cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Derartu Tulu
Oromo-heimoon kuuluva Tulu aloitti kilpaurheilun vasta 16-vuotiaana. Sitä ennen hän oli viettänyt lapsuutensa karjapaimenena Arsin ylängöllä Etiopiassa. Derartu Tulu on syntynyt samassa kylässä kuin Kenenisa Bekele. Myös hänen serkkunsa Tirunesh Dibaba on menestynyt kestävyysjuoksija.
Voittaessaan kultaa Barcelonan kesäolympialaisissa vuonna 1992 10 000 metrin juoksussa Tulusta tuli ensimmäinen afrikkalainen musta nainen, joka on voittanut olympiakultaa. Samalla hän oli ensimmäinen etiopialainen naisolympiamitalisti. Tulu otti voiton myös Sydneyn olympialaisissa 2000 ja näin hänestä tuli ensimmäinen naiskestävyysjuoksija, joka on voittanut kaksi olympiakultaa. Atlantassa 1996 Tulu oli neljäs ja Ateenassa 2004 pronssilla.
Yleisurheilun MM-kilpailuissa Tulu on voittanut 10 000 metrillä kultaa 2001 ja hopeaa 1995. Lisäksi hän on maastojuoksun pitkän matkan maailmanmestari vuosilta 1997 ja 2000.
Tulu voitti vuodenvaihteessa 1994–1995 São Paulon 15 kilometrin uudenvuodenjuoksun. Hänen voittoaikansa oli 51.17 ja hän voitti kilpailun 22 sekunnin erolla seuraavaan.
Saintes
Saintes (/sɛ̃t/) on kunta ja historiallinen kaupunki Länsi-Ranskassa, Charente-Maritimen departementissa, Uuden-Akvitanian alueella. Se on departementtinsa toiseksi suurin kaupunki, jossa oli 29 550 asukasta vuonna 2017. Kaupunki lähiympäristöineen muodostaa departementin toiseksi suurimman kaupunkialueen, jossa samaan aikaan kaikkiaan 56 598 asukasta. Kaupungin lähiseutu on enimmäkseen hedelmällistä ja tuottoisaa peltoa, mutta siellä on säilynyt myös luonnontilaisia metsiä.
Kaupungin nimi johtuu kelttiläisestä santonien heimosta. Roomalaisaikana sen nimi oli Mediolanum Santonum. Myöhemmin nimi on pitkään kirjoitettu Xaintes tai Xainctes.
Saintes rakennettiin alkujaan Charente-joen vasemmalle rannalle, ja roomalaisaikana siitä tuli Akvitanian ensimmäinen pääkaupunki. Ranskan Ancien régimen aikana se oli Saintongen maakunnan pääkaupunki. Kun Ranskan hallinnollinen jako vallankumouksen aikana vuonna 1790 uudistettiin, Saintesista tuli aluksi silloisen Charente-Inferieuren departementin pääkaupunki, mutta tämän aseman se menetti La Rochellelle jo vuonna 1810. Saintes kuitenkin pysyi departementin oikeudellisena keskuksena. 1800-luvun lopulla se valittiin Ranskan rautateiden VIII piirin hallintokeskukseksi, minkä jälkeen kaupungin talous ja väestö alkoivat voimakkaasti kasvaa.
Nykyäänkin Saintes on departementin taloudellinen keskus ja merkittävä liikenteen solmukohta. Siellä harjoitetaan muun muassa elintarvike-, metalli-, tekstiili- ja huonekaluteollisuutta. Se on myös merkittävä kaupan ja palvelujen keskus, jossa on Coop Atlantiquen pääkonttori, valtion virastoja, pankkeja, kouluja ja sairaala.
Huomattavan gallialais-roomalaisen, keskiaikaisen ja klassisen perintönsä vuoksi Saintesista on tullut myös huomattava turistikohde. Vuodesta 1990 lähtien se on ollut mukana Ranskan kulttuuriministeriön luettelossa Ranskan taiteen ja historian kaupungit ja maat. Siellä on useita museoita, teatteri ja elokuvateattereita, ja siellä järjestetään vuosittain useita kulttuuritapahtumia. Abbaye aux Damesissa on eurooppalainen musiikin opetuksen ja tutkimuksen keskus.
Sijainti
thumb|Germanicuksen riemukaari ja Charente-joki. Saintes sijaitsee Charente-joen varrella jonkin verran departementin keskikohdasta itään. Se on 60 kilometriä etelään La Rochellesta, 33 kilometriä koilliseen Royanista ja noin 100 kilometriä pohjoiseen Bordeaux'sta, josta sinne johtaa moottoritie A10.
Geologia
Saintesin seudun muinaisten asukkaiden, santonien mukaan on nimetty myöhäisliitukauden Santonum-vaihe. Tämä vaihe oli noin 84 miljoonaa vuotta sitten, Coniacum-vaiheen jälkeen ja ennen Campania-vaihetta. Saintes on rakennettu sanotun vaiheen aikana muodostuneen kalkkikivikerrostuman päälle, joka sisältää myös kvartsipitoisia piikivisaostumia sekä rautaa. Alueen kalkkikiveä on aikoinaan käytetty rakennuskivenä, mistä muistuttavat vanhat kivenlouhimot Colline de la Capitole- ja Bellevue -kukkuloilla. Nykyisin osa niistä on täytetty tai niitä on alettu käyttää sienten viljelyyn, sillä niissä sienet ovat suojassa halloilta, jolle ne muutoin olisivat alttiina.
Aivan joen varteen liitukautiset tasangot eivät ulotu, vaan siellä maaperä koostuu tulvavesien myöhemmin kerrostamasta savesta.
Kaupunginosat
thumb|Oikeustalo Saint-Vivienin kaupunginosassa Saintes jakautuu 14 kaupunginosaan: Les Boiffiers, Les Tourneurs, L'Ormeau de Pied, Recouvrance, La Fenêtre, Saint-Rémy, Saint-Vivien, Saint-Eutrope, Saint-Pierre, Saint-Pallais, Saint-Sébastien de Bouard, La Récluse, Le Maine-Saint-Sorlin ja Bellevue.
Charente kulkee kaupungin läpi etelä-pohjoissuunnassa. Se jakaa kaupungin joen länsipuolella olevaan vasempaan rantaan ja itäpuolella olevaan oikeaan rantaan.
Vasen ranta
thumb|Postitalo vasemmalla rannalla. thumb|Kaupungintalo vasemmalla rannalla Saint-Pierren kaupunginosassa. Saint-Pierre on Saintesin historiallinen keskusta, ja se on nykyisin suojeltu. Kaupunginosa on rakennettu Saintesin katedraalin, kauppatorin ja Synodin torin ympärille. Siellä on pitkälti säilynyt keskiaikainen katuverkko, mutta vanhempia kuin 1500-luvulta peräisin olevia rakennuksia siellä ei enää juuri ole.
Lähes välittömästi Saint-Pierren länsipuolella on Saint-Eutrope, joka on vuosisatojen kuluessa rakennettu kukkulalle kahden jokeen nähden kohtisuorassa olevan laakson väliin. Sitä hallitsee Saint-Eutropen basilika, ja siellä on myös Clunyn luostari ja useita rakennuksia kukkulan rinteillä. Kapeat laaksot johtavat "Areenojen laaksoon", jossa Parc des Arènes -nimisessä puistossa on säilynyt roomalainen amfiteatteri.
