cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fort Smith
Historia
Arkansasin alueesta tuli virallisesti osa Yhdysvaltoja vuonna 1802. Alueelle oli ajan kuluessa siirtynyt useita intiaaniheimoja Mississippijoen länsipuolelta, ja heimot ajautuivat kahakoihin keskenään. Fort Smithin linnake rakennutettiin näiden kahakoiden hallitsemiseksi vuonna 1817. Nimensä se sai kenraali Thomas Adams Smithin mukaan. Alkuperäinen linnake oli käytössä vain 1820-luvulle saakka, mutta sen tilalle rakennutettiin toinen vuosina 1838–1848. 1800-luvun alkupuoliskolla Fort Smith oli Intiaaniterritorioon niin sanotulla Kyynelten tiellä siirrettyjen intiaanikansojen välietappi. 1840-luvulla linnoituksen komentajana toimi myöhempi presidentti Zachary Taylor.
Kun linnoitus oli perustettu ja intiaanien uhka väheneni, alueelle alkoi saapua siirtolaisia ja linnakkeen ympärille alkoi kasvaa asutuskeskus. Vuonna 1861 alkanut Yhdysvaltain sisällissota jakoi kaupungin asukkaat Etelävaltioiden ja Pohjoisvaltioiden kannattajiin. Arkansas liittyi etelään huhtikuussa 1861, ja pohjoisen joukot valtasivat sen 1. syyskuuta 1863. Sodan jälkeen linnake jäi pitkälti käyttämättömäksi. Alue tuli tunnetuksi rikollisuudestaan, ja alueesta vastannut tuomari Isaac C. Parker tuli puolestaan tunnetuksi "hirttäjätuomarina". Rautatie rakennettiin 1870-luvulla, ja linnakkeen toiminta lakkasi kokonaan vuonna 1896.
1930-luvun lama iski kaupunkiin 1900-luvulla, minkä lisäksi maanviljelijät kärsivät nimellä dust bowl tunnetusta kuivasta kaudesta. Sisällissodan jälkeen rotuerottelua jatkaneet Jim Crow -lait lakkautettiin vuoteen 1957 mennessä. Kaupunki teollistui, mutta teollisuus on kärsinyt muun maan tavoin tehtaiden siirtymisestä ulkomaille 2000-luvulla.
Talous
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Fort Smithissä aikavälillä 2013–2017 olivat 36 532 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 23 650 dollaria. 25,8 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Fort Smithin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 86 209 ja vuoden 2018 arvion mukaan 87 845. Sen suuremman metropolialueen asukasluku oli 298 592. Kaupungin asukkaista 70,4 % oli taustaltaan valkoisia, 9,6 % afroamerikkalaisia, 1 % intiaaneja, 18,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 5,9 % aasialaisia. 21,2 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia, ja 12,7 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Nina Lugovskaja
Nina Sergejevna Lugovskaja Templina, venäjäksi Нина Сергеевна Луговская (25. joulukuuta 1918, Moskova, Neuvostoliitto – 27. joulukuuta 1993, Vladimir, Venäjä) oli venäläinen taidemaalari ja teatterisuunnittelija, jonka kouluaikainen päiväkirja on julkaistu hänen kuolemansa jälkeen ja myös suomennettu nimellä ''Haluan elää. Venäläisen koulutytön päiväkirja 1932–1937''.
Elämä
Lugovskajan isä oli Sergei Rybin, vastavallankumouksellinen, joka vietti paljon aikaa vankilassa ja maanpaossa. Lugovskaja asui äitinsä ja kaksoissisariensa kanssa Moskovassa. Hän kirjoitti 13-vuotiaasta saakka päiväkirjaa, joka kuvasi elämää Neuvostoliitossa. Kun KGB löysi päiväkirjan, Lugovskaja, hänen äitinsä ja sisarensa vangittiin ja tuomittiin työleirille Siperiaan. He kaikki kuitenkin selvisivät.
Lugovskaja meni naimisiin toisen taiteilijan ja toisinajattelijan Viktor Templinin kanssa. Hän kuoli 74 vuoden iässä.
Kaukokartoitussatelliitti
thumb|[[Euroopan avaruusjärjestö|ESAn kaukokartoitussatelliitti ERS-2:n täysikokoinen kopio Toulousessa]] Kaukokartoitussatelliitti on Maata kiertävä satelliitti, joka mittalaitteillaan kerää tietoa Maasta.
Ri
Ri tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Ri on seuraavien henkilöiden nimi:
Kaukokartoitussatelliitti
Muihin kaukokartoitussatelliitteihin kuuluvat sääsatelliitit, jotka ovat nk. operatiivisia satelliitteja - ts. näitä satelliitteja on riittävä määrä likimain jatkuvaan tietyn alueen tai koko maapallon sään seurantaan.
Muut kaukokartoitussatelliitit ovat vielä vuonna 2007 pääosin tieteellisiä kaukokartoitussatelliitteja. 1990-luvun lopulta asti osa näistä on ollut nk. kaupallisesti toimivia, mutta sekä ranskalainen SPOT että yhdysvaltalaiset satelliitit (Ikonos jne.) omaavat pääasiassa vain julkisen sektorin asiakkaita.
Nothing Lasts...But Nothing Is Lost
Nothing Lasts...But Nothing Is Lost on brittiläisen Shponglen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin kesäkuussa 2005.
Kappaleet
שפונגל
Sipoon koulumuseo
Sipoon koulumuseo on museo, joka sijaitsee Martinkylän vanhassa kyläkoulussa Sipoossa. Samoissa tiloissa on myös Sipoon kansalaisopiston toimintaa.
Museo sisältää yhden luokkahuoneen sekä koulun eteishallin.
Museo on auki sopimuksen mukaan.
Camillo De Riso
thumb|175px|Camillo De Riso vuonna 1920. Camillo De Riso (20. marraskuuta 1854 Napoli – 2. huhtikuuta 1924 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Pitkän teatteriuran tehnyt De Riso työskenteli vuodesta 1912 lähtien Ambrosio Filmillä, jossa hän muodosti Gigetta Moranon ja Eleuterio Rodolfiin kanssa menestyksekkään koomikkoryhmän. Vuonna 1913 De Riso siirtyi Gloria Filmsille, jossa hän loi oman Camillo-sarjan ja esiintyi Lyda Borellin rinnalla elokuvassa Ma l’amor mio non muore! (1913). 1910-luvun loppupuolella De Riso ohjasi muun muassa Leda Gysin ja Francesca Bertinin elokuvia. Hänen komediauransa jatkui 1920-luvun alkuun saakka.
Rv
Rv tarkoittaa seuraavia:
Antonio López Aviña
pienoiskuva|Antonio López Aviña Antonio López Aviña (20. elokuuta 1915 – 25. helmikuuta 2004) oli meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Luigi Traglia 29. lokakuuta 1939, ja hänet nimitettiin Zacatecasin hiippakunnan piispaksi 21. kesäkuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José María González Valencia.
López Aviña sai 14. joulukuuta 1961 nimityksen Durangon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. maaliskuuta 1993. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Kaksi valtakuntaa
Kaksi valtakuntaa on hengellinen fantasiaelokuva, joka kertoo kahden valtakunnan välisestä taistelusta: Vaaleinmaasta ja Harmaan valtakunnasta. Vaaleinmaa kuvastaa uskovien yhteisöä ja Harmaan valtakunta ihmisiä, jotka eivät usko Jumalaan.
