cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paskaduuni
McJob
McJob on alkujaan peräisin The Washington Post -sanomalehden artikkelista vuodelta 1986. Termin teki tunnetuksi kanadalainen kirjailija Douglas Coupland vuonna 1991 julkaistussa teoksessaan Tuntematon sukupolvi (engl. Generation X: Tales for an Accelerated Culture). Couplandin mukaan paskaduunia mainostetaan usein hyväksi uramahdollisuudeksi, mutta asialla ovat useimmiten henkilöt, joilla on aina ollut muitakin mahdollisuuksia edetä uralla.
McJob-sana on otettu mukaan Oxford English Dictionaryyn ja amerikkalaiseen Merriam-Websterin sanakirjaan. McDonald's on kampanjoinut näitä lisäyksiä vastaan ja pyrkinyt sanan määritelmän muuttamiseen. Yhtiön mielestä määritelmä ei vastaa todellisuutta.
Hevonpaskatyö
Vuonna 2013 antropologi David Graeber kirjoitti lehtiartikkelin, jossa hän kuvaili toisenlaista paskatyötä. Graeber käytti termiä bullshit job – kirjaimellisesti suomennettuna "häränpaskatyö", tai vaihtoehtoisesti esimerkiksi "hevonpaskatyö". Tällä sanalla hän kuvaili työtä, joka on tarkoituksetonta ja turhaa.
Vuonna 1930 John Maynard Keynes oli ennustanut, että työviikko tulisi teknologian kehityksen myötä aikanaan lyhenemään 15 tunnin mittaiseksi, mutta todellisuudessa näin ei tapahtunut. Graeberin mukaan tuottava työ kyllä automatisoitiin ja se tosiaankin väheni aivan kuten oli ennustettu, mutta sitä korvaamaan luotiin uusia työpaikkoja, jotka olivat vailla tarkoitusta. Näitä olivat sellaiset uudet toimialat kuten rahoituspalvelut tai puhelinmyynti. Lisäksi ennestään olemassaolevat talouden sektorit laajenivat – näitä olivat esimerkiksi yhtiöoikeus, terveydenhoidon hallinto, yliopistojen hallinto ja PR-työ. Mukaan olisi luettava myös edellämäinittujen tukitoiminnot, kuten hallinto, tekninen tuki tai turvallisuusalan tehtävät; sekä ruokakuljetusten kaltaiset oheistoiminnot, jotka ovat olemassa vain siksi että ihmiset kuluttavat kaiken aikansa keksityissä töissä.
Kapitalismissa voittoa tavoittelevan yrityksen voisi kuvitella hankkiutuvan eroon tarpeettoman työn tekijöistä. Kuitenkin turhan työn tekijöiden määrä vain kasvaa. Graeberin mukaan tämä johtuu poliittisista syistä: valtaapitävä luokka pelkää ajatusta kansasta, jolla olisi paljon vapaa-aikaa, koska se johtaisi levottomuuksiin. Valtaapitävien tavoitteita edistää yleinen uskomus, jonka mukaan "joka ei työtä tee, sen ei syömänkään pidä".
Graeberin mukaan työntekijäväestö jakautuu kolmeen luokkaan: 1) työttömät, joita parjataan, 2) tuottavat työntekijät, joita riistetään, mutta samalla kahdehditaan, koska heidän työllään on kiistaton yhteiskunnallinen arvo; ja 3) hevonpaskatyön tekijät, joille maksetaan tyhjästä työtehtävissä, joiden tarkoituksena on saada heidät samaistumaan hallitsevan luokan näkemyksiin.
Arvi Leponiemi
Arvi Kalevi Leponiemi (18. heinäkuuta 1926 Jämijärvi – 1. huhtikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän toimi muun muassa Helsingin kauppakorkeakoulu kansantaloustieteen professorina (1969–1991) ja rehtorina (1981–1990).
Leponiemi tuli ylioppilaaksi Kankaanpään yhteislyseosta (1946). Hän valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi (1949) ja Helsingin yliopistosta valtiotieteen lisensiaatiksi (1961) ja tohtoriksi (1966). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1966) oli empiirinen tutkimus kansantaloustieteen alalta ja käsitteli rahan kysyntää ja tarjontaa Yhdysvalloissa, Englannissa ja Suomessa vuosina 1949-1962. Työ oli otsikoitu On the demand and supply of money : the evidence from the quarterly time series in the United States, the United Kingdom and Finland 1949-1962. Osana jatko-opintojaan hän teki opintomatkoja Englantiin (1954), Hollantiin (1958) ja Yhdysvaltoihin (1962–1963, Pennsylvanian yliopisto). Helsingin kauppakorkeakoulun ekonometrian dosentti hän oli vuosina 1968–1969.
Leponiemi työskenteli Turun yliopiston tiedotussihteerinä (1949–1950) ja Turun Sanomien toimittajana (1949–1950). Hän oli Kansallisen edistyspuolueen (Suomen kansanpuolueen) tiedotussihteeri (1950–1951), sitten Helsingin Sanomien ja Ilta-Sanomien toimittaja (1951–1955). Osuuskassajärjestön tiedotuspäällikkönä hän toimi vuosina 1955–1961 ja tämän jälkeen Kyösti Haatajan rahaston tutkijana ja sihteerinä (1961–1966) sekä tutkimustoimiston johtajana (1967–1968). Leponiemi oli Helsingin kauppakorkeakoulun virkaatekevä professori 1966–1968 ja Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan kansantaloustieteen apulaisprofessori 1968–1969 sekä toimi virkaatekevänä apulaisprofessorina vielä vuodet 1969–1974. Vuodesta 1969 hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun professori. Hänen tutkimusalaansa olivat makrotalous ja ekonometriset mallit.
Pesue
Pesue on yhdestä raskaudesta syntyneiden poikasten joukko. Pentujoukosta käytetään nimitystä pentue.
Jotkut eläimet saavat monta pesuetta vuodessa. Yleensä kuitenkin pentueita voi syntyä vain kerran vuodessa. Suomessa Kissaliitto ja Kennelliitto rekisteröivät samalta eläimeltä korkeintaan 2 pesuetta vuodessa tai 3 pesuetta kahdessa vuodessa.
Väinö Kuisma
Väinö Viljo Kuisma (s. 1961) on lahtelainen äärioikeistolainen nationalisti, joka toimi vuosia Suomi – Isänmaa -puolueen (sittemmin Suomen Isänmaallinen kansanliike, lisätty puoluerekisteriin nimellä Suomi Nousee – Kansa Yhdistyy) puheenjohtajana. Koulutuksekseen hän on ilmoittanut yo-merkonomi. Kuisma on ollut ehdokkaana eduskunta-, kunnallis- ja europarlamenttivaaleissa, mutta ei ole tullut valituksi. Kuisma on myös toiminut peruskoulun alaluokkien määräaikaisena opettajana.
