cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
José Maria Neves
Neves syntyi Santiagon saarella Kap Verdellä, ja opiskeli Brasiliassa. Vuonna 1996 hänet valittiin parlamentin jäseneksi. Maaliskuussa 2000 Nevesistä tuli Santa Catarinan piirikunnan pormestari. 1. helmikuuta 2001 hän seurasi Gualberto do Rosáriota maansa pääministerinä.
Lokakuussa 2021 José Maria Neves voitti presidentinvaalit 17. lokakuuta ensimmäisellä kierroksella hän sai 51,5% äänistä, absoluuttinen enemmistö, joka vaadittiin valituksi ensimmäisellä kierroksella.
Brussels Cycling Classic
Brussels Cycling Classic (vuoteen 2012 saakka Pariisi–Bryssel ) on Belgiassa käytävä yhden päivän mittainen maantiepyöräilyn klassikkokilpailu, joka on yksi vanhimpia ammattipyöräilykilpailuja.
Pariisi–Bryssel järjestettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1893, tuolloin kaksipäiväisenä amatöörikilpailuna. Vuodesta 1907 lähtien se on ollut ammattilaiskilpailu. Pariisi–Bryssel kuului vuosikymmeniä kevään klassikoihin, joka ajettiin huhtikuun loppupuolella Pariisi–Roubaix’n ja Gent–Wevelgemin välissä. Kilpailu menetti hohtoaan vuonna 1966 Amstel Gold Racen aloittamisen myötä, eikä sitä järjestetty lainkaan vuosina 1967–1972. Pariisi–Bryssel palasi kilpailukalenteriin vuonna 1973 syyskuun loppupuolella juuri ennen Pariisi–Toursia.
Pariisi–Bryssel-ajon pituus oli ennen vuotta 1926 aina yli 400 kilometriä, mutta matka lyhentyi sittemmin runsaaseen 200 kilometriin ja lähtöpaikkana oli Soissons, 85 kilometriä Pariisista koilliseen. Reitti oli pääasiassa varsin tasainen, mutta matkan loppupuolella oli useita mukulakivipintaisia nousuja. Kilpailu päättyi pitkään RSC Anderlechtin jalkapallostadionin ulkopuolelle, mutta vuonna 2005 maalipaikka vaihtui Atomiumin läheisyyteen Brysselin keskustaan. Vuodesta 2013 lähtö- ja maalipaikka on ollut Brysselissä.
Pariisi–Brysselin on voittanut useimmin Robbie McEwen, kaikkiaan viisi kertaa. Kilpailun taso on kärsinyt Espanjan ympäriajon siirtymisestä keväästä syyskuulle vuonna 1995.
Henry Baker Tristram
pienoiskuva|Henry Baker Tristram Henry Baker Tristram (11. toukokuuta 1822 Eglingham – 8. maaliskuuta 1906 Durham) oli englantilainen pappi, Raamatun tutkija, matkailija ja ornitologi.
Tristram syntyi Eglinghamin pappilassa Northumberlandissa. Hänen isänsä oli pappilan kirkkoherra, myös nimeltään Henry Baker Tristram. Hän opiskeli Lincoln Collegessa Oxfordissa 1839–1846, jolloin hänet vihittiin papiksi. Hän sairastui tuberkuloosiin ja joutui muuttamaan ulkomaille terveydellisistä syistä. 1847–1849 hän oli Bermudan kuvernöörin sihteerinä. Täällä hän kiinnostui linnuista ja simpukoista. 1850 hän meni naimisiin Eleanor Mary Bowlbyn kanssa. Heille syntyi 7 tytärtä ja 1 poika.
Sittemmin hän tutki Saharaa ja vuonna 1858 Palestiinaa, jonne hän palasi 1863 ja 1872, jakaen aikansa uskonnollisten kirjoitusten etsimisen ja luonnonhistoriallisten havaintojen tekemisen välillä. 1881 hän matkusti jälleen Palestiinaan, ja sieltä Libanoniin, Mesopotamiaan ja Armeniaan. 1891 hän matkusti Japaniin Osakaan, missä hänen tyttärensä Katherine Tristram toimi lähetyssaarnaajana. Hän kävi myös Kiinassa ja Amerikan luoteisosassa.
Laysaninsorsa
Laysaninsorsa (Anas laysanensis) on äärimmäisen uhanalainen pienikokoinen sorsalintu.
Henry Baker Tristram
Tristram oli perustamassa arvostettua British Ornithologists' Union (BOU) nimistä yhdistystä, ja hän kuului sen alkuperäisiin jäseniin. 1868 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi. Matkoillaan hän keräsi laajan linnunnahkakokoelman, joka käsitti noin 20 000 nahkaa, ja jonka hän myi Liverpoolin museolle. Munakokoelma päätyi Natural History Museumiin.
Tristramin mukaan on nimetty useita lintuja, muun muassa rotkorakkeli ja atlaskerttu.
Laysaninsorsa
Koko ja ulkonäkö
Laysaninsorsa kasvaa noin 40 cm pitkäksi. Pää on tummanruskea, vihreään vivahtava. Silmän ympärillä on valkoinen, leveä, epätasainen rengas. Muu osa vartalosta on kastanjanruskean ja tummanruskean läikikäs. Koiraan nokka on vihreä, naaraan ruskeankeltainen.
Levinneisyys
Laysaninsorsa on endeeminen laji Havaijin saaristossa. Nykyisin niitä on jäljellä enää kolmella eristyneellä saarella.
Mindoro (1886)
Mindoro oli Espanjan laivaston vuonna 1886 valmistunut rautarunkoinen Manileno-luokan tykkivene.
Valmistus
Alus tilattiin Hongkongista, missä se valmistui vuonna 1886.
Palvelus
Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus valvoi Panayn aluetta. Sodan jälkeen alus myytiin 12. kesäkuuta 1899 Yhdysvalloille.
Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon. Alus myytiin 19. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.
Torsten Stjernschantz
Torsten Stjernschantz (21. tammikuuta 1882 Helsinki – 27. heinäkuuta 1953) oli suomalainen Ateneumin taidekokoelmien intendentti vuosina 1919–1952 ja Sinebrychoffin taidekokoelmien intendentti vuosina 1924–1952.
Stjernschantzin vanhemmat olivat liikennejohtaja Johan Wilhelm Stjernschantz ja tämän toinen puoliso Alma Charlotta Sirén. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1916.
Stjernschantz oli Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1903–1916, Taideyhdistyksen ja Taideteollisen yhdistyksen koulun taidehistorian opettajana 1910–1916 sekä venäläisen antiikin ja taiteen maahantuontia, kauppaa ja restaurointia harjoittaneen Antica Oy:n johtajana 1916–1919, Hän toimi Ateneumin taidekokoelmien intendenttinä vuodesta 1919 alkaen ja Sinebrychoffin kokoelmien intendenttinä vuodesta 1921. oli Taiteilijaseuran sihteerinä 1910-1913, Taideyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1911–1913 ja 1919–1922 sekä Antellin valtuuskunnan sihteerinä vuodesta 1924. Hän oli myös useiden taidenäyttelyiden komissaarina Helsingissä ja ulkomailla.
Stjernschantz oli naimisissa 1910–1914 Elsa Anna Rosina Zilliacuksen kanssa (liitto päättyi avioeroon) ja vuodesta 1915 virolaisen Irma Helena Graebnerin kanssa. Hänen sisarensa oli taidemaalari Beda Stjernschantz.
