cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tom McKean
McKean voitti 800 metrin kilpailun Barcelonan maailmancupissa 1989. Euroopan cupissa hän voitti saman matkan neljä kertaa peräkkäin: 1985, 1987, 1989 ja 1991. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti 800 metrillä hopeaa Edinburghissa 1986 ja kuului hopeaa voittaneeseen Skotlannin joukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä Aucklandissa 1990.
Pyramid Lake
Pyramid Lake tarkoittaa seuraavia:
Tom McKean
McKean juoksi 800 metrin ennätyksensä 1.43,88 Lontoossa 28. heinäkuuta 1989. Sisäradoilla hän juoksi parhaimmillaan ajan 1.47,05 Torontossa 13. maaliskuuta 1993.
Millennium Falcon
Kesselin reitti
Alkuperäisessä Tähtien sodassa Han sanoo Falconin lentäneen Kesselin reitin läpi "alle 12 parsekissa". Koska parsek on pituuden yksikkö, eikä ajan, tälle on annettu useita selityksiä. Käsikirjoituksen neljännessä luonnostelmassa, Obi-Wan Kenobi "reagoi Solon typerään yritykseen tehdä heihin vaikutus selvästi väärällä tiedolla". Star Wars Legends -jatkumossa, Kesselin reitti on Kessel-planeetalle vievä tie The Maw’n mustien aukkojen rykelmän läpi, jota salakuljettajat käyttävät arvokkaiden mausteiden salakuljettamiseen. Ja Hanin kehuskelu viittaa aluksen kykyyn liikkua lähempänä mustia aukkoja ja siten lyhentää matkan kestoa. DVD-version kommentaarissa, Lucas kommentoi, että Tähtien sodan universumissa hyperavaruudessa matkustaessa on navigoitava varovasti, jotta ei törmää tähtiin, planeettoihin, asteroideihin tai muihin esteisiin. Ja koska pitkään matkaa ei voi tehdä suoraan yhteen suuntaan, "nopein" alus on se, joka kykenee lentämään "suorinta reittiä".
Steven Spielberg
2010-luku
Kylmään sotaan liittynyt draamaelokuva Vakoojien silta perustuu jälleen tositapahtumiin. Sen keskiössä on asianajaja James B. Donovan, joka saa CIA:lta tehtäväkseen neuvotella vankeinvaihdosta Itä-Berliinissä. Iso kiltti jätti (2016) on puolestaan versio Roald Dahlin tunnetusta lastenkirjasta.
Lastenelokuvan jälkeen Spielberg palasi historiallisiin tapahtumiin elokuvassa The Post (2017), joka käsittelee Pentagonin papereiden julkaisemista. Puolustusministeriön salainen tutkimus päätyi sekä The New York Timesin että The Washington Postin käsiin, ja elokuva sijoittuu Postin yrityksiin julkaista materiaali. Tom Hanks näyttelee elokuvassa Postin vastaavaa tuottajaa Ben Bradleetä ja Meryl Streep omistaja Katharine Grahamia. Ready Player One (2018) on puolestaan tieteisseikkailu, joka tuotti kolmessa viikossa lähes 500 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Box Office Mojon mukaan Spielberg nousi elokuvan ansiosta ensimmäiseksi ohjaajaksi, jonka elokuvat ovat tuottaneet yhteensä yli 10 miljardia dollaria.
Walt Disney Co ilmoitti vuonna 2016 että Spielberg ja Harrison Ford tekevät viidennen Indiana Jones -elokuvan. Sen oli tarkoitus saada ensi-iltansa vuonna 2019, mutta elokuva lykkäytyi, ja se julkaistaan kesällä 2023.
10. joulukuuta 2021 sai maailmanensi-iltansa Spielbergin ohjaama elokuvamusikaali West Side Story, joka perustuu samannimiseen Broadway-musikaaliin vuodelta 1957.
Spielberg käyttää yleensä elokuvissaan elokuvasäveltäjä John Williamsin säveltämää elokuvamusiikkia ja Industrial Light & Magicin tekemiä erikoistehosteita. Hänet on joskus nähty myös cameoroolissa; tunnetuin lienee verovirkailija elokuvassa Blues Brothers.
Tuottajana
1980-luvun loppupuolella ja 1990-luvun alussa hän toimi vastaavana tuottajana Robert Zemeckisin Paluu tulevaisuuteen -trilogiassa.
Hän on ollut tuottajana myös monissa muissa menestyneissä elokuvissa kuten, Zorro-elokuvissa, Transformers-elokuvissa ja sotaelokuvissa Kirjeitä Iwo Jimalta ja Isiemme liput. Myös Men in Black – miehet mustissa -elokuvassa hän oli tuottajana. Uusin elokuva on Jurassic World, joka jatkaa Jurassic Parkin tarinaa.
Spielberg toimi myös tuottajana Jurassic Park: Trespasser -videopelissä.
Yksityiselämä
Spielbergiä pidetään yhtenä Hollywoodin vaikutusvaltaisimmista ohjaajista ja hänen hyviä ystäviään ovat tunnetut elokuvantekijät Martin Scorsese, Francis Ford Coppola, Robert Zemeckis, George Lucas sekä edesmennyt Stanley Kubrick. Spielberg on Hollywoodin rikkaimpia asukkaita. Vuonna 2005 hänen omaisuutensa arvo oli 3,4 miljardia dollaria ja tulonsa 332 miljoonaa dollaria. Hän asuu Kaliforniassa Los Angelesissa.
Spielberg on ollut kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Amy Irving, jonka kanssa liitto kesti 1985–1989. Hänen toinen vaimonsa on Kate Capshaw, joka esitti Willie Scottia Indiana Jones ja tuomion temppeli -elokuvassa. He tapasivat elokuvan kuvauksissa ja on Spielberg on myöhemmin sanonut, että vaikka hänellä onkin vähän hyvää sanottavaa Tuomion temppelistä, on elokuva hänelle tärkeä, koska ilman sitä hän ei olisi tavannut Capshawta. He avioituivat vuonna 1991.
Spielbergillä on kuusi lasta, joista yksi Irvingin ja viisi Capshaw’n kanssa. Spielberg on myös Drew Barrymoren kummisetä.
Alma (täsmennyssivu)
Alma voi tarkoittaa seuraavia:
HMS Perseus (1910)
HMS Perseus (runkonumerot 48 ja V48) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1910 ja liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 22. kesäkuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V48, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin 13. kesäkuuta 1947 palveluksesta ja romutettiin 1957.
IBU-Cup 2011–2012
IBU-Cup 2011–2012 oli ampumahiihdon kilpailukausi, joka alkoi 26. marraskuuta 2011 Ruotsin Östersundista ja päättyi 11. maaliskuuta 2012 Saksan Altenbergiin.
Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä viestejä.
Vigna marina
Vigna marina on hernekasvien heimoon kuuluva kasvilaji.
V. marina on monivuotinen köynnöskasvi, ja sen varsi voi kasvaa kaksi metriä pitkäksi. Kasvin lehdet ovat kolmilehdykkäisiä. Lehdykät ovat pyöreähköjä, ja ne ovat 3–9 senttimetriä pitkiä ja 2–7 senttimetriä leveitä. Niiden kärjet ovat tylppiä. Lehtiruoti on 3–6 senttimetriä pitkä.
HMS Polaris (1909)
HMS Polaris (runkonumerot 47 ja V47) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1909 ja liitettiin laivastoon 13. toukokuuta 1910.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V47, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja romutettiin 1947.
