cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen lippu
Värit
Kankaiset värimallit kuitenkin haalistuivat vuosikymmenien kuluessa. Asiaan oli kiinnitetty huomiota jo 1950-luvun lopulla, kun uusi lippukomitea aloitti työnsä. Uusi säädös asiasta annettiin vasta syksyllä 1993, ja siinä lipun värit määriteltiin kolmen värijärjestelmän avulla. CIE:n suositusten mukaisina suureina CIE:n standardivalolähdettä D65 käytettäessä ja mitattuna spektrofotometrilla (Minolta CM-1000), jonka optinen geometria on d/2° (diffuusi valaistus, heijastus mitattu kahden asteen kulmassa näytteen normaalin suhteen), värisävyt ovat seuraavat:
Helsingin ylioppilaskunnan lippu
Ylioppilaiden floranpäivän juhlassa Helsingissä 13. toukokuuta 1848 liehutettiin Keisarillisen Aleksanterin yliopiston ylioppilaskunnan lippua. Se oli juhlaa varten valkeasta silkkikankaasta ommeltu lippu, jonka keskelle oli kuvattu laakerin- ja tammenlehvien ympäröimä Suomen suuriruhtinaskunnan leijonavaakuna. Vaakunan lippuun oli maalannut Frans Josef von Becker. Tätä lippua tervehdittiin juhlassa Suomen lippuna eläköön-huudoin. Isänmaallisen juhlan pysyvä anti oli siellä lauletun Maamme-laulun ottaminen Suomen kansallislauluksi.
Purjeveneliput ja pursiseurat
pienoiskuva|Nyländska Jaktklubbenin ensimmäinen pursilippu, käytössä vuosina 1861–1900. Vuodesta 1861 lähtien purjehdusseurat alkoivat käyttää lippua, joka erosi nykyisestä Suomen lipusta vain mittasuhteiltaan. Venäjän vallan ajan lopulla sillä oli jo eräänlainen epävirallinen Suomen lipun asema.
Suomen vanhin pursiseura, porilainen Segelföreningen i Björneborg, BSF rf, perustettiin 1856, mutta sillä ei ollut vielä lippua. Helsingissä toiminut Nyländska Jaktklubben perustettiin 1860. Lipukseen se sai Pietarin Jokipursiseuran lipun, joka oli valkoinen siniristilippu, ja vasempaan yläkulmaansa se sai Uudenmaan vaakunan. Porin BSF sai samanlaisen lipun omine vaakunoineen 1866, ja myöhemmin myös muut Suomen uudet pursiseurat. Koska tämä varhainen siniristilippu symboloi Suomen purjehdusharrastuksen yhteyttä keisarilliseen laivastoon, sinivalkoiset värit eivät saavuttaneet vähän myöhemmin lehdistökeskusteluissa yleistä suosiota Suomen kansallisväreinä.
Suomen lipulle tuli käytännön tarve 1862 kesällä Marstrandin kylpyläkaupungissa, kun suomalainen venekunta oli yhtäkkiä varustettava purjehduskilpailuihin. Päätettiin yksimielisesti, että Suomen lipun värien piti olla valkoinen ja sininen. Pursiseuran nuoret naiset tekivät nopeasti suomalaisten veneelle lipun, jonka yläpuoli oli valkoinen, alapuoli sininen, ja yläkulmassa oli Suomen leijona.
1860-luvun lippukeskustelu
Suomen laivanvarustajapiireissä alettiin 1850-luvulla pohtia oman kauppalipun tarvetta. Suomen ensimmäinen suuri lippukeskustelu alkoi maaliskuussa 1862, kun Oulun kaupunginlääkäri Fredrik Nylander ehdotti lehtikirjoituksessaan Suomelle kauppalippua. Saman vuoden heinäkuussa hän ehdotti Suomen valtiolipuksi punapohjaista lippua, jossa olisi keskellä Suomen jalopeura. Kauppalipuksi hän ehdotti kahdesta punaisesta ja kahdesta valkoisesta neliöstä koostuvaa lippua. Seuraavana vuonna Helsingin lehdistö aloitti keskustelun lippuasiasta, ja useita ehdotuksia tuotiin esiin. Punaista ja keltaista puolusteltiin tuttuina Suomen vaakunasta, mutta niitä myös vastustettiin samasta syystä.
Zachris Topelius otti kesäkuussa 1863 voimakkaasti kantaa sinisen ja valkoisen kauppalipun puolesta. Valkea ja sininen olivat Topeliukselle muun muassa pohjoiset meret sulkevan jään ja avoimen veden värit. Kun Helsingfors Dagblad oli vastannut Topeliukselle kannattamalla puna-keltaista lippua, keskustelijat jakaantuivat kahden väriyhdistelmän kilpaileviin joukkoihin. Keskustelussa ehdotetuissa lipuissa oli leijonan lisäksi vaihtelevasti skandinaavisia ristejä, vaaka- ja viistopalkkeja ja tähtiä. Säätyvaltiopäiville 1863 tiedusteltiin mahdollisuutta tehdä anomus Suomen kauppalipusta, mutta esitystä ei otettu käsiteltäväksi, ja näin Suomi joutui käyttämään Venäjän kauppalippua koko Suomen suuriruhtinaskauden ajan.
1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun lippukeskustelut
Valtiopäivien jälkeen keskustelu Suomen kauppalipusta tyrehtyi jälleen. Koska esivalta ei kuitenkaan voinut kieltää keisarin vahvistaman vaakunan käyttöä, leijonalippujen käyttö oli yleistä seuraavina vuosikymmeninä. Suurissa tapahtumissa, kuten laulujuhlissa ja maatalousnäyttelyissä, käytettiin kirjavasti Suomen leijonalippua, sinivalkoista Marstrandin lippua sekä Venäjän kansallislippua, eivätkä viranomaiset puuttuneet asiaan ennen kuin vuodesta 1890 alkaen. Samalla suomalaiset jatkoivat väittelyä siitä, olivatko maan kansallisvärit sinivalkoinen vai punakeltainen. Suomen Taiteilijaseura kysyi asiasta mielipiteitä tunnetuilta suomalaisilta joululehdessään 1895. Sinivalkoisen kannalle asettuivat esimerkiksi Topelius, Santeri Alkio, Minna Canth ja Otto Donner. Punakeltaista kannattivat esimerkiksi Albert Edelfelt, Axel Gallén ja R. A. Wrede. Keisarin julistus vuonna 1896 kuitenkin määräsi ainoaksi Suomessa käytettäväksi lipuksi Venäjän valkosinipunaisen kansallislipun, mikä lopetti lehdistökeskustelun Suomen lipun väreistä. Leijonalipusta tuli vastarinnan ja vapaudenrakkauden lippu.
Tukholman olympialaisissa 1912 omalla joukkueellaan kilpaillut Suomi yritti käyttää sinivalkoista lippua avajaisissa, mutta venäläiset vaativat sen poistettavaksi.
Itsenäisyyden ensimmäiset liput
Suomen itsenäistymisen yhteydessä Suomen senaatti asetti lippukomitean 4. joulukuuta 1917. Komitean ehdotus valmistui neljässä päivässä. Senaatti hyväksyi komitean ehdotuksen, jossa esitettiin punakeltaista vaakunalippua eli leijonalippua Suomen valtiolipuksi. Senaatin esitys jätettiin eduskunnalle 5. tammikuuta 1918. Lehdistössä ja senaatissa asiasta keskusteltiin koko ajan hyvin aktiivisesti, ja vastakkain olivat jälleen punakeltaiset ja sinivalkoiset sekä leijonalipun ja ristilipun kannattajat.
