cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ulrik Jansson
Jansson pelasi seuratasolla muun muassa Helsingborgs IF:ssä, jossa hän voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 1999. Maajoukkueessa Jansson pelasi yhdet arvokisat, vuoden 1990 MM-kisat.
Zodiac Killer
Zodiac Killer on tuntematon sarjamurhaaja, joka toimi Pohjois-Kaliforniassa 1960-luvun lopulla. Väkivaltarikostensa lisäksi Zodiac lähetti 1970-luvun alkuvuosina sanomalehdille lukuisia kirjeitä ja kryptogrammeja. Tapaus on edelleen avoin useissa poliisilaitoksissa sekä Kalifornian oikeusministeriössä.
San Franciscon poliisi tarkisti sarjamurhaajaa etsiessään yli 2 500 henkilöä. Riittävän todistusaineiston puuttumisen vuoksi yhtäkään vastaan ei nostettu syytettä. Ajan verraten kehittymätön rikostutkinta sekä huono viestintä eri poliisilaitosten välillä on saattanut osaltaan mahdollistaa sen että varsinainen tekijä on päästetty menemään vaikka häntä olisikin kuulusteltu.
Uhrit
Zodiacin tiedetään varmuudella tappaneen viisi ihmistä San Franciscon lahden ympäristössä Napa Valleyssa, Beniciassa ja Vallejossa joulukuun 1968 ja lokakuun 1969 välisenä aikana. Uhrit olivat iältään 16–29-vuotiaita miehiä ja naisia. Surmattujen lisäksi kaksi uhreista jäi eloon. Myös viiden muun murhan tai katoamistapauksen epäillään liittyvän samaan tekijään.
Hyökkäykset
Zodiac iski todistetusti neljä kertaa Pohjois-Kaliforniassa joulukuun 20. päivä 1968 ja lokakuun 10. päivä 1969 välisenä aikana surmaten viisi ja haavoittaen kaksi ihmistä. Kolme hyökkäyksistä suoritettiin ampuma-aseella ja yksi veitsellä.
Lake Herman Road
Joulukuun 20. 1968 kello 23.14–23.20 Zodiac ampui .22-kaliiberisella puoliautomaattisella pistoolilla 16-vuotiaan Betty Lou Jensenin ja hänen 17-vuotiaan opiskelijatoverinsa David Arthur Faradayn heidän istuessaan parkeeratussa autossa maaseututien levennyksessä Lake Herman Roadilla Benician ja Vallejon paikkakuntien rajalla. Tekijä ampui Faradayta päähän lähietäisyydeltä; Jensen ehti paeta kauemmas mutta sai viisi luotia selkäänsä. Hälytysajoneuvojen saapuessa Faraday oli elossa, Jensen kuollut. Uhreille ei ollut tehty seksuaalista väkivaltaa eikä heitä ollut ryöstetty. Tutkijat keräsivät rikospaikalta yhteensä 10 hylsyä, mutta löysivät vain kahdeksan luotia. Täten voidaan pitää mahdollisena että tekijä on ampunut kaksi varoituslaukausta määrittämättömään suuntaan. Ulkopuolisia sormenjälkiä ei saatu.
Varsinaisella surmatyöllä ei ole todistajia, mutta tapahtuma-aikaan tiellä liikkuneiden autoilijoiden mukaan levikkeellä on Faradayn auton lisäksi nähty mahdollisesti vaalea, 60-luvun alkupuolen Chevrolet Impala.
Blue Rock Springs
Heinäkuun 4. ja 5. välisenä iltana 1969 Michael Renault Mageau (19) ja Darlene Elizabeth Ferrin (22) joutuivat Zodiacin hyökkäyksen kohteiksi puistoalueella, Blue Rock Springs Parkin parkkipaikalla Vallejossa. Tappaja avasi tulen varoittamatta. Ferrin kuoli sairaalassa. Vakavista vammoistaan huolimatta Mageau selvisi ja kykeni kuvailemaan tapahtumia poliisille. Mageaun mukaan ampuja pysäköi Ferrinin auton taakse, lähestyi kaksikkoa voimakas taskulamppu kädessään ja alkoi tulittaa sisälle auton avoimesta matkustajanpuoleisesta ikkunasta. Tekijällä oli vaalea pompadour-tyylisesti kammattu tukka ja pyöreä, muttei lihava ulkomuoto. Mageau arvioi hänen olleen 26–30-vuotias. Ampumisen jälkeen tekijä poistui autolleen ja ajoi hitaasti ulos alueelta. Tekijän auto muistutti ulkomuodoltaan ja väriltään Ferrinin 1963 mallia olevaa kaksiovista ruskeaa Chevrolet Corvairia.
Kello 00.40, eli noin 40 minuuttia ammuskelun jälkeen tekijä soitti julkisesta puhelinkopista Vallejon poliisille, sanoen:
Puheluun vastannut päivystäjä Nancy Slover on kuvaillut soittajan ääntä monotoniseksi ja on vahvasti sitä mieltä että tämä on lukenut sanansa suoraan paperilta. Mies ei vaikuttanut päihtyneeltä, mutta lausui hyvästit pelottelevalla äänensävyllä. Rikospaikalta kerättiin yhteensä yhdeksän Winchester Western -merkkistä 9 mm puoliautomaattipistoolin hylsyä, mutta tutkijoiden mukaan on mahdollista, että laukauksia on ollut enemmän.
Darlene Ferrinillä oli laaja ystäväpiiri ja tutkimuksissa Vallejon poliisi keskittyikin aluksi henkilöihin jotka olivat tunteneet Darlenen. Sekä Ferrinin sisar että lastenvahti kertoivat tutkijoille miehestä, jota Darlene vaikutti pelänneen. Vihjeet eivät kuitenkaan ole johtaneet tekijän jäljille.
Lake Berryessa
thumb|300px|Berryessajärvi Syyskuun 27. 1969 Bryan Calvin Hartnell (20) ja Cecelia Ann Shepard (22) olivat piknikillä Berryessajärvellä Napan piirikunnassa joutuessaan puukotuksen uhreiksi puoli seitsemän aikaan illalla. Tummansiniseen tuulitakkiin ja tummiin housuihin pukeutunut hyökkääjä oli peittänyt kasvonsa hupulla jonka rintaan oli huolellisesti ommeltu jo kirjeissä aiemmin esiintynyt Zodiac-symboli. Silmänreikien kohdalle mies oli kiinnittänyt klipsillä toimivat aurinkolasit. Hän kertoi olevansa vankikarkuri ja haluavansa Hartnellin auton avaimet. Uhaten paria aseella, hyökkääjä kehotti Shepardia sitomaan Hartnellin kädet mukanaan tuomalla pyykkinarulla, jonka jälkeen hän sitoi vielä Shepardin. Tämän jälkeen hyökkääjä puukotti molempia uhreja selkään ja keskivartaloon useita kertoja pitkällä veitsellä. Ennen menehtymistään Cecelia Shepard arvioi puukottajan painoksi 85–90 kiloa ja pituudeksi 180 cm. Bryan Hartnell piti hyökkääjää äänen perusteella alle 30-vuotiaana ja kertoi tällä olleen lievä korostus. Hupun reiästä Bryan oli nähnyt tukon ruskeita kiharia hiuksia. Puukotuksen jälkeen tekijä kirjoitti lähelle pysäköidyn Hartnellin auton oveen Zodiac-symbolin ja edellisten surmien päivämäärät. Kello 19.40 samana iltana Napan poliisilaitos vastaanotti läheisestä puhelinkopista soitetun puhelun:
Rikospaikalta löydettiin koon 43 kengänjälkiä, jotka tutkinta jäljitti Yhdysvaltojen puolustusvoimissa käytettyihin ja armeijan kaupoista erikoisluvalla ostettavissa oleviin Wingwalker-saappaisiin. Myös Bryan Hartnellin auton taakse parkeeratusta ajoneuvosta saatiin renkaanjäljet. Ne osoittivat tekijän luultavimmin käyttäneen autoa, jonka renkaat olivat eri paria ja hyvin kuluneet. Tutkijat ottivat sormenjäljet myös puhelimesta, jota Zodiac oli käyttänyt ottaessaan yhteyttä Napan poliisiin.
