cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Postipeli
Midnight Sun Games
MSG kehitti omana tuotantonaan aluksi yksinkertaisen science fiction -teemaisen Teknocide-pelin. Teknociden maailmassa ihmiskunta on täyttänyt avaruuden itseään kopioivilla teknocore-luotaimilla. Ihminen on jo kuollut sukupuuttoon, mutta teknocoret jatkavat keskinäistä taistelua planeettojen hallinnasta. Pelaajien täytyy tuhota toistensa teknocoreista kuoriutuneet teknopleksit kolme kierrosta vievän teknocide-prosessin avulla. Käskyt ovat yksinkertaisia. Pelaaja voi rakentaa uusia teknopleksejä, kasvattaa niitä tai ampua teknociden torjuvia antimateria- tai fuusio-ohjuksilla. Teknocide lisensoitiin ulkomaille, itävaltalaiselle SSV Klapf-Bachler OEG -yritykselle, joka oli saksalaisen kielialueen suurin postipelitalo, sekä brittiläiselle Rhann Postal Gamesille ja hollantilaiselle Games Connectionille. Myös ainakin yhdysvaltalaisten ja australialaisten firmojen kanssa neuvoteltiin asiasta.
Antiikin Kreikkaan sijoittuva strategiapeli Olympos valmistui monimutkaisuutensa takia vasta Teknociden jälkeen, vaikka sen suunnittelu oli aloitettu jo aiemmin. Teknisiä ongelmia ratkottiin sitä mukaa, kun niitä ilmeni. Ensimmäisestä virallisesta pelistä kehittyikin eräänlainen alfatestaus, jonka myötä tekijät saivat paljon palautetta. Erityisesti pelin rajattoman kasvun sallinut talousjärjestelmä oli aluksi pahasti epätasapainossa. Alkuvaiheen peleissä peliohjelmistossa oli vielä ohjelmointivirheitä, jotka saattoivat aiheuttaa parin päivän viivytyksiä kierrosten loppuunsaattamiseen. Myös pelin sääntöjä hiottiin pelikertojen myötä. Pian Olympos näytti kuitenkin jo kansainvälisesti lupaavalta hitiltä. Lisensointia yritettiin muun muassa Itävaltaan ja australialaiselle The Australian Wizard -yritykselle. Se lisensoitiin lopulta vuonna 1993 Rhann Postal Gamesille, joka pyöritti pelin englanninkielistä versiota eurooppalaiselle yleisölle.
Cyril Weidenborner
Cyril Aloysius ”Cy” Weidenborner (30. maaliskuuta 1895 – 26. marraskuuta 1983) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kesäolympialaisissa 1920.
Postipeli
Midnight Sun Games
Omien pelien lisäksi yritys osti lisenssin ulkomaisiin Kruunujen saari ja Austerlitz -peleihin. Kruunujen saari oli yksinkertainen aloittelijoille suunnattu peli, jolla pyrittiin houkuttelemaan uusia pelaajia postipelien pariin halpojen kierrosmaksujen avulla. Englannista hankitussa Kruunujen saaressa saaren kuningas on kuollut ilman perillisiä ja pelaajien ohjaamat paronit taistelevat kruunusta. Kullakin pelaajalla alussa on viiden alueen kokoinen provinssi ja voittoon vaaditaan yhteensä sadan alueen hallintaa, joten konflikti on väistämätön. Pelaajat voivat värvätä pelinjohdon ohjaamia vieraita rotuja kuten örkkejä palvelukseensa. Peli oli hidastempoinen ja armeijoiden liikuttelu rintamalta toiselle vei kuukausia. Myös pelinjohdon ohjaamat armeijat olivat ihmispelaajille usein liian kova vastus. Yksinkertainen peli oli nimenomaan suunniteltu aloittelijoille ja sen avulla pelaajat siirtyivät haastavampiin peleihin.
Cyril Weidenborner
Hän oli Yhdysvaltojen hopeaa voittaneen joukkueen maalivahti.
Postipeli
Midnight Sun Games
Austerlitz puolestaan oli saksalaisen Quirxel Gamesin suunnittelema Napoleonin sotiin sijoittuva raskaansarjan sotastrategiapeli. Ulkomailla jo hyvään maineeseen ehtinyt peli tuli suosituksi heti myös Suomessa MSG:n otettua sen valikoimiinsa. Ensimmäisen kuuden pelin ilmoittautumiset olivat täynnä jo ennen kuin yksikään niistä oli ehtinyt alkaa. Laajuutensa takia pelit saattoivat venyä vuosien mittaisiksi. Varsinaiset taistelut käydään pelissä varsin yksityiskohtaisesti. Armeijoiden kohdatessa molemmat pelaajat laativat taistelusuunnitelman. Taistelun päätyttyä kumpikin sai 25-sivuisen raportin taistelukentän tapahtumista.
Cyril Weidenborner
Hän syntyi Saint Paulissa ja kuoli Beltramissa.
Postipeli
Midnight Sun Games
Ensimmäisen vuoden jälkeen MSG:llä oli 600 rekisteröitynyttä pelaajaa joista 250–300 pelasi aktiivisesti. Moni näistä pelasi useaa peliä. Samanaikaisesti oli käynnissä yhdeksän peliä Austerlitzia, viisi Kruunujen saarta, kolme Teknocideä ja kolme Olymposta ja yritys työllisti Holopaisen ja Pölösen täyspäiväisesti. Pelejä oli jo niin paljon, että niitä hoitamaan palkattiin kaksi osa-aikaista lisätyöntekijää pelinjohtajiksi. Vaikka MSG oli kasvanut Pohjoismaiden suurimmaksi postipeliyritykseksi, sen toiminta ei ollut taloudellisesti vakaalla pohjalla. Myöhemmin MSG kokeili siipiään myös verkkomoninpelien saralla tuoden Suomeen Air Warrior -pelin. MSG:n lopetettua toimintansa pelejä jatkoi vuonna 1997 rekisteröity, niin ikään oululainen yritys Divisio Tactica. Pelejä pelattiin ainakin vielä 2000-luvun alussa.
Toisin kuin Englannissa ja Keski-Euroopassa, Suomessa pelialan yleislehdet Pelit-lehti ja Mikrobitti kirjoittivat postipeleistä. Muualla postipeleillä oli omat lehtensä, esimerkiksi Englannissa Flagship, joka kirjoitti myös ulkomaalaisista peleistä. Flagship muun muassa arvioi Olympoksen positiivisesti ja MSG:n pelit olivat mukana sen maailmanlaajuisessa postipelilistauksessa. Myös Jyrki Kasvin lehtijutusta alkunsa saanut MSG panosti mainontaan alan lehdissä kuten Pelit-lehdessä ja Claymoressa. Lisäksi se julkaisi omaa Postisoturi-lehteään, jossa oli juttuja myös muista peleistä. Kasvi päätyi myös itse pelaamaan MSG:n pelejä juttusarjaansa varten, ja pelilehdistö seurasi "Wexteenin" (Kasvi) ja "Nordicin" (Risto Hieta) välistä sotaa.
