cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uskela
Uusi emäkirkko
Salon ja Perttelin kappeliseurakuntien muodostumisen jälkeen Salon kappelin alaisesta Muurlasta muodostettiin oma saarnahuonekuntansa vuonna 1742. Myös Teijon ruukin ympäristössä tapahtui 1700- ja 1800-luvuilla osittain edestakaisia aluemuutoksia, joiden tuloksena Teijon alue lopulta tuli kuulumaan Perniöön.
Suuri muutos alueen seurakuntajaossa tapahtui kun Uskelan Isokylän emäkirkko vaurioitui maanvyöryssä ja purettiin 1820-luvun lopulla. Tämän tuloksena Uskelan vanha emäseurakunta yhdistettiin Salon kappeliseurakuntaan, josta näin tuli Uskelan uusi emäseurakunta. Nykyinen kivirakenteinen Uskelan kirkko, jonka suunnitteli Carl Ludvig Engel, rakennettiin vuosina 1831–1832 lähelle vanhan Salon kappelikirkon paikkaa, ja vanha kivinen kappelikirkko purettiin sen rakennustarpeiksi. Uskelan vanhan emäkirkon paikalle Uskelanjoen rantatöyräälle jäivät kellotapuli ja hautausmaa, jotka ovat vieläkin olemassa.
Tämän jälkeen seuraavat muutokset olivat Muurlan kappeliseurakunnan perustaminen Uskelan emäseurakunnan alaisuuteen vuonna 1860 ja Perttelin itsenäistyminen omaksi kirkkoherrakunnakseen vuonna 1869. Samoihin aikoihin käynnistyi myös kunnallishallinto ja Perttelin kunta perustettiin vuonna 1867 ja Muurlan ja Uskelan kunnat vuonna 1868.
Georg Dascher
pienoiskuva|Dascherin hauta [[Lommelissa, Belgiassa.]]
Uskela
Esikauppalasta liitoskunnaksi
Uskelan sisällä taajamaksi muodostuneesta Salosta tuli kauppala vuonna 1872 ja itsenäinen kunta vuonna 1891. Seurakunnallisesti Salo itsenäistyi Uskelasta vuonna 1914 ja Muurla vuonna 1919. Aluksi muodostuneen Salon kauppalan pinta-ala oli vain noin 74 hehtaaria ja sen ympärille Salon ja Halikon puolelle ehti muodostua laajoja taajaan asuttuja "esikauppala"-alueita. Vuonna 1932 nämä kuitenkin liitettiin Salon kauppalaan, jonka pinta-alaksi nyt tuli 1803 ha ja väkilukukin nousi 1800 hengestä yli 6000:een. Seurakuntien rajoja ei kuitenkaan muutettu vastaavasti ennen kuin vuonna 1935, jolloin tehtiin päätös Salon ja Uskelan seurakuntien yhdistämisestä Salo-Uskelan seurakunnaksi (toteutui tosin vasta 1951). Kunnallisesti vuonna 1960 kaupungiksi tullut Salo ja reikäleipäkunnaksi jäänyt Uskela yhdistyivät vuonna 1967.
Georg Dascher
Georg Dascher (27. kesäkuuta 1911 – 25. marraskuuta 1944) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Dascher pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Uskela
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Uskelan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
Vuonna 1914 Uskelasta liitettiin Saloon alue, jossa oli 1 417 asukasta. Vuonna 1948 Uskelasta Saloon liitetyllä alueella oli 4 899 asukasta.
Vuoden 1960 väestönlaskennassa Uskelan silloisista 3 013 asukkaasta 2 998 oli suomenkielisiä ja 13 ruotsinkielisiä. Samassa väestönlaskennassa Uskelan taajamia olivat Anjala (371 asukasta), Helisnummi (363 asukasta) ja Karjaskylä (207 asukasta). Karjaskylä sijaitsi kokonaan Uskelassa, Anjala ja Helisnummi osittain Salossa. Vastaavasti osa Salon keskustasta sijaitsi Uskelan puolella. Uskelan taajama-aste oli 30,8 %. Vuonna 1960 ammatissa toimivaa väestöä oli 1 362 henkeä, joista 47 % työskenteli maa- ja metsätaloudessa, 22 % teollisuudessa ja käsityössä ja 12 % rakennustoiminnassa.
Kylät
Uskelassa oli kunnan lakkauttamishetkellä 32 kylää: Aninen, Anjala, Breidilä, Falkkila¹, Fulkkila², Hakastaro, Hankala, Haukkala, Hämeenkylä, Hämmäinen, Isokylä, Jaanu³, Karjaskylä, Kaukvuori, Kavila, Kirjola, Kokkola, Kurjenpahna, Kälpiö 4, Kärkkä, Lopenkylä, Moisio, Mäenala, Mököinen, Närvelä, Pahkavuori, Pappila, Pappinen, Pettilä, Pukkila, Ragneböle 4 , Rauvola, Röykkälä 4 , Salon kylä, Tottola, Ullenpyöli, Veitakkala ja Villilä.
Ryynimakkara
Ryynimakkara on makkara, jossa on mukana ryynejä. Makkarassa on huomattavan alhainen rasvapitoisuus, yleisesti 10–15 prosentin luokkaa. Ryynimakkaroissa on käytetty ohrasuurimoita noin viidennes sen painosta, mikä alentaa lihan ja rasvan suhteellista määrää. Ryynimakkaroita on valmistettu perinteisesti myös kokonaan ilman lihaa.
Ryynimakkaran läheisiä sukulaisia ovat erilaiset verimakkarat, Kotivaran Kärkkäri ja tamperelainen mustamakkara. Mainitsemisen arvoinen on hämäläinen perunamakkara, jossa käytetään perunoita ohrasuurimoiden tilalla.
Ulkomailla on olemassa myös joitakin ryynimakkaran tapaisia makkaroita. Erityisesti Britteinsaarilla aamiaispöydässä tarjottava Black Pudding on tutun tuntuinen, vaikkakin ulkomuodoltaan erilainen, paksu ja lyhyt makkara. Myös skotlantilainen perinneherkku Haggis kuuluu samaan perheeseen, vaikkakin se suolen sijaan valmistetaankin lampaan mahalaukkuun.
Ryynimakkara valmistetaan perinteisesti seuraavista raaka-aineista: sianliha, vesi, ohrasuurimot, perunajauho, mausteet, suola, verijauhe tai tuore veri.
Gregoriaanit
Gregoriaanit (Ordo Fratrum Gregorianum Traditionalistum, OFGT) on katolisen kirkon vanhoillinen maallikkosääntökunta, jonka päätehtäviin kuuluu evankeliumin julistaminen, harhaoppisten valistaminen, kirkosta etääntyneiden katolilaisten auttaminen ja katolisen kirkon tradition vaaliminen (Gregoriaanien sääntö, §3).
Kaikki sääntökunnan jäsenet sitoutuvat naimattomuuteen eli selibaattiin. Sen suojeluspyhimyksenä on pyhä Paavi Gregorius VII.
DVB-CPCM
DVB-CPCM (DVB Content Protection and Copy Management), joka usein lyhennetään vain CPCM, on digitaalinen käyttöoikeuksien hallintastandardi, jonka on kehittänyt DVB-projekti. Sen pääasiallisena tarkoituksena on aikaansaada yhteentoimiva eurooppalaisen digitelevisiosisällön käyttöoikeuksien hallintajärjestelmä, mutta muutkin maat voivat ottaa standardin käyttöön.
Toimintaperiaate
CPCM määrittelee, miten digitaaliseen sisältöön, kuten televisio-ohjelmiin, lisätään tieto käyttöoikeuksista, eli miten sisältöä voidaan käyttää ja jakaa muiden CPCM:ää tukevien laitteiden kanssa.
