cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keke Rosberg
Kaudet 1983–1986
Rosbergin toinen kausi Williamsilla vuonna 1983 oli vaikea. Kauden kohokohta oli voitto Monacossa. Ennen lähtöä rata oli märkä, mutta kuivumassa. Kuljettajat valitsivat Rosbergia lukuun ottamatta sadekelin renkaat ja kisan alettua muiden oli käytävä varikolla vaihdattamassa kuivan kelin renkaat. Rosberg ajoi voittoon. Hän pääsi juhlimaan palkintokorokkeella myös Detroitissa sijoituttuaan toiseksi. Nämä olivat kuitenkin MM-kauden ainoat palkintosijoitukset ja Rosberg sijoittui mestaruustaulukossa viidennelle sijalle keräten yhteensä 27 pistettä. Vuonna 1983 järjestettiin kaikkien aikojen viimeistä kertaa MM-sarjan ulkopuolinen kilpailu: 1983 Race of Champions Brands Hatchissa, jonka Rosberg vei nimiinsä.
Kaudella autossa oli edelleen suuria ongelmia luotettavuuden kanssa etenkin alkukaudesta, mutta voitto Detroitissa alkoi muuttamaan tilannetta. Rosbergin kolmen palkintosijan putki (joista yksi oli kauden päätöskisan voitto Australiassa) nostivat hänet MM-sarjan kolmannelle tilalle 40 pisteellä. Kaudesta muistetaan hyvin myös hänen huima kierroksensa Silverstonen aika-ajoissa. Rosberg ajoi paalupaikalle, mittauttaen 258,9 km/h keskinopeuden. Se säilyi ennätyksenä aina 2000-luvulle asti, jolloin Williamsin kuljettaja Juan Pablo Montoya teki uuden ennätyksen vuoden 2002 Italian GP:ssä.
Kausi jäi Rosbergin viimeiseksi F1-kaudeksi. Hän ajoi McLarenilla, hallitsevan maailmanmestarin Alain Prostin tallikaverina. Rosberg ei voittanut kaudella yhtään kilpailua, pääsi palkintopallille vain yhden kerran ja hävisi selvästi tallitoverilleen. Aliohjautuva auto ei sopinut lainkaan Rosbergin ajotyylille, eikä sitä onnistuttu säätämään hänelle sopivaksi koko kauden aikana.
Rosberg ilmoitti heinäkuussa Hockenheimin kilpailuviikonlopun perjantaina lopettavansa uransa Formula ykkösissä. Hän kertoi tehneensä päätöksen jo kaksi vuotta aiemmin. Samalla Rosberg arvosteli uutta polttoainerajoitusta, joka pakotti kuskit säästelemään polttoainetta kilpailun aikana. Hän kertoi myös kyllästyneensä F1-auton ajamisen rasituksiin, matkustamiseen ja mekaanisten vikojen aiheuttamaan turhautumiseen.
Viimeisessä F1-kilpailussaan Australiassa Rosberg keskeytti rengasrikkoon ylivoimaiselta kärkipaikalta. Kauden loppusijoituksissa Rosberg oli kuudes 22 pisteellään.
Urheilu- ja vakioautot
thumb|Rosbergin Opel Calibra DTM-sarjassa 1993. Rosberg osallistui Span 24 tunnin ajoon Ferrarilla vuonna 1989 mutta ei saanut sijoitusta. Vuosina 1990–1991 hän ajoi World Sportscar Championship -sarjaa Peugeot’lla. Jälkimmäisellä kaudella hän saavutti Yannick Dalmas’n kanssa osakilpailuvoitot Magny Coursissa ja Méxicossa, ja oli sarjan loppupisteissä 13:s.
Kaudeksi 1992 Rosberg siirtyi saksalaiseen DTM-vakioautosarjaan, jossa hän ajoi AMG Mercedes -autolla. Hän voitti yhden osakilpailun ja sijoittui sarjan viidenneksi. Kaudet 1993–1994 Rosberg kilpaili DTM:ssä Joestin Opelilla ja kaudella 1995 DTM:ssä ja ITC:ssä itse perustamansa Team Rosbergin Opelilla.
Rosberg päätti ajouransa kauteen 1995 ja keskittyi tallinsa johtamiseen. Toisinaan hän osallistui Tunturiralliin harrastemielellä. Viimeisen autokilpailunsa hän ajoi vuonna 2005.
Formula 1
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.
Kilpauran ulkopuolinen elämä
Ajouransa jälkeen Rosberg on toiminut Mika Häkkisen, Jyrki Järvilehdon ja poikansa Nico Rosbergin managerina.
Rosberg on toiminut kommentaattorina MTV3-kanavan F1-lähetyksissä. Hän on kommentoinut kilpailuja myös Saksan TV:lle.
Rosbergilla on ollut kaksi omaa nimikkoautomallia. Opel Calibraa sai nimellä Opel Calibra Keke Rosberg Edition. Auto oli erittäin suosittu, Keke ajoi vastaavan mallisella autolla DTM-sarjaa. Vuonna 1991 Subaru Justy-mallia tehtiin 150kpl sarja "Keke Design Limited Edition".
Populaarikulttuurissa
Juice Leskinen on säveltänyt ja sanoittanut Rosbergista laulun ”Keke Rosberg formula rock”, jonka esitti Matti Pellonpää ystävineen -yhtye. Galicialaisella Siniestro Total-yhtyeellä on kappale nimeltä Keke Rosberg.
Farshad Bashir
thumb|right|Farshad Bashir Farshad Bashir (s. 14. tammikuuta 1988 Kabul) on alankomaalainen poliitikko. Hän on sosialistisen puolueen jäsen, ja hän seurasi Rosita van Gijlswijkiä edustajainhuoneen jäsenenä 15. tammikuuta 2008.
Bashir on afganistanilaissyntyinen. Hänen isänsä oli kommunistihallinnon aikana journalistina Anis-lehdessä. Talibanin otettua valtaansa suuren osan maata vuonna 1996 Bashir pakeni perheineen Tadžikistaniin ja sitten vuonna 1997 Alankomaihin, josta perhe sai turvapaikan. Bashir asettui Mantgumiin. Hän liittyi 2002 sosialistipuolueeseen ja sen nuorisojärjestöön ROOD:iin. 2006 hänet valittiin Leeuwardenin kunnanvaltuustoon, jossa hän istui tammikuuhun 2008.
Bashir on opiskellut matematiikkaa ja fysiikkaa Groningenin yliopistossa sekä vero-oikeutta Leidenin yliopistossa. Hänestä tuli vuonna 2008 Alankomaiden historian nuorin kansanedustaja.
Wells (täsmennyssivu)
Wells voi tarkoittaa:
Mikey D
Michael Anthony Deering (s. 25. marraskuuta 1967), taiteilijanimeltään Mikey D, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan yhtyeiden Main Source ja Mikey D and the LA Posse jäsenenä.
Albrecht Moser
Albrecht Moser (s. 28. tammikuuta 1945) on sveitsiläinen yleisurheilija, joka kilpaili kestävyys- ja maastojuoksussa. Hän edusti seuratasolla berniläistä STB:tä.
Myös Albrechtin vaimo Marijke oli olympiatason yleisurheilija.
Henkilötyövuosi
Henkilötyövuosi tai miestyövuosi on työmäärän mittayksikkö. Se tarkoittaa työpanosta, jonka yksi henkilö saa aikaan vuodessa.
