cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AEK-971
Aseen edelleen kehitetty versio, AEK-545 (kaliiperissa 5,45x39 mm) otettiin Venäjän asevoimien kehitysohjelmaan kenttätestaukseen Izhmašin asetehtaan AK-12:n ohella. AEK-545 kuitenkin hävisi AK-12:lle, merkittävin syy oli AK-12:n halvemmat valmistuskustannukset.
Jaakob Alfeuksen poika
Pyhä Jaakob Alfeuksen poika oli synoptisten evankeliumien ja Apostolien tekojen mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta ja apostoleista, mutta Johanneksen evankeliumissa häntä ei mainita lainkaan. Kirkollisessa perinteessä Jaakob Alfeuksen poikaa kutsutaan myös Jaakob nuoremmaksi. Tällä hänet ilmeisesti halutaan erottaa Jaakob Sebedeuksen pojasta, jota kirkollisessa perinteessä kutsutaan Jaakob vanhemmaksi, sekä Jaakobista, Jeesuksen veljestä (eli ”Herran veljestä”). Kirkollisen perinteen mukaan Jaakob Alfeuksen poikaa pidetään Leevi Alfeuksen pojan veljenä (ks. Matteus). Raamatussa Jaakob Alfeuksen poika mainitaan tällä nimellä ainoastaan apostolien nimiluetteloissa
Jaakob Alfeuksen poika ja Jaakob nuorempi
Markuksen evankeliumissa mainitaan, että Jeesuksen haudalla seisoi muun muassa ”Maria, Jaakob nuoremman ja Jooseen äiti”. Myöhemmin Markuksen evankeliumissa taas mainitaan yhtenä Jeesuksen haudalle ”Jaakobin äiti Maria”, kun taas Matteuksen evankeliumissa mainitaan samassa yhteydessä ”Jaakobin ja Joosefin äiti Maria”.
Muualla evankeliumeissa mainitaan vain kolme Jaakob-nimistä henkilöä: Sebedeuksen poika, Alfeuksen poika ja Jeesuksen veli. Ei ole selvää, kuka Markuksen mainitsema ”Jaakob nuorempi” oli, mutta kirkollisessa perinteessä on vanhastaan yleensä oletettu, että kyseessä on sama henkilö kuin apostolien nimiluetteloissa mainittu Jaakob Alfeuksen poika. Vastaavasti Jaakob Sebedeuksen poika tunnetaan myös nimellä Jaakob vanhempi. Tämä kaikki johti siihen, että Jaakob Alfeuksen pojan äidin nimeksi tuli Maria ja veljeksi Joosef. Kirkollisen perinteen harjoittama harmonisointi liitti mukaan vielä Johanneksen evankeliumista vastaavan tilanteen kuvauksen, jossa oli maininta ”Maria, Kloopaan vaimo”. Näin Jaakob Alfeuksen pojan isän nimeksi tuli Alfeuksen lisäksi myös Kloopas. Nämä samastukset ovat kuitenkin erittäin kiistanalaisia.
Esimerkiksi John Paul Meier pitää sitä epätodennäköisenä Sen sijaan The New Bible Dictionary samastaa nämä Jaakobit keskenään, kun taas esimerkiksi Don Carson ja Darrell Bock pitävät samastusta mahdollisena, mutta eivät varmana.
Jaakob Alfeuksen poika ja Jaakob, Jeesuksen veli
Eusebius mainitsee varhaiskristillisen perimätiedon, jonka mukaan Jaakob Alfeuksen poika olisi ollut sama henkilö kuin Raamatussa useita kertoja mainittu Jaakob ”Herran veli”, joka oli Jerusalem alkuseurakunnan johtajia. Myös kirkkoisä Hieronymus piti heitä samana henkilönä. Heidän vaikutuksestaan tämä samastus on laajalti hyväksytty katolisen kirkon piirissä, kun taas useimmat ortodoksiset ja protestanttiset teologit ovat pitäneet heitä kahtena eri henkilönä.
Pekingin olympialaiset
Pekingissä on järjestetty olympiakisat kahdesti:
Dromornis stirtoni
Dromornis stirtoni, jota kutsutaan joskus suomalaisella nimellä stirtoninukkoslintu, oli Dromornithidae-heimoon kuulunut jättiläismäinen sorsalintu, joka eli mioseenikaudella Australian metsissä.
Laji kehittyi kuudesta kahdeksaan miljoonaa vuotta sitten. Kuten kaikki Dromornithidae-heimon jäsenet, Dromornis stirtoni oli suuri, lentokyvytön lintu. Se muistutti suurinta Australiassa nykyisin elävää lintua, emua, mutta oli paljon lihaksikkaampi ja suurempi.
Dromornis stirtoni oli nykytietämyksen mukaan suurin koskaan elänyt lintu: se oli kolme metriä pitkä ja painoi 500 kiloa. Sillä on suuri nokka, mikä viittaa siihen, että se saattoi olla lihansyöjä. Ei tiedetä varmasti, söikö se haaskoja vai saalistiko itse ravintonsa. Luultavasti se muistutti tältä osin hyeenoja, jotka ryhtyvät saalistamaan erityisen aktiivisesti silloin, kun eivät saa raadoista tarpeeksi ravintoa.
Lähteet
Dromornis stirtoni Dromornis
Lohjan kaupunginorkesteri
Lohjan kaupunginorkesteri on Lohjalla toimiva kunnallinen sinfoniaorkesteri. Orkesteri perustettiin vuonna 1964. Orkesteri tuli vuonna 1971 Lohjan kaupungin ja Lohjan kunnan ylläpidettäväksi, kun Lohjan musiikkiopisto perustettiin. Vuonna 1986 orkesteriin palkattiin ensimmäiset vakinaiset äänenjohtajat, jolloin orkesterista tuli niin sanottu runko-orkesteri ja se alkoi saada harkinnanvaraista valtionapua. Vuodesta 1993 valtionapu on ollut lakisääteistä, mikä merkitsi myös tuen kymmenkertaistumista. Vuonna 1999 orkesterin nimi muuttui Lohjan Orkesterista Lohjan kaupunginorkesteriksi.
Kahvipöllönen
Kahvipöllönen (Otus umbra) on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa Simeuluen saarella Sumatran rannikon lähistöllä.
Sen uhkana on metsien hävittämisen aiheuttama elinalueiden väheneminen. Lisätutkimukset saattavat osoittaa sen uhanalaisuuden vakavammaksi. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, etenkin niiden reunamat rannikolla.
Sillä on kaksi alalajia, Otus umbra enganensis (Riley, 1927) ja Otus umbra umbra (Richmond, 1903).
Kumyk Turkvision laulukilpailussa
Kumykin oli tarkoitus osallistua ensimmäistä kertaa Turkvision laulukilpailuun, vuonna 2016, mutta osallistuminen peruttiin, sillä kilpailua ei järjestetty.
2016
Kumyk oli aikomassa osallistua ensimmäistä kertaa vuoden 2016 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Daniyal Harunow.
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Jukka Nyblom
Jukka Nyblom (s. 1951) on suomalainen tilastotieteilijä ja emeritusprofessori. Hän työskenteli Jyväskylän yliopistossa tilastotieteen professorina 2006–2016. Aiemmin hän oli 1998–2006 Joensuun yliopiston tilastotieteen professorina.
