cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Colenson taistelu
Colenson taistelu oli toisen buurisodan aikana 15. joulukuuta 1899 käyty taistelu buurien ja brittien välillä. Britit olivat yrittäneet murtaa buurien piiritysrengasta Ladysmithin kaupungin ympärillä, mutta heidän yrityksensä hyökätä buureja vastaan tyrehtyi taistelussa Tugelajoella Colensossa.
Colenson taistelu oli viimeinen kolmesta niin sanotun mustan viikon huomattavasta brittien tappiosta.
Tausta
thumb|vasen|Taistelukentän kartta. Buurit olivat piirittäneet Ladysmithin kaupungin 2. marraskuuta 1899 ja saartorenkaan ulkopuolella britit ryhtyivät toimeen buurien saartorenkaan murtamiseksi. Kenraali Redvers Buller komensi 21 000:n sotilaan joukkoa. Bullerin joukot lähtivät Frerestä kohti Ladysmithin kaupunkia 10. joulukuuta. Annanen Ladysmithiä tiellä oli vielä Tugelajoki ja helposti puolustettavia kukkuloita sen pohjoispuolella. Colenso oli kaupunki joen etelärannalla, jonka kohdalla joen ylitti rautatiesilta. Alun perin tarkoituksena oli edetä Colenson ohi joen ylävirrasta, mutta uutinen Magersfonteinin taistelussa kärsitystä tappiosta sai Bullerin yrittämää suorempaa reittiä.
Buurien puuolella noin 4 500:taa puolustajaa komensi Louis Botha. Puolustusasemat levittyivät Tugelajoen pohjoispuolella painopisteiden ollessa Colenson sillalla ja muilla joen mahdollisilla ylityspaikoilla.
Taistelu
thumb|vasen|Brittien tykki taistelun aikana. thumb|oikea|Britit yrittämässä pelastaa tykkejään. Buller päätti hyökätä vyöryttäen buurien asemat silkalla miesylivoimalla tavoitteenaan Colenson pohjoispuolen kukkuloiden valtaus. Brittien tykistö oli aloittanut kukkuloiden tulituksen jo aikaisemmin, mikä toisaalta myös paljasti heidän hyökkäysaikeensa. Itse hyökkäys alkoi aamulla kello 04.00 15. joulukuuta. Kenraalimajuri Fitzroy Hartin komentama irlantilainen prikaati joutui hyökkäyksen aikana harhaan ja hieman alle 200 metrin päässä Tugelajoesta buurit avasivat kiivaan tulen Mauser-kivääreillään. Kello 07.15 tappioita oli tullut jo 400. Lopulta Buller määräsi Hartzin vetäytymään.
Suurin osa briteistä oli vetäytynyt taistelukentältä kello 15.00 mennessä.
Seuraukset
Brittien tappiot Colensossa olivat yhteensä 1 138. Heistä 143 oli kaatunut, 755 haavoittunut ja 240 kadonnut. Kadonneista suurin osa oli jäänyt sotavangeiksi. Colenson taistelu oli viimeinen kolmesta niin sanotun mustan viikon huomattavasta brittitappiosta buureille. Kaksi aikaisempaa taistelua olivat olleet Stormbergin taistelu 10. joulukuuta ja Magersfonteinin taistelu 11. joulukuuta.
Buller ilmoitti tappiostaan Ladysmithin varuskunnalle. Hän neuvoi myös piiritettyjä brittejä antautumaan, mikäli nämä eivät voisi odottaa vielä ainakin kuukautta. Bullerin tilalle nostettiin kenttämarsalkka Frederick Roberts. Robertsin poika luutnantti Frederick Roberts oli saanut surmansa Longin tykkien pelastusyrityksessä ja sai kuolemansa jälkeen Viktorian ristin.
Jean François Regnard
upright|pienoiskuva|Jean-François Regnard.
Jean François Regnard (1655–1709) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hänen näytelmänsä ovat farssia muistuttavia tapakomedioita. Näytelmien lisäksi hän teki matkakertomuksia, jotka perustuvat matkoihin muun muassa Algeriassa, Skandinaviassa ja Lapissa. Hänen Lapin kuvauksensa Voyage en Laponie (1731) osa Tornaeuksen hautajaiset julkaistiin suomeksi antologiassa Laaja Lapinmaa.
Zilda Arns
200px|thumb|Zilda Arns Zilda Arns Neumann (25. elokuuta 1934 Forquilhinha, Brasilia – 12. tammikuuta 2010 Port-au-Prince, Haiti) oli brasilialainen lastenlääkäri ja avustustyöntekijä.
Arns oli tunnettu humanitaarisesta työstään. Hän perusti muun muassa vuonna 1983 katolisen kirkon alaisuudessa toimivan Pastoral da Criança -järjestön, joka keskittyy köyhien lasten ja heidän äitien terveydenhuollon parantamiseen. Pastoral da Criança on yksi Brasilian tunnetuimmista järjestöistä ja sen piirissä toimii yli 250 000 koulutettua vapaaehtoista. Arns perusti myös muita hyväntekeväisyysjärjestöjä. Hän sai työstään lukuisia tunnustuksia ja hän on ollut ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi.
Arns kuoli 2010 Haitin maanjäristyksessä oltuaan vierailulla paikallisessa lähetystyöjärjestössä.
Wax (ohjelmisto)
Wax on Debugmoden kehittämä videotiedostojen muokkaukseen tarkoitettu ilmaisohjelmisto. Ohjelmisto toimii Windows-ympäristöissä. Siihen voidaan tuoda video- ja äänisisältöä AVI ja WAV -muodoissa, ja se voi tallentaa lopputuloksen AVI, MPEG, WAV tai Flash-muodossa. Kehitys on lopetettu vuonna 2012, ja 2.0e on ohjelmiston lopullinen versio.
Stephanie Venier
Stephanie Venier (s. 19. joulukuuta 1993 Innsbruck ) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sportverein Oberperfuss -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa Venier saavutti Le Massifissa vuonna 2013 kultaa supersuurpujottelussa ja hopeaa syöksylaskussa sekä Jasnássa 2014 hopeaa supersuurpujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa syöksylaskussa ja sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 Venier oli syöksylaskun neljäs. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui syöksylaskussa seitsenänneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Venier kilpaili ensimmäisen kerran St. Antonin syöksylaskussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujottelussa marraskuussa 2013 oltuaan 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 oltuaan kymmenes Lake Louisen syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2017. Helmikuussa hän oli kolmas Crans-Montanan supersuurpujottelussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi.
Venier sijoittui kaudella 2018−2019 Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa kolmanneksi ja voitti Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskun. Hän sijoittui syöksylaskucupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Lake Louisen ja Crans-Montanan syöksylaskussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi.
Hiukkavaaratalo
Hiukkavaaratalo eli Hiukkavaaran monitoimitalo on Oulun Hiukkavaaran kaupunginosassa sijaitseva monitoimitalo, jossa on päiväkoti, peruskoulu, nuorisotila, Oulun kaupunginkirjaston lähikirjasto ja liikuntasali. Myös kansalaisopisto Oulu-opisto käyttää taloa kurssien pitämiseen.