Yrityksessä tehtyjen henkilötyövuosien määrä lasketaan jakamalla kaikki palkatut tunnit (säännöllinen työaika ja ylityötunnit) kokoaikaisten palkansaajien keskimääräisillä palkatuilla tunneilla vuodessa.
Hodge–Taten moduuli
Hodge–Taten moduuli on matematiikassa analogia p-adisen kunnan yli olevasta Hodgen rakenteesta.
Maine State House
Maine State House on Yhdysvaltojen Mainen osavaltion lainsäädäntörakennus. Se sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Augustassa. Rakennus on rakennettu vuosina 1829–1832 Mainen graniitista. Sen suunnittelusta vastasi alun perin yhdysvaltalainen arkkitehti Charles Bulfinch.
Rakennuksen sisätiloja uusittiin vuosina 1852 ja 1860. Vuosina 1890–1891 puolestaan rakennettiin kolmikerroksinen lisäsiipi, johon sijoitettiin osavaltiokirjasto. Nykyisen ulkonäkönsä lainsäädäntörakennus sai vuosina 1909–1910. Sitä suurennettiin arkkitehti G. Henri Desmondin piirustusten pohjalta. Lisäksi muun muassa rakennuksen alkuperäinen kupoli sai väistyä uuden tieltä.
24. huhtikuuta 1973 Maine State House lisättiin Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten kohteiden rekisteriin (National Register of Historic Places).
Pierrick Bourgeat
Pierrick Bourgeat (s. 28. tammikuuta 1976 Grenoble, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä. Bourgeat voitti pronssia alppihiihdon MM-kisojen joukkuekilpailussa 2005. Hän edusti Ranskaa myös vuoden 2006 olympialaisissa, muttei yltänyt mitaleille.
Red Bull Racing RB16B
Red Bull Racing RB16B oli Formula 1 -talli Red Bullin käyttämä auto kaudella 2021. Autolla kilpailivat Sergio Pérez ja Max Verstappen. Auto julkistettiin 23. helmikuuta 2021.
Jukka Varonen
Jukka Varonen (s. 1961) on toiminut Valkeakosken kaupunginjohtajana sekä aikaisemmin talous- ja kehittämisjohtajana. Valkeakosken valtuuston valitessa kaupunginjohtajan maaliskuussa 2013 vt. kaupunginjohtaja Varonen voitti äänin 28-15 Anne Heusalan. Varonen kannatti kuntaliitoksia Valkeakosken seudulla ja toivoi, että Valkeakoski olisi vuonna 2030 yli 50 000 asukkaan kunta. Varonen irtisanoutui kaupunginjohtajan tehtävästä joulukuussa 2020.
Varonen työskentelee Tampereen kaupungin hallintojohtajana ja johtaa konserniyksiköistä hallintoyksikköä.
Tammikuussa 2023 Varonen siirtyy Turun kaupungin konsernihallinnon hallintojohtajaksi.
Sofia Sula
Sofia Sula (s. 27. joulukuuta 2002 Lahti) on suomalainen kilpauransa lopettanut taitoluistelija. Uransa aikana hän opiskeli etänä Mäkelänrinteen Urheilulukiossa.
Ura
Hänen valmentajansa olivat italialaiset Edoardo De Bernardis ja Claudia Masoero. Sula harjoitteli Skating Club Torinossa Italiassa. Hänen ohjelmiensa koreografiat laati italialainen Edoardo De Bernardis.
Sula aloitti luistelun vuonna 2007 Mäntsälässä. Sula kuului vuonna 2018 Suomen Taitoluisteluliiton maajoukkueeseen. Sula lopetti kilpailu-uransa vuonna 2020.
Saavutukset
Hän on vuosien 2017 ja 2018 junioreiden Suomen mestari. Hän on ensimmäinen suomalainen junioriluistelija, joka on tehnyt kilpailutilanteessa kaikki 5 kolmoishyppyä (Tallinn Trophy 2017).
Sula sai toisen sijan maaliskuussa 2017 järjestetyssä Nordics 2017 - kilpailussa. Hän voitti toisen sijan uudestaan seuraavana vuonna helmikuussa 2018 järjestetyssä Nordics 2018 - kilpailussa.
Sula esiintyi jouluna 2017 Ranskan Vaujanyssä Les Stars de la Glace -esityksessä yhdessä Florent Amodion, Miki Andon ja Philippe Candeloron kanssa.
Henkilötyöpäivä
Henkilötyöpäivä tai miestyöpäivä on työmäärän mittayksikkö. Se tarkoittaa työpanosta, jonka yksi henkilö saa aikaan yhdessä työpäivässä.
Työpäivän pituus henkilötyöpäiviä laskettaessa on sopimuskysymys. Se voi olla esimerkiksi 7, 7,5 tai 8 tuntia.
Luettelo Disneyn lyhytpiirretyistä
Tämä on luettelo vuodesta 1928 nykypäivään julkaistuista Disneyn lyhytpiirretyistä.
Niittyvihersiipi
Niittyvihersiipi (Adscita statices) on yleinen, metallinhohtoinen perhonen.
Koko ja ulkonäkö
Niittyvihersiipi on melko pieni, metallinkiiltoisena säihkyvä perhonen. Etusiivet ovat pitkänomaiset ja suipot, eikä niissä ole havaittavaa kuviointia. Sekä etusiipien pinta että perhosen ruumis ovat kokonaan vihreän metallinkiiltoiset sävyn vaihdellessa kellertävän vihreästä turkoosiin. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat ja läpikuultavat. Tuntosarvet ovat naaraalla hieman kärkeä kohti paksuuntuvat, koiraalla selvästi kampamaiset. Imukärsä on pitkä. Siipiväli on 24–32 mm.
Suomessa ainoa samannäköinen laji on selvästi tummempi ja väriltään sinertävä rämevihersiipi (Rhagades pruni). Sen sijaan etelämpänä Euroopassa on useita hyvin samannäköisiä sukulaislajeja.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajin levinneisyys ulottuu Etelä-Euroopasta Kaukasukselle ja Keski-Aasiaan. Suomessa niittyvihersiipeä tavataan etelärannikolta ainakin Etelä-Lappiin saakka, mutta laji on yleisempi etelässä. Perhosia on lennossa kesäkuun loppupuolelta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat
Nimensä mukaisesti niittyvihersiipi viihtyy kuivilla niityillä, kedoilla, tienpientareilla ja pellonreunuksilla. Lajilla ei ole vaellustaipumusta, ja sitä tavataan vain harvoin elinympäristönsä ulkopuolella. Sopivalla paikalla laji on kuitenkin yleensä runsaslukuinen. Perhoset lentävät päivällä aurinkoisella säällä ja lepäilevät pilvisinä päivinä kasveilla. Lentotapa on koko heimolle ominainen: nopeasta siipien räpyttelystä huolimatta perhonen etenee ilmassa rauhallisesti. Perhoset viihtyvät kukilla nauttimassa mettä eivätkä piilottele näkymistään. Ne reagoivat laiskasti häiriöihin ja lennähtävät korkeintaan pienen matkan päähän. Naaras laskee munat kasveille 20–40 munan ryhminä. Toukka on aluksi lehtimiinaaja, mutta siirtyy myöhemmin elämään vapaana ravintokasvin alalehdillä. Täysikasvuinen toukka rakentaa toukokuussa maahan löyhän, vaaleanruskean kotelokopan ja koteloituu sen sisään. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Ravintokasvi
Toukka syö suolaheiniä (Rumex).
