cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Satakoski
Sijainti
Kylä sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Kiikalan kirkolta Salon ja Someron rajalla. Se rajoittuu pohjoisessa Someron Lautelan kylään, lännessä Kiikalan Kirkonkylän, Rekijoen ja Kesälän kyliin, etelässä Kiikalan Komisuon kylään ja idässä Someron Terttilän kylään. Kylän kautta kulkee Someron ja Kiikalan välinen yhdystie 2410 eli Lautelantie.
Luonnonympäristö
Kylän eteläpuolitse virtaa Uskelanjoen vesistöön kuuluvan Hitolanjoen latvahaara Satakoskenoja, joka saa alkunsa Kiikalannummella sijaitsevan Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen kuuluvista Kultalähteen ja Lamminlähteen lähteiköistä. Kylän pohjoisosassa on harjumaastoa, johon sisältyvät Hautainkrottien suppamuodostumat ja laaja, osaksi ojittamaton Heposuon keidassuo. Suon pohjoislaidassa on pieni, nyttemmin jo umpeenkasvanut Hepojärvi, joka on laskenut Uskelanjoen sivujoen Terttilänjoen latvahaaraan Isojokeen eli Kaskistojokeen pohjoisessa. Pääosa kylän asutuksesta on etelässä Satakoskenojan rantapeltojen ääressä.
Historia
Vuoteen 1841 nykyisen Satakosken kylän alue oli osa Someron Lautelan kylän Satakokoskenmaan takamaapalstaa. Kylä sai asutuksensa, kun Satakoskenmaan takamaapalstalle perustettiin isonjaon yhteydessä vuonna 1805 Lähijoen ja Leikkilän uudistalot. Vuonna 1841 näistä muodostettiin uusi Satakoski-niminen kylä.
Kun Etelä-Someron kylät, joihin myös Lautela kuului, oli vuonna 1492 siirretty Uskelan seurakunnasta Someron seurakuntaan, olivat nämä kylät jääneet maallisen hallinnon osalta kuulumaan Turun linnalääniin ja myöhemmin Turun ja Porin lääniin muun Someron kuuluessa Hämeen linnalääniin ja myöhemmin Hämeen lääniin. Kun läänien rajat koko Suomessa vuonna 1870 yhdenmukaistettiin seurakuntien rajoihin, siirrettiin alkuaan Uskelaan kuuluneet Etelä-Someron kylät kuulumaan maallisen hallinnon osalta Hämeen lääniin, johon Someron pohjoisosa oli kuulunut jo aiemmin. Siirron yhteydessä kuitenkin siihen asti Someron seurakuntaan kuulunut, vuonna 1841 omaksi kyläkseen erotettu Satakoski jätettiin osaksi Turun ja Porin lääniä ja siirrettiin myös kirkollisesti osaksi Kiikalan seurakuntaa.
Isao Takahata
Isao Takahata (, 29. lokakuuta 1935 Ise, Mien prefektuuri – 5. huhtikuuta 2018) oli japanilainen anime-ohjaaja. Hän työskenteli vuodesta 1985 Studio Ghiblissä, jonka hän perusti yhdessä Hayao Miyazakin kanssa. Takahatan ura animaattorina alkoi 1960-luvulla Toei Animationissa. Miyazakiin hän tutustui jo ensimmäisessä ohjaustyössään Horus, auringon prinssi, jossa tämä toimi avainanimaattorina.
Elokuvia
Ohjaajana:
Arvid Bergman
Karl Erik Arvid Bergman (2. kesäkuuta 1867 Iisalmi – 22. huhtikuuta 1944 Sammatti) oli suomalainen asemapäällikkö, kamarineuvos ja antiikkiesineiden keräilijä.
Bergmanin vanhemmat olivat apteekkari Johan Erik Bergman (1840–1872) ja Augusta Lagus (1844–1896). Hän kävi Kuopion reaalikoulun ja meni sitten vapaaehtoisena Kuopion pataljoonaan. Bergman kävi Suomen Kadettikoulussa 1886–1887 reserviupseereille tarkoitetun kurssin ja hänestä tuli reservin vänrikki 1887. Bergman palveli sitten koulutusupseerina Iisalmen reservikomppaniassa ja sitten 7. Hämeenlinnan suomalaisessa tarkka-ampujapataljoonassa. Vuonna 1890 Bergman siirrettiin Oulun reservikomppaniaan. Rautateiden palvelukseen Bergman tuli vuonna 1889. Bergman toimi asemapäällikkönä Keuruulla, Kyrössä ja Rovaniemellä. Hän oli viimeksi Elisenvaaran asemapäällikkönä 1917–1934. Kamarineuvoksen arvon Bergman sai 1941.
Bergman kokosi 40 vuoden aikana suuren historiallisten esineiden kokoelman pääasiassa Suomesta. Hän aloitti keräilyn saatuaan haltuunsa Kustaa Mauri Armfeltin aikanaan omistaman piipun. Kokoelmaan kuului suuri joukko hopea- ja tinaesineitä, erityylisiä huonekaluja, harvinaisia peilejä, lasiesineitä, posliinia, kristallikruunuja, aseita Suomen sodan ajoilta ja taideteoksia. Vuonna 1934 kokoelman arvoksi arvioitiin kolme miljoonaa markkaa. Bergman lahjoitti kokoelmansa syksyllä 1940 valtiolle ja se liitettiin Kansallismuseon kokoelmiin.
Bergman oli naimisissa Sigrid von Willebrandin (1877-1951) kanssa.
Akbar
thumb|Ikhlasin maalaus Akbar ylittää Gangesin (1600) Jalaluddin Muhammad Akbár eli Akbar Suuri (15. lokakuuta 1542 Umarkot – 27. lokakuuta 1605 Agra) oli kolmas Intian suurmogulihallitsija. Hän hallitsi vuosina 1556–1605.
Elämäkerta
Akbarin isä Humayun oli vallasta syöstynä maanpaossa kaksitoista vuotta, mutta nousi valtaan pari kuukautta ennen kuolemaansa. Kolmetoistavuotiaan Akbarin saadessa valtakunnan perinnöksi se käsitti vain pienen osan aikaisemmasta mahtavasta mogulivaltiosta. Akbar otti tavoitteekseen valloittaa vanhat alueet takaisin, ja saikin valtaansa muun muassa Kabulin, Bengalin ja Kashmirin. Hän asetti jokaiselle valtaamalleen alueelleen itselleen uskollisen kuvernöörin.
Akbarin aikana mogulivaltiossa oli sekä hinduja että muslimeita: hindut lukumääräisenä enemmistönä, mutta muslimit hallitsevana luokkana. Hän pyrki edistämään uskonnollista suvaitsevuutta ja loi jopa sekauskonnon, joka yhdisteli molempia oppeja sekä zarathustralaisuutta ja kristinuskoa. Uskonnosta muotoutui vain eräänlainen Akbarin henkilökultti, ja se katosi hänen kuoltuaan. Islaminuskoinen Akbar otti vaimoikseen myös useita hinduprinsessoita, mutta tähän oli ilmeisesti lähinnä poliittiset syyt.
Akbarilla on loistelias mausoleumi Sikandrassa lähellä Agraa.
