cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venäjän–Japanin sota
Venäjän–Japanin sota käytiin vuosina 1904–1905 Japanin ja Venäjän keisarikuntien välillä. Sota päättyi monien aikalaisten yllätykseksi Japanin voittoon, ja maan suurvaltakauden voi katsoa alkavan konfliktin päättäneestä Portsmouthin rauhansopimuksesta. Sota aiheutti Venäjällä voimakasta yhteiskunnallista liikehdintää, niin sanotun vuoden 1905 vallankumouksen, joka johti lopulta perustuslailliseen monarkiaan. Suomen suuriruhtinaskunnassa levottomuudet johtivat ensimmäisen sortokauden päättymiseen ja vuoden 1906 eduskuntauudistukseen.
Venäjän–Japanin sotaa on kuvailtu ensimmäisen maailmansodan harjoitukseksi. Sitä on toisinaan pidetty ensimmäisenä nykyaikaisena sotana.
Konfliktin tausta
Sekä Venäjällä että Japanilla, mutta myös Britannialla ja Saksalla oli laajentumispyrkimyksiä Itä-Aasiassa 1800-luvulta alkaen. Suurvaltapoliittisesti sodan mahdollisti Britannian ja Japanin välinen sopimus, joka varmisti Britannian siirtomaat Tyynellämerellä ja salli Britannian keskittyä kilpavarusteluun Saksaa sekä Ranskaa vastaan. Japanille sopimus varmisti Venäjän jäämisen ilman liittolaisten tukea. Edellisen Kiinan–Japanin sodan jälkeen 1895 Venäjän, Saksan ja Ranskan kolmiliitto oli vienyt Japanilta sen voitot Kiinassa.
Japani katkaisi diplomaattisuhteensa Venäjään 6. helmikuuta 1904.
Sodan kulku
pienois|vasen|Venäjän Itämeren-laivaston reitti Itämereltä Japaninmerelle. Sota alkoi, kun Japani hyökkäsi 8. helmikuuta 1904 menestyksellisesti Venäjän laivastotukikohtaan Port Arthuriin (nykyisin Lüshunkou) ilman sodanjulistusta. Venäjän Tyynenmeren-laivasto menetti komentajansa, amiraali Stepan Makarovin 13. huhtikuuta 1904 tämän lippulaivan Petropavlovskin ajettua japanilaisten miinakenttään ja upottua. Tämän jälkeen vara-amiraali Wilhelm Withöft päätti odottaa vahvistuksia Euroopasta.
Ensimmäinen maataistelu Kiinan ja Korean rajalla Jalu-joella päättyi japanilaisten voittoon, ja venäläiset pysyivät puolustuskannalla odottaen vahvistuksia Siperian rautatietä pitkin. Japanilaiset kärsivät suuria tappioita hyökätessään venäläisten linnoitettuja asemia vastaan, mutta venäläiset eivät hyödyntäneet asemaansa. Japani voitti mantereella muun muassa Mukdenin taistelun Mantšuriassa.
Japani aloitti Port Arthurin sataman saarron. Kun Venäjän laivasto viimein tuli ulos Port Arthurista, se oli vain yritys paeta eteneviä Japanin joukkoja. Seuranneessa Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta 1904 kumpikaan puoli ei kärsinyt merkittäviä menetyksiä, mutta venäläiset perääntyivät takaisin Port Arthuriin yhtä taistelulaivaa lukuun ottamatta. Withöftin lippulaiva Tsesarevitš pakeni kiinalaiseen satamaan, jonne se internoitiin sodan loppuun asti, mutta Withöft itse sai surmansa.
Vuoden 1904 taisteluissa japanilaiset menettivät kaksi taistelulaivaa miinoihin. Port Arthur antautui lopulta 2. tammikuuta 1905 ja japanilaiset nostivat sen satamasta neljä upotettua taistelulaivaa, jotka liitettiin Japanin laivastoon.
Venäjän laivasto menetti sodassa 28:sta taistelulaivastaan 17, loput kahdeksan olivat Mustallamerellä, josta ottomaanit eivät päästäneet niitä Bosporinsalmen läpi, ja kaksi oli vanhentuneina korjattavana Itämerellä. Tsesarevitš palasi Venäjän Tyynenmeren laivaston vahvuuteen sodan päätyttyä.
Rauhan solmiminen ja sodan seuraukset
pienois|vasen|Venäjän ja Japanin delegaatiot solmimassa Portsmouthin rauhansopimusta. Rauha maiden välillä solmittiin Yhdysvaltain presidentin Theodore Rooseveltin välityksellä. 5. syyskuuta 1905 solmitussa Portsmouthin rauhansopimuksessa Venäjä luovutti Japanille Port Arthurin, Liaotungin niemimaan ja Sahalinin eteläosan sekä tunnusti Korean niemimaan Japanin etupiiriin kuuluvaksi. Voitto Venäjästä nosti Japanin suurvallaksi ja sotilasmahdiksi.
Tsushiman taistelun kokemuksia tutkittiin tarkasti jälkikäteen. Uusi merisodan taktiikka sai Britannian amiraliteetin ensimmäisen merilordin John ”Jackie” Fisherin kehittämään vuonna 1906 uudenlaisen taistelulaivan, HMS Dreadnoughtin, josta tuli kaikkien varsinaisten nykyaikaisten taistelulaivojen esikuva.
Nikolai Rimski-Korsakovin ooppera Kultainen kukko valmistui pian sodan jälkeen, ja se kiellettiin, koska se oli satiiri epäonnisesta Japanin-sotaretkestä. Rimski-Korsakov oli entinen meriupseeri ja oli vastustanut sotaa ankarasti.
Belgradin Punainen tähti
Belgradin Punainen tähti eli Fudbalski klub Crvena zvezda (Фудбалски клуб Црвена звезда) on vuonna 1945 perustettu belgradilainen, Jugoslavian ja myöhemmän Serbia ja Montenegron menestyksekkäin jalkapalloseura yhdessä verivihollisensa, paikallisvastustaja FK Partizanin kanssa. Crvena Zvezda on Serbian suosituin jalkapalloseura. Seuralla on myös joukkueet muun muassa jääkiekossa ja koripallossa.
Punainen tähti voitti Euroopan cupin vuonna 1991 ja pelasi vuonna 1979 Borussia Mönchengladbachia vastaan UEFA Cupin loppuottelussa. Maansa (Jugoslavia / Serbia ja Montenegro / Serbia) mestaruuden se voitti 25. kerran ja cupin 22. kerran vuonna 2007.
Seuran kannattajat tunnetaan nimellä Delije.
T. A. Engström
Toivo Armas (Johannes) Engström (1. elokuuta 1917 Helsinki – 16. joulukuuta 1982 Porvoon mlk) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän kirjoitti useita nuortenkirjoja, muun muassa kaksi Avaruuspallo-tieteiskirjaa. Hän käänsi Seppo Ilmarin nimellä muun muassa Edgar Rice Burroughsin teoksia, kuten Tarzan- ja Mars-kirjoja (John Carter of Mars), ja julkaisi niitä omistamansa Taikajousi-kustannusyhtiön kautta.
Iijoen yläosan valuma-alue
Iijoen yläosan valuma-alue (vesistöaluetunnus 61.3) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 1 824,95 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 13,25 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kostonjoki.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Alex Smith
Smith oli vuoden 2005 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäinen valinta. Smith valittiin urallaan kolmesti NFL-liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin.
