cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roman Eremenko
Rubin Kazan
Eremenkon kausi 2013–2014 alkoi vauhdikkaasti, kun hän teki maalin heti kauden avausottelussa. Eremenko pelasi 27 sarjaottelua, joista 18 avauskokoonpanossa. Liigaotteluissa hän teki kolme maalia. Rubinin syyskausi sujui alavireisesti, kun joukkue voitti jouluun mennessä vain viisi ottelua ja seura erotti pitkäaikaisen valmentajansa Kurban Berdyjevin. Eremenkon peliaika jäi myös syyskaudella normaalia pienemmäksi. Uusi valmentaja Rinat Biljaletdinov ei kuitenkaan onnistunut nostamaan joukkuetta 11. sijalta sarjan kärkeen, vaan joukkue oli lopulta sarjassa yhdeksäs. Rubin pääsi Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen karsintojen kautta. Rubin voitti oman lohkonsa jättäen taakseen NK Mariborin, Zulte Waregemin ja Wiganin. Kevätkaudella pelatuissa pudotuspeleissä Rubin hävisi kuitenkin 1. kierroksen ottelunsa Real Betisille. Eremenko pelasi Rubinin kuudesta karsintaottelusta ja kahdeksasta Eurooppa-liigan ottelusta 11. Maaleja europeleissä syntyi yhteensä viisi. Samalla Rubinin viisi kautta kestänyt putki europeleissä päättyi.
TsSKA Moskova
Roman Eremenko purki sopimuksensa Rubinin kanssa ja siirtyi elokuussa 2014 neljän vuoden sopimuksella kahtena edellisenä kautena Venäjän liigan ja mestaruuden voittaneeseen TsSKA Moskovaan. Eremenkosta tuli lehtitietojen mukaan parhaiten palkattu suomalaispelaaja 2,2 miljoonan euron vuosipalkalla. Eremenko debytoi TsSKA:ssa 31. elokuuta 2014 ottelussa TsSKA Moskova–FK Rostov, ja hän teki maalin heti ensimmäisessä ottelussaan. Eremenko pelasi siirtonsa jälkeen kaikki TsSKA:n 25 ottelua avauksessa, ja hän teki oman maaliennätyksen iskemällä 13 maalia. Eremenko oli kaudella 2014–2015 joukkueensa paras ja koko sarjan toiseksi paras maalintekijä. Sekä Suomen Palloliitto että Urheilutoimittajain liitto valitsivat Eremenkon vuodenvaihteessa Vuoden jalkapalloilijaksi 2014. Eremenko pelasi avauskokoonpanossa myös kaikissa TsSKA:n kuudessa Mestarien liigan ottelussa. TsSKA jäi kuitenkin Bayern Münchenin, Manchester Cityn ja AS Roman taakse lohkojumboksi ja sen euro-ottelut päättyivät Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Venäjän liigassa TsSKA jäi toiseksi, kun Zenit vei mestaruuden seitsemän pisteen erolla. TsSKA pääsi kuitenkin liigakakkosena seuraavan kauden Mestarien liigan karsintoihin. Eremenko valittiin kauden aikana kolme kertaa Venäjän liigan Kuukauden pelaajaksi, ja kauden päätteeksi Venäjän jalkapalloliitto valitsi hänet Venäjän liigan Vuoden pelaajaksi.
TsSKA:n ja Eremenko siirtyivät pelaamaan kauden 2016–2017 alussa uudelle TsSKA Arenalle. Ensimmäisen kotiottelun uudella kotistadionilla TsSKA ja Eremenko pelasivat 10. syyskuuta Terek Groznya vastaan. Euroopan jalkapalloliitto UEFA:n kurinpitovaliokunta määräsi Eremenkon väliaikaiseen 30 päivän pelikieltoon maaottelutauolla 6. lokakuuta, ja pelikieltoa jatkettiin sen jälkeen 15 päivällä. Väliaikaisen pelikiellon jälkeen UEFA:n kurinpitovaliokunta tiedotti 18. marraskuuta 2016, että se on asettanut Eremenkon kahden vuoden kilpailukieltoon. Syynä kilpailukiellolle on kokaiinin käyttö. Eremenko antoi kokaiinia sisältäneen dopingnäytteen 14. syyskuuta pelatussa Mestarien liigan ottelussa Leverkusen–TsSKA. Hän teki ottelussa TsSKA:n toisen maalin. Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA laajensi pelikiellon koskemaan koko maailmaa joulukuussa 2016. Eremenko ehti pelata ennen kilpailukieltoaan syyskaudella yhdeksän Venäjän liigan ottelua, joissa hän teki kolme maalia sekä kaksi Mestarien liigan ottelua, joissa hän teki yhden maalin. TsSKA ilmoitti toukokuussa 2017, että Eremenkon sopimus päättyy kauteen 2016–2017. TsSKA:n ottelut Mestarien liigassa päättyivät lohkovaiheeseen ja Venäjän liigassa joukkue oli toinen, kun Spartak vei mestaruuden seitsemän pisteen erolla. Eremenko valitti kilpailukiellosta UEFA:n kurinpitovaliokunnalle ja Urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen CAS:iin, mutta valitukset hylättiin.
Spartak Moskova
Roman Eremenko teki elokuussa 2018 sopimuksen Venäjän liigassa pelanneen Spartak Moskovan kanssa, ja hän sai aloittaa harjoittelun joukkueen kanssa. Eremenko vapautui kahden vuoden kilpailukiellosta lokakuussa 2018. Eremenko palasi pelikentille ja debytoi Spartakissa 7. lokakuuta 2018 ottelussa Yenisey–Spartak. Hän pelasi Spartakissa syyskauden aikana vain neljässä liigaottelussa. Seura purki Eremenkon sopimuksen tammikuussa 2019.
Rostov
Roman Eremenko siirtyi tammikuussa 2019 kahden ja puolen vuoden sopimuksella Venäjän liigassa pelaavaan Rostoviin. Eremenko debytoi Rostovin riveissä 3. maaliskuuta 2019 ottelussa Yenisey–Rostov. Eremenko pelasi Rostovissa kevätkauden aikana yhdeksän liigaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Rostov oli kaudella 2018–2019 Venäjän liigassa yhdeksäs. Kauden päätteeksi Eremenko solmi uuden neljän vuoden sopimuksen Rostovin kanssa.
Eremenko vakiinnutti paikkansa Rostovin kokoonpanossa kaudella 2019–2020. Hän pelasi yhteensä 19 liigaottelua, joista 16 avauskokoonpanossa. Maaleja Eremenko teki kauden aikana viisi. Kausi katkesi keväällä kolmeksi kuukaudeksi koronaviruspandemian vuoksi. Myös Eremenko ja viisi muuta Rostovin pelaajaa sairastuivat koronavirukseen. Sarja pelattiin loppuun kesän 2020 aikana. Rostov taisteli kauden aikana jopa paikasta sarjan kärkikolmikkoon, mutta joukkue oli lopulta Venäjän liigassa viides ja se pääsi seuraavan kauden Eurooppa-liigan karsintoihin.
Kaudella 2020–2021 Eremenko ehti pelata 16 sarjaottelussa, ennen kuin jätti seuran yllättäen helmikuussa 2021. Eremenko palasi Suomeen ja on sittemmin harjoitellut JBK:n, FC Viikinkien ja Jaron kanssa.
Ritva Toivola
Ritva Toivola (26. helmikuuta 1942 Mikkeli – 20. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija, joka erikoistui fantasiakirjallisuuteen. Toivola julkaisi yli 40 lasten- ja nuortenkirjaa. Hän opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä ja oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Ennen jäämistään vapaaksi kirjailijaksi (v. 1989) hän toimi Sanoma Osakeyhtiössä kustannustoimittajana ja toimitussihteerinä.
