cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maaseutupolitiikka
Maaseutupoliittiset ohjelmat: kohti laajaa maaseutupolitiikkaa
Suomen ensimmäinen maaseutupoliittinen kokonaisohjelma, joka keskittyy erityisesti rakenneongelmien lievittämiseen ja elinvoimaisuuden säilyttämiseen, tehtiin vuonna 1991. Seuraava maaseutupoliittinen kokonaisohjelma ”Toimiva maaseutu” valmistui 1996, ja siinä korostetaan erityisesti verkostoitumista ja paikallista sekä seudullista kehittämistä. Kolmas maaseutupoliittinen kokonaisohjelma ”Ihmisen maaseutu - tahdon maaseutupolitiikka” valmistui 2001. Se painotti laajan maaseutupolitiikan keinoja ja oli edeltäjiään selvästi poliittisempi. Lisäksi sen tarkoituksena oli saada laaja ja suppea politiikka tähtäämään samaan suuntaan. Neljäs maaseutupoliittinen kokonaisohjelma ”Elinvoimainen maaseutu - yhteinen vastuumme” valmistui 2004, ja se keskittyi edeltäjänsä tapaan painottamaan laajan maaseutupolitiikan kysymyksiä. Uuden maaseutupoliittisen kokonaisohjelman laatiminen on käynnistyi syksyllä 2006. Maaseutupolitiikka jaetaan laajaan ja suppeaan maaseutupolitiikkaan. Laajalla maaseutupolitiikalla käsitetään hallinnollisten elinten tekemiä toimia, esimerkiksi infrastruktuurin säilyttäminen ja parantaminen. Laajaan maaseutupolitiikkaan kuuluu myös maatalouden harjoittamisen turvaaminen ja maaseudun tukeminen hallinnollisin keinoin esimerkiksi verotusta keventämällä. Suppea maaseutupolitiikka käsittää maaseudun toimenpiteet ja välineet, joilla kehitetään maaseutua. Ensisijaisena tavoitteena on maaseudun uudistava kehittäminen. Tähän pääsemiseksi muokataan lainsäädäntöä, taloudellisia voimavaroja kohdennetaan ja erityisosaamista sekä virkahenkilöstöä järjestetään maaseudun hyväksi. Tämä edellyttää maaseudun omaa organisointia, ohjelmia, lakien ja asetusten muokkaamista, tutkimusta sekä rahoitusta. Yksi osa suppeata maaseutupolitiikkaa ovat maaseutujen kehittämisohjelmat ja hankkeet.
Euroopan unionin maaseutupolitiikka
Suomen kansallinen maaseutupolitiikka toimii yhdessä Euroopan unionin yhteisen maaseutupolitiikan kanssa. Euroopan unionin maaseutupolitiikan tavoitteitta ja keinoja tavoitteiden saavuttamiseksi linjattiin vuonna 1989 tehdyssä ’The Future of Rural Society’ -raportissa. Sen sisältö luetteli maaseudun suurimpia ongelma ja kehityskohteita. Niitä olivat modernin elämäntyylin ja kehityksen paine, maaseudun rappeutuminen, heikoimpien alueiden asema sekä maatalouden sopeuttaminen.
Euroopan unionin Maaseudun kehittämisrahaston rahoitus kohdistuu suurimmaksi osaksi maatalouden tukemiseen ja kehittämiseen, mutta sisältää toimia myös laajempaan maaseudun elinkeinojen ja elinolojen kehittämiseen. Ohjelmakaudesta 2007 - 2013 lähtien maaseutuohjelmiin on kuulunut myös yhteisölähteinen paikalliskehittäminen Leader-toimintatavan avulla sekä maaseudun toimijoiden verkostointia edistävä maaseutuverkosto.
Ohjelmaperusteinen maaseudun kehittäminen
Ohjelmaperusteisen maaseutupolitiikan ideana on käsitellä maaseutua eri kehitysalueina ja tehdä alueille omia kehitysohjelmiansa. Ohjelmat sisältävät paljon erilaisia hankkeita ja toimintoja, joilla kehitetään maaseutua. Ohjelmia on ollut kansallisia ohjelmia (esimerkiksi Suomessa ELMA ja POMO+), jotka rahoitetaan kansallisin varoin ja Euroopan unionin rakennerahaston rahoittamia ohjelmia (esimerkiksi Tavoite-ohjelmat). Ohjelmakaudella 2014–2020 Suomessa on kaksi maaseutuohjelmaa, Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelma 2014–2020 ja Ahvenanmaan maaseudun kehittämisohjelma 2014–2020.
Ohjelmat eivät sinänsä tee mitään, vaan ne rahoittavat ohjelman toimipiiriin kuuluvia projekteja eli hankkeita. Hankkeita ei kuitenkaan yleensä rahoiteta pelkästään ohjelman kautta, vaan siihen tarvitaan myös tietty prosentuaalinen osuus yksityistä ja julkista esimerkiksi kuntien rahoitusta. Hankerahoitusta jakavat muun muassa ELY-keskukset, maakuntien liitot ja maaseudun kehittämisyhdistykset. Ohjelmien edistymistä seurataan vuosittain annettavien raporttien kautta, ja ohjelmien tuloksia ja vaikuttavuutta arvioidaan säännöllisesti.
Feiled
Feiled oli suomalainen metal-yhtye Tampereelta.
Bogatyr (1901)
Bogatyr oli Saksassa vuonna 1903 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Bogatyr-luokan panssarikansiristeilijä, joka nimettiin myyttisen keskiaikaisen sankarihahmon Bogatyrin mukaan.
Feiled
Feiledillä oli levytyssopimus Poko Rekordsin kanssa. Sen ensimmäinen albumi oli Midnight Poems vuodelta 2005. Tammikuussa 2007 ilmestyi Testify, jolta julkaistiin singlenä The Cure -cover "Just Like Heaven".
Feiledin keulahahmo oli laulaja-lauluntekijä Anton Laurila (ent. Niko Rapakko). Kitaraa yhtyeessä soitti myös Apulannan ja Damen kiertuekitaristina tunnettu Masi Hukari. Kokoonpano vaihteli aika ajoin. Koskettimia yhtyeessä soitti Martti Lindholm, bassoa Panu Halme (Keskinen) ja Rumpuja Henrik "Fränk" Mannio.
Bogatyr (1901)
Valmistus
Alus tilattiin Stettinistä Vulcanin telakalta, missä köli laskettiin 1898. Se laskettiin vesille tammikuussa 1901 ja valmistui 1902.
Feiled
Yhtye esiintyi Saksassa PopKomm messuilla 19. syyskuuta 2007.
Bogatyr (1901)
Palvelus
Itämeren laivastolle valmistunut alus oli 1904 Venäjän–Japanin sodassa Vladivostokissa tiedustelutehtävissä, kunnes se toukokuun puolivälissä ajoi karille Amurinlahdella. Alus oli sodan lopun telakalla.
Feiled
Feiled ilmoitti hajoamisestaan kotisivuillansa marraskuussa 2007.
Bogatyr (1901)
Palvelus
Itämerelle palattuaan alus oli elokuussa 1906 Suomenlinnassa kukistamassa Viaporin kapinaa taistelulaiva Tsesarevitšin kanssa. Joulu–tammikuussa 1908–1909 se oli Välimerellä avustamassa Messinan maanjäristyksen uhreja.
ensimmäisen maailmansodan aikana Bogatyr osallistui muun muassa Ahvenanmaan taisteluun heinäkuussa 1915. Lokakuun vallankumouksessa aluksen miehistö liittyi bolševikkeihin. Maaliskuussa 1918 alus siirrettiin Itämeren laivaston suuressa evakuoinnissa Helsingistä Kronstadtiin. Alus poistettiin palveluskäytöstä vielä samana vuonna ja romutettiin lopulta Saksassa vuonna 1922.
