cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurt Schwertsik
Schwertsik oli Pierre Boulez'n, Hans Werner Henzen ja Bruno Madernan opissa Darmstadtissa vuonna 1955 sekä Stockhausenin ja Mauricio Kagelin opissa Kölnissä vuosina 1959–60. Schwertsik teki säveltäjänä yhteistyötä muiden muassa Friedrich Cerhan ja Otto Zykanin kanssa; ensin mainitun kanssa hän perusti Die Reihe -nykymusiikkikokoonpanon vuonna 1958 ja jälkimmäisen kanssa Salon Konzerte -yhtyeen vuonna 1965. Hän muodostaa muiden muassa mainittujen säveltäjien ja Heinz-Karl Gruberin kanssa niin kutsutun kolmannen Wienin koulukunnan. Schwertsikin suuriin teoksiin kuuluu monia oopperoita.
Vuosina 1955–87 Schwertsik toimi käyrätorvensoittajana Wienin sinfoniaorkesterissa. Tämän jälkeen hän toimi Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopiston professorina vuoteen 2003.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1930
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailu 1930 oli 11:ttä kertaa järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Sen voitti helsinkiläinen Töölön Vesa, jolle saavutus oli toinen TUL:n mestaruus.
Cup-muotoisena pelattuun kilpailuun ilmoittautui 17 joukkuetta, joista Tampereen Yritys ei osallistunut ja Sorvalin Veikot luovutti ensimmäisen kierroksen ottelunsa.
Finaali
Töölön pallokentällä pelatussa loppuottelussa Töölön Vesa voitti viipurilaisen Talikkalan Toverit maalein 3–0. Vierasjoukkue joutui otteluun ilman maalivahtiaan V. Ruuthia, joka kärsi umpilisäkkeentulehduksesta. Hänen tilallaan oli otteluun varamieheksi nimetty kenttäpelaaja, mikä Suomen Sosialidemokraattiin kirjoittaneen Tauno Siimeksen mukaan teki viipurilaisten pelistä liian passiivista. Vesa sai avausmaalinsa jo 10 minuutin pelin jälkeen. Avausjakson lopussa Tovereille tuomittiin rangaistuspotku, jonka maalivahti Aarne Rantanen torjui. Vasa teki toisella jaksolla vielä kaksi maalia, minkä lisäksi joukkueella oli epäonnistunut rangaistuspotku.
Epävarman maalivahdin ohella viipurilaisten otteisiin katsottiin vaikuttaneenheidän tottumattomuutensa ruohokenttään. Saman lehden Eero A. Pulli vaatikin TUL:n paikallisilta johtomiehiltä toimia ruohokentän saamiseksi myös Viipuriin. Kirjoituksessaan Pulli antoi tunnustusta vierasjoukkueen maalin taakse sijoittuneelle Vesan huutosakille, joka esitti ”hyvällä maulla runoiltua joukkolausuntaa”.
Ottelukaavio
Ottelut puolivälieristä lähtien.
Ottelut
Turun Toverit ja Tammisuon Suonpojat arvottiin suoraan toiselle kierrokselle sekä KTP ja Ponnistus puolivälieriin. Ottelun Elannon Isku–Helsingin Kullervo lopputulos ei ole tiedossa.
Reinhold Hedberg
August Reinhold (A. R.) Hedberg (7. tammikuuta 1862 Petolahti – 28. helmikuuta 1922 Mustasaari) oli suomalainen pappi ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän oli myös ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana kahteen otteeseen.
Hedbergin vanhemmat olivat kappalainen Fredrik Hedberg ja Lovisa Johanna Rydberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1883, hänet vihittiin papiksi 1890 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1896.
Hedberg toimi Mustasaaren vt. kappalaisena 1890-1891, Korsnäsin vt. kirkkoherrana 1891–1893, Bergön vt. kappalaisena 1893–1899, Mustasaaren pitäjänapulaisena 1899–1906 sekä viimeksi Mustasaaren kappalaisena 1906–1922. Suomen sisällissodan aikana hän oli sotapappina Jääkäriprikaatin II rykmentissä ja sai sotarovastin arvon 1919.
Hedberg oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1907–1909 ja 1917–1919 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä.
Hedberg oli naimisissa kaksi kertaa
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1930
TUL:n mestarit
Töölön Vesan pelaajat: Johan Alho, Yrjö Gröndahl, Ernst Grönlund, Kaarlo Lehto, Arthur Nyström, Aarne Rantanen (mv.), Osmo Rantanen, Tauno Raunio, Sulo Salin, Tauno Speeti, Arvo Ståhlberg, Valfrid Virtanen, Otto Vuorinen, Holger Weckström, Kurt Weckström.
Mikko Sipponen
Mikko (Mickel) Sipponen (2. heinäkuuta 1869 Valkjärvi – 17. toukokuuta 1939 Valkjärvi) oli suomalainen maanviljelijä, liikemies ja maallikkosaarnaaja joka toimi suomalaisen puolueen kansanedustajana ensimmäisissä eduskunnissa.
Sipposen vanhemmat olivat itsellinen Johan Sipponen ja Varpu Martikainen. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Valkjärvellä. Sipponen harjoitti lisäksi kärryjen ja rekien valmistusta, omisti myllyn ja sirkkelisahan sekä toimi metsänvartijana ja maallikkosaarnaajana. Hän oli neljän vuoden ajan Valkjärven kunnan rahastonhoitaja.
Sipponen oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Valkjärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja Valkjärven kunnallislautakunnan esimiehenä.
Mikko Sipponen oli naimisissa vuodesta 1897 Anni Liskin kanssa.
Bárðarbunga
Bárðarbunga (/ˈpaurðarpuŋka/ ) on kerrostulivuori Islannissa Vatnajökull-jäätikön alla. Sen korkein kohta on 2 009 m merenpinnasta, joten se on Islannin toiseksi korkein vuori, vain 101 m matalampi kuin Hvannadalshnúkur.
Bárðarbunga kuuluu Islannin suurimpaan tulivuorialueeseen, joka on 200 km pitkä ja 25 km leveä. Tulivuori sijaitsee kaukana asutuksesta ja purkautuu harvoin, siksi se on vähän tunnettu. Lisäksi siellä on vähän mittalaitteita.
Bárðarbungan kraatterin halkaisija on noin 10 km, syvyys 700 m ja pinta-ala 70 km². Kraatterin reunat nousevat 1 850 metrin korkeuteen, ja pohja on 1 100 m:n korkeudella. Kraatteri on täysin jään peitossa.
Purkaukset
pienoiskuva|Laavapurkaus syyskuu 2014 Historiallisella ajalla tulivuori on purkautunut 250–600 vuoden välein. Islannin ja koko maapallon suurin yksittäinen laavapurkaus tapahtui juuri Bárðarbungassa. Tulivuoriasiantuntijat arvioivat, että tähän mennessä viimeinen merkittävä purkaus sattui vuonna 1477, ja purkaus aiheutti laajimman laavavirran maailmassa tuhanteen vuoteen.
Jäätiköstä lounaaseen sen ulkopuolella on esihistoriallisella ajalla tapahtunut useita purkauksia ja saaren asuttamisen jälkeen kaksi, Vatnaöldurin purkaus noin vuonna 870 ja Veiðivötnin purkaus 1480. Bárðarbungasta koilliseen jäättömällä Dyngjuhálsin alueella ovat pienemmät purkaukset yleisiä. Viimeisin tapahtui 1862–1864.