Senaatin ehdotus joutui eduskunnassa ulkoasiainvaliokunnan käsiteltäväksi. Ensimmäinen käsittely 14. tammikuuta lykättiin pidettäväksi 24. tammikuuta. Leijonalippu ei saanut täyttä kannatusta, joten äänestystuloksen 10–7 kautta päätettiin panna toimeen kilpailu lipusta. Asiaa valmisteleva lippujaosto kokoontui seuraavana päivänä ja päätti kilpailun rahapalkinnoista. Jaosto myös ehdotti, että Suomen väliaikaisena lippuna toukokuun 1. päivään asti olisi sinisestä ja valkoisesta vaakapalkista koostuva lippu. Ulkoasiainvaliokunnassa asia herätti seuraavana päivänä keskustelua ja väittelyä, mutta jaoston ehdotukset hyväksyttiin lopulta lähes täydellisinä. Valiokuntakäsittelyn kuitenkin keskeytti sisällissodan puhkeaminen 28. tammikuuta. pienoiskuva|Leijonalippu [[Helsingin kaupungintalo|Helsingin kaupungintalon salossa 16. huhtikuuta 1918.]] 15. helmikuuta 1918 Suomen senaatin kauppa- ja teollisuustoimikunta määräsi, että leijonalippua alettiin toistaiseksi käyttää Suomen kauppalippuna. 27. helmikuuta leijonalippu palautettiin valtiolipuksi, ja kauppalipuksi Vaasan senaatti määräsi punapohjaisen ristilipun, jonka keltainen risti oli reunustettu valkoisella ja sinisellä raidalla.
Siniristilippu
Sisällissodan jälkeen toukokuussa 1918 eduskunta alkoi taas kokoontua ja käsitellä lippuasiaa. Valkoiset voittajat eivät pitäneet punakaartilaisten punaista väriä lippuun sopivana, joten lippuun valittiin äänestyksellä sinivalkoiset värit. pienoiskuva|Väkijoukko katsomassa Suomen uuden siniristilipun nostamista [[Valtioneuvoston linna|Senaatintalon katolle 29. toukokuuta 1918.]]
Akseli Gallen-Kallela ehdotti lipuksi sinisellä pohjalla olevaa valkoista ristiä, mutta ehdotus hylättiin, koska lipun pelättiin sekaantuvan Ruotsin lipun ja epävirallisen Islannin lipun kanssa. Sen jälkeen Gallen-Kallela ehdotti alaistaan, taiteilija Eero Snellmania valiokunnan tarvitseman luonnoksen valmistajaksi. Snellman suostui ja valmisti luonnokset Bruno Tuukkasen avustamana kovassa kiireessä. Valiokunta hyväksyi luonnokset. Eduskunta käsitteli asiaa 24.–28. toukokuuta, laki valmistui 28. toukokuuta ja vahvistettiin senaatissa 29. toukokuuta 1918.
Suomen lipuksi säädettiin meren- (ultramariini-) sininen risti valkoisella pohjalla. Valtiolipussa ristin keskellä oli Suomen vaakuna, ja merenkulku- ja kauppalippuna käytettiin valtiolippua ilman vaakunaa. Sotalipuksi määrättiin valtiolippu kolmikielekkeisenä. Luotsi-, tulli- ja postilippujen ylimääräisestä merkistä tuli hallituksen tarkemmin määrätä.
Lipun vaakunan ylle jäi yhä Suomen suuriruhtinaskunnan kruunu, joka jäi paikalleen vielä senaatissa kesäkuussa 1918 pidetyn äänestyksen jälkeenkin. Helmikuussa 1920 hyväksyttiin valtioneuvoston päätös kruunun poistamisesta. Samana vuonna vaakuna sijoitettiin lippua varten neliskulmaiselle pohjalle, lukuun ottamatta pohjan pientä ulkonemaa.
Erikoisliput
Muutoin liputuksesta annetulla asetuksella kiellettiin käyttämästä ilman valtioneuvoston lupaa lisäkuvioilla varustettua Suomen lippua tai Suomen lippua erehdyttävästi muistuttavaa lippua. Suomen Meripelastusseura ja Suomen Ampujainliitto kuitenkin saivat valtioneuvostolta erikoisluvan käyttää järjestölippuinaan Suomen lippua, johon oli lisätty näiden järjestöjen tunnukset.
Lainsäädäntöuudistus 1978
pienoiskuva|Suomen liput ja vaakuna vuoden 1978 lain mukaan. Lippua koskeva lainsäädäntö uudistettiin vuonna 1978. Suomen lippujen muunnelmien nimiksi määriteltiin kansallislippu ja valtiolippu, joista jälkimmäiselle määriteltiin kaksi muunnelmaa. Uudessa lippulaissa kiellettiin laissa erikseen mainittuja poikkeuksia lukuun ottamatta käyttämästä Suomen lipussa mitään lisäkuvioita. Eduskunta päätti äänin 109–29, että luotsi-, tulli- ja postiliput oli poistettava käytöstä vuoden 1980 loppuun mennessä. Myös Suomen Meri­pelastus­seura ja Suomen Ampujainliitto joutuivat siirtymä­ajan jälkeen luopumaan siihen saakka käyttämistään lipuista.
Hopearaha 2008
Toukokuussa 2008 tuli kuluneeksi 90 vuotta siniristilipun hyväksymisestä. Rahapaja julkaisi sen kunniaksi kymmenen euron hopearahan.
Liputus
Jokaisella on lain mukaan oikeus liputtaa Suomen lipulla. Valtion virastojen ja laitosten on pakko liputtaa virallisina liputuspäivinä.
Suomessa on vuonna 2020 seitsemän virallista liputuspäivää ja 12 vakiintunutta liputuspäivää. Virallisia liputuspäiviä ovat lisäksi vaalipäivät ja presidentin virkaanastumispäivä. Myös muina päivinä saa Suomen kansallislipulla halutessaan liputtaa. Joitain poikkeuksia lukuun ottamatta lippu pyritään nostamaan aamulla kello kahdeksan, ja se lasketaan auringonlaskun aikaan mutta viimeistään kello 21. Poikkeuksen liputusajoissa muodostaa juhannus, jolloin liputus aloitetaan juhannusaattona kello 18 ja lopetetaan juhannuspäivänä kello 21. Itsenäisyyspäivänä sekä eräinä muina päivinä liputus päättyy kello 20.
Suruliputus toimeenpannaan vainajan kuolinpäivänä. Suruliputuksessa Suomen lippu jätetään tangossa tavallista alemmas, niin että lipun alareuna on salon puolivälissä. Liputus alkaa siitä hetkestä, jolloin kuolemantapaus on saatu tietoon ja kestää kyseisen päivän loppuun. Jos liputuksen kohteena olevan kuolin- tai hautauspäivä sattuu viralliseksi liputuspäiväksi, silloinkin liputetaan suruliputuksena.
Kun liputetaan usean maan kansallislipuilla, on Suomen lippu aina arvokkaammalla paikalla. Esimerkiksi kolmen lipun osalta tämä tarkoittaa keskimmäistä paikkaa. Mikäli lippuja on useampia kuin kolme, Suomen lippu on ensimmäisenä, eli äärimmäisenä oikealla.
Käyttöön liittyvät rikokset
thumb|Rajavartiolaitoksen Dornier DO 228 -lentokone, OH-MVN, jonka peräsimessä Suomen lippu tangonpuoleinen reuna menosuuntaan. Suomen lipusta annetun lain (380/1978) mukaan se, joka julkisesti turmelee Suomen lipun tai käyttää sitä epäkunnioittavasti taikka luvattomasti ottaa paikaltaan yleisesti nähtäville asetetun Suomen lipun, on tuomittava Suomen lipun häpäisemisestä sakkoon.