Elämä
Vuonna 1993 Kuisma perusti sittemmin Suomi – Isänmaa -puolueeksi kehittyneen kansallismielisen yhdistyksen Isänmaallinen Oikeisto ry. Lisäksi hän on toiminut järjestönsä äänenkannattajan, Kansallinen Rintama -lehden päätoimittajana. Kuisma tunsi läheisesti naantalilaisen uusnatsin Pekka Siitoimen ja Yle TV1:llä on esitetty Nina Stenrosin suunnittelema ja ohjaama dokumentti Sieg Heil Suomi, joka esittelee Kuisman perustaman järjestön, Arjalaisen Germaaniveljeskunnan (joka edelsi Isänmaallinen Oikeisto ry:tä) toimintaa. Dokumentissa nähdään myös, kuinka Kuisma perustaa Siitoimen kanssa Kansallisen Rintaman natsi-Saksan lipun liehuessa ja perustamiskokoukseen osallistujat huutelevat natsitervehdyksiä. Kuisma oli 2000-luvun alussa yhteistyössä myös turkulaisen kaupunginvaltuutetun, sittemmin Suomen Kansan Sinivalkoiset rp:n puheenjohtajana toimineen Olavi Mäenpään kanssa. Kuisma toimi alkuaikoina sihteerinä miesten yhteisessä puoluehankkeessa, mutta he ajautuivat sittemmin erimielisyyksiin.
Kuisma oli rekisteröidyn puolueen puheenjohtaja 2002–2006. Vuonna 2006 hän halusi irtaantua politiikasta ja Suomi – Isänmaa rp:n uudeksi puheenjohtajaksi eli Kuisman seuraajaksi valittiin Kuisman kotikaupungissa Lahdessa ainoana ehdokkaana Matti Järviharju.
Kuisman poliittiseen ohjelmaan on kuulunut EU-kielteisyys, kansallinen päätöksenteon korostaminen, virolais- ja venäläiskielteisyys, antiamerikkalaisuus ja Kalevalasta ammennettavan voiman ylistäminen, jota Kuisma on nimittänyt "kalevalaiseksi nationalismiksi". Kärjekkäistä kannanotoistaan tunnettu Kuisma sai marraskuussa 2005 tuomion kunnianloukkauksesta. Kantajana oli Suomen Kansan Sinivalkoisten puheenjohtaja Olavi Mäenpää, joka sai tuhat euroa korvauksia henkisestä kärsimyksestä. Kuisma oli ylläpitänyt 1,5 vuoden ajan sivua, jolla oli esitetty Mäenpäästä halventavaa ja panettelevaa materiaalia.
Kisapirtti
pienoiskuva|Kisapirtti Kisapirtti on hirsirakennus Kangasalan Liutussa, Pitkäjärven eteläpuolisella harjulla, 12 kilometrin päässä Tampereen keskustasta.
Kisapirtti julkisuuteen
Tampereen Hiihtoseura järjesti ennen talvisotaa Pitkäjärven harjulle retkeilymajan. Kisapirttiä alettiin rakentaa kevättalvella vuonna 1938 ja syyskuun lopulla pidettiin yleisölle avajaiset. Samoihin aikoihin tehtiin myös Kisapirtillä hyppyrimäki Pitkäjärven jyrkälle Eteläharjulle. Nykyään mäki on ollut jo kauan poissa käytössä. Hiihtomajan vihkiäiskilpailut järjestettiin sunnuntaina 22.1.1939. Tällöin lehdet mm. Aamulehti kirjoitti paljon Kisapirtistä. Esimerkiksi Kisapirtin avajaisista, kilpailuista ja hyppyrimäen ennätyksistä. Kausi jäi kuitenkin merkittävien kilpailujen osalta ainoaiksi. Tampereen Hiihtoseuran toiminta hiipui sotavuosien jälkeen ja tavoite loppui tehdä Kisapirtistä Tampereen hiihtomajan urheilukeskus.
Metsähaapa
Metsähaapa eli haapa (Populus tremula) on pajukasvien heimoon ja poppeleiden (Populus) sukuun kuuluva nopeakasvuinen lehtipuu, jonka lehdet värisevät pienessäkin tuulessa. Se kasvaa tuoreissa kangasmetsissä ja lehdoissa. Haapa tarvitsee paljon valoa. Haavan puuaines on vaaleaa ja pehmeää. Sitä on perinteisesti käytetty laudepuuna, koska se ei tikkuunnu eikä tunnu kuumalta.
Ulkonäkö ja koko
Haapa on 15–30 metrin korkuiseksi kasvava nopeakasvuinen lehtipuu, jonka lehdet värisevät pienessäkin tuulessa. Tahmeat silmut ovat kierteisiä. Lehdet ovat pitkäruotisia ja sijaitsevat kierteisesti pääasiassa lyhytversoissa. Vanhojen lehtien lehtilapa on pyöreähkö, mutkalaitainen tai tylppähampainen, sulkasuoninen, kalju, alhaalta vaaleamman vihreä. Syysväritys vaihtelee punaoranssista loistavan keltaiseen.
Haapa kukkii huhti-kesäkuussa ennen lehtien puhkeamista. Se on kaksikotinen (emi- ja hedekukat eri yksilöissä) ja tuulipölytteinen. Kukinto on 8–18 senttimetrin mittainen norkko; yksittäiset kukat ovat kehättömiä. Hedekukassa on neljästä kymmeneen (tavallisesti kahdeksan) hedettä ja emikukissa kaksiosainen yhdislehtinen emiö. Hedelmä on kaksiliuskainen kalju kota, jossa on useita sauvamaisia, lenninhaivenellisia siemeniä.
Levinneisyys
Metsähaapa on yksi maailman laajimmilla levinneistä puista. Metsähaapaa tavataan suuressa osassa Eurooppaa, Vähä-, Keski-, Pohjois- ja Itä-Aasiassa. Aasiassa sen levinneisyys ulottuu Japanin pohjoissaarille. Suomessa haapa kasvaa koko maassa. Pohjois-Amerikassa elää samankaltainen laji amerikanhaapa (Populus tremuloides). Metsähaavan ja amerikanhaavan risteymä on hybridihaapa (Populus × wettsteinii).
Ekologia
Metsähaapaa pidetään avainlajina, sillä siihen liittyy huomattavasti muita lajeja. Metsähaavan rungoilla kasvaa runsaasti erilaisia päällyskasveja. Metsähaapa on primäärisukkession kasvi, eikä viihdy varjossa.
Haavan juurakko saattaa olla tuhansia vuosia vanha, vaikka yksittäiset puut elävät harvoin yli sataa vuotta. Kun vanhat rungot kuolevat, juurakosta nousee esiin uusia. Haavat selviytyvätkin metsäpaloista hyvin, sillä liekit ja niiden kuumuus eivät yllä maanalaisiin osiin. Näin haavat muodostavat jatkuvasti kasvavia yhdyskuntia, jotka saattavat peittää useiden hehtaarien alan. Haapa yhteyttää lehtiensä lisäksi myös rungollaan.
Haavan käyttö
Haavan puuaines on hyvin vaaleaa ja kevyttä, ja sitä käytetään muun muassa saunanlauteisiin, koska se hitaasti lämpöä johtavana pehmeänä puuna on miellyttävä istua. Haavassa lehtipuuna ei ole männyn tai usein saunan seinissä käytetyn kuusen tapaan pihkaa.
Muinoin järeistä haavanrungoista valmistettiin haapioita, eli koverrettuja veneitä. Haapaa käytettiin myös rakentamisessa, muun muassa paanukatoissa. Haapaa käytetään sen hitaan palavuuden vuoksi myös tulitikkuihin. Suomen oloissa on katsottu haavankäävän aiheuttavan siinä määrin merkittävää tuhoa, ettei tulitikkuteollisuus ole kannattavaa. Haapaa on käytetty pehmeytensä takia myös viilupinnan tai intarsian alla sokko- eli aluspuuna. Kirkniemen paperitehdas on käyttänyt haapaa vuodesta 1996 laadukkaan painopaperin valmistuksessa. Silputtua haapaa käytetään jonkin verran myös eläinten pahnoina, koska siinä ei ole fenoleja, joiden arvellaan aiheuttavan eläimille hengitysvaivoja.
