cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Sullivan
Muuta
Jääkiekon ohessa Sullivan pelasi myös softballia ja sen muunnosta fastballia Peterborough’n ja City Leaguen joukkueissa.
Vuonna 2009 Sullivan noteerattiin kaikkien aikojen Rangers-pelaajista sijalle 66 kirjassa 100 Ranger Greats: Superstars, Unsung Heroes and Colorful Characters
Peterborough’n kaupunki uudelleennimesi puistoalueensa Sullivanin kunniaksi George (Red) Sullivan East City Bowliksi vuonna 2013.
Hershey Bears lisäsi Sullivanin AHL-osastonsa kunniagalleriaan joulukuussa 2018.
Angolanlepinkäinen
Angolanlepinkäinen (Prionops gabela) on uhanalainen afrikkalainen varpuslintu, joka on Angolan kotoperäinen laji. Austin L. Rand kuvaili lajin holotyypin Gabelan alueelta Angolasta 1957.
Naittaja
Naittaja oli aiemmin henkilö, jonka luvan nainen tarvitsi voidakseen solmia avioliiton. Vuoden 1734 lain mukaan naittaja sai tehdä tytön perinnöttömäksi, jos tämä avioitui vastoin naittajan tahtoa. Leski ei tällaista lupaa tarvinnut, vaan hänellä oli oikeus mennä omin päin uusiin naimisiin.
Yleensä naittajana toimi tytön isä, jonka neuvonantajana toimi äiti. Näin määräsi laki ja se oli myös kansan oikeuskäsityksen mukaista. Isän kuoltua naittajanvalta siirtyi äidille. Vanhempien kuoltua naittajanvaltaa käytti tytön lähin miessukulainen. Elleivät vanhemmat olleet toisin määränneet, siirtyi naittajanvalta vanhempien kuoltua vanhimmalle täysveljelle ja ellei tätä ollut nuoremmalle täysveljelle. Ellei tätäkään ollut siirtyi tehtävä samaa isää olevalle velipuolelle, sitten velipuolelle samaa äitiä ja lopuksi ikäjärjestyksessä vanhimmalle lähisukulaiselle isän suvussa ja sitten äidin suvussa. Jos tytöllä ei ollut elossa olevia sukulaisia, toimi naittajana holhooja. Jos naittajaoikeudesta syntyi riita tai lain määräämää naittajaa ei pidetty tehtävään sopivana, niin naittajasta päätti tuomari. Ketään ei myöskään saanut naimisiin pakottaa eikä naimisiin menemästä syyttä estää. Avioliittoon mennessään miehen tuli vuoden 1734 lain mukaan olla täyttänyt 21 vuotta ja naisen 15 vuotta, ellei hallitsija katsonut kohtuulliseksi antaa lupaa siihen aiemmin.
Naittajia oli esimerkiksi suomalaisilla, heidän sukukansoilla ja muissa Pohjoismaissa. Vuoden 1734 lain määräykset kumottiin Suomessa 1864 annetulla asetuksella, jonka mukaan nainen sai 21 vuotta täytettyään solmia avioliiton lupaa kysymättä. Ruotsissa naittajista luovuttiin 1872 annetulla asetuksella.
Theresa Russell
thumb|Theresa Russell (2007) Theresa Russell (ent. Paup) (s. 20. maaliskuuta 1957, San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Viimeinen valtias (1976), Outo intohimo (1980), Kuka murhasi Jack McCannin? (1984), Yhtä tyhjän kanssa (1985), Aria (1987), Väärillä raiteilla (1988), Pelottava houkutus (1990) ja Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3 (2007).
Yksityiselämä
Russell oli naimisissa itseään melkein kolmekymmentä vuotta vanhemman ohjaaja Nicolas Roegin kanssa. Heillä on kaksi poikaa, heidän nimensä ovat Statten (s. 1983) ja Maxmilian (s. 1985). Russell ryhtyi malliksi ollessaan 12-vuotias.
Yksityisyys internetissä
Yksityisyys internetissä käsittelee tietojen yksityisyyttä internetissä. Se käsittelee henkilökohtaisia tietoja tai henkilön tunnistamiseen riittävät tiedot, kuten ikä ja osoite, yhdistettynä, mikä usein riittää tunnistamaan käyttäjän henkilöllisyyden.
Jotkut asiantuntijat, kuten internetin yksityisyysjuttuihin erikoistunut yksityisetsivä Steve Rambam, uskovat, että yksityisyyttä ei enää ole olemassa, ja hän on sanonut: "Yksityisyys on kuollut - se on vain hyväksyttävä." Itse asiassa on vihjattu, että "osa internetpalvelujen vetovoimaa on henkilökohtaisten tietojen lähettämisessä tarkoituksellisesti."
Turvallisuusasiantuntija Bruce Schneier sanoo blogikirjoituksessaan "The Value of Privacy" ('yksityisyyden arvo'), että "yksityisyys suojaa meitä vallanpitäjien väärinkäytöksiltä, vaikka emme olisi tehneet mitään väärää valvonnan tapahtuessa."
Schrems-prosessi
Itävaltalainen yksityisyyttä puolustava aktivisti Max Schrems aloitti vuonna 2013 Schrems-prosessin, josta saattaa seurata valtava muutos nettiyhtiöiden oikeuteen asiakkaidensa tietojen käsittelemisessä. Schremsin aloite johti siihen, että Euroopan unionin tuomioistuin katsoi lokakuussa 2015, että amerikkalaisten ja eurooppalaisten nettiyhtiöiden tiedonvaihtoa määrittävä Safe Harbour -tietosuojasopimus on mitätön. Aikaisemmin Safe Harbour -sopimus mahdollisti eurooppalaisten käyttäjien tietojen siirron amerikkalaisyhtiöiden palvelimille Yhdysvaltoihin, jos tiedot on suojattu kohtuullisesti.
Herakleides Tarsoslainen
Herakleides Tarsoslainen (, ; 100-luvun eaa. loppu) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tarsoksesta, Kilikiasta.
Herakleides oli Antipatros Tarsoslaisen aikalainen ja oppilas tai ystävä. Muutoin hänen elämästään ei tiedetä paljoakaan. Diogenes Laertioksen teoksen Merkittävien filosofien elämät ja opit kirja VII on sisältänyt hänen elämäkertansa, mutta tuo osuus kirjasta on kadonnut; nimestä on säilynyt ainoastaan maininta sisällysluettelossa.
Myöskään Herakleideen ajattelusta ei tiedetä paljoakaan. Hänen tiedetään katsoneen, etteivät kaikki moraaliset epätäydellisyydet ole samalla tasolla, vaan niitä on eri tasoisia.
Carving
thumb|80px|Carving-suksi Carving on alppihiihdossa tekniikka, jossa kallistettaessa suksen leikkaus aiheuttaa käännöksen. Tekniikkaan vaaditaan carving-tyyppiset sukset, jotka ovat keskeltä kapeammat kuin päistä. Carvingin etu muihin tekniikoihin nähden on se, että käännöksissä ei menetä juurikaan vauhtia. Carving on yleistynyt lasketteluharrastuksessa yleisimmäksi suksityypiksi ja laskettelutekniikaksi, ja alppihiihdossa carving on yleisin suksityyppi sen nopeuden ansiosta.
