cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korisliiga-kausi 2007–2008
Talous
Torpan Poikien takana oleva yhdistys ToPo Juniorit ry ajautui helmikuussa 2008 Kauppalehden protestilistalle reilun 4 000 euron maksamattomien velkojen takia. Kauhajoen Karhu teki asian johdosta Koripalloliitolle esityksen Torpan Poikien liigalisenssin peruuttamisesta. Esitys ei kuitenkaan aiheuttanut toimenpiteitä, sillä Korisliigan lisenssiehdoissa ei ole mainintaa edustusjoukkueen takana olevan seuran taloudellisesta tilanteesta. Liigalisenssiehtojen mukaan ainoastaan edustusjoukkueen talous on oltava kunnossa.
Lappeenrannan NMKY oli kauden päättyessä talousvaikeuksien takia vaarassa menettää paikkansa Korisliigassa. Ensimmäiset epäilyt joukkueen huonosta taloudellisesta tilanteesta tuli ilmi, kun Adrian Henningin pelaaja-agentin väitettiin tarjonneen pelaajaansa KTP-Basketin riveihin maksamattomien palkkojen takia. Henning itse vakuutti kaiken olevan kuitenkin kunnossa. Myös Namikan päävalmentaja Mika Turunen vakuutti ettei seuralla ole suuria taloudellisia ongelmia. Hänen mukaansa pieniä ongelmia seuran taloudessa aiheutti kuitenkin se, että joukkueen kulut ovat olleet kauden aikana pääosin etupainotteisia ja kaksi isoa saatavaa summaa olivat takapainotteisia.
Suomen mestarit 2008 – Espoon Honka
Espoon Honka voitti historiansa seitsemännen Suomen mestaruuden. Hongan aiemmat mestaruudet ovat vuosilta 1974, 1976, 2001–2003 ja 2007. Joukkueen päävalmentajalle Mihailo Pavićevićille Suomen mestaruus oli viides ja joukkueen kapteenille Jukka Matiselle uran neljäs. Hongan amerikkalaisvahvistus Matthew Williams saavutti jo neljännen peräkkäisen mestaruuden. Uransa toista mestaruutta juhlivat Hongan pelaajista Kimmo Muurinen, Petteri Koponen, Juho Nenonen, Eldar Skamo ja Anselmi Vanjoki.
Suomen Koripalloliiton kauden parhaat
thumb|230px|Vuoden puolustuspelaaja Juha Sten runkosarjan ottelussa Espoon Honkaa vastaan 22.3.2008.Liigajoukkueiden kapteenit ja valmentajat äänestivät vuoden pelaajaksi Espoon Hongan Petteri Koposen niukasti yhden äänen erolla joukkuekaveri Jukka Matiseen. SM-Finaalien parhaaksi pelaajaksi valittiin odotetusti Hongan Akeem Scott, joka upotti ratkaisevassa finaalissa 36 pistettä. Hopeajoukkue Kouvot keräsi Korisliigan palkinnoista kolme, muun muassa vuoden valmentaja -tittelin, jonka pokkasi Jukka Toijala. Lisäksi Kouvolaan matkasi myös Fair Play -palkinto eli niin sanottu Framin pytty sekä vuoden koripallojohtaja-titteli, jonka vei nimiinsä Jukka Kyöstilä. Vuoden puolustuspelaajaksi valittiin toista kertaa urallaan Lappeenrannan NMKY:n Juha Sten. Myös puolustuspelaajan valinnassa Jukka Matinen jäi yhden äänen päähän voittajasta. Korisliigan parhaaksi toimitsijapöydäksi valittiin Torpan Pojat.
IS-tähtikisa
Ilta-Sanomien jakamat tähdet olivat mukana seitsemättä kertaa Korisliigassa. Jokaisessa runkosarjan ottelussa paikallisista koripallovaikuttajista koottu Ilta-Sanomien tähtiraati antoi ottelun kolmelle parhaalle pelaajalle IS-tähtiä siten, että paras pelaaja sai kolme tähteä, toiseksi paras kaksi tähteä ja kolmanneksi paras yhden tähden. Kaikkiaan IS-tähtiä jaettiin kauden aikana 114 eri pelaajalle. IS-tähtikisan voitti Kouvojen Corey Smith 64 pisteellä. Hän kuittasi voitostaan 3400 euron palkintoshekin.
Lantaanioksidi
Lantaanioksidi (La2O3) on lantaanin oksidi. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa parantamaan lasin optisia ominaisuuksia.
Ominaisuudet ja valmistus
Lantaanioksidi on jauhemaista valkoista kiinteää ainetta. Se liukenee vain hyvin vähän veteen ja vesiliuoksissa muodostuu lantaanihydroksidia (La(OH)3). Lantaanioksidi on harvinaisten maametallien oksideista emäksisin. Lantaanioksidia muodostuu muun muassa kuumennettaessa lantaanihydroksidia, -karbonaattia tai -oksalaattia.
Lantaanioksidista voidaan valmistaa myös ohutkalvoja esimerkiksi ALD-menetelmällä. Ohutkalvoissa prekursorina on usein jokin β-diketonaattiyhdiste, kuten lantaanitetrametyyliheptaanidionaatti. Ohutkalvoissa lantaanioksidi voi olla kidemuodoltaan kuutiollisena tai heksagonaalisena riippuen ohutkalvojen kasvatuslämpötilasta. Lantaanioksidiohutkalvoja voidaan valmistaa myös höyrystämällä käyttäen elektronisuihkua tai pulssilasereita tai ruiskutekniikalla.
Käyttö
Lantaanioksidi parantaa lasin taitekerrointa ja vähentää dispersiota lasissa. Optisessa lasissa lantaanioksidia voi olla lisättynä jopa 40%. Yhdiste parantaa myös lasin emäskestävyyttä. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa fluoresoivia väriaineita ja teknisiä keraameja. Lantaanioksidi myös stabiloi alumiinioksidia, mikä parantaa alumiinioksidin kestävyyttä katalyyttinä.
Hannu Jalonen (yleisurheilija)
Hannu Jalonen (s. 18. syyskuuta 1989) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Parkanon Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii Timo Jalonen.
Tytöt tytöt tytöt
Tytöt tytöt tytöt on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Alli Haapasalo. Elokuva kertoo kolmesta tytöstä, heidän tunteistaan ja ensirakkauksistaan.
Elokuva voitti Sundancen elokuvajuhlien yleisöpalkinnon. Tytöt tytöt tytöt on ensimmäinen suomalainen pitkä fiktioelokuva, joka on valittu Sundancen kilpasarjaan. Elokuva valittiin myös Berliinin elokuvajuhlien Generation 14plus -kilpasarjaan.
Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry myönsi elokuvan käsikirjoitukselle Sylvi-palkinnon. Tämän lisäksi Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry:n jäsenet äänestivät elokuvan käsikirjoittajat Ilona Ahdin ja Daniela Hakulisen kaikkien aikojen ensimmäisen Vuoden käsikirjoittaja -palkinnon saajiksi.
Suomen Oscar-raati valitsi elokuvan Suomen ehdokkaaksi ehdolle parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon. Se ei kuitenkaan päässyt karsintalistan 15 ehdokkaan joukkoon.
Elokuva sai kahdeksan Jussi-palkintoehdokkuutta, voittaen neljä parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja leikkauksesta. Lisäksi Linnea Leino voitti valkokankaan valopilkun Jussin suorituksistaan elokuvissa Tytöt, tytöt tytöt, Napapiirin sankarit 4 ja Punttikomedia.
