cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joulu omin päin
Joulu omin päin on marraskuussa 1996 ilmestynyt Yön CD-single. Sen nimikappale on myöhemmin julkaistu vuoden 1998 kokoelmalla Yön pimeä puoli. Toisena kappaleena singlellä on versio Vesa-Matti Loirin alun perin levyttämästä joululaulusta Sydämeeni joulun teen, jota ei ole jälkeenpäin julkaistu yhdelläkään Yön kokoelmalla.
Skinhead
Historia
Skinhead-kulttuuri oli jo häviämässä, kunnes se syntyi 1970-luvun lopun Isossa-Britanniassa uudestaan punkin mukana. Tällöin pakistanilaiset maahanmuuttajat joutuivat joidenkin skinhead-joukkioiden aggressioiden kohteeksi. Maahanmuuttajavastaiset ryhmät alkoivat värvätä skinheadeja jäsenikseen, ja lopulta skinheadia alettiin pitää uusnatsin synonyyminä.
Skinheadit ja rasismi
Joillekin skinheadeille on ominaista avoin suvaitsemattomuus, poliittinen rasismi sekä näkemys ongelmien ratkaisemisesta väkivallan avulla. Maahanmuuttajavastaisuus on Suomessakin näkynyt rasististen skinheadien harjoittamana maahanmuuttajien pahoinpitelyinä ja jopa tappoyrityksinä.
Antti Heikki Pesonen
Pesonen on kotoisin Vantaalta. Hän valmistui elokuvaohjaajaksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta loppuvuonna 2012.
Skinhead
Skinheadit ja rasismi
Myös ei-rasistisia skinheadeja on olemassa monissa maissa. Heitä pidetään alkuperäisen 1960-luvun skinhead-kulttuurin jatkajina. Perinteisiä, ei poliittisia skinhead-arvoja vaalivia kutsutaan nimillä tradskins (traditional skinheads) tai pelkästään nimellä skinheads. Poliittisesti suuntautuneita ei-rasistisia skinheadeja kutsutaan yleisesti erilaisilla lyhenteillä, kuten esimerkiksi SHARP (Skinheads Against Racial Prejudice, ”skinheadit rotuennakkoluuloja vastaan”), ARA (Anti-Racist Action, ”rasisminvastainen toiminta”), Redskins (”punaiset” eli vasemmistolaiset skinit) ja RASH (Red and Anarchist Skinheads, ”punaiset anarkisti-skinheadit”). Näiden ryhmien vaikutus Suomessa on erittäin vähäinen verrattuna esimerkiksi Ruotsiin tai Saksaan.
Antti Heikki Pesonen
Pesosen lyhytelokuva Korsoteoria (2012) palkittiin parhaana muun muassa Filmschoolfest München -festivaalilla, Sehsüchte-lyhytelokuvafestivaaleilla ja yleisöpalkinnola Premier Plans -festivaalilla Ranskassa. Parhaasta käsikirjoituksesta hän sai palkinnon Ranskassa Poitiers 35es Rencontres Henri Langlois -elokuvafestivaaleilla. Vuonna 2012 Pesonen voitti elokuvallaan myös Risto Jarva -palkinnon Tampereen elokuvajuhlilla. Samana vuonna hän voitti ensimmäisenä suomalaisena pääpalkinnon Nordic Talents -elokuvaideoiden esittelytapahtumassa.
Skinhead
Musiikki
1960-luvulla skinheadien musiikkia olivat esimerkiksi soul, ska, bluebeat ja rocksteady. Nykyisistä musiikkityyleistä skinheadeihin yhdistetään lähinnä ska, rocksteady, R.A.C., tai skinhead-reggae, punk ja punkin alalaji oi!. Myös kansallissosialistinen black metal on saanut jonkin verran suosiota rasististen skinheadien keskuudessa.
Antti Heikki Pesonen
Pesosen ensimmäinen pitkä elokuva Päin seinää sai ensi-iltansa 26. joulukuuta 2014. Pesonen palkittiin elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Jussilla 2015.
Pesonen käsikirjoittaa Teppo Airaksisen ohjaaman Antti Heikkisen Juice-elämäkertaan pohjaavan elokuvan.
Skinhead
Pukeutuminen ja tyyli
Tyylillisesti kaikkia skinhead-kulttuurin alalajeja yhdistää usein lyhyeksi ajellut hiukset. Naisilla yksi yleisistä hiustyyleistä on chelsea, jossa takahiukset ovat siilit tai lyhyet ja jäljelle on jätetty otsatukka ja etuhiukset. Muita skinhead-tyylin tunnusmerkkejä ovat muun muassa maihinnousukengät, henkselit, farkut, sta-prest housut, maastohousut, pikee- tai kauluspaidat (Ben Sherman, Fred Perry, Lambretta, Original Penguin, Hooligan, PitBull Germany, Thor Steinar jne), neulepaidat tai neuletakit, harrington-, farkku-, donkey-, pilotti-, ja crombietakit. Tavanomaisia ovat myös ylös käännetyt lahkeet. Joissain tapauksissa vaatemerkkien perusteella ilmaistaan poliittista kantaa, esimerkiksi tietyt merkit ovat profiloituneet rasististen skinheadien suosimiksi, joka on johtanut siihen, että useat skinheadit karttavat kyseisiä vaatemerkkejä.
Henkseleiden ja kengännauhojen väreillä saattaa olla merkitystä joillekin poliittisesti suuntautuneille ryhmille, ja se saattaa vaihdella paikkakunnasta, kaupungista tai maasta riippuen. Väriluokittelusta on kuitenkin yleisellä tasolla luovuttu ja värit ovat lähinnä muotiasia.
Skinheadit Suomessa
Suomessa maahanmuuttovastaiset skinheadit ovat näkyvimmin toimineet joissain kaupungeissa. 1990-luvulla tulivat tunnetuiksi Joensuun skinheadit, jotka hyökkäilivät muun muassa ulkomaalaisten ja punkkarien kimppuun. Näiden skinien toiminta ei ollut kovin järjestynyttä, koska monet olivat alaikäisiä. Näiden toiminta laantui, kun heitä joutui vankilaan tai muutti kaupungista pois.
Faunin iltapäivä
pienoiskuva Faunin iltapäivä on ranskalaisen impressionistin Claude Debussyn vuonna 1894 valmistunut orkesteriteos. Teos on Debussyn tunnetuimpia teoksia, ja sitä pidetään yhtenä musiikin historian käännekohdista.
Vuonna 1892 30 vuoden ikäinen Claude Debussy oli vielä lähes tuntematon säveltäjä. Runoilija Stéphane Mallarmén (1842–1898) runon ”L’après-midi d’un faune” innoittamana hän alkoi säveltää kolmiosaista orkesteriteostaan, joka kantoi nimeä Prélude, Interlude et Paraphrase finale pour ”L’après-midi d’un faune”. Debussy työskenteli samanaikaisesti yhtä aikaa aloittamansa oopperan Pelléas et Mélisanden eteen, ja luopui lopulta Interluden ja Paraphrase finalen kirjoittamisesta säveltäen vain Prélude à ”L’après-midi d’un faunen”. Hän sävelsi preludia koko kesän 1894 saattaen ensimmäisen puhtaan orkestraalisen teoksensa valmiiksi syyskuussa 1894.
Teoksen kantaesitys pidettiin kolme kuukautta myöhemmin 22. joulukuuta 1894 Société nationale de musique’in esittämänä ja Gustave Doret’n johtamana. Yleisön suosio oli niin valtava, että teos oli pakko esittää heti uudestaan.
