cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tunturikiviyrtti
Ulkonäkö ja koko
Tunturikiviyrtti kasvaa korkeintaan 20 cm:n mittaiseksi. Lyhyestä ja pystystä maavarresta kimppuina kasvavat lehdet ovat kertaalleen parilehdykkäisiä. Lehtiruoti ja keskiranka ovat harvakarvaisia ja -suomuisia. Lehtilavan muoto vaihtelee kapeanpuikeasta tasasoukkaan ja kapean vastapuikeaan. Lehdykät ovat liuskaisia, alta kaljuja tai harvasuomuisia ja -karvaisia. Lehdyköitten muoto vaihtelee leveänpuikeista kolmiomaisiin. Itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä, pitkien katesuomukarvojen ympyröimiä. Tunturikiviyrtin itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Vanhat lehtiruotien tyviosat jäävät törröttämään moniksi vuosiksi kasvin juureen.
Lähilajeista tunturikiviyrtti muistuttaa eniten karvakiviyrttiä (Woodsia ilvensis) sekä myös kaljukiviyrttiä (W. glabella). Lajien välisiä risteymiä tunnetaan.
Levinneisyys
Tunturikiviyrttiä kasvaa hyvin laajalla mutta hajanaisella alueella Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Euroopassa lajia tavataan Islannissa, Fennoskandiassa, Pyreneillä, Alpeilla ja Pohjois-Venäjällä. Aasiassa lajia tavataan Kaukasuksella, Siperiassa ja Himalajalla. Pohjois-Amerikassa laji kasvaa lähinnä Alaskassa ja Pohjois-Kanadassa. Sitä tavataan myös Grönlannissa. Suomessa tunturikiviyrttiä kasvaa hajanaisesti koko maassa Länsi-Suomea lukuun ottamatta. Yleisimmillään laji on Lapissa ja Kuusamon alueella.
Elinympäristö
Tunturikiviyrtti kasvaa kallionraoissa. Laji on kalkinsuosija.
Veijo Koponen
Veijo Uolevi Koponen (5. marraskuuta 1931 Lapinlahti – 11. kesäkuuta 1989 Kuopio) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Koposen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Antti Koponen ja Anna Ollikainen ja puoliso vuodesta 1953 kassanhoitaja Pirkko Kyllikki Uuttu. Koponen suoritti keskikoulun oppimäärän Kuopion lyseossa ja opiskeli sitten merkonomiksi. Hän työskenteli ensin metsätyönjohtajana, mutta meni sitten Essilän palvelukseen myyntimieheksi. Vuonna 1955 hänestä tuli yrityksen kaupallinen johtaja, aina 1960-luvun puoliväliin saakka.
Koponen, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1987, oli aktiivinen alansa järjestöissä kuten Vatevassa, samoin kuin yrittäjien yhteistyössä. Hänet tunnettiin myös raviharrastuksestaan ja hän omisti Suonenjoella oman hevostallin. Koponen kuoli liikenneonnettomuudessa Kuopiossa kesällä 1989.
Amersfoort
Amersfoort on kaupunki Utrechtin provinssissa Alankomaissa Eemjoen varrella. Kaupungissa on 138 048 asukasta (1.7.2006) ja kaupunkialueella (stadsgewest) 266 716.
Amersfoort sai kaupunkioikeudet 1259 Utrechtin piispalta Hendrik van Viandenilta. Kaupunki kehittyi keskustorin, Hof, ympärille. Piispa perusti sinne hovinsa, jonka ympärille kaupunki kasvoi. Ensimmäinen muuri valmistui noin vuonna 1300 tiilestä ja kaupungin kasvaessa aloitettiin uuden muurin rakennus 1380, mikä valmistui 1450. thumb|left|150px|Amersfoortin halki virtaava joki Kirkon ja sen 98-metrisen Onze-Lieve-Vrouwentoren-tornin rakennus alkoi 1444. Kirkon tuhosi räjähdys 1787, mutta torni säilyi ja se on Alankomaiden topografikunnan RD-koordinaattijärjestelmän peruspiste. Keskiajalla kaupunki oli tekstiiliteollisuuden keskus ja siellä oli runsaasti panimoita. 1700-luvulla siitä tuli tupakkateollisuuden keskus. Toisen maailmansodan aikana kaupungin lähellä oli keskitysleiri Polizeiliches Durchgangslager Amersfoort. Sen johtaja Joseph Kotälla tuomittiin sodan jälkeen kuolemaan.
Amersfoortissa järjestetään joka heinäkuu tenniksen ATP-turnaus. Turnaus on järjestetty yli 30 vuoden ajan.
Ystävyyskaupungit
Amersfoortilla on vain yksi ystävyyskaupunki:
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Amersfoortin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Einsteinin summaussääntö
Einsteinin summaussääntö eli Einsteinin merkintä on Albert Einsteinin vuonna 1916 esittelemä lyhennysmerkintä, jota käytetään erityisesti tensoreiden yhteydessä.
Einsteinin summaussääntö on periaatteessa yksinkertainen. Lauseke
joka tavallisesti kirjoitetaan summausmerkintää käyttäen
voidaan kirjoittaa hyvin kompaktiin muotoon
Einsteinin merkinnässä siis yksinkertaisesti jätetään koko summaus kirjoittamatta näkyviin samalla myös summausindeksi. Yllä olevissa lausekkeissa indeksi käy läpi kaikki sille kulloinkin sallitut arvot. Jos lauseke sisältää useita indeksejä, summaus tapahtuu aina toistetun indeksin yli. Etenkin suhteellisuusteoriassa on yleisesti vakiintunut tavaksi merkitä summausindeksi latinalaisella kirjaimella silloin, jos summausindeksi käy läpi arvot 1, 2 ja 3 (aika-avaruuden avaruusosa) ja kreikkalaisella kirjaimella silloin, kun summausindeksi saa arvot 0, 1, 2 ja 3 (eli myös aikakoordinaatti otetaan mukaan).
Usein edellytetään, että summauksessa toisen indeksin on oltava ylhäällä ja toisen alhaalla (kontra- ja kovariantit indeksit). Tällöin jommankumman vektorin indeksi on yleensä nostettava tai laskettava metrisen tensorin avulla. Näin on esimerkiksi juuri suhteellisuusteoriassa, jossa avaruus ei yleisesti ottaen ole laakea ja jossa siksi ja  ovat yleensä eri vektoreita.
ja Levi-Civitan (tensori)tiheys
Esimerkkejä
Kahden (3-avaruuden) vektorin pistetulo
voidaan kirjoittaa Einsteinin merkintää käyttäen kompaktisti
Vektoreiden ristitulo tiivistyy vielä kompaktimpaan muotoon
Antti Kylliäinen
Antti Kylliäinen (s. 1963) on kirjailija, kouluttaja ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hänet tunnetaan erityisesti universalistisesta käsityksestään, jonka mukaan kaikki ihmiset pääsevät kuolemansa jälkeen taivaaseen. Kylliäinen on kirjoittanut kirjat Kaikki pääsevät taivaaseen (1997), Kompastuskiviä, ajatuksia evankeliumeista (2001) ja Maan päällä niin kuin taivaassa: Jumalan ja ihmisen armo (2004).
Kylliäinen vihittiin papiksi vuonna 1991. Hän työskenteli seurakuntapastorina Helsingissä Pakilan seurakunnassa.
