cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stuttgart
Väestö
pienoiskuva|vasen|Schlossplatz ja [[Neues Schloss (Stuttgart)|Neues Schloss Stuttgartissa]] Vuonna 1875 Stuttgartista tuli nykyisen Baden-Württembergin osavaltion ensimmäinen suurkaupunki, kun sen asukasluku ylitti 100 000. Stuttgartin tähän asti suurin asukasluku (640 560 asukasta) saavutettiin vuonna 1965. Asukasluku oli 634 202 vuonna 1970, 579 988 vuonna 1990 ja 606 588 vuonna 2010. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 632 165 asukasta.
Marsut
pienoiskuva|[[Marsu (Cavia porcellus)]] Marsut (Caviidae) on jyrsijöihin kuuluva heimo, johon kuuluu kuusi sukua ja 18 lajia, muun muassa lemmikkieläimenä tunnettu marsu sekä villinä elävät kapybara ja mara.
Luonnonvaraisia marsulajeja tavataan vain Etelä-Amerikassa. Kalliomarsut asustavat Brasilian kuivilla kallioalueilla pääasiassa lohkareiden alla ja kalliohalkeamissa. Marat eli pampajänikset, jotka nimestään huolimatta eivät ole sukua jäniksille, oleskelevat kuivissa ruohikoissa ja pensaikoissa Argentiinassa.
Marsut ja marat elävät pienissä laumoissa, marsut 5–10 yksilön ja marat jopa 40 yksilön ryhminä. Ne oleilevat joko itse kaivamissaan käytävissä tai muiden lajien, kuten kampamyyrien ja viskatsojen, koloissa. Marsut ovat aktiivisempia hämärän tultua. Marat ovat päiväeläimiä, jotka mielellään paistattelevat päivää jyrsijöille epätavallisessa asennossa. Ne joko istuvat kaniinien tapaan eturaajat ojennettuina tai makaavat kissan tavoin etukäpälät pään alle taivutettuina.
Marsut ja marat syövät kaikenlaista kasviravintoa. Kalliomarsut voivat kiivetä puihinkin lehtiä keräämään; vaaran uhatessa ne loikkaavat yhdellä hypyllä maahan. Luonnonvaraisten marsujen koko vaihtelee paljon. Kapybara eli vesisika on maailman suurin jyrsijälaji, kun taas pienimmät marsulajit ovat vain parinkymmenen senttimetrin pituisia ja noin 300 gramman painoisia.
Karjaan rautatieasema
Karjaan rautatieasema on rautatieasema Suomen rataverkolla Karjaalla Raaseporin kaupungissa Uudenmaan maakunnassa. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla, jossa sen kanssa risteävät rataosuudet ja. Rautatieaseman sijainti on ratakilometrillä 87 Helsingin päärautatieasemalta, ja siellä pysähtyvät kaikki Helsinki–Turku-väliä liikennöivät henkilöjunat. Karjaan rautatieasemalta lähtee kolme linja-autovuoroa Kirkkonummelle päivässä arkisin klo 6.33, 12.33 ja 16.33. Asemalla on myös tavaraliikennettä.
Historia
Karjaan rautatieasema perustettiin alun perin Hangon–Hyvinkään rautatietä varten, ja se otettiin käyttöön 1873. Muutamia vuosia myöhemmin tappiolliseksi osoittautunut toiminta aiheutti rautatieyhtiön siirtymisen valtion omistukseen.
Risteysasema Karjaasta tuli vuonna 1899, kun rataosuus Karjaa–Turku avattiin liikenteelle. Ennen radan avaamista yleiselle liikenteelle arvovaltainen kutsuvierasjoukko ajoi lauantaina 28.10.1899 juhlajunassa reitin Karjaalta Turkuun. Uuden Suomettaren kirjeenvaihtaja kertoo Karjaan rautatieasemalta liikkeelle lähteneestä kutsuvierasjoukosta seuraavasti:
Uusi Aura-lehden toimittaja kirjoittaa:
Sanomia Turusta-lehden toimittaja kirjoittaa myös päivän tapahtumista:
Rataosuus Karjaa–Pasila avattiin liikenteelle 1903. Karjaan rautatieasema toimi Pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Y-junan pääteasemana vuodesta 2002 maaliskuuhun 2016 asti, jolloin Y-junan pääteasemaksi tuli Siuntio.
Lipunmyynti Karjaalla lopetettiin 8. tammikuuta 2016, ja aseman odotustila suljettiin syyskuun 2021 lopussa.
Taepodong-1
thumb|Pohjois-Korean ballistiset ohjukset (RODONG=[[Nodong-1)]]
Intermedio
thumb|250px|Näytelmän La Pellegrina ensimmäinen intermedio Sfäärien harmonia vuodelta 1589. Intermedio oli eräs Italian renessanssin  musiikin muoto, joka käsitti lyhyitä esityksiä. Intermedioita esitettiin lähinnä puhedraamojen väliajoilla. Intermedio oli eräs keskeinen oopperan edelläkävijä.
Taepodong-1
Taepodong-1 (TD-1, Paektusan-1) on Pohjois-Korean keskimatkan-keskipitkän matkan ballistinen ohjus, joka kantaa noin 2 000 km. Ohjuksen tarkkuus (CEP) on noin 3000 m.
Intermedio
Intermedioita kirjoitettiin ja esitettiin 1400-luvun loppupuolelta 1600-luvulle saakka. Huippunsa tämä musiikin taidemuoto saavutti kuitenkin 1500-luvun lopulla. Noin vuoden 1600 jälkeen tämä muoto yhdistyi oopperaan. Yleisesti intermedioita esitettiin kuitenkin enimmäkseen ei-musiikillisten näytelmien yhteydessä, etenkin akateemisissa yhteyksissä. Muoto sai myös sijansa oopperassa näytösten välissä.
Taepodong-1
Ominaisuudet
Ohjuksen ominaisuudet muistuttavat Neuvostoliiton vanhaa SS-4-ohjusta, mutta teknisesti se on Neuvostoliiton lyhyen kantaman Scud-ohjuksesta kehitetty. TD-1-ohjus koostuu kahdesta rakettivaiheesta, satelliitin laukaisijaversio kolmesta.
Ohjuksen 1. vaihe on Nodong ja 2. vaihe Hwasong 6. Tällöin ohjus käyttää ohjusteknologisesti vanhentunutta nestemäistä polttoainetta, mikä hidastaa ohjuksen laukaisuvalmisteluja. Ohjuksen kantama on kaksivaiheisena 2 000–2 200 km ja kolmivaiheisena 2 200–2 672/2 896 km. Ohjus voi kuljettaa kaksivaiheisena 700–1 000 kg ja kolmivaiheisena 290–500 kg:n painoisen taistelukärjen. 2 000 km:ää vastaa 1 500 kg taistelukärki ja 2 500 km:ää 1 000 kg taistelukärki.
Pohjois-Korea alkoi kehitellä tätä ohjustyyppiä muiden ohjusten kanssa 1985–1987. Ohjus lienee ollut prototyyppinä valmis vuonna 1994. Kun Pohjois-Korea koetti vuonna 1998 laukaista tällä ohjuksella avaruuteen satelliitin, koe epäonnistui, mutta raketti lensi 1 600 km ennen kuin ongelmat alkoivat kolmannen vaiheen kanssa. Pohjois-Korea ei tietojen mukaan ole sijoitellut näitä ohjuksia asemiinsa, vaan koettaa kehitellä muita ohjustyyppejä.