Cours Reverseaux ja Cours des Apôtres de la liberté erottavat Saint-Eutropen sen länsipuolella olevasta Faubourg Berthonnièrestä. Tämä oli aikoinaan kaupunginmuurin ulkopuolelle syntynyt esikaupunki, jossa oli majataloja pyhiinvaeltajia varten. Alueen katuverkon keskuksina ovat aukiot Place Saint-Louis, Place Aubarrée ja Place Blair. Viimeksi mainittua hallitsee Ranskan vallankumouksen aikana pystytetty Vapauden patsas, jonka on myös tulkittu esittävän Ranskan symbolihahmoa Mariannea. Place Blairin ja Charenten välissä on aukio nimeltä ''Square Goulebenéze.
Les Boiffiersin ja Bellevuen kaupunginosat erottaa muusta kaupungista puistokatu, Avenue de Saintonge. Näissä kaupunginosissa on pääasiassa halpoja vuokra-asuntotaloja (, HLM) sekä esikaupunkimaista asutusta Charenteen rajoittuvalla tasangolla. Bellevue, joka on 17 hehtaarin laajuinen ja jossa vuonna 2010 oli 1384 asukasta, on luokiteltu erityisiä toimenpiteitä vaativaksi, ongelmalliseksi kaupunkialueeksi (, ZUS).
La Recouvrance on kolmionmuotoinen alue, jota rajoittavat puistokadut Cours du maréchal Leclerc ja Cours Genet sekä kaupungin ohikulkutie, Rocade ouest. Siellä on lyseo, entinen seminaari, Yvon Chevalierin mukaan nimetty stadion ja kauppakeskus. Recouvrancen vesitornia koristavat nykytaiteilija Michel Gentyn freskot.
Kaupunkialueen pohjoisosassa sijaitseva Saint-Vivien oli asuttu jo vanhalla ajalla. Siellä sijaitsevat roomalaisaikaisen Saint-Saloinen kylpylän rauniot. Myöhemmin tämä alue kuitenkin jäi autioksi, kunnes sinne keskiajan lopulta lähtien alkoi muodostua esikaupunkiasutusta. Kaupungin keskustasta sen erottaa 1800-luvulla rakennettu puistokatu, Cours National.
Oikea ranta
thumb|Abbaye aux Dames oikealla rannalla.
Saint-Pallais rakennettiin kaupunkimaisesti todennäköisesti jo antiikin aikana. Se muodostui kaupunkiin johtaneen päätien varrelle, ja kaupungin keskustaan sen yhdisti silta, johon liittyi monumentaalinen rakennelma, Germanicuksen riemukaari. Keskiajalla alueelle rakennettiin piispa Palladiukselle omistettu hautabasilika, joka myöhemmin väistyi Pyhän Pallais'n kirkon tieltä, jonka mukaan kaupunginosa on saanut nimensä. Saint-Pallais'ssa sijaitsee myös yksi seudun suurimmista nunnaluostareista, benediktiiniläinen Abbay aux Dames de Saintes. Tämän huomattavan rakennuksen vuoksi osa Saint-Pallais'stakin on liitetty kaupungin keskustan suojeltuun alueeseen. Nykyiselleen kaupunginosa alkoi kehittyä 1800-luvulla. Vanha silta purettiin, ja vuonna 1879 lähelle sitä rakennettiin uusi silta, Pont Bernard-Palissy. Alueelle rakennettiin puistokatu Avenue Gambetta ja aukio Place Bassompierre, Saintesin rautatieasema, vankila ja Saintesin kansallinen hevossiittola. Alueen puistoja ovat Parc Pierre-Mendès France ja Jardin public Fernand Chapsal sekä suojeltu Prairie de la Palu. were subsequently created.
Naapurikunnat
thumb|center|upright=3|Saintes naapurikuntineen. (Oranssilla merkityt kuuluvat Santonilaisen maan kuntayhtymään ({{k-fr}Communauté de communes du Pays santon}}).)
Tiet
Saintes on melko huomattava liikenteen solmukohta, jossa kohtaavat toisensa kaksi moottoritietä sekä useita muita valtakunnallisia ja departementin sisäisiä teitä. Ne yhdistää toisiinsa kaupungin etelä- ja länsipuolitse kulkeva osittain 2+2-kaistainen ohikulkutie, Rocade.
Moottoritie A10, jota paikallisesti ylläpitää Autoroutes du Sud de la France, kulkee kunnan länsiosien kautta pohjois-eteläsuuntaisesti. Sen yhdistää Saintesiin liittymä nro 35. Tätä moottoritietä pitkin Saintesiin on 126 kilometriä Bordeaux'sta, 140 kilometriä Poitiers'sta ja 470 kilometriä Pariisista.
Moottorite A837 erkanee tiestä A10 ja johtaa Rochefortiin, departementin kolmanneksi suurimpaan kaupunkiin.
Saintes on Route Centre-Europe Atlantique -nimisen valtatien varrella, joka idässä johtaa Limogesiin ja Lyoniin. Tien länsiosa Saintesista Saujoniin avattiin vuonna 2008, minkä jälkeen nämä kaupungit ovat 25 minuutin automatkan päässä toisistaan. Seuraavalla vuosikymmenellä valmistui sen jatke Royaniin Atlantin rannalle.
'Rocaden länsiosan muodostaa valtatie 137, joka risteää departementin sisäisten teiden 728 ja 150 kanssa. Edellinen johtaa Saintesista Marennesin kautta Oléroniin, jälkimmäinen risteää Rocaden lähellä Diconchea ja johtaa Sainte-Hilaide-de-Villefranchen ja Saint-Jean-d'Angélyn kautta kohti Niortia. Rocaden eteläosa on osa valtatietä 141, joka kohtaa itään kohti Cognacia, Angoulêmea ja Limogesia. Kaupungin keskustan läpi kulkee Avenue de Saintonge, joka on osa departementin sisäistä tietä nro 24 ja ylittää Charenten vuonna 1969 avattua Saintongen siltaa pitkin.
Rekyyli (osakemarkkinat)
Rekyyli on osakkeiden kurssikehityksen äkillinen heilahdus vastakkaiseen suuntaan.
Saintes
Junat
Tämän rataverkon suuren merkityksen vuoksi Saintes valittiin vuonna 1867 seudun rautateiden hallintokeskukseksi. Vuosina 1911–1971 se toimi Ranskan valtionrautateiden VIII piirin keskuksena. SNCF kuuluu edelleen kaupungin suurimpiin työnantajiin, ja uusia varikoita ja työpajoja on avattu vuosina 2009 ja 2010.
Nähtävyyksiä
thumb|Saintesin Pyhän Pietarin katedraali thumb|Saintesin roomalainen amfiteatteri thumb|Museo
Rekyyli (osakemarkkinat)
Kurssiin voi jyrkän nousun aikana tulla hetkellinen lasku ja laskun aikana äkillinen käännös ylöspäin. Rekyyli seuraa usein markkinoiden ylireagointia johonkin uutiseen tai tapahtumaan.
Saintes
Sairaala
thumb|Saintesin sairaala Saintesin sairaala on yksi Charente-Maritimen departementin tärkeimmistä sairaalakeskuksista.
Oppilaitokset
thumb|Bernard Palissyn lukio Saintes kuuluu Poitieresin akatemian alaisuuteen.
Yhdysvaltalaiset Houstonin yliopiston Gerald D. Hines College of Architecture ja Etelä-Kalifornian yliopisto pitävät vuosittain kursseja Saintesin arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun korkeakoulussa (CEAU).
