cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kemarley Brown
Ashani Kemarley Brown (s. 20. heinäkuuta 1992) on syntyjään jamaikalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 metrillä ja 200 metrillä. Vuodesta 2016 alkaen hän on edustanut Bahrainia. Hänen ennätysaikansa 100 metrillä on 9,93 toukokuulta 2014.
Ura
Brownin ensimmäinen kansainvälisistä kisoista saavuttama mitali oli Jamaikan U20-joukkueen pikaviestin kultamitali vuoden 2011 CARIFTA-kisoista. Brownin lisäksi joukkueessa juoksivat Odail Todd, Kemar Bailey-Cole ja Jazeel Murphy. Kisojen jälkeen Brown ajautui vammakierteeseen ja oli muutaman vuoden syrjässä kv. kisoista.
Samuel Costa
Samuel Costa (s. 30. marraskuuta 1992 Bolzano) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Gruppo Sportivo Fiamme Oro -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa vuonna 2012 Costa saavutti hopeaa Italian joukkueen mukana. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Costa oli normaalimäen kilpailussa 47:s ja Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 suurmäen kilpailussa 38:s. Šotsin olympialaisissa 2014 hän oli joukkuekilpailun kahdeksas ja normaalimäen kilpailun 30:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 Costa oli joukkuekilpailussa neljäs, parisprintissä viides ja 22:s sekä suurmäen, että normaalimäen kilpailuissa. Lahden MM-kilpailuissa hän oli joukkuekilpailun ja parisprintin kuudes, suurmäen kilpailun 25:s ja normaalimäen kilpailun 30:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli normaalimäen kilpailun 12:s, suurmäen kilpailun 18:s ja joukkuekilpailussa seitsemäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 20:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli suurenmäen Gundersen-kilpailussa 38:s ja joukkuekilpailussa yhdeksäs. Planican MM-kilpailuissa hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 20:nneksi.
Orchestra Marrabenta Star de Moçambique
Orchestra Marrabenta Star de Moçambique oli mosambikilainen marrabentaa soittanut yhtye. Sen keulahahmo oli laulaja Wazimbo. Yhtye perustettiin vuonna 1979, mutta alkoi saada kansainvälistä suosiota vasta noin vuonna 1987. Orchestra Marrabenta Star de Moçambique hajosi 1990-luvulla. Sen jälkeen ainakin yhtyeen mieslaulaja Wazimbo ja naislaulaja Mingas ovat saaneet suosiota sooloartisteina.
Orchestra Marrabenta Star de Moçambiquen levyihin kuuluvat Independance (1989) ja Marrabenta Pique-Nique (1996). Lisäksi yhtyeen kappaleita on julkaistu useilla mosambikilaisen ja afrikkalaisen musiikin kokoelmilla.
40 unohtumatonta laulua
40 unohtumatonta laulua on Sony BMG:n kokoelmalevysarja. Sarjaan kuuluvat muun muassa seuraavat kokoelmalevyt:
Unohtumattomat (Irwin Goodman)
Unohtumattomat on vuonna 1979 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy.
Isaac Rice
thumb|Isaac Rice Isaac Leopold Rice (22. helmikuuta 1850 Wachenheim – 2. marraskuuta 1915) oli yhdysvaltalainen keksijä, shakkimesenaatti, shakinpelaaja ja kirjailija.
Hän antoi nimensä kehittämälleen Ricen gambiitille ja järjesti useita turnauksia, joissa pelaaminen aloitettiin kyseisellä avauksella. Vuonna 1904 Rice perusti Rice Gambit Association järjestön, joka julkaisi tarkan analyysin avauksen tehokkuudesta.
HMS Mjölner (1942)
HMS Mjölner (runkonumerot 32) oli Ruotsin laivaston Mode-luokan hävittäjä.
Sen köli laskettiin syyskuussa 1941 Eriksbergs Mekaniska verkstadsilla ja alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1942. Alus otettiin 12. marraskuuta palvelukseen ja se poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1966.
Gelnhausen
Gelnhausen on kaupunki Hessenin osavaltiossa, Saksassa. Se on Main-Kinzig-Kreisin hallintokaupunki. Kaupungin pinta-ala on 45,1 neliökilometriä, ja kesäkuussa 2021 siellä asui 23 228 asukasta.
pienoiskuva|vasen|Euroopan unionin maantieteellinen keskipiste sijaitsi Gelnhausenissa 2007–2013. Gelnhausenissa oli Euroopan unionin maantieteellinen keskipiste vuosina 2007–2013. Keskipiste siirtyi kymmenen kilometriä kaakkoon Kroatian liittyessä Euroopan unioniin 2013.
Historia
Keisari Fredrik I Barbarossa perusti Gelnhausenin vuonna 1180. Kaupunkiin tuli rautatieyhteys 1868, kun Hanaun ja Fuldan välinen rataosuus avattiin. Vuonna 2005 Gelnhausenista tuli Main-Kinzig-Kreisin hallintokaupunki.
Kaupunginosat
pienoiskuva|vasen|Gelnhausenin kartta. Gelnhausen jakautuu kuuteen kaupunginosaan (Stadtteile). Asukasluvut 31. joulukuuta 2019.
Ystävyyskaupungit
Lähde:
Maurizio Pratesi
Maurizio Pratesi (s. 2. helmikuuta 1975) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Takamiehenä pelanneen 190-senttisen Pratesin kasvattajaseura oli Kiri-60. Pratesi pelasi vuosia ammattilaisena Euroopassa ja 45 ottelua Suomen miesten maajoukkueessa.
Pratesi lopetti uransa huipputasolla lokakuussa 2006 loukkaantumisten vuoksi, mutta pelattuaan hyvän kauden I-divisioonassa hän jatkoi uraansa pääsarjatasolla pelaten viimeiset kilpaottelunsa vuonna 2007 Korisliigassa Torpan Pojissa.
Lisboa Matavel
Lisboa Matavel (1938-6. marraskuuta 2002) oli mosambikilainen laulaja. Hän aloitti uransa 1960-luvulla. Matavel oli soolouralla, kunnes hän vuonna 2000 liittyi marrabentaa ja rap-musiikkia yhdistelevään Mabulu-yhtyeeseen. Hän osallistui Mabulun ensimmäiselle matkalle Eurooppaan 2000. Hän sai myöhemmin levytyssopimuksen pakistanilaisen levytysyhtiön kanssa, mutta kuoli 2002.
Riiaistenjärvi
Enimmillään 3,5 metriä syvä Riiaistenjärvi on itä-länsisuunnassa pitkulainen. Sen länsipäähän laskee ojan kautta Kuralanjärvi ja sen kautta myös Kuralanjärveen laskeva Tiskari. Riiaistenjärven itäpäästä on laskuoja mereen Kirkkolahteen. Järven rannat ovat enimmäkseen metsää, mutta lähettyvillä on peltoja ja korkeita kallioita. Järven koillisrantaa kulkee Seututie 189 eli Rymättyläntie. Länsipää, minne lasku-oja Kuralanjärvestä laskee, on tulva-aluetta.
Riiaistenjärven pohjoisrannalla sijaitsee ajoittamaton kivirakenteinen muinaisjäännös. Järvi oli vaarassa kasvaa umpeen 2000-luvun alkupuolella, mutta maatalouden vähentyminen pelasti järven umpeenkasvamiselta.
Hoito
Järveen istutettiin vuonna 2005 1 360 kuhaa, sekä vuoden 2006 aikana 1 000 kuhaa ja 500 planktonsiikaa. . Järveen on tullut lisäksi ruutanoita Kuralanjärvestä, joka laskee Riiaistenjärveen.