Alexandre Desplat
Alexandre Michel Gérard Desplat (s. 23. elokuuta 1961 Pariisi, Ranska) on ranskalainen elokuvasäveltäjä. Hänet on palkittu kahdesti parhaan musiikin Oscarilla elokuvista The Grand Budapest Hotel (2014) ja The Shape of Water (2017) ja hän on ollut lisäksi kahdeksan kertaa ehdolla samassa kategoriassa.
Desplat on säveltänyt muun muassa elokuviin The Queen, Benjamin Buttonin uskomaton elämä, Kuninkaan puhe, Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 ja osa 2, Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä, Zero Dark Thirty, Argo, Twilight – Uusikuu ja The Imitation Game.
Desplat sai vuonna 2010 Euroopan elokuva-akatemian palkinnon parhaana säveltäjänä musiikista Roman Polańskin elokuvaan The Ghost Writer. Hän on voittanut kaksi parhaan musiikin Bafta-palkintoa elokuvista Kuninkaan puhe (2010) ja The Grand Budapest Hotel (2014).
Pianosonaatti nro 3 (Weber)
Carl Maria von Weberin (1786–1826) sävelsi kolmannen pianosonaattinsa (op. 49) vuonna 1816. Levytyksiä siitä ovat tehneet Garrick Ohlsson, Constance Keene, Hamish Milne ja Alexander Paley.
Sonaatin ensimmäinen osa on d-mollissa. Friedrich Wilhelm Jähnsin kronologisessa katalogissa sonaatin numero on J. 206.
Murhasta tuli totta
Murhasta tuli totta on vuosina 1984–1996 esitetty yhdysvaltalainen etsiväsarja, jonka pääosassa oli J. B. Fletcheriä esittänyt Angela Lansbury. Sarjasta tehtiin myöhemmin televisioelokuvia vuoteen 2003 saakka. Suomessa sarjaa on esittänyt Kolmoskanava, Yle TV1 ja MTV3 Sarja.
Sarja
Päähenkilö Jessica Fletcher on leski ja entinen opettaja, joka vanhoilla päivillään on alkanut kirjoittaa menestystä saaneita murhamysteeriromaaneja. Usein Jessica itse joutuu murhien ja salaperäisten tapahtumien keskelle, ja hänen on ratkaistava tapaukset joko poliisin avustamana tai itsenäisesti selvittäen. Jessican apuna ovat useissa jaksoissa hänen mainelaisessa kotikylässään Cabot Covessa asuvat ystävänsä, joihin kuuluvat muun muassa lääkäri Seth Hazlitt, seriffi Amos Tupper ja myöhemmin uudeksi seriffiksi saapunut Mort Metzger. Myös muita Jessican ystäviä ja sukulaisia on nähty sarjassa.
Murhasta tuli totta sai laajan yleisön ja oli useiden vuosien ajan yksi television pitkäaikaisemmista etsiväsarjoista. Sarjaa tuotettiin 264 jakson verran vuosina 1984–1996, ja lisäksi sen pohjalta on tehty neljä tv-elokuvaa vuosina 1997–2003. Sarjan monien kausien aikana siinä vieraili useita tunnettuja näyttelijöitä.
Vaikka Angela Lansbury oli sarjan tähti, hän sai välillä irrottautua kuvauksista, jolloin Jessica Fletcherin sijasta joku hänen ystävistään toimi rikosten selvittäjänä. Yksi näistä hahmoista oli näyttelijä Jerry Orbachin esittämä yksityisetsivä Harry McGraw. Harryn hahmosta tuli niin suosittu, että hän sai oman lyhytaikaisen tv-sarjan The Law & Harry McGraw.
Tuotanto
Murhasta tuli totta oli yksi Yhdysvaltain pitkäikäisimmistä ja omana aikanaan myös maan katsotuimpia draamasarjoja. CBS esitti sarjaa pitkään lauantai-illan prime time -aikaan, kunnes kanava päätti syksyllä 1995 siirtää sarjan ohjelmapaikan torstai-iltaan. Uudella ohjelmapaikalla sarjan piti kilpailla NBC-kanavan Frendien kanssa, minkä seurauksena sarjan katsojaluvut tippuivat rajusti. Laskeneiden katsojalukujen lisäksi sarja ei onnistunut houkuttelemaan mainostajien suosimia nuoria katsojia, minkä vuoksi CBS päätti lopettaa sarjan tuotannon vuonna 1996.
2010-luvulla sarjasta suunniteltiin uudelleenfilmatisointia, jossa pääosaa olisi esittänyt Octavia Spencer. Angela Lansbury kuitenkin vastusti uudelleenfilmatisointisuunnitelmia avoimesti, ja lopulta suunnitelmista luovuttiin vuonna 2014.
Henkilöt
thumb|250px|Jessica Fletcher (Angela Lansbury), tohtori Seth Hazlitt (William Windom, vasemmalla) ja Cabot Coven seriffi Mort Metzger (Ron Masak, oikealla).
Gobintylli
Gobintylli (Charadrius veredus) on kurmitsojen heimoon kuuluva kahlaajalintu. Lajin nimesi John Gould vuonna 1848.
Koko ja ulkonäkö
Gobintyllillä on valkea pää ja kaula, punaruskea rinta, hiekanruskeat siivet ja selkä. Sen voi sekoittaa kaspiantylliin. Linnun pituus on 22–25 cm ja paino 50 g.
Levinneisyys
Gobintylli pesii Gobin autiomaan laitamilla, Pohjois-Kiinan ja Mongolian aroilla ja talvehtii Luoteis-Australiassa syys-maaliskuussa. Maailman populaation kooksi arvioidaan 70 000 yksilöä. Se on Suomessa ja koko Euroopassa äärimmäisen harvinainen. Suomen ja Länsi-Palearktisen alueen ensimmäinen yksilö nähtiin vuonna 2003 Ilmajoella.
Elinympäristö
Pesii aroilla, suola-aavikoilla ja muilla kuivilla avomailla. Muuttoaikoina tavataan monenlaisilla avomailla ja rannoilla. Talvehtimisalueina suosii sisämaan tasaisia matalaruohoisia avomaita, esimerkiksi laitumia.
Lisääntyminen
Pesintä huhti-kesäkuussa.
Ravinto
Syö maasta kaivelemiaan hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Amateur Athletic Union
Amateur Athletic Union (AAU) on yleishyödyllinen vapaaehtoisvoimin pyörivä yhdysvaltalainen urheilujärjestö. AAU keskittyy erityisesti amatööriurheilun kehittämiseen.
AAU perustettiin 1888. Se järjesti pitkään Yhdysvaltain osallistumisen moniin kansainvälisiin kilpailuhin, ja se teki läheistä yhteistyötä olympialiikkeen kanssa valmistaakseen kilpailijoita olympialaisia varten. Kuitenkin vuoden 1978 amatööriurheilulain jälkeen AAU on keskittynyt järjestämään urheiluohjelmia kaikille urheilijoille ikään katsomatta ruohonjuuritasolta alkaen. Uusi laki siirsi amatööriurheilun vastuun vastaperustetulle Yhdysvaltain olympiakomitealle, jonka alaisuudessa lajiliitot vastaavat omista lajeistaan.
AAU:n kilpailuihin osallistuu vuosittain noin 500 000 kilpailijaa ja noin 50 000 vapaaehtoista. AAU on jaettu 56 piiriin, jotka vastaavat kilpailujen järjestelyistä. Joka vuosi AAU:n piirit hoitavat 34 ohjelmaa, järjestävät yli 250 kansallista mestaruuskilpailua ja yli 30 000 ikäluokkakilpailuja.