Aiemmin samana päivänä järvellä aurinkoa ottaneet naiset kertoivat poliisille nähneensä tummiin pukeutuneen miehen, joka oli pysäköinyt heidän autonsa taakse ja seurannut heitä alas rannalle. Miestä kuvailtiin hieman alle 30-vuotiaaksi, ruumiinrakenteeltaan tukevaksi, hänellä oli tummat hiukset, ja hän ontui lievästi kävellessään. Myös rannalla ollut mies ja hänen poikansa ilmoittivat nähneensä naisten kuvausta vastaavan miehen. Tuntemattomasta miehestä tehtiin piirros.
Presidio Heights
Lokakuun 11. 1969 taksinkuljettaja Paul Lee Stine (29) murhattiin oikeanpuoleisen korvan viereen ammutulla laukauksella autossaan San Franciscon yläluokkaisessa Presidio Heightsin kaupunginosassa. Tekijä käytti 9 mm puoliautomaattipistoolia.
Läheisessä talossa asuneet nuoret huomasivat Washington- ja Cherry-katujen sivuun pysähtyneen taksin, jonka matkustaja näytti kumartuneen lyyhistyneen kuljettajan ylle ja soittivat välittömästi poliisille. Partion saapuessa nuoret antoivat kuvauksen tekijästä sekä osoittivat suunnan, jonne hän oli poistunut jalan vain hetkeä aiemmin. Toinen lähestyvä poliisipartio joko näki tai pysäytti ja puhutti katua alas kävelleen valkoihoisen miehen, mutta jatkoi matkaa eteenpäin saadessaan virheellisesti sanellun radiosanoman tummaihoisesta taksiryöstäjästä. Myöhemmin poliisi Donald Fouke kuvaili miestä suunnilleen 40-vuotiaaksi ja mainitsi tällä olleen vaaleat, mahdollisesti ohimoilta harmaantuneet lyhyet hiukset ja paksusankaiset silmälasit. Päällään hänellä oli tumma parkatakki ja tummat housut.
Stinen lompakko ja avaimet oli viety, ja hänen paidastaan oli leikattu suurin osa irti. Murhaa seuranneena päivänä Zodiac lähetti sanfranciscolaiselle sanomalehdelle kirjeen, jossa ilmoitti tappaneensa Stinen — mukana oli myös verinen paidanpala. Poliisi teetti tekijästä silminnäkijähavaintoihin perustuvan piirroksen.
Tässä on Zodiac
Ensimmäiset Zodiacin nimellä lähetetyt kirjeet saapuivat vastaanottajilleen 1. elokuuta 1969. Kirjoittaja aloitti viestinsä lausahduksella "tässä on Zodiac", jota hän käyttäisi lähes jokaisessa myöhemmässä kirjeessään. Kolme käytännössä identtistä kirjettä oli osoitettu San Francisco Chroniclelle, San Francisco Examinerille ja Vallejo Times-Heraldille. Kirjeissä kuvailtiin veritekoja Vallejon alueella Lake Herman Roadilla ja Blue Rock Springsissä. Todistaakseen olevansa tekijä, Zodiac sisällytti kirjeisiin runsaasti yksityiskohtia, jotka vain hän ja poliisi yksin voisivat tietää. Jokaisen kirjeen mukana saapui yksi kolmasosa 408 merkin mittaisesta salakirjoitetusta viestistä, jonka Zodiac väitti paljastavan hänen henkilöllisyytensä. Samalla Zodiac vaati kirjeen vastaanottaneita kolmea sanomalehteä julkaisemaan salakirjoituksen etusivullaan tai hän viettäisi seuraavan viikonlopun ajellen ympäriinsä surmaten ihmisiä.
Z408
thumb|Osa Zodiacin ensimmäisestä salakirjoituksesta thumb|Zodiacin ensimmäinen purettu salakirjoitus Kuusi päivää viestien julkaisemisen jälkeen Donald Harden, salinasilainen lukionopettaja ratkaisi koodin yhdessä vaimonsa Bettyen kanssa yhden viikonlopun aikana. Hardenit päättelivät että Zodiac käyttäisi usein sanaa "tappaa" ("kill") ja puhuisi paljon itsestään ("I") joten he etsivät koodista vastaavia rakenteita. Päätelmä osoittautui oikeaksi.
Allekirjoituksena käytettyä merkkijonoa ei ole kyetty selvittämään yksiselitteisesti.
Z340
San Francisco Chroniclen 8. lokakuuta 1969 vastaanottama 340 merkin pituinen salakirje "Z340" ratkaistiin 51 vuoden jälkeen 5.12.2020. Zodiac ei paljasta siinä nimeään mutta kertoo, ettei pelkää kiinnijäämistä ja teloitusta, sillä hän on nyt saanut kerättyä riittävästi orjia paratiisiin. Muut ihmiset pelkäävät kuolemaa, koska heillä ei ole orjia, mutta Zodiac uskoo, että hänen elämästään paratiisissa tulee helppo.
Kryptogrammi on kirjoitettu kokonaan yhdelle arkille ja koostuu 20 vaaka- ja 17 pystyrivistä. Koska Zodiacin aiempi koodikirjoitus purettiin nopeammin kuin hän on saattanut olettaa, Z340 on kryptografisesti edeltäjäänsä paljon monimutkaisempi. FBI:n tekemän analyysin mukaan kryptogrammi oli todennäköisesti kirjoitettu vaakasuoraan rivi riviltä, ja tämä analyysi osoittautui todeksi. Rakenteessa on selkeitä tilastollisia alue-eroja, mikä osoittaa sen, että osa koodista on salattu eri menetelmällä kuin toinen, että vain osa koodista on oikeellista ja että koodi on saatettu jakaa osiin jotka on järjestetty takaperin. Zodiacin muut salakirjoitukset ovat edelleen ratkaisematta huolimatta FBI:n, CIA:n, NSA:n ja muiden ammattilaisten yrityksistä.
Koulubussiuhkaus
Kaksi päivää taksinkuljettaja Paul Stinen murhan jälkeen, 13. lokakuuta 1969 San Francisco Chronicle sai kirjeen Zodiacilta jossa tämä kertoi tappaneensa Stinen ja olevansa huvittunut poliisin osaamattomuudesta. Kuoressa oli mukana myös palanen Stinen verisestä paidasta. Kirjeen loppuriveillä Zodiac kirjoittaa:
Uhkaus aiheutti mittavat toimenpiteet. San Franciscossa ja Napa Valleyssa aseistetut erikoiskuljettajat palkattiin ajamaan koulubusseja tai busseille taattiin poliisisaattue. Paikoittain myös lentokoneet valvoivat bussireittejä taivaalta käsin.
Pommiuhkaus
thumb|200px|Zodiacin piirtämä ensimmäinen havainnekuva pommin rakenteesta ja toiminnasta Zodiac jatkoi omaksumaansa taktiikkaa koulubussien uhkaamisesta ja lähetti 19. marraskuuta 1969 pisimmän kirjeensä. Sen mukaan hän oli sisällyttänyt itse rakentamansa pommin kaavakuvan ja listan sen rakentamiseen tarvittavista materiaaleista. Yhdysvaltojen puolustusvoimien asiantuntijan mukaan pommi oli teoriassa toimiva mutta käytännössä hyvin työläs rakentaa. Kirjeen takapuolella oli jo tutkijoille tutuksi tullut "pistetaulukko" Zodiac vastaan San Franciscon poliisi: ”30px = 10, SFPD = 0” jossa Zodiac ilmoitti tappaneensa nyt 10 ihmistä.