Oulun kaupunki järjesti 2014 Hiukkavaaratalosta toteutuskilpailun, jonka voitti kuuden allianssiosapuolen yhteisehdotus ”Polku”. Rakennushanke toteutettiin ns. integroituna projektitoimituksena. Noin 11 500 bruttoneliömetrin rakennuksen tilaajana oli liikelaitos Oulun Tilakeskus. Rakennuksen arkkitehtisuunnittelijana toimi Arkkitehtitoimisto Lukkaroinen Oy, Sweco suunnitteli rakennuksen talotekniikan ja  WSP Finland Oy vastasi rakennesuunnittelusta. Rakentamisen pääurakoitsija oli Lemminkäinen Talo Oy ja talotekniikkaurakoitsija Are Oy.
Monitoimitalon rakentaminen aloitettiin keväällä 2016 ja se valmistui käyttöön kesällä 2017, rakennusurakan arvo oli noin 22 miljoonaa euroa.
Hiukkavaaratalon johtajana ja noin 700 oppilaan peruskoulun rehtorina toimii Anne Moilanen.
Franck Songo’o
Franck Songo’o (s. 14. toukokuuta 1987 Yaoundé, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Real Zaragozaa. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki. Hänen isänsä on entinen maajoukkuemaalivahti Jacques Songo’o.
Songo’o pelasi espanjalaisen Barcelonan juniorijoukkueissa ennen siirtymistään englantilaisseura Portsmouthiin vuonna 2005. Portsmouthissa hän sai vain vähän peliaikaa, ja suurimman osan ajastaan Englannissa hän vietti lainalla alemmilla sarjatasoilla pelanneissa Bournemouthissa, Preston North Endissä, Crystal Palacessa ja Sheffield Wednesdayssä. Kesällä 2008 Songo’o siirtyi Real Zaragozaan.
Songo’o pelasi nuorten maaotteluita Ranskan väreissä, mutta on sittemmin siirtynyt edustamaan synnyinmaatansa. Elokuussa 2008 hän osallistui Pekingin olympialaisiin, jossa Kamerun yli puolivälieriin. Kamerunin A-maajoukkueessa hän debytoi MM-karsintaottelussa Kap Verdeä vastaan 6. syyskuuta 2008.
Alexandra Luke
Alexandra Luke (14. toukokuuta 1901 Montreal, Quebec – 1. kesäkuuta 1967 Oshawa, Ontario) oli kanadalainen taidemaalari. Hän maalasi aluksi maisemia Group of Sevenin tyyliin, mutta löysi 1930-luvun alkupuolella abstraktin taiteen ja kuului Ontariossa toimineeseen Painters Eleven -ryhmään yhtenä sen kahdesta naispuolisesta perustajajäsenestä.
Luke sai sairaanhoitajan koulutuksen Yhdysvalloissa, mutta ei harjoittanut saamaansa ammattia. Pian palattuaan kotimaahansa hän meni naimisiin Marcus Everett Smithin kanssa; Smith kuitenkin kuoli yllättäen neljä kuukautta häiden jälkeen vuonna 1925. Parille syntyi poika vuonna 1926. Vuonna 1929 Luke solmi uuden avioliiton Clarence Ewart McLaughlinin kanssa. Pari sai tyttären vuonna 1930.
Maalaamisen Luke aloitti vasta vuonna 1928, ja 1940-luvulle saakka hän oli täysin itseoppinut. Luken opettajiin lukeutui sittemmin Jock Macdonald, jonka kanssa Lukelle kehittyi vahva suhde. Vuonna 1947 Luke pääsi Hans Hofmann School of Artiin (Massachusetts), jossa hän opiskeli vuoteen 1952 saakka lukuun ottamatta vuotta 1950. Vuosien 1952–66 välisenä aikana Luken töitä nähtiin 80:ssä näyttelyssä, joissa hän oli edustettuna sekä ryhmän jäsenenä että toisen taidemaalarin kanssa ja yksinkin. Ennen kuolemaansa Luke ehti lahjoittaa 81 maalauksen Alexandra Luke -kokoelman McLaughlin-gallerialle. Kokoelmaan kuuluu Luken omien teosten lisäksi muiden Painters Elevenin jäsenten ja myös Group of Seven -vaikuttajien maalauksia.
Béla Illés
Illés syntyi pikkuporvarilliseen perheeseen. Hän valmistui Budapestin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan sekä Unkarin vallankumoukseen vuonna 1919. Neuvostotasavallan kukistuttua Illés asui Itävallassa ja vuosina 1923–1945 Neuvostoliitossa. Vuosina 1925–1933 hän oli kansainvälisen vallankumouskirjailijoiden järjestön sihteeri ja Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen hallituksen jäsen.
Ensimmäisessä romaanissaan Dr. Utrius Pál hátrahagyott irásai (”Tohtori Pál Utriusin muistiinpanoja”, 1917) Illés kuvaa vaikutelmiaan ensimmäisestä maailmansodasta. Moskovassa vuosina 1929–1933 ilmestynyt romaani Tisza palaa (Ég a Tisza) kertoo Unkarin neuvostotasavallasta. Romaanin Kárpáti rapszódia (”Karpaattien rapsodia”, julkaisu venäjäksi 1941, Unkarissa 1956) näyttämönä on Taka-Karpatia ja romaanin Honfoglalás (”Valloitus”, 1952–1954) aiheena toinen maailmansota. Illés kirjoitti myös kertomuksia, muistelmia ja kuvauksia. Hän sai kahdesti Kossuth-palkinnon.
Ranskan Länsi-Afrikka
Ranskan Länsi-Afrikka (, AOF) oli vuosina 1895–1904 perustettu Ranskan siirtomaa-alue Länsi-Afrikassa. Siihen kuuluivat nykyisten Beninin, Burkina Fason, Guinean, Malin, Mauritanian, Nigerin, Norsunluurannikon ja Senegalin alueet. Siirtomaan hallinnollinen keskus oli Dakar.
Alueesta tuli vuonna 1904 ranskalaisen kenraalikuvernöörin johtama siirtomaa-alueiden liitto. Niiden väliset rajat muuttuivat useaan kertaan. Siirtomaiden johdossa olivat kenraalikuvernöörin alaiset varakuvernöörit neuvonantajineen. Myöhemmin kenraalikuvernöörin yhteyteen perustettiin neuvoa-antava suuri neuvosto. Toisen maailmansodan aikana Ranskan Länsi-Afrikka oli Vichyn hallituksen alainen vuoteen 1942. Sodan jälkeen siirtomaihin perustettiin alueparlamentit, joilla oli oikeus päättää budjetista ja valita edustajia Ranskan kansalliskokoukseen, tasavallan neuvostoon ja Ranskan unionin yleiskokoukseen.
Ranskan Länsi-Afrikka hajosi vuonna 1958, jolloin Ranskan Guinea julistautui itsenäiseksi. Muut siirtomaat, Dahomey, Mauritania, Niger, Norsunluurannikko, Ylä-Volta sekä entisen Ranskan Sudanin ja Senegalin muodostama Malin liittovaltio itsenäistyivät vuonna 1960.
Through Times of War
Through Times of War on norjalaisen black metal -yhtye Keep of Kalessinin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1997.
Rasmus Lerdorf
Rasmus Lerdorf (s. 22. marraskuuta 1968 Qeqertarsuaq, Grönlanti) on tanskalais-kanadalainen ohjelmoija ja ensimmäisen PHP:n pääkehittäjä. Rasmus osallistui myös myöhemmin PHP:n kehitystyöhön yhteistyössä Andi Gutmansin ja Zeev Suraskin kanssa, jotka myöhemmin kehittivät Zend Enginen, ytimen jota PHP yhä käyttää.
