cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kilon turverata
Kilon turverata oli Espoossa toiminut kapearaiteinen 600 millimetrin raideleveydelle rakennettu hevosvetoinen teollisuusrata. Rata palveli Mankkaan turvesuolla ollutta turvepehkutehdasta vuosina 1920–1960. Radan kiskotusta oli suolle menevät sivuraiteet mukaan lukien noin kymmenen kilometriä. Kiskotus oli kevyttä 10K-kiskoa.
Alkuvaiheet
Vuonna 1910 perustivat Albergan kartanon omistaja Mikael Slöör, arkkitehti Herman Gesellius ja insinöörit Herman Lerche ja Gustaf Sourander Espoon Turvepehku Oy:n. Yhtiön tarkoitus oli valmistaa ja myydä turvepehkua, polttoturvetta ja sähkövoimaa.
Yhtiölle ostettiin 44 hehtaarin kokoinen Stormossan-suo. Vuonna 1928 aluetta laajennettiin vielä 25 hehtaarilla. Suolle rakennettiin Kilon rautatieasemalta noin 1600 metrin mittainen rata sekä lisäksi raiteita itse suolle.
Rakentaessaan Krepost Sveaborgia vuosina 1914-1917 venäläiset takavarikoivat kiskot ja liikkuvan kaluston ja kuljettivat ne muualle, mahdollisesti Röylään.
Ratalinjan kulku
Rata lähti rantaradan varressa olevalta Kilon rautatieasemalta lähes suoraan etelään nykyisen Kilonpurontien kohdalla. Se kääntyi vasempaan nykyisen ulkoilutien kohdalla ja kulki sitä pitkin nykyiselle Inkoonkujalle, josta se kääntyi jyrkästi oikealle. Se kulki Inkoonkujalta Siuntiontielle ja kääntyi Siuntionportille ja siitä lähes suoraan etelään. Nykyisen Koivistontien lopun kohdalla oli lyhyt kaksoisraide noin 1600 metriä Kilon asemalta.
Nykyisen lumenkaatopaikan ja Lupauksenvuoren välisellä alueella rata haarautui ensin kaakkoon ja sitten luoteeseen. Haarautumiskohtaan oli Kilon asemalta noin kaksi kilometriä. Silloisen Turvepehkusuon alueella oli useita koillis-lounaissuuntaisia erillisiä radanpätkiä, joista pisin ulottui Kanneljärventien tasalle. Näiden pätkien yhteinen pituus lienee ollut viitisen kilometriä ja ne sijaitsivat nykyisen Turveradantien molemmin puolin.
Käyttö
Tehtaalla oli sen käyttövoimana toiminut lokomobiili eli paikallishöyrykone, mutta ei minkäänlaista veturia. Vuonna 1944 ratakiskot korvattiin uusilla ja ratojen kokonaispituus oli n. 10 km.
Yhtiö siirtyi vuonna 1939 Renlund-yhtiön omistukseen.
Ratalinja katkaistiin keväällä 1960 Tarvontien linjauksen alta; kiskotus purettiin aina tehdasalueen rajoille asti, vain itse tehdasalueella ja turvesuolla ollut kiskotus sai jäädä niin kauaksi aikaa kuin itse tehdaskin toimi.
Turvepehkutehdas jatkui kahden eläkeikää hipovan miehen voimin vielä jouluun 1962 asti. Sen kuljetukset hoidettiin loppuaikana kuorma-autoin ja traktorein. Työntekijöiden päästyä eläkeikään jouluksi 1962 tehdas suljettiin. Lokomobiilin ja 4–5 päädyttömän kaksiakselisen avovaunun jäännökset jäivät vielä toistaiseksi tehtaan pihaan.
Käytön jälkeen
pienoiskuva|Kasa käytöstä poistettuja ratapölkkyjä betonitehtaan lähellä kävelytien varressa Tehdasalue jäi tyhjilleen; paikkakunnan pikkupojille siitä tuli suosittu "kummituskaupunki" aina vuoteen 1968 asti, jolloin koneiden sekä rautatien jäännökset romutettiin. Tehtaaseen kuului kaksi rakennusta, jotka paloivat vuonna 1980. Siihen asti romutettuja ratakiskoja oli vielä pinottuna rakennuksen takana olevan Lupauksenvuoren rinteen juurella.
Lajos Dunai
Lajos Dunai (29. marraskuuta 1942 Budapest – 18. joulukuuta 2000 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen Unkarin miesten joukkueeseen.
Kilon turverata
Nykytilanne
Turvesuon katkaisi vuonna 1975 rakennettu Turvesuontie/Sinimäentie, jonka eteläpuolelta turpeenoton merkit ja vanhat ratalinjat jäivät kaatopaikan ja kivimurskaamon alle. Turvesuontien pohjoispuolinen alue on suurelta osin täyttömaa-aluetta, joka toimii talvisin lumenkaatopaikkana.
Viimeinen jäljellä ollut rakennus oli valkoinen omakotitalo, joka aikoinaan rakennettiin turvepehkutehtaan työnjohtajan virka-asunnoksi. Talo purettiin helmikuussa 2014 rakenteilla olevan liittymän alta.
Suunnilleen siihen, missä turverata ristesi Turunväylän kanssa, rakennettiin uusi liittymä, Turvesolmu. Siitä etelään kulkeva Turveradantie peittänee viimeiset merkit turveradan ratapenkasta Turunväylän ja Turvesuontien välillä.
Turvesuontien eteläpuolella/Turveradantien itäpuolella olevalla suolla on vielä löydettävissä vanhojen ratapenkkojen jälkiä ja kasa käytöstä poistettuja ratapolkkyjä.
Jackie Shin
Jackie Shin on eteläkorealaissyntyinen kapellimestari, säveltäjä, pianisti ja lyömäsoittaja. Hän muutti synnyinmaastaan Yhdysvaltain kautta Kanadaan ja sieltä Suomeen. Hän valmistui maisteriksi matematiikassa Yalen yliopistosta ja musiikin tohtoriksi Toronton yliopistosta pääaineinaan sävellys ja musiikin teoria. Hän suoritti musiikin maisterin tutkinnon Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla, jossa häntä olivat opettaneet Leif Segerstam ja Jorma Panula.
Shinin äiti vei aikoinaan kaikki lapsensa pois Etelä-Koreasta, koska maassa vallitsi diktatuuri, jossa perheen isä oli surmattu mielipidesyistä. Suorittaessaan tohtoriopintoja Toronton yliopistossa Shin tapasi Ottawan National Arts Centressä Jorma Panulan, joka rohkaisi häntä muuttamaan Suomeen. Shin tutustui lisäksi Toronton yliopistossa opiskelleeseen lyömäsoittaja Antti Ohenojaan, josta tuli hänen aviomiehensä.
Vuonna 2018 Shin aloitti toimintansa Kauniaisten orkesterin johdossa. Hänen debyyttikonsertissaan Kauniaisten orkesterin johdossa solistina vieraili klarinetisti Christoffer Sundqvist. Shin on johtanut myös Kaartin soittokuntaa ja Töölö Brassia. Keväällä 2019 Shinin seuraajaksi Kauniaisten orkesterin johtajana ryhtyi Petri Sakari. Syksyllä 2019 Shin siirtyi Espoo Sinfonian kapellimestariksi. Pianistina ja lyömäsoittajana hän on esiintynyt muiden muassa Radion sinfoniaorkesterin ja Oulu Sinfonian kanssa. Hänen sävellyksiään ovat esittäneet kanadalaiset orkesterit, kuten Toronton ja Victorian sinfoniaorkesterit.