Akateeminen ura
Jukka Nyblom opiskeli tilastotiedettä Tampereen yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian kandidaatiksi ja lisensiaatiksi. Tohtoriksi hän väitteli tilastotieteen alalta 1984 Joensuun yliopistossa. Väitöskirjassaan (Comparisons of tests for the presence of random walk coefficients in two simple linear models) hän teki vertailuja satunnaiskulkukertoimien esiintymisestä tilastollisissa testeissä kahden yksinkertaisen lineaarimallin avulla. Hän on myöhemminkin tutkinut vastaavanlaisia tilastollisia lineaarimalleja.
Valmistumisen jälkeen Nyblom työskenteli erilaisissa opetus-, hallinto- ja tutkimustehtävissä Vaasan korkeakoulussa sekä Tampereen ja Joensuun yliopistoissa. Vuodesta 1998 hän toimi Joensuun yliopiston tilastotieteen professorina. Tampereen yliopiston tilastotieteen dosentti Nyblom on ollut vuodesta 1989. Sen ohella hän on Turun, Oulun ja Helsingin yliopistojen dosentti.
Nyblom nimitettiin vuonna 2006 tilastotieteen professoriksi Jyväskylän yliopistoon ja hän aloitti tehtävässään heinäkuun alussa 2006. Professorin tehtävien lisäksi hän on toiminut mm. matematiikan ja tilastotieteen laitoksen varajohtajana. Hän ohjasi uransa aikana useita väitöskirjoja.
Tilastotieteen opetusta varten Nyblom on kirjoittanut oppimateriaalia. Eräs viimeisimmistä hänen laatimistaan luentomonisteista on Yleistetyt lineaariset mallit, joka ilmestyi vuonna 2015. Moniste pohjautuu professori Nyblomin aiemmin luennoimaan materiaaliin. Hän on aiemmin julkaissut myös muita teoksia tilastotieteen alalta. Timo Mäkeläisen kanssa hän kirjoitti ja julkaisi jo vuonna 1981 teoksen Comparisons of tests for the presence of random walk : coefficients in a simple linear model, joka vertailee erilaisia satunnaiskulkua testaavia tilastollisia testejä soveltaen lineaarista tilastollista mallia, jossa on käytetty erilaisia kertoimia. Hän laajensi tässä teoksessa esittämiään teemoja myöhemmin (1984) väitöskirjassaan, jossa hän tarkasteli kahta lineaarimallia yhden sijasta.
Nyblom siirtyi jäi toimestaan eläkkeelle 31. elokuuta 2016. Hän jatkaa tilastotieteellistä tutkimustaan emerituksena.
Tutkimustyö
Tilastotieteilijänä Nyblom on tutkinut mm. aikasarja-analyysejä. Lisäksi hän on perehtynyt erilaisiin niin kutsuttuihin robusteihin menetelmiin. Ne liittyvät robustin tilastotieteen nimellä tunnetun tutkimusalan tutkimukseen. Nyblomin tutkimustyön pääpainopiste on ollut tilastotieteen teorian tutkimuksessa. Hän on tehnyt tutkimusyhteistyötä useiden tilastotieteilijöiden kanssa.
Alankomaat Turkvision laulukilpailussa
Alankomaiden oli tarkoitus osallistua ensimmäistä kertaa Turkvision laulukilpailuun, vuonna 2016, mutta osallistuminen peruttiin, sillä kilpailua ei järjestetty. Alankomaat yritti kuitenkin debyyttiä seuraavan vuoden kisaan vuonna 2017.
Jaakob vanhempi
Pyhä Jaakob vanhempi eli Jaakob Sebedeuksen poika, suomeksi usein Pyhä Jaakko, oli Uuden Testamentin mukaan yksi Jeesuksen opetuslapsista ja apostoleista. Häntä kutsutaan vanhemmaksi erotuksena Jaakob nuoremmasta, joka kiistanalaisesti yhdistetään usein Jaakob Alfeuksen poikaan ja Jaakobista, Jeesuksen veljestä (eli "Herran veljestä").
Alankomaat Turkvision laulukilpailussa
2016
Alankomaat oli aikomassa osallistua ensimmäistä kertaa vuoden 2016 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Elcan kappaleella "Ana Vatan".
Jaakob vanhempi
Jaakob oli evankelista Johanneksen veli. Yhdessä heitä kutsuttiin Sebedeuksen pojiksi, ja Markuksen evankeliumin mukaan Jeesus antoi heille nimen Boanerges, "ukkosenjylinän pojat". Synoptisten evankeliumien mukaan veljekset olivat kalastajia ennen kuin heistä tuli Jeesuksen opetuslapsia. Johanneksen evankeliumissa heidät mainitaan vain kerran, silloinkin ilman etunimiä, muodossa Sebedeuksen pojat
Alankomaat Turkvision laulukilpailussa
2017
Alankomaat osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2017 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Elcan kappaleella "Ana Vatan".
Jaakob vanhempi
Marttyyrikuolema
Apostolien tekojen mukaan Herodes Agrippa mestautti Jaakobin, joka täten ensimmäisenä apostoleista kärsi marttyyrikuoleman.
Alankomaat Turkvision laulukilpailussa
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Jaakob vanhempi
Muistopäivä
Jaakob Vanhemman muistopäivä on katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa 25. heinäkuuta. Sama päivä on Suomessakin Jaakobin ja Jaakon nimipäivä, Jaakonpäivä. Ennen vuotta 1774 päivä oli myös pyhäpäivä. .
Vänö
Vänö on kylä Kemiönsaaren kunnassa Vänön saarella. Saari kuuluu Hiittisten saaristoon ja oli aiemmin osa Hiittisten ja myöhemmin osa Dragsfjärdin kuntaa. Vänössä on 20 ympärivuotista asukasta. yhteysalus m/s Stella liikennöi saarelle Kasnäsista.
Vänön perinteikäs kappeli löytyy saaren itäosasta. Jo 1600-luvulla tällä paikalla oli kappeli, jonka tanskalainen kapteeni Klas kertomuksen mukaan lahjoitti saarelle. Nykyinen kappeli on vuodelta 1975. Kappelissa järjestetään jumalanpalveluksia kesäisin.
Vänön saaren nähtävyys ovat kukkivat niityt ja niitä laiduntavat lampaat, jotka myös pitävät maiseman avoimena. Vänön linnuston erikoisuus on kirjokerttu, jonka pesimäkanta on ehkä Suomen tihein.
Seksuaalielämän häiriö
Seksuaalielämän häiriö eli sukupuolinen toimintahäiriö on jokin puute, jota ihminen kokee kyvyssään olla sukupuolisuhteessa toivomallaan tavalla. Sukupuolisen toimintahäiriön taustalla on tavallisesti sekä psyykkisiä että fyysisiä syitä. Joitain häiriöitä esiintyy vain toisella sukupuolella, mutta esimerkiksi seksuaalisen halun puutetta esiintyy molemmilla sukupuolilla.
Ei-elimellisiä sukupuolisia toimintahäiriöitä ovat sukupuolinen haluttomuus, sukupuolinen vastenmielisyys, sukupuolisen nautinnon puute, sukupuolinen kiihottumisvaikeus, orgasmivaikeus, ennenaikainen siemensyöksy, toiminnallinen emätinkouristus, toiminnalliset yhdyntäkivut ja sukupuolivietin ylenmääräinen voimakkuus. Näiden lisäksi ei-elimellisten sukupuolisten toimintahäiriöiden diagnostisiin kriteereihin luetaan muita ja määrittämättömiä ei-elimellisiä sukupuolisia toimintahäiriöitä.