Sisällön toimittajat voivat käyttää sisällön kanssa tallennettavia lippuja kuvaamaan, miten sisältöä saa käyttää. Kaikkien CPCM:ää tukevien laitteiden tulee noudattaa näitä lippuja. Liput joko sallivat tai kieltävät sisällön siirtämisen tai kopioinnin muihin CPCM-laitteisiin. Sisältö voidaan myös toimittaa esimerkiksi aikarajoitettuna, tai sisällön samanaikainen näyttäminen eri laitteilla voidaan kieltää.
Valtuutettu laitejoukko
CPCM tekee eron nk. "Authorized Domain":in eli valtuutetun laitejoukon sisäpuolisten ja ulkopuolisten laitteiden välillä. Valtuutettu laitejoukko voi sisältää saman käyttäjän tai perheen laitteita sekä kotona että kodin ulkopuolella, myös kauempana, kuten autoissa tai kesämökeissä. CPCM määrittelee erikseen myös pitäisikö sisällön pysyä "kotona" paikallisympäristössä ("Local Environment") tai tietyn fyysisen alueen kuten maan sisäpuolella ("Geographic Area").
Vankkuusvaatimus
CPCM (kuten kaikki maksu-TV-tarkoituksiin käytetyt sisällönsuojausmekanismit) sisältää nk. "robustness"- eli vankkuusvaatimuksen, joka edellyttää, että valmistajat suunnittelevat laitteensa siten, että ne vastustavat loppukäyttäjän muutosyrityksiä. Tämä tekee mahdottomaksi toteuttaa täysin luotetun CPCM-toteutuksen käyttäjän muokattavissa olevalla ohjelmistolla, kuten Linuxilla.
Toisin kuin useimmat käyttöoikeuksien hallintajärjestelmät, CPCM (ainakin teoriassa) tukee valikoimaa erilaisia vaatimustenmukaisuus- ja vankkuushallintoja sen sijaan että sitoisi kaikki samoihin ehtoihin. On mahdollista, että maksu-TV:tä, ilmaista TV:tä ja jopa Public domain -sisältöä varten syntyy erilaiset vankkuushallinnot erilaisine luottamusmalleineen. Kullakin näistä voisi olla sopivantasoiset vankkuusvaatimukset. Olisi myös mahdollista määritellä CPCM:lle sellainen vankkuushallinto, joka sallii toteutuksen käyttäjän muokattavissa olevalla ohjelmistolla, mutta siihen ei todennäköisesti luotettaisi tarpeeksi, jotta sen mukaisten laitteiden sallittaisiin vastaanottaa sisältöä useimmista kaupallisista palveluista.
Tällä hetkellä yhtään vaatimustenmukaisuus- ja vankkuushallintoa ei ole julkistettu, joten mitään rajoituksia ei ole vielä määritelty.
Broadcast flag
CPCM toisinaan rinnastetaan epäonnistuneeseen USA:n Broadcast flagiin.
CPCM:ää sovelletaan kotona, vasta kun lähetys on vastaanotettu, eikä sitä koskaan lisätä televisiolähetykseen. DVB on nyt kuitenkin määritellyt DVB Service Informationiin (DVB-SI) signaalit, joiden avulla televisioyhtiö voi viestittää oikean käyttäytymisen vastaanottimien sisällönsuojausjärjestelmille, esimerkiksi CPCM. Nämä signaalit eivät ole erityisesti rajoittuneita CPCM:ään, vaan niitä voidaan myös käyttää HDCP:n tai vastaavien järjestelmien ohjaamiseen. CPCM määrittelee kuitenkin tarkan muunnoksen näistä DVB-SI-signaaleista CPCM:n käyttöoikeuksiin eli "usage state information":iin.
On huomionarvoista, ettei Euroopassa ole sellaista yhtä hallintoviranomaista kuin USA:n FCC, joten rinnastus USA:n epäonnistuneeseen lähestymistapaan on todennäköisesti epätäsmällinen.
HDCP ja DTCP-IP
HDCP suojaa yhtä langallista yhteyttä, tyypillisesti DVI tai HDMI. CPCM on verkkoriippumaton, ja sitä voidaan käyttää langallisen tai langattoman paikallisverkon sekä teoriassa jopa Firewire-linkkien yli. DTCP-IP on linkkisuojausjärjestelmä, joka on samankaltainen kuin HDCP, mutta toimii LAN- tai WLAN-yhteyden yli.
Sekä HDCP että DTCP-IP ovat linkkisuojaus- eli "näytä ja heitä pois"-tekniikoita, jotka yleensä kieltävät vastaanottavaa laitetta tallentamasta ja uudelleenjakamasta sisältöä. Kumpikin on suunniteltu estämään yhdistämästä laitteita, jotka eivät ole lähietäisyydellä toisiinsa nähden. CPCM sen sijaan voi sallia tallentamisen ja/tai etäyhteyden yli siirtämisen riippuen sisällön mukana annetuista oikeuksista.
Julkaisu
DVB-projekti on julkaissut DVB CPCM:n täydet tekniset määritelmät. Ne voidaan vapaasti ladata dvb.orgista. DVB:n ohjausryhmä on hyväksynyt normatiiviset osat julkaistaviksi, ja ETSI julkaisee ne virallisena eurooppalaisena standardina ETSI TS 102 825-X, missä X viittaa standardin osan numeroon.
Kukaan ei ole vielä pystyttänyt "Compliance and Robustness Regime":ä eli vaatimustenmukaisuus- ja vankkuushallintoa standardia varten (vaikka huhuja useista tekeillä olevista on kuulunut), joten vielä ei ole mahdollista täysin toteuttaa CPCM-järjestelmää, koska mistään ei saa vaadittuja laitesertifikaatteja.
Jack Kirby
Varhainen- ja henkilökohtainen elämä
Itävallan juutalaisten vanhempien poika Kirby syntyi New Yorkissa. Hän oli perheensä ensimmäinen Yhdysvalloissa syntynyt jäsen, hänellä oli myös nuorempi veli nimeltään David. Hän lopetti koulunsa kuusitoistavuotiaana ja meni töihin Max Fleischerin animaatiostudioon jossa piirsi Betty Boop ja Kippari-Kalle -animaatioita. Itseoppinut piirtäjä sai vaikutteensa Alex Raymondilta ja Milton Caniffilta, aikansa tunnetuimmilta sarjakuvantekijöiltä 1930-luvulla.
Toukokuussa 1942 Kirby meni naimisiin Rosalind (Roz) Goldsteinin kanssa, jonka perhe asui samassa talossa kuin Kirby, ja he olivat yhdessä Kirbyn kuolemaan asti. Vuonna 1943 hän meni asepalvelukseen, ja joutui Eurooppaan missä hän rantautui Omaha Beachille heti Normandian maihinnousun jälkeen. Hän sai myöhemmin pahan paleltuman ja hänet kotiutettiin sen vuoksi.
Sarjakuvapiirtäjän uran alku
Yhteistyössä Joe Simonin kanssa Kirby loi Kapteeni Amerikan, patrioottisen supersankareiden esikuvan Marvel-yhtiön edeltäjälle Timely Comicsille vuonna 1941. Kapteeni Amerikka ei ollut ensimmäinen patrioottisankari, mutta varmasti tunnetuin. Muita Simonin ja Kirbyn luomuksia olivat ”poikasankarit”, kuten Boy Commandos ja Uutispoikalegioona National Comicsille, DC Comicsin edeltäjälle.
