cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nittedal
Nittedal on kunta Vikenin läänissä, Norjassa. Se sijaitsee luoteeseen pääkaupunki Oslosta, ja sitä pidetään Oslon esikaupunkina. Kunnan hallinnollinen keskuspaikka on Nittedal. Kunnan vaakuna on peräisin vuodelta 1987. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Nittedalin kunnassa oli 21 971 asukasta.
Media
Paikallislehti Varingen ilmestyy kahdesti viikossa.
Vittorio Lupi
200px|thumb|Vittorio Lupi Vittorio Lupi (s. 4. huhtikuuta 1941) on italialainen roomalaiskatoskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Agostino Rousset 30. toukokuuta 1964. Hänet nimitettiin Savona-Nolin hiippakunnan piispaksi 30. marraskuuta 2007. Hänet vihki piispaksi 27. tammikuuta 2008 Angelo Bagnasco, jota avustivat Alberto Mario Careggio ja Giacomo Barabino. Lupi asetettiin virkaansa 1. helmikuuta. 150px|pienoiskuva|vasen
Afrikankaija
Afrikankaija (Poicephalus meyeri) on noin 20 cm pitkä, lyhytpyrstöinen papukaija.
Se on hillityn kirjava, pääväreinä harmaa, vihreä ja keltainen. Siivet ovat harmaat, mutta ranteissa, alulan kohdalla on keltaista. Vatsa on vihreä, josta se suomumaisin kuvioin muuttuu rinnan kohdalla harmaaksi. Pää on siis harmaa, ja otsassa tai päälaella on yksilöllinen määrä keltaista höyhenystä.
Nokka afrikankaijoilla on musta, jalat tummanharmaat ja silmät ruskeanpunaiset.
Esiintyminen
Afrikankaijat elävät keskisessä päiväntasaajan Afrikassa, lännessä Kamerunista itään Sudaniin, Keniaan ja Tansaniaan, sekä etelässä Malawiin, Sambiaan ja Agolaan. Sen holotyypin kuvaili Philipp Jakob Cretzschmar Kurdufanista Sudanista 1827.
Yleisyys lemmikkinä
Afrikankaija ei ole Suomessa järin yleinen lemmikki. Ruotsissa lintu on runsaasti yleisempi.
Pseudo-Matteuksen evankeliumi
Pseudo-Matteuksen evankeliumi on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi. Se tunnetaan myös nimillä Matteuksen lapsuusevankeliumi ja Marian syntymä ja Vapahtajan lapsuus.
Historia
Evankeliumi kuuluu niin sanottuihin lapsuusevankeliumeihin, joiden tavoitteena oli täyttää Jeesuksen elämäkerran lapsuusajan kuvauksissa ennen kahdettatoista ikävuotta olevia aukkoja.
Sisältö
Evankeliumi kertoo Neitsyt Marian syntymästä ja nuoruudesta ja näihin vaiheisiin liittyvistä ihmeistä, sekä Jeesuksen lapsuudesta. Evankeliumissa on yhdistelty Jaakobin protoevankeliumia ja Tuomaan lapsuusevankeliumia ja sepitetty niiden pohjalta lisää legendoja. Jaakobin protoevankeliumin kuvaukseen on liitetty kertomus paosta Egyptiin, jota seuraavat lapsuusevankeliumin kertomukset. Kirjoittajan tavoitteena on ollut näiden kirjoitusten sulauttaminen yhdeksi teokseksi.
Jaakobin protoevankeliumin tavoin Maria kuvataan jo lapsena poikkeukselliseksi ja äärimmäisen hurskaaksi. Muiden lapsuusevankeliumien tapaan Jeesuksen kerrotaan tehneen jo lapsena ihmetekoja ja opettaneen hämmästyttävällä viisaudella. Evankeliumi on ensimmäinen, joka mainitsee härkien ja aasien läsnäolon Jeesuksen syntyessä. Tästä on tullut oleellinen osa jouluseimiä ja muita kristillisiä joulun tapahtumien kuvauksia.
Irene Bae
Bae Joo-hyun (kor. 배주현), taiteilijanimeltään Irene, s. 29. maaliskuuta 1991, Daegu, Korean tasavalta), on eteläkorealainen laulaja, räppäri ja näyttelijä. Hän kuuluu tyttöryhmään Red Velvet.
Robert Livingston
Robert Cambridge ”Bob” Livingston (3. marraskuuta 1908 Lawrence, New York – 2. huhtikuuta 1974 New Canaan, Connecticut) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Princetonin yliopistossa opiskellut Livingston kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932.
Said Musa
thumb|Said Musa Said Wilbert Musa (s. 19. maaliskuuta 1944, San Ignacio) on belizeläinen poliitikko ja maansa entinen pääministeri.
Musa syntyi San Ignaciossa ja opiskeli lakia Manchesterin yliopistossa, Englannissa. Myöhemmin hän palasi Belizeen ja liittyi Yhdistyneeseen kansanpuolueeseen. Vuosina 1989–1993 hän toimi maansa ulko- ja opetusministerinä ja vuosina 1998–2008 pääministerinä.
I Am Me
I Am Me on yhdysvaltalaisen pop/rock-laulaja Ashlee Simpsonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 18. lokakuuta 2005. Sen ensimmäinen single oli "Boyfriend", joka menestyi hyvin. Toinen single oli "L.O.V.E.", joka menestyi yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Kolmas single oli "Invisible", mutta se ei ollut tällä albumilla.
Mini Clubman
Mini Clubman on BMW:n omistaman Minin vuodesta 2007 lähtien valmistama farmarikorinen henkilöautomalli. Se lainaa nimensä alkuperäisen Minin vuosina 1969–1980 valmistetulta Clubman-versiolta, josta oli saatavana farmarimalli.
Mini Clubman R55 (2007–2014)
Ensimmäisen sukupolven Clubman esiteltiin vuonna 2007. Auton oikealla puolella (myös maissa, joissa on vasemmanpuoleinen liikenne) on takareunoista saranoitu niin sanottu kaappariovi ja peräosassa pariovet. Mallista oli saatavana myös pakettiautoversio nimeltään Mini Clubvan. vasen|pienoiskuva|Mini Clubvan
Mini Clubman F54 (2015–)
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Clubman sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Mini Cooper S ClubmanShanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Clubman. Uudistuksia tehtiin muun muassa etusäleikköön ja takavaloihin, joihin tuli Union Jack -ilme. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Mini Clubman John Cooper Works.
Tanna (elokuva)
Tanna on australialainen näytelmäelokuva vuodelta 2015. Sen ovat ohjanneet Martin Butler ja Bentley Dean. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vanuatulaiselle Tannan saarelle.
Elokuva kertoo tositapauksen vuodelta 1987. Näyttelijät ovat saarelaisia. Elokuva oli Australian Oscar-ehdokas.
Arviot
Nyt-liitteen Harri Römpötti pitää elokuvaa ulkokohtaisena ja romantisoivana ja näkee ongelman juuri siinä, että se on näytelmäelokuva, joka on tekijöidensä puheenvuoro, eikä dokumentti, joka suoraan myöntäisi tarkastelevansa aihetta ulkopuolelta. Vanuatun matkailutoimisto kuitenkin esittelee elokuvaa markkinoinnissaan.