Prelude to the Millennium
Prelude to the Millennium: Essentials of Symphony on progressiivisen metalliyhtyeen Symphony X:n kokoelma-albumi vuodelta 1999. Se sisältää valikoituja kappaleita yhtyeen neljältä ensimmäiseltä studioalbumilta. Yhtyeen ensimmäiseltä albumilta Symphony X:ltä ei kuitenkaan ole alkuperäistä versiota, vaan albumin ensimmäinen kappale "Masquerade" on uudelleennauhoitettu Russell Allenin kanssa.
Kennebec Journal
Kennebec Journal on yhdysvaltalainen päivittäinen sanomalehti. Sitä julkaistaan Mainen osavaltion pääkaupungissa Augustassa. Lehti ilmestyy broadsheet-koossa. Lehden on omistanut vuodesta 1998 lähtien Blethen Maine Newspapers, The Seattle Times Companyn tytäryhtiö.
Bariumtiosyanaatti
Bariumtiosyanaatti (Ba(SCN)2) on barium- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi tekstiilienkäsittelyissä.
Kennebec Journal
Kennebec Journalin perustivat Russell Eaton ja Luther Severance vuoden 1825 tammikuussa. Lehti on Mainen osavaltion sanomalehdistä vanhin. Vuonna 2004 sen levikki oli 14 845 kappaletta.
Bariumtiosyanaatti
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa bariumtiosyanaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on hygroskooppista ja siitä tunnetaan kidevedelliset di- ja trihydraatit (Ba(SCN)2·2H2O ja Ba(SCN)2·3H2O). Bariumtiosyanaatti liukenee runsaasti veteen ja lisäksi poolisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin ja asetoniin.
Bariumtiosyanaattia valmistetaan bariumhydroksidin ja ammoniumtiosyanaatin vesiliuosten reaktiolla. Reaktiossa muodostunut ammoniakki haihdutetaan pois ja tuote kiteytetään.
Bariumtiosyanaattia voidaan käyttää apuaineena tekstiilien värjäys- ja painoprosesseissa. Muita käyttökohteita ovat muiden tiosyanaattien valmistus ja valokuvauskemikaalina.
Dudley R. Herschbach
Dudley Robert Herschbach (s. 18. kesäkuuta 1932 San José) on yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1986 kemiallisen molekyylikinetiikan tutkimuksesta. Herschbach jakoi palkinnon Yuan T. Leen ja John Charles Polanyin kanssa.
Herschbach suoritti alemman korkeakoulututkinnon matematiikassa vuonna 1954 ja tieteiden maisterin arvon hän sai 1956 Stanfordin yliopistosta. Vuonna 1958 Hän valmistui kemiallisen fysiikan tohtoriksi Harvardin yliopistosta. Herschbachin tutkimukset kohdistuvat laajalti muihinkin tieteisiin kuin kemiaan. Hän on muun muassa tutkinut hyväksymisvaalitapaa Steven Bramsin kanssa.
Herschbasch toimii tutkivana professorina Harvardin yliopistossa ja lisäksi vuodesta 2005 lähtien on hän pitänyt myös fysiikan professorin virkaa Teksasin A & M yliopistossa. Hersbach on myös aktiivinen partiotoiminnassa. Hän on myös lainannut ääntään Simpsonit-televisiosarjan jaksoon Kauhujen talo XIV, jossa hänen ääntään kuultiin Professori Frink, Sr:na.
Nagatan konjektuuri
Nagatan konjektuuri on matemaattinen otaksuma, jonka mukaan polynomirenkaan k[x,y,z] Nagatan automorfismi on villi. Otaksuman esitti Masayoshi Nagata vuonna 1972. Ualbai U. Umirbaev ja Ivan P. Shestakov todistivat sen vuonna 2004 ilmestyneessä artikkelissa.
Nagatan automorfismi on
Lauttasaaren välikohtaus
Lauttasaaren välikohtaus oli ampumistapaus, joka sattui Lauttasaaressa nykyisen Helsingin silloisen Huopalahden kunnan alueella 3. marraskuuta 1944.
Välikohtauksessa kuoli yksi neuvostoliittolainen upseeri, kapteeni Ivan Belov, joka oli osastonsa mukana matkalla Porkkalan vuokra-alueelle. Neuvostoliiton mukaan upseerin tappoi suomalainen sala-ampuja. Suomalaisten mukaan sala-ampuja ei ollut mahdollinen selitys ja he esittivät, että välikohtaus oli osaston sisäinen välienselvittely. Tapaus on edelleen selvittämätön.
Tausta
Suomessa elettiin sodanjälkeistä valvontakomission aikaa. Venäläiset alkoivat lokakuussa tuoda Porkkalan sotilastukikohtaan tarkoitettuja joukko-osastoja rahtilaivoilla Helsinkiin, josta ne siirrettiin maanteitse tukikohdan alueelle. Marraskuussa 1944 maantieyhteys oli ainoa mahdollisuus viedä joukkoja Porkkalaan, sillä vuokra-alueella ei vielä ollut rahtilaivoille sopivia satamia.
Ammuttu Ivan Mihailovitš Belov (1906–1944) oli arvoltaan talouskapteeni.
Edeltävät tapahtumat
Venäläinen rahtilaiva Maja oli neljäs joukkojenkuljetusalus, jolla Neuvostoliitto toi miehitysjoukkoja Porkkalaan Helsingin kautta. ”Maja” lipui keskiviikkoiltana 1. marraskuuta Helsingin edustalle ja jäi ankkuriin Kruunuvuorenselälle. Laivan kapteeni ilmoitti Helsingin satamakonttorille, että se siirtyy torstaiaamuna Länsisatamaan. Maja kiinnittyi Jätkäsaaren laituriin klo 13.
Suomalaiset viranomaiset nousivat laivaan ja menivät päällikön puheille. Keskustelu käytiin englanniksi. Kapteeni ilmoitti, että tarkoitus oli täydentää hiilivarastoja ja jatkaa neljän tunnin kuluttua matkaa Porkkalaan. Kapteeni vakuutti, ettei kukaan aluksesta mene maihin. Suomalaisten saamat tiedot viittaavat kieliongelmiin, Maja ei näet olisi pystynyt purkamaan lastiaan Porkkalan rannoilla. Tullin esimies ei pitänyt aiheellisena mennä laivaan kuultuaan, että laivassa oli sotilaita, hevosia ja muuta sotilastavaraa. Kolmen aiemman tapauksen perusteella tiedettiin, että venäläiset siirtävät Jätkäsaaren kautta joukko-osastojaan Porkkalaan.
Lastin purku
Sotilastavara Majan ruumassa oli puna-armeijan merijalkaväkidivisioonan tiedustelukomppania kuormastoineen. Kun suomalaisviranomaiset poistuivat laivasta, laiturille tuli venäläisiä sotilaita, jotka asettuivat laivan ympärille vartioon. Ruumasta alettiin purkaa sotilasmateriaalia. Raskaimpien taakkojen siirrossa venäläiset saivat apua Jätkäsaaren satamanostureilta.
Ennen kuin kolonna lähti liikkeelle Jätkäsaaresta, venäläiset hakivat valvontakomission kautta suomalaisilta rajanylitysluvat Porkkalaan, kuten oli toimittu aikaisemmissakin tapauksissa. Yksikköön kuulumattomana upseerina saattueessa oli mukana rannikkotykistön talouskapteeni Ivan Belov, joka asettui kolonnan keskivaiheilla oleviin hevoskärryihin.
Kolonna lähti liikkeelle klo 1:n jälkeen yöllä.