Ennen NFL:ää
Seattlessa syntynyt Smith on kotoisin La Mesasta, Kalifornian osavaltiosta. Hänellä on veli ja kaksi siskoa. Alexin isä, Douglas D. Smith on rehtorina Helix High Schoolissa, samassa lukiossa jonka hän itse kävi. Smithin setä, John L. Smith, on entinen Michiganin valtionyliopiston jalkapallojoukkueen päävalmentaja.
Smith pelasi aloittajana Helix High Schoolin joukkueessa, johdattaen joukkueensa yhteensä 25 voittoon ja yhteen tappioon. Tänä aikana Helix High School voitti kaksi kertaa San Diegon alueen mestaruuden. Smith valittiin kaksi kertaa sekä konferenssin parhaaksi hyökkääjäksi että joukkueensa tärkeimmäksi pelaajaksi, ja kerran myös tähdistöjoukkueeseen. Helixissä Smith rikkoi koulun ennätyksen eniten heitetyissä maaleissa ottelussa kuudella maalillaan. Hän ei kuitenkaan ollut joukkueen kohutuin pelaaja, sillä Smithin joukkuekaverina pelasi vuoden 2005 parhaan yliopistopelaajan Heisman Trophyn voittaja Reggie Bush, nykyinen New Orleans Saintsin keskushyökkääjä. Smithin menestys ei kuitenkaan rajoittunut pelkkään jalkapalloon; hän oli viimeisenä vuonnaan luokkansa puheenjohtaja, ja läpäisi koulun etuajassa erinomaisin arvosanoin. Myöhemmin yliopistossa hän onnistui samassa tempussa ja suoritti taloustieteen tutkintonsa kahdessa vuodessa. 2006 Smith perusti omaa nimeään kantavan järjestön, joka antaa entisiä hoitokotilapsia mahdollisuuden korkeampaan koulutukseen. Järjestö toimii tällä hetkellä San Diegon alueella Kaliforniassa.
Smithin melko hyvistä lukiosuorituksista huolimatta hänelle tarjottiin stipendiä vain kahteen yliopistoon; Utahiin ja Louisvilleen, jossa siihen aikaan oli valmentajana hänen setänsä John L. Smith. Lisäksi hänen äitinsä olisi toivonut poikansa menevän opintojensa vuoksi Harvardin tai Dartmouthin kaltaiseen akateemisesti tasokkaaseen yliopistoon. Lopulta Smith valitsi kuitenkin Utahin yliopiston ja Utah Utesin joukkueen.
Alku Utahissa oli vaikea. 2002, ensimmäisenä yliopistovuotenaan, jolloin useimmat pelaajat eivät osallistu otteluihin jotta heille saataisiin lisävuosi yliopistossa, Smith pelasi vain kahdessa ottelussa, heittäen yhteensä ainoastaan neljä heittoa. Tämä oli suuri pettymys Smithille, sillä näin hän käytännössä menetti yhden kokonaisen yliopistokauden, ja hän harkitsi muualle siirtymistä. Lopulta Smith päätti kuitenkin jäädä Utahiin. Seuraavana vuonna hänestä tuli joukkueen aloittava pelinrakentaja, ja kaudella 2004 hän johdatti joukkueensa Fiesta Bowliin ensimmäistä kertää yliopiston historiassa, kärsimättä yhtään tappiota kauden 14 ottelussa. Utes onnistui myös voittamaan ottelun Pittsburghin yliopistoa vastaan 35-7.
Kauden päätteeksi Smith sijoittui neljänneksi vuoden 2004 parhaan yliopistopelaajan äänestyksessä (edellään mm. nykyinen Houston Texansin varapelinrakentaja Matt Leinart, joka voitti palkinnon). Hänet valittiin kuitenkin NCAA:n (Amerikan yliopistourheilun keskusliitto) Mountain West -konferenssin Vuoden pelaajaksi.
San Francisco 49ers
NFL -draftin pelaajavertailussa Smith juoksi 40 jaardia aikaan 4.71, nosti penkkipunnerruksella 152 kiloa ja hyppäsi 79 senttiä vertikaaliloikassa. Wonderlic-testissä, joka on eräänlainen älykkyystesti, Smith oli paras pelinrakentaja vuosiin tuloksellaan 40 mahdollisesta 50 pisteestä. Smithin yksityinen harjoituspäivä oli myös onnistunut, sementoiden hänen asemaansa varaustilaisuuden parhaana pelinrakentajana ennen toista vahvaa ehdokasta, Kalifornian yliopiston Aaron Rodgersia. Lisäksi ykkösvarausta hallussa pitäneen San Francisco 49ersin päävalmentajana toimi vahvana persoonana tunnettu Mike Nolan, joka ei uskonut myös vahvaluontoisen Rodgersin tulevan kanssaan toimeen pidemmällä aikavälillä.
Heinäkuussa 2005 Smith teki hänet varanneen 49ersin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, arvoltaan noin 50 miljoonaa dollaria.
2005 - Tulokaskausi
Tulokaskaudellaan Smith kamppaili loukkaantumisten kanssa, ja päävalmentaja Mike Nolanin otettua Smith pois kokoonpanosta useaan otteeseen, hän pelasi vain yhdeksässä ottelussa, joissa saldona yksi maali ja 11 katkaistua syöttöä. Noista yhdeksästä ottelusta Smith oli aloittajana seitsemässä ottelussa, 49ersin käytettyä kauden aikana jopa neljää eri aloittajaa.
2006 - Selvää edistystä
Alkuvaikeuksien jälkeen Smith löysi itsensä vahvistetusta hyökkäyskalustosta jonka opastuksesta vastasi uusi mies, Norv Turner, nykyinen San Diego Chargersin päävalmentaja. Smith harjoitteli ennen kautta tiiviisti Turnerin ja laitahyökkääjien kanssa. Lisäksi Smith paransi tekniikkaansa ja lisäsi massaa.
Kehittynyt hyökkäys auttoi Smithiä selvästi toisella kaudellaan, erityisesti kolmessa ensimmäisessä ottelussa, joissa hän heitti yhteensä 814 jaardia ja kolme maalia ilman ainuttakaan syötönkatkoa. Neljännessä ottelussa Kansas City Chiefsiä vastaan Smithillä sekä muulla joukkueella oli pienia vaikeuksia, mutta ne saatiin korjattua seuraavaan peliin Oaklandiin, jossa Smith heitti ensimmäistä kertaa NFL-urallaan kolme maalia ottelussa. Tämän jälkeen kuitenkin palasivat tulokaskauden vaivat; seuraavissa viidessä pelissä tuloksena oli vain kuusi maalia ja yhdeksän katkaistua syöttöä 153 jaardin ottelukeskiarvolla. Loukkaantumisongelmista huolimatta Smith johti joukkueensa marraskuussa kolmen ottelun voittoputkeen.
Seuraavan viikon Cardinals-tappion jälkeen 49ers pelasi viimeisen ottelunsa Denverissä, jossa Broncos tavoitteli viimeisiä playoff-paikkoja. Kotiyleisön pettymykseksi vieraat venyivät yllätykseen, ja tiputtivat coloradolaiset ulos pudotuspeleistä. Smith heitti ottelussa 194 jaardia ja yhden maalin, johtaen joukkueensa tappioasemasta voittoon toisen kerran kolmen viikon sisällä.
