cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shakerit (uskonlahko)
Shakers-liike oli jyrkkä uskonlahko, joka tunnetaan Kristuksen toiseen tulemiseen uskovien seurana, ja joka oli rutiininomaisesti yhteydessä henkiin. Lahkolaiset uskoivat sukupuolten tasavertaisuuteen, harjoittivat selibaattia ja julistivat rauhanliikettä. He uskoivat pystyvänsä puhumaan tuonpuoleiseen siirtyneiden veljiensä ja tunnettujen kuuluisuuksien, kuten Kolumbuksen kanssa.
Nimitys
thumb|Shakerien pyörretanssia. Kuva 1800-luvulta. Shakers-liikkeen nimitys muodostui siitä, kun seurakunta tanssi iloa puhkuvaa, pyörremäistä ja jalkaa polkevaa tanssia. Lahkolaiset uskoivat tanssiessaan olevansa henkiensä valloissa. Shaker-nimitys (’vapisija, ravistelija’) oli aluksi pilkkanimi, jonka he saivat hurmahenkisten tanssiensa vuoksi, joissa he sanoivat ravistelevansa synnin pois.
Liike nykyään
Kun liikkeessä ei ollut perheenlisäyksen kautta luonnollista väestönlisäystä tiukan selibaatin takia, liike adoptoi orpolapsia niin kauan, kuin se oli mahdollista USA:n lakien mukaan. 21-vuotiaina nämä saivat päättää, jäisivätkö he vai lähtisivätkö pois yhteisöstä, jos halusivat. Useimmat lähtivät. 1800-luvulla jopa lähes 6 000 jäsenestä koostunut liike on sittemmin kuihtunut melkein olemattomiin. Vuonna 2011 liikkeeseen kuului Yhdysvalloissa enää kolme jäsentä, jotka elivät vanhassa shakeryhteisössä Mainessa. Vuonna 2019 shakereita oli jäljellä vain yksi mies ja yksi nainen.
Mayhem
Mayhem (sekasorto) on brittiläisessä tapaoikeudessa tahallista silpomista siten, että henkilöä vahingoitetaan, jotta hän ei voi puolustautua taistelussa. Ahtaamman laintulkinnan mukaan se edellytti silmän tai raajan vahingoittamista, kun taas korvan ja nenän poistamista ei pidetty riittävän vammauttavana. Rikoksen nimitys laajeni myöhemmin käsittämään kaikenlaisen silpomisen, vahingoittamisen ja lamaamisen millä tahansa välineellä. Sana on peräisin muinaisranskan kielen sanasta mahaing.
Fetter v. Beale
Brittiläisen tapaoikeuden suurin mullistus koskien mayhem-oppia tuli 1697, jolloin Britannian korkein oikeus King's Bench antoi tuomion käsittelyssä Fetter v. Beale, 91 Eng. Rep. 1122. Jutun kantaja katsottiin asiassa voittajaksi ja syytetty tuomittiin maksamaan korvausta väkivallanteostaan. Vähän myöhemmin, "osa hänen kalloaan irtosi hänen päästään kyseisen pahoinpitelyn vuoksi," ja kantaja nosti kanteen mayhemin perusteella. Vaikka Fetter tunnetaan vanhakantaisena esimerkkinä res judicatasta, sen merkitys on suurin siinä, että se laajentaa mayhemin kattamaan myöhemmin tapahtuneita jälkiseurauksia tässä myös "kallon menetyksen".
Nykyinen käytäntö
Nykyaikana mayhem-väkivallanteon ovat korvanneet monissa oikeudenkäytöissä lain määrittelemät pahoinpitelyrikossäännökset, kuten törkeä pahoinpitely.
Muita tavallisia merkityksiä
"Mayhemiä" käytetään nykyisin tarkoittamaan tuhoa ja hävitystä, usein leikkimielisesti. Muutos on johtunut lehdissä käytetyn sanonnan "rioting and mayhem" (rähinöinti) väärinymmärryksestä.
Reto Suri
Reto Suri (s. 25. maaliskuuta 1989 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue HC Luganossa. Hyökkääjänä pelaavan Surin vahvuuksia ovat taitavuus, nopeus hyvä pelikäsitys ja nopea rannelaukaus.
Seuraura
Suri on EHC Klotenin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset Nationalliga A:n ottelunsa 18-vuotiaana kaudella 2007–2008, jolloin Suri pelasi liigassa runkosarjassa 16 ottelua ja pudotuspeleissä 5 ottelua tehoilla 1+1=2. Hän pelasi kaudella myös Elite Junioren A:ssa, jossa Suri oli tehoilla 22+32=54 pistepörssin kolmas. Suri edusti myös Sveitsin alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta NLB:ssä.
Maajoukkueura
Suri edusti Sveitsiä vuoden 2013 MM-turnauksessa, jossa se voitti MM-hopeaa, ensimmäisen jääkiekon MM-mitalinsa miesten turnauksissa sitten vuoden 1953.
Suri pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007.
Kingstonin puolustus
Kingstonin puolustus on shakkiavaus, joka kuvaavat siirrot
Avauksella on paljon yhteistä hollantilaisen ja ranskalaisen puolustuksen kanssa. Mustan kuningatarlähetti jää usein oman sotilasketjun taakse passiiviseksi, mutta mustan f5-sotilas kontrolloi e4-ruutua vahvasti. Musta saa usein tilaedun kuningatarsivustalta pelatessaan a6 ja b5 ja sivustoin lähettinsä.
Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille C01.
Muunnelmat
Vaihtomuunnelma alkaa siirroilla 3.exf5 exf5. E-linja avautuu välittömästi, mitä molemmat osapuolet pyrkivät käyttämään hyväksi. Musta saa vahvan ruudun e4:ään ja valkea taas e5:een. Valkea saa linnoitettua nopeasti pelaamalla 4.Ld3 uhaten f-sotilasta. Mustan pitää suojata sotilas esimerkiksi siirrolla 4...d5. Valkea voi jatkaa 5.Rf3 ja linnoittaa jatkossa.
Etenemismuunnelma alkaa siirrolla 3.e5. Siirto estää samalla mustan ratsua siirtymästä f6:een. Saadakseen kuningatarlähettinsä peliin musta pelaa usein siirrot a6, b5 ja Lb7. Hän voi myös jättää kuninkaansa lukkiutuneeseen keskustaan ja aloittaa sotilasetenemisen g5- ja h5-siirroilla lyhyesti linnoittautuneen valkean kuningasasemaan.
Franco-Hiva-gambiitti on mustan terävin jatko. Siinä musta ei lyö valkean sotilasta takaisin siirrolla 3...exf5 vaan jatkaa 3...Rf6. Gambiitin tarkoituksena on saada kehitys loppuun ennen valkeaa. Musta jatkaa yleensä vielä uhraamalla toisenkin sotilaan jatkossa 4.fxe6 Ld6 5.exd7 Lxd7. Musta on nyt saanut kolme kevyttä upseeria peliin, ja valkean kaikki upseerit ovat vielä perärivillä. Gambiittijatkossa musta ei voi alkaa pelata passiivisesti, sillä kahden sotilaan tappio tietää häviötä loppupelissä. Siksi gambiitti ei sovellukaan passiivisille pelaajille. Valkean kannattaa pyrkiä jatkossa vaihtoihin, pelkistämään peli ja korottamaan ylimääräiset sotilaansa.