Preussi
Preussi (, preus. Prūsa,, liettuaksi Prūsija) oli merkittävä saksalainen valtio, joka syntyi Preussin herttuakunnasta ja Brandenburgin markkreivikunnasta. Preussia hallitsi vuosisatojen ajan Hohenzollernin suku, joka onnistui laajentamaan maa-aluettaan hyvin järjestäytyneen ja tehokkaan armeijan avulla. Berliiniä vuodesta 1701 pääkaupunkinaan käyttäneellä Preussilla oli merkittävä vaikutus Saksan historiaan. Preussi oli valtauskonnoltaan protestanttinen.
Preussi-nimen merkityksiä
Nimi Preussi viittaa muinaispreussilaisiin, Baltiassa asuneisiin ihmisiin jotka olivat sukua latvialaisille ja liettualaisille. 1200-luvulla Saksalainen ritarikunta valloitti ”Vanhan Preussin”. Vuonna 1308 nämä ristiretkeläiset valloittivat aiemmin Puolalle kuuluneen Pomerelian, johon myöhemmin syntyi Danzigin kaupunki. Tälle alueelle alkoi muuttaa saksalaisia, ja kulttuurin saksalaistuminen oli hyvin selvää koko alueella lukuun ottamatta eteläosia, jotka olivat puolalaistuneet. Vuonna 1466 alue jaettiin kahteen osaan, mutta vuodesta 1618 lähtien Itä-Preussilla oli Brandenburgin vaaliruhtinaskunnan kanssa yhteinen Hohenzollern-sukuinen hallitsija. Vuonna 1701 Fredrik I kruunautti itsensä Preussin kuninkaaksi, ja tämän jälkeen koko Hohenzollernien valtakuntaa, Brandenburg mukaan luettuna, alettiin yleisesti nimittää Preussin kuningas­kunnaksi. 1700-luvun lopulta lähtien suuresti laajentunut Preussi hallitsi Pohjois-Saksaa poliittisesti ja taloudellisesti ja oli väkiluvultaan alueen suurin valtio. Saksan yhdistyttyä 1871 Preussi oli Saksan keisarikunnan suurin ja vaikutusvaltaisin liittomaa (saks. Bundesland, eli osavaltio).
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Preussista tuli osa Weimarin tasavaltaa osavaltiona. Se tosin menetti asemansa 1932 ja joutui de facto natsivallan alle vuonna 1933 ja liittoutuneiden valloittamaksi vuonna 1945. Toisen maailmansodan jälkeen Preussi jaettiin Puolan, Neuvostoliiton ja molempien Saksojen kesken, minkä jälkeen Preussia ei enää ole ollut olemassa.
Saksalainen Preussi ja Brandenburg-Preussi
Itämeren kaakkoiskolkassa eläneet muinaispreussilaiset puhuivat balttilaiskieliin kuulunutta muinaispreussia. Heidät kukisti vuonna 1283 saksalainen ritarikunta, joka valloitti maan. Alueelle alkoi muuttaa saksalaisia uudisasukkaita. Preussilaisten saksalaiset nujertajat alkoivat sitten käyttää itsestään nimitystä preussilainen. Tuolloin syntyi myös saksalainen maanomistajaluokka junkkerit. Junkkerit hallitsivat Preussin maanomistusta, teollisuutta, kauppaa ja armeijaa. 1400-luvulta alkaen suurin osa virkamiehistä ja upseeristosta oli junkkereita.
Saksalainen ritarikunta menetti Danzigin alueen eli Länsi-Preussin Puolalle vuonna 1466. Itä-Preussin ritarikunta sai pitää, mutta sekin alistettiin Puolan kuninkaan lääninherruuteen. Ritarikunnan suurmestari Albrekt muutti alueensa protestanttiseksi Preussin herttuakunnaksi vuonna 1525. Vuonna 1618 Itä-Preussin peri Brandenburgin vaaliruhtinas Juhana Sigismund Hohenzollern, ja vuonna 1657 (lopullisesti 1660) vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm onnistui vapauttamaan Itä-Preussin Puolan lääninherruudesta. Koska Brandenburg oli yksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan tärkeimmistä valtioista – vaaliruhtinaat valitsivat uuden keisarin entisen kuoltua – valtiota kutsuttiin vielä pitkään Brandenburgiksi ja 1700-luvulla Brandenburg-Preussiksi.
Brandenburg-Preussi sai Westfalenin rauhansopimuksessa 1648 runsaasti uusia alueita: Taka-Pommeri, Magdeburgin arkkihiippakunta sekä Halberstadtin, Kamminin ja Mindenin hiippakunnat. Tästä alkaen sen katsottiin olevan eurooppalainen suurvalta.
Fredik Vilhelm onnistui lyömään voittamattomina pidetyt ruotsalaiset Fehrbellinin taistelussa 1675. Brandenburg-Preussissa säädettiin 1685 Potsdamin edikti, jonka myötä suuri määrä Ranskassa vainottuja hugenotteja muutti maahan ja vahvisti maan taloutta.
Itsevaltaiset Hohenzollern-kuninkaat
Kuningaskunnan aseman vähittäinen vahvistuminen perustui sen armeijaan. Preussista tuli Fredrik II Suuren kaudella (1740–1786) yhä selvemmin sotilasvaltio, sillä valtion menoista 70 % käytettiin armeijan hyväksi. Vähitellen se pystyi uhmaamaan suurempaa saksalaista naapurivaltiota Itävaltaa, joskin se pystyi saamaan siitä yliotteen vasta vuonna 1866 Preussin–Itävallan sodassa. Preussin kuninkaat olivat itsevaltiaita ja hallitsivat ilman valtiopäiviä ja perustuslakia, kunnes maapäivät aloittivat toimintansa vuonna 1847.
Preussi nousee suurvallaksi
Preussin ensimmäisen kuninkaan Fredrik I:n seuraaja, vuosina 1713–1740 hallinnut Fredrik Vilhelm I pani kuntoon sotalaitoksen ja valtion raha-asiat sekä valloitti Ruotsilta osan Etu-Pommeria. Hänen seuraajansa Fredrik Suuren hallitusaikana (1740–1786) Preussi kohosi suurvallaksi. Itävallan perimyssodassa se valloitti Sleesian ja puolustautui seitsenvuotisessa sodassa 1756–1763 menestyksellisesti ylivoimaa vastaan. Puolan ensimmäisessä jaossa vuonna 1772 Preussi sai Brandenburgin ja Itä-Preussin välissä sijainneen, siihen saakka Puolalle kuuluneen Länsi-Preussin (suunnilleen saman alueen, joka paljon myöhemmin, vuosina 1919–1939, tunnettiin Puolan käytävänä), minkä jälkeen valtion alue muodosti yhtenäisen kokonaisuuden. Seuraavissa jaoissa Fredrik Vilhelm II:n aikana (1786–1797) Preussi sai vielä laajoja alueita. Liitettyään Länsi-Preussin valtakuntaansa Fredrik II Suuri sai historiallisen oikeutuksen käyttää itsestään nimitystä Preussin kuningas, eikä enää kuningas Preussissa. Hänen jälkeensä tulleet kuninkaat kantoivat myös tätä titteliä aina viimeiseen preussilaiseen kuninkaaseen Vilhelm II:een saakka.
