cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niko Peltola
Seuraura
Peltola teki kaudeksi 2019–2020 Ilveksen kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen. Hän nousi joukkueen ykköspuolustajaksi ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+25=30, joilla Peltola oli Ilveksen tehokkain puolustaja. Hän jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Kärppien Jakub Krejčíkin kanssa. Helmikuussa 2020 Peltola teki Ilveksen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2020–2021 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Peltola kuitenkin loukkaantui harjoitusottelussa juuri ennen runkosarjan alkua lokakuussa ja oli sivussa peräti noin viisi kuukautta. Hän palasi kaukaloihin maaliskuussa 2021 ja pelasi neljä ottelua, kunnes Peltolan vamma uusiutui. Hänen vammansa vaati leikkaushoitoa ja Peltolan kausi ja ura päättyi tähän.
Maajoukkueura
Peltola on pelannut Suomen A-maajoukkueessa kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin toisessa ottelussa Moskovan Megasport-urheilupalatsissa 17. joulukuuta 2016 Ruotsia vastaan. Peltolalle avautui paikka Suomen joukkueeseen, kun hänet nimettiin sinne juuri ennen turnauksen avausottelua loukkaantuneen Valtteri Kemiläisen tilalle. Peltola merkittiin debyytissään heti Suomen ykköspuolustajapariin Sami Lepistön viereen.
The Man with the Golden Gun (albumi)
The Man with the Golden Gun on James Bond -elokuvan 007 ja kultainen ase musiikista julkaistu albumi.
Musiikki
Elokuvan musiikin sävelsi John Barry. Hänet kiinnitettiin elokuvan tuotantoon niin myöhäisessä vaiheessa, että hänelle jäi vain kolme viikkoa aikaa musiikin tekemiseen.
Elokuvan tunnuskappaleen, ”The Man with the Golden Gun”, esittää Lulu. Laulun sanoitti Don Black. Kappaleen sovitus yhdistää ensimmäisten Bond-elokuvien big band -tyyliä ”Live and Let Dien” rock-tyyliin. Elokuvan musiikki perustuu vahvasti tunnuskappaleeseen: Barry ei tällä kertaa säveltänyt erillistä rakkaus- ja toimintamusiikkia, vaan käytti samaa säveltä kummassakin yhteydessä. Lulu totesi myöhemmin, että hänen esittämänsä tunnuskappale oli huono yritys mukailla Shirley Basseytä. Sinclair McKay pitää kappaletta kitschinä. Sitä onkin nyttemmin soitettu yökerhoilla vitsimielessä.
Alice Cooper, joka piti John Barryn musiikista, teki kappaleen nimeltä ”Man with the Golden Gun” ja toivoi, että elokuvien tuotantoyhtiö kiinnostuisi kappaleesta. Tuottajat eivät kuitenkaan tienneet kappaleesta ennen kuin se ilmestyi vuonna 1973 albumilla Muscle of Love. Kappaletta ei otettu elokuvan tunnuskappaleeksi, mahdollisesti koska se olisi ollut elokuvan ilmestyessä jo vuoden vanha eikä se saisi ihmisiä ostamaan elokuvan soundtrack-albumia.
Tuotanto ja julkaisut
Musiikki äänitettiin vuonna 1974. Capitol Records julkaisi musiikista albumin vuonna 1975. Albumin tuotti Gregg Ogorzelec. Albumi tai Lulun kappale eivät kumpikaan päässeet myydyimpien listoille. Albumiin oli tehty hyvin vähän jälkituotantoa, joten se ei tuonut elokuvan musiikkiin paljon lisäarvoa.
Albumi julkaistiin kasettina ja CD-levynä vuonna 1988. CD:stä on otettu uusintapainokset vuosina 1999, 2003 ja 2013. Albumi julkaistiin digitaalisena vuonna 2009.
Kappaleet
Albumin kappaleet ovat:
Vojakkala
Vojakkala voi tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aiheeseen liittyvät myös:
NPO Molnija
NPO Molnija (Научно-производственное объединение «Молния») on venäläinen avaruusteknologiayhtiö. Se perustettiin Neuvostoliitossa 26. helmikuuta 1976 kehittämään Buran-sukkula.
Sergio Lasam Utleg
Sergio Lasam Utleg (s. 11. syyskuuta 1943) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tuguegaraon hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1968 ja nimitettiin Ilaganin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 10. helmikuuta 1997. Piispaksi konsekroinnin suoritti 17. maaliskuuta Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Diosdado Aenlle Talamayan ja Miguel Gatan Purugganan.
Utlegista tuli Ilaganin piispa 26. heinäkuuta 1999. Hänet nimitettiin 13. marraskuuta 2006 Laoagin piispaksi ja 15. kesäkuuta 2011 Tuguegaraon arkkipiispaksi.
Nganasanit
Asuinalue ja lukumäärä
Nganasanit jakautuvat läntiseen Avamin ja itäiseen Vadejevin ryhmään. Avamin nganasanit asuvat Dudinkan kuntaan kuuluvissa Ust-Avamin ja Volotšankan taajamissa, Vadejevin nganasanit Hatangan kunnan Novajassa. Kummallakin ryhmällä on oma murteensa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 1 300 nganasania, mutta vuonna 2002 enää 834, joista 766 asui Taimyrin piirikunnassa. Nganasanin kielen puhujia laskettiin olevan 505 henkeä. Lähes kaikki nganasanit puhuvat venäjää ja huomattava osa myös dolgaania.
Etninen historia
thumb|250px|Nganasanipojan takki. thumb|250px|Perinteisiä käsitöitä Helsingissä järjestetyssä näyttelyssä. Nganasanien esi-isiä ovat samojedit, joihin on sekoittunut varhaisempaa jukagiiri- ja tunguusiväestöä. Alkuperäisväestön elinkeino oli villipeuran metsästys, samojedit toivat alueelle poronhoidon. 1600-luvun alussa seudulle tunkeutuivat jasakkiveroa keränneet venäläiset. Nganasaniheimojen asuinalue käsitti aluksi koko Taimyrin niemimaan aina Hatanganlahdelle saakka. 1700-luvulta lähtien kaakosta tunkeutui jakuutteja, joihin sulautuneet evenkit ja venäläiset muodostivat vähitellen dolgaanien kansanryhmän. Dolgaanit ja lännestä saapuneet nenetsit työnsivät nganasanit niemimaan keskiosan tundralle.
Elinkeinot ja kulttuuri
Perinteisiä elinkeinoja ovat poronhoito ja metsästys. Kalastuksen merkitys oli pienempi kuin seudun muilla kansoilla. Perinteinen asumus oli porontaljoilla peitetty kota. 1980-luvun alkuun mennessä poronhoidosta jouduttiin lähes kokonaan luopumaan villipeuran voimakkaan lisääntymisen takia. Nykyään nganasanit asuvat monikansallisissa taajamissa etelämpänä dolgaanien perinteisellä asuinalueella. Vakavia ongelmia ovat työttömyys ja alkoholismi.
Poronnahasta valmistettuja perinteisiä vaatteita ja jalkineita käytetään nykyäänkin varsinkin juhla-asuna. Ruokavalio koostuu jäisestä, kuivatusta tai keitetystä poron ja villihanhen lihasta, kalasta sekä nykyään myös leivästä. Uskontoon kuuluu luonnonvoimien ja henkien kunnioitus sekä šamanismi. Rikas suullinen perinne käsittää mytologisia kertomuksia ja epiikkaa, tarinoita, satuja ja lauluja. Laululla ja musiikilla on viime aikoihin saakka ollut uskonnollinen merkitys.
