cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Light Sweet Crude
Kun tiedotusvälineissä puhutaan raakaöljyn hinnasta, tarkoitetaan useimmiten Light Sweet Crude -laatuluokkaan kuuluvien öljylaatujen, WTI tai Brent, barrelikohtaista spot-hintaa tai Nymexin raakaöljyfutuurisopimusten barrelikohtaista hintaa. Nymex-raakaöljyfutuurisopimuksilla käydään kauppaa tulevaisuudessa tapahtuvista Light Sweet Crude -laatuluokkaan kuuluvan öljyn toimituksista. Kelpuutettuja öljylaatuja toimituksiin ovat WTI ja useat muut yhdysvaltalaiset öljylaadut. Eräin edellytyksin kelpuutettuja ovat myös Pohjanmeren Brent, Norjan Oseberg, Nigerian Bonny Light ja Qua Iboe sekä Kolumbian Cusiana.
Amerikkalaisessa puhekielessä saatetaan käyttää joskus termiä "Light Sweet Crude" synonyyminä WTI-öljylaadulle, vaikka WTI on vain yksi Light Sweet Crude -luokituksen täyttävistä öljylaaduista.
Napostajat
Napostajat (Caesionidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Näitä värikkäitä kaloja tavataan pääasiassa läntisellä indopasifisella merialueella.
Lajit ja anatomia
Napostajien heimoon kuuluu noin 20 lajia, jotka jaetaan 4 sukuun. Kooltaan napostajat ovat yleensä alle 25 cm, mutta suurimmat lajit, kuten keltakaarinapostaja (Caesio teres) ja rusovatsanapostaja (Caesio cuning) voivat saavuttaa 50–60 cm:n pituuden. Napostajalajit ovat sukua napsijoille (Lutjanidae), mutta ovat ruumiinmuodoltaan solakampia ja pyrstö on voimakkaammin haarautunut. Napostajilla on yksi selkäevä, ja sen etuosassa on kymmenestä viiteentoista piikkiä. Kalat voivat työntää leukojaan ulospäin, mikä on sopeutuma planktoneliöstön syömiseen. Napostajalajit ovat usein varsin värikkäitä, ja niiden ruumiissa on usein viiruja.
Levinneisyys ja elintavat
Suurin osa lajeista elää Tyynellämerellä indopasifisen merialueen länsiosissa. Eräitä lajeja tavataan Intian valtamerestä läheltä Afrikan rannikkoa ja kaksi lajia mustapilkkanapostaja (Caesio suecica) ja mustajuovanapostaja (Caesio striata) ovat endeemisiä Punaisenmeren lajeja. Kalat elävät ainoastaan trooppisissa vesissä koralliriutoilla korkeintaan noin 60 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajit liikkuvat usein hyvin suurina parvina erityisesti päiväsaikaan, ja parvissa on usein monia eri napostajalajeja.
Napostajien ravintoa on pääasiassa eläinplankton, mutta suurimmat lajit voivat myös syödä pieniä kaloja. Monet napostajalajit ovat hyvänmakuisia, ja niitä kalastetaan koralliriutoilta verkoilla. Useimmiten ne myydään tuoreena, mutta niistä voidaan tehdä myös kalatahnaa tai kuivata. Toisinaan kaloja käytetään myös esimerkiksi syötteinä tonnikalojen kalastuksessa.
Toisinaan napostajia pidetään myös riutta-akvaarioissa. Suurimmat lajit kuten keltakaarinapostaja, vaativat suuren tilan ja voivat myös syödä pienempiä kaloja, minkä vuoksi ne ovat hankalia kotiakvaarioissa. Eräitä akvaarioissa pidettäviä pienempiä lajeja ovat muun muassa saksipyrstönapostaja (Caesio caelaurea) ja kultanapostaja (Pterocaesio chrysozoma).
Real Madrid (koripallo)
Real Madrid de Baloncesto on espanjalaisen urheiluseuran Real Madrid Club de Fútbolin koripallojaosto. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan ACB-liigassa.
Real Madrid pelaa kotiottelunsa 12 500 -paikkaisessa Palacio de Deportesissa, joka sijaitsee Salamancan alueella Madridin keskustassa. Se toimi seuran kotiareenana ensimmäisen kerran jo vuosina 1986–1998, ja seura palasi vuonna 2005 restauroidulle areenalle kaudeksi 2011–2012.
Seura on tunnettu koripallossa myös sponsorinimillä Real Madrid Otaysa (1990–1991), Real Madrid Asegurator (1991–1992) ja Real Madrid Teka (1992–1995, 1996–2000).
Rankka velvollisuus
Rankka velvollisuus (engl. Jury Duty) on vuonna 1995 julkaistu komediaelokuva, joka perustuu televisiosarjan Studio One jaksoon Twelve Angry Men vuodelta 1954. Elokuvan pääosia esittävät Pauly Shore, Tia Carrere, Stanley Tucci, Brian Doyle-Murray, Shelley Winters ja Abe Vigoda. Elokuvan on ohjannut John Fortenberry. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta. Elokuva oli Billie Birdin viimeinen.
Revontulet
333px|right|thumb|Revontulia Alaskassa Revontulet ovat valoilmiöitä, jotka koostuvat värikkäistä, tanssivista ja vaihtelevista kuvioista yötaivaalla. Revontulia näkyy eniten revontulivyöhykkeillä noin 20 asteen etäisyydellä Maan magneettisista navoista. Suomessa ne ovat yleisimpiä Lapissa talvella. Revontulet aiheutuvat aurinkotuulen varautuneiden hiukkasten osumisesta Maan ilmakehään. Niitä syntyy kun Van Allenin vyöhykkeet ”ylikuormittuvat” energisillä hiukkasilla, jotka pääsevät Maan magneettikentän läpi ja törmäävät ylempään ilmakehään. Voimakkaimmat revontulet näkyvät yleensä voimakkaiden Auringon koronassa tapahtuneiden purkausten jälkeen.
Maassa, Jupiterissa, Saturnuksella, Uranuksella ja Neptunuksella ilmiön aiheuttavien, aurinkotuulen kantamien hiukkasten ja magneettikentän vuorovaikutus on rajuinta magneettisten napojen lähistöllä. Tästä syystä revontulia kutsutaan pohjoisella pallonpuoliskolla nimellä aurora borealis eli pohjanpalo, eteläisellä pallonpuoliskolla aurora australis eli etelänpalo. Latinaksi aurora tarkoittaa aamuruskoa.
Alkuperä ja ulkonäkö
thumb|left|300px|Valokuva eteläisen pallonpuoliskon revontulista toukokuussa 1991 geomagneettisessa maksimissa. Revontulien alkuperä on Aurinko, 149 miljoonan kilometrin päässä maasta. Auringosta lähtevät hiukkaset kulkeutuvat aurinkotuulena 300–1 000 km/s nopeudella Maapalloa kohti, kantaen mukanaan Auringon magneettikenttää. Maan magneettikenttä suojelee Maata aurinkotuulen hiukkasilta ja säteilyltä. Aurinkotuuli vääristää maan magneettikentän komeetan hunnun muotoiseksi magnetosfääriksi. Suurin osa varatuista hiukkasista kiertää maan magneettikentän kenttäviivoja pitkin, mutta osa hiukkasista jää magneettikentän vangiksi, varsinkin jos ympäröivä inteplanetaarinen magneettikenttä on Maan magneettikentän napaisuuteen nähden vastakkaissuuntainen hiukkasryöpyn osuessa magnetosfääriin. Hiukkaset kiertyvät magneettikentän mukana kohti napa-alueita ja muodostavat ilmakehään osuessaan revontulia. Voimakkaimpien magneettisten myrskyjen aikaansaamat revontulet yleensä liittyvät auringonpilkkuihin liittyviin roihupurkauksiin, mutta on olemassa monia muitakin Auringon aktiiviseen toimintaan liittyviä aurinkotuuleen vaikuttavia ilmiöitä, kuten CME, korona-aukot tai kadonneet filamentit. Voimakkaimmat revontulet syntyvät noin 100 kilometrin korkeudessa maan pinnasta.
thumb|Eteläisten revontulien muodostama kehä [[Etelämanner|Etelämantereen ympärillä. NASA:n IMAGE-satelliitin 11.9.2005 ottama valokuva.]]
