cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tanz der Vampire
Juoniselostus
Sarah vaeltaa yksinään linnan käytävillä ja tapaa kreivi von Krolockin. He laulavat yhdessä intohimoisen dueton. Sarah haluaa tuntea kreivin pureman, ja tämä tuntee houkutusta antaa periksi himolleen, mutta päättää kuitenkin säästää pureman seuraavan illan tanssiaisiin. Toisaalla linnassa Alfred nukkuu ja näkee painajaisunta pelkäämistään vampyyreista. Unessa kreivi von Krolockia muistuttava hahmo pyrkii viettelemään Sarah’n, jota Alfred yrittää pelastaa, mutta muuttuukin itse kreivin puremasta vampyyriksi ja imee tämän kanssa Sarah’n veren.
Jörg Immendorff
Immendorff opiskeli Düsseldorfin taideakatemiassa Joseph Beuysin johdolla. Hänestä tuli vuonna 1989 professori Städelschulessa (Frankfurt am Main) ja vuonna 1996 Düsseldorfin taideakatemiassa, josta hänet oli aiemmin opiskelijana erotettu.
Tanz der Vampire
Juoniselostus
Unestaan kauhistuneena Alfred aamulla vannoo tekevänsä mitä vain puolustaakseen Sarah’aa synkkiä hirviöitä ja yöllisiä kauhuja vastaan. Hän lähtee professorin kanssa linnan kryptaan, jossa kreivi ja tämän poika nukkuvat ruumisarkuissa. Alfred epäonnistuu professorin antamassa tehtävässä eikä kykene lyömään vaarnaa kreivin sydämen läpi. Turhautuneena assistenttinsa arkuudesta professori jatkaa tutkimusmatkaansa ja löytää linnan kirjaston. Alfred puolestaan löytää linnan kylpyhuoneesta Sarah’n, joka ei kuitenkaan suostu hänen pelastettavakseen. Kun hän etsii uudelleen apua professorilta, tämä vastaa vain, että kaikkiin maailman kysymyksiin on vastaus kirjassa. Alfred löytääkin kirjan nimeltä ”Neuvoja rakastavaisille”, ja sen rohkaisemana lähtee uudestaan etsimään Sarah’aa vakuuttaakseen tämän. Hän löytää kuitenkin Herbertin, joka ilmoittaa olevansa rakastunut Alfrediin ja koettaa purra tätä. Vain professorin väliintulo pelastaa Alfredin.
Jörg Immendorff
Elokuussa 2003 Immendorff jäi kiinni kokaiinin hallussapidosta ja seksin ostosta. Hänet tuomittiin sakkoon ja yhdentoista kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Viimeisinä vuosinaan Immendorff istui ALS-lihasrappeumataudin johdosta pyörätuolissa kykenemättömänä maalaamaan.
Turun ylioppilastalot
thumb|250px|Yksi Turun kolmesta Ylioppilastalosta, Ylioppilastalo A.
Tanz der Vampire
Juoniselostus
Linnoitusten harjalla professori ja Alfred kohtaavat jälleen kreivi von Krolockin, joka nyt ivailee professoria ja julistaa Alfredin sielun jo omakseen. Sen jälkeen kreivi katoaa heidän silmiensä edestä. Jatkaessaan tutkimuksia professori ja Alfred löytävät linnan hautausmaan. Sieltä suuri määrä vampyyreja nousee haudoistaan tullakseen keskiyön tanssiaisiin ja laulavat ikuisuuden turhauttavuudesta. Kreivi von Krolock puolestaan miettii hautausmaalla vampyyrinelämäänsä ja toteaa, että kaikista pyrkimyksistään huolimatta hänen olemassaolonsa on tyhjä, ja sen täyttää vain sammumaton himo ja ahneus.
Turun ylioppilastalot
Turun ylioppilastalot A, B ja C ovat kolme Turun yliopiston ylioppilaskunnan vuosina 1952–1960 rakennuttamaa kerrostalomaista asuntolaa. Ne sijaitsevat Yliopistonmäen ja Turun kauppakorkeakoulun välissä. Talot siirtyivät vuonna 1966 vastaperustetun Turun ylioppilaskyläsäätiön peruspääomaksi.
Tanz der Vampire
Juoniselostus
Nämä mietteet eivät kuitenkaan saa Krolockia muuttamaan suunnitelmaansa, vaan illan tanssiaisissa hän julistaa vierailleen aikovansa purra Sarah’aa ja antavansa vierailleen puolestaan ruoaksi linnaan eksyneet Alfredin ja Abronsiuksen. Nämä ovat kreivin tietämättä kuitenkin jo läsnä naamioituneena juhlavieraiksi. Kreivi esittelee Sarah’n juhlavieraille ja puree tätä. Abronsius näkee, että Sarah on edelleen elossa, ja hän ja Alfred aikovat paeta tytön kanssa sopivan tilaisuuden tullen. Vampyyrit kuitenkin huomaavat keskuudessaan tanssivat ihmiset, kun näiden kuvat ainoina vieraiden joukosta heijastuvat peilistä. Alfred ja Abronsius selviävät tekemällä kynttilänjaloista ristin, joka kauhistuttaa vampyyrit. Kolmikko pakenee kaaoksen turvin.
Tunteja myöhemmin kaukana linnasta Alfred, Sarah ja Abronsius pysähtyvät lepäämään. Alfred uskoo kauhujen olevan vihdoin ohi ja hänen ja Sarah’n olevan turvassa. Mutta kun he laulavat yhdessä uudesta elämästään ja vapaudesta, yleisö näkee mitä Alfred ei vielä huomaa: Sarah’lle on kasvanut vampyyrinhampaat. Kun Alfred haaveilee tulevaisuudesta toiveikkaana, Sarah hyökkää puremaan hänen kurkkuaan ja imee hänen verensä. Abronsiuksen tutkiessa rauhassa muistiinpanojaan Alfred muuttuu tämän huomaamatta vampyyriksi ja jättää professorin lähteäkseen Sarah’n mukaan. Vampyyrien maailmanvalloitus on alkanut.
Turun ylioppilastalot
Talo A ja siihen liittyvät ravintola ja uimahalli sekä talo C ovat valmistuneet vuosina 1952–1955, ja ne suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman. Talo B valmistui 1959; sen suunnittelija on arkkitehti Olli Kestilä. Ensimmäisen talon peruskiven muurauksessa oli mukana muun muassa Naantalin Kultarannassa tuolloin kesää viettänyt tasavallan presidentti J. K. Paasikivi.
Ahvenkoski
thumb|[[Savukosken silta, jota pitkin Kuninkaantie ylittää Kymijoen.]] Ahvenkoski on Kymijoen Ahvenkoskenhaaran varrella sijaitseva historiallinen ympäristö, johon kuuluvat joen länsipuolella sijaitseva Loviisan Vähä-Ahvenkosken kylä (ruots. Lillabborfors) sekä itäpuolinen Pyhtään Ahvenkoski. Sen kautta kulkevat nelikaistainen E18 ja seututie 170, jotka ylittävät Kymijoen Ahvenkosken siltoja pitkin. Ahvenkoskella ovat myös vuonna 1928 valmistunut Savukosken museosilta sekä Ahvenkoskenhaaran suussa Merikoskessa sijaitseva 1933 rakennettu Ahvenkosken voimalaitos.
Turun ylioppilastalot
Ylioppilastaloja on saneerattu perusteellisesti 2010-luvulla. 11-kerroksisen C-talon korjaus valmistui 2010 ja B-talon 2013. A-talon remontti valmistui 2017.