Pohjois-Korea kehitteli 2000-luvulla Taepodong-2 ("Shahab-6") -ohjusta, jonka ensimmäinen koelento heinäkuussa 2006 epäonnistui, samoin myöhemmät lennot 2009 ja 2012. Monet muutkin Taeopodong 1-ohjusta huomattavasti suuremman uuden ohjuksen käyttökokeista ovat epäonnistuneet. Tämä ohjus tulee kantamaan 4 000–15 000 km ja kuuluu silloin IRBM-ICBM-luokkaan.
Finnprint Osuuskunta
Finnprint Osuuskunta oli 15 suomalaiskustantajan perustama osuuskunta kirjapainopalveluiden, lähinnä aikakauslehtipainojen palveluiden, viemiseksi ulkomaille 1960-luvun lopulla. Siihen kuului aluksi myös Sanoma Oy. 1990-luvulle tultaessa monet suurkustantajat, joilla oli omat lehtipainot, kehittivät omat vientiorganisaationsa, jolloin Finnprintiin jäivät jäseniksi WSOY, Otava ja Satakunnan Kirjateollisuus.
1990-luvulla Neuvostoliiton purkauduttua ja Venäjän federaatiossa alkaneen monipuoluejärjestelmöän kehittyessä suomalaiset painotaloja omistavat suurkustantajat alkoivat myydä ylimääräistä painokapasiteettiaan Venäjän vientiin. Venäjällä lehdenkustantaminen oli demokratian tueksi arvonlisäverotonta, eikä Venäjällä ollut aikakauslehtiin ja mainospainotuotteisiin sopivaa painokonekapasiteettia riittävästi tarjolla. Suuria sanomalehtipaperipainokonetöitä itsenäisesti vieviä yrityksiä olivat Sanoma Lehtikannan kautta ja Alma Media.
Finnprintin asema kyseenalaistui, kun Satakunnan Kirjateollisuuden omistaja SK Invest ajautui konkurssiin, jolloin sen asema kustannuskentässä jäi epämääräiseksi, koska se olisi voinut ajautua myös Alma Median omistukseen. Lisäksi painokapasiteetiltaan monipuolisin jäsenistä, WSOY, ryhtyi kehittämään omaa vientiorganisaatiotaan myös Venäjän vientiin. Finnprint purettiin ja sen joitain vähäisimpien painotöiden vientiä jatkoi Finland Printers Ltd Oy. Joissain arkkitöissä myös Finnprint käytti rahtityönä myös Forssan Kirjapainoa ja Loimaan kirjapainoa.
Introitus
pienoiskuva|iLoppiaiaisen ntroitus "Ecce advenit dominator", Kokoelmassa: Liber usualis missae et officii pro dominicis et festis cum cantu Gregoriano Introitus on läntisten kirkkojen messun ensimmäinen kohta. Sen teksti on useimmiten psalmeista mutta se voidaan valita muistakin Raamatun kirjoista. Introituksen aikana aikana messu viettävät papit ja avustajat saapuivat kirkkoon ja siirtyvät kuoriin, alttarin ääreen.
Introitus kuuluu messun vaihtuviin eli Missa Propriam osiin, eli sen teksti vaihtelee kirkkovuoden päivän mukaan. Reformaation jälkeen useissa kirkoissa introituksen korvasi alkuvirsi ja läntisen messun perinteessä päivän psalmi edustaa jumalanpalveluksen aloittavaa introituspsalmia.
Introituksen rakenne
Introitukseen liittyy suorasanainen antifoni, joka lauletaan ennen psalmia ja sen jälkeen. Ennen antifonin kertausta lauletaan Pieni kunnia. Se jätetään kuitenkin pois esim. paastonaikana. Introitus ilmentää kirkkovuoden ajankohtaa ja jumalanpalveluksen aihetta
Perinteisen introituksen rakenne on seuraava
Nykyisessä Suomen ev. lut. kirkon jumalanpalvelusten kirjassa introituksesta käytetään nimitystä Päivän psalmi. Sen paikka on messun valmistautumisosassa synninpäästön jälkeisen kiitosrukouksen ja Herra, armahda (Kyrie) hymnin välissä. Päivän psalmi voidaan toteuttaa muillakin tavoin kuin kuoron laulamana. Psalmi on mahdollista totetttaa laajemmin, psalmimotettina tai laulaa psalmivirrsi,psalmista muotoiltu virsi.. Päivän psalmi voidaan myös lukea.
Ruotsin kirkon vuoden 1986 käsikirjan mukaan introituksena voitiin laulaa ”vanhakirkollinen introitus (gregoriaaninen introitus), kertosäkeinen psalmilaulu tai muu introituslaulu”. Vuoden 2018 kirkkokäsikirjassa ei samalla kohtaa ole introitusta, vaan päivän psalmi voidaan laulaa Vanhan testamentin lukukappaleen jälkeen.
Raippaluoto
Raippaluoto on entinen Suomen kunta ja 142 neliökilometrin saari Merenkurkun rannikolla Mustasaaren kunnassa Pohjanmaalla. Kunta oli itsenäinen vuodesta 1872 vuoteen 1973 asti. Raippaluoto on Suomen merialueiden neljänneksi suurin saari Ahvenanmantereen, Kemiönsaaren ja Hailuodon jälkeen.
Introitus
Introituksen sävelmä
Introituksen psalmi lauletaan perinteisesti gregoriaanisella psalmisävelmällä. Psalmisävelmät ovat kaksiosaisia psalminjakeiden rakenteen mukaisesti (esisäe, jälkisäe). Psalmit lauletaan yleisimmin kantilloiden sanojen ja tavujen kielenmukaisten korkojen ja laajuuksien mukaan. Gregoriaanisten psalmisävelmien (psalmikaavojen) ohella käytetään muitakin psalmikaavoja. Anglikaanisen tyylin mukainen psalmilaulu on yleensä moniäänistä ja säsetyksellistä.
Raippaluoto
Saari on tullut tunnetuksi Suomen pisimmästä sillasta, Raippaluodon sillasta, joka yhdistää saaren mantereeseen. Sillan pituus on 1 045 metriä, ja se valmistui vuonna 1997 korvaten siihenastisen lauttayhteyden. Raippaluodon ja Björköbyn yhdistävä pengertie siltoineen valmistui jo vuonna 1954.
Raippaluodon naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Björköby, Koivulahti, Maalahti, Mustasaari ja Sulva.
Raippaluoto oli yksikielisesti ruotsinkielinen kunta. Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 98,4 prosenttia Raippaluodon asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.
Raippaluodossa ja Björkön saarella on yhteensä 2 126 asukasta (2003). Raippaluoto on kuulunut Mustasaaren kuntaan vuodesta 1973. Saarella on Raippaluodon kirkonkylä sekä Södra Vallgrundin, Norra Vallgrundin, Brandövikin ja Söderuddenin kylät; Paniken saareen ja kylään Raippaluodon yhdistää muutaman metrin pituinen silta. Pengertie yhdistää Raippaluodon Björkön saareen.
thumb|right|300px|Satelliittikuva Raippaluodosta
Historiaa
Raippaluodon vanhin asuttu paikka Vallgrund mainittiin asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1407, jolloin saariston pinta-ala oli vain noin neljännes nykyisestä. Vuonna 1571 Vallgrundissa ja Raippaluodossa oli kummassakin 16 asukasta. Muut Raippaluodon kylät asutettiin vasta 1700-luvulla. Vuonna 1785 Raippaluodon alueella asui tuskin 300 henkeä, mutta satakunta vuotta myöhemmin asukasluku oli kohonnut jo yli 2 000:n. Asukkaiden pääelinkeinoina olivat pitkään kalastus ja hylkeenpyynti, mutta maankohoamisen ansiosta käyttöön saatiin runsaasti uutta viljelyskelpoista maata, jolloin tärkeimmäksi elinkeinoksi tuli maa- ja metsätalous.