Loppuvuodesta 1895 Concerts Colonne -orkesteri esitti teoksen ja pian se levisi ympäri maailman. Teos teki Debussysta kertaheitolla kuuluisan.
Kokoonpano
Debussy käytti teokseensa tavallista pienempää orkesteria saadakseen haluamansa äänimaailman aikaiseksi.
Keeppi
thumb Keeppi on noin lyhyehkö käsivarsien puoleen väliin yltävä, hartiolle tuleva viittamainen asuste. Erotuksena boleroon, keepissä ei ole hihoja, mutta jotkut keepit voidaan kiinnittää hartioille käsivarren alle kiinnitettävillä napeilla tai muilla vastaavilla. Keeppejä valmistetaan neulomalla ja valmiista kankaasta. Keeppejä käytetään yleisesti naisten juhla-asusteina, esimerkiksi häissä.
Kenji Fukuda
Jalkapallomaajoukkue
Fukuda kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Johannes Hengeveld
Johannes Hendrikus Hengeveld (24. joulukuuta 1894 Arnhem – 4. toukokuuta 1961 Arnhem) oli alankomaalainen köydenvetäjä. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Ari Härkönen
Ari Härkönen (s. 25. marraskuuta 1962 Oulu) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimii Suomen Palloliiton Pohjois-Suomen nuorisopäällikkönä. Peliurallaan hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Härkönen on Oulun Työväen Palloilijoiden (OTP) kasvatti. Edustusjoukkueessa Härkönen debytoi syksyllä 1980 OTP:n riveissä Valkeakoskella, ja pelasi kauteen 1986 asti seurassa SM-sarjaa sekä I divisioonaa. Sen jälkeen hän oli nostamassa Oulun Luistinseuraa (OLS) alasarjoista aina I divisioonaan kauteen 1990 mennessä. Oulussa tapahtuneen jalkapallovoimien eli OTP:n ja OLS:n yhdistämisen myötä Härkönen oli mukana uusissa seuroissa FC Oulu ja FC 1991, jotka pelasivat 1990-luvun alussa Veikkausliigaa ja I divisioonaa. Sen jälkeen hän pelasi vielä uudessa oululaisseurassa Tervareissa.
Härkönen toimi 1990-luvun puolivälissä pelaajavalmentajana niin Tervareissa kuin FC Raahessa. Kausina 1999–2001 hän toimi Ykkösessä ja Kakkosessa pelanneen OLS:n päävalmentajana. Härkösestä tuli keväällä 2003 toimintansa aloittaneen uuden oululaisen yhteistyöseuran AC Oulun ensimmäinen päävalmentaja. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi sivuun toimestaan, mutta toimi vielä kaksi vuotta joukkueen valmennusryhmässä. Kausina 2007–2008 Härkönen valmensi Kakkosessa pelannutta OPS-jp:tä.
Härkönen pelasi urallaan yhteensä 32 pääsarjaottelua ja teki yhden maalin. Vuodesta 2010 lähtien Härkönen on toiminut Suomen Palloliiton Pohjois-Suomen piirin nuorisopäällikkönä. Jalkapallon ulkopuolella hän on työskennellyt yli 25 vuotta pankkialan tehtävissä.
Harutaka Ōno
Harutaka Ōno (s. 12. toukokuuta 1978 Saitama) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Ōno kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Snuff-elokuva
Snuff-elokuva on elokuvagenre, jossa elokuvassa esitettävä henkilön tai henkilöiden murhaaminen on kuvattaessa tehty todellisuudessa.
Ilmiö ”snuff-elokuva” tuli tutuksi helmikuussa 1978, jolloin Yhdysvaltoihin salakuljetettuja snuff-elokuvia löydettiin. Näissä elokuvissa näytettiin todellisia murhia sekä kidutuksia. Monet väittivät kuitenkin, että nämä raa’at kohtaukset ovat lavastettuja eivätkä suinkaan todellisia tapahtumia perverssien ihmisten huviksi.
Snuff-elokuvan määrittelemisessä ei ole yksiselitteistä linjausta. Tarkoituksellisia kuolemantapauksia, kuten teloituksia, tappoja, murhia ja itsemurhia, on kuvattu, ja näitä tallenteita on myös käytetty televisiossa tai elokuvan osana. Tiukemman määritelmän mukaan snuff-elokuva on kuitenkin elokuva, jossa joku murhataan suunnitellusti pelkästään elokuvan tuottamisen vuoksi. Tässä mielessä snuff-elokuvista ei ole olemassa yhtään tunnettua esimerkkiä.
Snuff-elokuvia käsitteleviä elokuvia on tehty muutamia, joista tunnetuin lienee Nicolas Cagen tähdittämä 8 mm – kahdeksan millimetriä (ohjaus Joel Schumacher, 1999). Muita esimerkkejä ovat Alejandro Amenábarin ohjaama Tesis (1996) ja Nimród Antalin ohjaama Vacancy (2007).
Joitakin elokuvia on aikojen saatossa epäilty snuff-elokuviksi. Tyylilajin nimen teki tunnetuksi argentiinalainen Snuff, jota markkinoitiin aitona snuff-elokuvana. Markkinointi oli kuitenkin harhaanjohtavaa, sillä elokuvan lopun murhakohtaus oli todellisuudessa luotu efekteillä. Kuuluisin snuff-elokuvaksi väitetty tapaus lienee Ruggero Deodaton vuonna 1980 ohjaama Cannibal Holocaust, joka kiellettiin aikoinaan 53 maassa. Suomessa se oli kielletty vuoteen 2001 asti. Toinen väitetty tapaus oli japanilaisessa kauhusarjassa Guinea Pig, jonka eräässä jaksossa samurai silpoo kaapatun naisen julmasti. Kohtaus oli todellisuudessa näytelty ja editoitu huonosti, jotta se näyttäisi aidolta. Jopa FBI tutki asiaa, ja Guinea Pigin tekijät joutuivat oikeuteen todistamaan, että kohtaus oli näytelty ja epäaito.
Valkoisen hiekan kansa
Kirja sai Lauri Jäntin säätiön erityismaininnan vuonna 2002. Kirjan kirjoittaja Edgar Vaalgamaa kuoli vuonna 2003 eli kaksi vuotta kirjan julkaisun jälkeen.
Uhkapeli
Suomessa uhkapelien pelaaminen on tarkoin säädelty, uhkapelien järjestäminen omin päin tai tilojen antaminen uhkapeliin on rikoslaissa kielletty. Rikoslaissa tarkoitettuun uhkapelin määritelmään kuuluu, että voiton saaminen perustuu kokonaan tai osittain sattumaan taikka peliin tai toimintaan osallistuvista riippumattomiin tapahtumiin ja jossa mahdollinen häviö on ilmeisessä epäsuhteessa ainakin jonkun osallistujan maksukykyyn.
Songvårin majakka
thumb|300px|Songvårin majakka Songvårin majakka sijaitsee Hellersøyn saarella Søgnen kunnassa, Länsi-Agderin läänissä, Norjassa, viisi kilometriä Ny-Hellesundista etelään.
Majakka perustettiin 1888. Sen valoteho on 42 500 cd ja majakka voidaan nähdä 14,5 merimailin päähän. Majakan sumusireeniksi asennettiin nautofoni vuonna 1950, joka poistettiin käytöstä 1987. Samana vuonna majakka automatisoitiin. Yhdeksän metrin korkuinen valvontatorni valmistui 2004.