Napoleonin sodissa Preussi oli ensin puolueeton. Fredrik Vilhelm III (1797–1840) julisti vuonna 1806 Ranskaa vastaan sodan vastalauseena sille, että Ranska esiintyi läntisten ja pohjoisten saksalaisvaltioiden suojelijana eli roolissa, joka perinteisesti oli kuulunut Preussille. Preussi kärsi kuitenkin tappiot Jenan ja Auerstädtin taisteluissa. Tämän jälkeen Napoleon marssi Berliiniin. Tilsitin rauhassa 1807 Preussi luovutti Elben länsipuoliset alueet sekä Puolan toisessa (1793) ja kolmannessa jaossa (1795) hankkimansa alueet. Tämän lisäksi Preussi pakotettiin vastahankaiseen liittolaissuhteeseen Ranskan kanssa ja se joutui tämän takia toimimaan mobilisaatioalueena Ranskan sotaretkellä Venäjää vastaan 1812, minkä lisäksi preussilaisia joukkoja osallistui sotaretkelle.
Vuosien 1806–1807 sotatappion jälkeen Preussin sotalaitosta uudistettiin, maaorjuus lakkautettiin, talouselämää vapautettiin ja kunnallinen itsehallinto perustettiin. Uudistustyön johtajina olivat ruhtinas von Hardenberg (vastuualueenaan talouselämän liberalisointi), paroni vom Stein (maaorjuuden lopettaminen, ministerijärjestelmän luominen), kenraali von Scharnhorst (asevelvollisuus ja uusi kurinpitojärjestelmä armeijaan) sekä sotamarsalkka von Gneisenau (armeijan johtamisjärjestelmä). Uudistukset johtivat Preussissa kansalliseen innostukseen, jota lisäsi filosofi Fichten isänmaallinen herätystoiminta. Liikehdintä levisi Preussista nationalistisena aatteena koko Saksaan. Napoleonin kärsittyä tappion Venäjän-retkellään teki preussilainen kenraali Johan David Ludwig omavaltaisen aloitteen kääntää aseet venäläisten sijaan ranskalaisia vastaan. Vuonna 1813 sotamarsalkka Blücherin komentama Preussin armeija johtikin saksalaisten sotaa Napoleonia vastaan. Wienin kongressin jälkeen Preussi liittyi Pyhään Allianssiin.
Pohjois-Saksan liitosta Saksan keisarikunnaksi
thumb|Preussin kuninkaiden vaakuna vuodesta 1873 lähtien. Fredrik Vilhelm IV:n aikana vuonna 1848 Ranskassa puhkesi helmikuun vallankumous, joka johti levottomuuksiin myös Berliinissä. Vasta 1850 kuningas sääti Preussille perustuslain. Vilhelm I:n hallitsijakausi (1861–1888) alkoi vapaamielisenä, mutta kuningas joutui pian kiistaan valtiopäivien kanssa, jotka eivät myöntäneet varoja armeijan uudistamiseen. Kuningas nimitti pääministerikseen Otto von Bismarckin, joka hankki siihen varat ilman edustajakamarin suostumusta, koska hän pyrki yhdistämään Saksan Preussin johdolla. Vuonna 1864 Preussi liittoutui Itävallan kanssa Tanskaa vastaan, joka sodassa menetti Lauenburgin, Slesvigin ja Holsteinin. Saaliista syntyi voittajien kesken sota 1866. Itävallan oli Prahan rauhassa 1866 erottava Saksan liitosta ja suostuttava siihen, että Slesvig ja Holstein sekä Itävaltaa sodassa auttaneet Hannoverin kuningaskunta, Hessen-Kasselin vaaliruhtinaskunta, Nassau ja Frankfurt am Main liitettiin Preussiin.
Mainjoen pohjoispuoliset valtiot yhtyivät Preussin johtamaksi Pohjois-Saksan liitoksi, ja Preussi teki Etelä-Saksan valtioiden kanssa puolustus- ja hyökkäysliiton. Ranskan–Preussin sodassa 1870–1871 sekä Etelä- että Pohjois-Saksan valtiot yhtyivät Preussin johtamaksi liittoumaksi, ja sodan jälkeen ne yhdistyivät Saksan keisarikunnaksi. Preussin kuninkaasta Vilhelm I:stä tuli Saksan keisari. Preussilla oli Saksan keisarikunnassa muita osavaltioita voimakkaampi asema: hallitsija esiintyi arvonimellä ”Saksan keisari ja Preussin kuningas”. Saksan valtakunnankansleri oli pääsääntöisesti samalla myös Preussin pääministeri, ja valtakunnan hallinto hoidettiin Preussin ministeriöiden kautta. Vuonna 1918 Preussista tuli tasavalta. Se oli verraten vanhoillisesti hallittu valtio.
Preussin vaikutus Suomeen
Ruotsi lähti 1500-luvulla mukaan Martti Lutherin aloittamaan uskonpuhdistukseen. Kirkollisessa elämässä Suomi otti monien vuosisatojen ajan virikkeitä preussilaisesta uskonnollisuudesta (pietismi). Saksan kieli nousi suomalaisille entistä tärkeämmäksi 1700-luvulla ja se oli hallintokieli Venäjään liitetyissä Viipurin ja Käkisalmen lääneissä. Saksalainen humanismi nousi kukoistukseen 1770-luvulla, ja se vaikutti Turun ja Viipurin kulttuuripiireissä kirjallisuusharrastuksena ja lisäsi kiinnostusta Preussia kohtaan.
Königsbergin Albertus-yliopisto oli tärkeä paikka sekä tieteen että protestanttisuuden leviämiselle Suomeen. Luterilaiselle uskolle tärkeä Wittenberg kuului Preussin alueeseen vuodesta 1815. Suomi pyrki samalla tavalla omaksumaan teollistumisen, tekniikan ja arkkitehtuurin uusia virtauksia (esimerkiksi Bauhaus-tyyli). Berliinin maine luonnontieteellisen tutkimuksen keskuksena syntyi 1800-luvun lopulla. Vuosina 1901–1933 sai 19 Berliinissä työskennellyttä luonnontieteilijää Nobelin palkinnon. Tuolloin Berliinissä opiskelleita tieteilijöitä olivat muiden muassa lääkäri Arvo Ylppö, eläinlääkäri Agnes Sjöberg, geofyysikko Veikko Heiskanen, fyysikko Gunnar Nordström, kemisti Gustav Komppa sekä historiantutkijat Väinö Voionmaa ja Gunnar Suolahti. Voionmaa toi Saksasta mukanaan myös sosialistisia aatteita, joita yleisestikin omaksuttiin juuri Saksasta (esimerkiksi Erfurtin ohjelman käyttäminen Suomessa SDP:n Forssan ohjelman pohjana).
Suomessa vuonna 1914 käynnistynyt jääkäriliike pyrki hankkimaan sotilastaitoja ja sotilaallista tukea Preussilta Venäjää vastaan. Sotilaskoulutuksen saaneet jääkärit levittivät sittemmin osaamistaan Suomeen. Preussi oli mukana myös Suomen kuningaskuntahankkeessa vuonna 1918, jolloin Hohenzollern-sukuun kuuluvaa prinssi Oskaria ehdotettiin Suomen kuninkaaksi. Vaikka yritys epäonnistui, oli Saksalla edelleen suuri vaikutus Suomen tieteen, uskonnon ja kulttuurin alalla toisen maailmansodan loppuun asti.
Preussi kukistuu maailmansodissa
Vuonna 1945 neuvostojoukot miehittivät koko Itä- ja Keski-Saksan (mukaan lukien Berliinin). Oder–Neisse-linjan itäpuolelle jääneet alueet, Sleesia, suurin osa Pommeria, Itä-Brandenburg ja Itä-Preussi (lukuun ottamatta pohjoisinta osaa) jäivät Puolalle. Königsberg (nykyisin Kaliningrad) siirtyi Neuvostoliiton hallintaan, ja nykyään alue on eksklaavina erillään emämaastaan Venäjästä. Arviolta kymmenen miljoonaa saksalaista pakeni tai karkotettiin näiltä alueilta saksalaisten joukkomuuton aikana.