Vuonna 2008 Kylliäinen ilmoitti ottavansa vuoden virkavapaan ja ryhtyvänsä puhumaan yrityksissä armojohtamisesta sekä opiskelemaan Kauppakorkeakoulussa. Hän perusti Syfron-nimisen konsulttiyrityksen, jonka päätoimialana on tarjota yrityksille työyhteisön hyvinvointia ja yrityksen sisäistä vuoropuhelua parantavaa koulutusta.
Luumupapinmarja
Luumupapinmarja kasvaa yleensä yksittäisenä puuna tai harvana ryhmänä avoimessa maastossa, savanneilla, rannikoilla, jokien varsilla tai kuivien metsien alakerroksissa. Luumupapinmarjaa tavataan luonnossa Etelä-Amerikassa, Afrikassa sekä Intiassa. Lajia myös kasvatetaan eri puolilla tropiikissa ja subtropiikissa sen syötävien hedelmien ja siementen vuoksi sekä koristekasvina.
Vesijärven valuma-alue (Päijänne)
Vesijärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.24) on Kymijoen vesistön (14) Suur-Päijänteen alueessa (14.2) sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue. Valuma-alueen suurin järvi on Vesijärvi, jonka pinta-ala muodostaa 21 % koko valuma-alueesta. Vesistön valuma-alueen alarajana on Vääksynjoki, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Asikkalanselän alueelle (14.21). Joen rinnalla on Vääksyn kanava, joten Vesijärvi on teknisesti ottaen bifurkaatiojärvi.
Vesistön sijainti
Vesijärven valuma-alueen pinta-ala on 513,72 neliökilometriä ja sen järvisyys on 22,35 %. Valuma-alueen pituus ja leveys on noin 30 kilometriä. Se jää ensimmäisen ja toisen Salpausselän väliin, jolloin Vääksynjoki on murtanut reitin toisen Salpausselän kautta Päijänteeseen. Vesijärven valuma-alue sijaitsee Suur-Päijänteen alueella (14.2) Päijänteen alueen (14.22) eteläpuolella. Sen itäpuolella sijaitsee Kymijoen alue (14.1). Sillä on yhteinen vedenjakaja Suomenlahteen laskevilla Porvoonjoen vesistön (18) ja sen länsipuolella sijaitsevan Kokemäenjoen vesistön (35) kanssa. Vesistöalue sijaitsee Päijät-Hämeen maakunnassa Hollolan, Lahden ja Asikkalan alueilla.
Pääuoman kulun ja pituuden määritys
Valuma-alueen vesireitistä tai pääuomasta ei ole ollut saatavilla lähdetietoa. Sen voi kuitenkin päätellä hyödyntämällä vesistöviranomaisten julkaisemia tietoja. Yleensä Suomessa valitaan pääuomaan jokihaaroista se, jonka virtaama on suurempi. Aina ei virtaamatietoja ole saatavilla, joten virtaamien sijaista voidaan käyttää valuma-alueen pinta-alatietoja. Lähiseutujen pinta-alat ovat yleensä verrannolliset purkautumiskohdan virtaamiin. Vesijärven valuma-alueen pääjärvi on Vesijärvi, jonka kautta kaikki vesi päätyy sen laskujokeen Vääksyyn. Järven keskellä on pitkä niemi, joka jakaa vesireitin kahtia läntiseen Laitialanselkään ja Komonselkään. Näiden vesireittien valuma-alueet ovat vesistöviranomaisten VALUE-verkkopalvelun mukaan vastaavasti 204 ja 240 neliökilometriä. Komonselkä johtaa kohti Lahtea, joka sijaitsee kuitenkin ensimmäisellä Salpausselällä. Komonselän kaakkoispuolella aukeaa Enonselkä, josta haarautuu pohjoiseen Kelkonpohjan lahti. Näihin suuntiin johtavien reittien valuma-alueet ovat vastaavasti 75 ja 106 neliökilometriä. Kelkonlahteen laskee Myllyoja ja lahden eteläpuolelle Vähäselkään Haritunjoki, joiden valuma-alueet ovat Ekholmin julkaisun mukaan 32 ja 58 neliökilometriä. Pääuomaan voidaan siksi valita Väksynjoen ja Vesijärven kaakkoisen reitin varrelta Komonselkä ja sen perään Vähäselkään laskeva Haritunjoki. Joki haarautuu yläjuoksulla kahdeksi latvahaaraksi, joiden valuma-alueet ovat Ruokosuonojalla 9,3 ja Koskionojalla 19,9 neliökilometriä.
Myöskään pääuoman pituudelle ei lähdetietoa. Sekin voidaan selvittää kokoamalla se vesistöviranomaisten julkaisemista tiedoista. Tässä käytetään hyväksi Paikkatietoikkuna -verkkopalvelun uomatietoja. Vääksynjoki on 1,1 kilometriä pitkä, Vesijärven osuus Haritunjoelle on kartasta lyhintä reittiä kulkien 18,5 kilometriä (Paikkatietoikkunan verkkopalvelussa 20,0 km), ja sen päälle Haritunjoen kokonaispituus on 10,4 kilometriä. Viranomaisten tietoja hyödyntäen pääuoman vesireitin pituudeksi tulee 31,6 kilometriä.
Vesistön jako
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Vesistöalueen maankäyttö
Valuma-alueesta on metsämaata, avoimia kangasmetsiä ja kalliomaita 51,0 %, maatalousalueita 18,3 %, kosteikkoja ja soita on 1,9 % ja rakennettuja alueita on 8,3 %. Maa-alueiden lisäksi on vesistöinä 20,5 %.
Little Jimmy Dickens
pienoiskuva|Little Jimmy Dickens vuonna 1971 James Cecil Dickens eli Little Jimmy Dickens (19. joulukuuta 1920 Länsi-Virginia – 2. tammikuuta 2015 Nashville, Tennessee ) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän oli Grand Ole Opryn vakituinen esiintyjä vuosikymmenten ajan ja kuului vuodesta 1983 Country Music Hall of Fameen.
Dickens aloitti esiintymisen radiossa 1930-luvun lopussa. Syyskuussa 1948 hän sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta, ja samoihin aikoihin hän aloitti myös uransa Grand Ole Opryssä. Hän otti käyttöön taiteilijanimen ”Little Jimmy Dickens”, joka viittaa laulajan pienikokoisuuteen.
Dickensin varhaisten Columbia-hittien joukkoon lukeutuvat ”Country Boy”, ”A-Sleeping at the Foot of the Bed”, ”I’m Little But I’m Loud” ja ”Take an Old Cold Tater (And Wait)”. Vuonna 1950 hän perusti Country Boys -kokoonpanon yhdessä Jabbo Arringtonin, Grady Martinin, Bob Mooren ja Thumbs Carllilen kanssa.
Dickens julkaisi vuonna 1962 nimellä ”The Violet and the Rose” ensimmäisen Top 10 -singlensä kahteentoista vuoteen. Hän teki kansainvälisiä esiintymisiä ja nähtiin mm. The Tonight Show'ssa. Hänen suuri hittinsä ”May the Bird of Paradise Fly Up Your Nose” nousi listaykköseksi. 1960-luvun lopulla hän siirtyi Decca Recordsille. Vuonna 1975 Dickens palasi Grand Ole Opryyn, jonka hän oli jättänyt 1957 päästäkseen Philip Morris Country Music Show’hun. Dickens esiintyi myös useilla Brad Paisleyn musiikkivideoilla.