Vuonna 1996 Bárðarbunga sulatti jäätikköä ja aiheutti valtaisan jökulhlaupin. Helmikuussa 2011 tutkijat ilmoittivat uuden purkauksen olevan mahdollinen.
1970-luvulta alkaen seismisesti aktiivinen tulivuori alkoi elokuussa 2014 näyttää heräämisen merkkejä. Maanjäristyksiä on todettu jatkuvasti. Veden sähkönjohtavuus oli lisääntynyt, mikä kertoi, että maan uumenista on jotain ainesta päässyt veden sekaan. Purkautumisriski oli aamulla 20. elokuuta viisiportaisella asteikolla toiseksi korkeimmalla eli nelosella. Purkaus alkoi 28. elokuuta 2014 ja jatkui yhtäjaksoisesti 28. helmikuuta 2015 saakka.
Pyhä liiga (1684)
Pyhä liiga oli paavi Innocentius XI:n suuren Turkin sodan aikana vuonna 1684 perustama liittouma osmanien valtakuntaa vastaan. Sota tunnetaan myös nimellä Pyhän liigan sota (esim. ). Liittoumaan kuuluivat Leopold I:n hallitsema Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Juhana III Sobieskin Puola-Liettua ja Marcantonio Giustinianin Venetsian tasavalta. Venäjän keisarikunta liittyi mukaan liigaan 1686. Vuoden 1684 liitto oli paavien perustamista pyhistä liigoista pitkäikäisin ja menestyksekkäin.
Taustaa
thumb|250px|[[Jan Matejko: Sobieski lähettää viestin paaville Wienin voiton jälkeen. 1880, Krakovan kansallismuseo.]] Paavit olivat muodostaneet pyhiä liigoja aiemminkin vaihtelevalla menestyksellä sekä kristittyjä valtioita että osmaneja vastaan. Osmaneja vastaan suunnattu vuoden 1538 liitto epäonnistui täysin pyrkimyksessään murtaa osmanien ylivoima Välimerellä: osmaniamiraali Hayreddin Barbarossa löi liiton ylivoimaisen laivaston Prevezan taistelussa. Vuoden 1571 liitto oli onnistuneempi, sillä tuolloin liittoutuneet voittivat turkkilaislaivaston Lepanton taistelussa.
Vuonna 1676 kardinaali Benedetto Odescalchi valittiin paaviksi nimellä Innocentius XI. Hänen pahimmat vastustajansa olivat Ranskan kuningas Ludvig XIV lännessä ja Osmanien valtakunta idässä. Innocentius näki mahdollisuuden kasvattaa omaa vaikutusvaltaansa, kun hän tuki itselleen lojaalia Habsburgien Leopoldia. Innocentius näki osmanien vastaisen sodan uutena pyhänä sotana vääräuskoisia vastaan. Edeltäjänsä, sata vuotta aiemmin hallinneen paavin Pius V:n lailla Innocentius uskoi, että osmanien eteneminen Euroopassa oli mahdollista pysäyttää, mikäli vain kristittyjen voimat voitaisiin yhdistää. Osmanit olivat sotineet sekä Puola-Liettuan että Venäjän kanssa 1670-luvulla. Sotia seurasi lyhyt rauha, mutta vuonna 1682 osmanit julistivat uuden sodan tarkoituksenaan vallata Habsburgeilta strategisesti ja taloudellisesti tärkeä Wien. Osmanit piirittivät kaupungin, mutta Innocentius XI:n rahoittama ja Juhana III Sobieskin johtama kristittyjen maiden joukoista koostunut armeija marssi paikalle ja voitti kaupunkia piirittäneen turkkilaisarmeijan Wienin taistelussa 1683.
Liiga
Vaikka paavilla ei ollut armeijaa, Innocentius XI määräsi katolisen kirkon omaisuudesta, jota hän oli pyrkinyt kartuttamaan valtaistuimelle nousemisestaan lähtien. Hän lähetti kutsuja uuteen pyhään liigaan, jota hän tulisi rahoittamaan samoin kuin Juhana III:n liittolaisarmeijaa Wienissä. Hän voiteli hallitsijoita lahjoin ja esitti, että turkkilaisarmeija oli jo lyöty eikä se kykenisi tekemään voimakasta vastarintaa. Eri puolilla Eurooppaa heräsi usko, että osmanit voidaan karkottaa Aasiaan ja kristityt maat pääsisivät valtaamaan turkkilaisten hallitsemat alueet. Liittolaisten hakeminen ei rajoittunut pelkästään kristittyihin, vaan myös Persian šaahia kysyttiin mukaan. Šaahi Suleiman I kieltäytyi, mutta sanoi julistavansa oman sotansa osmaneja vastaan, kun käynnissä oleva sota on päättynyt.
Liittoumaan kuuluivat Leopold I:n hallitsema Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Juhana III Sobieskin Puola-Liettua ja Marcantonio Giustinianin Venetsian tasavalta. Venäjän keisarikunta liittyi mukaan liigaan 1686 solmimalla Puolan kanssa ikuiseksi rauhaksi kutsutun sopimuksen. Tuolloin Venäjän nimellisenä keisarina oli Pietari Suuri, mutta käytännössä valtaa piti hänen sisarpuolensa Sofia Aleksejevna, jonka apulainen prinssi Vasili Golitsyn hoiti maan hallintoon liittyvät kysymykset.
Helmikuussa 1684 sulttaani Mehmed IV sai Edirneen huolestuttavia uutisia. Unkarin komentaja lähetti raportin, jonka mukaan kristityillä oli tekeillä liittouma, jossa olisivat mukana paavin, keisarin, Puola-Liettuan ja Venetsian lisäksi myös Ruotsi, Ranska, Espanja, Englanti, Alankomaiden Yhdistyneet provinssit ja Genova. Maat tulisivat hyökkäämään osmanien valtakuntaan eri puolilta, sekä maalta että mereltä. Todellisuus ei kuitenkaan osoittautunut niin uhkaavaksi osmaneille kuin ensimmäiset uutiset esittivät. Myöskään Innocentius XI:n puheet helposta voitosta eivät kantaneet, sillä Wienin voitosta huolimatta turkkilaisten valtakuntaa ei oltu lyöty. Sota tuli kestämään vielä monta vuotta.
5. maaliskuuta 1684 paavi Innocentius XI, Puolan kuningas Juhana III, keisari Leopold I ja Venetsian doge Marcantonio Giustinian allekirjoittivat liittolaissopimuksen, jonka mukaan yksikään osapuoli ei solmisi erillisrauhaa osmanien kanssa ilman kaikkien muiden liittolaisten hyväksyntää. Mahdollisen rauhan solmineiden osapuolten tuli olla mukana puolustamassa muita osapuolia, mikäli olisi tarpeen. Yksikään valtioista ei eronnut ennenaikaisesti ja voitokas liitto kesti sellaisenaan suuren Turkin sodan päättäneeseen Karlowitzin rauhaan 1699 asti. Vuoden 1684 liitto oli paavien perustamista pyhistä liigoista pitkäikäisin ja menestyksekkäin.
Qadisiyyan taistelu
Qadisiyyan taistelu on islamilaisen perimätiedon kuvaama taistelu Persiaa hallinneiden sasanidien ja Irakiin hyökänneiden islaminuskoisten arabien välillä.