Pelias
Kuningas Pelias oli kreikkalaisessa mytologiassa Akastoksen, Peisidiken ja Alkestiksen isä. Hänen vanhempansa olivat Tyro ja Poseidon.
Pelias oli vallanhimoinen mies ja tavoitteli koko Thessalian hallintaa. Tämä mielessään hän karkotti Neleuksen ja Fereksen sekä lukitsi Aisonin Iolkoksen vankityrmiin. Siellä ollessaan Aison meni naimisiin ja sai useampia lapsia, joista tunnetuin on Iason. Aison lähetti Iasonin Pelion-vuorelle, Kheiron-kentaurin luo oppiin. Vallasta syöksemistään vainoharhaisesti pelkäävää Peliasta taas oraakkeli varoitti vain yhdellä sandaalilla kulkevasta miehestä.
Vuosia myöhemmin Pelias uhrasi kerran Poseidonille. Iason, joka oli kutsuttu osallistumaan uhriin ja kiirehti paikalle, menetti matkalla sandaalinsa auttaessaan jotakuta pääsemään joen yli. Kun Iason pääsi kaupunkiin, hänet kuulutettiin yksisandaalisena miehenä. Vainoharhainen Pelias kysyi häneltä, mitä hän tekisi joutuessaan kasvokkain miehen kanssa, jonka on ennustettu olevan hänen turmansa. Iason vastasi lähettävänsä miehen etsimään kultaista taljaa. Pelias otti neuvosta vaarin ja lähetti Iasonin etsimään taljaa.
Iasonin poissa ollessa Pelias erehtyi luulemaan että Argo, Iasonin kipparoima alus, oli uponnut ja tämän kuullessaan Aison ja Promakhos tekivät itsemurhan myrkyllä (tai vaihtoehtoisesti Pelias tappoi heidät itse). Hera taas halusi edelleen Peliaan hengiltä ja hän punoi juonia saadakseen Peliaan rakastumaan Medeiaan, joka hänen suunnitelmissaan tappaisi Peliaan. Argonauttien palatessa Pelias ei luovuttanut istuintaan suosiolla. Medeia kuitenkin selitti peliadeille, Peliaan tyttärille, miten vanhaa oinasta voi nuorentaa leikkaamalla sen kahtia ja heittämällä pataan. Demonstraation ollessa käynnissä padasta hyppäsi kuin hyppäsikin nuori, elävä oinas ja tästä innostuneena kuninkaan tyttäret leikkasivat isänsä kappaleiksi ja heittivät pataan, ja näin Pelias kuoli.
Peliaalla oli siis poika, Akastos, joka hieman myöhemmin ajoi Iasonin ja Medeian Korinttiin ja täten sai valtakunnan takaisin. Hänen toisesta tyttärestään Alkestiksestä tuli myöhemmin kuningas Admetoksen vaimo.
Brothers of Destruction
thumb|225px|Brothers of Destruction. [[Kane (vasemmalla) ja The Undertaker (oikealla).]] The Brothers of Destruction (BOD) oli yhdysvaltalainen showpainitiimi, johon kuuluivat showpainijat The Undertaker ja Kane. Joukkue esiintyi satunnaisesti vuosien 1997 ja 2010 välillä, saavuttaen kaksi kertaa WWF World Tag Team Championship -tittelin ja kerran WCW Tag Team Championship -mestaruuden. The Undertaker ja Kane feudasivat 2010, jonka myötä myös Brothers of Destruction hajosi ainakin väliaikaisesti. Molemmat painijat mittelöivät WWE:n SmackDown -organisaatiossa.
Peter Kormann
Kormann saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia permannolla pistein 19,300. Joukkuekilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi keräten yhdysvaltalaisista kolmanneksi parhaat henkilökohtaiset pisteet sekä henkilökohtaisessa moniottelussa 15:nneksi 112,475 pisteellä. Moniottelussa hän oli maansa edustajista toiseksi paras.
Vincent Bueno
Vincent Bueno (s. 10. joulukuuta 1985 Wien, Itävalta), on itävaltalais-filippiiniläinen laulaja ja lauluntekijä. Hänen oli tarkoitus edustaa Itävaltaa kappaleella ”Alive” vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja hänet valittiin sen sijaan Itävallan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "Amen".
Ura
Bueno varttui Itävallassa, jossa hän aloitti tanssimisen 4-vuotiaana. Hän valmistui myöhemmin Wienin musiikkikonservatoriosta, jossa hän opiskeli musiikkia ja näyttelemistä. Bueno osaa soittaa neljää soitinta: pianoa, rumpuja, kitaraa ja bassokitaraa. Buenon vanhemmat ovat taustaltaan Filippiinien ilokanoja.
Bueno voitti 12. tammikuuta 2008 itävaltalaisen televisioyhtiön ORF:n järjestämän musikaalikilpailun nimeltä ''Musical! Die Show''. Bueno toimi myös avajaisnumerona Sarah Geronimon konsertissa Wienissä. 18. tammikuuta 2008 Bueno kertoi filippiiniläiselle medialle, että hänen tavoitteenaan on luoda uraa Filippiineillä. 29. elokuuta 2010 hän esiintyi ensimmäistä kertaa Filippiinien televisiossa. Hän allekirjoitti myöhemmin myös sopimuksen filippiiniläisen levy-yhtiön Star Recordsin ja ABS-CBN:n kanssa.
ORF ilmoitti 12. joulukuuta 2019, että Vincent Bueno edustaisi Itävaltaa vuoden 2020 Euroviisuissa kappaleella ”Alive”. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, minkä jälkeen ORF ilmoitti valinneensa Buenon Itävallan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hän kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa hän sijoittui kahdeksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Iiro Hämäläinen
Iiro Hämäläinen (s. 27. maaliskuuta 1986 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa kauteen 2022 kestävällä sopimuksella Ykköspesis-joukkue Loimaan Palloilijoissa.
Ura
Vuodet 2004–2007 Hämäläinen pelasi Suomensarjaa Hyvinkään Tahkossa, poikien Superpesistä Tahkossa sekä Ykköspesistä Riihi-Pesiksessä ja Järvenpään Pesiksessä. Ensimmäisen ottelunsa Superpesiksessä Hämäläinen sai jo kaudella 2004 Tahkon joukkueessa. Hämäläisen kasvattajaseura on Hyvinkään Tahko. Kaudeksi 2008 Hämäläinen siirtyi Jokioisten Koetukseen Ykköspesikseen. Hämäläinen edusti JoKoa kolmen vuoden ajan.
Syksyllä 2010 Hämäläinen solmi Tahkon kanssa try-out-sopimuksen. Osapuolet tekivät lopulta vuoden sopimuksen. Pääkaupunkiseudulla asuneena Hämäläinen harjoitteli Tahkon yhteistyöseura Puna-Mustien kanssa. Hämäläinen pelasi kauden aikana Tahkossa Superpesiksessä kaksi ottelua, joissa hän löi yhden juoksun. Niiden lisäksi hän pelasi Tahkon Suomensarja-joukkueessa ja Puna-Mustissa Ykköspesistä. Hämäläisen kausi päättyi loukkaantumiseen: hänen eturistisiteensä meni poikki törmäyksessä seurakaverin kanssa.