Juoni
Vaaleinmaan sotilas, Nilon (Juha Ihonen), joutuu Harmaan valtakuntaan vangiksi. Hänen kaksi ystäväänsä, Amelron (Antti Leivo) ja Unna (Aino-Maria Leivo), joutuvat vaikean valinnan eteen. Heidän on päätettävä onko rakkaus veljeä kohtaan tärkeämpi kuin uskollisuus Vaaleinmaata kohtaan. Lopulta he päättävät lähteä Harmaan valtakuntaan pelastamaan Nilonia. He kohtaavat matkallaan erilaisia ihmisiä, jotka tarvitsevat apua. Osa ihmisistä on ilkeitä ja pahin vihollinen löytyy lopulta omien joukosta. Elokuvassa seurataan myös Harmaan valtakunnan sotilaan, Miilian (Elina Siltala), elämää. Hän on ollut urhea sotilas, mutta viime aikoina hän on alkanut miettiä elämän tarkoitusta. Taisteleminen itsessään ei enää kiinnosta, vaan siihen on löydyttävä joku merkitys. Hän on saanut käsiinsä Ison kirjan (Raamatun) ja lukee sitä salaa ystäviltään. Amelron ja Unna saavat lopulta Nilonin pelastettua ja samalla Vaaleinmaahan saadaan uusi asukas: Miilia.
Taustaa
Elokuva on tehty täysin harrastelijapohjalta. Tekijöinä oli n. 70, pääasiassa nuoria 20-25-vuotiaita uskovaisia. Elokuvaa esitettiin elokuvateattereissa muutamilla isoimmilla paikkakunnilla Suomessa kymmenen esityksen voimin. Sittemmin elokuvaa on voinut katsoa DVD:ltä.
Poimintoja mediasta
''Vahvuus löytyy raikkaasta asenteesta. Loppuarvosanaksi tuli: "Katsotaan tämä elokuva monta kertaa." / Vantaan Lauri''
''Filmi pystyy välittämään sen innon ja antaumuksen, joka on kantanut vapaaehtoisia kuvausjakson ajan. Projektin läpiviemiseen ja suuren joukon mukaan saamiseen on tarvittu vahva kipinä. / Kotimaa 11.2.2005''
''Se, mikä aluksi näyttää teatterin tekemisen taitojen puutteelta, alkaa myöhemmin tuntua katsojaan vetoavalta nuorelta aitoudelta. / Esse 24.2.2005''
''Pahin vihollinen löytyy omista ystävistä, ja ystävä vihollisen leiristä. Söpön symppiksen roolin saanut käännynnäinen Miilia on ollut armoton taistelija, mutta hän on alkanut miettiä elämän tarkoitusta lukiessaan Raamattua salaa. Puolitoistatuntinen sisältää hengellisiä opetuksia. / Kirkko ja Kaupunki 9.2.2005''
''Kristilliselle kentälle Kahta valtakuntaa on vaikea asemoida. Kristillismoralistinen maailmallisuuden ja hyveellisen elämän jyrkkä erottelu viittaa evankeliseen suuntaan, palkinnot hyvästä elämästä vapaisiin suuntiin ja puhe epäjumalista viidesläisyyteen, mutta toisaalta elokuvan sanomana on tarjota armoa jokaiselle. / Vantaan Lauri''
http://www.kristitty.net/arvostelut/61-kaksi-valtakuntaa
Ingeborg Kullberg
Olga Ingeborg Kullberg (19. heinäkuuta 1911 Pohja – 16. elokuuta 2005) oli suomalainen Lohjalla asunut ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ingeborg Kullberg julkaisi kaksi romaania ja yhden runokokoelman. Kullbergin romaanit sijottuivat 1800-luvun lopulle ja 1900-luvun alkuun ja ne perustuivat hänen vanhempiensa elämänvaiheisiin.
Ulla-Kirsikka Vainio
Ulla-Kirsikka Vainio (s. 1971/1972 Rovaniemi) on suomalainen poliitikko. Hänet valittiin joulukuussa 2019 Rovaniemen kaupunginjohtajaksi.
Vainiolla on yrittäjätausta, ja hän perusti ensimmäisen yrityksensä parikymppisenä. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri ja rakennusarkkitehti.
Lokakuussa 2019 Rovaniemen kaupunginjohtajan tehtävää haki 22 henkilöä, joiden joukosta Vainio valittiin suljetulla lippuäänestyksellä kuuden vuoden määräajaksi äänin 35–16 joulukuussa 2019. Hänen vastaehdokkaakseen nousi Iin kunnanjohtaja Ari Alatossava. Vainio työskenteli nimityksen saadessaan Porin ympäristö- ja lupapalvelujen toimialajohtajana. Hän asui Tampereella, josta palasi perheineen synnyinkaupunkiinsa Rovaniemelle keväällä 2020. Hänellä on puoliso ja kolme lasta. Vainion edeltäjä Esko Lotvonen jäi eläkkeelle syyskuussa 2020; tavoitteeksi olikin otettu lähtevän ja tulevan johtajan mahdollisuus työskennellä jonkin aikaa samanaikaisesti.
Vainio koki uutena kaupunginjohtajana muutosten tekemisen Rovaniemen taloudellisessa tilanteessa välttämättömäksi. Tilintarkastaja ja tarkastuslautakunta katsoivat Vainion ylittäneen toimivaltuutensa kaupungin sijoitusten kotiuttamisessa ja neuvontapalveluiden ostossa, mutta hänelle myönnettiin vuonna 2021 Rovaniemen kaupunginvaltuuston taholta vastuuvapaus vuodelta 2020 äänin 28–20. Hänelle oli esitetty tilintarkastuskertomuksessa sekä toimivaltuuksiin että hankintoihin liittyvää muistutusta. Vainio kertoi pyrkineensä korjaamaan Rovaniemen sijoitustoiminnan puutteita.
Nuorttijärvi
pienoiskuva|Nuorttijärvestä patoamalla tehtyä Ylä-Tuuloman tekojärveä Nuorttijärvi oli Tuulomajoen vesistön keskusjärvi Venäjän Lapissa, nykyisessä Kuolan piirissä. Se muuttui osaksi Ylä-Tuuloman tekojärveä, kun Tuulomajoki padottiin 1960-luvulla. Järveen laskivat Lutto ja Nuorttijoki. Osa venäläislähteistä käyttää yhä järven nimeä. Järven pinta-alaksi kerrotaan 78,9 neliökilometriä (joka on vain osa tekojärven alasta) ja valuma-alueeksi '17 500 neliökilometria.
Kappa
Kappa voi tarkoittaa seuraavia:
Alberto Collo
Collo työskenteli vuodesta 1907 lähtien teatterissa ja Ambrosio Filmin komediaelokuvissa. Hän siirtyi vuonna 1909 Itala Filmille, jossa hän toimi koomikko André Deedin sijaisnäyttelijänä ja esitti huvittavia naishahmoja. Työskenneltyään välillä Savoia Filmillä Collo siirtyi vuonna 1912 Celio Filmille, jossa Baldassarre Negroni teki hänestä romanttisten miespääosien esittäjän. Vuonna 1914 Collo työskenteli Caesar Filmillä ja sen jälkeen Tiberillä.
Collo muistetaan parhaiten Francesca Bertinin, Maria Jacobinin ja Italia Almirante Manzinin kaltaisten mykkäelokuvan diivojen vastanäyttelijänä. Hän palasi teatteriin vuonna 1928 ja esitti myöhemmin muutamia sivurooleja elokuvissa.