Pikkulista
Heinäkuun 26. 1970 Chronicle sai Zodiacilta tämän hämmentävimmän viestin. Viisisivuisesta kirjeestä Zodiac oli käyttänyt suurimman osan kertoakseen miten kiduttaisi kuolemanjälkeisiä orjiaan ja lainatakseen sekavasti sanoja Gilbert ja Sullivanin viihteellisessä Mikado-operetissa esitettävästä kappaleesta Pikkulista. Kappaleessa luetellaan erilaisia ihmistyyppejä, joista esittäjä mieluiten haluaisi eroon, ja sitä on esitetty monin eri sanoin riippuen aikakaudesta ja esittäjästä. Zodiac ei ollut kuitenkaan muokannut alkuperäisiä sanoja ja kirjeen sekavuus on jakanut tutkijoiden mielipiteitä Zodiacin tarkoitusperistä. Osa uskoo kirjeen olevan merkki tappajan todellisesta henkisestä kriisistä, jotkut pitävät sitä tarkoin harkittuna esityksenä siinä tapauksessa, että Zodiac pelkäsi jäävänsä kiinni ja saavansa Kalifornian osavaltiossa tuolloin käytössä olleen kuolemantuomion.
Manaaja-kirje
Viimeinen Zodiac-sarjamurhiin liittyvä kirje saapui 29. tammikuuta 1974 San Francisco Chroniclen toimitukseen. Kirjeessä Zodiac toteaa:
Kirje sisälsi myös uuden lainauksen Mikado-operetin kappaleesta Hömötiainen. Kappale kertoo linnusta joka ei saa ihastukselleen vastakaikua ja päättää tehdä itsemurhan hukuttautumalla jokeen. Lainaus on saanut tutkijat spekuloimaan viestiä, jonka Zodiac halusi lainauksella välittää, sekä sarjamurhaajan toimia kirjeen jälkeen. Toisin kuin aiemmissa kirjeissä, kirjoittaja ei kertaakaan kutsu itseään Zodiaciksi, mutta FBI:n käsiala-analyysin mukaan kirjoittaja on todennäköisesti Zodiac. Lopuksi kirjoittaja kertoo tappaneensa 37 ihmistä.
Muut kirjeet
Zodiacin lähettämiksi on varmuudella autentikoitu ainakin 11 kirjettä ja kolme korttia. Rikostutkijat San Franciscossa ja muualla Yhdysvalloissa ovat tutkituttaneet lukuisia kirjeitä, piirroksia ja kortteja joiden kirjoittaja väittää olevansa Zodiac. Suurin osa näistä on todettu väärennöksiksi. On olemassa kuitenkin muutama kirje ja kortti joiden lähettäjästä ei ole yksimielisyyttä ja joka saattaa olla Zodiac. Eräs tällainen kortti näyttäisi yhdistävän Zodiacin Donna Lassin katoamiseen. Zodiacin on myös epäilty lähettäneen ainakin kolme yleisönosastokirjettä eri nimillä San Francisco Chroniclelle vuonna 1974.
Tunnustus
Riversiden poliisi ja Cheri Jo Batesin isä saivat myös paperille käsin kirjoitetut viestit, joissa todettiin Batesin kuoleman olleen välttämätöntä ja että lisää uhreja tapetaan. Elokuussa 2021 Riversiden poliisilaitoksen murhayksikkö julkaisi käsinkirjoitettuja kirjeitä koskevan tiedotteen, jossa todettiin, että kirjeiden kirjoittaja oli tunnistettu DNA-analyysin avulla vuonna 2020 ja että hän oli myöntänyt kirjoittaneensa uhkausviestit. Tiedotteen mukaan kirjeiden kirjoittaja oli ottanut yhteyttä poliisiin nimettömänä vuonna 2016 ja selittänyt, että kirjeet olivat olleet mauton huijaus. Henkilö on ilmaissut katumuksensa ja pyytänyt anteeksi huijausta selittäen, että hän oli ollut tuolloin ongelmallinen teini ja että hän oli kirjoittanut ja lähettänyt kirjeet saadakseen huomiota.
Runo pulpetissa
thumb|200px|Riversiden pulpettiruno Huhtikuussa 1967 löydettiin Cheri Jo Batesin käymän Riverside City Collegen varastosta pulpetin pohjapuolelle mustekynällä kirjoitettu runo. Käsialatutkija ja Zodiac-kirjeitä aiemmin autentikoinut Sherwood Morrill piti runoa Zodiacin kirjoittamana. Kyllästynyt elämään/haluton kuolemaan
viilto. puhdas. jos punainen / puhdas.
veri syöksyy, tippuu, läikkyy; hänen uudelle mekolleen mitäpä tuosta se oli jo punainen muutenkin. elämä hiipuu ehkä loppuun. hän ei kuole. tällä kertaa joku hänet löytää. odota vain ensi kertaa. rh
Epäiltyjen verkko
thumb|200px|Ted Bundy, eräs Zodiaciksi epäillyistä Zodiac tai hänen nimissään kirjoittanut henkilö lopetti yhteydenpitonsa poliisiin ja lehdistöön. Murhat ja kirjeet jäivät mysteereiksi. Tuhansia ihmisiä kuulusteltiin, ja vahvimmin epäiltyjen henkilöiden taustat ja tekemiset tutkittiin tarkoin. Heidän joukossaan oli joitakin muista yhteyksistä tunnetuksi tulleita rikollisia. Heitä edustivat kirjepommittaja Theodore Kaczynski, joka tunnetaan ”Unabomberina”, ja sarjamurhaaja Ted Bundy.
Lawrence Kane
Vaikeasta aivovammasta kärsinyt Lawrence Kane oli yksi vahvasti epäillyistä. Darlene Ferrinin sisko tunnisti Kanen mieheksi, joka oli seurannut Darlenea kuukausia ennen murhaa. Lisäksi Zodiacin sieppaama, mutta pakoon päässyt Kathleen Johns tunnisti myöhemmin Kanen sieppaajakseen. Kane joutui vuonna 1962 auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena hän sai vakavan aivovamman. Aivovamma muutti Kanen persoonallisuutta: hän menetti ajoittain kyvyn hallita itseään ja saattoi käyttäytyä hyvinkin arvaamattomasti.
Richard Marshall
Richard Marshall työskenteli Zodiacin murhien aikaan San Franciscon Avenue -teatterissa projektorinkäyttäjänä. Marshallia ei kyetty yhdistämään murhattuihin, mutta hänen käsialansa oli lähes identtinen Zodiacin käsialan kanssa. Lisäksi hänen hallustaan löytyi yksipuolista paperia, joka oli samanlaista kuin se, mitä Zodiac käytti kirjeissään. Heinäkuussa 1969 Marshall pyöritti teatterissa vanhaa elokuvaa Charlie Chan Aarresaarella. Siinä sanfranciscolainen tappaja lähetti poliisille ja medialle viestejä ja kantoi kaulansa ympärillä Zodiacin symbolia. Ensimmäinen Zodiacin nimellä allekirjoitettu kirje lähetettiin samana vuonna heinäkuun viimeisenä päivänä.