Aapeli Saarisalon Uuden testamentin suomennos
Uusi testamentti ilmestyi Aapeli Saarisalon suomentamana Uuden testamentin versiona ensin kahdessa osassa 1968 ja 1969 ja myöhemmin yhtenä niteenä useana korjattuna painoksena. Saarisalo on pyrkinyt tekemään käännöksestä sanatarkemman kuin viralliset suomenkieliset raamatunkäännökset. Siinä jakeet on erotettu vinoviivoin. Teksti on jaettu kappaleiksi. Joka viidennen jakeen järjestysluku on painettu tekstin sivuun. Kohdat, jotka Uusi testamentti esittää suoraan Jeesuksen puheena, on lihavoitu, mutta kohtia, joissa joku toinen lainaa Jeesuksen puhetta, ei ole lihavoitu. Sanat, joille ei ole sanatarkasti vastinetta alkutekstissä, on kursivoitu. Väliotsikoita eikä lukujen otsikkotiivistelmiä ei ole. Tekstin alaviitteinä olevissa suppeahkoissa selityksissä on tuotu tekstin ymmärtämiseen välttämättömiä, itämaista taustaa kuvaavia asioita. Sanan evankeliumi asemesta käytetään sanaa evankelio. Osa henkilönnimistä on voimakkaammin suomalaistetussa asussa kuin evankelis-luterilaisen kirkon kolmessa virallisessa kansankirkkoraamatussa (1776, 1933/1938 ja 1992), mm. apostoli Andreaan nimi on muodossa Antero ja apostoli Jaakobin nimi muodossa Jaako.
Versioita
Alun perin teos ilmestyi kahtena niteenä: "Neljä evankeliota: (Matteus, Markus, Luukas, Johannes)" (1968) ja "Apostolien tekoja ja kirjeitä" (1969) Viimeksi mainittuna vuonna käännös ilmestyi myös yhtenä laitoksena ja kolmas, uusittu painos 1978. Neljäs uusittu ja korjattu painos ilmestyi 1991. Suomennoksen eri painokset on julkaissut Vapaa evankeliumisäätiö.
Blast of Silence
Blast of Silence on suomalainen riippumaton levy-yhtiö, joka perustettiin Turussa vuonna 2010. Yritys julkaisee pääasiassa punkalbumeita sekä vinyyli- että kasettiformaateissa.
Yhtyeitä:
Ratchet & Clank: A Crack in Time
Ratchet & Clank: A Crack in Time on Insomniac Gamesin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema tasohyppelypeli. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle Pohjois-Amerikassa 27. lokakuuta 2009, Australiassa 5. marraskuuta 2009 ja Euroopassa 6. marraskuuta 2009.
Peli kuuluu Ratchet & Clank -pelisarjaan ja jatkaa siitä mihin Ratchet & Clank: Quest for Booty jäi. Sarjan seuraava osa on Ratchet & Clank: Nexus.
Juoni
A Crack in Time jatkuu siitä, mihin edellinen peli jäi. Tohtori Nefarious paljastuu Clankin kidnappaajaksi ja Ratchet on yhä matkalla tämän luokse. Ratchetin taival on kuitenkin erittäin pitkä ja täynnä vaaroja. Hän joutuu kohtaamaan matkallaan ennennäkemättömiä taisteluita, ja hänen mukaansa liittyy toinen lombax, salaperäinen Alister Azimuth.
Ratchet tuhoaa tohtori Nefariouksen ja lähtee pelin lopussa Azimuthin kanssa Suurelle kellolle. Ratchet tulee saattamaan Clankia Orvusin kammioon, mutta Azimuth vaatii, että he siirtäisivät aikaa ja estäisivät Tachyonin aiheuttaman tuhon ja pelastaisivat lombaxit. Ratchet ei suostu tähän, jolloin Azimuth surmaa Ratchetin. Tämän onneksi Clank menee Orvusin kammioon, matkustaa ajassa ja pelastaa Ratchetin. Tämän jälkeen Ratchet alkaa taistelemaan Azimuthin kanssa ja voittaa. Lopulta Azimuth kuolee kammion räjähtäessä. Clank lähtee Ratchetin mukaan, koska haluaa auttaa tätä löytämään muut lombaxit.
Muuta
The PlayStation Blog ilmoitti asesuunnittelukilpailun kestävän 10. huhtikuuta 2009 asti. Voittajan ase olisi käytössä uudessa Ratchetissa. Peliin on myös tehty omat action-nukkehahmot, jotka tulivat myyntiin 16. tammikuuta 2010.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Suomenkieliset
Ainakin Ratchetin, Clankin, Nefariouksen ja Trokarin äänet vaihtelevat eri ääninäyttelijöiden välillä.
Søren Kragh-Jacobsen
Søren Kragh-Jacobsen (s. 2. maaliskuuta 1947 Kööpenhamina) on tanskalainen elokuvaohjaaja, muusikko ja lauluntekijä. Hän teki 1980- ja 1990-luvuilla palkittuja nuorten- ja lastenelokuvia ja oli 1990-luvun lopulla yksi elokuvanteon keinojen yksinkertaisuutta korostavan Dogma 95 -ryhmän jäsenistä. 2010-luvulla Kragh-Jacobsen on toiminut Rumle Hammerichin ohella toisena ohjaajana televisiosarjassa Vallan linnake.
Kragh-Jacobsenin myöhempiä elokuvia ovat Emman tarina (Skyggen af Emma, 1988) ja St. Petrin sankarit (Drengene fra Sankt Petri, 1991). Kansainvälistä huomiota sai kolmantena Dogma-elokuvana valmistunut Mifune (Mifunes sidste sang, 1999). Vuonna 2003 Kragh-Jacobsen toi ensi-iltaan elokuvan Skagerrak, joka Mifunen tavoin ei kerro enää lapsista ja teini-ikäisistä vaan nuorista aikuisista naisista.
Palkintoja
Kragh-Jacobsenin elokuvat Kumi-Tarzan, Emman tarina ja Mifune palkittiin Bodil-palkinnolla vuosiensa parhaina tanskalaiselokuvina. Mifune voitti Berliinin elokuvajuhlien Hopeisen karhun ja yleisöpalkinnon. Vallan linnake sai vuonna 2012 parhaan ulkomaisen sarjan Bafta-palkinnon. Monilla festivaaleilla on palkittu myös Kragh-Jacobsenin englanninkielinen nuortenelokuva The Island on Bird Street (1997).
Jūrmala
Jūrmala (latv., ) on merenrantakaupunki Latviassa Riian lähellä Riianlahden rannalla. Jūrmala on pitkine hiekkarantoineen ja puutaloineen suosittu matkailukohde. Kaupungissa on 50 840 asukasta (vuonna 2011), ja sen pinta-ala on 100 neliökilometriä.
Kaupunki koostuu itse asiassa pienten kylien ketjusta. Alun perin ne ovat olleet kalastajakyliä. Lännestä itään kylien nimet ovat Ķemeri, Jaunķemeri, Sloka, Vaivari, Asari, Melluži, Pumpuri, Jaundubulti, Dubulti, Majori, Dzintari, Bulduri ja Lielupe. Lähinnä Riikaa sijaitseva on Priedaine, joka on Lielupe-joen toisella puolella. Matkaa Riian keskustasta Jūrmalaan on 14 km (Priedaine) – 44 km (Ķemeri). Riiasta kaupungin keskustaan Majorin asemalle pääsee noin 35 minuutissa junalla tai minibussilla, kesäisin myös jokilaivalla Väinäjoen rannasta Riian keskustasta.
Jūrmala on jo 1800-luvulta asti ollut tunnettu kylpylöistään ja hoitolaitoksistaan. Ķemerin suoalueelta tulevaa rikkipitoista vettä käytetään terveellisenä kylpyvetenä. Myös muta- hiekka- ym. hoitoja annetaan kaupungin lukuisissa kylpylöissä. Jūrmalassa on myös ratsastusterapiakeskus.