Syvä kuin meri
Syvä kuin meri (engl. The Deep End of the Ocean) on Jacquelyn Mitchardin kirjoittama, vuonna 1996 julkaistu fiktiivinen kirja, joka oli pitkään Amerikan myydyimpien kirjojen listojen kärjessä saaden best-sellerin tittelin. Ensimmäinen suomennos kirjasta julkaistiin tuona samana vuonna 1996. Kirjan pohjalta Ulu Grosbard ohjasi vuonna 1999 ensi-iltansa saaneen elokuvan, jonka pääosaa näyttelee Michelle Pfeiffer.
Kirjan juoni
Syvä kuin meri on perhedraama italialais-amerikkalaisesta Cappadoran perheestä, jonka kolmivuotias poika Benjamin katoaa Chicagolaisen hotellin aulasta eräänä kesäkuun päivänä Beth Cappadoran otettua kolme lastaan mukaansa 15-vuotisluokkakokoukseen. Poliisi käynnistää maanlaajuiset etsinnät ja yhdeksän vuotta kuluu, mutta Beniä ei löydetä. Kirja on kirjoitettu pääosin perheen äidin, Bethin näkökulmasta ja ensimmäisessä osassa pääosin seuraamme Benin perheen elämää pojan katoamisen jälkeen yhdeksän vuoden ajan. Lähellä tuota yhdeksättä vuotta perhe muuttaa Chicagoon, jossa he yrittävät aloittaa uutta elämää. Heidän ovikelloaan soittaa nuori poika, joka kysyy tarvitsevatko he ruohonleikkausta ja Bethin äidinvaistot epäilevät, että tämä poika on hänen kauan kadonneena ollut poikansa. Poliisitutkimusten myötä pojan todellinen henkilöllisyys selviää. Käy ilmi, että Ben oli todellakin kidnapattu tuosta luokkakokouksesta ja asui nyt adoptioisänsä kanssa vain pari korttelia oikean perheensä talolta ja tuntee nyt vain nimen Sam. Tästä alkaa kirjan toinen osa, joka puolestaan seuraa Cappadoran perheen elämää heidän lapsensa löytymisen jälkeen, kun Ben palautetaan heille.
Elokuvaversio
Vuonna 1999 valmistui tähän kirjaan pohjautuva, samaa nimeä kantava elokuva, jonka pääosassa Beth Cappadoraa näyttelee Michelle Pfeiffer. Elokuvan kielletty alle 12-vuotiailta..
Georg Ullberg
Georg Edwin Ullberg (10. kesäkuuta 1884 Viipuri – 19. toukokuuta 1943) oli suomalainen kivipiirtäjä.
Alva Colquhuon
Alva Colquhuon (30. maaliskuuta 1942) on entinen australialainen uimari ja olympiamitalisti.
Georg Ullberg
Ullberg opiskeli Viipurin taiteen ystävien piirustuskoulussa 1897–1899 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1904–1907. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1916.
Alva Colquhuon
Hän edusti Australiaa ensimmäisen kerran kansainvälisellä tasolla Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa Cardiffissa 1958. Hän osallistui siellä voitokkaaseen 4×110 jaardin vapaauintiviestiin yhdessä Dawn Fraserin, Lorraine Crappin sekä Sandra Morganin kanssa. Kyseisissä kilpailuissa hän voitti myös pronssia henkilökohtaisesta 110 jaardin vapaauinnista, heti Crappin sekä Fraserin jälkeen.
Rooman olympialaisissa kahta vuotta myöhemmin Colquhuon ui Australian joukkueen 4×100 metrin vapaauintiviestin ankkuriosuuden, tuoden joukkueen hienosti toiselle sijalle, 2,4 sekuntia Yhdysvaltain joukkueen jälkeen. Viestin muut osuudet uivat Fraser, Crapp sekä Ilsa Konrads. Colquhuon muistetaan hyvin ennen naisten 4×100 metrin sekauintiviestin välieriä Australian joukkueen kokoontumisessa tapahtuneesta riidasta, joka sai alkunsa, kun joukkueen johto olivat päättänyt Fraserin uivan viestin perhosuintiosuuden, koska Australian ykkösnaisperhosuimari Jan Andrew'tä haluttiin säästää illalla myöhemmin illalla käytyyn 100 metrin perhosuintiin. Fraser suuttui tästä ja löi Andrewtä tyynyllä. Tällöin Colquhuon tarjoitui uimaan perhososuuden. Andrew korvasi kuitenkin Colquhuonin finaalissa, jossa Australian joukkue otti hopeaa.
Kirkkokonsertti
Kirkkokonsertti on 16. lokakuuta 2000 julkaistu Vesa-Matti Loirin live-albumi.
Arboristi
thumb|Arboristi työssään. pienoiskuva|Arboristi karsimassa käsisahalla oksia. Arboristi eli puunhoitaja on puuvartisten kasvien ja puisto- ja maisemametsien hoidon ammattilainen. Tutkintonimike tulee latinankielisestä puuta tarkoittavasta sanasta, arbor. Pääsyvaatimuksena arboristin koulutukseen on metsä- tai puutarhatalouden perustutkinto, mutta riittävä työkokemus puisto- tai luonnonvara-alan töistä tai muu soveltuva työkokemus voi korvata tutkintovaatimuksen. Arboristin tulee selviytyä turvallisesti puussa kiipeilytekniikalla tehtävistä töistä eikä hän saa pelätä korkeita paikkoja (akrofobia). Lisäksi ammatin vaativuuden takia arboristilla tulee olla erittäin hyvä psyykkinen, fyysinen terveys sekä terveet elämäntavat. Ammatissa vaaditaan laajaa luonnontieteellistä päättelykykyä. Arboristin ammattitutkinnon laajuus on 40–52 opintoviikkoa. Tutkinto suoritetaan näyttöinä. Suomessa arboristiksi voi opiskella aikuiskoulutuksena Hyrian oppilaitoksessa Hyvinkäällä, missä arboristikoulutusta on järjestetty syksystä 1998 ja Ammattiopisto Liviassa. Kaikki hakijat haastatellaan.
Arboristin tulee tunnistaa Suomessa yleisimmin käytetyt puuvartiset puu- ja pensaslajit sekä tuntea niiden erityisominaisuudet, kasvupaikkavaatimukset ja hoitomenetelmät.
Koulutuksen pakollisia tutkinnon osia ovat puiden istuttaminen ja istutusalueiden hoitaminen, puiden leikkaaminen ja latvustuentojen tekeminen, puiden kunnon arvioiminen, puiden poistaminen.
Valinnaisia tutkinnon osia ovat taajamametsien hoitaminen, puiden arvon määrittäminen ja vaurioilta suojaaminen, vaativien puunpoistojen tekeminen, suurten puiden siirtäminen ja kasvualustan kunnostaminen, puulajiston lisäysarvon ylläpitäminen, puunhoitoalan työtehtäviin opastaminen sekä yrittäjänä toimiminen puunhoitoalalla.
Arboristin työkaluja ovat muun muassa kiipeilyvaljaat, kiipeilyköydet ja lukuisat muut kiipeilyvälineet, moottorisaha, käsisaha, tankosaha, raivaussaha, voimasakset, oksasakset sekä lahonetsintämikropora puiden kunnon selvittämiseen. Arboristi saattaa myös käyttää erityistä puutomografialaitetta arvioidessaan puun terveyttä. Rakennetussa ympäristössä arboristi poistaa modernia puunhoitotekniikkaa käyttäen vaikeista paikoista mm. huonokuntoiset ja vaaraa aiheuttavat puut. Arboristit työllistyvät julkiselle sektorille ja puunhoitoon erikoistuneisiin yrityksiin tai voivat toimia itse alan yrittäjinä.
