsenet johtavat noin 40 000 taloyhtiötä eli noin 1,5 miljoonan suomalaisen kotia. .
Mazda RX-7
Mazda RX-7 on japanilaisen Mazdan vuosina 1978–2002 valmistama urheiluauto. Siinä on Wankel-moottori ja 1980-luvun malleissa noin 200 hevosvoimaa, 1990-luvun ja myöhemmissä malleissa on 250–280 hevosvoimaa. Huippunopeus on noin 250 km/h.
Moottoriurheilussa
Mazda kilpaili autolla muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajoissa ja voitti Span 24 tunnin ajot vuonna 1981. Autolla voitettiin British Touring Car Championship vuosina 1980 ja 1981. Mazda Rally Team Europe teki autosta B-ryhmän ralliauton kaudelle 1984.
Koillis-Helsingin Lähitieto
Koillis-Helsingin Lähitieto on Koillis-Helsingin alueella keskiviikkoisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Sen levikki on kaikkiaan 37 600 kappaletta. Se jaetaan koteihin alueilla: Malmi, Tapanila, Tapaninvainio, Puistola, Pukinmäki, Pihlajamäki, Pihlajisto, Siltamäki, Suutarila, Tapulikaupunki, Viikki, Jakomäki ja Alppikylä.
Koillis-Helsingin Lähitieto on paikallislehti, joka kertoo alueen uutiset ja tapahtumat ja tutustuttaa lukijansa paikallisiin ihmisiin ja yrityksiin. Tammikuussa 2013 perustettu Koillis-Helsingin Lähitieto sai alkunsa, kun alueen asukkaat, yhteisöt ja yrittäjät kokivat jäävänsä uutispimentoon ja vaille omaa ilmoituskanavaa, sillä alueen aiempi paikallismedia Vartti Pohjois-Helsinki lopetti ilmestymisensä lokakuussa 2012.
Saxo Bank
Saxo Bank on kansainvälisesti toimiva investointipankki, joka on erikoistunut online-kaupankäyntiin ja sijoittamiseen maailmanlaajuisilla finanssimarkkinoilla. Se tarjoaa yksityissijoittajille sekä yritys- ja institutionaalisille asiakkaille kaupankäyntiä valuutoilla, futuureilla, CFD-sopimuksilla, osakkeilla, ETF:llä, optioilla sekä muilla johdannaisilla online-alustojen kautta. Lisäksi Saxo Bank tarjoaa salkun- ja rahastonhoitoa.
Pankki on perustettu vuonna 1992 ja sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa.
Oravakäki
Oravakäki (Piaya cayana) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
Oravakäki on suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 41–50 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Oravakäen päälaki, selkä, siivet ja hyvin pitkän pyrstön yläpuoli ovat väriltään punaruskeat. Kurkku ja ylärinta ovat vaaleammat. Linnun vatsa on harmaa ja tummenee mustaksi alaperää kohden. Pyrstön alapuoli on musta valkoisin laikuin. Nokka on keltainen. Oravakäellä on 13–14 eri alalajia, jotka erovat toisistaan värisäyiltään erityisesti rinnastaan ja vatsastaan.
Levinneisyys ja elinympäristö
Oravakäen levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panamaan ja Etelä-Amerikassa hyvin laajalta alueelta Venezuelasta Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat trooppiset niin kosteat kuin kuivatkin metsät ja kahvinviljelmät. Se liikkuu usein parvissa, joissa voi olla muitakin lintulajeja. Oravakäki syö hyönteisiä ja niiden toukkia. Laji ei ole pesäloinen vaan rakentaa lehdillä reunustetun risupesän.
Final Fantasy I–II
Koska Final Fantasy I–II:n alusta säilyi samana kokoelman sisältämien pelien alkuperäisversioihin nähden, merkittävien muutosten tekeminen ei ollut mahdollista. Esimerkiksi ensimmäisessä Final Fantasyssä korjattiin alkuperäiseen versioon jäänyt kirjoitusvirhe ja lainattiin pelin pohjoisamerikkalaiseen julkaisuun tehtyjä graafisia uudistuksia. Final Fantasy II:ssa taas muokattiin parin hirviön ulkönäköä.
Aiheesta muualla
Final Fantasy I and II (compilations)
Bruno Kirby
Bruno Kirby (28. huhtikuuta 1949 – 14. elokuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa elokuvissa Kummisetä osa II (1974), Hyvää huomenta, Vietnam (1987), Kun Harry tapasi Sallyn (1989), Kaupunkicowboyt (1991) ja New Yorkin kadut (1995). Hänet nähtiin myös keinotekoisen Spinal Tap -yhtyeen jäsenenä pseudodokumentissa Hei me rokataan! (1984).