Haapaa on pidetty roskapuuna. Haapa ei ole ollut kovin suosittu puu; sitä on pikemminkin tarpeettomasti vihattu, koska sitä on ollut vaikea kitkeä metsästä pois. Haapa tekee paljon juuri- ja kantovesoja sekä on erittäin nopeakasvuinen, joten se kilpailee hakkuuaukeilla tehokkaasti kaupallisesti merkittävämpien lajien kanssa. Haapa on myös männyn taimia vaurioittavan männynversoruostesienen toinen isäntäkasvi. Ruoste aiheuttaa nuoriin männynkasvaimiin mutkaisuutta.
Luonnon monimuotoisuuden kannalta haapa on Suomen metsien avainlaji. Tikat hakkaavat mielellään pesäkolonsa sen pehmeään ja sisältä usein lahoon puuainekseen. Tikankoloja käyttävät sitten monet muut lintulajit pesä- ja lepopaikkoina. Varsin monet nisäkkäätkin käyttävät tikankoloja hyväkseen, muun muassa orava, näätä, lepakot ja liito-orava.
Haavan puuaines on herkästi lahoavaa ja siksi lukuisa joukko kääpiä, esimerkiksi haavankääpä (Phellinus tremulae) ja muita lahottajasieniä viihtyy haavassa. Kuivattu haapa on paljon lahonkestävämpää kuin tuore. Ei sovi unohtaa haapaan sitoutuneiden selkärangattomien suurta joukkoa, esimerkiksi monien perhosten toukille haapa on tärkeä ravintokasvi. Nykyiset metsänhoidon suositukset neuvovatkin säästämään haapoja metsänhoitotoimissa. Haavan tuholaisista tärkeimmät ovat runkohaapsanen (Saperda carcharias), äkämähaapsanen (Saperda populnea) ja isohaavanlehtikuoriainen (Chrysomela populi).
Haavan lehdet ovat sopivaa kateainesta pakkaselle arkojen kasvien peittämiseen.
Son Gohan
Son Gohan tai yksinkertaisesti Gohan on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Akira Toriyaman luomassa Dragon Ball -mangassa sekä Dragon Ball Z, dragon ball super, ja Dragon Ball GT -animesarjoissa. Hän on Son Gokun ja Chichin ensimmäinen poika ja puoli-saiyalainen. Hänen nimensä on japania ja tarkoittaa riisiä (tai ruokaa yleensä). Nimensä hän on saanut Son Gokun adoptioisoisän Gohanin mukaan.
Gohan on persoonallisuudeltaan ainutlaatuinen, sillä hän ei ole muiden saiyalaisten tavoin kiinnostunut taistelusta, vaikka onkin saiyalaisen ja ihmisten risteytymänä tavallista saiyalaista huomattavasti voimakkaampi. Jumalten vesi -nimisen veden avulla hän olisi saanut voimansa esiin nopeasti, mutta tuskallisesti, kuten isänsä Son Goku. Piccolo Jr. kuitenkin koulutti erämaassa Gohania käyttämään voimiaan.
Gohanin taistelut
Gohanin ollessa vielä pieni, osa hänen voimistaan paljastui, kun hän raivostui. Gohan taisteli 11-vuotiaana hirveätä Cell- olentoa vastaan, joka uhkasi maapalloa. Cellin tuhottua androidi 16:n hän raivostui ja muuttui Supersaiyan 2:ksi ja tuhosi Cellin yhden käden Kamehamehalla. Hän taisteli myös Majin Buuta vastaan. Gohanin voimat ovat supersaiyan 3:n arvoiset jolloin hän hakkasi Majin Buun täydellisesti, mutta voimasuhteet vaihtuivat kun Majin Buu absorboi Super-Gotenksin. Dragonball GT:ssa hän taisteli Super 17:a ja Syn Shenronia vastaan, mutta tuloksetta.
Gohanin kokemukset (Buu-saga)
Gohan, lapsi jonka tunnetaan osaavan hyvin voimakkaan voiman, jota hän ei itse hallitse. Tämä voima saatiin esiin taistelussa ilkeää androidia Celliä vastaan. Gohanin isä Goku uhrasi henkensä pelastaakseen Maa-planeetan. Tämän jälkeen Gohan aloitti uuden elämän pikkuveljensä Gotenin kanssa. Gohan tapaa Hercule-Cityn lukiossa tytön nimeltään Videl, joka sattuu olemaan Herculen tytär. Aikomuksenaan pelastaa Maa-planeetan "Kultaisena Soturina" Gohan pyytää Bulmaa tekemään hänelle valepuvun. Gohan alkaa taistella pahuutta vastaan salanimellä "Great Saiyaman". Videl saa selville, että Saiyaman onkin Gohan. Videl kertoo Gohanille myös "Maailman Vahvin Turnauksesta" (MVT) ja uhkaa, että jos Gohan ei osallistuisi turnaukseen, Videl paljastaisi hänet. Gohan hyväksyy ehdotuksen ja osallistuu MVT:hen. Gohan kertoo kaikille ystävilleen ja sukulaisilleen turnauksesta. Gohan kertoo myös Gokulle asiasta ja Goku pääsee päiväksi MVT:hen. Hiukan ennen turnausta Gohan saa tietää, että hänen pikkuveljensä Goten osaa muuttua "Super saiyalaiseksi". Gohan ja Vegeta saavat tietää että myös Trunks kykenee muuttumaan Super saiyalaiseksi. Myöhemmin Gohan päätyy taistelemaan erittäin vahvaa Buuta vastaan, ja saa taistelussa elämänsä selkäsaunan ja on lähellä kuolemaa. Suuri Kai kuitenkin pelastaa hänen henkensä ja he matkaavat Kaiooshien maahan, jossa Gohan tapaa vanhan Kaiooshin joka vahvistaa hänen voimansa Supersaiyan 3 tasolle. Nyt Gohan lähtee taistelemaan entistäkin voimakkaampaa Buuta vastaan, ja pärjää Buulle hienosti, kunnes Buu sulattaa Gotenksin (Gotenin ja Trunksin yhdistelmä) itseensä, ja Buusta tulee vahvempi. Lopulta Buu sulattaa myös Gohanin itseensä. Myöhemmin Gokun ja Vegetan pelastettua Buun sulattamat ihmiset, Gohan yrittää saada ihmisiä antamaan Gokulle energiaa Henkikuulaa varten.
Aiheesta muualla
Llista de personatges de Bola de Drac Lista postaci występujących w Dragon Ball
Georg Schauman
Georg Carl August Schauman (14. syyskuuta 1870 Helsinki – 6. lokakuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori (1911), ylikirjastonhoitaja ja poliitikko, joka vaikutti RKP:n sisäisessä ryhmittymässä, Ruotsalaisessa Vasemmistossa.
Henkilöhistoria
Scauhmanin vanhemmat olivat olivat päätoimittaja, filosofian maisteri Josef August Schauman ja Maria Amalia Kuhlman. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1915 kuolemaan saakka Agnes Aline Sofie de la Chapelle.
Schauman toimi Helsingin yliopiston kirjastossa vt. amanuenssina 1889–1893, amanuenssina 1893–1914, kirjastonhoitajana 1914–1918 ja ylikirjastonhoitajana 1918–1930. Hän oli Suomen tieteellisten seurain kirjastonhoitaja 1905–1914 ja Helsingin yliopiston kansantaloustieteen historian dosentti 1913–1914.
