cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itäfriisi
Saterlandinfriisi
Viimeinen elävä muoto muinaisitäfriisistä on Elmsin friisin murre, jota puhutaan Saterlandin alueella entisessä Oldenburgin vapaavaltiossa, varsinaisen Itä-Friisian eteläpuolella. Saterland, jonne friisien on ajateltu tulleen Itä-Friisiasta 1000-luvulla, oli pitkään kulkukelvottomien nummien ympäröimä. Kieli selvisi vuosisatoja tämän ja sen vuoksi, että saterlandinfriisi oli alueen asukkaille aina alasaksaa paremmassa asemassa.
Toisena tärkeänä tekijänä Saterlandista tuli kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen osa Münsterin ruhtinashiippakuntaa. Tämän seurauksena se päätyi katolisen kirkon vallan alle, ja se erotettiin sosiaalisesti protestanttisesta Itä-Friisiasta noin vuodesta 1630 lähtien. Katolisen lain mukaan ei-katolisen puolison tuli kääntyä katolilaisuuteen, joten saterlandilaisten ja itäfriisialaisten väliset yhteydet ja avioliitot kävivät harvoiksi.
Puhujat
Nykypäivän itäfriisin puhujien määrän arviot vaihtelevat. Saterlandinfriisiä puhuu noin henkeä Saterlandin  asukkaasta; noin  puhuu sitä hyvin (joista hieman alle puolet on äidinkielisiä puhujia). Suurin osa äidinkielisistä puhujista kuuluvat vanhempaan sukupolveen, joten itäfriisi on vakavasti uhanalainen kieli. Se ei kuitenkaan välttämättä ole enää kuoleva, sillä useiden raporttien mukaan puhujien lukumäärä on kasvussa nuoremman sukupolven joukossa, ja jotkut kasvattavat lapsensa itäfriisinkielisiksi.
Irwin 50 vuotta – Remix
Irwin 50 vuotta remix on suomalaisen laulajan Irwin Goodmanin kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1993.
Hova (Kemiö)
Varhaisin maininta Hovasta on vuodelta 1423. 1560-luvulla kylän muodosti yksi ainoa säteri, joka palautettiin verotuksen piiriin 1600-luvulla. Kylän kantatila on toiminut myös kruununratsutilana. Tila sijaitsee yhä isojaon aikaisella paikallaan ja lisäksi kylään on syntynyt kaksi muuta tilaa. Naapurikyliä pienemmän Hovan aluetta hallitsee pellot. Kyläalueen eteläosa on metsää.
Höyhenjärvi (kylä)
Höyhenjärvi oli kylä Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen Petsamon kunnan läntisimmässä osassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Höyhenjärvi sijaitsi Paatsjoen laajentuman Höyhenjärven itärannalla. Pitkäjärven naapurikyliä olivat pohjoisessa Vouvatusjärvi, etelässä Nautsi ja idässä Suonikylä. Lännessä Höyhenjärvi rajoittui Norjaan, sillä valtakunnan raja kulki Paatsjokea pitkin. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Höyhenjärven kyläkuntaan tulivat kuulumaan Höyhenjärven, Nautsin ja Kornettijoen seudut.
Jäämerentie kulki kylän kautta. Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuonna 1921 Höyhenjärvi kuului Salmijärven koulupiiriin. Oma koulu Höyhenjärvelle saatiin vuonna 1932, joka toimi aluksi vain alakouluna. Vuonna 1934 siitä tuli supistettu kansakoulu.
Väestö
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Höyhenjärven alueella (Nautsi ja Kornettijoki mukaan lukien) oli 97 asukasta, joista oli suomalaisia 86 ja kolttasaamelaisia 11. Asukasluvun kehitys:
Major League Baseball -kausi 1902
Major League Baseball -kausi 1902 käsitti kaksi nykyistä suurliigaa: American League ja National League. Liigojen välisiä otteluita ei pelattu.
Nykyinen New York Yankees -nimellä tunnettu seura pelasi viimeisen kautensa nimellä Baltimore Orioles, vuonna 1903 se käytti nimeä New York Highlanders. Vastaavasti nykyisin Baltimore Orioles -nimeä käyttävä seura esiintyi ensimmäisen kerran nimellä St. Louis Browns oltuaan aikaisemmin Milwaukee Brewers. Entinen Chicago Orphans esiintyi ensimmäisen kerran nimellä Cubs, joka on tästä lähtien ollut seuran nimenä.
Liigamestareiksi pelasivat Philadelphia (nykyisin Oakland) Athletics ja Pittsburgh (vuoteen 1911 saakka Pittsburg) Pirates.
Kekkonen (täsmennyssivu)
Kekkonen voi viitata seuraaviin henkilöihin ja asioihin:
Nigel Worthington
Nigel Worthington (s. 4. marraskuuta 1961 Ballymena, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapallovalmentaja, joka oli pelaajanakin maajoukkuetasoa.
Ura
Worthington aloitti ammattilaisuransa pohjoisirlantilaisessa Ballymena Unitedissa. Vuonna 1980 hänet valittiin Pohjois-Irlannin vuoden nuoreksi pelaajaksi. Ura jatkui tämän jälkeen Englannissa Notts Countyn riveissä. Pelaajauransa huippupäivät hän pelasi 1980-luvun ja 1990-luvun molemmin puolin Sheffield Wednesdayssa. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta Leedisissa sekä yhden kauden sekä Stokessa että Blackpoolissa.
Pohjois-Irlannin maajoukkueessa Worthington pelasi 66 ottelua vuosina 1984–1997.
Ukontulikukka
Ukontulikukka (Verbascum thapsus) on kaksivuotinen ruohovartinen kasvi. Kasvi on ilmeisesti nimetty Ukko ylijumalan mukaan.
Nigel Worthington
Ura
Worthinton aloitti Bryan Hamiltonin apulaismanagerina Norwich Cityssä kaudella 1999–2000. Hamilton erosi huonosti alkaneen kauden jälkeen ja Worthington siirtyi hänen tehtäviinsä 4. joulukuuta 2000. Kauden loppuun mennessä Worthington nosti Norwichin sarjan pohjalta turvaan 15. sijalle. Seuraava kausi sujuikin jo paremmin ja Norwich City menetti nousun Englannin valioliigaan vasta ratkaisevan playoff-ottelun rangaistuspotkukilpailussa Birmingham Citya vastaan.
Ukontulikukka
Ukontulikukka kasvattaa ensimmäisenä vuonna hopeankarvaisen lehtiruusukkeen. Toisena vuonna nousee jopa kaksi metriä korkea haaraton kukkavarsi, jossa puhkeavat heinäkuussa lämpimänkeltaiset kukat. Ukontulikukan yksittäinen kukka on auki vain pari päivää, mutta koko pitkän kukinnon kukinta saattaa jatkua kuukausikaupalla. Ukontulikukkaa on käytetty entisaikaan soihtuna kastamalla sen kukanvarsi pikeen, tervaan tai taliin. Kasvia on käytetty myös rohdoskasvina ja hiusten värjäykseen kullankeltaisiksi. Ukontulikukan jauhetuista siemenistä saadaan sekoitettua myös veteen heitettynä kaloja tainnuttava syötti.
Nigel Worthington
Ura
Worthington luotsasi Norwichin suoraan nousuun Valioliigaan kaudella 2003–2004 seuran historian ennätyspisteillä. Seuraava kausi Valioliigassa ei sujunut kuitenkaan kovin mallikkaasti. Tuloksena oli 19. sija ja 77 omiin päästettyä maalia. Putoamisen jälkeinen kausikaan ei sujunut hyvin ja 1. lokakuuta 2006 Burnleylle kärsityn 4–1 tappion jälkeen Worthingtonin ja seuran välinen sopimus purettiin. Irtisanomisestaan huolimatta Worthington lausui ylistäviä sanoja seurasta ja siellä viettämästään kuudesta vuodesta.