Viidennen kolonnan mies
Viidennen kolonnan mies (Saboteur) on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1942. Se sisältää paljon sodanaikaista propagandaa (vuoropuheluissa kehotetaan muun muassa ostamaan sotaobligaatioita). Hitchcock itse piti sitä amerikkalaisena versiona brittielokuvastaan 39 askelta, mutta se muistuttaa kuitenkin enemmän Hitchcockin Vaarallista romanssia (1959): syytöntä miestä jahdataan halki Yhdysvaltojen ja loppukohtaus sijoittuu merkittävälle muistomerkille.
Tarina
Glendalen lentokonetehtaalla työskentelevä Barry Kane (Robert Cummings) joutuu keskelle tulipaloa ja menettää siinä hyvän ystävänsä. Kanea aletaan epäillä palosta, joten hän pakenee ja ryhtyy selvittämään todellisia syyllisiä. Johtolangat viittaavat salaperäiseen henkilöön nimeltä Fry (Norman Lloyd).
Pakomatkansa aikana Kane ajautuu muun muassa taloon, jossa asuu ystävällinen sokea mies. Tämän veljentytär (Priscilla Lane) päätyy erilaisten tapahtumien kautta Kanen apuriksi. Yhdessä he saavat selville salajuonen, jonka toisen maailmansodan aikaiset sabotoijat ovat kehitelleet Yhdysvaltojen harmiksi. Hän päättää estää maataan uhkaavat aikeet.
Elokuvan viimeiset tapahtumat sijoittuvat Vapaudenpatsaalle tunnettuun kohtaukseen, jossa Fry ja Kane kohtaavat. Fry putoaa patsaan soihdun näköalatasanteelta ja jää roikkumaan Kanen pitäessä häntä kiinni takin hihasta. Hiha ratkeaa ja Fry putoaa kuolemaan.
Aavikkokissa
Aavikkokissa (Felis lybica ornata, syn. Felis silvestris ornata ja Felis ornata) on Aasiassa elävä villikissa, joka luokitellaan joko afrikanvillikissan (Felis lybica) tai metsäkissan (Felis silvestris) alalajiksi tai omaksi lajikseen. Läheisimmistä sukulaisistaan poiketen aavikkokissa ei ole raidallinen vaan pilkullinen. Turkin hiekanvärinen tai harmaa pohjaväri toimii suojavärinä aavikoilla ja muissa elinympäristöissä. Aavikkokissa elää yksin ja saalistaa pääasiassa jyrsijöitä ja jäniseläimiä. Aavikkokissan uhanalaisuutta ei ole arvioitu, mutta sitä uhkaa muun muassa risteytyminen kesykissan (Felis catus) kanssa. Toisin kuin aiemmin arveltiin, itämaiset kesykissat eivät polveudu kesytetyistä aavikkokissoista.
Luokittelu
pienoiskuva|vasen|Aavikkokissa Illustrations of Indian Zoology -teoksessa. John Edward Gray kuvasi aavikkokissan Illustrations of Indian Zoology -teoksessa vuonna 1830, jolloin se sai nimen Felis ornata. Nykyään eri tutkijat luokittelevat aavikkokissan joko afrikanvillikissan alalajiksi Felis lybica ornata, metsäkissan alalajiksi Felis silvestris ornata tai omaksi lajikseen Felis ornata. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) mukaan aavikkokissa on yksi afrikanvillikissan kolmesta alalajista.
Villikissojen sukulaissuhteista on saatu ristiriitaisia tutkimustuloksia, mikä mahdollisesti johtuu eri lajien tai alalajien suhteellisen äskettäisestä erkanemisesta villikissojen evoluutiossa. Lisäksi eri villikissat saattavat risteytyä keskenään ja kesykissan (Felis catus) kanssa. Aavikkokissa on menneisyydessä risteytynyt kiinanaavikkokissan (Felis bieti) kanssa, ja nykyään se risteytyy kesykissan kanssa. Lisäksi on mahdollista, että aavikkokissa risteytyy luonnossa metsäkissan alalajin Felis silvestris caucasica kanssa, mutta tästä ei ole geneettisiä todisteita.
Ulkonäkö ja koko
Aavikkokissan turkin pohjaväri vaihtelee hiekanvärisestä tuhkan- tai kivenharmaaseen, ja siinä on lisäksi mustia tai tummanruskeita pilkkuja. Ruumis on alapuolelta pilkuton ja valkeahko. Turkki muodostaa erinomaisen suojavärin. Aavikkokissan väritys vaihtelee elinympäristön mukaan: aavikolla turkki on haaleampi, kun taas kosteammilla ja metsäisemmillä alueilla pilkut ovat selkeämmin erottuvat. Talviturkki on kesäturkkia pehmeämpi, täyteläisempi ja tummempi.
Aavikkokissan korvat ovat keskikokoiset ja samanväriset kuin ruumis, ja korvien kärjissä on pienet tupsut. Otsassa on pieniä pilkkuja, ja kummassakin poskessa on kaksi mustaa juovaa. Aavikkokissan jalat ja häntä ovat pitkät. Raajoissa on raitoja, ja jalkapohjat ovat mustat. Häntä on pitkä ja ohut, kärjestä musta. Häntä on tyvestä pilkullinen mutta muuttuu raidalliseksi kärkeä kohti.
Pilkut erottavat aavikkokissan muista villikissoista, jotka ovat yleensä raidallisia. Esimerkiksi kiinanaavikkokissa muistuttaa muuten aavikkokissaa, mutta siltä puuttuvat tummat pilkut. Aavikkokissan erottaminen kiinanaavikkokissasta voi kuitenkin olla vaikeaa, jos yksilö on väritykseltään haalea.
Aavikkokissa on pienikokoinen kissa, pienempi kuin esimerkiksi metsäkissa. Aavikkokissan ruumis on 40,6–64 senttimetriä pitkä ja häntä 21,5–37,5 senttimetriä. Sillä on pidempi ruumis ja jalat kuin kesykissalla. Painoa aavikkokissalla on 2–7,7 kilogrammaa. Koiraat ovat yleensä naaraita kookkaampia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Aavikkokissa elää Länsi- ja Keski-Aasiassa, Pakistanissa, Intiassa, Mongoliassa ja Kiinassa. Levinneisyysalueen länsiraja ei ole tiedossa, ja tieto aavikkokissan esiintymisestä Turkissa ja Kaukasiassa (Armeniassa, Azerbaidžanissa ja Georgiassa) on puutteellista. Myös Nepalissa saattaa esiintyä aavikkokissoja. Venäjällä aavikkokissa on levittäytynyt pohjoisessa uusille alueille, joilla sitä ei esiintynyt ennen 1990-lukua.
Aavikkokissa elää useissa eri elinympäristöissä, kuten aroilla, aavikoilla, vuoristoseuduilla ja lauhkeissa metsissä. Tyypillisintä elinympäristöä on kuitenkin pensasaavikko. Aavikkokissaa tavataan 2000–3000 metrin korkeuteen asti. Laajoja aavikoita, tiheitä metsiä ja syvää lunta aavikkokissa karttaa. Talvisen lumen syvyyden uskotaankin määrittävän levinneisyysalueen pohjoisrajan. Aavikkokissa elää yleensä lähellä vettä, mutta se pärjää myös kuivemmilla seuduilla, jolloin se saa tarvitsemansa veden saaliistaan. Sitä tavataan myös lähellä puutarhoja, viljelysmaita ja ihmisasutusta.