Pelaaminen
thumb|[[Diplomacy on esimerkki lautapelistä, jota alettiin sittemmin pelata postin välityksellä. Juuri Diplomacystä tuttu monimutkainen diplomatia oikeiden ihmispelaajien kanssa oli monelle syy pelata postipelejä.]] Postipelin ilmoittavat peleistä yleensä alan lehdissä. Peliin voi liittyä vastaamalla ilmoitukseen. Koska yhtä peliä voi pelata vain rajattu määrä pelaajia, pelipaikat täytetään yleensä ilmoittautumisjärjestyksessä. Samaa peliä voi tosin pyöriä useampi kappale samanaikaisesti, jolloin pelaajamäärä on suurempi. Postipelejä pelataan nimensä mukaisesti postin välityksellä. Pelinjohtaja postittaa pelin alkaessa pelaajille pelaamiseen tarvittavat työkalut kuten käskylomakkeet, muiden pelaajien yhteystiedot, pelin ohjekirjan ja mahdollisesti muuta tarpeellista tietoa.
Yksi postipelin kierros kestää tavallisesti yhdestä neljään viikkoa pelistä riippuen. Tänä aikana pelaajilla on mahdollisuus harkita siirtojaan ja hankkia tietoa pelitilanteesta tai luoda liittoja käymällä kirjeenvaihtoa muiden pelaajien kanssa. Kierroksen lähestyessä loppuaan on aika lähettää käskylomake pelinjohtajalle. Lomake täytetään käyttämällä tunnistenumeroita. Esimerkiksi jokaista pelaajaa, aluetta, toimintoa, resurssia ja niin edelleen vastaa numero. Saatuaan täytetyn käskylomakkeen pelinjohtaja käsittelee sen tiedot. Käsittely voidaan tehdä joko käsin tai tietokoneohjelmalla tai näiden kahden yhdistelmällä. Roolipelimäinen peli ei välttämättä vaadi tietokonetta lainkaan kun taas kokonaisen valtion ohjaamiseen keskittyvissä "diktaattoripeleissä" pelinjohtaja tavallisesti käyttää tietokoneohjelmaa pelituloksen laskemiseen. Tietokoneen avusta huolimatta postipelin pelinjohtajana toimiminen saattaa vaatia huomattavan määrän työtä. Varsinaisena pullonkaulana ei ollut edes postipelien huippuvuosina tietokoneen laskentateho vaan tulostettavan ja postitettavan paperin valtava määrä.
Laskettuaan muutokset pelitilanteeseen pelinjohtaja lähettää pelaajille kierrosraportit. Kierrosraportit on kirjoitettu tiiviisti kirjainlyhentein ja numeroin, jotteivat ne muodostuisi turhan pitkiksi. Kierrosraporttien tulkinta vaatiikin pelaajalta mielikuvitusta. Jos peliä pelataan kartalla, pelaaja voi myös merkitä omaan kappaleeseensa uuden pelitilanteen.
Postipelien huippuaikana yritysten välinen kilpailu piti niiden hinnat kurissa. Esimerkiksi vuonna 1988 englantilaisten postipelien hinta oli noin 1 £ (7 mk) kierrosta kohti. Ulkomaalaisilta veloitettiin usein myös lisämaksu koska pelinjohtaja joutui postittamaan kierrosraportit ja muun materiaalin kalliimpaa ulkomaanpostia käyttäen. Päälle tulivat vielä pelaajan omat postimaksut, joista saattoi kertyä suurikin summa etenkin, jos pelaaja harrasti aktiivista diplomatiaa. Jos jokin peli maksoi enemmän kuin muut, syy oli usein pelin monimutkaisuudessa. Aloittelijoille suositeltiin halpoja pelejä, sillä ne olivat usein myös yksinkertaisia. Rahan lisäksi postipelien pelaaminen vie aikaa, erityisesti jos pelaaja vihkiytyy monimutkaiselle diplomatialle. Postipelien pelaajat rajoittavatkin pelaamisensa usein pariin peliin kerrallaan.
Pelaajat voivat olla yhteydessä toisiinsa pelin aikana. Kirjeenvaihdon avulla voi saada peliraportteja syvempää tietoa pelitilanteesta sekä solmia tärkeitä liittolaissuhteita. Olennaista on paitsi seuloa huhujen lomasta paikkansapitävät tiedot myös tarvittaessa peittää omat aikeensa disinformaation avulla. Pelaajilla on erilaisia diplomaattisia taipumuksia. Jotkut suhtautuvat epäluuloisesti kaikkiin kanssapelaajiin, kun taas toiset yrittävät olla kaikkien puolella. Liian avoimesti toisten asioista eteenpäin kertovat pelaajat paljastavat oman epäluotettavuutensa ja tieto petturuuteen syyllistyneistä valeliittolaisista saattaa levitä. Pelin ulkopuolella toisensa tuntevat saattavat keskinäisen luottamuksensa turvin odotella muiden pelaajien tippumista ennen kuin käyvät toistensa kimppuun.
Diplomatia saattaa äityä hyvinkin monimutkaiseksi, ja diplomaattiset koukerot ovat monelle syy pelata postipelejä. Usein juuri onnistunut diplomatia ratkaisee pelin voiton. Oikein ajoitettu liittolaisten pettäminen on varsin tehokas ja taktiikka. Diplomatiassa voi käyttää myös tätä likaisempia keinoja, esimerkiksi toisen nimissä lähetettyjä väärennettyjä viestejä. Jotkut pelaajat keräävät toisiltaan käsialanäytteitä torjuakseen petolliset lähestymisyritykset. Liittolaisten kesken hankaluuksia tuotti täsmällisten sotasuunnitelmien jako. 1990-luvulla harvalla oli kotona skanneri tai kopiokone, joten kartat piti kopioida käsin. Pelit-lehden Tuomas Honkala kirjoittaa: "Voin vakuuttaa, että ASCII-kartan jäljentäminen ruutupaperille ei ole mitään herkkua..."
Jotkut eläytyivät rooliinsa syvällisesti ja "diplomatiakirjeet koristeltiin tee-se-itse-heraldiikalla ja täytettiin vanhoja aikoja henkivällä koukeroisella kielellä". Jopa vahasinettejä käytettiin. Kiireellisissä tapauksissa diplomatiaa saatettiin hoitaa myös puhelimitse.
Lajityypit
thumb|Hyborian War -sähköpostipelin käskylomake Postipelejä on monessa eri genressä ja teemassa, mutta strategiapelit ovat niiden yleisin lajityyppi. On keskiaikafantasiaa, avaruus-scifiä, suurstrategiaa, rikollisuuteen keskittyvää peliä ja urheilupeliä. Joissakin peleissä pelaaja ohjaa vain yhtä hahmoa, toisissa jotakin yhteisöä aina pienestä heimosta galaktiseen imperiumiin. Yksilön tai pienen ryhmän ohjaamiseen perustuvat pelit muistuttavat usein roolipelejä. Esimerkiksi suomalaisessa Olympoksessa taas pelaaja ohjaa kreikkalaista kaupunkivaltiota. Postipelin järjestäjää kutsutaan pelinjohtajaksi. Pelinjohtajan rooliin kuuluu ainakin pelin tekninen pyörittäminen. Muut tehtävät vaihtelevat lajityypin mukaan. Roolipelimäisissä postipeleissä pelinjohtaja toimii "luolamestarina", joka vie itse aktiivisesti tarinaa eteenpäin. Muunlaisissa peleissä pelinjohtaja ei ohjaile tarinankulkua, vaan peli etenee tarkasti ennalta määrättyjen sääntöjen mukaisesti. Pelaajamäärä vaihtelee pelin mukaan. Pienimmillään se voi olla vain muutama, suurimmillaan joitakin satoja.
