cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen aluevaalit 2022
Tulokset
pienoiskuva|776x776px|Kartta aluevaltuustojen paikkajakaumasta puolueittain, valtuustojen paikkamäärä numeroituna.
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet ! colspan="3"| Äänet ! colspan="2"| Paikat ! width="75"| Ääniä ! width="30"|% ! width="35"|+/– ! width="30"| Paikat ! width="35"|+/–
Khalkeia
Khalkeia voi viitata seuraaviin:
Illoinen
Illoinen on Turun kaupunginosa joka sijaitsee Hirvensalon länsirannalla. Maaseutumainen Illoinen on yksi Turun pienimpiä kaupunginosia: vuonna 2015 alueen väkiluku oli 90.
Illoisissa on Turun kaupungin siirtolapuutarha, joka rakennettiin 1980-luvulla korvaamaan Kupittaan siirtolapuutarha. Illoisten kaakkoisosassa on pieni ja matala Illoistenjärvi, jonka veden ovat aikoinaan pilanneet rannalla sijainneen Rothbergin kahvipannutehtaan myrkkypäästöt. Illoisissa on toiminut myös tiilitehdas 1800-luvulta ainakin 1940-luvulle asti.
Teemu Vuorisalo
Seuraura
Vuorisalo on Porin Ässien kasvatti. Hän toimi kaudella 2010–2011 joukkueen C-nuorten varakapteenina ja oli Ässien tehokkain puolustaja sekä SM-karsinnoissa että runkosarjassa. Vuorisalo voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2011–2012 hän oli Ässien B-nuorten toiseksi paras pistemies Jarno Kärjen jälkeen. Vuorisalo sijoittui tehoilla 11+16=27 B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi Jokereiden Jere Sneckin jälkeen.
Kesäkuussa 2012 Vuorisalo teki kolmivuotisen sopimuksen Ässien SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kaksi ensimmäistä sopimuskauttaan kuitenkin vielä pelkästään seuran juniorijoukkueissa. Vuorisalo teki liigadebyyttinsä kauden 2014–2015 avausottelussa 11. syyskuuta 2014 vieraissa paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin Ässien seitsemänneksi puolustajaksi. Vuorisalo sai ottelussa jääaikaa lopulta vain kahdeksan sekuntia. Liigauransa avausmaalin hän teki 6. maaliskuuta 2015 Espoo Bluesia vastaan. Vuorisalon osuma jäi Ässien 4–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Marraskuussa 2014 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa. Yhteensä Vuorisalon tulokaskausi toi 22 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Hän pelasi miesten pelejä myös 13 ottelua lainalla Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa.
Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2015–2016 Vuorisalo teki 54 runkosarjaottelussa tehot 3+5=8. Kaudella 2016–2017 hän jäi Ässissä varsin pieneen rooliin, eikä mahtunut kokoonpanoon enää pudotuspeleissä. Helmikuussa 2017 Vuorisalo teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 Vuorisalo kärsi loukkaantumisista pelaten vain 29 runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelun lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa marras-joulukuun 2017 vaihteessa. Huhtikuussa 2018 Vuorisalo teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudella 2018–2019 Vuorisalo pelasi loukkaantumisen vuoksi vain seitsemän runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös yhden Suomen Cupin ottelun lainalla Ässien yhteistyöjoukkueessa, Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:ssä syyskuussa 2018. Kaudella 2019–2020 Vuorisalo pelasi loukkaantumisten ja kolmen ottelun pelikiellon vuoksi vain 31 ottelua. Joulukuussa 2019 hän teki Ässien kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Lemmikki Kekomäki
Kaino Tuovi Lemmikki Kekomäki (o.s. Yrjö-Koskinen; 17. syyskuuta 1902 Loppi – 8. huhtikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka valittiin ensimmäisenä naisena korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi vuonna 1956. Vuonna 1918 perustetussa tuomioistuimessa oli aiemmin työskennellyt useita naisia, ja Kekomäki itse oli ollut sen palveluksessa monissa eri tehtävissä vuodesta 1928 lähtien ennen nimitystä hallintoneuvoksen virkaan. Nimityksen myötä Kekomäestä tuli Pohjoismaiden ensimmäinen nainen ylimmän oikeusasteen tuomarina.
Teemu Vuorisalo
Maajoukkueura
Vuorisalo putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2015 turnaukseen. Hän on kuulunut myös alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon. Yhteensä Vuorisalo on pelannut 14 nuorten ja neljä poikien maaottelua.
Lemmikki Kekomäki
Elämä
Lemmikki Kekomäki syntyi poliittisesti aktiiviseen perheeseen. Hänen isänsä oli kansanedustaja Lauri Yrjö-Koskinen ja isoisänsä senaattori Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen. Äiti Ossia Schöneman oli koulutukseltaan kansakoulunopettaja. Kekomäki valmistui Hämeenlinnan suomalaisesta yhteiskoulusta ylioppilaaksi vuonna 1921. Hän pääsi yhtenä ensimmäisistä naisista opiskelemaan Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan, josta valmistui yleisen oikeustutkinnon suorittaneena vuonna 1927. Kekomäestä tuli Suomen kymmenes naisjuristi.
Teemu Vuorisalo
Muuta
Vuorisalon serkku Mika Halava pelasi omalla pääsarjaurallaan hyökkääjänä yhteensä 20 SM-liigaottelua Ässissä ja Oulun Kärpissä sekä yhden kauden myös Ranskassa. Vuorisalo otti kesken kauden 2017–2018 käyttöönsä Halavan Sportissa ja Kärpissä käyttämän pelinumeron 91, kun Sakari Salminen palasi Ässiin ja otti käyttöön hänen käyttämänsä Salmisen vanhan pelinumeron 23.
Lemmikki Kekomäki
Elämä
Varatuomarin arvon Kekomäki sai vuonna 1931. Samana vuonna hän avioitui varatuomari Esko Kekomäen kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä lasta, joista esikoinen Eero Kekomäki toimi 1990-luvulla suojelupoliisin päällikkönä. Ennen vakinaista työllistymistään korkeimpaan hallinto-oikeuteen Kekomäki työskenteli Asutushallituksessa, Metsähallituksessa ja sosiaaliministeriössä. Korkeimpaan hallinto-oikeuteen hän tuli aluksi ylimääräiseksi virkamieheksi, josta hän eteni vuonna 1936 notaarin virkaan ja vuonna 1937 nuoremmaksi hallintosihteeriksi. Vakinaiseksi hallintoneuvokseksi hänet nimitettiin vuonna 1956.
Tunnustukset
Vuonna 1960 Kekomäki vastaanotti ensimmäisenä naisena Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkin. Vuonna 1971 hän sai Suomen Leijonan suurristin, joka on ritarikunnan korkein kunniamerkki. Hän oli ensimmäinen suomalaisen ritarikunnan suurristin saanut nainen.
Laura (Etelä-Australia)
Laura on maaseutukaupunki Etelä-Australian osavaltiossa Australiassa. Se sijaitsee 15 kilometriä Gladstonen kaupungin pohjoispuolella Main North Roadin varrella, ja 40 kilometriä itään Port Pirien kaupungista. Kaupunki on tunnettu Golden North Ice Cream -jäätelön kotikaupunkina, sekä runoilija C. J. Dennisin lapsuudenkotina. Kaupunki kuuluu Northern Areas -paikallishallintoalueeseen.
K-51 (1939)
K-51 oli Neuvostoliiton laivaston K-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa
Valmistus
Alus tilattiin Leningradista Ordžikidzen telakalta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1938 telakkanumerolla 454. Se laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 17. marraskuuta 1943.