Revontulivyöhykkeet ovat suunnilleen ympyrän muotoisia kehämäisiä alueita, jotka ovat Maan molempien magneettisten napojen ympärillä noin 3 000 kilometrin päässä niistä. Maan magneettikenttää pitkin maahan virtaavat hiukkaset saavuttavat ilmakehän normaalisti revontulivyöhykkeellä, jossa revontulia näkyy yleensä kaikkina kirkkaina öinä. Vyöhyke on suurelta osin 60. ja 75. leveyspiirien välillä, paikoitellen niiden ulkopuolellakin, koska magneettinavat eivät ole maantieteellisillä navoilla. Esimerkiksi Euroopan manterella vain Fennoskandian pohjoisin osa sattuu revontulivyöhykkeelle, Suomesta lähinnä Luoteis-Lappi. Avaruudesta katsottuna revontulet näyttävätkin muodostavan kehän magneettinapojen ympärille.
Kun magnetosfääri häiriintyy, revontulien muodostaman kehän säde kasvaa ja niitä näkyy kauempanakin magneettisista navoista. Sodankylässä, joka on jo selvästi revontulivyöhykkeen ulkopuolella, niiden esiintymistodennäköisyys kirkkaina öinä on noin 50 %, kun taas Etelä-Suomessa niitä näkyy vain noin 20 yönä vuodessa. Joskus voimakkaan auringon aktiivisuuden aikana revontulia voi näkyä keski- ja etelä-Euroopassakin, esimerkiksi Wienissä keskimäärin kerran vuodessa ja Istanbulissa noin joka kymmenes vuosi. Päiväntasaajan tienoilla ne ovat erittäin harvinaisia, mutta 25. syyskuuta 1909 nähtiin pohjoiset revontulet jopa Singaporessa, noin 1°25’ pohjoista leveyttä.
Charles Joshua Chaplin
thumb|right|[[Célestin Nanteuil: Charles Chaplinin muotokuva Vincent Vidalin mukaan.]] Charles Joshua Chaplin (8. kesäkuuta 1825 Les Andelys, Eure, Ranska – 30. tammikuuta 1891 Pariisi) oli taidemaalari ja graafikko. Hänen isänsä oli englantilainen ja äitinsä ranskalainen.
Chaplin oli Martin Drollingin oppilas ja maalasi alkuun maisemia rokokootyyliin. Myöhemmin hänen esikuvansa oli François Boucher. Kuparipiirtäjänä hän otti aiheensa usein Peter Paul Rubensin ja Jean-Antoine Watteaun teoksista, mutta kaiversi myös omia aiheita. Hän oli toisen keisarikunnan virallinen taiteilija. Hänen oppilaitaan olivat Mary Cassatt ja Louise Abbéma.
Chaplin on haudattu Père Lachaisen hautausmaalle Pariisiin. Myös hänen poikansa Arthur Chaplin oli taidemaalari.
Teoksia
thumb|left|Taiteilijan tytär (1881) thumb|right|Tyttö ja linnunpesä (1869)
The Doors (albumi)
The Doors on yhdysvaltalaisen The Doors -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1967. Albumia pidetään yleisesti yhtyeen parhaana ja hyvin merkittävänä. Rolling Stone -lehti valitsi albumin vuonna 2003 kaikkien aikojen top 500 -albumilistallaan sijalle 42. Vuonna 2014 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Levyllä vallitsee yleisesti synkkä, jopa pelottava tunnelma. Levyn kappaleet ”Break On Through (To the Other Side)” sekä ”The End” julkaistiin alun perin sensuroituina versioina. Albumilta julkaistu single ”Light My Fire” nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa, tosin lyhennettynä versiona.
Revontulet
Alkuperä ja ulkonäkö
Väriltään revontulet ovat tavallisimmin keltaisenvihreitä, mutta korkeat säteet voivat muuttua ylä- ja alaosastaan punaisiksi. Joskus harvoin auringonvalo osuu revontulien yläosiin luoden hailakkaan sinisen värin. Erittäin harvoin, ehkä kymmenen vuoden välein, revontulet voivat muuttua kokonaan syvänpunaisiksi ylhäältä alas asti. Valon lisäksi varatut hiukkaset tuottavat lämpöä, joka säteilee pois infrapunasäteilynä tai kulkeutuu yläilmakehän voimakkaiden tuulten mukana pois.
Magomed Ibragimov (1974)
Magomed Ibragimov (s. 22. heinäkuuta 1974 ) on pohjoismakedonialainen vapaapainija. Hän oli maansa ensimmäinen olympiamitalisti.
Revontulet
Revontulien fysiikka
Revontulet aiheuttaa aurinkotuulen korkeaenergisten, varauksellisten hiukkasten vuorovaikutus maan yläilmakehän molekyylien kanssa. Aurinkotuuli on täysin ionisoitunutta plasmaa ja sen hiukkaset, yhtä paljon protoneja ja elektroneja, jotka siis ovat erillisinä hiukkasina ja irrallaan atomeista, ja ovat siksi sähkövarauksia, voivat virittää neutraalin kaasun valenssielektronit, jotka palatessaan viritystilastaan alemmalle energiatilalle säteilevät fotoneja. Samankaltainen luminesenssi-ilmiö tapahtuu neonlampussa.
Magomed Ibragimov (1974)
Ibragimov aloitti painimisen vuonna 1985 ja esiintyi kansainvälisellä tasolla ensimmäisen kerran vuonna 1994. Hän voitti urallaan useita arvokisamitaleja. Hän saavutti kaksi Euroopan mestaruutta 82 kilon sarjasta ja kerran 85 kilon tasolta. MM-kilpailuissa hän ylsi kerran mitalisijalle; hopealle vuoden 1999 85 kilon tasolta. Lisäksi hän saavutti samasta luokasta pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000.
Revontulet
Revontulien fysiikka
Valon väri riippuu kaasuatomeista, johon hiukkanen törmää, ja niiden energiatiloista. Vihreä väri syntyy yksiatomisesta hapesta (valon aallonpituus 557,7 nm) noin 100-150 kilometrin korkeudessa, ja sitä ylempänä punainen yksiatomisesta hapesta (630,0 nm). Sininen väri syntyy typestä.
Magomed Ibragimov (1974)
Hän on 180 cm pitkä ja painaa 86 kg ja häntä valmensi Ševalje Nusujev. Hän edusti Jaka Budcime Radvic -seuraa.
Revontulet
Vaihtelut voimakkuudessa
Revontulten esiintyminen vaihtelee myös vuodenaikojen mukaan. Eniten niitä esiintyy kevät- ja syyspäiväntasauksen aikoihin.
Auringonpilkkujen ja samalla revontulien määrässä on havaittu myös pitkäkestoisempia tai epäsäännöllisiä vaihteluja. Noin vuosina 1640–1715 oli niin sanottu Maunderin minimi, jonka aikana auringonpilkkuja oli poikkeuksellisen vähän eikä revontuliakaan juuri näkynyt.