Elintavat
Aavikkokissa on pääasiassa yöaktiivinen, mutta sitä voi tavata myös päivällä. Se nukkuu ja pesii usein kivenkoloissa tai muiden eläinten kaivamissa koloissa. Aavikkokissa on territoriaalinen yksineläjä, joka useimpien yksin elävien kissaläinten tapaan väijyy saalista ennen nopeaa hyökkäystä. Aavikkokissa saalistaa maassa, vaikka se onkin hyvä kiipeilijä.
Ravinto
Jyrsijät ja jäniseläimet muodostavat pääosan aavikkokissan saaliseläinten laajasta kirjosta. Ravinto vaihtelee alueittain suuresti: osissa Kiinaa jyrsijät, kuten hyppyrotat, hyppymyyrät ja oravat, muodostavat 60–70 prosenttia ravinnosta, kun taas Xinjiangissa tehdyssä tutkimuksessa yarkandinjänis (Lepus yarkandensis) muodosti 74 prosenttia aavikkokissan saaliseläimistä. Satunnaisesti aavikkokissa saalistaa lintuja, matelijoita, sammakkoeläimiä ja hyönteisiä. Lisäksi se saattaa syödä haaskaa ja pientä karjaa.
Lisääntyminen
Lisääntymiskauden pituus ja ajankohta vaihtelee aavikkokissan levinneisyysalueen eri osissa. Pakistanissa sen on havaittu kestävän vuoden ympäri, kun taas Keski-Aasiassa se sijoittuu tammi-helmikuuhun. 56–68 päivän tiineyden jälkeen naaras synnyttää yleensä kahdesta neljään poikasta, joskus kuitenkin jopa kahdeksan poikasta. Aikaisintaan kolmen kuukauden ikäisinä poikaset alkavat seurata emoaan, ja emo opettaa poikasia saalistamaan.
Aavikkokissa saavuttaa sukukypsyyden 9–12 kuukauden ikäisenä, mutta ensimmäinen parittelu tapahtuu luultavasti 18–22 kuukauden iässä. Vankeudessa aavikkokissa voi elää 16 vuotta.
Uhanalaisuus
pienoiskuva|oikea|Aavikkokissan turkki saksalaisen turkiskoulun kokoelmassa Piilottelevan aavikkokissan mahdollisesta uhanalaisuudesta ei ole selvyyttä, eikä kannan koosta ole viimeaikaisia arvioita. IUCN ei ole erikseen arvioinut aavikkokissan uhanalaisuutta, mutta afrikanvillikissa lajina on arvioitu elinvoimaiseksi. Aavikkokissa kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen 2.
Risteytyminen kesykissan kanssa kuuluu aavikkokissan merkittävimpiin uhkiin. Risteytymistä on raportoitu Keski-Aasiasta, Pakistanista ja Intiasta. Geneettisesti puhtaita populaatioita ei ehkä ole enää montaa jäljellä. Lisäksi villiintyneet kesykissat voivat kilpailla ravinnosta aavikkokissojen kanssa sekä levittää tauteja.
Aavikkokissan metsästys on kielletty suurimmassa osassa sen elinaluetta, mutta salametsästys on kuitenkin uhka. 1900-luvun loppupuoliskolla aavikkokissaa metsästettiin laajalti sen turkin takia, mutta nykyään turkiskauppa on lähinnä paikallista. Aavikkokissaa salametsästetään, pyydystetään ja myrkytetään kuitenkin myös siksi, koska sitä pidetään tuhoeläimenä – se saattaa tappaa esimerkiksi siipikarjaa. Myös muille lajeille viritetyt ansat ja rotanmyrkyt voivat tappaa aavikkokissoja. Muun muassa Intiassa elinympäristöjen tuhoutuminen on merkittävä uhka aavikkokissalle, kun joutomaina pidettyjä alueita raivataan. Vaikka aavikkokissa pärjääkin viljelysmailla, ihmisen läheisyys altistaa sen risteytymiselle kesykissan kanssa.
Aavikkokissan yhteys kesykissoihin
Eläintarhoista kerätyn tiedon perusteella aavikkokissa kesyyntyy helpommin kuin metsäkissa, mutta ei kuitenkaan yhtä helposti kuin afrikanvillikissa (Felis lybica lybica) tai hietakissa (Felis margarita). Aiemmin arveltiin, että itämaiset kesykissat saattavat polveutua afrikanvillikissan sijaan kesytetyistä aavikkokissoista. Tätä perusteltiin muun muassa sillä, että täplikkäät kissat ovat Intiassa yleisempiä kuin Euroopassa. DNA-tutkimusten mukaan kaikki kesykissat – niin Kaukoidän katukissat kuin siamilaisen kaltaiset itämaiset rotukissat – polveutuvat kuitenkin samasta kantamuodosta, afrikanvillikissasta, joka kesytettiin Lähi-idässä. Nykyisten kesykissojen DNA:ssa on korkeintaan pieniä jälkiä aavikkokissasta.
Vaikka kesykissat ovat jättäneet jälkensä keskiaasialaisten aavikkokissojen DNA:han, nykyisille kesykissoille ei vastaavasti ole siirtynyt juurikaan aavikkokissojen DNA:ta. Menneinä aikoina asia saattoi kuitenkin olla toisin, sillä joiltakin arkeologisilta kohteilta saatu muinaisten kissojen mitokondrio-DNA on peräisin aavikkokissalta. Nämä kohteet sijaitsevat Bereniken satamassa Egyptissä, Punaisenmeren rannikolla (kohteen ajoitus ensimmäinen vuosisata tai 100-luku) sekä Turkin rannikolla (ajoitus 500- tai 600-luku). Ilmeisesti kissoja kulki ihmisen mukana Välimeren alueen ja Etelä-Aasian välillä joko Silkkitietä pitkin tai meriteitse Punaisenmeren ja Intian valtameren kautta. Näin kissoja siirtyi sekä länteen että itään, ja kesykissat saattoivat lisääntyä villien aavikkokissojen kanssa Pakistanin ja Intian alueella. Ilmeisesti nämä aavikkokissojen kanssa lisääntyneet kesykissat eivät koskaan päätyneet Eurooppaan, ja siksi ne eivät ole jättäneet merkittävää jälkeä nykyisiin rotukissoihin.
Zarillo Western & Tex Mex
pienoiskuva|Ensimmäinen Zarillo Western & Tex Mex-ravintola avattiin vuonna 1998 osoitteeseen Otavalankatu 9, Tampere.|alt=Ensimmäinen Zarillo Western & Tex Mex-ravintola avattiin vuonna 1998 osoitteeseen Otavalankatu 9, Tampere. alt=Toinen Zarillo Western & Tex Mex-ravintola avasi ovensa vuonna 2017 Tampereella Kauppakeskus Duoon, Tampereen Hervannan keskustaan.|pienoiskuva|Toinen Zarillo Western & Tex Mex-ravintola avasi ovensa vuonna 2017 Tampereella Kauppakeskus Duoon, Tampereen Hervannan keskustaan. Zarillo Western & Tex Mex on suomalainen ravintolaketju.
Ravintola Zarillo on tunnettu westernhenkisestä sisustuksesta ja Tex Mex -painotteisesta ruokatarjonnasta, kuten hampurilaisista, pihveistä ja siivistä. Tiistaisin Zarillossa on suosittu Burgertiistai, jolloin Zarillon klassikkoburgereita myydään 6,5 euron hintaan. Ravintolat ovat suosittuja varsinkin opiskelijoiden, nuorten aikuisten, lounastajien ja perheiden keskuudessa.