Shirley MacLaine
Shirley MacLaine (aik. Shirley MacLean Beaty, s. 24. huhtikuuta 1934 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän on näyttelijä Warren Beattyn vanhempi sisar.
MacLaine laitettiin tanssikouluun kaksivuotiaana ja hän on esiintynyt neljävuotiaasta asti. Lukion jälkeen MacLaine muutti New Yorkiin toteuttaakseen unelmansa Broadway-näyttelijän urasta. Hän oli Carol Haneyn varanäyttelijä näytelmässä The Pajama Game, kun Haney mursi nilkkansa ja MacLaine sai kutsun näyttämölle. Muutaman viikon päästä, Haneyn edelleen ollessa sairauslomalla, yleisön joukossa istui ohjaaja-tuottaja Hal B. Wallis, joka MacLainen nähtyään palkkasi tämän Hollywoodiin Paramount Picturesin palvelukseen.
MacLaine näytteli ensimmäiset elokuvaroolinsa vuonna 1955: naispääosat Alfred Hitchcockin mustassa komediassa Mutta... kuka murhasi Harryn? sekä Jerry Lewis -komediassa Vaarattomia vakoilijoita. Hänen erikoinen poikatyttömäinen ulkonäkönsä ja kykynsä näytellä samaan aikaan kokenutta mutta viatonta toivat hänelle usein hyväsydämisten ja myös huikentelevien naisten rooleja. MacLaine on harvoin päässyt näyttämään tanssitaitojaan elokuvissa, mutta hän on esiintynyt monissa televisio-ohjelmissa ja voittanut Emmy-palkintoja.
MacLaine sai Parhaan naispääosan Oscarin elokuvasta Hellyyden ehdoilla vuonna 1984 ja on ollut ehdolla palkinnon saajaksi viidesti. MacLainelle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 2012. MacLaine sai etunimensä näyttelijä Shirley Templen mukaan.
MacLaine tunnetaan myös New Age -liikkeen kannattajana. Hän on julkaissut useita kirjoja, joissa hän käsittelee pääasiassa uraansa Hollywoodissa ja hengellisiä näkemyksiään.
Norjan ja Venäjän raja
thumb|Norjan ja Venäjän raja Norjan ja Venäjän raja kulkee Suomen rajalta Muotkavaaralta Jäämereen Norjan Finnmarkin läänin ja Venäjän Petsamon alueen välissä. Maarajan pituus on 196 kilometriä ja lisäksi Varanginvuonossa on 23 kilometriä merirajaa. Koska vuosina 1920–1944 Petsamo oli Suomella, tuolloin Venäjällä ja Norjalla ei ollut yhteistä rajaa ja nykyinen niiden raja oli osa Suomen ja Norjan rajaa.
Raja on auki matkailijoita varten, mutta Venäjälle tarvitaan Venäjän viisumi.
Vuonna 2011 Venäjä otti käyttöön kokovuotisen kesäajan, mikä vei siihen, että osana vuodesta raja ylitettäessä kelloja piti siirtää kolme tuntia, mutta vuonna 2014 Venäjä otti käyttöön pysyvän talviajan. Näin ollen nykyisin Norjan ja Venäjän rajaa ylitettäessä on Norjan ollessa talviajassa kelloa siirrettävä kaksi tuntia ja Norjan ollessa kesäajassa yksi tunti.
Talbot Horizon
Talbot Horizon on aluksi Chrysler Europen ja myöhemmin PSA-konsernin Talbot-merkillä vuosina 1978–1987 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Talbot 1100:n ja Avengerin. Sitä myytiin aluksi Chrysler- ja Simca-merkkisenä. Mallin seuraajaksi tuli Peugeot 309, jonka nimeksi oli alun perin tarkoitus tulla Talbot Arizona.
Horizonin kehitti Chrysler Europen Simca-osasto Isossa-Britanniassa. Vuonna 1978 PSA-konserni osti Chrysler Europen ja sen mukana Simcan, jonka seurauksena Horizonia alettiin seuraavasta vuodesta lähtien markkinoida Talbot-merkkisenä. Horizonia valmistettiin pääasiassa Poissyn tehtaalla Ranskassa ja Rytonin tehtaalla Isossa-Britanniassa. Sitä valmistettiin myös Espanjassa ja Suomessa Saab-Valmetin tehtaalla Uudessakaupungissa. Horizon valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1979. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Talbot Horizon. Pohjois-Amerikassa myytiin Dodge Omni -nimistä mallia, joka oli Horizonin pohjoisamerikkalaisten markkinoiden tarpeita vastaamaan kehitetty versio. Sitä myytiin myös nimellä Plymouth Horizon.
Vuonna 1982 Horizon koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa kokonaan mustat puskurit. Myös viisivaihteinen manuaalivaihteisto tuli saataville.
Mick Jones
thumb|right|Mick Jones vuonna 1987 Mick Jones eli Michael Geoffrey Jones (s. 26. kesäkuuta 1955) on englantilainen kitaristi, lauluntekijä ja laulaja, joka soitti mm. The Clash -yhtyeessä.
Lapsuus ja nuoruus
Jones syntyi Etelä-Lontoossa sijaitsevassa Brixtonin kaupunginosassa. Hänen isänsä on kotoisin Walesista, kun taas hänen äitinsä on venäjänjuutalaista alkuperää. Jones vietti suuren osan lapsuudestaan isoäitinsä Stellan hoivissa vanhempien erottua ja Renee-äidin muutettua Yhdysvaltoihin. Ennen liittymistään The Clashiin Jones kävi taidekoulua muiden yhtyeen tulevien jäsenten tavoin.
The Clash
Ennen The Clashia Jones soitti kulttimaineeseen nousseessa proto-punk-yhtyeessä London SS yhdessä Tony Jamesin, Paul Simononin ja Terry Chimesin kanssa, joista kaksi jälkimmäistä soittivat myöhemmin myös The Clashissa.
London SS:n hajoamisen jälkeen Jones löysi yhdessä manageri Bernie Rhodesin ja bassokitaraa opettelevan Simononin kanssa laulaja Joe Strummerin yhtyeeseensä, joka tulisi myöhemmin muodostumaan The Clashiksi. Yhtyeen jäseniä olivat laulaja Joe Strummer, rumpali Topper Headon (Terry Chimes ensimmäisellä levyllä), basisti Paul Simonon sekä kitaristi Keith Levene, joka erosi bändistä ennen ensimmäisen albumin julkaisua.
Jones soitti kitaraa, lauloi ja sävelsi ja sanoitti yhdessä Joe Strummerin kanssa The Clashissa aina sen perustamisesta vuoteen 1983 asti, jolloin Strummer ja Simonon erottivat hänet erimielisyyksien vuoksi. Kaiken kaikkiaan Jones soitti viidellä bändin kuudesta albumista.
Big Audio Dynamite
The Clash -vuosien jälkeen Jones soitti lyhyen aikaa perustamassaan General Public -yhtyeessä ja tämän jälkeen vuosina 1984–1997 niin ikään perustamassaan Big Audio Dynamite -yhtyeessä, jonka toiseen albumiin Joe Strummerkin teki kappaleita. Big Audio Dynamite kohosi kohtalaiseen menestykseen varsinkin uransa alkuvuosina. Yhtyeen tunnetuin kappale on ensimmäisen levyn single E=MC².