Liittoutuneiden valvontaneuvosto julisti 25. helmikuuta 1947 Preussin valtion lakkautetuksi ja pilkkoi sen alueen osavaltioiksi. Yhtenä syynä Preussin nimen hävittämiseen kartalta oli se, että Preussin valtio oli monien mielestä muodostunut saksalaisen militarismin vertauskuvaksi. Preussin valtion lakkauttaminen johti myös Preussin taideakatemian lakkauttamiseen vuonna 1954. Vuonna 1972 Preussin tiedeakatemia lakkautettiin. Sen tilalle perustettiin vastaavat laitokset Saksan eri osavaltioihin.
Chiquito
Chiquito (s. 1978) on mosambikilainen rap-artisti. Aluksi hän vaikutti Mad Level-nimisessä yhtyeessä. Chiquito oli kuitenkin melko tuntematon siihen saakka, kunnes hän vuonna 2000 liittyi marrabentaa ja rap-musiikkia yhdistelevään Mabulu-yhtyeeseen.
Za
Za tarkoittaa seuraavia:
Mayotte
Mayotte eli Mahoré on Ranskan merentakainen departementti ja aluehallinto, joka sijaitsee Komorien saaristossa Mosambikin kanaalin pohjoispäässä Intian valtameressä, Madagaskarin pohjoisosan ja Mosambikin pohjoisosan välissä, lähellä Komoreja. Mayotte olikin osa Ranskan hallitsemia Komoreja, kunnes muut Komorit itsenäistyivät vuonna 1975 Mayotten saaren jäädessä osaksi Ranskaa. Sen pääkaupunki on Mamoudzou. Mayottella oli vuonna 2020 arviolta 279 500 asukasta. Saarilla asuu alkuperältään arabialaista, afrikkalaista ja madagaskarilaista väestöä. Mausteet, kaakao ja kookospähkinät kuuluvat Mayotten tärkeimpiin maataloustuotteisiin. Mayottella on oma Internet-maatunnus, .yt.
Sijainti ja pinnanmuodot
thumb|vasen|Mayotten kartta. Mayotte on osa Komorien saaristoa, johon kuuluvat sen lisäksi Komorien liittoon kuuluvat Grande Comore, Mohéli ja Anjouan. Mayotten pääkaupunki Mamoudzou sijaitsee Mayotten pääsaaren eli Grande Terren itärannikolla. Pienempi Pamandzin saari eli Petite Terre sijaitsee noin 2,4 kilometriä Mayotten saaresta itään. Mayotten kokonaispinta-ala on 374,2 neliökilometriä.
Pääsaari Mahoré on geologisesti Komorien vanhimpia. Se on 39 kilometriä pitkä ja 22 kilometriä leveä. Sen korkeimmat kohdat ovat 500–600 metriä merenpinnan yläpuolella, ja korkeimmillaan saari kohoaa 660 metriin. Vulkaanisen kiven ansiosta maaperä on paikoitellen suhteellisen rikasta. Saarta kiertävä koralliriutta tarjoaa kasvupaikan kaloille ja suojaa laivoille.
Ilmasto
Mayotten ilmasto on trooppinen, kostea, kuuma ja merellinen. Sadekausi on marras-joulukuusta huhtikuulle ja kuivakausi toukokuusta lokakuulle. Sadekautena keskilämpötila on 27 astetta ja kuivanakautena 24 astetta. Vuotuinen sadanta on 1 000 – 2 000 millimetriä, josta noin 80 prosenttia tulee sadekautena. Sadanta on suurinta vuoristoissa.
Luonto
Mayotte oli aikoinaan metsäinen saari, mutta suurin osa metsistä tuhottiin jo ennen 1900-lukua. Vuonna 1999 aarniometsiä oli 11,5 neliökilometriä eli 3 prosenttia saaren pinta-alasta. Uudistuneita metsiä oli 148 neliökilometriä. Metsät ovat joko ainavihantia tai puoliainavihantia, ja niissä kasvaa muun muassa mangoja ja laakerikasveihin kuuluva Litsea glutinosa. Kuivempia metsiä kasvaa saaren eteläisellä niemimaalla, ja aivan kaakkoisosassa kasvillisuus muuttuu pensaikoiksi ja tiheiköiksi. Iso osa maasta on kuitenkin plantaaseja, joiden valtalajeja on tuoksuilangia ja kookokset.
Mayottea ympäröivän koralliriutta on pinta-alaltaan 1 000 neliökilometriä. Koralliriutalla on rikas biodiversiteetti, ja siellä tavataan 760 kalalajia (mukaan lukien 17 uhanalaista lajia), 581 niveljalkaista, 450 polttiaiseläintä ja 24 eri merinisäkäslajia. Mayotten metsäalueilla tavataan useita kotoperäisiä ja uhanalaisia lajeja. Saarilla tavataan 120 lintulajia, joista mayottenmedestäjää ja mayottendrongoa tavataan vain Mayottella. Lintujen lisäksi saarilla on 20 matelijalajia (7 kotoperäistä) ja 98 maalla elävää nilviäistä, joista 49 on kotoperäisiä. Nisäkkäistä saarella tavataan hedelmälepakkoja ja ruskomakia.
Historia
thumb|Näkymä [[Dzaoudziin piirustuksessa vuodelta 1855.]] Mayotten ja Komorien historiaan on vaikuttanut saarten maantiede Afrikan ja Madagaskarin välillä. Siirtolaiset nykyisestä Indonesiasta saattoivat käyttivät saaria välietappina heidän asettuessaan Madagaskarille ja Keski-Afrikasta suuntautui vastaava muuttoliike Madagaskarille. Islam saapui alueelle Itä-Afrikan rannikolla vaikuttaneiden swahilien mukana, ja nykyinen Mayotten väestö on tulosta näiden muuttoliikkeiden sekoituksesta. Arkeologisia merkkejä kauppaa harjoittaneesta sivilisaatiosta on jo 900-luvulta, mutta historiallisia lähteet on kirjoitettu vasta vuosisatoja myöhemmin. Niistä kuitenkin selviää, että Komorien ja Mayotten hallitsijoilla oli yhteyksiä Kilwan saareen ja he väittivät Kilwan hallitsijoiden tapaan polveutuvansa nykyisen Iranin Šīrāzista tulleista siirtolaisista.
1750-luvulta lähtien Ranska alkoi hankkia orjia sokeriplantaaseilleen Réunionilla ja Mauritiuksella, mikä teki saarista orjakaupan keskuksen. 1790-luvulla tämä aiheutti lisääntyneen kaupankäynnin ohella myös hankaluuksia paikallisille, kun Madakaskarin betsimisarakat ja sakalavat tekivät orjienkaappausretkiä saarille. Madagaskarilla oli myös toinen tärkeä vaikutus Mayotten historiaan. Merinat alkoivat vallata alueita Madagaskarilla, ja he valtasivat myös sakalavojen hallitseman rannikon 1820-luvulla. Tämä päätti orjaretket, mutta yksi sakalavapäällikkö nimeltä Andrian Souli pakeni seuraajineen Mayottelle. Ranska solmi hänen kanssaan sopimuksen vuonna 1843, jonka mukaan Ranska sai rakentaa laivastotukikohdan Dzaoudzin saarelle, sekä vuokrata maata sokeriplantaaseja varten. Ranskan liikkeet Mayottella saivat britit asettamaan oman konsulinsa Anjouanin saarelle. Ranska otti lopulta haltuunsa muut Komorit ja myös brittien vaikutusvallan alaisen Anjouanin vuonna 1886.