David Murray
David Murray on useamman henkilön nimi:
Earle Meadows
Earle Meadows (29. kesäkuuta 1913 Corinth, Mississippi – 11. marraskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.
Earle Meadows voitti seiväshypyn olympiakultaa Berliinissä 1936. Viisi tuntia kestäneessä kisassa hän ylitti ainoana korkeuden 435, toisella yrityksellään. Hän oli bambuseiväskauden viimeinen olympiavoittaja – seuraavissa kisoissa 12 vuotta myöhemmin hypättiin pääsääntöisesti jo metalliseipäällä.
Vuonna 1937 Meadows ja Bill Sefton, jotka tunnettiin yhteisnimellä "Heavenly Twins" ("Taivaskaksoset"), kävivät keskenään kovia kaksinkamppailuja. Los Angelesissa 10. huhtikuuta Sefton hyppäsi maailmanennätyksen 445 ja Meadows sijoittui toiseksi omalla ennätyksellään 438. Palo Altossa 8. toukokuuta he jakoivat voiton ME-tuloksella 448. Los Angelesissa 29. toukokuuta he molemmat hyppäsivät tuloksen 454. Sefton voitti kisan ylitettyään korkeuden ensimmäisellään, kun taas Meadows tarvitsi ylitykseen kaikki kolme yritystä. Vain tämä vuoden viimeinen ennätys merkittiin viralliseen ME-luetteloon. Yliopistojen mestaruuskilpailuissa Meadows oli kolmas Seftonin ja George Varoffin jälkeen ja Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa kolmas Seftonin ja Cornelius Warmerdamin jälkeen neljän ensimmäisen ylitettyä 446.
Vielä 35-vuotiaana Meadows hyppäsi tuloksen 442 ja oli vuoden 1948 maailmantilaston jaetulla kolmannella sijalla.
Kay Ivey
Kuvernöörinä
Varakuvernööri Ivey astui kuvernöörin virkaan 10. huhtikuuta 2017 Robert J. Bentley erottua virasta. Samalla hänestä tuli Alabaman toinen naiskuvernööri Lurleen Wallacen jälkeen.
Ivey allekirjoitti toukokuussa 2017 lain, joka suojeli yli 40 vuotta vanhoja patsaita ja muita monumentteja. Laki teki Konfederaation muistomerkkien poistamisen lähes mahdottomaksi osavaltiossa.
Iveyn kauden aikana Alabama on teloittanut useita vankeja. Hän allekirjoitti myös lain, joka vähensi kuolemaantuomittujen vetoomusmahdollisuuksia ja nopeutti tuomioiden täytäntöönpanoa.
Ivey voitti toisen kauden marraskuun 2018 vaaleissa. Hän vannoi virkavalansa 14. tammikuuta 2019.
Elsa Marttila
Elsa Johanna Marttila-Strandén (1. heinäkuuta 1921 Kälviä – 16. tammikuuta 2007 Kokkola) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut nuortenkirjailija.
Marttila valmistui kansakoulunopettajaksi Tammisaaren opettajaseminaarista. Hän suoritti myös humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1973.
Marttila toimi opettajana eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoteen 1980. Hän kirjoitti myös pakinoita ja artkkeleita paikallislehtiin.
Teoksia
Nimellä Elsa Marttila: Nimellä Elsa Marttila-Strandén:
Tel Quel
Tel Quel oli ranskalainen kulttuurilehti, alkuun kirjallisuuslehti. Se ilmestyi vuosina 1960–1982 ja alkoi ilmestyä vuonna 1983 uudella nimellä L’infini. Lehteen kirjoittivat kaikki ajan johtavat ranskalaisajattelijat. Julkaisun kantavia voimia olivat sen perustajat kirjailijat Philippe Sollers ja Jean-Edern Hallier. Muita johtohahmoja olivat Jacqueline Risset, Denis Roche ja Jean Thibaudeau.
Stéphane Mallarmén runousoppi nousi kunniaan. Sollersin elämänkumppani Julia Kristeva valitsi väitöskirjansa aiheeksi Mallarmén ja Comte de Lautréamontin runokielen uudistamisen. Heidän lisäkseen libertiinikirjailijoiden Georges Bataillen ja Antonin Artaud'n maine palautettiin kunniaan.
Tel Quel tunnetaan myös nimellä uusi uusi romaani (Nouveau nouveau roman). Uuden romaanin kirjailija Alain Robbe-Grillet esiintyi aluksi mielellään uuden koulukunnan isänä, mutta Sollers halusi välttää mielikuvaa, että hän olisi oppi-isänsä klooni. Sollersin romaania Le Parc (1960]) pidetään Robbe-Grillet'n romaanien pastissina. Sollersille selvisi, ettei hän oikeastaan olekaan romaanikirjailija. Niinpä myös Tel Quel -lehden nimestä hävisi sana "kirjallinen" (littéraire), ja se muuttui "ihmistieteiden julkaisuksi" (une revue des sciences humaines). Suurin osa uuden romaanin kirjailijoista – Claude Ollier, Michel Butor, Claude Simon, Alain Robbe-Grillet ja Nathalie Sarraute – julkaisi kirjoituksiaan myös Tel Quelissä. Samoin Tel Quelin piirissä toimivat jälkistrukturalistiset teoreetikot, kuten Roland Barthes, Jacques Derrida, Michel Foucault ja Julia Kristeva.
Tel Quel -ryhmä radikalisoitui 1960-1970-lukujen vaihteessa ja muuttui avoimen poliittiseksi liikkeeksi, jonka ideologia oli marxilais-leninistinen ja myöhemmin maolainen. Sollers oli aatetovereidensa kanssa vakuuttunut siitä, että idän voimat voittavat. Sollers painotti kirjoittamisessa ryhmätyön merkitystä ja kollektiivista työskentelytapaa. "Kirjallisuuden työntekijöiden on oltava anonyymejä, elettävä yhteiskunnan varjopuolella. Se on aika vaikeaa nykyään, kun tähtisysteemi leviää kaikkialla, jopa kokeilevassa taiteessa", toteaa Sollers, joka on kuitenkin itse heittäytynyt täysin rinnoin mukaan tähtisysteemiin.
Lehden viimeinen numero ilmestyi talvella 1982. Tel Quelin seuraajan 'L’Infini''-lehden ensimmäinen numero ilmestyi seuraavana vuonna. Lehti siirtyi Sollersin mukana Seuil-kustantajalta Gallimardille. Toimitusneuvoston sijasta toimitustyöstä vastaa siitä alkaen Sollers yksin.
Kuopionlahti
Kuopionlahti on kaupunginosa Kuopion keskustassa, ydinkeskustan ja Kallaveden Kuopionlahden välissä. Sen naapurikaupunginosia ovat ydinkeskustan Multimäki pohjoisessa, Väinölänniemi idässä ja Haapaniemi etelässä ja lännessä.
Kaupunginosan rajoina ovat pohjoisessa Minna Canthin katu ja idässä Vuorikatu. Lännessä raja kulkee ensin Puistokatua pitkin, ja sen jälkeen Myhkyrinpuiston ja Haapaniemenkadun kautta Kuopiolahden rantaan. Etelässä rajana on Kuopionlahden ranta.
Kuopionlahden kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Kuopion Musiikkikeskus, Kuopion taidelukio Lumit (Kuopion yhteiskoulu), Pumpputorin päiväkoti, Maria Jotunin puisto, vierasvenelaituri, venesatama ja urheilukenttä. Musiikkikeskuksessa sijaitsee esimerkiksi Kuopion kaupunginorkesterin pääkonserttisali, Sibelius-Akatemian Kuopion yksikkö ja Savonia-ammattikorkeakoulun musiikki- ja tanssiopetus.
