cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viikingit
Etymologia
Muinaisnorjan sana vík tarkoittaa lahtea tai poukamaa. Muinaisnorjan víkingr (mon. víkingar) viittasi yleisesti merenkulkijaan ja víking toimintaan. Muinaisnorjaan ja islantiin sana víkingr ilmestyi luultavasti vasta 900-luvun loppupuolella. Tämän perusteella jotkut ovat arvelleet, että sana on peräisin anglofriisiläiseltä alueelta ja että skandinaavit omaksuivat sen anglosakseilta.
Viikinkiajan jälkeen 1300- ja 1400-luvuilla kirjoitetuissa saagoissa víkingar viittasi yleensä Skandinavian, Baltian ja Britteinsaarten merten merirosvoihin.
Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi
Valmistus ja käyttö
Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidia valmistetaan n-butyylilitiumin ja bis(trimetyylisilyyli)amiinin välisellä reaktiolla heksaaniliuoksessa. Yhdistettä on kaupallisesti saatavilla sekä kiinteänä että heksaani- tai tetrahydrofuraaniliuoksena.
Viikingit
Etymologia
Sana viikinki tuli uudelleen esiin romantiikan aikakaudella 1700-luvun lopulta lähtien. 1800-luvulla sanan merkitys laajennettiin koskemaan ryöstelijöiden sijaan koko aikakautta.
Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi
Valmistus ja käyttö
Litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi on voimakkaasti emäksinen ja kykenee poistamaan protonin jopa terminaalisilta alkyyneiltä, mutta ei ole muista emäksistä poiketen nukleofiilinen. Tämä johtuu siitä, että yhdiste on hyvin steerisesti estynyt. Sitä käytetään muun muassa niin sanottujen kineettisten enolaattien muodostamiseen ketoneista ja estereistä. Lisäksi sitä käytetään intaramolekulaarisissa syklisoitumisreaktioissa ja eräiden amiinien valmistukseen. Litiumdi-isopropyyliamidiin verrattuna litiumbis(trimetyylisilyyli)amidi on huomattavasti selektiivisempi eikä aiheuta yhtä paljon sivureaktioita.
Viikingit
Ketkä olivat viikinkejä?
Skandinaaviset aikalaiset ilmeisesti käyttivät riimukirjoituksissa sekä myöhemmissä saagoissa esiintyvää nimitystä viikinki vain ryöstö- ja sotaretkien osanottajista. Sanalla on tällöin saattanut olla kielteinenkin merkitys, kuten nykyisin sanalla merirosvo. Nykyisin viikinkikäsite on kuitenkin laajentunut tarkoittamaan myös kaupparetkien ja tutkimusmatkojen osanottajia tai jopa skandinaavista väestöä kokonaisuudessaan.
Viikinkejä muistuttavia, merillä liikkuvia kauppiaita ja rosvoja asui Pohjois-Euroopassa myös slaavilaisten, balttilaisten ja suomensukuisten väestöjen keskuudessa, mutta näitä ei historiankirjoituksessa yleensä kutsuta viikingeiksi. Skandinaavisten viikinkien joukkoon sulautui jossain määrin muitakin kuin skandinaaveja.
Länsi-Euroopassa puhutaan skandinaavisten viikinkien osalta normanneista, Bysantissa ja nykyään Venäjällä varjageista. Muinoin Venäjällä viikingit olivat ruseja, joka mahdollisesti juontaa juurensa sanasta soutaja. Nimitys tulee siitä, että viikingit tulivat Sisä-Venäjälle jokia pitkin. Rus-sanan merkitys kuitenkin muuttui, kun idän viikingit sulautuivat slaavilaisiin.
Historialliset maininnat
Varhaisin mainittu päivämäärä viikinkien ryöstöretkelle on 787, jolloin Anglosaksien kronikan mukaan joukko norjalaisia miehiä purjehti Dorsetissa sijaitsevalle Portlandin saarelle. Siellä heitä luultiin ensin kauppiaiksi, ja he tappoivat paikallisen virkamiehen tämän yrittäessä saada heitä kuninkaan kartanolle verollepantavaksi. Seuraava taltioitu ja ensimmäinen varmana pidetty hyökkäys tapahtui 8. kesäkuuta 793, kun Lindisfarnen luostari Englannin itärannikolla ryöstettiin. Tämän jälkeen kronikat ja asiakirjalähteet ovat yli 200 vuoden ajan täynnä merkintöjä viikingeistä ja heidän ryöstelystään.
Adam Bremeniläinen
Saksalainen pappi Adam Bremeniläinen kirjoitti noin vuonna 1075 teoksen Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum (Hampurin piispojen historia) neljännessä osassa:
Riimukivet
Eri puolilta Skandinaviaa löytyy runsaasti riimukiviä, joihin on tallennettu viikinkiretkien osanottajien nimiä. Olemassa on myös riimukiviä, jotka kertovat näillä retkillä kuolleiden nimiä sekä rahoittajan nimen. Riimukivet on kirjoitettu vanhoilla germaanisilla ja skandinaavisilla aakkosilla, riimuilla. Riimukiviä on eniten keskisessä Ruotsissa, missä niitä pystytettiin viikinkiajan loppuvaiheessa 1000-luvun ensimmäisellä vuosisadalla. Riimukirjaimet ovat germaaninen muunnelma latinalaisista aakkosista. Varhaisimmat tunnetut riimukirjoitukset on löydetty Tanskasta, ja ne ajoittuvat 200-luvulle, joka sijoittuu roomalainen rautakaudelle.
Saagat
Saagat ovat 1100–1400-luvuilla syntyneitä islantilaisia käsikirjoituksia, jotka kertovat viikinkimenneisyyteen sijoittuvia sankaritarinoita. Saagat perustuivat suullisiin perimätietoihin, joita ilmeisesti on kuitenkin kirjoittamisen yhteydessä muokattu. Kuuluisimpia islantilaisia saagakirjailijoita olivat Snorri Sturluson ja Sæmundr fróði.
Yhteiskunta
Tämä viikinkipäällikön hauta on säilynyt hyvin [[Färsaaret|Färsaarten puuttomassa maastossa|thumb|220px]] Viikinkiajan Pohjoismaissa ei ollut nykyisiä valtionrajoja, eivätkä ihmiset pitäneet itseään skandinaaveina. Nykyisiä Tanskaa, Norjaa ja Ruotsia asuttivat norjalaiset, tanskalaiset, svealaiset ja göötit sekä pohjoisempana saamelaiset ja idässä suomalaiset.
Skandinavian väestön hierarkian huipulla olivat kuninkaat. Heidän alapuolellaan olivat jaarlit, jotka etenkin Pohjois-Skandinaviassa saattoivat tosin olla samanlaisia pikkuruhtinaita kuin kuninkaatkin. Jaarlit valvoivat vapaita kansalaisia (bóndit), jotka olivat maanviljelijöitä, käsityöläisiä tai kauppiaita. Bóndit pystyivät lisäämään vaurauttaan ja kohottamaan asemaansa osallistumalla ryöstöretkille tai kauppamatkoille. Alin yhteiskuntaluokka olivat orjat, joita olivat vangit ja monet köyhtyneet ihmiset.
Sikäli kuin tiedetään, thingiin eli käräjille saattoi osallistua jokainen vapaa mies, joskin ylimykset luultavasti kykenivät melko pitkälle hallinnoimaan ja valvomaan yhteistä päätöksentekoa. Euroopan vanhin kansalliskokous, allting, kokoontui saagojen mukaan vuodesta 902 tai ainakin vuodesta 930 alkaen Islannissa.