Jos planeettojenvälinen magneettikenttä on vastakkaisessa suunnassa Maan magneettiseen kenttään nähden, Auringosta lähtöisin olevat revontulihiukkaset kytkeytyvät paremmin Maan magnetosfääriin ja suurempi määrä energiaa virtaa Maan napa-alueille. Tämä aiheuttaa revontulien voimistumisen ja niiden siirtymisen kohti keskileveysasteita.
Voimakkaampia Maan magneettikentän häiriöitä kutsutaan (geo)magneettisiksi myrskyiksi. Myrskyn aiheuttavan hiukkaspilven ensihavainnot tehdään Lagrangen pisteessä olevilla auringontutkimussatelliiteilla. Maanpinnalla myrskyn alkaminen havaitaan muutamia tunteja myöhemmin magnetometreissa äkillisenä magneettisena impulssina, jota seuraa revontulien ilmaantuminen taivaalle. Magneettikentän myrskyt voivat kestää useita tunteja tai jopa päiviä, jolloin revontulia voi näkyä useina peräkkäisinä öinä. Myrskyä seuraa sarja alimyrskyjä, kunnes magneettikenttä päivien kuluessa hiljalleen rauhoittuu.
Jokaisessa myrskyssä voi vapautua satoja terajouleja energiaa, joka on yhtä paljon kuin Suomessa noin puolessa tunnissa kulutettu energia. Magneettiset myrskyt voivat aiheuttaa korkeilla leveysasteilla (Pohjois-Amerikka, Pohjoismaat) sähkönsiirron kantaverkoissa (ns. GIC-imiö) satojen ampeereiden tasavirtoja, jotka saattavat vaurioittaa muuntajia ja muita laitteita, tai aiheuttaa suojalaitteiden virhetoimintoja, jotka voivat aiheuttaa laaja-alaisia sähkökatkoksia. Myrskyt voivat myös vaikuttaa satelliitti–maa-yhteyksiin ja paikannusjärjestelmien tarkkuuteen.
Geomagneettisen kentän tarkkailu
Suomessa revontulia tutkivat Ilmatieteen laitos ja Sodankylän geofysiikan observatorio.
Revontulien äänet
pienoiskuva|oikea|240px|Revontuli. Usein väitetään, että revontulia katsellessa voi kuulla humisevaa tai kolisevaa ääntä. Näiden äänien olemassaolo on kyseenalaistettu, koska revontulet sijaitsevat noin 100 kilometriä maanpinnan yläpuolella erittäin harvakaasuisessa ympäristössä, joka ei varmasti voisi aiheuttaa maanpinnalle kuuluvia ääniä. Revontulien ääniä koskevat väitteet liitetään usein revontulien liikkeeseen, vaikka todellisuudessa äänen matka kestää monta minuuttia yläilmakehästä Maan pinnalle.
Yksi mahdollisuus on, että sähkömagneettiset aallot muuttuvat ääniaalloiksi esineissä, jotka sijaitsevat lähellä katsojaa. Tällaisia esineitä voisivat olla esimerkiksi kuuntelijan hiukset tai vaatteet, tai jopa jotkut kuuloelinten osat. Viimeaikainen suomalainen tutkimus viittaa siihen, että ääniä todella kuuluisi. Niiden fysikaalisia perusteita ei kuitenkaan vielä täysin tunneta. Aalto-yliopiston tutkijat ovat onnistuneet äänittämään revontuliin liittyviä ääniä.
Uusimman mittaustuloksen mukaan revontuliin liittyvät äänet syntyvät vain 70 metrin korkeudessa ja ovat ihmiskorvin kuultavissa. Aiemmin on luultu, että äänet syntyvät niin korkealla, että niitä ei voi kuulla. Aalto-yliopiston tutkijat nauhoittivat revontulten ääniä kolmella toisistaan erilleen sijoitetulla mikrofonilla ja pystyivät paikantamaan niiden syntypaikan vertailemalla äänten kulkeutumisesta johtuvia viiveitä. Äänet eivät synny revontulissa, vaan samat auringon hiukkaspurkaukset, jotka synnyttävät revontulia, voivat synnyttää myös äänilähteitä lähellä maanpintaa. Äänien syntymisen yksityiskohdat ovat yhä arvoitus, eikä niitä esiinny säännöllisesti revontulien aikana. Äänet ovat hiljaisia ja erottuvat vain vaivoin ympäristön kohinasta. Ääniä kuulleet ovat usein kuvanneet niitä etäisenä kohinana ja rätinänä. Tutkijat pitävät tämän vuoksi mahdollisena, että äänten syntytapoja on useita ja äänilähteiden etäisyydet maanpinnasta voivat vaihdella.
Revontulet kansanperinteissä
Monet pohjoiset kansat, muun muassa kolttasaamelaiset, eräät Siperian kansat ja eräät intiaanit, ovat uskoneet revontulten olevan verta, jota vertavuotaviin haavoihin kuolleet edelleen vuotavat vainajien maassa. Kolttasaamelaisten ja eräiden muiden uskomuksissa verisesti kuolleille on varattu oma paikkansa tuonpuoleisessa, verisurman saaneiden vainajala, ja sieltä ovat lähtöisin revontulet. Kolttasaamelaiset naiset ovat voineet suojautua hatuillaan revontulten näkyessä, sillä he pelkäsivät, että muuten verisurman saaneiden sielut tarttuisivat heihin ja aiheuttaisivat verenvuotoja. Revontulet eivät kuitenkaan olleet merkki vainajien tuskasta tai huonoista oloista. Siperian kansojen ja intiaanien uskomuksissa veri roiskui taivaalle vainajien pelatessa palloa, ratsastaessa tai muissa leikeissä tai harjoituksissa. Kolttasaamelaisten uskomuksissa vainajat leikkelivät itseään vuotaakseen verta.
Skandinaavisessa mytologiassa revontulien ajateltiin johtuvan valkyyrioiden kimaltelevista haarniskoista, kun he ratsastivat pohjoisen yötaivaan alla.
Saamelaiset uskoivat revontulien syntyvän myös toisella tavalla, ketun huiskiessa hännällä hankia.
200px|thumb|Olisivatko Pohjan portit revontulikaaria?
Suomalaisissa tarinoissa, joissa matkataan Pohjolaan, kerrotaan usein matkaajien näkevän Pohjolan läheisyyden paisteesta ja kuumotuksesta, joka hehkuu Pohjolan porteista, kivisistä mäistä ja muista rakenteista. Tämä hehku on toisinaan tulkittu revontuliksi. Eräs suomalainen revontulten nimitys onkin pohjanpalo. Kansanruno kertoo:
Varhaisimmat kirjalliset viittaukset
Välimeren maissa revontulia näkyy varsin harvoin, mutta tällöin ne saattavat olla hyvinkin näyttäviä ja näkyä laajoilla alueilla. Ne mainitaan useissa antiikin Kreikan kirjallisissa lähteissä, joista tiedetään esimerkiksi Thaleen noin 600 eaa. kiinnittäneen niihin huomiota ja yrittäneen keksiä niille selitystä. On arveltu, että tuolloin Thales näki samat revontulet, joihin kiinnitti huomiota myös samaan aikaan elänyt profeetta Hesekiel, jonka kirjan alussa olevan kuvauksen taivaalla näkyneistä poikkeuksellisista ilmiöistä on selitetty viittaavan revontuliin.