Vuonna 1993 Rasmus valmistui Waterloon yliopistosta järjestelmäsuunnittelun insinööriksi ja vuodesta 2002 lähtien Rasmus on työskennellyt Yahoolla infrastruktuurin suunnittelijana.
Tampereen Kamarioopperayhdistys
thumb|Kapellimestari Tuomas Turriago harjoituksissa Vanhalla kirjastotalolla Tampereella. Tampereen Kamarioopperayhdistys ry perustettiin vuonna 2007 tarjoamaan Tampereelle ja Pirkanmaan ympäristöön pienimuotoista ja helposti lähetyttävää oopperakulttuuria. Sen ensiesiintyminen yleisölle oli Oopperakonsertti 11. toukokuuta 2008 Tampereen Vanhalla kirjastotalolla. Ensimmäinen varsinainen näyttämöprojekti, Gian-Carlo Menottin Vanhapiika ja varas, toteutettiin syksyllä 2008.
Musiikkitarjonnan monipuolistamisen lisäksi Tampereen Kamarioopperayhdistyksen tavoitteena on tarjota esiintymis- ja työmahdollisuuksia uransa alussa oleville nuorille musiikkiteatterin tekijöille ja muusikoille. Yhdistyksen musiikillinen johtaja on kapellimestari ja pianisti Tuomas Turriago.
Tampereen Kulttuuriyhdistys myönsi Kamarioopperayhdistykselle Kulttuurikukkanen-kunniakirjan vuonna 2008. Palkinnon on aikaisemmin saanut mm. Tanssiteatteri Mobita Dansco sekä Komediateatterin perustajapariskunta Esko ja Maija Raipia.
Baliisi
thumb|Siemensin valmistama Eurobalise. thumb|EBICAB-baliisi. Baliisi on junien automaattisen kulunvalvonnan komponentti. Se on rautatien kiskojen väliin sijoitettu passiivinen elektroninen lähetin. Baliisi on merkitty radalle keltapohjaisella B-merkillä, joskin se on kuljettajan silmin nähtävissä raiteiden välistä perin selkeästi. Baliisit eivät tarvitse erillistä virtalähdettä, vaan ne aktivoituvat veturin alle sijoitetun radioantennin tietyllä taajuudella (Suomessa käytössä olevassa EBICAB-järjestelmässä 27,115 MHz) lähettämästä signaalista ja lähettävät tietyllä taajuudella (Suomen EBICAB:ssa 4,5 MHz) veturin ajotietokoneelle informaatiota opastimista, nopeusrajoituksista ja radan geometriasta. Baliisit sijoitetaan Suomessa tyypillisesti rataan pareittain, jotta veturin ajotietokone pystyy erottamaan oikeaa kulkusuuntaa koskevat baliisit ja jättämään väärän kulkusuunnan baliisit huomiotta. thumb|left|Baliiseja Orivesi–Jyväskylä-radalla Muuramessa.
Sinikvartsi
thumb|250px|Sinikvartsia Sinikvartsi kuuluu kvartsiryhmään, kiteisiin kvartseihin. Kemialliselta koostumukseltaan sinikvartsi on piidioksidia. Sinikvartsin Mohsin kovuus on 7. Sinikvartsin sinisen värin aiheuttavat krokidoliitti- tai rutiilisulkeumat.
Sinikvartsia esiintyy Itävallassa, Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Etelä-Afrikassa ja Brasiliassa. Sinikvartsi on suosittu korukivi.
Enetsi
Enetsi eli jeniseinsamojedi tarkoittaa seuraavia asioita:
28. maaliskuuta
28. maaliskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 87. päivä (88. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 278 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 27. maaliskuuta, 29. maaliskuuta
Nintendo Entertainment System
84px|oikea|Famicom Family logo pienoiskuva|oikea|Japanilainen Famicom-malli.
Nintendo Entertainment System (yleisesti NES, alkup. nimi Nintendo Family Computer, yleisesti Famicom ) on Nintendon kehittämä ja alun perin 1983 julkaisema 8-bittinen videopelikonsoli. Pelikonsoli julkaistiin 1985 Pohjois-Amerikassa ja 1987 Euroopassa. Pelikonsolia myytiin maailmanlaajuisesti yli 60 miljoonaa kappaletta, ja se auttoi palauttamaan henkiin Yhdysvalloissa vuoden 1983 videopelilaman seurauksena romahtaneet videopelimarkkinat. NES asetti standardin sen aikaisille pelikonsoleille aina pelisuunnittelusta (ensimmäinen nykyaikainen tasohyppely Super Mario Bros. oli laitteen ensimmäinen suurmenestys) liiketoimintaratkaisuihinsa asti. Nintendo tuki NES:iä virallisesti vuoteen 1995 saakka ja valmisti sitä Japanissa vielä vuoteen 2003. Vuonna 2016 Nintendo julkaisi konsolin uudelleen miniversiona nimellä Nintendo Classic Mini.
Historia
Nintendon menestyttyä kolikkopeleissä 1980-luvun alussa yritys suunnitteli kehittävänsä pelikonsolin, jonka pelit olisivat vaihdettavilla moduuleilla. Tämä ominaisuus puuttui Nintendon aikaisemmista Color TV Game -konsoleista.
Vuonna 1981 Nintendon johtaja Hiroshi Yamauchi antoi Masayuki Uemuralle tehtäväksi suunnitella uusi konsoli. Laite julkaistiin Japanissa nimellä Famicom 15. kesäkuuta 1983 14 800 jenin hintaan. Julkaisun yhteydessä laitteelle julkaistiin kolme kolikkopelikäännöstä, jotka olivat Donkey Kong, Donkey Kong Jr. ja Popeye. Nintendo Family Computer saavutti suosionsa hitaasti: ensimmäisen vuotensa aikana sitä kritisoitiin epäluotettavaksi, sillä peleissä oli ohjelmointivirheitä ja ne kaatuilivat. Tästä syystä myymättömät laitteet vedettiin myynnistä ja niiden viallinen emolevy vaihdettiin. Suosio kasvoi, ja Famicomista tuli vuoden 1984 loppuun mennessä Japanin parhaiten myyvä pelikonsoli. Menestyksen myötä Nintendo suuntasi katseensa Pohjois-Amerikan markkinoille.
Nintendo aloitti neuvottelut Atarin kanssa Famicomin julkaisusta ulkomailla nimellä "Nintendo Enhanced Video System". Sopimus kuitenkin kariutui, ja Atari päätti keskittyä tulevaan 8-bittiseen Atari 7800 -konsoliinsa. Seuraava, myös epäonnistunut suunnitelma oli julkaista laite nimellä "Nintendo Advanced Video System"; muunneltuun Famicomiin olisivat kuuluneet muun muassa langaton peliohjain, näppäimistö ja BASIC-ohjelmointiympäristö.