Hämäläinen muutti kauden päätteeksi työn perässä Seinäjoelle. Hän siirtyi Alajärven Ankkureihin. Hämäläinen pelasi Ankkureissa kauden aikana 24 ottelua, joissa hän sai kuusi tehopistettä. Hän pelasi lähinnä kopparina.
Kaudeksi 2013 Hämäläinen siirtyi Ykköspesikseen sarjanousija Loimaan Palloilijoiden joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa kuusi ottelua. Hänen kautensa päättyi loukkaantumiseen.
Muuta
Hämäläinen on ammatiltaan kirvesmies.
Billundin kunta
thumb|right|250px|Kartta kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista.
Billund on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 26 586 asukasta, ja sen pinta-ala oli 540,2 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Grindsted.
Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä 1. tammikuuta 2007 silloinen Billundin kunta yhdistyi Grinstedin kunnan kanssa muodostaen nykyisen Billundin kunnan. Koko kunnassa asui 26 156 asukasta heinäkuussa 2007, kun taas Billundin keskustaajamassa asuu noin 6 500 asukasta.
Ennen kuntaliitosta Billundin kunta kuului lakkautettuun Riben lääniin. Kunnan pinta-ala oli 155 km² ja asukkaita 8 697 vuonna 2005.
Seurakunnat
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista. Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Mia Santoromito
Mia Santoromito (s. 29. maaliskuuta 1985 Sydney) on australialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja sai siellä pronssia joukkueessa, johon kuului myös muun muassa hänen siskonsa Jenna Santoromito.
Aaron Aaronsohn
Aaron Aaronsohn (1876 Romania – 15. toukokuuta 1919) oli romanialaista taustaa oleva kasvitieteilijä, maataloustieteilijä ja juutalainen sionisti, joka tunnetaan muun muassa villin emmervehnän löytämisestä. Lisäksi hän oli mukana perustamassa Iso-Britannian hyväksi ensimmäisessä maailmansodassa toiminutta Nili-vakoilujärjestöä, johon kuului myös hänen sisarensa Sarah Aaronsohn.
Elämä
Aaronsohn syntyi 1876 pienessä kylässä Romaniassa. 1882 Aaronsohnin vanhemmat muuttivat ensimmäisen alijan mukana Osmanien valtakuntaan kuuluvaan Palestiinaan ja olivat perustamassa Zikhron Ya'akovin asutusta Haifan ulkopuolella. Aaronsohnin älykkyys huomattiin varhain ja 1893 hänet lähetettiin Edmond de Rotschildin sponsoroimana opiskelemaan maatalous- ja kasvitiedettä Ranskaan.
Palattuaan kahden vuoden kuluttua Palestiinaan hän toimi maataloustieteellisenä neuvonantajana suurtilojen omistajille ja ryhtyi tutkimaan Palestiinan kasvistoa ja geologiaa. 1906 hän teki läpimurtonsa löydettyään villin emmervehnän (Triticum dicoccoides) kasvamasta Hermonvuoren alueella. Löytö teki hänestä tieteellisissä piireissä kuuluisan ja kolme vuotta myöhemmin hän teki kahdeksan kuukauden pituisen kierto- ja luetomatkan Yhdysvaltoihin, jossa hän myös tutustui sionismiin.
Yhdysvalloissa kerättyjen varojen turvin hän perusti tutkimusaseman Palestiinassa sijainneeseen Athlitiin, jossa hän suoritti seuraavien vuosien ajan kasvitieteellisiä kokeita. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Aaronsohnin perhe jäi Palestiinaan toisin kuin useimmat juutalaisperheet, jotka poistuivat maasta. 1915 Syyrian kurvernööri Djemal pašša nimitti Aaronsohnin satotuhoja aiheuttaneiden heinäsirkkaparvien hävitykseen tähtäävän ohjelman päälliköksi.
Nili-vakoilujärjestöön kuului myös Aaronsohnin sisar Sarah Aaronsohn, joka jäi 1917 turkkilaisten vangiksi ja teki itsemurhan. Sodan loppuvaiheiden aikana Aaronsohn toimi äänekkäänä sionismin puolestapuhujana. 15. toukokuuta 1919 hän kuoli lento-onnettomuudessa ylittäessään Englannin kanaalia paksussa sumussa. Hänen tai lentäjän ruumista ei koskaan löydetty.
Katso myös
pienoiskuva|175px|[[Aaronsohnia-sukuun kuuluva Aaronsohnia factorovskyi.]]
Dnipron kansainvälinen lentoasema
Dnipron kansainvälinen lentoasema oli kansainvälinen lentoasema eteläisessä Ukrainassa, Dnipropetrovskin alueella, maanteitse noin 15 kilometriä Dnipron keskustasta etelään.
Vuonna 2012 Dnipron lentoasemaa käytti 444 200 ja vuonna 2013 454 981 lentomatkustajaa. Dnipropetrovsk oli tuolloin Ukrainan kahdeksanneksi vilkkain lentoasema.
Dnipron kansainvälinen lentoasema on ukrainalaisen lentoyhtiö Dniproavian kotikenttä.
Dnipron lentoaseman historian alkuna pidetään vuotta 1943, kun saksalaismiehityksen päätyttyä kaupunkiin sijoitettiin PO-2 -monitoimilentokoneita. Vuonna 1946 kirjattiin 300 lentomatkustajaa. Lisunov Li-2 ja Iljušin Il-12 -koneilla tehtyjen lentojen lentojen määränpäinä olivat muun muassa Kiova, Odessa ja Moskova. Lentoasema sai myös omia Lisunov Li-2, Antonov An-2 ja Iljušin Il-14 -koneita. Vuoteen 1976 mennessä lentoasemaa oli kehitetty kansainvälisen tason lentokentäksi. Se pystyi ottamaan vastaan Tupolev Tu-154 -koneita. Näillä lennettiin 70 kohteeseen Neuvostoliitossa. Matkustajamäärä kohosi; vuonna 1980 lentomatkustajia kirjattiin jo 530 000.
Lentoasema tuhoutui täysin Venäjän hyökkäyksen aikana Ukrainaan 10. huhtikuuta 2022.
Crystal Blaze
Crystal Blaze oli suomalainen metalliyhtye, joka aloitti vuonna 1995 tavallisella power metalilla Guardian Force -nimen alla. Vuosien varrella yhtyeellä on ollut kokoonpanomuutoksia ja nykyinen kokoonpano alkoi muodostua vuonna 2001, kun Lauri Koskenniemi ja Lari Sorvo liittyivät perustajajäsenten Max Obstbaumin, Mikael Grönroosin ja Gustaf Standertskjöldin mukaan. Eerik Purdon liittyi yhtyeeseen vuonna 2004. Kun yhtye keikkaili ja levytti nimellä Crystal Blaze, myös musiikkityyli muuttui, sillä yhtye ei ujostellut musiikkilajien sekoittamista metallin kanssa. Crystal Blazen ensimmäinen demo, Dreams, julkaistiin vuonna 2004. Yhtyeen toinen demo, The Punishment, julkaistiin vuonna 2006. Alkuvuodesta 2007 yksi perustajajäsenistä, rumpali Gustaf Standertskjöld, erosi yhtyeestä. Kesällä 2007 Crystal Blaze voitti Wacken Metal Battlen Suomen osakilpailun ja pääsi esiintymään Wacken Open Air festivaalille Saksaan. Alkuvuodesta 2008 Crystal Blaze julkaisi kolmannen demonsa, joka kulkee nimellä Beneath the Sands. Samaan aikaan yhtye julkisti uuden rumpalinsa, Juhana Karlssonin, joka vaikuttaa myös Amoralissa. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2009. Grönroos, Koskenniemi, Karlsson ja Sorvo vaikuttavat nykypäivänä Shear -nimisessä yhtyeessä.