Ystävyyskaupungit
Saintesin ystävyyskaupunkeja ovat:
Meistriliiga
Meistriliiga on Viron miesten jalkapallon korkein sarjataso. Meistriliigassa pelaa kymmenen joukkuetta nelinkertaisen sarjan, ja liigan voittaja on Viron mestari. Meistriliigan katsojakeskiarvo oli kaudella 2006 vain 166, suosituimmallakin joukkueella alle 300. Mutta kymmenen vuotta myöhemmin (2016) yleisökeskiarvo oli hieman noussut; vastaavat luvut olivat 248 ja 388. Osa joukkueista on ammattilaisjoukkueita ja osa puoliammattilaisjoukkueita.
Helmikuusta 2013 alkaen liiga on tunnettu myös nimellä Premium liiga panimoyritys A. Le Coqin kanssa tehdyn sponsorisopimuksen myötä.
Meistriliiga on UEFA:n sarjojen vertailussa sijalla 49. Kauden voittaja pääsee Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle sekä sarjan toinen ja kolmas joukkue Eurooppa-liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle. Sarjan viimeinen putoaa Esiliigaan ja toiseksi viimeinen joutuu pudotuspeleihin Esiliigan toiseksi tulleen joukkueen kanssa. Eniten mestaruuksia on voittanut FC Flora, jolla on 14 mestaruutta.
Cleveland Barons
Cleveland Barons on entinen NHL-joukkue joka pelasi NHL-liigassa kaksi kautta vuosina 1976–1978. Joukkueen kotipaikka oli Richfield Ohion osavaltiossa ja kotiottelunsa se pelasi Richfield Coliseumissa.
Jouluyö, juhlayö
Jouluyö, juhlayö on maailman tunnetuimmaksi arvioitu joulunajan laulu, joka kertoo Kristuksen syntymästä siten kuin se kerrotaan Luukkaan evankeliumin toisessa luvussa. Sanat on kirjoittanut Joseph Mohr vuonna 1816, ja sävellyksen on tehnyt Franz Xaver Gruber vuonna 1818. Laulu esitettiin ensimmäisen kerran Pyhän Nikolauksen kirkossa Oberndorfissa 24. joulukuuta 1818 keskiyön messussa.
Cleveland Barons
Seura sai alkunsa, kun California Golden Seals myytiin Oaklandista Clevelandiin ja se nimettiin Cleveland Baronsiksi. Aiemmin Clevelandissa oli pelannut samanniminen Cleveland Barons AHL-liigassa vuosina 1936–1973. Joukkue pelasi isokokoisella areenalla Richfieldissä (kapasiteetti 18 000 /20 000 katsojaa), mutta areena ei koskaan täyttynyt kotipeleissä. Cleveland Barons lopetti liigataipaleensa kahden taloudellisesti ja pelillisesti huonosti menneen kauden jälkeen. Barons omisti kobra-maskistaan tunnetun maalivahti Gary Simmonsin joka pelasi urallaan myös California Golden Sealsissa. Joukkue jäi kumpanakin kautenaan divisioonansa viimeiseksi eikä selvinnyt pudotuspeleihin saakka. 1978 joukkueen omistajat ostivat Minnesota North Starsin, johon siirtyi joukkueen parhaimpia pelaajia.
Jouluyö, juhlayö
Laulun syntyvaiheet
Laulu on käännetty yli 300 kielelle. Tunnetuimmat suomenkieliset sanat "Jouluyö, juhlayö" -lauluun on tehnyt Gustaf Oskar Schöneman (1839–1894), joka on sanoittanut myös joululaulun Joulupuu on rakennettu. "Jouluyö, juhlayö" -lauluun on tehty useita muitakin suomennoksia. "Jouluyö, juhlayö" -laulu on suomeksi myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, numerolla 114 ja se on Anna-Maija Raittilan uudelleen suomentama vuodelta 1999.
Mohrin laulussa oli kuusi säkeistöä. Siitä lauletaan kuitenkin vain 1, 2 ja 6. säkeistöä. Myös saksankielisenä laulusta on useampia versioita, joiden sanoitus poikkeaa toistaan. Laulun vanhin painettu versio on vuodelta 1833 ja se on julkaistu Dresdenissä. Laulu sai suuren suosion varhain, tosin se tuli evankelisiin laulu- ja virsikirjoihin paljon hitaammin kuin katolisiin. Laulu levisi tuntemattoman tekijän lauluna Tirolissa ja sitä pidettiin kansanlauluna. Laulusta jäi pois käytöstä inkarnaatiota teologisesti kuvailevat säkeistöt 3-5 ja säkeistöjen järjestys muuttui. Kun alkuperäisen tekstin 6. säkeistö siirtyi 1. ja 2. säkeistöjen väiin, saatiin laulu alkamaan ja päättymään seimen äärellä. Tämä lisäsi lauluun liittyvää romanttista kuvaa ja lisäsi laulun suosiota. Laulu sai suuren suosion 1820-luvulla, jolloin Euroopassa vallitsi eräänlainen ”tyrorinkuume”, ihannoitu kuva siitä, miten tirolilaiset vastustuvat Napoleonia. Useat lauluryhmät ja -perheet esittivät tirolilaisia kansalauluja, niiden joukossa Stille Nacht. Kansanmusiikkina sitä arvotettiin sen alkuperän, yksinkertaisuuden ja aitouden takia. siten se saattoi kuulua hyvin porvarillisen perheen ihannejouluun.
Sanat
Stille Nacht, heilige Nacht
Stille Nacht! Heilige Nacht! Alles schläft; einsam wacht Nur das traute hochheilige Paar. Holder Knabe im lockigen Haar, Schlaf in himmlischer Ruh! Schlaf in himmlischer Ruh!
Stille Nacht! Heilige Nacht! Hirten erst kundgemacht Durch der Engel Halleluja. Tönt es laut von Ferne und Nah: Christ, der Retter ist da! Christ, der Retter ist da!
Stille Nacht! Heilige Nacht! Gottes Sohn! O wie lacht Lieb aus deinem göttlichen Mund, Da uns schlägt die rettende Stund, Christ in deiner Geburt! Christ in deiner Geburt!
Jouluyö, juhlayö
Jouluyö, juhlayö! Paimenil yksin työ. Enkel taivaasta ilmoitti heill': Suuri koittanut riemu on teill'! Kristus syntynyt on, Kristus syntynyt on!!
Jouluyö, juhlayö! Täytetty nyt on työ. Olkoon kunnia Jumalalle! Maassa rauha, myös ihmisille olkoon suosio suur, olkoon suosio suur!
Suomennokset ja niiden erot
''G. O. Schöneman julkaisi vuonna 1883 ensimmäisen suomennoksen. Se on varsin vapaasti saksasta suomeen käännetty ja alkaa seuraavasti:'' Jouluyö, juhlayö! Päättynyt kaik on työ.
Matti Pesonen julkaisi vuonna 1938 sanat, jotka alkavat: Jouluyö hiljainen Uupuu kaikk' unehen
Matti Pesonen julkaisi uudet vuonna 1944 sanat, jotka alkavat:
Jouluyö juhlayö
Hiljennyt kaikk' on työ
Adventtilaluluja,laulu 2 (1959):
Hiljainen juhlayö!
Päättynyt on jo työ.
Anna-Maija Raittila julkaisi vuonna 1982 sanat, jotka alkavat: Jouluyö juhlayö Kansojen rauhan yö
Anna-Maija Raittila (Kirkkauden kuningas tulee, Kirkon jumalanpalvelus
ja musiikin keskus, jouluajan virikeaineistoa, 1993):
Jouluyö, juhlayö
''Ruotsin kirkon virsikirja, Virsi 114, uud. suom. Anna-Maija Raittila 1999''
Jouluyö, juhlayö!
Tyyntynyt kaikki työ!
Siionin Kannel 15, 1999
Jouluyö, juhlayö.