Ukontulikukka
Ukontulikukkaa tavataan Skandinavian eteläosissa sekä Keski- ja Etelä-Euroopassa. Ukontulikukka voi olla puutarhakarkulainen tai rautakautisen asutuksen indikaattorikasvi.
Nigel Worthington
Ura
11. huhtikuuta 2007 Nigel Worthington nimitettiin Leicester Cityn manageriksi kauden viiden viimeisen pelin ajaksi.
Ukontulikukka
Lehdiltään ja varreltaan tummempi sekä matalampi tummatulikukka (Verbascum nigrum) muistuttaa ukontulikukkaa. Nämä voivat risteytyä keskenään.
HVK
HVK voi tarkoittaa seuraavia:
Cob (hevonen)
thumb|Walesincob näyttelyssä
Cob on Britteinsaarilta lähtöisin oleva pitkälti historiallinen hevostyyppi, joka ei yhdisty erityisesti mihinkään tiettyyn rotuun. D-sektion walesincobeja pidetään kuitenkin tyypin klassisina edustajina.
British Show Horse Associationin (BSHS) säännöissä cobia kuvataan seuraavasti: "Cob on enemmin tyyppi kuin rotu. Se on matalajalkainen, säkäkorkeudeltaan 148–155 cm, jaloistaan erittäin vankkaluinen ja kykenee kantamaan huomattavaa painoa. Cobin tulee olla hyväkäytöksinen ja sopia hyvin hermostuneille tai iäkkäille ratsastajille. Cobilla tulee olla järkevännäköinen pää (joskus kyömy), suuret ja ystävälliset silmät, hyvänmuotoinen kaula jossa selkeä harjamarto, lyhyeksi leikattu harja ja hyvin muodostunut säkä. Cobilla tulee myös olla kuivat, vahvat kintereet ja kaikki hyvän metsästyshevosen ominaisuudet; sillä on matalat liikkeet ja se on mukava ratsastaa."
Yleisesti ottaen cob on suhteellisen pieni, tiivis- ja vankkarakenteinen hevonen, jolla on syvä runko (eli rungon osuus säkäkorkeudesta on suuri), tasaiset askellajit ja rauhallinen luonne. Cobeja käytetään nykyisin kilpa- ja harrastusratsuina sekä ajoon. Perinteisesti ne ovat toimineet luotettavina, monipuolisina arjen käyttöhevosina.
Erityisesti cobeille tarkoitetuissa näyttelyissä ja kilpailuissa cobit esitetään harja lyhyeksi ja vuohiskarvat siisteiksi leikattuina sekä häntä siistiksi nypittynä. Cobin esittäjän tai ratsastajan asu on myös tarkoin määritelty.
Suomalainen kansanperinne
Suomalainen kansanperinne tarkoittaa suomalaisille perinteisiä ja kansanomaisia käytäntöjä, teknologioita, uskomuksia, tietoja, asenteita ja tapoja. Suomalaiseen kansanperinteeseen kuuluu sanan laajassa merkityksessä kaikki suomalaisten perinteinen kansanomainen kulttuuri. Kansanperinnettä eivät ole uusi, kaupallinen tai vieras nykykulttuuri eikä oppineiden tekemä niin kutsuttu "korkeakulttuuri". Erityisesti maalaiskulttuuri ja tavallisen rahvaan kulttuuri, myös jossain määrin varhainen työväenkulttuuri, on katsottu Suomessa kansanperinteeksi. Myös maaseudulla itsenäisesti toimivien käsityöläisten perinteiset elinkeinot, kuten kyläsepän ammatti, voidaan nähdä kansanperinteellisiksi. Sivistyneistö ja oppineisto kiinnostuivat suomalaisesta kansanperinteestä erityisesti 1800-luvulla, ja siitä lähtien myös suomalaista kansanperinnettä on muokattu korkeakulttuuriksi ja siitä on ammennettu aineksia korkeakulttuuriin.
Alan Dundesin tunnetun esseen mukaan kansanperinteeseen kuuluvat ainakin kansantarinat ja muu sanallinen perinne, musiikki, perinteiset esineet ja rakennukset, uskonto ja uskomukset sekä ruokaperinne. Suomessa on historiallisista syistä tutkittu erikseen henkistä kansankulttuuria (folkloristiikkaa) ja aineellista kansankulttuuria (kansatiedettä).
Eri alueiden kansanperinne
Suomalainen kansanperinne ei ole yhtenäistä, vaan etenkin esineellisessä kulttuurissa ja kansantavoissa on ollut eroja Länsi- ja Itä-Suomen välillä. Kulttuurisia eroja on ollut myös sisämaan ja rannikon välillä. Samoin suomenruotsalaisilla ja saamelaisilla on omat perinteensä. Suomenruotsalaisten kansankulttuuri on rikasta ja hyvin säilynyttä, ja sitä on kuvattu kulttuurisillaksi länteen. Yhteenkuuluvuutta vahvistavia, suomenruotsalaisia perinneilmiöitä ovat talonpoikaishäät, kansallispukujen käyttö, juhannussalon pystyttäminen ja Lucian päivän viettäminen. Saamelaisen perinteessä näkyy luonnonvaraisuus ja paimentolaisuus, ja joikumusiikki kuuluu myös Siperian arktisten kansojen musiikkityyliin. Suomen kulttuuriin paljon vaikuttaneita vanhoja kansanrunoja on kerätty erityisesti Vienan Karjalasta ja Inkeristä.
Maalaiskylä perinneyhteisönä
Suomalaiseen kansanperinne on kokonaisuutenaan maalaiskylien perinnettä, koska valtaosa väestöstä sai toimeentulonsa maanviljelyksestä. Ryhmä- ja rivikyliä on ollut etenkin Länsi-Suomessa, mutta Savossa ja Karjalassa yksinäistalot ovat olleet yleisempiä. Kyläyhteisö sitoi jäseniä toisiinsa ja se loi ja säilytti perinnettä, koska ihmiset seurustelivat enimmäkseen naapurustonsa kanssa. Kyläyhteisön luonne oli suljettu, mikä ilmeni esimerkiksi vieraasta kylästä haetun aviokumppanin karsastamisessa ja nuorten miesten kylienvälisissä joukkotappeluissa. Kyläyhteisöön liittyviä perinnelajeja ovat esimerkiksi piirileikeissä käytetyt laulut, käsitöitä tehdessä kerrotut uskomustarinat ja toisia ihmisiä, sukulaisia ja naapureita koskevat humoristiset, liioittelevat kertomukset. Kyläyhteisöt säilyivät 1940–1950-luvuille saakka, kunnes ne hajosivat toisaalta muuttoliikkeen vaikutuksesta, toisaalta siksi että ulkopuoliset suhteet voimistuivat ja sisäinen vuorovaikutus pieneni.
Kansanrunot ja muu suullinen kansanperinne
pienoiskuva|Runonlaulajia 1897. Suullista kansanperinnettä on välitetty sukupolvelta toiselle. Siihen kuuluvat muun muassa uskomukset, myytit ja kertomukset, lastensadut, kansanviisaudet, sananlaskut, kaskut, loitsut sekä kansanlaulut.