Historia
thumb|left|230px|Majorin ranta.
Nykyinen kaupunkialue oli ennen osa Riikaa nimellä Rīgas Jūrmala, mutta jotkut kaupunginosat, kuten Sloka ja Ķemeri, on tunnettu omina kylinään jo vuosisatoja. 1800-luvulle asti kalastus oli alueen tärkein elinkeino.
Jūrmalan vanhin osa on Sloka, jonne kehittyi kylä vesimyllyn ympärille vuonna 1520. Slokan kukoistuksen aikaa oli Kuurinmaan herttua Jacobin hallitsema aika 1600-luvulla. Slokassa rakennettiin Jūrmalan ensimmäinen kirkko sekä perustettiin pieni kauppasatama Kaugurin kylään. Vuonna 1785 Katariina Suuri antoi Slokalle kauppataajaman oikeudet. Vuonna 1878 Sloka sai kaupunkioikeudet. Ķemeri oli oma itsenäinen kaupunki vuosina 1928–1959. Kylpyläkulttuurin perustamisaikana pidetään 1800-luvun alkua, jolloin Dubultin alueelle saapui lepäämään Venäjän armeijan haavoittuneita upseereja. Dubultiin rakennettiin myös Jūrmalan ensimmäinen hotelli. 1900-luvun alussa kylpylätoiminta alkoi kukoistaa, ja tuolloin rakennettiin myös ensimmäiset hoitolaitokset sekä useat upeat puurakennukset.
Ystävyyskaupungit
Jūrmalan ystävyyskaupungit ovat:
Kyle of Lochalshin rautatieasema
Kyle of Lochalshin rautatieasema on rautatieasema Kyle of Lochalshin kylässä Ylämaan hallintoalueella, Skotlannissa. Se on Kyle of Lochalshin radan pääteasema.
Asema avattiin 2. marraskuuta 1897. Sitä käytti 65 182 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Mario Bertini
thumb|Mario Bertini Mario Bertini (s. 7. tammikuuta 1944) on entinen italialainen jalkapalloilija. Hän edusti Italiaa vuoden 1970 jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja/keskikenttäpelaaja.
Cannelloni
thumb|250px|Cannelloni.
Cannelloni on vehnästä valmistettavaa putkimaista pastaa. Sana "cannellone" on italiaa ja tarkoittaa suomeksi "suurta ruokoa tai lehdykkää". Esikeitetyt suorat cannelloni-pastaputket valmistetaan durumvehnäjauhosta ja vedestä. Putket ovat läpimitaltaan melko suuria, joten ne on helppo täyttää. Cannelonien sisään voi laittaa esimerkiksi jauhelihaa, broileria, kalaa tai kasviksia, minkä jälkeen ne paistetaan uunissa esimerkiksi tomaattijuustokastikkeella peitettynä.
Heini Junkkaala
Heini Kaarina Junkkaala (s. 27. heinäkuuta 1975 Helsinki) on suomalainen näytelmäkirjailija ja dramaturgi.
Junkkaala valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2006. Aiemmin hän opiskeli kotimaista kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Junkkaala on käsitellyt töissään muun muassa sukupolvien välisiä ylittämättömyyksiä, sukupuolista moneutta ja evankelis-luterilaisen uskon paradokseja. Hänelle myönnettiin Pohjoismainen näytelmäkirjailijapalkinto 2010 näytelmästä Kymmenen tikkua laudalla. Vuonna 2019 Junkkaala sai esittävien taiteiden valtionpalkinnon.
Junkkaalan näytelmä Kristuksen morsian (2010) käsittelee kristinuskon monimutkaista suhdetta sukupuoleen ja seksuaalisuuteen sekä suvaitsemisen vaikeutta. Siitä on sovitettu myös Kari Paljakan ohjaama samanniminen elokuva (2013). Vuonna 2019 Junkkaala julkaisi esikoisromaaninsa Kymmenen tikkua laudalla.
Junkkaala on työskennellyt Pirjo Honkasalon ohjaamassa Betoniyö-elokuvassa apulaisohjaajana. Elokuva perustuu Pirkko Saision vuonna 1981 kirjoittamaan samannimiseen romaaniin.
Huhtikuussa 2011 Junkkaala oli organisoimassa eduskuntatalon edessä pidettyä mielenosoitusta, joka kritisoi vuoden 2011 eduskuntavaalien tulosta.
Olli Hakkarainen
Kaarlo Olavi (Olli) Hakkarainen (10. lokakuuta 1941 Tampere – 21. kesäkuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Olli Hakkarainen opiskeli Helsingin yliopistossa muun muassa kotimaista kirjallisuutta ja kansanrunoutta. Hän kävi myös Merisotakoulun.
Hakkarainen kirjoitti jännityskirjoja ja nuortenkirjoja sekä runoja. Hän harrasti myös purjehdusta ja osallistui useiden veneilyaiheisten tietokirjojen kirjoittamiseen.
Kaunokirjalliset teokset
Nimellä Olavi Hakkarainen: Nimellä Olli Hakkarainen:
Bolivian kristillinen evankelis-luterilainen kirkko
Bolivian kristillinen evankelis-luterilainen kirkko (Iglesia Cristiana Evangélica Luterana de Bolivia) on luterilainen kirkko, joka toimii Boliviassa Etelä-Amerikassa. Kirkon jäsenmäärä on 906.
Historia
Kirkon juuret ovat norjalaisen lähetysjärjestön Norjan luterilaisen lähetysliiton (NLM) tekemässä lähetystyössä Boliviassa. Vuodesta 1989 asti myös yhdysvaltalainen Missouri-synodi on tukenut avustustyötä alueella kouluttamalla ja avustamalla kustannuksissa. Vuonna 1997 Bolivian kristillisestä evankelis-luterilaisesta kirkosta tuli hallinnollisesti itsenäinen. Vuonna 1998 Missouri-synodi alkoi tukemaan kirkon käännösprojekteja ja teologista koulutusta.
Nykytilanne
Kirkolla on 24 seurakuntaa, joissa on 906 jäsentä. Aktiivisesti toimivia pastoreita on 10. Kirkko kuuluu tunnustukselliseen luterilaiseen Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Kumulaatti
Kumulaatti on magmakivi, joka on muodostunut kiteiden irtautuessa magmasta joko painumalla tai kohoamalla. Kumulaattien mikrorakenne on nimeltään kumulusrakenne, josta kivityyppi on saanut nimensä.
Muodostuminen
Kumulaatit muodostuvat tyypillisesti kiinteiden kiteiden saostuessa fraktioivassa magmakammiossa. Kasautumat esiintyvät yleensä magmakammion pohjalla, joskin kasautuminen on mahdollista myös katossa, mikäli anortiitti-plagioklaasi kelluu tiheämmän mafisen magman pinnalla.
Kumulaatit esiintyvät tavallisesti ultramafisissa kerrosintruusioissa, komatiitti- ja magnesiumrikkaiden laavavirtauksen muodostamissa ultramafisissa laavatunneleissa sekä joissain graniitti-intruusioissa.
Terminologia
Kumulaattien nimen muodostavat hallitseva mineralogian ja kumuluskiteiden suhde perusmassaan.
Kumulaatit nimetään yleensä kumulusmineraalien paljousjärjestyksen mukaan, jonka jälkeen tulee kumulaattityyppi (adkumulaatti, mesokumulaati, ortokumulaatti), joita voi seurata apukidefaasi. Esimerkiksi:
Kumulaattinimistöä voidaan käyttää kumulaatteja kuvailtaessa. Intruusioita, joissa on yhtäläinen koostumus ja minimaalista rakenteellista ja mineralogista kerrostumista tai näkyviä kidekasautumia, ei voi kuvailla tällä tavoin.