Perimätiedon mukaan sassanidien valtakunta tuhottiin kahdessa suurtaistelussa. Ensimmäinen käytiin Qadisyyassa nykyisen Irakin alueella vuonna 634 tai 637. Al-Tabarin mukaan 12 000 miestä käsittävä kalifaatin armeija löi sassanidien 120 000 miestä ja 30 elefanttia käsittäneen armeijan ja tuotti sille 22 000 kaatuneen tappiot. Seurauksena oli Persian pääkaupungin Ktesifonin kukistuminen ja Mesopotamian joutuminen kalifaatin haltuun. Lopullinen yhteenotto tapahtui vuonna 642 eli kahdeksan vuotta myöhemmin Nahavandissa (639, 640 tai 642), joka oli Bagdadin ja Teheranin puolivälissä.
Elina Korhonen
Niina Elina Korhonen (s. 3. lokakuuta 1981 Ilomantsi) on suomalainen näyttelijä. Hän näyttelee Oulun kaupunginteatterissa, jossa debytoi vuonna 2011 Viulunsoittaja katolla -musikaalissa.
Qadisiyyan taistelu
Qadisiyyan taistelusta kertoo Ibn Ishaq 700-luvun lopulla, mutta yksityiskohtaisimman kuvauksen esittää Tabari Historia -teoksensa 12. osassa 900-luvun alussa. Taistelua on myös pidetty pelkkänä myyttinä, koska siitä ei ole aikalaistodisteita eikä arkeologisia löytöjä.
Elina Korhonen
Vuosina 2009–2011 Korhonen oli kiinnitettynä Jyväskylän kaupunginteatterissa ja näytteli muun muassa My Fair Lady -musikaalissa (Eliza Doolittle) ja Yötarinoissa.
Korhonen valmistui keväällä 2009 teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyönlaitokselta (Näty). Hän oli myös kilpailemassa vuoden 1992 Tenavatähti-laulukilpailussa Kake Randelinin kappaleella Kun eletään, ei pelätä. Kappale löytyy Tenavatähti 1992 -kokoelmalevyltä.
Oleh Sentsov
Oleh Hennadijovytš Sentsov (, ; 13. heinäkuuta 1976 Simferopol, Ukraina ) on ukrainalainen elokuvaohjaaja. Venäjä pitää häntä Venäjän kansalaisena. Hän oli 2015–2019 vankina Venäjällä terrori-iskun suunnittelusta. Vankeusaikanaan hän sai Euroopan unionin Saharov-palkinnon. Sentsov vapautettiin syyskuussa 2019, kun Ukraina ja Venäjä tekivät vankivaihtokaupan.
Sentsovin ensimmäinen elokuva Gaamer valmistui 2012. Se esitettiin São Paulon elokuvajuhlilla 2012.
Krimillä asunut Sentsov on poliittisesti aktiivinen. Venäjän turvallisuuspalvelu FSB epäilee häntä terroritekojen valmistelusta ja Oikea sektori -liikkeeseen kuulumisesta. FSB pidätti hänet 11. toukokuuta 2014 kotoa Simferopolista, josta hänet vietiin Moskovaan oikeudenkäyntiä varten. Euroopan elokuva-akatemian jäsenet, muun muassa Aki Kaurismäki, ovat lähettäneet Vladimir Putinille ja useille muille venäläisille johtajille kirjeen, jossa vaaditaan selvitystä Sentsovin tilanteesta. Ennen tuomioistuimen päätöstä Elokuva-akatemia lähetti uuden kirjeen. Hänen tukijoihinsa kuuluu myös Pedro Almodóvar.
Tuomio ja vankeus
Sentsovia syytettiin heinäkuussa 2015 venäläisessä sotilastuomioistuimessa terrori-iskun suunnittelemisesta Krimillä. Sentsov sai kahdenkymmenen vuoden rangaistussiirtolatuomion syytteen mukaisesti terrori-iskujen järjestämisestä Krimillä. Syyttäjä väittää hänen ja kymmenen vuoden tuomion saaneen aktivistin Oleksandr Koltšenkon kuuluneen Venäjällä kiellettyyn Oikea sektori -järjestöön. Syytetyt pitävät oikeudenkäyntiä poliittisena vainona, samoin Ukrainassa tuomiota pidetään poliittisena.
Sentsov oli vankina Labytnangissa Jamalin Nenetsian piirikunnassa Luoteis-Siperiassa. Sentsov oli 14. toukokuuta 2018 lähtien 145 vuorokautta syömälakossa, jonka aikana hän oli kuolemanvaarassa. Vetoomuksia hänen puolestaan esittivät sekä kulttuurialan toimijat ja monien maiden viralliset valtioelimet, ja muun muassa Suomen presidentti Sauli Niinistö otti Sentsovin tilanteen esille keskustellessaan Venäjän presidentin Vladimir Putinin kanssa elokuussa 2018 vierailullaan Sotšissa. Niinistö kertoi asiasta presidentin kanslian välittämässä tiedotteessa vasta 21. syyskuuta 2018.
Sentsov vapautettiin syyskuussa 2019, kun Ukraina ja Venäjä vaihtoivat vankeja. Molemmat osapuolet vapauttivat 35 vankia.
Vapautumisen jälkeen
Venäjän Ukrainaan vuonna 2022 tekemän hyökkäyksen aikana Sentsov on esiintynyt univormussa sosiaalisessa mediassa kertoen taistelevansa ase kädessä.
Qadisiyyan taistelu
Tausta
Sa'd saapui lopulta Hiraan Najdin kautta, ja hänen ollessaan matkalla Irakin arabien komentajat olivat vaihtuneet. Al-Muthanna oli kuollut, ja joukot olivat valinneet uudeksi johtajaksi Bashirin. Kaikki joukkoihin kuuluneet heimopäälliköt eivät olleet tyytyväisiä valintaan, ja osa heistä siirtyi Sa'din alaisuuteen. Sa'd eteni edelleen kohti taistelupaikkaa Qadisiyyaa. Yazdegerd III oli varautunut tulevaan taisteluun ja koonnut suuren armeijan arabeja vastaan. Qadisiyya oli lähellä Persian tuolloista pääkaupunkia Ktesifonia. Persialaisjoukkojen komentoon asetettiin Rustam-niminen kenraali. Eri lähteet antavat myös persialaisarmeijan koosta eri tietoja. Niiden mukaan armeijaan kuului 30 000–210 000 sotilasta, mutta suuremmat luvut ovat jälleen Hämeen-Anttilan mukaan todennäköisesti liioiteltuja. Luultavaa kuitenkin on, että armeijaan kuului kymmeniätuhansia sotilaita.
Taistelu
Itse taistelusta kertovat useat lähteet, mutta ne ovat usein keskenään ristiriitaisia. Ne keskittyvät lähinnä yksittäisten taistelijoiden edesottamusten kuvailuun, eikä niinkään taistelun kokonaiskuvan selittämiseen. Taistelun vuosilukuna pidetään yleensä vuotta 637, mutta joissakin lähteissä mainitaan myös eri vuosia aikaväliltä 635–638. Taistelu kesti kolme vuorokautta, ja se alkoi kahden armeijan asettuessa ensin muodostelmassa toisiaan vastaan, minkä jälkeen osapuolet kokeilivat voimiaan kaksintaisteluissa. Kaksintaistelut olivat tyypillinen osa etenkin beduiinisodankäyntiä, ja ne saattoivat johtaa kaksintaistelut hävinneen osapuolen vetäytymiseen jo ennen varsinaista armeijoiden yhteenottoa. Qadisiyyassa näin ei kuitenkaan käynyt, vaan taistelu muuttui laajemmaksi yhteenotoksi. Taistelun osapuolilla tiedetään olleen ajalleen tyypillisesti rintaman keskusta sekä oikeat ja vasemmat siivet. Arabien valttikortti oli kevyt ratsuväki. Persialaisilla oli puolestaan sotanorsuja. Niiden määräksi Tabari kertoo 30-33.