Postipelien suosion aikaan ne tarjosivat mahdollisuuden löytää peliseuraa kaukaa, kun taas esimerkiksi lauta- ja roolipelit rajasivat pelaajajoukon paikalliseksi. Postipelien viehätys perustuu juuri oikeisiin ihmispelaajiin vastustajina. Aika ei ollut vielä kypsä tietokoneella pelattaville verkkomoninpeleille ja yksinpeleissä erityisesti strategiapelejä piinasi tekoälyn rajoittuneisuus. Tekoäly oli joko täydellisesti siirtonsa laskelmoivana liian vaikea tai sitten kaavamaisuudessaan liian helppo vastustaja. Tekoälyn jouduttua tilanteeseen, jota pelintekijät eivät olleet ennakoineet se joko toimi oudosti tai peli kaatui. Postipelit toivat osaltaan ratkaisun juuri tähän ongelmaan. Usean ihmisvastustajan kohtaaminen kerrallaan olikin vaikuttava kokemus. Pelimaailman tapahtumat olivat myös aina moninaisemmat kuin yksittäisen pelaajan tiedot niistä. Jyrki Kasvi vertasi kokemusta avaruusmatkailuun: "jonkin vieraan planeetan pinnasta näkee vain sen, mitä on ehtinyt jo kartoittaa."
Hieman nykyaikaisemmin välinein käytävät sähköpostipelit toimivat käytännössä samalla periaatteella kuin postipelit. Niissä kierrosaika voi olla lyhyempi, esimerkiksi yksi vuorokausi. Erityisesti monet perinteiset strategiapostipelit siirtyivät sähköpostin kautta pelattaviksi. Sähköpostin myötä alentui myös postipelien hinta. Osa sähköpostipeleistä on täysin ilmaisia, kun postimaksujen lisäksi niistä puuttuvat aloitus- ja kierrosmaksut. Maailman kattavin sähköpostipelien lista löytyi suomalaiselta Funet-palvelimelta.
Norddalsfjorden
Norddalsfjorden on Storfjordeniin kuuluva sivuvuono Møren ja Romsdalin läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu lähes kokonaan Norddalin kunnan alueelle ja vähäisemmin Strandan kuntaan. Vuonon perällä on Tafjordeniksi nimetty Norddalsfjordenin osa.
Hemingway
Hemingway voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
Jean Bruun
Jean (Johannes, Johan) Bruun (21. syyskuuta 1817 Hamina – 7. syyskuuta 1872 Sairilan kartano, Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen kauppias ja saha- ja rautateollisuuden harjoittaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Bruunin vanhemmat olivat kauppaneuvos Christian Bruun ja Anna Sophia von Daehn. Bruunin suku oli toiminut kauppiaina ja laivanvarustajina Haminassa 1700-luvun alkupuolelta saakka. Suku omisti myös useita vesisahoja Kymijoen vesistön alueella. Jean Bruun oli naimisissa vuodesta 1841 Anna Luise Thoden kanssa. Heidän tyttärensä Anna Luise (Lovisa) Bruun meni naimisiin vuonna 1860 haminalaisen kauppaneuvos Carl Henrik Ahlqvistin kanssa. Jean Bruun sai kauppiaanoikeudet Haminassa 1850 ja samana vuonna hän hankki omistukseensa Pieksämäellä toimineen Porsaskosken harkkohytin. Bruun sai ennakkoperintönä isältään myös sahaosuuksia muun muassa Anjalassa toimineesta Ummeljoen vesisahasta. Hän toimi Haminassa rakennusurakoitsijana ja vastasi muun muassa Haminan kadettikoulun rakentamisesta. Lisäksi Bruun raivautti Vehkalahdella soita viljelykselle ja sai siitä hyvästä Suo-Janne lempinimen. Bruun omisti laajan kirjaston, joka sisälsi klassikoiden ja 1800-luvun alun tunnettujen kirjailijoiden teoksia.
Bruun investoi huomattavia summia Porsaskosken harkkohytin uudistamiseen. Järvimalmia jalostaneen hytin yhteyteen rakennettiin valssilaitos, konepaja ja valimo. Bruun aloitti myös romuraudan tuonnin Pieksämäelle raaka-aineen saannin turvaamiseksi. Uudistustyöt velkaannuttivat Bruunin pahoin ja Porsaskosken laitosten toimintaa ei myöskään saatu kannattavaksi uudistuksista huolimatta. Vuonna 1856 Bruun osti Erik Johan Längmanilta tämän osuudet Ummeljoen vesisahasta sekä Keski-Suomessa sijainneesta Muuramen vesisahasta. 1860-luvun alussa Suomen taloutta kohtasi taantuma usean katovuoden, rahayksikön revalvoimisen ja kiristyneen luotonannon takia. Bruunin isä Christian Bruun kuoli tammikuussa 1864 ja pari kuukautta myöhemmin hänen kuolinpesänsä julistettiin konkurssiin. Pian myös Jean Bruunin Pietarissa asunut serkku Ludvig Bruun teki vararikon. Ludvig Bruun oli ollut osakkaana Porsaskosken hytissä ja Bruunin suvun Sippolassa omistamassa Saveron lasitehtaassa, jonka tuotanto oli viety Pietarin markkinoille. Saman vuoden syksyllä myös Jean Bruun joutui jättämään konkurssihakemuksen.
W. H. Auden
thumb|Auden (1939) Wystan Hugh Auden (21. helmikuuta 1907 York, Britannia – 29. syyskuuta 1973 Wien, Itävalta) oli englantilainen runoilija.
Auden syntyi Yorkissa, mutta muutti vuonna 1908 perheensä kanssa Birminghamiin. Hänen ensimmäiset kirjalliset näytteensä julkaistiin koulun lehdessä vuonna 1923. Hän valmistui 1928 Oxfordin yliopistosta.
Jean Bruun
Bruun pakeni ennen konkurssioikeudenkäyntiä Englantiin josta sukulaiset suostuttelivat hänet kuitenkin palaamaan Suomeen. Oikeus tuomitsi Bruunin vuonna 1867 elinikäiseen konkurssiin ja hän menetti myös kansalaisluottamuksensa. Bruun vietti lopun elämänsä Mikkelin lähellä Sairilan kartanossa, jonka hänen vaimonsa sukulaiset olivat ostaneet.
Jean Bruunin poika oli kunnallisneuvos ja tehtaanjohtaja Christian Bruun.
W. H. Auden
Audenin ensimmäisen runokokoelman Poems toimitti julkisuuteen 1928 Audenin ystävä Stephen Spender.
Auden avioitui Thomas Mannin tyttären Erika Mannin kanssa. Hän muutti vuonna 1939 Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 1945. Myöhemmin hän vietti aikaa Itävallassa. Vuosina 1956–1961 hän toimi Oxfordin yliopiston professorina. Hän kuoli sydänkohtaukseen 66-vuotiaana.
Auden oli homoseksuaali ja Chester Kallmanin rakastaja. Pari työsti yhdessä librettoja Benjamin Brittenin, Igor Stravinskin, Hans Werner Henzen ja Nicolas Nabokovin oopperoihin. Auden kirjoitti itsenäisesti satoja, tyylillisesti hyvinkin vaihtelevia runoja. Hänen tuttavapiiriinsä kuului myös amerikansuomalainen sotilas ja runoilija William Aalto.
