cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dominikaaninen tasavalta olympialaisissa
Dominikaaninen tasavalta osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa. Siitä lähtien se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin mutta ei yksiinkään talviolympialaisiin.
Dominikaanisen tasavallan menestyksekkäimmät lajit olympialaisissa on yleisurheilu, nyrkkeily ja taekwondo. Maan menestynein olympiaurheilija on aitajuoksija Félix Sánchez, joka on voittanut 400 metrin aitajuoksun olympiakultaa kahdesti.
Headline
Headline on suomalaisen Zero Nine -yhtyeen vuonna 1983 julkaisema albumi. CD ilmestyi vuonna 2002. Albumi äänitettiin Tukholmassa Electra-studiolla metallimusiikki-tuottaja Börje "The Boss" Forsbergin johdolla. Se julkaistiin vuonna 1983 Ruotsissa Tyfon Grammofon-merkin kautta ja Suomessa sen julkaisi Finnlevyn Dig It-merkki vuonna 1984.
Musiikillisesti albumi edustaa suoraviivaista heavy rockia, esimerkkeinä "Seven Days of Love" ja "Lyin' in the Dark", mutta myös kaupallisempiakin vaikutteita löytyy, kuten kappaleista "Walk Away" ja "Queen of the Ocean Drive" voi huomata. Tämä suuntaus hioutui yhtyeen tavaramerkiksi tulevilla albumeilla. Yhtyeen jäsenet ovat sanoneetkin Headline-albumin olleen vielä yhtyeen oman soundin etsimisvaihetta.
Gabriel Biaudet
Léon Gabriel Biaudet (7. kesäkuuta 1848 Saint-Lô, Normandia, Ranska – 7. huhtikuuta 1898 Helsinki) oli ranskalaista syntyperää ollut Suomeen muuttanut opettaja ja Helsingin yliopiston ranskan kielen lehtori.
Elämä ja ura
Biaudetin vanhemmat olivat teologian tohtori, hovisaarnaaja Henri Biaudet ja Henriette Clément. Hän kävi Lausannen akatemiaa 1864–1867, toimi yksityisopettajana Normandiassa 1867–1869 ja opiskeli Pariisissa 1869–1870.
Biaudet perusti Helsinkiin ranskalaisen tyttökoulun 1873. Hän oli ranskan kielen opettajana useissa Helsingin ruotsinkielisissä oppikouluissa ja toimi Helsingin yliopiston ranskan kielen lehtorina 1880–1898. Biaudet toimi vuonna 1890 Helsingissä perustetun Alliance francaise de Helsingfors -yhdistyksen puheenjohtajana 1891–1898.
Biaudet oli naimisissa vuodesta 1869 sveitsiläisen Marie Louise Gerberin (1844–1892) kanssa. Heidän lapsistaan olivat tunnetuimpia historiantutkija Henry Biaudet, lääkäri ja suojeluskunta-aktivisti Léon Biaudet ja lääkäri, muistelmakirjailija Teddy Biaudet. Biaudetin tytär Hélène Anna Gustava Biaudet (1879–1970) oli naimisissa kouluneuvos Solmu Nyströmin kanssa.
Kökarin fransiskaanikonventti
Kökarin fransiskaanikonventti oli fransiskaaniluostari, joka perustettiin Kökariin Ahvenanmaan saaristoon viimeistään vuoden 1470 tienoilla. Luostari mainitaan ensi kertaa vuonna 1472 (nimellä ”Conuentu Tiokkarlensis”), mutta se on saatettu vihkiä käyttöön jo 1450-luvulla ja saarella on saattanut olla munkkeja jo 1300-luvulla. Vuodelta 1484 on merkintä, jossa mainitaan ”Kiökars Klöster”, eli konventtia on tuolloin kutsuttu myös lyhyemmin Kökarin luostariksi.
Pokrovskin piiri
Pokrovskin piiri (, ; ennen toukokuuta 2016 Krasnoarmijskin piiri) on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Pokrovsk (63 437 as., 2017 ). Sekä piirin että sen hallintokeskuksen nimi muutettiin Ukrainan parlamentin päätöksellä 12.5.2016 osana maan pyrkimystä luopua kommunistisen ja fasistisen perinteen mukaisista paikannimistä.
Kökarin fransiskaanikonventti
Luostari sijaitsi Hamnön saarella. Se omisti koko saaren ja sen lisäksi kolmanneksen Överbodan kylästä, viidenneksen Finnön kylästä sekä saaria, vesimyllyn, kuusi nuotta-apajaa ja osuuden silakkanuotasta.
Pokrovskin piiri
Pokrovskin piirin naapureina ovat etelässä Volnovah’an piiri, lännessä Dnipropetrovskin alueen Synelnykoven piiri, pohjoisessa Kramatorskin piiri, sekä idässä Venäjän vuodesta 2014 sotilaallisesti kontrolloimiin, muodollisesti kapinallisalueeseen (Venäjän nukkehallintoon) kuuluneet Horlivkan, Donetskin ja Kalmiusken piirit.
Kökarin fransiskaanikonventti
Luostariveljestön koosta ei juuri tiedetä, vain joitakin nimiä tunnetaan. Esimerkiksi Södermanlandista kotoisin ollut Ericus Olaui oli jonkun aikaa Kökarin guardianina (johtajana). Myöhemmin hän toimi Tukholman konventin lehtorina. Mahdollisesti myös teologian tohtorilla Stephanus Laurentiilla oli siteitä Kökariin. Hän toimi Viipurin guardianina ja oli myöhemmin fransiskaanien Pohjoismaisen provinssin ministeri vuosina 1478–1493. Hän myös suoritti vuosina 1481–1482 ainoana suomalaisena keskiajalla Roomassa teologian tohtorin tutkinnon. Hänen kuoltuaan vuonna 1496 Tanskan Viborgissa hänet tuotiin haudattavaksi Kökarin luostarikirkkoon, mikä viittaa hänellä olleen kytköksiä myös tähän luostariin.
Pokrovskin piiri
Donetskin alueen piirien (raion) lukumäärä supistettiin vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa kahdeksaan piiriin. Samalla aiempaa Pokrovskin piiriä laajennettiin alueliitoksin. Laajennetun piirin pinta-alaksi tuli 4 004,1 neliökilometriä.
Kökarin fransiskaanikonventti
Vuonna 1527 Västeråsin valtiopäivät päätti takavarikoida kaikkien valtakunnassa toimineiden luostarien omaisuudet. Kökarista mainitaan vuonna 1536 takavarikoidun luostarin hopeat, ja vuonna 1539 takavarikoitiin sen maa-alueet ja annettiin ne vuokralle laitumina, mikä ilmeisesti on merkinnyt luostarin lopullista lakkauttamista. Luostari on mainittu testamenteissa kolmesti, viimeksi 1512.
Pokrovskin piiri
Ukrainan tilastokeskus arvioi laajennetun piirin väkiluvuksi 393 487 (1.1.2021; suppeammalle piirille: 30 653, 1.1.2017). Kaupunkilaisia oli 83,2 prosenttia piirin asukkaista (yhteensä 327 544 ihmistä). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirin 14 kaupungin (Avdijivka 31 940 as., Bilytske 7 913 as., Bilozerske 14 940 as., Hirnyk 10 581 as., Dobropillja 28 757 as., Krasnohorivka 14 917 as., Kurah’ove 18 506 as., Marjinka 9 256 as., Myrnohrad 46 904 as., Novohrodivka 14 300 as., Pokrovsk 61 161 as., Rodynske 9 948 as., Selydove 21 916 as., Ukrajinsk 10 837 as.) ja 16 kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Kökarin fransiskaanikonventti
Luostarin kirkko oli käytössä vielä uskonpuhdistuksen jälkeenkin. Sen raunioille rakennettiin nykyinen Kökarin kirkko.