Mika Lönnblad
Mika Petteri Lönnblad (s. 11. tammikuuta 1977) on suomalainen yleisurheilija, joka on aloittanut moniotteluissa ja keskittynyt myöhemmin heittolajeihin ja etenkin kuulantyöntöön. Hän on edustanut vuodesta 2008 lähtien Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2009 lähtien toiminut Pekka Maisila.
Lönnblad on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön pronssia vuosina 2010 ja 2012 sekä seitsenottelun pronssia vuonna 2003. Hänen ennätyksiään 7,26 kilon kuulalla ovat ulkoa 17,88 metriä (2011) ja hallista 17,65 metriä (2012). Lisäksi hän on otellut seitsenottelussa pisteet 5116 (1995) ja kymmenottelussa pisteet 7139 (1996).
Kelmi
Kelmi voi viitata seuraaviin asioihin:
Maarit Peltomaa
Maarit Anneli Peltomaa (s. 10. syyskuuta 1964 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui ylioppilaaksi Kalevan lukiosta vuonna 1984. Teatterikorkeakoulussa hän opiskeli vuosina 1985–1989 josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi.
Peltomaa on uransa aikana näytellyt teattereissa, televisiossa, elokuvissa, tv-mainoksissa, sekä radiossa. Häntä on nähty eritoten Lauri Törhösen ja Tapio Piiraisen elokuvissa.
Näyttelijätöidensä lisäksi hän on toiminut ohjaajana, näyttelijätyön lehtorina, käsikirjoittajana, tuottajana, juontajana sekä kouluttajana.
Kuoleman merkki
Kuoleman merkki (Marked for Death) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Dwight H. Little ja pääosassa on Steven Seagal. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 57 miljoonaa dollaria.
Juoni
Elokuva kertoo huumepoliisista John Hatcherista, joka on täysin kyllästynyt työhönsä ja ottaa lopputilin. John suuntaa oitis rauhoittumaan kotiseudulleen sukulaistensa luo. Meno vanhoilla kotikonnuilla on muuttunut ja huumeet hallitsevat nuorten elämää. Jamaikalaiset terrorisoivat pikkukaupunkia huumeillaan, ja pian John päättää lopettaa huumekaupat ja väkivaltaisuudet.
Arviot
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen antoi elokuvan VHS-versiolle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kirje galatalaisille
Historia
Paavali oli perustanut Galatian seurakunnat itse aikaisemmilla matkoillaan (Ap.t. 16:6; Gal. 1:8; 4:13, 19). Ne koostuivat lähinnä pakanuudesta kääntyneistä kristityistä, mutta niihin kuului myös jonkin verran juutalaiskristittyjä. Nämä halusivat liittää juutalaisia sääntöjä ja tapoja kristinuskoon. Suurin osa alkukristillisestä kirkosta oli tällä kannalla.
Paavali kirjoitti kirjeen hyökkäykseksi tätä näkemystä vastaan. Paavali halusi palauttaa galatalaiset evankeliumin yksinkertaiseen ja vapauttavaan sanomaan. Samalla hän joutui puolustamaan omaa toimivaltaansa apostolina.
Kirje on todennäköisesti kirjoitettu hyvin pian Paavalin toisen Galatiassa käynnin jälkeen (Ap.t. 18:23). Kirjeessä olevat viitteet tukevat tätä. Kirjeessä mainittu käynti Jerusalemissa (Gal. 2:1–10) on sama kuin Apostolien teoissa mainittu käynti (Ap.t. 15), ja Paavali puhuu siitä menneessä aikamuodossa. Näin kirje on kirjoitettu apostolisen neuvoston kokoontumisen jälkeen. Kirjeen yhtäläisyydet Roomalaiskirjeen kanssa ovat johtaneet johtopäätökseen, että ne on kirjoitettu samaan aikaan, eli talvella 57–58 Paavalin ollessa Korintissa (Ap.t. 20:2–3). Galatalaiskirje on kuitenkin selvästi kirjoitettu enemmän kiireellä ja ajankohdan vaatimusten mukaan, kun taas Roomalaiskirje on kirjoitettu systemaattisemmin. Niiden sisällössä on kuitenkin hyvin paljon yhteistä.
Sisältö
Kirjeen pääteemana on kysymys siitä, koskeeko juutalainen laki kristittyjä. Kirje pyrkii todistamaan juutalaisia vastaan, että ihmiset tulevat vanhurskaiksi yksin uskosta, ilman Mooseksen lain vaatimia tekoja.
Galatalaiskirje ja Roomalaiskirje yhdessä muodostavat todisteen sille, että vanhurskauttaminen ei tapahdu ihmisen ansioilla, ei moraalisilla teoilla eikä uskonnollisilla riiteillä tai seremonioilla, vaikka niillä olisikin jumalainen alkuperä. Sen sijaan vanhurskaus on ilmainen lahja, joka tulee ainoastaan Jumalan armosta niille jotka ovat ottaneet Jeesuksen vastaan.
Saint-Léger-de-Fougeret
Saint-Léger-de-Fougeret on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 8 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista lounaaseen.
Kunnan alueella olleen 1300-luvun linnoituksen paikalle rakennettiin linna Château de Saint-Léger-de-Fourgeret 1500-luvulla, ja nykyisen ulkoasunsa se sai 1700-luvulla.
Saint Légerin kirkko on alkujaan peräisin 1100- tai 1200-luvulta. Kirkko tuhoutui tulipalossa vuonna 1852 ja nykyinen uusromaaninen kirkko valmistui vuonna 1854.
Axel Lillie
pienoiskuva|Axel Lillie Axel Lillie (1603–1662) oli ruotsalainen sotilas, Lillienborgin kreivi (1652). Hän sai vuonna 1651 Kiteen vapaaherrakunnan ja vuonna 1652 hän sai nimityksen Karjalan laamanniksi ja Pommerin kenraalikuvernööriksi. Vuonna 1657 hänestä tuli sotamarski ja vuonna 1661 Liivinmaan kenraalikuvernööri. Hän ei käynyt koskaan Suomessa läänityksillään.
Saint-Léger-de-Fougeret
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Ukrainalainen kulttuurirahasto
Ukrainalainen kulttuurirahasto (ukrainaksi Український культурний фонд, Ukrajinsky kulturny fond) on Ukrainan kulttuuriministeriön alaisuudessa toimiva rahasto, jonka tehtävä on rahoittaa ukrainalaisen kulttuurin kehittämistä. Kulttuurirahasto on perustettu vuonna 2017. .
Kulttuurirahaston tehtäviin kuuluvat mm.:
Ukrainan parlamentti hyväksyi lain kulttuurirahaston perustamisesta maaliskuussa 2017. Kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajaksi voidaan nimittää sellainen henkilö, joka on kulttuurialan asiantuntija, korkeatasoinen julkisuuden henkilö, joka osaa sekä ukrainaa että yhtä Euroopan neuvoston virallista kieltä (englantia tai ranskaa). . Julia Fediv valittiin kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajaksi helmikuussa 2018. Ivan Frankon kansallisen teatteriakatemian entinen johtaja Mihailo Zaharevitš valittiin kulttuurirahaston toimitusjohtajaksi vuoden 2021 alussa.
Vuonna 2020 kulttuurirahaston budjetti oli 4 miljardia hryvniaa.
Sami Kalliomäki
Sami Kalervo Kalliomäki (s. 11. maaliskuuta 1983) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti Ikaalisten Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Jorma Kalliomäki.