Suomessa kansanperinteen tutkimus alkoi kansanrunouden, etenkin vanhojen kansanlaulujen alkuperän etsimisestä. 1800-luvulla alkaneilta kansanrunojen keräysmatkoilta on koottu maailman suurin kansanrunousarkisto, jonka kortistoissa on noin 2,2 miljoonaa korttia. Keräysmatkoja rahoitti Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, jonka varojen turvin esimerkiksi Elias Lönnrot teki kymmenen perinteen keräysmatkaa. Hän kokosi omista ja muiden löytämistä runoista Kalevalan ja Kantelettaren, ja toimitti satu- ja arvoituskokoelmia. Suuri osa arkiston kokoelmista on saatu erilaisissa kilpakeräyksissä, johon tavalliset kansalaiset osallistuivat. Ensimmäinen yleinen keruukehotus julkaistiin jo 1883.
Kansansadut ovat yleensä pitkiä, jopa tuntikausia kestäviä mielikuvituksellisia tarinoita, joita on kerrottu aikuisten ajanvietteeksi ja joissa on usein suorasukaista seksuaalisuutta ja väkivaltaa. Suomessa yleisiä ihmesatujen aiheita ovat satu Henrikki Puuhaarasta, vahvasta Jussista sekä sepästä ja pirusta. Myös Tuhkimo on tunnettu eri nimillä sekä itäisenä että läntisenä versiona. Pilasaduissa hölmöläisiä ovat hämäläiset tai muut naapuriheimojen tai -kylien asukkaat. Monet pilasadut kertovat myös ihmisen ja pahan välisestä taistelusta.
Legendat ovat yhteydessä kristinuskoon ja kristillisiksi käsitettyihin normeihin. Ne ovat kertomuksia kristinuskon pyhistä henkilöistä, kuten Jeesus, Neitsyt Maaria, apostolit ja pyhimykset. Kalevalamittaisia legendoja ovat Mataleenan virsi ja Piispa Henrikin surmavirsi, joka on peräisin mahdollisesti 1200-luvulta. Legendoissa voi olla ihmeitä kuten saduissakin, mutta niitä on pidetty elävänä todellisuutena. Suomen alueella on vaikuttanut sekä länsisuomalainen että karjalainen legendaperinne, joista jälkimmäinen on ollut erityisen voimakas.
Sananparret ovat toistuvia, yleisiä sanontoja, jotka rinnastuvat kirjallisiin "lentäviin lauseisiin". Jotkut niistä voi olla tunnettu vain osassa Suomea, mutta toisaalta osa on tunnettu viidessä eri maanosassa. Suomessa tunnetaan kansanomaisena ainakin 300 kansainvälistä sananpartta, kuten "veri on vettä sakeampaa" ja "ei savua ilman tulta". Vanhojen sananparsien näkökulma on miehinen ja talonpoikainen, ja niiden etiikkaan kuuluu työnteko, mielenmaltti, säästäväisyys ja epäluottamus vieraita kohtaan. Uudemmat sananlaskut ja vertaukset ovat keveämpiä ja niissä on tilannekomiikkaa, kuten "aina roiskuu kuin rapataan" tai "levisi kuin Jokisen eväät". Arvoituksille on ominaista rikas kuvakieli, koomisuus ja usein myös seksuaalinen lataus, ja niissä on merkityksettömiä sanoja tai paradoksaalisia kuvia. Vastaus on tuttu ja arkipäiväinen, mutta se on puettu tuntemattomaan asuun. Tietämätön vastaaja on leimattu typeräksi ja hänet on voitu passittaa Hymylään tai Hämälään saamaan lisää älyä.
Kansanmusiikki ja kansantanssi
pienoiskuva|Kansantanssia kansallispuvuissa. Yhteisöllistä kansanlauluperinnettä ovat Suomessa olleet kalevalamittaiset laulut ja uudemmat, yleensä riimilliset laulut. Karjalassa ja Inkerissä kansanperinteeseen ovat kuuluneet myös itkuvirret, joiut ja karjanhuhuilut.
Vienassa, Aunuksessa ja Laatokan Karjalassa vanha kansanlaulu on ollut yksiäänistä yhteis- tai yksinlaulua. Miehet ovat suosineet sankarirunoutta, naiset taas kosinta- ja hääaiheita. Samalla laulajalla on ollut käytössään kolmesta viiteen eri sävelmää. Karjalan kannaksella, Inkerissä ja Virossa naiset ovat laulaneet piirissä, kylätiellä ja häissä esilaulajan avulla. Esilaulaja on laulanut säkeen tai kaksi ja kuoro on kerrannut sen. Uudempi nelisäkeinen, riimillinen kansanlaulu eli rekilaulu levisi Suomeen lännestä käsin ja se noudattaa Euroopassa yleistä tanssilaulun kaavaa. Rekilauluja on laulettu yhdessä piirileikkitilaisuuksissa ja juhannus- ja helavalkeilla, mutta myös yksin ollessa. Vaikka rekilaulua ei ole ihailtu yhtä paljon kuin kalevalaista laulua, monet rekilaulut ovat hyvin tunnettuja ja niistä on tullut suoranaista kansallisomaisuutta, kuten "Kalliolle kukkulalle" tai "Minun heilani kaunis on". Luku- ja kirjoitustaidon yleistyessä suosituksi tulivat myös painetuissa lauluvihkoissa ilmestyneet arkkiveisut.
Perinteiset esineet ja rakennukset
Eräs merkittävä, nykyisinkin erittäin suosittu kansanperinteellinen tai kansanperinteestä kehittynyt ilmiö on suomalainen saunakulttuuri, johon edelleen kuuluu vanhoja tapoja ja teknologioita.
Nykyisin lähinnä kesämökeissä, saunoissa ja maaseutuasunnoissa käytetty hirsirakentaminen perustuu jo esihistoriallisena aikana maaseudun rakennuksissa käytettyyn teknologiaan.
Säilynyt on myös maaseudulta peräisin oleva talkooperinne, tapa kutsua lähiseudun ihmisiä töihin, lähinnä rakennustöihin, palkkiona ylläpito ja juhlat.
Käsityö, esim. neulominen, on myös Suomessa yleistä. Ryijy on esimerkki elävästä suomalaisesta käsityöperinteestä.
Uskonto ja uskomukset
pienoiskuva|Juhannuskokko Kansanperinteessä on jäänteitä suomalaisesta muinaisuskosta. Myös kristillisistä uskomuksista, tavoista ja opeista on muokattu kansanomaisia versioita, kuten omaperäinen kalevalainen kertomus siitä, miten kristinuskon Jeesus syrjäyttää tietäjä Väinämöisen. 1800-luvun suomalaisen kokemusmaailmaan ei näytä enää kuuluneen erikseen nimettyjä jumalia, mutta loitsuissa ja vanhoissa runoissa esiintyy erilaisia nimityksiä, kuten Ukko ylijumala. 1500- ja 1600-luvuilta on myös tietoja Ukon kunniaksi järjestetyistä juhlista, Ukon vakoista.
Haltijausko edustaa ikivanhoja käsityksiä, jotka säilyivät maalaisoloissa pitkään. Haltijat olivat ihmisenkaltaisia olentoja, jota asui sekä kotona että luonnossa. Jotkin haltijat saattoivat olla hyödyllisiä, kuten kodin-, saunan- tai riihenhaltijat, mutta toiset olivat vaarallisia: vedenhaltija houkutteli veden partaalle ja metsänhaltija saattoi eksyttää ihmisen. Myös vainajausko ilmentää ikivanhoja pelkoja ja kuvitelmia. Vainajista voi olla eläville haittaa, ellei niitä kohdeltu oikein, ja kuolleet ovat voineet palata kotiin selvittelemään kesken jääneitä asioita. Vainajien muistojuhlista tärkein on ollut kekri. Yleisiä ovat olleet myös kuvitelmat pahasta silmästä ja onnen riistämisestä.