Dalmatia (provinssi)
Dalmatia oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Dalmatiassa  nykyisten Bosnia ja Hertsegovinan ja Kroatian alueilla.
Maantiede
Dalmatian provinssi sijaitsi historiallisen Illyrian alueella, ja ulottui Adrianmeren rannasta Dinaarisille alpeille. Sen pohjoispuolella sijaitsivat Pannonia superiorin ja Pannonia inferiorin provinssit, itäpuolella Drina-joen (lat. Drinus) toisella puolella Moesia superiorin provinssi, ja kaakkoispuolella Macedonian provinssi. Dalmatian provinssin hallinnollinen keskus oli Salona. Alueen rannikolla oli joitakin vanhoja kreikkalaiskaupunkeja.
Kaupunkeja
Dalmatian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia
Roomalaiset valloittivat Dalmatian lopullisesti keisari Augustuksen aikana taisteltuaan alueesta illyrialaissodissa 200-luvulta eaa. lähtien. Alue oli alun perin osa Illyricumin provinssia ja sitten Illyricum superiuksen provinssia. Dalmatian provinssi perustettiin Flaviusten aikana 70-luvulla. Provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa Rooman koko myöhemmän historian ajan, ja näin myös muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Diocletianuksen uudistusten aikaan noin vuonna 293 Dalmatian provinssista erotettiin osa tuolloin perustettuun Praevalitanan provinssiin. Noin vuosina 293–395 Dalmatian provinssi kuului Pannonian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja nyt Illyricumin diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Saimaa Ferries
Saimaa Ferries Oy (vuoteen 1994 asti Nurmes-Marina Oy) oli Nurmeksessa pääpaikkaansa pitänyt sisävesilaivavarustamo. Yhtiö harjoitti kesään 2007 asti laivaliikennettä kolmella aluksella lähinnä Pielisen alueella Pohjois-Karjalassa, mutta myös eteläisellä Saimaalla.
Yhtiön omistuksessa oli Lieksan ja Kolin välillä kulkeva matkustajalautta M/F Pielinen, joka on ainut Suomen sisävesillä toimiva autolautta. Lautta on vuodesta 2007 alkaen ollut Pielis-Laivat Oy:n omistuksessa. Kesällä 2007 yhtiö myi BlueWhite Resorts Oy:lle myös kaksi muuta alustaan M/S Koli III:n (nyk. M/S BlueWhite Eagle), joka on Suomen suurin sisävesiristeilijä, sekä M/S Vinkeri II:n (nyk. M/S BlueWhite Hawk). Yhtiö on lopettanut toimintansa loppuvuodesta 2007.
Dardanellit
pienoiskuva|Dardanellien kartta pienoiskuva|Laajempi kartta, jossa erottuu Dardanellien (kelt.) sijainti suhteessa [[Bosporinsalmi|Bosporinsalmeen (pun.).]] Dardanellit tai Dardanellien salmi, antiikin Hellespontos , on kapea salmi Luoteis-Turkissa. Se yhdistää Egeanmeren Marmaranmereen. Salmi on 61 kilometriä pitkä, mutta vain 1,2–6 kilometriä leveä. Sen keskisyvyys on 55 metriä ja syvin kohta 81 metriä. Vesi virtaa salmessa molempiin suuntiin, pintavirtaus on Marmaranmereltä Egeanmerelle ja pohjavirtaus päinvastaiseen suuntaan.
Historia
Salmella on usein ollut strateginen rooli historian tapahtumissa. Troijan muinainen kaupunki sijaitsi lähellä salmen läntistä suuta, ja salmen Aasian puoleinen rannikko oli keskeinen Troijan sodassa. Se on myös kreikkalaisen Heron ja Leandroksen tarinan tapahtumaympäristö. Kserkses I:n Persian armeija ja myöhemmin Aleksanteri Suuren Makedonian armeija ylittivät Hellespontoksen eri suuntiin vuosina 480 eaa. ja 334 eaa. Myöhemmällä roomalaisella kaudella salmi antoi nimensä Hellespontuksen provinssille.
Ympärysvallat yrittivät pakottaa osmanit ulos ensimmäisestä maailmansodasta nousemalla maihin Gallipolin niemimaalla ja ottamalla Dardanellit hallintaansa. Ian Hamiltonin johtamat joukot eivät onnistuneet valtaamaan Gallipolin niemimaata, ja joukot vetäytyivät tammikuussa 1916.
Sodan jälkeen vuonna 1920 solmittu Sèvresin rauhansopimus demilitarisoi salmen ja teki siitä kansainvälisen alueen, jota valvoi Kansainliitto. Tämä muutettiin vuoden 1923 Lausannen sopimuksessa, joka palautti salmen Turkille. Sopimuksessa annettiin kuitenkin kaikille ulkomaisille sotalaivoille vapaa kulku salmessa. Turkki hylkäsi sopimuksen ehdot ja myöhemmin militarisoi alueen. Tilanne palautettiin Montreux’n sopimuksella heinäkuussa 1936. Sopimuksessa, joka on voimassa edelleen, salmi määritellään kansainväliseksi väyläksi, mutta Turkille jätetään oikeus rajoittaa Mustanmeren ulkopuolisten valtioiden sota-alusten liikkumista salmessa. Toisen maailmansodan aikana, jolloin Turkki pysytteli puolueettomana lähes koko sodan ajan, Dardanellit oli suljettu sotaa käyvien maiden laivoilta.
Japaninstoraksi
Japaninstoraksi (Styrax japonicus) on storaksikasvien (Styracaceae) heimoon, storaksien (Styrax) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta puu, jolla on pyöreä latvus. Japaninstoraksi kasvaa tavallisesti noin 6–9 metriä korkeaksi sekä yhtä leveäksi, mutta voi toisinaan kasvaa jopa noin 15 metriä korkeaksi. Vanhempien oksien harmaa kuori hilseilee paljastaen kuoren oranssin sisäkerroksen. Lehdet ovat soikeita ja enintään noin 8 cm pitkiä. Kukat ovat halkaisijaltaan noin 2 cm, nuokkuvia, viisiterälehtisiä, muodoltaan kellomaisia ja väriltään valkoisia. Japaninstoraksi kukkii touko–kesäkuussa. Kukinnan jälkeen kukat muuttuvat vihreänruskeiksi, oliivinmallisiksi hedelmiksi, jotka voivat pysyä puussa myöhään syksyyn. Syksyllä puun lehdet voivat muuttua keltaisiksi tai punertaviksi.
Helleeninen liitto
Helleeninen liitto (myös kreikkalaisliitto) oli kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden liitto Persiaa vastaan persialaissodissa vuosina 481–479 eaa.
Historia
pienoiskuva|upright=0.58|Piirros [[Delfoin Käärmepylvään piirtokirjoituksesta, joka luettelee Persian voittaneen liittokunnan jäsenet.]]