Kalliomäki saavutti sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön pronssia vuonna 2009. Ennätyksikseen hän työnsi 7,26 kilon kuulalla ulkona 18,37 metriä (2006) ja hallissa 17,32 metriä (2009). Virallisiin kilpailuihin Kalliomäki ei ole osallistunut vuoden 2011 jälkeen.
Bakel
Bakel on kaupunkikunta ja Bakelin departementin hallinnollinen keskus Tambacoundan alueella Senegalissa. Se sijaitsee Senegaljoen varrella 210 kilometriä Tambacoundasta koilliseen. Kunnassa on 16 600 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus
Kunnan pinta-ala on neljä neliökilometriä. Sen itäpuolella virtaa Senegaljoki, joka toimii Mauritanian vastaisena rajana. Joki synnyttää kaupungin ympärille tulva-altaita. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Vuotuinen sademäärä on 500–600 millimetriä.
Kaupungin historiallisen ytimen muodostaa Faidherben linnoituksen ympärille syntynyt Grimpalé Montagne. Muut kaupunginosat ovat Bakel Coura, Dar Es Salam, Modinkané, Ndiayega ja Yaguiné. Asukkaista 52 % on soninkeja, 20 % tukuloreja, 8 % wolofeja ja 5 % fulbeja.
Historia
Jolofista paenneet wolofit perustivat Bakelin soninkejen hallitsemalle Gajaagan alueelle 1700-luvulla. Ranskalaiset rakensivat vuonna 1820 linnoituksen, josta tuli vuoteen 1850 mennessä tärkeä arabikumin kauppapaikka. Bakel kärsi Umar Tallin johtamien tukulorien hyökkäyksistä, mutta sai vuoden 1860 jälkeen takaisin sotilaallisen ja taloudellisen merkityksensä. Kaupunki taantui 1800-luvun lopulla Médinen linnoituksen rakentamisen ja Kayesin kasvun seurauksena.
Liikenne, talous ja palvelut
Bakelista on päällystetty tieyhteys Sant-Louisin ja Malin rajan väliselle N2-maantielle. Senegaljoella liikennöidään moottoriveneillä.
Kaupunki on laajan maatalousalueen taloudellinen keskus. Yli puolet väestöstä harjoittaa maanviljelyä ja karjanhoitoa. Jokivarren keinokastelluilla pelloilla viljellään hirssiä, maissia, vihanneksia ja maapähkinää. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja siipikarja. Kalastuksen merkitys on vähäinen. Kaupankäynti keskittyy maatalous-, keräily- ja teollisuustuotteisiin. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.
Kunnassa toimii kolme alakoulua, lyseo ja kaksi ammattikoulua. Terveyspalvelut käsittävät terveyskeskuksen, kaupungin terveysaseman sekä armeijan ja santarmilaitoksen sairaalat. Bakelissa on sähkö- ja vesijohtoverkko. Viemäriverkkoa tai kunnollista jätehuoltoa ei ole.
Nähtävyydet ja matkailu
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Faidherben linnoitus, tutkimusmatkailija René Caillién huvila sekä vuosittain vietettävät Bakelin kulttuuripäivät. Matkailun kehitystä rajoittaa majoituspalvelujen vaatimaton taso.
Maria Arokallio
Arokallio saavutti sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön pronssia vuonna 2002. Ennätyksikseen hän työnsi neljän kilon kuulalla ulkona 14,05 metriä (2002) ja hallissa 14,08 metriä (2003). Virallisiin kilpailuihin Arokallio ei ole osallistunut vuoden 2004 jälkeen.
Nikolai Saksonov
Saksonov saavutti sarjan 60 kg olympiahopeaa Helsingissä 1952. Lisäksi hän voitti maailmanmestaruuden Tukholmassa 1953. Näiden kahden mitalin ohella hän saavutti kaksi EM-mitalia. Saksonovin onnistui nostaa urheilu-urallaan myös useita maailmanennätyksiä.
Saksonov kuoli 88-vuotiaana 2. marraskuuta 2011.
Stuart Lewis-Evans
Stuart Nigel Lewis-Evans (20. huhtikuuta 1930 Luton, Bedfordshire – 25. lokakuuta 1958 East Grinstead, Sussex) oli brittiläinen Formula 1 -ajaja. Hän osallistui urallaan 14 Grand Prix’hin, joissa hän ajoi kahdesti paalulle ja palkintosijoille. Hän sai urallaan yhteensä 16 MM-pistettä.
Kausi 1958 oli menestyksekkäämpi vuosi, ja samalla Vanwallin viimeinen kokonainen. Ensisijaiset kuljettajat Stirling Moss ja Tony Brooks voittivat kolme kilpailua ja Lewis-Evans saavutti kaksi palkintosijaa. Hänen kautensa kuitenkin päättyi kohtalokkaasti pölyisellä Ain-Diab Circuitilla Marokon GP:ssä. Hänen moottorinsa hajosi singoten auton kovalla vauhdilla reunavalliin. Lewis-Evans sai vakavia palovammoja. Hänet vietiin Englantiin hoitoon, mutta hän kuoli saamiinsa vammoihin kuusi päivää myöhemmin.
Lewis-Evansin kuolema vaikutti Vanwalliin. Vandervellin terveys horjui eivätkä uudet ajajat halunneet osallistua tallin toimintaan. Vanwall ei kyennyt enää osallistumaan F1-sarjan jokaiseen osakilpailuun.
Mikko Juva
Mikko Einar Juva (vuoteen 1935 Juvelius; 22. marraskuuta 1918 Kaarlela – 1. tammikuuta 2004 Turku) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa ja yliopistomies, oppiarvoltaan teologian ja filosofian tohtori. Hän loi poikkeuksellisen laaja-alaisen uran sekä yliopiston ja kirkon että valtakunnanpolitiikan palveluksessa.
Ura
Turun yliopiston rehtorin Einar W. Juvan poika lähti isäänsä seuraten akateemiselle uralle. Juva väitteli filosofian (historian) tohtoriksi Turun yliopistosta 1950 väitöskirjalla Suomen sivistyneistö uskonnollisen vapauden murroksessa, ja teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1955 väitöskirjalla Varsinais-Suomen seurakuntaelämä puhdasoppisuuden hallitsemina vuosisatoina. Papiksi Juva vihittiin 1943, ja hän toimi sotilaspappina jatkosodassa. Toimittuaan Suomen kristillisessä ylioppilasliitossa 1944–1957 hänet valittiin isänsä jälkeen Turun yliopiston Suomen historian professoriksi. Einar ja Mikko Juva kirjoittivat yhdessä viisiosaisen Suomen kansan historian (1964–1967).
Juva työskenteli myöhemmin myös Helsingin yliopiston kirkkohistorian professorina (1962–1978). Hän toimi myös Helsingin yliopiston vararehtorina 1968–1971, rehtorina 1971–1973 ja kanslerina 1973–1978. Juvan vuodet Helsingin yliopiston johdossa osuivat 1960–1970-luvun opiskelijaradikalismin kuohuvimpiin vuosiin, ja hän oli yksi Suomen yliopistolaitoksen kärkihahmoja taistelussa yliopistojen hallintouudistuksesta.
Yliopistouransa ohessa Juva toimi myös valtakunnanpolitiikassa: hänet valittiin 1965 perustetun Liberaalisen Kansanpuolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi, mutta hänen kautensa kansanedustajana (1964–1966) ja puoluejohtajana (1965–1968) jäivät lyhyiksi. Vuonna 1981 LKP tiedusteli Juvaa ehdokkaakseen seuraavan vuoden presidentinvaaliin, mistä hän kieltäytyi. Tamminiemen pesänjakajat -kirjan mukaan poliitisten juonittelujen ulkopuolella pysytellyt Juva olisi saattanut olla varteenotettava ehdokas siinä tapauksessa, että presidentinvaali olisi ajautunut porvaripuoleiden kesken umpisolmuun.