Arthur Leigh Allen
Vuonna 1971 nousi pääepäillyksi Arthur Leigh Allen (syntynyt 1933). Allenin tuttava Don Cheney oli lukenut sanomalehdistä Zodiacin tekemistä murhista ja kertoi San Franciscon poliisille (SFPD) keskustelustaan Allenin kanssa, joka oli käyty uudenvuodenpäivänä 1969. Tällöin Allen oli kertonut suunnittelevansa romaania, jonka päähenkilö tappoi ihmisiä ja pilkkasi poliisia kirjeissä, joissa kuvaili rikostensa yksityiskohtia ja jotka allekirjoitti Zodiacin nimellä. Seuranneissa kuulusteluissa Allen väitti Cheneyn muuntaneen totuutta. SFPD teki joitakin tutkimuksia, mutta ei onnistunut löytämään riittävän raskauttavia todisteita Allenia vastaan. Hänen kantamansa Zodiac-merkkinen rannekello tai sama kengännumero Zodiacin saappaiden jättämien jälkien kanssa eivät riittäneet osoittamaan häntä syylliseksi. Myös Cheneyn esittämä kertomus Allenin kuvailemasta romaanista muuttui lukuisia kertoja ja menetti uskottavuutensa. Cheneyn syytösten takana saattoi olla kosto siitä, että Allen oli vuosia aiemmin kosketellut sopimattomasti hänen nuorta tytärtään.
Lapsiin kohdistuneet seksuaalirikokset veivät Allenin 1970-luvun puolivälissä hetkeksi aikaa vankimielisairaalaan, josta hän vapautui 1977. Allenin nimi nousi uudelleen julkisuuteen vuonna 1986, kun San Francisco Chroniclen pilapiirtäjä Robert Graysmithin kirjoittama kirja Zodiac julkaistiin. Kalifornian media kiinnostui kirjasta, jonka sivuilla Allen esiintyi ”Robert ’Bob’ Hall Starr” -salanimellä. Miehen menneisyys pengottiin uudelleen. Zodiacin hyökkäyksestä selvinnyt ja julkisuudesta kadonnut Michael Mageau kaivettiin esiin. Poliisin esittäessä Mageaulle joukon valokuvia tämä poimi erilleen Allenin kuvan ja sanoi: "Tuo mies ampui minua!"
Uudelleen suoritetut poliisitutkimukset ja valheenpaljastustesti eivät kuitenkaan tuoneet esille mitään, mikä olisi pitävästi yhdistänyt Allenin Zodiaciin. Alkoholisoituneen Mageaun muistikuvaan murhaajan kasvoista ei luotettu, koska hän oli yli kaksi vuosikymmentä sitten nähnyt Zodiacin vain nopeana vilahduksena hämärällä parkkipaikalla. Sormenjälki-, käsiala- ja DNA-näytteet vapauttivat Allenin. Poliisin, median ja amatöörietsivien tutkimukset eivät pystyneet keräämään riittävää todistusaineistoa häntä vastaan.
Vuonna 1992 Allen kuoli sydänkohtaukseen 58-vuotiaana. Kaksi päivää myöhemmin Vallejon kaupungin poliisi takavarikoi Allenin jäämistöstä löytyneen videonauhan, jonka kanteen oli merkitty Z. Nauhan sisällöstä ei ole annettu koskaan julkisuuteen tarkkoja tietoja, mutta Vallejon poliisi on kertonut, että se ei sisällä tunnustusta. Vuonna 2002 Zodiacin kirjeet lähetettiin uudelleen analysoitaviksi ja niistä saatua DNA:ta verrattiin Allenin DNA:han. Näytteet eivät kuuluneet samalle henkilölle. Myös Don Cheney antoi vapaaehtoisen DNA-näytteen, mutta sen tulos osoittautui negatiiviseksi. Cheney suostui 2000-luvulla lehdistölle Zodiacin tapausta koskeneeseen haastatteluun. Hän uskoi edelleen Allenin olleen Zodiac, mutta piti myös mahdollisena, ettei Allen toiminut yksin, vaan Zodiacin nimen takana oli saattanut olla kahden ihmisen salaliitto. Jokuset teoreetikot ovat tutkineet kirjepommittaja Theodore Kaczynskin mahdollista salaliittoa Zodiacin kanssa.
Salatut elämät – 24. esityskausi (2021–2022)
Salatut elämät -saippuasarjan '''24. kauden''' esittäminen alkoi MTV3-kanavalla elokuussa 2021 ja päättyi kesällä 2022.
Zodiac Killer
Richard Gaikowski
thumb|200px|Richard Gaikowski vuonna 1965 Myöhemmin julkisuuteen on noussut epäiltynä Richard Gaikowski, joka työskenteli Zodiacin murhien aikaan toimittajana. Gaikowskin ja Zodiacin käsialoissa on havaittu yhteneviä piirteitä, ja Gaikowski muistutti ulkonäöltään silminnäkijöiden kuvausta Zodiacista. Gaikowskilla on ollut maantieteellinen yhteys moniin tekoihin, kuten oli myös Richard Marshallilla. Gaikowski kuoli vuonna 2004.
Salatut elämät – 24. esityskausi (2021–2022)
Kauden kaksi ensimmäistä jaksoa julkaistiin ennakkoon maksullisessa C More -suoratoistopalvelussa 6. ja 13. elokuuta 2021. Seuraavat neljä jaksoa julkaistiin ennakkoon 20. elokuuta 2021 ja 23. elokuuta 2021 palvelussa julkaistiin seuraavat yhdeksän jaksoa. Televisiossa jaksojen esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 23. elokuuta 2021, kun yhden viikon aikana esitettiin 15 jaksoa klo 19.30–21.00 ohjelmapaikalla.
Zodiac Killer
Lisää epäiltyjä
Vuonna 2007 kalifornialainen mies Dennis Kaufman väitti, että hänen vuonna 2006 kuollut isäpuolensa Jack Tarrance oli Zodiac. Kaufmanin mukaan hänen isäpuolensa oli identtinen Zodiacista tehdyn piirroskuvan kanssa. Kaufman lähetti FBI:lle useita isäpuolensa tavaroita, kuten mustan hupun, joka muistutti Zodiacin Berryessajärvellä käyttämää huppua, ja vanhan veitsen, jossa Kaufmanin mukaan oli kuivunutta verta. FBI otti Kaufmanin lähettämistä tavaroista DNA-näytteitä, mutta tulokset olivat ratkaisemattomia. Kaufman kertoi löytäneensä isäpuolensa jäämistöstä kehittämättömiä filmirullia. Kaufman kehitti yhden filmirullista, ja väitti, että kuvissa oli murhattuja ihmisiä. Myöhemmin Kaufman julkaisi joitakin kuvista omalla nettisivullaan. Kuvat olivat hyvin pieniä, niissä oli matala resoluutio ja ne olivat niin epäselviä, ettei niistä voinut varmuudella tunnistaa ketään. Kaufman väitti myös, että hänen isäpuolensa käsiala täsmää Zodiacin käsialan kanssa. FBI tutki Tarrancen käsialanäytteet, mutta tulokset olivat tässäkin tapauksessa ratkaisemattomia. Kaufman jäi kiinni julkisesta valehtelusta televisiossa. Hän väitti, että FBI oli jo todennut Jack Tarrancen olleen Zodiac. Todellisuudessa FBI ei ollut vielä antanut minkäänlaisia tietoja tutkimustensa tuloksista. Kaufmanin muitakin väitteitä on vahvasti kyseenalaistettu myöhemmin.