Kotelopalkkisilta
thumb|Kotelopalkkisiltaa alta nähtynä Kotelopalkkisilta on palkkisiltatyyppi, jossa kantavana vaakarakenteena ovat pituussuuntaiset palkit (puuta, teräsbetonia, terästä) ja näiden päällä varsinainen pintarakenne. Lyhyen sillan palkit voivat olla umpinaisia, mutta pitkiin siltoihin käytetään kotelopalkkeja. Palkit kannatetaan päistään päätymuureilla ja mahdollisesti väliltä pilareilla tai silta-arkuilla.
Orangen piirikunta
Orangen piirikunta viittaa seuraaviin asioihin:
Katso myös
Orangen piirikunta liittyy myös seuraaviin asioihin:
Mestarin jalkain juuressa
Mestarin jalkain juuressa on Leevi Madetojan vuonna 1925 säveltämä teos Kansainvälisen Teosofisen seuran 50-vuotisjuhliin. Teos on osoitettu Krishnamurtille.
Airto Moreira
thumb|Airto Moreira Airto Moreira (s. 5. elokuuta 1941 Itaiopolis, Brasilia) on brasilialainen jazzmuusikko, lyömäsoittaja. Hän asuu Los Angelesissa.
Moreiran vanhemmat olivat kansanparantajia. Hän vietti lapsuutensa Curitibassa ja São Paulossa. Musikaalisuus ilmeni hänessä jo varsin varhain, ja 13-vuotiaana hänestä tuli ammattimuusikko. Merkkitapahtuma oli Quarteto Novo -levytys Hermeto Pascoalin kanssa 1967. Pian sen jälkeen hän muutti vaimonsa, jazzlaulaja Flora Purimin kanssa Yhdysvaltoihin ja ryhtyi soittamaan New Yorkissa paikallisten muusikoiden kanssa. Hän soitti pari vuotta yhdessä Miles Davisin kanssa ja oli mukana fuusiojazzin kehittämisessä ja esimerkiksi Bitches Brewn levytyksessä. . Sen jälkeen hän liittyi Weather Report -yhtyeeseen ja oli mukana sen ensimmäisellä albumilla. Sitä seurasi Chick Corean uusi yhtye Return to Forever, jonka kahdella ensimmäisellä albumilla hän soitti rumpuja. Hän on soittanut myös paitsi monien muiden tunnettujen jazzmuusikoiden myös sinfoniaorkestereiden kanssa. Lisäksi hän on säveltänyt elokuva- ja televisiomusiikkia ja tehnyt partituurit elokuviin Viimeinen tango Pariisissa ja Ilmestyskirja. Nyt.
Myös hänen tyttärensä Diana Moreira on laulaja.
Down Beat -lehdessä hänet on valittu kriitikkoäänestyksessä ykkösperkussionistiksi vuosina 1975–1982 ja jälleen 1993. .
Syyskuussa 2002 Brasilian presidentti Fernando Henrique Cardoso myönsi Airto Moreiralle ja Flora Purimille Brasilian korkeimpiin kuuluvan kunnianosoituksen, Rio Brancon ritarikunnan jäsenyyden.
Berlin Westkreuzin rautatieasema
Berlin Westkreuzin rautatieasema on merkittävä solmukohta Berliinin S-Bahnin rataverkostolla. Se sijaitsee Berliinin keskustan länsipuolella Charlottenburg-Wilmersdorfin hallintoalueella, paikassa jossa Berliinin kehärata (Ringbahn) ja kaupungin läpi itä–länsi-suunnassa kulkeva rata (Stadtbahn) risteävät. Toinen näiden ratojen risteyskohta on Ostkreuz keskustan itäpuolella. Westkreuzin asema avattiin 10. joulukuuta 1928.
IV (Atomirotan albumi)
IV on Atomirotan neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 13. maaliskuuta 2020.
Berlin Westkreuzin rautatieasema
Westkreuzin rautatieasemalta pääsee eri ratoja pitkin moneen suuntaan:
Aseman välittömässä ympäristössä ei ole paljon asutusta ja se sijaitsee jalankulkijoille hankalassa paikassa suurten liikenneväylien kupeessa. Siksi sitä käytetään lähinnä S-Bahn-linjalta toiselle vaihtamiseen. Kulkureitit itse asemalla ovat lyhyitä, koska risteävien ratojen laiturit sijaitsevat päällekkäin kahdessa eri tasossa.
Asemalla on tehty korjaustöitä, jotka valmistuivat jalkapallon MM-kisoihin 2006.
52.50111°N, 13.28389°W
Sykkylvsfjorden
Sykkylvsfjorden on Storfjordeniin kuuluva sivuvuono Møren ja Romsdalin läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Sykkylvenin kunnan alueelle.
Luettelo Vöyrin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Vöyrin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Vöyrin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Pohjanmaalla sijaitsevaan Vöyriin ovat liittyneet Maksamaa vuoden 2007 alusta ja Oravainen vuoden 2011 alusta. Vuosina 2007–2010 kunnan nimenä oli Vöyri-Maksamaa.
Reginald Butler
thumb|right|Reginald Butler veistos Reginald Cotterell Butler (28. huhtikuuta 1913 – 23. lokakuuta 1981) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hän tuli tunnetuksi voittaessaan 1953 kilpailun Länsi-Berliiniin suunnitellusta tuntematonta poliittista vankia esittävästä muistomerkistä. Hänen teoksensa oli kevyistä metalliosista koottuja rakennelmia. Myöhemmin hän teki naturalistisempia veistoksia. Hänen teoksiaan on MoMassa New Yorkissa ja Tate Galleryssa Lontoossa.
Per Ledin
Pehr Gunnar Ledin (s. 14. syyskuuta 1978 Luulaja, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National League A:n Lausanne HC:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Eliteprospects.com -sivuston mukaan Ledin on pelityyliltään "agitaattori", joka pelaa aggressiivisesti, työteliäästi ja tykkää ärsyttää vastustajia. Hänen peliäkäsityksensä on kuitenkin varsin rajallinen. Ledinin pelityyli kostautuu ajoittain turhina jäähyinä. Hän onkin kerännyt urallaan kotimaassaan yhteensä 697 Elitserienin/SHL:n runkosarjaottelussa 1236 jäähyminuuttia, joilla Ledin on ennen kautta 2016–2017 liigan kaikkien aikojen jäähypörssin toinen edellään vain Andreas Jämtin. Hän myös johtaa Ruotsin pääsarjatason kaikkien aikojen pudotuspelien/karsintasarjan jäähypörssiä kerättyään 126 ottelussa 323 jäähyminuuttia.
Arístides Pertot
Arístides Laureano Pertot (s. 24. syyskuuta 1976 Lanús, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Per Ledin
Seuraura
Ledin on Bergnäsets AIK:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä 17-vuotiaana II-divisioonajoukkue Vännäs HC:ssa kaudella 1995–1996, jonka jälkeen Ledin siirtyi kaudeksi 1996–1997 IF Björklövenin J20-joukkueeseen, mutta pelejä kertyi myös I-divisioonassa yhteensä kuusi. Kaudella 1997–1998 hän pelasi Björklövenissä I-divisioonan varsinaisen tulokaskautensa ja oli nostamassa joukkuetta Elitserieniin keväällä 1998.