Pampabulldoggi
Pampabulldoggi (Buldogue Campeiro) eli Bordoga on brasilialainen koirarotu.
Ulkonäkö
Ihannekorkeus on 48–58 cm ja paino 35–45 kg. Kaikki värit sallitaan.
Alkuperä
Pampabulldoggi on äärimmäisen vanha työkoira. Se polveutuu muinaisesta, vanhantyyppisestä englanninbulldoggista, jonka eurooppalaiset maahanmuuttajat toivat Brasiliaan 16. vuosisadalla.
Armand Lohikoski
Armand Uolevi Lohikoski (alk. Pernu) oli suomalainen ohjaaja ja käsi­kirjoittaja. Hänet muistetaan erityisesti Pekka ja Pätkä -elo­kuvien ohjaajana. Koulutukseltaan Lohi­koski oli filosofian maisteri.
Varhaiselämä
Armand Uolevi Lohi­koski (alkujaan Pernu) syntyi Yhdys­valloissa Oregonin osa­valtiossa. Hänen vanhempansa olivat amerikan­suomalaisia. Suomessa Lohi­koski kirjoitti yli­oppilaaksi vuonna 1931 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1936.
Ura
Armand Lohi­koski oli elämänsä aikana monessa mukana. Nuorena yli­oppilaana hän toimi aktiivisesti Ylioppilasteatterissa, Yli­oppilaiden Raittius­yhdistyksessä, Yli­oppilas­kunnan Laulajissa ja Suomi-Amerikka -yhdistyksessä.
Ennen siirtymistään elo­kuva­ohjaajaksi hän teki moni­puolisen uran media-alan eri osa-alueilla. Hän työskenteli muun muassa pila­kuva­piirtäjänä, Yleisradion osasto­päällikkönä, toimittajana, radio-ohjaajana ja -juontajana, lehti­kustantajana, Fennada-Filmin mainos­päällikkönä, Metro-Goldwyn-Mayer Filmsin Helsingin toimiston konttori­päällikkönä ja toimitus­johtajana, sekä Suomen Filmi­teollisuuden lyhyt­elo­kuva­osaston päällikkönä ja ohjaajana. Lohi­koski perusti Töölön ja Käpylän ilmais­jakelu­lehdet.
Hän ideoi ja käynnisti Yleis­radiossa osasto­päällikkönä toimiessaan hyvin suosituksi tulleen Herra X-tieto­kilpailun, jonka ensimmäinen lähetys lähetettiin 11. joulu­kuuta vuonna 1941. Suomen ensimmäisenä radio­tieto­kilpailuna Herra X käynnisti kokonaan uuden viihteen lajin, tieto­kilpailut, jotka levisivät myöhemmin radiosta myös televisioon.
Armand Lohi­koski ohjasi uransa aikana Suomen Filmi­teollisuuden palveluksessa yhteensä 18 pitkää elo­kuvaa. Näiden lisäksi Lohi­koski ohjasi useita lyhyt­elo­kuvia ja mainoksia. Lohi­kosken ensimmäinen pitkä elo­kuva oli vuonna 1953 valmistunut Reino Helismaan käsi­kirjoittamassa ja Anneli Saulin ja Lohi­kosken tulevan kolmannen vaimon Tuija Halosen näyttelemässä tukkilais­komediassa Me tulemme taas. Tätä seurasivat useat Pekka Puu­pää -elo­kuvat ja seitsemän muuta elo­kuvaa.
Lohi­koski kirjoitti mielen­kiintoisen matka­kertomuksen Yli­oppilas­kunnan Laulajien toisen maailman­sodan jälkeisestä Yhdys­valtain-matkasta Dollari on lujassa vuonna 1946, oma­elämä­kerrallisen teoksen Mies Puu­pää-filmien takaa 1993 ja omakustanteena miete­lause­kokoelman Sattuvasti Sanottua vuonna 2002.
Lohi­koski perusti Lasse Saxelinin kanssa lyhyt­ikäisen elo­kuva­toimiston Star Films Oy:n, joka toi maahan kymmen­kunta elokuvaa Länsi-Saksasta.
Yksityiselämä
Lohi­kosken ensimmäinen vaimo oli Maj Lis Parmanen ja toinen Annele Pilviö. Vuonna 1964 Lohi­koski avioitui näyttelijä Tuija Halosen kanssa.
Lohi­koski kuoli Helsingissä 20. maalis­kuuta 2005 93-vuotiaana.
Filmografia
1 Myös käsi­kirjoittajana, 2 näyttelijänä.
Storuman (järvi)
Storuman on järvi Uumajanjoessa Pohjois-Ruotsissa. Sen pinta-ala on 173 km² ja se sijaitsee 352 metrin korkeudella merenpinnasta. Järven suurin mitattu syvyys on 139 metriä.
Järven rannalla sijaitsee Ruotsin suurin puukirkko, vuodelta 1886 peräisin oleva Stenselen kirkko.
Kaulushaikarat
Kaulushaikarat (Botaurus) on haikaroiden heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Kaulushaikaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Pihtiputaan Tuisku
Pihtiputaan Tuisku on pihtiputaalainen urheilun yleisseura. Seura perustettiin vuonna 1915. Lauri "Tahko" Pihkala vaikutti seuran taustalla tuomalla kehittämänsä pesäpallon lajivalikoimaan heti perustamisen aikoihin, vaikkei itse syntymäkuntansa seuraa edustanutkaan. Nykyisin seuran lajivalikoiman muodostavat hiihto, yleisurheilu, jalkapallo sekä kuntourheilu.
Essaïd Belkalem
Essaïd Belkalem (, s. 1. tammikuuta 1989 Mekla) on algerialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Belkalem edustaa lainalla Turkin Superliigassa pelaavaa Trabzonsporia.
Seurajoukkueura
Belkalem aloitti ammattilaisuransa kaudella 2008–2009 kasvattajaseurassaan JS Kabyliessa. Hän saavutti ensimmäisen kerran menestystä kaudella 2010–2011 Kabylien voitettua Algerian cupin.
Watford
Kesäkuussa 2014 Belkalem jäi Watfordiin lainasopimuksensa päätyttyä ja allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen. Pian Belkalem kuitenkin siirtyi heinäkuussa Turkkiin Trabzonsporiin kauden mittaisella lainasopimuksella.
Maajoukkueura
Belkalem pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian maajoukkueessa 9. syyskuuta 2012 karsintaottelussa Libyaa vastaan. Belkalem valittiin myöhemmin myös Algerian joukkueeseen vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin. Algerian kisat kuitenkin päättyivät alkulohkoon.
Hän teki maajoukkueuransa avausmaalin harjoitusottelussa Armeniaa vastaan 31. toukokuuta 2014.
MM-kisat 2014
Belkalem valittiin vuoden 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi avausottelunsa alkulohkon toisessa ottelussa Etelä-Koreaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Alkulohkon kolmannessa ottelussa Venäjää vastaan hän oli avauksessa. Belkalem oli myös avauksessa neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan, johon Algerian kisat päättyivät.
Varitunjärvi
Varitunjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueella olevaan Prentinjoen valuma-alueeseen.