Pokrovskin piiri
Piirin alue on ollut helmikuusta 2022 lähtien Venäjän hyökkäyssodan sotatoimialueena ja osittaisen miehityksen kohteena.
Kökarin fransiskaanikonventti
Kökarin lisäksi fransiskaaneilla oli Suomessa luostarit Viipurissa ja Raumalla.
Jalkaterä
Rakenne
Jalkaterän luut ovat kantapäästä lukien kantaluu, telaluu, veneluu, kuutioluu, sisin, keskimmäinen ja uloin vaajaluu, viisi jalkapöytäluuta sekä varpaiden luut (varpaan kärkiluut, keskiluut ja tyviluut).
Jalkaterän luut nivelpintoineen muodostavat jalkaan useita toiminnallisia kaarirakenteita eli holvirakenteita, joista osa on pitkittäisiä ja osa poikittaisia. Osa kaarista on joustavia, osa tukevia.
Säären lihakset ohjaavat useita jalkaterän ja varpaiden liikkeitä. Jalkaterässä on neljä lihaskerrosta. Jalkaterän lyhyet lihakset jalkapohjassa ylemmän nilkkanivelen alapuolella vaikuttavat pääasiassa varpaisiin, ja niiden tärkein vaikutus on jalkaholvia ylläpitävä. Ne voidaan ryhmitellä jalkapohjan lihaksiin, isovarpaan lyhyisiin lihaksiin, pikkuvarpaan lihaksiin ja jalkapöydän lihaksiin.
Jalkapohjan lihaksia tukevat jalkaterän alaosassa kulkevat vahvat nivelsiteet, jotka estävät jalkaholvin luhistumisen. Nivelsiteet myös varastoivat työntövoimaa, jota ladataan kehonpainolla ja palautetaan kävellessä ja juostessa varpaiden kärjillä.
Jo nykyihmistä edeltäneellä Homo erectuksella oli ilmeisesti nykyihmisen mallinen jalka 1,6 miljoonaa vuotta sitten. Sen jalkaterän kaareva rakenne teki siitä hyvän juoksijan. Homo erectusta edeltäneillä ihmislajeilla ja vielä selvemmin muilla nykyisillä ihmisapinoilla on lättäjalat, eli niiden koko jalkapohja koskettaa maata.
Jalkaterän iho on kuusi kertaa vahvempaa kuin iho muualla kehossa. Paljain jaloin kävelyn aloittaneen ihmisen jalkapohjan iho paksuuntuu muutamassa viikossa jopa sentin vahvuiseksi. Jalkapohjassa on vähemmän pigmenttiä kuin muualla jalkojen ihossa. Jalkapohjassa on 125 000 hikirauhasta, ja jalkapohjassa ja varpaiden päissä on yli 200 000 hermopäätettä, mikä on enemmän kuin missään muualla kehossa.
Useimpien ihmisten jalkaterät ovat hiukan erimittaiset, yleensä synnynnäisestä syystä. Kokoero voi olla 6–12 millimetriä. Vasen jalkaterä on pidempi neljä kertaa useammin kuin oikea. Seisomisen ja kävelemisen vaikutuksesta ihmisen jalkaterän koko kasvaa aamun ja illan välillä 4–8 prosenttia eli pituutta noin kolme millimetriä ja leveyttä päkiän kohdalta noin yhden millimetrin. Raskauden aikana naisen jalkaterä pitenee, sisäkaari madaltuu ja jalkaterän etuosa leviää. Myös ikääntyvän ihmisen jalkaterä suurenee. Jotkin sairaudet kuten diabetes ja nivelreuma voivat aiheuttaa jalkaterän rakennemuutoksia ja turvotusta.
Kasvavan lapsen jalkaterä pitenee 1–3 vuoden iässä noin 1,5–2 millimetriä kuukaudessa ja 3–6 vuoden iässä noin yhden millimetrin kuukaudessa.
Toiminta
thumb|Paljaat jalat jättävät pehmeälle alustalle kaarevat jalanjäljet jalan holvirakenteen vuoksi. Jalkaterä kykenee spiraalirakenteidensa ansiosta mukautumaan erilaisille alustoille, niin koville kuin pehmeillekin. Jalkaterässä on iskunvaimennusjärjestelmä, jonka osia ovat kantapään ja päkiän rasvapatjat, jalkaterän etuosien silmukkamainen lihasmuodostuma, jalkaterän sisäkaari, kantakalvo sekä joustopronaatio. Ihmisen jalkaterän luu- ja pehmytkudosrakenne kestää monipuolista, hyvin suurta sekä toistuvaa kuormitusta.
Jalkaterät ovat keskeisessä asemassa tasapainon hallinnassa. Tasapainoa pitää normaalisti kantapää. Sen irrotessa alustalta aktivoituvat varpaiden koukistajat, jolloin varpaat tarttuvat alustaan ja lisäävät tasapainon hallintaa. Jalkapohjan tuntoaisti on oleellinen pystyasennon ylläpitämisessä ja säätelyssä.
Päkiäjuoksussa, jota käyttävät etenkin pikajuoksijat, juoksija koskettaa maata ensin päkiällään, kantajuoksussa kantapäällään. Keskiosajuoksussa koko jalkaterä tulee melko tasaisesti alustalle.
Runsas liikkuminen edistää jalkojen terveyttä. Paljain jaloin kävely, toiminnallinen harjoittelu ja jalkavoimistelu aktivoivat ja vahvistavat jalkaterän lihaksia ja kehittävät jalkapohjan ihotuntoa.
Pukeminen
Jalkaterät suojataan usein sukilla ja kengillä.
Kengän käyttäminen muuttaa jalkaterän etu-, keski- ja takaosan asentoja ja jalkaterän kuormitusta sekä rajoittaa jalkaterän toimintoja. Kenkien käyttäminen pienentää jalkapohjan tukipintaa, mikä heikentää tasapainoa. Kenkiä käyttävillä kansoilla esiintyy paljon enemmän jalkaterän vaivoja ja sairauksia kuin paljain jaloin liikkuvilla kansoilla. Kengät haittaavat usein myös lasten jalkaterän toimintojen normaalia kehitystä ja aiheuttavat kasvaviin jalkoihin vaivoja.
Kengissä voidaan käyttää pohjallisia, joilla voidaan muun muassa poistaa jalkaterästä kosteutta, vaimentaa iskuja ja ohjata jalkaterien toimintaa.
Velyka Novosilkan piiri
Velyka Novosilkan piiri on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueen länsiosassa. Piirin hallinnollinen keskus on Velyka Novosilkan (5 782 as., 2017 ) kaupunkityyppinen taajama.
Jalkaterä
Pukeminen
Sukkien tehtävä on jalkaterien suojaaminen sekä jalkavaivojen ja -vaurioiden ehkäisy. Sukat pitävät jalkaterän ihon kuivana ja ehkäisevät iho- ja kynsivaurioiden sekä jalkainfektion kehittymistä. Vahvistetuilla sukilla voidaan tehostaa heikentynyttä jalkaterän iskunvaimennusta. Vääränlaiset tai väärin puetut sukat voivat aiheuttaa kynsivaivoja, varpaiden asentopoikkeamia ja jalkainfektioita.
Velyka Novosilkan piiri
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 39 019 ihmistä (1.1.2017). Väestöltään piiri on maaseutuvaltainen, sillä kaupunkilaisiksi asukkaista tilastoitiin ainoastaan Velyja Novosilkan asukkaat.
Jalkaterä
Terveys
Jalkaterän haitallisia asentomuutoksia ovat vaivaisenluu, jäykkä isovarvas, vasaravarvas, lättäjalka ja kaarijalka.