Palvelus
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon kesällä 1941 alus oli keskeneräinen. Syyskuun alussa Leningradin saarron alkaessa se liitettiin kaupungin puolustukseen. Joulukuussa alus oli kuitenkin edelleen keskeneräinen. Se varustettiin silti toimimaan kevääseen 1942 Itämeren eteläosissa, missä meri ei ollut jäässä. Alus lähti 18. joulukuuta Kronstadtista, mutta vaurioitui 23. joulukuuta Lavansaaren lähistöllä jäälauttoihin. Se joutui palaamaan Kronstadtiin jo joulukuun lopulla.
Työt saatettiin loppuun 1942–43 telakalla, mutta akkupula viivästytti valmistumista. Alus otettiin palvelukseen 17. marraskuuta 1943 Itämeren laivaston sukellusveneprikaatin 1. divisioonassa päällikkönään 3. luokan kapteeni V. A. Dorzdov. Alus lähti marraskuussa 1944 ensimmäiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle, missä se upotti 24. marraskuuta tykkitulella rahtialus Hansan (493 t) ja joulukuussa myös toisen aluksen. Se palasi tukikohtaansa joulukuun puolivälissä. Alus lähti 20. tammikuuta 1945 toiselle sotaretkelleen Pommerinlahdelle. Se upotti 28. tammikuuta Rugenwalden edustalla torpedolla kuljetusalus Viborgin (2 028 t). Alus palasi tukikohtaansa 21. helmikuuta.
Engelmanninkuusi
Engelmanninkuusi (Picea engelmannii) on havupuu, joka esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa.
Lajin esiintymisalue ulottuu Brittiläisen Kolumbian keskiosista ja Lounais-Albertasta aina Pohjois-Kaliforniaan ja lounaiseen Arizonaan ja New Mexicoon. Pohjois-Meksikossa on myös kaksi erillistä esiintymisaluetta. Laji kasvaa korkealla vuoristossa (900–3 450 m), monilla alueilla puurajalle saakka, esiintymisalueen luoteisosissa joskus alempana.
Engelmanninkuusi kasvaa yleensä 25–40 metrin pituiseksi, parhaimmillaan 65 metriä ja rungonpaksuudeltaan 1,5-metriseksi. Kaarna on ohut ja suomumainen ja hilseilee pois pyöreinä paloina, jotka ovat halkaisijaltaan 5–10 cm. Latvusto on nuorena kapea. Vuosiversot ovat ruskean-oranssinkeltaisia, tiheästi untuvakarvaisia. Neulaset ovat 15–30 mm pitkiä, pehmeitä, päältä sinivihreitä ja alapuolelta sinivalkoisia.
Kävyt ovat riippuvia, kapeita, 4–8 cm pitkiä ja sulkeutuneina 1,5 cm leveitä, avautuneina 3 cm leveitä. Niissä on ohuet, taipuisat suomut, jotka ovat 15–20 mm pitkät ja reunoiltaan aaltomaiset. Kävyt ovat punaruskeita, täysin kehittyneinä 4–7 kuukautta pölyttymisen jälkeen vaaleanruskeita. Siemenet ovat mustia, 2–3 mm pitkiä, ja niissä on 5–8 mm pitkä kapea vaaleanruskea siipi.
Engelmanninkuusesta esiintyy kaksi alalajia. Toiset tutkijat pitävät niitä muunnoksina, toiset omina lajeinaan.
Engelmanninkuusi risteytyy helposti lähisukulaisen valkokuusen (Picea glauca) kanssa Kalliovuorten pohjois- ja itäosissa ja jonkin verran sitkankuusen (Picea sitchensis) kanssa Kaskadien vuoriston länsiosissa.
Käyttö
Engelmanninkuusta käytetään Pohjois-Amerikassa paperinvalmistukseen ja rakennuspuuksi. Hitaasti korkealla vuoristossa kasvaneita puita käytetään akustisten kitaroiden valmistukseen. Sitä käytetään myös jonkin verran joulukuusina. Suomessa engelmanninkuusta käytetään jonkin verran koristepuuna, sillä se menestyy Etelä- ja Keski-Suomessa.
Mônica
Mônica Angélica de Paula eli Mônica (s. 4. huhtikuuta 1978 São Carlos, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana brasilialaisessa Botucatu FC:ssä.
Mônica kuului Brasilian maajoukkueeseen, joka voitti kultaa Pan Amerikan kisoissa vuonna 2003. Seuraavana vuonna hän oli mukana joukkueessa, joka saavutti olympiahopeaa 2004 Ateenasta. Hän oli myös mukana kaksissa MM-kisoissa (Yhdysvallat 2003, Kiina 2007). Yhdysvalloissa 2003 tie pysähtyi puolivälieriin, jolloin joukkue hävisi ottelunsa Ruotsille 1-2. Kiinassa 2007 joukkue saavutti hopeaa.
Immortal (Michael Jacksonin albumi)
Immortal on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin soundtrack-albumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2011. Albumi perustuu kanadalaisen viihdeyrityksen Cirque du Soleilin syksyllä 2011 aloittamaan kiertueshow'hun Michael Jackson: The Immortal World Tour. Albumi sisältää uudelleensovitettuja versioita Jacksonin hittikappaleista, mash-upeja sekä ennenjulkaisemattomia studio-otoksia, kuten vaihtoehtoisen version kappaleesta ”ABC” ja kuoron, jonka Jackson oli äänittänyt kappaleeseen ”They Don’t Care About Us”. Albumista julkaistiin sekä tavallinen että laajempi kaksilevyinen deluxe-versio.
Albumilta julkaistiin 1. marraskuuta 2011 singlenä Immortal Megamix: ”Can You Feel It” / ”Don’t Stop ’til You Get Enough” / ”Billie Jean” / ”Black or White” (Immortal Version).
William Godwin
William Godwin (3. maaliskuuta 1756 Wisbech, Cambridgeshire, Englanti – 7. huhtikuuta 1836 Lontoo, Englanti ) oli englantilainen journalisti, kirjailija ja yhteiskuntafilosofi.
Ajattelu
William Godwin oli individualistinen anarkisti ja filosofinen anarkisti, joka sai vaikutteita valistusajasta ja kehitti monen mielestä ensimmäisen modernin anarkistisen koulukunnan.
upright|pienoiskuva|[[Political Justice -teoksen kolmannen painoksen nimilehti.]] Godwin oli ääri-individualisti: kaikki yhteistyö työssä tulisi eliminoida. Godwinin individualismi oli niin radikaalia, että hän jopa vastusti yksilöiden yhteisesiintymistä orkestereissa. Hän kirjoitti teoksessaan Political Justice, että "kaikki, mitä käsitteellä yhteistyö ymmärretään, on jollain tavalla pahaa". Ainoa poikkeus tähän hänellä on se spontaani yhteistyö, jota joskus syntyy, kun yhteisöä uhataan väkivallalla. Hänen mukaansa yksi syy vastustaa yhteistyötä on se, että se rajoittaa yksilön kykyä edistää suurempaa hyvää.
Vaikka Godwin vastusti valtiovaltaa, hänen mukaansa minimivaltio on toistaiseksi "välttämätön paha", joka ajan mittaan tiedon lisääntyessä tulisi yhä merkityksettömämmäksi ja jäisi vaille valtaa. Hän vastusti erityisesti demokratiaa pelätessään enemmistön sortavan yksilöä, joskin piti diktatuuria vielä demokratiaakin pahempana.
