cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
León (Nicaragua)
Leónin perusti alun perin Francisco Hernandez de Cordoba 1524 noin 30 km itään nykyisestä paikasta. Vuonna 1610 Momotombon tulivuoden purkauksen jälkeen se siirrettiin nykyiseen paikkaan. Vanhan kaupungin rauniot kaivettiin esiin 1960 ja niistä tuli UNESCOn maailmanperintökohde 2000.
Leónin suuri ylösnousemuksen katedraali (Basilica Catedral de la Asunción de León) rakennettiin 1706–1740 ja siihen lisättiin kaksi tornia 1746 ja 1779. Katedraali on maailmanperintökohde vuodesta 2011.
Susan Sarandon
Susan Sarandon sai naispääosan Oscarin roolistaan elokuvassa Kuolemaantuomittu (1995), jonka ohjasi hänen tuolloinen elämänkumppaninsa, näyttelijä Tim Robbins. Sarandon ja Robbins seurustelivat vuodesta 1988 lähtien, mutta joulukuussa 2009 he ilmoittivat eronneensa. Heillä on kaksi lasta, pojat Jack Henry Robbins (s. 1989) ja Miles Guthrie Robbins (s. 1992). Sarandonilla on myös tytär, näyttelijä Eva Amurri (s. 1985), jonka isä on Franco Amurri.
Näyttelemisen lisäksi Sarandon tunnetaan aktivismistaan. Hän on kampanjoinut muun muassa seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolesta ja Irakin sotaa vastaan. Joulukuussa 2015 hän vieraili Lesboksen saarella Kreikassa tapaamassa Eurooppaan pyrkiviä pakolaisia. Vuoden 2016 presidentinvaaleissa Sarandon kampanjoi Bernie Sandersin puolesta.
Isaac Mayer Wise
Isaac Mayer Wise (29. maaliskuuta 1819 Steingrub, Itävallan keisarikunta – 26. maaliskuuta 1900 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen rabbi, jolla oli merkittävä rooli reformijuutalaisuuden synnyssä ja varhaisessa kehityksessä.
Palveltuaan kaksi vuotta rabbina Böömin Radnicen kaupungissa, Wise muutti vuonna 1846 Yhdysvaltoihin. Sen jälkeen hän toimi rabbina New Yorkin Albanyn kaupungissa kahdeksan vuoden ajan. Vuonna 1854 hän otti vastaan cincinnatilaisen Bene Yeshurunin seurakunnan saarnaajan viran, ja piti sitä hallussaan loppuelämänsä.
Wise ei yrityksistään huolimatta onnistunut yhdistämään kaikkia Yhdysvaltojen juutalaisia yhdeksi järjestöksi, mutta hänen työnsä ansiosta amerikkalaiset reformijuutalaiset saivat aikaan hyvin yhtenäisen organisaation. Tämän lisäksi Isaac Mayer Wise vastusti tiukasti juutalaisvaltion perustamista Palestiinaan.
Bysanttilaiset arvonimet
Bysantin valtakunnassa oli käytössä monimutkainen arvonimijärjestelmä. Valtakunnan tuhatvuotisen historian aikana jotkin arvonimet hävisivät tai menettivät merkityksensä ja uusia tuli tilalle. Aluksi osa arvonimistä oli samoja kuin Rooman valtakunnassa. Keisari Herakleioksen aikana suurin osa vanhoista arvonimistä oli menettänyt arvonsa. Samaan aikaan alettiin valtakunnassa käyttää entistä enemmän kreikan kieltä latinan sijaan. Aleksios I Komnenoksen aikana tapahtui taas uusi mullistus, uusia arvonimiä syntyi ja vanhat saivat uuden merkityksen. Komnenosten aikainen järjestelmä säilyi melkein samana aina valtakunnan loppuun saakka.
Heikinjärvi (Mänttä-Vilppula)
Heikinjärvi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa ja Jämsässä Kuoreniemen kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Luuvalo
Luuvalo eli reumatismi on suomalaisen kansanperinteen ja myös 1800-luvun lääketeteen tuntema sairaus, joka tuntuu ajoittaisena tai jatkuvana kolotuksena samoissa jäsenissä. Nimityksellä luuvalo on viitattu moniin, eri syistä johtuviin kipuihin. Luuvalo erosi noidannuolesta siten, että jälkimmäinen tuntui kipuna pienellä alueella.
Pieni-Kelivaaran motti
Pieni-Kelivaaran motti syntyi IV Armeijakunnan ns. suuren vastahyökkäyksen toisen vaiheen seurauksena.
Motin synty
Motti syntyi IV Armeijakunnan aloitettua ns. suuren vastahyökkäyksensä 6. tammikuuta 1940 ja joukkojen edettyä aina Laatokan rantaan asti ja ns. toisen aallon hyökkäyksen lähdettyä käyntiin.
I/JR 37 sekä Er.P 8 etenivät Ruhtinaanmäestä etelää kohti 15. tammikuuta 1940 asti. Joukkojen komentajan havaittua alueelle jääneiden vihollisjoukkojen miehittämien vaarojen miehittämisen olevan joukkojen vähäisyyden vuoksi mahdotonta hän päätti jatkaa etenemistä vaarat sivuuttaen.
Edellä mainitut joukot jatkoivat hyökkäystään Pienen-Kelivaaran itäpuolitse ja näin eristivät sen muista neuvostojoukoista. Motti oli syntynyt.
Jari ja Kari
Jari ja Kari on Petteri Summasen käsikirjoittama ja ohjaama kymmenosainen lasten televisiosarja vuodelta 2014. Jaria näyttelee Kari Hietalahti ja Karia Jukka Rasila. Humoristinen ja opettavainen sarja perustuu samojen tekijöiden televisiosarjan JugiStyle (Sub, 2009) parodisiin hahmoihin Jari ja Kari, jotka tätä sarjaa varten on siistitty ja sovitettu lasten turvallisesti katsottaviksi eli turha kaksimielisyys on jätetty pois. Sarja on tehty myös isommalla budjetilla, mikä näkyy lopputuloksen huolellisuudessa.
Hahmoista tuuheaviiksinen Jari on enemmän äänessä ja puhuu ystävällisesti huolellista yleiskieltä suoraan kameralle. Kierosilmäinen Kari on vähäpuheisempi, aluksi hieman hidasälyiseltä ja asioita sekoittavalta vaikuttava, mutta osoittaa yllättävillä lyhyillä tokaisuillaan usein ymmärtävänsä asiat paremmin ja nopeammin kuin Jari – kunhan Jari ensin ymmärtää mitä Kari milloinkin tarkoittaa. Sarjan huumori perustuu paljolti hahmojen väliseen dialogiin, jossa Kari keskeyttää Jarin selväsanaista puhetta erikoisilla, toistoon perustuvilla hokemillaan (kuten ”Kova ääni!”). Kari on ilmeisesti jonkinlainen aikuiseksi varttunut erityislapsi, ehkä kehitysvammainen, mutta tätä seikkaa ei mitenkään korosteta. Jukka Rasila sanoo etukäteen pelänneensä hahmon vastaanottoa, mutta se on kuitenkin ollut valtaosin myönteistä. Kehitysvammaliiton viestintäpäällikkö Anneli Puhakka kehui blogitekstissään Jaria ja Karia ”yksilöllisyyden lähettiläiksi”, mutta kertoo saaneensa myös toisenlaista palautetta.