Teokset
Unihiekkakuu-sarja Turmankukka-sarja Salaiset aikamatkat -sarja "Tuomas Karhumieli ja Anni Unennäkijä - trilogia Fantasianovellikokoelmat Kuvakirjat Ruotsiksi ilmestyneet
Roman Eremenko
HIFK
Eremenko solmi heinäkuussa 2022 loppukauden kestävän sopimuksen HIFK:n kanssa. Ensimmäisen maalinsa HIFK:n paidassa hän teki AC Oulua vastaan tappioon päättyneessä ottelussa 18. syyskuuta 2022. Yhteensä Eremenko pelasi 11 ottelua Veikkausliigassa ja teki niissä kaksi maalia. HIFK:n kausi päättyi putoamiseen Ykköseen.
Honka
Toukokuun alussa 2023 Eremenko allekirjoitti loppukauden mittaisen sopimuksen FC Hongan kanssa.
Maajoukkue
Roman Eremenko debytoi ikäluokkansa (1987) maajoukkueessa 15-vuotiaana 2. huhtikuuta 2002 Drontenissa pelatussa maaottelussa Hollanti–Suomi. Eremenko pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 22 maaottelua ja vuotta vanhempien (1986) maajoukkueessa viisi maaottelua. Poikien maaotteluissa Eremenko teki neljä maalia.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Eremenko debytoi 19-vuotiaana 28. toukokuussa 2006 Kristianstadissa pelatussa maaottelussa Ruotsi–Suomi. Eremenko pelasi kuusi nuorten maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Eremenko olisi ikänsä puolesta voinut edustaa Suomea vuoden 2009 alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa, mutta hän jäi pois turnauksesta vedoten raskaaseen kauteen seurajoukkueessa ja hieman ennen turnausta pelattaviin A-maajoukkueen MM-karsintaotteluihin.
EM-karsinnat 2006–07
A-maajoukkueessa Eremenko debytoi 20-vuotiaana, kun Roy Hodgson valitsi hänet suoraan avauskokoonpanoon 6. kesäkuuta 2007 Olympiastadionilla pelatussa vuoden 2008 EM-kisojen karsintojen ottelussa Suomi–Belgia. Eremenko pelasi debyyttiottelussaan Markus Heikkisen kanssa keskikentän pohjalla, ja ottelu muistetaan myös huuhkajasta, joka keskeytti pelin useiksi minuuteiksi. Eremenko vakiinnutti paikkansa A-maajoukkueessa heti, ja hän nousi taistelemaan puolustavan keskikentän paikoista Heikkisen, Teemu Tainion ja Aki Riihilahden kanssa. Eremenko pelasikin loppuvuoden aikana vielä kolmessa karsintaottelussa avauskokoonpanossa. Suomi sijoittui vuoden 2008 EM-kisojen karsintalohkossaan neljänneksi Puolan, Portugalin ja Serbian jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Belgia, Kazakstan, Armenia ja Azerbaidžan. Eremenko pelasi Suomen 14:stä karsintaottelusta viisi, joista neljä avauskokoonpanossa. Yhteensä Eremenko pelasi vuoden 2007 aikana kuusi maaottelua.
MM-karsinnat 2008–09
Läpimurron tehtyään Eremenko jatkoi A-maajoukkueen vakiopelaajana myös uuden päävalmentajan Stuart Baxterin alaisuudessa. Hän pelasi neljässä vuoden 2010 MM-kisojen karsintoihin valmistavassa ottelussa sekä kaikissa kolmessa syksyn 2008 karsintaottelussa avauskokoonpanossa. Eremenko pelasi karsintaotteluissa keskikentän pohjalla sekä Markus Heikkisen että Teemu Tainion kanssa. Eremenko vakiinnutti lopullisesti paikkansa Suomen avauskokoonpanossa, ja hän pelasi täydet 90 minuuttia kaikissa seitsemässä vuoden 2009 karsintaotteluissa. Heikkisen ja Tainion lisäksi Eremenkon rinnalla pelasi Tim Sparv. Suomi sijoittui vuoden 2010 MM-kisojen karsintalohkossaan kolmanneksi Saksan ja Venäjän jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Wales, Azerbaidžan ja Liechtenstein. Eremenko aloitti kaikki Suomen kymmenen karsintaottelua avauskokoonpanossa. Eremenko pelasi vuosina 2008–2009 yhteensä 18 maaottelua.
EM-karsinnat 2010–11
Ensimmäisen A-maaottelumaalinsa Eremenko teki 3. maaliskuuta 2010 Ta’ Qalissa pelatussa vuoden 2012 EM-kisojen karsintoihin valmistavassa maaottelussa Malta–Suomi, kun hän viimeisteli rangaistuspotkusta Suomen tasoituksen 1–2-vierasvoittoon päättyneessä ottelussa. Eremenko muodosti keskikentän pohjan kaksikon Tim Sparvin kanssa karsintoihin valmistavissa otteluissa sekä syksyn 2010 karsintaotteluissa. Hän pelasi kaikissa neljässä karsintaottelussa täydet 90 minuuttia. Suomi hävisi kolme ensimmäistä otteluaan Moldovalle, Hollannille sekä Unkarille, ja päävalmentaja vaihtui Unkari-ottelun jälkeen. Mixu Paatelainen aloitti A-maajoukkueen uutena päävalmentajana keväällä 2011, ja Eremenkon pelipaikka säilyi keskikentän pohjalla uudessa 4–3–2–1-ryhmityksessä. Hän pelasi viisi kuudesta vuoden 2011 karsintaotteluista ja näissä täydet 90 minuuttia. Suomi sijoittui vuoden 2012 EM-kisojen karsintalohkossaan neljänneksi Hollannin, Ruotsin ja Unkarin jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Moldova ja San Marino. Eremenko pelasi Suomen kymmenestä karsintaottelusta yhdeksän ja vuosina 2010–2011 yhteensä 17 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
MM-karsinnat 2012–13
Eremenko pelasi kolmessa vuoden 2014 MM-kisojen karsintoihin valmistavassa maaottelussa, ja karsintojen avausottelussa Ranskaa vastaan hän muodosti Suomen keskikentän kolmikon Perparim Hetemaj’n ja Alexander Ringin kanssa. Eremenko pelasi molemmissa syksyn 2012 karsintaotteluissa täydet 90 minuuttia. Vuoden 2014 MM-kisojen karsintojen ehdottomaksi tapaukseksi jäi Gijónissa maaliskuussa 2013 pelattu vierasottelu Espanjaa vastaan. Suomi venyi ottelussa 1–1-tasapeliin hallitsevaa maailmanmestaria ja Euroopan mestaria vastaan. Eremenko pelasi ottelussa täydet 90 minuuttia. Ensimmäisen karsintaottelumaalin Eremenko teki 10. syyskuuta 2013 Tbilisissä pelatussa karsintaottelussa Georgia–Suomi, kun hän viimeisteli rangaistuspotkusta Suomen voittomaalin 0–1-vierasvoitoon päättyneessä ottelussa. Eremenko pelasi kaikissa Suomen kuudessa karsintaottelussa 2013 täydet 90 minuuttia, ja pelipaikka vakiintui syksyn 2013 karsintaotteluissa ylemmälle keskikentälle. Suomi sijoittui vuoden 2014 MM-kisojen karsintalohkossaan kolmanneksi Espanjan ja Ranskan jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Georgia ja Valko-Venäjä. Eremenko pelasi kaikissa Suomen kahdeksassa karsintaottelussa täydet minuutit ja vuosina 2012–2013 yhteensä 16 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