Josef Musil
pienoiskuva|Josef Musil vuonna 1969. Josef Musil (3. heinäkuuta 1932 Kostelní Lhota – 26. elokuuta 2017 Praha ) oli Tšekkoslovakiaa edustanut lentopalloilija. Hän kuului vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hopeaa ja vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Mick Jones
Carbon/Silicon
Big Audio Dynamiten aikana ja jälkeen Jones vaikutti musiikkimaailmassa tuottajana, tuottaen esimerkiksi molemmat The Libertines-yhtyeen pitkäsoitoista, joista ensimmäisestä hän voitti myös palkintoja.
Tällä hetkellä Mick Jones soittaa perustamassaan yhtyeessä Carbon/Silicon. Yhtyeen toinen perustajajäsen on Jonesin pitkäaikainen ystävä, Generation X-basisti Tony James. Carbon/Siliconin ensimmäinen virallinen single "The News" julkaistiin kesäkuussa 2007.
Josef Musil
Prahaan vuonna 1946 muuttanut Musil pelasi passarina. Lajinsa maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli voittamassa kultaa ja kahta hopeaa sekä Euroopan-mestaruuskilpailuissa kahta kultamitalia. Hänet otettiin Volleyball Hall of Fameen vuonna 2004. Aikoinaan Tšekkoslovakiassa hän sai ”ansioituneen urheilumestarin” arvonimen.
Charlie Williams
pienoiskuva|Charlie Williams Charles ”Charlie” Williams (1872–1952) oli englantilainen jalkapallomaalivahti ja valmentaja. Williams on ensimmäinen maalivahti, jonka tiedetään tehneen maalin jalkapallo-ottelussa.
Pelaajaurallaan Williams edusti vuosina 1891–1894 Arsenalia, jossa hän oli maalivahtina seuran historian ensimmäisessä liigaottelussa 1893. Williams siirtyi Arsenalista Manchester Cityyn, jossa hän pelasi 1894–1902. Tämän jälkeen hän pelasi vielä Tottenham Hotspurissa, Norwich Cityssä ja Brentfordissa. Williams on ensimmäinen virallisessa ottelussa maalin tehnyt maalivahti. Hän teki sen maalipotkusta ottelussa Sunderlandia vastaan huhtikuussa 1900.
Williams toimi pelaajauran jälkeen muun muassa Tanskan maajoukkueen, tanskalaisen B93:n, ranskalaisen Lillen sekä brasilialaisten Fluminesen ja Corinthiansin päävalmentajana.
Shia LaBeouf
Shia Saide LaBeouf (laus. /ʃaɪə ləˈbʌf/; s. 11. kesäkuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu näyttelijä, joka tuli tunnetuksi teini-ikäisenä televisiosarjasta Even Stevens sekä myöhemmin elokuvista kuten Transformers, Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta ja Paranoia.
Elämäkerta
LaBeouf syntyi vuonna 1986 Los Angelesissa Jeffrey LaBeoufille ja Shayna Saidelle. Hänen vanhempansa ovat eronneet, ja Shia on asunut äitinsä luona Los Angelesissa. Hän aloitti uransa stand up -koomikkona lähipaikoissa, kuten kahviloissa ja ravintoloissa.
Ura
Näyttelemiseen LaBeouf innostui nähdessään ystävänsä esiintyvän televisiosarjassa Tohtori tuli kaupunkiin. Etsittyään itselleen agentin LaBeouf esiintyi jo vuonna 1999 ensimmäisessä pääosassaan televisiosarjassa Even Stevens, jossa hän esitti Louis Stevensiä. Sarja kesti aina vuoteen 2003 asti, jonka aikana LaBeouf palkittiin Daytime Emmyllä. Sarjan jälkeen hän esiintyi useissa elokuvissa, kuten Charlien enkelit: Kurvit suoriksi, I, Robot, Constantine ja Paranoia. LaBeoufin toinen merkittävin rooli oli päärooli vuonna 2007 elokuvassa Transformers, josta hänet palkittiin muun muassa Teen Choice -palkinnolla vuonna 2007. Hän ääninäytteli hahmoaan lisäksi elokuvaan perustuvassa videopelissä Transformers: The Game.
LaBeouf esiintyi myös elokuvassa The Battle of the Shaker Hights, jonka tekemistä kuvattiin ohjelmaan Haluatko leffaohjaajaksi? (Project Greenlight). LaBeouf oli pääosassa vuonna 2008 ensi-iltansa saaneessa Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta -elokuvassa.
Taideprojektit
Näyttelemisen ohella LaBeouf on työskennellyt monessa taideprojektissa brittiläisen Luke Turnerin ja suomalaisen Nastja Säde Rönkön kanssa. Projekteja on ollut muun muassa #IAMSORRY, jossa LaBeouf käveli julkisissa tapahtumissa paperipussi päässä tai #ALLMYMOVIES, jossa LaBeouf katsoi kaikki elokuvansa yhtäjaksoisesti.
Huhtikuussa 2017 taiteilijaryhmä aloitti #ALONETOGETHER -projektin, jossa taiteilijat asuivat kuukauden eri mökeissä ilman yhteyksiä ulkomaailmaan paitsi Helsingin Kiasma-museoon lähetetty live-nauhoite. Kiasman yleisö oli kolmen mikrofonin kautta yhteydessä mökin asukkaisiin, taiteilijat kirjoittivat yleisölle tekstiviestejä.
Strindberg
Strindberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Benedictus XIII
Benedictus XIII, siviilinimeltään Vincenzo Maria Orsini, alun perin Pietro Francesco Orsini (2. helmikuuta 1649 Gravina in Puglia, Italia – 21. helmikuuta 1730 Rooma, Italia), oli paavina 29. toukokuuta 1724 – 21. helmikuuta 1730. Hänen vanhempansa olivat Gravina in Puglian herttua Ferdinando Orsini III ja Giovanna Frangipane della Tolfa.
Aluksi hän käytti nimeä Benedictus XIV (koska uskoi, että numero 13 toisi huonoa onnea), mutta muutti myöhemmin sen Benedictus XIII:ksi.
Taru Tujunen
Taru Tujunen (s. 17. marraskuuta 1970 Tukholma, Ruotsi) on suomalainen poliitikko. Hän oli kokoomuksen puoluesihteeri vuosina 2006–2014. Elokuussa 2014 Tujunen ilmoitti jättävänsä puoluesihteerin tehtävän ja siirtyvänsä lokakuussa Kirsi Pihan omistaman Ellun Kanat -viestintätoimiston toimitusjohtajaksi.
Ura politiikassa
Vuodesta 2005 Tujunen on ollut Porvoon kaupunginvaltuutettu. Valtuustokaudella 2013–2016 hän on valtuuston toinen varapuheenjohtaja ja kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja. Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Tujunen oli Sauli Niinistön vaalikampanjan kampanjapäällikkö. Aiemmin Tujunen toimi Kokoomuksen Naisten Liiton pääsihteerinä loppuvuodesta 2001 alkaen.
Tujunen on hallituksen puheenjohtaja kokoomuksen omistamissa tilipalvelu Kansallispalvelu Oy:ssä ja Suomen Kansallismedia Oy:ssä.
Kokoomuksen puoluesihteeri 2006–2014
Iltalehden Juha Keskisen mukaan Tujusen tuli varmistaa, että Katainen voi keskittyä töihinsä ja hymyssä suin kommentoida sallivasti ”yhtä sun toista” Tujusen hoitaessa taustalla ”laitataklaukset”. Puoluesihteerin vahvan aseman sanottiin herättävän Kataisen avustajakunnassa kateutta. Keskisen kommentti viittaa Kataisen tapaan hallita hallitusta ja puoluepolitiikkaa kabinettinsa avulla ja puolueen sisäisiä asetelmia puoluetoimistonsa avulla. Valtiojohtamisen asioita Katainen hoiti virkamiesten ja kabinettinsa virkamiestaustaisten avustajien avustuksella.