Keskeinen tapahtumapaikka sarjan kohtauksille on Jarin ja Karin puutyöverstas, jossa he askartelevat linnunpönttöjä ja mitä milloinkin. Sarjassa opetetaan myös muun muassa uimahallissa käyntiä, puhelimen käyttöä ja juhlien järjestämistä.
Jari ja Kari sai viisi vuotta myöhemmin jatkoa sarjasta Jarin ja Karin kesäloma (2019), jossa hahmot saavat salaisen tehtävän ja matkailevat ympäri Suomea sitä selvittämässä vanhalla matkailuautolla nimeltä Kolina. Mukana on myös papukaija nimeltä Kaija.
Pieni-Kelivaaran motti
Toimet mottia vastaan
I/JR 37 yritti toistuvasti vallata Pieni-Kelivaaran aluetta 17.–28. tammikuuta 1940 välisenä aikana, mutta puna-armeijan joukot pitivät alueella pintansa.
Motin laukeaminen
28. tammikuuta 1940 suoritetun hyökkäyksen johdosta motti viimein laukesi. Motin elossa olevat puolustajat (noin 140 miestä) antautuivat. Alueelta löydettiin noin 300 kaatunutta vihollissotilasta.
Sotasaalis
Sotasaaliina alueelta saatiin muun muassa seuraavia taisteluvälineitä :
Sotasaalis oli osa Suomen talvisodassa saamaa sotasaalista, mutta huomio kiinnittyy siihen, että virallisissa luetteloissa ei esiinny yhtään pikakivääriä, jotka todennäköisesti päätyivät suoraan joukkojen omaan käyttöön.
Luuvalo
Luuvalon ja reumatismin tautinimikkeistä luovuttiin vähitellen sen jälkeen, kun 1800-luvun lääketieteessä oltiin havaittu, että kyseessä olikin kolme erillistä sairautta, jotka nimettiin nivelrikoksi, nivelreumaksi ja kihdiksi.
Muuta
Loitsussa luuvalo tai hammaskipu käskettiin pois potilaasta ”suurille sotikedoille, jossa on luutonta lihaa purtavaksi ja kalvettavaksi”.
Oiva Paloheimon lastenkirjassa Tirlittan on kohtaus rouvasta, jolla oli luuvalo. Rouva hoiti "luuvaloaan" kainaloon laitetuilla muurahaisilla ja ampiaisilla, ne kun pistävät ja pitävät mielen virkeänä.
Prámanta
Prámanta (myös Prámanda) on Kreikan kylä sekä samanniminen Vóreia Tzoumérkan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πραμάντων, Dimotikí Enótita Pramánton) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 1 774 ja varsinaisen Prámantan kylän väkiluku 1 137 (vuonna 2011). Prámanta on Vóreia Tzoumérkan kunnan kuntakeskus.
Prámantan kylä sijaitsee Athamaniká- eli Tzoumérka-vuorilla noin 900 metrin korkeudessa. Prámanta oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóreia Tzoumérkan kunnaksi yhdessä Kalaríteen, Katsanochórian, Matsoúkin, Syrrákon, Tzoumérkan ja Vathýpedon kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
thumb|none|480px|Prámanta [[Strongoúla-vuoren rinteellä.]]
Kunnallisyksikön osat
Prámantan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kommunistinen manifesti
Kommunistisen puolueen manifesti (tunnettu yleisesti nimellä Kommunistinen manifesti) on Karl Marxin ja Friedrich Engelsin kuuluisin kirjoitus, joka julkaistiin vuonna 1848. He kirjoittivat sen Brysselissä Kommunistien liiton julistukseksi, ja se julkaistiin ensi kerran helmikuussa 1848 saksankielisenä Lontoossa, Britanniassa. Manifestissa kuvaillaan, miten kapitalismin kehitys tulee väistämättä johtamaan proletariaatin suorittamaan vallankumoukseen, jonka seurauksena kapitalismi korvautuu sosialismilla ja kommunismilla. Siinä ei kuitenkaan kuvailla tulevaa kommunistista yhteiskuntaa. Julkilausumaa kirjoittaessaan Marx oli 29- ja Engels 27-vuotias. Julistus sai aluksi vain vähän huomiota ja kirjoittajien muut teokset olivat sitä tunnetumpia. Maineeseen kirjoitus alkoi nousta vasta 1870-luvulla ensin Saksassa ja myöhemmin Venäjällä.
Sisältö
thumb|upright|Kommunistisen manifestin alkuperäisen painoksen kansi. Kommunistisen puolueen manifesti alkaa:
Varsinainen asiateksti alkaa:
Esimerkkeinä sortajista ja sorretuista eri aikakausina mainitaan vapaat ja orjat, patriisit ja plebeijit, paronit ja maaorjat sekä ammattikuntien mestarit ja oppipojat. Näillä oli kuitenkin vain historiallista merkitystä, sillä Marxin omana aikana kaikkia aikaisempia tärkeämmäksi olivat hänen mukaansa tulleet porvariston ja proletariaatin väliset ristiriidat. Manifesti toteaa, että ”koko yhteiskunta jakautuu yhä enemmän kahdeksi suureksi vihollisleiriksi - - porvaristoksi ja proletariaatiksi.”
Neliosainen Kommunistisen puolueen manifesti toteaa ”kommunismin” nousseen yleiseksi herjasanaksi ja ilmoittaa, että manifestin tarkoituksena on tehdä selväksi kommunistien näkemykset. Marx ja Engels korostavat väkivaltaa askeleena uuteen yhteiskuntaan. Valtiollinen valta on jo itsessään vain organisoitua luokkaväkivaltaa. Kun proletariaatti pääsee hallitsevaksi luokaksi omaisuuden pakkoluovutus tapahtuu väkivalloin: ”Kommunistit selittävät avoimesti, että heidän päämääränsä voidaan saavuttaa ainoastaan väkivaltaisesti kumoamalla koko tähänastinen yhteiskuntajärjestys.” Tähän väkivalta kuitenkin loppuu, sillä luokkaristiriitojen kadotessa tilalle tulee itseohjautuva yhteisö.
Osat
I osassa ”Porvarit ja proletaarit” todetaan aluksi: ”Koko tähänastisen yhteiskunnan historia on ollut luokkataistelujen historiaa.” Sen jälkeen kuvataan ”porvarillisen yhteiskunnan” ja proletariaatin kehitystä sekä lopuksi ennustetaan: ”Porvariston häviö ja proletariaatin voitto ovat yhtä väistämättömiä.”
Tekstissä ylistetään kapitalistien ”ihmetöitä” ja todetaan: ”Porvaristo vetää kaikkien tuotantovälineiden nopean parantamisen ja kulkuyhteyksien tavattoman helpottumisen ansiosta kaikki – – kansakunnat sivistyksen piiriin”. Silti kapitalismi on kirjoittajille vain väliaikainen kehitysvaihe.