Kirby syntyi New Yorkissa nimellä Bruno Giovanni Quidaciolu, Jr. Hänen isänsä on näyttelijä Bruce Kirby. Kirby kuoli 57-vuotiaana nopeasti edenneeseen leukemiaan.
Makrilliahven
Makrilliahven (Scombrolabrax heterolepis) on ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kaikista lämpimistä valtameristä syvistä vesistä. Makrilliahven on makrilliahventen (Scombrolabracidae) heimon sekä alalahkon Scombrolabracoidei ainoa laji.
Ulkonäkö
Kooltaan makrilliahven kasvaa korkeintaan noin 30 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan se on melko pitkulainen ja suuripäinen kala. Myös silmät ovat kookkaat. Makrilliahvenella on kaksi selkäevää, joista etummainen on piikikäs. Kalan rintaevät ovat suurikokoiset ja ulottuvat lähes peräevään asti. Makrilliahvenen suu on suuri ja hampaat pienehköt ja terävät. Makrilliahvenen uimarakon seinämät ovat poikkeuksellisen paksut ja joustavat. Väriltään laji on yksivärisen tumman ruskea.
Bosnian sodan alku
Bosnian sota alkoi keväällä 1992. Useimpien serbien mukaan alkupäivä oli 1. maaliskuuta, muslimien mukaan 6. huhtikuuta.
Sanotaan että sota alkoi 4. huhtikuuta 1992 sen jälkeen kun maa oli ilmoittanut haluavansa itsenäiseksi 3. tammikuuta ja kansanäänestys tästä oli pidetty maaliskuussa. Itsenäisyysjulistus annettiin 6. huhtikuuta 1992. Sodan aloittivat Bosnia ja Hertsegovinan äärikansallismieliset serbit, jotka eivät halunneet erota Jugoslaviasta. He toimivat Serbiasta tulevien ohjeiden mukaan. Serbit pyrkivät huhtikuussa luomaan hyökkäyksillään Itä-Bosniaan ja Pohjois-Bosniaan tasavallan rajoille etnisesti puhtaita serbikäytäviä valtaamalla bosniakkien (muslimien) ja kroaattien asuttamia kaupunkeja, kuten Bijeljinan ja Zvornikin. Bosniakkeja ja kroaatteja tapettiin ja karkotettiin Jugoslavian liittoarmeijan tukemissa hyökkäyksissä. Vahvemmin puolustautuvat kaupungit jäivät saarroksiin.
Bosnia liukui kohti sotaa
Bosnia itsenäistyi 3. maaliskuuta 1992, kansanäänestys tästä oli pidetty 29. helmikuuta, ja 90% äänestäneistä kannatti itsenäistymistä, mutta serbit olivat jääneet äänestyksestä pois. Äänestyksen loppuvaiheessa jotkut heiluttivat Serbian lippua hääseuruessa, jolloin tätä serbialaista hääseuruetta ammuttiin ja morsiamen isä Nikola Gardović kuoli Sarajevon vanhassa kaupungissa Baščaršijassa. Myös ortodoksipappi haavoittui. Tästä suuttuneena vahvasti aseistetut serbit ammuskelivat vuorokauden ajan jatkuvasti ilmaan ja pystyttivät katusulkuja joka puolelle Bosniaa. Serbian johtaja Milošević ei uskaltanut kuitenkaan aloittaa sotaa, ja serbit purkivat pian katusulkunsa.
Bosniakit kannattivat äänestyksessä tietysti itsenäisyyttä, samoin kroaatit, sillä Bosnian itsenäistyminen olisi ollut hyvä alku kroaattialueiden irrottamiseen Bosniasta. Serbit boikotoivat itsenäisyysajatusta. Bosniakkipuolueen johtaja Alija Izetbegović ei ollut varustautunut mahdolliseen sotaan serbien kanssa, mikä oli paha virhe. Bosnian hallituksella oli vain hieman rynnäkkökiväärejä ja muuta kevyttä aseistusta.
Kansallisuuksien edustajien yritykset sopia Bosnian jaosta etnisin perustein Lissabonissa 24. helmikuuta 1992 epäonnistuivat lopuksi. Hieman ennen sodan alkua Izetbegovic vetäytyi rauhansuunnitelmasta, ehkä Yhdysvaltain lähettiläs Zimmermanin neuvosta. Bosnia ja Hertsegovinassa oli sodan alkaessa noin 100 000:n miehen vahvuinen liittoarmeijan ryhmittymä. Sota alkoi näyttää Bosnian serbeistä hyvältä ratkaisulta, koska vastustaja vaikutti heikolta.