Toisen maailmansodan jälkeen supersankarit menivät pois muodista, ja Kirby elätti itsensä ja perheensä romanttisten tyttöjen sarjakuvien piirtäjänä. 1950-luvun lopulla seikkailusarjakuva palasi Kirbyn töihin: hän teki töitä esimerkiksi Vihreän Nuolen ja uuden ryhmän Challengers of the Unknownin parissa.
Stan Lee ja Marvel Comics
Timely Comicsin seuraaja Atlas Comics oli tehnyt paljon hirviösarjakuvia pitkin 1950-lukua. Kirby saikin mainetta hurjien hirviöiden taitajana. Sarjoja kirjoitti Stan Lee, joka keksi että erityyppiset supersankarit voisivat olla seuraava sarjakuvavillitys. Lee oli oikeassa, ja Atlas muutti nimensä Marveliksi vuonna 1961. Seuraavien kahden vuoden aikana Lee ja Kirby loivat yhdessä muun muassa Ihmeneloset, Hulkin, Thorin, Kostajat ja Ryhmä-X:n. Myös Hämähäkkimiehen luojana Kirbyllä väitetään olleen sormensa pelissä.
Marvelin sankarit seikkailivat menestyksekkäästi vuosikymmenen loppuun. Kirby ei piirtänyt kaikkia luomuksiaan koko aikaa. Kun hän sai keskittyä Ihmenelosiin ja Thoriin, piirrosjäljestä tuli huolitellumpaa ja ennen kaikkea massiivisempaa.
1970-luku ja DC Comics
Vuosikymmenen vaihteessa Kirbyn taiteellinen kunnianhimo oli kasvanut. Hän lähti Marvelilta vuonna 1970 ovet paukkuen, koska ei saanut omia ideoitaan läpi. Kirbyllä oli esimerkiksi tarkoitus Thorin sivuilla ottaa mukaan Pohjolan jumalten lopullinen tuho, Ragnarök. Stan Lee ei sallinut sitä, joten Kirby esitti uuden jumalsarjansa New Godsin kilpailevalle DC-yhtiölle. DC halusi kuitenkin Kirbyn uudistavan yhtiön ykkössankarin Teräsmiehen. Asia ei innostanut Kirbyä, mutta lopulta päästiin kompromissiin. Kirby aloitti kolme omia hahmojaan sisältänyttä lehteään: New Gods, Forever People ja Mister Miracle. Neljäntenä lehtenä Kirby suostui tekemään Teräsmiehen sivulehteä, Jimmy Olsenia johon Kirby otti mukaan paljon omia ideoitaan. Kirbyn taiteen ystävät eivät vain pitäneet siitä, että DC piirrätti Teräsmiehen ja Olsenin päät uudelleen Teräsmiehen vakiopiirtäjillä.
Jumalten seikkailut eivät myyneet tarpeeksi yhtiön mielestä ja lehdet lopetettiin parin vuoden päästä. Kirby sai kuitenkin aloittaa uusia nimikkeitä. Scifisarja OMAC, apokalyptinen Kamandi ja mystinen Demoni Etrigan aloittivat seikkailunsa. Kaikki Kirbyn 1970-luvun DC-hahmot esiintyvät yhä edelleen usein yhtiön lehdissä, ja aina välillä joku saa oman lehtensäkin.
Paluu Marvelille
Jumalten loppuminen vaivasi Kirbyä vuosikymmenen puolivälissä, ja hän päätti tiedustella olisiko entinen työnantaja Marvel kiinnostunut hänen ideoistaan. Kirby palasi Marvelin palvelukseen lyhyeksi aikaa vuonna 1975. Hän sai kirjoittaa ja piirtää omia sarjojaan. Tämän kauden parhaimmistoa edustivat Kirbyn paluu Kapteeni Amerikan pariin, uusi sarja Ikuiset -yli-ihmisrodusta ja kunnianhimoinen sarjakuvaversio Stanley Kubrickin 2001: A Space Odyssey -elokuvasta.
Ikuiset oli suoraa jatkoa Uusille Jumalille. Tietysti eri nimisiä hahmoja oli tuotava mukaan ettei tavaramerkkiä loukattaisi. Kyseessä oli kuitenkin yhtä luonteva siirtymä kuin Thorista Uusiin Jumaliin. Marvelin tapa sulauttaa kaikki supersankarit samaan universumiin vesitti kuitenkin ideaa.
Oikeudet hahmoihin
Yhä edelleen Kirby oli tyytymätön. Hän ei saanut oikeuksia luomiinsa hahmoihin eikä piirtämiään originaalitöitä haltuunsa. 1980-luvulla oli liikkeellä huhu, että Marvel olisi kadottanut tuhansia Kirbyn piirtämiä sivuja. Originaalit olisivat miljoonien dollarien arvoisia.
Kirby teki uusia hahmoja 1980-luvulla Pacific Comicsille ja Eclipse Comicsille, pienille kustantajille. Näistä hahmoista ei tullut suosittuja.
Hän kuoli vuonna 1994 Kaliforniassa 76-vuotiaana. Kirbyn kuoleman jälkeen hänen töitään on julkaistu uudelleen monessa muodossa. Suomeksi Kirbyä on tullut lähinnä Ihmeneloset-julkaisuissa.
Kirbyn tyyli
Kirbyn piirrostyyli on hieman möhkälemäistä, mutta hän kykenee toisaalta välittämään toiminnan liikkeen ja dramatiikan räjähdysmäisellä tavalla, joka useimmilta sarjakuvataiteilijoilta puuttuu. Kirby hyödyntää töissään elokuvamaista kerrontaa ja näyttäviä kuvakulmia, ja hänen tyylinsä on selvästi vaikuttanut moniin nykypäivän sarjakuvataiteilijoihin. Kirbyn tarinat ovat usein aidosti näkemyksellisiä, ja hän on innoittanut monia käsikirjoittajia ja piirtäjiä siirtymään vanhahtavista avaruusoopperoista kohti 1980-luvulla yleistyneitä barokkimaisia kuvaelmia.
Mohammed bin Rashid Space Centre
Mohammed bin Rashid Space Centre (MBRSC) on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien avaruusohjelmasta vastaava taho.
Mohammed bin Rashid Space Centre perustettiin vuonna 2015. Samalla vuonna 2006 perustettu Emirates Institute for Advanced Science and Technology (EIAST) sulautettiin siihen.
Meyer Turku
Meyer Turku Oy (aiemmin Masa Yards, Kvaerner Masa Yards, Aker Finnyards, Aker Yards, STX Finland) on Meyerin saksalaisen laivanrakennusperheen omistaman Meyer Werftin omistuksessa oleva suomalainen telakkayhtiö. Yhtiö harjoittaa laivanrakennusta Turussa Pernon telakalla. Yhtiö on valmistanut muun muassa loistoristeilijöitä.
Yhtiöllä oli vuoden 2020 alussa noin 2 000 työntekijää. Sillä on kolme tytäryhtiötä: hyttejä suunnitteleva ja rakentava Piikkio Works Oy Piikkiössä, laivojen julkisia tiloja suunnitteleva ja toteuttava Shipbuilding Completion Oy Turussa sekä tekninen suunnitteluyhtiö Technology Design and Engineering Eng'nD Oy Raumalla. Lisäksi telakka työllistää useita tuhansia alihankintayritysten työntekijöitä.
Historiaa
Norjalainen Kvaerner osti Masa-Yards Oy:n vuonna 1991 ja muutti sen nimen Kvaerner Masa-Yards Oy:ksi. Masa-Yardsin edeltäjä oli vuonna 1989 konkurssiin mennyt Wärtsilä Meriteollisuus Oy.