Godwin tuki yksityistä omistusoikeutta ja sanoi: "jokainen on oikeutettu työnsä tuotosten hallitsemiseen". Toisaalta hän suositteli, että yksilöt lahjoittaisivat tarpeetonta omaisuuttaan tarvitseville. Siis vaikka ihmisillä oli oikeus yksityisomaisuuteen, heidän tulisi olla altruisteja. Tämä perustui utilitarismiin. Lahjoittamiseen ei kuitenkaan saisi pakottaa, vaan sen tulisi olla yksilön "vapaan harkinnan" varassa. Hän ei kannattanut yhteisomistusta, kuten kommunismissa, mutta silti anarkokommunistit saivat vaikutteita hänen suosituksestaan jakaa ylijäämää.
Godwinin näkemykset eivät täysin vastaa niiden ideologioiden näkemyksiä, jotka sanovat saaneensa häneltä vaikutteita. Historioitsija Albert Weisbord pitää Godwinia varauksetta individualistisena anarkistina. Osa muista utilitaristeista on arvioinut, että on parempi antaa ulkopuolisen vallan pakottaa ihmiset lahjoittamaan kuin sallia kunkin päättää omasta lahjoittamisestaan.
Yksityiselämä
Godwin meni naimisiin 1797 radikaalin feministin Mary Wollstonecraftin kanssa. Heidän tyttärensä oli Frankensteinin kirjoittaja Mary Wollstonecraft Shelley.
Paljon melua Maggiesta
Paljon melua Maggiesta (The Buzz on Maggie) on yhdysvaltalainen Dave Polskyn luoma Daytime Emmy -ehdokkuuden saanut animaatiosarja, joka kertoo Maggie-nimisestä kärpäsestä. Maggien perheeseen kuuluvat vanhempi veli Aldrin, nuorempi veli Pupert, nuorempi sisko Bella, isä herra Peski ja äiti rouva Peski. Ohjelmassa on Maggien perheen lisäksi myös hänen kaverinsa Rayna ja Dawn (suosittu tyttö Maggien koulusta). Suomessa sarjaa esitettiin Toon Disneyllä ja harvemmin Disney Channelilla.
Sarjan henkilöitä
Maggie on Aldrinin pikkusisko hänellä on vaaleanpunaiset hiukset ja sininen tähtipaita. Maggie pitää vaatteista ja muodista. Maggie haluaa aikuisena rock- tähdeksi ja haluaa soittaa kitaraa ja laulaa.
Herra Peski on Maggien, Alddrinin, Pupertin ja Bellan isä. Herra Peski on ymmärtäväinen isä. Herra Peskillä on ruskeat hiukset ja yleinsä valkoinen paita ja solmio.
Rouva Peski on Maggien, Alddrinin, Pupertin ja Bellan äiti. Rouva Peskillä on hieman oranssin värinen tukka ja yleinsä valkoinen esiliina.
Aldrin on Maggien isoveli. Aldrin haluaa aina olla kaikkia muita parempi eikä usko, että pikkuveli on missään asiassa parempi. Aldrinilla on siniset housut ja takki.
Pupert on perheessä nuorin veli eli Bellan isoveli ja Maggien pikkuveli. Pupert haluaisi aikuisena huippukoripallon pelaajaksi. Pupertilla on yleinsä päällä vihreä lippalakki ja punainen paita.
Bella on kaikista pienin perheen jäsen Maggien perheestä, ja hän on yhä vauva. Bellalla on vaaleanpunainen pieni hius ja pitkät silmäripset.
Rayna on Maggien parhain kaveri. Rayna on töissä ravintolassa astianpesijänä. Raynalla on sinimusta tukka, ja hän osaa soittaa rumpuja. Hänellä on silmälasit. Hän pitää ihmisten hoitamisesta.
Dawn on koulussa suosittu. Dawn yleensä haukkuu Maggieta ja Raynaa ja ottaa itselleen käyttöön kaikki hyvät edut koulussa, jotka ovat tarkoitettu kaikille esimerkiksi koulun pihalla.
Sähkösanoma
Sähkösanoma voi tarkoittaa
Xasthur
Xasthur oli yhdysvaltalainen yhden miehen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1995. Yhtyeen perustajajäsen oli Scott Conner, joka tunnetaan paremmin nimimerkillä Malefic. Aloitusvuodesta vuoteen 1999 asti yhtyeen rumpalina ja laulajana toimi Ritual. Myös Blood Moon Ausar on toiminut sessiomuusikkona kosketinsoittajana muutamalla levyllä. Muuten yhtyeen musiikista vastasi yksin Malefic.
Converse
Converse Inc. on yhdysvaltalainen kenkiä valmistava yritys. Yrityksen kotipaikka on Maldenin kaupunki Massachusettsin osavaltiossa.
Xasthur
Yhtyeen nimi on yhdistelmä "Hasturista" ja "Xenaothista". Maleficin mukaan edellä mainittu sanayhdistelmä on myös löydettävissä Necronomiconista, ja mies tulkitsee sen tarkoittavan "demonitarta, joka tappaa ihmisiä näiden nukkuessa".
Converse
9. heinäkuuta 2003 Converse Inc. hyväksyi Niken 305 miljoonan dollarin ostotarjouksen, ja niin Converse-brändi tuli Niken omistukseen.
Xasthur
Yhtyeen tyypillisiin piirteisiin kuuluu muun muassa epäselvä äänimaailma, johon sekoittuu esimerkiksi epätyypilliset kitarariffit, kaukaisemmat kosketinsoittimet ja efekteillä särjetty "rääkylaulu". Näitä piirteitä pidetään yleensä Xasthurin "tavaramerkkeinä". Vastoin yleistä luuloa Xasthur ei käyttänyt musiikissaan rumpukonetta vaan akustisia rumpuja. Musiikki sisältää myös paljon toistoa, ja osa kappaleista kestääkin yli kymmenen minuuttia. Vuosien aikana Malefic on ollut tuottelias – pelkästään vuosien 2002 ja 2006 väliselle ajalle mahtuu muun muassa viisi studioalbumia ja neljä split-julkaisua muiden yhtyeiden kanssa.
Converse
Converse All Star on yrityksen suosituin kenkämalli, ja sitä on valmistettu vuodesta 1917 lähtien.
Xasthur
Malefic vieraili yhtyeen loppuvaiheessa myös Twilightin debyyttialbumilla sekä Sunn O))):n ja Nachtmystiumin livekokoonpanoissa.
Converse
thumb|left|Punavalkoiset Chuck Taylor All Star -kengät.
Xasthur
Xasthur lopetti toimintansa vuonna 2010. Syynä tälle oli Maleficin kiinnostuksen lopahtaminen black metaliin. Hänen kiinnostuksensa siirtyi pian 6- ja 12-kielisillä kitaroilla soitettuun akustiseen, folk-vaikutteiseen musiikkiin – tästä motivoituneena hän perusti uuden yhtyeen nimeltä Nocturnal Poisoning, jonka musiikki jatkaa Xasthurin depressiivistä ja synkkää perintöä akustisin ottein.
Knut Johan Robert Lagus
Knut Johan Robert Lagus (6. kesäkuuta 1863 Helsinki – 9. elokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen upseeri, tilanomistaja ja liike- ja valtiopäivämies.
Laguksen vanhemmat olivat professori Wilhelm Lagus ja Kristina Wilhelmina Kunelius ja puoliso vuodesta 1898 Agnes Rosalie Jack. Lagus tuli ylioppilaaksi Helsingissä, mutta toimi sitten upseerina Venäjän keisarillisessa armeijassa, palveluksesta hän erosi 1902 majurina. Tämän jälkeen Lagus oli tilanomistaja ja tehtailija Turussa.