Yhteenvetona Smith paransi toisena vuonna, saaliina 16 maalia ja ythä monta syötönkatkoa, 2 890 jaardia ja pelinrakentajateho 74.8, kaikki enemmän kuin 22-vuotiaalta pelinrakentajalta yleisesti odotetaan.
2007 - Loukkaantumisongelmat alkaa
Kolmannella kaudella Smith joutui kolmannen hyökkäyksen koordinaattorin alaisuuteen Norv Turnerin siirryttyä San Diegoon. Uusi mies tehtävään oli Jim Hostler, joka osoittautui huomattavasti edeltäjäänsä heikommaksi.
Kauden avauspeli, ESPN:n TV-ottelu Baltimore Ravensia vastaan, päättyi 49ersin 20-17 -voittoon viime hetken voittomaalilla. 30. syyskuuta pelatussa ottelussa Seattlea vastaan Smith loukkasi oikean olkapäänsä jouduttuaan vastustajan Rocky Bernardin taklaamaksi. Smith menetti vamman takia kolme ottelua, ja palasi kentälle 28. lokakuuta.
2008 - Ura vaakalaudalla
Smith taisteli harjoitusleirillä ykköspelinrakentajan paikasta yhdessä Shaun Hillin ja J.T O'Sullivanin kanssa. Jälleen 49ersin hyökkäyksen vastaava sai potkut, ja Jim Hostlerin tilalle palkattiin Mike Martz. Toisin kuin edelliskausilla, joilla hyökkäys oli ollut eri valmentajista huolimatta jokseenkin samanlaista, Martzin systeemi oli täysin erilainen. Smith aloitti harjoituskauden ensimmäisen ottelun Raidersia vastaan kakkospelinrakentajana O'Sullivanin takana. Tämän valinta johtui osin siitä, että hänelle Martzin hyökkäys oli tullut aiemmin tutuksi hänen pelatessaan Detroit Lionsissa, jossa Martz valmensi. Osat säilyivät samoina myös muissa harjoitusotteluissa ennen kautta.
22. elokuuta päävalmentaja Mike Nolan julkisti, että J.T O'Sullivan tulisi olemaan heidän aloittajansa ainakin kauden avausottelussa. Tämä sai entisen NFL-valmentajan Jim Moran kutsumaan Smithiä haastateltaessa epäonnistujaksi ja ettei 49ersin olisi pitänyt valita häntä ensimmäisenä vuoden 2005 draftissa.
Syyskuussa Smith asetettiin jälleen loukkaantuneiden listalle olkapäänsä vuoksi. Yleisesti odotettiin 49ersin vapauttavan Smithin sopimuksestaan kauden jälkeen. Mutta asiat muuttuivat päävalmentaja Nolanin potkujen jälkeen; Smith saisi jäädä, jos hän olisi valmis neuvottelemaan uuden, huomattavasti halvemman sopimuksen. Lopulta osapuolet pääsivät yhteisymmärrykseen seuraavat kaksi vuotta kattavasta sopimuksesta.
thumb|left|Smith ottelussa kaudella 2009|260x260px
2009 - Ehjä kausi
Uusi päävalmentaja Mike Singletary ilmoitti Smithin taistelevan jälleen aloittajan paikasta Shaun Hillin kanssa, mutta taistelun vei nimiinsä lopulta Hill. Organisaatioon tuli myös viides hyökkäyksen koordinaattori viidessä vuodessa, sillä tehtävää 2008 hoitaneen Mike Martzin hyökkäyssuunnitelmat eivät osuneet lainkaan yksiin uuden päävalmentajan kanssa. Tehtävään palkattiin Jimmy Raye II, jolla oli kokemusta NFL:stä pelaajana sekä valmentajana jo vuodesta 1968, ja oli ollut 49ersin valmentajistossa jo kerran aiemmin, kaudella 1977.
Viikolla seitsemän, 49ersin ollessa puoliajalla tappiolla 0-21 Houston Texansia vastaan, Smith sai tilaisuutensa. Hän heitti kolme maalia (kaikki sisemmälle laitahyökkääjälle Vernon Davisille), mutta ei onnistunut nostamaan joukkuettaan voittoon asti, ottelun päättyessä Texansille 21-24. Loppukauden hän oli joukkueensa ykköspelinrakentaja, ja vaikka ensimmäisen seitsemän ottelun saldo oli vain kaksi voittoa, pelasi hän silti uransa tähän asti parhaan kauden. Viikolla 13 divisioonavastustaja Seattle Seahawksia vastaan Smith heitti ensi kertaa urallaan ottelussa yli kolmesataa jaardia. 11 ottelussa Smith heitti yhteensä 2 350 jaardia ja 18 maalia.
Smith oli Ison-Britannian yleisradioyhtiö BBC:n asiantuntija-kommentaattori kanavan Super Bowl -lähetyksessä.
2010 - Yleisön inhokki
Kauden 2010 Smith aloitti 49ersin ykköspelinrakentajana. Joukkueen kakkospelinrakentajan sekä edellisen aloittajan Shaun Hillin siirryttyä Detroit Lionsiin, 49ersin pelinrakentajat olivat nyt Smith, New York Giantsista tullut David Carr sekä edellisen vuoden viidennen kierroksen varaus Nate Davis. Davis tosin siirrettiin ennen runkosarjan alkua kokoonpanosta harjoitusjoukkueeseen pois Baltimore Ravensista hankitun Troy Smithin tieltä.
thumb|right|Smith harjoitusleirillä ennen kauden alkua 2010|275x275px
Ensimmäistä kertaa urallaan Smith pääsi aloittamaan uuden kauden saman hyökkäyksen koordinaattorin kanssa kuin edellisellä kaudella, Jimmy Rayen saatua jatkaa tehtävässään. Smith nimettiin joukkueen kapteenistoon. Ensimmäisessä ottelussa 49ers kohtasi arkkivihollisensa Seattle Seahawksin, ja ottelusta muodostui katastrofi sekä Smithille että ennakkosuosikki 49ersille. Lopputuloksena oli kotijoukkueen 31-6 -voitto.
Toisella ottelukierroksella 49ers pelasi hallitsevaa mestaria New Orleans Saintsia vastaan, jota johti pelinrakentaja Drew Brees. Huolimatta huomattavasti kovemmasta vastustajasta kuin edellisellä viikolla, Smith paransi peliään selvästi, ja 49ers taisteli ottelun voitosta aivan viime sekunneille asti. Saintsin potkaisija Garrett Hartley kuitenkin ratkaisi ottelun potkumaalilla kaksi sekuntia ennen ottelun loppua. Seuraavien pelien tapahtumat olivat toistoa kahdesta ensimmäisestä ottelusta, kun 49ers ensin hävisi heikommalle Kansas City Chiefsille reilulla erolla, ja tämän jälkeen ennakolta vahvempi Atlanta Falcons päihitti 49ersin vasta viime hetken potkumaalilla.