Helleeninen liitto perustettiin syksyllä 481 eaa. juuri ennen Kserkseen hyökkäystä. Sen ensimmäinen kokous pidettiin Spartassa, joka oli liiton keskeisimpiä kaupunkeja. Viimeistään keväästä 480 eaa. lähtien jäsenkaupunkien edustajat (probūloi) kokoontuivat Isthmiassa Korintin kannaksella. Liitto kärsi persialaisille tappion Thermoylain ja Artemisionin taisteluissa vuonna 480 eaa., mutta voitti nämä Salamiin taistelussa samana vuonna sekä Plataiain taistelussa vuonna 479 eaa. Plataiain taistelun jälkeen liiton jäsenet pystyttivät Delfoihin niin kutsutun Käärmepylvään voiton kunniaksi.
Liitto hajosi persialaissotien jälkeen, jolloin monet Egeanmeren alueen kaupungit liittyivät Persian pelossa Ateenan johtaman Deloksen meriliittoon, joka alkuvaiheessa näyttäytyi helleenisen liiton perillisenä. Osa kaupungeista taas ryhmittyi sitä vastaan jo vanhastaan olemassa olleeseen peloponnesolaisliittoon.
Myöhemmin nimeä helleeninen liitto on käytetty myös Korintin liitosta, joka perustettiin vuonna 338 eaa.
Jäsenet
Liittoon kuului antiikin lähteiden mukaan 30 tai 31 kaupunkivaltiota tai niiden liittoa. Tärkeimmät lähteet jäseniin ovat Herodotoksen Historiateos sekä Delfoin Käärmepylväs, johon oli kirjoitettu 31 nimeä piirtokirjoituksena. Jäsenet olivat:
Paavo Noponen
Paavo Arno Olavi Noponen (25. maaliskuuta 1930 Helsinki – 24. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen urheiluselostaja. Hän oli Pekka Tiilikaisen ja Raimo ”Höyry” Häyrisen ohella yksi Suomen tunnetuimmista urheiluselostajista.
Noponen menehtyi 86-vuotiaana sairastuttuaan kuumeeseen, josta hän ei toipunut. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Perhetausta
Paavo Noposen vanhemmat olivat agronomi Arno Iivari Noponen ja Ellen Johanna o.s. Lagerwall. Noponen oli kaksi kertaa naimisissa, vuosina 1959–1973 lennätinvirkailija Kirsti Marjatta Lindbergin kanssa ja vuodesta 1990 Anja-Lena Belinskijn kanssa. Lapsia Noposella on kaksi: Jutta (s. 1960) ja Erkka (s. 1963). Paavo Noposen isosetä oli kirjailija ja runoilija Alpo Noponen.
Opinnot
Paavo vietti kouluvuotensa Hämeenlinnassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1949 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1953 ja maisteriksi 1956 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta.
Työura
Noposen selostajaura Yleisradiossa alkoi vuonna 1952 Helsingin olympiakisoista. Sen jälkeen Noponen oli selostamassa 18 olympiakisoja. Vuonna 1963 Noponen pääsi haastattelemaan itse nyrkkeilyn raskaansarjan silloista maailmanmestaria Sonny Listonia tämän tehtyä lyhyen vierailun Suomessa. Noponen jäi eläkkeelle vuoden 1994 yleisurheilun EM-kisojen jälkeen. Sittemmin Noposen ääntä saattoi kuulla mediassa Radio Helsingin kanavatunnuksissa.
Beata Harju
Beata Harju (s. 1990 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, elokuvantekijä ja käsikirjoittaja. Hän on yksi vuonna 2014 valmistuneen animaatioelokuvan Muumit Rivieralla käsikirjoittajista, ja myös ääninäyttelee elokuvassa Mymmeliä ja Laivakissaa. Harju on esiintynyt Svenska Teaternin näytelmissä Kuka Pelkää Virginia Woolfia? ja August: Osage County vuosina 2012–2013. Hän on valmistunut New Yorkin Sarah Lawrence College -yliopistosta ja Professional Performing Arts School -lukiosta.
Nationalsozialistischer Untergrund
Nationalsozialistischer Untergrund on Saksan Zwickaussa asunut kolmen hengen uusnatsisolu, joka on vastuussa niin sanotuista Saksan uusnatsimurhista. Ne tapahtuivat vuosina 2000–2006. Uhreiksi joutuneet olivat pääasiassa siirtolaistaustaisia pienyrittäjiä, kahdeksan turkkilaista ja yksi kreikkalainen, mutta yksi uhreista oli poliisi, jolla ei ollut siirtolaistaustaa. Kaikki oli murhattu samalla aseella. Tapaus paljastui kun poliisi etsi heitä aseellisesta ryöstöstä ja oli löytänyt kaksi käsiasetta. Ryhmän kaksi miestä, Uwe Böhnhardt, 34, ja Uwe Mundlos, 38, tekivät itsemurhan jouduttuaan poliisin piirittämiksi, ja nainen, Beate Zschäpe, 36, räjäytti heidän käyttämänsä asunnon, josta löytyi murhasarjassa käytetty ase. Poliisin murhassa käytetty ase löytyi asuntovaunusta, jossa miehet olivat olleet. Nainen ilmiantoi itsensä 15. marraskuuta 2011. Ryhmä oli lisäksi tehnyt vuosien aikana 14 aseellista pankkiryöstöä, joiden tuotoilla he ovat eläneet. Pidätettynä on naisen lisäksi yksi mieshenkilö.
Nelikolla on paljastunut olevan ainakin yhdeksän avustajaa. Liittovaltion perustuslakisuojaviraston (Bundesamt für Verfassungsschutz, BfV) agentti on ollut paikalla useiden murhien tapahtuessa. Hänet erotettiin virasta kun hänen kotoaan löytyi natsiaineistoa, mutta muuten asia jätettiin tutkimatta.
Poliisi oli kiinnittänyt kolmikkoon huomiota jo tammikuussa 1997 valekirjepommiepäilyn vuoksi. Heidät pidätettiin syyskuussa 1997 toisen valepommin vuoksi. Taas tammikuussa 1998 heiltä löytyi pommintekovälineitä, mutta vaikka heistä annettiin pidätysmääräys heitä ei pidätetty ja he katosivat.
Saksassa on nyt esitetty Kansallisdemokraattisen puolueen (NDP) kieltämistä.
Pito (peruna)
Pito on jauhoisin suomalainen ruokaperuna. Se on erittäin jauhoinen ja hajoaa keitettäessä sekä soveltuu soseperunaksi ja uuniperunaksi. Pidon tärkkelyspitoisuus on 19,9 prosenttia. Pito on kohtalaisen taudinkestävä. Pito kuului Suomessa viljeltyjen perunalajikkeiden kärkisijoille 1970- ja 1980-luvuilla, mutta on sittemmin menettänyt paikkansa etenkin suurivolyymisen ammattiviljelyn osalta.
Satoisuus
Ensimmäisen ja toisen viljelyvyöhykkeen tulokset on ilmoitettu yhdessä.
Quorthon
Thomas ”Ace” Forsberg, taiteilijanimeltään Quorthon, (17. helmikuuta 1966 – 7. kesäkuuta 2004) oli ruotsalaisen viikinki- ja black metal -yhtye Bathoryn perustaja ja pääjäsen.
Taiteilijanimensä Forsberg lainasi Pekka Siitoimen Musta Magia -teoksen ruotsinkielisestä painoksesta.
Quorthon perusti Bathoryn 17-vuotiaana. Ensialbumin äänityksissä Quorthon toi studioon 20-wattisen Yamaha-vahvistimen, jonka kautta soitettiin sekä levyn kitarat että bassot.