Naisten asema
Naisiakin seurasi viikinkimiehiään ryöstöretkille. Korkeasäätyisillä naisilla oli ylelliset olot, mistä kertovat joidenkin saamat mahtavat venehautaukset ja riimukirjoitusten kuvaukset itsenäisistä naispuolisista maanomistajista ja rakentamisen rahoittajista.
Viikinkiaika
Skandinaavit tekivät sekä kauppa-, ryöstö- että valloitusretkiä. On esitetty useita, joskus ristiriitaisiakin, teorioita siitä, mikä ajoi viikingit retkilleen. Syyksi on arveltu muun muassa ilmastonmuutosta, ruoan ali- tai liikatuotantoa, kelvottomia hallitsijoita, merikaupan kasvun suomia ryöstelymahdollisuuksia, merikaupan laman aiheuttamaa ryöstelytarvetta, liikaväestöä ja viikinkien perusravinnon sillin kantojen romahdusta. On spekuloitu, että tyypillinen viikinkiretkille lähtijä oli hyvin ravittu perheen nuorempi poika, joka oli jäänyt osattomaksi perinnöstä vanhimman pojan periessä perhetilan ja joka lähti etsimään itselleen maata ja omaisuutta.
Länsi-Euroopassa viikinkien ryöstelyt ja valloitukset olivat kiihkeimmillään noin vuosien 830–900 välisenä aikana. 900-luvun lopulla hyökkäykset Pohjanmeren alueella alkoivat uudestaan ja huipentuivat lopulta Knuut Suuren valloituksiin. Viikinkiajan päättymiseen oli monia syitä, joista tärkein oli ehkä Euroopan poliittinen kehitys. Puolustuksen tehostuessa ryöstelylle ei enää ollut samanlaisia entisenlaisia mahdollisuuksia. Venäjän jokireiteillä ja Mustallamerellä viikinkien liikehdintä ilmeisesti väheni dramaattisesti 900-luvun lopulla. Skandinaaviset rusit tai varjagit kävivät kauppaa Venäjän jokien varsilla ja perustivat siirtokuntia itään. Viikinki-nimitystä heistä ei käytetty aikalaislähteissä.
ASAT
ASAT voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Viikingit
Viikinkiaika
Viikingit toimivat kauttaaltaan Irlannin ja Skotlannin rannikkoseuduilla ja valloittivat sekä asuttivat laajoja alueita Englannista. He matkasivat myös ylös Ranskan ja Espanjan jokia ja saivat hallintaansa laajoja alueita Venäjältä sekä Baltian rannikolta. Lähteet kertovat myös ryöstöretkistä Välimerellä ja Kaspianmerellä saakka.
Vapaa Sivistystyö (järjestö)
Vapaa Sivistystyö ry (VST) on vapaan sivistystyön valtakunnallinen edunvalvontajärjestö. Sen jäseniä ovat vapaan sivistystyön viiden oppilaitosmuodon keskusjärjestöt: Kansalaisopistojen Liitto, Opintokeskukset ry, Suomen Kansanopistoyhdistys, Suomen Kesäyliopistot ja Urheiluopistojen yhdistys. Sen muita jäsenjärjestöjä ovat: Bildningsalliansen, Kansanvalistusseura ja Svenska Folkskolans Vänner.
Viikingit
Viikinkiaika
Viikingit vaikuttivat suoraan tai välillisesti monen valtakunnan muotoutumiseen (esimerkiksi Englanti, Irlanti, Venäjä). Viikingit perustivat siirtokuntia, mutta sulautuivat monessa paikassa kantaväestöön. Viikingit asuttivat myös Färsaaret, Shetlandsaaret, Orkneysaaret, Hebridit, Islannin sekä Etelä-Grönlantia, josta skandinaavinen asutus kuitenkin katosi 1400-luvulla ilmaston kylmetessä. Nykyään viikinkiaikaan palautuvaa skandinaavista kieltä puhutaan vain Färsaarilla ja Islannissa.
Vapaa Sivistystyö (järjestö)
Tarkoitus
VST:n tehtävänä on
Viikingit
Viikinkiaika
Erik Punaisen poika Leif Erikinpoika (noin 975–1020) saattoi olla ensimmäinen viikinki ja eurooppalainen Amerikan mantereella. Hän kävi sotureineen vuoden 1000 tienoilla Pohjois-Amerikassa alueilla, joita he nimittivät Marklandiksi (nykyinen Nova Scotia) ja Vinlandiksi (nykyinen Newfoundland). Viinimaa oli todennäköisesti nykyisen Newfoundlandin pohjoisosa, ja se on voinut tarkoittaa muinaisnorjaksi "laidunmaata". Viinirypäleitä Newfoundlandissa tuskin kasvoi.
Aiemmin rannikon oli saagojen mukaan nähnyt Bjarni Herjolfsson, mutta hän ei ollut pystynyt tutkimaan maata. Lisäksi viikingit tekivät retkiä Jäämerellä, muttei ole todisteita siitä, että he olisivat juurikaan käyneet Vienanmerta ja Kuolan niemimaata idempänä.
Vapaa Sivistystyö (järjestö)
Toiminta
VST vahvistaa vapaan sivistystyön asemaa ja toimintaedellytyksiä Suomessa ja Euroopassa. Tätä varten se tekee aloitteita ja toimii asiantuntijana aikuiskasvatuksen ja vapaan sivistystyön kysymyksissä. VST tekee yhteistyötä koulutus- ja kulttuurisektorin muiden toimijoiden kanssa sivistystyön yleisten edellytysten varmistamiseksi. VST antaa lausuntoja mm. alan lainsäädännöstä, valtion talousarviosta sekä opetusministeriön aikuiskoulutus- tavoitteista ja -toimista. VST:n puheenjohtaja toimii opetus-ja kulttuuriministeriön kokoaman yhteistoimintaryhmän (YTR) puheenjohtajana.
VST:llä on edustus myös mm. elinikäisen oppimisen neuvostossa, eräissä koulutustoimikunnissa, opetustoimen henkilöstökoulutuksen neuvottelukunnassa ja kansallisessa kestävän kehityksen toimikunnassa. VST tekee yhteistyötä alan toimijoiden kanssa myös Pohjoismaissa, Baltiassa ja Euroopassa. VST on Euroopan aikuiskasvatusjärjestön EAEA:n (European Association for the Education of Adults) ja maailmanjärjestön ICAE:n (Internatiol Council for Adult Education) jäsen.
Viikingit
Viikinkiajan loppu
Kristinusko alkoi toden teolla levittäytyä Skandinaviaan 900-luvulla. Kristinuskoon käännyttäminen saatiin Pohjolassa suurelta osin päätökseen seuraavien parin vuosisadan kuluessa. Skandinaaviset kansat alkoivat nähdä itsensä osana laajempaa eurooppalaista sivilisaatiota, "kristikuntaa".
Vapaa Sivistystyö (järjestö)
Toiminta
VST toimii koordinaattorina vapaata sivistystyötä koskevissa tutkimushankkeissa. Se julkaisi vuonna 2019 tieteellisen kirjan: "Vapaa sivistystyö eilen, tänään ja huomenna". Se käsittelee Vapaan sivistystyön roolia, asemaa ja merkitystä suomalaisessa yhteiskunnassa ja koulutusjärjestelmässä. ISBN-10.952-5549-33-0
Viikingit
Viikinkiajan loppu
Yksi viikinkiajan päätepiste oli Hastingsin taistelu 1066, jossa Englannin kuningas Harald Godwininpoika hävisi normannien armeijaa johtaneelle Vilhelm Valloittajalle. Vilhelmillä oli käytössään taisteluhevosia, joiden ratsastajilla oli jalustimin varustetut satulat. Näin viikinkivalta päättyi Britanniassa, vaikkakin myös normannit olivat alueelle muuttaneita skandinaaveja.