Ranska alkoi yhdistää Komoreja hallinnollisesti Madagaskarin siirtomaahansa vuonna 1908. Paikalliset sulttaanit pakotettiin luopumaan vaatimuksistaan saarien suhteen ja virallisesti ne liitettiin Madagaskariin vuonna 1914. Siirtomaa-aikana aluetta hallitsivat esimerkiksi vaniljaa ja sokeria viljelleet plantaasinomistajat saarten asukkaiden yrittäessä saada elantonsa maasta, jota plantaasit eivät vielä omistaneet. Sen vähyyden takia saarilta oli kuitenkin jatkuva muuttoliike Sansibarille ja Etelä-Afrikkaan, mikä teki saaret riippuvaiseksi siirtotyöläisistä. Toisessa maailmansodassa Madagaskar oli Vichyn Ranskan puolella, jolloin britit ja eteläafrikkalaiset joukot valtasivat Mayotten vuonna 1942 siirtäen sen vapaan Ranskan hallintaan. Sodan jälkeen Komoreista tehtiin Ranskan merentakainen alue (territoire d’outremer) ja vuosina 1947 ja 1952 niille annettiin suurempi itsehallinto. Madagaskarista erillinen kokonaisuutensa niistä tuli vuonna 1960. Alueen tuolloinen poliittinen johtohahmo oli Said Mohammed Chaik, jonka kuoleman jälkeen vuonna 1970 Komoreilla alettiin vaatia itsenäisyyttä. Mayotte oli ollut saarista pisimpään Ranskan alaisuudessa, ja siellä vaikutti gaulistinen MPM-puolue. Muiden Komorien julistautuessa itsenäiseksi vuonna 1975 Mayotte jäi osaksi Ranskaa.
Mayottesta tuli 31. maaliskuuta 2011 Ranskan 101. departementti ja samalla oma aluehallinto-osa. Liittymisestä lähemmin Ranskan yhteyteen päätettiin kansanäänestyksessä, jossa 95,2 prosenttia kansalaisista oli liittymisen kannalla. Kansanäänestys on synnyttänyt alueella levottomuutta, sillä Komorit pitää Mayottea osanaan. Komorien varapresidentti piti äänestyksen tulosta sodanjulistuksena.
Hallinto ja politiikka
Mayotte on Ranskan merentakainen departementti, ja sitä hallinnoi Ranskan asettama prefekti sekä vaaleilla valittu valtuusto. Mayottella on oma edustaja Ranskan kansalliskokouksessa ja kaksi senaattoria Ranskan senaatissa.
Väestö
Ranskan tilastokeskuksen arvion mukaan vuoden 2020 alussa Mayottella asui noin 279 500 ihmistä. Väestönkasvu on varsin nopeasta, ja vuosina 2012–2017 väestö kasvoi 3,8 prosenttia vuodessa. Väestönkasvua ajavat sekä korkea syntyvyys sekä muuttovoitto. Mayottella syntyy noin 5,0 lasta naista kohti.
Mayotten muuttovoitto vuosina 2012–2017 oli yli 1 100 ihmistä vuodessa. Saarelle muuttaa erityisesti Komoreilta aikuisia lapsiensa kanssa. Samaan aikaan monia Mayottella syntyneitä nuoria aikuisia muuttaa kuitenkin Ranskan muihin osiin. Muuttoliikkeen takia Mayotten asukkaista vuoden 2017 tilastojen perusteella melkein puolet eivät olleet Ranskan kansalaisia. Ulkomaalaisistakin kolmasosa on kuitenkin syntynyt Mayottella.
Suurin osa mayottelaisista on malagassitaustaisia, vuoden 2000 tietojen mukaan 96,5 prosenttia kansasta harjoitti sunnalaisuutta. Saarella on myös katolinen vähemmistö, asukkaista 2,2 prosenttia oli kristittyjä. Ranska on virallinen kieli, mutta suurin osa kansasta puhuu swahilille sukula olevaa komoria.
Laiton siirtolaisuus on ongelma Mayottella, jolla osana Ranskaa on huomattavasti parempi elintaso, kuin muilla Komoreilla ja Afrikan mailla. Naapureitaan korkeammasta elintasosta huolimatta paikallisia ongelmia ovat myös työttömyys, rikollisuus ja köyhyys.
Armenian kieli
pienoiskuva|Armeniankielistä kaiverrusta Armenia (Հայերեն, hajeren) on indoeurooppalainen kieli, jota puhutaan Armeniassa ja sen lähistöllä muun muassa Venäjän eteläosassa Krasnodarin aluepiirissä ja Rostovin alueella. Kielellä on virallisen kielen asema Armeniassa. Armenialla on noin 5,9 miljoonaa äidinkielistä puhujaa, joista 3,1 miljoonaa asuu Armeniassa. Kieltä kirjoitetaan 400-luvulla kehitetyillä armenialaisilla aakkosilla. Sillä on myös kaksi keskenään ymmärrettävää standardimurretta; länsiarmeniaa puhuvat yleensä ulkomailla asuvat armenialaiset ja itäarmeniaa puhutaan Armeniassa.
Armenialla on tunnustetun vähemmistökielen asema Kyproksella, Unkarissa , Irakissa , Puolassa ja Romaniassa. Lisäksi se on yksi Euraasian talousunionin tunnustetuista kielistä.
Fonologia
Itäarmenian äännerakenne on seuraavanlainen:
Kielioppi
Armenia muistuttaa kieliopiltaan muita indoeurooppalaisia kieliä, mutta jotkin ominaisuudet ovat samankaltaisia kuin ympäröivissä kaukasuslaisissa kielissä.
Substantiivit
Armenian substantiiveilla ei ole kieliopillista sukua. Substantiivit taipuvat luvun (yksikkö ja monikko) ja sijan (nominatiivi, akkusatiivi, genetiivi, datiivi, ablatiivi, instrumentaali, lokatiivi) mukaan. Seuraavassa esimerkiksi sanan գիրք girkʿ 'kirja' taivutus:
Artikkelit
Armeniassa on epämääräinen ja määräinen artikkeli. Epämääräinen artikkeli on aina մը mə, ennen vokaalia մըն mən. Määräinen artikkeli liitetään sanan loppuun ja on -ը -ə, ennen vokaaleja tai niiden jälkeen -ն -n.
Pronominit
Armenian persoonapronominit ovat seuraavat:
Verbit
Verbeillä on viisi tapaluokkaa (indikatiivi, optatiivi, konditionaali, imperatiivi ja nesessitatiivi) ja viisi aikamuotoa (preesens, imperfekti, futuuri, preteriti ja aoristi). Verbijärjestelmä on hyvin monimutkainen.
Murteet
Itä- ja länsiarmenia jakautuvat vielä erikseen useampiin alamurteisiin:
Turun Runoseminaari 1962
thumb|right|Kirjajulkaisun kansi. Turun Runoseminaari oli Turussa 29.–30. syyskuuta 1962 järjestetty suomalaisten runoilijoiden, kirjailijoiden, kriitikoiden ja runouden harrastajien tapaaminen. Runoseminaarin järjesti Turun Kirjailijat, ja seminaari pidettiin Humalistonkadun varrella olleessa Raittiusyhdistyksen salissa, osanottajia seminaarissa oli noin 150.