Rudolf Ray
Rudolf Ray (12. kesäkuuta 1884 Lappee – 14. kesäkuuta 1930 Helsinki ) oli suomalainen liikemies ja pääkonsuli. Hänet tunnetaan vuonna 1931 Helsingin Kaivopuistoon istutetun Itsenäisyyden kuusen lahjoittajana.
Lappeen pitäjän Lapveden kylässä ratamestari Anders Rayn perheeseen syntynyt Rudolf Ray opiskeli Helsingin Suomalaisessa Reaalilyseossa vuodesta 1894 lähtien, mutta jätti koulun kesken 1901 ja ryhtyi rautatievirkamieheksi. Vuonna 1914 hän perusti Helsinkiin maataloustuotteita välittäneen liikkeen Maanviljelijäin Kauppatoimisto. Suomen itsenäistyttyä Ray ryhtyi vuonna 1919 Chilen pääkonsuliksi toimien lähinnä maan salpietariteollisuuden edustajana.
Vuonna 1930 kuollut Ray lahjoitti testamentissaan eduskunnalle Suomen itsenäistymispäivänä 1917 istuttamansa kuusen sekä varat siihen liittyvää muistomerkkiä varten. Kaivopuistoon siirretty kuusi muistomerkkeineen luovutettiin eduskunnalle juhlallisin menoin 13. toukokuuta 1931. Muistomerkissä on Rayn kirjoittamia säkeitä ja lisäksi tilaisuudessa esitettiin hänen sanoittamansa Isänmaan kuusen hymni, jonka oli säveltänyt Leevi Madetoja. Ray teki myös ehdotuksen Suomen vaakunaksi, jossa leijonan sijasta oli karhu. Hänen suunnittelemansa vaakuna on ikuistettu Itsenäisyyden kuusen muistokiveen.
Luettelo vuonna 2011 kuolleista henkilöistä
Lähteet
Lists of deaths by year
Torchlight
Torchlight on Runic Gamesin kehittämä toimintaroolipeli. Peli on julkaistu Windowsille vuonna 2009 ja myöhemmin Linuxille, Mac OS X:lle ja Xbox 360:lle.
Pelille on julkaistu jatko-osa Torchlight II vuonna 2012.
Vastaanotto
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 8/10 arvostelussaan.
Linda Williams
Linda Williams voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Miehen tie (kappale)
Miehen tie on toukokuussa 1997 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on myöhemmin syksyllä julkaistulta albumilta Pirstaleet. Vuonna 2001 siitä tehtiin uusi versio kokoelmalle Legenda. Olli Lindholm on kutsunut laulua yhdeksi Yön uran hienommista. Singlen kaksi muuta kappaletta puolestaan ovat mukana vuoden 1998 kokoelma-albumilla Yön pimeä puoli. Sunny on versio Lea Lavenin 1977 tekemästä käännösiskelmästä, jonka alun perin levytti amerikkalainen Bobby Hebb vuonna 1966.
Single nousi Suomen viralliselle listalle viiden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla kahdeksan.
The Daily Show
The Daily Show (tällä hetkellä The Daily Show with Trevor Noah) on amerikkalaisen Comedy Central -kanavan tuottama, Trevor Noahin juontama puolen tunnin satiirinen uutistelevisiosarja. Yhdysvaltalaisessa satiirissa käsitellään usein Yhdysvaltojen medioiden sekä poliitikkojen heikkoa ja tekopyhää maailman- ja todellisuudentajua sekä maan yleistä tilaa mutta ajoittain myös muun maailman tapahtumia.
Jakso koostuu tyypillisesti parista juontajan kertomasta ja mahdollisesti kirjeenvaihtajan raportoimasta jutusta, jonkun vieraan haastattelusta ja lopun Moment of Zen -videopätkästä.
Kastanjalakkipenkoja
Kastanjalakkipenkoja (Pomatostomus ruficeps) eli aiemmalta nimeltään kastanjalakkitimali on Kaakkois-Australian sisämaassa kuivissa metsissä elävä parvipenkojiin kuuluva varpuslintu.
The Daily Show
Ohjelmaa lähetettiin ensimmäistä kertaa kesällä 1996, jolloin juontajana aloitti Craig Kilborn. Vuosina 1999-2015 juontajana toimi Jon Stewart. Kesällä 2013 John Oliver toimi sijaisjuontajana. Syksyllä 2015 juontajana aloitti Trevor Noah, joka ilmoitti lopettavansa syksyllä 2022.
Kastanjalakkipenkoja
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan kastanjalakkipenkojat ovat noin 19–23 cm pitkiä. Yläpuolelta lintu on pääosin tumman ruskea. Päälaki on lajilla kastanjanruskea. Linnun vatsa, pyrstön kärki, silmäkulmajuovat ja kaksi siipijuovaa ovat valkeat. Kastanjalakkipenkojan nokka on pitkä ja alaspäin kaartuva.
Masahiro Koga
Jalkapallomaajoukkue
Koga kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Kastanjalakkipenkoja
Elinympäristö ja ravinto
Kastanjalakkipenkoja elää kuivissa ja puolikuivissa metsissä sekä pensaikkomailla. Ravintonaan se käyttää pääasiassa hyönteisiä, hämähäkkejä sekä pieniä sammakkoeläimiä, mutta toisinaan myös hedelmiä sekä siemeniä.
The Daily Show
Ohjelman entisiä esiintyjiä ovat muun muassa Steve Carell, Stephen Colbert, Larry Wilmore ja John Oliver. Daily Show’n aiempien esiintyjien ohjelmista Stephen Colbertin The Colbert Report (2005–2014) ja Larry Wilmoren The Nightly Show with Larry Wilmore (2015–) ovat jossain määrin suoria spin-offeja ja Comedy Centralin ohjelmia. Myös John Oliverin Last Week Tonight with John Oliver on jossain määrin spin-off vaikkakin se on HBO:n ohjelma.
Kastanjalakkipenkoja
Elintavat ja lisääntyminen
Kastanjalakkipenkojat muodostavat suurikokoisia sosiaalisia yhteisöjä. Yleensä kahdesta neljään naarasta munii ja hautoo. Naarailla on apunaan jopa 15 muuta niiden lajitoveria.
The Daily Show
Vaikutuksia
Ohjelma nousi suosituksi etenkin Yhdysvaltain vuosien 2000 ja 2004 vaalien aikana. Daily Show’ta katsovat etenkin nuoret aikuiset. Tutkimusten mukaan ohjelman katsojat ovat keskimäärin paremmin perillä maailman tapahtumista kuin tiettyjä vakaviksi tarkoitettuja yhdysvaltalaisia uutislähteitä seuraavat. Yhdysvalloissa onkin herännyt keskustelua ohjelman merkityksestä nuorten poliittisen osallistumiseen ja äänestysaktiivisuuteen. Joidenkin mukaan ohjelma edistää yhteiskunnallista osallistumista, kun taas toisten mukaan se aiheuttaa apatiaa nuorison keskuudessa.
Muuta
Vuonna 2015 Jon Stewartin tilalle ohjelman juontajaksi tuli Trevor Noah, joka ilmoitti jättävänsä työn seitsemän vuoden jälkeen loppuvuodesta 2022.
Édouard Taeymans
Édouard Taeymans (20. huhtikuuta 1893 – ?) oli belgialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa.
The Daily Show
Muuta
Canal+ esitti The Daily Show’ta Suomessa vuoden 2007 tammikuuhun asti. CNN International esittää viikoittaista versiota nimeltä The Daily Show – Global Edition, joka koostuu viikon parhaista paloista.