Geokemia
Kumulaateista ei pitäisi tehdä päätelmiä siitä, millaisesta sulasta ne ovat muodostuneet, koska ne ovat fraktioita alkumagmasta. Kumulusmineraalien kemiallinen koostumus voi antaa tietoa jäännössulan (eli jäännösmagman) koostumuksesta, mutta tällöin tulee ottaa huomioon useita seikkoja.
Skutskärs IF BK
Skutskärs IF:n jääpalloilijat pelasivat Ruotsin 1920-luvun pääsarjassa 1. Divisioonassa. Seura pelasi finaalissa keväällä 1937. Seuraavan kerran seura oli finaalissa keväällä 1942, mutta koki jälleen tappion. Keväällä 1944 sitten vihdoin Skutskärs IF saavutti Ruotsin mestaruuden voittamalla Västerås SK:n 2-1. Seura pelasi sen jälkeen edelleen pääsarjassa, mutta putosi kauden 1949 jälkeen pääsarjasta, mutta palasi 1952 takaisin 1. Divisioonaan. Toisen kerran Skutskärs IF saavutti mestaruuden keväällä 1959, jolloin se voitti jälleen Västerås SK:n Tukholman olympiastadionilla käydyssä loppuottelussa 28 848 katselijan edessä maalein 2-1. Vuoden 1964 finaalissa se sai vastaansa Broberg IF:n pelaten ensin tasan 1-1 ja häviten sitten 4-1. Seurankehityksen kannalta oli tärkeää vuonna 1961 rakennettu Skutskärsin urheilupuiston tekojäärata, joka oli kolmas Ruotsissa.
Vuoden 1964 jälkeen seura ei enää ole ollut mestaruusfinaaleissa. Keväällä 1969 seura putosi pääsarjasta, mutta palasi kaudeksi 1976–77 takaisin pääsarjaan. Sen jälkeen Skutskärs IF on ollut lähinnä toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaikkiaan Skutskärs IF:n jääpalloilu on ollut 41 kautta Ruotsin pääsarjassa. 2010-luvulla Skutskärs IF:n jääpallolla on ollut kenttävaikeuksia, koska vanha 1960-luvulla rakennettu tekojää jouduttiin purkamaan, ja uutta ei saatu tilalle ennen vuotta 2013. , Seura pelaa jäättömän kauden evakossa Sandvikenin Göransson Areenalla, ja siirtyy talvikaudella kotikentälleen luonnonjäälle. Jääpallohalli on siis toiveena.
Kumulaatti
Kumuluksien kemialliset ominaisuudet
Kumuluksen kemiallinen koostumus voi antaa tietoa sen sulan lämpötilasta, paineesta ja kemiallisista ominaisuuksista, josta se muodostui, mutta saostuneiden mineraalien lukumäärä sekä saostuneiden mineraalien mineraalilajien kemialliset ominaisuudet tulee tietää. Selvimmin tätä voi havainnollistaa esimerkillä;
Skutskärs IF BK
Skutskärs IF:n jääpalloilijat pelasivat uudessa 2. korkeimmassa Allsvenskanissa sen perustamisesta vuodesta 2008 viisi ensimmäistä kautta eli kevääseen 2012 asti. Sen jälkeen seura on vieraillut sarjassa kaksi kertaa eli kausina 2015 ja 2020 pudotakseen heti sarjasta.
Skutskärs IF on ollut useiden tunnettujen ruotsalaisten jääpallon maajoukkuepelaajien kasvattajaseura. Tunnettuja nimiä ovat olleet Bosse Nilsson, Stefan Åkerlind, Anders Östling ja Magnus Muhrén – näistä kolme viimeistä maailmanmestareita.
Saavutukset
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
Kumulaatti
Kumuluksien kemialliset ominaisuudet
Esimerkiksi, basalttisen magman koostumus muuttuu, kun siitä saostuu anortiitti-plagioklaasi- ja enstatiitti-pyrokseenikumuluksia. Magmasta poistuu tällöin saostumamineraalien raaka-ainealkuaineet. Tässä esimerkissä anortiitin (kalsium-alumiini-maasälpä) saostuminen poistaa kalsiumia sulasta, jonka kalsiumpitoisuus alenee. Enstatiitin saostuminen poistaa magnesiumia, joten näiden alkuaineiden pitoisuudet sulassa alenevat. Se rikastaa muiden alkuaineiden pitoisuuksia – jotka ovat tyypillisesti natrium, kalium, titaani ja rauta.
Kivellä, joka muodostuu saostuneista mineraaleista, on erilainen koostumus kuin magmalla.
Esimerkissä (yllä) anortiitti + enstatiitti -kumulus on runsaskalsiumista ja -magnesiumista, ja sulassa niitä esiintyy vähän. Kumulaatti plagioklaasi-pyrokseenikumulaatti (gabro) ja sula on koostumukseltaan felsisempää ja alumiinisempaa (joka muistuttaa andesiitin koostumusta.).
Yllä olevassa esimerkissä plagioklaasin ja pyrokseenin ei tarvitse olla puhtaita seossarjojensa päätejäseniä (anortiitti ja enstatiitti), ja siksi alkuaineiden suhteiden muutokset voivat olla monimutkaisia. Mineraalit voivat saostua missä tahansa suhteessa kumuluksessa; kumulus saattaa olla välillä 90% plagioklaasi:10% enstatiitti ja 10% plagioklaasi:90% enstatiitti, ja olla silti gabroa. Se muokkaa myös kumuluksen kemiallisia ominaisuuksia, ja jäännössulan depleetioita.
Voidaan nähdä, että kumuluksen vaikutus jäännössulan koostumukseen riippuu saostuvien mineraalien koostumuksesta, samanaikaisesti saostuvien mineraalien määrästä sekä niiden suhteista. Luonnossa kumulaatteja muodostuu yleensä kahdesta mineraalilajista, joskin yhdestä neljään mineraalilajia sisältäviä kumulaatteja tiedetään. Vain yhdestä mineraalista koostuvat kumulaatit nimetään usein mineraalin mukaan, esimerkiksi 99% magnetiittikumulaattia sanotaan magnetiitiksi.
Jäännössulan kemialliset ominaisuudet
Näillä menetelmillä on kullakin epäkohtansa, ensisijaisesti se, että niissä täytyy tehdä olettamuksia jotka harvoin ovat totta käytännössä. Merkittävin ongelma on se että suurissa ultramafisissa intruusioissa sivukiven sulautuminen muuttaa sulan koostumusta ajan mittaan, joten perusmassakoostumusten tutkiminen ei välttämättä vastaa odotuksia. Massatasapainolaskelmat näyttävät poikkeamia odotetusta vaihteluvälistä, joka voi viitata sulautumiseen, mutta tällöin täydentävää kemiallista tietoa tarvitaan tuloksien määrittämiseksi.
Toiseksi, suuret ultramafiset intruusiot harvoin ovat suljettuja järjestelmiä, ja niitä saattaa säännöllisesti virrata uutta kantamagmaa, tai niistä saattaa poistua magmaa (esimerkiksi ruokkimaan tulivuorten purkautumisaukkoja tai muodostamaan juoniparvia). Tällöin magman kemiallisen koostumuksen laskeminen ei johda muuhun kuin siihen että magman lisäys tai poistuminen on vaikuttanut intruusioon.
