cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tampereen yliopiston ylioppilaskunta
Yleistä
Tamyn toimisto sijaitsi Tampereen keskustassa Yliopistonkadulla. Tamyssa työskenteli kokopäiväisesti joukko sektoriasiantuntijoita, pääsihteeri, toimistohenkilökuntaa sekä Tamyn hallitus. Hallituksessa vuonna 2018 työskenteli puheenjohtajana Sanni Lehtinen, varapuheenjohtajana Paula Saarinen sekä hallituksen jäseninä Nelly Kivinen, Katariina Kojo, Noora Korhonen, Esko Nieminen, Roope Tukia ja Aliisa Toivanen. Lisäksi tiloista löytyivät ylioppilaslehti Aviisin toimitus sekä Opiskelijan Tampereen toimisto. Tamy tarjosi jäsenilleen erilaisia palveluja ja neuvontaa, kouluttaa järjestötoimijoita sekä hoitaa jäsenistönsä edunvalvontaa paikallisesti ja valtakunnallisesti.
Tamy omisti puolet ravintola- ja julkaisutoimintaa harjoittavasta Juvenes Oy:stä. Lisäksi ylioppilaskunta omistaa täysin kiintestöjen vuokraukseen ja hallintaan erikoistuneen KarPek Oy:n.
Hallinto
Tamyn ylin päättävä elin oli kahden vuoden välein vaaleilla valittava 40-paikkainen edustajisto. Edustajiston nimittämä hallitus käytti ylintä hallinto- ja toimeenpanovaltaa. Päivittäisestä toiminnasta vastasivat toimistohenkilökunta ja sektorikohtaiset asiantuntijat.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä (lyhenne kok ) on Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajien muodostama yhteistyöelin Suomen valtiopäivillä eduskunnassa. Eduskuntaryhmien asemasta säädetään laissa eduskuntaryhmien tuesta, eduskunnan työjärjestyksessä ja muissa eduskunnan omissa säädöksissä.
Toimintaa
Kokoomuksen eduskuntaryhmän muodostavat eduskuntavaaleissa valitut ja valtakirjansa tarkistuttaneet Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat. Jokaisten vaalien jälkeen eduskuntaryhmä järjestäytyy ja valitsee itselleen ryhmän voimassa olevan työjärjestyksen mukaisesti ryhmäjohdokseen puheenjohtajiston, eli puheenjohtajan sekä ensimmäisen, toisen ja kolmannen varapuheenjohtajan, sekä oman työvaliokunnan. Ryhmän puheenjohtajisto osallistuu monipuolisesti eduskuntaryhmän johtamiseen ja yhteydenpitoon, esimerkiksi myös mahdollisiin ministeriryhmän ja puoluejohdon omiin kokouksiin.
Eduskuntaryhmä pitää valtiopäivien aikana säännöllisesti ennakkoon kutsuttuja ryhmäkokouksia. Eduskunnan syys- ja kevätistuntokausina kokouksia pidetään yleensä kerran viikossa omassa ryhmähuoneessa, pääasiassa torstaisin alkaen klo 14.30, kuitenkin ennen klo 16 alkavaa eduskunnan kyselytuntia, jolloin myös eduskuntaryhmään mahdollisesti kuuluvat valtioneuvoston ministerit sekä heidän poliittiset valtiosihteerinsä ja erityisavustajansa ovat usein parhaiten tavoitettavissa.
Erich Apel
pienoiskuva|Erich Apel Erich Apel (3. lokakuuta 1917 Judenbach, Thüringen – 3. joulukuuta 1965 Berliini) oli taloustieteiden tohtori ja DDR:n taloudellisen suunnittelukomission johtaja vuosina 1963–1965. Hän oli varapääministerinä vuosina 1953–1958.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Toimintaa
Eduskuntaryhmän kokouksissa päätetään ryhmän kannoista eduskunnassa käsiteltäviin asioihin, keskustellaan ajankohtaisista valtioneuvoston nimityksistä, ohjelmista, hankkeista ja muista poliittisista aiheista sekä tehdään tarpeellisia hallinnollisia päätöksiä ryhmän oman työjärjestyksen mukaisesti. Ryhmän kokoukset eivät ole yleensä avoimia toimittajille ja muille ryhmän ulkopuolisille, mutta ryhmä voi päättää myös toisin. Lisäksi ryhmä tai ryhmän puheenjohtaja pitää usein avoimia tiedotustilaisuuksia ja yhteyttä toimittajiin, kun ryhmä tekee merkittäviä päätöksiä tai käy yleisesti kiinnostavia keskusteluja.
Erich Apel
Varhaiset vuodet
Vuosina 1935–1937 Apel työskenteli konesuunnitteluinsinöörinä posliinitehtaassa Neuhausissa, (Neuhaus am Rennweg), minkä jälkeen hän opiskeli koneinsinööriksi Ilmenaussa 1937–1939. Toisen maailmansodan aikana Apel osallistui rakettiaseiden suunnittelija Wernher von Braunin ohjusaseiden kehittämistyöhön Peenemündessa.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Toimintaa
Eduskuntaryhmän puheenjohtaja ei ole yleensä nimitettynä muihin kansanedustajille tarkoitettuihin eduskunnan toimielimiin, mukaan luettuna valiokuntiin, vaan hän keskittyy eduskuntaryhmän johtamiseen ja yhteydenpitoon suhteessa valtioneuvostoon, eduskunnan virkamiehiin sekä muihin poliittisiin ryhmiin, puolueisiin ja kansalaisryhmiin. Eduskuntaryhmän ja sen puheenjohtajiston apuna toimii eduskuntaryhmän ryhmäkanslia, jossa on töissä poliittisia sihteereitä, virkailijoita ja avustajia, mukaan luettuna ryhmäkanslian hallinnollisena esimiehenä toimiva eduskuntaryhmän pääsihteeri. Käytännössä eduskuntaryhmä valmistelee usein eduskunnan istuntosalissa pidettäviä ryhmäpuheenvuoroja sekä muita ryhmän tarvitsemia selvityksiä ja raportteja.
Erich Apel
Varhaiset vuodet
Vuosina 1946–1952 Apel työskenteli Neuvostoliiton rakettitekniikan kehittämistyössä ja vuonna 1952 konerakennusministeriön liiketoiminnan johtajana.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Toimintaa
Kokoomuksen eduskuntaryhmä kuvaa omassa esittelytekstissään itseään 'monipuoliseksi ryhmäksi, jossa on edustettuna laajaa kokemusta eri yhteiskuntasektoreilta'.
Erich Apel
Poliittinen ura
Vuonna 1953 Apel valittiin pääministerin sijaiseksi ja vuonna 1954 Saksan yhdistyneen sosialistisen puolueen SED:n ehdokkaaksi. Vuonna 1958 Apel nimitettiin SED:n keskuskomitean jäseneksi ja DDR:n kansankamarin edustajaksi.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Historiaa
Kokoomuksen eduskuntaryhmä on perustettu ja aloittanut katkeamattoman toiminnan vuonna 1918, eli samana vuonna kuin Kokoomus-puolue rekisteröityi puolueeksi.
Erich Apel
Poliittinen ura
DDR:n suunnittelukomission johtajana Apel oli toteuttamassa professori Jevsei Libermanin ajatuksia ideologiasta sosialistisesta markkinataloudesta. Hän kehitti Itä-Saksan taloutta voimakkaasti vuosina 1963–1965. Itä-Saksasta tuli korkeimman elintason saavuttanut sosialistinen maa, "talousihme". Apel yhdisti toiminnassaan uuden tietokonetekniikan, saksalaisten suuryhtiöiden edut ja tehokkuuden.