Kansanperinteestä on lähtöisin osa suomalaisesta juhlaperinteestä, varsinkin pakanallisperäinen juhannuksen vietto taikoineen sekä joulun juhlinta.
Ruokaperinne
pienoiskuva|Karjalanpiirakoita ja munavoita. Suomalaisessa ruokakulttuurissa on vaikutteita sekä idästä että lännestä, ja erot korostuvat maakuntien perinteissä. Lännessä ruokaa on tehty perinteisesti keittämällä ja leivinuunia lämmitettiin harvoin jolloin arkileipä säilytettiin kuivattuna. Idässä uuni lämpeni usein ja sitä käytettiin ruoanlaittoon. Hapattaminen, sienet ja piirakat ovat itäistä perinnettä.
Ankarstierna
Ankarstierna (myös Anckarstierna) oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1142, 1143 ja vapaaherrallinen suku numero 96. Suku on lähtöisin Zeelannista, mistä Didrik Thijsen muutti Ruotsiin 1644 ja tuli laivaston kapteeniksi. Hän kuoli Kööpenhaminan piirityksessä 1658. Hänen kolme poikaansa etenivat laivastossa korkeisiin virkoihin ja heidät kukin aateloitiin.
Kodiak
Kodiak on kaupunki Alaskassa Kodiakinsaarella. Se on saaren suurin kaupunki.
Vuoden väestönlaskennassa Kodiakissa asui 6 334 ihmistä. Näistä 46,40 % oli etnisesti valkoisia ("white"), 10,47 % Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia ja 31,73 % aasialaisia.
Special D.
Special D. (oikealta nimeltään Dennis Horstmann, s. 16. syyskuuta 1980, Hampuri) on saksalainen DJ sekä dancemusiikkia tekevä artisti. Hän on suosittu erityisesti Alankomaissa, missä hän voitti "Best Dance International" -palkinnon. Hän on myös suosittu Pohjois-Amerikassa.
Hänen tunnetuin kappaleensa on "Come With Me", jonka sijoitus Britannian singlelistalla oli 6.
Maryke Hendrikse
Maryke Hendrikse (s. Nassau, Bahama) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka palkittiin Elan d'or -palkinnolla roolistaan Susan Testinä animaatiosarjassa Johnny Test.
Elämäkerta
Hendrikse syntyi Bahamalla, josta hän muutti perheineen Kanadaan ollessaan kaksi ja puoli vuotta vanha. Hendrikse kasvoi 15 minuutin päässä Torontosta, jossa hän myös alkoi harrastaa neljävuotiaana balettia. Päästessään Toronton balettikouluun opettajat kertoivat ettei hänestä tulisi balettitanssijaa ja suosittelivat Hendrikseä siirtymään näyttelemisen pariin. Saadessaan oman agentin hän siirtyi näyttelemään teatterin pariin teini-ikäisenä, jonka jälkeen Hendrikse on esiintynyt myös televisiomainoksissa ja televisiosarjoissa. Poikkeuksellisesti aloitettuaan näyttelemisen hän ei käynyt minkäänlaista teatterikoulua. Tästä huolimatta Hendrikse teki ensimmäisen näytelmäroolinsa vuonna 1990 vieraillessaan My Secret Identity -televisiosarjassa yhden jakson verran.
Ääninäyttelijänä
Ääninäyttelemisen pariin hän päätyi erään teatteriesityksen jälkeen, jossa Hendriksenin hahmo joutui koriin, kuten vastasyntynyt, mutta hän ei mahtunut koriin normaalista syistä. Tämän myötä näytelmän ohjaaja päätti laittaa Hendriksen näyttämön sivulla tekemään vauvan ulinaa. Hänen agenttinsa sattuivat näkemään esityksen ja vakuuttuivat asiakkaansa äänilahjoista. Pian he lähettivät Henriksen useiden animaatioiden koe-esiintymisiin, jonka myötä hän sai ensimmäisen ääniroolinsa CBS:n animaatiosarjasta Blaster's Universe vuonna 1999. Sarjassa Henrikse toimi päähahmon G.C.:n äänenä. Uransa aikana hän on tehnyt usein dubbauksia animeen ja teki ensimmäisen ei-dubbaus-menetelmällä tehdyn ääniroolin Johnny Testissä muutettuaan Vancouveriin. Hendrikse kertoi dubbaamisen olevan huomattavasti vaikeampaa kuin alkuperäisen ääniroolin tekeminen. Siitä huolimatta dubbaamisesta maksetaan vähemmän, jota hän ihmettelee.
Luukudos
Luukudos on elävää jatkuvasti uusiutuvaa tukikudosta. Se muodostuu luusoluista sekä kiteisestä väliaineesta, joka koostuu pääasiassa kalsiumista ja fosfaatista. Luukudoksessa on myös runsaasti kollageenisyitä. Kudoksen rakenteesta johtuen luun puristus-, taivutus- ja venytyslujuudet ovat suuria. Luukudosta muodostuu ja hajoaa koko ajan hormonien säätelemänä.
Luukudoksen muodostuminen ja uusiutuminen
Luukudos muodostuu alkiokautisesta sidekudoksesta kahdella tavalla: joko suoraan sidekudoksesta luutumalla (mm. solisluut ja monet kallon luut) tai siten, että ensin muodostuu rustoinen malli, johon jo kahdeksan viikon ikäisellä sikiöllä ilmaantuvat ensimmäiset luutumiskeskukset. Rustosolut kuolevat ja tilalle saapuu verisuonten matkassa osteoblasteja ja osteoklasteja, jotka alkavat valmistamaan luukudosta.
Luukudoksen rakenne
thumb|200px|right|Luukudosta, jossa on ympyränmuotoisia osteoneja. Luukudoksen soluväliaine on osteoidissa pääosin muodostunut kollageenisyistä ja osteoblastien vaikutuksesta mineralisoituneesta kalsiumhydroksidiapatiitista Ca10(OH)2(PO4)6. Valmiissa luukudoksessa soluväliaineen kuivamassasta noin neljännes on kollageenisyitä ja loppu on kalsiumhydroksidiapatiittia. Luun kuivapainosta on epäorgaanista mineraalia 2/3, ja tästä noin 95 % on kalsiumfosfaattia. Solujen osuus luukudoksesta on vähäinen.
Kirvat
Kirvat (Aphididae) eli lehtikirvat ovat yläheimoon Aphidoidea kuuluvia pieniä, vain muutaman millimetrin kokoisia pehmeäruumiisia hyönteisiä, jotka elävät imemällä kasvien solunesteitä. Maailmanlaajuisesti lajeja tunnetaan noin 4400. Vuoden 2010 kansallisen uhanalaisarvioinnin mukaan Suomessa elää 479 eri kirvalajia. Näistä Suomen punaisen listan lajeja on 107. .
Luukudos
Luukudoksen rakenne
Luun rakenteen perusyksikkö on osteoni, jonka keskellä kulkee sitä ravitseva verisuoni. Osteonissa luusolut eli osteosyytit ympäröivät verisuonta rengasmaisesti. Osteosyytit ovat yhteydessä toisiinsa solu-ulokkeiden avulla, joten aineenvaihdunta välittyy solusta toiseen. Osteoniksi järjestyminen turvaa osaltaan luun solujen energian ja ravintoaineiden saantia.