Eräs nganasanien perinteinen juhlapäivä on variksenpäivä, jota viettävät myös hantit ja mansit.
FC Akateemiset
FC Akateemiset on vuonna 2009 ilmestynyt kolmaskymmeneskolmas romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa. Romaani julkaistiin suomeksi 2014 Mika Kivimäen kääntämänä ja Kariston kustantamana. Teoksen satiirin aiheena on jalkapallo.
Kirja sai myönteisen vastaanoton, joskin arvosteluissa mainittiin juonen rönsyilevyys.
Joseph Amangi Nacua
pienoiskuva Joseph Amangi Nacua (5. tammikuuta 1945 – 10. syyskuuta 2022) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiinien jäsen 16. syyskuuta 1967, ja hän sai pappisvihkimyksensä 26. kesäkuuta 1971. Hänet nimitettiin Ilaganin hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Diosdado Aenlle Talamayan, jota avustivat Romulo Geolina Valles ja Julius Sullan Tonel. Nacua asetettiin virkaansa 9. syyskuuta.
Marko Ek
Marko Ek (s. 1. helmikuuta 1966 Loviisa) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Oikeana laitahyökkääjänä pelanneen Ekin ura alkoi I-divisioonan Peliitoissa kaudella 1984–1985. Kaudeksi 1987–1988 hän siirtyi saman sarjan Saimaan Palloon, jonka kanssa hän saavutti nousun SM-liigaan kauden päätteeksi. SaiPan pudottua kaudella 1990–1991 Ek edusti SM-liigassa myös Joensuun Kiekko-Poikia, Tapparaa ja JyP HT:tä, yhden kauden kutakin. Hän pelasi SM-liigassa kausina 1988–1994 yhteensä 261 runkosarjaottelua tehopistein 63 + 50 = 113. Kaudet 1994–1996 Ek edusti jälleen SaiPaa I-divisioonassa.
Ek on koulutukseltaan tuotantotalouden diplomi-insinööri. Hän on työskennellyt UPM-Kymmenellä, viimeksi kahdeksan vuoden ajan myyntijohtajana. Tammikuussa 2016 hänet nimettiin SaiPan taustayhtiön Liiga-SaiPa Oy:n väistyvän toimitusjohtajan Riku Kallioniemen seuraajaksi 1. toukokuuta 2016 alkaen. Hän toimi tässä tehtävässä kahden kauden ajan vuosina 2016–2018.
Dante Exum
Koripalloura kotimaassa
Exumin isä oli ammattilaiskoripalloilija, joten hän kasvoi koripallon ympärillä. Exum ei pelannut Australian seurajoukkueissa koripalloa, vaan siirtyi vuonna 2011 Australia Institute of Sportin organisaatioon. Hän opiskeli Lake Ginninderra Collegessa, josta hän valmistui lokakuussa 2013. Tämän myötä hän olisi voinut siirtyä vielä joulukuussa 2013 Yhdysvaltain yliopistosarjoihin, mutta hän päätti jäädä kotimaahansa loppukaudeksi. Samalla hän päätti ilmoittautua NBA:n vuoden 2014 varaustilaisuuteen.
Ura NBA:ssa
Kesän 2014 varaustilaisuudessa Utah Jazz varasi Exumin koko varaustilaisuuden viidentenä pelaajana. Hän on kauden 2018–2019 loppuun mennessä pelannut NBA:n runkosarjassa 204 ottelua ja pudotuspeleissä 17 ottelua. Loukkaantumisen vuoksi hän ei pelannut kaudella 2015–2016 lainkaan.
Maajoukkueura
Exum on edustanut Australian juniorimaajoukkueita ja hän oli mukana vuoden 2012 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa hän teki keskimäärin 17,3 pistettä ottelua kohden ja johdatti maansa turnauksen loppuotteluun. Vuonna 2013 hän oli mukana alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa hän teki keskimäärin 18,2 pistettä ottelua kohden. Lisäksi hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 2013 Exam debytoi myös Australian koripallomaajoukkueessa, kun hän pelasi Uutta-Seelantia vastaan Oseanian-mestaruuskilpailuissa.
Doug Serrurier
Louis Douglas "Doug" Serrurier (9. joulukuuta 1920 – 4. kesäkuuta 2006) oli eteläafrikkalainen Formula 1 -kuljettaja ja kilpa-autovalmistaja. Hän osallistui kolmeen F1 -osakilpailuun kausilla 1962–1963 ja 1965. Hän oli parhaimmillaan yhdestoista Etelä-Afrikan GP:ssä 1963. Hän osallistui kilpailuihin itsevalmistamallaan LDS-autolla. Auto perustui ensin Cooperin ja myöhemmin Brabhamin autoon.
Shaoguan
Shaoguan (, pha̍k-fa-sṳ: Sèu-koân) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 190 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista pohjoiskoilliseen. Kaupungin väkiluku on 2,83 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 18 413 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Chenzhoun, pohjoisessa ja koillisessa Ganzhoun, idässä Heyuanin, etelässä Huizhoun ja Kantonin, sekä lounaassa Qingyuanin prefektuuritason kaupunkeihin.
thumb|left|200px|Piirikuntatason aluejako. Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 10 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Bulgarian jääkiekkomaajoukkue
thumb|299px|Bulgarian jääkiekkomaajoukkue vuoden 2004 olympialaisten karsinnoissa Bulgarian jääkiekkomaajoukkue edustaa Bulgariaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 1960 alkaen. Joukkue on kerran osallistunut olympialaisiin Innsbruckin turnauksessa vuonna 1976 häviten kaikki pelinsä.
Michael Dawson (Lost)
Michael Dawson on fiktiivinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Lost, jossa häntä näyttelee Harold Perrineau Jr. Michael oli mukana Oceanic Airlinesin lennolla 815. Ammatiltaan Michael on taidemaalari ja rakennustyöntekijä. Michaelin poika on nimeltään Walt.
Ennen onnettomuutta
Michael oli erossa pojastaan Waltista melkein koko tämän elämän ajan. Vuosia sitten Michael oli hyvin innoissaan isäksi ja aviomieheksi tulosta, mutta Waltin äidillä Susanilla oli muita suunnitelmia. Michael luopui urastaan taidemaalarina, jotta saisi perheelleen säännöllisen toimeentulon työskentelemällä rakennustyöntekijänä. Samaan aikaan Susan meni oikeustieteelliseen. Kun Susan sai tarjouksen työstä Amsterdamissa, hän päätti ottaa Waltin mukaansa. Michael jäi yksin New Yorkiin. Ulkomailla ollessaan Susan meni lopulta naimisiin Brian Porterin kanssa, joka palkkasi hänet töihin. Michael raivostui kuullessaan Susanin avioliittoaikeista. Hän kertoi puhelimessa tulevansa Amsterdamiin hakeakseen poikansa takaisin. Suutuksissaan Michael juoksi nopeasti ulos puhelinkopista ja jäi auton alle. Michael joutui useaksi kuukaudeksi sairaalaan ja vuoden kestävään kuntoutukseen. Kaksi kuukautta onnettomuuden jälkeen Susan tuli tapaamaan häntä, saaden Michaelin luopumaan isyydestään hoitokulujen maksua vastaan. Brian adoptoi Waltin.