Vapaa Sivistystyö (järjestö)
Toiminta
Toimisto on Helsingissä Annankadulla.
Viikingit
Aseistus
thumb|Viikinkisotureita nykyajan viikinkifestivaaleilla Irlannissa. Viikingit saattoivat kulkea ratsain, mutta he olivat jalkaväkeä eivätkä taistelleet hevosen selässä. Heillä oli yhtenäinen perusvarustus, mutta ei univormua. Viikinkisoturien aseistus oli melko samankaltainen kuin muunkin Euroopan sotureilla. Varakkaimmilla viikinkisotureilla oli polvista kaulaan ulottuva rengashaarniska ja muilla todennäköisesti nahkainen sotisopa. Jotkut käyttivät puolipallon tai kartion muotoista rautakypärää, jossa oli nenänsuojus. Toiset käyttivät päänsuojana ehkä nahkakalottia. Viikinkien kilpi oli pyöreä, noin metrin kokoinen ja laudoista koottu. Tavallisimpia hyökkäysaseita olivat miekka sekä monenlaiset keihäät ja kirveet, mutta viikingit käyttivät myös jousia ja nuolia. Vyöhön kiinnitettiin nahkatuppi, jossa pidettiin leveää veistä.
Vapaa Sivistystyö (järjestö)
Toiminta
VST:n puheenjohtajana toimi Aaro Harju kausilla 2013–2014 ja 2015–2016.
Viikingit
Aseistus
Viikinkimiekka oli alkuaikoina yksiteräinen ja myöhemmin kaksiteräinen. Teriä taottiin joskus damaskointitekniikalla, jolla ne saatiin kestäviksi ja vaikuttavan näköisiksi. Miekkoja tehtiin teräksestä ja raudasta, ja ne koristeltiin hienosti, etenkin kahvaosa. Huotra oli puinen, nahalla päällystetty, ja siinä oli kangas- tai villavuoraus sekä metallinen kenkäin suojaamassa miekan kärkeä. Kolmen miekan tutkimus on osoittanut, että miekat oli tehty lähinnä koristekäyttöön, eikä niistä ollut aseiksi. Tavallisesti miekoilla kuitenkin taisteltiin, vaikka ne olivat myös koriste-esineitä. Suomesta on löytynyt enemmän viikinkiajan miekkoja kuin esimerkiksi Tanskasta tai Islannista.
Laivanrakennus ja merenkulku
thumb|Viikinkilaivan rekonstruktio Viikinkiretket tulivat mahdollisiksi laivanrakennustekniikan kehittyessä. Viikinkien pitkät veneet kehittyivät silloiseen olomuotoonsa juuri viikinkiaikaa edeltävänä aikana pohjanmiesten laivanrakennustekniikan kehittyessä huippuunsa. Maston ja airojen yhdistelmä oli viikinkialusten salaisuus. Viikinkiveneissä oli mastot, jotka voitiin helposti laskea alas tuulen vastuksen vähentämiseksi ja vakauden lisäämiseksi, kun alusta soudettiin tai kun oli tarpeen pitää matalaa profiilia yllätyshyökkäykseen ryhdyttäessä.
Vapaa Sivistystyö (järjestö)
Historia
Järjestö on perustettu vuonna 1969. Nimi oli silloin Vapaan sivistystyön yhteisjärjestö – Samverkande bildningsorganisationerna ry.
Viikingit
Laivanrakennus ja merenkulku
Koska viikingit hautasivat mahtimiehiään, rikkaita naisia ja miehiä laivoissa, muutamia laivoja on säilynyt. Tällaisia ovat norjalaiset Osebergin laiva ja Gokstadin laiva.
Avomerellä viikingit käyttivät suurta suorakulmaista purjetta, jokivesiä ja rannikkoa pitkin kuljettiin soutamalla, jolloin masto kaadettiin. Valtaosa viikinkien retkistä tehtiin rannikkoa seuraillen, ja maamerkkejä tarkkailemalla pääteltiin, kuinka pitkälle oli edetty. Rannikkoa pitkin tehdyille retkille tilaa vievää ruokaa ei tarvinnut ottaa mukaan, sillä tarvittava ravinto saatiin rannikon pysähdyspaikoista. Matkat Atlantin yli Islantiin ja Grönlantiin olivat huomattavasti hankalampia, koska merellä oltiin useita vuorokausia. Ruoaksi viikingit söivät pitkillä retkillä kuivattua kalaa tai lihaa ja hapattamatonta leipää. Nahkaleileistä he joivat vettä, maitoa tai olutta.
Vaikka monia teorioita on esitetty siitä, kuinka viikingit navigoivat aavalla merellä, mistään ei ole löydetty arkeologista todistusaineistoa navigointivälineistä teorioiden tueksi. Luultavasti he tarkkailivat auringon ja Pohjantähden asemaa ja myös luontoa, aaltoja, tuulta, lintuja ja meren kaloja.
Mytologia ja uskonto
Viikinkipäälliköillä saattoi olla henkilökohtainen suosikki- ja suojelijajumala, jolloin muut jäivät taka-alalle.
Kristinusko alkoi levitä Skandinaviaan viikinkiajan kuluessa. 900-luvun jälkipuoliskolta lähtien skandinaaviset kuninkaat ja ylimykset alkoivat yleisesti kääntyä kristinuskoon.
Sarvekkaat kypärät
Viikinkien ei ole osoitettu käyttäneen sarvekkaita kypäriä. Tämä on myöhemmin 1800-luvulla romantiikan ajalla Ruotsissa muotoutunut myytti, joka perustui skandinaaviselta pronssikaudelta peräisin oleviin aitoihin esinelöytöihin. Tuolloin todella käytettiin sarvikypäriä, luultavasti seremoniallisissa yhteyksissä. Sarvikypärät saattoivat kuulua myös myöhäisroomalaisiin paraativarusteisiin. Kansainvaellus- ja merovingiajalla Odin-jumala kuvattiin toisinaan sarvipäisenä tai sarvikypäräisenä. Wagnerin oopperan puvustuksessa viikingeillä oli sarvekkaat kypärät, ja ihmiset mielsivät virheellisesti, että menneessä ajassa viikinkien kypäröissä oli sarvet.
Mielikuva sarvikypäröistä on saanut lisäpontta populaarikulttuurin viikinkihahmoista, kuten muun muassa Harald Hirmuinen -sarjakuvasankarista.
Ihmiskallojen käyttö kuppeina
Ei myöskään ole historiallisia todisteita sille, että viikingit käyttivät ihmisten kalloja juomakuppeina. Tämän tarinan taustalla on luultavasti islanninkielisen kenningin virheellinen käännös sekä Magnús Ólafssonin kuvaus sotureista, jotka joivat ”kallon kaarevista osista” (eli sarvista), joka kääntyi muotoon ”tapettujen kalloista”. Historioitsija Herodotos ja maantieteilijä Strabon mainitsevat joidenkin todella juoneen kallokupeista, muun muassa skyyttien on sanottu juoneen vihollisten kalloista.