II osassa ”Proletaarit ja kommunistit” määritellään kommunistit proletariaatin puolueeksi ja annetaan vastauksia kommunisteja vastaan esitettyihin syytöksiin. Henkilökohtaisen yksityisomistuksen lakkauttamiseen vastataan, että sitä ei tarvitse hävittää, koska teollisuuden kehitys on siitä jo huolehtinut, eikä työläiselle muutenkaan jää mitään ylimääräistä, vaan ainoastaan työvoimansa välttämättömään uusintamiseen vaadittava vähimmäismäärä. Väitteeseen, että yksityisomistuksen lakkauttaminen johtaa kaiken toiminnan tyrehtymiseen ja yleiseen laiskuuteen, vastaus on, että silloin porvarillisen yhteiskunnan olisi pitänyt jo sortua, sillä siinä työtätekevät eivät hyödy mitään, kun taas ne, jotka hyötyvät, eivät tee työtä. Syytteeseen vaimojen yhteisyydestä vastataan, että kommunistien ei tarvitse sitä ottaa käytäntöön, sillä se on melkein aina ollut olemassa muutenkin. Isänmaallisuuden puutteesta todetaan, että työläisillä ei ole isänmaata. Kun luokkavastakohtaisuudet häviävät, katoaa myös kansojen välinen vihamielisyys.
II osan lopussa manifesti esittää myös kymmenen kohdan ohjelman proletariaatin toteutettavaksi sen saavutettua poliittisen herruuden.
Yllä olevista vaatimuksista Marx kirjoittaa tosin jo vuoden 1872 esipuheessaan: ”Tämän kohdan tulisi nykyisin kuulua monessa suhteessa toisin. – – Tämä ohjelma on nykyään paikoitellen vanhentunut.” III osassa ”Sosialistinen ja kommunistinen kirjallisuus” arvostellaan tuolloisista sosialistisista suuntauksista ja kirjoituksista niitä, joita Marx ja Engels pitivät virheellisinä. Kristillisestä sosialismista manifesti toteaa: ”Kristillinen sosialismi on vain se vihkivesi, jolla pappi siunaa ylimyksen kiukun.” Pikkuporvarilliseksi sosialismiksi manifesti sanoo sellaista sosialistista ajattelua, joka vaati paluuta menneisyyden tuotantosuhteisiin ja ammattikuntalaitokseen. Manifesti arvostelee myös Pierre-Joseph Proudhonin yksilöanarkismia. Utopistista sosialismia manifesti pitää hyvin tehottomana.
IV osassa ”Kommunistien suhde erilaisiin oppositiopuolueisiin” todetaan kommunistien toimivan yhdessä eräiden kirjoitusajankohdan sosialististen ja tasavaltalaisten liikkeiden kanssa mutta esittävän avoimesti näkemyksensä ja pyrkimyksensä kommunistiseen vallankumoukseen. Manifestissa ei mainita lainkaan sen julkaisijaa, Kommunistien liittoa. Manifestin viimeisissä lauseissa julistetaan:
"”Vaviskoot vallassa olevat luokat kommunistisen vallan­kumouksen edessä. Proletaareilla ei ole siinä muuta menetettävää kuin kahleensa. Voitettavana heillä on koko maailma. Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!”"
Manifestin viimeinen lause tuli myöhemmin tunnetuksi muun muassa Neuvostoliiton tunnuslauseena.
Manifestin synty ja alkuperäinen julkaisu (1847–1848)
Kommunistien liiton toisessa kongressissa, joka pidettiin Lontoossa marras–joulukuussa 1847, hyväksyttiin liitolle uudet säännöt ja tavoitteet. Kongressi pyysi Marxia ja Engelsiä laatimaan liitolle ohjelmajulistuksen, jossa selvitettäisiin sen päämääriä ja politiikkaa. Marx ja Engels laativat manifestin Brysselissä Belgiassa, mutta sen ensimmäinen painos painettiin Työväen sivistysseuran (Kommunistischer Arbeiterbildungsverein) Lontoon-toimistossa helmikuun 1848 lopussa. Alkuperäinen versio oli saksankielinen ja 23-sivuinen. Manifesti ilmeisesti kirjoitettiin kiireessä Kommunistien liiton hallituksen hoputettua Marxia ja Engelsiä laittamaan se julkaisukuntoon. Teksti syntyi yhteistyönä ja vastasi molempien kirjoittajien näkemyksiä, mutta lopullinen versio lienee Marxin kirjoittama. Korjattu, 30-sivuinen uusi laitos julkaistiin saman vuoden huhti- tai toukokuussa.
Vaikka manifesti julkaistiin vain päiviä Euroopan vuoden 1848 vallankumousaallon alkamisen jälkeen, sen välitön vastaanotto jäi hyvin vaisuksi. Teoksesta otettiin vain yksi saksankielinen painos vuonna 1848, eivätkä sen käännösprojektit edenneet edes vallankumousten alettua Pariisissa, Wienissä ja Berliinissä. Marx itse totesi päätoimittamassaan Neue Rheinische Zeitungissa, että toiveet proletariaatin ryhmittymisestä vallankumoukselliseksi luokaksi olivat ennenaikaisia. Vuoden 1848 aikana Kommunistisesta manifestista julkaistiin yhteensä kolme painosta, joiden yhteenlaskettu kappalemäärä oli joitain tuhansia. Marx julkaisi manifestin tekstin myös useassa osassa Deutsche Londoner Zeitung -lehdessä, ja osia siitä ilmestyi eräissä muissa lehdissä.
Nousu kuuluisuuteen ja täydennykset (1848–1917)
Aina 1870-luvulle asti Manifesti tunnettiin lähinnä vain saksankielisessä maailmassa, ja sielläkin vain heikosti. Kun 1870-luvulta lähtien sosialistipuolueiden määrä ja koko alkoivat kasvaa, levisivät samalla uudet painokset Kommunistisesta manifestista useilla eri kielillä. Marxin vaikutus vuonna 1864 perustetussa ensimmäisessä internationaalissa ja hänen kirjoittamansa vuoden 1871 Pariisin kommuunin puolustuspuhe (Kansalaissota Ranskassa) tekivät hänestä kansainvälisen kuuluisuuden ja lisäsivät kiinnostusta myös hänen aiempaa tuotantoaan kohtaan. Mihail Bakunin julkaisi ensimmäisen venäjänkielisen käännöksen vuonna 1869, ja sen jälkeisinä vuosikymmeninä eniten painoksia ilmestyikin venäjäksi ja Venäjän keisarikunnan muilla kielillä, jopa enemmän kuin saksaksi. Vuoteen 1914 mennessä erikielisiä painoksia oli jo useita satoja.