Viikolla viisi 49ers lähti Smithin johdolla hakemaan avausvoittoa ja samalla neljän ottelun tappioputken katkaisemista. Ottelu alkoikin hyvin, kun ensimmäisen hyökkäyksen päätteeksi Smith heitti seitsemän jaardin touchdownin laitahyökkääjä Michael Crabtreelle. Tämän jälkeen alkoivat kuitenkin vaikeudet, ja lopulta, katkaistun syötön ja rähmäyksen jälkeen kotiyleisö Candlestick Parkilla alkoi buuaamaan aina Smithin astuessa kentälle, ja huutamaan "Haluamme Carrin!". David Carr olikin jo valmiina astumaan kentälle, kun Smith joutui tuliseen sananvaihtoon päävalmentaja Singletaryn kanssa. Tämä antoi Smithille kuitenkin vielä yhden yrityksen, jonka tämä onnistui käyttämään hyödykseen, ja johti joukkueensa vielä mukaan taisteluun ottelun voitosta. Lopulta 49ers hävisi ottelun kuitenkin 27-24.
Seuraavalla viikolla 49ers kohtasi vieraskentällä Carolina Panthersin. Smith aloitti kohtuullisen hyvin, mutta kolmannella neljänneksellä Panthersin ulompi puolustuksen linjamies Charles Johnson säkitti Smithin, ja kaatuessaan tämä otti tukea vasemmalla kädellään. Smithin epäonneksi hänen kyynärpäähänsä tuli repeämä, joka piti hänet sivussa kolmesta seuraavasta ottelusta, mukaan lukien ottelu Denver Broncosia vastaan Lontoossa, uudella Wembleyn stadionilla.
Varamies David Carrin epäonnistuttua pahasti Smithin korvaajana Panthersia vastaan, 49ersin aloittajaksi tuli kauden alla joukkueeseen siirtynyt Troy Smith, joka onnistui voittamaan kaksi ensimmäistä otteluaan, ja vaikutti siltä, että hänestä tulisi vakituinen aloittaja. Kolmas ottelu Tampa Bay Buccaneersia vastaan päättyi kuitenkin onnettoman esityksen jälkeen Buccaneersin 21-0 -voittoon, 49ersin jäätyä ensimmäistä kertaa pisteittä kotikentällään 33 vuoteen. Tämä nosti jälleen esille spekulaatiot aloittajasta maanantain otteluun divisioonavastustaja Arizona Cardinalsia vastaan.
Troy Smith kuitenkin jatkoi aloittjan paikalla, ja onnistui johdattamaan 49ersin selvään 27-6 -voittoon. Tämä ei kuitenkaan riittänyt pelastamaan hänen asemaansa, sillä tulevalle Super Bowl -voittajalle Green Bay Packersille hävityn ottelun jälkeen hän sai tehdä tilaa kyynärpäävammastaan toipuneelle Alex Smithille. Tämä onnistuikin johdattamaan paluuottelussaan joukkueen voittoon, mutta kahden seuraavan ottelun tappioiden myötä putoaminen jatkopeleistä varmistui. Ennen viimeistä, käytännössä merkityksetöntä ottelua Arizonaa vastaan, joukkueen päävalmentaja Mike Singletary sai potkut, ja tilalle otettiin väliaikaisesti puolustuksen koordinaattori Jim Tomsula. Tomsulan johdolla 49ers päätti kautensa voitokkaasti.
Kauden jälkeen näytti vahvasti siltä, että Smith vaihtaisi seuraa hänen sopimuksensa loputtua, ja hän itsekin haastattelussa totesti maisemanvaihdoksen olevan paikallaan.
thumb|Smith joukkuetoverinsa [[Joe Staleyn kanssa kuvattavana San Jose Earthquakesin harjoituksissa]]
2011 - Tuhkimotarina
Smithin mieli muuttui, kun uudeksi päävalmentajaksi valittu Jim Harbaugh kertoi haluavansa Smithin takaisin, mikäli mahdollista. Kun 49ers ei käyttänyt ykköskierroksen valintaa ykkösluokan pelinrakentajaan, esimerkiksi Blaine Gabbertiin tai, Jake Lockeriin, Smithin paluu käytännössä varmistui. NFL:n työsulusta johtuen Smith ei kuitenkaan voinut solmia seuran kanssa välittömästi uutta sopimusta, mutta tästä huolimatta hän oli yksi pelaajista, jotka organisoivat joukkueen harjoituksia työsulun aikana.
Smith oli lähtökohtaisesti 49ersin kiistaton ykköspelinrakentaja, takanaan toisella kierroksella Nevadan yliopistosta varattu tulokas Colin Kaepernick. Avausottelussa divisioonavastustaja Seattle Seahawksia vastaan 49ers vei voiton, mutta toinen ottelu Dallas Cowboysiä vastaan päättyi dramaattiseen 27-24 -jatkoaikatappioon, Cowboysin potkaisijan Dan Baileyn tasoitettua ottelun kolme sekuntia ennen loppua.
Cowboys-tappion jälkeen 49ers hävisi ainoastaan kaksi ottelua, viikolla 12 Baltimore Ravensia sekä kaksi viikkoa myöhemmin Arizona Cardinalsia vastaan. Lopulliseksi saldoksi tuli 13 voittoa ja kolme tappiota, joka riitti takaamaan Ninersille ensimmäisen pudotuspelipaikan sitten vuoden 2002. Myös Smithin kausi oli jättimenestys henkilökohtaisella tasolla, sillä hän onnistui rikkomaan lähes kaikki omat ennätyksensä. Tästä huolimatta Smithiä kuitenkin pidettiin edelleen 49ersin heikkona lenkkinä, suurimman osan kunniasta mennessä puolustukselle, joka Patrick Willisin johdolla pelasi erinomaisen kauden.
Erinomaisen runkosarjaesityksen ansiosta 49ers eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa vastaan asettui New Orleans Saints ja uuden heitettyjen jaardien ennätyksen tehnyt tähtipelinrakentaja Drew Brees.thumb|left|Smith heittämässä alkulämmittelyssä ennen ottelua Smith loisti uransa ensimmäisessä playoff-ottelussaan, hiljentäen epäilijät kolmella maalillaan, ja johdattaen 49ersin 38-34 -voittoon vuoden 2010 mestarijoukkueesta. Ottelun ratkaisu tapahtui vain yhdeksän sekuntia ennen loppua, kun Smithin syöttö tavoitti maalialueella toisen ottelun avainpelaajista, Vernon Davisin, jolle ottelu oli myös uran ensimmäinen pudotuspelikamppailu.
NFC-konferenssin finaalissa 49ers sai kotikentälleen Candlestick Parkille vieraakseen New York Giantsin, joka kahdella ensimmäisellä kierroksella kukisti sekä Atlanta Falconsin että hallitsevan mestarin Green Bay Packersin. Ottelu oli melko tasainen, mutta Smith ei yltänyt samalle tasolle kuin edellisessä ottelussa, ja 49ers kärsi lopulta katkeran jatkoaikatappion.
Kauden päätteeksi Smith sijoittui kolmanneksi vuoden comeback-pelaajan äänestyksessä, jossa voiton vei Detroit Lionsin pelinrakentaja Matthew Stafford. Smith sai seitsemän ääntä, äänestäjiä ollen yhteensä 50.
2012 - Tippuminen varamieheksi
Smithistä tuli kesällä 2012 vapaa pelaaja, hänen yksivuotisen sopimuksensa loputtua. Alun perin molemmat osapuolet ilmaisivat halukkuutensa uuden, rahakkaamman sopimuksen tekemiseen, mutta tilanne muuttui 49ersin julkisesti kiinnostuttua Indianapolis Coltsista lähteneestä tähtipelinrakentaja Peyton Manningistä. Saamastaan kohtelusta loukkaantuneena Smith päätti myös alkaa tarkastelemaan muita vaihtoehtoja, ja kävi sopimusneuvotteluissa muun muassa Miami Dolphinsin kanssa. Lopulta Manning päätti kuitenkin tehdä sopimuksen Denver Broncosin kanssa, ja pian tämän jälkeen Smith ja 49ers solmivat kolmivuotisen sopimuksen, jonka arvoksi muodostui bonuksineen yhteensä 33 miljoonaa dollaria.