Ogilala
Ogilala on yhdysvaltalaisen muusikon Billy Corganin (levy on julkaistu nimellä WPC) soololevy. Albumi julkaistiin 13. lokakuuta 2017 maailmanlaajuisesti. Ogilala on Corganin ensimmäinen musiikillinen sooloalbumi vuoden 2005 debyyttisooloalbuminsa TheFutureEmbracen jälkeen. Levyn tuottajana toimi Rick Rubin. Levyltä julkaistiin kaksi singleä, "Aeronaut" sekä "The Spaniards".
Erich Apel
Poliittinen ura
Apel joutui poliittiseen epäsuosioon, kun Neuvostoliiton johtajat epäilivät hänen tarkoitusperiään. Vuonna 1965 Neuvostoliitto ehdotti viisivuotista kauppasopimusta DDR:lle. Neuvostoliiton puoluejohtaja Leonid Brežnev matkusti henkilökohtaisesti Itä-Berliiniin solmiakseen sopimuksen. Kauppasopimus sitoi Itä-Saksan talouden tiukemmin Neuvostoliiton talouteen. Neuvostoliitto hyötyi entistä enemmän uudesta kauppasopimuksesta taloudellisesti. Tämä oli liikaa Apelille, ja kauppasopimuksen allekirjoituspäivänä hän ampui itsensä.
Ogilala
Verrattuna Corganin aikaisempaan tuotantoon, Ogilalan kappaleet ovat akustisia, ja ne ovat esitetty pääasiassa akustisella kitaralla, pianolla ja jousilla. Kappaleella "Processional" Corgan tekee ensimmäistä kertaa The Smashing Pumpkinsin vuoden 2000 hajoamisen jälkeen yhteistyötä bändin alkuperäiskitaristin James Ihan kanssa tämän soittaessa akustista kitaraa kappaleella.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Historiaa
Kokoomuksen eduskuntaryhmän pitkäaikaisin ryhmäpuheenjohtaja on ollut kansanedustaja Ben Zyskowicz. Hän toimi eduskuntaryhmän puheenjohtajana yhtäjaksoisesti aikavälillä 9. helmikuuta 1993 - 1. helmikuuta 2006, kunnes hänet korvasi loppuajaksi valtiopäiväkaudelle 2003-2007 kansanedustaja Jyri Häkämies. Tämän jälkeen Zyskowicz toimi eduskuntaryhmän 2. varapuheenjohtajana kesäkuuhun 2011 asti.
Muita merkittäviä eduskuntaryhmän puheenjohtajina toimineita Kokoomuksen kansanedustajia:
Valtiopäiväkausi 2007 - 2011
Valtiopäiväkaudella 2007–2011 Kokoomuksen eduskuntaryhmään kuului eduskuntavaalien 2007 jälkeisestä ryhmän järjestäytymisestä, maaliskuusta 2007 alkaen, 50 kansanedustajaa. Kansanedustaja Merikukka Forsiuksen vuonna 2008 tapahtuneen ryhmään liittymisen jälkeen ryhmään kuului kauden loppuun asti 51 edustajaa, mikä teki Kokoomuksen eduskuntaryhmästä eduskunnan suurimman ryhmän yhdessä Keskustan eduskuntaryhmän kanssa.
Eduskuntaryhmää johti huhtikuusta 2007 lähtien koko kauden kansanedustaja Pekka Ravi.
Valtiopäiväkausi 2011–2015
Valtiopäiväkaudella 2011–2015 Kokoomuksen eduskuntaryhmään kuului eduskuntavaalien 2011 jälkeisestä ryhmän järjestäytymisestä, huhtikuusta 2011 alkaen, 44 kansanedustajaa. Samalla Kokoomuksen eduskuntaryhmä nousi ensimmäistä kertaa Suomen historiassa vaalien jälkeen eduskunnan suurimmaksi eduskuntaryhmäksi. Eduskuntaryhmien kesken tehdyn herrasmiessopimuksen mukaisesti suurin ryhmä voi yrittää valtioneuvoston (hallituksen) ja hallitusohjelman muodostamista ensimmäisenä, joten Kokoomuksen eduskuntaryhmä nimitti hallitustunnustelijaksi puheenjohtajansa, kansanedustaja Jyrki Kataisen. Kokoomuksen eduskuntaryhmä ja puoluevaltuusto vahvistivat yhteisessä kokouksessaan kesäkuussa 2011 hallitustunnustelija Kataisen esityksen perusteella ehdokkaansa pääministeriksi sekä valtioneuvoston jäseniksi, ehdotuksen hallitusohjelman hyväksymisestä ja päätöksen näiden edellä mainittujen ehdotusten siirtämiseksi eduskunnan hyväksyttäväksi.
Pekka Ravi valittiin yksimielisesti huhtikuussa 2011 jatkamaan ryhmän puheenjohtajana myös valtiopäiväkauden 2011-2015 alkupuolella tilapäisesti, kunnes eduskuntavaalien myötä valittu uusi eduskunta oli saanut nimitettyä kesäkuuhun 2011 asti kestäneiden hallitusneuvottelujen jälkeen uuden valtioneuvoston ja uuden eduskunnan puhemiehistön.
Valtiopäiväkausi 2023–2027
Ryhmän koko kaudella on 48 edustajaa.
Ryhmän puheenjohtajisto
Kesäkuussa 2011 eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi nimitettiin yksimielisesti kansanedustaja Jan Vapaavuori. Ensimmäiseksi varapuheenjohtajiksi nimitettiin Lenita Toivakka, toiseksi varapuheenjohtajaksi Petteri Orpo ja kolmanneksi Outi Mäkelä. Toivakka oli toiminut varapuheenjohtajana vuodesta 2010 ja Orpo vuodesta 2007. Outi Mäkelä oli uusi ryhmän puheenjohtajistossa.
Marraskuussa 2012 Vapaavuori nimitettiin Kataisen hallituksen elinkeinoministeriksi Jyri Häkämiehen erottua tehtävästä. Hänet korvasi ryhmän puheenjohtajana yksimielisellä päätöksellä kansanedustaja Petteri Orpo. Orvon tilalle ryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi valittiin äänestyksen jälkeen kansanedustaja Arto Satonen.
Kesäkuussa 2014 Orpo aloitti Stubbin hallituksen maa- ja metsätalousministerinä ja Arto Satosesta tuli eduskuntaryhmän puheenjohtaja. Lenita Toivakasta tuli Stubbin hallituksen Eurooppa- ja ulkomaankauppaministeri ja Outi Mäkelä nousi ryhmän ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Ben Zyskowiczista tuli toinen ja Heikki Autosta kolmas varapuheenjohtaja.
Pianosonaatti nro 1 (Beethoven)
Ludwig van Beethoven sävelsi ensimmäisen pianosonaattinsa f-molli op. 2 vuonna 1795. Teos julkaistiin vuonna 1797. Se on omistettu Joseph Haydnille, jonka johdolla Beethoven ensimmäisen pianosonaattinsa säveltämisen aikoihin opiskeli. Teos kestää noin 19 minuuttia. Sen ensimmäinen osa on sonaattimuotoinen.
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Ryhmän puheenjohtajisto
Huhtikuussa 2015 Satonen valittiin jatkamaan eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Eduskuntaryhmän ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi valittiin jatkamaan kansanedustaja Outi Mäkelä Nurmijärveltä ja toiseksi varapuheenjohtajaksi kansanedustaja Ben Zyskowicz Helsingistä.