Viimein kesäkuussa 1985 Nintendo paljasti Yhdysvaltojen version Famicomista Consumer Electronics Show -messuilla. Laitteen ulkonäköä oli muutettu täysin ja nimi oli vaihtunut Nintendo Entertainment Systemiksi. NES osoittautui samanlaiseksi menestystuotteeksi Yhdysvalloissa kuin Japanissakin ja näytteli suurta osaa yhdysvaltalaisen videopeliteollisuuden elvytyksessä. Aluksi laite julkaistiin lokakuussa 1985 New Yorkissa vain 50 000 kappaleen eränä; menestyksen myötä maanlaajuinen julkaisu koitti 1986. Julkaisun yhteydessä markkinoille tuli samanaikaisesti 18 julkaisupeliä: 10-Yard Fight, Baseball, Clu Clu Land, Donkey Kong Jr. Math, Duck Hunt, Excitebike, Golf, Gyromite, Hogan's Alley, Ice Climber, Kung Fu, Mach Rider, Pinball, Stack-Up, Super Mario Bros., Tennis, Wild Gunman ja Wrecking Crew.
Nintendo oli vuosikymmenen loppuun asti markkinajohtaja Yhdysvaltojen ja Japanin markkinoilla ja yrityksen pelit rikkoivat myyntiennätyksiä. Konsoli ei kuitenkaan saavuttanut samanlaista suosiota muualla läntisessä maailmassa. Euroopassa ja Australiassa NES julkaistiin kahdella markkinointialueella A ja B. B-alueen jakelusta vastasivat useat yritykset, Nintendon hoitaessa useimpien peliensä julkaisun; suurin osa alueen maista sai NES:n markkinoille vuonna 1986. Mattel hoiti laitteen jakelun A-alueella, mutta vasta seuraavana vuonna B-alueen julkaisusta. Vasta vuonna 1990 Nintendon luoma Euroopan jaosto hoiti koko Euroopan kattavan julkaisun, mikä antoi Nintendon kilpailijalle Segalle mahdollisuuden suoriutua paremmin Master System -konsolinsa kanssa monissa maissa.
1990-luvun alkaessa NESin menestyksen tie oli kuitenkin tulossa päätepisteeseensä, sillä markkinoille oli tullut kehittyneempiä, 16-bittisiä kilpailijoita kuten Sega Mega Drive. NES jäi myös Nintendon seuraavan konsolin Super Nintendo Entertainment Systemin varjoon, ja seurauksena laitteen käyttäjäkunta kapeni. Nintendo kuitenkin jatkoi laitteen tukemista Yhdysvalloissa vuosikymmenen puoliväliin saakka ja julkaisi jopa uuden version konsolista, NES 2:n. Uusi versio korjasi lähes kaikki aikaisemmassa konsolissa olleet suunnitteluvirheet. Jatkuvien alennusmyyntien ja uusien pelien puutteessa NES:n tukeminen lopetettiin vuonna 1995. Silti Japanin Nintendo jatkoi NES:n tuottamista aina vuoteen 2003 asti, kunnes tuotantolinja lopetettiin. NES:llä näkivät päivänvalon useat nykyisinkin suositut pelisarjojen avaukset, kuten Nintendon omat Super Mario Bros., The Legend of Zelda ja Metroid, Capcomin Mega Man -pelisarja, Konamin Castlevania-pelisarja ja Square Enixin Dragon Quest- ja Final Fantasy -pelisarjat. Konsolille tehdään edelleen uusia, epävirallisia pelejä, näihin lukeutuvat mm. suomalaisen AasiPelit-kehittäjäryhmän julkaisut.
Alueelliset eroavaisuudet
Vaikka japanilainen Famicom ja muualla maailmassa myyty NES olivat laitteistoltaan yhteneväiset, konsoleiden välillä oli joitain tärkeitä eroja:
Ohjaimet
thumb|right|175px|Famicomin ohjainten muotoilu on yksinkertainen, tosin ne sisältävät paljon eri ominaisuuksia, kuten NES:n ohjaimista puuttuneen mikrofonin. thumb|right|175px|Nintendon perusohjain. Sekä Famicomin että NES:in ohjaimet ovat suorakulmaisia ja niissä on ristiohjain ja neljä painiketta: pyöreät "A"- ja "B"-painikkeet sekä "Start"- ja "Select"-painikkeet. Ristiohjaimen oli kehittänyt Nintendolla työskennellyt Gunpei Yokoi Game & Watch -pelejä varten korvatakseen aikaisemmissa peleissä käytetyn joystickin.
Alkuperäisessä Famicomissa on kaksi laitteen taakse pysyvästi kiinnitettyä ohjainta. Toisesta ohjaimesta puuttuvat "Start"- ja "Select"-painikkeet mutta se sisältää sisäänrakennetun mikrofonin. Vain harva peli käytti tätä ominaisuutta hyväkseen. Varhaisimmissa Famicomin ohjaimissa on neliönmuotoiset A- ja B-painikkeet. Nämä vaihdettiin pyöreisiin, sillä neliönmuotoiset painikkeet jäivät alas painettaessa kiinni aukkojensa reunoihin. NES:n ohjaimet ovat irrotettavia. Niitä varten laitteen etuosassa on kaksi seitsenpinnistä ohjainporttia. NES:n ohjaimet ovat kuitenkin keskenään samanlaiset, sillä toisessa Famicomin ohjaimessa oleva mikrofoni on jätetty pois; sen paikalla on "Start"- ja "Select"-painikkeet.
Laitteelle julkaistiin useita erikoisohjaimia, tosin vain harva niistä menestyi. Näihin lukeutuivat muun muassa NES Zapper (valopistooli), Power Pad, R.O.B. ja Power Glove. Alkuperäisessä Famicomissa on 15-pinninen laajennusportti laitteen edessä, johon useimmat oheislaitteet kiinnitetään. NES:ssä oheislaitteet kiinnitetään yleensä toiseen laitteen etuosassa sijaitsevista ohjainporteista.
AV Famicomin ja NES 2:n julkaisun yhteydessä ohjainten ulkoasua muokattiin hieman. Vaikka alkuperäisten painikkeiden paikat säilytettiin, ohjaimen muoto muuttui tiilimäisestä koiranluun muotoiseksi, joka muistuttaa Super Nintendo Entertainment Systemin ohjainta. Lisäksi AV Famicom seurasi ulkomaisen versionsa jalanjälkiä jättäen pysyvästi kiinnitetyt ohjaimet pois. AV Famicomin ohjainten johdot ovat kuitenkin puolta lyhyemmät kuin NES:n ohjainten.
NES:n tiilimäisestä ohjaimesta on tullut laitteen tunnistetuimpia symboleita. Nintendo on käyttänyt ohjaimen muotoilua hyväkseen muutamissa mainonnallisissa tuotteissaan ja Game Boy Advance SP - ja Game Boy Micro -käsikonsolien rajoitetuissa erikoisjulkaisuissa.
Oheislaitteita
thumb|300px|Muutamissa tavarataloissa oli mahdollisuus pelata konsolin pelejä ennen ostopäätöstä. Kuvassa olevaan [[Nintendo M82 -laitteeseen on asetettu pelimoduulit valmiiksi, joista pystyi valitsemaan, mitä peliä halusi pelata.]]