Populaarikulttuurin viittaukset
Televisiosarja Villi Pohjola käsitteli myös revontulia sekä japanilaisten kiinnostusta ilmiötä kohtaan. Sarja on levittänyt yleisempään tietoisuuteen joidenkin pohjoisten kansojen uskomusta, että revontulten alla siitetty lapsi on erityisen onnekas.
Raision kirjastotalo
thumb|280px|Kirjastotalo sisältä. Raision kirjastotalo on kesäkuussa 1999 valmistunut Raision kaupunginkirjaston pääkirjasto Vaisaaren kaupunginosassa. Kirjastotalossa on lisäksi auditorio Martinsali ja kaupungin johtokeskus. Kirjastotalossa on kolminkertaiset tilat verrattuna Raision vanhaan pääkirjastoon. Raision kirjastotalo on myös Raision kaupunginkirjaston ainoa kirjasto, kun sivukirjasto Petäsmäen kirjasto suljettiin kesällä 2013. Betoniteollisuus ry myönsi kirjastotalolle ja auditoriolle Vuoden 1999 betonirakenne -tunnustuksen.
Kirjastosta järjestettiin yleinen arkkitehtikilpailu, jonka voitti vuonna 1996 työ, jossa värikäs ympäristöstään erottuva kirjasto-auditorio koostuu veistoismaisista massakappaleista. Kirjastotaloa rakennettiin maaliskuusta 1998 kesäkuuhun 1999. Käyttöön rakennus otettiin 29. syyskuuta 1999. Kirjastotalo maksoi 47,3 miljoonaa markkaa, josta kirjaston osuus oli 35 miljoonaa markkaa. Valtionapua kaupunki sai 11 miljoonaa markkaa.
Kirjastossa on muun muassa auditorio, kirjastosaleja, lehtilukusali ja musiikkiosasto, joita yhdistää sisäkatumaisesti aulatila. Rakennuksen eri osien käyttötarkoitukset näkyvät eri väreinä ja materiaaleina sekä sisällä että ulkona. Rakennuksessa on käytetty monipuolisesti erilaisia betonirakenteita. Rakennuksen betonirakenteiset ulkoseinät on rapattu värilaasteilla. Julkisivussa on käytetty lisäksi lasia, sementtikuitulevyä, esipatinoituja sinkkilevyjä ja tervattua, piilukirveellä veistettyä puuta. Rakennusta ympäröi maisema-arkkitehti Ria Ruokosen suunnitelema kivipuutarha istutuksineen.
Kirjastotalon Martinsali-auditoriossa on 250 istumapaikkaa. Auditoriossa järjestetään säännöllisesti muun muassa kirjailijamatineoita, konsertteja sekä teatteri- ja elokuvaesityksiä. Auditorion seinät ovat kaarevat samoin katsomon kaarevana nouseva porrastus.
Kirjastotalon lasiseinään ja sen edustalle valmistui syksyllä 2014 Tiina Vainion suunnittelema julkinen taideteos, Ajan Rajat.
Klaus Toppmöller
Klaus Toppmöller (s. 12. elokuuta 1951) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura valmentajana
Lopetettuaan pelaajana Toppmöller toimi viimeisen seuransa Salmrohrin valmentajana yhden kauden ajan. Helmikuussa 1989 hän siirtyi SSV Ulm 1846:n peräsimeen. Hän käväisi hetken aikaa valmentamassa DDR-Oberligan Wismut Auea ennen paluutaan Saksaan ja SV Waldhof Mannheimin joukkueeseen. Vuonna 1993 hän aloitti Eintracht Frankfurtin valmentajana, mutta sai potkut yhden kauden jälkeen ja siirtyi Vfl Bochumiin ja valmensi joukkuetta aina vuoteen 1999 saakka.
Kesällä 2001 Toppmöller siirtyi Bayer Leverkusenin valmentajaksi ja johdatti joukkueen aina Mestarien liigan loppuotteluun sekä Bundesliigan hopeasijalle saakka. Hänet valittiin myös vuonna 2002 vuoden valmentajaksi Saksassa. Seuraavalla kaudella joukkueen menestys kuitenkin hyytyi ja Toppmöller sai lähteä helmikuussa 2003. Hänen seuraava osoitteensa oli Hamburger SV, missä hän aloitti syksyllä 2003. Joukkue kuitenkin menestyi varsin heikosti ja työsuhde päättyi potkuihin seuraavan vuoden syksyllä.
Helmikuussa 2006 Toppmöller palasi valmennustehtäviin siirryttyään Georgian jalkapallomaajoukkueen peräsimeen. Hän luotsasi maata Ralf Mingen kanssa EM-karsinnoissa 2008. Sijoitus karsintalohko B:ssa oli toiseksi viimeinen Georgian voitettua vain kolme pelaamastaan 12 karsintaottelusta. Georgian jalkapalloliitto antoi Toppmöllerille potkut huhtikuussa 2008.
Kesäkuussa 2008 Toppmöllerin nimi nousi esille, kun Tšekin jalkapallomaajoukkue etsii Karel Brücknerille seuraajaa. Toppmöller myönsi Kickerille olleensa yhteydessä Tšekin liittoon.
Perhe
Toppmöller on ollut vuodesta 1977 naimisissa Roswitha Toppmöllerin kanssa. Tytär Sarah Nina (s.1977), joka työskentelee opettajana ja laulaa taiteilijanimellä Zaranina. Pojista Dino (s.1980) pelaa luxemburgilaisessa F91 Dudelangessa ja Tommy (s.1988) FSV Salmrohrissa.
Toppmöller on Saksan sosialidemokraattisen puolueen jäsen.
Gunde Svan
Gunde Svan (s. 12. tammikuuta 1962 Vansbro, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja ja seitsenkertainen maailmanmestari.
Svan sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 1982 13:nneksi 15 kilometrin kilpailussa. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän voitti kultaa 15 kilometrillä ja viestissä, hopeaa 50 kilometrillä ja pronssia 30 kilometrillä. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän voitti maailmanmestaruuden 30 ja 50 kilometrillä, sai pronssia viestissä ja sijoittui viidenneksi 15 kilometrillä. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän sai kultaa viestissä ja oli seitsemäs 30 kilometrillä.
Svan voitti Calgaryn olympialaisissa 1988 kultaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja 4 × 10 kilometrin viestissä. 30 kilometrillä hän oli kymmenes ja 15 kilometrillä kolmastoista. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän voitti maailmanmestaruuden 15 ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailuissa sekä viestissä. 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa hän oli kuudes. Val di Fiemmen MM-kilpailussa 1991 hän sai kultaa 30 kilometrillä sekä hopeaa 15 ja 50 kilometrillä ja viestissä.
Maastohiihdon maailmancupin Svan voitti viisi kertaa: 1983–1984, 1984–1985, 1985–1986, 1987–1988 ja 1988–1989. Hän voitti yhteensä 30 maailmancupin osakilpailua ja 16 Ruotsin-mestaruutta. Hän voitti vuosina 1965–1991 käymistään 615 hiihtokilpailusta 372. Hänen puolisonsa on hiihtäjä Marie Johansson.
Hiihtouransa jälkeen Svan ajoi rallicrossin EM-sarjaa voittaen tuotantoautojen divisioonassa EM-pronssia vuonna 1995. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut muun muassa tv-juontajana ruotsalaisversiossa ohjelmasta Seikkailujen linnake. Syksyllä 2007 Svan valittiin Ruotsin hiihtomaajoukkueen lajipäälliköksi.