Vuonna 2017 avattiin toinen Zarillo-ravintola Tampereen Hervantaan, Kauppakeskus Duoon. Hervannan Zarillossa on 85 asiakaspaikkaa, esteettömät tilat ja lasten leikkipaikka.
Vuonna 2019 Tampereen keskustaan avattiin kolmas Zarillo-ravintola osoitteeseen Puutarhakatu 8. Kivijalkaravintolassa on 70 asiakaspaikkaa, lasten leikkinurkkaus, erillinen kabinettitila alakerrassa 20:lle hengelle, esteetön sisäänkäynti, inva-wc ja kesäisin terassi.
Zarillo äänestettiin vuonna 2016 Aamulehden Moro-julkaisun Tampereen paras hampurilainen -äänestyksessä sijalle 3. Vuonna 2020 Zarillo sijoittui Tamperelaisen Paras Tamperelainen Ravintola 2020 -äänestyksessä viidenneksi. Zarillo sijoittui Tamperelaisen Paras Tamperelainen Lounaspaikka -äänestyksessä neljänneksi.
Lähteet
pienoiskuva|Tampereen keskustaan, osoitteeseen Puutarhakatu 8, avattiin vuonna 2019 kolmas Zarillo-ravintola lähelle Keskustoria ja Hämeenkatua.
Työväen Näyttämöiden Liitto
Työväen Näyttämöiden Liitto (TNL) on suomalainen vuodesta 1920 toiminut ammatti- ja harrastajateattereiden yhteinen järjestö. Liitolla on yhteensä noin 200 jäsenteatteria.
Liitto järjestää koulutusta ja teatteritapahtumia sekä vastaa jäsenteattereiden edunvalvonnasta. Se myös tiedottaa ja tarjoaa neuvontaa jäsenilleen. Toiminnassa painottuu myös kansainvälinen toiminta.
Liiton puheenjohtaja on vuodesta 2019 kansanedustaja Tarja Filatov. Presidentti Tarja Halonen on liiton kunniapuheenjohtaja.
HMS Rigel (1910)
HMS Rigel (runkonumerot 50 ja V51) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 10. kesäkuuta 1910 ja liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 10. lokakuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V48, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin 24. maaliskuuta 1944 palveluksesta ja romutettiin 1949.
Konrad Fünfstück
Konrad Fünfstück (s. 7. lokakuuta 1980) on saksalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimii Werder Bremen U23-joukkueen päävalmentajana.
Ura
Kesällä 2017 Fünfstückistä tuli Challenge Leaguen FC Wilin päävalmentaja. Pesti päättyi potkuihin maaliskuussa 2019.
Kesällä 2019 Fünfstück allekirjoitti sopimuksen Werder Bremenin kanssa ryhtyen seuran U23-joukkueen päävalmentajaksi.
Duke Nukem Mobile II: Bikini Project
Duke Nukem Mobile II: Bikini Project on useille matkapuhelimille julkaistu Duke Nukem -toimintapeli. Pelissä ei ole kunnon juonta, paitsi juosta eteenpäin ja lahdata tuttuja Pig Cop -vihulaisia ja Alien Troopereita. Bikini Project ei sisällä John. St Johnin ääntä eikä kovinkaan laajaa ääni- ja musiikkivalikoimaa.
Mikko Niinikoski
Mikko Niinikoski (s. 3. maaliskuuta 1978 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2010–2011 Mestiksessä Heinolan Kiekossa.
Niinikoski on Tapparan kasvatteja ja hän on pelannut SM-liigassa 112 ottelua Lahden Pelicansissa. Lisäksi Niinikoski on kiertänyt useissa eri sarjoissa Suomen ulkopuolella. Hän on pelannut muun muassa Tanskan pääsarjassa ja MOL-liigassa sekä Ruotsin ja Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Aarnitulitöyhtö
Aarnitulitöyhtö (Dinopium rafflesii) on eteläaasialainen tikka. Sen elinympäristö ulottuu Myanmarin eteläosista Thaimaan niemimaata Sumatralle ja Bangkalle Indonesiassa. Alalaji dulitense elää Borneolla. Nicholas Aylward Vigors ja Thomas Horsfield kuvailivat lajin holotyypin Sumatralta vuonna 1830, ja nimesivät sen Stamford Rafflesin kunniaksi.
Königsberg (1927)
Königsberg oli Saksan laivaston Königsberg-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus upposi 1940 Norjan taisteluissa.
Valmistus
Risteilijä B (SMS Thetiksen korvaaja) tilattiin 1925 Marinewerftiltä Wilhelmshavenista, missä köli laskettiin 12. huhtikuuta 1926 telakkanumerolla 108. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1927 nimettynä Königsbergiksi. Vesillelaskutilaisuudessa aluksen siunasi Königsbergin pormestari ja ensimmäisen maailmansodan risteilijän SMS Königsbergin päällikön leski rouva Loof kastoi aluksen. Aluksen ensimmäinen päällikkö Wolf von Trotha otti aluksen Reichsmarinen palvelukseen 17. huhtikuuta 1929. Aluksen miehistö siirtyi risteilijä Nympheltä, joka oli poistettu palveluksesta edellisenä päivänä. Koeajojen ja miehistön koulutuksen päätyttyä alus oli 18.–26. lokakuuta Barcelonan maailmannäyttelyssä valtakunnan edustajana aluksen uuden komentajan Robert Witthöf-Emdenin alaisuudessa. Alus liitettiin laivastoon 17. joulukuuta 1929.
Palvelus
Kesäkuussa 1936 Königsberg vieraili Helsingissä. Alus oli Espanjan rannikolla marraskuusta 1936 tammikuuhun 1937. Elokuun puolivälissä 1939 alus vieraili Vaasassa Vaskiluodon satamassa. Alus soveltui huonosti kauppamerenkulun häirintään tai yleensäkään avomerelle, joten toisen maailmansodan alkaessa se siirrettiin torpedokoulutuksen maalilaivaksi Itämerelle ja Pohjanmeren miinoitusoperaatioihin kuten operaatio Westwalliin.
Norja
Königsberg osallistui huhtikuun 1940 alussa Norjan taisteluihin, kun se liitettiin kontra-amiraali Hubert Schmundtin komentamaan maihinnousuryhmä 3:een kuljettamaan joukkoja Wilhelmshavenista Bergeniin yhdessä sisaraluksensa Kölnin sekä miinalaiva Bremsen, torpedoveneiden Wolfin ja Leopardin, E-veneiden emälaivan Carl Petersin sekä E-veneiden S 19, S 21, S 22, S23 ja S 24 kanssa. Osastoon kuuluivat vielä apualukset Schiff 9 ja Schiff 18.
Osaston tunkeutuessa aamulla 9. huhtikuuta Bergenin vuonoon alus vaurioitui Norjan rannikkotykistön Kvarvenin linnakkeen avattua tulen kuuden tuuman kranaatin osuttua hieman vesirajan yläpuolelle. Norjalaiset vastarintamiehet ilmoittivat aluksen sijainnin Britanniaan. Vielä samana iltana hyökkäsi Britannian kuninkaallisten ilmavoimien 12 Welligton ja 12 Hampden pommittajaa satamassa olleiden alusten kimppuun tuloksetta. Alus jäi Bergeniin Skoltegrundin laituriin korjattavaksi muiden ryhmän alusten palatessa Saksaan.