Taistelut jatkuivat kahden ensimmäisen päivän ajan kummankaan osapuolen saamatta yliotetta toisesta. Taistelut lakkasivat käytännön syistä öisin, jolloin oli mahdotonta erottaa kumpaan joukkoon sotilaat kuuluivat. Kolmannen päivän illalla arabit olivat kuitenkin voitolla, ja taistelut jatkuivat hämärään saakka. Persialaisarmeijan sanotaan romahtaneen, kun eräs arabisoturi surmasi näiden komentajan Rustamin. Persialaisten armeija tuhottiin miltei tyystin. Arabit ajoivat pakenevia persialaisia takaa aina Ktesifonin porteille saakka. Kaupunki kukistui, ja Yazdegerd III pakeni itään. Irak oli nyt muslimien hallussa.
Seuraukset
Persialaisten tappiosta huolimatta Qadisiyyan taistelulla ei ollut ratkaisevaa merkitystä ja persialaiset tekivät vastarintaa muslimeille vielä vuosien ajan. Joidenkin radikaalien islamistien retoriikassa taistelua on käytetty esimerkkinä pienen oikeauskoisen joukon voitosta suuremmasta vastustajasta. Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan taistelijoita lienee motivoinut pikemminkin vallan- ja rahanhimo, kuin uskonnollinen kiihko. Saddam Husseinin ajan Irakissa taistelua korostettiin arabien taisteluna persialaisia vastaan ja vastaavasti Iranissa on korostettu sen merkitystä osana islamin leviämistä.
Historiatieteen näkökulma
Islamin varhaiset historiateokset syntyivät 800- ja 900-luvuilla, kun suullisia tarinoita alettiin merkitä talteen. Lopputuloksessa näkyvät nuotiotarinoille ominaiset piirteet, kuten se, että tarinat keskittyvät sankarihahmojen käymiin keskusteluihin ja seikkailuihin mutta sivuuttavat esimerkiksi taistelujen tarkan kuvauksen ja sotajoukkojen koot. Myös taistelun kuukausi on tiedossa (Muharramin alkupuoli) mutta tarkkaa vuosiluku ei (635–638). Historiikit muistuttavat Vanhan Testamentin kertomuksia Pyhän maan valloittamisesta. Ne ovat täynnä jännittäviä ja dramaattisia yksityiskohtia, joilla kuulijoiden mielenkiinto vangitaan. Tarinat korostavat valtavaa voimasuhteiden eroa muslimien ja heidän vihollistensa välillä. Herkuttelu runsaalla sotasaaliilla kuului myös asiaan. Samat yksityiskohdat myös toistuvat eri taisteluita kuvaavissa teoksissa, mikä osoittaa, että niitä on kopioitu teoksesta toiseen.
Islamilaisen valloitustarinan epäuskottavat piirteet eivät silti ole tärkein syy epäilysten heräämiselle. Merkittävämpää on riippumattomien aikalaislähteiden ja arkeologian tuoman vahvistuksen puuttuminen. Suurtaisteluiden sijaintipaikkoja ei tiedetä eikä niistä ole arkeologisia löytöjä kuten nuolenkärkiä tai muita sotavarusteita. Asian ymmärtää, jos taisteluita ei koskaan käyty. Taistelupaikkojen maantieteellinen kuvaus on tarinoissa epämääräistä, vaikka kertomukset joissakin asioissa ovat pikkutarkkoja.
Vakavin vastaväite on, että 600-luvun kirjalliset aikalaislähteet eivät tunne Arabian niemimaalta lähtenyttä arabihyökkäystä, joka olisi kukistanut Bysantin ja Iranin armeijat. Siitä ei ole jäänyt jälkiä kristittyjen munkkien tekemiin kirjoituksiin, joissa he dokumentoivat aikansa tärkeimpiä tapahtumia. Aikalaislähteet seulonut israelilainen arkeologi Yehuda Nevo kirjoittaa, että jos kymmenien tuhansien arabien sotilaallinen invaasio jättitaisteluineen tapahtui, ainakaan kukaan aikalainen ei sitä pannut merkille. Länsimainen historiankirjoitus on silti ottanut pääosin tarinat todesta ja tyytynyt vain tasoittamaan uskomattoman oloisia voimasuhteita.
Geminaatta
Viime vuosisatoina useissa suomen murteissa yksittäiskonsonantit ovat määrätapauksissa pidentyneet geminaatoiksi kuten lounaismurteissa esim. "oikke", "soikke" (Lounais-Suomen erikoisgeminaatio), useimmissa itämurteissa, keski- ja pohjoispohjalaismurteissa sekä peräpohjalaismurteissa esim. "kokkous", "kovvaa" "lukkee", "perrään" (yleisgeminaatio), itäisimmissä savolaismurteissa jopa esim. "lehmmiä" (Itä-Suomen erikoisgeminaatio).
Paavo Pesusieni kuivalla maalla
Paavo Pesusieni kuivalla maalla on tietokoneanimaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa alkuvuonna 2015. Elokuva perustuu Paavo Pesusieni -animaatiosarjaan. Elokuva julkaistiin 6. heinäkuuta 2015 DVD:nä sekä BluRayna.
Himmeävilla
Ulkonäkö ja koko
Himmeävilla on löyhästi mätästävä ja rönsytön. Sen varsi on 40–50 cm pitkä ja 1–1,5 mm paksu. Varren tyvitupet ovat harmahtavanruskeita. Varrella on kaksi väljähköä ja lavatonta, 3–4 cm leveää tuppea. Lehdet ovat puolet varren pituudesta, 0,5–1 mm leveitä ja kolmesärmäisiä tai liereitä. Kukinto on yksittäinen, varren kärjessä oleva tähkä. Läpikuultamattomat tähkäsuomut ovat noin viisi millimetriä pitkiä, puikeita, lyhytsuippuisia ja kärjestä tummanvihreänharmaita. Himmeävilla kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kukinnan jälkeen kukinnon kehäsukaset pitenevät paljon tähkää pidemmiksi kellanharmahtaviksi tai valkoisiksi karvoiksi. Karvojen pituus lopulta 1,5–2 cm ja ne muodostavat pumpulimaisen ja tasaiseksi leikatun näköisen tupsun.
Levinneisyys
Himmeävillaa tavataan laajalla yhtenäisellä alueella Norjan, Ruotsin ja Suomen keski- ja pohjoisosista läpi Pohjois- ja Itä-Venäjän, ja edelleen Alaskaan, Kanadaan ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Aasiassa levinneisyysalue ulottuu Siperian läpi etelään päin Mongoliaan ja Pohjois-Kiinaan saakka. Runsaimmin lajia tavataan Fennoskandiassa. Suomessa himmeävillaa tavataan paikoitellen Lapissa, Pohjois-Pohjanmaan itäosissa ja Kainuussa. Lajia on aikaisemmin kasvanut myös pohjoisessa Keski-Suomessa, Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa.
Elinympäristö
Himmeävilla viihtyy ravinteisilla lettorämeillä ja -korvissa. Sitä tavataan myös soiden reunamilla ohutturpeisilla, lähteisillä paikoilla, rannoilla ja joskus ojissakin. Laji on kalkinsuosija. Suomessa himmeävilla on harvinaistunut soiden ojitusten ja metsien uudistamis- ja hoitotoimien takia.