Thergothon
Thergothon oli kaarinalainen metalliyhtye. Sen vuonna 1994 julkaistua levyä Stream from the Heavens pidetään yhtenä funeral doom -genren määritelleistä teoksista.
Yhtyeen rumpali Jori Sjöroos on tullut sittemmin tunnetuksi PMMP:n kappaleiden säveltäjänä.
Slingshot
Slingshot on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Jay Alaimon ohjaama yhdysvaltalainen elokuva.
Tore Strindberg
pienoiskuva|Tore Strindberg Tore Strindberg (19. helmikuuta 1882 Tukholma, Ruotsi – 6. helmikuuta 1968) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän teki siroja pronssipatsaita, suihkukaivoja Göteborgiin ja Gävleen, Salomon Andréen retkikunnan jäsenten muistomerkin Tukholman pohjoiselle hautausmaalle sekä mitaleja ja rintakuvia.
Nokia N93
Nokia N93 on älypuhelinmalli, joka on suunniteltu erityisesti multimediakäyttöön. Malli esiteltiin huhtikuussa 2006 ja myyntiin se tuli heinäkuussa 2006.
N93:ssa on panostettu erityisesti kameratoimintoihin. Siinä on 3,2 megapikselin Carl Zeiss -optiikalla varustettu kamera ja kolminkertainen optinen zoomi. MPEG4-teknologia mahdollistaa videokuvan. N93:ssa on myös toinen, VGA-tasoinen (30 kuvaa sekunnissa) kamera videopuheluita varten. Nokia N93 sisältää digitaalisen videovakaimen.
Puhelimessa on mahdollista käyttää myös erillistä katselutilaa, jolloin puhelimella voi katsella videoita ja selata kuvia näytön ollessa vaakatasossa.
Suomen humppamestarit 1978
Suomen humppamestarit 1978 on tanssiyhtye Topi ja Toivottomien esikoisalbumi vuodelta 1978.
Solage
Solage oli 1300-luvun lopulla vaikuttanut ranskalainen säveltäjä. Hän työskenteli Berryn herttuan Juhanan palveluksessa ja omisti yhden kappaleistaan tälle. Kaksi muuta kappaletta hän sävelsi kuninkaallisia häitä varten. Codex Chantilly -kokoelmassa oli Solagen säveltämiä kappaleita eniten, kymmenen kappaletta. Osassa sävellyksistä kuuluu Guillaume de Machaut'n edustaman tyylin yksinkertaisuus ja selkeys, mutta joissakin on havaittavissa uudenlaisia vaikutteita muun muassa rytmisenä kompleksisuutena. Kappale "Fumeux fume" osoittaa huomattavaa kromaattisuutta.
Okariina
thumb|right|Etu- ja takanäkymä kahdesta klassisesta 12-reikäisestä okariinasta. Etupuolen kaksoisaukotus on kehitetty 1900-luvulla [[Japanissa.]] Okariina eli okariino on astiahuilu, joka eroaa puupuhallinsoittimista siten, että se on umpinainen, ja näin ollen ääni syntyy hiukan eri tavalla. Se on yksi maailman vanhimmista soittimista. Keski- ja Etelä-Afrikan heimot käyttivat astiahuiluissaan omia virityksiään erottuakseen. Nykyaikainen okariina (okariino) on keraaminen, mutta jotkut valmistajat tekevät myös muovisia, puisia, lasisia ja metallisia soittimia. Muodoltaan okariina on suljettu kammio, jossa on sormille tavallisimmin neljästä kahteentoista reikää, ääniaukko ja puhallusaukko.
Historia
Astiahuilu, josta okariina on periytynyt, saattaa olla jopa 12 000 vuotta vanha soitin. Se oli tunnettu jo kivikaudella ja vanhoissa korkeakulttuureissa kaikkialla maailmassa.
left|240px|thumb|Kuinka okariina toimii: 1. Ilma kulkee puhallusaukosta sisään. 2. Ilma törmää okariinan reunoihin synnyttäen äänen. 3. Ilma värähtelee okariinan sisällä. 4. Äänenkorkeus muuttuu avaamalla ja peittämällä aukkoja.
Äänentuotto
thumb|225x225px|Kaksikammioinen Focalink Double Alto C -okariina. Suukappaleessa näkyy kaksi puhallusaukkoa. Kahden kammion avulla saavutetaan yhteensä 2 ¼ oktaavin ääniala. Toisin kuin esimerkiksi huilun tai nokkahuilun, okariinan tuottaman äänen korkeus ei riipu puhalletun ilman kulkemasta matkasta. Sen sijaan äänenkorkeuteen vaikuttaa kammion avonaisen pinta-alan ja tilavuuden suhde. Sen vuoksi äänen vireeseen vaikuttaa enemmän aukkojen koko kuin niiden sijainti.
Puhallettava ilmavirtaus saa okariinan kammion resonoimaan, jolloin kammio tuottaa siniääntä muistuttavan äänen. Okariinalla ei siten voi soittaa huiluääniä, eli puhallusvoimalla soittimen äänialaa ei voi laajentaa. Sen sijaan intonaatioon puhallusvoima vaikuttaa merkittävästi. Soittaessa äänenkorkeutta voi vaihdella sulkemalla ja avaamalla sormiaukkoja joko osittain tai kokonaan.
Jotkin okariinanvalmistajat ovat laajentaneet soittimen äänialaa tekemällä kaksi- tai kolmekammioisia okariinoja (joista englanniksi usein käytetään yksinkertaisesti nimiä "double" ja "triple"). Kammiot on viritetty soimaan esim. oktaavin tai desiimin välein. Jokaisella kammiolla on oma puhallusaukkonsa, ja puhaltamalla useampaan aukkoon samanaikaisesti on mahdollista soittaa myös harmonioita.
Jean Monnet -ohjelma
Jean Monnet -ohjelma on Euroopan komission ohjelma Euroopan integraation tutkimuksen edistämiseksi. Sillä on toimintaa 60 maassa viidessä maanosassa. Jean Monnet -ohjelma on osa elinikäisen oppimisen ohjelmaa. Nimensä ohjelma on saanut Euroopan unionin arkkitehdiksi luonnehditulta Jean Monnet'lta.
Jean Monnet -ohjelman puitteissa rahoitetaan kolmentyyppistä toimintaa:
Force India VJM01
Force India VJM01 on Formula 1 -auto, jota Force India -talli käytti kaudella. Auto esiteltiin 7. helmikuuta 2008 Mumbaissa Intiassa. Autoa kilpailuissa ajoivat italialainen Giancarlo Fisichella ja saksalainen Adrian Sutil.
Auto pohjautuu Spykerin F8-VII:hin. Autolla ei ylletty pisteille. Paras saavutettu sija on Fisichellan ajama kymmenes sija Espanjan GP:ssä.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1975
Vuoden 1975 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin syyskuussa Minskissä, Valko-Venäjän sosialistisessa neuvostotasavallassa, Neuvostoliitossa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaista painia ja vapaapainia kymmenessä painoluokassa. Kisojen menestynein maa oli Neuvostoliitto, jonka painijat voittivat 12 kultamitalia sekä viisi muuta mitalia.
