cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hironobu Kageyama
thumb|Hironobu Kageyama Hironobu Kageyama (s. 18. helmikuuta 1961) on japanilainen laulaja. Hän on ollut aktiivinen vuodesta 1977 ja laulaa usealla eri musiikkityylillä J-rockista balladeihin. Kuusitoistavuotiaana hän perusti luokkalaistensa Hiroyuki Tanaka (basisti) ja Akira Takasaki (kitaristi) kanssa rockyhtyeen Lazy, johon he löysivät pian koulunsa rumpalin Munetaka Higuchi ja kosketinsoittajaksi Shunji Inouen. Bändin nimi on otettu Deep Purple yhtyeen kappaleesta Lazy. Bändi hajosi 1980-luvun alkupuolella ja Hironobu siirtyi soolouralle.
Hänen suosionsa kasvoi rajusti kun hän siirtyi esittämään tunnusmusiikkeja Anime- sekä Tokusatsu sarjoille. Hironobu saavutti eräänlaisen kulttimaineen kun tämän tunnetuin single: Cha-La Head-Cha-La julkaistiin. Tämä kappale tunnetaan alkuperäisen Dragon Ball Z-animesarjan tunnusmusiikkina ja sarjan fanien keskuudessa häntä kutsutaan joskus lempinimellä "Mr.DBZ". Kageyama tunnetaan faniensa keskuudessa myös nimellä Kami tai Kei. Hänen useita rock-kappaleitaan on käännetty väärin onomatopoeettisesti suomeksi, ja niitä esitetään YouTubessa. Japaniksi misheard-versiot tunnetaan nimellä soramimi tai soramimi kashi. Niistä ehkä tunnetuin ja suosituin lienee Kishin Douji ZENKI, joka on käännetty suomeksi muotoon Kenkiin.
Vangin dilemma
Vangin dilemma on yksi tavallisimpia peliteorian käsittelemiä valintatilanteita. Sen kehittivät Merrill Flood ja Melvin Dresher vuonna 1950 toimiessaan Rand Corporationissa. Tosin he eivät puhuneet tästä pelistä sen nykyisellä nimellä, vaan kutsuivat sitä peliteoriaksi. Pelin kansantajuisti vangin dilemmaksi Albert Tucker.
Asetelma
Kaksi henkilöä on tehnyt rikoksen ja jäänyt siitä kiinni, joten heitä uhkaa vankeus. He ovat kuitenkin sopineet yhteisen tavan toimia: olla puhumatta kuulustelijoille mitään. Kuulustelujen alettua vangit eivät voi viestiä keskenään. Kuulustelijat tarjoavat vasikoijalle hyvitystä ja uhkaavat hiljaisena pysyvää kovalla rangaistuksella. Jos molemmat pysyvät hiljaa, kumpikin saa rangaistukseksi vuoden vankeutta. Jos molemmat vasikoivat, kumpikin saa kaksi vuotta vankeutta. Jos vain toinen vasikoi, hän pääsee vapaaksi ja vaiti pysynyt saa kolmen vuoden vankeusrangaistuksen.
Asetelmassa mainittujen rangaistusvuosien tarkka lukumäärä ei ole merkityksellinen, vaan niiden suuruusjärjestys ratkaisee.
Tulkinta
Tapauksesta tekee siis dilemman se, että ratkaisu, jossa molemmat tunnustavat, on pareto-inferiorinen. Tämä tarkoittaa, että ratkaisu on vankien yhteenlasketun kokonaishyödyn kannalta heikompi vaihtoehto kuin ratkaisu, jossa molemmat vaikenevat.
Toimijoiden luottamus vaihtelee
Jos vankien välillä on vakaa luottamus ja aikomus toimia yhdessä, pelin summatulos (kummankin vangin yhteenlaskettu rangaistus) on paras mahdollinen: kumpikin saa vuoden vankeutta. Peliteorian mukaan tämä tilanne ei toteudu, mikäli peli pelataan vain kerran.
Vangin dilemman strategian piirteet tulevat esiin vasta toistuvalla vangin dilemmalla, jossa peliä pelataan toistuvasti saman kumppanin kanssa.
Vangin dilemman oletukset
Vangin dilemma on matemaattinen malli, jossa muiden tekijöiden kuin vankien päätöksenteon oletetaan olevan muuttumattomia. Malli ei siis vastaa tosielämää. Kyseisessä mallissa esimerkiksi oletetaan vangeilta luottamusta vasikoinnin etujen toteutumiseen. Kyseinen malli saisi aivan toisen luonteen jos vankien luottamus toisen paljastamisesta saatavaan palkintoon olisi heikko.
Levytyksiä vuosilta 1930–1940
20 suosikkia – Levytyksiä vuosilta 1930–1940 on Dallapé-orkesterin vuonna 2000 julkaistu kokoelmalevy.
Rhönbussard
Rhönbussard oli saksalainen yksipaikkainen puurakenteinen purjelentokone, jonka suunnitteli Hans Jacobs vuonna 1933.
Historia
Hans Jacobs alkoi suunnittelemaan Rhönbussard-purjelentokonetta Alexander Schleicherin toimeksiannosta vuonna 1933. Uusi konetyyppi nähtiin tarpeellisena Grunau Baby -alkeispurjekoneen ja suorituskykyisen Rhönadler -tehokoneen välille sijoittuneena välityyppinä, joskin Rhönbussardia nimitettiin myös alkuvuosinaan Rhönadlerin tapaan tehokoneeksi. Schleicherin Poppenhausenin purjelentokonevertas valmisti vuoteen 1945 mennessä yli 200 koneyksilöä.
Rhönbussardin prototyypin ensilento tehtiin vielä vuoden 1933 puolella. Tyyppiä rakennettiin nopealla tahdilla, ja Saksan Keskivuoriston Rhönin alueella kilpaili jo seuraavan vuoden purjelentokilpailuissa kaikkiaan 16 Rhönbussardia. Britanniaan vietiin saman vuoden aikana myös yksi kone lentokonehinauksessa, ja se esiintyi Alan Cobhamin lentosirkuksessa. Tyypillä tehtiin vuonna 1936 ennätyksellinen nousu, kun Hermann Seele nousi sillä ukkospilvessä viiteen kilometriin. Seelen kone joutui kuitenkin syöksykierteeseen, jossa ukkospilven rakeet hakkasivat hänen ihonsa rikki ja hajottivat koneen. Seele hyppäsi laskuvarjolla yrittäen suojella lennolla mukana ollutta arvokasta barografia. Laite lipsahti kuitenkin lentäjän käsistä, eikä sitä löydetty jälkikäteen.
Suomen Ilmapuolustusliitto hankki Bussardin rakennepiirustukset pian saksalaisten purjelentäjien vuonna 1935 tekemän näytösvierailun jälkeen, ja laittoi ne jakeluun eri kerhoille. Ensimmäisenä valmistui Jämillä ensilentonsa 5. elokuuta 1937 tehnyt OH-KUOPIO 4 (myöh. OH-RAD) ja osallistui Malmin lentoaseman avajaisiin seuraavana vuonna. Seuraavana kesänä valmistui Varsinais-Suomen ilmapuolustusyhdistyksen OH-TURKU 5 (myöh. OH-RAC). Seuraavan vuoden heinäkuussa valmistui OH-KAUHAVA 2, jota lennettiin sota-aikana tunnuksella OH-JÄMI 6 ja myöhemmin tunnuksella OH-RAB. Viimeinen Suomessa rakennettu Rhönbussard, OH-JÄMI 4 (myöh. OH-RAA), valmistui jatkosodan aikana heinäkuussa 1942. Kone poistettiin tyyppinsä viimeisenä suomalaisena edustajana ilma-alusrekisteristä vuonna 1971, ja sen vaurioitunut runko on näytillä Päijät-Hämeen ilmailumuseossa Lahden Vesivehmaalla.