Maantieto
Soikion muotoinen järvi on halkaisijaltaan 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Järvi sijaitsee 800 metriä pitkän avosuon ja kosteikon keskellä. Siihen laskee pelto-oja ja yksi suo-oja. Pellonpuoleista suonreunaa kiertää vedenkeruuoja, joka toimii samalla Varitunjärven suoalueen laskuojana. Se laskee vetensä läheiseen Alhajärveen. Järvelle ei johda teitä ja se on asumaton. Kyröspohjaan johtava yhdystie 13121 kulkee ohi 200 metrin päästä.
Luonto
Varitunjärvi on kasvamassa umpeen. Sen ympäristön pellot kärsivät pinnanmuodoista johtuen kosteudesta ja tälle paikalle on ehdotettu kosteikon perustamista patoamalla järven laskuoja.
Chinatsu Kira
Chinatsu Kira (s. 5. heinäkuuta 1991 Oita) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Kira debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 2014. Hän on pelannut 12 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
HD 44594
HD 44594 on Aurinkoa jonkin verran muistuttava tähti Peräkeulan tähtikuviossa suunnilleen 84 valovuoden päässä. Tähti ei näy paljain silmin, koska sen näennäinen kirkkaus on 6,64. Tähden spektrityyppi on G3V. Tähti on hieman Aurinkoa painavampi ja metallipitoisempi, mutta sillä on suunnilleen sama lämpötila kuin Auringolla. Tähti on hieman Aurinkoa nuorempi.
SABA
right|200px SABA (Schwarzwälder Apparate Bau Anstalt, August Schwer Söhne GmbH) oli saksalainen elektroniikkavalmistaja, joka tunnettiin radio- ja televisiovastaanottimistaan.
Historiaa
SABA perustettiin vuonna 1835 Tribergin kaupunkiin Schwarzwaldissa. Se valmisti aluksi kelloja, kunnes siitä 1920-luvulla kehittyi silloisen uutuustuotteen, radiovastaanottimen, suurimpiin kuuluva valmistaja Saksassa. Toisen maailmansodan aikana sen tehtaat tuhoutuivat, mutta sodan jälkeen tuotanto alkoi uudelleen. 1950-luvun kuluessa SABA otti valikoimiinsa myös televisiovastaanottimet. Yhtiö valmisti myös puhelinkojeita. 1960-luvulla SABA alkoi valmistaa myös ääninauhureita ammattikäyttöön.
1970-luvun lopulla SABA ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Perheyrityksen osake-enemmistö myytiin amerikkalaiselle GTE-yhtiölle, ja vuonna 1980 loputkin televisiotuotannosta myytiin ranskalaiselle Thomson-konsernille. SABA on nykyisin olemassa vain tuotemerkkinä.
Mazda CX-30
Mazda CX-30 on Mazdan vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa pienemmän CX-3:n ja suuremman CX-5:n väliin. Auto sai muusta mallistosta poikkeavan mallinimen, sillä Kiinassa on jo myynnissä Mazda CX-4 -niminen malli.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä CX-30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
CX-30 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2019. Tekniikaltaan se perustuu Mazda3:een. Moottorivalikoimassa ovat 2,0-litrainen bensiinimoottori sekä 1,8-litrainen dieselmoottori. Myöhemmin tarjolle tulee myös puristussytytteinen Skyactiv-X-bensiinimoottori. Vaihteistona on kuusivaihteinen manuaali- tai automaattivaihteisto.
Nepenmäen koulu
Nepenmäen koulu on Joensuussa sijaitseva yhtenäinen peruskoulu.
Nepenmäen koulu sijaitsee luonnonkauniilla paikalla Nepenmäen rinteessä metsän keskellä. Matkaa Joensuun keskustaan (torille) on linnuntietä alle kaksi kilometriä. Suurin osa oppilaista tulee Nepenmäeltä, Hukanhaudalta, Vehkalahdesta ja Penttilästä.
Nimensä Nepenmäki on saanut nimensä kauppaneuvos Neppenströmiltä, joka 1800-luvulla omisti Pielisjoen itäpuolella olevan korkean mäen. Mäen ja sen välittömään ympäristöön on kasvanut sittemmin laaja asutusalue, josta oppilaat kouluun tulevat. Koululla on kaupungin keskustan välittömässä läheisyydessä mahdollisuudet erinomaiseen koulualueen ulkopuoliseen oppimisympäröistöihin: esimerkiksi monipuolinen retkeily-, suunnistus- ja hiihtoympäristö Nepenmäen lähiliikuntapaikalla, Kuhasalossa sekä Repokalliolla.
Nepenmäen kouluun kuuluva sairaalaopetus järjestettiin vuoteen 2014 asti sekä Siihtalanpussissa (0-6-luokkien oppilaat) että Tikkamäellä (7-9-luokkien oppilaat). Sairaalaopetus muutti uusiin tiloihin keskussairaalan yhteyteen Tikkamäelle vuoden 2014 alusta.
Uuden koulun rakentaminen
Nepenmäen vanhan koulun purkaminen alkoi maaliskuussa 2016. Uusi koulu valmistui vuonna 2018.
Sylvia Hoeks
Sylvia Hoeks (s. 1. kesäkuuta 1983 Maarheeze) on alankomaalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Blade Runner 2049 (2017) ja Se mikä ei tapa (2018).
Filokalia
Filokalia eli Kokoelma pyhien kilvoittelijaisien kirjoituksia on viisiosainen kokoelma 300–1400-luvuilla eläneiden munkkien kirjoituksia. Se on tärkeä osa ortodoksista hartauskirjallisuutta. Kokoelman nimi tulee kreikan kielen sanoista fileō ’rakastaa’ ja kalos ’kauneus’, ’hyvyys’, ”kauneuden rakastaminen”. Filokaliassa painotetaan hiljentymisen ja sisäisen kilvoituksen merkitystä uskonnollisessa elämässä.
Teoksen koko nimi on Raitishenkisten pyhien rakkaus kauneuteen: kokoelma pyhien jumalankantajaisien kirjoituksia, joiden käytännöllisen ja kontemplatiivisen eettisen filosofian kautta mieli puhdistuu, kirkastuu ja täydellistyy.
Filokalia tai sen osia on käännetty useille kielille, ainakin kirkkoslaaviksi, venäjäksi, romaniaksi, serbiaksi, ranskaksi, saksaksi, englanniksi, italiaksi ja suomeksi.
Historia
Filokalian alkuperäiset tekstit ovat koonneet pyhät Makarios Korinttilainen (Makários Notarás, 1731–1805) ja Nikodemos Athosvuorelainen (Nikólaos Kallivroútsis, 1749–1809). He edustivat Athoksella 1700-luvulla alkunsa saanutta kollybadeiksi kutsuttua liikettä, joka pyrki palauttamaan ortodoksisen kirkon käytäntöjä alkuperäiseen muotoon puhdistamalla niitä myöhemmin tulleista läntisistä vaikutteista. Tämän vuoksi he paneutuivat kirkon varhaisempien pyhien isien opetuksiin. Merkittävimpiä heidän ajamiaan uudistuksia oli liturgian palauttaminen todelliseksi ehtoollisjumalanpalvelukseksi, jossa ehtoolliseen osallistuu myös koko kirkkokansa.
Makarios ja Nikodemos muodostuivat kollybadien johtajiksi. Kolmantena johtohenkilönä toimi Athanasios Paroslainen. Kollybadit kokosivat erityisesti Athoksen luostareissa säilyneitä askeesia ja hesykasmia koskevia kirjoituksia, jotka olivat joutuneet paljolti unohduksiin. Makarios antoi niiden toimittamisen Nikodemoksen tehtäväksi. Nikodemos vertaili eri käsikirjoituksia, tarkisti ja korjaili tekstiä sekä kirjoitti teoksen esipuheen. Lähteenään hän käytti muun muassa Fotioksen teosta Bibliotheke.