Schauman oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä säätyvaltiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Eduskuntaan hänen valittiin ensi kerran 1919. Siellä hän istui kuolemaansa saakka, vuoteen 1930, minä aikana hän ehti olla tarkastusvaliokunnan puheenjohtaja 1921–1922 sekä 1927–1928 ja ulkoasiainvaliokunnan johdossa 1928–1930.
Vuoden 1918 hallitusmuotokiistassa Schauman oli merkittävin tasavaltaa kannattanut RKP:n poliitikko – muun puolueen ollessa lähes yksimielisesti monarkian kannalla – ja hän kirjoitti vuonna 1924 aihetta käsitelleen kirjan Valtiomuototaistelu Suomessa 1918 : tosiasioita, mietelmiä ja muistoja.
Schauman oli Suomen Matkailijayhdistyksen keskushallituksen jäsen 1893–1905 ja Prometheus-seuran varapuheenjohtaja vuodesta 1906.
Keski-Pohjanmaan reservipataljoona
Keski-Pohjanmaan reservipataljoona oli sisällissodassa valkoisten länsiarmeijan reservin N:o 6 Vaasan jalkaväkirykmenttiin kuuluva joukko-osasto. Pataljoona koottiin Pietarsaaren alueen miehistä, ja se järjestäytyi Kolhossa 16. maaliskuuta 1918. Se siirrettiin rintamalle 21. maaliskuuta 1918. Tässä vaiheessa pataljoona käsitti 600 miestä.
Pataljoonan komentajana oli majuri G. A. Bäckman. Päällikkö: aliupseeri H. Hietala Päällikkö: aliupseeri S. V. Paaer Päällikkö: kersantti Elias Paalanen Päällikkö: kersantti Onni Valdemar Aulo
Taktinen ydinase
Taktinen ydinase on ydinase, joka on tarkoitettu käytettäväksi taistelukentällä. Vertailun vuoksi strategiset ydinaseet on tarkoitettu tuhoamaan asutuskeskuksia ja suuria laitoksia. Taktisia ydinaseita käsitellään yleensä strategian rajattuna osana, ei täysimittaiseen ydinsotaan tarkoitettuina.
Tyypit
Taktisiksi ydinaseiksi lasketaan ohjukset, joiden kantama on alle 500 kilometriä.
thumb|[[Yhdysvallat|Yhdysvaltain M-388 Davy Crockett oli pienin rakennettu ydinase. Sen räjähdysvoima oli vain noin 0,02 - 0,5 kilotonnia.]] Taktisiin ydinaseisiin eivät kuulu vain ydinkärjellä varustetut pommit ja ohjukset, vaan myös tykinammukset, maamiinat, syvyyspommit ja torpedot.
Elämäkertatutkimus
Elämäkertatutkimus on yhteiskunnallisissa ja humanistisissa tieteissä käytetty kvalitatiivinen analyysimenetelmä, jossa tutkimuskohteena ovat niin sanotut tavalliset ihmiset. Perinteiset suurmieselämäkerrat eivät siis useinkaan ole elämäkertatutkimusta. Elämäkertatutkimuksen lähteinä käytetään esimerkiksi haastatteluja, omaelämäkertoja ja päiväkirjoja.
Damir Musin
Damir Maratovitš Musin (s. 5. lokakuuta 1994 Kazan, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-seura Admiral Vladivostokissa.
Seuraura
Musin on Ak Bars Kazanin kasvatti. Hän debytoi Bars Kazanin joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä kaudella 2010–2011. Ak Bars Kazan varasi Musinin kolmannella kierroksella 78. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kauden 2012–2013 hän pelasi Venäjän nuorten B-sarjan Irbis Kazanissa.
Kaudella 2014–2015 Musin debytoi Ak Bars Kazanin KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi tulokaskautensa aikana 38 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä ja 15 playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Musin teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 4. syyskuuta 2014 Avtomobilist Jekaterinburgia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa kahdeksan minuuttia. Musin valittiin 7. joulukuuta 2014 KHL:n viikon tulokkaaksi ja hänet valittiin myös joulukuun kuukauden tulokkaaksi. Hän eteni Ak Barsin kanssa aina Gagarin Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin SKA Pietari otteluvoitoin 4–1. Musin pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua miesten VHL:ään siirtyneen Bars Kazanin joukkueessa. Kaudella 2015–2016 hän avasi maalitilinsä KHL:ssä, jossa Musin pelasi 33 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 16. syyskuuta 2015 Dinamo Minskiä vastaan. Toukokuussa 2016 Musin teki Ak Barsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Musinin teholukema +13 oli kaudella 2016–2017 Ak Bars Kazanin toiseksi paras Fjodor Malyhinin jälkeen. Pudotuspeleissä hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Kaudella 2017–2018 Musinin teholukema +13 oli Ak Barsin puolustajista toiseksi paras Atte Ohtamaan jälkeen, mutta hänen kautensa päättyi kuitenkin jo joulukuussa 2018 loukkaantumisen vuoksi. Musin pelasi kuitenkin riittävän määrän runkosarjaotteluita, joiden ansiosta hän voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin.
Toukokuussa 2018 Musin teki Ak Bars Kazanin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Jo seuraavana päivänä seura kuitenkin kauppasi hänet HK Sotšiin. Kesken kauden 2018–2019 marraskuussa Musin kaupattiin Neftehimik Nižnekamskiin rahallista korvausta vastaan. Kauden jälkeen toukokuussa 2019 Neftehimik kauppasi hänet takaisin Ak Barsiin. Musin pelasi siellä alkukaudella 2019–2020 vain yhden ottelun ja hän vietti sen pääasiassa Bars Kazanin VHL-joukkueessa, kunnes marraskuussa Ak Bars kauppasi hänet Spartak Moskovaan vaihdossa hyökkääjä Vjatšeslav Leštšenkoon. Kauden 2020–2021 Musin pelasi suurimmaksi osaksi Spartakissa, mutta hän vahvisti kevätkaudella myös VHL-joukkue Himik Voskresenskia.
Eläinavusteinen terapia
thumb|Koiraterapeutti työssään. Eläinavusteinen terapia määritellään tavoitteelliseksi interventiomuodoksi, jossa ihmisen ja eläimen välinen vuorovaikutus on olennainen osa hoitoa. Eläinavusteista terapiaa antaa terveydenhuolto ja sosiaalialan ammattihenkilö, joka käyttää eläintä apuna omassa työssään. Toiminta voi olla yksilöllistä tai ryhmämuotoista. Jokaiselle yksilölle on määritelty henkilökohtaiset tavoitteet, joiden edistymistä seurataan. Eläinavusteinen terapia on suunniteltu edistämään yksilön fyysistä, sosiaalista, emotionaalista tai kognitiivista toimintaa.
Suomessa ratsastusterapia on tunnetuin, parhaiten organisoitu ja rahoitettu toimintamuoto, jossa eläimet ovat hoiva- ja kuntoutuskäytössä. On myös esitetty, että tavallista sosiaalisempina tuotantoeläiminä maatiaisrotuihin kuuluvat suomenkarja, suomenhevonen ja suomenlammas voisivat soveltua hyvin kuntoutustyöhön. Ulkomaisten mallien mukaisesti myös alpakoita ja laamoja on alettu käyttää terapiaan ja eläinavusteiseen toimintaan.