Pianosonaatti nro 1 (Beethoven)
Osat
thumb|Teoksen ensimmäinen osan alku. Teoksessa on neljä osaa:
Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Ryhmän puheenjohtajisto
Eduskuntaryhmän uudeksi kolmanneksi varapuheenjohtajaksi valittiin kansanedustaja Sinuhe Wallinheimo. Wallinheimo on Kokoomuksen toisen kauden kansanedustaja Jyväskylästä.
Tenholan vaakuna
thumb|Tenholan vaakuna (1953–1992) Tenholan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Tenholan historiasta ja sen selitys on ”vihreässä kentässä hopeinen, polvistunut enkeli pitäen molemmilla käsillään kultaista lippua, jossa musta, paaluittainen piilu”.
Vaakunan historiaa
Vaakunan polvistunut enkeli oli kuva-aiheena jo keskiaikaissa Raaseporin kihlakunnan sinetissä. Sinetin aihetta käytettiin myös kihlakunnan nostoväen lipussa isonvihan aikaan. Vihreässä lipussa oli kuvattuna etupuolella Ruotsin kuningas Kaarle XII:nnen monogrammi, kihlakunnan sinettiaiheen ollessa lipun kääntöpuolella. Vuonna 1739 karsbylainen Kristina Ekestubbe lahjoitti lipun Tenholan kirkolle, missä sitä käytettiin sakastin alttarivaatteena. Alkuperäistä lippua säilytetään nykyisin kansallismuseossa. Vuonna 1994 lahjoitettiin kirkolle lipusta kopio, jota oltiin käytetty Tenholan suojeluskunnan lippuna.
Vaakunan enkelin pitelemässä lipussa esiintyvä piilukirves on puolestaan Pyhän Olavin, pitäjän katoliselta keskiajalta peräisin olevan suojeluspyhimyksen symboli. Pyhän Olavin tunnuksena piilua on käytetty myös muun muassa Kalvolan, Sysmän ja Tyrvään vaakunoissa.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 29. joulukuuta 1953. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1993 kun Tenhola liittyi Tammisaaren kaupunkiin.
Henkilöntarkastus
Henkilöntarkastus
Henkilöntarkastus voidaan tehdä takavarikoitavan taikka väliaikaiseen hukkaamiskieltoon tai vakuustakavarikkoon pantavan esineen tai omaisuuden löytämiseksi tai muutoin sellaisen seikan tutkimiseksi, jolla voi olla merkitystä rikoksen selvittämisessä. Henkilöntarkastus voidaan tehdä sille, jota on syytä epäillä
Se, jota ei ole syytä epäillä rikoksesta, saadaan tarkastaa vain, jos erittäin pätevin perustein voidaan olettaa, että tarkastuksessa saatetaan löytää takavarikoitava taikka väliaikaiseen hukkaamiskieltoon tai vakuustakavarikkoon pantava esine tai omaisuus taikka muutoin saada selvitystä rikoksesta.
DNA-tunnisteen määrittäminen
Jos on tehty rikos, josta säädetty ankarin rangaistus on vähintään neljä vuotta vankeutta, saadaan DNA-tunnisteen määrittämiseksi tai muun vastaavan tutkinnan suorittamiseksi tarpeellinen henkilönkatsastus tehdä henkilöille, joita ei epäillä kyseisestä rikoksesta, jos tutkinnalla on erittäin suuri merkitys rikoksen selvittämiselle sen vuoksi, että rikoksen selvittäminen olisi mahdotonta tai olennaisesti vaikeampaa käyttämällä tutkinnan kohteiden oikeuksiin vähemmän puuttuvia keinoja. DNA-tunniste sekä muut vastaavat tutkintatulokset on hävitettävä ja säilytetyt näytteet tuhottava, kun asia on lainvoimaisesti ratkaistu tai jätetty sillensä.
Henkilöön kohdistuvan etsinnän toimittaminen
Henkilöön kohdistuvasta etsinnästä on soveltuvin kohdin voimassa, mitä kotietsinnästä säädetään. Jos etsintä on perusteellinen, se on toimitettava sitä varten varatussa huoneessa. Milloin etsinnän toimittaa muu kuin terveydenhuoltohenkilöstöön kuuluva, siinä on, mikäli mahdollista, oltava saapuvilla etsinnästä päättäneen virkamiehen kutsuma todistaja.
Lääketieteellistä asiantuntemusta vaativan tutkimuksen saa suorittaa vain lääkäri.
Vartijan oikeus tarkastukseen
Myös yksityisistä turvallisuuspalveluista annetussa laissa tarkoitetulla vartijalla on tietyissä tilantessa oikeus määrätynlaiseen turvallisuustarkastukseen. Tällaisella vartijalla on vartioimistehtävää suorittaessaan oikeus ottaa kiinni verekseltä tai pakenemasta tavattu rikoksentekijä, jos rikoksesta saattaa seurata vankeutta tai jos rikos on lievä pahoinpitely, näpistys, lievä kavallus, lievä luvaton käyttö, lievä moottorikulkuneuvon käyttövarkaus, lievä vahingonteko tai lievä petos. Vartija saa ottaa kiinni myös sen, joka on viranomaisen antaman etsintäkuulutuksen mukaan pidätettävä tai vangittava. Kiinni otettu on viipymättä luovutettava poliisille.
Vartijalla on kiinniotto-oikeutta käyttäessään oikeus tarkastaa kiinni otettu ja hänen mukanaan olevat tavarat sen varmistamiseksi, ettei kiinni otetulla ole hallussaan esineitä tai aineita, joilla hän voi aiheuttaa vaaraa itselleen tai muille. Vartijalla on oikeus ottaa pois tarkastuksessa tavatut vaaralliset esineet tai aineet. Pois otetut esineet tai aineet on vartijan luovutettava viipymättä poliisille.
Euran vaakuna
thumb|150px|Euran vaakuna Euran vaakuna on saanut aiheensa Euran kunnan historiasta. Vaakunan karhu on jaettu aihe Satakunnan vaakunan kanssa viitaten pitäjän asemaan yhtenä maakunnan vanhoista keskuksista. Sakarakoro symboloi seudun muinaislinnoja.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 9. elokuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä sinisen, sakarakoroisen reunuksen ympäröimänä musta, punavaruksinen karhu pystyasennossa, oikeassa kämmenessään iskuun kohotettu sininen miekka”.
Jussi Autio
Jussi Antero Autio (s. 5. huhtikuuta 1975 Vantaa) on suomalainen entinen seiväshyppääjä. Hän edusti seuratasolla Hyvinkään Tahkoa, Hyvinkään Seudun Urheilijoita ja HIFK-Friidrottia.
Autio edusti Suomea yleisurheilun MM-kisoissa 1999, jossa hän ei selviytynyt seiväshypyn finaaliin. Hän voitti Suomen-mestaruuden 1999, sijoittui hopealle 2000 ja pronssille 1998. Ennätyksekseen Autio hyppäsi 560 senttiä Somerolla 1999.
Deux-Montagnes (järvi)
Deux-Montagnesen järvi (suomeksi ’kahden vuoren järvi’) on 43 kilometriä pitkä ja 10 kilometriä leveä järvi, joka sijaitsee Ottawajoen alajuoksulla Québecissä. Suurin osa järven vesistä yhtyy etelässä Saint Lawrencen jokeen kuuluvaan Saint-Louis’n järveen, mutta lisäksi sillä on kaksi pienempää laskujokea, Rivière des Mille Îles ja Rivière des Prairies.
Kendra Wilkinson
Kendra Leigh Wilkinson (s. 12. kesäkuuta 1985, San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen televisiokasvo ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten tositelevisiosarjasta The Girls Next Door, jossa kerrottiin Playboy-kartanon elämästä.