Baltic Cup
Baltic Cup on vuodesta 1928 lähtien järjestetty Baltian maiden välinen jalkapalloturnaus.
Vuosina 1940-1976 maiden ollessa osa Neuvostoliittoa, turnaus järjestettiin epävirallisena Viron, Latvian ja Liettuan neuvostotasavaltojen välillä. Myös Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta oli mukana joinakin vuosina. Turnausta ei järjestetty vuosina 1977-1990. Baltian maiden itsenäistyttyä 1991 turnaus pidettiin aluksi vuosittain, mutta nykyään se pyritään järjestämään joka toinen vuosi.
Suomi oli mukana Baltic Cupissa ensimmäistä kertaa vuonna 2012 ja osallistui myös vuoden 2014 turnaukseen.
Aabenraan kunta
thumb|right|250px|Kartta kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista.
Aabenraa on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 58 694 asukasta, ja sen pinta-ala oli 940,7 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Aabenraa.
Ennen vuoden 2007 kuntauudistusta Aabenraan kunnan pinta-ala oli 129 km² ja siellä oli noin 22 020 asukasta.
Seurakunnat
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista. Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Silvana Koch-Mehrin
thumb|Silvana Koch-Mehrin 2014 Esther Silvana Koch-Mehrin (s. 17. marraskuuta 1970 Wuppertal) on saksalainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen. Hän oli toukokuuhun 2011 asti parlamentin varapuhemies mutta ilmoitti luopuvansa kaikista poliittisista nimityksistään väitöskirjaansa kohdistuneiden plagiointisyytöksien tähden. Hän oli puolueensä Vapaiden demokraattien (FDP) suuri lupaus.
Koch-Mehrin väitteli tohtoriksi 1999 rahaliitosta. Heidelbergin yliopisto tutkii väitöskirjan.
Rutba
Rutba eli ar-Rutba on kaupunki Länsi-Irakin Anbarin maakunnan länsiosassa, Bagdadista Syyrian Damaskokseen ja Jordanian Ammaniin johtavan maantien varrella. Maakuntakeskus Ramadi sijaitsee kaupungista linnuntietä 286 kilometriä ja pääkaupunki Bagdad 383 kilometriä itään.
Rutba on Anbarin maakunnan Rutban piirikunnan hallintokeskus. Tammikuussa 2014 julkaistu YK:n Irakin analyysiyksikön katsaus arvioi Rutban piirikunnan väkiluvuksi 3 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 44 000 ihmistä. Sittemmin osa väestöstä on siirtynyt kotiseudultaan väkivaltaisuuksia pakoon.
Kesäkuussa 2014 uutisoitiin Isisin taistelijoiden vallanneen Rutban. Yhdysvaltojen johtamien Nato-maiden liittouma on sittemmin tehnyt useita ilmaiskuja Isisiä vastaan laajan piirikunnan alueella.
Vuoristo-Karabahin konflikti
Vuoristo-Karabahin konflikti on aluekiista Armenian ja Azerbaidžanin välillä. Vuoristo-Karabah on armenialaisenemmistöinen, mutta kuului Neuvostoliiton aikoina Azerbaidžaniin. Vuosina 1987–1994 käydyissä yhteenotoissa armenialaiset irroittivat Azerbaidžanista Vuoristo-Karabahin ja sen ympärillä olevat seitsemän piirikuntaa (Cəbrayıl, Ağdam, Laçın, Füzuli, Qubadlı, Zəngilan, Kəlbəcər), jotka eivät kuulu Karabahiin ja joita ennen sotaa asuttivat enimmäkseen azerit.
Kansainvälinen yhteisö ei ole tunnustanut Vuoristo-Karabahia Azerbaidžanista irtautuneeksi, ja konflikti on sittemmin jäähtynyt ajoittaisiksi kahakoiksi maiden välillä. Vuonna 2020 Azerbaidžan aloitti kuitenkin aseellisen hyökkäyksen valloittaakseen alueen takaisin itselleen. Se saikin vallattua suuren osan alueesta.
Varhainen historia
pienoiskuva|Vuoden 1905–1907 azerien ja armenialaisten yhteenotossa surmattu azeri. Osmanien valtakunnassa ei ollut selkeitä alueita Kaukasuksen kansoille. Armenialaisten ja azereiden välinen viha juontaa juurensa tuolta ajalta ja uskontojen erilaisuudesta. Osmanien valtakunnan sulttaani Hamid II luultavasti hyväksyi kurdisissien armenialaisia kohtaan kohdistamat suuret, jopa 300 000 henkeä vaatineet vainot 1894–1896, koska pelkäsi näiden hajottavan jo kutistuvaa valtakuntaa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alueelle jäi valtatyhjiö Osmanien valtakunnan ja Venäjän keisarikunnan romahdettua.
Vuonna 1905–1907 käytiin "armenialaisten ja tataarien sota". Azereita kutsuttiin tuohon aikaan tataareiksi. Sota alkoi, kun armenialaiset surmasivat azereihin kuuluvan koulupojan ja kauppiaan. Joukkomurhat alkoivat, kun Venäjällä alkoi vuoden 1905 vallankumous. Niitä tehtiin puolin ja toisin.
Alueelle syntyi vuonna 1918 Transkaukasian federaatio, joka hajosi Georgiaksi, Armeniaksi ja Azerbaidžaniksi jo samana vuonna. Valtioiden rajat eivät olleet selkeitä, ja Armenia ja Azerbaidžan ajautuivat vuonna 1919 sotaan, joka päättyi Neuvostoliiton miehittäessä Kaukasuksen 1920.
Näiden levottomuuksien aikana bolševikkien tukemat armenialaiset Dashnak-nationalistit surmasivat tuhansia azereita mm. Bakussa. Kun bolševikkien tukema Bakun kommuuni romahti, azerit kostivat tämän armenialaisiin kohdistuvalla joukkomurhalla. Azerit tekivät vastaavanlaisia joukkomurhia myöhemmin 1919 Vuoristo-Karabahissakin. Azerien armeija tuhosi Shushan ja teki siellä joukkomurhan 1920.
Neuvostoliiton aikana
Armenialaisten ja azerien viha näkyi koko Neuvostoliiton olemassaolon ajan.
Neuvostoliitto loi alueelle Gruusian, Armenian ja Azerbaidžanin neuvostotasavallat välittämättä etnisistä rajoista. Lisäksi Azerbaidžaniin perustettiin Vuoristo-Karabahin autonominen alue. Stalin liitti Vuoristo-Karabahin Azerbaidžaniin. Vuonna 1923 oli mielenosoitus Vuoristo-Karabahin liittämiseksi Armeniaan. pienoiskuva|Azerien armeija hävitti Shushan kaupungin armenialaisten alueen Vuoristo-Karabahissa ja teki siellä noin 600 henkeä vaatineen joukkomurhan vuonna 1920. Vuoristo-Karabahissa enemmistö on armenialaisia. Ensi kertaa armenialaiset vaativat Vuoristo-Karabahin liittämistä Armeniaan heti sotien jälkeen vuonna 1945.