Raippaluodossa oli jo 1600-luvulla vaatimaton rukoushuone, mutta Raippaluodon kylät muodostettiin saarnahuonekunnaksi vasta vuonna 1775. Raippaluodosta tuli Mustasaaren kappeliseurakunta vuonna 1840 ja se itsenäistyi vuonna 1872. Seurakunta kuuluu Mustasaaren seurakuntayhtymään ja Porvoon hiippakuntaan. Raippaluodon seurakuntaan kuuluu myös Björköby, joka ei ole koskaan muodostanut itsenäistä seurakuntaa. Raippaluodon puukirkko on peräisin vuodelta 1781. Björköbyn kunta erotettiin Raippaluodosta vuonna 1932.
Kyliä
Brändövik, Djupskäret, Haggisgrund, Kalvholmarna, Karlsö, Klobbskat, Långörarna, Malskäret, Norra Vallgrund, Panike, Raippaluodon kirkonkylä (Replot kyrkby ), Skaliverk, Sommarö sund, Söderudden, Söderändan, Södra Vallgrund, Vistan
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Raippaluodolla oli kaksi taajamaa: kirkonkylä (509 asukasta) ja Södra Vallgrund (487 asukasta). Vuonna 1960 kirkonkylässä oli 517 asukasta ja Södra Vallgrundissa 560 asukasta.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Raippaluodon väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Björköbyn asukkaat ovat mukana Raippaluodon luvuissa vuoteen 1940, vaikka kunta erotettiin Raippaluodosta jo vuonna 1932.
Uskonto
Raippaluodossa toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Raippaluodon seurakunta. Edelleen Raippaluodossa toimii Evankeliumiyhdistyksen paikallisosasto.
Kaviengin lentoasema
Kaviengin lentoasema on lentoasema Uuden-Irlannin maakunnassa Papua-Uudessa-Guineassa. Se sijaitsee noin kilometrin päässä Kaviengin kaupungin keskustasta.
Japanilaiset rakensivat Kaviengin lentoaseman lentotukikohdakseen. Lentokentän kiitotie on 1 704 metriä pitkä.
Pöksynhaara
Pöksynhaara on noin kolmen hehtaarin laajuinen korpijärvi Nuuksion kansallispuistossa Espoon ja Vihdin rajalla. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Espoon osalta Velskolan kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Iso Majaslampi ja Pieni Majaslampi idässä. Saarijärvi sijaitsee noin kilometrin Pöksynhaarasta koilliseen ja Suolikas aivan Pöksynhaaran pohjoispuolella. Pöksynhaaran eteläpuolella sijaitsee Pikku Pöksynhaara -niminen lampi.
Pöksynhaaran rannat ovat osin soisia, osin kallioisia.
Vanhin tieto Pöksynhaara-nimestä on 1830-luvulta. Järvi on tunnettu myös nimillä Mustalampi ja Mustajärvi.
Tyttö lähtee kasarmiin
Tyttö lähtee kasarmiin on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1956. Sen on tuottanut Mauno Mäkelä. Elokuva kuuluu Fennada-Filmin vuosina 1952–1958 tuottamaan seitsemän sotilasfarssin sarjaan, josta tämä oli viides. Elokuvan ensi-ilta oli 29. kesäkuuta 1956 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa. Käsikirjoituksessa mainittu työnimi oli Tyttö kasarmissa. Elokuvaa on kuvattu Helsingissä Fennada-Filmin studioilla Kulosaaressa sekä Santahaminan varuskunta-alueella. Elokuva on julkaistu Yleisradion toimesta VHS-kasetille vuonna 2003, Finnkinon Fennada-klassikot-sarjassa DVD:lle samana vuonna sekä VLMedian uudessa Fennada-klassikot-sarjassa vuonna 2015.
Kriitikoiden arvioissa elokuvaa on sanottu "pikkukivaksi". Aikalaisarvioissa kiinnitettiin huomiota onnistuneeseen ohjaustyöhön. Arvioiden mukaan elokuva oli jo tasoltaan kohtuullinen, koska sitä ei muiden vastaavien liukuhihnaelokuvien tapaan tyrmätty täysin. Spede Pasanen oli jo näkyvässä roolissa elokuvassa "poskitrumpetteineen". Pasanen kohoaa selvästi alokasjoukon keulahahmoksi.
Tarina
Heikki Vuoren (Pentti Siimes) pitäisi astua varusmiespalvelukseen. Hän kuitenkin joutuu auto-onnettomuuteen, ja hänen siskonsa päättää esiintyä tilapäisesti Heikkinä. Hertta Vuori (Elina Pohjanpää) lähtee mieheksi naamioituneena varuskuntaan. Palveluksen läpivieminen naisena osoittautuu luonnollisesti vaikeaksi. Heikin toivuttua hän saapuu varuskuntaan ja onnistuu vaihtamaan siskonsa kanssa vaatteita. Hertta tavoitetaan alueelta ilman kulkulupaa ja hätäpäissään ilmoittaa tulleensa tapaamaan kapteeni Terästä. Hänet saatetaan Teräksen asunnolle, jossa hän nukahtaa sohvalle. Elokuvassa viritellään romanssia Esko Teräksen (Matti Ranin) ja Hertta Vuoren välille. Mukana on viatonta leikittelyä sukupuolirooleilla.
Spede Pasanen käyttää samaa nainen kasarmissa -teemaa myöhemmin tekemässään elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä.
Edward Livingston
thumb|Edward Livingston Edward Livingston (28. toukokuuta 1764 Clermont, New York – 23. toukokuuta 1836 Hudson River, Barrytown, New York) oli yhdysvaltalainen juristi ja poliitikko.
Livingston valmistui juristiksi College of New Jerseystä (nykyisestä Princetonin yliopistosta) vuonna 1781. Vuosina 1795–1801 hän istui New Yorkin edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, minkä jälkeen hän toimi vuosina 1801–03 New Yorkin pormestarina. 1804 Livingston muutti Louisianan New Orleansiin. Livingston palasi Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuosiksi 1823–29 edustaen tällä kertaa Louisianaa. Vuosina 1829–31 Livingston toimi Louisianan senaattorina, mutta hän erosi kesken kauden, kun presidentti Andrew Jackson nimitti hänet ulkoministeriksi vuosiksi 1831–1833. Tämän jälkeen Livingston toimi vielä vuosina 1833–35 Yhdysvaltain lähettiläänä (minister plenipotentiary) Ranskassa.
Hänen vanhempi veljensä oli Yhdysvaltain ensimmäinen ulkoministeri Robert R. Livingston.
Satelliitti (albumi)
Satelliitti on vuonna 1996 ilmestynyt Yön yhdestoista studioalbumi. Levyn kaikki sanoitukset on tehnyt Pauli Hanhiniemi. Singlenä albumilta julkaistiin vain kappale ”Yötä vastaanottamaan”. Uutena jäsenenä levyllä soittaa kitaristi Markku Petander, joka kuului yhtyeen kokoonpanoon jo vuosina 1985–1987.
Albumi äänitettiin keväällä 1996 kahdessa osassa. Yhtyeelle oli varattu viikko studioaikaa Helsingin Finnvoxilta, mutta alkoholiongelmasta kärsinyt Olli Lindholm ei ilmestynyt paikalle vaan vietti neljä päivää helsinkiläisessä hotellissa ja palasi sitten kotiinsa Tampereelle. Muu yhtye hoiti instrumenttiosuudet, ja Lindholmin laulu äänitettiin myöhemmin Jani Viitasen studiolla Tampereella. Lindholm kävi nauhoittamassa lauluosuudet ruokatunneillaan siivousfirmassa työskennellessään.