Päättynyt on jo työ
Melko tarkan suomennoksen ensimmäisen säkeistön sanat ovat seuraavat: Jouluyö, juhlayö päättynyt arjen työ kaks vaan ihmistä valveillaan valo lapsella hiuksissaan nuku rauhassa vain nuku rauhassa vain
Sävelmä
Laulun säveltäjä, Franz Gruber oli itävaltalainen kirkkomuusikko ja opettaja. Opettajan tulojen lisäksi monet toimivat myös kirkkomuusikkoina omilla alueillaan ja sävelsivät tarvittavaa musiikkia. Myös Gruberilta on säilynyt muita teoksia joissa kansanmusiikki ja taiteellinen musiikki olivat sekoittuneet toisiinsa, niin myös tässä 6/8 tahtisessa sicilianossa.
Palosuo (Sauvo)
Palosuo on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan eteläosassa Rajalahdentien varrella. Kylässä on sijainnut Palosuon kansakoulu.
Palosuon kyläalue sijaitsee Palosuonmäen ympäristössä. Kylän harva asutus seuraa kylän halki kulkevaa tietä.
Historia
Palosuonmäellä on pronssikautinen röykkiöhauta. 1500-luvulla kylässä olleet kaksi kruununtilaa kuuluivat Ruonan läänin Ambölen verokuntaan. Tilat yhdistettiin 1620-luvulla, jolloin syntyi Brännkärrin yksinäistila. Kristiina Horn osti tilan rälssiksi vuonna 1647, mutta se otettiin kruunulle 1680-luvulla ja tehtiin luutnantin palkkatilaksi. Vuonna 1790 tuolloin tilaa viljellyt lampuoti osti tilan perinnöksi.
Emissio (taloustiede)
Emissio tarkoittaa arvopaperien kuten osakkeiden tai obligaatioiden liikkeelle laskemista.
Osake-emissiosta käytetään tavallisesti nimitystä osakeanti.
Suomessa valtion obligaatiot laskee liikkeelle valtiokonttori.
Emissiokurssi tarkoittaa hintaa, jolla arvopaperi lasketaan liikkeelle. Emissiokurssi ei välttämättä ole sama kuin arvopaperin nimellisarvo. Emissiokurssi voidaan ilmoittaa myös liikkeeseenlaskuhinnan suhteena nimellisarvoon. Emissiokurssi 100 (prosenttia) merkitsee, että lainasta maksetaan sen nimellisarvo. Jos emissiokurssi alittaa 100, lainasta maksetaan alle nimellisarvon.
Emissiovoitto tarkoittaa emissiokurssin ja nimellisarvon erotusta. Emissiovoitto jää arvopaperin liikkeeseenlaskijalle.
Ibbenbüren
Ibbenbüren jaetaan yhdeksään eri kaupunginosaan (Stadtteile). Asukasluvullisesti niistä selvästi suurin on Innenstadt noin 23 000 asukkaallaan. Koko kaupungin asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 51 190. Pinta-alaltaan Ibbenbüren on 108,85 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 470 as./km².
Kaupunkia rajaavat Mettingenin, Westerkappelnin, Saerbeckin, Hopstenin ja Recken kunnat sekä Tecklenburgin ja Hörstelin kaupungit.
Stasandros
Stasandros (, kuoli ehkä noin 317 eaa.) oli kyproslainen sotilas ja yksi Aleksanteri Suuren seuraajista eli diadokeista. Triparadasoksen jaossa vuonna 321 eaa. hänet nimitettiin Arian ja Drangianan satraapiksi. Stasandros avusti Eumenes Kardialaista tämän taistelussa Antigonosta vastaan. Stasandros komensi Paraitakenen taistelussa ja Gabienen taistelussa osastoa baktrialaista ratsuväkeä. Stasandros teloitettiin ehkä Eumeneen kanssa taistelujen jälkeen. Antigonos antoi kuitenkin Stasandroksen maakunnat eräälle Euitokselle, joka kuoli pian ja jätti Arian ja Drangianan Euagoraalle.
Frankie Sullivan
thumb|Frankie Sullivan, [[Sweden Rock Festivalilla 2013.]] Frankie M. Sullivan III (s. 1. helmikuuta 1955 Chicago), lyhyemmin Frankie Sullivan, on yhdysvaltalainen kitaristi ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten Survivorin toisena perustajajäsenenä ja ainoana sen jäsenenä, joka on ollut yhtyeessä sen perustamisesta lähtien.
Yhdessä entisen Survivorin jäsenen, Jim Peterikin, kanssa Sullivan sävelsi monia hittikappaleita, kuten ”Eye of the Tiger” ja ”Burning Heart” elokuvista Tiikerinsilmä – Rocky III ja Rocky IV.
Survivor
Yhdessä Jim Peterikin kanssa Sullivan perusti Survivorin vuonna 1977. Yhtyeeseen liittyivät pian myös Dave Bickler, Gary Smith ja Dennis Johnson. Aluksi Survivor harjoitteli pienessä kellarissa, ja pian Sullivan ja Peterik alkoivatkin säveltämään yhtyeelle omia kappaleita. Albumit Survivor ja Premonition eivät olleet kovin suuria menestyksiä, mutta läpimurto tapahtui, kun Sylvester Stallone pyysi musiikkia elokuvaansa Tiikerinsilmä – Rocky III. Sullivan ja Peterik sävelsivät kappaleen ”Eye of the Tiger”, josta tuli menestys. Kappale nousi Billboardin listalla heti ensimmäiseksi ja siitä tuli maailmankuulu. ”Eye of the Tiger” pysyi listaykkösenä kokonaiset seitsemän viikkoa. Se nousi myös Britannian top 40:ään kuudeksi viikoksi ja Australian listaykköseksi neljäksi viikoksi. Lisäksi Survivor voitti sillä Grammy-palkinnon. Myös seuraava albumi Caught in the Game oli hyvin suosittu. Sullivan ja Peterik ovat säveltäneet lähes kaikki Survivorin kappaleet, tosin Peterik erosi yhtyeestä jo vuonna 1996. Sullivan onkin ainoa Survivorin jäsen, joka on ollut siinä sen perustamisesta lähtien.
Eeva Kiviharju
Eeva Kiviharju (s. 1948 Helsinki) on suomalainen muusikko ja iskelmämusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Uransa alussa hän tuli tunnetuksi yhdessä siskojensa Raisa ja Suvi Kiviharjun kanssa 1960-luvun lopulla perustamastaan lauluyhtyeestä Seidat. Hän oli sisaruksista ainoa, joka jatkoi musiikkiuraansa. .
Kiviharjun tekemiä kappaleita on levytetty lähemmäs sata. Lauluyhtye Seitojen lisäksi niitä on esittänyt etenkin Paula Koivuniemi. Hänet tunnetaan myös Laura Voutilaisen kappaleesta ”Vuoksi sun” ja Timo Turusen esittämästä lastenlaulusta ”Pieni ystäväin”.
Kiviharju osallistui Suomen euroviisukarsintaan 1977 esittämällä oman kappaleensa ”Palokankaan Maikki”. Euroviisukarsinnassa 1979 Kiviharjun kappaleen ”Hei tänne päin” esitti lauluyhtye Seidat. Paula Koivuniemi osallistui Kiviharjun kappaleella ”Tuultako tavoitan” vuoden 1984 karsintaan. Marjorie kilpaili euroviisukarsinnoissa vuonna 1988 Eeva Kiviharjun kappaleella ”Tie” ja vuonna 1990 kappaleella ”Tuuli”.