Arístides Pertot
Uransa Suomessa Pertot aloitti FC Interissä kaudella 2000. Tätä ennen hän oli edustanut Argentiinassa Deportivo Españolia. Kaudeksi 2006 Pertot siirtyi Tampere Unitediin, jossa hän saavutti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa. Hän ei kuitenkaan jatkanut joukkueessa tuon kauden jälkeen, vaan palasi perhesyiden takia takaisin Argentiinaan, jossa hän pelasi Temperleyssä. Kaudeksi 2008 Pertot siirtyi TPS:n joukkueeseen. Kaudeksi 2009 Pertot vaihtoi seuraa jälleen, palaten vanhaan seuraansa FC Interiin.
Per Ledin
Seuraura
Kausi 1998–1999 oli Ledinin tulokaskausi Elitserienissä ja hän teki 46 runkosarjaottelussa tehot 6+4=10 sekä yhdeksässä karsintasarjan ottelussa yhden maalin. Björklöven putosi kuitenkin I-divisioonan ja Elitserienin välille perustettuun Allsvenskaniin keväällä 1999. Ledin oli kuitenkin nostamassa joukkuetta jälleen Elitserieniin kauden 1999–2000 päätteeksi.
Ledin aloitti kauden 2000–2001 Pohjois-Amerikassa, ECHL-joukkue Baton Rouge Kingfishissä, mutta hän palasi kesken kauden kotimaahansa ja siirtyi Luleå HF:ään. Ledin viihtyi joukkueessa neljä seuraavaa kautta. Kaudella 2003–2004 hän ylitti ensimmäisen kerran sadan jäähyminuutin rajan Elitserienin runkosarjassa ja oli 112 minuutillaan jäähypörssin seitsemäs. Kaudella 2004–2005 Ledin teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+20=36, joilla hän oli Luleån paras maalintekijä sekä paras pistemies Jonas Rönnqvistin kanssa.
Maaliskuussa 2005 Ledin teki kaksivuotisen sopimuksen Färjestad BK:n kanssa. Hän oli kaudella 2005–2006 123 minuutillaan runkosarjan jäähypörssin viides ja voitti keväällä 2006 Ruotsin-mestaruuden. NHL-varaamattoman Ledinin piti siirtyä kaudeksi 2006–2007 Columbus Blue Jacketsiin, mutta NHL purki sopimuksen epäselvyyksien vuoksi. Kaudella 2006–2007 hän keräsi Elitserienin yhden kauden jäähyennätyksensä 148 minuutillaan, joilla Ledin sijoittui jäähypörssissä neljänneksi.
Kaudeksi 2007–2008 Ledin siirtyi kolmivuotisella sopimuksella HV71:een. Hän teki ensimmäisellä sopimuskaudellaan Elitserien-uransa toiseksi parhaat pisteet tehoin 16+17=33 ja sijoittui myös 137 minuutillaan jäähypörssissä neljänneksi. Ledin voitti keväällä 2008 Ruotsin-mestaruuden, mutta hän jätti sen jälkeen HV71:n ja teki kesäkuussa 2008 yksivuotisen sopimuksen NHL-joukkue Colorado Avalanchen kanssa. Ledin pelasi kauden 2008–2009 pääosin sen farmijoukkue Lake Erie Monstersissa, AHL:ssä ja pelejä NHL:n puolella kertyi kolme. Hän teki NHL-debyyttinsä 9. huhtikuuta 2009 Dallas Starsia vastaan, kun Ledin korvasi loukkaantuneen Marek Svatošin.
Ledin pelasi lopulta kuudesta sopimuskaudestaan HV71:ssä neljä ja hän palasi kaudeksi 2013–2014 kaksivuotisella sopimuksella Luleå HF:ään. Hän oli tehoilla 11+16=27 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Niklas Olaussonin kanssa sekä neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2014–2015 Ledin voitti Mestarien liigan mestaruuden.
Kaudeksi 2015–2016 Ledin siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan EC Salzburgiin. Hän voitti siellä kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Kaudeksi 2016–2017 Ledin siirtyi Salzburgin päävalmentaja Dan Ratushnyn vanavedessä vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:n Lausanne HC:hen.
Maajoukkueura
Ledin edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2008. Yhteensä hän on pelannut 26 A-maaottelua tehopistein 3+6=9.
Kuntolaakson uimahalli
Kuntolaakson uimahalli (tunnetaan myös nimellä Kuopion uusi uimahalli) on Kuopion Hatsalan kaupunginosassa, Niiralan Montun tontilla Kuopion jäähallin kanssa sijaitseva uimahalli, joka on valmistunut elokuussa 2020. Pinta-alaltaan se oli valmistuessaan Suomen toiseksi suurin uimahalli. Kuopion toisen, Lippumäen uimahallin samanaikainen remontointi on osaltaan lisännyt kävijämääriä Kuntolaakson uimahallin avajaissyksynä, samalla kun koronapandemia on rajoittanut hallin käyttöä.
Behold a Pale Horse
Behold a Pale Horse on Saviour Machine -yhtyeen vuonna 1998 Massacre Recordsin kautta julkaistu single, joka sisältää New World Order -nimisen "puuttuvan kappaleen" samana vuonna julkaistusta Legend II -albumista. Singlen nimi tulee Ilmestyskirjan apokalyptisista ratsastajista.
Hanhenjuoksu
pienoiskuva|oikea|Hanhenjuoksupeli. Hanhenjuoksu on nykynäkökulmasta yksinkertainen, pitkälti noppaonneen perustuva lautapelityyppi, niin sanottu kilpajuoksupeli. Nimeä käytetään kuvaamaan lautapeliä, jossa pelaaja liikuttaa pelinappulaansa pelilaudalla nopan osoittaman määrän ruutuja. Matkalla on myös ruutuja, jotka liittyvät pelin aiheeseen. Perinteisessä hanhenjuoksupelissä pelaaja ei voi valita kulkemaansa reittiä. Nimestä huolimatta pelin aiheen ei tarvitse liityä hanhiin, vaan se voi käsitellä mitä tahansa pyöräretkistä koulumatkoihin.
Hanhenjuoksu on yksi vanhimmista tunnetuista lautapeleistä. Nimensä se on saanut italialaiselta Toscanan suurherttualta Francesco I de’ Mediciltä, joka lähetti vuosien 1574 ja 1587 välillä hanhiaiheisen pelin Espanjan kuninkaalle Filip II:lle.
L-2 Stalinets
L-2 Stalinets oli vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa tilattu Leninets-luokan sukellusvene.
Valmistus
Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1929 telakkanumerolla 196. Vene laskettiin vesille 21. toukokuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta 1933.
Palvelus
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus oli Leningradissa telakalla. Palvelukseen otettaessa alus siirrettiin 7. marraskuuta 1941 Kronstadtiin, mistä se lähti 13. marraskuuta ensimmäiselle sotaretkelleen tehtävänään laskea miinoite Danziginlahdelle. Seuraavana päivänä alus ajoi kahteen miinaan Kerin majakalla, mutta ei uponnut. Se osui viisi tuntia myöhemmin vielä kolmanteen miinaan, joka upotti aluksen. Kolme alukselta pelastunutta ui lähellä olleelle hävittäjä Surovyj'n hylylle, mutta loput 50 saivat surmansa.
Hylky löydettiin 2006 Kerin majakan koillispuolelta 88 metrin syvyydestä. Se tunnistettiin 2020.