Makarios ja Nikodemos lainasivat kokoelman nimen Basileios Suurelta ja Gregorios Nazianzilaiselta, jotka kokosivat 300-luvulla Filokalia-nimisen Origeneen opetuksia sisältäneen teoksen. Nykyaikana nimeä on käytetty useissa muissakin erikielisissä ortodoksisissa hengellisissä kokoomateoksissa muun muassa Kreikassa ja Venäjällä. Makarioksen ja Nikodemoksen Filokalia ilmestyi Venetsiassa vuonna 1782. Sen kustantamisessa mesenaattina toimi Ioánnis Mavrokordátos. Alkuperäisessä julkaisussa oli yksi osa ja 1207 sivua.
Kollybadien toimintaa vastustettiin Athoksella pitkään, sillä jotkut erehtyivät pitämään heidän ajatuksiaan harhaoppisina. Osa kollybadeista karkotettiin Athokselta, ja seurauksena kollybadien ajatukset levisivät eri puolille Kreikkaa. Kollybadit saivat hyväksynnän Athoksella lopulta vuonna 1807, jolloin Makarios oli jo kuollut ja Nikodemos eli viimeisiä vuosiaan.
Jämin Jänne
Jämin Jänne on jämijärveläinen urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1958 yleisseuraksi, ja lajivalikoimassa ovat olleet hiihdon, yhdistetyn ja alppihiihdon lisäksi myös yleisurheilu, jalkapallo, painonnosto, voimistelu, lentopallo, nopeuslasku, suunnistus ja kuntourheilu. Jämin Jänne on viimeisten vuosien aikana keskittänyt voimavarojaan lähinnä hiihtolajeihin. Tunnettuja seuran urheilijoita ovat Kirsi Välimaa (nyk. Antila) ja Ristomatti Hakola.
Filokalia
Historia
Filokalia julkaistiin uudestaan Ateenassa kaksiosaisena vuonna 1893. Kolmas kreikankielinen julkaisuhanke toteutettiin viisiosaisena vuosina 1957–1976. Kaikki nämä julkaisut olivat pyhien isien käyttämää vanhaa kreikkaa. Filokalian nykykreikaksi käännetty laitos julkaistiin 1984–1988, kääntäjänä Antónios Galítis. Kirkkoslaaviksi Filokalia julkaistiin vuonna 1793 Paisi Velitškovskin kääntämänä. Venäjäksi se ilmestyi vuonna 1877 Feofan Erakon kääntämänä (Dobrotoljubije).
Sisältö
Filokalia voidaan nähdä tiivistelmäksi idän kirkon luostaripyhien vuosisataisesta hengellisestä, askeettisesta ja hesykastisesta kokemuksesta. Eri kielisissä käännöksissä on seurattu alkuperäistä kokoelmaa suoremmin tai löyhemmin. Joissakin käännöksissä joitakin kirjoituksia on lisätty ja poistettu. Seuraavassa sisältöä käsitellään suomenkielisen käännöksen mukaisesti. Nimistö on kuitenkin translitteroitu Wikipediassa käytettyjen periaatteiden mukaisesti, ja eroaa jonkin verran suomennoksissa käytetyistä muodoista.
Kirjoittajat
pienoiskuva|upright|Filokalian venäjänkielisen vuoden 1905 painoksen kansi.
Filokalian suomenkieliseen laitokseen valitut tekstit ovat peräisin 28 eri kirjoittajalta. Näistä 24 on voitu varmasti tunnistaa, kun taas neljä jää nimettömiksi. Kirjoittajista 18 kirkko on tunnustanut pyhiksi, viisi on ”kunnioitusta nauttivaa” ja on joukossa yksi harhaoppinenkin. Kaikki kirjoittajat ovat munkkeja. Kokoelman tekstien ajatusmaailmassa erakkoelämä on hengellinen korkeakoulu, mysteeri, jossa ihminen elää jo tämän- ja tuonpuoleisen rajalla.
Kirjoittajista varhaisin on Jesaja Erakko 300-luvulta, kotoisin Egyptin Thebasta ja alun pitäen orja. Hänen aikalaisensa on myös Filokalian harhaoppinen eli Euagrios Pontoslainen, joka vietti nuoruutensa kappadokialaisten isien vaikutuspiirissä ja eli myöhemmin autiomaassa. Euagrios kehitti erämaan demonologiaa. Johannes Cassianus syntyi vuoden 350 paikkeilla varakkaaseen perheeseen ja asui Betlehemissä ja Egyptissä. Hän perusti ensimmäiset Gallian luostarit. Cassianus on tunnettu erityisesti arvostelukykyä käsittelevästä opetuksestaan.
Filokalian toisen osan kirjoittaja on pyhä Maksimos Tunnustaja, joka syntyi vuonna 580 Konstantinopolissa aatelisperheeseen. 82-vuotiaana häneltä leikattiin kieli, ettei hän pystyisi puhumaan, ja hänet kuljetettiin korissa keikkuen muulin selässä Skemaronin linnoitukseen. Filokaliassa on hänen tuotannostaan ”400 kohtaa rakkaudesta” ja kreikkalaisessa Filokaliassa myös 700 kohtaa teologiasta.
Kolmannen ja neljännen osan kirjoittajien joukossa on Simeon Uusteologi (949–1022), joka syntyi Vähän-Aasian Paflagoniassa maalaisaateliin. Hän oli aikansa moderni nuori mies, joka halusi löytää henkilön, joka auttaisi häntä hänen etsiessään yhteyttä Jumalaan. Kerrotaan, että eräänä iltana hän seisoi rukoilemassa ja unohti täysin ajan ja paikan. Kaikkialla hän näki valoa eikä tuntenut maata jalkojensa alla. Hän ei pelännyt putoavansa ja täyttyi ilolla. Valokokemukset uusiutuivat myöhemmin. ”Älkää sanoko, ettei Jumala näyttäydy ihmisille!”
Mindhunter
Mindhunter on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka on luonut Joe Penhall ja joka perustuu John E. Douglasin ja Mark Olshakerin kirjoittamaan kirjaan Mindhunter - FBI ja sarjamurhaajan mieli. Sarjan tuottajina toimivat muun muassa Penhall, David Fincher ja Charlize Theron. Mindhunterin maailmanlaajuinen ensiesitys oli Netflixissä 13. lokakuuta 2017. Elokuun 16, 2019 Netflix julkaisi toisen kauden sarjasta. 2020 Netflix ilmoitti sarjan olevan tauolla ainakin toistaiseksi.
Juoni
Mindhunter sijoittuu vuoteen 1977 ja 1980 luvun alkupuolelle pääosin Quantico, Virginiaan, kriminaalipsykologian ja rikollisprofiloinnin varhaispäiviin Yhdysvaltain liittovaltio poliisin FBI:n toimesta ja sen sisällä. Sarja keskittyy FBI-agentteihin Holden Fordiin (Jonathan Groff) ja Bill Tenchiin (Holt McCallany) sekä psykologian professori Wendy Carriin (Anna Torv), jotka haastattelevat vangittuja sarjamurhaajia ymmärtääkseen heidän toiminta tapojaan ja kuinka he ajattelevat, voidakseen soveltaa tietojaan ratkaistaakseen tulevia tapauksia sekä meneillään olevia tutkimuksia. Pahamaineinen Edmund Kemper (Cameron Britton) esiintyy toisinaan sarjassa auttaen Holdenia ja Biliä ymmärtämään, miten sarjamurhaajan mieli toimii.