Wilkinson kärsi nuorena pahasta masennuksesta. Hän on kertonut yrittäneensä itsemurhaa muutaman kerran. Wilkinsonin äiti vei hänet lopulta psykiatriseen sairaalaan, jonne hänet otettiin potilaana. Wilkinson aloitti 13-vuotiaana käyttämään kokaiini a, josta hänen ongelmat huumeidenkäytön kanssa alkoivat.
Hän oli Playboy-lehden omistajan Hugh Hefnerin yksi tyttöystävä ja avopuoliso vuosina 2004–2008 ja poseerasi useita kertoja kyseisessä lehdessä. Hefner oli parin tavatessa 78-vuotias ja Wilkinson 18. Wilkinson kertoi avoimesti vuonna 2011 julkaisemassaan elämäkerrassa Sliding Into Home, että hän petti Hefneriä suhteen aikana useiden miesten kanssa. Wilkinson on kertonut olleensa onneton asuessaan Playboy-kartano ssa.
Wilkinson osallistui myös Britannian Viidakon tähtöset -tosi-tv-sarjaan vuonna 2017.
Wilkinson nai amerikkalaisen jalkapallon NFL-pelaaja Hank Basketin 2009. Pari erosi vuonna 2018 ja heillä on kaksi lasta, Hank (s. 2009) ja Alijah (s. 2014).
Kingfish
JustSeSomali (joskus SupiSuomiSomali) aiemmin Kingfish (oik. Remzi Rafle, s. 1992 Hämeenlinna ) on helsinkiläinen rap-artisti, joka on julkaissut kappaleen muun muassa Gettomasan kanssa. Kingfish muutti Helsinkiin vuonna 1995.
Kingfishin ura lähti nousuun kesällä 2015, kun street single TONNI julkaistiin. Myöhemmin Mikael Gabriel otti Kingfishiin yhteyttä ja ehdotti yhteistyötä. Sen seurauksena julkaistiin Mikael Gabrielin ja Ville Gallen tähdittämä kappale TONNI remix. Keväällä 2016 Kingfish lämppäsi Tavastialla Ty Dolla $ignia. Kingfish oli esiintymässä Flow Festivaalilla elokuussa 2016. Kesällä 2016 Kingfishiltä ilmestyi Koko kesä -niminen EP, jonka nimikkoraita on Kingfishin suosituin kappale suoratoistopalveluissa, kuten Spotifyssa, jossa sillä oli joulukuuhun 2019 mennessä yli 3 miljoonaa kuuntelukertaa. Kingfishin tuorein julkaisu on huhtikuussa 2019 julkaistu Promo. Vieraana kappaleella on Eevil Stöö.
Kingfishin levyt on julkaissut Mikael Gabrielin luotsaama levy-yhtiö, Tasoi Records, joka toimii yhteistyössä Universal Musicin kanssa.
YleX:n haastattelussa vuonna 2017 Kingfish totesi, että "mä tuun varmaan vallottaan Suomen tässä ihan lähiaikoina".
Nettipila
Syksyllä 2022 Rafle laittoi Tiktok-kanavalleen videon, jossa hän kertoi jutun, että oli saanut ravintolasta ilmaiseksi ruokakassin, kun henkilökunta oletti hänet Wolt-kuskiksi asiakkaan sijaan. Humoristinen tarina oli keksitty, mutta se päätyi paria kuukautta myöhemmin totena Helsingin Sanomien sivuille osoituksena arkipäivän rasismista, mikroaggressioista ja etnisestä profiloinnista ja mainostamaan rasisminvastaista kirjaa. Rafle paljasti jutun Laudi-podcastin jaksossa ”Trollauksen aatelisia (vieraana Kingfish ja Gracias)”. Raflen mukaan jutun kirjoittanut toimittaja Hilla Körkkö ei ottanut yhteyttä, vaan kirjoitti jutun pelkästään Tiktok-videon perusteella.
Porttiteoria
Porttiteoria on käsitys, jonka mukaan laillisten tai ”mietojen” päihteiden käyttö toimii ”porttina” kovempiin aineisiin, eli johtaa ennen pitkää siihen, että niiden käyttäjä alkaa käyttää vaarallisempia huumeita. Tyyppiesimerkkeinä pidetään yleensä alkoholia, tupakkaa ja kannabista, sekä usein ylipäätään kaikkia riippuvuutta aiheuttavia aineita.
On esitetty, että erilaiset riippuvuutta aiheuttavat aineet herkistävät aivojen mielihyväkeskusta ja saavat ne ”kaipaamaan” kovempia päihteitä. Porttiteoriaa on usein kritisoitu siitä, että se jättää huomioimatta lukuisia päihteidenkäytölle altistavia tekijöitä, kuten geenien ja ympäristötekijöiden vaikutukset. Tutkimusten mukaan siihen päätyykö nuori kovien huumeiden käyttäjäksi vaikuttaa enemminkin sosiaalinen ympäristö ja työllisyystilanne, kuin kannabiksen käyttö.
Tutkimukset
Tutkimustulokset porttiteoriasta ovat ristiriitaisia. Muun muassa hiirikokeissa on todettu geenien muuttumiseen perustuva mekanismi, joka tukee porttiteoriaa nikotiinin kohdalla. Ihmisellä tätä ei ole vahvistettu.
Yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa ne nuoret, joilla ei ollut havaittu muita käytöshäiriöitä ja jotka olivat käyttäneet alkoholia tai tupakkaa viimeisen kuukauden aikana käyttivät 30 kertaa todennäköisemmin kannabista. Ne jotka olivat kokeilleet myös kannabista käyttivät 17 kertaa todennäköisemmin kokaiinia, heroiinia tai LSD:tä.
Suomen akatemian tutkimuksen mukaan nuorilla, jotka ovat aloittaneet tupakoinnin varhain oli moninkertainen riski aloittaa myöhemmin myös kannabiksen käyttö. Tutkijoiden mukaan tulokset tukevat porttiteoriaa, jonka mukaan lailliset päihteet, kuten tupakka ja alkoholi, toimivat porttina laittomien huumeiden käytön aloittamiseen. Muita kannabiksen käyttöön vaikuttavia tekijöitä olivat nuoren impulsiivisuus ja toisen vanhemman alkoholinkäyttö.
Aviasud Engineering
Aviasud Engineering oli ranskalainen komposiittirakenteisten ultrakeveiden lentokoneiden valmistaja.
Munasammal
Munasammal (Diphyscium foliosum) on munasammaliin kuuluva lehtisammallaji, jota esiintyy Maan pohjoispuoliskolla ja Keski-Amerikassa mereisillä alueilla.
Munasammal muodostaa noin yhden senttimetrin pitkiä tiheitä kasvustoja. Alimmat lehdet ovat kielimäiset ja lyhytkärkiset. Itiöpesäke on suuri ja soikea, kasvaa perättömänä lajin kasvupaikoilla paljaalla maalla.
Aviasud Sirocco
thumb|Aviasud Sirocco (G-MNRT) Aviasud Sirocco on yksipaikkainen ranskalainen ultrakevyt lentokone, jota myydään rakennussarjana. Sen suunnitteli ja valmisti Aviasud Engineering vuodesta 1983 alkaen.
Vuonna 1989 valmistus siirrettiin Aériane-tehtaalle Belgiaan. Vuonna 2007 tuotteen oikeudet siirrettiin Aero Consult Light Aircraft-yhtiölle, joka on uudelleensuunnitellut koneen ja myy sitä toukokuusta 2009 alkaen nimellä Sirocco NG.