Francis Nelson (jääkiekkoilija)
Francis Augustus ”Frank” Nelson jr. (24. tammikuuta 1910 New York, New York – 9. maaliskuuta 1973 Montclair, New Jersey) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
VRFK
pienoiskuva|VRFKA [[RUK-museossa Haminassa.]] VRFK oli Suomen puolustusvoimien niin kutsutun C-radion tyyppi, mitä käytettiin pataljoonan ja rykmentin radiona. Radiota kutsuttiin suomen puhekielessä myös Raili:ksi. Kenttäradio koostui koneisto- ja paristolaatikoista. Kouvolan Miljöö- ja Radiomuseon sotilasradio-osasto on laatinut tietokannan Suomessa julkisesti olemassa olevista radioista. Niitä on yksityishenkilöillä ja museoissa. Radioita käytetään nykyään enää perinneradiotapahtumassa 4.6. ja 6.12. vuosittain.
Francis Nelson (jääkiekkoilija)
Yalen yliopistossa opiskellut Nelson kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932 ja MM-hopeaa Puolassa 1931.
Amelia (albumi)
Amelia on Iisan 26. helmikuuta 2021 ilmestynyt neljäs sooloalbumi.
Albumi kertoo vuonna 1937 Atlantin ylitystä ensimmäisenä naislentäjänä yrittäneestä Amelia Earhartista.
VRFK
VRFK:ia valmistettiin 567 kappaletta.
Sacred Hearts Club
Sacred Hearts Club on yhdysvaltalaisen indie pop -yhtye Foster the Peoplen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2017. Albumi debytoi kotimaassaan Yhdysvaltain Billboard 200-listan sijalla 47. Sacred Hearts Clubilta julkaistiin singlenä kappaleet ”Loyal Like Sid & Nancy”, ja ”Sit Next to Me”.
Fiat
Fiat Automobiles on Stellantis-konserniin kuuluva, Stellantis Europe S.p.A. -yhtiön omistama italialainen henkilöautojen valmistaja. Yrityksen tärkeimmät tuotantolaitokset sijaitsevat Torinossa, Italiassa. Fiat Professional on Fiat Automobilesin sisaryritys, joka puolestaan valmistaa kevyitä Fiat-hyötyajoneuvoja.
Nimi Fiat tulee sanoista Fabbrica Italiana Automobili Torino (Torinon italialainen autotehdas) ja on myös latinan sana tulkoon. Fiatin perusti Giovanni Agnelli Torinossa vuonna 1899, ja yritystä on perinteisesti aina johtanut joku Agnellin suvun jäsenistä.
Fiat ilmoitti vuoden 2021 kesäkuussa että sen mallisto on vuoteen 2030 mennessä täysin sähköinen.
Historia
pienoiskuva|upright|Fiatin historiallinen [[Lingotto-tehdas]] pienoiskuva|Maailmanennätysauto [[Fiat Mefistofele (1908/1924)]] pienoiskuva|1934 [[Fiat 508|Fiat 508 "Balilla"]] pienoiskuva|II maailmansodan jälkeen yhtiön tuotanto käynnistettiin [[Marshall-apu|Marshall-avun turvin.]]
Fehaid Al-Deehani
Fehaid Al-Deehani (s. 11. lokakuuta 1966 Kuwait) on kuwaitilainen haulikkoampuja.
Fiat
1899 – 1929: Alkutaival
Lokakuussa 1898 torinolainen Giovanni Battista Ceirano perusti, hänen polkupyöriä valmistaneessa yrityksessään työskennelleen nuoremman veljensä Matteon kanssa, Ceirano Giovanni Battista & C. -nimisen yhtiön. Alkuvuodesta 1899 heidän yhtiönsä oli tarkoitus alkaa valmistaa insinööri Aristide Facciolin suunnittelemaa kevyttä kaksipaikkaista autoa, joka oli varustettu Aristiden itsensä suunnittelemalla 3,5 hv:n, 663 cm³:n kaksisylinterisellä moottorilla ja kaksinopeuksisella vaihteistolla. Giovanni Battistan ja Matteon autolle annettiin nimi "Welleyes" heidän valmistamiensa polkupyörien nimen mukaisesti, ja sille oli odotettavissa kaupallista menestystä, mutta heidän tuotantotilojensa rajallinen koko ei mahdollistanut laajamuotoisemman autojen valmistuksen aloittamista, joten he päättivät myydä autonsa patenttioikeudet torinolaiselle liikemieskonsortiolle, joka perusti auton valmistamista varten "Fabbrica Italiana Automobili Torino" (F.I.A.T.) -nimisen yhtiön. Neljä kuukautta kaupan jälkeen markkinoille tulee Fiatin ensimmäinen henkilöauto, Ceiranon veljesten Welleyes-patenttiin perustuva "FIAT 3 ½ HP".
Pete Davidson
Pete Davidson on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka on tullut tunnetuksi Saturday Night Live -ohjelmasta.
Fehaid Al-Deehani
Fehaid Al-Deehani on saavuttanut olympialaisissa pronssia kaksoistrapissa Sydneyssä 2000 ja trapissa Lontoossa 2012. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksoistrapissa joukkuehopeaa Kairossa 2001, henkilökohtaista pronssia Tampereella 1999 ja joukkuepronssia Lahdessa 2002.
Sint Maartenin lippu
thumb|right|250px|Sint Maartenin lippu Sint Maartenin lippu on Sint Maartenin tunnus. Lippu on jaettu kolmeen osaan: yläosa on punainen ja alaosa on sininen. Vasemmassa reunassa on valkoinen kolmio. Värit ovat samat kuin Alankomaiden lipussa. Punainen väri kuvaa rohkeutta ja solidaarisuutta. Valkoinen kuvaa puhtautta, uskoa, rauhaa ja ystävällisyyttä. Sininen kuvaa ympäristöä, maata, merta, rantaa ja taivasta. Kolmion keskellä on Sint Maartenin vaakuna. Lippu otettiin käyttöön 13. kesäkuuta 1985.
Fehaid Al-Deehani
Olympialaisissa 2016 Al-Deehani edusti itsenäisiä olympiaurheilijoita Kuwaitin olympiakomitean hyllytyksen vuoksi. Hän voitti kaksoistrapissa kultaa ollen näin ensimmäinen itsenäisten olympiaurheilijoiden edustaja, joka voittaa olympiakultaa.
Fiat
1899 – 1929: Alkutaival
Vuonna 1908 markkinoille tuotu Tipo 1 oli yhtiön ensimmäinen massatuotantomalli. Fiatin ensimmäinen kilpa-auto oli vuoden 1914 Ranskan Grand Prix -kilpailua varten valmistettu S 57/14. Autossa oli 135-hevosvoimainen, 4,5-litrainen moottori. Ensimmäisen maailmansodan mentyä ohi, yhtiö jatkoi toimintaa myös autokilpailujen saralla. . Ensimmäinen täysin uusi, sodan jälkeinen malli oli vuoden '19 Fiat 501. Mallissa oli 1,45-litrainen nelisylinterinen sivuventtiilimoottori, joka perusversiossa antoi tehoa 23 hv. Tehokkaimman 501 SS:n teho oli 30 hv. Mallista tuli yhtiön ensimmäinen suurmenestys, vuoden 1926 loppuun mennessä mallia oli eri koriversioina myyty lähes 70 000 kappaletta.
Pete Davidson
Pete Davidsonin isä kuoli työskennellessään palomiehenä syyskuun 11. päivän terroritekojen aikana vuonna 2001, kun Davidson oli 7-vuotias. Davidson on kertonut, että hän ryhtyi tekemään komediaa isän kuoleman seurauksena.