Musiikkiohjelmisto
Musiikkiohjelmistot ovat tietokoneohjelmistoja, jotka liittyvät musiikintekoon tai käsittelyyn tietokoneilla, internetissä, puhelimissa tai muissa tietotekniikan muodoissa. Esimerkiksi musiikkisoitinohjelmat, musiikin editointiohjelmat tai musiikin suoratoisto-ohjelmat.
Pro Toolsin kaltaisista ohjelmista käytetään nykyisin myös lyhennettä DAW (audiotyöasema, ), jolla voidaan viitata myös muuhun laitteistoon musiikin teossa.
Historia
Ennen varsinaisia musiikkiohjelmia äänipiiriä ohjelmoitiin suoraan itse. Robert Yannes, joka kehitti Commodore 64:n SID-äänipiirin oli kiinnostunut elektronisesta musiikista syntetisaattoreista.
Kultaimarre
Kultaimarre (Phlebodium aureum) on kallioimarrekasveihin kuuluva huonekasvina kasvatettava saniainen. Sen suomen- ja latinankieliset nimet (aureum: kulta[inen]) viittaavat juurakon kullanruskeaan karvaan.
Musiikkiohjelmisto
Historia
Varhaisia musiikintekoon käytettyjä tietokoneohjelmia olivat tracker-musiikin tekoon käytetyt ohjelmat. Karsten Obarski kehitti ensimmäisen tracker-ohjelman Ultimate Soundtrackerin Amigalla vuonna 1987.
Musiikinteko-ohjelmistot ovat kehittyneet digitaaliseen tallentamiseen, miksaukseen ja masterointiin tarkoitettuihin säveltämisen sekä transkription apuna käytettyjen lisäksi.
Kultaimarre
Tuntomerkit
Kasvualustan päällä suikertava karvainen juurakko. Pariliuskaiset lehdet, joiden lehdykät ovat kellertävät tai sinivihreät ja varsi nuorena vihreä, vanhana tumma. Itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtien alapinnoilla riveinä.
Musiikkiohjelmisto
Historia
Musiikintekoon on kehitetty Vocaloid-laulusyntetisaattoreita. Auto-Tune on laajalti musiikkiteollisuudessa käytetty ohjelma.
Web-soitinohjelmia
Web-soitin merkityksessä musiikki-instrumentti internetsovelluksena.
Duke of Earl (albumi)
Duke of Earl on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen soul-laulaja Gene Chandlerin tuotannosta vuosilta 1961, 1962 ja 1963. Chandler oli tuolloin Vee-Jay Recordsin artisti. Tämä albumi sisältää Chandlerin tuolle levy-yhtiölle tekemät singlet ja kokoelman on vuonna 1976 julkaissut englantilainen DJM Records Limited, James House, 71–75 New Oxford Street, London WC1A 1DP. Kannen on suunnitellut Scutt • Irvine • Wilson. Painotyön on tehnyt Gothic Print Finisher Ltd.
Kappaleet
Kappaleiden yhteydessä on mainittu Vee-Jay-singlejen tuotantovuodet, luettelotunnukset sekä listasijoitukset (R&B/pop) Yhdysvalloissa.
Kappaleet 1. & 6. Tristan Music Limited 2. Carlin Music Corp. 3. & 7. Tollie Music Limited (Carlin) 4. & 8. Copyright Control 5. Planetary-Nom (London) Limited.
Kappaleet 1. Jobete (London) Music Limited 2.–7. Copyright Control 8. Ivan Mogull Music Limited.
Kappaleen "Rainbow" tekijää ei ole mainittu LP-levyn etiketissä, mutta kansiteksti kertoo sen olevan Curtis Mayfield. Kappaleen "Check Yourself" tekijäksi on muualla kerrottu Lowell Fulson.
Dave Cieslewicz
thumb|Dave Cieslewicz David J. Cieslewicz (s. 17. helmikuuta 1959 Milwaukee) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän oli vuosina 2003–2011 Madisonin kaupungin pormestari. Vuoden 2011 pormestarinvaaleissa hän hävisi niukasti Paul Soglinille.
Uloste
thumb|Hevosen [[lantapatteri laitumella.]] thumb|Ulostebakteereita 10 000-kertaisesti suurennettuna.
Uloste on eläimen peräaukosta poistuvaa ruoansulatuksen jätettä. Se on ruumiinlämpöistä ja yleensä kiinteähköä ainetta, joka koostuu ruoan sulamattomista osista, bakteereista, limasta ja ruoansulatuselimistön omista eritteistä. Ulosteen ruskea väri on peräisin pääasiassa sapen tuottamista aineista, mutta myös kuolleista punasoluista, jotka poistuvat elimistöstä ulosteen mukana.
Vetelä ja nestemäinen uloste eli ripuli on kypsytettyjä ruoka-aineita käyttävän ihmisen kohdalla merkkinä ruoansulatusjärjestelmän häiriöstä. Terveen ihmisen uloste on kiinteää ja säännöllisesti muotoutunutta. Ihmisen suolistoloiset, kuten kihomato, voidaan havaita muiden keinojen ohella myös ulosteen pintaan nousevista madoista.
Tietyillä eläinlajeilla esiintyy ulosteen syömistä, joka voi olla joko normaalia tai johonkin sairauteen liittyvää. Ilmiö tunnetaan nimellä koprofagia.
Ihmisellä tavallisimpia ulostamiseen liittyviä ongelmia ovat ripuli, ummetus, peräpukamat ja ulosteenkarkailu.
Etenkin lihansyöjien uloste haisee usein epämiellyttävältä. Ulosteen erikoinen rakenne ja haju voivat johtua epäterveellisestä ruokavaliosta tai suolistosairaudesta, esimerkiksi keliakiasta tai Crohnin taudista.
Nimityksiä
Lähinnä biologiaan liittyvän, oppitekoisen uloste-sanan puhekielinen vastine on paska. Nykyisin paskaa pidetään yleensä alatyylisenä nimityksenä, mutta todellisuudessa se on erittäin vanha suomalais-ugrilainen sana. Sanan vastineita on esimerkiksi pohjoissaamen baika, joka merkitsee ulostetta ja ripulia, ja unkarissa fos, joka merkitsee ripulia. Marin kielestä tunnetaan sana puškedaš, joka on ulostamista merkitsevä verbi. Suomen kirjakielessä paska on esiintynyt Agricolasta alkaen (vuodesta 1551). Paskantaa-verbi on ensi kerran mainittu Ericus Schroderuksen tulkkisanakirjassa vuodelta 1637. Ulosteesta käytetään myös lapsekasta nimitystä kakka, joka on vierasperäinen lainasana. Monien kotieläinten ulosteesta käytetään nimitystä lanta tai sonta; lehmän jättämä vetelä ulostekasa tunnetaan myös leikkisällä nimityksellä liukumiina. Säännöllisestä, tasapaksusta ja suhteellisen kiinteästä ulosteesta käytetään nimitystä kakkapökäle tai paskaläjä. Pökäleen muotoilevat suoliston ja peräaukon pinnat.
