cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ars nova
Historia
1300-luvulla Euroopassa tapahtui lukuisia mullistuksia suhteellisen rauhallisen 1200-luvun jälkeen. Syitä talouden alamäkeen ja epäväkauteen olivat ilmaston tilapäinen kylmeneminen, musta surma joka tappoi miltei kolmasosan Euroopan väestöstä ja useat pitkäkestoiset sodat kuten esimerkiksi satavuotinen sota Englannin ja Ranskan välillä. Kirkko ajautui myös kriisiin paavien Avignonin vankeuden ja suuren skisman myötä. Yhteiskunnalliset mullistukset vaikuttivat myös aikansa musiikkielämään ja aikaansaivat uusien musiikkityylien syntymisen.
Noin vuodelta 1320 peräisin oleva, ilmeisesti säveltäjän, runoilijan ja lopulta Meauxin piispan, Philippe de Vitry kirjoittama kirja Ars nova antoi nimensä uudelle ranskalaiselle musiikkityylille, joka kesti aina 1400-luvun alkuun asti. Ars novalle ominaiset piirteet syntyivät kahdesta uudesta rytmien merkitsemiseen liittyvästä keksinnöstä: nuottien pituuksia ryhdyttiin jakamaan kaksijakoisesti (epätäydellisesti) perinteiseen kolmijakoisen (täydellisen) jaon rinnalla ja toinen mahdollisti siihen asti lyhyimmät pituusarvon,semibreven, jakamisen pienempiin aikayksiköihin minimeihin. Jehan des Murs esitteli noin vuoden 1340 tietämillä vielä yhden merkittävän nuottikirjoitukseen liittyvän innovaation eli mensuraalinotaation, joka on modernin tahtilajimerkinnän edeltäjä. Nämä keksinnöt mahdollistivat musiikin säveltämisen uusiin tahtilajeihin ja suuremman rytmisen joustavuuden teoksissa. Phillippe de Vitry käytti näitä menetelmiä säveltämissään isorytmisissä moteteissa. Ars novassa käytettiin myös vapaammin epäpuhtaita intervalleja, terssejä ja sekstejä, kuin aikaisemmassa musiikissa. Vaikka nämä intervallit tuli edelleen purkaa puhtaisiin kvartteihin tai kvintteihin, ne saattoivat kestää pitempään tai niiden purkamista saatettiin pitkittää. Oktaavit ja rinnakkaiset kvintit olivat kuitenkin edelleen yleisiä, mikä erotti tämän musiikin seuraavan vuosisadan renessanssimusiikista.
Aki Hyryläinen
Aki-Mikael Hyryläinen (s. 17. huhtikuuta 1968 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Hyryläinen on toiminut myös valmentajana.
Pelaajaura
Suomen maajoukkueessa Hyryläinen pelasi 25 ottelussa tehden yhden maalin.
Valmennusura
Valmentajana Hyryläinen on toiminut kaudella 2001 Jokerien apuvalmentajana tuolloisen päävalmentaja Jan Eversen potkujen jälkeen. Tämän jälkeen hän on valmentanut myös HJK:n A-junioreita. Syyskuussa 2007 Hyryläinen nousi HJK:n päävalmentajaksi, kun Keith Armstrong erotettiin tehtävästä. Hyryläinen ehti toimia tehtävässään kuitenkin vain runsaan kuukauden, sillä alun perin kaudeksi 2008 HJK:n päävalmentajaksi pestattu Antti Muurinen saapui seuraan FC Lahdesta jo loppukaudeksi 2007. Hyryläinen ei Muurisen siirtymisen jälkeen jatkanut enää HJK:n valmennusryhmässä.
Jalkapallouran jälkeen
Hyryläinen valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2005 pääaineenaan Suomen ja Pohjoismaiden historia. Hän on työskennellyt vuodesta 2012 lähtien konsulttijohtajana Mercuri Urvalissa, jossa hän työskenteli konsulttina vuosina 2006–2012. Hyryläinen on kuulunut HJK ry:n hallitukseen vuodesta 2001 ja HJK Oy:n hallitukseen vuodesta 2009.
Deiradiotai
Deiradiotai eli Deirades  oli antiikin aikainen alun perin Leontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Deiradiotai sijaitsi Attikan kaakkoisosassa. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Lavreotikín kunnan Daskaleión tienoille.
Morten Thrane Esmark
Hans Morten Thrane Esmark (1801 Kongsberg – 1882) oli norjalainen pappi ja mineralogi.
Esmark kuvaili useita uusia mineraaleja etenkin Langesundsfjordenin alueelta. Hänet tunnetaan erityisesti toriitin löytämisestä.
Esmarkin isä oli mineralogian professori Jens Esmark ja äidinisä tanskalainen mineralogi ja eläintieteilijä Morten Thrane Brünnich.
Raimo Ronkainen
pienoiskuva|Raimo Ronkainen vuonna 2005.Raimo Ronkainen (s. 21. huhtikuuta 1951 Kuusamo ) on suomalainen insinööri ja poliitikko. Hän oli Tornion kaupunginjohtaja 2010–2015. Tornion valtuuston valitessa kaupunginjohtajaa vuonna 2010 hän sai 35 ääntä 43:sta. Hän suhtautuu epäilevästi ajatuksiin kuntaliitoksista Tornion ja Kemin seudulla. Koulutukseltaan Ronkainen on diplomi-insinööri. Hän oli Oulun yliopiston vesitekniikan assistentti vuosina 1977–1981, Tornion kaupungin toimistopäällikkö vuosina 1982–1985 ja 1988–1990, Tornion kaupungin vs. kaupungininsinööri 1985–1987, Tornion kaupungin rakennuspäällikkö vuosina 1991–1992 ja apulaiskaupunginjohtaja vuosina 1992–1995.
Luettelo Suomessa kuluttajille myytävistä ilotulitetyypeistä
300px|thumb|Ilotulitteita. Tämä on luettelo Suomessa kuluttajille myytävistä ilotulitteista.
Pommit ja paukut
thumb|right|Kiinanpommi. Yksinkertaisin ilotulitelaji on pommit, joiden tarkoituksena on vain räjähtää ja tuottaa paukahdus. Molemmista päistään esimerkiksi savella suljetun pahviputken keskellä on ruutia, joka räjähtäessään ja samalla pahviputken rikkoessaan aiheuttaa äänen. Nykyisin pamahtavista paukuista sallitaan vain heikot, kuten papatit. Aiemmin myydyt voimakkaammat paukut, kiinanpommit ja tykinlaukaukset, kiellettiin 1990-luvun puolivälissä. Nykyisinkin saatetaan myydä näillä nimillä kutsuttuja tuotteita, mutta ne ovat heikompia, tai sisältävät muutakin kuin pamahduksen.
Kiinanpommi eli kiinalainen/iso-kiinalainen/kiinari
Kiinanpommit jakautuvat pieniin ja suuriin kiinalaisiin. 1990-luvulla isoista kiinalaisista tuli ilotulitekauppiaille halvalla myytävä sisäänheittotuote, joita suurten myyntimäärien vuoksi yleensä alaikäiset käyttivät uudenvuoden jälkeenkin. Kiinanpommeissa käytettiin hienoa mustaruutia, joka oli heikompaa, koska sen palaminen oli hitaampaa kuin nykyisin yleisemmän flash ruudin palaminen. Kiinanpommeja ja tykinlaukauksia myytiin viimeisen kerran vuonna 1995.