Jawa
thumb|220px|Jawa Typ 353 (250 cm³), jossa korostuvat Jawan tavaramerkit, punainen väri ja sivuilta kromipinnoitettu polttoainesäiliö. Jawa on tšekkiläinen moottoripyörämerkki, jota valmistaa Jawa Moto. Tehdas sijaitsee Týnec nad Sázavoussa lähellä Prahaa. Nykyinen yhtiö muodostettiin 1997, ja se jatkaa alkuperäisen vuonna 1929 perustetun Jawa-yhtiön toimintaa moottoripyöränvalmistajana.
Jawa ei ollut suosittu vain hintansa takia. Se oli uudenaikainen, ja kilpailumenestyksensä myötä se oli osoittautunut myös luotettavaksi ja kestäväksi. Suomen Koneliike oli vuonna 1949 tuonut maahan 13 kappaleen koe-erän Jawa-CZ tyyppi 12:sta, joka oli 350-kuutioinen ja kaksisylinterinen. Jawojen säännöllinen tuonti alkoi pari vuotta myöhemmin.
Hinta-laatusuhde oli kohdallaan, ja Jawasta tuli markkinajohtaja vuosikymmeneksi. Vielä vuonna 1964 kaksisylinterinen 350-kuutioinen Jawa 354 maksoi 1 600 markkaa, kun vastaava yksisylinterinen kolmepuolikas brittipyörä maksoi 2 480 markkaa (BSA). Maahantuojan mainos tältä ajalta painottaa tunnettua Jawa-tyyliä: "Aistikkaasti muotoiltu, kestävästi rakennettu, taloudellinen ja sillä on hyvä huolto-verkosto". Jawa oli 1950-1960-luvuilla maailman myydyin kaksitahtipyörä. Parhaimmillaan tehtaan vuosituotanto oli 160 000. Vasta nelitahtisten japanilaisten pyörien saapuminen mursi Jawan johtoaseman.
Janeček-Wanderer
Böömiläinen insinööri ja asetehtailija František Janeček alkoi vuonna 1929 valmistaa lisenssillä saksalaisia Wanderer-moottoripyöriä, joiden nimeksi tuli Jawa, yhdistelmä nimistä Janeček-Wanderer. Tehtaan ensimmäinen moottoripyörä oli nelitahtinen kansiventtiilimalli Jawa 500 OHV.
Koska isot ja kalliit moottoripyörät eivät lamakaudella myyneet tarpeeksi, toi Janeček 1932 markkinoille huokean kaksitahtisen mallin Jawa 175, jonka moottori oli brittiläisen Villiersin valmistama. Malli oli suuri menestys, ja se oli tuotannossa vuoteen 1946 saakka. Nelitahtimalliston väliin kehitettiin 1934 Jawan ensimmäinen täysin omaa suunnittelua edustanut sivuventtiilinen Jawa 350 SV, josta vuotta myöhemmin esiteltiin paranneltu OHV-konstruktio.
1937 Jawa esitteli mopediluokkaan omintakeisen 100 cm³ mallin, joka sai yleisökilpailun tuloksena nimen Robot kunnianosoituksena Karel Čapekin näytelmälle R.U.R. Vuoteen 1946 mennessä sitä valmistettiin 12 000 kappaletta.
Toinen maailmansota
Saksa miehitti Tšekkoslovakian maaliskuussa 1939. Jawa-tehtaan tuotanto ohjattiin asevarusteluun, ja 1940 moottoripyörävalmistus keskeytyi sodan ajaksi. Tuotekehitystyö jatkui kuitenkin salassa uusilta vallanpitäjiltä. Janeček kuoli 1941, ja tehtaan johtoon nousi hänen vanhin poikansa František.
Kývačka
Syksyllä 1953 tehdas esitteli kokonaan uudet mallit, 250 cm³ Typ 353 ja 350 cm³ Typ 354, jotka saivat lempinimen kývačka ('heiluri') takaripustuksen keinuhaarukan vuoksi.Samalla luotiin siirtymävaiheen mallit Typ 351 ja 352, joissa käytettiin tähän uuteen runkoon asennettuina vanhan CZ -pyörän 125 ccm ja 150 ccm kolmivaihdemoottorit. Toisiovetoketju oli täysin koteloitu, ja rengaskoko pudotettiin 19:stä tuumasta 16:een. Kývačka oli lukuisin muunnoksin tuotannossa 1954–1974. Jo 1956 mallista esiteltiin parannetut 353/02 ja 354/02 -versiot ja 1957 versio /04, jossa oli enemmän tehoa ja kalanpyrstöjen sijasta sikaarinmuotoiset vaimentimet. Jawa toimitti Ruotsin armeijan käyttöön erikoismallin, jossa oli sukset. Kývacka-mallisarjaa valmistettiin eri malliversioina 1 418 840 kappaletta. Kiinalainen Dong Tian Enterprise Co. Hangzhoussa valmistaa viisikymmenlukuisen Typ 353 -mallin kopiota edelleen Chang Jiang -tuotemerkillä.
Myöhemmät vaiheet
thumb|200px|Nelitahtinen Jawa 500 OHC (Typ 15) oli lyhytikäinen. Malli oli tuotannossa 1952–1958 thumb|200px|Jawa Typ 640 Style (2003)
1959 Jawa patentoi automaattisen keskipakoiskytkimen, jonka lisenssin Honda osti Cub-mopedia varten. Jawan kytkin on edelleen käytössä lähinnä Aasian markkinoille valmistetuissa step-through -malleissa, kuten Honda Wavessa. Vaikka tuotekehitys oli vielä 1960-luvulla vilkasta ja innovatiivista, alkoivat valtiojohtoinen suunnittelu ja SEV-maiden kiintiötuotantopolitiikka näkyä taantumisena ja jälkeenjääneisyytenä 1970- ja 1980-luvuilla. Yhtiö tunnettiin pitkään 250- ja 350-kuutioisista kaksitahtimalleistaan, vaikka tehtaalla oli nelitahtinen 500-kuutioinen tuotantomalli Jawa 15 vielä 1952–1958, ja yrityksiä nykyaikaistaa merkin imagoa tehtiin kommunistivallan loppuvuosina. Yleensä tuotekehityksen hedelmiä ei kuitenkaan sovellettu sarjatuotantopyöriin, sillä talous lepäsi vahvasti loppumattomilta näyttäneiden itämarkkinoiden varassa.
Viimeinen perinteinen kaksitahtimallisto julkistettiin samettivallankumouksen jälkimainingeissa 1991 (350 cm ³ Typ 640), mutta 2003 jälkeen sitä ei ole voitu myydä kiristyneiden päästönormien vuoksi EU:n alueella. Typ 640 -mallia sai useampana versiona: Jawa Style Basic, Jawa Style Sport, Jawa Tramp ja Jawa Chopper.
Rautaesiripun kaatuminen ja Neuvostoliiton hajoaminen veivät Jawan 1990-luvun alussa kriisiin, josta se ei ole vieläkään toipunut. Jawa-yhtymä jaettiin kahtia kilpapyöriä valmistavaan Jawa Divišoviin ja kuluttajapyöriä valmistavaan Jawa Motoon. Vanha tuotantolaitos suljettiin, ja merkki myytiin pilkkahinnalla 1990-luvun puolivälissä. Yhteistyöhanke italialaisen Cagivan kanssa kaatui, ja uusi yhtiö avattiin pienemmissä tiloissa 1997. 2003 Jawa esitteli Prahan messuilla 650-kuutioisen kruiserin, Jawa 650 Classicin, joka toimi uuden nelitahtisen malliston airuena merkin 75-vuotisjuhlien kunniaksi.