Kakka on varsinkin ihmisen ulosteesta käytetty nimitys. Kakalla viitataan erityisesti lasten ulosteeseen. Lasten sanotaankin käyvän läpi pissa- ja kakkavaiheen kehityksessään. Tässä vaiheessa lapsi on kiinnostunut ruumiineritteistään, mikä saattaa aiheuttaa vanhemmille kiusallisia tuntemuksia. Vaihe ajoittuu suunnilleen samaan ikäkauteen kuin Sigmund Freudin aikanaan kuvailema anaalivaihe eli yhden ja kolmen ikävuoden välille.
Ulosteen hyödyt ja haitat
thumb|Homehtunutta ulostetta
Ulostetta, lähinnä nautojen lantaa, käytetään olkiin sekoitettuna joissakin Afrikan maissa eräänä yksinkertaisten asumusten rakennusaineena.
Ulostetta voi käyttää lannoitteena pelto- ja puutarhaviljelyssä. Ennen aikaan karjan ulosteet eli lanta kerättiin erilliseen tilaan lantalaan ja ajettiin sieltä sitten pelloille lannoitteeksi. Hevosen lanta on perunamaalle parempaa kuin lehmänlanta. Kananlanta on sopivaa kukka- ja puutarhakasveille. Kun ei ollut WC:tä vaan ulkokäymälä eli huussi, ihmisen uloste kerättiin käymälän alle ja vietiin pellolle, mutta ei esimerkiksi juurikasvimaahan.
Useat kärpäslajit munivat ulosteeseen.
Naudan, lampaan ja kamelin lantaa käytetään puuttomilla alueilla polttoaineena. Islannissa käytetään lampaan lantaa lihan savustamiseen.
Lannasta voidaan biokaasugeneraattorissa mädättää biokaasua, jota voidaan käyttää polttoaineena maa- tai nestekaasun tapaan.
Lintujen ulosteet saattavat sotkea esimerkiksi patsaita, joiden puhdistamisen voi olla kallista. Lintujen ulosteet voivat olla vahingollisia maalipinnoille. Jos ulostetta joutuu suuhun tai haavaan, siitä voi saada tauteja tai loisia. Lintujen ja matelijoiden uloste koostuu valkoisesta virtsa-aineesta (ei ole ulostetta sen varsinaisessa merkityksessä) ja ruoansulatuksen jätteestä. thumb|Jotkin linnut tekevät pesänsä ulosteesta. [[Guanoa, lintujen pesimäalueille kertyvää ulostetta, on käytetty lannoituksessa vuosisatoja.]]
Ulosteet ja luonto
Jotkin eläimet, kuten kettu, merkitsevät reviirinsä ulosteiden avulla. Joillakin nisäkkäillä on peräaukon lähellä hajurauhasia, joiden erittämä neste tarttuu ulosteeseen ja näin sukukypsä eläin lähettää merkkejä itsestään kiima-aikana. Monien jyrsijöiden ja päästäisten on todettu tekevän kahdenlaista ulostetta: toisen ne syövät heti ulostettuaan ja toisen jättävät jätöksenä jälkeensä. Esimerkiksi kanit joutuvat syömään kerran ulostetut ulosteet uudelleen, jotta ruuansulatus saisi lisää aikaa. Ruuan käsittely helpottuu ja ravintoaineiden (lähinnä tärkkelys) pilkkoutuminen suolistossa nopeutuu jo osittain sulanutta ruokaa syödessä.
Jotkin eläimet ulostavat minne tahansa, joillakin lajeilla taas on tietyt ulostuspaikat. Kissa ja mäyrä tekevät kuopan ulostusta varten ja kissa vielä peittää ulosteensa. Linnun ulosteet ovat usein veteliä, koska linnuilla virtsajohdin avautuu peräsuolen kanssa samaan viemärisuoleen eli kloaakkiin, ja useimmiten virtsa ja uloste tulevat ulos yhtä aikaa.
Luonnossa kulkijalle ulosteet ovat tärkeä merkki eläimen läsnäolosta. Hirvet, jänikset, teeret, peltopyyt ja muut riistaeläimet jättävät ulosteita, joista metsästäjä voi havaita niiden olleen paikalla. Jos uloste on lämmintä, tietää että eläin on ollut paikalla vasta äskettäin. Metsän lähellä olevissa rakennuksista saattaa löytää eläinten papanoita. Metsämyyrän papanoista voi tarttua myyräkuume. Mökkiterassin kaiteelle voivat pikkulinnut käydä jättämässä valkeat merkkinsä.
Ulosteesta ja oksennuksista saadaan selville paljon eläimen ruokavaliosta, sillä ruuasta jää aina jotain sulamatta. Esimerkiksi petolintujen oksennuspalloista löytyvät saaliseläimen luut ja muut jäänteet kertovat, mitä eläimiä lintu on syönyt.
Ihmisen uloste
thumb|Ihmisen ulostetta WC-pöntössä. Ihmiset ulostavat yleensä 0,2–2,5 kertaa päivässä ja ulosteen määrän vaihteluväli on 15–1500 grammaa. Ulosteen määrä riippuu nautitun kuidun määrästä siten, että määrä on pienimmillään silloin, kun päivittäin nautittavan kuidun määrä on reilut 20 grammaa. Ulosteen määrä on länsimaissa keskimäärin vain noin 126 grammaa, mutta kehitysmaissa esimerkiksi 250 grammaa. Kuitupitoinen ravinto lisää myös ulosteen bakteeripitoisuutta.
Uloste jaetaan seitsemään eri ulostetyyppiin, jotka vaihtelevat sen mukaan, kuinka uloste on viipynyt paksusuolessa. Ulosteen pH arvo on keskimäärin 6.6. Tuore uloste sisältää keskimäärin 75% vettä. Ulosteen kiinteä osa muodostuu 84–93-prosenttisesti orgaanisesta aineesta, josta 25–54 prosenttia on bakteerien biomassaa. Uloste sisältää veden lisäksi proteiinia, imeytymättömiä rasvahappoja, polysakkarideja ja proteiinia, josta osa on peräisin bakteerimassasta, tuhkaa sekä imeytymättömiä ruoanjäämiä. . Loput 7–16 prosenttia on imeytymättä jääneitä ravintoaineita, joiden suhteet vaihtelevat merkittävästi riippuen useista eri tekijöistä, kuten ruokavaliosta, ripulin esiintymisestä ja kehon painosta.
Vuonna 2009 julkaistun laajan väestötutkimuksen mukaan henkilöillä, joiden uloste on löysää, on kolme kertaa normaalia suurempi riski sairastua paksusuolen syöpään. Ulosteen kiinteys kertoo puolestaan siitä, että siinä on paljon erilajisia suolistomikrobeja, mitä pidetään terveyttä edistävänä asiana. Nopeiden hiilihydraattien, keinotekoisten makeutusaineiden ja sokeroitujen juomien nauttiminen taas vähentää ulosteen lajirikkautta, ja sama pätee moniin lääkkeisiin kuten esimerikiksi antibiootteihin, antihistamiineihin ja tulehduskipulääkkeisiin.
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1974
Vuoden 1974 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin kesäkuussa Madridissa, Espanjassa. Kisoissa kilpailtiin sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa että vapaapainissa.
Resident Evil: Revelations 2
Resident Evil: Revelations 2 on Capcomin kehittämä ja julkaisema Resident Evil -pelisarjaan kuuluva selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin alun perin neljänä ladattavana episodina helmi–maaliskuussa 2015 ja lopulta maaliskuussa myös kokonaisena levyversiona.