Dickens kuoli 94-vuotiaana 2. tammikuuta 2015 sairaalassa Nashvillen alueella. Hänet haudattiin Woodlawn Memorial Parkin hautausmaalle Nashvillessä.
David Savolainen (valtiopäivämies)
Talollinen, kauppias David Savolainen Maaningalta oli talonpoikaissäädyssä Kuopion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885, 1888 ja 1894.
Alexandre Daigle
Alexandre Daigle (s. 7. helmikuuta 1975 Montreal, Quebec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Daiglea pidettiin 1990-luvun alussa yhtenä sukupolvensa lahjakkaimmista jääkiekkoilijoista, monet vertasivat häntä jopa lajin suurimpaan tähteen Wayne Gretzkyyn. Pelatessaan QMJHL-liigassa hän keräsi kahdella Victoriaville Tigresissä pelaamallaan kaudella huimat tehot, kaudella 1991–1992 110 pistettä 66 ottelussa (35 maalia ja 75 syöttöpistettä) ja kaudella 1992–1993 137 pistettä 53 ottelussa (45 maalia ja 92 syöttöpistettä). Vuoden 1993 uusien pelaajien varaustilaisuudessa Ottawa Senators varasi Daiglen odotusten mukaisesti koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana ja teki pian hänen kanssaan sopimuksen, joka toi tälle jääkiekkohistorian suurimman tulokaspelaajalle annetun palkan. Muutamaa vuotta myöhemmin NHL:ssä asetettiin katto sille, miten suuren palkan tulokaspelaaja voi saada pitkälti juuri Daiglen tapauksen vuoksi.
Daigle ei kuitenkaan lopulta täyttänyt häneen asetettuja suuria odotuksia, vaan hän joutui seurassaan venäläisen keskushyökkääjän Aleksei Jašinin varjoon ja häntä arvosteltiin julkisuudessa usein yrityksen ja motivaation puutteesta. Pisteiden valossa parhaina Senators-kausinaan, 1993–1994 ja 1996–1997, hän teki 51 pistettä kummallakin. Neljän ja puolen kauden jälkeen, tammikuussa 1998, Senators kauppasi Daiglen Philadelphia Flyersiin vaihdossa Václav Prospaliin, Pat Fallooniin ja toisen kierroksen varausvuoroon saman vuoden varaustilaisuudessa. Daigle teki Flyersissa kauden 1997–1998 lopussa kohtalaisen hyvät tehot, 26 pistettä 37 ottelussa, mutta seuraavalla kaudella hän pelasi heikohkosti tehden kauden alussa vain viisi pistettä 31 ottelussa. Flyers kauppasikin Daiglen tammikuussa 1999 Edmonton Oilersiin vaihdossa Andrei Kovalenkoon; Oilers kauppasi hänet kuitenkin jo samana päivänä Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Aleksandr Selivanoviin. Daigle pelasi Lightningissa vain kevään 1999 ja seura kauppasi hänet syksyllä 1999 New York Rangersiin. Hän pelasi Rangersissa ja sen farmiseurassa Hartford Wolf Packissa yhden kauden, mutta päätti sen jälkeen lopettaa uransa pyrkiessään luomaan uraa näyttelijänä. Kun ura Hollywoodissa ei lopulta toteutunut, hän päätti palata jääkiekon pariin ja teki lokakuussa 2002 sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.
Daigle pelasi Penguinsissa yhden kauden, sen jälkeen hän teki syksyllä 2003 vapaana pelaajana sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Wildissa hän sai ensimmäisellä kaudellaan enemmän vastuuta kuin vuosiin ja oli kaudella 2003–2004 seuran paras pistemies tehtyään 51 pistettä (20 maalia ja 31 syöttöpistettä) 78 ottelussa. Työsulun jälkeisellä kaudella 2005–2006 Daigle pelasi alkukauden Wildin ykkösmiehistössä, mutta maaliskuussa 2006 Wild lähetti hänet farmiseuraansa Houston Aerosiin AHL:ään, josta hän siirtyi pian lainaan Manchester Monarchsiin. Toukokuussa 2006 Daigle siirtyi kaksivuotisella sopimuksella sveitsiläisseura HC Davosiin. Kaudella 2009–2010 hän pelasi Davosin lisäksi Fribourg-Gottéronissa ja SCL Tigersissa.
Kuroshio (1938)
Kuroshio oli keisarillisen Japanin laivaston Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Antti Koskelin
Antti Koskelin (s. 1970) on suomalainen yritysjohtaja.
Kuroshio (1938)
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatalta, missä köli laskettiin 31. elokuuta 1937. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1938 ja otettiin palvelukseen 27. tammikuuta 1940.
Antti Koskelin
Tietotekniikan insinööriksi valmistunut Koskelin oli vuosina 1994–2008 töissä Nokialla toimien johtotehtävissä Yhdysvalloissa ja Suomessa. Konecranesin palvelukseen Koskelin tuli vuonna 2009 ja oli laajennetun johtoryhmän jäsenenä toimien konsernin tietohallintojohtajana (CIO). Vuonna 2011 Konecranesin tietohallintojohtajana hänet valittiin Suomen seitsemänneksi Vuoden CIO:ksi.
Kuroshio (1938)
Palvelus
Tyynenmeren sodan alkaessa alus oli 2. hävittäjälaivueen 15. hävittäjäviirikössä.
Alus osallistui niin kutsuttiin Tokion pikajunaan, joka huolsi japanilaisia tukikohtia. Se lähti Kagerōn, Oyashion ja Michishion kanssa Vilasta kuljettamaan joukkoja Kolombangaraan. Kuroshio, Oyashio ja Kagerō osuivat 8. toukokuuta 1943 miinoihin Blackettinsalmessa Arundalinsaaren ja Kolombangaran välillä. Kagerō ja Oyashio vaurioituivat pahoin ja Kuroshio upposi. Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen lentokoneet upottivat vaurioituneet alukset myöhemmin.
Antti Koskelin
Konecranesilta Koskelin siirtyi Koneen tietohallintojohtajaksi vuoden 2015 alussa.
Osmo Kontula
thumb|Osmo Kontula marraskuussa 2012. Osmo Johannes Kontula (s. 27. kesäkuuta 1951 Luumäki) on tutkimusprofessori Väestöliiton Väestöntutkimuslaitoksella. Hän on myös Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan dosentti ja Sydneyn yliopiston kunniaprofessori. Aiemmin hän työskennellyt Helsingin yliopiston kansanterveystieteen laitoksen apulaisprofessorina 1996–1997, Oikeusministeriön rikoksentorjunnan neuvottelukunnan erikoistutkijana 1995, Helsingin yliopiston kansanterveystieteen laitoksen projektijohtajana 1991–1994, Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1986–1990 ja Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen tutkijana 1985.
Hänen asiantuntemuksensa kattaa seksologian, seksuaalitutkimuksen, seksuaali- ja lisääntymisterveyden, kulttuurierot seksuaaliasioissa, seksuaalikasvatuksen ja nuorten seksin, parisuhdeasiat, perhe- väestö- ja seksuaalipolitiikan ja väestönkehitykseen ja syntyvyyteen liittyvän demografian sekä huumetutkimuksen.
Kontula on tunnettu Elina Haavio-Mannilan kanssa tekemistään suomalaisten seksielämää käsittelevistä tutkimuksista.