Ahvenlammi
Ahvenlammi tarkoittaa seuraavia:
Canon EOS 600D
Canon EOS 600D on Canonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkistettiin 7. helmikuuta 2011. Kamera tunnetaan Japanissa nimellä Canon EOS Kiss X5 ja Pohjois-Amerikassa nimellä Canon EOS Rebel T3i.
Sydänjää
Sydänjää on vuonna 2007 alkanut suomalainen MTV3:n draamasarja. Sarja jäi tauolle 28. huhtikuuta 2008, mutta MTV3-kanava tilasi sarjaan kahdeksan lisäjaksoa. Uudet, kolmannen tuotantokauden jaksot alkoivat keväällä 2010. Aikaisemmasta tiedosta poiketen sarjan kolmas ja viimeinen tuotantokausi koostui 12 jaksosta.
Sarja ilmestyi DVD-julkaisuna 30. heinäkuuta 2010.
Juoni
Sarja kertoo kolmesta naisesta Outista, Jonnasta ja Kitistä, joilla on oma elämä. Jokin yhdistää heitä, mutta he eivät tiedä sitä ennen kuin salaperäinen kirje kutsuu heidät kaikki töölöläiseen pesulaan.
Outi Keränen
Outi, 43, on vastuuntuntoinen ja luotettava. Itseään kohtaan Outi on ankara. Outi tietää mitä tahtoo ja hän panee aina perheen etusijalle. Outi on ammatissaan menestyvä lääkäri. Outi on aina tiennyt olevansa adoptoitu. Hän tietää biologisen äitinsä nimen, Riitta Nuutinen. Outi ei aluksi tiennyt Riitalla olleen muitakin lapsia, mutta kun Riitta Nuutisen sisar Eeva Kultalahti lähettää Outille, ja tämän kahdelle sisarelle Kitille ja Jonnalle kirjeen jossa kertoo haluavansa kertoa naisille näiden äidistä. Outi päättää ettei halua elämäänsä enää ainuttakaan käännettä, ja ilmoittaa ettei asia kiinnosta häntä. Outi joutuu kuitenkin myöntämään itselleen ettei saa mielenrauhaa, ellei saa tietoa juuristaan. Outi lähentyy sisariaan Kitiä ja Jonnaa.
Emil Nolde
pienois|Emil Nolde. Emil Nolde (alkuaan Emil Hansen, 7. elokuuta 1867 – 13. huhtikuuta 1956) oli saksalainen taidemaalari.
Aisopos
Aisopos (, ; n. 620–564 eaa.) oli antiikin kreikkalainen faabelien eli eläinsatujen sepittäjä. Hän tuli faabeleistaan niin kuuluisaksi, että myöhemmin koko eläintarinaperinne laitettiin hänen nimiinsä. Nykyisin tunnetut Aisopoksen faabelit ovat kuitenkin suureksi osaksi myöhempää alkuperää. Niitä on käytetty paljon moraaliopetuksessa ja lapsille tehtyjen satujen, näytelmien ja sarjakuvien pohjana.
Sydänjää
Outi Keränen
Outille oli kamala järkytys, että hänen ottoisänsä Pentti Santamaa paljastui hänen biologiseksi isäkseen. Outi pystyi myöhemmin antamaan isälleen anteeksi. Outin työpaikalla työskentelevä mieslääkäri Mark Järvinen lähentyy Outin kanssa. Avioliitto Eeron kanssa alkaa horjua, koska Outin elämässä tapahtuneet käänteet alkavat vähitellen hallita Outin elämää. Kun Outi pettää Eeroa Markin kanssa, avioliitto Eeron kanssa kaatuu. Outin ja Eeron kaksi lasta Tatu ja Emma sentään ymmärtävät. Emma tosin on isänsä puolella, kun taas Tatu puolustaa äitiään.
Aisopos
Elämä
Aisopoksen elämästä tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Mikäli hän oli historiallinen henkilö, hän eli arkaaisella kaudella, ja vaikuttaa toimineen noin vuonna 570 eaa., sillä Herodotos mainitsee Rhodopis-nimisen naisen olleen orjana hänen kanssaan, ja ajoittaa tämän faarao Ahmose II:n (kreikkalaisittain Amasis) aikaan. Plutarkhos taas esittää Aisopoksen Solonin aikalaisena. Diogenes Laertios ajoittaa Aisopoksen 52. olympiadiin eli vuoteen 572 eaa. Aisopoksen syntymä ajoitetaan noin vuoteen 620 eaa. ja kuolema noin vuoteen 564 eaa. tai jonkin verran tämän jälkeen.
pienoiskuva|vasen|upright=0.68|[[Diego Velázquezin maalaus Aisopoksesta noin vuodelta 1638.]] Aisopoksen kerrotaan olleen alun perin orja. Hänen synnyinpaikkaansa ei tunneta varmuudella. Yleensä synnyinpaikaksi mainitaan Traakian Mesembria. Sudan mukaan Aisopoksen kotipaikaksi esitettiin myös Samos, Sardes ja Fryygian Kotiaion. Tätä on selitetty sillä, että hän olisi ollut orjana Samoksella; ajatus Fryygiasta hänen kotipaikkanaan taas olisi myöhempää kirjallista perimätietoa, joka voisi johtua siitä, että hänet yhdistettiin fryygialaiseen Marsyas-myyttiin, tai siitä, että ”fryygialainen” toimi joskus orjien yleisenä nimityksenä.
Sydänjää
Outi Keränen
Kun sisarille selviää, ettei heidän äitinsä, Riitta Nuutinen olekaan kuollut, kuten oli luultu, Outin elämä oli kaatua siihen paikkaan. Riitta lähentyy kymmeniä vuosia sitten hylkäämiään lapsia, jotka ottavat hänet vastaan hieman viileähkösti. Riitta kertoo palanneensa tyttäriensä elämään, koska halusi heidän tietää Riitan omaavan perinnöllisen rintasyövän.
Emil Nolde
Nolde opiskeli puukuvanveistoa Flensburgissa vuosina 1884–1888 ja toimi sen jälkeen muun muassa piirustuksenopettajana Saint-Gallin taideteollisessa koulussa Sveitsissä. Hänen ensimmäiset maalauksensa valmistuivat vuonna 1896 ja vuonna 1902 hän alkoi käyttää sukunimeä Nolde kotikaupunkinsa mukaan.
Aisopos
Elämä
Phaedrus kertoo, että Aisopos olisi alkanut kertoilla faabeleita siksi, ettei orjana voinut sanoa ajatuksiaan suoraan. Siksi hän siirsi ajatuksensa satuihin ja vältti syytökset sillä, että sadut olivat keksittyjä. Aisopoksen isänniksi mainitaan kaksi samoslaista, Ksanthos ja Iadmon. Näistä jälkimmäinen vapautti hänet. Tämän jälkeen Aisopoksen kerrotaan vierailleen Kroisoksen luona, missä hän moitti Solonia siitä, että tämä oli epäkohtelias kuningasta kohtaan. Hänen kerrotaan myös käyneen Ateenassa Peisistratoksen luona.