John Money
pienoiskuva|upright|John Money vuonna 1996. John Money (1921 Uusi-Seelanti – 7. heinäkuuta 2006) oli pediatrian sekä lääketieteellisen psykologian professori Johns Hopkinsin yliopistossa. Hänellä oli pitkä ura seksologian ja sukupuoli-identiteettien tutkijana. Money kehitti 1960-luvulla sukupuoli-identiteetin ja sukupuoliroolin käsitteet sekä teorian siitä, että tyttöjen ja poikien erilainen käyttäytyminen ei johtunut biologisista tekijöistä vaan kasvatuksesta. Lapsi omaksui Moneyn mukaan naisen tai miehen sukupuoli-identiteetin vähän yli kahden vuoden ikään mennessä, minkä vuoksi hän alkoi suositella intersukupuolisten lasten sukuelinten osittaista poistoa mahdollisimman nuorella iällä. Moneyn mukaan lapsen sukupuoli oli täysin muokattavissa, jos sen teki tarpeeksi varhaisessa vaiheessa.
Leshan
Leshan on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallassa Sichuanin maakunnassa, noin 130 km Chengdun eteläpuolella.
Hallinnollinen jako
Leshan käsittää neljä varsinaista kaupunkipiiriä, neljä piirikuntaa, kaksi autonomista piirikuntaa ja yhden piirikunnallisen kaupungin. Osat ovat seuraavat:
Nähtävyyksiä
Kaupungin alueella virtaa kolme jokea, Minjoki, Dadujoki ja Qingyijoki, joiden yhtymäkohdan välittömässä läheisyydessä sijaitsee maailman suurin Buddhan patsas, Leshanin jättiläisbuddha. Buddhalaismunkit veistivät patsaan rantakallioon vuosien 719 ja 803 välisenä aikana. Istuva Buddha on 71 metriä korkea, ja sen hartioiden leveys on 28 metriä. Yksistään patsaan pään korkeus on noin 15 metriä.
Leshaniin kuuluvan Emeishanin kaupungin tuntumassa on lisäksi Emei Shan -vuori, joka on yksi neljästä buddhalaisten pyhistä vuorista Kiinassa ja lukeutuu myös UNESCOn maailmanperintökohteisiin.
Nina Hoss
Nina Hoss (s. 7. heinäkuuta 1975 Stuttgart, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän on poliitikko Willi Hossin ja Heidemarie Rohwederin tytär.
Ura
Hoss esiintyi kuunnelmissa seitsemänvuotiaana ja aloitti teatteriuransa teini-ikäisenä. Hän opiskeli Berliinin Hochschule für Schauspielkunst Ernst Buschissa. Hänelle on myönnetty muun muassa Baijerin elokuvapalkinto (2006) ja Hopeinen karhu (2007).
Työrupeaman teatterissa tehnyt Hoss on esiintynyt myös elokuvissa, kuten Und keiner weint mir nach (1996), Valkoinen masai (2005) ja Elementarteilchen (2006).
Alfred Kempe
thumb|right|Alfred Kempe Alfred Bray Kempe (6. heinäkuuta 1849 Kensington, Lontoo – 21. huhtikuuta 1922 Lontoo) oli englantilainen matemaatikko, joka tunnetaan töistään mekaanisten nivelsysteemien sekä neliväriongelman parissa.
Kempe opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa muun muassa Arthur Cayleyn opettamana. Hän valmistui vuonna 1872 ja julkaisi samana vuonna ensimmäisen matemaattisen artikkelinsa, nimeltään A general method of solving equations of the nth degree by mechanical means. Matemaattisista ja musiikillisista taipumuksistaan huolimatta hän ryhtyi ammatiltaan lakimieheksi. Matematiikasta ja musiikista tuli hänen harrastuksiaan.
Kempen matemaattiset tulokset käsittelivät aluksi pääasiassa mekaanisia nivelsysteemejä. Esimerkki yksinkertaisesta nivelsysteemistä on höyrykoneen luisti, joka muuttaa suoraviivaisen liikkeen pyöriväksi.
Vuonna 1879 Kempe esitti neliväriongelmaan todistuksen, jota luultiin oikeaksi yhdentoista vuoden ajan, kunnes vuonna 1890 Percy Heawood osoitti, että todistuksessa oli aukko. Vaikka Kempen todistus oli virheellinen, se sisälsi kuitenkin merkittäviä ideoita, joiden avulla Heawood pystyi todistamaan heikomman tuloksen, viisivärilauseen, jonka mukaan viisi väriä riittää tasokartan värittämiseen. Kempen esittämiä merkittäviä todistusideoita olivat väistämättömyys ja redusoitavuus. Näitä käyttivät myös Kenneth Appel ja Wolfgang Haken, kun he lopulta vuonna 1976 onnistuivat todistamaan nelivärilauseen käymällä läpi suuren määrän väistämättömiä asetelmia tietokoneen avulla.
By Your Side
By Your Side on englanninkielinen lause, joka tarkoittaa kohdehenkilön puolella olemista. Se voi viitata myös seuraaviin:
The Hand of God
The Hand of God on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut italialainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Paolo Sorrentino. Sen pääosia esittävät Filippo Scotti, Toni Servillo, Teresa Saponangelo, Marlon Joubert, Luisa Ranieri, Renato Carpentieri, Massimiliano Gallo, Betti Pedrazzi, Biagio Manna ja Ciro Capano.
The Hand of God sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2021, jossa se kilpaili Kultaisesta leijonasta sekä palkittiin Tuomariston palkinnolla. Filippo Scotti palkittiin myös elokuvajuhlien Marcello Mastroianni -palkinnolla, joka annetaan parhaimmalle nousevalle näyttelijälle. Elokuva julkaistaan Netflixissä 15. joulukuuta 2021. Se lähetettiin Italiasta kilpailemaan parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnosta vuoden 2022 gaalaan.
Ricardo Gardner
Ricardo Gardner (s. 25. syyskuuta 1978 Saint Andrew, Jamaika) on jamaikalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut vuodesta 1998 lähtien Englannin Valioliigan Bolton Wanderersia. Hän toimii Jamaikan jalkapallomaajoukkueen kapteenina.
Gardner aloitti uransa Jamaikan pääsarjassa Digicel Premier Leaguessa Harbour Viewissä vain neljäntoista vuoden ikäisenä. Gardner valittiin Jamaikan joukkueeseen vuoden 1998 MM-kilpailuihin. Kilpailut sujuivat Gardnerilta erinomaisesti ja pian tämän jälkeen hän siirtyi Englannin 1. divisioonan Bolton Wanderersiin. Hän debytoi 1. divisioonassa 8. syyskuuta 1998 ottelussa West Bromia vastaan. Hän tuli kentällä 67. minuutilla ja teki myös maalin.
Kaudella 2001–2002 Gardnerin edustama Bolton nousi Valioliigaan, jossa hän debytoi Leicesteriä vastaan 18. elokuuta 2001. Ensimmäinen maali syntyi 2. helmikuuta 2002 Newcastlea vastaan. Vuosina 2003–2006 Gardner ei onnistunut kertaakaan maalinteossa. Kaudella 2006–2007 oli sivussa alkukauden ja palasi kentille vasta joulukuussa 2006. Kaudella 2008–2009 hän iski neljä maalia.
Maximilian Sergelius
Maximilian (Max) Sergelius (ent. Sergejeff, 5. toukokuuta 1879 Turku – 20. tammikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri (1901), rehtori, teollisuusneuvos (1939) ja poliitikko, joka vaikutti Ruotsalaisessa Vasemmistossa. Hän oli RV:n puolueneuvoston puheenjohtaja vuosina 1931–1948.