Turun ylioppilastalot sisältyvät yhdessä Yliopistonmäen laitosrakennusten kanssa Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Tilat
Ylioppilastaloissa on niiden valmistumisesta lähtien ollut sekä asuntoja että erilaisia opiskelijoiden käyttämiä tiloja, kuten liikunta- ja uimahallit, yliopiston osakuntien tiloja sekä opiskelijaruokala.
Ahvenkoski
Ahvenkoski tunnetaan erityisesti vaiheikkaasta historiastaan. Kymijoen länsirannalla oli jo keskiajalla markkinapaikka ja kylän kautta kulki myös Turun ja Viipurin yhdistänyt Kuninkaantie. Vuonna 1743 Ahvenkoskesta tuli Ruotsin ja Venäjän välinen rajanylityspaikka, jonne rakennettiin tulli- ja postiasema sekä erilaisia linnoitteita. Suomen sota käynnistyi vuonna 1808 venäläisjoukkojen ylitettyä rajan Ahvenkoskella ja myöhemmin Suomen sisällissodan aikana alueella käytiin sodan viimeisiä taisteluja. 1500-luvulta peräisin oleva Ahvenkosken kartano sijaitsee joen itäpuolella Pyhtäällä.
Turun ylioppilastalot
Uimahalli
Turun uimahalli on Suomen neljänneksi vanhin uimahalli. Vastavalmistuneen ylioppilastalo A:n viereen alettiin rakentaa Turun ensimmäistä uimahallia vuonna 1953. Rahoitukseen osallistuivat ylioppilaskunta, kaupunki ja valtio. Uimahallin vihkiäiset pidettiin 9. toukokuuta 1954. Hallin allas on 25 metriä pitkä ja 10 metriä leveä. Uimahallissa on vain yksi sauna ja pukuhuone, joten miehille ja naisille on omat uintivuorot. Hallissa uitiin ensimmäiset 60 vuotta ilman uimapukuja.
Ahvenkoski
Ahvenkoski on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Turun ylioppilastalot
Lähteet
60.45417°N, 22.28694°W
Ahvenkoski
Kylä
thumb|[[Ahvenkosken voimalaitos.]] Ahvenkoskenhaaran länsirannalla sijaitsevalla Markkinamäellä toimi kauppapaikka jo keskiajalla. Joen itärannalla oli Turun piispan nautintoihin kuulunut lohenkalastamo, jonka myötä syntynyt piispankartano läänitettiin Viipurin linnan voutia toimineelle Jaakko Hästeskolle vuonna 1561. Kartanon ympärille muodostui Ahvenkosken kylä, jonka venäläiset kuitenkin hävittivät 1570-luvulla pitkänvihan aikana. Ahvenkosken kartanon 1700-luvulla valmistunut päärakennus tuhoutui tulipalossa 1859 ja nykyinen on vuodelta 1894.
Rajanylityspaikka ja sotahistoria
Turun ja Viipurin yhdistänyt Kuninkaantie (myös Suuri rantatie tai Alinen Viipurintie) kulki Ahvenkosken kautta 1200-luvulta lähtien. Vuosina 1741–1743 käydyn Hattujen sodan päättäneen Turun rauhan myötä Venäjän keisarikuntaan liitetty Vanhan Suomen alue laajeni ja valtakunnanraja siirtyi Kymijokelle. Ahvenkoskesta tuli Ruotsin ja Venäjän välinen rajanylityspaikka, jonka kummallekin puolelle rakennettiin tulli- ja postiasemia sekä erilaisia linnoituslaitteita. Kuninkaantien varrella Lappeen pitäjän Taskulassa sijainnut Ruotsin tulli- ja rajapostiasema siirrettiin Ahvenkoskelle ja myöhemmin 1780-luvulla ruotsalaiset rakensivat kaksi reduttia joen ylityspaikkaan. Vaatimaton tulli- ja postiasema korvattiin saman vuosikymmenen aikana komealla virkatalolla, joka valmistui läntisen redutin viereen. Myös venäläiset linnoitivat Ahvenkoskea lukuisilla rakennelmilla, joista merkittävin oli Kuninkaantietä suojannut Kirmusaaren redutti. Joen itärannalle Suur-Ahvenkoskelle rakennettiin kaksi pienempää patteria vartiotupineen. Oman posti-ja tulliasemansa venäläiset rakensivat ruotsalaisista poiketen useita kilometrejä rajan itäpuolelle Kuninkaantien varrelle.
Tanz der Vampire
Laulut
Suomenkielinen laululuettelo
Wien
Tanz der Vampire sai ensi-iltansa Raimund Theaterissa Wienissä, Itävallassa, 4.10.1997. Produktio päättyi 15.1.2000. Produktiosta julkaistiin sekä highlights-levytys että kokonaislevytys.
Wienin alkuperäismiehitys
Stuttgart
Stuttgartin alkuperäismiehitys
Tallinna
Vampiiride Tants sai ensi-iltansa Tallinnassa 10.11.2000 Linnahallissa. Alkuperäisten, suurta suosiota saavuttaneiden 10 esityksen lisäksi musikaalista tehtiin myös konserttiversio 2004 samoilla näyttelijöillä lukuun ottamatta Alfredia, jota esitti Koit Toomen sijasta Andero Ermel. Nele-Liis Vaiksoo palasi Sarah'n rooliin vuonna 2008 Saksan Oberhausenin produktiossa.
Tallinnan alkuperäismiehitys
Hampuri
Seuraava saksalainen produktio sai ensi-iltansa Hampurissa Theater Neue Florassa 16.12.2003. Produktio päättyi 22.1.2006.
Hampurin alkuperäismiehitys
Varsova
Musikaalin puolalainen produktio Taniec Wampirów sai ensi-iltansa Varsovan Teatr Muzyczny Romassa 8.10.2005. Produktio päättyi 22.10.2006. Produktiosta julkaistiin lähes koko musikaalin sisältävä levytys.
Varsovan produktion näyttelijät
Tokio
Japanin produktio sai ensi-iltansa Tokiossa 7.7.2006 Teikoku Gekijou -teatterissa. Produktiosta julkaistiin live-kokonaislevytys.
Ahvenkoski
Rajanylityspaikka ja sotahistoria
Pyhtään pitäjään kuuluneen Ahvenkosken länsipuolista osaa alettiin rajan siirtymisen myötä kutsumaan Ruotsinpyhtääksi. Uuden pitäjän keskus muodostui kuitenkin kolmisen kilometriä joen yläjuoksulla sijaitsevan Strömforsin ruukin ympäristöön. Ahvenkosken vanhalle markkinapaikalle perustettiin ruukin tavaraliikenteelle tarkoitettu lastauspaikka.
Suomen sota alkoi helmikuussa 1808, kun venäläiset hyökkäsivät Ahvenkoskella rajan ylitse tavoitteenaan edetä Loviisaan ja Helsinkiin. Sodan päätyttyä vuotta myöhemmin, Ruotsin valtakunnan itäinen osa liitettiin Venäjään ja Ahvenkoski menetti merkityksensä rajanylityspaikkana, kun Venäjän ja Suomen suuriruhtinaskunnan välinen raja siirtyi vuonna 1812 Karjalan kannakselle. Samalla Ahvenkosken posti- ja tulliasemat lakkautettiin. Alueen rakennelmat pääsivät vuosikymmenten kuluessa rapistumaan, eikä esimerkiksi Ruotsin puoleisesta tulliasemasta ole enää jäljellä kuin perustukset. Myös Ahvenkosken linnoitteet ovat raunioituneet. Suomen sisällissodan aikana huhti–toukokuussa 1918 Ahvenkoskella käytiin saksalaisten ja punaisten välisiä taisteluja. Osapuolet olivat linnoittautuneet eri puolille jokea ja ainakin punaiset käyttivät hyväkseen 1700-luvulla rakennettuja puolustusvarustuksia, joita he aseistivat uudelleen. Taistelut päättyivät 5. toukokuuta, kun noin 800 punakaartilaista antautui saksalaisille Rajasillan länsipäässä ja samalla myös sisällissodan sotatoimet olivat ohitse koko maassa. Vuonna 2013 paikalle pystytettiin sisällissodan päättymisen muistomerkki.