Suihkut
thumb|right|220px|Suuri ilotulitussuihku. Suihkut ovat usein ylöspäin suppenevan kartion, tulivuoren muotoisia ilotulitteita, jotka suihkuttavat maasta ilmaan efektejä: väriä, kipinöitä, rätinää tai ujellusta. Pyromassan palaessa pahvikuoren sisällä syntyy suuri paine, joka purkautuu pienestä aukosta synnyttäen voimakkaan suihkun. Suihku on yleensä noin 2–4 metriä korkea, ammattilaistulitteissa jopa kymmeniä metrejä. Raketeissa käytetään samaa periaatetta, mutta niissä käytetään mustaa ruutia, ja ne lentävät suihkun aiheuttaman työntövoiman avulla taivaalle.
Padat
Padat koostuvat monesta putkesta, jotka ammutaan sarjaan. Patojen hinnat voivat vaihdella muutamista euroista satoihin euroihin mukaan lukien patalajitelmat. Padat pitää tukea hyvin, jotta ne ei eivät kaadu ja ammu yleisöön tai rakennuksiin päin. Patojen suosio on kasvanut kaikista ilotulitetyypeistä nopeiten ns. yhden sytytyksen taktiikan ansiosta eli yhdellä sytytyksellä mahdollisimman monta ilotulitetta.
Raketit
thumb|right|220px|Isokokoinen raketti taivaalla Australiassa. Ilotulitusraketit koostuvat rakettimoottorista, hyötykuormasta ja vakautinkepistä. Rakettimoottori on pahvinen tai muovinen putkilo, jossa on tiiviiksi puristettua mustaa ruutia. Isommissa rakettimoottoreissa on useimmiten myös savesta tai metallista tehty suutin. Mustan ruudin palaessa syntyy suuri paine, ja palamistuotteet purkautuvat suuttimen kautta työntäen rakettia ylöspäin. Vakautinkeppi pitää raketin suunnan vakaana sen lentäessä, ja sen avulla raketti suunnataan lähetysalustallaan, esimerkiksi lumihangessa. Kun musta ruuti on palanut loppuun, syttyy hyötykuorma, jossa on yleensä värivalopalloja tai muita efektejä. Kuluttajille myytävien rakettien nousukorkeus on noin 50–150 metriä ja halkaisija 1–120 metriä. Rakettien suurin sallittu pyromassamäärä lasketaan 200 grammasta 75 grammaan vuonna 2010.
Kissanpieru
Kissanpieru on nimitys erittäin pienille raketeille. Raketin sisältämän pyromassan määrä on vähäinen, mutta pienen massansa ansiosta se saa usein huomattavan suuren lähtönopeuden ja on yksi suurimmista silmävammojen aiheuttajista. Tukesin ja ilotulitteiden maahantuojien yhteisellä sopimuksella minirakettien maahantuonti lopetettiin vuonna 2005 tulipalojen ja vakavien henkilövammojen takia. Kissanpierut palasivat kuitenkin monilla maahantuojilla myyntiin vuonna 2006.
Noitapilli
Noitapilli on useimmiten keltaisen värinen ilotulite, joka päästää inisevää ääntä ja lieskoja perästään. Noitapilli on yksi harvoista kädestä ammuttavaksi tarkoitetuista ilotulitteista. Tulilanka sytytetään ja annetaan palaa niin kauan, kunnes pilli alkaa hieman vislata. Sen jälkeen noitapilli heitetään nopeasti, jolloin se vislaa ja pukkaa itseään eteenpäin himmeähkö tulisuihku perässään. Noitapilli kiellettiin ilotulitteiden lakiasetuksen nojalla 2009. Viime vuosina noitapilli on tehnyt paluuta kauppojen hyllyille.
Ilmapommit
Ilmapommi on ilotulite, joka laukaistaan maasta ja joka räjähtää taivaalla muodostaen tähtikuvion. Laukaisemiseen tarvitaan pohjastaan suljettu laukaisuputki, joka voi olla pahvia, muovia tai metallia. Putken pohjalla on ajopanos, joka on yleensä jyvitettyä mustaa ruutia. Ajopanoksen päällä on varsinainen ilmapommi, joka ajopanoksen syttyessä sinkoutuu nopeasti taivaalle. Ilmapommi on yleensä joko sylinterin tai pallon muotoinen. Ilmapommin kuorien on kestettävä laukaisun aiheuttama rasitus, jottei se räjähtäisi putkessa. Jotta ilmapommi räjähtäisi oikealla hetkellä eli yleensä lentoratansa lakipisteessä, siinä on muutaman sekunnin ajan palava viivetulilanka. Viivetulilanka syttyy ajopanoksen syttyessä, palaa ilmapommin lentäessä ja ampuu ilmapommin korkealla. Tähdet tai muut efektit sinkoutuvat taivaalle. Ilmapommissa on usein hajotuspanos, joka levittää tähdet nopeammin laajemmalle alueelle. Pallon muotoisia ilmapommeja käytetään, kun halutaan pallon muotoinen tähtikuvio. Mutta ne eivät ole niin yleisiä kuluttajailotulitteissa.
Ilmapommin ampumiseen taivaalle tarvitaan vähemmän ruutia kuin samankokoiseen rakettiin, ja lisäksi sen lentorata voi oikein tuettuna olla ainoastaan suoraan ylöspäin, kun taas raketin lentorata on arvaamattomampi. Näistä syistä ilotulitusnäytöksissä taivaalle ammuttavat tähtikuviot ovat enimmäkseen ilmapommeja, Englanniksi Aerial shell Tai yleisemmin shell. Uusi vuonna 2009 voimaan tullut ilotulitteita koskeva laki kieltää sisäputken halkaisijaltaan alle 28 millimetrin ilmapommit.
Domagoj Bradarić
Domagoj Bradarić (s. 10. joulukuuta 1999 Split) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja ja pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Salernitanaa.
Luettelo Suomessa kuluttajille myytävistä ilotulitetyypeistä
Thunder King
100px|right|thumb Thunder King on vakiintunut nimitys pienille, halkaisijaltaan noin 18–20 millimetrin ilmapommeille. Niissä on useimmiten sylinterin muotoinen ammus, joka nousee 20 metrin korkeuteen. Thunder kingin pohjassa on musta muovikiekko, joka tukee tulitetta. Tulitteen pohjalla on savea, jonka jälkeen on mustaa ruutia ja efekti.
Tílos (kunta)
Tílos ( eli Δήμος Τήλου, Dímos Tílou) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Ródoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 64,525 neliökilometriä ja väkiluku 780 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Megálo Chorió.