Sergelius oli ylimääräisenä opettajana ja assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa 1902–1916 ja sen jälkeen Helsingin teollisuuskoulussa lehtorina 1912–1925 ja rehtorina 1914–1922, Hän oli Helsingin teknillisen oppilaitoksen opettaja 1916–1954 ja oppilaitoksen rehtori 1916–1952. Lisäksi Sergelius toimi Virkamies-lehden päätoimittajana 1919–1920 ja Svenska veckotidning-lehden julkaisijana 1931–1933.
Sergelius jäi varasijalle vuoden 1924 eduskuntavaaleissa, mutta hän nousi kansanedustajaksi 12. maaliskuuta 1926 Hjalmar Procopén tilalle. Sergelius uusi paikkansa vaaleissa 1927, 1929, 1930, 1933 ja 1936. Vuoden 1939 vaaleissa tuli katkos, mutta hän palasi vielä kaudeksi 1945–1948. Presidentin valitsijamies hän oli 1937, 1940 ja 1943 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1923–1947.
Sergelius oli Suomen käyttöinsinöörien liiton puheenjohtaja ja Suomi–Neuvostoliitto-Seuran keskusjohtokunnan varapuheenjohtaja.
Sergeliuksen vanhempansa olivat kauppias, konsuli Georg Sergejeff ja Ellida Johanna Salvén. Hänen puolisonsa olivat Ragnhild Nyberg vuosina 1906–1916 ja Märta Helena Wasastjerna vuodesta 1925.
Vaasan pataljoona
thumb|Carl Lennert Nordensvan Vaasan pataljoona oli länsiarmeijan reservin N:o 6 Vaasan jalkaväkirykmenttiin kuuluva joukko-osasto. pataljoonan komentajana oli jääkärikapteeni Carl Lennart Nordensvan Päällikkö: I. Koivisto haavoittumisen jälkeen vänrikki V. Knaapi, reserviluutnantti John Ellman Päällikkö: jääkäriluutnantti Gabriel Viitaharju Päällikkö: reservivänrikki L. Ollonqvist Päällikkö: --- Tiedusteluosastolla jääkärivääpeli Yrjö Artturi Kares (siirrettiin 13. huhtikuuta 1918 Porin rykmentin 2. pataljoonaan).
Wilhelm von Mirbach-Harff
thumb|200px|Wilhelm von Mirbach-Harff Wilhelm von Mirbach-Harff (2. heinäkuuta 1871 – 6. heinäkuuta 1918) oli saksalainen kreivi ja diplomaatti, joka osallistui keväällä 1918 Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin Neuvosto-Venäjän kanssa ja toimi sen jälkeen Saksan suurlähettiläänä Moskovassa.
Rauhansopimusta vastustaneet vasemmistososialistivallankumoukselliset ("vasemmistoeserrät") murhasivat hänet Moskovassa heinäkuussa 1918 provosoidakseen uuden sotatilan Saksan ja Venäjän välille, mikä ei kuitenkaan onnistunut. Tapaus johti vasemmistoeserrien epäonnistuneeseen kapinayritykseen bolševikkien hallitusta vastaan. Kapinayrityksessä otettiin kiinni Feliks Dzeržinski. Vastapuoli otti kiinni edustajiston vasemmistoeserrät ja tukahdutti vallankaappausyrityksen.
Fred Tatasciore
Fred Tatasciore (s. 15. kesäkuuta 1967 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan hirviöäänten lisäksi Hulkin äänenä vuodesta 2006 lähtien.
Syksyllä 2009 Top of the Limit -sivusto sijoitti Tatascioren kuudenneksi laatimassaan kymmenen parhaan videopelien ääninäyttelijän listassa.
Elämäkerta
Tatasciore syntyi New Yorkissa, mutta kasvoi Los Angelesissa. Hän opiskeli UCLAssa ja suoritti opintonsa teatterista ja animaatiosta. Tatasciore aloitti uransa teatterinäyttelijänä ja stand up -koomikkona, mikä johti hänet myöhemmin ääninäyttelemisen pariin.
Messengers (August Burns Redin albumi)
Messengers on August Burns Red -yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin 19. kesäkuuta 2007. Se saavutti ensimmäisellä viikolla yli 9 000 levyn myynnin.
MM-rallikausi 2019
MM-rallikausi 2019 oli rallin maailmanmestaruussarjan 47. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla tammikuussa ja päättyi Katalonian ralliin lokakuussa. Kauden aikana ajettiin yhteensä 13 rallia. 14. eli Australian kilpailu peruttiin metsäpalojen vuoksi.
Ott Tänak varmisti ensimmäisen mestaruutensa Katalonian rallissa päättäen ranskalaiskuskien vuodesta 2004 alkaneen mestaruusputken. Tänak voitti kuljettajien mestaruuden ensimmäisenä virolaisena. Valmistajien mestaruuden voitti Hyundai, joka oli ensimmäinen kerta kun valmistajien mestaruus meni Etelä-Koreaan.
Norojärvi (Kangasala, eteläinen)
Norojärvi, joka on toinen kahdesta lähekkäin sijaitsevasta Norojärvistä, sijaitsee Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven lähellä.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä. Järvi sijaitsee pitkittäisessä painaumassa, joka on soistunut. Samalla suolla, mutta tätä järveä alempana ja koillisen suunnassa, sijaitsee toinenkin Norojärvi ja niiden yhteinen karttanimi onkin Norojärvet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen pohjoisrannan ohittaa metsäautotie, joka alkaa valtatieltä Säynäjärven tienhaarasta. Alueella kulkee myös retkeilypolku, joka ohittaa järven sen eteläpuolelta. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on rannasta soistunutta.
Luontoarvoja
Järvi ja sen ympäristö osa Joutsenenpesän–Norojärvien suojelualuetta, johon kuuluvat molempien Norojärvien lisäksi niiden laskuojat, eräs nimetön lampi ja Joutsenenpesän rannat lähes Haukijärveen asti. Alueen pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on suojeltu Metso-ohjelman mukaisesti vuonna 2015 alkaen. Alueella kasvaa iäkästä puustoa, jossa esiintyy lahopuita. Alueella voi marjastaa ja sienestää.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alue (Pirkanmaa)eseen (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen (35.733) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,5 metriä mpy. Siihen on johdettu yläpuolisen suon kuivatusojia, jotka tuovat myös muutaman kartassa nimettömän lammen ja Kalattoman Norojärven laskuvesiä. Järven laskuoja lähtee sen koillispäästä ja se laskee parin sadan metrin päässä toiseen Norojärveen. Siitä vesireitti jatkaa Haukijärven kautta Säynäjärveen. Norojärvien vedenpinnat ovat yhdysojan takia todennäköisesti samalla korkeudella.
Historiaa
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 Norojärviä ei ole mahdollisesti mahdollista osittaa täysin varmasti. Vuoden 1964 peruskartassa oli järvien ympäristö vieläkin ojittamatta, mutta vuonna 1975 oli metsiä alettu ojittamaan myös järvien yläjuoksulla.
Harald Godwininpoika
Harald Godwininpoika (tai Harald II,, noin 1022 – 14. lokakuuta 1066) oli viimeinen kruunattu anglosaksinen Englannin kuningas. Harald hallitsi 6. tammikuuta – 14. lokakuuta 1066, jolloin hän sai surmansa Hastingsin taistelussa.
Lapsuus ja nuoruus
Haraldin isä oli Godwin, vaikutusvaltainen Wessexin jaarli. Godwin itse oli mahdollisesti Sussexin thegnin Wulfnoth Cildin poika, vanhan Wessex-suvun sivuhaaraa.