Sivistymättömät, likaiset raakalaiset
Viikingit kuvataan joskus populaarikulttuurissa villeiksi ja likaisiksi raakalaisiksi. Viikingit käyttivät kuitenkin monenlaisia siistiytymisvälineitä, kuten kampoja, partateriä ja "korvalusikoita", joilla ehkä puhdistettiin korvakäytävät vaikusta. Kampoja löytyy viikinkiaikaisista haudoista niin paljon, että voisi kuvitella jokaisen miehen ja naisen käyttäneen niitä.
Arabialainen matkamies Ibn Fadlan kuvailee matkakertomuksessaan rusien likaisuutta monin värikkäin kuvauksin. Hän esimerkiksi mainitsee inhoten, kuinka miehet ja naiset pesevät naamansa samassa astiassa aamuisin. Muslimimaailmassa tärkeä ajatus henkilökohtaisesta hygieniasta oli tuolloin ilmeisen vieras kaikkialla Euroopassa, mutta Ibn Fadlanin mukaan rusit joka tapauksessa olisivat peseytyneet joka aamu.
Perintö
Suullisesti välittyneet tarinat viikinkiajasta kirjoitettiin myöhemmin, 1200-luvulta alkaen, saagoiksi muinaisnorjan kielellä. Saagat kertovat usein oikeasti eläneistä ihmisistä, joskin niitä on pidettävä pikemminkin kaunokirjallisina teoksina kuin yksityiskohdissaan luotettavina dokumentteina viikinkiajan elämästä.
Pohjanmiesten esikristillisten uskomusjärjestelmien (kuten blót, vanha germaaninen uhritoimitus jumalille) piirteitä säilyi kansanuskomuksissa 1800-luvulle saakka. Nykyisin uuspakanallinen suuntaus nimeltä aasainusko pyrkii entistämään ja elvyttämään vanhaa skandinaavista esikristillistä uskomusjärjestelmää.
Viikinkitarinoiden juuret
Varhaisimmat viikinkikulttuuria käsittelevät uuden ajan julkaisut ilmestyivät 1500-luvulla. Näitä olivat Historia de gentibus septentrionalibus (Olaus Magnus, 1555) ja vuonna 1514 painettuna julkaistu Saxo Grammaticuksen Gesta Danorum, joka oli peräisin 1200-luvun alusta. Julkaisujen määrä lisääntyi 1600-luvulta lähtien, jolloin latinaksi käännetyt Eddat julkaistiin. Muinaisten sankareiden uroteot muodostuivat tärkeäksi osaksi Ruotsin ja Tanskan kansallisvaltioiden omakuvaa.
Skandinaavinen romantiikka
Viikinki sanana tuli laajemmalti tunnetuksi myönteisessä merkityksessä Erik Gustaf Geijerin vuonna 1811 kirjoittaman runon Viikinki ansiosta. Sanaa käytettiin puhuttaessa romantisoiduista merenkävijöistä, joilla oli hyvin vähän yhteistä historiallisen viikinkikulttuurin kanssa. Tällä romanttisella mielikuvalla oli poliittisiakin vaikutuksia. Ruotsissa haaveiltiin vuonna 1809 Suomen sodassa menetetyn Suomen takaisinvaltaamisesta. Tuolloin haluttiin ylläpitää myyttiä tarunhohtoisesta, urheasta soturikansamenneisyydestä. Nationalistinen viikinkimyytti nousi erittäin tärkeäksi myös Islannissa, Tanskassa ja Norjassa sekä Suomenkin svekomaanisissa piireissä. Norjassa tehtiin merkittävä arkeologinen löytö, Osebergin viikinkilaiva, juuri maan itsenäistymisen aikoihin vuonna 1905. Norjassa viikinkejä käytettiin natsimiehityksen aikana 1940–1945 niin merkittävänä propaganda-aseena, että sodan jälkeen oli havaittavissa jopa pientä viikinkiväsymystä.
Viikingit olivat myös brittiläisten romantikkojen suosiossa erityisesti viktoriaanisella ajalla. Saksassa Richard Wagnerin monet teokset ovat saaneet vahvoja vaikutteita skandinaavisesta mytologiasta.
Ruotsalaisen Frans G. Bengtssonin vuonna 1941 julkaisemasta historiallisesta viikinkiromaanista Orm Punainen tuli Ruotsissa suuri menestys. Kirja käännettiinkin maailmansodasta huolimatta useille kielille.
Saksalainen nationalismi ja kansallissosialismi
Romanttiset kuvitelmat sankarillisista germaanisista viikingeistä sekä wagneriaaninen germaanimytologia vetosivat natsi-Saksan ajattelijoihin. Ne ovat nähtävissä esimerkiksi SS-järjestön tunnuksessa, joka muodostuu kahdesta sig-riimusta.
Viikingit ja Suomi
Kulttuurien välinen liikkuvuus oli suurta viikinkiajalla myös Suomessa. Viikinkien toiminnasta on jäänyt Suomeen useita jäänteitä. Rosalan viikinkikeskus Kemiön saaristossa sijaitsee paikalla, josta on löydetty viikinkien kauppapaikka. Saltvikissä on vanha viikinkien asuinpaikka Ahvenanmaalla. Kvarnbon seudulla on paljon muinaisjäännöksiä ja hautoja erityisesti myöhäisrautakaudelta ja viikinkiajalta 800- ja 1000-luvuilta. Halikonlahden rannalla Uskelanjoella oli vilkas viikinkisatama. Lounais-Suomalaisilla on ollut yhteyksiä myös viikinkien tärkeään kauppapaikkaan Birkaan, josta on löytynyt useita hautoja joiden esineistö on peräisin Suomesta.
Viikingit tekivät Suomeen ryöstöretkiä, joista on jäänyt historiallisia viitteitä. Esimerkiksi Olavi Pyhä teki ryöstöretken Suomen etelärannikolle vuonna 1008. Retki päättyi Herdalerin taisteluun ja Olavin tappioon. Riimukivissä on muutamia merkintöjä Suomessa surmansa saaneista henkilöistä. Ruotsin Gävlessä sijaitseva riimukivi Gs 13 kertoo Egil-nimisen henkilön kuolleen Hämeeseen tehdyllä ryöstöretkellä joskus 1000-luvun alussa. Retkeä johti Freygeirr-niminen päällikkö. Riimukiven tekstin mukaan sen pystytti Egilin muistoksi hänen veljensä Brúsi. Myös riimukivi G 319 on pystytetty Suomessa 1200-luvun alussa kuolleen Auðvald-nimisen henkilön muistoksi. Ruotsin Söderby-Karlin kirkossa sijainneen, mutta myöhemmin kadonneen riimukiven U 582, pystyttivät Bjôrn ja Ígulfríðr heidän Suomessa surmansa saaneen poikansa Ótryggrin muistolle.
Jo viikinkiaikana pohjoisen Skandinavian populaatiossa oli uralilaisia geenejä, eli heihin oli sekoittunut suomalaisia ja saamelaisia. Tämä oli mahdollisesti tapahtunut jo ennen viikinkiaikaa. Viikinkiajalla populaatio sai lisää uralilaista perimää suomalaisista. Viikinkiaikana populaatioon sekoittui myös muita geenejä, muun muassa Britteinsaarilta, mutta uralilaiset geenit ovat ainut edelleen selvästi näkyvä osa Skandinavian asukkaiden geenejä. Ne vähenevät Skandinaviassa asteittain etelän suuntaan.