Kontula erotettiin Suomen seksologisesta seura ry:stä joulukuussa 2019. Kontula jätti keväällä 2020 Helsingin käräjäoikeuteen kanteen, jossa hän vaati, että oikeus mitätöi seuran hallituksen päätöksen hänen erottamisestaan yhdistyksen jäsenyydestä. Syksyllä 2020 seura ja Kontula sopivat riitansa ja Kontulan erottaminen peruttiin.
Otis Blackwell
Otis Blackwell (16. helmikuuta 1932 – 6. toukokuuta 2002) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän ei saavuttanut koskaan omilla levytyksillään mainittavaa menestystä, mutta vaikutti lauluntekijänä rockmusiikin kehitykseen suuresti. Blackwell otettiin vuonna 1986 Nashville Songwriters Hall of Fameen ja 1991 Songwriters Hall of Fameen.
Elämä ja ura
Blackwell syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän piti nuorena lännenelokuvista, erityisesti sellaisista joissa esiintyi countrymuusikko Tex Ritter. Hän kuunteli myös blueslaulajia kuten Chuck Willis ja Larry Darnell. Vuonna 1952 Blackwell voitti kykyjenetsintäkilpailussa levytyssopimuksen Radio Corporation of America -yhtiöltä ja nauhoitti kolmen vuoden ajan musiikkia esittäjänä, ensin RCA:lle ja myöhemmin Jay Dee -levy-yhtiölle. Hän sai suosiota nauhoituksellaan ”Daddy Rolling Stone”, mutta jätti vuonna 1955 muusikon uransa keskittyäkseen täysivaltaisesti musiikin säveltämiseen.
Blackwellin ensimmäinen hitti laulunkirjoittajana oli Eddie Cooleyn kanssa Little Willie Johnille sävelletty ”Fever”. Hän kirjoitti lukuisia kappaleita Elvis Presleylle ja hänen kappaleitaan nauhoittivat myös muun muassa Brook Benton, Dee Clark, Bobby Darin, Ral Donner, Wade Flemons, Thurston Harris, Jimmy Jones, Ben E. King, Jerry Lee Lewis, Clyde McPhatter, Gene Vincent ja The Drifters. Yleensä ottaen Blackwell oli yksi tuotteliaimmista varhaisen rock and rollin laulunkirjoittajista. Yhteensä hänen sävellyksiään on myyty yli 30 miljoonaa kappaletta.
Blackwellin musiikki alkoi poistua muodista 1960-luvun British Invasionin myötä. Vuonna 1976 hän teki albumin, jolla hän soitti omia versioitaan tunnetuiksi tulleista sävellyksistään, ja esiintyi seuraavana vuonna menestyksekkäästi konserteissa. Hänen viimeinen sooloalbuminsa ilmestyi vuonna 1981.
Blackwell halvaantui sydänkohtauksen seurauksena vuonna 1991. Hän kuoli 70 vuoden ikäisenä sydänkohtaukseen Nashvillessä, Tennesseessä toukokuussa 2002. Hänet on haudattu Woodlawn Memorial Park Cemeteryyn.
Ladytron
Ladytron on Liverpoolissa, Englannissa vuonna 1999 perustettu elektropopyhtye. Yhtyeeseen kuuluvat Helen Marnie (laulu, syntetisaattorit), Mira Aroyo (laulu, syntetisaattorit), Daniel Hunt (syntetisaattorit, kitara, laulu) ja Reuben Wu (syntetisaattorit.)
Yhtyeen soundissa yhdistyvät muun muassa elektropop, new wave sekä shoegazing. Yhtye itse kuvaa tyyliään "elektroniseksi popiksi." Jotkut yhtyeen kappaleista, joissa Aroyo laulaa, sisältävät sanoituksia tämän äidinkielellä, bulgariaksi.
Yhtyeen nimi on otettu Roxy Musicin kappaleesta Ladytron. Entisen Roxy Musicin jäsenen Brian Enon mukaan Ladytron on "parasta englantilaista pop-musiikkia."
Historia
Ladytron sai alkunsa vuonna 1999, kun liverpoolilaiset ystävykset Daniel Hunt ja Reuben Wu tapasivat Helen Marnien ja Mira Aroyon. Marnie oli kotoisin Glasgow'sta ja Aroyo Sofiasta. Yhtyeen ensimmäisellä singlellä He Took Her to a Movie laulajana toimi vielä Lisa Eriksson, mutta tämän jälkeen Ladytron muotoutui nykyiseen kokoonpanoonsa. Debyyttialbumin 604 singleistä Playgirl toi yhtyeelle paljon huomiota.
Toinen levy Light & Magic ilmestyi 2002 ja singlet Seventeen, Evil sekä Blue Jeans nousivat pieniksi hiteiksi, varsinkin elektropiireissä. Pitkän kiertueen jälkeen alkoi materiaalin työstäminen kolmannelle albumille. 2005 ilmestynyt albumi sai nimekseen Witching Hour, jolla yhtyeen tyyli muuttui astetta raskaampaan ja synkempään suuntaan edellisten albumien kevyestä elektropopista. Singlet Sugar ja Destroy Everything You Touch nousivat yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden joukkoon. Neljäs studioalbumi Velocifero ilmestyi kesäkuussa 2008.
Tyylilaji
Ladytronin musiikkia voi kuvailla elektroniseksi popmusiikiksi. Yhtye käyttää instrumentteinaan pääasiassa syntetisaattoreita ja on saanut paljon vaikutteita 80-luvun popmusiikista.
Helen Marnie on yhtyeen pääasiallinen laulaja, mutta myös Mira Aroyo laulaa monilla kappaleilla, joista osalla äidinkielellään bulgariaksi.
Ladytron Suomessa
Yhtye on esiintynyt Suomessa kuusi kertaa: Koneisto-festivaaleilla kesällä 2001 sekä huhtikuussa 2007 Nine Inch Nailsin lämmittelijänä Helsingin jäähallissa ja omalla klubikeikallaan Nosturissa. Neljännen vierailunsa yhtye teki Tavastia-klubille joulukuussa 2008. Viidennen vierailun yhtye teki vuoden 2009 Ruisrockissa ja kuudennen Helsingissä The Circus-klubilla toukokuussa 2011.
Eurajoen vesistön lasketut järvet
Eurajoen vesistön lasketut järvet ovat Eurajoen vesistössä sijaitsevia niitä järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kahdensadan vuoden aikana järvenlasku. Laskettu järvi on sellainen, että sen vedenpinnan korkeutta on alennettu tai sen vesiallas on tyhjennetty kokonaan vedestä. Kaikki järvenlaskut eivät sisälly tähän esittelyyn, mutta useimmat niistä merkittävimmistä järvenlaskuista, jotka voidaan lähteiden perusteella vahvistaa. Yleensä ottaen järviin on kajottu harvemmin kuin soihin, joiden raivuusta ovat syntyneet suurin osa seudun pelloista. Näillä molemmilla toimilla on ollut suuri vaikutus Eurajoen alueen maisemaan, ekologiaan ja sen vesistöjen toimintaan.
Seuraavassa on luettelonomaisesti esitelty tunnettuja tapauksia Eurajoen valuma-alueen lasketuista tai kuivatetuista järvistä. Esittely alkaa Eurajoen suistosta ja seuraa jokivartta myöten yläjuoksun suuntaan. Pohjatietoina ovat Kansalaisen karttapaikka ja Oiva-tietokanta, joka on Ympäristöhallinnon eri hallintokuntien yhteispalvelu. Tässä on käytetty lähteinä vanhoja karttoja, joissa järven nimi voi olla eri kuin nykyään. Nämä nimet on esitetty lainausmerkeissä. Nykyisten nimien vieressä on viite Karttapaikkaan, mitä seuraamalla voi paikallistaa kuivatetun järven sijainnin.