NES Suomessa
pienoiskuva|Nintendo-konsolia vuokrattiin aikoinaan kotitalouksiin. Kuvassa vuokraamoiden käytössä ollut nahkainen vuokrasalkku, joka sisälsi pelikonsolin tarvikkeineen. NES (myös "Nintendo", "8-bittinen" tai molemmat yhdistettynä "8-bittinen Nintendo") saapui Suomeen vuonna 1987. NESin suureen suosioon vaikuttivat monet syyt – pelien laatu, hyvä markkinointi sekä vuokratoiminta (konsolia oli mahdollista kokeilla vuokraamalla sellainen peleineen).
Emulaattorit
Nintendo Entertainment System -emulaattorit mahdollistavat kyseisen koneen pelien pelaamisen muilla koneilla kuten PC:llä. NES-emulaattorit ovat suosittuja, koska ne itsessään ovat laillisia ja yleensä ilmaisia. Sen sijaan suuri osa peleistä eli ROM-tiedostoista on kaupallisia, eli niiden luvaton levittäminen on tekijänoikeuslain vastaista.
Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta
Tämä on luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta tuotannosta.
Aku Ankka -lehti
Aku Ankka -lehdessä julkaistu tuotanto on julkaistu myöhemmin uudestaan myös lehden puoli- tai neljännesvuosikerroissa.
Muut kuvitukset
Osa piirroksista on julkaistu uudelleen lehden puolivuosikerroissa.
Henry Clifton Sorby
thumb|Henry Clifton Sorby. Tuntemattoman taiteilijan maalaama muotokuva noin vuodelta 1890. Henry Clifton Sorby (1826–1908) oli brittiläinen itseoppinut geologi. Hän otti ensimmäisenä käyttöön mikroskoopin selvitettäessä teollistumisen alkuaikana kohdattuja metallien kestävyyden ongelmia.
Sorby oli lähtöisin ylemmän keskiluokan perheestä Sheffieldistä. Hänen isänsä omisti yrityksen John Sorby & Sons. Isän varhaisen kuoleman takia poika ei voinut harjoittaa yliopisto-opintoja, joten hän perusti kotiinsa luonnontieteellisen laboratorion. Vuodesta 1849 alkaen hän harrasti ”mikroskooppista petrografiaa” eli geologisten näytteiden mikroskopiaa. Hän otti näytteistä erittäin ohuita lastuja saadakseen selville niiden rakenteen. Hän ei halunnut kunniaa tämän menetelmän keksimisestä, mutta hän ilmeisesti oli ensimmäinen, joka ymmärsi sen mahdollisuudet. Kadunmiesten mielestä oli naurettavaa tutkia kiviä mikroskoopilla. Kun hän 31-vuotiaana vuonna 1857 pystyi selittämään kivien lohkeamisen niiden kiderakenteen perusteella, hänet otettiin Royal Societyn jäseneksi.
DOA (kappale)
DOA on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Foo Fightersin toinen single yhtyeen albumilta In Your Honor vuodelta 2005. Se julkaistiin demona vuonna 2005 yhtyeen Five Songs and a Cover -EP:llä.
Kappaleen musiikkivideo on jossakin määrin tyypillinen Foo Fightersin video, eli jonkin verran humoristinen. Videossa Foo Fighters on soittamassa eräässä huoneessa ja maailma alkaa kääntyä ympäri, kunnes se on kokonaan ympäri.
Davide Bresadola
thumb|250px|Davide Bresadola Davide Bresadola (s. 10. syyskuuta 1988 Cles) on italialainen mäkihyppääjä, joka edustaa Centro Sportivo Esercito -seuraa.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Bresadola sijoittui suurmäen kilpailussa 36:nneksi ja joukkuekilpailussa 11:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Bresadola oli normaalimäen kilpailussa 44:s ja joukkuekilpailussa kahdeksas.
Bresadola kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Willingenissä tammikuussa 2011. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Vikersundin lentomäkikilpailussa helmikuussa 2011 oltuaan 26:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa on yhdeksäs sija, jonka hän saavutti Lillehammerissa joulukuussa 2014.
Gentius
thumb|Gentiuksen kuva kolikossa. Gentius oli Illyrian viimeinen kuningas. Hän hallitsi vuosina 180 eaa. - 168 eaa. Gentius oli illyrialaisen kuninkaan Pleuratus II:n poika.
Kolmannen makedonialaissodan sytyttyä vuonna 171 eaa. hän oli aluksi roomalaisten puolella, mutta liittoutuikin sitten vuonna 169 eaa. Makedonian kuningas Perseuksen kanssa, joka oli Rooman vihollinen. Tämän jälkeen Gentius pidätti kaksi alueen roomalaista legaattia ja tuhosi Apollonian ja Dyrrhakhionin kaupungit, jotka tukivat roomalaisia.
Roomalainen kenraali Lucius Anicius Gallus kukisti Gentiuksen seuraavana vuonna Skodrassa, ja sen jälkeen hänet tuotiin Roomaan esiteltäväksi Galluksen voitontriumfissa ja eristettiin myöhemmin Iguviumin kaupunkiin.
Keto
thumb|right|350px|Lammas laiduntamassa kallioketoa Suomessa. Keto on kuiva niitty. Keto on metsäisellä seudulla avomaa, jota pitää avoimena karjan laidunnus.
Ketoja on hiekkaisilla ja kallioisilla alueilla, joiden kasvualusta pidättää heikosti vettä ja haihtuminen on suurta puiden vähäisen määrän takia. Kedoilla elää omaleimainen kasvistonsa, joita ei kasvaisi pohjoisessa ilman ihmisen toimintaa. Ne ovatkin usein tärkeä osa kulttuurimaisemaa. Nykyisin joitakin ketoja pidetään yllä keinotekoisesti.
Kirkkoranta
Kirkkoranta tai Muolaa (v:sta 1948 ) on kylä Kirkkojärven länsirannalla Kyyrölän kunnassa Leningradin alueella Venäjällä. Kirkkoranta kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan kirkonkylä.
Kyläkuva
Kirkkoranta oli epätavallinen kirkonkylä, sillä se oli asukasluvultaan pieni ja sen palveluvarustus oli suppea. Siellä ei ollut esimerkiksi koulua, puhelinkeskusta, apteekkia ja kauppojakin oli vain yksi. Muolaan kunnan liikekeskuksia olivat Kyyrölä ja Perkjärven asemakylä. Kyyrölässä oli muun muassa kunnanlääkäri ja apteekki. Kirkonkylä kuului Koiralan koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi noin puolitoista kilometriä kirkolta pohjoiseen.
Kirkkoa vastapäätä sijaitsivat kunnantalo ja säästöpankki. Lähistöllä olivat myös Kannaksen Osuusliikkeen myymälä, postitalo ja poliisi. Kirkolta puoli kilometriä pohjoiseen sijaitsi kirkkoherran pappila ja kirkolta kilometrin etelään kappalaisen pappila. Pääosa kirkonkylän maatiloista oli entisiä pappiloiden torppia. Kylän pellot keskittyivät kylän itäosaan Kirkkojärven rantaan ja maantien varsille.
Sota-aika
thumb|300px|Muolaan kirkon rauniot talvisodan jälkeen. Kirkkorannan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Talvisodan pääpuolustuslinja Mannerheim-linja kulki kirkonkylän kautta, jonka vuoksi kirkonkylän rakennuskanta tuhoutui täysin. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Keväällä 1944 valmistuivat uusi kunnantalo ja seurakuntatalo. Jälleenrakennus keskeytyi kesäkuussa 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Kunnantoimisto ja -arkisto evakuoitiin 13. kesäkuuta 1944. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle. Kirkkorannan väestö asutettiin pääasiassa Somerolle.