Joonas Aholan tutkimusryhmän tutkimuksen mukaan viikingeillä ei ollut pysyvää asutusta Suomen etelärannikolla tai edes Ahvenanmaalla. Rannikko ei myöskään ollut asumaton, vaan jopa Uudellamaalla oli asutusta ja viljelyä Suomen viikinkiajalla, vuosina 750–1250, toisin kuin ennen on luultu. Vastarinnan ohella siihen, että Suomea ei valloitettu, vaikutti se, että harvaan asutussa Suomessa, jossa oli vain 40 000 – 100 000 asukasta, ei ollut luonnonrikkauksia tai juuri muutakaan annettavaa valloittajalle. Maassa oli lähinnä turkiksia, joita ei saanut ilman suomalaisten myötävaikutusta. Kaupankäynti suomalaisten kanssa oli hyödyllisempää kuin valloitus. Tosin Suomesta on otettu arvokkaita vaaleita orjia etelän markkinoille.
Novachord
Novachord tai novakordi on 1930-luvulla kehitetty sähköinen kosketinsoitin, jota usein pidetään maailman ensimmäisenä polyfonisena syntetisaattorina. Sen kehitti Hammond-sähköurkujen keksijä Laurens Hammond yhdessä John M. Hanertin ja C. N. Williamsin kanssa, ja Hammondin yritys myös valmisti sitä. .
Helsingin Sanomat uutisoi maaliskuussa 1939 Washingtonista: ”Uutta monipuolista sähkösoitinta, joka on paljon vanhanaikaisen spinetin näköinen, esiteltiin täällä äskettäin. Siitä lähtee pianon, viulun, havaijilaisen kitaran, harpsikordin, klavikordin, trumpetin ja ranskalaisen torven ääni.”
Muiden tuon ajan uusien sähkösoitinten tavoin, kuten thereminin, ondes Martenot’n ja trautoniumin, Novachordin erikoista ääntä käytettiin joidenkin kauhuelokuvien ääniraidalla, mutta muuten soitin jäi varsin tuntemattomaksi. Sitä ehdittiin valmistaa tuhatkunta kappaletta, kunnes toisen maailmansodan aiheuttama materiaalipula keskeytti tuotannon 1942. Valmistusta oli tarkoitus jatkaa sodan jälkeen, mutta aie jäi toteutumatta.
Männynleppärousku
Koko ja ulkonäkö
Männynleppärouskun lakki on suurimmillaan noin 15 senttiä leveä ja suppilomainen. Väriltään se on oranssinvärinen ja siinä on oransseja täplävöitä. Lakin reuna on nuorella sienellä sisäänpäin kääntynyt, mutta se oikenee sienen vanhetessa. Heltat ovat tiheässä ja myös oransseja. Heltat ja malto vihertyvät rikkoutuessaan. Täplikäs jalka on melko paksu ja ontto.
Samankaltaiset lajit
Maitiaisnesteen vahvan värin vuoksi männynleppärouskua ei ole helppo sekoittaa muihin lajeihin, vaikka lakin väri yksilöiden välillä vaihtelee paljon. Sen lähilaji kuusenleppärousku (Lactarius deterrimus) on kuitenkin hyvin samankaltainen ja männynleppärouskua yleisempi. Männynleppärouskun maitiaisneste on kuitenkin aluksi porkkananpunaista ja kuivuessaan vihertyvää, kuusenleppärouskun maitiaisneste taas on aluksi porkkananpunaista, sitten viinipunaista ja lopuksi vihreää. Kuusenleppärouskun jalassa ei myöskään ole oransseja täpliä ja sen jalka on pidempi ja ohuempi.
Kasvuaika ja -paikka
Männynleppärousku kasvaa syksyisin paikoittain mäntymetsissä, usein kalkkipitoisella maalla. Sieni on harvoin yleinen.
Käyttö ravinnoksi
Männynleppärousku on hyvä ruokasieni, mutta varsinkin alkusyksyisin usein täynnä sienisääskien toukkia. Sienen voi valmistaa suoraan ruuaksi, eikä sitä tule ryöpätä. Sieni ei myöskään sovellu pitkään keitettäväksi vaan on parhaimmillaan nopeasti pannulla voissa pyöräytettynä.
Nimen tausta
Sana leppärousku on muinaissuomalainen eikä tarkoita sitä, että leppärouskut eläisivät symbioosissa lepän kanssa, vaan sana leppä tarkoittaa verta, jolloin kyse on verirouskusta. Männynleppärousku on männyn juurisieni.
SIS
SIS tai Sis tai SiS voi tarkoittaa seuraavia:
Simpsonit (17. tuotantokausi)
'''Simpsoneiden 17. tuotantokausi''' käynnistyi Suomessa 24. syyskuuta 2006 ja päättyi 4. helmikuuta 2007. DVD-julkaisu ilmestyi Suomessa 3.12.2014.
Jaksoluettelo
Suluissa jakson alkuperäinen nimi.
Raymond Baché
Raymond Baché (s. 1. syyskuuta 1947 Estagel, Pyrénées-Orientales, Ranska – 18. joulukuuta 2016 ) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kiekonheitto.
Baché teki heinäkuussa 1969 La Baulessa kiekonheitossa Ranskan ennätyksen 56,54 m. Edellisen kerran Ranskan ennätystä oli parantanut Pierre Alard lähes seitsemän vuotta aiemmin. Baché menetti ennätyksen syyskuussa 1970 Jacques Nysille.
Baché oli pituudeltaan 188-senttinen ja painoi huippuvuosinaan 94 kiloa.
Kaavi Blues
Kaavi Bluesin perinteitä on jatkanut kesästä 2016 alkaen Juankoskella järjestettävä Ruukki Roots-rytmimusiikkifestivaali.
Soutu kesäolympialaisissa 1976
right|75px|Soutu
Vuoden 1976 kesäolympialaisten soutu järjestettiin 18. – 25. heinäkuuta 1976 Île Notre-Damessa, Montrealissa, Kanadassa. Tämä oli 17. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 593 osanottajaa 31 eri maasta. Tapahtumia oli 14.
Rose McIver
Rose McIver (s. 10. lokakuuta 1988) on uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Summer Landsdownin roolista televisiosarjassa Power Rangers RPM, Valerien roolista elokuvassa Johnny Kapahala: Back on Board ja Liv Mooren roolista televisiosarjassa iZombie.
Ura
McIver aloitti näyttelemisen jo kaksivuotiaana ja esiintyi mainoksissa aina nelivuotiaaksi saakka. Sittemmin noin kuusivuotiaasta lähtien McIver esiintyi elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän näytteli uransa alussa televisioelokuvissa, kuten Hercules ja Amatsoni, Hercules ja kuoleman valtakunta sekä Murha Greenwichissä. Hänellä oli myös vierailevia rooleja Herculesissa ja Xenassa.
McIver esitti pääosaa 13-osaisessa seikkailu-fantasiasarjassa Maddigan's Quest sekä Disneyn tuottamassa elokuvassa Johnny Kapahala: Back on Board vuonna 2007. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai toisen roolinsa Disneyn tuotannosta, kun hän esitti Summer Landsdownia, Keltaista Rangeria televisiosarjassa Power Rangers RPM. Vuonna 2013 McIver sai usean jakson pituisen roolin amerikkalaisesta Olipa kerran -draamasarjasta, jossa hän näytteli Helinä-keijua.
Maaliskuussa 2014 McIver valittiin näyttelemään pääosaa televisiosarjassa iZombie. The CW julkaisi sarjaa maaliskuusta 2015 elokuuhun 2019, kestäen yhteensä viisi kautta.