Vuonna 1960 kansojen välinen viha oli selvää. Vuonna 1963 oli yhteenotto armenialaisten ja azerien välillä Stepanakertissa. Armenialaiset vetosivat monia kertoja 60-luvulta lähtien alueen Vuoristo-Karabahin liittämiseksi Armeniaan ilman tuloksia. Samaan aikaan Vuoristo-Karabahiin muutti yhä enemmän azereita. Vuoristo-Karabahin armenialaiset näkivät, että Azerbaizhan azeristaa Vuoristo-Karabahia kulttuurisesti ja kansallisesti, eikä piittaa armenialaisten taloudellisista tarpeista. Mutta myös azerit valittivat siitä, että Vuoristo-Karabahin armenialaiset syrjivät heitä.
Jo vuonna 1967 alkoi toimia maan alla Armenian Kansallinen yhdistynyt puolue. Vuonna 1977 Neuvostoliiton ministerikokous vahvisti, että Vuoristo-Karabah oli liitetty keinotekoisesti Azerbaidžaniin unohtaen alueen historiallisen taustan.
Konfliktin alku
pienoiskuva|Ensimmäinen suuri kansallismielinen mielenosoitus 13. helmikuuta Vuoristo-Karabahin Stepanakertissa.
Neuvostoliiton loppuaikoina etniset jännitteet nousivat näkyvämmin pintaan. Merkkejä kasvavasta armenialaisten nationalismista näkyi jo vuonna 1983. Tuolloin armenialaisväkijoukko hyökkäsi heihin kohdistuneen joukkomurhan muistopäivänä erään azerin häihin. Muistopäivän 24. huhtikuuta vietosta tuli vakiintunut tapa. Joidenkin tietojen mukaan jo 1986–1987 armenialaiset alkoivat ajaa pois azereita lähinnä Maghrista ja Kapanista.
Armenialainen geologi ja historioitsija Suren Ayvazyan lähetti 3. maaliskuuta 1987 silloiselle Neuvostoliiton johtajalla Mihail Gorbatšoville muistion, jossa kertoi Armenian kansan historiallisesta oikeudesta Vuoristo-Karabahiin ja Nahitsevaniin. Elokuussa 75 000 armenialaista kirjoitti Gorbatsoville vetoomuksen. Lokakuun 17–18. päivinä protestoitiin ensin ympäristöasioiden puolesta, sitten Armenian ja muiden alueiden yhdistämisestä. Poliisi hajotti protestin.
Vuonna 1987 Azerbaizhanin viranomaiset erottivat siellä sijaitsevan armenialaisalueen Chaldakhin kolhoosin johtajan. Turvallisuusjoukot murskasivat seuranneen mielenosoituksen väkivalloin joulukuussa 1987. Armenialaiset kokivat, että azerit koettivat ajaa heitä pois Azerbaidžanin armenialaisalueilta. Vuoden 1988 alussa nousi Armeniassa ja Vuoristo-Karabahissa suuria protesteja. Armenialaiset alkoivat paikoin karkottaa azereita ehkä jo vuoden 1987 marraskuussa, varmemmin 1988 tammikuussa, vastauksena Chardakhlin tapahtumiin. Azerit vastasivat tähän helmikuussa 1988 kostolla, jossa azerinationalistit surmasivat Sumgaitissa kymmeniä armenialaissiviilejä väkivaltaisessa pogromissa. Vuoristo-Karabahissa äänestettiin liittymisestä Armeniaan vuonna 1988. Neuvostoliiton johto ei suostunut Armenian kommunistipuolueen johdon kannattamaan alueliitokseen.
Neuvostoliitto ei hyväksynyt taisteluita rajojensa sisällä ja puna-armeija pyrki estämään osapuolten yhteenotot väkivaltaisesti 1990. Tähän liittyi puna-armeijan tekemiä ihmisoikeusrikkomuksia.
Réunioninsuohaukka
Réunioninsuohaukka (Circus maillardi) on haukkojen heimon suohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Ranskan Réunionissa. 200px|pienoiskuva|vasen|Täytetty lintu Réunionin luonnonhistoriallisessa museossa. Sen määräksi on esitetty eri arvioiden mukaan 100–150 paria, jolloin koko populaation suuruus olisi yli 500 yksilöä. Suojelutoimien ansiosta määrä on ehkä vakaa tai kasvamassa, joskin arviointi on vaikeaa
Vuoristo-Karabahin konflikti
Konfliktin alku
Armenian azerbaidžanilaiset pakenivat Azerbaidžaniin ja päinvastoin, mutta Vuoristo-Karabahin armenialaiset pysyivät alueella. Neuvostoliiton romahdettua 1991 kiistelevät osapuolet itsenäistyivät ja jatkoivat sotimista. Myös Vuoristo-Karabah julistautui itsenäiseksi, muttei saanut kansainvälistä tunnustusta.
Réunioninsuohaukka
Linnun pituus on 54 cm. Koiraan pää on pääasiassa musta, selkä on tumma, käsisulat ja kyynärsulat ovat vaaleanharmaat, pyrstössä ei ole raitaa, alapuoli on valkoinen. Naaras ja nuori yksilö on tummanruskea ja pyrstössä on juovia.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät 1800 metrin korkeuteen sekä pienet suot, mutta myös alavat metsät, viljellyt alueet, laitumet ja järvet.
Vuoristo-Karabahin konflikti
Sota
Täysimittainen sota alkoi 1992 ja Armenia miehitti Vuoristo-Karabahin ja 7 sen ympärillä olevaa piirikuntaa, jotka eivät kuulu Karabahin (Aghdam, Dzabrail, Zangilan, Gubadli, Fuzuli, Lachin, Kelbadzar), joissa asukkaiden enemmistö ollut azerbaidžanilainen. Sodan seurauksena Azerbaidžanissa on nyt 700 000 evakkoa Karabahista ja seitsemältä viereiseltä alueelta ja 200 000 pakolaista Armeniasta.
Armenialaiset surmasivat Khojalyssa ainakin 161 siviiliä vuonna 1992.
Tappiot taisteluissa aiheuttivat Azerbaidžanissa sisäpoliittisen kriisin, joka johti useamman hallituksen kaatumiseen. Kiivaimmillaan taistelut olivat vuonna 1993, joissa Armenia saavutti pieniä voittoja. Osapuolet olivat valmiita neuvottelemaan rauhasta ja rauhansopimus allekirjoitettiin 1994. Sopimuksessa Vuoristo-Karabah sekä sen ja Armenian väliset alueet jäivät armenialaisten haltuun, mutteivät tulleet osaksi Armeniaa.
Rajakahakat jatkuvat
Vuoristo-Karabahin rajoilla on käyty useita rajakahakoita sodan jälkeen. Kahakoissa on kuollut vuosittain pari-kolmekymmentä sotilasta, mutta ajoittain on ollut vakavampia yhteenottoja.
Keväällä 2011 uutisoitiin tilanteen olevan epävakaa, ja yhdeksän kilometriä Stepanakertin pohjoispuolelle on rakenteilla lentokenttä (39.90139°N, 46.78694°W). Azerbaidžan uhkasi ampua alas tälle suunnitelmien mukaan toukokuussa 2011 avautuvalle Stepanakertin kansainväliselle lentokentälle lentävät siviililentokoneet.