Tōkō Shinoda
pienoiskuva|Tōkō Shinoda vuonna 1955. Tōkō Shinoda (28. maaliskuuta 1913 – 1. maaliskuuta 2021) oli japanilainen kuvataiteilija. Hänen taiteessaan yhdistyvät perinteinen kalligrafia ja abstraktin ekspressionismin vaikutteet.
Shinoda syntyi Mantšuriassa. Hän matkusti vuosina 1956–1958 Yhdysvaltoihin, jossa hänen töitään ostivat Charles Laughton ja John Lewis. Juuri Yhdysvalloissa hän perehtyi ensi kertaa abstrakteihin ekspressionisteihin.
Kauko Parviainen
Kauko Ensio Parviainen (s. 26. huhtikuuta 1949 Juankoski) on suomalainen eläköitynyt metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria
Parviaisen vanhemmat olivat metsäteknikko Tauno Parviainen ja emäntä Maire Elisabet Juvonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1975 on hammaslääkäri Anita Marja-Riitta Vanhatalo. Parviainen tuli ylioppilaaksi Juankosken lukiosta 1969 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1974. Hän oli Metsäntutkimuslaitoksen metsänhoitaja 1974, Veitsiluoto Oy:n:n metsäosaston metsänhoitaja Kemissä 1974–1976, Kemin hankinta-alueen suunnittelupäällikkö 1976–1982, metsäosaston kehittämispäällikkö 1982–1987, ylimetsänhoitaja ja hankintapäällikkö 1987–1991, metsäpäällikkö 1991–1995 ja hallituksen jäsen 1993–1994 ja sitten Enso-Gutzeit -osakeyhtiön, vuodesta 1996 Enso Oy ja vuodesta 1998 Stora Enso Oyj, metsäosaston tuontijohtaja Imatralla 1995–1998, varametsäpäällikkö 1997–1998, kansainvälisen ja Venäjän puunhankinnan johtaja 1998–2002 sekä metsäpäällikkö ja Venäjän puunhankinnan johtaja 2003–2009. Parviaisella oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2009.
Pöllöt
Pöllöt (Strigidae) on pöllölintujen lahkoon kuuluva lintuheimo. Heimoon kuuluu 220 lajia 26 suvussa. Suurin osa pöllöistä asuu metsässä ja ne ovat pääosin yöeläimiä, mutta jotkut lajit liikkuvat myös päivällä. Suomessa pesii pääosin 10 pöllölajia.
Anatomia ja elintavat
Pöllöt tunnetaan hyvästä hämäränäöstä, lähes äänettömästä lennosta sekä noin 270 astetta kääntyvästä päästä. Pöllöillä on usein matalan suppilon mallinen naamakiehkura, joka kerää ääniä korva-aukkoon siten tehostaen sen kuuloa. Pöllöt ovat lihansyöjiä ja niiden pääasiallista ravintoa ovat myyrät sekä muut pikkunisäkkäät ja linnut. Ne saalistavat yleensä öisin ja paikantavat uhrinsa kuulonsa avulla. Ravinnon sulamattomat osat pöllöt oksentavat niin kutsuttuina oksennuspalloina.
Kansanperinteessä ja symboliikassa
Pöllöä on vanhoista ajoista asti pidetty viisaana eläimenä. Minervanpöllö on viisauden ja filosofian perinteinen symboli.
Pöllöstä on tullut myös muoti-ilmiö. Taika-astiastossa on pöllön kuva, ja koru- ja tatuointimuotikin on ottanut pöllön omakseen. Kaupunkipöllöt, kuten Bubi ja Helsingin Forum-korttelin huuhkajat vuonna 2011 edistivät pöllön myönteistä kuvaa.
Nalle Puhissa pöllö on vanha ja viisas. Tiedon symbolina se on muun muassa yliopistoissa, kirjastoissa. Kreikkalaisilla se oli mukana sodassa suojelemassa. ”Mainospöllö” oli MTV:n (myöh. MTV3:n) pitkäaikaisin symboli.
Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories
Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories on Regina Spektorin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 16. tammikuuta 2006. Se sisältää musiikkia hänen kolmelta aikaisemmalta levyltään. Levy on julkaistu alun perin Isossa-Britanniassa, koska Spektorin kahta ensimmäistä levyä ei ole koskaan ollut siellä saatavilla. Spektor kiittääkin levyn kansilehdellä juuri englantilaisia ystäviään.
Kyseessä on CD-DVD-yhdistelmälevy, jonka tekee lisäksi omalaatuiseksi kansivihko. Sen on kuvittanut Julie Morstad, ja jokaisen sivun kuvaan on liitetty lainaus Spektorin sanoituksista. Kansivihko itsessään on siis fanille näkemisen arvoinen.
Kansivihko
Kansivihko sisältää Julie Morstadin kuvittamia sivuja, joihin on liitetty Spektorin kappaleiden lainauksia. Kuvitus on mustavalkoista ja ohutviivainen kynänjälki sopii hienosti levyn tunnelmaa. Seuraavassa otteita kansivihko lainauksista:
Sanoituksia voisi kuvailla jopa runollisiksi ja yhdistettäessä ne Morstadin omintakeiseen kuvitusjälkeen, kansilehti todella on mielenkiintoinen.
Spektor itse kertoo kansilehden "esipuheessa" hieman levyn historiasta. Osa tämän levyn kappaleista on tehty hänen ollessaan 18-vuotias, osa hieman myöhemmin. Hänen mukaansa tuntuu kuin näiden kappaleiden tekemisestä olisi valtavan kauan aikaa, mutta hän on onnellinen, että nämä nuoren Reginan tekemät kappaleet ovat olemassa. Hän vertaa kappaleiden olemassaoloa vanhoihin valokuviin, kirjeisiin tai päiväkirjoihin, joiden pariin voi vanhempana palata. Näin ollen hän sanookin "So this record is for you and me both. Maybe sometimes we will liket it, and sometimes not, but it's being offered with the best intentions..." (Regina Spektor, Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories -levyn kansivihkossa).
Razz (laulaja)
Rasmus "Razz" Ott (s. 30. heinäkuuta 1989 Klarup, Jyllanti, Tanska) on tanskalainen räppäri ja näyttelijä, joka voitti vuonna 2002 MGP Nordic -laulukilpailun kappaleella Kickflipper. Vuotta myöhemmin hän näytteli Oskaria sarjassa Jeesus ja Josefine. Vuoteen 2004 mennessä Razz oli ansainnut urallaan 3 miljoonaa Tanskan kruunua. Vuonna 2006 Razz lopetti laulajan uransa,mutta aloitti taas vuonna 2007 laulamalla Airbreak-nimisessä bändissä.
Razz muutti synnyinpaikastaan Klarupista Alborgiin 3-vuotiaana. Razzin perheeseen kuuluu isä Palle, äiti Helle ja isoveli Rune.
Masto
thumb|[[Tiirismaan televisio- ja radiomasto.]] Masto on tukirakenne, jonka avulla esimerkiksi antenni voidaan saada korkeammalle (radiomasto, antennimasto). Mastoissa voi olla muun muassa radio- ja TV-lähetinantenneja, radiopuhelintukiasemien antenneja, lasersädelinkkejä ja muita langattomia optisia datansiirtolinkkejä ja parabolisia mikroaaltoantenni-tietoliikennelinkkejä. Radio- ja antennimastoja kutsutaan usein myös linkkimastoiksi, jos niitä käytetään tietoliikennelinkkien antennien asennuspaikkoina. Usein mastot ovat tuettu haruksilla. Linkkimastoissa on usein lentovaroitusvalot, jotta ne on helpompi huomata sumuisella ilmalla ja yöllä.
