cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emund Vanha
Emund oli kristitty, mutta kiisteli Bremenin arkkipiispan kanssa Ruotsin kirkon itsenäisyydestä.
Samuel Chao Chung Ting
Tingin vanhemmat olisivat toivoneet pojan syntyneen Kiinassa, mutta synnytys käynnistyi vanhempien ollessa Yhdysvalloissa ja pojasta tuli samalla yhdysvaltalainen. Tingin molemmat vanhemmat olivat töissä, eikä heillä ollut tarpeeksi aikaa kasvattaa poikaansa, joten kasvatus annettiin äidin puoleisen isoäidin harteille. 20-vuotiaana Ting päätti muuttaa Yhdysvaltoihin ja hankkia siellä koulutuksen. Vanhempiensa suhteiden avulla hän pääsi opiskelemaan Michiganin yliopistoon. Hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1962.
Matti Manninen (salibandyn pelaaja)
Matti Manninen (s. 19. tammikuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja. Keskushyökkääjänä pelaava Manninen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia.
Manninen on edustanut junioritasolla RuRua ja Trackersia.
X (Def Leppardin albumi)
X on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppardin kahdeksas studioalbumi.
Refsumin tauti
Refsumin tauti on harvinainen fytaanihapon kertymäsairaus. Se aiheuttaa lihassurkastumia, silmänpohjan rappeutumisen, kuulovamman, tasapaino-ongelmia ja ataksiaa. Refsumin taudin infantiiliin muotoon kuuluu monesti myös kehitysvammaisuutta, hepatomegaliaa, osteoporoosia ja kasvojen lievä epämuodostuma.
X (Def Leppardin albumi)
X julkaistiin 30. heinäkuuta 2002 Island Records -levymerkillä ja se sijoittui ilmestyessään 11. sijalle Yhdysvalloissa Billboardin albumilistalla, ja yhtyeen kotimaassa Britannian albumilista albumi saavutti sijan 14. Albumin kappaleista "Now", "Long, Long Way to Go" ja "Four Letter Word" julkaistiin singleinä tehostamaan albumin myyntiä, mutta yksikään edellä mainituista singleistä ei onnistunut tavoitteissaan kovinkaan mainittavasti; yksikään niistä ei päässyt varsinaiselle Billboardin singlelistalle, ja parhaan listasijoituksen saavuttanut "Now" oli Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listan sijalla vasta 26. Yhtyeen kotimaan varsinaisella singlelistalla "Now" päätyi sijalle 23 ja "Long, Long Way to Go" vasta sijalle 40, joten myös singlemenestys kotimaassa jäi laihanpuoleiseksi.
HK Kalev-Välk Tartu
Tartu Kalev-Väik (aikaisemmin ja edelleen tietyissä yhteyksissä Tartu Välk 494 tai pelkkä Välk 494 ) on tarttolainen jääkiekkoseura. Seura pelaa Viron pääsarjassa Meistriliigassa. Joukkue on voittanut Viron mestaruuden kausilla 1996–1997, 1998–1999, 1999–2000, 2001–2002 ja 2002–2003 vanhalla nimellään ja kausilla 2007–2008, 2010–2011, 2011–2012, 2014–2015, 2018–2019, 2019–2020, 2020–2021, 2021–2022 uudella nimellään.
X (Def Leppardin albumi)
Suurimmalta osin albumin tuottajana toimi myös yhtyeen kaksi aiempaa studioalbumia, vuoden 1996 kokeellisen Slangin ja vuoden 1999 rock-henkisemmän Euphorian tuottanut Pete Woodroffe yhdessä yhtyeen kanssa. Myös Marti Frederiksen, Per Aldeheim ja Andreas Carlsson toimivat kukin albumilla tuottajan roolissa ja sävelsivät albumille myös kappalemateriaalia, mikä vaikutti paljolti albumin popmusiikkia lähentelevään tyyliin. Kokonaisuudeltaan albumia pidetään yhtenä Def Leppardin uran epäonnistuneimmista albumeista yhdessä alternative rockista vaikutteita imeneen Slangin ohella, ja monien kohdalla albumi osoittautui pettymykseksi lupaavan ja hyvän vastaanoton saaneen Euphoria-albumin jälkeen.
HK Kalev-Välk Tartu
Historia
Kaudella 2017–2018 joukkue ylsi hopealle. Tuolloin HC Viking Tallinn vei mestaruuden otteluvoitoin 3–1. Seuraavalla kaudella 2018–2019 Välk 494 onnistui uusimaan mestaruutensa, kun se kukisti Narva PSK:n loppuottelusarjassa voitoin 3–0. Kaudella 2019–2020 joukkue voitti runkosarjan ja Viron mestaruuden, kun pudotuspelejä ei pelattu koronaviruspandemian takia.
Refsumin tauti
Refsumin tauti saattaa johtaa kuurosokeuteen.
HK Kalev-Välk Tartu
Historia
Kaudella 2020–2021 paras kolmesta -järjestelmällä pelatussa loppuottelusarjassa joukkue onnistui uusimaan Viron mestaruuden otteluvoitoin 2–1 HC Panteria vastaan. Seuraavalla kaudella mestaruus tuli otteluvoitoin 3–0 latvialaista HC Kurbadsia vastaan.
Refsumin tauti
Refsumin tauti on autosomin kautta peittyvästi periytyvä. Sen kuvasi ensimmäisenä Sigvald Refsum vuonna 1945.
Barroso
Barroso on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pronssisoturi
thumb|Pronssisoturi Tallinnan sotilashautausmaalla. Pronssisoturi tai Pronssisotilas on osa Tallinnan neuvostosotilaiden hautamuistomerkkiä, joka pystytettiin vanhankaupungin eteläpuolelle, Kesklinnan kaupunginosan Tõnismäelle vuonna 1947. Teos purettiin keväällä 2007 ja pystytettiin uudelleen Tallinnan sotilashautausmaalle.
Muistomerkin tarkoituksena oli kunnioittaa puna-armeijan virolaisen armeijakunnan sotilaita, jotka neuvostohistorian mukaan vapauttivat Tallinnan saksalaisesta fasistimiehityksestä 22. syyskuuta 1944. Viron uudelleenitsenäistyttyä muistomerkistä poistettiin vuonna 1964 sytytetty ikuinen tuli ja marmorilaatat.
Muistomerkki hautoineen poistettiin Tallinnan keskustasta huhtikuun 2007 lopussa. Sen rekonstruktio rakennettiin Tallinnan sotilashautausmaalle, minne haudattiin myös osa ylös kaivetuista vainajista. Nykyisin muistomerkkiin kiinnitetyssä laatassa lukee "Toisessa maailmansodassa kaatuneille".
Pronssisoturista tuli Viron erilaisten historiantulkintojen vertauskuva. Se aiheutti jännitteitä sekä virolaisten, että myös virolaisten ja venäläisten, sekä Viron ja Venäjän valtioiden välillä. Viron virallisen kannan mukaan kysymys oli patsaan siirrosta, mutta Venäjän mielestä Viro rikkoi hautarauhaa, häpäisi vainajat ja solvasi sankarivainajien muistoa.
Nimet ja nimitykset
Muistomerkin alkuperäinen virallinen nimi oli "Tallinnan saksalaisesta fasistimiehityksistä vapauttajien muistomerkki". Alkuperäisessa muistomerkissä oli seuraavat osat: Pronssisoturi-patsas, mastaba-tyyppinen hautakammio, patsaan yläpuolella Suuren isänmaallisen sodan pyöreä muistoreliefi, hautakammion etupuolella vainajien nimet viron- ja venäjänkielisissä marmorilaatoissa, hautakammion takana muistoteksti marmorilaatassa, patsaan edessä ikuinen tuli (vuosina 1964–1991) sekä betoninen alusta, jonka alla lepäsi 13 vainajaa, joukossa yksi mordvalainen.