Samana iltana sai Orkneylle sijoitetut Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien 800 ja 803 laivueiden lentäjät tiedon operaatiosta. Seuraavana päivänä 16 Blackburn Skua pommikonetta Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien 800 ja 803 laivueista saivat kolme osumaa alukseen, joka kaatui upoten Bergenin satamaan. Ilmatorjunta ampui alas ainoastaan yhden hyökänneistä lentokoneista (luutnantti Smeeton ja vänrikki Watkinson) ja lisäksi kolme konetta vaurioitui pahoin.
Aluksen hylky nostettiin 17. heinäkuuta 1942 ja maaliskuusta 1943 alkaen sitä käytettiin sukellusvenelaiturina. Hylky kaatui uudelleen 22. syyskuuta 1944 ja romutettiin sodan päätyttyä paikallaan.
Oshikoto
Oshikoto on yksi Namibian neljästätoista alueesta. Se sijaitsee sisämaassa Namibian pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 38 685 neliökilometriä ja siellä on 181 973 asukasta (vuonna 2011).
Oshikoton pääkaupunki on Tsumeb, joka sijaitsee alueen eteläosassa. Sen ympäristössä on kaivettu kuparia vuosisatojen ajan. Oshikoton pohjoisosa on maanviljelysaluetta, jossa kasvatetaan ennen kaikkea helmihirssiä eli omahangua.
Take This Waltz
Take This Waltz on vuonna 2011 julkaistu kanadalainen draamakomedia. Elokuvan on ohjannut Sarah Polley, ja sen pääosissa nähdään Michelle Williams, Seth Rogen sekä Luke Kirby. Take This Waltz on toinen Polleyn omaan käsikirjoitukseen perustuva ohjaustyö.
Juoni
Margot on 28-vuotias freelance-toimittaja, joka tutustuu työmatkalla komeaan Danieliin, joka vielä sattuu asumaan samalla kadulla kuin Margot ja hänen aviomiehensä Lou. Margot tuntee Danieliin voimakasta vetoa ensitapaamisesta lähtien, mutta hän ei kuitenkaan halua pettää aviomiestään. Daniel ja Margot yrittävät tukahduttaa tunteensa ja pysyä vain ystävinä, mutta pikkuhiljaa kiusaus kasvaa vastutamattomaksi ja Margot jättää onnellisen liittonsa Loun kanssa ja muuttaa Danielin luokse asumaan. Elokuvan loppua kohden selviää, että Margot ei ehkä olekaan tyytyväinen ratkaisuunsa ja uuteen elämäänsä Danielin kanssa.
Kalevanpojan viikatteentikku
thumb|Kalevapojan viikatteentikku.
Kalevanpojan viikatteentikku on Laitilassa Untamalan Pyhän Pietarin kirkon kirkkomaalla sijaitseva pystykivi. Se on kapea, noin kahden metrin korkuinen kivipaasi. Kalevanpojan viikatteentikku on Suomen vanhin kristillinen hautamuistomerkki.
Vanhan kansanperinteen mukaan se oli Kalevanpojan eli muinaisen jättiläisen viikatteen hiomiseen käyttämä kovasin. Tarina kertoo, että Kalevanpoika hioi viikatettaan Euran niityllä ja lähetti vaimonsa hakemaan vettä. Kun tätä ei ajoissa kuulunut takaisin, viskasi Kalevanpoika suutuspäissään kovasimen vaimon perään. Se lensi aina Untamalan kirkolle asti ja jäi maahan pystyyn.
Vuonna 1952 arkeologi Ella Kivikosken suorittamissa kaivauksissa löydettiin kivipaaden vierestä kaksi esineetöntä ruumishautaa. Ne ajoitettiin myöhäisrautakaudelle 1100–1200-luvuille. Suomessa Kalevanpojan viikatteentikun kaltaiset pystykivet ovat harvinaisia. Yksi sellainen löydettiin 1930-luvulla tehdyissä kaivauksissa Ulvilan Liikistöstä kaatuneena.
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story on yhdysvaltalainen tositapahtumiin perustuvan American Crime Story -rikossarjan ensimmäinen tuotantokausi. Kausi alkoi FX-kanavalla helmikuussa vuonna 2016 ja päättyi huhtikuussa 2016. Kauden pääosissa näyttelevät Sterling K. Brown, Sarah Paulson, Kenneth Choi, Christian Clemenson, Cuba Gooding Jr., Bruce Greenwood, Nathan Lane, David Schwimmer, John Travolta ja Courtney B. Vance.
The People v. O.J. Simpson: American Crime Story sai erinomaisen vastaanoton. Erityisesti se keräsi kehuja näyttelijäsuorituksistaan, ohjauksesta ja käsikirjoituksesta. Kausi sai 22 Primetime Emmy -ehdokkuutta.
Kirill Kondrašin
Kirill Petrovitš Kondrašin (6. maaliskuuta (J: 21. helmikuuta) 1914 Moskova, Venäjän keisarikunta – 7. maaliskuuta 1981 Amsterdam, Alankomaat) oli venäläinen kapellimestari.
Lapsuus ja nuoruus
Kirill Kondrašin syntyi orkesterimuusikkoperheeseen. Harjoiteltuaan ahkerasti hän 14-vuotiaana päätti ryhtyä kapellimestariksi. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa 1931–1936 kapellimestari Boris Haikinin oppilaana. Haikin oli vain kolme vuotta häntä vanhempi. Kondrašin aloitti johtamisen nuorten teatterissa Moskovassa 1931, ja hän johti Konstantin Stanislavskin ja Vladimir Nemirovitš-Dantšenkon Moskovan akateemisessa musiikkiteatterissa kolme vuotta myöhemmin. Hän johti Malyi-oopperateatterissa Leningradissa 1938–1942 Bolšoi-teatterissa Moskovassa vuodesta 1943. Hänen esityksensä Dmitri Šostakovitšin sinfoniasta nro 1 kiinnitti säveltäjän huomiota, ja heidän välilleen syntyi luja ystävyys. Hänet palkittiin 1947 Stalinin mitalilla.
Ura
Ensimmäisessä Kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa 1958 Kondrašin johti orkesteria Van Cliburnin toimiessa solistina, ja tämä sai ensimmäisen palkinnon. Kilpailun jälkeen hän lähti Cliburnin kanssa Yhdysvaltoihin kiertueelle, ja hän oli ensimmäinen venäläinen kapellimestari, joka johti Yhdysvalloissa kylmän sodan puhkeamisen jälkeen. He esittivät ja levyttivät Sergei Rahmaninovin pianokonserton nro 3 ja Pjotr Tšaikovskin pianokonserton nro 1, jonka he olivat esittäneet kilpailussa. Levytyksiä myytiin Yhdysvalloissa miljoonittain. Hän oli myös Moskovan filharmonisen orkesterin taiteellinen johtaja 1960–1975. Hän kantaesitti Šostakovitšin sinfonian nro 4 joulukuussa 1961 ja nro 13 seuraavana vuonna. Hän esiintyi muutamia kertoja Euroopassa ja Amerikassa muiden tunnettujen venäläisten muusikkojen, kuten Mstislav Rostropovitšin, David Oistrahin ja Svjatoslav Richterin, kanssa.
Maanpako Länsi-Eurooppaan
Kirill Kondrašin loikkasi Neuvostoliitosta joulukuussa 1978 ollessaan kiertueella Alankomaissa ja haki sieltä poliittista turvapaikkaa. Neuvostohallinto julisti heti hänen kaikki aiemmat levytyksensä kielletyiksi. Hän otti pysyvän vierailevan kapellimestarin tehtävän vastaan Amsterdamin Concertgebouw-orkesterissa 1978 ja hoiti tehtävää kuolemaansa saakka. Hän aloitti myös lyhyen mutta hedelmällisen yhteistyön Wienin filharmonikkojen kanssa. Hän kuoli Amsterdamissa sydänkohtaukseen seuraavana päivänä johdettuaan Gustav Mahlerin ensimmäisen sinfonian Pohjois-Saksan Radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina.