Useita vuosia myöhemmin Brian vieraili yllättäen Michaelin luona ja kertoi Susanin kuolleen. Silminnähden murtuneena vaimonsa kuolemasta ja Waltia peläten Brian pyysi Michaelia pitämään huolta pojasta. Tämä sai Michaelin hetkeksi suuttumaan. Ennen kuin Michael lensi Sydneystä Yhdysvaltoihin lennolla 815, hän pyysi äitiään pitämään huolta Waltista, sillä Michael ei uskonut, että hänestä itsestään olisi pojan huoltajaksi. Michaelin äiti kuitenkin kieltäytyi. Puhelun loputtua Michael huomasi Waltin seisovan vieressään. Epäselväksi jäi, kuinka paljon Walt kuuli keskustelusta.
Onnettomuuden jälkeen
Selviydyttyään lento-onnettomuudesta Michael ryhtyy etsimään Waltin koiraa Vincentiä, jonka Locke kuitenkin löytää ensin. Michael saa tietää ensimmäisenä Sunin puhuvan englantia ja myöhemmin joutuu käsikähmään Jinin kanssa löydettyään tämän kultakellon. Myöhemmin Michael lähtee Jackin löytämille luolille ja pelastaa Jackin kivikasasta.
Michael yrittää rakentaa lauttaa, jolla selviytyneet voisivat paeta saarelta, mutta Walt polttaa lautan. Michael syyttää tapahtuneesta Jiniä ja riidan aikana Sun paljastaa englannin kielen taitonsa saarelaisille. Myöhemmin Jin ja Michael rakentavat yhdessä toisen lautan. Päivää ennen lähtöä Walt tunnustaa isälleen polttaneensa ensimmäisen lautan. Michael, Walt, Jin ja Sawyer lähtevät lautalla etsimään apua ja yön aikana pieni kalastusvene saapuu lähelle. Toisiksi paljastuvat kalastajat kidnappaavat Waltin ja räjäyttävät lautan kranaatilla. Michael joutuu katsomaan toivottomana, kun Walt viedään pois.
Myöhemmin Michael vahtii Joutsen-aseman näppäintä, ja saa yllättävän viestin tietokoneruudulle. Hän epäilee viestin lähettäjää Waltiksi. Michael ottaa ampumatunteja Lockelta, jonka jälkeen hän lukitsee tämän ja Jackin asehuoneeseen, ja lähtee etsimään Waltia. Michael kohtaa Tomin ja Pickettin, jotka ottavat hänet vangiksi. Michael viedään toisten valekylään, jossa hän tapaa Waltin. Bea antaa Michaelille listan henkilöistä, jotka Michaelin pitää tuoda heidän luokseen, sekä käskyn vapauttaa Ben. He lupaavat päästää Michaelin ja Waltin pois saarelta, mikäli Michael tottelisi käskyjä.
Michael päästetään vapaaksi, ja hän törmää Jackiin ja Kateen. Hän kertoo heille toisten valekylästä ja sen sijainnista. Saadessaan tilaisuuden Michael lavastaa Benin karkaamisen tappamalla Ana Lucian ja Libbyn sekä ampumalla itseään käteen. Hän kerää listan henkilöt (Jack, Kate, Sawyer ja Hurley) yhteen ja lähtee heidän kanssaan ”etsimään Waltia”. Pian Michael paljastaa ampuneensa Ana Lucian ja Libbyn, ja samalla Toiset tainnuttavat heidät. Michael viedään laiturille, jossa vene ja Walt odottavat. Ben selittää Michaelille tämän tehneen niin kuin käskettiin ja päästää hänet sekä Waltin lähtemään. Michael kysyy Beniltä, keitä he ovat, johon Ben vastaa ”hyviä tyyppejä”. Hurley päästetään lähtemään, ja Michael sekä Walt purjehtivat veneellä pois saarelta jättäen Jackin, Katen ja Sawyerin Toisten armoille.
Neljäs tuotantokausi
Neljännen kauden kahdeksannessa jaksossa selviää, mitä Michaelille ja Waltille tapahtui saarelta poistumisen jälkeen. He saapuivat New Yorkiin myytyään pelastusveneensä. Michael kertoi Waltille tappaneensa Ana Lucian ja Libbyn, minkä seurauksena Walt katkaisi välinsä isäänsä ja muutti mumminsa luo asumaan. Michael yrittää itsemurhaa kahdesti, siinä kuitenkaan onnistumatta. Kadulla Michael törmää Tomiin, joka kertoo hänelle, ettei saari anna hänen kuolla ennen kuin hän on suorittanut tehtävänsä, ja selittää hänelle totuuden Michaelin näkemästä uutisesta. Henkilö nimeltään Charles Widmore lavasti Oceanic 815 -lentokoneen hylyn löytymisen meren pohjasta rakentamalla sellaisen ja täyttämällä sen 324 ruumiilla, jotka oli kaivettu hautausmaalta. Widmore yrittää löytää saaren ja tappaa sen asukkaat. Tom käskee Michaelin mennä vakoojaksi Widmoren Kahana-alukseen ja estää sen aikeet tuhota saari. Michael ottaa peitenimekseen Kevin Johnson ja pestautuu miehistöön. Michael yrittää räjäyttää laivan pommilla, josta tuleekin lappu, jossa lukee ”Ei vielä.” Myöhemmin Ben soittaa Michaelille ja käskee tämän sabotoida laivan koneet ja radion sekä tutkia miehistön aikeet ja motiivit. Lopuksi Ben sanoo Michaelille hänen olevan yksi ”hyvistä tyypeistä”.
Kun Sayid ja Desmond saapuvat helikopterilla Kahanalle, Sayid tunnistaa Michaelin heti ja kavaltaa hänet kapteenille. Keamy yrittää ampua Michaelin, mutta ase jumittuu. Tämän jälkeen Michael käsketään korjata laivan koneet. Michael, Jin ja Desmond saavat selville, että koko laiva on viritetty isolla pommilla, jota Keamy kontrolloi kuolleen miehen kytkimellä. Michael yrittää hidastaa räjähdystä ruiskuttamalla akkuun nestemäistä typpikaasua. Kun Ben tappaa Keamyn ja pommi virittyy, Michael käskee Jinin lähteä. Kaasun loppuessa Christian ilmestyy Michaelille ja sanoo hänelle, että ”Voit mennä nyt, Michael.” Michael kysyy kuka Christian on, mutta samalla hetkellä Kahana räjähtää ja Michael kuolee.
Kuudennella kaudella Michael ilmestyy Hurleylle varoittaen tuhoamasta lentokonetta, koska silloin kaikki ihmiset kuolisivat saarella. Michael neuvoo Hurleyn räjäyttämään Black Rockin tuhotakseen loput dynamiitit. Myöhemmin Michael kertoo saarella kuultavien kuiskausten olevan niiden ihmisten sieluja, jotka eivät voi siirtyä eteenpäin ja hänen olevan yksi niistä. Michael pyysi Hurleyta kertomaan pahoittelunsa Libbylle teostaan, jos Hurley näkee hänet vielä. Lost
FN 5,7×28 mm
200px|thumb|Teräshylsyinen 5,7x28 mm -patruuna.
thumb|Patruunan koko suhteessa kolikkoon.
5,7×28 mm (FN 5,7×28 mm) on patruuna, joka kehitettiin Belgiassa. Sen on luonut Fabrique Nationale de Herstal 1990-luvulla.