Big Game (albumi)
Big Game on White Lion -yhtyeen kolmas studiolevy, ja se julkaistiin 10. elokuuta 1989. Albumin tuotti myös yhtyeen edellisen albumin, Priden, tuottanut Michael Wagener. Albumi on menestynyt kohtalaisen hyvin ja saanut Allmusicilta pisteiksi 4½/5. Albumin kaikista kappaleista vastaavat laulaja Mike Tramp ja kitaristi Vito Bratta lukuun ottamatta kappaletta ”Radar Love”, joka on coverkappale ja jonka alkuperäinen esittäjä on Golden Earring. Simpsonit-televisiosarjassa Homer Simpson on nimennyt ”Radar Loven” yhdeksi lempikappaleistaan, ja White Lionin sekä Grand Funk Railroadin lempiyhtyeikseen.
Trenton Merricks
Trenton Merricks on yhdysvaltalainen filosofi ja Virginian yliopiston professori. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tietoteoria, uskonnonfilosofia ja mielenfilosofia. Merricks väitteli tohtoriksi Notre Damen yliopistosta vuonna 1994 Alvin Plantingan ohjauksessa.
Hänet tunnetaan kenties parhaiten nihilismistään, niin kutsutusta osittaisesta mereologisesta nihilismistä (Objects and Persons, 2001), jonka mukaan sellaiset asiat kuin tuolit ja puut eivät ole olemassa yhtenäisinä kappaleina. Sen sijaan ne ovat hiukkasten järjestelmiä. Tämän vuoksi arkikokemuksemme mukaiset aistimukset niistä ovat osin virheellisiä.
Alaluostarin kirkko
Alaluostarin kirkko (храм Рождества Христова) oli Petsamon Alaluostarilla sijainnut alun perin ortodoksinen kirkko, jota Petsamon luterilainen seurakunta käytti kirkkonaan. Kirkon oli rakennuttanut Petsamon luostari vuosina 1906-1908 ja se oli pyhitetty Kristuksen syntymän muistolle. Kirkko oli puurakenteinen ja sen vieressä oli erillinen kellotorni.
Kun Petsamo liitettiin Suomeen vuonna 1920, siellä ei ollut luterilaista kirkkoa, vaikka alueella asuikin huomattava määrä luterilaista väestöä. Ortodoksisia kirkkoja Petsamon alueella oli sen sijaan useita. Sisäministeriö päätti vuonna 1921, että Petsamon luostarin omistama Alaluostarilla sijaitseva kirkko siirretään luterilaisen seurakunnan käyttöön. Alaluostarin kirkko oli vuosien 1918-1920 levottomuuksien jälkeen huonossa kunnossa. Vuonna 1921 kirkossa suoritettiin välttämättömimmät sisustukselliset muutokset uutta luterilaista käyttötarkoitusta varten. Kirkkoon hankittiin muun muassa urkuharmoni ja seuraavana vuonna saarnatuoli. Kirkossa tehtiin koko 1920-luvun ajan korjauksia. Muun muassa kirkon penkit uusittiin 1925-1926, kirkon katto ja kupoli maalattiin 1928-1929 ja kirkon lämmitysuunit uusittiin 1928. Vuonna 1930 suoritettiin opetusministeriön myöntämän määrärahan avulla laajamittaisempi remontti, jolloin kirkko ja kellotapuli korjattiin kokonaisuudessaan. Vuoden 1930 remontin jälkeen kirkko ei enää kaivannut laajamittaista remonttia. Ainoa puute oli että kirkkoon ei saatu hankittua urkuja. Kellotornissa oli kahdeksan kelloa ja alttaritauluna palveli kirkon alkuperäinen ikonostaasi.
Kirkon kohtaloksi koitui talvisota, jonka aikana puna-armeija ryösti ja hävitti kirkon sisätilat. Lisäksi puna-armeijan mukaan lähti myös neljä kellotornin kahdeksasta kellosta ja kirkko kärsi myös tulipalon. Vuoden 1941 elokuusta lähtien osittain tuhoutunut kirkkorakennus palveli saksalaisten sotilaiden majapaikkana. Kirkolliseen käyttöön rakennusta ei enää talvisodan jälkeen korjattu. Vuosina 1940-1944 luterilaiset jumalanpalvelukset pidettiin muun muassa Petsamon kirkonkylässä sijainneessa Parkkinan ortodoksisessa kirkossa ja useissa tilapäistiloissa.
Anthony Theodore Lobo
pienoiskuva|Anthony Theodore Lobo Anthony Theodore Lobo (4. heinäkuuta 1937 Karachi – 18. helmikuuta 2013) oli pakistanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Karachin arkkihiippakuntaan 8. tammikuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Oescuksen titulaaripiispaksi 8. kesäkuuta 1982. Piispaksi konsekroinnin suoritti 1. lokakuuta Joseph Marie Anthony Cordeiro, jota avustivat Emanuele Gerada ja John Joseph.
Lobo sai 28. toukokuuta 1993 nimityksen Islamabad-Rawalpindin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 18. helmikuuta 2010.
Waldemar Eneberg
Waldemar Eneberg (6. tammikuuta 1840 Närpiö – 8. kesäkuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja senaattori. Hän kuului 1900-luvun alussa Suomalaisen puolueen johtaviin miehiin.
Enebergin vanhemmat olivat Närpiön kappalainen ja myöhempi Kokemäen kirkkoherra Isak Reinhold Eneberg ja vapaaherratar Fredrika Lovisa von Knorring. Eneberg kirjoitti ylioppilaaksi Turusta vuonna 1858 ja opiskeli lakia. Opiskeluaikoinaan hän omaksui J. V. Snellmanin fennomanian poliittiseksi aatemaailmakseen. Valmistuttuaan tuomariksi 1870 hän työskenteli ensin Porvoon tuomiokapitulin ja sen jälkeen Valtiokonttorin sihteerinä sekä 1880–1883 jälkimmäisen tirehtöörinä. Vuosina 1883–1891 hän oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen. Eneberg oli Helsingin kaupunginvaltuustossa 1879–1885 ja 1891, kirkolliskokouksen edustajana 1876 sekä valtiopäivillä porvarissäädyssä Lappeenrannan edustaja 1885 ja 1888 sekä Kajaanin edustaja 1891. Porvarissäädyssä hän oli sen suomenmielisen vähemmistön johtajia. Hän myös kirjoitti 1890 perustetun Keskinäisen Henkivakuutusyhtiö Suomen säännöt.
Vuonna 1891 Eneberg nimitettiin senaatin talousosastoon salkuttomaksi senaattoriksi ja edelleen 1893 siviilitoimituskunnan sekä 1897 oikeustoimituskunnan päälliköksi. Varsinkin Suomalaisen puolueen johtohahmon Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen erottua senaatista 1899 Enebergistä tuli puolueen senaattoriryhmän johtava toimija, minkä vuoksi hän kantoi päävastuun puolueensa ensimmäisen sortokauden aikaisesta politiikasta. Vaikka pyrkimyksenä olikin jarruttaa ja torjua Suomen venäläistämistä, Eneberg ryvettyi pahasti yhtenä johtavista myöntyväisyyslinjan edustajista, varsinkin perustuslaillisten silmissä. Hänen ja vanhasuomalaisten merkittävin saavutus senaatissa oli vuoden 1902 kieliasetus, jolla suomi lopullisesti sai yhdenvertaisen aseman virkakielenä ruotsin rinnalla. Eneberg aateloitiin vuonna 1903 ja hän otti aatelissukunsa tunnuslauseeksi puolueensa iskulauseen "taipuu eikä taitu", joka sopi myös hänen katajaan viittaavaan sukunimeensä.
Waldemar Enebergin veli oli assyriologi Karl Fredrik Eneberg. Pääjohtaja Otto Sarvi ja kansanedustaja Paavo Korpisaari olivat Enebergin vävyjä.