EM-karsinnat 2014–15
Suomi lähti suurin odotuksin vuoden 2016 EM-kisojen karsintoihin, kun lopputurnaukseen pääsi ensimmäistä kertaa 24 maata. Eremenko pelasi kolmessa karsintoihin valmistavassa maaottelussa, ja hän muodosti syksyn 2014 ensimmäisissä karsintaotteluissa Suomen hyökkäyskolmikon Riku Riskin ja Teemu Pukin kanssa. Eremenko pelasi kaikissa vuoden 2014 neljässä karsintaottelussa täydet 90 minuuttia ja teki niissä yhden maalin. Suomi voitti karsintojen avausottelussa Färsaaret, mutta sai sen jälkeen vain yhden pisteen seuraavista viidestä ottelusta. Suomen hävittyä neljä karsintaottelua peräkkäin päävalmentaja Mixu Paatelainen sai potkut kesäkuussa 2015, ja loppuvuoden maajoukkueen päävalmentajana toimi Markku Kanerva. Eremenko pelasi maalis- ja kesäkuun karsintaotteluissa täydet minuutit. A-maajoukkue palasi Kanervan alaisuudessa perinteiseen 4–4–2-ryhmitykseen, mutta Eremenko joutui jäämään sivuun syksyn 2015 karsintaotteluista loukkaantumisen vuoksi. Suomi jäi vuoden 2016 EM-kisojen karsintalohkossaan neljänneksi Pohjois-Irlannin, Romanian ja Unkarin jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Färsaaret ja Kreikka. Eremenko pelasi Suomen kymmenestä karsintaottelusta kuusi ja vuosina 2014–2015 yhteensä 11 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
MM-karsinnat 2016–17
Suomi aloitti valmistautumisen vuoden 2018 MM-kisojen karsintoihin uuden päävalmentajan Hans Backen johdolla. Eremenko pelasi neljässä karsintoihin valmistavissa maaottelussa sekä syyskuussa 2016 karsintojen avausottelussa Kosovoa vastaan. Eremenko nimettiin Suomen joukkueeseen myös lokakuun karsintaotteluihin Islantia ja Kroatiaa vastaan, mutta Euroopan jalkapalloliitto UEFA:n kurinpitovaliokunta määräsi Eremenkon pelikieltoon Islanti-vierasottelun pelipäivänä. Eremenko oli väliaikaisessa pelikiellossa Islanti- ja Kroatia-otteluissa sekä marraskuun Ukraina-ottelussa. Väliaikaisen pelikiellon jälkeen UEFA:n kurinpitovaliokunta tiedotti 18. marraskuuta 2016, että se on asettanut Eremenkon kahden vuoden kilpailukieltoon. Syynä kilpailukiellolle on kokaiinia sisältänyt dopingnäyte, jonka Eremenko oli antanut seurajoukkueessaan. Kilpailukielto koski myös maaotteluita, eikä Eremenko ole pelannut maajoukkueessa kilpailukiellon jälkeen.
Kausi kaudelta
''Tilanne 30. heinäkuuta 2022.''
2 Toinen sarjataso.
A-maajoukkuemaalit
Tilastossa Suomen maalit ensin.
MacBook
MacBook on Applen valmistama mallisto kannettavia Macintosh-tietokoneita. MacBook-mallisto julkaistiin 16. toukokuuta 2006. MacBook suunniteltiin korvaamaan iBook G4-mallisto. MacBook on rakennettu Intel Core 2 Duo -suorittimen ympärille ja se on saatavilla kolmena eri kokoonpanona: 2.1 GHz ja 2.4 GHz malleina valkoisella kotelolla sekä mattamustana 2.4 GHz mallina. Jokainen kokoonpano on varustettu näytön yläreunassa sijaitsevalla iSight-kameralla ja magneettisella kannen lukolla. MacBook on suorituskykyisemmän MacBook Pro -malliston sisarmallisto. Toinen sisarmalli on MacBook Air. Näyttö on MacBookeissa 13,3 tuuman (33,8 cm) TFT-näyttö, jonka resoluutio on 1280 x 800 pikseliä. Apple poisti MacBook White:n mallistostaan 27. toukokuuta 2009.
Mallisarjan vaiheet
Lokakuussa 2008 Apple uudisti 13-tuuman MacBook-mallin. Uusitun MacBookin runko on kaiverrettu alumiinista, ja siinä on LED-taustavalaistu näyttö.
Kesäkuussa 2009 Apple päivitti kannettavat tietokoneensa. Alumiininen 13,3 tuuman kannettava siirtyi Macbook Pro tuoteperheen sisälle ja tavallista Macbookia on saatavilla vain polykarbonaattikuorilla. Samalla malliston prosessoriin, näyttöön ja näppäimistöön tuli pieniä muutoksia.
Lokakuussa 2009 Apple päivitti polykarbonaattikuorisen MacBookin alumiinimallistosta tutulle Unibody-kuorelle, joka tosin edelleen on valmistettu polykarbonaatista. Samalla malli sai myös Pro-perheestä tutun uuden akun, jonka luvattu kestoaika on seitsemän tuntia.
Puntti Valtonen
Hannu Veli Matti ”Puntti” Valtonen (s. 23. syyskuuta 1961 Kemi) on suomalainen näyttelijä ja Juice Leskisen Grand Slam -yhtyeen entinen kitaristi.
Puntti harrasti nuorena painonnostoa ja kitaransoittoa. Kitaristi saikin parikymppisenä puhelinsoiton entiseltä soittokaveriltaan, Ila Louerannalta, joka kysyi josko tämä halusi liittyä Juice Leskisen Grand Slam -yhtyeeseen. Puntti soitti yhtyeessä vuosina 1981–1985. Valtonen on ollut suomenkielisenä äänenä useissa animaatioelokuvissa ja -sarjoissa. Lisäksi hän on toiminut Äänekosken Sarjakuvaseurassa. Valtonen on toiminut monena kesänä Uuden Iloisen Teatterin näyttelijänä.
Valtonen keikkaili Lapinlahden Lintujen kanssa koko kesän 1994 ja satunnaisesti myös aiemmin.
Valtonen oli avoliitossa näyttelijä Pirkko Hämäläisen kanssa ja heillä on kaksi lasta. He erosivat maaliskuussa 2009.
Ants Antson
Ants Antson (11. marraskuuta 1938 Tallinna – 31. lokakuuta 2015) oli virolainen pikaluistelija ja olympiavoittaja, joka edusti aktiiviurallaan Neuvostoliittoa.
Urheilu-ura
Antson kuului vuodesta 1963 entisen huippuluistelija Boris Šilkovin valmentamaan Neuvostoliiton maajoukkueeseen. Vuonna 1964 Antson voitti Euroopan mestaruuden. Samana vuonna Innsbruckin olympialaisissa hän voitti kultaa 1 500 metrillä. Lisäksi hän luisteli 11. helmikuuta Oslossa 3 000 metrillä uuden maailmanennätyksen 4.27,3. Saavutustensa myötä hänelle myönnettiin Oscar Mathisen -palkinto. Samoin hänet valittiin vuonna 1964 Viron vuoden urheilijaksi.
Antson edusti MM- ja EM-kisoissa Neuvostoliittoa. MM-kisoissa hän oli 15:s vuonna 1964, viides vuonna 1965, 15:s vuonna 1966 ja neljäs vuonna 1967. Vuoden 1964 Euroopan mestaruuden jälkeen hän oli kuudes vuonna 1965, 12:s vuonna 1966, neljäs vuonna 1967 ja 16:s vuonna 1968.