Corsier-sur-Vevey
Corsier-sur-Vevey on kunta Sveitsissä, Vaud’n kantonissa. Se on 6,75 neliökilometrin laajuinen, ja siellä oli 3 249 asukasta vuonna 2010.
Kunnan tunnetuin nähtävyys on sen hautausmaa, jolle on haudattu Charlie Chaplin ja James Mason.
Historia
Corsier-sur-Veveyn alkuperää ei tiedetä. Kylää kutsuttiin 1100-luvulla kuitenkin nimellä Corsiacum. Savoijin kuningashuone kiinnostui kylän kirkosta 1300- ja 1400-luvuilla, ja sitä muun muassa suurennettiin. Taloudellisten syiden takia Corsier-sur-Veveyn kunta myi 1800-luvun lopulla Genevejärven rannalla sijaineet alueensa Veveyn kunnalle.
Peltokosken voimalaitos
thumb|270px|Peltokosken voimalaitos Karjaanjoessa. Peltokosken voimalaitos on Oy Stockfors Ab:n rakennuttama vesivoimala, joka sijaitsee Raaseporissa, Mustiolla Mustionjoessa. Se on valmistunut vuonna 1952. Sen putouskorkeus on 10,5 metriä, ja teho on 2,6 MW. Se tuottaa energiaa 11 GWh/a.
Piso
(Calpurnius?) Piso Frugi (k. 261) oli roomalainen usurpaattori eli vallananastaja 260-luvulla.
Ainoa lähde Pisosta on epäluotettava Historia Augusta, jonka mukaan hän oli kotoisin Calpurniusten suvusta, ja hänellä oli myös cognomenit Frugi ja Thessalicus. Teos kertoo, että Piso oli usurpaattori Macrianusten mukana Balkanilla vuonna 261, kun he olivat matkalla kukistamaan keisari Gallienusta. Macrianukset kohtasivat Achaean ja ehkä myös Macedonian provinssien maaherran Valensin, joka tuki Gallienusta. Macrianus lähetti Pison kukistamaan Valensia, mutta hän yritti julistautua keisariksi päästessään Thessaliaan. Pian kuitenkin Valensin joukot surmasivat Pison. Tiedot Pisosta ja Valensista ovat äärimmäisen epäselviä eikä ole edes varmaa oliko hän todella olemassa vai oliko hän vain Historia Augustan kirjoittajan keksintöä.
Ya Boy
thumb|Ya Boy vuonna 2009 William Crawford (s. 28. tammikuuta 1984), tunnettu paremmin taiteilijanimellä Ya Boy, on yhdysvaltalainen räppäri San Franciscosta, Kaliforniasta. Hän on räpännyt vuodesta 2002. Hän on julkaissut yhden albumin nimeltään Rookie of the Year.
Francisco Gil Hellín
pienoiskuva Francisco Gil Hellín (s. 2. heinäkuuta 1940 Murcia) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Paavillisen perheneuvoston sihteeriksi sekä Citiumin titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 1. kesäkuuta Alfonso López Trujillo, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Agustín García-Gasco y Vicente.
Gil Hellín sai 28. maaliskuuta 2002 nimityksen Burgosin arkkipiispaksi.
Gil Hellín sai tohtorinarvon teologiassa Navarran yliopistosta vuonna 1975.
Scandinavian Airlinesin lento 751
Scandinavian Airlinesin lento 751 (SK751) 27. joulukuuta 1991 nousi ilmaan Tukholma-Arlandan lentoasemalta ja päättyi pian pakkolaskuun lähiseudun pellolle. Koneessa oli 129 matkustajaa ja miehistön jäsentä. Onnettomuudessa vältyttiin kuolonuhreilta.
Onnettomuuden kulku
thumb|Onnettomuuskone kesäkuussa 1991 [[Düsseldorfin kansainvälinen lentoasema|Düsseldorfin kansainvälisellä lentoasemalla]]
Lentokone oli saapunut Zürichista edellisenä iltana ja se vietti yön kentällä lämpötilan ollessa noin nollassa. Koneen siipitankeissa oli edellisen lennon jäljiltä noin 2 550 kilogrammaa lennon aikana hyvin kylmäksi jäähtynyttä polttoainetta. Tämän johdosta koneen siipien yläpintaan oli muodostunut seisomisen aikana kirkasta jäätä, mutta sitä ei havaittu. Ennen lentoa kone käsiteltiin 850 litralla jäänestoainetta mutta jääneston jälkeen siivissä mahdollisesti jäljellä olevaa jäätä ei tarkastettu.
Nousuhetkellä siipien taipuessa jäänkappaleita irtosi siipien yläpinnasta ja iskeytyi molempien suihkumoottorien puhaltimiin. Jääpalojen iskut väänsivät, mutta eivät suoranaisesti rikkoneet puhaltimien siipiä. Puhaltimien siipien vääntyminen johti suihkumoottorin läpi kulkevan ilmavirtauksen häiriintymisen, mikä puolestaan aiheutti puhaltimesta seuraavan vaiheen, sinänsä ehjänä säilyneen ahtimen sakkaamisen. Ahtimen sakatessa se ei kykene puristamaan ilmaa edelleen moottorin korkeapaineiseen polttokammioon. Tällöin moottorin kaasuvirtaus kääntyy vastakkaiseen suuntaan, ja kuumat palokaasut syöksyvät paukahtaen moottorin etuosasta ulos. Suihkumoottori ei kykene kestämään tällaisia paineiskuja vaan särkyy varsin pian näiden johdosta. Oikea toimenpide tällaisessa tilanteessa on moottorin tehon vähentäminen, jolloin paineiskujen pitäisi lakata. Lennon 751 molemmat moottorit särkyivät noin 50 sekuntia kestäneiden toistuvien paineiskujen jälkeen.
Lentäjät havaitsivat 25 sekuntia lentoonlähdön jälkeen paukahduksia ja tärinää, jotka aiheutuivat moottorin 2 paineiskuista. Kapteeni vähensi hieman tehoja estääkseen ne, mutta koneen automaattinen tehonnostojärjestelmä, josta sen paremmin lentäjät kuin SAS eivät olleet tietoisia, nosti samanaikaisesti moottorien tehoja. Tehon vähentäminen olisi kuitenkin ollut mahdollista pitämällä kaasuvipuja jatkuvasti käsin alemmalla teholla. Tehonnoston seurauksena moottorien paineiskut jatkuivat, ja molemmat moottorit särkyivät 76 ja 78 sekunnin kuluttua lentoonlähdöstä 980 metrin korkeudessa. Koneessa matkustajana ollut SAS:n lentokapteeni Per Holmberg havaitsi ongelmat jo varhaisessa vaiheessa ja kiirehti ohjaamoon lentäjien avuksi.
Tehojen kadottua lentäjä käänsi koneen nokan välittömästi alaspäin ja aloitti liitolennon. Lentäjät ilmoittivat Arlandaan hätätilanteesta, mutta korkeus ei riittänyt paluuseen kentälle. Perämies yritti onnistumatta käynnistää moottoreita uudelleen. Koneen tultua ulos pilvistä korkeutta oli enää 270 metriä, ja kapteeni valitsi hätälaskupaikaksi suoraan lentoreitillä olleen pienen pellon metsän keskellä lähellä Vängsjöbergin säteriä Gottrörassa.