Raitatuliperä
Levinneisyys
Raitatuliperää tavataan Australian kaakkoisosissa ja Tasmaniassa. Lajia on kuvattu yleisesti ottaen harvinaiseksi, mutta Tasmaniassa se on yleisempi kuin Manner-Australiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kamyšin
Kamyšin on kaupunki ja kaupunkipiirikunta (gorodskoi okrug) Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan padotun Volgogradin tekojärven oikealla rannalla. Kaupungin väkiluku oli 119 924 vuonna 2010.
Kamyšin perustettiin vuonna 1668. Sen nimi oli Dmitrijevsk vuoteen 1780, jolloin se sai kaupunginoikeudet ja nykyisen nimensä.
Ventti
Ventti on korttipeli, jota pelataan jakajaa vastaan. Pelaaja tai pelaajat ottavat kortteja yksitellen ja yrittävät saada mahdollisimman suuren tuloksen menemättä yli pisteluvun 21 eli ventin. Erään teorian mukaan nimi on lähtöisin ranskankielisestä lukusanasta vingt-et-un eli kaksikymmentäyksi. Pistemäärän 21 ylittänyt pelaaja häviää heti. Ventin saanut voittaa suoraan, muutoin jakaja pelaa oman kätensä kun pelaajat eivät enää halua lisää kortteja.
Venttiä muistuttava peli on blackjack, joka poikkeaa ventistä siinä, että kortit pelataan avoimena. Lisäksi ventissä seuraavien korttien arvot poikkeavat blackjackin arvoista. Ventissä sotamies on 11, rouva 12, kuningas 13 ja ässä on 1 tai 14 (pelaaja valitsee kumpaa arvoa haluaa kulloinkin käyttää). Blackjackissä kaikki kuvakortit ovat kymmenen pisteen arvoisia. Ässä on 1 tai 11. Venttiä voidaan pelata myös blackjackin arvoilla. Ventin muunnelma on macao.
Kokeneet pelaajat eivät yleensä ota enempää kortteja, jos käden arvo on 17 tai suurempi.
Muut merkitykset
Puhekielessä ventti voi tarkoittaa myös lukua 21. Esimerkiksi kenttäradiota LV 217 kutsutaan puhekielessä "ventti-seiskaksi".
Create with Garfield!
pienoiskuva|Skannaus Create with Garfield! Deluxe Editionin IBM PC -version pelipaketista. Create with Garfield! on Developmental Learning Materialsin (DLM) julkaisema Karvinen-sarjakuvahahmoon perustuva tietokoneohjelma jolla voi tehdä sarjakuvamaisia kuvia valmiista taustakuvista ja yhdistelemällä niihin muita valmiita kuvaelementtejä. Ohjelmasta on julkaistu versiot Apple II, Commodore 64 ja IBM PC -tietokoneille.
Jorge Dely Valdés
Jorge Dely Valdés (s. 12. maaliskuuta 1967 Colón) on panamalainen entinen jalkapalloilija.
Create with Garfield!
Alkuperäinen versio on julkaistu vuonna 1986 ja vuotta myöhemmin '''Create with Garfield! Deluxe Edition''', jossa on mukana laajempi kuvakirjasto. Ohjelman kehittäjä on Ahead Designs ja IBM PC -version tekijä on Chris Lamb.pienoiskuva|Kuvakaappaus Create with Garfield! Deluxe Editionin aloitusnäkymästä (IBM PC -versio).|alt=|vasenVuonna 1988 julkaistu IBM PC -versio Create with Garfield! Deluxe Edition julkaistiin kahdella 5,25" 360 kilotavun levykkeellä. IBM PC DOS-version ensimmäisellä levykkeellä on kopiosuojausraita levykkeen lopussa, mutta DOS-version ohjelmasta on olemassa myös kopiosuojaamaton versio. Ohjelmasta on myös olemassa 3,5" versio yhdellä 720 kilotavun levykkeellä ja myös tässä versiossa on kopiosuojausraita levykkeen lopussa.
Ohjelman käynnistyessä soi aloitusnäkymän aikana lyhyt melodia PC:n sisäisellä kaiuttimella. Ohjelmassa on mukana eri taustakuvavaihtoehtoja, esimerkiksi uima-allas, aavikko, huone, kaupunki, stadion, keittiö, laskettelurinne jne.
Taustakuvien päälle valitaan muista valikoista Karvinen-sarjakuvan hahmoja (esimerkiksi Karvinen, Esko, Osku jne) ja erilaisia esineitä tai muita kuvaelementtejä.
Jorge Dely Valdés
Jalkapallomaajoukkue
Valdés debytoi Panaman maajoukkueessa 1991. Hän on pelannut 48 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia.
Create with Garfield!
Valikosta voi myös valita puhekuplia ja niihin voi kirjoittaa lyhyitä lauseita. Valmiit kuvat pystyy tallentamaan erilliselle datalevykkeelle tai tulostamaan paperille.
Laitteistovaatimukset
Ohjelman IBM PC -versio vaatii CGA-yhteensopivan näytönohjaimen, 256 kilotavua näyttömuistia ja 3,5" tai 5,25" kokoisen levykeaseman. Ohjelman kopiosuojauksesta johtuen, ohjelma ei toimi mikäli ohjelman yrittää kopioida tietokoneen kiintolevylle.
Patrik Bartošák
Patrik Bartošák (s. 29. maaliskuuta 1993 Kopřivnice, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaassaan Exraliga-joukkue HK Hradec Královéssa.
Juniorivuodet
WHL-joukkue Red Deer Rebels varasi Bartošákin 59. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012, jolloin Bartošák sai tililleen 25 runkosarjaottelua torjuen yhden nollapelin. Hänet valittiin lokakuussa CHL:n viikon maalivahdiksi. Bartošákin kausi päättyi kuitenkin jo marraskuussa olkapäävamman vuoksi. Kaudella 2012–2013 Bartošák pelasi Rebelsissa 55 runkosarjaottelua torjuen viisi nollapeliä ja yhdeksän playoff-ottelua torjuen yhden nollapelin. Hänet palkittiin kauden päätteeksi koko WHL:n parhaana maalivahtina Del Wilson Trophylla ja Bartošák valittiin itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hänet valittiin myös koko CHL:n vuoden maalivahdiksi ja marraskuussa CHL:n viikon maalivahdiksi.
Los Angeles Kings varasi Bartošákin viidennellä kierroksella 146. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän jatkoi kaudella 2013–2014 yli-ikäisenä Red Deer Rebelsin WHL-joukkueessa, mikä oli poikkeuksellinen ratkaisu eurooppalaispelaajan kohdalla. Bartošák sai runkosarjassa tililleen 65 ottelua ja peliaikaa yhteensä 3747 minuuttia, mikä oli eniten koko liigassa. Hän torjui myös Edmonton Oil Kingsin Tristan Jarryn ohella eniten nollapelejä (8) runkosarjassa, mutta Jarry pelasi heistä kuitenkin kaksi ottelua vähemmän. Bartošák valittiin kauden päätteeksi WHL:n itäisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen.