Salatut elämät – 24. esityskausi (2021–2022)
Koronapandemian vuoksi sarjasta uloskirjoitetut Inkeri Mertasen näyttelemä Dahlia Mustavaara sekä Maija-Liisa Peuhun näyttelemä Ulla Taalasmaa tekivät paluun sarjaan syyskaudella 2021. Kaudella sarjaan palasivat myös Markku Pullin esittämä Joonatan Sievinen sekä Tuija Piepposen esittämä Mirja ”Mirkku” Mattila. Tammikuussa 2022 kerrottiin myös, että Tiia Elgin esittämä Eva Tamminen ja Monika Lindemanin esittämä Linda Eerikäinen palaavat sarjaan. Huhtikuussa 2022 kerrottiin, että Aarni Kivisen esittämä Panu Kaukovaara palaa sarjaan 12 vuoden tauon jälkeen. Vielä kauden päätösjaksossa sarjaan palasi Nora Rinteen esittämä Camilla Mustavaara, joka on sarjassa ollut viime ajat koomassa.
Zodiac Killer
Lisää epäiltyjä
Vuonna 2009 kalifornialainen 47-vuotias Deborah Perez kertoi New York Timesin lehtimiehille olevansa Zodiac Killerin tytär. Hän sanoi isänsä, Guy Ward Henricksonin, kuolleen syöpään vuonna 1993. Lisäksi Perez väitti ommelleensa isänsä käyttämät kasvonaamiot ja kirjoittaneensa osan niistä kirjeistä, jotka Guy Henrickson oli lähettänyt poliisille Zodiacin nimellä. Perezin kertomusta ei kuitenkaan pidetä uskottavana, sillä aiemmin hän oli väittänyt olevansa Yhdysvaltain taannoisen presidentin John F. Kennedyn tytär. Perezin lisäksi ovat monet muut henkilöt väittäneet tunteneensa Zodiacin, ja teettäneet poliisille paljon ylimääräistä työtä. Esimerkkinä voidaan mainita eläkkeellä olevan poliisietsivä Steve Hodelin esittämä väite, jonka mukaan hänen isänsä George Hodel oli saattanut olla yhtä lailla Los Angelesin Mustan Dahlian murhaaja, Chicagossa vaikuttanut Huulipunamurhaaja sekä San Franciscon Zodiac.
Salatut elämät – 24. esityskausi (2021–2022)
Kaudella sarjasta poistuivat keskeisissä rooleissa olleet Susanna Laineen esittämä Marika Honkanen, Aku Sipolan Jere Sievinen , Roope Puhakan Severi Sievinen ja Mia Ehrnroothin esittämä Cindy Rintala. Samalla kaudella sarjaan pitkältä tauolta palannut Maija-Liisa Peuhu poistui myös sarjasta, näyttelijän sairastuttua koronavirustautiin. Hänen esittämäänsä Ulla Taalasmaata on nähty kuitenkin satunnaisesti videoyhteyden välityksellä.
Zodiac Killer
Kuva menneisyydestä
Yhdysvaltalainen televisio-ohjelma American Most Wanted käsitteli 20. helmikuuta 2011 lähetetyssä jaksossaan Zodiac Killeriä. Ohjelmassa esitettiin myös vanha valokuva, joka esittää erästä Zodiacin uhria, Darlene Ferriniä, tuntemattoman miehen seurassa. Poliisi toivoo jonkun katsojista tunnistavan kuvassa olevan miehen, jonka ulkonäössä on yhtäläisyyksiä Zodiacista annetuissa silminnäkijäkuvauksissa.
Salatut elämät – 24. esityskausi (2021–2022)
Jaksot
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.
Zodiac Killer
Populaarikulttuurissa
Kirjoja
Elokuvia
Videopelejä:
Odd Nerdrum
Odd Nerdrum (s. 8. huhtikuuta 1944 Helsingborg, Ruotsi) on norjalainen taidemaalari. Hänen maalauksensa keskittyvät kasvoihin, aistilliseen ihoon, auringonlaskuihin ja ikuisuuden kuvaamiseen. Vanhanaikaisella tyylillään ja itsetietoisella persoonallisuudellaan hän on ollut eräs Norjan taiteen huomattavia ja provokatiivisia hahmoja vuodesta 1964 lähtien. thumb|Odd Nerdrumin ateljee Røvikassa.
Varhaistuotanto
Odd Nerdrum opiskeli Oslon taideakatemiassa Aage Storsteinin ja Alexander Schultzin johdolla 1962–1965. Hänen ihanteitaan olivat Rembrandt, Tizian ja Caravaggio. Nerdrum harjoittaa perinteistä taidemaalausta. Hänen taiteensa sai aluksi ankaraa kritiikkiä Norjassa, mutta se herätti kiinnostusta ja innostusta ulkomailla, etenkin Yhdysvalloissa. 1990-luvun lopulla kritiikki väheni, ja hänellä oli useita suuria retrospektiivisia näyttelyitä sekä Norjassa että ulkomailla.
Odd Nerdrumin varhaisemmille töille (1968–1983) on ominaista vahva sosiaalinen sitoutuminen, joka näkyy maalauksessa Andreas Baaderin murha (, 1978). Siinä terroristi Andreas Baader kuvataan Kristuksen kaltaisessa asemassa yhteiskunnallisen vallankäytön uhrina. Teos aiheutti kiivasta keskustelua, ja sitä kutsuttiin päivälehdissä "murhaksi ruskeakastikkeessa". Nykyään maalausta pidetään yhtenä Norjan viime vuosikymmenten taiteen merkittävimmistä teoksista.
Postmodernismi
Sosiaalinen ja poleeminen sävy vaimenivat 1980-luvun alkupuolella, ja Nerdrumin hahmot löysivät tiensä yhteiskunnasta myyttiseen, ajattomaan ja arkkityyppiseen universumiin. Maalausten henkilöillä oli yllään kaukaisesta menneisyydestä peräisin olevat puvut, nahkaiset satimet ja kypärämäiset päähineet, ja niissä kuvattiin aseita, loitsuja ja lyhtyjä. Näiden maalausten miljöö on autio ja raaka maisema hämärässä. Ne ovat saaneet innoituksensa Islannin luonnon muodoista ja väreistä.
Maalauksissa keskeistä on ihmisten välinen draama. Symboliset ja kirjalliset kuva-aiheet koskettelevat kuolemaa, rakkautta, kärsimystä, sukupuolta, läheisyyttä ja vieraantumista. Nerdrumin esikuva on Rembrandt, ja hän maalaa omakuvia, joissa lavastuksen ja todellisuuden raja on epäselvä.
Ura opettajana
Nerdrum oli jonkin aikaa Norjan Kuvataideakatemian professorina, mutta niin kutsutun akateemisen taistelun jälkeen hän peruutti ehdokkuutensa vuonna 1996. Hänellä on ollut myös omia oppilaita 19-vuotiaasta lähtien. He ovat kotoisin Norjasta ja ulkomailta, ja kesäisin hänen maalaistalonsa Vestfoldissa muistuttaa taiteilijasiirtokuntaa.
Vuonna 1997 Odd Nerdrum julisti itsensä "Kitschin kuninkaaksi" ja julisti kitchin olevan nykyajan klassisen kokoonpanon tarkoituksenmukainen termi. Se oli radikaali käsitteen muutos, koska kitsch on perinteisesti ollut negatiivisesti ladattu sana. Nerdrumin käsitys kitschistä on sekä poleeminen hyökkäys taideinstituutiota vastaan, että halua asettaa vaihtoehtoisia perusteita figuratiiviselle maalaukselle, joka Nerdrumin mukaan edustaa viehättävää käsityötä, henkeä ja ihmisen herkkyyttä.
Vuodesta 1981 Nerdrumilla oli koti ja ateljee Oslon Uranienborgin terassilla sijaitsevassa huvilassa, joka oli alun perin rakennettu taidehistorioitsija Lorentz Dietrichsonille. Talvella 2003 hän muutti perheensä kanssa Islantiin..
Eila Pehkosen filmografia ja esiintymiset
pienois|pysty|Eila Pehkonen vuonna 1969 Tämä on Eila Pehkosen filmografia ja esiintymiset.