Laskussa kone törmäsi ennen peltoa puiden latvoihin, menetti suurimman osan oikeasta siivestään ja iskeytyi peltoon perä edellä oikealle kallistuneena. Kone katkesi liukuessaan kolmeen osaan ja pysähtyi pellolle 110 metrin päähän maahanosumispaikasta. Kone ei syttynyt palamaan. 25 ihmistä loukkaantui, kaksi heistä vakavasti. Kukaan ei kuollut. Kuolemantapausten ja vakavien loukkaantumisten vähyyteen vaikutti ilmeisesti matkustajien käyttämä pakkolaskuasento.
Onnettomuuden syy
Tutkijalautakunnan loppuraportin mukaan kirkkaan jään muodostuminen kyseisen tyyppisten lentokoneiden siipien yläpinnoille oli hyvin tunnettu ilmiö onnettomuuden tapahtuma-aikaan. Vuodesta 1985 lähtien McDonnell Douglas lähetti lukuisia kaikille koneen käyttäjille suunnattuja "All Operators Letters", jotka käsittelivät kirkkaan jään muodostumisongelmaa. McDonnell Douglasin 14. lokakuuta 1986 lähettämässä AOL-tiedotteessa informoitiin, kuinka vastaavanlaisissa sääoloissa operoiva Finnair oli ratkaissut tämän konetyypin kirkkaan jään havaitsemisongelman. Vuosina 1988 ja 1989 McDonnell Douglas järjesti tätä jäänmuodostumisongelmaa käsittelevät konferenssit. SAS otti osaa näihin konferensseihin.
SAS:n omien ohjeiden mukaan mahdollisen jään olemassaolo piti tarkastaa jäänpoiston jälkeen vaikean havaittavuuden takia kädellä tunnustelemalla, ja lennon kapteeni oli vastuussa siitä, että tämä oli tehty. Onnettomuuskonetta ei kuitenkaan tarkastettu. Toinen onnettomuuteen vaikuttanut seikka oli puutteellinen koulutus. Lentäjille ei ollut annettu simulaattori- tai muuta koulutusta suihkumoottorin takaisiniskujen hallintaan. Kolmanneksi, lentäjät eivät tienneet koneessa olevasta automaattisesta tehonnostojärjestelmästä. Lentäjille ei ollut informoitu järjestelmästä, koska myöskään SAS ei ollut tietoinen järjestelmän olemassaolosta. Järjestelmä oli tarkoitettu lentomeluntorjunnan apujärjestelmäksi, jossa koneen noustessa pienehköillä tehoilla melun minimoimiseksi järjestelmä automaattisesti nosti moottoreiden tehoja, kun kone nousi korkeammalle. Koska SAS ei käyttänyt tämäntyyppistä lentomelunvähennysohjeistusta, ei järjestelmään ilmeisesti ollut kiinnitetty huomiota. Tutkijalautakunta totesi, että järjestelmä oli kuitenkin kuvattu MD-81-lentokoneen mukana toimitetuissa käsikirjoissa, joihin kaikkien konetta käyttävien lentoyhtiöiden on velvollisuus perehtyä.
Yhteenvetona tutkijalautakunnan loppuraportti toteaa:
Onnettomuus aiheutui siitä, että SAS:n ohjeistukset ja käytännöt olivat riittämättömiä varmistamaan sen, että kirkas jää tulee poistetuksi lentokoneen siivistä ennen lentoonlähtöä. Siten lentokone nousi ilmaan kirkasta jäätä siivissään. Nousussa kirkas jää irtosi ja joutui moottoreihin. Jää vahingoitti moottorien puhaltimia, mikä johti moottorien paineiskuihin takaisinpäin. Toistuvat paineiskut tuhosivat moottorit. Lentäjiä ei ollut koulutettu tunnistamaan ja eliminoimaan moottorien takaisiniskuja. Lisäksi ATR-tehonpalautusjärjestelmä oli lentäjille tuntematon.
Ahtimen vaurioita koskevassa osiossa raportti toteaa:
Jos moottorien tehoja olisi vähennetty riittävästi, moottorit eivät todennäköisesti olisi särkyneet. Lentokone olisi silloin voinut palata moottoreiden voimin takaisin lentokentälle, ja pakkolaskulta olisi vältytty.
Tunnustus lentäjille
Lennon miehistö sai julkisuudessa osakseen paljon kehuja taitavasta pakkolaskusta vaarallisessa tilanteessa. Ruotsin lehdistössä kirjoitettiin myös "jouluihmeestä". Tammikuussa 1993 lennon kapteeni Rasmussen, perämies Cedermark ja heidän avustajanaan toiminut Holmberg saivat Kaarle XVI Kustaan myöntämän kunniamerkin.
Kapteeni Rasmussen ei enää jatkanut lentäjän uraansa onnettomuuden jälkeen.
Alexandra Daum
thumb|220px|Alexandra Daum vuonna 2009. Alexandra Daum (s. 22. heinäkuuta 1986) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka kilpailee pujottelussa.
Michael Dawson
Michael Dawson tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
Niklas Dyrhaug
Hän hiihti Falunin MM-kilpailuissa 2015 avausosuuden kultaa voittaneessa Norjan 4 x 10 kilometrin viestijoukkueesa. Lisäksi hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa seitsemänneksi ja 50 kilometrin perinteisen kilpailussa 13:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa pronssia, ja oli mukana voittamassa Norjalle viestikultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmastoista.
Manu Paajanen
Manu Paajanen (12. toukokuuta 1941 Hämeenlinna – 27. tammikuuta 2018) oli suomalainen Espoon Tapiolassa ja viimeksi Forssassa asunut toimittaja ja kirjailija.
Niklas Dyrhaug
Dyrhaug kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Beitostølenissä marraskuussa 2009. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Drammenin 15 kilometrin perinteisen hiihdossa helmikuussa 2011 oltuaan 20:s. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan kuudes Nové Měston 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2012. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän sai oltuaan samalla kaudella kolmas maailmancupin finaalitapahtumassa Falunissa. Hän oli maailmancupkauden 2015–2016 Rukan avaustapahtumassa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajoetapin osuusajoissa nopein. Joulukuussa 2015 Dyrhaug sijoittui toiseksi Lillehammerin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Hän oli samalla kaudella toinen Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Maailmancupkauden 2016–2017 Quebecin finaalitapahtumassa hän oli kolmas.
Tappajavalas (elokuva)
Tappajavalas on tositarinaan perustuva, koko perheen elokuva vuodelta 1966, joka kertoo Namu-nimisen valaan kamppailusta valaanpyytäjiä vastaan. Pääosissa esiintyvät miekkavalas Namu, sekä Robert Lansing ja John Anderson.
Leijamaailma
Leijamaailma (englanniksi Kiteworld) on englantilaisen tieteiskirjailijan Keith Robertsin kirjoittama aikuisille tarkoitettu tieteisromaani kuvitteellisesta papiston hallitsemasta ydinsodan jälkeisestä taantuneesta yhteiskunnasta. Teos Kiteworld ilmestyi englanniksi 1985 ja suomennos Leijamaailma Jalavan scifi-sarjassa neljäntenä teoksena vuonna 1988. Kiteworld on alkuaan ollut novellisarja niin kuin monet muutkin Robertsin englanniksi ilmestyneet teokset.
Rob Tallas
Robert Wayne Tallas (s. 20. maaliskuuta 1973 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 99 runkosarjaottelua torjuen 28 voittoa, 42 tappiota ja 10 tasapeliä varsinaisella peliajalla. Tallasin uran kaksi viimeistä kautta eteni Suomessa ja Itävallassa. Tällä hetkellä hän toimii NHL-joukkue Florida Panthersin maalivahtivalmentajana.