Monien jalkavaivojen syynä ovat epäsopivat kengät, esimerkiksi lyhyet, päkiästä kapeat, korkeakorkoiset tai kärjestä kapeat tai matalat. Paljain jaloin kävelijöillä on vähemmän jalkaterän vaivoja kuin kenkiä käyttävillä.
Jalkaterän vammoja esiintyy muun muassa juoksijoilla, tenniksen pelaajilla ja jalkapalloilijoilla. Ylipaino lisää jalkaterän kuormitusta ja jalkapohjaan kohdistuvaa painetta. Ylipaino voi aiheuttaa muun muassa kroonista kantakipua, jännetulehduksia sekä lasten jalkaterän murtumia. Ylipaino voi myös madaltaa jalkaterän sisäkaarta ja suurentaa jalkaterää, mikä voi aiheuttaa kiputiloja ja asentopoikkeamia.
Jalkaterän haitallisia ihomuutoksia ovat esimerkiksi kuiva iho, liikavarpaat ja kovettumat, kantapäähalkeamat ja varvasvälihautumat. Äkillisessä rasituksessa voi syntyä rakkoja. Kovettumia aiheuttavat esimerkiksi huono jalkahygienia, joustamattomat kävelyalustat, epäsopivat kengät ja liian ohuet sukat. Jalkainfektioita voivat aiheuttaa bakteerit, silsasienet ja virukset. Infektioita ehkäisevään jalkahygieniaan kuuluu muun muassa jalkojen pesu, kuivana pitäminen, varpaankynsien hoito ja ihon rasvaaminen.
Alger
Algerin vanhakaupunki Kasbah on valittu Unescon maailmanperintölistalle. Siellä sijaitsevat linnoituksen, vanhan moskeijan ja osmanityylisten palatsien jäänteet.
Maantiede
Alger sijaitsee Välimeren suuntaisesti kulkevien Sahelin kukkuloiden rinteillä. Kaupunki levittäytyy Algerinlahden ympärille, ja se avautuu itään ja pohjoiseen amfiteatterina. Kaupunki on saanut nimensä, joka tarkoittaa arabiaksi saaria, pienistä Algerinlahden saarista, joista suurin osa on yhdistetty mantereeseen.
Ilmasto
Algerissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan kuumakesäinen välimerenilmasto. Kesällä on kuumaa ja kuivaa, talvella on leutoa ja sateista. Vuoden keskilämpötila on noin 18 °C ja keskimääräinen sademäärä 710 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 25 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 12 °C. Sateisin kuukausi on joulukuu, jolloin sataa keskimäärin noin 120 millimetriä. Heinäkuussa on puolestaan kuivinta. Silloin keskimääräinen sadanta on 3 millimetriä.
Historia
Algerin perustivat foinikialaiset, joiden Pohjois-Afrikan siirtokuntia se oli. Kartagolaiset ja roomalaiset tunsivat paikan nimellä Icosium. Kaupunki kärsi pahoin ensimmäisillä vuosisadoilla jaa. Sitä ryösteli Firmus vuonna 373, ja vandaalit tuhosivat sitä 400-luvulla. Nykyisen kaupungin perusti vuonna 944 Buluggin b. Ziri, joka oli Zirid-Senhaja-dynastian perustaja.
Alger kehittyi uudelleen tärkeäksi keskukseksi berberidynastioiden aikana. Sinne muutti 1500-luvun alussa paljon Espanjasta karkotettuja muslimeita ja juutalaisia. Espanja puolestaan linnoitti vuonna 1514 kaupungin edustalla olevan Peñonin saaren sen jälkeen kun Algerin asukkaat olivat alkaneet hyökätä espanjalaisten kauppalaivojen kimppuun. Barbareskimerirosvo Hayreddin Barbarossa ajoi espanjalaiset Peñonista vuonna 1529. Kaupunki päätyi osmanisulttaanin alaisuuteen vaikka säilyikin suhteellisen itsenäisenä. Algerista kehittyi kuitenkin 300 vuodeksi barbareskien tärkeä tukikohta.
Eurooppalaiset pyrkivät useaan otteeseen kukistamaan merirosvot. Esimerkiksi Britannia ja Yhdistyneet Alankomaat yrittivät saada barbareskit luopumaan orjakaupasta pommittamalla kaupunkia 27. elokuuta 1816. Merirosvous jatkui vuoteen 1830, jolloin kaupungin valtasi Ranska. Ranskalaiskaudella Algerista tuli Pohjois- ja Länsi-Afrikkaan levinneen siirtomaavaltakunnan sotilaallinen ja hallinnollinen keskus.
Ranska kehitti Algeria, ja sen satamaa ja katuverkostoa laajennettiin ja nykyaikaistettiin. Sinne alkoi kehittyä myös eurooppalaisia tapoja ja instituutiota, kuten teattereita, museoita ja julkisia puistoja. Kaupungista tuli myös varsin selvästi eurooppalainen kaupunki, sillä 1900-luvun alussa lähes kolme neljäsosaa asukkaista oli siirtolaisia tai heidän jälkeläisiään. Paikalliset eivät juurikaan päässeet hyötymään kehityksestä, eikä algerialaisia ollut todellisuudessa asiaa eurooppalaisten asuttamille alueille.
Hallinto
Algerin kaupunki ei ole itsenäinen hallinnollinen kokonaisuutensa, vaan se muodostuu useasta piirikunnasta ja kunnasta. Algerin 13 kunnasta muodostettu yhteisö lakkautettiin vuonna 1997. Sen jälkeen aluehallinton rakenteeseen on tehty joitakin muutoksia. Algerin kaupunki on vuodesta 2000 vastannut käytännössä Algerin maakuntaa, johon kuuluu 13 piirikuntaa ja 57 kuntaa.
Jouko Kemilä
Jouko Antti Kemilä (18. helmikuuta 1941 Utajärvi – 14. tammikuuta 2019 Oulu) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän voitti suomenmestaruuden Oulun Lipon joukkueessa vuosina 1971 ja 1972. Hän saavutti etenijäkuninkaan vuonna 1968. Kemilä kuoli pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana 77-vuotiaana.
Blondit luokkakokouksessa
Blondit luokkakokouksessa (Romy and Michele’s High School Reunion) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut David Mirkinin ohjaama komediaelokuva.
Elokuvan päähenkilöitä ovat ystävykset Romy White (Mira Sorvino) ja Michele Weinberger (Lisa Kudrow), jotka saavat kutsun luokkakokoukseen kymmenen vuotta high schoolin päättymisen jälkeen. Tehdäkseen vaikutuksen entisiin luokkatovereihinsa he päättävät esittää menestyneempiä kuin todellisuudessa ovat.
Robin Schiff käsikirjoitti ja ohjasi elokuvalle vuonna 2005 esiosan Luokkakokouksen blondit: Näin kaikki alkoi, jossa Romy ja Michele yrittävät päästä high schoolin jälkeen kotikaupungistaan Tucsonista Hollywoodiin.
Vastaanotto
Elokuva sai kriitikoilta suopean vastaanoton.
Golf Wang
Golf Wang on yhdysvaltalainen vaatebrändi, jonka Tyler, the Creator perusti vuonna 2011. Se tunnetaan värikkäistä ja jopa kohuja herättäneistä vaatteistaan. Nimi Golf Wang on sanaleikki sanasta Wolf Gang, joka kuullaan usein Tylerin musiikissa ja Odd Future Wolf Gang Kill Them All rap-kollektiivin nimessä. Brändi on saanut suosiota etenkin Tylerin fanien mutta myös muun nuorison keskuudessa. Brändi valmistaa vaatteita, kenkiä ja muita asusteita ja esineitä kuten skeittilautoja.