Vuonna 1872 Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) johtajia vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä syyttäjä luetutti koko Kommunistisen manifestin tekstin oikeuden pöytäkirjaan todisteena sosialistien vaarallisuudesta. Tämän seurauksena se voitiin ensimmäistä kertaa julkaista Saksassa suurena painoksena, sillä mikään ei rajoittanut julkisten oikeusasiakirjojen uudelleenjulkaisua. Tästä vuoden 1872 painoksesta tuli kaikkien myöhempien painosten perusta. Marx ja Engels kirjoittivat siihen selittävän esipuheen, jollainen liitettiin useimpiin myöhempiin painoksiin. He laativat uuden esipuheen vuonna 1882 toiseen venäjänkieliseen painokseen, ja Engels teki Marxin kuoleman jälkeen vielä viisi uudistettua esipuhetta vuosina 1883–1893 julkaistuihin saksan-, englannin-, puolan- ja italiankielisiin laitoksiin. Näissä esipuheissa Marx ja Engels myönsivät teoksen sisällön jo osittain vanhentuneeksi. Vuoden 1872 esipuheessa he pohtivat mahdollisuutta täydentää alkuperäistä tekstiä päivitetyillä kannanotoilla, mutta vuoden 1883 esipuheessa Engels totesi, ettei Marxin kuoltua enää kukaan muu voisi sitä tehdä. Vuoden 1888 englanninkieliseen laitokseen Engels kuitenkin lisäsi joukon selittäviä alaviitteitä.
Myöhempi vaikutus (1917–)
thumb|upright|Neuvostoliittolainen postimerkki. Kommunistinen manifesti nousi erityiseen merkitykseen vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeisessä maailmassa, jossa riitti kommunisteja, jotka olivat valmiita ja halukkaita toteuttamaan vallankumouksen. Sosiaalidemokraattinen työväenliike ei ollut varsinaisesti edellyttänyt kannattajiltaan marxilaisen teorian klassikoihin perehtymistä, joten esimerkiksi Saksassa SPD:n Erfurtin ohjelmaa julkaistiin kymmenen kertaa suurempina painosmäärinä kuin Kommunistista manifestia. Sen sijaan bolševikkien perustamalle uudelle kommunistiselle liikkeelle kaikkien päätösten perusteleminen marxilaisella teorialla oli paljon keskeisempää, joten valveutuneiden kannattajien odotettiin tutustuvan ainakin Kommunistiseen manifestiin.
Suomennokset
Ensimmäisen suomennoksen Kommunistisesta manifestista teki N. R. af Ursin, joka julkaisi sen vuonna 1905 suurlakon jälkitunnelmissa Työväen kalenterissa sekä pian myös erillisenä vihkosena. Samana vuonna ilmestyi myös Yhdysvalloissa amerikansuomalainen käännös. Kolmannen suomennoksen teki Väinö Jokinen vuonna 1919. Akateemisen Sosialistiseuran jäsenet laativat vuonna 1938 neljännen suomennoksen nimellä Kommunistisen puolueen manifesti. Se julkaistiin 1970-luvulla tarkistettuna versiona. Viides ja toistaiseksi viimeisin suomennos on Juha Koiviston, Markku Mäen ja Timo Uusituvan vuodelta 1998.
Aiheesta muualla
Artikkeleita:
Jukka Koskelainen
Jukka Koskelainen (s. 1961) on suomalainen kirjailija ja suomentaja. Hän on julkaissut romaanin, viisi runokokoelmaa ja viisi esseeteosta. Koskelaisen viimeisimmät teokset ovat runokokoelma Talvimatka Jenaan (2021) ja esseeteos Viisi matkaa Saksan sieluun (2023). Rakas rappio käsittelee rappion ideaa kulttuurihistorian ja nykyajan kannalta. Koskelaisen mukaan rappion idea saa moninaisia esiintymismuotoja, ja sitä on vaikea välttää. Kautta historian on ollut tyypillistä ajatella, että elämme juuri nyt kulttuurisen rappeutumisen vaihetta. Tätä ajatusta ovat käyttäneet hyväkseen myös populistiset liikkeet ja fasistit, jotka väittivät edustavansa samaan aikaan suurta uudistusta ja paluuta kadonneisiin arvoihin. Vaikka kirja käsitteleekin rappion ideaa melko kriittisesti, Koskelaisen mukaan sillä on myös hyviä vaikutuksia, koska se saa vaatimaan yhteiskunnallisia parannuksia.
Koskelainen on suomentanut Paul Celanin, Octavio Pazin (yhdessä Jyrki Kiiskisen kanssa), Durs Grünbeinin ja Georg Traklin runoja. Yhdessä Tarja Roinilan kanssa hän on julkaissut Latinalaisen Amerikan runouden antologian Aavistuksia rituaalipuvussa (2000) ja Espanjan nykyrunouden antologian Katu kadulta taivaaseen (2008).
Koskelainen toimi Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana ja Nuori Voima -lehden toisena päätoimittajana vuosina 1991–1994. Hän kirjoittaa myös kritiikkiä Helsingin Sanomiin.
Koskelainen valittiin yhdeksi vuoden ajattelijaksi marraskuussa 2012 järjestetyllä Ajattelun viikko -teemaviikolla.
William D. Hamilton
William Donald Hamilton (1. elokuuta 1936 – 7. maaliskuuta 2000) oli brittiläinen evoluutiobiologi. Hänet tunnetaan sukulaisvalintaa ja altruismia selittävistä teorioistaan. Hamiltonin tutkimukset ovat olleet keskeisessä asemassa geenikeskeisen evoluutionäkemyksen kehityksessä. Myös sosiobiologia on saanut tärkeitä a priori-olettamuksia ja -virikkeitä hänen teorioistaan.
Monien muiden tunnustusten ohella Hamiltonille myönnettiin suomalainen akateemikon arvonimi.
Hamiltonin mukaan on nimetty Hamiltonin sääntö.
Gruppa Ilim
OAO Gruppa Ilim on venäläinen metsäteollisuuskonserni, johon kuuluu selluloosa-, paperi- ja kartonkitehtaita Irkutskin alueen Bratskissa ja Ust-Ilimskissä, Arkangelin alueen Korjažmassa sekä Pietarin kaupunkialueella Pavlovskissa. Yhtiö tekee yhteistyötä amerikkalaisen International Paperin kanssa.
Gruppa Ilim sai alkunsa Ilim Palp Enterpraiz -yhtiöstä, joka vei Korjažmassa sijaitsevan Kotlasin sellu- ja paperitehtaan ja Ust-Ilimskin sellutehtaan tuotantoa. Kun yksityistäminen eteni, Ilim Palp osti 55 % Pietarin kartonkitehtaasta vuonna 1996 sekä Bratskin selluloosa- ja pakkaustehtaat vuonna 1997. Kun Ilim Palp vuonna 2002 hankki Ust-Ilimskin sellutehtaan, siitä tuli Venäjän suurin metsäteollisuusyritys. Tätä ennen venäläinen kartonki-, paperi- ja selluloosateollisuus olivat kokeneet vaikean ajan 1988–1992, jolloin niiden tuotanto laski yli 60 %, suhteellisesti enemmän kuin oli toisen maailmansodan Neuvostoliitossa aiheuttama tuotannon lasku. Myös vuosina 1996–1998 ennen ruplan devalvoitumista oli teollisuudenaloilla vaikeaa. Käyttöasteet saattoivat olla alle puolet kapasiteetista.