Mikäli järvenlaskusta on kerrottu järven omilla sivuilla, ei tässä esitetä asialle lähteitä. Järvi on niin sanotusti laskettu, kun sen vedenpintaa on alennettu perkaamalla laskuojaa tai kaivamalla sille uusi laskuoja toisaalle. Kuivatettu järvi tarkoittaa sitä, että kaikki tai lähes kaikki sen vedet on laskettu pois. Jäljelle on jäänyt kosteikko tai luhta, joka on nykyään monen lintuveden perusta, tai jäljelle on jäänyt metsittyvä suo tai niitty, ja joskus alue on raivattu pelloksi. Entisen järven pohja pidetään kuivana ojittamalla tai salaojittamalla se niin, että sadevesi virtaa sieltä pois.
Pääuomaan laskeneet järvet
Irjanteesta pari kilometriä luoteeseen sijaitsi Kyläjärvi, joka kuivatettiin kokonaan. Nykyään järven paikalla sijaitsee Järvikylä ja Kyläjärven pellot. Kyläjärveen laskeneen Hepojärven paikalla sijaitsee peltoalue.
Irjanteen mutkien yläpuolella on joen pohjoispuolella ollut suuri Kakkerinsuon alue, jonka sisässä olivat umpeen kasvamassa "Isokakkurijärvi" ja "Wähäkakkurijärvi". Vaikka suon paksuimmat kohdat on jäänyt raivaamatta pelloksi, ovat suon sisällä sijainneet järvet kuivatettu pelloiksi. Niiden nimet ovat nykyään Kotojärvi ja Peräjärvi. Toiseen näistä liittynee vuoden 1923 hakemus, jonka talollinen Albert Lähteenmäki teki saadakseen kuivata "Kakkerjärven". "Isokakkerjärven" maatumat jaettiin manttaalien mukaisesti vuosien 1867−1874 aikana.
Välittömästi edellisten eteläpuolella, saman suon sisällä, sijaitsi "Lammijärvi" ja siihen laskeneet pienet "Korpijärvi" ja Kaukjärvi". Raivaamatta jäänyt Lamminsuo on turvetuotantoaluetta, jonka sisällä on Korpijärvestä kuivatettu pelto ja Kaukjärvestä kuivatettu suo. Lammijärvi on kuivatettu lähes kokonaan pelloksi, jonka halkaisee sinne kaivettu Eurajoen uoma.
Panelian koillispuolella sijaitsi "Juvajärvi", joka on vuoden 1867 päätöksellä annettu kuivatuttaa niityksija myöhemmin pelloksi. Nykyään kartalla lukee siinä paikassa Juuvajärvi. Tästä 2,7 kilometriä pohjoiseen sijaitsi suojärvi "Leskijärvi", joka on kuivatettu suoksi, jota kutsutaan Lyörkiksi. Vielä pohjoisempana sijaitsi "Raakkuträsk", joka laskettiin luhdaksi. Tätä Raakkuunjärveä kunnostetaan lintujärveksi.
Euraniitulle yhtyi "Vaaniträskin" eli "Neittamon" laskuoja, joka laski Neittamonjärvestä. Järvi kuivatettiin niityksi vuoden 1822 jälkeen ja se esiintyi 1848 kartassa jo kokonaan niittynä. Kuivattua järveä kutsuttiin Vaaniin Neittamoksi, koska järvenpohja kasvoi heinää, jota niitettiin rehuksi. Myöhemmin alue raivattiin peltomaaksi. Neittamonjärveen laskivat kaksi pientä järveä "Hanhistonjärvi" ja "Matinalhonjärvi". Molempien järvien kuivatetulla alueella on nykyään suota ja peltomaata.
Juvajoen valuma-alue
Juvajoen pohjoispuolella ja edellisen kanssa samalla korkeudella sijaitsi pieni nimetön järvi. Sekin on kuivatettu ja entisen järven paikalla sijaitsee Alho niminen pelto.
Noin kilometri Turajärven luusuasta alaspäin sijaitsi "Melajärven", jonka läpi joki virtasi. Nykyään järven paikalla on peltoa ja suota, jonka paikalla lukee kartassa Melajärvi. Järven ensimmäinen lasku suoritettiin vuoden 1810 luvalla ja kuivatushanke vuoden 1859 luvalla.
Turajärven vedenpintaa on laskettu hieman vuoden 1812 jälkeen. Vuonna 1852 tidusteli Ollilan talon isäntä kirkonkokouksessa olevilta halukkuutta osallistua Melajärven, Niinistenjärven, Vähä-Turajärven ja Lammin kuivatukseen. Vahvimmin hanketta ajoivat lopulta Turajärven kylän asukkaat. Järveen laskeneet kaksi "Mustajärveä" ja "Vähä Turajärvi" ovat nykyään kuivatettuja. Vähä Turajärvi (, vuoden 1859 jälkeen ) ja toinen Mustajärvi eli entinen "Niinistönjärvi" sijaitsivat Turajärven länsipuolella ja toinen Mustajärvi sen itäpuolella. Talollisen (Ollila) Matts Mattsson haki lupaa kuivauttaa Niinistenjärvi ja sai sen vuonna 1859.
Turajärven suurin tulojoki on Pietarjoki, jonka suisto oli eriytynyt matalaksi "Lamminjärveksi". Vesistön järjestelyissä, missä Lammijärven läpi virrannut joki perattiin ja syvennettiin ja Turajärven vedenpintaa laskettiin, kutistui lampi hieman. Lammen rannoilta kerättiin tämän jälkeen heinää.
Pietarjoen sivuhaaran Naarjoen valuma-alueella ollut Naarjärvi on kuivatettu suoksi ja Naarjoki on ohjattu virtaamaan järven ohi. Toisen sivuhaaran Haajanojan valuma-alueella on laskettu neljä järveä. Nykyisellä Sirkkajärvensuolla on sijainnut pieni järvi "Kalatoinjärvi" eli Sirkkajärvi ja sen luoteispuolella oli "Rottajärvi" eli Toramusjärvi, jonka paikalla on kartassa nykyään suo nimeltään Toramus. Näiden linjassa sijaitsee koillisessa Saarikonjärvi, jonka vedenpintaa on laskettu lähes kokonaan.
Köyliöjoen valuma-alue
Heti Köyliönjoen alajuoksulla sijaitsee Laihianjärvi, jonka pintaa on laskettu reippaasti. Järvestä on jäljellä on enää pieni lampi suon keskellä. Myös Köyliönjärveä on laskettu, mutta sitä säännöstellään nykyään.
Vallijamit
Vallijamit on vuosittainen jazz-tapahtuma Luumäen Taavetissa. Sen järjestää Luumäki-seura yhteistyössä TaavettiSwingin kanssa. Vallijamien pääkonsertti pidetään Taavetin linnoituksessa. Ensimmäistä kertaa tapahtuma järjestettiin vuonna 2002. Tapahtuman saivat alulle Luumäellä asuneet veljekset Jussi (1936-2022) ja Matti (1944-2019) Korhonen.