Ura
Tallas pelasi juniorina BCJHL-joukkue South Surrey Eaglesissa ja Penticton Panthersissa vuosina 1989–1992 sekä WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissa vuosina 1991–1994. Kauden 1994–1995 hän pelasi ECHL-joukkue Charlotte Checkersissa. Tallas pelasi myös kaksi ottelua AHL-joukkue Providence Bruinsissa. Syyskuussa 1995 NHL-varaamaton Tallas teki vapaana agenttina sopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Hän pelasi kauden 1995–1996 pääosin farmijoukkue Providence Bruinsissa, mutta sai tililleen myös ensimmäisen NHL-ottelunsa. Kauden 1996–1997 otteluistaan Tallas pelasi vajaat puolet farmissa ja NHL:n puolella hänelle kertyi 28 ottelua. Tallas toimi lähinnä Bruinsin kakkosmaalivahtina Jim Careylle ja Bill Ranfordille.
Kaudella 1997–1998 Tallas pelasi NHL:n ja farmin välillä ja taisteli Jim Careyn kanssa Bruinsin NHL-joukkueen kakkosmaalivahdin paikasta. Hän pelasi kauden aikana 14 NHL-ottelua. Kaudella 1998–1999 Tallas vakiinnutti paikkansa Bostonin kakkosmaalivahtina Byron Dafoelle ja pelasi 17 ottelua. Kaudella 1999–2000 hän taisteli roolista John Grahamen kanssa ja pelasi 27 ottelua. Heinäkuussa 2000 Tallas teki vapaana agenttina sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Hän pelasi kaudella 2000–2001 12 NHL-ottelua ja sai tililleen otteluita myös IHL-joukkue Chicago Wolvesista ja AHL-joukkue Norfolk Admiralsista. Elokuussa 2001 Tallas teki sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän pelasi kaksi kauttaan kokonaan farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa ja jakoi lähinnä tasaisesti vastuuta Sébastien Caronin kanssa.
Heinäkuussa 2003 Tallas siirtyi Eurooppaan ja teki vuoden mittaisen, elokuun loppuun asti kestäneen try-outin sisältäneen sopimuksen SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon kanssa. Hänen koejaksonsa toi jatkosopimuksen kaudeksi 2003–2004. Tallas pelasi syyskaudella onnistuneesti 22 ottelua. Marraskuussa 2003 hän joutui sairaalatutkimuksiin rintakipujen vuoksi. Tallasilla epäiltiin olleen sydänlihastulehdus. Joulukuussa hän palasi kaukaloihin ja selviytyi rasitustesteistä, mutta vuodenvaihteessa kesken Tallasin kolmannen paluuottelun hänen rintakipunsa yllättäen uusiutuivat ja hän meni seuraavana yönä taas sairaalahoitoon. Tallasin todettiin saaneen sydänkohtauksen ja hän palasi sairaalahoitojen jälkeen alkuvuodesta takaisin kotimaahansa, eikä palannut enää kauden aikana kaukaloihin. Siirtotakarajalla HPK hankki Tallasin tilalle Joni Puurulan aisapariksi Mikko Rämön.
Kauden 2004–2005 Tallas vietti Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan EC Red Bull Salzburgissa ja toimi pääasiassa joukkueen kakkosmaalivahtina Jürgen Penkerille. Kausi jäi hänen pelaajauransa viimeiseksi. Kaudesta 2009–2010 lähtien Tallas on toiminut Florida Panthersin maalivahtivalmentajana. Kaudella 2012–2013, maaliskuussa 2013 hän sai pikakomennuksen yhteen otteluun joukkueen luukkuvahdiksi, kun United-lentoyhtiö hukkasi farmista nostetun Jacob Markströmin varusteet ennen ottelua.
Muuta
Tallasin lanko Joel Prpic pelasi hänen joukkuetoverinaan Boston Bruinsin organisaatiossa. Prpic on sittemmin edustanut myös Kroatian maajoukkuetta.
Christian Grindheim
thumb|Christian Grindheim Christian Grindheim (s. 17. heinäkuuta 1983 Haugesund, Norja) on norjalainen jalkapalloilija. 179 senttimetriä pitkän Grindheimin pelipaikka on keskikentän keskellä.
Grindheim aloitti uransa Haugarin junioreissa. Aikuisten tasolla hän on edustanut muun muassa Haugesundia (2000–2004), Vålerengaa (2005–2007), Heerenveeniä (2008–2011) ja FC Kööpenhaminaa. Grindheimin uran suurimmat saavutukset ovat Norjan-mestaruus Vålerengassa vuonna 2005 ja Alankomaiden-cupin voitto Heerenveenissä vuonna 2009.
Grindheim teki ensiesiintymisensä Norjan A-maajoukkueessa 17. elokuuta 2005 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Hän on pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia vuosina 2005–2014.
Joona Toivio
Joona Toivio (s. 10. maaliskuuta 1988, Sipoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Veikkausliigaa pelaavassa HJK:ssa ja pelasi Suomen A-maajoukkueessa vuoteen 2021 saakka.
Toivio siirtyi HJK:n reservijoukkue Klubi 04:sta hollantilaisen AZ:n organisaatioon tammikuussa 2007. Kolmen Hollannissa vietetyn vuoden jälkeen Toivio siirtyi ruotsalaiseen Djurgårdeniin joulukuussa 2009. Toivio toimi kaudella 2012 Djurgårdenin kapteenina. Maaliskuussa 2013 Toivio siirtyi norjalaiseen Moldeen, jossa hän voitti Norjan mestaruuden kaudella 2014 sekä Norjan Cupin 2013 ja 2014. Toivio pääsi debytoimaan Molden riveissä Eurooppa-liigassa kaudella 2015–16, ja hän toimi joukkueen kapteenina kaudella 2016. Helmikuussa 2018 Toivio siirtyi puolalaiseen Termalica Niecieczaan, josta takaisin Ruotsiin Häckeniin elokuussa 2018. Toivio voitti Häckenissä Ruotsin Cupin kaudella 2019.
A-maajoukkueessa Toivio debytoi 22-vuotiaana vuonna 2011 Belgiaa vastaan, ja hän vakiinnutti paikkansa maajoukkueen vakiomiehistössä vuoden 2011 aikana. Ensimmäisen A-maaottelumaalinsa Toivio teki vuonna 2011 Ruotsia vastaan. Toivio on ollut maajoukkueen runkopelaaja EM-karsinnoissa 2010–11, MM-karsinnoissa 2012–13, EM-karsinnoissa 2014–15, MM-karsinnoissa 2016–17, Kansojen liigassa 2018 ja EM-karsinnoissa 2019, ja hän on toiminut myös joukkueen kapteenina. Toivio kuului Suomen joukkueeseen myös vuoden 2009 alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa.
Suomen Palloliitto valitsi Toivion Vuoden poikapelaajaksi 2004.
HJK
Joona Toivion pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2004, kun hän nousi HJK:n Kakkosessa pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Toivio pelasi vasta 16-vuotiaana 19 sarjaottelua, ja kauden päätteeksi hänet valittiin Palloliiton vuoden poikapelaajaksi. Toivio pelasi Klubi 04:ssa myös kaudet 2005 ja 2006, mutta ei onnistunut nousemaan HJK:n edustusjoukkueeseen. Yhteensä Ykkösen ja Kakkosen otteluita kertyi kolmen kauden aikana 56, ja hän teki niissä kuusi maalia.