Max Cullen
Max Cullen (s. 29. huhtikuuta 1940) on australialainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa australialaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet tunnetaan erityisesti rooleistaan televisiosarjoissa Lentävät lääkärit ja Love My Way sekä elokuvassa Spider and Rose.
Cullen esiintyi vuoden 2009 X-Men Origins: Wolverine -elokuvassa yhdessä kahden muun australialaisen näyttelijän, Hugh Jackmanin ja Asher Keddien, kanssa.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1929
Jääpallon Viron-mestaruudesta 1929 pelattiin neljän joukkueen cup-kilpailu. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin virallisesti 8. kerran. Mestaruusottelussa kohtasivat Tallinna Sport ja Tallinna Hokiklubi. Muut osallistuneet joukkueet olivat Tallinna Kalev ja Tartu Kalev.
Mestarijoukkue
Sportin joukkue: Elmar Aun, Karl-Richard Idlane, Friedrich Karm, Ferdinand Laurberg, Heinrich Paal, Villem Raie, Reinhold Saulmann, Herbert Seegner, Karl-Rudolf Silberg, Evald Tipner, Artur Uuetoa.
Valkeakosken tehdasrata
Valkeakosken tehdasrata oli Myllysaaren paperitehtaan (Walkiakoski Oy, myöhemmin Tervasaaren paperitehdas) sisäistä liikennettä hoitanut 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen tehdasrata, joka valmistui 1906. Rata kulki tehdasalueelta nykyistä Valkeakoskenkatua pitkin Hakalan rannan halkoplaanille. Radan veturia kutsuttiin nimellä "Pässi" ja rataa nimellä "Pässirata". Rata purettiin tehdasalueelta todennäköisesti 1940-1950 -lukujen vaihteessa ja tehtaan sisäinen liikenne korvattiin autokuljetuksella.
Radasta on äärimmäisen vähän tietoa, mutta yksi radalla kulkeneista vetureista oli Smoschewer & Co.:n tehtailla Saksassa 1918 valmistunut höyryveturi (647/1919, 0-4-0)(kuva ).
Koppelo (Valtimo)
Koppelo eli Koppelojärvi on kylä ja järvi Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa 12 kilometriä Valtimon kirkonkylältä luoteeseen. Kylä sijaitsee 4 kilometriä pitkän Koppelojärven ympärillä. Kylän keskus on Koppelojärveen laskevan Palmikkojoen suussa. Nykyään kylässä on kuutisenkymmentä vakituista asukasta. Kylän nimi on tullut sanasta koppelo, joka tarkoittaa naarasmetsoa. Koppelon seudut ovatkin olleet riistaisia kautta aikain ja houkutelleet ensimmäiset asukkaat näihin maisemiin.
Historia
Koppelosta on löytynyt kivikautinen muinaislöytö. Koppelojärvelle ilmaantui ensimmäinen talo 1620-luvulla, joka lienee ollut Juusola. Vuonna 1937 kylän toinen talo rakennettiin nykyisen keskuksen tienoolle Palmikkijoen suuhun. Koppelojärven kylän nimi mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1639. Koppelojärvellä on asunut paljon varsinkin Lipposia. Enimmillään asukkaita on ollut viitisensataa. Kylällä toimi silloin myös kauppa, työväentalo ja koulu. Koppelon koulu lakkautettiin 1970-luvulla. Ennen Koppelojärvi on laskenut kaakkoon Haapajärven Mustalahteen, mutta järvenlaskun jälkeen vedet laskevat Koppelojokea pitkin itään Matkusjokeen.
Luettelo Reijolan peruspiirin suojelluista rakennuksista
Tämä on luettelo Helsingin Reijolan peruspiirin suojelluista rakennuksista.
Reijolan alueen eteläosa ja Mannerheimintien varsi on perinteistä kantakaupunkia. Se sisältää 1930-luvun kerrostumia ja korkeampia sodanjälkeisiä lamellitaloja esimerkiksi Laaksossa. Vanhan Meilahden kartanon alueella on jäljellä 1800–1900-lukujen vaihteesta peräisin olevia huviloita. Meren äärellä sijaitsevat myös nyttemmin museona toimiva aiempi presidentin virka-asunto Tamminiemi ja nykyinen virka-asunto Mäntyniemi. Kansanpuisto Seurasaari kuuluu Meilahden osana Reijolan peruspiiriin. Keskuspuiston kyljessä sijaitseva Ruskeasuo rakennettiin 1950-luvulla. Ruskeasuon osa-alueeseen kuuluvaksi luetaan myös osa Mannerheimintien toisella puolella sijaitsevasta, pääosin 1990-luvulla nousseesta Pikku Huopalahdesta.
Bergroth
Bergroth on tai on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Splash!
Splash! oli keväällä 2013 Nelonen-kanavalla esitetty viihdeohjelma, jossa 18 julkisuudesta tuttua henkilöä kisasi uimahyppykisan voitosta. Ohjelmaa lähetettiin suorana Helsingin Mäkelänrinteen uimahallista.
Juontajina toimivat Ellen Jokikunnas ja Sebastian Rejman. Tuomareina toimivat Joona Puhakka, Rosa Meriläinen ja Janne Kataja. Valmentajina hyppääjille toimivat Sirja Rytkönen, Ville Vahtola ja Juha Ovaskainen. Kilpailijat olivat Martina Aitolehti, Esko Eerikäinen, Claudia Eve, Tape Valkonen, Anni Uusivirta, Toni Häppölä, Arttu Harkki, Teuvo Loman, Rakel Liekki, Markus Pöyhönen, Jallu Rantanen, Sara Sieppi, Tiia Vanhatapio, Susanna Indren, Ilpo Kaikkonen, Henri Alén, Frederik ja Veeti Kallio.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 1996
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 1996.
Luterilainen kirkko – Kanada
Luterilainen kirkko – Kanada (Lutheran Church–Canada) on luterilainen kirkko, joka toimii Kanadassa Pohjois-Amerikassa. Kirkon jäsenmäärä on noin 53 000.
Nykytilanne
Kirkolla on noin 300 seurakuntaa, joissa on noin 53 000 jäsentä. Kirkko kuuluu Missouri-synodin tavoin Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Päästökauppa
thumb|Hiilivoimala Dattelnissa Saksassa. Hiilidioksidin päästökauppa nostaa [[sähkön tuotantoon käytettävän hiili- ja kaasuvoiman kustannuksia.]] Päästökauppa tarkoittaa Euroopan unionissa toteutettavaa järjestelyä, jossa haitallisia päästöjä tuottavat laitokset ovat velvollisia omistamaan kutakin tuottamaansa päästömäärän yksikköä kohti tietyn määrän päästöoikeuksia, joita nämä laitokset voivat ostaa ja myydä keskenään. Päästökaupalla pyritään kustannustehokkaalla tavalla rajoittamaan haitallisia päästöjä.
Vuonna 2003 voimaan astuneella Euroopan yhteisön päästökauppadirektiivillä toimeenpantiin EU:n sisäinen päästökauppa. Direktiivissä säädettiin tiettyjä toimialoja koskeva sisäinen päästökauppa. Päästökaupan ensimmäisen kauden (2005–2007) piiriin kuuluvat yli 20 MW:n tehoisten polttolaitosten ja joidenkin teräs-, mineraali- ja metsäteollisuuslaitosten ja prosessien hiilidioksidipäästöt. Toisessa vaiheessa kauppaa aletaan mahdollisesti käydä myös metaanin, dityppioksidin ja fluorikaasun päästöoikeuksilla. EU:n päästökauppamarkkinat arvioitiin noin 90 miljardin euron suuruisiksi vuonna 2009.