Lagus oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, edustaen af Tengström -sukua.
Kari Wahlgren
Ura
Wahlgren valmistui Kansasin yliopistosta vuonna 1999, minkä jälkeen hän esiintyi useissa teatterinäytelmissä. Samalla Wahlgren teki ensimmäisen ääniroolinsa Kansas Cityn radiomainoksessa. Muutettuaan Los Angelesiin hän ryhtyi ääninäyttelijäksi ja teki aluksi usein dubbauksia animesarjoihin, kuten Narutoon, Rave Masteriin, Chobitsiin ja Gad Guardiin. Hänet palkittiin kahdesti kuukauden ääninäyttelijäksi vuosina 2002 ja 2005.
Pohjois-Karjalan rajavartiosto
pienoiskuva|212x212px|Pohjois-Karjalan rajavartioston lippu, jossa [[Karjalan vaakuna|Karjalan maakuntavaakuna.]] Pohjois-Karjalan rajavartiosto on yksi Suomen rajavartiolaitoksen neljästä rajavartiostosta. Sen toimialueena ovat Pohjois-Karjalan sekä Pohjois-Savon maakunnat.
Organisaatio
Vuoden 2010 loppuun Pohjois-Karjalan rajavartiosto koostui Kontiolahden Onttolassa sijaitsevasta esikunnasta ja rajajääkärikomppaniasta sekä Ilomantsin, Lieksan ja Tohmajärven rajavartioalueista. 1.1.2011 kaikki raja- ja merivartioalueet lakkautettiin kaksiportaiseen johtamisrakenteeseen siirtymisen myötä.
Rajavartioston lyhenne on P-KR ja sen komentajana vuonna 2020 toimii eversti Marko Turunen.
Vartioston nykyiset toimipisteet ovat viiden rajavartioaseman lakkauttamisen jälkeen Tohmajärven, Ilomantsin ja Lieksan rajavartioasemat sekä Niiralan rajatarkastusasema.
Muuta
Pohjois-Karjalan rajavartioston piirissä harjoitetaan radioamatööritoimintaa kutsumerkillä OI7R. Rajavartioston piirissä ensimmäinen kutsumerkki oli OI5R Kaakkois-Suomen rajavartioston rajakoululla Immolassa Imatralla ja toinen OI9R Lapin rajavartiostossa Ivalossa.
Kaistarniemi
Kaistarniemi on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Hirvensalon saaren kaakkoiskulman samannimisellä niemellä. Niemen kärjessä on Papinsaaren kaupunginosa.
Kaistarniemen tilastoalueen asukasmäärä on 2010-luvun alkupuoliskon vuosina ollut runsaat 650 henkeä. Vuonna 2009 Kaistarniemi oli Turun kolmanneksi hyvätuloisin pienalue läheisten Papinsaaren ja Friskalan jälkeen.
Kaistarniemessä sijaitsevat muun muassa Pyhän Henrikin ekumeeninen taidekappeli (Seiskarinkatu 35) sekä Harry Kivijärven veistos Teema (Kuhanpuisto, Rälssinkatu 1). Seiskarinkadun päässä rannalla on Lounais-Suomen Syöpäyhdistyksen palvelukeskus Meri-Karina.
Serik
Serik on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Serikin väkiluku oli 129 418.
Kaistarniemi
Kaistarniemen rakentaminen alkoi vuonna 1989 valmistuneesta ensimmäisen osan rakennuskaavasta. Sanan kaistare sanotaan tarkoittavan verkonkuivatuspaikkaa, ja alueen uusien katujen nimistö on siksi otettu kalastusvälineistä: Nuottakatu, Rysäkatu, Mertakuja jne.
Idänpää
pienoiskuva|Idänpään sijainti Hämeenlinnassa. pienoiskuva|Vuonna 1947 pystytetty punaisten joukkohaudan muistokivi Idänpäässä. Idänpää on Hämeenlinnan 16. kaupunginosa ja lähiö. Se sijaitsee noin kolme kilometriä keskustasta itään entisen Idänpään kylän paikalla. Kylä sijaitsi Katumajärven päässä kaupungin itäpuolella, mistä johtuu alueen nimi. Idänpään liikekeskustan tuntumassa valtatie 10 risteää keskustaan suuntautuvan Viipurintien kanssa. Alueella sijaitsevat muun muassa Idänpään terveysasema, Päivärinteen palvelutalo, S-Market, Alko, R-kioski, Idänpään Torppa sekä autoliikkeitä, huoltoasemia ja katsastuskonttori. Idänpään naapurikaupunginosia ovat Hätilä, Sairio, Ruununmylly, Kappola ja Katinen.
1800-luvun valtiopäivämies Juhana Idänpään-Heikkilä oli kotoisin Idänpäästä, mistä hänen lisänimensäkin on peräisin. Idänpään-Heikkilän mukaan nimetyssä Juhananpuistossa sijaitsee yhä hänen rakennuttamansa kivinen jyväaitta.
Sanheribin palatsi
Sanheribin palatsi on Ninivessä 600-luvulla eaa. sijainnut palatsi. Palatsin rakennutti Assyrian kuningas Sanherib. Palatsi paloi noin vuonna 612 eaa. Palatsin jäänteet löydettiin vuonna 1850.
Historiaa
Rakentamiseen liittyvät tiedot ylettyvät vuoteen 702 eaa, tällöin palatsi oli vasta suunnitteilla. Palatsin tiedetään valmistuneen noin vuonna 693 eaa. Palatsi sijaitsi joen äärellä, joten sitä uhkasi tulva. Ongelma ratkaistiin rakentamalla vankka perustus kalkkikivestä, jonka päälle sitten rakennettiin savitiilestä ja oljesta. Rakentamisen suoritti Sanheribin hankkimat sotavangit Babyloniasta, Palestiinasta ja Turkista. Sanherib antoi palatsille nimen Palatsi vailla vertaa.
Palatsi pysyi Assyrian valtakunnan keskuksena 50 vuotta. Sitten muuan myöhempi kuningas rakennutti uuden ja vuonna 612 eaa. Ninive ryöstettiin ja palatsi paloi. Palosta selvisi perustukset ja savitiiliseinät. Palatsin jäänteet löydettiin vuonna 1850.
Agderin käräjäoikeus
Tuomiopiiri
Käräjäoikeuden tuomiopiirin muodostavat seuraavat kunnat:
Annika Viilo
Annika Viilo (o.s. Heino, s. 12. marraskuuta 1965) on suomalainen suunnistaja ja moninkertainen MM-mitalisti.
Viilo osallistui MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Ranskan Gerardmerissä vuonna 1987, jolloin hän toi Suomen naisten viestijoukkueen maaliin neljäntenä. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän sai Ruotsissa Skövden MM-kisoissa vuonna 1989 suunnistettuaan kolmannen osuuden Suomen pronssia saaneessa viestijoukkueessa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli 11:s.
Viilo suunnisti ankkuriosuuden Saksan Detmoldin vuoden 1995 MM-kilpailuissa, joissa Suomen joukkue voitti viestin maailmanmestaruuden runsaan puolentoista minuutin erolla Ruotsiin. Normaalimatkalla hän sijoittui 43:nneksi.
Viilo päätti arvokisauransa vuoden 2001 Tampereen MM-kisojen pikamatkan 19. sijaan. Uransa jälkeen hän on toiminut liikunnan ja terveystiedon opettajana Tampereen Kansainvälisessä koulussa. Viilo on jatkanut kilpailemista myös senioriurheilijana. Vuosina 2011 ja 2012 hän oli yli 45-vuotiaiden naisten sarjoissa Suomen ranking-kärjessä.