Kilpaurheilu
1947–1982 Jawan ylivoima Six Days -ajoissa oli kiistatonta, sillä merkki saavutti kestävyysajoissa ennätykselliset viisitoista maailmanmestaruutta (World Trophy). Tämän lisäksi Jawa on ollut tunnettu merkki myös speedway- ja jääradoilla sen sulautettua itseensä ESO-tehtaan 1964. Yksisylinterinen nelitahtinen Jawa 500 DT Typ 890 oli Jawan tunnetuin speedwaymalli 70-luvulla.
Vienti ja lisenssivalmistus
Heti toisen maailmansodan jälkeen Jawan tuotteiden ulkomaanvientiä hoiti Kovo Foreign Trade Corporation. 1951 vienti uskottiin Motokov Export -organisaatiolle. 1988 mennessä Jawoja oli myyty 2 373 000 kappaletta 120 maassa. Suurin kauppakumppani oli luonnollisesti Neuvostoliitto, mutta Jawa oli tunnettu myös Yhdysvalloissa, jossa esiteltiin lokalisoitu Jawa 350 Californian uudella polttoainetankilla, erillisellä ajovalolla ja korkeammalla ohjaustangolla varustettu Typ 361 (1965–1969). Seuraaja oli Typ 362 Oil Master, tuoreöljyvoitelujärjestelmällä parannettu malli. .
Erityisen aseman Jawa sai Intiassa, jonne paikallisen lainsäädännön muututtua protektionistiseksi perustettiin tuotantolaitos Ideal Jawa India Ltd 1961. Mysoren tehdas tuotti lisenssillä 250 cm³ kaksitahtimalleja ja pienempiä Pionýr-sarjan malleja. Lisenssisopimuksen loputtua yhtiö jatkoi Jawojen valmistusta uudella tuotenimellä Yezdi. Yhtiö lopetti toimintansa 1996.
Nykyiset mallit
thumb|200px|Jawa 650 Classic.
2004 Jawa Moto esitteli aivan uuden moottoripyörämalliston, joihin kuuluvat nelitahtiset 650-kuutioiset Jawa Classic, Jawa Style ja uusimpana Jawa 650 Dakar (2006). Kaikki käyttävät Bombardier–Rotaxin yksisylinteristä nestejäähdytettyä tarvikemoottoria. Jawalla on tuotannossa lisäksi 50-kuutioinen retromopomalli Jawa Pionýr 50.
Historialliset mallit
Jawoja on valmistettu 50–500 cm³ moottoreilla. Ensimmäinen tehtaan tuote oli Jawa 500 OHV, ja se valmistui samana vuonna kuin Jawa-merkki rekisteröitiin. Ensimmäinen takajousitettu moottoripyörä oli Jawa 250 typ 11. Vuosina 1932–1939 valmistettiin seitsemää moottoripyörämallia eli JAWA 175cc Villiers, JAWA 175cc Special, JAWA 350 SV, JAWA 350 OHV, JAWA 250 Special, JAWA 100 Robot ja JAWA 250 Duplex.
Seuraavassa luettelossa kaikki Jawa moottoripyörät (23 kpl) vuosilta 1929–1970 kronologisessa järjestyksessä. Listalta puuttuu uudemmat pyörät aina vuoteen 2008 asti
Pohjantähden alla (televisiosarja)
Pohjantähden alla oli Yle TV1 -kanavalla loka-marraskuussa 1988 esitetty viihdeohjelmasarja, jonka tuottajana toimi Heikki Kahila ja ohjaajina Timo Ryymin ja Uolevi Taskinen. Ohjelmassa yhdistettiin sketsejä, musiikkiesityksiä ja julkisuuden henkilöiden haastatteluja. Käsikirjoitustiimiin kuuluivat Kahilan lisäksi Kari Franck, Kari Kontio, Asser Korhonen, Anneli Rautiainen, Liisa Rimpiläinen, Laura Ruohonen ja Taina West.
Sarjaa tehtiin kuusi noin 50-minuuttista jaksoa, ja jokaisessa jaksossa esiintyneitä näyttelijöitä olivat Markku Arokanto, Kristiina Kuningas, Outi Mäenpää, Petteri Sallinen ja Taina West.
Monet sarjan tekijöistä olivat olleet mukana vuosien 1986–1987 viihdeohjelmassa Studio Studio ja jatkoivat myös vuoden 1989 viihdeohjelmassa Suomen hovi.
Aune herätti inhoa
Studio Studion yhdestä sketsistä syntynyt Taina Westin esittämä hahmo, hajareisin istuva kulmikas täti-ihminen Aune Asplund jatkoi myös Pohjantähden alla -sarjassa, suututti tv-yleisöä ja Yle sai paljon vihaisia yhteydenottoja. Samoihin aikoihin televisiossa esiintyi myös miesten esittämiä karkeasti käyttäytyviä naishahmoja, kuten Vesa-Matti Loirin Tyyne ja Barry Humphriesin Dame Edna, mutta ne eivät herättäneet samanlaista vastustusta.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Jukka Kajava ihmetteli aloitusjakson mautonta ja alatyylistä huumoria, jos ohjelma kerran on sijoitettu lauantain alkuiltaan ja tarkoitettu perheviihteeksi.
Chiclayo
Espanjalainen pappi perusti kaupungin vuonna 1560 intiaanikylänä.
Kaupunki sijaitsee Pan-American Higway varrella noin 765 km maan pääkaupungista Limasta. Alueella tuotetaan keinokastelun avulla muun muassa riisiä, sokeriruokoa ja puuvillaa. Kaupunki on nykyään myös tärkeä kauppapaikka.
Chiclayo on tunnettu arkeologisista kohteistaan, kuten Túcume, jossa on 26 pyramidia Kolumbuksen matkaa edeltävältä ajalta. Muita arkeologisia kohteita ovat Batán Grande ja Huaca Rajada. Kaupungin lähellä on Lambayeque, jossa on moderni Tumbas Reales -museo, joka kertoo Señor Sipanin hautakaivauksista ja -löydöistä.
Chiclayon lähellä on Pimentelin suuri hiekkaranta kalastajalaitureineen sekä Santa Rosan kalastussatama.
Kiki Musampa
thumb Kizito ”Kiki” Musampa (s. 20. heinäkuuta 1977 Kinshasa, Zaire (nykyään Kongon demokraattinen tasavalta)) on aktiiviuransa lopettanut alankomaalainen jalkapalloilija. Musampa oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Musampa aloitti uransa AFC Ajaxissa, josta hän siirtyi Ranskaan, Girondins de Bordeaux'n riveihin vuonna 1997. Kahden Bordeaux'ssa vietetyn kauden jälkeen Musampa siirtyi Málaga CF:n joukkueeseen Espanjaan, jossa hän pelasi neljän kauden aikana 96 ottelua ja teki 22 maalia. Vuonna 2003 seura vaihtui pääkaupungin Atléticoon, jossa hän sai paljon vastuuta jo ensimmäisellä kaudellaan pelaten 26 ottelua ja tehden 2 maalia. Seuraavalla kaudella hän sai kuitenkin istua penkillä, ja pelata vain 8 peliä. Siirryttyään lainasopimuksella Englannin Valioliigan Manchester Cityyn Musampa kuului aluksi joukkueen ykköskokoonpanoon, mutta vuodenvaihteen 2005/2006 jälkeen peliaika oli jälleen kortilla.
Sopimuksensa Atlético Madridin kanssa päätyttyä vuonna 2006 Musampa pelasi vielä turkkilaisessa Trabzonsporissa, alankomaalaisessa AZ Alkmaarissa, eteläkorealaisessa FC Seoulissa ja alankomaalaisessa Willem II:ssa ennen kuin lopetti uransa vuonna 2009.