Fiat
1899 – 1929: Alkutaival
Fiatin ensimmäinen uusi, sodan jälkeinen kilpamalli, oli vuoden 1920 Fiat 801. Vuonna 1921 yhtiöltä tuli markkinoille loistokas, 6,8-litraisella V12-moottorilla varustettu 502 eli "Superfiat". Vuonna 1922 Grand Prix -radoille tuotiin malli 804. Mallin voimanlähteenä toimi 2,0-litrainen kuusisylinterinen rivimoottori ja sillä otettiin kärkisija vuoden 1922 Ranskan- ja Italian Grand Prix'ssä. Vuonna 1923 sen korvasi ahdetulla 8-sylinterisellä rivimoottorilla varustettu 805. Vuonna 1924 englantilainen kilpa-ajaja Ernest Eldridge saavutti vuoden 1908 SB4:n perustalle rakennetulla Fiat Mefistofelella maanopeusennätyksen. Auton huippunopeudeksi kirjattiin 234,980 km/h.
Pete Davidson
Pete Davidsonille on diagnosoitu epävakaa persoonallisuus ja teini-ikäisenä Crohnin tauti. Davidson on ollut kihloissa laulaja Ariana Granden kanssa. Davidson seurusteli Kim Kardashianin kanssa, mutta suhde päättyi yhdeksän kuukauden jälkeen elokuussa 2022.
Fiat
1899 – 1929: Alkutaival
Vuonna 1925 Fiat toi markkinoille mallin 509, jota valmistettiin neljän vuoden aikana yli 92 000 kappaletta. Malli oli kevyt ja taloudellinen; voimanlähteenä siinä oli 1,0-litrainen nelisylinterinen rivimoottori. Kauden 1927 GP-radoille esiteltiin monoposto-korilla varustettu malli 806, jonka 1500-kuutioinen V12-moottori kehitti tehoa 187 hv @ 8500 r/min. Autolla otettiin voitto vuoden 1927 Milanon Grand Prix'ssa. Tämän kilpailun jälkeen Fiat vetäytyi autourheilusta ja keskitti voimavaransa autojen massatuotantoon.
1930 – 1969
pienoiskuva|1959 Fiat 600 Standard
Vuonna 1955 markkinoille tuotiin takamoottorinen Fiat 600. Tästä pikkuautosta muokattiin myös kolmen penkkirivin tila-auto Multipla. Vuonna 1957 "Topolinon" korvaajaksi esiteltiin Fiat Nuova 500. Vuonna 1964 Fiatin pikkuautoluokkaa täydennettiin hieman suurempikokoisella 850-mallilla. Valmistajansa tämän aikakauden suurinta luokkaa edustivat 1800- ja 2100 -mallit, jotka tulivat markkinoille vuonna 1959. Pari vuotta tämän jälkeen, vuonna 1961, keskiluokkaan tuotiin mallit 1300 ja 1500. Vuonna 1966 näiden korvaajaksi esiteltiin 124. Turkkilainen Tofaş aloitti autojen valmistuksen tämän mallin lisenssiversiolla, samoin venäläinen AvtoVAZ. Vuonna 1966 Fiat osti osan autovalmistaja Ferrarista ja sai oikeuden "Dino"-nimen käyttöön. Fiat Dino -mallilla juhlistettiin yhtiön perustajista kenties merkittävimmän, Giovanni Agnellin syntymän 100-vuotispäivää. Vuonna 1969 valmistajansa malliston huipulle, 1900/2300-mallien seuraajaksi, esiteltiin Fiat 130.
1970 – 1999
pienoiskuva|1969 Fiat 128 4-ov. pienoiskuva|Fiat Uno I pienoiskuva|Fiat Bravo (1995–1998)
Uudelle vuosikymmenelle Fiat tuli kahdella uudella, etuvetoisella mallilla, jotka molemmat saivat "Vuoden auto Euroopassa" -tittelin. 1100-mallin korvasi vuonna 1969 markkinoille tullut 128. Toinen uutuus oli vuonna 1971 markkinoille tullut 127, joka korvasi takamoottorisen 850:n, vaikka malleja valmistettiinkin vielä parin vuoden ajan rinnakkain. Fiatille tuttuun tapaan, molemista uusista malleista tuli myyntimenestyksiä. Kulttiauton maineen saavuttaneen 500:n rinnalle tuotiin modernisti muotoiltu 126 vuonna 1972. Näihin aikoihin Fiat aloitti tehtaiden rakentamisen sekä Argentiinaan että Brasiliaan. 1970-luvun alussa Fiatin henkilöautotuotanto oli suurimmillaan. Kun mukaan lasketaan myös lisenssivalmistajien tuotteet, Fiat oli tuotannoltaan Euroopan suurin autojen valmistaja.
Pienin kokoluokka oli edelleen suvereenisti Fiatin hallussa, mutta muissa luokissa kilpailu kiristyi 1970- ja 80-lukujen aikana. Kilpailun koveneminen keskittyi erityisesti keskiluokkaan, nykyiseen C-segmenttiin. Ylemmän keskiluokan 125:n seuraajaksi esiteltiin vuonna 1972 Fiat 132 ja alemmassa keskiluokassa 124:n korvasi 131 Mirafiori. Kyseinen malli oli vuosikymmeniin ensimmäinen, jonka mallitunnus koostui numerosarjan lisäksi myös nimestä. Tämä ennakoi Fiatin tulevaisuudessa muuttuvaa nomenklatuuria. Vuonna 1978 Bertonen futuristinen Ritmo korvasi 128:n.
Minimalistinen Panda ja sen jälkeen esitelty Uno edustivat 1980-luvun muotoilukieltä. Molemmat mallit olivat Giugiaron studion muotoilemia. Itävaltalainen Steyr-Puch valmisti Pandasta nelivetoista versiota. Näitä malleja seurasi keskiluokan Tipo. Yhtiö paransi tuotteidensa laatua ruostesuojauksessa, ottamalla käyttöön täyssinkityt korit. Regata korvasi 131:n vuonna 1983.
Fiatin suurinta luokkaa edusti vuonna 1985 markkinoille tullut Croma. Vuoden 1987 1,9 TD i.d. -versio oli ensimmäinen massatuotettu henkilöauto suoraruisku-dieselillä, mutta Fiat ei jostain syystä rummuttanut asiaa millään lailla. Muut valmistajat alkoivat soveltaa samaa teknologiaa henkilöautojen moottoreihinsa vasta 1990-luvun aikana.
1990-luvun Fiat Marea sai kunnian olla maailman ensimmäinen massatuotettu ajoneuvo Common-Rail-dieselillä. Tämä innovaatio levisi nopeasti ja jotkin valmistajat tekivät siitä vakiovarusteen. Punto korvasi Unon ja Seicento Cinquecenton. Nämä mallit ovat Suomessa vähemmän tunnettuja.
Regatan korvannut Tempra, sekä sen seuraajat Bravo/Brava sekä Marea menestyivät kohtuullisesti. Rajatummille koderyhmille suunnattua tarjontaa edustivat Multipla ja Barchetta.
2000 –
pienoiskuva|Fiat Punto II (pre-facelift) pienoiskuva|Fiat Albea (post-facelift) pienoiskuva|Fiat Croma II (post-facelift) pienoiskuva|Fiat Grande Punto pienoiskuva|Fiat 500 (2007) pienoiskuva|Facelift-mallin Fiat Panda (2010).
Uuden vuosituhannen vaihtuessa myös Fiatin design vaihtui terävien ja pehmeiden linjojen kombinaatioon. Pienimmässä A-segmentissä eli kaupunkiautojen luokassa, Seicento jatkoi läpi 2000-luvun. Vuonna 2007 se sai rinnalleen uuden 500-mallin, joka sai hämäävästi lisänimen "Nuova 500". Sama nimihän oli ollut jo käytössä vuosien 1957 – 1977 välisenä aikana valmistetun Fiat Nuova 500 -mallin yhteydessä. Uusi Panda II korvasi I:n vuonna 2003.