Viilo on kilpaillut senioriurheilijana myös yleisurheilussa. Muun muassa 18.11.2017 Viilo juoksi N50-sarjan 3000 metrin halli-SE:n Ruotsin Örebrossa. Uusi SE-aika on 11.02,87.
Kukola
Kukola on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee Hirvensalon keskiosassa.
Turun Kukolassa sijaitsee Hirvensalon suurin koulu, Wäinö Aaltosen koulu.
Kun monet muut Hirvensalon kaupunginosat ovat kasvaneet nopeasti 2010-luvulla rakentamisen myötä, Kukolan tilastoalueen asukasluku on pysynyt runsaan 1 500 asukkaan tuntumassa. Vuonna 2016 Kukolan asukasluku oli 1 527. Alueen väestöstä 28,1 % on alle 15-vuotiaita ja 8,1 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 88,4 % väestöstä ja ruotsia 5,6 %. Muun kielisiä on 6,0 %.
Seppo Netola
Seppo Olavi Netola (s. 7. syyskuuta 1936 Tyrväntö) on suomalainen agronomi ja eläköitynyt maatalouskaupan alan yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Netolan vanhemmat olivat traktorinkuljettaja Vihtori Netola, aiemmin Nordman, ja Tilda Leino. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on agronomi Kaija Marjatta Pietiläinen, joka toimi Etelä-Suomen 4H-piirin toiminnanjohtajana vuodesta 1979. Netola tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1957 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1963. Hän oli Keskon maatalouskonejaoston myyntiagronomi 1963–1968, apulaisjaostopäällikkö 1969, jaostopäällikkö 1969–1981 ja pienkonejaoston jaostopäällikkö 1981–1983. Keskon Uudenmaan myyntiosaston johtaja Netola oli 1984–1987 ja Keskon maatalous- ja rautaryhmässä maatalouskoneiden ja maataloustarvikkeiden kaupasta vastanneen Maatalouskeskon johtaja 1987–1993. Netolalla oli myös useita kaupan alan ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1993.
Maxwell (yksikkö)
Maxwell (Mx) on vanhan Cgs-järjestelmän mukainen magneettivuon yksikkö. Se on nimetty skotlantilaisen James Clerk Maxwellin mukaan.
Nykyisin käytettävän SI-järjestelmän mukainen yksikkö on Weber. 1 Mx = 1 G × cm2 = 10-8 Wb.
Shikari (koira)
Shikari on intialainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta.
Ulkonäkö
Shikari muistuttaa ulkoisesti intianpaariakoiraa. Se on erittäin vahva. Säkäkorkeus on paljon yli 91 cm, ja se on siten säkäkorkeudeltaan suurimpia koirarotuja.
Alkuperä
Rotu on kotoisin Himalajan vuoristosta, Kumaonin alueelta Uttarakhandin osavaltiosta. Intialaisen koira-asiantuntija W. V. Somanin mukaan se polveutuisi vuorisudesta, mutta Desmond Morris kyseenalaistaa väitteen: ei ole olemassa todisteita siitä, että vuorisutta olisi koskaan kesytetty, ja lisäksi se ei edes kuulu Canis-sukuun. Morriksen mukaan shikari onkin todennäköisemmin paikallisen paariakoiran jälkeläinen. Sitä käytetään ennen kaikkea vartiointiin, mutta myös metsästykseen.
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2011
Lopputulokset
Pääsarja
1. divisioona
Laila Kinnunen
Varhaisvaiheet
Laila Kinnunen syntyi Helsingin maalaiskunnassa viisilapsiseen perheeseen. Hänen vanhempansa olivat maatyömies ja pelimanni Artturi Kinnunen ja Kerttu Kinnunen. Hänen 2,5 vuotta vanhempi sisarensa Ritva Kinnunen on myös entinen laulaja. Perheeseen kuuluivat myös veljet Raimo, Erkki ja Martti. Kinnusten lapsuudenperhe Suomessa oli puhelias ja elämäniloinen. Laila ja Ritva viettivät viisi vuotta sotalapsina Ruotsissa, jonne heidät lähetettiin vuonna 1944. He asuivat Simrishamnissa Skånen eteläkärjessä, joskin eri perheissä. Siellä Laila oppi Ritvan tavoin erinomaisesti skånelaisen murteen. He palasivat Suomeen Lailan ollessa kymmenvuotias. Molemmille jäi lämpimät muistot Ruotsin ajoistaan.
Henkilörekisteri
Henkilörekisterillä tarkoitettiin kumotun henkilötietolain (523/1999) mukaan henkilötietoja sisältävää tietojoukkoa. Henkilötiedolla tarkoitettiin henkilötietolain mukaan "kaikenlaisia luonnollista henkilöä taikka hänen ominaisuuksiaan tai elinolosuhteitaan kuvaavia merkintöjä, jotka voidaan tunnistaa häntä tai hänen perhettään tai hänen kanssaan yhteisessä taloudessa eläviä koskeviksi". Tyypillisiä henkilörekistereitä olivat työnantajan rekisteri työsuhteiden hoitamista varten sekä yrityksen asiakasrekisteri.
Laila Kinnunen
Ura
Pihlajamaan perustettua musiikkiopiston Kinnunen siirtyi hänen veljenpoikansa Raimo Pihlajamaan yhtyeeseen. Ensimmäinen levytys ”Lazzarella” vuodelta 1957 oli heti menestys, ja Kinnunen nousi nopeasti yhdeksi Suomen suosituimmista naistähdistä. Muita 1950-luvun menestyslevytyksiä olivat muun muassa ”Illalla, illalla”, ”Kellä kulta, sillä onni”, ”Kuume”, ”Marina”, ”Jazzbasilli” ja ”Pieni kukkanen”.
Henkilörekisteri
Henkilötietolaissa asetettiin rekisterin käsitteeseen myös vaatimus tietojen yhteisestä käyttötarkoituksesta, mutta EU:n yleinen tietosuoja-asetu s, jossa käytetään lyhyempää ilmaisua ”rekisteri”, ei näytä sitä edellyttävän. Sen sijaan rekisterinpitäjän tulee määrittää henkilötietojen käsittelyn tarkoitukset ja keinot. Rekisterin käsite on säilytetty, vaikka sillä ei yleensä ole mitään merkitystä asetuksen soveltamisen kannalta. Muulla tavoin kuin automaattisesti käsiteltyjen tietojen osalta asetusta sovelletaan vain sikäli, kun kysymys on rekisteristä. Käytännössä melkein kaikki tietojen käsittely kuitenkin tapahtuu tietoteknisesti eli on automaattista, jolloin rekisterin käsitteellä ei ole merkitystä.