Hälytys
Vulcanin yövartijan soitto päävartioon herätti suomalaiset viranomaiset kiivaaseen toimintaan aamuyöllä. Helsingin rikospoliisi lähetti partiot tapahtumapaikalle samalla kun tieto levisi poliittisella tasolla hallitusta myöten. Venäläinen sotilaslääkäri tutki Ivan Belovin ruumiin Vulcanin tiloissa heti tapauksen jälkeen. Myös suomalainen lääkintämajuri Bertel Miesmäki sai vähän myöhemmin tutkia ruumiin pintapuolisesti.
Nootti
Liittoutuneiden valvontakomissio lähetti perjantaina Suomen hallitukselle nootin, jossa komissio vyörytti Suomelle täyden vastuun ”provokatoorisesta murhasta”. Ulkopoliittisen kriisin rauhoittamiseksi pääministeri Urho Castrénin hallitus asetti kaikkein aikojen laajimman rikostutkimusorganisaation välikohtausta selvittämään. Johtoon nimettiin kolmen ministerin ryhmä (Kaarlo Hillilä, Ernst von Born ja Eero Wuori). Kenttätutkimuksiin lähetettiin yli sata rikospoliisin, valtiollisen poliisin ja päämajan valvontaosaston tutkijaa. Valvontakomission määräyksestä poliisin oli raportoitava päivittäin komissiolle Hotelli Torniin tutkimusten etenemisestä.
Tutkimukset
Pääepäiltynä poliisi etsi kuumeisesti yöllä kolonnan vieressä kulkenutta pitkää suomalaisupseeria, jolla oli silminnäkijöiden mukaan silmälasit ja salkku. Tietojen keräämistä vaikeutti se, että valvontakomissio julisti välikohtauksen täydelliseen uutissulkuun. Niinpä siitä ei kerrottu sanaakaan Suomen tiedotusvälineissä, ja esimerkiksi tieto hallituksen lupaamasta 300 000 markan vihjepalkkiosta jäi vain sisäpiirin tiedoksi.
Les Concerts en Chine
Les Concerts en Chine tai The Concerts in China on Jean Michel Jarren live-albumi, joka taltioitiin vuonna 1981 ja julkaistiin 1982 Disques Dreyfus-levymerkillä. Se nauhoitettiin Jarren Concerts in China -kiertueella syksyllä 1981, joka kattoi viisi esiintymistä Pekingissä ja Shanghaissa Kiinan kansantasavallassa. Tämä merkitsi ensimmäistä läntisen pop-artistin esiintymistä Kiinassa kulttuurivallankumouksen jälkeen.
Albumi on yhdistelmä aiempien Jarren albumien sävellyksiä ja uusia sävellyksiä, joihin Jarre sai inspiraationsa kiinalaisesta kulttuurista, mukana on myös Jarren sovitus kiinalaisesta perinteisestä musiikista ("Jonques de pêcheurs au crépuscule"). Musiikki on yhdistelmä live- ja studiosoittoa sekä taustaäänityksiä. Eniten live-osuuksia sisältävät raidat ovat Équinoxe ja Les Chants Magnétiques -levyjen kappaleita. Uusia Jarren esittämiä kappaleita ovat "Nuit à Shanghai", "Harpe Laser", "Arpégiateur", "Orient Express", "Souvenir de Chine" ja "Jonques de pêcheurs au crépuscule", joka esitettiin ja nauhoitettiin yhdessä Pekingin konservatorion sinfoniaorkesterin kanssa.
Albumin alkuperäinen ensijulkaisu oli tupla-LP, sittemmin julkaistiin myös tupla-CD. Konsertti on julkaistu CD-muodossa myös jaettuna kahteen erilliseen levyyn, joiden kansiväritys on normaalista poikkeava: sininen (Vol. 1) ja keltainen (Vol. 2). Vuonna 1997 julkaistiin remasteroitu yhden CD:n versio. Konsertin mahduttaminen yhdelle CD:lle oli mahdollista ylisoittotallennuksen ansiosta (80 minuutin CD normaalin 74 minuutin sijasta) sekä yhdistämällä "Jonques de pêcheurs au crépuscule" yhdeksi, lyhennetyksi raidaksi.
Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #1 Portugalissa.
Lauttasaaren välikohtaus
Tiedottaminen
Lauantain Helsingin Sanomat ei kertonut Belovin murhasta mitään sillä voimassa oli sotasensuuri. Tapauksesta levisi nopeasti villejä huhuja ympärilleen kunnes Belovin murhasta tiedotti virallisesti 8.11 ruotsalainen sanomalehti Stockholms Tidningen.
Hautaaminen
Venäläiset hautasivat kapteeni Ivan Belovin Mäkiluodon linnakesaareen. Porkkalan vuokra-alueen palauttamisen yhteydessä hänen jäännöksensä siirrettiin Kirkkonummen Kolsarin neuvostohautausmaalle.Belovin haudalla lukee kuoli suomalaisten valkobandiittien toimesta.
Jälkipyykki
Niku itse uskoo tietävänsä Belovin murhaajan nimen. Belovin murhaaja teki myöhemmin uran Helsingin kaupungilla ja valtion virkamiehenä ja jäi eläkkeelle 1970-luvun lopussa ja kuoli vuonna 1987. Hän asui Helsingin pohjoisessa esikaupungissa. Niku itse arvelee, että Pääesikunnan valvontaosastossa oli tieto murhaajasta, mutta nimi salattiin sillä perusteella, että murhaaja oli tekoaikana Suomen armeijan luutnantti.
Giulio Caccini
pienoiskuva|Giulio Caccinin Le nuove musiche-teoksen kansilehti. Giulio Caccini (n. 1550 Rooma – haudattu 10. joulukuuta 1618 Firenze) oli italialainen säveltäjä, soittaja ja laulaja. Myös hänen tyttärensä, Francesca Caccini oli säveltäjä.
Caccini opiskeli tiettävästi Roomassa luutun, viola da gamban ja harpun soittoa. Jossain vaiheessa ennen vuotta 1574 Caccini lähti Firenzeen jatkamaan musiikinopintojaan mesenaattinaan Cosimo I de’ Medici. Pian hän myös aloitti uransa laulajana. Hän säesti itseään usein viola da gamballa.
Vuonna 1600 Caccini osallistui Jacopo Perin oopperan Euridice säveltämiseen. Euridice on maailman vanhin näihin päiviin asti säilynyt ooppera. Caccinin omiin sävellyksiin kuuluu muun muassa madrigaaleja, oopperoita ja lauluja. Säveltäjä kuoli Firenzessä vuonna 1618.
Theyab Awana
Theyab Awana Ahmed Hussein Al Musabi (‎ 8. huhtikuuta 1990 – 25. syyskuuta 2011), usein vain Theyab Awana, oli arabiemiirikuntalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi UAE Pro-League -jalkapalloliigassa Baniyas SC -joukkueessa sekä Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkueessa. Hänen pelityyliänsä ja kykyjä on vertailtu Zuhair Bakhitiin, joka itse julisti Theyab Awanan olevan hänen seuraava menestyjänsä stadioneilla. 17. heinäkuuta 2011 Awana teki rangaistuspotkusta maalin kantapäällään Libanonin jalkapallomaajoukkueen verkkoon ja johdatti joukkueensa 6–2 voittoon.