B-segmentissä eli pienten autojen luokassa, hatchback-korinen Punto II oli korvannut I:n jo vuonna 1999 ja sen valmistus ja myynti jatkui valtaosassa Eurooppaa vuoden 2007 loppuun. Italiassa ja Itävallassa malli oli nimellä Punto Classic myynnissä vuoden 2009 loppuun. Tähän rinnalle oli vuonna 2005 tuotu Punton kolmas sukupolvi, Grande Punto, joka vuoden 2009 faceliftin yhteydessä sai nimen Punto Evo. Vuoden 2012 faceliftissä mallista tuli jälleen Punto, ilman mitään lisäliitteitä.
Vuonna 1996 Fiat oli lanseerannut oman "maailmanautonsa" Fiat Palion. Tämän nimen alla oli tuoteperhe, johon kuului viisiovinen hatchback, neliovinen sedan, farmari ja lava-auto. Palio-sarjan markkina-alue Euroopassa oli sen itäinen puolisko. Sarjan ensimmäistä revisiota valmistettiin vuosina 1996 – 2001, toista 2001 – 2003, kolmatta 2003 – 2006 ja neljättä vuodesta 2006 eteenpäin. Sarjan neliovinen sedan-malli on Palio-sukuisuudestaan huolimatta ollut omalla mallinimellään, yleensä Siena. Kolmannen sukupolven porrasperä oli nimeltään Albea, jonka Turkissa valmistettuja versioita oli myynnissä koko Euroopassa Varsinainen toisen sukupolven Novo Palio tuli markkinoille vuonna 2012.
C-segmentissä eli alemmassa keskiluokassa Bravo ja Brava -mallit korvasi hatchback-korinen Stilo vuonna 2001. Vuonna 2007 sen tilalle tuli Bravo.
Porrasperäisen Marean valmistus päättyi vuonna 2002, eikä malli saanut heti seuraajaa. Vasta vuonna 2007 markkinoille tullut Linea paikkasi tämän aukon. Bravon ja Linean tilalle tuli Tipo vuonna 2015.
D-segmentissä eli ylemmässä keskiluokassa Fiatilla ei ole juurikaan ollut tarjontaa, mutta vuosien 2005 – 2011 välisenä aikana markkinoilla ollut Croma II paikkasi hieman tätä puutetta.
Myöskään avomallia ei Fiatilla ollut tarjolla sitten Punto Cabrion, jonka valmistus päättyi vuonna 1999. Vuonna 2009 tilannetta korjattiin pemeäkattoisella 500C-mallilla.
Vuodesta 1995 lähtien tuotannossa olleen Barchettan valmistus päättyi lopuullisesti vuonna 2005. Mallin valmistuksessa oli ollut jo tauko vuosien 2003 – 2004 välisenä aikana, koska mallin koreja valmistanut yhtiö teki konkurssin. Vuonna 2015 pidetyssä Los Angelesin autonäyttelyssä Fiat esitteli 124 Spiderin, jonka on tarkoitus tulla myyntiin vuonna 2016.
Vuosien 2006 – 2014 välisenä aikana Fiatilla oli tarjolla pienten SUV-mallien luokassa Sedici-niminen malli, joka oli suunniteltu ja valmistettu yhteistyössä Suzukin kanssa. Vuonna 2014 sen paikan otti crossover-malli 500X.
Tila-autojen pienimmässä, eli mini-luokassa, Fiatilla oli vuosien 2003 – 2012 välisenä aikana tarjolla malli Idea. Vuonna 2012 sen paikan otti 500L.
Sääjärvenojan valuma-alue
Sääjärvenojan valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.84) on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa ja Janakkalassa sijaitseva Hiidenjoen alaosaan laskevan Sääjärvenojan ja siihen laskevien sivujokien valuma-alueiden muodostama Vanajan reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 92,04 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,7 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Hiidenjoki, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Hiidenjoen alueelle (35.81).
Fiat
2000 –
Tila-autojen keskiluokkaan ei Multiplan vuonna 2010 tapahtuneen valmistuksen päättymisen jälkeen ole ollut korvaavaa mallia tarjolla.
Sääjärvenojan valuma-alue
Alla esiteltävässä alueen kuvauksessa on käytetty lähteinä Suomen ympäristökeskuksen viranomaistietoja ja Maanmittauslaitoksen karttapalvelua.
Gianluca Vialli
pienoiskuva|Gianluca Vialli vuonna 2017. Gianluca Vialli (9. heinäkuuta 1964 Cremona, Italia – 6. tammikuuta 2023 Lontoo, Iso-Britannia ) oli italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Fiat
2000 –
Isojen tila-autojen luokassa Ulysse II poistui markkinoilta vuonna 2014, jolloin sen korvasi Freemont.
Sääjärvenojan valuma-alue
Sääjärvenoja
Sääjärvenoja, joka alkaa Sääjärvestä, mutkittelee alajuoksullaan, mutta sitä on oiottu monissa kohdissa ja Myllykulmalla siihen on tehty kilometrin pituinen mahdollinen oikausuoja. Sääjärvenoja on myös valuma-alueensa pääuoma, joka yhtyy Hämeenlinnan Harvialassa Hiidenjokeen. Voidaan myös esittä, kuinka pääuoma kulkee valuma-alueen yläjuoksulla. Se alkaa Saloistenjärvestä, laskee lyhyttä nimetöntä ojaa myöten Isojärveen, josta uoma jatkaa Kirinmyllynojana ja laskee 1,9 kilometrin päässä Kesijärveen. Tämän jälkeen Sahakoskenoja laskee 2,3 kilometrin päässä sijaitsevaan Sääjärveen.
Gianluca Vialli
Ura
Viallin ammattilaisura alkoi vuonna 1980. Hän pelasi Cremonesessa, Sampdoriassa ja Juventuksessa voittaen Italian mestaruuden kahdessa jälkimmäisistä. Hän voitti myös Mestarien liigan Juventuksessa vuonna 1996. Vialli siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 1997 ja vietti siellä pelaajauransa kolme viimeistä vuotta tehden 40 maalia 83 ottelussa.
Fiat
2000 –
Fiat toi markkinoille sähkökäyttöisen 500e -mallinsa vuonna 2020.
Sääjärvenojan valuma-alue
Valuma-alueen piirteitä
Edellä selostetun pääuomaan yhtyy osin soistuneen metsämaaston ojia. Jo Isojärveen laskee muun muassa Koiralamminsuon kuivatusojat lounaasta ja Roitonsuon turvetuotantoalueen kuivatusojat pohjoisesta. Koivistonharju, Isomäki ja lounaassa Kesiarju katkaisevat yläjuoksun vesien kulun alaspäin. Kesijärven ympäriltä siihen laskevat erityisesti Leppälammin laskuoja ja Kirrinmyllynojaan Kesijärvensuon ojat. Leppälammin kautta laskevat Leppälamminsuon ja Pahakorven sekä Isosuon kuivatusvedet.
Gianluca Vialli
Ura
Viallista tuli Chelsean pelaajamanageri vuonna 1998 ja hän oli seurassa vuoteen 2000 saakka. Viallista tuli yksi Chelsean menestyneimmistä managereista. Hänen alaisuudessaan seura voitti Englannin Liigacupin ja Cup-voittajien Cupin vuonna 1998 sekä FA Cupin vuonna 2000. Joukkue sijoittui myös kolmanneksi Valioliigassa vuonna 1999 vain neljä pistettä mestari Manchester Unitedia jäljessä. Kyseessä oli Chelsean paras sijoitus liigassa 29 vuoteen. Seuraavalla kaudella Chelsea selvisi puolivälieriin Mestarien liigassa. Vialli erotettiin Chelsean managerin tehtävästä yllättäen viiden ottelun jälkeen kaudella 2000–01.