Avoin verkkokurssi
Avoin verkkokurssi tai massiivinen avoin verkkokurssi ( eli MOOC) tarkoittaa verkossa pidettävää kurssia, johon pääsääntöisesti kaikilla on avoin pääsy. Avoimilla verkkokursseilla käytettävä oppimateriaali on avointa oppimateriaalia. Suurimmat järjestäjät ovat Coursera, edX ja Udacity. Suomessa avoimia verkkokursseja järjestää esimerkiksi Helsingin yliopisto, Aalto-yliopisto sekä Itä-Suomen yliopisto.
Ensimmäiset avoimet verkkokurssit syntyivät 1990-luvun loppupuolella. Avoimien verkkokurssien tavoitteita ja tarkoituksia on arvioitu paljon viime vuosina. Osa näkee avointen verkkokurssien kapasiteetin lupauksena koulutuksen mahdollisuudesta kaikille, osa taas ennustaa avoimien verkkokurssien tulevaisuudessa syrjäyttävän perinteiset yliopistot. Erona niin sanotulle perinteiselle akateemiselle väylälle on ainakin kontrollin siirtyminen ja koulutuksellinen vapaus. Yliopisto-opetuksessa kontrolli on yleensä ollut opettajalla, kun taas avoimissa verkkokursseissa vastuu siirtyy opiskelijalle. Esimerkiksi avoimissa verkkokursseissa opettaja usein nähdään enemmän fasilitaattorina, joka edesauttaa opiskelijoita saavuttamaan päämääränsä. Myös koulutuksellinen vapaus on suuri verrattuna perinteiseen opetukseen, sillä avoimet verkkokurssit eivät ole sidottuja mihinkään olemassa olevaan koulutusjärjestelmään tai -rakenteeseen.
Avoimia verkkokursseja on erityyppisiä. Näiden alkuvaiheista voi löytää kahta eri päätyyppiä: xMOOC ja cMOOC. Molemmille on yhteistä avoimuus ja suuret osallistujamäärät.
xMOOCit ovat luennoitsijakeskeisiä – kuuluisa puhuja houkuttelee osallistujia. xMOOCit sisältävät lyhyitä videoita, joita opiskelijat seuraavat itsenäisesti. Videoista opiskelijat tekevät monivalintakysymyksistä koostuvia tehtäviä ja tenttejä, jotka tarkastetaan automaattisesti.
cMOOCit ovat toiminnan yhteisöllisyyttä korostavia: myös tässä mallissa käytetään videopohjaisia luentoja ja tehtäviä, mutta näiden lisäksi opiskelijoiden oletetaan joko itsenäisesti tai osaksi suoritusta muodostavan erilaisia sosiaalisia ryhmiä, kuten Facebook-ryhmiä, blogeja tai virtuaalisia tapaamisia. Näissä ryhmissä on tarkoitus keskustella kurssiin liittyvistä asioista, opiskella, auttaa muita opiskelijoita kurssin suorittamisessa sekä antaa palautetta toisille harjoituksista.
Huvila & huussi
Huvila & huussi on suomalainen lifestyleohjelma, jota esitetään Nelonen-kanavalla.
Avoin verkkokurssi
Lisäksi on perustettu erilaisia ongelmakeskeisiä #etMOOCeja sekä tavoitteellisia, projektimaisia ccMOOCeja. Näissä kurssit perustuvat jonkun käytännönläheisen ongelman käsittelyyn tai yhteisen tavoitteen saavuttamiseen. Kurssin aiheeksi valittua aihetta käsitellään koko kurssin voimin, ja kurssilla opettajan rooliksi jää ohjata kurssin yhteistä prosessia mahdollisilla tehtävänannoilla ja lisätietoa vaativien osien taustoittamisella luennoin. Tästä syntyvä tieto on kaikkien kurssin jäsenten vapaassa käytössä, mikä onkin herättänyt kysymyksiä sen lopullisesta omistussuhteesta.
Huvila & huussi
Ohjelmassa ammattilaiset remontoivat ihmisten vapaa-ajanasuntoja ja niiden mökkipihoja uuteen uskoon. Ammattilaistiimi on vaihdellut ohjelman aikana paljonkin, mutta siihen ovat kuuluneet muun muassa maisemasuunnittelija Eva Wuite, sisustusarkkitehti Mikko Vesanen, pihaurakoitsija Teemu Luostarinen, remonttikoordinaattori Vilja Schepel, maisemasuunnittelija Kati Jukarainen, pihaurakoitsija Jani Kärkkäinen ja korjausrakentamisen asiantuntija Ville Heino.
Avoin verkkokurssi
Vielä näiden lisäksi on olemassa erilaisia MOOC-variaatioita, jotka palvelevat omaa tarkoitustaan. Näitä ovat muun muassa mOOC eli Micro Open Online Course, joka painottaa pienuuttaan ja sen mahdollisuutta tehokkaampaan opiskelijan ohjaukseen. SPOC eli Small Private Online Course on pieni suljetun piirin oma kurssi. DOCC eli Distributed Online Collaborative Course taas on useamman eri yliopiston tai toimijan yhteisesti toteuttama verkkokurssi.
Huvila & huussi
Ohjelmaa on esitetty 12 tuotantokautta. Ensimmäinen tuotantokausi näytettiin televisiossa vuonna 2008. Uusin kausi nähtiin keväällä 2021.
Avoin verkkokurssi
Tarjonta Suomessa ja ulkomailla
Avointen verkkokurssien tarjonta kasvaa jatkuvasti. Maailmanlaajuisesti suuria avointen verkkokurssien tarjoajia ovat Coursera, edX ja Udacity, joiden lisäksi kursseja tarjoavat useat pienemmän toimijat. Esimerkiksi Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitos tarjosi ensimmäisen ohjelmoinnin avoimen verkkokurssin tammikuussa 2012. .
Joseph B. Wirthlin
Joseph Bitner Wirthlin (11. kesäkuuta 1917 – 1. joulukuuta 2008 ) oli yhdysvaltalainen mormoni. Hänestä tuli kahdentoista apostolin koorumin jäsen vuonna 1986.
Avoin verkkokurssi
Coursera
Coursera on amerikkalainen, vuonna 2012 perustettu kaupallinen avointen verkkokurssien tarjoaja, jonka perustajia ovat Stanfordin yliopiston tietotekniikan professorit Daphne Koller ja Andrew Ng. Kolme ensimmäistä Courseran tarjoamaa kurssia keräsivät kukin yli 100 000 osallistujaa, ja Courseralla onkin tällä hetkellä maailmanlaajuisesti noin 6,5 miljoonaa käyttäjää. Kursseja tarjotaan 12 kielellä Web-, iOS- ja Android-pohjaisina. Vuonna 2012 Coursera tarjosi kursseja Stanfordin, Princetonin, Michiganin sekä Pennsylvanian yliopistoista, mutta on tällä hetkellä laajentanut valikoimaansa, ja partneriyliopistoja onkin jo 108. Kurssit vastaavat sisällöiltään yliopistojen omia kursseja, mutta muun muassa niiden esitysmuotoja on muokattu digitaaliseen ympäristöön soveltuviksi.
Huvila & huussi
Ohjelmassa on remontoitu myös useiden suomalaisjulkkisten mökkipaikkoja kuten Jari Mentulan, Erinin, Tuomas Kyrön ja Sami Hedbergin mökit.
Joseph B. Wirthlin
Wirthlin syntyi mormonisukuun Salt Lake Cityssä, Utah'ssa. Hän pelasi high schoolissa ja yliopistossa amerikkalaista jalkapalloa; lähetystyönsä hän suoritti Euroopan saksankielisillä alueilla.