Kuolema
Awana kuoli auto-onnettomuudessa 25. syyskuuta 2011 Abu Dhabissa. Tietojen mukaan onnettomuus tapahtui Sheikh Zayed Bridge -holvisillalla, kun hän oli palaamassa jalkapalloharjoituksista Al Ainista Adu Dhabiin 13-vuotiaan veljensä Raadin kanssa. Awana puhui puhelimeen ajon aikana menettäen ajoneuvonsa hallinnan. Hän kuoli ennen avun saapumista, mutta veli eli vielä seitsemän tuntia kohtalokkaan onnettomuuden jälkeen.
Arkadian yhteislyseo
Arkadian yhteislyseo (myös muodossa Arkadian yhteiskoulun lukio) on Nurmijärven Klaukkalassa toimiva yksityinen lukio. Sitä käy noin 440 opiskelijaa. Koulussa on kaksi suuntautumisvaihtoehtoa: yleislinja (vuosittainen sisäänotto 125) ja taidelinja (20 aloituspaikkaa/ vuosi). Lisäksi lukiossa voi yhdistää urheiluharrastuksensa koulun urheiluvalmennuksen kursseilla. Koulun vieressä toimii Urheilupuiston koulu ja naapurustossa sijaitsevat myös Klaukkalan urheilualue, jäähalli sekä tennis- ja squash-halli.
Klaukkalan koulurakennus valmistui syksyllä 1991, ja sitä laajennettiin oppilasmäärän lisääntyessä syksyllä 2006. Ennen Klaukkalaan siirtymistään koulu toimi vuosikymmeniä Helsingissä osoitteessa Arkadiankatu 28, josta koulun nimi juontuu. Vuonna 2018 koulurakennuksen yhteyteen valmistui uusi sisäliikuntahalli nimeltään Arkadia-halli, joka on salibandyseura SB-Pro kotiareena.
Arkadian yhteislyseo on tehnyt kansainvälistä yhteistyötä mm. Saksassa, Virossa, Kiinassa ja Unkarissa sijaitsevien oppilaitosten kanssa. Lähes vuosittain osa oppilaista tekee matkan New Yorkiin tai Puolaan.
Arkadian yhteislyseossa toimii taidelinja, jossa keskitytään teatteriin, musiikiin, tanssiin ja kuvataiteeseen. Taidelinjan opiskelijavalinnassa vaikuttaa keskiarvon lisäksi myös suullinen haastattelu ja muut näytöt.
Historia
Koulu perustettiin vuonna 1927 nimellä (Helsingin) Uusi yksityinen yhteislyseo ja toiminta alkoi 1. syyskuuta Balderin talossa Aleksanterinkadulla. Koulun perusti filosofian maisteri Ada Äijälä, joka kuitenkin kuoli jo huhtikuussa 1928.
Koulun uudeksi ylläpitäjäksi perustettiin osakeyhtiö Ada Äijälän Koulu Oy. Koulun nimi muutettiin nimi muuttui Koulukujan yhteislyseoksi ja se siirtyi Teosofisen seuran taloon osoitteeseen Kansakoulukatu 8, jossa toimi vuosikymmenen.
Vuonna 1938 koulu muutti omaan taloon Etu-Töölöön Arkadiankadun ja Mechelininkadun kulmaan (Arkadiankatu 28), jolloin nimeksi tuli Arkadian yhteislyseo. Oppilasmäärän pienennyttyä 1980-luvun aikana koulu päätettiin siirtää voimakkaasti kasvavalle alueelle Nurmijärven Klaukkalaan, jonne valmistui uusi rakennus 1991.
Aiheesta muualla
Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli
Alijäämä
Alijäämä tarkoittaa tappiota, joka syntyy, kun tuotot ovat pienemmät kuin kulut.
Alijäämä-nimitystä käytetään kuntien ja kuntayhtymien, osuuskuntien sekä yhdistysten ja säätiöiden tappioista. Sitä käytetään myös budjetoinnissa silloin, kun budjetin menot ovat suuremmat kuin tulot.
Vauvahieronta
pienoiskuva|Vauvahierontaa Vauvahieronta on monissa itämaisissa kulttuureissa perinteinen ja luonnollinen osa vauvan päivittäistä hoitoa. Vauvahierontaa käytetään myös aasialaisissa kulttuureissa, kuten Intiassa, Pakistanissa ja Etelä-Amerikan ja Afrikan maissa. Vauvojen hierontatyyli ja aloittamisen ajankohta vaihtelee eri puolilla maailmaa.
Intiassa vauvahieronta opitaan perimätietona äidiltä tai anopilta. Intialaisessa kulttuurissa hieronta aloitetaan vasta napanuoran tyngän irrottua, mutta hieronta voidaan aloittaa jo ensimmäisenä päivänä syntymän jälkeen.
Afrikassa otteet ja liikkeet eroavat hieman intialaisesta hieronnasta. Afrikassa hieronta aloitetaan heti syntymän jälkeen, ja hierontaa jatketaan siihen asti, kun lapsi on 3–4-vuotias. Iän kertyessä hierontakertoja vähennetään. Afrikassa lapsia hierotaan usein kylvyn jälkeen.
Maailmalle vauvahieronta on tullut tunnetummaksi ranskalaisen synnytyslääkäri Frederick Leboyerin sekä vauvahieronnan ohjaajien liiton perustajan, amerikkalaisen Vilmala Schneider McCluren toimesta. Molemmat ovat hakeneet oppinsa Intiasta 1970-luvun alussa.
Suomeen vauvahieronta saapui vasta vuonna 1978, jolloin Ensi- ja turvakotien liitto sai luvan hyödyntää vauvahierontaa. Lupa koski filosofian tohtorin Ruth Ricen RISS-tekniikkaa (Rice Infant Sensimotor Stimulation Technique). RISS-tekniikka on kehitetty erityisesti keskoslapsille. Tekniikka todettiin olevan hyödyllinen myös muille lapsille, sillä sen on huomattu tuovan vauvoille mielihyvää, jolloin vauva joko virkistyy tai rauhoittuu.
Vauvahieronnan periaatteet
Vauvahieronta on alle vuoden vanhalle tehtävää hierontaa, jossa huomioidaan monenlaisia tekijöitä. On tärkeä tietää, milloin ja millaisissa olosuhteissa vauvahieronta on hyvä suorittaa. On paljon asioita, jotka vaikuttavat hierontatapahtuman onnistumiseen. Hierontatilanteessa tulee ottaa huomioon sekä vauva, hieroja että ympäristö. Tärkeää on myös huomioida, milloin vauvaa ei saa hieroa.
Brand New Morning
Brand New Morning on rockyhtye Magnumin vuonna 2004 julkaistu kolmastoista studioalbumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Japanissa julkaistu bonusraita:
Epätäydellinen polylogaritmi
Epätäydellinen polylogaritmi on polylogaritmin yleistys. Se määritellään integraalina
Se voidaan myös esittää äärettömän sarjan summana
missä Γ(s) on gammafunktio ja Γ(s,x) on ylempi epätäydellinen gammafunktio.
Painajainen Elm Streetillä 7: Uusi painajainen
Painajainen Elm Streetillä 7: Uusi painajainen on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1994. Elokuva on kuudes jatko-osa elokuvalle Painajainen Elm Streetillä ja sarjan seitsemäs osa. Sen on ohjannut ensimmäisen Elm Street -elokuvan ohjannut ja kirjoittanut, sekä kolmannen elokuvan kirjoittanut Wes Craven. Elokuvassa Heather Langenkamp näyttelee itse itseään ja Robert Englund sekä itseään että myös Freddy Kruegeria. Elokuva ei liity juoneltaan aiempiin Painajainen Elm Streetillä-elokuviin. Elokuva on silti epävirallisesti osa sarjaa.