Pronssisoturi-patsas alkoi saada erilaisia symbolimerkityksiä 1990-luvun alussa. Virolaiset alkoivat kutsua sitä Aljoshaksi, vaikka se esittää virolaista sotilasta ja on pystytetty virolaisten neuvostosotilaiden muistolle.
Kesällä 2007 muistomerkistä siirrettiin Tallinnan sotilashautausmaalle vain Pronssisoturi-patsas. Sen taakse rakennettiin uusi mastaba-tyyppinen hautakammio, joka on kuitenkin alkuperäistä pienempi. Muistomerkistä jäivät siis puuttumaan betonialusta, marmorilaatat, Suuren isänmaallisen sodan reliefi ja ikuinen tuli.
Historia
thumb|Enn Roosin luonnos Pronssisoturiin on Viron historiallisen museon kokoelmassa Tallinnan Maarjamäellä. Vuoden 1945 Tallinnan keskustan kaavaluonnoksessa Tõnismäelle suunniteltiin pieni aukeama puiden ympäröimänä. Sille oli haudattu 12 puna-armeijan sotilasta. Monumenttia edelsi samalla paikalla ollut puinen veistos, jonka koululaiset, 15-vuotias Ageeda Paavel ja 14-vuotias Aili Jürgenson räjäyttivät Neuvostoliiton voitonpäivän aattona 8. toukokuuta 1946.
Monumentti valmistui vuonna 1947 toisessa maailmansodassa Saksaa vastaan taistelleiden puna-armeijan sotilaiden muiston kunniaksi. Tyyliltään monumentti edustaa sosialistista realismia. Viron taiteen historian kirjoittajat ajoittavat sen aikakauteen 1944–1955, jolloin Viron taide oli heidän mukaansa "stalinismin vallassa". Monumentti sijaitsi vuosina 1947–1991 Neuvostoliiton salaisen poliisin, MGB-MVD-KGB:n Tallinnan-, sitten Viron Suojelupoliisiviraston päämajaa vastapäätä, toisella puolella tienristeystä. Samassa risteyksessä sijaitsee myös Viron kansalliskirjasto
Pronssisoturin suunnittelivat kuvanveistäjä Enn Roos ja taustan sekä jalustan arkkitehti Arnold Alas.
Enn Roosin suunnittelema noin kaksi metriä korkea pronssiveistos kuvaa sotilasta, jonka mallina oli Helle Palusalun mukaan hänen isänsä, painin kaksinkertainen olympiavoittaja Kristjan Palusalu. Kulttuurineuvosto kielsi Palusalun käyttämisen mallina, joten patsaan kasvoja muutettiin. Mallin henkilöllisyyttä ei kuitenkaan tiedetä. Roos sanoi mallin olleen nuori työläinen läheiseltä työmaalta, mutta Palusalun tytär Helle Palusalu on väittänyt, että hänen isänsä oli veistoksen mallina. Roosin lausunnon motiiviksi on arveltu se, että Palusalu loikkasi neuvostoarmeijasta ja tuli näin kommunistipuolueen epäsuosioon.
Sotilaalla on päällään puna-armeijan univormu, hän katsoo lievästi alaviistoon vasen käsi nyrkissä. Oikeassa kädessä on kypärä.
Arkkitehti Arnold Alaksen suunnittelema mastaba-tyyppinen tausta oli virolaista kalkkikiveä. Pronssisotilaan pään yläpuolella oli pyöreä, taustaan upotettu, kiveen hakattu neuvostokunniamerkki Isänmaallinen sota. Oikealla ja vasemmalla puolella olivat pronssilaatat teksteineen.
Vuonna 1964 teoksen eteen sytytettiin "ikuinen tuli". Viron palautettua takaisin itsenäisyytensä 1991 tuli sammutettiin ja muistolaatat vaihdettiin. Vanhoissa laatoissa oli kaatuneiden sotilaiden nimet, sekä teksti venäjäksi ja viroksi: Kunnioitettakoon ikuisesti niitä sankareita, jotka kaatuivat maamme vapauttamisen ja itsenäisyyden takia. Uusissa laatoissa luki viroksi ja venäjäksi: Toisessa maailmansodassa kaatuneille.
Neuvostotietojen mukaan monumentin alle oli haudattu 13 nimeltä ja sotilasarvolta tunnettua sotilasta. Virolaiset arkeologit löysivät sieltä kaksitoista arkkua tai ruumista, joista otettiin DNA-näytteet tarkempaa tunnistamista varten. Koska Venäjä ei hyväksynyt patsaan siirtoa, ei se tarjouksesta huolimatta osallistunut kaivauksen valvontaan.
Huhtikuussa 2007 puretun monumentin pronssifiguuri siirrettiin sotilashautausmaalle, joka sijaitsee Siselinnassa (Filtri tee 14) noin kahden kilometrin päässä alkuperäisestä sijainnista Tõnismäellä. Pronssisotilaan taustalle rakennettiin jälleen kivirakennelma, jonka laatoissa lukee viroksi ja venäjäksi: Toisessa maailmansodassa kaatuneille.
Piilomerkitykset
Veistoksen tulkintaan on liitetty joitakin piilomerkityksiä. Sen suunnittelijat ja malli olivat virolaisia. On tulkittu, että sankarillisen, ylpeän "vapauttajan" sijaan kyseessä on harras ja sureva mies, joka on painanut päänsä kumaraan.
Monumentti symbolina
thumb|Monumentin entinen sijaintipaikka Tõnismäellä toukokuussa 2007. Taustalla näkyy [[Viron kansalliskirjasto.]] Historiallisten tapahtumien tulkinta on Viron etnisten ristiriitojen ydin. Etniset virolaiset pitävät neuvosto-Viron aikaa laittomana miehityskautena, joka on myös maan viranomaisten, sekä lähes kaikkien länsimaiden, kuten Yhdysvaltain näkökanta. Sen seurauksena se väestönosa, joka muutti maahan neuvostomiehityksen aikana ja heidän jälkeläisensä, on leimattu joidenkin taholta laittomiksi miehittäjiksi tai kolonisteiksi.
Venäjää puhuva vähemmistö taas näkee suurimmaksi osaksi Viron yhdistämisen Neuvostoliittoon laillisena prosessina, joka on myös Venäjän federaation virallinen näkökanta. He näkevät Pronssisoturi-monumentin symbolina heille keskeisestä oikeudesta elää Virossa sen kansan jälkeläisinä "joka vapautti maan fasismista".
Moni virolainen piti monumenttia muistutuksena Neuvostoliiton miehityksestä 1940–1941 ja 1944–1991. Sen sijaan vironvenäläisen väestön keskuudessa useat pitivät muistomerkkiä kunnianosoituksena juuri venäläissotilaille.
Kevään 2007 patsassiirto ja levottomuudet
Virossa hyväksyttiin keväällä 2007 laki, joka mahdollisti miehitystä ylistävien muistomerkkien siirtämisen. Viro aloitti 18. huhtikuuta kaivaukset. Levottomuudet alkoivat, kun 26. huhtikuuta pronssipatsaan ympärille pystytettiin näköyhteyden peittävä aita ja teltta. Poliisi muodosti ketjun alueen ympärille.
Venäjä reagoi voimakkaasti tapahtuneeseen. Se lähetti duuman valtuuskunnan 30.4.–1.5. tutkimaan tilannetta. Ennen lähtöään valtuuskunta vaati Viron hallituksen eroa, mutta tämä kumottiin myöhemmin yksittäisen jäsenen omana mielipiteenä.