Luettelo Suomessa kuluttajille myytävistä ilotulitetyypeistä
Roomalainen kynttilä
Roomalainen kynttilä eli taikakeppi oli suosittu ilotulite. Se ampuu sarjassa värikkäitä valopalloja noin 5–20 metrin korkeuteen. Se toimii ilmapommin periaatteella, mutta siinä on tavallaan monta ilmapommia yhdessä putkessa. Tulilanka kulkee putken suusta pohjalle saakka. Se sytyttää palaessaan ensin väripallon, joka sytyttää alla olevan pienen ajopanoksen, joka sinkoaa palavan väripallon taivaalle. putkipommien välissä on väliaineena sahanpurua tai savea, joka aiheuttaa roomalaiselle kynttilälle ominaisen viiveen tulituksen välissä. Roomalaiset kynttilät aiheuttavat paljon silmävammoja, sillä niitä käytetään usein väärin ampumalla niitä käsistä tai leikkimällä sotaa. Roomalainen kynttilä oli yksi suomalaisten suosikkitulitteista. Sisäputken halkaisijaltaan alle 20 millimetriset roomalaiset kynttilät kiellettiin vuonna 2010. Nykyään vastaava tuote on "satatähtinen".
Tílos (kunta)
Tíloksen kunta käsittää koko Tíloksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat pienemmät saaret Antítilos, Gáidaros Livadeión ja Gáidaros Megálou Chorioú.
Domagoj Bradarić
Bradarić pelasi kotimaassaan Hajduk Splitin junioreissa ja nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2018–2019, jolloin hän pelasi Kroatian pääsarjassa 22 ottelua. Hän siirtyi kesällä 2019 Ranskan pääsarjajoukkue Lilleen. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi Lillessä 18 Ligue 1 -ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua. Kaudella 2020–2021 Lille voitti Ranskan-mestaruuden ja Bradarić pelasi 26 liigaottelua sekä teki maalin helmikuussa Lorientia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua.
Luettelo Suomessa kuluttajille myytävistä ilotulitetyypeistä
Munakranaatti
Munakranaatti on suosittu pienilotulite, joka rätisee maassa. Munakranaatissa on sytytyslanka ja yleensä pallon muotoinen kuori, jonka sisällä on crackling-massaa. Munakranaatista on kehitelty ekologisempi vaihtoehto, ekomunakranaatti. Tässä munakranaatissa vihreät muovikuoret on korvattu kääreellä. Crackling-massassa on fosforia ja rikkiä, jotka palaessaan muodostavat rätisevän paukkeen.
Tílos (kunta)
Kunnan osat
Tíloksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Domagoj Bradarić
Bradarić pelasi Kroatian nuorisomaajoukkueissa. Hän edusti maataan alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 ja 2021. Jälkimmäisellä kerralla hän teki maalin alkulohko-ottelussa Englantia vastaan. Hän pelasi Kroatian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Hän kuului Kroatian joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuissa mutta ei päässyt turnauksessa kentälle. Bradarić on EM-kilpailujen päättyessä pelannut neljä maaottelua, joista kaksi ottelua avauskokoonpanossa.
Luettelo Suomessa kuluttajille myytävistä ilotulitetyypeistä
Tähtisadetikku
thumb|200px|right|Tähtisadetikku Tähtisadetikku on noin kaksikymmentä senttimetriä pitkä tai pidempi metallitikku, joka on osin päällystetty tulenaralla, muun muassa rautajauheesta koostuvalla aineella. Kun tikulla oleva aine sytytetään palamaan, tikku alkaa kipinöidä voimakkaasti. Tähtisadetikkuja käytetään esimerkiksi osana uudenvuoden juhlintaa, joulukuusen tai jälkiruokien koristelua.
Markkinoilla on myytävänä myös värillisiä ja "rätiseviä" tähtisadetikkuja.
Joulukuusta 2009 lähtien tähtisadetikkujen myynti-ikäraja on 18 vuotta.
José Pont y Gol
José Pont y Gol (9. huhtikuuta 1907 – 4. lokakuuta 1995) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1931 ja nimitettiin Segorben hiippakunnan piispaksi 1. elokuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Enrique y Tarancón, jota avustivat Aurelio del Pino Gómez ja Ramón Iglesias Navarri.
Pont y Gol osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän sai 23. marraskuuta 1970 nimityksen Tarragonan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. huhtikuuta 1983.
Ahvenlammi (Tampere, Jylhänperä)
Ahvenlammi on Pirkanmaalla Tampereen Kaanaan Jylhänperällä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Jylhänperän pohjoispuolella ja Teiskon lentokentältä itään mäkien takana olevalla Ahvenlamminsuolla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Lammen läheltä kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Enojärven valuma-alueeseen (35.744) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 170,3 metriä mpy. Siihen neljä suo-ojaa, joista yksi toimii laskuojana. Laskuoja yhtyy Kuuselannevalle johtavaan johto-ojaan, joka alkaa Vääräjärveltä. Kuuselannevan länsiosan vedet on johdettu Makkaranojaan, joka kuuluu eri valuma-alueeseen. Kuuselannevan itäosat, jonne myös Ahvenlammin vedet kulkevat, laskee kaakkoon päin yhtyen Jylhänojaan, mikä laskee Rautajärveen, ja jatkaa sitten Rautajokena Enojärveen.
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa oli lammen länsipuolella pientila, jonka peltopalsta ulottui lammen rantaan asti. Maatilan toiminta kuitenkin päättyi ennen vuotta 1973 ja sen pellot metsitettiin.
Thomas S. Gates
Gates valmistui Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1928. Hän toimi Eisenhowerin laivastoministerinä vuosina 1957–1959. Gatesin puolustusministeriaikana ICBM- ja SLBM-ohjukset otettiin käyttöön pommikoneiden rinnalle strategisten ydinaseiden kantolaitteiksi.
Giuseppe Tartini
thumb|Giuseppe Tartini Giuseppe Tartini (8. huhtikuuta 1692 – 26. helmikuuta 1770) oli italialainen säveltäjä ja viulisti. Suurin osa Tartinin sävellyksistä ovat viulusonaatteja ja -konserttoja.
Varhaisen vaiheet Piranossa ja Padovassa
Tartini syntyi Istrian niemimaalla Piranossa, joka on nykyään osa Sloveniaa ja nimeltään Piran. Giuseppe oli vanhempiensa Giovanni Antonio Tartinin ja Catarina Zangrandin neljäs lapsi. Isä Tartini oli Firenzestä kotoisin oleva menestynyt kauppias. Isä suunnitteli pojalleen pappisuraa. Poika kuitenkin kieltäytyi tästä, eikä uransa aikana kirjoittanut montaakaan uskonnollista sävellystä. Sen sijaan hän kirjoittautui Padovan yliopistoon vuonna 1709 lakia lukemaan. Yliopistossa Tartini kiinnostui enemmän musiikista ja otti viulutunteja Giulio di Terniltä. Vuosia myöhemmin asetelma kääntyi toisin päin. Vuonna 1710 Giuseppe solmi salassa avioliiton Elizabetta Premazoren kanssa. Tämä oli Padovan piispan sukulainen. Noin kolmen vuoden päästä avioliitto paljastui, ja pariskunnan piti paeta kaupungista. Tartini asettui Assisiin, jonka luostarissa asui eräs hänen sukulaisensa. Giuseppe opiskeli viulunsoittoa nyt isä Boemon (luultavasti tšekkiläinen muusikko Bohuslav Cernohorsky) opastuksella. Muutaman vuoden kuluttua eräs padovalainen vierailija tunnisti Tartinin, kun hän esiintyi. Sopu Padovan piispaa kanssa silti syntyi. Vuonna 1715–16 pariskunta muutti Venetsiaan.