Juoni
Elokuvassa rikotaan ns. Neljäs seinä - Freddy Krueger (vaikka hänen pitäisi olla pelkkä kuvitteellinen elokuvahahmo) tulee vainoamaan elokuvan tekijöitä. Elokuva ei siis liity juoneltaan aiempiin elokuviin, vaan annetaan ymmärtää, että aiempien elokuvien tapahtumat ovat olleet pelkkää elokuvaa.
Elokuva alkaa Hollywoodista, jossa ollaan parhaillaan tekemässä uutta Wes Cravenin ideoimaa Painajainen Elm Streetillä -elokuvaa, jonka pääosassa olisi tarkoitus näytellä Heather Langenkamp Nancyna ja Robert Englund Freddyna. Mutta asiat eivät tule sujumaan, sillä pian Heather joutuu tekemissin outojen tapausten kanssa: hänen miehensä, joka on erikoistehosteita kehittämässä elokuviin, kuolee mystisesti auto-onnettomuudessa, ja hänestä löytyy viiltojälkiä. Hänen pieni poikansa taas käyttäytyy sekavasti, alkamalla esimerkiksi riimittelemään Elm Street -elokuvista turhan tutuksi tulleella riimillä. Heather ymmärtää pian kauhean totuuden: Freddy Krueger on kaiken takana, oli se pelkkää elokuvaa tai ei. Lopulta selvisi että murhaajana ei toiminutkaan Freddy Krueger, vaan paha muinainen demoni, joka vain esiintyi Freddy Kruegerina.
Meletos
Meletos (, ; 400–300-lukujen eaa. vaihde) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka oli kotoisin Ateenasta. Nykyisin hänet tunnetaan enemmän Sokrateen syyttäjänä kuin näytelmistään.
Elämä
Meletos oli kotoisin Ateenan Pithoksen demoksesta. Diogenes Laertios lainaa Favorinosta sanoessaan, että Meletoksen isän nimi oli myös Meletos. Aristofanes käytti hänestä lisänimeä Thraks, mikä voi viitata siihen, että suku oli kotoisin Traakiasta tai muualta ulkomailta.
Platon nimeää Meletoksen Sokrateen puolustuspuheessa Sokrateen pääsyyttäjäksi. Hänet mainitaan myös Platonin dialogissa Euthyfron. Platon antaa ymmärtää, että Meletos olisi ollut jo tunnettu runoilijana Sokratesta syyttäessään, mutta toisaalta, että tämä olisi esittänyt syytöksensä saadakseen mainetta. Platonin mukaan Meletos syytti Sokratesta loukkaantuneena runoilijoiden puolesta. Tällöin hän olisi voinut loukkaantua niistä Sokrateen puheista, missä tämä pilkkaa runoilijoita; tällainen suhtautuminen käy ilmi myös useista Platonin dialogeista.
Sokrates puhuu Meletoksesta nuorena, ainakin itseään selvästi nuorempana, oikeudenkäyntinsä aikaan vuonna 399 eaa. Hänen arvellaan olleen tuolloin noin 30–40-vuotias. Vaikka Meletos kuvataan pääsyyttäjänä, tämä oli todellisuudessa syyttäjistä merkityksettömin, ja erään antiikin aikaisen tiedon mukaan muut syyttäjät, Anytos ja Lykon, olisivat lahjoneet hänet mukaan oikeudenkäyntiin. Näin hän on saattanut toimia lähinnä Anytoksen johtaman ryhmän puhemiehenä.
Sokrateen oikeudenkäynnissä Meletos ja muut syyttäjät ovat pitäneet syytöspuheet Sokratesta vastaan. Näitä puheita ei ole säilynyt. Platonin Sokrateen puolustuspuhe kuvaa kuitenkin, kuinka Sokrates puolestaan ristikuulustelee Meletosta. Sokrates sanoo Meletoksen syyttäneen häntä nuorison turmelemisesta, mutta Meletos ei kuitenkaan pysty esittämään mitään motiivia, miksi hän olisi tehnyt näin. Mitä tulee siihen syytteeseen, että Sokrates ei tunnustanut samoja jumalia kuin valtio, Meletos erehtyy väittämään, ettei Sokrates tunnusta mitään jumalia, mutta myöntää kuitenkin, että myös Sokrateen daimonion on eräänlainen jumala tai jumalten jälkeläinen. Suuressa osassa tätä ristikuulustelua Meletos pysyy vaiti, eikä hänellä vaikuta olevan valmiita vastauksia Sokrateelle. Sokrates pilailee puheensa aikana usein Meletoksen nimellä taivutellen nimeä muistuttavaa verbiä meletaō (, ’välittää [jostakin asiasta]’) tahallaan eri taivutusmuodoissa.
Diogenes Laertioksen mukaan ateenalaiset olisivat Sokrateen kuoleman jälkeen katuneet tämän kuolemaantuomiota niin, että olisivat puolestaan tuominneet Meletoksen kuolemaan. Sudan mukaan Meletos olisi kivitetty kuoliaaksi.
Teokset
Meletoksen näytelmistä ei tiedetä juuri mitään. Aristoteleen Näytelmäluetteloiden mukaan hän olisi esittänyt tragediansa Oidipodeia samana vuonna, jolloin Aristofanes esitti komediansa Haikarat (Pelargoi), mutta sen ajoitusta ei tunneta.
Epikrates puolestaan viittaa komediassaan Antilais Meletoksen kirjoittamaan eroottiseen runouteen. Suda kutsuu Meletosta paitsi runoilijaksi myös puhujaksi, mutta tämä perustunee lähinnä siihen, että hän syytti Sokratesta sekä mahdollisesti myös, kuten mainittua, Andokidesta.
Karl Litzmann
Karl-Siegmund Litzmann (1. elokuuta 1893 Minden Westfalen – elokuu 1945 Kappeln) oli kenraalikuvernementti Ostlandin Viron piirijohtajana 5. joulukuuta 1941 – 17. syyskuuta 1944 Tallinnassa.
Hän oli Saksan miehityssiviilihallinnon johtaja Virossa suurimman osan maan miehitystä.
Lapiolinja
Lapiolinjaksi tai työlinjaksi kutsuttiin etenkin 1950-luvulta lähtien niitä työvoimapoliittisia keinoja, joilla työttömyyttä hoidettiin yhteiskunnan järjestämillä hankkeilla. Kuvaavan nimensä se sai, kun mahdollisimman suureen työllistettävien määrään pyrittäessä vältettiin maarakennustyömailla koneiden käyttöä, näin jokaiselle voitiin osoittaa tehtävä. Toisaalta lapiointi oli sen luontoista työtä, että siitä suoriutui ilman ammattitaitoakin.
Lapiolinja koettiin ratkaisuksi työttömyyteen aikana, jolloin normaalit työmarkkinat eivät toimineet suhdannevaihteluiden ja elinkeinoelämän murroksessa. Metsätöistä saattoi vapautua kerralla runsaasti työvoimaa metsäteollisuuden näkymien heiketessä. Pientilalliset olivat hyvin usein riippuvaisia näistä tulonlähteistä. Useat merkittävät tiehankkeet saivat autoistumisen myötä alkunsa juuri niihin aikoihin.
Hyvin tunnettu "lapiolinjan" työmaa oli Tarvontie eli nykyinen Ykköstien moottoritieosuus Helsingin Munkkiniemestä Espooseen. Tällä 1950-luvun lopun työmaalla oli töissä lapiomiesten lisäksi jopa hevosia.