Arja Hautanen
Arja Aulikki Hautanen (o.s. Jukkala, s. 14. syyskuuta 1950 Vimpeli) on suomalainen talousneuvos ja Suomen Kauppayhtiöt Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Koulutukseltaan hän on ylioppilas-merkonomi.
Hautanen perusti yhdessä miehensä Karin kanssa ensimmäisen Tarjoustalo-ketjun myymälän vuonna 1980 Hyvinkään Hämeenkadulle. Myymälä avattiin 12. toukokuuta. Tarjoustalo-ketju laajentui tämän jälkeen tasaisesti aluksi Etelä-Suomessa ja myöhemmin Varsinais-Suomessa.
Vuonna 2003 Tarjoustalo yhdistyi Eliisa ja Seppo Saastamoisen Maxi-Makasiinin kanssa. Uuden yrityksen nimeksi tuli Tarjousmaxi. Saastamoiset omistivat 50 % ja Hautaset 50 % tästä uudesta yrityksestä.
Tajousmaxi myytiin Tokmannille vuosien 2005 ja 2006 vaihteessa. Samaan aikaan yritykseen fuusioitui myös muita halpakauppoja. Nämä olivat tehneet yhteistyötä kuitenkin jo aiemmin Pick-Import Oy Ltd:n kautta. Vuoden 2015 loppuun mennessä kaikki nykyiset Tokmanni-konsernin halpakaupat siirtyvät Tokmanni-nimen alle. Nykyään Tokmannin osakkeista yli 95 % omistaa Pääomasijoitusyhtiö Nordic Capital.
Oman yritystoimintansa ohella Hautanen on toiminut aikaisemmin muun muassa Tiimarin hallituksessa.
Hautanen harrastaa vapaa-aikanaan vapaaehtoisjärjestötyötä. Hän on muun muassa Zonta Club of Hyvinkään puheenjohtaja.
Hănty jasaŋ
Hănty jasaŋ (Хӑнты ясаң, ”Hantin sana”) on Venäjällä Hanti-Mansian autonomisen piirikunnan pääkaupungissa Hanty-Mansijskissa ilmestyvä hantinkielinen sanomalehti.
Hanty jasaŋ on perustettu vuonna 1957 nimellä Lenin pant huvat (”Leninin tietä pitkin”). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1991. Julkaisijoina toimivat Hanti-Mansian duuma ja hallitus. Hanty jasaŋin ja mansinkielisen Lūimā sēripos -lehden yhteisen toimituksen päätoimittaja on Raisa Rešetnikova.
Lehti ilmestyy kerran viikossa nelisivuisena ja tabloid-kokoisena. Artikkeleita julkaistaan neljällä hantin kielen murteella. Painosmäärä on 815 kappaletta (helmikuussa 2010).
Lehden liitteenä ilmestyy kerran kuukaudessa nelisivuinen hantinkielinen lastenlehti Hătļyje.
Mellupiste
thumb|Mellupiste toimii [[Mellarissa.]] Mellupiste on osa Helsingin Kulttuurikeskuksen ylläpitämää tietotekniikkahanketta, jossa pyritään parantamaan tietoyhteiskunnan saavutettavuutta. Asiakkaiden käytössä on 12 Internet-päätettä, WiFi-verkko ja tulostusmahdollisuus. Mellupisteen tekniikka perustuu Lasipalatsin Mediakeskus Oy:n konseptiin, jossa kevyen LTSP-tekniikan välityksellä tuotetaan asiakkaille henkilökohtainen työpöytä Linux-alustalla. Vastaavaa teknistä alustaa käytetään Kontupisteessä.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1931
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailu 1931 oli 12:tta kertaa järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Sen voitti ensimmäisen mestaruutensa saavuttanut Talikkalan Toverit Viipurista.
Mellupiste
Mellupiste sijaitsee Mellunmäessä kulttuuri- ja vapaa-ajantila Mellarin yhteydessä.
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1931
Cup-muotoisena pelattuun kilpailuun ilmoittautui 17 joukkuetta, joista Iisalmen Työväen Urheilijat ja Kuopion Kisa-Veikot eivät osallistuneet, ja Helsingin Ponnistus luovutti ensimmäisen kierroksen ottelunsa. Töölön pallokentällä pelatussa loppuottelussa Talikkalan Toverit voitti Helsingin Kalervon jatkoajan jälkeen maalein 1–0.
Ottelut
Stjärnan arvottiin suoraan toiselle kierrokselle sekä Kalervo, KTP, TPV ja TuTo puolivälieriin.
TUL:n mestarit
Talikkalan Toverien pelaajat: U. Hasanen, L. Hypén, N. Karjalainen, R. Luostarinen, V. Manni, E. Pastinen, E. Penttinen, E. Puukko, V. Ruuth (mv.), A. Valtonen, Eino Vuokko, V. Vuokko.
Kyproksen tasavalta
Kyproksen tasavalta eli Kypros  on valtio Kyproksen saarella itäisellä Välimerellä. Se on ainoa kansainvälisesti tunnustettu valtio saarella, mutta hallitsee siitä vain noin kahta kolmasosaa. Noin kolmasosa saaresta on Turkin miehittämänä ja Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa. Lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta ylläpitää ja hallitsee suvereenisti kahta sotilastukikohta-aluetta.
Kyproksen tasavallan virallinen, koko saaren käsittävä pinta-ala on ja väkiluku arviolta noin  (2017). Kyproksen tasavallan hallussa olevan saaren eteläosan pinta-ala on ja väkiluku  (2011). Kyproksen tasavallan pääkaupunki on Nikosia ja suurin kokonaan tasavallan alueella oleva kaupunki Limassol.
Kyproksen tasavalta kuuluu Euroopan unioniin, Yhdistyneisiin kansakuntiin ja Kansainyhteisöön. Sen bruttokansantuote asukasta kohden on maailman 52. suurin. Merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa turismi ja laivanvarustus. Maan valuutta on euro. Tasavallan asukkaista on etnisiä kreikkalaisia. Kyproslaisten enemmistö puhuu kreikan kieltä ja kuuluu ortodoksiseen kirkkoon.
Maantiede, ilmasto ja luonto
Kyproksen tasavalta hallitsee noin kahta kolmasosaa Kyproksen saaresta. Tróodos-vuorten massiivi muodostaa valtaosan tasavallan alueesta. Vuoristo on mineraalipitoinen veden alla syntynyt doomi, ja muodostaa Kyproksen korkeimman vuoriston. Myös koko saaren korkein kohta Ólympos-vuori sijaitsee Tróodoksessa.
Kyproksen tasavalta on jaettu hallinnollisesti kuuteen alueeseen (eparchía), joista de facto vain kaksi sijaitsee kokonaan tasavallan puolella, kolme osittain sen ja osittain Pohjois-Kyproksen puolella, ja yksi kokonaan Pohjois-Kyproksen puolella. Alueet on jaettu kuntiin (dímos) ja yhdyskuntiin (koinótita).
Kyproksen saaren suurin kaupunki on kummankin tasavallan pääkaupunkina toimiva Nikosia eli Lefkosía, jonka väkiluku kreikkalaisella puolella on. Muut suurimmat kaupungit Kyproksen tasavallan hallussa olevalla alueella ovat Limassol eli Lemesós, Stróvolos , Lárnaka , Lakatámeia ja Páfos  (2011). Väestö on keskittynyt Nikosian, Páfoksen, Limassolin ja Lárnakan alueille.