Radiokuunnelmat
Radioteatterissa
Teatteri
Helsingin kaupunginteatterissa:
Muissa teattereissa:
Jorge Jurado
Jorge García Jurado (s. 22. syyskuuta 1995 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä.
Jurado sai osan televisiosarjasta Serranon perhe jo kahdeksan vuoden ikäisenä. Hän ei ollut koskaan ajatellut näyttelevänsä, mutta hänen isoäitinsä Ketty sai selville koe-esiintymisestä ja ilmoitti hänet sinne. Sarjassa Jurado näyttelee Diegon nuorinta poikaa Curroa, joka on sarjan alussa kahdeksanvuotias. Curro on sarjassa varhaiskypsä, hieman ujo ja ehkä perheen järkevin poika.
Serranon perheen lisäksi Jurado on näytellyt elokuvassa Goal II: Living the Dream (2007) päähenkilön Santiagon veljeä Enriquea.
Siekajärvi
Siekajärvi on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Nimestä
Sieka on meänkieltä, mutta se on lainasana (Siehká) saamen kielestä. Sillä tarkoitetaan latoa tai suojaa, jossa kesäisin on nuotioilla muodostettu savua porojen suojaksi.
Maantietoa
Siekajärvi on 1,5 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 114 hehtaaria eli 1,14 neliökilometriä. Se on muodostunut suoalueelle pohjoisen Kulujänkän ja eteläisen Siehkavuoman väliin. Rånejoelle on matkaa 1,8 kilometriä. Sen ympäristössä ei ole merkittäviä maankohoumia ja maasto on pääasiassa kosteikkoa. Järvessä sijaitseva saari on 330 metriä pitkä ja 120 metriä leveä. Etelärannassa sijaitsee jääne leveästä lahdesta, joka on kasvamassa umpeen. Järven keskisyvyys on noin puoli metriä ja syvin kohta 0,7 metriä. Ilmavalokuvissa näkyy vesikasvillisuutta kaikkialla järvessä. Järven itäpuolelle johtaa puomilla suljettu tie, jonka päässä on yksinäinen rakennus.
Luontoarvoja
Järven lähialueella on metsämaata (37,8 %), kosteikkoa (52,7 %) ja vesistöä (9,5 %). Alueen maaperässä on esimerkiksi moreenia (28,3 %), turvetta (57,7 %), jäätikköjokimuodostumia (2,2 %) ja kalliota (2,3 %).
Vesistösuhteet
Siekajärvi kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen sivujoen Siekajoen valuma-alueeseen. Siekajoki on pari kilometriä pitkä ja se yhtyy Rånejokeen viisi kilometriä Nattavaarasta etelään. Joen valuma-alueen pinta-ala on noin 48 neliökilometriä (km²), joka on noin 1,1 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta, ja joen keskivirtaama (MQ) on sen joensuussa 0,57 m³/s. Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 47 km². Jos tulkitaan järven kaakkoispäähän laskevaa Harrijokea Siekajoen valuma-alueen pääuomaa, on tämä tulojoki runsasveteisin. Harrijoki laskee Siekajärveen neljän kilometrin päästä Venetjärveltä. Harrijoen pohjoisesta tuleva sivupuro on Paljasjärven lasku-uoma. Siekajärvi omaa lähialuetta on vain 12 km² ja sen piiriin voidaan lukea pienten suojärvien Kokkojärven ja Kenttäjärven valuma-alueet. Siekajoki alkaa Siekajärven luoteispään luusuasta ja virtaa pari kilometriä luoteeseen päin ennen kuin se yhtyy Rånejokeen. Rånejoki laskee noin 150 kilometrin päässä Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Universal Satan
Universal Satan on Turmion Kätilöiden kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 14. syyskuuta 2018. Albumi meni suoraan Suomen virallisen listan ykköseksi viikolla 38/2018.
Taustaa
Albumin valmistumista edelsi yhtyeen huhtikuussa 2018 Facebook-sivullaan antama vapaa mediatiedote, jossa kerrottiin syksyllä 2017 tehdystä päätöksestä hajottaa yhtye vuoden lopussa, koska ”olisi oikea aika alkaa tutustumaan paremmin vaimoihinsa ja perheisiinsä” ja ”disko ei sovi aikuisille miehille”. Samassa tiedotteessa kuitenkin ilmoitettiin, että syksyllä 2018 julkaistaisiin uusi albumi Universal Satan, jonka ensisingle ”Sikiö” kuultiin tiedotteen julkaisupäivämäärällä Radio Rockilla.
Albumilla vierailee näyttelijälegenda Heikki Kinnunen.
Voipa Sulkava
Voipa Nuorukainen Sulkava (1884–1970) oli opettaja ja kuvanveistäjä. Hän vaikutti Liedenpohjan kylämuseon perustamiseen ja teki suunnitelmat Liedenpohjan kirkkoa varten.
Pierre Vidal-Naquet
Pierre Emmanuel Vidal-Naquet oli ranskalainen historioitsija, joka tunnetaan useiden epäkohtien vastustajana: hän vastusti Algerian sodan kidutuksia, Kreikan sotilasjunttaa ja holokaustin kiistämistä.
Vidal-Naquet oli professori École des hautes études en sciences sociales -korkeakoulussa (EHESS) ja toimi myös sen johtajana.
Elämäkerta
Toukokuussa 1944 Gestapo pidätti Vidal-Naquet’n vanhemmat Marseillessa ja heidät kuljetettiin Auschwitziin, mistä he eivät koskaan palanneet.
Vidal-Naquet opiskeli historiaa ja väitteli filosofian tohtoriksi sekä suoritti agrégation-tutkinno. Hänen tutkimuksensa keskittyi antiikin Kreikkaan, juutalaisten historiaan sekä nykyhistoriaan. Vidal-Naquet erikoistui juuri antiikin Kreikan historiaan, joka oli hänen erityismieltymyksensä. Kuitenkin hän työskenteli myös nykyhistorian historian parissa ja julkaisi teoksia Algerian sodasta sekä holokaustista.
Vidal-Naquet oli intellektuelli, joka sitoutui voimakkaasti ihmisoikeuksien puolustamiseen ja toimi Algerian sodassa käytettyä kidutusta vastaan. Hän oli perustamassa sodan aikana Audin-komiteaa. Vidal-Naquet toimi elämänsä loppuun saakkaa holokaustin kiistämistä vastaan.
Vidal-Naquet oli myös anti-stalinistinen marxilainen ja oli lyhyen aikaa Michel Rocardin johtamassa Yhdistyneessä sosialistipuolueessa (PSU). Hän suosi myös kannanotoillaan ja kirjoituksillaan Socialisme ou barbarie -lehteä.
Vidal-Naquet julkaisi yhdessä Michel Foucaultin ja Jean-Marie Comenachin kanssa 8. helmikuuta 1971 manifestin vankiloiden olosuhteista ja tarpeellisuudesta. Hän toi myös Yhdistyneiden kansakuntien julistaman rauhankulttuurin ja väkivallattoman vuosikymmenen ranskalaisessa toimintaryhmässä.
Heinäkuussa vuonna 2003 Vidal-Naquet julkaisi yhdessä useiden juutalaisten kanssa julistuksen ”Toisenlainen juutalainen ääni”, jossa selkeästi tuettiin palestiinalaisia.
Huomautukset
<references group="Huom"/>
Luolakahlaaja
Luolakahlaaja eli rapukurmitsa (Dromas ardeola) on mustavalkoinen, erikoinen kahlaaja. Se on oman sukunsa ja heimonsa (Dromadidae) ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 33-36 cm, josta nokkaa 5-6 cm, siipien kärkiväli 75-78 cm ja paino 248-325 g. Naaras on kookkaampi. Pääosin valkoinen höyhenpuku, jossa musta selkä ja mustat siipisulat. Koivet ovat pitkät, harmaat. Nokka on pään pituinen, tukeva, väriltään tummanharmaa. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Luolakahlaaja on heimonsa ja sukunsa ainoa laji. Sen taksonominen asema on aina ollut epäselvä ja monet tutkijat sijoittaisivat sen ennemmin lokkeihin tai ruokkeihin.