Edelleen se, joka oikeudettomasti käyttää tasavallan presidentin lippua tai muuta valtiolippua tai käyttää sellaista Suomen lippua, johon vastoin säännöksiä on sijoitettu lisäkuvioita, tai Suomen lippuna pitää kaupan sellaista lippua, joka väreiltään tai mittasuhteiltaan selvästi poikkeaa lain tai sen nojalla annettujen säännösten ja määräysten mukaisesta lipusta, on tuomittava Suomen lipusta annettujen säännösten rikkomisesta sakkoon.
Huolto ja hävittäminen
Suomen lippu tulee säilyttää sen arvoa vastaavalla tavalla joko suorana, osittain laskostettuna peitettynä orrella tai taitettuna hyllyllä. Laskostettaessa sininen väri tulee näkyviin päälle. Märkä lippu on kuivattava suorana ennen säilöön panoa.
Likainen lippu on pestävä ja rypistynyt kangas tulee silittää. Suomen lipun voi pestä pesukoneessa lipun mukana olevan pesuohjeen mukaan. Se pitää kuivata sisätiloissa eikä esimerkiksi pyykkinarulla ulkona. Lipun rispaantuneet reunat ja ratkeilleet saumat voidaan korjata vain sellaisella ompeleella, joka ei erotu pohjakankaasta.
Käyttökelvottomaksi kulunut Suomen lippu hävitetään arvokkaasti. Perinteinen ohje polttaa lippu ei sovellu nykyisiin polyesterikankaisiin lippuihin. Lipun voi hävittää leikkaamalla se pieniksi palasiksi ja poistamalla palat muutamassa erässä normaalin talousjätteen mukana. Palasista ei saa tunnistaa, että kyseessä on lippu. Lippua ei saa haudata maahan eikä mereen, viedä kaatopaikalle, eikä asettaa mihinkään muuhun käyttöön. Lipun voi joskus myös toimittaa valmistajalle hävitettäväksi.
Laki ja lipun käsittely
Lain mukaan Suomen lipusta puhuttaessa kaikki Suomen lipun muodossa olevat asiat katsotaan Suomen lipuiksi, kuten esimerkiksi tarrat, kangasmerkit tai piirustukset. Lainsäädännöllä muun muassa määrätään, että Suomen lippuun ei saa kirjoittaa, ei piirtää, eikä kiinnittää minkäänlaisia tunnuskuvioita. Julkisesta lipun turmelemisesta, epäkunnioittavasta käytöstä tai luvattomasta paikaltaan ottamisesta on säädetty sakkorangaistus.
Kiinteäoksidipolttokenno
thumb|Kiinteäoksidipolttokennon toimintaperiaate Kiinteäoksidipolttokenno (Solid Oxide fuel cell (SOFC)) on lupaava polttokennotyyppi. Kenno käyttää elektrolyyttinä kiinteää keraamista materiaalia, anodilla pienellä määrällä yttriumia stabiloitua zirkoniumoksidia ja katodilla lantaanilla seostettua mangaania. Tämän ansiosta lämpötila voi nousta lähes 1 000 °C:een ja hyötysuhde jopa 60 prosenttiin. Siten sitä voitaneen käyttää suurissa, paljon voimaa vaativissa sovelluksissa, mukaan lukien teollisuus ja laajat sähkökeskukset. Polttoaineina voidaan käyttää esimerkiksi vetyä, hiilimonoksidia, metanolia ja maakaasua. Kiinteäoksidipolttokennosta on olemassa myös matalan käyttölämpötilan versio LT-SOFC (Low temperature Solid Oxide fuel cell (LT-SOFC)). LT-SOFC:n käyttölämpötila on suhteellisen matala ja se vaihtelee noin 300–600 celsiuksen välillä.
Kauklahden kappeli
Kauklahden kappeli on Espoon Kauklahdessa sijaitseva kappeli. Rakennus sijaitsee osoitteessa Kauppamäki 1 ja se on yksi Espoon tuomiokirkkoseurakunnan toimitiloista.
Kauklahden kappelin on suunnitellut arkkitehti Olli-Pekka Jokela, ja se valmistui 2006. Kappeli sijaitsee  Espoonjoen laakson ja avoimen peltomaiseman reunamilla mäellä, joka on osa ainakin 1100–1200-luvuilta alkaen asutettua kylätonttia. Rakennuksen sijoittelua rajoittivat niin tontilla tehdyt arkeologiset löydöt kuin rinnetontin avokalliomuodostelmat, jotka arkkitehti halusi säilyttää. Ulkonäöltään hillityssä rakennuksessa on avaran aulan ja kappelisalin lisäksi Hakala-saliksi nimetty kahviotila sekä kerhotiloja ja niihin liittyvä keittiö. Kappelissa on 140 istumapaikkaa, mutta yhdistämällä kirkkosali, aulatila ja Hakala-sali saadaan tilat noin 250–300 hengelle.
Kauklahden kappelin urut otettiin käyttöön 2010. Ne sijaitsevat alttarialueen vasemmalla puolella, seurakuntalaisten vieressä. Niiden soinnillinen ja rakenteellinen esikuva on 1800-luvun jälkipuolison ranskalainen traditio ja ne on rakentanut saksalainen urkurakentamo Paschen Kiel Orgelbau GmbH. Kappelin kellotornin neljä kelloa näkyvät kirkkosaliin ja niillä voidaan soittaa 18 erilaista melodiaa, jotka on säveltänyt kanttori Petri Koivusalo.
Õdri järv
Õdri järv (myös Õdra järv, Õdre järv, Edre järv) on Virossa Valgamaalla Valgan kunnassa Rebasemõisan kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvi sijaitsee metsämaastossa olevassa painaumassa, joka on osittain soistunut. Sen pinta-ala on 4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen ei tule- eikä siitä lähde ojia, joten se on umpijärvi. Järven suurin syvyys 9 metriä. Järven rantaviivan pituus on 850 metriä ja pohjois- ja länsirannat ovat pääosin metsää ja muut rannat suota. Järven eteläpuolelta sen ohittaa Lüllemäen ja Litsmetsan yhdistävä maantie, josta erkanee järven ympärille metsään metsäteitä.
Järven luokittelu ja ekologia
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma.
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.
Neuengammen keskitysleiri
upright|pienoiskuva|Neuengamme keskitysleirin aita ja vartiotorni. Neuengammen keskitysleiri oli Natsi-Saksan keskitysleiri Hampurin liepeillä. Maantieteellisesti on sen sijainti Lyypekin ja Hampurin välillä, ja se oli Hitlerin ajan Saksan pohjoisimpia keskitysleirejä. Neuengammen alaleiri oli Alderney. Sivuleirejä olivat Borkum, Helgoland, Norderney ja Sylt. Neuengammessa on esitetty surmatun arviolta 700 henkeä, ja leirin ihmismäärän olleen arviolta 6 000.
Neuengammen keskitysleiri oli toiminnassa vuosien 1938–1945 välillä.
Aiheesta muualla
53.4306°N, 10.2336°W
SoHo
250px|right SoHo on kaupunginosa New York Cityssä Manhattanin alueella. Aiemmin taiteilijakaupunginosana tunnettu seutu on nyttemmin keskiluokkaistunut ja tullut kiinteämmäksi osaksi kaupungin keskustaa. Nimi on muodostettu paikanmääreestä, "South of Houston Street" eli Houston-kadun eteläpuoli, sanojen "South" ja "Houston" alkuosista. SoHo-nimen keksi tiettävästi taidemaalari ja insinööri Aaron Roseman 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lontoon samannimisestä rempseästä kaupunginosasta muistuttava nimi oli tarttuvampi kuin kaupungin suunnitteluviraston alueelle antama nimi "South Houston Industrial District" tai yleisesti käytössä ollut kutsumanimi "Hell's Hundred Acres".
Kaupunginosa oli Yhdysvaltain tunnetuimpia punaisten lyhtyjen alueita Yhdysvaltain vapaussodan jälkeiseltä ajalta aina 1850–luvulle asti, jolloin aluetta alettiin kehittää pienteollisuus- ja varastoalueeksi. Lafayette-, Houston- ja Canal-katujen sekä 6. Avenuen rajoittama alue säilyi tärkeänä pienteollisuusalueena aina toisen maailmansodan päättymiseen saakka.
SoHo kehittyi teollisuusalueesta taiteilijakaupunginosaksi 1960-luvun loppupuolella, kun New Yorkin pormestari Robert Wagnerin "Artists in Residence" -kehitysohjelma salli taiteilijoiden ateljee-asunnot vanhojen teollisuus- ja liikerakennusten ylempiin kerroksiin. Alueen valinta historialliseksi kaupunginosaksi vielä lisäsi taiteilijoiden kiinnostusta 1970-luvulla. Eniten taidegallerioita oli 1980-luvun lopulla, jolloin myös vähittäiskauppiaiden kiinnostus alueeseen heräsi. Kauppojen alueelle tulon myötä tilavuokrat nousivat pakottaen taidegalleristit muualla, pääasiassa Chelseaan. SoHon alueesta kehittyi yksi New Yorkin hienoimpien muotiliikkeiden alue ja sinne muutti taiteilijoilta vapautuneisiin loft-asuntoihin niinsanottuja juppeja.
Kunnia
thumb|[[Kaksintaisteluilla pyrittiin palauttamaan loukattu kunnia.]] Kunnia tarkoittaa yleistä arvostusta ja mainetta, joka voi koskea yksilöä tai ryhmää.
Lähes kaikissa kulttuureissa on erilaisia käsityksiä eri ryhmien tai sukupuolten kunniallisuudesta; on esimerkiksi mieskunnia ja naiskunnia.
Andy Hicks
pienoiskuva|Andy Hicks Andy Hicks (s. 10. elokuuta 1973) on englantilainen snooker-ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1991. Hän on saavuttanut 100 kilpailutilanteessa pelattua sadan tai yli breikkiä.
Kokkila (Perniö)
Kokkila on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön itäosassa.
Kokkila sijaitsee Asteljoen kahden latvahaaran, Aaljoen ja Koskonjoen, yhtymäkohdan itäpuolella. Kylään on tieyhteys Kontolan ja Tilkkalan rajalta. Kokkilan asutus sijaitsee selkeällä paikalla kylän peltojen keskellä mäellä. Kylä muodostuu Kokkilan, Tavian ja Koivuniemen maatiloista. Kontolan Tuulela voitaneen katsoa osaksi Kokkilan kokonaisuutta.
Kokkila on syntynyt luultavasti keskiajalla. Kokkila on muodostanut Kontolan ja Tilkkalan kanssa yhteisen jakokunnan. Kylässä on ollut aina kaksi kantatilaa. Vuonna 1958 kylään lohkottiin kolmas tila.
Surgeon Simulator 2013
Surgeon Simulator 2013 on vuonna 2013 julkaistu simulaatiopeli, joka julkaistiin alun perin Microsoft Windowsille, OS X:lle, Linuxille. Peli julkaistiin myöhemmin myös versio iPadille sekä Androidille, ja PS4-versio on tulossa myöhemmin. Pelissä ideana on toimia kirurgina ja suorittaa erilaisia leikkauksia ensimmäisestä persoonasta.
Kalle Randalu
Kalle Randalu [rantalu] (s. 25. marraskuuta 1956 Tallinna) on virolainen pianisti. Hän opiskeli pianonsoittoa Tallinnan konservatoriossa Bruno Lukin johdolla ja Moskovan konservatoriossa Lev Vlasenkon johdolla. Vuosina 1980–1988 Randalu oli Viron kansallisen filharmonian solisti. Hän työskenteli myös toimittajana Viron radiossa sekä pianonsoiton opettajana Tallinnan konservatoriossa.
Menestyttyään kansainvälisissä musiikkikilpailuissa hän muutti vuonna 1988 Saksaan ja asuu nykyisin Karlsruhessa. Hän hoitaa Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa pianonsoiton professuuria.
Randalu on esiintynyt eri puolilla maailmaa useiden orkesterien kanssa. Kamarimuusikkona hän on levyttänyt useita säveltäjiä (Carl Reinecke, Zdeněk Fibich, Gabriel Fauré, Charles Koechlin, André Caplet, Béla Bartók, Erwin Schulhoff, Gideon Klein, Paul Hindemith, Pēteris Vasks) ja orkesterin kanssa Raimo Kangron ja Lepo Sumeran pianokonserton.
Randalu on esiintynyt ja opettanut usein Suomessa. Vuosina 1990–1994 hän oli Jyväskylän Kesän taiteellinen johtaja (Heikki Rautasalon kanssa).
Länsinummi (Pietarsaari)
Länsinummi on kaupunginosa Pietarsaaressa. Länsinummen kaupunginosa sai alkunsa 1950-luvulla Pietarsaareen suuntautuneen muuttoaallon aikoihin.
Mendefera
Mendefera (tigrinjaksi መንደፈራ; aiemmin Adi Ugri) on kaupunki ja Eritrean Eteläisen alueen (Zoba Debub) hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee 1 980 metriä merenpinnan yläpuolella, linnuntietä noin 52 kilometriä pääkaupunki Asmarasta etelään ja noin 45 kilometriä Etiopian rajalta pohjoiseen. Lyhin maantieyhteys pääkaupungista Etiopian rajalle kulkee Mendeferan ja Adi Quilan kautta.
Vuonna 1984 kaupungin väkiluku oli 12 184 asukasta. Uudempi väestöarvio (2006) oli 65 000 henkeä.
Kaupunki on kasvanut Mendeferan kukkulan ympäristöön. Nimi Mendelfera, kirjaimellisesti ’kukaan ei uskaltanut’, viittaa paikallisen väestön kiihkeään vastarintaan italialaista siirtokuntaa vastaan. Kerrotaan, etteivät italialaiset koskaan vallanneet kaupungille nimensä antanutta kukkulaa. Nykyään kaupunkikuvaa hallitsevat viereisillä kukkuloilla sijaitsevat kaksi kristillistä kirkkoa: ortodoksinen San Giorgion kirkko ja katolinen kirkkokoulu.
Kaupungin linja-autoasemalta lähtee viitisenkymmentä päivittäisiä vuoroa pääkaupunki Asmaraan, parisenkymmentä Adi Qualaan ja viitisen Dekemhareen.
Järjestelmäohjelma
Järjestelmäohjelma on tietokonejärjestelmän sisäistä toimintaa ohjaava tietokoneohjelma tai ohjelmisto kuten käyttöjärjestelmä. Järjestelmäohjelman vastakohta on sovellusohjelma. Käyttöjärjestelmän mukana asennettuja järjestelmäohjelmia kutsutaan hyötyohjelmiksi, jotka voivat olla sidoksissa käyttöjärjestelmään.
Järjestelmäohjelmiin voidaan laskea esimerkiksi käyttöjärjestelmän ydin, laiteajurit sekä daemon-palvelut.
Tie 29 (Viro)
Kantatie 29 kulkee Keski-Virossa Märjamaasta valtatieltä 4 Lääne-Nigulan kunnan Koluveren kylään valtatielle 10.
Tien kulku
Kantatie 29 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Apua anovat kädet
Muistomerkissä on seuraava omistusteksti:
<blockquote style="background-color: white; border: 1px solid black; padding: 1em;"> Edessäsi avautuvasta Eteläsatamasta Suomen valtiollinen poliisi lähetti 6. marraskuuta 1942 kahdeksan Suomeen vastaanotettua juutalaista pakolaista Tallinnaan luovutettaviksi Saksan viranomaisille ja sitä tietä Polttouhriin. Heillekin minä luon kunniakkaan muistomerkin ja nimen pyhäkössäni ja muurieni sisäpuolella. (Jesaja 56:5)
P. K. Subban
'''Pernell-Karl ”P. K.” Subban''' (s. 13. toukokuuta 1989 Toronto, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkopuolustaja, jonka viimeisin seura oli NHL-joukkue New Jersey Devils. Subbanin vahvuuksia olivat hyvä luistelu, laukaus, kiekollinen peli ja fyysisyys. Subbanin sukujuuret ovat Jamaikalla, josta hänen vanhempansa ovat muuttaneet Kanadaan. Vuonna 2013 hän voitti NHL:n parhaalle puolustajalle myönnettävän James Norris Memorial Trophyn.
Kanadan maajoukkueessa Subban voitti olympiakultaa Sotšissa 2014.
Leelanaun piirikunta
Leelanaun piirikunta on Yhdysvaltain Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 22 301 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 6 558 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Suttons Bay Township.
Asukkaat
Vuonna 2020 Leelanaun piirikunnan 22 301 asukkaasta valkoisia oli 93,0 %, alkuperäisasukkaita 3,6 % ja mustia 0,8 %. Vuonna 2019 4,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kurun joukkoampuminen 1957
Kurun joukkoampuminen tapahtui 26. maaliskuuta 1957 Kurun Itä-Aureen kylässä, kun 26-vuotias Antti Pohja surmasi kaksi konstaapelia ja haavoitti kolmea henkilöä ennen kuin surmasi itsensä. Kaksi päivää ennen tekoa Pohja oli sytyttänyt talonsa tuleen ja ampunut kuoliaaksi oman isänsä Arvid Pohjan.
P. K. Subban
Seuraura
Subban teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Canadiensin kanssa toukokuussa 2009. Subban lähetettiin kauden 2009–2010 alussa AHL-farmijoukkue Hamilton Bulldogsiin. Hän pelasi sarjan tähdistöottelussa, jonka jälkeen hänet kutsuttiin NHL:ään helmikuussa 2010. Hän pelasi kaksi ensimmäistä NHL-otteluaan Philadelphia Flyersia vastaan ja sai molemmissa otteluissa syöttöpisteen. Subban vakiinnutti paikkansa Canadiensin kokoonpanossa pudotuspeleissä joissa hän teki tehot 1+7. Pudotuspeleissä hänestä tuli joukkueen seurahistorian kolmas tulokaspuolustaja joka on saanut kolme syöttöpistettä yhdessä pelissä, konferenssifinaaliottelussa Philadelphia Flyersia vastaan. Canadiensin pudottua Flyersille Subban jatkoi kauttaa AHL:n pudotuspeleissä Bulldogsissa. Kauden päätyttyä AHL:n puolustajien maalipörssin 18 osumalla voittanut Subban palkittiin AHL:ssä President’s Awardsilla, joka annetaan loistavasti esiintyneelle pelaajalle. Hänet valittiin myös AHL:n tähdistökentälliseen.
Kaudella 2010–2011 Subbanin rooli joukkueessa kasvoi ykköspuolustaja Andrei Markovin oltua loukkaantuneena sivussa lähes koko kauden. Subban oli pistein 14+24=38 Canadiensin tehokkain puolustaja ja hänet valittiin NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Maaliskuussa 2011 Subban teki kypärätempun 8–1-voitossa Minnesota Wildista ja hänestä tuli Canadiensin ensimmäinen tulokaspuolustaja joka on onnistunut tekemään saman.
Kaudella 2011–2012 Subban vankisti asemaansa puolustuksen johtajana, saaden eniten peliaikaa joukkueessa ja tehden eniten pisteitä puolustajista tehoilla 7+29=36.
Tynkäkauden 2012–2013 neljä ensimmäistä peliä Subban istui katsomossa sopimuskiistan takia. Hän olisi halunnut pidemmän jatkosopimuksen, mutta suostui lopulta seuran ehdottamaan kahden vuoden ja 5,75 miljoonan dollarin sopimukseen. Subban pelasi loistavan kauden, voitti puolustajien pistepörssin tehoilla 11+27=38 ja palkittiin NHL:n parhaan puolustajan James Norris Memorial Trophylla. Hänet valittiin myös NHL:n tähdistökentälliseen.
Subban teki kaudella 2013–2014 uuden piste-ennätyksensä 10+43=53 ja oli joukkueen toiseksi paras pistemies. Pudotuspeleissä Subban oli joukkueen paras pistemies, Montrealin edetessä itäisen konferenssin finaaleihin, joissa putosi New York Rangersille.
Subbanista tuli kauden 2013–2014 jälkeen rajoitettu vapaa pelaaja. NHL:n työehtosopimuksen mukaan Subban ansaitsi oikeuden palkan välimieskäsittelyyn, koska hän allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksen 18–20 ikävuoden välillä ja hänellä oli neljän vuoden ammattilaiskokemus. Hän haki välimieskäsittelyä ennen määräaikaa 5. heinäkuuta. Käsittely oli 1. elokuuta ja Subbanin leiri pyysi yhden vuoden sopimusta arvoltaan 8,5 miljoonaa dollaria, kun taas Canadiens tarjosi yhden vuoden sopimusta arvoltaan 5,5 miljoonaa dollaria. NHL:n välimieskäsittelysäännön mukaan osapuolet voivat jatkaa neuvotteluja ja päästä sopimukseen ennen kuin välimies on ilmoittanut päätöksensä 48 tunnin kuluessa. Kun välimies julkaisi päätöksensä, joukkueella oli 48 tuntia aikaa hyväksyä tai hylätä ehdot tehden pelaajasta näin rajoittamattoman vapaan pelaajan. Kuulemistilaisuuden jälkeisenä päivänä Subban teki kahdeksan vuoden ja 72 miljoonan dollarin sopimuksen Canadiensin kanssa. Yhdeksän miljoonan vuosiansioilla hänestä tuli NHL:n kovapalkkaisin puolustaja ja koko sarjan kolmanneksi parhaiten palkattu pelaaja.
Syyskuussa 2014 Subban nimettiin Canadiensin varakapteeniksi neljän muun pelaajan kanssa. Hän rikkoi kaudella 2014–2015 vanhan piste-ennätyksensä tehoilla 15+45=60 ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi samoilla pisteillä Brent Burnsin kanssa. Subban valittiin toisen kerran urallaan NHL:n tähdistökentälliseen.
Kesäkuussa 2016 Subban kaupattiin Nashville Predatorsiin vaihdossa Shea Weberiin.
Kesäkuussa 2019 Subban kaupattiin New Jersey Devilsiin. Kaupassa Nashville Predatorsiin siirtyivät Steve Santini, Jeremy Davies ja kaksi Devilsin toisen kierroksen varausta.
Maajoukkueura
Subban voitti olympiakultaa Kanadan maajoukkueessa Sotšin olympialaisissa 2014. Hän oli kisoissa varapuolustajan roolissa, ja pelasi kisoissa vain alkusarjan ottelun Itävaltaa vastaan. Kanada voitti finaalissa kultaa kaadettuaan Ruotsin 3–0.
Subban nimettiin MM-kilpailuihin vuonna 2012, mutta loukkaantui ennen turnausta. Vuonna 2013 hän liittyi Kanadan MM-joukkueeseen turnauksen loppupuolella ja pelasi puolivälieräottelun Ruotsia vastaan, jonka Kanada hävisi.
Muuta
Subbanin vanhemmat muuttivat Karibialta Ontarioon 1970-luvulla. Isä Karl muutti Jamaikasta Sudburyyn ja äiti Maria Montserratista Hamiltoniin. Hänellä on neljä sisarusta, joista kaksi on myös jääkiekkoilijoita. P. K., Malcolm ja Jordan ovat kaikki pelanneet Belleville Bullsissa ja heillä on myös NHL-varaus. Myös veljesten serkku Marselis pelaa jääkiekkoa.
Syyskuussa 2015 Subban lahjoitti 10 miljoonaa dollaria montrealilaiselle lastensairaalalle.
Subban on yksi NHL:n kohutuimmista pelaajista. Hänen olemuksensa ja pelityylinsä on herättänyt negatiivista palautetta sekä pelaajissa että lajia seuraavissa. Subbanin on kerrottu olevan ylimielinen kanssapelaajia kohtaan. Hän on kuullut NHL-taholta rasistisia kommentteja.
Paula Purhonen
Paula Purhonen (s. 1945) on suomalainen arkeologi. Hän toimi vuosina 2003–2009 Museoviraston pääjohtajana. Hän aloitti työnsä Museoviraston edeltäjässä, Muinaistieteellisessä toimikunnassa, vuonna 1973. Hänen uransa tärkeimpiä tutkimuskohteita olivat viikinkiaikainen Laitilan Vainionmäen kalmisto ja Karijoen Susiluola. Purhonen väitteli vuonna 1998 tohtoriksi uskontotieteen laitokselle tekemällään väitöskirjalla Kristinuskon saapumisesta Suomeen: Uskontoarkeologinen tutkimus.
Lontoo (Pietarsaari)
Lontoon katujen kunnostus aloitetaan syksyllä 2019. Kaikki kadut päällystetään asfaltilla. Rautatienkatua kavennetaan, ja katu saa kevyen liikenteen väylän.
Tie 31 (Viro)
Kantatie 31 kulkee Haapsalun keskustasta valtatieltä 9 Lihulan koillispuolelle Lääne-Nigulan kunnan Laikülaan valtatielle 10.
Tien kulku
Kantatie 31 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien kautta:
Digital Monster: X-Evolution
Digital Monster: X-Evolution on järjestyksessään kahdeksas Digimon-elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 3. tammikuuta 2005 Japanissa Fuji-TV:n kautta ollen samalla ensimmäinen Digimon-elokuva, joka esitettiin television kautta eikä elokuvateatterissa. Elokuva on tehty täysin tietokoneen avulla.
Juoni
Sillä välin Yggdrasilin palvelijat Royal Knightsit keskustelevat Project Arkista ja Yggdrasilista. Omnimon osoittaa uskollisuutensa Yggdrasilille kun taas Gallantmon epäilee Yggdrasilin aikeita. Samanaikaisesti WarGreymon X ja monet paikalla olevat X-digimonit yrittävät saada muut digimonit kääntymään Yggdrasilia vastaan. Andromon, joka johti normaaleja digimoneja oli varoittanut Yggdrasilia etukäteen, jolloin Omnimon saapuu paikalle ja tuhoaa lähes kaikki paikalla olevat digimonit. WarGreymon X onnistuu pelastamaan Tokomonin ja jättää tämän Dorumonin huostaan ja houkuttelee Omnimonin pois. Royal Knightsit kutsutaan hätäkokoukseen missä he kertovat useissa paikoissa olevista vastarintapesäkkeistä, jotka Omnimon lupaa tuhota. WarGreymon X kohtaa MetalGarurumon X:än ja he riitelevät Royal Knightsien liittoutumisesta. MetalGarurumon X haluaa luottaa heihin mutta WarGreymon X ei. Omnimon kohtaa Tokomonin ja Dorumonin ja Dorumon yrittää suojella Tokomonia. Tokomon haavoittuu Omnimonin hyökkäyksesta ja MetalGarurumon X ottaa vastaan Omnimonin hyökkäyksen suojellessaan Dorumonia ja antaa X-Antibodynsa Tokomonille, joka muuttuu Tokomon X-muotoon. MetalGarurumon kuolee Dorumonin eteen ja Dorumonin järkytys saa hänet kehittymään Dorugamoniksi. Gallantmon saapuu paikalle ja kertoo saaneensa tietää Project Arkin tarkoituksen olleen tuhota sekä X-digimonit ja tavalliset digimonit. Omnimon ei usko Gallantmonia ja taistelee Gallantmonia vastaan ja voittaa hänet, minkä jälkeen Gallantmon tappaa itsensä voidakseen selvittää totuuden. Omnimon keskustelee Magnamonin kanssa sanoen olevansa hämmentynyt tapahtuneesta.
Magnamon onnistu nappaamaan Dorugamonin ja toimitti hänet Yggdrasilille. Magnamon kertoi Omnimonille Dorumonin olevan Yggdrasilin luoma kokeellinen olento, mikä syventää Omnimonin epäilyjä Gallantmonin puheista. Yggdrasil luo Dorugamonin datasta DexDorugoramonin ja DexDorugoramonin munista kuoriutuu DexDoruGreymoneja. Yggdrasil vie Dorugamonin roska-alueelle, missä Dorugamon kohtaa vastarintaliikkeen digimoneja. Parvi DexDoruGreymoneja hyökkäävät digimonien kimppuun ja uudelleensyntynyt MetalGarurumon X ja WarGreymon X taistelevat heitä vastaan. Dorugamon kehittyy DoruGreymoniksi nähtyään DexDoruGreymonien aiheuttaman tuhon. Royal Knightsit tarkkailevat tilannetta ja Magnamon paljastaa Omnimonille Yggdrasilin suunnitelleen tilanteen jos he epäonnistuvat, mikä saa Omnimonin raivostumaan ja lähtemään pois. Uudelleensyntynyt Gallantmon X saapuu paikalle ja avustaa muita digimoneja pakenemaan ja lähettää DoruGreymonin Yggdrasilin luo jääden itse taistelemaan DexDoruGreymoneja vastaan. DoruGreymon kohtaa Omnimonin ja taistelun aikana kehittyy Alphamoniksi paljastaen itsensä 13 Royal Knightsiksi. Alphamon kertoo Omnimonille ettei voi antaa Yggdrasilille anteeksi tämän tekoja ja saa Omnimonin vakuutettua, että heidän tulee molempien kohdata Yggdrasil. Magnamon ilmoittaa tästä Yggdrasilille, joka lähettää DexDorugoramonin heidän kimppuunsa. Alphamon onnistuu tuhoamaan DexDorugoramonin matkan aikana kehityttyään Ouryukeen-muotoonsa. Kohdattuaan Yggdrasilin, DexDorugoramonista uudelleensyntynyt Dexmon hyökkää heidän kimppuunsa. Alphamon taistelee Dexmonia vastaan mutta tuntee saman tuskan kuin Dexmon aina vahingoittaessaan häntä. Tällöin Alphamon tajuaa, että Dexmon on hänen "toinen puoliskonsa" jonka Yggdrasil loi Dorugamonin datasta. Alphamon tarttuu Dexmoniin ja lävistää sekä itsensä että Dexmonin miekallaan. Ennen kuolemaansa Alphamon antaa X-Antibodynsä Omnimonille, joka muuntautuu X-muotoonsa. Alphamon yhdistyy Dexmonin kanssa ja taantuu takaisin Dorumoniksi. Tämän jälkeen Omnimon X tuhoaa Yggdrasilin All Delete -hyökkäyksellään, mikä luo Digimaailman uudelleen. Myöhemmin Omnimon X ja Gallantmon X keskustelevat Project Arkin todellisesta tarkoituksesta samalla kun Dorumon kohtaa jälleen Tokomonin.
Kyselykieli
Kyselykieli on tietokannan tai tietojärjestelmän sisältämien tietojen noutamiseen tarkoitettu täsmäkieli. Kyselykielet eivät yleensä ole Turing-täydellisiä.
Keskeinen käsite kyselykielissä on tarve toimia osittaisella tiedolla, joka on tallennetun tiedon osajoukko. Edgar F. Coddin esiteltyä relaatiomallin monet havaitsivat että todellisissa sovelluksissa kaikki arvot eivät välttämättä ole olemassa (null-arvot).
Varhaisissa hierarkisen ja verkkomallin tietokannoissa kysely perustui pitkälti proseduraaliseen navigaatioon.
Tunnettuja esimerkkejä kyselykielistä ovat SQL ja XQuery, mutta useat SaaS-sovellukset ovat toteuttaneet omansa. Verkossa toimiviin sovelluksiin suunnattuja ovat esimerkiksi SPARQL. NoSQL-järjestelmiin on kehitetty omia SQL:stä poikkeavia kyselykieliä kuten Apache Cassandran CQL (Cassandra Query Language).
Big data -ympäristöön on kehitetty korkean tason kyselykieliä MapReduce-tekniikan päälle.
Lovecraftin lähteillä
Pieni teksti Lovecraftin lähteillä on Markku Sadelehdon toimittama ja Jalavan vuonna 2013 julkaisema antologia. Se on tarkoitettu H. P. Lovecraftin Koottujen teosten oheislukemistoksi ja esittelee Lovecraftin esikuvien ja ystävien kirjoittamia kauhunovelleja. Myös Lovecraftin tekstiä on mukana: novelli ”Arvoitus tuolta puolen” on hänen, C. L. Mooren, A. Merrittin, Robert E. Howardin ja Frank Belknap Longin yhteistyössä kirjoittama siten, että seuraava kirjailija on aina jatkanut tarinaa siitä, mihin edellinen oli sen jättänyt.
Tuomas Kurttila
Tuomas Paavo Kurttila (s. 3. syyskuuta 1978 Oulu) on suomalainen hallintotieteiden ja teologian maisteri, joka toimi toukokuusta 2014 huhtikuuhun 2019 Suomen lapsiasiavaltuutettuna. Hän oli aiemmin työskennellyt Suomen Vanhempainliiton toiminnanjohtajana sekä opetus- ja kulttuuriministeriössä. Kurttila haki jatkoa lapsiasiavaltuutetun tehtävään, mutta häntä ei siihen esitetty.
Kurttila oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2019 Keski-Suomen vaalipiirissä. Hän sai 2912 ääntä ja jäi varalle.
Kurttilan taksinkäyttö herätti syksyllä 2018 huomiota, sillä hän oli käyttänyt kolmessa kuukaudessa taksia 5 000 euron edestä. Oikeusministeriö totesi, että kaikki liittyivät työtehtäviin, mutta tehtävien tarpeellisuuteen ei otettu kantaa.
Finnsvala
Finnsvala Oy on vuonna 1955 perustettu suomalainen Kärsämäellä toimiva teknisiä vaatteita suunnitteleva, valmistava ja markkinoiva yritys. Tuotteita markkinoidaan Svala of Finland -tuotemerkillä. Kaikki tuotteet valmistetaan Suomalaisen Työn Liiton Avainlippu-tunnus. Tuotteiden pääkäyttäjäryhmät ovat aktiiviliikkujat, kylmätyöntekijät, elintarvike- ja rakennusalan työntekijät sekä viranomaistahot. Erityisenä käyttäjäryhmänä on myös moottoriurheilijat, ja Finnsvalalle onkin myönnetty ainoana suomalaisena vaatevalmistajana FIA:n (Federation Internationale De L’automobile) hyväksyntä moottoriurheilussa käytettäville kypärähupuille. Finnsvalan palamattomille asusteilla on CE-tyyppihyväksyntä.
Historia
Svalan suku aloitti vaatteiden valmistuksen sodan jälkeisessä Suomessa. Aluksi toiminta rajoittui omaan perhepiiriin, kun vanhoista armeijan mantteleista valmistettiin perheelle käyttövaatteita. 1950-luvulla säännöstelyn päättyminen mahdollisti neulosten ja kankaiden ostamisen. Tällöin Elli Svalalla heräsi ajatus yrityksen perustamisesta. Ellin mies Paavo Svala oli ammatiltaan autoilija, ja hän alkoi myymään Ellin tekemiä Suomi-verkkareita ja alusasuja vähittäisliikkeisiin eri puolille Suomea. Tuotteita meni niin paljon, kuin niitä ehdittiin valmistaa, ja niinpä vuonna 1955 looginen kehitysaskel oli virallistaa toimintaa rekisteröidyksi yritykseksi Kärsämäen Trikoo -nimellä.
Kysyntä kasvoi, ja 1960-luvulla tuotantoa laajennettiin ja koneistettiin. Ruotsiin viennin alkaessa yrityksen nimi haluttiin muuttaa helpommin lausuttavaksi, ja niin Finnsvala rekisteröitiin toiminimenä. 1970- ja -80 -luvuilla Finnsvala keskittyi puuvillaisten perusalusasujen tuotantoon, valmistaen päivässä 4000 alusasua. Yritys oli myös siirtynyt uudelle sukupolvelle 1972, Kyösti ja Raija Svalan johdettavaksi.
1990-luvun laman myötä Finnsvala erikoistui teknisten alusasujen ja lämpökerrastojen valmistamiseen. Tuoteportfolioon lisättiin myös moottorikelkkailijoille ja -pyöräilijöille tehdyt Coolmax-kypärähuput sekä paloa jatkamattomat tuotteet.
Vuonna 2015 uutena yrittäjänä aloitti Onerva Aakko. Tuotteet valmistetaan teknisistä materiaaleista ja merinovillasta. Kesällä 2018 Finnsvala Oy:lle valmistuvat uudet tuotantotilat Kärsämäelle. Tuotantokapasiteetin lisäämisellä ennakoidaan erityisesti yrityksen kansainvälistymisen myötä tapahtuvaa kysynnän kasvua.
Matemaattinen merkintäkieli
Suosituimpia ovat TeX/LaTeX ja MathML. Useissa tietokoneohjelmissa on myös omansa.
Muita vastaavia ovat muun muassa OpenMath, jossa on kaksi muotoa: verkossa esitettävä XML-pohjainen ja suurten tietomäärien siirtoon tarkoitettu binääritiedosto.
Muita matemaattiseen merkintään käytettäviä kieliä ovat AsciiMath ja OMDoc.
Sergei Bobrovski
Sergei Andrejevitš Bobrovski (, s. 20. syyskuuta 1988 Novokuznetsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura Florida Panthersia. Bobrovski on ollut useasti Venäjän ykkösmaalivahti eri arvokisoissa.