Reuben Wood
thumb|Reuben Wood Reuben Wood (1792 tai 1793 – 1. lokakuuta 1864) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Wood istui Ohion osavaltion senaatissa vuosina 1825–1830 ja vuosina 1833–1847 Ohion korkeimmassa oikeudessa. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1850–1853, jonka jälkeen hän oli Yhdysvaltain konsuli Valparaísossa, Chilessä.
Jordan Pruitt
thumb|right|250px|Jordan Pruitt vuonna 2008. Jordan Lynne Pruitt (s. 19. toukokuuta 1991 Loganville, Georgia) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Pruittilla on sopimus Hollywood Recordsin kanssa.
Ura
Pruitt aloitti gospel-tyylisten laulujen laulamisen kirkossa 4-vuotiaana, ja laulujen kirjoittamisen 9-vuotiaana. Pruitt solmi levytyssopimuksen Hollywood Recordsin kanssa ensimmäisen albumin tuottajiin kuuluneen Keith Thomasin kuultua Pruittin tekemän demonauhan Franklinissa, Tennesseessä. Hänen ensimmäinen singlensä oli nimeltään "Outside Looking In" ja sitä käytettiin Disney-elokuvassa Read It and Weep. Jordan teki myös coverin Sisten Sledgen We Are Family -kappaleesta. Hänen ensimmäinen albuminsa, No Ordinary Girl, ilmestyi 6. helmikuuta 2007.
Pruitt on konsertoinut yhdessä The Cheetah Girlsien kanssa ja oli mukana High School Musical: The Concert -kiertueella. Pruittin toinen albumi, 12 kappaletta sisältävä Permission to Fly, ilmestyi vuonna 2008. Albumilta on julkaistu kaksi singleä, One Love ja My Shoes.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1982
27. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Itävallan Schladmingissa 28. tammikuuta – 7. helmikuuta 1982. Naiset kilpailivat Haus im Ennstalissa.
Syöksylasku
<br style="clear:both" />
Pujottelu
<br style="clear:both" />
Alppiyhdistetty
<br style="clear:both" />
Suurpujottelu
<br style="clear:both" />
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Väinö Vankkoja
Väinö Valdemar Vankkoja (ennen vuotta 1907 Björkqvist, 11. marraskuuta 1880 Tampere – 10. elokuuta 1919 Tampere) oli suomalainen sosialidemokraattinen sanomalehtimies, poliitikko ja kansanedustaja. Vankkoja työskenteli erityisesti Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliiton (SSN) hyväksi luoden sen järjestökoneiston ja toimien sen pää-äänenkannattajien päätoimittajana. Yrjö Sirola nimitti Vankkojaa pilkallisesti "penikkasosialistiksi".
Vankkoja tunnettiin erityisesti sananvapauden puolestapuhujana. SSN:n Työläisnuorisoon kirjoittamiensa ns. majesteettijuttujen vuoksi hän joutui vankilaan yhteensä 11 kuukaudeksi vuosina 1914–1915. Vuonna 1912 julkaistu Mitä on yksinvalta? tuotti Turun hovioikeudessa tuomioksi vuoden vankeutta, jota kuitenkin alennettiin kahdeksaan kuukauteen Romanov-suvun 300-vuotisjuhlien vuoksi. Vuonna 1914 julkaistu Venäläinen toveri toi rangaistukseksi sakkoa, joka muunnettiin kolmeksi kuukaudeksi vankeutta.
Viranomaiset lakkauttivat Työläisnuoriso-lehden 1914. Sen seuraajaksi perustettiin Nuoriso. Uudelleen Työläisnuoriso alkoi ilmestyä Vankkojan päätoimittamana helmikuussa 1919.
Väinö Vankkoja sai vankilassa keuhkotaudin, johon hän lopulta kuoli pitkään sairastettuaan elokuussa 1919. Ennen sitä hänet kuitenkin valittiin syksyllä 1918 Tampereen kaupunginvaltuustoon, ja joulukuussa 1918 hän nousi eduskuntaan teloitetun Juho Lehmuksen tilalle. Vankkojan kuoltua eduskuntaan nousi uudelleen Kalle Lumio.
Gus Greensmith
Gus Greensmith (s. 26. joulukuuta 1996 Manchester, Englanti) on brittiläinen ralliautoilija.
Greensmithin perhe omistaa Englannissa Crown Oil Ltd -nimisen poltto- ja voiteluainealan yrityksen, joka myös toimii M-Sport WRT:n sponsorina.
Ura
Greensmith on toiminut M-Sport Ford World Rally Teamin vakituisena tallikuljettajana kaudesta 2020 alkaen. Ensimmäisen rallinsa Greensmith ajoi etuvetoisella R2-luokan Ford Fiestalla vuonna 2014. Kaudella 2021 Greensmith toimii tallin ykköskuljettajana ja ainoana kuljettajana, jonka ohjelmaan on sisällytetty kauden kaikki MM-rallit.
Greensmithin paras tulos MM-sarjassa kauden 2022 loppuun mennessä on Safari-rallin neljäs sija vuodelta 2021.
Kauden 2022 jälkeen Greensmith ja M-Sport WRT eivät uusineet sopimusta. Kaudella 2023 Greensmith ajaa Škoda Fabia RS Rally 2 -autolla Toksport-tallille WRC2-sarjan Meksikon osakilpailussa.
Yksityiselämä
Greensmith kihlautui jyväskyläläisen lääkäriksi vuonna 2023 valmistuvan ja Suomea kenttäratsastuksessa edustaneen Jessica Malinin kanssa kesällä 2022.
Hendrik J. van den Bergh
Hendrik Johan van den Bergh (27. marraskuuta 1914 – 16. elokuuta 1997 ) oli eteläafrikkalainen kenraali ja apartheidin aikaisen Valtion turvallisuustoimiston johtaja. Van den Bergh kuului nuoruudessaan äärioikeistolaiseen Ossewabrandwag-järjestöön ja oli toisen maailmansodan aikana pidätettynä natsisympatioidensa vuoksi. Yhdessä pääministeri John Vorsterin kanssa van den Bergh pyrki kukistamaan apartheidin vastaisen toiminnan käyttäen apunaan uutta lainsäädäntöä, joka antoi poliisille laajat valtaoikeudet.
Van den Berghin johtaman BOSS:n vaikutusvalta kasvoi, ja siitä tuli jopa merkittävämpi toimielin kuin puolustus- tai ulkoministeriöstä. Van den Berghin ja Vorsterin läheinen suhde huolestutti maan silloista puolustusministeriä Pieter Willem Bothaa. Vorster, josta vuonna 1978 oli tullut maan presidentti, joutui eroamaan vuonna 1979 talousskandaalin seurauksena. Skandaalin aiheutti paljastunut tieto siitä, että valtion varoja oli käytetty englanninkielisen The Citizen -lehden ostamiseen ja että BOSS oli sekaantunut kauppaan.
Pääministeriksi noussut Botha pyysi van den Berghiä eromaan, ja vuonna 1980 BOSS korvattiin uudella kansallisella turvallisuusvirastolla (National Intelligence Service, NIS), jonka johtoon nousi Lukas Barnard.
Kolyma
Kolyma valuma-alue on noin 647 000 neliökilometriä ja pituus noin 2 129 kilometriä. Yläjuoksulla joen rannat ovat jyrkkiä ja jokilaakso on kapea. Yläjuoksulla on myös runsaasti koskia. Alempana joen laakso laajenee ja sen uoma alkaa mutkittelemaan.