Gaetano Mosca
pienoiskuva|163px|Gaetano Mosca. Gaetano Mosca (1858–1941) oli italialainen juristi ja yhteiskuntatieteilijä. Hän kuuluu politiikan tutkimuksen uranuurtajiin. Häntä pidetään yhteiskunnallisen eliittiteorian luojana yhdessä maanmiehensä Vilfredo Pareton kanssa.
Mosca opetti valtio-oikeutta Palermossa 1885–1888, Torinossa 1896–1923 sekä Roomassa 1888–1896 ja 1923–1933. Samalla hän toimi kansanedustajana 1908–1918 ja ministerinä 1914–1916. Hänet nimitettiin vuonna 1919 Italian senaatin elinikäiseksi jäseneksi. Teoksessaan Elementi di scienza politica (1895) hän kehitteli teoriaa, jonka mukaan kaikissa yhteiskunnissa on vain kaksi luokkaa, hallitseva vähemmistö ja hallittujen enemmistö. Moscan teoriaa pidettiin myös fasismin perusteluna, vaikka hän vastusti sekä Mussolinia että Hitleriä.
Philip K. Dick
Philip Kindred Dick (16. joulukuuta 1928 Chicago – 2. maaliskuuta 1982 Santa Ana) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Dickin kirjoissa toistuu todellisuuden ja kuvitelman epäselvä raja. Arkinen olemassaolo paljastuu hänen teoksissaan usein joksikin muuksi kuin miltä se näyttää.
Pentala
pienoiskuva|Suomenlahti Pentalan itäpuolella pienoiskuva|Pentalan museoaluetta pienoiskuva|Lampaita Pentalassa Pentala on saari Espoon Suvisaaristossa. Saaren pinta-ala on 130 hehtaaria, ja se on pääosin luonnonsuojelualuetta. Pentalassa on useita kymmeniä kesämökkejä sekä luonnontilainen Diksandin hiekkaranta. Pentalassa on aikanaan ollut muutaman kymmenen asukkaan saaristolaiskylä, joka entisöitiin 2010-luvulla museoalueeksi. Saarella ei enää ole ympärivuotista asutusta.
Philip K. Dick
Dickiä riivasi pakkomielle arkitodellisuuteen kohdistuvasta jumalallisesta manipuloinnista, ja se onkin toistuva teema hänen teoksissaan. Toinen toistuva teema on ihmisten ja mekaanisten simulaatioiden sekaantuminen keskenään. Kummatkin ovat muunnelmia Dickin teosten läpi kulkevasta pääteemasta eli kahden todellisuuden tason vastakkainasettelusta. Ensimmäinen niistä on ”objektiivisesti” määritelty, toinen taas on kertomusten hahmoille näytettävä näennäinen todellisuus.
Elämä
Philip K. Dickin vanhemmat olivat Edgar Dick ja Dorothy Kindred. Dick syntyi Chicagossa 16. joulukuuta 1928 ennenaikaisesti yhdessä kaksoissisarensa Janen kanssa. Jane kuoli kuitenkin jo viiden tai kuuden viikon ikäisenä. Perhe muutti Kaliforniaan, ja Dickin vanhemmat erosivat, kun Dick oli viisivuotias. Philipin huoltajuus jäi äidille, ja äiti ja poika muuttivat ensin Washingtoniin ja sen jälkeen San Franciscon alueelle. He asettuivat lopulta Berkeleyhin, jossa Dick varttui, valmistui lukiosta ja opiskeli lyhyesti Kalifornian yliopistossa vuonna 1949 kunnes jätti opinnot kesken. Dick oli jo seitsemänneltä luokalta lähtien alkanut kärsiä rajuista huimauskohtauksista. Huimaus toistui erityisen voimakkaana hänen lyhyen opiskeluaikansa aikana, ja luultavasti vaikutti opintojen keskeyttämiseen. Dick muisteli myöhemmin, että teini-ikäisenä hänellä diagnosoitiin skitsofrenia.
Pentala
Maantiede
Pentala sijaitsee lounaisessa Espoossa Espoonlahden merialueen eteläosassa aivan Kirkkonummen rajan tuntumassa.
Pentalan eteläpuolella sijaitsevat Stora Herrö ja Lilla Herrö. Pentalaa ja Herrön saaria erottaa kapea merialue, jolla sijaitsee muun muassa Minnesholmen ja Halsholmen. Salmi Kuggsund erottaa Pentalan Lilla Pentalan saaresta. Espoon ja Kirkkonummen raja kulkee Pentalan länsipuolitse Pentalasundetin salmea pitkin. Salmen eteläpuolella on Brudholmenin huvilasaari. Pentalasundetin länsipuolella on Medvastön saari.
Philip K. Dick
Elämä
Dickin kirjailijanuralle oli ominaista poikkeuksellinen tuotteliaisuus. Dick sai yleensä kahden viikon välein valmiiksi uuden lyhyen kertomuksen, jonka hän sitten lähetti julkaistavaksi johonkin pulp-lehteen. Vuodet 1950–1970 olivat Dickin tuotteliainta aikaa. Dickin tuona aikana kirjoittamia novelleja on sittemmin julkaistu kokoomateoksissa A Handful of Darkness, The Variable Man and Other Stories, The Book of Philip K. Dick, The Turning Wheel and Other Stories, Robots, Androids, and Mechanical Oddities: The Science Fiction of Philip K Dick ja I Hope I Shall Arrive Soon.
Dick tapasi vuonna 1954 eräässä tieteiskirjallisuuden kongressissa yhden esikuvistaan, A. E. Van Vogtin, ja Van Vogt vakuutti aloittelevalle kirjailijalle, että romaaneilla voisi tienata paremmin kuin novelleilla. Siitä lähtien Dickin tieteisromaanien tuotantotahti oli yhtä kiivas kuin hänen lyhyiden tarinoiden julkaisu oli ollut. Dickin ensimmäiset tieteisromaanit olivat laajennettuja versioita hänen aikakauslehtiin kirjoittamistaan tarinoista. Ensimmäisen näistä oli Solar Lottery vuonna 1955. Luovuutensa kukoistuskaudella vuosina 1959–1964 Dick julkaisi kuusitoista tieteisromaania. Samaan aikaan hän kirjoitti myös valtavirran romaaneja, jotka kuitenkin jäivät hänen pettymyksekseen julkaisematta.
Pentala
Maantiede
Pentalan sisäosassa on erämaata muistuttavaa metsää, saaren rannoilla kesähuviloiden tuntumassa on puolestaan kulttuurivaikutteista kasvillisuutta.
Pentalassa on pieni, noin 6,1 hehtaarin laajuinen Pentalanjärvi, jossa on 0,15 hehtaarin kokoinen saari.
Philip K. Dick
Elämä
Vuonna 1963 Dick voitti Hugo-palkinnon romaanillaan Oraakkelin kirja (1962), joka kuvaa vaihtoehtohistoriaa, jossa Yhdysvallat on akselivaltojen hallussa. Anna kyynelten tulla, pyysi poliisi (1974) sai parhaan romaanin John W. Campbell Memorial Award -palkinnon vuonna 1975.