Gruppa Ilimin omistamissa yhtiöissä tuotetaan 60 % Venäjän selluloosasta ja 1/3 kartongista. 2005 konsernissa tuotettiin 2500 ttn paperi- ja selluloosapitoisia tuotteita, 1 470 ttn markkinasellua, 707 ttn kartonkia ja 281 ttn paperia. Tuotanto oli noin kuudesosan suurempi kuin edeltävänä vuonna 2004. Henkilökunnan määrä ylitti 42 000 ja liikevaihtoa muodostui miltei 1 500 miljoonaa dollaria.
Oligarkki Oleg Deripaska on yrittänyt saada haltuunsa tehtaita Bazovyi element -nimisen yrityksen avulla.
Korjažma
Tehdas oli aikaisemmin Kotlasski tselljulozno-bumažnyi kombinat (ven. ОАО «Котласский целлюлозно-бумажный комбинат») Kotlaksen kaupungin mukaan.
7707 Yes
7707 Yes on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi C. W. Hergenrother vuonna 1993. Pikkuplaneetta sai nimensä rockyhtye Yesin mukaan. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1993 HM1. Koska Yesin absoluuttinen magnitudi (H) on 13,6; sen läpimitta on todennäköisesti välillä 5–12 kilometriä.
The Reincarnation of Benjamin Breeg
The Reincarnation of Benjamin Breeg on Iron Maidenin vuonna 2006 julkaistun albumin A Matter of Life and Death raita numero 7 ja ensimmäinen albumilta irrotettu single. Kappale julkaistiin Suomessa 16. elokuuta ja se meni viikolla 34 Suomen virallisella singlelistalla heti sijalle 1. Single meni myös ainakin Ruotsissa ja Espanjassa suoraan listakärkeen.
The Reincarnation of Benjamin Breeg on kitaristi Dave Murrayn säveltämä ja Steve Harrisin sanoittama, 7:22 pitkä ja sellaisenaan poikkeuksellisen pitkä single-julkaisuksi. Yhtyeen basisti ja keulahahmo Steve Harris selostaa tätä päätöstä yhtyeen kotisivuilla näin: "Levy on monella tapaa erittäin tiivistunnelmainen, joten halusimme ensimmäisen singlen kuvastavan sitä parhaalla mahdollisella tavalla sen sijaan, että olisimme tyytyneet julkaisemaan jonkun lyhyemmän raidan vain tyydyttääksemme single-listojen toiveet. Benjamin Breeg on mainio esimerkki tämän levyn tunnelmista todella raskaine riffeineen ja synkkine, tunnelmallisine ja voimakkaine sanoituksineen, jotka saavat sen edustamaan sitä, mitä levy meille merkitsee. Niinpä se oli meille luonnollinen valinta."
Singlestä julkaistiin kaksi eri versiota, jotka koostumuksensa puolesta eivät sovellu Britannian single-listalle. Iron Maidenin manageri Rod Smallwood kommentoi asiaa seuraavasti: "Listalla on erinäisiä sääntöjä, jotka säätelevät kappaleiden lukumäärää, enimmäispituutta, hintarakennetta ja kaikkea muuta mahdollista. Uutena Maiden-singlenä me yksinkertaisesti julkaisemme kahden kappaleen CD:n, The Reincarnation of Benjamin Breeg ja Hallowed Be Thy Name (Legends Sessions -versio) ja jos se on liian pitkä tullakseen hyväksytyksi listoille, niin sittenhän on. Meille ei ole ongelma, jos meitä ei hyväksytä listoille."
Iaito
right|300px|Iaito Iaito on harjoitusmiekka, jota käytetään iaidon harjoittelussa. Iaito on tarkoituksenmukaisesti jätetty teroittamatta ja on japanilaisesta miekasta, katanasta tehty jäljitelmä, joka eroaa katanasta terävyytensä, painonsa ja ulkonäkönsä takia. Suurin osa iaitoista on tehty sinkki-alumiini-seoksisesta metallista, joka on terästä pehmeämpää, joten se on suunniteltu vain harjoitusta varten eikä käyttöön niin kuin terävää hiiliteräksistä miekkaa.
Iaitoja valmistetaan tätä nykyään ympäri maailmaa, mutta suurin osa niistä valmistetaan Japanissa. Iaiton voi tehdä itselleen sopivaksi, koska siinä olevat sovitukset, koristeet ja materiaalit ovat vaihdettavissa ja myös terän pituus valitaan harjoittelijan pituuden mukaan, jotta se soveltuisi parhaiten harjoitteluun. Myös iaitojen painot vaihtelevat miekan pituuden ja miekkaan liittyvien sovitepalojen mukaan. Iaito painaa on noin 800g - 1100 grammaa. Jokainen voi valita oman rahapussinsa koon mukaan käytettävät materiaalit ja koristukset. Suurin osa iaitoista (Japanissa) maksavat 200 - 1000 euron välillä, riippuen täysin niitä myyvistä kaupoista, hyvän iaiton saa noin 500 eurolla ja se kestää oikein käytettynä hyvin pitkäaikaisen harjoittelun.
Iaitoa käytetään harjoittelussa vasta kun perusosaaminen miekan käsittelyssä on opeteltu puumiekalla (bokken), jotta vältyttäisiin turhilta vahingoilta, koska tylsäkin miekka on vaarallinen väline ja voi vaurioituakin osaamattomissa käsissä. Edistyneimmät harjoittelijat voivat käyttää terävää miekkaa (katana, shinken) harjoituksissa, mikäli harjoitteluseura sen sallii.
Epica
Epica on alankomaalainen sinfonista metallia soittava yhtye.
Historia
Kitaristi Mark Jansen perusti Epican vuonna 2002 lähdettyään After Foreveristä, jonka tyyliä Epicankin musiikki muistuttaa. Ominaisia piirteitä ovat laulusolisti Simone Simonsin sopraano ääni, sahaavat riffit sekä vaihtelevat kappalerakenteet. Alun perin yhtyeen nimi oli Sahara Dust, mutta se uudelleennimettiin Kamelotin Epica-nimisen albumin mukaan. Yhtyeiden laulusolistit tekivätkin vierailun toistensa vuonna 2005 ilmestyneille levyille, minkä jälkeen seurasi yhteinen kiertue.
Epicalta on ilmestynyt kahdeksan albumia, joista yksi on elokuvan soundtrack. Huhtikuussa 2007 yhtye siirtyi Transmission-levy-yhtiöltä suuremman Nuclear Blastin alaisuuteen. Ariën van Weesenbeek valittiin Epican uudeksi rumpaliksi Jeroen Simonsin jätettyä yhtyeen. Myös kitaristi Ad Sluijter jätti yhtyeen joulukuussa 2008. Tammikuussa 2009 hänen seuraajakseen valittiin Isaac Delahaye.
Epica ilmoitti Facebook-sivuillaan 5. helmikuuta 2014 tulevan albuminsa olevan nimeltään The Quantum Enigma. Albumi julkaistiin vuonna 2014.