Virossa kritisoitiin erityisesti Venäjän median toimintaa. Varsinkin Venäjän skandaalilehdet ja virallinen lehti syyttivät Viroa fasismista. Venäjällä kritisoitiin myös oman maan hallituksen ylireagointia. Varsinkin Venäjän johtoa lähellä olevien nuorisojärjestöjen viikon kestänyttä Viron Moskovan suurlähetystön piiritystä ja tunkeutumista venäläisen laatulehden lehdistötilaisuuteen kritisoitiin laajasti.
Voitonpäiväksi 9. toukokuuta ennustettiin lisälevottomuuksia, mutta kaikki sujui rauhallisesti. Euroopan unioni ja Yhdysvallat tuomitsivat Venäjän toimet.
Aiheesta muualla
59.42166°N, 24.76546°W
Caroline von Brandenburg-Ansbach
Wilhelmina Charlotte Caroline von Brandenburg-Ansbach (1683–1737) oli saksalainen prinsessa, josta tuli Yrjö II:n puolisona Englannin kuningatar. Hän oli kaunis ja älykäs, ja hänellä oli paljon vaikutusvaltaa miehensä toimintaan.
Caroline menetti isänsä, Ansbachin ruhtinaan, vuonna 1686 ja äitinsä 1696. Orvoksi jäätyään hän asui Preussin herttua Fredrik In hovissa ja ystävystyi tämän vaimon Sophie Charlotten kanssa. Häntä pidettiin Euroopan kauneimpana prinsessana, mutta kolme avioliittosuunnitelmaa tyrehtyi. Lopulta hän meni naimisiin George Augustuksen kanssa. Tämä oli Hannoverin vaaliruhtinaan kruununperijä ja kolmas Englannin kruununperimysjärjestyksessä. Vuonna 1714 hänestä tuli Walesin prinsessa ja Englannin hovielämän keskeinen nainen, koska kuningas Yrjö I oli erossa vaimostaan Sophia Dorotheasta eikä tuonut tätä Lontooseen.
Caroline ja George asettuivat Lontooseen, mutta jättivät seitsenvuotiaan poikansa Frederickin Saksaan edustamaan isoisäänsä. He opettelivat Englannin kieltä ja yrittivät ymmärtää sen tapoja ja politiikkaa, toisin kuin saksalaismielinen Yrjö I. Isän ja pojan välille syntyi niin suuria näkemyseroja, että Walesin prinssi piti omaa hoviaan. Kiista meni välillä niin pahaksi, että kuningas esti poikaansa ja miniäänsä tapaamasta näiden lapsia.
Caroline oli miestään älykkäämpi ja osasi ohjailla tätä taitavasti. Hän sieti myös tämän rakastajattaria. Vuonna 1727 Carolinen puolisosta tuli kuningas Yrjö II. Useaan otteeseen kun kuningas oli Hannoverissa, Caroline toimi täysivaltaisena sijaishallitsijana Lontoossa kuukausien ajan.
Caroline tuki monia valistusajan tieteilijöitä ja taiteilijoita, kuten Voltairea, John Gayta ja Georg Friedrich Händeliä – Händel sävelsi hymnin hänen hautajaisiaan varten. Hän oli yhteydessä myös Gottfried Leibnizin, Isaac Newtonin ja Hans Sloanen kanssa. Papiston vastustuksesta huolimatta Caroline antoi lääkärien rokottaa kolme lastaan isorokkoa vastaan. Hänestä tuli rokotusten puolestapuhuja.
Vigadó
Vigadó on Budapestissä sijaitseva konserttitalo.
Vigadón suunnitteli Frigyes Feszl, ja se rakennettiin 1859–1864. Sitä pidetään yhtenä Budapestin hienoimmista kertaustyylejä edustavasta rakennuksesta. Sen julkisivua koristavat unkarilaisia reliefiveistoksia ja rintakuvia. Rakennus vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa, ja se avattiin uudelleen vasta 1980.
Vigadó oli 1800-luvulla kaupungin merkittävin konserttitalo, ja esimerkiksi Franz Liszt, Johann Strauss, Johannes Brahms ja Claude Debussy pitivät siellä useita konsertteja. Nykyään muut salit ovat ohittaneet Vigadón merkityksessä paremman akustiikan ansiosta. Vigadóssa järjestetään kuitenkin edelleen konsertteja ja taidenäyttelyitä.
Frankie Sandford
Francesca "Frankie" Sandford (s. 14. tammikuuta 1989) on englantilainen laulaja-lauluntekijä, entinen S Club Juniors -bändin ja The Saturdays -tyttöbändin jäsen.
Sandford seurusteli aikoinaan McFly -nimisen bändin jäsenen Dougie Poynterin kanssa kaksi vuotta. Parin erottua Frankie sai lukuisia tappouhkauksia Dougien faneilta. Nykyään Sandford on kihloissa Wayne Bridgen kanssa. 18 lokakuuta 2013 Sandford sai ensimmäisen lapsensa, Parker Bridgen.
Sandford on taistellut masennuksen ja paniikkikohtausten parissa loppuvuodesta 2011 saakka.
Parkinsonismi
Parkinsonismilla tarkoitetaan oireyhtymää, johon kuuluu muun muassa vapinaa, lihasjäykkyyttä ja liikkeiden hidastumista. Parkinsonismin yleisin syy on Parkinsonin tauti, jolloin puhutaan idiopaattisesta parkinsonismista. Parkinsonismin toiseksi yleisin syy on lääkkeiden sivuvaikutukset, jolloin puhutaan lääkeparkinsonismista.
Parkinsonismi-nimitystä käytetään usein, kun on havaittu Parkinsonin taudissa yleisesti esiintyviä niin sanottuja ekstrapyramidaalioireita haluamatta ottaa kantaa niiden syntytapaan. Koska käsitteen käyttö on häilyvää, on lukijan syytä tutustua Parkinsonin tautiin ja sitä läheisesti muistuttaviin sairauksiin, esimerkiksi multisysteemiatrofioihin, Huntingtonin tautiin, Lewyn kappale -syndroomaan (dementia), vaskulaariseen parkinsonismiin ja Alzheimerin tautiin.
Svenska privatlyceum i Kuopio
Svenska privatlyceum i Kuopio (1875–1892), myöhemmin Privata svenska reallyceum för gossar och flickor i Kuopio (1886–1913) oli Kuopiossa toiminut ruotsinkielinen lyseo. Oppilasmäärältään se oli pieni, mutta aivan vuosisadan vaihteessa oppilaita oli jopa noin 200.
Perustaminen
Svenska privatlyceum i Kuopio sai perustamisluvan 9. syyskuuta 1874. Hakemuksen allekirjoittajina olivat muun muassa lääkäri G. Avellan, kaupunginlääkäri K. P. Malmgren ja FM A. E. Frosterus. Ylioppilastutkintojen myöntämisoikeuden koulu sai 8. helmikuuta 1883.
Parkinsonismi
Lääkeparkinsonismi
Noin seitsemän prosenttia parkinsonismitapauksista johtuu lääkkeiden sivuvaikutuksista. Parkinsonismia aiheuttavia lääkkeitä ovat esimerkiksi neuroleptit eli antipsykootit, eräät vanhan polven verenpainelääkkeet, eräät pahoinvoinnin tai huimauksen hoitoon tarkoitetut lääkkeet sekä eräät kalsiumkanavan salpaajat. Joissain tutkimuksissa on löytynyt myös yhteyttä SSRI-lääkkeiden ja parkinsonismin väliltä. Myös syövän ja kivun hoitoon käytetyt lääkkeet saattavat aiheuttaa parkinsonismia.