Museokoneet
pienoiskuva|Rhönbussard D-1137 [[Saksan purjelento- ja lennokkimuseossa huhtikuussa 2013.]]
Rakenne
Puurakenteisen ja kangaspintaisen Rhönbussardin kärkiväli oli Babyyn nähden noin metrin pidempi ja 3,1 metriä Rhönadleria lyhyempi. Siiven tyvessä käytettiin Babyn kanssa samaa Göttingen 532 -profiilia. Tyvi oli muodoltaan tasaleveä, eikä siinä ollut v-kulmaa. Rungon virtaviivainen muotoilu ja siipitukien puuttuminen antoivat koneelle Babya paremmat suoritusarvot. Kone oli rakenneratkaisuiltaan varsin perinteinen ja vankkatekoinen. Ohjaamo oli tilava, ja ohjaaja istui lähellä painopistettä jääden hieman siiven etureunan muodostaman ”lipan” alle. Tämä haittasi silloin tällöin näkyvyyttä kaarrossa.
Vinylmania
Vinylmania oli joulukuun 1993 ja kesäkuun 1995 välillä ilmestynyt levyjenkeräilijöille suunnattu aikakauslehti. Lehteä kustansi Vinylmania Oy, ja sen päätoimittajana toimi Kimmo Pekari.
Vinylmania ilmestyi kerran kuukaudessa. Lehden yksi keskeinen tarkoitus oli tarjota levyjenkeräilijöille julkaisu, jota kautta ostaa ja myydä keräilylevyjä. Enimmillään lehden sisällöstä yli puolet oli levyjen myynti-ilmoituksista.
24-sivuisena julkaisuna aloittanut Vinylmania laajeni nopeasti 48–56-sivuiseksi lehdeksi, jossa toimituksellisen materiaalin osuus kasvoi. Lehdessä julkaistiin säännöllisesti muun muassa Suomi-rockin parhaat palat -keräilylevypalstaa sekä musiikillisia elämäkertatekstejä menneiden vuosikymmenien musiikkialan vaikuttajista, mutta myös haastatteluita ja uutisia musiikkimaailman ajankohtaisista aiheista ja levyarvosteluita.
Lehden viimeinen, kesäkuussa 1995 ilmestynyt, numero oli nimetty "Rolling Stones Specialiksi". 56-sivuinen lehti sisälsi artikkeleita vain kyseisestä yhtyeestä.
Lehden julkaisun lisäksi Vinylmania Oy järjesti levymessuja ja harrasti levyjulkaisutoimintaa. Sen julkaisi muun muassa Absoluuttisen Nollapisteen albumin Neulainen Jerkunen sekä CD-uusintapainoksen alun perin vuonna 1970 julkaistusta Charlies-yhtyeen Julisteiden liimaajat -albumista.
Nikolai Ježov
pienoiskuva|pysty|Nikolai Ivanovitš Ježov vuonna 1938. Nikolai Ivanovitš Ježov (, 1. toukokuuta 1895 – 4. helmikuuta 1940) oli Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n johtaja suuren puhdistuksen aikana 1936–1938.
Elämä
Virallisten asiakirjojen mukaan Ježov oli syntynyt Pietarissa. Joidenkin asiakirjojen mukaan hän oli kotoisin Marijampolėsta. Kirjeessään "Vanhan bolsevikin kirje" (1936) Boris Nikolaevski kuvailee Ježovia tavalla, jonka perusteella Ježovilla oli todennäköisesti luonnevika. Stephen F. Cohenin mukaan Ježov oli pienikokoinen, biseksuaali ja huumeriippuvainen fanaatikko.
Ježov ei käynyt kouluja vaan työskenteli tehdastyöläisenä ennen joutumistaan keisarilliseen armeijaan 1915–1917. Hän liittyi bolševikkeihin Vitebskissä 5. toukokuuta 1917, vain muutama kuukausi ennen lokakuun vallankumousta. Sisällissodan aikana hän toimi puna-armeijassa poliittisena komissaarina.
Helmikuusta 1922 Ježov toimi puolueen tehtävissä erilaisissa komiteoissa. Marraskuussa hänet nimitettiin puolueen erikoisasioiden, henkilöstön ja teollisuuden päälliköksi. Vuodet 1929–1930 hän vastasi maataloudesta ja marraskuusta 1930 teollisuudesta. Vuonna 1934 hänet nimitettiin keskuskomiteaan, ja seuraavana vuonna sen sihteeriksi. Hän oli syyskuusta 1936 myös puhemiehistön (presidium) jäsen.
Ježov oli uskollinen Josif Stalinin kannattaja. Vuonna 1935 hän esitti ajatuksen, että poliittisen opposition salliminen johtaa väistämättä väkivaltaan ja terrorismiin ja oli siksi kukistettava. Siitä tuli Stalinin puhdistusten ideologinen perusta. Ježov nimitettiin 1936 sisäasiain kansankomissaariksi NKVD:n johtoon. Tässä ominaisuudessa hän johti terrorikampanjaa. Ježovin aikana vangittiin tai teloitettiin noin puolet Neuvostoliiton poliittisista ja sotilasjohtajista, lisäksi sadattuhannet muut, joita epäiltiin epälojaaliudesta tai taloudellisesta sabotaasista.
Ježov nimitettiin vielä vesikuljetusten kansankomissaariksi huhtikuussa 1938, mutta 22. elokuuta NKVD:n johtoon nimitettiin hänen varamiehensä Lavrenti Berija. Stalin ja Molotov arvostelivat NKVD:n toimintaa ja metodeja marraskuussa 1938, ja Ježov erosi omasta pyynnöstään 25. marraskuuta 1938. Ježov erotettiin 3. maaliskuuta 1939 myös muista viroistaan keskuskomiteassa. 10. huhtikuuta hänet pidätettiin syytettynä vakoilusta ja Stalinin murhan suunnittelemisesta. Ježov tuomittiin ja teloitettiin 4. helmikuuta 1940.
Nikolai Buharin
thumb|Nikolai Buharin Nikolai Ivanovitš Buharin (9. lokakuuta (J: 27. syyskuuta) 1888 Moskova – 13. maaliskuuta 1938 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja marxilainen teoreetikko.
Buharinin poliittinen aktiivisuus alkoi 16-vuotiaana hänen liityttyään opiskelijatoimintaan vuoden 1905 vallankumouksen yhteydessä. Hän liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen 1906 ja kannatti bolševikkifraktiota. Buharin opiskeli taloustiedettä Moskovan yliopistossa 1907–1910. Vuonna 1907 hän oli järjestämässä nuorisokonferenssia Moskovassa, mitä pidetään Komsomolin alkuna. 20-vuotiaana hän oli jo puolueen Moskovan komitean jäsen. Komitea oli ohranan soluttama, ja Buharin pidätettiin 1909 ja 1910 ja karkotettiin Arkangeliin 1911. Hän kuitenkin pakeni Saksaan ja tapasi Leninin 1912 ja auttoi Stalinia kirjoittamaan ensimmäisen artikkelinsa kommunismista. Buharin matkusti 1915 Ruotsiin luodakseen yhteyksiä Venäjällä vielä vaikuttaviin kommunisteihin, mutta hänet karkotettiin, joten hän siirtyi Yhdysvaltoihin toimittamaan Lev Trotskin ja Aleksandra Kollontain kanssa venäjänkielistä sanomalehteä Novyi Mir.