Runoseminaarin järjestelyissä olivat mukana toimittaja Osmo Jokinen ja kustannusliike Tajon johtaja, lääketieteen ja kirurgian tohtori ja psykiatri Armo Hormia. Seminaarissa pitivät puheenvuoroja Arvo Ahlroos-Kaskamo, Jaakko Ahokas, Tuomas Anhava, Esko Ervasti, Lars Gustafsson, Maire Harme-Pietilä, Armo Hormia, Osmo Hormia, Kaarlo Isotalo, Ritva Kapari, Eino Krohn, Kai Laitinen, Leena Larjanko, Tarmo Manelius, Boni Pelkonen, Jarno Pennanen, Väinö Putkonen, Maila Pylkkönen, Kullervo Rainio, Pentti Saarikoski, Arvo Salo, Hannu Taanila ja Jouko Tyyri. Ruotsista oli seminaariin tullut Bonniers Litterära Magasin-lehden toimittaja Lars Gustafsson. Tukholman yliopiston suomen kielen ja kulttuurin dosentti Osmo Hormia piti seminaarissa ensimmäisenä päivänä alustuksen aiheesta ”60-luvun runous, mitä se on oleva” ja toimittaja Arvo Salo taas seminaarin toisena päivänä alustuksen aiheesta ”60-luvun runoilijan ohjelmani”.
Runoseminaarin keskusteluissa käsiteltiin muun muassa runouden ja runoilijan tehtäviä, suhdetta yhteiskuntaan ja lukijoihin ja sitä miten nämä asiat olivat muuttumassa. Arvo Salo esitti alustuksessaan seuraavan toivomuslistan 60-luvun runoudelle:
Reteesti
Reteesti on vuonna 1983 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy.
Zg
Zg tarkoittaa seuraavia asioita:
Isidor Isaac Rabi
Isidor Isaac Rabi (29. heinäkuuta 1898 – 11. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän toimi New Yorkin Columbian yliopistossa vuodesta 1929 ja oli fysiikan professori vuodesta 1935. Vuonna 1944 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon kehittämästään molekyylisuihkumenetelmästä, jolla voidaan määrittää ytimien magneettisia momentteja.
Rabi syntyi juutalaiseen perheeseen 1898 Rymanówin kaupungissa, joka kuului silloin Itävalta-Unkariin, nykyisin Puolaan. Perhe muutti seuraavana vuonna New Yorkiin, missä Rabi varttui Lower East Siden juutalaiskorttelissa ja Brooklynissa. Hän opiskeli ensin kemiaa Cornellin yliopistossa, mutta vaihtoi fysiikkaan ja Columbian yliopistoon, missä väitteli vuonna 1927. Hän sai stipendejä ja vietti kaksi vuotta Euroopassa, missä työskenteli Sommerfeldin, Bohrin, Paulin, Sternin ja Heisenbergin kanssa. Yhdysvaltoihin palattuaan Rabi meni töihin Columbian yliopistoon, missä hänestä tuli myöhemmin fysiikan professori. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui MIT:ssä tutkan ja atomipommin kehitykseen. MIT:ssä hänestä tuli säteilylaboratorion tutkimusjaoksen johtaja. Häntä pyydettiin Manhattan-projektin apulaisjohtajaksi, mutta hän kieltäytyi koska piti tutkankehitystyötä tärkeämpänä. Hän toimi Manhattan-projektissa kuitenkin usein konsulttina.
Rabi meni naimisiin vuonna 1926 Helen Newmarkin kanssa ja sai kaksi tytärtä.
Rabin tärkein tieteellinen saavutus on 1930-luvulla kehitetty menetelmä, jolla voidaan määrittää atomien, atomiytimien ja molekyylien magneettisia momentteja. Näillä mittauksilla saadut tarkat tiedot tekivät mahdollisiksi atomikellon, maserin ja laserin kehittämisen sekä lääketieteessä käytetyt magneettikuvaukset.
28 reteintä
28 reteintä on vuonna 1987 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy.
Livin’ in a World Without You
Livin’ in a World Without You on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen 10. syyskuuta julkaistu, järjestyksessään 23. single. Kappaleen ovat säveltäneet yhteistyössä laulaja Lauri Ylönen, kitaristi Pauli Rantasalmi sekä tuottaja Desmond Child. Childin lisäksi kappaletta on ollut tuottamassa Harry Sommerdahl ja avustajana myös Jon Vella. Kappaleen on miksannut muusta levystä poiketen ruotsalainen Niklas Flyckt Mandarine studiosilla. Livin' in a World Without You on ensimmäinen yhtyeen seitsemännen pitkäsoiton Black Rosesin singleistä ja kappalejärjestyksessä ensimmäisenä. Livin' in A World Without You ylsi Suomen virallisen singlelistan kärkeen ensimmäisellä listaviikollaan.
Maksisingleversiolla on myös akustinen versio kappaleesta ja kappale "You Got It Wrong". Singlestä julkaistiin erikseen digitaalinen, kappaleen ja videon sisältävä tavallinen ja kolmen kappaleen ja videon maksisingleversio. Digitaalinen versio iTunesissa julkaistiin 5. syyskuuta ja se sisältää myös remix-version kappaleesta.
Historia
Kappale oli viimeinen albumille sävelletyistä ja nauhoitetuista kappaleista ja yksi syistä albumin myöhästymiseen. Lauri Ylönen kertoi, että he saivat viime hetken idean hieman erilaisesta kappaleesta ja päättivät toteuttaa sen, mikä kannatti, sillä kappale edustaa hyvin koko albumia. Kappale kirjoitettiin Berliinissä Hansa studiolla toukokuussa 2008. Lauri kertoi kirjoittaneensa sanoitukset, kun hän kaipasi kotia, perhettään ja ystäviään. Kappaleen perusrakenteet nauhoitettiin siellä ja loput soittimista Helsingin Dynasty studiolla. Vokaalit nauhoitettiin toisen tuottajan Sommerdahlin studiolla Tukholmassa. Kappaleen ovat nauhoittaneet Sommerdahl, Vella, Michael Wagener ja Rantasalmi. Akustinen versio ja "You Got It Wrong" on nauhoitettu Helsingin Dynasty Studiolla, Gentlemen's Clubilla ja WireWorld Studiolla Nashvillessä sekä Singaporen Grotossa.
Kappaleen kirjoittamisen aikaan toukokuussa yhtye oli saanut perspektiiviä vanhaan materiaaliin ja Livin' in a World Without Yousta tuli kappale, joka kokoaa albumin kasaan. Kappaleen sanoitusten taustalla on sen kirjoittamisen aikaan maailman uutisissa näkynyt tragedia, kertoi Lauri Ylönen haastattelussa, muttei halunnut kommentoida tarkemmin, mistä tapahtumasta on kyse. Sanoitukset kertovat hyväksikäytetystä ihmisestä, joka on päässyt vapaaksi, jättää kaiken pahan taakseen ja kulkee kohti valoisaa tulevaisuutta. Sanoitukset ovat siis varsin positiiviset. Lauri on kertonut kappaleen olevan hänen henkilökohtainen suosikkinsa Black Rosesilta.
Kappale sai ensiesityksensä livenä Berliinin NRJ in the Parkissa 5. heinäkuuta yhdessä Ten Black Rosesin kanssa. Radioensi-ilta oli YleX:llä perjantaina 25. heinäkuuta kello 8.35 haastattelun kera, minkä jälkeen kappale soi yksinoikeudella koko loppuviikon YleX:llä ja Yle X3M:llä. Single julkaistiin keskiviikkona 10. syyskuuta Skandinaviassa, 12. syyskuuta Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä ja maanantaina 15. syyskuuta kansainvälisesti.
Kappale löysi tiensä myös Blackout-elokuvan soundtrackille, joka on kokonaan The Rasmuksen ja Lauri Ylösen käsialaa.