Norjalainen Aker Maritime oli puolestaan hankkinut suomalaisen Finnyards Oy:n vuonna 1998 ja muuttanut sen nimen Aker Finnyards Oy:ksi. Finnyards Oy oli syntynyt raumalaisten Rauma-Repola Oy:n ja Hollming Oy:n telakoiden yhteenliittämisessä vuonna 1992.
Kvaerner Masa-Yards Oy ja Aker Finnyards Oy yhdistyivät vuonna 2004 uudeksi Aker Finnyards Oy:ksi. Molemmat yhtiöt olivat tuolloin saman norjalaisyhtiön, Aker ASA:n, omistuksessa, joka oli syntynyt norjalaisen Kvaernerin ja Aker Maritimen sulautumisessa. Kesäkuusta 2006 lähtien yhtiön nimi oli Aker Yards Oy.
Aker Yardsin omistaja siirtyi pääosin korealaisen STX:n omistukseen vuonna 2008, ja Suomen-yhtiön nimi muuttui 16.9.2009 STX Finland Oy:ksi. Suomalaisyhtiön markkinointinimi on ollut jo marraskuusta 2008 lähtien STX Europe.
Syyskuussa 2014 STX:n Turun telakan myynti saksalaiselle Meyer Werftille ja Suomen valtiolle varmistui, kun Saksan kilpailuviranomainen hyväksyi kaupan. Turun telakan nimeksi tuli Meyer Turku Oy. , ja sen toimitusjohtajana aloitti Jan Meyer. STX Finlandin toinen Suomessa sijaitseva telakka, Rauman telakka, ehti lopettaa toimintansa kesällä 2014, ja telakka myytiin Rauman kaupungille ennen STX Finlandin myyntiä Meyer Werftille. Lisäksi STX Finland omisti puolet Hietalahden telakan omistavasta Arctech Helsinki Shipyardista, joka ei kuulunut Meyer Werftille myytyyn osaan STX Finlandista.
Toukokuussa 2015 Meyer Turku siirtyi kokonaan Meyerin suvun omistukseen, kun Meyer Werft osti Suomen valtion osuuden Meyer Turusta.
Luovutetut alukset
thumb|370px|[[Allure of the Seas|Allure of the Seas ja Oasis of the Seas Pernon telakalla Turussa.]] Maailman suurimpiin kuuluvat ristelylaivat M/S Freedom of the Seas, M/S Liberty of the Seas ja M/S Independence of the Seas sekä M/S Oasis of the Seas ja M/S Allure of the Seas rakennettiin Turun telakalla ja luovutettiin vuosina 2006–2010.
Ensimmäinen Meyer Turku Oy:n valmistama laiva oli saksalaiselle TUI Cruises -yhtiölle rakennettu Mein Schiff 4, joka valmistui toukokuussa 2015. Kesäkuussa 2016 telakalta valmistui Mein Schiff 5 -alus.
Rakenteilla olevat alukset
Turun telakan tilauskirja täyttyi loppuvuodesta 2016 ennätysmäiseksi. Valmisteilla on Mein Schiff 2 (valmistuu 2019).
Syyskuussa 2016 Meyer Turku ja Carnival Corporation & plc sopivat alustavasti kahden LNG-käyttöisen ristelyaluksen toimittamisesta vuosina 2020 ja 2022. Lokakuussa 2016 Meyer Turku ja Royal Caribbean Cruises Ltd. tekivät aiesopimuksen kahden risteilyaluksen toimittamisesta vuonna 2022 ja 2024.
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1991
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Samsung Galaxy Note
Samsung Galaxy Note on vuoden 2011 IFA-messuilla esitelty kosketusnäytöllinen älypuhelin. Puhelimen suuren näyttöpinta-alan vuoksi sitä on kuvailtu älypuhelimen ja taulutietokoneen risteytykseksi. Galaxy Note hyödyntää Samsungin S Pen -tekniikkaa.
Hintahaitarin yläpäähän sijoittuva Galaxy Note on menestynyt hyvin. Puhelinta myytiin kahdessa kuukaudessa miljoona kappaletta. Puhelimessa käytettyjä ominaisuuksia aiotaan hyödyntää myös kokoluokaltaan kaksi kertaa suuremmassa Galaxy Note 10.1 -taulutietokoneessa.
Muotoilu
Samsung Galaxy Note -älypuhelimessa on 5,3-tuumainen näyttö WXGA-resoluutiolla.
Kamerat ja multimedia
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 2.3.4 "Gingerbread". Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 4.1.2 "Jellybean" -versioon.
Sai Yokin kansallispuisto
Sai Yokin kansallispuisto on kansallispuisto  Kanchanaburin provinssissa Thaimaassa. Suojelualue sijaitsee noin 100 kilometriä provinssin pääkaupungista, Kanchanaburista. Puisto perustettiin vuonna 1980 ja sen pinta-ala on 500 neliökilometriä. Alueella elää muun muassa uhanalainen siankuonolepakko, joka on yksi maailman pienimmistä nisäkkäistä. Alueella on tavattu myös yli kymmenen muuta lepakkolajia ja 141 lintulajia.
Kiinan kommunistisen puolueen pääsihteeri
Kiinan kommunistisen puolueen pääsihteeri on korkein arvo Kiinan kommunistisen puolueessa. Pääsihteeri on politbyroon ja sen seitsenjäsenisen pysyvän komitean jäsen sekä sihteeristön päällikkö.
1980-luvulta alkaen on tullut tavaksi, että puolueen pääsihteeri pitää hallussaan myös puolueen keskussotilaskomission puheenjohtajuutta ja presidentin virkanimeä.
Tanskan kansankäräjävaalit 2015
thumb|right|300px|Suurimmat puolueet vaalipiireittäin. Tanskassa järjestettiin kansankäräjävaalit 18. kesäkuuta 2015. Vaaleissa valittiin kansankäräjien 179 jäsentä.
Pääministeri Helle Thorning-Schmidtin johtama Sosiaalidemokraattinen puolue nousi suurimmaksi puolueeksi saaden kansankäräjille 47 paikkaa. Samalla kuitenkin viiden vasemmistopuolueen blokki menetti enemmistönsä kansankäräjillä neljän oikeistopuolueen blokille. Oikeistoblokin sisällä Tanskan kansanpuolue voitti Venstren ja siitä tuli Tanskan toiseksi suurin puolue.
Vaalien jälkeen Venstren puheenjohtaja Lars Løkke Rasmussen nimitettiin pääministeriksi 28. kesäkuuta. Hän muodosti vähemmistöhallituksen, jossa on pelkästään Venstren ministereitä, ja jota muut oikeistopuolueet tukevat.
Lähteet
Vaalien tulokset: http://www.dst.dk/valg/Valg1487635/valgopg/valgopgHL.htm
Hallituksen muodostaminen: http://www.hs.fi/ulkomaat/a1435295838991
Nordenskiöld-samfundet i Finland
Nordenskiöld-samfundet i Finland on 1939 perustettu seura, jonka tehtävänä on edistää saaristoa koskevaa maantieteellistä, luonnontietellista ja kulttuurihistoriallista tutkimusta.
Georg Sverdrup
thumb|Georg Sverdrup Georg Sverdrup (Jørgen Sverdrup, 25. huhtikuuta 1770 Namdalen, Norja – 1850 Kristiania, Norja) oli norjalainen filologi, professori ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja. Hän perusti Norjan ensimmäisen yliopistokirjaston nykyiseen Oslon yliopistoon.