Svenska privatlyceum i Kuopio
Perustaminen
Oppilaitos toimi poikalyseona 14. tammikuuta 1886 asti, jolloin koulu sai luvan muodostua 8-luokkaiseksi realilyseoksi tytöille ja pojille. Tuossa yhteydessä nimi vaihtui Privata svenska reallyceum för gossar och flickor i Kuopioksi.
Parkinsonismi
Lääkeparkinsonismi
Noin 60 prosenttia lääkeparkinsonismipotilaista paranee kahden kuukauden sisällä parkinsonismia aiheuttaneen lääkkeen lopettamisen jälkeen. Joskus parkinsonismin oireet poistuvat vasta kahden vuoden kuluttua ja 16 prosentilla oireet eivät poistu edes lääkityksen lopettamisen jälkeen.
Svenska privatlyceum i Kuopio
Lakkauttaminen
Realilyseo (yhteiskoulu) lakkautettiin vuonna 1913.
Alt-koodi
Alt-koodit ovat Windows-ohjelmistoissa kirjoittamiseen käytettäviä numeroyhdistelmiä, joilla saadaan kirjoitettua erikoismerkkejä joita näppäimistössä ei ole. Niihin kuuluvat maasta riippuen mm. koodisivu 850, Windows-1252, sekä Unicode. Alt-koodit voidaan tehdä vain näppimistön oikealla puolella olevista numeronäppäimistä, tai käyttämällä -näppäintä, -näppäintä ja jotain merkkejä, kuten ja.
Esimerkiksi kirjaimen Ž kirjoittaminen tapahtuu näppäinyhdistelmällä: +
Alt (Taste)
Damon Stoudamire
Damon Lamon Stoudamire (s. 3. syyskuuta 1973 Portland) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Ura
Stoudamire pelasi yliopistokoripalloa Arizonan yliopistossa. Vuonna 1994 hän johdatti yliopistonsa NCAA-koripallon Final Fouriin. Stoudamire valittiin vuoden 1995 varaustilaisuudessa seitsemäntenä varauksena. Varauksen teki Toronto Raptors, jonka paidassa hän pelasi seuraavat kolme kautta. Vuonna 1998 Stoudamire siirtyi Portland Trail Blazersiin. Hän pelasi kotikaupunkinsa seurassa vuoteen 2005 saakka, jolloin Memphis Grizzlies palkkasi hänet. Tammikuussa 2008 Grizzlies vapautti Stoudamiren. Kauden lopun hän pelasi San Antonio Spursissa.
Duma
Duma (, myös muodossa Douma) on kaupunki Syyrian pääkaupunkia ympäröivän Rif Dimašqin maakunnan Damaskoksen maaseutupiirikunnassa (Markaz Rif Dimašq). Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 110 893 asukasta.
Duma on Syyrian pääkaupungin Damaskoksen kaupunkirakenteeseen kiinnikasvanut lähikaupunki. Damaskos sijaitsee 12 kilometriä Dumasta lounaaseen.
Kaupunki on ollut useasti Syyrian hallituksen joukkojen iskujen kohteena Syyrian sisällissodan aikana. Kesällä 2015 Syyrian armeijan raportoitiin ampuneen kapinallisalueenaan pitämänsä kaupungin asuinalueelle epätarkkoja ”elefanttipommeja” ja toisessa iskussa ohjuksia, mitkä molemmat iskut tappoivat useita kymmeniä ihmisiä. Lokakuun lopulla 2015 raportoitiin Syyrian hallituksen joukkojen iskeneen ohjuksin siviiliväestöä vastaan Duman torialueella, jolloin ainakin 40 ihmistä, mukana naisia ja lapsia, sai surmansa ja noin sata loukkaantui. Jo saman päivän aikana uhriluku nousi 57:ään, ja uhreista viisi oli lapsia.
Smells Like Children
Smells Like Children on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Marilyn Mansonin vuonna 1995 julkaisema cover/remix-albumi. Albumi sisältää eri artistien kappaleita Marilyn Manson -yhtyeen esittämänä. Yhtye teki albumiin pohjautuvan samannimisen kiertueen vuosina 1995–1996.
Ei tämä tyttö lempeä anele
Ei tämä tyttö lempeä anele on suomalaisen Tarja Ylitalon studioalbumi vuodelta 1983.
Sähkörauskukalat
Sähkörauskukalat (Torpediniformes) on rustokaloihin kuuluva lahko. Lahkon lajit ovat tunnettuja niiden sähköelimistä, joita ne käyttävät saaliin tainnuttamiseen ja puolustautumiseen.
Taksonomia
Varhaisimmat sähkörauskukaloihin kuuluvat fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään lahkon kuuluvien lajien määrä vaihtelee lähteittäin 59–69 välillä. Lahko voidaan jakaa kahteen yläheimoon Narcinoidea ja Torpedininoidea. Sähkörauskukalojen heimojako on muuttunut 1900-luvun aikana. Aikaisemmin kaikki lajit luettiin kuuluvaksi sähkörauskujen heimoon (Torpedinidae). Nykyään heimoja katsotaan olevan useimmiten kaksi, sähkörauskut ja pyörösähkörauskut (Narcinidae). Toisinaan omiksi heimoikseen katsotaan myös töppörauskut (Hypnidae) ja torkkurauskut (Narkidae).
Tyypillisiä piirteitä
Sähkörauskukalojen ruumis on muodoltaan pyöreä ja paksuhko. Leveissä rintaevissä niillä on sähköelimiä, jotka voivat aiheuttaa 8–220 voltin sähköiskun. Näitä elimiä lajit käyttävät saaliinsa tainnuttamiseen ja puolustautumiseen. Silmät ovat lahkon lajeilla pienet ja eräät niistä ovat sokeita. Lajista riippuen selkäeviä ei ole tai niitä on kaksi, pyrstöevä on hyvin kehittynyt. Kaikki lahkoon kuuluvat lajit lisääntyvät ovovivipaarisesti eli poikaset kehittyvät emonsa kohdussa ja naaras synnyttää eläviä poikasia.
Levinneisyys
Sähkörauskukalat ovat trooppisissa ja lauhkeissa merissä eläviä kaloja. Niitä tavataan Atlantista Välimeri mukaan lukien, Tyynestämerestä ja Intian valtamerestä.
Halfway to Sanity
Halfway to Sanity on yhdysvaltalaisen punkyhtye Ramonesin syyskuussa 1987 julkaistu kymmenes studioalbumi. Richie Ramone erosi yhtyeestä albumin julkaisun jälkeen.
Albumilla olevat kappaleet "I Wanna Live" ja "Garden of Serenity" julkaistiin myöhemmin remasteroituna yhtyeen kokoelmalla Loud, Fast Ramones: Their Toughest Hits.
Debbie Harry Blondie yhtyeestä laulaa taustalaulun kappaleessa "Go Lil' Camaro Go" ja Dee Dee Ramone laulaa kappaleen "I Lost My Mind".
Vanajan kirkko
pienoiskuva|Vanajan kirkko lännestä. Vanajan kirkko on 1490-luvun lopussa ja 1500-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä rakennettu harmaakivikirkko, joka sijaitsee entisessä Vanajan kunnassa, nykyisin Hämeenlinnan Vanajan kaupunginosassa. Vanaja on Hämeen vanhimpia seurakuntia, ja on hyvin luultavaa, että paikalla on sijainnut aiemmin rakennettu puukirkko.