Dysonin kehä
Dysonin kehä, Dysonin pallo tai Dysonin sfääri on fyysikko Freeman Dysonin vuonna 1960 kuvailema kuvitteellinen, ontto pallomainen kehärakennelma, joka voisi ympäröidä tähden. Tällainen rakennelma keräisi talteen kaiken tähden säteilemän energian. Dyson itse sai idean kehästä tieteiskirjailija Olaf Stapledonin kirjasta Starmaker (1937).
Dysonin kehä esiintyy myös Bob Shaw’n tieteiskirjassa Orbitsville sekä Dan Simmonsin tieteiskirjassa Endymionin nousu, joka kuuluu kirjailijan Hyperion-sarjaan.
Kepler-teleskooppi on tehnyt havaintoja tähden KIC 8462852 kirkkaudenvaihteluista, joiden perusteella pidetään mahdollisena, että tähteä voisi ympäröidä Dysonin parvi eli jonkinlainen pallon ja renkaan yhdistelmä. Muiden selitysten osoittauduttua puutteellisiksi päädyttiin mahdollisuuteen, että tähden edessä on "megastruktuurien parvi".
Dysonin kehän rakentava sivilisaatio olisi luokkaa II Kardašovin skaalalla.
Teknologiset haasteet
Jäykäksi rakennettu kehä tarvitsisi erittäin vahvoja rakennusmateriaaleja.
Il ragazzo della via Gluck
Il ragazzo della via Gluck on italialainen iskelmä. Laulun alkuperäinen levyttäjä oli italialainen Adriano Celentano, jonka versio menestyi Italiassa vuonna 1966. Säveltäjinä olivat Celentano ja Mariano Detto sekä sanoittajina Luciano Beretta ja Michele Del Prete.
Suomenkielisen käännöskappaleen sanat kirjoitti Kari Kuuva, joka itse levytti laulun nimellä "Asfalttia ja sementtiä" 17. tammikuuta 1968. Myöhemmin Katri Helena ja Kari Tapio tekivät omat versionsa.
Buddy Holly
Buddy Holly, oikealta nimeltään Charles Hardin Holley (7. syyskuuta 1936 Lubbock, Texas – 3. helmikuuta 1959 Clear Lake, Iowa) oli yhdysvaltalainen rock and roll -laulaja ja lauluntekijä. Hollyn menestys ennen lento-onnettomuudessa tapahtunutta kuolemaansa kesti vain puolitoista vuotta, mutta hän jätti pysyvän jäljen rock and rolliin. Hänen menestyneimpiä kappaleitaan vuosilta 1957–1959 ovat läpimurtosingle ”That’ll Be the Day” sekä esimerkiksi ”Peggy Sue”, ”Rave On” ja ”Maybe Baby”.
Hollyn musiikki on innoittanut useita aikalaisia ja myöhempiä muusikoita etenkin Englannissa, missä hän oli hyvin suosittu. Holly oli ensimmäisiä muusikoita, jotka nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1986.
Nuoruus ja musiikkiuran alku
Charles Hardin Holley syntyi Lubbockissa, Texasissa 7. syyskuuta 1936. Hän oli nelilapsisen perheen nuorin. Hän oppi soittamaan pianoa, viulua ja kitaraa jo nuorena.
Holley perusti lapsuusystävänsä Bob Montgomeryn kanssa duon nimeltä Buddy & Bob, jonka musiikkia he itse kutsuivat nimellä "western and bop". Yhtyeeseen liittyivät myös basisti Larry Welborn ja rumpali Jerry Allison, ja Holleyn vaikutuksesta se alkoi suuntautua rock and rolliin countryn sijaan. Yhtye soitti vuosina 1953–1955 paikallisella KDAV-radioasemalla ja äänitti demonauhoituksia, joita julkaistiin myöhemmin Hollyn kuoltua.
Holley pudotti taiteilijanimestään e-kirjaimen vuoteen 1956 mennessä. Yhtyeen maine kasvoi countrypiireissä, ja se sai Deccalta levytyssopimuksen singlejen levyttämiseksi Nashvillessä. Montgomery jätti yhtyeen, joka levytti muutaman countrysinglen, mutta ilman menestystä. Yksi yhtyeen viimeisistä levytyksistä Deccalle oli ”That’ll Be the Day”, jota Decca ei kuitenkaan julkaissut.
Holly palasi Lubbockiin ystävineen. Vuosina 1956–1957 Holly ja rumpali Jerry Allison soittivat duona Lubbockin nuorisokeskuksessa, kerran Elvis Presleyn lämmittelijöinäkin. Presley vaikutti paljon siihen, että Holly siirtyi kokonaan rock’n’rolliin.
Menestys
thumb|Buddy Holly (kesk.) ja The Crickets Hollyn yhtye otti nimekseen Crickets, ja 25. helmikuuta 1957 he äänittivät Clovisissa New Mexicossa Norman Pettyn studiolla rokkaavan version kappaleestaan ”That’ll Be the Day”. He saivat levytyssopimuksen Coral/Brunswickilta, ja single nousi listakärkeen syyskuussa. Pettystä tuli Cricketsin manageri ja tuottaja. Yhtyeessä olivat tuolloin Hollyn lisäksi Allison, Niki Sullivan ja Joe B. Mauldin. Sullivan lähti yhtyeestä vuoden 1957 lopulla. Kappaleen menestystä seurasi Cricketsin Yhdysvaltain-kiertue saman vuoden lopussa ja Englannin-kiertue 1958.
Hollylla oli kaksi voimassa olevaa levytyssopimusta, joten osa yhtyeen singleistä julkaistiin sopimussyistä Hollyn omalla nimellä ja osa Cricketsin nimellä. Hollyn ensimmäinen hittisingle hänen omalla nimellään oli ”Peggy Sue”. Vuoden 1957 ja 1958 aikana Holly julkaisi näiden lisäksi monia muitakin top-40:een nousseita singlejä, kuten ”Maybe Baby”, ”Think It Over”, ”Early in the Morning” ja ”Rave On”. Yhtye julkaisi kaksi menestysalbumia, The ”Chirping” Crickets ja Buddy Holly. Buddy Holly ja Crickets olivat hyvin suosittuja Yhdysvalloissa, mutta sitäkin suositumpia Englannissa, missä Hollylla oli hyvin suuri vaikutus seuraavaan englantilaiseen rock-sukupolveen.
Musiikillinen tyyli
Holly oli Cricketsin johtaja: hän kirjoitti itse monet yhtyeen lauluista sekä lauloi ja soitti soolokitaraa. Hänen laulutyylilleen oli tunnusomaista nikottelutekniikka ja ’uh’-äännähdys joidenkin sanojen korostamiseksi. Hollyn sanoitukset olivat usein hienostuneempia sekä harmoniat ja melodiat monimutkaisempia kuin hänen aikalaisillaan. Buddy Holly & the Crickets oli uraauurtava yhtye siinä, että se kirjoitti omat laulunsa. Yhtye sai myös Pettyn studioilla sinä aikana harvinaisen vapauden kokeilla ja hioa kappaleitaan kaikessa rauhassa. Yhtyeen soundi olikin uudenlainen, kahden yhdessä soittavan kitaran ansiosta aiempaa täydempi ja kovempi. He tekivät kokeiluja myös epätavallisilla soitto- ja äänitystavoilla. Vuoden 1958 lopulla Holly alkoi käyttää jousisoittimia kappaleidensa taustalla.
Avioliitto ja ero Cricketsistä
Holly meni elokuussa 1958 naimisiin Peer-Southern Musicilla vastaanottovirkailijana työskennelleen puertoricolaissyntyisen Maria Elena Santiagon kanssa. Holly oli kosinut jo ensimmäisillä treffeillä. Häät pidettiin Lubbockissa, ja pariskunta asettui asumaan New Yorkin Greenwich Villageen. Holly perusti levytys- ja julkaisuyhtiön nimeltä Prism, jonka tarkoitus oli etsiä lahjakkuuksia Texasissa ja tuottaa musiikkia. Hän suunnitteli esiintyvänsä elokuvissa ja levyttävänsä gospel-albumin ja duettoja.