Baeyer–Villiger-reaktio
thumb|250px|Yleinen esimerkki Baeyer–Villiger-reaktiosta Baeyer–Villiger-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa perkarboksyylihappo hapettaa ketonin esteriksi tai laktoniksi. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Adolf von Baeyerin ja Victor Villigerin mukaan. He raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1899. Reaktio soveltuu erityisesti laktonien valmistamiseen.
Reagenssit ja mekanismi
Baeyer–Villiger-reaktiossa pelkistimenä toimii ketoni. Parhaiten reagoivat sykliset ja aromaattiset ketonit ja alifaattisissa asyklisissä ketoneissa helpoiten reagoivat ketonit, joissa ainakin yksi hiilivetyryhmistä on sekundäärinen, tertiäätinen tai vinyylinen. Tyydyttymättömät ketonit usein reagoivat Baeyer–Villiger-reaktion olosuhteissa muodostaen epoksidin. Asymmetristen, kiraalisten ketonien stereokemia säilyy samana Baeyer–Villiger-reaktioissa.
Hapettimena Baeyer–Villiger-reaktioissa käytetään usein perkarboksyylihappoja. Käytetyin on laajasti kaupallisesti saatavissa oleva m-klooriperbentsoehappo. Muita yleisiä hapettimia ovat peretikkahappo, trifluoriperetikkahappo ja vetyperoksidi happamissa olosuhteissa. Käytettäessä trifluoriperetikkahappoa reaktion happamuus usein puskuroidaan natriumvetyfosfaatin avulla transesteröitymisen ehkäisemiseksi. Baeyer–Villiger-reaktiota voidaan nopeuttaa käyttämällä siirtymämetallikatalyyttejä.
Biokatalyyttinen Baeyer–Villiger-reaktio
Baeyer–Villiger-reaktio on mahdollista suorittaa myös biokatalyyttisesti. Reaktiota katalysoivia entsyymejä kutsutaan Baeyer–Villiger-monoksigenaaseiksi ja ne ovat entsyymejä, jotka sisältävät prosteettisena ryhmänään flaviinin. Entsyymi vaatii aktivoituakseen myös NADPH-molekyylin. Reaktiossa hapettimena toimii happi, ja ketoni hapettuu laktoniksi tai ketoniksi ja NADPH hapettuu NADP+-molekyyliksi. Reaktiossa käytetään usein myös toista entsyymiä, joka hapettaa isopropanolin asetoniksi ja NADP+ pelkistyy NADPH:ksi.
Golden Gate (salmi)
Golden Gate on salmi, joka yhdistää San Franciscon lahden Tyyneenmereen Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Salmen pohjoisrannalla sijaitsee Marinin niemimaa ja etelärannalla San Franciscon niemimaa ja San Franciscon suurkaupunki. Salmi on noin 5 kilometriä pitkä, 2–5 kilometriä leveä ja keskimäärin 90 metriä syvä; syvimmillään se ulottuu 115 metrin syvyyteen Golden Gate Bridgen alapuolella. Se syntyi viime jääkaudella, kun Sacramento- ja San Joaquin -jokien vedet kuluttivat kallioperään uoman matkallaan Tyyneenmereen.
pienoiskuva|vasen|Golden Gate sumussa kuvattuna [[Twin Peaks (San Francisco)|Twin Peaksin kukkuloilta San Franciscossa.]] Golden Gatessa esiintyy voimakkaita vuorovesivirtauksia, joiden nopeus voi olla 4,5–7,5 solmua. Virtaukset ovat kasanneet salmen pohjaan sillan molemmin puolin hiekkavalleja, joiden korkeus on enimmillään jopa 10 metriä. Salmella on usein myös tiheitä sumuja, joita syntyy, kun Tyyneltämereltä virtaa rannikolle kosteaa, lämmintä ilmaa kylmän Kalifornianvirran yli ja kosteus tiivistyy painuessaan lähelle maan- tai vedenpintaa. Golden Gate Bridgeen on asennettu kaksi sumusireeniä, jotta laivat pystyvät kulkemaan salmen läpi turvallisesti myös sumussa.
Varhaiset 1500-luvun tutkimusmatkailijat, kuten João Rodrigues Cabrilho ja Francis Drake, eivät jostain syystä havainneet Golden Gatea purjehtiessaan Kalifornian rannikolla, mahdollisesti koska se oli sumun kätkössä. Salmen löysi vasta vuonna 1769 José Francisco Ortegan johtama tutkimusretkikunta, joka eteni maitse nykyisen San Franciscon alueelle ja pysähtyi salmen rannalle. Ensimmäisenä eurooppalaisena laivana salmen läpi purjehti 5. elokuuta 1775 Juan Manuel de Ayalan komentama San Carlos, joka ankkuroi pieneen poukamaan lähelle Angel Islandia.
Salmi tunnettiin 1840-luvulle saakka nimellä Boca del Puerto de San Francisco (’San Franciscon sataman suu’). Kapteeni John C. Frémont katsahti salmea 1. heinäkuuta 1846, kaksi vuotta ennen Kalifornian kultaryntäystä, ja totesi sen olevan ’kultainen portti, jonka kautta voisi käydä kauppaa itämaiden kanssa’. Hän kirjoitti muistelmissaan:
Joseph B. Straussin suunnittelema Golden Gate Bridge rakennettiin salmen yli vuosina 1933–1937 suuren laman aikana. Punaoranssia, art deco -tyylistä siltaa käyttää vuosittain noin 40 miljoonaa ajoneuvoa, ja siitä on muodostunut San Franciscon kaupungin symboli.
Mallasveden ja Pälkäneveden alue
thumb|Ilmakuva [[Valkeakoski|Valkeakoskelta. Kaupungissa sijaitseva Valkeakosken kanavan voimalaitos toimii Mallasveden ja Pälkäneveden alueen alarajana.]] Mallasveden ja Pälkäneveden alue (vesistöaluetunnus 35.71) on Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 568,05 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 29,33 %. Vesistön alueen alarajana on Valkeakosken kanavan voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 4 449,79 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,7 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Vanajaveden alaosan alueeseen (35.22).
Alueen kuvaus
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat alla esitellyt kuusi vesistöaluetta tai valuma-aluetta. Samalla vedenpinnan tasolla ovat Mallasvesi, Tossanselkä ja Roinevesi, jotka ovat veden virtauksia ajatellen peräkkäisiä järvenosia. Roinevesi ja Mallasvesi ovat kuitenkin kansan suussa eri järviä. Vesistöalueen osa-alueet on esitetty hierarkisesti siten, että jos vesistöalue laskee toiseen alueeseen, niin se on ilmaistu sisentämällä alue toiseen nähden :
Mallasveden alue (35.711)
Alue muodostuu lähes kokonaan Mallasvedestä sekä sen lähialueesta. Mallasvesi kokoaa vesitöalueeseen tulevien kolmen vesireitin vedet ja laskee ne Valkeakosken kanavan kautta Vanajaveden–Pyhäjärven alueeseen (35.2). Vesireitit ovat Längelmäveden alue (35.72), joka laskee pohjoisesta päin Roineen ja Tossanselän läpi, Hauhon alue (35.77), joka laskee kaakosta päin Ruotsilanselkään, ja pieni Pälkäneveden alue (35.714), jonka laskujoki Kostianvirta laskee Mallasveteen. Mallasveden lähialueen järvet on nopeasti esitelty. Suurin järvi on etelänrannassa sijaitseva Tykölänjärvi, joka laskee sekä Suolahteen että Kurjenkallionlahteen. Kaislammi sijaitsee siitä pari kilometriä koilliseen päin ja se laskee Ruotsilanselälle. Painonjärvi sijaitsee Mallasveden länsirannan tuntumassa ja järviä yhdistää Painonjoki, joka on luonteeltaan kuin salmi. Pieni Kirjaslampi sijaitsee Valkeakosken Apianlahden vieressä. Se laskee kuitenkin itään päin Mallasveteen lyhyttä ojaa myöten.