Peli on jatko-osa pelille Resident Evil: Revelations, ja juonellisesti se sijoittuu Resident Evil 5 ja Resident Evil 6 -pelien väliin. Pelin päähenkilöitä ovat aiemmista osista tuttujen Claire Redfieldin ja Barry Burtonin lisäksi Barryn tytär Moira sekä pieni Natalia-tyttö. Juoni etenee pelissä epäkronologisesti. Pelin konsoliversioissa on mukana kaksinpeli, jossa yhteistyö jakautuu käsiaseita käyttävään taistelevaan osapuoleen (Claire, Barry) ja kevyitä lyömä-aseita käyttävään heikompaan hahmoon (Moira, Natalia). Moiralla on hallussaan taskulamppu, ja Natalialla on yliluonnollisia erikoiskykyjä.
Juoni
Claire Redfield ja Moira Burton, Barry Burtonin tytär, työskentelevät erilaisia tartuntoja vastaan taistelevassa Terra Save -järjestössä. Naamioituneet sotilaat hyökkäävät järjestöön ja kaappaavat Clairen ja Moiran vankilasaarelle. He onnistuvat pakenemaan selleistään, ja huomaavat joutuvansa taistelemaan mutantteja vastaan. Tuntematon nainen, joka kutsuu itseään ”Valvojaksi”, välittää Clairelle ja Moiralle epämääräisiä viestejä heille asennettujen rannekkeiden kautta. Claire ja Moira lähettävät avunpyyntöviestin radiotornin avulla.
Ennen Barryn saapumista saarelle Claire ja Moira tutkivat ympäristöä ja kohtaavat muita Terra Saven työntekijät Pedron, Gaben ja Neilin. Pako helikopterilla epäonnistuu, ja selviytyneet joutuvat taistelemaan mutantteja vastaan. Clairen täytyy tappaa työtoverinsa Neil kun tämä mutatoituu Uroboros-viruksella. Kun Monument-rakennuksen itsetuhojärjestelmä käynnistyy, Moira uhraa itsensä pelastaakseen Clairen. Claire pakenee, ja kohdatessaan Barryn hän kehottaa tätä pelastamaan tyttärensä. Sortuneesta rakennuksesta Moiran pelastaa venäläismies Evgeny Rebic, jonka Claire ja Moira olivat aiemmin tavanneet viemärissä.
Barry löytää saaren kuukausien kuluttua. Hän tapaa orvon Natalia-tytön, joka kertoo Moiran kuolleen. Salaperäinen Natalia ohjaa Barryn Valvojan torniin, josta tämä löytää valokuvan Albert Weskeristä ja tuntemattomasta naisesta. Barry tajuaa, että nainen on Alex Wesker. Alex hyökkää Barryn ja Natalian kimppuun, ja nämä joutuvat pakenevat viemäriin. Vanhan kaivoksen luona he kohtaavat uudelleen Alexin, joka tyrmää Barryn ja yrittää tappaa Natalian. Natalia kuitenkin käyttää salaperäisiä erikoiskykyjään, mikä pelästyttää Alexin. Alex tartuttaa itsensä Uroboroksella ja mutatoituessaan taistelee Barrya vastaan.
Pelissä on kaksi erilaista lopetusta, jotka määräytyvät pelaajan valintojen mukaan.
Huono lopetus: Kun Claire tappaa Neilin eikä Moira menetä pelkoaan aseisiin, Alex onnistuu lopulta tappamaan Natalian. Alex ottaa haltuunsa Natalian kehon, ja Barry jää saarelle.
Hyvä lopetus: Moira kukistaa Neilin ja pelastaa Natalian. Barry, Moira ja Natalia pakenevat mutatoitunutta Alexia. Claire saapuu saarelle helikopterilla, ja yhdessä he onnistuvat kukistamaan Alexin. Barry päättää adoptoida Natalian, mutta hänen tietämättään Alex on kuitenkin jossain määrin onnistunut ottamaan haltuunsa Natalian kehon.
Aatto Sirén
Adolf Johan (Aatto) Sirén (23. joulukuuta 1873 Orimattila – 14. maaliskuuta 1955 Orimattila) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana neljään otteeseen vuosina 1907–1914, 1917−1918, 1929–1930 ja 1933–1936. Maatalousasioihin erikoistuneen Sirénin ura työväenliikkeessä kesti lähes puoli vuosisataa. Sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan maanviljelyshallituksen johtajana ja pakeni sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle. Sirén palasi Suomeen 1921 ja lyhyen vankeustuomion kärsittyään lähti jälleen mukaan politiikkaan. Hänet tunnettiin myös ahkerana kirjoittajana, joka työväenlehdissä julkaistujen poliittisten kannanottojen ja vaalikirjasten ohella laati runoja sekä lyhyitä tarinoita.
Varhaiset vuodet
Kirvesmiehenä työskennellyt Sirén oli Orimattilan työväenyhdistyksen perustajajäsen ja puheenjohtaja. Hän alkoi kirjoittamaan työväenlehtiin jo vuonna 1898. Sirén osallistui muun muassa suurlakkoon ja oli SDP:n puolueneuvoston jäsen vuoden 1906 puoluekokouksesta lähtien. Hän edusti puolueen siltasaarelaisen suuntauksen ydinjoukkoa keskittyen erityisesti torpparien aseman parantamiseen. Vuonna 1906 Tampereen torpparikokouksessa Sirén valittiin torpparien keskustoimikuntaan yhdessä Voitto Elorannan, Samuli Häkkisen, Kössi Kaatran ja J. R. Merisen kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin Tampereella pidettiin hänen aloitteestaan toinen yleinen torpparikokous. Torpparikysymyksessä Sirén poikkesi pitkään SDP:n yleisestä linjasta. Hän vastusti torpparivapautusta, koska piti itsenäistä pienviljelyä kannattamattomana ja pelkäsi sen johtavan velkaorjuuteen. Sirénin mielestä torpparin asema oli taloudellisesti pienviljelijää turvatumpi. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuonna 1907 järjestetyissä ensimmäisissä eduskuntavaaleissa. Orimattilan kunnanvaltuuston jäsen Sirén oli vuosina 1915−1918.
Sisällissota ja pako Venäjälle
Sisällissodan käynnistyttyä Sirén nimettiin kansanvaltuuskunnan maatalousasiain osaston maanviljelyshallituksen johtajaksi. Hän laati luonnoksen väliaikaisesta asetuksesta maan yksityisomistuksen lakkauttamiseksi, mutta kansanvaltuuskunta ei ottanut esitystä käsittelyyn. Maanviljelyshallituksen tehtäviensä ohella Sirén oli työväen pääneuvoston jäsen ja toimi sen ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana. Kun kansanvaltuuskunta oli huhtikuun alussa evakuoitu Viipuriin, pakeni Sirén puolisonsa kanssa Pietariin ennen Viipurin taistelun käynnistymistä. Vapunpäivänä he jatkoivat junalla punapakolaisille perustettuun Buin siirtolaan Keski-Venäjälle. Sirén toimi aluksi johtotehtävissä suomalaisten pyörittämässä puunjalostustehtaassa, kunnes muutti tammikuussa 1920 Inkeriin, jossa hän työskenteli opettajana Toksovassa Vaarakkalan kylässä.