Liikenneyhteydet
Kymijoen ylitys tapahtui alun perin keskellä jokea sijaitsevan Kirmusaaren kautta, jonne johti kummaltakin rannalta puurakenteinen silta. Inkoon ja Pyhtään välillä sijaitsevat Uudenmaan pitäjät huolehtivat ylityspaikasta aina 1700-luvulle saakka. Vanhat puusillat tuhoutuivat osittain vuonna 1918 sisällissodan aikana, mutta ne korjattiin nopeasti sodan päättymisen jälkeen. Maantie linjattiin uudelleen vuonna 1928. Ylityspaikka siirtyi parisataa metriä etelämmäksi, jonne valmistui moderni teräsbetonirakenteinen Savukosken silta. Vanhojen siltojen korvaaminen tuli välttämättömäksi vuonna 1933 valmistuneen Ahvenkosken voimalaitoksen johdosta, kun sen pato nosti vedenkorkeutta neljä metriä. Entiset siltarakennelmat ja osia osia Suuresta rantatiestä jäi veden alle. Patoaltaan syntyminen johti myös itärannalla sijainneen Vähä-Ahvenkosken hajoamiseen ja kylän rakennusten siirtämiseen.
Vuonna 1938 valtatie 7:ksi nimetty maantie linjattiin uudelleen 1960-luvulla. Uusi betonirakenteinen silta valmistui vuonna 1967 puolen kilometrin päähän Ahvenkosken voimalaitoksen eteläpuolelle. Savukosken sillasta tehtiin museosilta vuonna 1982 ja se suljettiin ajoneuvoliikenteeltä 1995. Moderni nelikaistainen moottoritie avattiin liikenteelle 2013 ja samalla entisestä valtatiestä tuli seututie 170. Ahvenkoskelle rakennettiin entisen viereen kaksi uutta siltaa ja Kymijoen länsirannalla sijaitsevan Markkinamäen läpi louhittiin puolen kilometrin pituinen Markkinamäen tunneli. E18-tien varrella Ahvenkoskella on levähdyspaikka sekä muun muassa Pyhtään puolella sijaitseva ABC-ketjun liikenneasema. Myös Loviisan puolelle on kaavoitettu runsaasti tilaa eri toiminnoille.
Lähteet
60.49417°N, 26.45°W
Tanz der Vampire
Tokio
Tokion alkuperäismiehitys
Berliini
Berliinin alkuperäismiehitys
Wienin 10-vuotisjuhlakonsertti
Tanz der Vampire -musikaalin 10-vuotisjuhlavuoden kunniaksi vuoden 2007 helmikuussa järjestettiin Wienissä konserttisarja. Musikaalin lyhennetty ja vähin lavastein toteutettu konserttiversio esitettiin Wienin Raimund Theaterissa yhteensä kahdeksan kertaa. Konserttiversiosta julkaistiin highlights-levy.
Wienin konserttiversion näyttelijät
Budapest
Musikaalin unkarilainen produktio Vámpírok bálja sai ensi-iltansa Magyar Színházissa Budapestissa 30.6.2007. Musikaali sai Unkarissa uuden ilmeen taiteilija Kentaurin suunnittelemien uuden lavastuksen ja puvustuksen myötä. Musikaalia esitetään Budapestissa yleensä lyhyissä jaksoissa kesäkuukausina ja vuodenvaihteessa. Produktion 100. esitys oli 9.1.2008. Produktiosta on julkaistu live-kokonaislevytys.
Budapestin produktion näyttelijät
(* näyttelijä ei ole enää mukana produktiossa)
Oberhausen
Neljäs saksalainen produktio sai ensi-iltansa Oberhausenin Metronom Theater am Centrossa 7.11.2008. Produktio tulee jatkumaan 31.1.2010 saakka, jonka jälkeen se siirtyy osittaisin näyttelijävaihdoksin Stuttgartiin.
Oberhausenin alkuperäismiehitys
Wien 2009
Tanz der Vampire palasi Wieniin ja sai uuden ensi-iltansa Ronacher-teatterissa 16.9.2009. Budapestin produktioon suunniteltu uusi ulkoinen ilme siirrettiin myös Wienin produktioon, ja musikaalin loppukohtaukseen tehtiin pieniä muutoksia.
Wienin uuden produktion alkuperäismiehitys
Stuttgart 2010
Tanz der Vampire palasi Stuttgartiin yleisöäänestyksen tuloksena saaden ensi-iltansa 25.2.2010 Palladium Theaterissa.Produktion on määrä päättyä lokakuussa 2011, minkä jälkeen se siirtyy Berliiniin.
Stuttgartin uuden produktion alkuperäismiehitys
Antwerpen
Flaaminkielinen produktio Dans der Vampieren sai ensi-iltansa Antwerpenissä, Belgiassa, 9.9.2010, ja tulee pyörimään 24.10. 2010 saakka yhteensä 50 esityksellä. Lavasteet ja puvut on lainattu Unkarin produktiolta. Produktiosta tullaan julkaisemaan myös levy.
Antwerpenin näyttelijät
Seinäjoki
Vampyyrien tanssin pohjoismainen kantaesitys oli Seinäjoen kaupunginteatterissa 10. syyskuuta 2011 Marika Hakolan suomentamana ja Olli-Matti Oinosen ohjaamana. Se oli ensimmäinen eurooppalainen produktio lukuun ottamatta pientä Tallinnan produktiota, joka ei käyttänyt muualla tutuksi tullutta Polanskin/Baltuksen ohjausta. Myös produktion visuaalinen asu luotiin suomalaisin voimin. Puvustuksesta vastasi Leena Rintala ja lavastuksesta Marjatta Kuivasto. Musikaalin suomensi saksankielisestä käsikirjoituksesta Marika Hakola. Esitykset päättyivät 24. maaliskuuta 2012.
Seinäjoen näyttelijät
Pietari
Tanz der Vampiren Venäjän-ensi-ilta oli Pietarissa vuoden 2011 syyskuussa. puvustuksen ja lavastuksen on suunnitellut myös Budapestin, Wienin ja Antwerpenin produktioiden ulkoasusta vastannut Kentaur.
Pietarin produktion näyttelijät:
Berliini 2011
Stuttgartista lähdettyään Saksan produktio siirtyy takaisin Berliinin Theater des Westensiin, jossa se saa ensi-iltansa marraskuussa 2011.
New York / Broadway
Tanz der Vampiren Broadway-produktioksi aiottu Dance of the Vampires sai ensi-iltansa New Yorkin Minskoff Theatressa 18.10.2002. Käsikirjoittaja David Ives ja pääosan esittäjä Michael Crawford uudelleenkirjoittivat musikaalin rajusti, ja syntynyt musikaali ei juuri muistuttanut alkuperäistä. Kunze ja Steinman irtisanoutuivat lopputuloksesta, ja produktio oli Broadwayn kaikkien aikojen floppi. Produktio päättyi 25.1.2003.