Yhtye on julkaissut albumin The Holographic Principle vuonna 2016 ja albumin Omega vuonna 2021.
Granada (Nicaragua)
Nicaraguan historiassa Granada kilpaili pitkään pääkaupungin asemasta Leónin kanssa, ennen kuin Managuasta tuli pysyvä pääkaupunki vuonna 1858. Granada oli vallasta taistelevien konservatiivien tukialue, kun taas León liberaalien.
Vaikka kaupunki sijaitsee lähellä Tyynenmeren rannikkoa, sieltä on vesireitti Atlantille San Juan -jokea pitkin.
Kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat saaristo, Isletas de Granada Nicaraguajärvellä, keskuspuisto (Parque Central), katedraali, Mercedin kirkko ja Polvoran linnoitus. Kaupungin lähellä on myös Mombacho-tulivuoren luonnonpuisto.
The Beautiful Struggle
The Beautiful Struggle on rap-artisti Talib Kwelin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 28. syyskuuta 2004.
Omaga
Omaga on tšekkiläis-angolalaisen laulajan Benny Criston esittämä kappale, jolla hän edusti Tšekkiä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui viideksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Pohjanlammi
Pohjanlammi on Keski-Suomessa Jämsässä Vessarinkulman kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Runomitta
Runomitta eli metrumi kuvaa mitallisessa runoudessa käytettävän kielellisen muodon. Runomittoja käsittelevää oppia sanotaan metriikaksi. Runomitat voidaan jakaa muun muassa poljennollisiin ja poljennottomiin runomittoihin.
Poljennollinen runomitta perustuu runojalan sisältämien nousujen ja laskujen suhteeseen sekä runojalkojen määrään yhdessä säkeessä. Kielestä riippuen nousuja ja laskuja edustavat painolliset ja painottomat tavut tai pitkät ja lyhyet tavut tai molemmat. Runojaloilla tarkoitetaan nousujen ja laskujen säännöllisiä yhdistelmiä, ja ne sisältävät tavallisesti yhden nousun ja yhden tai kaksi laskua. Erilaisten tavujen vaihtelusta syntyy runomitan rytmi, poljento. Poljennollisissa runomitoissa on yleensä 4–8 runojalkaa säkeessä, jonka mukaan niitä kutsutaan kreikkalaisin lukusanoin tetra-, penta-, heksa-, hepta- tai oktametreiksi.
Poljennottomat runomitat voivat perustua esimerkiksi tavujen määrään säkeessä ja säkeiden määrään säkeistössä sekä loppusointuun.
Runomitat ovat erityisen olennaisia musiikkilyriikassa, jossa poljento liittyy kiinteästi musiikin tahtiin.
Historia
Useimpien länsimaisten runomittojen juuret ovat antiikin kreikkalaisessa kirjallisuudessa, joka oli alun perin runomittaista. Kreikkalaisessa runoudessa metriikka perustui tavujen pituuksiin, toisin sanoen lyhyiden ja pitkien tavujen erotteluun tiettyjen sääntöjen mukaisesti. Lyhyistä ja pitkistä tavuista muodostettiin runojalkoja ja metroneita, ja metroneista puolestaan runosäkeitä. Puhemitoissa oli kussakin runomitan mukainen määrä metroneita, kun taas lyyrisen runouden mitoissa säkeet olivat vaihtelevampia.
Esimerkiksi daktyylissä metronissa oli yksi pitkä ja kaksi lyhyttä tavua, ja daktyylisessä heksametrissä kuusi tällaista metronia. Useimpien nykyisinkin tunnettujen runojalkojen ja runomittojen nimet palautuvat kreikkalaiseen runouteen.
Poljennollisia runojalkoja
Kaksi-, kolmi- ja nelitavuisille runojaloille on annettu nimiä. Seuraavassa on lueteltu keskeisimpiä runojalkoja nimineen:
Meksikon ralli
Vuoden 2020 Meksikon ralli keskeytettiin 14. maaliskuuta 2020 koronaviruspandemian vuoksi. Kilpailusta ehdittiin ajaa yli 75 prosenttia ja siitä myönnettiin täydet pisteet. Monet kuljettajat kritisoivat järjestämistä ennen tapahtuman alkua.
Voittajat
Lähde:
Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff
pienoiskuva|Eversti, valtiomies, kuvernöörin adjutantti, Ritarihuoneen johtokunnan jäsen Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff. Oikealla Ida Matilda Aminoff (os. Avellan). Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff (28. lokakuuta 1809 Siuntio – 16. tammikuuta 1875 Helsinki) oli suomalainen eversti, kuvernöörin adjutantti ja valtiopäivämies.
Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli everstiluutnantti, pataljoonakomentaja Berndt Jonas Aminoffin ja Ulrika Margareta Aminoffin poika.
Aminoff avioitui Ida Matilda Avellanin (synt. 24. lokakuuta 1817 Turku) kanssa 13. kesäkuuta vuonna 1841, joka oli historian professori Johan Henrik Avellanin ja tukholmalaisen Kristina Eleonora Almqvistin tytär.
Aminotti aloitti uran Suomen kaartin 3. suomalaisesa jääkärirykmentissä vuonna 1823 ja myöhemmin reservipataljoonassa (ruots. 1. koloniserade sappörbataljon). Aminoff valmistui kadetiksi Haminan kadettikoulusta vuonna 1824. Hänet ylennettiin vänrikiksi vuonna 1830, aliluutnantiksi vuonna 1834, luutnantksi vuonna 1838, vanhemmaksi adjutantiksi vuonna 1840, kapteeniksi vuonna 1846, everstiluutantiksi vuonna 1851 ja everstiksi vuonna 1854. Aminoff palveli vuodesta 1834 Henkikaartin 3. Suomen Tarkk’ampujapataljoonassa.
Aminoff osallistui Krimin sotaan Viipurin kuvernöörin Alexander Adam Thesleffin adjutanttina vuonna 1855. Lisäksi hän toimi pysyvänä edustajana Suomen armeijan sotilastuomioistuimessa vuonna 1857.
Aminoff osallistui Suomen suurruhtinaskunnan valtiopäiville aatelissäädyn edustajana 1867 ja 1872.
Aminoff sai Pyhän Annan ritarikunnan kolmannen luokan ristin vuonna vuonna 1846, Pyhän Stanislauksen ritarikunnan toisen luokan ristin vuonna vuonna 1857, Pyhän Annan ritarikunnan toisen luokan ristin vuonna 1865, ja Pyhän Vladimirin ritarikunnan neljännen luokan ristin vuonna 1865.
Aminoff sai lukuisia lapsia vaimonsa Ida Avellanin kanssa, mutta moni menehtyi varsin nuorena, joka kertoo siitä, että aikansa sairaudet ja kulkutaudit koskettivat kaikkia yhteiskuntaluokkia.
Perhe
Berndt ja Ida Aminoffin lapset:
Aminoffin isoäidin isoisä oli vapaaherra, kenraali Carl Gustaf Armfelt, joka toimi Suomessa olleiden sotavoimien ylipäällikkönä suuressa pohjan sodassa.