Seksuaalinen haluttomuus on erityisesti naisten kokema ongelma, mutta monet miehetkin kärsivät siitä. Haluttomuus alkaa yleistyä 40 vuoden iässä, ja yli 50-vuotiaista naisista haluttomuudesta voi kärsiä jo yli puolet. Haluttomuuteen voi olla hyvin monenlaisia syitä. Haluttomuus on ongelma vain jos henkilö kokee sen ongelmaksi. Haluttomuutta voidaan hoitaa pariterapialla, seksuaaliterapialla, lääkkeillä tai hormonihoidolla.
Naisen yleisiä toiminnallisia seksuaaliongelmia ovat kiihottumisongelmat, orgasmin saamisen ongelmat, kivulias yhdyntä eli dyspareunia ja vulvodynia sekä vaginismi, jossa emättimen lihasten kouristus estää peniksen viemisen emättimeen.
Miehen yleisiä seksuaaliongelmia ovat libidon häiriöt, erektiohäiriöt sekä ejakulaatioon ja orgasmiin liittyvät häiriöt. Libidon väheneminen voi johtua testosteronihormonin pitoisuuden laskusta, jota hoidetaan elämäntapojen muutoksilla tai testosteronikorvaushoidolla. Erektiohäiriöllä voi olla useita syitä. Hoitoja ovat elämäntapojen muutos riskitekijöitä vähentäen, seksuaali- ja pariterapia, suun kautta otettavat lääkkeet, paikallishoidot ja kirurginen hoito.
Joukkuemäki
Joukkuemäki on kilpailu, jossa mäkihyppääjät kilpailevat neljän hengen joukkueina. Kukin hyppääjä suorittaa kaksi hyppyä, joukkueen jäsenten pisteet lasketaan yhteen ja eniten pisteitä saanut joukkue voittaa kisan. Kukin hyppy arvostellaan normaalin mäkihypyn sääntöjen mukaan.
Joukkuemäki hypätään arvokisoissa, joissa jokaisella maalla on joukkue, eivätkä urheilijat edusta pelkästään itseään. Tällaisia kisoja ovat muun muassa hiihdon maailmanmestaruuskilpailut sekä talviolympialaiset, jonka ohjelmaan joukkuemäki tuli Calgaryssä 1988.
Joukkuemäki on ohjelmassa silloin tällöin myös maailmancupissa, etenkin kauden avauskisoissa.
Metsänpeitto
Metsänpeitto on suomalaisessa uskomusperinteessä tila tai paikka, johon luonnossa kulkeva ihminen tai kotieläin voi joutua.
Metsänpeittoon joutuminen ja tila
Metsänpeittoa on pidetty metsänhaltijoiden tai maahisten maailmana. Uskomuksen mukaan metsänpeittoon voi joutua joskus jonkin olennon, esimerkiksi metsänhaltijan tai harakan, viemänä. Toisaalta ihminen voi uskoa joutuneensa metsänpeittoon, mikäli eksyy, eikä löydä omin avuin metsästä kotiin. Metsänpeittoon on sanottu päätyvän myös, jos astuu noidankehään, eli sienien muodostaman ympyrän sisälle.
Metsänpeittoon joutuneelle tulee omituinen, vieras olo. Jotkut kertovat maailman samalla hiljentyneen, linnunlaulun ja muiden metsän äänten vaienneen. Tuttu metsä saattaa muuttua vieraaksi ja erilaiseksi, joskus jotenkin nurinkuriseksi, jopa ylösalaiseksi. Jotkut metsänpeittoon joutuneet jähmettyvät paikalleen pystymättä liikkumaan tai puhumaan, toiset taas kulkevat läpi tuntemattomaksi muuttuneen seudun. Metsänpeittoon joutuneen väitetään katoavan muiden näkyvistä, eivätkä muut löydä häntä, vaikka kulkisivat ohi. Metsänpeittoon joutunut saattaa myös näyttää kiveltä tai kannolta. On kertomuksia, joissa kadonnutta lehmäänsä etsivä istuu uupuneena kivelle, tietämättä istuvansa lehmänsä päällä. Jotkut pääsevät metsänpeitosta tekemättä mitään, toiset taas tehtyään taikatemppuja, ja joidenkin kerrotaan kadonneen iäksi.
Giuseppe Mingione
Giuseppe Mingione (s. 28. elokuuta 1972 Caserta, Italia) on italialainen professori ja matemaatikko. Hän on toiminut Parman yliopistossa matematiikan professorina vuodesta 2006. Matemaatikkona Mingione tunnetaan erityisesti osittaisdifferentiaaliyhtälöitä ja variaatiolaskentaa koskevasta tutkimuksestaan.
Metsänpeitto
Metsänpeitosta pääsy
Metsänpeitosta on uskottu pääsevän pois, jos riisuu kaikki vaatteensa ja pukee ne uudelleen päälleen nurinpäin. Myös kengännauhat tulee vaihtaa jalasta toiseen.
Giuseppe Mingione
Akateeminen ura
Giuseppe Mingione opiskeli matematiikkaa Napolin yliopisto Federico II:ssa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1994. Sen jälkeen hän on työskennellyt erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä. Tieteellisen uransa hän aloitti varsinaisesti toimimalla 1996–2000 tutkijana Parman yliopistossa. Mingione väitteli tohtoriksi 1999 Napolin yliopistossa matematiikan alalta. Väitöskirjan ohjasi professori Nicola Fusco.
Metsänpeitto
Metsänpeitosta pääsy
Toinen keino on omien jalkojensa välistä katselu. On myös erilaisia keinoja, joilla voidaan löytää metsänpeittoon joutunut, kuten juuriston tai solmuun väännetyn puun läpi katselu, jalanjälkien kääntäminen ympäri tai veden kaataminen jälkiin. Myös kadonneen etsijä on voinut kääntää vaatteitaan nurin päin. Metsänpeitosta pääsemiseksi on myös useita loitsuja tai loruja, joiden avulla etsijät voivat rikkoa metsänpeittoon joutuneen päältä loitsun. Päästäjä oli tietäjä, joka kykeni palauttamaan metsänpeittoon joutuneen.
Giuseppe Mingione
Akateeminen ura
Valmistumisen jälkeen Mingione oli vuosina 2001–2005 apulaisprofessorina Parman yliopistossa. Vuodesta 2006 hän on ollut Parman yliopiston matematiikan professori. Kotimaansa Italian ohella Mingione on tehnyt useita vierailuja ulkomaisiin yliopistoihin. Suomessa hän on vieraillut useita kertoja Aalto-yliopistossa vuosien 2007–2016 aikana. Hän on työskennellyt myös mm. Yhdysvalloissa, Saksassa, Venäjällä, Australiassa, Kanadassa ja Ruotsissa.
Metsänpeitto
Loitsu
Kuhmoniemeltä tallennetun loitsun mukaan metsänpeitosta pelastettiin karja seuraavalla tavalla:
Giuseppe Mingione
Akateeminen ura
Mingionen johdolla Parman yliopistossa on työskennellyt neljä tutkijatohtoria, ja lisäksi hän on ohjannut yhden väitöskirjan.
Metsänpeitto
Muuta
UFO-harrastajien oz-ilmiö muistuttaa metsänpeittoa. Metsänpeittoa muistuttavia oireita voi aiheuttaa esimerkiksi diabetes.