Mastoja käytetään myös valaisimien asentamiseen esimerkiksi urheilukentillä ja ulkovarastoalueilla (valomasto).
Toto Leonidas
Alfredo "Toto" Leonidas (s. 10. lokakuuta 1960, Bacolod City, Filippiinit) on filippiiniläissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Leonidas on urallaan voittanut yhden World Series of Poker -rannekkeen: hän oli ykkönen vuoden 2003 1 500 dollarin seven card stud -turnauksessa. Voittonsa lisäksi Leonidaksella on useita WSOP-finaalipöytäsijoituksia ja kakkostila 2 000 dollarin limiitti hold'em -turnauksesta vuodelta 2005.
Syyskuussa 2003 Leonidas voitti Yhdysvaltain pokerimestaruuskilpailujen (United States Poker Championship) 9 800 dollarin no limit hold'em -pääturnauksen. Lopun kaksinpelissä kukistui Erik Seidel. Leonidas ansaitsi voitostaan 388 080 dollaria. Joulukuussa 2005 hän oli toinen FullTilt.net Poker Global Poker Challenge -turnauksessa Paul Dardenin jälkeen.
Leonidas edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Elokuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät kaksi miljoonaa dollaria.
Seitsemäntoista
Seitsemäntoista on Yleisradion tuottama kolmiosainen television minisarja vuodelta 2017. Itsenäisen Suomen satavuotisjuhlavuonna valmistunut, nuorille suunnattu draamasarja kertoo kahdesta 17-vuotiaasta tytöstä vuoden 1917 poliittisessa myllerryksessä Helsingissä. Kolmantena päähenkilönä on silloinen pääministeri Oskari Tokoi. Sarjan on käsikirjoittanut Emma Taulo ja ohjannut Atro Lahtela, ja sen pääosissa näyttelevät Elli Melasniemi ja Milla-Mari Pylkkänen teinityttöinä sekä Jarkko Pajunen Tokoina. Koomikkona paremmin tunnettu Stan Saanila esittää Suomen venäläistä kenraalikuvernööriä Mihail Stahovitšia.
Juoni
Eletään vuotta 1917. Huhut Venäjän vallankumouksesta kiirivät Helsinkiin ja sekoittavat sekä pääministeri Oskari Tokoin että Nikolajeffien porvarisperheen elämän. Perheen 17-vuotias tytär Olivia ja perheessä työskentelevä samanikäinen piikatyttö Iita ovat parhaita ystäviä. He tutustuvat nuoreen sosialistipoikaan Juhoon ja sotkeutuvat sitä myötä politiikkaan niin, että heidän ystävyytensä joutuu koetukselle. Olivia katoaa, ja Iita ymmärtää että kyse on jopa elämästä ja kuolemasta. Samaan aikaan Oskari Tokoin hallitus tavoittelee Suomea itsenäiseksi Venäjän vallasta.
Tuotanto
Minisarjan oheismateriaaliksi laadittiin verkkopeli, joka syventää sarjan tarinaa.
Georgi Ivanov (kosmonautti)
thumb|Georgi Ivanov. Georgi Ivanov (alun perin Georgi Kakalov, s. 2. heinäkuuta 1940 Lovetš) oli ensimmäinen bulgarialainen kosmonautti.
Ivanov oli Bulgarian ilmavoimien kenraalimajuri, kun hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen SEV-maiden Interkosmos-ohjelman puitteissa. Hänen nimenmuutoksensa liittyi siihen, että nimi olisi ollut ruokoton venäjäksi kirjoitettuna.
Hän lensi avaruuteen 10. huhtikuuta 1978 Baikonurin kosmodromilta Sojuz 33 -lennolla. Telakoituminen Saljut 6 -avaruusasemaan epäonnistui ja lento jäi lyhytkestoiseksi (1 vuorokausi ja 23 tuntia).
Sotilasuransa jälkeen Ivanov toimi maansa eduskunnassa. Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.
Tilattoman väestön alakomitea
Tilattoman väestön alakomitea oli vuosina 1901–1906 Suomessa toiminut asiantuntijaelin, joka kartoitti tilastollisella kyselytutkimuksella Suomen maaseudun ruokakuntien taloudellista tilaa. Alakomitean työn ansiosta Suomessa pystyttiin ensimmäistä kertaa luotettavasti selvittämään maaseudun torpparien ja tilattoman väestön lukumäärät kunnittain.
Alakomitea perustettiin keväällä 1901. Se toimi kuntien Tilattoman väestön lainarahastosta saamien varojen käyttöä tutkineen Tilattoman väestön komitean alaisuudessa asiantuntijaelimenä. Lainarahaston varoja käytettiin maan hankkimiseen tilattomalle väestölle ja sen rahoituksen turvin perustettiin Suomeen vuoden 1917 loppuun mennessä yhteensä noin 7 500 viljelys- ja asuntotilaa, joiden yhteenlaskettu pinta-ala oli noin 147 000 hehtaaria. Tilattoman väestön alakomitea siirsi pian itse pääkomitean toissijaiseen asemaan. Varsinaista tilattoman väestön komiteaa johti Suomen kenraalikuvernöörin apulainen Nikolai Šipov. Alakomitean sihteerinä toimi Hannes Gebhard.
Kosken koulu
Kosken koulukeskus on Imatralla sijaitseva peruskoulu. Koulussa toimii vuosiluokat 1–9. Koulussa on kaksikielisiä luokkia, joissa opiskellaan sekä suomeksi että englanniksi. Koulun rehtorina toimii Johanna Ovaska.
Tilattoman väestön alakomitea
Alakomitea järjesti vuonna 1901 kyselytutkimuksen maaseudun ruokakuntien taloudellisista oloista. Tutkimuksen otospäiväksi valittiin 1. syyskuuta 1901 ja kyselyn tilastollisena yksikkönä olivat ruokakunnat. Kuntiin lähetettiin kyselykaavakkeet, joissa kysyttiin ruokakunnan päämiehen elinkeinoa ja asemaa, ruokakunnan jäsenlukua, asuinoloja sekä ruokakunnan hallussa olleen pellon ja luonnonniityn kokoa ja karjan lukumäärää. Osa tiedoista täytettiin kunnissa suoraan manttaalikirjoihin pohjautuneiden veroluetteloiden perusteella ja osan taas keräsivät kuntien valitsemat tietojen kerääjät haastattelemalla ruokakuntia. Palautetut kaavakkeet käsitteli erityinen alakomitean yhteyteen perustettu tilastollinen toimisto.
Tilattoman väestön alakomitean arkisto sijaitsee Kansallisarkistossa ja sen avulla on myöhemmin tutkittu Suomen maaseudun asutuksen ja maanviljelyn rakennetta 1900-luvun alussa. Arkistossa on 221 kunnasta tulleet vastaukset.
Jussi Kari
Karin vanhemmat olivat nahkurimestari D. V. Karinen ja Ida Amanda Viitaniemi. Hän opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1906–1910. Teatterialalle suuntauduttuaan Kari toimi lavastajana muun muassa Koiton näyttämöllä ja Tampereen Työväen Teatterissa, jossa hän teki pitkän uran ja oli tunnettu erityisesti yhteistyöstään ohjaaja Kosti Elon kanssa. Vuosisadan alkupuoliskon ekspressionismin kansainvälisten vaikutteiden on arvioitu näkyneen Karin lavastusnäkemyksessä suomalaisista lavastajista ehkä selvimmin. Kari osallistui 1920-luvulla Tampereen Työväen Teatterin opintomatkalle Berliiniin, jossa hän tutustui saksalaisnäyttämöiden ekspressionistiseen muotokieleen ja omaksui uuden ilmaisun sittemmin vahvasti omassa työssään.