Toisella kaudella keskitytään vuosiin 1980 ja 1981, jolloin käydään läpi vuosina 1979 - 1981 tapahtuneita Atlantan murhia, jotka perustuvat oikeisiin Wayne Williamsin henkirikoksiin, joissa häntä syytettiin kahden miehen murhasta. Williamsia ei koskaan pystytty todistamaan syylliseksi ainakaan 28 eri henkirikokseen, joiden uhrit olivat lapsia sekä murrosikäisiä nuoria.
Ihtiman
Ihtiman on kaupunki ja kunta Sofian alueella Länsi-Bulgariassa. Kunnan asukasluku on 17 732 (vuonna 2011). Ihtiman sijaitsee Sredna Gora ja Rilavuorten välisellä ylängöllä.
Sakura
Sakura tarkoittaa japaniksi kirsikankukkaa. Sana voi viitata myös seuraaviin:
Alkusäteily
Alkusäteily on ydinpommin räjähdyksen alkuvaiheessa syntyvää ionisoivaa neutroni- ja gammasäteilyä. Alkusäteilyä muodostuu paljon esimerkiksi neutronipommin räjähtäessä. Alkusäteilyn lisäksi ydinräjähdyksessä syntyy säteilyä radioaktiivisesta laskeumasta.
Ruka Norimatsu
Ruka Norimatsu (s. 30. tammikuuta 1996 Saitama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Norimatsu debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 2014. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Delfoin Pythian oraakkeli ei enää ennusta runomuodossa
Delfoin Pythian oraakkeli ei enää ennusta runomuodossa on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja V, 28) kuuluva tutkielma. Se käsittelee Delfoin oraakkelin antamien ennuslauseiden tyyliä sekä oraakkelin muuttunutta käytäntöä: oraakkelin havaitaan lakanneen antamasta ennustuksia runomuodossa.
Plutarkhoksen teos on säilynyt nykyaikaan kahdessa keskiaikaisessa käsikirjoituksessa lähes kokonaisuudessaan: tekstissä on vain muutamia aukkokohtia.
Teos on muodoltaan dialogi. Se koostuu 30:stä suhteellisen lyhyestä luvusta. Dialogin alussa keskustelevat lyhyesti ystävykset Basilokles ja Filinos, kumpikin mahdollisesti delfoilaisia. Filinos kertoo aiemmasta keskustelusta, jossa olivat hänen lisäkseen osallisina nuori pergamonlainen vierailija Diogenianos, Theon, ateenalainen runoilija Serapion, filosofi ja geometrikko Boethos, sekä kaksi temppelin opasta.
Teos antaa esimerkkejä oraakkelin antamista ennustuksista. Tässä yhteydessä mainitaan muun muassa Kroisos, Battos, Lysandros ja Rhodopis. Ennustuksista tehdään havainto, että ne on esitetty yleensä proosamuodossa, mutta varhaisimpina aikoina runomitassa. Muutoksen syyksi mainitaan se, että nykyaika vaatii yksinkertaisuutta ja suoruutta aiemman hämäryyden ja mahtipontisuuden sijaan. Lopussa Plutarkhos kuitenkin toteaa, että samoin kuin aiemmin jotkut valittivat oraakkelinlausumien olevan liian epäselviä, hänen aikanaan jotkut valittavat niiden olevan liian yksinkertaisia.
NSK
NSK on lyhenne seuraavista asioista:
Katharina Schütz Zell
Katharina Schütz Zell o.s. Schütz; (1498 Strassburg – 1562 Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta), oli elsassilainen (saksalainen) protestanttinen kirjailija, maallikkovaikuttaja, hyväntekijä, saarnaaja ja kirkkoäiti. Hän toimi erityisesti Strassburgissä.
Hänen vanhempansa olivat Jacob Schütz ja Elisabeth Gester. Hänen puolisonsa oli pappi Mathias (Matthäus) Zell (1477–1548). Katharina Zell oli ensimmäisiä julkisesti papin naineita naisia. Hän puolusti avioliittoaan myös kirjallisella työllään.
Kirjallinen tuotanto
thumb|180px|Katharina Schützin avioliittoa pappi Mathias Zellin kanssa puolusteleva kirjoitus.
Ämmänsaaren kirkko
Ämmänsaaren kirkko on Suomussalmen Ämmänsaaren seurakuntakeskuksessa sijaitseva tiilinen torniton ja pohjamuodoltaan neliömäinen kirkko, joka rakennettiin Suunnittelu Oy Niemelän piirustusten mukaan 1967. Kirkossa on poikittaissuuntaisesti sisäänpäin taittuva ulkokatto. Runkohuoneen toinen sivu on ikkunoita ja toinen taas yhdistettävissä Esko Laitisen 1977 suunnittelemaan seurakuntasaliin. Sisäseinissä on vaalea roiskerappaus. Kirkon pinta-ala on 175 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 300 hengelle. Erillinen korkea ja yläosasta avoin kellotapuli on kirkon vieressä, sen kellot ovat kirkon rakentamisvuodelta 1967. Kirkon 14-äänikertaiset urut on valmistanut Urkurakentamo Tuomi 1967.
Younger Than Yesterday
Younger Than Yesterday on The Byrdsin helmikuussa 1967 julkaistu neljäs studioalbumi. Se jatkoi edellisen albumin, Fifth Dimensionin, aloittamaa psykedeelisvivahteista ns. space rock -suuntausta.
Avausraita, singlenäkin julkaistu ”So You Want to Be a Rock 'n' Roll Star” on satiiri rocktähteydestä ja musiikkiteollisuudesta. Kappaleen tekstin innoittajana oli The Monkees -yhtye, jonka suosio oli tuolloin suurimmillaan.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Gela-vaihe
Gela-vaihe oli noin 2,588–1,806 miljoonaa vuotta sitten vallinnut geologinen ajanjakso, joka oli pleistoseenikauden ensimmäinen vaihe. Gela-vaiheessa kylmät ja lämpimät vaiheet vuorottelivat. Vaiheen aikana Afrikassa eli ihmistä edeltäneitä Paranthropus-apinoita.
Gela-vaihe on saanut nimensä sisilialaisen Gelan kaupungin mukaan.
Stratigrafia ja kronologia
Pleistoseeniin sijoitettu Gela-vaihe on ajoitettu Euroopassa plioseenin Piacenza-vaiheen (Alankomaissa Reuver-vaihe) ja pleistoseenin Calabria-vaiheen väliin. Kauden alku on määritelty paleomagneettisesti Gauss- ja Matuyama-vaiheiden taitteeseen.
Gela-vaihe alkaa suunnilleen nanoplanktonvyöhykkeen NN17:n alusta, tarkkaan ottaen lämpimästä happi-isotooppivyöhykkeestä MIS 103. Kiinassa oli kauden alussa kylmään liittyvä lössivyöhyke WL4. Gela-vaiheen ensimmäinen jääkausi Euroopassa oli Pre-Ludham-kausi MIS 100 eli Pre-Tegelen. Tämä lienee ollut samanaikainen kuin Yhdysvaltojen ensimmäinen laaja jäätiköityminen, Esi-Illinois K noin 2,54 miljoonaa vuotta sitten. Noin 1,95 miljoonaa vuotta sitten alkoi Olduvai-magneettivaihe, ja Gela-vaiheen loppu sijoittuu Olduvain loppuun ja happi-isotooppivyöhykkeeseen MIS 63. Sitä seurasi Calabria-vaihe ja Euroopassa sen Eburon-jääkausi. . Samaan aikaan noin 1,8 miljoonaa vuotta sitten Amerikassa oli Esi-Illinois I-jääkausi. Se enteili pleistoseeniajan suuria jääkausia.