Michiyasu Osada
Jalkapallomaajoukkue
Osada kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997.
Rommi
pienoiskuva|Jamaikalaista rommia Rommi on sokeriruo’on mehusta tai melassista tislaamalla valmistettava väkevä alkoholijuoma. Rommia tuotetaan etenkin Karibian saarilla. Rommin alkoholipitoisuus on tyypillisesti noin 40 tilavuusprosenttia, mutta erityisväkevissä rommeissa se voi olla jopa 75.
Nimi
Sanan rommi alkuperä on epävarma. Yleisen teorian mukaan nimi tulee englannin kielen sanasta rumballion, rumscullion tai rumbustion, ’elämöinti’, ’metelöinti'. Sana on saattanut tulla myös ranskan kielen sanasta arôme, ’aromi’, ’tuoksu'. Muita ehdotuksia sanan alkuperälle ovat latinankielinen sokeriruo’on nimi saccharum sekä hollantilaisten merimiesten lempinimi rummers, joka tuli sanasta roemer, ’juomalasi’. Rommia on kutsuttu myös muilla nimillä kuten Nelson’s blood, kill-devil, devil’s death, Barbados water, redeye ja rumbo.
Historia
Rommi yhdistetään nykyisin Karibiaan, mutta sen alkuperä on Aasiassa. Rommin varhaisinta historiaa ei tunneta, mutta jo ajanlaskun alkuaikoina Gandharan kuningaskunnassa Indusjoen varrella harjoitettiin tislausta ja sokerin valmistusta, joten on mahdollista, että sokerista myös osattiin tislata rommia. Raakasokerista tislattua arrakkia myytiin laajasti Delhin sultanaatissa varmasti ainakin 1300-luvulla, ja sulttaani Alauddin Khalji jopa väliaikaisesti kielsi sen valmistuksen. Intialainen rommi valmistettiin sokeriruo’on mehusta, johon saatettiin lisätä raakasokeria, ja se tislattiin kerran tai kahdesti. Juoma tunnettiin 1500-luvulla Aasian eurooppalaisissa siirtokunnissa nimellä Bengalin arrakki ja myöhemmin nimellä Bengalin rommi.
pienoiskuva|upright|[[Merirosvous|Merirosvoja kantamassa rommitynnyreitä. Kuvitusta kirjasta The Pirates Own Book (Charles Ellms, 1837).]] Karibiaan rommi tuli sen jälkeen, kun eurooppalaiset olivat vuonna 1493 tuoneet saarille sokeriruo’on, missä se kasvoi erityisen hyvin. Rommia on mahdollisesti valmistettu Karibiassa jo 1520-luvulla, sillä Hispaniolan sokeriplantaaseilla työskennelleiden orjien kerrotaan käyttäneen sokeriruo’on siirapista valmistettuja alkoholijuomia. Siitä ei tosin ole tietoa, oliko juoma tislattua vaiko vain käytettyä, mutta Bartolomé de las Casas kertoi juomasta aiheutuneen haitan olleen vakavaa, mikä viittaisi vahvaan tislattuun juomaan.
Varhaisin pitävä todiste rommin valmistuksesta Amerikassa on vuodelta 1635, kun Uuden-Espanjan eli nykyisen Meksikon varakuningas kielsi sokeriruo’on mehusta tai siirapista tehtyjen juomien tislaamisen muiden tislattujen juomien ohella. Samana vuonna rommi kiellettiin myös Brasiliassa.
Karibian rommin kehtoja ovat Barbados ja Martinique, joihin sokeriruoko oli tuotu 1640-luvulla Brasiliasta. Pian myös Jamaikalla tislattiin rommia. Vuosisadan loppuun mennessä yksin Barbadosilla valmistettiin jo miljoona gallonaa rommia vuosittain ja Martiniquella mahdollisesti puolet siitä.
Rommilla uskottiin olevan parantavia vaikutuksia, ja sitä juotiin trooppisen ympäristön aiheuttamiin sairauksiin. Sokeriplantaasien omistajat myivät rommia edullisesti laivaston aluksille, jotta ne viettäisivät aikaansa saarten lähistöllä suojana merirosvoilta. Laivastoissa ruvettiinkin jakamaan miehistölle rommia sen hyvän säilyvyyden vuoksi. Alkoholista johtuvien ongelmien vuoksi rommia jouduttiin laimentamaan vedellä. Laimennettua rommiannosta alettiin kutsua nimellä grog (grogi). Pitkillä merimatkoilla huomattiin myös, että rommin maku parani sen ikääntyessä.
1700-luvulla rommista tuli Ison-Britannian suosituin juoma syrjäyttäen ginin. Samalla Britanniassa säädettiin laki, jossa kiellettiin siirtokuntien välinen kaupankäynti väkijuomilla. Siitä seurasi massiivinen rommin salakuljetus Isossa-Britanniassa. Myöhemmin kehitettiin keino saada sokerijuurikkaasta sokeria, ja Karibian sokerin valmistus romahti. Melassia ei saatu enää entisiä määriä, joten rommin valmistus väheni.
Ranskassa rommin suosio kasvoi 1800-luvulla viinikirvan viinisadoille aiheuttamien tuhojen vuoksi. Ranskalle kuulunut Martinique nousikin vuosisadan loppuun mennessä maailman suurimmaksi rommintuottajaksi. Myös Kuubassa ja Puerto Ricossa oli alettu valmistamaan rommia, jota vietiin etenkin Yhdysvaltoihin.
Siirtomaavallan aikana rommin ikäännyttäminen, sekoitus, pullotus ja markkinointi oli tehty lähinnä Euroopassa. Siirtomaiden itsenäistyttyä 1900-luvulla rommin tuottajamaat joutuivatkin tekemään kaikki vaiheet itse. Tuottajat joutuivat lisäksi myös ostamaan käyttämänsä melassin sekä uudistamaan tislauslaitteensa, koska vaalea rommi oli tullut muotiin.
2000-luvun alussa rommin markkinat ovat 11 prosenttia koko maailman viinamarkkinoista. Suurimmat rommintuottajat ovat Kuuba, Jamaika, Barbados, Trinidad ja Tobago, Guyana, Martinique ja Guadaloupe. Rommia tuotetaan jonkin verran myös Venezuelassa, Perussa ja Filippiineillä.
Valmistus
Rommi valmistetaan joko sokeriruo’osta puristetusta nesteestä tai sokerinvalmistuksen yhteydessä jäljelle jääneestä melassista. Melassi laimennetaan ennen käyttämistä, mutta sokeriruokomehu lähtee käymään itsestään. Sokeriruokomehusta tehtyä rommia kutsutaan rhum agricoleksi.
Rommi voidaan tislata joko pannutislausmenetelmällä tai kolonnitislausmenetelmällä, tai niiden yhdistelmällä. Kolonnitislauksella saadaan usein vaaleampaa rommia, ja pannutislauksella rommista tulee luonteikkaampaa.
Tislauksen jälkeen rommi on tulisen ja raa’an makuista. Sen vuoksi rommi yleensä ikäännytetään, useimmiten tammitynnyreissä, jolloin sen maku muuttuu pehmeämmäksi ja hienommaksi. Ikäännyttäminen voi viedä yhdestä kolmeenkymmeneen vuotta tai jopa kauemmin. Ikäännyttämisen aikana rommista tulee ensin kullanväristä ja myöhemmin tummemman ruskeata.