Sääjärvenojan valuma-alue
Valuma-alueen piirteitä
Sahakoskenojaan tulee täydennystä alueen monista lähteistä. Se laskee Sääjärveen kuten etekee myös pohjoisesta Hanhilionoja, mihin on johdettu kymmenien suojien päät ojan varrelta ja Hanhilikon ympäriltä. Järven laskee myös pieni Käkilammin laskuoja Pilliniitynkorven läpi. Sääjärvenojaan laskevat sen matkalla joenvarren ojat sekä Lastujärven laskuoja, Lussilammin alskuoja ja Nautalammin laskuoja.
Fiat
Fiat Suomessa
pienoiskuva|upright|[[Fiat Grande Punto - Auto Moto Show Katowice 2006]] Fiatin ensimmäinen edustaja Suomessa oli Ab Walfrid Alfthan Oy, joka toi maahan ensimmäiset kuusi Fiat-autoa vuonna 1913. Ensimmäiset Fiat-kuorma-autot tuotiin maahan vuonna 1920. 1930-luvun alun lama keskeytti Fiatin maahantuonnin, joka jatkui jälleen vuonna 1938. Uudeksi maahantuojaksi tuli turkulainen Keskusautohalli ja Kauppa Oy, jonka nimi vaihtui sotien jälkeen Keskusautohalli Oy:ksi. Vuonna 1952 Keskusautohallin omistajat perustivat Helsinkiin Finla Oy:n, jolle Fiatin maahantuonti siirtyi. Vuonna 1962 Fiatin edustajaksi Suomessa vaihtui Hankkijan tytäryhtiöksi perustettu Autonovo Oy, joka sai edellisen maahantuojan myynti- ja huoltoverkoston. Autonovo Oy toimi vuodesta 1966 alkaen Helsingin Herttoniemessä, jonne se oli muuttanut Helsingin keskustasta. Vuonna 1967 Autonovo Oy:lle siirtyi Länsi-Saksassa Fiatin lisenssillä tehtyjen Neckar-autojen edustus Korpivaara Oy:ltä.
Gianluca Vialli
Ura
Erottamisensa jälkeen Vialli ryhtyi Championshipin Watford FC:n manageriksi kaudella 2001–02. Vaikka hän teki merkittäviä ja kalliita muutoksia pelaajistoon ja valmennukseen, seura jäi sarjassa neljänneksitoista ja Vialli sai potkut. Hän kiisteli erottamisen jälkeen pitkään seuran kanssa saamatta jääneistä korvauksistaan.
Fiat
Fiat Suomessa
Fiat oli Suomen yhdeksänneksi yleisin henkilöautomerkki vuonna 1988, jolloin niitä oli rekisterissä 103 263 kappaletta. 1980-luvun suosituimpia henkilöautomalleja Suomessa oli Fiat Uno. Vuosina 1988–1992 Fiatin henkilöautoja toi maahan Oy Veho Ab. Vuoden 1995 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli 69 014 Fiat-henkilöautoa, jolloin merkki oli tilaston kymmenennellä sijalla. Yleisimmät Fiat-mallit olivat tuona vuonna Fiat Uno ja Fiat 127. Edellistä oli rekisterissä 24 078 kappaletta (mallikohtaisen tilaston 19. sijalla) ja jälkimmäistä 16 683 kappaletta (37. sijalla). Vuosina 2015–2019 Fiatin henkilöautoja toi maahan Fiat Group Automobiles Finland Oy. Bergé Auto Group osti FCA Finland Oy:n vuonna 2019, jolloin sen nimeksi vaihdettiin Italmotor Finland Oy. Merkin maahantuoja oli vuoteen 2023 Astara Ital Finland Oy.
Maaliskuussa 2023 Bassadone Automotive Nordic ilmoitti ostavansa Fiat-autoja maahantuovan Astara Ital Finland Oy:n.
Gianluca Vialli
Ura
Viimeisimpänä Vialli toimi jalkapallokommentaattorina televisiossa Sky Italia -kanavalle.
Vialli kuoli haimasyöpään tammikuussa 2023.
Maire
Maire on suomalainen naisen etunimi.
Maire on kansallisromanttisen kauden nimiä ja nimi tulee sanasta maire(a), joka tarkoittaa 'ihanaa', 'suloista' tai 'armasta'. Tässä merkityksessä sana tunnetaan Kalevalassa.
Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1908, ja se kulkeutui yhdessä Mairi-nimen kanssa Viroon, missä niitä suositeltiin virolaisperäisinä 1920- ja 1930-luvuilla.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 17 564 naista saanut nimekseen Maire. Heistä hieman yli puolet on syntynyt 1920- ja 1930-luvuilla.
Günter Kunert
Günter Kunert (1929 Berliini, Saksa – 2019 Kaisborstel, Saksa ) oli saksalainen kirjailija.
Kunert sai puolijuutalaisena käydä natsi-Saksan aikana vain kansakoulun mutta opiskeli 1945–1947 toisen maailmansodan päätyttyä taideteollisessa korkeakoulussa ja oli sen jälkeen vapaa kirjailija. Hän asui vuoteen 1979 Itä-Berliinissä ja sittemmin Länsi-Saksassa. Hän kirjoitti runoja, romaaneja, matkakuvauksia, kuunnelmia, elokuvakäsikirjoituksia ja oopperalibrettoja.
Teuvo Länsivuori
Teuvo Pentti ”Tepi” Länsivuori (s. 9. joulukuuta 1945 Iisalmi, Suomi) on suomalainen entinen ratamoottoripyöräilijä.
Ura
Länsivuori ajoi uransa ensimmäisen MM-osakilpailun kaudella 1969. Ensimmäisen voittonsa hän otti kaudella 1971 Espanjan GP:ssä ja oli loppupisteissä 10. Kaudella 1972 Länsivuori oli 350-kuutioisissa seitsemäs ja 250-kuutioisissa viides, mutta ei voittanut yhtään kilpailua. Kaudella 1973 Länsivuori otti paikkansa suomalaisen ratamoottoripyöräilyn kuninkaana, kun hänen hyvä ystävänsä Jarno Saarinen menehtyi Monzan kilpailussa kauden alussa. Länsivuori ajoi hopealle sekä 250- että 350-kuutioisissa. Tuon kauden jälkeen Länsivuori osallistui kahteen suurimpaan luokkaan: 500- ja 350-kuutioisiin. Länsivuori panosti erityisesti 500-kuutioisiin, jossa hän ajoi jo avauskaudellaan pronssia. 350-kuutioisissa hän oli kuudes. 1975–1978 Länsivuori ajoi pelkästään 500-kuutioisissa. Parhaimmillaan hän oli toinen vuonna kaudella 1976. Kauden 1978 jälkeen hän lopetti uransa.
Teuvo Länsivuoren urasta kertova näyttely on Iisalmen kauppahallin yhteydessä. Hänelle myönnettiin vuonna 2010 Pro Urheilu-tunnustuspalkinto urastaan kilpamoottoripyöräilijänä.
John Ritchie
John Ritchie (29. syyskuuta 1921 Wellington – 29. syyskuuta 2014) oli uusiseelantilainen säveltäjä. Hän valmistui opiskeltuaan musiikkia Otagon yliopistossa ja kouluttautui myös opettajaksi Dunedin Teachers' Collegessa. Hän palveli laivastossa toisessa maailmansodassa ja täydensi vielä opintojaan Walter Pistonin johdolla Harvardin yliopistossa vuosina 1956–1957.