Gela-vaiheen jako
Gela-vaihe luettiin aiemmin plioseeniin kuuluvaksi. Pitkän keskustelun jälkeen geologinen yhteisö vuonna 2009 kuitenkin siirsi kvartäärikauden (ja pleistoseenin) rajaa varhaisemmaksi, vastaamaan nykytietoa ilmaston ratkaisevasta viilenemisestä, jolloin Gela-vaiheesta tuli kvartäärin ensimmäinen vaihe.
Englannissa
Juha Broman
Juha Jaakkima Broman (20. maaliskuuta 1927 Ulvila – 28. lokakuuta 1988 Lahti) oli suomalainen pesäpalloilija.
Juha ”Juppa” Broman kuului Lahden Mailaveikkojen joukkueeseen kymmenen sarjakautta, joiden aikana joukkue voitti Suomen mestaruuden neljästi peräkkäin 1949–1952 ja sijoittui kahdesti hopealle. Hän osallistui kolmeen Itä–Länsi-otteluun, neljään PPL–TUL-liitto-otteluun ja kolmeen akateemiseen Itä–Länsi-otteluun. SM-sarjan lyöjäkuningas tämä polttajana, 2- tai 3-vahtina pelannut pesäpallotaituri oli vuonna 1953.
Siviilipalvelus Norjassa
Siviilipalvelus Norjassa (Siviltjeneste kirjanorjaksi, Siviltenesta uusnorjaksi) oli rauhanomainen asevelvollisuuden muoto Norjassa vuoteen 2012 asti. Vuoteen 1997 asti palvelus kesti 16 kuukautta, jonka jälkeen kestoksi tuli 12 kuukautta eli saman verran kuin Norjan puolustusvoimissa suoritetun asepalveluksen. Palvelua suorittavia miehiä kutsuttiin siviilityöntekijöiksi (norjaksi sivilarbeidere). Yleensä siviilityöntekijät työskentelivät sosiaali- ja terveysalan tehtävissä esimerkiksi päiväkodeissa ja sairaaloissa, mutta myös erinäiset yleishyödylliset yhteisöt työllistivät velvollisia. Noin 3008 asevelvollista hakeutui siviilipalvelukseen 1998, tosin myöhempinä vuosina palvelusluokan suuruus on supistunut merkittävästi. Vuonna 2004 palvelukseen hakeutui 487 asevelvollista, vuonna 2007 enää 106.
Palveluksen toimenkuva
Aluksi siviilipalvelusvelvolliset osallistuivat koulutusjaksolle Mossin kunnassa sijaitsevalla Dillingøyan saarella. Siviilipalveluksen voi suorittaa sosiaali- ja terveysalalla, yleishyödyllisissä yhteisöissä. Useimmat palvelusvelvolliset suorittivat palveluksensa organisaatioissa ja kouluissa, joissa hyväksytään siviilipalveluksen suorittaminen. Toisaalta siviilipalvelusvelvolliset osallistuivat erinäisiin yhteistyöprojekteihin kuten peruskoulujen yläasteella toteutteva VOKT-projektiin.
Hallinto
Norjan oikeusministeriön alainen Siviltjenesten i Norge (aik.Siviltjenesteadministrasjonen) oli vastuussa siviilipalvelusvelvollisista. Hallinnointi keskittyi Dilling
Siviilipalveluksen lakkauttaminen
Jens Stoltenbergin toinen hallitus päätti 1.7.2011, että siviilipalveluksesta tulisi vähitellen luopua. Lakiehdotus tuotiin Stortingetin lausuntakierrokseen, jonka takaraja oli 9.11.2011. Samaan aikaan lopetettiin uusien palveluserien vastaanottaminen. Stortinget päätti asiasta istunnolla 7.2.2012 lakkauttamisen puolesta.
Soluautomaatti
frame|Conwayn "Elämän peli", eli [[Game of Life: Kulkuritykki (Gosper's Glider Gun).]]
Soluautomaatti on tietojenkäsittelytieteessä tutkittu malli, jossa tietokoneen sisään rakennetaan yksinkertainen soluista koostuva maailma. Se voi olla suorakulmainen ruudukko, mutta yhtä hyvin munkkirinkilä tai moniulotteinenkin. Solut voivat olla eri tiloissa, joita kuvataan numeroilla. Esimerkiksi elävä solu voi olla ykkönen ja kuollut nolla. Solun tiloja voi olla suurempikin määrä. Solun tilojen vaihdokset riippuvat solun aikaisemmasta tilasta ja naapurisolujen tilasta.
Monesti muutaman solun tilan ja muutaman vuorovaikutuksen pohjalta syntyy soluautomaattimaailmaa kuvaaviin ruudukoihin tai avaruuksiin hyvinkin mutkikkaita kuvioita, joilla on joskus joitakin elävälle solulle ominaisia piirteitä, kuvio saattaa esimerkiksi jakautua kahtia.
Tunnettu esimerkki soluautomaateista on John Horton Conwayn Game of Life -peli vuodelta 1970. Pelin perusajatus on se, että yksinkertaisten naapurisolujen välisten vuorovaikutusten pohjalta syntyy melko monimutkaisia, muuttuvia kuvioita. Kuvioista käytetään eri nimityksiä, kuten esimerkiksi "Kulkuritykki" tai "Avaruuslaiva". Pelistä on kehitelty lukuisia versioita.
Myöhemmin soluautomaatteja on tehnyt tunnetuksi Stephen Wolfram muun muassa kirjassaan A New Kind of Science (2002).
Jotkut soluautomaatit muistuttavat eläviä soluja, koska niissä on geeni ja ne jakautuvat. Näitä ovat Langtonin silmukat ja niistä johdetut evoloopit.
Soluautomaatin toimintaperiaate
pienoiskuva|Game of Lifen tuottama sykkijä, "Pulsator", joka toistaa samaa kuviosarjaa loputtomiin.
Soluautomaatin ajatus on se, että se koostuu monista soluista, jotka vaihtavat tilaansa valittujen sääntöjen mukaan. Solut on pistetty useimmiten säännöllisen muotoiseen hilaan, joka on monesti 2-ulotteinen suorakulmainen ruudukko. Usein solun tilanvaihdos riippuu naapureista, mutta se voi riippua myös solun menneisyydestäkin. Soluautomaateissa syntyy kohtalaisen mutkikkaita, usein liikkuvia, muuttuvia ja itseään toistavia kuvioita.
Conwayn Life-peli eli "elämän peli" muistuttaa esimerkiksi itseään pelaavaa jätkänshakkia. Peli on nollan pelaajan peli, jota tavallisimmin tietokone pelaa itsekseen. Life-pelin pohjana on tavallisesti suorakulmainen ruudukko, hila, jonka ruudut ovat soluja, jotka voivat olla joko eläviä tai kuolleita.
Elävää solua merkitään usein mustalla, kuollutta valkealla. Värit valitaan usein siten, että näytön tai tietokonetulosteen normaalia taustaväriä lähellä oleva väri merkitsee kuollutta solua.
Georges Bizet
Alexandre César Léopold (Georges) Bizet (25. lokakuuta 1838 Pariisi – 3. kesäkuuta 1875 Bougival ) oli ranskalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten oopperastaan Carmen.