Albumi nousi Suomen viralliselle listalle yhdentoista viikon ajaksi, ja sitä myytiin yhteensä 25 000 kappaletta eli kultalevyrajan ylittävä määrä.
Luettelo Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajista
Tämä on luettelo Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajista (engl. Chairman of the Joint Chiefs of Staff) joka on Yhdysvaltain asevoimien pääesikunnan puheenjohtaja.
Tea Khalifa
Tea Khalifa (s. 15. marraskuuta 1977 ) on suomalainen juontaja ja näyttelijä, joka nousi julkisuuteen MTV3:n Jyrki-musiikkiohjelman myötä. Khalifa on tehnyt paljon juontoja myös yritystapahtumissa ja festivaaleilla. Hän juonsi The Voice -tv-kanavalla esitettyä Voicela-viihdeohjelmaa. Khalifan sisko Suad on muusikko ja näyttelijä Amira Khalifa on hänen siskopuolensa. Khalifa seurusteli aikoinaan Apulanta-yhtyeen solistin Toni Wirtasen kanssa. Khalifan äiti on suomalainen ja isä tšadilainen.
Tea Khalifalta ilmestyi marraskuussa 2005 single, "Fortune".
Vuonna 2021 hän sai roolin yhdysvaltalaiseen draamasarjaan Greyn anatomia.
Televisio-ohjelma
Televisio-ohjelma on television ohjelmavirran yksittäinen kokonaisuus, sen yksikkö. Ohjelmien kirjo on kestoltaan sekunneista tunteihin ja aiheena voi olla lähes mikä tahansa. Ohjelmat voidaan jakaa erilaisiin lajityyppeihin. Käytössä on kuitenkin useita eri tyypittelyjä ja uudet ohjelmat eivät välttämättä sijoitu pelkästään yhteen lajityyppiin. Mainoksia ei tavallisesti lasketa ohjelmiksi.
Televisio-ohjelma voi olla kertaluonteinen yksittäinen lähetys (niin sanottu pisteohjelma) tai tallenne kuten elokuva, tai säännöllisesti tietynkestoisena ja tiettynä aikana (eli tietyllä ”ohjelmapaikalla”) esitettävä ohjelmasarja, kuten Yleisradion A-studio.
Aiheesta muualla
Spisak televizijskih serija Programmazione televisiva Трансляция Televíziós sorozat
Kiinan kansankongressi
Kiinan kansankongressi on Kiinan kansantasavallan korkein valtioelin ja siten tärkeä osa Kiinan kansantasavallan hallintoa. Se on perustettu vuonna 1954. Mallia kansankongressiin haettiin aikoinaan Neuvostoliitosta.
Vuonna 2018 puhemieheksi valittiin Li Zhanshu.
Tehtävät
Kansankongressissa on noin 3 000 jäsentä. Kansankongressi kokoontuu vuosittain, yleensä maaliskuussa, noin kahdeksi viikoksi vuodessa ja nimittää väliajoiksi 175-jäsenisen pysyvän komitean. Se valitsee myös presidentin sekä vahvistaa presidentin nimittämän pääministerin ja muut ministerit tai muiden tärkeiden virkojen haltijat. Lisäksi se hyväksyy puolueen viisivuotissuunnitelmat.
Kansankongressia on nimitetty kumileimasimeksi, koska suurin osa poliittisista päätöksistä on tehty jo ennen niiden tuomista kansankongressin eteen. Kaikki kansankongressin hyväksymät henkilövalinnat ja esitykset ovat lähinnä muodollisuuksia.
Edustajat ja vaalit
Kansankongressin edustajien toimikausi on viisi vuotta ja nämä valitaan provinssitason edustajien keskuudesta omissa sisäisissä vaaleissa. Vastaavat vaalit järjestetään myös kansan vapautusarmeijan piirissä. Tavalliset kansalaiset valitsevat suoraan ainoastaan kuntatason päättäjät. Nämä puolestaan valitsevat provinssitason päättäjät, jotka puolestaan valitsevat edustajat kansankongressiin. Edustajien määrä on suhteutettu kunkin provinssin väkilukuun. Kansankongressiin kuuluvat edustajat erityishallintoalueilta, kuten Hongkongista, Macaosta ja Taiwanilta. Taiwanin edustajat eivät ole saaren asukkaita, vaan yleensä mantereella asuvia taiwanilaisia liikemiehiä tai sieltä muuttaneita. Myös Kansan vapautusarmeijalla ja ulkomailla asuvilla kiinalaisilla on edustajansa.
Kongressiedustajat eivät saa palkkaa.
Levy-yhtiö (yritys)
Levy-yhtiö (Lahden Levy-yhtiö Oy) on Tehosekoitin-yhtyeen Ari "Arska" Tiaisen perustama ja omistama riippumaton levy-yhtiö. Yhtiön perustaminen noudatti punk-ideologiaa: ”tehdään se itse”. Yhtiö on osoittautunut ennakkoluulottomaksi ja radikaaliksi toimijaksi suomalaisilla levymarkkinoilla.
Aluksi Levy-yhtiö julkaisi vain Tehosekoittimen, Apulannan, Lehtivihreiden ja Punaisten Messiaiden julkaisuja, mutta 2000-luvulla yhtiön listoilla ovat olleet muun muassa Jarkko Martikainen, Irina, Järjestyshäiriö, The Voltas ja Zacharius Carls Group.
Levy-yhtiön ohessa toimii myös Ohjelmatoimisto-niminen ohjelmatoimisto. Alkuaikoina Levy-yhtiö julkaisi Lehti-nimistä lehteä.
Levy-yhtiö on ollut toimintatauolla vuodesta 2009 lähtien ja yhtiön artistit ovat hakeneet uudet levytyskanavat muualta.
Cindy Crawford
thumb|Cindy Crawford vuonna 2009. Cynthia Ann ”Cindy” Crawford (s. 20. helmikuuta 1966 DeKalb, Illinois) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä.
Ura
Crawfordista tuli malli 15-vuotiaana. Crawford nousi maailmanlaajuisesti tunnetuksi malliksi 1990-luvulla. Hän sai myös rooleja elokuvista ja televisiosarjoista. Hän on esiintynyt esimerkiksi useissa MTV:n ohjelmissa ja hänen kuvansa on ollut yli 600 lehden kannessa. Vuonna 1995 Forbes listasi Crawfordin maailman parhaiten palkatuksi malliksi. Hänet on vuonna 2004 listattu maailman sadan kautta aikain kauneimman naisen listalle.
Yksityiselämä
Crawford oli avioliitossa Richard Geren kanssa vuosina 1991–1995. Hänellä on nykyisen miehensä Rande Gerberin kanssa kaksi lasta, poika Presley Walker Gerber (s. 1999) ja tytär Kaia Jordan Gerber (s. 2001), joka on toiminut mallina IMG-mallitoimistossa.
Tuotetiedon hallinta
Tuotetiedon hallinta (PDM) tarkoittaa ohjelmistoympäristöä, joilla hallitaan keskitetysti yrityksen tuotteisiin liittyvää tietoa ja tiedostoja. PDM on osa tuotteen elinkaaren hallintaa.
Ohjelma ja tietokanta
Tyypillisesti järjestelmä koostuu yhdestä tai useammasta palvelimesta, joissa on palvelinohjelma ja tietokanta, johon varsinainen tuotetieto on tallennettu. Tietokantaservereitä voi olla useita, ja ne voivat automaattisesti replikoida ja turvakopioida tietonsa. Laajimmillaan järjestelmät ovat globaaleja.