Pentala
Historia
Pentalan ensimmäiset asukkaat olivat perimätiedon mukaan virolaisia kalastajia, jotka asettuivat saarelle 1800-luvun taitteessa. Vanhimmat kalastajamökit rakennettiin Pentalan koillisrantaan. Mökeistä on säilynyt Nyholmin torppa, Gamla Nyholmska Fiskartorpet, ranta-aittoineen. Toisen tiedon mukaan Pentalan ympärivuotinen asutus alkoi viimeistään 1750-luvulla, ja Nyholmin suku asui saarella 1850-luvulta lähtien. Arvid Nyholm oli Espoon viimeisiä ammattimaisia kalastajia ja hänen leskensä Gurli oli Pentalan viimeinen ympärivuotinen asukas. Nyholmin tilan päärakennus ,"Gurlin talo", kunnostettiin 2013. Se on rakennettu 1920-luvulla.
Philip K. Dick
Elämä
Vuoden 1974 helmi-maaliskuussa Dick näki outoja näkyjä ollessaan kipulääkityksessä. Dick kuvasi näkyjään lasersäteiksi, geometrisiksi kuvioiksi, lyhyiksi vilauksiksi Jeesuksesta ja antiikin Roomasta. Näkyjen jatkuessa Dick kertoi elävänsä rinnakkaiselämää Thomas-nimisenä antiikin kristittynä, jota roomalaiset vainosivat. Vaikka Dick käytti huumeita (muun muassa LSD:tä), hän ei itse uskonut, että näyt olisivat niiden aikaansaannosta. Dick päätteli, että jokin jumalallinen olento oli ottanut häneen yhteyttä. Olentoa Dick kutsui Zebraksi, Jumalaksi tai nimellä VALIS, sanoista Vast Active Living Intelligence System (valtava, aktiivinen, elävä älykkyysjärjestelmä). Myöhemmin hän arveli, että VALIS olisi ollut satelliitti, joka viesti maapallon ihmisten kanssa jonkinlaisilla säteillä. Dick yritti koko loppuelämänsä saada selvyyttä tapahtuneeseen. Hän kirjoitti laajan käsikirjoituksen, jota hän kutsui nimellä Exegesis.
Pentala
Historia
Pentalaan rakennettiin 1900-luvulla lukuisia huviloita, joista vanhin ja näyttävin on tullihoitaja Edvard Hanellin itselleen rakentama puuhuvila Hanell saaren itärannalla.
Philip K. Dick
Elämä
Elinaikanaan Dick sai tunnustusta kollegoiltaan ja lukijakunnalta, vaikka hänen kirjojensa suosio ei koskaan yltänyt lähellekään aikakautensa kuuluisimpien tieteiskirjailijoiden, kuten Isaac Asimovin, Robert Heinleinin ja Frank Herbertin, myyntilukuja.
Pentala
Historia
Pentalan koillisrannalla on Sigurd Frosteruksen piirtämä pursiseura Esbo segelföreningin paviljonki, jossa toimii kesäravintola Paven. Espoon kaupunginmuseo avasi saaren vanhalla kalastajatilalla saaristolaismuseon kesällä 2018.
Philip K. Dick
Elämä
Dick oli elämänsä aikana viisi kertaa naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Vuonna 1948 solmitun hyvin lyhyen ja epäonnistuneen ensimmäisen avioliiton jälkeen Dick avioitui uudelleen neljä kertaa: Kleo Apostolidesin kanssa vuonna 1950, Anne Williams Rubensteinin kanssa vuonna 1959, Nancy Hackettin kanssa vuonna 1966 ja Tessa Busbyn kanssa vuonna 1973. Kolmesta jälkimmäisestä avioliitosta syntyi kustakin yksi lapsi – tyttäret Laura ja Isa sekä poika Christopher.
Pentala
Historia
Pentalan uusinta rakennuskantaa edustaa heinäkuussa 2013 käyttöönvihitty Harrys Paviljong noin sata metriä Pavenista etelään. Rakennuksen taustalla on Marina Donnerin ja Krister Ahlströmin lahjoitus ESF:lle vuodelta 2011.
Philip K. Dick
Elämä
Dick kuoli aivohalvaukseen vuonna 1982, neljä kuukautta ennen hänen romaaniinsa Do Androids Dream of Electric Sheep? (1968) löyhästi perustuvan Blade Runner -elokuvan ensi-iltaa.
Pentala
Liikenne
Pentalaan liikennöi kesäisin päivittäin saaristolauttoja, jotka eivät kuulu HSL:n järjestelmään. Lauttasatama on museoalueen yhteydessä saaren koilliskolkassa.
Philip K. Dick
Tuotanto
Dickin romaaneissa ja novelleissa kuvataan usein illusorisiin ympäristöihin vangittujen hahmojen psykologisia kamppailuja. Hänen teostensa keskeisiä teemoja ovat väärennökset, keinoihmiset ja valheellinen todellisuus. Useat hänen kuvaamansa maailmat voidaan ymmärtää Jumalan tai Jumalan korvikkeiden luomiksi keinotodellisuuksiksi. Dickiä kiinnostivat myös messiaaniset hahmot, joita esiintyy useissa kirjoissa. Jane-sisar sekä Dickin vanhemmat toimivat esikuvina monille Dickin kirjojen hahmoille. Erityisesti Janen kuolema – ja Philipin traumaattinen eron tunne, joka on yleinen kokemus monille sisaruksensa menettäneille kaksosille – vaikutti osaltaan niihin dualistisiin dilemmoihin, jotka ovat hallitseva teema Dickin teoksissa. Dickin kirjoille olivat tyypillisiä dualistiset ongelmat: todellinen ja väärennös, ihminen ja androidi. Painostavasta kahtiajakautuneisuudesta nousi esiin kaksi suurta kysymystä, jotka Olivat Dickille keskeistä kirjoittamisessa: Mikä on todellista ja mikä on inhimillistä?
Pentala
Liikenne
Pentalassa järjestetään heinäkuisin saaristolaistapahtuma, jolloin saarelle pääsee viikonlopun ajan Espoon saaristoveneillä.
Philip K. Dick
Tuotanto
Dickin ensimmäinen julkaistu romaani oli Solar Lottery (1955). Se edustaa 1950-luvun alulle tavallista lajityyppiä, jossa tulevaisuuden yhteiskunta on jollain tapaa kieroutunut. Tässä tapauksessa syynä ovat arpajaiset, jotka ohjaavat ihmisten sosiaalisia mahdollisuuksia. Romaanissa asetetaan vastakkain poliittiset juonittelut ja eräänlaisen messiaan seuraajien ihanteellisuus. Myös Dickin seuraavassa romaanissa Maailma jonka Jones teki (1956) esiintyy messiashahmo.
Kirjoitettuaan vielä tieteisromaanin The Man Who Japed, Dick yritti päästä valtavirtaromaanien markkinoille, joskin heikolla menestyksellä. Hän kirjoitti muun muassa teokset Voices from the Street, Mary and the Giant ja The Broken Bubble. Ne eivät nousseet Dickin tieteisromaanien tasolle. Poikkeuksena oli romaani Confessions of a Crap Artist julkaistiin myöhemmin Dickin elinaikana.
Dickin tunnetuimmassa romaanissa, Hugo-palkitussa Oraakkelin kirjassa (1962), hahmot elävät vaihtoehtohistoriassa, jossa liittoutuneet ovat hävinneet toisen maailmansodan. Yksi päähenkilöistä saa lopulta kuulla, että on olemassa rinnakkaistodellisuus, jossa liittoutuneet voittivat. Romaania leimaa kaikenkattava epävarmuus siitä, mikä on lopulta todellista.