Arkkipiispana
Juva oli tärkeä vaikuttaja myös kirkkojen välisessä ekumeenisessa liikkeessä. Hän vastasi vuonna 1963 Helsingissä pidetyn Luterilaisen maailmanliiton kokouksen järjestelyistä. Vuosina 1963–1970 Juva oli kyseisen liiton teologisen komission puheenjohtaja ja 1970–1977 maailmanliiton puheenjohtaja.
Suku
Mikko Juva oli Turun yliopiston Suomen historian professorin ja rehtorin Einar W. Juvan poika. Hänen äitinsä oli Lempi (o.s. Kaila). Vuonna 1946 Juva meni naimisiin lääketieteen lisensiaatti Riitta Eleonora Brofeldtin kanssa. Jäätyään leskeksi vuonna 1990 Juva meni naimisiin agrologi Maisu Maija-Liisa Hägglundin (ent. Laurén) kanssa vuonna 1991. Juvalla oli neljä lasta: Kersti (s. 1948), Simo (s. 1950), Elina (s. 1953) ja Katriina (Kati) (s. 1958).
Poika Simo Juva toimi Lohjan kaupunginjohtajana ja tytär Kersti Juva Setan varapuheenjohtajana. Mikko Juva toimi eläkkeellejäämisensä jälkeen aktiivisesti mm. seksuaalivähemmistöjen oikeuksia ajavassa Yhteys-liikkeessä.
Kunniamerkit
Lähde:
Joanne Kyger
Joanne Kyger (1934–2017) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän liittyy "San Franciscon renessanssi" ja beat-sukupolvi-nimisiin runoilijaryhmiin. Hän opiskeli filosofiaa ja kirjallisuutta Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa ja muutti ennen valmistumistaan 1957 San Franciscoon. Hän oli naimisissa beatrunoilija Gary Snyderin kanssa, ja he asuivat jonkin aikaa Japanissa. He kiertelivät Intiassa Allen Ginsbergin ja Peter Orlovskyn kanssa. Kyger palasi Kaliforniaan, jossa hän asui kuolemaansa saakka.
Kyger julkaisi parikymmentä runokokoelmaa. Hän sai tuotantoonsa vaikutteita zen-buddhalaisuudesta ja Black Mountain -koulukunnasta. Hän opetti silloin tällöin Jack Kerouac School of Disembodied Poeticsissa, joka sijaitsee Coloradossa Naropa Instituten yhteydessä.
Koordinoitu yleisaika
Koordinoitu yleisaika (UTC) on ensisijainen aikajärjestelmä, jolla maailman aika määrätään. Se pysyy noin sekunnin sisällä keskimääräisestä aurinkoajasta nollapituuspiirillä, eikä sitä ole sidottu kesäaikaan. Joissakin maissa termiä GMT (Greenwich Mean Time) käytetään yhä usein UTC:n synonyyminä.
Ensimmäinen koordinoitu yleisaika hyväksyttiin epävirallisesti 1. tammikuuta 1960, mutta UTC:n virallinen lyhenne ja nimi hyväksyttiin vasta vuonna 1967.
Niko Ahvonen
Niko Ahvonen (s. 1965 ) on suomalainen soul-laulaja, joka on tehnyt Cortina Jets -yhtyeen kanssa esiintymisiä vuodesta 1996 alkaen.
Koordinoitu yleisaika
Lyhenteen alkuperä
Jos UTC-lyhenne otettaisiin suoraan englanninkielisistä sanoista Coordinated Universal Time, siitä tulisi CUT, ja jos se otettaisiin ranskankielisestä vastineesta temps universel coordonné, siitä tulisi TUC. Kansainvälinen televiestintäliitto kuitenkin halusi, että lyhenne ei viittaisi kumpaankaan kieleen, joten kompromissiksi valittiin UTC (Universal Time, Coordinated eli universel, temps coordonné).
Niko Ahvonen
Ennen soolouraa Ahvonen keikkaili ja levytti Hot Shots -kokoonpanossa levyn Showtime (Bulltone 1006) -levymerkille vuonna 1990. Lisäksi hän oli mukana muissakin kokoonpanoissa kuten The Bullworkers.
Riitta Pelli
Riitta Maria Pelli (s. 25. huhtikuuta 1978 Anjalankoski) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti vuodesta 2000 lähtien Esbo Idrottsföreningiä ja hänen valmentajinaan toimi vuoteen 2001 saakka Soili Paljakka.
Niko Ahvonen
Soolouransa alkutaipaleella Ahvonen tuli vierailleeksi Veli-Matti Järvenpään levyllä Pitkä hehku. Levylle Ahvonen esitti kappaleen Anneli, jonka hän on itse käännöstyössään suomentanut. Kappaleesta tuli samalla hänen ensimmäinen suomenkielinen levytyksensä.
Riitta Pelli
Pelli saavutti sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön hopeaa vuonna 2001. Ennätyksikseen hän työnsi neljän kilon kuulalla ulkona 14,34 metriä (2000) ja hallissa 13,98 metriä (1996). Virallisiin kilpailuihin Pelli ei ole osallistunut vuoden 2002 jälkeen.
Niko Ahvonen
Vuonna 2003 hän teki levytyssopimuksen Audiovox-levymerkin kanssa samalla, kun Ahvosen neljäs sooloalbumi Eilen tänään huomenna julkaistiin. Samoihin aikoihin hän tuli vierailleeksi Jalometallia-kokoelmalevyllä esittäen siellä oman tulkintansa Kari Peitsamon tunnetuksi tekemästä kappaleesta ja kohtalaisesti radiosoittoaikaakin saaneen kappaleen Kauppaopiston naiset. Albumi Pimeyden nopeus julkaistiin vuonna 2007 levymerkki Texicalli'n kautta.
Vuonna 2008 Ahvonen päätti Bad Luck Soul -levyn julkaisusta, joka sisältää hänen tunnettuja kappaleitaan englanniksi tulkittuina sekä lisäksi muutaman cover-kappaleen. Niihin aikoihin yhtye koki myös nimenmuutoksen kautta muutoksen Cortina Jets -yhtyeestä The Regals -yhtyeeksi ja tämä tapahtui joskus kiertueen aikana.
Vuonna 2011 Ville Leinonen ja Niko Ahvonen perustivat yhdessä duon 2 Leijonaa, jolloin samalla tuli julkaisuina joitakin kappaleita levytettyinä yhteistyössä The Levitators -yhtyeen kanssa. Rocksteady-albumissa vierailee myös Sami Saari kahdella kappaleella.
Vuonna 2014 Niko palasi takaisin soolouralle joihin aikoihin hän päätti samalla yhteistyön aloituksesta yhdessä J. Karjalaisen ja Sami Saaren kanssa. Lisäksi Ahvonen teki yhteiskiertuetta Saaren ja Veeti Kallion kanssa. Ahvonen on vieraillut useilla kokoelmalevyillä, mm. Ninni Poijärven Viideltä-levyllä sekä Mielenrauhaa-tribuuttilevyllä. Lisäksi hän on tehnyt joitakin käännöstekstejä Marjo Leinoselle ja Sami Saarelle.