Timișoara
Timișoara on kaupunki Baanaatissa Länsi-Romaniassa. Se on maan kolmanneksi suurin, asukkaita oli vuonna 2011 noin 319 000. Kaupunki on ollut vanhastaan monikulttuurinen. Se on mainittu bysanttilaisissa teksteissä jo vuonna 1019, mutta lienee sitäkin vanhempi.
Timisoara sijaitsee Begajoen varrella Länsi-Romaniassa. thumb|left|Timișoaran kaupungintalo.
Timișoara kuului keskiajalla Unkariin, ja muun muassa Unkarin kuningas Kaarle Robert piti sitä hallintopaikkanaan 1301–1323. György Dózsan johtamat kapinalliset talonpojat piirittivät sitä vuonna 1514 kuukauden, mutta hävisivät lopulta Unkarin aatelisten sotajoukolle. Vuonna 1526 turkkilaiset valloittivat kaupungin, ja se kuului Osmanien valtakuntaan vuoteen 1699 asti. Silloin Timișoara liitettiin Unkariin, joka oli kuului Habsburgien hallitsemaan Itävallan keisarikuntaan. Romaniaan kaupunki liitettiin Trianonin rauhassa 1920. Monivaiheisen historian tuloksena kaupungin asukkaissa on yhä romanialaisia, unkarilaisia, juutalaisia, saksalaisia, romaneja ja slaaveja.
Vuoden 1989 vallankumous Romaniassa sai alkunsa Timișoarasta. Kaupungin maantieteellisen sijainnin takia (aivan Jugoslavian rajan läheisyydessä) asukkaat näkivät myös Jugoslavian televisiokanavia, joilta välittyi tietoja kansannousuista muissa sosialistisissa maissa. Pian puhkesi laajoja mielenosoituksia ja mellakoita, jotka levisivät muualle Romaniaan ja johtivat Nicolae Ceaușescun hallinnon kukistumiseen.
Kaupunkia palvelee Traian Vuian kansainvälinen lentoasema.
Eric Laxman
thumb|Eric Laxman Eric Laxman (myös kirjoitusmuodoissa Erik Laxman, Ericus Laxman ja Erich Lachsmann, ) (27. heinäkuuta 1737 Savonlinna – 6. tammikuuta 1796) oli savonlinnalaissyntyinen tutkimusmatkailija, luonnontieteilijä ja pappi, joka teki pääasiallisen elämäntyönsä Siperiassa.
Henkilötietoja
Laxman syntyi kauppiasperheeseen Savonlinnassa. Hän kävi triviaalikoulun Rantasalmella ja kymnaasin Porvoossa. Isänsä kuoltua hän pyrki jatkamaan vuonna 1757 opintojaan Turun Akatemiassa, mutta vähävaraisuus esti kahden vuoden kuluttua Turussa opiskelut. Hän toimi sittemmin papinapulaisena Uudellakirkolla Inkerinmaalla. Papiksi hänet vihittiin 1762 ja hän sai Pietarista luterilaisen papin ja opettajan viran. Vuonna 1764 hänet määrättiin saksalaisen seurakunnan papiksi Barnauliin keskiseen Siperiaan Ob-joen yläjuoksulle. Samalla hän sitoutui toimimaan Pietarin tiedeakatemian kirjeenvaihtajana, ja tieteellinen kunnianhimo olikin hänen yllykkeensä tähän papinvirkaan lähtemiseensä.
Vuonna 1770 Laxman vastaanotti kemian ja taloustieteen professuurin Venäjän tiedeakatemiassa ja hänet nimettiin akateemikoksi 33-vuotiaana. Sittemmin hän toimi Venäjän valtionmineralogina. Työskentely kaupunkiympäristössä ei kuitenkaan häntä miellyttänyt, vaan hänen mielensä paloi Siperian arojen tutkimiseen. Hän saikin vuonna 1780 vuorineuvoksen toimen Nertšinskin kaivoksilta Amurin latvavesillä.
Laxman oli naimisissa Kristina Margareta Runnenbergin kanssa, ja heille syntyi 1765 Gustav ja 1766 Adam. Jäätyään leskeksi vuonna 1766 hänet vihittiin muutaman vuoden kuluttua Katarina (Jekaterina Ivanovna) Ruuthin kanssa. Heille syntyi vuonna 1769 Anton Erich, sitten Martin, Josef, Kassian, vuonna 1778 Konstantin ja Maria vuonna 1781.
Tutkimusmatkat
Laxmanin ensimmäinen tutkimusretki Siperiassa suuntautui kesällä 1767 etelään Öskemeniin ja seuraavana vuonna Irkutskiin. Vaimo Kristina sairastui ja kuoli tällä matkalla Kjahtassa Mongolian lähellä. Käytyään talvella 1768 Moskovassa, Pietarissa ja Suomessakin Laxman lähti 1772 Moldaviaan, Bessarabiaan ja Mustanmeren rannikolle. Myöhemmin hän tutustui myös Volgan alkulähteisiin, Äänisjärveen, Aunukseen, josta on myös suomennettu hänen kirjansa Aunuksen kuvaus, ja Vienanmereen.
Tultuaan nimitetyksi vuonna 1780 vuorineuvokseksi lähelle Kiinan rajaa Nertšinskiin hän pääsi palaamaan Siperian tutkimusten pariin. Virkarikossyytteiden takia tehtävästä erotettuna, mutta syytteistä vapautuneena hän toimi sittemmin keisarillisen kabinetin "minerologisena matkailijana" Irkutskista käsin, perehtyen muun muassa Baikalin alueeseen.
Laxmanin viimeinen tutkimusmatka alkoi liki 60 vuoden ikäisenä, heinäkuussa 1795. Hän oli matkalla Japaniin, päätyen Tobolskista noin sata virstaa etelään, kun sai halvauskohtauksen ja kuoli pienellä postiasemalla Dresvjanskassa Siperiassa.
Tutkimustyön ja muun toiminnan tuloksia
thumb|Laxmanin nimeämä [[siperianmaaorava.]] Laxman raportoi ensimmäisenä yhdestä suomensukuisesta kansasta Uralin takana, Baikalin kuumista lähteistä sekä Viljuin timanttikentistä. Vielä 2000-luvullakin toimii Irkutskissa Laxmanin perustama mineraloginen museo, jossa on muun muassa hänen löytämäänsä lazuria. Hän julkaisi matkoiltaan myös uskontotieteellistä aineistoa. Kasvitieteilijänä hän osallistui muun muassa Linnén kuuluisan tieteellisen luokittelun kehittämiseen ja vei perunanviljelyn Siperiaan. Ruotsi-Suomessa aloitettu raparperin viljelykin oli lähinnä Laxmanin ansiota.
Eläintieteessä hän muun muassa aloitti Venäjän hyönteistieteellisen julkaisutoiminnan ja keräsi fossiileja.
Hänen fysiikan ja kemian ansioihinsa kuuluu elohopean jäätymispisteen löytäminen, vaikka kyseisen jäätymisen oli aikaisemmin havainnut jo L.Croyére. Myös lasinvalmistuksen merkittävä kehittäminen ja maailman ensimmäisten mittaripohjaisten sääraporttien julkaisu kuuluu hänen ansiolistalleen.
Hän myös hoiti Venäjän ja Japanin välisiä valtiollisia suhteita, mikä sai alkunsa, kun japanilainen laiva oli myrskyssä joutunut Venäjän-puoleiseen rantaan. Vuonna 1791 Laxman sai keisarinna Katariina II:lta luvan viedä retkikuntansa Venäjän edustajana japaniin. Laxman ei kuitenkaan unohtanut synnyinseutujaankaan. Esimerkiksi hän oli mukana puuhaamassa syntymäkaupunkiinsa Savonlinnaan uutta kirkonkelloa. Kirjeenvaihdosta suomalaisten kollegoiden ja muiden ystävien välillä on jäänyt paljon dokumentteja ja Suomen ensimmäinen sanomalehti julkaisi yhden hänen matkaraporttinsa etusivulla.