Laila Kinnunen
Ura
Vuonna 1958 Kinnuselle avautui paikka tuon ajan parhaisiin kuuluneessa yhtyeessä, Olli Hämeen kvintetissä Brita Koivusen jäädessä äitiyslomalle. Kun Häme lopetti tanssiyhtyeensä, levytuottaja Harry Orvomaa pyysi Erkki Melakoskea kokoamaan yhtyeen Kinnusen taakse ”vuodeksi tai pariksi”. Kinnusen ja Melakosken yhteistyö kesti lopulta neljä vuotta, ja sinä aikana Kinnunen nousi uransa suurimpaan menestykseen. Suuri suosio ei koskaan ahdistanut Kinnusta; hän oli luontainen ja ammattitaitoinen esiintyjä, joka suhtautui työhönsä intohimoisesti. Vuonna 1961 Kinnunen oli Suomen ensimmäinen edustaja Eurovision -laulukilpailuissa. Hänen Cannesissa pidetyssä kilpailussa esittämänsä kappale ”Valoa ikkunassa” saavutti jaetun kymmenennen sijan. Tämän jälkeen Kinnunen esiintyi Suomen lisäksi ympäri Eurooppaa muun muassa Ruotsissa, Länsi-Saksassa, ja Hollannissa. Hän oli mukana myös euroviisukarsinnoissa vuonna 1962 kappaleella ”Lumineito”, vuonna 1966 kappaleella ”Muistojen Bulevardi”, vuonna 1967 kappaleilla ”Unohdusta ei ole” ja ”Revontuli” sekä vuonna 1969 kappaleella ”Potkis”.
1960-luvun aikana Laila Kinnunen oli kehittynyt monipuoliseksi laulajaksi, joka hallitsi useita tyylilajeja, pystyen vaativiin tulkintoihin. Hän levytti muun muassa bossanovaa, jazzia, kansanlauluja ja musikaalisävelmiä. Tunnetuimpia näistä olivat ”Soittajapoika”, ”Mandshurian kummut”, ”Tiet”, ”Yön äänet”, ”Epävireiset sydämet” (Desafinado), ”Yhden nuotin samba”, ”Ipaneman tyttö”, ”Kun” ja ”En vastaa jos soitat”. Myös iskelmä luontui – esimerkkeinä ”Vesivehmaan jenkka”, ”Katarinan kamarissa”, ”Pieni sydän” ja ”Sä muistatko metsätien”. Hän levytti myös sisarensa Ritvan kanssa muutaman kappaleen, joista tunnetuimmat ovat vuonna 1962 levytetyt ”Pojat” ja ”Lauantai”. He tekivät myös yhteisiä laulukeikkoja ympäri Suomea. Omaksi suosikikseen Kinnunen nimesi venäjänkielisen version kappaleesta ”Mandshurian kummut”.
Kinnunen esiintyi myös Svenska Teaternissa, elokuvissa Suuri sävelparaati (1959), Iskelmäkaruselli pyörii (1960), Nuoruus vauhdissa (1961), Lauantaileikit (1963) ja televisio-ohjelmissa kuten Kuukauden suositut vuosina 1960–1966. Televisiossa hän sai esittää monipuolista ohjelmistoa useilla eri kielillä, kuten muun muassa afrikaansiksi kappaleen ”Sarie Marais”. Näitä taltiointeja on julkaistu muun muassa CD-levyillä Kadonneet helmet 1 ja 2.
Vuoden 1967 jälkeen levytyksiä syntyi enää muutama. Levytyssopimusta Scandian kanssa ei enää jatkettu, ja 1970-luvun alussa Kinnunen alkoi vetäytyä julkisuudesta. Hänestä oli tullut ailahtelevainen ja epäluotettava, minkä vuoksi esiintymiset harvenivat. 1970-luvun loppuun mennessä hän oli lopettanut esiintymisen kokonaan. Toimittaja Lasse Erolan mukaan Kinnusen uran kääntymiselle alamäkeen jo ennen kolmattakymmenettä ikävuotta on mahdotonta osoittaa vain yhtä tiettyä syytä, vaan sen aiheuttivat monet tekijät yhdessä. Esiintymispaineisiinsa laulaja oli alkanut etsiä lievitystä alkoholista, hän joutui erimielisyyksiin levy-yhtiönsä kanssa, ja ihmissuhteissa hän koki suuria vastoinkäymisiä.
Kinnunen teki vielä pienimuotoisen comebackin ja levytti vuonna 1980 singlen ”Kohtalon lapsi / Toiset meistä”, jonka jälkeen hän lopetti laulamisen. Skandaalilehdet kirjoittivat lähinnä Kinnusen alkoholismista ja erakoitumisesta. Hänen 50-vuotissyntymäpäivänsä yhteydessä vuonna 1989 valmistui televisiodokumentti Laila.
Yksityiselämä
pienoiskuva|Vasta-avioituneet Laila Kinnunen ja [[Ville-Veikko Salminen vihkimisen jälkeen vuonna 1967.]] Laila Kinnunen oli naimisissa kolmesti: muusikko Armando Fugazzan kanssa vuosina 1961–1964, näyttelijä Ville-Veikko Salmisen kanssa 1967–1970 ja jugoslavialaisen muusikon Milan Mišićin kanssa 1971–1972. Viimeisen avioeron jälkeen Kinnusen viralliseksi sukunimeksi jäi Mišić. Suhteesta Milan Mišićin vuonna 1970 syntyi Kinnusen ainoa tytär Milana Mišić, joka on myös laulaja.
Kinnusen yksityiselämä oli traaginen ja alamäki alkoi hänen toisesta avioliitostaan. Puoliso Ville-Veikko Salmisella oli velkoja. Kinnusen nimi oli väärennetty vekseleihin ja ulosottomiehet kävivät heidän kotonaan. Salminen myös joi ja Kinnunen alkoi käyttää alkoholia omaan ahdistukseensa. Juomisesta alkoi tulla ongelma hänen odottaessaan tytärtään Mišićille ollessaan vielä naimisissa Salmisen kanssa. Hänen onnistui kuitenkin salata alkoholisminsa pitkään. Milanan syntymän jälkeen lehdistössä julkaistiin ensimmäiset kohuotsikot Kinnusen alkoholinkäytöstä. Hänen syöksykierteensä jatkui kun Milana otettiin kolmivuotiaana huostaan isovanhemmilleen. Kinnunen kävi myös katkaisuhoidossa, mutta karkasi sieltä viikon kuluttua. 1980-luvulla Kinnunen asui kaupungin vuokra-asunnossa Käpylässä, vietti aikaa juopporemmeissä ja koki parisuhdeväkivaltaa. Hän ei kuitenkaan koskaan myöntänyt alkoholiongelmaansa.
Vuonna 1984 Kinnusen alkoholisoitunut veli Martti kuoli tapaturmaisesti pudottuaan ikkunasta ja Raimo-veli kuoli samalla viikolla maksakirroosiin. Kinnusen välit Ritva-sisareen olivat tulehtuneet ja hän piti tähän yhteyttä enää vain kirjeitse ja puhelimitse. Kun he tapasivat viimeisen kerran vuonna 1995 Ritva Kinnunen ei ollut tunnistaa pahoinpideltyä ja ilkeäksi muuttunutta sisartaan. Viimeiset vuotensa Laila Kinnunen asui Heinävedellä Etelä-Savossa vanhassa asemarakennuksessa väkivaltaisen miesystävänsä kanssa. Vuonna 1996 hän esiintyi Ylen Sunnuntairaportti-ohjelmassa tunnistamattomana.
Kinnunen oli 26. lokakuuta 2000 viemässä Nalle-koiraansa ulos kun hän liukastui ja kuoli lyötyään kaulansa portaisiin. Laila Kinnunen on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle.
Regionalbahn
Regionalbahn (lyh. RB, aikaisempi kirjoitusasu RegionalBahn) on saksalainen paikallisjunatyyppi. Regionalbahn-junat pysähtyvät reiteillään kaikilla asemilla, paitsi alueilla, joilla liikennöi myös S-Bahn. Näillä alueilla RB-junat pysähtyvät vain osalla asemista. Regional-Express (RE) -junat eroavat RB-junista siten, että ne pysähtyvät yleensä vain tärkeimmillä asemilla.