Bosanski Brod
Taistelut alkoivat itsenäistymisen jälkeen maaliskuussa 1992, kun serbien puolisotilaalliset joukot mm. Vojislav Šešeljin ja Arkanin johdolla aloittivat aseellisia välikohtauksia. Maaliskuun lopussa Bosanski Brodissa kroaatit estivät asein serbejä pystyttämästä barrikadejaan lähelle Kroatiaan johtavaa Savajoen siltaa. Tämä oli ensimmäinen suuri aseellinen välikohtaus. Arkanin "tiikerit" tekivät hyökkäyksiään maaliskuun lopussa Banja Lukassa. Vähitellen yksittäiset välikohtaukset voimistuivat. Varsinaisen sodan alkuhetkeä on mahdoton määritellä.
Bijeljina
Bijeljinaan hyökättiin, koska se sijaitsi kulkureittien risteyksessä. Seuraavana päivänä sodan todettiin syttyneen. Hyökkäyskäsky Bijeljinaan tuli Jugoslavian johtajalta Slobodan Miloševićilta. Tätä Bosnian sodan ensimmäistä etnistä puhdistusta pidetään usein sodan alkuna.
Sodan laajeneminen ja vakiintuminen
Bosnia ja Hertsegovinassa toimivat liittoarmeijan lisäksi myös Arkanin "tiikerit", Vojislav Šešeljin "Valkoiset kotkat", Kapetan Draganin "punabaretit" ja monet muut puolisotilaalliset ryhmät eli četnikit. Paramilitäärit olivat kytköksissä Bosnian serbiarmeijaan. Sodan edetessä BSA ja puolisotilaalliset joukot sulautuivat yhteen.
4. huhtikuuta 1992 Bosnia ja Hertsegovinan aluepuolustus aktivoitiin, mikä oli serbien mielestä sodan alku. Muslimien mielestä ensimmäinen sodan uhri oli Suada Dilberović, joka kuoli kun Sarajevon suurta rauhanmarssia tulitettiin 5. huhtikuuta. Tulittajat olivat Karadzicin turvamiehiä, jotka ampuivat Karadzicin Sarajevon tukikohdasta Holiday Inniin katolta. Niinpä ensimmäinen sodassa kuollut oli lääketieteen opiskelija joka oli tullut Dubrovnikista. Yli 50000 rauhanmarssijaa oli purkanut serbien katusulkuja. Rauhanmarssijat vaativat hallituksen eroamista ja kansainvälisen suojelualueen luomista, tuhannet Zenivastam Tuzlasta ja kakanjista tulleet mielenosoittajat olivat kilpistyneet serbien ja muslimien pystyttämiin katusulkuihin. Tämän jälkeen serbit hyökkäsivät Sarajevon poliisikouluun, jossa oli asevarasto. Koulu vallattiin ja serbit tekivät siitä tukikohtansa. 5. huhtikuuta serbien sala-ampujat ampuivat sotaa vastaan suunnattua serbien, kroaattien ja muslimien mielenosoitusta.
Huhtikuun seitsemännen päivän vastaisena yönä Radovan Karadžić perusti Bosnian serbitasavallan. Samana päivänä alkoi Sarajevon piiritys. Kaupungin jatkuva tulittaminen kranaatinheittimillä käynnistyi toukokuun alussa. Serbijoukot löivät nopeasti varustautumattoman bosniakkien muslimipoliisin. Serbien taktiikkana oli halkoa muslimialuetta viipaleiksi luoden "serbikäytäviä". Ajatus tällaisista käytävistä oli saanut alkunsa keväällä 1991. Toinen käytävä luotaisiin Bosnia ja Hertsegovinan itärajalle Drina-joen seuduille ja toinen Pohjois-Bosnian ja Kroatian rajalle.
Sarajevon jälkeen serbien pääkohde oli Zvornik Bijeljinan lähellä, sillä se oli alkuna molempiin serbien hamuamiin käytäviin. Serbit evakuoitiin kaupungista tavalliseen tapaan ennen četnikkien hyökkäystä. 10. huhtikuuta Yhdysvallat ja Euroopan yhteisö määrittelivät serbit hyökkääjäksi, mutta koska suurvaltojen politiikka oli avutonta, serbijoukot jylläsivät ja mylläsivät Bosniaa. Bosnian sodan alussa bosniakkien häviö näytti varmalta, kun serbit valtasivat muutamassa viikossa 70% Bosnia ja Hartsegovinasta. Huhtikuun puolivälissä pakolaisia oli 150 000, kuukautta myöhemmin yli miljoona.