Kirkkorakennus
pienoiskuva|Vanajan keskiaikaisen harmaakivikirkon länsipäädyn seinässä oleva ulkosaarnastuoli. Vanajan kirkko on eräs Suomen pienimmistä keskiaikaisista harmaakivikirkoista. Sen erottaa helposti, paitsi kokonsa perusteella, niin myös suurista nurkkakivistä, punatiilisistä päätykoristeista sekä länsipäädyssä sijaitsevasta ulkonevasta ulkosaarnastuolista, jonne on käynti kirkon lehterin alta seinän sisässä olevaa käytävää pitkin. Tämä saarnastuoli on Vanajan kirkon erikoisuus, joskin sellainen on havaintojen mukaan myös Janakkalan kirkossa. Tätä saarnastuolia käytettiin saarnaamiseen kirkon ulkopuolelle kokoontuneelle rahvaalle, joka ei olisi ehkä mahtunut sisälle kirkkoon. Nykyisin saarnastuolia käytetään alkuperäiseen tarkoitukseensa kirkossa vietettävänä heinärippipyhänä.
Kirkon rakentamiseen on käytetty suurikokoisia ja erivärisiä kivenlohkareita, ja vaaleanpunainen graniitti on runsaimmin näkyvillä oleva kivilaji. Kivityö on taitavaa tekoa, sillä kivet on sijoiteltu paikoilleen niin, että sidosainetta on tarvittu rakentamisessa erityisen niukalti.
Kirkko on rakennuksena yksilaivainen. Tämän syynä on varmasti kirkon pieni koko. Näin se poikkeaa muista aikakauden kirkoista, jotka ovat yleensä kolmilaivaisia. Kirkossa on suhteellisen korkealle kohoava holvaus, joka on toteutettu niin sanottuna rengas- eli tähtiholvauksena. Itäpäädyn yläosassa on kaksi kalkkikivestä tehtyä vaakunataulua, joista toisen on tunnistettu esittävän Tott-suvun vaakunaa.
Kirkkorakennuksen pohjoispuolella sijaitsee sakasti, jonka arvellaan olevan varsinaista kirkkorakennusta vanhempi. Eteläpuolen asehuoneen on arvioitu olevan varsinaista kirkkorakennusta huomattavasti myöhemmin rakennettu. Kirkko oli ehkä rakennettu osittain myös puolustuksellisiin tarkoituksiin, sillä kirkon valaistus oli hyvin niukka ja edellytti jumalanpalvelusten aikana kynttilävaloa. Kirkossa oli sen alkuperäisessä asussa vain kolme pientä ikkunaa, joista kaksi sijaitsi nykyisten ikkunoiden paikalla eteläseinustalla, joskin ne olivat kooltaan huomattavasti nykyisiä pienempiä. Kolmas pieni ikkuna sijaitsi kuorin itäpäädyssä.
Korjaukset
Vanajan kirkkoa on korjailtu vuosisatojen saatossa. Kirkossa on tehty suuria korjauksia vuosina 1681 ja 1789. Huomattavin peruskorjaus tehtiin 1860-luvulla. Tällöin eteläisen seinän ikkunoita suurennettiin ja pohjoisseinustalle puhkaistiin kaksi uutta ikkunaa. Vuonna 1884 kirkko rapattiin ulkoa ja kalkittiin sisältä. Vuonna 1910 kirkon vanhat penkit myytiin huutokaupalla, ja samalla lattian alusta täytettiin soralla. Siellä sijainneet haudat oli tyhjennetty jo aiemmin. Sannan päälle valettiin betonilattia.
Viimeisin korjaus kirkossa on tehty vuonna 1984, jolloin saarnastuoli siirrettiin alkuperäiselle paikalleen kirkon eteläseinustalle ja kirkon valaistus uusittiin: sieltä poistettiin kristallikruunut ja ne korvattiin 1980-luvun sekatyylisillä valaisimilla.
Esineistö
Kirkkorakennuksen sisätilat ja esineistö ovat kokeneet muutoksia huomattavasti useammin kuin varsinainen rakennus. Aluksi kirkossa ei ollut lainkaan penkkejä, vaan siellä oli eri pyhimyksille rakennettuja alttareita. Nämä pyhimysalttarit poistettiin uskonpuhdistuksen myötä.
Kirkosta ei ole löytynyt Hattulan Pyhän Ristin kirkossa olevien seinämaalausten tapaisia koristeita, vaikka molemmat kirkot ajoitetaan lähes samaan aikaan 1400-luvun lopulle (n. 1470–1495). Kirkolle ovat kuitenkin leimaa-antavia maalatut vihkimäristit, joita on kaikkiaan kaksitoista kirkkorakennuksen sisäpuolella. Tämän lisäksi kirkon vuonna 1984 suoritettujen korjaustöiden yhteydessä löytyi muutamia 1700-luvulle ajoitettuja seinäkirjoituksia. Eteläseinämällä, katonrajassa on vuosiluku 1769, jossa viitataan Matteuksen evankeliumin 18. luvun 2. jakeeseen. Itäistä päätyikkunaa avattaessa löytyi ruotsinkielinen teksti Aamoksen kirjan 8. luvusta: ”Katso päivät tulevat sanoo Herra, Herra, jolloin minä lähetän nälän maahan: en leivän nälkää enkä veden janoa vaan Herran sanojen kuulemisen nälän.”
Eteläseinälle on sijoitettu R. W. Ekmanin maalama alttaritaulu, jossa kuvataan Jeesuksen kirkastumista kolmelle opetuslapselle. Alttaritaulun on kirkolle ja seurakunnalle lahjoittanut Katisten kartanon omistaja J. F. Lönnholtz 1860-luvulla. Kirkon aiempi saarnastuoli, joka oli peräisin 1650-luvun muutoksista, on korvattu 1830-luvulta peräisin olevalla uusgoottilaisella saarnastuolilla, jonka kirkkoon lahjoitti Äikäälän kartanon omistaja H. J. Stephanus. Aikoinaan kirkon esineistöön kuului myös 16 veistosta, mutta eri museoihin tehtyjen lahjoitusten jälkeen kirkossa ovat vain iso krusifiksi sekä pyhää Sebastiania ja kahta apostolia esittävät veistokset. Kirkon luovuttamista aarteista arvokkaimpana pidetään Vanajan krusifiksia, joka on alun perin 1200-luvulla valmistettu ja Suomen varhaisimpia puuveistoksia. Krusifiksia säilytetään Hämeen vanhassa linnassa.
thumb|left|Alttarikaappi. Kirkon yksittäinen ja merkittävin sisustuksellinen elementti on kuitenkin 1500-luvulla Antwerpenissä Flanderissa valmistettu kolmiosainen alttarikaappi. Suomen muista alttarikaapeista tämä Vanajan teos poikkeaa siinä kuvattujen henkilöiden suuren lukumäärän vuoksi. Seurakunta päätti vuonna 1824 kuitenkin poistaa kirkosta kaikki katolisesta ajasta muistuttavat esineet, ja kun alttarikaappi ei muiden esineiden tavoin mahtunut asehuoneen vintille, niin se maalattiin valkoiseksi ja naulattiin kiinni lehterin kaiteeseen. Alttarikaapin kunnostus aloitettiin vuonna 1924 ja se valmistui 1933.