Varsinaista PDM-ohjelmaa käytetään asiakaskoneilta joko erillisellä pääteohjelmalla, tai nykyisin yhä useammin Internet -selaimessa toimivalla ohjelmalla. PDM-järjestelmä voi olla myös suoraan integroitu ohjelmistoihin, joilla dokumentit tuotetaan, esimerkiksi CAD- ja toimisto-ohjelmiin. Tällöin PDM-ohjelmiston komennot voidaan antaa suoraan vaikkapa CAD-ohjelman sisältä.
PDM-järjestelmien ominaisuuksia
Tietokantoihin tallennettava tieto on tyypillisesti jollain suunnitteluohjelmalla luotuja tai muokattuja dokumentteja, kuten CAD-malleja, piirustuksia ja laskentatiedostoja, sekä näihin linkitettyjä dokumentteja, esimerkiksi testiraportteja, spesifikaatiota ja osanimikkeitä. Usein järjestelmään on sisäänrakennettu myös visualisointiominaisuus, jolloin koko työryhmä voi tarkastella dokumenttia vaikkei omaisikaan ohjelmaa millä kyseinen tiedosto on luotu. Tyypillisesti eri käyttäjät voivat lisätä myös punakynämerkintöjä visualisointi-ikkunassa tarkasteltuihin asiakirjoihin.
PDM-järjestelmällä hallitaan myös dokumentteihin kuuluvaa metadataa, kuten tietoa siitä kuka on luonut dokumentin, kuka sitä on viimeksi muokannut ja mikä on dokumentin status; onko se esimerkiksi muokattavissa. Järjestelmä kontrolloi myös dokumenttien siirtoa tietokannasta käyttäjien koneelle ja palauttamista, ja pitää huolen dokumenttien eri versioista ja revisiomerkinnöistä.
Ohjelma myös kontrolloi eri käyttäjien ja käyttäjäryhmien eri toimintojen käyttöoikeuksia kuhunkin tiedostoon. Usein käytettävissä on myös kulkukaavio, eli flowchart-moduuli tiedon automaattiseen kulkuun prosessissa ennalta määritetyn mallin mukaan.
Järjestelmässä voidaan tehdä hallittavalle tuotteelle tuoterakenne eli kuvata eri alikokoonpanojen hierarkia pääkokoonpanoon nähden ja tuottaa tämän pohjalta osaluettelo (BOM, Bill of material). Järjestelmässä voi olla myös sisäänrakennettuna tuotekonfiguraattori jolla voidaan hallita hyvinkin monimutkaisia tuotemuunnoksia, eli variaatioita. Tämä mahdollistaa muun muassa tuotekustannusten laskemisen automaattisesti.
PDM-järjestelmien valmistajia
Useimmilla merkittävillä CAD-valmistajilla on tuotevalikoimassaan myös PDM-järjestelmä, joka on suunniteltu toimimaan toimittajan suunnitteluohjelman kanssa. Tämän lisäksi markkinoilla on lukuisa joukko yleiskäyttöisiä PDM-järjestelmiä, jotka toimivat useiden ohjelmistojen tiedostojen kanssa.
Wrangel (täsmennyssivu)
Wrangel tai Wrangell voi tarkoittaa seuraavia:
Hävittäjä (laiva)
pienoiskuva|HMS Daring on vuonna 2009 palvelukseenotettu brittiläinen ilmatorjuntaan erikoistunut ohjushävittäjä. Hävittäjä on nopea, ketteräliikkeinen ja pitkähkön toimintasäteen omaava sota-alus, jonka päätehtävänä on suojata muita aluksia vihollisen meri- ja ilmahyökkäyksiltä.
Taustaa
Torpedot mahdollistivat raskaiden pinta-alusten tuhoamisen edullisella tavalla. Nopeat pienehköt alukset aseistettiin torpedoin ja niitä kutsuttiin siten torpedoveneiksi. Aluksi uhkana oli ainoastaan ankkuripaikkoja vastaan tehdyt iskut, mutta torpedojen nopeuden ja kantaman kasvaessa uhka siirtyi myös avomerelle. Tämän uuden uhan torjuntaan valmistettiin raskaammin aseistettuja aluksia, joita käytettiin saattamaan laivastoja merellä. Näiden alusten merikelpoisuuden, nopeuden ja toimintasäteen tuli olla sama kuin laivaston muiden alusten. Koon kasvaessa alukset nimettiin torpedovenehävittäjiksi ja ensimmäisen maailmansodan lopulla nimi oli englanninkielisissä maissa lyhentynyt muotoon hävittäjä. Monissa muissakin kielissä on alustyypin torpedoveneiden torjuntaan perustunut lähtökohta havaittavissa kuten, , , , , ja.
Kun hävittäjien tehtäviin lisättiin muutakin kuin torpedoveneiden torjunta ankkuripaikoilla todettiin niiden olevan sopivia myös torpedoveneen rooliin tuhoamaan raskaampia sotalaivoja. Alukset varustettiin siten sekä tykein että torpedoputkin. Niiden tehtävänä oli aina ensimmäisen maailmansodan loppuun saakka raskaiden pinta-alusten suojaaminen sekä hyökätä torpedoin vihollislaivaston raskaita pinta-aluksia vastaan.
Poolo
thumb|Poolo-ottelu meneillään.
Poolo on maila- ja pallopelilaji sekä joukkueurheilua, jossa kaksi kilpailevaa joukkuetta koettaa hevosen selästä käsin lyödä mailalla pallon maaliin. Poolourheilulajeja on ollut viime vuosiin saakka kolme: perinteinen, ulkona nurmella (tai joissain maissa hiekkakentällä) pelattava poolo (traditional polo), sisähallipoolo (arena polo) sekä talvipoolo (snow polo). Perinteisessä poolossa joukkueeseen kuuluu neljä pelaajaa, sisähalli- ja talvipoolossa kolme pelaajaa lukuun ottamatta talvipoolo-otteluita isolla kentällä, jolloin pelaajia voi olla joukkueessa neljä. Jokaisella pelaajalla tulee olla käytössään vähintään yksi hevonen, useimmiten vaihtohevosia on pelaajaa kohti kuitenkin kahdesta neljään. Uusia poolourheilun lajeja kehittyy kaiken aikaa ja yksi tunnetuimmista on merenrantahietikolla pelattava beach polo, jota pidetään erillisen ruohokentän puuttumisen takia ekologisempana vaihtoehtona poolourheilun harrastajalle samoin kuin talvipooloakin.
Poolourheilu saatetaan sekoittaa hevosurheilulajeihin, joissa hevonen yksilönä on suorituksen keskeinen toinen osapuoli ihmisen lisäksi. Poolourheilussa pelaaja on urheilusuorituksen keskeinen suorittaja: hevosia vaihdetaan ottelun kuluessa useita kertoja, ja siten pelaajan oma suorituskyky mukaan lukien mailatekniikka, pallosilmä, pelillinen osaaminen ja fyysinen kunto ratkaisevat ottelussa joukkueen onnistumisen. Esimerkiksi kansainvälisissä arvokilpailuissa erikseen nimetyt asiantuntijat valisevat jokaiselle joukkueelle erän hevosia siten, että jokaisessa ottelussa kummallakin joukkueella on käytettävissään laadullisesti samantasoiset hevoset, jolloin joukkueiden käytössä olevien hevosten ominaisuudet eivät vaikuta ratkaisevasti kunkin ottelun lopputulokseen. Ammattilaispoolossa hevoset ovat joukkueiden omia ja joukkueilla on oltava käytettävissään parhaita mahdollisia hevosia, mutta esimerkiksi tällä hetkellä maailman 6–8 parasta joukkuetta ovat pelillisesti niin tasaväkisiä, että mikä tahansa niistä saattaa voittaa merkittävän kilpailutapahtuman kuten vuosittain järjestettävän Argentine Openin.