MW 18014
MW 18014 oli saksalainen V-2 raketin testilaukaisu 20. kesäkuuta 1944 Peenemündessa. Se on ensimmäinen keinotekoinen esine, joka pääsi avaruuteen. Se saavutti 176 kilometrin apsidin, joka ylittää Kármánin rajan. Se oli vertikaalinen testilaukaisu. Vaikka se pääsi avaruuteen, se tuli alas ja tuhoutui törmätessään Maahan.
16. huhtikuuta
16. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 106. päivä (107. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 259 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 15. huhtikuuta, 17. huhtikuuta
Lionheart
Lionheart voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Neil Wilson
Neil Wilson on seuraavien henkilöiden nimi:
Modaalinen realismi
Modaalinen realismi on ontologinen näkemys, jonka mukaan mahdolliset maailmat ovat yhtä todellisia kuin aktuaalinen maailma. Se perustuu ennen kaikkea seuraaviin ajatuksiin: mahdolliset maailmat ovat olemassa, ne eivät ole lajiltaan erilaisia kuin aktuaalinen maailma, niitä ei voida palauttaa muihin entiteetteihin, ja termi ”aktuaalinen” on aktuaalisten maailmojen tapauksessa indeksikaalinen.
Modaalista realismia on kannattanut ennen kaikkea David Kellogg Lewis, joka teoksessaan Plurality of Worlds, 1986, on postuloinut multiversumin olemassaolon yksinomaan filosofisista syistä.
Termi mahdolliset maailmat
Mahdollisten maailmojen nimi johtaa Leibnizin teoriaan mahdollisista maailmoista. Aktuaalista maailmaa pidetään ainoastaan yhtenä äärettömästä joukosta loogisesti mahdollisia maailmoja, jotkut "lähempänä" aktuaalista maailmaa ja jotkut kaukaisempia. Propositio on välttämätön, jos se on tosi kaikissa mahdollisissa maailmoissa ja mahdollinen, jos se on tosi vähintään yhdessä maailmassa.
Mahdollisten maailmojen luonne
David Lewisin modaalisen realismin keskiössä ovat seuraavat mahdollisia maailmoja koskevat käsitykset:
Mahdollisia maailmoja pidetään usein todellisina mutta abstrakteina mahdollisuuksina, mutta joskus pelkkinä metaforina. Lewis itse sanoi ottavansa modaalisen realismin vakavasti ja jopa kirjaimellisesti. Hänen mukaansa mahdollisia maailmoja vastaan voidaan suunnata vain samoja argumentteja, jotka käyvät yhtä lailla joukkoja vastaan. Tästä huolimatta filosofit eivät kyseenalaista joukko-oppia.
Kritiikki
Vaikka modaalinen realismi voi vaikuttaa tuhlailevalta modaalisuutta koskevalta teorialta, teoria on osoittautunut kestäväksi ja vastustanut kumoamisyrityksiä. Monet vastaväitteet ovat itse asiassa muunnelmia niistä mahdollisista vastaväitteistä, joita Lewis on jo itse pohtinut teoksessaan On the Plurality of Worlds. Toisaalta vastaväitteet voidaan usein kääntää yhtä lailla kaikkia muita mahdollisten maailmojen ontologiaa koskevia teorioita vastaan.
Epäintuitiivisuus
Joidenkin mukaan modaalinen realismi ei ole yhdenmukainen sen kanssa, miten käsitämme todellisuuden intuitiivisesti arkijärjellämme. Lewis hyväksyy arkijärjen suurilta osin, mutta ei kaikilta osiltaan — muutoin hänen mukaansa filosofialle ei olisi lainkaan sijaa. Hänen mukaansa teorian vaihtoehdot rikkovat yhtä lailla modaalisia väittämiä koskevia intuitioitamme.
Toisistaan erillisten kaikkeuksien mahdottomuus
Jotkut ovat katsoneet, ettei modaalinen realismi mahdollista sellaisia maailmoja, joissa olisi aika-avaruudellisesti toisistaan erillisiä kaikkeuksia, koska Lewisin teorian mukaan maailmat itse ovat toisistaan aika-avaruudellisesti erillisiä. Eräs Lewisin vastaus on, että maailmojen erottamiseksi toisistaan saattaa olla olemassa jokin muu tapa kuin aika-avaruudellinen erottaminen.
Looginen vastaan fysikaalinen todellisuus
Eräs vastaväite koskee sitä, että modaalinen reaalisuus puhuu enemmän loogisesta (tai matemaattisesta) todellisuudesta kuin fysikaalisesta todellisuudesta. Looginen olemassaolo tarkoittaa vain loogista ristiriidattomuutta.
Neil Wilson (tenori)
Neil Wilson (4. kesäkuuta 1956 – 21. elokuuta 2000 ) oli tenori. Hän esiintyi Metropolitan-oopperassa vuosina 1988–1993, ja erityisen suosituksi muodostui hänen esittämänään Wertherin nimirooli.
Wilson syntyi Lubbockissa, Texasissa, ja valmistui Southwestern Universitysta ja Oklahoma City Universitysta. Hän teki oopperadebyyttinsä vuonna 1980 Falstaffin esityksessä Wolf Trapissa. Pian hän pääsi esiintymään Carnegie Halliin ja Stuttgartiin. Metropolitan-oopperassa Wilson esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1988 Macduffina. Vuonna 1990 hänestä tuli Berliinin Komische Operin johtava tenori. Hän esiintyi lisäksi muun muassa Wienin valtionoopperassa ja Glyndebournessa.
Wilsonilla oli koti sekä New Yorkissa että Berliinissä. Hän menehtyi munuaissyöpään 44-vuotiaana; leskeksi jäi Linda Mungia.
Nils Svantenpoika Sture
Nils Svantenpoika Sture (1543–1567) oli ruotsalainen ylimys. Hän oli 1561 tekemässä Eerik XIV:n puolesta avioliittotarjousta Englannin Elisabetille. Hän epäonnistui Tanskan sodassa, ja hänet tuomittiin kuolemaan, mutta joutui kuitenkin kärsimään vain julkisen häväistyksen. Sen jälkeen hän pääsi kuninkaan suosioon, mutta vangittiin pian ja tuomittiin kuolemaan. Tuomion toteutti kuningas Erik itse (Sture-murhat).
Kukkopilli
thumb|right| Malliltaan perinteinen suomalainen kukkopilli, Marja Metsävuori 2007Kukkopilli eli savikukko on Euroopassa tunnettu savesta valmistettu linnun muotoinen, huilunkaltainen pilli. Puhallusaukko on pyrstössä, sointiaukko voi olla alapuolella (alasärmäinen) tai yläpuolella (yläsärmäinen). Tällainen pilli tuottaa yhden soivan äänen, jonka korkeus riippuu sisätilan koosta. Linnun kyljissä tai rinnassa on usein 1–4 sormiaukkoa, jolloin voidaan tuottaa useampia sävelkorkeuksia. Mikäli reiät on viritetty siten, että voidaan soittaa kokonainen oktaaviala tai muu asteikko, puhutaan okariinasta. Sekä okariina että kukkopilli ovat astiahuiluja.
Suomessa tunnetuimmat kukkopillit on valmistettu Muolaan kunnan Kyyrölässä 1900-luvun alkupuolella. Kyyröläisten savityön taidot olivat peräisin Venäjältä. Monenkirjavat käki- ja kukkopillitkin olivat alkujaan käyttöesineitä, lasten leluja. Myöhemmin, sodan jälkeen, niistä tuli kotien keräilyn kohteita ja hyllyjen koristeita.