Oraakkelin kirjan jälkeen Dick kirjoitti kolme muuta tuotantonsa keskeistä kirjaa: Mars on meidän (1964), Tohtori Veriraha (1965) ja Palmer Eldritch: Kolmesti merkitty mies (1964). Palmer Eldritch: Kolmesti merkitty mies on Dickin aiempia romaaneja äärimmäisempi ja rosoisempi. Hallusinogeenisen huumeen välittäjät tekevät elämän siedettäväksi Marsin siirtolaisille. Pian he kuitenkin kohtaavat ankaran vastustajan, pahaenteisen Eldritchin, jonka kehittämä huume Chew-Z luo aivan uuden todellisuuden. Dickiltä julkaistiin samoihin aikoihin myös useita muita teoksia, jotka hän oli alun perin kirjoittanut jo aiemmin. Näitä olivat muun muassa Rakennamme sinut (1972), The Game-Players of Titan (1963), Simulantit (1964), The Zap Gun (1967) ja The Unteleported Man (1966).
Vuonna 1969 julkaistussa romaanissa Ubik joukko onnettomuudessa kuolleita ihmisiä luo subjektiivisen maailman, mutta heidät palautetaan eräänlaiseen tietoisuuteen säilöntälaitteessa. On epäselvää, mikä kirjassa on totta ja mikä ei. Anna kyynelten tulla, pyysi poliisi (1974) sai John W. Campbellin muistopalkinnon. Se kertoo televisiotähdestä, joka herää eräänä päivänä toisesta todellisuudesta, jossa hän on täysin tuntematon, vailla henkilöllisyyttä.
Dickin elämän loppupuolta hallitsivat metafyysiset ja teologiset pohdinnat. Ruukunkorjaaja (1969) uppoutuu kysymyksiin predestinaatiosta sekä pimeyden ja valon dualistisesta taistelusta. Luhistuvan maailman painostavuus on esillä voimakkaana romaanissa Maze of Death. Vuonna 1970 julkaistua uskonnollissävytteistä romaania on kuvailtu Dickin hienoimmaksi yksittäiseksi teokseksi.
1970-luvulla Dickin yksityiselämässä vuorottelivat vainoharhaisuuden ja selväjärkisyyden jaksot, jotka huipentuivat maaliskuussa 1974 tapahtuneeseen uskonnolliseen kokemukseen. Hän yritti tulkita ja ymmärtää tapahtumaa koko loppuelämänsä ajan. Tätä aihepiiriä käsitellään myös Dickin julkaistuissa kirjeissä. Dickin viimeisten vuosien pääteos on Valis (1981). Se on Dickin analyysi kahtia jakautuneesta minuudestaan – romaani kahdesta päähenkilöstä, miehestä, joka on hullu, ja miehestä, joka ei ole hullu. Valis kuvastaa Dickin kiinnostusta psykologi Julian Jaynesin esittämää kaksikamarisen mielen hypoteesia kohtaan.
Kun Dick kuoli vuonna 1982, häntä ei juurikaan tunnettu tieteiskirjallisuuden ulkopuolella. 2000-luvulla häntä on kuitenkin alettu laajalti pitää Franz Kafkan ja Thomas Pynchonin kaltaisena vainoharhaisen kaunokirjallisuuden mestarina. Dickin teokset voidaan ehdottomasti luokitella tieteiskirjallisuudeksi, mutta hän ei monien lajityypin kirjailijoiden tavoin keskittynyt futuristiseen teknologiaan, vaan pikemminkin siihen miten teknologian muovaama – usein dystooppinen – ympäristö ja yhteiskunta vaikuttavat henkilöhahmoihin.
Elokuvia
Useat elokuvat perustuvat vain löyhästi Dickin teksteihin.
Reposaaren saha
Reposaaren saha oli vuosina 1872–1974 Porin Reposaaressa toiminut saha. Se perustettiin alun perin nimellä Reposaaren Höyrysaha Oy (Räfsö Ångsågs Aktiebolaget).
Perustaminen ja omistajat
Vuonna 1917 saha siirtyi raumalaisen liikemiehen Alfred Kordelinin omistukseen. Vuonna 1935 omistajaksi tuli Rauma Wood Ltd ja 1951 Rauma-Repola.
Reposaaren Höyrysaha Oy perusti sahalaitoksia myös muun muassa Nokian Siuroon. Lisäksi yhtiö rakennutti tukinuittoa varten Tampereelle Pispalanharjun ylittäviä tukkiteitä.
Sahan merkitys Reposaarelle
Reposaaren sahalla työskenteli parhaimmillaan yli 500 työntekijää se oli 1900-luvun alussa Suomen suurimpia sahalaitoksia. Höyrysahan myötä Reposaaresta muodostui maan suurin puutavaran vientisatama.
Suuri höyrysaha muutti aiemmin kalastaja- ja satamayhteisönä olleen Reposaaren suureksi teollisuusyhdyskunnaksi. Toinen suuri teollisuuslaitos saarella oli 1900-luvun alussa toimintansa aloittanut Reposaaren Konepaja.
Sahan työläisille rakennettiin oma asuinalue. Lisäksi Reposaari sai muun muassa oman kirkon ja koulun sekä lennätinyhteyden. Sahan ansiosta aloitti toimintansa myös Reposaaren VPK vuonna 1891.
Reposaaren höyrysahalla oli kaksi omaa hinaajaa, jotka toivat sahalle suuria tukkilauttoja Pohjanlahden rannikkoseuduilta. Sahalle uitettiin raaka-ainetta myös sisämaasta Kokemäenjokea myöten.
Tulipalot ja lakkauttaminen
Sahalla sattui sen historian aikana useita suuria tulipaloja. Vuonna 1901 koko laitos paloi, mutta se rakennettiin uudelleen. Toukokuussa 1919 paloi sahan lautatarha. Vuonna 1936 tuhoutui tulipalossa viisi työläisten asuintaloa sekä 150 metriä pitkä varastorakennus. Saman vuoden lopulla paloi vielä yksi sahan alueella ollut varastorakennus. Nämä tulipalot paljastuivat myöhemmin erään naisen sytyttämiksi tuhopoltoiksi.
Viimeisinä vuosinaan saha työllisti noin 200 henkeä. Se lakkautettiin vuonna 1974. Sahasta suunniteltiin pitkään sahateollisuusmuseota, mutta se tuhoutui pyromaanin sytyttämässä tulipalossa vuonna 1995. Jäljellä on nykyään enää sahan tiilirakenteinen savupiippu.
Čajánekin kasarmien taistelu
Čajánekin kasarmien taistelu oli Saksan 84. jalkaväkirykmentin ja Tšekkoslovakian 12. konekiväärikomppanian 14. maaliskuuta 1939 käymä taistelu Frýdek-Místekin kaupungissa Čajánekin kasarmien hallinnasta Tšekkoslovakian miehityksen aikana. Taistelu päättyi saksalaisten voittoon Tšekkoslovakian joukkojen komentajan kapteeni Karel Pavlíkin määrättyä puolustajat antautumaan.
Taistelussa kaatui 6–18 saksalaissotilasta ja kaksi Tšekkoslovakian sotilasta haavoittui. Taistelu oli tunnetuin Tšekkoslovakian armeijan joukkojen tekemä vastarinta saksalaisia joukkoja vastaan miehityksen aikana.