Laxman on jättänyt nimensä myös lintutieteeseen. Hän kuvaili ja nimesi vuonna 1769 (Kongl. Vetenskaps Akad. nya Handlingar) ruostepääskyn (Cecropis daurica, nykyisin Hirundo daurica). Muita Laxmanin nimeämiä eläimiä ovat hiirimäisten Muridae-heimoon kuuluva Myospalax-suku, siperianmaaorava (Tamias sibiricus), lännenzokori (Myospalax myospalax) ja idänpäästäinen (Sorex caecutiens).
Viimeisin Laxmanista julkaistu englanninkielinen tieteellinen raportti on Karlsson, K.H.,Hupa, L & Cable, M. (2010): Erik Laxman, a Pioneering 18th-Century Glass Technologist. Journal of Glass Studies, 52. Suomeksi hänestä on viimeksi kirjoitettu Etelä-Savon kulttuurin vuosikirjassa Porrassalmi IX 2016: Karttunen, K. Erik Laxman, keisarillisen kabinetin mineraloginen matkailija ja Heiska, J. Erik Laxmannin lapsuus ja nuoruus Savonlinnan seudulla.
Mikaelinkirkko (Helsinki)
Mikaelinkirkko on Helsingin Kontulassa sijaitseva Helsingin Mikaelin seurakunnan päätoimipaikka. Modernistista kirkkoarkkitehtuuria edustava kirkko vihittiin käyttöön 7. toukokuuta 1988. Kirkkosalissa on 300 istumapaikkaa ja seurakuntasalissa 250. Mikaelinkirkko sijaitsee Emännänpolulla aivan Kontulan ostoskeskuksen tuntumassa.
Kirkon paikalla toimi ennen vuotta 1986 Heikki ja Kaija Sirenin suunnittelema ja 1960-luvun lopulla rakennettu Kontulan tilapäiskirkko. Helsingin seurakuntayhtymä julkisti vuonna 1980 uudelle kirkolle arkkitehtikilpailun, johon osallistui 138 arkkitehtia. Rakentamaan piti päästä jo vuonna 1984, mutta koska voittajatyön piirtäjä Björn Krogius ei kuulunut kirkkoon, suunnitelma jouduttiin hylkäämään. Uudeksi suunnitelmaksi otettiin Käpy ja Simo Paavilaisen työ.
Kirkon urut ovat Kangasalan Urkurakentamon valmistamat, ja ne otettiin käyttöön vuonna 1991. Kirkkorakennuksesta erillään olevassa kellotornissa on kuusi erikokoista kelloa. Kirkon katolla on kuvanveistäjä Kari Juvan pronssinen valettu patsas Ristintie. Patsaan hahmo on arkkienkeli Mikael, jonka mukaan kirkko on nimetty.
Jennifer Hornsby
Jennifer Hornsby (s. 1951) on brittiläinen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan, teonfilosofiaan, kielifilosofiaan ja feministiseen filosofiaan. Hornsby toimii professorina Lontoon yliopiston Birkbeck Collegen filosofian laitoksella.
Maailman Sionistijärjestö
Maailman sionistijärjestö on juutalaisten kansainvälinen järjestö, joka perustettiin Theodor Herzlin kokoonkutsumassa ensimmäisessä sionistikongressissa, Baselissa, Sveitsissä 3. syyskuuta 1897. Alun perin nimi oli Sionistijärjestö, mutta vuonna 1960 nimi muutettiin Maailman sionistijärjestöksi. Järjestön pääpaikka on Jerusalem.
Jennifer Hornsby
Hornsby tunnetaan muun muassa monien nykyisen analyyttisen mielenfilosofian "oikeaoppisten" näkemysten vastustamisesta ja J. L. Austinin puheaktien hyödyntämisestä pornografian tarkasteluun.
Maailman Sionistijärjestö
Kun Israelin valtio perustettiin 14. toukokuuta 1948, monet hallinnolliset instituutiot olivat valmiina, sellaisina kuin Sionistikongressi oli ne suunnitellut 50 vuotta aiemmin.
Maailman Sionistikongressi
Vuosina 1897–1946 Maailman sionistikongressi pidettiin joka toinen vuosi Euroopan eri kaupungeissa. 35. kongressi järjestettiin kesäkuussa 2006. Suurin tapahtuma kongressissa oli Kadiman yhdistyminen konservatiivijuutalaisten ja reformijuutalaisten välillä. Kadiman Zeev Bielski valittiin uudelleen WZO:n puhemieheksi. Seuraava kongressi pidetään vuonna 2010.
Ukkonen, täydellinen järki
Ukkonen, täydellinen järki on gnostilainen hymni- tai runomuotoinen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VI, kirja 2). Se on feminiinisen jumalhahmon itseilmoitus, monologi, jossa luetellaan joukko arvoituksellisia ja paradoksaalisia väittämiä tämän jumalhahmon luonteesta. Nämä paradoksaaliset lausumat ovat kaikuja muinaiskreikkalaisista arvoitusrunoista, jotka olivat yleinen runomuoto Välimeren alueella antiikin aikana. Kirjoitus on ajoitettu noin vuosiin 100–230.
Sisältö
Runo koostuu rinnakkaisista stroofeista eli säkeistöistä. Kirjoittaja on pohjannut vastaavanlaisten egyptiläisten ja heprealaisten naisjumaluuksille omistettujen runojen perinteisiin. Näissä jumalhahmo, kuten Isis ja Sofia, esittelee hyveitään yleisölle ja kehottaa yleisöä tavoittelemaan häntä. Tähän lajityyppiin kuuluvaa kirjallisuutta löytyy myös Vanhan testamentin kirjoista. Esimerkiksi Sananlaskuissa (Sananl. 8) Viisaus kertoo itsestään, ja Viisauden kirja (Viis. 7) ja Sirakin kirja (Sir. 24) sisältävät vastaavanlaista Viisauden ylistystä.
Runon arvoitukset voivat olla kytköksissä klassiseen gnostilaiseen myyttiin, joka voidaan löytää esimerkiksi Johanneksen salaisesta kirjasta ja Hallitsijoiden olemuksesta. Tällaiset kytkökset eivät ole kuitenkaan selkeitä.
Maco Oey
Maco Oey (oik. Marco Oey, s. 15. kesäkuuta 1965 Saksa) on suomalainen muusikko. Hän aloitti levytysuransa vuonna 1986.
Oey on sanoittanut ja säveltänyt muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta kaikki levyttämänsä kappaleet.
Jack Helen Brut
Jack Helen Brut oli vuonna 1981 perustettu monitaiteellinen suomalainen performanssiryhmä, johon ovat kuuluneet muiden muassa Cris af Enehielm, Risto Heikinheimo, Satu Kiljunen, Vilppu Kiljunen, Pauli Pöllänen, Johanna Koistinen, Ari Kotkavuori, Peter Sade, Isa Kukkapuro, Jarmo Luttinen, Kimmo Takala, Ari Taskinen, Timo Toikka ja Sakari Viika.
Jack Helen Brut loi liikkeen, valon, tilan ja rytmin kautta visuaalisia teoksia. Esityksissä musiikki, teatteri ja tanssi yhdistyivät kuvataiteeseen.
Saint-Cloud
Saint-Cloud  on Ranskan kunta Pariisin esikaupunkialueella. Se sijaitsee Hauts-de-Seinen departementissa noin 9,6 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Kunnassa on arviolta 29 360 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 7,56 neliökilometriä. Saint-Cloudissa sijaitsi Saint-Cloudin palatsi.