Kolyma on jäässä suurimman osan vuotta. Jäätön se on tavallisesti kesäkuusta syys-lokakuuhun. Keväällä joen eteläiset yläjuoksut alkavat sulaa ensimmäisenä mikä aiheuttaa alajuoksulla tulvia kun sinne muodostuu jääpatoja. Yli puolet joen kokonaisvirtaamasta tulee keväällä ja alkukesästä. Kasvillisuus Kolyman valuma-alueella on kitukasvuista taigaa tai metsätundraa ja tundraa.
Ihmisiä asuu alueella vähän. Enemmistö ihmisistä on jakuteja tai eveenejä. Stalinin aikana vuosina 1932–1954 Kolyma -joen yläjuoksulla olevilla gulagin työleireillä kuoli yli miljoona ihmistä. Joen yläjuoksulla on kultaa, jota sieltä kaivettiin työleirien aikana. Alueella on vieläkin kultakaivoksia.
Joen padonnut Kolyman vesivoimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1982. Sen viiden turbiinin nykyteho on 900 megawattia, ja se vastaa suurimmasta osasta Magadanin alueen sähköntarvetta. Toinen voimalaitos ja tekojärvi on rakenteilla.
Beira Interior Norte
thumb|Beira Interior Norte Portugalin kartalla Beira Interior Norte on Portugalin Região Centroon kuuluva ala-alue. Se rajoittuu Douroon, Beira Interior Suliin, Cova da Beiraan, Serra da Estrelaan, Dão-Lafõesiin ja idässä Espanjaan.
Beira Interior Norten pinta-ala on 4 251 km² ja väkiluku noin 104 417 (2011).
Garantia
Vakuutusosakeyhtiö Garantia on takauspalveluihin erikoistunut suomalainen finanssialan yhtiö ja osa suomalaista Taaleri-konsernia. Garantia tarjoaa useita vaihtoehtoisia rahoituskanavia takaamalla eläkelainoja, pankkilainoja ja pääomamarkkinoilta haettua rahoitusta. Garantian palveluihin kuuluvat myös muun muassa jäännösarvotakaukset, sijoitus- ja rahastotakaukset, portfoliotakaukset, asuntolainatakaukset sekä Takaamo- ja Securent-vuokratakaukset.
Garantia on perustettu vuonna 1993 ja sen omistaa Taaleri Oyj, jonka osake on listattu Helsingin pörssiin.
Ultra (lehti)
Ultra on suomalainen rajatietoa käsittelevä aikakauslehti. Kuukausittain ilmestyvän lehden perustaja ja päätoimittaja vuosina 1972–2009 oli tunnettu ufologi Tapani Kuningas. Lehden kustantaja on Kustannus Oy Rajatieto, joka toimittaa lehteä omissa toimitiloissaan Kuhmoisissa Kylämän kylässä. Lehti perustettiin vuonna 1972 nimellä Ufoaika ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1974.
Ultra käsittelee rajatiedon ja paranormaalien ilmiöiden eri osa-alueita ja on ollut mukana myös alan tapahtumissa ja messuilla. Lehdellä on 50 avustajaa eri maissa.
Edeltäjä Ufoaika
Suomessa oli 1960- ja 1970-lukujen taitteessa vahva mielenkiinto ufo-ilmiöön. Tähän aikaan Pudasjärven–Kuusamon ufoaalto oli myös voimakkaimmillaan. Samalla kiinnostus erilaisiin rajatietoa ja parapsykologiaa sivuaviin ilmiöihin oli vahvaa. Päätoimittaja Tapani Kuningas totesi ensimmäisen ilmestyneen lehden pääkirjoituksessa sen olevan seuraus näistä. Lehteä kustansi ensin Kustannus Oy Jaanes, jonka jälkeen sitä kustansi Williams. Lehden sisältönä oli säännöllisesti ufo- ja humanoidi-ilmiön lisäksi rajatietoa ja parapsykologiaa.
Tarkoin vartioidut junat
Tarkoin vartioidut junat on vuonna 1966 valmistunut tšekkoslovakialainen draamakomedia, jonka ohjasi Jiří Menzel. Sitä pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Elokuvassa seurataan nuoren pojan vaiheita ja työskentelyä juna-asemalla saksalaisten miehittämässä Tšekkoslovakiassa toisen maailmansodan aikana.
Petter Sihvonen
Petter Sihvonen (1831–1901) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Tarkoin vartioidut junat
Tarkoin vartioidut junat oli ohjaajansa Menzelin esikoiselokuva, joka perustuu Bohumil Hrabalin samannimiseen kirjaan. Hrabal on kertonut kirjoittaneensa elokuvan käsikirjoituksen kuuteen kertaan yhdessä Menzelin kanssa. Elokuva on kirjaa pehmeämpi ja humaanimpi. Siitä puuttuu monia alkuperäisteoksen irvokkaita ja absurdeja yksityiskohtia. Hrabal on todennut pitävänsä itse elokuvaa parempana kuin alkuperäistä kirjaa. Elokuva kuvattiin Barrandov-elokuvastudioilla Prahassa.
Petter Sihvonen
Talollinen Petter Sihvonen Uukuniemeltä oli talonpoikaissäädyssä Sortavalan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Valtiopäivillä hän oli säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen. Sihvonen käytti valtiopäivillä vain yhden hyvin lyhyen puheenvuoron.
Tarkoin vartioidut junat
Juoni
Saksa on häviämässä sodan ja vetäytyy. Nuori Miloš aloittaa työn Böömiläisellä rautatieasemalla. Häntä ei kuitenkaan kiinnosta asemaa vääjämättä lähestyvä sota vaan naiset. Miloš on ihastunut junassa työskentelevään Mašaan, jonka kanssa hän viettää yön. Hän kuitenkin epäonnistuu seksuaalisesti ja yrittää seuraavana päivänä itsemurhaa. Lääkäri kertoo Milošille, että nuorten miesten elämässä ennenaikainen siemensyöksy on normaalia. Hänen tulisi harjoitella kokeneemman naisen kanssa. Miloš pääsee neitsyydestään vastarintaliikkeeseen kuuluvan Viktoria Freien kanssa, kun Viktoria tuomassa asemalle pommia. Miloš toimittaa pommin perille ja attentaatti onnistuu. Miloš saa kuitenkin surmansa.
Vastaanotto
Elokuva voitti Oscar-palkinnon parhaana vieraskielisenä elokuvana vuonna 1967. Se oli myös katsotuin tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuva. Vuoden 1968 neuvostomiehityksen jälkeen Menzel joutui julkisesti tuomitsemaan aiemman elokuvansa pystyäkseen jatkamaan työtään. Hän ei kuitenkaan palauttanut siitä saamaansa oscaria, vaikka viranomaiset sitä vaativat.
Tama Seisakusho
thumb|[[Toto (yhtye)|Toto-yhtyeen Simon Phillipsin Tama-setti.]] thumb|[[Dave Lombardon (Slayer) Tama Artstar Custom -setti.]] Tama Seisakusho on japanilainen rumpuvalmistaja, jonka kenties tunnetuin tuotemerkki on Tama. Tama Seisakusho on Hoshino Gakki MFG. Co -konsernin tytäryhtiö. Saman konsernin tuotteita ovat muun muassa Ibanez-kitarat.