Venetsia ja Ancona
Venetsiassa asui ja työskenteli kuulu viulusti Francesco Veracini, jonka soitto vaikutti suuresti Tartiniin. Tartini paneutui Venetsiassa viulunsoiton periaatteisiin ja etenkin jousiin. Veracinin mielenterveys horjui ja lopulta petti, jolloin Tartini siirtyi Anconaan ja opiskeli intensiivisesti itsekseen viulunsoittoa, jousia, kieliä, akustiikkaa ja erilaisia tekniikoita. Thomas L. Phipson kirjoitti vuonna 1877, että tuolloin Tartini löysi ja otti selville viulusta sellaisia ominaisuuksia, joita yhä tänä päivänä hyödynnetään viulunsoiton opetuksessa.
Paluu Padovaan
Vuonna 1721, lähes 30-vuotiaana, Tartini nimitettiin Antonius Padovalaisen basilikan orkesterin johtajaksi. Tuossa virassa hän pysyi, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1765. Työsuhteen ehdot sallivat hänen ottaa myös ulkopuolisia toimeksiantoja. Hän oli tunnettu ja sai kutsuja esiintymään suurissa eurooppalaisissa kaupungeissa, mutta pysytteli enimmäkseen Italiassa. Vuoden 1723 alussa hän otti työtehtäviä vastaan Prahasta, mutta palasi takaisin Padovaan vuonna 1726. Pohjoinen ilmasto ei miellyttänyt miestä. Italian kiertueella noin vuonna 1740 hän kärsi käsivammasta ja vähensi sen jälkeen konsertointia.
Vuonna 1728 Tartini avasi Padovassa viulukoulun, “Scuola di Nazioni”, jonka maine tuli tunnetuksi kaikkialla Euroopassa. Hän kehitti oppilaiden keskuudessa suositun systemaattisen opetusmetodin. Monista hänen oppilaistaan tuli tunnettuja viulunsoittajia, jotka omaksuivat Tartinin opit. Hänen oppilainaan olivat muun muassa Pugnani ja Pietro Nardini. Leopold Mozart lainasi vapaasti Tartinin sääntöjä tutkielmassaan vuonna 1756. Tartini lähestyi viulua ja viulunsoittoa myös tieteellisesti. Hänen kirjastonsa käsitteli laajasti musiikkia, filosofiaa, uskontoa ja matematiikkaa. Hän perehtyi vakavasti esimerkiksi akustiikkaan. Tartinin soittotaitoa pidettiin merkittävänä sekä teknisen osaamisen että lyyrisen laadun osalta. Giuseppe Tartini oli vakava, harkitsevainen, tieteisiin suuntautunut, ja häntä arvostettiin sekä filosofina että muusikkona. Tapaa, jolla hän soitti adagion, pidettiin jäljittelemättömänä.
Vuonna 1769 vanha oppilas ja hyvä ystävä Nardini palasi Padovaan sairaan ystävänsä Tartinin tueksi. Tartinin vaimo oli kuollut edeltävänä vuonna. Toinen ystävä, sellisti Antonio Vandini, tuli myöskin Giuseppen avuksi, ja oletettavasti merkitsi muistiin Tartinin elämän varhaisia vaiheita. Tartini kuoli Padovassa helmikuussa 1770. Tartini oli eläessään julkaissut akustiikkaa käsitteleviä tutkielmia, ohjemateriaalia ja lukuisia sävellyksiä. Suuri osa hänen sävellyksistään oli vielä käsikirjoituksina.
Paholaistrillisonaatti
Tartinin tunnetuin ja hyvin vaativa, noin 15 minuutin pituinen teos kulkee nimellä Paholaistrillisonaatti, varsinaiselta nimeltään viulusonaatti, Bg5, g-molli. Sonaatin kutsumanimen antoi Tartini itse: Hän väitti nähneensä erittäin todentuntuisen unen, jossa paholainen soitti hänelle viulua hurjalla ja taidokkaalla tavalla. Herättyän kesken unen Tartini kirjoitti sävelmän muistiin, mutta pahoitteli myöhemmin sitä, että sävelteos on vain pelkkä varjo itse paholaisen soitosta, jota Tartini ei kyennyt tallentamaan paperille.
Tarinan mukaan vuonna 1765 tai -66, pari vuotta ennen kuolemaansa, Tartini kertoi sonaatin synnystä ranskalaiselle astronomille Jérôme Lalandelle. Lalande julkaisi tarinan kirjassaan Voyage d’un Français en Italie (1769).
Jää epävarmaksi, milloin Tartini tämän sonaatin sävelsi. Lalanden mukaan se sävellettiin vuonna 1713, mutta kehittyneen tyylinsä vuoksi musiikkihistorioitsijat sijoittavat sävelmän aikaisintaan vuoteen 1745. Sonaatin julkaisi viulisti Pierre Baillot vuonna 1798, melkein 30 vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen. Sävellyksessä on mukana osuus bassosoittimelle kuten sellolle. Miksi Tartini kertoi hurjan tarinansa vasta vähän ennen kuolemaansa? Tartini varjeli yksityisyyttään ja piti ajatuksensa itsellään. Partituureihinkin hän kirjoitti huomautuksiaan vain koodattuna; koodi osattiin purkaa vasta vuonna 1935. Jos Tartini olisi kertonut tarinansa, hän olisi voinut joutua naurunalaiseksi ja kertomus olisi saattanut olla uskonnollisen skandaalin aihe, mikä olisi vaarantanut hänen maineensa ja elantonsa. Tartinin luonnollinen mieltymys varjella yksityisyyttään ja säilyttää tahdikkuus olisivat vaatineet häntä vaikenemaan unestaan. Jos hän halusi kuitenkin jättää tarinansa jälkipolville, hän kertoisi tarinansa vasta tuntiessaan vuosiensa käyvän vähiin ja saadessaan uskoutua luotettavalle ihmiselle, joka ei alkaisi kauhistella. Lisäksi Lalande julkaisi tarinan ranskaksi, joten kestäisi jonkin aikaa ennen kuin se kulkeutuisi Italiaan.
Tartini sävelsi g-mollille myös toisen viulusonaatin, Op. 1 Nro. 10 eli Didone abbandonata eli "Hyljätty Dido".
Kulttuurinen vaikutus
Pahoilaistrillisonaatin vaikutusta voi nähdä Chopinin Preludi nro. 27:ssä ja se toimi pohjana Cesare Pugnin baletille Le violon du diable vuonna 1849.
H. P. Blavatsky käyttää Tartinin tarinaa osana kertomustaan "Viulu, jolla oli sielu" (Okkultisia tarinoita, s. 71–72, 2008, ISBN 978-952-9834-55-6). Blavatskyn kertomus väittää, että Tartini kuoli eräänä sapattiyönä oman demoninsa kuristamana. Tartini oli oppinut demonilta, miten hän saisi viuluunsa ihmisäänen sulkemalla siihen manausten avulla nuoren neidon sielun. Neito oli rakastanut Tartinia saamatta vastarakkautta. Blavatskyn tarinassa esiintyy henkilönä myös Niccolò Paganini, jonka ylimaallisen taiturimainen viulunsoitto on vielä saatanallisempaa alkuperää: hän on murhannut saadakseen viuluunsa ihmisääniä ja tehnyt viimeisen uhrinsa suolista viuluunsa kielet.