Pakanaverkko
Pakanaverkko ry on vuonna 1999 perustettu suomalainen yhdistys, jonka tarkoitus on edistää erilaisten pakana- ja luonnonuskontojen edustajien yhteistoimintaa ja uskonnollista tasa-arvoa.
Historia
Vuonna 2007 Pakanaverkko teki sähköisen jäsenkyselyn, joka tavoitti noin puolet jäsenistä. Kyselyyn vastanneista 60% oli korkeakoulututkinnon suorittaneita. Jäsenten keski-ikä oli 30 vuotta.
Organisaatio
Yhdistyksellä on 139 jäsentä, ja se järjestää useilla paikkakunnilla tapaamisia ja muita erityistapahtumia. Pakanaverkkoon kuuluu edustajia useista uskontokunnista ja monia pakanallista uskonnollisuutta harrastavia, uskontokuntiin kuulumattomia ihmisiä. Pakanaverkko ei kuitenkaan ole uskonnollinen yhdistys vaan haluaa ulottaa toimintansa yli uskontojen rajojen.
Pakanaverkkoon kuuluu useiden uskontokuntien edustajia sekä myös pakanallista uskonnollisuutta harjoittavia mutta mihinkään uskontoon kuulumattomia ihmisiä. Yhdistyksen kotisivuilla luetellut pakanauskonnot ovat aasainusko, diskordianismi, eklektinen pakanuus, hellenistinen pakanuus, muinaissuomalaisuus, rekonstruktionalistinen pakanuus, satanismi, thelema ja wicca. Pakanaverkko itse ei ole uskonnollinen yhdistys vaan sanoo haluavansa toimia yli uskontojen rajojen.
Tavoitteet
Yhdistys haluaa edistää uskonnonvapauden ja uskonnollisen tasa-arvon toteutumista ja pyrkii saattamaan pakanauskonnot kristinuskon kanssa tasavertaiseen asemaan Suomessa. Yhdistyksen tavoitteena on oikaista pakanauskontoihin kohdistuvia ennakkoluuloja tarjoamalla aiheesta tietoa. Yhdistys ylläpitää verkkosivuja, joilla on tietoa sen edustamista elämänkäsityksistä. Se myös julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Vox paganorum -lehteä. Yhdistyksessä on noin 130 jäsentä (2008).
Pakanauskonnoilla yhdistys tarkoittaa uskontoja, jotka eivät ole juutalaisia, kristillisiä tai islamilaisia ja joiden harjoittajat mieltävät itsensä pakanoiksi. Käytännössä yhdistyksen piiriin kuuluu muun muassa kristinuskoa edeltävien uskontojen uusia harjoitusmuotoja, täysin uusia uskontoja sekä maagisia perinteitä. Saatananpalvonta ei lukeudu yhdistyksen mielestä pakanauskontoihin, eikä se ota jäsenikseen saatananpalvonnan harjoittajia.
John Part
John Part (29. kesäkuuta 1966 Toronto, Kanada) on kanadalainen dartsinpelaaja. Part on lajin kolminkertainen maailmanmestari (1994, 2003, 2008) ja toistaiseksi kaikkien aikojen menestynein Euroopan ulkopuolelta lähtöisin oleva dartsinpelaaja.
Pakanaverkko
Tavoitteet
Sääntöjen mukaan yhdistyksen jäsen voi olla varsinainen-, perhe-, kannatus-, yhteisö-, tai kunniajäsen. Kannatusjäsen voi olla henkilö tai oikeuskelpoinen yhteisö, joka maksaa vuotuisen kannatusjäsenmaksun. Kannatusjäsen ei voi tulla valituksi yhdistyksen hallitukseen, eikä tällä ole äänioikeutta. Yhdistyksen lehden voi tilata liittymättä jäseneksi.
John Part
Ura
Vuonna 1997 Part jätti BDO:n ja liittyi PDC-järjestöön. Vuoden 2001 maailmanmestaruusturnauksessa Part eteni loppuotteluun häviten kuitenkin murskaavasti Phil Taylorille. 2003 Part ja Taylor kohtasivat jälleen finaalissa ja tällä kertaa kanadalainen yllättäen voitti kahdeksan edellistä mestaruutta voittaneen Taylorin erin 6-5 ja saavuttaen myös PDC:n maailmanmestaruuden ensimmäisenä Iso-Britannian ulkopuolisena pelaajana. Samalla hän nousi maailman rankingykköseksi.
Johannes XIII
Johannes XIII (k. 6. syyskuuta 972) oli paavina 1. lokakuuta 965 – 6. syyskuuta 972. Hän oli syntynyt Roomassa Cresenzin sukuun, ja ennen paaviksi tuloaan teki uran paavin hovissa. Hänet valittiin paaviksi viisi kuukautta Leo VIII:n kuoleman jälkeen Otto I Suuren tuella. Ulkomainen kannatus ja ylimielinen käytös tekivät Johannes XIII:sta epäsuositun Roomassa, ja hän oli jopa vuoden verran virkakiellossa 955–966. Takaisin toimeen päästyään Johannes XIII kehitti etenkin eteläisen Italian arkkipiispakuntia vähentäen näin Bysantin vaikutusta siellä.
John Part
Ura
Part uusi maailmanmestaruuden vuonna 2008 ja oli tuolloin Taylorin lisäksi ainoa vähintään kaksi PDC:n mm-titteliä saavuttanut pelaaja. Vuoden 2011 World Matchplay-turnauksessa Part heitti uransa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan televisioitujen otteluiden yhdeksän tikan poikkaisun.
Johannes XIII
Jouluna 967 Johannes kruunasi Otto I:n kaksitoistavuotiaan pojan Otto II:n isänsä kanssahallitsijaksi.
Olli Remes
Olli Remes (8. syyskuuta 1909 Iisalmen maalaiskunta – 31. joulukuuta 1942 Krivi) oli suomalainen maastohiihtäjä ja Mannerheim-ristin ritari numero 10. ,
Urheilu-ura
Olli Remes nousi pinnalle vuonna 1929 sijoittuessaan SM-kisojen 10 km:n pikamatkalla 9:ksi ja oli kolmen miehen tulosten perusteella lasketussa yhteiskilpailussa mestaruuden voittaneessa Iisalmen Visan joukkueessa. Saman vuoden 18-21 vuotiaiden kisoissa Salpausselällä Lahdessa hän otti voiton 25 km:n matkalla.
Olli Remes voitti pronssia 50 kilometrillä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1934 Sollefteåssa, Ruotsissa. Hän osallistui myös sotilaspartiohiihtoon hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1930 Oslossa ja Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa 1936. Olympialaisissa hän voitti hopeaa Suomen joukkueessa näytöslajina olleesta sotilaspartiohiihdosta. Remes valittiin vielä vuoden 1939 Zakopanen MM-kisojen sotilaspartiohiihtoon, mutta hänet jätettiin kisapaikalla kuitenkin varamieheksi.