Holly jätti Norman Pettyn ja Cricketsin, mikä johti kalliisiin sopimusriitoihin. Hän osallistui Winter Dance Party Tour -kiertueeseen 1959 alussa ja äänitti musiikkia New Yorkissa.
Kuolema
thumb| Buddy Hollyn, Richie Valensin, ja J.P. Richardsonin (“The Big Bopper”) muistomerkki lento-onnettomuuden tapahtumapaikalla. Holly sai surmansa kiertueella, kun häntä, The Big Bopperia ja Ritchie Valensia kuljettanut pienkone putosi maahan Clear Lakessa Iowassa 3. helmikuuta 1959. 22-vuotiaana kuolleesta Hollysta tuli ensimmäinen kuollut tunnettu valkoinen rock and roll -laulaja.
Kuoleman jälkeen
Hollyn kuoltua hänen singlensä ”It Doesn’t Matter Anymore” nousi listoille, ja hänen julkaisematonta musiikkiaan julkaistiin useilla kokoelmilla. Crickets jatkoi soittamista yhdessä, ja he olivat suosittuja etenkin Englannissa.
Hollyn musiikki nousi jälleen suosioon 1960-luvun lopulla alkaneen rock and rollin uuden nousun myötä. Don McLean julkaisi Hollyn kuolemaan viittaavan hittikappaleensa ”American Pie” vuonna 1971. Paul McCartneyn yhtiö osti Hollyn julkaisuoikeudet vuonna 1975 Norman Pettylta, mikä takasi Hollyn leskelle ja perheelle turvatun tulevaisuuden.
Elämäkertaelokuva The Buddy Holly Story (1978) nosti Buddy Hollyn jälleen tunnetuksi. Hänet nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen ensimmäisten joukossa 1986. Songwriters Hall of Fameen hänet nimettiin niin ikään 1986. Musikaali Buddy: The Buddy Holly Story pyöri Lontoossa ja Broadwaylla 1989 alkaen. Buddy Holly -museo avattiin Lubbockissa 1999.
Rolling Stone -musiikkilehti arvosti vuonna 2004 ja 2011 Hollyn sijalle 13 sadan suurimman artistin listallaan. Albumi The "Chirping" Crickets (1957) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Palana
Palana on kaupunkityyppinen taajama Kamtšatkan aluepiirissä Venäjän kaukoidässä, entisessä Korjakiassa. Taajama sijaitsee Kamtšatkan niemimaan länsirannikolla Palana-nimisen joen rannalla kahdeksan kilometriä sisämaahan Ohotanmeren rannalta; joen suulla Ust-Palanassa on merisatama. Taajaman asukasluku on 3 134 (2013).
Palana on Tigilin piirin hallintokeskus. Taajama ei kuitenkaan itse ole piirin osa, vaan sillä on itsenäisen kaupunkipiirin status. Palana sijaitsee noin 850 km pohjoiseen Petropavlovsk-Kamtšatskista.
Vuosina 1991–2007 Palana oli Korjakian autonomisen piirikunnan hallinnollinen keskus.
Georges St. Pierre
Georges St. Pierre (s. 19. toukokuuta 1981 Saint-Isidore, Quebec, Kanada ) on kanadanranskalainen uransa lopettanut vapaaottelija. Hän oli UFC:n välisarjan mestari kahdesti, joista jälkimmäinen kesti vuodesta 2008–2013. St. Pierre oli myös keskisarjan mestari 2017 vuoden marraskuusta joulukuuhun. Helmikuussa 2019 St. Pierre ilmoitti päättävänsä vapaaottelu-uransa.
Jules Verne
Jules Gabriel Verne /ʒyl vɛʁn/ oli ranskalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti tieteiskirjallisuuden edelläkävijänä. Verne kirjoitti muun muassa avaruusaluksista, lentolaitteista ja sukellusveneistä ennen kuin niitä oli olemassa.
Georges St. Pierre
Hän aloitti Kyokushin karaten seitsenvuotiaana suojellakseen itseään koulukiusaamiselta. Hän aloitti painin ja brasilialaisen jujutsun sen jälkeen kun hänen karateopettajansa kuoli, hän harjoitteli myös nyrkkeilyä. Hänet on äänestetty parhaimmaksi välisarjalaiseksi maailmassa.
UFC:n liittyminen
St. Pierre teki UFC debyyttinsä UFC 46:ssa, jossa hän kukisti Karo Parisyanin yksimielisellä päätöksellä. Hänen seuraava ottelunsa UFC:ssä oli Jay Hieronia vastaan UFC 48:ssa. St. Pierre voitti Hieronin teknisellä tyrmäyksellä, kun ensimmäistä erää oli oteltu 1:42.
Ensimmäinen mestaruusottelu
St. Pierren toisen UFC voiton jälkeen hän kohtasi Matt Hughesin UFC 50:ssä. St. Pierre hävisi ottelun taputettuaan käsilukon johdosta, kun ensimmäistä erää oli jäljellä vain yksi sekunti. Häviö oli hänen uransa ensimmäinen ja hän onkin sittemmin myöntänyt suuresti kunnioittaneensa Hughesia mennessään mestaruusotteluun.
Tie takaisin mestaruuteen
St. Pierre palasi takaisin UFC:n voitettuaan Dave Strasserin TKO 19:sta ensimmäisen erän olkapäälukolla. UFC 52:ssa, St. Pierren paluu ottelussa, hän kohtasi Jason Millerin. Hän voitti verisen ottelun yksimielisellä päätöksellä.
St. Pierre kohtasi mestarin ykköshaastajan Frank Triggin UFC 54:ssä. St. Pierre hallitsi ottelua ja voittikin ottelun Triggerin taputettua rear naked choken takia, kun ensimmäistä erää oli jäljellä alle minuutti. Triggerin jälkeen hän kohtasi myöhemmin Kevyensarjan mestaruuden voittaneen Sean Sherkin UFC 56:ssa. Toisen erän puolivälissä St. Pierrestä tuli toinen ottelija joka oli onnistunut voittamaan Sherkin, ja ensimmäinen joka oli tyrmännyt hänet.
UFC 58:ssa St. Pierre voitti entisen välisarjan mestarin B.J. Pennin tullen näin ykköshaastajaksi välisarjan mestaruusotteluun. St. Pierre asetettiin kohtaamaan välisarjan mestari Matt Hughes, mutta St. Pierre joutui vetäytymään ottelusta nivusvamman takia ja hänen tilalleen tuli mies, jonka hän oli voittanut aikaisemmin, B.J. Penn. UFC myöhemmin ilmoitti, että St. Pierrellä olisi mahdollisuus otella mestaruudesta, kun hän olisi täysin parantunut.
Paluu UFC:hen
20. kesäkuuta 2016 St. Pierre ilmoitti neuvottelevansa UFC:n kanssa paluustaan ottelemaan. 15. helmikuuta 2017 St. Pierren ilmoitettiin tehneen sopimuksen UFC:n kanssa, jonka jälkeen maaliskuussa St. Pierre kertoi tehneensä neljän ottelun sopimuksen.