Leninin kuoleman jälkeen Buharinista tuli politbyroon jäsen ja 1926 Kommunistisen internationaalin johtaja. Vuonna 1926 Buharin liittoutui Stalinin johtaman puolueen "keskustan" kanssa. Buharin vastusti Stalinin maatalouden pakkokollektivisointia 1928, jolloin Stalin pakotti hänet pyörtämään sanansa ja tunnustamaan olleensa väärässä. Tämä jälkeen hänet erotettiin Kominternista huhtikuussa 1929 ja politbyroosta marraskuussa. Buharinia ja hänen kannattajiaan nimitettiin puolueen oikeisto-oppositioksi. Buharinin kannattajat ulkomailla, kuten Jay Lovestone ja Yhdysvaltain kommunistinen puolue, erotettiin Kominternista ja he perustivat kansainvälisen "oikeisto-opposition" puolustamaan näkemyksiään.
Buharin oli kuitenkin vaikutusvaltainen teoreetikko, ja hän sai palata vähäksi aikaa Izvestijan päätoimittajaksi (1934–1936). Hän osallistui mahdollisesti jopa Neuvostoliiton vuonna 1936 voimaan tulleen ns. Stalinin perustuslain laatimiseen.
Buharinin Stalinin politiikan arvostelu johti lopulta hänen teloitukseensa. Buharin pidätettiin 1937 ja hänet tuomittiin maaliskuussa 1938 kolmannessa Moskovan oikeudenkäynnissä osana Stalinin puhdistuksia "salaliitosta kaataa neuvostovaltio". Hän "tunnusti" rikoksensa ja joutui NKVD:n ampumaksi.
Buharin rehabilitoitiin Neuvostoliiton korkeimman oikeuden päätöksellä 1988.
Näkemyksiä
Buharinin mukaan demokratia on porvariston hienostunut keksintö, joka perustuu ajatukseen "koko kansasta". Buharinin mielestä porvaristo on kyennyt järjestelmällisesti huijaamaan ihmismassoja joukolla kuvitelmia, joita Buharinin mukaan ovat kansan tahtoon liittyvät "kansakunta", "kokonaisuus" ja "koko kansa". Buharinin mielestä demokratian oloissa väestö jakaantuu yhteiskuntaluokkiin, joiden edut ovat vastakkaisia ja sovittamattomia. Porvaristo kuitenkin tahtoo kuvitelman "yhteiskansallisesta". Tämä johtuu Buharinin mukaan siitä, että porvaristo on vähemmistö, jonka on puhuttava "koko kansakunnan" nimissä ja valtio-organisaatio esitetään "isänmaana".
Pauli Ylitalo
Pauli Henrikki Ylitalo (s. 27. huhtikuuta 1944 Lavia) on suomalainen lääkäri ja emeritusprofessori. Hän on lääkealan tutkija, kouluttaja, asiantuntija ja johtajalääkäri.
Koulutus ja ura
Ylitalo valmistui lääkäriksi vuonna 1970 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1973 Helsingin yliopistossa. Postdoc-koulutuksensa hän hankki 1973−1974 Saksassa Heidelbergin yliopistossa, joka oli tunnettu muun muassa verenkiertosairauksien farmakologian tutkimuksistaan. Farmakologian dosentti Helsingin yliopistoon hänestä tuli 1975. Kliinisen farmakologian erikoislääkärin oikeudet hän sai 1979. Vuodesta 1983 Ylitalo toimi Suomen ainoassa toksikologian (ja farmakokinetiikan) professorin virassa Kuopion yliopistossa ja johti toksikologian akateemista jatkokoulutusta Suomessa. Vuonna 1992 hänet nimitettiin kliinisen farmakologian ja toksikologian ensimmäiseen professorin virkaan Tampereen yliopistoon ja ylilääkärin sivuvirkaan yliopistolliseen sairaalaan.
Vuosina 2001–2004 Ylitalo johti Tampereen yliopiston lääketieteen laitosta. Vuonna 2002 hän selvitti sosiaali- ja terveysministeriön toimeksiannosta Suomen lääkekorvausjärjestelmän laajuutta ja sisältöä.
Tieteellinen toiminta
Ylitalon tutkimusryhmän tieteellinen kiinnostus on kohdistunut erityisesti verenkiertosairauksien lääkkeisiin ja lääkehoitoon, kliinisten tutkimusten etiikkaan ja Kuopion vuosina (1983–1992) myös torjunta-aineiden toksikologiaan. Ylitalo on julkaissut yli 500 tieteellistä artikkelia ja kirjoitusta farmakologiasta, lääkehoidosta ja toksikologiasta, keskeisen osan niistä kansainvälisissä englanninkielisissä tiedelehdissä. Hän on kuulunut British Journal of Clinical Pharmacologyn toimituskuntaan.
Ylitalo kuului 1980-luvulla muun muassa syövän tukilääkkeeksi ja osteoporoosin hoitoon tarkoitetun klodronaattivalmisteen kehittäjiin. Se oli 1980−1990-luvuilla yksi ulkomaille myydyimmistä suomalaisista lääketuotuotteista. Ylitalon tutkimusryhmä osoitti klodronaatin estävän myös kokeellista ateroskleroosia, mutta toistaiseksi riittävä näyttö sen kliinisistä ateroskleroosia estävistä ominaisuuksista puuttuu. Muita tutkimustuotoksia ovat muun muassa neljännen aivokammion takakärjen merkityksen osoittaminen verenpaineen säätelyssä sekä reniini-angiotensiinijärjestelmästä riippumattoman verenpainemallin kehittäminen.
Ylitalo on ohjannut lukuisia lääketieteen, filosofian ja farmasian tohtorinväitöskirjoja ja ollut tieteellinen asiantuntija alansa professorinvirkoja täytettäessä. New Yorkin Tiedeakatemian jäsen hän oli lähes kymmenen vuotta. Hän on myös kahden oppikirjan sekä usean muun lääketieteeseen liittyvän kirjan osakirjoittaja ja toimittaja.
Tiedeyhteisöt ja kansainvälisyys
Ylitalo on ollut kaikkien päätutkimusalojensa (farmakologia, lääkehoito, toksikologia) valtakunnallisten kattojärjestöjen puheenjohtaja ja edustanut Suomea 1990- ja 2000-luvuilla farmakologian ja toksikologian maailmanunionien (IUPHAR, IUTOX) sekä kliinisen farmakologian ja lääkehoidon Euroopan kattojärjestön (EACPT) valtuuskunnissa. Vuosituhannen taitteessa hän oli Suomalaisen Lääkäriseuran hallituksessa, Tampereen Lääkäriseuran puheenjohtaja ja johti vuosia mm. Tampereen lääkäripäivien johtokuntaa. Valtakunnallisen kliinisen lääketutkimuksen eettisen jaoston (TUKIJA) farmakologisena asiantuntijana Ylitalo toimi sen perustamisesta lähtien (1999−2006) ja oli toksikologian asiantuntijana Maanpuolustuksen tieteellisen neuvottelukunnan (MATINE) tehtävissä yli kaksikymmentä vuotta.
Ylitalo toimi vuonna 2004 Tampereella pidetyn 10. Toksikologian maailmankongressin taloudenhoitajana, joka oli ensisijaisesti vastuussa kongressin rahoituksesta, ja hän oli myös yksi sen maailmanlaajuisesti levinneen luento- ja esitelmäkirjan (Proceedings 2005) toimittajista.
Perhe
Ylitalon puoliso vuodesta 1966 on Liisa Ylitalo (o.s. Holma), proviisori ja apteekkari (1986−2007), Kangasalan II apteekin perustaja ja ensimmäinen apteekkari. Heidän lapsensa on Ritva Ylitalo-Heikkala, lääket. tri ja farmakologian dosentti, toimitusjohtaja.
Rambo: First Blood Part II (videopeli)
Sega Master Systemille on julkaistu eri peli samalla nimellä.