Aisopoksen kuolemasta kerrotaan, että Kroisos olisi lähettänyt hänet Delfoihin jakamaan asukkaille neljä minaa kullekin. Jonkun kiistan vuoksi Aisopos kuitenkin kieltäytyi antamasta yhtään rahaa, mistä raivostuneina delfoilaiset heittivät hänet alas jyrkänteeltä. Jumalat lähettivät Delfoihin kostoksi kulkutauteja. Kaupunkilaiset lupasivat lopulta hyvittää tekonsa, jos jollakin olisi oikeus vaatia hyvitystä Aisopoksen puolesta. Lopulta hyvitys annettiin Iadmonille, Aisopoksen aiemman isännän samannimiselle pojanpojalle, koska ketään läheisempää ei löytynyt. Toisen version mukaan Aisopos olisi surmattu siksi, että hänen tavaroidensa joukosta olisi löytynyt Delfoin temppelistä varastettu pikari. Todellisuudessa ei tiedetä, kävikö Aisopos koskaan Delfoissa.
pienoiskuva|upright=1.06|Aisopos kertoo faabeleitaan. [[Johann Michael Wittmer, 1879.]] Muutoin Aisopoksesta tiedetään vain anekdootteja, joita on Maksimos Planudeen kokoaman Aisopoksen faabeleiden laitoksen alkuun liitetyssä Aisopoksen elämäkerrassa. Niissä Aisopos kuvataan ulkonäöltään rumaksi ja epämuodostuneeksi. Tällaista yksityiskohtaa ei kuitenkaan mainita säilyneissä antiikin ajan lähteissä, mikä vie kuvaukselta uskottavuutta. Esimerkiksi Plutarkhoksen Seitsemän viisaan pidoissa vitsaillaan paljon Aisopoksen orjan asemasta, mutta ei lainkaan tämän ulkonäöstä, mikä on epätodennäköistä, jos asia olisi ollut tunnettu tosiseikka. Sitä paitsi ateenalaiset antoivat Lysippoksen tehtäväksi Aisopoksen patsaan veistämisen, ja mikäli se olisi kuvannut tämän rumana, tieto siitä olisi varmaankin säilynyt.
Kaiken kaikkiaan tiedot Aisopoksesta ovat niin hajanaisia ja alkuperältään epävarmoja, että koko Aisopoksen historiallisuus on joskus kyseenalaistettu. On huomautettu, että myöhemmässä antiikin kirjallisuudessa ”Aisopoksen” voisi nähdä ennemmin kirjallisena hahmona, nimenä tietynlaiselle ihmistyypille, jota esiintyi merkkihenkilöiden lähipiirissä, ennemmin kuin kenään tiettynä, joskus eläneenä henkilönä. Nykyisin Aisoposta pidetään yleensä historiallisena henkilönä, vaikka hänen nimiinsä laitetut faabelit ovatkin suureksi osaksi muuta alkuperää.
Emil Nolde
Nolde sai taiteeseensa vaikutteita Vincent van Goghilta, ja hän kuului vuosina 1906–1907 ekspressionistiseen Die Brücke -ryhmään. Jäsenyys ryhmässä jäi lyhytaikaiseksi, sillä Nolde työskenteli mieluiten itsenäisesti. Parhaiten hän viihtyi kotiseudullaan eteläisessä Jyllannissa.
Aisopos
Teokset
Aisopoksen nimiin laitettiin antiikin aikana suuri joukko faabeleita eli eläinsatuja. Niin kutsuttujen Aisopoksen faabeleiden kokoelma on syntynyt pitkän ajan kuluessa, eikä suuri osa niistä ole todellisuudessa peräisin Aisopokselta. Hän ei myöskään ollut faabelimuodon keksijä, vaan eläinsatuja oli kerrottu jo kauan ennen häntä. Osa Aisopoksen nimiin laitetuista faabeleista on syntynyt jo useita satoja vuosia ennen Aisopoksen syntymää. Toisaalta osa on peräisin paljon häntä myöhäisemmältä ajalta. Todistettavasti vanhimpana pidetään tarinaa haukasta ja satakielestä, joka on peräisin viimeistään 700-luvulta eaa., sillä se esiintyy jo Hesiodoksen teoksessa Työt ja päivät. Toisaalta esimerkiksi tunnettu tarina sudesta lammasten vaatteissa on tullut osaksi kokoelmaa vasta 1100-luvulla.
Sydänjää
Kiti Kuikka
Kiti piti yllä suhdetta myös Mikko Suutariin, josta oli määrä tulla laulaja. Kiti tulee raskaaksi Mikolle, mutta ei halua synnyttää lasta, Mikko kuitenkin saa Kitin tajuamaan että lapsi on iloinen asia. Jonnan ex-miesystävä Harri Bergman kuitenkin ajaa Mikon päälle humaltuneena. Kun selviää että sisarten äiti Riitta Nuutinen onkin elossa, Kiti ei usko vaan on varma että joku esiintyy heidän äitinään, vaikka asia ei näin ole. Kiti vihaa äitiään.
Jonna Alanen
Mervi Takatalo
Jonna, 26, on ammatiltaan urheilija. Hänen isänsä on Simo Alanen, ja äiti Riitta Nuutinen. Jonna on elänyt kokoikänsä isänsä hoivissa, kun Riitta äiti katosi jäljettömiin, lopulta Riitta julistettiin kuolleeksi. Jonna on seurustellut jo vuosia Harri Bergmanin kanssa. Jonnan isä Simo on toiminut Jonnan valmentajana. Jonna saa kirjeen menneisyydestä. Kirje on Riitta Nuutisen sisarelta, Eeva Kultalahdelta. Kirjeessä Eeva ilmoittaa haluavansa kertoa Jonnalle jotain tämän äidistä Riitasta. Samalla Jonnalle selviää, että Riitta Nuutisella on kaksi muutakin lasta, Outi ja Kiti, Jonnan sisaret. Jonnan elämä mullistuu suunnattomasti kahden sisaren löydyttyä. Kun Jonna ja Harri erosivat, ja Jonna avioitui Olli Santamaan, uuden sisarensa Outin veljen kanssa. Jonna halusi lapsen ja he yrittivät Ollin kanssa moneen otteeseen saada Jonna raskaaksi. Jonnalla ja Ollin ex-vaimolla Helenalla on huonohkot välit, ja Jonnaa ärsyttää se, että Helena on jatkuvasti kinumassa rahaa Ollilta, muka Helenan ja Ollin avioliitosta syntyneen Sonja-tytön ruokkimiseen. Olli joutuu tekemään paljon töitä, mikä toisinaan ärsyttää Jonnaa. Jonna alkaa kaivata rakkautta ja hellyyttä Ollin pitkien ulkomaanmatkojen aikana. Loukattuaan polvensa, ja saatuaan lääkäriaikoja Mark Järviselle, alkaa Jonnan ja Markin välillä kipinöidä. Jonnan ja Markin välille kehittyy seksisuhde, jonka Jonna pitää salassa mieheltään Ollilta. Pian käy ilmi ettei Jonnan ja tämän sisarten äiti Riitta Nuutinen olekaan kuollut. Ja Riitta todella alkaa osallistua kymmeniä vuosia sitten hylkäämiensä lastensa elämään. Outin ja Kitin mielestä on myöhäistä osallistua lastensa elämään niin pitkän välinpitämättömyyden jälkeen, kun taas hyväsydäminen Jonna on valmis antamaan äidilleen anteeksi.
Emil Nolde
Vuodesta 1908 lähtien Nolde alkoi käyttää töissään sekoittamattomia voimakkaita värejä, joita hän levitti paksuina kerroksina kankaalle. Näin hän loi omaperäisen tyylin, joka edustaa saksalaista ekspressionismia intensiivisimmillään. Hänen aiheinaan olivat muun muassa Jyllannin niemimaan laakeat rannikkomaisemat, kukka-asetelmat ja Raamatun tapahtumat.
Nolde oli kiinnostunut alkuperäiskansojen taiteesta ja teki vuosina 1913–1914 matkan Uuteen-Guineaan. Monissa hänen teoksissaan vallitsee primitiivisen mystinen tunnelma. Sitä tukee rehevien värien ja värivastakohtien käyttö. Yleensä Nolde maalasi suurpiirteisesti tyylitellen, mutta toisinaan hyvinkin pikkutarkasti.