Ritchie aloitti toimimisen Canterburyn yliopistossa vuonna 1946 ja oli siellä professorina vuodesta 1962. Hän johti monia kuoroja, perusti vuonna 1959 oman jousiorkesterinsa ja perusti myöhemmin Christchurch Civic Orchestran. Hän toimi Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin ja Uuden-Seelannin baletin vierailevana kapellimestarina. Hän oli myös 10. Kansainyhteisön kisojen (1974) ja vuoden 1986 paavillisen vierailun musiikillinen johtaja. Vuosina 1976–1984 Ritchie toimi International Society for Music Educationin pääsihteerinä ja vuosina 1990–1992 puheenjohtajana. Vuonna 1979 hänet valittiin International Music Councilin henkilöjäseneksi.
Säveltäjänä Ritchie tuli tunnetuksi kuoro- ja vaskimusiikistaan, konserttotyylisistä teoksistaan, joululauluista ja kirkkomusiikista. Teosten joukossa ovat Concertino klarinetille ja jousille, Konsertto saksofonille ja pienelle orkesterille, Threnody vaskiyhtyeelle, The Snow Goose huilulle ja orkesterille sekä Papanui Road Overture' täydelle orkesterille. Vuonna 1992 Ritchie sai palveluksistaan Uuden-Seelannin musiikin parissa maan säveltäjäliiton kunniamaininnan. Hänellä oli kolme tytärtä ja kaksi poikaa. Hänen vaimonsa oli sopraano, joka kuoli vuonna 2001.
Kiinan keinotekoiset kuut
Kiinan keinotekoiset kuut ovat Kiinan suunnittelemia öisin valaisevia satelliitteja, jotka sijaitsevat 500 kilometrin korkeudessa avaruudessa. Keinotekoisen kuun kirkkaus ja sen 10-80 kilometrin valaisusäde ovat säädettävissä. Keinotekoinen kuu tuottaa auringonlaskua vastaavaa hohtoa. Keinotekoinen kuu on suunniteltu komplementoimaan oikeaa kuuta ja se on kahdeksan kertaa kirkkaampi. Ensimmäinen keinotekoinen kuu on suunniteltu Chengdun kaupunkiin vuonna 2020 ja vuoteen 2022 mennessä suunnitelmissa on kaksi muuta keinotekoista kuuta. Keinotekoista kuuta on testattu jo vuosia ja teknologia on kehittynyt riittävästi niin että laukaisu tapahtuu vuonna 2020. Keinotekoisten kuiden on tarkoitus korvata kaupunkien öinen katuvalaistus ja tuoda säästöä sähkön kulutukseen.
Charles Bargue
Varhainen ura
pienoiskuva|Charles Bargue, Shakinpelaajat, (Le jeu d'échecs). Ei ole tiedossa missä Bargue sai oppinsa, mutta on oletettavaa, että hän opiskeli jonkun litografian- ja piirustustaidon omaavan sukulaisen alaisena. Varhaisimmat aiheet vaihtelevat humoristisista kohtauksista poliittisiin satiireihin sekä piirustuksista pienistä tytöistä eroottisiin naisfiguureihin. Nämä kopioitiin yleensä muiden taidemaalareiden teoksista ja myöhemmin myös hänen omista maalauksistaan. Kopioinnin jälkeen litografialaatat vietiin ateljeeseen, jossa niistä vedostettiin kopioita myyntiin. Tähän aikaan Barguen yleisimpänä välittäjä ja painajana toimi F.Sinnet ja myöhemmin 1860-luvulla Goupil & Cie.
Bargue kopioi myös omia maalauksiaan. Tässä vaiheessa maalausten taso ei ollut korkea, ja ne oli harvoin maalattu elävästä mallista. Monissa litografioissa, jotka oli kopioitu hänen omien töittensä pohjalta on havaittavissa sellaisia hahmoja muiden taiteilijoiden teoksista, joiden kasvoja ja olemusta on vain hieman muunneltu.
Graafikkovaiheensa loppupuolella hän rikastui jonkin verran ja pysyi kiireisenä tekemällä myyviä aiheita. Aiheina olivat yleensä alastomat ja vähäpukeiset naiset tunnettujen jokien, kuten Guadalquiverin, Tonavan tai Nevan rannoilla. Vielä ennen siirtymistään Goupillille hän teki neljä Bouguereaun kopiota, 17 kopiota Montautin piirroksista 1700-luvun elämästä Versaillesissa (kaikki teoksissa mukana olleet hahmot oli kuvattu lapsina), seitsemän kopiota Montautin piirroksista elämästä Napoleon III:n alaisena ja lukuisia kopioita eri mestareitten teoksista.
Carlos Bocanegra
Carlos Bocanegra (s. 25. toukokuuta 1979 Upland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. 183 senttimetriä pitkä Bocanegra oli pelipaikaltaan puolustaja, useimmiten hän pelasi keskuspuolustajana tai vasemmassa laidassa. Hän on puoliksi meksikolaista syntyperää ja hänellä on myös Meksikon kansalaisuus.
Charles Bargue
Piirustuskurssi ja litografiatilauksia
Goupil & Cie oli Pariisin maalaustaiteen ja litografian välittäjä. Monet taitavat nuoret maalarit kopioivat kuuluisia maalauksia, joita sitten asetettiin näyteikkunaan myyntiin. Barguen uskottiin kuuluvan myös tähän ryhmään saaden osan elannostaan tekemällä mestarikopioita. Hänen oletetaan kopioineen paljon Jean-Léon Gérômea, Auguste Toulmouchea ja Charles Chaplinia (jolta hän sai oletettavasti innoituksen eroottisiin maalauksiinsa, joita hän kopioi litografiaksi). Goupillin tilaukset jatkuivat 1850-luvulta 1860-luvun puoliväliin, kunnes Bargue aloitti työskentelyn piirustuskurssin parissa.
Charmian Hussey
Husseyn ura alkoi Lontoossa, hän oli kuuluisimpien muotihuoneiden mannekiinina. Myöhemmin hän opiskeli arkeologiksi ja osallistui kaivauksiin Englannissa ja Lähi-idässä. Nykyisin hän asuu miehensä kanssa Cornwallissa ja viljelee siellä maata. Luonnon ja erityisesti sademetsien suojelu on edelleen lähellä hänen sydäntään.
Carlos Bocanegra
Yhdysvaltain maajoukkueessa Bocanegra teki ensiesiintymisensä joulukuussa 2001 Etelä-Koreaa vastaan pelatussa ottelussa. Hän oli mukana muun muassa vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi täydet minuutit otteluissa Italiaa ja Ghanaa vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 110 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia.
Charles Bargue
Piirustuskurssi ja litografiatilauksia
Bargue valittiin piirustuskurssin litograafikoksi todennäköisesti siksi, että hänellä oli taitoja sekä ystävyys- ja oppilassuhde Gérômeen. Piirustuskurssin pääajatus oli litografiasarjan toteuttaminen tasokkaista piirustuksista antiikin patsaitten mukaan, joka palvelisi esimerkkinä ja harjoittelumateriaalina käsityö- ja taideopiskelijoille. Kurssi kattoi loppujen lopuksi myös osion mestarikopioista ja osion alastonmallipiirroksista, jotka oli suunnattu maalausopiskelijoille esiharjoitteluna elävän mallin piirustukseen. Tiettävästi vuodet 1865–1870 Bargue vietti tehden miltei pelkästään piirustuskurssia. Tältä ajalta ei ole säilynyt piirustuskurssin lisäksi kuin vain yksi pieni muotokuva.