Se on pienestä kiinni
Se on pienestä kiinni on suomalaisen Topi ja Toivottomien studio-albumi vuodelta 1984.
Maakeskeinen kiertorata
pienoiskuva|Mittakaavassa olevat Maan kiertoradat. [[Matala Maan kiertorata (vaaleansininen) ja Keskikorkea Maan kiertorata (keltainen alue), musta katkoviiva on geostationaarinen kiertorata 35 786 km:n korkeudessa. Vihreä katkoviiva on 20 230 km:n kiertorata GPS-satelliiteille.]]
Maakeskeiseen kiertorataan sisältyy minkä tahansa esineen joka kiertää Maapalloa, kuten Kuu tai satelliitit. Vuonna 1997 NASA arvioi että Maata kiertää noin 2 465 keinotekoista satelliittia ja 6 216 palaa avaruusromua. Yli 16,291 aiemmin laukaistuja esineitä oli palannut Maan ilmakehään.
Loukkulampi (Jämijärvi)
Loukkulampi eli Laukkulampi on Satakunnassa Jämijärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Loukkulampi on osa Jämijärven aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 300 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee Jämijärven Kauppilankylässä noin 750 metriä Jämijärven kirkosta itään. Siihen laskee kaksi pelto-ojaa, jotka kulkevat lampea ympäröivän metsikön läpi. Lampeen on kaivettu ohitusoja, joka on kuitenkin yhteydessä lampeen ja toimii sen laskuojana. Oja tuo pohjoisesta suo- ja turvetuotantoalueiden vesiä Jämijärven länsiosaan. Rantaviiva on 700 metriä pitkä. Lammen rannat ovat vesijättömaata, ja mataluutensa takia lampi on soistumassa umpeen. Tämän vuoksi aivan rantaan ei ole rakennettu mitään eikä sille johda tietä. Lampi on kuitenkin aivan keskustan vieressä.
Toleman
thumb|300px|[[Toleman TG184|TG184, jolla Ayrton Senna ajoi kaudella ]] Toleman oli vuosina – toiminut Formula 1 -talli, joka osallistui yhteensä 70 F1-osakilpailuun ja saavutti 26 pistettä, 3 palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan, sekä kaksi kilpailun nopeinta kierrosta.
Koko toimintansa ajan Toleman käytti Hartin turbomoottoreita. Ensimmäisenä toimintavuotenaan F1:ssä tallin kuljettajat karsiutuivat kaikista kilpailuista, pois lukien Italian osakilpailu ja kauden viimeinen kisa Las Vegasissa. Seuraavalla kaudella Tolemanit pääsivät jo useammin lähtöruudukkoon, mutta autojen ongelmana oli epäluotettavuus ja kauteen mahtui vain kaksi maaliinpääsyä ja yksi kilpailun nopein kierros. Kaudella talli keräsi jo 10 pistettä, ja seuraavalla kaudella 16 pistettä. tallin toiseksi kuljettajaksi tuli Britannian F3-sarjasta Ayrton Senna, joka oli lähellä voittaa sateisen Monacon GP:n (hän ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen). Senna saavutti tallin kaikki kolme palkintosijaa. Kaudeksi 1985 tallin autot maalattiin Benettonin väreihin, ja seuraavana vuonna tallin nimikin muuttui Benettoniksi. Viimeisellä kaudellaan 1985 Toleman ei voinut osallistua kolmeen ensimmäiseen kisaan lainkaan, koska siltä puuttui rengassopimus, mutta Spirit-tallin oston myötä Toleman sai rengassopimuksen ja pystyi osallistumaan loppukauden kisoihin (talli ei kerännyt yhtään pistettä). Nüburgringillä ajetussa Saksan GP:ssä italialainen Teo Fabi saavutti kuitenkin tallin ainoaksi jääneen paalupaikan, mutta joutui keskeyttämään kilpailun kytkinongelmien vuoksi.
Formula 1 -tulokset
Lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja kursivoitu kilpailun nopeinta kierrosta.
Shaun Morgan
Shaun Morgan Welgemoed (s. 21. joulukuuta 1978 Pietermaritzburg, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen muusikko, joka tunnetaan Seether-yhtyeen laulaja-kitaristina sekä yhtyeen johtohahmona. Hänen suurimmat musiikilliset vaikuttajansa ovat olleet mm. Billy Corgan (Smashing Pumpkins), Kurt Cobain (Nirvana) sekä Jim Morrison (The Doors).
Morganilla on ollut alkoholiriippuvuus ja vuonna 2006 hän meni vieroitukseen. Nykyisin Morgan asuu Yhdysvalloissa. Morgan seurusteli pari vuotta Evanescencen laulaja Amy Leen kanssa. He erosivat Morganin alkoholin- ja sekakäytön takia. Morgan ei ole iloinen, että Lee on tuonut tämän julkisuuteen. Morganilla on tytär, ja hänellä ja kihlatullaan on toinen lapsi, joka on syntynyt vuonna 2006.
National Track & Field Hall of Fame
thumb|225px|[[Fort Washington Avenue Armory -rakennus, jossa National Track & Field Hall of Fame sijaitsee.]] National Track & Field Hall of Fame on Yhdysvaltain yleisurheilun kuuluisuuksien galleria ja museo, joka sijaitsee Manhattanilla Washington Heightsin kaupunginosassa. Sitä pitää yllä Yhdysvaltain yleisurheilujärjestö USA Track & Field.
Ehdokaskriteerit
Jotta urheilija voi päästä ehdokkaaksi Hall of Fameen, hänen pitää täyttää vähintään yksi seitsemästä kriteeristä. Urheilijan on täytynyt kuitenkin saavuttaa kriteeri vähintään kolme vuotta ennen ehdokkaaksi valitsemista, ellei hän ole jo täyttänyt 40 vuotta. Hall of Fameen valittavan urheilijan ura voi kuitenkin edelleen jatkua. Hall of Fameen päästäkseen urheilijan on oltava
Hall of Fameen valittavan valmentajan on oltava valmennusuransa lopettanut tai vähintään 35 vuotta valmentajana toiminut. Sen lisäksi hänen pitänyt valmentaa uransa aikana mestareita, hänen voittotilastonsa on oltava ainutlaatuinen ja hänen uransa on pitänyt kestää vähintään 20 vuotta. Lisäksi Hall of Fameen voidaan valita muita yleisurheiluvaikuttajia, jos he ovat palvelleet yleisurheiluyhteisöä erityisellä tavalla vähintään 20 vuoden ajan.
Kehitysvammahuollon tietopankki
Tietopankki aloitti toimintansa vuonna 1992 elektronisena palveluoppaana (Kehitysvammahuollon BBS), josta se sittemmin laajentui kehitysvamma-alan virtuaaliseksi asiantuntijajärjestelmäksi. Sivumäärä oli noin 5 000 toukokuussa 2010. Vastaava toimittaja oli Kari Viitapohja.
Svante Sundman
Svante Sundman (12. toukokuuta 1895 Helsinki – 14. helmikuuta 1969 Helsinki ) oli suomalainen meriupseeri, kauppa- ja teollisuusministeriön merenkulkuosaston osastopäällikkö ja myöhemmin merenkulkuhallituksen pääjohtaja sekä entinen merivoimien komentaja. Hän oli SOTEVAn (Sotakorvausteollisuuden valtuuskunta) merkittävimpiä toimijoita.