Regionalbahn-junaliikenne on nykyään osavaltioiden tilaamaa. Liikenteenharjoittajana toimii monissa tapauksissa Saksan kansallisen rautatieyhtiön Deutsche Bahnin tytäryhtiö DB Regio, mutta yksityiset yritykset (esim. Veolia Transport) ovat myös saaneet liikennettä hoitaakseen.
Käytettävä kalusto vaihtelee alueittain; sähköistetyillä rataosuuksilla käytetään yksi- tai kaksikerroksisia junia; sähköistämättömillä osuuksilla junat ovat yleensä 218-sarjan dieselveturin vetämiä tai kiskobusseja.
Személyvonat
Asquins
Asquins on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Curejoen varrella, noin 17 kilometriä Avallonin kaupungista länteen.
pienoiskuva|vasen|Saint-Jacques-le-Majeurin kirkko Keskiajalla pyhiinvaeltajat kokoontuivat ennen lähtöä Vézelayn kukkulan juurella olevaan Asquinsiin. Saint-Jacques-le-Majeurin kirkko Asquinsissa oli yksi neljästä Ranskassa olleesta Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitin lähtöpisteestä kohti Compostelaa. Vuonna 1998 kirkko liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Talous
Asquins kuuluu Curejoen laaksossa olevaan viininviljelyalueeseen, jonka tuotteet saavat käyttää Vézelay (AOC) -alkuperäistunnusta. Alueeseen kuuluu Asquinsin lisäksi kolme muuta kuntaa: Vézelay, Saint-Père ja Tharoiseau.
Ranskan lakiasäätävä kansalliskokous
thumb|upright=1.2|Kuningas [[Ludvig XVI julistaa sodan Itävallalle lakiasäätävän kansalliskokouksen istunnossa 20. huhtikuuta 1792.]] Ranskan lakiasäätävä kansalliskokous oli Ranskan parlamentti vallankumouksen aikana vuosina 1791–1792. Se toimi ensimmäisen perustuslain säätämisen ja monarkian kumoamisen välisen yhden vuoden ajan.
Lakiasäätävä kansalliskokous korvasi vuoden 1791 perustuslain nojalla perustuslakia säätävän kansalliskokouksen. Lakiasäätävän kansalliskokouksen vaalit järjestettiin 29. elokuuta – 5. syyskuuta 1791, ja se aloitti toimintansa 1. lokakuuta 1791. Se kokoontui koko toimintansa ajan Pariisissa samassa paikassa kuin edeltäjänsä, Tuileries’n palatsin pihapiiriin kuuluneessa niin sanotussa Maneesin salissa (Salle du Manège). Perustuslain mukaan lakiasäätävään kansalliskokoukseen kuului 745 edustajaa, jotka valittiin epäsuoralla valitsijamiesvaalilla. Äänioikeus oli rajattu niin sanottuihin aktiivisiin kansalaisiin eli niihin vähintään 25-vuotiaisiin miehiin, jotka maksoivat vuodessa vähintään kolmen työpäivän arvon verran veroja. Kansalliskokouksen vaalikauden oli tarkoitus olla kaksi vuotta. Kuninkaalla oli kansalliskokouksen säätämiin lakeihin lykkäävä veto-oikeus.
Perustuslakia säätävä kansalliskokous oli päättänyt edustaja Maximilien Robespierren aloitteesta, että sen jäseniä ei voitu valita lakiasäätävään kansalliskokoukseen, joka sai näin kokonaan uuden, selvästi edeltäjäänsä radikaalimman kokoonpanon. Perustuslakia säätävässä kokouksessa vasemmistosiipenä ja hallitsevana ryhmänä olleet perustuslaillisen monarkian kannattajat, feuillantit, olivat lakiasäätävässä kokouksessa oikeistona ja vähemmistönä. Tasavallan kannattajia oli lähes puolet edustajista. Uutena vaikutusvaltaisena vasemmistona olivat girondistit, jotka saivat nimensä siitä, että monet heidän johtajistaan oli valittu Gironden maakunnasta. Girondistien johtohahmoja olivat Brissot, Vergniaud ja Guadet. Kansalliskokouksen enemmistön muodostivat riippumattomat edustajat, mutta taitavina puhujina tunnetut girondistit saivat usein enemmistön puolelleen ja pääsivät siten hallitsevaan asemaan. Lisäksi jotkin kansalliskokousedustajat (mm. Chabot ja Merlin de Thionville) kuuluivat girondisteista vasemmalle olleeseen jakobiiniklubin radikaalisiipeen. Muita vaikutusvaltaisia edustajia olivat muun muassa Condorcet, Cambon ja Couthon.
Jaroslav Drobný
thumb|250px|Jaroslav Drobnýn laatta International Tennis Hall of Famessa.
Jaroslav Drobný (12. lokakuuta 1921 Praha – 13. syyskuuta 2001 Lontoo) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija ja tennispelaaja. Drobný oli poikkeuksellisen lahjakas urheilija, talvisin hän pelasi jääkiekkoa ja kesäisin tennistä. Hän nousi molemmissa lajeissa maailman huipulle.
Jääkiekkourallaan Drobný pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa ja oli voittamassa maailmanmestaruuden 1947 ja olympiahopeaa 1948.
Drobný aloitti tennisuransa Wimbledonin turnauksessa 1938. 1946 hän selvisi Ranskan avointen loppuotteluun. Vuonna 1949 Drobný lopetti jääkiekon ja keskittyi tennikseen. Samana vuonna Drobný muutti Egyptiin ja sai Egyptin kansalaisuuden. Hän selvisi 1949 Wimbledonin loppuotteluun ja onnistui 1954 voittamaan turnauksen. Drobný nimitettiin tenniksen Hall of Fameen 1983.
Alexander Georg Weilin
Alexander Georg Weilin oli venäjänopettaja ja painotalo Weilin+Göösin toinen perustaja. Hän syntyi savonlinnalaisen postimestari Georg Aron Weilinin (k. 1837) ja Katarina Wirilanderin perheeseen. Weilin ehti itse kahdesti naimisiin, vuonna 1851 Blondine Andreette Aschanin ja vuonna 1864 Hanna Elisabet Dorotea von Brandenburgin (k. 1910) kanssa.
Pitkähäntäkissa
Pitkähäntäkissa eli puuoselotti eli margay (Leopardus wiedii) on Etelä- ja Keski-Amerikassa elävä kissaeläin. Se on läheistä sukua oselotille ja tiikerikissalle.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä margai.
Arrows
Arrows Grand Prix, tai lyhyemmin pelkästään Arrows, oli Formula 1 -talli, joka osallistui sarjaan 1978–2002. Talli tunnettiin vuosina 1991–1996 nimellä Footwork. Tallin perustivat Franco Ambrosio, Alan Rees, Jackie Oliver, Dave Wass ja Tony Southgate, joiden nimikirjaimista tallin nimi muodostettiin.
Alexander Georg Weilin
Weilinin poika hänen toisesta avioliitostaan oli liikemies ja kirjailija Yrjö Weilin.
Pitkähäntäkissa
Pitkähäntäkissa muistuttaa hyvin paljon oselottia, joskin sen pää on lyhyempi, häntä pitempi ja hännän täpläkuviointi on toisenlainen. Pitkähäntäkissassa on merkittävää, että se on sukulaistaan taitavampi kiipeilijä, mistä juontuu sen puuoselotti-nimitys. Oselotti yleensä saalistaa maassa, kun taas pitkähäntäkissa voi viettää koko elämänsä puissa, saalistaen loikkimalla lintuja ja apinoita. Se on toinen kahdesta kissalajista, joiden nilkan joustavuus sallii sen laskeutua puusta pää edellä, toinen on puuleopardi. Se pystyy tarttumaan oksaan yhtä hyvin etu- kuin takatassuillaan ja hyppäämään pitkiä matkoja. Pitkähäntäkissojen on nähty roikkuvan oksista yhden tassun varassa.