AZ
Joona Toivio siirtyi Toni Kolehmaisen kanssa tammikuussa 2007 kahden ja puolen vuoden sopimuksella Hollannin Eredivisiessä pelanneen AZ:n riveihin. Toivio pelasi kevään 2007 ja kauden 2007–08 AZ:n reservijoukkueessa. Kaudeksi 2008–09 AZ lainasi Toivion Hollannin kakkostasolla Eerste Divisiessä pelanneeseen Telstariin. Toivio debytoi Eerste Divisiessä 8. elokuuta 2008 ottelussa Excelsior–Telstar. Toivio vakiinnutti heti paikkansa Telstarin avauskokoonpanossa ja pelasi kauden aikana 37 ottelua. Läpimurtokauden jälkeen Toivio teki toukokuussa 2009 kolmen vuoden jatkosopimuksen AZ:n kanssa. Toivio pelasi myös syyskauden 2009 lainalla Telstarissa.
Djurgårdens IF
Joona Toivio siirtyi joulukuussa 2009 neljän vuoden sopimuksella Ruotsin Allsvenskanissa pelanneen Djurgårdens IF:n riveihin. Samalla joukkueeseen siirtyivät Kasper Hämäläinen ja Joel Perovuo. Toivio debytoi Allsvenskanissa 14. maaliskuuta 2010 ottelussa Häcken–Djurgården, kun hän muodosti toppariparin Jani Lyyskin kanssa. Toivio vakiinnutti heti paikkansa Djurgårdenin avauskokoonpanossa, ja hän oli sivussa vain yhdestä ottelusta pelikiellon vuoksi. Ensimmäisen maalin Allsvenskanissa Toivio teki 12. syyskuuta 2010 ottelussa Djurgården–Örebro. Djurgården oli kaudella 2010 sarjassa kymmenes.
Toivio ja Lyyski jatkoivat Djurgårdenin toppariparina kaudella 2011. Joukkue aloitti kauden surkeasti, kun se keräsi kuudesta ottelusta vain yhden pisteen. Päävalmentaja Lennart Wassin vaihtuminen Magnus Pehrssoniin piristi joukkueen peliä, ja joukkue nousi pois sarjan hänniltä. Toivio pelasi kaudella 2011 yhteensä 28 ottelua, joista kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki kuusi maalia, ja Toivio oli yhdessä nigerialaishyökkääjä Kennedy Igboananiken kanssa joukkueen paras maalintekijä. Djurgården oli lopulta sarjassa yhdestoista.
Päävalmentaja Pehrsson valitsi Toivion Djurgårdenin kapteeniksi kaudeksi 2012. Elokuussa 2012 hän teki seuran kanssa kauden 2014 loppuun asti kestävän jatkosopimuksen. Toivio pelasi kaudella 2012 Kasper Hämäläisen kanssa kaikki Djurgårdenin 30 sarjaottelua ja ainoana pelaajana kaikissa 30 sarjaottelussa täydet 90 minuuttia. Toivio teki kauden aikana kaksi maalia. Djurgården lähti kauteen hyvän talvikauden ansiosta kovin tavoittein, mutta joukkue jäi lukuisten tasapelien seurauksena sarjan keskivaiheille ja sijoitus oli lopulta yhdeksäs.
Molde
Joona Toivio siirtyi maaliskuussa 2013 neljän vuoden sopimuksella Norjan Tippeligaenin hallitsevan mestarin Molden riveihin. Toivio debytoi Tippeligaenissa 15. maaliskuuta 2013 ottelussa Viking–Molde ja ensimmäisen maalinsa hän teki heti seuraavassa ottelussa Lillestrømiä vastaan. Toivio pelasi kauden aikana 16 sarjaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Molde pelasi Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan karsinnoissa, mutta hävisi Eurooppa-liigan play-off kierroksen otteluparinsa Rubin Kazanille, eikä päässyt lohkovaiheeseen. Toivio pelasi kaikki kuusi europeliä. Molden alkukausi sujui surkeasti, ja joukkue oli sarjassa viimeisenä, mutta lopullinen sijoitus Tippeligaenissa oli kuitenkin kuudes. Kauden kohokohdaksi jäi Norjan Cupin finaali, jossa Molde voitti Rosenborgin maalein 4–2. Molde pääsi cup-mestarina seuraavan kauden Eurooppa-liigan karsintoihin.
Molde lähti kauteen 2014 uuden valmentajan Tor Ole Skullerudin johdolla, kun Ole Gunnar Solskjær siirtyi Englannin liigan Cardiff Cityn manageriksi. Toivio vakiinnutti kauden aikana paikkansa Molden avauskokoonpanossa, ja hän muodosti toppariparin Vegard Forrenin kanssa. Toivio pelasi yhteensä 22 liigaottelua, joissa teki yhden maalin. Molde pelasi Eurooppa-liigan karsinnoissa, mutta pelit päättyivät 3. karsintakierrokselle. Molde hallitsi Norjan liigaa koko kauden, ja joukkue voitti Norjan mestaruuden 11 pisteen erolla toiseksi tulleeseen Rosenborgiin. Molde voitti toista kertaa peräkkäin Norjan Cupin, kun Odd kaatui finaalissa maalein 2–0. Toivio pelasi myös kaikki neljä europeliä ja seitsemän cupin ottelua. Molde pääsi Norjan liigan mestarina seuraavan kauden Mestarien liigan karsintoihin.
Toivio jatkoi Vegard Forrenin kanssa Molden toppariparina kaudella 2015. Toivio pelasi yhteensä 22 liigaottelua, joista 19 avauskokoonpanossa. Maaleja hän teki kaksi. Norjan mestaruuden voittanut joukkue pelasi Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan karsinnoissa ja selviytyi Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen. Toivio debytoi Eurooppa-liigassa 17. syyskuuta 2015 ottelussa Fenerbahçe–Molde. Molde voitti Eurooppa-liigan lohkonsa, kun se jätti taakseen Fenerbahçen, Ajaxin ja Celticin. Helmikuussa 2016 pelatulla 1. pudotuspelikierroksella Molde hävisi kuitenkin otteluparinsa Sevillalle. Toivio pelasi kaikki Molden 14 europeliä. Norjan liigan ottelut sujuivat edelliskautta heikommin ja päävalmentaja Skullerud sai potkut elokuussa. Solskjær palasi joukkueen valmentajaksi lokakuussa, mutta Molden sijoitus Tippeligaenissa oli lopulta kuudes.
Toivio teki tammikuussa 2016 kahden vuoden jatkosopimuksen Molden kanssa eli sopimusta jatkettiin vuoden 2018 loppuun. Toivio jatkoi Molden runkopelaajana ja hänet nimitettiin joukkueen kapteeniksi kaudeksi 2016. Peliaika jäi kuitenkin edelliskausia pienemmäksi loukkaantumisen vuoksi, joka piti Toivion sivussa kokoonpanosta kolmasosan kaudesta, heinäkuulta lokakuulle. Toivio pelasi yhteensä 17 liigaottelua, joista 14 avauskokoonpanossa. Hän teki kaudella 2016 neljä maalia. Molde taisteli alkukauden sarjan kärkisijoista, mutta jäi lopulta sarjassa viidenneksi, vain pisteen päähän europelipaikoista.