Nolde liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen jo varhain vuonna 1920. Hän koki taiteensa tuovan esiin saksalaisesta alitajunnasta kumpuavia germaanisia ja kansallisia arvoja. Samoin ajatteli Joseph Goebbels, joka tuki ekspressionisteja ja toivoi tyylisuunnan mahtuvan kansallissosialistisen taiteen piiriin. Kaikkea modernismia vihaavan Adolf Hitlerin pakottamana Goebbels joutui kuitenkin vaihtamaan kantaansa. Kansallissosialistisen puolueen tultua valtaan 1933 Nolden taide leimattiin rappiotaiteeksi, mikä oli hänelle suuri pettymys. Kansallissosialistit takavarikoivat noin tuhat Nolden työtä ja tuhosivat useita. Vuonna 1941 hänet asetettiin maalauskieltoon. Nolde kuitenkin rikkoi kieltoa salaa ja maalasi satoja pieniä vesiväritöitä.
Saksan liittokansleri Angela Merkel poistatti huhtikuussa 2019 työhuoneensa seinällä olleet kaksi Nolden maalausta. Ne lähetettiin Berliinin Hamburger Bahnhof -museon näyttelyyn, jossa esitellään Nolden tuotantoa. Näyttelystä käyvät ilmi Nolden antisemitistiset näkemykset.
Aisopos
Teokset
pienoiskuva|upright|Italiankielisen [[Aisopoksen faabelit|Aisopoksen faabeleiden laitoksen Aesopus moralisatus alkusivu noin vuodelta 1485.]] Alkuperäisiä Aisopoksen faabeleita oletetaan olleen noin 350. Myöhemmät kirjailijat lisäsivät niihin omia tarinoitaan. Faabeleissa puhujina toimivat yleensä eläimet, joskus ihmiset tai jumalat, ja joskus jopa elottomat kohteet, kuten vuori tai joki. Joskus faabelit ovat mytologisia syntytarinoita, tunnetuista henkilöistä kertovia anekdootteja tai suoranaisia vitsejä, jotka on tarkoitettu huvittamaan yleisöä.
Faabeleissa esiintyvät eläimet edustavat yleensä erilaisia stereotyyppisiä ihmisluonteita ja ihmisten hyveitä ja paheita: ketut ovat ovelia, leijonat urheita ja jänikset pelkureita. Eri versioissa eläimet ovat kuitenkin saattaneet vaihtua toisiksi. Faabeleiden maailma on usein julma, eivätkä ne usein sovellu lapsille ainakaan alkuperäisessä muodossaan. Faabeleihin on usein liitetty moraalinen opetuslause. Ne on lisätty faabeleihin jälkikäteen jossakin niiden historian vaiheessa alkaen roomalaiselta kaudelta, kun faabeleita on käytetty opetuksessa. Usein opetuslauseet ovat holhoavia ja jopa tekopyhiä, eivätkä ne aina edes sovi kovin hyvin itse tarinaan. Kaikissa faabeleissa moraaliopetusta ei ole.
Aisopoksen ei uskota jättäneen jälkeensä varsinaisia kirjallisia töitä. Antiikin lähteet antavat kuvan siitä, että hänen faabelinsa tunnettiin ennen kaikkea suullisessa, ei kirjallisessa muodossa. Aisopoksen faabelit olivat suosiossa Ateenassa klassisella kaudella. Erityisen usein niihin viittaa komediakirjailija Aristofanes. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että jo tuolloin Aisopoksen nimiin laitettiin myös muilta peräisin olleita faabeleita, sillä hän oli lajityypin tunnetuin edustaja.
Tunnettuja faabeleita ovat muun muassa ”Kettu ja viinirypäleet”, jossa kettu ei ylety viinirypäleisiin, ja joka tunnetaan suomenkielisen version lausahduksesta ”happamia, sanoi kettu pihlajanmarjoista”; ”Poika, joka huusi sutta”, jossa paimenpoika valehtelee suden tulosta liian usein, niin ettei häntä lopulta uskota, kun susi oikeasti tulee ja syö hänen lampaansa; ”Jänis ja kilpikonna”, jossa kilpikonna voittaa juoksukilpailun jänistä vastaan; ”Maalaishiiri ja kaupunkilaishiiri”, joka kuvaa maalaiselämän kaupunkilaiselämää rauhallisemaksi, vaikka kaupunkilaiselämä voikin olla aineellisesti yltäkylläisempää; ”Muurahainen ja heinäsirkka”, jossa kesät soitteluun keskittynyt heinäsirkka joutuu pulaan talven saapuessa, siinä missä ahkera muurahainen oli koonnut talvivarastoja; sekä ”Susi lampaan vaatteissa”, jossa susi soluttautuu lampaiden joukkoon helpon aterian toivossa, mutta tuleekin teurastetuksi lampaana.
Vaikutus
Demetrios Faleronlainen kirjoitti Sokrateen esimerkin mukaisesti Aisopoksen faabeleita runomuotoon, ja kokosi ne kirjaksi. Hänen jälkeensä joku nimeltä tuntematon kirjailija julkaisi faabeleita elegiamuodossa; näistä on säilynyt joitakin katkelmia Sudassa.
Merkittävin faabelikirjailija Aisopoksen jälkeen oli roomalaistunut Phaedrus, joka toimi ensimmäisen vuosisadan alussa ja sovitti Aisopoksen faabeleita latinan kielelle runomitassa sekä sepitti omia faabeleitaan samaan tyyliin. Häneltä on säilynyt kokoelma faabeleita, Phaedruksen faabelit. Myöhempien aikojen merkittävin kreikkalainen faabelikirjailija oli Babrios, joka toimi ensimmäisellä vuosisadalla tai 100-luvulla. Hän on myöhemmistä kreikkalaisista myös ainoa, jolta on säilynyt joitakin faabeleita. Babrioksen faabelit oli kirjoitettu kholiambeina eli ontuvassa jambimitassa, ja ne oli koottu kymmeneen kirjaan.
Hyvät Pyhät
Hyvät Pyhät oli suomalainen yhtye, joka julkaisi yhden pitkäsoiton Rockadillo-levymerkille.
Kokoonpano
Rumpalina ja tekstittäjänä bändissä toiminut Jarmo Kamppinen on vuodesta 2010 lähtien työskennellyt rumpali/biisintekijänä Kuuma Muusa yhtyeessä.
Minolainen uskonto
thumb|220px|Niin kutsuttua [[Käärmejumalatarta esittävä pieni minolaisaikainen patsas Kreetalta. Iraklionin arkeologinen museo.]] Minolainen uskonto eli Kreetalla pronssikaudella vallinneen minolaisen kulttuurin uskonto oli monijumalinen uskonto, jolla on paljon yhtymäkohtia muinaisen Lähi-idän uskontoihin. Esihistoriallisena uskontona sen mahdollisten kulttikäytäntöjen ja mytologian tutkimus perustuu pääasiassa arkeologisiin löytöihin, mukaan lukien minolaisen ajan taide (muun muassa kulttikuvat, votiivilahjat, sinettisormukset, korut, freskot ja sarkofagit). Myös lineaari B -teksteistä on ollut jonkin verran apua tutkimukselle. Monet minolaisen kulttuurin tavat ja uskonnolliset piirteet siirtyivät edelleen mykeneläiseen ja antiikin kreikkalaiseen uskontoon.