Keskisarjan mestaruudesta
Maaliskuussa 2017 Dana White ilmoitti St. Pierren tekevänsä paluunsa keskisarjan mestaria Michael Bispingiä vastaan. Toukokuussa 2017 White ilmoitti ottelun olevan peruttu, kun UFC ja Bisping halusivat ottelun käytävän UFC 213 -tapahtumassa heinäkuussa. St. Pierre ilmoitti kuitenkin kärsivänsä silmävammasta, eikä kykenisi ottelemaan ennen kuin marraskuussa. Kaksikko oli edelleen halukas ottelemaan toisiaan vastaan, mutta Bispingin oli määrä otella sitä vastoin keskisarjan tilapäismestaria Robert Whittakeria vastaan. St. Pierren oli sitä vastoin määrä otella Tyron Woodleyta tai Demian Maiaa vastaan välisarjan mestaruudesta. Whittakerin loukkaantunutta St. Pierre otteli Bispingiä vastaan keskisarjan mestaruudesta 4. marraskuuta 2017. Hän voitti mestaruuden kolmannessa erässä takakuristuksella. St. Pierrestä tuli samalla UFC historian neljäs ottelija, joka on kyennyt voittamaan mestaruuden kahdessa eri painoluokassa.
Jules Verne
Nuoruusvuodet
Vernen elämäkerturi Marguerite Allotte de la Fuÿe loi tarinan, jonka mukaan seikkailuja kaipaava nuori Verne olisi lähtenyt salamatkustajaksi Aasiaan matkaavalle laivalle, mutta matka olisi kuitenkin katkennut lyhyeen hänen isänsä odottaessa häntä seuraavassa satamassa.
Kirjailijauran alku
Kun Vernen isä sai tietää, että poika kirjoitti mieluummin kuin luki lakia, hän lopetti poikansa taloudellisen tukemisen. Verne joutui työskentelemään osakkeenvälittäjänä, mitä hän inhosi vaikka menestyikin siinä.
Tänä aikana hän tutustui kirjailijoihin Alexandre Dumas ja Victor Hugo, jotka neuvoivat häntä hieman kirjoittamisessa. Verne tapasi myös Honorine de Viane Morelin, lesken, jolla oli kaksi lasta. He menivät naimisiin 10. tammikuuta 1857. Vaimonsa kannustamana hän jatkoi kirjoittamistaan ja kustantajan etsintää. 4. elokuuta 1861 syntyi poika, Michel Verne.
pienoiskuva|Jules Vernen museo. Butte Sainte-Anne, Nantes.
Jay Hakkinen
Hakkinen voitti pikamatkan junioreiden maailmanmestaruuden Forni Avoltrissa 1997. Samana vuonna hän kilpaili ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuissa. Hän sijoittui MM-kilpailuissa 1999 pikamatkalla 16:nneksi ja yhteislähtökilpailussa 18:nneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli takaa-ajokilpailussa kolmastoista. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui pikamatkalla 18:nneksi.
Jules Verne
Kirjailijauran alku
Vernen tilanne parani, kun hän tapasi Ranskan merkittävimpiin kustantajiin lukeutuvan Pierre-Jules Hetzelin. Hetzel luki Vernen alustavan käsikirjoituksen ilmapallolla tehdystä Afrikan tutkimusmatkasta, jonka muut kustantajat olivat hylänneet ”liian tieteellisenä”. Hetzelin avustamana Verne kirjoitti käsikirjoituksen uudelleen ja vuonna 1863 se julkaistiin kirjana nimellä Viisi viikkoa ilmapallossa.
Jay Hakkinen
Hakkinen sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 normaalimatkalla kymmenenneksi, yhteislähdössä 13:nneksi ja viestissä yhdeksänneksi. Antholzin MM-kilpailuissa 2007 hän oli yhteislähdössä ja viestissä yhdeksäs sekä takaa-ajossa 18:s.
Richard Reynolds (jalkapalloilija)
Richard Reynolds (s. 13. heinäkuuta 1980) on guyanalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa seuratasolla maansa pääsarjassa pelaavaa Bakewell Top XX:ää. Reynolds on pelannut Guyanan maajoukkueessa 22 ottelua ja osallistui muun muassa vuoden 2010 MM-kisojen karsintaan
Jules Verne
Kirjailijaura
pienoiskuva|[[Automated Transfer Vehicle#Jules Verne|Jules Verne -avaruusalus vei ISS:lle Vernen alkuperäisiä käsikirjoituksia ja teoksia (kuvassa Retkikunta 17 teosten kanssa.)]] Vernestä tuli kuuluisa ja varakas. Tästä lähtien Verneltä ilmestyi lähes joka vuosi yksi tai useampi teos. Menestyneimpiä ovat Matka maan keskipisteeseen (1864), Maasta Kuuhun (1865), Sukelluslaivalla maapallon ympäri (1869) ja Maailman ympäri 80 päivässä (ilmestyi ensimmäisen kerran Le Temps’issä 1872). Ensimmäisen romaaninsa jälkeen useimmat hänen teoksistaan ilmestyivät Magazine d'Éducation et de Récréation’issa, Hetzelin kaksi kertaa viikossa ilmestyneessä julkaisussa sarjamuodossa, ennen kuin ne ilmestyivät kirjana. UNESCOn tilastojen mukaan Verne on maailman eniten käännetty kirjailija; hänen teoksiaan on käännetty 148:lle kielelle. Verne kirjoitti kaikkiaan kolmisenkymmentä näytelmää ja.
Jay Hakkinen
Hakkinen sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan viides Lake Placidin pikamatkan kilpailussa kaudella 1998–1999. Se on edelleen hänen paras maailmancup-sijoituksensa.
Wulfhere
pienoiskuva|Pyhä Chad Mercialaisen, Pendan ja Wulfheren patsaat [[Lichfieldin tuomiokirkko|Lichfieldin tuomiokirkossa.]] Wulfhere (k. 675) oli Mercian kuningas 657–675. Hän nousi koko Humberjoen eteläpuoleisen Englannin kuninkaaksi alistaen Essexin, Lontoon, Surreyn ja Wessexin.
Keresin puolustus
Keresin puolustus on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
Wulfhere
Wulfhere oli kuningas Pendan nuorempi poika. Hänet kuljetettiin turvaan salaiseen piilopaikkaan, kun hänen isänsä oli saanut surmansa vuonna 654 Winwaedin taistelussa Northumbrian kuningasta Oswiuta vastaan. Mercialaiset kukistivat kuitenkin Oswiun vuonna 657, ja Wulfheresta tuli heidän kuninkaansa. Wulfhere levitti tarmokkaasti kiristinuskoa. Tässä häntä auttoi aluksi piispa Jaruman ja sen jälkeen pyhä Chad. Wulfhere taivutti Essexin ja Sussexin hyväksymään kristinuskon. Wulfhere perusti myös ainakin yhden luostarin. Wulfhere valloitti Lindseyn Northumbrialta 657 ja löi myös Wessexin. Sitten hän hyökkäsi Essexiin ja otti Lontoon ja sen sataman haltuunsa 660-luvulla. Wulfhere levitti kuningaskuntansa rajoja joka suuntaan ja loi perustan Mercian suuruuden ajalle. Wulfheren menestys alkoi kuitenkin hiipua sen jälkeen, kun hän oli tehnyt epäonnistuneen sotaretken Northumbriaan noin vuonna 674.
Keresin puolustus
Avaus on nimetty virolaisen shakin suurmestarin Paul Keresin mukaan. Avausta kutsutaan myös nimellä kengurupuolustus.
Wulfhere
Wulfherella oli kaksi lasta, poika Cenred (tai Coenred) ja tytär Pyhä Werburh (tai Wereburgh). Cenredistä tuli Mercian kuningas Aethelredin jälkeen vuonna 704. Werburhista puolestaan tuli Elyn abbedissa.
Keresin puolustus
Mustan toinen siirto on hänen kaikista siirroistaan viidenneksi suosituin. Avaus on siten melko harvinainen, vaikkakin aivan kelvollinen. Mustan toinen siirto antaa valkealle kolme järkevää siirtovaihtoehtoa: 3.Rc3, Rd2 ja Ld2.