Vuoteen 1936 saakka pooloa pelattiin olympialaisissa nurmikentällä kesälajina. Tällä hetkellä vauhdikkaalla ja yleisöystävällisellä kompaktilla lumikentällä kolmen pelaajan joukkueissa pelattavalla talvipoololla katsotaan olevan parhaat mahdollisuudet tulla sisällytetyksi olympialaisten kilpailuohjelmaan. Talvipoolo pääsee aikaisintaan vuoden 2022 talviolympialaisiin edellyttäen, että lajin kehittämistoimenpiteet pystytään toteuttamaan tehokkaasti ja tuloksekkaasti ja siten täytetään KOK:n uusille lajeille asettamat kriteerit.
Historia
thumb|Polo Championship Argentiinassa. Poolon historian katsotaan alkaneen Persiasta eli nykyisestä Iranista noin 500 vuotta eaa. Sieltä poolo levisi Aasiaan aina Japania myöten. Britit oppivat pelin siirtomaavalta-ajalla Intiassa ja toivat sen Eurooppaan 1800-luvulla. Britanniassa laji sai suuren suosion, ja se levisi nopeasti koko Eurooppaan aina Venäjää myöten. Samalla laji levisi myös Amerikan mantereille.
Säännöt
Suomessa noudatetaan perinteisessä nurmella pelattavassa poolossa Finnish Polo Association ry:n poolon sääntöjä jotka ovat yhteneväiset Britanniassa käytössä oleviin Hurlingham Polo Associationin sääntöihin. Kansainvälisen Poololiiton säännöt ovat käytössä sen alaisuudessa pelattavissa kansainvälisissä turnauksissa ja otteluissa. Argentiinassa ja Yhdysvalloissa on omat sääntönsä, Euroopan maissa noudatetaan yleensä Britanniassa käytössä olevia sääntöjä. Lisäksi sisähallissa pelattavassa poolossa ja talvipoolossa on omat sääntönsä.
Poolo-ottelu on jaettu joskus neljään tai kahdeksaan mutta yleensä kuuteen erään, joiden kesto on 7 minuuttia. Ajanottaja ilmoittaa äänimerkin 7 minuutin kohdalla, mutta erä voi vielä jatkua 30 sekuntia, kunnes pallo menee pois pelistä tai maaliin. Äänimerkki ilmoittaa 30 sekunnin kuluttua erän päättymisen. Tätä 30 sekunnin aikaa ei ole viimeisessä erässä, vaan viimeinen erä päättyy 7 minuutin äänimerkkiin. Erien välillä on kolmen minuutin tauko (lukuun ottamatta viisiminuuttista puoliaikataukoa). Aloituksessa joukkueet asettuvat linjaan omille puolilleen keskelle poolokenttää. Tuomari aloittaa pelin heittämällä pallon joukkueiden väliin. Maali syntyy kun pallo kulkee maalitolppien välistä korkeudesta välittämättä. Jokaisen maalin jälkeen joukkueet vaihtavat puolia, samoin puoliajalla. Puolten vaihto maalin jälkeen periytyy Intiasta, jossa kuuman ilmaston vuoksi pelattiin auringonlaskun aikaan. Auringon paistaessa matalalta oli siitä haittaa näkyvyydelle joten tasapuolisuuden vuoksi puolia vaihdettiin aina maalista. Hevosen voi vaihtaa erien välillä tai erän aikana. Samalla hevosella ei saa pelata peräkkäisiä eriä. Poolojoukkueen pelaajilla on kullakin pelissä tietty rooli: pelaaja 1 on hyökkääjä, 2 hyökkääjä-puolustaja, 3 joukkueen kapteeni ja 4 pakki eli puolustaja. Pelissä on kaksi ratsastavaa tuomaria kentällä sekä päätuomari kentän laidalla. Kummallakin maalilla on maalituomari, joka lippua heiluttamalla ilmoittaa pallon menneen maaliin tai takarajan yli. Otteluissa on myös ajanottaja, joka ilmoittaa äänimerkillä erän tai ottelun päättymisestä. Peli on koko ajan käynnissä, paitsi jos pallo menee kentän rajojen ulkopuolelle tai tuomari viheltää pilliin katkaistakseen pelin esimerkiksi sääntörikkomuksen takia sekä maalintekotilanteessa. Viimeinen erä ottelussa päättyy 7 minuutin kohdalla, ellei tilanne ole tasan. Tässä tapauksessa ottelu jatkuu tavallisina erinä siihen asti kunnes jompikumpi joukkue tekee maalin, joka heti päättää ottelun. Maalitolppien väli voidaan myös leventää kaksinkertaiseksi viimeisen erän päättyessä tasapeliin. Poolo-ottelu ei voi koskaan päättyä tasapeliin. Ottelussa eniten maaleja tehnyt joukkue on voittaja.
Pelin kulku
Peli alkaa joukkueiden ryhmittäytyessä kentälle vastakkain ja tuomarin heittäessä pallon peliin joukkueiden väliin. Pelin kulku muistuttaa pääpiirteissään muita joukkuepalloilulajeja.
Pelaajan perustehtävä on kuljettaa palloa kohti vastustajan maalia yhdessä joukkuetovereidensa kanssa ja pelitilanteen mukaan palloa lyödään joko eteenpäin pelin kulkusuunnassa tai taaksepäin pelin kulkusuunnan vaihtamiseksi. Pallon luokse päästäessä tavoitteena saattaa kuitenkin olla myös pallon ottaminen pois vastapuolen pelaajalta, jotta oman joukkueen toinen pelaaja pääsee jatkamaan peliä, ja toisaalta pelitilanne saattaa edellyttää palloa lyövän vastapuolen pelaajan lyönnin estämistä mailalla. Turvallisuussyistä pelitilanteisiin ei saa mennä yli 45 asteen kulmassa vaarallisten yhteentörmäysten välttämiseksi.
Pelaajan tasoitus
Pelaajan tasoituksen laskentatapa sekä arviointikriteeristö vaihtelevat eri sääntöalueilla, ja tasoituksia joudutaan joskus muokkamaan ennen kansainvälisiä otteluita, jotta ne olisivat vertailukelpoisia joukkueiden kesken. Pelaajien tasoitukset alkavat -2:sta (aloittelija) ja päättyvät +10:een. Joukkueen jäsenten henkilökohtaisista tasoituksista yhteenlasketun kokonaistasoituksen perusteella määritellään ottelun alkutilanne siten, että alemman kokonaistasoituksen omaava joukkue saa hyvityksenä vastaavan määrän maaleja tulostaululle ennen ottelun alkua. Hyvitysmaalit lasketaan seuraavasti; joukkueiden tasoitusero kerrotaan pelattavien erien määrällä ja jaetaan kuudella (6). Ottelu voi alkaa tilanteesta jossa toisella joukkueella on jo maaleja ja jopa puolikkata maaleja tulostaululla.
Pelivälineet
thumb|Poolomailan sikarinmuotoinen pää Pelaajan välineisiin kuuluvat maila, poolokypärä, pitkävartiset ruskeat saappaat sekä polvisuojat. Maila on 48–54 tuumaa eli 120–130 cm pitkä. Varsi on puuta (bambu), hiilikuitua tai komposiittikuidulla vahvistettua puuta (hybridimaila). Mailan pää valmistetaan esimerkiksi saarnesta tai vaahterasta, ja yleisin malli on sikarinmuotoinen. Palloa lyödään mailan sikarinmuotoisen pään keskikohdalla tavoitteena saada pallo osumaan sweet spot -alueeseen eli parhaaseen lyöntikohtaan mailan varren ja pään yhdistymiskohdassa.