Kozlovka
Paikkakunta on perustettu vuonna 1671. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1967 kaupunki.
Tärkein tuotantolaitos on kuorma-autotehdas. Lisäksi kaupungissa on elintarviketeollisuutta, ompelimo ja metallitehdas.
Hoboken (täsmennyssivu)
Hoboken voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Joachim Kroll
Joachim Kroll (17. huhtikuuta 1933 – 1. heinäkuuta 1991) oli saksalainen sarjamurhaaja ja kannibaali. Hän tunnusti kolmetoista henkirikosta, mutta tuli tuomituksi kahdeksasta.
Kroll syntyi nykyisen Puolan alueella vanhempiensa kahdeksasta lapsesta nuorimpana. Perhe muutti toisen maailmansodan jälkeen Nordrhein-Westfaleniin. Kroll aloitti tappamisen äitinsä kuoleman jälkeen 1955. Hän muutti 1960 Duisburgiin ja jatkoi murhaamista jopa työllistyttyään.
Kiinnijääminen
Kroll jäi kiinni 3. heinäkuuta 1976. Hän oli kaapannut ja surmannut nelivuotiaan Marion Ketterin, jonka ruumiinosat lojuivat eri puolilla miehen asuntoa.
Uhrit
Kroll tunnusti 4-vuotiaan Marion Ketterin murhan. Hän ilmoitti syyllistyneensä aikojen saatossa myös kahteentoista muuhun murhaan.
Kaikki uhrit Hermann Schmitziä lukuun ottamatta olivat naispuolisia. Kroll kertoi, että hän monesti leikkeli uhriensa ruumiinosia voidaakseen keittää ja syödä niitä.
Tuomio
151 päivää kestänyt oikeudenkäynti päättyi huhtikuussa 1982. Hänet todettiin syylliseksi kahdeksaan murhaan ja yhteen murhan yritykseen (Hermann Schmitzin tyttöystävän). Kroll sai elinkautisen ja kuoli sydänkohtaukseen vankilassa 1991.
Vitold Polonski
thumb|upright|Vitold Polonski. Vitold Alfonsovitš Polonski (, 1879 Moskova – 5. tammikuuta 1919 Odessa) oli venäläinen näyttelijä.
Vitold Polonski opiskeli Tsarskoje Selon keisarillisessa lukiossa ja valmistui vuonna 1907 Moskovan teatteriopistosta. Hän työskenteli vuoteen 1916 saakka Malyi-teatterissa. Polonski oli myös yksi aikansa suosituimmista venäläisistä elokuvanäyttelijöistä. Hänen ensimmäinen roolinsa oli ruhtinas Andrei Nataša Rostovassa vuonna 1915. Polonski esitti elokuvissa yleensä ylhäisöön kuuluvia ensirakastajia.
Polonski oli naimisissa kahdesti, ensin näyttelijä Vera Pašennajan kanssa. Toisesta avioliitosta näyttelijä Olga Gladkovan kanssa syntyi tytär Veronika Polonskaja, josta myös tuli näyttelijä. Polonski kuoli ruokamyrkytykseen ollessaan muiden elokuvatähtien kanssa kuvausmatkalla Venäjän sisällissodan aikana Odessassa.
Saba
Saba voi tarkoittaa seuraavia:
Lina Magull
Lina Magull (s. 15. elokuuta 1994) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 66 maaottelua ja tehnyt niissä 22 maalia.
Magull pelasi ensimmäisen kerran maajoukkueessa lokakuussa 2015 Venäjää vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kolmessa ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän teki turnauksessa kaksi maalia, joista toisen puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi viisi ottelua ja teki kolme maalia, joista ensimmäinen oli Saksan ensimmäinen maali ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan, toinen Saksan ensimmäinen maali puolivälieräottelussa Itävaltaa vastaan ja kolmas Saksan ainoa maali loppuottelussa Englantia vastaan. Hän saavutti hopeaa loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Jääkiekkokypärä
thumb|[[Calvin de Haan päässään visiirillä varustettu Bauerin kypärä.]]
Jääkiekkokypärä on kypärä, joka suojaa jääkiekkoilijan päätä iskuilta kovan ulkokuorensa ja sisällä olevien pehmusteiden ansiosta. Se on yksi jääkiekkoilijan tärkeimmistä suojavarusteista. Jääkiekkokypärään kuuluu yleensä myös kasvosuojus. Pelkällä pleksillä tai visiirillä (ilman ristikkoa) varustetulla kypärällä saavat pelata miespuoliset A-juniori-ikäiset pelaajat eli ne, jotka täyttävät kyseisenä vuonna vähintään 18 vuotta. Nuorempien ja naisten käyttämissä kypärissä on pleksin tai visiirin lisäksi myös ristikko. Ilman minkäänlaista kasvosuojusta saavat pelata vain vanhemmat pelaajat ja sekin on liigakohtaista. Maalivahdin kypärään kuuluu aina ristikko.
Kansainvälisen Jääkiekkoliiton (IIHF:n) sääntökirjan säännön 223 a:n nojalla "kypärä on pidettävä päässä siten, että kypärän alareuna ei ole enempää kuin yhtä sormen leveyttä kulmakarvojen yläpuolella, ja leukanauhan ollessa kiinnitettynä ei leukanauhan ja leuan välissä saa olla enempää tilaa kuin yhden sormen paksuuden verran." Mikäli kenttäpelaajan kypärä irtoaa päästä pelitilanteessa, hänen on välittömästi mentävä pelaajapenkilleen. Säännön rikkomisesta tuomitaan pieni rangaistus.
Vaikka kypäriä oli nähty jääkiekossa jo 1930-luvulta alkaen, niiden käyttö alkoi yleistyä vasta 1970-luvulla. Suomessa kypärän käyttö tuli tosin pakolliseksi jo vuonna 1960 sen jälkeen, kun Kalevi Numminen taklasi SM-sarjan ottelussa Matti Reunamäkeä niin, että Reunamäki löi päänsä jäähän ja hänen henkensä salpautui. Tapaus sai runsaasti julkisuutta, minkä johdosta Suomen Jääkiekkoliitto päätti kypäräpakosta kaikissa virallisissa sarjoissa kaudelle 1960–1961. NHL:ssä havahduttiin tilanteeseen ensimmäisen kerran vuonna 1968, kun Bill Masterton toistaiseksi ainoana NHL:n historiassa kuoli ottelussa saamaansa vammaan lyötyään päänsä ja saatuaan aivovamman. Kypärään alettiin suhtautua vakavammin, mutta vielä 1970-luvulla useimmilla pelaajilla ei ollut kypärää. NHL:ssä kypärä tuli pakolliseksi vasta kaudella 1979–1980. Kuitenkin sääntö käytännössä koski vain tulokkaita, sillä vanhemmat pelaajat saivat pelata vielä 1980-luvullakin ilman kypärää. Esimerkiksi Montreal Canadiens -legenda Guy Lafleur pelasi ilman kypärää uransa loppuun asti eli kaudelle 1990–1991. Vuonna 1997 NHL-uransa lopettanut Craig MacTavish oli viimeinen ilman kypärää pelannut NHL-pelaaja.
Enneagrammi
thumb|200px|Enneagrammi-symboli Enneagrammi ( 'yhdeksän' + gramma 'piirto') on esoteerinen symboli, jonka tarkka määritelmä kuuluu:
Enneagrammi on siis yhdeksänkulmainen geometrinen symbolikuvio, joskaan se ei ole geometrian kannalta monikulmio, koska se ei ole itseään leikkaamaton.
Historia
Enneagrammi on mahdollisesti ollut käytössä varhaisessa islamin mystiikkaa korostavassa sufilaisessa yhteisössä. Yhtään historiallista viitettä ei kuitenkaan ole löytynyt nykyisen muotoiseen enneagrammiin.