What Do You Want from Me?
What Do You Want from Me? on Cascadan vuonna 2007 nauhoitettu kappale. Se julkaistiin Saksassa 7. maaliskuuta 2008 ja Isossa-Britanniassa 24. maaliskuuta 2008.
Keresin puolustus
Rd2 on kaikkein harvinaisin, sillä se kiinnittää ratsun eikä tee lähetille mitään. Toiseksi suosituin siirto on 3.Rc3, joka estää niin ikään shakin. 3.Ld2 on suosituin vastaus. Se estää myös shakin ja uhkaa samalla mustan lähettiä, minkä seurauksena mustan pitää reagoida siirtoon välittömästi. Suosituin vastaus on 3...a5, mutta myös 3...De7 ja Lxd2 ovat suosittuja.
Jos valkea siirtää 3.Rc3, Keresin puolustus muuntuu tyypillisesti joksikin toiseksi avaukseksi:
Jules Verne
Kirjailijaura
Keisarinna Eugénie myönsi Jules Vernelle Kunnialegioonan ritarimerkin vuonna 1870. Vuonna 1872 Ranskan akatemia palkitsi romaanisarjan Voyages extraordinaires (Merkilliset matkat).
Keresin puolustus
Myös bogo-intialaiseksi puolustukseksi muuntuminen on yleistä.
Jules Verne
Kirjailijaura
Jules Vernestä tuli raajarikko vuonna 1886, kun hänen veljenpoikansa ampui häntä jalkaan. Verne kärsi uransa lopussa kaihista sekä kirjoituskouristuksista kädessään. Hän kuoli vuonna 1905 diabeteskohtaukseen.
Keresin puolustus
Keresin puolustuksella tarkoitetaan joskus myös baltialaista puolustusta: 1.d4 d5 2.c4 Lf5.
Jules Verne
Kirjailijaura
Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen miehittämätön avaruusalus, Automated Transfer Vehicle (2008), oli nimetty Jules Vernen mukaan (Jules Verne ATV).
Ems
Ems on joki luoteisessa Saksassa. Se saa alkunsa Nordrhein-Westfalenin osavaltion Schloß Holte-Stukenbrockista ja virtaa läpi Ala-Saksin. Joki laskee Pohjanmereen Dollartin lahteen Emdenin kaupungin alueella. Sen pituus on 371 kilometriä. Suurimpia kaupunkeja joen varrella ovat Emden, Rheine ja Gütersloh.
left|thumb|300px|Ems Meppenissä.
Pauli Nevala
Pauli Lauri Nevala (s. 30. marraskuuta 1940 Pohja) on suomalainen keihäänheittäjä ja olympiavoittaja. Hän voitti ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa vuonna 1961. Samana vuonna hän heitti myös Suomen ennätyksen. Vuonna 1964 Nevala voitti kultaa Tokion olympialaisissa ja vuonna 1969 hopeaa Ateenan Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Uransa parhaan tuloksen 92,64 Nevala heitti vuonna 1970. Nevala oli yksi maailman parhaista heittäjistä vuodesta 1961 vuoteen 1971, jolloin hän joutui loukkaantumisen vuoksi lopettamaan uransa.
Varhaisvuodet
Pauli Nevala syntyi 30. marraskuuta 1940 Pohjan pitäjässä Lauri ja Margit Nevalan perheen esikoisena. Hänelle syntyi neljä pikkuveljeä ja yksi pikkusisko. Perhe muutti vuonna 1945 Teuvalle, jossa isä joutui ryyppykaverinsa puukottamaksi vuonna 1949. Sen jälkeen yksihuoltajaäidin perhe oli köyhä ja eli kunnan sosiaalitukien varassa Äystöllä. Nevala urheili muiden lasten kanssa ja opetteli soittamaan eri soittimia. Koulunkäynti hänelle ei juurikaan maittanut. Nevala alkoi tehdä raskaita ansiotöitä jo 13-vuotiaana elättääkseen perhettään, aluksi naapurin maatilalla.
Keihäsura
Nevala alkoi heittää keihästä kesällä 1954 ja osallistui koululaiskisoihin. Hän myös hiihti aluksi kilpaa, mutta ei menestynyt siinä lajissa. Nevala kiinnostui keihäänheitosta tosissaan keväällä 1955 ja kävi harjoittelemassa Teuvalla kunnan parhaan heittäjän Aarne Männistön innostamana. Ensimmäisen oikean keihäänsä hän osti seuraavana keväänä. Kesällä 1956 Nevala kilpaili piirikunnallisissa keihäskilpailuissa ja heitti jo yli 50 metrin heittoja. Kesällä 1957 hänen ennätyksensä parani 58,50:een, mistä hän sai palkinnoksi puvun. Seuraavana kesänä hän heitti Teuvan Rivakan edustajana 64 metriä ja sitä seuraavana 68 metriä.
Kesäkuussa 1960 Nevala kävi ensimmäisen ison kilpailunsa ja sijoittui neljänneksi Porin kansainvälisissä kilpailuissa tuloksella 69,67. Nuorten SM-kisoissa Kauhavalla hän voitti kultamitalin tuloksella 72,56. Elokuussa nuorten kolmimaaottelussa Nevala jäi kolmanneksi. Saman vuoden syksyllä Nevala aloitti asepalveluksensa Pohjanmaan Jääkäripataljoonassa.
Kotiuduttuaan armeijasta Nevala jatkoi uraansa ja kilpaili ahkerasti kesällä 1961 niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Elokuussa hän voitti ensi kertaa aikuisten Suomen-mestaruuden, ja syyskuussa hän heitti Suomen ennätyksen 84,23, jolla hän sijoittui maailmantilastossakin toiseksi. Palkinnoksi Teuva rakennutti ja lahjoitti Nevalalle omakotitalon. Hän sai työpaikan puhelinlinjojen rakentajana. Vuonna 1966 hänestä tuli Teuvan urheiluohjaaja.
Kesällä 1962 Nevala voitti jälleen Suomen-mestaruuden. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Belgradissa hän epäonnistui eikä selviytynyt loppukilpailuun. Hänen paras tuloksensa kesältä oli 80,80. Kesällä 1963 Nevala voitti kolmannen Suomen-mestaruutensa. Heinäkuussa hän heitti Helsingissä Pohjoismaiden ja Suomen ennätyksen 86,33, joka oli myös maailman kauden kärkitulos.
Olympiakaudelle 1968 Nevala monipuolisti harjoitteluaan. Hänen parhaiden heittojensa keskiarvo elokuuhun mennessä oli hänen uransa paras, 83,47. Vaikka Nevala oli elämänsä kunnossa, hän ei selviytynyt Mexicon olympiakisojen loppukilpailuun. Hän heitti karsinnassa noin 85 metriä, mutta heitto tuli lappeelleen ja hylättiin. Nevalan tulostason nousun takana vuonna 1968 oli se, että hän oli ryhtynyt neuvostoliittolaisten esimerkkiä noudattaen käyttämään anabolisia steroideja, jotka eivät siihen aikaan olleet kiellettyjä.
Kesäkuussa 1969 Nevala heitti ennätyksekseen 87,00 ja myöhemmin samana kesänä Teuvalla 91,40. Ateenan EM-kilpailuissa hän heitti hopeaa tuloksella 89,58.
Kaudella 1970 Nevala oli maailman ylivoimainen ykkösheittäjä. Hän heitti useasti yli 90 metriä, parhaallaan syyskuussa Helsingissä 92,64. Hän sijoittui vuoden urheilijan valinnassa toiseksi. Yhdysvaltalainen Track & Field News rankkasi Nevalan maailman parhaaksi keihäänheittäjäksi.