Kyproksella vallitsee välimerenilmasto, jonka myötä talvet ovat sateisia ja kesät kuivia ja lämpimiä. Meren läheisyys tasapainottaa ilmastoa sen verran, ettei varsinkaan saaren länsirannikolla ole kesäisin niin kuuma kuin muualla. Myös korkeus vaikuttaa lämpötiloihin: kilometrin nousu korkeudessa aiheuttaa noin viiden asteen laskun lämpötilassa. Kesäaikaan keskimääräinen päivän ylin lämpötila vaihtelee Mesaorían tasangon 29 °C :sta Tróodos-vuorten 22 °C:seen.
Kyproksen kasvilajien kartoitus on käynnissä. Siellä on tavattu jo eri kasvilajia ja niiden alalajia, joiden joukossa 140 kotoperäistä lajia. Kyproksen eläinkuntaan kuuluu noin 30 nisäkäslajia, 25 matelijaa ja sammakkoeläintä, 370 lintulajia, 250 kalalajia ja suunnilleen hyönteislajia. Se sijaitsee tärkeän lintujen muuttoreitin varrella. Hanhikorppikotka, joka oli aikaisemmin saarella yleinen, on nyt erityisen suojelun kohteena.
Historia
pienoiskuva|vasen|200px|Kyproksen ensimmäinen presidentti, arkkipiispa [[Makarios III.]] Turkki miehitti Kyproksen pohjoisosan vuonna 1974 Kreikan sotilashallituksen tukeman vallankaappauksen jälkeen estääkseen Kyproksen liittämisen Kreikkaan. Turkin miehittämät alueet julistautuivat itsenäiseksi vuonna 1975. YK:n johdolla sovittiin ”väestönvaihto-ohjelmasta”, joka lupasi kreikkalaistaustaisille oikeuden jäädä pohjoiseen tai muuttaa pois, ja vastaavasti eteläosan turkkilaisille oikeuden muuttaa pohjoiseen omaisuutensa kanssa. Tämän sopimuksen nojalla 196 000 kreikkalaistaustaista kyproslaista muutti saaren eteläosaan ja turkkilaistaustaista pohjoiseen. Seuraavan 20 vuoden aikana saaren pohjoisosaan muutti vielä turkkilaista. Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta perustettiin vuonna 1983. Ainoastaan Turkki on tunnustanut tämän turkkilaishallinnon, jonka alueelle on muuttanut noin siirtolaista Turkista. Kyproksen tasavalta, joka hallitsee eteläistä 2/3:aa saaresta, on sen sijaan kansainvälisesti tunnustettu.
13 (Die Ärzten albumi)
13 on Die Ärzten kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 1998. Se oli ensimmäinen yhtyeen oman levymerkin, Hot Action Recordsin julkaisu.
Kyproksen tasavalta
Historia
Kyproksen tasavalta liittyi Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004. Virallisesti unioniin kuuluu koko saari, mutta käytännössä vain eteläosa. Maan talous kasvoi EU-jäsenyyden alkuvuosina, mutta vuonna 2009 se joutui Kreikan tavoin talouskriisiin osana maailmanlaajuista kriisiä. Yhtenä tekijänä maan ongelmissa olivat rahoitussektorin suuret lainat Kreikkaan. Kypros alkoi toipua kriisistä vuonna 2015.
13 (Die Ärzten albumi)
Albumista julkaistiin myös erikoisjulkaisu, joka sisältää 60-sivuisen vihosen. Albumin kappaleista ”Goldenes Handwerk”, ”1/2 Lovesong”, ”Rebell” ja ”Männer sind Schweine” julkaistiin singleinä.
Kyproksen tasavalta
Väestö
Kyproksen tasavallan viralliseen väkilukuun (arvio heinäkuussa 2017) sisältyvät myös Turkin miehittämän alueen asukkaat. Kyproksen tasavallan viimeisimmän virallisen, vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan tasavallan hallussa olleen alueen väkiluku oli.
Koko Kyproksen väestö voidaan karkeasti jakaa kielellisesti ja uskonnollisesti kreikkaa puhuviin ortodokseihin ja turkkia puhuviin muslimeihin. Kyproksen tasavallan hallinnoiman alueen väestöstä noin 98,8% on etnisiä kreikkalaisia, ja kreikkaa puhuu ensimmäisenä kielenään noin väestöstä. Kreikkalaisella puolella on lisäksi tuhatkunta arabiaa puhuvaa, kreikkalaisiksi identifioituvaa maroniittia, jotka vuoteen 1974 asti asuivat yhdessä ainoassa kylässä. Kyproksen arabia on yksinomaan puhuttu kieli; se on läheisintä sukua syyrialais-palestiinalaisille sedentaarimurteille. Lisäksi Kyproksella asuu joitakin tuhansia armeniankielisiä. Muita yleisiä kieliä väestössä ovat englanti, romania, venäjä ja bulgaria.
Kyproksen kreikka on oma murteensa, joka eroaa varsin paljon yleiskreikasta ja sen muista murteista. Kuten suurin osa kreikan murteista, se ei palaudu saaren antiikinaikaiseen murteeseen eli arkadokyproslaiseen murteeseen vaan on kehittynyt koinee-kreikasta. Kyproksen murre on nykyisin vain puhekieli, mutta keskiajalta on säilynyt murteella kirjoitettuja lakitekstejä. Se sisältää runsaasti arabialaisia ja turkkilaisia lainasanoja. Lukutaitoprosentti on 99,1.
Kyproksen tasavallan väestöstä on ortodokseja noin, katolisia noin , anglikaaneja tai muita protestantteja noin ja muslimeja noin.
Hallinto ja politiikka
Kypros on yksi niistä kymmenestä valtiosta, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004. Saaren yhdistämisestä neuvoteltiin vuonna 2004. Saaren molemmilla puolilla järjestettiin kansanäänestys 24. huhtikuuta 2004. Siinä pohjoiskyproslaiset kannattivat yhdistymistä kaksinkertaisella enemmistöllä, mutta eteläkyproslaiset hylkäsivät sen kolminkertaisella enemmistöllä. Koska neuvottelut saaren puoliskojen yhdistämisestä eivät johtaneet tulokseen, liittyminen EU:hun koskee käytännössä vain saaren kreikkalaista osaa. Saaren yhdistämisestä neuvoteltiin Genevessä vuoden 2017 tammikuussa.
Kyproksen tasavallan suurimmat puolueet ovat kommunistinen AKEL, keskusta-oikeistolainen DISY ja demokraattinen puolue DIKO. Helmikuussa 2013 presidentiksi valittu Níkos Anastasiádis edusti DISY-puoluetta. Vuonna 2018 Anastasiádis valittiin Kyproksen presidentiksi uudelle viisivuotiskaudelle. Hän voitti vaalien toisella kierroksella vasemmistolaisen vastaehdokkaansa ääniosuudella. Voittoa pidettiin osoituksensa kansalaisten tyytyväisyydestä hänen osoittamaansa stabiiliin johtajuuteen ensimmäisen viisivuotiskautensa aikana.
Kyproksen nykyinen presidentti on sitoutumaton Níkos Christodoulídis vuodesta 2023. Hän voitti vaalit noin ääniosuudella.
Hallinnollinen jako
Koko Kypros on jaettu kuuteen alueeseen (eparchía), jotka sijaitsevat kummallakin puolella Kyprosta. Alueet on jaettu edelleen kuntiin (dímos) ja yhdyskuntiin (koinótita). Kyproksen alueet ovat:
Talous ja liikenne
pienoiskuva|Skouriótissan kuparikaivos. pienoiskuva|Limassolin satamaa.