Arrows
Arrows perustetaan ja 1970-luku.
Talli osallistui ensimmäistä kertaa Formula 1 -kilpailuihin vuonna 1978, jolloin tallin kuljettajat olivat italialainen Ricardo Patrese ja saksalainen Rolf Stommelen.
Pitkähäntäkissa
Aiemmin pitkähäntäkissojen uhkana oli metsästys, mutta nykyisin lähinnä metsänhakkuut, sillä laji ei juuri liiku metsien ja pensaikkojen ulkopuolella. Naaras saa kerrallaan vain yhden tai kaksi poikasta.
Levinneisyys
Pitkähäntäkissan levinneisyysaluetta ovat Keski- ja Etelä-Amerikka Meksikosta Argentiinaan. Laji luokitellaan nykyisin silmälläpidettäväksi.
Arrows
Arrows perustetaan ja 1970-luku.
Vuoden 1978 Formula 1 -kausi alkoi Argentiinan osakilpailulla, johon talli ei osallistunut, näin ollen Arrowsin ensimmäinen kilpailu oli Brasilian Grand Prix.
Tallin toisessa kisassa Etelä-Afrikassa sen kuljettaja Riccardo Patrese johti kisaa kierrokselle 63/78 asti, kunnes auton moottori petti.
Kausi 1978 meni Arrowsin osalta kohtalaisesti, kauden paras tulos oli Patresen sijoittuminen toiseksi Ruotsin osakilpailussa. Kaiken kaikkiaan Patrese saavutti tallille 11 pistettä, jotka olivat kaikki pisteet, mitä Arrows onnistui kauden aikana saavuttamaan.
Seuraavalle kaudelle, Arrows hankki uudeksi kuljettajaksi vuodesta kokeneen saksalaiskuljettaja Jochen Massin, joka korvasi tallissa edelliskaudella ajaneen Rolf Stommelenin. Patrese jatkoi tallin toisena kuljettajana. Kaudella 1979 Patrese ajoi viidenneksi Belgiassa, Massin ajaessa kolme kertaa kuudenneksi.
Arrows vaihtuu Footworkiksi 1990
Aiemmin vuonna 1990 Arrowsin sponsorina toiminut Footwork osti tallin ja tallin nimeksi tuli Footwork, joka kärsi keskiarvomoottoria raskaammasta Porschen koneesta alkukaudesta eikä vaihtaessaan Ford Cosworthin koneisiin kerännyt yhtään pistettä debyyttikaudellaan. Tämä nimi pysyi vuoden loppuun asti, jolloin Tom Walkinshaw asettui tallin omistajaksi. Arrows on yksi menestyneimpiä F1-talleja, jotka eivät saavuttaneet yhtään voittoa.
Kausi 1997
Kaudella Arrowsin ykköskuskina toimi vuoden 1996 maailmanmestari Damon Hill. Moottorina toimi jo aikaisemmin huonoksi todettu Yamahan V10. Kausi ei alkanut vakuuttavasti kun Hill onnistui juuri ja juuri ajamaan aika-ajoissa ajan, joka oli 107 % sisällä parhaasta ajasta ja kisan alussa hän keskeytti moottorivian takia. Parhaaksi tulokseksi jäi Unkarin kisa, jossa Hill sijoittui aika-ajoissa jopa kolmanneksi. Kisan aikana hän onnistui ohittamaan Ferrarin Michael Schumacherin ja johti kisaakin hyvän aikaa. Lopulta kumminkin kaasun kanssa sekä vaihteiden kanssa tuli vikaa ja Hillin vauhti tippui, jolloin Williams kuski Jacques Villeneuve saavutti hänet nopeasti. Hill tuli silti maaliin toisena, joka oli hyvä suoritus tallilta rikkinäisellä autolla. Hill ei jatkanut enää seuraavalla kaudella tallissa, joten hänen tilalle kaudella tuli Mika Salo.
1998–1999 ja Arrows moottori
Kaudella Arrows jatkoi omien moottoreiden valmistamista. Vaikka edelliskaudella oli tullut tärkeitä MM-pisteitä, talli oli ajautumassa talous vaikeuksiin. Etenkin sen jälkeen kun tallin kuljettajana vuodesta 1997 toiminut Pedro Diniz siirtyi suurten sponsoritulojensa kanssa Sauberille. Kaudella 1999 kuskeina olivat vuoden 1998 Tyrrelillä viettänyt Toranosuke Takagi, sekä paremmat sponsoritulot tallille tuonut Pedro de la Rosa, joka korvasi edelliskaudella tallissa ajaneen Mika Salon. Tallin talousvaikeudet johtivat myös siihen, että tallin omistaja Tom Walkinshaw joutui myymään 25 % tallistaan nigerialaiselle Abo Malik Ibrahimille, joka lupasi suurta rahallista tukea oman T-Minus brändinsä avulla. Ibrahimin saaman osuuden lisäksi Walkinshaw myi 50 % tallista Investointipankki Morgan Grenfell:ille. Kausi alkoi lupaavasti Australiassa, kun Pedro de la Rosa oli kuudes ja Takagi seitsemäs. Tämä jäi kauden parhaaksi tulokseksi, ja oli yksi kolmesta kisasta, jossa molemmat pääsivät maaliin. Pistesaldokin jäi vain yhdeksi pisteeksi. Kauden jälkeen paljastui kuitenkin, että suureleisiä lupauksia antanut Ibrahim ei hankkinut tallille lainkaan rahallisia tuloja ja hän poistui tallin toiminnasta vähin äänin kauden aikana.
Loppuaika ja talousvaikeudet
Huonoiksi osoittautuneiden Arrows-koneiden käyttö lopetettiin ja talli siirtyi käyttämään Supertecin moottoreita kaudella. Tallin sponsoriksi tuli mobiiliteknologiayritys Orange. Autona oli Arrows A21. Kuskit onnistuivat tuomaan auton pisteille neljä kertaa. Paras sijoitus oli Jos Verstappenin neljäs sija Italiassa.
Kaudella moottorintoimittaja vaihtui Asiatechiksi, jonka koneilla saatiin ajettua kauden aikana vain kerran pisteille Itävallan GP:ssä. Talli yritti saada kuljettajakseen kaudeksi Jean Alesin, mutta ranskalainen siirtyi DTM-sarjaan. Talli vaihtoi jälleen moottorintoimittajaa Ford Cosworthiin. Heinz-Harald Frentzen teki mitä pystyi ja toi muutaman kerran pisteitä tallille, mutta talousvaikeuksille hänkään ei voinut mitään. Samana vuonna talli lopetti toimintansa ajettuaan 298 kisaa ilman voittoa. Autojen rungot myytiin Paul Stoddartille, josta tuli myöhemmin Minardin tallipäällikkö.
Super Aguri käytti kaudella Arrowsin viimeiseksi jäänyttä autoa, A23:a, kauden puoliväliin saakka. Super Agurin omistaja-tallipäällikkö Aguri Suzuki ajoi vuosina 1992-93 Footwork Arrowsilla.
Impivaara (täsmennyssivu)
Impivaara voi tarkoittaa ainakin seuraavia: