cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kiertotalous
Maailmanlaajuisesti
Valtiotasolla yhtenä kiertotalouden edelläkävijöistä voidaan pitää Saksaa, joka julkaisi jo vuonna 1994 ”Closed Substance Cycle and Waste Management Act” -säädöksen, jonka tarkoituksena oli luonnonvarojen säästäminen ja jätteen synnyn ehkäiseminen. Myöhemmin, 2000-luvun alussa, Japani ja Kiina julkaisivat omat suunnitelmansa kierrätyksen edistämiseksi. Kiina oli ensimmäinen valtio, joka käytti kiertotalous-termiä luonnonvara- ja jätepolitiikassaan. Vuonna 2008 Kiinasta tuli myös ensimmäinen valtio, joka hyväksyi kiertotalouden edistämistä koskevan lain ”Circular Economy Promotion Law”.
Nykyisin kiertotaloutta edistetään laajasti EU:ssa ja eri valtioissa kuten Kiinassa, Japanissa, Alankomaissa, Suomessa, Ruotsissa, Ranskassa, Kanadassa ja Iso-Britanniassa. Myös monet yritykset edistävät kiertotaloutta. Kiertotaloutta on yleisesti alettu pitää taloudellisen kehityksen tavoitetilana, jonka avulla edistetään useita kestävyystavoitteita. Vastaavasti esimerkiksi useat YK:n kestävän kehityksen tavoitteista (engl. Sustainable Development Goals, SDG) myös edistävät kiertotaloutta.
Kiertotaloutta koskevien standardien laadinta on alkanut vuonna 2018 kansainvälisessä standardisoimisjärjestössä ISO ssa. Standardit sisältävät malleja, ohjeita, työkaluja ja vaatimuksia, joilla organisaatiot voivat edistää kiertotaloutta ja kestävää kehitystä. Valmistelusta vastaa uusi tekninen komitea ISO/TC 323 Circular economy.
Euroopassa
Nykyisin Eurooppa on maailmanlaajuisesti tarkasteltuna kärkijoukoissa kehittämässä kiertotalouden edistämiseen vaadittavaa politiikkaa. Vuonna 2013 julkaistussa ympäristöä koskevassa toimintasuunnitelmassa Euroopan unioni asetti vuoden 2050 visiokseen ”hyvä elämä maapallon resurssien rajoissa”. Talousjärjestelmän muuttaminen todettiin välttämättömäksi toimenpiteeksi, jotta tavoite saavutetaan.
Joulukuussa 2015 komissio julkaisi ehdotuksen, joka sisälsi kiertotalouden toimintasuunnitelman sekä joukon sitä tukevia ehdotuksia säädösmuutoksista. Tarkoituksena oli asettaa tiukemmat tavoitteet luonnonvarojen käytölle ja edistää tuotteiden materiaalitehokkuutta, kestävyyttä ja korjattavuutta. Kokonaisuutta kutsutaan usein nimellä ”EU:n kiertotalouspaketti”. Pakettiin kuuluneen ensimmäisen kiertotalouden toimintasuunnitelman tarkoituksena oli tukea muutosta kohti kiertotaloutta EU:ssa. Suunnitelmassa esiteltiin 54 toimenpidettä. Ehdotuksessa asetettiin myös EU:n yhteiset kierrätystavoitteet: 65 prosenttia yhdyskuntajätteelle ja 75 prosenttia pakkausjätteelle vuoteen 2030 mennessä. Lisäksi siinä sitouduttiin kaatopaikkajätteen määrän alentamiseen siten, että vuonna 2030 enintään 10 prosenttia kaikesta jätteestä päätyy kaatopaikalle.
Kiertotalouspakettia täydennettiin vuonna 2016 ns. minipaketilla ja vuonna 2018 uudella kiertotalouspaketilla, joka sisälsi muun muassa EU:n ensimmäisen muovistrategian. Muovistrategian tavoitteena on vähentää muovijätteen ja -roskan aiheuttamia ongelmia.
Maaliskuussa 2020 Euroopan komissio julkaisi uuden kiertotalouden toimintasuunnitelman, joka on merkittävä osa Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa eli ns. European Green Dealia. Uuden toimintasuunnitelman aloitteet jakautuvat tuotteen koko elinkaarelle ja pyrkivät kehittämään esimerkiksi tuotesuunnittelua, kiertotalousprosesseja ja kestävää kuluttamista.
Suomessa
pienoiskuva|Raaka-aineiden kulutus ja talouden kehitys Suomessa 2000–2015. Raaka-aineen kulutus seuraa bruttokansantuotteen kehitystä. Kiertotaloudessa tavoitteena olisi, ettei raaka-aineiden kulutus kasvaisi, vaikka bruttokansantuote kasvaa. RMC kertoo, paljonko raaka-aineita menee kotimaiseen loppukulutukseen ja pääomanmuodostukseen. Se ei sisällä vientiä. Kestävän kulutuksen ja tuotannon edistämiseksi Suomessa julkaistiin vuonna 2005 ns. KULTU-ohjelma. Alkuperäinen ohjelma ”Vähemmästä enemmän ja paremmin”  oli aikanaan ensimmäisiä kansallisia kestävän kulutuksen ja tuotannon ohjelmia maailmassa. Ohjelma sisälsi toimenpide-ehdotuksia ja tavoitteita yhteiskunnan eri sektoreille, jotta energian- ja materiaalien käytön tehokkuutta saataisiin lisättyä tuotteiden elinkaaren eri vaiheissa. Ohjelma päivitettiin vuonna 2012, ja uuden ohjelman nimeksi tuli ”Vähemmästä viisaammin”. Uudessa ohjelmassa korostettiin etenkin julkisen sektorin roolia suunnannäyttäjänä ympäristöhaittojen ja kasvihuonekaasujen vähentämisessä.
Juha Sipilän hallitus julkisti toukokuussa 2015 hallitusohjelman, jossa erään 10 vuoden strategisen tavoitteen mukaan ”Suomi on bio- ja kiertotalouden sekä cleantechin edelläkävijä”. Hallitusohjelman yhden kärkihankkeen tavoitteena oli parantaa Itämeren ekologista tilaa kiertotalouden ratkaisuiden avulla, etenkin ravinnekierrätyksen tehostamisen kautta.
Pääministeri Sanna Marinin vuonna 2019 julkaistussa hallitusohjelmassa  tavoitellaan yhä voimakkaammin Suomen roolia kiertotalouden edelläkävijänä. Hallitusohjelmassa suunnitellut kiertotaloustoimenpiteet liittyvät esimerkiksi tuotteita korvaavien palveluiden kehittämiseen, jätteiden kierrättämisen tehostamiseen, kansainvälisen yhteistyön lisäämiseen sekä kestävän kuluttamisen edistämiseen kokonaisuutena. Lisäksi hallituskauden aikana laaditaan poikkihallinnollinen, strateginen kiertotalouden edistämisohjelma mittareineen. Edistämisohjelmassa asetetaan tavoitteet, määritellään tarvittavat toimenpiteet ja varataan tarvittavat resurssit kiertotalouden edistämiseksi Suomessa. pienoiskuva|Suomen materiaalivirrat 2015. Kiertotaloutta kannattaa edistää etenkin toimialoilla, jotka käyttävät runsaasti luonnonvaroja. Vuoden 2015 jälkeen luonnonvarojen kokonaiskäyttö on jonkin verran kasvanut. Suomi on ollut myös maailman ensimmäinen valtio, joka julkaisi kansallisen kiertotalouden tiekartan. Tiekartta laadittiin Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitran johdolla ja julkaistiin vuonna 2016 nimellä ”Kierrolla kärkeen – Suomen tiekartta kiertotalouteen 2016–2025”. Vuonna 2019 tiekarttaa päivitettiin ja julkaistiin ”Kriittinen siirto – kiertotalouden tiekartta 2.0”. Tiekartat sisältävät konkreettisia toimia, joilla vauhditetaan Suomen siirtymistä kohti kiertotaloutta.
Yhteistyössä Suomen valtion kanssa Sitra on myös vuodesta 2017 lähtien järjestänyt vuosittain kansainvälistä Maailman kiertotalousfoorumia (engl. World Circular Economy Forum, WCEF). Foorumin tarkoituksena on tuoda yhteen liike-elämän johtajat, päättäjät ja asiantuntijat keskustelemaan kiertotalousratkaisuista, joiden avulla saavutetaan kilpailuetuja ja edistetään YK:n kestävän kehityksen tavoitteita.
Tarve
Kiertotalouden edistämiselle on suuri tarve, sillä vain noin 8,6 prosenttia maailman taloudesta on kiertotalouden piirissä. Käytännössä tämä tarkoittaa, että vain alle kymmenesosa maailmantalouden piiriin vuosittain päätyvästä yli 100 miljardista tonnista raaka-aineita, kuten mineraaleja, metalleja ja biomassaa, saadaan uudelleenkäyttöön.
Myös Suomessa kiertotalouden merkittävimmät harppaukset ovat edelleen tekemättä. Suomi on yksi Euroopan materiaali-intensiivisimpiä talouksia. Raaka-aineita kulutetaan maassamme noin 29 tonnia henkeä kohden, kun kestäväksi tasoksi on arvioitu 3–8 tonnia henkilöä kohden.
Luonnonvarojen ylikulutus aiheuttaa monia ongelmia kuten ilmastonmuutosta sekä luonnon monimuotoisuuden ja elinympäristöjen heikkenemistä. Näin se vaikuttaa myös inhimilliseen hyvinvointiin lyhyellä mutta etenkin pidemmällä aikavälillä. Kiertotalouden ytimessä onkin neitseellisten luonnonvarojen kulutuksen ja talouden irtikytkentä sekä siirtymä toimintaan ympäristön kantokyvyn rajoissa. Käytännössä tämä voi tarkoittaa erilaisissa maissa varsin erilaisia toimia talouden rakenteesta ja käytössä olevista luonnonvaroista riippuen.
Keskeiset periaatteet
Kiertotalous voidaan ymmärtää R-strategioiden kautta:
0.    Refuse eli kieltäydy. Ajattele tuotteen tarpeellisuutta, luovu tuotteen tarpeesta tai toteuta tuotteen käyttötarkoitus täysin erilaisella tuotteella.
1.    Rethink eli uudelleenajattele. Käytä tuotetta tehokkaammin, esimerkiksi jakamalla se muiden kanssa.
2.    Reduce eli vähennä. Tehosta tuotteiden valmistusta ja käyttöä kuluttamalla vähemmän luonnonvaroja ja materiaaleja.
3.    Reuse eli uudelleenkäytä toisten hylkäämä hyväkuntoinen tuote.
4.    Repair eli korjaa viallinen tuote, jotta sitä voidaan käyttää alkuperäiseen tarkoitukseensa.
5.    Refurbish eli kunnosta vanha tuote nykypäivän tarpeisiin.
6.    Remanufacture eli uudelleenvalmista hylätyn tuotteen osista samaan tarkoitukseen sopiva uusi tuote.
7.    Repurpose eli käytä hylättyä tuotetta tai sen osia uuteen tarkoitukseen.
8.    Recycle eli kierrätä hylätty tuote tai sen osat uuteen tuotteeseen, jolla on alkuperäisestä poikkeava käyttötarkoitus.
10.  Regenerate eli luo uudelleen luonnon järjestelmät siten, että mukaudutaan ekosysteemien luonnollisiin kiertoihin ja hyödynnetään näitä kiertoja taloudellisissa kierroissa ottamalla huomioon luonnolliset uudistumisnopeudet.
11.  Remove eli poista esimerkiksi hiilidioksidia ilmasta hiilidioksidin talteenottoteknologialla ja hyödynnä hiilidioksidi edelleen.
Ellen MacArthur Foundation jaottelee kiertotalouden viiteen periaatteeseen:
1. Jätteen poistaminen suunnittelun keinoin
Jätettä ei synny, jos tuotteet ja palvelut suunnitellaan alun perin niin, että ne kyetään käyttämään uudelleen, uudelleenvalmistamaan tai kierrättämään uusiomateriaaliksi siten, että niihin sitoutunut arvo pysyy osana talouden kiertoa mahdollisimman tehokkaasti.
Modulaarisuus, muunneltavuus ja mukautuvuus ovat keskeisiä ominaisuuksia nopeasti muuttuvassa toimintaympäristössä, jotta tuotteita voidaan kehittää ja parantaa tekemättä koko tuotetta uudelleen.
3. Uusiutuvaan energiaan tukeutuminen
Kiertotalouden näkökulmasta tuotantosysteemien/arvoketjujen tulisi tavoitella uusiutuvan energian hyödyntämistä 100 prosenttisesti, sillä uusiutuva energia on itsessään kiertävää.
4. Systeemiajattelu (engl. systems thinking)
Kiertotaloudessa on keskeistä tarkastella systeemin kaikkia osia kokonaisuutena yksittäisten palasien sijaan. Systeemiajattelussa viitataan usein valtaosaan todellisen maailman systeemeistä, jotka ovat epälineaarisia, takaisinkytkeytyviä ja keskinäisriippuvaisia. Ymmärrys monimutkaisen systeemin vaikutusyhteyksistä mahdollistaa systeemitason optimoinnin, jolloin ei pelkästään tyydytä osaoptimoimaan ja tekemään asioita oikein (tehokkuus), vaan keskitytään tekemään oikeita asioita (vaikuttavuus) laajempaa kokonaisuutta palvellen.
5. Jäte on ruokaa
Biologisten kiertojen näkökulmasta tuotteiden ja palveluiden jätteen turvallinen palauttaminen osaksi ravinneketjua on olennainen osa kiertotaloutta. Esimerkiksi maatalouden ja elintarviketeollisuuden biomassoja voidaan hyödyntää orgaanisten lannoitteiden valmistukseen.
Liiketoimintamallit
Kiertotalouden liiketoimintamalleista on esitetty erilaisia jaotteluja muun muassa Accenturen  ja Deloitten  toimesta.
Tuote palveluna
Tuote palveluna -liiketoimintamallissa käyttöoikeus korostuu omistamisen sijaan. Tällöin palveluntarjoaja vastaa tuotteen omistajuuden kokonaiskustannuksista ja asiakas maksaa vain palvelun tai tuotteen käytöstä, esimerkiksi liisaussopimukseen perustuen. Malli luo palveluntarjoajalle kannusteen mahdollisimman kestävien ja pitkäikäisten tuotteiden suunnitteluun ja valmistukseen.
Suomessa esimerkiksi Lindström Oy tarjoaa vaihto- ja vuokramattopalveluita  ja RePack liisaa uudelleenkäytettäviä pakkauksia verkkokaupoille.
Tuotteen elinkaaren pidentäminen
Tuotteiden ja niiden komponenttien elinkaaren pidentämistä voidaan tehdä muun muassa korjaamisen, päivittämisen, uudelleenvalmistamisen ja jälleenmyynnin keinoin.
Suomalaisista yrityksistä esimerkiksi Iskun RealGreen-ketju tarjoaa kierrätys- ja jälleenmyyntipalvelua käytetyille huonekaluille ja Cimos puolestaan jälkimarkkinoi sekä kierrättää yrityksistä poistuvaa tietotekniikkaa.
Jakamisalustat
Jakamisalustoilla viitataan palveluihin ja ratkaisuihin, jotka mahdollistavat tavaroiden ja resurssien hyötykäytön lisäämiseen muun muassa vuokrauksen, myymisen, jakamisen ja vaihtamisen keinoin, niin b2b kuin c2c markkinoillakin. Yksi tunnetuimmista esimerkeistä on Airbnb, jonka kautta kuka tahansa voi vuokrata omia tyhjiä tilojaan esimerkiksi matkailukäyttöön.
Liiketoimintamallia hyödyntäviä suomalaisia yrityksiä ovat muun muassa Kuinoma, Huuto.net, Tori.fi ja Sharetribe.
Kiertoketju
Kiertoketju-liiketoimintamallissa toiminta perustuu fossiilisten energialähteiden ja uusiutumattomien luonnonvarojen korvaamiseen uusiutuvalla energialla ja biopohjaisilla tai täysin kierrätettävillä materiaaleilla.
Suomessa esimerkiksi UPM, Neste ja St1 ovat kehittäneet uusiutuviin raaka-aineisiin pohjautuvia polttoaineita.
Palautuminen ja kierrätys
Palautumiseen ja kierrätykseen perustuvassa liiketoiminnassa jätettä ja sivuvirtoja hyödynnetään toiseen käyttötarkoitukseen esimerkiksi teollisissa symbiooseissa.
Suomessa esimerkiksi Globe Hope valmistaa tekstiilituotteita kierrätysmateriaaleista, Destamatic tuottaa puukiveä rakennus- ja pakkausjätteestä, ja Napapiirin Energia ja Vesi hyödyntää bioenergialaitoksen tuhkia metsänhoitoon tarkoitetun tuhkaraelannoitteen valmistukseen.
Kestävä kiertotalous
Kestävä kiertotalous tarkoittaa luonnonvarojen käytön vähentämistä, materiaali-, energia- ja ravinnekiertojen sulkemista sekä sitä, että tuotteiden, materiaalien ja resurssien arvo säilyy taloudessa mahdollisimman kauan. Kestävässä kiertotaloudessa edellytetään taloudellisten, sosiaalisten ja ekologisten vaikutusten yhtäaikaista huomioon ottamista esimerkiksi yritysten, kaupunkien, kansalaisten ja muiden toimijoiden toiminnassa. Kestävässä kiertotaloudessa toimitaan planetaaristen rajojen sisällä nyt ja tulevaisuudessa.
Turvallinen kiertotalous
Turvallisessa kiertotaloudessa tavoitteena on haitattomat materiaalikierrot. Kemikaalitietojen kulku toteutuu tuotteen elinkaaren vaiheesta toiseen ja tarvittaessa haitallisia aineita tunnistetaan ja poistetaan materiaalikierroista erottelumenetelmin.
Kemikaalien hallintaan kiertotaloudessa vaikuttaa tieto siitä, missä ja minkä ikäisissä tuotteissa vaarallisia aineita voi olla. Usein materiaalit tulevat kierrätykseen vasta vuosien tai vuosikymmenten jälkeen valmistuksesta ja tuotteiden tai materiaalien käyttöönotosta. Siksi ne saattavat sisältää nykyisin kiellettyjä, vaaralliseksi tunnistettuja aineita. Jätteet syntypaikkalajitellaan, jolloin jätteiden hyödyntäminen voidaan tehdä tehokkaimmin ja turvallisimmin .Tuotteiden uudelleen suunnittelu ja modulaarisuus helpottaa kierrätettäväksi kelpaavan materiaalin uudelleen hyödyntämistä ja haitallisia aineita sisältävän osan hävittämistä niin, etteivät ne aiheuta haittaa ympäristöterveydelle.
Kiertotalouden työpaikolla otetaan huomioon biologiset, kemialliset ja fysikaaliset riskit ja tapaturmavaarat. Jätemateriaalin heterogeenisyys ja useiden erilaisten kemikaalien samanaikainen esiintyminen jätevirrassa huomioidaan työturvallisuudessa ja -terveydenhoidossa.
Kiertotalous ja luonnon monimuotoisuus
Kiertotalouden yhteys maankäyttöön ja luonnon monimuotoisuuteen eli biodiversiteettiin on toistaiseksi jäänyt vaille perusteellista tarkastelua, sillä ympäristövaikutusten arviointi on keskittynyt lähinnä neitseellisten raaka-aineiden käytön ja jätteen minimointiin sekä päästöjen vähentämiseen. Tarve sisällyttää luonnon monimuotoisuusvaikutukset myös osaksi kestävän kiertotalouden arvioita on kuitenkin selkeä (ks. esim. ). Kansainvälisen luonnonvarapaneelin selvityksessä kiertotalous on tunnistettu yhdeksi keskeiseksi ratkaisuksi maailmanlaajuisen biodiversiteettikadon torjunnassa. Kiertotaloudella on myönteinen vaikutus biodiversiteettiin, kun kiertotaloustoimenpiteiden avulla onnistutaan vähentämään luonnonvarojen ottoa, maankäytön ja erilaisiin elinympäristöihin kohdistuvia paineita sekä ekosysteemien luonnolliset kierrot huomioidaan paremmin.
Kiertotalous ja vesi
Kiertotaloudessa neitseellisten luonnonvarojen, myös puhtaan veden, tarve on vähäisempi ja sen sijaan hyödynnetään jo kierrossa olevia luonnonvaroja. Vesivarojen käyttö on merkittävästi vähäisempää kuin vallitsevassa lineaarisessa taloudessa.
Kiertotalousekosysteemit
Kiertotalousekosysteemit ovat tärkeitä kiertotalouden onnistumisen kannalta.
Potentiaaliset vaikutukset ja vaikutusten mittaaminen
Kiertotalouden edistymisen näkökulmasta on oleellista seurata mm. resurssien käytön tehokkuutta, jotta ymmärrämme kiertotalouden yhteyksiä luonnonvarojen kulutukseen. Yleisesti kiertotalouden seurannan tietoja voidaan hyödyntää kiertotalouden tavoitteiden asettamisessa, kehityksen seurannassa ja päätöksenteon tukena. Kiertotalouden mittaamisessa voidaan hyödyntää saatavilla olevaa tilastotietoa (esim. jätetilastot). Toisaalta tarvitaan myös uutta lähtödataa ja uudenlaista tilastointia, sillä monet kiertotalouden toiminnat tapahtuvat yritysten sisällä, vanhojen järjestelmien ulkopuolella ja rajapinnoilla tai kuluttajien keskuudessa. Kiertotalouden seuranta ja mittaaminen onkin monin paikoin puutteellista ja kehitystyö on tarpeen.
Euroopan komissio on määrittänyt EU:lle kymmenen kiertotalousindikaattoria kuvaamaan kiertotalouden keskeisiä osa-alueita ja niissä tapahtuvaa kehitystä. Näitä osa-alueita ja indikaattoreita ovat:
Ympäristönäkökulmien lisäksi kiertotalouden seurannassa painotetaan usein sen kansallisia ja kansainvälisiä taloushyötyjä.
Maailmalla
Kiertotalouden taloudellista potentiaalia ja muita vaikutuksia on arvioitu monien tahojen toimesta, useimmiten Euroopan kontekstissa.
Suomessa
Kiertotalous voi parantaa valtion resurssiomavaraisuutta ja näin suojata resurssiniukkuuteen ja hintoihin liittyviltä riskeiltä, sekä luoda ympäristön ja hyvinvoinnin huomioivaa uutta työtä.
Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitran, McKinseyn ja Gaia Consultingin selvitysten mukaan kiertotalouden kansantaloudellinen potentiaali Suomessa on yhteensä 2–3 miljardia euroa vuosittain, 2030 mennessä.
Kiertotalouden mahdollisuudet Suomessa -raportissa arvioidaan kiertotalouden yhteispotentiaali 1,5–2,5 miljardin euron luokkaan viidellä eri sektorilla: konepajateollisuudessa, metsä- ja paperiteollisuudessa, ruokahävikin vähentämisessä, jakamistaloudessa sekä rakennus- ja kiinteistöalalla.
Ravinteiden kierron taloudellinen arvo ja mahdollisuudet Suomelle -raportissa ravinteiden kierron vuosittainen potentiaali tutkituilla alueilla on 0,5 miljardia euroa 2030 mennessä.
Kiertotalous Suomessa – toimintaympäristö, politiikkatoimet ja mallinnetut vaikutukset vuoteen 2030 -raportissa havaitaan, että kiertotaloudella voidaan vahvistaa taloutta samalla, kun sen avulla vähennetään luonnonvarojen käyttöä ja niistä aiheutuvia ympäristövaikutuksia. Raportissa arvioidaan, että kansantalouden materiaalitehokkuus (BKT/materiaalien käyttö) kasvaa valikoidulla joukolla kiertotaloustoimenpiteitä (esim. metsäteollisuuden materiaalitehostuminen ja ruokahävikin vähentäminen) 1,3% vuoteen 2030 mennessä.
Haasteita muutoksen tiellä
Siirtymää kohti kiertotaloutta hidastavat muun muassa negatiivisten ja positiivisten ulkoisvaikutusten riittämätön sisällyttäminen hintoihin, investointien puute, vakiintuneiden toimintatapojen muuttamisen haasteet sekä ristiriitaiset säännökset.
Euroopan tiedeakatemioiden tieteellinen neuvottelukunta EASAC:n kiertotaloustyöryhmä on selostuksessaan nostanut esiin seuraavia esteitä kiertotalouteen siirtymiselle yritysten näkökulmasta:
EASAC:n kiertotaloustyöryhmä nostaa esiin myös seuraavia muita esteitä:
Kritiikkiä
Kiertotalouteen on viime vuosina kiinnitetty suuria odotuksia erityisesti sen tuomista ympäristö- ja taloudellista hyödyistä. Epäselvemmäksi on jäänyt, kuinka ja millaisia keinoja käyttäen odotukset täydellisistä kierroista, kuluttajakäyttäjästä, talouskasvun luonnonvarojen käytön irtikytkennästä ja Euroopan talouksien uudistamisesta täytetään. Kiertotalouden on politiikkadokumenttien perusteella katsottu olevan esimerkki ”lupausten politiikasta”, josta sen edellyttämään yhteiskunnalliseen murrokseen väistämättä liittyvät ristiriidat on häivytetty. Samalla kiertotalous näyttäytyy moraalitalouden muotona, jossa EU:ssa jätteet käännetään resursseiksi, kun taas globaalit kierrätysverkostot näyttäytyvät likaisina ja laittomina.
Kiertotaloutta ja erityisesti siihen liittyvää yhteiskunnallisten hyötyjen arviointia on kritisoitu puutteellisesta tieteellisestä pohjasta. EASAC:n kiertotaloustyöryhmän julkaisemassa kiertotalousselostuksessa painotetaan muun muassa, että kiertotalouden potentiaalisten hyötyjen arvioimiseen käytetyt mallit eivät ole riittävän tarkkoja .Tehdyissä vaikutusten arvioinneissa on lisäksi keskitytty lähinnä taloudellisten ja ympäristöllisten hyötyjen arviointiin, sosiaalisten vaikutusten jäädessä selvästi vähemmälle huomiolle.
Perunsuula
Perunsuula (Sula variegata) on eteläamerikkalainen suulalaji. Se elää mantereen länsirannikolla ja saaristossa ja lisääntyy Pohjois-Perun ja Chilen keskiosien välisellä alueella. Johann Jakob von Tschudi kuvaili lajin holotyypin Perun saarilta vuonna 1843.
Renzo Cramerotti
thumb|200px Renzo Cramerotti (s. 9. joulukuuta 1947 Trento) on italialainen keihäänheittäjä. Cramerotti sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 keihäänheitossa 11:nneksi tuloksella 72,92 m. Välimeren kilpailuissa Cramerotti voitti kultaa 1971 ja saavutti pronssia 1975. Keihäänheiton Italian mestaruuden hän voitti vuosina 1970–1973 ja 1975–1977.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1970
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1970 pidettiin Kajaanissa 30. tammikuuta–1. helmikuuta ja Rovaniemen Ounasvaaralla 21.–22. maaliskuuta 1970.
15 kilometriä
Kilpailu käytiin Kajaanissa. <br style="clear:both" />
30 kilometriä
Kilpailu käytiin Ounasvaaralla. <br style="clear:both" />
50 kilometriä
Kilpailu käytiin Kajaanissa. <br style="clear:both" />
4×10 kilometriä, viesti
Kilpailu käytiin Ounasvaaralla. <br style="clear:both" />
5 kilometriä
Kilpailu käytiin Ounasvaaralla. <br style="clear:both" />
10 kilometriä
Kilpailu käytiin Kajaanissa. <br style="clear:both" />
3x5 kilometriä, viesti
Kilpailu käytiin Ounasvaaralla. <br style="clear:both" />
Pieni mäki
Kilpailu käytiin Kajaanissa. <br style="clear:both" />
Suurmäki
Kilpailu käytiin Ounasvaaralla. <br style="clear:both" />
Yhdistetty
Kilpailu käytiin Kajaanissa. <br style="clear:both" />
Perunsuula
Lähteet
thumb|left|Perunsuula rakentaa pesänsä [[guanosta]]
Marta Hirn
Marta Hirn (7. marraskuuta 1903 Pariisi, Ranska – 5. toukokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori h. c. ja tietokirjailija.
Marta Hirnin vanhemmat olivat professori Yrjö Hirn ja kääntäjä Karin Hirn. Hänen veljensä oli professori Hans Hirn. Marta Hirn toimi Kansallismuseon kuvakokoelman hoitajana.
Luettelo Alppiharjun peruspiirin suojelluista rakennuksista
Tämä on luettelo Helsingin Alppiharjun peruspiirin suojelluista rakennuksista.
Alppiharjun asuintalot on rakennettu pääosin 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Alppiharjussa osoitteessa Aleksis Kiven katu 52-54 sijaitsi Serlachius-yhtiölle kuulunut Bögelundin kartonkitehdas vuodesta 1920 alkaen. Tehdas lopetettiin vuonna 1925, mutta rakennus on edelleen jäljellä asuintaloksi muutettuna ja laajennettuna. Rakennuksen vanhimmat osat on suunnitellut arkkitehti W. G. Palmqvist. Alppiharjussa sijaitsee myös Satakallio, joka on yksi Suomen suurimmista taloyhtiöistä. Myös Kulttuuritalo, Linnanmäki ja Brahenkenttä kuuluvat Alppiharjun kaupunginosaan. Alueen puistot Alppipuisto ja Lenininpuisto ovat suosittuja kokoontumispaikkoja kesäisin.
HMS Kale (1904)
HMS Kale oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1904. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta ja valmistui elokuussa 1905.
Palvelus
Alus upposi osuttuaan miinaan 27. maaliskuuta 1918 Pohjanmerellä.
Kitty Foyle
Kitty Foyle perustuu Christopher Morleyn romaaniin Kitty Foyle (1939), jonka pohjalta Dalton Trumbo laati käsikirjoituksen. Ginger Rogers voitti roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon vuonna 1941. Kitty Foyle oli lisäksi ehdolla neljään muuhun Oscar-palkintoon, joista yksi oli ehdokkuus parhaasta elokuvasta. Rogersin käyttämästä mekosta syntyi uusi suosittu mekkotyyli, joka nimettiin elokuvan mukaan Kitty Foyle -mekoksi.
Tuotanto
thumb|220px|right|Ginger Rogers Kitty Foylen roolissa Kitty Foylen tuotanto alkoi 26. elokuuta 1940 ja päättyi 26. lokakuuta 1940. Elokuvan budjettina oli 738 000 dollaria, ja sen tuotantoyhtiönä toimi RKO Radio Pictures.
Katharine Hepburnille oli tarjottu tuotannon alkuvaiheessa nimiroolia, mutta hän kieltäytyi. Tuotantoyhtiö RKO olisi halunnut alun perin William Wylerin ohjaamaan elokuvan, mutta ohjaajaksi tuli Sam Wood.
Julkaisu ja vastaanotto
Kitty Foyle sai ensi-iltansa kotimaassaan 27. joulukuuta vuonna 1940, jonka jälkeen New Yorkin ensi-ilta oli 8. tammikuuta seuraavana vuonna. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 29. marraskuuta vuonna 1942. Kitty Foylen levittäjänä oli RKO Radio Pictures. Kitty Foylella oli maanlaajuinen uusintaensi-ilta vuonna 1955.
Kitty Foyle oli valtavan suosittu lippuluukuilla, ja se tuotti vuonna 1941 noin 2,4 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Elokuva toi voittoja RKO:lle 869 000 dollarin edestä, ja se oli studion suurin vuoden 1940 kassamagneetti. Elokuva sai ilmestyessään kriitikoilta hyvin myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 71 prosenttia on myönteisiä perustuen seitsemään arvosteluun.
Sovitukset
Kitty Foylesta on sovitettu radiokuunnelmia ja televisiotuotantoja. Rogers uusi roolinsa Lux Radio Theaterissa 5. toukokuuta 1941 ja 6. huhtikuuta 1946 Academy Award Theaterissa. 3. maaliskuuta 1947 Olivia de Havilland oli Kitty Foylen roolissa The Screen Guild Theaterin kuunnelmassa. Elokuvan televisiosovituksia ovat NBC:n versio vuodelta 1950, ABC:n versio vuodelta 1954 ja CBS:n versio vuodelta 1955.
Kitty Foylesta on tehty myös televisioon saippuaooppera, jota esitettiin NBC-kanavalla vuonna 1958. Saippuaoopperan pääosassa on Kathleen Murray Kitty Foylena.
Muut julkaisut
Turner Entertainment julkaisi Kitty Foylen VHS:lle Yhdysvalloissa vuosina 1995 ja 1998. Warner Bros. julkaisi elokuvasta DVD-julkaisut 31. tammikuuta 2006 ja 20. elokuuta 2013.
Gloria Patri
Gloria Patri (latinaa, Kunnia Isälle) on monissa kristillisissä kirkko­kunnissa käytetty lyhyt, Jumalan kunniaksi laulettava hymni. Siitä käytetään myös nimitystä Gloria minor (pieni kunnia) tai Doxologia minor (pieni doksologia) erotukseksi messun "suuresta kunniasta" (Gloria maior eli Gloria in excelsis Deo).
Hymni on todennäköisesti syyrialaista alkuperää. ja sen alkuperäistä syyrian­kielistä muotoa käyttävät yhä Idän assyrialainen kirkko ja Kaldealainen katolinen kirkko. Läntinen, latinalainen muoto lisää siihen sanat "sicut erat in principio" (lat. niin kuin oli alussa), jotka puuttuvat itäisistä versioista.
thumb|450px|right|Gloria Patri latinalaisena [[gregoriaaninen laulu|gregoriaanisena lauluna kokoelmassa Liber usualis. Mukana on kaksi euouae-vaihtoehtoa.]]
Kreikkalainen versio
Hymnin kreikankieliset sanat kuuluvat:
Suomen ortodoksisen kirkon käyttämä suomennos:
Hymnin kreikkalainen muoto on todennäköisesti peräisin Antiokiasta ja on syntynyt areiolaisia vastaan käydyn taistelun tuloksena. Varhaisimmissa muodoissaan doksologian alkuosa on kuulunut: "Kunnia Isälle Pojan kautta Pyhässä Hengessä". Tässä muodossa sitä käyttivät areiolaiset. Koska valtavirran kristityt eivät hyväksyneet Areioksen oppia, jonka mukaan Kristus oli luotu olento, ja tämän korostamiseksi myös doksologian sana­muotoa muutettiin siten, että Isä ja Poika mainitaan samanarvoisina.
Kreikassa hymnin toinen osa sai edellä esitetyn muotonsa. , jossa sitä käytetään bysanttilaista riitusta noudattavassa ortodoksisessa kirkossa, idän katolisissa kirkoissa ja orientaali­ortodoksisissa kirkoissa.
Roomalaisen riituksen mukainen latinalainen versio
Hymnin latinalainen versio kuuluu:
Suomen evankelisluterilaisen kirkon käyttämä suomennos:
Myös jälkimmäisen säkeen sanat "niin kuin oli alussa" ovat saaneet nykyisensä muotonsa areiolaisia vastaan käydyn kamppailun tuloksena. Niillä korostetaan kirkon käsitystä, että Kristus ei ole luotu, vaan kunnia on kuulunut hänelle alusta saakka. Vuonna 529 Galliassa pidetty Vasion (nykyisen Vaisonin) toinen synodi totesi viidennessä kaanonissaan, että doksologian toinen osa siinä muodossa, jossa se oli käytössä Roomassa, itämailla ja Afrikassa, sisälsi sanat Sicut erat in principio, ja määräsi, että se oli lausuttava samassa muodossa myös Galliassa. Adrian Fortescue, joka vuonna 1909 kirjoitti asiaa koskevan artikkelin Catholic Encyclopediaan, mainitsi, että synodi oli erehtynyt väittäessään, että lännessä käytetty muoto olisi sama kuin kreikkalainen. Suunnilleen 600-luvulta lähtien nykyinen roomalaisen riituksen mukainen versio on ollut käytössä kaikkialla läntisessä kristikunnassa.
Käyttö
Ortodoksisessa kirkossa, orientaali­ortodoksisissa kirkoissa, Idän assyrialaisessa kirkossa ja idän katolisissa kirkoissa Pientä Doksologiaa käytetään usein jumalan­palvelusten eri kohdissa ja yksityisissä rukouksissa. Muun muassa se luetaan kolmeen kertaan jokaisen jumalanpalveluksen alussa osana sekä osana jumalan­palveluksen lopussa lausuttua siunausta. Kun se on osana useamman hymnin sarjassa, se lauletaan joko ennen viimeistä tai ennen toiseksi viimeistä hymniä. Jälkimmäisessä tapauksessa se jaetaan kahtia: sanalla "kunnia" alkava alkuosa lausutaan ennen toiseksi viimeistä, sanoilla "nyt, aina" alkava loppu­osa ennen viimeistä hymniä, joka tavallisimmin on Theotokion.
Roomalaisessa riituksessa Gloria Patri lausutaan tai luetaan usein hetkipalveluksen rukous­hetkissä, joita rukoilevat papisto, monet vihkiytyneen elämän muodot ja seura­kunnat sekä Vatikaanin toisesta kirkollis­kokouksesta lähtien yhä useammin myös maallikot. Tavallisimmin se lausutaan psalmien tai kiitos­virsien lopuksi sekä responsorioissa. Se esiintyi myös messun johdannossa siinä muodossa, jossa se toimitettiin ennen roomalaiseen riitukseen vuonna 1970 tehtyjä muutoksia. Sitä käytetään myös yksityisessä hartaudenharjoituksessa, esimerkiksi ei-liturgisissa hartaushetkissä, varsinkin ruusukkorukouksissa, joissa se lausutaan aina ennen niitä pieniä helmiä, joiden kohdalla lausutaan Isä meidän -rukous ja jotka jakavat rukous­nauhan viiteen kymmenen suuremman helmen joukkoon, joiden kohdalla rukoillaan Ave Maria.
Anglikaanisessa kirkossa Gloria Patri lausutaan tai lauletaan tavallisimmin psalmien ja kiitos­virsien päätteeksi aamu- ja iltarukouksissa.
Luterilaisissa kirkoissa Gloria Patri on vanhastaan liitetty jumalan­palveluksissa luettavan psalmitekstin jatkoksi sekä myös Simeonin kiitos­virren alkuun. Sitä käytetään myös aamu- ja ilta­jumalan­palveluksissa. Hymni on ahkerassa käytössä myös evankelisissa presby­teriaa­nisissa kirkoissa.
Kaliumftaali-imidi
Kaliumftaali-imidi (C8H4NO2K) on ftaali-imidin kaliumsuola. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa amiineja.
Valmistus ja käyttö
Kaliumftaali-imidiä valmistetaan ftaali-imidin ja kaliumhydroksidiliuoksen välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään valmistettaessa primäärisiä amiineja Gabriel-synteesillä. Yhdiste reagoi alkyylihalogenidien kanssa muodostaen substituoituja ftaali-imidejä, jotka voidaan hydrolysoida, jolloin muodostuu amiini ja kaliumin halogenidisuola. Tätä reaktiota voidaan käyttää hyväksi myös tunnistettaessa alifaattisia alkyylihalogenideja.
Jessica Stroup
Jessica Stroup (s. 23. lokakuuta 1986 Anderson, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Erin Silverina nuortensarjassa 90210.
Yksityiselämä
Stroup syntyi 23. lokakuuta 1986 Etelä-Carolinassa, mutta kasvoi Charlottessa, Pohjois-Carolinassa. Hänen äitinsä, entinen Miss Pohjois-Carolina, toivoi, että Jessicasta tulisi malli. Hänellä on myös isoveli nimeltään Dave Stroup.
Stroup valmistui Providence High Schoolista 2004. Kun Stroup oli 17-vuotias, hän sai stipendin Georgian yliopistoon, mutta hylkäsi sen näyttelijäuratoiveiden takia. Stroup muuttikin pian työn perässä Los Angelesiin, missä hän asuu nykyään. Hän seurusteli 90210-sarjan kollegansa Dustin Milliganin kanssa. Stroupin ystäväpiiriin kuuluvat muun muassa Torrey DeVitto ja Brittany Snow.
Ura
Stroupin malliura alkoi 15-vuotiaana ja näyttelijänura 18-vuotiaana. Malliuransa aikana hän kiinnostui näyttelemisestä. Hänen ensimmäinen työnsä oli vieraileva rooli Nickelodeonin nuortensarjassa Unfabulous.
Vuonna 2005 Stroup debytoi sivuroolissa CBS:n televisioelokuvassa Vampire Bats, jonka pääosaa näytteli Lucy Lawless. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai pienen roolin elokuvasta Luuseriopisto ja oli ensimmäistä kertaa päärooleissa elokuvassa The Hills Have Eyes 2.
Vuonna 2008 Stroup sai todellisen läpimurtoroolinsa nuortensarjassa 90210. Samana vuonna hän näytteli ystävänsä Brittany Snow’n rinnalla elokuvassa Prom Night. Stroup on vieraillut monissa televisiosarjoissa, kuten Greyn anatomia, October Road, Reaper ja True Blood, sekä esiintynyt lukuisissa televisiomainoksissa.
Vuonna 2009 Stroup nähtiin muun muassa elokuvassa Homecoming, jonka pääosaa esittää Mischa Barton.
Happy Tree Friends: False Alarm
Happy Tree Friends: False Alarm on vuonna 2008 julkaistu videopeli Xbox 360:lle ja PC:lle. Tämä videopeli perustuu animaatiosarjaan Happy Tree Friends. Tämän pelin kehittäjä on Stainless Games ja julkaisija Sega.
Nicole Billa
Seuratasolla Billa on edustanut saksalaista TSG 1899 Hoffenheimia vuodesta 2015.
Fat Bullets
Fat Bullets on suomalainen yhtye, joka on tehnyt kaksi pitkäsoittoa Texicalli Recordsille.
Naamiosuula
Naamiosuula (Sula dactylatra) on valtamerillä elävä suulalaji. Se elää laajalla alueella trooppisilla merillä, ja siitä tunnetaan noin neljä alalajia. Nimialalaji dactylatra elää Karibian ja Lounais-Atlantin alueella, alalaji melanops Intian valtameren länsiosissa, alalaji personata Intian valtameren itäosissa sekä Tyynenmeren länsi- ja keskiosissa, ja alalaji fullagari Tasmaninmeren pohjoisosissa. René-Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin Ascensionilta vuonna 1831.
Grand Prince Hotel Akasaka
Grand Prince Hotel Akasaka on hotelli ja pilvenpiirtäjä Chiyodan alueella Tokiossa Japanissa. Alkuperäinen hotelli sijaitsi Kitashirakawan palatsissa, josta tehtiin hotelli vuonna 1955. Vuonna 1982 valmistunut uusi hotelli on Kitashirakawan palatsin vieressä, ja sen suunnitteli japanilainen arkkitehti Kenzo Tange.
Hotelli oli jo päätetty purkaa, kun sitä päätettiin käyttää vuoden 2011 maanjäristyksessä kodittomiksi jääneiden majoituspaikkana.
Przemysław Olbryt
Przemysław Tomasz Olbryt (s. 10. elokuuta 1979 Ozimek, Puola) on puolalainen muusikko, säveltäjä, laulaja ja lauluntekijä.
Sielunvihollinen (albumi)
Sielunvihollinen on suomalaisen black metal -yhtyeen Förgjordin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Hammer of Hate.
Ruiz
Ruiz on espanjalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Suomen Kiinteistönvälittäjäliitto
Suomen Kiinteistönvälittäjät ry (SKVL) on suomalainen kiinteistönvälitysalan yrittäjien palvelu- ja edunvalvontajärjestö. SKVL:n jäsenyys takaa välittäjille ajantasaisen tiedon ja työvälineet sekä asiakkaille ammattitaitoisen ja turvallisen palvelun. Liitto toimii yhdyssiteenä verkostossa, joka koostuu yli 400 paikallisesta kiinteistönvälitystoimistosta ympäri Suomen.
Suomen Kiinteistönvälittäjäliitto on perustettu vuonna 1946.
Augustinus Canterburylainen
thumb|Augustinus Canterburylainen
Augustinus Canterburylainen (, k. 604) oli benediktiinimunkki, joka vihittiin vuonna 597 ensimmäiseksi Canterburyn arkkipiispaksi. Häntä pidetään Englannin kirkon perustajana.
Paavi Gregorius I päätti vuonna 596 lähettää lähetyssaarnaajia Britannian anglosaksien luo. Valtaosa Britannian pääosin kelttiläisistä asukkaista oli ollut kristittyjä jo 200-luvulta asti, mutta mantereelta tulleet anglosaksit olivat valloittaneet Britannian 400-luvulla, ajaneet keltit Walesiin ja Cornwalliin ja tuhonneet kristinuskon merkit. Sen vuoksi evankeliumin julistaminen piti aloittaa Länsi-Englannissa lähes alusta.
Paavi valitsi lähetyssaarnaajiksi neljäkymmentä munkkia ja heidän johtajakseen pappismunkki Augustinuksen, joka toimi paavin Roomaan Caeliuksen kukkulalle perustamassa Pyhän Andreaksen luostarissa. Ensimmäiseksi kohteeksi valittiin Kentin kuningaskunnan kuningas Ethelbert, koska Kent sijaitsi lähimpänä Gallian kristillisiä kuningaskuntia, joista hänen vaimonsa, kuningas Karibert I:n tytär Bertha, oli kotoisin. Ethelbert ei suostunut heti kääntymään kristityksi, mutta toivotti Augustinuksen ja hänen seuranaan olleet munkit tervetulleiksi ja lahjoitti heille maata Kentin pääkaupungin Canterburyn itäpuolelta, aivan kaupunginmuurin ulkopuolelta. Lähetyssaarnaajat perustivat luostarin lähelle vanhaa Pyhän Martin kirkkoa, jossa kuningatar Berhalla oli tapana rukoilla.
Arlesin arkkipiispa pyhä Virgilius vihki Augustinuksen piispaksi 5. maaliskuuta 597. Paavi Gregorius lähetti Englantiin kaksitoista lähetystyöntekijää lisää ja heidän mukanaan palliumin merkiksi siitä, että Augustinus johti koko Englannin kirkkoa. Lisäksi paavi lähetti pyhiä reliikkejä ja kirkkoesineitä. Englannin pakanallisia temppeleitä ei tuhottu, vaan ne puhdistettiin ja pyhitettiin kristillisiksi kirkoiksi, ja pakanalliset juhlapäivät korvattiin kirkollisilla juhlilla. Näin anglosaksien oli helpompi hyväksyä uusi usko. Augustinus perusti Englannin arkkipiispanistuimen Canterburyyn sekä Lontoon ja Rochesterin piispan virat.
Augustinus kuoli 26. toukokuuta vuonna 604 ja julistettiin pian pyhimykseksi.
Kummitusneulat
Kummitusneulat (Solenostomidae) on putkisuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä vesistä Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Lajit ja anatomia
Varhaisimmat kummistusneulojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimossa elää 1 suku ja 5 lajia. Lajit ovat kummitusneula (Solenostomus paradoxus), lehväkummitusneula (S. cyanopterus), purjekummitusneula (S. armatus), ripsukummitusneula (S. leptosomus) ja S. halimeda. Heimon kalat ovat kooltaan pienehköjä ja suurimmat lajit voivat saavuttaa 16 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä heimon kaloille ovat pitkulainen ruumis, jota ympäröivät luulevyt, pitkä putkimainen kuono, kookkaat rintaevät ja 2 selkäevää. Kummitusneulojen väritys ja ruumiinmuoto kätkevät ne hyvin kasvillisuuden sekaan. Eräillä lajeilla on ruumiissan ripsumaisia ulokkeita.
Levinneisyys ja elintavat
Kummitusneulalajeja tavataan alueelta, joka ulottuu Afrinkan itärannikolta Fidžille. Niitä elää myös Punaisessa meressä. Heimon lajien ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Kummitusneulanaaraat pitävät hedelmöittyneitä munia vatsaeviensä muodostamassa taskussa.
Seuraa johtajaa
Seuraa johtajaa on peli tai leikki, jossa valitaan yksi johtaja, joka johtaa muuta joukkoa. Muut matkivat johtajan liikkeitä ja eleitä, sekä seuraavat häntä. Kukin leikkijä valitaan kerrallaan johtajaksi.
Ernst Gombrich
pienoiskuva|Ernst Gombrich vuonna 1975. Ernst Gombrich (30. maaliskuuta 1909 Wien, Itävalta – 3. marraskuuta 2001 Lontoo, Britannia) oli itävaltalaissyntyinen taidehistorioitsija, 1900-luvun monipuolisimpia ja vaikutusvaltaisimpia.
Gombrichin tunnetuimpia teoksia on alun perin nuorille lukijoille tarkoitettu yleistajuinen Maailman taiteen historia (The Story of Art), joka ilmestyi alkukielellä vuonna 1950. Se julkaistiin suomeksi viisi vuotta myöhemmin Sakari Saarikiven suomentamana ja runsaasti kuvitettuna. Kirja on käännetty noin 30 kielelle. Sen sanotaan olevan myydyin taidekirja, sillä sen painosmäärä on yli seitsemän miljoonaa.
Toinen laajasti tunnettu Gombrichin teos on Art and Illusion vuodelta 1960. Myöhemmistä julkaisuista merkittäviä ovat The Image and the Eye-teos ja taidehistorioitsija Aby Warburgin (1866-1929) elämäkerta.
Gombrich opiskeli taidehistoriaa synnyinkaupungissaan Wienissä ja työskenteli muun muassa Sigmund Freudin piiriin kuuluneen Ernst Krisin kanssa. Juutalaissyntyinen Gombrich muutti Englantiin vuonna 1936. Hän toimi Lontoossa Warburg-instituutin johtajana ja Lontoon yliopiston professorina.
Gombrich on tutkinut renessanssin taidetta, taidepsykologiaa ja taideteoriaa. Hänet tunnetaan myös taidekriitikkona ja modernistisen puhtaan havainnon arvostelijana. Puhdasta havaintoa ei hänen mukaansa ole, koska opitut asiat, odotukset ja havaintotottumukset vaikuttavat niin taiteilijan kuin taiteen katsojan havaintoihin. Gombrich on lisäksi tarkastellut taiteen tradition siirtymistä skeeman käsitteen avulla. Skeema tarkoittaa tässä kuvataiteen kunkin hetkistä havainto- ja kuvaustapaa, tavallaan konventiota. Taiteilija työskentelee aina jonkin skeeman vaikutuksen alaisena, tietäen tai tietämättään. Hän ei voi kuvata tai kopioida suoraan. Kumoukset ja muutokset taiteessa syntyvät kun vallitsevaa skeemaa muutetaan tai se korvataan uudella.
Samoihin aikoihin Wienistä Lontooseen muuttaneista emigranteista Gombrichille läheisimpiä olivat Karl Popper ja Friedrich Hayek. Gombrich avusti Popperin pääteoksen Avoin yhteiskunta ja sen viholliset editoimisessa. He molemmat ovat soveltaneet tutkimusaiheeseensa myös psykologian näkökulmaa.
Gombrichille myönnettiin monia Englannin arvostetuimpia tunnustuksia ja jäsenyyksiä, samoin kuin kansainvälisiä palkintoja. Hänet tunnettiin myös hyvänä luennoitsijana, joka perusteli väitteensä hyvin.
Człuchówin piirikunta
Człuchówin piirikunta on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 56 085. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Czarne, Człuchów, Debrzno, Koczała, Przechlewo ja Rzeczenica. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Człuchówin piirikunnan asukkaista 50,6 prosenttia oli naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,9 prosenttia ja eläkeikäiset 20,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 541 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 1,3 prosenttia piirikunnan asukkaista oli ukrainalaisia ja 0,2 prosenttia saksalaisia. Człuchówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 44 830 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Galapagosinnaamiosuula
Galapagosinnaamiosuula (Sula granti) on itäisellä Tyynellämerellä elävä suulalaji. Se luokitellaan joskus myös naamiosuulan alalajiksi. Sen pääasialliset asuinpaikat ovat Galápagossaaret ja Clippertoninsaari. Pohjoisin pesimäsaari lienee Baja Californiassa sijaitsevat Revilla Gigedon saaret. Walter Rothschild kuvaili lajin holotyypin vuonna 1902.
Lähteet
thumb|left
Tarja Halosen puisto
thumb|300px|Tarja Halosen puisto kevätaamuna.
6LoWPAN
6loWPAN on IPv6 matalan tehon langaton likiverkko. Lyhenne on muodostettu sanoista IPv6 over Low power Wireless Personal Area Networks.
Verkon rakenne
6LoWPAN-arkkitehtuuri määrittää kolme eri tyyppistä verkkoa: yksinkertainen LoWPAN, laajennettu LoWPAN ja Ad hoc LoWPAN .
Tarja Halosen puisto
Helsingin kaupungilla on ollut tapana nimetä jokin katu, aukio tai puisto jokaisen tasavallan presidentin mukaan. Myös kaikkien aikaisempien presidenttien mukaan on Helsinkiin nimetty vähintään yksi paikka.
6LoWPAN
Verkon rakenne
Verkon osia ovat jäsenet ja reunareitittimet. Verkon jäsenet ovat joko isäntä- tai reititinroolissa, ja niillä kaikilla on oltava sama IPv6-osoitteen etuliite. Reunareitittimet puolestaan reitittävät liikennettä sisään ja ulos 6LoWPAN-verkosta. Ne voivat kytkeytyä myös IPv4-verkkoihin ja niissä on usein myös hallintaominaisuuksia koko IoT-ratkaisuun jonka osana 6LoWPAN-verkkoa käytetään.
Tarja Halosen puisto
Puistossa sijaitsee vuonna 1970 pystytetty Kari Juvan suurikokoinen veistos Thalia ja Pegasos.
6LoWPAN
Protokollat
6LoWPAN protokollapino on samankaltainen kuin IPv6-protokollassa, mutta protokollaa on optimoitu matalan tehon langatonta verkkoa varten. Tästä johtuen esimerkiksi IPv6 ja 6LoWPAN protokollasovitusta pitää tehdä verkon reunareitittimillä yhteensopivuuden saavuttamiseksi. 6LoWPAN-verkko toimii IEEE 802.15.4 -standardin päällä Zigbeen tavoin.
Something New
Albumi oli yhdeksän peräkkäistä viikkoa Billboard 200 -listan toisella sijalla, ja sitä myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta. Yhdysvaltojen lisäksi Capitol julkaisi albumin Kanadassa, kun taas Parlophone julkaisi Euroopassa niin sanotun export-version. Länsi-Saksassa ja Perussa levy ilmestyi Odeon Recordsin julkaisemana.
6LoWPAN
Protokollat
Viestien reitittämiseen reunareitittimen ja verkossa olevan jäsenten välillä käytetään joko Route-Over (IP-reititys) tai Mesh-Under (Wireless mesh-reititys) -menetelmiä.
International Center of Photography
International Center of Photography (ICP) on Manhattanilla New Yorkissa sijaitseva valokuvamuseo ja -koulu sekä tutkimuskeskus. Cornell Capan vuonna 1973 perustama ICP on kasvanut yhdeksi maailman suurimmista valokuva-alan instituutioista.
6LoWPAN
Protokollat
6LoWPAN-verkossa käytetään kuljetuskerroksessa useimmiten vain UDP ja ICMP-protokollia, ja varsinainen sovellustason protokolla on usein sovelluskohtainen binääriprotokolla.
International Center of Photography
ICP:n museon kokoelmissa on yli 130 000 valokuvaa ja lisäksi yli 200 000 negatiivia ja diafilmiä sekä papereita, filmejä ja audio- sekä videomateriaalia. Kokoelmissa on kuvia vanhoista dagerrotypioista ja valokuvapostikorteista uusiin valokuviin. Kokoelmissa on runsaasti materiaalia muun muassa Robert Capalta, Roman Vishniacilta, David Seymourilta, Werner Bischofilta, Dan Weinerilta, Henri Cartier-Bressonilta ja Weegeeltä.