Nostalgia
right|thumb|Vierailu entisessä koulussa voi herättää nostalgisia tunteita. Nostalgia tarkoittaa menneen ikävöintiä, kaihoa ja haikeutta.
Etymologia
Sanan nostalgia otti käyttöön 1600-luvulla sveitsiläinen lääkäri Johannes Hofer. Sana tulee kreikankielisistä sanoista nostos ‘kotiinpaluu’ ja algos ‘tuska’. Kirjaimellisesti nostalgia tarkoittaa siis kotiinpaluun halun aiheuttamaa tuskaa.
Käsitteen historia
1600-luvulta 1800-luvulle asti nostalgiaa pidettiin neurologisena sairautena, jonka oireita olivat esimerkiksi jatkuva kodin ajatteleminen, alakuloisuus, itkunpuuskat, epäsäännöllinen syke sekä tukahduttavat tuntemukset. 1800-luvun loppupuolella nostalgia nähtiin psykiatrisena tai psykosomaattisena häiriönä, jonka oireita olivat ahdistus, surullisuus, ruokahalun menetys, unettomuus ja kuume.
1900-luvun puolivälissä nostalgia alettiin nähdä regressiivisenä häiriönä, joka heijastaa alitajunnan halua palata elämän varhaisvaiheisiin. Nostalgia alennettiin masennuksen muodoksi, joka aiheutui epätäydellisestä suremisesta ja kyvyttömyydestä kestää aikuisuuden haasteita, kuten surua ja menetystä. Nostalgia myös samastettiin usein koti-ikävän kanssa.
Nostalgia alettiin nähdä koti-ikävästä itsenäisenä käsitteenä vasta 1900-luvun loppupuolella. Sosiologi Fred Davis havaitsi, että tutkitut henkilöt yhdistivät nostalgiaan sanoja kuten lämmin, entisajat, lapsuus ja kaipaus useammin kuin he yhdistivät nämä sanat koti-ikävään.
Kokemus
Nostalgisista kokemuksistaan kirjoittaneiden koehenkilöiden kertomuksista on havaittu, että ihmiset kokevat nostalgiaa etenkin läheisiään kuten perheenjäseniään ja vanhoja ystäviään kohtaan. Oman itsensä ihmiset näkevät nostalgisissa kertomuksissaan lähes aina ihmistenvälisissä yhteyksissä. Jotkin kertomukset sisältävät epäonnistumisten ja menetysten kuvauksia, mutta kielteiset ja myönteiset osat asetetaan usein vierekkäin niin, että kielteistä kohtausta seuraa vapauttava myönteinen kohtaus.
Nostalgian on havaittu esiintyvän usein reaktiona kielteisiin mielentiloihin, kuten yksinäisyyteen. Nostalgian on arveltu voivan auttaa ihmistä palauttamaan mielentyyneytensä silloin, kun hän tuntee olonsa yksinäiseksi. Tutkimuksissa onkin havaittu, että nostalgisesta kokemuksesta kirjoittaneet koehenkilöt ovat kokeneet tavallisesta kokemuksesta kirjoittaneisiin koehenkilöihin verrattuna lisääntyneitä myönteisiä tunteita ja itsetuntoa. Tämän lisäksi nostalgian on havaittu saavan ihmiset tuntemaan olevansa rakastettuja sekä kykeneviä rakastamaan muita.
Mutala
Mutala voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Say Mama
”Say Mama” on alun perin Gene Vincentin esittämä kappale, jonka ovat kirjoittaneet Johnny Meeks ja Johnny Earl. Suomalainen Hurriganes-yhtye teki siitä vuonna 1973 cover-version esikoisalbumillaan Rock and Roll All Night Long.
Yhtye esitti kappaleen TV2:n Iltatähti-ohjelmassa yhdessä kappaleen ”My Sweet Lily” kanssa. Esitys kuvattiin 30. marraskuuta 1973 ja esitettiin 4. joulukuuta 1973.
”Say Mama” ilmestyi singlenä vasta vuonna 1992. B-puolella oli ”My Sweet Lily”.
Homotetiakeskus
Homotetiakeskus on yksi euklidisen geometrian peruskäsitteistä. Sitä voidaan kuvailla samankaltaisuuden tai vastaavuuden keskukseksi. Homotetiakeskus on piste, josta vähintään kaksi geometrisesti samanmuotoista kuviota voidaan nähdä suurempana tai pienempänä suhteessa toisiinsa. Termiä käytetään myös yleisesti analyyttisessa geometriassa.
Homotetiakeskuksen sijainti
Homotetiakeskus voi sijata kuvioiden ulko- tai sisäpuolella. Jos ulkopuolinen piste on sijainniltaan molempien kuvioiden ulkopuolella ja niiden koko on suhteessa homotetiakeskukseen (kuva 1).
Homotetiakeskus saattaa olla myös siis sisäpuolinen piste. Tuolloin piste sijaitsee kappaleiden välissä (kuva 2). Ympyröillä on aina sisä- sekä ulkopuolinen homotetiakeskus.
Monikulmiot yleisesti
Kun kahdella geometrisella kuviolla on yhteinen homotetiakeskus, niin ne ovat yhtenäisiä toisiinsa nähden. Toisin sanojen, kuvioilla tulee olla samat kulmat vastaavissa pisteissä ja eroja voi olla ainoastaan suhteellisessa skaalautuvuudessa. Kuviot voidaan liittää toisiinsa projektiolla homotetiakeskuksesta. Homotetiakeskus voi olla joko ulkoinen tai sisäinen. Jos keskus on sisäinen, vähintään kaksi geometristä kuviota ovat skaalautuvia peilikuvia keskenään. Tämä voidaan ajatella myös, että myötäpäiväinen kulma yhdessä kuviossa vastaa toisen kuvion vastapäiväistä kulmaa.
Julie Ann Taylor
Julie Ann Taylor (s. 29. tammikuuta 1966 Orangen piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Homotetiakeskus
Monikulmiot yleisesti
Jos keskus on ulkoinen, kaksi kuviota ovat suoraan samanlaisia keskenään ja ne voidaan havaita peräkkäin toistuvina (kuva 1). Tärkeää on huomioida, että kuvioiden vastaavat kulmat ovat yhtä isot kuvion toistuessa.
Julie Ann Taylor
Ura
Julie Ann syntyi ja kasvoi Orangen piirikunnassa, Kaliforniassa vuonna 1961. Ollessaan seitsemänvuotias hän kiinnostui näyttelemisesti ja high schoolissa Julie Ann liittyi teatterin pariin esiintymään näytelmissä ja musikaaleissa. Vuonna 1983 hänestä tuli The Young Americans Song and Dance -yhtiön jäsen, jonka aikana Julie Ann teki hetkellisesti kiertueita pitkin Yhdysvaltoja ennen siirtymistään opiskelemaan näyttelemistä UCLA:han. Hänet muun muassa palkittiin UCLA:ssa Natalie Wood Acting -palkinnolla The Feast of Youth esityksessä näyteltyään F. Scott Fitzgeraldin vaimoa Zeldaa. Julie Ann esiintyi myös Romeo ja Julia näytelmässä Juliaa, jonka myötä hän pääsi mukaan Will & Company kiertueelle esiintymään Shakespearin näytelmissä.