Paul Cézanne
Paul Cézanne (19. tammikuuta 1839 Aix-en-Provence, Bouches-du-Rhône – 22. lokakuuta 1906 Aix-en-Provence, Bouches-du-Rhône) oli ranskalainen taidemaalari, joka tunnettiin myös lempinimellä "Aix'n erakko". Hänen taiteensa luokitellaan usein jälki-impressionistiseksi, mutta hänen maalaustyylinsä oli niin persoonallinen, että häntä voidaan yhtä hyvin pitää kaikkien taidesuuntauksien ulkopuolisena taiteilijana.
Ateenan herttuakunta
Ateenan herttuakunta oli yksi ristiretkeläisvaltioista, joita perustettiin Kreikkaan Bysantin valloituksen jälkeen neljännen ristiretken aikana. Herttuakunnan ensimmäinen herttua oli Otto de la Roche, taustaltaan vähäinen burgundilainen ritari.
Paul Cézanne
Cézannea pidetään "modernin taiteen isänä". Esimerkiksi Pablo Picasso piti häntä tärkeimpänä esikuvanaan. Omana elinaikanaan Cézanne sai vain vähän huomiota, mikä johtui toisaalta hänen epäsovinnaisesta maalaustyylistään, toisaalta hänen julkisuutta karttavasta luonteestaan.
Lapsuus ja nuoruus
Paul Cézannen isä Louis-Auguste Cézanne oli varakas liikemies Aix-en-Provencen kaupungissa. Paul vietti siis lapsuutensa varsin porvarillisessa ympäristössä. Hän sai korkeatasoisen peruskoulutuksen ja alkoi 20-vuotiaana opiskella lakia paikallisessa lakikoulussa. Paulin kiinnostus taiteisiin oli kuitenkin suurempi kuin kiinnostus juridiikkaan, joten vuonna 1861 hän päätti muuttaa Pariisiin aloittaakseen siellä taideopinnot. Isää tuo päätös ei miellyttänyt. Paulin lapsuudenystävä, kirjailija Émile Zola puolestaan piti päätöstä oikeana. Kesti kuitenkin vielä pitkään, ennen kuin Paul vakuuttui siitä, että hän voisi saavuttaa jotain merkittävää taidemaalarina.
Ateenan herttuakunta
Vuonna 1381 Ateena siirtyi Aragonian kuningaskunnan haltuun. Tämä myi sen merkittävälle firenzeläiselle Acciaiuolin suvulle vuonna 1388. Vuosien 1395 ja 1402 välisenä aikana venetsialaiset hallitsevat hetkellisesti herttuakuntaa. Vuonna 1444 Ateena siirtyi Konstantinos XI Palaiologoksen, Morean despootin, alaisuuteen. Osmanien valtakunta valloitti Ateenan herttuakunnan jäänteet vuonna 1456.
Paul Cézanne
Taideopinnot
Cézanne ei koskaan oppinut pitämään Pariisista, eikä Pariisi oppinut pitämään Cézannesta. Vuonna 1862 hänet hylättiin Pariisin taidekoulun (École des Beaux-Arts) valintakokeissa, ja ylipäätään kesti noin 30 vuotta, ennen kuin hän alkoi saada pariisilaiselta kulttuurieliitiltä muutakin palautetta kuin pilkkaa ja halveksuntaa. Pariisissa oleskelusta oli kuitenkin sikäli hyötyä, että siellä hän saattoi tutustua muihin lahjakkaisiin taiteilijoihin. Erityisen tärkeäksi muodostui ystävyys Camille Pissarron kanssa. Cézanne oppi Pissarrolta impressionistista maalaustekniikkaa ja piti tätä muutenkin taideopettajanaan.
Pissarron kautta Cézanne tutustui moniin muihin aikansa johtaviin impressionisteihin (Claude Monet, Pierre-Auguste Renoir) ja osallistui myös impressionistien ensimmäiseen yhteiseen näyttelyyn vuonna 1874, saaden tosin kriitikoilta äärimmäisen kielteistä palautetta. Mutta vaikka hän tunsikin paljon kiinnostusta impressionistien taideteorioita kohtaan, pyrki hän pitämään heihin etäisyyttä. Cézanne karttoi aina liiallista sitoutumista johonkin tiettyyn taidesuuntaan tai taiteilijaryhmään. Osittain tämä johtui hänen halustaan säilyttää taiteellinen riippumattomuus, osittain syynä oli ujous ja epävarmuus.
Omistautuminen taiteelle
thumb|right|200px|Madame Cézanne kasvihuoneessa, 1892. Kova kritiikki saattoi harmittaa Cézannea, mutta se ei saanut häntä koskaan hylkäämään valitsemaansa taiteellista linjaa. Hän kävi kaikki taiteelliset kamppailunsa yksinään eikä halunnut näyttää epävarmuuttaan muille. Epävarmuus oli kätkettävissä karkean käytöksen alle, ja murheet unohtuivat, kun hän omistautui yhä täydellisemmin taiteelle.
Cézannen omistautuminen taiteelle haittasi melkoisesti hänen perhe-elämäänsä. Hän oli vuodesta 1869 lähtien elänyt yhdessä taidemalli Hortense Fiquet’n (1850–1922) kanssa, mutta suhde vaimoon muuttui vähitellen hyvin viileäksi, osittain ehkä siitä syystä, että vaimo ei ymmärtänyt miehensä taidetta. Taiteilijan isän painostuksen vuoksi he kuitenkin solmivat avioliiton vuonna 1886.
Pariskunnalle syntyi vuonna 1872 poika Paul, joka sai kohtalaisen paljon huomiota isältään. Kaikki Cézannen ihmissuhteet kuitenkin kärsivät siitä, että hän oli taipuvainen epäluuloisuuteen, joka ajoittain ylti vainoharhaisuuden tasolle. Myös hänen pisteliään ironinen puhetapansa karkotti ystäviä hänen luotaan. (Suurimman osan ironiastaan hän tosin varasi itselleen.)
Erakoituminen
Mitä vanhemmaksi Cézanne tuli, sitä enemmän hän kiintyi lapsuutensa maisemiin Provencessa. Vastaavasti käynnit Pariisissa harvenivat. Ystävyys Zolan kanssa hiipui 1880-luvulla, koska Zola ei ymmärtänyt Cézannen ehdotonta asennetta taiteeseen. Zola oli itse menestynyt hyvin kirjailijana ja liikkui Pariisin parhaissa seurapiireissä, joten hän alkoi pitää Provencen maaseudulla jurottavaa Cézannea epäonnistuneena taiteilijana.
Myöhäinen menestys
thumb|200px|Omakuva, 1895. 1890-luvulla Cézannen maine alkoi vihdoin levitä ulkomaille asti. Eräs tärkeä käännekohta oli taidekauppias Ambroise Vollardin järjestämä vuoden 1895 suuri Cézanne-näyttely. Keräilijät kiinnostuivat hänen modernin omaperäisestä tyylistään, ja maalaukset alkoivat käydä kaupaksi. Cézanne ei tosin ollut enää tuolloin rahan tarpeessa, sillä hän oli perinyt vuonna 1886 kuolleelta isältään huomattavan omaisuuden. Raha oli muutoinkin hänelle sivuseikka: hänen asuntonsa olivat niukasti sisustettuja eikä hän käynyt ulkomailla kuin kerran eläessään.