Seuraura
Bobrovski on kotikaupunginsa Novokuznetskin joukkueen Metallurg Novokuznetskin kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa pitkään, kunnes kaudella 2006–2007 hän sai pelata ensimmäiset ottelunsa Venäjän superliigassa. Kaudella 2007–2008 hän pelasi eniten joukkueen maalivahdeista. Kaudella 2008–2009 hän oli joukkueen kakkosmaalivahti ja 2009–2010 ykkösmaalivahti.
thumb|left|200px|13. joulukuuta 2014, Bobrovski Columbus Blue Jacketsin paidassa Toukokuussa 2010 Bobrovski teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän vakuutti valmentajat harjoitusleirillä ja joukkueen päävalmentaja Peter Laviolette nimesi Bobrovskin aloittavaksi maalivahdiksi kauden 2010–2011 avauspeliin Pittsburgh Penguinsia vastaan lokakuussa 2010 Michael Leightonin ollessa loukkaantunut. Hän pelasi NHL-tulokaskaudellaan lopulta 54 runkosarja- ja kuusi pudotuspeliottelua. Kaudella 2011–2012 Bobrovski toimi Flyersin kakkosmaalivahtina Ilja Bryzgalovin hankinnan jälkeen. Hän pelasi kauden aikana 29 ottelua runkosarjassa ja yhden pudotuspeleissä.
Tammikuussa 2015 Bobrovski teki Columbuksen kanssa neljä vuotta kestävän jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Bobrovski oli Venäjän ykkösmaalivahti pronssia voittaneessa joukkueessa vuoden 2008 nuorten MM-kilpailuissa ja kultaa voittaneessa joukkueessa vuoden 2014 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.
Närästys
pienoiskuva|Närästyksen hoitoon ja ehkäisyyn käytettäviä valmisteita. Närästys on polttava tunne rintalastan takana. Närästyksen aiheuttaa yleensä refluksi eli mahalaukun happaman sisällön pääsy väärään suuntaan eli ruokatorveen. Närästykselle altistavat muun muassa rasvainen ruoka, tulinen ruoka, runsas syöminen, suklaa, kahvi, väkevät alkoholit ja happamat mehut, tupakointi, yövalvominen, tai elimellinen vika, kuten esimerkiksi palleatyrä. Jos refluksi on kroonista, tilaa kutsutaan refluksitaudiksi.
Närästys on useimmiten lievä sairaus ilman vakavia komplikaatioita. Närästystä esiintyy kaiken ikäisillä ja se on hyvin yleinen oire. Arvioidaan, että enemmän kuin joka kymmenes kokee sitä viikoittain ja että suomalaisista jopa 30 prosentilla sitä esiintyy ajoittain.
Jo pienillä vauvoilla voi esiintyä närästyksen aiheuttamaa yskää tai kipuilua, kun ruokatorvi on tulehtunut. Lapsella tila ei välttämättä johdu ravinnosta vaan siitä, että mahansuu eli kardia on rakenteellisesti löysä. Lasten närästystä osataan epäillä harvoin, mutta se voi pitkittyessä johtaa jopa Sandifferin oireyhtymään (kipukrampit), syönnin vaikeutumiseen ja kehityksen viivästymiin. Usein lasten närästys diagnosoidaan poissulkemalla, lääkekokeiluiden avulla. Myös pH-mittaus on osin käytössä, lääkäristä ja sairaalasta riippuen.
Olivia-peli
Olivia-pelit ovat Yleisradion tuottamia teini-ikäisille suunnattuja interaktiivisia mobiilipelejä, jotka kertovat Suomen historian käännekohdista "maan ensimmäisen tubettajan" Olivian silmin. Fiktiivisen Olivian tarinan kautta pelaaja voi samastua sadan vuoden takaisen teinin elämään ja todellisuuteen, samalla kun joutuu pohtimaan aikuistumiseen ja itsenäistymiseen liittyviä suuria kysymyksiä. Pelejä on kaksi, joista Olivia_17 sijoittuu Suomen itsenäistymisvuoteen 1917 ja sen jatko-osa Olivia18 Suomen sisällissodan tapahtumiin Tampereella 1918. Olivia_17 julkaistiin marraskuussa 2017 ja Olivia18 toukokuussa 2018.
Närästys
Epätyypillisiä oireita närästykselle ovat muun muassa astmatyyppinen yskä ja liki sydänkohtausta muistuttava rintakipu. Pitkittynyt yöyskäkin voi olla oire närästyksestä. Hoitamaton närästys voi myös laukaista astmakohtauksen, vaurioittaa hampaan kiillettä ja lisätä syöpäriskiä. Pitkään jatkunut hoitamaton närästys voi altistaa ruokatorven syövälle tai ruokatorven repeytymiseen.
Olivia-peli
Pelien luojan Emma Taulon mukaan tarkoituksena oli paitsi nostaa miehisenä Suomen satavuotisjuhlavuonna esiin tyttöjen ja nuorten naisten ääni, myös kertoa historiasta uudenlaisilla tavoilla. Olivia_17-pelin lisäksi samaan tarinakokonaisuuteen kuuluu Yleisradion tuottama kolmiosainen dokudraamasarja Seitsemäntoista, jonka Taulo kirjoitti ja jonka ohjasi Atro Lahtela. Sarja kertoo, mitä Olivialle ja Iitalle tapahtui ennen pelin tarinan alkua.
Valkoruohosipuli
Valkoruohosipuli (Allium chinense) on narsissikasvien heimoon kuuluvien laukkojen eli sipuleiden (Allium) kasvisuvun monivuotinen ikivihreä sipulikasvi. Valkoruohosipuli kasvaa villinä mutta sitä myös viljellään syötäväksi Etelä-Aasiassa varsinkin Kiinassa ja Japanissa.
Närästys
Närästyksen voi poistaa nopeasti nauttimalla vatsan happamuuden neutraloivaa ainetta (esimerkiksi kalsiumin ja magnesiumin karbonaattisuoloja sisältävää lääkettä eli antasidia). Pidempiaikaisia vaikutuksia saa mahan protonimoottorin suolahapon muodostusta hillitsevillä lääkkeillä eli PPI-lääkkeillä (esimerkiksi dekslansopratsolia, esomepratsolia, lansopratsolia, omepratsolia, pantopratsolia, rabepratsolia tai tenatopratsolia sisältävä lääke). Yölliseen närästykseen saattaa auttaa sängyn pääpuolen korottaminen, ei kuitenkaan lisäämällä tyynyjä, vaan laittamalla sängyn jalkojen alle 10–15 cm korotuksen. Mikäli lääkehoito ei auta tai oireet ovat epätyypillisiä, voidaan tehdä ruokatorven ja mahalaukun tähystys eli gastroskopia.
Olivia-peli
Pelin tarina ja konsepti
Pelin tarina alkaa, kun valokuvaamista harrastava porvariperheen tytär Olivia (Elli Melasniemi) joutuu pulaan keskellä itsenäistymisvuoden yhteiskunnallista myllerrystä, ja hän ottaa yhteyttä pelaajaan saadakseen apua nuoren naisen aikuistumiseen liittyvissä ongelmissa. Olivian on valittava rakkauden ja ystävyyden välillä Helsingissä tapahtuvien väkivaltaisuuksien keskellä. Olivia18 jatkaa Olivian ja hänen parhaan ystävänsä Iitan tarinaa: tytöt yrittävät selviytyä Suomen itsenäistymistä seuranneen sisällissodan syövereissä ja pelastaa ystävyytensä lisäksi henkensä.
Valkoruohosipuli
Sipuli, varret ja lehdet
Valkoruohosipulin sipuli on pitkä ja ohut. Sipulin väri on valkoinen, joskus punaiseen vivahtava. Se on halkaisijaltaan noin 1,5–2 senttimetriä, mutta kaksi tai kolme vuotta vanhana sipuli saattaa olla halkaisijaltaan 4–5 senttimetriä. Lehdet ovat 3–5 kulmaisia, onttoja, noin 15–35 senttimetriä pitkiä. Kukkavarsi on noin 20–40 senttimetriä pitkä.