Homotetiakeskus
Ympyrä
Ympyrät ovat euklidisen geometrian mukaisesti yhdenmuotoisia ja peilikuvallisesti symmetrisiä. Tämän vuoksi millä tahansa ympyräparilla on molemmat homotetiakeskukset, eli ulkoiset ja sisäiset. Ympyröiden homotetiakeskus sijaitsee ympyröiden yhteisellä keskilinjalla.
Julie Ann Taylor
Ura
Valmistuttuaan collegesta hän löysi itselleen päivätyön Los Angelesista ympäristöjärjestön parista. Samaan aikaan Julie Ann jatkoi työskentelyä teattarin parissa.
Homotetiakeskus
Ympyrä
Homotetiakeskukset löytyvät tutkimalla ja piirtämällä. Halkaisijat piirretään molempiin ympyröihin niin, että ne tekevät saman kulman yhdessä keskilinjan kanssa. Halkaisijoiden tulee olla samansuuntaiset ja kulma α molemmissa ympyröissä sama (kuva 2). Piirretään suorat ympyröiden kaarella vastaaviin pisteisiin, niin saadaan suorat yhdistymään ulkoiseen homotetiakeskuskseen, esimerkiksi pisteet A1 ja A2 kuvassa 2.
Julie Ann Taylor
Ääninäyttely
Vuonna 1995 Julie Ann kävi ääninäyttelemisen kursseja ja päätyi dubbaamaan animea ystävän ystävän kautta. Vuotta myöhemmin hän teki ensimmäisiä äänirooleja ja on tämän jälkeen saanut useita äänirooleja niin animesarjoissa, kuin videopeleissä. Julie Annin listaan mahtuu sarjoja, kuten Bleach, Otogizoshi, Duel Masters, Planetes, Love Hina, Lucky Star, Rozen Maiden ja Samurai Champloo.
Homotetiakeskus
Ympyrä
Toisaalta jos piirretään suorat yhdestä kaaripisteestä täysin päinvastaiseen (diametriseen) kaaren pisteeseen, esimerkiksi pisteet A1 ja B2 (kuva 2), saadaan aikaiseksi kahden suoran leikkaus, jonka leikkauspisteessä sijaitsee sisäpuolinen homotetiakeskus. Nämä suorat saattavat olla myös ympyrän tangentteja, kuten suoran leikatessa pisteitä B1 ja A2 (kuva 2).
Mittakaava
Valitaan kuvion S ulkopuolelta jokin piste O, joka on siis homotetiakeskus. Olkoon k >0, eli positiivinen luku. On piirretty myös kuvio S’ (yhdenmuotoinen S kanssa) siten, että kuvioiden P ja P’ vastinpisteillä on seuraava yhteys:
Tällöin saadaan kuviosta S’ homoteettinen kuvion S kanssa, jossa on käytetty mittakaavaa k. Jos esimerkiksi k >1, on kysymyksessä homoteettinen laajennus.
Iikka Kronqvist
Iikka Kronqvist oli Suomen kansallismuseon intendentti ja filosofian maisteri. Kronqvist tunnettiin kirkkotutkijana ja hän oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen sihteeri 1938–1945.
Iikka Kronqvist muodosti toista maailmansotaa edeltävänä aikana käsityksen Suomen keskiaikaisten kirkkojen ajoituksesta. Markus Hiekkasen mukaan Kronqvistin käsityksestä tuli vallitseva, ja uudet tiedot lisättiin usein tarkemmin kyseenalaistamatta niiden sopivuutta. Hiekkasen mukaan käsitys perustui vaistomaiseen haluun ajoittaa kirkot mahdollisimman vanhoiksi, jotta niiden ikäasema vastaisi yleisesti paremmin länsimaisia keskiajan kirkkoja.
Ajokortti Ruotsissa
Ajokortti Ruotsissa noudattaa Euroopan talousalueelle asetettua standardia. Vähimmäisikä auton ajokortin saamiseksi on 18 vuotta (joissakin ajoneuvoissa alempi).
Ruotsissa ajamiseen vaaditaan joko ruotsalainen tai EU/ETA-ajokortti, jos henkilö on asunut maassa yli vuoden. Tietyistä maista peräisin oleva ajokortin voi vaihtaa ruotsalaiseen ajokorttiin ilman koetta. Nämä maat ovat EU/ETA-maat, Sveitsi ja Japani. Henkilöiden, joilla on ajokortti muista maista, on suoritettava täydet kokeet saadakseen ruotsalaisen ajokortin.
Ajokortit
* Vaadittu ikä voi olla matalampi, jos kuljettaja on hankkinut perustaitoja opetuksesta Ruotsin ammattiajoneuvon pätevyydestä annetussa laissa määriteltynä.
Ralakejärvi
Ralakejärvi on Pirkanmaalla Orivedellä ja Tampereella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 16,3 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvi sijaitsee Siikanevan lounaispuolella sijaitsevalla mäkisellä ja järvisellä ylängöllä ja siinä on mäkien vuoksi paljon niemiä ja lahtia. Sen luoteispää muodostaa kapeasuisen lahden, joka työntyy sivuttain kohti lounasta. Järven koillisrannassa on vajaa 100 metriä leveä avosuo, jonka takana sijaitsee 150 metriä pitkä lampi. Se lienee järven umpeen kasvamassa oleva entinen lahti. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka sekin on puutonta avosuota. Järven rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta soistuneita osia. Tampereen kuntaraja katkaisee luoteispään lahden kahtia niin, että lyhyt osa siitä jää Tampereen puolelle.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Enojärven valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 164,7 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi metsäojaa. Yksi ojista tuo Vääräjärven suon kuivatusvesiä ja niiden mukana Vääräjärven ja Pajulammin vesiä, jotka laskevat luoteispään lahteen. Samaisen lahden suuhun on jo vanhemmissa kartoissa merkitty yhdysoja Kalliojärvestä. Vanhassa kartassa on ojan virtaussuunnaksi merkitty Ralakejärveen päin. Uusissa kartoissa suuntanuolta ei enää ole. Myös järven eteläpäähän laskee pienen suon ja Pajulammen yhteinen laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee järven kaakkoispäästä ja se laskee 240 metrin päässä Ukonjärven Vasikkaniemen länsipuolen lahteen. Laskuojalla on pudotusta 2,3 metriä.
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa on Ralakejärvellä ollut toinenkin saari ja nykyinen iso suosaari oli tuolloin merkitty niemeksi. Umpeen soistunut lahti oli silloinkin ruohottumassa umpeen. Kalliojärven ja Ukonjärven maatilat olivat olemassa, mutta niillä ei ollut juurikaan peltomaata järven lähiympäristössä.