Godwinin vaimo oli Gytha Torkkelintytär (Gytha Thorkelsdóttir), jonka veli Ulf oli Tanskan kuninkaan Knuut Suuren lanko. Pariskunnalla oli useita lapsia, joista merkittävimmät olivat pojat Svein Godwininpoika, Harald ja Tostig Godwininpoika sekä tytär Edith, joka oli kuningas Edvard Tunnustajan vaimo.
Edithin naidessa kuninkaan seurauksena oli, että Haraldista tuli East Anglian jaarli vuonna 1045. Harald seurasi isäänsä maanpakoon vuonna 1051, mutta auttoi häntä palaamaan seuraavana vuonna. Kun Godwin kuoli 1053, Harald seurasi häntä Wessexin jaarlina. Tämä teki hänestä maan toiseksi vaikutusvaltaisimman henkilön kuninkaan jälkeen.
Vaikutusvaltaisena aatelisena
Vuonna 1058 Haraldista tuli myös Herefordin jaarli ja hän alkoi yhä enemmän keskittyä isänsä lailla vastustamaan kasvavaa normannivaikutusta Englannissa. Normannivaikutteet juontuivat istuvasta kuninkaasta Edvard Tunnustajasta, joka oli elänyt yli neljänneksen elämästään maanpaossa Normandiassa.
Harald kasvatti mainettaan johtaessaan useita taisteluita Gwyneddin hallitsijaa Gruffydd ap Llywelynia vastaan vuosina 1062–1063. Tämä oli valloittanut koko Walesin. Tapahtumat päättyivät Gruffyddin tappioon (ja kuolemaan omien joukkojen käsissä) vuonna 1063.
Vuonna 1064 Harald haaksirikkoutui Ponthieussa ja kohtasi Normandian herttuan Vilhelmin. Vilhelm piti itseään lapsettoman Edvard Tunnustajan mahdollisena seuraajana ja hän sai Haraldin vannomaan valan, jolla hän tulisi kannattamaan Vilhelmia tulevaksi Englannin kuninkaaksi.
Sirakorola
Sirakorola on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa 50 kilometriä Koulikorosta pohjoiseen. Kunnassa on 36 000 ja keskuskylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Sirakorolan kunnan pinta-ala on 987 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Koulikoron piirin Tougounin, etelässä Méguétanin, Doumban ja Koulan, lännessä Kolokanin piirin Nonkonin ja Massantolan sekä pohjoisessa Banamban piirin Benkadin, Banamban ja Duguwolowulan kuntiin.
Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Maisemaa leimaavat Mandinguevuorten reuna-alueen kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinäsavannia.
By Your Side (Calvin Harrisin kappale)
By Your Side on skotlantilaisen DJ-tuottajan Calvin Harrisin ja englantilaislaulajan Tom Grennanin musiikkikappale. Sen julkaisi Sony Music digitaalisesti ladattavana singlenä 4. kesäkuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Harris, Jamie Scott, John Newman, Mike Needle, Theo Hutchcraft ja Grennan, joista Harris myös tuotti sen. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Emil Nava ja se julkaistiin 11. kesäkuuta 2021.
Sirakorola
Kuntaan kuuluu 55 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja ja fulbeja. Vallitsevat uskonnot ovat islam, kristinusko ja animismi.
Sirakorolan kautta kulkee Koulikoron ja Banamban välinen maantie RN27. Seudun pääelinkeino on maatalous. Keskuskylässä pidetään viikoittain tärkeät markkinat.
Ville Tikkanen (jalkapalloilija)
Ville Tikkanen (s. 8. elokuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Suursaaren taistelu (1788)
Suursaaren taistelu oli Ruotsin ja Venäjän välillä käyty meritaistelu, joka oli osa Kustaa III:n sotaa. Taistelu käytiin 17. heinäkuuta 1788 Suursaaren edustalla.
Sodan alussa ruotsalaisten tavoitteena oli tuhota Venäjän avomerilaivasto tai estää sen toiminta sulkemalla se Kronstadtin laivastotukikohtaan. Ruotsin laivastoa johti muodollisesti Södermanlandin herttua Kaarle, mutta todellisuudessa laivastoa johti vara-amiraali Otto Henrik Nordenskiöld. Venäjän laivastoa johti skotlantilainen amiraali Samuel Greigh. Hän sai Venäjän keisarinna Katariina II:lta ohjeet, joiden mukaan hänen tuli välttää taistelua. Sodan aluksi Suomenlahdella kohtasivat kaksi suurta laivastoa, joista toinen väisteli ja toinen jahtasi.
Katariina antoi heinäkuun puolivälissä Greighille käskyn ryhtyä taisteluun. Greigh ryhmitti laivastonsa odottamaan Ruotsin laivastoa Suursaaren länsipuolelle, lähelle Kallbådagrundin matalikkoa. 17. heinäkuuta käytiin viisi tuntia kestänyt taistelu, joka päättyi ratkaisemattomana.
Taistelun jälkeen laivastot vetäytyivät korjaamaan kärsimiään vahinkoja, venäläiset Kronstadtiin ja Tallinnaan, ruotsalaiset Viaporiin. Sekä venäläiset että ruotsalaiset katsoivat voittaneensa taistelun ja juhlivat voittoa.
Fi
Fi voi tarkoittaa seuraavia:
Partaveitsi
pienoiskuva|300px|Japanissa valmistettu veitsi. Partaveitsi on parranajoon käytettävä erityisen terävä veitsi.
Isosta-Britanniasta on löydetty vanhin tunnettu ihmisen käyttämä partaveitsi. Mansaarelta tehty pronssikauden aikainen löydös on 3 400–4 000 vuotta vanha. Esine kuului vainajan mukana hautaan laskettuun omaisuuteen.
Jang
Jang voi tarkoittaa seuraavia:
Partaveitsi
Tyypillisen partaveitsen terä taittuu sen kahvaosaan niin, että ohuenherkkä terä on suojassa. Veitsen terä on mikroskooppisen ohut, ja sen käyttäminen vaatii aikaa ja taitoa. Ennen jokaista ajoa veistä tulee hioa leveään, parkitsemattomaan nahkavyöhön, jotta terä suoristuisi. Partaa ajettaessa jokainen pituussuunnan mukainen liike aiheuttaa haavan, mikäli terä koskee ihoa. Samoin, jos terällä painetaan liian kovaa, terä helposti höylää ihoa tai uppoaa siihen. Entisinä aikoina parturit opettelivat ajamaan parran turvallisesti ja nopeasti, ja he olivatkin suosittu vaihtoehto itse hoidetulle parranajolle.
Ennen 1800-luvun puoliväliä partaveitsi oli ainoa parranajoväline. Sen jälkeen yleistyivät erilaiset kaksi- ja vaihtoteräiset partahöylät sekä myöhemmin sähköiset partakoneet, joiden käyttäminen on turvallisempaa ja helpompaa. Vaikka modernimmat parranajovälineet ovat nykyisin lähes syrjäyttäneet partaveitsen, on sillä edelleen oma uskollinen kannattajakuntansa. Nykyään on tosin vaikeaa löytää partaveistä edes parturitarvikeliikkeistä, vaikka niitä yhä valmistetaan muun muassa Ranskassa, Saksassa ja Japanissa.