Tyyli
Kappale on tyyliltään selvästi erilainen kuin mikään yhtyeen aiemmista kappaleista. Joidenkin ihmisten mielestä kappale kuulostaa silti yhtyeeltä itseltään. Tuottaja Desmond Childin kädenjälki on selvästi kuultavissa. Kappale sisältää hiljaisia ja kevyitä kohtia, mutta raskaat kitarariffit kertosäkeessä ja pre-kertosäkeessä ovat hallitsevia. Kappaleessa on yhtyeelle epätyypillisesti toistuva, rappia muistuttavalla "rytmisellä tyylillä" laulettu säkeistö kertosäkeen lisäksi ja taustalla soi runsaasti (koneilla tehtyjä) sivuääniä. Kappaleen äänimaailma on synteettisempi kuin missään yhtyeen aiemmassa kappaleessa ja siinä on "klubimaisuutta", enemmän syntikoita ja elektronisia ääniä. Se on kuitenkin erilainen kuin muu levy äänimaailmansa osalta.
Kappaleen miksannut Niklas Flyckt on työskennellyt paljon klubikappaleiden miksausten parissa. Hän on aiemmin tehnyt mm. Westlifen, Kylie Minoguen, Celine Dionin ja Britney Spearsin kappaleiden miksauksia.
Menestys
Single oli Suomen virallisen singlelistan kärjessä kolmen viikon ajan ja Saksassa se nousi listan sijalle 14. Kappaletta on voinut jonkin verran kuulla radioissa ympäri Euroopan. Yksi kappaletta huomattavasti soittavista asemista Suomen ulkopuolella on saksalainen SWR3, jonka soittolistaäänestyksessä kappale nousi ensimmäisellä viikollaan suoraan sijalle yksi ollen top5-listalla tähän mennessä neljän viikon ajan. Kappale löytyy monien muidenkin radiokanavien top-listoilta ympäri Euroopan. Airplay-listalla Suomen radiokanavien soitetuimmissa kappaleissa kappale oli elokuussa niin ikään ensimmäisenä. Heti tultuaan myyntiin iTunesissa se nousi Suomen ladatuimmissa kappaleissa sijalle yksi.
Video
252px|thumb|The Rasmuksen jäsenet videossa Kappaleen musiikkivideo julkaistiin The Black Roses Community:ssä 15. elokuuta. Tämän Tukholmassa 3. heinäkuuta kuvatun videon tuotti Niclas Fronda. Videolla laulaja Lauri Ylönen näyttelee enemmän kuin monissa yhtyeen aiemmissa videoissa.
Videon juoni on Lauri Ylösen ja Frondan käsialaa. Videolla Ylönen esiintyy huoneessa naisen kanssa. Heistä molemmat tietävät Ylösen hallussa olevan monoliitin, mustan ruusun, olevan tärkeä. Nainen havittelee saada Ylösen mustan ruusun itselleen. Kaikkialle, minne ruusu koskee, leviää mustia "piikkejä". Yhtye soittaa videossa ikkunattomassa huoneessa. Videon lopussa nainen "swat-tiimeineen" jahtaa Ylöstä ja hänet kiinni saatuaan vie tältä monoliitin. Lopussa näkyy tietokoneella piirretty kaupunki, josta ruusun levittämät piikit näyttävät leviävän poispäin.
Kappalelista
Tavallinen single sisältää vain kappaleen ja videon. Maksisinglen kappalelistaus on seuraava:
ITunesista ladattavissa olevassa digitaalisessa versiossa ovat:
Zh
Zh tarkoittaa seuraavia:
Ruhtinansalmi
Ruhtinansalmi on kylä Suomussalmen koillisosassa Kainuussa. Kylän keskus on Juntusranta, josta on Suomussalmen kuntakeskukseen Ämmänsaareen noin 70 kilometrin matka. Suomen ja Venäjän rajalle on vain 9 kilometriä.
Ruhtinansalmen kylä on laaja: etelästä pohjoiseen mitattuna 35 kilometriä ja idästä länteen 10–25 kilometriä. Idässä kylä rajoittuu Venäjään, jonka kanssa kylällä on yhteistä rajaa 55 kilometriä.
Silvio Leonard
Ura
Ensimmäiset näytöt Leonardin kyvyistä saatiin vuonna 1973, jolloin hän juoksi Kuuban juniorimestariksi uudella ennätysajalla 10,24. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa molemmilta pikamatkoilta Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Maailmanlaajuiseen tietoisuuteen Leonard tuli viimeistään kesällä 1975 kun hän sivusi 100 metrin silloista ME-tulosta 9,9 sekuntia (käsiajanotolla) Ostravassa.
Leonard voitti myös Pan-Amerikan kisoissa kaikkiaan kolme kultaa. Kahdesti 100 metrillä (1975 ja 1979) ja kerran200 metrillä (1979). Juhliessaan 100 metrin voittoaan 1975 kisoissa Leonard kompastui ja kaatui stadionin vesihautaan loukaten selkänsä. Vamma vaati leikkaushoitoa ja vaikeutti hänen valmistautumistaan Montrealin olympialaisiin. Itse kilpailussa Leonard voitti mm. Trinidadin Hasely Crawfordin, josta oli tuleva olympiavoittaja seuraavana vuonna.
Leonard kuntoutui Montrealin kisoihin mennessä, mutta epäonnekseen teloi jalkansa lasinsiruihin olympiakylässä. Vamma vaikeutti olennaisesti juoksemista, joten Leonard ei selvinnyt välieristä itse finaaliin.
Vuonna 1977 Leonard oli uransa huipulla. Hän alitti toisena juoksijana 10 sekunnin haamurajan elektronisella ajanotolla juostessaan 9,98 Meksikon Guadalajarassa 11. elokuuta. Ensimmäisenä rajan oli alittanut Yhdysvaltain Jim Hines. Leonard myös osoitti vauhtikestävyytensä juoksemalla 200 metrillä vuoden nopeimman ajan 20,08. Samana vuonna Leonard juoksi ensimmäisessä yleisurheilun maailmancupissa pronssia Amerikan joukkueessa molemmilla pikamatkoilla. Leonard voitti myös opiskelijoiden MM-kilpailujen kultamitalin 100 metrillä myöhemmin samana vuonna.
Vuonna 1978 Leonard puolusti onnistuneesti kultamitaleitaan Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Hän myös juoksi kesällä 200 metrillä oman ennätyksensä Varsovassa pysäyttäen kellot aikaan 20,06. Tulos oli myös kauden kärkiaika.
Vuoden 1979 Maailmancupissa Leonard juoksi kultaa 200 metrillä ja pikaviestissä ja sijoittui 100 metrillä toiseksi. Muita vuoden kohokohtia olivat Kuuban mestaruus sekä voitto Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen 100 metrillä.
Vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa Leonard hävisi 100 metrillä Iso-Britannian Allan Wellsille ja sijoittui 200 metrillä neljänneksi ajalla 20,30 häviten pronssimitalin vain niukasti.
Vuoden 1980 jälkeen Leonard ei saavuttanut mainittavaa kansainvälistä menestystä. Leonard pitää edelleen hallussaan maansa ennätystä 100 metrillä ja on 200 metrillä listalla sijalla 2.
Eevi Pirinen
Eevi Maria Pirinen (o.s. Huttunen, 23. elokuuta 1922 Karttula – 3. joulukuuta 2015 Kuopio ) oli suomalainen pikaluistelija, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Monte Carlo -simulaatio
thumb|right|Monte Carlo -simulaatio sovellettuna [[laivanupotuspeliin. Alussa pelaajan ainoa vaihtoehto on valita pommituskohdat satunnaisesti, mutta soveltamalla algoritmeja (eli pelin sääntöjä siitä, minkä kokoisia laivoja pelaajilla on ja mihin suuntiin ne on sallittua asettaa) seuraavia osumia voidaan parantaa.]] Monte Carlo -simulaatio on numeerisen mallintamisen menetelmä, jossa hyödynnetään todennäköisyyslaskentaa ja tilastotiedettä. Siinä toistetaan samantapaisia laskelmia useita kertoja peräkkäin käyttäen jotain nk. Monte Carlo -algoritmia. Tulos ei ole tarkka. Sitä käytettäessä virheen todennäköisyys voidaan kuitenkin asettaa halutulle tasolle mutta tarkkuuden kasvaessa myös suoritusaika kasvaa.