Kanervala
pienoiskuva|Joensuun vapaaseurakunnan Kanervalatalo. pienoiskuva|Leinikkitien Selvaag-rivitaloja Kanervalassa. Kanervala on kaupunginosa Joensuun keskustan tuntumassa. Kanervalaan kuuluu myös Otsolan asuinalue, jonka rajana Kanervalan suuntaan pidetään Vanamokatua.
Kanervala koostuu pääosin vuosina 1960–1970 rakennetuista omakotitaloista. Vanamokadulla ja Leinikkitiellä on vuosina 1956 ja 1957 valmistuneita Selvaag-rivitaloja, jotka tunnetaan myös norjalaistaloina. Kaislakadulla ja Leinikkitiellä on Joensuun Ellin opiskelijataloja. Asukkaita on noin 1 200.
Kanervalan koulu valmistui kansakouluksi vuonna 1962. Siinä toimi vuoteen 2016 englanninkielipainotteinen alakoulu (englanninkielinen opetus alkoi vuonna 2006) ja Itä-Suomen koulu. Koulu purettiin vuonna 2022. Vanamokadulla sijaitseva Partiotalo (1958) on partiolippukunta Karjalan Tyttöjen ja Joensuun Eräsissien kokoontumispaikka, ja se toimii retkeilymajana. Joensuun vapaaseurakunnan Kanervalatalo (Pasi Siiskonen) valmistui vuonna 2014 Leinikkitielle.
Kaislakadulla toimii Joensuun aikuisopisto. Kanervalan koulun luokat ja Itä-Suomen koulu toimivat vuodesta 2016 alkaen Kaislakadulla aikuisopiston tiloissa. .
Otsola
Otsolan tunnistaa kadunnimistään: Ilveksenkatu, Petrankatu (= peura), Otsonkatu ja Ahmankatu. Rakennukset ovat lähes kaikki omakotitaloja. Asukkaita on noin 400. Otsolaan luetaan myös Tulliportinkadun länsipuoli, jossa sijaitsee Joensuun normaalikoulun yläkoulu ja lukio. Riverian eli entisen Joensuun ammattiopiston toiminta siirtyi 2010-luvun lopulta alkaen Peltolaan, ja purettujen rakennusten tilalle on 2020-luvun alussa noussut kerrostaloja.
Kaupunginosan palveluja
Alueen palveluja ovat muun muassa Kanervalan päiväkoti, Sale, ABC-jakeluasema, Heinosen leipomo, lemmikkieläinkauppa ja luovien yrittäjien työ- ja näyttelytila Woutila
Vesa Laakkonen
Vesa Esko Laakkonen (11. helmikuuta 1926 Kuopio – 28. kesäkuuta 2003 Helsinki ) oli suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja Helsingin yliopiston professori. Hän oli sosiaalipolitiikan, erityisesti osuustoimintaopin ylimääräinen professori 1968–1977 ja varsinainen professori vuodesta 1977.
Laakkonen valmistui ylioppilaaksi 1946, voimistelunopettajaksi 1949 ja valtiotieteiden kandidaatiksi 1953. Lisensiaatintutkinnon hän suoritti 1957 ja väitteli tohtoriksi 1958.
Jevgenija Medvedeva-Arbuzova
Jevgenija Vladimirovna Medvedeva-Arbuzova (ven. Евгения Владимировна Медведева-Арбузова, s. 4. heinäkuuta 1976 Kontupohja, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto) on Venäjää edustanut maastohiihtäjä. Kansallisuudeltaan hän on karjalainen.
Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maailmancupin osakilpailuvoittonsa Medvedeva-Arbuzova saavutti 12. helmikuuta 2005 Reit im Winklistä kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta. Lisäksi hän on ollut kahdesti toinen ja kerran kolmas sekä ollut kerran voittamassa parisprinttiä ja viestikilpailua (kauden 2007–2008 jälkeen).
Hänen sukunimensä kirjoitetaan toisinaan virheellisesti muodossa "Abruzova". Medvedeva-Arbuzova asuu Pietarissa.
Paavo Reiju
Paavo Antero Reiju (23. tammikuuta 1930 Jyväskylä – 14. maaliskuuta 1967 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
Jyväskylän Veikkoja ja Jyväskylän Pesä-Veikkoja edustanut Reiju voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1953 ja 1960. Ensin mainittuna vuonna hän oli TUL:n mestaruussarjan lyöjäkuningas. Hän oli TUL:n joukkueen kolmosvaravahti Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Itä–Länsi-ottelussa "Pate" Reiju pelasi kahdesti.
Romy Schneider
Romy Schneider, oikealta nimeltään Rosamarie Magdalena Albach-Retty, oli itävaltalais-ranskalainen näyttelijä. Hän tuli kuuluisaksi jo teini-ikäisenä näytellessään nuoresta Itävalta-Unkarin keisarinna Elisabetista kertovassa Sissi-elokuvatrilogiassa.
Aikuistuttuaan Schneider muutti Ranskaan, jossa teki menestyksekkään mutta varhaiseen kuolemaan katkenneen elokuvauran.
Ura
Ensimmäisen ranskalaiselokuvansa Christine (1958) kuvauksissa Schneider rakastui vastanäyttelijäänsä, ranskalaiseen Alain Deloniin, ja he kihlautuivat 1959. Noina vuosina näyttelijä myös muutti Ranskaan asumaan. Vaikka kihlaus purkautui muutamaa vuotta myöhemmin, he näyttelivät yhdessä useissa elokuvissa vielä suhteen kariutumisen jälkeenkin, muun muassa eroottisessa trillerissä Vaarallinen loma (1969) ja Joseph Loseyn ohjaamassa Trotskin salamurhassa (1972).
Schneider kuului maineikkaan italialaisen ohjaajan Luchino Viscontin mukaan Euroopan näyttelijöiden parhaimmistoon. Scneider näytteli myös esimerkiksi Franz Kafkan romaaniin perustuvassa Orson Wellesin ohjaamassa Oikeusjutussa.
Schneiderin Sissi-elokuvistaan saamansa leima haittasi hänen kansainvälistä uraansa Hollywoodissa. Hän näytteli tästä huolimatta Jack Lemmonin kanssa elokuvassa Vuoroin vieraissa (1964) sekä Woody Allenin ja Peter O’Toolen kanssa elokuvassa Hei, Pussycat! (1965). Uudessa kotimaassaan Ranskassa Schneider kuitenkin menestyi ja sai muun muassa kaksi parhaan näyttelijättären César-palkintoa. 1970-luvulla Schneider teki etupäässä vakavia draamarooleja, joskaan kaikkia hänen elokuvavalintojaan ei pidetä onnistuneina.
Yksityiselämä
Romy Schneider syntyi Saksan miehittämässä Itävallassa näyttelijäperheeseen: hänen vanhempansa Wolf Albach-Retty ja Magda Schneider olivat molemmat näyttelijöitä, samoin kumpikin isoäiti Rosa Albach-Retty ja Maria Schneider. Schneiderin äiti Magda esiintyi monessa tyttärensä varhaisessa elokuvassa.
Romy vietti elämänsä 14 ensimmäistä vuotta isovanhempiensa luona sekä sisäoppilaitoksessa. Koulunkäynti katkesi kuitenkin teini-iässä alkaneeseen elokuvauraan, eikä Schneider hankkinut koskaan muodollista näyttelijänkoulutusta.