Cézannen erakkoelämän teki siedettäväksi hänen äitinsä, joka oli aina tukenut poikansa taiteilijauraa. Äidin kuolema vuonna 1897 oli siis hänelle raskas isku. 1900-luvun alkuvuosina Cézannen yksinäisyys alkoi kuitenkin lievittyä, kun nuoret taiteilijat tulivat tapaamaan häntä ja osoittivat vilpittömästi arvostusta hänen elämäntyölleen. Myöhään tullut arvostus sai hänen epäluuloisuutensa vähenemään, ja viimeisinä vuosinaan hän tuli traagisella tavalla tietoiseksi yksinäisyydessä vietetystä elämästään. Hän kuvasi vanhuuden tuntojaan toistamalla usein lausetta ”Elämä on hirvittävää!”
Työskentelytavat ja tavoitteet
thumb|right|200px|Murha, n. 1870.
Täysin irrallaan ulkoisista vaikutteista ei Cézannekaan voinut olla. Hän oli perehtynyt hyvin maalaustaiteen historiaan ja hänellä oli laaja kirjallinen sivistys. Kun hän aloitti taiteilijan uraansa 1860-luvulla, kunnioitti hän varsinkin Eugene Delacroix’ta. Myös 1600-luvun espanjalaiset mestarit, kuten Francisco de Zurbarán ja Jusepe de Ribera, vaikuttivat hänen varhaiseen tyyliinsä, jolle oli ominaista synkät ja väkivaltaiset aihevalinnat sekä ekspressionistisen voimakas ilmaisumuoto. Seuraava suuri vaikutteiden antaja oli impressionistinen taidemaalari Camille Pissarro, joka opetti Cézannelle 1870-luvun alussa värien käyttöä. Cézanne luopui synkistä aiheista ja tummista väreistä, ja alkoi käyttää vaaleampia värisävyjä. 1870-luvun puolivälin jälkeen hän alkoi kuitenkin kulkea täysin omaa tietään. Hänen taiteensa muuttui sommittelultaan yhä monumentaalisemmaksi ja kiinteämmäksi, eikä hän ollut impressionistien tavoin kiinnostunut valosta ja varjoista.
Aiheet
Cézanne maalasi monipuolisesti maisemia, asetelmia, muotokuvia ja ryhmäkuvia. Aihe ei kuitenkaan ollut hänelle erityisen tärkeä, vaan paremminkin pelkkä lähtökohta maalauksellisen ongelman pohtimiselle. Hieman kärjistäen voidaan sanoa, että aihe oli hänelle pelkkä tekosyy, jonka avulla hän sai mahdollisuuden kokeilla erilaisia sommitelmia ja värityksiä. Niinpä hänen muotokuvistaan puuttuu kohteen psykologinen tarkastelu, ja niitä on jopa kuvailtu sanalla ”ihmisasetelma”. Kaikenlainen aistillisuus ja leikittely puuttuu hänen taiteestaan. Hän ei myöskään kerro mitään omista tunteistaan. Taidehistorioitsija Göran Schildtin sanoin: ”Cézannen taulu on oma sulkeutunut maailmansa, josta mitkään ajatukset eivät johda käytännön elämään ja joka ei edellytä minkäänlaista inhimillistä osallistumista – hän ei vetoa tunteisiin, vaan tarjoaa ’vain’ maalatun kankaan.” Cézanne ei siis 1800-luvun romantikkojen tavoin pyrkinyt herättämään katsojassa voimakkaita tunteita, vaan loi taidetta puhtaasti taiteen vuoksi.
thumb|200px|Näkymä L'Estaquen kylään, 1883–1885.
Vaikka Cézannen aiheet ovat etäällä arkisesta todellisuudesta, tarvitsi hän aina eteensä mallin voidakseen maalata. Esimerkiksi hänen maisemamaalauksensa olivat yksityiskohtia myöten tarkkoja kuvauksia maastosta. Tässä mielessä hän oli realisti. Poikkeuksena on ehkä hänen myöhäinen tuotantonsa, joka kehittyi kohti niin jyrkkää pelkistystä, että huolimaton katsoja saattoi nähdä maalauksessa vain joukon värikkäitä läiskiä.
Cézannen taituruus ei rajoittunut vain öljyvärimaalauksiin, vaan hänet luetaan myös vesivärimaalarina alan suurimpien mestarien joukkoon. Vesiväritöissään hän usein ennakoi sellaisia tekniikoita, jotka hän myöhemmin otti käyttöön öljyväritöissään.
Cézanne – modernin taiteen isä
Eräs Cézannen vahvuus oli hänen tilantajunsa. Hän osasi luoda valöörikontrasteilla maalauksiinsa ”syvyystasoja”, ja korvasi tällä tekniikalla perinteisen perspektiiviin perustuvan tavan luoda kolmiulotteisuuden illuusio. Cézannen taide viitoitti näin tietä moderniin 1900-luvun taiteeseen, sillä hän oli ehkä ensimmäisiä taidemaalareita, jotka luopuivat keskusperspektiivistä. Göran Schildt jopa väittää, että hänen vaikutuksensa 1900-luvun taiteeseen on niin ratkaiseva, että käsitteet moderni ja cézannelainen lähes vastaavat toisiaan. Cézanne saattoi kuvata esineitä yhtä aikaa ylhäältä, sivusta ja edestä, mikä teki hänestä tärkeän oppi-isän kubismille.
Työntömitta
Työntömitta (työntötulkki) on yleensä alle 200 millimetrin etäisyyksien mittaamiseen tarkoitettu mittalaite, jolla voidaan mitata kappaleiden paksuuksia, sisämittoja ja syvyyksiä tyypillisesti 0,1–0,02 millimetrin tarkkuudella. Laitetta kutsutaan puhekielessä myös nimellä tönäri tai mittalaitteen patentoineen yrityksen mukaan mauseri tai mauser-mitta. Vielä tarkempia etäisyysmittauksia voidaan tehdä mikrometriruuvilla.
Tyypillinen työntömitalla mitattava kohde on kohtisuora etäisyys, kappaleen halkaisija, reiän syvyys jne. Esimerkiksi putken halkaisijaa mitattaessa mitattava putki puristetaan työntömitan mittausleukojen väliin ja luetaan mittaustulos mitta-asteikolta. Millimetrin kymmenykset luetaan ns. noniusasteikolta siten, että asteikon viiva, joka osuu lähimmäksi millimetriasteikolla olevaa viivaa, kertoo millin kymmenyksien määrän (jos työntömitan tarkkuus on 0,1 mm).
Työntömitalla — tai vastaavalla 2-pistemittalaitteella — ei voida todentaa kappaleen ympyränmuotoisuutta, vaikka mittatulos eri pyörähdyskulmassa olisikin sama, sillä tasalevyisiä käyriä on muitakin kuin ympyrä (esimerkiksi Reuleaux’n kolmio). Samasta syystä holkin sisähalkaisijaa ei voi mitata 2-pistemittauksella luotettavasti.
Nykyään on saatavissa myös digitaalisia työntömittoja, joissa on numeronäyttö sadasosamillimetrin tarkkuudella. Tällaisilla mitoilla voidaan todentaa mittausvoiman vaikutus mittaustulokseen.
Hägerstensåsen
thumb|300px|Hägerstensåsenin metroasemaa.
Hägerstensåsen (lempinimeltään Åsen) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Tukholman eteläisellä alueella, ja rajoittuu Hägerstenin, Midsommarkransenin, Västbergan, Solbergan, ja Västertorpin kaupunginosiin. Se myös kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen.
Hägerstensåsenin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1948. Nykyisin siellä on asukkaita noin 6 340, ja maa-alaltaan se on 0,87 neliökilometrin suuruinen. Kaupunginosa, josta suurin osa sijaitsee yli 50 metriä merenpinnan yläpuolella, on sijoittunut harjulle. Sen korkein kohta sijaitsee Bokbindarvägenillä, ja se yltää 67 metrin korkeuteen.