Pakanaverkko
Toiminta
Pakanaverkko ry järjestänyt useilla useilla paikkakunnilla tapaamisia eli miittejä sekä muita erityistapahtumia, joihin voivat tulla sekä jäsenet että muutkin kiinnostuneet. Yhdistys on muun muassa julkaissut seinäkalenteria, joka sisältää useiden pakanauskontojen juhlapäivät ja kuun vaiheet. Kristilliset pyhät on merkitty erivärisillä päivänumeroilla, ”jotta pakanakin tietäisi, milloin kaupat ovat kiinni.”
Olli Remes
Urheilu-ura
Seuratasolla hän edusti Iisalmen Visaa, Puijon Hiihtoseuraa ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Sotilasura
Olli Remes suoritti asevelvollisuutensa Pohjois-Savon Rykmentissä 1929–1930 ja suoritti PSR:n AUK:n 1930. Hän aloitti ammattialiupseerin uransa AUK/PSR:n asevaraston hoitajana 1.5.1931. Hän suoritti Taistelukoulun jalkaväen aliupseeriosaston kurssi 1932–1933. Hänet ylennettiin korpraaliksi 6.11.1930, alikersantiksi 26.11.1930, kersantiksi 1.5.1931 ja rajavartioston kersantiksi 1.1.1935.
Vodafone
Vodafone Group plc (Voice-Data-Fone) on brittiläinen teleoperaattori, jonka pääkonttori sijaitsee Newburyssa Berkshiren kreivikunnassa Englannissa. Vodafone on maailman toiseksi suurin teleoperaattori China Mobilen jälkeen, sekä liikevaihdolla että asiakkaiden määrällä mitattuna. Se perustettiin vuonna 1983 nimellä Racal Telecom. Yhtiön liikevaihto oli heinäkuussa 2006 134 miljardia dollaria.
Vodafone sponsoroi Ferrarin F1-tallia kausina 2002–2006 ja McLarenin F1-tallia kausina 2007-2013.
Vodafonen toiminta maailmalla
Eurooppa: thumb|right|300px|
Olli Remes
Sotilasura
Remes kaatui 31. joulukuuta 1942 Krivillä. Hänen ollessaan etulinjassa luovuttamassa tehtäviään (komppanianpäällikkö 15./12. Pr) seuraajalleen tarkka-ampujan luoti osui häntä päähän, ja hän kuoli matkalla 16. kenttäsairaalaan Karhumäelle.
Muisto
Olli Remeksen urheilusaavutusten johdosta synnyinmaakunnassaan Vieremällä on alettu järjestää "Olli Remeksen muistohiihtoja".
Lauga järv
Lauga järv on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Laugan kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu niin kutsuttuun Tsolgon järviketjuun.
Maantietoa
Järvi on 470 metriä pitkä, 460 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,9 hehtaaria. Järven kaakkoisrannat ovat peltomaiden ympäröimät, mutta muualla rannoille tulee metsämaat rantaan asti. Laugan kylä ja sen haja-asutus ulottuvat ulottuu kaakkoisrantaan saakka. Järven syvyys on 6,0 metriä ja keskisyvyys on 2,3 metriä. Järven tilavuus on noin 313 000 kuutiometriä eikä siinä ole saaria. Lähin järvi on Karsna järv, jonne on matkaa 450 metriä. Rantaviivan pituus on 1,45 kilometriä pitkä.
Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma. Järvi luokitellaan limnologisesti dystrofiseksi järveksi, jos järven vedessä on korkea humuspitoisuus (, DY). Tällainen järvi sijaitsee usein suon äärellä ja järveen laskee humuspitoista suovettä, joka laskee samalla veden happamuuden alhaiselle tasolle (pH on alle 7).
Järvi on puoliksi viljelymaiden ympäröimä ja sen rannat ovat kovaa hiekkamaata tai soraa. Vedenväri on punainen ja näkösyvyys on 0,8 metriä. Järven vesi sekoittuu helposti ja samalla se lämpenee hyvin kesäisin. Vuonna 1961 tutkittiin sen vesikasvillisuutta ja silloin löydettiin 15 eri kasvilajia. Vedessä eli vähän kasviplanktonia, mutta eläinplanktonin määrä oli runsas. Järven kalakanta on runsas. Yleisiä lajeja ovat lahna, ahven, hauki ja ruutana, sekä vähälukuisina allikkosalakka ja mutakala.
Vesistösuhteita
Lauga järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uoma Vana-Koiola oja on Kariojan sivuhaara. Järveen tulevista ojista Vana-Koiola oja on tärkein. Se alkaa Vana-Koiola järvestä ja laskee Laugaan pohjoisesta. Tämän lisäksi järveen on johdettu kolme muutakin ojaa. Laugan lähettyvillä olevat järvet luetaan kuuluvaksi tähän valuma-alueeseen, vaikka niistä ei tule suoraan siihen niiden ojia. Vana Koiola oja yhtyy Kariojaan, joka vuorostaan yhtyy alempana Võhanduun. Järven valuma-alueen pinta-ala on 12,2 neliökilometriä. Vesi vaihtuu Lauga järvessä keskimäärin 10 kertaa vuodessa eli noin 37 vuorokauden välein. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Syvänniemen kirkko
Syvänniemen kirkko on Johan Victor Strömbergin suunnittelema Kuopion Karttulan Syvänniemelle vuonna 1925 tiilestä ja betonista rakennettu tornillinen pitkäkirkko, jonka kuori on kolmitaitteinen. Kuoren vieressä on muuta kirkkoa matalampi sakasti. Kirkon torni on sisäänkäyntipäässä, kellot ovat vuodelta 1925. Kirkon runkohuoneessa on satulakatto. Kirkkoa on korjattu vuonna 1950. Kirkon pinta-ala on 420 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 500 hengelle. Alttaritaulun Kristus ristillä on maalannut Arthur Heickell 1911. Kirkon 14-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1926. Kirkkoa käytetään kesäisin ja joulun aikaan, se on suosittu hääkirkkona ja konserttien pitopaikkana.
Kirkon vierustalla on sankarimuistomerkki vuosina 1939-1945 menehtyneiden, kirkon takana sijaitsevan Syvänniemen hautausmaan sukuhaudoissa lepäävän 11 sankarivainajan muistoksi.
Fred Wolf Films
Fred Wolf Films (aikaisemmin Murakami Wolf Films ja Murakami Wolf Swenson, MWS) on Fred Wolfin ja Jimmy Murakami perustama irlantilainen animaatioita tuottava yhtiö. Myöhemmin perustaja jäseneksi liittyi myös Charles Swenson.
Historia
Yhtiö syntyi 1960-luvulla, kun animaattori Fred Wolf ja hänen entinen yhtiökumppaninsa Jimmy Murakami perustivat animaatiostudion nimeltä Murakami Wolf Films. Tuolloin yhtiö loi animaatiomainoksia, kuten "Frosted Flakes", "Tony the Tiger and Green Giants" ja "Little Green Sprout". Lisäksi se tuotti lyhytanimaatioita teatteriin, kuten "The Box", "The Breath" ja "The Insects".
1980-luvulla yhtiö tuotti Strawberry Shortcake erikoisjaksoja, sekä Alvin ja pikkuoravat animaatiosarjaa vuosina 1988–1989. Se tuotti myös ensimmäisen Turtles – mutanttikilpikonnat animaatiosarjan vuosien 1987–1996 aikana. Sarjan aikana yhtiö vaihtoi nimeään Murakami Wolf Swensonista nykyiseen muotoonsa Fred Wolf Films, jolloin se tuotti animaatioita vuoteen 2000 asti. Muita tuotettuja sarjoja olivat muun muassa Budgie – iloinen pieni helikopteri, James Bond Junior, Dinovauvat ja Zorro.