Vuonna 1993 Quorthon päätti Bathoryn jäävän tauolle ja levytti sooloalbumin Album. Vuonna 1997 seurasi toinen sooloalbumi Purity of Essence. Työskennellessään näiden parissa Quorthon ryhtyi taas säveltämään lisää musiikkia Bathorylle.
2000-luvun puolella Quorthon toteutti kaksiosaisen Nordland-viikinkialbumisarjan. Hänet löydettiin kuolleena kotoaan 7. kesäkuuta 2004. Todennäköinen kuolinsyy on sydänkohtaus. Quorthon oli kuollessaan 38-vuotias, ja hänen tiedettiin kärsineen sydänvaivoista.
Ferdinand Guillaume
Ferdinand Guillaume (19. toukokuuta 1887 Bayonne – 3. joulukuuta 1977 Viareggio) oli Italian kansalaisuuden ottanut ranskalaissyntyinen mykkäelokuvan koomikko.
Sirkusperheeseen syntynyt Guillaume työskenteli pienestä pitäen klovnina. Julius Antamoro palkkasi hänet vuonna 1910 Cinesille, jossa hän teki pitkän Tontolino-komedioiden sarjan. Vuonna 1911 Guillaume esitti pääosaa Cinesin ensimmäisessä pitkässä elokuvassa Pinocchio, josta tuli suuri menestys. Samana vuonna Guillaume siirtyi Pasqualille, jolle hän loi Polidor-nimisen komediahahmon. Vuonna 1914 hän perusti oman tuotantoyhtiön Polidor Filmin. Guillaume ohjasi ja näytteli perheenjäsentensä kanssa yli sata lyhyttä Polidor-komediaa, joista vain muutamat ovat säilyneet. Italian elokuvan kriisivuosina 1920-luvun alussa hän palasi näyttämölle, mutta esiintyi 1930-luvun lopulta lähtien jälleen elokuvien sivuosissa. 1950- ja 1960-luvuilla Guillaume teki muutamia nostalgisia rooleja muun muassa Federico Fellinin elokuvissa.
Axel Hager
Axel Hager (s. 14. maaliskuuta 1969 Fehmarn) on saksalainen rantalentopalloilija ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 yhdessä parinsa Jörg Ahmannin kanssa.
Alfa Gruis
Alfa Gruis (α Gru / α Gruis) Kurjen tähtikuvion kirkkain tähti. Arabian tähdelle antama nimi on Al Na'ir (myös Al Nair tai Alnair, "kirkas" tai "valo"). Alnair on myös Zeta Centaurin nimitys.
Tähden näennäinen kirkkaus on 1,73, etäisyys 101 valovuotta ja spektrityyppi B7IV. Väri-indeksi B-V on -0,13. Absoluuttinen kirkkaus -1,73. Pintalämpötila 13 500 kelviniä, luminositeetti 380 aurinkoa. Säde 3,3–3,6 auringon sädettä. Tähti pyörii nopeasti vauhdilla 236 km/s niin kuin useimmat siniset tähdet.
GSM-ohjaus
GSM-ohjaus tapahtuu siten, että GSM-puhelimella lähetetään ohjattavan laitteen vastaanottimeen tekstiviesti tai vastaava. Vastaanotin tarvitsee SIM-kortin toimiakseen. Vastaanottimessa käytettäviä liittymätyyppejä kutsutaan koneliittymiksi.
GSM-ohjausta voidaan käyttää muun muassa varashälyttimien etähallintaan.
Edward Burne-Jones
Burne-Jones syntyi Birminghamissa, ja hänen äitinsä kuoli pian synnytyksen jälkeen. Kauppiasisä ja ankara taloudenhoitajatar kasvattivat Edwardin. Hän opiskeli Birminghamin taidekoulussa 1848–1852, minkä jälkeen hän pääsi Oxfordiin Exeter Collegeen opiskelemaan teologiaa. Oxfordissa hän tutustui William Morrisiin ja sai vaikutteita John Ruskinilta. Opiskeluaikoinaan Burne-Jones myös ihastui Maloryn kuningas Arthurista ja pyöreän pöydän ritareista kertovaan Le Morte d'Arthur -runoelmaan. Teos innoitti Burne-Jonesia hänen loppuelämänsä ajan.
Burne-Jones aikoi alun perin papiksi, mutta Morris innosti hänet ryhtymään taiteilijaksi. Vuonna 1856 Burne-Jones tapasi taidemaalari Dante Gabriel Rossettin. Rossettin tapaaminen oli käännekohta Burne-Jonesin elämässä. Hän keskeytti opintonsa yliopistossa ja muutti Lontooseen, jossa hän ja Morris alkoivat tehdä taidetta Rossettin opastuksella. Burne-Jones kehitti kuitenkin oman tyylinsä, johon vaikuttivat muun muassa Italian-matkat, joilla varsinkin 1400-luvun taidemaalarit Sandro Botticelli, Filippino Lippi ja Andrea Mantegna tekivät häneen suuren vaikutuksen. Heidän teostensa melankoliset ja hillityt hahmot huokuivat romanttisen mystiikan tunnelmaa, joka vetosi Burne-Jonesin vilkkaaseen mielikuvitukseen.
Burne-Jonesin ensimmäinen taidenäyttely vuonna 1877 oli suuri menestys. Esillä olivat muun muassa maalaukset Merlinin lumoaminen ja Venuksen peili. Häntä pidettiin koko elämänsä ajan yhtenä merkittävimmistä Iso-Britannian taidemaalareista. Burne-Jonesin kuoltua hänen vaikutuksensa on kuitenkin ollut merkittävintä lähinnä käyttötaiteissa, erityisesti lasimaalauksissa. Burne-Jones oli huomattava lasimaalausten tekijä, ja yhdessä Morrisin kanssa he tekivät lasimaalauksia useisiin kirkkoihin. Burne-Jones toteutti uransa aikana lisäksi useita metalli-, kaakeli- ja gessoreliefejä, gobeliineja sekä koristeli pianoja ja urkuja sekä suunnitteli kuvakudoksia, kuten Oxfordin Exeter Collegen Tietäjien kumarrus. Burne-Jones teki myös kuvituksia useisiin Morrisin kirjapainon Kelmscott Pressin julkaisemiin teoksiin. Burne-Jones teki muun muassa 87 kuvitusta vuonna 1896 painettuun niin kutsuttuun Kelmscott Chauceriin, Geoffrey Chaucerin koottujen teosten painokseen, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen upeimpana painettuna kirjana.
Burne-Jonesin aiheet perustuivat yleensä kirjallisuuteen, lähinnä Geoffrey Chaucerin ja Maloryn teoksiin sekä kreikkalaiseen mytologiaan. Hänen tyylinsä oli romanttista ja unenomaista, ja hän käytti yleensä hillittyjä värisävyjä.
Burne-Jones sai baronetin arvon vuonna 1894.
Helvi Kaario
Helvi Johanna Kaario (26. tammikuuta 1887 Hämeenlinna – 13. toukokuuta 1958) oli suomalainen näyttelijä. Kaario näytteli muun muassa Tampereen Teatterissa. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Simo Kaario.
Kaario sai Pro Finlandia -mitalin 1948.
Rocky V
Rocky V on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut urheiludraamaelokuva. Sen on ohjannut John G. Avildsen ja tuottanut, käsikirjoittanut ja pääosanäytellyt Sylvester Stallone. Elokuva on heikoimmin menestynyt Rocky-sarjan elokuva. Elokuva tuotti kaikkiaan 119 946 358 dollaria. Ohjaaja John G. Avildsenin mukaan Rocky V -elokuva menestyi heikosti, koska siitä tuli ontto kokonaisuus.