Nevalan ura päättyi yllättäen huhtikuussa 1971 Abidjanissa Norsunluurannikolla, missä hän loukkasi olkapäänsä pahoin. Nevala on epäillyt hormonien käytön olleen syynä loukkaantumiseen, joka päätti hänen uransa.
Nevala arvosteli usein kärkevästi Suomen urheilujärjestelmän epäkohtia ja suomalaisia urheilujohtajia. Vuoden 1970 Kalevan kisoissa hän ja Jorma Kinnunen astuivat kaikki karsintaheittonsa yli vauhdittaakseen huippu-urheilijoiden stipendijärjestelmän perustamista.
Muu elämä
Nevala meni elokuussa 1965 naimisiin Mirja Peltosen kanssa. He saivat seuraavana vuonna tyttären.
Nevala oli eduskuntavaaleissa 1970 Suomen Maaseudun Puolueen ehdokkaana. Hän sai noin 600–700 ääntä, mikä ei riittänyt läpimenoon.
Uran jälkeen
Joulukuussa 2011 Nevala sai liikuntaneuvoksen arvonimen.
Stéphane Bohli
Stéphane Bohli (s. 25. heinäkuuta 1983 Geneve) on sveitsiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla sijalle 125 heinäkuussa 2010. Hän on edustanut Sveitsiä Davis Cupissa neljässä maaottelussa vuosina 2007–2008. Hän on voittanut kaksi ATP-haastajaturnausta kaksinpelissä.
Huhtikuussa 2008 Bohli voitti Lanzaroten ATP-haastajaturnauksen. Hän selviytyi vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimien pääsarjaan, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella Jiří Vaněkille lukemin 6–3, 3–6, 2–6, 5–7. Toisen ATP-haastajaturnausvoittonsa hän saavutti Recanatissa heinäkuussa 2009.
Everytime We Touch (Cascadan kappale)
Everytime We Touch on saksalaisen eurodance-kolmikko Cascadan kappale. Sen sanoittivat Maggie Reilly, S. Mackillop ja P. Risavy. Sen julkaisi Robbins Entertainment ensimmäisenä Yhdysvalloissa 16. elokuuta 2005. Myöhemmin Yhdysvaltain suuren menestyksen jälkeen se julkaistiin kansainvälisesti yhteistyössä muiden levy-yhtiöiden, kuten Zooland Recordsin, All Around the Worldin ja Universal Music Groupin kanssa. Kappale sisältää saman kertosäkeen kuin mitä Maggie Reillyn samannimisessä kappaleessa.
Kappale sai musiikkikriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton, joista pääosa kehui sen Europop-soundia sekä yllättyi sen menestyksestä kaupallisesti Yhdysvalloissa. "Everytime We Touch" on saanut listamenestystä monissa maissa, pysyen listoilla yli 25 viikkoa lukuisissa valtioissa. Kappale pääsi listan kärkeen Irlannissa ja Ruotsissa, päästen viiden parhaimman joukkoon Itävallassa, Ranskassa, Saksassa sekä Isossa-Britanniassa. Se saavutti kaupallisen menestyksen Yhdysvalloissa yli miljoonan kopion myynnillä. Kappaleeseen liittyvällä musiikkivideolla päälaulaja Natalie Horler on kirjastossa yrittämässä kommunikoida hänen ihastuksensa kanssa.
Albatrossit
Albatrossien siivet ovat kapeat, ja niiden nokka on iso, vahva ja teräväreunainen. Jaloissa ei ole taaksepäin osoittavaa varvasta (”peukaloa”) ja kolme varvasta ovat räpylän keskellä. Albatrossit voivat lentää todella pitkiä matkoja käyttäen muidenkin pitkäsiipisten lintujen ja purjekoneiden suosimaa dynaamista purjelentoa, jossa ne nousevat ylös ilmakehän nousuvirtausten mukana haaskaamatta omaa energiaansa nousuliikkeeseen.
Room on Fire
Room on Fire on yhtyeen The Strokes toinen studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2003. Se omistettiin Aaron Wilkinsonille.
Grammy-voittaja tuottaja Nigel Godrich (Radiohead, Travis, Beck) suunniteltiin tuottamaan levyn, mutta hänet potkittiin ulos, koska yhtyeestä tuntui, että hän teki kappaleet "sieluttomiksi", ja yhtye palasi Is This It:in tuottajaan Gordon Raphaeliin.
Lähde länteen!
Yhtyeen perustaja Suonna oli Folkswagen-aikoinaan tehnyt sellaisia sanoituksia, jotka eivät olisi välttämättä sopineet yhtyeen teemaan. Niinpä Suonna päätti perustaa uuden yhtyeen sanoitustensa ympärille, ja albumikin sisältää Suonnan omia kappaleita sekä kaksi käännöskappaletta. Osa kappaleista julkaistiin aikaisemmin omakustannejulkaisuilla.
Room on Fire
Room on Fire sai lämpimiä arvosteluja, ja nousi sijalle #2 Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja debytoi sijalla #4 Billboard 200-listalla, myyden lopulta 597 000 kappaletta Yhdysvalloissa (kultaa) (lokakuuhun 2006 mennessä), joten se myi vähemmän kuin ensimmäisen albumin 1 miljoonaa kopiot.
Lähde länteen!
Lisäksi levyllä on coverversio Nääsvillen veljesten kappaleesta ”Balladi Seilin saaresta” sekä Viron Tartossa asuvan lauluntekijä Sakari Neuvosen aiemmin levyttämätön kappale ”Tuuli kuljettaa”.
Kappaleet
Sovitus: Huojuva lato
Room on Fire
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Julian Casablancas ja sovittanut The Strokes, ellei toisin mainittu.
Yhdistyneen kuningaskunnan painoksen kappaleet ”The Way It Is” ja ”The End Has No End” ovat käänteisessä järjestyksessä.
Porilaisten marssi
thumb|upright|Vänrikki Stoolin tarinat: Porilaisten marssi. thumb|upright|[[Albert Edelfelt: Porilaisten marssi, 1892.]]
Porilaisten marssi on suomalainen sotilasmarssi. Se on ollut Suomen puolustusvoimien kunniamarssi vuodesta 1918 ja on myös Suomen tasavallan presidentin ja Viron puolustusvoimien komentajan kunniamarssi. Marssin nimi viittaa Ruotsin vallan aikana toimineeseen Porin rykmenttiin.
Melodia
Marssin tai ainakin sen loppuosan säveltäjäksi on arveltu saksalaissyntyistä helsinkiläistä kapellimestaria ja urkuria Christian Fredric Kressiä (1767–1812). Historioitsija Tauno Perälän mukaan sävelmä on vielä vanhempi ja sen eräs versio esiintyy 1700-luvun suosituimman ruotsalaisen trubaduurin Carl Michael Bellmanin kokoelmissa. 1800-luvun puoliväliin asti kappale oli lähinnä näyttämömusiikkia ja muuntui vasta sen jälkeen varsinaiseksi sotilasmarssiksi.
Puhallinorkesterille marssin on sovittanut sotilaskapellimestari Conrad Greve. Fredrik Pacius on sovittanut marssin mieskuorolle, Martin Wegelius sekakuorolle ja Robert Kajanus vapaasti soinnuttaen orkesterille. Jean Sibelius on tehnyt marssista konserttisovituksen täydelle sinfoniaorkesterille.
Sideroxylon capiri
Uhanalaiseksi käyvällä puulla on monta nimeä. Keski-Amerikassa puusta käytetään nimeä tempisque (lat. Sideroxylon capiri), tosin Costa Ricassa puuta kutsutaan myös nimillä danto, danto amarillo ja níspero amarillo. Espanjalaiset kutsuvat puuta nimellä saquaia.