Landmark 81
The Landmark 81 on pilvenpiirtäjä Hồ Chí Minhin kaupungissa Vietnamissa. Sen rakentaminen alkoi vuonna 2015 ja päättyi vuonna 2018. Rakennus on Vietnamin korkein. Sen korkeus on 461,2 metriä ja kokonaispinta-ala on 249 000 neliömetriä. Rakennuksessa on 84 kerrosta, joista kolme on maan alla.
Anders Regnell
Anders Fredrik Regnell (1807 – 1884 ) oli ruotsalainen lääkäri, luonnontieteilijä ja lahjoittaja. Samalla kun hän vuodesta 1840 oli lääkärinä Brasiliassa, hän havainnoi ilmastoa ja eläinkuntaa, perehtyi geologisiin kysymyksiin sekä keräsi kasvikokoelman, josta suurimman osan luovutti Tukholman Riksmuseetille, jonkin verran kasveja muillekin Pohjoismaiden museoille. Lisäksi hän luovutti noin 800 000 kruunua tieteen edistämiseksi enimmäkseen Upsalan yliopistolle ja tiedeakatemialle.
Regnellin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Regnell.
Agnen: A Journey Through the Dark
Agnen: A Journey Through the Dark on norjalaisen black metal -yhtye Keep of Kalessinin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1999.
Kestävyysvaje
Kestävyysvaje (engl. Fiscal sustainability gap) on talouspolitiikan käsite, jolla pyritään kuvaamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestokykyä. Kestävyysvajelaskelmat perustuvat julkistalouden pitkän aikavälin, ns. intertemporaalisen, budjettirajoitteen tutkimiseen. Jos tulevien ylijäämien nettonykyarvo ei ole riittävä kattamaan nykyistä velkataakkaa, sanotaan kestävyysvajeen olevan positiivinen.
Usein kestävyysvajeella perusteellaan leikkauksia, mutta voidaan nähdä myös että kestävyysvajetta syntyy muun muassa siksi, että veropohjaa ei kasvateta välttämättömien menojen kasvaessa. Kestävyysvaje ilmenee valtiontaloudessa ja Suomen valtion talousarviossa rakenteellisena alijäämänä, mikä tarkoittaa valtion velkaantumista myös talouden noususuhdanteissa.
Suomen valtiovarainministeriön määritelmä
Suomen valtiovarainministeriö määritteli kestävyysvajeen vuonna 2012 Suomen taloudessa seuraavasti:
Laskentatapa lyhyesti
Teknisesti kestävyysvaje lasketaan siten, että tehdään oletuksia työllisyyden, tuottavuuden ja eläkesijoitusten tuoton kehityksestä, arvioidaan kuinka paljon ikäsidonnaiset julkiset menot kasvavat, kun väestö ikääntyy väestöennusteiden mukaisesti, pidetään muiden julkisten menojen BKT-osuus vakiona ja veroaste kiinnitettynä. Näin voidaan laskea, kasvaako julkinen velka ja jos kasvaa, kuinka paljon menoja ja tuloja täytyy sopeuttaa, jotta julkisen velan BKT-osuus ei kasva joidenkin raja-arvojen yli, esimerkiksi yli EMU-kriteerien.
Soveltaminen poliittisessa päätöksenteossa
Poliittisessa päätöksenteossa Suomen hallitus nojaa Valtiovarainministeriön arvioon kestävyysvajeesta. Valtiovarainministeriön julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyystarkastelut perustuvat Euroopan unionissa yhteisesti sovituille tietosisällöille ja laskentamenetelmille. Laskelmia ja soveltamista on kuitenkin myös kritisoitu talousasiantuntijoiden toimesta.
Kestävyysvajeen määrä
Kestävyysvajeen määrä riippuu sovellettavasta laskentatavasta. Ekonomistien keskuudessa ei vallitse konsensusta kestävyysvajeen laskennan oikeasta määritelmästä. Esimerkiksi tammikuun 2010 ja maaliskuun 2011 välillä laskettiin seuraavia Suomea koskevia kestävyysvajearvioita:
Kun julkisyhteisöjen nettovarallisuus vuonna 2019 oli 74 prosenttia bruttokansantuotteesta eläkerahastojen ansiosta, 2060-luvulla luku lienee VM:n ja talouspolitiikan arviointineuvoston mukaan negatiivinen. Lisätulojen tarve on VM:n ja talouspolitiikan arviointineuvoston sihteeristön laskelmissa 3,6–8,2 prosenttia joka vuosi. Talouden emeritusprofessori Pertti Haaparanta kritisoi tätä näkemystä Palkansaajien tutkimuslaitoksen blogissaan virheellisesti arvioiduksi.
Kestävyysvajeen laskentakehikko
Kestävyysindikaattoreista tunnetuin lienee Euroopan komission pitkän aikavälin kestävyysvajeindikaattori S2 (engl. S2-sustainability indicator). Nimenomaan tästä mittarista puhutaan, kun julkisuudessa käydään keskustelua kestävyysvajeesta. Se kertoo, kuinka suuri sopeutus julkiseen talouteen tarvitaan laskelman perusvuonna, jotta julkisen sektorin diskontatut tulot vastaavat sen diskontattuja menoja indikaattorin äärettömän pitkällä tarkastelujaksolla. Indikaattorilla on rajoite, jonka mukaan julkisen sektorin on viimeistään tarkastelujakson viimeisellä periodilla (maailmanlopun koittaessa) maksettava velkansa yksityiselle sektorille.
Indikaattori johdetaan julkisen vallan dynaamisesta budjettirajoitteesta:
missä B on reaalinen velka, G on julkiset menot, H on tulonsiirrot ja T verot. Edelleen budjetti voidaan jakaa primäärijäämään D, joka on G+H-T ja velan korkomenoihin rB, missä r on korko. Kirjoittamalla dynaaminen budjettirajoite suhteessa BKT:n saadaan:
missä \theta on BKT:n kasvu. Finanssipolitiikan sekvenssi puolestaan on julkisten menojen, tulonsiirtojen ja verojen aikasarja, johon lisätään velan alkuarvo b_0.
Ollakseen kestävää, finanssipolitiikan täytyy noudattaa seuraavaa rajoitetta:
missä reaalikorko sekä talouskasvu odotetaan vakioisiksi. Finanssipolitiikka on siis kestävää, jos tulevien primääriylijäämien nykyarvo ei ylitä julkisen velan alkuarvoa. Toisin sanoen, jos valtiolla on velkaa hetkellä t=0, sen täytyy kyetä kattamaan se tulevilla budjetin ylijäämillä.
Edellä johdettua finanssipolitiikan pitkän aikavälin sääntöä manipuloimalla Blanchardin esitysten mukaisesti voidaan tarkastella kestävyyttä. Kestävyyden takaava veroaste on:
Kestävyyden riippuvuus tarkasteluhetken julkisen talouden tilan ja tulevaisuuden päätösten vaikutuksesta on helpointa tunnistaa, kun siirrytään käyttämään Euroopan komission tapaa kirjoittaa 􏰃􏰂S2-indikaattori, pitäytyen Blanchardin notaatioissa