Kilpauran jälkeen
Uransa jälkeen Antson toimi Tallinnan Kalevissa vuosina 1970–1977 valmennustehtävissä erityisesti pyöräilijöiden valmentajana. Sen jälkeen hän johti Tallinnan Pyöräilyvelodromia. Vuosina 1993–2000 hän oli Tallinnan kaupunginhallituksessa ja osastopäällikkönä Viron Kulttuuri- ja urheiluministeriössä. Antsonilla oli kunniatehtävä kantaa juuri itsenäisyytensä takaisin saaneen Viron joukkueen lippua Albertvillen talviolympialaisissa 1992.
Antson kuoli 76-vuotiaana 31. lokakuuta 2015.
Henkilökohtaiset ennätykset
Parhaimmillaan Antson oli ”aateliskalenterin” neljännellä sijalla.
Jane Krakowski
Jane Krakowski (s. 11. lokakuuta 1968 Parsippany-Troy Hills, New Jersey) on Tony-palkittu näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan rooleistaan Ally McBealin Elaine Vassalina ja 30 Rockin Jenna Maroneyna.
Ura
Krakowskin ensimmäinen suuri televisioesiintyminen oli saippuasarjassa Search for Tomorrow vuonna 1984, hän esitti sarjassa Theresa Rebecca Kendallia ohjelman loppuun asti 1986. Krakowski sai Emmy-ehdokkuuden roolistaan vuonna 1987.
Vuonna 1997 Krakowski sai televisioroolin, josta hänet tunnetaan nykyisin. Hän esitti toimistoassistentti Elaine Vassalia Ally McBeal -televisiosarjassa viiden tuotantokauden ajan vuoteen 2002 asti. Krakowskin rooli Ally McBealissa toi hänelle Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1999.
Krakowski sai vuonna 2006 roolin NBC:n komediasarjassa 30 Rock, jossa hän esittää sarjassa Jenna Maroneyta. Maaliskuusta 2015 alkaen Krakowski on näytellyt Netflixin tuottamassa sarjassa Unbreakable Kimmy Schmidt.
Krakowski on esiintynyt myös elokuvissa Rotukoiria ja romantiikkaa, Alfie, Faijalla hommat hanskassa, Vaarallinen suhde, The Flintstones – Viva Rock Vegas ja Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika.
Koulutettuna laulajana Krakowski on tehnyt useita esiintymisiä eri teatteriesityksissä. Hän esiintyi vuonna 1989 Broadway-musikaalissa Grand Hotel. Vuonna 2003 hän voitti Tony-palkinnon musikaalista Nine.
Rami (nimi)
Rami on esim. suomalainen ja arabialainen miehen tai naisen nimi. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 3 959 suomalaiselle miehelle ja alle 20 naiselle. Yli puolet heistä on syntynyt 1960- ja 1970-luvulla; ennen vuotta 1920 nimeä Rami ei ollut annettu kenellekään. Arabialaisena (رامي) että heprealaisena (רמי) nimenä Rami on yleinen Levantin alueella Lähi-idässä. Rami on myös sukunimi arabiankielisessä maailmassa.
Suomessa Rami on monen Raimon lempinimi, mutta se on käsitetty myös Abraham-nimen lyhentymäksi, minkä vuoksi Ramin nimipäivä on perinteisenä Abrahamin päivänä 18. joulukuuta. Arabialaisena nimenä Rami johtuu arabian kielen sanasta رام (rām), joka merkitsee jousiampujaa.
Tunnettuja Rameja
Luettelon henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita
Lähteet
Rami
Baseballin SM-sarja 2001
Baseballin SM-sarjaan vuonna 2001 osallistui viisi joukkuetta. Espoon Athletics voitti jo viidennen Suomen mestaruutensa.
Mirror of Madness
Mirror of Madness on metalliyhtye Northerin vuonna 2003 julkaistu toinen albumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Maa aikojen alussa
Maa aikojen alussa (The Land Before Time) on yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka oli samalla Maa aikojen alussa -elokuvasarjan ensimmäinen elokuva. Sen ohjasi Don Bluth ja käsikirjoittivat Judy Freudberg, Tony Geiss sekä Stu Krieger. Vuonna 1988 valmistuneen elokuvan vastaavina tuottajina ovat olleet Steven Spielberg ja George Lucas. Se myös huomioitiin Saturn- ja Young Artist -ehdokkuuksilla vuosina 1989 ja 1990.
Elokuvan tuotantoa edelsi mittava tutkimustyö. Tutkijat vierailivat mm. Luonnonhistorian museoissa New Yorkissa ja Los Angelesissa sekä Smithsonian-instituutissa Washington D.C:ssä. Elokuvaa tehneiden taiteilijoiden oli luotava uskottava maisema ja eläimet. Piirroselokuvassa taustalla on yhtä tärkeä merkitys kuin pääkuvilla. Piirtäjät tekivät elokuvaa varten yli 600 taustakuvaa.
Versiot
Elokuvan teatteri/VHS/Laserdisc/DVD -versioista on leikattu useita minuutteja materiaalia, mutta täysi leikkaamaton versio on esitetty Suomen TV:ssä vuonna 1998 MTV3 -kanavalla. Leikkauksista johtuen muun muassa elokuvan lopetus eroaa huomattavasti alkuperäisestä: Pikkutassu ei löydä Suurta laaksoa elokuvan lopussa kuten leikatussa versiossa näkyy, vaan hän löytää sen yksin jo heti sen jälkeen kun on tapellut Seran kanssa, ja palaa sen jälkeen hakemaan muita.
Kaiken kaikkiaan leikkaukset veivät elokuvasta noin 11 minuuttia materiaalia, alkuperäisen pituuden ollessa noin 80 minuuttia (PAL-standardilla noin 75 minuuttia).
Tarina
Elokuvan tarina kerrotaan vastasyntyneen apatosauruksen, Pikkutassun kautta. Dinosaurukset vaeltavat laumassa pois elottomaksi kuivuneesta kotilaaksostaan. Matkan alussa Terävähammas (Tyrannosaurus rex) hyökkää ja Pikkutassun äiti yrittää taistella sitä vastaan mutta saa surmansa, joten Pikkutassun on yksin selviydyttävä matkasta Suureen laaksoon, missä kaikille riittää vettä ja ruokaa vuosiksi eteenpäin. Matkalla Pikkutassu kohtaa neljä muuta eksynyttä dinosauruksenpoikasta (Alli, Petri, Sera ja Piikki), ja vaikka kaikki viisi ovat eri lajia, ne ymmärtävät, että vain yhdessä ne voivat selviytyä vaarallisesta matkasta.
Äänirooleissa
Suomenkieliset äänet
Ääniraita
Tunnuslaulun "If We Hold On Together" lauloi Diana Ross. Ääniraidan sävelsi James Horner. Se julkaistiin 21 marraskuuta, 1988.
Häckebergan linna
pienoiskuva|Häckebergan linna
Häckebergin linna on linna Ruotsissa Lundin kunnassa. Linna edustaa ranskalaissävytteistä renessanssi-tyyliä, ja se rakennettiin vuosina 1873–1875. Rakennuttajana oli Tönnes Wrangel von Brehmer, ja linnan suunnittelusta vastasi ruotsalainen arkkitehti Helgo Zettervall. Rakennusta remontoitiin 1990-luvulla. Linnassa sijaitsee gastronominen ravintola ja hotelli.
Seppo Arina
Seppo Yrjö Arina (vuoteen 1942 Granqvist, 1. kesäkuuta 1922 Helsinki - 10. huhtikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen surrealistinen taidemaalari ja graafikko.
Seppo Arina opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1945-47. Hänen surrealististen maalauksiensa yleisimpiä aiheita ovat ”oudot” kadut, meriaiheet ja asetelmat. Hän maalasi useita muotokuvia, teki näyttämölavastuksia muun muassa rintamalla, ja freelance-mainostöitä.