Elokuussa 2014 levottomuudet roihahtivat uudelleen, ja Armenia ja Azerbaidžan syyttelivät toisiaan niiden aloittamisesta. Vuoden 2014 konflikti oli vakavin yhteenotto maiden välillä sodan jälkeen siihen asti.
Huhtikuun alussa 2016 konflikti kiihtyi jälleen hetkellisesti, kun Azerbaidžan hyökkäsi Vuoristo-Karabahiin vastauksena ammuskelulle. Kolmen päivän mittaisessa konfliktissa sai surmansa ainakin 30 henkeä, minkä päätteeksi Azerbaidžan ilmoitti aloittavansa tulitauon mutta myös vahvistavansa asemiaan vapautetuilla Vuoristo-Karabahin alueilla.
Vuoden 2020 sota
Kesäkuussa 2020 väkivaltaisuudet leimahtivat jälleen, mutta rauhoittuivat heinäkuussa.
Armenialaiset taipuivat rauhaan. He menettivät rauhansopimuksen mukana suuren osan Artsakhin alueesta, mutta pääkaupunki ympäristöineen jäi heille.
Vuoden 2022 sota
13. syyskuuta 2022 puhkesi taisteluja Armenian ja Azerbaidžanin välillä. Molemmat syyttivät toisiaan niiden aloittamisesta. Taistelut jatkuivat seuraavana päivänä, vaikka Venäjä neuvotteli tulitauon.
Neuvotteluyritykset
Tilanteen ratkaisemiseksi on käyty useita kansainvälisiä neuvotteluita. Ne eivät ole johtaneet pysyviin tuloksiin.
Sopimus oli lähellä vuonna 1998, mutta se ei saanut Armenian kansan suosiota ja neuvottelut johtivat ainoastaan maan presidentin eroon. Osapuolet yrittivät neuvotella Yhdysvaltojen johdolla 2001 ja 2009 tuloksettomasti. Venäjän johdolla konflikti lientyi 2010 ja 2011, mutta rajakahakat kiristivät jälleen seuraavana vuonna maiden välit. Armenia ja Azerbaidžan neuvottelivat tuloksetta Vuoristo-Karabahin kysymyksestä marraskuusta 2008 marraskuuhun 2009.
Vuoden 2008 maaliskuun rajakonfliktissa sai surmansa toistakymmentä sotilasta. Armenia ja Azerbaidžan syyttelivät toisiaan sen aloittamisesta. YK:n yleiskokous antoi päätöslauselman, jonka mukaan alue kuuluu Azerbaidžaniin. Lauselmassa vaadittiin Armenian miehitysjoukkoja vetäytymään alueelta ja päästämään azerbaidžanilaiset palaamaan koteihinsa.
Venäjän yritys rauhoittaa vuoden 2020 konfliktia syys-lokakuussa epäonnistuivat, koska kumpikin osapuoli rikkoi tulitaukoa. Armenia taipui rauhaan, vasta kun azerit olivat vallanneet Susan kaupungin ja uhkasivat pääkaupunki Stepanakertia.
Mizengo Pinda
Pindan edeltäjä Edward Lowassa joutui eroamaan korruptioskandaalin takia.
Galvaaninen kenno
400px| thumb|Esimerkki galvaanisesta kennosta ja sen toiminnasta. Galvaaninen kenno on kemiallinen systeemi, jossa kemiallista energiaa muuttuu sähköenergiaksi ilman välivaiheita siten, että tätä sähköenergiaa voidaan käyttää työn suorittamiseen. Galvaaninen kenno on siis jännitelähde, joka tuottaa sähkövirtaa elektrodien pinnalla tapahtuvien hapetus-pelkistysreaktioiden avulla. Tämä kenno on vastakohta elektrolyysikennolle, jossa hapetus-pelkistysreaktiot ovat puolestaan pakotettuja ja systeemissä on kytketty elektrodien välille ulkoinen jännitelähde.
Viereisessä kuvassa on esitetty esimerkki galvaanisesta kennosta. Kennossa on sinkkisauva sinkkisulfaattiliuoksessa ja kuparisauva kuparisulfaattiliuoksessa, kyseessä on klassinen Daniellin kenno. Kennossa olevia kiinteitä metalleja kutsutaan elektrodeiksi. Elektrodit on kytketty toisiinsa sähkönjohtimella. Sitä elektrodia, jolla hapettuminen tapahtuu, kutsutaan anodiksi. Toisella elektrodilla tapahtuu pelkistyminen, ja elektrodi on nimeltään katodi. Kennon virtapiiri suljetaan suolasillalla tai huokoisella levyllä, jonka tehtävänä on estää liuosten mekaaninen sekoittuminen keskenään ja toisaalta sallia ionien pääsy läpi sähkövirran kulkemisen vuoksi. Ionien siirtyminen liuosten välillä on tärkeää sähkökemiallisen tasapainon ylläpitämiseksi eli toisin sanoen nettovarauksen säilymiseksi neutraalina.
Historia
Galvaaninen kenno on nimetty keksijänsä Luigi Galvanin (1737–1798) mukaan. Vuonna 1791 hän toi sammakon jalan hermon kontaktiin sähköstaattisen laitteen kanssa, jolloin hän havaitsi sammakon jalan lihaksissa äkillisen kouristuksen. Myöhemmin Galvani havaitsi, että lihasten nykiminen voitiin saada aikaiseksi myös yksinkertaisemmin tuomalla hermopääte ja jalkaterä kontaktiin metallikaistaleen avulla. Galvani kuitenkin uskoi, että tämän kaltainen vaikutus voitiin tuottaa vain elävien kudosten avulla. Myöhemmin vuonna 1794 italialainen fyysikko Alessandro Volta (1745–1827) sai selville, että samantyyppinen sähköisyys voitiin tuottaa myös elottomien kappaleiden avulla. Vuonna 1800 hän rakensi kuuluisan “Voltan parinsa”, joka koostui monista perättäisistä hopea- ja sinkkilevyistä, jotka oli eroteltu suolaliuoksessa kyllästetyllä kankaan palalla. Galvanin ja erityisesti Voltan koetuloksien ansiosta sähkövirta nousi tärkeään asemaan.
Galvaanisen kennon rakenne ja reaktiot
Galvaanisessa kennossa tapahtuu spontaani hapetus-pelkistysreaktio, jolloin syntyy sähkövirtaa. Tällöin systeemi tekee työtä. Galvaaninen kenno muodostuu kahdesta puolikennosta, jotka koostuvat yleensä kahdesta eri metallista A ja B. Puolikennossa on elektrodina kiinteää metallia ioniliuoksessaan. Puolikennoissa tapahtuvat erilliset hapetus-pelkistysreaktiot ovat
350px|thumb|Kaaviokuva Zn-Cu-kennosta
Määritelmän mukaan anodi on elektrodi, jolla tapahtuu hapettuminen. Katodi on elektrodi, jolla tapahtuu pelkistyminen. Tässä metalli A on anodi ja metalli B on katodi. Yhdessä metallit noudattavat kokonaisreaktioyhtälöä:
Galvaanisen kennon reaktio kulkee spontaanisti suuntaan, joka tuottaa positiivisen kennopotentiaalin. Näin ollen katodina toimii metalli, jolla on suurempi pelkistyspotentiaali. Reaktioyhtälöissä A on anodimetalli. Galvaanisessa kennossa katodimetalli hapettaa anodimetallin ja reaktio kulkee vain yhteen suuntaan.