Juan Corzo
Juan Corzo y Principe (1873 – 1941) oli espanjalais-kuubalainen shakinpelaaja ja shakin kuubanmestari.
Enneagrammi
Historia
Enneagrammin matka länsimaiseen tietoisuuteen alkoi 1900-luvun alkupuolella, kun kreikkalais-armenialainen mystikko G. I. Gurdjieff opetti sen perusteita Moskovassa ja Pietarissa pitämillään luennoilla vuosina 1915–1917. Venäjän vallankumouksen jälkeen opetus siirtyi Venäjältä muualle Eurooppaan, viimeksi Pariisiin. Gurdjieffin oppilas, venäläinen matemaatikko, sanomalehtimies ja kirjailija P. D. Ouspensky esitteli enneagrammin ensimmäistä kertaa julkisuudessa Gurdjieffin elämästä ja opetuksesta kertovassa kirjassa Sirpaleita tuntemattomasta opetuksesta (In Search of the Miraculous: Fragments of an Unknown Teaching), jossa hän kertoo enneagrammin olleen osa Gurdjieffin opetusta.
Ouspenskyn mukaan Gurdjieff opetti enneagrammin olevan muinainen salaisuus ja kaiken elollisen symbolikuvio. Gurdjieff käytti opetuksessaan erityisesti pyhiä tansseja ja rytmisiä liikesarjoja niin, että oppilaat kokisivat enneagrammin dynaamisuuden. Gurdjieff opetti, että symboli yhdistää kolmea universaalia lakia, joiden avulla mitä tahansa itsenäistä kokonaisuutta tai prosessia voidaan ymmärtää täydellisesti.
Elaine Esposito
Elaine Esposito (3. joulukuuta 1934 – 26. marraskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen nainen joka oli koomassa 37 vuotta ja 111 päivää mikä onkin toiseksi pisin aika maailmassa. Tällä hetkellä ennätystä pitää yhdysvaltalainen Edwarda O’Bara, joka oli koomassa yli 40 vuotta (1970–2012).
Juan Corzo
Corzo syntyi Madridissa ja muutti Kuubaan vuonna 1887. Corzosta tuli myös Havannan shakkiklubin mestari. Hänet tunnetaan parhaiten tappiostaan José Raúl Capablanca heidän välisessään ottelussa. Corzo voitti kolme peliä, hävisi neljä kuuden päättyessä tasan. Corzo perusti Kuuban shakkiliiton yhdessä Capablancan ja toimi pitkäaikaisena toimittajana tämän shakkilehdessä (Capablanca's Chess Magazine).
Enneagrammi
Historia
Suomessa on enneagram-symbolia tutkittu Gurdjieffin oppien mukaan ainakin 1970-luvulta lähtien. Ensimmäinen suomenkielinen kirja aiheesta on turkulaisen Karatas-seuran julkaisu nimeltään Enneagramma - Kosminen symboli, vuodelta 1984.
Elaine Esposito
Esposito vajosi koomaan sen jälkeen, kun hänet nukutettiin umpilisäkkeen poistoa varten 6. elokuuta 1941. Hän ei herännyt koomasta enää koskaan ja kuoli vuonna 1978 vietettyään koomassa 37 vuotta ja 111 päivää.
Enneagrammi
Historia
Amerikkaan enneagrammi rantautui laajemmin 1960-luvulla nykyaikaista psykologiaa soveltavan persoonallisuustyyppiluokituksen muodossa niin kutsuttuna persoonallisuusenneagrammina. Sovellus ei kuitenkaan sisälly kirjallisesti julkaistuun tietoon Gurdjieffin opetuksesta eikä hänen selitykseensä enneagrammista. Gurdjieff -perinteen vakamieliselle opiskelijalle ennegrammi säilyykin Kōan'ina, aina haastavana ja ei-koskaan-lopullisesti-selitettynä.
Jockstraps
thumb|Jockstrapsit eri puolilta kuvattuna. Jockstraps on miehille tarkoitettu alusvaatemalli. Jockstrapsit on suunniteltu aktiiviselle liikkujalle. Ne tukevat miehen sukuelimiä, mutta eivät rajoita tai haittaa muuta liikkumista. Jockstrapseilla on pitkä historia esimerkiksi Yhdysvalloissa, mutta Euroopassa ja Suomessa ne ovat suhteellisen tuntemattomat. Jockstrapseja valmistaa muun muassa Diesel, Calvin Klein ja Puma.
Elaine Esposito
Esposito oli vanhempiensa ainoa lapsi. Koomansa aikana hän sai lempinimen "Sleeping Beauty" ("Prinsessa Ruusunen").
Jean Sasson
Jean P. Sasson (s. 1947) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on tullut tunnetuksi Lähi-itää käsittelevistä kirjoistaan. Hän asui Riadissa, Saudi-Arabiassa 12 vuotta vuosina 1978-1990. Siihen mennessä hän oli matkustanut ympäri maailman yhteensä 59 maassa. Jean Sassonin ensimmäinen kirja oli The Rape of Kuwait (1991), jossa oli tarinoita Kuwaitista Irakin miehityksen aikaan paenneista. Maailmanmenestykseksi nousi Jean Sassonin kirjoittama Prinsessa-trilogia (Prinsessa:elämä hunnun takana Al-Saudin palatsissa, Prinsessan tyttäret ja Prinsessa Sultana:Saudihovin kapinallinen). Trilogia kertoi tositarinan Sassonin tuntemasta prinsessa Sultanasta (tarinan henkilöiden oikeat nimet oli muutettu prinsessan henkilöllisyyden salassapitämiseksi) joka taisteli Saudi-Arabian naista sortavia perinteitä vastaan. Sasson onkin kirjoittanut paljon juuri naisasiaan liittyviä kirjoja. Jean Sassonin kirjoja on julkaistu yli kolmellakymmenellä eri kielellä. Hän on tunnettu humanitaarina ja kun hän ei kirjoita tai tee tutkimustyötä, hän viettää aikaa monenlaisten humanitaaristen asioiden kimpussa. Hänen erityisen mielenkiinnon kohteena ovat naisasiat ja eläinten oikeudet.
The Sweet Escape (kappale)
”The Sweet Escape” on poplaulaja Gwen Stefanin vuonna 2007 ilmestynyt single. Kappaleella esiintyy myös R&B-artisti Akon. Single julkaistiin vuonna 2006 ilmestyneeltä albumilta The Sweet Escape.
Kappale menestyi hyvin singlelistoilla nousten Bulgarian, Uuden-Seelannin, Kroatian, Slovenian ja Euroopan singlelistojen kärkisijalle. Suomen virallisella singlelistalla se oli parhaimmillaan yhdeksännellä sijalla.
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Joseph Kahn. Videolla Gwen Stefani on kultaisessa sellissä haaveillen sieltä karkaamisesta.
Singlen versiot
Australian CD single USA CD single
Vasemmalta ohi
Vasemmalta ohi – Kamppailu Suomen ulkopoliittisesta johtajuudesta rautaesiripun varjossa 1945–1990 on vuonna 2007 julkaistu Alpo Rusin kirjoittama teos. Kirjassaan Rusi käsittelee Suomen asemaa ja ulkopolitiikkaa siihen liittyneen valtataistelun näkökulmasta vuosina 1945–1990.
Rusi tutki kirjaansa varten suomalaista aineistoa ja tutkimusta, DDR:n ulkoministeriön aineistoa, DDR:n johtavan puolueen SED:n aineistoa sekä Stasin ja KGB:n arkistotietoja. Teos sisältää 1011 lähdeviitettä.