Paluu kotimaahan
Sirén palasi Suomeen kesällä 1921 ja sai syyskuussa Turun hovioikeudelta yhdeksän vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta. Hän kärsi rangaistustaan Tammisaaren pakkotyölaitoksessa, josta vapautui armahduslakien nojalla jo lokakuussa 1922. Vapauduttuaan Sirén viljeli pientilaa Mallusjoella ja kirjoitti maatalousasioista Suomen Sosialidemokraattiin. Hän julkaisi myös pakolaisvuosistaan kertovan muistelmateoksen. Vuonna 1928 Sirén valittiin jälleen Orimattilan kunnanvaltuustoon, ja 1929 hän nousi varasijalta eduskuntaan, kun Matti Turkia ei ollut vaalikelpoinen. Vuoden 1930 vaaleissa Sirén putosi eduskunnasta, mutta hänet valittiin uudelleen vielä kolme vuotta myöhemmin. Sirén oli viimeistä kertaa ehdolla vuonna 1936. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1931 ja 1943.
Perhe
Aatto Sirénin puoliso oli Maria Charlotta Kuoppala, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1899.
Taru Mäkelä
Taru Mäkelä (s. 1. huhtikuuta 1959 Tampere) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on toiminut myös tuottajana, leikkaajana ja näyttelijänä.
Hän on ohjannut kymmenen pitkää elokuvaa, niin dokumenttielokuvia kuin fiktioita. Elokuvateattereissa menestyneimpiä Mäkelän elokuvista ovat Arto Salmisen romaaniin perustuva Varasto (2011) ja ruotsalaiseen Joulupukki vieraissa -joulukomediaan (1999) perustuva Täydellinen joulu (2019).
Vuosina 2005–2010 Mäkelä oli Suomen elokuvasäätiön hallituksen jäsen. Hän toimi Suomen Elokuvaohjaajaliiton puheenjohtajana vuosina 2006–2008.
Mäkelä on sairastanut syöpää kolmasti, viimeksi etäpesäkkeistä maksassa vuonna 2017.
Mäkelän suku on toiminut elokuva-alalla 1920-luvulta. Taru Mäkelän isoisä oli suomalaisen elokuva-alan vaikuttaja, Kinosto-konsernin perustaja Väinö Mäkelä, isä Tuukka vastasi Kinoston elokuvateattereista ja Taru Mäkelän setä oli elokuvatuottaja Mauno Mäkelä. Hänen veljensä Jussi ja serkkunsa Jukka Mäkelä olivat Finnkinon perustajia.
Taru Mäkelän ohjaama ja käsikirjoittama dokumenttielokuva Saalis (2007) kertoo Mäkelöiden elokuvasuvun vaiheista. Vuonna 2005 Taru Mäkelä perusti miehensä, kuvaaja Jouko Seppälän kanssa elokuvatuotantoyhtiö Kinoston.
Muut
Lähde
Viiksiluura
Viiksiluura (Grallaria alleni) on luurien heimoon varpuslintu.
Levinneisyys
Viiksiluuraa tavataan pienellä ja hajanaisella alueella Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Laji kärsii elinympäristöjen tuhoutumisesta, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Diyarbakırin maakunta
Diyarbakirin maakunta on Turkin maakunta, joka sijaitsee maan kaakkoisosassa melko lähellä Syyrian rajaa. Maakunnan hallinnollinen keskus on Diyarbakır (930 266 as., 2014), jota pidetään Turkin kurdialueen keskuksena.
Maakunnan pinta-ala on 15 168 neliökilometriä ja väkiluku 1 635 048 (2014).
Syksyllä 2015 raportoitiin Turkin hallituksen jatkavan iskujaan kurdialueen kapinallisia (PKK) vastaan Diyarbakırin maakunnassa, vaikka kurdiryhmittymät olivat julistaneet tulitauon puoleltaan marraskuun 2015 vaaleja ennen. Tulitaistelujen todettiin siirtyneen jvuoristoalueelta myös kaupunkeihin.
Piirikunnat
270px|left|thumb|Maakunnan piirikuntajako.
Diyarbakırin maakunta on jaettu 17 piirikuntatason yksikköön seuraavasti:
Vesalan peruskoulu
thumb|Vesalan peruskoulu vuonna 2015. Vesalan peruskoulu on Helsingin Kontulassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa on yli 900 oppilasta ja sen oppilasmäärä on pääkaupunkiseudun peruskoulujen suurimpia. Koulu sijaitsee osoitteessa Sakara 5.
Koulu on perustettu vuonna 1966 Kontulan yhteiskoulu -nimisenä yksityisenä oppikouluna, jonka omisti alkujaan Kontulan yhteiskoulun oppikouluyhdistys. Alkuperäinen koulurakennus valmistui vuonna 1967 ja sen laajennusosa vuonna 1969. Vuoden 1977 peruskoulu-uudistuksessa koulu siirtyi kaupungin omistukseen ja jaettiin Vesalan yläasteeksi ja lukioksi. Lukio lakkautettiin vuonna 1990. Vierekkäiset Vesalan ala-aste ja yläaste yhdistettiin vuonna 2017 Vesalan peruskouluksi. Alaluokille rakennettiin syksyllä 2019 valmistuneet uudet tilat entisen yläasteen yhteyteen. Osoitteessa Sakara 3 sijainnut ala-asteen huonokuntoinen vanha rakennus purettiin vuonna 2020.
Koulussa voi opiskella painotetusti luonto- ja tiedeluokalla. Koulussa on myös erityisluokkia, ja valmistava luokka. Yläasteen koulukasvihuone on Suomen kattavampia ja pohjoismaiden suurimpia. 200-neliöisessä kasvihuoneessa asuu yli 50 eläintä. Lisäksi koulun opettajat järjestävät telttaretkiä yläasteikäisille muun muassa Porvoon Pirttisaareen. Koulun rehtoreina toimivat Juha Juvonen ja Mimmi Veskoniemi.
Vuonna 2017 koulun oppilaista 40 %:lla oli vähintään toinen vanhemmista ulkomaalaistaustainen. Vuonna 2023 Vesalan peruskoulu oli yksi Helsingin neljästä peruskoulusta, joissa yli puolet oppilaista on vieraskielisiä S2-oppilaita; heidän osuutensa on 54 % koulun oppilaista.
Vesalan yläaste toimi yhtenä kuvauspaikkana elokuvassa Täältä tullaan elämä! (1980).
Akseli Nikula
Akseli Jalmari Nikula (29. lokakuuta 1884 Tammela – 14. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustaja 1914–1917 ja 1940–1945. Nikula oli Kansallisen Edistyspuolueen puheenjohtajana 1947–1950 ja Vapaamielisten Liiton varapuheenjohtajana. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943.
Nikula oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen puoliso oli Lyyli Hilja Suomensaari. He avioituivat 1918. Lyyli Hilja kuoli 1942. Nikula meni uusiin naimisiin vuonna 1947 Ingrid Paulina Nilssonin kanssa.
Nikula valmistui ylioppilaaksi vuonna 1904. Hänestä tuli lääketieteen kandidaatti 1910 ja lisensiaatti 1915. Vuonna 1918 hän valmistui hermo- ja mielitautien erikoislääkäriksi ja täydensi opintoja vielä fysiatriaan 1924. Nikula toimi lääkärinä eri sairaaloissa ja yksityislääkärinä kuolemaansa 1956 asti.