Kirvat
Kirvoja on ilmeisesti esiintynyt maapallolla permikaudelta lähtien. Vanhimmat tunnetut fossiilit ovat triaskaudelta.
Luukudos
Luun rakenne
Luuta ympäröi sidekudoksinen luukalvo, joka pystyy tuottamaan tarvittaessa uutta luuta luun kasvaessa paksuutta. Luukalvon alla on tiivistä luuta, jonka alla puolestaan on hohkaluuta. Luuydintä on hohkaluun muodostaman verkoston väleissä ja luuydinontelossa.
At the BBC
At the BBC on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen livealbumi vuodelta 2003. Levylle on koottu BBC'n taltioimat kolme live-esitystä vuosilta 1992-1995. Konserttitallenteet heijastavat yhtyeen tyylin nopeaa muuttumista. Siinä missä varhaisin tallenne on raskasta death/doom metalia, viimeisin konserttitallenne on goottimetallia, jopa goottirockia. At the BBC oli vuoteen 2008 asti yhtyeen ainoa livealbumi, vaikka Paradise Lost onkin julkaissut konserttitallenteita video- ja DVD-muodossa.
Kirvat
Tuntomerkkejä
Kirvojen muodonvaihdos on vaillinainen. Aikuisvaihetta edeltää 3–4 toukkavaihetta, jotka muistuttavat ulkoisesti siivettömiä aikuisia yksilöitä, mutta ovat näitä pienikokoisempia.
At the BBC
Albumin kappaleet
Kappaleet 1-4 nauhoitettu 20. marraskuuta 1992 (Friday Rock Show -ohjelma).
Tanikaze
Tanikaze oli keisarillisen Japanin laivaston Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatalta, missä köli laskettiin 1939. Se laskettiin vesille 1. marraskuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 25. huhtikuuta 1941.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Japanin 1. laivaston 1. hävittäjälaivueen 17. hävittäjäviirikköön päällikkönään Katsumi Motoi. Se lähti 18. marraskuuta 1941 laivueen mukana Saekista Iturupiin Kuriileilla, minne se saapui 22. marraskuuta. Alus suojasi 7. joulukuuta amiraali Nagumon Pearl Harboriin hyökännyttä laivastoa ja 21.–23. joulukuuta lentotukialuksia Hiryū ja Sōryū hyökättäessä Wakelle, minkä jälkeen se palasi 29. joulukuuta Kureen.
Alus suojasi 8.–14. tammikuuta 1942 lentotukialusosastoa Japanista Trukille ja edelleen hyökättäessä 20. tammikuuta Rabauliin. Se suojasi 23. tammikuuta Kagaa ja Akagia näiden suojatessa maihinnousuosastoja Rabaulissa ja Kaviengissa, minkä jälkeen alus palasi 27. tammikuuta Trukille. Helmikuun alussa alus suojasi lentotukialusosastoa, joka etsi Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksia. Tanikaze palasi 8. helmikuuta osaston mukana Palaulle. Se suojasi lentotukialusosastoa, joka iski 19. helmikuuta Darwiniin. Alus palasi osaston mukana 21. helmikuuta Staring Bayhin, josta se lähti 25. helmikuuta saman osaston mukana Jaavan eteläpuolelle.
Alus suojasi 7. maaliskuuta Joulusaaria tulittaneita taistelulaivoja Kongo ja Haruna. Alus palasi operaatiosta 11. maaliskuuta Staring Bayhin, josta se suojasi 27. maaliskuuta Intian valtamerelle matkannutta lentotukialusosastoa, joka iski 5. huhtikuuta Colomboon ja 9. huhtikuuta Trincomaleehen. Operaatiosta palattuaan alus siirrettiin 10. huhtikuuta 17. hävittäjäviirikön mukana 1. laivaston 10. hävittäjälaivueeseen. Alus saapui 27. huhtikuuta Kureen, jossa se siirrettiin telakalle huollettavaksi.
Alus suojasi 4.–5. kesäkuuta Midwayn taistelussa amiraali Nagumon iskuosastoa, jolloin hävittäjä vaurioitui ilmahyökkäyksessä. Aluksen taaemmassa tykkitornissa tapahtui räjähdys lähelle osuneen pommin sirpaleista, mikä surmasi kuusi miehistönjäsentä. Alus siirrettiin 14. heinäkuuta 10. hävittäjälaivueen mukana Japanin 3. laivastoon.
At the BBC
Albumin kappaleet
Kappaleet 5-8 nauhoitettu 1995 (Friday Rock Show -ohjelma).
Kappaleet 9-18 nauhoitettu 4. joulukuuta 1993 (yhtyeen konsertti Liverpool Royal Courtissa Sunday Rock Show -ohjelmaa varten.
Tanikaze
Palvelus
Alus lähti 8. elokuuta Kuresta Saipanin kautta Trukille, jonne se saapui 14. elokuuta. Se kuljetti 16. elokuuta Guadalcanalille täydennyksiä palaten paria päivää myöhemmin Trukille, josta se lähti 20. elokuuta edelleen Rabauliin. Alus suojasi 25. elokuuta Milnenlahden miehitysosastoa. Tanikaze suojasi 28.–29. elokuuta joukkojenkuljetusta Rabaulista Milnenlahteen, minkä jälkeen se matkasi Shortlandsiin. Alus kuljetti 1. syyskuuta täydennyksiä Guadalcanalille. Alus suojasi 4. syyskuuta saattueen Shortlandsista Rabauliin, jonne se saapui 6. syyskuuta. Alus teki partiomatkoja Trukin pohjoispuolella, kunnes se osallistui 26. lokakuuta amiraali Aben osaston mukana Santa Cruzin taisteluun. Alus suojasi taistelun jälkeen vaurioituneen risteilijä Chikuman matkan Trukille, jonne alukset saapuivat 29. lokakuuta.
Alus suojasi 2. marraskuuta Zuihoa ja Kumanoa Trukilta Japaniin, jonne osasto saapui 7. marraskuuta. Tanikaze siirrettiin telakalle. Alus suojasi 22. marraskuuta joukkojenkuljetusta Kuresta Manilan kautta Rabauliin Kumanon kanssa. Osasto saapui 4. joulukuuta Rabauliin, josta se jatkoi seuraavana päivänä Shortlandsiin. Alus kuljetti 7. ja 11. joulukuuta täydennyksiä Guadalcanalille sekä 16. ja 21. joulukuuta Mundalle. Alus suojasi 25. joulukuuta Rabaulin edustalla vaurioituneita Uzukia ja Nankaimarua. Alus suojasi 26.–27. joulukuuta joukkojenkuljetusta Rabaulista Shortlandsin kautta Uuteen Georgiaan.
Tanikaze suojasi 5. tammikuuta 1943 joukkojenkuljetussaattueen Rabaulista Laeen palaten 10. tammikuuta saattueen mukana Rabauliin, josta se lähti 13. tammikuuta Shortslandsiin. Alus lähti 14. tammikuuta toimittamaan täydennyksiä Guadalcanalille ja sen päällikkö kaatui seuraavana päivänä ilmahyökkäyksessä. Alus oli 16.–26. tammikuuta Rabaulissa korjattavana, minkä jälkeen se palasi Shortlandsiin. Alukselle saapui 25. tammikuuta uusi päällikkö Tomura Kiyoshi, jonka alaisuudessa tehtiin kolme päivää myöhemmin ensimmäinen tehtävä kuljetettaessa joukkoja Russelin saarelle. Alus evakuoi 1. ja 4. helmikuuta joukkoja Guadalcanalilta sekä 7. helmikuuta suojasi joukkojen evakuointia Russelin saarelta, minkä jälkeen se matkasi 8. helmikuuta Rabauliin.