Useimmat rommit ovat sekoituksia, joskus jopa 20 erityyppisestä rommista. Eri rommilaatujen ja -erien yhdistäminen tuottaa tasalaatuista rommia. Sekoittamisen jälkeen rommin annetaan olla vielä jonkin aikaa tynnyrissä ennen laimentamista ja pullotusta.
Laatuja
Rommeilla ei ole kansainvälistä luokitusstandardia, ja rommien kansalliset luokitukset vaihtelevat.
Drinkkejä
Rommia käytetään paljon juomasekoituksissa. Eräitä tunnettuja rommidrinkkejä ovat Mai Tai, Daiquiri, Mojito ja Cuba Libre.
Ruoanlaitossa
Rommia käytetään muun muassa munatotin, erilaisten kakkujen, tiramisun ja runebergintorttujen ainesosana. Rommin maku voidaan tehdä keinotekoisesti metaanihapon etyyliesterillä.
Tim Winton
Winton suunnitteli jo nuoresta pitäen ryhtyvänsä kirjailijaksi, ja hän opiskeli siinä tarkoituksessa West Australian Institute of Technologyssa (myöhemmin Curtin University) luovaa kirjoittamista. Hän sai vuonna 1981 Australian/Vogel National Literary Award käsikirjoituksesta, josta tuli romaani An Open Swimmer (1982), ja sen ansiosta hänestä tuli tunnettu nimi.
Winton muutti 1980-luvun lopulla perheineen ulkomaille, mutta Länsi-Australian rannikkoseudut pysyivät hänen teostensa maisemina. 1990-luvun alkupuolella hän palasi ostamaan talon kotiseudultaan. Tuolloin hän sai toisen palkinnon, vuonna 1992 Miles Franklin Literary Awardin teoksesta Cloudstreet, josta myöhemmin syntyi yhteistyössä yhdysvaltalaisen kirjailijan Ellen Fontanan kanssa televisiosarjan käsikirjoitus. Hän sai kolmannen kerran Miles Franklin Literary Awardin 2002, jolloin hänet palkittiin teoksesta Dirt Music (Maantiemusiikkia). Hän on kirjoittanut myös omaelämäkerrallisia teoksia, kuten Island Home: A Landscape Memoir ja The Boy Behind the Curtain.
Winton toimii aktiivisesti yhteiskunnallisten ja ympäristökysymysten parissa ja on ollut Australian Marine Conservation Societyn varapuheenjohtaja. Hän on kirjoittanut tekstit useisiin luontokuvakirjoihin, ja hänen mukaansa on nimetty kalalaji, joka elää Kimberleyn seudulla.
Pentatsosiini
Pentatsosiini (Dolapent, Dolofortin, Fortralin) on vahvahko kipulääke, eli analgeetti joka kuuluu opioidien ryhmään. Lääke on synteettinen, ei luonnosta suoraan saatava kuten jotkin opiaatit ovat. Sitä on pidetty lähinnä keskivahvana opiaattina. 30–40 mg tätä lääkeainetta annettuna ruiskeena lihakseen, vastaa verraten 10 mg morfiinia tai 75–100 mg petidiiniä. Pentatsosiiniin kehittyvää riippuvuutta ei pidetty niin vahvana kuin kuten esimerkiksi vahvoilla opiaateilla. Syy on siinä, että pentatsosiini ei euforisoi eikä sedatoi samoissa määrin.
Pentatsosiinin käyttö lienee väistynyt lähinnä sen aiheuttamien sivuvaikutusten (lähinnä huimaus, oksentelu, pahoinvointi ja näköhäiriöt) sekä hengityksen lamaantumisen vaaran takia. Esimerkiksi sydäninfarktin hoitaminen tätä nimenomaista lääkettä käyttäen, on vaatinut erityistä varovaisuutta. Lääkkeen merkittävimmät antotavat ovat olleet suun kautta annettava tablettimuoto sekä lihakseen pistettävä ruiske (i.m.).
Pentatsosiini on psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen valvonnan alainen yhdiste.
Thure Georg Sahama
Thure Georg Sahama (vuoteen 1936 Sahlstein, 14. lokakuuta 1910 Viipuri – 8. maaliskuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen akateemikko ja Helsingin yliopiston geokemian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1945–1977. Hänen erikoisalaansa oli mineralogia, geokemia ja vulkanologia.
Jo lukiovuosinaan Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa Sahama tutustui Helsingin yliopiston geologian laitoksella kiviin ja mineraaleihin. Ylioppilaaksi hän kirjoitti 1929, valmistui filosofian kandidaatiksi 1934 ja väitteli tohtoriksi 1938 Lapin granuliittien rakenneanalyysistä. Sahaman ensimmäinen yhdessä professori Pentti Eskolan kanssa kirjoitettu tutkimus julkaistiin jo 1930. Vuosina 1931 ja 1935 hän teki opintomatkan Innsbruckiin, jossa opettajana toimi professori Bruno Sander.
Vuonna 1933 Sahama osallistui tanskalaisen geologin Lauge Kochin retkelle Grönlantiin ja julkaisi tulokset 1935. Helsingin yliopiston petrologian ja geokemian dosentiksi Sahama nimitettiin 1938. Hän haki oppia Göttingenistä, Tukholmasta, Uppsalasta ja Oslosta ja rakensi Helsingin yliopiston geokemian laitokselle huipputarkan analyysilaboratorion. Sodan jälkeen Sahama työskenteli Yhdysvalloissa Berkeleyssä ja Washingtonissa.
Sahama innostui 1950-luvulla Itä-Afrikan hautavajoamavyöhykkeen tulivuorista ja laavakivistä. Nyiragongon tulivuoren laavakivet osoittautuivat alkalilaavoiksi ja Sahama teki niistä tunnettuja julkaisemalla 1952–1975 yhteensä 30 kirjoitusta kansainvälisissä sarjoissa. Hän teki myös tutkimusretkiä muualle Afrikkaan, Sri Lankaan ja Oseaniaan. Sahaman tutkimuksille oli tyypillistä, että niihin liittyi aina mittauksia, sillä hän viihtyi hyvin laitteiden parissa.
Oman nimikkomineraalin, sahamaliitin, Sahama sai 1953. Nimeämisen suorittivat yhdysvaltalaiset Howard Tasker Evans, Howard William Jaffe ja Robert Meyrowitz. Uusi ceriumkarbonaatti-mineraali löytyi Mountain Passista Kaliforniasta.
Linda Williams (elokuvatieteilijä)
pienoiskuva|Linda Williams vuonna 2018. Linda Williams (s. 1946) on yhdysvaltalainen elokuvatieteilijä.
Williams valmistui maisteriksi Kalifornian yliopistosta, Berkeleystä, ja tohtoriksi Coloradon yliopistosta. Hän on työskennellyt professorina Coloradon yliopistossa. Williams on kirjoittanut myös useita kirjoja. Hän on tutkinut surrealististen elokuvien psykoanalyysiä, toimittanut kirjan feministisestä elokuvakritiikistä ja elokuvien katsojista. Lisäksi Williams on kirjoittanut tutkimuksia mm. pornoelokuvista ja melodraamoista.
Parkkila (Muolaa)
Parkkila ( (Suomessa) Паркино, Parkino, v:sta 1948 (Venäjällä) Подгоре, Podgorje) on entinen Suomen kylä Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Suomelle kuuluessaan Parkkila kuului Kyyrölän kuntaan vuoteen 1934 asti ja tämän jälkeen Muolaan kuntaan. Nykyisin kylässä ei ole asutusta.