Juoni
Elokuvan alussa maailmanmestari Rocky Balboa palaa Neuvostoliitosta voitettuaan Neuvostoliiton mestarin Ivan Dragon (Dolph Lundgren). Rocky päättää lopettaa uransa lääkärien suosituksesta. Pian selviää, että hänen koko omaisuutensa on kavallettu. Perhe muuttaa takaisin synnyinseudulleen Philadelphian slummeihin, ja Rocky avaa Mickeyn nyrkkeilysalin uudelleen. Hän alkaa valmentaa nuorta lupausta, jonka pää menee pyörälle menestyksestä. He ottavat lopuksi mittaa toisistaan katutappelussa ja Rocky voittaakin sen.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2022
Lasten Eurovision laulukilpailu 2022 oli järjestyksessään 20. Lasten Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 11. joulukuuta 2022 Jerevanissa, Armeniassa. Lasten Euroviisut järjestettiin Armeniassa toista kertaa; aiemmin maa isännöi kilpailua vuonna 2011.
EBU tiedotti 26. syyskuuta 2022 16 maan osallistuvan kilpailuun. Iso-Britannia palasi kilpailuun kuudentoista vuoden tauon jälkeen. Azerbaidžan, Bulgaria, Saksa ja Venäjä puolestaan vetäytyivät kilpailusta.
Kilpailun voitti Ranskan Lissandro kappaleella "Oh maman!"
Tapahtumapaikka
thumb|220px|left|upright|Vuoden 2022 kilpailun pitopaikka Karen Demirtšjan -kompleksi. Malénan voiton jälkeen vuonna vuoden 2022 kilpailu järjestettiin Armeniassa. Tämä oli toinen kerta, kun Armenia isännöi Lasten Euroviisuja.
21. joulukuuta 2021, pari päivää edellisen kilpailun jälkeen, EBU vahvisti, että kilpailu järjestettäisiin Armeniassa. Toisin kuin Eurovision laulukilpailussa, voittajamaa ei saa automaattisesti oikeuksia seuraavan kilpailun isännöintiin. Vuodesta lähtien jokaisen kilpailun on kuitenkin isännöinyt edellisen vuoden voittajamaa.
17. helmikuuta 2022 vahvistettiin, että kilpailu järjestetään maan pääkaupungissa Jerevanissa. Tapahtumapaikkana toimii Karen Demirtšjan -kompleksi. Paikka on aiemmin isännöinyt vuoden kilpailua. Tämä oli myös kolmas peräkkäinen kerta, kun kilpailu järjestetään isäntämaan pääkaupungissa.
Graafinen ilme
Kilpailun tunnuslause "Spin the Magic" julkistettiin 26. syyskuuta 2022. Kilpailun logo on saanut inspiraationsa armenialaistyylisestä hyrrästä. Se kuvastaa kilpailun taikuutta ja "lasten Euroviisujen 20. kierrosta" sekä yhdistää kaikki lapset, jotka osallistuvat kilpailuun.
Juontajat
18. marraskuuta 2022 ilmoitettiin, että vuoden 2022 kilpailun juontavat Iveta Mukutšjan, Garik Papoyan ja Karina Ignatyan. Mukutšjan on armenialainen laulaja, malli ja näyttelijä. Hän edusti Armeniaa vuoden 2016 Euroviisuissa Tukholmassa kappaleella "LoveWave". Papoyan on armenialainen näyttelijä, sanoittaja ja koomikko. Hän toimi Armenian raadin pisteidenantajana vuoden 2022 Euroviisuissa. Ignatyan on armenialainen laulaja, joka edusti Armeniaa vuoden 2019 lasten Euroviisuissa Gliwicessä kappaleella "Colours of Your Dream". 1. joulukuuta 2022 ilmoitettiin, että juontajatiimiin liittyy neljänneksi juontajaksi Robin the Robot -niminen tekoälyrobotti. Robin the Robot on armenialaisen IT-yrityksen Expper Technologiesin kehittämä robotti, jolla on keinotekoisia tunteita. Robin auttaa myös Armenian syöpäsairaita lapsia tarjoamalla heille emotionaalista tukea.
3. joulukuuta 2022 ilmoitettiin, että vuoden 2022 lasten Euroviisujen avajaisseremonian juontavat Dalita Avanessian ja Hamlet Arakelyan. Avanessian on laulaja, joka edusti Armeniaa vuoden 2011 lasten Euroviisuissa kappaleella "Welcome to Armenia". Arakelyan on armenialainen televisio- ja radiojuontaja.
Väliaikanumerot
Lasten Euroviisujen 20. vuotisjuhlan kunniaksi 28. lokakuuta 2022 ilmoitettiin, että kaikki lasten Euroviisujen aiemmat voittajat kutsuttaisiin kisoihin esittämään voittokappaleensa yhdessä väliaikanumerona. Viimeksi lasten Euroviisujen aiemmat voittajat kutsuttiin yhteen vuonna 2010 Minskissä. 2. joulukuuta 2022 ilmoitettiin, että 11 lasten Euroviisujen 19:stä voittajasta tulisi esiintymään väliaikanumerossa Niiden voittokappaleet, jotka eivät päässeet osallistumaan väliaikanumeroon, esittivät Tavush Diocesen lastenkuoro.
Osallistujamaat
16 maata osallistui vuoden 2022 kilpailuun.
Äänestystulokset
Yhteenveto kunkin maan tuomaristoilta saaduista 12 pisteestä:
Muut maat
Seuraavat maat olivat osallistuneet ennen, mutta eivät osallistuneet vuonna 2022:
Alkulukupari
Alkulukupariksi eli alkulukukaksosiksi kutsutaan kahta alkulukua, joiden erotus on 2. Kymmenen ensimmäistä alkulukuparia ovat (3, 5), (5, 7), (11, 13), (17, 19), (29, 31), (41, 43), (59, 61), (71, 73), (101, 103) ja (107, 109).
Alkulukupareja arvellaan olevan äärettömän monta, mutta tätä ei ole todistettu. 14. toukokuuta 2013 Zhang Yitang New Hampshiren yliopistosta julkaisi todistuksen, jonka mukaan on olemassa äärettömän monta alkulukua p ja p+k, missä Myöhemmin k:n arvo on saatu pudotettua lukuun 246.
Kaikki alkulukuparit lukuun ottamatta paria (3, 5) ovat muotoa (6n − 1, 6n + 1), jossa n on luonnollinen luku, jonka täytyy päättyä numeroon 0, 2, 3, 5, 7 tai 8, lukuun ottamatta tapausta n = 1.
Clementin lauseen mukaan (m, m + 2) on alkulukupari, jos ja vain jos
Lisäksi on todistettu seuraava lause:
Sergusovin lauseen mukaan n ja n+2 ovat alkulukuja jos ja vain jos
Suurin tunnettu alkulukupari
Suurin tunnettu alkulukupari on 14. syyskuuta 2016 löydetty. Molemmissa alkulukuparin luvuissa on 388 342 numeroa.
Alkulukuparien määrä
thumb|n:ää pienempien tai yhtä suurten alkulukuparien määrä Alkulukupareja arvellaan olevan äärettömän monta, mutta tätä ei ole todistettu. Niiden lukumäärä onkin lukuteorian suurimpia ratkaisemattomia ongelmia. Alkulukupareille on kuitenkin olemassa samankaltainen laskufunktio kuin alkuluvuillekin, \pi_2(n), joka ilmaisee lukua n pienempien alkulukuparien määrän.