Alus lähti 11. helmikuuta Rabaulista Trukille, jonne se saapui 14. helmikuuta. Se suojasi 29. maaliskuuta saattueen Trukilta Rabaulin kautta Palaulle, jonne se saapui 3. huhtikuuta. Palaulta alus lähti 6. huhtikuuta suojaten saattueen Hansan lahteen ja Wewakille palaten Palaulle 20. huhtikuuta. Se lähti Palaulta 24. huhtikuuta Trukille, jonne se saapui kaksi päivää myöhemmin. Matkan aikana aluksen uudeksi päälliköksi määrättiin Maeda Shinichiro, koska Tomura sai määräyksen siirtyä taistelulaiva Mayan komentajan apulaiseksi. Alus suojasi 28. huhtikuuta Irakon Trukilta Iwo Jimalle, jonne alukset saapuivat 1. toukokuuta. Tehtävästä vapauduttuaan Tanikaze metsästi sukellusveneitä Iwo Jiman ja Saipanin välisellä merialueella.
Alus lähti 13. toukokuuta Saipanilta saattueen mukana Jokosukaan, jonne se saapui 18. toukokuuta. Jokosukassa se siirrettiin telakalle korjattavaksi. Alus lähti 16. kesäkuuta laivaston mukana Jokosukasta Trukille, jonne saavuttiin 21. kesäkuuta. Seuraavana päivänä alus kuljetti joukkoja Nakan ja Isuzun kanssa Trukilta Naurulle, mistä alukset palasivat 28. kesäkuuta. Alus saattoi 30. kesäkuuta Chokain Trukilta Rabauliin, mistä Tanikaze jatkoi 2. heinäkuuta matkaansa Shortlandsiin. Alus suojasi 5. heinäkuuta joukkojen kuljetusta Kolombangaralle, kun osasto joutui taisteluun Yhdysvaltain laivaston osaston kanssa. Alus oli seuraavana päivänä mukana upottamassa risteilijä USS Helenaa. Se itse kärsi vaurioita räjähtömättömän kranaatin osumasta. Alus suojasi 9. heinäkuuta vastaavaa joukkojenkuljetusoperaatiota.
Rabaulista alus lähti 13. heinäkuuta Trukille, jonne se saapui kaksi päivää myöhemmin. Se suojasi 19. heinäkuuta Junyon Kureen, jonne alukset saapuivat 24. heinäkuuta. Alus lähti 15. elokuuta Junyon kanssa Saekista Singaporeen, jossa ne viipyivät 28. elokuuta – 4. syyskuuta. Alukset olivat 11. syyskuuta jälleen Kuressa. Se suojasi 19. syyskuuta Junyoa kuljetettaessa joukkoja Iwakumista Trukille, jonne saavuttiin 24. syyskuuta. Pari päivää myöhemmin alus lähti Kison ja Taman kanssa kuljettamaan joukkoja Trukilta Ponapeen, mistä ne palasivat 24. syyskuuta. Alus lähti 17. lokakuuta Trukilta laivastoa suojaten Eniwetokille vastaanottamaan mahdollista Yhdysvaltain laivaston iskua, minkä jälkeen alus palasi osaston mukana Trukille 26. lokakuuta. Alus suojasi 31. lokakuuta Junyon, Unyon, Yamashiron ja Isen Trukilta Kureen, jossa se siirrettiin telakalle huollettavaksi. Telakoinnin aikana aluksen takatorni mahdollisesti korvattiin kahdella kolmiputkisella 25 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Aluksen komentaja vaihtui 8. marraskuuta, kun Ikeda Shunsaku vapautti Maedan tehtävästä.
Alus suojasi 26. marraskuuta Shokakun Jokosukasta Trukille, jonne alukset saapuivat 17. joulukuuta. Se suojasi 20.–25. joulukuuta Yamaton Jokosukasta Trukille. Alus suojasi 29. joulukuuta Kumanoa ja Suzuyaa kuljetettaessa joukkoja Trukilta Kaviengiin, mistä alukset palasivat Trukille 1. tammikuuta 1944. Tanikaze avusti 2. tammikuuta 1944 Trukin edustalla torpedoitua joukkojenkuljetusalus Kiyozumimarua, minkä jälkeen se hinasi vaurioituneen Nakan Trukille, jonne alukset saapuivat 8. tammikuuta. Alus suojasi 10.–27. tammikuuta tankkerisaattueen Trukilta Palaulle ja takaisin. Alus lähti 1. helmikuuta laivasto-osaston mukana Trukilta Palaulle, jonne se saapui 4. helmikuuta. Alus palasi 8. helmikuuta Trukille, mistä se suojasi 10. helmikuuta osaston Palaulle.
Alus suojasi 16. helmikuuta osaston Palaulta Linggaan, jonne se saapui 21. helmikuuta. Se suojasi 11. maaliskuuta saattueen Linggasta Palaun kautta Davaoon, jonne alus saapui 1. huhtikuuta. Alus suojasi 8. huhtikuuta saattueen Davaosta Tarakanin ja Balikpapanin kautta Saipanille, jonne saattue saapui 26. huhtikuuta. Se suojasi saattueen 29. huhtikuuta Saipanilta Balikpapanin ja Davaon kautta Tawitawille, jonne alus saapui 19. toukokuuta.
Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Harder (komentajakapteeni Samuel D. Delaney) upotti 9. kesäkuuta 1944 torpedoimalla Tanikazen Sibutun salmessa Tawitawilla 170 kilometriä Basilanista lounaaseen. Aluksen tuhossa menehtyi 114 miehistönjäsentä. Urakazen miehistö pelasti 126 eloonjäänyttä. Pelastuneiden joukossa oli aluksen päällikkö Ikeda, joka kuoli 11. kesäkuuta saamiinsa vammoihin.
Kirvat
Lisääntyminen
Kirvojen lisääntyminen on poikkeuksellisen monimutkainen prosessi, jossa vuorottelevat suvulliset ja suvuttomat sukupolvet. Kirvat talvehtivat niin kutsuttuina talvimunina, joista kuoriutuu keväällä kookkaita naarasyksilöitä. Näistä käytetään nimitystä kantaemo. Kantaemo ei muni vaan synnyttää siivettömiä naarasyksilöitä, joita kutsutaan neitsyiksi. Kantaemon tapaan neitsyet lisääntyvät neitseellisesti ja synnyttävät eläviä poikasia, jotka ovat geneettisesti emonsa klooneja. Yksi kirvasukupolvi elää 20–40 päivää, mutta neitsyet tuottavat jatkuvasti uusia jälkeläisiä ja keväällä kuoriutuneella kantaemolla voi olla syksyyn mennessä miljoonia jälkeläisiä. Joskus alkionkehitys käynnistyy jopa ennen emon syntymää, jolloin kirvan sisällä kehittyy paitsi sen oma jälkeläinen, myös tämän jälkeläinen.
Elintavat
pienoiskuva|left|200px| [[Persikkakirvan (Myzus persicae) siivekäs yksilö.]]
Kirvat ovat yleensä ravintokasvinsa suhteen spesifisiä eli tietty kirvalaji elää vain yhdellä tietyllä kasvilla tai muutamalla eri kasvilajilla. Jotkin kirvalajit aiheuttavat ravintokasviinsa lajille tunnusomaisia äkämiä.