Rusin lista
Vahingonkorvausoikeudenkäynnissään valtiota vastaan vuonna 2007 Alpo Rusi esitti listan henkilöistä, jotka hänen mukaansa pitivät tiivistä yhteyttä Itä-Saksan Helsingin-lähetystöön vuosina 1969–1976 ja jotka eivät olleet kommunisteja. Kirjassa Rusi kertoi käyttämänsä lähteet. Lista sisälsi seuraavat nimet:
Uusi Laulu
thumb|Uuden Laulun numero 1/1979. Uusi Laulu, myöhemmin Aloha!, oli suomalainen musiikkilehti, joka aloitti ilmestymisensä vuonna 1975. Viimeinen lehti julkaistiin 1986. Lehteä julkaisu alun perin Ohjelmakeskus ja sen vastaavana päätoimittajana toimi Asko Heinonen. Lehden ensimmäinen numero sisälsi lähes yksinomaan poliittisten laulujen nuotteja ja sanoituksia. Lehdessä julkaistiin myös näyttävästi aukeaman vetoomus Helsingin laulufestivaalit -tapahtumaan liittyen, jossa vetoomuksen allekirjoittaneet kulttuurivaikuttajat vetosivat "imperialisminvastaisen solidaarisuuden, rauhan ja edistyksen puolesta".
Piritta Hagman
Piritta Sini Kyllikki Hagman (o.s. Hannula, s. 7. elokuuta 1979 Pori) on vuoden 2003 Miss Suomen 1. perintöprinsessa ja vuoden 2004 Miss Skandinavia. Hän oli naimisissa jääkiekkoilija Niklas Hagmanin kanssa. Toukokuussa 2018 pari ilmoitti eroavansa.
Hagman on viime vuosina juontanut televisiossa Nelonen-kanavalla Toisenlaiset äidit -ohjelmaa. Koulutukseltaan hän on fysioterapeutti.
Uusi Laulu
Lehden ilmestymistiheys nousi vuonna 1977 neljästä numerosta viiteen. Tuona vuonna lehden päätoimittajaksi tuli Jukka Lindfors minkä seurauksena se tyylillisesti muuttui vahvasti rock-julkaisuksi ja poliittiset painoarvot jäivät sisällössä vähemmälle huomiolle. Punk-musiikin kasvattaessaan suosiota profiloitui myös Uusi Laulu sen vahvana puolestapuhujana. Kun paria vuotta aiemmin lehden kansikuvassa oli ollut vielä Kaj Chydenius tai kuubalaisia muusikoita, niin nyt tilaa saivat Eppu Normaalin kaltaiset nimet. Vuosikymmenen lähestyessä loppua lehden sisältö muuttui yhä vahvemmin underground-henkiseksi, jolle ei ollut mahdotonta esimerkiksi julkaista tajunnanvirtakirjoituksia tai vaikkapa psykedeelistä jättijulistetta tuntemattomasta Satu & Systeemi -lavabändistä. Sisällöllisen uudistumisen myötä lehden julkaisijakin vaihtui jälleen kerran. Vuoden 1978 lopulla uudeksi julkaisijaksi tuli Uusi Laulu -yhdistys.
Vuoden 1979 alusta lehden ilmestymistiheys nousi kuuteen numeroon vuodessa. Lehden sisältö alkoi muusikoista puhuttaessakin käsitellä entistä enemmän ilmiöitä kuin taiteellista sisältöä. Vuonna 1980 lehden kannessa saattoikin nähdä esimerkiksi nimikirjoitusten kerääjän Eki-sedän tai pelkän oranssipohjaisen kannen jossa oli paksulla fontilla vaatimus "Tapani Kansa presidentiksi!"
Vuonna 1981 lehteä ilmestyi kuusi numeroa, joista viimeisin oli kaksoisnumero. 1982 lehti muuntautui Aloha!ksi, alaotsikkona oli "The Journal of Civilization". Sen toimittajakunta muodostui samoista henkilöistä, jotka olivat olleet tekemässä Uutta Laulua. Lindfors oli päätoimittajana vuoteen 1983 asti, jonka jälkeen tehtävää hoiti Markku Salo lehden loppuun, vuoteen 1986, asti. Myös Kari Lempinen oli keskeinen hahmo toimituksessa. Toimitus perusti myös kirjankustantamo Odessan.
Ilmiliekki Quartet
Ilmiliekki Quartet on suomalainen jazzyhtye. Yhtye perustettiin tammikuussa 2002, ja sen jäsenet ovat Antti Lötjönen (s. 1980), basso; Olavi Louhivuori (s. 1981), rummut; Tuomo Prättälä (s. 1979), piano ja Verneri Pohjola (s. 1977), trumpetti ja melodika. Myös lyömäsoittaja Jaska Lukkarinen on soittanut yhtyeen riveissä. Yhtyeen lähestyy tyylillisesti free jazzia, ja sen kappaleissa vuorottelevat sävelletyt ja improvisoidut jaksot.
Albumit ja kiertueet
Ilmiliekki Quartet voitti Pohjoismaisen Young Nordic Jazz Comets -yhtyekilpailun vain puoli vuotta perustamisensa jälkeen heinäkuussa 2002. TUM Records julkaisi yhtyeen ensimmäisen levyn March of the Alpha Males julkaistiin vuonna 2003. Albumi sisältää Pohjolan, Prättälän ja Louhivuoren säveltämiä kappaleita sekä kolme lainakappaletta Björkiltä, Radioheadilta ja Ornette Colemanilta. Levy oli ehdolla Jazz-Emman saajaksi. Vuonna 2004 Finland Festivals valitsi Ilmiliekki Quartetin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi, ja March of the Alpha Males voitti Teosto-palkinnon. Yhtye voitti Jazzrytmit-lehden järjestämän suomalaisten kriitikkojen vuotuisen yhtyeäänestyksen vuosina 2003–2006, kahtena jälkimmäisenä vuonna yhdessä The Five Corners Quintetin kanssa.
Vuonna 2009 Ilmiliekki Quartet julkaisi yhdessä laulaja Emma Salokosken kanssa ruotsinkielisiä lauluja sisältävän Vi sålde våra hemman -albumin. Albumilla on kansanlauluja, lauluiksi sovitettuja runoja ja yksi Salokosken sanoittama ja Pohjolan säveltämä kappale. Albumi oli Suomen virallisen albumilistalla kolme viikkoa, parhaimmillaan sijalla 12.
Ilmiliekki Quartet on esiintynyt Suomen lisäksi Euroopassa, Yhdysvalloissa muun muassa Lincoln Centerissä New Yorkissa, Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa sekä Marokossa.
Ferrari FF
thumb|Ferrari FF Ferrari FF on Ferrarin Geneven autonäyttelyssä 1. maaliskuuta 2011 esittelemä automalli. FF on varustettu 6262cc V12 -moottorilla, joka tuottaa 485kW (651hv) @ 8000r/min ja 683Nm @ 6000r/min.
Ferrarin mukaan kyseessä on maailman nopein neljän hengen automalli. FF on Ferrarin historian ensimmäinen nelivetoinen tuotantoauto. Ferrari GTC4Lusso on seuraaja mallille.
Art Bisch
Art Bisch (10. marraskuuta 1926 – 4. heinäkuuta 1958 Atlanta, Georgia ) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija, joka osallistui Formula 1 -sarjaan kuuluneeseen Indianapolis 500 -kilpailuun vuonna 1958 Kuzma-tallin autolla. Hän keskeytti kilpailun kolariin ensimmäisellä kierroksella. Bisch menehtyi myöhemmin samana vuonna kolarissa Lakewood Speedwaylla Atlantassa.