Ulkona nurmikentällä pelattavassa poolossa pallo on valkoinen ja se on valmistettu joko muovista tai maalatusta puusta. Pallon läpimitta on 3–3½ tuumaa (7,6–8,9 cm) ja paino on 3½–4½ unssia (99–128 g). Sisähallissa ja lumella pelattavassa talvipoolossa pallon läpimitta on noin 4½ tuumaa (11,4 cm) ja paino 170–182 grammaa. Ulkonäöltään pallo muistuttaa pienikokoista jalkapalloa, ja kirkasvärisen pallon yleisimmät värit ovat oranssi ja punainen. Maissa, joissa nurmikenttien rakentaminen ja ylläpito ei ilmasto-olosuhteista johtuen ole mahdollista, pelataan ulkona pintarakenteeltaan erityisen tasaisella hiekkakentällä hieman nurmikentällä käytettävää palloa suuremmalla pallolla. Joka sään kentällä eli tavanomaisemmalla joko seinärakenteilla reunustetulla tai muutoin rajatulla hiekkakentällä käytetään yleensä sisähalli- ja talvipoolopalloa. thumb|Poolopalloja
Lyönnit
thumb|Off Side-lyönti Poolossa käytetään neljää peruslyöntiä, hevosen molemmilta puolilta eteen- ja taaksepäin. Muita lyöntejä ovat hevosen kaulan, vatsan sekä hännän alta tapahtuvat lyönnit. Maila on aina pelaajan oikeassa kädessä. Mailan swingin tulisi olla melko hidas ja pehmeä, jotta palloon osumisen todennäköisyys kasvaa ja samalla pystytään keskittymään pelitilanteen seurantaan. Lisäksi peli on näin hevosten kannalta miellyttävämpää sekä mailan käytön että pelaajan painopisteen muuttumisen näkökulmasta tarkasteltuna. Swingin ei tarvitse lähteä yläasennosta, vaan pelitilanteen mukaan valitaan sopiva swing: lähempänä maalia ja tarkkoja lyöntejä edellyttävissä pelitilanteissa swingit ovat yleensä maltillisia ja lähtevät matalalta, kun taas esimerkiksi pallon mentyä ulos kentän päädystä pelin aloituslyönnissä saatetaan käyttää täyttä swingiä ja enemmän voimaa pallon lyömiseksi kauempana sijaitsevalle oman joukkueen pelaajalle.
Mailatekniikkaa harjoitellaan sekä hevosen selässä stick-and-ball-harjoituksina että poolosimulaattorissa, joita on saatavissa myös kaupallisina toteutuksina itserakennetun simulaattorin ohella. Simulaattorit voidaan toteuttaa joko ulos tai sisätiloihin, ja ne voivat olla tyypiltään joko avoimia tai osittain tai kokonaan häkkirakenteisia. Simulaattoreissa voidaan käyttää myös swing-analyysiohjelmaa oman lyöntitekniikan kehittämiseksi. Simulaattoriharjoittelua käytetään tyypillisesti joko alkulämmittelynä sopivan lyöntitekniikan löytämiseksi ennen hevosen selkään siirtymistä tai itsenäisenä harjoituksena.
Hevoset
Poolossa käytettäviä hevosia kutsuttiin aiemmin pooloponeiksi, koska poolon säännöt vaativat osapuilleen ponikokoisia hevosia. Tästä säännöstä on kuitenkin luovuttu. Kilpa- ja huippu-urheiluun tarkoitetulta poolohevoselta edellytetään kevytrakenteisuutta, ketteryyttä, nopeutta sekä herkkyyttä temponvaihteluille, ja poolohevosten jalostuksessa käytetään englannintäysiveristä ja criolloa. Argentiina on merkittävä poolohevosten kasvattajamaa, josta tuodaan hevosia myös Eurooppaan.
Varsinaisten poolourheiluun jalostettujen hevosten lisäksi pooloa voi pelata myös erirotuisilla ratsuhevosilla ja vaikkapa suomenhevosilla. Esimerkiksi Australiassa kaikki poolohevoset ovat paikallisesti jalostettuja, koska hevosten maahantuonti muualta ei ole sallittua. Suomenhevosten käytöllä poolourheilussa on myös matkailullista merkitystä, sillä esimerkiksi ulkomaiset pelaajat haluavat tulla Suomeen pelaamaan talvipooloa nimenomaan suomenhevosilla kokeakseen uudenlaisen pooloelämyksen. Suomenhevoset eivät kuitenkaan painonsa vuoksi sovellu erityisen hyvin nurmikentällä pelaamiseen, sillä nurmikentän pinta rikkoutuu ja siihen saattaa syntyä isohkoja painumia erityisesti sateiden jälkeen nurmen ollessa vielä kosteaa. Tätä ongelmaa voidaan kuitenkin pienentää perustamalla nurmikenttä huolellisesti ja huoltamalla sitä säännöllisesti.
Varusteet
thumb|Poolossa käytettävä satula Poolohevosen varusteet ovat poolosatula, jossa käytetään satulavyön lisäksi usein varavyötä satulavyön katkeamisen varalta, neliön mallinen satulahuopa, suitset, joissa käytetään tyypillisesti joko pelham- tai gag-kuolaimia kaksilla ohjilla, kiinteä martingaali sekä suora rintaremmi. Poolohevosen harja ajetaan aivan lyhyeksi, jottei se sotkeennu ohjiin, ja samoin häntä palmikoidaan tai kääritään, jottei se tule lyöntien tielle. Pooloponin jalat suojataan peliä varten hyvin yleensä fleecepinteleillä tai muulla riittävän kimmoisalla ratkaisulla. Otteluissa myös hevosen kaviot usein suojataan kavioon kiinni teipattavalla pehmusteella.
Poolo Suomessa
Pooloharrastus käynnistyi Suomessa Hyvinkäällä vuonna 1989, vaikkakin siihen oli saatu virikkeitä aikaisemminkin muun muassa olympialaisissa. Pelaamisessa käytettiin sekä harrastajien itse tavallisista ratsuista kouluttamia poolohevosia että 1990-luvulla maahantuotuja argentiinalaisia sekä englantilaisia pooloponeja. Hyvinkäälle perustettiin 1989 Pohjoismaiden ensimmäinen pooloklubi, Hyvinkää Polo Club ry, jonka käyttöön Hyvinkään kaupunki rakensi Pohjoismaiden ensimmäisen täysikokoisen nurmikentän. (Ruotsissa ensimmäinen pooloklubi aloitti 1990, Tanskassa 2012.) Hyvinkäälle poolohevosille kunnostettiin myös poolotalli Hyyppärän alueelle, jonne rakennettiin myös klubitila. Toisen pienemmän nurmikentän perusti Helsinkiin Haltialan tilan alueelle Tuomarinkylän kartanon alueella kotipesäänsä pitänyt Helsingin Poolo ja Kiitolaukka Klubi. Lisäksi osalla harrastajista oli pienempiä nurmikenttiä omilla maatiloillaan päivittäisvalmentautumista varten. Hyvinkää Polo Club ry perusti yhdessä kahden muun seuran kanssa 1990 lajiliitoksi Finnish Polo Association ry:n, jonka nimeämä maajoukkue edusti Suomea muun muassa EM-kisoissa Antwerpenissa vuonna 1995. Tuolloin EM-kilpailuihin saivat halutessaan lähettää joukkueen kaikki Euroopan maat, ja Suomen joukkue jäikin viimeiseksi. Nykyään EM-kilpailuiden vaatimustaso on niin korkea, ettei Pohjoismaista ole päässyt enää vuosiin joukkueita mukaan EM-kilpailuihin alhaisten tasoitusten ja pelaajamäärien vuoksi. Suomen poolomaajoukkue vieraili muuten aktiivisesti useissa maissa pelaamassa erilaisissa turnauksissa sekä ystävyysotteluissa, mm. Saksassa, Jordaniassa, Etelä-Afrikassa, Kyproksella, Espanjassa, Englannissa, Ruotsissa, Belgiassa, ym.