Jumalat
Minolaiset vaikuttavat palvoneen pääasiassa naispuolisia jumalattaria, ja sen vuoksi minolaista uskontoa on joskus kuvattu matriarkaaliseksi uskonnoksi. Naispuolisen jumalattaren hallitseva asema on uskonnoissa hyvin muinainen piirre, ja tätä kautta minolainen uskonto vaikuttaa muistuttavan paljon muita pronssikautisen ajan uskontoja. Vaikka myös miespuolisista jumalista on jonkinlaista aineistoa, jumalattaria koskevia kuvauksia on huomattavasti enemmän. Kaikki jumalankuvat vaikuttavat esittävän ensisijassa naisia.
thumb|left|240px|[[Potnia Theron -jumalatar Akrotírin seinämaalauksissa.]] Vaikka joidenkin näiden naiskuvien on arveltu esittävän ennemmin uskonnollisia seremonioita suorittavia papittaria tai jumalia palvovia ihmisiä kuin jumalattaria itseään, myös erilaisia jumalattaria vaikuttaa olleen useita: näihin lukeutuvat muun muassa hedelmällisyyskultin äitijumalatar; eläinten valtiatar Potnia Theron; sekä kaupungin, kodin, sadon ja tuonelan suojelijattaret. Knossoksesta löydetyissä lineaari B -tauluissa mainitaan myös jonkinlainen labyrintin valtiatar. Károly Kerényi piti Ariadnea kaikkein merkittävimpänä jumalattarena ja yhdisti tämän labyrintin valtiattareen.
Näiden jumalattarien on myös esitetty olevan yhden Suuren jumalattaren tai Äitijumalattaren ilmentymiä. Muun muassa Arthur Evans tulkitsi minolaisen uskonnon keskittyvän yhteen Äitijumalattareen, ja tämän suuren naispuolisen jumaluuden on joskus tulkittu olleen käytännössä minolaisen uskonnon ainoa tai ainakin keskeisin jumala. Jumalatar tai jumalattaret esitetään usein käärmeiden, lintujen tai muiden eläinhahmojen yhteydessä. Antiikin aikana muistumat jumalattarista yhdistettiin kreikkalaisen jumalmaailman vahvoihin naisiin, kuten Heraan, Artemiihin ja Afroditeen.
Minolaisessa taiteessa esiintyy useita erihahmoisia jumalattaria. Tällöinkin kyseessä saattaa kuitenkin olla yksi ja sama jumalatar eri tavalla esitettynä. Yksi tunnetuimpia jumalatarkuvia on niin kutsuttu ”käärmejumalatar”, jolla on käärme kummassakin kädessään. Tämä jumalatarhahmo esiintyy kotipyhäköistä löydetyissä pienoispatsaissa, mutta ei koskaan freskoissa tai sormuksissa. Eräässä patsaassa jumalattarella on unikoita hiuksissaan, toisessa tämä esiintyy lintujen kanssa tai päässään sarvet. Eräässä sinettikuvassa jumalattarella on kädessään miekka ja seurassaan leijona. Eräässä kuvassa esiintyy alaston nainen, jonka ympärillä on kyyhkyjä, muistuttaen myöhempiä Afrodite-kuvauksia. Eräässä kuvassa taas esiintyy maasta nouseva naishahmo, joka esiintyy käärmeiden ja kukkien seurassa, mikä muistuttaa puolestaan Persefonea.
Myöhemmässä tutkimuksessa on huomioitu, että minolaiseen uskontoon on kuulunut suuren jumalattaren lisäksi kuitenkin myös laajempi jumalmaailma. Joskus jumalattaren ohella esiintyy pienempi miespuolinen hahmo, joka saattaa olla jumaluus, mutta jonka on joskus tulkittu esittävän kuningasta tai jumalatarta palvovaa ihmistä. Nykyisin vallitsevan tulkinnan mukaan kyseessä olisi suuren naispuolisen jumalattaren puoliso (tai lapsi), joka olisi ollut eräänlainen vuodenkiertoa ja kasvillisuuden kukoistusta kuvaava jumala, joka kuolee joka syksy ja syntyy uudelleen keväällä (vertaa Afrodite ja Adonis). Tällöinkin jumalatar olisi uskonnon keskiössä. Toisaalta minolaisessa uskonnossa vaikuttaa esiintyvän myös jonkinlainen miespuolinen ”maanjärisyttäjä”, härkänä tai aurinkona esitetty jumala. Antiikin aikana tämä jumala yhdistettiin ilmeisesti kreikkalaisen mytologian Zeukseen ja Poseidoniin. Tämä jumala näyttäisi kytkeytyvän uudelleen syntyvään ja kuolevaan jumalaan mahdollisesti siten, että Kreetalla on useita minolaisena ja antiikin aikana pyhinä pidettyjä luolia, jotka yhdistettiin alun perin juuri nuoreen miespuoliseen jumalaan ja myöhemmin myyttiin Zeuksen syntymästä (Ídan luola, Díktin luola). Lisäksi antiikin aikana kerrottiin myös Zeuksen hautana pidetystä kreetalaisesta paikasta.
Kulttikäytännöt
Uskonnollisia toimituksia on suoritettu sekä pyhäköissä että pyhinä pidetyissä luolissa. Keskeisiä kulttitoimituksia ovat olleet uhrit (sekä verelliset uhrit, verettömät uhrit että votiivilahjojen antaminen), erilaiset juhlalliset kulkueet, tanssi sekä jonkinlainen härkähyppy.
Jumalille annetut votiivilahjat ovat keskeinen osa minolaista uskontoa sekä arkeologisia löytöjä, ja myös taiteessa esiintyy usein kulkue, joka vie lahjoja jumalille. Lahjat saattoivat olla tavallisia puu- tai pronssiesineitä; hienompia kultaesineitä; eläimiä, ihmisiä, aseita, alttareita, temppeleitä tai muita kohteita esittäneitä saviesineitä; erilaisia saviastioita tai niiden todelliseen käyttöön sopimattomia jäljitelmiä; tai esimerkiksi kukkia.
Uhrit vietiin alttareille. Päin vastoin kuin antiikin aikana, alttareilla ei kuitenkaan palanut tuli uhrieläinten polttamiseksi. Tutkijat ovat erimielisiä siitä, harjoittivatko minolaiset myös ihmisuhreja. Eläimistä erityisesti härkä on mitä ilmeisimmin ollut jonkinlaisessa keskeisessä roolissa minolaisessa uskonnossa. Eräänä osoituksena tästä pidetään myös sitä, että härkä esiintyy niin usein Kreetaan liittyvissä myyteissä antiikin ajan kreikkalaisessa mytologiassa (muun muassa Zeus ja Europa, Pasifae ja Minotauros).
Evans tulkitsi minolaisen uskonnon keskittyvän hedelmällisyyskultiin ja sen riitteihin. Nanno Marinatoksen mukaan Evans kuitenkin yliarvioi hedelmällisyyskultin merkityksen minolaisessa uskonnollisessa ajattelussa.
Minolaisten tiedetään käyttäneen suitsuketta. Koska jumalatarhahmo on joskus kuvattu unikoiden kera, jotkut tutkijat ovat arvelleet, että oopiumia olisi saatettu käyttää uskonnollisen hurmostilan luomiseen.
Pyhäköt
Minolaisten pyhinä paikkoina toimivat usein vuorenhuiput ja pyhät luolat – tällaisia paikkoja on tunnistettu Kreetalta lukuisia. Kulttipaikat on yleensä tunnistettu niistä löydettyjen metallisten ja keraamisten votiivilahjojen, kuten eläin- ja ihmiskuvien, pienoisesineiden (kuten astioiden), aseiden ja labrysten eli kaksoiskirveiden sekä muiden arkikäyttöön sopimattomien esineiden suuren lukumäärän perusteella. Lisäksi niistä on löydetty eläinten luita, jotka ovat ilmeisimmin peräisin eläinuhreista.