Märkä T-paita -kilpailu
thumb|right|Puolalainen märkä T-paita -kilpailu. Märkä T-paita -kilpailu on erityisesti Yhdysvalloissa ja nuorison suosimissa etelän lomakohteissa harjoitettu kilpailumuoto, jossa naiset esiintyvät pukeutuneina vaaleaan T-paitaan ilman rintaliivejä.
Kilpailijat tanssivat lavalla, ja heidän päälleen heitetään vettä tai olutta, jolloin kastuneet T-paidat muuttuvat osittain läpinäkyviksi. Usein käytetään kylmää vettä, koska sen vaikutuksesta nännit kovettuvat. Toisinaan kilpailijat heittävät paidan kokonaan pois, joskus jopa riisuutuvat täysin alasti.
Uljas
Uljas on suomalainen miehen etunimi, joka johtuu rohkeaa, urhoollista ja komeaa tarkoittavasta sanasta uljas. Uljaksen nimipäivä on 19. lokakuuta. Suomessa etunimi Uljas on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu hieman yli 2900 henkilölle. Uljas on myös sukunimi.
Angelique Seriese
Angelique Elisabeth Seriese (s. 12. heinäkuuta 1968 Zevenbergen, Noord-Brabant) on hollantilainen judoka.
Seriese on voittanut MM-kilpailuissa yhden mitalin jokaista väriä. Hän saavutti yli 72 kilon sarjassa kultaa 1995 ja pronssia 1987 sekä avoimessa luokassa hopeaa 1993. Hän voitti sarjansa Soulin olympialaisissa 1988, jossa naisten judo oli näytöslajina. Euroopan-mestaruuden hän voitti yhteensä kahdeksan kertaa, neljästi sekä yli 72-kiloisissa että avoimessa luokassa.
Technicolor (yritys)
Technicolor, aikaisemmin Thomson SA, on ranskalainen yritys, joka muodostettiin vuonna 1966 kun Compagnie Française Thomson-Houston ja Hotchkiss-Brandt yhdistyivät. Yritys tuli tunnetuksi nimellä Thomson-Brandt SA vuodesta 1972 lähtien.
Yhtiö on aiemmin luottanut puolustusvälineteollisuuden valmistukseen. Thomson-Brandt kansallistettiin vuonna 1982. Vuonna 1987 lääketieteellisen laitteiston yksikkö myytiin General Electricille, jolta Thomson osti kuluttajaelektroniikan valmistuksen mukaan lukien RCA:n.
Yhtiö tuottaa teknisiä palveluita viihdepalveluiden sisällöntuottajille. Aiemmin yritys valmisti myös viihde-elektroniikkaa, muun muassa Thomson-brändin alla. Yhtiön nykyinen nimi otettiin käyttöön tammikuussa 2010, jonka mukana viihde-elektroniikan tuotanto myytiin pois.
Yritys muutti nimeään vuonna 2010 omistamansa yhdysvaltalaisen yhtiön mukaan.
Jim Hall
Ura
Hän ajoi Formula 1 -luokassa vuosina 1960–63, jolloin hän osallistui 11 kilpailuun ja saavutti 3 MM-pistettä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
Zvjagino
Zvjagino on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kunnan pinta-ala on 161 neliökilometriä. Asukkaita on 350 henkeä (vuonna 2010).
Zvjaginon kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Novgorodin alueen Pestovon piiriin, etelässä Mošenskojen piiriin ja lännessä Hvoinajan piirin Kabožan kuntaan. Pinta-alasta suurin osa on metsää. Kunnan alueella sijaitsee Starskoje-järvi. Hyötykaivannaisia edustaa turve.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Bugryn rautatieasema ja 12 kylää: Baslovo, Bugry, Iljino, Jakovlevo, Krasnaja Gorka, Nikitino, Novinka, Paltsevo, Prokšino, Staroje, Triznovo ja Tšudskoje.
Bugrysta on linja-autoyhteys Nikitinon kautta Hvoinajaan sekä päivittäiset paikallisjunayhteydet Hvoinajaan ja Pestovoon. Asemalla pysähtyy myös Pietarin ja Pestovon välinen kaukojuna.
Seudun pääelinkeino on maatalous, jota edustaa neljä karjanhoitoon keskittynyttä yksityistilaa sekä joukko henkilökohtaisia aputalouksia. Lisäksi on muutamia yksityisiä liikkeenharjoittajia. Nikitinossa on lastentarha ja kauppa, Zvjaginossa kulttuuritalo ja ensiapuasema, Bugryssa kerhotalo, ensiapuasema ja kauppa. Nähtävyyksiin kuuluu Starojen kylän hautakumpu.
Raahen kirkko
Raahen kirkko, joka valmistuttuaan vihittiin Pyhän Kolminaisuuden kirkoksi, on vuosina 1909–1912 rakennettu Josef Stenbäckin suunnittelema ja rakennuttama kivikirkko Raahessa. Kirkko edustaa kansallisromantiikkaa ja jugendia. Tornin huippu kohoaa 56 metriin ja kirkon sisään mahtuu istumaan 580 henkeä. Edellinen kirkko oli puinen ja paloi 23. heinäkuuta 1908.
Kirkko on verhoiltu seudulta louhituilla punagraniittilaatoilla. Vesikaton paanut ovat betonia, kellotornin huippu on pellitetty. Kerrotaan, että kirkkoa suunnitellessa raahelaiset olivat päättäneet rakentaa kirkon, joka ei pala.
Jim Hall
Ura
Hall on ajanut myös Sebringin 12 tunnin ajoja, jotka hän voitti Chevroletin Chaparral 2 -mallilla vuonna 1965. Voitto oli pitkään merkittävä, koska Chevroletilla voittoon kyettiin jälleen kyseisissä ajoissa vasta 50 vuotta myöhemmin.
Raahen kirkko
Esineistö
Taiteilijaprofessori Eero Järnefelt maalasi alttaritaulun Jeesuksen kanssa myrskyssä vuonna 1926. Hän itse oli antanut taulun nimeksi Heräävä toivo. Maalaustyö on tehty Pariisissa, mutta luonnosteltu Helsingissä, jossa maalauksen henkilöiden malleina toimivat Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen opiskelijat. Kooltaan taulu on 5,40 metriä korkea ja 3,70 metriä leveä.
Shaun Marsh
thumb|right|Shaun Marsh Shaun Edward Marsh (s. 9. heinäkuuta 1983) on australialainen kriketinpelaaja (lyöjä). Hänen ammattilaisseuroinaan ovat olleet Western Warriors Australiassa ja Kings XI Punjab Intiassa.
Narroginissa, Länsi-Australiassa syntynyt Marsh on entisen kriketinpelaaja Geoff Marshin poika.
Raahen kirkko
Esineistö
Kirkossa on tehty useita peruskorjauksia valmistumisensa jälkeen, muun muassa vuonna 1972 ja 1996. Kirkon 100-vuotisjuhlan lähestyessä todettiin, että kirkossa on syytä tehdä perusteellinen korjaus ja se toteutettiin vuosina 2010-2011. Peruskorjauksen tavoitteeksi otettiin kirkon palauttaminen alkuperäiseen asuunsa mm. värien suhteen. Korjaus käsitti kirkon kaikkien sisätilojen lattia-, seinä- ja kattopintojen, täydentävien rakennusosien sekä kiinto- että uusien erikoiskalusteiden pintakäsittelyt. Korjauksen yhteydessä toteutettiin muun muassa kuoriosan laajennus, keskeisalttari, kirkkosalin penkkien istuinosien varustaminen pehmusteella sekä kirkkosalin peräosaan apusakasti ja morsiushuone. Kirkon LVI- ja sähkötekniset asennukset uusittiin korjauksessa kokonaisuudessaan. Ulkopuolen työt sisälsivät muun muassa kirkkoa ympäröivän puuston ja kasvillisuuden raivauksia, liikuntaesteisten luiskan toteutuksen ja julkisivuvalaistuksen uusimisen. Kirkon uudelleen vihkimisen toimitti piispa Samuel Salmi 18.3.2012. Samalla vietettiin kirkon 100-vuotisjuhlaa.