Lana Pudar
Lana Pudar (s. 19. tammikuuta 2006 Mostar, Hertsegovina) on bosniahertsegovinalainen uimari. Hän edustaa mostarilaista Orka Swim Clubia.
Oskar Rapp
Frans Oskar Rapp (4. lokakuuta 1880 Oulu – 26. joulukuuta 1964) oli suomalainen taidemaalari.
Lana Pudar
Pudar saavutti nuorten EM-kilpailuissa 2021 kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 57,56 sekä hopeaa 50 ja 200 metrin perhosuinneissa. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 100 metrin perhosuinnissa 19:nneksi. Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2021 hän oli 200 metrin perhosuinnissa viides ja 100 metrin perhosuinnissa kuudes. Saman vuoden Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti 200 metrin perhosuinnissa pronssia ajalla 2.04,88. Kyseessä oli Bosnia ja Hertsegovinan ensimmäinen uinnin aikuisten sarjan arvokisamitali. Samojen kisojen 100 metrin perhosuinnissa hän oli seitsemäs.
Pudar sijoittui Budapestin MM-kilpailuissa 2022 kuudenneksi 200 metrin perhosuinnissa ja kahdeksanneksi 100 metrin perhosuinnissa. Saman kesän nuorten EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 50 ja 200 metrin perhosuinnissa sekä hopeaa 100 metrin perhosuinnissa. Kuukautta myöhemmin hän voitti Roomassa Euroopan-mestaruuden 200 metrin perhosuinnissa ajalla 2.06,81 ja sai 100 metrin perhosuinnissa pronssia ajalla 57,27.
Sjarhei Lištvan
Sjarhei Mikalajevitš Lištvan (,, s. 5. marraskuuta 1970) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Lištvan on harrastanut painia vuodesta 1979 lähtien. Hän on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 101 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa Minskin Dynamoa. Hänen parhaimmat saavutuksensa ovat kolme Euroopan mestaruutta. Lisäksi hän on voittanut monia himmeämpiä arvokisamitaleita.
Leena Härmä
Leena Härmä (9. tammikuuta 1914 Tampere – 5. marraskuuta 2008 Tampere) oli suomalainen näytelmä- ja nuortenkirjailija. Nuorempana hän harrasti yleisurheilua ja teki korkeushypyssä kaksi epävirallista Suomen ennätystä.
Kirjallinen ura
Leena Härmä kirjoitti aluksi lasten- ja nuortenkirjoja (Tuittupää-sarja) ja myöhemmin näytelmiä. Tunnetuin Härmän näytelmistä lienee Viekää tuhkakin pesästä. Muita suosittuja Härmän näytelmiä olivat Virtaset ja Lahtiset (1957), Voi sinua Pietu (1976) ja Tampereen kaupungin 200-vuotisjuhlia varten kirjoitettu Rieväkylän rapsodia (1978).
Ura urheilijana
Nuoruudessaan Härmä kilpaili yleisurheilijana. Hän teki korkeushypyssä epäviralliset Suomen ennätykset 142 cm (vuonna 1932) ja 148 cm (vuonna 1933). Hän edusti Tampereen Säkeniä ja voitti TUL:n mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1932 ja 1937 sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1933.
Teollisuusrobotti
thumb|Pieni teollisuusrobotti Kawasaki FS-03N.
Robotiikka on oppi robottien suunnittelemisesta, rakentamisesta ja käytöstä.
thumb|Lineaariliikkeinen robotti, jonka valmistaja on saksalainen [[Reis Robotics.]]
Määritelmiä
Ohjausteknisesti teollisuusroboteissa on oleellista liikeakseleiden aseman mittaus ja takaisinkytkentä eli servo-ohjaus. Robotteja, joiden akselien liikkeet menevät vain ääriasennosta toiseen ilman paikanmittausta, sanotaan manipulaattoreiksi. Teollisuusrobottien tilastoinnissa robotiksi luokiteltavalta laitteelta vaaditaan vähintään kolmea vapaasti ohjelmoitavaa liikeakselia ja vähintään yhtä työkalua. Myös automaattitrukit eli vihivaunut luetaan usein roboteiksi, mutta niitä ei tilastoida teollisuusroboteiksi. thumb|PUMA-robotti
Robotti
Standardin SFS-EN 775 mukaan:
Teollisuusrobottien historia
thumb|Robotti vuodelta 1983, jossa ranteen liikkeitä ohjaavat moottorit ovat käsivarren kyljessä ja liike välittyy työntötankojen avulla. Teollisuusrobotteja alettiin kehittää 1960-luvulla Yhdysvalloissa. Pioneeriyritys oli Unimationin Incorporation, joka toi vuonna 1961 markkinoille ensimmäisen teollisuusrobotin Unimate 1900. Ensimmäinen asennettiin 1961 General Motorsin autonosia valmistavalle tehtaalle painevalukoneen palveluun. Vuonna 1969 GM automatisoi Lordstownin tehtaansa Ohiossa, jossa se pystyi siellä tuottamaan 110 autoa tunnissa. Tämä oli kaksi kertaa enemmän kuin mikään muu tuonaikainen tehdas. Autoteollisuudesta muodostuikin robotiikan suurin käyttäjä. Japanilainen Kawasaki lisensoi Unimationin tekniikan ja alkoi valmistaa robotteja Japanissa. Unimationin valmistamista roboteista tunnetuin on alkujaan Victor Sheinmanin 1973 suunnittelema robotti, josta Unimation General Motorsin avustamana kehitti vuonna 1977 robottimallin PUMA (lyhenne sanoista Programmable Universal Machine for Assembly tai Programmable Universal Manipulation Arm). Nokia valmisti Puma robotteja 1980-luvulla. Unimationin osti vuonna 1980 Westinghouse, joka myi sen vuonna 1988 Sveitsiläiselle robottivalmistajalle Stäublille.
Robottien käyttö ja käyttökohteet
Kaikkien robottien perustana on uudestaan ohjelmoitavat liikkeet. Kun tuotanto muuttuu, robotin ohjelma voidaan sekunnissa vaihtaa käsittelemään uutta tuotetta. Tämän ominaisuuden vuoksi roboteista käytetään termiä joustava automaatio. Roboteissa on myös rakenteellista joustavuutta, sillä robottikäsivarsi, jota on käytetty koneenpalvelussa, voidaan uudelleen työllistää lavauksessa tai jopa hitsauksessa kohtuullisella työpanoksella.
Teollisuudessa robotteja käytetään paljon metalli-, muovi- ja elintarviketeollisuudessa. Suomen Robotiikkayhdistyksen tilastojen mukaan Suomessa oli vuoden 2007 lopussa käytössä 5 821 teollisuusrobottia, pääasiassa kappaleenkäsittelyssä, hitsauksessa ja kokoonpanotehtävissä. Suomen sijoitus tällä robottimäärällä on suhteellisesti ottaen maailman kuudenneksi robotisoitunein teollisuusmaa, kun suhdelukuna on robottimäärä/10 000 teollisuuden työntekijää. Japanissa on maailman robotisoitunein teollisuus.
Robotit ovat osa teollisuuden automaatiota ja sen yhteiskunnalliset vaikutukset ovat samanlaisia eli ihmisten työpanoksia vapautuu muihin tehtäviin.
Robotiikka
thumb|Lineaarisen ([[karteesinen koordinaatisto|karteesisen) robotin kinematiikkakaavio.]]