Elämä ja ura
Sundmanin vanhemmat olivat kauppias Johan August Sundman ja Alexandra Lundqvist. Svante Sundman valmistui ylioppilaaksi 1914 ja sotilasopintoja hän suoritti Merisotakoulussa 1920–1922 sekä Ruotsin Merisotatakorkeakoulussa, valmistuen 1929.
Sundman palveli uransa alussa laivaston esikunnassa 1918–1919 sekä puolustusministeriössä 1919–1920. Rannikkolaivastossa hän palveli 1920–1924 opintojensa ohessa. Yleisesikunnassa toimistoupseerina hän toimi 1923–1924. Rannikkotykistörykmentti 3:n laivuepäällikkönä Sundman oli 1925–1929. Suojeluskuntien yliesikunnan palveluksessa hän oli 1929–1934. Koululaiva Suomen Joutsenella hän johti laivaston reserviupseerikurssia 1930–1931.
Sundman toimi Merisotakoulun johtajana 1933–1935 ja lisäksi opetti Sotakorkeakoulussa ja eri kursseilla. Panssarilaiva Ilmarisen päällikkönä Sundman oli 1935–1936. Merivoimien esikuntapäällikkönä hän toimi 1936–1938.
Vuonna 1938 Sundman siirtyi Merenkulkuhallituksen päälliköksi. Nimityksessä sivuutettiin useita kokeneita siviilivirkamiehiä, kun pääministeri A. K. Cajanderin hallituksen tavoitteena oli ollut vahvistaa maanpuolustusta ja sen roolia merenkulkuhallinnossa.
Sodan syttyessä Sundmanin vastuulle tuli runsaasti meripuolustuksellisia vastuita. Hän toimi aluksi Lounais-Suomen meripuolustusalueen päällikkönä 1939–1940 ja syyskuun alusta 1940 marraskuun loppuun 1944 Merivoimien esikuntapäällikkönä.
Sundman ryhtyi hoitamaan kauppa- ja teollisuusministeriön merenkulkuosaston päällikön virkaa jo vuonna 1942 ja virallisesti vuodesta 1945, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1965 saakka. Hän laski jo jatkosodan aikana, että Suomeen tultaisiin tarvitsemaan sodan jälkeen runsaasti telakka- ja laivanrakennuskykyä, mikä johti osaltaan uuden telakan rakentamisen Raumalla. Sotien jälkeen laivanrakennusta tarvittiinkin runsaasti Suomen sotakorvausten maksamiseen.
Sundman toimi Suomen sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan puheenjohtajana 1948–1953. Tehtävän hoitamisessa häntä kuvattiin rauhalliseksi ja asialliseksi herrasmieheksi, mikä oli suuresti avuksi vaikeuksien ratkaisemisessa.
Pertti Teurajärvi
Pertti Benjam Teurajärvi (s. 20. helmikuuta 1951 Kolari) on entinen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Hiihtäjänä Teurajärvi tuli suuren yleisön tietoisuuteen voitettuaan vuonna 1971 Nuorten maailmanmestaruuskisoissa pronssia. Hän oli mukana Suomen kultaa voittaneessa viestijoukkueessa Innsbruckissa 1976. Lake Placidin olympialaisissa 1980 Teurajärvi hiihti 20. helmikuuta toisen osuuden 4 × 10 km:n viestissä, jossa Suomi voitti olympiapronssia. Pertti Teurajärven paras maailmancupin sijoitus on 4 s: Länsi-Saksan osakilpailussa vuonna 1982. Seuratasolla Teurajärvi on edustanut Sieppijärven Sisua, Ylläksen Hiihtäjiä ja Kolarin NS:n Urheilijoita. Pertti Teurajärvellä on 16 aikuisten SM-mitalia: 1 kulta, 11 hopeaa ja 5 pronssia.
Vuoden 1982 SM-kisoissa Teurajärvi sijoittui 50 kilometrin kilpailussa neljänneksi, mutta hänen suorituksensa hylättiin, koska hänen doping-näytteestään löytyi prolintaani-nimistä piristettä. Teurajärvi määrättiin vuoden mittaiseen kilpailukieltoon, mikä esti hänen osallistumisen vuoden 1982 MM-hiihtoihin.
Pertti Teurajärvi on Eero Mäntyrannan sisarenpoika. Teurajärvestä on käytetty nimiä Teura ja Ylläksen ahma. Hänen tyttärensä Jaana on myös entinen hiihtäjä, joka otti osaa urallaan kahteen maailmancupin kilpailuun.
Opetusministeriö myönsi Teurajärvelle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.
Karl Stockmann
pienoiskuva|Kauppaneuvos Karl Stockmann (1934) Karl Eugen Kristian Stockmann (7. tammikuuta 1865 Helsinki – 28. toukokuuta 1938 Bad Reichenhall, Saksa) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos, joka toimi Stockmannin tavaratalon toimitusjohtajana 1902–1925 ja nosti sen mannermaiselle tasolle.
Karl Stockmann vaikutti myös muissa yrityksissä. Hän kuului vuodesta 1904 Tampellan hallitukseen ja toimi sen puheenjohtajana 1927–1932. Hän oli myös vuodesta 1897 Suomen Yhdyspankin pankkivaliokunnan ja fuusion jälkeen 1919 perustetun Pohjoismaisen Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsen. Kauppaneuvoksen arvo Stockmannille myönnettiin vuonna 1920. Lisäksi hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon 1897–1906 ja 1916–1918 ja edusti Helsinkiä porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905.
Karl Stockmannin puoliso oli vuodesta 1890 Ester Grönqvist, liikemies Fredrik Wilhelm Grönqvistin tytär. Hän asui appensa rakennuttamassa Grönqvistin talossa Helsingin keskustassa. Perheen pojista Sten Stockmann kohosi myöhemmin Stockmann Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Karl Stockmann kuoli isänsä tavoin vieraillessaan terveyskylpylässä Saksassa.
Liekki
Liekki on tulen näkyvä muoto, palavasta aineesta irtautuvassa kaasussa syntyvä lämpö- ja valoilmiö.
Sana voi viitata myös seuraaviin:
Stephen Lewis
Stephen Lewis (17. joulukuuta 1926 Poplar, Lontoo – 12. elokuuta 2015 Wanstead, Lontoo ) oli englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolihahmonsa oli ärtyisä tarkastaja Cyril ”Blakey” Blake komediasarjassa Mennään bussilla. Hän näytteli myös Smileria BBC:n pitkäikäisessä komediasarjassa Vielä virtaa.
Nuoruus
Lewis syntyi Poplarissa, itä-Lontoossa vuonna 1926. Hänellä oli yksi sisko, Connie. Lewis työskenteli ensin merimiehenä, mutta innostui draamasta käydessään katsomassa Theatre Workshopin tuotantoa. Myöhemmin hän liittyi kyseisen teatterin jäseneksi.
Ura
Lewis teki West End-ensiesiintymisensä Brendan Behanin näytelmässä Panttivanki vuonna 1958. Vuonna 1960 Lewis käsikirjoitti suuren osan näytelmästä Sparrers Can't Sing, jonka pohjalta tehtiin elokuva Sparrows Can't Sing kolme vuotta myöhemmin.
Vuonna 1969 Lewis aloitti tunnetuimmassa roolissaan Mennään bussilla sarjan tarkastaja Blakeyna. Huonoista arvosteluista huolimatta sarjasta tuli suosittu ja sen pohjalta tehtiin kolme elokuvaa. Lewis esiintyi sarjan jokaisessa jaksossa sekä kaikissa kolmessa elokuvassa. Sarjan päätyttyä Blakey sai oman spin-off-sarjan Don't Drink the Water, jota tehtiin vuosina 1974–1975.