Historia
Tama Seisakusho perustettiin vuonna 1962, jolloin tuotanto keskittyi sähkökitaroiden ja vahvistimien valmistukseen. Star-merkkisten rumpujen valmistus alkoi vuonna 1965. Vuonna 1974 rumpujen osalta tuotemerkiksi tuli Tama. Vuonna 1978 Tama osti yhdessä Drum Workshopin kanssa konkurssiin ajautuneen Camco Drum Companyn. Sopimuksen mukaan Tama sai kaupassa itselleen Camcon tuotemerkin, designin, suunnitelmat ja patenttioikeudet. Camco valmisti 1970-luvun lopulla rumpupedaaleja, jotka Tama sai kaupassa itselleen. Tämä merkitsi Tamalle läpilyöntiä rumpumarkkinoilla, sillä Taman rummuissa yhdistyivät nyt edulliset rummut ja korkealaatuiset rumputarvikkeet. Vuonna 1984 valmistuivat ensimmäiset Tama-merkkiset sähkörummut.
Rumpaleita
Taman rummuilla soittavat muun muassa:
Dagmar Ruin
Dagmar Nathaniel Ruin-Ramsay (11. helmikuuta 1894 Saransk, Venäjä – 20. helmikuuta 1977 Ruotsi) oli suomalainen sairaanhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Syster ja Syster Dagmar.
Dagmar Ruin osallistui sairaanhoitajana ensimmäiseen maailmansotaan, Suomen sisällissotaan ja Viron vapaussotaan. 1920-luvulla Ruin asui jonkin aikaa Yhdysvalloissa jossa hän tutustui muun muassa Jane Addamsiin ja Henry Fordiin.
Teoksia
Nimellä Dagmar Ruin: Nimellä Dagmar Ruin-Ramsay: Nimimerkillä Syster Dagmar: Nimimerkillä Syster:
Punahuppukasvit
Punahuppukasvit (Philesiaceae) on kaksilajinen kasviheimo koppisiemenisten Liliales-lahkossa, joka sisältää kaikkiaan kymmenen heimoa, tunnetuimpina liljakasvit (Liliaceae). Punahuppukasvien läheisin sukulaisheimo on kuitenkin Rhipogonaceae.
Tuntomerkit
Punahuppukasvit ovat enemmän tai vähemmän epifyyttisiä eli päällyskasveina kasvavia, melko puuvartisia pensaita tai köynnöksiä. Lehdet ovat ruodillisia, kukat kookkaita sekä riippuvia ja hedelmä on marja.
Levinneisyys
Heimon molemmat lajit, punahuppu (Philesia magellanica) ja punasuppilo (Lapageria rosea), kasvavat Etelä-Chilessä.
pienoiskuva|vasen|250px|[[Punasuppilo (Lapageria rosea)]]
Maly Trastsjanets
thumb|right|200px|Maly Trostenets ja joitain muita merkittäviä tuhoamisleirejä [[Ostlandin valtakunnankomissariaatti|Ostlandin valtakunnankomissariaatissa.]] Maly Trastsjanets eli Pieni Trastsjanets oli suuri toisen maailmansodan aikainen natsi-Saksan tuhoamisleiri noin 10–16 kilometriä Minskin keskustan koillispuolella Valko-Venäjällä. Kuvausten perusteella tuhoamisleiri sijaitsi kilometritolpan ”13 km” kohdalla nykyisen Minskistä Homeliin (Gomel) ja Mahiljouhun (Mogiljov) johtavan valtatien M4 eteläpuolella.
Leiri perustettiin aiemman neuvostokolhoosin alueelle kesällä 1941 ja se toimi aluksi neuvostoliittolaisten sotavankien keskitysleirinä. Keskitysleirin luonne muuttui tuhoamisleiriksi toukokuussa 1942, kun leirille tuotiin ensimmäiset juutalaiset. Uhrilukunsa puolesta leiri oli suurin valkovenäläisistä tuhoamisleireistä. Juutalaisen Vad Vašem -instituutin mukaan tällä tuhoamisleirillä surmattiin yhteensä noin 65 000 ihmistä (pääsääntöisesti ampumalla) ja laajemman Trastsjanetsin alueella surmattuja oli yhteensä runsas 200 000. Myös jonkin verran pienempiä uhrilukuja (40 000–60 000) on esitetty. Valkovenäläisten juutalaisten ohella alueen tuhoamisleireille tuotiin juutalaisia junalla myös Saksasta, Hollannista, Puolasta ja Itävallasta ja Böömin ja Määrin protektoraatin alueilta Tšekkoslovakiasta.
Little Willie John
Little Willie John syntyi Arkansas’n Cullendalessa nimellä William Edgar John. Hän menestyksekäs uransa alkoi 1950-luvun puolenvälin paikkeilla. Viimeisinä vuosinaan hän kuitenkin kärsi alkoholismista. Hän sai vuonna 1966 tuomion taposta ja kuoli vankeudessa vain 30 vuoden ikäisenä.
Little Willie John oli laulaja Mable Johnin veli. Hän sai vuonna 1996 postuumisti paikan Rock and Roll Hall of Famesta.
Johan Teodor Isotupa
Johan Teodor Isotupa (25. toukokuuta 1877 Orimattila – 15. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen rakennusalalla toiminut liikemies.
Isotupa oli pitkään Helsingin kaupungin verotuslautakunnan ja kaupungin puhtaanapitohallituksen jäsenenä. Hänen aloitteestaan perustettiin Helsingin pitäjän Vantaan suomalainen kansakoulu. Isotupa osallistui myös suojeluskuntatoimintaan.
Isotupa toimi Kansallis-Osake-Pankin Erottajan konttorin valvojana ja hän oli useita vuosia Kansallis-Osake-Pankin omistamien talojen ja tilojen hoitajana sekä kiinteistöjen arviomiehenä. Hän oli mukana useiden yhtiöiden hallituksissa yhdessä pankin Töölön (Turuntien) konttorin johtajan Toivo Waldemar Zimmermannin (1887–1935) kanssa.
Špindlerův Mlýn
Špindlerův Mlýn on kaupunki Tšekin tasavallassa Krkonošessa. Se on saanut nimensä, joka sananmukaisesti tarkoittaa Špindlerin myllyä, Spindlerin perheelle kuuluneen myllyn mukaan, jossa naapurit tapasivat toisiaan. Kaupungissa on 1 285 vakituista asukasta (vuonna 2009).
Kaupunki on Tšekin suosituimpia lomakeskuksia vuoristossa. Se on ympärivuotisessa käytössä, ja siellä on 10 000 vuodepaikkaa. Siellä on 20 rinnettä, eniten maan hiihtokeskuksista. . Talvella siellä järjestetään vapaan hiihtotyylin Euroopan cup -kilpailut. Ympäristössä on merkittyjä vaellusreittejä ja hiihtolatuja.
Maantiede
Špindlerův Mlýn sijaitsee 715–1 310 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Se on Labe-joen (Elbe) ja Dolský potokin (Dolský-joki) yhtymäkohdassa, ja sitä suojaavat joka puolelta Kozi hrbety-, Plan- ja Medvedin-vuoret. Špindlerův Mlýnin kaupunginosat ovat Přední Labská, Labská, Bedřichov ja Svatý Petr.
Tšekkiläinen kirjailija Franz Kafka asui kaupungissa kirjoittaessaan yhtä maineikkaimmista teoksistaan Linna (Das Schloss).
Lauri Räsänen
Lauri Ensio Räsänen (21. elokuuta 1935 Viipuri – 12. joulukuuta 2004 Lappeenranta) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.