Tausta
Jørgen Sverdrup syntyi maatilallinen Peter Jacob Sverdrupin ja Hilleborg Margrethe Schultzin poikana. Hänen sanotaan jo varhain osoittaneen poikkeuksellisia taitoja, ja hänet lähetettiin pappi Jens Herslebin oppiin Brønnøyhin, missä hän asui kymmenvuotiaasta aina 17-vuotiaaksi saakka. Pari viimeistä vuotta häntä opetti kappalainen E. A. Colban, ja 17-vuotiaana hän kävi myös Trondheimin katedraalikoulua. Sieltä hänet lähetettiin Kööpenhaminan yliopistoon, jossa hän suoritti ylioppilaskokeen laudatur-arvosanoin 1789. Hän jatkoi filologisten aineiden opiskelua pääaineinaan latina ja kreikka.
Yliopistoura
Kun Norjaan alettiin perustaa omaa yliopistoa, oli Sverdrup luonnollinen valinta sen ensimmäiseen henkilökuntaan. Hän oli itsekin ajanut isänmaallisena henkilönä asiaa. 16. tammikuuta 1813 Sverdrup nimitettiin Norjan yliopiston professoriksi kreikankielessä ja kirjallisuudessa, mukana velvollisuus opettaa latinaa. Hänestä tuli myös uuden yliopiston kirjaston johtaja.
Eidsvollin kansalliskokousedustaja 1814
Sverdrup oli luonnollinen valinta prinssi Kristian Frederikille osanottajaksi helmikuussa 1814 pidettyyn Norjan itsenäisyyttä suunnittelevaan "suurmieskokoukseen", missä hän ylipuhui prinssin luopumaan suunnitelmastaan julistautua itse Norjan kuninkaaksi. Sen sijaan kansan tulisi tehdä valinta.
Itse Eidsvollin kansalliskokouksessa Sverdrup oli itsenäisyyspuolueen johtohahmoja yhdessä Christian Magnus Falsenin kanssa. Hän kommentoi erityisen ironisesti vastapuolella olleen Nicolai Wergelandin puheita ja osallistui aktiivisesti oma perustuslakiehdotuksensa mukanaan perustuslakikomitean ja muidenkin komiteoiden työhön. 16. toukokuuta hänet valittiin kokouksen viimeiseksi puheenjohtajaksi, joka vei läpi kuninkaan valinnan. Hän sai myös olla uuden perustuslain ensimmäinen allekirjoittaja.
thumb|Sverdrupin hautamuistomerkki Vår Frelsers -hautausmaalla Oslossa.
Music Against Drugs
Vuonna 2015 käynnistyneen Nuorten Inklusiivinen tiimimalli -kehittämishankkeen myötä yhdistys on tehnyt tavoitteellista työtä myös nuorten työelämäosallisuuden edistämiseksi Ink-tiimitoiminnan muodossa. Lisäksi keväästä 2017 on ollut käynnissä digipelaamisesta kiinnostuneiden 13–29-vuotiaiden nuorten osallisuuden edistämisen hanke. Järjestö hyödyntää kaikissa hankkeissaan yhteiskunnallista markkinointia.
Georg Sverdrup
Paluu yliopistomieheksi
Vaikka Sverdrup valittiin Stortingiin sekä 1818 että 1824, hänen päähuomionsa jatkossa keskittyi uuden yliopiston kehittämiseen. Hän oli myös pettynyt Ruotsi-Norja-unionin syntyyn. Hän vei läpi useita kehittämishankkeita ja alkoi myös luennoida filosofiaa tullen nimitetyksi filosofian professoriksi 1831. Hän kuitenkin säilytti asemansa myös filologisen seminaarin johtajana. Muiden toimiensa ohella hän toimi yliopiston kirjaston johtajana, mikä oli maan ensimmäinen julkinen kirjastonhoitajan virka. Kirjaston johtajan virasta hän luopui 1845, professorin virasta hän eläköityi jo 1841. Hän sai ansioistaan erityistunnustuksen kuninkaalta, ja Stortinget nosti hänen eläkkeensä 1842 täyden palkan tasolle.
Music Against Drugs
Music Against Drugs ry tekee yhteistyötä kattavasti eri sosiaali- ja terveysalan järjestöjen ja nuorisojärjestöjen kanssa sekä valtakunnallisesti, että paikallisesti sekä osallistuu aktiivisesti oman alansa verkostotyöskentelyyn. Yhdistyksen toimintaa rahoittaa Sosiaali- ja terveysministeriö Veikkauksen tuotoilla. Music Against Drugs on SOSTEn jäsenjärjestö.
Music Against Drugs -päihdekasvatuskokonaisuus
thumb|210px|Music Against Drugsin ja YAD:in päihteiden vastainen tietopiste.
Music Against Drugs -kokonaisuus on suunnattu yläkouluikäisille ja heidän kanssaan työskentelville ammattilaisille (nuoriso-ohjaajat, opettajat jne.). Kokonaisuuden tavoitteena on ennaltaehkäistä lasten ja nuorten päihteiden käyttöä muun muassa sosiaalisen vahvistamisen sekä osallisuuden edistämisen keinoin.
Kokonaisuus sisältää useita erilaisia osatekijöitä, joista osa on suunnattu suoraan nuorille (musiikkikilpailu, Music Against Drugs -iltatapahtuma jne.). Osatekijöistä osa on puolestaan suunnattu nuorten kanssa työskentelevien ammattilaisten sekä nuorten asioita käsittelevien toimielimien työn tueksi. Kokoisuuden kehittämistyössä on hyödynnetty Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ehkäisevän päihdetyön laatutähteä.
Ink-tiimitoiminta
Music Against Drugs ry tarjoaa 18–29-vuotiaille nuorille tiimiharjoittelujaksoja Jyväskylässä. Ink-tiimitoiminta muodostuu nuorisojohtoisesta tiimityöskentelystä, yhteisöllisestä toiminnasta sekä yksilö- ja ryhmävalmennuksista. Arkipäivisin (ma-pe) toteutettavan ja keskimäärin 3,5 kuukautta kestävän Ink-tiimijakson tavoitteena on nuorten työelämävalmiuksien ja hyvinvoinnin kokonaisvaltainen edistäminen. Tiimiharjoittelun voi suorittaa esimerkiksi työkokeiluna, osana opintoja (työssäoppiminen) tai vapaaehtoisena.
Tiimiharjoittelun aikana työskennellään pienemmissä tiimeissä (esim. media- ja viestintätiimi ja ohjaustiimi) kulloinkin mukana olevien nuorten kiinnostuksen kohteiden mukaisesti ja uusia tiimejä voi syntyä tiiminuorten ideoinnin pohjalta. Jokainen tiimi valitsee keskuudestaan liiderin, joka johtaa tiimin toimintaa ja kehittää sitä valmentajien kanssa. Jokaisella tiimillä on yksi valmentaja mentorinaan. Tiimitoiminnan kautta nuoret oppivat yhteistyötaitoja, oman osaamisen tunnistamista ja jakamista sekä kehittävät vuorovaikutusosaamistaan.
Verkkopelihanke, ISGee-peliyhteisö
Keväällä 2017 Music Against Drugs ry käynnisti kaksivuotisen hankkeen verkkopelihankkeen, jonka kohderyhmänä ovat 13–29-vuotiaat verkkopelaamisesta kiinnostuneet nuoret (Verkkopelaamista harrastavien nuorten osallisuuden edistämisen sekä digitaalisen pelaamisen haittojen vähentämisen -kehittämishanke).
Hankkeen tavoitteena on nuorten terveyden, sosiaalisen hyvinvoinnin ja osallisuuden edistäminen sekä digitaalisesta pelaamisesta syntyvien haittojen ennaltaehkäisy ja vähentäminen. Projektin aikana nuorille pyritään tarjoamaan konkreettista toimintaa ISGee-peliyhteisössä, joka tukee verkkopelaamisesta kiinnostuneiden nuorten yhteisöllisyyttä kokonaisvaltaisesti.