Giuseppe Mingione
Tutkimustyö
Matemaatikkona Mingione on tutkinut etupäässä osittaisdifferentiaaliyhtälöitä ja variaatiolaskentaa. Vuosina 2008–2013 hän työskenteli laajassa vektoriongelmia tarkastelleessa tutkimushankkeessa (Vectorial Elliptic, Parabolic and Variational Problems: Singularities and Regularity), jossa hän selvitti erilaisten elliptisten ja parabolisten vektorien säännöllisyysominaisuuksia ja singulariteetteja sekä niihin liittyvää variaatiolaskentaa. Mingione sai projektia varten ERC-rahoituksen vuonna 2007.
Mingione on onnistunut variaatiolaskennan säännöllisyysominaisuuksia koskevassa tutkimuksessa ratkaisemaan eräitä pitkään matemaatikkoja askarruttaneita kysymyksiä, jotka liittyvät niin kutsuttuun Hausdorffin dimensioon vektorien integraalifunktioissa sekä singulaarisuuteen epälineaaristen elliptisten osittaisdifferentiaaliyhtälöryhmien ratkaisuissa.
Erityisenä tutkimusteemana Mingione on tarkastellut niin kutsutun Calderón-Zygmund-teorian epäsäännöllisiä ominaisuuksia Kyseisen teorian kehittivät alun perin matemaatikot Alberto Calderón ja Antoni Zygmund.
Tutkimuksistaan Mingione on julkaissut yli 100 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. Hän on Thomson Reuters/Clarivate Analyticsin vuonna 2017 tekemän listauksen mukaan eräs niitä tutkijoista, jonka artikkeleihin toiset tutkijat ovat tehneet eniten viittauksia vuoden 2017 aikana.
Viimeksi Mingione on työstänyt tutkimusta epälineaarisesta potentiaaliteoriasta, jossa hän on kehittänyt potentiaalisia estimaatteja elliptisten ja parabolisten epälineaaristen yhtälöiden ratkaisemiseksi. Kyseiset estimaatit mahdollistavat yhtenäisen lähestymistavan kvasilineaaristen ja degeneroitujen funktioiden säännöllisyysteoriaan. Mingionen tutkimus on tärkeä lisä aiempaan teoriaan, jota ovat kehittäneet tutkimuksissaan esimerkiksi Suomessa professori Tero Kilpeläinen sekä kansainvälisesti matemaatikot Jan Malý, Neil Trudinger ja Xu-Jia Wang.
Tunnustukset ja huomionosoitukset
Tutkimustyöstään Mingione on saanut useita palkintoja, joista useimmat kotimaassaan Italiassa. Hän on saanut Bartolozzi-palkinnon 2005, Stampacchia-mitalin 2006, Euroopan tiedeneuvoston (ERC) palkinnon 2007 sekä Cappioppoli-palkinnon vuonna 2010. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Amerio-palkinto ansioista matematiikan alalla. Mingione oli kutsuttuna puhujavieraana 7:nnessä Euroopan matematiikan kongressissa, joka pidettiin Berliinissä vuonna 2016.
Mingione on kirjoittanut tai toimittanut matematiikan alalta muutamia teoksia. Hän on toimittanut muun muassa geometrisen analyysin ja variaatiolaskennan aloilla sovellettavan säännöllisyysteorian alalla saavutettuja viimeisimpiä tutkimustuloksia (teoksen julkaisuajankohtaan nähden eli vuoteen 2012 mennessä saavutettuja tuloksia) esittelevän teoksen Topics in Modern Regularity Theory.
Tauno Sipilä
Tauno Olavi Sipilä (7. marraskuuta 1921 Multia – 9. heinäkuuta 2001 Saarijärvi) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kolmissa arvokisoissa 1950-luvun alkupuolella.
Sipilä osallistui Rumfordin MM-kisoihin 1950 saavuttaen sijat 21 ja 20. Oslon 1952 olympialaisissa hän sijoittui 18 kilometrillä kahdeksanneksi ja Falunin MM-kisoissa 1954 viimeisessä arvokisahiihdossaan 30 kilometrillä viidenneksi.
Pure Instinct
Pure Instinct on saksalaisen hard rock-yhtye Scorpionsin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996. Albumilla on havaittavaissa hieman poprock-vaikutteita. Tämä on ainoa yhtyeen albumi, jolla rumpuja soittaa sessiomuusikko Curt Cress. Albumi julkaistiin myös vaihtoehtoisella kannella alkuperäisen kannen alastomuuden vuoksi.
Tauno Sipilä
Ainoan yleisen sarjan Suomen mestaruutensa Sipilä voitti 30 kilometrillä vuonna 1949. SM-pronssia hän sai 15 kilometrillä vuonna 1954. SM-kisojen pikamatkalla hän sijoittui myös neljänneksi vuosina 1947 ja 1949 sekä viidenneksi vuonna 1952. SM-kisojen 30 kilometrillä hän oli neljäs vuonna 1947 ja 50 kilometrillä vielä viides vuonna 1956. Salpausselän Kisoissa hän voitti 18 kilometrin kilpailun vuonna 1951.
Pure Instinct
Suomessa albumi myi kultaa
Tauno Sipilä
Seuratasolla ”Tanulainen” edusti Pylkönmäen Yrittävää. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä ja metsätyönjohtaja.
Çağan Irmak
Çağan Irmak (s. 4. huhtikuuta 1970 İzmir, Turkki) on turkkilainen elokuvaohjaaja. Hän valmistui vuonna 1992 Egen yliopiston (Ege Üniversitesi, İzmir) tiedotusopin laitokselta televisiotuotannon koulutusohjelmasta. Irmak sai Sedat Simavi -palkinnon kahdesta lyhyetelokuvasta "Kertomus" ja "Uhraus", jotka olivat oppilastöitä. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt ohjaaja-assistenttina Orhan Oguzin, Mahinur Erginin, Filiz Kainakin ja Yusuf Kurcenlin produktioissa.
Vuonna 1998 Irmak itse kirjoitti ja ohjasi elokuvan "Esitä minulle vanhaa ja viisasta" ja sai ensimmäisen palkinnon IFSAKin (Istanbulin harrastajavalokuvajien ja -elokuvantekijöiden järjestö) valinnoissa. Vuonna 1999 hän alkoi kuvata televisiosarjaa "Sasifelek Cikmazi".
Hänen ensimmäinen täyspitkä näytelmäelokuvansa oli "Toivota minulle onnea", joka valmistui 2001. Hänen seuraava elokuvansa "Kaikki Mustafasta", keräsi kansainvälistä huomiota, ja sitä on esitetty lukuisilla elokuvajuhlilla eripuolilla maailmaa.
Irmak on menestynyt etenkin Turkissa; elokuva Babam ve oglum ("Isäni ja poikani") vuonna 2005 oli suuri menestys. Elokuva kertoo nuoresta Deniz'sta, joka on menettänyt äitinsä vuoden 1980 sotilaskaappauksessa, matkustaa isänsä kanssa tapaamaan isoisäänsä ensimmäisen kerran. Isoisä on hylännyt poikansa, koska ei hyväksynyt tämän poliittista toimintaa. Deniz löytää itsensä keskeltä meluavaa perhettä, tätejä, piikoja ja yleistä hullunmyllyä. Pojan maailma muuttuu monin tavoin ja rohkealla suoruudella hän alkaa murtaa isoisän ja isän kipeää kiistaa ja muuttaa maailmaa suuntaan, joka on mallina koko uudistuvalla Turkille.