Norjan Tippeligaen vaihtoi nimeksi kaudelle 2017 Eliteserien. Toivio jatkoi Moldessa viidettä kautta ja kausi oli hänelle kaksijakoinen. Toivio pelasi elokuuhun mennessä 12 liigaottelua, joista 11 avauskokoonpanossa. Päävalmentaja Solskjærin vaihdettua 4–4–2-ryhmityksen 3–5–2-ryhmitykseen, Toivio menetti paikkansa avauskokoonpanossa, eikä pelannut loppukaudella enää minuuttiakaan. Molde taisteli jälleen sarjan kärkisijoista ja oli lopulta Eliteserienissä toinen. Rosenborg vei mestaruuden seitsemän pisteen erolla. Molde pääsi kuitenkin liigakakkosena seuraavan kauden Eurooppa-liigan karsintoihin. Norjan Cupissa Molde eteni välieriin, mutta hävisi välieräottelun Lillestrømille 0–3.
Termalica Nieciecza
Joona Toivio siirtyi helmikuussa 2018 kahden ja puolen vuoden sopimuksella Puolan Ekstraklasassa pelanneen Termalica Niecieczan riveihin. Toivio debytoi Puolan liigassa 11. helmikuuta 2018 ottelussa Termalica–Korona Kielce, ja ensimmäisen maalinsa Puolan liigassa hän teki Lechia Gdańskia vastaan. Toivio pelasi kevätkauden aikana yhdeksän liigaottelua. Toivion sopimus purettiin, kun Termalica jäi sarjassa toiseksi viimeiseksi ja putosi liigasta Puolan kakkostasolle.
Häcken
Joona Toivio siirtyi elokuussa 2018 kolmen ja puolen vuoden sopimuksella Kari Arkivuon ja Juhani Ojalan seurakaveriksi Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaan Häckeniin. Toivio palasi Allsvenskaniin debytoimalla Häckenin riveissä 19. elokuuta 2018 ottelussa Sundsvall–Häcken. Hän vakiinnutti heti paikkansa avauskokoonpanon pelaajana ja pelasi loppukauden aikana yhteensä 12 Allsvenskanin ottelua. Häcken oli kaudella 2018 Allsvenskanissa viides.
Toivion ja Häckenin kausi 2019 alkoi Ruotsin Cupin otteluilla. Joukkue eteni cupin finaaliin, jossa se kohtasi Eskilstunan. Häcken voitti finaalin maalein 3–0 ja Toivio teki otteulssa Häckenin toisen maalin. Joukkue pääsi cupin voittajana Eurooppa-liigan karsintoihin. Toivio muodosti toppariparin joukkueen kapteeni Rasmus Lindgrenin kanssa. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 28 sarjaottelua avauskokoonpanossa. Häckenin pelit Eurooppa-liigan karsinnoissa päättyivät heti 2. karsintakierrokselle. Toivio pelasi myös kaksi europeliä. Häcken oli kaudella 2019 Allsvenskanissa kuudes.
Allsvenskanin kausi 2020 piti alkaa huhtikuussa, mutta kauden aloitus siirtyi kesäkuulle maailmanlaajuisen koronaviruspandemian vuoksi. Toivio jatkoi Rasmus Lindgrenin kanssa joukkueen toppariparina. Toivio pelasi Häckenin kaikki 30 ottelua avauskokoonpanossa ja suurimmat minuutit (2700) koko joukkueesta. Häcken oli kaudella 2020 sarjassa parhaimmillaan toinen, mutta lopullinen sijoitus oli kolmas. Joukkue päästi sarjassa vähiten maaleja (29) ja pääsi seuraavan kauden Konferenssiliigan karsintoihin.
HJK
Marraskuussa 2021 HJK tiedotti Toivion siirtyvän helsinkiläisseuraan kolmen kauden mittaisella sopimuksella. Toivio debytoi Veikkausliigassa 8. huhtikuuta vierasvoitossa SJK:sta.
Maajoukkue
Joona Toivio debytoi poikien maajoukkueessa 14-vuotiaana vuotta vanhempien (1987) maajoukkueessa 2. huhtikuuta 2002 Drontenissa pelatussa maaottelussa Hollanti–Suomi. Toivio pelasi oman ikäluokkansa (1988) maajoukkueessa 21 maaottelua, vuotta vanhempien maajoukkueessa 23 maaottelua ja kaksi vuotta vanhempien (1986) maajoukkueessa viisi maaottelua. Poikien maaotteluissa Toivio teki yhteensä kolme maalia.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Toivio debytoi 20-vuotiaana 11. helmikuuta 2009 Espoossa pelatussa maaottelussa Suomi–Viro. Toivio valittiin Suomen vuoden 2009 alle 21-vuotiaiden EM-kisojen joukkueeseen, mutta hän ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan Jonas Portinin ja Tuomo Turusen muodostaessa Suomen topparikaksikon. Toivio kuului Suomen vakiomiehistöön vuoden 2011 alle 21-vuotiaiden EM-kisojen karsintaotteluissa, ja hän toimi karsinnoissa Suomen joukkueen kapteenina. Toivio pelasi yhteensä 10 nuorten maaottelua.
Viimeisen maajoukkuepelinsä Toivio pelasi vuoden 2021 MM-karsintojen päätösottelussa Ranskaa vastaan.
EM-karsinnat 2010–11
A-maajoukkueessa Toivio debytoi 22-vuotiaana, kun Markku Kanerva valitsi hänet avauskokoonpanoon 9. helmikuuta 2011 Gentissä pelatussa maaottelussa Belgia–Suomi. Ensimmäisen arvokisojen karsintaottelun Toivio pelasi 7. kesäkuuta 2011, kun Mixu Paatelainen valitsi hänet avauskokoonpanoon oikeaksi puolustajaksi Tukholmassa pelatussa vuoden 2012 EM-kisojen karsintojen ottelussa Ruotsi–Suomi. Toivio aloitti seuraavassa karsintaottelussa topparina ja vakiinnutti paikkansa maajoukkueen kokoonpanossa vuoden 2011 aikana. Ensimmäisen A-maaottelumaalin Toivio teki 7. lokakuuta 2011 Olympiastadionilla pelatussa vuoden 2012 EM-kisojen karsintojen ottelussa Suomi–Ruotsi, kun hän viimeisteli Suomen kavennusmaalin 1–2-tappioon päättyneessä ottelussa. Suomi sijoittui vuoden 2012 EM-kisojen karsintalohkossaan neljänneksi Hollannin, Ruotsin ja Unkarin jälkeen. Lohkossa Suomen taakse jäivät Moldova ja San Marino. Toivio pelasi vuonna 2011 viisi karsintaottelua ja yhteensä kahdeksan maaottelua.
Eero Peltola
Jyväskylän teknologiakeskusta alettiin kehittämään Peltolan ehdotuksen pohjalta.
Joona Toivio
KL ja EM-karsinnat 2018–19
Maajoukkueen vuosi 2018 alkoi valmistautumisella uuteen kilpailuun, Kansojen liigaan. Suomi aloitti syksyllä C-liigassa samassa lohkossa Unkarin, Kreikan ja Viron kanssa. Toivio pelasi Kansojen liigan otteluissa toppariparina Paulus Arajuuren kanssa. Toivio pelasi kaikissa kuudessa Kansojen liigan ottelussa. Suomi voitti oman lohkonsa ja nousi Kansojen liigassa B-liigaan. Toivio pelasi vuonna 2018 yhteensä 11 maaottelua.