Esiintyminen
Yhtenäinen pesimäalue Persianlahden pohjoisrannikolla, erillispopulaatioita Intian valtameren rannikoilla ja saarilla sekä paikoin Somaliassa, Keniassa ja Tansaniassa. Maailman populaation koko on 60 000–80 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pääosin muuttolintu, joka talvehtii muun muassa Intiassa, Madagaskarilla ja Afrikan sekä Etelä-Aasian rannikoilla ja saarilla. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö
Valtamerien rannikot ja rannikon läheiset saaret. Vaatii vuorovesirantoja, ja viihtyy etenkin koralliriutoilla, mutarannoilla, laguuneissa ja suola-altailla. Pesimäaikana se elää hiekkaisilla riutoilla ja dyyneillä.
Lisääntyminen
Luolakahlaajalla on kahlaajista poikkeava pesimätapa: se kaivaa pesäkolon tai -luolan hiekkamaahan, tai käyttää vanhaa koloa. Laji pesii suurissa yhdyskunnissa, joissa voi olla jopa 1500 paria. Munia on yleensä vain 1, joskus 2. Se on valkoinen ja linnun kokoon nähden suuri. Haudonta-aika ja sukupuolten rooli siinä on huonosti tutkittu, mutta ilmeisesti naaras hoitaa ainakin pääosan haudonnasta. Poikanen pysyy pesässä useita päiviä kuoriutumisen jälkeen ja emot tuovat sille ruokaa, mikä on myös poikkeuksellista kahlaajalle. Poikanen pysyy emojen seurassa usein seuraavaan kevääseen saakka, ja emot voivat ruokkia sitä syksyn ja talven mittaan.
Ravinto
Pääasiallisena ravintona ovat ravut, joita meluisat parvet etsivät luodeveden aikaan mutarannoilta ympäri vuorokauden. Vahvalla nokallaan se rikoo ravun kuoren ja nielaisee pienet ravut kokonaisina. Isot ravut se pilkkoo pienemmiksi palasiksi. Syö myös muita äyriäisiä, nilviäisiä, matoja ja muita selkärangattomia.
Horisontaalinen geeninsiirto
Horisontaalisella geeninsiirrolla tarkoitetaan sitä, että solu ottaa ympäristöstään geneettistä materiaalia. Tällä ilmiöllä on merkittävä rooli bakteerien evoluutiossa. Ilmiö johtaa siihen, että evoluutio ei etene pelkästään sukulinjoissa muodostaen selkeää evoluutiopuuta, vaan että etenkin evoluutiopuun "juuressa", missä on ollut yksisoluisia eliöitä, on tapahtunut sekoittumista myös sukulinjojen ulkopuolelta.
Geenien hankintamekanismeja tunnetaan kolme kappaletta;
Transformaatio
Transformaatiossa bakteerisolu ottaa DNA:ta ympäristöstään. Se havaittiin ensi kerran vuonna 1944 kuuluisassa kokeessa, jonka tekivät Oswald Avery, Colin MacLeod ja Maclyn McCarty. Tautia aikaansaamattoman S. pneumoniae -kannan huomattiin muuttuvan tautia aiheuttavaksi, kun se asetettiin liuokseen, jossa oli valmiiksi tapettu tautia aiheuttava kanta. Bakteerien kykyä ottaa vastaan DNA:ta kutsutaan kompetenssiksi.
Kun bakteeri kuolee, sen soluseinä ja solukalvo hajoavat. Perintöaines eli kokonaiset plasmidit ja paloiksi hajonnut kromosomaalinen DNA vapautuvat ympäristöön. Lähistöllä oleva elävä bakteeri voi ottaa tätä perintöainesta sisäänsä. Bakteerin ympäritöstään ottama kromosomipala hakeutuu solulimassa itseään vastaavaan DNA:n vastinkohtaan ja korvaa sen.
Konjugaatio
Konjugaatio on DNA:n yksisuuntaista siirtoa bakteerisolusta toiseen. Konjugaatiossa luovuttajabakteeri (donor -yksilö) luovuttaa ulokkeensa (pilus) läpi perimäainestaan (plasmidi tai kromosomi) vastaanottajabakteeriin (resipientti yksilö). Tätä tapahtuu paitsi bakteereista toisiin myös bakteereista aitotumallisiin soluihin. Ilmiön löysivät 1940-luvulla mikrobiologit Joshua Lederberg ja E. L. Tatum. Myöhemmin on havaittu, että konjugaatiossa voi siirtyä kokonaisia bakteerikromosomeja. Luovutuksen alussa luovuttajan perintöaines kahdentuu.
Transduktio
Transduktio on prosessi, jossa bakteerin DNA siirtyy bakteerista toiseen bakteriofagin välityksellä infektoinnin yhteydessä. Ilmiö havaittiin vuonna 1952, kun Joshua Lederberg havaitsi bakteriofagien infektoineen bakteerisolun; niiden normaaliin toimintaan kuuluu käyttää kohdesolun DNA:n kahdentamisjärjestelmää monistumiseensa. Edellisestä isäntäsolusta peräisin oleva, viruksen mukana kulkeutunut DNA etsiytyy uuden bakteerin kromosomi-DNA:n vastinkohdan viereen ja korvaa sen.
Zebrasoma
Koko ja ulkonäkö
Zebrasoma-välskärien pyrstön tyvessä on veitsimäinen uloke, joka voi leikata ihmisellekin naarmuja joihin tarvitaan tikit.
Käyttäytyminen
Zebrasoma-välskärit nahistelevat jatkuvasti toisten saman suvun välskärien kanssa. Niitä ei yleensä suositella pidettäväksi samassa akvaariossa enempää kuin yhtä kutakin lajia. Jos aikoo hankkia useita yksilöitä, ne pitäisi hankkia kaikki samalla kertaa, koska ne pyrkivät aktiivisesti karkottamaan myöhemmin reviirille tulleen yksilön. Toisaalta ne pitäisi hankkia altaan viimeisinä kaloina, jotta muiden lajien yksilöt ehtivät asettua omille reviireilleen ennen välskärijoukon saapumista.
Vesiolot ja ravinto
Zebrasoma-välskärit ovat luonnossa periaatteessa kasvinsyöjiä; syömänsä levän joukossa ne kuitenkin nielaisevat ilmeisesti myös melkoisen määrän pieniä selkärangattomia. Akvaariossa niille tarjotaan kasvipitoista sekaruokaa. Niiden luontaiseen käytökseen kuuluu näykkiä ja nyppiä jatkuvasti jotakin - jos akvaariossa on tarjolla levää, ne eivät niin herkästi kiusaa muita kaloja tai selkärangattomia.
János Starker
János Starker (5. heinäkuuta 1924 – 28. huhtikuuta 2013) oli unkarilaissyntyinen sellisti. Hän opetti Indianan yliopiston Jacobs School of Musicissa vuodesta 1958. On harvinaista, että huippumuusikot omistavat niin paljon ajastaan opettamiselle kuin Starker.