Porilaisten marssi
Nimi
Marssin alkuperäistä nimeä ei tiedetä. Kress oli nimennyt marssin nuotteihin nimeksi March maeostoso, ”majesteetillinen marssi”. 1800-luvun alussa marssia kutsuttiin myös Ranskan keisari Napoleoniin viittaavilla nimillä ”Napoleonin marssi”, ”Bonaparten marssi” ja ”Bonaparte Egyptissä”.
Sideroxylon capiri
Tempisque on suurehko, suorarunkoinen ja hidaskasvuinen puu ja voi kasvaa 35 metriä korkeaksi. Sen erottaa helposti kuivan kauden aikaan, koska sen vihreys säilyy melkein ympäri vuoden. Lehtien pudotuksen jälkeen uudet puskevat jo kahden viikon sisällä. Tempisque kasvaa koko Keski-Amerikassa aina Meksikon eteläosista Panamaan asti. Puusta on tullut uhanalainen sekä sen kovan ja kestävän puuaineksen johdosta että sen vaikean luonnollisen lisääntymisen johdosta. Marjojen tippuessa maahan ne alkavat maatumaan nopeasti niiden korkean tärkkelyspitoisuuden vuoksi. Ennen kuin siemen ehtii itämään, ne ovat yleensä jo pilaantuneet. Jos marjan saa otettua suoraan puusta tai juuri pudonneena, sen päällimmäisen kerroksen alta paljastuu noin 2 cm halkaisijaltaan oleva täydellisen pyöreä ja kova siemen. Maaseudulla lapset leikkivät edelleen näillä siemenillä marmorikuulien sijasta.
Porilaisten marssi
Nimi
Kappale nousi yleiseen tietoisuuteen ja suosioon sekä sai nykyisen nimensä vuonna 1851, jolloin se esitettiin taustamusiikkina Suomen sotaa kuvanneen Fredrik Berndtsonin musiikkinäytelmän Ur livets strid (”Elämän taistelusta”) ensi-illassa. Näytelmän musiikin kokosi Conrad Greve, joka oli Turkuun sijoitetun Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonan soittokunnan ja samalla Turun Soitannollisen Seuran kapellimestari. Hän valitsi ”Kressin juhlamarssin” taustamusiikiksi Lapuan taistelua kuvanneeseen kohtaukseen, jossa Georg Carl von Döbelniä esittänyt näyttelijä astui näyttämölle pukeutuneena Porin rykmentin univormuun. Tämän jälkeen kappaletta alettiin kutsua Porilaisten marssiksi.
Sideroxylon capiri
Puun runko, oksat ja lehdet sisältävät valkoista mahlaa, joka suojaa sitä hyönteisiä vastaan. Kun mahla joutuu kosketuksiin ilman kanssa, se kovettuu ja aiheuttaa sitä syöneelle hyönteiselle halvauksen. Puuaines on erittäin kovaa, eikä se maadu helposti edes kosteissa olosuhteissa. Tästä syystä sitä on käytetty rakennusmateriaalina muun muassa laitureissa, silloissa, ratapölkyissä, erilaisissa tolpissa ja lattioissa.
Puulaji kuuluu sapotillakasvien heimoon. Samaan heimoon kuuluu useita muitakin trooppisia puulajeja, joita arvostetaan paikallisesti niin makeiden hedelmien kuin niistä saatavan laadukkaan puutavaran vuoksi, kuten esimerkiksi makeasapotillapuu (Manilkara zapota).
Porilaisten marssi
Sanat
Marssia lauletaan yleensä Heikki Klemetin suomennoksen sanoilla.
Käyttö
Koska Porilaisten marssi on tasavallan presidentin kunniamarssi, se saatetaan soittaa virallisissa tilaisuuksissa presidentin tullessa paikalle. Porilaisten marssi soitetaan myös radion tai television urheilulähetyksessä, jos suomalainen urheilija voittaa olympialaisissa kultamitalin. Tapana on, että selostaja pyytää soittamaan kappaleen sanoilla ”Pasila, Porilaisten marssi” tai ”Helsinki, Porilaisten marssi”. Marssia on soitettu myös suomalaisten urheilijoiden merkittävien saavutusten yhteydessä, kuten vuonna 1998 Mika Häkkisen voittaessa Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden. Lisäksi marssi soitettiin muun muassa Lordin voitettua Eurovision laulukilpailun vuonna 2006.
Tulikaste (vuoden 2000 elokuva)
Tulikaste on Suomen Puolustusvoimien Koulutuksen Kehittämiskeskuksen tuottama koulutuksellinen näytelmäelokuva vuodelta 2000. Se käsitteli suomalaissotilaan stressinkestoa asemasotavaiheessa. Elokuvassa esiintyivät ammattinäyttelijät fiktiivisessä sotaelokuvassa simuloiden suomalaisia pääasiallisia luonnetyyppejä. Tavalliselle katsojalle teos näyttäytyy tavanomaisena sotaelokuvana, mutta Puolustusvoimat käyttää elokuvaa kouluttaessaan joukkojaan.
Elokuvaa kuvattiin pääasiallisesti Kajaanin Vuosangassa kevään 2000 aikana. Rooleissa esiintyivät mm. Sami Kojonen, Ari Myllyselkä, Jukka-Pekka Löhönen, Kimmo Virtanen ja Akseli Pesä. Ohjauksesta vastaa Irma Nyberg ja pääkuvaajana toimi Ari Ahonen.
Elokuva voitti parhaan teoksen Grand Prix -palkinnon vuonna 2000 Rassegua Cinematografica Internazionale Eserciti e Popoli –festivaaleilla.
Beat ’em up
thumb|300px|Kuvakaappaus pelistä [[Streets of Rage 2]] Beat ’em up on toimintapelien alalajityyppi, jossa pääpaino on päähahmon ja monen vastustajan välisessä lähitaistelussa. Päähahmo taistelee joko paljain käsin tai lyömäaseilla ison vihollisjoukon läpi kentän loppuun, jossa on yleensä vastassa loppuvastus. Perinteisesti beat ’em up -pelit on kuvattu sivulta 2D-ympäristössä, mutta peleissä on myös hyödynnetty 3D-ympäristöjä ja -grafiikkaa. Yksi yleisimmistä peliympäristöistä on kaupunki, jossa taistellaan katurikollisia vastaan.
Ensimmäisenä sivuttaisvieritystä käyttävänä beat ’em up -pelinä pidetään vuoden 1984 peliä Kung-Fu Master. Vuonna 1986 julkaistu Renegade (Japanissa nimellä Nekketsu kōha Kunio-kun) esitteli ensimmäisenä lajityyppinsä edustajana peliteemoina kaupunkiympäristöt ja alamaailman. Lajityypin suosio oli korkeimmillaan vuoden 1987 Double Dragonin ja vuonna 1991 julkaistun Street Fighter II:n välillä. Street Fighter II:ssa tappelu oli kaksintaistelua, ja pelin menestys söi suosiota puhtailta beat ’em up -peleiltä. Tältä aikakaudelta muita tunnettuja pelejä ovat muun muassa Streets of Rage II, Final Fight ja Golden Axe.
Joitakin beat 'em up -pelejä on kutsuttu hack & slash -peleiksi silloin kun hahmoilla on käytössään aseet. Näistä esimerkkinä Final Fight.
Lajityyppi ei ole sama yksi-vastaan-yhtä tappelupelit vaikka lajityypeillä on yhteistä historiaa. Lajityypin peleissä pelaajalla on yksinkertaiset ohjaukset ja pelimekaniikka ei sisällä monimutkaisempia asioita kuin vastaantulijoiden lyöminen. Pelityypin haaste ja uudelleenpelattavuus syntyy korkeimman pistetuloksen (high score) tavoittelusta ja läpäisystä yhdellä krediitillä.