Kritiikki
Järjestelmää kritisoitiin alusta lähtien. Työkohteet olivat useasti siirtotyömaita, jotka saattoivat sijaita satojenkin kilometrien päässä työllistetyn kotipaikkakunnalta. Näin esimerkiksi perheen pää saattoi viettää viikot tietöissä vieraassa maakunnassa ja pääsi käymään kotonaan muutamana viikonloppuna kuukaudessa. Majoitus työmailla järjestyi yleensä parakissa tai pyöräkopissa. Usein majoituksen taso jätti toivomisen varaa: ahtaus, huono ilma, hygienia ja rauhattomuus olivat polttavia ongelmia. Näihin saatiinkin vuosien mittaan parannusta.
Päättyminen
Lapiolinjan päätti 1970-luvun alussa uudenlainen yhteiskunnallinen ajattelu, jossa työttömille alettiin maksaa rahallista korvausta työttömyyden kohdatessa. Tienrakennus alkoi vaatia yhä enemmän ammattitaitoa, ja työttömät alkoivat olla maaseudun kausityöttömien sijasta kaupungeista kotoisin. Lisäksi teiden rahoituksessa käytettävien lainojen ehdoissa edellytettiin kohteiden toteuttamista kustannustehokkaimmilla menetelmillä.
Bangsar
thumb|Bangsar Bangsar on suosittu kauppa- ja yöelämän keskus sekä expatien suosima kaupunginosa Malesian pääkaupingissa Kuala Lumpurissa. Se on erityisesti turistien, liikemiesten ja varakkaiden paikallisten suosima vapaa-ajanviettoalue. Bangsarissa on useita pieniä baareja ja pubeja keskustan hip hop -klubien vastapainoksi. Siellä on myös useita Malesian muslimi-intialaisten pitämiä mamak-ravintoloita.
Jonathan Kaplan
Jonathan Kaplan (s. 25. marraskuuta 1947) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Kaplanin vanhemmat olivat näyttelijä Frances Heflin ja säveltäjä Sol Kaplan. Hän syntyi Pariisissa, Ranskassa. Opiskeltuaan Chicagon ja New Yorkin yliopistoissa Kaplan aloitti uransa Roger Cormanin New World Picturesilla. Hänen esikoisohjauksensa oli vuoden 1971 Student Nurses. Kaplanin teki tunnetuksi vuonna 1988 ensi-iltansa saanut tosipohjainen draama Syytetty, josta Jodie Foster sai parhaan naispääosan Oscarin. Kaplanin myöhempiä elokuvia ovat olleet esimerkiksi Kielletty intohimo (1992), Bad Girls – naiset satulassa (1994) ja Särkynyt palatsi (1999).
Kaplan on ollut uransa aikana viidesti ehdolla Emmy-palkinnon ja kahdesti Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi.
Temperamaalaus
thumb|220px|[[Antonio Pollaiuolon temperamaalaus puulle vuodelta 1475.]] thumb|220px|[[Mestari Francke: Takaa-ajo ja paimenen petos Barbara-alttarista. Temperamaalaus puulle, temperan ohella lehtikultaa. 1410, Kansallismuseo Helsinki.]] Temperamaalaus on maalaus, jossa värien sideaineena on munankeltuainen tai kaseiini. Sana tempera tulee latinan sanasta temperare, joka tarkoittaa sekoittamista. Tempera on alun perin tarkoittanut kaikkia sideaineita, sittemmin nimenomaan munatemperaa.
Historia
Temperavärit kehitettiin luultavasti antiikin aikana, ja keskiajalla niistä tuli yleisemmin käytettyjä värejä. Renessanssimaalauksista esimerkiksi Sandro Botticellin maalaus Venus ja Mars National Galleryssä on maalattu lukuisilla päällekkäisillä temperakerroksilla. Temperaan ja etenkin rasvaiseen temperaan pohjautuneet öljyvärit syrjäyttivät temperan 1500-luvulla. Temperalla maalaaminen tuli kuitenkin uudestaan muotiin 1800-luvun lopulla. Myös 1990-luvulla ja 2000-luvulla munatempera on kokenut aika ajoin pieniä renessansseja.
Ominaisuudet
Temperaa on kahta päälaatua: kananmunaan perustuva ja kaseiiniin eli maidon juustoaineeseen perustuva tempera. Kaseiinitempera on näistä kahdesta tarttuvampi ja lujempi sidosaine, mutta sen käyttäminen tapahtuu vesihauteessa lämmitettynä. Jäähdyttyään kaseiinitempera kovettuu ja sen sanotaan tarttuvan niin lujasti, että sillä voidaan irrottaa vanhempia maalikerroksia esimerkiksi rappauksesta.
Lisäksi tempera voi olla laihaa tai rasvaista. Laihassa temperassa on sideaineen ohella vain liima-ainetta (esimerkiksi munaa), rasvaisessa on mukana kuivuvaa öljyä. Rasvainen emulsio on liuos, johon tarvitaan vettä, öljyä ja liima-ainetta emulgaattoriksi. Emulsio voi sisältää myös öljyä, hartsiliuosta tai vahaa. Joskus siihen lisätään ranskalaista tärpättiä säilyvyyden vuoksi, tai hunajaa värin koostumuksen parantamiseksi. Kananmunan albumiini emulgoi öljyn samaan tapaan kuin majoneesia tehtäessä. Munatemperan sideaineeseen käytetään tavallisesti 1 osa munaa (keltuainen+valkuainen), 1 osa keitettyä pellavaöljyä (vernissa), 1 osa vettä. Osien lämpötilan on oltava sama. Ensin sekoitetaan muna ja vernissa, sitten lisätään vesi. Väriaineet (pigmentit) lisätään viimeiseksi.
Käyttö
Tempera soveltuu erityisesti kovalle pohjalle kuten puulle maalaamiseen. Temperamaalit soveltuvat taidemaalauksen lisäksi laajasti rakennuksien ja huonekalujen pinnoiksi.
Kuivuttuaan tempera-sidosaine muuttuu veteen tai öljyyn liukenemattomaksi. Temperaväri kuivuu nopeasti. Ilman vernissaa värit ovat himmeitä ja hennon pastellisävyisiä, mutta vernissa antaa väreille kiiltoa ja syvyyttä.
Temperavärejä käytetään tyypillisesti läpikuultavina kerroksina. Silloin voidaan ensin luoda sommittelu ja piirustus, seuraavaksi valot ja varjot ja vasta lopuksi lisätä kerros jossa on paikalliset värisävyt.
Paštun kieli
pienoiskuva|Puhuttua paštua Paštun kieli (paštuksi پښتو, paʂto; tunnetaan myös nimillä pataani ja afgaani, pašto پشتو ja pukhto پختو) on Afganistanissa ja Pakistanissa asuvien paštujen eli pataanien puhuma kieli. Se kuuluu indoeurooppalaisten kielten indoiranilaisen haaran iranilaiseen ryhmään. Paštu on darin ohella toinen Afganistanin virallisista kielistä.
Levinneisyys ja puhujamäärä
Kieltä puhutaan Afganistanin etelä- ja keskiosissa sekä Pakistanissa etupäässä Luoteisprovinssissa, heimoalueilla ja Balochistanissa. Pieniä puhujaryhmiä on myös Kashmirissa ja Iranissa. Vuonna 2009 paštun äidinkielisiä puhujia arvioitiin olevan noin 7,5 miljoonaa Afganistanissa, 14 miljoonaa Pakistanin Luoteisprovinssissa, yli kaksi miljoonaa Karachissa ja noin 50 000 Iranissa.