Soluautomaatti
Soluautomaatin toimintaperiaate
Soluautomaattia jäljittelevälle systeemille voidaan syöttää alussa vaikkapa satunnaista kohinaa, jossa kuolleita ja eläviä soluja on vieri vieressä satunnaisesti arvottuna. Silloin lähtökohta on mustavalkea sekamelska.
Georges Bizet
Bizet pääsi arvostettuun Pariisin konservatorioon jo yhdeksänvuotiaana. Vuonna 1857 hän voitti palkinnon yksinäytöksisellä operetillaan Le Docteur Miracle. Tämän jälkeen Bizet opiskeli kolme vuotta Roomassa. Siellä hän sävelsi muun muassa C-duurisinfoniansa ja oopperan Don Procopio. Palattuaan Roomasta Bizet asui loppuelämänsä Pariisissa ja omistautui täysin säveltämiselle. Vuonna 1863 hän sävelsi oopperan Helmenkalastajat (Les pêcheurs de perles). Vuonna 1875 valmistui Bizet’n tunnetuin teos, Prosper Mériméen pienoisromaaniin pohjautuva Carmen. Siitä ei tullut heti menestystä, mutta nykyään sitä pidetään yhtenä 1800-luvun merkittävimmistä. Bizet itse kuoli muutama kuukausi ensiesityksen jälkeen vain 36-vuotiaana. Ilmeisesti Carmenin aluksi saama viileä vastaanotto vaikutti osaltaan Bizet’n terveyden ennenaikaiseen murtumiseen.
Soluautomaatti
Soluautomaatin toimintaperiaate
Tällöin sanotaan, että Conwayn Lifellä on 23/3 sääntö. 23 tarkoittaa, että 2 tai 3 naapurisolua pitävät solun hengissä, ja 3 sitä, että 3 naapurisolua synnyttää uuden solun. Kun tietokone pelaa Life-peliä, mustavalkea sekamelska häviää, ja näytölle ilmestyy monenlaisia ja monenkokoisia ruuduista koostuvia, ajan mukana muuttuvia kuvioita. Life-pelin tyyppisiä soluautomaatteja on laadittu monia. Melko monimutkainen 012345678/3-sääntö tuottaa tikapuumaisia, virtapiiriä muistuttavia kuvioita.
Kehitys yksinkertaisen soluautomaatin sisällä
Soluautomaattien on joskus katsottu kuvastavan mutkikkaitten elämän tyyppisten rakenteiden syntymistä yksinkertaisten vuorovaikutusten pohjalta, vaikka luonnon elävät eliöt ovatkin yksinkertaisia soluautomaatteja huomattavasti mutkikkaampia. Stephen Wolframin vuonna 1984 tekemän tutkimuksen Universality and Complexity in Cellular Automata (suomeksi suunnilleen "soluautomaatteissa oleva toistuvuus ja monimutkaisuus") mukaan soluautomaatti voi kehittyä tilanteesta riippuen monella eri tavalla. Soluautomaateilla tuotetut kuviot muistuttavat monesti kaaosteorian mukaisia kuvia.
Soluautomaatti voi tuottaa syöttöarvoista riippuen
Yleensä soluautomaattilaskelmissa annetaan alkuarvoksi satunnainen soluryhmä, jossa on eläviä ja kuolleita soluja sikin sokin. Jatkuvan tilan synnyttäneessä tapauksessa alussa voi esiintyä "eläviä soluja", mutta ne kuolevat muutamassa sukupolvessa pois. Toisessa tapauksessa alun kaoottinen soluryhmä muuttuu säännöllisiksi mustien ja valkoisten solujen kuvioksi. Kolmennessa tapauksessa kaaos säilyy, vaikka yksittäisten solujen tilat muuttuvatkin. Kolmannessa tapauksessa syntyy ajan mukana muotoaan muuttavia soluryhmiä, jotka "elävät" jonkun aikaa, mutta häviävät.
Soluautomaatin tarkka määritelmä
thumb|220px|48 askeleen värähtelijä, joka syntyy 2-ulotteisessa 6-kulmioista koostuvan hilan soluautomaatissa säännöllä 34/2. Jos solulla on 2 naapuria, uusi solu syntyy, ja solu elää, jos sillä on 3 tai 4 naapuria.
Tarkoin tieteellisesti kuvattuna soluautomaatti on laskettavuusteoriassa, matematiikassa ja teoreettisessa biologiassa tutkittu diskreetti malli. Se on ääretön ja säännöllinen soluista koostuva verkko, jossa jokainen solu on missä tahansa äärellisestä määrästä mahdollisia tiloja. Verkko voi olla n-ulotteinen, kun n on äärellinen kokonaisluku. Soluautomaatin aika kuluu diskreeteissä (ei-jatkuvissa) askelissa, ja solun tila aikana t määräytyy jonkin äärellisen solujoukon (sen ”naapurisolujen”) edellisen aika-askeleen (t-1) tilan funktiona. Solun naapurit pysyvät samoina koko ajan. Jokaisen solun tila muuttuu synkronisesti ja saman muutossäännön mukaan. Joka kerran kun verkon kaikki solut (muutossäännön mukaisesti) muuttuvat syntyy uusi sukupolvi.
Conwayn Lifeä muistuttavia soluautomaatteja
thumb|220px|Life-pelin muunnelman 245/6:n tuottama medusa. Solu syntyy, jos sillä on 6 naapuria (jakajaksi merkitty 6), ja pysyy hengissä, jos sillä on 2, 4 tai 5 naapuria (245). Muut naapurimäärät tuhoavat solun.
Martha Argerich
Martha Argerich (s. 5. kesäkuuta 1941) on argentiinalainen pianisti.
Soluautomaatti
Conwayn Lifeä muistuttavia soluautomaatteja
Sääntö 5/345 "Long life", "pitkä elämä", tuottaa hyvin pitkäjaksoisesti muuttuvia kuvioita. Coral 45678/3 tuottaa korallimaisia kuvioita. 1358/357 on hyvin tasapainossa elämän ja kuoleman välillä. 2345/45678 tuottaa kuin linnoitettuja kaupunkeja. "Day & Night" 34678/3678 tuottaa peilikuvasymmetrisiä, melko suuria kuvioita.
Martha Argerich
Argerich syntyi Buenos Airesissa. Äiti opetti hänet soittamaan pianoa. Hän esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa jo 8-vuotiaana soittamalla erään Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonserton. Vuonna 1955 Argerichin perhe muutti Eurooppaan. Täällä hän opiskeli Friedrich Guldan ja Arturo Benedetti Michelangelin johdolla. Vuonna 1957 Martha Argerich voitti kaksi pianokilpailua muutaman viikon sisällä. Vuonna 1965 hän voitti Varsovan kansainvälisen Chopin-kilpailun. Ensimmäisen levytyksensä Deutsche Grammophonille hän teki vuonna 1967. Tästä alkoi vuosikymeniä kestänyt yhteistyö.
Soluautomaatti
Conwayn Lifeä muistuttavia soluautomaatteja
Eräs tunnettu Conwayn Life-pelin muunnelma on Nathan Thompsonin kehittämä HighLife-sääntö 23/36. Siinä uusi solu syntyy, jos sillä on 3 tai 6 naapuria, ja elävä solu säilyy seuraavaan sukupolveen, jos sillä on 2 tai 3 naapuria. Eräs säännön tuottamista kuvioista on vinon kuusikulmion muotoinen 12 solusta koostuva "Kopioituja" (Replicator), joka jäljentää itsensä niin kuin elävä solu. Varsinaisessa Life-pelissä ei ole koskaan onnistuttu tuottamaan replikaattoria.