Kaupunginosassa sijaitsee myös Hägerstensåsenin metroasema, Tukholman metron punaisen linjan ulkoilma-asema, joka avattiin vuonna 1964. Se sijaitsee Telefonplanin ja Västertorpin asemien välissä. Etäisyys Slussenin metroasemalle on 6,7 kilometriä.
Kirje efesolaisille
Kirje efesolaisille eli Efesolaiskirje on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Kirjeen sisällyksenä on kristillinen seurakunta, johon Kristus on yhdistänyt niin pakanat kuin juutalaisetkin, sekä sen jäsenten keskinäiset velvollisuudet. Perinteisen näkemyksen mukaan sen on kirjoittanut apostoli Paavali Efesoksessa sijainneelle seurakunnalle. Suurin osa nykytutkijoista ei pidä kirjettä Paavalin kirjoittamana, ja ajoittaa sen vuosille 80–90 jaa.
Historia
Vaikka kirjeen aloitus (1:1) selvästi sanoo, että Paavali olisi kirjeen kirjoittaja ja Efesoksen seurakunta sen vastaanottaja, tähän liittyy muutamia ongelmia. Ensinnäkin, vanhimmista tunnetuista käsikirjoituksista puuttuvat sanat "Efesoksessa asuvia", jolloin alussa sanotaankin vain "Paavali, Jumalan tahdosta Kristuksen Jeesuksen apostoli, tervehtii ... Kristukseen Jeesukseen uskovia pyhiä". Toisekseen, kirjeessä ei ole mitään viittauksia efesoslaisiin henkilöihin tai mihinkään, mitä Paavali olisi kokenut kaupungissa. Kolmannekseen, sellaiset lauseet kuin "Saatuani kuulla teidän uskostanne" (1:15) viittaavat siihen, ettei kirjoittajalla ole mitään oman käden tietoa kirjeen kohteena olevasta seurakunnasta. Apostolien tekojen mukaan Paavali vietti kuitenkin huomattavasti aikaa Efesoksessa ja oli yksi seurakunnan perustajista.
Näitä ongelmia on yritetty selittää erilaisilla teorioilla. Yhden teorian mukaan kirjoittaja olisi ollut joku, joka käytti Paavalin kirjoituksia paljon ja halusi siksi antaa Paavalille kunnian kirjeestä. Tämä ei kuitenkaan selitä sitä, että kirjeestä puuttuvat viittaukset Efesokseen. Toisen teorian mukaan Paavali olisi kirjoittanut kirjeestä useita kopioita eri seurakunnille, ja kirjeen alussa olevaa tervehdystä vaihdettiin tarpeen mukaan. Tällöin kirjeen varsinaisen sisällön ei ollutkaan tarkoitus olla suunnattu nimenomaisesti jollekin tietylle seurakunnalle. Myös molemmat selitykset ovat mahdollisia, jolloin kirje olisi Paavalin nimissä lähetetty kiertokirje.
Sisältö
Esimerkiksi Kirje kolossalaisille on lähinnä poleeminen, ja sen tarkoitus oli vastustaa joitakin ajatuksia, jotka olivat päässeet hiipimään seurakuntiin. Kirje efesolaisille ei näytä saaneen alkuaan mistään erityisestä syystä, vaan se on yksinkertaisesti Paavalin rakkaudenosoitus vastaanottavalle seurakunnalle, ja osoitus siitä, että hän haluaa seurakunnan saavan oikean opetuksen evankeliumista.
Don’t Speak
Don’t Speak on yhdysvaltalaisyhtye No Doubtin kappale. Se julkaistiin yhtyeen kolmannen, Tragic Kingdom -studioalbumin kolmantena singlenä vuonna 1996. Vokalisti Gwen Stefani sanoitti kappaleen yhdessä hänen veljensä Eric Stefanin kanssa ja se kertoo Gwenin entisestä yhtyetoverista ja poikaystävästä, Tony Kanalista jonka kanssa seitsemän vuotta kestänyt parisuhde päättyi vain lyhyen aikaa ennen kappaleen tekoa.
Kappaleen suosiosta huolimatta se ei onnistunut saavuttamaan Billboard Hot 100 -listaa, mutta se pääsi Billboardin Hot 100 Airplay -listan ensimmäiselle sijalle kuudeksitoista viikoksi. Kappale saavutti listan kärjen myös Australiassa, Kanadassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa sekä Isossa-Britanniassa, jonka myötä siitä tuli No Doubtin kansainvälisesti menestynein single. "Don't Speak" oli ehdolla vuoden 1998 Grammy-palkintogaalassa kategorioissa "Vuoden kappale" ja "Paras duon/yhtyeen pop-esitys".
Kappale sijoittui Blender-aikakauslehden "The 500 Greatest Songs Since You Were Born"-listan sijalle 495. Kappale on soitettava kappale vuoden 2009 musiikkivideopelissä Band Hero ja se on myös ladattavana kappaleena vuoden 2008 pelissä Rock Band 2.
Nuorten toivekirjasto
Nuorten toivekirjasto on WSOY:n nuortenkirjasarja, jota julkaistiin 1950-luvulta 1980-luvulle. Sarjassa on 265 osaa. Ensimmäinen kirja oli Lennart Vapaavuoren Salmikämpän pojat (1951) ja viimeinen Lassi Koposen Pusun pojat pinteessä (1985). Nuoremmille lukijoille julkaistiin sarjaa Lasten toivekirjasto.
Siinain provinssi
Siinain provinssi, aiemmalta nimeltään Ansar Beit al-Maqdis, on Egyptissä toimiva islamilainen jihadistijärjestö. Se on tehnyt iskuja etenkin Egyptin Siinain niemimaalla. Järjestö toimi aluksi omana ryhmänään, mutta on sittemmin ilmoittanut liittyneensä osaksi Isis-järjestöä. Tällöin järjestö muutti nimensä muotoon Wilayat Sinai, eli "Siinain provinssi". Vuosien 2012 ja 2015 välillä Siinain provinssi ja muut alueella toimivat terroristijärjestöt ovat tehneet yli 400 iskua.
Historia
Järjestö aloitti toimintansa pian maan presidentti Hosni Mubarakin vallasta syösseen vallankumouksen jälkeen vuonna 2011. Tunnetuksi se tuli heinäkuussa 2012, kun järjestön jäsenet räjäyttivät Israeliin ja Jordaniin maakaasua vieneen kaasuputken. Saman vuoden puolella järjestö myös ampui raketteja Israelin Eilatin kaupunkiin ja hyökkäsi rajalla partioineita israelilaissotilaita vastaan.
Egyptin muslimiveljeskunnan vallasta syösseen armeijan vallankaappauksen jälkeen vuonna 2013 Ansar Beit al-Maqdis on kohdistanut iskunsa Egyptin armeijaa ja poliisia vastaan. Järjestö yritti surmata Egyptin sisäministeri Mohamed Ibrahim Moustafan autopommilla syyskuussa 2013. Saman vuoden lokakuussa järjestö iski sotilastiedustelun käyttämään rakennukseen Ismailiyan kaupungissa Siinailla. Lokakuussa 2014 järjestö teki useita yhteensä 31 sotilasta tappanutta pommi-iskua, sekä hyökkäyksiä käsiasein. Pohjois-Siinaille julistettiin hyökkäysten johdosta hätätila ja ulkonaliikkumiskielto. Iskut vuoden 2015 tammikuussa johtivat 30 henkilön kuolemaan ja useamman haavoittumiseen.