Viimeistään vuonna 2007 hän nousi Turkin nuorten ohjaajien kärkeen elokuvallaan Ulak.
Revelstoken vesivoimalaitos
Revelstoken vesivoimalaitos (myös Revelstoke Canyonin vesivoimalaitos, ) on BC Hydron operoima vesivoimalaitos Columbia-joessa viisi kilometriä Brittiläisen Kolumbian Revelstoken kaupungista pohjoiseen. Voimalaitos valmistui vuonna 1984, ja se oli alkuun varustettu neljällä turbiinilla, joiden yhteisteho oli 1 980 megawattia. Viides turbiini kytkettiin verkkoon vuonna 2011, ja laitoksen teho nousi 2 480 megawattiin. Kuudes turbiini on tarkoitus asentaa aikaisintaan vuonna 2021, minkä jälkeen voimalaitos saavuttaisi 2 980 megawatin suunnitellun maksimitehonsa. Laitos tuotti 7 297 gigawattituntia sähköä. Voimalaitoksen padon taakse jää Revelstoke-järvi.
Nicko McBrain
Michael Henry "Nicko" McBrain (s. 5. kesäkuuta 1952) on brittiläinen heavy metal -muusikko. Vuonna 1983 hän korvasi Clive Burrin Iron Maidenin rumpalina. Sitä ennen Nicko McBrain oli soittanut heavy metal -yhtyeessä nimeltä Trust. Hän käyttää British Drum Companyn rumpuja sekä Paisten symbaaleja.
Lempinimensä "Nicko" hän on saanut lapsuutensa leikkikalulta, Nicholas-nallekarhulta. Hän sai ensimmäisen rumpusettinsä vanhemmiltaan joululahjaksi 11-vuotiaana vuonna 1963. Aluksi McBrain hakkasi vain rumpusetin mukana tulleilla kapuloilla aggressiivisesti erilaisia komppeja, mutta hänen isänsä opetti nuoren Nickon soittamaan vispilöillä, koska hänen mukaansa oli parempi soittaa monipuolisesti rumpuja eri tyyleillä.
McBrain kierteli 1960- ja 1970-luvun aikana eri yhtyeissä ja liittyi vähäksi aikaa muun muassa Family-yhtyeen kahden ex-jäsenen laulaja Roger Chapman ja kitaristi Charlie Whitney Streetwalkers -yhtyeeseen, kunnes se hajosi. McBrain sai jo noina vuosina mainetta aggressiivisista ja kekseliäistä rumpukompeistaan.
McBrain oli myös ennen liittymistään Iron Maideniin esiintynyt piruna Maidenin lavashowssa joka oli osa The Number of the Beast -albumin kiertuetta. Nicko McBrain esiintyi myös Maidenin Flight of the Icarus -videossa huppuun piiloutuneena miehenä.
Nicko McBrain julkaisee konserttipäiväkirjaa Iron Maidenin kotisivuilla sekä "kulissien takana" -videoita. Nicko McBrain ei ollut säveltänyt yhtään Maidenin kappaletta ennen vuonna 2003 julkaistua Dance of Death -albumia, jolle hän sävelsi Adrian Smithin ja Bruce Dickinsonin kanssa kappaleen "New Frontier".
McBrain tunnetaan innokkaana golfin harrastajana. Hän on ollut toukokuusta 1989 asti naimisissa Rebecca McBrainin kanssa, ja parilla on pojat Nicolas ja Justin.
Kastu
Kastu on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee noin kaksi kilometriä keskustasta pohjoiseen, Tampereen valtatien ja Raunistulan puistotien välissä. Pohjoisessa Kastu rajoittuu Kaerlan Takakirveeseen. Kaupunginosassa on panostettu viihtyvyyteen ja palveluihin keskustan lähellä. Siellä ei ole teollisuutta. Kastu on kuulunut 1950-luvulla Maarian kuntaan, ja lähistöllä on edelleenkin vanhaan emo-kuntaan liittyviä nimiä, kuten Maarian kirkko ja Maarian VPK.
Vuosina 1970–2016 viereisessä Vätin kaupunginosassa Tampereentien länsipuolella oli Kastun koulu, alun perin Raunistulan yhteislyseo, sitten Kastun koulu ja lukio ja loppuaikoina vain Kastun lukio. Koulurakennukset purettiin 2016 sisäilmaongelmien vuoksi ja tilalle rakennettiin vuoden 2019 alusta toimintansa aloittanut Kastun päiväkoti.
thumb|250px|Omakotiasutusta Kastussa. thumb|250px|Mullintien kerrostaloja Kastussa.
Edmund Wilson
thumb|upright|Edmund Wilson Edmund Wilson (1895 – 12. kesäkuuta 1972 Talcottville, New York, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuskriitikko, esseisti ja historioitsija. Häntä pidetään 1900-luvun alkupuolen valkoisen anglosaksisen protestanttisuuden keskeisenä edustajana amerikkalaisessa kirjallisuudessa, jota toisen maailmansodan jälkeen hallitsivat juutalaiset ja afroamerikkalaiset. Hän käsitteli kansantajuisesti marxilaisuutta teoksessaan To the Finland Station ja kirjallisuuden symbolismia teoksessaan Alex's Castle. Hän oli naimisissa kirjailija Mary McCarthyn kanssa, ja hänen lähipiiriinsä kuului muun muassa kirjailija F. Scott Fitzgerald.
Kauhajoen rautatieasema
Kauhajoen rautatieasema on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla. Thure Hellströmin suunnittelema jugendtyylinen asema sijaitsee Kauhajoen Aronkylässä. Ensimmäinen juna saapui Kauhajoelle 22. heinäkuuta 1911, joskin virallisesti asema avattiin vasta 1. elokuuta 1913. Rautatieaseman ja kantatie 67 alituksen jälkeen etelälounaaseen kulkeva rata kääntyy n. 90° länsiluoteeseen kohti Teuvaa.
Henkilöliikenteen pysähdykset Kauhajoella loppuivat kuten muiltakin rataosan asemilta tavoin toukokuussa 1968. Kauhajoen aseman miehitys lopetettiin Suupohjan radan väliasemista viimeisenä vuonna 1999. Tavaraliikenne loppui vuonna 2002, puutavaranosturi purettiin pian tämän jälkeen ja itse ratapiha koki saman kohtalon vuonna 2006. Asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa.
Hammaskeiju
thumb|200px|5-vuotiaan lapsen piirtämä kuva hammaskeijusta Hammaskeiju on kuvitteellinen keiju, joka keräilee lasten hampaita. Kun lapselta irtoaa maitohammas, häntä kehotetaan laittamaan se tyynynsä alle, jotta keiju voi vaihtaa sen esimerkiksi kolikkoon. Todellisuudessa aikuinen (yleensä lapsen vanhempi) vie hampaan ja laittaa kolikon sen tilalle. Uskomus lienee syntynyt tarpeesta lievittää maitohampaiden lähtemiseen liittyviä pelkoja liittämällä siihen positiivinen elämys.
Myytti on tunnettu useissa länsimaisissa kulttuureissa. Espanjassa keijun tilalla on hiiri, jonka nimi on Ratoncito Pérez (syntynyt Argentiinassa). Myös Ranskassa ja monissa ranskankielisissä maissa lasten hampaita keräilee hiiri. Tätä hiirtä kutsutaan la petite souris’ksi (”pieni hiiri”).