Broadway-version näyttelijät
Helsinki 2016
Vampyyrien tanssi sai kantaesityksensä Helsingin Kaupunginteatterissa helmikuussa 2016.
Helsingin näyttelijät
Molukkienkäpinkäinen
Molukkienkäpinkäinen (Coracina atriceps) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Molukkienkäpinkäistä tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Europa
Europa voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Tourettes
Tourettes voi tarkoittaa:
Saarnaaja
pienoiskuva|Saarnaaja karibialaisessa kirkossa.Saarnaaja on henkilö, joka pitää saarnan eli uskonnollisen puheen. Saarnaaja voi olla pappi tai maallikko. Esimerkiksi Suomen herätysliikkeissä on satoja maallikkosaarnaajia. Saarnaajia sanotaan myös "puhujiksi" varsinkin lestadiolaisuuden piirissä.
Nessma
Nessma on tunisialainen satelliittitelevisiokanava, jonka näkyvyys kohderyhmä on Maghrebin alue. Kanava näkyy myös koko arabimaailmassa, sekä Euroopassa satelliitin (Hot Birdin ja Nilesatin) kautta.
Saarnaaja
Saarnaajan kirja eli Saarnaaja on yksi Raamatun Vanhan testamentin viisauskirjoista. Se on Vanhan testamentin nuorimpia kirjoja, eikä sen mukaan ottaminen ollut itsestäänselvyys, sillä sitä sävytti kreikkalainen filosofia.
Nessma
Historia
Kanava perustettiin 16. maaliskuuta 2007 ja viralliset avajaiset se piti 23. maaliskuuta 2007, jonka esitteli viestintäministeri Rafaâ Dekhil. Kanavan ensimmäisiä ohjelmia olivat muun muassa Star Academyyn laulukilpailu formaattiin perustuva Star Academy Maghreb. Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen kanava kärsi taloudellisista vaikeuksista, jonka myötä kanavan toimitusjohtaja Nabil Karoui ilmoitti myyneensä 25 prosenttia sekä Quinta Communicationsille että Mediasetille. Uuden rahoituksen myötä kanava alkoi esittämään yhdysvaltalaisia elokuvia ja televisiosarjoja, sekä humoristista keskusteluohjelmaa Ness Nessmaa. Joulukuussa 2009 oli myös tarkoitus esittää Star Academy Maghrebin toista tuotantokautta, joka kuitenkin peruttiin taloudellisista syistä. Ness Nessma suosion myötä kanava päätti tuottaa uusia uutisohjelmia, kuten CAN El Ness, Ness El Hand ja Ness Sport.
9. lokakuuta 2011 Tunisiassa esitetty animaatioelokuva Persepolis sai islamilaiset salafistit raivostuneeksi elokuvan sisällöstä, jonka johdosta he yrittivät polttaa televisiokanavan aseman. Viikkoa myöhemmin salafistit hyökkäsivät televisiokanavan toimitusjohtajan Nabil Karouin kotiin.
Jalkapallo
Nessma esittää myös eurooppalaisten suurseurojen otteluita, kuten Barcelonan, Manchester Unitedin, Chelsean, Bayern Münchenin ja Olympique de Marseillen. Lisäksi keväästä 2010 lähtien kanava esittää viikoittain erikoisohjelmia Club Africainin ja MC Algerin joukkueista.
Ophir Pines-Paz
thumb|upright|Ophir Pines-Paz Ophir Pines-Paz (, s. 11. heinäkuuta 1961 Rishon LeZion, Israel ) on israelilainen työväenpuoluetta edustanut poliitikko. Hän oli vuonna 2005 sisäministeri ja sen jälkeen vuoteen 2006 tiede-, kulttuuri- ja urheiluministeri. Hän jätti politiikan vuonna 2010.
Purple Records
Vuonna 1998 Simon Robinson perusti yhtiön uudelleen. Hän halusi julkaista Deep Purplen albumien uusintapainoksia ja ennenjulkaisematonta materiaalia yhtyeen levyjen alkuperäisen identiteetin säilyttäen.
Windsortuoli
thumb|240px|Windsortuoli Windsortuoli on Windsorin kaupungin mukaan nimensä saanut pehmustamaton käsinojallinen pinnatuoli.
Jennifer Anistonin filmografia, teatteriesiintymiset ja muut työt
pienoiskuva|upright|Aniston elokuvan [[Jätä se! ensi-illassa helmikuussa 2009]] Tämä on Jennifer Anistonin filmografia, teatteriesiintymiset ja muut työt.
Eläinten kapina (vuoden 1954 elokuva)
Eläinten kapina (Animal Farm, televisioesityksessä myös Eläinten vallankumous) on vuonna 1954 valmistunut brittiläinen animaatioelokuva. Se oli ensimmäinen elokuvasovitus George Orwellin satiirisesta romaanista Eläinten vallankumous (1945) ja samalla Britannian ensimmäinen pitkä animaatioelokuva. Elokuvan tuotti ja ohjasi pariskunta John Halas ja Joy Batchelor. Halas oli syntyjään unkarilainen ja Batchelor brittiläinen. Tuotannon taustalla oli amerikkalainen uutisfilmien tuottaja Louis de Rochemont.
Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA rahoitti salaa elokuvan tuotantoa, koska sen katsottiin tukevan kommunismin vastaista taistelua kylmässä sodassa. CIA-rahoitus järjestettiin välikäsien kautta ja ilmeisesti edes Halas ja Batchelor eivät olleet siitä tietoisia. CIA-agentti E. Howard Hunt kertoi myöhemmin muistelmissaan, että Orwellin kuoltua vuonna 1950 hän oli pehmittänyt tämän leskeä Sonia Orwellia saadakseen Eläinten vallankumouksen elokuvausoikeudet. Elokuvaa tehtiin kolme vuotta ja sen tekemiseen osallistui sata brittiläistä ja amerikkalaista animaattoria. Ilmeisesti rahoittajan toiveesta tarinan loppu muutettiin: elokuva päättyy Napoleon-sian diktatuurin kukistumiseen, toisin kuin Orwellin kirja.
Maurice Denham ääninäyttelee elokuvassa kaikkia eläinhahmoja ja kertojana on Gordon Heath. Kirjasta tuttu vallankumouslaulu ”Englannin eläimet” (Beasts of England) on elokuvassa muutettu sanattomaksi hymniksi.
Surudi milli
Surudi milli on Tadžikistanin kansallislaulu. Se otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1991. Laulun on säveltänyt Suleiman Judakov ja sanoittanut Gulnazar Keldi. Samalla sävelellä laulettiin myös Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan hymni.
Auringonkukkagalaksi
Auringonkukkagalaksin, joka tunnetaan myös nimillä Messierin kohde 63, M63 ja NGC 5055 löysi Pierre Méchain 14. kesäkuuta 1779, ja samana päivänä lisäsi Charles Messier sen luetteloonsa. Auringonkukkagalaksi on kierteisgalaksi, ja se kuuluu Ajokoirien tähdistöön. Auringonkukkagalaksi muodostaa selkeästi fyysisen galaksiryhmän yhdessä Pyörregalaksin (M51) ja useampien pienempien galaksien kanssa. Ryhmää kutsutaan M51:n galaksiryhmäksi. Sen etäisyys Maasta on 37 miljoonaa valovuotta.