Kyläkuva
Parkkila sijaitsi Muolaan kunnan keskiosassa Yskjärven länsipuolella ja se oli eteläisin entisen Kyyrölän kunnan kylistä. Kylästä oli matkaa Kyyrölän kirkonkylään noin neljä kilometriä ja Muolaan kirkonkylään noin seitsemän kilometriä. Parkkilan naapurikyliä olivat pohjoisessa Kyyrölä, idässä ja etelässä Sormula sekä lännessä Lavola ja Vihola. Parkkilan halki kulki Viipurista Kivennavalle johtanut kantatie 63, josta kylän keskustan pohjoispuolella erkani kylätie itään Yskjärven etelärannan kyliin: Sormulaan ja Harvolaan. Lisäksi kylän keskustan eteläpuolelta erkani maantie länteen Perkjärven asemalle ja edelleen Kuolemajärven puolelle. Kyläkeskustan itäpuolella virtasi Yskjoki. Vuonna 1936 Sudenojan pinta-ala oli 3,29 neliökilometriä, josta oli peltoa 108 hehtaaria, niittyä kolme hehtaaria ja metsää 218 hehtaaria. Kylä rajoittui idässä Yskjärveen ja kylän länsiosassa oli pieni Parkkilanlampi, joka laski Muolaanjärveen.
Parkkilan väestö oli lähes kokonaan venäläisiä, joiden esi-isät oli siirretty alueelle 1700-luvulla. Kyläkeskus sijaitsi mäellä kantatie 63 varrella ja sen talot olivat perinteisen venäläisen maalaiskylän tavoin vieri vieressä maantien molemmin puolin, päädyt tielle päin. Talojen takana olevat pellot laskeutuivat luoteeseen Parkkilanlampea kohti. Kylän mäeltä oli avara näköala läheiselle Yskjärvelle ja Parkkilanlammen yli aina Muolaanjärvelle asti. Osa kylän taloista sijaitsi myös Sormulaan vievän kylätien varressa. Kylässä oli koulu, Kannaksen Osuusliikkeen myymälä ja Lukianoffin kauppa. Kylän venäläiset asukkaat olivat ortodokseja ja kuuluivat Kyyrölän seurakuntaan.
Parkkilan kylä muodosti oman koulupiirinsä, jossa toimi supistettu kansakoulu. Kylän koulu tuhoutui talvisodassa. Jatkosodan aikana kylän koulua ei rakennettu uudelleen, vaan koulupiiri lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölään.
Sota-aika
Parkkilan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennuksen lisäksi päätettiin Kyyrölän jakokunnan kylissä, joihin Parkkila kuului, aloittaa tilusjärjestely, jonka avulla useisiin osiin ja palstoihin jakautuneet tilat saataisiin toimivimmiksi kokonaisuuksiksi. Tilusjärjestelyn yhteydessä Kangaspellon, Sudenojan ja Parkkilan kylät lakkautettiin ja liitettiin Kyyrölän kylään. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, Etelä-Pirkanmaalle ja Hämeenlinnan seudulle, jossa Kyyrölän alueen kylien asukkaat asutettiin Hämeenlinnan kaupunkiin, Hämeenlinnan maalaiskuntaan ja Vanajan kuntaan.
Félix Logiest
Félix Logiest (28. kesäkuuta 1895 – ?) oli belgialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa.
Dungeon Defenders
Dungeon Defenders on Trendy Entertainmentin kehittämä ja julkaisema tornipuolustuspeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle ja myöhemmin Linuxille ja Mac OS X:lle.
Pelistä on julkaistu huomattavasti muutettu Second Wave -versio iOS-laitteille.
Dhankuta
Dhankuta on kaupunki Itä-Nepalin Kosin vyöhykkeen Dhankutan piirikunnassa. Dhankutan kaupunki toimii Nepalin Itäisen kehitysalueen hallintokeskuksena.
Kaupungissa 28 364 ihmistä vuonna 2011 ja koko piirikunnassa 163 412. Kaupungin pinta-ala on 48,21 neliökilometriä ja asukastiheys 588 as./km2. Koko 891 neliökilometrin piirikunnassa asukastiheys oli 183 as./km2. Dhankutan piirikunta on Dhankutan kaupungin lisäksi jaettu 34 kyläyhteisöön (VDC).
Yūta Minami
Yūta Minami (s. 30. syyskuuta 1979 Kanagawa) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Minami kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 1997 ja 1999.
Voiteluaine
Voiteluaineilta vaaditaan juuri oikeanlaisia ominaisuuksia voitelukohteesiin ja ympäristöolosuhteisiin nähden. Voiteluaineet ryhmitetään yleensä voiteluöljyihin, voitelurasvoihin sekä kiinteisiin voiteluaineisiin. Myös kaasut voivat toimia voiteluaineina.
Harry Gregson-Williams
Harry Gregson-Williams (s. 13. joulukuuta 1961) on brittiläinen säveltäjä ja musiikkituottaja, joka on säveltänyt musiikkia elokuviin ja videopeleihin. Hän on tehnyt sävellyksiä muun muassa David Arnoldin, Stephen Bartonin, David Buckleyn, Norihiko Hibinon, John Powellin, Trevor Rabinin ja Hans Zimmerin kanssa.
Voiteluaine
Voiteluöljyistä tavallisimpia ovat maaöljystä jalostetut tuotteet. Voiteluöljyn tärkein ominaisuus on sopiva viskositeetti eli sisäinen kitka. Muita toivottavia ominaisuuksia ovat voitelukyky, vaahtoamattomuus, vähäinen vanheneminen ja hapettuminen sekä laadun tasaisuus. Hydrodynaamisessa voitelussa pintojen keskinäinen liike imee voiteluaineen pintojen väliin.
Harry Gregson-Williams
Harry Gregson-Williams syntyi vuonna 1961 Englannissa. Myös hänen pikkuveljensä Rupert Gregson-Williams on elokuvasäveltäjä. 1980-luvulla Gregson-Williams oli musiikinopettaja ensin Amesbury Schoolissa Surreyssä ja sitten Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa. Hän siirtyi elokuvamusiikin pariin 1990-luvulla. Hänen ensimmäinen elokuvasävellyksensä oli vuonna 1994 ilmestyneessä Chris Jonesin jännityselokuvassa Valkoinen enkeli. Vuosikymmenen puolivälissä hän oli päässyt säveltämään musiikkia Hollywoodin blockbuster-elokuvissa, kuten The Rock – paluu helvettiin, Rauhantekijä ja Armageddon. Gregson-Williams on säveltänyt soundtrackit ohjaaja Tony Scottin kaikkiin elokuviin vuoden 1998 jännityselokuvasta Valtion vihollinen lähtien. Hän pääsi palkintoehdokkaaksi Parhaan musiikin Golden Globesta vuoden 2005 fantasiaelokuvalla Narnian tarinat: Velho ja leijona. Gregson-Williams on myös tehnyt sävellyksiä videopeleihin, kuten Hideo Kojiman Metal Gear -pelisarjassa.
Voiteluaine
Voitelurasvat kuten vaseliini, ovat yleisvoiteluaineita, joilla voidellaan työkoneiden ulkoisia liikkuvia osia (kauhan nivelet, nostolaitteiden nivelet, renkaankeskiöt yms). Tavallinen yleisvaseliini on hunajamaista tiheää ainetta, jota levitetään painamalla sitä voitelunippoihin vaseliiniprässillä. Se kestää vettä ja lämpötiloja hyvin, siksi se on työkoneissa yleinen voiteluaine. Spray-pulloissa myytävä synteettinen vaseliini on nestemäistä, kestää myös hyvin kuormitusta eikä sotke niin paljoa, se sopii paremmin satunnaiseen harrastajakäyttöön.