Kupari on ollut Kyproksen tärkein luonnonvara jo antiikin ajoista lähtien. Nykyään kuitenkin kupariesiintymät on käytetty käytännössä loppuun, eikä niillä ole enää taloudellista merkitystä. Nykyisin merkittäviä luonnonvaroja ovat asbesti, kipsi, marmori ja meripihka.
Kyproksen tasavallan puolella on monipuolisempi aluerakenne, jonka vuoksi se on voinut kehittyä paremmin kuin pohjoinen naapurinsa. Talouden kulmakiviä ovat teollisuus, rahaa tuovat sotilastukikohdat ja tärkeimpänä kasvava turismi. Kyproksen osat tekevät sen verran yhteistyötä, että etelässä tuotettua maalämpöä siirretään pohjoiseen, joka puolestaan antaa talousvettä etelään.
Kyproksella oli oma öljynjalostuslaitos, mutta se suljettiin 2004. Maan sähköntuotanto on kokonaan ulkomaisen polttoöljyn varassa, ja niinpä kyproslaiset kuluttajat maksavat sähköstään Euroopan korkeinta hintaa. Vasilikóksessa on maakaasun nesteytyslaitos. Kyproksella käytetään aurinkoenergiaa käyttöveden lämmittämiseen suhteessa enemmän kuin missään muussa maailman maassa.
Kyproksen tasavallan merkittävimmät lentoasemat ovat Lárnakan kansainvälinen lentoasema ja Páfoksen kansainvälinen lentoasema. Merkittävimmät satamat ovat Limassol, Lárnaka ja Vasilikós. Kauppalaivastoon kuuluu yli alusta. Matkustajien reittiliikenne Manner-Euroopan puolelle, Limassolista Ateenaan, on avattu 21 vuoden tauon jälkeen vuonna 2022, muuten Limassolin sataman terminaalit ovat risteilyalusten käytössä. Maan sisällä julkista liikennettä hoitavat linja-autot ja taksit.
Kulttuuri
pienoiskuva|vasen|186px|[[Halloumijuustoa.]]
Unescon maailmanperintöluettelossa on Kyprokselta kolme kohdetta: Choirokoitían neoliittisen kauden asutuspaikka, antiikin Pafoksen arkeologiset alueet sekä Tróodoksen maalatut kirkot.
Kyproksen kansallispäivänä vietetään itsenäisyyspäivää 1. lokakuuta. Useimmat muut juhlat liittyvät ortodoksiseen kirkkoon.
Brittien valtakauden arkkitehtuurin näkyvimpiä tuotoksia ovat koulurakennukset, joita kyproksenkreikkalaiset rakensivat käyttäen uusklassista arkkitehtuuria. Modernia arkkitehtuuria edustavat lasista ja marmorista tehdyt pankkien rakennukset. Julkiset veistokset esittävät nykyisiä ja entisiä valtiomiehiä.
Kyproksella on järjestetty elokuvajuhlat vuosittain vuodesta 2006 alkaen. Sinfoniaorkesteria ylläpitää valtion perustama säätiö. Kypros on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta 1981 (kts. Kypros Eurovision laulukilpailussa). Kilpailua maa ei ole voittanut kertaakaan. Paras sijoitus on toinen sija vuodelta 2018.
Halloumi on Kyprokselta lähtöisin oleva lampaan- ja vuohenmaitojuusto. Se on rekisteröity EU:ssa alkuperäistuotteeksi. Useimpien aterioiden osana on tuoretta salaattia ja maustamatonta jogurttia. Tyypillinen ravintola-annos on meze eli pieniä paloja Välimeren tapaan.
Urheilu
Kypros on osallistunut sekä kesä- että talviolympialaisiin vuodesta 1980 alkaen. Purjehtija Pávlos Kontídis voitti maan historian ensimmäisen olympiamitalin, hopeaa Laser-luokassa vuonna 2012.
Kyproksen jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan esiintynyt Euroopan- tai maailmanmestaruuskilpailuiden lopputurnauksessa. FIFA-rankingissa se oli joulukuussa 2020 sijalla 100.
Hallinnon tietotekniikkakeskus
Perustaminen
HALTIK perustettiin Poliisin tietohallintokeskuksen tilalle 1. maaliskuuta 2008. Sen pääsijaintipaikka oli Rovaniemi. HALTIKin ensimmäisenä johtajana toimi TkT Tuija Kuusisto vuosina 2008–2012. Vuosina 2012–2016 HALTIKin johtajana toimi DI Ilkka Haataja. HALTIKin henkilöstömäärä oli noin 450, joista viraston päätoimipaikassa Rovaniemellä noin 200.
Toimitilat
HALTIK toimi yli neljä vuotta tilapäisissä toimitiloissa. Keskukselle päätettiin rakentaa uudet toimitilat Rovaniemen 14. kaupunginosan Pöyliönvaaran Ojanperälle. Suunnitelmien mukaan Haltikin toimitilat olivat suuruudeltaan noin 6 800 neliötä, ja niiden oli tarkoitus valmistua 1.11.2011 mennessä rakennustöiden alettua keväällä 2009. Peruskivi muurattiin lokakuussa 2010. Lopulta uudet toimitilat saivat nimen Isomus (tarkoittaa isoa kultahippua), ja sen vihkiäisiä vietettiin 13.3.2012. Henkilöstö muutti uusiin toimitiloihin joulukuussa 2011.
Lakkauttaminen
Osa HALTIKin tehtävistä siirtyi Poliisihallituksen, Hätäkeskuslaitoksen ja Rajavartiolaitoksen hoidettaviksi 1. tammikuuta 2016 ja 1. huhtikuuta 2016. Siirtyneet tehtävät olivat niin sanottuja toimialasidonnaisia tehtäviä eli ne liittyivät kiinteästi esimerkiksi poliisin tietojärjestelmien toimintaan. Poliisitoimintaan liittyviä tietoteknisiä palveluita on hoitanut huhtikuun 2016 alusta alkaen Poliisin informaatioteknologiakeskus.
Valtion perustietotekniikkapalvelut eli niin kutsutut toimialariippumattomat palvelut on keskitetty vuoden 2015 loppuun mennessä Valtion tieto- ja viestintätekniikkakeskus Valtorille. Valtorille siirtyvät myös julkisen hallinnon turvallisuusverkon palvelut vuoden 2016 aikana. Hallinnon turvallisuusverkkotoiminnan tehtävät ja niitä tekevä henkilöstö siirrettiin Haltikista 1.6.2016 Valtoriin, jolloin HALTIK:in toiminta itsenäisenä virastona päättyi. Palvelujen keskittäminen Valtoriin perustuu 1.1.2014 voimaan tulleeseen lakiin valtion yhteisten tieto- ja viestintäteknisten palvelujen järjestämisestä ja 15.1.2015 voimaan tulleeseen lakiin julkisen hallinnon turvallisuusverkkotoiminnasta.
Honor 9 Lite
Honor 9 Lite on Huawein valmistama älypuhelin. Huawei julkaisi Honor 9 Liten vuonna 2017.
Puhelimessa on 3 000 milliampeeritunnin Li-Po-akku. Kameroita on neljä: kaksi takana, 13 megapikselin pääkamera ja kahden megapikselin syvyyskamera ja edessä samanlaiset. Puhelimessa on 5,65 tuuman näyttö, jonka tarkkuus on 1 080 × 2 160 pikseliä ja kuvasuhde 18:8. Puhelinta myytiin 249 euron suositushintaan kun se julkaistiin. Puhelimessa on Kirin 659-prosessori ja grafiikkapiirinä toimii Mali-T830 MP2. Tallennustilaa on maks. 64 gigatavua, jota voi laajentaa microSDXC-kortilla.