Populaarikulttuurissa
Vuonna 2012 julkaistun 007 Skyfall -elokuvan jälkeen partaveitsien myynti lisääntyi useissa verkkokaupoissa jopa satoja prosentteja. Elokuvassa päähenkilö James Bond ajaa partansa partaveitsellä ja toteaa, että "vanhat tavat ovat joskus parhaita”. Internetin hakukoneissa tehtiin hakuja sanoilla ”cut throat razor” ja ”straight razor” viisi päivää ensi-illan jälkeen noin 735 % useammin kuin ennen ensi-iltaa.
Kärnäiitti
thumb|Tyypin I kärnäiittiä|alt= Kärnäiitti on paikallinen nimitys Suomen Lappajärven seudulla esiintyvälle, yleisemmin nimellä impaktiitti tunnetulle kivilajille. Se on impaktilaavaa, joka on syntynyt nopeasti maahan pudonneen asteroidin eli meteoriitin törmäyskohdan iskuvoiman seurauksena sulaneesta kallioperästä, Lappajärven tapauksessa paljolti graniitista ja gneissistä. Sulaan on sekoittunut muita sulamatta jääneitä kivenpalasia ja mineraalisiruja, pääasiassa kvartsia. Kärnäiitti sisältää myös hieman törmänneen kappaleen aineksia, esimerkiksi iridiumia. Kärnäiittiä käytetään paikallisesti koruissa ja koristelaattoina.
Harmaaleppä
Harmaaleppä (Alnus incana) on koivukasvien heimoon ja leppien sukuun kuuluva, pohjoisen pallonpuoliskon viileämmillä alueilla elävä puulaji. Harmaaleppä on saanut nimensä runkonsa ja oksiensa harmaasta kuoresta. Se kasvaa monenlaisilla kasvupaikoilla, esimerkiksi rannoilla, metsänlaidoissa ja vanhoilla laidunalueilla. Harmaaleppä menestyy kuivemmilla mailla kuin tervaleppä. Kasvutavaltaan se on usein pensasmainen. Harmaaleppä on tavallinen puu Suomen luonnossa ja sitä tavataan lähes koko maassa.
Tuntomerkit
Harmaaleppä kasvaa pensaana tai puuna. Yksirunkoisena se saattaa kasvaa 15–20 metrin korkuiseksi, ja sen kuori on läpi elinkaaren vaaleanharmaa. Puu voi elää 60–100-vuotiaaksi. Latvus on kartiomainen ja runko sileä. Vihreät ja soikeat lehdet ovat 5–11 senttimetrin pituisia sekä 4–8 senttimetriä leveitä. Kukinta tapahtuu varhain keväällä. Hedekukinnot ovat 5–10 senttimetrin pituisia, vaaleanruskeita norkkoja. Myöhään syksyllä emikukinnot kuivuvat 1,5 senttimetrin pituisiksi ja 1 senttimetrin paksuisiksi, käpymäisiksi siemenpesiksi. Harmaalepän siemenet ovat ruskeita, 1–2 millimetrin pituisia, ja niitä ympäröi ohut siiveke. Puulla on laaja ja monihaarainen juuristo. Juurimukuloissa elävä Frankia-sienibakteeri pystyy sitomaan typpeä ilmasta puun tarpeisiin. Harmaaleppä ja tervaleppä ovat Suomessa ainoat puulajit, jotka antavat lehtiensä pudota vihreinä, koska niiden ei tarvitse varastoida typpeä sisältävää lehtivihreää.
Suomen suurimman harmaalepän ympärysmitta on 178 senttimetriä.
Levinneisyys
thumb|110px|left|Harmaalepän levinneisyys Suomessa. Harmaaleppää tavataan Euroopassa Fennoskandian, Ranskan ja Saksan itäosien, Italian, Kreikan ja Bulgarian pohjoisosien ja Venäjän länsiosien rajoittamalla alueella. Aasiassa harmaaleppä kasvaa Kaukasuksella, Siperiassa, Kamtšatkan niemimaalla ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa kasvavat harmaalepän alalajit amerikanharmaaleppä (Alnus incana subsp. rugosa) ja Alnus incana subsp. tenuifolia, joita pidetään joskus omina lajeinaan. Suomessa harmaaleppä kasvaa Ahvenanmaata, eteläisiä rannikkoseutuja ja Lapin pohjoisosia lukuun ottamatta koko maassa. Puu viihtyy parhaiten kalkkipitoisilla, ravinteikkailla ja kosteilla mailla.
Harmaalepän Suomessa laajalle levinneet alalajit ovat nimirotu etelänharmaaleppä (Alnus incana subsp. incana), jota tavataan kautta maan, ja kuolanharmaaleppä (Alnus incana subsp. kolaënsis), joka esiintyy Lapissa. A. glutinosa × incana, harmaa- ja tervalepän risteymä on tavallinen Etelä- ja Keski-Suomessa. Tavallisimmat Suomessa tavattavat liuskalehtiset muodot ovat sulkaharmaaleppä (A. incana subsp. incana f. laciniata) ja hapsuharmaaleppä (A. incana subsp. incana f. angustissima). Kuolanharmaalepän lehdet muistuttavat tervalepän lehtiä, mutta niiden kärjet eivät ole sisäänpäin kääntyneitä. Liuskalehtisissä muodoissa sulkaharmaalepän lehtilavat ovat lähes sileäreunaisia, hapsuharmaalepän sahalaitaisia. Uudeltamaalta ja Pohjois-Karjalasta on löydetty punaharmaaleppiä (f. Rubra), joissa lehtilavan alaosa on punainen. Puutarhakäyttöön levinneen mukuraharmaalepän (f. Sääksmäki) runko sisältää runsaasti visamuodostelmia. Riippaharmaalepän (f. Pendula) oksat riippuvat riippakoivun tavoin.
Elinkaari
Nopeakasvuisena ja sopeutuvaisena puuna harmaaleppä leviää nopeasti uusille alueille.
Lisääntyminen
Harmaaleppä on yksikotinen, eli yksilö pystyy tuottamaan yhtä aikaa sekä hede- että emikukintoja. Kukinnot ja kukat ovat yksineuvoisia, eli heteet ja emit kasvavat eri kukinnoissa. Kevyet siemenet kulkeutuvat laajalle alueelle tuulten ja sulamisvesien avulla. Siementen avulla tapahtuvan lisääntymisen ohella harmaalepän laaja juuristo tekee hyvin juuri- ja kantoversoja. Harmaaleppä on pioneeripuulaji.
Tuholaiset
Harmaaleppä kuolee lahovikaisena tavallisesti 50 ikävuoden vaiheilla. Lahoamista aiheuttavat käävät, erityisesti lepänkääpä (Inonotus radiatus), taulakääpä (Fomes fomentarius) ja pakurikääpä (Inonotus obliquus). Lepän lehtiä tuhoavia hyönteisiä ovat lepänlehtikuoriainen (Melasoma aenea) ja leppäkemppi (Psylla alni). Muita tuholaisia ovat raitakärsäkäs (Cryptorhychus lapathi), puuntuhooja (Cossus cossus), lehtisiipiset (Sesiidae), isoleppäkirva (Clethrobius giganteus), korukirvat (Pterocallis) ja äkämäpunkit (Eriophyidae), erityisesti lepänäkämäpunkki (Eriophyes laevis).
Hirvet ja muut nisäkkäät eivät tavallisesti syö lepän lehtiä, sillä lehtien sisältämät alkaloidit aiheuttavat kitkerää makua. Samasta syystä leppä näyttää säästyvän monilta koivuja ja haapoja tuhoavilta hyönteisiltä.