Smithin aloittajan asema oli lähtökohtaisesti sementoitu, Kaeperncikin toimiessa hänen varamiehenään. Myös edelliskaudella kritisoiduille laitahyökkääjille hankittiin vahvistuksia, kun hallitsevasta mestarijoukkueesta New York Giantsista tuli vapaana pelaajana Mario Manningham, ja kiistelty, joskin kiistämättä lahjakas veteraani Randy Moss päätti palata pelikentille 49ersin riveissä yhden kauden sapattivapaan jälkeen.
49ers aloitti Smithin johdolla kauden hyvin. Ottelussa Arizona Cardinalsia vastaan Smith onnistui 18 heitossa ja epäonnistui vain yhdessä, tehden uuden ennätyksen yli 15 kertaa heittäneen pelinrakentajan onnistumisprosentissa yhdessä ottelussa. Seuraavassa ottelussa hän kuitenkin sai lievän aivotärähdyksen, ja joutui sivuun seuraavasta ottelusta.
Smithin ollessa sivussa varamies Colin Kaepernick onnistui vakuuttamaan valmennusjohdon taidoistaan, ja sai pitää aloittajan paikan Smithin tervehdyttyä pelikuntoon. Kaepernickin johdolla 49ers eteni edelliskautta pidemmälle eli Super Bowliin, jossa joukkue kuitenkin hävisi Baltimore Ravensille.
2013 - Menestys uudessa joukkueessa
Kaepernickin vallatessa 49ersin aloittajan paikan itselleen, kävi pian selväksi että Smith tulisi vaihtamaan joukkuetta ennen kauden 2013 alkua. Lopulta ykköspelinrakentajaa edelliskaudella epäonnistuneen Matt Casselin tilalle etsinyt Kansas City Chiefs hankki Smithin San Franciscosta, vaihdossa kahteen varausvuoroon.
Smithin sekä uuden päävalmentajan Andy Reidin johdolla edellisvuoden sarjajumbo aloitti loistavasti, ja oli viimeisenä joukkueena ilman tappioita. Tämä vahvisti Smithin mainetta pelinrakentajana, joka kykenee voittamaan joukkueen muiden osa-alueiden ollessa kunnossa. Reid käytti myös Smithin juoksutaitoja huomattavasti enemmän hyödyksi kuin aiemmin tämän ammattilaisuralla. Chiefsin lopulliseksi saldoksi runkosarjassa tuli 11 voittoa ja 5 tappiota, joka riitti lopulta kevyesti playoff-paikkaan.
Villi kortti -kierroksella Chiefsin vastustajaksi asettui Indianapolis Colts. Chiefs ja Smith aloittivat ottelun loistavasti, ja olivat parhaimmillaan jo 28 pistettä edellä vastustajaa. Colts kuitenkin onnistui toisella jaksolla totaalisesti murskaamaan loukkaantumisista kärsineen Chiefs-puolustuksen, ja lopulta voitti ottelun yhdellä pisteellä 44-45. Kyseessä oli NFL-historian toiseksi suurin "comeback" pudotuspeleissä.
Pelityyli
Smithistä käytetään usein termiä "game manager", jolla tyypillisesti tarkoitetaan pelinrakentajaa, joka pitää ottelut joukkueen hallinnassa muttei kykene voittamaan ilman muun joukkueen hyviä suorituksia. Hyvillä suorituksillaan parina viime vuotena Smith on kuitenkin osittain kyennyt irrottautumaan tästä maineesta.
Smithin vahvuuksiin kuuluu NFL-eliittiä oleva peliäly ja hyvät lyhyet heitot. Lisäksi hänen atleettisuutensa ja juoksupelikykynsä on mainettaan parempi. Heikkoutena Smithillä on taipumus pelata monesti ylivarovaisesti. Lisäksi hänen heittovoimansa ei ole huippuluokkaa, ja Smithin kykyä heittää pitkiä heittoja on kyseenalaistettu paljon. Hän on tehokkaimmillaan joukkueessa, jonka strategiaan kuuluvat lyhyet, nopeat heitot sekä vahva juoksupeli.
Muuta
Smith avioitui keväällä 2009 Elizabeth Barryn, entisen Oakland Raidersin cheerleaderin kanssa. Pariskunnan ensimmäinen yhteinen lapsi, poika Hudson syntyi toukokuussa 2011.
Smithin nimeä kantava avustusjärjestö The Alex Smith Foundation tukee erilaisten ohjelmien kautta perhekodeissa kasvaneita nuoria heidän aikuistumisessaan ja muun muassa opiskelupaikan löytämisessä. Järjestö on toiminut vuodesta 2009 lähtien. Hän myös toimi yhtenä vapaaehtoisista auttajista San Franciscon lahden ympäristössä kadonneen 15-vuotiaan teinitytön Sierra LaMarin etsinnöissä huhtikuussa 2012.
Smith toimi 49ersin päävalmentaja Jim Harbaughin mailapoikana vuoden 2012 AT&T Pebble Beach National Pro-Am -turnauksessa, kuuluisalla Pebble Beachin kentällä Kaliforniassa. Haastattelussa Harbaugh totesi osapuolien vaihtavan roolia seuraavan vuoden turnauksessa.
Yhdysvaltalainen SportingNews -sivusto nimesi Smithin amerikkalaisten ammattilaissarjojen 11. älykkäimmäksi urheilijaksi.
Ammattilaisura
Runkosarja
Pudotuspelit
Kouvolan iltalukio
Koulu on opetushallituksen valvoma ja sillä on virallinen todistuksenanto-oikeus. Kouvolan iltalukiosta saatu päättötodistus vastaa täysin päivälukiosta saatua päättötodistusta.
Historia
Vuonna 1971 annettiin asetus, jonka mukaisesti Kouvolan lyseoon liitettiin lukuvuodesta 1971–1972 alkaen kuusiluokkainen iltalinja, jossa on kolmiluokkainen keskikouluaste ja kolmiluokkainen lukioaste. Kouvolan lyseon iltalinja aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1971. Opetuksessa noudatettiin alusta alkaen uudenlaista jaksolukujärjestelmää.
Syyskuun 1976 alusta koulu siirtyi noudattamaan kurssimuotoista lukusuunnitelmaa ja vuonna 1979 koulu muuttui luokattomaksi.
Elokuun alusta vuonna 1991 koulu muuttui hallinnollisesti itsenäiseksi kouluksi, Kouvolan iltalukioksi.
Syksyllä 1994 valmistuivat ensimmäiset ”kauppisylioppilaat” ja 16. elokuuta 1999 perustettiin ammatillisen oppimiskeskuksen kanssa täysimittainen ammattilukio. Syyskuun 1999 alussa aloitettiin uutena opetusmuotona myös etälukio-opetus.
Lokakuussa 2003 aloitettiin maahanmuuttajille suunnattu suomi vieraana kielenä -opetus.