Erika Blanc
thumb|right|250px|Blanc vuoden 1971 elokuvassa The Devil's Nightmare Erika Blanc, oik. Enrica Bianchi Colombatto (s. 23. heinäkuuta 1942, Brescia, Lombardia, Italia) on italialainen näyttelijä.
Blancin tunnetuin rooli on ollut nimiosa ensimmäisessä Emmanuelle-filmissä Io, Emmanuelle (1969). Blanc on myös esiintynyt kauhufilmeissä including Kill, Baby ...Kill, The Nicht Evelyn Came Out of the Grave, Yö paholaisen linnassa ja Mark of the Devil II. Uusin elokuva, jossa hän on esiintynyt on vuoden 2006 elokuva Fratelli. Yhteensä hän on näytellyt 85 elokuvassa vuosina 1964-2006.
Vinogradov
Vinogradov, Vinogradoff voi tarkoittaa seuraavia:
Bann
Bann (, ulsterinskotiksi Bann Wattèr) on pisin joki Pohjois-Irlannissa kokonaispituudella 129 km. Joki virtaa provinssin kaakkoisosasta luoteisrannikolle pysähtyen matkalla valtavaan Lough Neaghiin.
Joki on ollut merkittävässä asemassa Pohjois-Irlannin teollistumisessa, erityisesti koskien puuteollisuutta. Nykyään lohi-ja ankeriaskalastamot ovat joen taloudellisesti tärkeimmät laitokset. Jokea käytetään usein itäisen ja läntisen Pohjois-Irlannin rajana ja se kantaa nimeä "Bann Divine" (Jumalainen Bann). Kaupungit, piirit ja liiketoiminta Bannin länsipuolella nähdään usein köyhempänä kuin sen itäpuolella. Ennen se nähtiin myös poliittisena ja uskonnollisena rajana, katolisten ja nationalistien asuessa enemmän lännessä ja protestanttien sekä unionistien enemmän idässä.
Ylempi Bann
Ylempi Bann saa alkunsa Mournen vuoristosta Downin kreivikunnasta ja virtaa Lough Neaghiin Banngootin edustalla Armaghin kreivikunnassa. Pätkä on yksi suosituimmista kalastusalueista Euroopassa. Portadownin lähellä se yhtyy Newry Canaliin, joka ennen mahdollisti pääsyn Irlanninmeren eteläosiin.
Alempi Bann
Alempi Bann virtaa virtaa Lough Neaghista Toomen kohdalta ja virtaa sieltä Atlanttiin johon se yhtyy Portstewartissa. Joki on kanalisoitu vesitie viiden sulun kera 51 kilometrin matkalla. Joki on suosittu vesiurheilujen sekä kalastuksen parissa jonka mahdollistaa vähäinen kauppaliikenne. Se myötäilee pääosin Antrimin ja Londonderryn kreivikuntien rajaa. Sen ainoa kaupallinen satama on Coleraine. Laivat Londonderryn ja Belfastin satamasta siirtävät hiiltä ja romumetallia sitä pitkin.
Ljubomir Lovrić
Ljubomir Lovrić (28. toukokuuta 1920 Novi Sad, Jugoslavian kuningaskunta – 26. elokuuta 1994 Belgrad, Jugoslavia) oli serbialainen jalkapallomaalivahti ja valmentaja. Hän edusti pelaajana sekä valmentajana Jugoslaviaa.
Lovrić valmensi arvokilpailuissa Jugoslavian maajoukkueen hopealle vuoden 1960 EM-kilpailuissa ja neljännelle sijalle vuoden 1962 MM-kilpailuissa. Lisäksi hän saavutti pelaajana vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa hopeaa. Seuraurallaan hän edusti pelaajana Belgradin Punaista tähteä.
Forer-efekti
Forer-efekti (myös Barnum-efekti, P. T. Barnumin mukaan) tarkoittaa, että ihmiset hyväksyvät epämääräiset ja yleismaailmalliset selitykset erittäin osuviksi kuvauksiksi persoonallisuudestaan, jos niiden väitetään olevan juuri heitä varten tehtyjä. Forer-efekti voi tarjota syyn näennäistieteiden, kuten astrologian, grafologian ja ennustamisen, suosioon.
Forer-efekti on nimetty psykologi Bertram R. Forerin (1914–2000) mukaan, joka vuonna 1948 teetti oppilaillaan persoonallisuustestin ja antoi myöhemmin testin tulokset. Oppilaat saivat sitten arvioida, kuinka hyvin testitulos sopi heidän persoonallisuuteensa asteikolla 0–5. Keskimääräinen tulos oli 4,26. Tämän jälkeen Forer paljasti, että oli jakanut kaikille oppilaille saman testituloksen, joka oli lainattu horoskoopista.
Myöhemmissä tutkimuksissa on havaittu, että koehenkilö uskoo analyysiin enemmän, jos:
Blackwater
Blackwater on joki Irlannissa, jonka lähde sijaitsee Tyronen kreivikunnassa. Se yhtyy matkalla Lough Neaghiin Derrywarraghin saaren länsipuolella ja se on purjehduskelpoinen aina Magherystä Blackwatertowniin.
Joki jakaa Armaghin ja Tyronen kreivikunnan kuten myös Tyronen ja Monaghanin kreivikunnat. Se virtaa useiden kylien läpi joihin lukeutuu muun muassa Aughnacloy.
Michel Foucault
Paul-Michel (Michel) Foucault [mišel fuko] (15. lokakuuta 1926 Poitiers – 25. kesäkuuta 1984 Pariisi) oli ranskalainen filosofi ja ajatusjärjestelmien historian professori Collège de Francessa. Foucault tunnetaan ennen kaikkea tietoa, valtaa ja itsetekniikoita koskevasta ajattelustaan. Foucault’n kirjoituksilla on ollut suuri vaikutus useilla eri tutkimusaloilla, etenkin yhteiskuntatieteissä, historiantutkimuksessa ja tieteenhistoriassa.
Foucault’n ajattelu nousi ranskalaisen tieteenhistorian ja filosofian perinteestä ja kiinnostuksesta tiettyjä perinteisen filosofian vieroksumia ilmiöitä, kuten hulluutta, sairautta, laittomuutta ja seksuaalisuutta kohtaan. Foucault halusi myös koetella filosofiaa muihin tiedonmuotoihin nähden ja käsitteli ajattelussaan erityisesti psykiatriaan, lääketieteeseen, historiaan, ihmistieteisiin, kirjallisuuteen, rikosoikeuteen ja teologiaan liittyviä aiheita.
Foucault’n ajatteluun vaikutti vahvasti 1960-luvun strukturalismi, ja häntä onkin usein pidetty jälkistrukturalistisena ajattelijana. Arvostelijoidensa taholta Foucault on myös usein liitetty postmodernismiin. Itse hän sanoi, ettei ymmärtänyt mihin ongelmiin tai ajattelusuuntaan käsitteellä postmoderni viitataan. Strukturalismin ansiona hän oli nähnyt subjektin kysymyksen uudelleen järjestämisen ja sen keskeisen filosofisen roolin hylkäämiseen. Vaikka etenkin Jürgen Habermas arvosteli Foucault’ta valistuksen perinteen hylkäämisestä, Foucault itse katsoi jatkaneensa ajattelussaan valistuksen itsekriittistä perinnettä ja historiallisen järjen itsekritiikkiä. Viimeisinä vuosinaan hän nimesi ajattelunsa pyrkimyksen: luoda filosofista omaa itseämme ja olemassaoloamme kyseenalaistavaa historiallista ontologiaa. Foucault pysyikin loppuun asti niin sanotun filosofisen humanismin ja antropologian kriitikkona.