Jim Hall
Muuta
Hallin poika Jim Hall Jr. on kaksinkertainen World Kart Champion -mestari, joka johtaa Jim Hall Kart Racing School -ajokoulua.
Raahen kirkko
Raahen vanha kirkko
Raahen vuonna 1908 palanut vanha kirkko oli tyypillinen 1600-luvun pitkäkirkko ja se valmistui vuonna 1655. Kirkko rakennettiin kaupungin koillislaidalle, eikä keskelle kaupunkia niin kuin yleensä tuolloin tehtiin, kaupungin korkeimmalle mäelle. Näin kirkon huomattavan korkea torni toimi myös kauas merelle näkyvänä merimerkkinä. Kirkon ulkopuoli sai pian valmistumisensa jälkeen lautavuorauksen.
Kuvaohjelmien tarjoaminen Suomessa
Kuvaohjelman tarjoaja on taho, joka saattaa kuvaohjelman yleisön katseltavaksi. Kuvaohjelman tarjoajan tehtävänä on varmistaa, että tarjottava kuvaohjelma on luokiteltu ja merkitty kuvaohjelmalain mukaisesti ikärajoilla ja sisältösymboleilla.
Paniikki
Paniikki eli pakokauhu on usein jonkin asian pelosta seuraava kiihtynyt ja voimakkaan pelon hallitsema tunnetila, jossa ihminen ei pysty toimimaan järkevästi. Paniikki syntyy usein siten, että jokin ärsyke laukaisee (aiheetta tai aiheesta) äärimmäistä hätää käsittelevät aivotoiminnot. Tällöin vereen erittyy stressihormonia erityisen paljon, sydämen syke kiihtyy, ja henkinen toiminta ohjautuu lähes täysin vaistotasolle keskittyen vaaratilanteesta selviytymiseen yksinkertaisia, myötäsyntyisiä vaistoja ja refleksejä noudattaen. Paniikki usein ruokkii itseään jonkin aikaa siten, että tietoisuuden eri osat lähettävät toisiltaan saamiaan vaaraan ja pelkoon liittyviä viestejä toisilleen. Tätä voisi vertauskuvallisesti kuvata siten, että pelon tunne ruokkii pelon ajatuksia, jotka taas ruokkivat pelon tunnetta.
Nykymaailmassa paniikin vallassa toiminta on kuitenkin usein pelon aiheuttaneeseen tilanteeseen nähden vääränlaista. Ihminen voi pelästyä paniikkiin asti esimerkiksi sosiaalista tilannetta, mutta tilanteeseen ei auta se, että toimii samoin, kuin miten vaistoihin on ohjelmoitu toimimaan alun perin paniikkia aiheuttaneissa tilanteissa, kuten petoeläimen tai hukkumisen uhkaamana. Päinvastoin sosiaalinen tilanne voi lähinnä vain mennä vaikeammaksi tämänkaltaisten varotoimien käynnistyessä. Tästä voi seurata noidankehä, jossa paniikkioireet, kuten esimerkiksi punastuminen, koetaan häpeällisiksi tai noloiksi, jonka vuoksi ne saavat aikaan lisää paniikkia.
Huomatessaan reagoivansa paniikilla omaan paniikkiinsa voi ihminen alkaa pelätä paniikkia esimerkiksi sosiaalisessa tilanteessa. Tämä pelko voi itsessään pahentua paniikiksi asti, jolloin noidankehä käynnistyy. Mikäli paniikki syntyy jollekin henkilölle useasti jo paniikin itsensä pelkäämisestä, kyseessä on paniikkihäiriö.
Alun perin paniikilla tarkoitettiin Pan-jumalan säikäytyksen aiheuttamaa pelkoa.
Kuvaohjelmien tarjoaminen Suomessa
Tarjoajaksi ilmoittautuminen
Jos tarjoajalla on useita tarjoamistapoja, peritään maksu kaikista.
W. C. Fields
W. C. Fields (oik. William Claude Dukenfield, 29. tammikuuta 1880 Darby, Pennsylvania – 25. joulukuuta 1946 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko, joka esiintyi ensin vaudevillessa ja teatterissa, ja vuodesta 1930 alkaen äänielokuvissa.
Fields oli yksi aikansa suosituimmista elokuvakoomikoista. Hänen todellisuutta vastaava roolihahmonsa tunnetaan nasaaliäänestään, epäsosiaalisuudestaan ja persoudestaan alkoholille.
Elämä ja ura
Fields syntyi vuonna 1880 Pennsylvaniassa. Hän muutti pois kotoa 18-vuotiaana ja aloitti uran vaudevillessa koomisena jonglöörinä. Fields kiersi vaudevillen mukana maailmaa ja esiintyi muun muassa Pariisin Folies Bergèressä. Liityttyään Ziegfeld Follies -ryhmään vuonna 1915 hän lisäsi esitykseensä myös sanallista huumoria. Fields esiintyi Folliesissa vuoteen 1921 saakka ja satunnaisesti sen jälkeen aina vuoteen 1925 asti. Hänen roolisuorituksensa Broadway-musiikkikomediassa Poppy (1923) teki hänestä tunnetun näyttelijän.
Fields oli aloittanut mykkäelokuvissa esiintymisen jo vuonna 1915. Hänen elokuvauransa lähti kuitenkin varsinaisesti käyntiin vasta äänielokuvan tulon myötä lyhytelokuvalla The Golf Specialist (1930). Vuosina 1932–1933 Fields esiintyi neljässä Mack Sennettin lyhytkomediassa, joissa hän viimeisteli elokuvakoomikon hahmonsa.
Vuosina 1933–1938 Fields teki Paramountille sarjan hyvin menestyneitä pitkiä elokuvia. Fields sai kirjoittaa useimpien elokuviensa käsikirjoitukset itse. Hän esitti joko leuhkaa huijarityyppiä tai vaimonsa nalkutuksesta kärsivää aviomiestä. Hänen hahmonsa olivat persoja alkoholille, puhuivat karkeuksia eivätkä voineet sietää lapsia tai koiria.
Fieldsin alkoholismi ja sairastelu johtivat siihen, että Paramount jätti hänet vuonna 1938. Esiinnyttyään välillä suositussa radio-ohjelmassa The Chase and Sanborn Hour Fields toipui niin, että pystyi jatkamaan näyttelemistä Universalilla vuodesta 1939 alkaen. Hän ehti tehdä vielä muutaman menestyskomedian ennen kuolemaansa vuonna 1946.
Humans
Humans on Sam Vincentin ja Jonathan Brackleyn käsikirjoittama scifisarja, joka perustuu ruotsalaiseen tieteisdraamasarjaan Hubotit – melkein ihmisiä. Sarjaa tuottavat yhdysvaltalainen AMC ja brittiläinen Channel 4, sekä Shine Groupin omistama Kudos-tuotantoyhtiö.
Toukokuussa 2019 Channel 4 ilmoitti kolmannen kauden jääneen sarjan viimeiseksi.