Starker oli unkarilaissyntyinen ihmelapsi, joka alkoi soittaa viisivuotiaana, opettaa toisia lapsia kahdeksanvuotiaana ja antoi ensikonserttinsa 11-vuotiaana. Toisen maailmansodan aikana hän joutui vanhempiensa kanssa internointileirille mutta jäi henkiin. Perheen kaksi muuta poikaa katosivat ja Starker arvioi natsien ampuneen heidät. Starker muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1948 ja toimi muun muassa Dallasin sinfoniaorkesterin, Chicagon sinfoniaorkesterin ja Metropolitan-oopperan soolosellistinä. Hän kuului vuonna 1952 Suk Trion perustajajäseniin Josef Sukin ja Julius Katchenin kanssa.
Muihin aikansa huippusellisteihin verrattuna Starker käytti vähemmän vibratoa. Hän keskittyi äänen puhtauteen.
Starker levytti J. S. Bachin sellosarjat viisi kertaa. Yksi näistä levytyksistä voitti Grammy-palkinnon. Hän on lisäksi levyttänyt muun muassa David Popperin tuotantoa. David Baker, Antal Doráti, Bernhard Heiden, Jean Martinon, Miklós Rózsa ja Robert Starer omistivat hänelle konserttoja.
Akseli ja Elina
Akseli ja Elina on vuonna 1970 ensi-iltaan tullut Edvin Laineen ohjaama elokuva, joka on jatkoa kaksi vuotta aiemmin ensi-iltansa saaneelle Täällä Pohjantähden alla -elokuvalle. Täällä Pohjantähden alla pohjautuu Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla -trilogian kahteen ensimmäiseen osaan, kun taas Akseli ja Elina trilogian viimeiseen osaan. Akseli ja Elina ei menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä. Jussi Jurkka voitti elokuvasta vuonna 1971 parhaan miespääosan Jussin (myös elokuvasta ''Päämaja).
Yleisradion Tallennepalvelu julkaisi elokuvan VHS-kasettina vuonna 1988. Finnkino julkaisi elokuvan DVD:nä vuonna 2005 ja uudestaan seuraavana vuonna. VLMedia julkaisi elokuvan kolmannen kerran DVD:lle vuonna 2015. Elokuva on esitetty lukuisia kertoja televisiossa.
Juoni
Elokuva alkaa siitä mihin edeltäjänsä jäi, kun Akselin elinkautinen tuomio vaihtuu ehdonalaiseksi vapaudeksi. Hän palaa kotiinsa yön pimedessä herättäen hämminkiä perheensä keskuudessa. Lapualaishenki nostaa päätään myös Pentinkulmalla, se henkilöityy kansakoulunopettajaan sekä pappilan rouvaan ja poika Salpakariin. Kivivuori kyyditään ja pahoinpidellään. Tästä vaiheesta elokuva jatkuu talvi- ja jatkosodan yli aina Kaarinan ja Auliksen häihin asti.
Vastaanotto
Akseli ja Elina oli Suomen elokuvateattereissa 510 542 katsojallaan vuoden 1970 katsotuin elokuva. Myös toiseksi ja kolmanneksi katsotuimmat olivat kotimaisia, Naisenkuvia ja Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika.
Henry Hedman
Henry Matti Vihtori Hedman (s. 8. maaliskuuta 1952) on suomalainen romanikulttuurin edistäjä ja kouluttaja, jolle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi vuonna 2017. Koulutukseltaan hän on merkonomi ja teologian maisteri.
Hedman on edistänyt romanikielen asemaa Suomessa yliopisto-opettajana, kääntäjänä (mm. Katekismos) ja oppikirjojen laatijana; hän työskenteli Kotimaisten kielten keskuksen tutkijana 2002–2011. Hän on myös osallistunut useisiin opetushallituksen ja sosiaali- ja terveysministeriön lautakuntiin ja työryhmiin, jotka ovat käsitelleet romaniasioita.
Hedmanin opettajanura alkoi Ruotsissa, jossa hän asui vuosina 1978–1980. Palattuaan Suomeen hän työskenteli aluksi opettajana Keravan, Riihimäen ja Hämeenlinnan vankilassa. Lisäksi Hedman on esiintynyt evankelistana ja muusikkona. . Hedman toimi Ulkoministeriön virkamiehenä Varsovassa, ETYJin Contact Point for Roma and Sinti osastossa vuosina 1999-2000 yhdessä Nicolae Gheorghen kanssa. Hedman on toiminut yliopisto-opettajana vuodesta 2012-2020. Hän toimii Helsingin yliopiston vierailevana tutkijana tehden väitöskirjaa.
Louis Simpson
Simpson muutti 17-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja aloitti opintonsa Columbian yliopistossa. Hän on toisen maailmansodan veteraani ja lähti sodan jälkeen Pariisin yliopistoon.
Simpsonin ensimmäinen kirja The Arrivistes julkaistiin vuonna 1949. Hän opetti paitsi Columbian yliopistossa, josta hän itse sai filosofian tohtorin arvon, myös Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja New Yorkin Stony Brookin yliopistossa. Hänelle myönnettiin vuonna 1964 Pulitzer-palkinto kokoelmasta At the End of the Open Road.
Betoniporsas (yhtye)
Betoniporsas on vuonna 1993 perustettu suomalainen yhtye, joka soittaa humoristista lastenmusiikkia. Yhtyeen kappale ”Mörön karkotus” valittiin Salon Lasten laulukaupunki -festivaaleilla vuoden lastenlauluksi 1993.
Yhtyeen esikoisalbumi Rämpätirää ilmestyi vuonna 1998. Albumin kansikuvan ja kansivihon kuvituksen laati yhdysvaltalainen Aku Ankka -piirtäjä Don Rosa. Albumin kaikki kappaleet on säveltänyt ja yhden myös sanoittanut laulaja-kitaristi Timo Luukkanen. Muut sanoitukset ovat yhtyeen muusikoihin kuulumattoman Pertti Pänkäläisen tuotoksia tai Luukkasen ja Pänkäläisen yhteistyötä. Vuonna 2011 yhtye julkaisi albumin Betoniporsas samalla Don Rosan kansikuvalla.
TH Unia Oświęcim
Towarzystwo Hokejowe Unia Oświęcim on puolalainen jääkiekkojoukkue joka sijaitsee Oświęcimissa. Se pelaa Polska Hokej Ligassa, joka on Puolan korkein sarjataso jääkiekossa.
Saavutukset
TH Unia Oświęcim on voittanut Puolan mestaruuden vuosina 2000, 2001, 2002, 2003 ja 2004. Joukkue on voittanut hopeaa vain 2005.
Suomisen perhe (elokuva)
Juoni
Talvisota on juuri päättynyt, ja kevät 1940 koittaa. Helsingin Töölössä asuvalle Suomisen perheelle kevät tuo yllättäviä elämänmuutoksia. Isä Väinö Suominen on valtion virkamies, äiti Aino Suominen on hyveellinen kotirouva, jota avustaa perheen monivuotinen kotihengetär Hilda. Perheen esikoinen Elina valmistautuu ylioppilastutkintoon ja ihastuu suunnattomasti opiskelija-Lasseen, joka on vuokralaisena Väinön äidin, Sofia Suomisen asunnossa. Isoäiti-Sofia on leskeksi jäätyään muuttanut Töölöön maalaispappilasta, ja hän jakaa auliisti neuvojaan Suomisen jälkikasvulle. Hänellä on vastaus kaikkiin ongelmiin, kuten ihanne-isoäidillä ainakin. Suomisen nuoremmat lapset Olli ja Pipsa ovat viettäneet poikkeusolojen johdosta koulutonta kevättä. Talvisodan aikana Olli toimi esikunnan lähettinä, ja Pipsa oli pikkulottana, mutta nämä tehtävät jäivät rauhan myötä. Isä-Suominen komentaa lapset opiskelemaan omin päin, mutta siitä ei tahdo tulla mitään. Ja Ollin pitäisi vielä oppia käyttämään kirjakieltä ainakin isälleen puhuessaan.