Mäyrämäki (Kouvola)
Mäyrämäki on Kouvolan kaupungin tilastoalue ja asuinalue Kuusankosken suuralueella, Kymintehtaan kaupunginosassa. Se kattaa suurimman osan entisen Kuusankosken kaupungin eteläosasta ja sijaitsee Kouvolan ja Kuusankosken keskustojen välissä. Asukkaita Mäyrämäen tilastoalueella on 1 946.
Gornjak-UGMK Verhnjaja Pyšma
Gornjak perustetiin Utšalyssa, Baskortostanin tasavallassa vuonna 2012 ja joukkue liittyi kaudella 2013–2014 kansalliseen MHL-B-juniorisarjaan. Gornjak voitti sarjan mestaruuden 2016 ja 2017, minkä jälkeen seura liittyi aikuisten VHL-sarjaan. Vuonna 2021 joukkue siirrettiin lähemmäksi KHL-yhteistyöseuraa Avtomobilistia Verhnjaja Pyšman kaupunkiin.
Unilateralismi
Yleismääritelmät
Unilateralismin käsitteelle on esitetty useita hiukan erilaisia yleismääritelmiä.
Yksinkertaisimman yleismääritelmän mukaan unilateraalinen toiminta tarkoittaa sitä, että siihen osallistuu vain yksi valtio. Joidenkin tutkijoiden mukaan unilateraalista toimintaa on sekin, jos vahvan johtajavaltion mukana on muitakin valtioita, mutta ne ovat sivuosassa. Tällainen työnjako oli esimerkiksi Yhdysvaltain johtamassa Irakin sodassa vuonna 2003.
Toisen määritelmän mukaan unilateralismi tarkoittaa valtion toimintaa omien kapeiden etujensa ajamiseksi, ottamatta huomioon muita valtioita. Selkein esimerkki on se, kun valtio toimii vastoin kaikkien muiden valtioiden toiveita, joskin tämä on harvinaista kansainvälisessä politiikassa. Tämän määritelmän mukaan valtion toiminta yksinäänkään ei ole unilateraalista silloin, kun muut valtiot hyväksyvät sen.
Kolmannen määritelmän mukaan unilateralismilla tarkoitetaan sitä, kun valtio toimii kertomatta siitä etukäteen muille valtioille.
Neljännen yleismääritelmän mukaan unilateralismi tarkoittaa sitä, kun valtio ei noudata ulkopolitiikassaan kansainvälisten instituutioiden toiveita, tai kun se vetäytyy instituutioista, kuten tekemistään kansainvälisistä aserajoitussopimuksista, tai jättää sopimuksia ratifioimatta.
Erikoismääritelmät
Kansainvälisessä talouspolitiikassa unilateralismilla voidaan tarkoittaa sitä, että valtio luopuu syrjimättömyysperiaatteesta ulkomaankaupassaan. Toinen unilateralismin merkitys talouspolitiikassa on aggressiivinen voimankäyttö myönnytysten saamiseksi talousneuvotteluissa heikomman valtion kanssa.
Turvallisuuspolitiikassa unilateralismilla on tarkoitettu ensinnäkin sitä, kun valtio toimii sotilaallisesti ilman muiden valtioiden tukea. Joidenkin tutkijoiden mukaan unilateralismiksi voidaan kutsua myös sellaisia sotilaallisia operaatioita, joissa joukot ja resurssit tulevat pääasiassa yhdeltä valtiolta, joka myös johtaa operaatiota. Toinen unilateralismin merkitys turvallisuuspolitiikassa on operaatio, jolla ei ole kansainvälisen instituution, kuten Yhdistyneiden kansakuntien, valtuutusta tai tukea, sillä kansainvälisen lain mukaan sotilaallisen voiman käyttö muuhun kuin hyökkäyksen torjumiseen vaatii YK:n valtuutuksen.
Esimerkkejä
Yhdysvallat on nostettu esimerkiksi maasta, joka on usein harjoittanut unilateralismia ulkopolitiikassaan, esimerkiksi George W. Bushin presidenttikaudella.
Karvisen riemujuhla
Juoni
Karvinen lukee Oskulle kirjaa huumorin syntymisestä. Kirjan mukaan maailman ensimmäinen oikeasti hauska tyyppi oli sammakko nimeltä Freddy. Hän oli juonut vettä hupilähteestä ja muuttunut hauskaksi. Freddyn kotimetsän muutkin asukkaat kuulivat asiasta ja joivat myös tästä lähteestä. Niin koko metsästä tuli hauska ja se nimettiin Taikametsäksi.
On jokavuotisen Riemujuhlan (eng. Fun Fest) aika. Ne järjestetään jo 30. kerran. Esko aikoo esittää diskotanssin, jonka on esittänyt jo ensimmäisestä kerrasta asti. Karvinen ja Arlene aikovat esittää tangoa, mutta Karvinen ei halua pukea hassun näköistä asua päälleen. Niinpä Arlene pyytää hurmurikissa Ramonea parikseen ja tämä suostuu. Karvinen tulee mustasukkaiseksi ja päättää, että hän ja Osku tekevät vielä paremman esityksen juhliin.
Riemujuhlan harjoitukset alkavat ja Karvinen ja Osku yrittävät pitää jonkinlaista esitystä, mutta harjoituksia seuraava yleisö vain tylsistyy. Silloin Karvinen tajuaa, että hänen huumorintajunsa on kadonnut. Osku löytää heidän aiemmin lukemansa kirjan välistä kirjekuoren. He avaavat sen ja sieltä löytyy kartta hupilähteelle. Kaverukset päättävät lähteä sinne, että Karvinen saisi huumorintajunsa takaisin ennen juhlia.
Matkalla Karvinen ja Osku kohtaavat esteitä, jotka he selvittävät kunnialla. Kun he pääsevät hupilähteelle, Karvinen hörppii innoissaan vettä ja polskii siinä. Silloin kuuluisa, huomattavasti vanhentunut Freddy-sammakko saapuu paikalle ja kertoo että hupilähteen paikkaa on siirretty, ja että Karvinen hörppii jätevettä.
Freddy alkaa kouluttaa Karvista opettamalla hänelle ensin perusjuttuja. Lopuksi Karvisen ja Oskun pitää ylittää Totuuden virta, jotta Freddy voi kertoa heille missä hupilähde nykyisin sijaitsee.
Karvinen ja Osku joutuvat nyt kiipeämään jyrkän vuoren huipulle, koska hupilähde on siellä. Heillä alkaa olla kiire, koska Riemujuhla on alkamaisillaan. Vuoren huipulla Freddy odottaa heitä. Nyt Karvinen pääsee uimaan oikeassa hupilähteessä. Hän ottaa vettä mukaan ja lähtee Oskun kanssa riippuliitimellä takaisin sarjakuvatehtaalle.
Riemujuhlaa juontaa Ramone. Hän ilmoittaa, että Karvinen ja Osku ovat estyneitä ja yleisö pettyy. Silloin koneenkäyttäjä Elias ilmoittaa, että Karvinen ja Osku ovat saapuneet paikalle, ja että he esittävät toisen ohjelmanumeron. Yleisö riemastuu. Karvinen aikoo hörpätä hupilähteen vettä ennen esitystä, mutta pullo on hajonnut ja vesi valunut pois. Karvinen pettyy, kun katsoo Ramonen hurmaamisia Arlenea kohtaan ja rikkoutunutta pulloa. Hän poistuu takapihalle.
Takapihalla ollessaan Karvinen tapaa Freddyn, joka kertoo, että hupilähteen vesi on oikeasti tavallista vettä. Kun ihmiset luulevat juovansa ihmevettä, he tuntevat, että heistä tulee yhtäkkiä hupiveikkoja, ja että huumori on oikeasti jokaisen sisimmässä. Karvinen päättää, että hän tanssii sittenkin tangoa.