Päästöluvat myöntää päästökauppaviranomainen. Suomessa päästökauppaviranomaisena toimii Energiavirasto ja lentoliikenteen osalta Traficom. Suomessa päästökaupan piiriin kuuluu n. 600 yritystä.
Päästökaupan toimintaperiaate
Euroopan unionin päästökaupassa Euroopan komissio määrittelee kullekin päästökauppakaudelle päästöjen maksimimäärää vastaavan päästöoikeuksien kokonaispotin. Tämä kokonaispotti jaetaan eri jäsenvaltioille, joiden kansalliset päästökauppaviranomaiset jakavat maakohtaisen kiintiön teollisuus- ja energiantuotantolaitoksille.
Kokonaispotti on pienempi kuin EU:n nykyiset päästöt. Niinpä kaikki päästökaupassa mukana olevat yritykset eivät pysty jatkamaan päästöjen tuottamista entisellään. Joidenkin yritysten on siis kannattavaa vähentää päästöjään ja myydä siten vapautuvat päästöoikeudet muille tarvitseville.
Päästökaupan vaikutukset
Euroopassa suurin osa hiilidioksidipäästöistä syntyy energian tuotannosta, joten päästökaupan vaikutukset näkyvät selvästi energian hinnassa. Hiilidioksidin päästöoikeuden hinta nostaa sähkön tuotantoon käytettävän hiili- ja kaasuvoiman kustannuksia, eli tekee niistä vähemmän kannattavaa. Toisaalta päästöttömän energian, kuten vesi- ja tuulivoiman tuottajien ei tarvitse maksaa hiilidioksidipäästöistä, ja näin ollen päästötön energia saa kilpailuetua. Myöskään ydinvoiman ei tarvitse maksaa hiilidioksidipäästöistä. Lyhyellä aikavälillä seurauksena on energian hintojen nousu, sillä Euroopassa ei ole tarjolla riittävästi hiilidioksidipäästötöntä energian tuotantoa, joten osa sähköstä joudutaan tuottamaan hiili- ja kaasuvoimalla, joiden hintaa päästöt nostavat.
EU:n päästökauppa ei johda hiilidioksidipäästöjen alenemiseen EU-alueella, jos yksittäinen hiilivoimala suljetaan jossakin maassa tai yksittäisen voimalan päästöjä onnistutaan alentamaan, sillä muut toimijat saavat lisätä hiilidioksidipäästöjä vastaavasti. Näin ollen valtion täytyisi itse ostaa päästöoikeuksia pois markkinoilta laskeakseen hiilidioksidipäästöjä.
Päästöoikeuksien hinta
Vuoden 2006 alussa hiilidioksidin päästöoikeuksien hinta oli noin 30 € hiilidioksiditonnilta. Huhtikuussa 2006 hinta romahti noin 15 euroon tonnilta. Huhtikuussa 2013 päästötonnin hinta oli alle 3 euroa.
Vuoden 2017 toukokuusta lähtien päästökauppaan liittyvän päästöoikeuden hinta on noussut moninkertaiseksi noin 5 euron tasolta noin 20 euron tasolle (elokuu 2018). Syyskuussa 2021 päästöoikeuden hinta ylitti 60 euroa. Joulukuussa 2021 hiilidioksiditonnin hinta EU:n päästökaupassa kävi yli 80 eurossa.
Sähköyhtiöiden voitot
Päästökaupan sähköyhtiöille tuottamia ylimääräisiä voittoja kutsutaan windfall-voitoiksi. Konsulttiyritys PointCarbon laski päästökaupan tulot WWF:n toimeksiannosta huhtikuussa 2008. Saksan suuret windfall-voitot (22–45 mrd. euroa) perustuvat suureen väkilukuun ja raskaaseen teollisuuteen. EU:n nykyinen päästökauppa hyödyttää myös eniten saastuttavaa kivihiilen sähköntuotantoa. Valtiot jakavat yrityksille päästöluvat ilmaiseksi, mutta yritykset laskuttavat päästöoikeudet asiakkailta.
Fortum
Suomalainen Fortum sai 1,5 miljoonan tonnin hiilidioksidin päästökaupan vähennyksiä TGC-10 tuotantoyhtiön hankkeista Venäjällä. TGC-10 rakentaa uutta sähköntuotantokapasiteettia Tjumenin ja Tšeljabinskin alueella. TGC-10 on perustettu vuonna 2006. Päästöoikeudet kattavat 14 % Fortumin hiilidioksidipäästöistä EU:n alueella ja niiden arvo on 30 miljoonaa euroa.
Turpeen päästökauppa
Tehdäkseen EU:n päästökaupan turpeen suhteen tehottomaksi Suomi sääti toukokuussa 2007 turpeen bonustariffijärjestelmän vuoteen 2010 asti. Fingrid maksaa bonuksen sähköntuottajalle mutkikkaan kaavan mukaan, jossa huomioidaan hiilen ja turpeen hinta ja päästömaksujen hinta. Kaavan mukaan korvaus kasvaa, jos hiilidioksidin päästömaksu nousee. EU:n päästökaupan tavoitteena on vähentää hiilidioksidi-intensiivisiä polttoaineita. IEA:n mukaan Suomen turpeen bonustariffi tosiasiassa tekee tehokkaasti päästökaupan markkinapaineen tehottomaksi.
Keskustelu ja kritiikki
Yalen yliopistossa toimivan globalisaation tutkimuskeskuksen johtaja, Meksikon entinen presidentti Ernesto Zedillo on arvioinut, että ilmastonmuutoksen hillitseminen päästökaupalla tekee järjestelmästä liian monimutkaisen. Päästökauppa tuo myös vaikutusvaltaiset lobbausryhmät valtioiden kukkaroille, eivätkä pahimmat saastuttajat päädy hänen mukaansa maksumiehiksi. Vaihtoehdoksi Zedillo on nostanut yksinkertaisen hintalapun päästöille: tällainen voitaisiin luoda esimerkiksi määrittelemällä erityinen "hiilivero".
Yle Teemalla 27.12.2022 esitetty ohjelmasarja "Vihreitä tomaatteja" valottaa päästökaupan ongelmia ja sitä että mitään regulaatiota alalla ei ole.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1954
thumb|right|Kanadan ja Neuvostoliiton välinen ottelu Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1954 järjestettiin Tukholmassa. Joukkueita oli mukana vain kahdeksan ja kisat pelattiin yhdessä sarjassa. Turnauksen ensikertalainen Neuvostoliitto voitti sekä maailmanmestaruuden että Euroopan-mestaruuden.
Lohjan Teatteri
Lohjan teatteri on Lohjan keskustassa sijaitseva, 100-vuotias puoliammatillinen harrastajateatteri, jossa on neljä palkattua työntekijää. Lohjan teatteri tuottaa vuodessa 3-4 uutta ensi-iltaa. Lohjan teatterissa on vuodesta 2004 lähtien ollut johtaja-ohjaajana Sari Niinikoski. Lavastajana vuodesta 2014 lähtien on toiminut Jyrki Kakko. Puvustajana toimii Annukka Matilainen. Lohjan teatterin sihteeri on Elina Laine.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1954
Suomi voitti turnauksessa Norjan ja onnistui tasoittamaan ottelun Sveitsiä vastaan vain muutama sekunti ennen ottelun päättymistä HJK:n Esko Rekomaan maalilla. Maali takasi Suomen 6. sijan turnauksessa.