Ammattilaisura
Maaliskuussa 2014 Bartošák teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Samassa kuussa hän siirtyi AHL-joukkue Manchester Monarchsin vahvuuteen, jossa Bartošák pelasi neljä runkosarjaottelua. Toukokuussa Kings kutsui hänet NHL-joukkueensa harjoitusvahvuuteen loukkaantumisten varalta, mutta Bartošák ei kuitenkaan mahtunut siellä kertaakaan kokoonpanoon. Hän ei myöskään näin ollen virallisesti kuulunut Kingsin Stanley Cupin voittaneeseen joukkueeseen. Bartošák lähetettiin toukokuun lopulla jälleen farmiin.
Dinamo Minsk varasi Bartošákin viidennellä kierroksella 125. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2015. Saman syksyn harjoitusleirin päätteeksi Los Angeles Kings lähetti hänet uuden farmijoukkueensa, Ontario Reignin vahvuuteen. Bartošák ei pelannut siellä otteluakaan. Marraskuussa hänet lähetettiin edelleen ECHL:ään siirtyneeseen Manchester Monarchsiin. Bartošák pelasi siellä vain kaksi ottelua, kunnes Kings hyllytti hänet toiminnastaan, kun hän joutui syytteeseen 16. marraskuuta Manchesterissa tapahtuneesta tyttöystävänsä pahoinpitelystä. New Hampshire Union Leader-lehden mukaan Bartošák oli uhkaillut, lyönyt, kuristanut ja läpsinyt tyttöystäväänsä. Hän oli pidätettynä, mutta vapautui 10 000 dollarin takuita vastaan. Bartošák palasi kotimaahansa. Helmikuussa 2016 hän siirtyi kevääseen 2017 asti ulottuvalla sopimuksella HC Vítkovicen Extraliga-joukkueeseen, mutta Bartošák pelasi loppukauden 2015–2016 niin ikään lainalla Kingsista. Hän pelasi loppukaudella kymmenen runkosarja- ja kolme playout-ottelua torjuen yhden nollapelin sekä kaksi ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Šumperkissa.
Ensimmäisellä kokonaisella Extraliga-kaudellaan 2016–2017 Bartošák pelasi Extraligassa 41 runkosarja- ja viisi playoff-ottelua torjuen viisi nollapeliä. Hän pelasi myös neljä Mestarien liigan ottelua. Toukokuussa 2017 Bartošák teki Vítkovicen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 47 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua torjuen viisi nollapeliä. Bartošákilla oli koko Extraligan paras torjuntaprosentti (93,3%), kuten myös seuraavalla kaudella 2018–2019 93,5%:n lukemalla. Hän sai kauden jälkeen useita tarjouksia KHL:stä, mutta Bartošák päätti siirtyä kaudeksi 2019–2020 kuitenkin jatkamaan Extraliga-pelejään kaksivuotisella sopimuksella HC Třinecin joukkueeseen. Hänen torjuntaprosenttinsa oli 11 ottelun jälkeen 93,2%, mikä oli kauden päätyttyäkin koko liigan paras, vaikka marraskuussa 2019 Bartošákin sopimus kuitenkin purettiin. Hän kertoi samalla itse Hokej.cz-sivustolle laittavansa pelaajauransa tauolle mielenterveys- ja alkoholiongelmien vuoksi. Bartošák harjoitteli neljä viikkoa, kunnes tammikuun 2020 lopulla hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue MODO Hockeyn riveihin. Bartošákin sopimus sisälsi yhden vuoden option, mikäli joukkue nousee SHL:ään. MODO eteni nousukarsintoihin, jotka kuitenkin keskeytyivät koronaviruspandemian vuoksi.
Kaudeksi 2020–2021 Bartošák siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin, joka oli kiinnostunut hankkimaan hänet jo kesken edellisen kauden. Bartošák nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi torjuen 41 runkosarjaottelussa 20 voittoa ja neljä nollapeliä. Hän oli kauden päätteeksi kolmen parhaan ehdokkaan joukossa ehdolla SM-liigan parhaalle maalivahdille jaettavan Urpo Ylönen -palkinnon voittajaksi. Bartošák sijoittui äänestyksessä kolmanneksi, kun palkinnon voitti lopulta Lukon Lassi Lehtinen.
Kaudeksi 2023–2024 Bartošák palasi kotimaahansa ja hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Extraliga-joukkue HK Hradec Královén riveihin.
Maajoukkueura
Bartošák edusti Tšekkiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 ja Pekingin olympiakisoissa 2022. Ensimmäisessä turnauksessa hän toimi kuitenkin joukkueensa kolmosmaalivahtina, eikä pukenut yhteenkään otteluun. Vuoden 2022 kisoissa Bartošák toimi Tšekin kakkosmaalivahtina Šimon Hrubecille, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Bartošák pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän pelasi suurimman osan Tšekin otteluista saaden tililleen kuusi ottelua. Valmennus valitsi Bartošákin Tšekin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Yhteensä hän on pelannut 18 A-maaottelua. Bartošák sai ensimmäisen kerran tuntumaa Tšekin A-maajoukkueeseen jo kaudella 2016–2017, mutta hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa kuitenkin seuraavalla kaudella 23. elokuuta 2017 Třinecissä pelatussa harjoitusottelussa Slovakiaa vastaan. Bartošák torjui Tšekin 0–2-tappioon päättyneessä ottelussa 19 kertaa ja hän päästi yhden maalin. Ensimmäisen nollapelinsä A-maajoukkueessa hän torjui Euro Hockey Challengessa 27. huhtikuuta 2019 Nitrassa Slovakiaa vastaan. Bartošák torjui Tšekin 0–2-voittoon päättyneessä ottelussa 27 kertaa.
Bartošák pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013. Valmennus valitsi hänet Tšekin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Bartošák valittiin myös Sveitsiä vastaan pelatun sijoitusottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2010, jolloin Bartošák pelasi turnauksessa vain Ruotsia vastaan pelatun pronssiottelun, kun David Honzík ja Jaroslav Pavelka pelasivat molemmat kaksi ottelua. Pronssiottelu päättyi Tšekin 1–6-tappioon ja neljänteen sijaan. Yhteensä Bartošák on pelannut kuusi nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Muuta
Bartošákin isoveli René on pelannut hyökkääjänä Tšekin alemmissa sarjoissa ja pikkuveli Darek pelaa maalivahtina HC Vítkovicen organisaatiossa. Veljesten eno Radek Bonk pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yli tuhat NHL-ottelua ja hän kuului Tšekin vuonna 1996 maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen.
Bartošákilla on kihlattunsa Dominika Mužíkován kanssa vuoden 2019 MM-kilpailujen aikana syntynyt poika Damian.
Bartošák on maininnut suurimmaksi esikuvakseen Henrik Lundqvistin, mutta kertonut seuranneensa lapsena myös Patrick Lalimea, José Théodorea ja Pekka Rinnettä. Hän harrastaa vapaa-ajallaan bassokitaran soittoa.
Algerine-luokka (miinanraivaaja)
Algerine-luokka oli Britannian Kuninkaallisessa laivastossa sekä Kansainyhteisön laivastoissa toisessa maailmansodassa palvelukseen otettu miinanraivaajaluokka. Turbiinimoottorilla varustettuja aluksia valmistettiin vain rajallinen määrä, koska moottorien tarve oli niin suurta. Suurempi osa aluksista varustettiin VTE-moottoreilla. Luokan aluksia laskettiin vesille 1942-1944 kaikkiaan 110 kappaletta.
Alukset oli suunniteltu monikäyttöisiksi eikä ainoastaan miinanraivaustehtäviin. Ne palvelivat muun muassa saattajina ja siten kahteentoista Kanadan laivaston alukseen ei koskaan asennettu miinanraivauskalustoa.