Ramonen ja Arlenen tanssiesitys keskeytyy, kun Karvinen pelmahtaa tangoasussaan paikalle. Hän kiskaisee Ramonea kädestä, mutta käsi irtoaa ja paljastuu, että Ramone onkin kone. Seuraavaksi Karvinen kiskoo Ramonesta muitakin raajoja, kunnes jäljellä on vain pää ja rinta. Karvinen irrottaa pään ja käy ilmi että Misu ohjasi Ramonea. Karvinen ja Arlene järkyttyvät ja Misu poistuu paikalta. Parivaljakko jatkaa tanssia ja he saavat täydet pisteet.
Viittaukset edeltävään Karvinen herää todellisuuteen - elokuvaan
Elokuva sisältää viittauksia elokuvaan Karvinen herää todellisuuteen. Riemujuhlan harjoituksissa edellisen elokuvan lopussa sarjakuvamaailmaan tulleet chihuahuat esittävät esityksen. Myös kulkukissa Sepi kulkeutui sarjakuvamaailmaan ja hän esitti saman laulun harjoituksissa, minkä esitti aidalla aiemmassa elokuvassa.
Hanhipaasi
Hanhipaasi on pieni asumaton kallioinen saari muutaman kilometrin päässä Valamosta lounaaseen Laatokalla Venäjällä. Saarella sijaitsee suomalaisten rakentama Hanhipaaden majakka.
Saari
Hanhipaasi on puuton sammaleen ja kukkakasvien peittämä kallioluoto, joka nousee Laatokan pohjasta. Sen rannat ovat äkkijyrkät ja viettävät jyrkästi aina 80 metrin syvyyteen saakka. Saari on noin parinsadan metrin pituinen ja leveimmilläänkin vain sadan metrin levyinen. Sen pinta-ala on vajaat kaksi hehtaaria ja korkein kohta on vain kolmisen metriä vedenpinnan yläpuolella.
Wind It Up
”Wind It Up” on poplaulaja Gwen Stefanin single, joka julkaistiin vuoden 2006 loppupuolella ennen albumia The Sweet Escape. Kappale sisältää jodlausta ja katkelman ”The Lonely Goatherd” -kappaleesta. Kappaleella laulaa myös Pharrel Williams.
”Wind It Up” kirjoitettiin alun perin Stefanin L.A.M.B.-muotinäytökseen, eikä sitä ollut tarkoitus julkaista The Sweet Escape -albumilla.
Listasijoitukset
Kappale nousi singlelistojen ykkössijalle Uudessa-Seelannissa, Bulgariassa ja Kroatiassa. Suomen virallisella singlelistalla se oli parhaimmillaan kuudennella sijalla.
Hanhipaasi
Majakka
Hanhipaaden majakka sijaitsee kallioluodon korkeimmalla kohdalla luodon itäreunalla. Majakkatornin korkeus on 24 metriä, ja sen valon korkeus on noin 27 metriä vedenpinnan yläpuolella. Rakenteeltaan majakkatorni on Hailuodossa sijaitsevan Marjaniemen majakan kaltainen. Torni on muista Suomen aluevesille rakennetuista majakoista poiketen maalattu epäsymmetrisesti siten, että tornin toisella puolella yläosa on punainen ja alaosa valkoinen, ja vastaavasti toisella puolella yläosa on valkoinen ja alaosa punainen.
Arvokruunu
Arvokruunu on heraldiikassa vaakunan tai kypärän päälle sijoitettu kantajan arvoa osoittava tunnus. Arvokruunujen muoto ja lukumäärä vaihtelevat heraldisten kulttuurien sekä aikakausien mukaisesti. Suomessa sovelletussa pohjoismaisessa heraldiikassa arvokruunuja on varsinaisesti kolme: kreivillinen, vapaaherrallinen ja ritarikruunu. Näiden lisäksi on käytetty kuninkaallista ja suuriruhtinaallista kruunua. Muualla edellä mainittujen lisäksi voi esiintyä vielä ruhtinaallinen, herttuallinen tai keisarillinen kruunu.
Hanhipaasi
Majakka
Majakka on säilynyt rakennusaikaisessa alkuperäisessä asussaan, ja on sen vuoksi rakennus- ja merenkulkuhistoriallisesti merkittävä kohde. Majakkaa ei myöskään ole varustettu aurinkokennoin, ja sen syrjäinen sijainti on suojannut sitä ilkivallalta. Sen juurella sijainneet rakennukset, pieni asuinrakennus sekä suuri parakki, on siirretty pois.
Wind It Up
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Sophie Muller. Videolla voi nähdä useasti G-kirjaimen, joka on Stefanin etunimen alkukirjain.
Arvokruunu
Suomen vaakunassa oli ennen vuotta 1920 suuriruhtinaskunnan kruunu. Suomen historiallisten maakuntien vaakunoista Varsinais-Suomen, Satakunnan, Hämeen ja Karjalan vaakunoissa on herttuakunnan kruunu, muissa kreivikunnan kruunu.
Koristekruunut
thumb|100px|[[Porin vaakunassa on muurikruunu]] Kaikki vaakunassa tai sen päällä esiintyvät kruunut eivät ole arvokruunuja, vaan myös koristelutarkoituksiin voi käyttää kruunua. Esimerkiksi jotkut kaupungit käyttävät muurikruunua, Suomessa esimerkiksi Pori.
Satumaa
”Satumaa” on kuuluisin Unto Monosen säveltämä ja sanoittama tangokappale. Sitä on monissa yhteyksissä kutsuttu Suomen kansallistangoksi. Sanoitus alkaa: ”Aavan meren tuolla puolen jossakin on maa”.
”Satumaassa suomalainen kaipuu saa tihentyneimmän ilmauksensa” ja kappale ”verhoaa unenomaiseen vaippaan edeltävien vuosien suuret odotukset”, arvioi Peter von Bagh kappaletta Iskelmän kultaisessa kirjassa (1986).
Frank Zappa soitti oman versionsa kappaleesta Helsingissä vuoden 1974 kiertueellaan. Tulkinta löytyy levyltä You Can't Do That On Stage Anymore, Vol. 2.
Andrei Vyšinski
Andrei Januarjevitš Vyšinski (myös Andrey Vishinsky) (, 10. joulukuuta 1883 – 22. marraskuuta 1954) oli Neuvostoliiton valtionsyyttäjä 1935–1939. Vyšinski syntyi puolalaiseen roomalaiskatolilaiseen perheeseen Odessassa
Alkuvaiheet
Hän opiskeli oikeustiedettä Odessan yliopistossa ja liittyi menševikkeihin 1903. Vyšinski osallistui vuoden 1905 vallankumoukseen, minkä seurauksena joutui vankilaan vuonna 1908. Vankeudessa hän tapasi ensi kertaa Stalinin, joka oli myös vallankumoukseen osallistunut poliittinen vanki. Tähän aikaan Vyšinski ja Stalin olivat ideologisesti hyvin erimielisiä ja riitelivät poliittisista kysymyksistä.
Vankilasta päästyään Vyšinski ryhtyi lakimieheksi ja pysyi edelleen menševikkien jäsenenä. Kun tsaari oli syrjäytetty helmikuun vallankumouksessa 1917, Vyšinski palveli pikkuvirkamiehenä Venäjän väliaikaista hallitusta. Tuossa roolissa hän jopa allekirjoitti hallituksen antaman pidätysmääräyksen Leninistä. Lokakuun vallankumous kuitenkin kumosi väliaikaisen hallituksen ja sen virastot, mitätöiden samalla pidätysmääräyksen. Samana vuonna Vyšinski otettiin mukaan uuden bolševikkihallinnon ruokahuollon kansankomissariaattiin ja vuonna 1920 hänet hyväksyttiin itse Bolševikkipuolueen jäseneksi.