Arina toimi lisäksi sanomalehtipiirtäjänä, sekä taittajana ja kuvittajana. Hän piirsi pilapiirroksia ja päivänkuvia vuosina 1941-1943 Helsingin Sanomiin ja Maaseudun Tulevaisuuteen ja toimi Raul Roineen satujen, satusarjojen ja kirjojen kuvittajana 1940 ja 1950-luvulla, muun muassa satusarjassa ”Kissalan Prinsessa”, joka ilmestyi Kansan Kuvalehdessä. Omia sarjakuvia olivat muun muassa ”Uuno-sarja”, 1939 ja ”Sanaton Santeri ”Iltasanomissa 1948 ja Seurassa 1954-60.
Ud
thumb|Ud-kielisoitin. Ud on perinteinen arabialainen kielisoitin. Sen nimellä on lukuisia eri kirjoitustapoja, kuten oud, 'oud ja 'ud. Länsimaisista soittimista udin lähimpänä vastineena pidetään lähinnä luuttua. Udissa on kaikukoppa ja 5–8 paria kieliä. Sen kaltaisia soittimia löytyy arabialaisen musiikin lisäksi myös Iranin, Turkin, Kreikan ja Armenian musiikkikulttuureista.
Udin soittajista arvostusta on nauttinut tunisialainen Dhafer Youssef.
Bob Sinclar
Bob Sinclar (oikealta nimeltään Christophe Le Friant, s. 10. toukokuuta 1969) on ranskalainen tuottaja, DJ, remixaaja ja Yellow Productionsin omistaja. Vuonna 2005 julkaistu "Love Generation" oli ykköshitti Australiassa, Saksassa ja Ranskassa. Bob Sinclarin musiikin tyylilaji on elektroninen musiikki ja house.
Alku
Sinclar aloitti DJ-uransa vuonna 1986. Hän keskittyi tuolloin hip hop ja funk -musiikkiin. Hän esiintyi tuolloin myös nimellä Chris the French Kiss. Hänen ensimmäinen klubihittinsä oli "Gym Tonic", jota oli tuottamassa Daft Punkista tuttu Thomas Bangalter.
Tuohon aikaan Sinclar esiintyi useilla salanimillä. Chris the French Kiss -nimen lisäksi hän käytti nimiä The Mighty Bob ja Reminiscence Quartet. Hän myös oli mukana Africanism All Stars -houseprojektissa. Projektiin kuului myös mm. David Guetta.
Debyyttialbumi
Vuonna 2005 julkaistiin Bob Sinclaren ensimmäinen kaupallinen hittisingle "Love Generation". Singleä seurasi Bob Sinclaren debyyttialbumi Western Dream. Single sijoittui ykköspaikoille Australian ja Saksan -listoilla. Hollannin listalla sijoitus oli toinen sija ja Belgiassa kappale pysyi listalla kokonaiset 39 viikkoa. Kappaleesta tuli myös Saksassa järjestettyjen vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen tunnuskappale. Sinclaren toinen hittikappale oli "World, Hold On (Children of the Sky)". Myös kolmas single "Rock This Party (Everybody Dance Now)" menestyi Euroopan listoilla.
Soundz of Freedom
Toukokuussa 2007 julkaistiin Sinclaren toinen studioalbumi Soundz of Freedom. Albumilta julkaistiin singlet "Sound of Freedom" ja "Together". Albumilla oli myös "Rock This Party" -kappaleesta tehty remix-versio.
Born in 69
Kolmas studioalbumi Born in 69 julkaistiin toukokuussa 2009. Albumin ensimmäinen single oli "Lala Song". Singlellä vierailivat Master Gee ja Wonder Mike rap-yhtye The Sugarhill Gangistä. Toinen single oli "Love You No More", jolla vieraili reggae-laulaja Shabba Ranks.
Säätyvaltiopäivät 1894
Säätyvaltiopäivät 1894 olivat sääntömääräiset Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät. Niiden työ oli tuloksellista, vaikka sisäpoliittinen vastakkainasettelu oli jyrkentymässä. Suomalaisen puolueen nuoret, "nuorsuomalaiset" olivat eronneet omaksi ryhmittymäkseen, joka ajoi yhtäläistä äänioikeutta kaikille.
Aatelissääty
Aatelissäädyn puhemies eli maamarsalkka oli Lars Teodor von Hellens. Aatelissäädyn valtiopäiväedustajia olivat hän mukaan luettuna seuraavat henkilöt:
Pappissääty
Vuonna 1892 kuolleen Porvoon piispa Carl Henrik Alopaeuksen seuraajaksi oli nimitetty professori Herman Råbergh, joka oli ollut jo vuodesta 1888 Porvoon hiippakunnan papiston edustajana pappissäädyssä. Säädyn puhemies oli edelleen arkkipiispa Torsten Thure Renvall ja varapuhemies Kuopion hiippakunnan piispa Gustaf Johansson. Pappissäädyn valtiopäivämiehet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Piispat:
Papiston edustajat:
Uusia edustajia, jotka eivät olleet ennen olleet koskaan valtiopäivillä, oli kahdeksan. Sellaisia valtiopäivämiehiä, jotka eivät olleet edellisillä valtiopäivillä, oli kymmenen. Säädyssä oli kolme piispaa, kaksitoista tuomiorovastia, tuomiokapitulin asessoria ja lääninrovastia, kahdeksan kirkkoherraa, viisi kappalaista ja komministeria, viisi professoria ja viisi koulumiestä.
Karsholmin linna
thumb|300px|Karsholmin linna. Karsholmin linna on linna Kristianstadin kunnassa, Ruotsissa. Karsholmin varhaisin tunnettu omistaja on Joap Nielsen, joka osti sen vuonna 1336. Nykyisin linnan omistaa Treschow-suku, jonka hallussa se on ollut vuodesta 1869 lähtien.
Säätyvaltiopäivät 1894
Porvarissääty
Porvarissäädyn puhemies oli Anders Joachim Kurtén ja sihteeri Axel Valdemar Lindberg. Säädyn jäsenet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Karsholmin linna
Linna on kaksikerroksinen ja rakennettu punaisista tiilistä. Sen vanhimmat osat ovat 1600-luvun alkupuolelta. 1860-luvulla rakennusta uusittiin arkkitehti C. F. Zwingmannin piirustusten mukaan, jolloin se sai nykyisen ulkoasunsa Kristian IV:n tyyliin.
Säätyvaltiopäivät 1894
Talonpoikaissääty
Talonpoikaissäädyssä valtiopäiville osallistuivat, puhemies Kaarle Wärri mukaan luettuna, seuraavat edustajat, tulkkina Emil Almberg ja sihteerinä Viktor Emil Liljeblad:
Demilitarisointi
pienois|[[Korean demilitarisoitu vyöhyke Etelä- ja Pohjois-Korean rajalla.]] Demilitarisointi (, DMZ), jonka vastakohta on militarisointi tai remilitarisointi (uudelleen aseistaminen), tarkoittaa jonkin maantieteellisen alueen tyhjentämistä sotilaista, ampumatarvikkeista, aseista ja muusta sotilaallisesta aineksesta. Esimerkiksi Ahvenanmaa sekä Etelä- ja Pohjois-Korean välinen raja on demilitarisoitu Kansainliiton tai Yhdistyneiden kansakuntien (YK) päätöksellä.
Demilitarisoidulla alueella on yleensä YK:n sotilaita valvomassa rajan sotilaallista koskemattomuutta, esimerkiksi Kyproksen tasavallan ja Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan välillä tai Etelä- ja Pohjois-Korean rajalinjalla. Demilitarisointi on nykyään harvinaista, sillä sodankäynti on muuttunut lähinnä sissisodaksi. 1950–1970-luvuilla demilitarisointi oli vielä yleistä.