Martha Argerich
Argerichin laajaan ohjelmistoon kuuluu sävellyksiä 1800- ja 1900-luvun suurilta säveltäjiltä kuten Chopin, Schumann, Liszt, Debussy, Ravel, Franck, Prokofiev, Stravinski, Šostakovitš, Tšaikovski, Bartok ja Messiaen sekä varhaisemmilta säveltäjiltä kuten Bach, Mozart ja Beethoven.
Vihreä paperi
Vihreä paperi tai vihreä kirja on esimerkiksi Euroopan unionin hallinnossa tai englantilaisessa valtionhallinnossa nimitys viralliselle dokumentille, joka esittelee laiksi kaavailtua asiaa.
Soluautomaatti
Conwayn Lifeä muistuttavia soluautomaatteja
"3D Life":ä pelataan kolmessa ulottuvuudessa, ja solut ovat silloin kuutiomaisia.
Vihreä paperi
Vihreän paperin avulla asia tuodaan keskusteluun ja kommentointiin. Sen avulla voidaan edesauttaa tietyn näkemyksen läpimenoa päätöksenteossa s.e. aloitteentekijät tulevat vähemmän näkyviin – vihreitä papereita on käytetty runsaasti puolustusmäärärahojen kasvattamisessa. Sen avulla voidaan myös estää aloitteentekijän poliittinen tappio lainsäädännössä kokeilemalla vihreän paperin luoman keskustelun avulla asian suosiota.
Martha Argerich
Argerich on kertonut tuntevansa olonsa yksinäiseksi sooloesityksissä. Hän suosii kamarimusiikkia ja konserttoja. Kamarimusiikkia hän on esittänyt 17-vuotiaasta alkaen. Hän on työskennellyt monien pianistien, muun muassa viulisti Gidon Kremerin ja sellistien Mischa Maisky ja Mstislav Rostropovitsh kanssa.
Argerich on saanut kolme Grammy-palkintoa ja useita muita huomionosoituksia.
Soluautomaatti
Jakautuvia soluja muistuttavia automaatteja
On kokeiltu mutkikkaampia soluautomaatteja, jotka tuovat enemmän esille keinoelämän piirteitä. Silti nämäkin automaatit ovat hyvin yksinkertaisia, eivätkä näin ollen täysin jäljittele luonnossa olevaa elämää. Lisäksi Langtonin silmukat eivät synny tyhjästä, vaan monistuvat vasta sitten, kun mallikappale, hieman 9:ää muistuttava geenijärjestykseltään tietynlainen silmukka on luotu. Myöskään Langtonin silmukka ei tuota elämän tavoin osiaan itse mutkikkaiden geneettisten säätelymekanismien avulla. Langtonin silmukoita on silti onnistuttu tuottamaan hieman alkeellisemmista silmukoista, jotka törmäilevät toisiinsa.
Amerikkalainen biologi Christopher Langton on kehittänyt Langtonin silmukoiksi kutsuttuja soluautomaatteja, joissa on pieni määrä geneettistä informaatiota muistuttavaa koodia.
Langtonin silmukassa on silmukan muotoinen geeni ikään kuin suojakuoren ympäröimänä. Kun aika kuluu, Langtonin silmukka tuottaa itsestään automaattisesti, ilman ohjausta kopioita jakautumalla. Tämä muistuttaa elävien solujen jakautumista. Syntyy korallimainen eliöyhteisö, jossa elävät, jakautuvat eliöt ympäröivät kuolleita eliöitä, samaan tapaan kuin koralliyhdyskunnassa. Silti Langtonin silmukka on eläviä olioita yksinkertaisempi. Langtonin silmukoista on kehitetty eteenpäin kehittyneempiä, paremmin kuvaavia versioita, joita muun muassa japanilaiset tutkivat ahkerasti.
SDSR (engl. Structurally Dissolvable Self-Reproducing) eli rakenteisesti hajautuva itsejäljentävä soluautomaattisilmukka kuolee eli hajoaa joissain tilanteissa, mikä vastaa enemmän luonnollista tilannetta.
SDSR Evoloop muistuttaa vielä enemmän luonnollista ekosysteemiä, koska sen eliöt voivat kuolla, vuorovaikuttaa ympäristönsä kanssa ja kehittyä evoluution kautta. Tällä systeemillä on onnistuttu tuottamaan alkeellisemmista silmukoista varsinaisia Langtonin silmukoita.
Johtomaailma
thumb|left|313px|2 kellogeneraattoria ja XOR-portti.
Johtomaailma, englanniksi Wireworld on soluautomaattijärjestelmä, jossa voidaan jäljitellä joitain elektronisia piirejä. Siinä on neljä tilaa, tyhjä, johde, elektronin pää ja elektronin häntä. Nämä muuttuvat toisikseen muutaman säännön mukaisesti.
Syklinen soluautomaatti
David Griffeathin syklisessä soluautomaatissa kohdesolun arvo pysyy vakiona, kunnes naapurisolun arvo kasvaa yhden askeleen suuremmaksi. Tällöin naapurisolun arvo kopioituu kohdesoluun.
Patersonin madot
Patersonin madot ovat keinotekoisia yksinkertaisia soluautomaatteja, jotka elävät kuusikulmion muotoisessa hilassa. Madot tuottavat erilaisia kuvioita sen mukaan, minkä säännön mukaan elävät. Osa matojen elinsäännöistä on mahdottomia, ja tappaa madot. Säännöt kuvataan numeroilla niin, että 0 on suoraan eteenpäin, 1 1 askel 60 astetta oikealle, 2 120 astetta oikealla ja niin edelleen.
Toisen asteen soluautomaatti
thumb|220px|Toisen asteen soluautomaatin periaate.
Näin voidaan johtaa vaikka kuinka monennen asteen soluautomaattaja.
Soluautomaattia muistuttavia järjestelmiä
Soluautomaattia muistuttavat hyvin paljon niitä vähemmän tutkitut verkostoautomaatit (network automaton) ja sumeat automaatit.
ORP Grom (1957)
Valmistus
Neuvostoliiton laivasto tilasi aluksen A. A. Ždanovin telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 24. toukokuuta 1951. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 17. marraskuuta nimellä Smietlivyj ja valmistui 5. elokuuta 1952.
Palvelus
Se siirrettiin 15. joulukuuta 1957 Puolan merivoimille aluksi lainattuna ja vuodesta 1965 hankittuna aluksena.
ORP Grom liitettiin Oksywieen 7. hävittäjäviirikköön, jonka mukana se teki laivastovierailuja muun muassa 1965 Narvikiin. Alus siirrettiin 1972 reserviin Świnoujścieen, kunnes se poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1973. Alus upposi romutettaessa 1977 lähelle Helin satamaa.
Hafsidit
thumb|Piirros Hafsidin kuningaskunnan lipusta 1229–1574. (Huom. lipun tarkka ulkoasu on epävarma).
thumb|Hafsidien kuningaskunnan (dynastian) alue Pohjois-Afrikassa vuonna 1400 (oranssi väri). Hafsid tai Hafsidin kuningaskunta oli Ifriqiyaa (nykyisin Tunisia) vuosina 1229–1574 hallinnut dynastia.
Historia
Hafsidien erkaannuttua Almohadeista Abu Zakariyan (1229–1249) johdolla, Abu Zakariya hallinnoi Ifriqiyaa (Roomalaisten provinssia Afrikassa nykyisen Maghrebin alueella; nykyisin Tunisia, itäinen Algeria ja läntinen Libya) ja rakensi Tunisista imperiumin ekonomisen ja kulttuurillisen keskuksen.