Professori Tuhatkauno
thumb|150px|Professori Tuhatkauno albumissa [[Seitsemän kristallipalloa.]] Professori Teophilus Tuhatkauno on kuvitteellinen henkilöhahmo Hergén piirtämässä ja kirjoittamassa Tintti-sarjakuvassa. Hänet esitetään taitavana, mutta jonkin verran hajamielisenä monilahjakkuutena. Tuhatkauno on ammatiltaan keksijä ja tiedemies.
Tuhatkauno teki ensiesiintymisensä tarinassa Rakham Punaisen aarre (1944), jossa käytetään hänen kehittämäänsä hain muotoista sukellusvenettä. Hän on keksinyt useita Tintin seikkailuissa käytettävistä laitteista. Tuhatkaunolla on myös tapana tutkia erilaisia asioita pienen kädestä riiputettavan heilurin avulla, joka reagoi eri aineiden läsnäoloon.
Tuhatkauno on kuulovammainen, vaikkakin hänet joskus esitetään kuulotorven kanssa. Hän kuulee kaikki asiat väärin, eikä itse huomaa sitä. Hän sanoo vain, että "toinen korva on hiukan huonokuuloinen". Tuhatkaunon väärin kuulemat repliikit sekä hänen erikoiset reaktionsa näihin ovat sarjakuvassa vakituinen huumorin aihe. Tuhatkaunon sekaannukset saavat varsinkin kapteeni Haddockin raivoihinsa. Tuhatkauno käytti poikkeuksellisesti kuulokojetta seikkailussa Tintti Kuun kamaralla, jolloin hänen kuulonsa normalisoitui. Tällöin Tuhatkauno muuttui vakavammaksi hahmoksi.
Tuhatkaunon tunnistaa pitkästä pujoparrasta, pienistä silmälaseista ja ylisuurista kauluksista. Hän pukeutuu vihreään takkiin ja hattuun ja hänellä on usein mukanaan musta sateenvarjo. Tuhatkauno on yleensä lauhkea ja vaikuttaa heiveröiseltä, mutta muutaman kerran hän osoittautuu suuttuessaan vahvaksi ja aggressiiviseksi. Tuhatkauno harrasti nuoruudessaan savatea, joskin hänen taitonsa olivat albumissa Lento 714 jonkin verran ruosteessa.
Vaikka Tuhatkaunolle on ilmoitettu etunimi, häntä kutsutaan tavallisesti vain "professori Tuhatkaunoksi".
thumb|200px|[[Auguste Piccard vuonna 1932.]] Tuhatkaunon esikuva oli sveitsiläinen fyysikko ja keksijä, professori Auguste Piccard (1884–1962). Hergé törmäsi Piccardiin muutaman kerran tämän ollessa professorina Belgiassa ja hän piti tätä "professorin henkilöitymänä". Piccard muistuttaa Tuhatkaunoa huomattavasti niin ulkonäöltään kuin saavutuksiltaan: hänkin teki useita ennätyksiä, kuten korkeimman ilmapallolennon ja syvimmän sukellusvenematkan.
Lähteet
Tim und Struppi
Otavan iso Fokus
Otavan iso Fokus on vuosina 1971–1975 julkaistu kahdeksanosainen suomalainen tietosanakirja. Esitystapa on tiivis. Aakkostettuja hakusanoja on noin 50 000. Lisäksi on noin 200 laajaa, eri tiedonalojen asiakokonaisuuksia käsittelevää erityisartikkelia. Seitsemännen osan alussa on yli 100-sivuinen Suomi-erityisartikkeli. Kahdeksas osa on taulukko-, kirjallisuusluettelo- ja avainsanasto-osa. Sivunumerointi jatkuu katkotta ensimmäisestä osasta viimeiseen.
Otavan iso Fokus julkaistiin osana Fokus-tietosanakirjastoa, jonka erillisteoksia olivat lääkärikirja Fokus-ihminen, Fokus-tekniikka 1–2, Fokus-urheilu sekä Fokus taide 1–2.
Braunschweig-luokan korvetti
Braunschweig-luokka eli tyypin K-130 korvetit on Saksan laivaston viiden korvetin muodostama alusluokka. Alusten astuessa palvelukseen vuodesta 2007 alkaen ne korvaavat vanhat jo käytöstä poistetut ohjusveneet sekä täydentävät rannikkopuolustuksessa Gepard-luokan (tyyppi 143A) veneitä.
Suunnittelu
Aluksissa on käytetty modernia häiveteknologiaa tutka- ja lämpöheijastuksen vähentämiseksi. Perinteisestä poikkeavaa on myös kahden miehittämättömän helikopterin käyttö lentotiedusteluun. Aluksen hangaari on liian pieni täysikokoiselle helikopterille, mutta ne voivat silti laskeutua aluksen helikopterikannelle. Luokan meritorjunta-aseiksi kaavailtiin Polyphem-ohjuksia, mutta kyseinen aseprojekti peruttiin vuonna 2003. Niiden korvaajaksi valittiin ruotsalaisvalmisteiset RBS15-meritorjuntaohjukset. Alusten aseistusta täydentävät konetykit, jotka soveltuvat ilmatorjuntaan sekä pinta- ja maakohteiden tulittamiseen. Omasuojaa varten aluksessa on kaksi RIM-116 RAM-ohjuslavettia.
Alukset
Luokka pohjautuu Blohm+Vossin kehittämään MEKO A-100 konseptiin ja sen alusten kokonaispituus on 89,1 metriä. Alusten leveys on 13,3 ja syväys 3,4 metriä. Taulukossa telakaksi on merkitty se, jossa kölinlasku suoritettiin.
Gene Vincent
Gene Vincent (oik. Eugene Vincent Craddock, 11. helmikuuta 1935 Norfolk, Virginia, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1971) oli yhdysvaltalainen rock and roll -laulaja, jonka suurin hitti oli "Be-Bop-A-Lula".
Gene Vincentin musiikkiura alkoi kantriyhtyeissä soitellessa. Keväällä 1956 hän kirjoitti suurimman hittinsä "Be-Bop-A-Lula" ja teki julkaisusopimuksen Bill Loweryn The Lowery Group -yhtiön kanssa. Lowery äänitti Vincentin laulaman "Be-Bop-A-Lulan", ja Loweryn avulla Vincent sai levytyssopimuksen Capitol Records -yhtiön kanssa. Vincentin taustayhtyeenä oli tuolloin The Blue Caps. "Be-Bop-A-Lulasta" tuli suuri hitti, ja se oli 20 viikkoa Billboard Pop -listalla, parhaimmillaan seitsemäntenä. Yhtä suurta hittiä Vincent ei enää tehnyt, mutta muita tunnettuja kappaleita olivat "Bluejean Bop", "Lotta Lovin", "Dance To The Bop", "Say Mama".
Vincent kävi kiertueella Australiassa Little Richardin ja Eddie Cochranin kanssa jo 1957. Lisäksi hän oli ensimmäisiä elokuvassa esiintyneitä rock-tähtiä esiintyessään elokuvassa The Girl Can't Help It yhdessä Jayne Mansfieldin kanssa. 1950-luvun lopulla Vincentin ura Yhdysvalloissa oli pahoissa vaikeuksissa, mutta Euroopassa menestys vielä jatkui. Hän oli suosittu live-esiintyjä varsinkin 1960-luvun alkuvuosina Ranskassa ja Britanniassa, jossa asuikin useita vuosia. Hän vieraili myös Suomessa lokakuussa 1964 ja esiintyi Helsingin Työväentalolla sekä Lahden Kansantalolla, taustallaan The Esquires.