Puhelimen takaosa on tehty lasista. Puhelimen alaosassa on micro-USB- portti ja 3,5 mm kuulokeliitäntä. Virtanäppäin ja voimakkuusnäppäin ovat oikealla puolella. Puhelin toimii EMUI-käyttöliittymällä. Puhelimessa on sormenjälkitunnistin takana. Puhelimeen käy Nano-SIM-kortti.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1975
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1975, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1975 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Si Griffis
thumb|Si Griffis Silas Seth (Si) Griffis (22. syyskuuta 1883 Onaga, Kansas, Yhdysvallat – 9. heinäkuuta 1950 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka voitti Stanley Cupin kahdesti, vuonna 1907 Kenora Thistlesissä ja vuonna 1915 Vancouver Millionairesissa. Hän pelasi urallaan 154 aikuisten ottelua joissa teki 84 maalia. Griffis valittiin Hockey Hall of Fameen heinäkuussa vuonna 1950, hetkeä ennen kuolemaansa.
Musiikin Ääni
alt=Ensimmäinen numero|pienoiskuva|Musiikin Ääni - ensimmäinen numero Musiikin Ääni oli vuosina 1988-1991 ilmestynyt äänentoistoalan lehti, joka oli erikoistunut ns. High End -laitteisiin. Lehden päätoimittajana toimi Matti J. Kosonen. Lehden lähestymistapa äänentoistolaitteita kohtaan oli subjektiivinen; laitteet testattiin hyvin pitkälle "fiilispohjalta" ja kuunteluvaikutelmia kuvailtiin varsin värikkäästi. Lehdessä oli artikkeleita ja maahantuojien ilmoituksia erittäin kallishintaisista äänentoistolaitteista, kaapeleista ja lisätarvikkeista. Lehti voidaan nähdä jälkikäteen erääksi 1980-luvun lopun nousukauden ja kulutusjuhlan ilmentymäksi, joka kaatui nopeasti 1990-luvun alun lamaan.
Aiheesta muualla
Matti J. Kososen haastattelu: http://www.hifiharrastajat.org/
Proms-festivaali
thumb|[[Royal Albert Hall vuoden 2008 tapahtuman aikaan.]] Proms-festivaali (The Proms, muodollisemmin The BBC Proms tai The Henry Wood Promenade Concerts presented by the BBC) on vuosittainen kahdeksan viikkoa kestävä klassisen musiikin konserttien sarja Lontoossa. Vuonna 1895 aloitettu kesätapahtuma käsittää tätä nykyä yli 70 konserttia Royal Albert Hallissa, sarjan kamarimusiikkia Cadogan Hallissa, puistokonsertteja ympäri Britanniaa viimeisenä iltana ("Last Night of the Proms") sekä erilaisia koulutus- ja lastentapahtumia. Vuonna 2009 konserttien kokonaismäärä saavutti ensi kertaa sadan rajan. Taidemusiikin saralla Jiří Bělohlávek on luonnehtinut Promsia "maailman laajimmaksi ja demokraattisimmaksi musiikkifestivaaliksi".
Suomessa Proms-festivaalin konsertteja lähettää Ylen nettiradiokanava Yle Klassinen.
Wii Balance Board
Wii Balance Board on Nintendon kehittämä tasapainoilulauta Wii-pelikonsolille, joka julkaistiin Japanissa 1. joulukuuta 2007 ja muualla maailmalla vuonna 2008. Se julkaistiin samaan aikaan Wii Fit -pelin kanssa lähes kaikissa paikoissa. Wii Balance Board esiteltiin ensimmäistä kertaa heinäkuussa 2007 E3-messuilla. Se toimii neljällä AA-paristolla, joilla sitä voidaan käyttää jopa 60 tuntia.
Pelaaminen
Wii Balance Boardilla pelataan tasapainoilupelejä, tehdään joogaliikkeitä, nyrkkeillään ja kehitetään lihaksia pelaamalla lihastreenipelejä esimerkiksi Wii Fit ja Wii Fit Plus -peleissä. Wii Balance Boardia voidaan käyttää myös muiden pelien pelaamisessa, kuten Mario & Sonic at the Olympic Winter Gamesissa.
Suunnittelu
thumb|left|200px|Wii Balance Board päältä kuvattuna Wii Balance Board käyttää Bluetooth-tekniikkaa. Se on suunniteltu kestämään enintään 150 kilogrammaa painavia käyttäjiä, tosin Japanissa painorajaksi on ilmoitettu 136 kilogrammaa. Vuonna 2012 julkaistu Wii U-konsoli on suunniteltu yhteensopivaksi Wii Balance Boardin kanssa.
Jaana Myrsky
Jaana Kaarina Myrsky (s. 20. heinäkuuta 1963 Orimattila) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen viimeisenä seuranaan oli Viipurin Urheilijat ja hänen valmennuksestaan vastasi Jorma Mäkinen. Myrsky saavutti kilpauransa aikana yhden aikuisten SM-tason mitalin, joka oli hopeaa maratonilta vuonna 1999. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen.
Naisten Korisliiga-kausi 2015–2016
Naisten Korisliiga-kausi 2015–2016 on kolmas kausi, kun koripallon naisten Suomen mestaruudesta pelataan Naisten Korisliiga -nimellä. Kauteen lähtivät hallitsevana mestarina Catz Lappeenranta ja sarjanousijana Espoo Basket Team.
Kesäkuun 2015 lisenssinmyöntämisten yhteydessä Suomen Koripalloliitto ei myöntänyt edelliskauden pronssimitalisti Torpan Pojille lisenssiä sen taustayhteisö Naiskoripallon Tuki ry:n hakemuksen puutteellisten tietojen vuoksi, ja ToPo pudotettiin I-divisioonaan. Myöskään Tapiolan Hongan joukkueelle ei myönnetty lisenssiä sen ja seuran miesten edustusjoukkueen yhteisen taustayhtiö Korishonka Oy:n konkurssin vuoksi. Täydennyspaikkaa tarjottiin pääsarjasta pudonneille ja I-divisioonassa ensimmäisiksi sijoittuneille joukkueille. Paikan otti vastaan Tapiolan Hongan kakkosjoukkue Honka Akatemia, joka sijoittui I-divisioonassa vasta viidenneksi. Naisten Korisliigaa on tarkoitus täydentää seuraavaksi kaudeksi yhdellä lisäjoukkueella. Runkosarja pelataan yhdeksän joukkueen kolminkertaisena sarjana. Sen kuusi parasta joukkuetta etenevät pudotuspeleihin, ja viimeinen joukkue putoaa naisten I-divisioonaan.
Kauden nimekkäimpiin pelaajasiirtoihin lukeutuivat WNBA:ssa pelanneiden Crystal Bradfordin siirtyminen Vimpeliin tammikuussa ja Sequoia Holmesin siirtyminen Äänekoskelle helmikuussa.
Louis Harold Gray
Louis Harold Gray (10. marraskuuta 1905 Richmond-upon-Thames, Iso-Britannia – 9. heinäkuuta 1965 Northwood, Lontoo, Iso-Britannia) oli englantilainen fyysikko ja radiobiologi. Hän tutki varsinkin säteilyn vaikutuksia biologisiin järjestelmiin. Hän otti myös käyttöön absorboituneen annoksen käsitteen ja määritteli sille mittayksikön, radin. Myöhemmin rad on korvattu SI-järjestelmässä sata kertaa suuremmalla yksiköllä, joka on saanut hänen mukaansa nimen gray.