Kauhuelokuvassa Älä pelkää pimeää (Don't Be Afraid of the Dark, ohj. Troy Nixey 2010) väitettiin paavi Sylvester II:n tehneen vuonna 999 keijujen kuninkaan kanssa sopimuksen, jonka mukaan keijut jättävät ihmiset rauhaan, jos saavat aika ajoin palkkioksi lapsen hampaan. Elokuvassa hammaskeijut oli kuvattu hirviömäisinä ja hengenvaarallisina.
Turhuuksien rovio (elokuva)
Turhuuksien rovio (The Bonfire of the Vanities) on vuonna 1990 kuvattu draamakomedia, joka perustuu Tom Wolfen samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Tom Hanks, Bruce Willis, Melanie Griffith, Kim Cattrall, Saul Rubinek ja Morgan Freeman. Elokuvan on ohjannut Brian De Palma. Elokuva oli valtava taloudellinen floppi ja sai osakseen kritiikkiä. Elokuva oli ehdolla viiteen Razzie-palkintoon, mutta ei saanut yhtään.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano moittii, ettei elokuva aivan tavoita romaanin satiirisia piikkejä, ja sanoo henkilöhahmojen jäävän ohuiksi. Hän antaa Turhuuksien roviolle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Thane Baker
Walter Thane Baker (s. 4. lokakuuta 1931) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän syntyi Elkhartissa, Kansasissa, ja opiskeli Kansas State Universityssa.
Baker voitti uransa aikana neljä olympiamitalia. Ensimmäisenä tuli 200 metrin juoksun hopeaa Helsingissä 1952 ajalla 20,8. Melbournessa 1956 Baker voitti hopeaa (100 m), pronssia (200 m) ja kultaa (4x100 m viesti).
Baker kuuluu Kansas Sports Hall of Fameen Wichitassa.
Eiao
Eiao on saari Marquesassaarilla, Ranskan Polynesiassa. Saaren korkein kohta on nimeämätön paikka saaren itärannikolla. Se kohoaa 576 metriin merenpinnan yläpuolella. Saaren luoteisosassa sijaitsee Vaitahun laakso. 1800-luvun lopulla saarta käytettiin jonkin aikaa vankilasaarena. 1970-luvulla Ranska tutki saaren soveltuvuutta maanalaisiin ydinkokeisiin, mutta koeporauksissa kallioperä osoittautui liian huokoiseksi. Saarella laiduntaa villiintynyttä karjaa, aaseja ja sikoja.
William Brade
William Brade (1560 – 26. helmikuuta 1630) oli englantilainen säveltäjä, viulisti ja viola da gamban soittaja. Hän vaikutti myöhäisen renessanssin ja varhaisen barokin ajalla. Suurimman osan ammattiurastaan hän vietti Saksassa.
William Brade lähti vuoden 1590 tienoilla kotimaastaan Saksaan. Hän työskenteli muun muassa Brandenburgissa ja vuosina 1594–1596 Kristian IV:n palveluksessa Tanskassa. Vuodet 1606–1608 hän vietti Bückeburgissa ja vuodet 1608–1610 Hampurissa. Vuonna 1610 hän palasi Bückeburgiin. Hän vietti viimeiset vuotensa Hampurissa, eikä hänen tiedetä enää palanneen Englantiin.
Suurin osa William Braden musiikista on jousisoittimille sävellettyä tanssimusiikkia. Hänen varhaisemmassa tuotannossaan, kuten vuonna 1609 Hampurissa julkaistussa kokoelmassa, on vaikutteita englantilaisesta musiikista, kuten Peter Philipsin ja John Dowlandin tuotannosta. Myöhemmin hän otti mallia italialaisesta musiikista ja sävelsi muun muassa canzonan.
Steven Crowder
Steven Blake Crowder (s. 7. heinäkuuta 1987) on kanadalais-amerikkalainen konservatiivinen poliittinen kommentaattori, näyttelijä ja koomikko. Hän on isäntä Louder with Crowder show-nimisessä ohjelmassa, joka sisältää uutisia, popkulttuuria ja politiikkaa. Hän on myös Fox Newsin entinen avustaja ja PBS Kidsin lasten piirretyn Arthurin entinen ääninäyttelijä. Hän on usein mukana The Glenn Beck Programissa ja The Dana Show'ssa.
Change My Mind -meemi
Change My Mind (suomeksi: 'muuta mieleni') on Internet-meemi, joka on peräisin valokuvasta, jossa on Crowder istuu merkin takana ja lukee "Male Privilege is a myth (miesten ylivalta on myytti) / Change my mind (muuta mieleni)." Crowder pystytti pöydän Texasin kristillisen yliopiston kampuksen ulkopuolelle ja kutsui ohi käveleviä opiskelijoita haastamaan hänen mielipiteensä aiheesta. Se kuului säännölliseen segmenttiin, jota Crowder esittää YouTube-kanavallaan ja podcastissaan. Hän istuu pöydän ääressä, ja edessä on kyltti, jossa sanotaan "Change my mind". Kun Crowder julkaisi sen Twitter-tilillään 18. helmikuuta 2018, ihmiset alkoivat muokata mielen muuttamisen aiheita.
Louder With Crowder
Steven Crowder julkaisi ensimmäisen videon YouTube-kanavalleen Louder With Crowder (suomeksi: Äänekkäämmin Crowderin kanssa) 4. tammikuuta 2009.
Past Masters, Volume One
Past Masters, Volume One on The Beatlesin vuonna 1988 julkaistu kokoelma-albumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Lennon/McCartney, jollei toisin ilmoitettu.
Painterboy
Painterboy on Chart Top Designin kehittämä Tikkurilaa mainostava toimintapeli, joka julkaistiin Commodore 64 -tietokoneelle 1986. Painterboy on ensimmäinen suomalainen mainostarkoitukseen tehty videopeli.
Pelissä on tarkoituksena ajella paikasta toiseen ylhäältä päin kuvatussa maailmassa ja maalata taloja Tikkurilan maalivalikoimalla. Talon maalaaminen on kuvattu sivultapäin. Peli sai julkaisussaan kehuja tuotantoarvoista, mutta myöhemmän arvion mukaan peli ei ole kestänyt hyvin aikaa.
Pelaaminen
thumb|Poika on maalaamassa taloa ja välttelee sotkemasta mestari Kirjavaista. Pelissä on kolme vaihetta. Ensin pelaaja valitsee maalilaadun Tikkurilan valikoimista. Sen jälkeen hän ajelee autolla ylhäältäpäin kuvatussa pelimaisessa ja etsii valitun maalauskohteen. Jos automatkalla törmää johonkin tai suistuu tieltä, auto räjähtää. Kohteen löydyttyä pelaaja maalaa taloa Poika-pelihahmolla ja yrittää samalla välttää mestari Kirjavaisen sotkemista ja tytön kohtaamista.
Kehitys
Painterboyn ohjelmoinut Teijo Pellinen innostui ohjelmoinnista 1980-luvun alussa ja oli alusta alkaen kiinnostunut juuri pelien koodaamisesta. Vuonna 1984 hän osti Commodore 64:n Englannista. Ennen Painterboyta hän oli ohjelmoinut ystävilleen pelidemoja.