Muu toiminta
Music Against Drugs ry mahdollistaa nuorille myös vapaaehtoistoimintaa. Vapaaehtoisena voi olla mukana esimerkiksi erilaisissa tapahtumissa Music Against Drugs- esittelypisteellä. Lisäksi tarjolla on päihteettömiä illanviettoja yhdistyksen toimistolla, vapari-iltoja ja valtakunnallisesti nuoria yhteenkokoavia tapahtumia. Järjestön toimintaan saa osallistua omien mielenkiinnon kohteiden mukaisesti ilman velvoitteita. Vapaaehtoisia yhdistyksellä on ympäri Suomea muun muassa eri kaupungeissa järjestettyjen Music Against Drugs -kokonaisuuksien myötä.
Music Against Drugs haluaa tarjota nuorille paikan, jossa tavata ihmisiä ja viettää aikaa päihteettömästi.
Rahoittajat
Music Against Drugs ry:tä on aiemmin rahoittanut Opetus- ja kulttuuriministeriö sekä Raha-automaattiyhdistys. Raha-automaattiyhdistys aloitti yhdistyksen tukemisen vuoden 2013 alusta, jolloin sille myönnettiin ensimmäinen projektiavustus Music Against Drugs -päihdekasvatusmenetelmän kehittämishankkeeseen 2013-2015. Vuoden 2017 alusta alkaen Music Against Drugs ry:n toimintaa on rahoittanut Sosiaali- ja terveysministeriö Veikkauksen tuotoilla.
Jean Chevrier
Jean Chevrier (25. huhtikuuta 1915 Pariisi – 13. joulukuuta 1975 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi 50:ssä elokuvassa vuosina 1936–1972. Niiden joukossa ovat Je l'ai été trois fois (1952), Les dents longues (1952), Horizons sans fin (1953) ja Napoleon (1955). Chevrier oli naimisissa näyttelijä Marie Bellin kanssa.
Oriol Lozano
Oriol Lozano Farrán, yleensä vain Oriol (s. 23. toukokuuta 1981 Sudanell, Espanja) on espanjalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Kaudella 2004–2005 Oriol liittyi Racing Santanderin reservijoukkueeseen. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 19. syyskuuta 2004 kotiottelussa Villarrealia vastaan. Seuraavina kausina Oriol kuului puolustuspään luottopelaajiin.
Kesällä 2010 hän siirtyi kreikkalaiseen Arisiin.
Harry Nordén
Harry Valdemar Nordén (s. 23. heinäkuuta 1933 Jomala, Ahvenanmaa – 6. huhtikuuta 2011 Kirkkonummi) ) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli vuodesta 1968 Teknillisen korkeakoulun kemian laitetekniikan professori. Hän tutki kemian laitetekniikan kehittämistä. Hän jäi eläkkeelle 1998.
FinE-kasvi
FinE-kasvi on koristekasveille, hedelmä- ja marjalajikkeille Suomessa annettava laatumerkintä. FinE-kasvit lisätään testatuista emokasveista, joten ne ovat perimältään taatusti haluttua lajiketta. Emokasvit puhdistetaan taudeista ja tuhoojista, mutta merkintä ei takaa, ettikö yksittäinen taimi olisi kärsinyt kasvuolosuhteistaan.
FinE on lyhenne sanoista Finnish Elite, suomalainen valio. Merkinnän myöntävät Maatalouden tutkimuskeskus ja Taimistoviljelijät ry. Ensimmäiset FinE-kasvit julkistettiin vuonna 1997. Vuonna 2017 merkki siirtyi Taimistoviljelijät ry.n omaisuudeksi.
Konselji
pienoiskuva|Ruotsin hallituskonselji vuonna 1938. Kuvassa kuningas [[Kustaa V ja pääministeri Per Albin Hansson hallituksineen.]] Konselji tarkoittaa neuvostoa tai neuvoskuntaa, jonka puheenjohtajana toimii konseljipresidentti.
Suomen suuriruhtinaskunnan ylin hallintoelin oli vuonna 1809 Turkuun perustettu hallituskonselji, jonka nimeksi vaihtui vuonna 1816 Suomen senaatti.
Ruotsin kuningaskunnassa konselji tarkoittaa hallituksen kokousta, johon valtionpäämies eli kuningas tai kuningatar osallistuu. Konselji voidaan nykylain mukaan pitää hallituksen vaihtuessa tai hallituksen tiedottaessa kuninkaalle valtakunnan asioista.
Cresques Abraham
Cresques Abraham tai Abraham Cresques (1325-1387) oli espanjanjuutalainen kartoittaja. Hänen suojelijoitana olivat Katalonia-Aragonin kuninkaat Pietari III, Juhana I ja Martin I. Yhdessä poikansa Jafudà Cresquesin kanssa Abraham toimitti aikansa huippulaatua edustaneen karttakirjan Atles català, joka valmistui vuonna 1375.
Graduale Aboense
Graduale Aboense (”Turun graduaali”) on Turun hiippakuntaa varten keskiajalla, 1300- ja 1400-lukujen vaihteessa valmistettu graduaali eli messulaulukirja. Se on kirjoitettu käsin pergamentille. Gradualiin oli koottu katolisen kirkon pyhäpäivien messuissa käyttämät liturgiset laulut. Suurin osa lauluista oli proprium-lauluja, jotka vaihtuivat pyhäpäivän mukaan.
Teoksesta on säilynyt joitakin epätäydellisiä kappaleita, jotka on koottu voutien tilikirjojen kansissa säilyneistä irtosivuista. Säilyneistä osista on julkaistu näköispainos vuonna 2002.
Syntiinlankeemus
thumb|upright|[[Aadamin ja Eevan syntiinlankeemus Rembrandtin etsauksessa.]]
Kristityille ja juutalaisille yhteinen Ensimmäinen Mooseksen kirja kertoo, kuinka käärme houkutteli Eevan syömään hedelmän hyvän ja pahan tiedon puusta, vaikka Jumala oli kieltänyt sen Aadamilta ja Eevalta, ainoilta ihmisiltä. Kristityt, juutalaiset ja muslimit ovat myöhemmin yhdistäneet Eevan vietelleen käärmeen Saatanaan. Annettuaan periksi kiusaukselle Eeva sai miehensäkin tekemään samoin. Tästä Jumala vihastui ja karkotti Aadamin ja Eevan paratiisista. Hän antoi lisäksi Eevalle synnytyskivut ja Aadamille kyntämisen vaivat.
Kristityille syntiinlankeemus on erityisen tärkeä tapahtuma, sillä se teki Jeesukselle välttämättömäksi tulla maan päälle ja kuolla ristillä. Paavalin mukaan Jeesus oli uusi Aadam, joka kumosi ensimmäisen Aadamin teon. Myöhemmin kirkkoisä Augustinus määritteli Paavalin vaikutuksesta perisynnin syntiinlankeemuksen seuraukseksi. Perisynnin johdosta kaikki ihmiset syntyvät syntisinä.
Monet gnostikot eivät pitäneet syntiinlankeemusta kielteisenä asiana. Heidän mukaansa Jumala loi maailman tietämättömäksi, ja tieto on keino pelastua. Tämän pelastumisen pani alulle Eeva uhmaamalla pahan luojansa käskyjä.
Doi Inthanon
Doi Inthanon on Thaimaan korkein vuori. Se sijaitsee Doi Inthanonin kansallispuistossa Chiang Main provinssissa maan luoteisosassa. Vuoren korkeus on 2 565 metriä.
El Caco
thumb|Kitaristi Anders Gjesti yhtyeen konsertissa vuonna 2007.