Periaate
Monte Carlo -algoritmia käytettäessa tehdään sarja satunnaisia arvauksia, joista jokainen eliminoi joukon mahdollisia ratkaisuja. Tulos on sitä tarkempi, mitä enemmän arvauksia tehdään.
Käyttö
Menetelmä sopii erityisen hyvin moniulotteisille ongelmille, joiden lähtötietojen tiedetään olevan epätarkkoja. Eräs tunnetuimmista Monte Carlo -simulaatioiden sovelluksista on sääennusteissa käytetyt parviennusteet. Niissä samaa ilmakehämallia ajetaan hiukan erilaisin lähtötiedoin samalle ennustusjaksolle kymmeniä, jopa satoja kertoja. Tällöin malliajojen tulosten hajonnasta voidaan tehdä johtopäätöksiä sääilmiöiden todennäköisyyksistä ja ennusteiden epävarmuudesta.
Esimerkki Monte Carlo -algoritmista
Eräs Monte Carlo -menetelmän käyttötavoista on nopea tarkastus, onko kokonaisluku N alkuluku. Monte Carlo -algoritmia menetelmässä valitaan satunnaisesti joukko kokonaislukuja väliltä 2 ja ½N. Mikäli jokin näistä luvuista jakaa N:n niin, että lopputulos on kokonaisluku, ei N ole alkuluku. Monte Carlon algoritmi antaa "melko varman" vastauksen ongelmaan erittäin nopeasti verrattuna muihin menetelmiin.
Las Campanasin observatorio
thumb|300px|Las Campanasin observatorioaluetta Las Campanasin observatorio on yhdysvaltalaisen Carnegie-instituutin hallinnoima observatorioalue. Se sijaitsee Keski-Chilessä, lähellä La Serenan kaupunkia. Observatorio aloitti toimintansa 1971 ja nykyisin sen pääinstrumentit ovat kaksi 6,5 metrin Magellan-teleskooppia. Las Campanas on enimmäkseen yhdysvaltalaisten yliopistojen käytössä.
Teleskoopit ja instrumentit
Alueelle tullaan rakentamaan yhdysvaltalais-australialaisena yhteistyönä lähes 25-metrisellä peilillä ja adaptiivisella optiikalla varustettu Giant Magellan Telescope, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2016.
Tony Brooks
Charles Anthony Stanford Brooks eli Tony Brooks (25. helmikuuta 1932 Dunkinfield, Englanti, Iso-Britannia 	– 3. toukokuuta 2022 ) oli englantilainen kilpa-autoilija. Hän osallistui kausilla 1956–1961 yhteensä 39:ään Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun. Hän voitti kuusi MM-sarjan kilpailua ja sijoittui kaudella 1959 MM-pisteissä toiseksi.
Brooks oli viimeinen elossa ollut 1950-luvun GP voittaja.
Charles Webster Leadbeater
Varhaisvuodet
Leadbeater lähti opiskelemaan Oxfordin yliopistoon, mutta joutui keskeyttämään opintonsa vuonna 1866 pankin, jossa perheen rahat olivat sijoitettuina, lopetettua toimintansa. Leadbeaterin eno William Wolfe Capes oli huomattava anglikaanipappi, ja hänen vaikutuksestaan Winchesterin piispa vihki Leadbeaterin papiksi 1879 Farnhamissa.
Paluu Englantiin
Ei ole tiedossa, milloin ja miksi hän lisäsi ikäänsä seitsemän vuotta, mutta jossakin vaiheessa kahdenkymmenen seuraavan vuoden aikana hän alkoi väittää syntyneensä 1847. Vuodesta 1895 hän ja Annie Besant ryhtyivät tekemään yhdessä kosmosta, ihmiskunnan syntyä, kemiaa ja elementtejä koskevia okkulttisia tutkimuksia. Vuonna 1908 hän avusti Besantin kanssa Herbert Whyteä perustamaan lapsille ja nuorille suunnatun The Order of the Round Table -ritarikunnan. Leadbeater toimi myös George Arundalen yksityisopettajana.
Syytteet pederastiasta
Leadbeater kirjoitti myös Annie Besantille tapauksesta kirjeessä: "...Kun pojat tulivat minun hoiviini, mainitsin heille tästä asiasta [masturbaatiosta] muiden asioiden ohessa, yrittäen aina välttää kaikenlaista valheellista häpeää ja tehdä asian niin luonnolliseksi ja yksinkertaiseksi kuin mahdollista..."
Leadbeateria ei koskaan syytetty pederastiasta oikeudessa, vaikka on todisteita, jotka antavat olettaa, että hänellä oli seksuaalisia suhteita oppilaidensa kanssa Yhdysvalloissa, Intiassa ja Australiassa. Elämäkertoja Peter Michel uskoo, että syytösten takana olivat Leadbeaterin oletetut vihamiehet: Alexander Fullerton, Herbert Burrows, G. R. S. Mead, Hubert van Hook, Katherine Tingley ja Hilda Martyn.
Krishnamurtin löytäminen
Leadbeaterin tunnetuin teko oli Jiddu Krishnamurtin löytäminen huhtikuussa 1909 Intiassa Teosofisen Seuran päämajan yksityisrannalta. Krishnamurti ja hänen perheensä olivat asuneet päämajassa tuolloin jo muutamia kuukausia. Krishnamurtista oli määrä tulla "maailmanopettaja", jota monet teosofit olivat odottaneet. Leadbeater uskoi voivansa nähdä edellisiä elämiä, ja hän käytti tätä kykyään Krishnamurtiin. Leadbeaterin mukaan Krishnamurti oli todelliselta nimeltään Alcyone, ja hän julkaisi 30 tämän edellistä elämää The Theosophist -lehdessä huhtikuusta 1910 lähtien. Tarkastellut elämät ulottuivat vuodesta 20 000 eaa. vuoteen 624 jaa. Alcyone oli naispuolinen yhdessätoista elämästä. Leadbeater johti Krishnamurtin koulutusta ja valmistamista tehtäväänsä aina vuoteen 1915 asti, jolloin muutti Australiaan. Aikuisena Krishnamurti ilmoitti, että hän ei ole odotettu Maailmanopettaja.
Vapaa katolinen kirkko
Australiassa Leadbeater liittyi J. I. Wedgwoodin perustamaan Vapaaseen Katoliseen Kirkkoon ja ryhtyi sen piispaksi 1916.
Selvänäköisyys
Leadbeater esitti käyttävänsä selvänäköisyyttään muun muassa auran ja chakrojen tutkimiseen ja kirjoitti useita kirjoja, muun muassa The Chakras ja Man, Visible and Invisible. Leadbeater herätti huomiota kirjassa The Inner Life esittämillään väitteillä, että Marsissa elää ihmisen kaltaisia olentoja, joiden ulkonäköä, kulttuuria, yhteiskuntaa ja teknologiaa hän kykeni kuvailemaan tarkoin. Väite liittyi teosofiseen uskomukseen, että ihmiset ovat aiemmin asuneet Marsissa ja että Merkurius olisi planetaarisessa kiertokulussa ihmiskunnan seuraava koti.