Pellinen tutustui Painterboyn tulevaan tuottajaan, Risto Vuorensolaan, Floppy Magazine -levykejulkaisun toimistolla. He saivat idean kehittää kotimainen, kaupallinen peli, jonka tuotannossa ja levityksessä auttaisi jokin sponsori. Pellinen koodasi pelin, Jani Luomajärvi toteutti grafiikan ja musiikin. Vuorensola oli yhteydessä Tikkurilaan, joka kiinnostui kehittäjien ideasta. Pelin tarina pohjautui Tikkurilan televisiomainoksiin, mutta mainoksissa esiintyneet näyttelijät eivät osallistuneet tuotantoon. Pellinen toimi itse ääninäyttelijänä pelissä kuulluille sananparsille.
Tikkurilan hyväksyttyä poikien demoehdotuksen he alkoivat kehittää itse peliä. He perustivat Chart Data Oy:n, joka toimi Tikkurilan sopimuskumppanina. Peli valmistui kevättalvella 1986. Tikkurila painatti kotelopaperin ja maksoi osan MikroBitin mainoksesta. Chart Top Design hoiti pelin myymisen.
Vastaanotto
Painterboysta kiinnostuttiin myöhemmin 2000-luvulla pelihistoriallisista syistä. Vaikka peli oli ollut aikoinaan suosittu ja levisi kopioina, sitä ei enää löytynyt edes alan harrastajilta. Tikkurila löysi kuitenkin alkuperäiskappaleen omista arkistoistaan etsinnän jälkeen ja salli sen kopioinnin. Digiarkeologiryhmä Kasettilamerit digitoi Painterboy vuoden 2015 Assembly-tapahtumassa ja peli tuli osaksi Suomen pelimuseon näyttelyä.
Latvia Turkvision laulukilpailussa
Latvian oli tarkoitus osallistua ensimmäistä kertaa Turkvision laulukilpailuun, vuonna 2016, mutta osallistuminen peruttiin, sillä kilpailua ei järjestetty. Latvia yritti kuitenkin debyyttiä seuraavan vuoden kisaan vuonna 2017.
2016
Latvia oli aikomassa osallistua ensimmäistä kertaa vuoden 2016 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi pidetty Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Oksana Bilera kappaleella "Yakışıyor bize bu sevgi".
2017
Latvia osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2017 Turkvision laulukilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu laulaja Oksana Bilera kappaleella "Yakışıyor bize bu sevgi".
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Heli Astala
Heli Hellevi Astala, o.s. Lehtisalo (3. marraskuuta 1937 Salo – 7. toukokuuta 2018 Turku) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Suomen kansan demokraattisen liiton (1979–1990) ja Vasemmistoliiton (1990–1995) eduskuntaryhmissä. Astala oli Suomen naisten demokraattisen liiton pääsihteeri vuosina 1977–1980.
Astala kirjoitti ylioppilaaksi Turun tyttölyseosta 1956 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1961. Hän meni vuonna 1961 naimisiin diplomikielenkääntäjä Alpo Astalan kanssa.
Astala asui Turussa vakituisesti vuodesta 1951 lähtien. Hän kirjoitti eduskuntauransa jälkeen muun muassa runoja ja piti puheita kirkkoon kuulumattomien hautajaisissa kuten äitinsä Alli Lehtisalokin. Heli Astala oli Turun vapaa-ajattelijoiden jäsen ja sai vuonna 2008 Vapaa-ajattelijain liiton kultaisen ansiomerkin.
Jane Lapotaire
Jane Lapotaire (s. 26. joulukuuta 1944 Ipswich, Suffolk) on englantilainen näyttelijä.
Lapotaire kuuluu oman sukupolvensa huomattavimpiin teatterinäyttelijöihin. Hän on esiintynyt muun muassa National Theatren ja Royal Shakespeare Companyn lukuisissa näytelmissä. Hän on näytellyt myös Broadwaylla. Vuonna 1981 Lapotaire sai parhaan naispääosan Tony-palkinnon näytelmästä Piaf, jossa hän esitti Édith Piafia.
Filmirooleja Lapotairella on ollut esimerkiksi elokuvissa Pirullista kauhua (1972), Kuka murhasi Jack McCannin? (1983), Lady Jane – yhdeksän päivää kuningattarena (1986) ja Vuodet Picasson kanssa (1996). Lapotaire on myös vieraillut televisiosarjoissa Downton Abbey (2014) ja The Crown (2019). Edellisessä hän näytteli prinsessa Irinaa, jälkimmäisessä prinsessa Alicea.
Lapotaire sairastui tammikuussa 2000 hengenvaaralliseen aivoaneurysmaan, mikä esti hänen työntekonsa pitkäksi aikaa. Hän on kirjoittanut kuntoutumiskokemuksistaan kirjan Time Out of Mind (2003).
CAN-väylä
CAN-väylä on automaatioväylä, jota käytetään ajoneuvoissa, koneissa ja teollisuuslaitteissa. Suomessa CAN-väylää on hyödynnetty muun muassa metsäkoneteollisuudessa harvesteripään mittaus- ja ohjaustiedon välittämisessä, kallioporauslaitteissa, hisseissä, rakennusten ilmastointijärjestelmissä ja valaistuksen ohjauksessa sekä paperikoneiden ohjauksessa. Ajoneuvon CAN-väylää hyödynnetään OBD-mittauksessa, jossa luetaan väylään liitetyiltä laitteilta mahdollisia virhekoodeja.
CAN-väylä yksinkertaisti muun muassa lukkiutumattomien jarrujen (ABS) ja moottorin ohjauksen (ECU) tarvitsemia johdotuksia. Autoteollisuudesta CAN-väylä levisi nopeasti rautateille ja teollisuuden automaatiojärjestelmiin. Vikasietoisuuden vuoksi CAN-väylä on yleisesti käytetty myös terveydenhuollon ja lääketeollisuuden laitteissa.
CAN-väylässä kaikki liikenne välitetään kaikille moduuleille. Jokaisella viestillä on sanomatunniste, jonka perusteella vastaanottava moduuli päättää, kuuluuko viesti myös sille. Toimintatapa mahdollistaa sen, että sama sanoma, esimerkiksi mittausdata ajoneuvon nopeudesta, voidaan välittää useammalle laitteelle, kuten nopeusmittarille ja vakionopeuden säädölle yhdellä sanomalla. Myös väylän monitorointi on helppoa, koska ylimääräisen kuuntelijan lisääminen ei vaikuta mitenkään muihin toimintoihin. Sanomatunniste on samalla myös viestin prioriteetti, ja jos kahta viestiä aletaan lähettää yhtä aikaa, pienempiprioriteettinen lähettäjä luopuu lähetyksestä.
CAN-väylälle on määritelty sovellusaluekohtaisia standardeja,jotta eri valmistajien laitteet toimisivat yhteen. Raskaalle kalustolle on määritelty standardi SAE J1939 ja henkilöautoille standardi J22584. ISO-standardi ISO 11898-2 määrittelee CAN-väylän, jonka tiedonsiirto on nopeampi kuin 125 kbit/s.
Low-CAN (vikasietoinen) ja Hi-CAN eroavat ainakin siirtonopeuden mukaan: Low-CAN <125 kbit/s ja Hi-CAN 1 Mbit/s.
Historia
CAN-väylän historia alkaa 1980-luvulta, jolloin Boschin insinöörit tutkivat sarjaväylien käyttöä henkilöautoissa. Koska olemassa olleet verkkoprotokollat eivät täyttäneet autoteollisuuden vaatimuksia Uwe Kiencke aloitti uuden sarjaväylän kehityksen vuonna 1983. Robert Bosch GmbH esitteli CAN-väylän Society of Automotive Engineersin kongressissa helmikuussa 1986. Vuonna 1991 esitelty Mercedes-Benz W140 oli ensimmäinen auto, joka käytti CAN-väylää.