Kirvat elävät tyypillisesti kasvien lehtien alapinnoilla sekä nuorissa latvaversoissa, jotka saattavat olla täysin kirvojen peitossa. Suuren kirvamäärän seurauksena kasvin lehdet lopulta käpristyvät ja kuivuvat. Suotuisissa olosuhteissa kirvat lisääntyvät nopeasti. Ne erittävät lehdille tahmeaa ulostetta, joka tarjoaa hyvän kasvualustan erilaisille sienille ja homeille. Kirvat saattavat myös tartuttaa kasveihin virustauteja.
Muurahaiset voivat elää symbioosissa kirvojen kanssa. Perinteisen vertauksen mukaan kirvat ovat ikään kuin muurahaisten lehmiä, joita muurahaiset ”lypsävät” koskettelemalla niitä tuntosarvillaan. Ärsytyksen seurauksena kirva erittää pisaran sokeripitoista ulostetta, mesikastetta, jota muurahaiset käyttävät ravinnokseen. Vastineeksi muurahaiset suojelevat kirvoja niiden vihollisilta ja antavat niiden lisääntyä rauhassa. Myös tarhamehiläiset keräävät mesikastetta hunajanvalmistusta varten. Kirvojen pahoihin vihollisiin kuuluu mm. seitsenpistepirkko (leppäkerttu, Coccinella septempunctata), mutta tehokkaasti lisääntyvät kirvat ovat mieluisaa ja tärkeää ravintoa myös monille muille hyönteisille.
Torjunta
Kirvat ovat helpoimmin havaittavia kasvituholaisia ja ne on melko helppo hävittää. Kirvat voidaan hävittää kemiallisesti 2–5-prosenttisella mäntysuopaliuoksella. Tukes on poistanut mäntysuovan sallittujen torjunta-aineiden luettelosta vuonna 2010, koska sen käyttöä kasvinsuojelussa ei ole tutkittu riittävästi. Niihin tepsivät myös tavalliset torjunta-aineet. Torjunta-aineiden tehoaineena voi olla ainakin pymetrotsiini, pirimikarbi ja imidaklopridi. Kirvoja voidaan torjua biologisesti esimerkiksi kirvoissa loisivien kirvakiilukaisten (Aphelinus abdominalis) ja loispistiäisiin kuuluvien isokirvavainokaisten (Aphidius colemani) ja jättikirvavainokaisten (Aphidius ervi) avulla. Kirvojen petoja voidaan käyttää myös biologisessa torjunnassa. Näitä petoja ovat esimerkiksi kirvasääski (Aphidoletes aphidimyza), pihaharsokorento (Chrysoperla carnea), kaksipistepirkko (Adalia bipunctata) ja aasianpirkko (Harmonia axyridis). Kirvojen torjunnassa voidaan käyttää myös Lecanicillium lecanii–sienivalmistetta.
Julie Lemieux
Julie Lemieux (s. 4. joulukuuta 1962 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka huomioitiin Elan-ehdokkuudella animaatiosarjasta Wilbur. Hän on uransa aikana tehnyt useita dubbauksia, sekä alkuperäisiä äänirooleja animaatioihin.
Comanthina schlegeli
Comanthina schlegeli on hiustähti eli merililjoihin kuuluva, ulkonäöltään saniaista muistuttava piikkinahkainen eläin.
Hiustähtiä myydään joskus meriakvaarioihin, mutta koska ne eivät kykene käyttämään korvikeruokia, ne nääntyvät ennen pitkää nälkään, jos eivät saa riittävästi luonnollista ravintoa. Siksi niiden pitämistä akvaarioissa ei suositella.
Gansikloviiri
Gansikloviiri (C9H13N5O4) on nukleosidianalogeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muun muassa sytomegalovirusinfektioiden hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa gansikloviiri on kiteistä ainetta, joka liukenee hieman veteen. Gansikloviirin antiviraaliset ominaisuudet johtuvat siitä, että se metaboloituu tymidiinikinaasientsyymin vaikutuksesta gansikloviiritrifosfaatiksi. Tämä on virusten DNA-polymeraasientsyymin inhibiittori ja virus ei kykene enää jakautumaan. Koska gansikloviirin biosaatavuus suun kautta annosteltuna on huono, se annetaan ruiskeena suoneen. Yhdistettä käytetään sytomegalovirusinfektioiden hoitamiseen potilailla, joiden immuunipuolustus on heikentynyt esimerkiksi HIV-infektion vuoksi, tai vakavien herpesvirusinfektioiden hoitamiseen. Gansikloviiristä on kehitetty suun kautta annosteltava aihiolääke valgansikloviiri.
Maat ja Kansat
Maat ja Kansat oli Tampereella vuosina 1906–1913 toiminut elokuvayhtiö. Se omisti elokuvateattereita, toi maahan ja vuokrasi elokuvaohjelmia sekä valmisti lähes 30 lyhytelokuvaa.
Keväällä 1906 perustetun osakeyhtiön hallituksen muodostivat merikapteeni Axel Backman, kauppias Rafael Harberg (Haarla), rautatiekirjuri Arthur Johannes Forsander ja varajäsenenä isännöitsijä Arthur Prikander. Sen toimialaksi ilmoitettiin ”kansa- ja maantieteellisten opettavien ja huvittavien kuvien näytteleminen maamme eri kaupungeissa ja keisarikunnassa”. Yhtiö perusti elokuvateatterin Viipuriin ja osti turkulaisen Maailman Ympäri -teatterin. Tampereella sen omistukseen siirtyivät Ruuskasen talon Ympäri Maailman ja Palanderin talon Maailman Ympäri, jotka elokuussa 1907 korvattiin Hämeenkatu 8:n Ympäri Maailman -teatterilla. Kuopioon avattiin kiinteä elokuvateatteri lokakuussa 1906 ja yhtiö harjoitti myös kiertuetoimintaa. Loppuvuodesta 1907 Maat ja Kansat mainosti, että sillä oli filiaali myös Venäjällä.
Maat ja Kansat oli Suomen ainoa Helsingin ulkopuolinen elokuvien maahantuontia ja levitystä harjoittanut yhtiö. Syksyllä 1908 se oli perustamassa maahantuonti- ja levitysyhtiö Bioa, jossa olivat mukana myös helsinkiläiset Central, Kansainvälinen Biografi sekä myöhemmin Pathé Frèresin agenttina toiminut Erik Estlander. Bion toiminta lakkasi jo seuraavana keväänä, ja samalla päättyi myös tamperelaisyhtiön maahantuonti.
Elokuvien valmistaminen liitettiin yhtiön toimenkuvaan osakepääoman korotuksen yhteydessä vuonna 1909. Hallituksen jäseninä toimivat tuolloin Forsander, Backman ja isännöitsijä K. O. Toivonen sekä varajäsenenä rouva H. Forsander. Ensimmäinen, Nokiankoskea esittänyt kuva oli kuitenkin esitetty jo Hämeenkatu 8:n avajaisissa vuonna 1907. Maat ja Kansat valmisti yhteensä lähes kolmekymmentä lyhyttä dokumenttielokuvaa sekä näytelmäelokuvan Vasikan häntä (1908). Vuosina 1907–1908 se oli Karl Emil Ståhlbergin Atelier Apollon jälkeen Suomen toiseksi suurin elokuvatuottaja. Yhtiön elokuvien laatua on pidetty heikkona. Niistä on säilynyt vain Kuvia valtiopäivien juhlallisista avajaisista vuodelta 1910.