Afganistanissa paštun puhujat muodostavat yli puolet väestöstä ja Pakistanin luoteisosassa noin 90 %. Heistä suuri osa on kaksikielisiä. Afganistanissa pataanit osaavat myös daria, Pakistanissa urdua, belutšia tai muita kieliä.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Murteet ja kielen rakenne
Paštu kuuluu iranilaisten kielten itäiseen ryhmään. Se jakautuu lukuisiin alueellisiin ja heimomurteisiin, jotka muodostavat läntisen ja itäisen murreryhmän. Toisinaan puhutaan myös eteläisestä tai keskiryhmästä. Läntisen ryhmän keskus on Kandahar ja itäisen Peshawar sekä vähemmässä määrin Jalalabad. Eräät murteet kuten waziri ja afridi poikkeavat voimakkaasti kirjakielestä. Paštua voidaan pitää makrokielenä, jolla on useampi variantti.
Kieli on rakenteeltaan monessa suhteessa varsin konservatiivinen. Arkaaisia iranilaisia piirteitä ovat fonemaattinen sanapaino, kieliopillinen suku ja ergatiivirakenne. Morfologialle on tyypillistä nominien ja osittain myös verbien flektiotaivutus. Verbeillä on aspektikategoria.
Indoarjalaisista kielistä paštuun on omaksuttu kakuminaaliset konsonantit ṭ, ḍ, ṇ, ṛ Lainasanoja on saatu arabiasta, darista, persiasta, indoarjalaisista, turkkilaisista sekä länsieurooppalaisista kielistä varsinkin englannista.
Kirjakieli
Paštun vanhimman kirjallisen muistomerkin kerrotaan olevan peräisin 700-luvulta. Vanhin luotettavasti ajoitettu teksti, Bayazid Ansarin paštuksi, hindiksi, persiaksi ja arabiaksi laatima uskonnollinen runokokoelma Hayr al-bayān (”Hyvä sanoma”) on kuitenkin vasta 1500-luvun lopusta. 1600-luvulla elänyttä soturirunoilija Khušal Khattakia on pidetty paštunkielisen kirjallisuuden isänä.
Kirjakieli kehittyi pitkään Afganistanin pääkielenä toimineen darin varjossa. Koulutusjärjestelmän ja lehdistön kieli paštusta tuli vasta 1900-luvun aikana. Vuodesta 1936 lähtien se on darin rinnalla toinen Afganistanin virallisista kielistä. Pakistanissa se on yksi Luoteisprovinssin ja Balochistanin alueparlamenttien virallisista työkielistä.
Paštun kirjakielestä on kaksi alueellista varianttia. Afganistanissa kirjakieli perustuu Kandaharin ja Pakistanissa Peshawarin murteeseen. Kieltä kirjoitetaan arabialais-persialaisella kirjaimistolla, jota on täydennetty kymmenellä paštun omia äänteitä osoittavalla lisämerkillä. Kirjakielen normit ja oikeinkirjoitus eivät ole vielä vakiintuneet.
Gordon Marsden
pienoiskuva|Gordon MarsdenGordon Marsden (s. 28. marraskuuta 1953) on brittiläinen Työväenpuolueen poliitikko. Hän syntyi Manchesterissa.
Päästyään Stockport Grammar Schoolista Marsden pääsi Oxfordin New Collegeen, jossa hän suoritti loppututkinnon nykyhistoriassa. Hän jatkoi vielä valmistumisensa jälkeen opintojaan Warburg Institutessa ja Harvardin John F. Kennedy School of Governmentissa.
Falklandinsaarten lippu
Falklandinsaarten lippu otettiin käyttöön 29. syyskuuta 1948. Lipun tausta on sininen ja lipun vasemmassa yläkulmassa on Union Jack. Sen vieressä on Falklandinsaarten vaakuna. Falklandinsaaret vaihtoi lippuansa vuonna 1999. Sitä ennen vaakuna oli valkoisen ympyrän sisässä.
Aseenpiippukohtaus
thumb|right|Elokuvan [[007 ja kultainen silmä aseenpiippukohtaus.]] Aseenpiippukohtaus on James Bond -elokuvien alussa esiintyvä kohtaus, jonka suunnitteli Maurice Binder. Kohtaus on esiintynyt jokaisessa EON Productionsin James Bond -elokuvassa.
Kuvaus
pienoiskuva|oikea|9-millisen aseen piippu sisältä ja sen rihlaus. Kohtaus alkaa valkoisen pisteen liikkuessa ruudun poikki. Tämän jälkeen piste avautuu paljastaen aseen piipun sisäpuolen. Kamera seuraa James Bondia hänen kävellessään oikealta vasemmalle valkoista taustaa vasten. Yhtäkkiä Bond pysähtyy, kääntyy nopeasti ja ampuu kameraa kohti. Tämän jälkeen kuvan päälle alkaa ylhäältä valua punaista väriä, joka kuvaa osuman saaneen verta. Aseen piippu alkaa heilua, jonka jälkeen se muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta joko kutistuu ja katoaa tai muuttuu valkoiseksi ja avautuu elokuvaan.
1962–1964
Koska Binder oli suunnitellut kohtauksen esittävän Bondin vain siluetissa, hän käytti stuntmies Bob Simmonsia Sean Conneryn sijaan ensimmäiseen kolmeen elokuvaan. Simmons hyppää hieman, kun hän kääntyy ampuessaan. Tämän jälkeen veri valuu alas, piste pienenee ja katoaa.
Elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No valkoinen piste pysähtyy puolivälissä ja ”Harry Saltzman & Albert R. Broccoli present” -teksti ilmestyy. Kohtauksessa on mukana elektronisia ääniä ja kun Bond on ampunut, James Bond -tunnusmusiikki soi kovaäänisesti. Aseenpiippukohtaus siirtyy suoraan elokuvan alkutunnukseen, jossa on monia värikkäitä ympyröitä mustaa taustaa vasten. Tätä versiota, ilman elektronisia ääniä tai Saltzman-Broccoli välitekstiä käytettiin myös elokuvissa Salainen agentti 007 Istanbulissa ja 007 ja Kultasormi.
1965–1967 ja 1971
Vuonna 1965 elokuvassa Pallosalama alettiin käyttämään eri kuvaformaattia joten aseenpiippukohtaus jouduttiin tekemään uudelleen, tällä kertaa Sean Conneryn suorittamana, jossa Bond ampuu noin 90 asteen polvikulmassa ja hieman etukenossa. Se on myös ensimmäinen kohtaus, jossa valkoinen piste avautuu suoraan elokuvaan. Vaikka kohtaus kuvattiin värillisenä, se muutettiin mustavalkoiseksi elokuviin Elät vain kahdesti ja Timantit ovat ikuisia.
1969 (George Lazenby)
Kun uusi näyttelijä George Lazenby otti roolin elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa, kuvattiin kolmas aseenpiippukohtaus. Kuten Pallosalamassa, kohtaus kuvattiin värillisenä. Valkoinen piste pysähtyy puolivälissä näyttäen ”Harry Saltzman and Albert R. Broccoli present” -tekstin, kuten elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No. James Bond Theme soi kuitenkin taustalla. Piippu alkaa liikkua, ja pysähtyessään keskelle, Bond kävelee paikallaan noin sekunnin ennen kuin kääntyy ja ampuu. Lazenby on ainoa näyttelijöistä, joka polvistuu ampuessaan. Tämä on myös ainoa versio, jossa valuva veri tyhjentää Bondin kuvan, jättäen vain punaisen ympyrän.