Demilitarisointi muodostaa käytännössä niin sanotun demilitarisoidun vyöhykkeen kahden tai useamman ryhmittymän välillä. Demilitarisoinnilla saatetaan tarkoittaa myös sotilaskäytön muuntamista siviilikäyttöön tai puolueetonta aluetta eli neutraalia vyöhykettä. Yleensä alueet demilitarisoidaan jonkin sopimuksen nojalla, esimerkiksi Reininmaan demilitarisointi 1930-luvulla oli Locarnon sopimuksen takaamus.
Termin muu käyttö
Venäjän hyökätessä Ukrainaan helmikuussa 2022 yksi sen julkistama propagandistinen tavoite oli Ukrainan demilitarisointi. Se tarkoitti Ukrainan riisumista väitetyistä joukkotuhoaseista.
Sophie Cottin
thumb|Sophie Cottin Sophie Cottin o.s. Ristaud, (1770 Pariisi, Ranska – 25. elokuuta 1807 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen kirjailija. Hän julkaisi viisi varhaisromanttista tyyliä edustavaa romaania.
Elämä
Sophie Ristaud avioitui 17-vuotiaana varakkaan pankkiirin Jean Paul Marie Cottinin kanssa. Jäätyään leskeksi 20-vuotiaana hän muutti Pariisiin, jossa vietti lopun elämänsä.
Ranskan suuren vallankumouksen hirmuhallinnon aikana Cottin lahjoitti osan omaisuudestaan vallankumoustribunaalin puhemiehenä toimineelle Fouquier-Tinvillelle koettaessaan turhaan pelastaa kaksi perheensä jäsentä mestauslavalta.
Lokakuussa 1795 hän vastaanotti kotiinsa Vaublancin kreivin, pitkäaikaisen poliitikon, joka oli joutunut maanpakoon ja tuomittu poissaolevana kuolemaan osallistuttuaan kuningasmielisten kapinaan 13. vendémiaire-kuuta vallankumouksen vuonna IV. Pakopaikan järjesti kirjailijan ystävättären puoliso, pitkäaikainen poliitikko Jean-Baptiste-Marie-François Bresson.
Kirjallisuus ja kirjoittaminen olivat aluksi Cottinille pelkkä harrastus ilman julkaisutarkoitusta, mutta lopulta hän julkaisi viisi romaania: Claire d'Albe, Malvina, Amélie de Mansfield, Mathilde ja Elisabeth ou les Exilés de Sibérie, jotka Alexandre Petitot kokosi vuonna 1817 viisiosaiseksi teokseksi.
Romaaneissaan Cottin loi oman tyylinsä. Hän ei harrastanut ylitsevuotavia kuvailuja eikä teeskentelevää sievistelyä muttei myöskään miesmäistä tyyliä, kuten aikalaisensa Mme de Staël. Cottinin teoksia leimaa romanttinen melankolia. Henkilöiden tunne-elämää kuvataan vahvoin vedoin mutta he elävät pikemmin mielikuvitusmaailmassa kuin todellista elämää.
Teoksista tuli suosittuja. Eräiden tietojen mukaan Cottin lahjoitti kirjoista saamiaan tuloja köyhille, toisten mukaan tulot tarvittiin hän omassa taloudessaan.
Trio Tetris
Trio Tetris on yhtye Helsingistä. Yhtyeeseen kuuluu Pelle Huuhtanen (syntetisaattori), Joonas Kuittinen (basso ja syntetisaattori) sekä Toni Tarvainen (rummut). Yhteinen musiikillinen taival alkoi vuonna 1999. Sitä ennen yhtyeen jäsenet ovat soittaneet lukuisissa eri kokoonpanoissa. Toni Tarvainen soittaa myös yhtyeessä Tukkanuotta taiteilijanimellä Fla-Fla-Mone.
Angoche
Angoche on hallinnollinen kunta, kaupunki ja alue Nampulan provinssissa Mosambikissa. Alueen asukasluvuksi arvioidaan noin 229 000 ja kaupungin asukasluvuksi noin 85 000. Kaupungin nimi oli António Enes portugalilaisvallan aikana vuoteen 1976. Kaupunki sijaitsee Intian valtameren rannalla, ja sen lähistöllä on Koti-saaristo.
Kaupunki on perustettu jo 1400-luvulla, ja se on ollut islamilainen markkinapaikka. Se oli Mosambikin vanhimpia siirtokuntia ja tärkeä kullan ja norsunluun kaupan solmukohta. Tämän ansiosta siitä tuli Angochen sulttaanikunta. Mutta 1500-luvun lopulla se jäi hieman eteläisemmän Quelimanen varjoon, mitä tulee sisämaaliikenteeseen. Angoche pysyi yhä mukana rannikkokaupassa sekä taloudellisena ja poliittisena keskuksena, jolla oli läheinen yhteys Mosambikin saareen.
Angochesta tuli 1800-luvulla salainen orjakaupan piste, millaisena se pysyi 1860-luvulle. Tällöin Portugali hyökkäsi kaupunkiin. Vaikka portugalilaisten hallinto vakiintui vasta vuosikymmenien päästä, hyökkäys merkitsi Angochelle alamäkeä, eikä se ole saavuttanut entistä asemaansa.
Nykyään Angoche on hiljainen ja hieman ränsistyneeltä vaikuttava alueellinen pääkaupunki. Siellä on kuitenkin hotelleja, sukellusmahdollisuus sekä lentokenttä.
Jousi (musiikki)
60px|pienoiskuva|Sellon ranskalainen jousi.
Jousi on puusta, hiilikuidusta tai lasikuidusta tehty jousisoitinten soittoväline, jonka kaareen on kiinnitetty hevosen häntäjouhia. Kun jousta liikutetaan soittimen kieltä vasten, kitka saa kielen värähtelemään ja syntyy ääntä. Jouhiin laitetaan hartsia, jotta syntyisi enemmän kitkaa. Jousitekniikoita vaihtelemalla saadaan erilaisia sävyjä ja sointeja.
Jousten muodot ja koot vaihtelevat, mutta kaikissa on kaari ja jännitetyt jouhet. Jousen osat ovat tanko, jouhet, frossi ja ruuvi. Tanko tehdään yleensä pernambuco tai brasil-puusta, mutta nykyään on käytetty myös syntettisiä lasi- ja hiilikuitujakin. Tangon osiin kuuluvat myös nahka ja lanka jolla varmistetaan hyvä ote, mutta niistä on apua myös jousen tasapainoituksessa. Jouhia kiristetään vääntämällä ruuvinuppia, joka liikuttaa frossin (jousen tyvipään) mekanismia saaden jouhet kiristymään. Jouhina käytetään viuluissa ja selloissa valkoisia uroshevosen häntäjouhia. Mustat jouhet ovat karkeampia ja niitä käytetään bassoihin ja raskaampaan sellonsoittoon. Jouhet kiinnitetään jousen mollemmista päistä puukiilolla joilla saadaan ne sopivasti jännittymään. Frossi on yleensä rakennettu eebenpuusta, kilpikonnankuoresta tai norsunluusta.
Matti Vanhala
Matti Erkki Vanhala (31. tammikuuta 1946 Helsinki – 29. syyskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen talousvaikuttaja.
Jousi (musiikki)
Historiallisesti jousella on soitettu monia soittimia, kuten viulua, alttoviulua, selloa ja kontrabassoa. Vanhoista soittimista nykypäivänä käytetään esimerkiksi suomalaisessa kansanmusiikissa jouhikkoa, ruotsalaisessa kansanmusiikissa avainviulua ja barokkiorkestereissa viola da gambaa. Uudessa musiikissa jousella soitetaan joskus myös eräitä lyömäsoittimia. Jousella voidaan soittaa myös sahaa.