El Caco on norjalainen stoner rock -yhtye.
Historia
Yhtyeen perustivat Lillestrømissä Oslon lähistöllä Øyvind Osa, Thomas Fredriksen ja Anders Gjesti vuonna 1998. Jo ennen sitä Anders Gjesti ja Øyvind Osa esiintyivät usean eri rumpalin ja yhtyenimen alla, kunnes Thomas Fredriksenin liityttyä joukkoon muotoutui El Caco. Ensialbumi Viva julkaistiin vuonna 2001 Black Balloon Records -levy-yhtiölle, kansainvälisen jakelun hoiti Music for Nations. Levy sai kehuja lähes kaikissa alan julkaisuissa.
Toinen albumi ilmestyi pitkän Euroopan-kiertueen jälkeen, jonka aikana yhtye opittiin tuntemaan erinomaisena livebändinä. Kesällä 2002 El Caco sulkeutui studioon tuottajansa Daniel Bergstrandin (Meshuggah, In Flames) kanssa äänittämään toista pitkää albumiaan. Tuloksena oli vuonna 2003 julkaistu Solid Rest.
Pari seuraavaa vuotta kului kiertueella, kunnes yhtye aloitti 2004 loppupuolella kolmannen albuminsa The Searchin nauhoitukset. Aluksi oli tarkoitus tuottaa albumi itse, mutta he päätyivät kuitenkin palaamaan yhteistyöhön Daniel Bergstrandin kanssa. Lopputuloksena oli muun muassa vuoden 2005 "Norwegian Alarm Award for best metal album" ("Alarmprisen") ja Norwegian Grammy -ehdokkuus samassa kategoriassa.
El Cacon managerina toimii entinen jalkapalloilija Dan Eggen.
Grindelwald
Grindelwald on kunta Bernin kantonissa Sveitsissä. Grindelwald on tunnettu kesä- ja talvimatkailukeskus.
Maantiede
Kylä sijaitsee Grindelwaldtalina tunnetun laakson itäosassa. Schwarze Lütschine -joki virtaa laaksoa pitkin Grindelwaldin läpi kohti Brienzjärveä.
Bernin Alpit kohoavat noin kilometrin korkeudella sijaitsevan Grindelwaldin kylän eteläpuolella jyrkästi, osa yli neljän kilometrin korkeuteen. Grindelwaldin korkeimmat vuoret ovat Mönch (4 107 m mpy.), Schreckhorn (4 078 m), Fiescherhörner (4 049 m), Lauteraarhorn (4 042 m) ja Eiger (3 970 m). Kunnan eteläosassa sijaitsee myös jäätiköitä, kuten Unterer Grindelwaldgletscher ja Oberer Grindelwaldgletscher.
Liikenneyhteydet
Grindelwaldiin on maantieyhteys moottoritieltä A8 Wilderswilistä, Interlakenin eteläpuolelta. Grindelwaldiin kulkee myös Berner Oberland-Bahnen -yhtiön Berner Oberland-Bahn Lütschinejoen vartta Interlaken Ostista.
Sukiminen
Sukiminen eli suinti on turkin harjaamista tai silittämistä tai turkin tarkkaa tutkimista sormin. Monet eläimet sukivat toisiaan. Myös ihmiset sukivat eläimiä, toisia ihmisiä ja itseäänkin, esimerkiksi kammatessaan.
Linnut sukivat itseään rasvatakseen ja asetellakseen höyhenpukunsa vedenpitäviksi.
Apinoiden sukimisella tarkoitetaan turkin tarkkaa sormeilua, hellävaraista nyppimistä ja kaivelua. Apinat etsivät sukimalla sekä kuollutta ihoa että syöpäläisiä syödäkseen. Ennen kaikkea sukiminen on kuitenkin sosiaalinen toimitus. Useammin laumahierarkiassa alempiarvoiset sukivat ylempiarvoisia kuin toisin päin.
TuTo Hockey
TUTO Hockey on turkulainen jääkiekkojoukkue. Turun Tovereina ennen tunnettu joukkue perustettiin vuonna 1929. Vuonna 1988 jääkiekkojaosto erkani emoseurasta ja viralliseksi nimeksi vaihtui TUTO Hockey. TUTO pelasi kevääseen 2005 asti kotiottelunsa vuonna 1973 valmistuneessa Kupittaan jäähallissa lukuun ottamatta kautta 1995–1996, jolloin TUTO pelasi Turkuhallissa. Kevään 2005 jälkeen Kupittaan vanha jäähalli purettiin ja TUTO siirtyi seuraavaksi kaudeksi pelaamaan evakkoon Turkuhalliin. TUTO Hockey pelasi vielä alkukauden 2006–2007 Turkuhallissa kunnes palasi takaisin Kupittaalle 16. marraskuuta 2006 uuden monitoimihallin valmistuttua.
TUTO pelasi kausina 1965–1975 SM-sarjassa, ja voitti kausina 1967–1968 sekä 1969–1970 SM-pronssia. TUTO on pelannut I-divisioonassa (nykyinen Mestis) edellisestä liigasta putoamisestaan asti eli kauden 1995–1996 jälkeen. Tuloksena on ollut kulta (2008), kaksi hopeaa (2001, 2018) ja viisi pronssia (2005, 2006, 2013, 2014 ja 2019). TUTO:n valmentaja 2008 alkaen on Petri Niukkanen. Edellinen valmentaja Ismo Lehkonen solmi kolmen vuoden sopimuksensa jatkoksi joulukuussa 2006 kahden vuoden uuden sopimuksen, jonka piti alun perin kattaa kaudet 2007–2009. Lehkonen kuitenkin ilmoitti jättävänsä seuran jo kauden 2007–2008 päätteeksi.
TuTon jääkiekkohistoriaa
Turun Toverit perustettiin 1929, ja jääkiekko otettiin Toverien ohjelmaan vuonna 1946. Sotien jälkeen jääkiekko syrjäytti Turussa nopeasti jääpallon, ja TuTollekin tuli kiire aloittaa jääkiekkotoiminta, koska useimmat jalkapalloilijat pelasivat talvella jääkiekkoa. Jääkiekon sarjatoimintaan TuTo meni mukaan vuonna 1950.
Turun Toverien jääkiekkohistoriassa on ollut nousuja ja laskuja, ja joukkue on pelannut eri sarjatasoilla aina Maakuntasarjasta niin sanottuun Suomensarjaan sekä vanhassa SM-liigaa edeltäneessä Mestaruussarjassa, jonne Toverit nousivat 1960-luvun puolivälissä. TuTo kilvoitteli tuolloin enemmän tai vähemmän tasapäisesti kilpailijaseura TPS:n kanssa. Kaudesta 1967–1968 alkaen TuTo oli joka vuosi sarjataulukossa TPS:n edellä lukuun ottamatta SM-liigan syntyä edeltänyttä kautta 1974–1975, jolloin TuTo jäi sarjan viimeiseksi ja putosi suoraan vastaperustettuun I-divisioonaan.
TuTo kauppasi parhaat pelaajansa TPS:älle ja joutui samalla luopumaan sarjapaikastaan myös I-divisioonassa. TPS kykeni saavuttamaan vastaperustetun SM-liigan ensimmäisen mestaruuden. Vuonna 1988 seura muutti nimensä TuTo Hockey -muotoon ja irtautui samalla Turun Toverien yhdistyksestä. Nykyisin TuTo Hockey Oy on osakeyhtiö, jonka pääomistaja on Reijo Paksal.