Riku Suokas
Riku Suokas (s. 29. joulukuuta 1971 Tampere) on suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä ja stand up -koomikko.
Elämä ja ura
Suokas valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1995. Myöhemmin hän opiskeli myös elokuvaohjaajaksi (Master of Arts in Film Directing) Met Film Schoolissa, University of West Londonissa ja valmistui 2016.
Suokas toimi näyttelijänä Hämeenlinnassa, kunnes hänet valittiin 25-vuotiaana vuonna 1997 Suomen kaikkien aikojen nuorimpana teatterinjohtajaksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin. Hämeenlinnassa ollessaan Suokas osallistui suosittuihin tuotantoihin kuten Autiotalo (Dingon musiikkiin perustuva musikaalisovitus William Shakespearen näytelmästä Romeo ja Julia) ja Täällä Pohjantähden alla (musikaalidramatisointi Väinö Linnan romaanista). Vuonna 1996 Suokas perusti Hämeenlinnassa Club Act!one:n, joka oli ensimmäinen vakituinen stand up -klubi Suomessa.
Suokas juonsi vuosina 1996–1997 lasten ÄlyÄlyä-kilpailuohjelma Olli Monosen kanssa ja esitti ohjelmasta tutuksi tullutta yksityisetsivä Ensio Ripattia. Suokas esitti myös nukke Terho Piippoa lasten kilpailuohjelmassa Hetkinen. Lisäksi hän näytteli Matti Menninkäistä lastenohjelmassa Hui hai hiisi.
Vuoden 2002 alussa Suokas siirtyi Helsingin Kaupunginteatterin apulaisjohtajaksi ja Teatteristudio Pasilan johtoon. Tampereen Työväen Teatteriin apulaisjohtajaksi hän siirtyi elokuussa 2004 ja johtajaksi vuonna 2006. Hän jätti tehtävän elokuussa 2013 keskittyäkseen omaan taiteelliseen työhönsä.
Suokas on kirjoittanut Heikki Syrjän kanssa Manserock-musikaalin Vuonna 85. He ovat suunnitelleet myös samannimisen lautapelin (Vuonna 85, 2008). Vuonna 2014 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Kummeli V Suokas näyttelee partiojohtaja Peter Granfeltia.
Petri Möller
Petri Juhani Möller (s. 1964 Kokkola ) on kokkolalainen laulaja, lauluntekijä ja runoilija. Hän oli laulajana ja lauluntekijänä 1980-luvulla Claudia-yhtyeessä, jonka tunnetuin kappale on Korallia. Möller on julkaissut kolme sooloalbumia ja yhden runokokoelman.
Riku Suokas
Elämä ja ura
Vuonna 2008 Riku Suokas näytteli Blakea animaatioelokuvassa Bolt. Vuonna 2019 esitettiin Suokkaan yhdessä Heli Sutelan ja Heikki Syrjän kanssa käsikirjoittama sekä Petri Kotwican ja Kimmo Taavilan kanssa ohjaama draamakomediasarja Melkein totta. Sarjassa Suokkaalla on myös rooli teatterin hallituksen puheenjohtajana.
Suokas on ollut vuodesta 2021 Koskinen-tv-sarjan pääkäsikirjoittaja ja sarjan toinen ohjaaja.
Tunnustuksia
Esiintyvät Taiteilijat ry valitsi Suokkaan Vuoden viihdetaiteilijaksi 2004.
Brendon Dedekind
Brendon Dedekind on eteläafrikkalainen entinen uimari ja MM-mitalisti. Dedekind voitti Ateenan lyhyen radan MM-kilpailuista 2000 hopeaa 50 metrin vapaauinnista sekä rintauinnista. Dedekind voitti urallaan myös yhden kullan Tyynenmeren mestaruuskilpailuista. Lisäksi hän edusti kotimaataan kaksissa olympialaisissa, vuosina 1996 ja 2000, ilman suurempaa menestystä.
Dedekind edusti uintiurallaan seuratasolla Pietermaritzburg Seals -uimaseuraa.
Lapsista raportointi
Lapsista raportointi on journalismiin liittyvä erityisseikka, jota koskettavat erilliset eettiset ohjeet. Alle 18-vuotiailla on suurempi yksityisyyden suoja kuin aikuisilla. Suomen Journalistiliiton laatimien journalistin ohjeiden (JO) lisäksi viestimien tulisi lapsista raportoidessa huomioida YK:n lapsen oikeuksien sopimuksessa määritellyt oikeudet. Ainakin joillain lehtitaloilla, kuten Yleisradiolla, on lisäksi omat eettiset ohjeistukset lapsista raportoimiseen. Lapsen oikeuksien sopimuksen ja journalistien eettisten ohjeiden mukaan viestimillä on vastuu arvioida haastattelun, kuvaamisen tai materiaalien julkaisun vaikutukset lapseen ja tarvittaessa suojella lasta riippumatta siitä, missä päin maailmaa lapsi elää.
Journalistin ohjeet ohjeistaa aina noudattamaan erityistä varovaisuutta, kun käsitellään alaikäisiä koskevia asioita (JO 30). Kun on olemassa riski lapsen joutumisesta rangaistuksi tai vahingoitetuksi, lapsen henkilöllisyys on peitettävä sekä kuvasta että tekstistä (JO 31, 32, 33, 34).
Lapsen oikeuksien sopimuksen mukaan lapsilla on oikeus ilmaista mielipiteensä ja osallistua ikänsä ja kehitystasonsa mukaisesti itseään koskevien asioiden käsittelyyn. Samalla sopimus takaa lapsille oikeuden yksityisyyteen ja luottamuksellisuuteen. Lisäksi sopimus takaa lapselle oikeuden tulla suojelluksi leimautumiselta, vahingolta ja rangaistukselta sekä mahdollisuudelta joutua vahingoitetuksi tai rangaistuksi.
Semjon Varlamov
Semjon Aleksandrovitš Varlamov (s. 27. huhtikuuta 1988 Samara, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura New York Islandersia.
Ura
Varlamov on venäläisen Lokomotiv Jaroslavlin kasvatti. Hän pelasi Lokomotivin kakkosjoukkueessa kausilla 2004–2005 ja 2005–2006 Pervaja Ligassa. Washington Capitals varasi Varlamovin ensimmäisellä kierroksella 23. pelaajana vuoden 2006 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän nousi ykkösjoukkueeseen kaudeksi 2006–2007 ja pelasi Venäjän superliigassa 33 ottelua runkosarjassa ja kuusi pudotuspeleissä. Kaudella 2007–2008 hän pelasi jo 44 runkosarjaottelua ja oli ykkösmaalivahti pudotuspeleissä, jossa joukkue pääsi finaaliin.
Varlamov teki sopimuksen Capitalsin kanssa jo heinäkuussa 2007, mutta tuli Pohjois-Amerikkaan vasta kaudeksi 2008–2009. Hän pelasi suurimman osan kaudesta AHL:ssä farmiseura Hershey Bearsissa. Hän debytoi NHL:ssä joulukuussa 2008 Montreal Canadiensia vastaan ja tuli valituksi ottelun ykköstähdeksi. Kun kakkosmaalivahti Brent Johnson loukkaantui helmikuussa 2009, Varlamov kutsuttiin José Théodoren kirittäjäksi. NHL:n vuoden 2009 pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella New York Rangersia vastaan Varlamov sai ykkösmaalivahdin paikan José Théodorelta Capitalsin hävittyä ensimmäisen pelin. Hän pelasi seuraavissa peleissä vakuuttavasti ja johdatti Capitalsin pudotuspelien toiselle kierrokselle ensimmäisen kerran sitten vuoden 1998. Capitals tippui lopulta Pittsburgh Penguinsille.