NHL-kausi 1988–1989
NHL-kausi 1988–1989 oli National Hockey Leaguen 72. kausi. Sarjassa pelasi 21 joukkuetta toisiaan vastaan, kukin 80 ottelua. Calgary Flames voitti Stanley Cupin Montreal Canadiensia vastaan pelatussa finaalissa otteluvoitoin 4–2. Kyseinen kausi on tähän astisista NHL-kausista viimeisin, jolloin finaalissa on pelannut kaksi kanadalaista joukkuetta.
Runkosarja
V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, Pts = Pisteet, RM = Rangaistusminuutit
Debyytit
Seuraavat pelaajat pelasivat ensimmäiset ottelunsa NHL:ssä kuluneella kaudella. Tähdellä (*) merkityt pelaajat pelasivat ensimmäisen ottelunsa pudotuspeleissä.
Uransa lopettaneet
Seuraavat pelaajat lopettivat NHL-uransa kuluneeseen kauteen.
Avoin verkkokurssi
Coursera
Kurssien opetus tapahtuu opettajien etukäteen kokoamien videopätkien kautta. Pätkiin on yhdistetty lyhyitä kysymyksiä, joihin vastaamalla opiskelija pääsee siirtymään videolla eteenpäin. Kurssin arvostelu toteutetaan kaksijakoisesti: monivalintatehtävät tarkastaa tietokone ja muut kurssin opiskelijat arvostelevat pidemmät tehtävät. Jokainen opiskelija saa arvosanan viideltä muulta kurssilaiselta ja arvostelee viiden muun opiskelijan tuotokset. Kurssin suorittamisesta opiskelija saa diplomin. Jotkin yliopistot (esimerkiksi Tampereen yliopisto) saattavat hyväksyttää tietyn määrän Courseran kursseja opinto-ohjelmiinsa. Coursera perustettiin Piilaakson riskipääomasijoittajien turvin. Nykyään palvelulla on 8 sijoittajaa, muun muassa Maailmanpankki. Sijoitusten lisäksi Coursera mahdollistaa toimintansa rahallisesti kahdella tavalla. Osa kurssisuorituksista oikeuttaa opiskelijan maksulliseen verifioituun diplomiin, joka vahvistaa, että opiskelija on suorittanut muilta osin ilmaisen Coursera-kurssin. Tämän lisäksi Coursera pyrkii luomaan yhteyksiä yritysten ja huippuopiskelijoidensa välille. Tästä yritykset maksavat Courseralle kiinteitä palkkioita.
edX
Vuonna 2012 MIT-yliopisto aloitti oman avointen verkkokurssien projektinsa. Harvardin yliopiston liittyessä siihen syntyi edX. Fyysisesti edX sijaitsee Cambridgessa, Massachusettsin osavaltiossa. edX ei ole kaupallinen konsortio, vaan listaa periaatteikseen ei-kaupallisuuden, avoimen lähdekoodin alustan, yhteistyön ja taloudellisen kestävyyden. Kursseja on tarjolla useista yliopistoista, perustajajäsenten lisäksi yhteensä yli kolmestakymmenestä yliopistosta (3.3.2014), ja aiheita on runsaasti erilaisia, myös ei-teknisiltä aloilta. Ensimmäinen järjestetty kurssi oli ”Circuits and Electronics” (6.002x) maaliskuussa 2012, ja sille rekisteröityi yli 155 000 opiskelijaa 162 maasta. edXin erikoisuus on siinä, että se ei vain tarjoa tunnettujen yliopistojen kursseja verkossa, vaan tarjoaa OpenEdX-alustansa lähdekoodin vapaasti saataville, jolloin kuka tahansa voi luoda omia avoimia verkkokurssejaan käyttäen alustaa. OpenEdXin mooc.org-alusta on luotu yhteistyössä Googlen kanssa ja se on avattu syyskuussa 2013. OpenEdX ei pyydä yliopiston sitoutumista, vaan kursseja voivat tarjota vaikka vain laitokset ja oppiaineet.
Kurssit edX:ssä muistuttavat muiden järjestäjien kursseja videoluentoineen, keskustelupalstoineen, wikipohjaisine yhteistyösivuineen ja muun verkkomateriaalin osalta. Esitietovaatimukset tulee selvittää ennen kurssille osallistumista. Muuten kursseille voi rekisteröityä kuka tahansa. Ensin etsitään kurssi hakemistosta ja varmistetaan, että esitietovaatimukset täyttyvät. Sitten rekisteröidytään luomalla edX-tili, jonka jälkeen kurssille voi osallistua. Kursseilta voi saada kolmenlaisia todistuksia: Honor Code Certificates of Achievement, Verified Certificates of Achievement ja XSeries Certificates of Achievement. Honor code certificates on saatavissa kaikille kursseille, eikä se vahvista käyttäjän identiteettiä. Verified certificate on mahdollista saada vain joillakin kursseilla ja siinä tarkastetaan henkilöllisyys valokuvan ja edX:n oman ID-tunnuksen avulla. XSeries-todistuksen voi saada tietyistä opintokokonaisuuksista.
Udacity
Udacity on amerikkalainen Stanfordin yliopistosta lähtenyt, kaupallinen avointen verkkokurssien tarjoaja. Udacityn perustivat kolmikko Sebastian Thrun, David Stavens ja Mike Sokolsky tammikuussa 2012. Valmistellessaan kurssia tekoälystä Thrun koki, että hänen täytyy viedä kurssi nettiin, jotta suurempi yleisö pääsee osallistumaan sille. Tälle ensimmäiselle verkkokurssille rekisteröityi 160 000 ihmistä 195 eri maasta. Tällä hetkellä (9.3.2014) Udacity tarjoaa 12 täyttä kurssia ja 24 ilmaista kurssimateriaalia.
Thrun alkoi kehittää verkkokursseja kollegoidensa ja opetuksen ammattilaisten kanssa tavoitteenaan saada pedagogiikka mahdollisimman tehokkaaksi. Kurssit Udacityssa suunnitellaan ja toteutetaan joko yrityksen sisäisesti tai yhteistyössä muiden yritysten kuten Googlen tai Microsoftin kanssa. He etsivät kursseilleen taitavia opettajia, joita opiskelijat jaksavat seurata. Akateeminen pätevyys ei takaa sitä, että henkilö osaisi opettaa asiastaan hyvin. Udacityn kursseilla korostuu opetuksen ja käytännön ongelmien yhteys ja opetus on muodostettu projektimaiseksi ongelmanratkaisuksi. Kursseihin kuuluu videoluentojen lisäksi kenttätöitä, arjen ongelmia ja käytännöntilanteissa oppimista.
Udacity tarjoaa ilmaisia kurssimateriaaleja sekä maksullisia täysiä kursseja. Opiskelija voi suorittaa kurssinsa Udacityssä oman aikataulunsa mukaan, koska kursseilla ei ole suorituksille määräaikoja. Ilmaisiin kurssimateriaaleihin sisältyy videoluentoja, informaatioita sekä automaattisesti tarkastettuja tehtäviä. Täysillä kursseilla opiskelijat saavat näiden lisäksi neuvoja projektisuunnitelmiin sekä palautetta suorituksistaan. Opiskelijat saavat henkilökohtaisen valmentajan, joka vastailee kysymyksiin ja antaa tukea kurssin aikana. Kaikkien täysin kurssien lopussa on loppuprojekti tai loppukoe. Lopuksi on päättöhaastattelu, jonka avulla Udacity varmistaa opiskelijan henkilöllisyyden ja myöntää Verified certificaten. Täysistä kursseistaan Udacity veloittaa kuukausimaksulla.