Kaudella 2007–2008 liigakarsintoja tai tasonmittauksia ei järjestetty, mutta Suomen jääkiekkoliitto ry:n liittohallitus ja Jääkiekon SM-liiga Oy pääsivät sopimukseen liigakarsintojen järjestämisestä vuonna 2009. Karsintoja ei pelata, jos nousukandidaatti ei täytä määriteltyjä ehtoja. TuTo täytti jo kaudella 2006–2007 tasonmittauskriteerit, ja tavoitteena on täyttää nämä kriteerit myös tulevaisuudessa.
TuTossa koetut muutokset ovat tuoneet kaudella 2007–2008 esiin ristiriitoja seuran hallituksessa. Seuran pääomistaja Reijo Paksal ilmoitti 7.11.2007 halustaan sementoida TuTo-jääkiekon henki siirtämällä seuran omistuksen säätiöpohjalle.
14.11.2007 TuTon hallituksen puheenjohtaja, yli 20 vuotta seuran hallituksessa ollut Esko Heinonen erosi tehtävistään. Vuodesta 2003 puheenjohtajana toiminut Heinonen kertoi eronsa perustuvan ”jatkuvaan epäluottamukseen ja erimielisyyteen TuTo Hockey Oy:n pääomistajan Reijo Paksalin kanssa”. Heinosen mukaan ”hänellä ja Paksalilla on selvät näkemyserot yhtiön kehittämisestä, osakepääoman kasvattamisesta ja omistajapohjan laajentamisesta sekä seuran tulevaisuuden strategioista”. Heinonen keskittyy jatkossa TuTon junioritoimintaan. Esko Heinosen veli Matti erosi myös hallituksesta, mutta jatkaa joukkueenjohtajana. Esko Heinosen poika, 21 vuotta seuran palveluksessa ollut ja vuodesta 1998 markkinointipäällikkönä työskennellyt Ville Heinonen erosi toimestaan 20. joulukuuta 2007. Samaan aikaan TuTo palkkasi neljä uutta henkilöä markkinointi- ja myyntitehtäviin.
TuTon valmentaja Ismo Lehkonen ilmaisi 8. marraskuuta 2007 odottavansa seuralta linjanvetoa ensi kauden ja SM-karsintaan valmistautumisen suhteen. Heinosten lähdettyä Lehkonen ilmoitti 22. joulukuuta jättävänsä seuran kuluvan kauden loputtua Kaudella 2008–2009 joukkuetta valmensi Lehkosen kakkosvalmentajana toiminut Petri Niukkanen.
Kaudet 1983–1994
Ensimmäisellä divarikaudellaan 1983–1984 TuTo sijoittui runkosarjassa neljänneksi. Hyvän ensimmäisen divisioonakauden varmisti joukkueeseen tullut kanadalaismaalivahti Jim Bedard. Muutoin joukkue oli tasainen, ja siihen toi kokemusta jo kaudella 1966–1967 TuTossa SM-sarjaa pelannut Kari Johansson, joka oli pelannut välillä myös TPS:n paidassa liigaa, voittaen mestaruudenkin. Kauden yleisökeskiarvo oli 1 097.
Kaudella 1984–1985 TuTo sijoittui jälleen neljänneksi. TuTon kauden runkopelaajia olivat muun muassa puolustaja Seppo Suoraniemi sekä hyökkääjät Esa Tutti, Markku Haapaniemi ja Kari Numminen. Maalilla jatkoi Bedard. Kauden yleisökeskiarvo oli 785.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa Teppo Virta, Jouni Kantola, Pekka Helander, Kai Ortio ja Timo Vuorinen. .
1985–1986 TuTo sijoittui runkosarjassa toiseksi. Tehoista vastasivat muun muassa Jari Hirsimäki ja Juha Virtanen, ja 91 prosentin torjuntatehoilla työskennellyt Bedard. Liigakarsinnassa TuTo pelasi KooKoon, HPK:n ja Jokereiden kanssa, päätyen Jokereiden kanssa tasapisteisiin. Kupittaalla pelatussa uusintaottelussa Jokerit voitti 4–1 ja säilytti sarjapaikkansa. Kauden yleisökeskiarvo oli 1 855.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa Suoraniemi, Ortio, Markku Hakulinen, Markku Haapaniemi, Jouni Kantola, Pekka Helander, Mika Viitaharju ja Mika Pynnönen.
Kaudella 1986–1987 TuTo sijoittui jälleen runkosarjassa toiseksi. TuTon maalivahteihin liittyi myöhemmin Ranskan maajoukkuetta edustanut Petri Ylönen, hyökkäykseen liittyivät muun muassa Jukka Porvari ja Petri Niukkanen. Seuranneessa liigakarsinnassa TuTo sijoittui kolmanneksi KalPan säilyttäessä liigapaikkansa. Kauden yleisökeskiarvo oli 1 550.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa maalivahdit Jukka Mäkitalo ja Jari Mannervuo, puolustajat Seppo Suoraniemi, Hannu Palmu, Kai Ortio, Mika Viitaharju, Mika Pynnönen, Pekka Helander, Jari Välimäki ja Lasse Lindberg sekä hyökkääjät Harri Niukkanen, Juha Virtanen, Kari Numminen, Jari Hirsimäki, Raimo Ruusunen, Jukka Lappeteläinen, Antti Perälä, Keijo Tutti, Sami Jokinen, Jouni Kantola ja Jukka Piirinen.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa maalivahdit Arto Peltola ja Harri Koski, puolustajat Mika Viitaharju, Janne Marniemi ja Reijo Eronen sekä hyökkääjät Harri ja Petri Niukkanen, Jukka Porvari, Pekka Virta, Peter Aholainen ja Esa Heinonen.
Kaudella 1988–1989 TuTo menetti jälleen paljon pelaajiaan, muun muassa Hirsimäen. Sijoitus oli runkosarjan kymmenes. Kauden yleisökeskiarvo oli 514.
Joukkueessa pelasivat muun muassa puolustajat Reijo Eronen, Peter Aholainen, Henry Berger ja Kari-Pekka Friman sekä hyökkääjät Ari Kylmänen, Pekka Virta, Timo Vuorinen, Esa Heinonen ja Petri Niukkanen.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa maalivahdit Marko Koski ja Petri Rinne, puolustajat Janne Marniemi ja Reijo Eronen sekä hyökkääjä Timo Vuorinen.
Kaudella 1990–1991 joukkue sijoittui jälleen kahdeksanneksi. Joukkueessa pelasivat muun muassa hyökkääjä Kai Nurminen (tehoin 26+20=46 33 ottelussa) sekä puolustaja Marko Kiprusoff (tehoin 4+8=12 22 ottelussa). Hyvin kunnostautuivat myös Timo Mäkinen (21+25=46 pistettä, 44 ottelua), Ari Kylmänen (12+30=42 pistettä, 44 ottelua), Vjatseslav Golovin (19+21=40 pistettä, 41 ottelua) sekä Markku Kallio (11+26=37 pistettä, 44 ottelua). Puolustajien paras pistemies oli Sami Leinonen (14+15=29 pistettä, 35 ottelua). Ykkösmaalivahtina oli Jukka Mäkitalo.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa maalivahdit Petri Rinne, Martti Rask, Markus Juhola, Tapio Laaksonen ja Joni Torikka, puolustajat Juha Vuorisalo, Eero Kokkonen, Jukka-Pekka Annala, Petri Tuomola, Reijo Eronen, Mikko Auranen, Vesa Viljainen ja Sami Hurme sekä hyökkääjät Pekka Virta, Jouni Tuominen, Arto Vouti, Jari Löfgren, Petri Niukkanen ja Esa Heinonen. Lisäksi joukkueessa pelasivat (pelipaikka epäselvä) Valeri Krylov, Juha Vieno, Teemu Vaarakallio, Sami Salonen ja Kimmo Vihdanmäki.