Urut
Vuonna 1875 J. F. Lönnholtz lahjoitti kirkkoon urkuharmonin, joka oli kirkon ensimmäinen soitin. Vuonna 1895 Tuusulan kirkon vanhat, mahdollisesti Carl Erik Bölingin rakentamat urut ostettiin 600 markalla ja siirrettiin Vanajan kirkkoon, mutta vain vajaata vuosikymmentä myöhemmin, vuonna 1904, kirkkoon hankittiin 7 500 markalla uudet urut. Niissä oli kolmetoista äänikertaa kahdella sormiolla, ja ne oli rakentanut B. A. Thulé (opus 182). Vuonna 1959 ne vuorostaan korvattiin Kangasalan urkutehtaan rakentamilla 18-äänikertaisilla uruilla (opus 651), joiden hankintahinta oli 4 050 000 markkaa. Tämä soitin myytiin vuonna 1988 Lahden rauhanyhdistykselle.
pienoiskuva|Vanajan kirkon nykyisten 22-äänikertaisten barokkiurkujen soittopöytä kirkon urkuparvelta kuvattuna. Nykyisin kirkossa on Kangasalan urkurakentamon vuonna 1988 rakentamat 22-äänikertaiset barokkityyliset urut (opus 1062).
Nykyisten urkujen soittopöydän vasemmanpuoleiset äänikertojen rekisteritapit:
Kellotapuli
pienoiskuva|upright|Vanajan kirkon [[kellotapuli, rakennettu 1895.]] Vielä vuonna 1893 otetussa varhaisessa valokuvassa ja samaan aikaan sijoittuvassa Albert Edelfeltin maalauksessa kirkon kellotapuli on tien toisella puolella kuin itse kirkko, jonka ympäristössä ei ole nykyisen kaltaisia valtaisia puita. Vanhan kellotapulin arvellaan olleen noin 1600-luvulla rakennettu, sillä kellotornin "hämäläinen tyyli" tuli yleisesti käyttöön. Kellotapuli oli rakennettu puusta ja se toimi myös pitäjän viljavarastona. Nykyisen kellotapulin paikalla oli silloin eteishuone, jonka kautta kuljettiin kirkkopihaan ja kirkkomaalle.
Nykyisen kellotapulin on suunnitellut arkkitehti Josef Stenbäck, ja se valmistui vuonna 1895. Tapulin rakennusurakasta vastasi rakennusmestari Th. Schreck Tampereelta. Sen urakkahinta oli 11 250 tuolloista markkaa ja kustannusarvio kaikkineen 14 775 markkaa. Tapulin perusta on harmaagraniittia ja yläosa on rapattu. Terävä ja piikinmuotoinen katto on mustaksi maalattua peltiä.
Tapulissa on perintönä kaksi kirkonkelloa, pikkukello ja isokello. Pikkukello on valettu vuonna 1745, ja sen kyljessä on kirjoitus ”Gudi till ärä och Våno kyrcka till prudnad. Guten for thes bekostnad i Stokholm år 1745 af Gerh. Meyer.” (”Jumalalle kunniaksi ja Vanajan kirkon kaunistukseksi. Gerh. Meyerin valama Tukholmassa 1745.”)
Iso kello on myöhempää ja kotimaista tekoa. Sen kyljessä on teksti ”Vanajan emäpitäjän kustannuksella ja sen kirkkoherran ja tähtimiehen M. Churbergin toimituksella valettu M Svedbergiltä Maalahdessa v. 1847.” Lisäksi keisari Nikolai I:n kuva on lauseen yläpuolella ja vastakkaisessa kyljessä psalmin 100 neljäs jae. Ylinnä kelloa kiertävät vielä raamatunlauseet.
Bruno Santana
Bruno Felipe Claudino de Santana (s. 27. helmikuuta 1982 Recife) on brasilialainen käsipalloilija. Hän pelaa sãopaulolaisessa EC Pinheirosissa.
Vanajan kirkko
Kirkkomaa
pienoiskuva|Vanajan kirkon sankarihaudat kesällä 2012. Vanajan kirkkoon, kuten kaikkiin Suomen vanhoihin kirkkoihin, vainajat on haudattu alun perin kirkkohuoneen lattian alle. Vain vaivaiset, elätit, mökkiläiset ja itselliset haudattiin kirkon ulkopuolelle avattuihin yhteishautoihin nimettöminä ja ilman muistokiviä tai laattoja. Kirkkoon suoritettu hautaus oli kallista ja usein sen piti tapahtua jo talolle varattuun sukuhautaan.
Bruno Santana
Santana on osallistunut olympialaisiin Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008. Hän teki vuoden 2004 kisoissa, joissa Brasilia oli kymmenes, kuusi, ja vuoden 2008 turnauksessa, jossa joukkue sijoittui yhdenneksitoista, kahdeksan maalia. Santana oli maajoukkueen kokoonpanossa myös Pan-Amerikan kisoissa 2011, joissa Brasilia voitti hopeaa.
Vanajan kirkko
Kirkkomaa
Yleensä haudat oli rakennettu hirsistä, mutta jotkut olivat kivellä vuorattuja kammioita, joiden päällä oli raskas kivipaasi. Vanajan kirkossa on säilynyt kolme tällaista hautakiveä. Alttarin pohjoispuolelle oli haudattu mahtavan Harvialan kartanon väkeä ja eritoten Harvialan herra Matti Lassenpoika Kruus. Sen vieressä oli Katisten kartanon omistajan, nimismies Fuldan ja hänen puolisonsa hauta vuodelta 1687, ja kolmas hautakivi on Nukarin ratsutilan perhehauta vuodelta 1766. Nykyisin nämä hautapaadet on sijoitettu asehuoneen seinille.
Aluksi kirkkomaa kirkon ulkopuolella oli hyvin pieni, vain muutaman aarin kokoinen. Kun hautaaminen 1700-luvun lopulla kirkon sisätiloihin päättyi, hautausmaata oli laajennettava, sillä jopa Harvialan kartanon uusi hautaholvi sijaitsi kirkkoalueen ulkopuolella. Näin tuli uusi puolen hehtaarin alue liitetyksi hautausmaahan. Myöhemmin rakennettiin tien toiselle puolen uusi hautausmaa. Äskettäin on vanhan hautausmaan yhteyteen rakennettu jälleen uusi kirkkomaa.
Sankarihautausmaan muistomerkki on paljastettu 10. heinäkuuta 1949. Sen on tehnyt arkkitehti Einari Teräsvirta.
Saariteoria
Monissa 1800–2000-luvuilla julkaistuissa teoksissa mainitaan, että Vanajan kirkkoa ympäröivä alue olisi alkujaan ollut saari, joka yhdistyi mantereeseen vuonna 1857 suoritetun Vanajaveden järvenlaskun seurauksena. Saareen on viitattu nimillä Vanajansaari, Vana(j)ansalo tai Kirkkosaari. Aluetta ei kuitenkaan kuvata saareksi eikä siihen viitata millään näistä nimistä yhdessäkään tuota ajankohtaa edeltävässä asiakirjassa tai kartassa. Varhaisin tunnettu maininta saariteoriasta on eräässä Axel Heikelin vuonna 1878 julkaisemassa tieteellisessä artikkelissa, jonka tietolähteenä saattoi olla vanajalainen kansakoulunopettaja Kaarle Viktor Saarinen. Tiedot historiallisesta vedenkorkeudesta viittaavat siihen, että enintään korkeimpien kevättulvien aikana kirkko on saattanut joutua joka suunnalta veden ympäröimäksi.
Miiro Maunula
Miiro Maunula (s. 2. elokuuta 1992) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hyökkääjänä pelaava Maunula edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia. Hän on edustanut junioritasolla Kosken Dynamoa ja Trackersia. Maunula pelasi kaudella 2009–2010 LaSB:ssa II-divisioonaa.
Mohammad Ali Jafari
Muhammad Ali Jafari (s. 11. marraskuuta 1957 Yazd) on iranilainen kenraalimajuri ja entinen Iranin vallankumouskaartin komentaja. Jafari toimi komentajana vuosina 2007–2019, ennen kuin Hossein Salami nimitettiin hänen tilalleen. Hän työskenteli arkkitehtinä ennen sotilasuraansa.