Tammikuussa 2010 aloitettiin oppivelvollisuusiän ylittäneille maahanmuuttajille tarkoitettu monikulttuurinen peruskoulu.
Fosfodiesterisidos
pienoiskuva|Fosfodiesterisidoksia (PO43−) kolmen nukleotidin välillä. Fosfodiesterisidos muodostuu, kun kaksi fosforihapon hydroksyyliryhmää reagoi muiden molekyylien hydroksyyliryhmien kanssa muodostaen kaksi esterisidosta.
Nukleiinihappoketjut pysyvät koossa fosfodiesterisidoksilla. DNA:ssa ja RNA:ssa fosfodiesterisidos yhdistää yhden sokerimolekyylin 3'-hiilen toisen sokerin 5'-hiileen. Näin fosfaattiryhmän ja kahden pentoosisokerin välille muodostuu vahvoja kovalenttisia sidoksia.
Jyri Paulaharju
Jyri Heikki Ahdinpoika Paulaharju (15. toukokuuta 1932 Hämeenlinna – 19. helmikuuta 2021 Vantaa) oli suomalainen tykistöeversti, ase- ja sotahistorioitsija ja sukututkija. Puolustusvoimien Kuvakeskuksessa toimiessaan Paulaharju kehitti tiedustelu- ja ilmakuvausta sekä kuvamateriaalin arkistointia. Hän kokeili myös High Speed -kuvauksen käyttöä sotilaallisissa ja teollisissa tarkoituksissa.
Pattijoen silta
Pattijoen silta Raahessa on vuosina 1896–1897 rakennettu yksiaukkoinen kivinen holvisilta. Sillan kaaren aukko on 6 m leveä. Se kuuluu Tiehallinnon museosiltaluetteloon. Sillan nykyiset kivipilarilliset teräsputkikaiteet ovat vuodelta 1925, alkuperäiset kaiteet olivat puuta. Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Silta ylittää Pattijoen Rännärin suvannon kohdalla lähellä Pattijoen kirkkoa. Sillasta onkin käytetty myös nimityksiä Kirkkosilta ja Rännärin silta. Nimi "Rännäri" on peräisin sillan läheisyydessä sijainneesta viinapolttimosta. Valtatie 8:n liikenne kulki vielä 1960-luvulle asti sillan yli, kunnes Pattijoen kirkonkylän ohittava uusi linjaus valmistui vuosikymmenen loppupuolella. Silta jäi kevyenliikenteen sillaksi 1970-luvun puolivälissä. Tiemuseokohteeksi se valittiin vuonna 1984.
Kolmiomittaus
Kolmiomittaus (myös monikulmiomittaus ) on yksi tärkeimmistä maanmittausmenetelmistä, jota on käytetty esimerkiksi Suomen peruskarttojen teossa. Menetelmä kehitettiin Hollannissa 1600-luvulla. Mittauksissa käytettävä kolmioverkko koostuu kiintopisteistä, jotka muodostavat kolmioita. Aina, kun tiedetään yhden kolmion sivun pituus, voidaan muut laskea kulmien avulla ja samalla selvittää seuraavien pisteiden etäisyys ja sijainti. Kiintopisteille on runkomittauksien avulla laskettu koordinaatit, joiden avulla voidaan mitata muita kohteita maastossa. Kolmiomittauksen avulla voidaan mitata sekä etäisyyksiä että maanpinnan korkeuksia. Menetelmän avulla on saatu selville esimerkiksi Mount Everestin huipun korkeus. Koska kolmiomittaus perustuu näköyhteyteen kiintopisteiden välillä, avuksi rakennettiin puisia kolmiomittaustorneja. Torneja käytettiin avuksi runkomittauksissa ennen kuin siirryttiin satelliittipaikannukseen.
Suomessa on tehty kolme suurta kolmiomittausta. Ensimmäisen teki vuosina 1736–1737 Tornionjokilaaksossa Pierre-Louis Moreau de Maupertuis, joka osoitti mittauksillaan Maan olevan navoiltaan litistynyt. 1830–1852 tehtiin Pohjoiselta jäämereltä Mustallemerelle kulkenut Struven ketju, jonka avulla tehtyjen mittaustulosten perusteella julkaistiin vuonna 1873 Suomen yleiskartta. Kolmannen aloitti Suomen itsenäistymisen jälkeen Geodeettinen laitos. Viimeisin kolmiomittaustorni rakennettiin Suomessa 1986, ja koko Suomen peruskartoitus saatiin valmiiksi vuotta myöhemmin.
Siuruanjoen valuma-alue
Siuruanjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 61.4) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 2 386,77 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,81 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Iijoki.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Kemin Lapin hallintopitäjä
Kemin Lapin hallintopitäjä oli Ruotsin vallan aikana Suomen alueen verotusta käsittelevissä lähteissä eli voudintileissä ja läänintileissä esiintyvä alueellinen kokonaisuus. Tämän 1809 Suomeen liitetyn verohallintopitäjän maantieteellinen alue ulottui useaan nykykuntaan. Vuonna 1939 käytössä olleen kuntajaon mukaan siihen kuuluivat seuraavat kunnat:
Enkelin silmin 1990–1995
Alkuperäiset albumit
Kappaleet on koottu seuraavilta albumeilta
Tomi Kallio
TPS (1995–2000)
Kallio aloitti uransa SM-liigassa TPS:ssä, jossa hän pelasi kaudet 1995–2000. Tuona aikana hän voitti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1999 ja 2000. Jälkimmäisenä vuotena hän muodosti TPS:n pelätyn ykkösketjun yhdessä Kai Nurmisen ja Kimmo Rintasen kanssa. Kauden päätteeksi Kallio sai Jari Kurri -palkinnon, joka annetaan pudotuspelien parhaalle pelaajalle.
Tolmanin–Oppenheimerin–Volkoffin raja
Neutronitähtien massan ylärajan laskivat alun perin Robert Oppenheimer ja George Volkoff vuonna 1939 apunaan Richard Tolmanin työt. Oppenheimer ja Volkoff olettivat että neutronitähtien neutronit muodostaisivat kaasumaisen aineen ilman elektroneja, niin sanotun Fermi-kaasun. Tällöin yläraja massalle olisi noin 3/4 auringon massaa. Nykyaikana arviot vaihtelevat arviolta puolestatoista auringon massasta jopa kolminkertaiseen massaan. Arviot vaihtelevat suuresti sillä hyvin tiheän aineen kaikkia ominaisuuksia ei tunneta kunnolla.
Tomi Kallio
Atlanta Trashers, Columbus Blue Jackets ja Philadelphia Flyers (2000–2003)
Colorado Avalanche varasi hänet NHL:ään 1995 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 81. Kallio aloitti NHL-uransa Atlanta Thrashersin rivissä syksyllä 2000. Kallio teki 5.11.2000 Boston Bruinsia vastaan NHL-uransa ensimmäisen hattutempun tehoin 3+1=4. Tulokaskausi sujui hyvin loukkaantumisista huolimatta. Hän kasasi 57 ottelussa 14 maalia ja 13 syöttöä. Toisenakin kautena Kallion riesana olivat loukkaantumiset. Kesken kauden 2002–2003 hänet siirrettiin ensin Columbus Blue Jacketsiin ja sitten Philadelphia Flyersiin. Lopulta hän palasi vielä saman kauden aikana takaisin Eurooppaan Ruotsin Frölunda HC -joukkueeseen.