Matti Vanhala
Vanhala oli koulutukseltaan valtiotieteen kandidaatti. Vanhala työskenteli vuodesta 1968 vuoteen 1970 valtiovarainministeriössä. Hän astui Suomen Pankin palvelukseen vuonna 1970 tutkijaksi ja kesäkuussa 1998 hänet nimitettiin Suomen Pankin pääjohtajaksi Sirkka Hämäläisen seuraajaksi. Euroopan keskuspankin neuvoston jäseneksi hänet valittiin vuonna 1998.
Vanhala osallistui Bilderberg-ryhmän kokoukseen vuonna 1999 ollessaan Suomen Pankin puheenjohtaja. Hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle pääjohtajan toimestaan vuoden 2004 huhtikuussa. Jo tätä ennen hän oli kahdesti pitkällä sairauslomalla.
Matti Vanhala kuoli 58-vuotiaana 29. syyskuuta 2004. Hänellä oli todettu virtsarakon syöpä viisi vuotta aikaisemmin.
Acura
pienoiskuva|Acura Legend, jota valmistettiin vuosina 1990–1995. pienoiskuva|[[Acura ZDX, jota valmistettiin vuosina 2011–2013.]] Acura on japanilaisen autovalmistaja Hondan Yhdysvaltain markkinoille suunnattu automerkki, jolla myydään etenkin Hondan ylellisempiä malleja. Ennen Acura-merkin markkinoilletuloa japanilaisten autojen luoma mielikuva varsinkin Yhdysvalloissa oli vain luotettavuuteen ja taloudellisuuteen perustuva. Acuran lanseerauksen vuonna 1986 jälkeen myös muutkin japanilaiset autonvalmistajat ovat tuoneet luksusmallistojaan eri kauppanimellä myyntiin: Toyotalla on Lexus ja Nissanilla Infiniti. Nykyään Acuraa myydään myös Kanadassa, Meksikossa, Hongkongissa ja Kiinassa. Vuonna 2008 merkkiä alettiin myydä myös Japanin kotimarkkinoilla.
Pihkatikka
Pihkatikka (Picoides borealis) on tikkojen heimoon kuuluva uhanalainen lintu.
Koko ja ulkonäkö
Pihkatikan pituus on 18–22 senttiä ja siipien kärkiväli 35–38 senttiä. Se on pohjantikan sukulainen ja myös kolmivarpainen, mustavalkoinen tikka. Pihkatikan vatsapuoli on vaalea tummin täplin, selkäpuoli musta valkoisin vaakasuorin täplärivein. Koiraalla on lisääntymisaikana pieni punainen juova mustan päälaen ja valkoisen posken välissä, mistä englanninkielinen nimi Red-cockaded Woodpecker (Punakokarditikka). Naaras on hieman koirasta suurempi.
Esiintyminen
Pihkatikka on endeeminen laji Yhdysvaltojen itä- ja kaakkoisosissa. Aiemmin laji pesi Keskilännessä asti, mutta se on nykyisin suuresti harvinaistunut ja pesii Floridasta Virginiaan ja lännessä Oklahoman kaakkoisosissa ja Teksasin itäosissa. Nykyinen pesimäkanta on vain noin prosentti siitä, mitä se oli vielä 1800-luvulla. Yksilömäärä on 10 000–14 000 yksilöä, jotka elävät noin 4 500:ssa ryhmässä. Häviämisen syinä ovat metsien häviäminen asutuksen ja viljelyn tieltä sekä hakkuiden seurauksena ja kulojen väheneminen.
Laji on paikkalintu ja elää pienissä muutaman linnun perhekunnissa. Perhekunnat elävät noin 80 hehtaarin suuruisella metsäalueella.
Lisääntyminen
Pihkatikka on yksiavioinen. Munia on 2–5. Haudonta alkaa tavallisesti toisen munan munimisen jälkeen, ja kestää 10–13 päivää. Molemmat puolisot hautovat ja myös hoitavat poikasia, jotka jättävät pesän noin neljän viikon ikäisinä. Poikaset itsenäistyvät noin viiden kuukauden iässä.
Ravinto
Pihkatikka syö etupäässä männyissä eläviä hyönteisiä, kuten kovakuoriaisia ja niiden toukkia, muurahaisia ja torakoita, sekä hämähäkkejä. Toisinaan se syö myös hedelmiä, pähkinöitä ja marjoja.
Carl Milles
thumb|Carl Milles vuonna 1955 Millesgårdenissa Ruotsissa. Carl Milles (oik. Wilhelm Carl Emil Andersson, 23. kesäkuuta 1875 Lagga, Ruotsi – 19. syyskuuta 1955 Lidingö, Ruotsi) oli ruotsalais-yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti suurista suihkulähdeveistoksistaan.
Milles opiskeli ja työskenteli Pariisissa 1897–1904, missä hän tutustui myös tulevaan vaimoonsa Olga Granneriin. Hän voitti Sten Sturen kunniaksi järjestetyn veistoskilpailun Uppsalassa (1925). Varhaisissa töissään Milles sai vaikutteita ranskalaiselta romantikolta Auguste Rodinilta. Milles asui 1904–1906 Münchenissä, jossa hän sai vaikutteita erityisesti arkaaisesta kreikkalaisesta veistostaiteesta sekä keskiaikaisesta taiteesta Adolf von Hildebrandin vaikutuksen alaisena.
thumb|left|Poseidon Göteborgissa. Millesin tunnetuimmat suihkulähdeveistokset yhdistelevät tilavaa suunnittelua, vesiefektejä ja mielikuvituksellisia taruhahmoja. Hänen ensimmäinen suihkulähteensä Europa (1926) sijaitsee Halmstadissa. Muita tärkeitä töitä ovat Orpheus Fountain Tukholmassa (1936) sekä Meeting of the Waters St. Louisissa Missourissa (1940).
Milles työskenteli vuodesta 1929 lähtien Yhdysvalloissa, jossa hänestä tuli Cranbrookin taideakatemian johtaja Bloomfield Hillsissa Michiganissa vuonna 1931. Hän otti Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1945. Millesin töitä on koottu Cranbrookiin sekä Millesgårdeniin Lidingöhön, joka toimii museona. Hänen työnsä Fountain of the Muses tai Aganippe Mountain (1955) sijoitettiin Metropolitan Museum of Artiin vähän hänen kuolemansa jälkeen. Se siirrettiin Brookgreen Gardensiin Etelä-Carolinaan vuonna 1982.
Carl Millesin veistosten ja piirustusten näyttely järjestettiin Gallen-Kallelan museossa Espoossa vuonna 1990.
A1-talli Uusi-Seelanti
A1-talli Uusi-Seelanti on uusiseelantilainen talli, joka kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausilla 2005–2006–2008–2009.
Greensleeves
Greensleeves on perinteinen englantilainen kansanlaulu. Ensimmäinen kirjallinen maininta laulusta on vuodelta 1580, mutta kansanlaulujen tapaan se levisi todennäköisesti ilman muistiin merkintää tai käsin kirjoitetussa muodossa jo kauan ennen kuin se painettiin. Sävelmä kulkee alun perin doorisessa kirkkosävellajissa. Brittiläinen säveltäjä Ralph Vaughan Williams sävelsi sen pohjalta orkesterifantasian.
Sanoitus
Sävelmään on monia sanoituksia. Usein käytetään vanhan kansanlaulun nykyaikaisempaa kirjoitusasua tai sekoitusta uudesta ja vanhasta. On myös tehty uusia sanoituksia täysin toisenlaiselta pohjalta kuin kansanlaulussa.