Roineen alue (35.713)
Roine saa suuren osan vedestään Längelmävedestä Kaivannon kanavan kautta, mutta Roineeseen laskee lähiympäristöstä myös muutamia järviä. Vesireitin vedet poistuvat etelään Tossanselälle ja siitä eteenpäin Mallasveteen. Roineen pohjoisrantaan Kangasalan kirkonkylän viereen laskee Säkkölänjärvi, joka tuo keräämänsä Kyläjärven, Sarsanvirran ja Taivallammin vedet. Taivallammin vesireittiin kuuluvat vielä Kirkkojärvi, Suoramanjärvi ja Kaarninkainen. Näiden lähellä sijaitsee Ahuli, joka laskee edellisten järvien laskuojan viereen, ja Ruutananjärvi, joka laskee luoteesta ja kaukaiselta kallioylängöltä Roineen luoteisrantaan. Järven länsipuolen ylängöllä on usean järven metsäalue, joilla on yhteinen laskuoja Myllyoja. Alimmat järvet ovat samalla valuma-alueen suurimmat: Lahnajärvi ja Syväjärvi. Niiden yläpuolla on järviketju, joka on alhalta lukien Nelijärvi, Lampinen, Pikku-Salmus ja Iso-Salmus, joiden ojaa kutsutaan Kivinenojaksi. Nelijärveen laskee toinenkin järviketju, jonka oja on Mustaoja. Sen järvet ovat Särkijärvi, Iso-Riutta, Vähä-Riutta, Salmus ja Helvetinjärvi. Aivan Tossanselän länsipuolella sijaitsee Halkohaavanjärvi, joka laskee Vohlionsalmen yläpuolelle. Siihen laskee etelästä pieni Kaakkolampi ja kauempaa lännestä Iso Ahvenjärvi. Pienet Kokojärvi ja Haapajärvi laskevat Roineen länsirantaan omia laskuojiaan pitkin.
Pälkäneveden alue (35.714)
Pälkänevesi muodostuu kahdesta järvenosasta, jotka jäävät järven poikki kulkevan harjujakson, jolla sijaitsevat esimerkiksi Roholanvuoren, Karinkärjen ja Kuurunkärjen, ja saarta halkaisevan linjan ja Siltasalmen, eri puolille. Yläpuolista aluetta kutsutaan Jouttesseläksi ja sen vesistösuhteet esitellään alempana. Kukkolan seudulla sijaitsee kolme järveä. Vähäjärvi on matala ja umpeen kasvava lintujärvi, johon laskee kaakosta päin Maisenjärvi. Nämä järvet laskevat Kukkolanlahteen. Hieman idempänä on vielä Pyhäjärvi, jolle ei ole karttaan merkitty laskuojaa. Pälkäneveden etelä- ja länsipuoli on järvistä autio alue ja pohjoisessa sijaitsevat alueen muut järvet. Pieneen Kirkkolahteen laskeva Koskijärvi ja sen yläpuolinen Linnajärvi muodostavat lyhyen vesistöreitin. Koskijärveen laskee vilä Paskolampi. Linnajärvi on valuma-alueensa pääjärvi, joka kokoaa muiden reittien vedet itseensä. Siihen laskevat Vähä Linnajärvi, Kivikoskenojaa myöten Ruokojärvi, Pikku-Ahveninen ja Iso-Ahvenainen. Pälkäneveden Ajoksenlahteen Särkijärvi ja Masakainen yhdessä. Myllyoja laskee pohjoispään itäiseen lahteen. Myllyojan valuma-alueella sijaitsee Iso Herrailanjärvi, johon laskee koillisesta päin Pieni Herrailanjärvi, Sulkajärvi ja Mutajärvi. Herrailanjärven luoteispuolelta siihen tulee Innasjärven vedet.
Joutteselän alue (35.715)
Pälkäneveden itäosan nimi on oikeinkirjoitukseltaan horjuvaa. Siitä on käytetty ainakin nimiä Joutteselkä- ja Jouttesselkä-nimitystä. Jouttesselkä yhdistyy Pälkäneveden alapuoliseen järvialtaaseen Liukalan saaren pohjoispuolelta Siltasalmessa ja länsipuolella harjujakson aukossa Karinsalmessa. Luoteessa Ahvenanlahteen laskee Pitkonojaa myöten yksin Oksijärvi. Se on järvenosan pohjoispuolen ainoa järvi ja idässäkin sillä on vain pari järveä, jos Sappeenjärvenojan valuma-alue jätetään tässä yhteydessä huomiotta. Joutsenpohjanoja kerää itäkulman vesiä Huhtalahteen. Sen valuma-alueella ovat Vuorilammi ja Pikkulammi, jotka tulevat Koskuenkorvenojaa myöten, sekä Sorvalampi, Jouttijärvi, jotka virtaavat Pitkäsillanojaa myöten Joutsenpohjanojaan. Jouttesselän etelärantaan laskevat loput järvet. Halisevanjärvi on nykyään enää kosteikko, mutta sen laskuojaan yhtyy etelästä päin Kuohujärvi. Tepunlahteen laskeva Myllyoja on Kouvalanjärven laskuoja. Sen Pitkonlahteen laskee Kallioisjärvi ja lounaispäähän Urkanojaa pitkin Urkanjärvi. Järvialtaiden välisen harjujakson koillispuolelle jää harjun rinteeseen Pyhänpohtianjärvi, joka laskee Pyhänpohtiaan.
Sappeenjärvenojan valuma-alue (35.716)
Sappeenjärvi ja sen laskuoja ovat antaneet valuma-alueelle nimensä. Valuma-alue onkin hyvin hajanainen ja se on levittynyt suhteellisen laajalle. Kaikki valuma-alueen vedet käyvät Sappeenjärveen järvessä ennen laskemistaan Pälkäneveden Jouttesselkään. Siihen tulee kaksi ojaa. Pohjoisesta tulee yksi oja ja Isosta Arajärvestä tulee toinen. Pohjoisen ojan yksi latvajärvi on samalla peltoalueella sijaitseva Urkonjärvi. Ojan valuma-alueen muut järvet, jotka yhtyvät siihen alempana, sijaitsevat metsäalueella. Niitä ovat Sammasjärvi, Iso Kiimasjärvi ja Vähä Kiimasjärvi, jotka sijaitsevat lähellä toisiaan. Isoon Arajärveen tulee metsäoja Sulunoja Isosta Saarijärvestä. Sulunojaan yhtyy alajuoksulla idästä Vähästä Arajärvestä tuleva Pikunoja. Vähään Arajärveen laskevat Syväjärvi ja Särkijärvi, joka on Pikunojan valuma-alueen läpivirtausjärvi. Siihen laskee alajuoksulta asti lukien vesireitti Musta-Sorsamo, Pikku-Sorsamo ja Iso-Sorsamo. Pikku-Sorsamoon tulee idästä Pikku-Kailan ja Kailajärven yhteinen laskuoja, ja etelästä Masolammin oja. Haisjärvi on yhdistetty suo-ojiin, jotka valuvat metsän läpi Pikku-Sorsimoon.