Battlefield 1942: Desert Combat
Desert Combat on pelimuunnos EA:n Battlefield 1942 -pelisarjaan. Muunnelman ovat tehneet Frank Delise, Brian Holinka ja Tim Brophy. Desert Combat siirtää nykyaikaisen sodankäynnin Lähi-itään Yhdysvaltojen ja Irakin väliseen Operaatio Desert Stormiin, eli Persianlahden Sotaan. Peli sisältää useita karttoja sekä 1990- 2000 luvun ajoneuvoja ja aseita.
Kapinalliset (Irak)
* (aseettomat kuljettajat-aseidenkäyttäjät-matkustajat)
Hauensuoli
Keskiajalta lähtien kallioihin on hakattu merkintöjä, kuten nimikirjoituksia, vaakunoita, "puumerkkejä" ja jopa tarinoita. Kaiverruksia ovat tehneet varsinkin pitkästyneet merenkulkijat odotellessaan sopivaa purjehdussäätä. Vanhimmat kaiverrukset ovat 1400-luvulta; yhteensä merkintöjä on yli 600. Eniten piirroksia on 1500- ja 1600-luvuilta. Kaiverruksista kuuluisin lienee Augustin Ehrensvärdin tutkimus- ja mittausseurueen kirjoitus vuodelta 1754:
Dj
Dj tarkoittaa seuraavia:
Lamkulla
Lamkulla on kylä Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Kemiön kunnanosan itäosassa.
Lamkullan naapurikylät ovat Flugböle, Koustar, Hova ja Sjölax. Lamkullan kylämäkeä ympäröivät pellot. Kylän pohjoisrajana toimii itään Elmdalsvikeniin laskeva oja. Kyläalueen eteläosassa kohoaa korkea kallioalue Malmgårdarna.
Vuoden 1566 maakirjan mukaan Lamkulla muodostui kahdesta tilasta. Tiloja oli kolme isojaon aikaan 1787. Kylässä toimi 1950- ja 1960-luvuilla salaojaputkitehdas Kimito Rörfabrik.
Kalle Aukusti Poukka
Kalle Aukusti Poukka (2. huhtikuuta 1882 Tottijärvi – 20. joulukuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professori.
Poukan vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Mattila (Poukka) ja Wilhelmina Tolppa. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1903, filosofian lisensiaatiksi 1907 sekä Filosofian maisteriksi ja tohtoriksi 1907. Poukka opiskeli Göttingenin yliopistossa kesäisin 1905-1907 ja hän teki opintomatkoja Euroopan eri maihin vuosina 1912-1930.
Poukka luennoi matematiikasta Helsingin yliopistossa 1907–1910 ja hän toimi Teknillisen korkeakoulun apuopettajana 1907–1910. Poukka oli Tampereen kauppaoppilaitoksen opettajana 1912–1926, Tampereen teknillisen opiston tuntiopettajana 1913–1919, Tampereen klassillisen lyseon vanhempana lehtorina 1916–1919 sekä Tampereen teknillisen oppilaitoksen matematiikan ja mekaniikan yliopettajana ja johtajana 1919–1926. Hän oli Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professorina 1926–1935.
Poukka oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä ja eri kunnallisten kautakuniten jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli naimisissa vuodesta 1912 Ina Irene Vikholmin kanssa. Hänen poikansa Pentti Poukka oli Uuden Suomen päätoimittaja ja Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Hallitustenvälinen konferenssi
Hallitustenvälinen konferenssi (HVK ) valmistelee muutokset Euroopan unionin perussopimuksiin. Viimeksi hallitustenvälinen konferenssi pidettiin 2007, jonka seurauksena Lissabonin sopimus allekirjoitettiin 13. joulukuuta 2007. Sitä edellinen hallitustenvälinen konferenssi pidettiin 2003, joka valmisteli Sopimuksen Euroopan perustuslaista, jota ei koskaan saatettu voimaan.
Prosessi
Hallitustenvälisen konferenssin käynnistää ministerineuvosto yksinkertaisella ääntenenemmistöllä jonkin jäsenvaltion tai Euroopan komission aloitteesta. Lisäksi ministerineuvosto pyytää etukäteen Euroopan parlamentin ja tarvittaessa myös Euroopan komission lausunnon.
Käytännössä konferenssi koostuu työryhmästä, johon jäsenvaltioiden hallitukset nimittävät edustajansa. Myös Euroopan komissio voi olla edustettuna. Työryhmä raportoi etenemisestä ministerineuvostolle. Valtion- ja hallitusten päämiehet tekevät Eurooppa-neuvostossa lopullinen päätöksen.
Tuntemattomat
Tuntemattomat oli MTV3-kanavalla esitettävä suomalainen kilpailuohjelma, joka perustuu yhdysvaltalaisen Reveille Productionin formaattiin Identity. Tuntemattomien ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 11. tammikuuta 2008 – 28. maaliskuuta 2008, ja toinen tuotantokausi esitettiin 13. maaliskuuta 2009 – 12. kesäkuuta 2009.
Ohjelman juonsi Jaakko Saariluoma.
Kilpailun kulku
Studiossa olevan kilpailijan täytyy yhdistää kaksitoista sanaa tai lausetta eli identiteettiä kahteentoista studiossa olevaan henkilöön. Identiteettejä voivat olla muun muassa kolmen lapsen isä, lääkäri, vatsastapuhuja, poliisi, voittanut maailmanmestaruuden jalkapallossa ja niin edelleen. Mitä enemmän identiteettejä kilpailija arvaa oikein, sitä enemmän hän voittaa rahaa. Mikäli kilpailija pystyy yhdistämään kaikki kaksitoista identiteettiä, hän voittaa ohjelman pääpalkinnon 30 000 euroa.
Jos kilpailija tarvitsee apua kilpailun aikana, hänellä on käytettävänään kolme apukeinoa:
Tunnettuja Tuntemattomia
Tunnistettavana olevat Tuntemattomat ovat yleensä vieraita ihmisiä. Joukossa on kuitenkin silloin tällöin mukana myös julkisuuden henkilöitä. Suluissa on päivämäärä, jona jakso on esitetty.
Tunnistettavana olisi ollut myös näyttelijä-laulaja Mandi Lampi, jonka kuoleman takia jaksoa ei kuitenkaan esitetty. MTV3:n tuottajan Hanna Myllerin mukaan kyseistä jaksoa ei olisi välttämättä muutenkaan näytetty, sillä kyseisessä jaksossa ollut kilpailija ei menestynyt kovinkaan hyvin.
Akiak
Akiak on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Kuskokwim-joen länsirannalla.
Akiak on jupikkieskimoiden asuttama kalataloudesta ja turismista elävä kylä. Nimi "akiak" tarkoittaa "toista puolta". Akiakissa on alkoholinmyynti kielletty.
Vuoden väestönlaskennassa Akiakissa asui 309 ihmistä. Näistä 92,88 % edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja. Vuoden 2004 väkilukuarvio on 367.
Sidekudos
Sidekudos on selkärankaisten eläinten ja ihmisen kudostyyppi, josta muodostuu yhdessä luu- ja rustokudoksen kanssa eri elinten tukirakenne. Se kuuluu tukikudoksiin. Luut, rustot, jänteet, nivelsiteet, lihaksia ympäröivät peitinkalvot, sydämen läpät, aivoja tukevat liimamaiset verkostot, sarveiskalvo, hammasluu ja monet muut elimistön rakenteet koostuvat sidekudossoluista.
Varsinaista sidekudosta on kahta tyyppiä: löyhää sidekudosta ja jäykkää sidekudosta. Kaksi kolmasosaa elimistön nesteistä on sidekudoksesta koostuvissa peitinkalvoissa ja niitä voitelevassa hyaluronihapossa.