Anna Boleyn ja Greensleeves
Yleisen uskomuksen mukaan laulun sävelsi Englannin kuningas Henrik VIII (1491 - 1547) rakastajattarelleen ja tulevalle kuningattarelle, Anne Boleynille. Uskomuksen mukaan sen sanoissa viitataan Annen torjuvan kuninkaan viettely-yritykset. Nykyäänkin laulu liitetään usein Anne Boleyniin. Uskomus on kumottu sillä perusteella, että laulu on uutta italialaista tyyliä, joka tuli Britanniassa käyttöön vasta Elisabet I:n aikana. thumb|left|350px|Greensleeves nuotteina
Versiot
Sävelmää käytettiin vuoden 1962 elokuvassa Näin valloitettiin Villi Länsi nimellä "Home in the Meadow". Sanat teki Sammy Cahn ja esittäjänä oli Debbie Reynolds.
Vuonna 1962 The Smothers Brothers levytti oman, nykyaikaisen versionsa uudella sanoituksella. He antoivat kappaleelle nimeksi "Where the Lilac Grows" ja sisällyttivät sen The Two Sides of the Smothers Brothers -levylleen. Leonard Cohen teki oman muunnelmansa "Greensleevesistä" nimellä "Leaving Green Sleeves". Kappale julkaistiin vuonna 1974 Cohenin levyllä New Skin for the Old Ceremony.
Suomeksi kappale tunnetaan nimellä "Sait multa kukkaset toukokuun", jonka on suomentanut Reino Helismaa - alun perin salanimellä Rainer Kisko. Sen ovat levyttäneet mm. Eila Pellinen vuonna 1957, Anneli Sari vuonna 1964 ja Reijo Taipale vuonna 1977. Anki Lindqvist on levyttänyt kappaleesta oman sanoituksensa "Muisto kesästä" vuonna 1967. Monet muutkin artistit ovat levyttäneet tai esittäneet "Greensleevesin", näistä mainittakoon Perry Como, Mantovani, Timo Tolkki, Enya, Marianne Faithfull, manchesterilainen The Scorpions, Jethro Tull, Derek Trucks, Olivia Newton-John, Neil Young ja Ritchie Blackmore.
Vuonna 1865 englantilainen kirjoittaja William Chatterton Dix kirjoitti "What Child Is This?" -hymnin toipuessaan vakavasta sairaudesta. "Greensleevesin" sävelmään yhdistettynä tästä hymnistä tuli hyvin suosittu joululaulu. Mauno Kuusisto on levyttänyt Sauvo Puhtilan suomentaman toisinnon nimellä Joulumuisto.
Leopold II (keisari)
Leopold II (syntyisin Peter Leopold Joseph) (5. toukokuuta 1747 Wien – 1. maaliskuuta 1792 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1790–1792 ja sitä ennen Toscanan suurherttua. Hän oli keisarinna Maria Teresian ja tämän puolison Frans I:n kolmas poika. Edeltäjänsä Joosef II:n tavoin Leopold II kuului valistuneisiin itsevaltiaisiin.
Elämänvaiheet
Leopold II tuli keisariksi veljensä Joosef II:n kuoltua lapsettomana vuonna 1790. Kun Leopold II tuli valtaan, oli Itävalta pahassa kriisissä. Unkari, Tiroli ja Itävallan Alankomaat olivat kapinassa. Tämä johtui Joosef II:n yltiöpäisestä uudistusinnosta joka oli loukannut lähes kaikkia kansalaispiirejä muun muassa uskonnon harjoittamiseen liittyvine rajoituksineen sekä huonosti hoidetusta ulkopolitiikasta.
Jo ennen hallituskauttaan Leopold II: ta oli pidetty taitavana hallintomiehenä. Hän oli usein varovainen ja osasi jäädä odottamaan tilanteen kehitystä ennen päätöksiä. Lisäksi hänellä oli taitoa luovia vaikeissa tilanteissa ja sovitella. Hän kukisti kapinat kovalla kädellä ja peruutti veljensä tekemät kansalaisia suututtaneet uudistukset.
Yhdessä Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm II:n kanssa Leopold II piti Pillnitzin kokouksen 25. elokuuta 1791. Mukana kokouksessa oli Saksin vaaliruhtinas Fredrik August III. Preussin ja Itävallan johtajat tekivät liiton, jossa tarjoutuivat johtamaan interventiota Ranskaan. Itävalta irtisanoi kokouksessa vanhan liittosopimuksensa Ranskan kanssa. Sota Ranskaa vastaan syttyi jo muutaman kuukauden kuluttua.
Leopld II ehti hallita vain puolitoista vuotta ennen kuolemaansa 1792, mutta jätti 16 lasta jatkamaan hallitsijasukua. Leopoldin jälkeen keisarinistuimelle nousi vanhin hänen kahdeksasta pojastaan, Frans II. Keisarin muita poikia olivat Toscanan suurherttuaksi hänen jälkeensä tullut Ferdinand III, maineikas sotapäällikkö arkkiherttua Kaarle sekä arkkiherttua Juhana.
Elinaikanaan Leopold II tuli tunnetuksi siitä, että hänellä oli useita eri kansallisuuksia edustaneita rakastajattaria. Hänen kuolinpesästään paljastui ajan oloihin nähden huomattavan suuri kokoelma pornografiaa.
Hartsi
Hartsi on monen kemiallisen yhdisteen nestemäinen tai jähmeä seos, jolla ei ole sulamispistettä. Muoviteollisuudessa hartsi on yleensä kertamuovin nestemäinen puolivalmiste tai esipolymeeri.
Hartsi on amorfista ainetta. Kuumennettaessa hartsista tulee tahmaista nestettä. Hartsit eivät ole vesiliukoisia, vaan ne liukenevat osittain tai kokonaan orgaanisiin liuottimiin. Hartsia kovettamalla voidaan tehdä lujamuovia.
Sana on tullut suomen kieleen saksasta, jossa Harz tarkoittaa pihkaa. Pihka on sanana säilyttänyt asemansa, joten hartsi-sanalle on tullut erikoismerkityksiä.
Hartseja ovat:
Hartsi on yleinen ainesosa puun käsittelyyn ja maalausten suojaamiseen käytettävissä vernissoissa sekä väriaineiden sideaineena. Musiikissa hartsilla tarkoitetaan jousisoittimien jousissa käytettävää kitkaa lisäävää ja äänen syntymistä helpottavaa pihkapohjaista materiaalia eli jousihartsia.
Baseballin SM-sarja 2000
Vuonna 2000 Baseballin SM-sarjaan osallistui kuusi joukkuetta. Athletics voitti mestaruuden häviämättä kertaakaan.
Deinonychus
Deinonychus (kreikaksi δεινος ja ονυξ/ονυχος, ”hirmukynsi”) oli suku dinosauruksien Dromaeosauridae-heimossa. Suvun nimi viittaa heimon lajeille tyypilliseen sirppikynteen, jota ne käyttivät saalistuksessa. Suvusta on kuvattu vain yksi laji, Deinonychus antirrhopus, joka oli Velociraptorin kookkaampi lähisukulainen. Deinonychuksen fossiileja on löydetty Montanasta Pohjois-Amerikasta.
Todennäköisesti Deinonychus saattoi saalistaa isoja kasvinsyöjädinosauruksia, jotka tämä kaatoi mahdollisesti sirppikynsillään ja hampaillaan. Aikaisemmin uskottiin, että Deinonychus saalisti luultavasti laumassa vähän samoin kuin hyeenat nykyisin; yksi hämää edestä ja muut yrittävät takaapäin niskaan. Fossiloituneista hampaista tehdyt hiilen isotooppien analyysit ovat kuitenkin haastaneet käsityksen. Nuorten ja vanhempien yksilöiden ruokavalio poikkesi toisistaan, mikä voisi viitata siihen että modernien lintujen ja krokotiilien tavoin Deinonychus ei ollut sosiaalinen saalistaja.