Krooniset kivut pahenivat vuonna 1960 sattuneen toisen pahan kolarin jälkeen, jossa kuoli muusikko-ystävä Eddie Cochran. Levytyssopimus Capitol-yhtiön kanssa päättyi vuonna 1962, eikä Columbia Recordsilla jatkunut ura enää tuottanut listamenestyksiä. Vammautuneen jalan hoidon toistuva laiminlyönti ja runsas alkoholin käyttö tekivät tehtävänsä, ja Vincent oli 1960-luvun puoliväliin tultaessa, vain kolmekymppisenä, jo parhaat päivänsä nähnyt.
Levytykset 1965–1971 eivät menestyneet kaupallisesti, ja levy-yhtiö vaihtui usein. Vincent esiintyi kuitenkin loppuun saakka, kunnes kuoli mahahaavaan vuonna 1971 Los Angelesissa.
The Alfred Hitchcock Hour
The Alfred Hitchcock Hour oli vuosina 1962–1965 esitetty, Alfred Hitchcockin isännöimä televisio-ohjelma. Sitä esitettiin kolmen tuotantokauden ajan ja se jatkoi suositun Alfred Hitchcock esittää -ohjelman formaattia. Edeltäjästään The Alfred Hitchcock Hour poikkesi siten, että sen jaksot kestivät vajaan 30 minuutin sijaan noin tunnin verran, mistä se sai nimensäkin. The Alfred Hitchcock Hour saavutti edeltäjänsä tavoin suuren suosion ja arvostuksen. Hitchcock itse ohjasi ohjelman 93 jaksosta vain yhden.
Sahramikääpä
Sahramikääpä (Hapalopilus croceus, syn. Aurantiporus croceus) on Suomessa tavattu yhdestä paikasta lounaisrannikolta, ja se on äärimmäisen uhanalainen kääpälaji, jota sanotaan myös Euroopan kauneimmaksi kääväksi. Muuallakin kääpä on harvinainen, Norjassa ja Tanskassa se on määritelty hävinneeksi. Sahramikäävän ainoa isäntäpuu on tammi, ja kääpä voi kasvaa vielä elävän puun onkaloissa ja oksien arvissa. Sitä esiintyy myös kaatuneilla rungoilla.
Käävän mattapintainen itiöemä on tavallisesti puoliresupinaattinen, ja lakki on typäkkä. Yläpinta on kupera ja tasaisen kellanoranssi, vanhoilla itiöemillä väri haalistuu harmaanvalkoiseksi. Pillipinta on kirkkaan oranssinpunainen, ja pyöreitä tai kulmikkaita pillejä on 2–3 millimetrillä. Alustan myötäisen alueen reunavalli on selvä ja väriltään kirkkaanoranssi. Leikkauspinnassa näkyvät pehmeä kellanoranssi malto ja ruskeampi, helposti lohkeava pillikerros. Itiöemän kokonaispaksuus on 2–4 cm. Tuoreena kääpä tuoksuu heikosti rouskulta ja maistuu kitkerälle.
Jack Dunn
John Edward Powell ”Jack” Dunn (28. maaliskuuta 1917 Royal Tunbridge Wells, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta – 16. heinäkuuta 1938 Hollywood, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä ja sijoittui siellä kuudenneksi miesten yksinluistelussa.
Dunn sai miesten yksinluistelussa hopeaa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1935. Vuonna 1936 hän sijoittui neljänneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Dunn saavutti vuonna 1934 kuudennen ja vuonna 1935 neljännen sijan.
Kosti Pollari
Kosti Johannes Pollari oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa.
Perhe ja koulutus
Pollarin vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Pollari ja Anna Passi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aili Susanna Iso-Somppin kanssa. Hän kävi kansakoulun. Hän kävi armeijan aseupseerikurssin Kuopiossa vuonna 1918.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona saapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania. Pollari työskenteli maanviljelijänä Kauhavalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota
Pollari astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918. Hänet ylennettiin aliupseeriksi sen jälkeen kun hän oli vannonut sotilasvalan ja allekirjoittanut palvelusitoumuksensa. Takaisin Suomeen hän palasi jääkärien etujoukon mukana Vaasaan 18. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin aluksi komppanianpäälliköksi Virtain pataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin Porin rykmentin II pataljoonan 6. komppanian päälliköksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Vaskivedellä, Kurussa, Muroleessa, Teiskossa, Viljakkalassa, Ylöjärvellä, Tampereella ja Vammalassa. Vammalan taistelun jälkeen hän koulutti noin viikon ajan Punkalaitumen suojeluskuntaa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Pollari siirrettiin sisällissodan jälkeen 4. heinäkuuta 1918 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Valkoisen kaartin rykmenttiin, josta hänet siirrettiin edelleen 17. elokuuta 1918 alkaen Karjalan kaartin rykmenttiin. Armeijasta hän erosi 28. helmikuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön 7. helmikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kauhavan suojeluskuntaan, jossa hän palveli 15. maaliskuuta 1924 saakka. Hän toimi tuona aikana myös sotilasohjaajana Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirissä 1. kesäkuuta - 31. joulukuuta 1920 välisen ajan. Myöhemmin hän työskenteli maanviljelijänä Kauhavalla.
Talvi- ja jatkosota
Pollari osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä 45. Kuormastokomppaniassa ja Osasto Haapaveden komentajana Jalkaväenkoulutuskeskus 5:ssä. Jatkosodan puhjettua hän toimi niin ikään kuormastokomppanian päällikkönä ja osallistui sotatoimiin Uhtualla. Vuonna 1942 hänet vapautettiin sotapalveluksesta. Sotien jälkeen hänet pidätettiin asekätkennästä. Hänet on haudattu Kauhavalle.
Russell Westbrook
Russell Westbrook III (s. 12. marraskuuta 1988 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hän edustaa NBA-seura Los Angeles Clippersiä.
Ura
Seattle SuperSonics, joka sittemmin muutti Oklahoma Cityyn ja vaihtoi nimeä, varasi Westbrookin vuoden 2008 varaustilaisuudessa neljäntenä pelaajana. Hänet valittiin NBA-kaudella 2008–2009 läntisen konferenssin kuukauden tulokkaaksi joulukuussa ja helmikuussa. Hänen ensimmäisen kautensa huippuhetkiä oli 34 tehtyä pistettä ottelussa Sacramento Kingsiä vastaan helmikuussa. Maaliskuussa hän teki tripla-tuplan (17 pistettä, 10 levypalloa ja 10 syöttöä) Sonics/Thunder-seuran kaikkien aikojen kolmantena tulokkaana Art Harrisin (kaudella 1968–1969) ja Gary Paytonin (kaudella 1990–1991) jälkeen sekä ensimmäisenä tulokkaana sitten kauden 2005–2006 ja Chris Paulin. Vuoden tulokas -äänestyksessä Westbrook sijoittui neljänneksi ja hänet nimettiin kauden tulokasviisikkoon. Kaudella 2009–2010 Westbrook paransi edelleen otteitaan. Hän pelasi 82 runkosarjaottelussa keskimäärin ottelua kohden 34,3 minuuttia, teki 16,1 pistettä ja antoi 8,0 syöttöä. Pudotuspeleissä Oklahoma City ei päässyt ensimmäistä kierrosta pidemmälle.