Kaudella 2009–2010 Varlamov aloitti kakkosmaalivahtina. Hän oli pääsemässä ykkösmaalivahdiksi, mutta juuri hyvän vireen aikana Varlamov loukkaantui ja hänet lähetettiin Hershey Bearsiin joulukuussa 2009. Hän pelasi runkosarjassa vain 26 ottelua, mutta nousi pudotuspeleissä ykkösmaalivahdiksi. Seuraavalla kaudella hän pelasi runkosarjassa 27 ottelua. Heinäkuussa 2011 Washington myi Varlamovin Colorado Avalancheen saaden vastineeksi kaksi varausvuoroa. Coloradossa Varlamov sai heti ykkösmaalivahdin paikan, ja kauden 2013–2014 jälkeen oli ehdokkaana Vezina Trophyn voittajaksi Ben Bishopin ja Tuukka Raskin lisäksi. Rask kuitenkin voitti palkinnon.
Maajoukkueura
Varlamov edusti Venäjää alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006 pelaten ykkösmaalivahtina. Hän pelasi nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, voittaen kummallakin kerralla hopeaa.
Varlamov kuului Venäjän maajoukkueeseen Vancouverin 2010 olympialaisissa, mutta ei pelannut kisoissa yhtään ottelua. Hänet valittiin samana vuonna kevään Saksan MM-kilpailuihin, jossa hän toimi Venäjän ykkösmaalivahtina. Varlamovin torjuntaprosentti oli mainio 95,1% Venäjän jäädessä hopealle.
Ron Arad
Ron Arad (s. 24. huhtikuuta 1951 Tel Aviv) on israelilainen teollinen muotoilija, arkkitehti ja kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti veistoksellisten, teräväsärmäisiä metallipintoja sisältävien huonekalujen suunnittelijana. Hänen tunnetuin työnsä lienee seinällä mutkitteleva, taipuisa Bookworm-kirjahylly (Kartell 1994). Tel Avivissa syntynyt Arad opiskeli Jerusalemissa Bezalel Academy of Arts and Design -oppilaitoksessa 1971–1973 ja sitten Lontoon Architectural Associationin koulussa 1974–1979. Vuonna 1989 hän perusti arkkitehtuuri- ja muotoilutoimiston Lontooseen yhdessä Caroline Thormanin kanssa. Aradin ensimmäinen julkaistu huonekalu oli vanhasta autonistuimesta ja rakennustelineputkista koottu Rover Chair. Rakennuksista hänen tunnetuimpia töitään ovat Israelissa sijaitsevat Tel Avivin Bauhaus-museo ja yhdessä Bruno Asan kanssa suunniteltu Holonin muotoilumuseo.
Urho Toivola
Urho Vilpitön Konstantin Toivola (vuoteen 1906 Kröger; 17. lokakuuta 1890 Heinola – 11. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, Edistyspuolueen kansanedustaja ja diplomaatti. Hän edusti vasemmistoliberalismia, niin kutsuttua jakobinismia.
Iso-Römö
Iso-Römö on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella.
Urho Toivola
Elämäkerta
Toivolan vanhemmat olivat rovasti David Konstantin Kröger ja Anni Koponen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Toivola toimi Pohjanlahti-lehden toimittajana Raumalla 1915, Helsingin Sanomien toimittajana ja Nuorsuomalaisen puolueen puoluesihteerinä 1916–1917, elintarvehallituksen virkamiehenä 1917–1918 sekä Osuusliike Elannon kirjallisena sihteerinä ja Edistyspuolueen sihteerinä 1918–1919.
Iso-Römö
Maantietoa
Saari on 540 metriä pitkä, 440 metriä leveä ja sen pinta-ala on 15,6 hehtaaria. Se sijaitsee Tehinselän lounaisosassa ja suuren Virmalilansaaren edustalla, jossa se kuuluu Lehtisten saariryhmään. Saariryhmässä on kymmeniä pikkusaaria, joista Iso-Römö on suurimpia. Saaren eteläpuolella on Pikku-Römö, luoteispuolella Korpisaaret ja pohjoisessa Lehtisaari. Iso-Römö on pyöreän muotoinen saari, jonka korkein kohta yltää 14 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa.
Urho Toivola
Elämäkerta
1920-luvun alkupuolella Toivola oli Suomen Lontoon-lähetystön lähetystösihteerinä 1921–1922, Pariisin-lähetystön lähetystösihteerinä ja Suomen edustajana Kansainliitossa 1922–1925 sekä Kansainliiton yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan sihteerinä 1922–1924. Toivola oli sitten Turun Sanomien päätoimittajana 1925–1937 ja Elanto-lehden päätoimittajana 1937–1938 sekä Le Nord -lehden päätoimittajana 1938. Siirryttyään uudelleen ulkoministeriön palvelukseen Toivola oli ministeriön sanomalehtiosaston päällikkönä 1938–1939, valtioneuvoston tiedotuskeskuksen päällikkönä 1939, va. asiainhoitajana Oslossa 1940 ja jatkosodan aikana lähetystöneuvoksena Washingtonissa 1941–1944. Sodan jälkeen Toivola oli Suomen lähettiläänä Ottawassa 1947–1952 ja Prahassa sekä Wienissä 1953–1957.
Iso-Römö
Historiaa
Padasjoen seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1947 sen karttanimi on ”Römönsaari”. Saari on ollut autio ainakin vuoteen 1985 asti. Tämän jälkeen saarelle on rakennettu ensimmäinen vapaa-ajan asunto, joka näkyy vuoden 1996 peruskartassa. Iso-Römön nimitys oli käytössä jo vuoden 1965 kartassa.
Urho Toivola
Elämäkerta
Toivola oli naimisissa 1913–1949 Lyyli Elisabeth (Rakel) Kansasen kanssa. Suurlähettiläs Joel Toivola oli heidän poikansa. Jäätyään leskeksi Urho Toivola meni 1951 uudelleen naimisiin filosofian kandidaatti Rakel Ilona Kansasen kanssa.
Sarandë
Sarandë (,, neljäkymmentä pyhimystä, ) on kaupunki Vlorën maakunnassa Albaniassa. Se on Albanian tärkeimpiä matkailukohteita. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 20 227.
Kaupunki nimettiin Sebasten neljänkymmenen marttyyrin mukaan, joita muistettiin ortodoksisessa kirkossa perinteisesti 10. maaliskuuta Bysantin aikaan. Albanian Italiaan liittämisen aikana toisessa maailmansodassa kaupungille annettiin uusi nimi, "Porto Edda" Edda Mussolinin, Benito Mussolinin vanhimman tyttären mukaan.
pienoiskuva|vasen|Sarandë ja Korfu 1500-luvun kartalla. Kaupunki sijaitsee Joonianmeren lahdessa. Kaupunkia vastapäätä on kreikkalainen matkailukohde Korfu. Osa sen albanialaisesta ja kreikkalaisesta väestöstä muutti Kreikkaan 1990-luvun alussa. Saranda oli merkittävä matkailukaupunki jo Albanian kommunistisen diktratuurin aikana. Tuolloin kaupungin Korfun välisessä salmessa liikkui rajavartioiden laivoja, joiden oli tarkoitus estää ihmisiä uimasta yli. Nykyisin Korfun ja Sarandan välillä kulkee useita matkustajalauttoja päivittäin.
Sarandan kaupunki on lähellä Butrintin raunioita.