Schneider koki yksityiselämässään huomattavan paljon vastoinkäymisiä. Hän avioitui berliiniläisen teatteriohjaajan Harry Meyenin kanssa vuonna 1966, ja heille syntyi samana vuonna poika David. Meyen sairasti kuitenkin masennusta johtuen keskitysleirillä kokemastaan kidutuksesta ja pariskunta erosi vuonna 1975. Harry teki itsemurhan vuonna 1979 ja David kuoli tapaturmaisesti vuonna 1981.
Schneider meni vuonna 1975 uudelleen naimisiin henkilökohtaisen sihteerinsä Daniel Biasinin kanssa, ja heille syntyi vuonna 1977 tytär, näyttelijä Sarah Magdalena Biasini. Liitto päättyi kuitenkin "katastrofiin".
Schneider kärsi alkoholismista ja lääkkeitten väärinkäytöstä. Näyttelijä peilasi ongelmaansa valkokankaalla pienessä roolissa alkoholisoituneena naisena Claude Sautet’n elokuvassa Mado (1976). Schneiderin alkoholiongelma paheni hänen poikansa kuoltua, ja hän kuoli itse seuraavana vuonna sydänkohtaukseen, vain 43-vuotiaana.
Schneider totesi kerran, ettei ollut onnistunut missään muussa asiassa paitsi elokuvaurallaan. Karikkoinen elämä toi Schneiderille Saksassa lisänimen ”tuskan kuningatar”. Lisänimeen sisältyy viittaus nimitykseen ”sydänten kuningatar” (Königin des Herzens), jota Frans Joosef käyttää Sissi-elokuvassa: ”Teillä on jotain enemmän, teillä on kansalaisten sydämet. Olette sydänten kuningatar.”
Pallo (geometria)
thumb|150px|right
Pallo on täysin symmetrinen geometrinen muoto. Geometrisesti se on niiden pisteiden joukko, joiden etäisyys kolmiulotteisen avaruuden pisteestä on vakio. Siten pallo on ympyrän kolmiulotteinen yleistys.
Geometria
Pallo on geometriassa kaikkien niiden 3-ulotteisen avaruuden pisteiden joukko, joiden etäisyys annetusta pisteestä on tietty vakio. Tätä vakiota kutsutaan pallon säteeksi.
Origokeskisen pallon, jonka säde on r\,, yhtälö suorakulmaisessa eli karteesisessa koordinaatistossa on
Pallo voi tarkoittaa myös pallopinnan rajoittamaa kappaletta, josta nykyään käytetään myös nimitystä kuula.
Tason ja pallon leikkauskuvio on ympyrä ja erikoistapauksessa piste. Tason kulkiessa pallon keskipisteen kautta muodostuu isoympyrä. Muita leikkausympyröitä, joiden säde on pallon sädettä lyhyempi, nimitetään pikkuympyröiksi. Lyhin reitti kahden pallon pinnalla olevan pisteen kautta kulkee pitkin ko. pisteiden kautta kulkevaa isoympyrää.
Pallon pinta-ala A\, saadaan kaavasta
Pallon tilavuus V\, saadaan kaavasta
Jos pallon tilavuus tunnetaan, pallon säde r\, saadaan kaavasta
Jos pallon halkaisija d ja ympärysmitta p tunnetaan, saadaan sen pinta-ala (ilman lukua \pi) kaavasta:
ja tilavuus kaavasta
Pallo on kaikista suljetuista pinnoista se, joka tiettyyn pinta-alaan nähden sulkee sisäänsä suurimman mahdollisen tilavuuden.
Jos A on suljetun pinnan pinta-ala ja V sen sisäänsä sulkema tilavuus, niin: Yhtäsuuruus pätee silloin ja vain silloin, kun em. suljettu pinta on pallon muotoinen. Pallolle:
Vertailun vuoksi esimerkiksi kuutio, jonka särmän pituus on a:
Topologia
Suljettu pallo (x-keskinen ja r-säteinen) on joukko
, ja r > 0 \,\!.
Avoin pallo (x-keskinen ja r-säteinen) on joukko
Earl Bellamy
Earl Davis Bellamy (11. maaliskuuta 1917 – 30. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Minneapolisissa, Minnesotassa syntyneellä Bellamylla on isänsä puolelta skotlantilaisia ja äitinsä puolelta walesilaisia sukujuuria. Hän kuoli sydäninfarktiin Albuquerquessa 86-vuotiaana.
Bellamyn elokuvien joukossa ovat Väkivallan laki (1975) ja Hurja takaa-ajo (1978). Hän teki huomattavaa työtä myös televisiossa muiden muassa sarjoissa The Lone Ranger, Me hirviöt ja V.
Ohjaaja meni vuonna 1977 naimisiin Gail Bellamyn kanssa. Parille syntyi kolme lasta.
Toronton pörssi
Toronton pörssi (tunnetaan myös nimellä TSX, sanoista Toronto Stock Exchange) on Kanadan suurin pörssi, Pohjois-Amerikan kolmanneksi suurin pörssi (edellään NYSE ja Nasdaq Inc.). Toronton pörssi on osa TSX Groupia (tsx: X), joka on maailman mittakaavassa noin kymmeneksi suurin pörssi (markkina-arvo 1 551 mrd. USD (1/2016)).
Pörssin pääkonttori on Torontossa, Pohjois-Amerikan kolmanneksi suurimmassa talouskeskuksessa. Toronton pörssillä on konttoreita myös Montrealissa, Winnipegissä, Calgaryssä, ja Vancouverissa. Monet Kanadan, Yhdysvaltain ja muiden maiden yhtiöistä ovat listattuja Toronton pörssissä.
Egidio Nkaijanabwo
Egidio Nkaijanabwo (s. 29. elokuuta 1935) on ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. toukokuuta 1961 ja nimitettiin Kasesen hiippakunnan piispaksi 6. maaliskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Kiwanuka Nsubuga, jota avustivat Serapio Bwemi Magambo ja John Baptist Kakubi.
Filoimea Telito
Filoimea Telito (19. maaliskuuta 1945 – 11. heinäkuuta 2011) oli Tuvalun kenraalikuvernööri vuosina 2005–2010. Hän oli kotoisin Vaitupulta. Hän työskenteli muun muassa pastorina ja koulun rehtorina. Vuonna 2010 hänet nimitettiin Tuvalun kirkon puheenjohtajaksi.
Barberini
pienoiskuva|Barberini-suvun vaakuna. Barberini oli italialainen aatelissuku, joka oli alun perin kotoisin Toscanan Barberinosta, Elsen laaksosta. Sittemmin he asettuivat aluksi Firenzeen ja sen jälkeen Roomaan, jossa suku vaurastui ja sai poliittista valtaa.
Antonio Barberini puolusti Firenzeä vuonna 1530 ja lähti sen jälkeen Roomaan, jonne hän kutsui vuonna 1555 veljenpoikansa Francescon, josta tuli suvun varsinainen kantaisä. Francesco Barberini keräsi veljensä Raffaelon kanssa huomattavan omaisuuden ja kaupallisia etuja, joista tuli Barberinin suvun vallan perusta.