Westbrook teki 4. maaliskuuta 2015 ensimmäisenä pelaajana Michael Jordanin ja vuoden 1989 jälkeen tripla-tuplan neljässä peräkkäisessä ottelussa ja kaksi peräkkäistä tripla-tuplaa vähintään 40 tehdyllä pisteellä. Samassa ottelussa syntyi myös hänen henkilökohtainen piste-ennätyksensä 49 pistettä. Hän oli kauden pistetilaston ykkönen tehtyään ottelua kohden 28,1 pistettä.
Kaudella 2016–2017 Westbrook sivuutti Oscar Robertsonin tripla-tuplaennätyksen tehden niitä 42. Samalla hänestä tuli Robertsonin kanssa ainoa pelaaja, joka on tehnyt koko kauden keskiarvotilastossa tripla-tuplan. Hän oli liigan runkosarjan pistetilaston ykkönen 31,6 pisteen ottelukohtaisella keskiarvollaan. Hän otti levypalloja ottelua kohden 10,7 ja antoi syöttöjä 10,4. Hänet valittiin NBA-kauden 2016–2017 arvokkaimmaksi pelaajaksi ja toisen peräkkäisen kerran liigan ykköstähdistökentälliseen.
Kausina 2017–2018 ja 2018–2019 Westbrook oli NBA:n syöttötilaston ykkönen keskiarvoilla 10,3 ja 10,7.
Westbrook kaupattiin helmikuussa 2023 Utah Jazziin, mutta seura osti hänen sopimuksensa ulos, jonka jälkeen Westbrook teki sopimuksen Los Angeles Clippersin kanssa.
Maajoukkue
Westbrook voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2010 ja olympiakultaa vuonna 2012.
Suomuluura
Suomuluura (Grallaria guatimalensis) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Suomuluuraa tavataan laajalla alueella Väli- ja Etelä-Amerikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Boliviaan ja Guayanaan sekä Brasilian luoteisosiin. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Holigost
Holigost oli Englannin kuninkaan Henrik V:n sotalaivastoon kuulunut alus. Se upposi satavuotisen sodan aikana Hamblejokeen Southamptonin lähelle. Sen uskotaan löytyneen lokakuussa 2015 julkaistun tiedon mukaan.
Alus oli alun perin espanjalainen Santa Clara, jonka englantilaiset kaappasivat ja muokkasivat uuteen uskoon. Se laskettiin uudelleen vesille marraskuussa 1415. Se vaurioitui Harfleurin taistelussa jo samana vuonna mutta osallistui taas Chef de Caux’n taisteluun seuraavana vuonna. Sitä korjattiin vuonna 1423, ja korjaus dokumentoitiin. Tiedot ovat säilyneet, ja ne ovat Britannian vanhimmat kirjatut vedenalaiset korjaustyöt. Alus on mainittu viimeisen kerran vuonna 1452.
Immuunivaste
Immuunivaste tai immuunireaktio on elimistön tapa reagoida havaitsemaansa antigeeniin. Immuunivasteeseen kuuluu normaalisti vasta-aineiden ja antigeeniin reagoivien imusolujen muodostuminen.
Immuunivastetta on kahta päätyyppiä: synnynnäistä ja hankinnaista. Synnynnäinen immuunivaste toimii epäspesifisenä puolustusjärjestelmänä infektioita vastaan. Jos tämä järjestelmä ei onnistu pysäyttämään hyökkäystä, niin hankinnainen immuunivaste käynnistyy. Hankinnainen immuunivaste pystyy myös ”muistamaan” aiemmin kohtaamansa antigeenit.
Alcahest
Alcahest on HAL Laboratoryn kehittämä ja julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna Super Nintendo Entertainment Systemille ainoastaan Japanin markkinoille. Pelille on myös olemassa epävirallinen englanninkielinen fanikäännös.
Pelijärjestelmä
Alcahest on toimintaroolipeli, jossa käytetään ylhäältä alaspäin -näkökulmaa. Peli jakautuu kahdeksaan kenttään, joissa voi edistyä löytämällä esineitä, jotka auttavat päähenkilöä Alenia matkallaan, ja jokaisen kentän lopussa odottaa loppuvastus. Päihitettyään joitakin näistä, Alen saavuttaa erään elementaalisen Vartijan (joita on yhteensä neljä) kyvyt, ja Alenin seuraan liittyy matkan varrella myös viisi taistelutoveria.
Taistelussa, kuten useimmissa roolipeleissä, pelaajalla on elämäpisteitä, jotka laskevat vihollisten hyökätessä, manapisteitä, joita käytetään kutsumaan Vartijat, ja "erikoispisteitä", joilla taistelutoverit voivat käyttää erikoishyökkäyksiä. Jokaisen kentän lopussa Alenin elämänpisteet nousevat. Pelaaja saa hyökätä vihollisia kohti miekalla ja miekka voidaan ladata erikoishyökkäystä varten—hyökkäystyyppi riippuu tuolla hetkellä valitusta elementaalisesta Vartijasta. Pelissä ei ole akkuvarmennusta, ja sen takia pelaajalle annetaan salasana jokaisen kentän alussa.
M/S Fiskö
thumb|230 px|M/S Fiskö saapumassa Kirjaisten satamaan. M/S Fiskö on suomalainen yhteysalus. Se on liikennöinyt vuoden 2013 alusta alkaen Korppoon ja Houtskärin saaristoreitillä Archipelago Linesin rahtaamana.
Alcahest
Tarina
Tuhat vuotta sitten pahaenteinen tähti hohti taivaalla ja maailman reunalta nousi demonijumala Alcahest tuoden tuhoa ja aiheuttaen kuolemaa. Neljä maailmaa puolustavaa Vartijaa antoi yksittäiselle miekkailijalle voimansa ja demoni surmattiin. Tuhannen vuoden kuluttua taivaalla hohtaa taas uusi tähti, viitaten demonijumalan ylösnousemukseen.
Alcahestin tarina keskittyy Alen nimiseen nuoreen mieheen, joka on lähtenyt matkaan hakemaan tulen, veden, ilman ja maan neljä Vartijanterää (Guardian Blade) ja pysäyttämään pahaa voimaa.
M/S Fiskö
Fiskö toimi vuoteen 2010 asti Saaristomerellä Nauvon eteläisen saariston reitillä. Alus lähti Prostvikistä ja pysähtyi muun muassa Kirjaisissa, Gullkronassa, Nötössä, Borstössä, Kopparholmissa ja Sandholmissa. Fiskön omistaa Suomen valtion liikelaitoksen Finstashipin Saaristovarustamo. Alus on rakennettu vuonna 1988 Olkiluodon telakalla. Sen pituus on 19,80 metriä ja sille mahtuu 2 henkilöautoa ja 36 matkustajaa. Alus on M/S Finnön sisaralus.
Saaristovarustamo hävisi reittialueen kilpailutuksen ja vuonna 2010 sen korvasi yhteysalus Nordep.
Alcahest
Hahmot
Alenin seuraan liittyy viisi hahmoa pelin aikana. Pelissä on monta loppuvastusta ja neljä Vartijaa (The Four Guardians), jotka Alenin on löydettävä voittaakseen Alcahestin.