Maalarinuran alku
Bargue alkoi 1870–1871 kehittää itseään maalarina Gérômelta saadun innostuksen tuloksena. Ranskan ja Preussin sodan aikana vuosina 1870–1871 hän oleskeli todennäköisesti Pariisin ulkopuolella maalaten ja harjoitellen uutta realistisempaa ilmaisua.
Vuonna 1871 valmistui miniatyyrimaalaus Tupakoitsija, joka kuvaa miestä polttamassa tupakkaa. Teoksessa voi havaita selvän kehityksen mallin havainnoinnin ja aiheen hyvän maun suhteen. Aikaisemmat irstaat ja humoristiset aiheet olivat vaihtuneet realistiseen aiheen kuvaukseen ja Gérômemaiseen aiheeseen. Myöhemmin 1871 valmistui myös Nukkuva miespalvelija, joka alkaa olla tekniseltä osaamiseltaan jo samaa tasoa kuin Barguen myöhemmät, kauniit ja teknisesti virheettömät akateemiset maalaukset.
Vuonna 1872 maalattu Istuva neekeri edustaa Barguen uutta tyyliä ja tekniikkaa. Maalauksen tekoprosessin aikana hänen on oletettu matkustaneen Pohjois-Afrikkaan, Egyptiin tai Algeriaan. Tästä todisteena on luonnoksia arabialaisista figuureista ja muutos valon käsittelyyn maalaustekniikassa.
Vuonna 1873 valmistuneessa maalauksessa Vartiomies voi havaita muutoksen valon käsittelyn suhteen. Itämaisten silkkivaatteitten kuulto varjossa ja suoraan Pohjois-Afrikassa paahtava aurinko on kuvattu realistisesti, ja on uskottavaa että tällaisen muutoksen voi saavuttaa vain nähtyään itse itämaisen auringon, vaatteet ja esineistön.
Rokokoo-, moskeija- ja sotilasaiheita
Vuosina 1874–1878 valmistui kaksi rokokoo-aiheista sommittelultaan vaikeampaa, kahden figuurin maalausta, jotka osoittavat Barguen ottaneen käyttöönsä kaikki ennen realistisia töitään saavuttamansa taidot. Näiden teemojen jälkeen hän palasi siihen, mitä osasi parhaiten eli maalauksiin yksittäisistä hahmoista.
Bachi-bouzouk, (baššibazukki oli osmaniarmeijan palkkasotilas)(1875) Albanialainen sotilas (1876) ja Turkkilainen vartija (1877) ovat yhteen henkilöhahmoon keskittyneitä maalauksia, joissa kuvataan tarkasti itämaista puvustusta ja esineistöä. Goupillin kirjoista löytyy viisi Barguen maalaamaa Vartija nimistä maalausta, eli on luultavaa, että ainakin kaksi muuta samantyyppistä aihetta on kokonaan kadonnut tai sijaitsee yksityiskokoelmissa.
Edeltävien ja moskeija-aiheisten rukoilevien arabimies-luonnosten ja yhden moskeija interiöörin Arabikauppias antiikkiesineineen, Itämainen kauppias, Itämainen kahvila, Kreikkalainen laulaja, Taistelija/Haareminpitäjä, sekä Vihreä laulaja perusteella voi todeta hänen maalaus- ja piirustustaitonsa kasvaneen täyteen mittaansa.
Viimeiset vuodet
Huilunsoittaja (1880), Shakinpelaajat ja Bassibasuukki shakkia pelaamassa jäivät Barguen viimeisiksi töiksi. Nämä teokset nostivat hänet suurten historia- ja genremaalareitten, kuten Meissonierin ja Gérômen joukkoon, aiheitten hyvän maun ja tekniikan suhteen. Kaikkien kolmen teoksen valmisteluun ja maalaamiseen kului lähes vuosi. Tekniikoiltaan nämä ovat virheettömiä ja aikansa mestarisuorituksia.
Shakinpelaajat (1882, 28,6x43,8 cm) on hänen uransa kohokohta. Meissoniermainen maalaus shakin pelaamisen psykologisesta jännitteestä kuvaa neljää rokokoovaatteisiin pukeutunutta miestä, joista yksi on juuri tekemässä siirtoa, joka lopettaa pelin.
Toinen shakkimaalaus Bassibasuukki shakkia pelaamassa (1882–1883) jäi viimeistelemättä taiteilijan kuoltua. On oletettu että Gerome viimeisteli teoksessa kesken jääneen turbaanin ja asetti maalauksen myyntiin Goupillin liikkeeseen.
On arveltu, että taiteilijan kuolema johtui aivoveritulpasta, joka olisi halvaannuttanut Barguen tehden hänestä vanhuudenheikon. Hän kuoli kesken suurimman menestyksensä jättäen jälkeensä paljon piirustuksia ja keskeneräisiä maalauksia.
Tyyli, tekniikka ja taiteellinen perintö
pienoiskuva|Muun muassa [[Vincent van Gogh opiskeli Barguen piirustuskurssin mukaan. Kuvassa van Goghin kipsitorso-maalaus, 1887-1888.]] Barguen valitsemat aiheet myötäilevät paljolti 1800-luvulla suosittua orientalismia ja rokokoo historiamaalausta. Aiheitten valinta muistuttaa eniten Meissonieria, Gérômea ja muita ajan maskuliinisia tarkkoja aiheita kuvaavien akateemisten taidemaalareiden aiheita.
Modernin taiteen maalareista muun muassa van Goghin tiedettiin käyneen koko piirustuskurssin kaksi kertaa läpi. Van Gogh työskenteli taidekauppiaana Goupil & Cien alaisuudessa, kuten hänen veljensä Theo. Pablo Picasso opiskeli Barguen kurssin mukaan opiskellessaan Barcelonan taideakatemiassa.
Yksityiselämä
Barguen yksityiselämästä tiedetään vähän. Hänen suvussaan oli muita litograafikkoja ja ystäväpiiriin kuului ainakin Jean-Léon Gérôme, sekä todennäköisesti muitakin ajan akateemisia taiteilijoita. Tiedetään, että Bargue työskenteli Gérômen assistenttina, ja jakoi hänen kanssaan usein samat mallit, rekvisiitat ja mallien puvut. Yleisesti ottaen Barguen elämä ja työt ovat pysyneet jokseenkin tutkimattomina mysteereinä. Hän eli niukasti ja säästäväisesti. Töitten valmistelu ja maalaaminen oli aikaa vievää, eikä hän tuottanut töitä liukuhihnalta. Vaimosta tai lapsista ei ole merkintöjä. On luultavaa, että hän eli yksin.
Chunga’s Revenge
Chunga's Revenge on Frank Zappan vuonna 1970 julkaisema levy, joka koostuu sekalaisesta materiaalista hänen 60-luvun yhtyeensä The Mothers of Inventionin jälkeen ja ennen elokuvaa/levyä 200 Motels ja varsinaisia 70-luvun kokoonpanoja. Levyä ei yleensä pidetä Zappan tuotannon kärkipäähän kuuluvana, mutta se sisältää esimerkiksi klassikon "Sharleena", jota Zappa esitti lukemattomina versiona myöhempien vuosien varrella. Zappa kuitenkin valittiin Down Beat -lehden vuoden 1970 popmuusikoksi, ja vaikka Zappa ei levyä parhaimpiinsa kuuluvana pitänytkään, se menestyi hänen omien sanojensa mukaan hyvin Thaimassa. Levyllä esiintyvät myös The Turtles -yhtyeestä tunnetuksi tulleet laulajat Mark Volman ja Howard Kaylan, jotka olivat oleellinen osa Zappan yhtyettä 70-luvun alussa. Tekijänoikeudellisista syistä parivaljakko esiintyy levyllä nimellä "The Phlorescent Leech & Eddie".