Sulunojan alajuoksulla siihen yhtyy idästä tuleva Ahvenaisenoja, joka kerää matkallaan useiden ojien vettä sekä yläjuoksulta Ahvenaisen vedet. Kuitenkin Iso Saarijärvi on Sulunojan alkujärvi. Järveen laskee lounaasta laskevan Leppäjärven lisäksi kolme muuta ojaa. Luoteesta laskee Vähätjärvet ja pohjoisesta Vähä Saarijärven kautta Sammakkojärvi. Muut järvet sijaitsevat idässä Vasajärven suunnalla ja Vasajärven kanssa sijaitsevat Vähä Hirvijärvi ja Iso Hirvijärvi samassa kalliomurroksessa. Vasajärveen laskee pohjoisesta Koiransuoli, Verkkojärvi ja Suojärvi. Heti Hirvijärven alapuolelle yhtyy pohjoisesta Ruokojärven laskuoja.
Indianapolis 500 1957
Indianapolis 500 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Indianapolis Motor Speedway -radalla. Kilpailun voitti Sam Hanks.
Beatrice Faumuina
Beatrice Roini Liua Faumuina ONZM (s. 23. lokakuuta 1974 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen kiekonheittäjä ja maansa ensimmäinen yleisurheilun maailmanmestari.
Faumuina osallistui ensimmäisen kerran aikuisten maailmanmestaruuskilpailuihin Göteborgissa 1995 mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Atlantan olympialaisissa 1996. Seuraavana vuonna Ateenan MM-kilpailuissa hän voitti yllättäen kultaa tuloksella 66,82 m. Sen jälkeen hän on sijoittunut Sevillan MM-kilpailuissa 1999 viidenneksi, Sydneyn olympialaisissa 2000 12:nneksi, Pariisin MM-kilpailuissa 2003 13:nneksi, Ateenan olympialaisissa 2004 seitsemänneksi ja Helsingin MM-kilpailuissa 2005 neljänneksi. Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hänen urakkansa päättyi karsintaan.
Kansainyhteisön kisoissa Faumuina voitti hopeaa vuonna 1994 sekä kultaa vuosina 1998 ja 2002. Maailmancupin voittaja hän oli vuonna 2002. Aktiiviurheilu-uransa Faumuina lopetti 2011.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
Kultainen aasi
Kultainen aasi eli Muodonmuutoksia (Metamorphoses) on Lucius Apuleiuksen kirjoittama latinankielinen romaani. Teoksessa on omaelämäkerrallisia piirteitä, mutta se tunnetaan ennen kaikkea yhteiskunnallisena satiirina.
Romaanin päähenkilö Lucius on utelias näkemään taikuutta. Sitä kokeillessaan hän muuttuu vahingossa aasiksi, mikä johtaa erilaisiin seikkailuihin. Lopulta Lucius pelastuu saatuaan Isis-jumalattaren ilmestyksen ja hän liittyy tämän kulttiin. Kirjaan sisältyy useita sisäkertomuksia, joista tunnetuin on Apuleiuksen mukaelma Eroksen ja Psykhen tarusta.
Historia
Reetori, kirjailija ja keskiplatonilainen filosofi Apuleius eli ja kirjoitti 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Kultainen aasi on kirjoitettu aikaisintaan vuonna 166–177 jaa. Näin teos on ensimmäinen täydellisenä säilynyt latinan kielellä kirjoitettu romaani.
Apuleiuksen Kultainen aasi ja Lukianoksen nimiin laitettu mutta todellisuudessa epäperäinen teos Lukios eli Aasi perustuvat todennäköisesti yhteiseen kreikankieliseen alkutekstiin. Tämä on mahdollisesti Lukios Patraslaisen teos Metamorfoseis. Apuleiuksen ja Pseudo-Lukianoksen teosten juoni on pääpiirteissään samanlainen, ja yhteisissä kohdissa hyvin samanlainen; Kultainen aasi on kuitenkin pidempi ja sisältää kohtauksia, joita Pseudo-Lukianoksen teoksessa ei ole. Merkittävin ero on teosten loppuratkaisuissa.
Apuleiuksen teoksen alkuperäinen nimi on Metamorphoses, joka on peräisin mainitusta kreikankielisestä alkutekstistä. Teoksesta käytetään yleensä latinaksi tätä nimeä. Nimen Kultainen aasi se on saanut joltain käsikirjoituksen kopioijalta. Sen tunsi jo Augustinus, joka käyttää teoksesta tätä nimeä.
Teoksen on suomentanut J. A. Hollo vuonna 1957. Sitä ei kuitenkaan pidetä Hollon etevimpiin käännöksiin kuuluvana.
Sisältö
Kultainen aasi kertoo Luciuksen (tai Lukioksen) muuttumisesta aasiksi ja tämän aasina kokemista, näkemistä ja kuulemista seikkailuista. Teos liittää yhteen erilaisia lyhyitä, huvittavia niin kutsuttuja miletoslaisia kertomuksia. Teoksessa on sekä komiikkaa, tragiikkaa että satiiria. Lucius toimii itse kertomuksen kertojaminänä.
'''Luku 1. Aristomeneen kertomus.''' Lucius alkaa kertoa matkastaan Thessaliaan. Matkallaan hän tapaa kaksi miestä, joista toinen, Aristomenes, kertoo siitä, kuinka hän oli tavannut Hypatassa Sokrates-nimisen ystävänsä. Sokrates oli päätynyt Meroe-nimisen noitanaisen majataloon. Naisella oli esimerkiksi kyky muuttaa ihmisiä eläimiksi. Yöllä Meroe oli tullut ja surmannut Sokrateen. Seuraavana aamuna tämä olikin ollut Aristomeneen hämmästykseksi elossa, mutta jälleen kuollut päivällä.
'''Luku 3. Thelyfronin kertomus.''' Byrrhaina kutsuu Luciuksen illalliselle. Thelyfron kertoo pidoissa siitä, kuinka hän toimi kerran erään miehen ruumiin vartijana. Noitien tarkoituksena oli ryöstää ruumiilta nenä ja korvat, mutta nämä veivätkin ne vartijana toimineelta mieheltä; tilalle oli laitettu vahasta muovaillut ruumiinosat. Luvun lopussa Lucius surmaa kolme varasta, jotka yrittävät tunkeutua Milonin taloon.
'''Luku 4. Naurun juhla.''' Lucius pidätetään syytettynä kolmesta murhasta ja viedään oikeuden eteen kaupungin teatterille. Hän pitää puolustuspuheen, mutta kaikki ihmiset vain nauravat. Luciusta aiotaan kiduttaa ennen teloitusta, jotta selviäisi, onko tällä ollut rikostovereita. Kun häntä ensin kuitenkin käsketään paljastamaan teatterille tuodut kolme peitettyä ruumista, käykin ilmi, että ne ovat vain viinileilejä. Koko yleisö repeää nauruun. Käy ilmi, että Luciukselle oli tehty Naurun jumalan juhliin liittynyt kepponen. Fotis paljastaa Luciukselle emäntänsä harjoittaman noituuden, joka oli saattanut myös Luciuksen tämän kepposen uhriksi. Lucius pyytää päästä näkemään sen, kun noituutta harjoitetaan. Fotis lupaa täyttää pyynnön.
'''Luku 6. Rosvojen luolassa.''' Lucius-aasi kuvaa rosvojen luolaa ja rosvojen käymiä keskusteluja. Rosvot kertovat toisilleen ryöstöretkistään, joissa osa rosvojoukosta oli saanut eri tavoin surmansa. Luvun lopussa rosvot tuovat taloon eräästä hääjuhlasta lunnasrahojen toivossa ryöstämänsä morsiamen.
'''Luku 7. Eros ja Psykhe.''' Vankina olevaa tyttöä rosvojen luona vartioiva vanha nainen kertoo tälle lohdutukseksi sadun Eroksesta ja Psykhestä. Kertomus on filosofinen allegoria rakkauden ja sielun suhteesta.