Växjö Lakers (2011–2015)
Kallio siirtyi kaudeksi 2011–2012 sarjanousija Växjö Lakersiin ja johdatti seuran mestaruuteen keväällä 2015 joukkueen kapteenina.
Paluu TPS:ään (2015–2018)
Kaudeksi 2015–2016 Kallio palasi kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraan yksivuotisella sopimuksella, joka sisälsi myös option seuraavasta kaudesta.
Heinäkuussa 2017 Kallio teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa.
NHL:ssä Kallion tehoiksi tuli 140 ottelussa 24 maalia ja 31 syöttöä eli yhteensä 55 tehopistettä. Hän on edustanut Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 2002 talviolympialaisissa sekä vuosien 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006 ja 2007 MM-kisoissa. Saavutuksina on MM-hopea vuosilta 1999, 2001 ja 2007 sekä MM-pronssi vuosilta 2000 ja 2006.
Kallio kertoi lopettavansa uransa kesäkuussa 2018.
Muuta
Kallio osti osakkuuden Turun suurimmasta kuntokeskuksesta, M&M Kuntotalosta vuonna 2000. Osakkaina M&M Kuntotalossa ovat myös jääkiekkoilijat Jani Hurme ja Sami Salo, jotka halusivat olla mukana rakentamassa Turkuun amerikkalaistyylistä liikuntakeskusta.
Zonguldakin maakunta
thumb|280px|Zonguldakin maakunta Turkissa Zonguldakin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee Mustanmeren rannalla Pohjois-Turkissa. Pinta-alaa sillä on 3 481 km². Maakunnan pääkaupunki on Zonguldak. Zonguldakin maakunta on jaettu 6 piirikuntaan.
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 595 900.
Folkswagen
Folkswagenin perustivat vuonna 2000 laulaja-kitaristit Timoi (silloin vielä Timo) Munne ja Suonna Kononen. Kokoonpano kasvoi kvartetiksi vuonna 2004, kun Matkaselän asemalla -levyn arvostelumenestys kasvatti yhtyeen keikkatahdin aiemmasta. Yhtye on esiintynyt säännöllisesti suomalaisissa kansanmusiikkitapahtumissa ja Petroskoin kansanmusiikkiyhteyksissä.
Vuonna 2010 Suonna päätti lähteä Folkswagenista pois sillä hän perusti vuonna 2008 yhtyeen nimeltään Huojuva lato. Suonnaa kun alkoi kiinnostaa enemmän amerikkalainen juurimusiikki ja sen kautta hän on tehnyt countryhenkisiä sanoituksia.
Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
thumb|San Miguel de Lillo Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot edustavat esiromaanista tyyliä  - ne rakennettiin ennen kuin romaaninen  tyyli levisi Eurooppaan. Asturia oli Iberian niemimaan ensimmäinen kristitty kuningaskunta. Se ei silti elänyt eristyksissä muusta kristikunnasta. Useita Asturian kaupunkeja ol ikiaikaisen Santiago di Compostolan pyhiinvaellusreitin varrella. Muutenkin yhteydet Ranskaan olivat tiiviit. Alfonso II:n aikana (791–842) Oviedon kaupungissa toteutettiin useita suurellisia rakennushankkeita. Tyypillisiset asturialaiset kirkot on rakennettu basilikan malliin kantavien pilarien ja niiden väliin muurattujen melko ohuiden tiiliseinien avulla. Niissä on keskilaiva ja kaksi sivulaivaa. Sisäseinät on koristettu freskoilla.
Oviedossa on useita UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteita. Asturian kirkot lisättiin niihin erityismaininnalla.
HMS Ardent (1894)
HMS Ardent oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen toimitusajaksi määrättiin 13 kuukautta. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 297 ja se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1894 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin tytär rouva C. T. Cornish. Alus valmistui 25. maaliskuuta 1895.
Palvelus
HMS Ardent liitettiin huhtikuussa 1895 Välimeren laivastoon ja vuosikymmenen lopulla alus oli HMS Ramilliesin emälaivana. Sitä käytettiin myös lämmittäjien koulutuksessa. Alus myytiin romutettavaksi 10. lokakuuta 1911.
Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta
Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta, lyhyemmin Transkaukasian SFNT tai TSFNT (, lyh. Закавказская СФСР tai ЗСФСР, Zakavkazskaja Sovetskaja Federativnaja Sotsialistitšeskaja Respublika, lyh. Zakavkazskaja SFSR tai ZSFSR) oli vuosina 1922–1936 olemassa ollut neuvostotasavalta, joka jaettiin vuonna 1936 Armenian sosialistisen neuvostotasavallan, Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan ja Gruusian sosialistisen neuvostotasavallan kesken. Tasavallan pääkaupunki oli Tbilisi.
thumb|Transkaukasiassa tehty 2 kultakopeekan postimerkki vuodelta 1923.
Neuvostotasavallan juuret olivat Venäjän keisarikunnan hajoamisessa vuonna 1917, jolloin Kaukasuksen alueen provinssit erosivat Venäjästä ja muodostivat oman liitovaltionsa, Transkaukasian demokraattisen federatiivisen tasavallan.
Kansalliset intressit ja sota Osmanien valtakunnan kanssa johtivat kuitenkin liittovaltion hajoamiseen jo puolen vuoden jälkeen huhtikuussa 1918. Seuraavina vuosina Neuvosto-Venäjä onnistui valtaamaan kaikki kolme Kaukasuksen tasavaltaa, ja maaliskuussa 1922 alueesta tehtiin sosialistinen neuvostotasavalta, josta tuli saman vuoden joulukuussa osa Neuvostoliittoa. Vuonna 1936 alue kuitenkin jaettiin kolmeksi neuvostotasavallaksi.
Potlatch
pienoiskuva|Tanssijoita [[Tlingitit|tlingitien potlatchissa Alaskassa 1898.]] Potlatch (chinookin kielen sanasta patlatsh) on Pohjois-Amerikan luoteisrannikon intiaanien seremonia, jossa lahjoitetaan omaisuutta muille tai tuhotaan sitä sosiaalisen aseman vahvistamiseksi. Seremonia ja siihen liittyvä juhla oli kukoistuksessaan etenkin vuosien 1849-1925 välillä. Potlatch-juhlia järjestettiin tyypillisesti erilaisten kriisien yhteydessä, esimerkiksi päällikön kuollessa. Toisinaan sotakin voitiin välttää potlatchin avulla; heimo joka kykeni tuhoamaan enemmän omaisuuttaan, oli voittaja. Nykyisessä amerikanenglannissa sanalla tarkoitetaan nyyttikestejä.
Stockmannin Helsingin tavaratalo
Stockmannin Helsingin tavaratalo voi tarkoittaa:
Nördlingen
Nördlingen on kaupunki Baijerin osavaltiossa, eteläisessä Saksassa. Se sijaitsee noin sata kilometriä luoteeseen Münchenin suurkaupungista, Eger-joen varrella. Nördlingenissä on asukkaita noin 19 800, ja se on pinta-alaltaan 68,10 neliökilometriä.
Nördlingenistä muodostettiin vuonna 1215 vapaa valtakunnankaupunki (Freie Reichstadt). Kolmikymmenvuotisen sodan aikana sen lähistöllä käytiin vuonna 1634 ensimmäinen Nördlingenin taistelu ja vuonna 1645 toinen Nördlingenin taistelu, sekä 1700-luvulla Ranskan vallankumoussotien taisteluita. Nördlingen tunnetaan myös sitä ympäröivästä, harvinaisen hyvin säilyneestä keskiaikaisesta kaupunginmuurista.