Joulukalenteri: Tonttuakatemia
Joulukalenteri: Tonttuakatemia on suomalainen joulukalenterisarja, joka esitettiin Yle TV2-kanavalla ja Yle Areenassa joulukuussa 2019 ja uusintana joulukuussa 2022.
Mohammad Ali Jafari
Jafaria pidettiin sotilasurallaan taitavana taktikkona, ja hän kohosi korkeaan asemaan suhteidensa lisäksi myös strategisen tuntemuksensa avulla. Jafari on esittänyt hyvin kriittisiä mielipiteitä Israelista pitäen sitä sekä Iranin että islamin vihollisena.
Elokuussa 2013 Jafari myönsi vallankumouskaartin osallistumisen Syyrian sisällissotaan Bašar al-Assadin hallinnon liittolaisena.
Molnija (raketti)
Molnija (, Salama) oli neuvostoliittolainen kantoraketti, jota käytettiin pääasiassa Molnija-tietoliikennesatelliitin laukaisuihin. Se kehitettiin R-7-kantoraketista, joka oli maailman ensimmäinen mannertenvälinen ohjus ja ensimmäisen satelliitin laukaissut kantoraketti.
Molnija-raketin nk. GRAU-koodi on 8K78. Se on nelivaiheinen raketti, jota käytettiin ensi kertaa 10. lokakuuta 1960 laukaisemaan satelliitti Baikonurin kosmodromilta. 1960-luvun lopulta lähtien sitä käytettiin Molnija-tietoliikennesatelliittien laukaisemiseen ja sen lisäksi Neuvostoliiton Mars-, Venus-planeettaluotainten laukaisuihin. Sitä käytettiin myös Oko-ennakkovaroitussatelliittien laukaisuihin.
Molnija on hyvin luotettava - Vuodesta 1990 alkaen sen ensimmäinen epäonnistunut laukaisu tapahtui vasta 21. kesäkuuta 2005. Se kuitenkin korvautuu raskaammalla Sojuz-kantoraketilla.
Rakenne
vasen|pienoiskuva|110px|Molnija-M Molnijan kaksi ensimmäistä rakettivaihetta ovat kehitelmiä Vostok-raketin moottoreista. Kolmas vaihe kehitettiin erikseen - sitä käytettiin myöhemmin Voshod- ja Sojuz-raketeissa. Neljäs vaihe on 66700 Newtonin työntövoiman tuottava rakettimoottori.
Vuonna 1964 tuotiin käyttöön Molnija-M (GRAU-koodi 8K78M). Lentoonlähtömassa oli 305 000 kg.
Jonna Yli-Mäenpää
Jonna Yli-Mäenpää (s. 2. syyskuuta 1996 Ängelholm, Ruotsi) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Yli-Mäenpää on pelannut Suomen pääsarjassa Team Kuortaneen (ensimmäisellä kaudella nimenä Team Oriflame) joukkueessa vuodet 2013–2015 ja vuodesta 2015 Oulun Kärpissä. Kauden 2017–2018 loppuun mennessä hän on pelannut pääsarjassa 96 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä ovat 14+25=39, sekä 16 pudotuspeliä tehopistein 0+3=3. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2017 ja vuonna 2018.
Yli-Mäenpää on pelannut alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2014.
Ideapark Oulu
Ideapark Oulu on kauppakeskus Oulun Kuivasrannassa. Kauppakeskuksessa on vuokrattavaa pinta-alaa 23 550 m2 ja lähes 50 liikettä. Se avattiin 31. lokakuuta 2014.
Oulun Ideapark on yksikerroksinen, kaareva ja 400 metrin pituinen. Ideapark Oulu sijaitsee valtatie 4:n ja Raitotien eritasoliittymän kaakkoispuolella, noin yhdeksän kilometriä Oulun keskustasta pohjoiseen.
Toivo Sukari ilmoitti lokakuussa 2015 Oulun Ideaparkin laajentuvan 3 hehtaariin. Laajennuksella pyritään helpottamaan tilojen kovaa kysyntää. Laajennus otettiin käyttöön huhtikuussa 2016.
Sukari Invest myi Oulun Ideaparkin elokuussa 2016 sijoitusyhtiö Avant Capital Partnersille ja Alma Property Partners -rahastolle.
Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää
Jaakko Löytyllä itsellään on vahvat siteet Afrikkaan, sillä pian hänen syntymänsä jälkeen hänen vanhempansa lähtivät lähetystyöhön Namibiaan, jossa Löytty vietti lapsuutensa. Puolisonsa, kirjailija Kaija Pispan kanssa Löytty oli myöhemmin itse lähetystyössä Senegalissa.
"Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää" on lastenvirsi; virsikirjassa se on osastossa Lapset.
Virsi löytyy myös Ruotsin kirkon virsikirjasta numerolla 737, osastossa "Elämä Jumalan maailmassa." Virrestä on siellä myös ruotsinkielinen käännös, jonka Per Harling on tehnyt 1996 ("Gud, som är i himlen, dig vi ber").
Virsissä on vanhastaan pyydetty siunausta isänmaalle ja virsikirjassa on oma osionsa isänmaavirsille. Virsikirjamme virret -teoksen kirjoittaja Tauno Väinölä huomauttaa, että virsi on uudenlainen avaus, sillä siinä pyydetään siunausta koko maailmaan. Kertosäkeessä veisataan: "Siunaa koko maailmaa" ja virressä pyydetään siunausta joka maanosalle erikseen: "Varjele ja siunaa Afrikkaa, Amerikan maita, Eurooppaa, Australiaa, suurta Aasiaa".
Albanian lippu
pienoiskuva|Albanian lippu Albanian lippu on Albanian tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön Albanian vapauduttua Turkin vallasta vuonna 1912. Albanian kansallissankari Skanderbeg käytti lippua jo 1400-luvulla, koska perimätiedon mukaan albanialaiset polveutuvat kotkasta.
Kommunistien ollessa vallassa lippuun lisättiin kotkan yläpuolelle kommunistien tunnus, punainen tähti, 15. maaliskuuta 1946. Tähti poistettiin vuonna 1992 kommunistivallan hajoamisen jälkeen. Lippu on otettu käyttöön virallisesti 7. huhtikuuta 1992.
Jens Otto Krag
Jens Otto Krag (15. syyskuuta 1914 – 22. kesäkuuta 1978) oli tanskalainen poliitikko, joka toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1962–1968 ja 1971–1972. Hänet tunnettiin Tanskan Nato- ja EEC-jäsenyyden voimakkaana kannattajana.
Elämäkerta
Maalaispaikkakunnan tupakkakauppiaan poika Krag liittyi sosiaalidemokraattisen puolueen nuorisojärjestöön 1930 ja eteni pian puoluetehtäviin. Hänet alettiin tuntea työväenliikkeen piirissä innokkaana toimittajana ja kouluttajana. Taloustieteen yliopisto-opintojensa jälkeen hän työskenteli kansanhuollon virkailijana. Krag valittiin Tanskan parlamenttiin eli kansankäräjille 33-vuotiaana 1947 ja häntä alettiin valmentaa yhä vaativampiin tehtäviin. Hän toimi vuodesta 1947 Hans Hedtoftin hallituksen kauppa-, teollisuus- ja merenkulkuministerinä.
Vuonna 1950 Krag siirtyi Tanskan suurlähetystöön Washingtoniin talousneuvonantajaksi, jonka vastuualueeseen kuului Marshall-apu. Sitten Krag toimi salkuttomana ministerinä Hedtoftin ja H. C. Hansenin hallituksissa 1953–1957 ja vuoden verran ulkomaankauppaministerinä, kunnes hänet nimitettiin 1958 ulkoministeriksi. Tässä tehtävässä Krag edusti Tanskaa Euroopan taloudellista yhdentymistä koskevissa neuvotteluissa.