Elämä
Foucault syntyi ylempään porvaristoon kuuluvan varakkaan kolmilapsisen perheen toisena lapsena. Hänen isänsä oli kirurgi ja anatomian professori Paul Foucault ja äitinsä kirurgin tytär Anne Malapert.
Foucault opiskeli vuosina 1946–1950 École Normale Supérieure d’Ulmissa ja toimi harjoittelijana Sainte-Annen psykiatrisessa sairaalassa, jossa hän valmistuttuaan myöhemmin työskenteli, kuten myös Fresnesin vankilassa. Hänen aikomuksensa oli jatkaa psykologian alalla, mutta henkinen kriisi potilastyötä tehdessä sai hänet suuntautumaan uusiin aiheisiin.
Vuodet 1952–55 Foucault opetti psykologiaa Lillen yliopistossa ja oli sen jälkeen 1955–1958 Maison de Francen johtajana Uppsalassa samaan aikaan kun opetti Uppsalan yliopistossa ranskaa. Hän tutustui Georges Duméziliin. 1950-luvun lopulla Foucault toimi myös kulttuurilähettiläänä Varsovassa ja vuosikymmenen vaihteessa 1959–1960 kulttuuri-instituutin johtajana Hampurissa. Hän palasi Ranskaan 1960 ja teki väitöskirjan hulluuden historiasta. Hän siirtyi 1962 filosofian professoriksi Clermont-Ferrandiin ja tapasi Gilles Deleuzen. Hänen 1966 ilmestynyt teoksensa Sanat ja asiat oli suurmenestys. Hän siirtyi vuosiksi 1966–1968 Tunisiaan filosofian professoriksi ja sieltä vuonna 1968 filosofian laitoksen johtajaksi Pariisin yliopistoon (Centre universitaire expérimental de Vincennes, Saint-Denis). Jo 1969 hän siirtyi Collège de Francen professoriksi. Tehtävän alaksi hän itse määritteli ajattelujärjestelmien historian. Collège de Francessa professoreilla on suuri vapaus valita opetusaiheensa.
Foucault perusti yhdessä Jean-Marie Domenachin ja Pierre Vidal-Naquetin kanssa vuonna 1971 Groupe d’information sur les prisons (GIP) -järjestön tuottamaan tietoa vankiloiden olosuhteista ja osoitti noina vuosina ahkerasti mieltään erilaisista yhteiskunnallisista epäkohdista. Hän tutustui 1975 Yves Montandiin ja Simone Signoretiin, joiden kanssa kirjoitti yhteiskunnallisia kannanottoja. Vuonna 1977 hän järjesti varjovastaanoton Itä-Euroopan toisinajattelijoille.
Foucault vieraili 1978 Iranissa italialaisen Corriere della Sera -lehden edustajana ja kirjoitti Iranin vallankumouksesta. Vuonna 1978 hän vieraili Japanissa ja opiskeli zeniä. Puolan Solidaarisuus-liikkeen syntyessä 1981 hän tuki sitä aktiivisesti. Foucault kävi ahkerasti ranskan kielen laitoksen vierailevana professorina Berkeleyn yliopistossa Kaliforniassa.
Yhdysvaltojen Ranskaan verrattuna avoimet homo- ja s/m-alakulttuurit innoittivat häntä. Michel Foucault kuoli 25. kesäkuuta 1984 aidsin aiheuttamiin neurologisiin komplikaatioihin.
Foucault’n on väitetty harkinneen nuorempana itsemurhaa, ja hän käsitteli itsemurhaa myöhemmissä kirjoituksissaan.
Foucault kannatti aikuisten ja lasten välistä suostumuksellista seksiä ja pedofiliaa ja piti niitä molempien vapautumisena. Hänen mukaansa nuoretkin lapset voivat antaa suostumuksen. Vuonna 1977 Foucault, Jean-Paul Sartre, Jacques Derrida ja eräät muut intellektuellit allekirjoittivat vetoomuksen parlamentille kaikkien lasten ja aikuisten välisten suostumuksellisten seksisuhteiden laillistamiseksi. Le Monde -lehteen hän kirjoitti kolmen seksistä lasten kanssa tuomitun puolustuskirjeen. Hänen teoksensa Seksuaalisuuden historia toisessa ja kolmannessa osassa pederastia ja ”mahdollisuus rakastaa poikia” olivat ”perustavassa roolissa”.
Maailmalla
Erityisesti Foucault’n vaikutus on näkynyt muun muassa seuraavien tutkijoiden töissä:
Suomessa
Suomessa Foucault on vaikuttanut erityisesti sosiologien, politiikan tutkijoiden, filosofien, taiteentutkijoiden ja naistutkijoiden ajatteluun. Foucault’sta ovat kirjoittaneet erityisesti sosiologit Ilpo Helén ja Turo-Kimmo Lehtonen, politiikantutkijat Mika Ojakangas ja Markku Koivusalo, feministisen filosofian ja naistutkimuksen edustajat Johanna Oksala ja Tuija Pulkkinen, käytännöllisen filosofian tutkija Sanna Tirkkonen sekä taidefilosofi Anita Seppä.
Goodgame Studios
pienoiskuva|oikea|Goodgame Studiosin logo Goodgame Studios on saksalainen netissä pelattaviin Flash-peleihin keskittynyt videopelistudio. Rekisteröityneitä pelaajia pääsivustolla on noin 340 miljoonaa ja vuoden 2017 aikana sen liikevaihto nousi yli miljardiin dollariin.
Hippolyt Kempf
Hippolyt Kempf (s. 10. joulukuuta 1965) on entinen sveitsiläinen yhdistetyn hiihtäjä ja maan ainoa olympiavoittaja kyseisessä lajissa.
Kempfin urheilu-uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1980-luvun loppuun ja 1990-luvun alkuun. 1988 Calgaryn olympiakisoissa Kempf voitti yhdistetyn henkilökohtaisen kilpailun ja saavutti Sveitsin joukkueessa hopeaa joukkuekilpailussa.
1989 Lahden MM-hiihdoissa Kempf oli mukana joukkuekilpailun hopeaa saavuttaneessa Sveitsin joukkueessa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljännelle sijalle.
Kempf oli mukana vielä 1994 Lillehammerin olympialaisissa, missä hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja oli normaalikilpailun kuudes.
The Jethro Tull Christmas Album
The Jethro Tull Christmas Album on Jethro Tullin albumi, jolla yhtye versioi vanhoja perinteisiä joululauluja sekä omia, uusia sekä vanhoja, teemaan liittyviä kappaleita.
Kari Byron
Kari Elizabeth Byron (s. 18. joulukuuta 1974 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiopersoona ja taiteilija. Hän toimi avustajana Discovery Channelin Myytinmurtajat-ohjelmassa.
Myytinmurtajat
Televisio-ohjelmassa Myytinmurtajat Kari Byron oli juontajana tiimijäsentensä Tory Bellecin ja Grant Imaharan kanssa. Lisäksi Kari oli myös avustamassa ohjelman pääjuontajia Adam Savagea ja Jamie Hynemania joissakin myyteissä. Byron tuli Myytinmurtajiin työskenneltyään ensin Jamie Hynemanin M5 Industries -yhtiössä. Kari oli ensimmäistä kertaa mukana ohjelmassa myytissä "tyhjiö lentokoneen vessassa". Varsinaisen juontajan roolin hän sai Myytinmurtajien toiselle tuotantokaudelle.