'''Luku 8. Pelastus ja uusi onnettomuus.''' Rosvot aikovat surmata aasin. Rosvojen luolaan tulee kuitenkin tytön, Khariteen, sulhanen Tlepolemos, joka teeskentelee haluavansa liittyä rosvojoukkoon. Juotettuaan rosvot humalaan hän ottaa nämä kiinni. Rosvot surmataan, ja tyttö ja Lucius pääsevät vapaaksi. Tyttö lupaa palkita aasin, mutta tämä päätyy kuitenkin erilaisiin raskaisiin ja kurjiin töihin.
'''Luku 9. Kertomus kolmesta kuolemasta.''' Khariteen palvelija kertoo, kuinka tytön kilpakosija Thrasyllos oli saanut Tlepolemoksen surmatuksi. Kharite kostaa puhkaisemalla Thrasylloksen silmät. Tämän jälkeen hän tekee itsemurhan. Myös Thrasyllos surmaa itsensä.
'''Luku 10. Muuttomatkalla.''' Koska Luciuksen omistanut pariskunta oli kuollut, tämä päätyy uusia isäntiä paenneiden palvelijoiden matkaan.
'''Luku 11. Pappismiesten parissa.''' Lucius myydään joukolle pappeina esiintyviä uskonnollisia huijareita ja kerjäläisiä. Niin hän päätyy kantamaan selässään Syyrian jumalattaren (Atargatis) kuvaa. Pappisporukka jää kuitenkin kiinni seksuaalisista rietasteluista. Luvussa kerrotaan myös eräs tarina aviorikoksesta; Giovanni Boccaccio käytti tätä kertomusta myöhemmin Decameronessaan.
'''Luku 12. Myllärin talossa.''' Pappien jäätyä kiinni Lucius huutokaupataan myllärin taloon. Perhekunta tuhoutuu aviorikokseen. Samassa yhteydessä kerrotaan lisää tarinoita muista aviorikoksista; näihin lukeutuu myös toinen Boccaccion hyödyntämä tarina.
Paluumatkalla Luciuksen isäntä joutuu puolestaan sanaharkkaan erään roomalaisen sotilaan kanssa. Sotilas haluaisi viedä aasin. Tappelussa isäntä lopulta pieksee sotilaan. Tämän jälkeen isäntä piiloutuu erään tuttavansa taloon. Aasi tulee kuitenkin paljastaneeksi isäntänsä sijainnin. Tämä vangitaan ja aasi päätyy sotilaalle ja edelleen erään raatiherran taloon.
'''Luku 14. Raatiherran talossa.''' Lucius kuulee kerrottavan kammottavasta rikoksesta. Miehellä oli poika, jonka äitipuoli oli rakastunut poikaan. Koska poika ei vastannut rakkauteen, äitipuoli suunnitteli myrkyttävänsä tämän. Myrkky päätyy kuitenkin naisen omalle nuoremmalle pojalle. Kun mies palaa kotiin, nainen sanoo, että poika oli kuollut tämän ”veljen myrkystä”. Poikapuoli oli muka rakastunut äitipuoleensa, ja kostoksi surmannut velipuolensa.
Mies kehottaa toisia raadin jäseniä tuomitsemaan poikansa kuolemaan tästä rikoksesta. Oikeudenkäynnissä vanha lääkäri todistaa, että äitipuolen orja oli ostanut häneltä myrkkyä. Hän kuitenkin sanoo myyneensä myrkyn sijasta unilääkettä. Kaikki rientävät nuorukaisen hautakammiolle, jossa tämä herää juuri henkiin.
'''Luku 15. Valmennettavana.''' Luciuksen vienyt sotilas joutuu lähtemään Roomaan ja myy tämän kahdelle veljekselle, joista toinen on leipuri ja toinen kokki. Aasi alkaa näpistellä näiltä herkkuruokia. Veljekset syyttelevät ensin toisiaan ruoan katoamisesta, mutta saavat sitten aasin kiinni itse teosta. Ihmisten ruokaa syövästä aasista tulee kuuluisuus, ja tätä opetetaan myös viestimään päätä nostamalla ja silmää iskemällä. Luciukseen rakastuu myös varakas nainen, joka haluaa viettää tämän kanssa lemmenöitä.
Lopulta aasi päätyy amfiteatterille. Siellä hänen on tarkoitus olla erään tuomitun naisen kanssa, ennen kuin tämä annettaisiin eläinten raadeltavaksi. Nainen oli tuomittu surmattavaksi, koska hän oli murhannut miehensä sisaren, jota oli luullut miehensä rakastajattareksi, sekä miehensä, tyttärensä ja myrkkyä toimittaneen lääkärin vaimoineen.
'''Luku 16. Juhla amfiteatterissa.''' Lucius kertoo juhlamenoista amfiteatterilla: ensin nähdään tanssiesityksiä ja tämän jälkeen esitys Pariksen tuomiosta. Viimeksi mainittu johtaa Luciuksen käsittelemään tuomarien langettamia virheellisiä tuomioita ja filosofiaakin. Lopuksi Lucius karkaa teatterilta, koska pelkää kuolevansa itsekin eläinten raadellessa kuolemaantuomittua naista. Hän päätyy meren rannalle Kenkhreaihin.
thumb|200px|Lucius palautuu ihmiseksi Isis-jumalattaren juhlissa. Kuvitusta teoksen ranskankieliseen laitokseen. Jean de Bosschère, 1947. '''Luku 17. Isis-jumalatar ilmestyy.''' Täysikuun noustessa merestä Lucius päätyy rukoilemaan jumalatarta, vaikka ei tiedä, millä nimellä – Demeter, Afrodite, Artemis, Persefone tai joku muu – tätä tulisi rukoilla. Hän rukoilee, että jumalatar palauttaisi hänet jälleen ihmiseksi tai antaisi edes kuolla. Lucius nukahtaa; unessa hänelle ilmestyy jumalatar, joka ilmaisee olevansa Isis. Tämä lupaa palauttaa Luciksen ihmiseksi, ja kertoo myös, millä tavalla se tulisi tapahtumaan seuraavan päivän tälle jumalattarelle omistetuissa juhlissa.
'''Luku 18. Jälleen ihmisenä.''' Seuraavana päivänä kaikki käy, niin kuin Isis oli ennustanut. Jumalattaren pyhissä menoissa on kulkue, jossa ylipapilla on kädessään helistin ja ruusuista tehty seppele. Lucius menee ja syö tämän seppeleen väkijoukon antaessa hänelle tietä. Näin aasi muuttuu jälleen ihmiseksi juhlaväen hämmästellessä ja pappien ylistäessä jumalatarta.
Ylipappi pyytää Luciusta liittymään Isiksen pappien pyhään veljeskuntaan. Lucius harkitsee tätä, sillä se vaatisi sitoutumista uskonnon vaatimuksiin, papillista pidättyvyyttä ja harkittua elämäntapaa. Lucius saa kuitenkin useita hyviä ennusmerkkejä, kuten esimerkiksi palvelijansa ja entisen hevosensa takaisin. Lopulta Lucius ottaa pappisvihkimyksen. Lopuksi hän matkustaa jumalattaren kehotuksesta Roomaan.
'''Luku 19. Roomassa. Osiris.''' Roomassa Isis kehottaa Luciusta valmistautumaan uuteen vihkimykseen; hänen tulisi vihkiytyä myös Osiriksen mysteereihin. Tämän jälkeen Lucius saa vielä kolmannenkin vihkimyksen, ja pääsee näin kokemaan kolmesti sen, mikä muille suodaan yleensä vain kerran. Lopuksi Osiriskin ilmestyy Luciukselle, sanoen, että hänestä tulisi kuuluisa asianajaja sekä pastoforien veljeskunnan ja temppelineuvoston jäsen.