Onageri
thumb|250px|Piirros onagerista. Onageri ( ’villiaasi’) oli roomalainen piirityskone. Laite sai nimensä laukaisun yhteydessä purkautuneen energian aiheuttamasta rekyylistä, joka muistutti villiaasin eli onagerin potkua. Tämä katapultin tyyppinen ase käytti kierrettyihin köysiin varastoitua energiaa linkoamaan kiven kohteeseensa.
Pikkujärvi (Jämsä, Kaltila)
Pikkujärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Kaltilan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Onageri
thumb|Tässä kuvassa nähdään hyvin energiavatastona toimiva köysikierre. köysikierre esiviritettiin köysikierteen päästä.
Onageri viritettiin vetämällä vartta taakse (alas) päin varastoiden liikettä vastaan kiertyviin köysiin potentiaalienergiaa. Laukaisu suoritettiin vapauttamalla varsi ammuksineen eteen (ylös) päin suuntautuvaan liikkeeseen. Ammuksen laukaisukulman määräsi varren liikkeen pysäyttävän pehmustetun tason kulma.
Roomalaiset käyttivät onageria lähinnä elävää voimaa vastaan linnoitusten piirityksissä, sillä sen teho ei riittänyt murtamaan vahvoja maa- tai kivivalleja. Ammuskivet saatettiin laukaista myös palavan aineen päällystäminä.
Pikkujärvi (Jämsä, Kaltila)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä. .
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2018
Judon Euroopan-mestaruuskilpailut 2018 järjestettiin Tel Avivin Convention Centerissä, Israelissa 26.−28. huhtikuuta 2018. Kilpailuihin osallistui 44 maan edustajia. Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa sekä miehille että naisille.
Mitalistit
Lähteet: European Judo Union, Judoinside
Mitalitaulukko
Lähde: Judoinside Isäntämaa
Hautaesine
Hautaesine eli hautalahja on vainajan ruumiin eli kalmon mukana haudattu esine, joka on katsottu jotenkin tarpeelliseksi vainajalle. Esine on saattanut olla vainajan käyttämä tai omistama. Hautaesineiden laittaminen hautaan osoittaa, että vainajien on uskottu elävän jokseenkin entisenlaista elämää myös kuoltuaan. Erityisen kalliit ja hienot hautalahjat on usein laitettu suurten valtakuntien hallitsijoille tai rikkaille henkilöille, esimerkiksi Egyptin faaraoiden hautoihin.
Hautalahjoina on annettu myös eläimiä, joskus jopa ihmisiä. Esimerkiksi joidenkin hallitsijoiden hautaamisen yhteydessä on tapettu runsaasti palvelusväkeä tai kotieläimiä, jotka on laitettu hautaan mukaan.
Joskus hautaesineet on tarkoituksella rikottu hautaamisen yhteydessä, esimerkiksi miekat on väännetty pilalle tai katkaistu. Tällä on ehkä haluttu estää hautojen ryöstöä. Vainajan ei ole uskottu tarvitsevan näitä esineitä ainakaan maallisessa muodossaan, joka on turmeltu. Ehkä vainajien on uskottu saavan ikään kuin esineen "sielun" mukaansa tuonpuoleiseen, ja tämän vuoksi esineet on täytynyt ensin "tappaa". Myös suomalaisista muinaishaudoista löytyy toisinaan jo hautaamisen yhteydessä turmeltuja esineitä.
Eräänlaisena hautalahjan rinnakkaismuotona voidaan pitää viikinkiajan skandinaavien Odinin lakia, jonka mukaan maahan eläessään hautaamansa aarteet saa kuoltuaan mukanaan tuonpuoleiseen.
Kristityt eivät yleensä anna vainajan mukaan hautaesineitä, sillä kaiken maallisen omaisuuden uskotaan katoavan ja olevan lisäksi turhamaista, jopa syntistä. Aikaisemmin kristinuskossa hautalahjat oli jopa kielletty, mutta nykyisin niitä toisinaan taas annetaan, lähinnä vertauskuvallisessa mielessä.
Arthur Andrews
pienoiskuva|Arthur AndrewsArthur Glenn Andrews oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän oli Roger Lee Andrewsin ja Beryl Elizabeth (Jones) Andrewsin poika.
Andrews valmistui Princetonin yliopistosta ja istui vuosina 1965–1967 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Alabamasta. Hän oli epäonnistuneesti uudelleen ehdolla vuosina 1966 ja 1970.
Andrewsista tuli vanhin elossa ollut entinen kongressin jäsen 100-vuotiaan Augustus F. Hawkinsin kuoltua 10. marraskuuta 2007.
Psychikó
Psychikó on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Filothéi-Psychikón kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ψυχικού, Dimotikí Enótita Psychikoú) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 9 529 (vuonna 2011). Psychikó on Filothéi-Psychikón kunnan kuntakeskus.
pienoiskuva|vasen|Psychikón kaupunkia. Psychikó sijaitsee noin viisi kilometriä Ateenan keskustasta koilliseen ja se on Ateenan esikaupunkialuetta. Psychikó oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Filothéi-Psychikón kunnaksi yhdessä Filothéin ja Néo Psychikón kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Luettelo suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä
Tämä on luettelo etunimistä, jotka on poistettu suomenruotsalaisesta nimipäiväkalenterista.
Helsingin yliopisto on vuodesta 1929 alkaen laatinut erilliset nimipäivälistat suomenkieliselle ja ruotsinkieliselle väestölle. Aikaisemmin Suomessa oli käytössä kaikille yhteinen nimipäiväkalenteri, jossa oli mukana sekä suomenkielisiä että ruotsinkielisiä nimimuotoja.
Suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin on tehty muutoksia vuosina 1950, 1964, 1973, 1989, 1995, 2000, 2005, 2010, 2015 ja 2020.
Luettelon rajaus ja merkinnät
Oheinen luettelo ei sisällä sellaisia etunimiä, jotka on poistettu almanakasta ennen vuotta 1929. Tällaiset nimet sisältyvät artikkeliin Luettelo suomalaisesta nimipäiväkalenterista poistetuista etunimistä.
Tähdellä (*) merkityillä nimillä oli Suomen almanakassa nimipäivä vuonna 1928, mutta ensimmäiseen suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin (1929) niitä ei otettu mukaan.
Joidenkin nimien kirjoitusasuun on tehty kalenterissa muutoksia. Esimerkiksi Jessika on vuonna 2000 vaihdettu muotoon Jessica. Näissä tapauksissa nimen perässä oleva nuoli (→) osoittaa uuden, kalenterissa käytetyn nimiasun.
OAK
OAK (,, UAC) on venäläisen ilmailuteollisuuden valtiollinen suuryhtiö. Yhtiön kotipaikka on Moskova ja sen osake noteerataan Moskovan pörssissä. OAK:n tytäryrityksiä ovat maan tärkeimmät sotilas- ja siviili-ilmailualan yritykset kuten MiG, Suhoi, Irkut (Jakovlev ja Berijev), Iljušin ja Tupolev.