Taide
Taide ja kuvanveisto ovat tärkeä osa Byronin elämää. Hän on sanonut luovansa jonkinlaista taidetta joka päivä ja onkin todennut, että "Tulisin hulluksi jos en." Hän käyttää kuvanveistossaan materiaaleina löydettyjä esineitä, kuivuvaa muovailumassaa, akryyliä, puuta ja metallia. Myytinmurtajien suosion jälkeen hänen teoksensa eivät ole enää olleet mukana näyttelyissä. Hänen esikoisnäyttelynsä oli Anno Domini -galleriassa.
Yksityiselämä
Kari Byron valmistui Los Gotos High Schoolista ja lähti opiskelemaan elokuva- ja veistosalaa San Franciscon yliopistoon valmistuen filmi- ja veistotaiteen kandidaatiksi 1998 arvosanalla magna cum laude. Seuraavan vuoden Kari vietti Etelä-Aasiassa enimmäkseen Himalajalla ja työsti samaan aikaan siellä taidetta.
Hans Kleppen
pienoiskuva|Hans Kleppen Hans Kleppen (16. maaliskuuta 1907 – 12. huhtikuuta 2009) oli norjalainen mäkihyppääjä.
Kleppen voitti 5. helmikuuta 1929 pronssia hiihdon MM-kilpailuissa Zakopanessa, Puolassa pistein 223,8.
Kleppen osallistui talviolympialaisiin 1928 ja vietti 100-vuotispäiväänsä maaliskuussa 2007.
Kerimäen kirkko
Kerimäen kirkko on Savonlinnan kaupungissa Kerimäen kirkonkylässä sijaitseva kirkkorakennus, seurakunnan mukaan ”kristikunnan suurin puukirkko ja Suomen suurin kirkkotila” ja maailman suurin puukirkko. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Savonlinnan keskustasta koilliseen Puruveden rannalla. Se on tyypiltään kahtamoinen eli kaksoisristikirkko. Kerimäen kirkon taidehistoriallinen merkitys on sen tyylihistoriallisessa asemassa ja koossa.
Rakentaminen
Kirkon ensimmäisen suunnitelman teki vuonna 1842 E. B. Lohrmann. Se lienee ollut muodoltaan jo toteutetun mukainen. Tuolloin suunniteltuun kirkkoon olisi kuitenkin mahtunut kerrallaan vain 1 500 henkeä, mutta seurakunnan koko oli 10 000 henkeä. Kerimäkeläiset eivät hyväksyneet suunnitelmaa ja anoivat intendentinkonttorilta suuremman kirkon piirustuksia. Pyyntöön ei kuitenkaan haluttu suostua, sillä pelättiin, ettei iso puukirkko pysyisi koossa. Arkkitehti A. F. Granstedt suunnitteli vuonna 1844 kuitenkin kirkon, johon mahtuu 5 000 ihmistä, ja kirkkoa ryhdyttiin myös heti rakentamaan. Ilmeisesti Granstedt vain suurensi Lohrmannin piirustuksia. Kirkko valmistui 25. syyskuuta 1847. Vihtiläinen kirkonrakentaja Axel Magnus Tolpo johti rakennustöitä, ja hänen äkillisen kuolemansa jälkeen työtä jatkoi hänen poikansa Theodor Tolpo. Töissä oli mukana myös seurakuntalaisia, sillä veroluku määräsi kuntalaiset miehet vuorollaan töihin. Seurakunta määräsi itse ammattimiehet, muurarit, sepät ja kirvesmiehet. Granstedtin arvion mukaan paikan päällä taottiin 294 000 kappaletta nauloja.
Kirkkorakennus
thumb|left|Kerimäen kirkko sisältä. Kirkko on huomattavan suuri, ja sillä on pituutta 45 metriä, leveyttä 42 ja korkeutta 27 metriä. Ristin huippuun on 37 metriä. Kirkossa on noin 3 000 istumapaikkaa ja lisäksi vielä noin 2 000 seisomapaikkaa. Kirkon penkkien yhteispituus on noin 1 670 metriä. Se on Suomen suurin kirkkorakennus.
Tyyliltään Kerimäen kirkko on jonkinlainen uusgotiikan ja uusbysanttilaisuuden sekoitus, ja lisäksi kirkossa on myös vanhempaa kirkkoperinnettä. Sen pohjakaava on lyhytsakarainen kaksoisristikirkko. Kupoli on rakennettu ristineliön päälle neljän puupilarin varaan. Pylväitä vahvistavat sidehirret, jotka liittyvät seiniin runsaasti profiloituina. Kolmiapilan muotoiset avoimet kattotuolit tukeutuvat osittain myös sidehirsiin. Kirkkotila on valoisa, sillä seinien kolmessa kerroksessa olevat ikkunat ja kupolin aukot antavat runsaasti valoa, mikä myös lisää avaraa vaikutelmaa. Kerimäen kirkko on monumentti, jossa puusta rakentamisen mahdollisuudet on ajan olosuhteisiin katsoen viety äärimmilleen. Kirkon ristirakenne oli rakennettaessa 80 vuotta aikaansa edellä ja kokonaisuutena oman aikansa kirvesmiesten taitojen mestarinäyte.
Kirkon suurta kokoa on yritetty selittää kyynärän ja metrin sekaantumisella tai piirustusten vaihtumisella. Todellisuudessa Kerimäen kirkkoherrana kirkon rakentamisen aikaan toiminut Fredrik Neovius vain ajatteli, että kirkkoon on mahduttava kerralla puolet pitäjän asukkaista (Kerimäen asukasluku oli tuolloin noin 12 000).
Vuonna 1953 kirkon kylkeen rakennettiin laajennuksena pienempi kirkkosali, niin kutsuttu talvikirkko. Suuren kirkon kirkkosalissa ei ole lämmitystä kylmäksi vuodenajaksi. Joka vuosi joulupäivän aamuna järjestetään suuressa kirkossa joulujumalanpalvelus, jossa vanhan perinteen mukaan istutaan turkit päällä ja kintaat kädessä.
Kirkko maalattiin uudelleen kesällä 2009.
Sisätilat
thumb|Kirkossa on jäljellä neljä kamiinaa. Kirkkoon on hankittu vuonna 1882 kristallikruunu ja vuonna 1911 viisi Josef Stenbäckin suunnittelemaa kynttiläkruunua. Kirkossa on neljä hyvin koristeellista kamiinaa, mutta ne ovat olleet 1950-luvun lopulta käyttämättöminä. Alkujaan vuonna 1915 asennettuja kamiinoita oli kahdeksan.
Alttaritaulun aiheena ovat Jeesuksen sanat: ”Tulkaa minun luokseni, kaikki te työn ja kuormien uuvuttamat. Minä annan teille levon.” (Matt. 11:28). Sen on vuonna 1890 maalannut Alexandra Såltin.
Kirkossa on vuonna 1894 asennetut Kangasalan Urkutehtaan valmistamat 20-äänikertaiset urut.
Tapuli
Kirkon vieressä on 42 metriä korkea kellotapuli, joka valmistui samana vuonna kuin kirkko. Tapulissa on kaksi kirkonkelloa, pieni kirkonkello on valettu vuonna 1684 ja suuri kirkonkello 1884.
Iso kello on valettu 1884 Osbergin tehtaassa Helsingissä. Se painaa 600 kg ja sen halkaisija on 90 cm. Kellossa lukee ”Soittakaamme Herralle. Kunnia olkoon Jumalalle korkeudessa ja maassa rauha, ihmisille hyvä tahto. Kerimäen seurakunta 1884.”