Muuta
Apuleius
Kai Fjell
pienoiskuva|Kai Fjell Kai Breder Fjell (2. maaliskuuta 1907 Skoger, Norja – 10. tammikuuta 1989 Lysaker, Norja) oli norjalainen taidemaalari.
Fjell syntyi Skoger-nimisessä kylässä Buskerudin ja Vestfoldin läänien rajalla. Hän pääsi Carl von Hannon oppilaaksi vuonna 1926 Oslossa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1932. Läpimurroksi osoittautui vuonna 1937 Kunstnernes Husissa järjestetty näyttely.
Fjell sai Pyhän Olavin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1976. Hän maalasi vanhoille päivilleen saakka.
Techland
Techland on puolalainen videopelien kehittäjä ja julkaisija, jonka Paweł Marchewka perusti vuonna 1991. Yhtiö on tullut tunnetuksi muun muassa Call of Juarez -pelisarjasta, Dead Island -pelisarjasta ja Dying Light -peleistä.
Alkujaan Marchewka keskittyi kääntämään ulkomaisia tietokoneohjelmia puolaksi ja julkaisemaan niitä Puolan markkinoilla. Vuonna 1993 Techland alkoi tuottamaan tietokonepelejä, käännösohjelmistoja ja sanakirjaohjelmistoja.
Yritys kehittää Chrome Engine -pelimoottoria ja käyttää sitä peleissään.
Stuart Kauffman
Stuart Alan Kauffman (s. 28. syyskuuta 1939) on yhdysvaltalainen teoreettinen biologi ja kompleksisuuden tutkija, joka on selvittänyt Maan elämän alkuperää. Hän on nostanut itseorganisoitumisen Charles Darwinin esittämän luonnonvalinnan rinnalle evoluutiossa. Hän kuvaa itseorganisoitumista nappimallilla, josta kertova kirja palkittiin 1995 Libray Journalin palkinnolla.
Kauffman on toiminut FiDiPro-professorina Tampereen teknillisessä yliopistossa vuodesta 2009.
Monastir
Monastir on  kaupunki Tunisiassa 20 kilometriä Soussesta etelään. Vuoden 2014 laskennassa siellä oli 93 000 asukasta, arvio vuodelle 2022 oli 106 000.
Monastir sijaitsee pienen niemimaan kärjessä Välimeren rannalla. Se on saanut luostariin viittaavan nimensä vuonna 180 rakennetusta luostari-linnoituksesta. Siellä on myös useita vanhoja moskeijoita sekä yksi uusi, presidentti Habib Bourguiban kunniaksi nimetty moskeija.
Perinteisesti kalastuksesta elantonsa saanut kaupunki on nykyään merkittävä turistikeskus. Monastir on Monastirin kuvernoraatin pääkaupunki.
Monastirissä sijaitsee Habib Bourguiban lentoasema.
Monastirin yliopisto on perustettu vuonna 2004.
Menneisyys (vuoden 2013 elokuva)
Menneisyys on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Asghar Farhadin ohjaama draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Bérénice Bejo, Tahar Rahim ja Ali Mosaffa.
David Johansen
Johansen on tehnyt jazz-lounge-huumorilevytyksiä myös nimellä Buster Poindexter.
Ekku Peltomäki
Ekku Peltomäki (s. 13. huhtikuuta 1946 Kurikka) on suomalainen valotaiteilija.
Muotinäytökset ja ravintolaesitykset
Peltomäki aloitti uransa teknisenä toteuttajana vuonna 1972 äänentoiston parissa, mutta nopeasti mukaan tuli myös näyttämövalaistus. Aluksi työllistäjänä olivat Aira Samulinin muotinäytökset. Ritva Oksasen ravintolashow Adlonissa vuonna 1976 aloitti show-valaistusten sarjan Adlonissa, Kaivohuoneella, Kalastajatorpalla ja Hesperiassa. Näissä esityksissä nähtiin muun muassa Marion, Ami Aspelund, Lasse Mårtenson, Anneli Sari ja Danny.
Teatteri ja konsertit
Kymmenen vuotta kestänyt yhteistyö Uuden iloisen teatterin kanssa alkoi Taikalaatikko-revyystä vuonna 1980. Kahdeksankymmenluvun alussa alkoi myös Peltomäen yhteistyö Helsingin juhlaviikkojen kanssa.
Peltomäki on tehnyt myös valaistuksia muun muassa Alvin Aileyn, John Neumeierin, Dave Taylorin, Jorma Uotisen tanssiesityksiin. Lisäksi Peltomäki on tehnyt valosuunnitteluja rock- ja viihdekonsertteihin, joissa ovat esiintyneet muun muassa Sammy Davis Jr., Tina Turner, Luciano Pavarotti, Placido Domingo, Kiri Te Kanawa, James Brown ja Abba. Jorma Uotisen Cats-musikaali Helsingin kaupunginteatterissa 1986 oli jatko uralla Uuden iloisen teatterin työhön.
Jimmy Butler
Jimmy Butler III (s. 14. syyskuuta 1989 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Miami Heatia. Pelipaikaltaan 201 senttimetriä pitkä ja 100 kilogrammaa painava Butler on pieni laitahyökkääjä.
Ekku Peltomäki
Teatteri ja konsertit
Peltomäki toimi valaistussuunnittelijana kaksi vuotta Jussi Parviaisen vuonna 1993 perustamassa Vierailuteatterissa. Peltomäki on myös perustajajäsen Komediateatteri Arenassa, joka aloitti toimintansa vuonna 1995 omassa teatterissaan Hakaniemessä. Valaistussuunnittelu syksyn ja kevään revyihin on ollut haaste. Lisäksi Peltomäki oli vuonna 1991 perustetun Urkuyö ja aaria -festivaalin hallituksessa kymmenen vuotta.
Retretti ja Tytyri
Vuonna 1984 Peltomäki suunnitteli valaistuksen Retretin juuri valmistuneen luolaston käytäviin sekä Olavi Lanun töiden näyttelyyn. Nämä työt aloittivat valoteosten sarjan Retretissä vuosina 1988–1989 ja Tytyrin kaivosmuseossa vuosina 1995–1996. Peltomäen valoesitykset Valkoinen Fantasia (1995), Valon Juhlaa (1996) ja Myrsky Oratorio (2006) ovat kuuluneet Tytyrin kaivosmuseon suosituimpiin näyttelyihin.
Jimmy Butler
Seurajoukkueura
Tammikuussa 2016 Butler teki Toronto Raptorsia vastaan yhdellä puoliajalla 40 pistettä rikkoen pisteellä Chicago Bullsin seuraennätyksen, jonka Michael Jordan oli tehnyt vuonna 1989. Samassa kuussa Butler heitti myös NBA:n piste-ennätyksensä 53 pistettä vierasottelussa Philadelphia 76ersia vastaan.
Ekku Peltomäki
Maisema- ja tienvarsitaide
Peltomäki on tehnyt myös maisema- ja tienvarsitaideteoksia. Näitä ovat esimerkiksi Porvoon moottoritien kallioleikkausvalaistus, Lux Tavastia eli Tampereen moottoritien kallioleikkausvalaistus Toijalan kohdalla Akaassa, Sinikurjet eli IVS-maisemapylväät Bembölessä Espoossa ja Virkkalan muuntamoasema Lohjalla.
Jimmy Butler
Seurajoukkueura
Kesällä 2016 Butleria huhuttiin Minnesota Timberwolvesiin. Kesäkuussa 2016 hänet valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon, missä maa voitti olympiakultaa.