Aiheesta muualla
thumb|Nördlingenin raatihuone ja Gasthaus Sonne.
San Millán
thumb|Suson luostari San Millán on kahden luostarin paikkakunta Riojan alueella Espanjan pohjoisosassa. Luostareista tuli pyhiinvaelluskohde 500-luvun puolessavälissä. Suson luostarin sanotaan olevan paikka, jossa espanjan ja baskin kieliä on ensi kerran kirjoitettu. Susossa on jäljellä romaanista tyyliä edustava kirkko tuolta ajalta. 1500-luvulla luostarin veljestö muutti uudempiin tiloihin Yuson luostariin, alamäkeen edellisestä luostarista. Yhteisö on edelleen elinvoimainen. Luostarit ovat Unescon maailmanperintökohde esimerkkinä puolitoista vuosituhatta jatkuneesta luostariperinteestä, ja eräänä espanjan kielen kehittymisen ja vaalimisen tyyssijana.
Livojoen valuma-alue
Livojoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 61.5) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 2 251,8 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,96 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Iijoki.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Sonny Bono
Bono tuli tunnetuksi Sonny & Cher -duosta, jonka toisena jäsenenä oli hänen silloinen puolisonsa Cher. Hänellä oli myös vähäisempi ura näyttelijänä, hän esiintyi muun muassa komediaelokuvassa Hei, taas me lennetään! (1982).
Bono istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kalifornian 44. vaalipiiristä vuodesta 1995, kunnes kuoli hiihtotapaturman aiheuttamiin vammoihin 5. tammikuuta 1998. Hän oli poliittisen uransa aikana ennättänyt lisäksi toimia Palm Springsin pormestarina vuosina 1988–92.
Kuollessaan Bono oli naimisissa Mary Bonon kanssa.
Drevviken
Drevviken on järvi Tukholman läänissä, Ruotsissa. Se sijaitsee Huddingen, Haningen, Tyresön ja Tukholman kuntien alueella, Södertörnin niemimaan keskivaiheilla. Kooltaan järvi on 5,09 neliökilometrin suuruinen, ja sen syvin kohta on noin 15,4 metriä syvä.
Miguel Cardoso
Miguel Cardoso (s. 28. toukokuuta 1972) on portugalilainen jalkapallovalmentaja.
Ura
Cardosolla ei ole pelaajauraa, vaan hän aloitti valmentamisen FC Porton organisaatiossa juniorivalmentajana työskennellessään liikunnanopettajana. Hän on valmistunut liikunnanopettajaksi vuonna 1995 ja liikuntatieteiden maisteriksi vuonna 1998 Porton yliopistosta. Cardoso työskenteli Porton organisaatiossa yhdeksän vuotta ja valmensi eri ikäluokkien joukkueita.
Aikuisten sarjoihin Cardoso siirtyi valmentamaan vuonna 2004 CF Os Belenensesin apuvalmentajana. Seuraavat vuodet hän toimi apuvalmentajana Belenensesin lisäksi SC Bragassa. Syyskuussa 2007 hänestä tuli Académica de Coimbran apuvalmentaja ja samalla alkoi yhteistyö Domingos Paciêncian kanssa. Hän työskenteli Paciêncian apuvalmentajana myös Bragassa ja Sportingissa. Bragan he johdattivat Portugalin liigassa toiseksi sekä kaudella 2010/11 Eurooppa-liigan loppuotteluun. Yhteistyö Paciêncian kanssa päättyi helmikuussa 2013, kun portugalilainen sai potkut RC Deportivo de La Coruñasta.
Huhtikuussa 2013 Cardoso siirtyi ukrainalaisen FK Šah’tar Donetskin palvelukseen. Hän toimi seuran junioriakatemian johtajana ja alle 21-vuotiaiden joukkueen valmentajana. Kaudeksi 2016/17 hän siirtyi Paulo Fonsecan apulaisvalmentajaksi edustusjoukkueeseen ja voitti Ukrainan tuplamestaruuden. Kauden jälkeen Cardoso jätti Šah’tarin ja siirtyi Rio Aven päävalmentajaksi. Cardoson johdolla Rio Ave sijoittui Portugalin liigassa viidenneksi, mikä oli seuran paras sijoitus pääsarjatasolla. Menestyksekkään kauden jälkeen Cardoso jätti Rio Aven ja siirtyi Ranskan pääsarjaan FC Nantesin päävalmentajaksi. Nantes'n kausi ei lähtenyt Cardoson johdolla vahvasti liikkeelle. Joukkue erotti Cardoson lokakuun alussa, kun Nantes oli kerännyt vain kuusi pistettä kahdeksasta pelaamastaan ottelusta.
Marraskuun puolivälissä 2018 Cardososta tuli Espanjan pääsarjan Celta Vigon päävalmentaja. Cardoson johdolla Celtan menestys jäi vaisuksi ja joukkue vajosi putoamiskamppailuun voitettuaan vain kaksi kymmenestä liigaottelusta. Heikot tulokset johtivat Cardoson potkuihin maaliskuun alussa 2019.
Toukokuun lopussa 2019 vahvistettiin, että Cardoso toimii kaudella 2019/20 Kreikan Superliigan AEK Ateenan päävalmentajana. Portugalilaisen pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän sai potkut seurasta jo ensimmäisen liigakierroksen jälkeen AEK:n hävittyä Xanthille. AEK oli aiemmin hävinnyt Eurooppa-liigan karsinnoissa Trabzonsporille 3–1.
Tammikuun lopussa 2021 Cardoso palasi Rio Aven päävalmentajaksi. Rio Ave jäi Cardoson johdolla Portugalin liigassa sijalle 16 ja joutui karsimaan sarjapaikastaan. Joukkue hävisi putoamiskarsinnoissa FC Aroucalle yhteismaalein 5–0 ja putosi liigasta. Rio Ave erotti Cardoson kauden jälkeen.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1971
Vuoden 1971 koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Länsi-Saksassa 10.–19. syyskuuta. Kisoihin osallistui 12 maata. Mestaruuden voitti kahdeksatta kertaa peräkkäin Neuvostoliitto, hopeaa saavutti Jugoslavia ja pronssia, ensimmäisen miesten arvokisamitalinsa 25 vuoteen, Italia. Turnauksen arvokkain pelaaja oli Jugoslavian Krešimir Ćosić ja korikuningas Puolan Edward Jurkiewicz.
Jelizaveta Zvantsevan muotokuva
Jelizaveta Zvantsevan muotokuva vuodelta 1889 on Ilja Repinin (1844-1930) maalaama öljytyö, 89×69 cm. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Maalauksessa, jossa mustapukuinen Jelizaveta istuu kullatulla sametilla päällystetyllä tuolilla tulee ilmi taiteilijan vahvuus, jona pidettiin hänen kykyään tulkita maalattavien henkilöiden sielunliikkeitä. Hänen muotokuvissaan on piirteitä sekä akateemisesta että realismille ominaisesta maalaustavasta.
Malli oli taidemaalari ja Repinin oppilas, Jelizaveta Zvantseva. Maalaus lahjoitettiin vuonna 1920 Ateneumin taidemuseolle.