Pieni kello on valettu 1684, valaja G. W. Tinis Tukholma, XZ. Jakob Birman. Se painaa 400 kg, ja sen halkaisija on 64 cm.
Tapulissa toimii kesäaikaan kirkon aukioloaikoja noudattaen Kahvila Munkki-Kammio, jossa myydään myös lähialueen käsityöläisten neuleita, koruja, keramiikkaa ja puutuotteita yms. unikkeja matkamuistoja.
Lähteet
thumb|Kellotapuli on kirkon edustalla.
Robert Webster
pienoiskuva|Gary Tobian ja Webster (oikealla) vuonna 1960. Robert "Bob" Webster (s. 25. lokakuuta 1938) on yhdysvaltalainen entinen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hän voitti kerroshypyt olympialaisissa Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Hän ei hävinnyt olympialaisten välillä yhtään kerroskisaa ja lopetti kilpailu-uransa Tokion jälkeen.
Webster voitti kerroshypyissä kansallisen mestaruuden 1960-1964 ja myös yhden metrin ponnahduslautakisan vuonna 1962. Pan-Amerikan kisojen voiton hän otti 1963.
Toruń
Toruń on kaupunki Veikseljoen varrella Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Pohjois-Puolassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 201 447 asukasta. Toruńin keskiaikainen vanhakaupunki on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1997. Kaupungin linna on rakennettu 1230. Keskiaikaisten kohteiden ohella kaupungissa on hyvin säilyneitä preussilaisia sotilasvarustuksia 1880-luvulta. pienoiskuva|vasen|[[Toruńin raatihuone|Vanha kaupungintalo, Rynek Staromiejski.]] pienoiskuva|vasen|Porvaristaloja, keskellä Star-residenssi. pienoiskuva|vasen|Keskellä oleva Mariankirkko Kościół NMP Kauppatorilta kuvattuna. pienoiskuva|vasen|Pyhän hengen kirkko, Kościół Świętego Ducha.
Kuuluisin Toruńissa syntynyt on tähtitieteilijä Nikolaus Kopernikus, jonka kotitalo on suosittu matkailukohde. Kaupunki on tunnettu piparkakkuperinteestään. Piparkakkumuseossa pääsee leipomaan pipareita.
Historia
Hansaliitto käytti Veikseliä kauppareittinä Krakovaan. Saksalaiset kauppiaat asuttivat 1100-luvulta alkaen Toruńia ja käyttivät siitä nimeä Thorn. Kaupunki sijaitsi alun perin aivan Veikselin rannalla. Joen toistuvien tulvien vuoksi talot päätettiin vuonna 1236 siirtää ylemmäksi. Näin syntyi nykyinen vanhakaupunki. Se oli keskiajalla saksalaisen ritarikunnan ja hansaliiton tärkeä tukikohta. Vuodesta 1280 kaupungilla oli virallinen hansakaupungin arvo.
Nähtävyydet
thumb|Marsalkka [[Józef Piłsudskin mukaan nimetty silta.]] thumb|Johanneksenkirkko,Kościół św. Józefa. Suuri osa kaupungin vanhasta rakennuskannasta on tiilitaloja. Toruńin tärkeimpiä arkkitehtuurisia kohteita ovat :
Al Oerter
Oerterin olympiaura alkoi 1956 Melbournessa. Hän ei kuulunut suosikkien joukkoon mutta teki loppukilpailun ensimmäisellä kierroksella oman ennätyksensä 56,36 metriä, joka riitti mestaruuteen. Hänen kaksi muutakin heittoaan olivat pidempiä kuin hopeamitalisti Fortune Gordienin pisin heitto. Vuotta myöhemmin Oerterin urheilu-ura ja elämä olivat päättyä auto-onnettomuudessa. Oerter toipui kuitenkin Rooman 1960 olympialaisiin mennessä. Vaikka hän Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hävisikin Rink Babkalle, voitti hän Roomassa kultaa viidennen kierroksen heitollaan 59,18 m, joka oli myös uusi olympiaennätys.
Toukokuussa 1962 Oerter heitti ensimmäisenä kiekkoa yli 200 jalkaa; tulos 61,10 m oli hänen ensimmäinen maailmanennätyksensä. Vladimir Trusenjev otti maailmanennätyksen hetkeksi nimiinsä mutta Oerter paransi ennätystä tulokseen 62,45 m heinäkuussa 1962, tulokseen 62,62 m huhtikuussa 1963 sekä tulokseen 62,94 m huhtikuussa 1964. Ennen Tokion 1964 olympialaisia Ludvík Daněk vei Oerterilta maailmanennätyksen, ja loukkaantumiset alkoivat vaivata amerikkalaista. Häntä kiusasi niskavamma, ja vajaa viikko ennen kilpailua häneltä repesi harjoitellessa rusto kylkiluusta. Olympialaisten karsinnassa Oerter heitti avausheitollaan olympiaennätyksen 60,54 m. Loppukilpailussa hän oli vaikeuksissa mutta heitti viidennellä kierroksella olympiaennätyksen 61,00 m ja voitti kultaa 48 senttimetrin erolla Daněkiin.
Méxicon 1968 olympialaisissa maanmies Jay Silvester oli selvä suosikki, sillä Oerterin ennätyskin oli heikompi kuin Silvesterin keskivertokiekkokaari. Loppukilpailun kolmannella kierroksella Oerter nousi neljänneltä sijalta johtoon olympiaennätyksellä 64,78 metriä. Muut eivät tähän pystyneet vastaamaan ja esimerkiksi Silvester heitti perätysten kolme mitätöntä heittoa. Oerter heitti vielä loppukilpailun toiseksi ja kolmanneksi pisimmät heitot ja voitti ensimmäisenä yleisurheilijana kultaa neljissä perättäisissä kisoissa. Sittemmin yleisurheilussa vain Carl Lewis on pituushypyssä pystynyt vastaavaan suoritukseen.
Méxicon olympialaisten jälkeen Oerter lopetti uransa. Hän lähti kuitenkin yrittämään vielä vuoden 1980 Moskovan kisoihin. Hän sijoittui Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa neljänneksi, kun yleisurheilussa sallitaan vain kolme edustajaa maata kohti. Vaikka Oerter olisikin läpäissyt karsinnat, hän olisi siltikin jäänyt ulos kisoista Yhdysvaltojen boikotin takia. Oerter heitti samana vuonna oman ennätyksensä (69,46 metriä) 43-vuotiaana.
Isabelle Yacoubou
Isabelle Yacoubou (s. 21. huhtikuuta 1986 Godomey, Benin) on Beninissä syntynyt ranskalainen koripalloilija. Hän on pelannut Ranskan naisten koripallojoukkueessa. Isabelle Yacoubou osallistui vuoden 2012 kesäolympialaisiin, jossa Ranska voitti hopeamitalin.
Isabelle Yacoubou osallistui vuosina 2003 ja 2005 kuulantyönnön kilpailuihin Beninin urheilujoukkueessa.
William Robertson (sotamarsalkka)
thumb|Sir William Robertson vuonna 1917. William Robert Robertson (29. tammikuuta 1860 Welbourn, Lincolnshire – 12. helmikuuta 1933 Lontoo) oli brittiläinen sotamarsalkka. Hän toimi Britannian pääesikunnan päällikkönä ensimmäisen maailmansodan aikana vuosina 1915–1918. Hän on ainoa henkilö, joka on ylennyt Britannian asevoimissa tavallisesta sotamiehestä marsalkaksi.