Johdotus ja liittimet
Parikaapelinjohtimista käytetään nimityksiä high ja low.
Käyttäjäorganisaation CiA,"CAN in Automation", määrittelemä CAN-väylän liitin on yhdeksännapainen D-liitin (DIN 41652), CiA:n standardi DS-102. Autoteollisuus käyttää valmistaja-, merkki- ja jopa mallikohtaisia liittimiä autoissaan.
CAN-väylän häiriösuojaus
Pidemmillä johdinpituuksilla CAN-väylä olisi hyvä erottaa muusta järjestelmästä galvaanisesti. Tällöin CAN-moduulien käyttöjännite kulkee CAN-väylää pitkin. CAN-väylän EMC-ominaisuudet paranevat, jos käytetään CAN-moduulin metallikoteloon kytkettävää suojajohdinta.
Päätevastuksilla pystytään vähentämään signaalin heijastumisesta johtuvia häiriöitä. CAN-väylän päätevastus voidaan toteuttaa esimerkiksi kahden 60 Ω vastuksen avulla, joiden väliin kytketään häiriönpoistokondensaattori.
Erilaisilla suodinkytkennöillä pystytään vähentämään sekä yhteis-, että eromuotoista häiriötä tehokkaasti. Optista CAN-väylää käytettäessä vältytään tavanomaisesti toteutetun CAN-väylän EMC-häiriöiltä.
Daktyylinen pentametri
Daktyylinen pentametri on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta, jota esiintyy ennen kaikkea elegisen distikonin toisena säkeenä. Distikonissa ensimmäinen säe on daktyylisessä heksametrissä.
Runomitan lukeminen pentametriksi on hämäävää, koska tarkkaan ottaen säkeessä ei toistu viittä samanlaista metronia, vaan kaksi 2,5 metronin mittaista jaksoa, mikä tekee säkeen kokonaispituudeksi pentametrin mukaiset viisi metronia.
Kaava
Runomitan säkeen peruskaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Säkeen puolikkaat esiintyvät myös lyyrisessä runoudessa, jolloin ne tunnetaan nimellä hemiepes.
Nurmitädyke
Nurmitädyke (Veronica chamaedrys) on pieni sinikukkainen kasvi.
Ulkonäkö ja koko
alt=|vasen|pienoiskuva|Nurmitädyke (Veronica chamaedrys) Nurmitädyke kasvaa 10–35 cm korkeaksi. Sen varsi ja lehdet ovat hennon valkonukkaiset. Lehdet ovat hammaslaitaiset ja kasvavat pareittain vastakkain. Kukassa on neljä sinistä terälehteä, ja valkoiset heteet. Kukat ovat halkaisijaltaan 10–12 mm ja kirkkaansiniset, terälehden tyvellä on tummemmansinisiä juovia. Nurmitädyke kukkii touko-elokuussa. Nurmitädyke muistuttaa loistotädykettä.
Levinneisyys
Nurmitädykettä kasvaa Euroopassa ja Aasian pohjoisosassa. Suomessa sitä tavataan Tornionjokilaaksossa ja Oulusta etelään koko maassa.
Käyttö
Nurmitädykkeestä on tehty yrttiteetä.
Ensitulo
Ensitulo on tuloa, jonka kotimaiset talousyksiköt saavat osallistumisestaan tuotantoon ja korvauksia, jotka rahoitus- ym. varojen omistaja saa varojen järjestämisestä toisen yksikön käytettäväksi. Tulo voi olla palkansaajakorvauksia, tuotanto- ja tuontiveroja vähennettynä tukipalkkioilla, toimintaylijäämää tai sekatuloa sekä omaisuustuloa. (EKT 1995 8.22)
Palkansaajakorvaukset + toimintaylijäämä ja sekatulo + omaisuustulot - omaisuusmenot = sektorin ensitulo
Kotimaisten sektoreiden ensitulojen summa = kansantulo = BKTL = BKT - kotimaisten talousyksiköiden ulkomaisille talousyksiköille maksamat ensitulot + kotimaisten talousyksiköiden ulkomaisilta talousyksiköiltä saamat ensitulot.
Viljo Paloheimo
Viljo Veikko Paloheimo, ent. Brander (7. joulukuuta 1897 Nurmes – 7. elokuuta 1966), oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti.
Jääkäriaika
thumb|300px|Polangenin kurssilaisia räjäytysharjoituksessa. Etuoikealla kouluttaja luutnantti Albert Mellis. Paloheimo liittyi 13. tammikuuta 1916 vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Missejoella Riianlahdella ja Aajoella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi). Hänet komennettiin 2. joulukuuta 1917, jonne hän saapui 8. joulukuuta 1917 aselaiva S/S Equityn toisella matkalla, ja hän rantautui Apuskäriin Merikarvialle.
Suomen sisällissota
Suomeen palannut Paloheimo määrättiin suojeluskuntien kouluttajaksi Savonlinnan piiriin. Sisällissodassa hän otti osaa Venäjänsaaren retkeen Savosta tulleen suojeluskuntajunan ja myöhemmin 3. komppanian päällikkönä. Myöhemmin hän toimi Karjalan armeijakunnan 1. rykmentin I pataljoonan 3. komppanian päällikkönä ja osallistui taisteluihin Karjalan rintamalla muun muassa Säiniöllä, Kämärässä, Kavantsaaressa. Pullilassa, Noskualla ja Mälkölässä.
Sisällissodan jälkeinen aika
Paloheimo palveli sisällissodan jälkeen päällikkönä 16. toukokuuta 1918 alkaen Karjalan kaartin rykmentin 3. komppaniassa. Karjalan kaartin rykmentistä Paloheimo siirrettiin 12. kesäkuuta 1918 opetusupseeriksi Sortavalan päällystökursseille. Sortavalasta hänet siirrettiin 28. kesäkuuta 1918 alkaen Lapin rajavartiopataljoonaan, josta muodostettiin myöhemmin Lapin ryhmän II pataljoona. Edellä mainitussa joukko-osastossa hän toimi aluksi pataljoonan adjutanttina ja 7. joulukuuta 1918 alkaen 5. komppanian päällikkönä. Lapin ryhmästä hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1919 alkaen komppanianpäälliköksi Kainuun rajavartiostoon, jossa hän toimi päällikkönä eri komppanioissa. Kainuun rajavartioston apulaiskomentajana hän toimi 1. kesäkuuta 1931 – 2. toukokuuta 1932 välisen ajan, minkä jälkeen hänet siirrettiin esikuntaupseeriksi Rajavartiostojen esikuntaan ja edelleen 30. toukokuuta 1936 alkaen Salmin rajavartioston komentajan apulaiseksi.
Talvi- ja jatkosota sekä sotien jälkeinen aika
Paloheimo osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten (YH) aikana komentamalla Erillispataljoona 10:tä. Myöhemmin sodan aikana hän komensi Erillis Osasto Paloheimoa ja osallistui osastonsa komentajana taisteluihin Suojärvi–Tolvajärvi-akselilla. Myöhemmin hänet siirrettiin Polkupyöräpataljoona 7:n komentajaksi, ja hän osallistui sen komentajana sotatoimiin Ägläjärvi–Ilomantsi-akselilla. Talvisodan loppuvaiheet hän palveli Osasto A:n komentajan apulaisena.