Pääministeriksi ja sosialidemokraattisen puolueen puheenjohtajaksi Jens Otto Krag nousi Viggo Kampmannin jälkeen 44-vuotiaana ja oli tuolloin monipuolisesta ministerikokemuksestaan huolimatta hallituksen nuorin jäsen. Krag oli ajamassa Tanskaan kansanäänestystä EEC:hen liittymisestä, mutta äänestyksen tuloksen osoittauduttua hyvin kahtiajakautuneeksi, hän erosi poliittisista tehtävistään. Kragin viimeiseksi julkiseksi tehtäväksi jäi EEC:n edustajana toimiminen Yhdysvalloissa 1974–1975.
Vuonna 1971 hän oli Pohjoismaiden neuvoston presidentti.
Kragin ensimmäinen vaimo oli ruotsalainen kirjailija ja näyttelijä Birgit Tengroth ja toinen vaimo näyttelijä Helle Virkner. Hänellä on kaksi lasta Virknerin kanssa.
Kragille myönnettiin vuonna 1966 Kaarle Suuren palkinto.
Piitsjoen metsärata
Piitsjoen metsärata oli Suojärvellä sijainnut kapearaiteinen Metsähallituksen metsärautatie, joka oli käytössä vuosina 1938–1940. Rata alkoi Matkaselkä–Suojärvi-radan varrella Näätäojan ja Paperon välissä olleesta Piitsojan liikennepaikasta ja suuntautui etelään kohti Neuvostoliiton rajaa. Radan raidelevys oli 750 mm ja pituus noin 13 kilometriä. Radalla oli käytössä Lokomon valmistama 0–4–0T höyryveturi valmistusnumero 124/1938. Veturi evakuoitiin 1940 Suomeen ja se oli käytössä sitten Eskolan metsäradalla. Veturi luovutettiin 1945 Neuvostoliittoon.
Aldoliadditio
thumb|250px|Yleinen kuvaus aldoliadditiosta Aldoliadditio on happo- tai emäskatalysoitu reaktio, jossa kaksi karbonyyliyhdistettä, usein aldehydi tai ketoni, reagoivat muodostaen β-hydroksikarbonyyliyhdisteen eli aldolin. Aldoliadditio on yksi tärkeimmistä hiili-hiili-sidoksia muodostavista reaktioista. Aldoliadditioreaktiota seuraa usein aldolikondensaatioreaktio.
Siim-Sander Vene
Siim-Sander Vene (s. 12. marraskuuta 1990 Tartto, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen koripalloilija.
Aldoliadditio
Emäskatalysoitu aldoliadditio
Emäskatalysoidussa aldoliadditiossa muodostuu ensimmäisessä vaiheessa enolaattianioni, emäksen poistaessa hiiliatomilta happaman protonin. Enolaatti on enolin tavoin nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilinä toimivan karbonyyliryhmän kanssa. Viimeinen vaihe on protonin vastaanottaminen, jolloin muodostuu aldoli. Emäskatalysoituja aldoliadditioita seuraa aldolikondensaatio usein vain lämpötilaa kasvatettaessa.
Siim-Sander Vene
Pienenä tai isona laitahyökkääjänä pelaava Vene on pelannut kotimaansa lisäksi Liettuassa, Latviassa ja Saksassa. Hän on voittanut muun muassa Liettuan, Latvian ja Baltian liigan mestaruudet.
Aldoliadditio
Emäskatalysoitu aldoliadditio
Proottisissa liuottimissa, kuten vedessä tai alkoholeissa, emäksenä käytetään hydroksideja tai alkoksideja. Aproottisissa liuottimissa, kuten tetrahydrofuraanissa tai dietyylieetterissä, emäksenä käytetään tyypillisesti litiumdi-isopropyyliamidia tai litiumheksametyylidisilatsidia.
Lähtöaineet
Tyypillisesti aldehydit reagoivat helpommin kuin ketonit. Aldoliadditio voi tapahtua kahden samanlaisen aldehydin tai ketonin, kahden erilaisen aldehydin tai ketonin tai aldehydin ja ketonin kanssa. Keskenään erilaisten lähtöaineiden tuotteina muodostuu usein seos, kuten alla olevassa esimerkissä. Tuoteseoksen muodostumista voidaan ehkäistä käyttämällä esimerkiksi aromaattisia aldehydejä, jotka eivät voi enolisoitua, enolisoituvien aldehydien ja ketonien kanssa.
Siim-Sander Vene
Viron maajoukkueessa Vene pelasi 7,8 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla vuoden 2015 EM-kilpailuissa, missä maa karsiutui pudotuspelivaiheesta.
Canonsburg
Canonsburg on borough Washingtonin piirikunnassa Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa lähellä Pittsburghia. Se on Perry Comon syntymäpaikkakunta.
Koppisiemeniset
Koppisiemeniset (Angiospermae) ovat siemenkasveja (Spermatophyta) ja putkilokasveja (Tracheophyta), joiden siemeniä suojaa emilehden umpinainen tyviosa eli "koppi". Koppisiemeniset ovat varsinaisia kukkakasveja. Suurin osa siemenkasveista on koppisiemenisiä; ryhmään kuuluu 200–450 heimoa ja noin 240 000 lajia. Siemenkasvien toinen ryhmä on paljassiemeniset. Koppisiemeniset eriytyivät paljassiemenisistä omaksi kehityslinjakseen noin 245–202 miljoonaa vuotta sitten, ja ensimmäiset kukkivat kasvit kehittyivät noin 160 miljoonaa vuotta sitten.
Koppisiemeniset on perinteisesti jaettu kahteen luokkaan:
Yksisirkkaiset ovat kaksisirkkaisista kehittynyt monofyleettinen ryhmä. Kaksisirkkaiset ovat siten parafyleettisiä, mikä tarkoittaa, että yhteisestä kantamuodosta huolimatta ne eivät sisällä kaikkia siitä kehittyneitä lajeja. Suurin osa kaksisirkkaisista kuuluu kuitenkin monofyleettiseen ryhmään Eudicotyledon, jota voidaan myös pitää omana luokkanaan Rosopsida. Loput kaksisirkkaisista muodostaisivat siten parafyleettisen ryhmän Palaeodicotyledon, jota voidaan jakaa edelleen pienempiin osiin.
Angiosperm Phylogeny Group on tutkinut koppisiemenisten polveutumista ja on julkaissut päivitetyn luokittelun aina muutamien vuosien välein. Tähän mennessä on julkaistu:
Syys surumielinen
Syys surumielinen on suomalaisen Tarja Ylitalon studioalbumi vuodelta 1990.
Naisten Superpesiksen kausi 2020
Superpesiksen kausi 2020 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 31. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Alun perin kausi oli tarkoitus aloittaa keväällä mutta aloitusta jouduttiin lykkäämään pandemian vuoksi, ja lopulta kausi päästiin avaamaan kesäkuun lopussa. Porin Pesäkarhut harkitsi kauden kokonaan väliinjättämistä taloudellisista ja terveydellisistä syistä, mutta päätti kuitenkin osallistua. Siten sarja laajeni 12:een joukkueeseen.
Suomen-mestaruuden voitti Kirittäret, joka kukisti loppuottelusarjassa Manse PP:n 3–0. Pronssia voitti Pesäkarhut, joka päihitti pronssiottelusarjassa Lapuan Virkiän 2–0.
Seuraavaksi kaudeksi Superpesikseen nousi Ykköspesiksen voittaja Helsingin Roihu.