Rieti Itkonen
Fredrik (Rieti) Wilhelm Itkonen (5. maaliskuuta 1889 Lappeenranta – 1. heinäkuuta 1951 Lauritsala) oli suomalainen asianajaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Algerine-luokka (miinanraivaaja)
Sodan päätyttyä useat aluksista palvelivat partioaluksina, tutkimusaluksina sekä koululaivoina. Samoin muutama alus myytiin muille valtioille ja jopa kauppalaivoiksi. Ainakin HMS Pickle palveli vielä vuonna 1954 miinanraivaajana Kuninkaallisessa laivastossa ja 2005 Thaimaan laivastossa oli käytössä HTMS Phosampton eli aikaisemmalta nimeltään HMS Minstrel
Rieti Itkonen
Itkosen vanhemmat olivat veturinlämmittäjä Peter Fredrik Itkonen ja Kustaava Koski. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910 ja suoritti alemman hallintotutkinnon 1915. Itkonen oli aluksi toimittajana eri työväenlehdissä: Kansan Ääni -lehdessä Lappeenrannassa ja Kansan Työ -lehdessä Viipurissa 1911–1912 ja viimeksi vastaavana toimittajana Työläinen-lehdessä Porvoossa 1912–1914.
Itkonen toimi asianajajana Lappeenrannassa 1914–1917 ja Kulutusosuuskuntien Keskusliiton lakimiehenä ja Kuluttajain lehden toimitussihteerinä Helsingissä 1917–1919. 1920-luvulla hän oli SDP:n kunnallissihteerinä 1919–1922, Maalaiskuntien liiton lakimiehenä ja apulaisjohtajana 1922–1926, Hyvinkään kauppalanjohtajana 1926–1928, asianajajana Hyvinkäällä ja Helsingissä 1928–1930 ja Helsingin kaupungin sosiaali- ja opetusasiain apulaiskaupunginjohtajana 1930–1931. Vuodesta 1934 lähtien Itkosella oli oma asianajotoimisto ensin Helsingissä, sitten vuodesta 1942 Anttolassa ja vuodesta 1947 Lauritsalassa. Itkonen hoiti myös valtioneuvoston määrämän selvitysmiehen tehtäviä Jyväskylän ja Lappeenrannan esikaupunkiliitoksissa, Lauritsalan kauppalan perustamisessa 1927–1931 ja Imatran kauppalan perustamisessa 1945–1946.
Itkonen oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1919–1929 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä 1919-1922, Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä 1922-1927 ja Uudenmaan läänin vaalipiiriä 1927-1929. ja hän oli sisäasianministerinä Väinö Tannerin sos.dem. vähemmistöhallituksessa 1926–1927.
Algerine-luokka (miinanraivaaja)
Alukset
Kaikkiaan valmistettiin 110 alusta, joista 98 palveli Britannian ja loput kaksitoista Kanadan laivastossa, jossa niitä käytettiin saattajina eikä niitä varustettu miinanraivaajiksi.
Rieti Itkonen
Itkonen oli eduskunnan 1. varapuhemies 1928-1929 ja 2. varapuhemies 1927-1928. Hän oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1921 sekä 1927 ja hän toimi sosiaalidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Kunnallispolitiikassa Itkonen oli mukana kunnanvaltuuston jäsenenä Hyvinkäällä ja Anttolassa sekä kaupunginvaltuuston jäsenenä Helsingissä.
Itkonen oli naimisissa Beda Vilhelmiina Rantalan kanssa 1915–1924, jäätyään leskeksi hän meni uudelleen naimisiin Kirsti Aliina Mäntyvaaran kanssa 1928. Avioliiton päättymisestä Mäntyvaaran kanssa ei ole tarkkaa tietoa, mutta kolmannen avioliittonsa Itkonen solmi 1937 leskeksi jääneen Maria (Maija) Vuoren (o.s. Hakala) kanssa. Aviossa he olivat Itkosen kuolemaan saakka.
Olli Forsgrén
Olli Forsgrén (3. marraskuuta 1929 Helsinki – 20. marraskuuta 1986 Las Palmas), lempinimeltään Kape, oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Forsgrén edusti urallaan 1951–1963 Helsingin Palloseuraa, Kiffeniä ja Pallo-Poikia. Kaikkiaan hän pelasi viiden kauden aikana 56 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 41 maalia. Lisäksi hän viimeisteli 1. divisioonassa kuuden kauden aikana 106 maalia.
Forsgrén pelasi vuosina 1952–1956 maajoukkueessa yhteensä kymmenen maaottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Findance.com
Findance.com-sivuston logo|thumb Findance.com on viihde-, elokuva- ja musiikkiaiheinen verkkosivusto sekä viihdepalvelu. Se perustettiin 20. huhtikuuta 1998 dance/pop-musiikkijulkaisuna, ja myöhemmin se laajensi toiminta-aluettaan vahvemmin viihde-, elokuva- ja TV-puolelle.
Elisabet Pfalzilainen
Elämä
Isänsä vallasta syöksemisen jälkeen Elisabet vietti varhaisnuoruutensa Berliinissä isoäitinsä Julianan hoivissa, jonka isä oli Vilhelm I Oranialainen ja joka antoi hänen ajatuksilleen ylevän ja hurskaan suunnan. Yhdeksän- tai kymmenvuotiaana hänet lähetettiin sisarustensa kanssa täydentämään opintojaan Leideniin Alankomaihin, missä hän opiskeli klassisia ja nykyaikaisia kieliä, taidetta, kirjallisuutta ja osoitti erityistä taipumusta filosofian opintoihin. Hän sai kutsumanimen "Kreikatar", koska hän oli hämmästyttävän perehtynyt klassisiin kieliin. Myöhemmin hän muutti Haagiin, jossa hänen vanhempansa pitivät hiljaista hovia, jota ympäröi valikoitu piiri ylhäisiä ja oppineita miehiä. Häntä suunniteltiin naitettavaksi Puolan kuninkaalle Vladislav IV Vaasalle. Koska hän oli harras protestantti, hänen sanotaan kieltäytyneen avioliitosta katolisen kuninkaan kanssa. Noihin aikoihin katolisten ja protestanttien välinen kolmikymmenvuotinen sota oli loppuvaiheissaan.
Hänen perhettään kohdanneet monet ikävyydet ehkä vahvistivat hänen päätöstään. Vuonna 1639 hän ryhtyi kirjeenvaihtoon oppineen hollantilaisen Anna Maria van Schurmanin kanssa. Hiukan myöhemmin hän tutustui René Descartesiin, joka hänen pyynnöstään ryhtyi hänen opettajakseen filosofiassa ja siveysopissa, ja vuonna 1644 Descartes omisti hänelle teoksensa Principia. Vuonna 1649 Descartes noudatti Ruotsin kuningattaren Kristiinan kutsua, mutta jatkoi kirjeenvaihtoa Elisabetin kanssa kuolemaansa asti, joka tapahtui seuraavana vuonna. Tuolloin Elizabeth palasi Heidelbergiin veljensä Kaarle I Ludvigin kanssa, joka oli nyt vaaliruhtinas, mutta veljen perhevaikeudet aiheuttivat, että Elisabet lähti pois Heidelbergistä. Ollessaan tätinsä luona Krossenissa hän tutustui Cocceiukseen, joka ryhtyi hänen kanssaan kirjeenvaihtoon ja omisti hänelle versionsa Laulujen laulusta. Cocceiuksen vaikutuksesta hän ryhtyi tutkimaan Raamattua.