Puolikennoja yhdistää sähkönjohdin. Tällöin elektronit virtaavat johdinta pitkin anodilta katodille. Kennon puolien välille syntyy varausero, mikä pysäyttää reaktion toisen elektrolyyttiliuoksen ollessa negatiivisesti ja toisen positiivisesti varautunut. Kun puolet yhdistetään suolasillalla tai huokoisella levyllä, reaktio voi jälleen edetä. Suolasilta tai levy mahdollistaa liuosten välisen ionien vaihdon, joka purkaa varausepätasapainon. Yleensä suolasillassa anionit siirtyvät katodipuolelta anodipuolelle.
Kennot jakautuvat kahteen päätyyppiin: kemialliset kennot ja konsentraatiokennot. Kemiallisissa kennoissa elektrodi osallistuu aktiivisesti reaktioon. Tällöin katodielektrodilla muodostuu kiinteää metallia, kun katodimetallin elektrolyysiliuoksessa olevat kationit yhdistyvät vapaisiin elektroneihin. Katodilla tapahtuu näin ollen päällystyminen. Elektronit poistuvat anodilta, minkä seurauksena anodimetallia liukenee sitä ympäröivään elektrolyyttiliuokseen. Toisaalta kemiallinen kenno voi olla myös redox-kenno, jossa sekä hapettunut että pelkistynyt aine ovat liuoksessa, ja elektrodi ei aktiivisesti reagoi vaan toimiin ainoastaan passiivisena elektronien vastaanottajana tai luovuttajana. Konsentraatiokennoissa on eri vahvuisia elektrolyyttiliuoksia ja elektrodit ovat usein samaa materiaalia. Erityinen galvaaninen kenno on Daniellin pari (kuva 2), jossa kupari hapettaa sinkkiä. Sinkki toimii siis anodina ja kupari katodina. Liuosten anionit ovat kyseisten metallien sulfaatteja. Sinkkielektrodi liukenee ja kupari päällystyy. Daniellin parissa tapahtuu kennoreaktio:
Erot elektrolyysikennoon
Galvaaninen kenno eroaa elektrolyysikennosta muutamalla tavalla. Galvaanisen kennon hapetus-pelkistysreaktio on spontaani, toisin kuin elektrolyysikennossa, jossa se on pakotettu. Elektrolyysikennoon johdetaan siis virtaa ulkopuolelta, jotta reaktio tapahtuisi. Galvaanisen kennon negatiivinen napa on anodi ja positiivinen katodi. Galvaanisessa kennossa ei siis päde PANK-muistisääntö (positiivinen anodi, negatiivinen katodi), toisin kuin elektrolyysikennossa.
Kennokaavio
Tiettyä sähkökemiallista kennoa voidaan kuvata lyhyesti kennokaavion avulla. Kaksi vierekkäistä pystyviivaa erottaa anodin ja katodin (puolikennot), kuvaten samalla systeemissä olevaa suolasiltaa. Kennokaaviossa anodi on aina kirjoitettuna vasemmalle puolelle ja kaikki muut komponentit seuraavat siinä järjestyksessä kuin ne ovat siirryttäessä anodista katodiin. Molempien puolikennojen yksittäiset faasit ovat eroteltu toisistaan yhdellä pystyviivalla. Esimerkiksi Daniellin parissa kenno voidaan merkitä seuraavalla tavalla
Kaaviosta nähdään siis, että Zn (s) on anodi ja katodi eli Cu (s) ilmoitetaan viimeisenä. Kennokaavioon voidaan merkitä myös liuosten konsentraatiot.
Kennopotentiaali
Galvaanisessa kennossa katodin hapetin vetää elektroneja sähköjohdinta pitkin anodin pelkistimeltä. Vetävää voimaa kutsutaan kennopotentiaaliksi tai sähkömotoriseksi voimaksi (SMV), jonka yksikkönä on voltti (V). Galvaanisessa kennossa kennopotentiaali on aina positiivinen.
Galvaanisen kennon kennopotentiaalin riippuvuus konsentraatiosta ja lämpötilasta saadaan Nernstin yhtälön kautta:
eli
Koska kennopotentiaali mitataan elektrodien välillä, on yksittäisen elektrodin absoluuttisen kennopotentiaalin määrittäminen ongelmallista. Tästä syystä standardivetyelektrodin (SHE) potentiaali standarditilassa on määritelty nollakohdaksi, johon muita elektrodeja voi verrata. Vertailuelektrodina käytetään myös mm. hopea-hopeakloridielektrodia tai kalomelielektrodia.
Standardipotentaali on kennon potentiaali, kun kaikki aktiivisuudet ovat 1. Tällöin Nernstin yhtälön logaritmitermi on nolla. Standardipotentaali lasketaan puolireaktioiden taulukoitujen E0-arvojen avulla, jotka ovat mitattu vertailuelektrodia vasten. Tasapainossa kennon potentiaali on nolla, joten Nernstin yhtälöstä saadaan tasapainovakio K.
Ahdat sanawovach el-djamr
Ahdat sanawovach el-djamr on algerialainen elokuva vuodelta 1975, joka tunnetaan myös ranskankielisellä nimellään Chronique des années de braise. Se palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisella palmulla.
Galvaaninen kenno
Kennopotentiaali
Galvaanisen kennon maksimityö, joka on vakiolämpötilassa ja paineessa sama kuin Gibbsin energian muutos voidaan esittää muodossa:
missä q on varaus, n on ainemäärä, F on Faradayn vakio ja Emax on maksimi kennopotentiaali.
Ylipotentiaali
Kaikissa kennoissa ilmenee luonnostaan ylipotentiaalia, jolla tarkoitetaan virrallisen sähkökemiallisen kennon napojen välillä mitatun potentiaalieron ja saman virrattomassa tilassa olevan kennopotentiaalin välistä erotusta. Ylipotentiaali voi aiheutua
Sovellukset
Galvaanisen kennon tärkeitä sovelluksia ovat myös primaariset paristot (ei uudelleen ladattavia) sekä sekundaariset paristot eli akut (uudelleen ladattavat). Sähköenergian tuottamiseen voidaan käyttää polttokennoja, joissa reaktiotuotteita syötetään jatkuvasti systeemiin. Fotogalvaanisissa kennoissa säteily saa aikaan kemiallisen prosessin, joka saa aikaan sähkövirran. Galvaanisen kennon potentiaaliin perustuvan sähkömotorisen voiman mittauksen sovelluksia ovat mm. pH:n mittaukset, aktiivisuuskertoimien määritys, liukoisuustulot, potentiometrinen titraus. Galvaaninen korroosio on sähkökemiallinen prosessi, jossa toinen metalli syövyttää toisen, kun molemmat metallit ovat sähköisessä kontaktissa samassa elektrolyyttiliuoksessa.
Alive (Vincent Buenon kappale)
Alive on itävaltalaisen laulajan Vincent Buenon esittämä kappale, jolla hänen oli tarkoitus edustaa Itävaltaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Paul-Henri Mathieu
Paul-Henri Mathieu (s. 12. tammikuuta 1982 Strasbourg, Ranska) on ranskalainen tennispelaaja. Hän on vuonna 1999 alkaneella urallaan ehtinyt voittaa neljä ATP-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä. Genevessä, Sveitsissä asuvaa oikeakätistä Mathieuta valmentaa tällä hetkellä Olivier Malcor.