Kiinteitä voiteluaineita ovat esimerkiksi molybdeenidisulfidi ja grafiitti. Erityiset tilanteet voivat vaatia kiinteää voiteluainetta, kuten elintarviketeollisuus, syövyttävät olosuhteet tai tyhjiöolosuhteet.
Master Bates
Master Bates (oik. Hannu Voutilainen, s. 1971) on kuopiolaisen industrial metal -yhtyeen Turmion Kätilöt basisti. Hän liittyi Turmion Kätilöihin miltei heti sen perustamisen jälkeen. Lisäksi hän soittaa bassoa myös 2 Times Terror- ja Kiukku -yhtyeissä. Voutilainen käyttää pääsoittimenaan neljäkielistä ESP Custom Shop Tom Araya -bassoa.
Voutilainen on naimisissa radiojuontaja Petra Kalliomaan kanssa. Heidät vihittiin syyskuussa 2012. Voutilainen on työskennellyt pitkään Kuopion Henry's Pubin ravintola- ja ohjelmapäällikkönä. Hän jätti ravintolapäällikön tehtävän muutettuaan vuodenvaihteessa 2012/2013 Helsinkiin.
Émile Duboisson
Émile Duboisson oli belgialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa.
Luettelo Ajokoirien tähdistön tähdistä
Luettelo Ajokoirat- tähtikuvion tähdistä:
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Sigur Rós
Sigur Rós (IPA:, ) on islantilainen post-rock-yhtye, jonka musiikissa korostuvat melodiset, klassiset ja minimalistiset elementit. Yhtye on nimetty laulaja Jónsin pikkusiskon Sigurrósin mukaan. Sigur Rós on perustettu elokuussa 1994.
Yhtye tunnetaan omintakeisesta tyylistään ja laulaja Jónsin falsetista. Sigur Rósia muistuttavia yhtyeitä ovat muun muassa Múm ja Amiina.
Historia
250px|thumb|Sigur Rós [[Barcelonassa vuonna 2005.]] Jón Þór (Jónsi) Birgisson, Georg Hólm ja Ágúst Ævar Gunnarsson perustivat yhtyeen Reykjavíkissa elokuussa 1994. Nimi otettiin Jónsin pikkusiskolta, sillä hän on syntynyt yhtyeen perustamispäivänä. Yhtye sai melko pian levytyssopimuksen Bad Taste -levy-yhtiöltä. Vuonna 1997 ilmestyi yhtyeen esikoislevy Von ja 1998 uudelleenmiksattu kokoelmaversio Vonista, Von brigði. Nimi on islanninkielinen sanaleikki: ”Vonbrigði" tarkoittaa epätoivoa, mutta erotettuna muotoon Von brigði sen merkitys muuttuu ”toivon vaihtoehdoksi/muunnokseksi”. Tämä albumi kulkee toisinaan englanniksi nimellä ”Recycle Bin”.
Kansainvälistä tunnustusta yhtye sai ensi kertaa vuonna 1999, kun se julkaisi Ágætis byrjunin, jonka tekovaiheessa Kjartan Sveinsson liittyi yhtyeeseen. Albumin maine levisi pikkuhiljaa maailmalla seuraavan kahden vuoden aikana, ja yhtye pääsi soittamaan Radioheadin kaltaisten suurten nimien kanssa.
Kolme kappaletta, Ágætis byrjunin nimikappale, sen ensisingle ”Svefn-g-englar” ja liveversio silloin vielä julkaisemattomasta "Njósnavélin":sta (tuleva ”Nimetön #4”) olivat mukana Cameron Crowen elokuvassa Vanilla Sky. Yhtyeen musiikkia on käytetty muun muassa myös televisiosarjassa 24, vuonna 2004 ilmestyneessä elokuvassa Steve Zissoun vedenalainen maailma ja vuonna 2005 ilmestyneessä The Girl in the Caféssa. Yhtyeen kappale "All Alright" on tärkeä osa vuoden 2009 elokuvan Ondine juonta. Yhtyeen kappaleita on sittemmin käytetty useissa televisio-ohjelmissa eri maissa, kuten Suomen Idols -ohjelmassa.
Ágætis byrjunin ilmestymisen jälkeen yhtye tuli kuuluisaksi laulajakitaristi Jónin tavasta soittaa kitaraansa sellon jousella.
Rumpali Ágúst jätti yhtyeen Ágætis byrjunin nauhoitusten jälkeen, ja hänen tilalleen astui Orri Páll Dýrason. Vuonna 2002 ilmestyi Sigur Rósin seuraava albumi |. Albumin ilmestyessä kaikki sen kappaleet olivat nimettömiä, mutta yhtye julkaisi myöhemmin kappaleiden työ- ja kutsumanimet kotisivuillaan. :n kaikki sanoitukset on laulettu vonlenskaksi, joka kuulostaa lausunnaltaan melko paljon islannilta (Jón kehitti itse kielen improvisoimalla kappaleiden melodiaan). On sanottu, että kuulijan on itse tarkoitus kehittää sanoituksille merkitys, jonka hän voi sitten kirjoittaa albumin tyhjiksi jätettyihin kansilehtiin.
Vuonna 2005 ilmestyi yhtyeen seitsemäs albumi, Takk....
Vuoden 2018 lokakuussa yhtyeen rumpali Orri Páll Dýrason erosi yhtyeestä raiskaussyytösten vuoksi. Amerikkalaisnainen, joka oli yhtyeen fani, kertoi joutuneensa baari-illan jälkeen nukkuessaan kahdesti Dýrasonin raiskaamaksi. Rumpali kiisti syytökset, mutta erosi kuitenkin yhtyeestä.
Vuoden 2022 helmikuussa yhtyeen entinen kosketinsoittaja Kjartan Sveinsson palasi yhtyeen kokoonpanoon.
Vonlenska
250px|thumb|Sigur Rós esiintymässä [[Roskilde Festivaleilla Tanskassa vuonna 2006.]] Vonlenska on Jón Þór Birgissonin kehittämä "kieli". Yleisesti kieli tunnetaan sen englanninkielisellä käännöksellä Hopelandic tai Hopelandish ("Von" tarkoittaa toivoa). Nimensä kieli on saanut Sigur Rósin "Von"-nimisestä kappaleesta, jossa sitä käytettiin ensi kerran.
Vonlenska ei ole oikea kieli ja siitä puuttuvat niin kielioppirakenteet, sanojen merkitykset kuin ymmärrettävät sanatkin. Se koostuu lähinnä merkityksettömistä tavuista, jotka yhdessä tosin saattavat muistuttaa englannin kielen lauseita (esimerkiksi levyllä  näennäiset "you sigh," "you sold," "you sign no more," "you sigh so long", "you sat alone"). Kieli muistuttaa hieman scat-laulantaa ja yhtyeen kotisivuilla sitä kuvaillaan "siansaksan-omaiseksi lauluksi, joka sopii musiikkiin". Jónsi kehitti kielen lähinnä vain improvisoimalla bändin soittoon. Useimmat tavu-rimpsut toistetaan monta kertaa jokaisessa laulussa, ja levyllä  toisinaan jopa useissa eri kappaleissa.