Lajin altiivinen harrastaminen Suomessa hiipui 2000-luvun alussa harrastajien vähyyden vuoksi. Hyvinkää Polo Club isännöi useita kansainvälisiä pooloturnauksia, sekä talvella että kesällä. Kesäturnaukset järjestettiin täysikokoisella nurmikentällä ilman laitoja, päätapahtuman ollessa elokuinen The Finnish Polo Association Polo Tournament jossa ratkaistiin vuosittain poolon Suomen mestaruus. Talviturnaukset pelattiin pienemmällä lumikentällä, osallistuvien joukkueiden ollessa eri vuosina useista eri maista; Jordaniasta, Britanniasta, Saksasta sekä Suomesta. Hyvinkään nurmikenttä on nykyään paikallisen ratsastusseuran käytössä laidunalueena ja Haltialan alueen kenttä on nykyään Paloheinä Golfin golfkenttäalueena. Sisähalliratkaisuja, muita kuin normaaleja ratsastushalleja, tai jokasäänkenttiä erityisesti poolourheilua varten ei tuolloin rakennutettu.
Nykyisin suomalaiset aktiiviset poolon harrastajat käyvät pelaamassa säännöllisesti ulkomailla sekä harjoittelemassa että osallistumassa turnauksiin. Finnish Polo Association ry on edelleen nimennyt maajoukkueen edustamaan Suomea kansainvälisissä turnauksissa, viimeisimmän Suomen voiton ollessa Espanjassa pelatusta Copa Finlandia turnauksesta vuodelta 2016.
Poololla on 1982 perustettu kansainvälinen lajiliitto, Federation of International Polo. Sisähalli- ja talvipoololla on oma kansainvälinen liittonsa (International Snow and Arena Polo Federation) samoin kuin beach polollakin (International Beach Polo Association).
Poolo Baltian maissa
Poolourheilua on Baltian alueella pyritty käynnistämään lähinnä 1990-luvulla Virossa, mutta tuolloin edistäminen ei vielä tuottanut konkreettisia tuloksia. Nykyään Viron yhteiskunnallinen ja taloudellinen toimintaympäristö on kehittynyt lajin kannalta suotuisasti, ja Saarenmaalla onkin mahdollisesti käynnistymässä poolourheiluun liittyvä kehittämishanke suomalaisomisteisen Pidulan kartanon puitteissa.
Jean-Pierre Rampal
Jean-Pierre Rampal (7. tammikuuta 1922 Marseille – 20. toukokuuta 2000 Pariisi) oli ranskalainen huilisti, jota on pidetty 1900-luvun parhaimpiin lukeutuvana. Hän oli ensimmäinen huilisti, joka nousi solistina maailmanmaineeseen. Kamarimuusikkona hän teki yhteistyötä muun muassa Isaac Sternin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Francis Poulenc sävelsi teoksia nimenomaan hänen esitettäväkseen. Rampal lienee tunnetuin barokkimusiikin esittäjänä.
Jean-Pierre Rampalin isä oli huilunsoiton professori. Poika aloitti huilunsoiton 12-vuotiaana. Äitinsä toivomuksesta hän alkoi opiskella lääketiedettä. Sodan aikana saksalaiset miehitysjoukot yrittivät lähettää hänet pakkotyöhön Saksaan, mutta hän onnistui piileskelemään Pariisissa, jossa hän samalla opiskeli konservatoriossa.
Rampalista tuli vuonna 1945 Pariisin oopperan huilisti ja vuosina 1958–1964 hän toimi sen soolohuilistina. Hän alkoi 1940-luvun lopulla tehdä konserttimatkoja soolohuilistina. Vuonna 1948 hän perusti suureen menestykseen sittemmin nousseen yhtyeen nimeltä Ensemble Baroque de Paris. Vuonna 1958 hän teki ensimmäisen konserttimatkansa Amerikkaan yhdessä Robert Veyron-Lacroixin kanssa. Suomessa hän vieraili ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 1966 ja viimeisen kerran Naantalin Musiikkijuhlilla vuonna 1988. Parhaimmillaan Rampal piti sata konserttia vuodessa.
Rampal on maailman eniten äänilevyjä levyttäneiden ja myyneiden taiteilijoiden joukossa. Pierre Boulezin kanssa hän levytti vuonna 1975 Claude Bollingin sarjan huilulle ja jazz-pianolle, ja se pysyi Billboardin myydyimpien levyjen listalla kymmenen vuotta.
Jean-Pierre Rampal avioitui vuonna 1947 harpisti Françoise Bacqueryrissen kanssa.
Pariisissa on vuodesta 1980 alkaen järjestetty kansainvälisiä alle 30-vuotiaille muusikoille tarkoitettuja Concours de flûte Jean-Pierre Rampal -huilistikilpailuja.
Kelly LeBrock
Kelly LeBrock (s. 24. maaliskuuta 1960 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Perhe ja ura
Kellyn isä oli Kanadan ranskalainen ja äiti irlantilainen. Hän oli naimisissa ensimmäisen kerran elokuvatuottaja-ravintoloitsija Victor Drain kanssa vuosina 1984–1986. Hän avioitui vuonna 1987 uudelleen, nyt Steven Seagalin kanssa ja avioliitto kesti vuoteen 1996. Heille syntyi kolme yhteistä lasta; Annaliza (s. 1987), Dominicki (s. 1990) ja Arissa (s. 1993). Avioeron jälkeen LeBrock muutti eteläisen Kalifornian syrjäseudulle ja eli muun muassa kokonaan ilman televisiota. Hän avioitui kolmannen kerran vuonna 2007 investointipankkiiri Fred Steckin kanssa. LeBrock jäi kiinni vuonna 2003 rattijuopumuksesta.
Aulis Lehtikangas
Aapo Aulis Lehtikangas (16. marraskuuta 1917 Ruotsinpyhtää – 26. joulukuuta 1998 Hamina) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 173. Jalkaväkirykmentti 4:ssä joukkueenjohtajana toiminut Lehtikangas nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä ylikersantti. Sotien jälkeen Lehtikangas työskenteli maanviljelijänä sekä toimi useissa järjestöissä ja Ruotsinpyhtään kunnanvaltuustossa. Hän oli naimisissa ja hänella oli yksi lapsi.
Sotilasura
Lehtikangas osallistui talvisotaan sotilaspoliisina Karjalan kannaksella. Jatkosodassa hän toimi ryhmänjohtaja ja joukkueenjohtaja Jalkaväkirykmentti 45:ssä sekä joukkueenjohtaja Jalkaväkirykmentti 1:ssä sekä Jalkaväkirykmentti 4:ssä. Lehtikangas haavoittui jatkosodassa kahdesti, 6. kesäkuuta 1942 Kuuttilahdessa sekä 29. kesäkuuta 1944 Niiniselässä. Hänet kotiutettiin palvelusta 23. tammikuuta 1945.
Mannerheim-ristin ritariksi
”''Ylipäällikkö on pvm:llä 21.12.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi ylikersantti Aapo Aulis Lehtikankaan.''