Dorothy Holman
Edith Dorothy Holman (18. heinäkuuta 1883 Kilburn, Lontoo, Englanti – 8. huhtikuuta 1968 Brent, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen oikeakätinen tennispelaaja. Vuoden 1920 kesäolympialaisissa Holman saavutti olympiahopeaa sekä tenniksen naisten kaksinpelistä että tenniksen naisten nelinpelistä. Samoissa olympialaisissa hän kilpaili myös tenniksen sekanelinpelissä Gordon Lowen parina, mutta he putosivat jo ensimmäisellä kierroksella. Holman osallistui myös monesti Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelisarjaan, mutta ei yltänyt semifinaaleja parempaan sijoitukseen.
Hannoverin päärautatieasema
Deutsche Bahn liikennöi asemalta kaukoliikennettä useisiin Saksan suurimpiin kaupunkeihin. Lisäksi asema on Hannoverin paikallisliikenteen solmukohta.
Janne Grönvall
Janne Grönvall (s. 17. heinäkuuta 1973 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Urallaan Grönvall pelasi SM-liigassa Lukossa ja Tapparassa, AHL:ssä St. John's Maple Leafsissa, Elitserienissä Färjestadissa ja DEL:ssä Krefeld Pinguinessa. NHL-seura Toronto Maple Leafs varasi Grönvallin vuoden 1992 varaustilaisuuden numerolla 101.
Grönvall toimi vuosina 2011–2016 Tapparan A-nuorten apuvalmentajana ja kauden 2016–2017 päävalmentajana. Vuosina 2017–2020 Grönvall toimi Tapparan liigajoukkueen apuvalmentajana.
Kanariansaarten luonnonsymbolit
Kanariansaarten luonnonsymbolit ovat eläimiä ja kasveja, jotka on valittu symboleiksi jokaiselle Kanariansaarien saarille omansa. Lisäksi kaikilla Kanariansaarilla on yhteinen eläin- ja kasvisymboli.
Kanariansaarien parlamentti antoi 30. huhtikuuta 1991 määräyksen jokaisen saaren symbolieläimestä ja symbolikasvista. Samalla määriteltiin mitkä ne ovat. Määräyksen allekirjoitti silloinen Kanariansaarien parlamentin hallituksen johtaja Lorenzo Olarte Cullen.
Anja Stiefel
Anja Stiefel (s. 9. elokuuta 1990) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä.
Kansainvälinen ura
Stiefel valittiin Sveitsin maajoukkueeseen talviolympialaisiin 2010. Hän pelasi turnauksessa viisi peliä ilman pisteitä.
Stiefel pelasi on pelannut viisissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen kerran hän edusti Sveitsiä MM-kisoissa 2008. Hän oli osa joukkuetta, joka voitti pronssia vuoden 2012 MM-kilpailuissa.
Hän oli myös osa Sveitsin pronssille sijoittunutta joukkuetta vuoden 2014 talviolympialaisissa.
Betsy Blair
thumb|Betsy Blair haastateltavana vuonna 2007. Elizabeth ”Betsy” Blair (11. joulukuuta 1923 – 13. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Blair syntyi Cliffside Parkissa, New Jerseyssä. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Kaksoiselämää (1947), Käärmeenpesä (1948) ja Marty (1955). Martysta hän oli ehdolla Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi ja voitti Baftan. Hänen kiinnostuksensa marxismia kohtaan johti hänen joutumiseensa joksikin aikaa Hollywoodin mustalle listalle.
Blair meni vuonna 1963 uusiin naimisiin ohjaaja Karel Reiszin kanssa. Hän jäi leskeksi vuonna 2002. Blairin omaelämäkerta The Memory of All That julkaistiin vuonna 2003.
Oskar Nissinen
Oskar Petrus Nissinen, sukunimi vuoteen 1905 Nissin (26. heinäkuuta 1864 Sortavala – 27. maaliskuuta 1937 Sortavalan maalaiskunta) oli suomalainen valtiopäivämies, maanviljelysneuvos ja kansanedustaja.
Nissisen vanhemmat olivat kauppias, kauppaneuvos Alexander Johan Nissin ja Fredrika Berg ja puoliso vuodesta 1891 Vera Lisitzin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884, valmistui maanmittariksi 1886 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1888 ja maisteriksi 1890. Nissinen toimi maanviljelijänä omistamallaan Niemelänhovin tilalla Sortavalan maalaiskunnassa. Hän oli myös Niemelän tietopuolisen meijeri- ja karjakkokoulun johtaja. Nissinen sai maanviljelysneuvoksen arvon 1920.
Nissinen kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Sortavalan maalaiskunnan edustajana ja oli talonpoikaissäädyssä Salmin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli nuorsuomalaisen puolueen ja joulukuusta 1918 kokoomuksen kansanedustajana 1917–1919, edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Naamiovesikäärme
Naamiovesikäärme eli intianvesikäärme (Homalopsis buccata) on vesivaletarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Sitä tavataan Bangladeshista, Kambodžasta, Indonesiasta (Jaava, Kalimantan, Sulawesi, Sumatra), Malesiasta, Myanmarista, Thaimaasta ja Vietnamista.
Naamiovesikäärmeen väritys on melko vaihtelevaa. Poikaset ovat kynän paksuisia, väriltään tummanruskeita tai mustia, ja niillä on oransseja, punaisia tai vaaleita juovia mustilla reunoilla. Aikuiset ovat yksivärisen ruskeita tai harmaita ja juovitukseltaan haaleampia kuin poikaset. Vatsapuoli on valkeahko. Naamiovesikäärmeen tunnistaa sen leveän, kolmiomaisen pään kuviosta. Sen silmän läpi kulkee ruskea viiva, joka muodostaa W-kirjaimen muotoisen tumman naamion. Aikuinen naamiovesikäärme on ihmisen kyynärvarren tai jalan paksuinen, tavallisesti 70 senttiä pitkä, mutta se voi kasvaa noin 120-senttiseksi. Laji on lievästi myrkyllinen.
Naamiovesikäärme elää sekä luonnollisissa että keinotekoisissa makea- ja murtovetisissä vesimuodostumissa, kuten joissa, soissa, kanavissa, lammissa ja metsävirroissa. Se viettää suurimman osan ajastaan vedessä tai rannalla pienissä koloissa. Se on aktiivinen yöllä. Naamiovesikäärme syö pääasiassa pieniä kaloja, sammakoita ja nuijapäitä, mahdollisesti myös äyriäisiä. Sitä pidetään tuhoeläimenä kalanviljelylaitoksissa. Naaras synnyttää 2–20 elävän poikasen poikueen.
Knut de la Chapelle
Knut Richard de la Chapelle (10. marraskuuta 1888 Mäntsälä – 3. marraskuuta 1934) oli suomalainen vapaaherra, joka omisti Mäntsälän Saaren kartanon 1916–1934. Hän jatkoi isänsä Richard Casimir de la Chapellen perustaman Saaren Tulitikkutehtaan toimintaa.