Sigur Rósin sanoitukset ovat pääasiassa islanniksi, jota suuri osa sen yleisöstä ei osaa. Koska vonlenska kuulostaa melko paljon islannilta, voi tietämätön kuulija erehtyä luulemaan sitä islanniksi. Useat Sigur Rósin kappaleiden sanoitukset eivät kuitenkaan tarkoita yhtään mitään.
Yhtyeen albumin Ágætis byrjunin menestyksen myötä Sigur Rósille selvisi, että yhtyeen fanit keksivät omia tulkintojaan vonlenskankielisistä sanoituksista. Heidän ehdotuksiaan on julkaistu yhtyeen virallisilla kotisivuilla, yleensä multimediatiedostona, jossa kappale soi taustalla ja ehdotetut sanoitukset näkyvät ruudussa tekstityksenä. Monet näistä tulkinnoista ovat saaneet selvää inspiraatiota :n sanoitusten englannin kieltä muistuttavista lauseista, tai ne pohjautuvat niihin. Sigur Rós jätti myös kokonaan vonlenskaksi lauletun -levynsä kansilehtiset tyhjiksi. Näihin fanien on toivottu kirjoittavan tai piirtävän oman tulkintansa musiikista.
Gloria Gaynor
Gloria Gaynor (oik. Gloria Fowles, s. 7. syyskuuta 1943 Newark, New Jersey  ) on yhdysvaltalainen soul-laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten discohiteistään ”Never Can Say Goodbye” (1974) ja ”I Will Survive” (1979). Gaynor oli laulaja Soul Satisfiers -jazz-popyhtyeessä 1960-luvulla. Gaynorin ensimmäinen soolosingle oli ”She'll Be Sorry/Let Me Go Baby” (1965). Kappaleen ”I Will Survive” on laulanut suomeksi mm. Virve Rosti nimellä ”Oon voimissain”.
Hänen varsinainen läpimurtonsa oli vuoden 1975 albumi Never Can Say Goodbye, joka pohjusti hänen maineensa diskoartistina. Levyn ykköspuoli käsitti vain kolme diskokappaletta (”Honey Bee”, ”Never Can Say Goodbye” ja ”Reach Out, I’ll Be There”) ilman kappaleiden välisiä taukoja. Tämä 19 minuuttia kestävä tanssimaraton tuli suosituksi etenkin klubeilla.
Death Certificate
Death Certificate on rap -artisti Ice Cuben toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. lokakuuta 1991. Albumia myytiin yli miljoona kappaletta ja se ylitti platinarajan. Albumi sijoittui Top R&B/Hip-Hop Albums -listan ykkössijalle ja Billboard 200 -listan sijalle 2.
Suomen Demokratian Pioneerien Liitto
Suomen Demokratian Pioneerien Liitto (Pinskut, ent. SDPL) perustettiin vuonna 1945 vastaamaan kansandemokraattisen liikkeen varhaisnuorisotyöstä. Pioneereiksi kutsutut SDPL:n lapsijäsenet opettelivat leikin kautta työväenliikkeen arvoja, solidaarisuutta ja kansainvälisyyttä. Suomen Demokratian Pioneerien Liitto ry:n puheenjohtaja on Joni Korhonen.
Perustaminen
SDPL:n perustamiskokous pidettiin 3. kesäkuuta 1945 Helsingin työväentalossa. Periaateohjelman sisältö muodostui seuraavaksi:
Pioneeritoiminta
Pioneerit tutustuivat Suomen työväenliikkeen historiaan ja keskeisiin hahmoihin. Yleinen tavoite oli lasten sitouttaminen työväenliikkeen perinteisiin. Pioneerileireillä ja -kerhoissa leikittiin, askarreltiin ja laulettiin, mutta myös tutustuttiin leikin kautta muun muassa Kuuban vallankumoukseen.
1970-luvulla SDPL jakaantui aikuisten johtajiensa riitelyn seurauksena kahtia ja käytännössä oli olemassa kaksi SDPL:ää, joilla oli omat lehdet ja omat järjestöt. Enimmillään Pioneeriliitolla oli jäseniä 1950-luvulla, noin 40 000.
ex-puheenjohtaja Marjo Katajisto kertoo.
1970-luvulla pelkkä vilkaisu vihreään pioneeripaitaan paljasti, kumpaan leiriin sen kantaja kuului. Jos paita oli trikoota ja siinä oli yksi tasku, lapsen vanhemmat olivat maltillisia kommunisteja; jos paita oli kankainen ja kaksitaskuinen, lapsukainen oli todennäköisesti äärikommunistikodista. Kahtiajako oli Pioneeriliitossa sopimaton puheenaihe, kuten moni muukin asia." Laulaja Niko Ahvonen kiteyttää kokemuksiaan pioneereista seuraavasti:
2000-luku
Sittemmin Pioneeriliitosta tuli puolueisiin sitoutumaton järjestö, mutta se toimii tiiviissä yhteistyössä Vasemmistoliiton kanssa. Pioneerileirejä järjestetään edelleen, ja paikallistoiminta on vilkasta erilaisten kerhojen muodossa. Jäseniä liitossa arvioidaan olevan noin 15 000. Järjestön tavoitteita ovat lasten oikeuksien puolesta toimiminen, rauhankasvatus, kansainvälisyyskasvatus sekä demokratian puolesta toimiminen. Vuonna 2015 liitolle myönnettiin avustuksena opetus- ja kulttuuriministeriön jakamaa tukea 345 000 euroa.
Rahoitus
Pinskujen omistuksessa on myös muun muassa Siikarannan Kerhotalo Suomussalmella.
Jack Cummings
Jack Cummings (1905 New Brunswick, Kanada – 28. huhtikuuta 1989 Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Hän oli Louis B. Mayerin sisarenpoika ja työskenteli suurimman osan urastaan Metro-Goldwyn-Mayerilla, jossa hän aloitti juoksupoikana. Myöhemmin Cummings ohjasi ja käsikirjoitti MGM:n lyhytelokuvia, kunnes vuonna 1934 hän eteni tuottajaksi. Asemansa tuottajana hän vahvisti Cole Porter musikaalin Tanssijattareksi syntynyt (1936) avulla. Cummingsin myöhemmin tuottamia elokuvia ovat muun muassa Miehen voitto (1949), Muistojen Pariisi (1954) ja Seitsemän veljeksen morsiamet (1954). Hän jäi eläkkeelle vuonna 1964 tuotettuaan juuri sitä ennen Elvis-elokuvan Viva Las Vegas!.
Léopold Clabots
Léopold Clabots (12. maaliskuuta 1893 – ?) oli belgialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa.
Androgeeni-insensitiivisyyssyndrooma
Androgeeni-insensitiivisyyssyndrooma (AIS) eli mieshormonialiherkkyysoireyhtymä on harvinainen X-kromosomaalisesti väistyvästi periytyvä ja esiintymistavaltaan monikirjoinen oireyhtymä, jossa perimältään miehen eli XY-sukupuolikromosomit omaavan henkilön solut reagoivat oman kehon tuottamiin mieshormoneihin (testosteroni ja potentimpi dihydrotestosteroni) vain osittain tai ei ollenkaan. Tämä häiritsee tai estää kokonaan sikiövaiheesta alkaen miesmäisten piirteiden ja miesten sukupuolielinten kehittymistä AIS:ia potevalle henkilölle ja aiheuttaa intersukupuolisuutta.
Lähes kaikissa AI-syndroomissa androgeenireseptorissa on mutaatio, joka heikentää tai kokonaan estää sen kykyä reagoida mieshormoneihin. Myös muut tekijät voivat aiheuttaa syndroomaa, vaikka ovat harvinaisia.