Venäläisistä sotateollisuusyrityksistä OAK on toiseksi suurin (2012) ohjusvalmistaja Almaz-Antein jälkeen. Joissain yhteenvedossa OAK:n tytäryrityksiä tarkastellaan erikseen, jolloin lentokonevalmistaja Suhoi nousee neljän suurimman venäläisen sotateollisuusyrityksen joukkoon.
Presidentti Putin allekirjoitti 21. helmikuuta 2006 asetuksen yhtiön muodostamisesta. Yrityksen arvo tuolloin oli 96 miljardia ruplaa (3,6 miljardia dollaria) ja liikevaihto 8,2–8,5 miljardia dollaria.
Yhtiö rekisteröitiin marraskuun 2006 lopussa ja omistusten siirto oli valmis huhtikuussa 2007. Valtio pitää siitä hallussaan kuitenkin vähintään 75 % eikä ulkomaisilla sijoittajilla ole pääsyä puolustusmateriaalisektorille. Vuonna 2009 valtion omistus oli yli 91 %.
Venäjän puolustusministeri Sergei Ivanov nimitettiin yhtiön johtokunnan puheenjohtajaksi ja entinen MiG-yhtiön johtaja ja Irkutin osaomistaja Aleksei Fjodorov sen toimitusjohtajaksi.
Pesukarhu
Pesukarhu on arvokas turkiseläin, jonka metsästämistä varten on kehitetty useita koirarotuja, kuten englanninpesukarhukoira ja sininen pesukarhukoira. Pesukarhuja on istutettu riistaeläimiksi myös Eurooppaan ja Aasiaan, jossa niistä on paikoitellen ollut haittaa alueiden alkuperäisille lajeille.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että nimitys ”supi” vahvistettaisiin tämän lajin ensisijaiseksi suomenkieliseksi nimeksi.
Ulkonäkö ja koko
Pesukarhun tunnusomainen ulkoinen piirre ovat sen mustat silmänympärykset, jotka saavat eläimen näyttämään kuin sillä olisi ”rosvonaamio”. Pesukarhulla on tuuhea harmaa häntä, jossa on 4–10 mustaa raitaa. Pesukarhun turkki on harmaa, ruskea tai musta, riippuen hieman asuinympäristöstä. Turkki on varsin pitkäkarvainen. Etukäpälien kämmenet ovat erittäin herkät, ja pesukarhu käyttää käsiensä tuntoherkkyyttä etsiessään ravintoa. Käpälien tuntoherkkyys on hyvä lämpötilasta riippumatta. Etu- ja takakäpälissä on viisi varvasta. Aikuinen pesukarhu painaa asuinpaikasta riippuen noin 5,5–9,5 kg. Urokset painavat yleensä noin 10–30 % enemmän kuin naaraat. Pesukarhun ruumiin pituus vaihtelee noin 60 cm:stä 95 cm:iin, ja sen säkäkorkeus on noin 30 cm. Häntä on noin 19–40 cm pitkä. Pesukarhun kuulo ja pimeänäkö ovat erityisen herkät. Pesukarhun haju- ja makuaisti sen sijaan ovat suhteellisen heikot.
Liikkuminen
Pesukarhun kävely näyttää hieman kömpelöltä ja huojuvalta, mutta silti se voi saavuttaa jopa 25 km/h nopeuden. Pesukarhut ovat taitavia kiipeilijöitä, eivätkä hätkähdä suuriakaan pudotuksia. Tämän lisäksi pesukarhut ovat taitavia uimaan, vaikkakaan eivät tätä tee kovin mielellään, sillä vettä läpäisevä turkki tulee uidessa painavaksi. Pesukarhut liikkuvat vain juuri niin paljon, kuin niiden tarvitsee liikkua saadakseen tarvitsemansa ravinto. Yhden yön aikana pesukarhu voi kulkea niinkin vähän kuin vain 0,75–2,5 km. Kesällä emot liikkuvat enemmän aktiivisten poikastensa perässä.
Elintavat
pienoiskuva|240px|Pesukarhu pienoiskuva|240px|Pesukarhun pää Pesukarhut asuvat erityisesti puiden onkaloissa, mutta myös maakuopissa, luolissa, hylätyissä taloissa, ladoissa, autotalleissa ja ihmisten asumuksissa. Erittäin älykkäinä ja sopeutuvaisina eläiminä niitä tavataan monenlaisissa ympäristöissä erityisesti ihmisten lähistöllä, myös kaupunkien keskustoissa. Ainoa merkittävä vaatimus asuinympäristölle on veden läheisyys. Pesukarhu viihtyy erityisesti kosteilla metsäalueilla, mutta niitä tavataan runsaasti myös kaupungeissa.
Eläin liikkuu pääosin öisin. Päivisin se nukkuu pesässään piilossa vihollisilta. Talvella pesukarhut eivät vaivu horrokseen, mutta erityisen kylminä talvina ne voivat nukkua pitkiä aikoja vetäytyen pesäänsä. Tänä aikana elintoiminnot ovat normaalit ja pesukarhu voikin menettää jopa 50 % painostaan.
Elinikä
Pesukarhu voi saavuttaa luonnossa 12 vuoden iän. Tämä ei kuitenkaan ole yleistä, sillä monet vaarat uhkaavat pesukarhuja jo niiden ensihetkistä lähtien. Niinpä useimmat pesukarhut kuolevat jo alle kahden vuoden iässä joko aliravitsemukseen tai yleisimpään kuolinsyyhyn eli ihmisen toimintaan. Pesukarhuja metsästetään ansoin ja ampuen, ja niitä jää runsaasti liikenteessä autojen alle. Jos pesukarhu selviää hengissä parista ensimmäisestä, kriittisestä elinvuodestaan, se elää keskimäärin 4–5 vuotta. Vankeudessa pesukarhu on elänyt 21-vuotiaaksi.
Ravinto
Yöllä liikkuessaan pesukarhut syövät miltei kaikkea mahdollista, mitä löytävät. Niiden ruokavalioon kuuluvat esimerkiksi marjat, hyönteiset, kuten lihavat heinäsirkat ja kovakuoriaiset, sekä muut pienet eläimet. Uusimmat tutkimukset ovat osoittaneet, että pesukarhut syövät linnunmunia ja -poikasia vain poikkeustapauksissa. Vesistä pesukarhu pyydystää kaloja, rapuja ja ostereita, jotka se osaa avata taitavasti. Maissipelloilla pesukarhut syövät nuoria, pehmeitä maissintähkiä. Puutarhoista maistuvat kaikki hedelmät, ja pesukarhut osaavat valita hedelmistä vain parhaat ja kypsimmät. Ihmisten lähipiirissä ne tonkivat roskiksia ja kaatopaikoilta löytyviä roskia. Näissä puuhissaan ne usein häiritsevät ihmisiä kumotessaan öisin kovalla kolinalla jäteastioita ja tunkeutuessaan rakennuksiin pöyhimään jokaisen nurkan ja komeron, johon vain suinkin pääsevät. Näissä askareissa niille on kovasti hyötyä tarttumakykyisistä etukäpälistään.