Rapateaceae
Rapateaceae on yksisirkkaisten kasvien Poales-lahkoon kuuluva tropiikin heimo.
Heimon kasvit ovat juurakollisia ja lehtiruusukkeellisia ruohoja, joiden lehdet ovat kahdessa rivissä. Toisinaan rivit ovat kierteisiä. Joskus lehdet jakautuvat ruodiksi ja lavaksi. Niissä on selvä tuppi. Kukinnot ovat vanallisia ja koostuvat viuhkomaisista ja mykerömäisistä osakukinnoista, joita toisinaan tukevat suojuslehtimäiset ylälehdet. Kukat ovat isoja ja melko näyttäviä. Niissä on useita esilehtiä ja kehä on erilaistunut verhiöksi ja teriöksi. Terälehdet ovat tyvestään yhteen kasvaneita, kuten kuusi hedettäkin. Lisäksi heteet voivat kiinnittyä terälehtiin. Ponnet avautuvat rei’illä. Sikiäimessä on vähintään kolme siemenaihetta ja ainoan vartalon päässä on nuppimainen luotti. Hedelmä on liiteluomainen kota. Siemenessä on vähäpätöinen ja erilaistumaton alkio.
Heimo kasvaa trooppisessa Etelä-Amerikassa ja yksi sen laji Länsi-Afrikassa. Lajeja on yhteensä 94 ja ne jakautuvat 16 suvuksi ja kolmeksi alaheimoksi.
Heretic (albumi)
Heretic on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Morbid Angelin vuonna 2003 julkaistu albumi. Se jäi basisti-laulaja Steve Tuckerin toistaiseksi viimeiseksi yhtyeessä, ja hänen tilalleen tuli alkuperäinen basisti ja vokalisti David Vincent.
Albumilla on 44 raitaa, mutta varsinaisia kappaleita on 14 – muut raidat ovat tyhjiä tai sisältävät ainoastaan taustaääniä.
Project-X (videopeli)
Project-X on Team 17:n kehittämä ja julkaisema shoot ’em up. Peli on julkaistu vuonna Amigalle ja vuonna 1994 DOS:lle.
Vastaanotto
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 92 %.
Peli on saanut The One -lehden arvostelussa arvosanaksi 90 %.
Akroleiini
Akroleiini eli 2-propenaali eli akryylialdehydi on yksinkertaisin tyydyttymätön aldehydi. Se on myrkyllinen, syöpävaarallinen ja reaktiivinen yhdiste, jota muodostuu useiden eri yhdisteiden palamisessa. Tavallisesti akroleiinille altistutaan erityisesti tupakan ja puun savua hengittämällä sekä paljon vähäisemmässä määrin eri ruokien valmistuksen höyryjä hengittämällä ja näitä ruokia syömällä.
Ominaisuudet
Akroleiinin rakennekaava on CH2=CHCHO, ja se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kellertävä tai väritön neste. Se liukenee hyvin veteen, jossain määrin etanoliin, eetteriin ja asetoniin mutta vain vähän kloroformiin. Akroleiinilla on pistävän kitkerä limakalvoja ja silmiä ärsyttävä haju, joka voidaan havaita yli 0,1 ppm pitoisuuksissa eli kun ainetta on suunnilleen 0,229 mg kuutiometrissä ilmaa.
Akroleiini on hyvin reaktiivinen yhdiste. Se reagoi hyvin helposti itsensä kanssa muodostaen rengasrakenteisia dimeerejä ja oligomeerejä sekä pidempiä suoraketjuisia polymeerejä, mikäli läsnä ei ole polymeroitumista estäviä stabilisaattoreita. Akroleiini myös hapettuu hyvin helposti akryylihapoksi. Akroleiini sisältää konjugoituneen hiilten välisen kaksoissisoksen ja karbonyyliryhmän. Elektroneja puoleensavetävä karbonyyliryhmä tekee hiilten välisestä kaksoissidoksesta elektroniköyhän ja siten elektrofiilisen. Akroleiini reagoi helposti monien nukleofiilien esimerkiksi alkoholien tai amiinien kanssa.
Akroleiini on hyvin myrkyllinen aine: Se ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa, limakalvoja ja hengityselimiä, ja se on haitallinen vesieliöille. Se syttyy helposti palamaan ja voi muodostaa räjähtäviä seoksia ilman kanssa ja syttyä kipinästä.
Käyttö
Akroleiinia käytetään esiasteena valmistettaessa akryylihappoa, metioniinia, glutaarialdehydiä ja polyuretaani- ja polyesteripohjaisia hartseja. Sitä käytetään myös kasvimyrkkynä esimerkiksi levien ja vesirikkakasvien hävittämiseen peltojen kastelukanavista sekä öljy- ja maakaasuteollisuudessa mikrobimyrkkynä puhdistamaan lähteiden etsimisessä muodostuneita porausvesiä. Akroleiinia käytetään myös nahan parkitsemisessa luomaan kollageenisäikeiden välille ristisidoksia sekä hajuvesien valmistuksessa ja histologiassa kudosnäytteitä sitovana aineena.
Akroleiinia käytettiin kyynelkaasuna ensimmäisessä maailmansodassa.
Esiintyminen ja muodostuminen
Akroleiinia muodostuu joidenkin orgaanisten yhdisteiden palamisessa. Suurissa määrin sille altistutaan erityisesti tupakan, puun polton, autojen pakokaasujen ja teollisuuden savujen kautta. Akroleiinia esiintyy laajalti myös ruuissa, mutta terveyden kannalta tuskin merkittäviä määriä. Ruuissa akroleiinia muodostuu hiilihydraattien, rasvojen ja aminohappojen välisistä Maillard-reaktioista. Maillaird-reaktioiden lisäksi paiston ja uppopaiston aikana osa rasvahappomolekyyleistä poistuu vesimolekyylien liittymisreaktion (hydrolyysin) kautta glyseroleista. Tämän jälkeen rasvahappoihin sitoutumattomat glyserolit voivat kemiallisesti muuntua vesimolekyylejä rakenteestaan poistaen (eli dehydratoitua) akroleiiniksi.
Akroleiini on reaktiivinen ja muodostaa suuria yhteen liittyneitä rakenteita eli polymeerejä, joten sen pitoisuuden tutkiminen ruuista on hankalaa. Tiedetään kuitenkin, että sitä esiintyy erityisesti muun muassa juustoissa, donitseissa, ranskalaisissa, sipseissä ja joissain alkoholijuomissa, kuten viskeissä, viineissä ja konjakeissa.
Akroleiinia muodostuu myös kehossa sisäsyntyisesti esimerkiksi LDL-partikkelien ("pahan kolesterolin") rasva-aineiden hapettuessa.
Terveysvaikutukset
Yli 2 ppm pitoisuus akroleiinia hengitysilmassa on hengenvaarallista. Tämä on noin 4 580 mikrogrammaa (µg) kuutiometrissä ilmaa. Maailman terveysjärjestö suosittaa päiväsaannin ylärajaksi 7,5 µg per painokilo: 75 kg painoiselle henkilölle tämä on 525 µg. Yksittäisessä poltetusta savukkeesta saadaan noin 56,7 µg (ISO-standardoidun 3R4F standarditupakan mukaan), joista valtaosa on todennäköisesti peräisin savukkeen valmistuksen aikana vapautuneiden sokereiden pyrolyysistä ja muista reaktioista.