Blakeyn roolin jälkeen Lewis näytteli Clem "Smiler" Hemingwayta toisessa komediasarjassa Vielä virtaa vuodesta 1988 vuoteen 2007. Hän esiintyi myös sarjoissa Oh, Doctor Beeching! ja Toinen jalka haudassa sekä elokuvassa Vihoviimeiset erämaalinnakkeen sankarit. Lewis jäi eläkkeelle vuonna 2007 heikon terveydensä vuoksi.
Yksityiselämä
Näyttelijänuransa ohella Lewis oli poliittinen aktivisti, ja kampanjoi usein Tony Bennin kanssa.
Lewis kuoli 88-vuotiaana vanhainkodissa Wansteadissa 12. elokuuta 2015. Hänen hautajaisissaan soitettiin Jean Sibeliuksen Finlandia-hymniä.
Ivan Obradović
Ivan Obradović (s. 25. heinäkuuta 1988 Obrenovac, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Zaragozaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura
Obradović on Partizanin kasvatti. 22. huhtikuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa, kun päävalmentaja Miroslav Đukić päästi hänet kentälle sarjaottelussa Vojvodinaa vastaan. Kauden 2006–2007 päätteeksi hän pelasi yhteensä viidessä sarjaottelussa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa hän teki Partizanin kanssa 7. kesäkuuta 2007.
Ensimmäisen täyden kauden aikana 2007–2008 Obradović pelasi 19 ottelua. Kausi päättyi Partizanin mestaruusjuhliin. Neljän pelatun kauden aikana hän pelasi yhteensä 55 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Maajoukkue
Obradović pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. syyskuuta 2008 vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 15. elokuuta 2008 ottelussa Itävaltaa vastaan.
Duunarin humppa – Kootut levytykset 1980–1981
Duunarin humppa - Kootut levytykset 1980–1981 on suomalaisen Topin ja Toivottomien kokoelma-albumi vuodelta 2012.
Puutiainen
Puutiainen, jokapäiväisessä kielenkäytössä myös punkki (Ixodes ricinus) on punkkeihin kuuluva eläin. Se kiinnittäytyy sopivaan isäntäeläimeen imeäkseen siitä verta ja saattaa jäädä siihen kiinni jopa päiväkausiksi. Suomessa sitä tavataan koko maan eteläisessä puoliskossa Kemi-Joensuu-linjalle asti ja erityisen runsaasti saaristossa. Puutiaiset elävät ja liikkuvat eniten aluskasvillisuuden joukossa, heinikoissa ja pensaikoissa. Puutiainen ei kestä pitkään kuivuutta tai kuumuutta, joten se viihtyy parhaiten lehtometsissä ja rantalepikoissa. Punkkikausi alkaa, kun keskilämpö on yli 5 °C ja päättyy pysyvien pakkasten tultua.
Suomessa tavataan myös toista vaarallista punkkilajia, taigapunkkia eli siperianpuutiaista (Ixodes persulcatus), jonka kantama virus aiheuttaa vakavampaa ja helpommin kroonistuvaa puutiaisaivotulehdusta.
Kuvaus
Puutiainen on suhteellisen pienikokoinen Ixodida-lahkon laji. Naaraat ovat hieman koiraita isompia. Toukka on alle millimetrin pituinen. Nymfi on puolestaan 1–2 millimetriä pitkä ja aikuinen yksilö 2–4 millimetriä pitkä.
Hämähäkkieläimille tyypillisesti nymfeillä ja täyskasvuisilla yksilöillä on neljä jalkaparia. Toukalla on kuitenkin vain kolme jalkaparia. Aikuisten koiraiden koko ruumista peittää kilpi, mutta aikuisilla naaraille kehittymättömillä muodoilla se peittää vain ruumiin etuosan yläpuolta.
Levinneisyys ja elinympäristö
pienoiskuva|vasen|upright|Puutiaisen levinneisyys Suomessa näytteiden perusteella Puutiaista tavataan laajalla alueella Euroopassa ja Pohjoisessa-Afrikassa. Euroopassa sitä elää Pohjoismaissa, Britteinsaarilla, Keski-Euroopassa, Ranskassa, Espanjassa, Italiassa, Balkanilla ja Itä-Euroopassa. Puutiaisen levinneisyysalueen rajat ovat 2000-luvulla muuttuneet, sillä lajia tavataan korkeammalla muun muassa Bosnia ja Hertsegovinassa ja Tšekissä. Norjassa, Suomessa ja Ruotsissa laji on edennyt pohjoisemmaksi. Leviämisen syyksi on ehdotettu ilmaston lämpenemistä, maankäytön muutoksia sekä kauris- ja villisikakantojen muutoksia.
Puutiainen suosii alueita, joissa on kosteata ja runsaasti kasvillisuutta. Se vaatii, että suhteellinen kosteus on vähintään 80 prosenttia. Karikkeen ja maaperän pitäisi pysyä kosteana koko päivän. Puutiaiset ovat herkkiä kuivumiselle, ja ne saavat tarvitsevansa veden suoraan ilman vesihöyrystä. Puutiaisen levinneisyyteen vaikuttaa siis alueelliset mikroilmastot ja isäntälajien esiintyvyys. Puutiainen käyttää jokaisessa elämänvaiheessaan hieman erilaisia isäntiä. Toukkia esiintyy susein karikkeessa, sammalilla, maan pinnalla. Nymfejä on jo hieman korkeammalla kasvillisuudessa ja aikuisia vielä niitäkin korkeammalla.
Suomessa puutiaista tavataan koko maan eteläisessä puoliskossa Kemi-Joensuu-linjalle asti, ja erityisen runsaasti Ahvenanmaalla ja saaristossa. Vastoin vanhaa kansanuskomusta puutiaiset eivät pudottaudu ihmisten päälle lepistä eivätkä muistakaan puista, vaan elävät ja liikkuvat eniten aluskasvillisuuden joukossa, heinikoissa ja pensaikoissa. Puutiainen ei kestä pitkään kuivuutta tai kuumuutta, joten se viihtyy parhaiten lehtometsissä ja rantalepikoissa.
Elinkierto
thumb|Koiraspunkki (pienempi) parittelee naaraspunkin kanssa Puutiaisen elämään kuuluu neljä vaihetta, muna, toukka, nymfi ja aikuinen. Jokaisen aktiivisen vaiheen tarvitsee etsiä isäntäeläin, josta se imee verta ravinnokseen. Puutiainen tarvitsee elinaikanaan sukupuolesta riippuen kaksi tai kolme veriateriaa kasvunsa aikana: toukka- eli larvavaiheessa sekä nymfivaiheessa kehittyäkseen ja naaraat aikuisena munien munimiseen. Euroopan pohjoisosissa puutiaisen koko elinkiertoon menee 2–6 vuotta. Tavallisesti elinkierron kesto on kolme vuotta.
Puutiaiset parittelevat yleensä isäntäeläimessä. Kumppanin etsimisessä feromoneilla on tärkeä rooli. Parittelu voi kestää viikon, ja parittelun ja veriaterian nauttimisen jälkeen naaras laskeutuu maahan munimaan. Se etsii sopivan ympäristön, jossa se saattaa olla munimassa 4–8 viikkoa. Puutiainen tuottaa jopa 2 000 munaa. Naaras kuolee muninnan jälkeen, ja toukat kuoriutuvat kahdeksan viikkoa myöhemmin.